laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בת' ואן דוין

אליזבת' אן ואן דוין (באנגלית: Elizabeth Ann Van Duyne; נולדה ב-16 בנובמבר 1970) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-24 של מדינת טקסס. טרם היבחרה לקונגרס הייתה ראש העיר אירווינג בין השנים 2011–2017. כמו כן, במהלך נשיאותו של דונלד טראמפ הייתה פקידה בכירה במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. ואן דוין נולדה באית'קה שבאפסטייט ניו יורק, ועד גיל שבע התגוורה בעיר אמסטרדם שבניו יורק. מאוחר יותר עברה עם משפחתה לעיר קופרסטאון. בשנת 1986 עברה משפחתה לאירווינג שבטקסס, ואת לימודיה התיכוניים השלימה בתיכון גרינהיל שבאדיסון, פרוור של דאלאס. לואן דוין תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל בתכנון ערים ואזורים ובמשפטים. בשנת 2004 נעשתה ואן דוין לא מרוצה מתפקודו של מהרברט גירס הדמוקרטי, חבר המועצה העירונית באירווינג אשר ייצג אותה, בשל האופן בו טיפל במקרה אזור בשכונתה. לכן באותה השנה התמודדה מולו בבחירות המקומיות, וגברה עליו. עם זאת, גירס נבחר לראשות העיר בשנת 2005. היריבות בין השניים נמשכה גם לאחר הבחירות ובשנת 2010 התמודדו זה מול זו על ראשות העיר בבחירות המוניציפליות באירווינג. בבחירות אלה שוב גברה על גירס, ובבחירות 2014 נבחרה מחדש לתפקיד. בשנת 2015, בעקבות מאמר דעה של "חדשות ברייטברט" בו הועלו טענות כוזבות לפיהן בית משפט במטרופולין דאלאס-פורט וורת' פסק לפי חוקי השריעה, דחפה ואן דואין להצביע על החלטה בעיריית אירווינג שהביעה תמיכה בהצעת חוק בבית המחוקקים המדינתי בטקסס שקראה לאסור על חוקי השריעה במדינה. באותה השנה נעצר אחמד מוחמד, נער מוסלמי בן 14, לאחר שהביא אל בית הספר בו למד שעון שנחשד על ידי צוות ההוראה כפצצה. ואן דוין צידדה בהנהלת בית הספר ועל משטרת אירווינג על המעצר. בהמשך נתבעה בידי אביו של מוחמד בתביעת דיבה נגד הרשויות. לבסוף התביעה נדחתה בידי שופט. בפברואר 2017 הודיעה ואן דוין כי לא תתמודד לתקופת כהונה שלישית כראשת העיר. במאי 2017 מינה אותה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למנהלת אזורית במחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. במסגרת תפקיד זה פיקחה על המדינות טקסס, ניו מקסיקו, אוקלהומה, ארקנסו ולואיזיאנה. באוגוסט 2019 הכריז קני מרצ'אנט על כוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים בבחירות 2020. בעקבות זאת, ואן דוין התפטרה ממחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית והכריזה על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-24 של טקסס. בבחירות מקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית ניצחה ואן דוין עם כ-65% מהקולות, ועלתה לבחירות הכלליות מול קנדייס ולנזואלה. היא גברה עליה ברוב של 48.8% מקולות הבוחרים, ונבחרה אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא בת' ואן דוין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בת' ואן דוין בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) בת' ואן דוין, ברשת החברתית פייסבוק בת' ואן דוין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בת' ואן דוין, ברשת החברתית אינסטגרם בת' ואן דוין, ברשת החברתית LinkedIn בת' ואן דוין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פיטר סימק, Former Irving Mayor Faces Tough Road Leading HUD Through Houston Catastrophe, באתר D Magazine‏, 29 באוגוסט 207 (באנגלית) ליז פארמר, Irving Mayor Beth Van Duyne to be dismissed from crumbling ‘clock boy' defamation suit, באתר דאלאס ניוז, 14 בינואר 2017 (באנגלית) ברנדון פורמבי, Trump appoints Irving Mayor Beth Van Duyne as regional HUD administrator, באתר טקסס טריביון, 8 במאי 2017 (באנגלית) Texas Election Results: 24th Congressional District, באתר הניו יורק טיימס, 29 בנובמבר 2020 (באנגלית)
ספורט באיראן

ענף הספורט הפופולרי באיראן, כמו ברוב מדינות העולם, הוא הכדורגל. הוא הובא למדינה בתחילת שני העשורים הראשונים של המאה ה-20 על ידי מיסיונרים אמריקאים ותושבים ממוצא בריטי. באותה תקופה, בטהראן היו עובדי השגרירות הבריטית בעיר, האימפריאל בנק וחברת הטלגרף האינדו-פרסית עורכים משחקי כדורגל ביניהם. התושבים הפרסים המקומיים ראו את המשחק והתלהבו ובעקבות כך, הם החלו לשחק בו גם. בהתחלה, שחקני הכדורגל הפרסים זכו ללעג בקרב חלק מהתושבים בעקבות היותם משחקים משחק של "משחק של כופרים". נבחרת איראן בכדורגל זכתה בגביע אסיה בכדורגל בשנים 1968, 1972 ו-1976. בשנת 1978, העפילה לראשונה איראן לגביע העולם בכדורגל. אצטדיון הבית של נבחרת איראן בכדורגל הוא אצטדיון אזאדי שבטהראן הבירה. מדיה וקבצים בנושא ספורט באיראן בוויקישיתוף כדורגל, באתר אנציקלופדיה איראניקה (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ספורט באיראן".
שאק סווארט

שאק סווארט (בהולנדית: Sjaak Swart;‏ 3 ביולי 1938) הוא כדורגלן עבר יהודי-הולנדי, ששיחק בעמדת הכנף. לכל אורך הקריירה שיחק באייאקס ועם קרוב ל-600 הופעות במדיה הוא שיאן ההופעות של המועדון בכל הזמנים. לזכותו גם 31 הופעות ו-10 שערים במדי נבחרת הולנד. נולד בשם ג'סיה סווארט (Jesaia Swart) במיידרברג שבהולנד בשנת 1938. משפחתו הייתה ענייה ואביו, שהיה יהודי, עבד בתור דייג במקום הולדתו. העובדה שעסק בעבודה "לא יהודית" סייעה בהמשך לו ולסווארט להסתתר מפני הנאצים הגרמנים וההולנדים משתפי הפעולה, במהלך מלחמת העולם השנייה, בה נספו בשואה כמעט 75% מאוכלוסיית יהודי הולנד. בגיל 18 ערך את הופעת הבכורה שלו באייאקס ב-16 בספטמבר 1956, בניצחון 2–3 על טלסטאר ספורטקלאב במשחק גביע. בעונתו הראשונה זכה באליפות הראשונה שלו מתוך ה-7 והיה שותף בחמישה משחקי ליגה. עונה אחר כך ב-1957/58 כבש את שערו הראשון ב-6 באוקטובר 1957 נגד NOAD. משחקו האירופאי הראשון היה במסגרת גביע אירופה לאלופות במשחק חוץ נגד SC ויסמוט ממזרח גרמניה. למעשה לא הצליח סווארט לכבוש במשחק בית במשך שנה וחצי מאז הופעת הבכורה, וב-1 בינואר 1959 עשה זאת נגד JOS בגביע. שערו ה-100 במדיה הגיעה בעונת 1959/60 בניצחון 0–9 על פ.ק וולנדאם. בתחילת שנות השבעים לקח חלק בהצלחה הגדולה ביותר של המועדון אי פעם הכוללת זכייה בשלושה תוארי גביע האלופות ברציפות. סווארט כבש כמה שערים חשובים בזכיות הללו ובעונת 1971/72 בגביע האלופות הבקיע את השער היחיד בחצי הגמר נגד בנפיקה, שהעלה אותם למשחק הגמר נגד אינטר מילאנו. בגמר נגד יובנטוס ב-1973 לא שיחק ופרש מכדורגל לפני כן ב-19 במאי אותה שנה. שווראט לבש את החולצה מספר 8 בדרך כלל ועם יותר מ-600 הופעות רשמיות באייאקס הוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים. גם מבחינת כיבושים הוא ממוקם במקום גבוה, כשכבש 228 שערים ונמצא במקום השלישי אחרי יוהאן קרויף ופייט ואן רנן. סווראט ב-22 בינואר 2010 מונה ביחד עם פיט קייזר לחבר כבוד של אייאקס. בחירה זו הייתה נושא לדיון במשך שנים ובנוסף לכך היה צריך לשנות את הכלל הלא כתוב שלפיו שחקנים לשעבר אינם יכולים להפוך לחברי כבוד. עד היום הוא ממשיך להיות מעורב באייאקס והקים את ארגון הצדקה המכונה "לאקי אייאקס" (Lucky Ajax), בו אגדות לשעבר של המועדון משחקים במשחקי צדקה שונים. במדי נבחרת הולנד סווארט עשה את הופעת הבכורה ב-26 ביוני 1960 בהפסד 3–1 למקסיקו. הוא פתח בהרכב והוחלף בדקה ה-56'. שערו הראשון הגיעה במשחקו השלישי בניצחון 3–4 על סורינאם. אף על פי שזכה בתארים רבים עם אייאקס, עם הנבחרת מעולם לא זכה בתואר וגם לא השתתף בטורניר גדול. הופעתו האחרונה במדיה הייתה בניצחון 1–2 נגד צ'כוסלובקיה בשנת 1972 לאחר ארבע שנים שלא שיחק בה. בסך הכל ערך 31 הופעות בהן כבש 10 שערים. אייאקס אליפות הולנד (7): 1959/60, 1965/66, 1966/67, 1967/68, 1969/70, 1971/72, 1972/73 הגביע ההולנדי (5): 1960/61, 1966/67, 1969/70, 1970/71, 1971/72 גביע אירופה לאלופות (3): 1970/71, 1971/72, 1972/73 גביע האינטרטוטו: 1962 הסופר קאפ האירופי (2): 1972, 1973 הגביע הבין-יבשתי: 1972 מדיה וקבצים בנושא שאק סווארט בוויקישיתוף שאק סווארט, באתר Transfermarkt שאק סווארט, באתר National Football Teams שאק סווארט, באתר FootballDatabase.eu
פריץ שוורץ-ואלדג

פריץ שוורץ-ואלדג, במקור פרידריך שוורץ (1 במרץ 1889, וינה – 4 בספטמבר 1942, מאלי טרוסטינץ) היה צייר שצייר בסגנון אקספרסיוניסטי וקוביסטי יהודי-אוסטרי. אביו היה פקיד. הוא גילה עניין מוקדם באמנות והוריו תמכו בו. בגיל שבע עשרה החל ללמוד בבית הספר הפרטי לאמנות של דייוויד קון (1861–1922), צייר דיוקנאות וז'אנר. הוא קיבל הכשרה נוספת באקדמיה לאמנויות של כריסטיאן גריפנקרל. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התנדב ושירת בחיל הרגלים באיטליה, שם צייר סצינות קרב. במהלך שירותו, בשנת 1916, המיר את דתו לקתוליות, באישור משפחתו. לאחר שסיים את שירותו הצבאי, סייר ברחבי אירופה ושהה זמן קצר בקופנהגן, רומא ופריז. כשחזר לווינה הוא הכיר את אגון שילה ואוסקר קוקושקה. כתוצאה מכך הוא הצטרף להאגנבונד, אגודת אמנים ליברלית. בשנים 1925–1927 כיהן כנשיא שלה. מאוחר יותר הוא נסע לספרד ובוסניה עם בת זוגו, סוחרת האמנות לאה ג'ראי-בונדי (1880–1968). לאחר האנשלוס, על אף גיורו ועברו הצבאי, נאסר עליו להציג את יצירותיו או לקבל עמלות. שבעה חודשים לאחר מכן אולץ לפנות את הסטודיו שלו ורבים מיצירותיו אבדו. הוא התגורר עם אחותו מלאני עד אוגוסט 1942, אז נעצר על ידי הגסטפו. הוא הועבר למחנה ההשמדה מאלי טרוסטינץ ונרצח זמן קצר לאחר הגעתו. עבודותיו ששרדו את המלחמה נותרו באחריות אחותו, שהצליחה להתחמק מגירוש בזכות היותה נשואה ל"ארי". מאז הציורים היו מפוזרים באופן נרחב. בשנת 2009 אסף המוזיאון היהודי בווינה 25 ציורי שמן ו-70 ציורי צבעי מים עבור רטרוספקטיבה שהוצגה במוזיאון. מדיה וקבצים בנושא פריץ שוורץ-ואלדג בוויקישיתוף Brief biography @ the Österreichisches Biographisches Lexikon,
סאלם (עמק יזרעאל)

סאלם (בערבית: سالم) הוא כפר ערבי בעמק יזרעאל ליד צומת מגידו. הכפר סמוך לקו הירוק ולגדר ההפרדה ועד מלחמת ששת הימים היה ידוע כמרכז הברחות בין ישראל וירדן. שייך למועצה המקומית מעלה עירון. הכפר נוסד על ידי שתי חמולות שאחת מהן היא חמולת סביחאת שהגיעו מהכפר רומנה מעבר לגדר המערכת. בתחילת נובמבר 1954 נכנסו חיילים ירדניים לתוך הכפר וירו ממנו על כוח של משמר הגבול. בישראל הייתה תרעומת על תושבי הכפר שלא הודיעו על כניסת הירדנים לכפר. בשנת 1992 נוצרה המועצה המקומית מעלה עירון כמיזוג של סאלם ושכניו מוּסמוּס, זלַפה, ביאדה, ומושיירפה. בית הספר התיכון שבכפר משרת גם את שאר תושבי המועצה. מדיה וקבצים בנושא סאלם בוויקישיתוף נעה שפיגל, הילדים ישנים במקלחת: בסאלם, התושבים חיים תחת אש, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2017 ירדנים ירו על משמר צה"ל, דבר, 2 בנובמבר 1954 אנשי הכפר סאלים לא התנגדו ולא הזעיקו עזרה, דבר, 22 בנובמבר 1954 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Mean It

"Mean It" הוא סינגל של הזמר-יוצר ומפיק המוזיקה האמריקאי, לאוב, ולהקת האינדי פופ האמריקאית, LANY. הסינגל יצא ב-14 בנובמבר 2019 כסינגל השביעי מתוך אלבום הבכורה של לאוב, How I'm Feeling ‏(אנ') (2020). נכון לאפריל 2024, השיר הושמע למעלה מ-335 מיליון פעמים בספוטיפיי. בנוגע לדרך כתיבת השיר, לאוב אמר כי ”התחלתי את 'Mean It' מנקודת המבט של מה שחשבתי שמישהו ירצה לומר לי (אני לא מושלם ואני אהיה הראשון להודות בזה). פול [קליין] ואני דיברנו על עבודה משותפת הרבה זמן, ואז יום אחד שלחתי לו הודעה על הרעיון לשיר וזה פשוט יצא”. הווידאו קליפ של "Mean It" יצא בערוץ היוטיוב של לאוב ב-17 בדצמבר 2019. המלון שוכן במדבריות לוס אנג'לס וכולל את לאוב ואת פול קליין, סולן הלהקה LANY, רוקד סביב סלעים אדומים מצוירים ומכונית וינטאג'. נכון לאפריל 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-63 מיליון פעמים. מידע על הסינגל "Mean It" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Mean It" באתר יוטיוב Roth, Madeline. "Lauv and LANY'S New Song Is All About Saying What You Mean, Goddamit". MTV. ארכיון מ-2021-01-01. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Mean It, 2020-03-06, נבדק ב-2022-04-09 Kenneally, Cerys. "Lauv unveils new LANY collaboration "Mean It"". The Line of Best Fit. ארכיון מ-2021-01-01. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Castel, Gregory. "Lauv & LANY dance in the desert in "Mean It" [Video]". Earmilk. ארכיון מ-2021-01-01. נבדק ב-13 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Lauv & LANY - Mean It [Official Video], נבדק ב-2022-04-09
רוזי ורטהיים

רוזי ורטהיים (בהולנדית: Rosy Wertheim;‏ 19 בפברואר 1888 – 27 במאי 1949) הייתה פסנתרנית, מורה למוזיקה ומלחינה יהודייה הולנדית. רוזאלי מארי ורטהיים נולדה באמסטרדם, הולנד להורים ג'ון ואדריאנה רוזה גוסטאף ורטהיים אנטהובן. אביה היה בנקאי, ורוזאלי למדה בפנימייה צרפתית בניאולי, שם למדה לנגן על פסנתר. היא למדה פסנתר אצל המורים אולפרט שולץ ועם ברנרד צווירס וסם דרזדן. בשנת 1921 ניגשה לבחינה ממלכתית בפסנתר וסיימה את לימודיה. בין השנים 1921 ל-1929 לימדה ב"ליסאום למוזיקה באמסטרדם", חיברה שירים ויצירות למקהלה, וניצחה על מקהלות ילדים ונשים. בשנת 1929 עברה ורטהיים לפריז, צרפת, שם התגוררה שש שנים, והלחינה מוזיקה וכתבה עבור עיתון ההולנדי, Het Volk על סצנת המוזיקה הפריזאית, תוך שהיא לומדת קומפוזיציה אצל המלחין לואי אוברט. בשנת 1935 עברה לווינה, אוסטריה, שם למדה קונטרפונט אצל קרל וייגל. בשנת 1936 נסעה לעיר ניו יורק להרצות ולהופיע עם יצירותיה. בשנת 1937, כשנתיים לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, חזרה לאמסטרדם. במהלך הכיבוש הנאצי ושואת יהודי הולנד, העבירה ורטהיים קונצרטים סודיים במרתף, בו ניגנה מוזיקה של מלחינים יהודים שהיו אסורים להשמעה. לאחר ספטמבר 1942 היא הסתתרה והצליחה להימלט מאימת הגירוש. לאחר המלחמה והשואה לימדה ורטהיים בבית הספר למוזיקה בלארן (אנ'), אך חלתה במחלה קשה ונפטרה ב-27 במאי 1949 בלארן, הולנד. ורטהיים חיברה למעלה מתשעים יצירות, והלחנים שלה תוארו כ"עליזות, נאו-קלאסיות ולעיתים שובבות". יצירה בשלושה חלקים לחלילית ופסנתר, 1939 שלושה שאנסונים לסופרן, חליל ונבל, 1939 סונטת צ'לו (בסביבות 1921) קונצ'רטו לתזמורת פסנתרבית (1940) דיברטימנטו לתזמורת קאמרית (ללא תאריך) יצירה לחליל, קלרינט ובסון (ללא תאריך) Quatuor à cordes (ללא תאריך) מדיה וקבצים בנושא רוזי ורטהיים בוויקישיתוף Rosy Wertheim - 6 Morceaux de Piano, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:39) Rosy Wertheim - Two Songs (1933), סרטון בערוץ "Bartje Bartmans", באתר יוטיוב (אורך: 05:06) רוזי ורטהיים, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוזי ורטהיים, באתר Discogs (באנגלית) "Rosalie Marie Wertheim". אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2010. נבדק ב-28 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian (1994). The Norton/Grove dictionary of women composers (Digitized online by GoogleBooks). ISBN 9780393034875. נבדק ב-4 באוקטובר 2010. {{cite book}}: (עזרה) De Graaf, Melissa. "Rosy Wertheim (1888–1949)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-15 בפברואר 2010. נבדק ב-28 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
אי הדרכונים

אי הדרכונים של המלך פהד (בערבית: جزيرة الملك فهد, "אי המלך פהד"), או בקיצור אי הדרכונים, הוא אי מלאכותי הנמצא בין בחריין לערב הסעודית, במרחק כ-25 ק"מ ממערב לבירת בחריין, מנאמה, השוכנת באי הגדול של בחריין. הוא הוקם כחלק מבניית גשר המלך פהד המחבר בין שתי המדינות. בנייתו של גשר המלך פהד, אשר נחנך בשנת 1986, כללה את בניית האי המלאכותי. תוואי הגשר נבחר כדרך הקצרה ביותר בין האי בחריין לערב הסעודית היבשתית. הוא נקרא על שמו של המלך פהד בן עבדול עזיז אל סעוד, שליט ערב הסעודית דאז. האי הוא חלק מדרך המלך פהד. בתחנת הגבול הנמצאת באי הוקמו בנייני רשות גשר המלך פהד ומנהלות ממשלתיות אחרות, כמו גם שני מסגדים, שני מגדלי משמר חופים ושני מגדלים בגובה של כ-65 מטרים ובראשם מסעדות. באי אף מוקצה שטח נרחב לגנים. תחנת הגבול מורכבת למעשה משני איים המחוברים על ידי מצר יבשה, כאשר הצד המערבי סעודי והמזרחי בחרייני. התושבים היחידים הגרים באי הם עובדי רשות גשר המלך פהד, שלנים בבניין הסגל במרכזו של האי. מדיה וקבצים בנושא אי הדרכונים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אי הדרכונים דרך המלך פהד: היסטוריה, באתר רשות דרך המלך פהד דרך המלך פהד: מידע טכני, באתר רשות דרך המלך פהד
נעמי בטריק

נעמי פיי בטריק (באנגלית: Naomi Faye Battrick; נולדה ב-11 באפריל 1991) היא שחקנית אנגלייה. בטריק נולדה בקטרינג שבנורת'האמפטונשייר. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בתפקיד אורח בדמות מירנדה רוסקו בסדרה "The Bill". ב-2009 לוהקה לתפקיד טויה סוואן, נערה בת 15 החברה בלהקה, בסדרה "My Almost Famous Family" של ערוץ CBBC, בה כיכבה לצדן של דומיניק מור וראקי איולה. אחר כך שיחקה בטריק בסדרות טלוויזיה בהן "חדר מיון", ובתפקיד גרייס ג'ייקובס בסדרה "רופאים". בקולנוע הופיע בטריק בין השאר במותחן "Blood" משנת 2012 בתפקיד מרים פרברן. בינואר 2014 הצטרפה לצוות שחקני סדרת הדרמה "דרך ווטרלו" של ערוץ BBC One בתפקיד גבריאלה וורק. ב-2015 לוהקה לתפקיד אלי דלפונט-בוגרד בעונה השלישית של הסדרה "Crossing Lines". ב-2017 החלה לגלם את ג'וסלין וודבריג בסדרת הדרמה התקופתית "ג'יימסטאון" של ערוץ Sky One. נעמי בטריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נעמי בטריק, ברשת החברתית אינסטגרם נעמי בטריק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נעמי בטריק, באתר AllMovie (באנגלית) נעמי בטריק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Naomi Battrick is Toyah". bbc.co.uk. נבדק ב-9 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Naomi Battrick". imdb.com. נבדק ב-9 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
Porter Wayne and Dolly Rebecca

Porter Wayne and Dolly Rebecca (בעברית: פורטר ויין ודולי רבקה) הוא האלבום הרביעי המשותף של זמרי הקאנטרי דולי פרטון ופורטר ווגונר, אשר יצא ב-9 במרץ 1970 על ידי RCA ויקטור. הוא הגיע למקום ה-4 ברשימת אלבומי הקאנטרי האמריקאי ולמקום ה-137 בבילבורד 200. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים אשר הגיעו למקומות 9 ו-5 במצעד שירי הקאנטרי האמריקאי ובנוסף הסינגל הראשון היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של צמד או הרכב בשיר קאנטרי". הקלטות התקיימו בשלושת הימים הראשונים של חודש דצמבר ובנוסף היו שני שירים שהוקלטו במהלך יומיים בחודש אפריל כחלק מההקלטות של אלבומה Always, Always משנת 1969, בו השתתף פורטר ווגונר. הקלטות האלבום התקיימו בנאשוויל, טנסי בסטודיו B של RCA. ב-26 בספטמבר 2018 הוא שוחרר מחדש להורדה דיגיטלית. בנוסף הוא הופץ ב-2014 כחלק ממארז תקליטורים ובשנת 2020 כחלק ממארז נוסף. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-4 במצעד אלבומי הקאנטרי האמריקאי שם נשאר במשך 25 שבועות. במצעד האמריקאי הרשמי האלבום הגיע למקום ה-137. "Just Someone I Used to Know", הסינגל הראשון מהאלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר בשיר קאנטרי להרכב או צמד. מידע על האלבום Porter Wayne and Dolly Rebecca באתר MusicBrainz האלבום Porter Wayne and Dolly Rebecca באתר Discogs Porter Wayne and Dolly Rebecca by Porter Wagoner & Dolly Parton (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-01-03
נבאגיו

נבאגיו (יוונית Ναυάγιο - "הטרופה") או פנאגיוטיס (Παναγιώτης - שמה של הספינה), הוא מפרץ חולי קטן ומוקף צוקי אבן גיר תלולים משלושת צדדיו; בצפון-מערב האי זקינתוס באיים היוניים שבמערב יוון. בעבר היה החוף ידוע בשם חוף "גיורגיוס הקדוש של זקינתוס" (Άη Γιώργης της Ζακύνθου). ב-2 באוקטובר 1980, בלילה סוער עם ראות ירודה, נטרפה הספינה פנאגיוטיס על חופו של מפרץ גיורגיוס הקדוש בשל כשל מיכני. הפנאגיוטיס אותרה ב-5 באוקטובר 1980 על ידי ספינת משטרה מקומית, ולפי גרסה אחת נשאה עליה מטען של כ-2,000 קרטונים של סיגריות מוברחות בשווי מוערך של 30 מיליון דרכמה. גרסה אחרת טוענת כי לא היו דברים מעולם וכי הקברניט לא הורשע בעבירה זו. אדרבא, 29 מקומיים הועמדו לדין בגין בזיזת חלקים מהספינה והמטען שנשאה. כך או כך, הכינוי "מפרץ המבריחים" דבק גם הוא במקום. בתחילה התייחסו המקומיים אל הספינה הטרופה כאל מטרד המזהם את החוף, אך לאחר זמן מה הפך האתר לאטרקציה מבוקשת, והחוף דורג ב-2018 כאחד היפים ביוון ובעולם כולו, והוא אף מופיע בין תמונות הרקע של חלונות 10. המקום כיכב בדרמה הקוריאנית Descendants of the Sun, והפך ליעד מבוקש בקרב תיירים קוריאנים וסינים. החוף נגיש רק בדרך הים או האוויר. מדיה וקבצים בנושא נבאגיו בוויקישיתוף איתן לשם, הספינה הטרופה בזקינטוס בסכנה, באתר הארץ, 15 בינואר 2024 ולפי גרסה נוספת - גם יין ונשים. How Did The World's Most Famous Shipwreck Come To Be? THE WORLD'S BEST BEACHES FOR 2018 Latest Drama Hit Creates New Travel Boom
Ein Heller und ein Batzen

Ein Heller und ein Batzen מגרמנית (מילולית: הלר אחד ובאצן אחד) הוא שיר עם גרמני, אשר נכתב על ידי אלברט פון שליפנבאך בשנת 1830 כשיר שתייה, ומאוחר יותר הפך לשיר לכת פופולרי בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. Ein Heller und ein Batzen, הידוע גם בכינוי "היידי, היידו, היידה", היה שיר צעידה פופולרי במהלך מלחמת העולם השנייה בקרב כוחות הוורמאכט הפולשים לאירופה, מה שהוביל לכך שהוא נתפס בציבור כשיר וכסמל נאצי. על אף שהוא אינו מוכר ככזה באופן רשמי ולכן אינו מוצא מחוץ לחוק לפי סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני האוסר הפצת סימנים של ארגונים בלתי חוקיים. השיר נוגן בפרק 4 של העונה הראשונה של הסדרה "פני דרדפול: עיר המלאכים". אריקה (שיר) Westerwaldlied (שיר) מדיה וקבצים בנושא Ein Heller und ein Batzen בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצ'ני

אצ'ני (בהונגרית: Ecseny; בגרמנית: Etschi) הוא כפר במחוז שומוג', נפת קאפושוואר. היישוב ממוקם בחלק הצפוני-מזרחי של מחוז שומוג', 8 ק"מ מקטע הכביש הראשי 67 בין קאפושוואר לבין בלטונללה, 31 ק"מ צפונית מקפושוואר ו-39 ק"מ דרומית לבלטונללה. זהו יישוב ללא מוצא, ניתן לגשת אליו רק על ידי הכביש מהסתעפות של כביש 67 (דרך כביש 6714). הכפר ממוקם בעמק בכיוון צפון-דרום ובעל תנאי טופוגרפיה משתנה מאוד. למרות אוכלוסייתה המצומצמת, יש לה מרחב (מחיה) ציבורי גדול, רשת דרכים באורך של 13 ק"מ, כ-50% מהם דרכי עפר. שמו של אצ'ני נכלל לראשונה במסמך של בלה השלישי, מלך הונגריה משנת 1193. הכיבוש הטורקי במאה ה-16 השאיר את היישוב לא מאוכלס. יישובו מחדש החל עם שוואבים לותרנים בתקופת מריה תרזה. בסביבות 1784 עברו משפחות לותרניות מההתנחלויות השוואביות במחוז טולנה ובאראניה. היישוב ואדמותיו היו בבעלות משפחת פרנסי עד אמצע המאה ה-18. בשנת 1848 היו ביישוב 109 בתי אב, באותה תקופה זה היה אחד היישובים הגדולים של שומוג'. בשנת 1930 היו ביישוב 1,022 דוברי גרמנית ו-38 תושבים הונגרים; בשנת 1935, 1075 דוברי גרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה, 30% מהתושבים הגרמנים נעקרו ממקומם והוחלפו על ידי משפחות הונגריות מדרום סלובקיה במסגרת הסכם חילופי האוכלוסין הצ'כוסלובקי-הונגרי. בשנת 1950 היו בכפר 1,150 תושבים. מספרם ירד בהדרגה ובהתמדה וכיום מתגוררים ביישוב פחות מ-300 איש. לא ידוע כמעט על יהודי הכפר. ככל הנראה במאה ה-18 הגיעו להתיישב במקום גם כ-50 יהודים יחד עם השוואבים. נבנה גם בית כנסת שאיננו קיים היום. בית הקברות היהודי שוקם בשנת 2004 במסגרת International Jewish Cemetery Project. הכנסייה הלותרנית נבנתה בשנים 1842–1843. היה צריך לבנות אותו מספר פעמים בגלל שריפות. שופצה לאחרונה בשנת 1994. בית התרבות הלותרני הוקם בשנת 1937, עם דירת מורה בקומה הראשונה. כיום, בניין זה הוא בית העירייה המאכלס את לשכת ראש העיר. אדולף רודר (11 בדצמבר 1833 – 4 באוקטובר 1899) היה מנהל בית הספר בכפר, מורה, עורך עיתון, סופר תאולוגיה, יהודי-הונגרי ואביו של אנטל ראדו. מדיה וקבצים בנושא אצ'ני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצ'ני
אדואר דלדווז

אדואר מארי ארנסט דֶלְדֶוֶוז (בצרפתית: Édouard Marie Ernest Deldevez;‏ 31 במאי 1817 – 6 בנובמבר 1897) היה כנר, מנצח במוסדות מוזיקליים חשובים בפריז, מלחין ומורה. דלדווז נולד ומת בפריז, צרפת. הוא זכה בפרסים רבים ככנר. ממשרת כנר באופרה של פריז התקדם לניצוח. הוא היה מנצח ראשי של תזמורת הקונסרבטואר של פריז מ-1872 עד 1885. באופרה-קומיק של פריז ניצח דלדווז על ההפקה המחודשת של "בת הגדוד" מאת דוניצטי (עם מארי קאבל) ב-1857, "רוז וקולא" (ביצוע ראשון בתיאטרון, נוסף ל-50 הופעות ב-1862, ביצוע הבכורה של "Lalla-Roukh" ב-12 במאי 1862, ההפקה הראשונה בסאל פאוואר של "השפחה הגברת" של פרגולזי ב-12 באוגוסט 1862 (הופעת הבכורה של סלסטין גאלי-מרייה בבית האופרה), הצגות חוזרות של "הגברת הלבנה" מאת בואלדייה (כולל ההצגה האלף במספר בדצמבר 1862), "Le pré aux clercs" מאת פרדיננד ארול ו"Fra Diavolo" מאת דניאל אובר (כולל ההצגה ה-500 במרץ 1863), והפקה מחודשת של "יוסף" ב-1866. באופרה של פריז ניצח דלדווז על היהודייה של ז'אק פרומנטל הלוי בליל הפתיחה של אופרה גרנייה ב-1875, ועל הצגת הבכורה של "מלך לאהור" מאת מאסנה ב-1877, יחד עם הפקות מחודשות של "לה פבוריטה" מאת דוניצטי, וילהלם טל מאת רוסיני, "המלט" מאת אמברואז תומא, "ההוגנוטים", "הנביא" ו"רוברט השד" של מאיירבר. ב-1867 פרסם דלוודז את "Notation de la musique classique". הוא כתב עוד כמה ספרים וב-1874 היה לאביר לגיון הכבוד. בשנת 1890 פרסם את זכרונותיו. בלבול מסוים קיים בנוגע לשמו, המסווג לעיתים בטעות כ"ארנסט", אם כי לא במקורות מהימנים מן התקופה. מקור אחד מציין את שמו כ"אֶדְמָה אדואר דלוודז". במהדורה הצרפתית הסטנדרטית של כתביו המוזיקולוגיים, שנערכה מחדש ב-1998 וב-2005 בידי ז'אן-פיליפ נאוואר, הוא מופיע רק כ"אדואר-מארי-ארנסט דלוודז". דלוודז הצטרף לקבוצת מוזיקאים שבמרכזה פרנסואה סודר (1864-1787), שניסו לפתח דרך להעברת שפה באמצעות מוזיקה. סודר הכשיר את דלוודז ואת שארל לארסונה לנגן ולפרש את האלף-בית שלו. תו נתון היה מייצג מילה או אות של האלף-בית. השלישייה סיירה בצרפת והשיבה לשאלות מן הקהל באמצעות כינורו של סודר. עד מהרה הוצע יישום צבאי לשיטה. חצוצרן בשדה הקרב יוכל להעביר פקודות לגדוד בנגינת הנעימה המתאימה. ההיפותזה המבטיחה הזו נגנזה, משום שהמערכת הייתה פגיעה מדי לרוח ולמזג האוויר. סודר, שמיאן לוותר על חזונו, הציע לצבא קובץ של קאנונים, אבל הם דחו את הצעתו. ב-1829 החל סודר לפתח את השיטה, הידועה כיום כתיווי המוזיקה בשיטת דו-רה-מי. יצירותיו של דלוודז כוללות את האופרות "ליונל פוסקארי" (1841), Le Violon enchanté" (1848)"("L'Éventail" ,(1854) ו"La Ronde des sorcières", ועוד כמה סצינות ליריות ובלטים. הרקוויאם שלו, אופוס 7, מוקדש לזכרם של ברטון, כרוביני והאבנק. שאר יצירותיו הן: "שישה שירים ללא מילים" לפסנתר, "שלושה פרלודים לפסנתר", מזמורים לשלושה קולות וקנטטה שבוצעה באופרה של פריז ב-15 בפברואר 1853. דלוודז כתב גם את הפרטיטורה המקורית לבלט "פאקיטה" (פריז 1846), אבל ההפקה המחודשת בשנת 1881 על ידי מריוס פטיפה כללה פרקים נוספים מאת לודוויג מינקוס |(1917-1826), והגרסה הזאת מוכרת ומקובלת כיום בשימוש. מדיה וקבצים בנושא אדואר דלדווז בוויקישיתוף תווים לנגינה ללא תשלום - אדואר דלוודז(הקישור אינו פעיל) דלוודז בביוגרפיה של ג'אקומו מאיירבר מאת רוברט אינגציוס לטלייה אדואר דלדווז, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדואר דלדווז, באתר Discogs (באנגלית) Score of Requiem at the IMSLP פרטיטורה של הרקוויאם ב-IMSLP יוטיוב פאקיטה