laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איתן כהן (תסריטאי)

איתן כהן (באנגלית: Etan Cohen; נולד ב-14 במרץ 1974) הוא במאי קולנוע ותסריטאי אמריקאי-ישראלי. כהן נולד בישראל וגדל ביישוב אפרת. בהמשך עברה משפחתו לארצות הברית והוא גדל בעיירה שרון במסצ'וסטס. סיים תואר בקולג' הרווארד שבאוניברסיטת הרווארד. התסריטים הראשונים שלו שהופקו לסרט, היו עבור סדרת האנימציה של מייק ג'אדג', "ביוויס ובאטהד", בשנים 1995–1997. בסוף שנות ה-90 כתב גם עבור סדרת האנימציה "Recess" וקומדיית המצבים "It's Like, You Know...". הוא המשיך לכתוב עבור פרויקטים של ג'אג', בהם הסדרה "המלך היל" (2001-2005), והסרט "אידיוקרטיה: הטמטום שולט". לאחר מכן כתב פרק עבור סדרת האנימציה הפופולרית "אבא אמריקאי" (2006). ב-2008 כתב לצד בן סטילר וג'סטין ת'רו את התסריט לסרט הפעולה הקומי "רעם טרופי". באותה שנה כתב גם את התסריט לסרט "מדגסקר 2". ב-2012 היה שותף לכתיבת התסריט ל"גברים בשחור 3". בשנת 2015 ביים את סרטו הראשון "נראה אותך אסיר". בשנת 2018 כתב וביים את הסרט הקומי "הולמס & ווטסון". באפריל 2022 יצא סרט "לא רעים בכלל" בו היה שותף לכתיבה. כיום עובד על תסריט לסרט הקומי "Brothers" לצד מייקון בלייר; בו ישחקו ג'וש ברולין וגלן קלוז. איתן כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איתן כהן, באתר AllMovie (באנגלית) איתן כהן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) איתן כהן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
משוררי מלחמת העולם הראשונה

בימי מלחמת העולם הראשונה ובשנים שלאחריה התבלטו משוררים רבים, רובם גברים שהשתתפו בקרבות, שהוציאו מתחת ידם שירה אנטי מלחמתית נוקבת. יש מהם שנפלו במהלך הקרבות ולא ראו בסיומה של המלחמה. לאלה מצטרפים שירים של מי שלא היה חייל בשל גילו. יש להבדיל בין יצירות אלה ובין שירי הזמר שנוצרו באותה מלחמה. מתוך ראיה היסטורית תופעה זו הייתה אופיינית רק למלחמת העולם הראשונה ולא חזרה על עצמה באותו היקף ובאותה עוצמה במלחמת העולם השנייה. עם קבוצת משוררים זו נמנים: סיגפריד ששון וילפרד אוון רוברט גרייבס רופרט ברוק איזק רוזנברג ג'והן מק'קרי איבור גורני אחדים מן השירים הפכו לנכסי צאן ברזל של השירה האנגלית ובהם "החייל" של רופרט ברוק, "המנון לנעורים האבודים" לווילפרד אואן, בשדות פלנדריה של ג'והן מק'קרי. אחדים מן המשוררים מונצחים בפינת המשוררים בכנסיית וסטמינסטר בלונדון. שיריהם של משוררים אלה ואחרים הביאו ליצירת אנתולוגיות שירה רבות. C. Ward, World War One British Poets, Brooke, Owen, Sassoon, Rosenberg and Others, Dover Publications, Mineola, 1997. שירת מלחמה, דף שער בספרייה הלאומית
בית דנשט

בית דנשט (מרומנית: Dănești) היה אחד משני הענפים היריבים של שושלת בית בסאראב שנציגים שלה היו שליטים של נסיכות ולאכיה. הענף השני היה בית דרקולשט (Drăculeşti). שני ענפי משפחה אלה נמצאו בתחרות מתמדת בעד כתר ולאכיה החל משלהי המאה ה-14 ועד סוף המאה ה-15, כשמשפחת דנשט נותרה ללא צאצאים ישירים ממין זכר, מקומם של הדנשט נלקח על ידי משפחה אחרת מאולטניה - הקראיובשט. השושלת של בסאראב התפצלה לשני ענפים בשנת 1386. הווייבוד של ולאכיה, דן הראשון, נפטר בלחימה נגד איוון שישמן, קיסר בולגריה ויורשו היה צעיר מדי מכדי לתפוס את מקומו, השלטון עבר לאחיו הצעיר, מירצ'ה הזקן. מירצ'ה שלט במשך 32 שנים (1386-1418), וחיזק את יסודות ולאכיה, אך במותו, ההתערבות בענייני ולאכיה בידי ממלכת הונגריה והאימפריה העות'מאנית, גרמה במידה רבה לקרע בין צאצאיו של דן הראשון, דנשט, לצאצאיו של מירצ'ה, דרקולשט. בני בית דנשט שעלו על כס המלכות בוולאכיה היו: בית בסאראב בית דרקולשט שליטי ולאכיה
אלווירה לינדו

אלווירה לינדו (בספרדית: Elvira Lindo; ‏ 23 בינואר 1962), קדיס היא עיתונאית וסופרת ספרדייה. בגיל 12 הגיעה עם הוריה למדריד אחרי שהמשפחה התגוררה בכמה מקומות בספרד קודם לכן. במדריד חייתה את רוב חייה הבוגרים. היא התחילה בלימודי עיתונאות באוניברסיטת קומפולטנס (Compultense) אך לא סיימה אותם משום שהתחילה ב-1981 לעבוד בטלוויזיה וברדיו כקריינית, שחקנית ותסריטאית. הרומן הראשון שלה היה מבוסס על גיבורים דמיוניים של תסכית ברדיו, הילד ממדריד מנוליטו גפוטס (Manolito Gafotas) שנעשה קלסיקה של ספרות ילדים ספרדית. יצאו שישה ספרים בסדרה על מנוליטו. בנוסף לכך היו שני סרטים על פי הסדרה שיצאו ב-1999 ו-2004 וכן סדרת טלוויזיה. לינדו כתבה גם רומנים למבוגרים וכן מחזות. הרומן הראשון שלה "השכונה האחרת" (El otro barrio) יצא ב-1998 ויצא גם כסרט בבימויו של סלבדור גרסיה רואיס. ב-1996 התחילה לעבוד בקולנוע. היא כתבה את התסריט לסרט "הלילה הראשון בחיי" (La primera noche de mi vida). היא שיתפה פעולה עם הבמאי מיגל אלבדלחו (Miguel Albadalejo) על עיבוד לקולנוע של מנוליטו גפוטס. היא גם עיבדה את ספרו של בעלה אנטוניו מוניוס מולינה, "ירח מלא" (Plenilunio) לקולנוע. מאז שבעלה התמנה למנהל מכון סרוונטס בניו יורק חיה לינדו בניו יורק. היא כותבת, לעיתים קרובות, לעיתון הספרדי אל פאיס. כמו כן היא כותבת ככתבת עצמאית עבור כתבי עת ועיתונים אחרים. ב-1998 קיבלה לינדו את הפרס הארצי לספרות ילדים ונוער (Premio Nacional de Literatura Infantil y Juvenil) על ספרה Los trapos sucios de Manolito Gafotas. ב-2005 את פרס הספרייה הקטנה (Biblioteca Breve) על הרומן שלה למבוגרים "מילה אחת שלך" (Una palabra tuya). מילה אחת שלך. מספרדית - דלי רום. תל אביב:אחוזת בית, 2011. Serie Manolito Gafotas 1994: Manolito Gafotas 1995: Pobre Manolito 1996: ¡Cómo molo!: (otra de Manolito Gafotas) 1997: Los trapos sucios de Manolito Gafotas 1998: Manolito on the road 1999: Yo y el Imbécil 2001: Manolito tiene un secreto 1996: Olivia y la carta a los Reyes Magos 1997: La abuela de Olivia se ha perdido 1997: Olivia no quiere bañarse 1997: Olivia no quiere ir al colegio 1997: Olivia no sabe perder 1997: Olivia y el fantasma 1997: Olivia tiene cosas que hacer 1999: Charanga y pandereta 2000: Bolinga 2000: Amigos del alma 2001: Fue una gran dibujante 1998: El otro barrio 2002: Algo más inesperado que la muerte 2005: Una palabra tuya 2010: Lo que me queda por vivir 1996: La ley de la selva 2004: La sorpresa del roscón 1998: Manolito Gafotas 1998: La primera noche de mi vida 2000: Ataque verbal 2000: Plenilunio 2000: El cielo abierto 2008: Una palabra tuya 2010: Lo que me queda por vivir מדיה וקבצים בנושא אלווירה לינדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלווירה לינדו אלווירה לינדו, ברשת החברתית פייסבוק אלווירה לינדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יותם שווימר, "מילה אחת שלך": סיפור מסובך, באתר ynet, 17 באוקטובר 2011 http://www.elviralindo.com/biografia.html
ירי סלקטיבי

שיטת ירי סלקטיבי היא כל טקטיקת לוחמה בכלי ירי, המאפשרת ללוחם לזהות במהירות את המטרות בהן הוא חייב לירות, כאשר הן מפוזרות בין מטרות רבות שבהן אסור לו לירות. טקטיקות אלה משמשות בעיקר ללוחמה במחבלים המסתתרים בתוך קהל חף מפשע ובחוטפים האוחזים בבני ערובה. ירי סלקטיבי אינו חלק ממקצועו של הרובאי בחיל הרגלים. טקטיקות אלו נלמדות בידי כוחות משטרה ובידי יחידות צבא שיעודן הוא לעימותים עם כוחות גרילה או לפעולה בעורף האויב. הטקטיקה המקובלת כיום - זיהוי אמצעי וכוונה. דהיינו ירי בכל אדם שמקיים את שלושת התנאים הבאים: אינו מוכר ללוחם כעמית, נושא נשק ומפגין בבירור כוונה להשתמש בנשק לרעה. דוגמה: כן יורים בזר שמניף סכין וצועק "אני אהרוג אותך", אך לא יורים בזר הנושא סכין בחגורתו ועומד חסר מעש. טקטיקות פשוטות יותר, כמו ירי רק אל עבר מי שנושא נשק או רק לעבר מי שרץ לכיוון הלוחם, התגלו כבעייתיות. בן ערובה עשוי לרוץ אל עבר הלוחם כדי שזה יציל אותו ואדם שנושא חפץ המזוהה כנשק (סכין קצבים או מצלמת וידאו גדולה) עשוי להתגלות כאדם תמים. באימוני ירי, עשויים להשתמש גם בטקטיקות מופשטות, כמו ירי רק לעבר מטרות הממוספרות במספר זוגי.
יוסף אל סיבאי

יוסף אל סיבאעי (בערבית: يوسف السباعي; 10 ביוני 1917, קהיר – 18 בפברואר 1978, ניקוסיה) היה סופר ועיתונאי ושר מצרי. בשנת 1933 החל לפרסם לראשונה במגזין אל-מג'לה. הוא סיים הכשרה באקדמיה הצבאית בשנת 1937 והצטרף לצבא המצרי, שם שירת במספר תפקידים ולימד באקדמיה הצבאית. בשנת 1952 סיים את שירותו הצבאי, כשהוא בתפקיד מנהל המוזיאון הצבאי. בשנת 1959 מונה למזכיר הכללי לעניין אמנות בארגון General of the Afro- Asian Writers Union. בשנת 1973 מונה לשר התרבות במצרים. בשנת 1976 נבחר לעמוד בראש הוועד המנהל של אל-אהראם. אל סיבאי אשר היה מקרוב לנשיא אנואר סאדאת נחשב לאחד מהתומכים בתהליך השלום עם ישראל. ב-18 בפברואר 1978, נרצח בבית המלון הילטון בניקוסיה, שם השתתף בוועידה בנושא שלום, על ידי מחבלים פלסטינים. אודות יוסף אל סיבאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסף אל סיבאי, באתר Discogs (באנגלית)
ביארנה סטרוסטרופ

ביארנה סטרוסטרופ (בדנית: Bjarne Stroustrup; נולד באורהוס שבדנמרק ב-30 בדצמבר 1950) הוא מדען מחשב דני, הידוע בעיקר כמפתחה של שפת התכנות הנפוצה C++‎. סטרוסטרופ משמש פרופסור באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. סטרוסטרופ החל לעצב את שפת C++‎ ב-1979 (שאז נקראה "C עם מחלקות"), ובמילותיו: invented C++, wrote its early definitions, and produced its first implementation... chose and formulated the design criteria for C++, designed all its major facilities, and was responsible for the processing of extension proposals in the C++ standards committee. בנוסף, כתב סטרוסטרופ את ספר הסטנדרטים של C++‎:‏ The C++ Programming Language, בארבע גרסאות. בריאיון ל-Big Think, אמר סטרוסטרופ כי כשפיתח את שפת ה-C++‎ הרגיש כי קודמתה, שפת התכנות C מיושנת מדי. כמו כן אמר שלדעתו השפות צריכות להתמזג לשפה אחת אולטימטיבית ואידיאלית. סטרוסטרופ הוא בעל תואר מוסמך אוניברסיטה במתמטיקה ובמדעי המחשב מאוניברסיטת אורהוס ו-.‏Ph.D (תואר שלישי) מאוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה, שם היה תלמיד בקולג' צ'רצ'יל. הוא היה ראש מחלקת התכנות במעבדות בל, מפתיחתה עד לסוף שנת 2002. ב-2004 התמנה לחבר באקדמיה הלאומית להנדסה. בנוסף, הוא חבר מן המניין בארגונים ACM וב-IEEE. כיום הוא פרופ' למדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה. 1992 - פרס ACM על שם גרייס הופר 2004 - פרס IEEE של חברת המחשבים העולמית בקטגוריית יזם המחשבים לשנת 2004 2005 - פרס ויליאם פרוקטר להישגים מדעיים 2008 - אות ההצטיינות של דוקטור בוב 2017 - מדליית פאראדיי 2018 - פרס IEEE של חברת המחשבים העולמית בקטגוריית חלוץ המחשבים 2018 - פרס צ'ארלס סטארק דרייפר Programming: Principles and Practice Using C++ - מאת ביארנה סטרוסטרופ, אידסון-ויזלי פרופשנל, 29 בדצמבר 2008; ISBN 0-321-54372-6 The C++ Programming Language - מאת ביארנה סטרוסטרופ, הוצ' אידסון-ויזלי, 15 בפברואר 2000; ISBN 0-201-70073-5 The Design and Evolution of C++ - מאת ביארנה סטרוסטרופ, הוצ' אידסון-ויזלי, 29 במרץ 1994 The Annotated C++ Reference Manual - מאת ביארנה סטרוסטרופ ומרגרט אליס, הוצ' אידסון-ויזלי, 1 בינואר 1990; ISBN 0-201-51459-1 מדיה וקבצים בנושא ביארנה סטרוסטרופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביארנה סטרוסטרופ ביארנה סטרוסטרופ, ברשת החברתית Goodreads ביארנה סטרוסטרופ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ביארנה סטרוסטרופ, באתר dblp ביארנה סטרוסטרופ, באתר גוגל סקולר ביארנה סטרוסטרופ, באתר IEEE דפו של ביארנה סטרוסטרופ (אורכב 14.04.2012 בארכיון Wayback Machine) באתר אוניברסיטת טקסס A&M רשימת הראיונות עם ביארנה סטרוסטרופ קובץ שמע: כיצד לבטא את השם Bjarne Stroustrup
אבא דמן יפו

אַבָּא דְּמִן יָפוֹ, הידוע גם בתור אַדָּא דְּמִן יָפוֹ, היה אמורא ארצישראלי בדור השלישי, אשר חי ביפו. נודע בעיקר בשל ההוראה שלו לקרוא את כל שמות בני המן בנשימה אחת בזמן קריאת מגילת אסתר בפורים. בתלמוד הירושלמי מוזכר בנו רבי חייא, ובמדרש נאמר שהיה נכדו. הרב אהרן הימן, "ר' אדא דמן יפו", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט הרב יהודה אדרי, "ר' אַדָּא דְּמִן יָפוֹ", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 41, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) חיים יוסף דוד אזולאי. ספר ברכי יוסף: אורח חיים, עמוד 468 תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ז, עמוד ב' תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן, פרק ג', הלכה ז' בראשית רבה, פרשה ל"ח, פסקה י"ג, באתר "דעת" ערך זה הוא קצרמר בנושא אמוראים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוינגר

האם התכוונתם ל... לוינגר (Levinger) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. השם הוא גרסה גרמנית לשם לוי. משה לוינגר (2015-1935) - אבי היישוב היהודי בחברון לאחר 1967 יעקב לוינגר – הוגה דעות ישראלי יעקב לוינגר (מהנדס) (2020-1932) – חוקר הלוח העברי מלאכי לוינגר – ראש מועצת קריית ארבע, בנו של משה לוינגר אוריאל לוינגר – רופא ישראלי ישראל מאיר לוינגר – רב, וטרינר וזואולוג ישראלי
סרני

האם התכוונתם ל... אמיליו סרני – אינטלקטואל יהודי-איטלקי, מפקד פרטיזנים באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה ובכיר במפלגה הקומוניסטית האיטלקית אנצו סרני – סופר, פעיל ציוני ובין צנחני היישוב עדה סרני – ממקימי גבעת ברנר, מראשי המוסד לעלייה ב' באיטליה וכלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה; אשתו של אנצו סרני עדה פיינברג-סירני חברת כנסת לשעבר מטעם המערך; אחייניתו של אנצו סרני סארני – עיר באוקראינה על שמו של אנצו סרני נקראו: אנצו סרני (ספינת מעפילים) ספינת מעפילים שהגיעה לחופי ארץ ישראל מאיטליה בינואר 1946 נצר סרני קיבוץ הממוקם בין נס ציונה ורחובות לבאר יעקב, בתחומי המועצה האזורית גזר סרן
יחידת מיקוח

יחידת מיקוח היא מונח משפטי מתחום דיני העבודה הנוגע לכריתתם של הסכמים קיבוציים ומגדיר את קבוצת העובדים אליה נוגעים סכסוך עבודה, משא ומתן והסכמים קיבוציים במקרה נתון. חוק הסכמים קיבוציים מגדיר את מעמדו של ארגון עובדים כארגון יציג של קבוצת עובדים מסוימת, המהווה תנאי לכשירותו לנהל משא ומתן ולחתום על הסכם קיבוצי שיחול על אותה קבוצת עובדים. על פי הקבוע בחוק, על הארגון להיות זה שמספר החברים בו מקרב קבוצת העובדים הרלוונטית, הנקראת יחידת מיקוח הוא הגדול ביותר ועולה על שליש ממספר העובדים. בעוד שהחוק משאיר מרווח לפרשנות הגדרתה של יחידת המיקוח וביטוי זה אף אינו מוזכר בשמו בלשון החוק, הפסיקה של בית הדין הארצי לעבודה קובעת כללים לקביעתה של יחידת המיקוח במגוון מקרים המצטברים, באופן כללי, לסדר הבא: "כלל ההסכמה": מספר רב של פסיקות בבית הדין הארצי לעבודה מבססות את כלל ההסכמה בין המעסיק לקבוצת עובדים או ארגונם היציג ככלל עליון לקביעת יחידת המיקוח. ניתן להבין מחוק הסכמים קיבוציים כפשוטו כי במקרה בו הושגה הסכמה ונחתם הסכם בין הצדדים כאמור, הוא מקים יחידת מיקוח מכוח ההסכמה. "מפעל אחד - יחידת מיקוח אחת": פסקי דין שנויים במחלוקת של בית הדין הארצי לעבודה, ובראשם פסק דין טייסי אל על ופסק דין אקרשטיין מגדירים את ברירת המחדל ליחידת המיקוח ככל ה"מפעל", כלומר - על הארגון לייצג את כלל העובדים במקום עבודה נתון. הביקורת על כלל זה שקבעה הפסיקה היא כי הדבר יקשה מאוד על התארגנות עובדים לראשונה במקומות עבודה לא מאורגנים. "אינטרס מיוחד": הפסיקה קבעה מספר קריטריונים לאישור יחידת מיקוח שונה מכלל העובדים אצל אותו מעסיק, כאשר ביסודם של הקריטריונים עומד העיקרון של אינטרס כלכלי מיוחד של אותם העובדים, אשר בגינו הם זקוקים לייצוג נפרד וספציפי ביחסי העבודה. אינטרס מיוחד יכול לנבוע מסדרי עבודה ייחודיים, תנאי עבודה ומיקום פיזי שונה משאר עובדי המעסיק וכדומה. חוק הסכמים קיבוציים באתר משרד הכלכלה שי ניב, ‏כמה אנשים הם 'ועד עובדים'?, באתר גלובס, 27 בינואר 2010 טייסי אל על לא יפרדו מנציגות העובדים הכללית גלובס פסק דין עס"ק 23/10 אקרשטיין תעשיות נגד כוח לעובדים
ארשת

האם התכוונתם ל... ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי – כתב עת ביבליוגרפי שיצא לאור בין השנים תשי"ט–תשמ"א (1958–1980) בהוצאת מוסד הרב קוק ארשת (מגזין מקוון) – מגזין מקוון שפעל בשנים 1999–2000, מהראשונים שהוקמו ופרסמו תכנים בשפה העברית הבעת פנים – מערוצי התקשורת הלא-מילולית האנושית ארשת: ספר שנה של אגוד סופרים דתיים – מאסף שיצא לאור בשנת תש"ג (1943) בהוצאת מוסד הרב קוק ארשת: קובץ מוקדש לענייני תפילה ובית הכנסת – קובץ שיוצא לאור החל משנת תש"ו, בהוצאת המחלקה להסברה דתית במשרד הדתות
מייק לאראבי

מייקל דני "מייק" לאראבי (באנגלית: Michael Denny "Mike" Larrabee‏; 2 בדצמבר 1933 – 22 באפריל 2003) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) ושיאן עולם בריצת 400 מטר. לאראבי נולד בהוליווד, לוס אנג'לס, קליפורניה, אך גדל בונטורה, קליפורניה. בעקבות כישרונו והישגיו באתלטיקה הוא זכה במלגת לימודים ולמד גאולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה. בעקבות סדרה של פציעות נמנע ממנו להשתתף במשחקים האולימפיים שנערכו במלבורן 1956 וברומא 1960. בשנת 1957 דורג לאראבי במקום השני בעולם בריצת 400 מטר. באליפות איגוד האתלטים החובבים שנערכה בשנת 1964 זכה לאראבי בפעם היחידה בקריירה שלו בתואר שיאן עולם בריצת 400 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-12 בספטמבר אותה שנה הוא השווה את השיא העולמי בריצה זו (44.9 שניות). באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לאראבי בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.15 שניות, לפני ונדל מוטלי מטרינידד וטובגו (45.24 שניות) ואנדז'יי בדנייסקי מפולין (45.64 שניות) ובריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם אולן קאסל, יוליס ויליאמס והנרי קאר, בשיא עולם חדש של 3:00.7 דקות, לפני בריטניה (3:01.6 דקות) וטרינידד וטובגו (3:01.7 דקות). לאחר המשחקים האולימפיים עבד לאראבי כמורה למתמטיקה וסוכן בחברת אדידס. הוא המשיך בפעילות גופנית בטניס, בצלילה, בסקי, בטרקים ובטיפוס הרים. בשנת 2001 אובחן כחולה בסרטן הלבלב ובשנת 2003 הכריעה אותו מחלתו בביתו שבסנטה מריה, קליפורניה. בדצמבר 2003 זכה לאראבי להיכלל בהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית. ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1964) ריצת 200 מטר: 21.0 שניות (1959) ריצת 400 מטר: 44.9 שניות (1964) מדיה וקבצים בנושא מייק לאראבי בוויקישיתוף מייק לאראבי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מייק לאראבי, באתר olympedia.org מייק לאראבי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מייק לאראבי, באתר Track and Field (גברים) סרטון על מייק לאראבי, מהיכל התהילה באתלטיקה של ארצות הברית ביוטיוב (באנגלית) מייק לאראבי, באתר USA Track & Field (באנגלית)
איטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איטון קולג' – בית ספר תיכון יוקרתי באנגליה שנוסד ב-1440 על ידי הנרי השישי. אשטון איטון – אתלט אמריקאי, שיאן העולם בקרב עשר ובקרב שבע ברנדו איטון – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי מארק איטון – כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסנטר בליגת ה-NBA.
עונות השנה (צ'ייקובסקי)

עונות השנה או חודשי השנה (37b ;op.37a בגרסה הצרפתית) הם אוסף של 12 יצירות לפסנתר על 12 חודשי השנה לפסנתר מאת המלחין הרוסי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. כל חלק הוא על חודש אחר בשנה. היצירות נשמעות גם לעיתים בעיבוד לתזמורת. צ'ייקובסקי החל את העבודה על עונות השנה זמן קצר לאחר שסיים את הקונצ'רטו מס' 1 לפסנתר שלו ובזמן שהלחין את הבלט אגם הברבורים. ב-1875, עורך מגזין המוזיקה של סנט פטרבורג ה"נובוליסט", ניקולאי מטבייביץ' ברנארד, הזמין מצ'ייקובסקי 12 יצירות קצרות לפסנתר; אחת לכל חודש בשנה. ברנארד גם נתן מעצמו שמות לכל יצירה. צ'ייקובסקי הסכים וקיבל את ההזמנה וגיליון דצמבר 1875 של המגזין המוזיקלי, הובטח לקוראים לפרסם כל חודש יצירה אחת של אותו חודש בכל שנת 1876. החלקים ינואר ופברואר נכתבו בסוף 1875 נשלחו לברנארד בדצמבר על-מנת לקבל משוב אם היצירות מתאימות או לא - אם לא הוא ישכתב אותם כפי שירצה ברנארד. מרץ, אפריל ומאי נכתבו, לפי הערכות, בנפרד. כל שאר 7 החלקים נכתבו ביחד באותו זמן ובאותו עותק, ויש הערות הטוענות שבין 22 באפריל ל-27 במאי. צ'ייקובסקי לא הקדיש מאמץ רציני מיכולתיו המוזיקליות לכתיבת היצירות והם היו רק בתור משלימי הכנסה. הוא כתב אותם לא מתוך רצון פנימי מיוחד כמו עם שאר יצירותיו - אך למרות זאת זכו לפרסום רב ונחשבות היום ליצירות מופת מיוחדות ומלודיות. 1. ינואר - ליד האח 2. פברואר - קרנבל 3. מרץ - שיר העפרוני 4. אפריל - שלגית 5. מאי - לילות מוארי כוכבים 6. יוני - ברקרולה 7. יולי - שיר הקוצר 8. אוגוסט - קציר/אסיף 9. ספטמבר - הציד 10. אוקטובר - שיר סתיו 11. נובמבר - טרויקה 12. דצמבר - חג המולד ארבע העונות של ויואלדי מדיה וקבצים בנושא עונות השנה בוויקישיתוף The Seasons באתר פרויקט ספריית התווים הבין-לאומי (באנגלית)
מיכניה הרע

מיכניה הרע (ברומנית: Mihnea cel Rău), המכונה בפי היסטוריונים רומנים מהמאה ה-19 גם מיכניה הראשון, (נולד בערך ב 1460–12 במרץ 1510) היה וויווד (שליט) של ולאכיה בין השנים 1508–1509. מיכניה היה בנו של ולאד המשפד המכונה גם "דרקוליה", ושל אחת מנשותיו - אולי אילונה סילאגי או אנסטסיה מריה הולשאנסקה. מיכניה, עלה לשלטון לאחר שהחליף את בן דודו ראדו הגדול. במהלך שלטונו הקצר, בשנת 1509 הוא שלט לצד בנו מירצ'ה שכונה מאוחר יותר "מירצ'ה השלישי" או מירצ'ה מילוש. מכיוון שהשניא עצמו בקרב הבויארים, הודח מהר בסיוע עות'מאני. נמלט לטרנסילבניה, שם הוא נרצח כעבור שנה במדרגות הכנסייה הרומית- קתולית של סיביו, כיום הקתדרלה האוונגלית, ונקבר בתוך הכנסייה. לאחר מות אביו, שאף מיכניה לקחת את מקומו . הוא ארגן מספר פשיטות בעזרת הבויארים שתמכו באביו ושהיו להוטים לתמוך גם בו. בשנת 1508, מיכניה הצליח לבסוף להשיג את השלטון בוולאכיה, אבל זה לא לקח זמן רב עד שרוב האצילים הבחין כי השליט החדש אינו מספק את סחורה: מיכניה, כמו אביו, היה שאפתן, חלם על שחרור הבלקן הנוצרי מעול השליטה העות'מאנית המוסלמית. לא הצליח להתגבר על השחיתות שפשה במדינה. וגורלו היה דומה לזה של אביו. מסמכים היסטוריים מראים שמיכניה היה נשוי בחייו לשתי נשים. אשתו הראשונה, סמרנדה, נפטרה לפני 1485. אשתו השנייה, ווֹייקה, שהתאלמנה במותו של מיכניה, גידלה את שני בניהם, מירצ'ה (לימים "מירצ'ה השלישי"), מילוש, ואת בתם רוקסנדרה. היא המשיכה להתגורר בסיביו בטרנסילבניה השכנה. ידוע כי מיכניה העדיף את בנו הצעיר מירצ'ה השלישי דראקול, ששמו על שם של סבא רבא שלו מירצ'ה הזקן. מיכניה כונה "cel Rău" שמשמעותו "הרע" או "הרשע" על ידי אויביו ממשפחת קראיובשט. אחד האויבים הקולניים ביותר של מיכניה היה נזיר בשם גבריל פרוטול (Gavril Protul) שהיה אב המנזר והיסטוריון של תקופת זמן זו. הוא תיאר את מעשיו של מיכניה כדלקמן: ”ברגע שמיכניה החל לשלוט מייד פשט הזאב את עור הכבש ואטם את אוזניו כמו נחש צפע או בסיליסק, ודרך קשתו ושילח חצים, ואת חרבו הרים, ובפצעיהם בידו שיחק, לקח את כל הבויארים הגדולים והנבחרים בשבי, הטיל עליהם עינויים באכזריות, החרים את רכושם , ואפילו שכב עם נשותיהם ועם בנותיהם בנוכחותם. לעיתים חתך את האף והשפתיים לכמה מהם, את אחרים הוא תלה, ואחרים הטביע, בעוד שהוא הגדיל את רכושו והתרומם כמו הארז עד לשמיים ומילא את מבוקשו ככל שחפץ” מיכניה דיכא את אויביו בשיטות הטרור של אביו, אם כי לא הספיק להגיע לאותם הממדים . לאחר שנמלט מוולאכיה בשנת 1510 הוא עדיין נרדף על ידי בני קראיובשט, בסופו של דבר מצא אות מותו בכנסייה הקתולית בסיביו שבה השתתף במיסה. בעודו עוזב, הוא נדקר בידי מתנקש שכיר ממוצא סרבי ששמו דימיטריה לאקסיץ'. מיכניה קבור בכנסייה זו ,ש בינתיים הפכה לקתדרלה האוונגלית של סיביו. בית דרקולשט ולאד המשפד ולאכיה מדיה וקבצים בנושא מיכניה הרע בוויקישיתוף
צ'יזיק

האם התכוונתם ל... איתמר צ'יזיק – מנכ"ל מועדון הכדורגל מכבי חיפה אפרים צ'יזיק – איש ההגנה, נפל בפרעות תרפ"ט ברוך צ'יזיק – חוקר ומפתח מפעלי חקלאות בארץ ישראל, אחיו של אפרים חנה צ'יזיק – חלוצה ואגרונומית, אחותו של אפרים יצחק חרפי – מחלוצי התעופה וההגנה בארץ ישראל, אחיו של אפרים שמוליק צ'יזיק – פזמונאי, מלחין וזמר ישראלי, בנו של יצחק מילכה צ'יזיק – מעצבת ישראלית שרה צ'יזיק – אחת הלוחמות בהגנת תל חי, אחותו של אפרים צ'יזיק (לונדון) – שכונה במערב לונדון
כל השירים

כָּל הַשִּׁירִים הוא כותר של לקט שירי נעמי שמר שראה אור בשנת 1967 בהוצאת "לולב" והופץ על ידי הוצאת ידיעות אחרונות. הגרפיקה שלו נערכה על ידי רחל שפירא, והתווים שורטטו על ידי יצחק מלימבקר. הכותר נכלל ברשימה של כ-70 כותרים ויצירות שנועדו ללימודי חובה בבתי הספר היסודיים על פי הודעת משרד החינוך בקיץ 2011. הכותר כולל ארבעים ושניים שירים של שמר; שמונה מהם ראו אור לפני כן בלקטי שירים קודמים. כולם הולחנו. הנושאים העיקרים בלקט השירים הם יחסים בין בני אדם (שמר ציינה בשיחה עם עופר גביש כי השיר "ולס להגנת הצומח" נכתב על הטרדת נשים צעירות ), משפחה ואהבה זוגית, נופי ארץ ישראל וההיסטוריה של עם ישראל. להלן השירים אשר הובאו בסדר נתינתם בלקט. ראו: באתר משרד החינוך. http://www.gavisho.com/?p=59
בת'אני המילטון

בת'אני מיילני המילטון (באנגלית: Bethany Meilani Hamilton; נולדה ב-8 בפברואר 1990) היא גולשת גלים מקצועית אמריקאית. המילטון נולדה בהוואי ב-8 בפברואר 1990 וגדלה בהוואי ובגיל 8 השתתפה לראשונה בתחרות גלישה. היא פרצה לציבור אחרי שאיבדה את זרועה השמאלית בהתקפת כריש טיגריסי, ב-31 באוקטובר 2003, כשהייתה בת 13. המילטון השתקמה במהירות, וכבר בינואר 2004, כחודשיים אחרי המקרה המצער, חזרה להתחרות. ב-2007 הפכה למקצוענית. המילטון כתבה על קורות החיים שלה בספר האוטוביוגרפי Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board, שיצא לציבור בשנת 2004. סיפורה של המילטון הפך להשראה להרבה מאוד אנשים, והיא התחילה להופיע בעיתונות ובטלוויזיה. היא ובני משפחתה הקימו את ארגון הצדקה Friends of מטרתו לסייע לאנשים שעברו תקיפות כרישים ולאנשים שגפיהם שהיו בתאונות. ב-2011 ביים שון מקנמרה (אנ') את סרט הקולנוע "גולשת בנשמה" (אנ') שעוסק בסיפורה של המילטון. הסרט מבוסס על ספרה ועל ראיונות איתה ועם בני משפחתה. המילטון עצמה הציעה את אנה-סופיה רוב לתפקיד הראשי, ומופיעה בסרט בקטעי הגלישה. בת'אני השתתפה יחד עם בן זוגה בעונה ה-25 של "המירוץ למיליון", ואפילו הגיעה לגמר וניצחה מקום שלישי. לה ולבעלה אדם יש שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא בת'אני המילטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בת'אני המילטון (באנגלית) בת'אני המילטון, ברשת החברתית פייסבוק בת'אני המילטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בת'אני המילטון, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט של ארגון הצדקה Friends of Bethany גלישה: הנערה חזרה לים אחרי שכריש קטע זרועה, באתר ynet, 14 בינואר 2004 אלכסנדרה לוקש, איבדה יד במתקפת כריש וחזרה לגלים. צפו, באתר ynet, 15 במרץ 2015 אהוד מקסימוב, מקור ראשון, לא מרימה ידיים: הסיפור המופלא של בת'אני מיילני, באתר nrg‏, 22 במאי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.