laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Down Low

Down Low הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת הגרוב מטאל הישראלית בצפר. האלבום הוקלט בבלגיה על ידי הלהקה עצמה ועל ידי כריס בליין מאולפני CCR. המיקסים והמאסטרים נעשו על ידי טיו מדסן. במהלך ההקלטות הציעה להקת פיר פקטורי לבצפר להופיע איתה כמופע חימום. בזכות ההופעה הציעה חברת התקליטים רודראנר (שבה חתומות בין היתר : סליפנוט, משין הד, דרים ת'יאטר, קאניבל קורפס ועוד.) לבצפר חוזה הכולל הפקה והפצה של ארבעה אלבומים, כולל Down Low. Early Grave Down Low Fuckin Rock 'N' Roll Under Running Against Brix Mark Split 6's & 7's Black Inside אביטל תמיר - שירה מתן כהן - גיטרה חשמלית רותם ענבר - גיטרה בס רועי ברמן - תופים Down Low Early Grave Running Against Down Low Early Grave Fucking Rock N Roll Running Against מילות שירי האלבום, מתוך האתר Dark Lyrics אתר הלהקה
דוד דביר

דוד דביר (נולד ב-12 בספטמבר 1949) הוא רקדן ומורה ישראלי למחול. נודע לציבור הרחב בשל היותו שופט בתוכניות המציאות "נולד לרקוד", "רק רוצים לרקוד" ו"רוקדים עם כוכבים". נולד בשם דוד דוידוביץ בקיבוץ נחשולים. בגיל שנה וחצי חלה במחלת הפוליו אשר שיתקה אותו בחצי גוף שמאל. התחנך בכפר הנוער בניצנים ובחוות הנוער הציוני בירושלים, ובשנים 1966–1968 למד במדרשה לחינוך גופני בבאר שבע. שירת בצה"ל כחייל בצנחנים, סיים קורס מפקדי כיתות ושימש כמדריך אימון גופני בבסיס חצור. בשנת 1971 החל ללמוד בבית הספר למחול "בת דור". כבר בתקופת לימודיו בבית הספר למחול, דביר הופיע כרקדן בשני סרטי קולנוע: "ישו כוכב עליון" ו"קזבלן". הופיע עם הבלט הישראלי בשנת 1973, עם להקת "בת דור" בשנים 1974–1976, ועם להקת "בת שבע" בשנים 1973–1989. משנת 1982 שימש גם כמנהל האמנותי של להקת "בת שבע". כמו כן, הופיע כרקדן אורח עם להקת "IOS" בעת סיור שקיימה בישראל. השתלם בלהקת המחול של פול טיילור בארצות הברית בשנת 1974, ועבר קורס ניהול למנהלים בכירים ב"דייל קרנגי" בשנת 1985. בשנת 2000 השתתף בהשתלמות למורים ולבוחנים בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 2007 היה בהשתלמות בבית הספר למחול ע"ש וגאנובה בסנקט פטרבורג ברוסיה. כמו כן, היה מורה אורח בקורס קיץ לרקדנים ולמורים בהאג, הולנד. יצר את מפגשי המחול "אני וגופי" (1987), "גברים במחול" (1989), "מסכות" (עם יהודית גרינשפיין, 1991), "שעשועי מחול" (עם אורית קינן, 1994), "סיפורי בדים" (עם אורית קינן, 1998), "תיבת נוח" (1999), "תמונה חיה" (2001) ו"שרשורי קסם" (2004), הופיע בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו" בדמות שמבוססת על עצמו כשופט ב"נולד לרקוד". דביר מופיע יחד עם אורית קינן במפגשים לילדים ונוער דרך "סל תרבות ארצי", אמנות לעם" ו"סל תרבות שטראוס". שימש כשופט בתוכנית המציאות "רק רוצים לרקוד" של קשת בערוץ 2, ששודרה במהלך שנת 2017. ב-2019 השתתף בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP עונה 3" שברשת 13. ב-2022 החל לשמש כשופט בתוכנית "רוקדים עם כוכבים", שחודשה בקשת 12. דביר נשוי לדליה ואב לשתיים. חבר הוועדה למחול באמנות לעם מנהל אמנותי של "הרמת מסך" מבקר מחול במחלקת האמנויות של קול ישראל יועץ מחול במתא"ן – מפעל תרבות ואמנות לנוער חבר במועצה העירונית לאמנויות של עיריית תל אביב-יפו חבר הוועדה המקצועית של קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב יוצר תוכניות מחול לנוער בבתי ספר ובמרכזים קהילתיים בוחן במבחני קרן התרבות אמריקה-ישראל שופט בתוכנית "והמחול זורם" שופט בתוכנית הטלוויזיה "נולד לרקוד" (2005–2008) מנחה קבוצת הסטודיו בתוכנית "לא נפסיק לרקוד" (2009) ראש מגמת המחול בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים (1989–2019) 1978 – פרס קרן יאיר שפירא (רקדן צעיר מבטיח) 1980 – פרס כינור דוד, רקדן השנה 1990 – פרס אמנות לעם על מפגש המחול "גברים במחול" מדיה וקבצים בנושא דוד דביר בוויקישיתוף דוד דביר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד דביר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלון הדר, "בלי נוקשות הרקדנים ייראו כמו מתנ"ס בעזה", באתר "ידיעות אחרונות", 27 ביוני 2017 לירון שמם, ‏אני לא מתבייש בשום דבר. מי שקשה לו – שלא יסתכל, באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2022 דוד דביר בחיבוק אבהי, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2008 הספד לאם מאת דוד דביר, באתר ארגון עולמי של יוצאי זגלמביה, ‏22 באוקטובר 2017 דוד דביר חושף לראשונה: "אחותי ואני חלינו בפוליו, הייתי משותק", באתר אייס, 30 ביוני 2024
ארסנל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אַרְסֵנָל הוא שם נרדף לנשקייה - מונח שמקורו בארסנאלה של ונציה רויאל ארסנל – מפעל נשק ותחמושת בלונדון ארסנל – מועדון כדורגל אנגלי ארסנל ליידיס – מועדון כדורגל נשים אנגלי ארסנאל דה סרנדי – מועדון כדורגל ארגנטינאי ארסנל קייב – מועדון כדורגל אוקראיני ארסנל חרקוב – מועדון כדורגל אוקראיני ברקום ארסנל – מועדון כדורגל גאנאי ארסנל רואטן – מועדון כדורגל הונדורי ארסנל טולה – מועדון כדורגל רוסי ארסנל וונדררס – מועדון כדורגל ממאוריציוס ארסנל טיבאט – מועדון כדורגל מונטנגרי ארסנל קרגוייבץ – מועדון כדורגל סרבי ארסנל מסרו – מועדון כדורגל מלסוטו
הפרלמנט הסקוטי

הפרלמנט הסקוטי (בגאלית סקוטית: Pàrlamaid na h-Alba; בסקוטית: Scots Pairlament; באנגלית: Scottish Parliament) הוא מוסד הקיים מאז 1999, כפרלמנט בעל סמכויות מוגבלות בנושא סקוטלנד בתוך הממלכה המאוחדת. הפרלמנט בנוי מבית אחד ובו חברים 129 נציגים אשר נבחרים מדי 4 שנים בבחירות. 73 מחברי הפרלמנט נבחרים על פי מחוזות הצבעה, ו-56 חברי הפרלמנט הנוספים נבחרים על פי בחירות ארציות. הבחירות האחרונות נערכו ב-6 במאי 2021. עד כה נערכו 6 מערכות בחירות (1999, 2003, 2007, 2011, 2016, 2021). על מנת להיבחר לפרלמנט, אדם נדרש להיות מעל גיל 18, שפוי, ואזרח באחת מהמדינות או הטריטוריות המוסכמות. אנשי צבא או משטרה אינם יכולים לכהן בפרלמנט. העדות הראשונה לקיומה של מועצת עם סקוטית היא ממסמך משנת 1235 (תקופת שלטונו של אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד), שבו מתואר הפרלמנט של סקוטלנד (אנ') (כמו במקרה של הפרלמנט האנגלי) בלטינית כ-colloquium. הפרלמנט של ממלכת סקוטלנד, שהיה לו בית אחד, נועד לראשונה בקירקליסטון (Kirkliston), כיום כפר קטן באזור אדינבורו. ב-1639 עברו דיוניו ל"אולם הפרלמנט" (Parliament Hall) באדינבורו. הפרלמנט חדל לפעול ב-1707 עם החלתם של חוקי האיחוד של 1707 והוחלף בפרלמנט של בריטניה הגדולה. קיימת מחלוקת בין ההיסטוריונים על מידת העצמאות של הפרלמנט הסקוטי מן הכתר הסקוטי במהלך התקופה שלפני 1707. היסטוריונים רבים סברו כי היה מדובר בגוף מנוון אשר שימש כחותמת גומי להחלטות בית המלוכה הסקוטי. כיום קיימים היסטוריונים אשר חולקים על דעה זו וגורסים כי לפרלמנט הייתה חשיבות בקבלת החלטות בפוליטיקה של סקוטלנד, והוא לעיתים גם נקלע לעימותים עם בית המלוכה. בשנות ה-80, כאשר הממלכה הייתה תחת שלטון שמרני מאוד, גדל הביקוש לפרלמנט אוטונומי. תחת שלטונו של טוני בלייר הוכרז על כך שיהיה משאל עם בסקוטלנד על הנושא. בשנת 1997 נערכו הבחירות בסקוטלנד. בבחירות אחוז ההצבעה עמד על 60.4%, ו-74.3% מהמצביעים הצביעו בעד פרלמנט אוטונומי והבחירות הראשונות לפרלמנט נערכו שנתיים לאחר מכן. ישיבת הפרלמנט הראשונה נערכה ב-12 במאי, שנת 1999. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הוחל בבניית בנין חדש לפרלמנט, שעלותו אמורה הייתה להיות כ-40 מיליון ליש"ט. הבנייה התארכה פעמים רבות, והארכות העלות עלו פעם אחר פעם. בגמר הבנייה בשנת 2004 הגיעה העלות לכ-431 מיליון לירות שטרלינג. בפרלמנט 16 ועדות שונות המהוות חלק חשוב מעבודת הפרלמנט. הוועדות הן: ביקורת שוויון ההזדמנויות אירופה וקשרי חוץ אוצר נהלים פניות הציבור תקנים ומינויים ציבוריים חקיקת משנה כלכלה, אנרגיה ותיירות חינוך ותרבות בריאות וספורט משפטים שלטון מקומי עניינים כפריים ואיכות הסביבה תוכנית הארחה סקוטית פרלמנטרית תחבורה, תשתיות ושינוי האקלים מדיה וקבצים בנושא הפרלמנט הסקוטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט הסקוטי הפרלמנט הסקוטי, ברשת החברתית פייסבוק הפרלמנט הסקוטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפרלמנט הסקוטי, ברשת החברתית אינסטגרם ויקיפדיה בשפה האנגלית מפנה לספר: R. Rait, 'Parliaments of Scotland' (1928) ויקיפדיה בשפה האנגלית מפנה ל: Brown and Tanner, passim; R. Tanner, The Late Medieval Scottish Parliament, passim; K. Brown and A. Mann, History of the Scottish Parliament, ii, passim דניאל כהנמן, למה פרויקטים נכשלים?, כלכליסט, 30 בספטמבר 2012
לודוויג רונברג

יוהאן לודביג רוּנֶבֶּרְג (בשוודית: Johan Ludvig Runeberg;‏ 5 בפברואר 1804, יאקובסטד – 6 במאי 1877, פורבו) היה משורר פיני ממוצא שוודי הנחשב למשורר הלאומי של פינלנד. רונברג למד בערים ואסה ואואולו ולאחר מכן באקדמיית אובו, שם הוא התחבר ליוהאן וילהלם סנלמן ולזכריס טופליוס. הוא למד בעיקר לימודים קלאסיים ובמסגרת זו יוונית עתיקה ולטינית. החל משנת 1837 הוא התגורר ולימד בפורבו. מרבית שירתו רומנטית ומתארת את חיי האיכרים בפינלנד. בשיר ידוע מאוד שלו, "האיכר פאבו" (Bonden Paavo), מתאר רונברג את נחישותו ועוצמת רוחו (Sisu) איכר, אשר מכניס בכל שנה יותר ויותר שיפה ללחם על מנת להעניק גם לשכניו ולמנוע בכך מוות ברעב. מדיה וקבצים בנושא לודוויג רונברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לודוויג רונברג (בשוודית ובפינית) לודוויג רונברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי לודוויג רונברג בפרויקט גוטנברג (באנגלית) לודוויג רונברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לודוויג רונברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לודוויג רונברג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
CBGB

CBGBs (ראשי תיבות של Country, Blue Grass, Blues) היה מועדון מוזיקה בדאונטאון מנהטן שבניו יורק, שהתפרסם כמרכז סצנת הפאנק הניו יורקית בעת שזרם תרבותי ומוזיקלי זה החל לעלות. המועדון נפתח ב-1973 ובמהלך 1974, בטרם נוצר המושג פאנק, החלו להופיע במועדון להקות שהקדימו את הפאנק האנגלי. תחילה הופיעה להקת טלוויז'ן ואחריה: פטי סמית', בלונדי והראמונס. גם בשנים שלאחר מכן היה המועדון ביתן של להקות צעירות שניגנו חומר מקורי בסגנון הפאנק ורוק אלטרנטיבי לסוגיו. המועדון נסגר ב-2006 בהופעת נעילה של פטי סמית'. מדיה וקבצים בנושא CBGB בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של CBGB (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקויאן

האם התכוונתם ל... אנסטס מיקויאן – מנהיג קומוניסטי ופוליטיקאי סובייטי ממוצא ארמני. ששימש כנשיא ברית המועצות. ארטיום מיקויאן – מתכנן מטוסים סובייטי ממוצא ארמני. שתכנן רבים ממטוסי ה"מיג" המפורסמים מיקויאן (חברת מטוסים) – שמה הקודם של חברת המטוסים מיג סטפן מיקויאן – איש חיל האוויר הסובייטי וגיבור ברית המועצות בנו של אנסטס מיקויאן (נולד בטביליסי 1922)
מונטפלייר (ורמונט)

מונטפלייר (באנגלית: Montpelier) היא עיר הבירה של מדינת ורמונט שבארצות הברית, ומשמשת גם כבירת מחוז וושינגטון של מדינת ורמונט. במונטפלייר ניצב בית המחוקקים של המדינה. נכון ל-2020, האוכלוסייה בעיר מונה קצת יותר מ-8,000 נפש, ומבחינה זו היא עיר הבירה הקטנה ביותר במדינות ארצות הברית. ב-14 באוגוסט 1781 אישרה אספת הנבחרים של הרפובליקה של ורמונט הקצאת קרקעות באזור מונטפלייר למתיישבים ממסצ'וסטס, והיישוב עלה לקרקע ב-1787. קולונל ג'ייקוב דייוויס, מראשוני המתיישבים האירופאים במקום, קרא את שם העיר על שם העיר מונפלייה (Montpellier) שבדרום צרפת (לעיירה סמוכה הוא העניק את השם קאלֵס, Calais, על שם עיר החוף הצרפתית קאלה). סביר להניח שהשם מונטפלייר נבחר עקב ההתלהבות הרבה שפשתה בתקופה ההיא מכל דבר צרפתי, בעקבות הסיוע הצרפתי לשלוש עשרה המושבות שמרדו באימפריה הבריטית והקימו את ארצות הברית של אמריקה. ב-1805 נבחרה העיירה, עקב מיקומה במרכז המדינה, לבירת מדינת ורמונט, שבינתיים הצטרפה לארצות הברית כמדינה ה-14. מונטפלייר ממוקמת באזור ההרים הירוקים. שטח העיר על פי מדידות רשמיות הוא 26.6 קמ"ר. רובו המוחלט הוא יבשה, ורק כעשירית האחוז הוא מים. מרכז העיר נמצא על רמה שטוחה, שגובהה 158 מטר, מוקפת בגבעות ובעורקי גרניט. לאורך צדה הצפוני של העיר ניצב רכס גבעות שאורכו כמה ק"מ וגובהו כ-275 מטר. מרכז העיר הנמוך מועד לשיטפונות מעת לעת, והעיקריים שבהם אירעו בשנים 1927 ו-1992. נהר וינוסקי (אנ'), שמקור שמו בשפת השבט האינדיאני אבנאקי ומשמעותו " ארץ בצל הפרא", זורם מערבה לאורך גבולו הדרומי של האזור המסחרי של מונטפלייר, והוא ניזון מכמה פלגים החוצים את מחוזות ורמונט הסמוכים. מאז שהפכה מונטפלייר לעיר הבירה של המדינה, בשנת 1805, היו משרדי הממשלה גורמי המסחר העיקריים בעיר, ובמחצית המאה התשע-עשרה נוספו גם כמה חברות ביטוח חיים וביטוח שריפות. בתעשייה נטל ייצור הגרניט, בעיקר ממחצבות בסמוך לעיר באר, חלק מרכזי בכלכלת העיר, והוא ממשיך עדיין להעסיק מספר חברות. גם ייצור קורות עץ היה חלק חשוב בתעשיית העיר במאה התשע עשרה. בעיר שכן המפעל האחרון לייצור אטבי כביסה בארצות הברית. המפעל נסגר בשנת 2006. כיום מתבססת כלכלת העיר שבאזור המסחרי בעיקר על עסקים בבעלות מקומית, לצד משרדים ראשיים של חברות ביטוח אחדות. במונטפלייר ישנם כמה מוסדות לימוד. המפורסמים שבהם הם בית הספר התיכון של העיר, "מכללת ורמונט לאמנות יפה" (Vermont College of Fine Arts) והמכון הקולינארי של ניו אינגלנד. אירועי התרבות המקומיים השנתיים בעיר כוללים את פסטיבל הסרטים "ההר הירוק" (Green Mountain), המתקיים בעיר מדי שנה, וכן את המסורת שהחלה בשנת 1990 של חיפוי חזיתות החנויות והבניינים הציבוריים בלבבות אדומים ביום ולנטיין - 14 בפברואר. בעיר נמצאת ספריית קלוג-האבארד. עותק של אפריז (אלמנט עיצובי) מהפרתנון של אתונה שמור בספרייה זו. במונטפלייר ממוקם גם המוזיאון להיסטוריה של ורמונט. מדיה וקבצים בנושא מונטפלייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונטפלייר (באנגלית) היסטוריה של מונטפלייר באתר עיריית מונטפלייר (באנגלית) מונטפלייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ric Cengeri and Jane Lindholm, "Winooski: Where It's Been And Where It's Headed, Vermont Public, December 9, 2014
אנדרטת לינקולן

אנדרטת לינקולן (באנגלית: Lincoln Memorial) היא אנדרטה בקצה המערבי של המול בעיר וושינגטון שבארצות הברית המוקדשת לזכרו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן. אבן הפינה לאנדרטה הונחה ביום השנה ה-113 ליום הולדתו של לינקולן, 12 בפברואר 1915, והאנדרטה נחנכה ב-30 במאי 1922, במעמד בנו של הנשיא - רוברט טוד לינקולן. האדריכל, הנרי בייקון זכה בשל אנדרטה זו במדליית הזהב של AIA שהיא אות ההוקרה הגבוה ביותר של המכון האמריקאי לאדריכלות (AIA). סביב האנדרטה, הבנויה בסגנון יווני, 36 עמודים שגובהם 10 מטרים. 36 העמודים מייצגים את 36 המדינות בארצות הברית בתקופת מותו של לינקולן. שם כל מדינה חקוק בראש כל עמוד. האנדרטה מבוססת על פסל זאוס באולימפיה. במרכזה פסל של הפסל דניאל צ'סטר פרנץ' המתאר את הנשיא לינקולן יושב. פסל הנשיא צופה לעבר בריכת ההשתקפות. ישנן שתי אגדות אורבניות בנוגע לפסל. הראשונה טוענת, שבאחורי ראשו של לינקולן מפוסל רוברט אדוארד לי, עוד נטען שלי מביט לכיוון ביתו, בית ארלינגטון (שממוקם ליד בית הקברות הלאומי ארלינגטון). האגדה השנייה טוענת שלינקולן יוצר באמצעות ידיו את האותיות A ו-L בשפת הסימנים האמריקאית, האותיות A ו-L הם האותיות הראשונות בשמו של לינקולן באנגלית: Abraham Lincoln. האגדות הופרכו לחלוטין על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית (NPS) שאחראי, בין היתר, על האנדרטה. על הקיר הדרומי של האנדרטה חקוק נאום גטיסברג, ומעל הנאום מצוי ציור קיר של מלאך המשחרר עבד. על הקיר הצפוני נאום ההשבעה השני של לינקולן ומעליו ציור קיר המתאר את האחדות בין הצפון והדרום. על הקיר מאחורי הפסל נחקק: IN THIS TEMPLE AS IN THE HEARTS OF THE PEOPLE FOR WHOM HE SAVED THE UNION THE MEMORY OF ABRAHAM LINCOLN IS ENSHRINED FOREVER תרגום: במקדש זה כמו גם בליבות האנשים אשר בעבורם הוא הציל את האיחוד זכרו של אברהם לינקולן חקוק לנצח ב-1939 ביקשה הזמרת מריאן אנדרסון לשיר ב"אולם החוקה" בוושינגטון, אולם הדבר נאסר עליה בשל צבע עורה. אלינור רוזוולט ארגנה למריאן אנדרסון הופעה על מדרגות אנדרטת לינקולן, ו-70,000 צופים באו לשמוע אותה. השירה הועברה בשידור רדיו ישיר ברחבי ארצות הברית. ב-28 באוגוסט 1963, על מדרגות האנדרטה, התכנסו כל הצועדים במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות, ומארגן המצעד מרטין לותר קינג נאם את נאום "יש לי חלום" - המפורסם בנאומיו. אנדרטת לינקולן הופיעה על מטבע הסנט, והיא מופיעה גם על שטר של חמישה דולרים. בניית האנדרטה, בשנת 1920 מבט אווירי על אנדרטת לינקולן נאום גטיסברג, בתוך בניין האנדרטה מדיה וקבצים בנושא אנדרטת לינקולן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת לינקולן (באנגלית) אנדרטת לינקולן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Frequently Asked Questions שאלות נפוצות באתר אנדרטת לינקולן של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
מרסדס, נסיכת אסטוריאס

מריה דה לאס מרסדס איזבל תרזה כריסטינה אלפונסה, נסיכת אסטוריאס (בספרדית: María de las Mercedes de Borbón; ‏11 בספטמבר 1880 – 17 באוקטובר 1904) הייתה נסיכת אסטוריאס, יורשת העצר של ספרד בכל שנות חייה, ולתקופה של שישה חודשים בין 1885 ל-1886 הייתה גם המלכה בפועל וראש המדינה. מרסדס נולדה ב-11 בספטמבר 1880 במדריד כדונה מריה דה לאס מרסדס דה בורבון והבסבורגו-לורנה, והייתה בתם הבכורה של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ושל מריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של קרל פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ואליזבת פרנציסקה, ארכידוכסית אוסטריה. עם מות אביה בשנת 1885 הייתה מרסדס למלכה בפועל. אמה הייתה הרה באותה עת. אילו ילדה אמה בת, הייתה מריה מתמנה להיות מלכת ספרד. אולם כאשר נולד אחיה, שישה חודשים לאחר מות אביה, היא הפסיקה להיות מלכה, והוא הוכתר כמלך אלפונסו השלושה עשר. היא חזרה למעמדה כיורשת העצר, בו החזיקה עד יום מותה, אז החליף אותה במעמד זה בנה הפעוט, מכיוון שלאחיה, המלך, טרם היו אז ילדים. הנסיכה מריה מרסדס נישאה ב-14 בפברואר 1901 לבן-מעמדה, הנסיך קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות, אחיינו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. לאחר נישואיו לנסיכה הוא הועלה לדרגת נסיך ספרד. ב-17 באוקטובר 1904 מתה מרסדס במדריד, בעת לידתה של בתה, לאחר הולדת שני בניה. ב-14 בפברואר 1901 התחתנה מרסדס עם קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות, ממנו נולדו לה 3 ילדים: אלפונסו, דוכס קלבריה (1901–1964). פרננדו, נסיך ספרד (1903–1905) - מת כשנה לאחר מות אימו. איזבל אלפונסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1904–1985). התחתנה עם הרוזן יאן קאנטי זמויסקי. בעלה של הנסיכה נישא מחדש, ובתו, ששמה היה גם כן מריה דה לאס מרסדס, היא אימו של חואן קרלוס הראשון מלך ספרד לשעבר. מדיה וקבצים בנושא מרסדס, נסיכת אסטוריאס בוויקישיתוף
פול מושן

סטיבן פול מושן (באנגלית: Stephen Paul Motian;‏ 25 במרץ 1931 - 22 בנובמבר 2011) היה מתופף ג'אז אמריקאי. מושן נולד בפילדלפיה, פנסילבניה וגדל בפרובידנס, רוד איילנד. הוא היה מתופף ג'אז, נגן כלי הקשה ומלחין ממוצא ארמני. מושן היה אחד מהמתופפים המודרניים המשפיעים ביותר בעולם. הוא מילא תפקיד חשוב ב"שחרור" המתופף מחובתו לשמור על הקצב. שם משפחתו ארמני ולכן יש הטוענים כי ראוי היה לבטאו מו-טי-אן, אולם הוא עצמו ביטא את השם מו-שן (Mo-shun). מושן הירבה להופיע עם הגיטריסט ביל פריזל, בהרכבים שונים. מושן הופיע איתו עד שנותיו המאוחרות. בשנת 1983 ניגן בהרכב יחד עם ביל פריזל ולני סטרן. בשנת 2004 הוא הקליט עם הפסנתרנית הישראלית ענת פורט את האלבום "A long story". ב-2012 נבחר במשאל מבקרי המגזין דאון ביט להיכל התהילה של הג'אז. מושן נפטר כתוצאה מסיבוכים הקשורים למחלת התסמונת המיאלודיספלסטית. פול מושן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פול מושן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פול מושן, באתר ספוטיפיי פול מושן, באתר AllMusic (באנגלית) פול מושן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פול מושן, באתר Discogs (באנגלית) פול מושן, באתר Songkick (באנגלית) Paul Motian, Jazz Drummer, Is Dead at 80, הניו יורק טיימס, 22 בנובמבר 2011 (באנגלית) התפרסמו הזוכים במשאל מבקרי דאון ביט ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוויני טוד

סוויני טוד (באנגלית: Sweeney Todd) הוא דמות בדיונית של רוצח שהופיעה לראשונה בסדרת סיפורים בשם "שרשרת הפנינים" במגזינים העממיים "פרסומי פני" בלונדון הוויקטוריאנית, בשנים 1846–1847. הסיפור הפך למרכיב עיקרי של המלודרמה הוויקטוריאנית. לאחר מכן החלו להופיע גרסאות נוספות של הסיפור, והוא אף הוצג באותה תקופה כמחזה בלונדון. דמותו הופיעה במספר סרטים: סרט אילם משנת 1928; סרט קולנוע בריטי מ-1936; בסרט טלוויזיה מ-1982 עם אנג'לה לנסברי; סרט טלוויזיה מ-1997 עם בן קינגסלי בתפקיד הראשי; ובסרט טלוויזיה של ה-BBC מ-2006 עם ריי וינסטון בתפקיד הראשי, ועם טום הארדי ודייוויד וורנר. ב-1973 הוא הוצג כאנטי גיבור במחזהו של כריסטופר בונד שחידש את הסיפור הוויקטוריאני, וגרסה זו היוותה את הבסיס למחזמר מ-1979, ולסרט הקולנוע של טים ברטון מ-2007 עם ג'וני דפ בתפקיד הראשי. הטענות שסוויני טוד היה דמות היסטורית שהייתה קיימת במציאות שנויות במחלוקת על ידי חוקרים שונים, אם כי ייתכן שהיו קיימים אב טיפוס דוגמתו. בגרסה המקורית של הסיפור, טוד הוא ספר שמפיל את קורבנותיו על ידי משיכת הידית כשהם יושבים בכיסא-הספר שלו. הקורבנות נופלים לאחור במורד דלת מסתובבת למרתף של חנותו, וזה גורם להם בדרך כלל לשבור את צווארם או את גולגולתם. במקרה שנשארו בחיים, טוד היה יורד למרתף ומשסף את גרונותיהם עם סכין הגילוח שלו. בחלק מהעיבודים תהליך הרצח הוא הפוך: טוד שיסף את גרונותיהם של לקוחותיו לפני שיגורם למרתף דרך הדלת המסתובבת. אחרי שטוד שדד את חפציהם של קורבנותיו המתים, הגברת לובט, שותפתו לפשע (בחלק מהגרסות המאוחרות יותר, גם בת זוגו או המאהבת שלו), מסייעת לו בסילוקן של הגופות על ידי אפיית בשרם בפשטידות בשר ומכירתן ללקוחות תמימים של חנות העוגות שלה. המספרה של טוד ממוקמת ברחוב פליט 186 בלונדון, בסמוך לכנסיית סנט דנסטן, והיא סמוכה לחנות העוגות של הגברת לובט או מחוברת אליה באמצעות מעבר תת-קרקעי. ברוב הגרסאות של הסיפור, טוד והגברת לובט שכרו נער יתום שלא מודע למתרחש, טוביאס ראג, כדי לשרת את לקוחות חנות העוגות. סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (מחזמר) - המחזמר מ-1979 סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט סרט הקולנוע מ-2007 המבוסס על המחזמר Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street edited by Robert Mack (2007). Oxford University Press. ISBN 0-19-922933-3 מדיה וקבצים בנושא סוויני טוד בוויקישיתוף רז קולר, סוויני טוד – הספר השד מרחוב פליט במגזין אימגו, 10 בנובמבר 2008. Haining, Peter (1979). The Mystery and Horrible Murders of Sweeney Todd, The Demon Barber of Fleet Street. F. Muller "Man or myth? The making of Sweeney Todd" (Press release). BBC Press Office. 2005-08-12. Retrieved 2006-11-15
לואי מיללי

קפיטן (סרן) לואי מיללי (בצרפתית: Louis Milleli) קצין צבא צרפתי יליד Vezzani שבקורסיקה ששירת בצבא צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה וזכה מיד ושם בתואר חסיד אומות העולם. בשנת 1943 היה לואי קצין בדיוויזיה 99 בחיל הרגלים של צבא צרפת והתגורר בעיר ליון. הוא התגורר בשכנות למשפחה יהודית לה המציא תעודות מזויפות על מנת שיוכלו להימלט מצפורני הנאצים. במעשהו סיכן את חייו ואת משפחתו. ב-20 בנובמבר 2007 הוענק לו אות חסיד אומות העולם מיד ושם, ובכך היה לקורסיקאי היחיד בעל תואר זה. אתר יד ושם - צרפת ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2

שנת 2 היא השנה השנייה במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 2 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. יובה השני מלך מאוריטניה מצטרף לגאיוס קיסר בארמניה כיועץ צבאי. בתקופה זו הוא פוגש בגלפירה, אלמנתו של אלכסנדר לבית הורדוס, ומתאהב בה. לוקיוס קיסר, אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית (נולד ב-17 לפנה"ס). מרקוס לוליוס, פוליטיקאי ומצביא רומאי. להלן לוח שנה יוליאני. לוח שנה זה מבוסס על הדעה המקובלת כיום, ששנת 4 הייתה שנה מעוברת, ואורכה היה 366 ימים, אולם יש הטוענים ששנת 4 לא הייתה מעוברת, ובמקרה זה - לוח השנה שלהלן אינו מדויק. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 2‎ נפטרים ב-2‎ מדיה וקבצים בנושא 2 בוויקישיתוף
3

שנת 3 היא השנה השלישית במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 3 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. להלן לוח שנה יוליאני. לוח שנה זה מבוסס על הדעה המקובלת כיום, ששנת 4 הייתה שנה מעוברת, ואורכה היה 366 ימים, אולם יש הטוענים ששנת 4 לא הייתה מעוברת, ובמקרה זה - לוח השנה שלהלן אינו מדויק. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 3‎ נפטרים ב-3‎ מדיה וקבצים בנושא 3 בוויקישיתוף
5

שנת 5 היא השנה החמישית במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 5 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. הקיסרית יין ליחווה, קיסרית סינית (נפטרה בשנת 64) להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 5‎ נפטרים ב-5‎ מדיה וקבצים בנושא 5 בוויקישיתוף
7

שנת 7 היא השנה השביעית במאה ה-1. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 7 ניתן לה בדיעבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. פובליוס קווינקטיליוס וארוס מתמנה לשליט הפרוביניקיה גרמאניה להלן לוח שנה יוליאני. הלוח העברי לפני שנת ד'קי"ט (359), נקבע על פי הראייה, ומכיוון שלא הייתה אז שיטה קבועה - לא מוצג כאן לוח עברי. ילידי 7‎ נפטרים ב-7‎ מדיה וקבצים בנושא 7 בוויקישיתוף
סגמנטציה (מחשוב)

סֶגְמֶנְטַצְיָה (בעברית: הַקְטָעָה) - הוא מונח בראייה ממוחשבת שמתייחס לתהליך של חלוקת תמונה דיגיטלית למקטעים (סגמנטים) כאוספים של פיקסלים הנמצאים זה ליד זה בתמונה. מטרת התהליך היא לפשט או לשנות את הייצוג של התמונה לאוסף של אובייקטים בעלי משמעות שניתן להתייחס אליהם לאחר מכן על ידי אלגוריתמים אחרים לראייה ממוחשבת או לעיבוד תמונה, כגון מציאת גבולות או קווים. התוצאה של התהליך היא אוסף של מקטעים זרים המכסים את התמונה כולה. ההפרדה נעשית על סמך תכונות של פיקסלים כגון צבע, בהירות, מרקם וכדומה. האופן הפשוט ביותר בו ניתן לבצע סגמנציה לתמונת רמות אפור (תמונת שחור לבן, בעלת ערוץ צבע יחד) הוא הפעלת סף. בוחרים ערך רמת אפור, מגדירים כל פיקסל מעל ערך זה לסגמנט אחד, וכל פיקסל מתחת לערך זה לסגמנט אחר. באמצעות אלגוריתמים לאִשְׁכּוּל (או ניתוח אשכולות) ניתן לחלק תמונה לסגמנטים (חלקים) אחידים יחסית, הנבדלים ביניהם. אִשכול kmeans: בדרך כלל בשימוש עם מרחק אוקלידי. מגיע למינימום לוקאלי. אִשכול EM: משתמש ב-maximum likelihood, והוא קיבוץ רך (באנגלית: Soft Clustering) שבו כל פיקסל משויך לאשכול מסוים בהסתברות כלשהי בין 0 ל-1 (כאשר סכום ההסתברויות הנ"ל שווה ל-1). Digital Image Processing by R.C. Gonzalez and R.E. Woods מדיה וקבצים בנושא סגמנטציה בוויקישיתוף פרויקטים אקדמיים בנושאי סגמנטציה כתיבת ממשק משתמש לסגמנטציה של תמונות (אורכב 21.02.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר הטכניון אלגוריתם סגמנטציה כללי, באתר הטכניון זיהוי אשכולות ענבים בכרם, באתר אוניברסיטת בן-גוריון אנטרופיה מקסימלית, באתר אוניברסיטת בן-גוריון הַקְטָעָה במילון טכנולוגיית המידע: ראיית מחשב (תשע"א), באתר האקדמיה ללשון העברית R.C. Gonzalez and R.E. Woods, 10, Digital Image Processing, Second Edition, Prentice Hall, 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.