laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בריאן קליי

בריאן קליי (באנגלית: Bryan Ezra Tsumoru Clay; נולד ב-3 בינואר 1980) הוא אתלט אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בייג'ינג 2008) ואלוף עולם (הלסינקי 2005) בקרב עשר. קליי נולד בעיר אוסטין שבטקסס אך גדל בהוואי. אביו, גרג קליי הוא אמריקאי-אפריקאי ואימו, מישל אישימוטו, היא מהגרת מיפן. הוריו התגרשו כשלמד בבית ספר יסודי והוא גדל עם אימו ועם אחיו הצעיר ניקולס. קליי נשוי ואב לשלושה ילדים: בן אחד (ג'ייקוב) ושתי בנות (קייט ואליזבת'). במהלך לימודיו בתיכון פגש קליי במרפאת אתלטים את כריס הופינס, שהיה מדליסט הארד בקרב עשר מאולימפיאדת סידני. הופינס זיהה את כישרונו של קליי ועודד אותו להתאמן בקרב עשר. הוא הפגיש בין קליי לבין מאמן האתלטיקה קווין ריד, שהחל לאמן את קליי במסגרת אוניברסיטת אסוזה פסיפיק. בשנת 2001, זכה קליי במדליית הארד באליפות ארצות הברית בקרב עשר לאחר שסיים את האליפות עם תוצאה של 8,169 נקודות. באותה שנה הוא השתתף גם באליפות העולם באתלטיקה, אך לא סיים את התחרות עקב פציעה. בשנת 2004, הוא זכה במדליית כסף בתחרות קרב שבע במסגרת אליפות העולם באתלטיקה באולם. באולימפיאדת אתונה (2004) זכה קליי במדליית כסף בתחרות קרב עשר בתוצאה של 8820 נקודות שהייתה התוצאה השנייה בטיבה שקבע אי פעם אמריקני. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה קליי במדליית זהב בקרב עשר. בתחילת שנת 2006 הוא זכה במדליית הכסף באליפות העולם באולם בקרב שבע. בשנה וחצי שלאחר מכן הישגיו הוגבלו בגלל פציעות ומחלות. בשנת 2006 הוא לא סיים את אליפות ארצות הברית בגלל רמת סוכר נמוכה בדם, ובשנת 2007 נאלץ לפרוש מתחרות קרב העשר במהלך אליפות העולם באתלטיקה עקב פציעה. בשנת 2008 התגבר קליי על בעיות הבריאות וזכה במדליית זהב באליפות העולם באולם בקרב שבע. לאחר מכן באוגוסט אותה שנה באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוא זכה במדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 8791 נקודות. ריצת 100 מטר: 10.35 שניות ריצת 110 מטר משוכות: 13.64 שניות ריצת 200 מטר: 21.34 שניות ריצת 400 מטר: 47.78 שניות ריצת 1500 מטר: 4:38.93 דקות קפיצה לגובה: 2.10 מטרים קפיצה במוט: 5.15 מטרים קפיצה לרוחק: 8.06 מטרים הטלת כידון: 72.00 מטרים הדיפת כדור ברזל: 16.27 מטרים זריקת דיסקוס: 55.87 מטרים ריצת 60 מטר: 6.65 שניות ריצת 60 מטר משוכות: 7.77 שניות ריצת 1000 מטר: 2:49.41 קרב שבע: 6371 נקודות קרב עשר: 8832 נקודות מדיה וקבצים בנושא בריאן קליי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בריאן קליי (באנגלית) בריאן קליי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריאן קליי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי בריאן קליי, באתר olympedia.org בריאן קליי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית בריאן קליי, באתר Track and Field (גברים) בריאן קליי, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה
ביקראם יוגה

ביקראם יוגה, הידועה כיוגה חמה, היא שיטה של יוגה שפותחה על ידי היוגי והגורו בישנו צ'ראן גוש (אנ'). היא נקראת ביקראם במערב על שם תלמידו ביקראם צ'אודרי, שהגר לארצות הברית וקרא לשיטה אותה למד ממורו על שמו ואף טען שהמציא אותה, טענה שהופרכה על ידי תלמידים נוספים של בישנו צ'ראן גוש. השיטה היא סינתזה של מספר טכניקות יוגה מסורתיות. טכניקת יוגה זו צברה פופולריות במערב בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, בעיקר בארצות הברית. כיתת המתחילים של שיטת ביקראם נמשכת 90 דקות לערך, כוללת סידרה של 26 תנוחות ו-2 תרגילי נשימה, ומתורגלת בחדר המחומם ל-41 מעלות צלזיוס בלחות של 60%. על פי השיטה, סטודיו מחומם מקל על מתיחות עמוקות יותר, מונע פציעות ומקל על לחץ נפשי ועל מתח. נטען כי ביקראם יוגה מעוררת ומשיבה לבריאות באופן שיטתי כל שריר, מִפְרָק וְאֵיבַר בגוף. ישנם שני היבטים משלימים ל-26 התרגילים, אַסַאנוֹת (תנוחות) ופְּרָאנַאיַאמוֹת (תרגילי נשימה). ענפים רבים אחרים של יוגה משתמשים גם הם בשיטות אלו. על פי צ'אודרי, אנשים רבים משתמשים רק עד 50% מקיבולת הריאות שלהם; על הריאות להימתח (באמצעות תרגול) על מנת להכיל יותר חמצן. כאשר אדם מתרגל פְּרָאנַאיַאמַה הוא יוכלו בסופו של דבר להאיץ המרה של פחמן דו-חמצני ולהגביר ספיגה של חמצן, כמו גם לשפר את מחזור הדם, דבר הנכון לכל פעילות קַרְדִיוֹ-וַאסְקוּלָארִית. במקרים רבים מתרגלים מתחילים חווים סחרחורת ובחילה. כמו בצורות רבות של יוגה, רמות גבוהות של מיקוד ושל משמעת דרושות על מנת להשלים תרגול. מפיץ השיטה במערב נולד ב-1944 בהודו. לאחר שלמד את עקרונות השיטה בשנת 1969 מבישנו צ׳אראן גוש, עבר ביקראם צ׳אודרי לארצות הברית בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-2013 החלו להצטבר נגדו תלונות על הטרדה מינית, אונס וניצול מיני מצד נשים רבות. אחת המתלוננות, מינקשי ג'אפה-בודן, הייתה בכירה בצוות המשפטי של צ'אודרי, אשר פוטרה על ידו. ב-2016 פסק בית משפט בלוס אנג'לס שצ'אודרי אשם במעשים המיוחסים לו וכי עליו לפצות את ג'אפה-בודן ב-7.5 מיליון דולר. צ'אודרי לא שילם ונמלט להודו, ובעקבות זאת הועברו עסקיו ונכסיו לידיה של ג'אפה-בודן. בשנת 2019 נטפליקס הוציאה סרט תיעודי המתאר את הפרשיה. נכון לשנת 2019 ביקראם צ'אודרי נחשב עבריין נמלט בארצות הברית וממשיך להעביר הכשרות מורים באירופה ומקסיקו. מכיוון שנמצא אשם במשפט אזרחי ולא במשפט פלילי, לא ניתן להסגירו לארצות הברית. אתר האינטרנט הרשמי של ביקראם יוגה (באנגלית) Ghosh, Bikram, and Hot Yoga: What does it all mean?, Bikram Yoga, ‏2017-01-21 (באנגלית) Bikram, 30 for 30 Podcasts (באנגלית)
טחנה

האם התכוונתם ל... טחנת קמח – מבנה המשמש לטחינת דגנים לשם הפקת קמח. טחנת מלח – מבנה המשמש לטחינת מלח לשם הפקת מלח שולחני. טחנת רוח – טחנת קמח המופעלת באנרגיית הרוח טחנת מים – טחנת קמח המונעת באמצעות גלגל מים טחנה לייצור מזון בעלי חיים – מפעל להכנת מזון עבור חיות מחמד, וחיות משא הטחנה – מרכז קניות בשכונת רחביה בירושלים, הקרוי כך על שם טחנת רוח הנמצאת בו טחנה (משחק) – משחק אסטרטגיה לשני שחקנים טחינה
אנגוגיה

אנגוגיה (ביוונית: ἀναγωγή) הוא שיטת פרשנות מסוג מסוים, בדרך כלל של כתבי קודש. אנגוגיה היא מילה יוונית שפירושה 'טיפוס' או 'עלייה' למעלה. זוהי שיטה לעילוי רוחני של דבר מה, בדרך כלל של טקסט מקודש, אבל גם של אמירה או של אירוע, ממובנו המילולי או הפרוזאי, אל מובן נשגב ועילאי הרבה יותר. כך, למשל, פרשנות אנגוגית של פסוק העוסק בירושלים, תסביר כי מובנו האמיתי של הפסוק העוסק לכאורה בעיר הפיזית ירושלים, אומר לנו למעשה משהו רוחני על אודות 'ירושלים של מעלה'. המונח ידוע בהקשרים נוצריים של פרשנות כתבי הקודש בעיקר בימי הביניים. כמה תאולוגים נוצריים בימי הביניים תיארו ארבע שיטות שונות של פרשנות כתבי הקודש: פרשנות מילולית-היסטורית פרשנות טיפולוגית: פירוש הפסוק או הקטע מתוך הברית הישנה כרומז או מבשר מראש אירועים או פרטים מן הברית החדשה פרשנות טרופולוגית: דגש על הלקח המוסרי העכשווי - מה התועלת שהקורא מפיק מן הפסוק או הקטע. פרשנות אנגוגית: האלגוריה מכוונת אל העולם האסכטולוגי: העולמות העליונים, גן העדן והגיהנום, אחרית הימים או תחיית המתים וכיוצא בזה. ארבעת שיטות הפרשנות הנזכרות כאן דומות או מקבילות ל-פרד"ס היהודי (פשט, רמז, דרש, סוד) ואז האנגוגיה "העולה כלפי מעלה" היא מקבילה של הסוד הקבלי. ואכן כבר הצביעו חוקרים (למשל עמוס פונקנשטיין במאמרו על הפרשנות הטיפולוגית בפירוש הרמב"ן על התורה) על מקורה הנוצרי של האימרה הימי-ביניימית על ארבע דרכי הפרדס. איג מסן-ויקטור הבדיל את האנגוגיה מן האלגוריה. לדבריו, 'הנמשל' של האלגורי הוא עדיין עובדה שניתן לצפות בה, ואילו 'הנמשל' האנגוגי הוא הפנייה כלפי מעלה, אל מה שלא ניתן לצפות בו כלל. ערך זה הוא קצרמר בנושא דת ובנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון ג. אבילדסן

ג'ון גילברט אבילדסן (באנגלית: John Guilbert Avildsen;‏ 21 בדצמבר 1935 – 16 ביוני 2017) היה במאי קולנוע אמריקאי. זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר לשנת 1976 על בימוי הסרט "רוקי". אבילדסן נולד באואק פארק, פרבר של העיר שיקגו, במדינת אילינוי, בנם של איבי וצ'ארלס ג'ון אבילדסן. החל לעבוד בתור עוזר הפקה בסרטים של ארתור פן ושל אוטו פרמינגר. את סרטו הראשון, "ג'ו", ביים בשנת 1970. הסרט, בכיכובם של פיטר בויל וסוזן סרנדון, זכה לביקורות אוהדות ולמועמדות אוסקר אחת. לאחר מכן ביים את הדרמה "להציל את הנמר" בכיכובו של ג'ק למון. ערך מורחב – רוקי (סרט) בשנת 1976 יצר אבילדסן את קלאסיקת האיגרוף "רוקי"; התסריט לסרט נכתב על ידי השחקן בתפקיד הראשי, סילבסטר סטאלון שגילם את תפקידו של "הסייח האיטלקי" רוקי בלבואה, מתאגרף חצי מקצועני הגר בדירתו המעופשת בפילדלפיה. יום אחד מקבל רוקי את ההזדמנות עליה חלם, קרב על אליפות העולם במשקל כבד מול אלוף העולם הבלתי מעורער אפולו קריד. רוקי נעזר בחברו לעבודה פולי (בארט יאנג) אשר מכיר לו את אחותו הביישנית אדריאן (טליה שייר) שמרבה לתמוך ברוקי לאורך הסרט. לשם אימוניו לקראת הקרב הגורלי מתאמן רוקי אצל מיקי (ברג'ס מרדית'), מאמן קשיש קפדן וקשוח שמאמין שרוקי יכול לעשות את הבלתי יאומן ולזכות בתואר העולמי. דרמת הספורט הפכה עם השנים לקאלט עולמי, עלויות ההפקה לסרט עמדו על מעט יותר ממיליון דולרים והרווח בקופות ברחבי העולם היה לא פחות מ-225 מיליון דולר. הסרט עצמו זכה בשלושה פרסי אוסקר בקטגוריות: הסרט, העריכה ופרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בו זכה אבילדסן תוך כדי ניצחון על אינגמר ברגמן, סידני לומט ועל לינה ורטמילר. על בימוי הסרט היה אבילדסן מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. אבילדסן ביים גם את החלק החמישי בסדרה בו רוקי כבר פורש מאיגרוף ומתחיל לאמן מתאגרף צעיר ומבטיח בשם טומי גאן. לאחר הצלחתו המטאורית עם "רוקי", ביים את המותחן הספרותי "הנוסחא" בו הופיעו ג'ורג' סקוט, מרלון ברנדו וג'ון גילגוד. בשנת 1984 ביים את הדרמה המשפחתית "קראטה קיד", עלילת הסרט אשר הפך גם הוא לקאלט עוסקת בראלף מאצ'יו הצעיר המגיע לבית הספר במקום מגוריו החדש בקליפורניה, ונאלץ להתמודד עם בריונים המתנכלים לו. סדרת אימונים אצל מומחה יפני לקרטה בשם מיאגי (נוריוקי מוריטה), מובילה אותו גם לנצח את הבריון וגם לזכות בנערה. הלהיט הוביל את אבילדסן לביים עוד שני סרטי המשך. סרטיו האחרונים של אבילדסן היו סרט הפעולה "שועל המדבר" בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם שנחל כישלון מוחלט ו"כוחו של אחד", דרמה על רקע השינויים ההיסטוריים בדרום אפריקה וחיסול האפרטהייד. ג'ו (1970) להציל את הנמר (1973) רוקי (1976) הנוסחא (1980) שכנים (1984) לילה בגן עדן (1983) קראטה קיד (1984) קראטה קיד 2 (1986) שנה חדשה טובה (1987) למשמורת (1988) קראטה קיד 3 (1989) רוקי 5 (1990) כוחו של אחד (1992) 8 שניות (1994) שועל המדבר (1999) ג'ון ג. אבילדסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון ג. אבילדסן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון ג. אבילדסן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון ג. אבילדסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איתמר זהר, ג'ון אבילדסן, שזכה באוסקר על בימוי "רוקי", מת בגיל 81, באתר הארץ, 17 ביוני 2017 ג'ון ג. אבילדסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון ג. אבילדסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי

ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי ומווטרפורד, ברון פרניוול התשיעי (באנגלית: George Talbot; בערך 1468 – 26 ביולי 1538), אביר מסדר הבירית ואציל אנגלי. בנם של ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי ושל קתרין סטאפורד. ב-1475 מונה לאביר במסדר האמבט. ב-1484 השתתף בטקס קבלת השגרירים הסקוטיים. בטקס המלכתו של הנרי השביעי ב-1485 הוא נשא את חרב הרחמים, ונשא באותו תפקיד גם בטקס ההמלכה של הנרי השמיני ב-1509. במאי 1487 שימש כקפטן בכוחותיו של הנרי השביעי, ולחם עבורו בקרב סטוק. ב-1488 מונה לאביר במסדר הבירית. ב-1489, טלבוט היה לסנדקה הראשון של בתו של הנרי השביעי, נסיכת אנגליה שזה נולדה, מרגרט טיודור. ביולי 1490 עמד בראש כוח של כ-8,000 חיילים שמטרתו הייתה להגן על ברטאן מפני שארל החמישי, מלך צרפת. ב-1492 ליווה את הנרי השביעי לבולון סר מר. מאוחר יותר שירת גם בקאלה. הוא שימש כראשון הלורדים (Lord High Steward of Ireland) מ-1473 ועד מותו ב-1538, וכלורד העוצר (Lord Steward) מ-1509 ועד מותו. בנוסף שימש כאיש אוצר בכיר. מאוחר יותר מונה לשגריר ונשלח, יחד עם רוזן סארי לאפיפיור יוליוס השני, במטרה לכרות עמו ברית נגד צרפת. שנה מאוחר יותר נשלח למשימה דומה, הפעם אצל פרננדו השני, מלך אראגון. לאחר מכן ביצע מספר תפקידים צבאיים נוספים. ב-1522 מונה לעוצר של אדמותיה של דוכסות בקינגהאם, לאחר שהאחרון בתפקיד, אדוארד השלישי הוצא להורג. באותה שנה נשלח לגבול סקוטלנד על מנת לעמוד מול ג'ון סטיוארט, דוכס אולבני, אך בריאותו התרופפה והוא הוחלף. בזמן שביטול הנישואין של הנרי השמיני וקתרין מאראגון עמד על הפרק, הוא עמד לצד המלך ותמך בביטולם. הוא אף נתן עדות בזמן משפטה של המלכה, וחתם על מכתב שנשלח בעניין לאפיפיור. ב-1530 אירח את הקרדינל תומאס וולסי באחוזת שפילד שבנה ב-1516, בדרכו של האחרון למשפטו באשמת בגידה. לאחר פירוק המנזרים טלבוט קיבל לידיו רכוש רב ואדמות רחבות. טלבוט נפטר ב-26 ביולי 1538 כשהיה בן 70, באחוזתו שבווינגפילד, דרבישייר. הוא נקבר במקום שבו נמצאת כיום קתדרלת שפילד, ובעבר נמצאה שם כנסיית סנט פיטר וסנט פול. אנדרטה לזכרו ולזכר שתי נשותיו עדיין עומדת שם. הורי אמו של טלבוט היו האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבאקינגהאם ואן נוויל. אן הייתה בתו של רלף נוויל, הרוזן הראשון מווסטמורלנד ושל ג'ואן בופור, הרוזנת מווסטמורלנד. הוא נישא לאן הייסטינגס, בתו של ויליאם הייסטינגס, הברון הראשון מהייסטינגס ושל קתרין נוויל. הוריה של קתרין נוויל היו ריצ'רד נוויל, הרוזן החמישי מסולסברי ואליס נוויל, הרוזנת החמישית מסולסברי. לשניים היו 11 ילדים: מרי טלבוט (נפטרה ב-16 באפריל 1572), שנישאה להנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד, פרנסיס טלבוט, הרוזן החמישי משרוסברי (בערך 1500 - 1560), מרגרט טלבוט (נפטרה לפני 1516), שנישאה להנרי קליפורד, הרוזן הראשון מקאמברלנד, אליזבת טלבוט (בערך 1507 - 1552), שנישאה לויליאם דאקרה, הברון השלישי מדאקרה, דורותי טלבוט, ריצ'רד טלבוט, הנרי טלבוט, ג'ון טלבוט, ג'ון טלבוט, ויליאם טלבוט ולוסי טלבוט. לאחר שאשתו אן נפטרה ב-1520, הוא נשא לאישה את אליזבת וולדן, בתו של סר ריצ'רד וולדן. לשניים נולדה ילדה אחת - אן צ'טווינד-טלבוט (18 במרץ 1523 - 18 ביולי 1588). אן נישאה לראשונה לפיטר קומפטון (שנפטר ב-30 בינואר 1544), ולהם היה ילד אחד: הנרי קומפטון, הברון הראשון מקומפטון; ובשנית לויליאם הרברט, הרוזן הראשון מפמברוק. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי בוויקישיתוף
מעלה עירון

מַעֲלֵה עִירוֹן (בערבית: طلعة عارة, טַלְעַת עַארַה) היא מועצה מקומית במחוז חיפה בישראל. מעלה עירון נוצרה כרשות מקומית משותפת עבור הכפרים מוּסמוּס, זלַפה, מוּשֵׁיירִפה, סאלם ובַיַאדַה, הנמצאים בנחל עירון. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996. למועצה החדשה היה שטח שיפוט של 3,048.5 דונם, ועם השנים שטחה הורחב כמעט פי שנים. בשנת 1992 הוקמה המועצה האזורית נחל עירון שכללה גם את היישובים ברטעה, עין א-סהלה ומועאויה. התושבים הביעו התנגדותם למהלך ההקמה ובעקבותיו הוקמה ועדת חקירה בראשותו של יוסף גינת. לאחר שהתושבים הופיעו בפני הוועדה, המליצה זו לשר הפנים לפצל את המועצה האזורית לשתי מועצות מקומיות. בשנת 1996 הוקמו 2 רשויות: מועצה מקומית מעלה עירון מועצה מקומית בסמ"ה שבה נכללו היישובים ברטעה, עין א-סהלה ומועאויה. משרדי המועצה מקומית מעלה עירון שכנו עד סוף שנת 2003 בעפולה. משנת 2004 עברו לכפר זלפה. בסוף 2006 הפסיק מנכ"ל משרד הפנים את כהונתו של ראש המועצה ופיזר את מועצת הרשות עקב אי-אישור תקציב המועצה לשנת 2006 במועדו, כמתחייב מפקודת המועצות המקומיות. בעקבות זאת, באפריל 2007 מינה משרד הפנים ועדה קרואה. מאפריל 2007 ועד ספטמבר 2009 כיהן מיכאל אילוז בתפקיד יו"ר הוועדה הקרואה מאוקטובר 2009 ועד אוקטובר 2013 פרנקו גונן. ב-2015 פרסם משרד מבקר המדינה ביקורת על תפקוד הוועדה הקרואה במעלה עירון. הביקורת העלתה מחדלים חמורים בתהליכי קבלת ההחלטות ובהתקשרויות עם נותני שירותים. כמו כן, ממצאי הביקורת לימדו על התנהלותה הבזבזנית של הוועדה ועל הטבות כספיות שהוענקו לעומדים בראשה. באוקטובר 2013 התקיימו בחירות לראשות המועצה ולחבריה. בסיבוב הבחירות השני לראשות המועצה נבחר מוסטפא אגבאריה. בבחירות 2018 נבחר מחמוד ג'בארין לראש המועצה. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים במעלה עירון 16,168 תושבים (מקום 128 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.2%‏. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 72.4%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,228 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב: 1997–2001: מיכאל כהן בראש מועצה ממונה 2002–2006: מוחמד פאוזי גבארין בראש מועצה נבחרת 2007–2009: מיכאל אילוז בראש ועדה קרואה 2009–2013: פרנקו גונן בראש ועדה קרואה 2013–2018: מוסטפא אגבאריה כראש מועצה נבחרת 2018–הווה: מחמוד ג'בארין בתחום המועצה פועלות שלוש קבוצות כדורגל: "בני מוסמוס", "בני מושיירפה ביאדה" ו"הפועל בני זלפה". ניסיון להקים קבוצה אחת מאוחדת של המועצה המקומית לא הצליח. אתר האינטרנט הרשמי של מעלה עירון פרופיל מעלה עירון נכון לשנת 2020 באתר הלמ"ס אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. לטבלת הדירוג המלא. הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור סוף 2022 הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 זיאד אבו חבלה, לחקור את מחדל משרד הפנים בפיקוח על הוועדות הממונות ביישובים ערביים, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2016 פרופיל מעלה עירון באתר הלמ"ס עירד צפריר, נאסים אגברייה: "בני מוסמוס קבוצה עם אפס תנאים, צריך להוריד את הכובע", באתר הארץ, 21 בדצמבר 2017
אברם פינקנזון

אברם (מוסיה) פינקנזון (5 בדצמבר 1930, בלצי, בסרביה, רומניה – נובמבר 1942, אוסט- לבינסקאיה, מחוז קרסנודר, ברית המועצות) היה ילד שגילה אומץ לב וגבורה בעת מלחמת העולם השנייה והשואה. נורה בידי הנאצים. פינקנזון נולד בעיר בלצי (בימינו בשטח מולדובה), לוולף ופניה פינקנזון. מילדותו למד נגינה בכינור. כשהיה בן חמש, העיתון המקומי כתב עליו כעל ילד-פלא, וניבא לו עתיד מוזיקלי מזהיר. ב-1941, בעת שהגרמנים פלשו לברית המועצות, נאלצה משפחת פינקנזון לברוח לעומק המדינה, והגיעה למחוז קרסנודר, לאוסט-לבינסק. אביו, שהיה רופא מנתח, התקבל לעבוד בבית החולים הצבאי במקום. פינקנזון עלה לכיתה ה'. הוא הרשים את מוריו וחבריו לכיתה בידיעותיו ובתחומי העניין שלו. הוא חלם להפוך למוזיקאי מצליח. בין היתר ניגן לפצועים בביה"ח וביצע את המנגינות האהובות עליהם. ב-1942 כבשו כוחות גרמניים את האזור. משפחתו, כולל סבתו וסבו וקרובים נוספים, נעצרו כיהודים. יחד עם יתר היהודים מהעיירה הם הובלו להוצאה להורג על גדת הנהר קובן. כשהגיעו למקום ביקש מוזיקה לנגן בפעם האחרונה וקיבל את אישור הגרמנים. הוא החל לנגן את "האינטרנציונל". הנאצים הרגוהו במקום. מעשהו של פינקנזון הנער, הפך לאחר מלחמת העולם השנייה לסמל ולמופת בברית המועצות, לגבורה מול הפשיזם. שתי אנדרטאות הוקמו לזכרו וסיפורו סופר בין בתי הספר והפיונירים. בהשראת הסיפור על פינקנזון[דרוש מקור], הציג הבמאי פדריקו פליני בסרטו זיכרונות קטע שבו גרמופון משמיע נגינת כינור של האינטרנציונל ממגדל הפעמונים, דבר שמרגיז את הפאשיסט הבכיר שהגיע לעיירה והוא יורה בגרמופון עד להשמדתו. מדיה וקבצים בנושא אברם פינקנזון בוויקישיתוף מ. גרצברג, הילד עם הכינור, דבר, 24 במאי 1966 זיכרונות של בן דודו של מוסיה באתר "דור לדור" (ברוסית) שאול נחמוביץ' איצ'קוביץ (רוסית: Ицкович, Саул Наумович‏), "Муся Пинкензон. Малыш" (הילד מוסיה פינקנזון), מוסקבה, 1967 ו- 1980 The Internationale sound files
ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי

ג'ון טלבוט, הרוזן השלישי משרוסברי וווטרפורד, ברון פרניוול השמיני (באנגלית: John Talbot‏; 12 בדצמבר 1448 - 28 ביוני 1473), אביר מסדר הבירית ואציל אנגלי. בנו של ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי ואליזבת באטלר. הוריה של אמו היו ג'יימס באטלר, הרוזן הרביעי מאורמונד וג'ואן ביוצ'מפ. ג'ואן הייתה בתו של ויליאם ביוצ'מפ, הברון הראשון מברגאווני (Bergavenny), נכדתו של ריצ'רד פיצאלן, הרוזן ה-11 מארונדל, ונינתו של ויליאם דה בוהון, הרוזן הראשון מנורת'האמפטון. הוא ירש את אביו בתפקיד רוזן שרוסברי ב-10 ביולי 1460, ומונה לאביר זמן לא רב לאחר מכן. ב-1471 מונה לשופט בכיר בצפון ויילס. פעמיים מונה לעסוק בענייני יחסי אנגליה-סקוטלנד. טלבוט נישא לקתרין סטאפורד, בתו החמישית של האמפרי סטאפורד, הדוכס הראשון מבאקינגהאם ושל אן נוויל. נוויל הייתה בתו של רלף נוויל, הרוזן הראשון מווסטמורלנד ושל ג'ואן בופור, רוזנת ווסטמורלנד. לטלבוט ולסטאפורד היו שלושה ילדים: ג'ורג' טלבוט, הרוזן הרביעי משרוסברי (בערך 1468 - 26 ביולי 1538). תומאס טלבוט (נולד ב-1470). אן טלבוט (נולדה ב-1472), נישאה לתומאס באטלר. בנו ג'ורג' ירש אותו בתפקיד הרוזן כשהיה רק בן חמש. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היידר אלייב

היידר אלירזה אוגלו אלייב (באזרית: Heydər Əlirza oğlu Əliyev, ברוסית: Гейдар Алиевич Алиев;‏ 10 במאי 1923 - 12 בדצמבר 2003) היה נשיא אזרבייג'ן בין השנים 1993–2003. ירש אותו בשלטון בנו, אילהם אלייב. היידר אלייב נולד בעיר נחצ'יבאן. בשנים 1944–1969 שירת בק.ג.ב. והתקדם עד דרגת גנרל בתפקיד ראש הק.ג.ב. באזרבייג'ן הסובייטית. בשנים 1969–1982 היה מנהיגה של אזרבייג'ן הסובייטית. כיהן בתפקיד הנשיא מטעם מפלגת אזרבייג'ן החדשה החל מ-24 ביוני 1993 עד לסיום כהונתו ב-31 באוקטובר 2003. אלייב הנהיג במדינה משטר דיקטטורי וסמכותני, שדיכא יריבים פוליטיים. בתקופתו נפגעו קשות זכויות האדם באזרבייג'ן. אזרבייג'ן הפכה למדינת משטרה והונאת בחירות הפכה לנפוצה. אלייב נהג לאייש את ועדות הבחירות בתומכיו, וכך הובטחה זכייתו פעם אחר פעם. בריאותו הדרדרה בשנת 1999, לאחר ניתוח מעקפים בקליבלנד קליניק שבארצות הברית. חולי זה גרם לו להתפטר בשנת 2003 ובנו אילהם ירש את מקומו. הוא חזר לטיפולים בארצות הברית, עד שנפטר ב-12 בדצמבר 2003 בבאקו. בשנת 1948 התחתן עם זריפה אלייבה, שנפטרה ב-1985 ממחלת הסרטן. נולדו להם בן ובת. על שמו נקרא נמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב. הוא זכה בארבעה עיטורי לנין ופעמיים בתואר הכבוד "גיבור העמל הסוציאליסטי". הוקמה קרן היידר אלייב הפועלת במגוון גדול של תחומים. בבאקו הוקם לזכרו מרכז תרבות ומוזיאון - מרכז היידר אלייב. גם בטשקנט, בירת אוזבקיסטן הוקם מרכז תרבות הנושא את שמו. בבאקו קיים גם מרכז ספורט ומופעים היידר אלייב, שאירח תחרויות ספורט בינלאומיות. פסלים לזכרו של היידר אלייב הוקמו באזרבייג'ן ובמקומות נוספים בעולם: בבאקו - אזרבייג'ן, בקייב - אוקראינה, באיסטנבול - טורקיה וגם בבירה אנקרה, בבוקרשט - רומניה, באסטרחן - רוסיה, בטביליסי - גאורגיה, בבלגרד -סרביה, ובמקסיקו סיטי - מקסיקו. רחובות רבים בערים שונות באזרבייג'ן נקראו על שם היידר אלייב, לרבות הדרך הראשית העוברת ליד מרכז היידר אלייב בבאקו. מדיה וקבצים בנושא היידר אלייב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היידר אלייב ביוגרפיה של היידר אלייב היידר אלייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Heydar Aliyev Foundation, heydar-aliyev-foundation.org Heydər Əliyev Mərkəzi, heydaraliyevcenter.az Radical renovation to make Heydar Aliyev Sports and Exhibition Complex sparkle, www.insidethegames.biz, ‏2014-09-20 Heydar Aliyev: Immortalized In Stone Around The World, RadioFreeEurope/RadioLiberty, ‏2012-10-02 (באנגלית) Ilham Aliyev visited monument to Great Leader Heydar Aliyev in Ankara » Official web-site of President of Azerbaijan Republic, president.az (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי

ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי ו-ווטרפורד, ברון פרניוול השביעי, ברון טלבוט השמיני (באנגלית: John Talbot, 2nd Earl of Shrewsbury, 2nd Earl of Waterford, 8th Baron Talbot‏; בערך 1413 – 10 ביולי 1460) היה אציל וחייל אנגלי, אביר מסדר הבירית. במלחמות השושנים נמנה עם תומכי בית לנקסטר. ג'ון נולד בשנת 1413, והיה בנם של ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי, ושל אשתו הראשונה, מוד נוויל. טלבוט מונה לאביר ב-19 במאי 1426 בלסטר על ידי המלך הצעיר הנרי השישי. הוא שירת כחייל בצרפת ב-1434 וב-1442. הוא היה סגנו של הלורד צ'נסלור של אירלנד, אדמונד, רוזן ראטלנד, אך בשל גילו הצעיר של האחרון שימש טלבוט שימש כלורד צ'נסלור בפועל עד למותו. עם מות אביו ביולי 1453, ירש טלבוט את תוארו, רוזן שרוסברי, ואת תפקידו כ-Lord High Steward of Ireland. הוא שימש כלורד האוצר בין השנים 1456 ל-1458, וב-1457 מונה לאביר מסדר הבירית. טלבוט ואחיו הצעיר כריסטופר נהרגו בעת שלחמו לצדו של המלך בקרב נורת'האמפטון ב-10 ביולי 1460. הוא נקבר, לצד אמו, במנזר בוורקסופ. שרוסברי נישא פעמיים. אשתו הראשונה הייתה קתרין, בתו ויורשתו של סר אדוארד בארנל, ולשניים לא היו ילדים. הוא נישא בשנית לאליזבת, בתו של ג'יימס באטלר, הרוזן הרביעי מאורמונד, ולשניים היו חמישה בנים ושתי בנות: אן (נולדה ב-1445 לערך) ג'ון (1448), ג'יימס (1450 לערך), גילברט (1452), כריסטופר (1454 לערך), ג'ורג' (1456 לערך) ומרגרט (1460 לערך). מדיה וקבצים בנושא ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי בוויקישיתוף
אוגר רובורובסקי

האוגר הרובורובסקי (שם מדעי: Phodopus roborovskii) הוא מין יונק ממשפחת האוגר, מאחד המינים המוכללים בתת-מין "אוגרים גמדיים". אוגר רובורובסקי מגיע בלידתו לגודל 2.5 סנטימטר בלבד. כשהוא מגיע למלוא גודלו, הוא לא עולה על 7.5 סנטימטר. קל להבדיל בינו לבין אוגרים גמדיים אחרים משום שהגב שלו לבן ומשום שאין לו פס על הגב. בניגוד למינים ידועים אחרים של אוגרים, האוגר הרובורובסקי חי בקבוצות ולא כחיה יחידנית. תוחלת החיים של אוגרי רובורובסקי מגיעה עד לארבע שנים בשבי ושנתיים בטבע. בטבע אוגרי הרובורובסקי חיים באזור מדבר גובי, בערבה המונגולית באזורי הסמוכים לקזחסטן, ברפובליקת טובה שברוסיה ובצפון סין. אוגרים רובורובסקים נוהגים לאכול בעיקר דגנים, ירקות, פירות, צמחים, אבל גם לאכול בשר חרקים בכמויות קטנות. אוגרים רובורובסקים נשארים בחורף מתחת לאדמה עם מלאי מזון שהכינו מראש. מדיה וקבצים בנושא אוגר רובורובסקי בוויקישיתוף אוגר רובורובסקי, באתר ITIS (באנגלית) אוגר רובורובסקי, באתר NCBI (באנגלית) אוגר רובורובסקי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוגר רובורובסקי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוגר רובורובסקי, באתר GBIF (באנגלית) אוגר רובורובסקי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.