laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המופע המוזיקלי של ג'ק

המופע המוזיקלי של ג'ק (באנגלית: Jack's Big Music Show) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה ב-12 בספטמבר 2005 ב-Noggin. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2007 בניקלודיאון ובניק ג'וניור. הסדרה היא בת 2 עונות ו-26 פרקים באורך 22 דקות כל אחד. בכל פרק, ג'ק וחבריו, מל ומרי, מנגנים מוזיקה שונה במועדון המוזיקלי שלהם ולעיתים קרובות מלווים בבובות אחרות או מוזיקאים אנושיים. במאי הדיבוב בעברית היה אסף אבידן, ומפיקת הדיבוב הייתה יונית עוזרי מנחם. אתר האינטרנט הרשמי של המופע המוזיקלי של ג'ק "המופע המוזיקלי של ג'ק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המופע המוזיקלי של ג'ק", באתר Metacritic (באנגלית) "המופע המוזיקלי של ג'ק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) המופע המוזיקלי של ג'ק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Sarah Brightman: In Concert

Sarah Brightman: In Concert (בעברית: שרה ברייטמן: בהופעה חיה) הוא אלבום ההופעה השלישי של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. אלבום ההופעה יצא לאור ב-13 ביולי 2008, בהוצאת חברת התקליטים מנהטן רקורדס. Sarah Brightman: In Concert הוקלט במקור בשנת 1998 ובהמשך גם בשנת 2008. אלבום ההופעה הגיע למקום ה-58 במצעד האלבומים של מקסיקו. Sarah Brightman: In Concert (בעברית: שרה ברייטמן: בהופעה חיה) הוא אלבום הווידאו הראשון של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. אלבום הווידאו יצא לאור ב-14 ביולי 1998, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. בדומה לאלבום ההופעה, הוא הוקלט בשנת 1998 גם כן. בברזיל קיבל אלבום הווידאו את תואר אלבום הזהב, על מכירות של כ-25,000 עותקים במדינה. Sarah Brightman: In Concert, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הופעת השיר Don't Cry for Me Argentina באתר יוטיוב Sarah Brightman - In Concert (Live), music.apple.com Live In Concert from Royal Albert Hall CD & DVD – 2008, Early Sarah Brightman, ‏2019-03-15 (באנגלית) "Sarah Brightman chart history in Mexico". Mexican Charts. 15 בדצמבר 2012. (ארכיון) Sarah Brightman in Concert, נבדק ב-2019-08-28 Sarah Brightman - In Concert, Discogs (באנגלית) "Brazilian video certifications – Sarah Brightman – In Concert" (in Portuguese). Associação Brasileira dos Produtores de Discos. "Argentinian video certifications – Sarah Brightman – In Concert". Argentine Chamber of Phonograms and Videograms Producers.
Symphony: Pre-Show Music (Orchestral)

Symphony: Pre-Show Music (Orchestral) הוא מארז תקליטורים שהופץ במהדורה מוגבלת של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן. מארז התקליטורים יצא לאור ב-16 בינואר 2008, בהוצאה עצמית. כמו כן, מחולק מארז התקליטורים לשני תקליטורים המכילים שש עשרה רצועות בסך הכול. מארז התקליטורים יצא בפורמטים שונים ברחבי העולם. Symphony: Pre-Show Music (Orchestral) מכיל שירים בסגנון הפופ אופראי, המשלבים בתוכם גם את סגנון מוזיקת העולם וסגנון הפופ רוק. לאחר יציאת מארז התקליטורים הזה, הוציאה ברייטמן את אלבומה, Symphony ואת אלבום חג המולד, A Winter Symphony, אשר קשורים אליו. בנוסף לכך, הופק מארז התקליטורים על ידי פרנק פיטרסון, שהפיק לברייטמן אלבומים רבים במהלך הקריירה שלה. האלבום Symphony: Pre-Show Music באתר Discogs Symphony Pre-Show Music, נבדק ב-2022-01-22 Sarah Brightman - Symphony (Pre-Show Music), Discogs (באנגלית) Sarah Brightman - Symphony (Pre-Show Music), Discogs (ברוסית) Sarah Brightman - Symphony (Pre-Show Music), Discogs (בקוריאנית) Sarah Brightman - Symphony (Pre-Show Music), Discogs (באנגלית) Sarah Brightman - Symphony, Discogs (באנגלית) A Winter Symphony, נבדק ב-2019-08-27
הדג שלי שטן

הדג שלי שטן (באנגלית: My Goldfish Is Evil, בצרפתית: Mon Poison Rouge) היא סדרת קומדיה מונפשת קנדית משנת 2006 שנוצרה על ידי ניקולאס ג'יי בויסרט, בוימה על ידי סטיבן מג'ורי והופקה על ידי "Sardine Productions". הסדרה מספרת על בני, ילד שקיבל מאמו דג זהב במתנה אשר רוצה להשתלט על העולם. הסדרה הופצה ברחבי העולם על ידי PorchLight Entertainment ושודרה במדינות רבות, ביניהן קנדה, איטליה וישראל. בקנדה הסדרה שודרה בערוץ CBC Television בדיבוב לאנגלית קנדית החל מה-9 בספטמבר 2006 עד ה-15 בדצמבר 2007, ולאחר מכן שודרה בערוץ Télévision de Radio-Canada בדיבוב לצרפתי קובני החל מה-14 בינואר 2007 עד ה-30 במרץ 2008. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ב-7 באפריל 2008. לסדרה הופקו שתי עונות ו-26 פרקים באורך 24 דקות, בישראל הסדרה שודרה כעונה אחת. החל משנת 2012 זכויות ההפצה של הסדרה בבעלות Cyber Group Studios. הסדרה עוקבת אחריו הרפתקאותיו של בני בן ה-11 ודג הזהב שלו, אדמירל בבלס, אשר קיבל מתנה מאמו. אדמירל בבלס הוא דג זהב אינטליגנטי אשר מעוניין להשתלט על העולם, דבר שגורם לו לעיתים קרובות לברוח מהאקווריום שלו בניסיון לעשות את זה. מפני שאמא של בני לא מאמינה לו, בני חייב להציל את העולם בעצמו. בני - ילד בן 11 בעל דג זהב המנסה להשתלט על העולם. ילד יחיד, עליז ובעל דמיון מפותח. אדמירל בבלס - דג זהב המעוניין להשתלט על העולם. אמא של בני - אישה טובה שמרבה להיות במצב רוח טוב. בעלה עזב בטיסה ומטוסו התרסק ולעולם לא נמצא. ניה - חברה טובה של בני. ילדה חכמה ופופולרית. אלווד - חברו הטוב ביותר של בני. טוב בספורט והיחיד שמאמין לבני בקשר לדג הזהב שלו. דזמונה - בריוניות ויריבה של בני מבית הספר. סקופ - איש עיתונים בשנות ה-80. בעל רגל מעץ ועין זכוכית. משמש כמדריך של בני. במאית הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה אפי בן ישראל ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא. בנוסף דיבבו בגרסה העברית אלון שר, דרור טייכנר, הדר שחף-מעיין ורוברט הניג. בגרסה האנגלית דיבבו גם ריק ג'ונס וג'ון קונסגן. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2002 בפסטיבל MIPCOM על ידי Sardine Productions. ביוני 2003, CBC Television ו-VRAK.TV רכשו את הסדרה לפיתוח. בפברואר 2004, Super Écran ו-VRAK רשמו על הסדרה באופן רשמי כאשר ממתנים ל-CBC. באותה עת נקבעה הסדרה להפקה באביב 2004, כשהעונה הראשונה תעלה בספטמבר 2005. מאוחר יותר באותו חודש, CBC הפיצו את הסדרה באופן רשמי. במהלך קיץ 2005, דיווחה Sardine שהסדרה תתחיל להיות משודרת באוקטובר, כאשר CBC ו-Ici Radio-Canada Télé יהיו המשדרים. זכויות ההפצה לסדרה הוענקו בהתחלה ל-S.K.A ביולי 2004. ההפצה הביתית של הסדרה, ניתנה ל-PorchLight Entertainment באפריל 2006. בשנת 2012, Cyber Group Studios רכשה את זכויות הסדרה, וכעת היא המפיצה שלה. קיד וקאט "הדג שלי שטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדג שלי שטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדג שלי שטן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אפריל 2008 בערוץ הילדים, יעל תאנה-ספריר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 במרץ 2008
המשרת (סרט, 1963)

המשרת (באנגלית: The Servant) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של ג'וזף לוסי עם דירק בוגרד, ג'יימס פוקס, ונדי קרייג ושרה מיילס בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי הרולד פינטר והוא מבוסס על הנובלה "המשרת" של רובין מוהם (אנ') משנת 1948. זאת דרמה פסיכולוגית על שני זוגות אחד מהמעמד הגבוה והשני מהמעמד הנמוך ועל היחסים ביניהם שגורמים לבסוף להיפוך המעמדות שלהם, משרת הופך לאדון. טוני (ג'יימס פוקס) הוא אדריכל לונדוני עשיר ומשועמם. הוא רכש בית ופרסם הודעה על משרה פנויה למשרת שיעזור לו בהתקנת הדירה למגורים וישמש לו כמשרת אישי. לביתו מגיע הוגו בארט (דירק בוגרד) שעושה עליו רושם טוב והוא שוכר אותו. בתחילה מתפקד בארט כמשרת מושלם. הוא מבשל ומגיש לו כל בוקר את ארוחת הבוקר למיטה, דואג לנקיון הבית ולנקיון בגדיו של טוני. הבדלי המעמדות ברורים, טוני הוא המעמד העליון ובארט במעמד התחתון של משרת שחייב להשביע את רצון המעביד לו. היחסים בין טוני לבארט מתחילים להיסדק כאשר נכנסת לדירה סוזן (ונדי קרייג), חברתו של טוני. היא מתעבת את בארט שנכנס כל פעם לחדר בו נמצאים היא וטוני ומתנהג כאילו הבית הוא שלו. בארט מבקש אישור מטוני להביא את "אחותו" ורה (שרה מיילס) שתגור איתו ותעזור במשק הבית וטוני מסכים. למעשה ורה היא אהובתו של בארט ומרגע שהיא מגיעה היא מתחילה לעגוב עליו כחלק מהמזימה שלהם להשתלט על המקום. טוני נכנע לה ומקיים איתה יחסים בלי לדעת שזו מזימה של בארט להשתלט עליו. טוני יוצא עם סוזן לבקר את הוריה. הם חוזרים מוקדם מהצפוי ופוגשים בדיר את בארט ו"אחותו" מתנים אהבה בקול. בארט מודה שוורה היא אהובתו ושניהם מסולקים מהדירה. טוני נשאר לבד בדירה ומתחיל להזניח אותה. הוא פוגש בפאב את בארט וזה מספר לו סיפור שוורה ברחה ממנו ולקחה את כל כספו וכי הוא מבקש הזדמנות שנייה לשרת את טוני. טוני מסכים אבל הפעם משנה בארט את התנהגותו והופך חוצפן כלפי טוני. הוא מרבה להגיש לטוני משקאות אלכוהוליים וטוני מאבד את שליטתו. כעת בארט מחזיר את ורה ושניהם הופכים לשליטי המקום בעוד שסוזן מגורשת וטוני שקוע באלכוהול ומתנהג כמשרת. דירק בוגרד זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. ג'יימס פוקס זכה בפרס באפט"א לשחקן החדש המבטיח ביותר. דאלאס סלוקומב זכה בפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר. ג'וזף לוסי היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. שרה מיילס הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. ונדי קרייג הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הדשה המבטיחה ביותר. הרולד פינטר היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר. "המשרת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המשרת", באתר נטפליקס "המשרת", באתר AllMovie (באנגלית) "המשרת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המשרת", באתר Metacritic (באנגלית) "המשרת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון להמשרת, 1963, באתר יוטיוב זאב רב נוף, ניוון ורקבון, דבר, 23 באוקטובר 1964 דוד גרינברג, המשרת, למרחב, 23 באוקטובר 1964 נתן גרוס, נפשו של משרת, על המשמר, 30 באוקטובר 1964
דיאן ראדוניץ' (מאמן כדורסל)

דיאן ראדוניץ' ( במונטנגרית: Дејан Радоњић; נולד ב-2 בפברואר 1970 בפודגוריצה) הוא מאמן כדורסל וכדורסלן עבר מונטנגרי, המאמן את קבוצת הכוכב האדום בלגרד המשחקת בליגת העל הסרבית וביורוליג. ראדוניץ' החל את קריירת האימון שלו בשנת 2005 כמאמן קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה המונטנגרית. כמאמן בודוצ'נוסט הוא זכה בשש אליפויות מונטנגרו ושישה גביעי מונטנגרו. בנוסף, הוא אימן במשך תקופה קצרה את נבחרת מונטנגרו ב-2011. בשנת 2013 עזב ראדוניץ' את בודוצ'נוסט ומונה למאמן הכוכב האדום בלגרד. ב-30 ביוני 2015 הוא האריך את חוזהו בכוכב האדום בשנתיים נוספות. ב-2 באפריל 2018 מונה ראדוניץ' למאמן באיירן מינכן הגרמנית לאחר פיטוריו של אלכסנדר ג'ורג'ביץ'. בודוצ'נוסט פודגוריצה : אליפות מונטנגרו (2007–2012) הגביע המונטנגרי (2007–2012) הכוכב האדום בלגרד : הליגה האדריאטית (2015–2017) אליפות סרביה (2015–2017) הגביע הסרבי (2014, 2015, 2017) מאמן השנה בליגה האדריאטית (2014, 2015) באיירן מינכן : אליפות הבונדסליגה (2018, 2019) מדיה וקבצים בנושא דיאן ראדוניץ' בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג
יוהנס טינקטוריס

יוהנס טינקטוריס (מלטינית: Johannes Tinctoris, ‏ 1435-1511) היה מלחין ותאורטיקן מהאסכולה הפרנקו-פלמית, בתקופת הרנסאנס במוזיקה. טינקטוריס נולד בניבל (אנ'), עיירה קטנה בבישופות לייז' אשר במרכז ארצות השפלה. בתחילת דרכוו המוזיקלית למד באורליאן והתפרנס כמנהלה המוזיקלי של מקהלת הילדים בשארטר. וקרים משערים שבתקופה זו הוא נפגש מספר פעמים עם גיום דופאי, שחי בשארטר בסוף חייו. בשנת 1472 עבר טינקטוריס לממלכת כתר אראגון ולחצרו של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי. בנאפולי כיהן טינקטוריס כמורה למוזיקה לאנשי המלוכה והלחין יצירות עבור הכנסייה. ידוע כי טינקטוריס ניגן ולימד נגינה על ריבקה (אנ') (כלי ממשפחת הויול) ועל ויואלה (אנ'), דגם עתיק של גיטרה קלאסית, שהיה נפוץ בדרום אירופה. הוא ככל הנראה גם לקח חלק במסדר גיזת הזהב. בחיבורו "ליבר דה ארטה קונטרפונקטי" (ספר אמנות הקונטרפונקט) משנת 1477, ציין טינקטוריס כי הסגנון של בני תקופתו: יאקוב אוברכט, יוהנס אוקכם, גיום דופאי, ג'ון דאנסטפל ושאר מלחיני הארס נובה כאלו שראויים להאזנה, ואילו אבד הכלח על מלחיני הארס אנטיקווה, כלומר כל מה שקדם לתקופת חייו. המידע על שנותיו האחרונות של טינקטוריס הוא חלקי בלבד. ידוע כי טינקטוריס יצא מנאפולי בשנת 1490 למסעות מוזיקליים וחזר בסביבות שנת 1500. לאחר מכן נמצאה עדות על היותו ברומא בשנת 1502, ועל כך שחזר לניבל ולכנסיית סנט גרטרוד (אנ'). הוא נפטר בניבל בשנת 1511. הוא חיבר בחייו עשרות יצירות (רובן דתיות) ועוד מספר חיבורים תאורטיים, רובם קשורים לתהליך ההלחנה. יוהנס טינקטוריס - Liber de arte contrapuncti : ספר הסברים על מרווחים, קונסוננס, דיסוננס והשימוש בהם. כמו כן הוא הזכיר את הימצאותן של קדנצות והשהיות. מדיה וקבצים בנושא יוהנס טינקטוריס בוויקישיתוף יוהנס טינקטוריס, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהנס טינקטוריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נעם בן זאב, מוזיקה קלאסית: האוונגרד בישראל נלחם על מקומו, באתר הארץ, 4 בינואר 2010
לחטוב עצים

לחטוב עצים הוא רומן מאת תומאס ברנהרד שפורסם בגרמנית בשנת 1984. הספר תורגם לעברית בשנת 2017 על ידי רחל בר-חיים הוצאת בבל ובתמיכת המפעל לתרגום ספרות מופת. גיבור העלילה הוא סופר אוסטרי ששהה בגלות ארוכה באנגליה ושב למולדתו. הסופר נפגש עם חבריו מעברו אך חש זרות, ניכור ואף בוז כלפיהם. דמויות מרכזיות: הסופר - הדמות המרכזית שאינה מוזכרת בספר בשמה בני הזוג אָוֶורסברגר יואנה - אמנית שהתאבדה חלק מהדמויות בספר זוהו עם דמויות אמתיות בתרבות האוסטרית. הספר באתר ידיעות ספרים. הפרק הראשון באתר "עברית". לחטוב עצים, באתר OCLC (באנגלית) על הספר: אריק גלסנר, ‏סקירת הספר, השילוח, 15, יוני 2019 פרופ' זהר שביט, שיחה על הספר סקירת הספר בידיעות אחרונות. סקירת הספר במקור ראשון. ביקורת על הספר באתר הוצאת בבל. סקירת הספר, באתר הארץ, 14 במרץ 2018 "קורא בספרים"
ונסן פוארייה

ונסן פוארייה (בצרפתית: Vincent Poirier; נולד ב-27 באוקטובר 1993) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בקבוצת ריאל מדריד מליגת העל הספרדית וביורוליג, בעמדת הסנטר. לאחר מספר שנים בליגות חובבים ונוער צרפתיות, חתם פוארייה בשנת 2013 על חוזה בפריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, ממנה הושאל בשנת 2014 לקבוצת הייר-טולון מליגת המשנה הצרפתית (LNB Pro B). בעונת 2015/2016 חזר לשחק עבור פריז לבלואה, ושיחק במקביל גם עבור קבוצת "סנטר פדרל דה באסקטבול" מליגת המשנה. את עונת 2016/2017 סיימה פריז במקום השלישי בליגה הצרפתית – ההישג הגדול בתולדותיה – בין היתר הודות ליכולת מצוינת של פוארייה אשר רשם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. ביוני 2017 חתם פוארייה על חוזה בקבוצת סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בעונת 2017/2018 סייע לבסקוניה להעפיל לגמר הליגה הספרדית לראשונה מזה 8 עונות, אך בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה מול ריאל מדריד בתוצאה 1–3. בעונת 2018/2019 הוביל פוארייה את שחקני קבוצתו ביורוליג עם 11.9 נקודות בממוצע למשחק, והיה "מלך הריבאונדים" של היורוליג עם ממוצע של 8.3 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה, בה הודחה בסקוניה בשלב רבע הגמר, נבחר פוארייה לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג. לקראת עונת 2019/2020 חתם פוארייה על חוזה בבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. בעונתו הראשונה עם הסלטיקס מיעט לשחק, ותרם 1.9 נקודות בממוצע למשחק ב-22 המשחקים בהם שותף. ב-19 בנובמבר 2020 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, וכשבועיים לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לפילדלפיה 76'. בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 זכה פוארייה במדליית הארד כחבר נבחרת צרפת. לאורך הטורניר קלע 5.4 נקודות בממוצע למשחק. מדיה וקבצים בנושא ונסן פוארייה בוויקישיתוף ונסן פוארייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ונסן פוארייה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סטטיסטיקות הקריירה של פוארייה, באתר היורוליג פוארייה חותם על חוזה בבסקוניה, באתר היורוליג, 14 ביוני 2017 היורוליג מציגה את חמישיית העונה השנייה 2019, באתר הרשמי, 10 במאי 2019 פוארייה חותם על חוזה בבוסטון סלטיקס, באתר הקבוצה, 15 ביולי 2019 הת'אנדר מצרפים את פוארייה, באתר הקבוצה, 19 בנובמבר 2020 פילדלפיה מצרפת את גרין, פרגוסון ופוארייה, באתר הקבוצה, 8 בדצמבר 2020 פרופיל בגביע העולם 2019, באתר פיב"א
הפנימייה

הפנימייה הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1983 בבימויו של יעוד לבנון. את הסרט יזמו במאי הקולנוע יעוד לבנון, המוזיקאי רוני בראון (שהיה באותה עת סמנכ"ל חברת תקליטי סי בי אס) ויצחק גינזברג, רעיונאי ותסריטאי במשרד פרסום. השלושה היו שותפים לחדר כשלמדו בפנימיית כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, ובעת מפגש ביניהם עלה הרעיון להפיק סרט המשחזר את הווי הנעורים שלהם בפנימייה. לבנון ביים את הסרט, בראון הלחין את המוזיקה וגינזברג כתב את התסריט. הסרט צולם בהדסים בקיץ 1983. הסרט יצא לאקרנים בסוף יולי 1983. גיבורת הסיפור היא נילי (סמדר קילצ'ינסקי), תלמידה חדשה בפנימייה שהגיעה מחו"ל וכובשת מייד את לב כל הבנים. היא מפלרטטת עם המדריך החתיך (שמואל וילוז'ני). במקביל דן (בן לוין), נער מופנם, מתאהב בה ונקלע לעימות עם מלך הכיתה (אלון אבוטבול). העלילה גם כוללת שורה של מעשי קונדס שמבצעים התלמידים, טקס חניכה לתלמידים החדשים וגניבת שאלוני בחינות. "הפנימייה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפנימייה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הפנימייה", באתר אידיבי "הפנימייה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הפנימייה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעקב בר-און, בין תל אביב לגן עדן - ריאון עם יוצרי "הפנימיה", דבר, 28 ביולי 1983 ביקורות רחל נאמן, מאוננים בשלשות, כותרת ראשית, 27 ביולי 1983 הסתיימו צילומי הסרט "הפנימיה", דבר, 8 ביוני 1983 יעקב בר-און, בין תל אביב לגן עדן - ריאון עם יוצרי "הפנימיה", דבר, 28 ביולי 1983 הפנימייה באתר סטריאו ומונו שרית נחום, זזי קרינר, אורי ורדי - מת החופש הגדול, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:06) מילות השיר "לכל אתמול מחר חדש", באתר שירונט ריטה - לכל אתמול יש מחר חדש, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:52)
בריאן גליסון

בריאן גליסון (באנגלית: Brian Gleeson; נולד ב-14 בנובמבר 1987) הוא שחקן אירי. ב-2011 היה גליסון מועמד לפרס הקולנוע והטלוויזיה האירי לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בסדרה "Love/Hate". גליסון נולד בדבלין. הוא בנם של השחקן ברנדן גליסון ואשתו מרי (ולדון), ואח של השחקן דונל גליסון ושל הסופר רורי גליסון. הוא גדל במאלהייד שבדבלין. בילדותו הופיע גליסון בהצגות בית הספר, ואחר כך הצטרף לתיאטרון לנוער Gaiety's Youth Theatre Company. גליסון החל לשחק ב-2006, תחילה לצדו של אביו בסרט "מראה כפולה" בבימויו של ג'ון בורמן. ב-2010 הופיע גליסון בתפקיד יואי בעונה הראשונה של הסדרה "Love/Hate" והיה מועמד לפרס הקולנוע והטלוויזיה האיריים בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בטלוויזיה. עוד הופיע בסרט ההוליוודי "The Eagle". ב-2012 שיחק גליסון בסרט "שלגייה והצייד" שהיה מועמד לפרס אוסקר. ב-2014 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "Standby" לצדה של ג'סיקה פארה. באותה שנה השתתף בסרט "Tiger Raid" המבוסס על מלחמת עיראק. הסרט יצא לאקרנים ב-2016. יחד עם אביו ברנדן ואחיו דונל שיחק גילסון במחזה "The Walworth Farce" מאת אנדה וולש שהוצג ב-2015. ב-2016 כיכב גליסון בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה האירית Rebellion (מרד) שמבוססת על מרידת חג הפסחא. שם גילם מורד וחבר בארגון גרילה סוציאליסטי בשם ג'ימי מהון לו אח בשם ארתור (בארי וורד) המגויס לצבא הבריטי במסגרת מלחמת העולם הראשונה ובנוסף לכך אהובה בשם אליזבת' באטלר (צ'ארלי מרפי). בטאלר, המעורבת גם היא במרד, היא בת להורים אמידים ומוערכים על ידי הממשל אשר מתנגדים לקשר ביניהם ובשל כך פועלים לחתן אותה עם גבר במעמדה. בריאן גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בריאן גליסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי בריאן גליסון, באתר AllMovie (באנגלית) בריאן גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "WINNERS OF THE 8TH ANNUAL IRISH FILM & TELEVISION AWARDS". Irish Film and Television Academy. נבדק ב-13 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) Meager, John (3 בינואר 2016). "Rising to the challenge - actor Brian Gleeson". Irish Independent. נבדק ב-3 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) White, Hilary (29 בינואר 2017). "Stepping out of the shadows... Rory Gleeson". Irish Independent. {{cite web}}: (עזרה) White, Hilary A. (24 בנובמבר 2014). "Cinema: Standby for takeoff with actor Brian Gleeson". Irish Independent. נבדק ב-3 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
ריילי 1.5

ריילי 1.5 (באנגלית: Riley One-Point-Five) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Riley Motor (אנ') חברת בת של British Motor Corporation אשר יוצרה בין השנים 1957 – 1965 בבריטניה. באותן שנים, יצרנית הרכב Wolseley Motors (אנ') חברת בת של British Motor Corporation ייצרה דגם כמעט זהה שהיה קרוי Wolseley 1500. הדגם יוצר בבריטניה ובאוסטרליה. בין השנים 1958 – 1959 תאגיד הרכב האוסטרלי British Motor Corporation (Australia) (אנ') (שהוקמה באוסטרליה בשנת 1954 על ידי מיזוג חברת "אוסטין מוטור (אוסטרליה)" ו-"Nuffield (Australia) Pty Ltd") ייצרה באוסטרליה את דגם ה-"Wolseley 1500". בסיום יצור דגם "וולסלי 1500" ייצר התאגיד "Motor Corporation (Australia)" דגמים כמעט זהים שהיו קרויים Morris Major (אנ') ו-Austin Lancer. דגם "וולסלי 1500" הוצג לראשונה באפריל 1957. דגם "ריילי 1.5" הוצג לראשונה בנובמבר 1957. 4 דלתות. 4-5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. המתלים, מערכת ההיגוי ולוח מחוונים נלקחו מדגם ה"מוריס מיינור". דגם "וולסלי 1500" היה פחות מאובזר מדגם "ריילי 1.5". שתי המכוניות קיבלו לוח מחוונים מעץ. בעוד שלדגם ה"ריילי 1.5" הייתה השלמה מלאה של מדדים (טכומטר, טמפרטורה / שמן / דלק) שהונחו ישירות מול הנהג, בדגם ה-"וולסלי 1500" הסתפקו רק במד המהירות ומודדי הסקה / שמן / דלק, שהונחו ב מרכז לוח המחוונים. "ריילי 1.5" צוידה במושבי עור. בדגם "ריילי 1.5" הורכבו 2 מאיידים. בדגם "וולסלי 1500" הורכב 1 מאייד הפאנל הקדמי והסבכה נראים דומים בשתי המכוניות, אך היו שונים. מחיר היחידה של דגם "וולסלי 1500" עמד על 758 לירה שטרלינג (כולל מיסוי, שנת 1957 בבריטניה). מחיר היחידה של דגם "ריילי 1.5" עמד על 815 שטרלינג (כולל מיסוי, שנת 1957 בבריטניה). סדרה ראשונה - יוצרה משנת 1957. סדרה שנייה - יוצרה משנת 1961. סדרה שלישית - יוצרה משנת 1961. תאוצה 0–97 קמ"ש היא 24.8 שניות (דגם "וולסלי 1500"). תאוצה 0–97 קמ"ש היא 18.9 שניות (דגם "ריילי 1.5"). "ריילי 1.5", שנת 1959 "ריילי 1.5", שנת 1959 "ריילי 1.5", שנת 1958 "ריילי 1.5", שנת 1958 "ריילי 1.5" "ריילי 1.5", שנת 1959 - מבט ללוח מחוונים "ריילי 1.5", שנת 1965 "ריילי 1.5", שנת 1962 ריילי MPH ריילי 12/6 ריילי 12/4 מדיה וקבצים בנושא ריילי 1.5 בוויקישיתוף ריילי 1.5, סרטון באתר יוטיוב "ריילי 1.5" classiccarsforsale.co.uk/reviews/classic-riley-reviews-one-point-five BMC-Leyland Heritage Group, Building Cars in Australia, 2012, page 213 דגם "וולסלי 150" classiccarsforsale.co.uk/reviews/classic-wolseley-reviews-1500 דגמי bmc באוסטרליה web.archive.org/web/20120327181444 Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2. "ריילי 1.5" - תמונות flickr.com/groups/onepointfive
ליליאן סן-פייר

ליליאן סן-פייר (בצרפתית: Liliane Saint-Pierre; נולדה ב-18 בדצמבר 1948) היא זמרת בלגית. סן-פייר נולדה בפלנדריה. היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנות השישים בהיותה ילדה. אחד מלהיטיה הראשונים הוא השיר "We gotta stop". היא הופיעה תחילה בשם "ליליאן" בלבד, היא החלה לשתף פעולה עם קלוד פרנסואה ועל מנת לקדם את הקריירה שלה בצרפת הוא הציע להוסיף את שם הבמה "סן-פייר", הוא הפיק עבורה מספר שירים, שזכו להצלחה בצרפת ובבלגיה. שיתוף הפעולה בין פרנסואה לסן-פייר נפסק לאחר מחלוקת וחוסר הסכמה בינו לבין המנהל שלה. היא ייצגה את בלגיה באירוויזיון 1987 בו בלגיה הייתה המדינה המארחת, עם השיר "Soldiers of Love". היא סיימה במקום ה-11. לפני כן ניסתה פעמיים להשתתף באירוויזיון: ב-1978 השתתפה בגמר הלאומי של לוקסמבורג, וב-1981 השתתפה בגמר הלאומי הבלגי. ב-1999 שפטה בתחרות לבחירת נציג בלגיה לאירוויזיון. ב-2005 הייתה שופטת בעונה הראשונה של הגרסה הבלגית של X Factor. אתר האינטרנט הרשמי של ליליאן סן-פייר ליליאן סן-פייר, ברשת החברתית פייסבוק ליליאן סן-פייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליליאן סן-פייר, באתר ספוטיפיי ליליאן סן-פייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליליאן סן-פייר, באתר דיזר ליליאן סן-פייר, באתר Discogs (באנגלית) ליליאן סן-פייר, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולסלי 15/50

וולסלי 15/50 (באנגלית: Wolseley 15/50) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת Wolseley Motors (אנ') בבעלות קונצרן הרכב הבריטי British Motor Corporation אשר יוצרה בין השנים 1956 – 1958 בבריטניה. יוצרו 12,352 יחידות. 4 דלתות. 5 נוסעים. מנוע קדמי - אורכי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנוע קירור מים. יחס כוח למשקל: 47.16 כ"ס ל-1,000 ק"ג. תאוצה בין 0–80 קמ"ש היא 17.2 שניות. תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 26.7 שניות. "וולסלי 15/50", שנת 1957 "וולסלי 15/50", שנת 1957 "וולסלי 15/50", שנת 1958 "וולסלי 15/50", שנת 1958 "וולסלי 15/50", שנת 1957 "וולסלי 15/50" "וולסלי 15/50" "וולסלי 15/50" וולסלי 4/44 וולסלי 24/80 וולסלי 6/99 מדיה וקבצים בנושא וולסלי 15/50 בוויקישיתוף וולסלי 15/50, סרטון באתר יוטיוב "וולסלי 4/44", "וולסלי 15/50" classics.honestjohn.co.uk/reviews/wolseley/444-and-1550 Robson, Graham: A-Z British Cars 1945-1980, Herridge & Sons, Devon 2006, ISBN 0-9541063-9-3 "וולסלי 15/50", שנת 1956 - מפרט טכני carfolio.com/specifications Culshaw, David & Horrobin, Peter: The Complete Catalogue of British Cars 1895-1975, Veloce Publishing plc., Dorchester 1997, ISBN 1-874105-93-6 The Wolseley Fifteen-fifty, in The Motor, 6 febbraio 1957 "וולסלי 15/50" car.info/en-se/wolseley/15-50