laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלזינגר

שְלֶזִינְגֶר (Schlesinger) הוא שם משפחה בשפה הגרמנית שפירושו "יוצא שלזיה". האם התכוונתם ל... אישים אברהם יפה שלזינגר – רב קהילת "מחזיקי הדת" בעיר ז'נבה אליהו שלזינגר – רב ישראלי אלייזה שלזינגר – סטנד-אפיסטית ושחקנית אמריקאית-יהודייה אליס שלזינגר – ג'ודוקא ישראלית ג'ון שלזינגר – במאי קולנוע בריטי ג'יימס ר' שלזינגר – מזכיר ההגנה האמריקני בשנים 1973 עד 1975 דוד שלזינגר – במאי תיאטרון ואירועים יהודה שלזינגר – כתב בעיתון ישראל היום יוסף שלזינגר – מדען ישראלי הפועל בארצות הברית יחיאל מיכל שלזינגר – רב, מייסד ישיבת קול תורה יצחק שלזינגר – פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, חתן פרס ישראל ישראל דוד שלזינגר – רב, דרשן וראש קהילת שערי תפילה במונסי שבניו יורק מרים שלזינגר – מתרגמת וחוקרת תרגום ישראלית, פרופסור באוניברסיטת בר-אילן מרקוס שלזינגר – שחיין ישראלי-אמריקאי משה יהודה שלזינגר – ראש ישיבת קול תורה עקיבא יוסף שלזינגר – רב הונגרי פאלק שלזינגר – רופא ישראלי, מנכ"ל בית החולים שערי צדק בירושלים קתרין שלזינגר – שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית שונות בג״ץ הנריט אנה קטרינה פונק שלזינגר נגד שר הפנים – פסק דין בו נקבע כי פקיד הרישום של משרד הפנים מחויב לרשום בני זוג שנישאו נישואים אזרחיים במדינה זרה, כנשואים גם במדינת ישראל מכון שלזינגר – מכון רפואי בירושלים, הפועל על פי ההלכה שולזינגר סלזנגר
מרי ממודנה

מרי ביאטריס אלינור אן מרגרט איזבל אסט המכונה מרי ממודנה (באנגלית: Mary Beatrice Eleanor Anne Margaret Isabel Este המכונה Mary of Modena;‏ 5 באוקטובר 1658 - 7 במאי 1718) הייתה המלכה הרעיה של ג'יימס השני, מלך אנגליה מ-6 בפברואר 1685 ועד ל-11 בדצמבר 1688. מרי נולדה ב-5 באוקטובר 1658 בארמון הדוכס בעיר מודנה שבאיטליה, והייתה בתם הבכורה (והבת היחידה) של אלפונזו הרביעי ד'אסטה, דוכס מודנה ושל רעייתו לורנה מרטינוצי. אחיה הצעיר של מרי, פרנצ'סקו השני ד'אסטה, דוכס מודנה היה לדוכס בהיותו בן שנתיים, עת נפטר אביהם. מרי נישאה לג'יימס, דוכס יורק באמצעות שליח, בטקס נוצרי קתולי שנערך ב-20 בספטמבר 1673. טקס הנישואין ביניהם נערך ב-21 בנובמבר 1673 בטקס נוצרי אנגליקני. לנישואים הללו הייתה חשיבות פוליטית, שכן לג'יימס, הקתולי, היו שתי בנות אנגליקניות: מרי ואן מנישואיו לאשתו הקודמת, אן הייד. בנו של ג'יימס מנישואיו למרי ממודנה יעקוף בסדר הירושה לכתר הבריטי את הבנות, ומשמעות הדבר שהמלך יהיה קתולי. אף שמרי הייתה מאוד נאה, תושבי אנגליה שנאו אותה בשל דתה הקתולית. שמועות שנפוצו באנגליה טענו כי היא מרגלת מטעם האפיפיור קלמנס העשירי. בזמן המזימה האפיפיורית בשנת 1678, בה היה מעורב המזכיר האישי של מרי, נאלצו מרי ובעלה ג'יימס, להימלט בסתר מאנגליה. בשנת 1674 ציפו מרי וג'יימס להולדת בנם הבכור, אולם התינוק נולד בלא רוח חיים. בעקבות הכתרת ג'יימס בשנת 1685, שאלת יכולתה של מרי להוליד ילדים הפכה לשאלה פוליטית. בשל כישלונותיה להוליד ולד חי, הלכה מרי למרחצאות הצלב בבאת', ותשעה חודשים לאחר מכן, בשנת 1688 נולד למרי ולד חי, ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט. שמועות שנפוצו באנגליה לפיהן הילד לא היה של מרי (וכי היא הלכה עם כריות בשימלתה במשך תשעה חודשים) או כי הילד לא היה בנו של המלך, הביאו לשתי ישיבות מיוחדות של מועצת המלך, בהם שמעה המועצה עדויות בדבר זהות אבי הילד. מספר מועט של חודשים לאחר הלידה, פרצה המהפכה המהוללת. מרי ובנה נאלצו להימלט לצרפת ב-10 בדצמבר 1688. והפרלמנט הבריטי הזמין את בתו הבכורה של ג'יימס, מרי, ובעלה ויליאם מאורנג' למלוך במקום ג'יימס. בהיותה בגלות, שהתה מרי כאורחת של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בטירה בסן-ז'רמן-אן-לה, בסמוך לפריז. בהיותה בגלות ילדה מרי את לואיזה מריה תרזה סטיוארט, אשר נפטרה מאבעבועות רוח בגיל 19. לאחר מותו של ג'יימס, ב-6 בספטמבר 1701, דרשה מרי כי יכירו בבנה כמלך אנגליה וסקוטלנד – דרישה אשר הביאה במידה מסוימת להצטרפותה של אנגליה למלחמת הירושה הספרדית. מרי נפטרה בטירה בה התגוררה, ונקברה במנזר הטירה. קברה נהרס במהלך המהפכה הצרפתית. מחוז דטשס ("מחוז הדוכסית") במדינת ניו יורק שבארצות הברית נקרא על שם תוארה, בעת כהונתה כדוכסית יורק (באותה עת הייתה ניו יורק מושבה של אנגליה). מדיה וקבצים בנושא מרי ממודנה בוויקישיתוף מרי ממודנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרי ממודנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קתרין לורה סטיוארט צ'ארלס, דוכס קיימברידג' שארלוט מריה סטיוארט
Rainbow

האם התכוונתם ל... Rainbow (אלבום של איומי האמסאקי) – אלבום של הזמרת היפנית איומי האמסאקי Rainbow (אלבום של מריה קארי) – אלבום של הזמרת האמריקאית מריה קארי Rainbow (אלבום של קשה) – אלבום של הזמרת האמריקאית קשה Rainbow (שיר של סיה) – שיר של סיה Rainbow (שיר של קייסי מאסגרייבס) – סינגל של קייסי מאסגרייבס ריינבו – להקת הארד רוק בריטית ריינבו (קהילה) – קהילת ניו אייג' Rainbow (מחשב) – מחשב אישי של DEC קשת בענן (פירושונים)
ויטליס אסטפייבס

ויטליס אסטפייבס (בלטבית: Vitālijs Astafjevs, נולד ב-3 באפריל 1971 בריגה שבברית המועצות, כיום בלטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת הקשר, ושיאן ההופעות של נבחרת לטביה בכל הזמנים. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן. נכון להיום (2023) הוא עוזר מאמן של קבוצת אריס לימסול. אסטפייבס שיחק ב-8 קבוצות: FK דאוגבה, סקונטו ריגה (ארבע קדנציות), אוסטריה וינה, בריסטול רוברס, אדמירה ואקר, רובין קאזאן, אולימפס JFK וונטספילס. בקריירה הקבוצתית יש לו 431 משחקים ו-109 שערים. בקריירה הבינלאומית יש לו 16 שערים ו-167 הופעות. אסטפייבס היה קפטן נבחרת לטביה ונחשב שיאן ההופעות בנבחרת וגם שיאן ההופעות באירופה. אסטפייבס שיחק עם הנבחרת ביורו 2004. גביע באלטיק (2) 1993, 1995 אליפויות לטביה 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999 הגביע הלטבי (4) 1992, 1995, 1997, 1998 מלך השערים בליגה הלטבית (1) 1995 הכדורגלן הלטבי של השנה (3) 1995, 1996, 2007 מדיה וקבצים בנושא ויטליס אסטפייבס בוויקישיתוף ויטליס אסטפייבס, באתר Transfermarkt ויטליס אסטפייבס, באתר Soccerway ויטליס אסטפייבס, באתר WorldFootball.net ויטליס אסטפייבס, באתר National Football Teams ויטליס אסטפייבס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא לטביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הללויה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הללויה – מילה שמשמעותה "הללו את האל" הללויה (שיר של לאונרד כהן) – שיר נודע של הזמר לאונרד כהן הללויה (שיר של חלב ודבש) – השיר שייצג את ישראל וזכה במקום הראשון באירוויזיון 1979 הללויה (שיר של להקת הנח"ל) – שיר של להקת הנח"ל מתוכניתם "הנחלאים באים, הנחלאים באים". ידוע גם מפסקול הסרט הלהקה. Hallelujah (שיר של פאניק! אט דה דיסקו) – שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו הללויה (סרט) – סרט טלוויזיה קומי ישראלי כמה פסקאות מפסוקי דזמרא המתחילות או מסתיימות במילה "הללויה" - ראו: אשרי יושבי ביתך, ופסוקי דזמרא Hallelujah (אלבום) – אלבום של להקת canned heat
אנדרס אופר

אנדרס אופר (באסטונית: Andres Oper; נולד ב-7 בנובמבר 1977 בטאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים. אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה. ב-10 ביולי 2003 חתם לשנתיים בטורפדו מוסקבה הרוסית, אך עזב אותה לאחר שנפצע ברגלו הימנית ב-2005. ב-31 באוגוסט 2005 חתם אופר לעונה אחת ברודה, לאחר שהעדיף אותה על פני סנדרלנד. את שערו הראשון הבקיע ב-1 באוקטובר 2005, בניצחון רודה 2-3 על ויטסה ארנהיים. ב-28 במאי 2006 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2008. את העונה הראשונה שלו בקבוצה הוא סיים בתור מלך השערים בקבוצה ובמקום השני בליגה אחרי דירק קויט. ב-16 במאי 2007 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2009. ב-19 ביולי 2009 חתם אופר לחצי שנה בשאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ג'יאנגסו סיינטי ב-2 באוגוסט. בינואר 2010 חזר להולנד וחתם בדן האג, ולאחר חצי עונה חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בינואר 2012 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מאותה הליגה, ולאחר שנה וחצי שוחרר מהמועדון בקיץ 2013. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ערך אופר לפני גיל 17, במשחק מול נבחרת לטביה בגביע הבלטי. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 לנבחרת שוודיה ב-8 ביוני 1997, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998. בסך הכל ערך אופר 134 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 38 שערים, והוא מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים. אנדרס אופר, באתר Transfermarkt אנדרס אופר, באתר Soccerway אנדרס אופר, באתר WorldFootball.net אנדרס אופר, באתר National Football Teams אנדרס אופר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ראמה (אל)

ראמה (בסנסקריט: राम) הוא אחד האלים המשמעותיים בהינדואיזם ואווטאר של האל וישנו. הוא נחשב לישות עליונה וגם לאיש האידיאלי (maryada purushottam) על פי המיתולוגיה הינדואית. הוא הפרוטגוניסט בכתב ההינדואי ראמאיאנה (रामायण). על פי המסורת, ראמה נולד באיודיה, ולאחר מכן היה מלך איודיה, ממלכה עתיקה בצפון הודו. סיפור עלילותיו של המלך והאל ראמה, הראמאיאנה הוא מהפופולריים שבספרות ההודית העתיקה והמודרנית, הן הקלאסית והן הפופולרית. לראמאינה גרסאות אין ספור ויש המדמים אותה לשפה, שבאמצעותה מבטאות קבוצות חברתיות ופוליטיות שונות בהודו את תפיסת עולמן. הודים רבים רואים בראמה דמות היסטורית שאכן שלטה על רוב האזור הידוע כיום כתת-היבשת ההודית. עבור הינדואים לאומנים משמשת מלכותו של ראמה כסמל למלכות הינדואית מושלמת ודמותו של ראמה משמשת סמל פוליטי החרוט על דגלם. איודיה, מקום הולדתו של ראמה על פי המסורת ההינדואית, היווה במשך שנים רבות מוקד לסכסוך איודיה. בשנת 1991 הרסו עשרות אלפי חיילים את המסגד שנבנה במאה ה-16, כנראה במקום מקדש ראמה. בינואר 2024, בתקופת שלטונו של ראש המממשלה נרנדרה מודי, נחנך במקום מקדש ראמה מפואר בשטח 70 דונם. השקת המקדש, שכונה "הוותיקן ההינדי", היוותה את פתיחתו הבלתי רשמית של קמפיין הבחירות של מודי לקדנציה שלישית. בזאת צומצמה ההפרדה בהודו בין דת למדינה. עמרם פטר, המיתולוגיה ההודית, ספרי תל אביב, 2001. אופירה גמליאל, שיוה ביער האורנים: סיפורים מהמיתולוגיה ההודית, הוצאת כתר, 1999. יוחנן גרינשפון, הינדואיזם: מבוא קצר, הוצאת מפה, 2005. קים נוט, הינדואיזם, הוצאת ידיעות אחרונות, 1998. מדיה וקבצים בנושא ראמה בוויקישיתוף ראמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראמה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ניו יורק טיימס, על חורבות מסגד, מודי חנך את "הוותיקן ההינדי", באתר הארץ, 22 בינואר 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ונתן קלרמן

ג'ונתן קלרמן (באנגלית: Jonathan Kellerman; נולד ב-9 באוגוסט 1949) הוא פסיכולוג קליני וסופר יהודי אמריקאי. ספריו עוסקים בתעלומות רצח והיו לרבי-מכר. נולד בניו יורק וגדל בלוס אנג'לס, קלרמן למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אז התפרנס כקריקטוריסט, כותב, עורך ומוזיקאי. בשנתו האחרונה בקולג' זכה בפרס "Samuel Goldwyn" על כתיבה. קלרמן קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת דרום קליפורניה (התמחות בטיפול בילדים). הוא התמחה בבית החולים לילדים לוס אנג'לס, שם גם עשה את עבודת הפוסט דוקטורט שלו בפסיכולוגיה והתפתחות אנושית וייסד וניהל את התוכנית הפסיכו-סוציאלית במחלקה לאונקולוגיה והמטולוגיה. שני ספריו הראשונים של קלרמן היו בתחומו - פסיכולוגיית ילדים. ב-1985 פרסם את ספרו "When the Bough Breaks", הרומן הראשון שלו והספר הראשון בסדרת אלכס דלוואר. הספר זכה בפרס אדגר אלן פו בקטגוריית הרומן הראשון הטוב ביותר ועובד לסרט טלוויזיה. אלכס דלוואר, פסיכולוג ילדים מלוס אנג'לס, הוא דמות בדיונית שמופיעה ב-23 רומנים של קלרמן. בשל הצלחת הרומן הראשון התמסר קלרמן לכתיבת ספרים ועד כה פרסם 31 רומנים ו-36 ספרים בסך הכול. קלרמן משמש כפרופסור לרפואת ילדים באוניברסיטת דרום קליפורניה. הוא נשוי לסופרת פיי קלרמן, והשניים אף שיתפו פעולה בכתיבת שני ספרים. הם יהודים אורתודוקסים ולהם ארבעה ילדים. בנם הבכור ג'ס קלרמן הוא סופר ומחזאי. הרשת (The Web), ראה אור ב-1996, תורגם לעברית על ידי ליאור גיא הקליניקה (The Clinic), ראה באור ב-1997, תורגם לעברית על ידי איטה ישראלי הראויים לחיים (Survival of the Fittest), ראה אור ב-1998, תורגם לעברית על ידי שלומית הנדלסמן ד"ר מוות (Dr. Death), ראה אור ב-2002 מפלצת (Monster), ראה אור ב-2003, תורגם לעברית על ידי בלהה רוזנפלד מועדון המזימות (The Conspiracy Club), ראה אור ב-2005, תורגם על ידי נורית לוינסון רצח (Killer), ראה אור ב-2017 בתה של הרוצחת (The Murderer's Daughter), ראה אור ב-2019, תורגם על ידי לינדה פניאס-אוחנה אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונתן קלרמן ג'ונתן קלרמן, ברשת החברתית Goodreads ג'ונתן קלרמן, דף שער בספרייה הלאומית Dr. Rivkah Lambert Adler, Best-selling authors Jonathan, Faye Kellerman bought a home in Jerusalem, The Jerusalem Post, ‏4 בפברואר 2022 (באנגלית) Children's Hospital Los Angeles בתרגום חופשי לעברית: "כשהענף יישבר" נכון לספטמבר 2009
מכון הסרטים האמריקאי

מכון הסרטים האמריקאי (באנגלית: American Film Institute; בראשי תיבות: AFI) הוא מוסד ללא כוונת רווח אמריקאי אשר הוקם על ידי סוכנות "התרומה לאומית לאומנות" של הממשל הפדרלי של ארצות הברית. המכון הוקם בשנת 1967 כאשר הנשיא לינדון ג'ונסון חתם על חוק הקרן הלאומית לאמנויות ולמדעי הרוח. מנכ"ל הארגון הראשון היה ג'ורג' סטיבנס, ומאז 2007 מכהן בתפקיד בוב גאזל. הארגון מתאר עצמו כ"מוסד לאומי המספק הנהגה והכרה בחינוך קולנועי, ומעלה על נס מצוינות באומנות הקולנוע, טלוויזיה ומדיה דיגיטלית". מכון הסרטים האמריקאי עוסק בשימור סרטים ומורשת קולנועית אמריקאית באמצעות מרכז מיוחד שהוקם לצורך מטרה זו, ומפיק סרטי לימוד בתחום הקולנוע והטלוויזיה לחטיבות ביניים ותיכונים בארצות הברית. בשנת 1973 ייסד הארגון את "פרס מכון הסרטים האמריקאי למפעל חיים", ובשנת 1987 השיק פסטיבל קולנוע עצמאי. בשנת 1998 השיק הארגון מיזם מיוחד לרגל 100 שנים של קולנוע אמריקאי, במסגרתו הוא עורך בכל שנה רשימה של 100 הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים ("AFI 100 Years… series") בחלוקה לקטגוריות שונות. בשנת 1998, פרסם המכון את רשימת מאה הסרטים האמריקאיים הטובים בכל הזמנים כאשר שמה של הרשימה הוא "מאה שנים... מאה סרטים". הרשימה נקבעה על ידי 1,500 אנשים שהצביעו למאה סרטים שיכנסו לרשימה מתוך 400 סרטים שהיו כאופציה. בשנת 2007 הרשימה השתנתה אך במקום הראשון נשאר הסרט "האזרח קיין". המכון פרסם גם את הרשימות "מאה שנים... 10 הגדולים", "מאה שנים... מאה כוכבים", "מאה שנים... מאה ציטוטים" ו- "מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים". מכון הסרטים הבריטי - המקבילה הבריטית ל־AFI מדיה וקבצים בנושא מכון הסרטים האמריקאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון הסרטים האמריקאי (באנגלית) מכון הסרטים האמריקאי, ברשת החברתית פייסבוק מכון הסרטים האמריקאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מכון הסרטים האמריקאי, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאוצ'וק

קָאוּצ'וּק הוא מונח המתייחס לסוג של גומי טבעי (Castilloa elastica) המופק מזנים שונים של עץ ה-Castilla (בעיקר משני הזנים Castilla elastica ו-Castilla ulei). עץ הקסטילואה אלסטיקה נפוץ בצפיפות נמוכה ברמות שבשולי אגן האמזונאס באזור גידול שצורתו כמעיין קשת המשתרעת מקולומביה, עובר באקוודור ופרו ועד לבוליביה. מחוץ לדרום אמריקה גדלים עצי הקסטילה גם במרכז אמריקה ובמקסיקו והעמים הילידים באזורים אלו הפיקו מהעץ גומי. בו בזמן מתייחס המונח גם לצמג המופק מעצי גומי שונים, למשל כזה המופק מההוואה הברזילאית. בשפות שונות מציין הקאוצ'וק "עץ גומי" באופן כללי ומזוהה, כתוצאה מכך, עם ההוואה הברזילאית הנפוצה יותר מהקסטילואה אלסטיקה. בשונה מההוואה הברזילאית הפקת הקאוצ'וק איננה נעשית על ידי חריצת חתכים בגזע ואיסוף החלב אלא על ידי גדיעת העץ כולו וניקוז הנוזלים שבו. מדיה וקבצים בנושא קאוצ'וק בוויקישיתוף Bradford L. Braham and Oliver T. Coomes, Prosperity's Promise: The Amazon Rubber Boom and Distorted Economic Development, WestviewPress, 1996, pp. 35 - 7.
סטיץ'

סטיץ' (באנגלית: Stitch) הוא דמות בדיונית של ניסוי גנטי מספר 626 שיצר ג'ומבה ג'וקיבה למען השתלטות על הגלקסיה. הדמות מופיעה בסרט ההנפשה של חברת וולט דיסני "לילו וסטיץ'" וכן בסדרת הטלוויזיה בשם זה ובסרטי ההמשך, בהם "סטיץ': הסרט" בו הוא מככב כדמות ראשית. הופעתו הראשונה היא בסרט "לילו וסטיץ'", בו הוא מתואר ככלב שמגיע מכוכב אחר ומאומץ על ידי ילדה בשם לילו. בהמשך הסרט מגלה לילו שסטיץ' הגיע אליה בגלל ציידי גולגולות מהחלל החיצון וכי הוא עבר ניסוי גנטי; היא מחפשת דרכים לאמץ את סטיץ' ככלב. בסרט ההמשך "סטיץ': הסרט", מנסה סטיץ' בסיוע לילו להציל את משפחתו, שנחטפת מביתה. סטיץ' גם כיכב בסדרת הטלוויזיה "לילו וסטיץ': הסדרה", ששודרה בערוץ ג'טיקס וכיום משודרת בערוץ דיסני. הבריחה הגדולה של סטיץ' מדיה וקבצים בנושא סטיץ' בוויקישיתוף
דרור נובלמן

דרור נובלמן (נולד ב-10 בפברואר 1977 ברמת גן) הוא תסריטאי ומנחה טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2008. נובלמן נולד ברמת גן, השני מבין שלושה אחים. אחיו הבכור הוא המוזיקאי והיוצר שי נובלמן. גדל בשכונת קריית קריניצי, למד בתיכון בליך ולאחר שירותו הצבאי סיים לימודי תסריטאות באוניברסיטת תל אביב. נובלמן החל את דרכו ככותב בעיתון הסטודנטים "תזה", ולאחר סיום לימודיו כתב במדורי סאטירה במקומון החיפאי "כלבו" ובאתר נענע. החל משנת 2007 כתב טור שבועי לענייני טלוויזיה במגזין "רייטינג", עד לסגירת העיתון בשנת 2011, וכן את מדור הרכילות של המגזין, בו נהג לשלב גם אייטמים על אימו, בילי נובלמן. נובלמן עבד כתסריטאי בטלנובלה "מיכאלה" ששודרה ב-2004, והיה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרות הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ" ו"האלופה". ב-2007 היה עורך התסריט בסדרה "עבודה ערבית" ותסריטאי בסדרה "Red Band", והיה אחד הזוכים בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור התסריט הקומי לשנת 2008. ב-2009 הנחה נובלמן את שעשועון המשימות "סיימון" בערוץ ביפ והשתתף כחבר פאנל קבוע בשתי העונות של התוכנית "מהדורת השבט" בערוץ 10, וכן השתתף כחבר פאנל בתוכנית "טינופת", ששודרה ב-HOT3. נובלמן היה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" שעלתה ב-2010 וזכתה בפרס האקדמיה כ"סדרה הטובה ביותר בז'אנר הילדים והנוער". כן היה התסריטאי הראשי של העונה השנייה של "Red Band" ששודרה ב-2011. נובלמן עבד גם כתסריטאי בתוכנית "המופע של רד ודביר" בערוץ 2, שאחד המגישים בה הוא רד אורבך, סולן להקת "Red Band". ב-2011 כתב את התסריט למופע הפסטיגל. בשנת 2013 שימש נובלמן כיוצר ותסריטאי של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3". נובלמן עבד כתסריטאי בסדרה "מתים לרגע" ששודרה ב-2014. ב-2018 היה נובלמן היוצר־שותף והתסריטאי סדרת הדרמה הקומית "מלכות" ב-HOT3. ב-2021 עלתה לשידור עונתה השנייה של הסדרה. מדיה וקבצים בנושא דרור נובלמן בוויקישיתוף דרור נובלמן, ברשת החברתית פייסבוק דרור נובלמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דרור נובלמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרור נובלמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דנה נפתלי, עכבר העיר אונליין, נובלמן בע"מ: עשור לטלנובלה ששינתה את פני הדרמה היומית, באתר הארץ, 26 במרץ 2015 דרור נובלמן, באמת תלמיד עם התנהגות כמו שלי לא ראוי לחבוש את ספסלי המוסד המהולל בליך רמת גן, באתר www.facebook.com, ‏11 בספטמבר 2014 בתקופה שכתבתי במגזין הטלוויזיה רייטינג (ז״ל) היינו משלבים אייטמים על אמא שלי במדור הרכילות, בעמוד הפייסבוק של דרור נובלמן רותי זוארץ, ‏הרכב מנצח לא מחליפים, באתר גלובס, 6 באפריל 2006 מיכל גלנטי‏, המלכות חוזרות, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2021
ראובן יפת

ראובן יפת (נולד ב-1 בינואר 1935) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים. ראובן יפת נולד בתימן ועלה לישראל עם משפחתו באונייה שיצאה נמל עדן כשהיה בן חצי שנה. במשפחה התגוררה תחילה בשכונת כרם התימנים בתל אביב. עד לסיום שירותו הצבאי לא שיחק כדורגל במסגרת מסודרת, אלא רק בשכונה. כשבועיים לפני סיום השירות שיחק יפת במדי נבחרת פיקוד ההדרכה, לצידו של נחום סטלמך, במסגרת גביע הרמטכ"ל. קבוצתו זכתה בגביע, ויפת היה אחד המצטיינים. לאחר מכן קיבל הצעות ממספר קבוצות, ולבסוף בחר בהפועל פתח תקווה עקב המלצתו של חברו יעקב קרלינסקי, שאימן במחלקת הנוער של הקבוצה. יפת החל לשחק בהפועל פתח תקווה לקראת סיום עונת 1955, בה זכתה באליפות ראשונה בתולדותיה. שנתיים לאחר מכן הוסיפה הקבוצה גם את גביע המדינה לארון תאריה. בין עונת 1958/59 ל-1962/63 זכתה הפועל פתח תקווה בחמש אליפויות רצופות, שיא שלא נשבר עד היום (נכון לשנת 2024). יפת היה אחד השחקנים היציבים בקבוצה באותן שנים - מתוך 110 משחקים שנערכו בעונות האליפות, הוא פתח בהרכב ב-103. רק השוער יעקב ויסוקר שותף ביותר משחקים בפרק זמן זה. בעונת 1964/65 עזב את הפועל פתח תקווה ועבר להפועל נחליאל מהליגה השנייה, שם שימש כמאמן-שחקן. קריירת האימון של יפת הייתה קצרה למדי. לאחר ששימש כמאמן-שחקן בהפועל נחליאל, עבר לאמן את מכבי בת ים. כעבור זמן קצר נאלץ לעזוב בעקבות סכסוך עם הנהלת הקבוצה - הוא הוציא את השחקן המוביל של הקבוצה מההרכב לאחר שעישן תוך כדי משחק, וחברי ההנהלה הודיעו לו כי הצעד לא מקובל עליהם. בעקבות זאת עזב והחליט לפרוש מאימון. בהמשך עבד כטכנאי בחברת טלפונים, תפקיד שקיבל בזמן ששיחק בהפועל פתח תקווה, עד שיצא לפנסיה. יפת גמלאי של בזק. הוא נשוי ואב לשני בנים ומגורר בפתח תקווה. עמוד השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה אשר גולדברג‏, השורד האחרון: האיש שזכה בשש אליפויות ונשאר כדי לספר, באתר וואלה, 10 במאי 2024
דני ניראון

דניאל (דני) ניראון (נולד ב-24 בינואר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל. ניראון נולד בפתח תקווה, התחנך בבית הספר בן-גוריון שבעיר הולדתו. גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. עלה לקבוצה הבוגרת לקראת סיום עונת 1987/1988, כשהיה בן 17. הוא השתלב בהרכב הקבוצה עונה לאחר מכן, ובין עונת 1988/1989 לעונת 1990/1991 השתתף בשלוש סגנויות רצופות שהשיגה הקבוצה. בעונת 1991/1992 היה הכובש המוביל של הקבוצה בליגה, עם שישה שערים. באותה עונה זכתה הפועל פתח תקווה בגביע המדינה, אך ניראון לא השתתף במשחקי חצי הגמר והגמר עקב פציעה. הוא נעדר גם מתחילת עונת 1992/1993 בגין אותה פציעה, אך בסיום העונה סייע לקבוצה במאבקי הירידה עם צמד לרשת מכבי פתח תקווה בדרבי שהסתיים בניצחון 0-5, ועם צמד נוסף לרשת מכבי יפו במסגרת הפלייאוף נגד הירידה לליגה השנייה שנערך באותה עונה. זמן קצר לאחר תחילת עונת 1993/1994 שוחרר מהקבוצה. ניראון, ששיחק כחלוץ והצטיין במשחק הראש שלו, כבש במדי הפועל פתח תקווה 28 שערי ליגה והוסיף עוד שמונה במסגרת גביע המדינה. בהמשך הקריירה שיחק בהפועל באר שבע, הפועל צפרירים חולון, הפועל בת ים, הפועל חיפה, וכמו כן שיחק עונה אחת בקבוצת ווידוברה בדנמרק. ניראון עבד כמאמן במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה ושימש כעוזר מאמן בקבוצה תחת אייל לחמן ואלי מחפוד. בעונת 2009/2010 ניראון מונה למאמן הקבוצה הבוגרת. המינוי לא האריך ימים והוא סיים את דרכו אחרי עשרה מחזורים בלבד לאחר תבוסה להפועל תל אביב בתוצאה 7-1. מי שהחליף באופן זמני את ניראון כמאמן הקבוצה היה עוזרו דאז שביט אלימלך שקיבל על עצמו את התפקיד. ניראון מצידו עבר לאמן את עירוני ג'ת אל-אהלי מליגה א'. בשנת 2011 חזר ניראון למחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. בקיץ 2013 מונה למאמן קבוצת הנוער של הכח עמידר רמת גן. בנובמבר 2013 מונה למאמן קבוצת הבוגרים של הכח עמידר/ר"ג מהליגה הלאומית, אך בתום העונה סיים את תפקידו במועדון. בנו עומר ניראון הוא כדורגלן אף הוא, המשחק בעמדת השוער. דני ניראון, באתר Transfermarkt דני ניראון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן של דני ניראון, מוזיאון הפועל פתח תקווה אשר גולדברג‏, "הבקעתי, אבל אבא כבר לא היה ביציע. לא היה לאן לרוץ", באתר וואלה, 23 בספטמבר 2022 איזי עין דור, דני ניראון מונה למאמן הפועל פ"ת, באתר ynet, 9 ביוני 2009 שי ארצי ולי בוץ, ניראון התפטר מהפועל פ"ת: "לא יכול להתלונן", באתר ynet, 21 בנובמבר 2009 מחאסן נאסר, ‏ניראון מונה למאמן עירוני ג'ת אלאהלי מליגה א', באתר ONE‏, 2 בפברואר 2010 מערכת ONE, ‏דני ניראון מונה למאמן הכח/עמידר ר"ג, באתר ONE‏, 2 בנובמבר 2013
מהיום למחר

"מהיום למחר" הייתה תוכנית חדשות ישראלית ששודרה בערוץ הראשון בשנים 1994–2012. התוכנית הציגה את אירועי חדשות היום מזוויות שונות ובצורה נינוחה. תחילה שודר בתוכנית מבזק חדשות קצר לסיכום אירועי היום (בליווי שפת הסימנים הישראלית למען כבדי השמיעה), לאחר מכן התמקדה התוכנית בנושא או שניים מאירועי היום, שאליהם התלוותה פרשנות של מומחה בתחום. התוכנית, ששודרה בימים ראשון–חמישי, חתמה את שידורי הערוץ הראשון. תחילה שודרה מהשעה 23:00 עד חצות, ובהמשך קוצרה למחצית ושודרה מ-23:30 עד 00:00. את התוכנית ייסדו עמנואל הלפרין ודוד ויצטום. מנחה התוכנית, עוד מיומה הראשון, הוא דוד ויצטום. לעיתים ישבה בכסאו ענת שרן. כמו כן, עד 2003 הגיש את התוכנית גם עמנואל הלפרין, שהפך לסמל תרבותי עקב כך. בשנת 2004 החלה להגיש את התוכנית קרן נויבך. ב-3 במאי 2012 שודרה המהדורה האחרונה של התוכנית. שרי רז, על תרבות, קולנוע ותיאטרון. יואב טוקר, כתב אירועי תרבות מפריז. טבע את המשפט: "כאן יואב טוקר, פריז", עם מבטא צרפתי בעברית. מבט לחדשות "מהיום למחר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמית קוטלר, חכמים בלילה, באתר ynet, 12 באוקטובר 2009 אריאנה מלמד, פרידה מ'מהיום למחר': השפיות לא גרה כאן יותר, באתר ynet, 10 במאי 2012 מערכון של החמישייה הקאמרית: עמנואל הלפרין זועם על יואב טוקר שעדיין לא שב מצרפת, סרטון באתר יוטיוב עמנואל הלפרין יגיש בפעם האחרונה את "מהיום למחר", באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003 אביב הורביץ, אבי רצון משתלח, קרן נויבך מגישה ובוקי נאה מתמודד, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2004 עצומה לרשות השידור: החזירו את התוכנית "מהיום למחר", באתר הארץ, 8 במאי 2012 מירב קריסטל, הקאמבק של עמנואל הלפרין ויואב טוקר, באתר ynet, 2 במאי 2007 נווית זומר, יואב טוקר יככב בקמפיין של רשת טיב טעם, באתר ynet, 16 במרץ 2005