laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל שאול לוי

שמואל שאול לוי (בצרפתית: Sam Levy) (כ"ח באייר תרמ"ד 1884 בפריז – ט"ז באב תשכ"ו 1966 בטרמבליי-לה-גונס (צר')) היה תעשיין צרפתי, וראש הקהל של הקהילה החרדית עדת יראים בפריז. שמואל נולד בפריז בכ"ח באייר תרמ"ד (1884) ילד חמישי לאביו נפתלי לוי, (דור שישי לרבי ידידיה וייל בן הקרבן נתנאל) ואסתר (לבית ווייל). נישא לשרה-אודט בת יעקב ליאון. שמואל עמד בראש המפעל הוותיק בצרפת ליצור אוטובוסים Carrosserie Currus. בהמשך חייו הצטרפו לחברה שני בניו איון (יצחק) ופייר (חיים). בשנת 1936 מונה לכהן כראש הקהל בקהילת עדת יראים בפריז, וכיהן בתפקיד עד יום מותו. היה ממייסדי ומנהלי בית ספר יבנה בפריז וישיבת חכמי צרפת (צר') באקס לה בן.[דרוש מקור] כיהן כנשיא ה-CRJTF (ארגון המייצג את היהדות הדתית בצרפת). בתקופה שלאחרי מלחמת העולם השנייה היה ממנהלי ועד ההצלה, ועבד בשיתוף פעולה עם הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. במסגרת זו השתמש בקשריו הרבים וארגן את הפגישה בין הרב הרצוג לנציג האפיפיור בפריז יוחנן העשרים ושלושה.[דרוש מקור] בעת הגירת יהודי צפון אפריקה בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים, היה פעיל בהקמת מוסדות לקליטתם,[דרושה הבהרה] ועבד בשיתוף עם הרב חיים יצחק חייקין והרב אליהו מונק.[דרושה הבהרה] בשנת 1965 הוענק לו העיטור אביר לגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת. נפטר בטרמבליי-לה-גונס (צר') בט"ז באב תשכ"ו (2 באוגוסט 1966) בגיל 82 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס. בשנת תשי"ב הקים ארגון ללא כוונת רווח ע"ש אשתו שרה שנרצחה יחד עם אמה בשואה בי"ב בתשרי תש"ג באושוויץ. הארגון הוציא בין היתר חומשים בצרפתית עם אונקלוס רש"י ופירוש "קול התורה" של הרב אליהו מונק. לאחר פטירתו נקרא הארגון המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי. ספר מפורסם שהמוסד הוציא הוא מילון הארמי-עברי של הרב פרופ' עזרא ציון מלמד. המילון יצא גם במהדורה אנגלית וצרפתית. בתו אביגיל נשואה לצבי קושלנד - יקיר ירושלים ויו"ר העמותה למען נזקקי ירושלים. נכדו הרב עזריאל לוי הוא העורך הראשי של התלמוד בבלי בהוצאת עוז והדר. נכדתו אודט נשואה לרב מישל גוגנהיים, הרב הראשי לפריז, ורב ראשי זמני לצרפת. מדיה וקבצים בנושא שמואל שאול לוי בוויקישיתוף הפרדס, לתולדות הקהילה החרדית עדת יראים, ‏1954 (CURRUS (carrosserie (בצרפתית) LE MINIBUS CITROËN CH 14 CURRUS (בצרפתית) תעדות באתר LEONORE (בצרפתית) An Inventory to the Rescue Children, Inc. Collection (באנגלית) LEONORE דברים אחדים על המוסד ע"ש שמואל ואודט לוי למען נזקקי ירושלים (ארכיון)
רג'ינלד ולג'ונסון

רג'ינלד (רג'יי) ולג'ונסון (באנגלית: Reginald VelJohnson; נולד ב-16 באוגוסט 1952) הוא קומיקאי ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ולג'ונסון מוכר בעיקר כמגלם דמויות שוטרים. הדמות המוכרת ביותר אותה גילם היא דמותו של קארל ווינסלו בסדרת הטלוויזיה "קרובים רחוקים מאוד" לפרק אחד, ואחר כך ב"אריזה משפחתית" למשך תשע עונות בתור הדמות הראשית. כן גילם את סמ"ר אל פאוול בסרטים "מת לחיות" ו"מת לחיות 2". במהלך השנים שיחק בתפקידי אורח בסדרות: "כל כך רייבן", "ויל וגרייס", "הלוחשת לרוחות", "מונק", "CSI: ניו יורק" ,"ג'ורדן", "מייק ומולי", העולם של ריילי", "ריי דונובן" ו"פילדלפיה זורחת". בשנת 2006 שיחק בקומדיה השחורה "מוות לדוגמניות העל", לצדה של ג'יימי פרסלי ובשנת 2010 שיחק בקומדיה "רק לא את", בכיכובה של קריסטן בל. בשנת 2011 החל ולג'ונסון לגלם את דמותו של דאש דוויט בסדרת הדרמה "חשיפה לדרום" ברשת The CW. בשנת 2018 שיחק בסרט הטלוויזיה "קפסולת הזמן" בתור לני סילבר, ובסרט "Funny Story" לצדה של אמילי בט ריקרדס. בשנת 2019 החל לשחק בסדרה הקומית מבית ערוץ דיסני "סידני במקסימום" בתור המנהל לינקנברי. בשנת 2020 שיחק בסרט האוסטרלי "האחד והיחיד מר דנדי" בכיכובו של פול הוגאן. בשנת 2021 שיחק בסדרה מקורית של דיסני+; "טרנר והוץ'" את הדמות של דייב סאטון. בשנת 2024 לוהק לעונה ה-33 של "רוקדים עם כוכבים" בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא רג'ינלד ולג'ונסון בוויקישיתוף רג'ינלד ולג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רג'ינלד ולג'ונסון, באתר AllMovie (באנגלית) רג'ינלד ולג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחקנים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלושת השודדים

שלושת השודדים (באנגלית: The Three Robbers) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר טומי אונגרר אשר יצא לאור בשנת 1962. הספר עובד בשנת 2007 לסרט אנימציה גרמני באורך מלא. הספר מספר על שלושה שודדים אשר הטילו אימתם על הכל ללא יוצא מן הכלל: הם הפחידו גברים, נשים וכלבים כאחד. הם נהגו לשדוד נוסעי-כרכרות אגב נסיעתם. ראשית הם זרו פלפל בעיניהם של הסוסים ואילצו את המרכבות לחדול מנסיעתן. אחר כך הם ניפצו את הגלגלים של המרכבות ולבסוף הם סינוורו את הנוסעים על-מנת לשדוד אותם. את הפעולות הללו הם עשו בעזרת שלושה כלי-נשק, כאשר כל אחד מהם היה בבעלותו של שודד אחר: השלב הראשון נעשה בעזרת "אקדחאור", אקדח שכשמו כן הוא אינו פולט קליעים אלא אור. השלב השני נעשה בעזרת "מפוחריף", כלי-נשק המכיל גרגרי פלפל הנתונים במעין "מחסנית". השלב השלישי נעשה באמצעות גרזן בעל מידה גדולה. את השלל שבזזו הם נשאו עימם אל המחבוא. באחד הלילות הכרכרה שהשודדים השתלטו עליה הכילה נוסעת בודדה, טיפאני, ילדה יתומה שהייתה בדרך לדודתה שתוארה בקצרה כ"מרשעת". השודדים לא הטילו עליה אימה כלל, אלא להפך, היא שמחה לראותם. לצערם של השודדים המזל לא שיחק להם הפעם ובמקום שוד הם לקחו את היתומה אל מחבואם הסודי והשכיבוה לישון. בבוקר שלמחרת הבחינה טיפאני בשלל הרב ושאלה אותם מה יעשו בעזרתו. הם נכלמו, זאת משום שטרם חשבו מה יעשו עם סכום העתק שהשיגו. בטוב-לב ורחמנות הם קנו טירה לכל הילדים היתומים שמצאו. מקום מגורים זה היה סיפור הצלחה ואכלס ילדים רבים. השודדים, עקב הדבר הטוב שעשו, הונצחו על ידי שלושה מגדלים. תרגום: מיכל ארצי, עם עובד, 1983 תרגום: מיכאל דק, צלטנר, 2005 "אונגרר טומי. שלושת השודדים. עברית: מיכל ארצי" (מאמר ביקורת), הד הגן, מ"ז: 329-330, 1983 "Die drei Räuber", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טירת הוהנוורפן

טירת הוהנוורפן (בגרמנית: Burg Hohenwerfen) היא טירה-אחות של טירת זלצבורג. הטירה ממוקמת מעל העיר וורפן בעמק זאלצך, כ-40 קילומטר מדרום לעיר זלצבורג, אוסטריה. הביצורים הראשונים בשטח הטירה הם משנת 1075 ו-1078, בתקופת מאבק האינווסטיטורה. הביצורים נבנו על גבעה סלעית בגובה 155 מטרים, בהוראת הארכיבישוף של זלצבורג אשר תמך באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו בהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעניין הזכות למינוי של אנשי הכמורה. מטרת הבניה הייתה להגן על שטחי הנכסים בהם החזיק הארכיבישוף באזור זלצבורג מפני השתלטות עוינת על ידי כוחותיו של היינריך. במשך השנים שימשה הטירה את אנשי הארכיבישוף לא רק כבסיס צבאי ומקום מקלט, אלא גם כמעון מגורים ואתר נופש. במהלך המאה ה-12 הורחבה הטירה, ובמאה ה-16 בתקופת מרד האיכרים שימשה כעמדת הגנה מפני מהומות כורים ואיכרים שנעו לכיוון העיר זלצבורג. בשנים 1525–1526 ניזוקה הטירה קשות כתוצאה משרפות שהוצתו בתוכה כחלק מן ההתנגשויות במהלך המרד. פרט לכך שימשה הטירה במשך השנים גם כבית כלא בו נכלאו גם אצילים שונים. בשנת 1838 עברה הטירה לבעלותו של אויגן, הארכידוכס מאוסטריה. בשנת 1931 ניזוקה שוב באורח קשה כתוצאה משרפה שלאחריה עברה תהליך שיפוץ מקיף, נמכרה, ועברה בשנת 1938 לבעלותו של המחוז האדמיניסטרטיבי. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה הטירה כאתר הדרכה ואימונים של המפלגה הנאצית, ולאחריה ועד שנת 1987 שימשה הטירה כאתר אימונים של המשטרה האוסטרית. כיום, ולאחר סידרה נוספת של שיפוצים מקיפים, משמשת הטירה כאתר תיירות. מבנה הטירה שימש כאתר צילומי החוץ במספר סרטים וסדרות טלוויזיה: בסרט הנשרים פשטו עם שחר משנת 1968, משמש המבנה לתיאור "טירת העיט" הנאצית אליה מסתננים כוחות הקומנדו הבריטי. בסרט ירח דבש מטורף משנת 2003 לתיאור המלון הצרפתי. במיני סידרה הממלכה העשירית משנת 2000 לתיאור בית הסוהר של שלגיה. בסרט הגרמני משנת 1972 "רופא הילדים ד"ר פרוליך" בסדרת הטלוויזיה הגרמנית משנת 1986 "דודתו של פרנקנשטיין" בסרט צלילי המוסיקה משנת 1965 משמשת הטירה כרקע לצילומי השיר דו-רה-מי בסדרת הטלוויזיה האיש במצודה הרמה משנת 2015 מצולמת הטירה כמעון הרשמי של הפיהרר, אדולף היטלר מדיה וקבצים בנושא טירת הוהנוורפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת הוהנוורפן (בגרמנית) האתר הרשמי של הטירה
קסטוטיס איבשקביצ'יוס

קסטוטיס איבשקביצ'יוס (בליטאית: Kęstutis Ivaškevičius‏; נולד ב-15 באפריל 1985 בקלייפדה) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הקשר. איבשקביצ'יוס החל את הקריירה במועדון הליטאי אטלנטאס בשנת 2003, ולאחר מכן עבר לשנה וחצי לקבוצת קובנה עד 2005, משם עבר לתקופה קצרה לקבוצת סילצ'. בחלקה השני של עונת 2006 בחזרה לקבוצת קאונאס. בספטמבר 2006 הגיע לקבוצת הארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית. ב-29 באפריל 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, נגד סלטיק. בשנת 2008 חזר בפעם השלישית לקבוצתו קאונאס, ובשנת 2009 הגיע למועדון האוקראיני קריוובס. בשנת 2010 הגיע איבשקביצ'יוס לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב מליגת העל. ב-9 בנובמבר 2013 נפצע משבר בקרסול במשחק נגד הפועל תל אביב ובעקבות כך נעדר מהמגרשים במשך יותר משנה. ב-9 בפברואר 2015 חזר לשחק בניצחון 0-3 נגד הפועל ירושלים בליגה הלאומית, אך לאחר מכן התגלה שהקבוצה לא רשמה אותו בבקרה, ועקב כך ספגה הפסד טכני. בתום העונה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. ב-10 באוגוסט 2015 החליט איבשקביצ'יוס לפרוש ממשחק פעיל, לאחר שלא הצליח להשתקם כראוי מהפציעה. קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר Transfermarkt קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר Soccerway קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר WorldFootball.net קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר National Football Teams קסטוטיס איבשקביצ'יוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מוטי פשכצקי, ‏הפסד טכני לבני יהודה בשל שיתופו של קוסטה, באתר ערוץ הספורט, 11 בפברואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לו גלרטר

לוציאן "לו" גלרטר (ברומנית: Lucian "Lou" Gelehrter; נולד ב-4 באוקטובר 1946) הוא אדריכל ישראלי, הפעיל בעיקר בירושלים. גלרטר, בעל הקשר המשפחתי ללאון גלרטר ולמוני גלרטר, נולד בעיר בוקרשט שברומניה בשנת 1946 ואת הכשרתו האקדמית כאדריכל רכש בבוקרשט. בשנת 1972 היגר לישראל. בשנת 1976 הצטרף לצוות התכנון המשותף למשרד השיכון ולחברת שיכון ופיתוח ובמסגרת זו תכנן התמחה בתכנון מגורים, תוך התמקדות בשכונת רמות בירושלים. ב-1978 פרש מהצוות והקים משרד עצמאי הממשיך להתמחות במגורים וכן במוסדות חינוך. בשנת 1988 זכה בתחרות אדריכלים לתכנון הקמפוס הירושלמי של מכון שלום הרטמן. הפרויקט כלל בתכנון חמישה מבנים, מהם נבנו עד כה ארבעה מבנים שהאחרון בהם הושלם ב-1996. על פרויקט חידוש שכונת שמואל הנביא, פרויקט אותו תכנן גלרטר בשיתוף האדריכלית עדינה גלרטר בשנות ה-80, כתב האדריכל דוד קרוינקר: "(התכנון כלל) הרחבת דיור ל-22 בניינים המאוכלסים ב-6,000 נפשות, במתכונת ארכיטקטונית שמטרתה לשנות גם את האופי המונוטוני המקורי וליצור איכות ארכיטקטונית-צורנית מגוונת ופלסטית יותר". מתחם מצפה מנחם, רחוב סולד, קריית מנחם (1978) שיקום בתי שכונת שמואל הנביא, ירושלים מתחם נווה שמואל, שכונת רמות בית גלרטר, הדס 33, ירושלים בית שלוי-רז, דרך החורש 54, ירושלים בית סיון, רחוב משעול היערה 33, ירושלים מרכז ספורט ונופש, שכונת רמות, ירושלים בית הספר בעיסאוויה, מזרח ירושלים בית הספר התיכון בצור באהר, ירושלים מרכז מלי"ץ, ירושלים פנים אולם בית המדרש במכון שלום הרטמן חזית בית המדרש במכון שלום הרטמן דוד קרוינקר: אדריכלות בירושלים, הבניה המודרנית מחוץ לחומות 1990-1948, הוצאת כתר, 1991 אתר משרדו של לו גלרטר
Tuxedo

Tuexdo הוא מוניטור טרנזקציות של חברת אורקל, הפועל בסביבות מחשוב מבוזרות. Tuexdo הוא המוצר בעל פלח השוק הגדול ביותר בסביבות של מערכות ההפעלה: Windows, UNIX ו Linux. המוצר היה של חברת BEA וכאשר החברה נרכשה על ידי חברת אורקל צורף למצאי המוצרים של חברת אורקל. CICS IMS/DC אתר האינטרנט הרשמי של Tuxedo ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערפילית הבומרנג

ערפילית הבומרנג היא ערפילית פרוטופלנטרית הממוקמת במרחק של 5,000 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים קנטאור. היא ידועה גם בשם ערפילית עניבת הפרפר המקוטלגת תחת השם PGC 3074547. הטמפרטורה בערפילית היא 1 קלווין (272.15- מעלות צלזיוס), מה שהופך אותה לנקודה הטבעית הקרה ביותר ביקום המוכר לנו (מחוץ למעבדה). ערפילית הבומרנג היא, לפי ההשערה, מערכת כוכבים המתפתחת לכדי הפיכה לערפילית פלנטרית. היא ממשיכה לשנות צורה ולהתפתח בגלל זרימת הגז מהגרעין כלפי חוץ. הגז נפלט מכוכב באחד משלבי ההתפתחות המאוחרים שלו הנמצא במרכזה. הכוכב מאבד מסה ופולט אור המאיר את האבק בערפילית. אבק בקנה מידה מילימטרי מסתיר חלקים ממרכז הערפילית כך שרוב האור הנראה יוצר צורה של שתי אונות נגדיות המזכירות שעון חול במבט מכדור הארץ. הגז נפלט מהפנים החוצה במהירות של 164 קילומטר לשנייה ומתרחב במהירות כשהוא נע לחלל. התרחבות זו באה לידי ביטוי בטמפרטורה הנמוכה במיוחד בערפילית. קית' טיילור ומייק סקארוט קראו לה בשם "ערפילית הבומרנג" בשנת 1980 לאחר שצפו בה בטלסקופ האנגלו-אוסטראלי במצפה הכוכבים סידינג ספרינגס. לאחר שלא הצליחו לראות אותה בבירור מספיק האסטרונומים חזו באסימטריה קלה בלבד בין שתי האונות שלה שרימזו על צורה כשל בומרנג. בהמשך, הערפילית צולמה בפירוט על ידי טלסקופ החלל האבל בשנת 1998 שחשף צורה סימטרית של שעון חול. בשנת 1995 בעזרת הטלסקופ התת-מילימטרי השוודי שבצ'ילה אסטרונומים גילו שאותה ערפילית היא המקום הקר ביותר ביקום המוכר מלבד תופעות שנוצרו במעבדה. עם טמפרטורה של 272.15 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, כלומר מעלה אחת מעל האפס המוחלט. טמפרטורה זו היא קרה מקרינת הרקע הקוסמית, שהיא קרינה המתאימה לטמפרטורה של 270- מעלות צלזיוס (2.7 קלווין). ערפילית פלנטרית מדיה וקבצים בנושא ערפילית הבומרנג בוויקישיתוף ערפילית הבומרנג, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
אוגו בטי

אוגו בטי (באיטלקית: Ugo Betti; ‏4 בפברואר 1892 – 9 ביוני 1953) היה סופר ושופט איטלקי. אוגו בטי נולד בעיר קמרינו, בנפת מצ'רטה, איטליה. הוא למד משפטים בעיר פארמה וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא. בתום המלחמה השלים את לימודיו ונעשה שופט. הוא כתב בזמנו הפנוי והוציא לאור את אסופת שיריו הראשונה בשנת 1922, הקרויה בשם Il re pensieroso (המלך המהורהר), אותה כתב כשהיה נתון בשבי הגרמני בשנים 1917-18. מחזהו הראשון, La Padrona, הוצג לראשונה ב-1927 והצלחתו הביאה אותו להקדיש את כל זמנו לתיאטרון. ב-1931 עבר מפארמה לרומא. ב-1938 הואשם בידי הפשיסטים כיהודי ואנטי-פשיסט. בתום מלחמת העולם השנייה הואשם כפשיסט, אולם זוכה מכל ההאשמות. בשנים שלאחר מכן עבד בספריית משרד המשפטים. בטי כתב עשרים ושבעה מחזות, כשאת המוערכים ביותר מביניהם כתב בשלב האחרון של הקריירה שלו, משנת 1940 ועד למותו. עבודותיו עוסקות בטבעו של הרוע, באשמה הקיומית אותה חווים גיבוריו, ובנושא הגאולה. החקירה הפלילית היא מוטיב מאפיין את עבודותיו ולעיתים התייחסו אליו כאל "קפקא האיטלקי". ב-The Inquiry, העלילה נעה בהדרגה מסגנון ריאליסטי למטאפיזי, בלי שמובהר מהי מטרת החקירה. מחזהו הידוע ביותר הוא Corruzione al Palazzo di Giustizia (שחיתות בהיכל הצדק), העוסק בחקירה החושפת שחיתות במערכת המשפטית. אוגו בטי הלך לעולמו ברומא בשנת 1953. בשנת 1962 העלה תיאטרון הבימה את המחזה שכתב "המלכה והמורדים", בבימוי מנחם גולן ובכיכובו של ישראל בקר. מחזהו "אי העיזים", עלה בתיאטרון זווית ב-1960, תורגם לעברית בידי עדה בן נחום וראה אור בהוצאת בית צבי בשנת 1984. ועלה שוב ב-2018 בסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון. מדיה וקבצים בנושא אוגו בטי בוויקישיתוף אוגו בטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוגו בטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוגו בטי, באתר Discogs (באנגלית) אוגו בטי, בארכיון הבימה חיים גמזו, 'המלכה והמורדים׳ ב,הבימה׳, הארץ, 30 במרץ 1962 נוגה מירון, חמש שנים לתיאטרון "זווית", על המשמר, 15 בינואר 1965 עכבר העיר, אי העיזים, באתר הארץ
התרסקות Let L-410 של פילאייר

ב-25 באוגוסט 2010 מטוס Let L-410 של חברת התעופה פילאייר מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היה בדרכו מהבירה קינשאסה לבנדונדו. במהלך הגישה לנחיתה בשדה התעופה של בנדונדו התרסק המטוס מסיבה שעדיין אינה ברורה. הסיבות להתרסקות הן ככל הנראה כביית מנועי המטוס באוויר, או לחלופין תנין שהצליח להסתנן לקבינה. בהתרסקות נהרגו 20 נוסעים ונוסע אחד שרד. בסביבות השעה 13:00 זמן קונגו, מטוס L-410 תוצרת חברת LET הצ'כית היה בדרכו מנמל התעופה נ'דולו בקינשאסה אל שדה התעופה של העיר בנדונדו. המטוס התרסק אל תוך בניין במיקום של כקילומטר אחד מחוץ למסלול הנחיתה בשדה היעד. לאחר ההתרסקות לא היה כל פיצוץ או שרפה מה שהעלה את הסברה שכיבוי המנועים נגרם ממיצוי כל הדלק הזמין במטוס. טענה זאת הופרכה בידי חברת התעופה פילאייר אשר טענה שמעל 150 ליטרים של קרוסין עדיין היו במטוס בזמן ההתרסקות. חקירה נוספת העלתה את העובדה שהמטוס התרסק עקב איבוד יציבות סטטית שנגרם מתזוזת מרכז הכובד של המטוס אל מעבר למגבלה האחורית. מקרה זה אפשרי לאחר תגובה קיצונית של הטייס לאיבוד כל מערכות ההנעה באוויר. השורד היחיד של ההתרסקות טען שלקראת הנחיתה, תנין שהוחבא בתיקו האישי של אחד הנוסעים הצליח לברוח והחל לזחול ברחבי תא הנוסעים. עקב הבהלה שנוצרה ברחו כל הנוסעים לירכתי המטוס, מה שגרם למרכז הכובד לחרוג אל מעבר למגבלה המותרת והמטוס איבד יציבות והתרסק. על פי הדיווחים, התנין שרד גם הוא את ההתרסקות אך נהרג בידי סכינו של שורד הטיסה. בעיות בטיחות ותחזוקה לקויה מאפיינות את חברת פילאייר, מה שהוביל לחרם של האיחוד האירופי עליה. מדיה וקבצים בנושא התרסקות Let L-410 של פילאייר בוויקישיתוף תיק התאונה והיסטוריית המטוס של התרסקות Let L-410 של פילאייר, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
בוגדן בוגדנוביץ' (כדורסלן)

בוגדן בוגדנוביץ' (בסרבית: Богдан Богдановић; נולד ב-18 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, וכן בנבחרת סרביה. גובהו 1.96 מטרים והוא משחק בעמדת הקלע. בוגדנוביץ נבחר במקום ה-27 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2014 על ידי פיניקס סאנס, והזכויות עליו הועברו לסקרמנטו קינגס שנתיים לאחר מכן. בוגדנוביץ' נולד בבלגרד, והחל לשחק כדורסל במספר מועדונים מקומיים, בהם קבוצת הנוער של ז'לזניק בלגרד. בשנת 2010 החל לשחק לראשונה בליגת העל הסרבית, כשהצטרף לקבוצת פרטיזן בלגרד. הוא זכה עמה 3 פעמים באליפות סרביה, בין השנים 2011 ל-2013, פעמיים בגביע המדינה (2011 ו-2012) ופעמיים באליפות הליגה האדריאטית (2011 ו-2013). בנוסף, שיחק במדי פרטיזן ביורוליג, שם זכה בפרס הכוכב העולה של המפעל בשנתו האחרונה במועדון. בסיום עונה זו נבחר בדראפט ה-NBA במקום ה-27 של הסיבוב הראשון על ידי קבוצת פיניקס סאנס. בעונת 2014/2015 עבר לשחק בפנרבחצ'ה אולקר הטורקית, כאשר בעונתו השנייה הוא זוכה עימה בדאבל מקומי ומגיע איתה עד לגמר היורוליג, וזוכה בפעם השנייה ברצף בפרס הכוכב העולה. קיץ 2016 עברו זכויות השחקן של בוגדנוביץ' ב-NBA לקבוצת סקרמנטו קינגס. בעונת 2016/2017 נבחר בוגדנוביץ' לחמישיית העונה ביורוליג יחד עם חברו לקבוצה אפיי יודו, ובסיום העונה זוכה איתה במפעל בפעם הראשונה בתולדותיה, כשממוצעיו לאורך העונה האירופית עומדים על 16.7 נקודות מדד - כולל 14.6 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים. בעונת 2017/2018 עבר בוגדנוביץ' ל-NBA, לקבוצה שהחזיקה עליו את הזכויות, סקרמנטו קינגס. בעונתו הראשונה נבחר למשחק הכוכבים העולים בסוף-שבוע האולסטאר, ואף זכה בפרס ה-MVP של משחק זה כשנבחרת העולם בהובלתו ניצחה את נבחרת ארצות הברית. בסיום העונה נבחר בוגדן לחמישיית הרוקיז השנייה וסיים עם ממוצעים של 11.8 נקודות, 3.3 אסיסטים ו-2.9 ריבאונדים. בנובמבר 2020 חתם באטלנטה הוקס על חוזה ל-4 עונות עבור כ-72 מיליון דולר. בוגדנוביץ' היה הקלע הבולט בנבחרת הנוער של יוגוסלביה באליפות אירופה שנערכה בווילנא ב-2010, עם 10.2 נקודות למשחק. נבחרת סרביה סיימה את האליפות במקום הרביעי. ב-2011 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות העולם בלטביה, בה זכתה במדליית הכסף. ב-2012 שיחק במדי נבחרת העתודה הסרבית שזכתה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בסלובניה. הוא הוביל את קלעי הנבחרת עם 12.4 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 2013 שיחק במדי נבחרת סרביה באליפות אירופה, בה סיימה במקום השביעי. באליפות העולם בכדורסל 2014 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת ארצות הברית, כאשר בוגדנוביץ' מסיים עם 12 נקודות בממוצע למשחק. בטורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו זכה עם נבחרתו במדליית הכסף. ביורובאסקט 2017 הוביל את נבחרתו לגמר, בו הפסידה לנבחרת סלובניה של גוראן דרגיץ' ולוקה דונצ'יץ'. מדיה וקבצים בנושא בוגדן בוגדנוביץ' בוויקישיתוף בוגדן בוגדנוביץ', ברשת החברתית פייסבוק בוגדן בוגדנוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) בוגדן בוגדנוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר פרטיזן בלגרד מתוך האתר הרשמי של הNBA בוגדנוביץ' חותם על חוזה באטלנטה, באתר ESPN,‏ 24 בנובמבר 2020
לורנס מועלם

לורנס מועלם (נולד ב-16 באפריל 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת התכנון באגף התכנון. כיהן כמנכ"ל חברת מטרופולין בין השנים 2018-2020. מועלם נולד בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם בגדוד 402 וכקצין בעוצבת גולן. ב-1988 מונה לסגן מפקד גדוד 405, וב-1991 לקצין אג"ם של אגד ארטילרי 215. בשנת 1992 קודם לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 402. הוא פיקד על הגדוד במבצע דין וחשבון במהלכו ירה הגדוד אלפי פגזים. ב-1994 מונה לראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה. לאחר לימודים בפורט לוונוורת' במכללה לפיקוד ומטה של הצבא האמריקאי מונה ב-1997 לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד ארטילרי 218, אגד מילואים. בשנת 2000 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתקופתו פרצה האינתיפאדה השנייה והאגד קיבל אחריות על הביטחון השוטף בגזרה ביהודה ושומרון. בשנים 2002 עד 2004 שירת כראש מחלקת תכנון וארגון במפקדת זרוע היבשה. בשנים 2005 עד 2008 כיהן כקצין תותחנים ראשי, ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא עמד בראש חטיבת התכנון באגף התכנון. לאחר שחרורו משירות הקבע ב-2011, מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס מקבוצת סונול. ביוני 2018 דווח כי ימונה למנכ"ל חברת התחבורה הציבורית מטרופולין, ויחליף את המנכ"ל אילן קרני שניהל אותה מהקמתה. סיים את תפקידו כמנכ"ל מטרופולין בתחילת שנת 2020. מועלם בעל תואר ראשון בחוג המשולב למדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במנהל עסקים למנהלים (Emba) מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי ואב לשלושה. לורנס מועלם באתר חיל התותחנים ועמותת יד התותחנים ליאור גוטמן, לורנס מועלם מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2011 ניצן צבי כהן, ‏מנכ"ל חברת האוטובוסים "מטרופולין", אילן קרני, הודיע על פרישה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 ביוני 2018
ארנו פון לנסקי

ארנו ארנסט מקס פון לנסקי (בגרמנית: Arno Ernst Max von Lenski‏; 20 ביולי 1893 – 4 באוקטובר 1986) היה גנרל בחיל השריון של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה היה בין מקימי חיל השריון בצבא גרמניה המזרחית. פון לנסקי נולד ב-20 ביולי 1893 בפרוסיה המזרחית למשפחת אצולה. אביו היה בעל אחוזה גדולה. בגיל 10 נשלח לפנימיה צבאית לבני האצולה בעיר קיזלן שבפומרניה (כיום עיר קושאלין בפולין). לאחר סיום הלימודים בפנימייה למד בבית ספר צבאי בברלין ובהמשך – בבית הספר לקציני חיל הפרשים בהסן. ביוני 1913 הוסמך לקצונה. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, תחילה כמפקד מחלקה ולאחר מכן כקצין מטה של קורפוס פרשים. לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת ביחידות הפרשים של הרייכסווהר. בשנים 1925–1929 היה מדריך בבית הספר להכשרת קציני חיל הפרשים בהנובר. בשנים 1929–1933 היה מפקד פלוגה ברגימנט פרשים. בשנת 1933 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד קורס מש"קים של חיל הפרשים. בשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה לפקד על רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת אוברסט. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה למפקד יחידת הסיור בחזית המערבית, תפקיד אותו מילא עד סוף דצמבר 1939, אז מונה למפקד בית הספר לקציני חיל הפרשים בהנובר. בקיץ 1941 עבר הסבה לשריון (כמו קציני פרשים רבים בוורמאכט). ביוני 1941 במשך תקופה קצרה היה מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2. בהמשך היה מפקד בסיס אימונים של היחידות הממוכנות של הוורמאכט. ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור ובספטמבר 1942 נשלח לחזית המזרחית כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24, אשר לחמה באזור סטלינגרד. בנובמבר 1942 כותרה הדיוויזיה, יחד עם שאר יחידות הארמייה השישית בסטלינגרד. ב-1 בינואר 1943 הועלה פון לנסקי לדרגת גנרל-לויטננט. כעבור חודש, ב-2 בפברואר, נכנע פון לנסקי עם שרידי הדיוויזיה שלו. במהלך השהייה בשבי הוא הצטרף אל ליגת הקצינים הגרמנים והיה אחד החברים הפעילים בה. השתתף בשידורי התעמולה של תחנת הרדיו של הארגון ופרסם מאמרים רבים בעיתון של הארגון, אשר הופץ בעורף הגרמני. ארנו פון לנסקי שוחרר מן השבי הסובייטי באוגוסט 1949. הוא שב לגרמניה והתיישב בשטח הכיבוש הסובייטי. מיד עם שובו הצטרף אל המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה. בשנת 1950 מונה לחבר בוועד הפועל של המפלגה. ביוני 1952 זומן, באופן מפתיע, אל הגנרל הסובייטי וסילי צ'ויקוב. צ'ויקוב (שהיה מפקד כוח הכיבוש הסובייטי בגרמניה) הציע לפון לנסקי להצטרף אל שורות המשטרה הצבאית הלאומית (ארגון שקדם לצבא המזרח גרמני). הוא הסכים ומונה לראש אגף מיכון. בתפקידו החדש עסק פון לנסקי למעשה בהקמת יחידות הטנקים של מזרח גרמניה. במרץ 1956 הוכרז באופן רשמי על הקמתו של הצבא המזרח גרמני ופון לנסקי מונה לקצין שריון ראשי של הצבא. בעקבות כך הוענקה לו דרגת גנרל-מיור של הצבא המזרח גרמני. ארנו פון לנסקי פרש לגמלאות מהשירות הפעיל ביולי 1958, בהתאם להחלטת שלטונות מזרח גרמניה לשחרר מן השירות את מרבית קציני הוורמאכט לשעבר. לאחר פרישתו כיהן כחבר בפולקסקאמר (הפרלמנט המזרח גרמני) מטעם המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה. מילא תפקיד זה עד לשנת 1967. בשנת 1970 מונה ליושב ראש אגודת הרכיבה אמנותית של מזרח גרמניה. כמו כן היה חבר בוועד האולימפי המזרח גרמני וחבר באגודת הידידות "ברית המועצות-גרמניה". ארנו פון לנסקי מת בשטראוסברג ב-6 באוקטובר 1986. מדיה וקבצים בנושא ארנו פון לנסקי בוויקישיתוף
Z/VSE

z/VSE היא מערכת הפעלה של IBM למחשבי מיינפריים. VSE הן ראשי תיבות של Virtual Storage Extended ‏(Virtual Storage ידוע היום כזיכרון וירטואלי). המערכת מיועדת למחשבים קטנים יחסית. המערכת התפתחה ממערכת ההפעלה DOS/360 ששוחררה לזמינות כללית לצרכנים בשנת 1965. מערכת ההפעלה VSE היא הגרסה הראשונה של מערכת הפעלה ממשפחת DOS/360 שהשתמשה בזיכרון וירטואלי. בשלב מאוחר יותר תמכה בכתובות מורחבות של 31 ביטים לעומת כתובות של 24 ביטים שהיו נהוגות במערכות ההפעלה שקדמו לה. מערכת ההפעלה z/VSE נמצאת בירידה בעולם ובישראל. מתקנים גדולים יחסית עוברים למערכת ההפעלה z/OS ומתקנים קטנים יחסית מהגרים ממחשבי המיינפריים ל־Unix, לינוקס או ל־Windows. z/OS z/VM אתר האינטרנט הרשמי של Z/VSE