laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גע גע גע

גע גע גע או בשמו המקוצר גע גע הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה ומצריך כדור ומשטח ישר. בעת המשחק, זורקים את הכדור באוויר ונותנים לכדור לפגוע בקרקע שלוש פעמים, באותו הזמן המשתתפים קוראים "נגע גע גע" או לחלופין "אחת שתיים שלוש" בהתאם לקצב פגיעת הכדור בקרקע. לאחר שהכדור פגע בקרקע שלוש פעמים, מותר לגעת בו והמשחק מתחיל. לפי גרסה אחת של המשחק יש לחבוט את הכדור כך שיפגע ברגלי המשתתפים בלבד. מותרות שלוש פסילות, ומצבו של השחקן מוגדר על פי מספר הפסילות שנפסל, בדומה למשחק חולה גוסס מת. לפי גרסה אחרת המשתתפים זורקים את הכדור זה על זה. כאשר פגע כדור בשחקן ולאחר מכן פגע ברצפה, השחקן יוצא מהמשחק. כאשר שחקן יוצא מהמשחק, כל השחקנים שהוא פסל חוזרים לשחק. מנצח מי שנשאר אחרון (שבהכרח גם פסל את כולם). לפי גרסה זו אסור ללכת עם הכדור, למעט "רגל ציר", כלומר רגל אחת חייבת להישאר על הקרקע עד שהשחקן זורק את הכדור. כללים נוספים: נגיעה כפולה אסורה (הכדור נוגע בשחקן, נוגע ברצפה ושוב בשחקן) ומביאה לפסילה. פגע הכדור בשחקן אחד ונתפס על ידי שחקן אחר - יפסל השחקן שזרק את הכדור. פגע הכדור בשני שחקנים ואז ברצפה - יפסל השחקן האחרון שבו נגע הכדור. כאשר מתמעט מספר השחקנים, ניתן להקטין את המגרש וזאת על מנת להימנע מהתמשכות המשחק יתר על המידה. מחניים כדורגל סיני חיי שרה איך משחקים "גע גע גע"?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
משפט ויגנר-אקרט

משפט ויגנר-אקרט הוא משפט שחשיבותו העיקרית היא השימוש בו במכניקת הקוונטים. לפי המשפט, ניתן לכתוב את אלמנטי המטריצה של אופרטור טנזורי אי פריק T q ( k ) {\displaystyle T_{q}^{(k)}} בין מצבים של תנע זוויתי כמכפלה של גורמים באופן הבא ⟨ τ ′ j ′ m ′ | T q ( k ) | τ j m ⟩ = 1 2 j ′ + 1 ⟨ τ ′ j ′ | | T ( k ) | | τ j ⟩ ⟨ k j q m | j ′ m ′ ⟩ {\displaystyle \langle \tau 'j'm'|T_{q}^{(k)}|\tau jm\rangle ={\frac {1}{\sqrt {2j'+1}}}\langle \tau 'j'||T^{(k)}||\tau j\rangle \langle kjqm|j'm'\rangle } כאשר   τ {\displaystyle \ \tau } מסמל את המספרים הקוונטיים שאינם קשורים לתנע הזוויתי. הגורם ⟨ τ ′ j ′ | | T ( k ) | | τ j ⟩ {\displaystyle \langle \tau 'j'||T^{(k)}||\tau j\rangle } נקרא "אלמנט המטריצה המצומצם", חישובו בדרך כלל מסובך אך ניתן להראות כי הוא איננו תלוי ב-   m ′ {\displaystyle \ m'} וב-   q {\displaystyle \ q} . המקדמים ⟨ k j q m | j ′ m ′ ⟩ {\displaystyle \langle kjqm|j'm'\rangle } הם מקדמים ידועים הנקראים מקדמי קלבש-גורדן. תחת קירוב הדיפול החשמלי ובצימוד L-S, ההסתברות ליחידת זמן של מעבר קרינתי (פליטת פוטון) בין שני מצבים חד אלקטרוניים   | τ J M ⟩ , | τ ′ J ′ M ′ ⟩ {\displaystyle \ |\tau JM\rangle ,|\tau 'J'M'\rangle } של אטום מתכונתית לריבוע אלמנט המטריצה d n m ≡ ⟨ τ ′ J ′ M ′ | r | τ J M ⟩ {\displaystyle d_{nm}\equiv \langle \tau 'J'M'|r|\tau JM\rangle } כאשר   τ {\displaystyle \ \tau } מייצג את המספרים הקוונטים שאינם קשורים לתנע הזוויתי. מכיוון שכל אופרטור וקטורי, ובפרט האופרטור   r {\displaystyle \ r} , ניתן לכתיבה כטנזור אי פריק מדרגה 1, נוכל להשתמש במשפט כדי לקבל שאלמנט המטריצה יחסי למקדמי קלבש גורדן ⟨ τ ′ J ′ M ′ | r q ( 1 ) | τ J M ⟩ ∝ ⟨ 1 J q m | J ′ M ′ ⟩ {\displaystyle \langle \tau 'J'M'|r_{q}^{(1)}|\tau JM\rangle \propto \langle 1Jqm|J'M'\rangle } מתוך תכונות מקדמי קלבש גורדן, ניתן להסיק את כללי הברירה הבאים למעבר בתנאי דיפול חשמלי: מעבר מותר הוא מעבר שהמצבים ההתחלתי והסופי שלו מקיימים את התנאים Δ J = 0 , ± 1 {\displaystyle \Delta J=0,\pm 1} Δ M = 0 , ± 1 {\displaystyle \Delta M=0,\pm 1} כמו כן, המעבר ממצב עם   J = 0 {\displaystyle \ J=0} למצב עם   J ′ = 0 {\displaystyle \ J'=0} הוא מעבר אסור. משפט לנדה הוא מקרה פרטי של משפט ויגנר אקרט, עבור אופרטור טנזוריאלי מהמעלה הראשונה: T q ( 1 ) {\displaystyle T_{q}^{(1)}} , כלומר אופרטור וקטורי V i {\displaystyle V_{i}} במקרה זה מתקיים: ⟨ τ ′ j ′ m ′ | V i | τ j m ⟩ = 4 π 2 h 2 j ( j + 1 ) ⟨ τ ′ j m | J ⋅ V | τ j m ⟩ ⟨ j , m ′ | J i | j , m ⟩ {\displaystyle \langle \tau 'j'm'|V_{i}|\tau jm\rangle ={\frac {4\pi ^{2}}{h^{2}j(j+1)}}\langle \tau 'jm|J\cdot V|\tau jm\rangle \langle j,m'|J_{i}|j,m\rangle } משפט ויגנר-אקרט, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'מה גלגני

ג'מה גלגני (באיטלקית: Gemma Galgani‏; 12 במרץ 1878 - 11 באפריל 1903) היא קדושה של הכנסייה הקתולית באיטליה. גלגני נולדה בקמיליאנו שבקפנורי, טוסקנה. כשהייתה ילדה קטנה, עברו הוריה ללוקה שבטוסקנה. אביה היה רוקח אדוק בדתו וצאצא של ג'ובאני לאונרדי. היא הפכה אדוקה מאוד בדתה והושפעה מאוד מן הפסיוניסטים, מסדר מיסטי. בשלב מסוים, החלה לגלות סימני סטיגמטה. ב-1903 נפטרה בלוקה שבטוסקנה כתוצאה ממחלת השחפת. ב-2 במאי 1940 הכריז עליה האפיפיור פיוס השנים עשר כעל קדושה. מדיה וקבצים בנושא ג'מה גלגני בוויקישיתוף ג'מה גלגני, ברשת החברתית Goodreads ג'מה גלגני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'מה גלגני באתר www.thepassionists.org ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילהלם גרים

וילהלם קארל גרים (בגרמנית: Wilhelm Carl Grimm;י 24 בפברואר 1786 – 16 בדצמבר 1859) היה סופר גרמני, אחיו הצעיר של יעקוב גרים, הזכורים בתור הצמד האחים גרים. הוציא בשנת 1825 מהדורה מצומצמת למעשיות אלו בשם המהדורה הקטנה, וזאת עקב הביקורות הקשות לגבי המהדורות הרגילות. ספרים נוספים שהוציא: "סיפורי גיבורים גרמנים" (1829), "שירת רולאנד" (1838) ו"כור הזהב" (1840). בשנת 1835 התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן. וילהלם גרים נולד בהנאו במדינת הסן בגרמניה ובשנת 1803 הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת מרבורג(אנ'), שנה לאחר שאחיו יאקוב החל ללמוד שם. כל חייהם של שני האחים עברו ביחד. בימי הלימודים, הם חלקו מיטה ושולחן יחדיו. כתלמידים, היה להם שתי מיטות ושני שולחנות באותו חדר. הם תמיד חיו תחת קורת גג אחת, וחלקו את ספריהם ורכושם. בשנת 1825 נשא וילהלם לאישה בת של רוקח בשם הנרייט דורותי ווילד בגיל 39. נישואיו של וילהלם לא הפריעו בשום דרך להרמוניה של האחים. לווילהלם והנרייט היו ארבעה ילדים: יאקוב גרים (3 באפריל 1826 - 15 בדצמבר 1826), הרמן פרדריך גרים (6 בינואר 1828 - 16 ביוני 1901), רודולף ג'ורג' גרים (31 במרץ 1830 - 13 בנובמבר 1889), וברברה אוגוסט לואיס פאולין מרי (21 באוגוסט 1832 - 9 בפברואר 1919). וילהלם גרים מת בברלין עקב זיהום בגיל 73. בשנת 2005 יצא סרט פנטזיה המבוסס של דמותו ודמות אחיו בשם האחים גרים למבוגרים בלבד. מדיה וקבצים בנושא וילהלם גרים בוויקישיתוף כתבי וילהלם גרים בפרויקט בן-יהודה וילהלם גרים, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי וילהלם גרים בפרויקט גוטנברג (באנגלית) וילהלם גרים (1786-1859), דף שער בספרייה הלאומית וילהלם גרים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וילהלם גרים, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי וילהלם גרים, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וילהלם גרים, באתר Metacritic (באנגלית) וילהלם גרים, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וילהלם גרים, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סויוז 2

סויוז 2 (ברוסית: Союз 2, "ברית 2") הייתה החלליתסויוז מדגם סויוז 7K-OK. החללית הייתה בלתי מאוישת, היא שוגרה למסלול ב־25 באוקטובר 1968 ומטרתה הייתה לבצע תמרוני עגינה עם סויוז 3. אף על פי ששתי החלליות התקרבו מאוד אחת לשנייה, העגינה לא התבצעה. סויוז 2 הונחתה ב־28 באוקטובר ויומיים אחר כך הונחתה סויוז 3. בריה"מ שלחה שתי חלליות, דבר, 27 באוקטובר 1968 סויוז 2 הונחתה, דבר, 29 באוקטובר 1968 סויוז 3 נחתה בבריה"מ, דבר, 31 באוקטובר 1968
מתרס

מִתְרָס, הקרוי לעיתים בשם הלועזי בָּרִיקָדָה (בצרפתית: Barricade), הוא מכשול או מחסום מאולתר שבו נעשה שימוש במסגרת התקוממויות חברתיות וקרבות רחוב ושמטרתו לנטרל, לפקח או למנוע מעבר תחבורה וכוחות במסלול מסוים. השימוש ההיסטורי הראשון במתרסים במהלך התקוממות חברתית התרחש בפריז ב-12 במאי 1588, ביום אשר כונה לימים "יום הבריקדות" (בצרפתית: Journée des barricades). במהלך אירועים אלה הצליחו מורדים מבני פריז להניס את המלך אנרי השלישי מן העיר, והשאירו אותה בידי הליגה הקתולית. באירוע זה נעשה שימוש במרכבות, עצים וחביות (שעל שמן של האחרונות בצרפתית, barriques, נקראו הבריקדות), על מנת למנוע מן המשמר השווייצרי וכוחות אחרים נאמנים למלך מלחוש לעזרתו. מתרס רעש - מבנה בתחום התכנון התחבורתי של ההנדסה האזרחית, אשר מטרתו צמצום הרעשים באזור יישוב ליד ציר תחבורה סואן מדיה וקבצים בנושא מתרס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדולף פוקורני

אדולף פוקורני (גרמנית: Adolf Pokorny;‏ 26 ביולי 1895 – ?), היה דרמטולוג ודוקטור לרפואה שעמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה. פוקורני, יליד ווינה שבאוסטריה נלחם במלחמת העולם הראשונה, זכה בעיטורים רבים ולאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט שני. בשנת 1922 הוא השלים דוקטורט לרפואה וקיבל את ההסמכה. לאחר כשנתיים, פתח מרכז רפואי בצ'כיה, המתמחה במחלות מין ועור. ב-1939 ניסה להתקבל למפלגה הנאצית אך בקשתו נדחתה מפני שהיה נשוי לרופאה יהודייה ממנה התגרש כארבע שנים קודם לכן. בזמן מלחמת העולם השנייה, פוקורני היה קצין רפואי של הכוחות המזוינים של גרמניה. פוקורני היה אחד מהנאשמים במשפט הרופאים, והוא הואשם בכך שערך ניסויים של עיקור כפוי באסירים במחנות ריכוז והשמדה. ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים מדיה וקבצים בנושא אדולף פוקורני בוויקישיתוף עופר אדרת, הנאצים שקלו לסרס סובייטים באמצעות צמח רעיל ולהפוך אותם לעובדי כפייה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייל אוף דוגס

אייל אוף דוגס (אנגלית: Isle of Dogs; מילולית: אי הכלבים) הוא חצי אי במזרח לונדון המוקף משלושת צדדיו (המזרחי, הדרומי והמערבי) על ידי אחד מהפיתולים הגדולים ביותר של נהר התמזה. מכיוון צפון נמצאים מעגני מערב הודו, כך שהגישה היחידה לאי היא דרך שני גשרים החוצים את המעגנים המזרחיים והמערביים. האי שייך לרובע טאוור האמלטס והוא חלק מהדוקלנדס. מדיה וקבצים בנושא אייל אוף דוגס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוטי דניאל

מוטי דניאל (נולד ב-24 ביולי 1963) הוא כדורסלן עבר ישראלי. דניאל גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון ושם החל את הקריירה המקצוענית שלו. בהמשך למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית, יחד עם מנחם אטלס וגלעד שמחוני. בשנת 1987 הצטרף למכבי תל אביב וזכה עימה בשמונה אליפויות וארבעה גביעים. במכבי שימש בעיקר כשחקן השישי, אך היה בעל חשיבות של שחקן חמישייה[דרוש מקור]. בשנת 1996 הצטרף להפועל ירושלים איתה זכה בגביע המדינה בשנת 1997. בעונת 2002, בן 39, שיחק דניאל במכבי אשדוד מהליגה הלאומית עונה אחת, לאחריה פרש מכדורסל מקצועני. סך הכול קלע 5,165 נקודות במסגרת הליגה הסדירה הראשונה. דניאל שיחק בעמדת הפורוורד, היה בעל קליעה טובה מכל טווח ונודע כבעל רוח לחימה. קלע לאורך השנים 1213 נקודות ב-162 משחקים במדי נבחרת ישראל. בעבר שיחק בליגות הנמוכות בקבוצת הכדורסל "אליצור חולון" וגם בליגת המכללות עם המרכז האקדמי למשפט ועסקים. מהווה חלק מקבוצת הוותיקים של מכבי תל אביב הקרויה על שמו של המאמן רלף קליין. ב-2005 מונה לתפקיד מנהל מקצועי בהפועל ירושלים וכחלק מתפקידו היה אמור לבחור את המאמן, אך כיוון שההנהלה לא קיבלה את בחירתו בעודד קטש, יחסי העבודה שלו עם הקבוצה התערערו ולאחר זמן קצר הפסיק את עבודתו בתפקיד. דניאל שימש בעונת 2009/2010 כמנהל המקצועי בקבוצת אליצור יבנה מהליגה הלאומית. ביולי 2011 מונה למנכ"ל הפועל חולון ונשא בתפקיד למשך שתי עונות. כיום משמש כמנהל נבחרת ישראל בכדורסל. נשוי לשירי דניאל ואב לשישה ילדים, בהם הכדורסלן שון דניאל. אביו היה הכדורסלן משה דניאל. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר פיב"א פרופיל שחקן, באתר המנהלת ברוריה ביגמן, עיסקת מוטי דניאל ומכבי ת"א מוערכת בכ־350 אלף דולאר, מעריב, 11 במאי 1986 עירד צפריר, מוטי דניאל: "הרבה ישראלים, לא רוצה לומר כולם, הם לסתימת חורים ומטרות מיוחדות", באתר הארץ, 6 באפריל 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סויוז 3

סויוז 3 (ברוסית: Союз 3, "ברית 3") הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-OK. השיגור סימן המשימה המאוישת הראשונה ששוגרה אחרי מותו של הקוסמונאוט ולדימיר קומארוב אשר נספה במשימת סויוז 1. את החללית אייש הקוסמונאוט גאורגי ברגובוי ומשימתו העיקרית הייתה לבצע תמרוני עגינה עם סויוז 2, ששוגרה יום קודם. על פי התוכנית המקורית, סויוז 1 וסויוז 2 היו אמורות לבצע תמרוני עגינה ופעילות חוץ רכבית. הבקרה הקרקעית הצליחה להביא את שתי החלליות למרחק של 200 מטר אחת מהשנייה לפני שברגובוי קיבל את השליטה של החללית לסיום העגינה. ברגובוי הצליח לצמצם את המרחק למטר אחד, אולם שלושה ניסיונות לביצוע העגינה כשלו. לבסוף, כמעט כל הדלק שהוקצה לעגינה הסתיים כך שהמשימה בוטלה. האשמה נפלה על ברגובוי. סויוז 2 הונחתה ב־28 באוקטובר ויומיים אחר כך הונחתה סויוז 3. תאונת המטוס שבה נהרג יורי גגארין התרחשה במהלך אימון של ברגובוי לקראת משימה זו. למרות שמטרה מרכזית של השיגור לא בוצע, בעיתונות הסובייטית שיבחו את המשימה והצלחותיה. צוות הנדסי הפיק לקחים מהאירוע ומתכונת תהליך עגינה שונתה בהמשך. גאורגי ברגובוי ולדימיר שטאלוב - גיבוי מדיה וקבצים בנושא סויוז 3 בוויקישיתוף נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל תיאור המשימה בריה"מ שלחה שתי חלליות, דבר, 27 באוקטובר 1968 סויוז 2 הונחתה, דבר, 29 באוקטובר 1968 סויוז 3 נחתה בבריה"מ, דבר, 31 באוקטובר 1968
פארק ריצ'מונד

פארק ריצ'מונד הוא הפארק הגדול ביותר מבין הפארקים המלכותיים של לונדון. הוא גובל בריצ'מונד, האם, קינגסטון שעל התמזה, וימבלדון, רוהאמפטון ומזרח שין. הפארק בגודל של 9.5 קמ"ר והוא הפארק העירוני התחום הגדול ביותר בבריטניה. בפארק מצויה הלשכה הלבנה (White Lodge), בה שוכן בית הספר הנמוך של בית הספר המלכותי לבלט. מדיה וקבצים בנושא פארק ריצ'מונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק ריצ'מונד ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולו אמאטי

ניקולו אמאטי (באיטלקית: Nicolò Amati‏; 1596 - 12 באפריל 1684) היה בונה כלי קשת מקרמונה, בן למשפחת אמאטי. מייסד אסכולת קרמונה היה אנדראה אמאטי, שהכינורות הקדומים ביותר שלו מתוארכים לסביבות 1564. סמלו המסחרי נשא את השם אמאדוס, ומייחסים לו את העיצוב הבסיסי של הכינור המודרני. בניו היו אנטוניו אמאטי וג'ירולאמו או ג'רונימו אמאטי, שעבדו כצוות ושמרו אמונים לדגמים של אביהם בבניית כינורות, שהצטיינו בעיצובם רב החן ובצלילם הערב. כלי אמאטי התאפיינו במתארים שמקורם במתמטיקה ובלכה שקופה בגון ענבר. ניקולו אמאטי, בנו של ג'ירולאמו, הביא את כינור אמאטי לשיאו אחרי שנת 1645 בקירוב. אנדראה גוארנרי, סבו של ג'וזפה "דל ג'זו" גוארנרי היה תלמידו של ניקולו. כמו כן, לפחות כינור אחד של אנטוניו סטרדיווארי, משנת 1666, נושא את הכתובת "אלומנוס ניקולאיס אמאטי" - תלמיד של ניקולו אמאטי. עוד תלמידים מתועדים של ניקולו היו יאקוב רייליך, ברתולומאו פאסטה, ברתולומאו כריסטופורי, ג'אקומו ג'נארו וג'ובאני בטיסטה רוג'רי. בנו של ניקולו, ג'ירולאמו (1649–1740) היה האחרון לעשות לו שם בשושלת בני אמאטי. הצורות הלטיניות של השמות הפרטיים, אנדריאס, אנטוניוס, הירונימוס וניקולאוס, הופיעו בדרך כלל על תוויות הכינורות. מדיה וקבצים בנושא ניקולו אמאטי בוויקישיתוף
סטפן הראשון

האם התכוונתם ל... אישטוון הראשון, מלך הונגריה – המלך הראשון של הונגריה סטפנוס הראשון – האפיפיור בשנים 254-257 סטפנוז הראשון, מלך איבריה – מלך איבריה הקווקזית מ-590 לערך ועד 627 סטפן הראשון, מלך קרואטיה – מלך קרואטיה (1030-1058) סטפנוס הראשון, פטריארך קונסטנטינופול – פטריארך קונסטנטינופול משנת 886 ועד 893 סטייפן, דוכס בוסניה – 1095-1084 סטייפן הראשון מבוסניה – שליט (באן) בוסניה (1287-1290) סטפן הראשון ממולדביה – נסיך מולדובה (1394-1399) סטפן נמאניה – נסיך גדול של ראסקה (Рашка) שבסרביה (1166-1199) שטפן הראשון, דוכס בוואריה – דוכס בוואריה תחתית (1290-1310) סטפן הראשון, רוזן סאנסר – רוזן סאנסר (Sancerre) בשנים 1151-1190 סטפן הראשון, רוזן בורגוניה – רוזן חבל בורגוניה (1097-1102) סטיבן, מלך אנגליה – אחרון המלכים הנורמנים בממלכת אנגליה (1135-1154)
פרדריק פאסי

פרדריק פאסי (בצרפתית: Frédéric Passy;‏ 20 במאי 1822 – 12 ביוני 1912) היה כלכלן ומדינאי צרפתי שתמך בחופש הסחר ובפציפיזם. נולד בפריז בשנת 1822 לפליקס פאסי, שלחם בקרב ווטרלו, ולמארי-לואיז-פאולין פאסי. בשנת 1867 ייסד ליגה בינלאומית למען השלום, וב-1870 את האגודה למען בוררות בין העמים. הוא פעל למען פירוק החימוש ולמען בוררות בינלאומית. בזכות פעולותיו קיבל פאסי יחד עם ז'אן אנרי דינן, את פרס נובל לשלום הראשון בשנת 1901. "מלתוס ותורתו" "תולדות העבודה" "הסולידריות של ההון והעבודה" מדיה וקבצים בנושא פרדריק פאסי בוויקישיתוף פרדריק פאסי, באתר פרס נובל (באנגלית) פרדריק פאסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרדריק פאסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרשת צ'פקווידיק

פרשת צ'פקווידיק (באנגלית: The Chappaquiddick incident) מתייחסת לנסיבות האופפות את מותה של מרי ג'ו קופקני (אנ') ב-1969. קופקני הייתה חברת צוות לשעבר של הסנאטור רוברט פ. קנדי במסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית. (מסע הבחירות הסתיים ברצח רוברט קנדי). אדוארד (טד) קנדי, אחיו של רוברט קנדי, נהג במכונית עם קופקני (שישבה במושב האחורי) כשמכוניתם סטתה מגשר צר לתוך תעלת מים באי צ'פקווידיק. ב-18 ביולי 1969, השתתף טד קנדי במסיבה באי צ'פקווידיק, אי קטן הצמוד לאי מרתה'ס ויניארד במסצ'וסטס. המסיבה הייתה מעין איחוד, לאלו אשר לקחו חלק במסע הבחירות הפוליטי של רוברט קנדי. קנדי עזב את המסיבה, כאשר הוא מסיע במכוניתו את אחת האורחות במסיבה, מרי ג'ו קופקני. על פי גרסתו של קנדי, הוא ביצע פנייה שגויה לגשר דייק. גשר העץ היה בנוי בזווית חדה ביחס לדרך, ובהיעדר גדר הפרדה צנחה המכונית לתוך אגם פוצ'ה, אשר היה מלא במים בשל הגאות (באותו אתר האגם צר וצורתו כצורת תעלה). המכונית התהפכה ונותרה הפוכה מתחת לפני המים. קנדי הצליח לצאת מרכבו ולשחות למעלה האגם, אך קופקני נותרה ברכב. לאחר מספר ניסיונות להצילה, בהן צלל מתחת לפני המים, הוא פנה בחזרה לבית בו התרחשה המסיבה, על מנת להזעיק עזרה, אך קופקני כבר לא הייתה בין החיים. קנדי דן בתאונה עם מספר לא מועט של אנשים, בהם הוריה של קופקני ואף עורך דינו, אך יצר קשר עם המשטרה רק לאחר שעברו עשר שעות מאז התרחשות התאונה. התאונה הטרגית הפכה במהרה לשערורייה וזכתה לכותרות רבות ברחבי העולם. טד קנדי שהעדיף לשוחח עם עורך דינו, ורק זמן רב לאחר התאונה טרח ליידע את השוטרים, ספג ביקורת על התנהגותו. שמועות על כך שנהג תחת השפעת אלכוהול לא סייעו לתדמיתו ופגעו בסיכויו להיבחר לנשיאות ארצות הברית לאחר מכן. קנדי חתם על עסקת טיעון, בה הוא מודה שעזב את מקום התאונה, לאחר גרימת פגיעה גופנית. גזר דינו היה חודשיים מאסר שלא רוצו בפועל. מדיה וקבצים בנושא פרשת צ'פקווידיק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוביה העמוני

טוֹבִיָּה הָעַמּוֹנִי מופיע בספר נחמיה בתור אחד מ"צרי יהודה" ואחד המתנגדים העיקריים לנחמיה בתקופת שיבת ציון. טוביה מכונה "העבד העמוני". יש שרואים בכינוי זה כינוי גנאי, מכיוון שהעמונים הם מהעמים שנאסר להתחתן עימם, גם אם יתגירו. יש המשערים שכוונת הכינוי היא שטוביה היה הפחה מטעם מלכות פרס, של אזור עמון, אך טענה זו אינה משכנעת מכיוון שלפחוות אופייני הכינוי המלא "עבד המלך" ולא "עבד" לבדו. אמנם סביר להניח שהיה לטוביה מעמד גבוה בעבר הירדן, מכיוון שטוביה הצליח להסית את בני עמון נגד עם ישראל בכלל ונחמיה בפרט. ניתן להסיק מהסיומת התיאופורית יהודית של שמו של טוביה (יה) ובנו יהוחנן (יהו), שהיה יהודי, שיש מזהים אותו כצאצא של טבאל, אציל יהודאי שפעל בימי מלכות אחז. טוביה העמוני נקרא בשם הארמי 'טבאל' גם בפי עזרא הסופר (עזרא ד, ז). בתקופות מאוחרות יותר - בתקופה ההלניסטית והרומית - ידועה משפחה יהודית הנקראת בית טוביה בעלת מעמד בעבר הירדן, ומקום מושבה זוהה באתר הארכאולוגי עיראק אל-אמיר. יש חוקרים המזהים את שורשיה של המשפחה בטוביה העמוני. בספר נחמיה ניתן לראות במקומות רבים את מעמדו הרם של טוביה בממלכת יהודה. לטוביה קשרים רבים עם נכבדי יהודה והוא אף קשור בקשרי נישואים עם משפחות יהודיות בירושלים וכנראה הוא אפילו קשור למשפחת אלישיב הכהן הגדול, אותו נחמיה מכנה "קרוב" לטוביה. טוביה קשר קשרים עם הנביאים בירושלים וכשנחמיה נעדר מירושלים הוא הופקד על לשכת האוצרות במקדש על ידי אלישיב הכהן, אך נחמיה גירש אותו מירושלים בשובו ועמו את נכדו של אלישיב שייצג את התומכים בגישה האוניברסלית. בנו של טוביה, יהוחנן, התחתן עם בתו של משולם בן ברכיה, אחד מאצילי יהודה בתקופת נחמיה ובין בוני חומת ירושלים. ברכיה היה בנו של משיזבאל, מבני משפחת זרח בן יהודה. המשפחה כנראה שמרה על מעמדה הרם גם בתקופתו של נחמיה. פתחיה בן משיזבאל היה שליח המלך הפרסי דריווש לעם ביהודה (נחמיה ג, ד; יא, כד). הפעולות של נחמיה עוררו התנגדות גדולה בקרב העמים השכנים. מראשי המתנגדים היה טוביה ועמו היו גם סנבלט החורני וגשם הערבי. טוביה ושני חבריו תכננו לצאת למלחמה על ירושלים אך תכנונם נודע לנחמיה והוא העמיד משמר יומם ולילה מפניהם וכך הם הם לא הצליחו לתקוף את העיר. לאחר שהיהודים בנו את החומה טוביה וסנבלט ניסו לפתות את נחמיה לצאת מהעיר בתואנה שהם רוצים להיוועד יחד, כשבעצם מטרתם היא לרצוח את נחמיה. נחמיה זיהה את המזימה וסירב לבוא להיוועד גם לאחר שהם בקשו ממנו ארבע פעמים רצופות. לאחר כישלון קריאתם הם איימו להודיע למלך פרס שנחמיה והיהודים מתכננים למרוד בו ועל כן הם בונים את החומה, אך לפני שהם יעשו זאת הם מוכנים להיפגש עם נחמיה ולדון עמו. נחמיה הבין שהם משקרים לו ולא יגידו כלום למלך פרס וסירב פעם נוספת לפגישה. אחרי שהם ראו שהם נכשלו הם ניסו לשכור את שמעיה בן דליה בן מהיטבאל שישכנע את נחמיה להתחבא בבית המקדש אך הוא נכשל מכיוון שמתגלה לנחמיה נבואה שאומרת לו ששמעיה נשכר על ידי טוביה וסנבלט. טוביה העמוני, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" בן ציון לוריא, "זרע קדש" או "עם עולם": חלוקי דעות בין שבי הגולה, מקראנט ספר נחמיה, פרק ג', פסוק ל"ה ספר נחמיה, פרק ב', פסוק י"ט ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק ד' *מבט מחודש על משפחת בית טוביה בעראק אל-אמיר מאמר באנגלית ספר נחמיה, פרק ו', פסוק י"ז שם יז-יט ספר נחמיה, פרק י"ג, פסוק ד' נחמיה יג נחמיה ו א שם ד א שם פרק ו
נשיא סרי לנקה

נשיא סרי לנקה הוא האדם העומד בראש מדינה זו. עד 1972 עמד בראשה של סרי לנקה המושל הכללי, וחוקת סרי לנקה שנחקקה באותה שנה יצרה משרה זו. בשנים הראשונות היו לנשיא בעיקר סמכויות ותפקידים סמליים, ועיקר הכוח ניתן לראש ממשלת סרי לנקה. ב-1978 תוקנה החוקה, ושיטת הממשל בסרי לנקה, שהייתה מבוססת על המודל הבריטי, שונתה למודל דומה יותר לשיטה הנהוגה בצרפת. במהלך מערכת הבחירות של 1994 הבטיחה צ'נדריקה קומרטונגה כי תשיב את שיטת הממשל הישנה, אך בסופו של דבר השיטה לא השתנתה. הנשיא נבחר בבחירות ישירות, והוא אינו שואב את כוחו מהפרלמנט. הוא עומד בראש הצבא והממשלה, והוא ממנה תחתיו את ראש הממשלה. בסמכותו של הנשיא גם לפזר את הפרלמנט. על אף הדמיון לשיטה הצרפתית, בפועל, נשיא סרי לנקה דומיננטי ממקבילו הצרפתי. באופן מסורתי, עוסק נשיא צרפת בעיקר במדיניות חוץ וביטחון. נשיא סרי לנקה, לעומתו, מעורב בכל תחומי הפעולה של ממשלתו, ובסמכותו אף להחזיק במשרד ממשלתי. כן נהנה הנשיא מחסינות. הדחת הנשיא בידי הפרלמנט טעונה רוב של שני שלישים מחבריו. מדיה וקבצים בנושא נשיא סרי לנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא סרי לנקה
תסמונת אדמת מולדת

תסמונת אדמת מולדת היא תופעה של הימצאות נגיפי אדמת בעובר עקב הידבקותה של האם בנגיף בזמן ההיריון העלולה לגרום לסיכונים שונים לעובר. בשנת 1941 דיווח רופא עיניים בשם נורמן גרג על 78 מקרים של תינוקות שסבלו מקטרקט מולד, לאחר שאמם חלתה באדמת במהלך ההיריון. היה זה הדיווח הראשון על תסמונת אדמת מולדת. מאז למד העולם פרטים נוספים על מצב זה ועל הצורך במניעתו באמצעות חיסון כנגד האדמת. בשנים 1964–1965 נרשמו בארצות הברית 12.5 מיליון מקרי אדמת, שבעקבותיהם נולדו כ-20,000 ילדים שסבלו מתסמונת אדמת מולדת. בשנת 1969 הוחל בחיסון כנגד אדמת, וכיום ירד מספר המקרים המדווח בארצות הברית לפחות מ-10 מקרים בשנה. מקרים אילו מתרחשים בעיקר בקרב אוכלוסיות מהגרים שחיסונים אינם שגורים בהם. נגיף האדמת הוא אחד הנגיפים המזיקים ביותר לרקמותיו של העובר. הוא משפיע על כל הרקמות וגורם למומים מולדים רבים ולעיתים קרובות למוות תוך רחמי של העובר, ללידה מוקדמת או להפלה טבעית. היקף הנזק הנגרם לעובר תלוי בשלב ההריון שבו חלתה האם: כשככל שההריון בתחילתו, כך גדלה מידת הנזק. 85% מהתינוקות שאימם חלתה ב-3 החודשים הראשונים להריון יראו סימנים של תסמונת אדמת מולדת, בעוד שהידבקות האם לאחר השבוע 20 להריון תביא לנזקים לעובר בשכיחות נמוכה מאוד. הסימן השכיח ביותר לתסמונת אדמת מולדת הוא החרשות. לעיתים הוא עשוי להיות הסימן היחיד, בעיקר במקרי ההדבקה המתרחשים לאחר החודש הרביעי להריון. פגמים שכיחים נוספים הם בעיות עיניים שונות, כגון קטרקט, עין קטנה, יתר לחץ תוך-עיני ועוד; מומי לב שונים שיתבטאו באנטומיה לא תקינה של המחיצות בין החדרים, בשינויים במסתמים השונים, ועוד; בעיות נוירולוגיות שונות כגון ראש קטן מהמצופה, וכן הפרעות קוגניטיביות שונות. בנוסף תיתכן הופעת צהבת מולדת, הגדלה של איברי הבטן, סימנים עוריים עקב דמם כתמי, שינויים בכמות טסיות הדם, וכן בעיות בהשקעת סידן בעצמות. אם המחלה מופיעה בחודש הראשון של ההריון, יש סיכוי של 50% שהעובר יפתח מומי לב, חירשות, פגיעה מוחית, וקטרקט בעיניים. בחודש השלישי של ההריון הסיכון פוחת לרמה של 10%, והוא ממשיך לפחות בהדרגה במהלך המשך ההריון. כטיפול מונע, מומלץ כי נשים לפני ההריון תעבורנה בדיקה יזומה שתאשר חיסון נגד נגיף האדמת ובמידת האפשר להתחסן שלושה חדשים או יותר לפני הכניסה המתוכננת להריון. יש לערוך בדיקה זו אף אם האשה כבר חוסנה בעבר, שכן בחלק מהמקרים יש ירידה ברמת הנוגדנים המגינים נגד המחלה, למרות החיסונים. החיסון נגד נגיף האדמת מורכב מנגיף חי מוחלש. אף שאין הוכחות לנזק הנגרם לעובר כתוצאה מהחיסון, לא ניתן לשלול גרימת נזק לעובר, ועל-כן, החיסון אסור בזמן הריון, ואף בתקופה של חודש לפני תחילתו. אדמת מדיה וקבצים בנושא תסמונת אדמת מולדת בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.