laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיל העם

חיל העם. חיל עממי לא-חמוש במסגרת מעין צבאית שהוקמה על ידי ארגון ההגנה בסוף שנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בחיל העם שירתו אנשים שגילם מעל ל־36 שנה, שלא נכללו במסגרות הצבאיות של ההגנה, חיל המשמר וחיל השדה. מטרת הקמת החיל הייתה לאמן את אנשיו באימונים טרום-צבאיים, תרגילי סדר ושדאות, ללא נשק. החיל כלל כ־3,500 איש, רובם מתל אביב. אימוניו לא היו מספיקים ומפקדיו עברו הכשרה מזורזת שכותה בשם "הקורסים היפניים". אימוני החיל התקיימו במגרשי ספורט, בבתי ספר ובככרות הערים. חיל העם נכשל מבחינה ארגונית ועיקר הקושי שבקיומו היה כי הוקם מיד עם פרוץ המלחמה כשזירת הקרבות הייתה רחוקה עדיין מארץ ישראל. גם השלטונות הבריטיים העמידו מכשולים בפני קיום החיל, אשר בעיניהם היה קיומו כחיל רב משתתפים המבצע אימונים המוניים ופומביים, עלול לעורר את זעם הערבים. באפריל 1940 הוציאו שלטונות המנדט צו האוסר על אימונים בתרגילי סדר צבאיים. חיל העם ירד למחתרת ומספר אנשיו הצטמצם בצורה ניכרת. לאחר שנתיים פוזר החיל ושרידיו צורפו לארגון ההגנה. משמר העם משמר המולדת בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, ג, א, תל אביב: הוצאת מערכות, תשל"ג-1973, עמ' 295–299.
צליל בירן

צליל בירן (נולד ב-7 באפריל 1968) הוא מוזיקאי ישראלי, פסנתרן, מעבד, מלחין ומנחה ערבי שירה בציבור. כתב מעל ל-800 לחנים ומעל ל-1,000 עיבודים מוזיקליים הרשומים באקו"ם. בירן, יליד קנדה, הוא בנו של המוזיקאי שלמה (בירן) בידרמן, נשוי לזמרת סלעית פרידמן ולהם שני ילדים. בשנת 1987 הקים בירן את צוות הווי משטרה צבאית. והיה מנהלו המוזיקלי עד שנת 2005. בשנים 1995 – 2000 היה המנהל והמעבד המוזיקלי של התוכנית "החרצופים" ובנוסף גם דיבב מספר חרצופים (בהם את החרצוף של אביב גפן, השר רפאל איתן ועוד) והלחין מספר שירים, כגון "כאן משפחת החרג'וקים גרה". היה נגן הבית בתוכניות "שישי חי", "חכם בלילה", "זאפ לראשון", "משחק מכור" ובתוכניתם של אילנית לוי ואלירז שדה באולפן השקוף בערוץ 24. בשנים 2006 – 2007 הופיע בפינות קבועות עם מתמודדי "כוכב נולד" בערוץ הילדים. ובתוכנית הבוקר של ערוץ 2. כתב מוזיקה לסרטי מקור בערוץ "נשיונל ג'יאוגרפיק". הלחין שירים רבים לערוצים הופ! והטלוויזיה החינוכית, פתיחים, מעברונים, עיבודים ועיטורים מוזיקליים לתוכניות שונות, כגון: פרפר נחמד המחודש, החדר של חני, רחוב סומסום, קישקשתא, דפנה ודודידו, הקונצונים, נחשון כל יכול, יובל המבולבל, חטף פתח ועוד. כמו כן, כתב עיבודים לשירים רבים ב"הופ! ילדות ישראלית", ביניהם לקליפ "שלושה דגים" - קליפ שזכה במקום ראשון בתחרות "אסיף". הפיק מוזיקלית והלחין שירים בקלטות וידאו ודיסקים לילדים. ודיבב את החיות בתוכנית מי מה מו. בירן ליווה בפסנתר את הופעותיהם של יהורם גאון, דורית ראובני, חני לבנה, רוחמה רז, היה יד ימינו של המלחין נחום היימן במשך כ- 24 שנים, ליווה בפסנתר את הופעותיו ועיבד את שיריו החדשים וכמו כן את שירי "העמותה למורשת הזמר". כיום מלווה בהופעותיהם של אסף אשתר ומשה להב. בירן ערך והפיק מוזיקלית מופעים בפסטיבלי ערד והנחה שם ערבי שירה. ערך והפיק ערב לזכרו של נתן יונתן בהיכל התרבות, ערב שירי תל אביב עם נחום היימן בסינמטק, ערב שירי הלוחמים השנתי בנוה מונוסון ועוד, ברחבי הארץ ובקהילות הישראליות ברחבי העולם. בירן כתב עיבודים לתזמורת האנדלוסית הישראלית להופעותיה עם דוד דאור, מאיר בנאי, שם טוב לוי, מירי מסיקה ועוד. מדיה וקבצים בנושא צליל בירן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צליל בירן צליל בירן, סרטונים בערוץ היוטיוב צליל בירן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית צליל בירן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צליל בירן, באתר MusicBrainz (באנגלית) צליל בירן, באתר אקו"ם מאיה בהיר, "גם לבראסו הייתה להקה", שבועון ידיעות אחרונות "על המקום", 18 באוגוסט 1989 צליל בירן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעקב בר און, "הצליל של החרצופים", פנאי פלוס, 1 באוגוסט 1996 מתוך כתבה אודותיו בעיתון "אנשים" בשנת 1995 "צליל בירן בערוץ הילדים" מתוך הערוץ הרשמי, סרטון באתר יוטיוב "היה לי חבר היה לי אח", בביצוע רוחמה רז, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב מרב יודילוביץ', ערב לזכר נתן יונתן יתקיים בהיכל התרבות בת"א, באתר ynet, 2 ביוני 2004
קלאב סנדוויץ'

קלאב סנדוויץ' (באנגלית: club sandwich) מכונה גם קלאבהאוס סנדוויץ' (clubhouse sandwich) או דאבל-דקר (double-decker) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים. המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים. תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק. הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899. מדיה וקבצים בנושא קלאב סנדוויץ' בוויקישיתוף ההיסטוריה של קלאב סנדוויץ', whatscookingamerica.net (באנגלית) תפריטה של מסעדת "סטימר רוד איילנד" משנת 1899, בו מופיע קלאב סנדוויץ' לראשונה (באנגלית)
פאן באניה

פאן באניה (Pan-bagnat; באוקסיטנית: pan banhat שמשמעותו לחם לח) הוא סנדוויץ' שנפוץ באזור ניס בצרפת. הסנדוויץ' מורכב מלחם לבן עגול שבתוכו סלט ניסואז, סלט המורכב מירקות טריים, ביצים קשות, אנשובי ו/או טונה ושמן זית. שמו של הסנדוויץ' מקורו בניב הפרובנסאלי של Niçard, שלפיו משמעו של פן בנייה הוא "לחם לח". לעיתים הוגים אותו בטעות כ-pain bagnat, שהוא אמנם נכון בצרפתית, אבל לא משתמשים בו ב-Niçard. פאן באניה הוא מאכל צהריים פופולרי באזור ניס, שם הוא נמכר ברוב המאפיות ורוב השווקים. פאן באניה וסלט ניסואז (Salade Nissardo), ביחד עם רטטוי (La Ratatouia Nissardo בפרובנסאלית) אופייניים לאזור העיר ניס, שם הם התפתחו במשך הזמן מהמרכיבים המקומיים. מדיה וקבצים בנושא פאן באניה בוויקישיתוף האגודה להגנה וקידום האפלאסיון פאן באניה המתכון הרשמי של ניס לפאן באניה
פירמידת מוזיאון הלובר

פירמידת מוזיאון הלובר היא פירמידה העשויה ממסגרת מתכת ומלוחות זכוכית ומוקפת בשלוש פירמידות קטנות. הפירמידה משמשת ככניסה הראשית למוזיאון הלובר בפריז וממוקמת בחצר הראשית הקרויה על שמו של נפוליאון. הקמת הפירמידה הסתיימה בשנת 1989. בשנת 1984 הזמין נשיא צרפת פרנסואה מיטראן את הקמת המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל איי אם פיי ונבנה על ידי חברת ניקולט שארטרנד קנול (Nicolet Chartrand Knoll Ltd) ממונטריאול וחברת רייס פרנסיס ריצ'י (Rice Francis Ritchie) מפריז. המבנה, שנבנה כולו מחלקי זכוכית, מגיע לגובה של 21.6 מטר, וצלעות בסיסו המרובע באורך 35 מטר. המבנה מורכב מ-603 מעוינים ו-70 משולשים. הפירמידה והלובי התת-קרקעי שמתחתיה נבנו בשל הקושי שנוצר בכניסה הראשית המקורית של הלובר להתמודד עם המספר הגדול של המבקרים מדי יום. ייחודו של המבנה הוא בכך שהמבקרים נכנסים דרך הפירמידה ויורדים ללובי מרווח ואז עולים שוב לתוך המבנים העיקריים של המוזיאון. מספר מוזיאונים אחרים בעולם העתיקו את הקונספט של המבנה, בהם מוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו. מבנה הפירמידה עורר מחלוקת ניכרת מכיוון שאנשים רבים חשו כי המבנה המודרני-עתידני נראה לא מתאים למוזיאון הלובר ולאדריכלות הקלאסית שבסביבתו. המלעיזים אף ייחסו את ההחלטה על בניית המבנה כחלק מ"שגעון פרעוני" של מיטראן. אולם אחרים שיבחו את המיזוג המוצלח של סגנונות אדריכליים מנוגדים, כמיזוג של ישן וחדש, קלאסי עם אולטרה-מודרני. הפירמידה העיקרית היא הגדולה מתוך מספר פירמידות זכוכית שנבנו בסמוך למוזיאון, בהן פירמידה הפוכה המשמשת צוהר לקניון התת-קרקעי שנמצא מול המוזיאון. ראש עיריית פריז בעת הבנייה, ז'אק שיראק, אף ביקש למתוח כבלים שידמו את מראה הפירמידה, כך שהציבור יוכל לחוות את דעתו על השינוי המוצע לפני שתתחיל הבנייה בפועל. מדיה וקבצים בנושא פירמידת מוזיאון הלובר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פירמידת מוזיאון הלובר (בצרפתית) 5 Pieces of Europe's Past Return to Life: France; A vast new exhibition space as the Louvre renovates, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית) השלב הראשון בהקמת מבנה הלובר, באתר pcfandp (באנגלית) פירמידת הלובר, באתר glassonweb (באנגלית) The Grand Louvre & I.M. Pei (2007), באתר artdesigncafe (באנגלית)
שכר סופרים

שכר סופרים הוא הגמול הכספי שמשלם המו"ל לסופר בתמורה לזכות להדפיס ולמכור את יצירתו. שכר סופרים משולם בגין שירה, סיפורת, כתיבה עיונית, ולמעשה בגין כל יצירה כתובה. לקביעת גובהו של שכר סופרים שתי שיטות עיקריות: אחוז מסוים מהמכירות של הספר. סכום חד-פעמי. הכללים לקביעת גובהו של שכר הסופרים נקבעים בהסכם ההתקשרות שבין המחבר למו"ל. מובן שסופר מבוקש יזכה לתנאי התקשרות טובים יותר מאלה של סופר שאין ביקוש ליצירתו. במקרים קיצוניים לא רק שהמחבר לא יקבל שכר סופרים בגין יצירתו, אלא אף יתבקש לממן חלק מהוצאות הפקת הספר בעצמו או באמצעות מוסד תומך. בהתאם לפקודת מס הכנסה (קביעת שכר סופרים כהכנסה), התשכ"ד-1963, המשלם שכר סופרים חייב לנכות ממנו מס הכנסה במקור. בהתאם לתקנות מס הכנסה (ניכוי משכר סופרים), התשכ"ד-1964, שיעור המס המנוכה במקור משכר סופרים שווה לשיעור המס המרבי (47% בשנת 2018). כאשר שיעור זה מופרז, ניתן להקטינו באמצעות פנייה לפקיד השומה. להקטנת מס זה ניתן לקזז מההכנסה הוצאות שהיו ביצורה, כגון הוצאות על צילומים, מכשירי כתיבה, ספרי עזר וכדומה. תנאי יסודי להכרת פקיד השומה בהוצאות אלה הוא רישומו של המחבר כעצמאי במשרדי פקיד השומה, ורישומו המקביל כעוסק במשרדי מע"מ. רישום זה מאפשר גם קיזוז תשלומי מע"מ המלווים הוצאות אלה מהמע"מ שגובה המחבר מהמו"ל. תמלוגים צפי שועלי, שלך בידידות, זמורה (אורכב 11.03.2007 בארכיון Wayback Machine), תרבות וספרות, הארץ, 30 בספטמבר 2005 – חליפת מכתבים סוערת בין המשוררת דליה רביקוביץ למו"ל שלה, ישראל זמורה, שעניינה שכר סופרים שירה בן-סימון, משרד התרבות והמו"לים דנים במודל שיבטיח שכר הוגן לסופרים, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2009
שולה באסקט

שולה באסקט (בצרפתית: Cholet Basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר שולה בחבל פיי דה לה לואר, הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית ובליגת האלופות בכדורסל. המועדון נוסד בשנת 1975 על ידי מישל לז'ה. בעונת 1982/83 העפילה לליגה השנייה (פרו B). בסיום עונת 1985/86 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. בעונות 1997-1999, זכתה הקבוצה בשני גביעי צרפת רצופים. הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1988/89. בעונות 1990/91, 1993/94 הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי גמר גביע המחזיקות. בעונת 1997/98 הגיעה עד לחצי גמר גביע קוראץ' והודחה על ידי קבוצת הכוכב האדום בלגרד. בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לגמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת וירטוס בולוניה מאיטליה 77-75. בעונות 2009/10 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול קבוצת לה מאן סארת 65-81. מאז שנת 1987, אולם הבית של המועדון הוא היכל הספורט לה מילורה המכיל 5,191 מקומות ישיבה. צרפת אנטואן ריגודו צרפת רודריג בובואה צרפת ננדו דה קולו ליטא ארתוראס קרנישובאס ארצות הברית ג'יימס בלקוול ארצות הברית טוני דורסי הרפובליקה הדומיניקנית חוזה ורגאס הליגה הצרפתית: אליפות (1): 2010 מקום שני: 1988, 2011 הגביע הצרפתי: זכייה (2): 1998, 1999 גמר: 2008 הסופרקאפ הצרפתי: זכייה (1) 2010 יורופקאפ: גמר: 2023 יורוצ'לנג': גמר: 2009 גביע המחזיקות: חצי גמר: 1991, 1994 גביע קוראץ': חצי גמר: 1999 מדיה וקבצים בנושא שולה באסקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שולה באסקט
משמר המולדת

משמר המולדת הוא חיל מתנדבים שהוקם ביישוב בתקופת סכנת כיבוש ארץ ישראל על ידי הנאצים. משמר המולדת הוקם במסגרת ארגון ההגנה בשנת 1942, בתקופת מאתיים ימי החרדה, בהם עמד היישוב בפני סכנת פלישת הצבא הנאצי, שהתקדם בצפון אפריקה לכיוון תעלת סואץ. המשמר הורכב ממתנדבים, בעיקר תושבי תל אביב, שהיו מעבר לגיל הגיוס לצבא הבריטי או בעלי כושר גופני נמוך, אשר עברו אימון בסיסי בנשק בפרדסי השפלה והשרון, במחזורים מקוצרים בני 7 ימים, כשבסיומם נערך מטווח ברובים וברימוני יד. המשמר מנה למעלה מ־5,000 איש. המשמר פורק עם חלוף הסכנה ליישוב לאחר ניצחון הבריטים בקרב אל עלמיין השני ב־3 בנובמבר 1942 ואנשיו השתלבו ברובם במסגרות אחרות של ארגון ההגנה. משמר העם תוכנית המבצר האחרון התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש (1941)
כנסיית מדלן

כנסיית מדלן (בצרפתית: Église de la Madeleine; כנסיית מגדלנה) היא כנסייה הנמצאת בכיכר מדלן (Place de la Madeleine) שברובע השמיני של פריז. הכנסייה מהווה דוגמה קלאסית לסגנון הנאו-קלאסי בזכות הפורטיקו (מבנה השער) המתומן, כלומר בעל שמונה עמודי תווך. בניית הכנסייה נמשך על פני 85 שנה בשל חוסר השקט הפוליטי ששרר בצרפת בשלהי המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19. התהפוכות הפוליטיות של התקופה, ובכללן המהפכה הצרפתית, גררו שינויים רבים בייעוד ובתוכניות הבנייה של המבנה. בשנת 1806 יועד המבנה על ידי נפוליאון בונפרטה כמונומנט להאדרת הגרנד ארמה, הצבא הצרפתי תחת פיקודו. עם זאת, תבוסת נפוליאון והמשבר התקציבי אליו נכנסה צרפת, הובילו לדרך חתחתים שסופה רק בשנת 1845 כאשר המבנה הוכרז סופית ככנסייה. במקור שכן באזור המדלן בית כנסת שהופקע מיהודי פריז על ידי פיליפ השני, מלך צרפת בשנת 1182 במסגרת יחסו העוין ליהדות צרפת. בית הכנסת הועבר לרשות בא כוחה של הכנסייה הקתולית בפריז, הבישוף של פריז דאז, מוריס דה סולי, שקידש אותו למריה מגדלנה. מאז אזור המדלן כונה Ville l'Évêque, כלומר עיר הבישופ בצרפתית. בשנת 1722 סופח האזור לפריז ובשנת 1755 נחנכה שם כיכר תחת השם כיכר לואי ה-15 (Place Louis XV). המיקום הנחשק של האתר, בקצה רחוב רויאל (rue Royale) ובקו ראייה ישיר מכיכר הקונקורד, יצר שיח ער סביב המבנה שצריך לקום בו. בשנת 1757 הופקדה תוכנית לבנייה מחדש של המבנה לאותה המטרה - כנסייה למריה מגדלנה. ב-3 באפריל 1763 נערך בחגיגיות טקס הנחת אבן הפינה, אך הבנייה נפסקה ב-1764. בשנת 1777 הוצעה תוכנית בנייה חדשה למבנה ברוח הפנתאון ברומא, אך גם תוכנית זו נפסקה באמצע, עם פרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789. עד לנקודה זו הספיקו להשלים את הנחת היסודות ולהקים את הפורטיקו המרשים אך הצלחת המהפכה פתחה מחדש את ההחלטה על ייעוד המבנה, שבין היתר הוצע להסבו לספרייה, אופרה או אף לשוק. בעוד הוויכוחים נמשכו, ב-2 בדצמבר 1806, בהיותו בפוזנאן שבפולין, חתם נפוליאון בונפרטה על צו המורה להקים שם מונומנט להאדרת שמם של צבאות צרפת. הוכרזה תחרות בה השתתפו כשמונים אמנים, ונפוליאון בחר בעיצוב של האדריכל פייר-אלכסנדר ויניון: מקדש נאו-קלאסי מוקף עמודים בהשראת אדריכלות יוון ורומא העתיקות, אותו הוא העדיף על פני עיצוב אחר שהומלץ על ידי האקדמיה לאדריכלות. העבודות התחילו והתקדמו במהירות עד שנת 1811, אז נתקלו בבעיות תקציב שגרמו להפסקת הבנייה. לאחר המערכה ברוסיה בשנת 1812 חזר בו נפוליאון מכוונתו להקים מונומנט לצבאו ושב לתוכנית המקורית לייעוד המבנה: כנסייה. בעיות התקציב נמשכו עד שבשנת 1834 הועבר חוק שתקצב פרויקטים לתועלת הציבור כדי להפחית את אחוז האבטלה, וכך התאפשר להשלים את הבנייה בשנת 1842. במהלך הבנייה עוד עלתה הצעה להסבת המבנה לתחנת רכבת, אך ההצעה נדחתה והכנסייה נפתחה רשמית ב-9 באוקטובר 1845 על ידי הארכיבישוף של פריז, דניס אוגוסט אפר. כנסיית מדלן מזבח כנסיית מדלן - פסלו של קרלו מארוקטי כנסיית מדלן בשנת 1912 ריהוט ופיסול דקורציה חיצונית מדיה וקבצים בנושא כנסיית מדלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית מדלן מודל תלת־ממדי של הכנסייה, Google Earth Insecula: Église de la Madeleine, ההיסטוריה של האתר והמבנה (בצרפתית) כנסיית מדלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משולש פנרוז

משולש פנרוז הוא עצם שלא יכול להתקיים במציאות שהגה ב-1934 האמן השוודי אוסקר רטרסוורד (Oscar Reutersvärd). גם המתמטיקאי רוג'ר פנרוז ניסח את האפיון שלו באופן עצמאי, ופרסם אותו בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשהוא מתאר אותו כ"בלתי אפשרי בצורתו הטהורה ביותר". משולש פנרוז מורכב משלוש קורות ריבועיות ישרות (תיבות ריבועיות), היוצרות יחדיו משולש כך שהזווית בין כל שתי קורות היא זווית ישרה. לפעמים מציירים את המשולש כך שהקורות מקוטעות ומחולקות לקוביות. משולש פנרוז אינו קיים במרחב אוקלידי התלת-ממדי. עם זאת ישנן יריעות תלת-ממדיות מופשטות בהן המשולש קיים. אשליית קיומו של המשולש נוצרת מכיוון שהמוח האנושי מפרש את התמונה הדו-ממדית כהיטל של גוף תלת-ממדי. כל חלק במשולש פנרוז בנפרד, נדמה כייצוג לגיטימי של אובייקט תלת-ממדי (למשל, אין בעיה בכך ששתי קורות אכן ייפגשו בזווית ישרה). עם זאת, צירוף כל החלקים יחדיו לא ייתכן מוחשית. ניתן ליצור אשליה אופטית תלת-ממדית של משולש פנרוז, על ידי בניית הקורות כך שמזוויות מסוימות ייראה כאילו הן מתחברות ליצירת המשולש, בעוד שבפועל הן אינן נפגשות בקודקוד אחד. אפשרות אחרת היא לבנות את הקורות כך שנדמה כי הן ישרות, בעוד שבפועל הן עקמומיות. משולש פנרוז בולט ביצירותיו של מאוריץ קורנליוס אֶשֶר. יצירותיו המוקדמות העוסקות בעצמים שקיומם הפיזי לא אפשרי ובהסתכלות מפרספקטיבה ייחודית. כך עשה למשל בציור "הגשר" (1930). עיסוקו זה בבלתי אפשרי, היווה את חלק מההשראה להגיית הרעיון של משולש פנרוז. המשולש מופיע בליתוגרפיה "מפל המים" של אֶשֶר (1961), המתארת אפיק מים הזורם בצורת זיגזג, לאורך הדפנות של שני משולשי פנרוז מוארכים, כך שהם מסתיימים בגובה של שתי קומות מעל לגובה בו החלו, ובתוך כך נוצר מפל המניע גלגל מים. במספר מקומות בעולם קיימים פסלים המתארים כביכול משולשי פנרוז: במזרח פרת' שבאוסטרליה; במוזיאון הגרמני לטכנולוגיה בברלין; בקרינתיה שבאוסטריה; בפארק המדע של גְרָנָדָה שבספרד; באופובן (Ophoven) שבבלגיה, ואף בגן המדע שנמצא במכון ויצמן שברחובות. המשולש מופיע על עטיפת המהדורה האיטלקית של הספר "יש אלוהים?" (שבמקור נקרא "אשליית האל"), שנכתב על ידי הסופר הבריטי ריצ'רד דוקינס, ומסמל ספק באשר לקיומו של אלוהים. ריבוע פנרוז מחומש פנרוז משושה פנרוז מתומן פנרוז מדיה וקבצים בנושא משולש פנרוז בוויקישיתוף מאמר על הפסל "משולש בלתי אפשרי" בפרת' (באנגלית) Escher for Real, מאמר באתר הטכניון (באנגלית) הוראות ליצירת משולש פנרוז (באנגלית) משולש פנרוז, באתר MathWorld (באנגלית) L’ILLUSIONE DI DIO - Un libro per credenti e non (באיטלקית)
גראבלין דנקירק

גראבלין דנקירק (בצרפתית: Basket Club Maritime Gravelines Dunkerque) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר גראבלין, המתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורופקאפ. המועדון נוסד בשנת 1984 ממיזוג של קבוצות מהעיר גראבלין וגראן-פור-פיליפ. בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. בעונת 2003/04 הגיעה הקבוצה לראשונה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת פו אורטז 82-74. בעונת 2004/05 הגיעה שוב לגמר, וזכתה בו לאחר ניצחון מול קבוצת שולה באסקט 79-91. בעונת 2009/10 הפסידה בגמר הגביע מול קבוצת אורליאן 73-69. הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז עונת 1990/91. בעונת הבכורה שלה באירופה הודחה על ידי אסטודיאנטס מדריד בסיבוב השני של גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 הגיעה עד לשמינית גמר גביע יול"ב והודחה על ידי קבוצת ק.ק. זאדאר מקרואטיה. בעונת 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת לוקומוטיב קובאן מרוסיה בסיכום שני מפגשים. מאז שנת 1986, אולם הבית של המועדון הוא היכל ספורטיקה המכיל 3,043 מקומות ישיבה, ובימים של משחקים מרובי קהל בעמידה, ניתן להגיע לכמות של 3,500 צופים. צרפת פסקל גרונה צרפת ז'אן איימי טופאן צרפת סדריק מילר צרפת ז'ורז' וסטרי ליטא דאיניוס אדומאיטיס ארצות הברית סטיב בורט ארצות הברית ג'רי מקאלו ארצות הברית דני סטרונג ארצות הברית ביל וארנר הליגה הצרפתית: מקום שני: 2004 הגביע הצרפתי: זכייה (1): 2005 גמר: 2003, 2010 הסופרקאפ הצרפתי: זכייה (2): 2011, 2013 גמר: 2005, 2012 יורוצ'לנג': רבע גמר: 2011 מדיה וקבצים בנושא גראבלין דנקירק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גראבלין דנקירק
אלפונס ז'ואן

אלפונס פייר ז'ואן (בצרפתית - Alphonse Pierre Juin‏; 16 בדצמבר 1888 - 27 בינואר 1967) היה איש צבא צרפתי. ז'ואן הצטיין בלחימה בשורות צבא צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, ובשל שירותו לצרפת זכה לדרגת מרשל של צרפת. ז'ואן נולד בעיר בון (כיום "ענאבּה") שבאלג'יריה. הוא סיים את חוק לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1912 והתגייס לצבא הצרפתי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת במרוקו ופיקד על גייסות מקומיים. הוא נשלח אל החזית המערבית, ונפצע קשה ב-1915. פציעתו שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. על אף פציעתו המשיך בשירות, ולאחר המלחמה נשלח שוב לאפריקה, שם שירת כקצין מטה, בין היתר תחת פיקודם של אנרי פיליפ פטן ואנרי ז'ירו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פיקד ז'ואן על הדיוויזיה הממונעת ה-15. במהלך המערכה על צרפת נקלעה הדיוויזיה לכיתור ליד ליל, וז'ואן נפל בשבי. עד 1941 היה במעמד של שבוי מלחמה בגרמניה, אך בהשתדלות ממשלת וישי שוחרר, ונשלח לפקד על כוחות וישי בצפון אפריקה. נטיית ליבו של ז'ואן הייתה לאנשי צרפת החופשית. הוא התיידד עם הדיפלומט האמריקאי רוברט מרפי, שהכניסו לסוד הפלישה המיועדת של בעלות הברית לצפון אפריקה, המכונה "מבצע לפיד". עם תחילת הפלישה, ב-8 בנובמבר 1942 שהה באלג'יריה במקרה האדמירל ז'אן פרנסואה דרלאן, שהיה האיש השני בחשיבותו במשטר וישי. ז'ואן נועד עם מרפי ועם סגנו קנת, והיה בסוד הפלישה המתוכננת 24 שעות מראש, אך כאשר נודע לדרלאן על הפלישה, הורה זה על מעצרם של ז'ואן, מרפי וקנת. בתחילה התנגדו כוחות וישי לפולשים, אך לאחר כיומיים שכנע ז'ואן את דרלאן כי אין כל טעם בהתנגדות, ודרלאן הורה על "הפסקת אש". ז'ואן הצטרף לצבא צרפת החופשית, והורה לחייליו בתוניסיה להתנגד להשתלטות מדינות הציר על המדינה. בשנים 1943–1944 פיקד ז'ואן על הכוחות הצרפתים שלחמו במסגרת המערכה באיטליה. ז'ואן היה כפוף למפקדת הארמייה החמישית האמריקנית והביא עמו כוחות המאומנים בלחימה הררית. יכולתו ויוזמתו היו בין הגורמים שסייעו לפרוץ את קווי ההגנה הגרמנים החזקים באיטליה. לאחר שסיים את משימתו באיטליה מונה למפקד כללי של צבא צרפת, וייצג את צרפת בוועידת סן פרנסיסקו ב-1945 בה הוחלט על הקמת ארגון האומות המאוחדות. כן היה בין האחראים לארגונו מחדש של צבא צרפת לאחר המלחמה. ב-1947 שב לאפריקה כנציב הצרפתי במרוקו. הוא התנגד לניסיונות מרוקו לקבל עצמאות. לאחר מכן שימש בתפקיד בכיר בנאט"ו עד שנת 1956. בעודו משמש בתפקיד זה, בשנת 1953 זכה לקבל את התואר מרשל של צרפת מנשיא צרפת, וינסן אוריו. ז'ואן הוא האדם האחרון עד עתה שזכה בתואר מרשל של צרפת בעודו בחיים. כן נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית. לאחר עליית שארל דה גול לשלטון, התנגד למתן עצמאות לאלג'יריה, ופרש על רקע זה, בשנת 1962. ז'ואן מת בפריז בשנת 1967. מדיה וקבצים בנושא אלפונס ז'ואן בוויקישיתוף אלפונס ז'ואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלפונס ז'ואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפונס ז'ואן, באתר Discogs (באנגלית) וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך רביעי, ציר הגורל, הוצאת עם הספר, תשכ"א, עמ' 505
מוד (משחקי מחשב)

מוד (באנגלית: Mod או Modification) הוא שינוי בתכנת משחק מחשב בחלקים מסוימים ממנה או בכולה, לרוב למען הכנסת אמצעים לשדרוג המשחק, הוספת אלמנטים משחקיים, תיקון באגים שלא תוקנו על ידי המפתח או אף יצירת משחק חדש לגמרי על ידי שימוש במנוע המשחק. מוד יכול לכלול כלי נשק, פריטים, מפות, דמויות, כלים, מוזיקה, אפקטים, ועוד אלמנטים שנוצרו על ידי מפתח המוד עבור המשחק. בהגדרתו, מוד הוא תכנה שנכתבה על ידי חובב, אך קיימים כמה וכמה יוצאי דופן אשר עדיין נקראים בפי הקהילה "מוד". משחקי וידאו למחשב האישי לרוב מעוצבים עם היכולת לשנותם מראש, ומאפשרים למשתמשים ליצור מודים למשחק בקלות וללא קושי. מפתחים רבים אף כוללים כלים מתקדמים לפיתוח מודים יחד עם עותק המשחק. מודים יכולים לעזור למשחק להמשיך להימכר, אף זמן רב אחרי ששוחרר. על ידי הוספת תוכן חדש למשחק באופן רצוף, מודים מושכים שחקנים נוספים למשחק. המרה כוללת: מוד המחליף כמעט את כל התוכן האומנותי המקורי של המשחק. יוצרים של מודים כאלה דורשים לעיתים קרובות למכור את המוד החדש תמורת רווח, מה שמחייב אותם למחוק כל זכר לאלמנטים האומנותיים המקוריים, כדי להימנע מהפרת זכויות יוצרים. דוגמה למוד כזה, הוא המשחק Counter Strike. שיפוץ כולל: מוד המשנה לחלוטין או באופן דרמטי את המשחקיות של משחק, אך משאיר את העלילה או ההתרחשות באותו יקום בדיוני. שינויים אלו לרוב כוללים יצירת הגרפיקה מחדש או שיפוצה, הלחנת מוזיקה חדשה עם התייחסות למקורית, החלפת הדיבוב, האפקטים הקוליים, החלפת האפקטים הגרפיים ועוד. תוסף: מוד המשנה או מוסיף אלמנט משחקי אחד או יותר. מודים מסוג זה הם הנפוצים ביותר. לרוב, הם מוסיפים אובייקטים חדשים (כגון מכונית נוספת למשחק מרוצים, רובה נוסף למשחק יריות או פריט נוסף למשחק תפקידים) או מפות חדשות. לרוב, אין צורך לשנות אלמנטים קיימים כדי ליצור תוסף, ומפתחים אף תומכים ביצירתם, שכן מודים אלו מהווים משיכה לשחקנים בשל העובדה שהם מוסיפים תוכן חדש למשחק כל הזמן, ללא צורך להשקיע משאבים מצד המפתח ליצירת התוכן. טלאי לא רשמי: מוד הנוצר כדי לטפל בבאגים בהם המפתח אינו טיפל בטלאים רשמיים או כדי להוסיף תוכן שאינו נמצא במשחק אך קיים בקובצי המשחק. מודים כאלו נוצרים בדרך כלל על ידי קהילת מעריצי המשחק, כאשר המפתח אינו יכול או מסרב לטפל בבאגים במשחק. טלאים כאלו עלולים להוות לעיתים בעיה, כאשר הם עלולים להדליף תוכן משחקי ניסויי או שאינו מוכן לשחרור. מוד אומנותי: מודים הנוצרים לצורך אומנותי. צ'יט
ארמון הנשיאות (יוון)

ארמון הנשיאות באתונה הוא מעונו הרשמי של נשיא יוון. בעבר היה מוכר כ"ארמון יורש העצר" ומאוחר יותר כ"ארמון המלוכה החדש". הארמון נמצא ברחוב הרודוטו אטיקוּ, שבו נמצאת גם אחוזת מקסימוס, מעונו הרשמי של ראש ממשלת יוון, סמוך לבניין הפרלמנט ההלני ולגנים הלאומיים. שטח גני הארמון הוא 27 דונם. ב-1868, כשנולד בנו הבכור של המלך גאורגיוס הראשון, לימים המלך קונסטנטינוס הראשון, הוחלט להקים עבורו מעון פרטי שיעמוד לרשותו בבגרותו. ב-1899, עם נישואיו של קונסטנטינוס לסופיה, נסיכת פרוסיה, הוטל תכנון "ארמון יורש העצר" על האדריכל ארנסט צילר. הקמת הארמון החלה ב-1891 והסתיימה ב-1897. ארמון המלוכה הישן (לימים בנין הפרלמנט) נפגע בשריפה בשנת 1909. משפחת המלוכה עברה אז, באופן זמני, להתגורר בארמון יורש העצר. ב-1913, עם עלייתו של קונסטנטינוס לכס המלוכה, הפך ארמון יורש העצר לארמון המלוכה החדש. עם הקמת הרפובליקה השנייה בשנת 1924 הוא הפך לארמון הנשיאות, ועם הרסטורציה, בשנת 1935, חזר לשמש כארמון המלוכה. מאז ביטול המלוכה, במשאל עם בשנת 1974, הוא משמש כארמון הנשיאות. הארמון הורחב פעמיים, ב-1909 וב-1962, כדי להוסיף לו אולמות שנדרשו לאירועים רשמיים. מדיה וקבצים בנושא ארמון הנשיאות בוויקישיתוף ארמון הנשיאות באתר הרשמי של נשיאות הרפובליקה ההלנית. ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועדון הכדורסל פרוסטיוב

ב.ק. פרוסטיוב (בצ'כית: basketbalový klub Prostějov) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פרוסטיוב, המתמודדת בליגה הצ'כית. הקבוצה הוקמה בשנת 1940. בסיום עונת 2003/04 העפילה הקבוצה לליגת העל הצ'כית. בסיום עונת 2014/15 זכתה בתואר הראשון שלה, הגביע הצ'כי לאחר ניצחון מול קבוצת דצ'ין 51-84. הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 2005/06. בין היתר השתתפה ביורוקאפ צ'לנג' וביורוצ'לנג'. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר היורוקאפ צ'לנג' והפסידה לקבוצת קראבנוס מקפריסין בסיכום שני מפגשים. הקבוצה מקיימת את משחקיה בספורצנטרום המכיל 1,700 מקומות ישיבה. צ'כיה ירוסלב פראשיל צ'כיה אלכס חאן צ'כיה לדיסלב טוט צ'כיה פאבל בוסק ליטא בנאס ואיקלאס הליגה הצ'כית: מקום שני: 2007, 2010, 2011, 2012 הגביע הצ'כי: זכייה: 2015 גמר: 2005, 2006, 2009 חצי גמר: 2007, 2011, 2012 יורוקאפ צ'לנג': רבע גמר: 2007 מדיה וקבצים בנושא מועדון הכדורסל פרוסטיוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הכדורסל פרוסטיוב