laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אזורי הכיבוש באוסטריה

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה וכיבוש אוסטריה, חולק שטחה לארבעה אזורי כיבוש אשר נוהלו בידי ארבע בעלות הברית - ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות וצרפת. משטר הכיבוש עמד בתוקפו עד שנת 1955, עת הושבה לאוסטריה עצמאותה המלאה וריבונותה על שטחה. כיבוש וינה הושלם בידי הצבא האדום ב-13 באפריל 1945, ולאחר כשבועיים הסתיים כיבוש המדינה כולה. ב-27 באפריל 1945 הוכרזה אוסטריה כמדינה עצמאית ונפרדת מגרמניה, לאחר שמאז האנשלוס ב-1938 הייתה חלק מהרייך הגרמני השלישי. יומיים לאחר מכן, ב-29 באפריל 1945, הוקמה ממשלה זמנית בידי קרל רנר ופוליטיקאים נוספים מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם, והמפלגה הקומוניסטית. אוסטריה חולקה לארבעה אזורים כדלקמן: מדינות פורארלברג וטירול המערבית במערב במדינה נוהלו על ידי צרפת. טירול המזרחית, קרינתיה ושטיריה בדרום המדינה נוהלו בידי הממלכה המאוחדת. מדינות זלצבורג ורובה של אוסטריה עילית בצפון-מערב אוסטריה נמסרו לניהול ארצות הברית. צפון-מזרח המדינה שכלל את מדינות בורגנלנד, אוסטריה תחתית וחלק קטן מאוסטריה עילית, היה בניהול ברית המועצות. בדומה לברלין, חולקה גם וינה ששכנה בלב אזור הכיבוש הסובייטי, בין ארבעת הצבאות הכובשים. החלוקה נעשתה לפי מפתח רבעים, ומרכז העיר (רובע 1) נוהל לפי תורנות חודשית. ב-25 בנובמבר 1945 התקיימו הבחירות הראשונות במדינה. משטר הכיבוש נמשך עשר שנים והסתיים באופן רשמי ב-15 במאי 1955 עם חתימת אמנת המדינה האוסטרית. האמנה נכנסה לתוקפה ב-27 ביולי 1955 ואחרוני הכוחות הצבאיים הזרים עזבו את שטח המדינה ב-25 באוקטובר 1955. למחרת קיבלה אוסטריה את חוק הנייטרליות (Bundesverfassungsgesetz über die Neutralität Österreichs), ויום זה נקבע כיום חגה הלאומי. אזורי הכיבוש בגרמניה האדם השלישי (סרט) ארבעה בג'יפ מדיה וקבצים בנושא אזורי הכיבוש באוסטריה בוויקישיתוף אוסטריה, היסטוריה, כיבוש בעלות הברית, 1955-1945, דף שער בספרייה הלאומית
הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה

הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה היה דגל זהב אשר הוטען בעיט דו ראשי שחור בעל טלפיים אדומים. לאימפריה הרומית הקדושה אשר התקיימה בין המאה ה-9 ועד לשנת 1806 לא היה דגל לאומי אלא הצבעים שחור וזהב שימשו כצבעי הקיסר והופיעו בנס: עיט שחור על רקע זהב. עיצובו של הנס שונה מעט בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14 כאשר מקור העיט וטלפיו נצבעו באדום. מתחילת המאה ה-15 הפך העיט לדו-ראשי. עם פירוקה של האימפריה בידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1806 הוסיף בית הבסבורג להניף את צבעי השחור-זהב כדגלה של האימפריה האוסטרית עד תבוסתה במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. סמל האימפריה הרומית הקדושה מדיה וקבצים בנושא הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה בוויקישיתוף הנס המלכותי של האימפריה הרומית הקדושה, באתר דגלי העולם (באנגלית) האימפריה הרומית הקדושה של המדינות הגרמניות Carol P.Shaw, Flags (1994). Collins Gem, p. 92 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עגלה

עגלה היא אמצעי שינוע ללא יכולת הנעה עצמית, המיועד לגרירה על ידי אדם, בהמה, או רכב ממונע. לעגלות יש בדרך כלל שניים עד ארבעה גלגלים והן מיועדת לנשיאת משאות כבדים ונוסעים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. עגלות הוזכרו עוד בספרות של העת העתיקה; הספר ההודי ריג ודה קובע כי האיש והאישה שווים כשני גלגלי העגלה. העגלות הראשונות שימשו לנשיאת תבואה חקלאית, במשקל של כמה עשרות קילוגרמים, ונסחבו בידי האדם עצמו. עם הזמן, בעלי חיים, כדוגמת סוסים, חמורים ואפילו כלבים שימשו כנושאי עגלות. המילה עגלה במשמעותה העדכנית מופיעה במקרא כשיוסף שולח לאביו יעקב עגלות להביאו עם משפחתו למצרים, ועגלה המובילה את ארון הברית בחזרה מעיר הפלשתים עזה לשבט יהודה. במילה עגלה יש את השורש עג"ל, מילה שבאכדית עתיקה ובשפות השמיות העתיקות פירושה עיגול או גלגל, ודומה לה עקל, עקלקל, ומעגל המקראיים (ייתכן שהאות קו"ף נהגתה כהגיית הגימ"ל כיום). מילים בעלי שורש דומה היו קיימות בשפות הפיניקיות, בארמית, ונשתמרו גם בשפה הערבית (عقال עקאל). כך גם בגרמנית קדומה ובשפה הקדם הודו-אירופאית, וועיל, ווגיל, או וועגיל, שהתגלגלו למילה wheel (הנכתבת ווהיל) וכן ובמילה wagon שבמקורה נהגתה ווגין בכל צורות המילה השתמר צליל גלגל המים הקדום. כרכרה דו מושבית – עגלה שנמשכת על ידי אדם או בהמה, שימשה, בין השאר, להסעת נוסעים רמי-דרג. עגלת נשיאה או עגלת משא – מיועדת לנשיאת חפצים כבדים או כמות רבה של חפצים. משמשת בדרך כלל לנשיאה של תבואה, כדוגמת קש ומצרכי מזון. עגלת תינוק – עגלה בעלת שלושה או ארבעה גלגלים המיועדת לסחיבת תינוק או שניים ('עגלה לתאומים'). עגלת קניות – עגלה המסופקת לצרכנים בחנויות, לרוב במרכולים, על ידי הנהלת החנות על מנת שיוכלו להעמיס עליה מצרכים ולהובילם. מריצה – עגלה בעלת גלגל אחד המונעת על ידי אדם ומשמשת לנשיאת משאות למרחקים קצרים. פלטפורמה (עגלה שטוחה) – מכילה רק משטח נשיאה, גלגלים וריתמות. אין עליה מושבים, מעקות או כל דבר אחר. מילון למונחי סוס, רתמה, עגלה ומחרשה (1948), באתר האקדמיה ללשון העברית עגלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וראו הגיית העברית "wheel". Online Etymology Dictionary. צליל גלגל מים עשוי עץ (יוטיוב)
מחוזות הפיליפינים

מבחינה מנהלית הפיליפינים כוללת 17 מחוזות (rehiyon). המחוזות מאוגדות לפי 3 קבוצות איים. המחוזות מחולקים ל-81 פרובינציות. המחוזות הוקמו לראשונה בשנת 1972 כאשר מספרם היה 11. מאז בוצעו כמה שינויים לרבות פיצול מחוזות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות הפיליפינים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הפיליפינים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוזות טאיוואן

מבחינה מנהלית טאיוואן כוללת 13 מחוזות, 6 רשויות מקומיות ו-3 ערים. בעבר הייתה חלוקה ל"פרובינציות" כפי שהיה נהוג לפני שנת 1945. בשנת 2018 מוסדות שלטון בפרובינציות בוטלו וחלוקה זו נותרה רק בחוקה, אך לא בעלת סמכויות שלטוניות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות טאיוואן בוויקישיתוף השלטון המקומי
דגל סקסוניה-אנהלט

דגל סקסוניה-אנהלט הוא דגלה של המדינה הגרמנית סקסוניה-אנהלט. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור צהוב-שחור לגרסתו האזרחית כאשר הגרסה המדינית מושחתת בסמל המדינה. עיצובו של הדגל מעוגן בחוק מדיני מ-30 בינואר 1991.הקובע את צורתו של הדגל, צבעיו, יחסיו והשימוש בו. עם תבוסת גרמניה הנאצית בסופה של מלחמת העולם השנייה, הניפה סקסוניה-אנהלט את דגלה ההיסטורי דאז. אולם, עם הקמתה של גרמניה המזרחית וביטול החלוקה למדינות בוטל גם דגל זה. נפילתה של חומת ברלין ואיחוד גרמניה הובילו להקמתה מחדש של המדינה. הדגל הנוכחי הונף באופן לא רשמי משנת 1989 ועד לאימוצו החוקי. סמל סקסוניה-אנהלט דגל סקסוניה-אנהלט, באתר דגלי העולם (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דגל סקסוניה-אנהלט בוויקישיתוף
מחוזות טג'יקיסטן

מבחינה מנהלית טג'יקיסטן כוללת 2 מחוזות (viloyat), מחוז אוטונומי, נפות בכפיפות מרכזית ואזור הבירה. המחוזות מחולקים בחלוקת משנה לנפות. חלוקה זו התגבשה בשנת 1992 זמן קצר לאחר עצמאות המדינה. מחוז אוטונומי גורנו-בדח'שאן מהווה כ-45% משטח המדינה אך מתגוררים בו כ-230 אלף תושבים בלבד. מדיה וקבצים בנושא מחוזות טג'יקיסטן בוויקישיתוף חוק השלטון המקוי (ברוסית) Tajikistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
1814

שנת 1814 היא השנה ה-14 במאה ה-19. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1814 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 14 בינואר – אמנת קיל: דנמרק מסכימה להעביר את נורווגיה לשוודים, בתמורה לפומרניה 30 במרץ – המלחמות הנפוליאוניות – בעלות הברית נכנסות לפריז ומביסות את נפוליאון 6 באפריל – נפוליאון מתפטר מקיסרות צרפת לטובת בנו בן השלוש נפוליאון השני 10 באפריל – קרב טולוז מתרחש, ארבעה ימים לאחר כניעת נפוליאון למדינות הקואליציה השישית 4 במאי – נפוליאון בונפרטה מגיע למקום גלותו באי אלבה 16 במאי – חוקת נורווגיה מתקבלת לראשונה על ידי אספת הנבחרים הנורווגית באיידסוול 17 במאי – נורווגיה משתחררת לזמן קצר משלטון שוודיה. "יום החוקה" הנורווגי 19 באוגוסט – בריטניה כובשת ושורפת את וושינגטון בירת ארה״ב כולל הבית הלבן והקפיטול במהלך מלחמת 1812 24 באוגוסט – כוחות בריטיים מציתים את הבית הלבן בוושינגטון 14 בספטמבר – פרנסיס סקוט קי מחבר את "הדגל זרוע הכוכבים", שהפך להמנונה של ארצות הברית 1 באוקטובר – נפתח קונגרס וינה 1 בנובמבר – קונגרס וינה נפתח במטרה לשרטט מחדש את גבולות אירופה לאחר תבוסת צרפת במלחמות נפוליאון 24 בדצמבר – מסתיימת מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה 27 בינואר – אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק, אדריכל צרפתי (נפטר ב-1879) 19 ביולי – סמואל קולט, ממציא (נפטר ב-1862) 10 באוגוסט – אנרי נסטלה, מקים חברת נסטלה (נפטר ב־1890) 13 באוגוסט – אנדרס יונאס אונגסטרם, פיזיקאי שוודי (נפטר ב-1874) 3 בספטמבר – ג'יימס ג'וזף סילבסטר, מתמטיקאי בריטי ממוצא יהודי (נפטר ב-1897) 4 באוקטובר – ז'אן-פרנסואה מילה, צייר ותחריטן צרפתי (נפטר ב-1875) 15 באוקטובר – מיכאיל לרמונטוב, סופר ומשורר רומנטי רוסי (נפטר ב-1841) 6 בנובמבר – אדולף סאקס, ממציא הסקסופון (נפטר ב-1894) 19 בדצמבר – אדווין סטנטון, התובע הכללי ומזכיר המלחמה של ארצות הברית (נפטר ב-1869) 27 בינואר – יוהאן גוטליב פיכטה, פילוסוף גרמני (נולד ב-1762) 27 בפברואר – ז'אן-לואי אבנעזר רנייה, גנרל שווייצרי בצבא נפוליאון (נולד ב-1771) 2 במרץ – שלמה פפנהיים, בלשן ומשורר מאנשי תנועת ההשכלה (נולד ב-1740) 30 באפריל – אליקים בן אברהם, רב, פילוסוף ומקובל יהודי־אנגלי 29 במאי – ז'וזפין, אשתו הראשונה של נפוליאון (נולדה ב-1763) 2 בדצמבר – המרקיז דה סאד, סופר צרפתי (נולד ב-1740) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1814 התחילה ביום כ"א בטבת ה'תקע"ד (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-ט' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1814 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1814 במדע‎ ילידי 1814‎ נפטרים ב-1814‎ מדיה וקבצים בנושא 1814 בוויקישיתוף
מחוזות טורקמניסטן

מבחינה מנהלית טורקמניסטן מחולקת ל-5 מחוזות (welayat) ואזור הבירה. המחוזות מחולקים בחלוקת משנה לנפות. בשנת 2018 שטח ששייך לבירת המדינה הוגדל באופן משמעותי. בראש כל ממוז עומד מושל שמקבל מינוי מנשיא המדינה. מדיה וקבצים בנושא מחוזות טורקמניסטן בוויקישיתוף טורקמניסטן - חלוקה מנהלית (ברוסית) Turkmenistan: Regions, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא טורקמניסטן ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זעתרה

זעתרה (ערבית: زعترة) היא עיירה פלסטינית המתפרסת במרחב שמצפון להרודיון, כ-11 ק"מ דרום מזרחית לבית לחם, לצד כביש 398, ושייכת לנפת בית לחם. זעתרה הוא היישוב המרכזי של בני שבט התעמרה. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, ב-2007 מנתה אוכלוסיית זעתרה 6,289 תושבים. מצפון לכפר נמצאת ח'רבת אום א-טלע בה נמצאו, בסקר שנערך לאחר מלחמת ששת הימים, ממצאים מתקופת הברזל א'. תחילתו של היישוב ב-1930 בעקבות מעברם של בני השבט למגורי קבע. מקור שמו של היישוב בצמח הזעתר. בתקופת המנדט הבריטי ניטע יער אורנים בגבעות שמצפון לכפר. בשנת 2002, לצורך בניית כביש 398, "כביש עוקף זעתרה", הופקעו אדמות באזור הכפר. מדיה וקבצים בנושא זעתרה בוויקישיתוף דו"ח הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, עמ' 117 (בערבית) מבוא לארכאולוגיה של ארץ-ישראל בתקופת המקרא: תקופת הברזל; יח' 8–9. כותבים: עמיחי מזר, גבריאל ברקאי יובל אלעזרי (עורך), לקסיקון מפה, 2003. עמנואל הראובני (עורך), לקסיקון ארץ ישראל, ידיעות אחרונות, 2001 זאב שיף, מצעד האיוולת בכבישים העוקפים, באתר הארץ, 13 בפברואר 2002 עוזי בנזימן, מפת הדרך של שרון, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2002
דאפי (זמרת)

איימי אן דאפי (באנגלית: Aimée Ann Duffy; נולדה ב-23 ביוני 1984), המוכרת תחת שם הבמה דאפי (Duffy), היא זמרת ולשית. איימי אן דאפי נולדה בבנגור, גוויניד' וגדלה בנפיין. יש לה שתי אחיות, קלי וקייט. היא מדברת ולשית כשפת אימה. הוריה התגרשו כאשר היא הייתה בגיל 10. אחרי שגמרה את לימודיה, היא נסעה לשנה לשווייץ כדי לעבוד. מאוחר יותר, היא התחרתה בתוכנית הריאליטי "Pop Idol" ששם היא הגיעה למקום שני בתחרות. ב-2008, דאפי הוציאה את אלבומה "Rockferry" שנכנס למקום הראשון בבריטניה. האלבום מכר יותר מחמשה מיליון וחצי עותקים בעולם. ב-2009, היא זכתה בשלושה פרסי המוזיקה הבריטית: פריצת השנה, אלבום השנה וזמרת השנה וכך הפכה להיות האמנית שקיבלה הכי הרבה פרסים בטקס באותה שנה. היא גם זכתה בפרס גראמי על האלבום הווקלי הטוב ביותר והיא הייתה מועמדת לעוד שני פרסים ביניהם פרס גראמי לתגלית השנה. דאפי היא הזמרת הוולשית הראשונה מזה עשרים ושבע שנים שהשיר שלה, "Mercy", צעד במקום הראשון. ב-2010 הוציאה את האלבום "Endlessly". ב-25 בפברואר 2020 הוציאה הודעה מפתיעה בה סיפרה שסוממה, נחטפה, ונאנסה. דאפי לא תיארה מתי קרתה החטיפה אך ציינה בהודעה נוספת כחודש וחצי לאחר ההודעה הראשונה שנחטפה ביום ההולדת שלה, הוטסה למדינה זרה ונאנסה בחדר מלון במשך מספר ימים. 2008: Rockferry 2010: Endlessly 2004: Aimée Duffy 2008: Live from London 2008: FNMTV Live 2009: Deluxe EP 2009: Live at the Theater of Living Arts - August 6, 2008 2010: Spotify Session 2011: NRJ Live Sessions: Duffy 2008: סאטרדיי נייט לייב - עצמה 2010: פטגוניה - סיסי 2015: אגדת האחים קריי - טימי יורי מדיה וקבצים בנושא דאפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאפי (באנגלית) דאפי, ברשת החברתית פייסבוק דאפי, ברשת החברתית אינסטגרם דאפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאפי, באתר AllMovie (באנגלית) דאפי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דאפי, באתר Metacritic (באנגלית) דאפי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דאפי, באתר ספוטיפיי דאפי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דאפי, באתר Last.fm (באנגלית) דאפי, באתר AllMusic (באנגלית) דאפי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דאפי, באתר Discogs (באנגלית) דאפי, באתר Songkick (באנגלית) דאפי, באתר Genius דאפי, באתר SecondHandSongs דאפי, באתר בילבורד (באנגלית) דאפי: "אני עדיין לא מעריכה את עצמי", באתר וואלה, 5 בנובמבר 2010 בועז כהן, עוד מהטוב הזה: על האלבום של דאפי, באתר nrg, ‏15 בינואר 2011 ענבל חייט, הזמרת דאפי חושפת: "נחטפתי, סוממתי ונאנסתי", באתר ישראל היום מערכת mako מוזיקה, ‏מצמרר: דאפי חושפת פרטים נוספים על האונס הברוטלי שעברה, באתר ‏מאקו‏, 6 באפריל 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יקום פורקן

יקום פורקן הן שתי ברכות תפילה יהודיות בשפה הארמית הנקראות על שם תחילתן במילים "יקום פורקן" ויסודן ככל הנראה בתקופת הגאונים. הקטע הראשון כולל ברכה לחכמי ארץ ישראל וחכמי בבל, לראשי הישיבות, הדיינים וכל לומדי התורה והשני כולל ברכה לקהל. שני הקטעים נאמרים אצל יהדות אשכנז לאחר קריאת התורה בתפילת שחרית של שבת, ואילו אצל יהודי פרובנס היה נאמר הקטע השני בלבד כחלק מברכת החודש. בקהילות אחרות לא מוכרת התפילה. ניתן למצוא צורות ומקטעים קצרים של התפילה (או ברוח התפילה) בכתובות הקדשה ארמיות על רצפות פסיפס בארץ ישראל, כמו בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו וכדומה. למרות שהתפילה כוללת ברכה לחכמי בבל ואף נתקנה בשפה הארמית, היא אינה נזכרת בסידורים מתקופת הגאונים כדוגמת סדר רב עמרם גאון או בסידור רס"ג. הראשון שמזכיר את התפילה כולה הוא בעל מחזור ויטרי, המזכיר רק ברכה אחת, אשר לפי חלק מכתבי היד של החיבור כוללת הן את הברכה לחכמים (הקטע הראשון) והן את הברכה לקהל (הקטע השני), בעוד לפי כתבי יד אחרים נכללת רק הברכה לחכמים. בסידור חסידי אשכנז מוזכרים כבר שני קטעי יקום פורקן, אחד לחכמים ואחד לכל הקהל. ר' אלעזר מוורמס, בעל הרוקח, מציין כי התפילה נאמרת בכל שבת, אך לא בחגים. במרחב יהדות אשכנז וצרפת הצפונית נאמרה התפילה בכל שבת. ברם אצל יהודי פרובנס אנו מוצאים עדות בספר ארחות חיים לר' אהרון הכהן מלוניל המזכיר את התפילה כחלק מברכת החודש ולא בכל שבת וכך היה מקובל בנוסח פרובנס עד תקופה מאוחרת. ככל הנראה התפילה לא הייתה מוכרת באזורים אחרים כדוגמת ספרד או ארצות המזרח וחכמיהם אינם מזכירים אותה. עם זאת, בנוסח הספרדים קיימת תפילת מי שברך לקהל שסיומה דומה לסיום של יקום פורקן השני. גם בחסידות צאנז לא נוהגים לומר תפילה זו. ראשוני הרפורמה בגרמניה התנגדו לאמירת התפילה והשמיטוה מסידוריהם. יקום פורקן, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" יצחק משה אלבוגן, התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, תל אביב 1972 עמוד 151 הן בנוסח אשכנז והן בנוסח ספרד החסידי מהדורת גולדשמידט עמודים קצח, רפ"ו משה הרשלר, סידור רבינו שלמה וסידור חסידי אשכנז, ירושלים תשל"ב עמוד קעג רוקח, סדר תפילות שחרית של שבת, סימן נ"ג ארחות חיים, סדר תפילות שבת שחרית סימן ז'. התפילה מוזכרת כאחד מבין כמה מנהגים לברכת החודש אליהו כרמי, סדר התמיד חלק שני כמנהג ארבע קהילות קדושות, אויגנייון (אביניון) ה'תקכ"ז (1767). בסידור זה (חלק שבת, דף מה ע"ב) מובא רק יקום פורקן השני, ונאמר כחלק מברכת החודש בשבת מברכים, ולא בשאר שבתות. ספר "הליכות חיים – שבת" (מנהגי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם) מאת הרב אהרן יהושע קלוגר, עמ' קסה. על־פי ר' וולף היידנהיים, סידור שפה ברורה, רדלהיים, תקפ, עמ' 66, באתר היברובוקס בנוסחים עתיקים לא נזכר ראש הגולה למשל במחזור ויטרי. ראו אלבוגן, התפילה בישראל הערה 18 לעמוד 151 (עמוד 437)
מיקאל פיאטרוס

מיקָאֱל פיאטרוס (בצרפתית: Mickaël Piétrus; נולד ב-7 בפברואר 1982 בלז אבים, גוואדלופ) הוא כדורסלן יליד גוואדלופ בעל אזרחות צרפתית. פיאטרוס משחק בעמדת הקלע/פורוורד ומתנשא לגובה של 1.97 מטר. מיקאל הוא אחיו של הכדורסלן פלורן פיאטרוס. פיאטרוס החל לשחק כדורסל במסגרת קבוצות הילדים והנערים של פו אורטז. ובתחילתה של עונת 1998/99, הוקפץ לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונתו הראשונה, זכה למספר רב של דקות משחק וסיים את העונה עם ממוצעים של 9 נקודות וכ-3.5 כדורים חוזרים. פיאטרוס סייע לקבוצתו במשך ארבע עונות לזכות בארבע אליפויות צרפת (98/99, 99/00, 00/01, 02/03) ובשני גביעי צרפת (01/02, 02/03). בעקבות יכולת זאת, פיאטרוס חוזר על ידי מספר קבוצות פאר באירופה. אך, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-11 על ידי הגולדן סטייט ווריורס. פיאטרוס שיחק בקבוצה חמש עונות, שבהן קבוצתו התקשתה לעלות למשחקי הפלייאוף מלבד עונתו הלפני אחרונה בקבוצה, עונת 2006/07. באותה עונה פיאטרוס רשם את הממוצעים הגבוהים שלו בקבוצה, 11.1 נקודות ו-4.5 כדורים חוזרים בנוסף לכחסימה בממוצע למשחק. פיאטרוס סיכם במדיה של אורלנדו לאחר שעזב את הווריורס. בהופעת הבכורה שלו, קלע 20 נקודות נגד אטלנטה הוקס ונהפך תוך מספר משחקים בודדים לשחקן המפתח של הקבוצה. באחד המשחקים הטובים שלו קלע 5 מזריקותיו מקו־השלוש. והוביל את המג'יק למשחקי הפלייאוף כבר בעונתו הראשונה. למרות, שבמהלך העונה נפצע פעמיים והחמיץ 25 משחקים. פיאטרוס שב לשחק כעבור מספר שבועות ושב לכושרו הרגיל. בנוסף לכך, הוביל את הקבוצה לגמר ה-NBA נגד לוס אנג'לס לייקרס, כשבגמר המזרח, קבוצתו מדיחה את קליבלנד קאבלירס ואת ה-MVP של העונה, לברון ג'יימס. ב-18 בדצמבר 2010 הועבר פיאטרוס לפיניקס סאנס בטרייד שכלל גם את וינס קרטר, ג'ייסון ריצ'רדסון והידו טורקוגלו. פיאטרוס היה חבר בסגלי נבחרות צרפת עד גיל 15, עד גיל 18 ועד גיל 21. בשנת 2004, נכנס לסגל הנבחרת הבוגרת של צרפת, וזכה עימה במדליית הארד באליפות אירופה של שנת 2005 ורשם עימה את הישג השיא שלה באליפות העולם, כשעזר לה לסיים במקום החמישי, באליפות של שנת 2006 מדיה וקבצים בנושא מיקאל פיאטרוס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA דף השחקן באתר ה-NBA אתר על אודות השחקן פיאטרוס עזב את הווריורס וחתם במג'יק
לואיש פיגו

לוּאִיש פִילִיפֵה מַאדֵיירַה קַאֵירוּ פִיגוּ (בפורטוגזית: Luís Filipe Madeira Caeiro Figo; נולד ב־4 בנובמבר 1972 בליסבון, פורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בתפקיד קיצוני ימני. פיגו הוא שיאן ההופעות לשעבר של נבחרת פורטוגל עם 127 הופעות רשמיות. פיגו הצטרף בגיל שמונה לספורטינג ליסבון, והפך עד מהרה למוביל דור הזהב של פורטוגל, לצד פאולטה ורוי קושטה, עמם זכה באליפות אירופה לנוער ב-1989 ובגביע העולמי לצעירים ב-1991. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך בגיל 17. בגיל 23 עבר לקבוצת ברצלונה שם שיחק עד שנת 2000, אז עבר במפתיע לריאל מדריד, מעבר אשר גרם לאיבה כלפיו משום היריבות השוררת בין הקבוצות. החוזה עליו חתם בריאל מדריד היה חסר תקדים והיווה פריצת דרך בתחום חוזי הכדורגל, משום שהיה הראשון שנכללו בו סעיפים שיכניסו לקבוצה כסף מחוזי פרסום של השחקן עם חברות אחרות ללא קשר לקבוצה. על חוזה כזה הוחתם מאוחר יותר גם דייוויד בקהאם, אף הוא שחקן ריאל מדריד לשעבר. בתחילת עונת הכדורגל 2005/06 עבר פיגו לקבוצת אינטר מילאנו האיטלקית. במונדיאל 2006 פיגו שותף ב-7 משחקים, בהם בישל שלושה שערים. הוא הוביל כקפטן את נבחרת פורטוגל למקום הרביעי המכובד, ובתום הטורניר הודיע על פרישה מנבחרתו יחד עם עמיתו, פאולטה. בסוף עונת 2008/2009, לאחר זכייתה של אינטר באליפות איטליה, ב-31 במאי 2009, הודיע פיגו על פרישה ממשחק פעיל. כיום פיגו הוא שגריר אינטר בכנסים מסוימים ובהגרלות לגביעים. אישיים כדורגלן השנה בעולם: 2001 כדור הזהב: 2000 פרס דון בלון לזר המצטיין בליגה הספרדית: 1999, 2000, 2001 ספורטינג ליסבון הגביע הפורטוגלי: 1995 ברצלונה הסופר קאפ הספרדי: 1996 אליפות ליגת העל הספרדית: 1998, 1999 גביע ספרד: 1997, 1998 גביע המחזיקות: 1997 הסופר קאפ האירופאי: 1997 ריאל מדריד אליפות אירופה: 2002 אליפות ליגת העל הספרדית: 2001, 2003 הסופר קאפ הספרדי: 2001, 2003 גביע בין יבשתי: 2002 הסופר קאפ האירופי: 2002 גביע סנטיאגו ברנבאו: 2000, 2003 אינטר מילאנו אליפות סרייה א': 2006, 2007, 2008, 2009 הגביע האיטלקי: 2005, 2006 הסופר קאפ האיטלקי: 2005, 2006 לואיש פיגו, ברשת החברתית פייסבוק לואיש פיגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואיש פיגו, ברשת החברתית אינסטגרם לואיש פיגו, באתר Transfermarkt לואיש פיגו, באתר Soccerway לואיש פיגו, באתר WorldFootball.net לואיש פיגו, באתר National Football Teams לואיש פיגו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
דאפי

האם התכוונתם ל... דאפי (זמרת) – זמרת ולשית דאפי (זמר) – זמר בריטי פטריק דאפי – שחקן טלוויזיה אמריקאי ממוצא אירי קרול אן דאפי – משוררת סקוטית דאפי דאק – דמות ברווז מונפשת הלן דאפי – שחקנית אמריקאית
אישתר (סרט)

אישתר (אנגלית: Ishtar) הוא קומדיית הרפתקאות מ-1987, בבימויה של איליין מאי ובכיכובם של וורן בייטי ודסטין הופמן. ביטי והופמן מגלמים את רוג'רס וקלארק, צמד זמרים כושלים שנוסעים לחפש עבודה במרוקו, ונשאבים לתוך הרפתקה במדינה בדיונית, אישתר, במסגרת המלחמה הקרה. בסרט מופיעים גם איזבל אג'אני (זוגתו של ביטי באותה עת) והקומיקאי צ'ארלס גרודין ("מרדף חצות"). צילומי "אישתר" החלו ב-21 באוקטובר 1985 והיו אמורים להימשך עד למרץ 1986. הסרט נועד להיות שובר קופות בקיץ 1986, בשל העובדה שמיטב הכישרונות של הוליווד השתתפו בהפקתו. איליין מאי, הייתה אשת קומדיה בעלת מוניטין מוכח ועשיר. היא למעשה המציאה את קומדיית המצבים האמריקאית במתכונתה הנוכחית. ביטי והופמן היו שחקנים זוכי אוסקר שלא הופיעו בסרט כ-5 שנים לפני כן, והיו אמורים לעשות את החזרה שלהם לאקרנים בסרט הזה. אולם מלכתחילה, החלו לצוץ בעיות שונות. הצילומים נמשכו הרבה מעבר למתוכנן וחריגות בתקציב הביאו לכך שהתקציב שהיה מיועד מלכתחילה להיות 28 מיליון דולר, קפץ והגיע ל-55 מיליון דולר (כ-120 מיליון דולר כיום). אולפני קולומביה ביקשו ממאי לצלם את הסרט באריזונה או בנבדה, אולם מאי בהיותה פרפקציוניסטית מושבעת, התעקשה לצלם את הסרט דווקא במרוקו. סצינות זניחות צולמו בעשרות טייקים, ותפאורות גרנדיוזיות נבנו לספק את גחמותיה של הבמאית השאפתנית. לבסוף, נדחתה הפרימיירה של הסרט למאי 1987, ובסופו של דבר הסרט יצא לאקרנים. בסוף השבוע הראשון, אמנם, הסרט גרף 4 מיליון דולר, אולם כבר בשבוע השני התברר גודלה של הקטסטרופה. הסרט נקטל באכזריות על ידי כל מבקרי הקולנוע של ארצות הברית, ונתונים של ההכנסות לא פורסמו עוד. לבסוף, לאחר מעשה ידוע שהסרט גרף 14 מיליון דולר, וכך גרם לנזק ל"קולומביה" של מעל 40 מיליון דולר. הסרט נבחר לסרט הגרוע של השנה, ומאז הפך למשל ולשנינה, בתור אחד ההפסדים הגדולים שהוליווד ידעה, ביחד עם סרטים כמו "קלאופטרה", "שערי החופש", ו"עולם המים". הסרט, לא רק שחיסל כמעט את אולפני קולומביה, הוא גם חיסל את הקריירה של איליין מאי, ומאז היא לא שבה לביים עוד (אך המשיכה לשחק בסרטים). ביטי, בהיותו מפיק שותף, ניזוק אף הוא קשות ומאז הוא ממעט להופיע בסרטים. אג'אני, אחת מהשחקניות הצרפתיות המוכשרות ביותר, נעלמה ולא הצליחה לפרוץ יותר בהוליווד. גרודין, הצליח איכשהו להתאושש ושיחק שנה לאחר מכן ב"מרדף חצות", אולם מיד לאחר מכן, גם הוא נעלם. היחיד שלא ניזוק מ"קללת אישתר", הוא דסטין הופמן. שנה לאחר מכן, זכה באוסקר על משחקו ב"איש הגשם", ועוד נותר בקדמת השחקנים בהוליווד. "אישתר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אישתר", באתר נטפליקס "אישתר", באתר AllMovie (באנגלית) "אישתר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אישתר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אישתר", באתר Metacritic (באנגלית) "אישתר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)