laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלקטרוכרומיזם

בכימיה, אלקטרוכרומיזם היא תופעה בה חומר עובר שינוי צבע הפיך בתגובה לפרץ זרם חשמלי. תופעה זו היא סוג של כרומיזם. דוגמה אחת לחומר אלקטרוכרומי היא פוליאנילין, אותו מייצרים על ידי חמצון כימי או אלקטרוכימי של אנילין. אם טובלים אלקטרודה בחומצה הידרוכלורית בה כמות קטנה של אנילין, ניתן להצמיח שכבה דקה של פוליאנילין על גבי האלקטרודה. בהתאם לדרגת החמצון, הפוליאנילין יכול להיות צהוב בהיר, או ירוק כהה/שחור. חומרים אלקטרוכרומיים אחרים בשימוש הם ויולוגנים ופוליאוקסוטונגסטטים. חומר נפוץ בתחום הוא תחמוצת טונגסטן (WO3), החומר העיקרי בייצור חלונות אלקטרוכרומיים ("חלונות חכמים"). היות שצבע החומר יציב, ויש להשקיע אנרגיה רק כדי לשנותו, חומרים אלקטרוכרומיים משמשים לשליטה בכמות האור והחום העוברים דרך חלונות. כמו כן משמשים החומרים בתעשיית הרכב, במטרה להכהות מראות בתנאי תאורה חזקים. וילוגנים ותחמוצת טיטניום (TiO2) משמשים ליצירת מסכים דיגיטליים קטנים. מדיה וקבצים בנושא אלקטרוכרומיזם בוויקישיתוף
ויסקי מהאי איילה

המושג ויסקי מאיילה מתייחס לקבוצת סוגי ויסקי המיוצר באי איילה בסקוטלנד. זאת כחלק מהחלוקה המסורתית של הוויסקי הסקוטי לארבע קבוצות גאוגרפיות עיקריות. באי איילה, הקטן ודל האוכלוסייה פועלות תשע מזקקות ויסקי. ריכוז זה של מזקקות ויסקי הביא לפריחת "תיירות ויסקי" לאי. באיילה מתקיים פסטיבל ויסקי שנתי בחודש מאי הכולל טעימות ומופעים של מוזיקה סקוטית מסורתית. הוויסקי מאיילה ידוע בטעמו המעושן והכבולי. בשנת 1644 הוטל מס על ויסקי בסקוטלנד והדבר הביא לפריחה בייצור בלתי חוקי של המשקה שהתרכז בהיילנדס ובאיים דוגמת איילה. עם איחוד הכתרים האנגלי והסקוטי, עברו רבות מהמזקקות בשפלה הסקוטית להרים ולאיים כדי להימנע מתשלום מס לבית המלוכה האנגלי. החל משנת 1823, כשייצור הוויסקי בסקוטלנד הפך לחוקי, מזקקות שהסכימו להיכנע למיסוי הכבד של הכובשים סבלו מהתנכלות השכנים הנזעמים, אבל מזקקות על האיים ההברידיים ובראשן מזקקות איילה הספיקו להתבסס לפני שחוק מיסוי הוויסקי נכנס לתוקף גם באיים עשרות שנים אחרי כן, ובשל טעמם המיוחד היו חשובים לתעשיית הבלנדים. האי הידוע גם בפולקלור בתור "האי מוכה הסופות" מכיל מרבצים גדולים של כבול, ומלבד שיחי האברש הטיפוסיים לטעם של כבול סקוטי (למשל באזור ספייסייד), הכבול באיילה מכיל גם אצות ומלח ים שנשטפים על אדמתו בסופות החורף. ריח היוד והמלח החזק שבמאלט של מזקקת לפרויג, גרמו לו להיות מוכר כשיקוי רפואי, והוא היה הוויסקי הסקוטי היחיד שיובא חוקית ונמכר בארצות הברית בתקופת היובש. בעבר פעלו באי מזקקות רבות יותר, אך רבות נסגרו במשך השנים. לאחרונה רואה התעשייה התעוררות, שוקי ויסקי חדשים נפתחים בסין ובהודו ותיירות הוויסקי פורחת באיילה - למרבית המזקקות מרכז מבקרים מפואר. מזקקות ארדבג וברוכלאדי נפתחו מחדש, ומזקקת פורט אלן נמצאת בבנייה מחודשת. בשטחה של פורט אלן הוקם מפעל ההלתתה של תאגיד דיאג'יו המשרת את כל מזקקות האי. ויסקי מהאי איילה מפורסם בטעמו המעושן אך מאפיין זה אינו הכרחי בכל המזקקות. בעוד שמעט מאוד מזקקות בסקוטלנד מלתתות שעורה במקום, בלפרויג עדיין מלתתים כ-30% מהשעורה לבד, כדי להגיע לרמות עישון גבוהות יותר (57 חלקים למיליון - ppm) ולתת שעושן בכבול הייחודי ללפרויג, הנותן למשקה את הטעם הייחודי. מזקקות אחרות מסתפקות ב-45ppm (ארדבג), 35ppm (לגבולין) או 2ppm בלבד (בונהאבן). בשנת 2005 הוקמה מזקקת קילכומן החדשה באי, שהחלה לזקק ב-2006. המזקקה הצעירה היא הראשונה שמוקמת באיילה מזה 124 שנה, והוקמה בצורת מזקקת-חווה מסורתית, תוך ניסיון לייצר את כל הלתת מקומית ומהשעורה המקומית. למרות תקלה של שרפה שעיכבה את התהליך, ומעבר לשימוש חלקי בלתת ממפעל ההלתתה המרכזי של דיאג'ו, מייצרים במקום ויסקי מעושן (20ppm). קילכומן בחרה בכוונה במבנה דוד זיקוק שישמר כיאות את העישון שבלתת, ולמרות העלויות הכבדות בחרה בדוד זיקוק קטן מאוד (2,070 ליטר בלבד), דוד שכנראה קטן יותר מזה של מזקקת אדרדור שמפרסמת את עצמה עדיין בתור המזקקה הקטנה בסקוטלנד. ארדבג בוומור בונהאבן ברוכלאדי לגבולין לפרויג קאול אילה קילכומן גיא גיסר‏, המאלטים של איילה, באתר וואלה, 7 באפריל 2005 חוה טרטנרו יובל גולדשטיין, שכר אותי סקוטי: ביקור באי איילה שבסקוטלנד, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2008
קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד

קונסטנטין הראשון (Causantín mac Cináeda, ‏836–877) היה מלך סקוטלנד והפיקטים משנת 863 ועד מותו. קונסטנטין היה בנו של המלך קנת הראשון, וירש את הכתר הסקוטי לאחר מות דודו, דונלד הראשון. במרבית שנות שלטונו נלחם קונסטנטין בויקינגים וניסה להרחיב את גבולות ממלכתו דרומה. ב-872, בעקבות התנקשות בגיסו ארתגאל, מלך סרת'קלייד, סופחה ממלכתו לסקוטלנד. ב-864 פלשו לסקוטלנד אנשי צפון, שהונהגו על ידי אולאף הלבן מדבלין, אך קונסטנטין הצליח להביסם. פעם נוספת פלשו אנשי הצפון בהנהגת תורסטן האדום, אך הובסו שנית. ב-877 נהרג קונסטנטין בקרב כנגד הוויקינגים, ב"מערה השחורה" שבפייף. אחיו אייד' ירש אותו לאחר מותו. לקונסטנטין היה גם בן בשם דונלד, שהפך למלך דונלד השני לאחר שלטונם של אייד' וגיריק. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קונסטנטין הראשון, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק שימור

בפיזיקה, חוק שימור מציין כי תכונה מדידה מסוימת של מערכת פיזיקלית מבודדת, אינה משתנה עם התפתחות המערכת. כלומר, קיים במערכת גודל פיזיקלי קבוע שאינו משתנה עם חלוף הזמן. על פי משפט נתר כל חוק שימור נובע מסימטריה מסוימת של מערכת פיזיקלית. להלן רשימת חוקים שמעולם לא נמצא מקרה בו הופרו: שימור אנרגיה שימור תנע קווי שימור התנע הזוויתי שימור מטען חשמלי שימור מטען צבע שימור הסתברות סימטריית CPT קיימים גם חוקי שימור מקורבים. חוקים אלה קרובים לנכונות במסגרת מגבלות כלשהן, כמו מהירות נמוכה, פרקי זמן קצרים, או אינטראקציות מסוימות: שימור מסה (תקף, בקירוב, במהירויות נמוכות) שימור מספר באריוני (ראו אנומליה כיראלית) שימור מספר לפטוני (במודל הסטנדרטי) שימור טעם (מופר על ידי האינטראקציה החלשה) שימור זוגיות סימטריית CP משוואת רצף משפט נתר חוקי סימטריה - ספר לימוד מקוון (אנגלית) חוק שימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חוקי שימור (פיזיקה), דף שער בספרייה הלאומית
עלה עץ אדר

עלה עץ אדר (באנגלית: maple leaf, עלה עץ מייפל) הוא סמלה הלאומי של קנדה. אף שרבים חושבים שעלה עץ האדר האדום המופיע בדגל קנדה הוא של המין אדר הסוכר, עלה האדר הרשמי אינו שייך למין אדר מסוים, אף על פי שהוא אולי הדומה ביותר לעלה של אדר הסוכר מכל מיני האדר בקנדה, העלה על הדגל תוכנן במיוחד כדי להיות מזוהה ככל האפשר על דגל מתנופף ברוח בלי לשים לב אם הוא דומה לעלווה של מין מסוים. כבר בראשית המאה ה-18, עת מרבית המתיישבים האירופאים של קנדה התגוררו במושבת צרפת החדשה לאורך חופי הנהר סנט לורנס שימש ענף אדר הסוכר כסמל של המתיישבים, אף שישנם היסטוריונים הסבורים שהסמל היה בשימוש כבר במאה ה-17. פופולריות הסמל קיבל פן רשמי כאשר באספה של הסוסייטה סן-ז'אן-בטיסט בשנת 1834 נבחר העלה לסמל את האגודה. באותה אספה, תיאר ראש עיריית מונטריאול את עץ האדר כ"מלך היער הקנדי... סמל אנשיה של קנדה". בשנת 1868 הוצג העלה על סמל אונטריו ועל סמל קוויבק ובעקבותיהם בשנת 1921 הוצג העלה על סמל קנדה. בשנת 1867 כתב אלכסנדר מויר את השיר "עלה עץ האדר לנצח" שהפך להמנון לא רשמי של אנשיה דוברי האנגלית של קנדה. בין השנים 1876–1901 הופיע עלה האדר על כל המטבעות הקנדים, ומאז שנת 1901 מופיע העלה על מטבע הפני. כבר באמצע המאה ה-19 שימש עלה עץ האדר כסמל של יחידות צבא קנדיות שהשתתפו במלחמת הבורים השנייה ובמלחמת העולם הראשונה שימש עלה עץ האדר כסמל לאומי של הכוחות הקנדיים והופיע על תגי היחידות הקנדיות. הסמל הפך רשמית לסמל לאומי עם בחירת דגל קנדה בשנת 1965 על פי עיצובו של ג'ורג' סטנלי. העלה בן ה-11 קצוות נבחר משום שצמח זה צומח בכל פרובינציות קנדה. עלה עץ האדר מופיע בסמלים ובלוגואים של חברות רבות וארגונים שונים, בהם אייר קנדה, מועדון הכדורגל טורונטו, וכן מופיע בדגל טורונטו. גם העיר האיטלקית, קמפובאסו, אותה כבשו חיילים קנדים במהלך מלחמת העולם השנייה, קיבלה את הכינוי "עיר עלי המייפל". מדיה וקבצים בנושא עלה עץ אדר בוויקישיתוף ההיסטוריה של הפיכת עלה עץ האדר לסמל לאומי של קנדה גלריית תמונות של עלי עץ אדר (אורכב 17.12.2009 בארכיון Wayback Machine) אתר עלה עץ האדר לנצח "The National Flag of Canada". אורכב מ-המקור ב-23 באפריל 2010. {{cite web}}: (עזרה) אליסטר ב. פרייזר, דגלי קנדה עלה עץ האדר באתר מורשת קנדה אתר "עלה עץ האדר לנצח"
המנון טורקמניסטן

ההמנון הלאומי של מדינת טורקמניסטן העצמאית והנייטרלית (בטורקמנית Garaşsyz, baky Bitarap Türkmenistanyň Döwlet Gimni) הוא ההמנון הלאומי של טורקמניסטן נקרא בשמו המלא. ההמנון נכתב על ידי ספרמורט ניאזוב, נשיאה הראשון של טורקמניסטן הידוע בכינויו "טורקמנבאשי", והולחן על ידי וילי מוצ'אטוב. מילות השיר שונו לאחר מותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מילות ההמנון שונו בחוק בדצמבר 2008, כשנתיים לאחר מותו של ניאזוב. במסגרת השינוי הוחלפו התייחסויות לטורקמנבאשי בהתייחסויות לעם. דגל טורקמניסטן סמל טורקמניסטן מדיה וקבצים בנושא המנון טורקמניסטן בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון טורקמניסטן" באתר מיוזיק בריינז מנגינת המנון אוזבקיסטן באתר ה-BBC. רויטרס, Absolute leader's name dropped from anthem‏, 16.12.2008
שאלתיאל קבילי

שאלתיאל (צ'רלי) קבילי (1939 – 2 בנובמבר 2004) היה רופא פנימאי, פרופסור לרפואה, מומחה לנפרולוגיה ומנהל מחלקה במרכז הרפואי תל אביב. נולד ביוון, ועלה ארצה בשנת 1949. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים. התגייס לצה"ל בשנת 1964 ושימש רופא גדודי בחיל השריון. במלחמת ששת הימים היה רופא חטיבתי. התמחה במקביל ברפואה פנימית במרכז רפואי שיבא והיה בין החוקרים המקוריים של מחלת קדחת ים תיכונית משפחתית. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין הרפואה של פיקוד המרכז (מר"פ) ולאחר המלחמה סגן קצין רפואה ראשי. השתחרר מצה"ל בסוף שנות ה-70 בדרגת אל"ם ויצא לתת-התמחות בנפרולוגיה בארצות הברית. במילואים שימש מנהל בית החולים הצבאי של צה"ל בניירובי בעת פעולת שחרור החטופים מאנטבה. כמו כן, היה מנהל מחלקה פנימית ו' בבית החולים הדסה (תל אביב) ושימש אף מנהל בית החולים בפועל. אחרי סגירת בית החולים עבר למרכז רפואי תל אביב והמשיך לנהל שם את המחלקה הפנימית עד למותו. נטל חלק במשלחות הומניטריות רפואיות במדינות עולם שלישי ובמיוחד בקמבודיה. בנו גיא נפצע קשה במהלך מלחמת לבנון השנייה, בעת ששירת כמג"ד בחטיבה 401. קבילי נפטר בשנת 2004 ממחלת סרטן הכבד. המלאכים של צ'רלי, כתבה בעיתון תל אביב חנן גרינברג, בפעם השנייה נפגע מפקד גדוד בשריון, באתר ynet, 13 באוגוסט 2006
קפיצת בסיס

קפיצת בסיס הוא ספורט אתגרי העוסק בקפיצה ממקום מקובע, ושימוש במצנח כדי לנחות אחרי נפילה חופשית, קצרה ברוב המקרים. מקור המונח בעברית הוא בשמו בראשי התיבות באנגלית: Building - בניין, Antenna - אנטנה, Span - גשר, Earth - אדמה (הצוק) היוצרים את המילה BASE שמשמעותה המילולית היא "בסיס". אלו הם ארבעת העצמים המרכזיים שמהם קופצים קפיצת בסיס. לאחר שקופצים מכולם, ושורדים לספר, מבקשים מספר בסיס, שהוא בעצם מספר סדורי של הקופצים מאז ומעולם. הקופצים הראשונים (בעלי מספרי בסיס 1 ו-2) היו פיל סמית' ופיל מייפילד, אשר קפצו מגורד שחקים ביוסטון שבטקסס ב-18 בינואר 1981. בהשוואה לצניחה חופשית, קפיצת בסיס מסוכנת יותר. בצניחה חופשית קיים מצנח ומצנח רזרבי. לאחר נפילה חופשית עדיין ניתן לפתוח אותם בגובה מסוים, שבטוח לפתוח בו מצנח. בקפיצת בסיס לקופץ יש מצנח אחד ייעודי לקפיצות מסוג זה, אשר אמור להיפתח במהירות. כיוון שהגובה ממנו קופצים נמוך למדי, לעיתים כ-100 מטר, אין מספיק זמן לפתוח מצנח רזרבי. רוב הקפיצות ממקומות מפורסמים נעשות באישון לילה מכיוון שהספורט אינו חוקי ברוב המקומות. כמו כן בעלי המקום אינם רוצים לקחת אחריות על אדם שקופץ ועלול להפגע במקום שבבעלותם. בין היעדים שמהם קפצו קפיצת בסיס נמנים: מגדלי פטרונס, מגדל אייפל, מערת הסנוניות במקסיקו, מלון מרינה ביי סנדס ואף מגדלי עזריאלי והארובה בתחנת הכוח אורות רבין. נכון ל-1 ביולי 2022, מספר ההרוגים מקפיצת בסיס עמד על 457 מאפריל 1981. צניחה מקשת השער בסנט לואיס טיסה בחליפת כנפיים מדיה וקבצים בנושא קפיצת בסיס בוויקישיתוף אתר איגוד צנחני הספר רשימת ההרוגים מקפיצת בסיס קפיצת בסיס - היבטים משפטיים (עוסק במשפט אמריקאי) סרטוני קפיצות בסיס מכל מיני אתרים בעולם אתר רישום מספרי הבסיס ירון וינשטיין, קפצו לביקור: לראות את סינגפור מהעננים, באתר ynet, 30 בינואר 2012 אמיר לוין, לא נורמלי: עומר מי-דן קפץ מארובות חדרה, באתר ynet, 23 במאי 2004 BFL, bfl.baseaddict.com
משה שטרן (חזן)

משה שטרן (23 ביולי 1935 – 20 באפריל 2023) היה חזן נודע, שנחשב לאחד מטובי חזני יהדות אשכנז בעולם. שטרן נולד בכ"ב בתמוז ה'תרצ"ה בבודפשט, בירת הונגריה וגדל במשפחה בה השירה הייתה נוהג נפוץ וחלק מבני המשפחה שימשו כחזנים, ביניהם אביו שלימד את בנו חזנות ואחיו הגדול, לאסלו (בנימין) שטרן שפעל כחזן ראשי בעל שם במשך עשרות שנים בבודפשט. שטרן נודע כילד פלא אולם לא נותרו עדויות מוקלטות מילדותו. מלחמת העולם השנייה קטעה את הופעותיו בהונגריה כילד, אליה שב מאוחר יותר לקונצרטים רבים. את דרכו החזנית החל שטרן ב-1953 בבית הכנסת הגדול ברחובות, שם שימש מספר שנים כחזן ראשי. כשהוקם בית הכנסת היכל שלמה בירושלים ב-1958, עבר לשמש שם כחזן ראשי, וכיהן בתפקיד עד שנת 1961 ובהמשך עבר לדרום אפריקה שם כיהן כחזן עד שנת 1967. בשנת 1968 נקרא לשמש כחזן בבית הכנסת בית-אל בבורו פארק, שידוע בזכות החזנים הידועים שהתפללו בו במהלך המאה הקודמת. שטרן כיהן כחזן במשך תשע שנים, וקנה לעצמו שם עולמי. בשנת 1977 חזר לישראל והשתקע בשכונת הר נוף בירושלים. מאז המשיך להופיע ברחבי העולם בקונצרטים רבים וכחזן אורח בבתי כנסת בשבתות. בעשרים שנותיו האחרונות חדל מלהופיע. נפטר ב-20 באפריל 2023. שטרן התפרסם בזכות מנעד הקול שלו ובקולו העוצמתי והרחב, ובכל ביצוע שלו היה מאפיין קולי שייחודי לו. כמו כן, היה בעל יכולת לאלתר מנגינות שונות תוך כדי התפילה. משה שטרן, דף שער בספרייה הלאומית אתר "לשמוע אל הרינה ואל התפילה" משה שטרן - KOL NIDREI החזן משה שטרן - אל מלא רחמים לשואה, סרטון באתר יוטיוב אופיר סובול, ‏כשמרדכי סובול "הספיד" את משה שטרן / אופיר סובול, באתר כיכר השבת, 21 באפריל 2023 משה ויסברג, מגדולי החזנים: החזן ר' משה שטרן ז"ל הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, 20 באפריל 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף דניאל

מחלף דניאל הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 6 וממוקם סמוך ליישוב כפר דניאל ומכאן שמו. המחלף מורכב מגשר בכביש 1 לכיוון מזרח החולף מעל כביש 6. מחלף דניאל אינו מחלף אופייני מכיוון שהוא ממוקם בקצה קטע בו מתאחדים נתיבי כביש 1 וכביש 6 עד למחלף בן שמן. כיווני הנסיעה האפשריים בו מועטים באופן יחסי והם מאפשרים למעשה רק מעבר מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 6 בכיוון דרום. שילובים נוספים בין כביש 1 ל-6 מתאפשרים באמצעות איחוד הנתיבים שלהם המתבצע בסמוך. סמוך מאוד למחלף עובר גשר של מסילת הרכבת מתל אביב-יפו למודיעין-מכבים-רעות והנוסעים במחלף בכיוון מזרח נוסעים במקביל למסילה. דרומית למחלף נמצא מתחם גדול של חברת החשמל לישראל.
מחלף השלום

מחלף השלום הוא מחלף בנתיבי איילון הממוקם בתל אביב-יפו על רחוב גבעת התחמושת ומתחבר לדרך השלום. המחלף הוא אחד העמוסים בישראל, ומדי יום עוברים בו מאות אלפי כלי רכב. בדומה למחלפים רבים בנתיבי איילון, מחלף השלום בנוי בתצורת מחלף יהלום ובו גשר הממוקם מעל הכביש הראשי. היציאות והכניסות למחלף בדרך השלום מרומזרות, ואילו בנתיבי איילון מתאפשרת תנועה חלקה ללא רמזורים. חברת נתיבי איילון ועיריית תל אביב מקדמות תוכנית לביטול הרמזורים בצדו המזרחי של המחלף בעזרת בנייתן של רמפות בצורת לולאה בצד זה של המחלף. עם זאת, תוכנית זו נדחתה בפברואר 2009 עקב התנגדותם של פעילי איכות סביבה הטוענים כי התוכנית המוצעת אינה מספקת פתרונות נוחים דיים למעבר הולכי רגל ורוכבי אופניים. סמוך למחלף נמצאים מספר מוקדי עניין, כגון תחנת הרכבת תל אביב השלום, מגדלי עזריאלי, מגדל אלקטרה והקריה. תחנת הרכבת ממוקמת במרכז גשר המחלף כאשר רציפי התחנה נמצאים מתחתיו. הכניסה הראשית לתחנה היא ממפלס הגשר. כניסה נוספת לתחנה ממרכז הקניות במגדלי עזריאלי מתאפשרת באמצעות גשר הולכי רגל המשלב דרגנוע ועובר מעל רמפת הכניסה למחלף מכיוון צפון ונתיבי איילון בכיוון דרום. בפברואר 2021 נפתח הטרמינל הדרומי של התחנה אשר מאפשר כניסה ויציאה גם מצידו הדרומי של הגשר. בעתיד מתוכננת הרחבה של מסילת איילון בהוספת מסילה רביעית ואף 2 מסילות רכבת נוספות אשר ישרתו רכבות מהירות. גשר המחלף. בצמוד לגשר, הכניסה לתחנת הרכבת תל אביב השלום ומשמאל, גשר הולכי הרגל המשלב דרגנוע ומקשר בין התחנה למרכז הקניות עזריאלי מחלף השלום בצד שמאל, במבט ממגדל אלקטרה, 2013 מחלף השלום, לפני שדרוג תחנת הרכבת מחלף השלום, תל אביב, יולי 2019 תחבורה בתל אביב בולען גדול נפער ב-17.9.22 (שבת) במחלף השלום באחד מנתיבי איילון. בתיעוד מהמקום נראה בור גדול שנפרס על גבי שני נתיבים ובשוליים, סמוך לקניון עזריאלי לכיוון דרום. כוחות כיבוי ומשטרה חסמו את המחלף, ולא דווח על נפגעים. על פי מידע שהתקבל, באתר הבנייה של מגדל הספירלה החדש של עזריאלי, הסמוך לדרך בגין, זוהתה קריסה, וייתכן שהבולען נפער כתוצאה מהעבודות באתר. מדיה וקבצים בנושא מחלף השלום בוויקישיתוף
לבוד

לבוד הוא החשבת שני חלקי מחיצה כאחד, על אף שיש ביניהם רווח מסוים (ששיעורו נקבע לפי ההלכה הרלוונטית). השימוש בלבוד הוא בעיקר בהלכות הקשורות לדיני מחיצה. משמעותו המילולית של המושג 'לבוד' על פי רש"י היא ”דבר שמאריכין אותו על ידי סניפין”, דהיינו דבר המוארך על ידי דבר אחרים המתתחברים אליו. ישנו הסבר נוסף אותו מציע המלאכת שלמה בפירושו למשנה במסכת כלאים, בה מוזכרת המילה 'לבדים', שאותה הוא משווה עם המושג לבוד ומסביר שמשמעותה היא ”לשון אחיזה ודבוק זה בזה”. על פי הגמרא במסכת סוכה, דין לבוד אינו מפורש בתורה, אלא נאמר כהלכה למשה מסיני: "שיעורין חציצין ומחיצין הלכה למשה מסיני", ובהמשך הסיקו שהמושג 'מחיצין' כוונתו להלכות האמורות במחיצה, ובכלל זה דין 'לבוד'. בנוסף, בגמרא במסכת עירובין ישנה מחלוקת מהו השיעור אשר בו לכל היותר עדיין יתקיים דין לבוד. לדעת חכמים השיעור הוא שלושה טפחים, ולדעת רשב"ג השיעור הוא ארבעה טפחים. בתלמוד הירושלמי המקביל מוסברים הטעמים: לשיטת חכמים נקבע שיעור זה כיוון שזהו שיעור מספיק למעבר אדם, ולשיטת רשב"ג נקבע כך כיוון שזהו שיעור המוגדר חשוב. בהלכה נעשה שימוש בהלכה של לבוד בדרך כלל בדיני מחיצות, שעל אף שיש הפסק אוויר בין חלקי המחיצה מחשיבים אותה כמחיצה אחת. דוגמאות למקומות שמשתמשים בדין לבוד: בישיבה על כסא בזמן אבלות או בתשעה באב. בזמנים אלו יש חיוב לשבת על הקרקע, אך בזמן שהכיסא גבוה מהקרקע פחות משלושה טפחים, הרי זה נחשב כישיבה על הקרקע מדין לבוד.[דרוש מקור: לכך שיש שימוש בדין לבוד במקרים אלו] בהכשר הסוכה נעשה שימוש בדין לבוד, כדי שהסוכה לא תיפסל ברווח שיש בסכך. ישנם דינים נוספים הרלוונטיים בסוכה, כגון הכשרת סוכה על מנת להוריד אותה מעשרים אמה, או להוסיף לה מעבר לעשרה טפחים (כיוון שאלו שיעורים הפוסלים אותה), סוכה שבה הדפנות אינן מגיעות עד הסכך (גוד אסיק) ועוד. בדיני הוצאה מרשות לרשות, חפץ שעובר בסמוך לשלושה טפחים מהקרקע, נחשב כאילו הוא מונח על הקרקע, אף שלא נח בה, כיוון שאנו רואים את שלושת הטפחים הסמוכים לקרקע כחלק מהקרקע. לעומת זאת, חפץ שעבר בלא שנח מעל שלשוה טפחים מהקרקע, אינו נחשב כאילו נח בקרקע ('קלוטה לאו כמי שהונחה דמי')ׂ. בדיני מקוואות בשיעור המשכת מים פסולים למקווה. כשיש דבר המפסיק בין חלקי המחיצה, נחלקו בראשונים האם מקרה כזה נחשב ללבוד, או לא. הרשב"א הביא את דעת "רבותינו הצרפתים", שסברו שאם יש דבר שמפסיק בין חלקי המחיצה, לא ניתן לומר שזהו לבוד. ולאחר מכן כתב שהוא חולק עליהם, וסובר שאומרים לבוד אף אם יש משהוא שמפסיק בין שני החלקים שרוצים לחבר. מחיצה (הלכה) דופן עקומה גוד אסיק וגוד אחית לבוד, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הערך "לבוד", באתר ויקישיבה מאמרים בנושא לבוד, באתר ספריית אסיף תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ד', עמוד ב'. משנה, מסכת כלאים, פרק ט', משנה ט'. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ה', עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ו', עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ט', עמוד א'. תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין, פרק א', הלכה ג'. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"ח, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ד', עמוד א'. בית יוסף, יורה דעה, סימן ר"א, סעיף מ"ה. המקרה בו דן הרשב"א הוא כאשר קורה שנמצאת בפתח מבוי מפסיקה בין צידה החיצוני (החלק שמבחינה הלכתית יוצר את הגבול) לבין קירות המבוי. חידושי הרשב"א למסכת עירובין דף ח עמוד ב דיבור המתחיל "לדברי המתיר אסור"
קנברה

קַנְבֵּרָה (באנגלית: Canberra) היא עיר הבירה של אוסטרליה והעיר הגדולה ביותר במדינה שאינה שוכנת לחוף הים. אוכלוסייתה מונה כ-456,692 תושבים (2022), והיא העיר השמינית בגודלה במדינה. היא נמצאת בקצה הצפוני של טריטוריית הבירה האוסטרלית (Australian Capital Territory - ACT). הסברה היא שמשמעות המלה "קנברה" היא "מקום מפגש", בשפת בני שבט האבוריג'ינים נגנונאוואל. אם כי יש הסוברים כי משמעות השם הוא "שדי נשים", על שם שני ההרים הנמצאים באזור - הר אינסלי וההר השחור. השם קנברה משמש גם, כמקובל, כדי להתייחס לממשל הפדרלי האוסטרלי ולפרלמנט. פרנסי שתי הערים הגדולות, סידני ומלבורן האמינו כי עירם היא זו שראויה להיות עיר הבירה של המדינה. המאבק בין שתי הערים נמשך זמן מה, עד שב-2 בפברואר 1899 החליטה האספה הכללית כי כפשרה בין שתי הערים היריבות תיבנה עיר חדשה בשם קנברה והיא זו שתהיה עיר הבירה. על פי החוקה נקבע שעיר הבירה תהיה ממוקמת בשטח שיילקח ממדינת ניו סאות' ויילס, אך שיהיה לפחות 100 מילים (כ-160 ק"מ) מסידני. ב-1908 אותר שטח מתאים והוזמנו זוג הארכיטקטים וולטר ברלי גריפין (Walter Burley Griffin) ומריון מהוני גריפין לתכנן את העיר. קנברה תוכננה כעיר גנים והבנייה בפועל התחילה ב-1913. ב-12 במרץ 1913 ליידי גרטרוד דנמן, אשת המושל, העניקה לעיר את שמה. יום זה הוא חג לאומי באוסטרליה. ב-9 במאי 1927 הוכרז על סיום בנייתה של העיר ונחנך באופן רשמי בניין הפרלמנט (הישן). בקנברה נמצאים מבנים לאומיים רבים, ביניהם בית הממשל, בית הפרלמנט, בית המשפט העליון של אוסטרליה, אנדרטת המלחמה של אוסטרליה, הגלריה הלאומית, מגדל ההר השחור (לשעבר מגדל טלסטרה), המטבעה המלכותית האוסטרלית, הספרייה הלאומית, גלריית הדיוקנאות הלאומית, המוזיאון הלאומי ושדרת המצעדים אנזא"ק המשמשת כשדרה הלאומית של אוסטרליה. קנברה תוכננה מראש כעיר הבירה הפדרלית ולכן הוקצה בה אזור נפרד המיועד רק לשגרירויות זרות. על מנת לתכננה נערכה תחרות בין אדריכלים. היות שתוכננה מראש ואינה שוכנת לחוף הים, נבנה בה אגם מלאכותי. בשנת 1927 החל לפעול נמל התעופה קנברה. החל משנת 1988 נערכת בעיר תערוכת הפרחים פלוריאדה המהווה אטרקציה תיירותית שמושכת לעיר כ-400 אלף תיירים. הערים התאומות של קנברה הן: ניו זילנד וולינגטון, ניו זילנד הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין יפן נארה, יפן לקנברה יש הסכמי ידידות עם: מזרח טימור דילי, מזרח טימור (מ־2004) הרפובליקה העממית של סין האנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין (מ־1998) אתר האינטרנט הרשמי של קנברה (באנגלית) אמנון כרמל, ‏טיול בקנברה בירת אוסטרליה, באתר GoTravel קנברה בעברית משרד התיירות של קנברה ממשלת טריטוריית הבירה האוסטרלית מפת אזור קנברה מידע דמוגרפי על אוכלוסיית הבירה - הרשות לסטטיסטיקה האוסטרלית תמונות מבנייני קנברה התחרות לתכנון קנברה - 1912 בית הפרלמנט החדש קנברה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטוליה-אקארנאניה

אֵטוֹליָה־אקארנאניה (ביוונית: Αιτωλοακαρνανία) היא יחידה אזורית של יוון, הממוקמת במערבה של יוון התיכונה, ושייכת למחוז מערב יוון. היחידה האזורית המודרנית מורכבת מחבלי הארץ של אטוליה ואקארנאניה העתיקות, חלק קטן משטח דרום אפירוס, וממזרחה של לוקריס ההיסטורית. היחידה גובלת באבריטניה בצפון מזרח, פוקיס במזרח, מפרץ פטרס בדרום, הים היוני במזרח, מפרץ ארטה בצפון מזרח, והיחידות האזוריות של קרדיצה וארטה בצפון. אֵטוליה־אקארנאניה היא היחידה האזורית הגדולה ביותר בשטחה ביוון, כאשר השטח השיפוטי שלה עומד על 5,461 קמ"ר. אוכלוסייתה מונה, נכון ל־2011, 210,802 נפשות, כאשר בערך מחצית האוכלוסייה שוכנת בתחומי הרשות המוניציפלית של אגריניון, העיר הגדולה באזור, ומרכזה הכלכלי והמסחרי של אטוליה אקארנאינה. אטוליה־אקארנאניה מחולקת לשבע רשויות מוניציפליות: מיסולונגי, המשמשת כבירה המנהלתית של היחידה, וממוקמת בדרום היחידה, על חוף מפרץ פטרס, אגריניון במרכז, אקיטו וניטסה ואמפילוביה בצפון, נפפקטוס ותרמו במזרח, וקסירומארו במערב. מאז 2004, ישנו חיבור יבשתי של היחידה עם חצי האי פלופונסוס דרך גשר ריו–אנטיריו, העובר מעל מפרץ פטרס. היחידה האזורית הררית ברובה, ומתחלקת למספר גושי הרים. הרי אקראנאניה הנמצאים בחלק המערבי ביותר של היחידה, מנותקים מן ההרים המרכזים במערבה על ידי שורת שקעים שנמשכים ממפרץ ארטה עד למפרץ מסולונגי בדרום. בחלק המערבי, אטוליה, שולטת הרצועה ההררית העיקרית, שמגיעה לשיאה בהרי ורדוסיה, איטה, ופרנסוס. השטח המישורי העיקרי נמצא בחוף הצפוני של מפרץ פטרס, מישור שנוצר על ידי הדלתה של הנהר אכלוס, הנחל הארוך והמרכזי באטוליה־אקארנאניה. נהר אכלוס מרכז אליו את מימי הרי פינדוס הדרומיים, ומסתיים באזור הביצות והדלתה בים היוני. באזור ישנם מספר אגמים וימות, שימת טריכוניס היא הגדולה בהם, וכן מאגר מים אחד. אקלים האזור נע בין קיץ חם לחורף מתון באזורי השפלות, חורף וקיץ קרים באזורי ההרים, ושלג ומזג אוויר קר בפסגות ההרים. מדיה וקבצים בנושא אטוליה-אקארנאניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אטוליה-אקארנאניה אטוליה-אקארנאניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יפעת נץ

יפעת נץ (נולדה ברחובות ב-3 במרץ 1971) היא בסיסטית ישראלית, הידועה בעיקר כחברת להקת "המכשפות". לאחר הפסקה של מספר שנים, היא חזרה להופיע ב-28 באוגוסט 2007 בהופעת הסולו הראשונה שלה בקריירה עם שירים שאותם כתבה והלחינה בעצמה. בהופעתה שרה יפעת על אהבות, אכזבות ואובדן. ההופעה כוללת גם טקסט שאמה רותי שנפטרה ב-2004 כתבה, הנקרא "אותך אני רואה". בשנת 2019 הייתה נץ מהיוזמות והמארגנות של פסטיבל "אישה אישה אישה" ("פסטיבל לסבי, לנשים בלבד, כולל נשים דתיות, עם הכוחות של הרוק הנשי בישראל"). נץ היא אחותו הקטנה של הגיטריסט ארז נץ. נץ היא לסבית מוצהרת. יפעת נץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) יפעת נץ, באתר Discogs (באנגלית) רותי זוארץ, ‏דליה שימקו: "אני מקווה שיותר לא אעשה סצנות קנאה לבני זוג", באתר onlife,‏ 1 ביולי 2019 יעקב בר-און, ‏יפעת נץ מ"המכשפות": "הייתי עדה לתאונה של ענבל פרלמוטר. זה נורא", באתר מעריב אונליין, 30 במאי 2019 הילה דניאל, "אנחנו בונות על הספיד-דייט הלסבי הגדול בישראל", באתר ynet, 24 במאי 2019 ניצן פינקו, יפעת נץ: "מצפים ממני למשהו שאני כבר כל כך לא", באתר הארץ, 18 בדצמבר 2021 חגי אייד, יפעת נץ: שונאת את המילה לסבית. מעדיפה לומר אוהבת נשים, באתר ynet, 13 בספטמבר 2023 יעקב בר-און, ‏יפעת נץ מ"המכשפות": "הייתי עדה לתאונה של ענבל פרלמוטר. זה נורא", באתר מעריב אונליין, 30 במאי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.