laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטינה וי

כריסטינה דניאל ולנצואלה (באנגלית: Cristina Danielle Valenzuela), הידועה בשם הבמה כריסטינה וי (באנגלית: Cristina Vee;‏ נולדה ב-11 ביולי 1987, לוס אנג'לס) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל תפקידה כמדבבת במספר סרטי הנפשה ובמשחקי מחשב. כריסטינה נולדה בלוס אנג'לס וגדלה בנורווק. היא ציינה שיש לה שורשים של יוצאי מקסיקו, לבנון ואינדיאנים. בצעירותה רצתה לעבוד בתחום הנפשה, אך בהמשך החליטה לעסוק בדיבוב. בשנת 2007 היא סיימה תואר אקדמי בתחום התיאטרון. העבודה המשמעותית הראשונה שלה הייתה בסדרה Rozen Maiden. בשנת 2008 כריסטינה וי דיבבה תפקיד ראשי ב Aika R-16: Virgin Mission וב The Familiar of Zero. בשנת 2012 היא הייתה מנהלת קול של פרויקט משחק מחשב וסדרת רשת Skullgirls. הפרויקט היה מועמד לקבלת פרס אנני. היא דובבה במספר סדרות וסרטי אנימה המבוססים על מאנגות רבי מכר. החל משנת 2014 היא דיבבה בסדרה "סיילור מון". בשנת 2015 כריסטינה וי דיבבה את דמותה של מרינט דופן צ'אנג (החיפושית) בסדרה "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג". בשנת 2016 היא דיבבה ב"האנטר האנטר". בשנת 2017 היא דיבבה ב"אשמה!". בשנת 2023 דיבבה בסרט "המופלאה: הרפתקאות ליידי באג וחתול שחור", את דמותה של מרינט. בנוסף להשתתפותה בסדרות הנפשה, כריסטינה וי נתנה את קולה במספר משחקי מחשב כמו League of Legends ורבים נוספים. היא הייתה מנחה במספר תוכניות של IGN. מדיה וקבצים בנושא כריסטינה וי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטינה וי (באנגלית) כריסטינה וי, ברשת החברתית פייסבוק כריסטינה וי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטינה וי, ברשת החברתית אינסטגרם כריסטינה וי, ברשת החברתית LinkedIn כריסטינה וי, סרטונים בערוץ היוטיוב כריסטינה וי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטינה וי, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטינה וי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריסטינה וי, באתר Metacritic (באנגלית) כריסטינה וי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כריסטינה וי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) כריסטינה וי, באתר ספוטיפיי כריסטינה וי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) כריסטינה וי, באתר Last.fm (באנגלית) כריסטינה וי, באתר MusicBrainz (באנגלית) כריסטינה וי, באתר דיזר כריסטינה וי, באתר Yandex.Music (ברוסית) כריסטינה וי, באתר Discogs (באנגלית) כריסטינה וי, באתר Genius כריסטינה וי, באתר טיידל (באנגלית) כריסטינה וי, באתר אמזון מיוזיק
כובע מלא גשם

כובע מלא גשם (באנגלית: A Hatful of Rain) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1957 בשחור-לבן, בבימויו של פרד זינמן, עם דון מארי, אווה מארי סיינט, אנתוני פרנציוזה ולויד נולן בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי מייקל גאצו ואלפרד הייז והוא מבוסס על המחזה "כובע מלא גשם" של מייקל גאצו שהועלה בברודוויי ב-1955. המחזה הועלה מספר פעמים בישראל בתיאטרון בית צבי. זה היה אחד הסרטים הראשונים שטיפל בבעיית הסמים והראה את ההשפעה הקשה שלהם על המשתמש. זאת דרמה משפחתית נוקבת ומרגשת שבמרכזה שקרים, סמים וכסף. אנתוני פרנציוזה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה. אווה מארי סיינט הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. פרד זינמן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לבימוי הטוב ביותר. ג'וני פופ (דון מארי) גר עם אשתו סיליה (אווה מארי סיינט) ואחיו פולו (אנתוני פרנציוזה) בדירה של דיור ציבורי בניו יורק ליד גשר ברוקלין. ג'וני נלחם במלחמת קוריאה שם נפצע קשה וניצל כשהוא מתחבא במערה. הוא אושפז ובתקופה זו החל לקבל מורפין נגד כאבים ונהפך לנרקומן. הוא מסתיר זאת מאשתו ורק אחיו פולו יודע מזה ועוזר לו לרכוש את מנות הסם. האב (לויד נולן) מגיע מפלורידה. הוא נפגש עם פולו שעובד כמאבטח בבר ומבקש ממנו את 2500 הדולרים שהבטיח לתת לו כדי לפתוח בר בפאלם ביץ'. פולו אומר שהכסף לא נמצא אצלו. האב מתרגז ומטיח בפני פולו האשמות שהוא בטלן ולא יוצלח ואילו אחיו ג'וני מסודר יותר, נשוי ואשתו בהריון מתקדם. פולו לא מגלה לו שהכסף בוזבז לקניית מורפין לג'וני. שלושה סוחרי סמים מאיימים על ג'וני שחייב להם 500 דולר - "אמא" (הנרי סילבה), צ'וצ' (ג'רלד אולולין) ואפלס (ויליאם היקי). "אמא" נותן לג'וני אקדח כדי שישדוד בעזרתו כסף מאנשים. ג'וני הולך כל הלילה אך לא מסוגל לעשות זאת. סיליה נמצאת על סף שבירה ומתכננת להיפרד מג'וני. פולו מנסה להתקרב אליה אבל ברגע האחרון הם נרתעים. פולו מוכר את מכוניתו כדי לשלם לסוחרי הסמים ולהציל את אחיו. האב מגיע וכולם יושבים לאכול והוא מספר סיפור מילדותו של ג'וני שנאמר לו שאם יעבוד את האדמה כיסיו יתמלאו בכסף. הוא עובד בגשם אבל כסף לא נכנס לכיסים. האב קורא לו וג'וני חובש כובע מלא מי גשם. זה מה שהוא הרוויח בעבודתו (מכאן שם המחזה). ג'וני נמצא ב"קריז" ואז הוא מגלה לאביו ולאשתו כי הוא מכור לסמים. האב נדהם ומאשים את פולו שלא הודיע לו ושעזר לג'וני לצרוך סמים. סיליה משנה את דעתה. כעת היא מבינה את המצב ומחליטה לתמוך בבעלה ולעזור לו. היא מתקשרת למשטרה שייקחו את ג'וני למוסד לגמילה מסמים. "כובע מלא גשם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כובע מלא גשם", באתר AllMovie (באנגלית) "כובע מלא גשם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כובע מלא גשם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסצנה הסופית של כובע מלא גשם, באתר יוטיוב כובע מלא גשם, באתר TCM כובע מלא גשם בבית צבי, באתר קפה דה מרקר.
סטנוב

סטנוב (באוקראינית: Сатанів, סטניב; ברוסית: Сатанов; בפולנית: Satanów; ביידיש: סטאנאוו) היא עיירה במחוז משנה חמלניצקי (אנ') באובלסט חמלניצקי שבאוקראינה. בעבר התקיימה בעיירה אחת הקהילות החשובות ביהדות גליציה. העיירה השתייכה עד יולי 2020 למחוז המשנה הורודוק (אנ') שבאובלסט חמלניצקי, אולם מחוז-משנה זה בוטל ואוחד לתוך מחוז-המשנה חמלניצקי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בסטנוב התקיימה מראשית המאה ה-16 קהילה יהודית גדולה וחשובה, הקהילה הותקפה במתקפות חוזרות של הטטרים ומאוחר יותר של קוזאקים ובית הכנסת הגדול (אנ') שלה נבנה כמבצר כדי לאפשר הגנה מהירה על יהודי העיירה במקרה של מתקפה. בית כנסת זה ששוקם בעשור השני של המאה ה-21 הוקם כבר ב-1514 והוא נחשב לעתיק שבבתי הכנסת באוקראינה. במאה ה-18 הייתה סטנוב הקהילה החשובה ביותר בפודוליה, ככזו התנהל בה ב-1756 משפט נגד הפרנקיסטים. עד 1862 הוגבל היישוב היהודי במקום בשל קרבתו לגבול האוסטרי. הגבלה זו בוטלה. ב-1919 היו יהודי העיירה נתונים שוב לפוגרומים שביצעו לאומנים אוקראינים. ב-1942 חוסל היישוב היהודי בסטנוב בעת שואת יהודי אוקראינה. ב-2020 אותרו שני מרתפים שבהם הושארו מאות מיהודי העיירה למוות בחנק, הגופות הועברו לקבורה ובמקום מתוכנן פארק לזכר הקרבנות חלק מרבניה של סטנוב ידועים בשמם: רבי ליבא אב"ד סטנוב - מחותנו של מהר"ם מלובלין רבי אברהם חיים שור (נפטר ה'שצ"ב) - מחבר צאן קדשים ותורת חיים, בהמשך כיהן כאב"ד בלז רבי יצחק כהנא - בנו של רבי משה מרדכי הכהן מברזאן ולבוב רבי שלמה שפירא (נפטר ה'ת"ח) - בנו של רבי נתן שפירא מחבר "מגלה עמוקות" רבי משה (אוירבך) אב"ד סטנוב (אחרי ה'תל"ז) - בנו של רבי יוסף משה אב"ד קרקוב ואביו של ר' נתן גאלגטר-אוירבך שהיה ראש הקהל בסטנוב רבי משה אב"ד סטנוב (סביבות ה'תק"ן) - בנו של רבי נפתלי הירץ אב"ד דובנה רבי אלכסנדר סנדר מרגליות (נפטר ה'תקס"ב) רבי מרדכי מרגליות (חי בסביבות ה'תקפ"א) מן הקהילה היהודית בסטנוב יצאו אישים רבים, שניים מהם מוכרים על שמה: מנדל לפין - המכונה גם ר' מנדל סטנוב יצחק סטנוב - סופר עברי, מן הפעילים בדור המאספים של תנועת ההשכלה בברלין מדיה וקבצים בנושא סטנוב בוויקישיתוף סטניב באתר KehilaLinks של JewishGen (באנגלית) סטנוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) "סטנוב", באתר השטעטל הווירטואלי Remains of 286 Jewish Holocaust victims uncovered in 2 basements in Ukraine‏, 27 ביולי 2020, באתר סוכנות הידיעות JTA. (באנגלית) אזכורים: שו"ת מהר"ם סימן כד; שו"ת משאת בנימין סימן ז. עליו ראו: מאיר וונדר, אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג, פריט 682.
הונאה משמחת

הונאה משמחת או הטעיה בת מזל (באיטלקית: L'inganno felice) היא אופרה בת מערכה אחת מאת ג'ואקינו רוסיני. דוניצטי כתב אופרה בשם דומה, "הטעיה משמחת", כעשר שנים מאוחר יותר. הלברית של "הונאה משמחת" נכתבה על ידי ג'וזפה פופה (Giuseppe Foppa). הצגת הבכורה של האופרה נערכה ב-8 בינואר 1812 בתיאטרון סאן מואיזה (Teatro San Moisè) בוונציה שכבר אינו קיים היום. אורמונדו השפל מאוהב באיזבלה הנשואה באושר לנסיך ברטרנדו. כשהאישה מסרבת להצעתו של אורמונדו, הגבר מתחיל להפיץ עליה שמועות מרושעות ומשלם לגבר בשם באטונה כדי שישיט את איזבלה בסירה לים וישאיר אותה שם. עם זאת, כורה מקומי, טאראבוטו, מציל את איזבלה, אותה הוא מסתיר כאחייניתו בשם "ניסה" במשך עשר שנים. העלילה נפתחת עשר שנים מאוחר יותר כאשר ברטרנדו מבקר במכרות. איזבלה, שעדיין מאוהבת בבעלה, חושפת את זהותה האמיתית לטאראבוטו, שמבטיח לעזור לה. הנסיך מגיע למקום עם אורמונדו ובאטונה וגם הוא עדיין אוהב את אשתו שנעלמה, אף על פי שהאמין לשמועות שהיא בגדה בו. באטונה רואה את "ניסה" ומבין שהיא בעצם איזבלה בתחפושת. הוא מתכנן עם אורמונדו לחטוף את האישה באותו הלילה, אבל טאראבוטו מצותת לשיחתם. שני הנבלים נחשפים בטרם מצליחים לחטוף את איזבלה, שסיפורה האמיתי מתגלה כשהיא מראה את בגדי הנסיכה שלה ואת תמונת הנסיך שהיא שמרה איתה כל הזמן. ברטרנדו ואיזבלה מוצאים זה את זה שוב. אוברטורה Cosa dite - דואט טאראבוטו ואיזבלה Qual tenero diletto - האריה של ברטרנדו Una voce m'ha colpito - האריה של באטונה Quel sembiante, quello sguardo - טריו של ברטרנדו, טאראבוטו ואיזבלה Tu mi conosci - אריה של אורמונדו Và taluno mormorando - דואט של באטונה וטאראבוטו Al più dolce e caro oggetto - אריה של איזבלה Tacita notte amica - פינלה (באטונה, איזבלה, טאראבוטו, ברטרנדו ואורמונדו) Holden, Amanda (ed.) (2001), The New Penguin Opera Guide, New York: Penguin Putnam. ISBN 0-14-029312-4 Osborne, Charles (1994), The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti, and Bellini, Portland, Oregon: Amadeus Press. ISBN 0-931340-71-3 Osborne, Richard (1992), L'inganno felice in The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie, London. ISBN 0-333-73432-7 Booklet notes accompanying the Minkowski recording מדיה וקבצים בנושא הונאה משמחת בוויקישיתוף Recordings of L'inganno felice on operadis-opera-discography.org.uk
הטעיה משמחת

הטעיה משמחת או הטעיה בת מזל (באיטלקית: Il fortunato inganno) היא אופרה בת שתי מערכות מאת גאטנו דוניצטי (אופרה בופה). רוסיני כתב אופרה בשם דומה, "הונאה משמחת", כעשר שנים מוקדם יותר. הלברית של "הטעיה משמחת" נכתבה על ידי אנדריאה לאונה טוטולה (Andrea Leone Tottola) על בסיס יצירה לא מזוהה. הצגת הבכורה נערכה ב-3 בספטמבר 1823 בתיאטרון נואובו (Teatro Nuovo) בנאפולי. דוניצטי הלחין את האופרה בקיץ 1823, בתקופה שהאופרה שלו "אלפרדו הגדול" (Alfredo il grande), על אלפרד הגדול מלך הסקסונים, הייתה בחזרות בתיאטרון סן קרלו (Teatro di San Carlo) בנאפולי. האופרה "הטעיה משמחת" נכשלה, ושרדה רק שלוש הופעות. היא לא נראתה שוב במשך שנים רבות. האופרה הוקמה לתחייה בשנת 1998 על ידי פסטיבל דלה ואלה ד'איטריה (Festival della Valle d'Itria). לטאנציו לטרוגלי מנהל להקה נודדת של זמרים ושחקנים עם אשתו אאורליה. תלמידתו של לטאנציו ואחת הזמרות האהובות עליו היא אאוגניה הצעירה, אחייניתה של אאורליה. אאורליה מרמה את קולונל פרנצ'סקטי מספר פעמים, כדי לשנות את דעתו לגבי צוות התיאטרון ועבודת התיאטרון בכלל ולהסכים לחתונתם של אדוארדו (האחיין של הגנרל) ואאוגניה. הפעולה של אאורליה מצליחה בסופו של דבר, והיא מצליחה לשכנע את הגנרל בהציגה את עצמה כרוזנת. 0-521-27663-2 Ashbrook, William. Donizetti and His Operas. Cambridge University Press (1982). מדיה וקבצים בנושא הטעיה משמחת בוויקישיתוף הלברית באיטלקית Il fortunato inganno: Scores at the International Music Score Library Project
סו-וון

סו-וון (בקוריאנית: 서원) היו מוסדות החינוך הנפוצים ביותר בקוריאה במהלך אמצע עד סוף שושלת ג'וסון. הם היו מוסדות פרטיים, ושילבו את הפונקציות של מקדש קונפוציאני ומכינה. במונחים חינוכיים עסקו הסו-וון בעיקר בהכנת תלמידים לבחינות בשירות המדינה. ברוב המקרים, סו-וון שירת רק תלמידים ממעמד היאנגבאן האריסטוקרטי. ב-6 ביולי 2019, הכיר ארגון אונסק"ו במקבץ של תשעה סו-וון השוכנים בקוריאה הדרומית כאתר מורשת עולמית בשם "סו-וון, אקדמיות נאו-קונפוציאניות קוריאניות". מוסדות הסו-וון הופיעו לראשונה בקוריאה בתחילת שושלת ג'וסון. הם עוצבו לפי אקדמיות סיניות פרטיות מוקדמות ללימודים קלאסיים (אנ') הקרויים בסינית שׁוּיְוֵּ'אן (书院, בפין-יין: shūyuàn). מקורן במאה ה-8 תחת שושלת טאנג ומאוחר יותר הן פורקו תחת שושלת יואן כדי להפוך למכינות לבחינות הקיסריות בשליטה ממשלתית. אף על פי שהשנה המדויקת של כניסת הסו-וון לקוריאה אינה ידועה בוודאות, בשנת 1418 העניק המלך סג'ונג פרסים לשני חוקרים על עבודתם בהקמת סו-וון בקימג'ה (אנ') וקוואנגג'ו. הסו-וון הראשון שקיבל אמנה מלכותית היה סוֹסוּ סו-וון בפונגי (אנ'), בניהולו של יי הוואנג (אנ'), שקיבל לוח הכרה מהמלך מייאונגג'ונג (אנ') ב-1550. הסו-וון שימשו לתרגול וביצוע של טקסים קונפוציאניים ולעיתים קרובות כמקום לחוקרים השייכים לאסכולה או פלג מסוים. מוסדות סו-וון רבים הוקמו על ידי משכילים בולטים, או על ידי קבוצות מקומיות של משפחות יאנגבאן. לדוגמה, ג'ו סה-בונג הקים ב-1534 את הסוֹסוּ סו-וון, שהמשיך לפעול זמן רב לאחר מותו. חלקם נבנו על ידי קבוצת המשכילים המכונים סארים (אנ') שפרשו לכפרים בעקבות הטיהורים של המשכילים במאה ה-16 ושימשו להם כבסיסים פוליטיים. בשיא פעלו בקוריאה כ-600 סו-וון. רובם נסגרו על ידי צו של יורש העצר היונגסון דאוונגון (אנ') בשנים האחרונות הסוערות של המאה ה-19. הוא אסר על בנייה בלתי מורשית של סו-וון ב-1864, וביטל את מעמד הפטור ממס שממנו נהנו ב-1868; לבסוף, ב-1871, הוא הורה לסגור הכל מלבד קומץ. היאנגבאן זעמו על הצעדים הללו, וצעדים אלו היו בין הסיבות לכך שדאוונגון הודח מהשלטון ב-1873; עם זאת, הסו-וון נשארו סגורים עוד לפני הקמתם של מוסדות חינוך ציבוריים מודרניים. הסו-וון נוצרו כדי לספק חינוך המעניק חשיבות רבה יותר לאצילות הנפש, בניגוד לצד התועלתני מדי של בתי הספר הקהילתיים של אותה תקופה, שמטרתם בעצם הייתה להתכונן לבחינות המנהליות. המטרה הייתה להשיג את אידיאל הטוב והיושרה של חוקרים קונפוציאנים. לשם כך, הלמידה עוברת דרך משמעת עצמית, הקפדה בלימוד וחיפוש אחר שיפור עצמי (ג'אנגסו). זו שאלה של קריאת הקלאסיקות הסיניות, בפרט את ארבעת הספרים (תורת הגדול, דרך האמצע וקיומה, המאמרות של קונפוציוס ושל מנציוס), ולהשתתף בוויכוחים (קנגהאק) וכן לקיים טקסים בהוקרה לחכמים הקדמונים. חשיבות רבה ניתנת גם לזמני הרפיה (יוסיק) שאמורים לאפשר להם לטעון מצברים בין לימודים, אך גם להתבונן בטבע כדי לאפשר להם להבין טוב יותר את חוקיו כמו גם את חוקי הממלכה. למעשה, הם הכינו בעיקר את ילדי האצולה של יאנגבאן לבחינות המלכותיות (קוואגו) כדי שיוכלו לקבל תפקיד במנהל. הסו-וון גם שימש כספרייה של הכפר וגם פרסם ספרים ומדריכים. מדיה וקבצים בנושא סו-וון בוויקישיתוף Seowon, Neo-Confucian Academies of Korea - UNESCO World Heritage Site, סרטון באתר יוטיוב Seowon, Korean Neo-Confucian Academies – UNESCO "Seven more cultural sites added to UNESCO's World Heritage List". UNESCO. 6 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Seowon, Korean Neo-Confucian Academies". UNESCO World Heritage Centre.
בס טרומן

אליזבת וירג'יניה וואלאס טרומן (באנגלית: Elizabeth Virginia Wallace Truman‏; 13 בפברואר 1885 – 18 באוקטובר 1982), המכונה בשם בס טרומן (Bess Truman) הייתה אשת נשיא ארצות הברית הארי טרומן והגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1945–1953. אליזבת וירג'יניה נולדה למרגרט "מדג'" גייטס (Margaret ("Madge") Gates) ודייוויד ואלאס (David Wallace) ב-13 בפברואר 1885, באינדפנדנס שבמדינת מיזורי. מצעירותה כונתה "בסי". הארי טרומן, שמשפחתו עברה לאותה עיר בשנת 1890 הכיר אותה החל מכיתה ה' בבית הספר היסודי, עת שניהם למדו יחד עד סיום לימודיהם בבית הספר התיכון. לאחר שסיימה את בית הספר התיכוני, למדה בס בבית הספר לנימוסים לנערות של הגברת בארסטו בקנזס סיטי שבמיזורי. לאחר מות אביה בשנת 1903 שבה בס לאינדפנדנס לבית אימה. בשל מלחמת העולם הראשונה החליטו בס והארי להתחתן, והם התארסו בטרם יצא טרומן לצרפת בשנת 1918. בני הזוג נישאו ב-28 ביוני 1919, והתגוררו בבית אמה של בס, שם נולדה בשנת 1924 ילדתם היחידה מרגרט טרומן, לאחר מספר הפלות של בס. עם כניסת טרומן לפוליטיקה, נהגה בס לנסוע עם בעלה ברחבי ארצות הברית, ונכחה בכל העצרות הציבוריות בהן השתתף. לאחר בחירתו לסנאט בשנת 1934 עברה המשפחה לוושינגטון. טרומן נבחר לסגן נשיא בשנת 1944 ועם מותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-12 באפריל 1945 הפך טרומן לנשיא, ובס לגברת הראשונה. בס לא אהבה את חוסר הפרטיות שבחיים בבית הלבן. אף שהיא מילאה את תפקדיה כמארחת רשמית בבית הלבן, היא השתתפה בכנסים ובאירועים ההכרחיים בלבד. בשל העובדה שהבית הלבן נבנה מחדש במהלך כהונתו השנייה של טרומן, התגוררו בני הזוג בבלייר האוס, ובס צמצמה למינימום הכרחי את מספר האירועים החברתיים בהם השתתפה, והשתדלה להתרחק מהחברה הגבוהה של וושינגטון. התנהלותה של בס הייתה שונה מאוד מהתנהלותה של קודמתה - אלינור רוזוולט. בניגוד לאלינור רוזוולט, בס קיימה מסיבת עיתונאים אחת בכל כהונת בעלה, ובה ענתה לשאלות שהוצגו לה מראש בכתב, כאשר התשובות הוכנו אף הן מראש ובס קראה מן הכתב. למרבית השאלות ענתה "אין תגובה". כאשר נשאלה מה היא שואפת לעשות בעתיד ענתה "לשוב לאינדפנדנס". ואכן, לאחר תום כהונתו של טרומן שבו בני הזוג לאינדפנדנס, ולאחר מות בעלה בשנת 1972 בס המשיכה להתגורר בעיר הרחק מעיני העיתונות והציבור, אולם הסכימה להיות יו"ר של כבוד לוועדה לבחירה מחדש של הסנטור הדמוקרטי תומאס איגלטון. בס נפטרה בשנת 1982 ונקברה לצד בעלה, בחצר ספריית הארי ס. טרומן. בס הייתה בת 97 במותה - המבוגרת מבין כל הגברות הראשונות של ארצות הברית, ולמעשה - בגיל מבוגר אף מכל נשיאי ארצות הברית. Robert H. Ferrell (ed.), Dear Bess: the Letters from Harry to Bess Truman, 1910-1959, W.W. Norton, 1983 (הספר בקטלוג ULI) Margaret Truman, Bess W. Truman, Macmillan, 1986 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא בס טרומן בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הבית הלבן. ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות בס טרומן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בס טרומן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Gettysburg Times - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com Matthew Algeo, Harry Truman's excellent adventure : the true story of a great American road trip, Chicago : Chicago Review Press, 2009, ISBN 978-1-55652-777-7
אוסיאס אאושניט

אוסיאס אאושניט (בלועזית Osias Ausschnitt ולעיתים נכתב גם Auschnitt, Auschnit או Aușnit;‏ 17 באוגוסט 1852 - 24 ביוני 1926) היה תעשיין יהודי, שפעל ברומניה. הוא היה אביו של מקס אאושניט. אאושניט נולד בברודי, באימפריה האוסטרו-הונגרית, כבנם של מוזס וגולדה אאושניט. הוא הגיע בגיל צעיר, ב-1870, לגאלאץ וכעבור חמש שנים, ב-1875, פתח במקום חנות מוצרי מתכת. אושניט התקדם וב-1890 היה לו מחסן של מכונות חקלאיות וב-1903 פתח שלוחה בלונדון. אושניט נשא לאישה את קלרה ולזוג נולדו שלוש בנות ובן. אושניט יצר חברה, O. Ausschnit & Co, שהשתתפה בתערוכה הכללית של רומניה לרגל 40 שנות המלוכה של קרול הראשון, מלך רומניה. החברה של אושניט זכתה בדיפלומת כבוד ומדליית זהב והייתה לספקית של בית המלוכה. Casa Osias Auschnitt (ברומנית) (Re)confiscarea Uzinelor Titan-Nadrag-Calan - II (ברומנית) Osias Ausschnitt Contribuţia evreilor la modernizarea economică a României (ברומנית)
טולנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טולנה – עיירה בהונגריה (12,184 תושבים) טולנה (מחוז) – מחוז בהונגריה (238,400 תושבים) טולנה (עש) – סוג של עש ממשפחת העשים עיירה באוקראינה (16,388 תושבים) שכונתה ביידיש טאלנה או טאלנא. טולנה, צפון דקוטה – כפר בארצות הברית (202 תושבים)
ארסן (עכביש)

ארסן המכונה גם ששן, עכביש חום או עכביש כינור, עקב הדפוס שעל גבו (שם מדעי: Loxosceles) הוא סוג של עכבישאים ממשפחת הארסניים המכיל כמה מהמינים הקטלניים ביותר של עכבישים כיום. הסוג כולל 163 מינים שתפוצתם גלובלית. הארסן הוא עכביש טווה קורים באורך 7 עד 12 מ"מ לכל היותר והוא בעל שש עיניים (במקום שמונה כמו לשאר העכבישים) וגפי פה ארוכות בעלות ארס עוצמתי הגורם לתופעה לוקסוסקליזם (אנ') הגורם לנמק, נקרוזה וקריסת איברים עקב מחסור בחמצן. הכשת הארסן היא מהנפוצות והגרועות שבהכשות העכבישים ויכולה להרוג עקב סיבוכים ונזקים לאיברים חשובים כמו הלב והכליות. אורך חייו של הארסן הוא שנה או שנתיים. העכביש טווה יריעות קורי משי חזקות שבהם הוא תופס טרף והורג אותו בארסו. השימוש להגנה הוא משני ולרוב הוא יתחבא מהאדם אף שעקב גודלו גם ייכנס לבתים ושם עלול להיתקל באנשים. המין היחיד בסוג החי בישראל הוא ארסן חום. L. accepta L. adelaida L. alamosa L. amazonica L. anomala L. apachea L. aphrasta L. aranea L. arizonica L. aurea L. baja L. barbara L. belli L. bentejui L. bergeri L. bettyae L. blancasi L. blanda L. boneti L. candela L. carabobensis L. cardosoi L. caribbaea L. carinhanha L. carmena L. cederbergensis L. chapadensis L. chinateca L. coheni L. colima L. conococha L. coquimbo L. corozalensis L. coyote L. cubana L. cubiroensis L. curimaguensis L. dejagerae L. deserta L. devia L. diaguita L. ericsoni L. fontainei L. foutadjalloni L. francisca L. frizzelli L. gaucho L. gloria L. griffinae L. guajira L. guatemala L. guayota L. haddadi L. harrietae L. herreri L. hirsuta L. huasteca L. hupalupa L. immodesta L. inca L. insula L. intermedia L. irishi L. jaca L. jamaica L. jarmila L. julia L. kaiba L. karstica L. lacroixi L. lacta ארסן צ'יליאני (L. laeta) L. lawrencei L. lutea L. luteola L. mahan L. maisi L. makapanensis L. malintzi L. manuela L. maraisi L. martha L. meruensis L. misteca L. mogote L. mrazig L. mulege L. muriciensis L. nahuana L. neuvillei L. niedeguidonae L. olivaresi L. olmea L. pallalla L. pallidecolorata L. palma L. panama L. parramae L. persica L. pilosa L. piura L. pucara L. puortoi ארסן אמריקאי (L. reclusa) L. rica L. rosana L. rothi ארסן חום (L. rufescens) L. rufipes L. russelli L. sabina L. sansebastianensis L. seri L. similis L. simillima L. smithi L. sonora L. spadicea L. speluncarum L. spinulosa L. surca L. taeniopalpis L. taino L. tazarte L. tehuana L. tenango L. tenochtitlan L. teresa L. tibicena L. tlacolula L. troglobia L. turanensis L. valdosa L. vallenar L. variegata L. virgo L. vonwredei L. weyrauchi L. willianilsoni L. yucatana L. zapoteca מדיה וקבצים בנושא ארסן בוויקישיתוף ארסן, באתר ITIS (באנגלית) ארסן, באתר NCBI (באנגלית) ארסן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארסן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארסן, באתר GBIF (באנגלית)
למה ככה?

למה ככה? היא סדרת טלוויזיה דוקומנטרית המשודרת בערוץ כאן 11, בבימויו של יואב שמיר. בסדרה מציג דן אריאלי, פרופסור ישראלי לפסיכולוגיה וכלכלה התנהגותית, מחקרים הקשורים להתנהגות ביחסים בין אנשים ובהיררכיה בין מעמדות בשלל היבטים. בחלק מן המחקרים משתתפים אנשים שעליהם נעשים הניסויים, וחלק אחר מוסבר על ידי חוקרים בכירים באקדמיה. למה ככה?, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הפרקים לצפייה ישירה, באתר של כאן 11. ניר וולף, שיעור בעיגול פינות: "למה ככה?" מספקת יותר בעיות מתשובות, באתר ישראל היום, 12 בינואר 2022 אריאל פיגלין, כאן 11 לקחו הימור בטוח עם פרופ' אריאלי, אבל משהו שם לא עובד, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2022 נדב מנוחין‏, לא משכנעת ולא במקרה: הסדרה של דן אריאלי היא כמו מזון מהיר למחשבה, באתר וואלה, 17 בינואר 2022
אורי ולרשטיין

אורי ולרשטיין (נולד ב-1971) הוא עורך דין ישראלי המכהן כמנהל רשות האכיפה והגבייה. בעבר כיהן כמשנה לכונסת הרשמית ולממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי. ולרשטיין בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בר-אילן. ולרשטיין, בעל תואר שני במנהל עסקים Executive MBA למנהלים במגזר הציבורי, אותו סיים בהצטיינות, בעל ניסיון מקצועי רב בתחומים משפטיים, כלכליים, ותהליכיים, בעולם החובות והחייבים. בעבר כיהן עו"ד ולרשטיין בתפקיד המשנה לממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי במשרד המשפטים. במסגרת תפקידו הקודם הוביל עו"ד ולרשטיין את כל ההיערכות לרפורמה בדיני חדלות פירעון, ששותפים לה, הנהלת בתי המשפט, הממונה על הליכי חדלות פירעון ושיקום כלכלי, ורשות האכיפה והגבייה. בתפקידו כמשנה לממונה, היה אחראי ולרשטיין גם להנחיית ניהולם של כלל תיקי חדלות הפירעון שבאחריות הממונה, מקצועית ותהליכית. בינואר 2022 החליט שר המשפטים גדעון סער למנות את ולרשטיין לתפקיד. אב לארבעה ילדים, מתגורר בכפר סבא. מדיה וקבצים בנושא אורי ולרשטיין בוויקישיתוף
אינטל 80186

80186 הוא מעבד שפותח על ידי אינטל בשנת 1982. מעבד זה היה שיפור של המעבדים 8086 ו-8088. למעבד זה היה רוחב אפיק נתונים חיצוני של 16 ביט, בדומה ל-8086. מהירות השעון של מעבד זה הייתה 6 מגהרץ, בדומה למעבד 80188, אך בזכות תוספות חומרה, המעבד ביצע פקודות מסוימות פי 20-10 מהר יותר מאשר ה-8086 באותה תדירות השעון. מעבד זה היה נפוץ בעיקר במערכות משובצות מחשב (Embedded). מעבד זה לא היה נפוץ בשוק המחשבים הביתיים למרות שיפוריו, אך היו כמה יוצאים מן הכלל שכן השתמשו בו. נוספו הפקודות הבאות: ENTER Make stack frame for procedure parameters LEAVE High-level procedure exit PUSHA Push all general registers POPA Pop all general registers BOUND Check array index against bounds UD2 Generate invalid opcode exception INS Input from port to string OUTS Output string to port מונחים בחומרה מדיה וקבצים בנושא אינטל 80186 בוויקישיתוף האתר הרשמי של אינטל על ה-80186 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע CEDAR (מלחמת העולם השנייה)

פרויקט CEDAR (ידוע גם כמבצע ארז, כפי שנקרא בקיצור באנגלית לפי ראשי התיבות שלו "Civilian Emergency Defence Aid to Russia" ) היה פרויקט של מלחמת העולם השנייה לאספקת מטוסים קצרי טווח מארצות הברית לברית המועצות דרך עבאדן, איראן במפרץ הפרסי. הפרויקט החל לפני כניסת ארצות הברית למלחמה, ובמארס 1942 הוקם בסיס באי עבאדן. מכליות נפט, שחזרו ריקות מהובלת נפט לארצות הברית, ייקחו חלקי Bell P-39, Curtiss P-40 ודאגלס A-20 לאבאדן, שם הורכבו למטוסים והוטסו לברית המועצות. יחידת האפסנאות האווירית ה-82 הייתה חלק מפרויקט CEDAR. מבצע סודי נוסף לתיקון מטוסי RAF, פרויקט 19, הוקם באריתריאה . השאל-החכר המסדרון האירני   Carol Adele Kelly, ed. (2007). Voices of My Comrades: America's Reserve Officers Remember World War II. New York City: Fordham University Press. p. 212. ISBN 978-0-8232-2823-2. "Project 19 - US repair base for British aircraft in Eritrea ", American Military History site "Boeing & Douglas: A History of Customer Service", Boeing.com "Episode in Eritrea", Evening Post, 25 July 1945