laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מעדניית השדרה השנייה

מעדניית השדרה השנייה (באנגלית: Second Avenue Deli - "סקנד אווניו דלי") היא מעדנייה כשרה שהייתה ממוקמת בעבר בשדרה השנייה של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק. המעדנייה היא המעדנייה הידועה ביותר בעיר ניו יורק, ומדריך המסעדות זאגאט הגדיר אותה כמעדנייה הטובה ביותר בניו יורק. כיום המעדנייה ממוקמת בשדרה השלישית, בפינת רחוב 33. המעדנייה מגישה אוכל יהודי מזרח-אירופאי כגון קניידלך, קניש, געפילטע פיש, וחמין, כמו גם מאכלים המזוהים עם יהודי ארצות הברית, כמו קורנד ביף וגרסה כשרה של כריך רובן. מטבח המסעדה כשר אולם יהודים דתיים אינם אוכלים במסעדה מאחר שהמסעדה פתוחה בשבת. המעדנייה הוקמה בשנת 1954 על ידי אייב ליבאוול (Lebewohl), ניצול שואה. בעת הקמתה היו במעדנייה 14 מושבים בלבד. בשל הצלחתה גדלה המעדנייה במהלך השנים, והגיעה ל-128 מקומות ישיבה. בשנת 1996 נסגרה המעדנייה לזמן קצר בשל הרצחו של ליבאוול ב-4 במרץ במהלך שוד, אולם נפתחה זמן קצר לאחר מכן על ידי בנו, ג'ייק ליבאוול. ב-1 בינואר 2006 נסגרה המעדנייה בשנית, לזמן קצר, בשל עליית מחירי השכירות בשדרה השנייה, ועברה לשדרה השלישית. המעדנייה נפתחה מחדש ב-17 בדצמבר 2007 בניהול ג'רמי ליבאוול, אחיינו של המייסד. בעת שהמעדנייה הייתה ממוקמת בשדרה השנייה, שימשה המעדנייה כאתר הנצחה לתיאטראות היידישאיים שפעלו באזור בראשית המאה, והוצגו בו מוצגים רבים של השחקנית היידית מולי פיקון, תצלומים, דפי תווים ומילות שירים, ובסמוך למעדנייה, על המדרכה, הונצחו בשלטים שמות השחקנים הראשיים של התיאטראות הידישיים. מדיה וקבצים בנושא מעדניית השדרה השנייה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מעדניית השדרה השנייה (באנגלית) מעדניית השדרה השנייה, ברשת החברתית פייסבוק ההיסטוריה של המסעדה כתבה על ההיסטוריה של המסעדה באתר הניו יורק טיימס כתבה על המעדנייה בעיתון הניו יורק פוסט ההיסטוריה של משפחת ליבאוול והמעדנייה הניו יורק טיימס. ההיסטוריה של התיאטרון היידי והשדרה השנייה בעיתון הניו יורק טיימס
ז'אן-בטיסט דה לה סאל

ז'אן-בטיסט דה לה סאל (צרפתית Jean-Baptiste de La Salle; ‏ 30 באפריל 1651 - 7 באפריל 1719) היה כומר, ואיש חינוך הקים תנועה חינוכית בינלאומית לחינוך ילדי העניים - "מכון אחי בתי הספר הנוצריים" או בקיצור "אחי החינוך הנוצרי", "האחים הנוצרים הצרפתים" או "האחים הלסאליים" . הוא איחד את המדיניות החינוכית בצרפת כולה ונודע גם בשל חיבוריו מעוררי ההשראה. לדבריו "הנס הגדול ביותר שניתן לעשות, הוא לגעת בלב התלמיד". דה לה סאל הוכרז לימים כקדוש של הכנסייה הקתולית. דה לה סאל נולד בריימס (Reims) שבצרפת. משפחתו הייתה משפחת משפטנים ואביו רצה שיהפוך למשפטן, אך דה לה סאל ביכר את הכמורה. בגיל 16 מונה לקאנוניק(אנ') של קתדרלת ריימס. לאחר מות הוריו מונה לאחראי על נחלתם, אך המשיך גם בלימודי התאולוגיה. הוא למד בסורבון ובסמינר של כנסיית סן-סולפיס בפריז. הוא מונה לכומר בשנת 1678 ושנתיים אחר כך, בגיל 29, היה דוקטור לתאולוגיה. דה לה סאל מת ברואן. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-בטיסט דה לה סאל בוויקישיתוף ז'אן-בטיסט דה לה סאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'אן-בטיסט דה לה סאל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ברט רוטאן

אלברט לינדר "ברט" רוטאן (באנגלית: Elbert Leander "Burt" Rutan; נולד ב-17 ביוני 1943) הוא מהנדס אווירונאוטיקה אמריקאי, הידוע בשל מקוריותו בתכנון כלי טיס קלים וחזקים, ובחדשנותו בתחום טכנולוגיית החומרים האווירונאוטים. רוטאן נולד ביישוב אסטקדה, סמוך לפורטלנד שבמדינת אורגון בארצות הברית. הוא גדל בקליפורניה ושם החל מילדות להתעניין בעיצוב ובניית מטוסים. בבגרותו למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנית בקליפורניה, ועבד עבור חיל האוויר האמריקני. בהמשך עבד כמנהל בחברת ניסויי טיסה פרטית בקנזס, וב-1974 חזר לקליפורניה והקים חברה משלו, "חברת מטוסים רוטאן". בעבודתו בחברה עיצב אב-טיפוס למספר מטוסים. ב-1982 הקים את חברת "סקיילד קומפוסיטס", ועבר לעסוק גם בעיצוב ובניית רכבי חלל. רוטאן התפרסם בעקבות תכנון מטוס ה"וויאג'ר" (Voyager), אשר שבר שיא עולם בכך שהיה למטוס הראשון שטס מסביב לעולם ללא עצירות או תדלוק. בנוסף תכנן את רכב החלל ספייס שיפ וואן, אשר זכה בפרס על היותו רכב החלל הראשון שהשלים טיסת חלל מאוישת במימון פרטי, בשנת 2004. רוטאן נשוי לאשתו הרביעית, טוניה. מדיה וקבצים בנושא ברט רוטאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברט רוטאן (באנגלית אמריקאית) ברט רוטאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שופט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תפקיד או מקצוע שופט (Judge) – אדם המכריע, בבית המשפט, בסכסוך בין מספר צדדים, או מכריע בתביעה פלילית שהגישה המדינה נגד נאשם שופט (תואר) – מונח בעברית ובשפות שמיות אחרות המתאר אדם הבורר בענייני משפט שופט (ספורט) (Referee, Umpire, Linesman) – במשחקי ספורט, הוא האיש המפקח על התנהלות המשחק לפי הכללים שופט (הוקי קרח) שופט כדורגל שופט (טניס) שופט (קובע) (Adjudicator) – אדם הקובע, לבדו או בצוות, את הזוכים בתחרות או במבחן אישים ידידיה שופט ("חכם ידידיה"; 1908–2005) – הרב הראשי של איראן ומנהיג רוחני של יהדות איראן בתפוצות יעקב שופט (ריכטֶר; 1910–2005) – מסאי ומתרגם יידי-עברי ישראלי; אחיו של אשר שופט אשר שופט (ריכטֶר; 1912–1997) – משורר וסופר איש קיבוץ נגבה; אחיו של יעקב שופט אחר נחל השופט – נחל באזור רמות מנשה שופטים (פירושונים) ריכטר (פירושונים)
הזדהות ארגונית

הזדהות ארגונית (באנגלית: Organizational Identification - OID) היא מונח מתחום ההתנהגות הארגונית ופסיכולוגיה תעשייתית - ארגונית. במהלך השנים הוצעו הגדרות שונות למונח, אשר ברובן מתייחסות לשייכות הפרט לארגון. השייכות יכולה להתבטא בתפיסת העצמי כחלק בלתי נפרד מהארגון; או, כחיבור קוגניטיבי בין ה"אני" לארגון. פראט ( Pratt, 1998) מציע כי הזדהות ארגונית מתרחשת כאשר האמונות של הפרט אודות הארגון אליו הוא משתייך הופכות לחלק מההגדרה העצמית. מהגדרות אלו משתמע כי הפרט לא צריך להיות חלק מהארגון על מנת להזדהות איתו. כמו כן, מתוארות בהגדרות ההשלכות הקוגניטיביות שיוצרת הזדהות ארגונית. כיום, דנים גם על ההשלכות הרגשיות וההתנהגותיות הנובעות מהזדהות זו. פראט מגדיר שני נתיבים להזדהות: האחד, באמצעות ההכרה כי ערכי הארגון דומים לערכי הפרט ("הזדהות" במובן של זיהוי); השני, שינוי ואדפטציות ב"עצמי" כדי להתאים לארגון ולהטמיע את ערכיו ("הזדהות" במובן של הטמעה). כדי להבהיר מהי הזדהות ארגונית חשוב להבחין אותה מתופעות ארגוניות אחרות. ראשית, הפנמה (Internalization) של ערכי הארגון, אשר כמו הזדהות ארגונית, כוללת הטמעה של ערכים ואמונות של הארגון. עם זאת, הטמעה זו נובעת מצרכים ומניעים שונים. הפנמה נובעת מהרצון להיות צודק בעוד הזדהות עם ערכי הארגון במובן ההזדהות הארגונית נובעת ממשיכה לארגון. בנוסף, הפנמה גוררת שינוי מהותי בעצמי משום שהיא מצריכה הטמעה מעמיקה יותר של ערכי הארגון. כמו כן, הגדרתו של פראט באשר לשני הנתיבים המובילים להזדהות, מבחינה בין הזדהות והפנמה כך שההפנמה היא שלב מקדים והכרחי ליצירת הזדהות בנתיב השני המתואר (שינוי ואדפטציה ב"עצמי" על מנת להתאים לארגון). שנית, לעיתים קיימת עמימות בהבחנה בין הזדהות לבין המונח "מחויבות ארגונית" (Organizational Commitment). מחויבות ארגונית, כמו הזדהות, מתארת את הקשר והחיבור לארגון. בניגוד להזדהות, המחויבות הארגונית אינה מסבירה את הקשר באמצעות מונחים מעולם ה"עצמי" (self). מחויבות ארגונית דנה במידת שביעות הרצון של העובד מהארגון ולא בצורה בה העובד רואה עצמו ביחס לארגון ומגדיר עצמו ביחס אליו. כמו כן, מחויבות ארגונית מתייחסת ומדגישה את מידת הקבלה של ערכי הארגון בעוד הזדהות מדגישה את הטמעת ושיתוף הערכים. לבסוף, עמימות קיימת גם בהבחנה בין הזדהות לבין התאמה בין עובד לארגון (Person-Organization Fit). מונח זה מתייחס גם הוא לקשר בין עובד וארגון, אך מנקודת מבט אינסטרומנטלית. כלומר, הקשר נבחן במונחים של עלות–תועלת, יתרונות ורווחים שהאחד מפיק מהשני (הארגון מהעובד, וההפך). מאידך, הזדהות ארגונית בוחנת את הקשר בין העובד לארגון מנקודת מבט של תאוריות זהות. Ashforth B. E., & Mael F. A. (1989). Social Identity Theory and the Organization. Academy of Management Review, 14, 20-39. Cheney G. (1983). On the various and changing meanings of organizational membership: A field study of organizational identification. Communication Monographs, 50, 342-362. Dutton J. E., Dukerich J. M., & Harquail C. V. (1994). Organizational Images and Member Identification. Administrative Science Quarterly, 39, 239-263. Pratt, M.G., (1998). To be or not to be: Central Questions in organizational identification. In Whetten D.A., & Godfrey P.C. (Eds.): Identity in Organizations: Building theory through conversation (pp.171- 207). Thousand Oaks, CA: Sage.
יו אס איירווייז

יו אס איירווייז (באנגלית: US Airways) הייתה חברת תעופה אמריקאית ששכנה בטמפה שבאריזונה (הנמצאת באזור העירוני של פיניקס). US איירווייז הייתה חברת התעופה החמישית בגודלה בארצות הברית, צי המטוסים שלה מנה 338 מטוסים אשר שירתו כ-204 יעדים בצפון אמריקה, מרכז אמריקה, האיים הקאריביים, אירופה וישראל. החברה הפעילה מוקדים מרכזיים בפיניקס, שארלוט, ופילדלפיה, ובפברואר 2005 פתחה מוקד כלל אמריקני בפורט לודרדייל. שאר נמלי התעופה העיקריים איתם עבדה החברה הם פיטסבורג, לה גוארדיה בניו יורק, רייגן-נשיונל בוושינגטון ובוסטון. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, יו אס איירווייז הייתה לראשונה מכמה חברות תעופה אמריקניות גדולות שהודיעו על הליך פירוק, דבר שאילץ אותה לסגור את אחד ממוקדי החברה בבולטימור ולפטר מאות עובדים. ב-2013 יצאה החברה ממצב של פשיטת הרגל. החברה הייתה בעליה של חברת "אמריקה וסט איירליינס". בפברואר 2013 הודיעו יו אס איירוויז וחברת התעופה אמריקן איירליינס, כי שתי החברות תמוזגנה בעסקה שיצרה את חברת התעופה הגדולה בעולם. בעסקה, שנחתמה ברבעון השלישי של שנת 2013, בעלי מניות חברת האם של אמריקן איירליינס; AMR מחזיקים ב-72% ממניות החברה החדשה, ובעלי המניות של יו אס איירוויז מחזיקים ב-28% הנותרים. החברה הממוזגת נושאת את השם אמריקן איירליינס. ב-31 במרץ 2014 הושלם המיזוג בין יו אס איירווייז ואמריקן איירליינס. החברה הפעילה משנת 2009 טיסה יומית מתל אביב לפילדלפיה. לאחר האיחוד עם אמריקן איירליינס בשנת 2014, הטיסות הופעלו במטוסים ששימשו את US איירווייז, תוך שימוש בקוד "אמריקן איירליינס". טיסה 427 של יו אס אייר טיסה 1549 של יו אס איירווייז מדיה וקבצים בנושא יו אס איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יו אס איירווייז (באנגלית) יו אס איירווייז, ברשת החברתית LinkedIn יו אס איירווייז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יו אס איירווייז באתר Airliners.net עכשיו זה רשמי: אמריקן איירליינס ו-US איירווייס יתמזגו, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2013
לוקאס ואן ליידן

לוקאס ואן ליידן (בהולנדית: Lucas van Leyden; סוף מאי-תחילת יוני 1494 – 8 באוגוסט 1533), שהיה קרוי גם לוקאס הוגנס או לוקאס יאקובס היה צייר וחרט הולנדי. ואן ליידן נולד בליידן (פירוש שמו: לוקאס מליידן) והוא היה פעיל בעיקר בעיר זו. ואן ליידן נחשב לאחד ממבטאי סגנון הציור ההולנדי בתקופתו וכאחד החרטים המוצלחים בתולדות האמנות. ואן-ליידן למד את המלאכה מאביו (אך לא קיימות עבודות ידועות של האב) ומקורנליוס אנגלברכטס, אך בעוד ששני אלה התמקדו בציור, הצטיין ואן-ליידן בחריטה. לא ידוע היכן למד חריטה, אך ככל הנראה למד בגיל מוקדם למדי, שכן התחריט המוקדם ביותר הידוע כשלו ("מחמד והנזיר השחוט") הוא מ-1508, כשהוא היה בן 14 בלבד. ב-1514 התקבל ואן ליידן לגילדת הציירים בליידן. קיימות עדויות כי לאחר מכן נדד וביקר בין היתר באנטוורפן (1521), שם עבד בסדנה של אלברכט דירר ולמידלברך (1527), בה פגש את יאן מבוסה. חלק ניכר מתחריטיו אינם מתוארכים, דבר המקשה על ההיסטוריונים לעקוב בצורה ודאית אחר תהליך יצירתם. הציור שנחשב ליצירת המופת שלו הוא "הר האבירים" (1517), עם יותר מ-80 דמויות. אחת ההשפעות הגדולות עליו היה דירר. קארל ואן מאנדר מתאר אותו כאדם שעבד לעיתים מן המיטה, אך בשל כמויות התחריטים שהשאיר בפרק חייו הקצר, נראה כי היה מוכשר למדי. מדיה וקבצים בנושא לוקאס ואן ליידן בוויקישיתוף לוקאס ואן ליידן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוקאס ואן ליידן, באתר Discogs (באנגלית)
דוכסות ברטאן

דוכסות ברטאן (בברטונית: Dugelezh Vreizh; בצרפתית: Duché de Bretagne) הייתה מדינה פאודלית ושבטית שהשתרעה בחצי האי הארמוריקאי ממערב למון סן מישל וצפונית לנאנט, חוץ מרן אך כולל את ואן. היא פחות או יותר חופפת לאזור ברטאן של ימינו ולברטאן ההיסטורית. לאזור זה היסטוריה ארוכה של תרבות עצמאית הנבדלת מן התרבות הצרפתית וכן שפה ייחודית (השפה הברטונית). העובדה שברטאן הפכה לחלק מן האימפריה הקרולינגית הפכה את ההתנהלות בה דומה לזו שבשאר חלקי פרנקיה. עם זאת, פשיטות ויקינגים חוזרות ונשנות ערערו את האמון בשלטון הדוכס, והשליטה בפועל על האזור הייתה חלשה. מדיה וקבצים בנושא דוכסות ברטאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנרוזואיקון

פָּנֶרוֹזוֹאִיקוֹן (מיוונית עתיקה: φανερός (פָנֶרוֹס - נראה לעין) ו-ζῷον (זואון - בעל חיים)) הוא עידן על המציין את הפרק המאוחר בלוח הזמנים הגאולוגי של כדור הארץ. משך עידן-העל כחצי מיליארד שנים, החל מהופעת בעלי חיים נראים לעין ועד ימינו. הפנרוזואיקון מתחלק לשלושה עידנים: לוח הזמנים הגאולוגי יחידת זמן גאולוגית פנרוזואיקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לוח הזמנים הגאולוגי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלעת

דְּלַעַת (שם מדעי: Cucurbita כינוי נוסף: קלבסה/קלוסה) היא סוג צמח ממשפחת הדלועיים. משפחה זו כוללת צמחי גן מוכרים כגון קישוא, מלון, מלפפון ואחרים. "דלעת" הוא גם השם העממי של כמה ממיני סוג זה, ביניהם דלעת הגינה, דלעת גדולה ודלעת השדה. הדלעת שכיחה ביותר בצבעי כתום כאשר היא בשלה. הדלעת פופולרית בבישול, ומשמשת לפיסול ג'ק-או-לנטרן (ראו בהמשך) כחלק מחגיגות ליל כל הקדושים בארצות הברית, אירלנד וסקוטלנד. צמח הדלעת הוא חד-ביתי (כולל הן פרחים זכריים והן פרחים נקביים, וצבעיהם צהובים). זני הדלעת נפוצים בחצי הכדור המערבי ופרי הדלעת הוא ענבה בשרנית גדולה. הדלעת משתנה בצורותיה: לעיתים כדורית, אך לרוב מלבנית מוארכת או ביצתית. קליפתה חלקה וצבעיה משתנים. צבען של הדלעת הכתומות נגרם מתכולה של כמויות גדולות של הצבען הצהוב לוטאין, אלפא קרוטן ובטא קרוטן. הזנים הגדולים שוקלים בדרך כלל בין 18 ל-36 ק"ג. שיא העולם לפרי הכבד ביותר, עומד על 1226 ק"ג לדלעת שגידל חקלאי איטלקי מאזור טוסקנה בשנת 2021. ערך מורחב – דלעת (מאכל) כאשר היא בשלה, הדלעת יכולה להיות מבושלת, אפויה או קלויה, ולשמש לפשטידות, לבדה או בשילוב ירקות אחרים. כאשר היא קטנה וירוקה ניתן לאוכלה כמו קישוא. מאכלי דלועים פופולריים הם מרק דלעת, פשטידת דלעת (הנאכלת ב"חג ההודיה" האמריקאי), ודלעת מעוכה (פירה). שמן מגרעיני־דלעת הוא תוצר אופייני של דלועים באוסטריה. מלבד למאכל, מקובל להשתמש בדלועים בליל כל הקדושים. את הדלעת מרוקנים מתוכנה, ובקליפתה חורצים מעין פנים ובהן עיניים ופה מחייך. בתוך הדלעת מציבים נר דולק. המנהג הזה מבוסס על אגדה קלטית עתיקה אשר הובאה לאמריקה בידי מהגרים אירים. ליל כל הקדושים הנערך ב-31 באוקטובר סימן את סופה של השנה הקלטית העתיקה, ובלילה היו מציבים נרות בתוך כרוב מרוקן, סלק או לפת. אותם היו מניחים על אדן החלון או המרפסת כדי לקבל בברכה רוחות של אבות קדמונים וכדי למנוע את כניסתן של רוחות רעות וכן של נשמה חסרת מנוחה הקרויה "ג'ק הקמצן", ומכאן השם "ג'ק הפָּנָס" (ג'ק-או-לנטרן). בספרות זכתה הדלעת לככב בספרי ילדים אחדים, כגון "הדלעת המופלאה" מאת לגרט הלסינג השוודי, "מרק דלעת" מאת הלן קופר הבריטית וגם בישראל בספר "החתול דלעת משנה את הדעת" מאת יונתן יבין. בארמניה מקובל להכין בחג מולד תבשיל ראפאמה שמבוסס על דלעת. נהוג לקלות גרעיני דלעת, והם נחשבים לחלק מזרעי ה"פיצוחים". גרעיני דלעת קלויים נקראים בלשון עממית "גרעינים לבנים" על שום מראם. גרעיני דלעת מכילים כ-50 אחוז שמן. דלעת הספגטי דלעת ערמונים כיצד להאביק ידנית דלעת דלועים גדולים מדריך סוגי דלועים ומה אפשר להכין מהן, באתר דברים בעלמה, 11 בנובמבר 2013 nrg מעריב, לפני שנהפוך לדלעת: מתכונים להאלווין, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2011 איל לביא, עושה פרצוף: מתכוני דלעת לליל כל הקדושים, באתר ynet, 31 באוקטובר 2012 דלעת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 1226ק"ג 2021 הדלעת הכבדה בעולם באתר שיאי גינס דלעת, באתר ITIS (באנגלית) דלעת, באתר NCBI (באנגלית) דלעת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דלעת, באתר Tropicos (באנגלית) דלעת, באתר GBIF (באנגלית) דלעת, באתר IPNI (באנגלית)
הנרי נוריס ראסל

הנרי נוריס ראסל (באנגלית: Henry Norris Russell, ‏25 באוקטובר 1877 - 18 בפברואר 1957) היה אסטרונום אמריקני, שפיתח ב-1910, יחד עם איינר הרצשפרונג, את דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל. בשנת 1923 פיתח יחד עם פרדריק סונדרס את "צימוד RS" (ידוע גם בשם "צימוד LS"). ראסל נולד בשנת 1877 באויסטר ביי שבניו יורק. הוא למד אסטרונומיה באוניברסיטת פרינסטון, וקיבל את התואר הראשון שלו ב-1897. את תואר הדוקטור קיבל ראסל ב-1899, כתלמידו של צ'ארלס אוגוסטוס יאנג. בין 1903 ל-1905 עבד במצפה קיימברידג' יחד עם ארתור רוברט הינקס, כעוזר מחקר במכון קרנגי. לאחר-מכן חזר ראסל לפרינסטון, שם שימש כמרצה לאסטרונומיה (1905-1908), כמרצה בכיר (1908-1911), כפרופסור (1911-1927), וכפרופסור מחקר (1927-1947). כמו כן, ניהל את מצפה אוניברסיטת פרינסטון בין השנים 1912 ל-1947. הוא נפטר בפרינסטון, בשנת 1957, בגיל 80. בשנת 1927 פרסם ביחד עם ריימונד סמית' דוגאן וג'ון קווינסי סטיוארט ספר לימוד רב-השפעה בן שני כרכים, "Astronomy: A Revision of Young's Manual of Astronomy". הספר הפך לספר הלימוד המקובל במשך כשני עשורים. הכרך הראשון נקרא "The Solar System", והשני - "Astrophysics and Stellar Astronomy". הספר תרם לפופולריות של הרעיון לפיו מאפייני הכוכב (רדיוס, טמפרטורת פני השטח, בהירות נראית ועוד) נקבעים במידה רבה לפי מסת הכוכב והרכבו הכימי. רעיון זה התפרסם כמשפט ווט-ראסל (ווט הגיע לאותה מסקנה באופן עצמאי). מכאן, ולאור העובדה שהרכבו הכימי של כוכב משתנה עם הזמן, נובעת המסקנה לגבי מהלך חייו של כוכב. מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1921) מדליית הנרי דרייפר (1922) פרס לאלנד (1922) מדליית ברוס (1925) מכון פרנקלין, מדליית פרנקלין (1934) משרת הנרי נוריס ראסל של האגודה האסטרונומית האמריקנית מכתש ראסל בירח מכתש במאדים האסטרואיד 1762 ראסל דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל (עם איינר הרצשפרונג) David H. DeVorkin, Henry Norris Russell: Dean of American Astronomers, Princeton University Press, 2000, ISBN 0-691-04918-1. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 118 (1958), pp. 311-312 The Observatory, Vol. 77 (1957), pp. 67-68 Publications of the Astronomical Society of the Pacific, Vol. 69, No. 408 (1957), pp. 223-226 מדיה וקבצים בנושא הנרי נוריס ראסל בוויקישיתוף הנרי נוריס ראסל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה הנרי נוריס ראסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי נוריס ראסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ארווין סקלה

ארווין סקלה (באלבנית: Ervin Skela; נולד ב-17 בנובמבר 1976 בוולורה) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו של סקלה 75 הופעות במדי נבחרת אלבניה. הקריירה המקצוענית שלו בכדורגל החלה במועדון הצמרת האלבני פלמורטרי ולורה ומאוחר יותר בקבוצת אס קיי טירנה. בשנת 1995 עבר לשחק בגרמניה, בקבוצות אוניון ברלין (בין השנים 1995-1998), ארצגבירגה אווה (1998-1999) וקמניצר (1999-2000) לפני שעבר לשחק בוולדהוף מנהיים, שהחמיצה את העלייה לבונדסליגה בעונה שלאחר מכן בנקודה אחת בלבד. הוא עבר לשחק באיינטרכט פרנקפורט (2001-2004), ארמיניה בילפלד (2004-2005) ובקייזרסלאוטרן (2005-2006). אחרי העונה המאכזבת ב-2005-2006 (ירידה לבונדסליגה השנייה), ארווין סקלה שוחרר מחוזהו בקייזרסלאוטרן, והצטרף למועדון האיטלקי אסקולי בהעברה חופשית. הוא חתם באיטליה לעונה אחת וערך את משחק הבכורה שלו באסקולי, ב-9 בספטמבר 2006. למרות זאת, סקלה לא הצליח לפרוץ להרכב הראשון של הקבוצה ושוחרר מיד לאחר תחילת מועד ההעברות של ינואר 2007, עת שחתם באנרגי קוטבוס מגרמניה לשנתיים וחצי. בקוטבוס הציג יכולת טובה ולאחר שנתיים בהן הבקיע 9 שערים עזר את הקבוצה ב-30 ביוני 2009. במשך חודשים רבים חיפש סקלה קבוצה, אך אף אחת מהקבוצות באחת מהליגות הבכירות באירופה לא גילו בו התעניינות ולכן לאחר ארבעה חודשים ללא קבוצה, נאלץ לחתום בטוס קובלנץ, קבוצת תחתית מהבונדסליגה השנייה. אך עזב את הקבוצה בפברואר 2011 לטובת מועדון הכדורגל של ווינדק, גרמניה. לאחר חודש בלבד בקבוצה, במרץ באותה שנה עבר לקבוצת ארקה גדיניה בעיר גדיניה שבפולין שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל. ארווין סקלה זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה בשנת 2000, בה רשם 75 הופעות בהן הבקיע 12 שערים. מדיה וקבצים בנושא ארווין סקלה בוויקישיתוף ארווין סקלה, באתר Transfermarkt ארווין סקלה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ארווין סקלה, באתר Soccerway ארווין סקלה, באתר WorldFootball.net ארווין סקלה, באתר National Football Teams ארווין סקלה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אילהם אלייב

אילהם אלייב, שמו המלא אילהם היידר אוגלו אלייב (באזרית: İlham Heydər oğlu Əliyev; נולד ב-24 בדצמבר 1961) הוא נשיא אזרבייג'ן. אלייב נולד בעיר באקו שבאזרבייג'ן. לאביו חיידר אלייב, ראש הקג"ב באזרבייג'ן ולימים נשיאה. בשנת 1977 התחיל ללמוד במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. אלייב סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1982, ובשנת 1985 סיים דוקטורט בהיסטוריה. בין השנים 1983–1990 הרצה באוניברסיטה בה למד, בתחום יחסים בינלאומיים, ומשנת 1991 עד 1994 הרצה בעוד אוניברסיטאות ברוסיה ובאיסטנבול שבטורקיה. משנת 1999 עד 2001 כיהן כסגן ראש העיר, בשנת 1997 החל לשרת בתפקיד נשיא הוועד האולימפי של אזרבייג'ן. ב-4 באוגוסט 2003 נפטר אביו, נשיא המדינה דאז. ב-15 באוקטובר 2003 נבחר לכהן כנשיא המדינה. ב-15 באוקטובר 2008 נבחר לכהונה שנייה בבחירות שהוחרמו על ידי מפלגות האופוזיציה העיקריות. על פי דו"חות של Human Rights Watch, זכויות האדם באזרבייג'ן נפגעו קשות בתקופת שלטונו, וחלה הידרדרות משמעותית משנת 2012 ואילך. בנאום משנת 2020 קרא אלייב למפלגת האופוזיציה "גיס חמישי", ואמר שצריך "לחסל אותם" ושהם "גרועים מהארמנים". לפחות 120 פעילי אופוזיציה נעצרו בידי כוחות הביטחון, בהם מספר עיתונאים. בפברואר 2017 מינה את אשתו מהריבן לתפקיד סגן הנשיא - תפקיד שנתפר עבורה, ובמסגרתו תחליף מהריבן את בעלה במקרה של נבצרות. אלייב דובר טורקית, אנגלית, צרפתית, אזרית ורוסית. לאלייב בן ושתי בנות. מדיה וקבצים בנושא אילהם אלייב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אילהם אלייב (באזרית, ברוסית ובאנגלית) אילהם אלייב, ברשת החברתית פייסבוק אילהם אלייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אילהם אלייב, ברשת החברתית אינסטגרם בזכות רווחי הנפט וחרם האופוזיציה, נשיא אזרבייג'ן נבחר לכהונה שנייה, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2008 ביוגרפיה רשמית של הנשיא אילייב (באנגלית) רגע לפני האירוויזיון: עימותים ועצורים באזרבייג'ן, באתר ynet, 25 במאי 2012. הכול נשאר במשפחה: שליט אזרבייג'ן מינה את אשתו לסגניתו ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוטנציאל אפקטיבי

במכניקה, פוטנציאל אפקטיבי (או: אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית) מאפשר להעביר בעיה רב ממדית למימד אחד, על ידי שימוש בתכונות שימור של מערכות פיזיקליות, בפרט שימור תנע זוויתי ואנרגיה. הפוטנציאל האפקטיבי מסומן לרוב כ-   U eff {\displaystyle \ U_{\text{eff}}} . יישום אנרגיה פוטנציאלית אפקטיבית מאפשר לפשט את בעיית שני הגופים המתארת תנועה של גופים בחלל כגון לוויינים, כוכבי לכת ואף כוכבים כפולים. השימוש בפוטנציאל אפקטיבי אפשרי כאשר פועל במערכת הפיזיקלית כוח מרכזי וניתן לתאר את התנועה סביב מרכזו באמצעות מערכת קואורדינטות קוטביות. הפוטנציאל האפקטיבי עבור בעיית כוח מרכזי מוגדר כ: U eff ( r ) = L 2 2 m r 2 + V ( r ) {\displaystyle U_{\text{eff}}(r)={\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}+V(r)} כאשר V ( r ) {\displaystyle V(r)} היא האנרגיה פוטנציאלית ה"רגילה" ו- L {\displaystyle L} הוא התנע הזוויתי. על ידי שימוש בפוטנציאל האפקטיבי ניתן לתאר את האנרגיה הכוללת של גוף בשדה מרכזי או בבעיית שני גופים רק כתלות במרחק ביניהם ובנגזרתו; שאר הגדלים בניסוח זה הם קבועי תנועה. הפוטנציאל הכבידתי (על פי תורת הכבידה של ניוטון) נתון בנוסחה: V ( r ) = − G m M r {\displaystyle V(r)=-G{\frac {mM}{r}}} לכן הפוטנציאל האפקטיבי הוא: U eff ( r ) = L 2 2 m r 2 − G m M r   {\displaystyle U_{\text{eff}}(r)={\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}-G{\frac {mM}{r}}\ } צורת כתיבה זו מאפשרת כתיב מקוצר ויעיל עבור האנרגיה כפי שיתואר להלן: האנרגיה של גוף בעל מסה m הנע תחת כוח הכבידה המרכזי הניוטוני (כלומר בהתאם לתורת הכבידה של ניוטון) מנוסחת במערכת הקואורדינטות הקוטביות כך: E = 1 2 m ( r ˙ 2 + r 2 ϕ ˙ 2 ) − G m M r , {\displaystyle E={\frac {1}{2}}m\left({\dot {r}}^{2}+r^{2}{\dot {\phi }}^{2}\right)-{\frac {GmM}{r}},} כאשר: r הוא המרחק בין המסות r ˙ {\displaystyle {\dot {r}}} היא המהירות הרדיאלית (קצב שינוי המרחק בין המסות) ϕ ˙ {\displaystyle {\dot {\phi }}} היא המהירות הזוויתית G הוא קבוע הכבידה E היא האנרגיה הכוללת של הגוף גודל נוסף הנשמר בתנועה בכוח מרכזי הוא התנע הזוויתי המסומן ב-L והמנוסח במערכת הקואורדינטות הקוטביות כך: L = m r 2 ϕ ˙ {\displaystyle L=mr^{2}{\dot {\phi }}} מן התנע הזוויתי ניתן לחלץ את ϕ ˙ {\displaystyle {\dot {\phi }}} ולהציבו באנרגיה, וכך מתקבל: E = m r ˙ 2 2 + L 2 2 m r 2 − G m M r , {\displaystyle E={\frac {m{\dot {r}}^{2}}{2}}+{\frac {L^{2}}{2mr^{2}}}-{\frac {GmM}{r}},} לפי האמור לעיל, את שני האיברים האחרונים אפשר להחליף בפוטנציאל האפקטיבי, ואז הביטוי לאנרגיה במערכת מקבל את הצורה: E = m r ˙ 2 2 + U eff ( r ) {\displaystyle E={\frac {m{\dot {r}}^{2}}{2}}+U_{\text{eff}}(r)} צורת כתיבה זו אינה רק נוחה יותר, אלא גם משקפת נקודת מבט שונה, לפיה המערכת היא כאילו במנוחה, והאנרגיה שלה מורכבת מאנרגיה קינטית (של המהירות הרדיאלית בלבד) + האנרגיה הפוטנציאלית האפקטיבית, שהיא סכום של האנרגיה הפוטנציאלית "האמיתית" והחלק של האנרגיה הקינטית שנובע מן המהירות הזוויתית. מערכת ייחוס כוח מדומה