laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוברט טוד לינקולן

רוברט טוד לינקולן (באנגלית: Robert Todd Lincoln;‏ 1 באוגוסט 1843 – 26 ביולי 1926) היה מדינאי אמריקאי, מזכיר המלחמה של ארצות הברית. בנו הבכור של נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן. רוברט טוד לינקולן נולד בספרינגפילד שבאילינוי. הוא היה הבכור מבין ארבעה בנים שנולדו לאברהם לינקולן ולרעייתו מרי טוד, והיחיד ביניהם שהגיע לבגרות. כנער התחנך בפנימיית פיליפס אקסטר, בניו המפשייר, אותה סיים ב-1860, ובשנים 1861 עד 1864, במקביל לכהונת אביו כנשיא, למד באוניברסיטת הרווארד. עם סיום לימודיו נרשם לבית הספר למשפטים בהרווארד, אך התגייס לצבא הצפון כדי להילחם במלחמת האזרחים. הוא שירת מספר שבועות כקפטן, תחת פיקודו של יוליסס ס. גרנט, אך לא היה מעורב בפועל בקרבות של ממש, עד לסיום המלחמה באפריל 1865. הוא היה עד למעמד הכניעה של צבא הדרום ב-9 באפריל. שישה ימים מאוחר יותר נרצח אביו בוושינגטון. לאחר הרצח עבר יחד עם אימו ואחיו טד לשיקגו, שם השלים את לימודיו במשפטים. ב-1867 מונה לעורך-דין. ב-1868 נישא למרי, והזוג הביא לעולם שלושה ילדים. ב-1875, על רקע מה שראה כבזבזנותה וניהול לקוי של רכוש המשפחה, היה לינקולן מעורב באשפוזה הכפוי של אימו מרי טוד בבית חולים פסיכיאטרי באילינוי למשך שלושה חודשים. מרי טוד לא סלחה לבנה על אשפוזה וסירבה לדבר איתו כל שארית חייה. לינקולן מת ב-1926. הוא לא נקבר לצד יתר בני משפחתו באנדרטת קבר לינקולן שבספרינגפילד, אלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבווירג'יניה. ב-1877 סירב לינקולן להצעתו של הנשיא רתרפורד הייז להתמנות לתפקיד עוזרו של מזכיר המדינה, אך ב-1881 קיבל על עצמו להתמנות לשר המלחמה בממשלו של הנשיא ג'יימס גרפילד. בתפקיד זה כיהן בשנים 1881 עד 1885, גם לאחר הירצחו של גרפילד ולאחר שצ'סטר ארתור התמנה לנשיא. בשנים 1889 עד 1893 כיהן לינקולן כשגריר ארצות הברית בבריטניה, ולאחר מכן שב לעסקים פרטיים כעורך דין, וכן לעסוק בתחביבו כאסטרונום חובב. לינקולן הבן לא נכח בתיאטרון "פורד", בערב בו נרצח אביו על ידי מתנקש, אף על פי שהיה בין המוזמנים. לעומת זאת, בעת היותו מזכיר המלחמה בממשלו של גרפילד, נכח לינקולן בתחנת הרכבת בה בוצעה ההתנקשות, והיה עד ראייה לרצח. באורח דומה הוזמן לינקולן ב-6 בספטמבר 1901 לתערוכת "פאן-אמריקן", בבאפלו שבניו-יורק, ושהה לא הרחק מהמקום בו נורה הנשיא ויליאם מקינלי בידי אנרכיסט. אירוע מוזר נוסף אליו נקשר לינקולן היה הצלתו מפציעה או ממוות בשנת 1863 או 1864. על פי עדותו של לינקולן, בהיותו בתחנת הרכבת בעיר ג'רזי סיטי, הוא עמד על הרציף ונדחף על ידי ההמון שצבא על דלתות הרכבת. לינקולן איבד את שיווי משקלו ונפל אל המרווח שבין הרציף לרכבת שכבר החלה בתנועה. למזלו, משך אותו אדם מאחור והחזירו אל הרציף. הוא זיהה בקלות את מצילו, השחקן המפורסם באותן שנים אדווין בות'. אחיו של בות' היה ג'ון וילקס בות', רוצחו של אברהם לינקולן ב-1865. מדיה וקבצים בנושא רוברט טוד לינקולן בוויקישיתוף רוברט טוד לינקולן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט טוד לינקולן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט טוד לינקולן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שלושת בניו האחרים של לינקולן מתו בגילאים 3,12, ו-18
לוצרן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוצרן (בגרמנית: FC Luzern) הוא מועדון כדורגל שווייצרי, מן העיר לוצרן, אשר נוסד בשנת 1901. צבעי המועדון הם כחול ולבן, שנלקחו בהשראה מסמל העיר לוצרן, ומדגל הקנטון לוצרן. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אלמנד המכיל 25,000 מקומות. למרות זאת, מסיבות אבטחה, התאחדות הכדורגל השווייצרית לא מרשה להכניס לאצטדיון יותר מ-13,000 אוהדים. ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות המועדון הייתה זכייה בליגת העל השווייצרית בשנת 1989. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע השווייצרי (1960 ו-1992), ולקחה את סגנות מחזיקת הגביע שלוש פעמים. מבחינת המפעלים האירופים, הקבוצה השתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע 3 פעמים, בהן היה הישג השיא בשנת 1960 בו הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, בו הודחה על ידי פיורנטינה האיטלקית. בגביע אירופה לאלופות השתתפה לוצרן פעם אחת, ב-1989, והודחה בשלב הראשון על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. כמו כן, הקבוצה השתתפה פעמיים בגביע אופ"א, ב-1986 כאשר הודחה בסיבוב הראשון על ידי ספרטק מוסקבה הרוסית, וב-1990, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון של המפעל את מ.ט.ק הונגריה ההונגרית והודחה בסיבוב השני על ידי אדמירה וואקר האוסטרית. בליגה האירופית השתתפה לוצרן פעמיים, ב-2010 כאשר הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי על ידי אוטרכט וב-2012 כאשר הודחה בשלב הפליי אוף על ידי ראסינג גנק. לוצרן ירדה לליגה השנייה בשווייץ בסוף עונת 2002, וחזרה לליגת העל בשנת 2006, אחרי זכייה באליפות ליגת המשנה. ב-30 במאי 2006, לוצרן היוותה יריבת מבחן לנבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2006. המשחק שוחק באצטדיון זנקט יאקוב פארק בבזל. תוצאת המשחק הייתה 0–8 לזכות ברזיל. גרמניה אוטמר היצפלד שווייץ אלכסנדר פריי שווייץ כריסטוף שפייצר בולגריה פטאר אלכסנדרוב שווייץ טורקיה קובילאי טורקילמאז קמרון לוסיין מטומו מדיה וקבצים בנושא לוצרן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוצרן (בגרמנית) לוצרן, ברשת החברתית פייסבוק לוצרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוצרן, ברשת החברתית אינסטגרם לוצרן, ברשת החברתית טיקטוק פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
בית ברוס

בית ברוס או שבט ברוס (באנגלית: Bruce, בסקוטית גאלית: Brùs) הוא שבט סקוטי מדרום סקוטלנד ובית מלוכה במהלך המאה ה-14 כאשר שני מלכים מבית זה משלו בסקוטלנד. מקורו של בית ברוס בנורמנדי שבצרפת במאה ה-11. מקור שמה של המשפחה בעיר ברויס (בריקס של ימינו), בו בנה אדם דה ברוס טירה. צאצאו, רוברט דה ברוס הגיע לאנגליה עם ויליאם הכובש. בעקבות עזרתו בכיבוש אנגליה, העניק לו ויליאם הכובש אדמות באזור יורקשייר. בנו, רוברט ברוס, לורד אנאנדייל קיבל מדייוויד הראשון, מלך סקוטלנד אדמות באנאנדייל ותואר אצולה סקוטי, אולם הוא איבד את התואר והאדמות בשל תמיכתו בצבא האנגלי בקרב הנס (Battle of the Standard) בשנת 1138. האדמות והתואר הושבו לבנו הצעיר מאוחר יותר. נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שנקרא אף הוא רוברט, נשא בשנת 1219 לאישה את איזבלה, בתו השנייה של דייוויד מסקוטלנד, רוזן הנטיגדון (ונכדתו של דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד). נישואים אלה קישרו את משפחת ברוס עם משפחת המלוכה הסקוטית. רוברט, לורד אנדייל החמישי, הוכרז יורש העצר למלך אלכסנדר השלישי שהיה באותה עת בלא ילדים, אולם לאחר מכן נולדו למלך שלושה ילדים, ורוברט לא זכה בכתר. רוברט הראשון המכונה "רוברט דה ברוס" שלט בסקוטלנד בין 1306–1329. דייוויד השני מלך בסקוטלנד בין 1329–1371, כאשר בחלק מהזמן טען לכתר ואף שלט בפועל בסקוטלנד אדוארד באליול. דייוויד מת בלא יורשים, והכתר עבר לאחיינו רוברט השני, מבית סטיוארט. מלחמתו של רוברט דה ברוס מדיה וקבצים בנושא בית ברוס בוויקישיתוף
רוברט השלישי, מלך סקוטלנד

רוברט השלישי, מלך סקוטלנד (Robert III of Scotland;‏ 1340 לערך - 4 באפריל 1406) כיהן כמלך סקוטלנד בין השנים 1390 ועד מותו ב-1406. ג'ון סטיוארט (John Stewart) היה בנו הבכור של מלך סקוטלנד רוברט השני ואליזבת מיור. רוברט נולד מחוץ לנישואים כשמיור הייתה פילגש, אולם הפך לבן הזכאי לרשת את אביו לאחר נישואיה החוקיים לרוברט השני בשנת 1349 (רוברט ואליזבת נישאו קודם לכן בשנת 1336, אולם נישואים אלה נערכו שלא על פי חוקי הכנסייה, ולכן רוברט ואליזבת נישאו בשנית). רוברט נולד בשם ג'ון. בשנת 1367 נשא רוברט השלישי את אנבלה דראמונד ונולדו להם שבעה ילדים: הנסיכה מרגרט, שנישאה לארצ'יבולד דאגלס, רוזן דאגלס הנסיך רוברט, רוזן קאריק הנסיכה אליזבת, שנישאה לסר ג'יימס דאגלס, לורד דאלקיית' דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי הנסיכה מרי, שנשיאה בתחילה לג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס ולאחר מותו לסר ג'יימס קנדי מדונור, ולאחר מותו של זה לסר ויליאם גרהאם, ולבסוף לסר ויליאם אדמונסטון מקולודן. ג'יימס הראשון הנסיכה אגידיה כמו כן היו למלך שני בנים מחוץ לנישואים: סר ג'ון סטיוארט ג'יימס סטיוארט מקילברייד בשנת 1368 קיבל מדודו הגדול, המלך דייוויד השני את התואר רוזן קאריק, וסייע למלך בשלטון במדינה עד שנת 1387 עת נפגע מבעיטת סוס והפך נכה. בעקבות תאונה זו הפך אחיו, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני ורוזן פיף ליורש העצר, ולנאמן סקוטלנד בשנת 1389, אולם עם מותו של אביו הוכתר רוברט השלישי. בעת המלכתו בחר ג'ון להיקרא בשם "רוברט השלישי" ולא "ג'ון השני" על מנת שלא להזכיר את שמו של ג'ון הראשון - מלך לא פופולרי מבית באליול. רוברט הוכתר באוגוסט 1390 במנזר סקון. המלך נכח במספר פרלמנטים, אולם בשל נכותו, בפועל - שלט בסקוטלנד אחיו. בשנת 1399 בשל נכותו של המלך נבחר בנו הבכור, דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי כנאמן הגדול של סקוטלנד. רות'סיי ודודו חלקו בדעותיהם בדבר דרכי ההגנה מפני הפלישה האנגלית לסקוטלנד, ולבסוף רות'סיי נפטר במרץ 1402 בנסיבות שאינן ברורות, בארמון פוקלנד. רוברט השלישי חשש לחייו של בנו הצעיר, ג'יימס, שהיה אז בן 11, ובפברואר 1406 הביא אותו בהחבא לטירת דירלטון במטרה להבריחו לצרפת. כוח צבאי ששלח רוברט סטיוארט, דוכס אולבני לחם בחיילי המלך, אולם יורש העצר ומלויו נמלטו לאבן באס בלשון הים של פורת'. יורש העצר ומלויו המתינו חודש על האי הקטן עד שהגיעה ספינה מצרפת. דוכס רות'סיי יידע את מלך אנגליה על ההברחה, ויורש העצר נתפס, ונאסר על ידי המלך האנגלי. רוברט השלישי נפטר זמן קצר לאחר נפילת בנו בשבי. ספרי ההיסטוריה מתארים את מותו כמוות מצער, אולם ישנם סברות שהורעל. רוברט ביקש להיקבר תחת ערימת אשפה ועל מצבתו ביקש שתופיע הכתובת "כאן קבור הגרוע במלכים, והאומלל באדם" אולם הוא נקבר בפיילזלי (ולא במנזר סקון, מקום הקבורה המסורתי של מלכי סקוטלנד). מדיה וקבצים בנושא רוברט השלישי, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף ביוגרפיה של רוברט השלישי רוברט השלישי, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל

נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל (ברוסית: Сборная СНГ по футболу; נקראה בעברית גם בתרגום השגוי "נבחרת חבר העמים") הייתה נבחרת כדורגל שייצגה בשנת 1992 את חבר המדינות - 12 מתוך 15 המדינות הסובייטיות-לשעבר והעצמאיות מאז, שקמו בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-26 בדצמבר 1991. הנבחרת הוקמה במקום נבחרת ברית המועצות, אשר חדלה להתקיים עם התפרקות השלטון הסובייטי. במהלך שנת 1991 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום ראשון בבית במוקדמות יורו 1992 והבטיחה את השתתפותה בטורניר, ובעקבות התפרקות ברית המועצות הוחלט בינואר 1992 על הקמת נבחרת חבר המדינות העצמאיות, במטרה להוות תחליף לנבחרת ברית המועצות ולשמור על המקום באליפות אירופה. הסימפוניה התשיעית של בטהובן נבחרה לשמש כהמנון הנבחרת. רשמית ייצגה הנבחרת את כל מדינות ברית המועצות לשעבר (פרט לאסטוניה, לטביה וליטא, אשר לא הצטרפו לחבר המדינות), אך בפועל שיחקו בנבחרת רק שחקנים מרוסיה, אוקראינה, בלארוס וגאורגיה. ביורו 1992, תחת הדרכתו של המאמן אנטולי בישובץ שאימן את נבחרת ברית המועצות במשחקי המוקדמות, הצליחה נבחרת חבר המדינות העצמאיות להשיג שתי תוצאות תיקו במשחקיה עם נבחרות הולנד וגרמניה החזקות, אך במשחק האחרון בשלב הבתים הובסה על ידי סקוטלנד וסיימה את דרכה בטורניר במקום האחרון בבית. משחק זה היה גם משחקה האחרון של הנבחרת בכלל. בתום הטורניר פורקה הנבחרת ומרבית שחקניה עברו לנבחרת רוסיה, שהוקמה כחודש לאחר מכן. בנוסף הוקמו נבחרת אוקראינה, נבחרת בלארוס, נבחרת גאורגיה, נבחרת מולדובה, נבחרת ארמניה, נבחרת אזרבייג'ן, נבחרת אוזבקיסטן, נבחרת קירגיזסטן, נבחרת קזחסטן, נבחרת טג'יקיסטן ונבחרת טורקמניסטן, וכן נבחרת אסטוניה, נבחרת לטביה ונבחרת ליטא. פרט לשלושת משחקיה ביורו 92, ערכה הנבחרת עוד שבעה משחקי ידידות (אחד מהם מול נבחרת ישראל). הרקורד של הנבחרת מסתכם ב-3 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו. כל משחקי הנבחרת (פרט לאחד) נערכו מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.
אנדוני גויקוצ'יאה

אנדוני גויקוצ'יאה "גויקו" אולסקואגה (ספרדית: Andoni Goikoetxea "Goiko" Olaskoaga‏; נולד ב-23 במאי 1956 באלונסוטגוי, ביסקאיה) הוא מאמן כדורגל ספרדי, שבעבר היה גם כדורגלן. גויקוצ'יאה שיחק עבור הקבוצות אתלטיק בילבאו ואתלטיקו מדריד, וכן בנבחרות ספרד וחבל הבסקים. עקב סגנון המשחק הקשוח שלו, שכלל תיקולים חזקים, כונה גויקוצ'יאה "הקצב מבילבאו". גויקוצ'יאה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנערים של ארבויו, לפני שהצטרף לקבוצת אתלטיק בילבאו ב-1974. לפני שביסס את מעמדו בקבוצה הוא שיחק למשך תקופת מסוימת בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. בשנות ה-80 הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים באתלטיק בילבאו, שמאמנה היה חאבייר קלמנטה. שחקנים ידועים נוספים בהרכב הקבוצה באותה תקופה היו מנואל סרביה, דאני ואנדוני זוביזרטה. המועדון זכה ב-1983 באליפות הלה ליגה, וב-1984 המועדון השיג דאבל לאחר שזכה באליפות הלה ליגה ובקופה דל ריי. גויקוצ'יאה זכור בעיקר על התיקול שביצע על דייגו מראדונה מאחור, שגרם לפציעתו הקשה של הכוכב הארגנטינאי. גויקוצ'יאה גרם גם לפציעתו החמורה של שחקן ברצלונה ברנד שוסטר, לאחר שפגע בברכו הימנית. פציעה זו גרמה לפגיעה תמידית בכושרו של שוסטר, בניגוד למראדונה שהחלים באופן מלא. בעקבות האירועים הללו גויקוצ'יאה זכה לכינוי "הקצב מבילבאו". בסך הכל הוא הופיע במדי בילבאו ב-369 משחקים וכבש 44 שערים. לאחר שעזב את בילבאו ב-1987 הוא עבר לשחק עבור אתלטיקו מדריד למשך שלוש עונות, וב-1990 הוא פרש ממשחק פעיל. גויקוצ'יאה שיחק במדי נבחרת ספרד 39 פעמים, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת הולנד ב-16 בפברואר 1983. הוא ייצג את ספרד ביורו 1984 ובמונדיאל 1986. במהלך המונדיאל הוא כבש שער אחד נגד נבחרת דנמרק. כמו כן, הוא הופיע פעמיים במדי נבחרת חבל הבסקים (1979 ו-1988). מאז פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן מספר קבוצות בלה ליגה ובליגת המשנה, כולל סלמנקה (1996–1998, 2004/2005), קומפוסטלה (1998/1999), נומנסיה (1999/2000, 2005/2006), ראסינג סנטאנדר (2000/2001) וראיו ואיקאנו (2001/2002). כשאימן את סלמנקה בעונת 1996/1997 הוא הצליח להעפיל איתה לליגת העל, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני של הליגה השנייה. כמו כן, הוא היה עוזרו של מאמן נבחרת ספרד חאבייר קלמנטה במהלך מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית. בשנים 2013 עד 2015 היה מאמן נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל. אליפות לה ליגה: 1982–1983, 1983–1984 קופה דל ריי: 1984 הסופרקאפ הספרדי: 1984 מדיה וקבצים בנושא אנדוני גויקוצ'יאה בוויקישיתוף אנדוני גויקוצ'יאה, באתר Transfermarkt אנדוני גויקוצ'יאה, באתר BDFutbol אנדוני גויקוצ'יאה, באתר WorldFootball.net אנדוני גויקוצ'יאה, באתר National Football Teams אנדוני גויקוצ'יאה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות של גויקוצ'יאה באתר Spain stats
מפרץ הכרישים

מפרץ הכרישים (באנגלית: Shark Bay) הוא מפרץ ואתר מורשת עולמית באזור גאסקויין אשר במערב אוסטרליה. האתר ממוקם יותר מ-800 קילומטרים צפונית לפרת', בנקודה המערבית ביותר באוסטרליה. משלחת בראשות דירק הארטוג ביקרה באזור בשנת 1616, והייתה לקבוצה השנייה של אירופים אשר ביקרו באוסטרליה. ויליאם דמפיר היה זה שהעניק למקום את השם "מפרץ הכרישים" בשנת 1699. אוכלוסיית המקום עומדת על פחות מ-1,000 תושבים על קו חוף באורך של 1,500 קילומטרים. חצי תריסר קהילות מרכיבות אוכלוסייה זו על פני פחות מאחוז בודד של השטח. שטחו של המפרץ הוא 10,000 קמ"ר, ועומקם הממוצע של המים הוא עשרה מטר. האתר מחולק לגדות רדודות, חצאי איים ואיים. אורכו של קו החוף יותר מ-1,500 קילומטרים. מבחינה אקלימית הוא שוכן באזור נפגש של שלושה אזורים שונים. האי דירק הארטוג בעל חשיבות היסטורית בשל הגעתם של החוקרים הראשונים. האי ברנייר והאי דור ממוקמים בפינה הצפון מערבית של אזור האתר. באיים שוכנים זנים של יונקים אוסטרליים בסכנת הכחדה. מפרץ הכרישים הוא אזור זואולוגי בעל חשיבות עיקרית. הוא מהווה בית לכ-10,000 תחשים ("פרות ים") ודולפינים רבים, במיוחד במונקי מיה. האזור תומך ב-26 זני יונקים נכחדים, מעל ל-230 מיני עופות, ו-150 זני זוחלים. זהו אתר רבייה וגידול עבור דגים, סרטנים וצורבים. ישנם כ-323 זני דגים, עם כרישים רבים ובטאים. דולפיננים רבים במפרץ הכרישים מהווים זן יחיד ידוע אשר מגן על חרטומו באמצעות כלי. הכלי הוא ספוג ימי, והשימוש בו נעשה בעת חיפוש אחר מזון בתחתית ים חולי. הטכניקה מועברת ככל הנראה מדור לדור. כר מרעה נרחב של עשב ים מכסה שטח של 4,000 קמ"ר בצפונו של המפרץ, ועל אלה נמנים 12 זנים, יותר מבכל מקום אחר בעולם. השטח המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1991 מכסה 23,000 קמ"ר של שמורות, פארקים ואיים מוגנים. מפרץ הכרישים היה האתר האוסטרלי הראשון שהתווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית. מדיה וקבצים בנושא מפרץ הכרישים בוויקישיתוף מחוז מפרץ הכרישים אתר מורשת עולמית מפרץ הכרישים אתר חדשות מפרץ הכרישים רשימת אתרי המורשת של מפרץ הכרישים, מערב אוסטרליה מפרץ הכרישים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צוות הספינה Duyfken', בהנהגתו של וילן ינסון, ביקר בחצי האי כף יורק בשנת 1606
פלייבק

פלייבק (ביצוע מוקלט) הוא ליווי מוקלט - נגינת רקע, או שירה שלא מתבצעת בזמן אמת, מוקלטת מראש. ברוב תחרויות השירה והנגינה, השימוש בפלייבק אינו חוקי. באולפן הקלטות, פלייבק הוא הליווי המוזיקלי שמלווה את הזמר/ת בעת השירה, הפלייבק מכיל את כל ערוצי הכלים המנגנים בשיר. לעיתים כולל הפלייבק גם קולות רקע או את קול הזמר. כשזמרים מקליטים שיר באולפן הקלטות, הם מתכנסים בתוך חדר מבודד אקוסטית (המכונה בקצרה, חדר אקוסטי) ובו מיקרופון רגיש (אחד או יותר), ושרים בזמן שהם מאזינים לכל (או רוב) יתר ערוצי השמע, שכבר הוקלטו מראש וירכיבו את השיר הסופי (הפלייבק), דרך אוזניות מקצועיות שהם עוטים על ראשיהם. בעקבות הצורך של אנשים פרטיים, מועדוני לילה, במאים, מפיקים, מוזיקאים, ובעיקר של ענף הקריוקי, אשר מבקשים להקליט עצמם שרים שיר ידוע כלשהו, או לחלופין, להופיע עבור עצמם או בפני קהל כאשר הם שרים שירים ידועים (קאברים), ובשל העובדה שהפלייבקים של שירים ידועים אלו אינם נגישים לקהל הרחב, נוצר הצורך בהפקת פלייבקים שיהיו נאמנים למקור. טעות נפוצה היא המחשבה שניתן "לבטל" את קול הזמר מהשיר המקורי על ידי אמצעים ממוחשבים. יש כל מיני שיטות לא מקצועיות להסרת או החלשת קולו של הזמר משיר, אך שיטות אלה פוגעות באיכות הסאונד של השיר ומתקבל פלייבק לא איכותי ולא מקצועי דיו, שקשה מאוד לעשות בו שימוש ראוי ומכובד. הגם ששימוש מסחרי או פומבי בפלייבק שהופק בדרך כזו וללא אישור מפורש מבעל זכויות היוצרים אינו חוקי. הדרך ליצור פלייבק חוקי ומקצועי לשיר ידוע, היא לנגן מחדש את כל התפקידים המוזיקליים, בדיוק באותם הכלים שמנגנים בפלייבק של השיר המקורי. למעשה, ליצור חיקוי שיהיה כמה שיותר מדויק ונאמן למקור. בזמן הצילומים לווידאו קליפ, זמרים מקשיבים להקלטת קולם ולהקלטת המוזיקה שהם אמורים לנגן (אם הם מנגנים בקליפ) ושרים ומנגנים יחד עם ההקלטה, כאשר המצלמות מצלמות רק את התמונה, וללא המיקרופונים (או שלא משתמשים במה שהקליטו המיקרופונים), התמונות החדשות מצורפות ומסונכרנות לפסקול שהוקלט מראש. פלייבק בהופעה כונה בעברית גם "תזמורת בצורת", מקור השם הוא בהופעה של להקת חובבים שהורכבה מחברי קיבוץ גבים שבדרום הארץ בתחילת שנות ה-60. בשנות ה-60 הפכה ה"תזמורת בצורת" לסוג הופעה מקובל בתרבות הקיבוצית. בהופעה של זמרים, לעיתים הזמרים רק עושים תנועות עם השפתיים, מבלי להפיק קול כלל או תוך כדי הפקת קול חלש, כאשר המיקרופון כבוי (מכונה ליפ סינק). הסיבות העיקריות למעשה זה הן השמירה על קול הזמר והקושי הכרוך בשירה רציפה לאורך הופעה מתמשכת, הדורשת לא אחת מהזמר גם ריקודים ומאמצים פיזיים נוספים. איתי שטרן, אותנטיות מפוברקת: מיטב אמני העולם כבר לא מתביישים להשתמש בפלייבק, באתר הארץ, 4 ביוני 2017 אחת השיטות הפשוטות ביותר: רוב השירים כיום מוקלטים בסטריאו (כלומר, ערוץ שמע ימני וערוץ שמע שמאלי). מכיוון, שלרוב, קול הזמר/ים מפוזר באופן שווה וזהה (סימטרי) בין שני ערוצי השמע, ואילו פיזור הכלים והליווי אינו סימטרי, היפוך המשרעות של רק אחד מערוצי השמע ייצור התאבכות הורסת של גלי הקול של הזמר/ים, בעוד גלי הקול של כל היתר - הליווי, יישארו ללא פגע. האפקט שיתקבל הוא, שמוזיקת הזמר/ים תוחלש כמעט לחלוטין, בעוד יתר הצלילים יוותרו ללא פגע, ותתקבל מוזיקה נקייה ברמה סבירה מקולות. אורי בית-אור, יש דבר כזה, סיפורי קיבוצים ב"אתר הקיבוצים".
רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

המונח "רודולף השני" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו רודולף השני (פירושונים). רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבית הבסבורג (18 ביולי 1552 – 20 בינואר 1612) היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מלך בוהמיה ומלך הונגריה. רודולף היה בנם הבכור של מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו, מריה בת קרל החמישי. בעלותו לשלטון, עם מות אביו בשנת 1576, ביטל רודולף את המדיניות הסובלנית בה נקט אביו כלפי הפרוטסטנטיות באדמות ההבסבורגיות, ואף סייע באופן פעיל לקונטרה-רפורמציה הקתולית. עם זאת, ניהל אורח חיים חילוני, ולא דבק באמונתו הדתית. אף שהיה אדם מלומד, לא נודע רודולף השני כשליט ראוי וזאת בשל הדיכאון הקליני שממנו סבל. בשונה מאביו, היה אדם מופנם ופגיע. לקראת סוף ימיו חווה מספר התקפי אי שפיות, וכתוצאה מכך החלו בני משפחתו להתערב באופן פעיל בענייני ניהול הקיסרות. ואמנם, לאחר שהובילו אישטוואן בוצ'קאי ובני בריתו העות'מאניים התקוממות אלימה נגד השלטון ההבסבורגי בהונגריה (1604–1606), צבר אחיו הצעיר של רודולף, מתיאס, סמכות שלטונית בפועל אשר עלתה על זו של הקיסר. המרד ניצת בעקבות ניסיונו של רודולף לכפות את האמונה הקתולית על תושבי הונגריה. בשנת 1608 נאלץ רודולף להיענות לתביעותיו של אחיו ולהעניק לו את השליטה באדמות הונגריה, אוסטריה ומוראביה. כדי לפצות על כך ולחזק את התמיכה בו בבוהמיה, פרסם רודולף ב-1609 צו מלכותי מיוחד המתיר חופש דת לאצילים ולתושבי הערים בבוהמיה. ואולם מאמץ זה לא נשא פרי, ורודולף נאלץ לוותר גם על אחיזתו בבוהמיה ולהעבירה לאחיו בשנת 1611. אפשר ששלטונו הבלתי יציב ורב התהפוכות של רודולף השני היה בבחינת סימן לבאות: מלחמת שלושים השנים פרצה כשש שנים לאחר מותו. מקובל להניח כי רודולף השני נמנה עם הצבעוניים שבמלכי אירופה לאורך ההיסטוריה, ובתקופה זו בפרט. הקיסר נהג לאסוף גמדים, ובצבאו שירת גדוד ענקים מיוחד. הוא הקיף עצמו באסטרולוגים, והתעניין בעיקר במשחקים, באמנויות השונות ובמוזיקה. בדומה לאצילים רבים בני התקופה, הוא הוקסם ממסתורי המיסטיקה, הכישוף והמדע בן זמנו. הוא שימש כפטרונו של המתמטיקאי והאסטרונום יוהאנס קפלר, כפטרונם של פסלים וציירים רבים כדוגמת ג'וזפה ארצ'ימבולדו וברתולומאיוס שפרנגר, וכן עודד את פעילות האלכימאים ומימן את פרסומם של כתבים בתחום. הוא אף נהג לבקר במעבדות האלכימאים בעירו פראג ולצרוך את שירותיהם. כאביו, מקסימיליאן, היה יחסו של רודולף אוהד כלפי היהודים, והוא אף עמד בקשר עם מהר"ל מפראג במשך זמן מה. ב-20 בינואר 1612 מת רודולף בפראג, ואחיו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בוויקישיתוף רודולף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רודולף ה-2, (1552-1612), קיסר האימפריה הרומית הקדושה, דף שער בספרייה הלאומית הלוחות הרודולפינים, ערים וקהילות בימי הביניים, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית
מזמור תהילים

מזמור הוא כינוי לאחד ממאה וחמישים פרקי תהילים. המזמורים נקראים כך משום שרבים מהם מתחילים בכותרת "מזמור לדוד", או "מזמור" לאדם אחר, שאליו מיוחס הפרק. באופן כללי, כמעט כל פרק נקרא מזמור, אם כי במקרים מסוימים חלוקת הפרקים מפרקת מקטע מסוים, שחז"ל תפסו כמזמור יחיד, לשניים. ככל הנראה, מזמורי התהילים לא נאמרו כי אם הושרו, אולי בליווי של כלי נגינה (יש מזמורים שיש בהם הזכרה מפורשת לכלי נגינה). חלק מהמזמורים שימשו בפולחן בבית המקדש מזמורים אלו נאמרים עד היום בתפילת שחרית בקטע שנקרא: "שיר של יום". לפי נוסח המסורה, בספר תהילים יש מאה וחמישים מזמורים, אם כי בכמה מקורות נאמר שישנם 147 מזמורים, וכנראה כמה מזמורים נספרו כמזמור אחד. במגילות הגנוזות מופיעים עוד כמה מזמורים שאינם מופיעים בנוסח המסורה, אלו הם מזמורים שנכתבו ככל הנראה בתקופה מאוחרת יותר. חן מלול, כך תשתמשו במזמורי תהלים כדי להשיג מבוקשכם, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, דצמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיר אל-קרנטל

דיר אל-קרנטל (מנזר קרנטל) הוא מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק הר הקרנטל כ-4 ק"מ מערבית ליריחו. במאה ה-4 הקים הנזיר חריטון לאורה בפסגת ההר, מעל מיקומו הנוכחי של המנזר. את המנזר הנוכחי התחילה הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית לבנות ב-1875, בסיוע הכנסייה הרוסית. נזירים ביזנטיים חיו במקום כבר במאה ה-4. לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13). השם הערבי "קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קרנט" שפירושה ארבעים[דרוש מקור]. בשנת 1914 נבנתה בראש ההר חומת אבנים רבועה (ראו בתמונה) ובתוכה שרידי כנסייה. ב-1998 בנתה חברה אוסטרית רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,300 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים. ממנו ממשיכים ברגל למנזר הקרנטל. לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות. מהמנזר עלייה למקום המכונה "טחנת אל-הווא" (טחנת הרוח), שבו מצויים שרידי מבצר חשמונאי, הרודיאני וצלבני קדום בשם דוק (דגון). במקום נמצאו יסודות של מבנים, חומות, קירות תמך וחפיר הגנה. המבצר שלט על יריחו וכן על הדרך העתיקה היורדת מההר, צפונית ליריחו, המכונה "טריק אבו ג'ורג'". מערכת אספקת המים למבצר, השוכן למעלה מ-360 מטר מעל פני הסביבה, התגלתה במסגרת סקר כולל של מבצרי יריחו שערכו זאב משל מאוניברסיטת תל אביב, בשיתוף דוד עמית. בסקר שנערך בשנת תשל"ב (1972), נמצאו שרידים של אמת מים. אמה זו הובילה אל תשעה בורות חצובים במדרון המצוקי לעבר בקעת יריחו. הנזירים הביזנטיים שיקמו חלק מהאמה לשימושם. כתובת יוונית משנת 1898 נמצאה על-יד אחד הבורות. לפי עדותו של הנזיר מיכאל ממנזר הקרנטל, לאחר מלחמת השחרור השתלטו על המנזר פליטים ערבים שברחו משטח מדינת ישראל, ועקב כך נאלצו הנזירים להתגורר במערות כתף יריחו הסמוכות למנזר. דוד עמית, "מפעל המים במבצר דוֹק (דגון)", בתוך: צבי אילן (עורך), מדבר יהודה וים המלח: קובץ מאמרים לכנס הי"ט של החברה להגנת הטבע, תל אביב תשל"ג, עמ' 359–362. מדיה וקבצים בנושא דיר אל-קרנטל בוויקישיתוף דוד עמית, מפעל המים של מבצר דוֹק (דגון) , בית ספר שדה כפר עציון. משה גלעד, עשרה אתרי תיירות חמים שלא תוכלו לבקר בהם ברשות הפלסטינית, באתר הארץ, 26 בינואר 2017 חנן אשל ובועז זיסו, "ממצאים מתקופת מרד בר־כוכבא ממערות כתף יריחו", בתוך: חנן אשל ודוד עמית (עורכים), מערות המפלט מתקופת מרד בר-כוכבא, תל אביב תשנ"ט, עמ' 117, הערה 3.
עדות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עדות – מסירת תיאור של מאורע או נושא מסוים, על ידי מי שחווה אותם בצורה קרובה ספר עדות – הספר הראשון שהופיע בארץ ישראל ובו עדות ישירה לשואה מפי עד ראייה עדות (הלכה) – עדות במשפט העברי עדה (אנתרופולוגיה) – חלק אוכלוסייה בעל מאפיינים ייחודיים עדות – סרטו של שלומי אלקבץ משנת 2011 עדות המזרח – עדות בעם היהודי הכוללות, בעיקר, עולים מארצות האסלאם וצאצאיהם השסע העדתי בישראל – כינוי לפערים בין קבוצות עדתיות בישראל שהאדה – הכרזת האמונה האסלאמית
שאמיל

האם התכוונתם ל... האימאם שאמיל – מנהיג האווארים שמרד באימפריה הרוסית. שאמיל באסייב – טרוריסט צ'צ'ני שאמיל טרפישצ'ב – שחקן טניס ועסקן ספורט רוסי ניגון שאמיל – אחד מניגוני חב"ד (ומניגוני הרבי מלובביץ') שאמיל (אלבום) – אלבום ניגוני חב"ד מאת יוני שלמה אישים ששמם הפרטי הוא שאמיל