laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גנטיקה רפואית

גנטיקה רפואית הוא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה שעוסק באבחון, טיפול וייעוץ של מחלות הנובעות באופן מלא או חלקי מגורמים גנטיים. רופאים מומחים בגנטיקה רפואית מוכשרים: לאבחן מחלות אשר יש להן בסיס גנטי, להשתמש בטכנולוגיות מעבדתיות לאבחון מחלות גנטיות, ליעץ ולהדריך חולים במחלות גנטיות ובני משפחותיהם ולסייע לרופאים במקצועות השונים באינטגרציה של המידע הגנטי הרלוונטי לתחומי פעילותם. מטרות תוכנית ההתמחות הקלינית להכשיר את הרופא לזהות בשיטות אבחון גנטיות מחלות גנטיות בתחומים שונים, משכך יש ללמדו שיטות ביצוע ופענוח של תוצאות בדיקות גנטיות אבחנתיות בתחומי הגנטיקה המולקולרית, ציטוגנטיקה וביוכימיה גנטית. בנוסף ירכוש הרופא מיומנות בקביעת הסיכון למחלה, בהתבסס על נתוני משפחה ואוכלוסייה. גנטיקה רפואית מוכרת בישראל כתחום התמחות על לרופאים שלהם התמחות קודמת באחד ממקצועות הרפואה. מסלול ההתמחות אורך כשנתיים וחצי, בשנה הראשונה להתמחות, המתמחה יוכשר בשירות הקליני, הכולל מרפאה לאבחון ולייעוץ גנטי, שירות ייעוץ למחלקות הקליניות בבית החולים והיכרות עם מרפאות לייעוץ גנטי בקהילה. בשנה השנייה, במסגרת הפעילות הקלינית המפורטת, יפגין המתמחה חשיבה וניתוח עצמאיים בטיפול בפונים למרפאה הגנטית. בנוסף תוקדש כחצי שנה להכשרה במעבדות הגנטיות: גנטיקה מולקולרית, ציטוגנטיקה, וביוכימיה. בנוסף על הכשרה של רופאים, משרד הבריאות מאפשר לבוגרי תואר שני בגנטיקה (ולא ברפואה), שעברו הכשרה של כשנתיים במכון גנטי של בתי החולים הציבוריים לעסוק בייעוץ גנטי במכונים הגנטיים תחת האחריות של הרופאים המומחים ברפואה גנטית. מדיה וקבצים בנושא גנטיקה רפואית בוויקישיתוף גנטיקה רפואית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גנטיקה רפואית, דף שער בספרייה הלאומית התמחות בגנטיקה רפואית, באתר ההסתדרות הרפואית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חן מזרחי (יוטיוברית)

חן מזרחי (נולדה ב-1 ביולי 1984 א' בתמוז ה'תשמ"ד) הידועה בשם ערוץ היוטיוב שלה "חן במטבח", היא יוטיוברית, בשלנית, אושיית רשת ומתכונאית מעולם האוכל הישראלי. ערוץ היוטיוב של חן הוא הערוץ הגדול בארץ בתחום האוכל. חן מזרחי נולדה וגדלה בקריית גת. אביה אליאס היה מנהל תפעול בחברת בגיר, ואמה מגי נולדה בישראל והייתה מחנכת ומורה בבי"ס הממלכתי ע"ש אפרים בן דוד בקריית גת. חן למדה בבית ספר תיכון חדש ע"ש רבין בקריית גת, בנובמבר 2002 התגייסה לצה"ל ושירתה כמפעילת מערכות ירי מוטסת בחיל האוויר. למדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2010 החלה לעבוד בחברת טבע ברישום תרופות מול ה-FDA האמריקאי. בשנת 2015 עזבה והחלה לעסוק בתחום הבישול. בשנת 2016 הקימה את המותג "הקובבות של חן", מכירה של קובה ביתי שהכינה בביתה שהפך להצלחה תוך שנה. ב-2017 פתחה בלוג אוכל בשם "חן במטבח" בו היא מדגימה הכנת אוכל באמצעות סרטונים, ב-2022 הוציאה לאור בהוצאה עצמית את ספר המתכונים הראשון שלה - "שבת עם חן" מתכונים ביתיים לכל סוף שבוע. הספר הפך רב-מכר עם מכירות של מעל 10,000 עותקים. באותה השנה הפיקה עבור קרן משפחת רודרמן 3 סרטוני מתכונים של אוכל יהודי אמריקאי לקידום הסדרה "הפודי היהודי" עם אורי לייזרוביץ'. בשנת 2023 הפיקה פרקים מלאים לערוץ האוכל החיים הטובים, בהם ספישל מתכונים איטלקיים וספישל מתכונים ללא גלוטן. באותה שנה גם הצטרפה לנבחרת הבלוגריות של מגזין שף מבית לאישה, בו היא כותבת מתכונים מדי חודש. בשנת 2024 השתתפה לרגל יום השואה בפרויקט של יוטיוב ישראל שנקרא זוכרים יחד ב-YouTube, במסגרתו אירחה ניצולי שואה המספרים את סיפורם, והתיעוד עולה לרשת. חן פעילה ברשתות החברתיות ולה מעל 500,000 עוקבים בכל הרשתות החברתיות. חן נשואה לאסף שאחראי גם על צילום ועריכת הסרטונים העולים בערוץ. הם מתגוררים במושב מבוא ביתר ולהם ארבעה ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של חן מזרחי שבת עם חן הספר, הספר של חן - "שבת עם חן" חן מזרחי, ברשת החברתית פייסבוק חן מזרחי, ברשת החברתית אינסטגרם סרטונים בערוץ של חן במטבח, באתר יוטיוב חן מזרחי, ביישום טיקטוק חן מזרחי, ברשת החברתית אינסטגרם תוכניות חן במטבח, באתר החיים הטובים
הבחירות לנשיאות איראן 2024

הבחירות לנשיאות איראן 2024 נערכו ב-28 ביוני 2024, לפי פרק 131 של חוקת איראן, בעקבות מותו של נשיא איראן המכהן אבראהים ראיסי בהתרסקות מסוק. הסיבוב השני נערך ב-5 ביולי 2024, והסתיים בניצחונו של מסעוד פזשכיאן על פני סעיד ג'לילי. ערך מורחב – התרסקות מסוק נשיא איראן בבוקר 19 במאי 2024 יצאו נשיא איראן אבראהים ראיסי, שר החוץ האיראני חוסיין אמיר עבדאללהיאן ואישים איראנים נוספים לפגישה עם נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב בגבול בין המדינות, לרגל חנוכת סכר במקום. בדרכם חזרה לטהראן, המסוק שבו טסו התרסק, וכל נוסעיו נספו. הבחירות לנשיאות איראן (אנ') הן בחירות ישירות שנערכות כל ארבע שנים, זאת לפי סעיף 114 של חוקת איראן. הבחירות היו אמורות להיערך עד 18 ביוני 2025, אולם הוקדמו בשל מותו של ראיסי. על הנשיא להיבחר ברוב של מעל 50 אחוזים מקולות המצביעים. לעיתים קרובות, בשל מספר המועמדים הרב, יש צורך בסבב בחירות נוסף כדי להכריע את הבחירות. אורך כהונתו של הנשיא ארבע שנים, ובסיומן הוא יכול להיבחר רק לעוד קדנציה אחת. עם בחירת הנשיא הוא הופך לראש המועצה לביטחון לאומי (אך הדמות החזקה בגוף זה הוא מזכיר המועצה) וראש המועצה למהפכה חברתית, שאחראית להפיץ את רעיון המהפכה האסלאמית ברחבי העולם באמצעות תעמולה. ערך מורחב – נשיא איראן הדרישות בהם צריכים לעמוד המועמדים לנשיאות: המועמד צריך להיות ממוצא איראני, בעל אזרחות איראנית. על המועמד להיות מוסלמי שיעי תריסרי, אדוק ואמין. המועמד צריך להיות דמות פוליטית מוכרת. המועמד הוא בן גיל 25–75. למועמד אין תיק פלילי. המועמד לא שירת בממשל בתקופת השאה. המועמד צריך להיות נאמן לרעיון הרפובליקה האסלאמית. סעיד ג'לילי – חבר המועצה לאבטחת אינטרס המשטר ונציג המנהיג במועצה העליונה לביטחון לאומי. התמודד בבחירות ב־2013 והפסיד, ובבחירות ב־2021 פרש והעביר את תמיכתו לראיסי. מוחמד באקר קאליבאף – איש משמרות המהפכה האסלאמית בעברו שהתמודד גם בבחירות ב־2005. מתמודד מטעם מפלגת הקידמה והצדק של איראן. מסעוד פזשכיאן – ניסה להתמודד ב־2013 אך פרש קודם הבחירות ומועמדותו נפסלה ב־2021. אמיר-חוסיין קאזיזאדה האשמי (אנ') עלי רזא זאכאני – ראש עיריית טהראן. מועצת שומרי החוקה פסלה את מועמדותו ב־2013 ו־2017, וב־2021 פרש מהתמודדות לטובת ראיסי. מוסטפה פורמוחמדי – פוליטיקאי, פרש מהתמודדות ב־2013. מועמד אגודת אנשי הדת הלוחמים. מועמדותם של כ־30 מועמדים נפסלה עקב אי עמידה בכללים הנדרשים. 74 מועמדים נפסלו על ידי מועצת שומרי החוקה, הבולט שבהם מחמוד אחמדינז'אד. מדיה וקבצים בנושא הבחירות לנשיאות איראן 2024 בוויקישיתוף Constitution, en.mfa.ir Iran helicopter crash: President Ebrahim Raisi killed in helicopter crash, www.bbc.com (באנגלית בריטית) רויטרס, ליאור בן ארי, הבחירות לנשיאות באיראן: ניצחון למועמד הרפורמיסט מסעוד פזשכיאן, באתר ynet, 6 ביולי 2024 סעיף 117 של חוקת איראן. פרק 114 של חוקת איראן. מפורטות בפרק 115 של החוקה.
הדיוויזיה ה-363 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-363 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הייתה פעילה מדצמבר 1943 עד אוגוסט 1944. דיוויזיית הרגלים ה-363 הוקמה ב-28 בדצמבר 1943 (בתגובה להנחיה ב-15 בדצמבר) כדיוויזיית חי"ר של גל הפריסה ה-21. בסיס הדיוויזיה שנאסף בגנרלגוברנמן, כלל בעיקר לוחמים מדיוויזיית הרגלים ה-339. היא כללה בתחילה את רגימנטים הגרנדירים 957, 958 ו-959, כל אחד עם שני גדודים סה"כ שישה גדודי חי"ר בדיוויזיה, כמו גם את גדוד הרובאים 363 ורגימנט הארטילריה ה-363, עם שלוש סוללות, לצד יחידות תמיכה דיוויזיוניות שונות. הדיוויזיה נשלחה ב-4 במרץ 1944, עדיין במהלך כינוסה, למחנה האימונים שיארץ בפולין הכבושה על ידי הגרמנים לפני שהועברה לדנמרק הכבושה על ידי הגרמנים. לאחר תחילתו של מבצע "אוברלורד" של בעלות הברית המערביות ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית הרגלים ה-363 הובהלה לצרפת, שם היא הושמדה בכיס פאלז.  במשך כל תקופת השירות של הדיוויזיה, מפקד הדיוויזיה היה אוגוסט דטלינג. הדיוויזיה הורכבה מחדש באופן חלקי באמצעות הקמת דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (לשעבר דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566) ב-17 בספטמבר 1944. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Tessin, Georg (1974). Die Landstreitkräfte 281–370. Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939–1945 (בגרמנית). Vol. 9. Osnabrück: Biblio. Mitcham, Samuel W. (2007). "363rd Infantry (later Volksgrenadier) Division". German Order of Battle: 291st–999th Infantry Divisions, Named Infantry Divisions, and Special Divisions in World War II. Stackpole Books. ISBN 9780811734370.
סנט תומאס (נבדה)

סנט תומאס (באנגלית: St. Thomas) שבמדינת נבדה שבארצות הברית היא עיר רפאים. העיר ניטשה כאשר, בעקבות בניית סכר הובר, עלו מימי אגם מיד והציפו את העיר. העיר מצויה כיום מתחת לפני האגם ומהווה חלק מאתר הנופש הלאומי אגם מיד. העיר הוקמה בשנת 1865 על ידי מתיישב מורמוני בשם תומאס סמית'. אוכלוסייתה מנתה בשיאה 500 איש. אחרון התושבים עזב את העיר בשנת 1938 כאשר נהר הקולורדו החל להציף את העיר בעקבות הקמת סכר הובר. שרידי העיר נראים מתחת למימי האגם, בשנות בצורת, כאשר גובה פני האגם נמוך יחסית. שרידים אלה נחשבים כאתר היסטורי מוגן, והם מוגנים על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. אגם מיד סכר הובר מדיה וקבצים בנושא סנט תומאס בוויקישיתוף מידע על העיר באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
עלי רזא זאכאני

עלי רזא זאכאני (בפרסית: علیرضا زاکانی; נולד ב-3 במרץ 1966) הוא פוליטיקאי איראני שמרני המשמש כראש עיריית טהראן מ־2021 ועוזר לנשיא איראן בענייני ניהול נזקים חברתיים בעיר טהראן מאז 2023. עלי רזא זאכאני נולד ב-1966 בשכונת כיכר ח'וראסאן בטהראן ובילה את ילדותו ונעוריו באותו אזור. סבו של זאכאני (מצד אמו) הוא תושב תבריז שבמחוז מזרח אזרבייג'ן. סבו מצד אמו היה מכאשאן ואבות אבותיו התגוררו גם הם בכפרים הצפוניים של מחוז טהראן. אביו היה חוסיין זאכאני, פעיל חברתי באזור טהראן ואזור שהר-י ריי, שהיה אחראי על קיום יום השנה לזכר ע'ולאם רזא תח'תי (אנ') במשך 28 שנים. זאכאני היה חבר האספה המייעצת האסלאמית (הפרלמנט האיראני) מ-2004 עד 2016 וגם מ-2020 עד 2021. הוא נבחר לפרלמנט האיראני כנציג מחוז הבחירה של העיר קום מאז 2020, ושימש כראש הוועדה המיוחדת לחקירת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. זאכאני הכריז על מועמדותו לנשיאות בבחירות לנשיאות איראן בשנת 2013 וכן בבחירות 2017, אך נפסל על ידי מועצת שומרי החוקה בשתי הפעמים. הוא היה מועמד לבחירות לנשיאות ב-2021, אך פרש לטובת אבראהים ראיסי. באוגוסט 2021 בחרה בו מועצת העיר של טהראן לתפקיד ראש העירייה, והוא נכנס לתפקידו ב-2 בספטמבר. ביוני 2024 הודיע על כוונתו להשתתף בבחירות לנשיאות באותה שנה. זאכאני הוא הבעלים של אתרי החדשות Jahan News ו-Panjereh Weekly. מדיה וקבצים בנושא עלי רזא זאכאני בוויקישיתוף עלי רזא זאכאני, ברשת החברתית אינסטגרם "بیوگرافی 7 نامزد تایید صلاحیت شده انتخابات ریاست جمهوری | خبرگزاری فارس". farsnews.ir. נבדק ב-2021-07-27. "نگاهی به زندگینامه و فعالیت‌های زاکانی". ایسنا (בפרסית). 2021-05-29. נבדק ב-2021-07-27. Donovan, Marie; Melvin, Ryan; Pendleton, Caitlin (2 ביולי 2017), "Iranian President and Parliament at Odds Over Nuke Deal", Newsweek, American Enterprise Institute, נבדק ב-2 ביולי 2017 {{citation}}: (עזרה) "The complete biography and records of Dr. Alireza Zakani were published". jahannews.com. נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Hard-Liner Zakani Approved As New Tehran Mayor". נבדק ב-2024-05-20.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (ורמאכט)

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (בגרמנית: 363. Volksgrenadier-Division) הייתה דיוויזיית פולקסגרנדיר של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה ופעלה בין השנים 1944 ל-1945. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1944 כדי להחליף את דיוויזיית הרגלים ה-363 אשר הושמדה בכיס פאלז, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566, בפיקודו של אוגוסט דטלינג. היא כללה את רגימנטים הגרנדירים ה-957, ה-958 וה-959, ואת רגימנט הארטילריה ה-363. הדיוויזיה לחמה בהולנד, וספגה אבדות כבדות במהלך המתקפה הגרמנית הכושלת נגד מבלט ניימכן בתחילת אוקטובר 1944. לאחר שיקומה, לחמה הדיוויזיה מסביב ולאורך נהר רור לפני שהושמדה לבסוף בכיס הרוהר באפריל 1945. דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Axis History Factbook
הדיוויזיה ה-343 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-343 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה ה-343 הוקמה ב-1 באוקטובר 1942 ב-Truppenübungsplatz (מגרש האימונים) של גאפנווהר ב-מחוז הצבאי ה-13. בנובמבר 1942 היא נשלחה לצרפת במחוז ברסט בברטאן ככוח כיבוש והגנה על החוף. היא מצאה את עצמה מוקפת בכוחות אמריקאים בברסט מאוגוסט 1944 ונסוגה לחצי האי קרוזון. הדיוויזיה הושמדה ב-19 בספטמבר 1944 עם נפילת מבצר ברסט ופורקה רשמית ב-29 בספטמבר 1944. גנרל-לויטננט פרידריך ציקוולף (28 בספטמבר 1942 – 25 באוגוסט 1943), מת מפצעים שנגרמו על ידי פרטיזנים צרפתים גנרל-מיור הרמן קרוזה (25 באוגוסט 1943 – 1 בפברואר 1944) גנרל-לויטננט ארווין ראוך (1 בפברואר 1944 – 18 בספטמבר 1944) אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ה-266 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-266 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. דיוויזיית הרגלים ה-266 הוקמה ב-20 במאי 1943 בבסיס הצבאי מינסינגן במחוז הצבאי החמישי. היא הורכבה באמצעות טירונים מכל רחבי דרום גרמניה כדיוויזיה סטטית (כלומר לא ממונעת). הגדודים והגזרות דיווחו תחילה למפקדת הדיוויזיה ב-15 ביוני והפריסה הסתיימה עד ה-1 באוגוסט. דיוויזיית הרגלים ה-266 כללה בתחילה את רגימנטים הגרנדירים 897, 898 ו-899, וכן את רגימנט הארטילריה ה-266. גדודי החי"ר היו מצוידים בשני גדודים כל אחד, ויחידות רגימנט הארטילריה צוידו בתותחי הוביצר ממוצא סובייטי. המפקד היחיד לאורך ההיסטוריה של הדיוויזיה היה קרל שפראנג, שמונה עם הקמת היחידה. עם הפריסה לצרפת הכבושה, רגימנט הגרנדירים ה-898 וכן הסוללה השנייה של רגימנט הארטילריה ה-266 הועברו לדיוויזיית הרגלים ה-343. הדיוויזיה הושמדה ברובה על ידי כוחות בעלות הברית, כולל דיוויזיית השריון האמריקאית ה-4, במהלך הקרבות בסן-מלו ביולי 1944. חלקים קטנים מהדיוויזיה ה-266 נמלטו לכיסי האוקיינוס האטלנטי הנצורים בברטאן. עם נפילת ברסט ב-19 בספטמבר נוטרלו השרידים האחרונים של הדיוויזיה. דיוויזיית הרגלים ה-266 פורקה רשמית ב-29 בספטמבר 1944. בצפון פינסטר בתחילת אוגוסט 1944 החל רגימנט הארטילריה ה-266 בפעולת ענישה בסן-פול-דה לאון. ב-4 באוגוסט הוצאו מהעיר חמישה עשר תושבים על גבי משאית. חמישה ימים לאחר מכן, נמצאו גופותיהם כשידיהם קשורות וגולגולותיהן חתוכות פנימה; אחד מהם עבר קרקוף. לאישה היחידה, שהופשטה חלקית, היו סימנים גדולים על ירכיה ורגליה. בהמשך הלחימה, היחידה הותירה אחריה גופות וחוות שרופות: שמונה עשר נהרגו בפלוניבז-לוכריסט, חמישה בטרפלז ושלושים ושלושה בפלוביין ב-8 וב-9 באוגוסט. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Tessin, Georg (1973). "266". Die Landstreitkräfte 201–280. Verbände und Truppen der deutschen Wehrmacht und Waffen-SS im Zweiten Weltkrieg 1939-1945 (בגרמנית). Vol. 8. Osnabrück: Biblio Verlag. pp. 281–283. ISBN 3764808721. Mitcham, Samuel W. (2007). "266th Infantry Division". German Order of Battle. Volume One. 1st-290th Infantry Divisions in World War II. Stackpole Books. pp. 314–315. ISBN 9780811734165. Virgili, Fabrice (11 באפריל 2016). "Rapes Committed by the German Army in France (1940-1944)". Vingtieme Siecle. Revue Dhistoire. 130 (2): 103–120. doi:10.3917/ving.130.0103. {{cite journal}}: (עזרה)
אחמד ג'נתי

אחמד ג'נתי (בפרסית: احمد جنتی; נולד ב-23 בפברואר 1927) הוא פוליטיקאי איראני מהמחנה השמרני. ג'נתי ידוע ברטוריקה האנטי-להט"בית שלו ובהתנגדותו לחילוניות. הוא גם חבר מייסד של אסכולת החני. הוא כיהן כיו"ר מועצת המומחים, הגוף המופקד על בחירת המנהיג העליון, ומכהן כיו"ר מועצת שומרי החוקה, הגוף הממונה על בדיקת החקיקה שאושרה על ידי מג'לס כך שלא תהיה מנוגדת לחוקת איראן ולשריעה (ההלכה האסלאמית), ואישור המועמדים בבחירות שונות. הוא היה נתון לביקורת ציבורית בטענה שהוא מבוגר מכדי לנהל שניים מהארגונים המשמעותיים במדינה, אולם האמון שיש לעלי חמינאי, המנהיג העליון של איראן, בג'נתי, החזיק אותו בשלטון למרות הביקורת. ג'נתי חבר במועצת שומרי החוקה מאז 1980 ומשמש כיושב ראשה מאז 1988. ב-2016 הפך ליו"ר אספת המומחים, הגוף הממונה על מינוי המנהיג העליון. הוא מונה מחדש לתפקיד הקודם בשנת 2022. במהלך תפילת יום שישי ב-4 באוגוסט 2006, טען ג'נתי כי "תמיכה בחזבאללה" היא "חובה". לגבי עיראק, בערך בזמן שטיוטת החוקה שלה הוצגה בפני הפרלמנט ב - ב-2005 אמר: "למרבה המזל, לאחר שנים של מאמצים וציפיות בעיראק, מדינה אסלאמית עלתה לשלטון והחוקה הוקמה על בסיס מצוות אסלאם". בדרשת תפילת יום שישי ב-29 בינואר 2010 בטהראן, ג'נתי שיבח את רשויות המשפט האיראניות על שהוציאו להורג שני מתנגדים פוליטיים יום קודם לכן, וקרא לגורמים רשמיים להמשיך להוציא להורג מתנגדים עד לסיום מחאת האופוזיציה. ב-17 בספטמבר 2010 ג'נתי התייחס לחילול הקוראן בארצות הברית "התנהגות מטורפת", ככל הנראה בהתייחס למחלוקת השורפת בקוראן ב-2010. באותה תפילת יום שישי, הוא טען כי "סקרי דעת קהל חושפים כי 84 אחוז מהאמריקאים רואים בממשל האמריקני אחראי לפיגועי 11 בספטמבר." ההערות של האייתוללה לגבי דעות האמריקנים לגבי 11 בספטמבר צוטטו על ידי אנליסטים לאחר שהנשיא מחמוד אחמדינז'אד התבטא בצורה דומה בין היתר באו"ם שבוע לאחר מכן. נאומו של הנשיא עורר לפחות 33 משלחות לצאת מהאסיפה הכללית, ובעקבות כך ביקורת. אשתו של ג'נתי הייתה סדיקה מזאחי, איתה נולדו לו ארבעה בנים. היא נפטרה ב-2015, והוא התחתן שוב מאוחר יותר. בנו חוסיין ג'נתי היה חבר במוג'אהדין ח'לק ונהרג בקרב רחוב על ידי משמרות המהפכה האסלאמית ב-1981. הוא גם אביו של עלי ג'נתי, שכיהן כשר התרבות. מדיה וקבצים בנושא אחמד ג'נתי בוויקישיתוף "Secretary of Iranian Guardian Council Ayatollah Ahmad Jannati: I Spit in the Face of the West, which Has Made Homosexuality Official and Legal". Iranian cleric says UK embassy staff face trial 3 July 2009 "Iran's Supreme Leader Reinstates 95-Year-Old Cleric In Key Post". iranintl.com. 2022-07-16. נבדק ב-2024-03-30. Mehrzad Boroujerdi; Kourosh Rahimkhani (2018). Postrevolutionary Iran. A Political Handbook. Syracuse, NY: Syracuse University Press. ISBN 978-0815635741. אורכב מ-המקור ב-21 בספטמבר 2021. נבדק ב-29 באוגוסט 2021. {{cite book}}: (עזרה) "Iran hardliner Jannati elected head of Assembly of Experts" (באנגלית בריטית). BBC News. 2016-05-24. נבדק ב-2022-11-09. "Major cleric says support for Hizbollah a duty". אורכב מהמקור ב-20 באוגוסט 2006. נבדק ב-2006-08-13. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link), Islamic Republic News Agency, 20 August 2006 "Cleric slams US over Quran desecration"(הקישור אינו פעיל), Al-Alam News Network, 17 September 2010 12:41 GMT. Retrieved 24 September 2010. ازدواج مجدد آیت‌الله جنتی به روایت پسرش (בפרסית). Fararu. 18 בספטמבר 2017. נבדק ב-23 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
Hangar 18

"Hangar 18" (בעברית: "האנגר 18") הוא שיר של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת' מתוך אלבום האולפן שלהם Rust in Peace משנת 1990. השיר נכתב בהשראת בניין מיתולוגי הממוקם לכאורה בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון ליד דייטון, אוהיו, שם אוחסנו לכאורה חללית חייזרית או גופות. השיר הגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים האירי, ולמקום ה-26 במצעד הסינגלים הבריטי. עטיפת האלבום Rust in Peace, שבו מופיע השיר, מציגה את הקמע של הלהקה, ויק ראטלהד, ומספר מנהיגי עולם צופים בחייזר בתא קריוגני, התייחסות ברורה לשיר. עטיפת האלבום ועטיפת הסינגל עוצבו על ידי אותו אמן, אד רפקה. "Hangar 18" (שנקרא במקור "N2RHQ") היה אחד מקומץ שירים של מגאדת' שנכתבו עבור להקתו הראשונה של דייב מאסטיין, Panic. מאפיין ייחודי של השיר הוא שהבס משתמש בכוונון שונה משתי הגיטרות המובילות, כאשר הבס נמצא בכיוון דרופ די בעוד שהגיטרות נמצאות בכוונון סטנדרטי. הפתיח הוא גרסה מהירה של הארפג'ו ברה מינורי שמאסטיין כתב לשיר האינסטרומנטלי של מטאליקה "The Call of Ktulu", שהיה השיר האחרון של מטאליקה שעבורו ניתן לו קרדיט כתיבה. שיר המשך ל-"Hangar 18", שנקרא "Return to Hangar", נכלל באלבומם התשיעי של מגאדת', The World Needs a Hero. הוא מספר את הסיפור הבדיוני של צורות החיים שאמורות להיות כלולות בהאנגר 18 חוזרות לחיים והורגות את אלה בתוך הבניין לפני שנמלטו. הקליפ של "Hangar 18" מבוסס על הקונספט הלירי של השיר. הוא מתאר עינויים של חייזרים, ובסופו של דבר, מראה את כל חברי הלהקה בתאים קפואים. הסרטון צולם בתחנת הייצור Scattergood. הקליפ צולם באחד מבנייני ייצור החשמל העיקריים והוא בוים והופק על ידי מפקח האפקטים החזותיים זוכה פרס אמי בפריים טיים, פול סטיבן בויינגטון, חלק מההופעות והאפקטים החזותיים של הקליפ נוצרו והופקו בסטודיו האפקטים החזותיים של בויינגטון בקלבר סיטי, קליפורניה. במקרה, הלהקה צילמה את הקליפ לשיר "Crush 'Em" באותו אתר תשע שנים מאוחר יותר. גרסה ערוכה של "Hangar 18" משודרת בדרך כלל בערוץ MTV2, שאורך השיר קוצץ באופן דרסטי. במהלך הפתיח לקליפ נשמע ברקע השיר "Dawn Patrol" מתוך האלבום Rust in Peace. דייב מאסטיין - גיטרה, שירה מרטי פרידמן - גיטרות דייוויד אלפסון - גיטרה בס ניק מנזה - תופים מידע על היצירה "Hangar 18" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Hangar 18" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Hangar 18" באתר יוטיוב "Megadeth – Hangar 18 (1990, CD)", Discogs.com The Irish Charts - All there is to know, web.archive.org, ‏2011-07-21 Search | Official Charts, www.officialcharts.com Chris Chantlerpublished, An illustrated history of Vic Rattlehead, louder, ‏2016-01-27 (באנגלית) Rust in Peace liner notes (original release). Capitol Records. 1990. p. 3,16. Kory Grow, Megadeth's Dave Mustaine: My Life in 15 Songs, Rolling Stone, ‏2017-01-11 (באנגלית אמריקאית) Hangar 18 Bass Tab by Megadeth | Songsterr Tabs with Rhythm (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-05-20 The Quietus, Dawn Of Thrash: Metallica, The Early Days, The Quietus, ‏2021-08-21 (באנגלית בריטית) "Interview with Dave Mustaine and Al Pitrelli from Megadeth", Metal-temple.com
פרידריך ציקוולף

פרידריך ציקוולף (בגרמנית: Friedrich Zickwolff‏; 1 באוגוסט 1889 – 17 בספטמבר 1944), היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. ציקוולף נולד ב-1 באוגוסט 1889 בביירוית, ושהייתה חלק מממלכת בוואריה בתוך הקיסרות הגרמנית. בשנת 1908 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-124 (וירטמברג ה-6, המלך וילהלם הראשון). הוא לחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ועל פעולותיו בקרבות הוא קיבל עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר ההצטיינות הצבאי של וירטמברג ומסדר ההצטיינות הצבאי הבווארי, דרגה רביעית עם חרבות. לאחר המלחמה הצטרף ציקוולף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 בינואר 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-119, וב-1 באפריל 1939 מונה למפקד כוחות הלנדווהר באזור מילהיים, חבל הרוהר. עם פרוץ המלחמה מונה ציקוולף למפקד הדיוויזיה ה-227 בחזית המערבית, וב-1 באוקטובר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-4 ביוני 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-113, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-34 ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-29, במסגרת הארמייה השישית, והשתתפה בקרב אומן, קרב קייב וקרב חרקוב הראשון. ב-1 באוקטובר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובנובמבר 1941 נשלחה הדיוויזיה לסרביה. במרץ 1942 חזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והוכפפה שוב לארמייה השישית, וב-2 ביוני אותה שנה הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-95 בחזית המזרחית, וב-28 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-343 בצרפת. ציקוולף מת ב-17 בספטמבר 1944 ממחלה זיהומית שנדבקה בה בעת שירות בחזית המזרחית. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בלודוויגסבורג ב-21 בספטמבר 1944. באוקטובר 2021, על רקע הנצחות רשמיות לציון יום השנה ה-80 לטבח באבי יאר, הופיע שמו של ציקוולף בין 161 השמות של מבצעי אותו פשע. פרידריך ציקוולף באתר feldgrau (באנגלית) ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-34 (Höheres Kommando z.b.V. XXXIV)
כפר השילוח

האם התכוונתם ל... סילואן – שכונה ערבית עם מיעוט יהודי במזרח ירושלים, הקרויה בעברית כפר השילוח כפר התימנים בשילוח – כפר התימנים, המוכר גם בשם כפר השילוח, הוא שכונה יהודית במזרח ירושלים
אינה וולף

האם התכוונתם ל... אינה וולף (שוטרת) אינה וולף (זמרת)
דיוקן טוסקולום, דיוקנו של יוליוס קיסר

דיוקן טוסקולום, הנקרא גם פסל טוסקולום, הוא אחד משני הדיוקנאות המפורסמים ביותר של יוליוס קיסר, הדיקטטור הרומי המפורסם. זהו פסל שיש שנמצא בעיר טוסקולום באיטליה. הפסל מתוארך לתקופה שבה קיסר עדיין היה בחיים, ולכן הוא נחשב לאחד הדיוקנאות הריאליסטיים והאותנטיים ביותר של קיסר. הדיוקן השני הוא דיוקן כיאראמונטי המוצג במוזיאון הוותיקן ברומא. תווי הפנים של הדיוקן תואמים את אלה שנמצאו על מטבעות שנטבעו זמן קצר לפני רצח קיסר, במיוחד על הדנרים שהונפק על ידי מרקוס מטיוס. דיוקן טוסקולום מציג את יוליוס קיסר במבט רציני ומאופק. הוא מתאר את קיסר עם תווי פנים ברורים, כולל מצח רחב ושיער דליל. תווי הפנים שלו מדויקים ומפורטים, כולל הקמטים והצלקות. הפנים שלו מוארכים, עם עצמות לחיים בולטות וקו לסת חד. העיניים שלו שקועות מעט, והוא נראה מרוכז וחושב. ייחודיות הפסל היא במידת הריאליזם והאובייקטיביות שבהן מתוארים פניו של קיסר, בניגוד לדיוקנאות אידיאליסטיים יותר שנעשו לאחר מותו. הפסל התגלה בטוסקולום בשנת 1825, וכיום נמצא במוזיאון הלאומי ברומא. מאז גילויו, דיוקן טוסקולום הפך לאחד מהמקורות החשובים ביותר להבנת מראהו האמיתי של יוליוס קיסר. הדיוקן מייצג סגנון אמנותי שהיה מקובל ברומא של המאה הראשונה לפנה"ס, שבו הושם דגש על ריאליזם ואותנטיות. לדיוקן טוסקולום יש חשיבות היסטורית ואמנותית רבה. הוא מאפשר לנו לראות את יוליוס קיסר כפי שהוא נראה בזמן חייו, ומשמש כמקור מידע חשוב על אמנות הפורטרטים הרומית. בנוסף, הדיוקן משמש ככלי ללימוד ולמחקר על חיי היומיום, האסתטיקה והפוליטיקה של רומא העתיקה. Miriam Griffin, ed. (2009). A Companion to Julius Caesar. John Wiley & Sons. p. 302. ISBN 978-1444308457. The Tusculum and Chiaramonti Caesars – Italian Art Society, www.italianartsociety.org Zanker, Paul (29 באפריל 2009). "The Irritating Statues and Contradicting Portraits of Julius Caesar". In Miriam Griffin (ed.). A Companion to Julius Caesar. John Wiley & Sons. p. 302. ISBN 978-1-4443-0845-7. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא דיוקן טוסקולום, דיוקנו של יוליוס קיסר בוויקישיתוף