laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרב מיקאלה

קרב מִיקַאלֵה היה אחד משני הקרבות הגדולים (השני הוא קרב פלטאיה) שסיימו את הפלישה הפרסית ליוון. הקרב נערך לקראת סוף אוגוסט 479 לפנה"ס (במועד מקביל לקרב פלטאיה) על מורדות הר מיקאלה באיוניה, מול חופי האי סאמוס. הקרב הסתיים בחיסול כוחות פרס באיוניה, השמדת הצי האגאי הפרסי ושחרור איוניה והאיים האגאיים משליטה פרסית. באביב שנת 479 לפנה"ס, על רקע ההסתבכות הפרסית בקרבות בתוך יוון גופה, התמרדו מספר ערים יווניות באיוניה כנגד השלטון הפרסי. בני איוניה הבינו במהרה כי לא יוכלו לעמוד לבדם אל מול עוצמת האימפריה האחמנית, ולפיכך שיגרו נציגים אל אתונה וספרטה על מנת לקבל מהן סיוע. מרדוניוס, המושל הפרסי ביוון, לא ראה בעין יפה את ההתערבות האתונאית במתרחש בצידו השני של הים האגאי, ולאחר שניסה לפייס את אתונה, ולשכנעה להישאר נייטרלית בעזרת תמריצים שונים, קיבל את סירובה. כתוצאה מכך החליט לצאת למסע מלחמה שיסתיים, בסופו של דבר, בתבוסתו ומותו בקרב פלטאיה. בינתיים גייסו הספרטנים, בראשות מלכם לאוכיטידס השני, 5,000 לוחמים (כש-5,000 נוספים יצאו לקרב בפלטאיה), צירפו אליהם 35,000 לוחמים אתונאים ובני פולייס אחרות, והפליגו, לאחר התארגנות באי דלוס, אל עבר סמוס וחופי איוניה. כששמעו על המתקפה ההולכת וקרבה הסיגו הפרסים, שרצו להימנע מקרב ימי כושל דוגמת סלמיס, את ציים מהאי סאמוס אל עבר היבשת. שם, בחופו הדרומי של חצי האי מיקאלה, התבצרו ונערכו להדוף את הפלישה היוונית. היוונים, שהיו ערוכים לקרב ימי, הופתעו למצוא את סאמוס נטוש, אך במהרה גילו את הצבא הפרסי ערוך על החוף האיוני, ולאחר התלבטות קצרה, החליטו לערוך קרב יבשתי. הרודוטוס מספר כי המפקד הספרטני לאוטיכידס הפליג בקרבת המחנה הפרסי ונשא נאום שהופנה לבני בריתה האיונים של פרס: אנשי איוניה, אלה מכם ששומעים את דברי, הקשיבו לי, כי הפרסים לא יבינו את אשר אודיע לכם. כשנתנגש, על כל אחד לזכור קודם כל את החירות, ואחרי כן את ססמתנו - הֵרָה, מיסרו את דברי לכל מי שלא הצליח לשמוע אותי. — הרודוטוס, ספר ט', 98 הפרסים, שחשדו כי לאוטיכידס מנסה לגרום לעריקה בשורותיהם, פרקו, בתגובה, את בני סאמוס מנשקם ושלחו את המיליטים לשמור על העורף ודרכי המילוט. באותו הזמן נחת הצבא היווני על החוף והתחלק לשני גייסות, כשהאתונאים צעדו לאורך קו החוף באגף ימין והספרטנים התקדמו על מורדות הר מיקאלה באגף שמאל. במהלך הצעידה לאורך החוף מצאו האתונאים שרביט מונח בחול. הדבר התפרש מיד כאות אלוהי, המבשר על ניצחון יווני בקרב במישור פלטאיה, שנערך בבוקר אותו יום. בתום הקרב, שבו היוונים לסאמוס והחלו בדיונים על העתיד. הספרטנים הדורים לא התכוונו להטריח את עצמם אל מעבר לים האגאי בכל פעם שתעמוד איוניה בפני מתקפה והציעו לפנות את האיונים אל אדמת יוון. האתונאים לעומתם לא היו מוכנים לאבד את מושבותיהם, וצירפו את בני איוניה לליגה הדלית. עם תבוסת הפרסים, חזרו הספרטנים לאדמת יוון והמשיכו לעסוק בענייניהם. ערי איוניה היו כעת בברית עם אתונה, שהפכה לכוח אימפריאליסטי. אתונה, שהתקיימה עד אותה תקופה בצילה של ספרטה והסתייעה בכוחה הצבאי להגנתה, החלה לפתח מדיניות עצמאית הולכת וגוברת, שהובילה, בסופו של דבר, לפריצת המלחמה הפלופונסית. קרב פלטאיה קרב סלמיס מלחמת יוון-פרס המרד האיוני מדיה וקבצים בנושא קרב מיקאלה בוויקישיתוף הרודוטוס, ספר ט', 90 אשתו של זאוס, אבי אלי יוון. השימוש דווקא בה נעשה בשל מקדשה, ההריון בסאמוס.
קורקבן

האם התכוונתם ל... קיבת השרירים – קיבה בעלת דפנות שריריות המשמשות לטחינת מזון אצל חלק מבעלי החיים טבור – הטבור מכונה בלשון הדיבור "קורקבן" הקורקבן – הצגה סאטירית מוזיקלית שהפיק אברהם דשא (פשנל) בשנת 1972
ענבל שוורץ גנפול

ענבל שוורץ גנפול (נולדה ב-31 באוקטובר 1984) היא שחיינית ישראלית בספורט נכים. שוורץ גנפול, נפגעת שיתוק מוחין, החלה להתאמן בשחייה מגיל צעיר במרכז הספורט לנכים. בגיל 15 היא החלה להתחרות באופן מקצועי ובתחרויות בינלאומיות ובהיותה בת 18 היא זכתה במקום הרביעי באליפות העולם לנכים המשחה 100 מ' סגנון חופשי. לאחר מכן הוכשרה כמדריכת שחייה. במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) השתתפה שוורץ גנפול בשלושה מקצים: 100 מ' גב (מקום שמיני), 100 מ' סגנון חופשי (מקום שישי במוקדמות) ו-50 מ' סגנון חופשי (מקום שביעי במוקדמות). באליפות העולם בשנת 2006 היא הגיעה למקום הרביעי במקצה 50 מ' פרפר. באליפות גרמניה בשנת 2007 היא השתתפה בשלושה מקצי שחייה: 50 מ' פרפר (מדליית זהב), 100 מ' חופשי (מקום רביעי) ו-50 מ' חופשי (מקום חמישי). בעקבות הישגיה באליפות גרמניה היא עברה את קריטריון ההשתתפות בהמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). ב-2009 השתתפה באליפות אירופה בשחייה לנכים באיסלנד וזכתה בה במדליית זהב, לצד קביעת שיא אירופאי חדש (39.28 ש'). באוגוסט 2010 השתתפה בשני מקצים באליפות העולם: 50 מ' חופשי (מקום 10) ו-50 מ' פרפר, מקצה בו זכתה במדליית ארד. ב-2011 זכתה במדליית כסף באליפות דנמרק הפתוחה במשחה מאה מטר חופשי. בשנת 2009 זכתה בתואר ספורטאית השנה של ההתאחדות הישראלית לספורט נכים. בשנת 2009 נישאה ליואל גנפול. נכון לשנה זו היא סטודנטית לתקשורת ולניהול. מדיה וקבצים בנושא ענבל שוורץ גנפול בוויקישיתוף פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) המשך פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) המשך פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
דמבו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דמבו הפיל המעופף – סרט אנימציה לילדים שהופק על ידי חברת וולט דיסני בשנת 1941 רישאר דמבו – תסריטאי, במאי קולנוע ותיאטרון וסופר צרפתי-יהודי ילנה דמבו – שחמטאית יהודיה, אלופת הונגריה ויוון P-3 – מכ"ם גילוי אווירי מתוצרת ברית המועצות, המכונה על ידי נאט"ו "דמבו" דמבו – סרט הרפתקאות ופנטזיה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2019.
IGoogle

iGoogle היה שירות של גוגל המבוסס על AJAX, ובעזרתו ניתן היה להתאים אישית את דף הבית, בדומה ל- Netvibes, Pageflakes, My Yahoo!, Windows Live Personalized Experience. השירות החל במאי 2005. בעזרת השירות ניתן היה להוסיף גאדג'טים ועדכונים מאתרים לדף הבית של גוגל. השירות שינה את שמו מחדש ב-30 באפריל 2007 והופץ ב-42 שפות, מעל ל-70 שמות דומיין של מדינות. ב-1 בנובמבר 2013 סגרה גוגל את השירות. iGoogle תמך בשימוש מיוחד שנקרא "גאדג'טס" והציג אותם בדף הראשי. הגאדג'טים פעלו עם משתמש אישי ועבדו גם במכשירי API של גוגל. כמה מהגאדג'טים שפותחו ל-Google Desktop התאימו גם ל-iGoogle.‏ הגאדג'טים של גוגל (Google Gadgets) היו ציבוריים וכולם יכלו להשתמש בהם. נוסף על כך, גוגל איפשרה לכל המשתמשים ליצור ג'אדגטים מיוחדים שלא דורשים ידע ב-Google API. ב-iGoogle, משתמשים יכלו ליצור ולבחור לעצמם את העיצוב והמראה של דף הבית שלהם. חלק מהעיצובים השתנו לפי מזג האוויר, הזמן המקומי, וכו'. יש עיצובים ששינו את העיצוב שלהם בעצמם. אתר האינטרנט הרשמי של IGoogle IGoogle, הבלוג הרשמי
יזהר כהן (שחיין)

יזהר כהן (נולד ב-12 באוגוסט 1962), שחיין ישראלי ואלוף פאראלימפי. הוא שיאן העולם לנכים הנוכחי במשחה ל-50 מטר חזה אותו קבע בסיאול 1988. כהן נולד בקיבוץ דגניה א'. הוא איבד את ראייתו בשנת 1985, בעת ששרת בצה"ל כקצין הנדסה. בעת פינוי שדה מוקשים בצפון מדינת ישראל, סמוך לגבול עם לבנון, התפוצץ מוקש בסמוך לו, ורסיסים חדרו לתוך גלגלי עיניו. לאחר אובדן ראייתו הוא החל לעסוק בבית הלוחם תל אביב בספורט נכים במקצוע השחייה. הוא שחה במהלך הקריירה שלו בכל סגנונות השחייה (חזה, פרפר, גב וסגנון חופשי) משנת 1987 הוא לוקח חלק בתחרויות בינלאומיות, בהן שש משחקים פאראלימפיים שהתקיימו בין 1988 ל-2008. עד לשנת 2004 הוא השתתף בארבע אליפויות עולם ושמונה אליפויות אירופה. כהן השתתף לראשונה באליפות אירופה שנערכה במוסקבה בשנת 1987 וזכה בה בארבע מדליות זהב. במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) הוא זכה ב-4 מדליות, מהן שלוש מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-50 מטר חזה בשיא עולם חדש של 36.79 שניות, השיא הנוכחי. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה. במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) זכה כהן במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי. במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) זכה כהן במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי. במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) נבחר כהן לשאת את דגל ישראל בטקס הפתיחה. כהן פרש משחייה תחרותית לאחר השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג. הוא עובד כמטפל בשיאצו בקופת חולים מכבי, נשוי ואב לחמישה ילדים. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) המשך פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אברהם תשובה עבור‏, התקווה שווה הרבה זהב, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2004
אולימפיאדת השחמט 1952

אולימפיאדת השחמט העשירית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בהלסינקי, שבפינלנד, בין 9 באוגוסט ל-31 באוגוסט 1952. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: משה צ'רניאק 7+,4=,4- מנחם אורן 6+,4=3- יוסף פורת 6+,4=,4- יצחק אלוני 6+,1=,3- אלברט מנדלבאום 2+,5=,1- הנבחרת סיימה במקום שני בגמר ב' - מקום עשירי בסה"כ. להלן התוצאות הקבוצתיות: מוקדמות נגד ברית המועצות 3.5:0.5 - הפסד נגד ארצות הברית 4:0 - הפסד נגד שווייץ 0:4 - ניצחון נגד פולין 2:2 - תיקו נגד הולנד 1.5:2.5 - ניצחון נגד פינלנד 1.5:2.5 - ניצחון נגד יוון 0:4 - ניצחון גמר ב' נגד פולין 2:2 - תיקו נגד גרמניה המזרחית 1:3 - ניצחון נגד איטליה 1.5:2.5 - ניצחון נגד דנמרק 1.5:2.5 - ניצחון נגד אנגליה 1.5:2.5 - ניצחון נגד קובה 1:3 - ניצחון נגד הולנד 2:2 - תיקו נגד אוסטריה 2:2 - תיקו מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 1952 בוויקישיתוף מידע על התחרות, באתר אולימפבייס (באנגלית)
מונאדירה

מונאדירה (בגאורגית: მონადირე, מילולית: "צייד") הייתה יחידה חצי-צבאית חמושה שפעלה בעמק קודורי שבאבחזיה. היחידה נוסדה בשנת 1992, במהלך מלחמת אבחזיה, בהנהגתו של אמזר קוויציאני, לוחם ממוצא סוואני. המיליציה הנהיגה את ההגנה הגאורגית על עמק קודורי כנגד כוחות הבדלנים האבחזים עד שפורקה מנשקה בכוח ביולי 2006. לאחר מלחמת אבחזיה, בשנים 1992–1993, נותר עמק קודורי החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת גאורגיה. אולם השליטה על העמק בפועל הייתה בידי המיליציה של קוויציאני. לממשלת טביליסי לא הייתה שליטה אמיתית על האזור. המיליציה של קוויציאני, מיליציית מונאדירה, הוגדרה כגדוד ומנתה מאות אחדות של לוחמים. ב-25 ביולי 1998 הוכפף הגדוד למשרד ההגנה של גאורגיה. ממשלת גאורגיה תקצבה את הגדוד ותמיכה סוציאלית לתושבי האזור. באפריל 2005, תחת הנהגתו של מיכאיל סאקשווילי, החליט משרד ההגנה של גאורגיה, להפסיק לממן את המיליציה ולפרק אותה. סירובו של קוויציאני לפרק את המיליציה מנשקה הייתה העילה למבצע הגאורגי בקודורי עילית, באוגוסט 2006. המבצע הגאורגי כלל, על פי הצהרת ממשלת גאורגיה, כוחות שיטור בלבד, אולם מקורות רוסיים ואבחזיים טוענים כי היו גם כוחות צבאיים, שהשימוש בהם הפר את הפסקת האש והפרדת האש מה-14 במאי 1994, ופרוטוקול מאי 1998. השלטונות הגאורגיים אמרו כי מעבר לעובדה שאין שליטה בפועל על העמק הרי שמדובר בחבורת פושעים. שר ההגנה הגאורגי באותם ימים, איראקלי אוכרואשווילי, הצהיר כבר באפריל 2005, כי ”90% מכוח מונאדירה הם פושעים”. נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, הגדיל ואמר כי מדובר ב”הם פושעים שרצחו ושדדו את הפליטים הגאורגיים מאבחזיה בשנת 1993”. קוויציאני אמזר, הממונה מטעם נשיא גאורגיה על עמק קודורי, 3.10.2006, Lenta-ru, (ברוסית) אמזר קוויציאני, "קווקזסקי אוזל", (ברוסית) הממשלה מגבה את שליח הנשיא לאחר שנטען כי ביצע חטיפה, 12.6.2003, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית) מפקד המיליציה בקודורי קורא תיגר על השלטונות, 22.6.2006, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית) אוכרואשווילי מדבר על קנוניה כנגדו, 11.7.2005, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית) תפקיד הנציג הנשיאותי בעמק קודורי בוטלה, 4.12.2004, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית) ‏שר ההגנה הרוסי מגיב על מבצע קודורי, 26.7.2006, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית) ‏סאקשווילי מנהל שיחות עם הלוחם המורד, 24.7.2007, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית)
שחור-ראש

שחור-ראש (שם מדעי: Rhynchocalamus melanocephalus) הוא נחש קטן, לא ארסי הנפוץ מאוד בישראל, מהצפון עד למצפה רמון, וכן בירדן סוריה ולבנון. הנחש מתחבא בדרך כלל מתחת לעצמים המונחים על הקרקע כגון אבנים ופעיל בעיקר בשעות הלילה. מתגונן מהתקפה על ידי בריחה למקום מסתור והפרשת ריח רע מפתח הביב אם נתפס. אורכו של שחור-ראש מגיע לכ-50 ס"מ. צבעו חום צהבהב כתום בהיר או חום כתום. הראש שחור, קצר ורחב אך מעט מהצוואר. ממבט מלמעלה רואים את העיניים השחורות שלו בולטות מצידי הראש. ניזון בעיקר מחרקים, ולעיתים לטאות קטנות. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 200-201 מדיה וקבצים בנושא שחור-ראש בוויקישיתוף שחור-ראש, באתר ITIS (באנגלית) שחור-ראש, באתר NCBI (באנגלית) שחור-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחור-ראש, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שחור-ראש, באתר GBIF (באנגלית) פרויקט הנחשים של ישראל שחור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלי יפה

אלי יפה (נולד ב-1953) הוא מוזיקאי, מנצח, מלחין, מורה ומעבד במוזיקה קלאסית ובחזנות ישראלי. יפה נולד בירושלים לאלה לבית שניאורסון ולד"ר משה אברהם יפה, שהיה ממנהלי היכל שלמה. הוא שר כנער במקהלות בית הכנסת, ונחשב ילד פלא כחזן. השכלתו המוזיקלית עד גיל 19 הייתה דלה, וכללה לימודי חלילית, מעט פסנתר ושירה. בגיל 19 האזין לקונצרט בניצוחו של זובין מהטה והחליט כי ברצונו להיות מנצח. אז החל ללמוד באקדמיה על שם רובין, כאשר הוא משלים פער עצום בלימודי תאוריה, ניצוח, קומפוזיציה ואף נגינה על מספר כלים (צ'לו, אבוב, פסנתר וקרן יער). לעיתים הקדיש ללימודים 18 שעות ביממה. יפה סיים את האקדמיה למוסיקה בתואר אמן בהצטיינות. הוא תלמידו של מנדי רודן, וקומפוזיציה ותאוריה למד בין השאר אצל עמי מעייני, מרק קופיטמן, חיים אלכסנדר, צבי אבני, שבתי פטרושקה ואחרים. הוא אף השתתף בכיתת אמן בניצוח אצל ליאונרד ברנשטיין ואיגור מרקביץ'. יפה החל את דרכו כיועץ של התזמורת הקאמרית חולון, וניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע והתזמורת הסימפונית חיפה. משמש כמנצח כבוד בתזמורת הסימפונית של פראג, וניצח על תזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית המלכותית בלונדון, הסימפוניות של בולטימור, ברצלונה, מקסיקו, הקאמריות של וינה וציריך, תזמורת רדיו וינה, האופרה של בודפשט, תיאטרון בולשוי ועוד. הוא ניצח על קונצרט מיוחד במקסיקו לציין 60 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. בקונצרט ניגנו תחת שרביטו הכנר שלמה מינץ, גיורא פיידמן, המלחין פיליפ גלאס, הזמרת אוטה למפר והזמרת דניס גרייב שהחליפה ברגע האחרון את ג'סי נורמן. כאמור, יפה הושפע רבות מהחזנות, והוא ממשיך להשקיע בפיתוחה עד היום. הוא משמש כמנצחה של מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים, אשר ליוותה את החזנים שכיהנו בה נפתלי הרשטיק, חיים אדלר, אברימי קירשנבאום וצבי וייס אשר ניהלו את התפילות במקום. המקהלה בניצוחו ליוותה את מיטב חזני העולם, בתפילות ובקונצרטים בכל רחבי העולם. יפה עיבד, תיזמר והביא לביצוע יצירות חזנות קלאסיות בעיבוד תזמורתי מחודש. הוא ייסד סדרה מיוחדת בתזמורת הסימפונית ירושלים בשם "זהות", אשר שילבה תוכנית של חזנות ופרקי שירה יהודיים עם יצירות קלאסיות. יפה הכשיר חזנים רבים. הוא ממייסדי מכון תל אביב לחזנות ומנהלו הראשון, עמד בראש מכון בירושלים ולימד ברמת גן. הוא אף הגיש תלמיד לבחינת בגרות במקצוע החזנות; הייתה זו הפעם הראשונה בה הוכר מקצוע זה לתעודת הבגרות. הוא נקרא להרצות במקומות שונים על החזנות בכלל ועל ההבנה המוזיקלית בתפילה היהודית בפרט. כיום משמש מאסטרו אלי יפה גם כמנהל בית הספר לחזנות בפתח תקווה, בו מלמדים גם החזנים ישראל רנד ויחזקאל קלאנג. מדיה וקבצים בנושא אלי יפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלי יפה (באנגלית) אלי יפה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלי יפה, באתר Discogs (באנגלית) אלי יפה, דף שער בספרייה הלאומית אלי יפה, באתר "הבמה" אלי יפה באתר ארכיון מילקן למוזיקה יהודית (אנ') (באנגלית) ראיון של זאב גלילי עם אלי יפה בעיתון מקור ראשון נתנאל לייפר, ‏המאסטרו: "ראיתי הזנחה במוזיקה היהודית", באתר כיכר השבת, 5 במאי 2019 נתנאל לייפר, ‏אלי יפה: אם החזן סתם מושך את התפילה אין לזה משמעות, באתר כיכר השבת, 27 ביולי 2023
אקספו 2010

אקספו 2010 (באנגלית: Expo 2010) הייתה תערוכה עולמית אשר נערכה בשאנגחאי בין התאריכים 1 במאי 2010 עד 31 באוקטובר 2010, במסורת התערוכות העולמיות והירידים הבין-לאומיים המתקיימים מאז שנת 1851. נושא התערוכה העולמית בשנגחאי - "עיר טובה יותר - חיים טובים יותר" - העיד על מעמדה החדש של שנגחאי בתחילת המאה ה-21 כמרכז כלכלי ותרבותי בסין ובעולם. התערוכה משכה אליה 73 מיליון מבקרים, מספר המבקרים הגבוה ביותר בהיסטוריה של תערוכות עולמיות, אף שביחס לגודל האוכלוסייה במדינה, תערוכת אקספו 67 נותרה כמובילה (בעת שביקרו בתערוכה שנערכה במונטריאול 50 מיליון מבקרים, בקנדה היו רק 20 מיליון תושבים) במרכזו של הבניין הדני שתוכנן על ידי האדריכל ביארק אינגלס הוצב פסל בת הים הקטנה וזו הייתה הפעם הראשונה שהפסל עזב את מקומו הקבוע בקופנהגן. הביתן הישראלי באקספו 2010, שהוקם על ידי משרד החוץ, תוכנן על ידי האדריכל חיים דותן עם המעצב פרוספר עמיר ועלותו 23 מיליון שקלים. דרום אפריקה אלג'יריה גרמניה אנגולה סעודיה ארגנטינה אוסטרליה אוסטריה בלגיה בלארוס בוסניה-הרצגובינה ברזיל בורנאו קמבודיה קנדה קולומביה קוריאה הצפונית דרום קוריאה קובה דנמרק מצרים ספרד אסטוניה ארצות הברית פינלנד צרפת יוון הונג קונג הונגריה הודו אינדונזיה איראן איסלנד ישראל איטליה יפן קזחסטן לטביה ליטא הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג מקאו מלזיה מקסיקו מונקו נפאל נורווגיה פקיסטן הולנד פרו הפיליפינים פולין פורטוגל קטר צ'כיה רומניה בריטניה רוסיה סרביה סינגפור סלובקיה סלובניה שוודיה שווייץ טאיוואן תאילנד תוניסיה טורקיה אוקראינה ונצואלה וייטנאם סין מדיה וקבצים בנושא אקספו 2010 בוויקישיתוף אתר התערוכה. רפי ברבירו, המטרה: מיצוב ישראל כמרכז טכנולוגי ותיירותי, באתר ynet, 16 באפריל 2010 הסבר וסרטון על הביתן הישראלי, אתר משרד החוץ. דקל גודוביץ, 5 ביתנים שאסור להחמיץ באקספו 2010, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2010 אקספו 2010, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נבחר עיצוב הביתן הלאומי של ישראל בתערוכת אקספו 2010 בשנגחאי, סין
מכרות רמלסברג

מכרות רָמֵלְסְברג (בגרמנית: Rammelsberg) שוכנים על הר רמלסברג, שגובהו 636 מטרים, בקרבת העיר גוסלאר שבגרמניה. המכרות היו פעילים במשך למעלה מאלף שנים, ובשנת 1992 הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. הר רמלסברג שוכן במרחק קילומטר בכיוון דרום-מזרח מגוסלאר, הוא חלק מהרי ההארץ (Harz), והוא שימש לכריית עפרות מתכתיות וייצור מתכות (כסף, נחושת, עופרת, אבץ וזהב) עד שלהי מאה ה-20, כאשר התיעוד הרשמי הראשון של רמלסברג כאתר כרייה הוא מהמאה ה-11. לפי עדויות ארכאולוגיות שהתגלו בסמוך לעיר אוסטרוד אם הרץ שבסקסוניה התחתונה, הכרייה ברמלסברג החלה כבר במאה ה-3. במרחק של כ-40 קילומטרים דרומית לרמלסברג התגלה יישוב מתקופה זו, ונמצאו בו ציוד התכה קדם-תעשייתי ושרידי עפרות שניתן היה לשייכם לרמלסברג. מרבצי הכסף הגדולים היו הסיבה שהיינריך השני החליט לערוך במקום את האספה המלכותית של 1009, ובמקביל להקים במקום בית מגורים עבורו ועבור משפחתו. העיירה גוסלאר החלה להתפתח מסביב לביתו של היינריך, והיא מילאה תפקיד חשוב בפעילותה הכלכלית של הליגה ההנזטית, עד שהגיעה לשיאה באמצע המאה ה-15. רווחי תעשיית הכרייה המקומית שימשו להקמתה של מערכת ביצורים בימי הביניים, כנסיות, מבני ציבור ובתים מפוארים עבור הבעלים של המכרה, שקיימים עד היום. המכרות נכבשו על ידי דוכסות ברנדנבורג ב-1552, ונותרו בשליטתה עד שנכבשו ב-1866 על ידי ממלכת פרוסיה. תעשיית הכרייה והמטלורגיה המקומית המשיכה לפעול עד ל-1988, אז נסגר המכרה האחרון על ידי התאגיד פרויסג. לאחר סגירת המכרה האתר הפך למוזיאון המהווה את אחת מהנקודות הראשיות על דרך המורשת התעשייתית האירופית. שרידיה של תעשיית הכרייה המקומית ידועים בזכות המגוון הנרחב שלהם, איכות השימור והעובדה שכמעט מכל תקופה החל מהמאה ה-10 נותרו שרידים כלשהם. בין השרידים הללו ניתן למנות את: מצבורי אשפה מהמאה ה-10 ושרידי המתקנים שייצרו אותם, נתיבי תחבורה מהמאה ה-12, מבנה כרייה מהמאה ה-13, בית המפקח על הכרייה שנבנה בתחילת המאה ה-18, מחצבת הכנסייה מ-1768, בניין המשרדים מ-1902, תעלת גלנביקר שנבנתה ב-1927, המתחם הקרקעי שנבנה בין 1935 ל-1942 ובתי המגורים של הכורים שנבנו בין 1878 ל-1950. גם בגוסלאר השתמרו עדויות רבות לתקופת השגשוג והקשר שלה לתעשיית הכרייה. Stoppel D. (2002). "Spuren des Bergbaus im Westharz". Akad. Geowiss. Hannover, Veröffentl. 20: 77–84. מדיה וקבצים בנושא מכרות רמלסברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכרות רמלסברג (בגרמנית)
נחשוני החולה

נחשוני החולה – 'תולדות יסוד-המעלה ומיסדיה' תרמ"ג-תשי"ח 1883–1958 הוא ספר מאת א.מ. חריזמן שכונס על ידי יהודה גרינקר, בהוצאת "המועצה המקומית יסוד המעלה" ו"אגודת מי מרום" לכבוד יובל 75 למושבה. הוצא לאור בשנת 1958. הספר מתאר את תולדות המושבה יסוד המעלה ומייסדיה בין השנים תרמ"ג-תשי"ח (1883–1958). החומר נאסף וכונס על ידי יהודה גרינקר יליד המושבה ובן למייסדיה, שהזמין את הסופר א.מ חריזמן לערכו כספר. בספר מקבץ סיפורי ראשונים בשפתם, מלווה בצילומי המקום ואנשיו, ומסמכים מראשית היישוב, בימיה הראשונים של המושבה הנקראת בפי אנשיה "יסוד". ראשוניה התיישבו בשנת 1883 בעמק החולה לשפת האגם הידוע אז בשמו הערבי "ים סומכי" ("ים סיבכי", עם השנים שובש ל"ים סובכי"). לאמונתם, התיישבו החלוצים "לשפת מי מרום" המיקראית. למרות אמונת הראשונים, על פי גאוגרפים, "מי מרום" אינה במקום הזה. הבהרת הנושא חשובה לעצם הבנת עוצמת ההתיישבות העברית דווקא במקומה, מהיותה "התיישבות אמונית", שחשיבות התפיסה "כאן מי מרום!" היוותה מקור כוח להשרדות בתחום "ביצת החולה", למרות תנאים קשים ביותר לחיים, שלוו במות רבים מהקדחת וסיבוכיה. 22 בתי אב היו ראשונים במייסדים, מהם 21 משפחות מתיישבים במקום. נחשוני החולה, באתר OCLC (באנגלית)
הרי נפתלי

הרי נַפְתָּלִי הם רכס הרים במזרח הגליל העליון. גבול הרכס ממזרח הוא כביש 90 המסמן את מערב עמק החולה, ממערב – ואדי דובה שבלבנון, מצפון – נהר הליטאני, ומדרום – נחל דישון. מזרחו של הרכס נמצא בתחומי מדינת ישראל ומהווה את החלק המערבי של אצבע הגליל, וחלקו המערבי מצוי בלבנון. אורכם של הרי נפתלי מצפון לדרום הוא כ־25 ק"מ, ורוחבם ממזרח למערב הוא כ־10 ק"מ. שטח הרי נפתלי הוא כ־210 קמ"ר. פסגת הרכס נמצאת צפונית למנרה, בהר שנאן, שגובהו 902 מטר מעל פני הים. החלק המרכזי של הרי נפתלי מכונה רכס רמים. בדרום הרי נפתלי נמצאת בקעה פורייה – "בקעת קֶדֶשׁ", שבה מגדלים כרמים ועצי פרי נשירים. הבקעה היא תופעה גאולוגית ייחודית, ומשערים שנוצרה עקב התמוטטות של חללים תת-קרקעיים. לאורך הרכס נובעים מספר מעיינות, בעיקר בחלקו הצפוני. מחצית מהרכס הישראלי ניטע על ידי קק"ל, בעיקר באורנים, ברושים ואקליפטוסים. החורש הטבעי כולל מגוון שיחי חורש ארצישראלי אופייני: אלון מצוי, אלון תולע ואלה ארצישראלית. החורש עשיר גם במגוון עשבים ופרחים ייחודיים. טילים שנורו על ידי חזבאללה במלחמת לבנון השנייה פגעו קשות ביער הרי נפתלי. לאחר המלחמה נכרתו עצים רבים שנשרפו, ובמקומם ניטע מגוון של עצי חורש טבעי ומיני מחטניים שונים, ביניהם ארזים רבים. על פי נתונים, כ-90% מהיער נשרף במהלך הלחימה בחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל. בחלק הישראלי של הרי נפתלי נמצאים היישובים: מנרה, משגב עם, רמות נפתלי, יפתח, מלכיה, מרגליות, דישון ואביבים. בעבר שכנה בהר נפתלי העיר המקראית קדש בגליל, ששימשה, בין השאר, כעיר מקלט. כיום מזוהה קדש בגליל בתל קדש. אתר קדום נוסף הוא מצודת הונין, מצודה צלבנית שחלקים ממנה נשתמרו במצב מעולה. אתרים נוספים נמצאים לאורך הדרך ביניהם מצודת כ"ח. מהמזרח ניתן לצפות אל עבר עמק החולה, רמת הגולן והחרמון. לאור הרכס הוקמו נקודות תצפית, כמו מצפה רן. בהרי נפתלי מסלולי טיול רבים, ובמזרח הרכס עובר שביל ישראל. במורדות המזרחיים נמצא אתר ארכאולוגי תל רועים מערב. לאורך הרי נפתלי עובר "דרך נוף הרי נפתלי" באורך 13 ק"מ שממנה תצפיות לעבר קריית שמונה ועמק החולה. הדרך עבירה לכל סוגי הרכב ובחלקים ארוכים היא מכוסה באספלט. במקומות מסוכנים הותקן מעקה בטיחות. הדרך מתחילה בכביש 9977 מעט מזרחית לפניה לכפר גלעדי ומתחברת לכביש 886 כ־2 ק"מ מצפון לקיבוץ יפתח. לאורך הדרך מספר אתרים: "חניון עין רועים" ובו מעיין קטן שמימיו זורמים לשוקת המשמשת את בעלי החיים בסביבה. לא נדיר למצוא שם תנים וחזירי בר. מצפה על שם לירן סעדיה, בן קריית שמונה שנפל במלחמת לבנון השנייה. המצפור צופה על קריית שמונה ועמק החולה ובמקום הסבר קולי על לירן. על הסלעים נמצאים ציורי קומיקס אותם אייר לירן. החניון הגאולוגי ממנו יוצא שביל לפארק הגאולוגי ובו שלטי הסבר על השכבות הגאולוגיות שנחשפו בשבר הסורי-אפריקני במקום. מחניון זה יש כביש היורד לקריית שמונה. חורבת נזר – במקום שרידי יישוב מתקופת הברונזה הקדומה והברונזה התיכונה (נקראת על שם הרכס מעליה הנראה כמו כתר). חורבת עקר – שרידי יישוב ביזנטי ששמו לקוח מהמילה הערבית אלע'קר[דרושה הבהרה] (עקרב). בחורבה נמצאו שרידי חרס ובתי בד ומעיין אכזב. במקום נמצא כיום חניון בחורשת עצי אלון עתיקים. שלט הסבר בדרך נוף הרי נפתלי עין רועים מצפה לירן תצפית על קריית שמונה ועמק החולה ממצפה לירן מדיה וקבצים בנושא הרי נפתלי בוויקישיתוף דרור זבדי, בעקבות פריחה ונופים מופלאים: טיול בהרי נפתלי, באתר Xnet‏, 24 באפריל 2011 יעקב שקולניק, דרך נוף הרי נפתלי, באתר קק"ל, 5 ביוני 2019 שמעון אלגרבלי, סינגל יער הרי נפתלי: שביל האופניים היפה בארץ, באתר הארץ, 27 ביוני 2019 הרי נפתלי (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית
רפיח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רפיח (בערבית رفح, רַפַח) – עיר השוכנת על הגבול שבין רצועת עזה למצרים רפיח המצרית – עיר השוכנת בצפון סיני ליד הגבול של מצרים עם חבל עזה מעבר רפיח – מעבר גבול בין רצועת עזה למצרים פתחת רפיח – אזור גאוגרפי הנמצא מדרום וממערב לעיר רפיח, בקצהו הצפון מזרחי של חצי האי סיני רפיח ים – בעבר התנחלות בגוש קטיף רפיח (אוניית מעפילים) – אונייה שהפליגה מנמל בקארט ביוגוסלביה ב-29 בנובמבר 1946 ונטרפה בין האיים הדודקאנסיים של יוון נח"ל רפיח – היאחזות נח"ל שהוקמה ברפיח לאחר מבצע קדש. ראו גם: קרב רפיח (פירושונים)