laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק אלרון

יצחק אלרון (5 באוקטובר 1924 – 29 באפריל 2017) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ששירת כיועץ הכספי לרמטכ"ל, ולאחר פרישתו מצה"ל היה גזבר עיריית תל אביב-יפו. אלרון נולד ב-1924 בלובלין שבפולין, בנם של הדסה וישראל הלפרין. עלה לארץ ישראל ב-1935 ולמד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. ב-1938 נסע עם אמו לבקר את משפחתה בפולין, וחזר לארץ ישראל לאחר שמונה חודשים, זמר קצר לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. ב-1940 הצטרף לארגון "ההגנה". ב-1942 עבר קורס מ"כים בשפיה ושירת בתל אביב, בגבעת עדה, בבן שמן ובכפר מנחם. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות של "ההגנה" ושימש מפקד מחלקה בחי"ש בתל אביב. במלחמת העצמאות שירת כקצין המודיעין של חטיבת גבעתי, וכמפקד קורס מ"כים של החטיבה. לחם עם חניכי הקורס במבצע נחשון ולאחר מכן מונה למפקד פלוגה ולחם בחזית הדרום. לאחר המלחמה שירת, בדרגת סרן, בענף המחקר של אגף המודיעין כראש הדסק לסוריה וללבנון. בהמשך היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום. ב-1954 נמנה עם בוגרי הקורס הראשון של המכללה לפיקוד ולמטה ומונה לראש ענף המודיעין הקרבי באגף המודיעין. בשנים 1956 עד 1959 שירת כעוזר ראש אמ"ן לארגון, בעת שראש אמ"ן היה האלוף יהושפט הרכבי. ב-1960 מונה לנספח צבאי בארגנטינה, צ'ילה, פרגוואי, ברזיל ואורוגוואי. הוא היה מעורב במבצע ללכידת אדולף אייכמן. ב-1962 מונה לשליש ראשי באגף כוח האדם. ב-1970 מונה לראש מחלקת הארגון באגף וסגן ראש האגף, בדרגת תת-אלוף. ביולי 1972 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון ושירת בתפקיד זה עד סוף 1975. במהלך תפקידו נטל חלק במשלחת משרד הביטחון לארצות הברית בו גובש הסכם הסיוע הביטחוני. בשנים 1977 עד 1995 עבד כגזבר עיריית תל אביב-יפו תחת ראש העירייה שלמה להט. ב-2010 זכה לתואר יקיר העיר תל אביב-יפו. אלרון היה חבר המועצה לשלום ולביטחון. כמו כן היה חבר הוועד המנהל של סטודיו למשחק ניסן נתיב וחבר חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו. בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב. ב-1947 נישא לשרה בבצ'וק והיה אב לשתיים. נפטר ב-29 באפריל 2017 והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול. יקירי תל אביב-יפו תש"ע 2010 קריינות לטקס יקיר העיר תל אביב 2010, יצחק אלרון באתר יוטיוב עופר אדרת, הנספח הצבאי שעקב אחר אייכמן, באתר הארץ, 4 במאי 2017 יצחק אלרון, מבט מל"מ 79, ספטמבר 2017, עמ' 57 מוריה בן יוסף, קבלו את יקירי תל אביב לשנת 2010, באתר nrg‏, 22 בפברואר 2010 יצחק אלרון באתר GRAVEZ
מונדיאל 1934

מונדיאל 1934 נערך באיטליה מ-27 במאי ועד 10 ביוני 1934. נבחרת איטליה גברה במשחק הגמר של הטורניר על נבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה 2–1, ובכך הפכה לנבחרת האירופית הראשונה שזוכה בגביע העולם, ולאלופת העולם השנייה בהיסטוריה. היה זה המונדיאל הראשון שעל מנת להשתתף בו נדרשו הנבחרות להשתתף בטורניר מוקדמות. מספר הנבחרות בטורניר זה היה כפול מבטורניר הקודם, אך רק 10 מתוך 32 הנבחרות שהשתתפו בטורניר (כולל שלב המוקדמות) הגיעו מחוץ ליבשת המארחת, אירופה. בין אלה הייתה מצרים, שהעפילה לאחר ניצחון על נבחרת ארץ ישראל. נבחרת איטליה נדרשה אף היא להתמודד בשלב המוקדמות, על מנת להשתתף בטורניר שאותו אירחה. הייתה זו הפעם היחידה בהיסטוריה שמדינה שאירחה את טורניר הגביע העולמי נדרשה להעפיל אליו דרך שלב המוקדמות. נבחרת אורוגוואי, מחזיקת הגביע, החרימה את הטורניר, בשלב סירובן של מדינות אירופיות רבות לקחת חלק בטורניר שאותו אירחה ארבע שנים לפני כן. כך הפכה אורוגוואי למחזיקת הגביע הראשונה והיחידה שלא השתתפה בטורניר העוקב. בניגוד לטורניר הקודם, בטורניר זה לא נערך שלב בתים, ועל כן נערך הטורניר כולו בשיטת נוקאאוט. במקרה של תוצאת תיקו, התקיים משחק חוזר. בשלב שמינית הגמר כל שמונה הנבחרות שניצחו והעפילו לשלב הבא היו אירופיות, ולכן החל משלב רבע הגמר לא התמודדה אף נבחרת מחוץ ליבשת אירופה. שלב רבע הגמר סיפק את המשחק החוזר הראשון בתולדות משחקי הגביע העולמי, כשנבחרות איטליה וספרד סיימו בתיקו 1:1 לאחר הארכה. במשחק החוזר ניצחה איטליה את ספרד בתוצאה 1:0, ועלתה לשלב חצי הגמר. איטליה וספרד סיימו בתיקו 1–1 לאחר הארכה. באותה תקופה לא היו נהוגות בעיטות עונשין, ועל כן המשחק הוכרע במשחק חוזר. בשלב חצי הגמר ניצחה נבחרת איטליה את נבחרת אוסטריה בתוצאה 1–0, ובמשחק השני ניצחה נבחרת צ'כוסלובקיה את נבחרת גרמניה בתוצאה 3–1. ערך מורחב – גמר מונדיאל 1934 משחק הגמר של הטורניר בין נבחרות איטליה וצ'כוסלובקיה התקיים באצטדיון המפלגה הפשיסטית שברומא לעיני כ-45,000 צופים. לאחר 71 דקות של משחק עלתה צ'כוסלובקיה ליתרון 1–0. איטליה הצליחה לאזן את התוצאה דקות ספורות לפני סיום המשחק, והוסיפה שער נוסף בתוספת הזמן, שהכתיר אותה כאלופת העולם לראשונה בתולדותיה. ב־1986 פרסמה פיפ"א דירוג סופי רטרוספקטיבי עבור כל טורנירי המונדיאל בין 1930–1986. דירוגי מונדיאל 1934 היו כדלהלן: נבחרת הטורניר: מדיה וקבצים בנושא מונדיאל 1934 בוויקישיתוף מונדיאל 1934 באתר פיפ"א נתונים מלאים על הטורניר עוזי דן, המבצע המוצלח של בניטו מוסוליני בגביע העולם השני ב-1934, באתר הארץ, 15 בינואר 2010 דניאל שחק, לנצח או למות, אתר ספורט 5 "FIFA World Cup: Milestones, facts & figures. Statistical Kit 7" (PDF). FIFA. 26 במרץ 2013. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה)
גליסית

גליסית או גליציאנית (Galego בגליסית או Gallego בספרדית) היא שפה איברו-רומאנית המדוברת בגליסיה שבצפון-מערב ספרד, בצפון פורטוגל, וכן בקהילות האוטונומיות של אסטוריאס וקסטיליה ולאון הסמוכות לה. בלשנים רבים קובעים שהגליסית היא שפה אחות הדומה לשפה הפורטוגזית, וששתיהן התפתחו מאותה שפה משותפת מימי הביניים שמכונה בשם גליסית-פורטוגזית. על הגליסית פועלות השפעות משתי גישות מנוגדות אשר מיוצגות על ידי גופים פוליטיים בחבל גליסיה. הזרם הלאומני-בדלני מאמין שעל הגליסיאנית לעבור סטנדרטיזציה על מנת להתאים את השפה לפורטוגזית המודרנית ושעל חבל גליסיה להצטרף כחבר לארגון המדינות דוברות פורטוגזית. מנגד ישנה תופעה שנייה, והיא זניחת השפה הגליסית ואימוץ הספרדית, או ערבוב גליסית עם ספרדית, בתהליך ספרדיזציה והיטמעות כחלק אינטגראלי מהחברה הספרדית. Ethnologue: מידע נוסף אודות השפה (באנגלית). גליסית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפילפסיה של רפלקס

אפילפסיה של רפלקס היא אפילפסיה הנגרמת על ידי גירוי חיצוני או על ידי תהליך נפשי פנימי. אפילפסיה של רפלקס יכולה להיות אפילפסיה מוקדית או כללית. הסוג הידוע ביותר של אפילפסיה של רפלקס הוא אפילפסיה פוטוסנסיטיבית שבה הגורם להתקף הוא הבזקי אור בתדירות מסוימת. אפילפסיה זו יכולה להיגרם גם על ידי גורם שמיעתי, חוש הריח. אפילפסיה של רפלקס יכולה גם להיגרם מגירויים מורכבים מבחינה מנטלית כמו קריאה, שמיעת מוזיקה. אפילפסיה של רפלקס יכולה להיגרם גם על ידי פגיעה במוח. בשנים האחרונות נעשה מחקר המצביע על סיבות גנטיות לאפילפסיה של רפלקס. התברר שלאפילפסיה פוטוסנסיטיבית יש גורם תורשתי ומצאו קשר למיקום אפשרי של גנים הגורמים לרגישות זו Precipitating Stimuli for Reflex Seizures International League Against Epilepsy. Charles Akos Szabo אפילפסיה של רפלקס ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומה

האם התכוונתם ל... הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית – הבית התחתון בפרלמנט הרוסי הקיסרי שהתקיים בשנים 1906-1917 הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית – הבית התחתון בפרלמנט הרוסי מאז 1993 הדומה הבויארית – אספת הבויארים בימי הנסיכות הגדולה של מוסקבה דומה (יהודה) – עיר מקראית בהר יהודה נחל דומה – נחל בדרום שפלת יהודה המלאך דומה – כינוי בספרות חז"ל, למלאך הממונה על רוחות המתים ועל הגיהנום דומה (דמות מקראית) – אחד מבניו של ישמעאל דומא דמה
דברה זית

דברה זית (בגעז: ደብረ ዘይት - "הר הזיתים"; באורומו: Bishoftu) היא עיר במדינת אורומיה שבאתיופיה, השוכנת במרכז המדינה, במרחק של כ-40 ק"מ מהבירה אדיס אבבה. מיקומה של העיר בלב שדה געשי, בין חמישה אגמים השוכנים בלועות געשיים, ובקרבתם של שלושה נוספים, הפך אותה לעיר קיט פופולרית עבור תושבי הבירה הסמוכה. העיר משמשת כמרכז תעשייתי לציוד צבאי, מזון, עיבוד עורות ועוד, וכן כמקום מושבו של "מרכז דברה זית למחקר חקלאי" שנוסד ב-1953. בשנת 2008 מנתה אוכלוסיית העיר 165,222 תושבים. לפני מלחמת העולם השנייה שכן במקום כפר קטן שנקרא "בישופטו". מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי שנסללה בתחילת המאה ה-20 חלפה בסמוך לכפר, וביישוב קמה תחנת רכבת שפעלה כל עוד קטע המסילה היה בשימוש (תצלום - ג). בשנת 1937 החליטו האיטלקים להקים במקום יישוב וחווה חקלאית נסיונית. הם ייעדו למטרה זו קרקע חקלאית בשטח של 150 קמ"ר, שהייתה שייכת בחלקה לקיסר אתיופיה היילה סלאסי, והחלו ביוזמה שנוהלה על ידי "רשות בישופטו האגררית, פרויקט לאומי עבור לוחמים" (Azienda Agraria di Biscioftu dell'Opera Nazionale per i Combattenti). אבן הפינה הונחה ב-9 בדצמבר 1937, אך כחצי שנה לאחר מכן שכנו במקום רק 21 מבני מגורים, לצד מספר מבני ציבור. עם זאת, מיישוב זה החלה העיר מתפתחת. כאשר הקיסר היילה סלאסי שב לאתיופיה עם סיום הכיבוש האיטלקי, הוא הקים בעיר ארמון, אותו כינה בשם "פיירפילד" ("Fairfield"), בהשפעת הווילה בה התגורר בעת גלותו בעיר באת' שבאנגליה. ב-1946 הוחלט על הקמתו מחדש של חיל האוויר האתיופי ועל העברת מרכזו מנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה אל שדה תעופה קטן שהוקם בפאתיה הדרומיים של דברה זית. נמל בולה נדרש לפעילותה של חברת אתיופיאן איירליינס שנוסדה ב-1945, ולשם כך הוקם השדה החדש שזכה לשם "הראר מדה", והמשמש מאז כבסיסו העיקרי של החיל (תצלום - ב). בחודש מאי 1991, מהלך מלחמת האזרחים האתיופית, נכבשה העיר על ידי המורדים שאיגפו את הבירה, והשתלטו על בסיס חיל האוויר ועל הציוד הסובייטי שנותר בו. לאחר שהבירה הסמוכה נכבשה, שימש הבסיס כמקום מאסרם של מספר מבכירי השלטון הקודם. סביב מרכזה של העיר שוכנים שלושה אגמים - "אגם בישופטו" (תצלום - 1) מדרום למרכז המשמש מרכז לעופות ימיים; "אגם הורה" צפונית-מזרחית לו שמשמש כמרכז נופש וספורט ימי, כמו גם מרכז לעופות ימיים (תצלום - 2); והאגם העונתי "צ'לקלקה" צפונית-מערבית ללב העיר (תצלום - 3). מעט צפונה ממרכז העיר נמצאים שני אגמים נוספים - "אגם בישופטו גודה" (תצלום - 4) ו"אגם קירופטו" (תצלום - 5). אתר האינטרנט הרשמי של דברה זית Debre Zeit and Adama
אויאנטה אומאלה

אויאנטה מויסס אומאלה טאסו (בספרדית: Ollanta Moisés Humala Tasso; נולד ב-27 ביוני 1962) הוא מדינאי פרואני, נשיא פרו בשנים 2011–2016. אומאלה נולד בלימה ב-1962. אביו, איסאק אומאלה, היה עורך דין ממוצא קצ'ואה שהתמחה בדיני עבודה, שהחזיק בעמדות מרקסיסטיות, והיה מראשי המובימנטו אתנוקאסריסטה (Movimiento Etnocacerista), תנועה בעלת אידאולוגיה לאומנית-אתנית. ב-1982 התגייס לצבא, ושירת בו במשך 20 השנים הבאות. בין היתר, נטל חלק במאבק במחתרת הנתיב הזוהר ובמלחמת סנפה, שהתחוללה בין פרו ואקוודור ב-1995. בשלהי תקופת שלטונו של הנשיא אלברטו פוג'ימורי, בשנת 2000, הוביל אומאלה מרד נגדו, לצדם של 40 קצינים נוספים, על רקע מעשי שחיתות שנחשפו, ובראשם הקלטה של ראש שירותי המודיעין הפרואנים, ולדימירו מונטסינוס, משחד את אחד מחברי האופוזיציה כדי שיעביר את תמיכתו לפוג'ימורי. מרבית חייליו של אומאלה לא שיתפו עמו פעולה, והוא נעזר בעיקר בכוח של כ-300 חיילים משוחררים. המרד נכשל, אך הוא הצליח להסתתר עד הדחתו של פוג'ימורי. לאחר שוולנטין פניאגואה מונה לנשיא זמני במקום פוג'ימורי, העניק לו הקונגרס חנינה. הוא שב לשורות הצבא, ואף שימש כנספח הצבאי בפריז ובסיאול. במקביל, השלים לימודי תואר שני במדע המדינה. בסוף 2004 נדרש לעזוב את הצבא, עקב חשדות כי היה לו קשר להשתלטותו של אחיו אנטאורו על תחנת משטרה באנדוואילאס, במהלכה נהרגו ארבעה שוטרים. בשנת 2005 הקים אומאלה את המפלגה הלאומנית הפרואנית (Partido Nacionalista Peruano), והיה מועמדהּ בבחירות לנשיאות ב-2006. גם תנועת האיחוד למען פרו (Unión por el Perú) תמכה בו. במהלך מערכת הבחירות הביע אביו תמיכה בשחרורם של ראשי מחתרות "הנתיב הזוהר" ו"טופאק אמארו (אנ'). סביב הדברים התעוררה סערה, שגרמה לאומאלה להתנער מהדברים ולהיבדל מאביו. בסופו של דבר הצליח אומאלה לזכות ב-30.6% בסיבוב הבחירות הראשון, לעומת 24.3% לאלן גרסיה. אחיו אוליסס התמודד אף הוא בבחירות, אך זכה ב-0.2% בלבד. בסיבוב הבחירות השני ניצח גרסיה, לאחר שזכה ב-52.6% מקולות הבוחרים. בשנת 2011 התמודד שוב על הנשיאות. בסיבוב הבחירות הראשון זכה ב-31.7%, לעומת 23.6% מקולות הבוחרים בהם זכתה קייקו פוג'ימורי, בתו של אלברטו פוג'ימורי. בסיבוב הבחירות השני גבר עליה שוב, לאחר שזכה ב-51.5% מקולות הבוחרים, בזכות תמיכה מפתיעה שקיבל מנשיא פרו לשעבר, איש הימין - מרכז אלחנדרו טולדו, שהגיע בסיבוב הראשון למקום הרביעי בלבד, עם כ-15.6% מהקולות. אומאלה הושבע כנשיא פרו ב-28 ביולי. סגניתו הראשונה הייתה מריסול אספינוסה וסגנו השני - אומאר צ'אדה. בשתי הפעמים בהן התמודד אומאלה, נשמעו טענות לגבי קשריו עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס, ובעיתון פרואני אף נטען שצ'אווס סייע במימון קמפיין הבחירות שלו. אומאלה הצניע את קשריו עם צ'אווס, ואולם לפי ההערכות, השניים צפויים להיות בני ברית פוליטיים. מאידך, תמיכתו של הנשיא לשעבר טולדו, בבחירתו, הייתה מותנית בניתוק קשריו עם צ'אווס. מדיה וקבצים בנושא אויאנטה אומאלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אויאנטה אומאלה אויאנטה אומאלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אויאנטה אומאלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שלמה פפירבלט, אויינטה אומלה השיג נצחון דחוק בבחירות לנשיאות פרו, באתר הארץ, 7 ביוני 2011
משה דיין (משפטן)

משה דיין (נולד ב-1967) הוא משפטן ישראלי ששימש כנציב שירות המדינה בשנים 2011–2017 וכיועץ המשפטי של משרד המשפטים בשנים 2003 עד 2011. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. דיין החל את עבודתו במשרד המשפטים בשנת 1996, כעוזרו של השר צחי הנגבי. ב-2003 מונה כיועץ המשפטי של משרד המשפטים, ושימש בתפקיד זה תחת שלושה שרי משפטים. במסגרת תפקידו במשרד המשפטים, עסק דיין בניהול מערכת בתי הדין לביקורת משמורת, רישום ברית הזוגיות לחסרי דת, וטיפול בסוגיית המרת דת. כן פעל כמתאם בין הנהלת המשרד לבתי הדין הדתיים (רבניים, דרוזיים ושרעיים), וליווה את פעילות הוועדות לבחירת נושאי משרה שיפוטית (שופטים, דיינים וקאדים). ב-29 במאי 2011 אושר מינויו לנציב שירות המדינה במקום שמואל הולנדר. במאי 2017 סיים את תפקידו. דיין נשוי ואב לשני ילדים, ומתגורר בגבעת שמואל. בן כספית, מאיפה צץ המועמד לנציבות המדינה?, באתר nrg‏, 18 באפריל 2011 אביעד גליקמן, משה דיין מונה לנציב שירות המדינה, באתר ynet, 16 במאי 2011 מירב ארלוזורוב, ראיון // "יהיו עובדי מדינה גרועים שיצטרכו ללכת הביתה - גם בכירים", באתר TheMarker‏, 21 ביולי 2013 שוקי שדה, איילת שקד מצפצפת, בממשלה צוחקים: חולשתו של האיש הממונה על משאבי האנוש, באתר הארץ, 27 במאי 2016 מוטי בסוק, ועדת ארבל אישרה את מינויו של משה דיין לנציב שרות המדינה, באתר TheMarker‏, 16 במאי 2011 שלמה פיוטרקובסקי, אושר מינוי משה דיין לנציב שירות המדינה, באתר ערוץ 7, 16 במאי 2011
גטאצ'וו מקוריה

גטאצ'וו מקוריה (באמהרית: ጌታቸው መኩሪያ; ‏ 14 במרץ 1935 - 4 באפריל 2016) היה סקסופוניסט ג'אז אתיופי. מקוריה החל את לימודי המוזיקה שלו על כלי נגינה אתיופיים מסורתיים. מאוחר יותר עבר לסקסופון ולקלרינט. בקריירה מקצועית פצח מקוריה בשנת 1949, כחבר בלהקתה העירונית של אדיס אבבה. בשנת 1955 הצטרף ללהקת בית ספר לתיאטרון על שם היילה סלאסי, ובשנת 1965 הצטרף לתזמורת המשטרה האתיופית. מקוריה היה בין המוזיקאים הראשונים לשיר בז'אנר הסללה, ז'אנר שהתפתח באתיופיה. בשנת 1970 הוציא מקוריה אלבום ביחד עם התאגיד ההולנדי, פיליפס. מקוריה הגיע לקהל הבינלאומי כאשר אלבומו Negus of Ethiopian Sax פורסם מחדש בידי חברת התקליטים Ethiopiques. אלבום זה תפס את תשומת לבה של להקת הפאנק האוונגרדית 'The EX', שהזמינה אותו לנגן בסקסופון במופע יום השנה שלה באמסטרדם. כיום מתגורר מקוריה באדיס אבבה. נפטר ב-4 באפריל 2016. Shellela 45 יצא ב 1950. Ethiopiques Volume 14: Negus of Ethiopian Sax יצא ב 1970. Ethiopiques Volume 20: Either/Orchestra Live in Addis Mekuria appears on the track יצא ב 2004. Moa Anbessa יצא ב 2006. Getatchew Mekurya and The Ex יצא ב 2007 מדיה וקבצים בנושא גטאצ'וו מקוריה בוויקישיתוף גטאצ'וו מקוריה, באתר MusicBrainz (באנגלית) גטאצ'וו מקוריה, באתר Discogs (באנגלית) גטאצ'וו מקוריה, באתר Songkick (באנגלית)
ג'יפתליק

האם התכוונתם ל... ג'יפתליק / צ'יפטליק (Chiflik) – סוג של אדמת מדינה בתקופה העות'מאנית ג'יפתליק (אזור) – אזור בבקעת הירדן פארעה אל-ג'יפתליק – יישוב פלסטיני בנחל תרצה ג'יפתליק (צומת) – צומת על כביש הבקעה, באזור בנחל תרצה משטרת הג'יפתליק – מבנה אבן הנמצא בשפך של נחל תרצה (נחל פרעה) שבבקעת הירדן
ג'ולס טראמפ

ג'ולס טראמפ (באנגלית: Jules Trump, נולד ב-1945 בדרום אפריקה) הוא איש עסקים יהודי-אמריקאי, בעל השליטה בחברת "חיפה כימיקלים" הישראלית (באמצעות "קבוצת טראמפ" וחברת "Trans Resources Inc") ומכהן כיושב ראש מועצת המנהלים שלה. טראמפ נולד בשנת 1945 בדרום אפריקה, לוויליאם (ווילי) וסיליה טראמפ. בשנות ה-60 הביאו התנאים בדרום אפריקה את המשפחה להגר להולנד. לאחר זמן, עברה המשפחה להתגורר בארצות הברית, תחילה בניו יורק ולאחר מכן במיאמי. טראמפ מנהל את עסקיו בשותפות עם אחיו, אדי. פעילותם החלה בהולנד, שם התפרנסו מעסקאות נדל"ן קטנות. כיום מחזיקים האחים ב"קבוצת טראמפ", שעשתה את הונה בעסקי נדל"ן, קמעונאות והייטק. בבעלות הקבוצה, בין השאר, שלושה אתרי דירות נופש יוקרתיות במיאמי, וסניף מנהטן של סוכנות הדוגמנות "עלית". אשתו של טראמפ, סטפני, פעילה אף היא בקבוצה. בשנים 2001 עד 2003 הייתה קבוצת טראמפ בעלת השליטה בחברת ההשקעות הישראלית "גמול". מאז ספטמבר 2008, הקבוצה היא בעלת השליטה בחברת TRI ‏(Trans Resources Inc) האמריקאית, אשר נוסדה על ידי אריה גנגר, ובאמצעותה היא מחזיקה בשליטה בחברת "חיפה כימיקלים". טראמפ מרבה לתרום לישראל, בעיקר לארגון בית איזי שפירא הפועל למען קידום איכות חיים וזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים ובני משפחותיהם. מתקני בית איזי שפירא ברעננה שוכנים ב"קמפוס ווילי וסיליה טראמפ", שנקרא על שם הוריו של טראמפ. טראמפ נפגש בשנת 2017 עם אנשים המקורבים לבנימין נתניהו, בהם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, השר איוב קרא, וראש לשכת ראש הממשלה יואב הורוביץ. הנושא העיקרי בפגישות היה משבר האמוניה והאפשרות לסגור את מכל האמוניה במפרץ חיפה. לדברי ראש עיריית חיפה, יונה יהב, לאחר פגישות אלו החלה מעורבות ראש הממשלה בסוגיה בנטייה להשאיר את המכל בחיפה, בניגוד להחלטת הממשלה מ-2013 לפיה יועבר מכל האמוניה לנגב. טראמפ רכשה 65% מחברת גמול ב-400 מ' ש', באתר ynet, 3 ביוני 2001 יורם גביזון ואורה קורן, השליטה בחיפה כימיקלים עברה מאריה גנגר לג'ולס טראמפ, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2008 עמיר קורץ, תחקיר "כלכליסט": כך איבד אריה גנגר את השליטה בחיפה כימיקלים, באתר כלכליסט, 20 בנובמבר 2008 שלומית לן, ‏"דוח האמוניה כתוב כדי להפחיד, והוא אכן מפחיד", באתר גלובס, 25 במרץ 2017 אורה קורן, חגי עמית, ג'ולס טראמפ: "הפעם באתי לישראל כדי לסגור את חיפה כימיקלים", באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2017 The other Trumps באתר The Real Deal, ‏ 1 ביולי 2009. חשיפת המפגשים של ג'ולס טראמפ עם אנשי נתניהו; וגם: הדוקטרינה של הטירוף, באתר גלובס, 27 באפריל 2017 אורה קורן, "מאז שג'ולס טראמפ ביקר בארץ, נתניהו פועל לטובת חיפה כימיקלים", באתר TheMarker‏, 25 באפריל 2017
נחל יגור

נַחַל יָגוּר הוא נחל אכזב הזורם במורדות המזרחיים של הר הכרמל בכרמל הגבוה ועובר ב"פארק אשדות יגור" שהוא חלק מפארק הכרמל. נקרא גם ואדי שומריה על שם שיחי השומר הגדלים באזור. תחילתו של הנחל באזור עספיא. הוא זורם דרומית-מזרחית לנחל מעפילים לכיוון עמק זבולון ונשפך לנחל קישון. בדרכו עובר הנחל בקיבוץ יגור. בדומה ליתר נחלי הכרמל הזורמים ממזרח לקו פרשת המים של ההר, הנחל קצר, קניוני ובעל גדות תלולות. אורכו של הנחל כ-2 ק"מ. חלקו העליון של הנחל מתון יחסית, ומקור מימיו במספר יובלים בתחומי עספיא, הגדול שבהם הוא היובל המזרחי המתחיל ב"עין אל בלד" - מעיין בעספיא ומשם הוא יורד ועובר בסלעי קירטון עד הגעתו לדרך נוף כרמל. מנקודה זו מתחיל חלקו התחתון שהוא בעל אופי קניוני. הנחל מתחתר בתוך סלע דולומיט קשה מ"תצורת יגור" ויוצר נקיק עמוק. בדרכו יורד הערוץ 400 מטר בעוברו מרחק של פחות מ-2 ק"מ. באפיק הנחל נוצרו עשרות מדרגות מפל שגובהן מגיע עד ל-7 מטרים. לרגלי המדרגות נוצרו מכתשות האוגרות מי שיטפונות. בדרכו לנחל קישון נשפך אליו היובל נחל סבך. בנקודת המפגש בין נחל סבך לנחל יגור ישנם שני מפלים שגובהם בין 6 ל-7 מטרים. סביב הנחל ובתוכו מספר שבילים, שמקשרים בין עספיא ליגור. הטיול בנחל מתאים למיטיבי לכת בלבד בשל הירידות התלולות. בפתח היציאה של הנחל, ליד הגדר של קיבוץ יגור, קרוב מאוד לבתי המגורים ישנה מערת קבורה חצובה בסלע הקירטון הרך, המערה התגלתה בשנת 1979 בעת ביצוע עבודות פיתוח במקום. על פי הממצאים הקרמיים וצורת המערה תוארכה מערת הקבורה לתקופת הברונזה הביניימית בין 2300 לפנה"ס ועד 2000 לפנה"ס. צמחיית הנחל היא חורש ים תיכוני סבוך היוצר מעין תקרה מעל האפיק. העצים הצומחים בנחל הם אלון מצוי, אלה ארצישראלית, מורן, קטלב, ער אציל, עוזרר, כליל החורש ועוד. בחלקו התחתון של הנחל צומחים עצי חרוב. בנחל צומחים מספר צמחים נדירים כגון בקעצור החורש שהנחל הוא אחד המקומות הבודדים בארץ ישראל בהם הוא צומח, שושן צחור, בוצין אופקי וכלורה חרוזה. על קירות הקניון בנחל צומחים שרכים וטחבים. מנחם מרקוס, הר הכרמל - סקר נוף ומסלולי טיול, הוצאת רשות שמורות הטבע, 1997, עמ' 67-66 מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 158 מדיה וקבצים בנושא נחל יגור בוויקישיתוף נחל יגור - מסלול אתגרי בכרמל, מהבלוג Check In/Out נחל יגור, מנהלת הטיולים במשרד החינוך טיול לנחל יגור, אתר אלתר נתיב נחל יגור, באתר למטייל תמונות מנחל יגור סרטון על נחל יגור מערת הקבורה ועין אל בלד ביוטיוב סרטון על שיטפון בנחל יגור ב-28 בפברואר 2009 ביוטיוב נחל יגור - אתר טיולי, באתר tiuli
אריה לוי

האם התכוונתם ל... אריה לוי (קצין) – אלוף בצה"ל, קצין תותחנים ראשי וראש אגף אפסנאות אריה לוי (חוקר) – פרופסור לחינוך ומומחה לבניית והערכת תוכניות לימודים. זוכה פרס ישראל לחינוך לשנת ה'תשנ"ח אריה לוי (ראש ישיבה) – ראש ישיבת שכר שכיר וחבר מועצת גדולי התורה
שלמה זיידר

שלמה זיידר (Shlomo Seider;‏ 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט. שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה. היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים. בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות. הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח. מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר. Theodor Tauber, As In All Arts, Selected Chess Problems Of Shlomo Seider, (Editions Feenschach - phénix), Ellinghoven, 1996. אתר היצירה השחמטית של שלמה זיידר אמנים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר בשנת 1985) שופטים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט (ראו שלמה זיידר באגף "ישראלים, שנת 1978")
חומץ אורז

חומץ אורז הוא חומץ העשוי מאורז מותסס או יין אורז, שימושו נפוץ במזרח הרחוק, בייחוד ביפן בה הוא מהווה מרכיב חשוב בהכנת הסושי. חומץ אורז סיני, חזק יותר בטעמו מחומץ יפני ומגיע בטווח גוונים של החל משקוף ועד לאדום וחום. החומצים היפנים והסינים עדינים ומתוקים יותר מהחומצים המערביים המזוקקים והחומציים. "חומץ אורז לבן" מגיע בגוון צהוב בהיר עד שקוף. מכיל כמות חומץ גבוהה, ודומה יותר לחומץ מערבי, אך הוא פחות חומצי ממנו וטעמו עדין יותר. "חומץ אורז שחור" עשוי מאורז שחור דביק (נקרא גם "אורז מתוק"), אולם לעיתים דוחן ודורה משמשים כתחליף, הוא כהה ובעל טעם עמוק ומעושן מעט. החומץ פופולרי במיוחד בדרום סין, מקורו בעיר "ז'אן ג'יאנג" שבמזרח חופה המערבי של ג'יאנגסו, אך הוא מיוצר גם בהונג קונג. "חומץ אורז אדום" כהה יותר מחומץ אורז לבן, ובהיר מחומץ אורז שחור. צבעו אדום בוהק המגיע מאורז מותסס אדום שצבעו וטעמו הייחודים מגיעים מהעובש האדום בעזרתו הוא מותסס. בספרי בישול סיניים, כף וחצי של חומץ יין לבן מזוקק מערבי שווה בחוזקה לכף אחת של חומץ אורז שחור. ובמתכונים הדורשים 4 כפיות של חומץ אורז אדום, ניתן להחליפם ב-3 כפות של חומץ אורז לבן. חומץ אורז יפני (米酢 קומזו, "חומץ אורז" או 酢 סו, "חומץ") הוא חומץ מעודן (בעל בערך 5% חומצה אצטית, הרבה פחות מחומצים מערביים) הנע בין גוני שקוף ועד צהוב בהיר. הוא מיוצר מאורז או מ שמרים שעברו תהליך התססה. החומץ היפני משמש בהכנת מנות שהוא מרכיב בולט בהן. בהחמצת מלפפונים ובמרינדות המשמשות להקטנת ריחם העז של דגים ובשרים. חומץ אורז מתובל (ביפנית:合わせ酢 "אווסזו"), מיוצר על ידי הוספת סאקה, מלח וסוכר לחומץ. בנוסף, לעיתים נדירות משתמשים במירין לתיבולו. ניתן לייצר את חומץ האורז המתובל באמצעים ביתיים או לרכוש אותו מוכן. משתמשים בו לתיבול אורז מבושל, בהכנת סושי, וברוטב לסלט. ביפן מייצרים צורה עדינה יותר של חומץ אורז שחור (ביפנית:黒酢 "קארוזו"). הוא נחשב למשקה בריאות, וחברות המייצרות אותו טוענות שהוא מכיל אחוז גבוה של חומצת אמינו ואף מחקרים מדעיים אחרונים גילו בו תכונות נוגדות סרטן. במחקר אין ויוו על חולדות, ובמבחנה במחקר אין ויטרו על תאים סרטניים אנושיים. חומץ אורז קוריאני או מיצ'ו (הנגולית:미초), עשוי מתערובת של אורז, אורז עשיר בגלוטן או אורז חום. הוא מעורבב עם "נוקוד" (הנגולית:누룩) המשמש כחומר המתחיל את התסיסה. מדיה וקבצים בנושא חומץ אורז בוויקישיתוף Congee, Rice Noodles, Noodles, and Rice, by Mrs Lee Tsang Pang Chin, Publications (Holdings) Limited, Hong Kong, 1989. Shimoji, Yumi; Kohno, Hiroyuki; Nanda, Kumiko; Nishikawa, Yasushi; Ohigashi, Hajime; Uenakai, Kazuo; Tanaka, Takuji (2004). "Extract of Kurosu, a Vinegar from Unpolished Rice, Inhibits Azoxymethane-Induced Colon Carcinogenesis in Male F344 Rats". Nutrition and Cancer. 49 (2): 170–3. doi:10.1207/s15327914nc4902_8. PMID 15489210. Fukuyama, N; Jujo, S; Ito, I; Shizuma, T; Myojin, K; Ishiwata, K; Nagano, M; Nakazawa, H; Mori, H (2007). "Kurozu moromimatsu inhibits tumor growth of Lovo cells in a mouse model in vivo". Nutrition. 23 (1): 81–6. doi:10.1016/j.nut.2006.10.004. PMID 17189090. Nanda, K; Miyoshi, N; Nakamura, Y; Shimoji, Y; Tamura, Y; Nishikawa, Y; Uenakai, K; Kohno, H; Tanaka, T (2004). "Extract of vinegar 'Kurosu' from unpolished rice inhibits the proliferation of human cancer cells". Journal of experimental & clinical cancer research. 23 (1): 69–75. PMID 15149153. Dr. Kim, Gyeong-hwan (김경환) (2006-10-08). "Sikcho's effect (식초의 효과)" (בקוריאנית). Jeolla Ilbo.