האלים האחרים

האלים האחרים (באנגלית: The Other Gods) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט אשר נכתב ב-1921 ופורסם לראשונה במגזין חובב הפנטזיה (אנ') ב-1933. עלילתו סובבת דמות הידועה בשם ברזאי החכם, מלומד המבקש להעפיל לפסגות ההרים הגבוהים ביותר ברחבי תבל כדי לחזות בצלם האלים עצמם, אולם גאוותו הגדולה מתגלה גם כדרך לנפילתו, ומובילה אותו לגורל מר ואכזר. הסיפור נפתח בתיאור משכנם של אלי הארץ אשר התגוררו בעבר הרחוק על גבי פסגות ההרים, אך בחלוף הזמן ועם התפשטות המין האנושי ברחבי תבל, נאלצו לחפש אחר מקומות רמים יותר כדי לשמור על עצמאותם, פן יחזו בני האדם בדמותם האמיתית. אולם לאורך השנים אזלו כל המקומות הנותרים, ובלית ברירה נדחקו האלים לארץ המוכרת בתור קאדאת' האבודה, בה נמצאות הצמרות הרמות ביותר שאין גבוהה מהן. אי שם בכפר הידוע בשם אולת'אר התגורר בעבר מלומד שנקרא ברזאי החכם, אשר חפץ בנפשו לחזות בצלם האלים. לימודיו ארוכי השנים אודות תולדותיהם העניקו לו את הסגולה לדעת היכן נמצאו בכל עת ולאן היו מועדות פניהם, ואף חשפו בפניו כה רבים מסודותיהם, עד שנחשב לאל למחצה בעצמו. למרות השכלתו הנרחבת, עם זאת, עורר בו הידע הרב שצבר את הרצון לראות את האלים במו עיניו, ואף הצית בו את הרעיון כי הסודות הנסתרים שלמד יגנו עליו מפני זעמם כאשר יעלה בידו לעשות זאת. ביום מן הימים מגיע ברזאי לכפר הקרוי האת'ג יחד עם תלמידו, כהן צעיר בשם אתאל. תושבי המקום בנו את בית משכנם בסמוך להר אדיר ממדים ומכוסה בערפילים בשם האתג'-קלה, בו, לדברי האגדות, שכנו האלים בעבר, לאחר שהגיעו אליו על גבי ספינות עשויות עננים, מנהג בו דבקו עד לעצם אותו היום, כאשר נהגו לבקר בו מעת לעת בלילות מעוננים. המקומיים מזהירים אותם שמא יתקרבו אליו או ינסו לטפס עליו, אולם ברזאי מסרב להקשיב לעצותיהם, ויוצא למסע בן ימים אחדים עם חברו המסור אתאל לכיוונו של ההר. דרכם של השניים מתגלה כמלאת סכנות, וביניהן צוקים תולים, תהומות עמוקים וכפור נוראי. בתום שלושה ימים ארוכים לעבר המקום המכונה בשם ”גג העולם” מחליטים ברזאי ואתאל לעצור כדי להקים מחנה בצדי הדרך, בהמתנה ללילה מעונן, אות אשר לדבריו של ברזאי, יצביע על נוכחות אלוהית. ארבעת הלילות הבאים חולפים ללא סימנים כלשהם, אולם בלילה החמישי, עם הופעת הירח המלא, מבחין ברזאי בצביר עננים מעובה ורחב המתקרב לעברם מכיוון צפון, ומסתיר אט-אט את הפסגה מעיניהם. למראה העננים שב ברזאי לטפס במעלה ההר בזריזות, אולם חששו של אתאל מונע ממנו להמשיך בעקבותיו של מדריכו באותה מהירות, והוא מאבד את דרכו. רק כעבור זמן-מה שומע הלה את צעקותיו של ברזאי, ”שמעתי את קול האלים! שמעתי את שירת ההילולה של אלי הארץ בהאתג'-קלה! קולותיהם של אלי הארץ ידועים כעת לבראזאי הנביא!”. דבריו, עם זאת, הופכים להיסטריים יותר ויותר ככל שאתאל מתקדם במעלה הדרך, עד שלבסוף הם משתנים לכדי צרחות אימים. ”האלים האחרים! האלים האחרים! אלי הגיהנום החיצון המגוננים על אלי הארץ! איני רוצה לראות יותר.. תחזור אחורה.. אל תסתכל! אל תסתכל! נקמתם של התהומות האינסופיים.. הבור המקולל והארור הזה.. אלי הארץ הרחומים, אני נופל אל תוך הרקיע!”. אתאל המזועזע עוצם את עיניו בחוזקה בעודו נמלט מהאימה הלא ידועה במורד ההר, כאשר לפתע מכה בשמיים רעש מחריש אוזניים של רעם נוראי, אותו שומעים כל תושבי הכפרים הסובבים את האת'ג-קלה. ליקוי ירח משונה מופיע בשמי ההר כמו חור ברקיע, ועם היעלמותו מגלה אתאל כי הצליח לשוב לחוף מבטחים. המקומיים יוצאים לחפש אחר ברזאי אך אינם מוצאים אף זכר לעקבותיו, למעט צורתו של סמל עתיק עליו למד באחד מספריו, אשר נחקק בסלעי ההר בדרך לא ברורה. אלי הארץ, כך מסופר בפיהם, ממשיכים לבקר מעת לעת בפסגת העולם, בה הם רוקדים בהנאה לזכר הימים שעברו, בהם העולם היה צעיר וחדש, ובני האדם לא ניסו להפריע למנוחתם. ”אלי הארץ שכנו על פסגות ההרים הגבוהים ביותר ברחבי תבל, ולא הרשו לאף אדם לחזות בצלמם” ”הדרך התלולה הייתה מלאת סכנות בדמות תהומות עמוקים, צוקים, ואבנים מתדרדרות. בהמשך הפך מזג האוויר לקר ומושלג. ברזאי ואתאל החליקו ונפלו לעיתים תכופות, בזמן שעשו את דרכם מעלה בעזרת גרזנים ומכושים” ”אתאל עצם את עיניו ואחז בחוזקה באוזניו בזמן שקפץ מטה מגובה בל-יתואר במורד הדרך המבעיתה, כאשר לפתע פילח את האוויר רעש מחריש אוזניים של רעם נוראי אשר נשמע בכל רחבי האתג'-קלה” ברזאי החכם – מתואר כמלומד הבקיא היטב בכרכים אסורים למיניהם, כגון "שבעת הספרים הנסתרים של חסן" או "כתבי היד הפנקוטיים", אשר לימדו אותו כה רבות אודות האלים וסודותיהם, עד שנתפש בעיני הסובבים אותו כאל למחצה בעצמו. בנו של אריסטוקרט אשר התגורר בטירה עתיקה, נטען כי ברזאי אינו טיפוס הנוטה להאמין באמונות טפלות, ובמקום זאת צוחק על אנשי ההמון הנופלים בהן. מעמדו בעיני תושבי הכפרים המוזכרים בסיפור הוא ככל הנראה מרומם, היות שנכתב כי ייעץ לבורגנים של אותם יישובים כאשר חוקקו חוק אשר אסר על הרג חתולים. אתאל – כהן צעיר ובנו היחיד של פונדקאי אשר פגש את ברזאי לראשונה בעיר הידועה בשם אולת'אר, והפך לשולייתו. נראה כי אתאל הולך בדרכו של ברזאי באמונה מלאה, אולם הוא מתואר כטיפוס חששן יותר, אשר אינו תמיד חולק את להיטותו של מדריכו. נימת הסיפור של מוטיב ההיבריס מזוהה עם כמה מעבודותיו של לורד דנסאני (אנ'), אשר השפיע רבות על כתיבתו של לאבקרפט. בעת העפלתם להר צועק ברזאי אמירות מתגרות כנגד האלים כמה וכמה פעמים, כגון ”חוכמתו של ברזאי הפכה אותו לגדול יותר מאלי הארץ, וכל קסמיהם ומלכודותיהם אינם שווים דבר כנגד רצונו!”. אחד מסיפוריו של דנסאני, מרד אלי הבית, מציג אמירות דומות מפיהם של אדוני הארץ אשר קראו תיגר על האלים עצמם, ”אנו משחקים כעת במשחקי האלים וכותשים את בני האדם כרצוננו, ובמהרה נהפוך לגדולים יותר אף מהאלים של פגאנה”. שני הסיפורים אף מסתיימים בצורה דומה, כאשר זה של לאבקרפט מתאר את חזרתם של האלים לפסגות ההרים כדי לרקוד בהנאה לרקע המקומות הנוסטלגיים המעלים בהם את זיכרונות העבר, וזה של דנסאני המציג את שובם של אלי הנהרות, אשר משחקים שוב במשחק החיים והמוות עם הדגים והצפרדעים, אך לא עוד עם בני האדם. עלילת הסיפור מתרחשת במימד פרי המצאתו של לאבקרפט הידוע בשם מעגל החלומות (אנ'). היצירות המשתייכות לסדרה זו אינן ממשיכות אחת את השנייה בצורה כרונולוגית, ואף לא קוהרנטית, במרבית המקרים, אלא רק מתקיימות באותו עולם, תוך הצגת רמזים קלושים זו לזו, בדרך כלל באמצעות דמויות החוזרות על עצמן בתקופות שונות בחייהן, או על ידי שמותיהם של מקומות התרחשות. כך לדוגמה בסיפור הנוכחי מוזכרת קאדאת' האבודה, המופיעה בסיפור המאוחר יותר משימת החלום של קאדאת' האבודה, ואולת'אר, המופיעה בסיפור שכתב לאבקרפט מספר שנים קודם לכן בשם החתולים של אולת'אר, יחד עם אזורים נוספים המרכיבים יחדיו את ארץ החלומות. דמותו של אתאל, הכהן הצעיר, מופיעה לראשונה בסיפור החתולים של אולת'אר, כאשר הלה היה ילד קטן, ופעם נוספת בסיפור משימת החלום של קאדאת' האבודה, בעודו אדם זקן אשר הגיע לגיל המופלג של שלוש מאות שנים. דמותו של ברזאי החכם מוזכרת גם היא במשימת החלום של קאדאת' האבודה, כאשר אתאל מספר לדמותו של רנדולף קרטר אודות גורלו המר, לאחר שבגאוותו הרבה ניסה לטפס על האת'ג-קלה על מנת לחזות בצלם האלים. לאבקרפט מזכיר בסיפוריו כתבים רבים פרי דמיונו, לרוב כאלו המכילים ידע אסור המשפיע לרעה על גורלן של הדמויות הקוראות אותו. בסיפור הנוכחי מוזכרים שני ספרים, שבעת הספרים הנסתרים של חסן (אשר בהוצאתו לאור הראשונה של הסיפור בכתב העת חובב הפנטזיה נכתב בטעות בתור ”שבעת הספרים הנסתרים של הארץ”) וכתבי היד הפנקוטיים. מעט מאוד ידוע על ספריו של חסן, אשר מוזכרים פעם נוספת בלבד בכל כתביו של לאבקרפט, בסיפור משימת החלום של קאדאת' האבודה. כתבי היד הפנקוטיים, המוזכרים גם הם באותו סיפור, הופיעו לראשונה בסיפור פולאריס, וחוזרים שוב בסיפורים בהרי הטירוף, הלוחש בחשכה, ורודף החשכה. סופר הפנטזיה והמדע בדיוני לאון ספראג דה קמפ תיאר את הסיפור של לאבקרפט בביוגרפיה שכתב אודותיו בתור ”סיפור פטזיה קצר ומוצלח ביותר, אשר שב חזרה לארץ החלומות שהופיעה בחתולים של אולת'אר”. סרט מונפש אילם באורך מספר דקות בשם "האלים האחרים" ראה אור ב-2006. לטענת אתר האינטרנט האחראי לפרסומו מדובר בשחזור לסרט קצר מ-1924 בבימויו של פיטר רודס, חברו של לאבקרפט, אשר אבד לאחר מותו. הסיפור פורסם לראשונה במגזין חובב הפנטזיה בנובמבר 1933, ופעם נוספת במגזין סיפורים מוזרים (אנ') באוקטובר 1938. לאחר מכן הודפס בשנית ופורסם בעשרות מהדורות שונות, וכמו כן תורגם לארבע שפות: צרפתית, גרמנית, איטלקית ופורטוגזית. מדיה וקבצים בנושא האלים האחרים בוויקישיתוף ג'ושי ושולץ, האלים האחרים, עמוד 196, "האלים האחרים, סיפור קצר (2,020 מילים), נכתב ב-14 באוגוסט 1921, פורסם לראשונה בחובב הפנטזיה בנובמבר 1933". דנסאני, מרד אלי הבית, עמודים 32–34. לאבקרפט, החתולים של אולת'אר, עמוד 91, "אך אף אחד עדיין לא העז להתלונן על כך בפני הזוג המרושע, אפילו כאשר אתאל הקטן, בנו של הפונדקאי, נשבע כי ראה את כל החתולים של אולת'אר מתאגדים בחצר המקוללת תחת העצים בשעת הדמדומים, צועדים מסביב לקוטג' בקצב איטי וחגיגי, שניים מהם בחזית, כמו בהופעה כלשהי של מעין טקס חייתי". לאבקרפט, משימת החלום של קאדאת' האבודה, עמוד 444, "אתאל, אשר ישב על בימה עשוית שנהב על המזבח מכוסה בזרי פרחים שבמעלה המקדש, היה בן שלוש מאות שנים". לאבקרפט, פולאריס, עמוד 37, "עיניי היו החדות ביותר בעיר, למרות השעות הארוכות שהשקעתי בכל יום בלימוד כתבי העת הפנקוטיים ובחוכמתם של האבות הזובנראניאנים". לאבקרפט, בהרי הטירוף, עמודים 799–800, "מספר מיסטיקנים נועזים רמזו על מקורם הפרה-פליסטוקני של כתבי היד הפנקוטיים, והציעו כי מאמיניו של צאתאגואה היו זרים למין האנושי, כמו צאתאגואה בעצמו". לאבקרפט, הלוחש בחשכה, עמוד 760, "צאתאגואה הנורא הגיע מנק'אי, אתה יודע, היצור האמורפי המזכיר במראהו קרפדה אשר הוזכר בכתבי היד הפנקוטיים ובנקרונומיקון ובמחזור המיתוסים המונצחים שנגנזו בידי הכהן האטלנטי הגדול קלארקש-טון". לאבקרפט, רודף החשכה, עמוד 1082, "אבל היו שם כרכים אחרים שאת שמם הכיר רק משמועות, אם בכלל – כתבי היד הפנקוטיים, ספרו של דיזאן, וספר מתפורר שנכתב בשפה לא מזוהה אך עם סמלים וסימנים אשר באופן מפחיד היו ניתנים לפענוח בידי תלמידי תורת הנסתר". קמפ, ג'נטלמן רפאים, עמוד 149. האלים האחרים, בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-14 ביולי 2023. (באנגלית) דף מידע עבור האלים האחרים, הארכיון של ה.פ. לאבקרפט, אורכב מהמקור ב-14 ביולי 2023. (באנגלית) האלים האחרים, מרכז המידע האינטרנטי עבור ספרות ספקולטיבית, אורכב מהמקור ב-14 ביולי 2023. (באנגלית)