שרה, גיבורת ניל"י

שָׂרָה, גיבורת ניל"י הוא ספר לילדים ולנוער מאת הסופרת הישראלית דבורה עומר, שיצא לאור בשנת 1967 ומתאר את חייה של שרה אהרנסון. הספר עוסק בהתהוות מחתרת הריגול ניל"י ובפעילותה בזמן מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל העות'מאנית מנקודת מבטה של שרה אהרנסון. בראש מחתרת הריגול ניל"י עמד אחיה הבכור אהרן אהרנסון. הספר משלב בין פעילותה במחתרת לחייה האישיים, למשל היכרותה עם אבשלום פיינברג, יחסיה עם אחותה הצעירה רבקה ועוד. הסיפור פותח בפגישתם של שרה אהרונסון ואבשלום פיינברג בארץ ישראל העות'מאנית, עוד בהיותם ילדים. לאחר שאבשלום מגיע לביתה של שרה ומזמין את שרה ושניים מאחיה – רבקה ואלכסנדר, לטיול, מציג אבשלום בפניהם מערה נסתרת שמצא בעת מפולת סלעים. בעקבות הצעתו של אבשלום להקים מחתרת שתגן על היישוב העברי מפני שודדים ועות'מאנים, הם מקימים קבוצה ששמה הגדעונים. לאחר תקופת שנים שבה קבוצת הגדעונים המשיכה לפעול ללא אבשלום (שנסע ללמוד בצרפת), מלכה, אמם של שרה ורבקה נפטרה. שרה ורבקה בוגרות ונישאות (שרה נישאת לחיים אברהם, ורבקה מתארסת לאבשלום, שחזר לישראל בתום תקופת השנים). שרה נוסעת לאיסטנבול ביחד עם בעלה. באיסטנבול, שרה שומעת מפי אנשים על מלחמת העולם הראשונה, שבה משתתפת, בין היתר, האימפריה העות'מאנית. שרה נוסעת לארץ ישראל בחזרה על־מנת לבקר את קרובי משפחתה ולעזור להם כלכלית, תוך כדי עזיבת בעלה. בעת נסיעתה לארץ ישראל, שרה מבחינה בשיירות של ארמנים מגורשים מבתיהם. היא מתפלאת ותוהה אם זה יקרה גם לקהילה היהודית בישראל. שרה נפגשת עם משפחתה, ומצטרפת למחתרת ניל"י (שראשיה הם אהרן אהרונסון ואבשלום פיינברג) שתפקידה לעזור לבריטים לכבוש את ארץ ישראל, על ידי ריגול. תפקידה העיקרי של שרה במחתרת הוא הצפנת הידיעות. לאחר פעילות ממושכת במחתרת, אבשלום פיינברג מת, לאחר שהוא ויוסף לישנסקי ניסו להגיע לקהיר על מנת ליצור קשר עם הבריטים, והותקפו בידי בדואים. לקראת סיום הספר, רבים מחברי ניל"י נוסעים מארץ ישראל בעקבות חשדם של העות'מאנים בהם. שרה נתפסת לפני שהספיקה לעלות על ספינה, ונחקרת בעינויים על מנת שתספר על מיקומו של יוסף לישנסקי (שברח לכרמל). לאחר שנשברה מהעינויים, התאבדה באמצעות אקדחה במקלחת שבבית אחיה: אהרון אהרונסון. הספר יצא לאור בשנת-1967 בסדרת "נועזים" של הוצאת י' שרברק, שהוקדשה לביוגרפיות של גיבורי ראשית היישוב, כגון "דמעות של אש" על צביה לובטקין גם הוא מאת עומר; "גיבור חידה" על יוסף טרומפלדור מאת אוריאל אופק; "הצנחנית שלא שבה" על חנה סנש ו"לא בדרך המלך" על אורד וינגייט, שניהם מאת עודד בצר. בשנת 1968 זיכה הספר את דבורה עומר בפרס למדן. בשנת 1981 עובד הספר לעברית קלה בידי יגאל מולדבסקי, ויצא לאור בידי המחלקה לחינוך ולתרבות בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית. יצאה לאור גם גרסה קולית של הספר, שאותה מקריאה גליה ירון. בשנת 1976 עיבדה עומר את הספר למחזה שהועלה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער, בבימויה של ציפי פינס. הפקה נוספת בתיאטרון זה עלתה בשנת 1987, בבימויו של איציק ויינגרטן. עיבוד נוסף הועלה בשנת 2012 בתיאטרון הקיבוץ, בבימויה של דפנה אנגל. קריאת כיוון, פרק 7: סיפורים היסטוריים הכולל קטע מההצגה "שרה גיבורת נילי" וריאיון עם הסופרת דבורה עומר, באתר חינוכית 23 שרה גיבורת ניל"י / דבורה עומר - מדריך למורה, באתר של משרד החינוך הספר "שרה, גיבורת ניל"י", באתר "סימניה" שרה, גיבורת ניל"י, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) חולקו פרסים ספרותיים מטעם עיריית רמת גן, דבר, 1 באוקטובר 1968 שרה גיבורת ניל"י - ספר קולי, באתר iCast בכורת השבוע: שרה גיבורת נילי בתיאטרון לנוער, דבר, 16 בדצמבר 1976 שרה גיבורת ניל"י - 1987, באתר של תיאטרון אורנה פורת לילדים ונוער שרה גיבורת ניל"י, באתר של תיאטרון הקיבוץ