laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד קוליץ

דוד קוליץ (18 בספטמבר 1943 – 10 בינואר 2022) היה איש עסקים ישראלי, יושב-ראש ומנהל קבוצת "אלול טכנולוגיות". כיהן במספר תפקידים ציבוריים, ובהם יושב-ראש מועצת המנהלים של בית התפוצות ויושב-ראש חבר הנאמנים של המרכז הרפואי תל אביב. נולד בירושלים לחיים עמנואל קוליץ, סופר ויקיר ירושלים, שהיה אחיו של הרב יצחק קוליץ, רבה של ירושלים. אמו זלדה הייתה נכדתו של הרב יוסף חיים זוננפלד. קוליץ קיבל בביתו חינוך דתי ולמד בבתי ספר דתיים. לאחר שירותו הצבאי שימש עיתונאי בידיעות אחרונות, הצופה והיום. במקביל למד באוניברסיטה העברית מדע המדינה, משפטים וסטטיסטיקה. ב 1976 סיים קורס קצינים בסיסי מילואים בבה"ד 1 כשהוא בן 33. בסוף שנות ה-60 הכיר את עזר ויצמן, ומאז היה לידידו הקרוב ולימים שותפו לעסקים. כשוויצמן כיהן כשר התחבורה בממשלת האחדות הראשונה, בשנים 1969–1970, שימש קוליץ עוזרו ומנהל לשכתו, והמשיך בתפקיד גם כששמעון פרס החליף את ויצמן כשר התחבורה בספטמבר 1970, עם פרישת גח"ל מהממשלה. בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים, שימש עוזרו של שר הביטחון משה דיין, וכן שימש דובר המשלחת הצבאית הישראלית לשיחות השלום עם מצרים. בשנת 1974 יסד את קבוצת "אלול טכנולוגיות" יחד עם קבוצת שותפים ובהם עזר ויצמן, מיקי אלבין ומנחם (מנטה) עצמון. במשך שנים שימש קוליץ המנכ"ל והיו"ר של החברה. בשנות ה-80 שימש חבר נשיאות התאחדות התעשיינים בישראל וחבר נשיאות לישכת המסחר ישראל-אמריקה, וכן חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב. באותה תקופה היה בין מקימי הפורום הישראלי ונבחר ליו"ר הראשון שלו. בשנות ה-90 שימש יושב-ראש חבר הנאמנים של המרכז רפואי על שם "סורסקי" בתל אביב. מאז 1999 ועד למותו היה חבר ההנהלה וחבר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 כיהן כיושב-ראש מועצת המנהלים של בית התפוצות. הוא היה חבר בהנהלה ובנשיאות של לשכת המסחר הישראלית ושימש סגן נשיא שלה. כיהן כדירקטור במספר חברות עסקיות ומוסדות ציבור בישראל. נפטר ב-10 בינואר 2022. הותיר אחריו אישה, נעמי, בתו של אליהו סחרוב ונינתו של יצחק אייזיק בן-טובים, ושלושה ילדים. אהוד אבריאל יועץ השר פרס, דבר, 4 בספטמבר 1970 דוד ליפקין, עזר בעולם העסקים, מעריב, 6 באוגוסט 1982 דני זקן, איש העסקים דוד קוליץ הלך לעולמו בגיל 78, באתר גלובס, ‏10 בינואר 2022
חיים ע. קוליץ

חיים ע. (עמנואל) קוליץ (תרע"ט, 1919 – תשנ"ג, ינואר 1993) היה סופר, איש עסקים, והוגה דעות ישראלי. יקיר ירושלים. נולד באליטא שבמחוז קובנה, ליטא, בנם של חנה פייגה והרב דוד נחמן קולידצקי, ששימש כרב העיר. בהיותו בן שש התייתם מאביו. באלול תרצ"ד (1934) עלה עם אמו וחלק ממשפחתו לארץ ישראל. עם הגיעו נכנס ללמוד בישיבת חברון בירושלים ולמד בה עד נישואיו. הוסמך לרבנות על ידי הרבנים איסר זלמן מלצר והרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בשנת תש"ב (1942) נישא לזלדה זוננפלד, בת יפה ואליהו מרדכי, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד. מאז 1947 היה איש אצ"ל, וחבר תנועת החרות מראשיתה. במשך כארבעים שנה ניהל מירושלים פעילות תעשייתית ומסחרית בינלאומית ענפה בתחומי העורות, העצים והתיירות. בסוף שנות ה-70 חיסל את עסקיו כדי להתרכז במחקר וכתיבה בנושאים עיוניים. התמקד בתקופת התנאים, שאודותיה פרסם סדרת ספרים. ביתו בירושלים שימש בית ועד לדיונים וויכוחים בנושאים פוליטיים, חברתיים ותרבותיים. בין המשתתפים היה מנחם בגין. נבחר כ"יקיר ירושלים" לשנת תשמ"ט (1989). לאחר מותו, בינואר 1993, נקראה על שמו דרך מרכזית בדרום ירושלים. אחיו הרב יצחק קוליץ היה הרב הראשי של ירושלים (1983–2002). אחיו צבי קוליץ היה סופר, פובליציסט, מחזאי ומרצה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. אחיו, לואי קוליץ, היה טייס בחיל האוויר המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה ונהרג בהפצצה מעל ברסט בשנת 1941. מקום קבורתו לא נודע. אחותו רחל מרגליות הייתה מורה, סופרת וחוקרת המקרא. בנו, דוד קוליץ, הוא איש עסקים, חתנו של אליהו סחרוב. בנו, יוסף קוליץ, הוא מומחה בתחום האנרגיה. נכדו, סמ"ר אביעד קוליץ, נהרג באפריל 2001 בעת שירותו בצה"ל בהר חברון. ראש לחכמים - רבי עקיבא בפולמוס בר כוכבא במשנת הגאולה וקידוש השם בן העליה - רבי שמעון בן יוחאי בעל הקבלה ואב הסוד ה"ארי שבחבורה" רבינו הקדוש - דן בחמש מאות שנות תנאות שנסתיימו עם חתימת המשנה בידי רבי יהודה הנשיא שפירי ירושלים - לתולדות חכמי התלמוד הירושלמי סרבני גאולה - הוגדר על ידו כחיבור "על המוצא של מחדל ואחריות מתוך שיקול דעת וסברות רציונליות" והוקדש על-ידו לירושלים החוזה מליטא - תיאור חיי החזון איש, שהיה קרוב משפחתו ושמר על קשר הדוק עם משפחתו. שלילה לשמה כלפי ישעיהו ליבוביץ: קובץ עיונים ורשימות - עורך חיים קוליץ (עם ח. בן ירוחם), הוצאת אל השורשים, 1983. מתפלמס עם משנת פרופ' ישעיהו ליבוביץ, בספר שהשתתף בעריכתו מדיה וקבצים בנושא חיים ע. קוליץ בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של חיים ע. קוליץ, בקטלוג הספרייה הלאומית חיים ע. קוליץ, דף שער בספרייה הלאומית אשת החזון איש, בתיה (באשע), הייתה בת דודתה של אמו הרבנית חנה פייגה קוליץ. במשך תקופה למדו החזון איש והרב דוד נחמן קולידצקי בחברותא בעיירה כווידאן ולאחר מותו של הרב קולידצקי המשיך החזון איש לדאוג לילדיו היתומים.
מערוף אל-בח'ית

מערוף אל-בח'ית (בערבית: معروف البخيت;‏ 18 במרץ 1947 – 7 באוקטובר 2023) היה פוליטיקאי ירדני שכיהן כראש ממשלת ירדן. כהונתו הראשונה של אל-בחית' הייתה בשנים 2005–2007, וכהונתו השנייה מפברואר עד אוקטובר 2011. מערוף אל-בחית' נולד ב-20 בספטמבר 1947. הוא הצטרף לצבא הירדני ב-1964, למד במכללה הצבאית המלכותית וקיבל דרגת קצין ב-1966. הוא למד מנהל ומדעי המדינה באוניברסיטת ירדן, ולאחר מכן למד מנהל ציבורי באוניברסיטת דרום קרוליינה ב-1982. ב-1990 סיים לימודים לדוקטורט בלימודי מלחמה בקינגס קולג' לונדון. אל-בחית' היה חבר במשלחת הירדנית שניסחה את הסכם השלום בין ישראל לירדן. בשנת 1997 שימש כמרצה למדעי המדינה באוניברסיטת מוטה. ב-1999 פרש מהצבא בדרגת מייג'ור גנרל. לאחר שירותו הצבאי כיהן כשגריר בטורקיה ובישראל. בנובמבר 2005, לאחר מתקפת הטרור בעמאן, מינה המלך עבדאללה את אל-בח'ית לראש ממשלת ירדן, תפקיד אותו מילא עד לפרישתו בנובמבר 2007 על רקע כישלון רפורמות אותן ניסה להעביר. בפברואר 2011, בעקבות הפגנות מחאה בהשראת המהפכה בתוניסיה וההפגנות במצרים, פיטר המלך עבדאללה את ראש הממשלה סמיר זיד א-ריפאעי ומינה במקומו את אל-בח'ית, במטרה לפייס את המפגינים, ובאוקטובר 2011 פיטר אותו, ומינה במקומו את עון שווכת אל-ח'סאונה. אל-בח'ית נפטר ב-7 באוקטובר 2023. מדיה וקבצים בנושא מערוף אל-בח'ית בוויקישיתוף השגריר הירדני החדש נחת בישראל, באתר nana10‏, 20 בפברואר 2005 ג'קי חוגי, ‏תסיסה גם בירדן: עבדאללה פיטר הממשלה, באתר גלי צה"ל, 1 בפברואר 2011 Mutah University ערך זה הוא קצרמר בנושא ירדן ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוסטיץ'

האם התכוונתם ל... אלכס קוסטיץ' – שחיין אמריקאי (נולד ב-1970) בוריבויה קוסטיץ' – כדורגלן יוגוסלבי (1930-2011) בוריסלב קוסטיץ' – שחמטאי סרבי-יהודי (1887-1963) פיליפ קוסטיץ' – כדורגלן סרבי (נולד ב-1992)
מישל חדאד

האם התכוונתם ל... מישל חדאד (משורר) מישל חדד (עורך דין) מישל חדד (אמן) – אמן צרפתי-ישראלי יליד תוניסיה (1943–1979)
פארוק מואסי

פארוק מואסי (בערבית: فاروق مواسي; 11 באוקטובר 1941 – 26 ביוני 2020) היה פרופסור לספרות ערבית, משורר ערבי-ישראלי, שכיהן כראש החוג לערבית במכללת אלקאסמי. מואסי נולד בכפר באקה אלגרבייה ולמד בתיכון בכפר טייבה שבמשולש. בשנת 1961 החל עבודתו כמורה בבתי ספר יסודיים ובתיכונים (עד 1996). סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת בר-אילן בערבית וחינוך (1976) ודוקטורט באוניברסיטת תל אביב (1989). משנת 1991 לימד במכללות שונות להכשרת מורים, בהן מכללת אלקאסמי (1989–2019), שבה כיהן כראש החוג לערבית, מכללת גורדון והמכללה האקדמית הערבית לחינוך בישראל - חיפה. שימש כסגן יו"ר האיגוד הכללי של סופרים בישראל וב-2006–2009 כיהן כסגן יו"ר האקדמיה ללשון הערבית בישראל ויו"ר וועדת מינוח וביטויים. פרסם למעלה מ-70 ספרים בערבית בסוגות שנות: שירה, בקורת, ספורת, מחקרים בלשון, ספרי לימוד ותרגומים (ערבית עברית). הוציא לאור בעברית (העצבונים שלא הובנו)- שירה, (אדוות)- 2005- שירים מתורגמים -עברית- ערבית) (באתי אליך)- 2010- שירים מתורגמים ערבית- עברית. Studies In Modern Arabic Literature 2007 – Garant Antwerb- Apeldoorn, Belguim הוא זכה בפרס מטעם משרד החינוך והתרבות בשנים 1989 ו-2005 ובפרס תאופיק זיאד לחקר הספרות (2001). משנת 2012 היה חבר מועצת המערכת של כתב עת "גג". ב-26 ביוני 2020 הלך מואסי לעולמו, עקב סיבוכי ניתוח שעבר. היה נשוי לעפאף ואב לחמישה ילדים. באתי אליך, הוצאת ספרא, 2010. פארוק מואסי, נבואה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 288-288, הוצאת כרמל, 2017. אתר האינטרנט הרשמי של פארוק מואסי פארוק מואסי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" פארוק מואסי, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" דותן גור אריה, פארוק מואסי, נוער לשינוי חברתי, באתר ynet, 21 בינואר 2011 פארוק מואסי, דף שער בספרייה הלאומית פארוק מואסי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היג'רה

האם התכוונתם ל... הג'רה – הגירתו של מוחמד ממכה לעיר ית'רב (אל-מדינה) מניין השנים המקובל בלוח המוסלמי מתחיל את ספירתו משנת ההג'רה. קאסטת ההיג'רה בהודו
דניס סילק

דניס סילק (באנגלית: Dennis Silk; ‏ 10 ביולי 1928, לונדון – 3 ביולי 1998, ירושלים) היה משורר, מחזאי, עיתונאי ומתרגם ישראלי שכתב בשפה האנגלית. סילק נולד בלונדון, אנגליה למשפחה יהודית. בגיל שבע עשרה החל לעבוד אצל המו"ל John Lane. סילק החל להתעניין בציונות בשנות העשרים לחייו. הוא עשה שירות לאומי בחיל האוויר המלכותי ובמשך שנה עבר הכשרה חקלאית בסאסקס. בשנת 1955, בגיל 26, עלה לישראל. תחילה התגורר בקיבוץ אולם אחר כך עבר לשכונת אבו תור בירושלים, שם קבע את מקום מגוריו בישראל. הוא עבד במשך שנים רבות בג'רוזלם פוסט ועזב אותו כאשר העיתון פנה מקו ליברלי שבו היה ידוע במשך שנים לקו ימני. סילק כתב שירים כבר מגיל 16 אולם החל לפרסם אותם רק כשהיה בן 30. בשנת 1976 הוציא יחד עם חברו הרולד שימל ספר תרגומי שירה מעברית לאנגלית, "Fourteen Israeli Poets". תרגם לאנגלית את מחזהו של חנוך לוין "יעקובי ולידנטל" (1979). ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים. 1968 ,Retrievements: A Jerusalem Anthology Catwalk and Overpass (Poets, Penguin), Puffin (February 1, 1991) Face of Stone, The Sun Press, 1964. The Punished Land, Viking Adult; (January 31, 1980) Hold Fast: 2, Viking Adult; (October 16, 1984) Siegfried Sassoon, Michael Russell Publishing (December 1975) William the Wonder Kid: Plays, Puppet Plays and Theater Writings, Sheep Meadow; (December 1, 1996) Life Isn't All Bike-clips, Ibis Editions; (January 1, 1997) Costigan, Ibis Editions (January 1, 1997) דניס סילק, דף שער בספרייה הלאומית Obituary: Dennis Silk, Oliver Bernard אודות נביא של חפצים (על דניס סילק), חני שטרנברג מרית בן ישראל דניס סילק: הקדמה מרית בן ישראל דניס סילק, אביגיל שימל, תערוכה ארכיון דניס סילק, בספרייה הלאומית
צבי יגנדורף

צבי יָגֶנְדוֹרְף (Zvi Jagendorf; נולד ב-18 בפברואר 1936) הוא סופר ומתרגם ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוגים לאנגלית ולתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית. יגנדורף נולד בווינה בירת אוסטריה למשפחה ציונית דתית ובמאי 1939, לאחר האנשלוס, נמלט עם הוריו לממלכה המאוחדת תחילה שהו בלונדון, אחר כך עברו לכפר נידח בויילס, ב-1944 עברו לעיר לידס, ובשנת 1945 חזרו ללונדון. אמו נפטרה שהיה בן 10 הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, ולאחר סיום לימודיו, בשנת 1958, עלה לישראל לבדו והתגורר בירושלים. הוא עבד כשחקן, מבקר תיאטרון וכעורך חדשות ברדיו. יגנדורף שימש כפרופסור חבר בחוגים לספרות אנגלית ולתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים. בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 שיחק בתיאטרון החאן במחזות "נוח" ו"הכל כלום". בשנת 2001 יצא לאור הרומן הראשון פרי עטו, Wolfy and the Strudelbakers. זהו ספר סמי-אוטוביוגרפי, העוסק בחייה של משפחת פליטים יהודית שהגיעה מווינה ללונדון בתקופה של מלחמת העולם השנייה ואחריה דרך עיניו של הילד וולפי. הספר יצא בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2002, בתרגומו של יוסי מילוא בשם "וולפי ואופֵי השטרודלים". הספר זכה בפרס סגיטריוס של איגוד הסופרים האנגלי, ונכלל בין המועמדים הסופיים לפרס בוקר בשנת 2001 (והיה בכך לישראלי הראשון שמועמד לפרס). בשנת 2018 פרסם את הנובלה "Coming Soon: The Flood", שעלילתה מתרחשת בירושלים המחולקת בשנות ה-60 ובמרכזה, קבוצה של אנשים מרקע מגוון המעלים מחזה על סיפור המבול התנכ"י. יגנדורף נשוי ואב לשלושה. James Hopkin, James Hopkin is haunted by Zvi Jagendorf's fragile tale of Jewish exiles, Wolfy and the Strudelbakers, The Guardian צבי יגנדורף, דף שער בספרייה הלאומית שירי לב-ארי, חיים על הגבול, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2001 שלמה סנה, תלמידי החוג לאנגלית מציגים מחזה־מיסתורין, למרחב, 16 במאי 1966 יעקב העליון, אני הוא "הרכוש", מעריב, 15 בינואר 1970 סקירה של הספר: שמעון זנדבנק, התקווה הסוררת למצוא את הדרך הביתה, באתר הארץ, 1 במאי 2001 ביקורת על הספר בגארדיאן James Hopkin, Ghost tram, The Guardian, ‏6 באוגוסט 2001 גרשון שקד, בחן בחסד וברחמים, באתר הארץ, 23 במרץ 2003 שירי לב-ארי, הסופר צבי יגנדורף מועמד לפרס הבוקר הבריטי, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2001 David Herman, Book review: Coming Soon: The Flood, The Jewish Chronicle, ‏2 באוקטובר 2018
קלאו שחור-מקור

קלאו שחור-מקור (שם מדעי: Penelopides pannini) הוא עוף ממשפחת הקלאוניים, המצוי ביערות הגשם בכמה מאיי ויסאיה שבמרכז הפיליפינים. בין המבוגרים יש הפרדה מינית. לזכר יש ראש לבן והצוואר בגוון שמנת. בנוסף יש לזכר חזה לבן וחום, וזנב לבן-צהוב. יש להם מעין "קסדה" קטנה וצרה בצבע שחור. העיניים של הנקבה בצבע כחול. הקלאו ניזון מאגוזים קשים, פירות וחרקים. הקלאו ניזון גם מחרקים, חיפושיות, נמלים ושלשולים (לעיתים רחוקות בלבד). הקלאו הטריקטיקי משמיע קול שנשמע כמו "טה-ריק-טיק" ומכאן שמו של המין באנגלית-קלאו טריקטיקי וייסיאני. למרות הרעש שהקלאו עושה, קשה למצוא אותו תחת חופת יערות הגשם. בעת הדגירה, נכלאת נקבת הקלאו בקן שיש רק פתח קטן המיועד להעברת מזון. התנהגות זו מגוננת על הביצים והגוזלים מפני טורפים, נחשים וכדומה. הקלאו שחור-המקור נמצא בסכנת הכחדה בשל ציד וכריתת יערות באזורי מחייתו הטבעיים. אוכלוסייתו מונה כעת בערך 1800 פרטים. תת-מינים: Penelopides panini panini - בסכנת הכחדה. Penelopides panini ticaensis (‏Ticao Tarictic Hornbill) - כנראה נכחד. מדיה וקבצים בנושא קלאו שחור-מקור בוויקישיתוף קלאו שחור-מקור, באתר ITIS (באנגלית) קלאו שחור-מקור, באתר NCBI (באנגלית) קלאו שחור-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קלאו שחור-מקור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קלאו שחור-מקור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קלאו שחור-מקור, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) קלאו שחור-מקור, באתר GBIF (באנגלית) קלאו שחור-מקור באתר גן החיות התנ"כי בירושלים קלאו שחור-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סליפינג ג'יאנט

סליפינג ג'יאנט (מאנגלית: הענק הישן) הוא הר שולחן בדרום חצי האי סיבלי (Sibley) בחלקה הקנדי של ימת סופיריור, שצוקיו מתנשאים לגובה של 250 מטרים. ההר הוא סיל – מחדר פלוטוני רדוד הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סליפינג ג'יאנט מצוי בשטח "פארק הענק הישן" (Sleeping Giant Provincial Park) ומהווה חלק מהשילד הקנדי. השילד הקנדי – המהווה את בסיסה של היבשת הצפון אמריקאית – מורכב מסלעי יסוד שמקורם בפרקמבריון וכולל כמה מהסלעים העתיקים ביותר בכדור הארץ. הוא מחולק לחבלים גאולוגיים ותת-פרובינציאליים המבוססים על ההבדלים בסוג המסלע, במבנה ובגיל. פארק הענק הישן מצוי בתחום הפרובינציה המבנית הדרומית, באזור שנקרא בעבר "לוח ניפיגון" וכעת מכונה "שלוחת ניפיגון" (Nipigon Embayment). שלוחה זו היא רצועת בקעים יבשתית בצפון-מערב אונטריו המייצגת בקע כושל – זרוע לא פעילה של צומת משולש. שלוחת ניפיגון מורכבת מרצף של סלעי משקע מהמזופרוטרוזואיקון – דולומיט, אבן בוץ וקוורץ ארניטי, שנוצרו לפני 1.3 מיליארד שנים. לתוך סלעים אלה חדרו לפני 1.1 מיליארד שנים מחדרים דיאבזיים תואמים, המשתרעים מימת סופיריור צפונה לימת ניפיגון. מאחר שדיאבז עמיד במידה רבה לסחיפה, הסיל נחשף כלוח רחב מעל סביבתו לאחר שהוסרו שכבות הסלע אליהן חדר. בסלע הקשה נוצרו סדקים בהם חלה בליה, ומנקודות תצפית מסוימות נראה הסיל כראשו השכוב של ענק בעל גרגרת – מקור שמו. אגדות רבות ליוו במהלך ההיסטוריה את המחדר. אחת מהן – של בני שבט אוג'יבווי (Ojibway) – גרסה כי "הענק הישן" הוא ננבוזו (Nanabozho), הרוח הגדולה של מי הים העמוקים. האגדה מספרת כי בשל נאמנותם לאלים והיותם חרוצים ושלווים, החליט ננבוזו לגמול להם. יום אחד הוא זימן את ראש השבט למקדש "הרעם הגדול" שלו על "הר הרעם" – גם הוא סיל, והזהיר אותו שאם יספר את הסוד לסוחרים, הוא – ננבוזו – יהפוך לאבן והשבט יישמד. ראש השבט נתן את הבטחתו, וננבוזו סיפר לו על מכרה כסף עשיר, הידוע כיום כ"אי הכסף". הרוח הגדולה הנחתה את הצ'יף אל תוך המכרה, ובני השבט הפכו מפורסמים ביצירות הכסף שלהם – שהיו כה יפות עד כי לוחמי שבט הסו שאפו לגלות את סודם. משלא הועילו עינויים והרג, הערימו הלוחמים על בני השבט ושלחו גשש שהתחפש לבן ננבוזו. זה הצליח להיטמע ביניהם, נכנס למכרה ויצא ממנו עם כמה גושי כסף. בדרכו חזרה עצר לרכוש מזון, ושילם בגוש כסף גדול. הרוכלים שכנעו אותו להסגיר את מיקום המכרה, אך משהתקרבו אליו פרצה סופה עזה. הסוחרים טבעו באגם ובן הסו נמצא שט בקאנו ללא מטרה, כשהוא נתון בשיגעון. במקום בו הייתה קודם גישה לאגם התגלתה בשוך הסופה דמות גדולה של אדם ישן. אזהרתו של ננבוזו התגשמה והוא הפך לאבן. רשות השידור הקנדית – CBC, ערכה תחרות אינטרנט לבחירת "שבעת פלאי קנדה". בתחרות זו הגיע "הענק הישן" למקום הראשון, כשהוא מותיר מאחוריו בהפרש קולות ניכר את מפלי ניאגרה, את הרי הרוקי, את זוהר הצפון ותופעות טבע רבות נוספות. גאולוגיה - מונחים מדיה וקבצים בנושא סליפינג ג'יאנט בוויקישיתוף פארק הענק הישן ארניט – משקע חולי מגובש CBC.CA - Seven Wonders of Canada - Your Nominations - Sleeping Giant, Ontario אגדת "הענק הישן" תחרות "שבעת פלאי קנדה"
שמואל רוזוב

שמואל (מולה) רוזוב (1900 – 21 בדצמבר 1975) היה אדריכל, מהנדס אזרחי ומתכנן ערים בולט בחיפה. רוזוב נולד בסנקט פטרבורג בירת רוסיה למשפחה ציונית. בשנת 1917 נסע ללונדון, שם הוסמך כמהנדס אזרחי וכאדריכל. אחרי שהות בברלין עלה לארץ ישראל בשנת 1924 והחל לעבוד בחברת החשמל. בשנת 1928 הצטרף לסניף חיפה של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, ובשנת 1930 פתח משרד פרטי שבהמשך הצטרף אליו כשותף בנו - האדריכל ארי רוזוב. בשנות ה-60 היה חבר בצוות לתכנון תוכנית מתאר לעיר חיפה. חלק ניכר מהפרויקטים באזור חיפה בוצע בשיתוף פעולה עם האדריכל טיבור שיין. משך שנים רבות עמד רוזוב בראש אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים. ארכיונו של רוזוב נמסר על ידי משפחתו לארכיון העיר חיפה. רחוב באזור הצ'ק פוסט בחיפה נקרא על שמו. בניינים בתחנת הכוח בנהריים שכונת קריית חשמל, חיפה בית משפחת שליט בתל אלון, פרדס חנה מלון דן כרמל, מרכז הכרמל, חיפה בית פנחס רוטנברג, מרכז הכרמל, חיפה "בריכת האיילה" בטיילת לואי, מרכז הכרמל, חיפה קולנוע ארמון, הדר הכרמל, חיפה (נהרס) "בית אמישראגז", הדר הכרמל, חיפה בסיס חיל האוויר תל נוף בית אגד בתחנת מרכזית בת גלים (בשיתוף ארי רוזוב, אריה שרון, בנימין אידלסון ואריה פרייברגר) בית האיכרים, רחוב קפלן, תל אביב בית המועצה לשיווק פירות הדר, רחוב ויסוצקי 6, תל אביב התחנה המרכזית של צפת דריה צוי, שורשיו של האדריכל שמואל רוזוב, סנקט פטרבורג - לונדון - חיפה, עבודת גמר (מגיסטר למדעים), הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, 2007. מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על תכנון מלון דן כרמל שתכנן רוזוב באתר 'חלון אחורי', 26 ביוני 2012 קשת רוזנבלום, חיפה הלא־אדומה של שמואל רוזוב, באתר הארץ, 22 בינואר 2013 מיכאל יעקובסון, הבניין הלבן עם הכובע השחור: בית האיכרים מצטרף למסחר באינטרנט, באתר Xnet‏, 25 ביוני 2016 מיכאל יעקובסון: סיבוב במגדל הנביאים, באתר 'חלון אחורי', 21 בינואר 2017 מיכאל יעקובסון, מי יצחק אחרון על תוכנית השימור בכרמל הוותיק - היזמים או המורשת?, באתר Xnet‏, 1 בפברואר 2017 מיכאל יעקובסון: סיבוב בקריית חשמל בחיפה, באתר 'חלון אחורי', 21 באפריל 2021 מיכאל יעקובסון: סיבוב בתחנה המרכזית של צפת, באתר 'חלון אחורי', 8 במאי 2021 מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הגדול, באתר 'חלון אחורי', 15 ביוני 2021 אמציה פלד, רחוב שמואל רוזוב, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה. ארכיונו של רוזוב נמסר על ידי משפחתו לארכיון העיר חיפה בית משפחת שליט באתר מקום שמור
Oneness

Oneness: Silver Dreams - Golden Reality הוא אלבום סולו מאת קרלוס סנטנה, אלבום יצא בתקופה בה האמין בבודהה. האלבום הגיע למקום ה-87 במצעד הבילבורד 200 שנת 1979. קרלוס סנטנה - גיטרה ושירה ארמנדו פראזה - כלי הקשה ושירה טום קוסטר - קלידים ושירה סונדרס קינג - גיטרה ושירה כריס סולברג - גיטרה, קלידים, ושירה גרהם ליר - תופים בוב לוי - סינתיסייזר דייוויד מארגן - גיטרה בס יורמילה סנטנה - שירה קלייד פישר - פסנתר פיט אסקוודו - כלי הקשה מידע על האלבום Oneness באתר MusicBrainz האלבום Oneness באתר Discogs Oneness באתר Allmusic
עיצורים וילוניים

עיצורים וילוניים (Velar) הם עיצורים המופקים בבסיס החיתוך הנוצר בין גב הלשון לווילון (החך הרך). בעברית כיום העיצורים הוילוניים מיוצגים באותיות ג, כּ דגושה, הנהגית כיום באותה צורה כמו ק). כמו כן במילים שאולות מן הלועזית כמו נג במשחק הפינג פונג, בו הנון וילונית. הווילוניים הסותמים אינם נדירים ומצויים בשפות רבות. את הוילוני האפי ניתן למצוא בשפות גרמאניות רבות מיוצג באמצעות צירוף האותיות ng ובכל גרסאות האלפבית הרוני היה לעיצור זה ייצוג באות ייחודית. את הוילוני החוכך הקולי ניתן למצוא בערבית, יוונית, הולנדית, פורטוגזית, ספרדית, בלארוסית, אוקראינית וצ'כית. הוילוני החוכך האטום מופיע בכל השפות בהן מופיע מקבילו הקולי, אך בנוסף הוא יכול להופיע גם בלעדיו – לדוגמה, בגרמנית הוא מיוצג באמצעות צירוף האותיות ch לאחר תנועות אחוריות. הוא קיים גם בשאר השפות הסלאביות ובעברית. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצור וילוני, אפי [ŋ] עיצור וילוני, אפי, אטום [ŋ̊] עיצור וילוני, סותם, קולי [g] עיצור וילוני, סותם, אטום [k] עיצור וילוני, חוכך, קולי [ɣ] עיצור וילוני, חוכך, אטום [x] עיצור וילוני, מקורב [ɰ] עיצור וילוני, מקורב, אטום [ɰ̊] עיצור וילוני, מקורב צדי [ʟ] עיצור וילוני, מקורב צדי, אטום [ʟ̥] עיצור וילוני, מפונם [ɠ] עיצור וילוני, מפונם, אטום [ɠ̊] עיצור וילוני, מסודק [kʼ] עיצורים הנחתכים בשני בסיסי חיתוך ראשיים – וילון ושפתיים. עיצור וילוני משופתת, מקורב [w] עיצור וילוני משופתת, מקורב, אטום [ʍ] האות גימ"ל מייצגת וילוני סותם קולי האות כ"ף לאחר חוסר תנועה והאות קו"ף מייצגות וילוני סותם אטום האות כ"ף לאחר תנועה מייצגת וילוני חוכך אטום האות ו"ו ייצגה בעבר וילוני משופתת מקורב בעל זיקה לתנועות המעוגלות חולם ושורוק.
The Swing of Delight

The Swing of Delight הוא אלבום אולפן מאת קרלוס סנטנה. האלבום דורג במקום ה-65 במצעד הבילבורד 200; 1980. קרלוס סנטנה - גיטרות, כלי הקשה ושירה ראול ראקוו - קונגה ושירה ארמנדו פראזה - בונגו וקונגה אורסאס וילטו - טימבלס ושירה דייוויד מרגן - גיטרה בס גרהם ליר - תופים אלכס ליגרטווד - שירה פרנסיסקו אג'ובל - תופי קונגה רוסל טאבס - חליל וסקסופון מידע על האלבום The Swing of Delight באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Swing of Delight באתר AllMusic האלבום The Swing of Delight באתר Discogs
1959 בארצות הברית

1959 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 183 שנה מיום היווסדה. הנשיא: דווייט אייזנהאואר (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: ריצ'רד ניקסון (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 3 בינואר – אלסקה מצורפת לארצות הברית בתור המדינה ה-49 3 בפברואר – מטוס קל אשר הטיס את זמרי הרוקנרול הפופולריים באדי הולי, ריצ'י ואלנס ואת ה-DJ המפורסם ג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון מתרסק באיווה. כל נוסעי המטוס נהרגו בהתרסקות. הטרגדיה זכתה מאוחר יותר לכינוי "היום שבו מתה המוזיקה". 9 במרץ – בובת ה"ברבי" מוצגת לראשונה ביריד בניו יורק 18 במרץ – נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר חותם על החוק שיהפוך את הוואי למדינה החל מ-21 באוגוסט 24 ביולי – ויכוח המטבח: בפתיחת התערוכה הלאומית האמריקאית במוסקבה עורכים סגן נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וניקיטה חרושצ'וב דיון פומבי 14 באוגוסט – תצלומי הלוויין הראשונים על ידי הלוויין אקספלורר 6 21 באוגוסט – הוואי הופכת למדינה ה-50 של ארצות הברית 5 בינואר – קלנסי בראון, שחקן אמריקאי 22 בינואר – לינדה בלייר, שחקנית אמריקאית 6 במרץ – טום ארנולד, שחקן אמריקאי 22 במרץ – מת'יו מודין, שחקן אמריקאי 20 במאי – ישראל קמקוויוואולה, זמר אמריקאי 7 ביוני – מייק פנס, פוליטיקאי אמריקאי, סגן נשיא ארצות הברית ה-48 11 ביולי – סוזן וגה, זמרת אמריקאית 26 ביולי – קווין ספייסי, שחקן אמריקאי 23 בספטמבר – ג'ייסון אלכסנדר, שחקן אמריקאי 14 באוגוסט – ארווין "מג'יק" ג'ונסון, כדורסלן אמריקאי 29 באוגוסט – רבקה דה מורניי, שחקנית קולנוע אמריקאית 28 נובמבר - ג'אד נלסון, שחקן 31 בדצמבר – ואל קילמר, שחקן אמריקאי 3 בפברואר – באדי הולי, זמר אמריקאי, נהרג בתאונת מטוס (נולד ב-1936) 3 במרץ – לואיס פראנסיס קריסטלו, בדרן אמריקאי מהצמד אבוט וקוסטלו (נולד ב-1906) 26 במרץ – ריימונד צ'נדלר, סופר בלשי אמריקאי (נולד ב-1888) 9 באפריל – פרנק לויד רייט, ארכיטקט אמריקני (נולד ב-1867) 24 במאי – ג'ון פוסטר דאלס, מזכיר מדינה אמריקאי (נולד ב-1888) 17 ביולי – בילי הולידיי, זמרת (נולדה ב-1915) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.