laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיאן קנון

דיאן קנון (באנגלית: Dyan Cannon; נולדה ב-4 בינואר 1937) היא שחקנית קולנוע, תסריטאית, מפיקה ובמאית אמריקאית יהודייה מומרת, זוכת פרס גלובוס הזהב. הייתה מועמדת לשלושה פרסי אוסקר על הופעותייה בסרטים "בוב וקרול וטד ואליס" ו"השמיים יכולים לחכות" ועל סרטה הקצר "מספר אחד". נולדה בשם סמיל דיאן פריזן (Samille Diane Friesen) בעיר טקומה שבמדינת וושינגטון לקלייר לבית פורטנוי ולבן פריזן. אמה הייתה יהודייה שהיגרה מרוסיה ואביה היה נוצרי בפטיסטי. היא חונכה כיהודייה. בשנת 1965 התחתנה קנון עם השחקן הבריטי מועמד שני פרסי האוסקר קרי גרנט שהיה מבוגר ממנה ב-33 שנה. משלוש שנות נישואיהם נולדה ב-1966 השחקנית ג'ניפר גרנט. בשנת 1985 נישאה לבעלה השני המפיק סטנלי פימברג, ממנו התגרשה לאחר שש שנים. קנון התנצרה והיום היא מחשיבה את עצמה כנוצרית אדוקה. קנון התפרסמה לראשונה ב-1969 בדרמה הקומית "בוב וקרול וטד ואליס" בדמותה של אליס הנדרסון אשתו של טד (אליוט גולד), הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות פריצת השנה והשחקנית הקומית הטובה ביותר. שיחקה לאחר מכן בסרטו של סידני לומט "קלטות אנדרסון" בתור אינגריד חברתו של האסיר המשוחרר ג'ון "דיוק" אנדרסון (שון קונרי) ובסרט השישי בסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" של בלייק אדוארדס. ב-1976 הועמדה קנון כתסריטאית, במאית ועורכת לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר על סרטה "מספר אחד". בשנת 1978 זכתה קנון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס סאטורן על הופעתה בפנטזיה הקומית של וורן בייטי "השמיים יכולים לחכות" בתור ג'וליה אשתו הבוגדנית של המיליונר לאו פרנסוורת'. קנון הייתה הפייבוריטית לזכייה בפרס האוסקר על התפקיד, אך הפסידה בסופו של דבר למגי סמית'. בשנות ה-80 התפרסמה לצידו של אל פצ'ינו בקומדיה "אותור! אותור!" בתור השחקנית אליס דטרויט ובדרמה "הדרך חזרה" בתור אשתו של הזמר באק בונהאם. ב-1997 הופיעה לצידם של ג'ק למון ווולטר מתאו בקומדיה "קומדיה בלב הים". קנון השתתפה ב-17 פרקים בסדרה "אלי מקביל" בתפקיד השופטת ג'ניפר קון. ב-2003 שיחקה בקומדיית הפשע "קנגורו ג'ק" בתור אנה אמו של מעצב השיער צ'ארלי קארבון (ג'רי אוקונל). בוב וקרול וטד ואליס (1969) נשות הדוקטור (1971) קלטות אנדרסון (1971) מכונת האהבה (1971) חברים כל כך טובים (1971) שיימוס (1973) מי רצח את שילה (1973) ילד תחת עלה (1974) השמיים יכולים לחכות (1978) נקמת הפנתר הוורוד (1978) הדרך חזרה (1980) מחוף לחוף (1980) מלכודת מוות (1982) אותור! אותור! (1982) אדון המשחק (1984) מהומה במועדון 2 (1988) סוף התמימות (1990) הרפתקאותיו של מלפפון חמוץ (1993) אלי ואני (1997) הבלש בעל רגלי הקטיפה (1997) 8 ראשים בתיק (1997) קומדיה בלב הים (1997) קנגורו ג'ק (2003) מועדון החוף בוינטון (2005) Beverly Hills Family Robinson‏ (1997) - סרט טלוויזיה של ABC אלי מקביל (2000-1997) שלוש אחיות (2001–2002) מדיה וקבצים בנושא דיאן קנון בוויקישיתוף דיאן קנון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיאן קנון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיאן קנון, באתר AllMovie (באנגלית) דיאן קנון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
החזית לשחרור קוויבק

החזית לשחרור קוויבק (בצרפתית: Front de libération du Québec) הייתה קבוצה בדלנית, מיליטנטית וסוציאליסטית בקוויבק, קנדה, אשר הייתה פעילה בין השנים 1963–1970. הקבוצה התארגנה בפברואר 1963 כפלג קיצוני של התנועה הבדלנית בקוויבק שדרשה להתנתק מקנדה ולהקים מדינה עצמאית. הפלג שנודע כ"החזית לשחרור קוויבק" אף נקט בשורת פעולות טרור שונות להשגת המטרה (בין השאר הייתה אחראית לפיגוע בבורסה של מונטריאול, ב-1969). במשבר אוקטובר 1970 הגיבה ממשלת קנדה באופן תקיף לאחר שנחטפו ג'יימס קרוס (אנ'), ופייר לאפורט (אנ'), שר העבודה בממשלת קוויבק. בעקבות אירועי החטיפות, דרשה ממשלת קוויבק מראש הממשלה פייר טרודו להכריז על מצב חירום באמצעות החלת חוקים לזמן מלחמה וכך הוא עשה. הוזעקו חיילים לפרובינציה למשימות אבטחה ושיטור, במהלך הפעילות נעצרו מאות אנשים שנחשדו בקשר עם ארגון "החזית לשחרור קוויבק". ב-17 באוקטובר 1970, נמצאה גופתו של פייר לאפורט בתא מכונית ליד שדה התעופה במונטריאול. הרצח הכה בתדהמה את קנדה ואת תושבי קוויבק, והביא הלכה למעשה לסיום השימוש באלימות כאמצעי למימוש מטרות התנועה הלאומית של קוויבק. לאחר מספר שבועות שחררו החוטפים את ג'יימס קרוס בתמורה להבטחת מעברם לקובה. אף שהפעלת אמצעי החירום בזמן המשבר על ידי ממשלת קנדה עוררה ביקורת בקרב חברי אופוזיציה שונים, היא זכתה להסכמה בקרב מרבית מהציבור. ב-1968 הוקמה מפלגת הקוויבקים (Parti Québécois), כזרוע פוליטית של החזית לשחרור קוויבק - אף שהחזית חדלה מלהתקיים ממשיכה המפלגה בפעילותה ובבחירות 2007 הפכה למפלגה השנייה בגודלה באספה הלאומית של קוויבק. מצעה הפוליטי מגדיר כמטרה: השגת אוטונומיה והיפרדות לקוויבק מקנדה. על פי עדויות של עריקים סובייטיים מהקג"ב, לחזית לשחרור קוויבק היו קשרים סמויים עם הקג"ב - זאת בהתבסס על ספרם של כריסטופר אנדרו וואסילי מיטרוחין. כיום פועל בקוויבק ארגון טרור אחר, בהשראת החזית לשחרור קוויבק, הארגון הוקם ב-2004 בתור ארגון ההתנגדות הבינלאומית (Initiative de résistance internationaliste) השואף להשגת עצמאות לקוויבק ונחשב לארגון אנרכיסטי התומך בטרור אקולוגי. הארגון מתנגד לגלובליזציה ומוביל אידאולוגיה אנטי-אמריקאית. שלטונות קנדה ושירות הביטחון של קוויבק (Sûreté du Québec) מאשימים את הארגון בשני פיגועי טרור שבוצעו: האחד ב-4 באוגוסט 2006, כאשר פוצץ רכב תופת בסנט תרזה סמוך למונטריאול, במכון להפקת נפט; השני ב-2 ביולי 2010, כאשר פצצה התפוצצה בלשכת הגיוס של צבא קנדה. בשני המקרים לא היו נפגעים. ב-5 באוקטובר 1970 התחזו חברים בארגון לדוורים וחדרו לביתו של ג'יימס קרוס, הנספח הכלכלי הבריטי בקנדה שהתגורר במונטריאול. הם חטפו אותו ודרשו את שחרור חבריהם מהכלא תמורת החזרתו. פייר לאפורט נחטף יומיים אחרי חטיפתו של ג'יימס קרוס על ידי תא אחר בחזית לשחרור קוויבק. הוא נחטף מביתו בפרברי מונטריאול.
מנדט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מנדט – ייפוי כוח לשליטה זמנית על טריטוריה. מנדט (בחירות) – מושב בכנסת המייצג אחוז מסוים מקולות הבוחרים שניתנו לנציג או למפלגה בבחירות. חישוב חלוקת המנדטים הוא לפי שיטה הקבועה בחוק הבחירות, המכונה חוק בדר-עופר. מנדט הנשיא (פורמייטור (אנ')) – מטלת הרכבת הממשלה המוטלת על אחד מחברי הכנסת הנבחרים על ידי הנשיא, לשיקולו, אך לרוב בהתאם להמלצת הסיעות, לתקופת זמן מוגבל של 28 ימים שבתומה פוקע תוקפו של המנדט ומוחזר לנשיא אם לא צלח בהרכבת הממשלה מנדט חבר הלאומים – ייפוי כוח למדינה לשלוט באופן זמני בטריטוריות בהתאם לסעיף 22 לאמנת חבר הלאומים, מ-1919, על סמך ההנחה שהאוכלוסייה המקומית אינה יכולה לקיים בהן שלטון עצמי (אוטונומיה). במגילת האומות המאוחדות ב-1945 הועברו שטחי המנדט (מלבד דרום-מערב אפריקה) לנאמנות של האו"ם, על פי ועידת יאלטה. המנדט הבריטי על ארץ ישראל – המנדט שהוענק לממלכה המאוחדת (בריטניה) על ידי חבר הלאומים לשלוט בשטחי ארץ ישראל וירדן בין השנים 1922 ל-1948. המנדט הבריטי על מסופוטמיה – המנדט שהוענק לבריטניה על ידי חבר הלאומים לשלוט בשטחי עיראק בין השנים 1920 ל-1932 המנדט הצרפתי על לבנון – המנדט שהוענק לצרפת על ידי חבר הלאומים, מכוחו שלטה בלבנון בין השנים 1919 ל-1943. המנדט הצרפתי על סוריה – המנדט שהוענק לצרפת על ידי חבר הלאומים, מכוחו שלטה בסוריה בין השנים 1920 ל-1946.
ג'ובה (לבוש)

ג'ובה או דזשובע גֻ'בָּה (מקורה בשפה הערבית جبة; גם: ז'ופיצע), היא כיום מילה המתארת מעיל. הג'ובה נהוג כיום אצל חסידים בירושלים. ג'ובה או ז'ופן הוא מעיל עליון שלבשו הגברים הפולנים מכל שכבות החברה החל מסוף המאה ה-16.[דרוש מקור] אך כיום בגד זה לא נלבש על ידי חצרות פולין. הוא פריט לבוש (שאיננו חובה ללבישה) בחסידויות ובקבוצות שנוטלות חלק בלבישת הלבוש החסידי ירושלמי, מבוססת על תלבושת הנהוגה באוכלוסייה הערבית. בימינו הג'ובה הוא מעיל חום שאין חובה ללובשו, כשלבישתו נהוגה בקרב כל חצרות ירושלים. הוא בגד מפואר ומהודר אך מחירו איננו גבוה בייחס למשמעות הלבישה שלו, ומשום שהוא איננו פריט לבוש חובה, אין זה מדאיג חסידים רבים שאין בבעלותם פריט לבוש זה. מלבד היותו לבוש פאר הג'ובה נחשב לאחד פרטי הלבוש הזוכים לבדיקה דקדקנית של שעטנז - דבר שהציבור החרדי (בפרט החסידים הירושלמים) מאוד בררני לגביו. בדיקה בררנית ודקדקנית זו גורמת לעליית המחיר בג'ובה. את הג'ובה לובשים כלל חסידי ירושלים אשר נטלו על עצמם ללבוש את הלבוש המסורתי של היישוב הישן. לבוש נשים בחברה החרדית, באתר מדריך אנשים בישראל
שאול שטמפפר

שאול שטמפפר (נולד ב-1948) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים. נולד בארצות הברית לגולדה ויהושע שטמפפר, צאצאו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בשנות ה-70 עלה לישראל ונישא לסילוויאן דרייפוס, ילידת שווייץ. תחום התמחותו של פרופ' שטמפפר הוא תולדות הישיבות במזרח אירופה וההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים שם. עם פתיחת הארכיונים במזרח אירופה, אחרי הסרת מסך הברזל, התגלו מסמכים השופכים אור חדש על ישיבות ליטא במאה ה-19. שטמפפר שילב חומר רב שהיה מסווג כסודי בספרו "הישיבה הליטאית בהתהוותה". הוא מרצה בפורומים שונים ומפרסם מאמרים בכתבי עת אקדמיים והיסטוריים, ובהם קתדרה. פרופ' שטמפפר עמד בראשות הוועדה שהוקמה על ידי משרד החינוך לגיבוש תוכנית לימודי ההיסטוריה בחטיבות הביניים של בתי הספר הממלכתיים דתיים. הוא תושב ירושלים, ואב לחמישה. יזמות יהודית בעת החדשה (עם רן אהרנסון), הוצאת מאגנס, ירושלים, 2000 הישיבה הליטאית בהתהוותה, הוצאת מרכז זלמן שזר, ירושלים, 2005 רשימת הפרסומים של שאול שטמפפר, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של שאול שטמפפר באתר רמב"י מוולוז'ין לאלון שבות, עלון ישיבת הר עציון ה'פושקה' וגלגוליה - קופות ארץ ישראל כתופעה חברתית, קתדרה 21 עופר אדרת, מחקר: הטענה שיהודים הם צאצאי כוזרים - אגדה בלבד, באתר הארץ, 26 ביוני 2014 שאול שטמפפר (1948-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מינלי

האם התכוונתם ל... וינסנט מינלי – במאי קולנוע ותיאטרון אמריקני לייזה מינלי – שחקנית אמריקנית, בתו של וינסנט
הזרה

הֲזָרָה (ברוסית: остранение) היא טכניקה אמנותית שבה מוצגים דברים מוכרים ונפוצים בדרך מוזרה או בלתי מוכרת, כדי לאתגר את תפיסת המוכר. את המונח טבע ויקטור שקלובסקי, ממכונני אסכולת הפורמליסטים הרוסיים, במאמרו "אמנות כתחבולה". שקלובסקי יצא נגד תפיסתו של פּוֹטֵבְּנְיָה (אנ'), שעל פיה האמנות, והשירה בעיקר, היא חשיבה בתמונות. מטרת אופן חשיבה זה, על-פי פוטבניה, היא הפיכת הזר למוכר. השירה והאמנות מחברות בין תמונות שונות, והתמונה המוכרת מייצגת את המציאות, מאירה ומבארת את התמונה הזרה. שקלובסקי התנגד לתפיסה זו. בעיניו, מטרת השירה היא דווקא "הזרה" (דה-אוטומטיזציה), שבה המוכר הופך לבלתי מוכר. השירה משתמשת בלשון פיגורטיבית ובטכניקות אחרות, כדי להציג את העולם כזר. בכך היא משחררת את האופן המורגל שבו אנו קולטים את הדברים, מרעננת אותו, ומחזירה לדברים את חיותם. כפי שאנשים הגרים על שפת הים מפסיקים להבחין לאחר זמן ברחש הגלים, אומר שקלובסקי, כך המציאות הופכת לכה מוכרת עד כי אנו חדלים מלראותה. מטרת האמנות, על פי שקלובסקי, היא לגרום לרחש הגלים להישמע שוב, ובניסוחו "להחזיר לאבן את אבניותה". אחת השאלות שנקרתה בפני הפורמליזם הרוסי היא שאלת התפתחות הספרות. לטענתם, הזרה הייתה אחד המנגנונים החשובים ביותר בהתפתחות היסטורית זו. בכל תקופה היסטורית שררו מספר תחבולות ספרותיות, שכעבור זמן מה התיישנו, ואיבדו את אפקט ההזרה שלהם. אי לכך נוצר צורך בתחבולות שונות כדי לעורר אפקט זה שוב. מתאור זה של ההיסטוריה הספרותית משתמע כי השירה והספרות לעולם לא יוכלו להגיע למימוש העליון שלהן, לאנטיליכאה, מכיוון שכל טכניקה בה הן ישתמשו תהפוך למוכרת ושגרתית כעבור זמן, ותאלץ לעבור הזרה. תאוריות הספרות המרקסיסטיות יצאו מנקודת הנחה כי התרבות היא פועל יוצא של אמצעי הייצור והמבנה הכלכלי/מעמדי של החברה. בהתאם לכך, הם ראו בהשתנות הספרות תוצאה של השתנות הבסיס הכלכלי של כל חברה. תאוריה זו סותרת את האופן בו ראה הפורמליזם המוקדם את ההיסטוריה של הספרות, כמתפתחת מתוך עצמה, מתוך התיישנות מנגנוניה והשאיפה לחידושם. החיכוך בין שתי הגישות הוביל להפעלת לחץ מצד שלטונות ברית המועצות הסטאליניסטית כלפי הפורמליסטים, ובשלב מסוים הכריז שקלובסקי כי הוא טעה. ב-1980 הוציאו ג'ורג' לייקוף ומרק ג'ונסון את הספר "Metaphors We Live by", וחוללו בכך מהפכה בתחום המחקר הקוגניטיבי בכלל ובתחום הספרות בפרט. ספר זה בחן עשרות ביטויים מטפוריים יומיומיים, וניסה להוכיח כי כולם נובעים מאותן מטפורות-על. כך לדוגמה, ביטויים כ"יחסינו הגיעו לצומת דרכים" נובעים, לטענת הספר, ממטפורת העל "האהבה היא דרך". מכאן נובע שאנו חושבים במטפורות, ממפים תחומים לא מוכרים ומופשטים על תחומים שאנו מכירים. תשע שנים לאחר מכן הוציאו ג'ורג' לייקוף ומרק טרנר ספר בשם "More Than Cool Reason: a field guide to poetic metaphor", בו הם הוכיחו כי אף מטפורות פואטיות ממפות תחומים בלתי מוכרים על תחומים מוכרים. גם מטפורות חדשניות לכאורה, טוען הספר, נובעות מאותן מטפורות על, שבהן הזר והמופשט ממופה על המוכר והגשמי. פירוש הדבר ש"הזרה" כמעט ואינה קיימת, ואם היא קיימת הרי שזה במובן צר מאוד. הֲזָרָה במילון ספרות: סיפורת (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
בנימין שטמפפר

בנימין שטמפפר (1905 – 25 באפריל 1974) היה ממייסדי נתניה והמוכתר הראשון שלה. שטמפפר (עברת את שמו לצעדי) נולד בפתח תקווה לשלמה יצחק שטמפפר, שהיה ראש העיר הראשון של פתח תקווה. למד בבית הספר הדתי המקומי, ולאחר מכן בישיבת עץ חיים בירושלים. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים. שירת בהגנה. במשך תקופה היה מזכיר ארגון ההתיישבות בני בנימין. היה בין הפעילים לגאולת אדמות נתניה ונמנה עם מייסדי העיר. שימש כמוכתר הראשון של נתניה. היה מזכיר הוועד וראש הוועד בפועל של העיר בימיה הראשונים. בניו הם שמעון-אשר ואליהו שטמפפר. אחד מחתניו הוא יוסף דור, שהיה ממונה על החינוך הלא-מוכר במשרד החינוך ומשורר. דוד תדהר (עורך), "בנימין שטמפפר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4315 יהודה צבי שטמפפר (עורך), ר' בנימין ב"ר שלמה יצחק שטמפפר ז"ל, קובץ לציון מאה שנה לאבינו וסבנו, פתח תקווה, תשס"ו אתר "Billiongraves" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
California King Bed

California King Bed הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה שיצא כסינגל החמישי מאלבומה החמישי, Loud. השיר יצא לאור ב-13 במאי 2011, ונכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות "Loud Tour" של הזמרת. הקליפ לשיר יצא ב-9 במאי 2011 בערוץ ה-Vevo של ריהאנה וזכה לביקורות טובות. הסינגל נכנס לאלבום הלהיטים הכללי של שנת 2011 הנקרא "Now That's What I Call Music! 17". השיר נכתב על ידי אנדראו האר, ג'רמיין ג'קסון, פריסיליה רנה, ואלכס דליקטה. הווידאו קליפ מדבר על זוג (ריהאנה) והחבר שלה. לאורך כל הקליפ ניתן לראות את ריהאנה לבושה בבגדים לבנים, כאשר היא עצובה כמו בעטיפת הסינגל. השיר הוא שיר רוק עם נגיעות של פופ, כאשר כל פעם בפזמון ניתן לראות את ריהאנה מהססת אם כדי לה להמשיך להיות עם החבר שלה או לעזוב אותו, ולכן כל פעם שמגיע הפזמון מלוות אותו גיטרות בס רבות שמעצימות את הרגע. הווידאו קליפ זכה לאהדה רבה מצד מעריציה של הזמרת. מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2017, עומד על כ-249 מיליון צפיות. בשנת 2011, הווידאו קליפ של השיר הועמד לווידאו קליפ הטוב ביותר של השנה בפרסי "4Music" אך לא הצליח לזכות בקטגוריה זו. מידע על היצירה "California King Bed" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"California King Bed" באתר SecondHandSongs [1] [2] [3] מידע על California King Bed, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על California King Bed, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על California King Bed, באתר המצעד הגרמני מידע על California King Bed, באתר מצעד דנמרק מידע על California King Bed, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על California King Bed, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על California King Bed, באתר המצעד השוודי
פלטה

האם התכוונתם ל... כירה חשמלית המכונה פלטה פלטת שבת – מכשיר שנועד לחמם מאכלים בשבת אביזר ליישור השיניים – ראו אורתודונטיה פְּלֵטָה (פליטה) – לכלל הפליטים ראו שארית הפליטה פֶּלְטָה – סוג של מגן שהיה נפוץ בעת העתיקה לוח צבעים ("פַּלֵטָה") – משטח קשיח שעליו האמן מסדר ומערבב צבעים אברהם פלטה – שחקן תיאטרון ישראלי לה פלאטה פלט (פירושונים) פליטה
מריאל המינגוויי

מריאל האדלי המינגוויי (באנגלית: Mariel Hadley Hemingway; נולדה ב-22 בנובמבר 1961) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1979 על תפקידה בסרטו של וודי אלן " מנהטן". המינגוויי נולדה בעמק מיל שבקליפורניה, בתם של מיירה לואיס ושל הסופר ג'ק המינגוויי. המינגוויי היא נכדתו של העיתונאי והסופר ארנסט המינגוויי שהתאבד כארבעה חודשים לפני שנולדה. אחותה הגדולה השחקנית מרגו המינגוויי התאבדה אף היא בשנת 1996. נקראה על שם עיר מריאל שבקובה, בה ביקרו אביה וסבה. גדלה בעיר קטצ'ום שבאיידהו, בניו יורק ובלוס אנג'לס. להמינגוויי שני ילדים, הדוגמנית-שחקנית דרי המינגוויי ולנגלי פוקס מהגרוש שלה, הבמאי סטפאן כריסמן. המינגוויי היא גם סופרת, פרסמה שני ספרים: " Finding My Balance: A Memoir" ו" Mariel Hemingway's Healthy Living from the Inside Out: Every Woman's Guide to Real Beauty, Renewed Energy, and a Radiant Life". את הופעתה הראשונה בקולנוע עשתה לצידה של אחותה מרגו המינגוויי בדרמת המתח "ליפסטיק" והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לפריצת השנה. בשנת 1979 בהיותה בת 16 הייתה המינגוויי מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א על הופעתה בקומדיה הרומנטית של וודי אלן "מנהטן" בתפקיד הנערה טרייסי איתה יוצא הסופר הגרוש אייזק דייוויס. הופיעה לאחר מכן בדרמה הביוגרפית "סטאר 80" בתור נערת הפלייבוי הקנדית דורות'י סטראטן, בקומדיית הפשע של בלייק אדוארדס "שקיעה" ובסדרה "אמריקה" בתור השחקנית קימברלי באלרד שמנהלת מערכת יחסים עם סוכן הקג"ב אנדריי דניסוב (סם ניל). המינגוויי שיחקה בחלק הרביעי והפחות מצליח בסדרת סרטי סופרמן אותו הפיקו מנחם גולן ויורם גלובוס בתור לייסי המתמנה להיות עורכת מגזין ה"דיילי פלאנט" על ידי אביה דייוויד וורפילד. 18 שנה לאחר שפרצה בתפקיד ראשי בסרטו חזרה המינגוויי לשתף פעולה עם וודי אלן בסרט "לפרק את הארי". בשנת 2000 השתתפה במותחן הפוליטי "המועמדת" וב-2007 בסרט "ננקינג" המשחזר את טבח ננקינג בתפקיד המחנכת האמריקאית מיני ואטורין. בשנת 2015 הופיעה הופעת קמע בסרט הביוגרפי "המינגוויי בקובה", אשר מבוסס על חיי סבה של מריאל, ארנסט המינגוויי. ליפסטיק (1976) מנהטן (1979) רגע האמת (1982) סטאר 80 (1983) הבורא (1985) העונה הרשעית (1985) סופרמן 4: השאיפה לשלום (1987) שקיעה (1988) לגנוב את השמיים (1988) חולם בהקיץ (1991) ליפול מהחסד (1992) ירח רע (1996) לפרק את הארי (1997) מפלצת הסקס (1999) בת ראשונה (1999) המועמדת (2000) בושם (2001) זוגות בהחלפה (2001) בקו האש שלה (2006) ננקינג (2007) נערי הזהב (2008) ההתאבדות שלי (2009) מחנה גברים (2013) לאפ דאנס (2014) המינגוויי בקובה (2015) חומת מקסיקו (2019) On Sacred Ground‏(TBA) אמריקה (1987) Civil Wars‏ (1993-1991) The Hidden Room‏ (1993) סנטרל פארק וסט (1995) Warning: Parental Advisory‏ (2002) - סרט טלוויזיה אתר האינטרנט הרשמי של מריאל המינגוויי מריאל המינגוויי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריאל המינגוויי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מריאל המינגוויי, באתר AllMovie (באנגלית) מריאל המינגוויי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
עזאזל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עזאזל – דמות שד מקראית עזאזל (ספר) – ספרו של בוריס אקונין משנת 1998 בסדרת "תיבת פנדורין" עזאזל (סרט) – סרט טלוויזיה רוסי משנת 2002 המבוסס על הספר "עזאזל" מאת בוריס אקונין עזאזל (קומיקס) – דמות ביקום מארוול שעיר, לעזאזל – ספר מאת אפרים קישון בהקשר למצוות "שעיר לעזאזל" שעיר לעזאזל (מצווה) – מצוות שילוח שעיר לעזאזל ביום הכיפורים "הר העזאזל" – אחד מכינויו של הר מונטר ("ג'בל מונטאר") שבמדבר יהודה, עקב זיהויו עם צוק העזאזל ממנו היו משליכים מדי שנה את השעיר לעזאזל שעיר לעזאזל (חברה) – הטלת אשם באדם או בקבוצת אנשים והצבעה עליהם כאשֵמים ונושאים באחריות למצב שלילי שעיר לעזאזל (ציור) – ציור מאת ויליאם הולמן האנט אישים עזאזל ג'ייקובס (יליד 1972) – במאי קולנוע יהודי-אמריקאי שעיר לעזאזל (פירושונים)
רב חנן בר רבא

רב חנן בר רבא (215–297) היה מגדולי האמוראים בבבל בדור השני של התקופה. מוזכר פעמים ספורות בתלמוד הבבלי. חתנו של רב. יש להבדיל בינו לבין אמורא אחר באותו שם שהיה בדורות האחרונים לאמוראי בבל. בתו הייתה אשתו של רב חסדא. יחסם השלילי של חז"ל לניבול פה מודגש בדבריו במסכת שבת, שבו נאמר: אמר רבי חנן בר רבא הכל יודעין כלה למה נכנסה לחופה אלא כל המנבל פיו אפילו חותמין עליו גזר דין של שבעים שנה לטובה הופכין עליו לרעה. אמר רבה בר שילא אמר רב חסדא: כל המנבל את פיו מעמיקין לו גיהנום. — תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ג, עמוד א'] אמר רב חנן בר רבא אמר רב חיה גסה הרי היא כבהמה דקה לפרכוס אבל לא למכירה. אמר רב חנן בר רבא אמר רב מבוי שנפרץ מצידו בעשר, מראשו בד'. כלומר, כאשר יש במבוי פרצה בגודל עשר אמות היא נחשבת לפרוצה ויש להקיפה שוב במחיצה כדי שתהיה מוקפת מארבעת צידיה לפי הלכות שיתופי מבואות, אך אם הפרצה היא לא מצד המבוי, אלא בראשו, הדין חמור יותר מכיוון שאז "רבים בוקעים בו" קל יותר להיכנס למבוי והוא דומה במקצת לרשות הרבים ולכן יש להקיפו גם אם הפרצה קטנה (רב הונא חלוק על דין זה וההלכה כמותו). קטגוריה:רב חנן בר רבא, באתר ויקיטקסט הרב אהרן הימן, "רב חנן בר רבא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט חולין צה ע"ב ועוד, "רב הוה אזיל לבי רב חנן בר רבא חתניה" ראו בתלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ל', עמוד א' אודות רב חנן בר רבא שמשמע שהיה תלמיד של רב אשי. בבלי, עבודה זרה יא ע"ב: "אמר ליה רב חנן בר רב חסדא לרב חסדא: מאי קבועין הן? א"ל, הכי אמר אבוה דאימך...". כלומר, כך אמר סבך, אבי אימך, וזו שמועה הלכתית שנאמרה שם בשם רב חנן בר רבא. תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ט"ז, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף ה', עמוד ב'. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מיתריל

מיתריל (במקור: Mithril) היא מתכת בדיונית דמוית כסף, נדירה ויקרת ערך, המתוארת בכתבי הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין. המיתריל חזקה וקלה יותר מפלדה (בדומה לטיטניום), ובגמישותה מזכירה פלטינה. לדברי גנדלף, יופיו של המיתריל אינו עולה על יופיו של הכסף המצוי, אך מאידך, אין יופיו נפגם או נגרע. בזכות תכונותיה הייחודיות, משמשת המתכת ביצירת תכשיטים ושריון. המקום היחיד בארץ התיכונה בו ניתן היה לחצוב את המיתריל הוא מוריה. הגמדאים מעם דורין, שמוריה הייתה משכנם, העמיקו חפור אל בטן האדמה במטרה לכרות את המתכת הנדירה. בשנת 1980 לעידן השלישי, חפירות הגמדים העירו בלרוג שרבץ במעמקים מאז מפלתה של מורגות. הבלרוג הרג את דורין, מלך מוריה; את בנו, נין הראשון; הניס ממוריה את עם הגמדים; והחריב את ממלכתם האדירה. לדברי גנדלף, המיתריל הביא על הגמדים הן את עושרם והן את חורבנם. בסיפורים שלא נשלמו, כותב טולקין כי המתכת מצויה גם בנומנור. מלך נומנור, טר אנקלימון, השקיע את מירב מאמציו באיתור המתכת. עם חורבן מוריה, כמעט ונכחדה המתכת מהעולם. בספר ההוביט מסופר כי לאחר השתלטות חבורת הגמדים בהנהגת תורין צינת-אלון על ארבור (ההר הבודד), העניק תורין לבילבו בגינס "שריון שהיה עשוי פלדה מצופה ועטור פנינים". בשר הטבעות מסופר כי שריון זה עשוי ממיתריל. לאחר חזרתו לפלך לא השתמש עוד בילבו בשריון, והעניק אותו לפרודו לקראת מסעו מריבנדל למורדור. השריון הציל את חייו של פרודו כאשר הגן עליו מפני חניתו של טרול מערות במכרות מוריה; וכן מפני סכינו של סארומן, אשר תקף אותו במהלך "טיהור הפלך" לאחר "מלחמת הטבעת". השריון נלקח מפרודו במסעו במורדור על ידי אורקים. דוברו של סאורון ("פי סאורון") השתמש בשריון על מנת להוכיח כי פרודו נמצא בידיו. גנדלף החזיר את השריון לפרודו עם תום המלחמה. קסדותיהם של שומרי המצודה במינאס טירית (שריד לעוצמת העבר של נומנור) ריקמת הכתר על דגלו של אראגורן (הורם על נס בקרב במישורי הפלנור) שערי העיר מינאס טירית, שחישלו גימלי וגמדי ארבור לאחר מפלת סאורון (תחליף לשערים שניפץ המלך המכשף) השם "מיתריל" גזור משתי מילים בשפת הסינדרין: מית, משמע "אפור" או "ערפל", ו-ריל, משמעות "נצנוץ". בשפת הקווניה, שמה של המתכת הוא מיסטארילה (במקור: mistarillë). מיתריל נקראת גם "כסף-אמיתי" או "כסף-מוריה". לגמדים שמור שם נוסף וסודי עבור מתכת זו. טולקין, שר הטבעות, (כל המקורות משר הטבעות הם על פי הוצאת זמורה ביתן, 2004, הוצאה בכרך אחד) עמוד 293. על פי הכרונולוגיה שבנספח ב', שר הטבעות, עמוד 1050. על פי שירו של בילבו בבית אלרונד (שר הטבעות, עמוד 213), אארנדיל בנה את ספינתו גם ממיתריל, ואפשר להסיק כי היא קיימת גם באמן, הממלכה הברוכה. ההוביט, הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמוד 194. שר הטבעות, עמוד 721 שר הטבעות, עמוד 812 שר הטבעות, עמוד 930, וכן עמוד 1044
גבריאלה נאשי

גָבְּרִיאֶלֶה נָאשִי (באיטלקית: Gabriele Nasci;‏ 3 באוקטובר 1887, קורדיניאנו ממלכת איטליה - 12 באפריל 1947, ונציה איטליה) היה גנרל איטלקי, מפקד הגיס ה-26 במלחמת איטליה–יוון והקורפוס האלפיני של הצבא האיטלקי במהלך קרב סטלינגרד. נאשי התגייס לצבא המלכותי האיטלקי בנובמבר 1905. במלחמת העולם הראשונה פיקד על הפלוגה ה-65 בגדוד "פילטרה" ולחם בקרב אסיאגו. ב-1926 שירת כקצין רגלים ברגימנט האלפיני השמיני. בין 1935 ל-1938 פיקד על האוגדה האלפינית השנייה – טרידנטינה. במהלך מלחמת איטליה–יוון פיקד על הגיס ה-26 האיטלקי, לחם באלבניה ובנובמבר 1940 הובס עם כוחותיו במסגרת מתקפת הנגד היוונית ליד העיר קורצ'ה. ב-14 בנובמבר תקפו היוונים בכיוון קורצ'ה ולאחר קרבות גבול כבדים, הצליחו היוונים ב-17 בנובמבר לפרוץ את קווי הגיס ה-26 ובהמשך לכבוש את קורצ'ה. האיטלקים נסוגו לקווי הגנה חדשים והצליחו לייצב את החזית. ביולי 1942 מונה למפקד הגיס האלפיני במסגרת הארמייה השמינית של הצבא האיטלקי והוצב עם כוחותיו בחזית המזרחית. הגיס נטל חלק בקרב סטלינגרד ובינואר 1943 במהלך מבצע סטורן קטן לחם הגיס תחת פיקודו בקרב הקרבה שנועד לפרוץ את כיתורם של 130,000 חיילי הארמייה האיטלקית בידי כוחות הצבא האדום. ב-17 בינואר 1943 הורה נאשי לשרידי כוחותיו שהוכו קשות במבצע סטורן קטן לפרוץ את הכיתור הרוסי ולסגת מזירת הלחימה. במהלך קרב הקרבה, הצליחה האוגדה ה-2 טרידנטינה לפרוץ נתיב מילוט ובעקבותיה נסוגו מאזור הקרבות בשני טורים יחידות נוספות מהארמייה השמינית האיטלקית וכן כוחות הונגרים, גרמנים ורומנים. ב-26 בינואר לאחר צעידה רגלית של 200 קילומטרים בתנאי מזג אוויר קיצוניים הגיעו הכוחות לכפר ניקולאייבקה שאויש באוגדה רוסית אשר חסמה את נתיב המילוט. בקרב ניקולאייבקה הצליחו שרידי הקורפוס האלפיני לפרוץ את קווי האוגדה הרוסית תוך מניין נפגעים כבד ובכללם סגל הפיקוד הבכיר שלה כגון ראש מטה הקורפוס מייג'ור-ג'נרל ג'וליו מרטינאט(אנ') שנפל בראש כוחותיו. ב-1 בפברואר הצליחו נאשי ושרידי הקורפוס להשלים את נסיגתם. כ-5,500 חיילים בלבד שרדו את הקרב. באפריל 1943 שבו נאשי וחייליו לאיטליה והקורפוס האלפיני פורק רשמית. בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית והשתלטות הצבא הגרמני על המדינה, ירד נאשי למחתרת אך בהמשך נעצר על ידי הכוחות הגרמנים והושם במעצר בעיר פלטרה אשר בצפון איטליה. ב-1945 לאחר תום המלחמה, הוחזר נאשי לשירות פעיל. הוא הלך לעולמו ב-1947 לאחר שלקה בהתקף לב והוא בן 59 שנים. גבריאלה נאשי - תקציר ביוגרפי, באתר generals.dk (באנגלית) הגיס האלפיני של הצבא האיטלקי, באתר regioesercito.it (באיטלקית) מלחמת איטליה–יוון, באתר militaryphotos.net (באנגלית). שלמר, תומאס, הצבא האיטלקי בחזית המזרחית 1942/43, הוצאת אולדנבורג, מינכן, גרמניה, 2005, עמוד 139, באתר גוגל ספרים (באנגלית).