laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגם קארצה

קארצה (באיטלקית: Lago Di Carezza; בגרמנית: Karersee; בלדינית: Lec de Ergobando) הוא אגם קטן לרגלי הרי הדולומיטים בדרום טירול שבאיטליה. האגם שוכן על רקע הרי קטינסיו (באיטלקית: Catinaccio; בגרמנית: רוזנגרטן, Rosengarten) ולאטמר (Latemar), חלק מהרי הדולומיטים. האגם שייך לקומונה האיטלקית ולשנופן (Welschnofen). פירוש שם האגם בשפה הלדינית הוא "אגם הקשת" - "אגם הקשת בענן". באיטלקית פירושו של השם שונה לגמרי, והוא "אגם הליטופים" - "אגם הלטיפה". האגם קטן למדי בממדיו, ועומקו אינו רב ביחס לְאגם. קרקעיתו עשויה סלע גרניטי. המים שבו מקורם במי תהום מהר לאטמר, ולכן מקור מימי האגם אינו גלוי לעין. מיקומו בגובה 1,520 מטר מעל פני הים. גובה פני המים משתנה במהלך השנה: באביב, בחודשי מאי ויוני, מגיעים פני המים באגם לשיא גובהם בשל הגשמים והמסת השלגים, בסוף אוקטובר לעומת זאת מגיעים פני המים לגובהם המינימלי במהלך השנה, ובחודשי החורף הקרים קופאים מימי האגם. בעת שיא גובה פני המים, אורכו הוא 287 מטר, רוחבו 137 מטר ועומקו המרבי עומד על 21 מטר בערך. כשגובה פני האגם בשפל, עומד העומק המרבי על 6 מטרים וחצי בלבד. הטמפרטורה המרבית של מי האגם במהלך השנה נרשמת בחודש אוגוסט ועומדת על 13ºC, ובמהלך השנה הטמפרטורה באגם עומדת על 4-7ºC לערך. על פני האגם משתקפים עצי האשוח מיער קארצה הסמוך, וכן רכסי ההרים הניצבים מאחורי האגם. שמו של האגם בלדינית (שפה שמדברים באזור הרי הדולומיטים), "Lec de Ergobando", משמעו "אגם הקשת-בענן". שם זה ניתן לאגם על שום הצבעוניות המשתקפת במימיו. ישנה אגדה רווחת, המסבירה את שמו של האגם ואת צבעוניותו. לפיה, באגם התגוררה בעבר בתולת ים, שנהגה לשבת לגדת האגם, לקלוע את צמתה ולזמר לעצמה שירים. מכשף שעבר במקום, שמע את שירתה והתאהב בה. הוא ניסה בדרכים שונות לחטוף אותה, אך כשל בכך. בייאושו, הוא ביקש את עצתה של המכשפה לנגוורדה (Langwerda), שייעצה לו להתחפש לתכשיטן, ליצור קשת בענן מהר קטינסיו עד להר לאטמר, וכן להשאיר תכשיטים על שפת האגם, וכך לפתות את בתולת הים ואז לחטוף אותה. המכשף שעה לעצתה, אך שכח להתחפש. בתולת הים השתוממה אל מול הקשת המרהיבה בענן והאבנים היפות, אך זיהתה את המכשף מסתתר על גדת האגם, ולפתע צללה אל מימיו. מאז לא ראה אותה שוב המכשף. בזעמו על כישלון תוכנית החטיפה, הסיר המכשף את הקשת-בענן מן השמים, ניתץ והשליך אותה אל האגם, יחד עם התכשיטים. מאז, על פי האגדה, מצטיין האגם בצבעי קשת-בענן מגוונים. בתוך האגם מוצב פסל ארד המתאר את בתולת הים מן האגדה, פסל שבו ניתן לצפות בימים מסוימים במהלך השנה ובאחרים לא, בשל השינויים בגובה פני המים באגם. מדיה וקבצים בנושא אגם קארצה בוויקישיתוף Distribution of major, minor and trace elements in lake environments of Antarctic, Antarctic Science, 2004, page 278 Lake Carezza, Hotel Adler website Legend of the nymph of Lago di Carezza/Karersee, suedtirol.info Carezza Lake... probably the most beautiful apline lake in the Alps, tiers.it
בני בשן

בני בשן (נולד ב-28 במאי 1977) הוא מוזיקאי, משורר, מלחין, זמר, תסריטאי ושדרן רדיו ישראלי. בשן נולד בכפר בלום וגדל בכרמיאל. הוא שירת בגלי צה"ל ולאחר שחרורו המשיך לעבוד בתחנה כאזרח עד שנת 2000. בשנים 2009–2015 הגיש את תוכנית הצהריים "בני ברדיו" בגלי צה"ל ולאחר הפסקה קצרה חזר לשדר כתוכנית ערב. בשנת 2008 יצא לאור ספר שירים בשם "חמישים גיטרות קטנות" שבשן כתב. בשן הוציא מספר שירים וקליפים פרודיים על תופעות בתרבות הישראלית. בשנת 2007 הוציא את השיר "אני בני בשן", עם קליפ פרודיה על "כוכב נולד", ובשנת 2011 הוציא את השיר "אחלה חמודה" עם להקת בום פם, פרודיה על הזמר הים-תיכוני. בשן כתב למספר תוכניות טלוויזיה, בהן "מסודרים", "מועדון לילה" ו"כל לילה עם אסף הראל", בה גם הנהיג את להקת הבית. כמו כן בשן מקריין בפרסומות, בסדרה "היהודים באים" וכן בפרויקטים שונים של כאן 11 כגון סרטים בנושא השואה. בשן מתגורר בבריטניה והוא אב לתאומים. אחיו הוא הזמר עופר בשן. בואו - 2005 שירי עם אישיים - 2007 מעשה באדם - 2009 ריקודים על פי תהום - 2011 אתר האינטרנט הרשמי של בני בשן בני בשן, סרטונים בערוץ היוטיוב בני בשן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בני בשן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בני בשן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בני בשן, באתר ספוטיפיי בני בשן, באתר MusicBrainz (באנגלית) בני בשן, באתר Discogs (באנגלית) בני בשן, דף שער בספרייה הלאומית בני בשן, באתר בנדקמפ בני בשן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) בני ברדיו, באתר גלי צה"ל - תוכנית הצהריים של בני בשן בגלי צה"ל עמיחי שלו, בשן ועין, באתר ynet, 22 באוקטובר 2008 עצמון אברהמי, מלך הבשן: קבלו את האיש הכי מדליק ברדיו, באתר nrg‏, 26 במרץ 2012 איילת שני, ציפור האושר הכחולה, באתר הארץ, 10 במאי 2012 רועי בהריר, תחנות רוח: תחנות התרבות של בני בשן, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2012 קובי מידן, ‏"אנשים בלילה" עם בני בשן, באתר iCast‏, 3 בנובמבר 2013 רן בוקר, גלי צה"ל: בני בשן יוחלף באברי גלעד, באתר ynet, 15 במרץ 2015 אסף נבו, ‏מעשה באדם גדול, באתר ‏מאקו‏, 4 בספטמבר 2010 הנאצי הטוב | סיפורו של קרל פלאגה ומחנה HKP שמטרתו האמיתית הייתה הצלת יהודים, נבדק ב-2023-04-28
לואיג'י מלרבה

לואיגי מלרבה (באיטלקית: Luigi Malerba;‏ 1927 – 2008) הוא שם העט של לואי בונארדי, סופר איטלקי חשוב, שכתב רומנים, סיפורים וספרי ילדים. הוא היה ידוע גם כמחזאי וכותב תסכיתים לרדיו האיטלקי ותסריטים לטלוויזיה ולקולנוע, ספריו תורגמו לשפות רבות. הרומן פרי עטו "הנחש" תורגם לעברית. הוא נולד בעיירה בברצ'טו הסמוכה לעיר פארמה. לאחר שסיים את לימודי המשפטים, בגיל 23 החל לעבוד כעיתונאי וכתב סיפורים קצרים, ובמקביל החל לכתוב תסכיתים עבור הרדיו האיטלקי, ותסריטים עבור הקולנוע והטלוויזיה. בפארמה הוא ערך בשנות ה-50 את מגזין הקולנוע האיטלקי Sequenze הוא הצטרף אל התנועה הספרותית החשובה קבוצה 63. אשר הורכבה מסופרים, משוררים ומבקרי ספרות איטלקיים כמו אלפרדו ג'וליאני, אומברטו אקו, קוראדו קוסטה, פורט אנטוניו. ב- 1963 הוא פרסם את ספרו הראשון הגילוי של האלפבית, ב-1966 הוא פרסם את הרומן הנחש, ב-1970 זכה בפרס מדיסיס כסופר הזר הטוב ביותר. הרומן המפורסם ביותר של מלרבה הוא איתקה לנצח והוא יצא לאור ב-1997. הוא נפטר ב-2008 בהיותו בן 81 בעיר רומא (העיר בה חי ברציפות החל מ 1950). בשנת 2010 נוסד באיטליה פרס לואיג'י מלרבה המוענק לצעירים מתחת לגיל 28 בעבור תסריט, סיפור קצר או רומן. הנחש, (תרגמה מאיטלקית, מרים שוסטרמן- פדובאנו), תל אביב: הוצאת עם עובד, 1992. The Overcoat - האדרת 1952 איטליה Catch as Catch Can - תפוס כפי יכולתך 1967 איטליה The Girl and the General - הילדה והגנרל 1967 איטליה Oh, Grandmother's Dead - אוי סבתא מתה 1969 איטליה מדיה וקבצים בנושא לואיג'י מלרבה בוויקישיתוף הספר "הנחש", באתר "סימניה" לואיג'י מלרבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיג'י מלרבה, באתר AllMovie (באנגלית) לואיג'י מלרבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קבוצה 63
מפכ"ל המודיעין והביטחון (ניו זילנד)

מפכ"ל המודיעין והביטחון של ניו זילנד (באנגלית: Inspector-General of Intelligence and Security of New Zealand) הוא המפקח הכללי של מערכת הביטחון וקהילת המודיעין של ניו זילנד. מפכ"ל המודיעין והביטחון אחראי לפיקוח על שתי סוכנויות הביון העיקריות במדינה: שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (NZSIS), והלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB). הוא בוחן תלונות אזרחים נגד ארגונים אלה, ומפקח על פעולותיהם תוך בדיקה קפדנית כי מבצעיהם אינם סותרים את זכויות הפרט והאזרח. אף שסמכויותיו כמעט בלתי מוגבלות, הוא אינו מפקח על הלשכה להערכות לאומיות. מפכ"ל המודיעין והביטחון נבחר על ידי ראש ממשלת ניו זילנד בהתייעצות עם מנהיג האופוזיציה. הממונה חייב להיות שופט בדימוס של בית המשפט העליון, ובמסגרת תפקידו הוא מוסר אחת לשנה דו"ח לראש הממשלה ולמנהיג האופוזיציה. עותק נוסף, שממנו מוסר כל פרט חסוי, מוצג לדיון בפני בית הנבחרים. התפקיד נוצר ב-1996, כתחליף לתפקיד "הנציב לערעורים בענייני ביטחון" (Commissioner for Security Appeals) אשר פעל כנציב תלונות הציבור לעניינים ביטחוניים מאז 1969. משרדו של מפכ"ל המודיעין והביטחון נמצא בבית פיטרסטון ברחוב פיטרסטון 123-119 בולינגטון. לארי גריג (1996–2004) פול ניזור (2004–2013) אנדרו מק'גצ'אן (2013 - 2014) צ'ריל גווין (2014 - 2019) מדליין לרסי (2019-2020) ברנדן הורסלי (2020 ואילך) חוק מפכ"ל המודיעין והביטחון 1996 (באנגלית)
הידור מצווה

הידור מצווה הוא עיקרון הלכתי הקובע כי יש לקיים מצווה באופן נאה ומהודר. במקרים בהם קיום המצווה דורש גם תשמישי מצווה וקדושה, הרי שלפי עיקרון זה יש להקפיד על חפצים משובחים. הרעיון של הידור מצווה מופיע כבר בדברי התנאים, אולם המונח "הידור מצווה" מופיע בתלמוד רק בדברי סתם תלמוד (כלומר, ללא הבאת התנא או האמורא ששנה את המימרא), המיוחס לסוף תקופת האמוראים. מקור הדין כאמור, מופיע בדברי התלמוד במסכת שבת, כדרשה על אחד מפסוקי שירת הים: ""זה אלי ואנווהו" (שמות טו, ב), התנאה לפניו במצוות, עשֵה לפניו סוכה נאה ולולב נאה ושופר נאה, ציצית נאה, ספר תורה נאה וכתוב בו לשמו בדיו נאה, בקולמוס נאה, בלבלר אומן וכורכו בשיראין נאין" — מסכת שבת, דף קל"ג, עמוד ב' בפוסקים נחלקו בגדר חיוב ההידור, יש הסברים כי הוא חיוב מדאורייתא, ויש הסוברים שדין זה הוא מדרבנן. לדעת רש"י הטעם שהמשנה פסלה לולב יבש לנטילה הוא מטעם דין הידור, בתוספות העירו והכיחו שדין הידור הוא רק לכתחילה, ואין לפסול את הלולב עקב כך. באחרונים האריכו לבאר את דעת רש"י. בתלמוד מבואר שאדם חייב להוציא לצורך קיום המצווה בהידור עד שליש מעלות המצווה ללא ההידור, אך נשארו בספק האם יש לחשב שליש זה מ'עלות האתרוג' קודם ההידור, (=מלגיו), או שהכוונה לשליש יחד עם הוצאת ההידור (=מלבר). לדוגמה, אם אתרוג פשוט עולה 60 שקלים, האם יש להוסיף 20 שקל שהם שליש מ-60, או שחייב להוסיף 30 שקלים, שיחד עם ה-60 יהוו שליש מ-90. הספק לא הוכרע בתלמוד, ויש מהראשונים שנקטו להחמיר ויש שנקטו להקל. למעשה הדין חל על כל המצוות אבל ישנם פרטים שנאמרו במפורש כגון: סוכה נאה, לולב (ואתרוג) נאה, שופר נאה, ציצית נאה, ספר תורה נאה, שכתוב בדיו נאה, בקולמוס נאה, בלבלר אומן וכרוך בבגדים נאים" (שבת קלג:). וכן איגוד ארבעת המינים, על אף שנפסק להלכה כדעת חכמים שאין חובה לאגוד (-לולב אין צריך אגד), אך יש לאוגדו מדין 'זה אלי ואנוהו'. אין ליטול בארבעת המינים בסוכות אתרוג ששיעורו מינימלי (כביצה), אלא יש ליטול אתרוג הגדול בשליש מגודל ביצה משום "הידור מצווה". ישנם הנוהגים להסב במשך כל ליל הסדר משום "הידור מצווה". לפנים משורת הדין נחשב אף הוא כהידור מצווה. אף על פי שכל השמנים כשרים לנר חנוכה, "מצווה מן המובחר" להשתמש בשמן זית ולכן המהדרים מקפידים על כך. על אף שיוצאים בשמיעת ברכה מאחר, מדין שומע כעונה, כתבו בעלי התוספות שכששומע בעצמו נחשב הדבר כהידור מצווה. בפוסקים דנו האם יש חיוב להדר בקניית קופסת אתרוג וחנוכיה, כפי שיש להדר בשופר נאה, או שאין לדמותם. הרב יעקב אריאל, כיצד מהדרין? בתוך שו"ת באוהלה של תורה כרך ה', מאמרים סימן ה', בהוצאת מכון התורה והארץ תשס"ט. ובאתר. שמא יהודה פרידמן, המהדרין מן המהדרין, לשוננו, אדר ב', תשס"ה, עמ' 156 תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ט', עמוד ב' ראו פירוש הרא"ש שם. יש שכתבו שמחלוקת זו מבוססת על מחלוקת עקרונית, האם דין הידור הוא מהתורה, ואזי יש לנהוג בספקו כפי הכלל ספק דאורייתא לחומרא, או שחובותו מדרבנן ודינו כדין ספק דרבנן לקולא.
נאייחו

נאייחו (ביפנית: 内調 - 内閣 情報 調査室, תעתיק: נאייקאקו ג'והו צ'וסאשיצו) הוא משרד המחקר והמודיעין בממשלת יפן, סוכנות הביון הממשלתית של יפן, המקבילה ל-CIA האמריקני והמדווחת ישירות לראש ממשלת יפן. הסוכנות נמצאת תחת ביקורת ציבורית, על כך שמרבית הידיעות המגיעות לידיה הוא מידע ממקורות גלויים ולא איסוף מודיעין באמצעות סוכנים. הסוכנות מעסיקה עד 175 איש שמרביתם מסוכנות המשטרה הלאומית של יפן. ב-17 בינואר 2008 בכיר הארגון היה מעורב בשערוריית ריגול, כשהואשם בריגול לטובת רוסיה והעביר להם מידע מסווג. יושיו אומורי קזוהירו סוגיטה (ינואר-אפריל 2001) טושינורי קאנמוטו (2001-2006) הידשי מיטאני (2006-2010) שינאיצ'י וּוֶמאצוּ (2010-2011) שיגרו קיטמורה (2011 ואילך) (נכון ל-2017) מדיה וקבצים בנושא נאייחו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאייחו (ביפנית)
היינריך זוטרמייסטר

היינריך זוטרמייסטר בגרמנית: Heinrich Sutermeister;‏ 12 באוגוסט 1910 – 16 במרץ 1995) היה מלחין אופרה שווייצרי, המפורסם ביותר בזכות האופרה שלו "רומיאו ויוליה". זוטרמייסטר נולד בפויירתאלן (אנ') שבשווייץ למשפחה שווייצרית-גרמנית. במהלך החודשים הראשונים של שנת 1930, הוא היה תלמיד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן, שם למד אצל קרל אורף. השפעתו של אורף על המוזיקה שלו הייתה רבה. בשובו לשווייץ באמצע שנות השלושים, הקדיש זוטרמייסטר את חייו להלחנה. הוא הלחין כמה יצירות לרדיו, החל מ"העכביש השחור" בשנת 1936, לפני שפנה מאוחר יותר לטלוויזיה. יצירתו הבימתית המצליחה ביותר היא האופרה רומיאו ויוליה (אנ'), שהוקרנה בבכורה בדרזדן בשנת 1940 בניצוחו של קרל בהם. לאופרה האחרונה שהלחין, הוא עיבד את מחזהו של אז'ן יונסקו מות המלך (אנ'). לדברי המוזיקולוגית אליזבת פורבס, האופרה הזו, שפורסמה לראשונה בשנת 1985 באופרה הממלכתית של בוואריה, עם שש דמויות בלבד, מקהלה זעירה ותזמורת קטנה היא, בדרכה הצנועה, יעילה כמו כל מה שכתב זוטרמייסטר. הוא היה אחיו של הנס מרטין זוטרמייסטר. סבא שלהם היה הפולקלוריסט אוטו זוטרמייסטר (אנ'). הוא נפטר בוו-סור-מורז (אנ') שבשוויץ. לאחר הופעותיהם של קרל אורף וארתור הונגר, זוטרמייסטר הושפע מהם, ולכן אפשר להחשיב את היינריך זוטרמייסטר כמלחין נאו-קלאסי, אם כי לא בהכרח. הרי אורף והונגר היו נאו-קלאסיים אבל זוטרמייסטר לא הושפע מהם המון, אלא קצת. קונצ'רטו לפסנתר, 1943. קפריצ'ו עבור קלרינט, 1947. "Die Alpen", פנטזיה על שירי עם שווייצרים, 1948. "Gavotte de Concert", לחצוצרה ופסנתר, 1950. קונצ'רטו לפסנתר, 1953. "מיסה דה רקוויאם", 1952–1953. קונצ'רטו לצ'לו, 1954–1955. קונצ'רטו לפסנתר, 1961–1962. Poème funèbre - En mémoire de Paul Hindemith for Orchestra", 1965" "Omnia ad Unum", למקהלה, 1965–1966. קונצ'רטו לצ'לו, 1971. Te Deum", 1975" קונצ'רטו לקלרינט, 1975–1976. Consolatio philosophiae, 1979. Warrack, John and West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pages ISBN 0-19-869164-5 מדיה וקבצים בנושא היינריך זוטרמייסטר בוויקישיתוף היינריך זוטרמייסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היינריך זוטרמייסטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) היינריך זוטרמייסטר, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט היינריך זוטרמייסטר, באתר AllMusic (באנגלית) היינריך זוטרמייסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) היינריך זוטרמייסטר, באתר Discogs (באנגלית) באתר independent באתר zb באתר operone Christian Heindl, Sutermeister, Heinrich, Komponisten der Gegenwart, 1996. (בגרמנית) Robijns, J and Miep Zijlstra, Sutermeister, Heinrich, Algemene muziek encyclopedie, 1983. (בהולנדית) Marc Honegger, Dictionnaire de la musique: Les hommes et leurs oeuvres, 1993. (בצרפתית)
ערכים עדיפים

בתכנון תעשייתי, ערכים עדיפים הם איברים מספריים של סדרות גאומטריות, שהשימוש בהן מבטיח במקרים רבים את בחירת המידה הקרובה ביותר לנדרשת עם שגיאה קטנה ביותר, בהינתן שיש רק סדרה סופית של גודלי מוצרים, בעוד שהערכים העשויים להידרש למוצר נפרשים על פני טווח גדול. השימוש בערכים עדיפים נועד לאפשר סטנדרטיזציה של ייצור המוני, שתיתן מענה מיטבי לכל צורך שיתעורר במהלך בניית מוצר או מערכת סופית במוצרים הבסיסיים. לדוגמה, גדלים סטנדרטיים של גליונות נייר, שמיוצרים בייצור המוני בסדרה קבועה של גדלים, אשר נועדו לאפשר מינימום של חיתוך (על ידי המשתמש הסופי של הגיליון) על מנת להגיע לגודל הרצוי. למעשה, התוצאה של שימוש בערכים עדיפים בייצור מוצר נתון משפיעה על תחום שלם. בדוגמת גליונות הנייר למעלה, הרי שהגדלים הסטנדרטיים של הגליונות משפיעים על גודלי מוצרים רבים נוספים, כגון מעטפות, מדפסות וכדומה. עיצוב תעשייתי ערכים מספריים מיוחדים: השורש הריבועי של 2 פאי יחס הזהב יחס הכסף מדיה וקבצים בנושא ערכים עדיפים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה ובנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עזריה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עוזיהו – מלך יהודה בתקופת בית המקדש הראשון עזריה – מושב עובדים באזור השפלה עזריה – חכם יהודי בתקופת המשנה, אביו של התנא רבי אלעזר חנניה, מישאל ועזריה – דמויות מקראיות עזריה מן האדומים – היסטוריון וחוקר יהודי-איטלקי אלעיזריה – עיירה פלסטינית במזרח ירושלים שמוכרת גם כ"עיזריה" שם משפחה: האנק עזריה – שחקן אמריקני נתי עזריה – כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי צבי עזריה – רב יליד יוגוסלביה רחל עזריה – חברת הכנסת מטעם כולנו תמי עזריה – זמרת ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא עזריה עזריהו אלעיזריה
ועידת חרקוב

ועידת חַרקוֹב הייתה כינוס של חברי הוועד הפועל הציוני הגדול הרוסים בעיר חרקוב בין 11 ל-14 בנובמבר 1903, כדי לדון בתגובותיהם לתוכנית אוגנדה, שהוצגה בקונגרס הציוני השישי. הוועידה הייתה אחד השיאים בפעילות ציוני ציון, שהייתה תנועת ההתנגדות לתוכנית אוגנדה ולכן הייתה אופוזיציונית לתאודור הרצל מקדמה המרכזי של התוכנית. בוועידה נבחרה ועדת היגוי בת ארבעה חברים לציונות רוסיה, ובראשה מנחם אוסישקין, מה שנחשב לעלבון כלפי הרצל, משום שאוסישקין היה ראש למתנגדיו. הוועידה הציבה אולטימטום: על הרצל לסגת מתוכנית אוגנדה ומכל כוונה עתידית להעלות שאיפות טריטוריאליות מחוץ לארץ ישראל, עליו לכנס את הוועד הפועל הגדול לפני שילוח המשלחת למזרח אפריקה הבריטית, ולקדם את ההתיישבות המעשית בא"י. על כל זה עליו להתחייב בכתב. אם לא יקוימו תנאי האולטימטום איימו, בשלב הראשון, להפסיק את הזרמת מסי השקל הציוני לווינה. התוכנית שלהם בהמשך כללה הצעות קיצוניות יותר, עד כדי הקמת התארגנות ציונית עצמאית ללא הרצל. תוכניותיהם הודלפו לעיתונות וכך נודע הדבר לציבור וגרם להם לנזק תדמיתי. לטענת הביוגרף של הרצל ארנסט פאוול האיום המקורי שלהם, אותו רצו לשמור בסוד, היה להקים ארגון ציוני עצמאי בלי הרצל. הרצל פרסם את הדבר בביטאון התנועה הציונית, די ולט, וכך גייס לצידו גם רבים ממתנגדי תוכנית אוגנדה, שראו באיום לפילוג סכנה חמורה יותר. לדברי ההיסטוריון מיכאל היימן, לא התקבלה החלטה בעניין ההצעות הדרסטיות שעלו בחרקוב כמו הפסקת תשלום ופילוג התנועה אך הן כנראה נידונו ברצינות. השיחות הודלפו לעיתונות בניסיון ליצור רושם שהחלטות הללו התקבלו. פרסום דבר "המרד" ואיום הפילוג בגיליון די ולט מה-25 בדצמבר 1903, עורר התנגדות ציבורית רבה למתנגדי הרצל ופגע בהם. הרצל דאג שעותקיו יופצו נרחבות כדי לגייס תמיכה בעמדתו. כשבאו שליחי ועידת חרקוב (שמשון רוזנבאום וצבי בלקובסקי) להגיש את האולטימטום להרצל ב-31 בדצמבר 1903, הוא קיבל אותם בסבר פנים יפה וידידותיות, אך לא היה מוכן להתייחס אליהם כאל שליחים של ועידת חרקוב – בה ראה כינוס לא לגיטימי המנסה לכפות את סדר יומו על הקונגרס – אלא רק כאל חברים יחידים מהוועד הפועל הגדול. אלכס ביין, תיאודור הרצל, ספר תולדותיו, תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ד-1934. יוסף גולדשטיין, פרשת אוגנדה – היבטים נוספים, ציון, שנה מ"ח, תשמ"ג, החברה ההיסטורית הישראלית, עמ' 408–425. ארנסט פאוול, הרצל במבוך הגלות, ביוגרפיה, הוצאת מחברות לספרות, 1997. .Heymann, Michael, Editor, The Uganda Controversy, Volume 2, Tel-Aviv University, 1977 .Vital, David, Zionism: the Formative Years, Oxford 1982 יוסף גולדשטיין, ‏אוסישקין ו"פרשת אוגנדה" : בין אידאולוגיה לפוליטיקה, הציונות כ', תשנ"ו-1996, עמ' 30-9 ישעיהו פרידמן, גולה וארץ־ישראל: הרצל ופולמוס אוגנדה, עיונים בתקומת ישראל 4, 1994, עמ' 175-203 דני גוטוויין, הרצל וקישנב, דברים שנשא ביום העיון: במבואי עיר ההרגה – מאה שנים לפוגרום קישינב (27.3.2003), מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה Vital, David, Zionism: the Formative Years, Oxford 1982 p. 318 Vital, David, Zionism: the Formative Years, Oxford 1982 p. 319 ארנסט פאוול, הרצל במבוך הגלות, ביוגרפיה, מחברות לספרות, 1997, עמ' 327. ,Heymann, Michael, Editor, The Uganda Controversy .Volume 2, Tel-Aviv University, 1977 p. 41 Heymann, Michael, Editor, .The Uganda Controversy, Volume 2, Tel-Aviv University, 1977 p. 50 Vital, David, Zionism: the Formative Years, Oxford 1982 pp. .332-333
מקינואיט

מקינואיט הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל וברזל. נוסחת המבנה הכימי של המקינואיט היא Fe,Ni)9S8). המקינואיט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיטטרגונלית דיפירמידלית" 4 / m   2 / m   2 / m {\displaystyle 4/m\ 2/m\ 2/m} , וחבורת סימטריות מרחבית P4/nmm. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=3.6735‏ ו-c=5.0328.‏ הגבישים של המקינואיט לוחיים, דקים ומפותחים היטב והם מגיעים לגודל של 1 מ"מ. גבישי מקינואיט עשויים להופיע כמקבצים נוצתיים או חסרי צורה, אבל בדרך כלל מצוי המינרל כתכלילים של פתיתים זעירים בתוך כלקופיריט או פנטלנדיט. למקינואיט יש פצילות מושלמת על מישור {001}. הקשיות של המינרל נמוכה – 2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 4.17 גרם לסמ"ק. אופטית המינרל הוא אי-איזוטרופי באופן בולט וגם תופעת הפלאוכרואיזם בולטת בו. גבישי המקינואיט הם אטומים. צבעם צהוב בגוון ארד או אפור לבנבן. הברק של המקינואיט הוא מתכתי, וגבישיו יוצרים שרטוט בצבע שחור. המינרל נתגלה ב-1962 במכרה מקינאו (Mackinaw) במחוז סנוהומיש (Snohomish) במדינת וושינגטון שבארצות הברית, על ידי קבוצת גאולוגים אמריקניים בראשות הווארד טסקר אוונס (Howard Tasker Evans Jr,‏ 2000-1920). המינרל קרוי על שם המקום בו נתגלה לראשונה. מקינואיט היה מוכר לפני כן, אך בטעות הוא זוהה כמינרל ואלרייט (Fe,Cu)S·3(Mg,Al)(OH)2)‏4), מינרל דומה בצורתו אך בעל הרכב כימי שונה ורך יותר. מקינואיט נוצר כתוצר המרה הידרותרמית בפרידוטיטים שעברו סרפנטיזציה. המינרל מצוי גם בסביבה בה יש תהליכי חיזור של משקעים דקי גרגיר בקרקעית נהרות, ככל הנראה מפעילות של חיידקים מגנטוטקטיים וחיידקים המייצר סולפטים. מופעים נדירים שלו מצויים במטאוריטים כונדריטים פחמניים. המקינואיט נמצא במספר מקומות רב (נכון ל-2011 הוא נתגלה ב-231 אתרים בעולם), אבל הוא נחשב מינרל נדיר יחסית. מקומות בהם אפשר למצוא מקינואיט כוללים את מכרה מקינאו (Mackinaw) במחוז סנוהומיש (Snohomish) במדינת וושינגטון (המקום בו נתגלה לראשונה), בבוץ שעל קרקעית נהר מיסטיק (Mystic), בבוסטון שבמסצ'וסטס שבארצות הברית; במחדר "כבש המושק" (Muskox intrusion) בטריטוריות הצפון-מערביות ובמכרה פלקונברידג' (Falconbridge mine) באגן סדברי באונטריו שבקנדה; במכרה אוטוקומפו (Outokumpu) בפינלנד; במכרה פיאט בפיימונטה שבאיטליה; בלנדסברג (Landsberg), בסמוך לאוברמושל (Obermoschel) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה; במסיב קובדור (Ковдор) בחצי האי קולה שברוסיה; ובברוקן היל בניו סאות' ויילס ובמרבץ הניקל סקוטיה (Scotia) בקלגורלי (Kalgoorlie) באוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. אתר WebMineral אתר Mindat פרויקט rruff Evans, H.T., Jr., C. Milton,E.C.T. Chao, I. Adler, C. Mead, B. Ingram,and R.A. Berner (1964), Valleriite and the new iron sulfide, mackinawite המאמר המקורי על גילוי המינרל פרויקט rruff אתר Mindat הווארד ט' אוונס, פרטים ביוגרפיים Reactions of Neptunium with Mackinawite פרויקט rruff אתר Mindat לרשימה המלאה ניתן להיעזר באתר Mindat.
לונר פרוספקטור

לונר פרוספקטור (באנגלית: Lunar Prospector) הייתה משימה לחקר הירח ששוגרה על ידי נאס"א כחלק מתוכנית דיסקברי. עלות המשימה, שמשכה היה 19 חודשים, הייתה 62.8 מיליון דולרים, ומטרתה הייתה למפות את הרכב פני השטח וחיפוש אחר קרח בקטבי הירח, מדידת השדה המגנטי והכבידתי של הירח ממסלול קוטבי. המשימה שוגרה ב-7 בינואר 1998 והסתיימה ב-31 ביולי 1999 עם התנגשותה המכוונת של החללית בתוך מכתש במטרה לבחון את הקוטב הדרומי של הירח בחיפוש לא מוצלח אחר מים. הקבלן הראשי של המשימה הייתה חברת לוקהיד מרטין והמשימה נוהלה על ידי מרכז המחקר איימס של נאס"א. החוקר הראשי של המשימה היה ד"ר אלן בינדר. הלונר פרוספקטור הייתה בצורת תוף גלילי בקוטר 1.36 מטרים ובגובה 1.28 מטרים. לאחר השיגור פרשה החללית שלוש זרועות באורך 2.5 מטרים עליהם הורכבו הכלים המדעיים. המשקל הכולל של החללית היה 296 ק"ג. החללית נשלטה על ידי 6 מנועי הידרזין בעלי 22 ניוטון דחף כל אחד. בתוך התוף הגלילי היו 3 מכלי דלק שהכילו 138 ק"ג של הידרזין מדוחס עם הליום. מערכת הכוח של החללית כללה שני לוחות סולאריים שהפיקו כ-186 ואט וסוללת ניקל-קדמיום נטענת בעלת קיבול של 4.8 אמפר-שעה. התקשורת עם החללית בוצעה באמצעות שני משדרים בפס S ושתי אנטנות. מחשב החללית היה מחשב Harris 80C86 עם 64 ק"ב של EEPROM ו-64 ק"ב של RAM סטטי. החללית נשאה על גביה מעט מאפרו של ד"ר יוג'ין שומייקר (28 באפריל 1928 - 18 ביולי 1997), אסטרונום ושותף לגלוי השביט שומייקר-לוי 9, לקבורת חלל. GRS - ספקטרומטר קרינת גאמא. NS - ספקטרומטר נייטרונים. APS - ספקטרומטר קרינת אלפא. DGE - ניסוי כבידה דופלר. MAG/ER - רפלקטומטר ומגנטומטר אלקטרונים. לונר פרוספקטור שוגרה על גבי משגר אתנה II ב-7 בינואר 1998 והחלה מסע בן 105 שעות אל הירח. במהלך המסע נפרשו שלושה מוטות עליהם הותקנו הכלים המדעיים. בסוף המסע נכנסה החללית למסלול סביב הירח, 11.6 שעות להקפה. כעבור 24 שעות החללית הוכנסה למסלול ביניים בן 3.5 שעות להקפה וכעבור 24 שעות נוספות (13 בינואר 1998) למסלול קדם-מיפוי של 92 × 153 ק"מ. ב-16 בינואר הוכנסה החללית למסלול קוטבי כמעט מעגלי ברדיום של 100 ק"מ עם נטיית מסלול של 90° וזמן הקפה של 118 דקות. ב-19 בדצמבר 1998 הונמכה החללית למסלול של 40 ק"מ כדי לבצע מיפוי ברזולוציה גבוהה יותר. המסלול שונה שוב ב-28 בינואר 1999 למסלול של 15 × 45 ק"מ והחללית סיימה את משימתה העיקרית בת השנה והחלה את משימתה המורחבת. המשימה הסתיימה ב-31 ביולי 1999, 9:52:02 UT עם התרסקותה המכוונת של החללית באזור "חשוך-עד" במכתש שומייקר סמוך לקוטב הדרומי של הירח. מתכנני המשימה קיוו כי ההתרסקות תעלה ענן אבק שיוכלו לצפות בו מכדור הארץ. בענן האבק ציפו לראות אד מים שישוחרר ממצבורי הקרח שבקוטב הדרומי. למרות הציפיות, אף ענן אבק לא נצפה מכדור הארץ. תוכנית דיסקברי צ'אנדריאן 1 LRO GRAIL אתר האינטרנט הרשמי של לונר פרוספקטור (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא לונר פרוספקטור בוויקישיתוף לונר פרוספקטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לונר פרוספקטור (באנגלית)