laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פטר הרביעי, קיסר בולגריה

פטר הרביעי, או תאודור פטר לבית אסן, (בבולגרית: Петър IV Теодор), היה הצאר הראשון של האימפריה הבולגרית השנייה, לאחר שחרורה מ 167 שנות כיבוש על ידי האימפריה הביזנטית. שנת לידתו ושמות הוריו אינם ידועים ועל מוצאו נתון ויכוח בין מצדדי הנרטיב ההיסטורי הבולגרי, הטוענים שהוא מבולגריה ההיסטורית, לבין מצדדי הנרטיב הרומני הטוענים שהוא מוולאכיה. ההיסטוריון בן התקופה ניקטאס כוניאטס, טוען שפטר ואחיו איוון אסן הראשון, נולדו בחבל מואסיה, שהיה נתון לשליטת האימפריה הביזנטית ומוצא המשפחה הוא קומני. פטר היה הבכור מבין ארבעה אחים ושתי אחיות. משנת 1018, מועד נפילת האימפריה הראשונה ובמשך 167 שנים, נתונה הייתה בולגריה לשליטת האימפריה הביזנטית. לאחר סדרת קרבות מול ממלכת הונגריה ודספוטט סרביה, נחלש כוחו של צבאה ברחבי הבלקנים והתרופפה במקביל, השליטה המינהלית במחוזות השונים. כך, בשנת 1185, ניצלו האחים איוון אסן ופטר את המצב וארגנו מרד נרחב בשלטון הביזנטי בסיוע ולאכים וקומנים כשפטר מכריז על עצמו כקיסר הבולגרים, תחת השם פטר הרביעי. השם בו בחר יצר קשר אתנוגרפי לשליט פטר הראשון, מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה, אף על פי שלא היה כל קשר אתני ביניהם. לאחר שנת קרבות, נאלצו הביזנטים להכיר בישות בולגרית עצמאית, כאשר המרד המשיך והתעצם, אף מעבר לנהר הדנובה. לאחר שהוכרו כשליטי ישות עצמאית, החלו פטר ואחיו איוון, לשחק במגרש המשחקים הפוליטי של אירופה בעת ההיא. במהלך מסע הצלב השלישי, הציעו את עזרתם הצבאית לקיסר פרידריך ברברוסה מנהיג הצלבנים, אשר יחסיו עם הקיסר הביזנטי לא היו מן המשופרים, בשל חבירתו של האחרון לסלג'וקים ולמוסלמים. בקיץ שנת 1190, לאחר מותו של פרידריך ברברוסה וקריסת המחנה הצלבני הגרמני, הצליח איסאאקיוס אנגלוס השני, הקיסר הביזנטי לחדור ללב השטח הבולגרי ולצור על עיר הבירה טרנובו, אך נאלץ לסגת מפני תגבורת מאסיבית של מיליציות קומניות ובדרכו לקונסטנטינופול, נפל למארב שטמן לו צבאו של איוון אסן. הקיסר נחלץ בעור שיניו, אך צבאו הוכה קשות ושלל ורכוש רב נפלו בידי הבולגרים. אחיו של פטר, איוון זכה בתהילת הניצחונות הצבאיים כנגד הביזנטים ובלחץ אהדת ההמונים אליו, מינה אותו פטר לקיסר משותף בשנת 1189. איוון אסן מלך מטרנובו והיה המפקד הצבאי העליון בהמשך המאבקים כנגד הביזנטים, בעוד שפטר פרש מבלי לוותר על הכתר, לעיר פרסלב. בשנת 1196, לאחר רציחתו של אחיו, בידי בן דודם איבאנקו, אשר פעל כשכיר חרב של הביזנטים והכריז על עצמו כקיסר, הוביל פטר את הצבא הבולגרי אל עבר טרנובו וצר עליה. איבאנקו נמלט אל פטרוניו הביזנטים ופטר חזר למעמדו כצאר. כהונתו הייתה קצרה ובשנת 1197, נרצח אף הוא בידי גורמי אופוזיציה, מקרב משפחות האצולה ולכס השלטון עלה אחיו הצעיר קאלויאן. John V.A. Fine, Jr., The Late Medieval Balkans, Ann Arbor, 1987. אוסטרוגורסקי, גאורגי אלכסנדרוביץ', ההיסטוריה של האימפריה הביזנטית, ורשה, 2008. מדיה וקבצים בנושא פטר הרביעי, קיסר בולגריה בוויקישיתוף על פי ניקטאס כוניאטס History of the Byzantine Empire, A. A. Vasiliev 1935 תורגם מהערך באנגלית וסילבסקי, תדיאוש, ההיסטוריה של בולגריה, ורשה, 1970.- תורגם מהערכים בפולנית ובולגרית.
לילות לבנים

לילות לבנים הוא הכינוי המקובל לתופעה המתרחשת בשיא הקיץ באזורים הקרובים לחוגי הקוטב, ואשר במהלכה השמש שוקעת מתחת לקו האופק למשך פרק זמן קצר, ועל כן חשיכה של ממש איננה משתררת כלל ועיקר. התופעה מתרחשת לפרקי זמן שונים בכל קווי הרוחב שמצפון ל-60° צפון ועד לקוטב הצפוני, ומדרום לקו הרוחב 60° דרום ועד לקוטב הדרומי. ברחבי העולם מתקיימים פסטיבלים עירוניים שונים המכונים בשם זה או בשם דומה, ואשר עיקרם בפעילויות שונות המתקיימות משך כל הלילה. הפסטיבל הידוע בהם הוא פסטיבל הלילות הלבנים (Белые ночи) והוא מתרחש בתקופה זו של השנה בסנקט פטרבורג שברוסיה. האירוע זכה לשמו בעקבות סיפור קצר בשם זה שנכתב ב-1848 על ידי פיודור דוסטויבסקי. באיטליה ובצרפת משמש הביטוי כמטפורה לבילוי לילי ממושך. אף בישראל המושג נפוץ ומתאר לילה שיש בו פעילות רצופה ללא שינה. כך למשל 'לילה לבן' בעגה הצה"לית הוא לילה שבו החיילים אינם הולכים לישון. הסרט לילות לבנים של פטר מוסטובוי מתעד תופעה זו. ליל קוטב שמש חצות לילה לבן (תל אביב) מדיה וקבצים בנושא לילות לבנים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לילה לבן

האם התכוונתם ל... לילה לבן: לילה לבן (אירוע) – אירוע שנתי בערים שונות, המקיימות לילה שבו העיר "חוגגת" - הופעות, פאבים בהנחות, פעילויות לנוער, וכו'. לילה לבן (תל אביב) – אירוע שנתי בתל אביב שבמהלכו פתוחים אתרים שונים למשך לילה שלם לילה לבן (תוכנית טלוויזיה) – שעשועון טלוויזיה לילי ששודר אצל זכיינית ערוץ 2 קשת בשנת 2009 לילה לבן (רפואה) – כינוי למצב שבו אדם אינו ישן במהלך הלילה, בניגוד למקובל אצל רוב בני-האדם לילה לבן (סרט) – סרט שכתב וביים ארנון צדוק על נרקומן בכלא מנסה להיגמל מסמים בעזרת חברו לילות לבנים: לילות לבנים – לילות שבהם לא שוררת חשכה של ממש בקיץ בקווי רוחב גבוהים בלילות לבנים – האוטוביוגרפיה של מנחם בגין לילות לבנים (ספר) – ספר מאת פיודור דוסטויבסקי לילות לבנים (אלבום) – אלבומו השמיני של הזמר אביב גפן לילות לבנים – סיפור קצר מאת פיודור דוסטויבסקי לילות לבנים (סרט, 1957) – סרט איטלקי המבוסס על סיפורו של דוסטויבסקי לילות לבנים (הצגה) – מחזה מאת רות קנר, המבוסס על סיפורו של דוסטויבסקי, ואשר הוצג בפסטיבל עכו בשנת 1990 לילות לבנים (סרט, 1985) – סרט קולנוע אמריקני בכיכובו של מיכאיל ברישניקוב
פלאנקסטי

פלאנקסטי (Planxty) היא להקת פולק אירית הפעילה החל משנות ה-70 של המאה ה-20. בהיווסדה, חברי הלהקה היו קריסטי מור (סולן, גיטרה אקוסטית ובוראן), דונאל לוני (בוזאקי וגיטרה), אנדי אירווין (מנדולה, מנדולינה, סולן, בזוקי, הארדי גארדי ומפוחית פה), לים אופלין (חמת חלילים אירית וחליל אירי). לאחר מכן הצטרפו גוני מויניאן, מאט מולי (חליל צד) ופול בראדי. השם "פלאנקסטי" בא מצירוף המילים "פלאנקסטי אירווין" אשר ת'רלות' קארלון מצא אותו לשימושי ביצירותיו, כמחווה לקולונל גון אירווין שהיה בתקופתו הקולונל של העיירה סלייגו. במשך הזמן התגלו וויכוחים ונטען[דרוש מקור] שמקורו האמיתי של השם הוא מהמונח האירי המפורסם "sláinte", אשר משמעותו היא "בריאות טובה". יש הטוענים[דרוש מקור] שלא המונח האירי, אלא המונח הלטיני "plangere", אשר משמעותו היא "להביס" או "להכות", הוא מקור השם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בשנת 1972 כריסטי מור הוציא את אלבומו השני "Prosperous", אשר הוקלט בכפר פרוספרוס. האלבום אפיין את חבורת הלימודים שלו - דונאל לוני, ביחד עם אנדי אירווין (אשר היה חברו לעבודה של לארי) וליאם אופלין (אשר השתתף בג'אמים של חבריו). לאחר שהם הקליטו את פרוספרוס הם הקימו רשמית את פלאנקסטי. ההופעה הראשונה שלהם הייתה הופעת חימום של דונובן בגלאוויי, הופעה שהתגלתה כהצלחה. בשנת 2006, הקדיש כריסטי מור את אלבומו "Burning Times" לזכרה של רייצ'ל קורי, עליה כתב בעטיפת האלבום: "ריצ'ל איבדה את חייה בעזה. היא עמדה מול בולדוזר שנוצר בארצות הברית והופעל על ידי ישראל בזמן שניסתה להגן על בית פלסטיני שעמד להיהרס. היא היתה חמושה במגפון. הבולדוזר מחץ אותה למוות" planxty - 1973 The Well Below the Valley - 1973 Cold Blow And the Rainy Night - 1974 The Planxty Collection - 1976 After The Break - 1979 The Woman I Loved So Well - 1980 Words & Music - 1983 Live 2004 - 2004 Irvine, Andy Aiming For The Heart - Poetic Songs From Ireland, Heupferd Musik, 1988, ISBN 3923445016 O'Toole, Leagues The Humours of Planxty, Hachette Books Ireland, 2006, ISBN 0340837977 Planxty (songbook), 1976 פלאנקסטי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פלאנקסטי, באתר ספוטיפיי פלאנקסטי, באתר AllMusic (באנגלית) פלאנקסטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פלאנקסטי, באתר Discogs (באנגלית) פלאנקסטי, באתר Songkick (באנגלית) פלאנקסטי, באתר SecondHandSongs ניר שחק, להלן עשרה מוזיקאים שלא ישתתפו בפסטיבל ההופעות שייפתח מחר, וסיבותיהם איתם, באתר הארץ, 20 במרץ 2010
רומן ואלכסנדרה זרצקי

האחים רומן זרצקי (נולד ב-4 בדצמבר 1983) ואלכסנדרה זרצקי (נולדה ב-23 בדצמבר 1987) הם מחליקים אמנותיים ישראלים שהתחרו בענף ריקוד על הקרח. האחים זרצקי נולדו במינסק. הם עלו לישראל עם משפחתם ב-1991, והשתקעו במטולה. רומן החל להחליק על הקרח בגיל 4. הוא התאמן בתחילה כיחיד, אך כשהיה בן 12 החליט כי הוא מעדיף את תחרויות ריקודי הקרח. הוא החל להתחרות לצדה של אחותו הצעירה, אלכסנדרה, שהייתה אז בת 8, והחלה בעצמה להחליק על הקרח שנתיים קודם לכן. השניים זכו באליפות ישראל לנוער חמש פעמים ברציפות, בין 2000 ל-2004. ב-2006 זכו במדליית הכסף באליפות ישראל לבוגרים, בה זכו גלית חייט וסרגיי סחנובסקי. מאז פרישתם של האחרונים, זכו האחים זרצקי שלוש פעמים ברציפות באליפות ישראל. ב-2001 החלו האחים זרצקי להתחרות בסבב הגראנד פרי לנוער. בעונת 2001/2002 סיימו במקום השמיני בתחרות שנערכה במילאנו, בעונת 2002/2003 זכו בשתי מדליות ארד, בבלגרד ובקמניץ, ובעונת 2003/2004 זכו במדליית זהב בתחרות שנערכה בגדנסק ובמדליית כסף בתחרות שנערכה במקסיקו סיטי. בתחרות הגמר שנערכה באותה שנה במאלמה, סיימו במקום השישי. בשנה שלאחר מכן זכו במדליית הכסף בתחרות במיארקוראה-צ'יוק ובמדליית הארד בחמניץ. בשלב הגמר סיימו במקום השמיני. כן סיימו במקום הרביעי באליפות העולם לנוער שנערכה בקיצ'נר. בעונת 2005/2006 החלו האחים זרצקי להתחרות בתחרויות לבוגרים. הם סיימו במקום ה-15 באליפות אירופה, ובכך הבטיחו את השתתפותם באולימפיאדת טורינו (2006). במשחקים האולימפיים הגיעו למקום ה-22. בתחילת הקריירה של האחים זרצקי, אימנו אותם הוריהם, אך לאחר שהחלו להתקדם, עברו לווילמינגטון, ואומנו בידי אירנה רומנובה ואיגור ירושנקו. עם גיוסו של רומן לצה"ל, שבו השניים להתאמן עם הוריהם בישראל. לאחר שהשתחרר ב-2006, נסעו האחים זרצקי לניו ג'רזי, והחלו להתאמן עם יבגני פלאטוב ולאחר מכן, עם גלית חייט. בסבבי הגראנד פרי הגיעו בעונת 2005/06 למקום התשיעי בתחרות גביע NHK, ובגביע סין, בעונת 2006/07 הגיעו למקום הרביעי בגביע סין ולמקום השמיני בסקייט אמריקה, בעונת 2007/08 סיימו במקום הרביעי בגביע סין ובמקום השביעי בסקייט אמריקה, ובעונת 2008/09 סיימו במקום החמישי בגביע רוסיה ובמקום השביעי בגביע סין. בעונת 2009/2010 הגיעו האחים זרצקי להישג השיא שלהם בסבב הגראנד פרי, כשזכו במדליית הארד בסקייט אמריקה. כן הגיעו באותה עונה למקום החמישי בגביע סין. בעונת 8–2007 הגיעו האחים להישגים מרשימים בתחרויות גדולות, ובכלל זה סיום בעשירייה הראשונה באליפות אירופה ובאליפות העולם. בעונת 9–2008 הם סיימו מחוץ לעשיריה הראשונה בשתי אליפויות אלו, אך בעונה האולימפית הם זכו להצלחה רבה, ובכלל זה מקום שביעי באליפות אירופה (הישג שיא עבורם) ומקום עשירי באולימפיאדת ונקובר (2010). אלכסנדרה נשאה את הדגל בטקס הפתיחה של המשחקים. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בטורינו, איטליה הם סיימו במקום השישי בניקוד מצטבר של 181.26 נק', שיא אישי ומיקום שיא עבורם. רומן ואלכסנדרה זרצקי פרשו מהחלקה תחרותית לאחר עונת 2010 עקב סכסוך עם ההתאחדות הישראלית להחלקה על הקרח, והם מתכננים לעבוד כמאמנים. מדיה וקבצים בנושא רומן זרצקי בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה זרצקי בוויקישיתוף רומן ואלכסנדרה זרצקי, באתר olympedia.org רומן ואלכסנדרה זרצקי באתר ההתאחדות הישראלית להחלקה על הקרח אורן אהרוני, הישג שיא לזרצקים: מקום 6 באליפות העולם, באתר ynet, 27 במרץ 2010 אורן אהרוני, האחים זרצקי פרשו. האבא: "חושש לחייהם", באתר ynet, 20 ביוני 2010
יורי סלזקין

יורי סלזקין (נולד ב-1956) הוא היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור להיסטוריה רוסית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. סלזקין גדל במשפחה אינטלקטואלית שהתנגדה למשטר הסובייטי. בגיל 13 גילה לראשונה כי הוא יהודי מצד אמו. הוא למד ספרות ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה במחלקה לפילולוגיה וסיים תואר שני. הוא עסק כמתורגמן מרוסית לפורטוגזית במוזמביק לאחר מכן חזר לרוסיה שם עבד במשך שנה וחצי בהוצאה לאור. הוא היגר לפורטוגל וגר שם שנה, ומשם עבר לארצות הברית בשנת 1983. הוא סיים דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטת טקסס. היה עורך שותף במגזין Slavic Review. החל ללמד היסטוריה באוניברסיטת בברקלי שבקליפורניה. בשנת 1998 קיבל מעמד של פרופסור מן המניין. בשנת 2004 יצא ספרו "המאה היהודית" בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון. הספר זכה להצלחה רבה, וזכה בפרס הספר הטוב ביותר של מועצת הספרים הלאומית בארצות הברית. בשנת 2009 יצא בעברית בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, בתרגום כרמה בן יוחנן ושחר פלד. המאה היהודית, (ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2009, בתרגום כרמה בן יוחנן ושחר פלד) In the Shadow of Revolution: Life Stories of Russian Women from 1917 to the Second World War, (הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 2000). Arctic Mirrors: Russia and the Small Peoples of the North, (הוצאת אוניברסיטת קורנל, 1994). Between Heaven and Hell: The Myth of Siberia in Russian Culture,, (1993). דברו רוסית!, (הוצאת אוניברסיטת אוסטין בטקסס, 1990). יורי סלזקין, באתר גוגל סקולר אתר הבית בפקולטה להיסטוריה בברקלי יורי סלזקין (1956-), דף שער בספרייה הלאומית
היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים

היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים הוא כתב עת אקדמי מקוון שמתמחה בתולדות האמנות, תרבות חזותית ותיאוריה ביקורתית של האמנות והתרבות. כתב-העת רואה אור מטעם המחלקה להיסטוריה ותיאוריה בבצלאל אשר יזמה את הקמתו בשנת 2005 ”כבמה לברור, חידוד ועדכון רעיונות ומושגים, ואמצעי ליצירת ממשקים חדשים בין ממדי הפרקטיקה והתיאוריה של דיסציפלינות הלימוד בבצלאל....“ כתב-העת מפרסם ארבעה גיליונות בשנה (חורף, אביב, קיץ וסתיו), אשר שלושה מתוכם פתוחים לקהל החוקרים והיוצרים בכלל, ואילו הרביעי (גיליון הקיץ) מוקדש לעבודתם של הסטודנטים בבצלאל. רוב הגיליונות מאורגנים סביב נושא שמהווה את כותרת הגיליון ("על החושני באמנות", "קומיקס וקריקטורה" וכיוצ"ב) אף שישנם גיליונות רב-נושאיים ("רוחות אפריל", וכל גיליונות הסטודנטים). קבלת החומרים לפרסום בכתב-העת נעשית באמצעות תהליך של שיפוט וביקורת אשר מבדיל בין סוגי החומרים השונים שמתפרסמים בכתב-העת: (1) מאמרים אקדמיים, (2) מסות, (3) ביקורות ו(4) תערוכות וירטואליות. פרט לגיליונות הסטודנטים שכל חומריהם עוברים בדיקה פנימית בלבד, המאמרים המתפרסמים בכתב-העת עוברים תהליך של ביקורת עמיתים לפני קבלתם לפרסום, ואילו החומרים האחרים עוברים תהליך של בדיקת עריכה עניינת ולשונית. פרופ' דנה אריאלי-הורוביץ, יו"ר כתב-העת ועורכת ראשית ד"ר בן ברוך בליך, עורך ראשי בפועל בין 2005 ל-2009, חבר מערכת ד"ר גל ונטורה, עורכת וחברת מערכת ד"ר נעמי מאירי-דן, עורכת ראשית בפועל החל משנת 2011 וחברת מערכת ד"ר דרור פימנטל, עורך וחבר מערכת ד"ר בעז תמיר, חבר מערכת, מנהל אתר כתב-העת ד"ר משה אלחנתי, עורך לשעבר, חבר מערכת ומנהל שותף של אתר כתב-העת בין 2005 ל-2011 ארכיון כתב העת אודות כתב-העת באתר היסטוריה ותיאוריה: הפרוטוקולים [1] ארכיון כתב-העת [2]
צ'ימבואה

צ'ימבואה או בשמו המלא צ'ני די פפו (ג'ובאני) צ'ימבואה (באיטלקית: Cenni di Pepo (Giovanni) Cimabue‏; סביבות 1240 – סביבות 1302) היה צייר ואמן פסיפסים מפירנצה. ידוע גם בזכות תלמידו ג'וטו די בונדונה. צ'ימבואה וג'וטו שייכים לתקופת הפרוטו-רנסאנס באמנות, ונמנים עם מבשרי הרנסאנס האיטלקי. צ'ימבואה נחשב לאחרון הציירים האיטלקים שציירו בסגנון ביזנטי, וחלוץ הגישה הנטורליסטית, משום שהדמויות שצייר היו בעלות פרופורציות והצללה מציאותיות יחסית. מעט מאוד ידוע על חייו של צ'ימבואה. הוא נולד בפירנצה ונפטר בפיזה. בתקופת עבודתו בפירנצה, פעל דוצ'ו בסיינה הסמוכה. הקריירה האמנותית של צ'ימבואה תוארה בספר Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, e architettori (חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר) מאת ג'ורג'ו וזארי, הנחשב לספר הראשון העוסק בהיסטוריה של האמנות. הספר פורסם יותר ממאתיים שנים לאחר מותו של צ'ימבואה ורמת מהימנותו מוטלת בספק. התמונות שנשכר לצייר מעידות כי צ'ימבואה היה אמן מוערך ביותר בתקופתו. בין היתר נשכר לצייר שני פרסקאות גדולים על קירות הטרנספט בבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי: האחד עוסק בצליבת ישו והשני בהורדה מן הצלב. ברם, שתי היצירות הללו נראות עתה כצל חיוור של גרסתן המקורית. בעת כיבושה של העיר על ידי צרפת פרצה במקום שרפה שפגעה קשות בפרסקאות. הצבע הלבן התבסס על כסף, אשר התחמצן והפך שחור. צ'ימבואה צייר את ישו הצלוב התלוי בבזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה. הצלב המצויר ניזוק קשות בשיטפון שפקד את פירנצה ב-4 בנובמבר 1966, כאשר נהר הארנו עלה על גדותיו. דנטה אליגיירי השתמש בצ'ימבואה כדוגמה לזמניותה של התהילה האנושית בחלקה השני של הקומדיה האלוהית - כור המצרף. כותב דנטה: Credette Cimabue nella pittura Tener lo campo, ed ora ha Giotto il grido Si che la fama di colui è scura תרגום: "צ'ימבואה חשב כי הוא ראש לציירים, אולם ג'וטו נטל ממנו את תהילתו והשליכו אל תהום הנשייה". נראה שדנטה אמנם צדק בעניין זמניותה של התהילה. אולם צ'ימבואה לא ממש צלל אל תהום הנשייה. מדיה וקבצים בנושא צ'ימבואה בוויקישיתוף גלריה וירטואלית של עבודותיו של צ'ימבואה צ'ימבואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רוזמרי האריס

רוזמרי אן האריס (באנגלית: Rosemary Ann Harris; נולדה ב-19 בספטמבר 1927) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון אנגלייה, זוכת פרס גלובוס הזהב, פרס אמי ופרס הטוני. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1994 על תפקידה בסרט "טום ואיב". השתתפה גם בתפקיד מיי פארקר בשלושת סרטי "ספיידרמן". האריס נולדה בעיירה אשבי שבלסטרשייר במרכז אנגליה, לאדין מאדיו פרנסס ולסטנפורד ברקלי האריס. אביה של האריס עבד עבור חיל האוויר המלכותי, ובמסגרת שליחותו התגוררו האריס ומשפחתה בהודו במהלך מרבית ילדותה. האריס למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון, שם למדה במשך שנה אחת. לפני שלמדה בבית הספר הופיעה האריס במספר מופעים. לאחר שסיימה את לימודיה בלונדון עברה האריס לניו יורק, שם הופיעה במחזה "Climate of Eden" של המחזאי מוס הארט. לאחר מכן חזרה לאנגליה והופיעה בתיאטרוני וסט אנד. לאור יכולות המשחק שלה קיבלה האריס הצעה לעבוד בתיאטרון והופיעה בפני אלפי צופים ב"תיאטרון אולד ויק". ב-1964 גילמה האריס את דמותה של אופליה במחזה "המלט" בתיאטרון המלכותי הלאומי. בשנת 1966 זכתה האריס בפרס הטוני כשגילמה את דמותה של אלינור, דוכסית אקוויטניה במחזה "אריה בחורף" בברודוויי. בשנת 1976 קיבלה האריס את פרס אמי על הופעתה בתור הסופרת הצרפתית ז'ורז' סאנד בסדרת ה-BBC "ידועה לשימצה". בשנת 1979 זכתה האריס בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרת דרמת המלחמה הביוגרפית "שואה: סיפורה של משפחת וייס". סרט ראשון מפורסם בו הופיעה האריס היה ב-1978, במותחן הבדיוני "הנערים מברזיל". ב-1983 שיחקה האריס בדרמה "ארוחת הצהריים של החורש". בשנת 1994 הייתה האריס בגיל 67 מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, על תפקידה בדרמה הביוגרפית "טום ואיב"; בסרט גילמה האריס את דמותה של רוז היי-ווד, אמה של הסופרת ויויאן היי-ווד אליוט (מירנדה ריצ'רדסון). בשנת 2002 נבחרה האריס לגלם את דמותה הבדיונית של מיי פארקר, דודתו המסורה של פיטר פארקר (טובי מגוויר) בשובר הקופות של סם ריימי "ספיידרמן". האריס הופיעה באותו תפקיד גם בסרטי ההמשך "ספיידרמן 2" ו"ספיידרמן 3". האריס נישאה פעמיים במהלך חייה. נישואיה הראשונים היו לשחקן והבמאי האמריקאי אליס ראב (אנ'), ממנו התגרשה. נישואיה השניים היו לסופר ג'ון אילי (אנ'), ממנו התאלמנה ב-2018. מנישואין אלה היא אם לבת, ג'ניפר. הנערים מברזיל (1978) אהבה ממבט שלישי (1988) מדשאת הקמומיל (1992) - סדרת טלוויזיה טום ואיב (1994) לחפש את ריצ'רד (1996) המלט (1996) זריחה (1999) רואה בקלפים (2000) ראש בראש (2001) ספיידרמן (2002) ספיידרמן 2 (2004) להיות ג'וליה (2004) ספיידרמן 3 (2007) לפני שהשטן ידע (2007) יש שם מישהו? (2009) Radio Free Albemuth‏ (2010) משלחת חיפוש‏ (2022) מדיה וקבצים בנושא רוזמרי האריס בוויקישיתוף רוזמרי האריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוזמרי האריס, באתר AllMovie (באנגלית) רוזמרי האריס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוזמרי האריס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
קו טאו

קו טאו (בתאית: เกาะเต่า) הוא אי בתאילנד הממוקם בחלקו המערבי של מפרץ תאילנד, 45 ק"מ צפונית לקו סמוי ו-40 ק"מ מזרחית לצ'ומפון. שטחו 21 קמ"ר. מנהלתית האי הוא תת-נפה של נפת קו פאנגן שבמחוז סוראט תאני. משמעות השם היא "אי הצב" בגלל צורתו הטופוגרפית של ההר המרכזי. נכון לשנת 2006 מנתה אוכלוסיית האי 1,382 תושבים. משנת 1933 שימש האי כבית כלא לאסירים פוליטיים. ב-1947 העניק ראש הממשלה חנינה לכל האסירים באי וסגר את הכלא. עוד באותה שנה החלו להגיע מתיישבים ראשונים מהאי הסמוך קו פאנגן. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להגיע תיירים ועד מהרה הפך האי ליעד תיירות פופולרי עם למעלה מ-100,000 תיירים בשנה. כלכלת האי מבוססת על תיירות ובעיקר על תיירות לצורך צלילת סקובה. נכון לסוף 2005 היו בקו טאו כ-150 אכסניות וכ-50 ברים ומועדונים. באי אין שדה תעופה. הגישה לאי היא דרך הים בלבד, מעבורות מגיעות לאי מהעיר סוראט תאני, מקו סמוי, מקו פאנגן ומצ'ומפון. רוב התחבורה בתוך האי היא באמצעות אופנועים. אי המוות: גן העדן הטרופי שקוטל תיירים, באתר וואלה, 26 ביולי 2017 נורית פרח, ‏תיירות | בלי עומס תיירים ומסיבות פול מון: האי התאילנדי קו טאו, באתר גלובס, 14 באפריל 2018 הניו יורק טיימס, "אי המוות": בגן העדן התאילנדי מצטברות רציחות לא מוסברות של תיירים, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלאקוור

סלאקוור (Slackware) היא הפצת גנו/לינוקס שנוצרה על ידי פטריק פולקרדינג. סלאקוור היא אחת מהפצות הלינוקס המוקדמות, וכעת ההפצה הוותיקה ביותר אשר עדיין מתוחזקת. סלאקוור שואפת ליציבות, לפשטות ולדמיון רב למערכות UNIX‏. ההפצה החלה כפרויקט קטן ופרטי ללא מטרות רציניות. על מנת להקנות להפצה שם קליל, נתן לה פולקרדינג את השם "סלאקוור", שדבק בה גם לאחר שהפכה להפצה רצינית. מקורותיה של סלאקוור נובעים מהפצת SLS שבאותם ימים הייתה הפצת הלינוקס הפופולרית ביותר. פולקרדינג החליט ליצור הפצה חדשה, נגזרת של SLS עם שינויים שעשה בעצמו. להפצה החדשה קרא סלאקוור. הגרסה הראשונה של סלאקוור, 1.00, יצאה ב-16 ביולי 1993. קובצי ההפצה התאימו לתקליטון ½3 אינץ' והיו זמינים להורדה באמצעות שרת FTP אנונימי. במהלך השנים תפסה סלאקוור את מקומה של SLS כהפצה הדומיננטית. בשנת 2005 הוסרה GNOME מההפצה ומאז GNOME מופצת לסלאקוור על ידי קהילת המשתמשים. רבים ראו בצעד זה משמעותי, מכיוון ש-GNOME הייתה קיימת בהפצות רבות אחרות. החלטות רבות בנוגע לסלאקוור נעשו תוך כדי שמירה על עקרון הפשטות (במובן של מבנה המערכת) הנקרא גם KISS - Keep It Simple, Stupid. רוב התוכנות לא מגיעות עם אשפי הגדרה מיוחדים, אלא עם הגדרות הבסיס המקוריות. ישנן מעט מאוד תוכנות הגדרה ספציפיות לסלאקוור ולכן ישנו מיעוט באשפי הגדרה גרפים. הביקורת לגבי סלאקוור היא שיש להשקיע מאמצים וזמן על מנת ללמוד את המערכת. לעומת זאת, תומכיה של סלאקוור טוענים כי היא בעלת שקיפות, גמישות ותהליך הלמידה מקנה ניסיון רב. מערכת ניהול החבילות בסלאקוור מאפשרת להתקין, לשדרג או להסיר חבילות, אך אינה עוקבת אחר תלויות תוכנה. על המשתמש מוטלת החובה לוודא כי הותקנו חבילות מערכת וספריות הדרושות לשימוש בתוכנה הרצויה. אם חסרות חבילות או ספריות מסוימות, מנהל החבילות לא יזהיר את המשתמש והדבר יכול להתגלות רק כאשר ינסה המשתמש להפעיל תוכנה שנזקקת לספריות החסרות. חבילות התוכנה בסלאקוור שמורות בפורמט כדורזפת מכווץ באמצעות gzip וסיומת קובץ חבילה היא .tgz. החבילה מורכבת משני חלקים: החלק הראשון הוא קובצי התוכנה הנפרסים לספריית השורש, בעוד החלק השני הוא סקריפט doinst.sh המורץ לאחר העתקת הקבצים. ישנם מנהלי חבילות נוספים עבור סלאקוור המטפלים בתלויות: swaret, slapt-get, slackpkg, pkgsrc. הגרסה האחרונה של סלאקוור עבור ארכיטקטורת x86 היא 14.0 (נכון ל-28 בספטמבר 2012). הגרסה כוללת את GCC‏ 4.7.1, את לינוקס 3.2.29 ואת KDE‏ 4.8.5 אתר האינטרנט הרשמי של סלאקוור ספר שימוש לא רשמי בסלאקוור הבלוג הלא רשמי של סלאקוור סלאקוור ב-DistroWatch עולם הסלאק (מגזין) ההיסטוריה הלא רשמית של גרסאות סלאקוור ריאיון עם יוצר סלאקוור פטריק פולקרדינג The Slackware Linux Project: General Information Hughes, Phil (1994-04-01). "Interview with Patrick Volkerding". Linux Journal. נבדק ב-2007-07-03. A Short History of Linux Distributions [LWN.net] The Slackware Linux Project: Slackware Release Announcement ftp://ftp.slackware.com/pub/slackware/slackware-10.2/ChangeLog.txt Slackbasics.org - Slackbasics and Slackware Linux The Slackware Linux Project: Slackware Release Announcement [1]
ג'ון פלוריו

ג'ון פלוריו (באנגלית: John Florio; בלידה באיטלקית: Giovanni Florio ‏1553–1625) היה בלשן ומתרגם אנגלי ממוצא איטלקי. הוא נודע בעיקר בשל התרגום הראשון לאנגלית של ספר "המסות" של מישל דה מונטן. פלוריו נולד בלונדון למיכאלאנג'לו פלוריו, נזיר פרנציסקני יליד טוסקנה שבאיטליה שהפך לפרוטסטנטי. האב לימד בנאפולי, בפדובה ובוונציה, אך נרדף על ידי האינקוויזיציה האיטלקית. הוא מצא מקלט באנגליה בתקופתו של אדוארד השישי, וב-1550 התמנה לכומר הקהילה הפרוטסטנטית בלונדון. משפחת פלוריו עזבה את אנגליה עם תחילת שלטונה של מרי הראשונה, כאשר ג'ון פלוריו היה עדיין תינוק, והתיישבה בעיר שטרסבורג ולאחר מכן בסוליו שבהרי האלפים בשווייץ על גבול איטליה. ג'ון פלוריו דיבר איטלקית עם אביו, שדאג ללמדו צרפתית וגרמנית, וכנראה שדיבר גם אנגלית עם אמו. כאשר היה בן שבע שנים הוא נשלח ללמוד בעיר טובינגן, ומאוחר יותר למד באוניברסיטה בגרמניה. הוא שב לאנגליה בתחילת שנות השבעים של המאה השש עשרה בתקופת שלטונה של אליזבת הראשונה. ג'ון פלוריו שימש כמורה פרטי לשפות ולימד את אנשי האריסטוקרטיה האנגלית פתגמים איטלקיים. ב- 1578 פרסם ספר בשם "פתגמים משמחים, משפטים שנונים ואמרות שפר" שכלל גם מבוא ללימוד השפות האיטלקית והאנגלית. ב-1581 התמנה למורה לצרפתית ולאיטלקית בקולג' מאגדלן של אוניברסיטת אוקספורד. הוא היה ידידו של ג'ורדנו ברונו ששהה באנגליה מ-1583 עד 1585. פלוריו לימד את האנגלים את התאוריה של ברונו בדבר האפשרות של חיים על כוכבים אחרים. ב-1591 פרסם ספר ללימוד השפות האיטלקית והאנגלית בליווי נספח בשם "גן הבידור" שכלל ששת אלפים פתגמים איטלקיים. ספר זה הכיל גם מבוא לדקדוק איטלקי, מבחר דיאלוגים באיטלקית ובאנגלית וקטעים נבחרים מן הספרות ומן השירה האיטלקית. ב-1598 פרסם מילון איטלקי-אנגלי בשם "מילה במילה". אחרי הכתרתו של ג'יימס הראשון, פלוריו התמנה למורה פרטי של הנסיך הנרי, בנם של המלך ושל אשתו אן, נסיכת דנמרק (שגם היא למדה אצלו שפות), והפך לאחד מאנשי חצרה. הוצאה מורחבת של "מילה במילה" שפורסמה ב-1611 הוקדשה לה. יצירת המופת של פלוריו היא התרגום הראשון לאנגלית של מסותיו של מישל דה מונטן. תרגום זה הופיע ב-1603 בשלושה כרכים. ב-1613 הופיעה מהדורה חדשה של תרגום זה שהוקדשה לאן, נסיכת דנמרק. העתק של התרגום הראשון הנמצא בספרייה הבריטית, נושא את חתימתו של ויליאם שייקספיר. לאחרונה ישנה סברה כי חתימה זו היא מן המאה השמונה עשרה, ולכן איננה זו של שייקספיר. עם זאת, ככל הנראה שייקספיר קרא תרגום זה של פלוריו, שהיה ידידו ולימד אותו צרפתית ואיטלקית. ג'ון פלוריו מת בסתיו 1625 ברובע פולהאם בלונדון כשהוא עני ומחוסר כל, וזאת משום שהקצבה הממלכתית לא שולמה לו עוד. ביתו נמכר כדי לשלם את חובותיו, אך צאצאיו הפכו לרופאים מלכותיים והיו חלק ממעמד בעלי המקצועות המשכילים באנגליה. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פלוריו בוויקישיתוף ג'ון פלוריו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'ון פלוריו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)