laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקדח בורות

מקדח בורות או מכונת קידוח הוא ציוד מכני הנדסי המשמש לקידוח בורות ופירים בתוך הקרקע. לקידוח בורות יש חשיבות רבה במגוון עבודות הנדסה, בנייה ועבודות עפר. המקדחים נבדלים זה מזה בגודלם, בעומק החפירה המרבי ובניידותם: ישנם מקדחים מתנייעים המותקנים על גבי טרקטור זחלי או על גבי משאית, ויש מקדחים נייחים (בדרך כלל גדולים) שמורכבים באתר העבודה ולא מסוגלים לנוע. ישנם גם מקדחים ימיים המותקנים על גבי אסדות או ספינות. יציקת כלונס קידוח בהכנת יסודות למבנה. בניית מבנים תת-קרקעיים. חפירת בארות לשאיבת או ניקוז מי תהום. קדיחת פירי אוורור וכוות כניסה במנהרות תת-קרקעיות וצינורות ביוב. קידוח בור לשם יציקת חומר (בטון, מים, חומר נפץ וכו') בחלל קרקעי (מנהרה או צינור). חשיפת חללים תת-קרקעיים, ובפרט חישוף מנהרות לחימה וטרור. חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל משתמש במקדחי בורות, כגון טאטרה-דרילר, על מנת לחשף מנהרות לחימה ברצועת עזה ולהשמידן. טחינה באמצעות ספירלה או אוגר כאשר מעוניינים בקידוחים רדודים. הקשה באמצעות אזמל כבד (תלוי על כבל ומונע באמצעות גלגלת) המרסק את הסלע בבסיס הקידוח, והמטחן (הרסק) נאסף בהפסקות שבין ההקשות או באמצעות פינוי בלחץ אוויר (מיקרופייל). קידוח באמצעות מכונת קדיחה סיבובית בעלת ראש קשיח, כשהמטחן מוצא באמצעות בוץ צמיג המוזרק בצינור המרכזי, עולה בהיקף החיצוני ומטייח את קירות הקידוח. מיקרופייל אסדת אלכסנדר קיילנד מדיה וקבצים בנושא מקדח בורות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברזה (מחוז משנה)

מחוז משנה ברזה (בבלארוסית: Бярозаўскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ברזה קרטוסקה. מחוז המשנה ברזה הוגדר לראשונה ב-1940, מיד לאחר סיפוח האזור (אז מערב בלארוס) בידי ברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה ברזה 66,988 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 90.8% בלארוסים, 5.7% רוסים, 1.8% אוקראינים ו-1.0% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (61.7%) ורוסית (36.2%). מדיה וקבצים בנושא ברזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברזה (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה זלמן טוביה מרקוביץ

רבי שלמה זלמן טוביה מרקוביץ (1888 - 1943) היה רבן של צ'יסטופול שבגליציה, קובורסק, אינטוריק ואנטלייפט בליטא. נולד בשנת תרמ"ח בראסיין, בנו של "הסנדלר מראסיין", משה מרקוביץ, מחבר "שם הגדולים השלישי". נישא לבת הרב יוסף יוזל פרסקי, זקן העדה בוולז'ין. לאחר נישואיו התגורר בוולוז'ין. כעבור זמן התמנה לרב בצ'יסטופול שבגליציה. בשנת 1920 התמנה לרבה של קובורסק שבפלך קובנה, וכעבור שנתיים התמנה לרבה של אינטוריק וכן של רייטרדה הסמוכה. בשנת 1926 התמנה לרבה של אנטלייפט וכיהן בתפקידו שבע עשרה שנה. סייע לאביו במפעלו התורני, והוא מודה לו עבור הגהתו את הספר. נספה בשואה בשנת תש״ג. בנו היה חיים שמשון מרקוביץ, מבחירי ישיבת סלבודקה. בשנת 1939 הוציא בקיידאן את ספרו "אמרי חיים". נשא לאשה את בתו של רבי שמעון דוביאנסקי, מראשי כולל קובנא. בשנת 1941, עוד טרם מלאה שנה לנישואיו, נרצח על ידי הנאצים ב"פורט השביעי" בקובנה. אוצר הרבנים 18818
דרוהיצ'ין (מחוז משנה)

מחוז משנה דרוהיצ'ין (בבלארוסית: Драгічынскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר דרוהיצ'ין. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה דרוהיצ'ין 42,948 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.1% בלארוסים, 2.1% רוסים ו-2.1% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (82.1%) ורוסית (16.0%). מדיה וקבצים בנושא דרוהיצ'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דרוהיצ'ין אתר רשמי של מחוז משנה דרוהיצ'ין (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט

יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Johann V. von Anhalt-Zerbst;‏ 4 בספטמבר 1504 – 4 בפברואר 1551), היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט בנסיכות אנהלט-דסאו. ובשנת 1544 ייסד מחדש את נסיכות אנהלט-צרבסט. יוהאן נולד ב-4 בספטמבר 1504 בדסאו, לארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ולמרגרטה ממינסטרברג-אלס, בתו של היינריך הראשון, דוכס מינסטרברג-אלס, ונכדתו של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה.עם מותו של אביו בשנת 1516, יוהאן ואחיו גאורג השלישי ויואכים הראשון ירשו את אנהלט-דסאו, ובמהלך השנים הראשונות שלהם, שימשה אמא שלהם כעוצרת. האחים שלטו במשותף בנסיכות כמעט עשרים ושמונה שנה, ובשנת 1544 חולקה הנחלה בין האחים; יוהאן קיבל את אנהלט-צרבסט, גאורג קיבל את אנהלט-פלצקאו ויואכים קיבל את אנהלט-דסאו. ב-15 בפברואר 1534, התחתן יוהאן עם מרגרטה מברנדנבורג, דוכסית פומרניה, בתו של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואלמנתו של גאורג הראשון, דוכס פומרניה, ובנה החורג של מרגרטה - פיליפ הראשון, דוכס פומרניה-וולגשט נאלץ לשלם לה קצבה שנתית של 1,200 גילדן מאוצרו האישי, על מנת לכסות את העלות של הנדוניה שלה. אל מרגרטה התלוותה בתה הקטנה - גאורגיה, אשר חיה עמה עד לשנת 1543, ולאחר מכן חזרה לפומרניה, שם גדלה אצל אחיה. בשנת 1544 סבל יוהאן משבץ מוחי, ובעקבות כך יחסיו עם מרגרטה החמירו במהלך השנים הבאות; בשנת 1550 רצה להכניס את אשתו למעצר, אולם היא ברחה משטחי הנסיכות. ב-4 בפברואר 1551 מת יוהאן בצרבסט, ובניו קרל, יואכים ארנסט וברנהרד ירשו את נחלותיו. ב-15 בפברואר 1534, התחתן יוהאן עם מרגרטה מברנדנבורג, דוכסית פומרניה, בתו של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ממנה היו לו שישה ילדים: קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט (1534–1561). יואכים ארנסט, נסיך אנהלט (1536–1586). מריה מאנהלט-צרבסט (1538–1563), התחתנה עם אלברכט העשירי, רוזן בארבי-מיהלינגן. ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט (1540–1570). מרגרטה מאנהלט-צרבסט (1541–1547). אליזבת מאנהלט-צרבסט (1545–1574), התחתנה עם וולפגנג השני, רוזן בארבי-מיהלינגן. מדיה וקבצים בנושא יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט בוויקישיתוף
קמבודיה אנגקור אייר

קמבודיה אנגקור אייר (בקמרית: កម្ពុជា អង្គរ អ៊ែរ, באנגלית: Cambodia Angkor Air) היא חברת התעופה הלאומית של קמבודיה. משרדי החברה ובסיסה העיקריים נמצאים בפנום פן. חברת התעופה הוקמה ב-2009 בהחלטת ממשלת קמבודיה בתור חברת התעופה הלאומית של קמבודיה במקום חברת התעופה הלאומית "רויאל אייר קמבודיה" שנאלצה לפשוט רגל בשנת 2001. החברה החלה את טיסותיה ב-28 ביולי 2009 והיא מופעלת על ידי וייטנאם איירליינס. החברה מתמקדת בהפעלת קווי טיסות ליעדים תיירותיים כמו אנגקור ואט. צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2019: מדיה וקבצים בנושא קמבודיה אנגקור אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמבודיה אנגקור אייר קמבודיה אנגקור אייר, ברשת החברתית אינסטגרם פרטי צי המטוסים של קמבודיה אנגקור אייר, באתר planespotters.net (באנגלית)
קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט

קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Karl von Anhalt; ‏17 בנובמבר 1534 – 4 במאי 1561), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ששלט בנסיכות אנהלט-צרבסט. קרל נולד ב-17 בנובמבר 1534 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1550 מת אביו, וקרל ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט וברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו קרל ואחיו את אנהלט-פלצקאו. ב-16 במאי 1557 התחתן קרל עם אנה מפומרניה, בתו של בארנים האחד עשר, דוכס פומרניה, אולם לא היו להם ילדים. ב-4 במאי 1561 מת קרל בצרבסט, ושבעה חודשים לאחר מכן מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו. בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן, ובעקבות כך איחדו אחיו את כל שטחי בית אסקניה לנסיכות אנהלט.
ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט

ברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Bernhard VII. von Anhalt; ‏17 במרץ 1540 - 1 במרץ 1540), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ששלט בנסיכות אנהלט-צרבסט. ברנהרד נולד ב-17 במרץ 1540 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1550 מת אביו, וברנהרד ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט ויואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו ברנהרד ואחיו את אנהלט-פלצקאו. בשנת 1561 מת אחיו קרל, ושבעה חודשים לאחר מכן מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו. בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן, ובעקבות כך איחדו ברנהרד ואחיו את כל שטחי בית אסקניה לנסיכות אנהלט. ב-1 במרץ 1540 מת ברנהרד בדסאו, ויואכים ארנסט נשאר השליט היחיד בנסיכות אנהלט. ב-28 במאי 1565 התחתן ברנהרד עם קלרה פון גיפהורן, ממנה נולד לו בן אחד: פרנץ גאורג מאנהלט (1567–1568)
אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ

אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ היא אוניברסיטה הפועלת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית, ומתמקדת בלימודי שפות. במהלך שנת 1949, נוסדה באוניברסיטת קים איל-סונג (האוניברסיטה הראשונה בקוריאה הצפונית) המחלקה ללימודי שפות. בהמשך, בשנת 1964 המחלקה התנתקה מאוניברסיטת קים איל-סונג לשם יצירת אוניברסיטה חדשה, המתמקדת בתחום לימודי השפה - אוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ.  אף שאוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ לא נהנית מהמוניטין היוקרתי של אוניברסיטת קים-איל סונג, הנחשבת לאוניברסיטה המובילה בקוריאה הצפונית, וכחממה לגידול דור המנהיגים הבא של המדינה, מרבית בוגרי האוניברסיטה ללימודי חוץ מועסקים בהמשך במערך הדיפלומטי של קוריאה הצפונית, או באחד משירותי המודיעין שלה. באוניברסיטה קיימות פקולטות נפרדות ללימוד ארבעת השפות הבאות: אנגלית, רוסית, סינית ויפנית. בנוסף, פועלת באוניברסיטה גם "המכללה לשפות אתניות", בה מועברים קורסים ללימוד 18 שפות נוספות, ביניהן צרפתית, ספרדית, ערבית, תאית, אורדו, קמרית, פולנית ואיטלקית. נכון לשנת 2018, האוניברסיטה כוללת קורסים ללימוד 22 שפות: סינית, רוסית, יפנית, הונגרית, ערבית, מלאית, קמרית, תאית, לאית, פרסית, הינדית, אורדו, אנגלית, גרמנית, בולגרית, צ'כית, פולנית, צרפתית, איטלקית, פורטוגזית, רומנית, וספרדית. ג'יימס דרזנוק - עריק אמריקני לקוריאה הצפונית רי יונג-הו - שר החוץ של קוריאה הצפונית מאז שנת 2016 אוניברסיטת קים איל-סונג מידע נוסף על האוניברסיטה (באנגלית) Yi, Jae-seung (2007-07-23). "과학기술중시정책 영향... 외국어 배우기 열풍, 2개 국어 회화 필수". Minjog21. "Pyongyang Univ. of Foreign Studies". Korean Central News Agency. 2009-11-24. אורכב מ-המקור ב-2011-04-30. נבדק ב-2010-12-30. Bowers, Andy (2006-10-10). "North Korea's Confusing Brand of English". National Public Radio. "北평양외대, 폴란드.이태리어科 신설 (Pyongyang Foreign Languages University establishes Polish, Italian courses)". JoongAng Ilbo. 2007-07-05. אורכב מ-המקור ב-2011-07-13. נבדק ב-2007-07-20. "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-07-14. נבדק ב-2014-12-04. {{cite web}}: (עזרה)
הנצביצ'י (מחוז משנה)

מחוז משנה הנצביצ'י (בבלארוסית: Га́нцавіцкі раё́н) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי הוא הנצביצ'י. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה הנצביצ'י 31,170 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.6% בלארוסים, 2.2% רוסים, 1.2%פולנים ו-2.1% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (90.5%) ורוסית (8.5%). מדיה וקבצים בנושא הנצביצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הנצביצ'י ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליאן גונזלס

אליאן גונזלס (בספרדית: Elián González, נולד ב-6 בדצמבר 1993) הוא חבר בפרלמנט הקובני. הוא התפרסם בהיותו ילד, כשעמד, בשנת 2000, במרכזו של משבר משפטי ופוליטי ביחסי ארצות הברית–קובה. ערך מורחב – יחסי ארצות הברית–קובה הרקע לפרשה נעוץ ביחסים המתוחים השוררים בין ארצות הברית לקובה בחצי המאה מאז המהפכה הקובנית, שהעלתה את פידל קסטרו לשלטון באי הקריבי. לכל אורכה של התקופה ניסו קובנים רבים לחצות את 144 הקילומטרים המפרידים בין האי לבין פלורידה, בתורם אחר חירות ורמת חיים גבוהה יותר, אף על פי שהגירה זו אסורה על פי החוקים של שתי המדינות. משמר החופים האמריקני נוהג לגרש את המהגרים הנתפסים בים חזרה לקובה, אולם אלו שמצליחים להגיע לאדמת ארצות הברית מורשים להישאר בה. עם השנים צמחה קהילה קובנית בת מאות אלפים בפלורידה. בנובמבר 1999 יצא אליאן גונזלס בן השש, יחד עם אמו ושנים עשר מבקשי מקלט נוספים, למסע מקובה לארצות הברית. מנוע סירתם כשל וכל נוסעיה טבעו, פרט לאליאן ושניים נוספים. הללו נעזרו בפנימית של צמיג כדי לצוף ובכך השלימו את חציית המפרץ. גונזלס, שהתייתם מאמו, נמשה מהמים על ידי דייגים ונמסר למשמר החופים. רשויות ההגירה העבירו אותו לחזקת דודו של אביו, לזארו גונזלס. בני המשפחה שהתגוררו במיאמי טענו כי על גונזלס להישאר עמם, משום שטובתו מחייבת שיגדל בארצות הברית העשירה והחופשית ולא בקובה. מאחוריהם עמדה הקהילה הקובנית המקומית, כמו גם פוליטיקאים רבים, בהם סגן הנשיא אל גור, שהתמודד באותה התקופה על תפקיד נשיא ארצות הברית, ראש עיריית ניו יורק רודי ג'וליאני וראש עיריית מיאמי-דייד. אביו, חואן מיגל גונזלס, דרש בגיבויה של ממשלתו להשיבו אליו לקובה, שכן האם ומשפחתה הבריחו את הילד ללא ידיעתו. הפרשה עוררה הדים רבים. מה שהייתה אמורה להיות סוגיה משפטית של משמורת על ילד הפך למאבק אמוציונלי בין הקהילה הקובנית ואחרים שסברו כי טובת הילד מחייבת את השארתו בארצות הברית לבין אלה שסברו כי על הילד לגדול עם אביו, כמתחייב מהחוק הבין-לאומי. התובעת הכללית, ג'אנט רינו, החליטה להורות על השבתו של אליאן גונזלס לאביו בקובה. כמו כן הורתה על פשיטה שנויה במחלוקת על בית דודו במיאמי, לקיחתו בכוח והבאתו לאחוזת ואי פלנטיישן שבמרילנד. הפשיטה יצאה לפועל ב-22 באפריל 2000. תמונה שהנציחה את הפשיטה, ובה הסוכנים הפדרליים החמושים נראים כמכוונים את נשקם אל עבר הילד המפוחד הופיעה בשערי העיתונים ופתחה את מהדורות החדשות ברחבי העולם. בתוך כך, הגיע האב לארצות הברית כדי לקחת את בנו תחת חסותו. הם נותרו בקרבת וושינגטון עד שמוצו כל הליכי הערעור שעמדו לרשות בני המשפחה ממיאמי, עם סירובו של בית המשפט העליון של ארצות הברית לדון בעניין. ב-28 ביוני 2000 שבו גונזלס ואביו לקובה, והתקבלו שם כגיבורים לאומיים. בשנים שעברו מאז, השתתף אליאן גונזלס באירועים של המפלגה הקומוניסטית הקובנית ופידל קסטרו עצמו הגיע למסיבת יום הולדת מתוקשרת שנערכה עבור גונזלס. במרץ 2023, נבחר לשמש חבר בפרלמנט של קובה. פרשת קרולין ברונה סיפורו של אליאן גונזלס כפי שנכתב על ידי גבריאל גרסייה מרקס האתר הקובני הרשמי על הפרשה סטפן גיבס, ?What happened to Elian Gonzalez‏, באתר ה-BBC‏, 22 באפריל 2005 - רשמים מביקור של גונזלס ומשפחתו חמש שנים לאחר הפרשה (באנגלית) אליאן גונזלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טלי גולדשטיין‏, אליאן גונזלס, שניצל לפני 20 שנה בלב ים בדרך לארה"ב, נבחר לחבר פרלמנט, באתר וואלה, 28 במרץ 2023
ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו

ארנסט הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (בגרמנית: Ernst von Anhalt; ‏1454 - 12 ביוני 1516), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ושליט דוכסות אנהלט-דסאו. ארנסט נולד בשנת 1454, היה בנו של גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, ואשתו הרביעית אנה מלינדוב-רופין, בתו של אלברכט השביעי, רוזן לינדוב-רופין. בשנת 1473 מת אביו, וארנסט ירש את נסיכות אנהלט-דסאו יחד עם אחיו גאורג השני, זיגיסמונד השלישי, ורודולף הרביעי, בלא כל חלוקה של השטחים. מותם של זיגיסמונד השלישי בשנת 1487, גאורג השני בשנת 1509, ורודולף הרביעי בשנת 1510 ללא יורשים, הותירו את ארנסט כשליט יחיד של אנהלט-דסאו. ב-12 ביוני 1516 מת ארנסט בדסאו, ובניו יוהאן החמישי, גאורג השלישי ויואכים הראשון ירשו את נחלותיו. ב-20 בינואר 1494 התחתן ארנסט בקוטבוס עם מרגרטה ממינסטרברג-אלס, בתו של היינריך הראשון, דוכס מינסטרברג-אלס, ונכדתו של ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, מלך בוהמיה, ממנה היו לו ארבעה בנים: תומאס מאנהלט-דסאו (1503). יוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט (1504–1551). גאורג השלישי, נסיך אנהלט-דסאו (1507–1553). יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1509–1561).
היכל הכדורסל מוסקבה

היכל הכדורסל מוסקבה (ברוסית: Баскет холл Москва, עד 2020 נקרא בשם "היכל הספורט קרילאטסקויה", Дворец спорта в Крылатском) הוא מתחם ספורט רב תכליתי במוסקבה, רוסיה. ההיכל נפתח ב-30 באוגוסט 2006 ומשמש כיום את קבוצת כדורסל הנשים של דינמו מוסקבה. בעבר שימש את מועדון הכדורסל לגברים. היכל הספורט משמש כזירה ביתית למועדון כדורסל הנשים דינמו מוסקבה, אשר מתמודד בליגת העל ומשמש גם כמגרש הבית לקבוצת הקטרגל "דינמו" שאף היא משחקת בליגת על. בעבר שימש את קבוצת מועדון כדורסל הגברים של דינמו וגם אירח את משחק הגמר של גביע אופ"א בקטרגל בעונת 2007/08. בשנת 2020 שונה שמו להיכל הכדורסל מוסקבה. השטח הכולל של המתחם, הוא 35 אלף מטרים רבועים ובנייתו בוצעה בשנים 2005-2006. אגודת "דינמו" מימנה את הבנייה וזו שהשקיעה בבנייתו. עיצובו דומה לצלחת מעופפת: מבנה עגול ומסיבי בעל כיפת זכוכית, בטון וריצוף, שכולם הובאו משווייץ. מדיה וקבצים בנושא היכל הכדורסל מוסקבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל הכדורסל מוסקבה היכל הכדורסל מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק היכל הכדורסל מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם
הימלאיה איירליינס

הימלאיה איירליינס (בנפאלית: हिमालय एअरलाइन्स्, באנגלית: Himalaya Airlines) היא חברת תעופה נפאלית שנוסדה בשנת 2014. בסיס החברה ממוקם בנמל התעופה הבינלאומי טריבהוואן והיא מפעילה טיסות ל-6 יעדים בינלאומיים. חברת התעופה הוקמה ב-19 באוגוסט 2014 כמיזם משותף בין חברת יטי השקעות הנפאלית לבין חברת תעופה הטיבטית טיבט איירליינס. הפעלת טיסותיה של החברה עוכבו עקב רעידת האדמה שהתרחשה בנפאל בשנת 2015. המטוס הראשון של החברה נכנס לשימוש ב-9 במרץ 2016. ב-31 במרץ 2016 החלה החברה להפעיל את טיסותיה, תחילה בקו קטמנדו–דוחה, ובהמשך הופעלו טיסות ישירות מנפאל לסרי לנקה אך הופסקו זמן מה לאחר מכן. טיבט איירליינס מחזיקה ב-49% מהחזקותיה של החברה בעוד חברת יטי השקעות מחזיקה בשאר. נכון לדצמבר 2018, חברת התעופה מפעילה טיסות ל-5 יעדים בינלאומיים: נפאל קטמנדו, נפאל (בסיס פעולה מרכזי) איחוד האמירויות הערביות דובאי, איחוד האמירויות הערביות קטר (מדינה) דוחה, קטר ערב הסעודית דמאם, ערב הסעודית הרפובליקה העממית של סין צ'ונגצ'ינג, סין מלזיה קואלה לומפור, מלזיה צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא הימלאיה איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הימלאיה איירליינס פרטי צי המטוסים של הימלאיה איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
זורקי קרסנוגורסק (אצטדיון)

אצטדיון זורקי (ברוסית: Стадион Зоркий) הוא מתחם ספורט בעיר קרסנוגורסק, רוסיה המשמש למשחקי כדורגל והוקי שדה. האצטדיון נבנה ב-1934. בזמן מלחמת העולם השנייה האצטדיון נהרס — לא היה מספיק עץ להסקה ולכן הוסרו השערים וספסלי העץ. האצטדיון נבנה מחדש רק ב-1948. בשנת 2002, האצטדיון עבר שיפוץ והוא צויד ביחידות קירור מודרניות, נוספו חופות מעל הספסלים, חדרי הלבשה חדשים ולוח תוצאות מודרני. הפתיחה המחודשת של האצטדיון התקיימה ב-24 בנובמבר 2002. באותו הזמן נחנכה במתחם האצטדיון אנדרטה לזכרו של יבגני פאפוגין, שאימן את זורקי בשנים 1968—1981 והביא אותה לזכייה באליפות הראשונה שלה ב-1979. קרח מלאכותי דשא מלאכותי ממדי המגרש: 105×65 מטרים עוצמת הארה: 800 Lux קיבולת: 8,000 מדיה וקבצים בנושא זורקי קרסנוגורסק בוויקישיתוף אצטדיון "זורקי" באתר פדרציית הבנדי הרוסית (ברוסית) "Красногорск: супераншлаг на суперарене! — Новости — Советский спорт". אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-2013-04-29. "Знатная обновка — Газета — Советский спорт". אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-2013-04-29. "В Красногорске открыт памятник «русской пушке» Папугину — Новости — Советский спорт". אורכב מ-המקור ב-2013-05-01. נבדק ב-2013-04-29.
היכל הקרח קרילאטסקויה

היכל הקרח "קרילאטסקויה" (ברוסית: Ледовый дворец Крылатское) הוא קומפלקס ספורט מודרני לאירוח תחרויות החלקה על הקרח וטורנירי הוקי קרח, הממוקם במרכז העיר מוסקבה, בנפת קרילאטסקויה במחוז האדמיניסטרטיבי המערבי. בניית היכל הקרח החלה בשנת 2003 ובספטמבר 2004 הושלמה. הפרויקט עוצב על פי תוכניות האדריכל מארק ליבשין, בתמיכת חברת "מוסקפסטרוי".. בנובמבר 2004 ההיכל אירח את טורניר גביע הפדרציה בטניס ואירח גם תחרויות לאומיות ובינלאומיות בהחלקה מהירה על הקרח. ב-22 בנובמבר 2007 נשבר אחד מעמודי הצירים המחזקים את הכבלים במערכת התמיכה של גג היכל קרח. בשל החשש מקריסת הגג נעשה שיפוץ בהיכל שבמהלכו ההיכל היה סגור במשך כמעט שנה (עד ספטמבר 2008). מאז סיום השיפוצים מתחם הספורט משמש לאימונים יומיים בענפי החלקה מהירה על הקרח, הוקי, החלקה אמנותית על גלגיליות ובסופי שבוע ובחגים מארח מפגשים פתוחים לציבור של החלקה המונית על הקרח. השטח הכולל של המתחם — 127,275 מ"ר. השטח הכולל של מגרש הקרח — 10,409.5 מ"ר. מספר המושבים — 7,209. היכל הספורט קרילאטסקויה מדיה וקבצים בנושא היכל הקרח קרילאטסקויה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל הקרח קרילאטסקויה היכל הקרח קרילאטסקויה, ברשת החברתית פייסבוק היכל הקרח קרילאטסקויה, ברשת החברתית אינסטגרם תיאור ודיאגרמות של הפרויקט באתר האינטרנט של חברת "Mospromstroy" (ברוסית) "История ледового дворца на официальном сайте". אורכב מ-המקור ב-2008-11-09. נבדק ב-2011-02-01. Спортивные сооружения района Крылатское // Официальный сервер внутригородского муниципального образования Крылатское Второе рождение «Крылатского». Ледовый дворец вернулся в мир большого спорта // Российская газета "Характеристик ледового комплекса на официальном сайте". אורכב מ-המקור ב-2008-11-09. נבדק ב-2011-02-01.
אלברכט השני, דוכס סקסוניה

אלברכט השני, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Albrecht II., Herzog von Sachsen-Wittenberg‏; סביב 1250 – 25 באוגוסט 1298), היה דוכס סקסוניה בין השנים 1260–1298. אלברכט נולד בוויטנברג, לאלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ולהלנה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. אלברכט תמך בבחירתו של רודולף מהבסבורג למלך גרמניה, ובשנת 1282 אף הפך לחתנו. לאחר מותו של אביו בשנת 1260, ירש אלברכט את דוכסות סקסוניה במשותף עם אחיו הבכור יוהאן הראשון, ולאחר מכן שלט במשותף עם בניו של יוהאן. בשנים 1269, 1272 ו-1282 חילקו האחים בהדרגה את הנחלות לשלושה אזורים (אחד בשם ארץ האדלן סביב אוטרנדורף, עוד סביב לאוונבורג על האלבה והשלישי סביב ויטנברג). במהלך הבחירות הקיסריות ב-1273 אלברכט השני ייצג את החלטת האחים המשותפת. בתמורה רודולף השיא לו את בתו אגנס מהבסבורג אלברט השני. בשנת 1282 התפטר יוהאן לטובת בניו אלברכט השלישי, אריך הראשון, ויוהאן השני, ואחרי מותו כעבור שלוש שנים, שלושת האחים המשיכו עם השלטון המשותף עם אלברכט בסקסוניה. בשנת 1288 ביקש אלברכט מהמלך רודולף את תמיכתו בבנו רודולף עם נסיכות הבוחר מסקסוניה, אשר היה נתון במחלוקת ארוכת שנים עם בית וטין. כאשר נכחדה שושלת האצולה של רוזנות ברהנה, נתן המלך רודולף את השליטה ברוזנות לבנו של אלברכט - רודולף. בשנת 1290 סיפח אלברכט את רוזנות ברהנה, ובשנת 1295 סיפח את רוזנות גומרן לסקסוניה. בשנת 1291 שכנע וצלאב השני, מלך בוהמיה את אלברכט לתמוך בבחירתו של אדולף מנסאו למלך גרמניה, ואכן ב-27 באפריל 1292 תמך אלברכט בבחירת אדולף למלך גרמניה. בשנת 1296 חולקה דוכסות סקסוניה בין אלברכט השני לבניו של יוהאן הראשון; אלברכט קיבל את דוכסות סקסוניה-ויטנברג, ואילו בניו של יוהאן קיבלו את דוכסות סקסוניה-לאוונבורג. ב-25 באוגוסט 1298 מת אלברכט, ובנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1282 התחתן אלברכט עם אגנס מהבסבורג, בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים: רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג (1284–1356) אוטו מסקסוניה (?-1349) אלברכט השני מסקסוניה (?-1342), הנסיך-בישוף של פסאו ונצל מסקסוניה (?-1327) אליזבת מסקסוניה (?-1341), התחתנה עם אוביצו השלישי ד'אסטה, מרקיז פרארה אנה מסקסוניה (?-1327), התחתנה עם המרקיז פרידריך הצולע, ולאחריו התחתנה עם היינריך השני, דוכס מקלנבורג מדיה וקבצים בנושא אלברכט השני, דוכס סקסוניה בוויקישיתוף
מריה-ליס אילוס

מריה-ליס אילוס (באסטונית: Maarja-Liis Ilus; מוכרת גם בשם הבמה שלה Maarja - מריה; נולדה ב-24 בדצמבר 1980) היא זמרת אסטונית. אילוס נולדה בטאלין ולמדה בבית ספר למוזיקה בעיר, עוד בילדותה התפרסמה כזמרת, הוציאה מספר סינגלים והופיעה בטלוויזיה הציבורית של אסטוניה, היא למדה משפטים באוניברסיטת טרטו ובנוסף היא גם למדה תקופה במכללת ברקלי למוזיקה. היא ייצגה פעמיים את מדינתה בתחרות הזמר של האירוויזיון, ב-1996 עשתה זאת כצמד ביחד עם הזמר איבו לינה ושם הגיעה למקום ה-5, שנה לאחר מכן ב-1997 הופיעה בתחרות השנייה כזמרת סולו וסיימה במקום ה-8, ב-2003 השתתפה בתחרות המלודיפסטיבלן בניסיון לייצג את שוודיה באירוויזיון, ב-2004 השתתפה פעם נוספת ב-Eurolaul, האירוע הבוחר את נציג אסטוניה לאירוויזיון אך בפעם זו הגיעה רק למקום ה-4, ב-2004 ו-2005 שימשה כמגישת תוצאות הניקוד האסטוני בתחרות. היא שיחקה במספר מחזות זמר, ובהם "צלילי המוזיקה", "מיס סייגון", ו"חתולים". מדיה וקבצים בנושא מריה-ליס אילוס בוויקישיתוף מריה-ליס אילוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה-ליס אילוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריה-ליס אילוס, באתר Discogs (באנגלית) [[קטגוריה:]]
היכל הספורט סוקולניקי

היכל הספורט סוקולניקי הוא מתחם ספורט במוסקבה המכיל 5,530 מושבים. עד 2016 שימש כאולם הבית עבור מועדון ההוקי קרח של ספרטק מוסקבה ושימש זמנית גם את מועדון ההוקי של לוקומוטיב מוסקבה. ההיכל נפתח ב-14 באפריל 1956 בשטחו של מונומנט פארק התרבות והמנוחה. במקור המקום כלל מגרש להוקי, מוקף ספסלים. בשל כך, בעקבות הבחירה במוסקבה לאירוח אוניברסיאדת 1973 הוחלט לשפץ אותו וכתוצאה מכך נוסף גג. ב-10 במרץ 1975, במשחק ידידות בין נבחרות נוער של הוקי קרח מברית המועצות ואונטריו, קנדה, בהיכל סוקולניקי, אירע אסון. לפחות עשרים איש נמחצו למוות, אחרי שהאורות כבו. כמו הרבה אסונות, שהתרחשו בדקטטורות, האירוע נאסר לפרסום בברית המועצות במשך שנים רבות. ומכיוון שמממנת הטיסה של הנבחרת הקנדית הייתה תאגיד ייצור מסטיקים, נפוצה שמועה, לפיה הקהל במשחק מחץ למוות את ההרוגים, כשהוא שעט לקבל מסטיקים מהשחקנים הקנדים. המסטיק היה מוצר נדיר מאוד בברית המועצות.[דרוש מקור] בשנת 1975 הוחלט כי "סוקולניקי" ישמש כאחד מזירות הספורט של המשחקים האולימפיים ב-1980. במהלך שנתיים של שיקום תחת הגג נבנה סניין בן חמש קומות שכלל אולמות כושר, חדרי הלבשה עבור ספורטאים, אזורים עבור המאמנים, מנהלה, מרכז עיתונות, ברים, מזנונים, מסעדה, חנות ספורט. כמו כן, האולם היה מצויד בשני לוחות אלקטרונים. במהלך המשחקים האולימפיים סוקולניקי אירח את טורניר הכדוריד. כיום ישנם שני מגרשי טניס, היכל לאימוני החלקה עם קרח מלאכותי, מגרשים לכדוריד וקטרגל, מרכז אימון גופני עם ציוד מלא, ציוד להתעמלות מכשירים, כמו גם שני חדרי כושר ושני אולמות כוריאוגרפיה. סוקולניקי משמש כבסיס האימונים הראשי עבור הספורטאים מאגודת "ספרטק" בעיקר בענפי הוקי קרח והחלקה אמנותית על הקרח. אוניברסיאדת הקיץ (1973) משחקי הקיץ האולימפיים (1980) משחקי הנוער העולמיים (1998, 2002) היכל הקרח קרילאטסקויה היכל הספורט קרילאטסקויה מדיה וקבצים בנושא היכל הספורט סוקולניקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל הספורט סוקולניקי