laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איגור קוטיוח

איגור קוטיוח (באסטונית: Igor Kotjuh; נולד בשנת 1978) הוא משורר ומתרגם אסטוני. קוטיוח נולד במחוז וורו (מחוז) שבדרום-מזרח אסטוניה, להורים ששפת האם שלהם רוסית. הוא למד באוניברסיטת טרטו שבמזרח ארצו שפה וספרות אסטונית. כמו כן השתלם בלימודי תרגום ומתורגמנות באוניברסיטת טאלין. כיום עיתותיו מוקדשות רובן ככולן לכתיבה, לתרגום ולפרסום: הוא כותב הן ברוסית והן באסטונית, עוסק במו"לות ומתרגם שירה, מסות וספרות ילדים גם מרוסית לאסטונית וגם מאסטונית לרוסית. קוטיוח פרסם לפי שעה את ששת ספרי השירה: "מתי יבוא המחר?" (2005), "בשפה האחרת" (2007), "ניסיון לשותפות" (2008), "קו האמון" (2010), "עיצוב אסטוני" (2013) ו"אירוע מיוחד בהחלט" (2017). על יצירותיו זכה בכמה וכמה פרסים ספרותיים יוקרתיים. שבעה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021. Raduga sulgemine kui eestivene kirjanduse lugu, Sirp, 21. aprill 2006 Kuidas tuulelohe lendu läks? Vikerkaar 2007, nr 9, lk 50–66 Teises keeles (Tuum 2007; ISBN 9789985980613) Usaldusliin (Kite 2010; ISBN 9789949189069) EESTI VENEKEELNE KIRJANDUS: KAS OSA EESTI VÕI VENE KIRJANDUSEST?, Keel ja Kirjandus nr 2/2012 Kellele kuulub Eesti venekeelne kirjandus?, Delfi, 3. mai 2013 רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 49–57. מדיה וקבצים בנושא איגור קוטיוח בוויקישיתוף Kotjuh, Igorp, Young Poets - Vakxikon.gr Media & Publishing Group, ‏2 בנובמבר 2019
מריצבורג יונייטד

מריצבורג יונייטד (באנגלית: Maritzburg United) הוא מועדון כדורגל דרום אפריקאי, המשחק בליגת העל הדרום-אפריקאית. יושב ראש הקבוצה הוא פארוק קאדודיה ומאמן הקבוצה הוא ארנסט מידנדרופ הגרמני. מועדון הכדורגל מריצבורג יונייטד הוקם בשנת 1979 בעיר פייטרמריצברג (אנ'), שבמחוז קוואזולו-נטאל. בעונת 2007/08 (אנ'), ירדה הקבוצה לליגת המשנה (אנ'), לאחר שסיימה את העונה במקום האחרון. בעונת 2008/09, זכתה באליפות ליגת המשנה, וחזרה אל ליגת העל הדרום-אפריקאית. בשנת 2009, מינתה הקבוצה את ארנסט מידנדורפ הגרמני למאמן הקבוצה. בשנת 2019, החליפה הקבוצה את צוות האימון ומינתה את שחקן העבר אריק טינקלר (Eric Tinkler) למאמן הקבוצה. הקבוצה משחקת באצטדיון הארי גוואלה (אנ'), אשר ממוקם בעיר פייטרמריצברג, ובו כ-12,000 מושבים. ג'ון פנטסיל סיאנדה קולו ביוואן פרנסמן מדיה וקבצים בנושא מריצבורג יונייטד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מריצבורג יונייטד (באנגלית) מריצבורג יונייטד, ברשת החברתית פייסבוק מריצבורג יונייטד, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
אשת החלומות (סרט, 1972)

אשת החלומות (באנגלית: The Heartbreak Kid) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1972 בבימויה של איליין מאי, עם צ'ארלס גרודין, ג'יני ברלין וסיביל שפרד בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי ניל סיימון והוא מבוסס על הסיפור "A Change of Plan" של ברוס ג'יי פרידמן (אנ') (1966). ב-2007 הופק רימייק באותו שם, בכיכובם של בן סטילר ומאלין אקרמן. לני קנטרוב (צ'ארלס גרודין) הוא סוכן מכירות של בגדי ספורט בניו יורק. הוא פוגש בבר את לילה קולדוני (ג'יני ברלין) ולאחר היכרות קצרה הם מחליטים להתחתן בחתונה יהודית ולנסוע לירח דבש למיאמי ביץ'. כבר בנסיעה הארוכה הם רבים על כל שטות וכאשר הם מגיעים למלון הוא מבקש ממנה לא לשהות הרבה בשמש. היא לא שומעת בקולו ונכוות בשמש היוקדת ולני מאלץ לכסות אותה בבדים ספוגי מים קרים ובקרם לעור שמכער אותה. הוא מגיע מהר למסקנה שעשה טעות בבחירה. בחוף הים הוא פוגש צעירה יפהפייה בשם קלי קוקורן (סיביל שפרד) ומרגיש כי זאת אשת חלומותיו. קלי היא סטודנטית נוצרית ממינסוטה ואביה העשיר (אדי אלברט) ממש מתעב את לני. לני מחזר בהתלהבות אחרי קני והיא לאט לאט נענית לו. הוא נעלם לתקופות ארוכות מלילה וממציא לה סיפורים על תאונה שעבר ועל הצורך שלו להתייצב בבית משפט והיא מאמינה לו. לבסוף הוא מגלה לה את האמת ובעזרת חבר הוא מתגרש במהירות. הוא מגיע למינסוטה וממשיך לחזר אחרי קלי. קלי משכנעת את אביה להזמין אותו ובשיחה מתברר שללני יש "תוכניות באוויר" ואין לו למעשה מקצוע ממשי. מר קוקורן מציע לו 25,000 דולר כדי שיעזוב את בתו אבל לני מסרב. לבסוף הם נישאים בחתונה נוצרית אליה מוזמנים אנשים מהמעמד העליון. לני משתדל לשוחח אתם אבל מתברר לו שאינו שייך לחוג שלהם. מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ג'יני ברלין מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי - צ'ארלס גרודין מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע - ג'יני ברלין מועמדות לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר - ניל סיימון מקום 91 בסדרת 100 שנים...מאה צחוקים "אשת החלומות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אשת החלומות", באתר AllMovie (באנגלית) "אשת החלומות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אשת החלומות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאשת החלומות, באתר יוטיוב אשת החלומות, באתר TCM
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון אדמס

הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון אדמס כיהן במשך ארבע שנים - ממועד השבעת הנשיא ג'ון אדמס ב-4 במרץ 1797 ועד לסיום כהונתו ב-3 במרץ 1801. הקבינט כלל חמישה בעלי תפקידים. כיהנו בו שבעה גברים. שניים מהם - התובע הכללי לי ומזכיר הצי סטודרט - שימשו בקבינט במשך כל תקופת כהונתו. סמואל דקסטר כיהן במשך זמן קצר בשני תפקידים בקבינט. מזכיר המדינה: טימות'י פיקרינג (1797–1800), ג'ון מרשל (1800–1801) מזכיר האוצר: אוליבר וולקוט, הבן (1797–1800), סמואל דקסטר (1801) מזכיר המלחמה: ג'יימס מקהנרי (1797–1800), סמואל דקסטר (1800–1801) התובע הכללי: צ'ארלס לי (1797–1801) מזכיר הצי: בנג'מין סטודרט (1797–1801) מדיה וקבצים בנושא הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון אדמס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויג'י ויישנאבי

ויג'י ויישנאבי (באנגלית: Vijay Vaishnavi; ‏ נולד בשנת 1948, הודו) הוא מדען מדעי המחשב, המתגורר ופועל בארצות הברית. ויג'י ויישנאביר נולד בהודו ולמד בסרינגאר. סיים לימודי תואר בחשמל ובמדעי המחשב בשנת 1971 ובשנת 1975 סיים עבודת הדוקטורט. לאחר מכך הוא עבר לארצות הברית ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מקמסטר בשנים 1977–1979. ויג'י ויישנאביר עובד שנים רבות באיניברסיטת ג'ורג'יה והתמנה לפרופסור בשנת 1987 ולפרופסור אמריטה בשנת 2014. במקביל הוא לימד מפעם לפעם באוניברסיטאות בהודו. עיקר המחקרים של ויג'י ויישנאביר מתרכזים בתחום Design science research, תוכנה ואלגוריתמים. ויישנאביר זכה לקבל תואר חבר בכיר באיגוד מהנדסי החשמל והאלקטרוניקה בשנת 2002 ופעמיים זכה למלגה מטעם תוכנית פולברייט. ויג'י ויישנאבי, באתר dblp ויג'י ויישנאבי, באתר גוגל סקולר קורות חיים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלורנס מקובין

פלורנס מקובין (באנגלית. Florence MacKubin ‏; 19 במאי 1857 - 2 בפברואר 1918) הייתה ציירת פורטרטים אמריקאית במיניאטורות, פסטל ושמן. היא ציירה דיוקנאות של אנשים בולטים בארצות הברית ובבריטניה. פלורנס מקובין נולדה בשנת 1857 בפירנצה שבאיטליה, בעוד שהוריה, צ'ארלס ניקולס ואלן מריאטה (פיי) מקובין, שהו שנה באירופה. אביה נפטר בשנת 1863, ולאחרי מותו חזרה אמה עם הילדים לאירופה. מקובין למדה רישום בפירנצה, איטליה. לאחר מכן למדה ב Les Ruches, בית ספר פרוטסטנטי בפונטנבלו, ומשם יצאה למינכן ולמדה אצל לודוויג פון הרטריך. היא למדה גם אצל לואי דשאן ציורי שמן ואצל יוליוס רולשובן ציור בפסטל. מועצת העבודות הציבוריות של מרילנד מינתה אותה להעתיק דיוקנאות של ג'ורג' קלברט, הברון הראשון בולטימור וססיל קלברט, הברון השני של בולטימור. עבור המועצה היא ציירה גם עותק של דיוקן מאת ואן דייק של המלכה הנרייטה מריה, עליה נקראת מדינת מרילנד. מקובין עשתה ציורים של נשות חברה באנגליה ובערים בארצות הברית בוסטון, ניו יורק, בולטימור, וושינגטון וסנט לואיס. בתוך 12 שנים קיבלה להכין כ־360 דיוקנאות מיניאטורות. מקובין החלה להציג את עבודותיה ולזכות בפרסים בארצות הברית, בלונדון ובפריז משנת 1893. היא הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות ובבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. בשנת 1897 היא זכתה במדליית הארד ובדיפלומה בתערוכת טנסי. דיוקן בגודל טבעי של קרדינל גיבונס הוצג בשנת 1903 בבולטימור וב -1904 בתערוכת סנט לואיס. היא הציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות ועשתה דיוקנאות של הרוזנת מוורוויק ואנשים חשובים אחרים באנגליה. היא הייתה סגנית נשיא מועדון צבעי המים בבולטימור. מקובין התגוררה בבולטימור רוב חייה ושמרה על סטודיו ובית קיץ בסנט אנדרוז, ניו ברנזוויק. היא נפטרה ב -2 בפברואר 1918. מדיה וקבצים בנושא פלורנס מקובין בוויקישיתוף Clement, Clara Erskine (1904). "Mackubin, Florence". Women in the Fine Arts. Houghton Mifflin. pp. 219–220. "MacKubin, Florence". The National Cyclopaedia of American Biography: 293. 1916. "MacKubin, Florence". The International Who's Who in the World. 1912. p. 727. "Florence Mackubin, Portrait Painter" Clara Erskine Clement Waters (1904). Women in the Fine Arts: From the Seventh Century B.C. to the Twentieth Century A.D. Houghton, Mifflin. p. 219. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פלורנס מקובין".
פונה טונאקי

פונה טונאקי (ביפנית: 渡名喜風南; נולדה ב-1 באוגוסט 1995) היא ג'ודוקא יפנית, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג, סגנית האלופה האולימפית מאולימפיאדת טוקיו 2020 ואלופת העולם (2017). טונאקי נולדה בעיר סגמיהרה שביפן בשנת 1995 ובילדותה התאמנה במספר אמנויות לחימה. היא החלה בקראטה ומאוחר יותר עברה לג'ודו. בנערותה היא השתתפה במספר תחרויות בינלאומיות וזכתה בין היתר בשנת 2013 באליפות אסיה עד גיל 21 ובשנת 2015 באליפות העולם לנוער. ביוני 2015 טונאקי זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי המקצועי כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד פרי בודפשט. באפריל 2016 היא זכתה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בטשקנט ובדצמבר של אותה השנה זכתה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי. באליפות העולם 2017 אשר נערכה בבודפשט, זכתה טונאקי במדליית הזהב. היא החלה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את ליילה אלייבה האוזבקית כדקה וחצי מתחילת הקרב לאחר תרגיל בשם קוזורה-קסה-גטאמה. בשמינית הגמר היא התמודדה מול סטפני קויאמה הברזילאית ולאחר שהקרב נגמר בשוויון נקודות כשלשתיהן היה ווזארי אחד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב במהלכו ניצחה טונאקי כאשר השיגה ניקוד ווזארי נוסף לאחר תרגיל קואוצ'י-מקיקומי. ברבע הגמר גברה טונאקי באיפון על מיליצה ניקוליץ' הסרבית לאחר תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה ובחצי הגמר ניצחה בווזארי את אוטגונצצג גלבדראק הקזחית לאחר שהקרב נכנס לזמן ניקוד זהב. בגמר טונאקי התמודדה מול אורנצצג מונקבאט המונגולית וניצחה בווזארי 25 שניות לסיום לאחר תרגיל בשם קוסוטו-גאקה. באליפות העולם 2018 אשר נערכהה בבאקו, זכתה טונאקי במדליית הכסף. היא החלה בסיבוב השני בו ניצחה בווזארי את שירה ראשוני הישראלית. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את קאנג יו-ג'אונג הדרום-קוריאנית לאחר יותר מחמש דקות בתוך זמן ניקוד זהב. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון בשנייה האחרונה של הקרב את חוליה פיגרואה הספרדייה לאחר תרגיל קמי-שיהו-גטאמה ובחצי הגמר ניצחה בזכות עונשים את אורנצצג מונקבאט המונגולית. בגמר טונאקי התמודדה מול דריה בילודיד האוקראינית והפסידה באיפון. באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה טונאקי בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף. היא ניצחה את שלושת קרבותיה הראשונים באיפון. בחצי הגמר היא ניצחה באיפון את דיסטריה קראסניקי הקוסוברית לאחר תרגיל סיאו-נגה מוצלח ובגמר היא התמודדה מול דריה בילודיד האוקראינית בשחזור הגמר משנה קודם לכן והפסידה בווזארי. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה טונאקי במדליית הכסף. לאחר ניצחון בקרב הראשון, היא ניצחה ברבע הגמר את פאולה פארטו הארגנטינאית בזכות איפון. בחצי הגמר היא התמודדה מול דריה בילודיד האוקראינית וכשלוש דקות בתוך זמן ניקוד הזהב, הצליחה טונאקי לבצע ריתוק מוצלח שהעניק לה איפון. בגמר טונאקי התמודדה מול דיסטריה קראסניקי מקוסובו והפסידה בווזארי בדקה האחרונה לקרב. מדיה וקבצים בנושא פונה טונאקי בוויקישיתוף פונה טונאקי, ברשת החברתית אינסטגרם פונה טונאקי, באתר olympedia.org פונה טונאקי, באתר איגוד הג'ודו העולמי פונה טונאקי, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
שכנוע מוסרי

שכנוע מוסרי הוא פנייה למוסר, על מנת להשפיע או לשנות התנהגות של אדם מסוים. דוגמה מפורסמת היא הניסיון של ויליאם לויד גריסון (אנ') והאגודה האמריקאית נגד עבדות (אנ') לשים קץ לעבדות בארצות הברית על ידי שימוש בשכנוע מוסרי. בכלכלה, שכנוע מוסרי מוגדר באופן ספציפי יותר כ-"ניסיון לכפות פעילות כלכלית פרטית באמצעות ייעוץ ממשלתי לכיוונים שעדיין לא הוגדרו או הוכתבו על ידי החוק הקיים." ההיבט "המוסרי" נובע מהלחץ ל-"אחריות מוסרית" לפעול באופן שעולה בקנה אחד עם קידום טובת הכלכלה. ישנם שני סוגים של שכנוע מוסרי: שכנוע מוסרי "טהור" – פנייה להתנהגות אלטרואיסטית, ולעיתים נדירות משתמשים בה במדיניות כלכלית. שכנוע מוסרי "טמא" – המשמעות הרגילה של "שכנוע מוסרי" בכלכלה, מגובה באיומים מפורשים או מרומזים של הרשויות לספק תמריצים להיענות לרצונות הרשויות. תחשוב על הילדים Tunde Adeleke, "Afro-Americans and moral suasion: the debate in the 1830s," The Journal of Negro History, 1998: 127-142. Romans, J.T. (בדצמבר 1996). "Moral Suasion as an Instrument of Economic Policy". The American Economic Review. 56 (5): 1220–1226. {{cite journal}}: (עזרה) Investopedia, What does moral suasion mean (אורכב 11.02.2021 בארכיון Wayback Machine), (accessed June 1, 2010). Paul R. Verkuil, "Jawboning administrative agencies: Ex Parte Contracts by the White House," Columbia Law Review, 1980: 943-989.
אמירה פולן

אמירה פולן היא שחקנית ישראלית. פולן נולדה בתל אביב ולמדה בתיכון חדש, בצבא שירתה בלהקת חיל התותחנים, היא בעלת תואר בתיאטרון מאוניברסיטת תל אביב. ב-1978 שיחקה בסרט הטלוויזיה "חרבת חיזעה" ששודר בערוץ הראשון, ב-1981 שיחקה נרקומנית בסרט סופו של מילטון לוי. ב-1989 שיחקה שכנה בסרט אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב, ב-2010 שיחקה בעלת בית קפה בסרט מאיה. בתיאטרון שיחקה בין היתר במחזות בית ברנרדה אלבה והילד חולם. ב-1992 קיבלה את פרס תמרה רובינס למשחק. היא גרה בכפר שמואל. אמירה פולן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אמירה פולן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמירה פולן, בארכיון הבימה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקואליציה הלאומית נגד צנזורה

הקואליציה הלאומית נגד צנזורה (באנגלית: The National Coalition Against Censorship; בראשי תיבות: NCAC) הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד ב-1974. הארגון פועל להגנה על חירות המחשבה, הביקורת והביטוי מפני צנזורה ואיומי צנזורה באמצעות חינוך והסברה ישירה. הארגון מסייע לאנשים פרטיים, קבוצות קהילתיות ומוסדות, ויוצר אקלים המסביר פנים לחופש הביטוי. הארגון מעודד פרסום של מקרי צנזורה, ומדווח על מקרים של צנזורה באתר הארגון. באתר של הארגון, ניתן למצוא דיווחים על אירועי צנזורה, ניתוח ודיון בסוגיות של חופש הביטוי, מאגר של מקרים משפטיים בתחום האמנויות, ארכיון של העלון הרבעוני של NCAC, בלוג, והויקי Censorpedia. הארגון הוקם ב-1973 כתגובה להחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית, בתיק מילר נ' קליפורניה (אנ'), בטענה כי התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית לא מגן על דיבור מגונה, גם אם הוגדר כערך ספרותי, אמנותי או מדעי רציני. הארגון מעניק בכל שנה את פרס מגן בחופש הדיבור (Free Speech Defender Award). בגיוס ההמוני של 2017, הארגון זכה לציון של 95.93% על ידי הארגון Charity Navigator (אנ'). Not in Front of the Children מדיה וקבצים בנושא הקואליציה הלאומית נגד צנזורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקואליציה הלאומית נגד צנזורה הקואליציה הלאומית נגד צנזורה, ברשת החברתית פייסבוק הקואליציה הלאומית נגד צנזורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקואליציה הלאומית נגד צנזורה, ברשת החברתית אינסטגרם הקואליציה הלאומית נגד צנזורה, סרטונים בערוץ היוטיוב זכויות אמנים צנזורפדיה: המאגר האינטראקטיבי של NCAC של אירועי צנזורה "National Coalition Against Censorship". mtsu.edu. ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27. "Charity Navigator - Rating for National Coalition Against Censorship". Charity Navigator (באנגלית). ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27. "National Coalition Against Censorship / Report Censorship in your Institution:". Art Profs America (באנגלית). 2017-03-11. ארכיון מ-2017-03-19. נבדק ב-2018-11-27. "Report Censorship". ncac.org (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2018-11-27. "Revive Civility Initiative". Revive Civility National Community (באנגלית). ארכיון מ-2018-11-01. נבדק ב-2018-11-09. "Miller v. California, 413 U.S. 15 (1973)". Justia Law (באנגלית). ארכיון מ-2021-04-13. נבדק ב-2018-11-09.
צוקאסה יושידה

צוקאסה יושידה (ביפנית: 芳田司; נולדה ב-5 באוקטובר 1995) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג, זוכת מדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020 ואלופת עולם (2018). יושידה נולדה בשנת 1995 בעיר קיוטו. בילדותה החלה להתאמן בג'ודו וכבר בשנותיה בבית הספר היסודי, זכתה בתחרויות ג'ודו ארציות לגילה. בנערותה המשיכה לזכות בתחרויות ג'ודו ארציות ובשנת 2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם לקדטים שנערכה בקייב. בשנת 2012 זכתה באליפות יפן עד גיל 20. בדצמבר 2014 יושידה זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי המקצועי כאשר זכתה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו. באליפות העולם 2017 אשר נערכה בבודפשט, זכתה יושידה במדליית כסף. את שני קרבותיה הראשונים ניצחה באיפון וברבע הגמר ניצחה בזכות עונשים. בחצי הגמר ניצחה באיפון את הלן רשבו הצרפתייה לאחר תרגיל ריתוק בשם יוקו-שיהו-גטאמה. בגמר יושידה התמודדה מול סומייה דורג'סורן המונגולית ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב. קרוב לתשע דקות בתוך זמן ניקוד הזהב, היא הפסידה בווזארי לאחר שיריבתה ביצעה תרגיל בשם קושי-גורומה שהטיל אותה על צידה. באליפות העולם 2018 אשר נערכה בבאקו, זכתה יושידה במדליית הזהב. היא החלה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את אמלי שטול הגרמנייה. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את תלמה מונטיירו הפורטוגלית וברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את קוון יו-ג'ונג הדרום-קוריאנית לאחר שני ניקודי ווזארי. בחצי הגמר יושידה ניצחה בווזארי את כריסטה דגוצ'י הקנדית בזמן ניקוד זהב לאחר שהטילה את יריבתה על צידה בעזרת תרגיל אוצ'י-מטה. בגמר יושידה התמודדה מול נקודה סמית'-דייוויס הבריטית וניצחה תוך דקה ו-19 שניות לאחר שני ניקודי ווזארי המשתווים לאיפון; הראשון בתרגיל הראי-גושי והשני בתרגיל קוסוטו-גאקה. באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה יושידה בפעם השנייה במדליית הכסף. לאחר שלושה ניצחונות היא הגיעה לשלב חצי הגמר מול רפאלה סילבה הברזילאית וניצחה באיפון בתוך זמן ניקוד זהב לאחר תרגיל סיאו-נגה. בגמר היא התמודדה מול כריסטה דגוצ'י הקנדית והפסידה בווזארי. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה יושידה במדליית ארד. היא החלה את דרכה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את לו טונגצ'ואן הסינית וברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את תמנע נלסון-לוי הישראלית. בחצי הגמר היא הפסידה בווזארי לנורה דג'קובה מקוסובו ונשרה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה היא ניצחה באיפון את אטרי ליפרטליאני הגיאורגית באמצעות שני ניקודי ווזארי שהשיגה משני תרגילי אוצ'י-מטה. בנוסף למדליה בתחרות האישית, זכתה יושידה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית. צוקאסה יושידה, באתר olympedia.org צוקאסה יושידה, באתר איגוד הג'ודו העולמי צוקאסה יושידה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
Marea (We've Lost Dancing)

Marea (We've Lost Dancing) (בעברית: מריה (איבדנו את הריקודים)) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר והמפיק מוזיקלי הבריטי פרד אגיין ביחד עם המפיקה מוזיקלית האמריקאית דה בלסד מדונה. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2021, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק ו-.Again, כסינגל שלישי מתוך האלבום, Actual Life (April 14 – December 17 2020). השיר נוצר על ידי פרד אגיין בעקבות שיחה בינו ובין דה בלסד מדונה. הטקסטים נוצרו על ידי דגימת נאומה של המדונה המבורכת. השיר מתאר את אובדן המועדונים במהלך מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת, אך גם מצפה לחזרתו לאחר מכן. ב-22 בפברואר 2021, יצא לאור השיר כסינגל. בחודש מרץ, הכריז אגיין על צאת אלבום הבכורה שלו, Actual Life (April 14 – December 17 2020, הכולל את השיר. ביוני 2021, יצא לאור גרסת רמיקס של השיר על ידי המפיק המוזיקלי דיפלו. מידע על היצירה "Marea (We've Lost Dancing)" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Marea (We've Lost Dancing)" באתר יוטיוב Marea (We've Lost Dancing), genius Maicki, Salvatore (22 בפברואר 2021). "Fred again... and the Blessed Madonna eulogize the dance floor on 'Marea (We've Lost Dancing)'". The Fader. נבדק ב-24 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) Martin, Felicity (2021-02-21). "Fred again.. samples The Blessed Madonna voicemail on track lamenting the loss of club culture". Dummy. נבדק ב-2021-06-22. Thompson, Hayley (2021-03-22). "We've lost dancing, but Fred Again.. doesn't want you to be sad". Music Festival News. נבדק ב-2021-06-22. "Marea (We've Lost Dancing)". נבדק ב-2021-06-22. Moore, Sam (2021-03-29). "Fred again.. announces debut solo album 'Actual Life (April 14 – December 17 2020)'". NME. נבדק ב-2021-06-22. Defaria, Cameron (2021-06-15). "Diplo repurposes 'Marea (We've Lost Dancing)' into a tech-house anthem". Dancing Astronaut. נבדק ב-2021-06-22. Marea (We've Lost Dancing) - Single by Fred again.. & The Blessed Madonna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-02-23 YMarea (We've Lost Dancing) [Diplo Remix] - Single by Fred again.. & The Blessed Madonna (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-02-23
יוז'ף בלשה (עיתונאי)

יוז'ף בלשה (במקור גרינבאום, בהונגרית: Balassa József; הודמזוושארהיי, 10 באוקטובר 1884 – בודפשט, 9 במאי 1940) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי. יוז'ף בלשה נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ גרינבאום ושל ינקה גייגנר. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). החל את הקריירה העיתונאית שלו בסגד בשנת 1902, שם היה משנת 1907 העורך האחראי של "סגד והסביבה" (Szeged és Vidéke). בשנת 1913 הפך לעובד של הפשטי נפלו. אחרי מלחמת העולם הראשונה עבד במדור הכלכלי של העיתון הבורגני-רדיקלי "עולם" (Világ) ואחר כך במדור הכלכלי של "הידיעון ההונגרי". בשנים 1923–1924 היה גם עורך "ידיעון הבורסה". משנת 1927 עבד כשכיר ב"עיתון הלאומי". הוא כתב מספר רומנים וגם תרגומיו הרבים ופורסמו. בלשה כתב גם בקורות רבות על מחזות במגוון עיתונים. בין תרגומי המחזות שלו היה של המחזאי השוודי יוהאן אוגוסט סטרינדברג "השותפים" (Kamraterna) שהבכורה שלו היה בסגד בשנת 1911. אשתו הראשונה הייתה ארז'בט מילקו, בתם של הנריק מילקו ולאורה בהם, אותה נשא בסגד ב-17 באפריל 1910. לאחר שהתגרש מאשתו הראשונה נשא את איזבלה רמשיץ (1908–1959) בבודפשט ב-12 בפברואר 1930. תנאי שלום ההונגרים: תביעות טריטוריאליות, פיננסיות וכלכליות של מעצמות בעלות הברית עם מפת הגבולות החדשים (בודפשט, 1920) צ'וקונאי בבודפשט או ספרות הונגרית עכשווית (בודפשט, 1927) שאל ואענה (1928) לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967 מרצל בנדק: לקסיקון ספרותי הונגרי.1963 לקסיקון משחק הונגרי: האנציקלופדיה לספרות דרמה ולדרמה הונגרית. עורך אלאדר שופפלין. כרך א'. בודפשט: התאחדות השחקנים והמכון הפנסיוני הלאומי. [1929].  לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. יוז'ף בלשה. הלקסיקון החדש של רוואי. סקסארד. 1998. ISBN 963-901-540-7 Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 114710/1900. Forrás: MNL-OL 30789. mikrofilm 1232. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1900. év 13. oldal 18. sor "Születési bejegyzése a hódmezővásárhelyi izraelita hitközség születési akv. 45/1884. folyószáma alatt". "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 809/1940. folyószáma alatt". Balassa József hírlapíró meghalt (1940. május 10.) Népszava, 68. évfolyam, 104. szám, 7. oldal "Házasságkötési bejegyzése Milkó Erzsébettel a szegedi polgári házassági akv. 196/1910. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése Remesic Izabellával a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 62/1930. folyószáma alatt". "Balassa Józsefné Remesic Izabella halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2358/1959. folyószáma alatt".