laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צפון-מערב לוס אנג'לס

אזור צפון-מערב לוס אנג'לס (באנגלית: Northwest Los Angeles) הוא אזור בעיר לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה אשר כולל מספר שכונות שונות של העיר. האזור הזה של העיר מכונה בשם זה עוד מתחילת המאה ה-20. בדרך כלל נהוג להתייחס לשמות של השכונות הספציפיות שנמצאות באזור זה במקום במונח הקולקטיבי "אזור צפון-מערב לוס אנג'לס". אזור זה מכיל בין היתר את הפארקים הציבוריים הגדולים בלוס אנג'לס. שכונת לוס פליז וחלקים מסוימים בשכונת סילבר לייק תמיד היו יקרים למדיי ובשכונות הללו גרים לא מעט סלבריטאים הוליוודיים (ובמקור, היו ממוקמות באזור הזה של העיר אף כמה מהאולפנים של תעשיית הקולנוע עצמה). מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 לא מעט מהשכונות באזור צפון-מערב לוס אנג'לס חוו תהליך ג'נטריפיקציה מהותי אשר הוביל לכך שרבים מקרב אוכלוסיית המהגרים והאוכלוסייה הלא אמידה של האזור עזבו את האזור בהדרגה. להלן השכונות השונות באזור צפון-מערב לוס אנג'לס: אנג'לינו הייטס (אנ') אקו פארק (אנ') אליסיאן הייטס (אנ') אליסיאן פארק (אנ') אליסיאן ואלי (אנ') היסטוריק פיליפינוטאון (אנ') לוס פליז (אנ') פיקו-יוניון (אנ') סילבר לייק (אנ') סולאנו קניון (אנ') סאנסט ג'אנקשן (אנ') ווסטלייק (אנ') פרנקלין הילס (אנ')
פטר פישר

פטר פישר (בהונגרית: Fischer Péter;‏ בודפשט, יולי 1929 – לונדון, 18 במרץ 2013), שם "הבמה" שלו היה: Peter Fisher. פישר היה בעלה של השחקנית פלורה קאדאר, אחיו של הפסנתרן והמנצח ג'רג' פישר, אחיינו של המנצח שאנדור פישר, בן דודם של אדם פישר ושל איוואן פישר. הוא היה אחד הצלמים הידועים ביותר של הקהילה היהודית הבריטית וצלם העיתונות של הג'ואיש כרוניקל, שהוא העיתון המרכזי של יהדות בריטניה. פטר פישר נולד במשפחה יהודית כבנם של המהנדס פאל פישר, ושל לולה באדר, אחיו הצעיר הוא כאמור הפסנתרן והמנצח ג'רג' פישר. דודו היה המנצח שאנדור פישר, ובני דודיו היו אדם פישר ואיוואן פישר. הוא היה בן 16 כשאביו נפטר ב-1945. אמו נישאה בשנית, בעלה השני היה אנדור סבני (1900–1969). הוא למד צילום קולנוע באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ואז הכיר את אשתו, את השחקנית פלורה קאדאר. פטר פישר נלקח בטעות למספר שנות שירות צבאי כשהיה סטודנט באוניברסיטה, כי החמיץ את רשימת הפטורים. כסטודנט, הוא צילם סרט עם השחקן המפורסם דז'ה גאראש (במקור גרוס), בין היתר. במהלך נישואיהם, הוא ופלורה קאדאר התגוררו בחדר המשרתים בדירת הוריו של פישר, בעוד שאחיו הצעיר, ג'רג', התגורר עם דודם, שאנדור פישר, עם בני דודיו, אדם ואיוואן פישר. לא נולדו ילדים מנישואיהם. פטר פישר עזב את הונגריה לאחר דיכוי המרד ההונגרי 1956 והתיישב בלונדון. שם לא מצא עבודה כצלם קולנוע, כיוון שלא הצליח להשיג חברות באיגוד המקצועי, אז הוא עבד כצלם רגיל וכצלם עיתונות והשתמש בשמו בצורה האנגלית Fisher במקום בשמו המקורי בכתיב גרמני Fischer. הוא היה צלם עיתונות ב"ג'ואיש כרוניקל" במשך עשרות שנים, ואחת מעבודותיו המפורסמות ביותר הייתה סדרת צילומים של השחקנית ג'יין מנספילד, שגרמה לעצירת התנועה ברחוב כשהיא הופיעה אצלו באולפן. מערכת היחסים שלו עם פלורה קאדאר הסתיימה בגירושים, ופישר התחתן פעמיים נוספות, אשתו השנייה הייתה בלנדין קוסטי (Blandine Costi), ואשתו השלישית הייתה קרול ז'ורנט (Carol Joernet), אך מאף אחד מהנישואיו לא נולדו ילדים. בדברי ההספד של הג'ואיש כרוניקל נכתב: "צלם רגיש ומהורהר, לעיתים קרובות הפתיע ושימח את המצולמים שלו בכך שהפך אירוע קהילתי שגרתי לכאורה ליצירת אמנות קטנה. תמונתו של הרב אפרים מירוויס ורעייתו ולרי, שצולמה לפני שהרב נכנס לתפקידו בבית הכנסת פינצ'לי המאוחד, לוכדת בצורה מושלמת את המהות של פיטר פישר." למרות גירושיהם, פלורה קאדאר נשאה באופן רשמי את שם נשואיה, פישר, עד מותה, והם שמרו על קשר גם מאוחר יותר כשפישר ביקר בהונגריה. פיטר פישר: Stock Photo - Seder table at the Kerem School, London, 21 April 1978. (באנגלית). alamy. דברי הספד על פיטר פישר בג'ואיש כרוניקל פטר פישר:תצלום פנורמי שלו על העיר דיסלדורף Fischer Flóra Anna (Kádár) (באנגלית). באתר Geni מדיה וקבצים בנושא פטר פישר בוויקישיתוף
שלום ואך

שלום (צ'ארלס) ואך (נולד ב-22 ביולי 1948) הוא פעיל התיישבות, עלייה וקליטה ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה המקומית קריית ארבע. נולד בבלגיה למרדכי וחיה. עלה ב-1969 ולמד בישיבה. לחם במלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן. החל משנות ה-70 הצטרף לגיסו הרב יהושע צוקרמן בארגון סמינרים בחו"ל לעידוד העלייה לארץ. מאז הוא עוסק בפעילות של עלייה וקליטה, בין השאר בתפקידים שונים במשרד לקליטת עלייה ובעמותת "קליטת קהילות ישראל" שהקים הרב צוקרמן, ובראשו עומדים ואך ורעייתו. הארגון פועל לעידוד קבוצות ממדינות דוברות צרפתית לעלות לארץ, ומלווה אותן בקליטתן בארץ. עד כה ליוו כ-1500 משפחות. היה פעיל בגוש אמונים ובמועצת יש"ע. ב-1982 נבחר לראשות מועצת קריית ארבע וכיהן בתפקיד עד 1990, אז הוחלף על ידי צבי קצובר. הם עזבו את קריית ארבע והתיישבו בכפר אדומים ואחר כך בעלי, כדי ללוות מקרוב משפחות שעלו במסגרת הארגון והשתקעו בעלי. בני הזוג יזמו את פרויקט "ער"ץ" (עולים רופאים מצרפת), במסגרתו עלו לנהריה 16 משפחות של רופאים דוברי צרפתית, ובעקבותיהם עברו בני הזוג ב-2020 לנהריה וחזרו מאוחר יותר לעלי. נשוי לליאת (קטי), ילידת תוניסיה, ואב ל-11, מתגורר בעלי. ילדיו הקימו את להקת משפחת ואך, שבה גם הוא חבר. בין בניו גולן ויהודה. אשתו ליאת היא אחותה של הרבנית טלי בן ישי, אשתו של הרב יהודה בן ישי, הוריה של רותי פוגל, שנרצחה בפיגוע באיתמר. אחותו מלכה הייתה נשואה לרב יהושע צוקרמן זצ"ל. צביקה קליין, הבניין בנהריה שהפך לקומונה של רופאים צרפתים, באתר nrg‏, 22 בנובמבר 2020 צביקה קליין, הבניין בנהריה שהפך לקומונה של רופאים צרפתים, באתר מקור ראשון, 22 בנובמבר 2020. הודיה כריש חזוני, מדוע קליטת העולים ביו"ש מצליחה יותר מבערים הגדולות?, באתר מקור ראשון, 7 במרץ 2018. הספד בהלווית גיסו הרב יהושע צוקרמן עדי בן ישי, במגמת עליה - ליאת ואך בראיון ציוני במיוחד, פנימה, 2 במאי 2022. יאיר פידל, אמנון לוי, גוש אמונים - מבוכה ופחד, חדשות, 15 במאי 1984 איתן לוין, גם משלחת ההסברה של יש"ע יצאה למדריד, מעריב, 28 באוקטובר 1991
מולי ברנט

מולי ברנט (באנגלית: Molly Kathleen Burnett; נולדה ב־23 באפריל 1988) היא שחקנית טלוויזיה, זמרת ומפיקה אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה של קלי אן בסדרה מלכת הדרום. ברנט הייתה מועמדת לפרס אמי לשעות היום בקטגוריית השחקנית הצעירה המצטיינת בסדרת דרמה בשנים 2010 ו-2012 עבור תפקידה בסדרה ימי חיינו, ואחד לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה דיגיטלית בשעות היום ב-2018 עבור תפקיד בסטטוס מערכת יחסים . ברנט היא בתם הראשונה של קייטי ודייוויד ברנט. היא גדלה בפרבר דנבר של ליטלטון, קולורדו יחד עם אחיה הצעיר וויל. בזמן שלמדה בתיכון ליטלטון, היא לקחה על עצמה תפקידים רבים הן בבתי הספר והן בחברות תיאטרון באזור דנבר. מחזות בהן שיחקה כוללים את חלום ליל קיץ, רעשים כבויים ותפקיד ראשי במחזמר אנני. לאחר שסיימה בהצטיינות את בית הספר התיכון ליטלטון, ברנט נרשמה למכללת וגנר, בית ספר פרטי לאמנויות בסטטן איילנד, ניו יורק. בשנת 2008, ברנט קיבלה את התפקיד של הגיבורה מלאני ג'ונאס בסדרה ימי חיינו. ב-2012, היא עזבה את ימי חיינו כדי לעסוק בתפקידים אחרים, וזכתה לתפקידי אורח בסדרות פריים טיים כמו CSI: ניו יורק ו-Major Crimes. היא גם זכתה בתפקיד הקולנועי הראשון שלה, כשגילמה את אשלי בלום בסרט המקורי של MTV Ladies Man: A Made Movie, כמו גם את התפקיד של ג'סטין גייבל בסרט היכל התהילה של Hallmark This Magic Moment. ברנט חזרה לסדרה "ימי חיינו" לתקופה של שישה חודשים בסוף 2014. בסוף 2015, ברנט הופיעה בתפקיד נינה מור במספר פרקים בסדרה "CSI סייבר". סרטי האינדי של ברנט כוללים את התפקידים של לקס במותחן המדע הבדיוני Ctrl+Alt+Del, ליסה במסיבת החתונה ושל סאות'רן בל קייט סטנסון בסרט Shattered. באמצע 2016, היא שיחקה זמנית את התפקיד של מקסי ג'ונס בסדרת הטלוויזיה "ג'נרל הוספיטל", תפקיד אליו חזרה בשנת 2018 למספר פרקים. ב-2022, היא החלה בתפקיד זמני כבלשית גרייס מונסי, בסדרה של ה-NBC חוק וסדר: מדור מיוחד בעונה ה-24 של התוכנית, עד שקיבלה תפקיד קבוע החל מהפרק השביעי של העונה. למרות זאת, ברנט עזבה את הסדרה בסוף העונה. מולי ברנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מולי ברנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Shrija Ganguly, Who is Molly Burnett? Meet the actor set to play Detective Grace Muncy in Law & Order: SVU Season 24, www.sportskeeda.com (באנגלית אמריקאית) Martin Holmes, 'Days of Our Lives' Alum Molly Burnett Joins 'Law & Order: SVU', TV Insider (באנגלית אמריקאית) Hayley Anderson, Law and Order SVU's Molly Burnett left as Grace Muncy after less than a year, Express.co.uk, ‏2023-08-08 (באנגלית)
ליר כץ

ליר כץ (נולדה ב-4 בינואר 1993) היא שחקנית ישראלית. ליר כץ נולדה וגדלה בתל אביב. למדה בתיכון א' לאמנויות תל אביב במגמת מחול, שירתה כמדריכה במוזיאון הפלמ"ח, ולאחר שירותה הצבאי עברה להתגורר בניו יורק, שם למדה מחול בבית הספר "פרידאנס קפזיו סנטר". בשנת 2005, בגיל 12, שיחקה בסדרה "פרשת השבוע" שכתב ארי פולמן וביים רני בלייר. בלייר סיפר כי ליר ליוותה את חברתה לאודישן ולא התכוונה להיבחן בעצמה, אך כשהבחין בה ביקש ממנה לקרוא איתו את הסצנה, ובחר בה. בשנת 2011 שיחקה בסרט "מבול" שביים גיא נתיב, לימים זוכה האוסקר, בו השתתפה בין השאר לצד רונית אלקבץ, מיכאל מושונוב ויואב רוטמן. בשנת 2020, לאחר ששבה לארץ, לוהקה להצגה ״מתאבל ללא קץ״ שכתב חנוך לוין ועלתה בתיאטרון הקאמרי בבימוי ארי פולמן, אשר הכיר אותה עוד מתפקידה בפרשת השבוע. בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת הדרמה קומית "המפקדת" המשודרת בכאן 11, בתפקיד שמרית כץ, טירונית אשר למדה בתיכון עם נועה – גיבורת הסדרה – ומעוררת את סקרנותה המינית. בשנת 2022 שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "בלוברי" מאת ובבימוי נטלי צוקרמן במסגרת פסטיבל עכו, וזכתה בפרס השחקנית. בשנת 2023 שיחקה בסדרת המתח "מלאך משחית" שנוצרה על ידי נח סטולמן, ובה היא משחקת בתפקיד ידידה – נערה צעירה ומבריקה, המנווטת את דרכה בתוככי הקהילה האדוקה, תוך גילויי מרדנות. כמו כן, באותה שנה השתתפה ההצגה ״דור בא״ מאת מעין אבן, לצד אורי גוטליב ונינה קוטלר. עוד באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "השגרירות" ובסרט "טאטאמי". בשנת 2024 שיחקה בסרט "כיסופים" בתפקיד הילה. ליר מתגוררת בתל אביב-יפו יחד עם בן זוגה האמן אנדרס גורביץ׳. אביב וינברגר, ליר כץ ("המפקדת"): "אני אוהבת דוסי שיק וגם את הקיצון השני", באתר ynet, 29 באפריל 2022 ליר כץ, ברשת החברתית אינסטגרם ליר כץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שגיא בן נון‏, המלכה ליר, באתר וואלה, 7 במאי 2021 ״אירוע תיאטרוני נוגע ללב״: אלו הזוכים בפסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון, באתר www.israelhayom.co.il מאיה נחום שחל, המחזה "דור בא" - "על הדור האבוד והמפונק שלי, ואני לא בהכרח חושב שזה רע", באתר כלכליסט, 3 בינואר 2023
תנועת שחרור

תנועת שחרור היא ארגון או תנועה פוליטית, או לחלופין תנועה חברתית לא אלימה, המובילה למרד או מחאה כנגד מעצמה קולוניאלית או ממשלה לאומית. מטרתה לעיתים קרובות היא להשיג עצמאות המבוססת על זהות לאומית והשקפה אנטי-אימפריאליסטית. התנועה לשחרור הגייז - תנועה שדחקה בלסביות והומוסקסואלים לעסוק בפעולה ישירה לטובת קהילת הלהט"ב ותנועת הגאווה. התנועה לשחרור הנשים - תנועה של נשים שהאמינו כי עצמאות כלכלית, פסיכולוגית וחברתית הן זכויות הנחוצות בשביל שוויון מלא בין נשים לגברים. התנועה לזכויות בעלי חיים - תנועה הקוראת להפסקת הרג בעלי חיים לצורכי האדם. מרי אזרחי תנועת שחרור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) National Liberation Movements as Government in Africa, בהוצאת טיילור ופרנסיס. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחלת ראובן (אחוזה)

נחלת ראובן הייתה אחד משלושת היישובים שהתמזגו ויצרו את המושבה נס ציונה שלימים הפכה לעיר, האחוזה נקראה על שם ראובן לרר, ראשון הדבוראים בארץ ישראל וממייסדי נס ציונה. בשנת 1883 (ה'תרמ"ג) הגיע לרר עם משפחתו לנחלתו בארץ ישראל. הוא מצא במקום מבנה עזוב, באר מים הרוסה ופרדס מוזנח, והאזור היה רחוק מאוד מירושלים. אבל לרר לא נואש, במשך כחצי שנה שיקם את המקום ואז החל לחפש מתיישבים יהודים נוספים, כדי שיוכל לקיים חיים יהודיים שלמים ("מניין" לתפילה ו"חדר" לילדים). הוא קרא ליהודים, בני היישוב הישן ובני העלייה הראשונה: "מי לחלקת אדמה פורייה ולהקמת מניין ביישוב יבוא אלי". הוא אף הקצה 320 דונם מאדמותיו למתיישבים החדשים. בשנת ה'תרמ"ח הגיע למניין הראשון. שם היישוב החדש שהוקם נקרא "נחלת ראובן". בשנים הראשונות לישיבתם במקום הם אירחו בביתם את בני משפחת בלאנדספלד, גרמנים טמפלרים מבית לחם שעסקו בגידול דבורים נודדות. הטמפלרים ראו את העוני של משפחת לרר, והציעו להם ללמוד את מלאכת הכוורנות. ראובן ובנו משה למדו את מלאכת גידול הדבורים בכוורות מודרניות עשויות עץ ומתפרקות, הניתנות להעברה בקלות על גבי בהמות ממקום למקום, וזאת כדי לקרבן לפרחי העונה המתאימה ליצור דבש. לראשונה עסקו יהודים במלאכת הכוורנות. ראובן רצה להקים "חדר" לילדיו ולהתפלל במניין, מכיוון שמשפחתו הייתה דתית. הוא פרסם בנמל יפו "קול קורא" אשר מזמין יהודים לרכושחלקות אדמה ל"נחלת ראובן"במחיר נמוך מהמחיר במקומות אחרים. אחד לאחד התקבצו אנשי "המניין הראשון" בין השנים 1887–1891: גולדה מילוסלבסקי, שלמה יפה, אברהם ילובסקי, אהרן אייזנברג, יוסף פלדמן, מבי הוכברג, שמואל הוכברג, שלמה פצ'ורניק ומיכאל הלפרן. בשנת 1888 נרצח ילובסקי בידי ערבים. ביתו עמד ליד הכיכר הנושאת כיום את שמו ובה אנדרטה לזכרו. הוא נחשב לקורבן האלימות הראשון של היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל. בשנת 1891 הקים הלפרן, מאנשי העלייה הראשונה, "מושבת פועלים" (או "חוות פועלים", כפי שנקראה אחר כך) בצפון נחלתו של ראובן לרר והציע לקרוא לה "נס ציונה" (על סמך הפסוק בספר ירמיהו: "שאו נס ציונה, העיזו, אל תעמדו"). בשנת 1891 משפחות אייזנברג והוכברג בנו להן בית משותף מחוץ לנחלה וקראו למקום "ואדי חנין" (בערבית: "עמק השושנים"). בשנת 1905 רכשה חברת "גאולה" מידי ערביי המקום שטח בן 600 דונם, על הגבעה שבין "נחלת ראובן" ו"חוות הפועלים". באופן זה, התאחדו כל חלקיה של נס ציונה למושבה אחת. ראשי היישוב החליטו שלא להקים בתי מגורים על הגבעה אלא לנצלה לצרכים ציבוריים. שטח ממרגלות הגבעה ועד רחוב תל אביב יועד להקמת מבנה ציבור. המבנה הוקם ב-1907 וכלל שני חדרים ואולם גדול, נקרא "בית ראשונים" ושימש כבית ועד המושבה, בית ספר, בית כנסת ואולם כינוסים ואירועים. בשנת 1915 הוצב בראש הגבעה פעמון שהיה קורא לעבודה וגם מזעיק את התושבים במקרי חירום. בשל שימושים אחרים, נקראה הגבעה מאוחר יותר גם "גבעת האהבה". לאחר הכרזת העצמאות והקמת מדינת ישראל הפכה נחלת ראובן למוזיאון. מדיה וקבצים בנושא נחלת ראובן בוויקישיתוף נס ציונה בת שבעים וחמש, נפתלי לביא, הארץ, 29 בפברואר 1958 נחלת ראובן, באתר בית ראשונים מנחם תלמי ו-אפרים תלמי, "כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי של ישראל, הוצאת עמיחי, ספטמבר 1966, עמוד 478 ודי-חנין, הפועל הצעיר, 5 בינואר 1908
יוסף אבן וירגה

יוסף אבן וירגה (בטורקית: Joseph ibn Verga, בערך רמ"ה, 1485 - בערך שט"ו, 1555) היה רב והיסטוריון טורקי שחי באדירנה. יוסף הוא בנו של שלמה אבן וירגה, מחבר הספר שבט יהודה. הוא נולד בספרד, ובגירוש ספרד בשנת 1492 היגר לליסבון שבפורטוגל וחי שם כאנוס. בשנת 1506 (ה'רס"ו) היגר שוב לאיטליה, והתיישב באנדירה שם למד בישיבתו של רבי יוסף פאסי. הוא היה בן דורם של תם בן יחיא ושל הרופא משה המון, והשתייך למכללת הרבנים של אנדריה. הוא המשיך את חיבורו של אביו בספר שבט יהודה, והוסיף תיעודים של כמה מהאירועים בני זמנו, וכן מהתקופה שקדמה לו. רבי יוסף חיבר ספר בשם "שארית יוסף", המהווה מתודולוגיה של התלמוד, הכולל את הכללים שלא הובאו בספר הליכות עולם שחיבר רבי ישועה בן יוסף, ובספר הכריתות של שמשון מקינון. בהקדמתו הוא כותב כי חיבר את הספר על מנת שיישאר לו שם ושארית בארץ, מאחר שנשאר ערירי מילדים. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'שי"ד באדירנה. עם זאת, וולף מייחס את הספר הזה ליוסף בן וירגה אחר, שחי באבלונה. וירגא, יוסף בן שלמה, שארית יוסף, ‏מנטובה שנג, באתר היברובוקס יוסף בן שלמה וירגא, דף שער בספרייה הלאומית וירגא, יוסף בן שלמה, שארית יוסף, ‏מנטה שנג, באתר היברובוקס כפי הנראה מת בנו בחייו. ראו בהקדמה לספר בהוצאה זו וירגא, יוסף בן שלמה, שארית יוסף, באתר היברובוקס ביבל. עברית. א', מס' 880.
מלכת השערים של כל נבחרת לאומית

ערך זה מפרט את מלכת השערים בכל הזמנים עבור כל נבחרת כדורגל נשים. רשימה זו אינה רשימת מלכות השערים לנבחרות לאומיות, מכיוון שלכמה מדינות יש שתי שחקניות ומעלה עם יותר שערים מאשר מלכת השערים של מדינה אחרת. שחקניות מודגשות עדיין פעילות ברמה בינלאומית. שחקניות בכתב נטוי גם מחזיקות בשיא ההופעות בנבחרתן. מלכת השערים לנבחרות לאומיות מלכי שערים בנבחרות כדורגל לאומיות
קבוצות ה-NBA לפי שווי

קבוצות ה-NBA לפי שווי היא רשימה שמפרסם המגזין פורבס אחת לשנה. הרשימה מדרגת את 30 קבוצות ליגת ה-NBA לפי הערכת השווי שלהן. ההערכת מבוססת על חישוב הערך הספורטיבי, גודל השוק, שווי האולם של המועדון ושווי המותג. הערכת השווי מביאה בחשבון גם חובות, אם ישנם, והרווח התפעולי. גולדן סטייט ווריורס היא הקבוצה בעלת השווי הגבוה ביותר בסיום עונת 2021/2022 עם שווי כולל של 7 מיליארד דולר. הקבוצה היא בעלת קצב הגידול המהיר ביותר בשווי - היא רשמה עלייה של 100% בשווי, מאז עונת 2017/2018. הווריורס היא הקבוצה השלישית שמגיעה לראש הטבלה, מאז פורסמה הרשימה לראשונה בעונת 1991/1992. לפניה היו ברשימה לוס אנג'לס לייקרס וניו יורק ניקס. הדירוג נכון ל-27 באוקטובר 2022 כל הערכים במיליוני דולרים שינוי מאז עונת 2017/2018 ועד עונת 2021/2022 שינוי בערך מאז עונת 2016/2017 ועד 2021/2022 מבוטא כאחוז מתוך הערכת השווי שנמצא החוב. כולל חובות על האולם רווח לפני ריבית, מיסים, פחת והפחתות, מחושב בדולרים. חלק מערך המועדון המיוחס להכנסות המחולקות בין כל הקבוצות חלק מערך המועדון המיוחס לעיר ולגודל השוק שלו חלק מערך המועדון המיוחס לאולם שלו חלק מערך הזיכיון המיוחס לשווי המותג NBA Team Values 2022: For The First Time In Two Decades, The Top Spot Goes To A Franchise That’s Not The Knicks Or Lakers, Forbes, 27 October 2022 The Business Of Basketball, Forbes How the $7 Biliions Warriors built the most valuable franchise in the NBA, San Francisco Chronicle, 27 October 2022 Warriors land at No. 1 on Forbes NBA team valuations list for first time, Yahoo!, 28 October 2022
דרך הבשורה: סיפורו של ישו

דרך הבשורה: סיפורו של ישו (Gospel Road: A Story of Jesus) הוא סרט דרמה אמריקאי שצולם בישראל בבימויו של רוברט אלפסטרום, התסריט נכתב על ידי ג'וני קאש ולארי מארי. בסרט מככבים ג'וני קאש, רוברט אלפסטרום, ג'ון קרטר קאש, לארי לי, פול ל. סמית' ואלן דאטר. הסרט יצא לאקרנים ב-31 במרץ 1973 והופק על ידי פוקס המאה ה-20 . ג'וני קאש היה בין יוזמי הפקת הסרט, כנוצרי מאמין (זה היה ביקורו השני בישראל לאחר שביקר לראשונה ב-1968 לצורך הקלטת אלבום The Holy Land (album)) הסרט צולם כולו בישראל, בעיקר בגליל ובים כנרת. ג'וני קאש וצוות השחקנים הגיעו לישראל בתחילת נובמבר 1971, בסך הכל בוצעו 24 ימי־צילום וכל שירותי ההפקה ניתנו על ידי אולפני הרצליה. הסרט מתאר את סיפורו של ישו, חייו בגליל, פעילותו כמטיף, צליבתו ותחיית המתים שלו, כפי שמסופר על ידי קאש, תוך שילוב של שירים אותם הוא שר. ג'וני קאש בתור עצמו רוברט אלפסטרום בתפקיד ישוע המשיח ג'ון קרטר קאש בתור מרי מגדלנה לארי לי בתור ג'ון המטביל פול ל. סמית' בתור פיטר אלן דאטר בתפקיד ניקודמוס רוברט אלפסטרום הבן בתור ישו הצעיר Gelles LaBlanc בתור ג'ון טרנס ווינסטון מנוק בתפקיד מתיו תומאס לוונטל בתפקיד יהודה איש קריות ג'ון פול קיי בתפקיד ג'יימס האב שון ארמסטרונג בתור תומאס לייל ניקולסון בתור אנדרו סטיבן צ'רנוף בתור פיליפ סטיוארט סטארק בתור נתנאל אולף פולק בתור תאדאוס ג'ונתן סנדרס בתור סיימון "דרך הבשורה: סיפורו של ישו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דרך הבשורה: סיפורו של ישו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "דרך הבשורה: סיפורו של ישו", סרטון באתר יוטיוב (אורך: 01:20:28) - הסרט המלא לצפייה ישירה Johnny Cash - Gospel Road - intro 1973, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 03:05) יוסי חרסונסקי, ג'וני קאש - מלך שירי המערב בישראל - בלדה על נער ושמו סו, מעריב, 18 בנובמבר 1971 מלך שירי המערב בעקבות ישו, מעריב, 7 בנובמבר 1971 אולפני הרצליה במלוא התנופה, דבר, 30 בדצמבר 1971
כושי כלב קט

כּוּשִׁי כֶּלֶב קָט הוא שיר ילדים עברי מאת אנדה עמיר-פינקרפלד שנכתב בשנות ה-40 והולחן על ידי יצחק אדל. השיר מספר על כלב קטן שנשאר לבד בבית והציל את תרנגול הבית משועל. כל הילדים אוהבים אותו, ושרים ורוקדים לכבודו. הוא זכה לביצועים מגדולי הזמרים של תקופות שונות, ביניהם יפה ירקוני, דליה פרידלנד ועוזי חיטמן. השיר נכתב בשנות ה-40 על ידי אנדה עמיר והולחן על ידי יצחק אדל, ובוצע על ידי יפה ירקוני בתקליט "שירי ילדים כבקשתך" (1958). בשנות ה-60 ניסתה ישראל לפתח את הידידות עם מדינות אפריקה. בעקבות המלצת משרד החוץ לא להשתמש בביטוי "כושי" בציבור, נאסר השיר להשמעה ברדיו, על אף תמימותו הברורה והיעדר פנייה לצבע עור או גזע ("כושי" בשיר הוא שם הכלב עליו מדובר). מאוחר יותר העניין נשכח, והשיר בוצע מחדש על ידי זמרים ישראלים מפורסמים, בהם עוזי חיטמן, ציפי שביט, דליה פרידלנד, אסנת פז ועוד. מאז הפך השיר לקלאסיקה ישראלית, ועד היום נחשב בעיני רבים להיות משירי הילדים הגדולים בכל הזמנים. יפה ירקוני, "שירי ילדים כבקשתך", 1958 דליה פרידלנד, "30 להיטים לפעוטות", 1974 עוזי חיטמן, "שירים קטנים", 1990 ציפי שביט "100 שירים ראשונים - פרק ב'" 1992 מידע על היצירה "כושי כלב קט" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "כושי כלב קט" והאזנה לו באתר זמרשת ורדי טוהר, כושי כלב קט לצד פואמה על גבורת נשים, 2016 ביצוע של מרים אביגל, שנות ה-50, באתר הספרייה הלאומית ביצוע של יפה ירקוני עם שלישיית וינטרניץ, שנות ה-50, באתר הספרייה הלאומית ביצוע של יפה ירקוני, באלבומה "שירי ילדים כבקשתך", 1958, באתר הספרייה הלאומית אדר אבישר, טעמים מוסריים, רגישות דתית, חשש לרמזים גזעניים, מעריב, 7 בדצמבר 1989. השירים האסורים: קובי לוריא עם השיר 'כושי כלב קט' בשיחה עם רבקה מיכאלי, 103FM,‏ 16 באוגוסט 2019.
הטירה הנעה

האם התכוונתם ל... הטירה הנעה (ספר) – ספר מאת דיאנה ווין ג'ונס הטירה הנעה (סרט) – סרט אנימה של הבמאי הייאו מיאזאקי, המבוסס על הספר הטירה המרחפת
Wanted (שיר של NOTD ודאייה)

"Wanted" הוא שיר של צמד המפיקים המוזיקליים השוודי, NOTD, בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, דאייה, השיר יצא, על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק שוודיה ופולידור רקורדס, ב-27 בספטמבר 2019. השיר נכתב על ידי NOTD, סאם מרטין, ישעיה טג'אדה, דלייסי ודאייה, והופק על ידי NOTD. השיר הושמע למעלה מ-319 אלף פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-49 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על הסינגל "Wanted" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Wanted" באתר Discogs מילות השיר "Wanted" באתר Genius סרטון השיר "Wanted" באתר יוטיוב מידע על השיר "Wanted" באתר ספוטיפיי Smith, Christopher (30 בספטמבר 2019). "FRESH: 'Wanted' – NOTD featuring Daya". Talk about pop music. ארכיון מ-2021-10-06. נבדק ב-6 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) NOTD, Daya - Wanted, ארכיון מ-2022-07-15, נבדק ב-2023-01-05 Wanted, 2019-09-27, ארכיון מ-2020-04-19, נבדק ב-2023-01-05
קרב עמק איילון (אוניית מעפילים)

קרב עמק איילון (אוניית מעפילים) הייתה האונייה האחרונה בין אוניות ההעפלה. שמה המקורי היה Fabio וכינויה "המורד". אוניה זו הגיעה בליל 28 במאי 1948, ו-706 מעפיליה הורדו בחוף קיסריה. ההפלגה כולה נערכה באופן חוקי, שכן היא הפליגה לאחר קום המדינה. שמה של האונייה – בעקבות קרב לטרון שנערך בעצם אותם הימים. הספינה יצאה לדרך לאחר הכרזת המדינה והגיעה באין מפריע לארץ. היא נכללת ברשימת הפלגות עליה ב' משום שהפעלתה הייתה עדין במסגרת המבצעית של מפעל ההעפלה. הספינה צוידה במזון ל־16 ימי הפלגה; ב־20 טון מים; ב־22 טון דלק לפי צריכה של 1,400 ק"ג ליממה. כן צוידה בשתי סירות עץ, בשתי רפסודות ובשלוש סירות גומי ל־30 איש כל אחת. צוות האונייה היה איטלקי. הקברניט צ'ירו פלומבה איטלקי, מפקד דוד שטרן מהפלי"ם, אלחוטנית רות חייקין -עופר. מלווים: גלעדה הלוי (חובשת), ווילי רוסטוקר מתנדב מקנדה. בעשרת הימים שלפני ההפלגה רוכזו במחנות בדרום צרפת בשתי קבוצות. במחנה הגדול 500 בני נוער מצ'כיה והונגריה ובמחנה הקטן כ-200 בני נוער מצפון אפריקה. העלאת המעפילים נעשתה במפרץ בחוף הצרפתי סמוך לבנדול (Bandol). המעפילים הגיעו במשאיות נהוגות על ידי חיילים ארץ ישראלים בצבא הבריטי. הצרפתים לא הפריעו. ההפלגה נערכה ללא הפרעות בנתיב השגרתי דרך תעלת מסינה כרתים וצפון קפריסין, ומשם לחוף קיסריה. היה חשש שהצי המצרי יתנכל לספינה ולצורך הגנתה המלווים צוידו בארבעה מקלעים, תשעה סטנים ורובה אחד. אולם ההפלגה עברה ללא אירועים מיוחדים. למעט רגעי מתח כאשר אח"י אילת (א-16) התקרבה אליה ולא היה ברור תחילה באיזו ספינת מלחמה מדובר. הוקם קשר צעקות האונייה הורידה את מעפיליה באמצעות סירות הפלי"ם בחוף קיסריה ב־29 במאי 1948. לאחר מכן המשיכה לנמל חיפה שהיה עדין בשליטת הבריטים. צוות המלווים עזב את הספינה בסירה למעגן הקישון שהיה בשליטת צה"ל. במהלך הדרך רדפה אחריהם סירת מנוע בריטית אך ללא הצלחה. הגעת האונייה פורסמה כ” האוניה הראשונה לעליה חופשית למדינת ישראל” בנסיבות שנוצרו עם הפסקת ההסגר הימי על ידי הבריטים לא נעשה יותר שימוש" בשם זה. והאונייה קיבלה את הכינוי המורד. במהלך מלחמת העצמאות ביצעה האונייה עוד שתי הפלגות במסגרת עלית גח"ל והפלגת רכש נשק אחת בספטמבר 1948 קבע המוסד לעלייה ב' את יהודה בן-צור כמפקד הספינה "המורד" ("פאביו" במקור), שיצאה בחצות בין 6 ל-7 בספטמבר מנמל גָאאֵטָה (Gaeta), - במערב איטליה כ-80 ק"מ מצפון מערב לנאפולי. עם 292 עולי גח"ל ומח"ל, רובם צעירים. בהפלגה נוצרה תקלה במצפן. לאחר הצטיידות בדלק אך ללא תיקון המצפן יצאה "המורד" ב-7 בספטמבר חזרה לגאאטה ואספה 300 עולים. ב-9 בספטמבר עברה בתעלת מסינה והגיעה ב-17 בספטמבר לנמל חיפה. מעפילים על סיפון "קרב עמק איילון". צמד המלווים, וילי רוסטוקר (מימין) ויהודה בן-צור על הגשר של אוניית עולי גח"ל ומח"ל המורד, ספטמבר 1948. הלל ירקוני, ספינות מעפילים מא' ועד ת', עמ' 222, הוצאת גוונים 2005. רשימת מברקים בין האונייה למפקדת הפלי"ם. 25 - 30 במאי 1948, בארכיון מוזיאון ההעפלה וחיל הים. קרב עמק איילון בנתיבי ההעפלה. אוניית מעפילים קרב עמק איילון" אתר הפלמ"ח. סיפור הפלגת קרב עמק איילון אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש. קרב עמק איילון, אתר הפלי"ם. "קרב עמק איילון, עמותת חיל הים. אניות מעפילים – "קרב עמק איילון אתר נוסטלגיה אונליין. קרב עמק איילון, בנתיבי ההעפלה. יהודה בן-צור, 'המורד' Fabio – עליית גח"ל ומח"ל סיפורו האישי של מפקד הספינה ביניהם משה זנבר לימים נגיד בנק ישראל. פרסום במוזיאון ההעפלה וחיל הים. ראה עדותו של יהודה בן-צור