laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדנובה החדשה

הדנובה החדשה (בגרמנית: Neue Donau) היא תעלת מים מלאכותית שמקורה בנהר הדנובה אשר בווינה שבאוסטריה וממוקמת מזרחית לו. התעלה נבנתה במאה ה-19 כדי להכיל עודפי מים מהדנובה על מנת למנוע הצפה של וינה בזמנים בהם הזרימה בדנובה היא חזקה, דבר שקרה מספר פעמים בהיסטוריה. האדמה שנחפרה מהדנובה החדשה יצרה את "אי הדנובה", רצועת אדמה באורך של 21.1 ק"מ וברוחב משתנה של 70-120 מטר, המפרידה בין הדנובה לדנובה החדשה. מדיה וקבצים בנושא הדנובה החדשה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטריה ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)

הקורפוס הרביעי (בגרמנית: IV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בדרזדן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס הרביעי", ולמפקדו מונה וילהלם ליסט, שהוחלף ב-2 בפברואר 1938 על ידי ויקטור פון שבדלר. בפרוץ המלחמה היה פון שבדלר מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב אומן. בקיץ 1942 השתתף הקורפוס במתקפת הקיץ הגרמנית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הסתיו הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 פרש פון שבדלר מתפקידו, עקב פציעתו בקרבות, וארווין ינקה מונה למחליפו. ב-17 בינואר 1943 נפצע ינקה והוטס אל מחוץ לכיס סטלינגרד, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס מקס פפר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית. בדצמבר 1942 הוקם צוות קרב מית, בפיקודו של פרידריך מית, שהשתייכה לפלגת הארמייה הולידט, שהפכה בהמשך להארמייה השישית החדשה, וב-21 ביולי 1943 הפך צוות הקרב לקורפוס הרביעי החדש. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית לסירוגין בקרבות באוקראינה, וב-10 באוקטובר 1944 הפך לקורפוס הפאנצר הרביעי, תחת פיקודו של אולריך קלימן. הקורפוס שהפך בפברואר 1945 לקורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה, פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית בקרבות בסלובקיה ובאוסטריה עד סוף המלחמה. וילהלם ליסט (1 באוקטובר 1934 - 2 בפברואר 1938) ויקטור פון שבדלר (2 בפברואר 1938 - 1 בנובמבר 1942) ארווין ינקה (1 בנובמבר 1942 - 17 בינואר 1943) מקס פפר (17 בינואר 1943 - 31 בינואר 1943) פרידריך מית (דצמבר 1942 - 10 באוקטובר 1944) אולריך קלימן (10 באוקטובר 1944 - 1 במאי 1945) במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-4 הדיוויזיה ה-46 במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-15 הדיוויזיה ה-205 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-24 הדיוויזיה ה-71 הדיוויזיה ה-262 הדיוויזיה ה-295 הדיוויזיה ה-296 בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה הממונעת ה-29 הדיוויזיה ה-297 הדיוויזיה ה-371 בקרב קייב כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-17 הדיוויזיה ה-111 הדיוויזיה ה-258 הדיוויזיה ה-79 1/3 מהדיוויזיה ה-335 הדיוויזיה ההררית ה-3 דיוויזיית הפאנצר ה-24 הדיוויזיה ה-302 במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-79 הדיוויזיה ה-376 הקורפוס ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) קורפוס הפאנצר ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ובכך היה לאחרון הקצינים הבכירים שעזב את כיס סטלינגרד
מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג

מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (בגרמנית: ADAC Zurich 24h-Rennen) הוא מרוץ סיבולת למכוניות טורינג ולמכוניות GT המתקיים בנורבורגרינג החל משנת 1970. במרוץ משתתפים למעלה מ-200 מכוניות ו-700 נהגים, וכיום המכוניות המתחרות במשך 24 שעות ישלימו מרחק של כ-4,000 ק"מ בקירוב לאחר שיקיפו את המסלול באורך 25 הק"מ כ-155 פעמים בממוצע. המרוץ נחשב לאחד מאירועי הספורט המוטורי הגדולים בעולם. בשנת 2016 חזו במרוץ למעלה מ-200,000 צופים ביציעים. המרוץ נוסד בשנת 1970 בהשראת מרוץ 24 השעות של לה מאן ובמקור נועד לתת מענה לנהגים חובבנים הנוהגים במכוניות ייצור סדרתיות כחלופה למרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג, המיועד לקבוצות מרוץ מקצועניות ולנהגים מקצוענים אשר חלקם נוהגים במכוניות אב טיפוס ייעודיות בקטגוריות בכירות. המרוץ מתקיים עם כיוון השעון במסלול באורך 25.378 ק"מ המהווה שילוב של מסלול הנורדשלייפה יחד עם מסלול הגרנד פרי של המתחם בו נערך בין היתר מרוץ הפורמולה 1. כיום עדיין ישנם נהגים חובבנים המתחרים במרוץ עם מכוניתם הפרטית אולם בעשורים האחרונים החלה הנורמה של התארגנות קבוצות מרוץ תחת חסות מסחרית של חברות גדולות אשר התכנסו כדי לנצח את המרוץ עבור שותפיהן, ובנוסף החלו להשתתף במרוץ קבוצות מרוץ מקצועניות של מותגי רכב מובילים ונהגים מקצוענים. ייחודו של המרוץ הוא שבניגוד לתקנות המחמירות והנוקשות של אליפות העולם במרוצי סיבולת של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), תקנות ארגון ה-ADAC למרוץ 24 השעות של נורבורגרינג גמישות ולעיתים עממיות ומאפשרות כמעט לכל רכב בייצור סדרתי להשתתף במרוץ בתנאי שהוא תואם את תקנות הבטיחות. כל מכונית המעוניינת להשתתף במרוץ משלמת דמי כניסה של כ-7,500 אירו, מתוכם 3,000 אירו משמשים כמקדמה עבור בנזין. נהגים המחזיקים ברישיון נהיגה בין-לאומי רשאים להשתתף במרוץ בתנאי שיעברו קורס חובה המתקיים בשבוע שלפני המרוץ. בכל מכונית חייבים לנהוג בין שניים לארבעה נהגים וכל נהג רשאי לנהוג במהלך המרוץ בשתי מכוניות שונות. כל רכב החל משנת הייצור 1996 רשאי להשתתף במרוץ כאשר באפשרות כלי רכב שיוצרו בין השנים 1990–1995 להגיש בקשה מיוחדת שאישורה תיבחן בנפרד. כלי הרכב המתחרים במרוץ מחולקים לקטגוריות נפרדות ומסווגים על פי נתונים דומים. האירוע מתקיים מדי שנה בדרך כלל בחודש מאי או יוני ונמשך על פני יממה שלמה בין שבת לראשון. המרוץ זוכה לפופולריות רבה בגרמניה במהלכו מגיעים מאות אלפי צופים, רבים מהם מגיעים למתחם הכולל בתוכו כרי דשא גדולים ושטחים פתוחים נרחבים עם ציוד מחנאות כולל מחוללים חשמליים ניידים, מקימים אוהלים, עוסקים בפעילויות פנאי רבות כגון ברביקיו וכדומה, כאשר ההרגשה הכללית במקום במשך כל סוף השבוע היא של יריד לשם הנאה, דבר המדגיש את ייחודיות המרוץ. מדיה וקבצים בנושא מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרוץ 24 השעות של נורבורגרינג (באנגלית ובגרמנית) https://newsroom.porsche.com/en/motorsports/porsche-motorsport-nuerburgring-24h-nordschleife-911-gt3-r-12553.html http://www.motorsport.com/general/news/top-10-most-prestigious-races-in-the-world/ https://www.porsche-press.be/nurburgring-24-hours--2016
לינקולן פירס

לינקולן פירס (באנגלית: Lincoln Peirce; נולד ב-23 באוקטובר 1963) הוא צייר קומיקס אמריקאי. נולד באיווה שבארצות הברית, ובתור ילד אהב לצייר. כשהיה בקולג' במיין צייר רצועת קומיקס שבועית בשם "Third Floor" עבור עיתון הקולג'. לאחר מכן למד ציור ופיסול בבית הספר סקוהיגן לציור ולפיסול. לימד אמנות ואימן את נבחרת הבייסבול של בית הספר התיכון קסבייר בניו יורק במשך שלוש שנים לפני שעבר ב-1992 במיין. ב-7 בינואר 1991 החל לכתוב ולצייר את רצועת הקומיקס "נייט הגדול", שמופיעה מדי יום בכ-300 עיתונים ברחבי ארצות הברית. כמו כן צייר אנימציות עבור ניקלודיאון ו-Cartoon Network. בעקבות רצועת הקומיקס "נייט הגדול", החל לכתוב ב-2009 את סדרת הספרים המצליחה העוסקת ב"נייט הגדול". עד כה יצאו שמונה ספרים. הסדרה היא רב-מכר של "הניו יורק טיימס". לאחר השלמת סדרת הרומנים של "נייט הגדול" בשנת 2016, הוא החל לעבוד על סדרה חדשה בת שלושה ספרים "מקס ואבירי הביניים" בהוצאת Crown Books. הספר הראשון בה פורסם ב-8 בינואר 2019. כיום חי עם אשתו ושני ילדיהם במיין. מקס ואבירי הביניים, בן שמן: הוצאת כתר, 2019. מדיה וקבצים בנושא לינקולן פירס בוויקישיתוף לינקולן פירס, ברשת החברתית Goodreads אתר סדרת "נייט הגדול" נגה שביט-רז, הילד הזה נועד לגדולות: ריאיון עם אמן הקומיקס לינקולן פירס, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2011 לינקולן פרס (1963-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספר חנוך ג'

חנוך ג' הנקרא גם ספר היכלות, או חנוך העברי, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך אשר נכתב בשפה העברית. בספר נרמז שהוא נכתב במאה השנייה לספירה, אולם ניתן למצוא לו מקורות רק במאה החמישית. בחנוך ג' יש מילים רבות ביוונית ולטינית. לעומת חנוך א', ספר זה ככל הנראה נכתב במקור בעברית. בספר מספר עובדות המצביעות על ההשערה שכותבי הספר קראו את "חנוך א'". שמות אחרים עבור "חנוך ג'" הם "הספר השלישי של חנוך", "ספר היכלות" ו"ההתגלות של מטטרון". הספר נקרא בעברית גם "ספרו של רבי ישמעאל הכהן הגדול" או "ספר חנוך לר' ישמעאל כהן גדול" (אולי לייחס אותו לרבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול). הכינוי "חנוך ג'" מופיע לראשונה במהדורה שהוציא הוגו אודברג (sv') בשנת 1928. חנוך עולה לשמים בסערת המרכבה (חנוך ג' 6:1; 7:1) חנוך הופך למלאך (חנוך ג' 9:1-5; 15:1-2) חנוך הוא המלאך הנעלה השולט בשמים (3 חנוך 10:1-3; 16:1) חנוך מקבל בהתגלות את הסודות הקוסמיים של הבריאה (חנוך ג' 13:1-2) הסיפור על מתכות יקרות ואיך הן לא יפיקו תועלת עבור המשתמשים בהן והיוצרים מהן אלילים (חנוך ג' 5:7-14) המלאך העוין עזאזל ושניים כמותו (חנוך ג' 4:6; 5:9) הנושאים העיקריים שבהם עוסק הספר הם עלייתו של חנוך השמיימה והפיכתו למלאך מטטרון. ספרות ההיכלות והמרכבה 3 Enoch : or, The Hebrew book of Enoch / edited and translated for the first time with introd., commentary and critical notes by Hugo Odeberg, Cambridge University Press, 1928 אברהם כהנא, בקרת ספרים - ספר חנוך העברי, מאזנים שנה ראשונה, גליון י"ג, ה' בסיוון תרפ"ט, 13 ביוני 1929, עמ' 14־15‏, JSTOR 23801217 גרשם שלום, The Hebrew book of Enoch, edited by Hugo Odeberg (1928), קרית ספר ו, א, תרפ"ט, עמ' 62-64 (מידע בקטלוג רמב"י) מידע על ספר חנוך העברי בקטלוג הספרייה הלאומית ראו גם באוצר מדרשים, כאן הוגו אודברג (1898 - 1973), כומר וחוקר מקרא שוודי (מ.ז. סולה, לקסיקון מפרשי המקרא וחוקריו, תשמ"ג/ 1983, עמ' 19) ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2031

שנת 2031 היא השנה ה-31 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2031 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 21 במאי - ליקוי חמה טבעתי ממחזור סארוס 138 צפוי להגיע לשיאו בשעה 07:16:04 ויראה באנגולה, הרפובליקה של קונגו, זמביה, טנזניה, דרום האוקיינוס ההודי, מלזיה ואינדונזיה. 14 בנובמבר - ליקוי חמה מעורב (בחלק מהמקומות ליקוי מלא ובחלק ליקוי טבעתי) ממחזור סארוס 143 צפוי להגיע לשיאו בשעה 21:07:31 ויראה באוקיינוס השקט ופנמה. ליקויים מעורבים הם די נדירים. להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. מדיה וקבצים בנושא 2031 בוויקישיתוף
פרח המדבר

פרח המדבר (בגרמנית: Wüstenblume; באנגלית: Desert Flower) הוא סרט ביוגרפי גרמני משנת 2009, בבימויה של שרי הורמן. הסרט מספר את סיפורה של ואריס דירי, פליטה מסומליה שהפכה לדוגמנית צמרת באנגליה, ופעילה נגד השחתת איבר המין הנשי. הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של דירי, ומככבות בו ליה קבדה וסאלי הוקינס. ואריס נולדה למשפחת נוודים בסומליה. בגיל שלוש עברה השחתת איברי מינה, בתנאי שדה, ופיתחה בעקבות זאת זיהום, וחוותה כאבים עד שעברה ניתוח באנגליה בבגרותה.  בגיל 13, ברחה מנישואי כפייה, והגיעה למוגדישו, לסבתה מצד אימה. הסבתא סידרה לה עבודה כמשרתת בביתו של השגריר הסומלי באנגליה, וואריס הגיעה יחד עם המשפחה ללונדון. כשפרצה מלחמת האזרחים, כעבור שש שנים, ואריס עמדה בפני גירוש חזרה לסומליה, ובמקום זאת החליטה לברוח. השנה היא 1987, ועם אנגלית מינימלית וחוסר מוחלט בכישורים חברתיים ואחרים, ואריס מסתובבת בלונדון, ופוגשת בחנות כלבו במרילין, רקדנית שעובדת שם כמוכרת. מרילין מציעה לוואריס - נטולת התעודות או סטטוס רשמי - מקום לחיות וסיוע במציאת מקום עבודה במסעדת המבורגרים. כשמגיע למסעדה הצלם הידוע טרי דונלדסון, הוא מציע לוואריס שתבוא להצטלם אצלו, וכל כך מתרשם ממנה שהוא מכיר לה את סוכנת הדוגמניות לוסינדה.  ואריס מוצאת הצלחה בתחום הדוגמנות, אך עדיין נמצאת תחת איום של גירוש, ונכנסת לנישואים פיקטיביים עם ניל, שרת בפנסיון בו היא מתגוררת עם מרילין, כדי לקבל אישור עבודה. ניל בעצם מאוהב בוואריס, ומוציא עליה את האלימות הרגשית והפיזית שלו כשהיא לא מעוניינת ביחסים איתו. למרות הצלחתה, ואריס ממשיכה לסבול פיזית ונפשית בשל המום שהוטל בה בילדותה. במהלך ראיון מסוג "הנוודת שהפכה לדוגמנית צמרת", היא מחליטה לספר את סיפורה האמיתי למראיינת. כשהסיפור מגיע לכותרות, ואריס ממשיכה לפעול נגד השחתת איבר המין הנשי. בסיום הסרט, היא נושאת דברים בפני מליאת האו"ם, וחושפת את המציאות הקשה של נשים וילדות במקומות שהמנהג הזה קיים. היא הייתה האישה הראשונה שדיברה על המנהג באופן גלוי, ובעקבות גילוייה, מזכ"ל האו"ם קופי ענאן בחר בה כשגרירת האו"ם בנושא, ובעקבות הפרסום והפעילות שבאה אחריו, מדינות רבות העבירו חוקים נגד השחתת איבר המין הנשי . ליה קבדה - ואריס דירי סאלי הוקינס - מרילין קרייג פרקינסון - ניל מירה סיאל - פושפה פאטל אנתוני מאקי - הרולד ג'קסון ג'ולייט סטיבנסון - לוסינדה טימותי ספול - טרי דונלדסון סוראיה עומר-סקגו - ואריס בגיל 12 תרזה צ'רצ'ר - האחות אן אקארט פריץ - ספייק פרשאנט פראבהקר - קאמי אנה הילגדיק - טילדה מאט קאופמן - מנהל המסעדה אמה קיי - קצינת ההגירה אלי - איש אירופאי ניק ראיו - נהג משאית רוברט רובלינו - בעלי בית הקפה כריס וילסון - פקיד השגרירות פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן 2009 "פרח המדבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרח המדבר", באתר נטפליקס "פרח המדבר", באתר AllMovie (באנגלית) "פרח המדבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרח המדבר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פרח המדבר", באתר Metacritic (באנגלית) "פרח המדבר", באתר אידיבי "פרח המדבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עכבר העיר, פרח המדבר - Desert Flower, באתר הארץ http://boxofficemojo.com/movies/?id=desertflower.htm "BFI | Film & TV Database | WÜSTENBLUME (2008)". BFI. 2009-04-16. אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2012-02-20.
יהושע מרדכי ליפשיץ

יהושע מרדכי ליפשיץ (1829? – 2 באוגוסט 1878) היה מילונאי, בלשן וסופר יהודי יליד רוסיה. ליפשיץ היה אבי היידישיזם והראשון שקרא להעניק לניב היהודי-גרמני מעמד של שפה בפני עצמה. ליפשיץ נולד ככל הידוע בברדיצ'ב שבתחום המושב. מעט ידוע על ראשית חייו, אך ברור שהשתייך לתנועת ההשכלה, שאנשיה הקפידו על כתיבה בעברית צחה ובזו לניב היהודי כז'רגון בלול. במקביל רכש חינוך כללי מקיף במדעים ובשפות זרות, והשתלם בכימיה, פיזיקה, מתמטיקה, צרפתית, גרמנית ורוסית. הוא אף ערך ניסויים מדעיים בביתו, ופעם כמעט התעוור בפיצוץ. עוד בשלהי שנות ה-50 הפגין עמדה שחרגה מאוד מהיחס המשכילי המזלזל ללשון המדוברת בפי היהודים. בעוד שהם שאפו להקנות לעם הפשוט עברית מטוהרת מחד ושפות אירופאיות מאידך, הוא השתכנע שהפצת תרבות וחינוך בקרב ההמונים תעשה בצורה מיטבית בשפתם שלהם והחל לייקר אותה: הוא ראה בה את שפת-האם האותנטית של העם, בעלת חשיבות גדולה משלה, הרבה יותר מהמליצות העבריות המצועצעות שנקטו משכילי דורו והיו מובנות בקושי לבכירי תלמידי הישיבות. משכילים אחרים השתמשו ביהודית אף הם לצרכים כאלו, אך הקפידו להדגיש כי הם עושים זאת מחוסר ברירה. ב-1861 ניסה להשיג רישיון להדפסת עיתון בלשון, ושלח איגרת לכמה משכילים על חשיבות הניב. באותה תקופה הגיע לברדיצ'ב הסופר המשכילי הצעיר שלום יעקב אברמוביץ'; ידוע שהיה זה ליפשיץ ששכנע אותו להרפות מן הכתיבה העברית ולהקדיש מקום גם ללשון העם, שאברמוביץ' הפך לאבי הספרות המודרנית שלה. אז חברו שניהם ללחוץ על אלכסנדר הלוי צדרבוים, עורך עיתון "המליץ", להוציא מוסף בניב היהודי. צדרבוים השתכנע שלדבר היה פוטנציאל כלכלי ניכר וב-1862 החל לצאת המדור "קול מבשר", שאכן היה להצלחה גדולה. ב-18 ביוני 1863 פרסם בו ליפשיץ מאמר סמינלי, "דיא 4 קלאסען" ("ארבע הממלכות", במובן של מיון עולם הטבע). הוא קבע שם ”דיא יודישע לשון איז אינזער מיטערשפראכע”, "הלשון היהודית היא שפת אמנו", והדף את הטענות שמדובר בדיאלקט נשחת בנימוק שלפי קו מחשבה זה, הצרפתית היא לטינית וולגרית משובשת. כך הפך ליפשיץ, כדברי דוד כ"ץ, ל"יידישיסט המודע הראשון." לפני ואחרי "קול מבשר" היה ליפשיץ פעיל כמעט יחיד להפיכת הלשון לשפה תקנית, שהוא גם היה הראשון לכנות "יודיש" באופן שיטתי (קודם נקראה בשלל שמות כולל "עברי-טייטש", "לשון אשכנז" וכו'). במאמציו לשם כך סקר את היידיש המדוברת בחבל הולדתו ווהלין וניסה להפוך אותה לבסיס לשפה המְתוּקנֵנֶת ששאף לזקק. הוא חקר את הדקדוק וביקש לנסח איות אחיד. ב-1867 הוציא לאור את עבודתו המקיפה במילון גרמני-יידי, המילון המודרני הראשון לשפה. ב-1869 חיבר גם מילון רוסי-יידי. שנות ה-70 עמדו בסימן התחדדות המתח בין קנאי תחיית השפה העברית והיידישיסטים הקיצונים, ששללו איש את מפעל רעהו. בהקדמה למילונו היידי-רוסי מ-1876 תקף ליפשיץ בשצף את מחיי העברית והכריז עליה כשפה ספרותית מתה ומנוונת. הוא היה פרוגרסיבי והתקרב לרעיונות הסוציאליזם, ופתח מתפרה בעירו כשהוא חולק ברווחים עם הפועלות העניות. ליפשיץ נפטר מסרטן בברדיצ'ב ב-1878. Lifshits, Shiye-Mordkhe(הקישור אינו פעיל) באנציקלופדיה יודאיקה, מהדורת 2007. יהושע מרדכי ליפשיץ, די 4 קלאסען. קול מבשר, 18 ביוני 1863. מהדורה מיוחדת של "יידישע שפראך", ביטאון ייווא, לזכרו. 1986. יהושע מרדכי ליפשיץ (1829-1878), דף שער בספרייה הלאומית ביוגרפיה מ: Emanuel S. Goldsmith, Modern Yiddish Culture: The Story of the Yiddish Language Movement, Fordham University Press, 1997. עמ' 44-48.
אצטדיון 974

אצטדיון 974 (בערבית: استاد 974, לשעבר אצטדיון ראס אבו עבוד) היה אצטדיון כדורגל שהוקם בעיר דוחה בקטר כדי לקיים בו חלק ממשחקי גביע העולם בכדורגל 2022. האצטדיון נבנה בקיבולת של 40,000 מקומות ישיבה והוקם על אי מלאכותי. האצטדיון היה בעל עיצוב מודולרי, ובעת בנייתו השתמשו בחומרים ממוחזרים. האצטדיון קרוי על שם 974 המכולות שהרכיבו אותו, וכמו כן מרמז לקידומת הטלפון של המדינה. לאחר המונדיאל האצטדיון פורק. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון 974 בוויקישיתוף זווית, סוכנות ידיעות למדע וסביבה, "האצטדיון המתמחזר" בקטאר: פריצת דרך תכנונית או בעיקר יח"צ?, באתר הארץ, 11 בינואר 2022 "Qatar World Cup Stadiums Promise Eco-Friendly Soccer Utopia" Lizzie Crook, Demountable stadium built with shipping containers reaches completion in Qatar, dezeen.com, ‏24 November 2021 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נייט אבנר

נייט אבנר (באנגלית: Nate Ebner; נולד ב-14 בדצמבר 1988) הוא שחקן פוטבול ורוגבי אמריקאי. שיחק בניו יורק ג'איינטס ובניו אינגלנד פטריוטס מליגת ה-NFL והיה חבר סגל נבחרת ארצות הברית ברוגבי שביעיות לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). אבנר נולד בדבלין שבאוהיו, בנם של אם נוצרייה, ננסי פריצ'ט, ואב יהודי, ג'ף אבנר. הוא מגדיר עצמו כיהודי. הוריו התגרשו כשהיה בן שלוש. אביו של אבנר היה שחקן רוגבי באוניברסיטת מינסוטה ומאמן בתיכון באוהיו, ב-2008 נרצח במהלך שוד במוסך בבעלותו. אבנר החל לשחק רוגבי בגיל צעיר והתאמן תחת הדרכתו של אביו בתיכון. בגיל 16 היה לשחקן הצעיר ביותר בנבחרת ארצות הברית ברוגבי שביעיות עד גיל 19. הוא נבחר לשחקן המצטיין של הנבחרת עד גיל 19 באליפות העולם ב-2007 ולשחקן המצטיין של הנבחרת באליפות העולם עד גיל 20 ב-2008. אבנר למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו, לאחר שנתיים החליט לנסות ולהצטרף לנבחרת הפוטבול של האוניברסיטה והיה הסטודנט היחיד שעבר את מבחני הקבלה לקבוצה בינואר 2009. אבנר נהיה לשחקן הגנה מצטיין ומנהיג בקבוצה בעונות 2009 עד 2011. ב-2010 זכה עמה ברוז בול לאחר ניצחון על אוניברסיטת אורגון. בדראפט ה-NFL של 2012 נבחר בסיבוב השישי על ידי ניו אינגלנד פטריוטס, בה הפך לשחקן הרכב בקבוצה המיוחדת. בעונת 2014 זכה עם הפטריוטס בסופרבול XLIX. במרץ 2016 חתם על חוזה לשנתיים נוספות בקבוצה. במסגרת החוזה קיבל אישור מיוחד לנסות ולהתקבל לנבחרת הרוגבי שביעיות של ארצות הברית לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, על אף שהדבר יהיה על חשבון השתתפותו במחנה האימונים של הקבוצה. לאחר מספר חודשים של משחקי מבחן ואימונים נבחר אבנר ביולי 2016 לחבר סגל המשלחת האולימפית. בטורניר האולימפי שיחק אבנר בכל שלושת משחקי השלב המוקדם בו הודחה ארצות הברית, הוא הבקיע טריי בניצחון על נבחרת ברזיל וטריי נוסף בהפסד לנבחרת פיג'י. בעונת 2016 זכה עם ניו אינגלנד בסופרבול LI. עונה לאחר מכן נפצע בברכו במהלך המחזור ה-12 במהלך הטעייה ונאלץ להחמיץ את שאר המשחקים. לפני תחילת עונת 2018 חתם על הערכת חוזהו לשתי עונות נוספות. הוא סייע לקבוצה לזכות בסופרבול LIII באותה עונה. במרץ 2020 חתם על חוזה לעונה אחת בניו יורק ג'איינטס. מדיה וקבצים בנושא נייט אבנר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נייט אבנר (באנגלית) נייט אבנר, ברשת החברתית פייסבוק נייט אבנר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נייט אבנר, ברשת החברתית אינסטגרם נייט אבנר, באתר olympedia.org נייט אבנר באתר ניו אינגלנד פטריוטס נייט אבנר באתר pro-football-reference.com Memory of late father stokes Nate Ebner’s Olympic rugby quest, הבוסטון גלוב, 21 באפריל 2016 Memory of father drives Patriots' Nate Ebner on Olympic rugby quest, אתר ESPN, ‏5 באפריל 2016
ברוך שאמר (הלכות תפילין)

ברוך שאמר הוא ספר קדום העוסק בפרטי הלכות הכנת תפילין, החל מעיבוד הקלף וכלה בצורת הכתיבה. למעשה מדובר בשלושה ספרים מאת מחברים שונים שהתמזגו לספר אחד. הספר מצוטט על ידי פוסקים מאוחרים לו, והשפיע רבות על פסיקת ההלכה בתחום זה. למעשה הספר במהדורתו המקובלת הוא הרכבה של שלושה חיבורים שונים מאת שלושה מחברים, הנושא המשותף לספרים אלו גרם להעתקתם כחיבור אחד, וגם לבלבול רב בזהות המחבר. רבי יוסף קארו, בספרו בית יוסף מצטט מ"אלפא ביתא" ומכנה את מחברו בטעות "רבי יצחק ברוך שאמר": "שמצאתי קונדריס לחכם אחרון, שמו הרב ר' יצחק ברוך שאמר, מדבר בדרך ארוכה בצורת האותיות, וייטבו דבריו בעיני, ולכן ראיתי להעתיקו פה". טעות זו גרמה לבלבול רב ואף הביאה חכמים שונים למחשבה שיש שותף רביעי לספר זה. הספרים הם: הבסיס לחיבור זה הוא הספר 'תיקון תפילין' מאת רבי אברהם מזונשהיים, (אמצע המאה הראשונה לאלף הששי לבריאה, בסביבות 1300). הפרטים אודותיו מעטים. הוא מציין בספרו את שמות רבותיו: מהר"ם מרוטנבורג, וכן "הקדוש הרב החסיד רבינו זוסלן" ורבי מלכיאל מהגמוניא, דמות בלתי ידועה. רבי אברהם שעסק באופן מעשי ביצור תפילין וכתיבתם, כפי שהוא מכנה את עצמו "אומן התפילין", ורבי שמשון בן אליעזר מעיד על מומחיותו בשטח זה: "ראש לכל כותבי תפילין שהיו בדורו ואחריו לא קם כמוהו". הרקע לכתיבת הספר הוא עזובה ששררה בשטח זה של הכנת תפילין, בהיעדר משנה סדורה על פרטי התהליך. רבי שמשון בן אליעזר, (תחילת המאה השנייה לאלף הששי, בסביבות 1350) שהיה מכונה "ברוך שאמר" (על כינוי זה ראה להלן), הוסיף את הערותיו ל"תיקון תפילין": הגהת נוסח "תיקון תפילין", שהשתבש בכתבי היד, בתוספת הערות ומקורות. הערות אלו לא נחשבו על ידי מחברן לספר בפני עצמו, ולא קרא להן שם. חכמים שונים שציינו להערות אלו כינו אותן "הגהות ברוך שאמר", על שם כינויו האישי של המחבר, ובהדרגה כינוי זה דבק בספר כולו. ה"תיקון תפילין" התמזג עם הערות ה"ברוך שאמר" ומעתה הועתקו שניהם כאחד. המחבר, רבי שמשון בן אליעזר, אינו ידוע ממקורות מקבילים, והפרטים עליו שאובים מדברים שכתב בחיבור זה. נולד בזקסן, ובילדותו הגיע לפראג. בהקדמתו הוא מספר על שם מה זכה לכינוי "ברוך שאמר": הוא התייתם בילדותו, בגיל שמונה, ונהג להשכים קום לבית הכנסת "ואמרתי ברוך שאמר בקול ערב שחנני ה' יתברך בו... ועל כן כינו לי שם: ברוך שאמר". הוא הדריך סופרי סת"ם במקומות רבים, ובמקרים מסוימים אף נאלץ להורות לסופר מסוים להפסיק לגמרי לכתוב. עלה לארץ ישראל. ספר שלישי הוא "אלפא ביתא", מאת רבי יום טוב ליפמן מילהויזן (אמצע המאה השנייה לאלף הששי, במפנה המאות ה-14–15), הוא עוסק בפירוט בצורת האותיות וגם במשמעויותיהן על פי הקבלה. חלק מהדברים למד מפי רבי שמשון בן אליעזר עצמו. את ספרו "אלפא ביתא" כתב במשך שלושים ושלוש שנים. רבי יום טוב היה דיין בפראג, וידוע כמחבר ספרים שונים ובהם "ספר הניצחון", ספר מרכזי בפולמוס היהודי-נוצרי ששימש את היהודים בוויכוחים אלו. הספר נדפס לראשונה בדובנא תקנ"ו ושוב בשקלוב תקס"ד, בשתיהן בשיבושים קשים. במהדורת יד הרב הרצוג (מכון התלמוד הישראלי), ירושלים תש"ל, ההדיר מנחם מנדל משי-זהב את הספר בדייקנות על פי כתבי יד, תוך הפרדה ברורה של חלקי הספר על פי מקורותיו, ובתוספת פירוש משלו בשם "מנחת סולת". הספר יצא לאור בתוך "קובץ ספרי סת"ם", הכולל גם ספר נוסף מאת רבי יום טוב ליפמן, על טעמי התפילין, שכנראה נכתב במקורו כהשלמה ל"אלפא ביתא", וכן ספר 'כתרי אותיות תפילין' מאת רבי יהודה החסיד. מבוא למהדורת יד הרב הרצוג, עמ' 7 - 26. ספר ברוך שאמר באתר היברובוקס. אורח חיים סימן לו. מנחם מנדל משי זהב, מבוא לספר אוצר ספרי סתם כרך א'. הוצאת וגשל, ירושלים תש"ל
כצל ציפור

כצל ציפור הוא ספר שכתב יאיר אנסבכר ויצא לאור בשנת 2009 בהוצאת ידיעות אחרונות. הספר מתאר את השירות הצבאי מנקודת מבטו האישית של המחבר (בשנים 2002–2006) לאורך מסלול ההכשרה המפרך של יחידת מגלן, במהלכו הוא עובר אימונים, מסעות, ניווטים, הכשרות שונות וכן פעולות מבצעיות. אף על פי שלאורך רוב הספר אנסבכר מתאר את ההערצה שרחש לצה"ל; בחלק האחרון של הספר, העוסק במלחמת לבנון השנייה, מעיד אנסבכר על התפכחות מהירה מהחלום הצה"לי ועל שבר גדול בין שירותו הסדיר והכשרתו לבין המלחמה בלבנון ב-2006. הספר נכתב במהלך שירותו הסדיר של יאיר אנסבכר בשנת 2005 והסתיים בפרק דמיוני במהלכו יוצאים לוחמי היחידה למבצע יזום בדרום לבנון כנגד חזבאללה. בגרסה ראשונית זו נשלח הספר להוצאות הספרים אך לא התקבל. בשנת 2006 פרצה מלחמת לבנון השנייה ואנסבכר הצטרף לחבריו בלחימה בלבנון. לאחר חזרתו מן המלחמה שינה את הפרק האחרון ותיאר בו את קורותיו האמיתיות במלחמה. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות. מדיה וקבצים בנושא כצל ציפור בוויקישיתוף יאיר אנסבכר, ציפור בארץ הארזים, באתר ynet, 31 במרץ 2009 עמוס מדר, ‏כצל ציפור, באתר כיפה, 30 באפריל 2009 יאיר אנסבכר, על הדשא לפני המלחמה, באתר ynet, 26 במרץ 2009 עפרה לקס, צחוק צבאי - תרבות ופנאי (ספר), באתר ערוץ 7, 23 באפריל 2009 ביקורת על הספר, באתר של זאב גלילי ביקורת על הספר, באתר דתילי כצל ציפור, באתר OCLC (באנגלית)
המרכז הפיננסי CTF

המרכז הפיננסי CTF (בסינית: 周大福商业中心; בסינית מסורתית: 周大福商業中心) הוא גורד שחקים הממוקם בעיר גואנגג'ואו שבסין. זהו המגדל השני מ"מגדלי התאומים של גואנגג'ואו" שנבנו על גדות נהר הפנינה. בנייתו של הבניין הושלמה בשנת 2016 והוא הגיע לגובה של 530 מטר (1,740 רגל) ו-111 קומות. הבניין ישמש כמקום לוועידות ויכלול מספר אולמות גדולים בנוסף למלון, מצפה כוכבים, קניון, ומשרדים. קומות מרתף עד קומה 7: חדרי פגישות, אולמות ריקודים, קניון וחנויות קמעונאות. קומות 8 עד 50: משרדים. קומות 51 עד 77: סוויטות מגורים. קומות 80 עד 111: מלון. קומה 112: מרפסת תצפית כוכבים. גורדי השחקים הגבוהים בעולם שאנגחאי טאוור המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי מדיה וקבצים בנושא המרכז הפיננסי CTF בוויקישיתוף http://skyscrapercenter.com/building/guangzhou-ctf-finance-centre/176