laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכון אלברט איינשטיין

מכון אלברט איינשטיין הוא מכון מחקר לא ממשלתי בבוסטון, ארצות הברית, העוסק במחקר והפצת ידע בנושא התנגדות לא אלימה וקידום השימוש באסטרטגיות לא אלימות בקונפליקטים ברחבי העולם. המכון נוסד בשנת 1983 על ידי ג'ין שארפ, וקרוי על שם המדען המפורסם, אלברט איינשטיין שהיה מחויב לאי אלימות, וגילה בשנותיו המאוחרות חשיבות גדולה בצמצום האלימות בעולם. המכון מוקדש לקידום מחקר ושימוש פעולה אסטרטגי בסכסוכים אלימים ברחבי העולם. בין מטרותיו מונה המכון מחויבות להגנה על חופש, חירויות ומוסדות דמוקרטיים וצמצום האלימות הפוליטית בעולם באמצעות קידומן של אסטרטגיות של פעולה לא אלימה כחלופה. המוסד תומך בפרויקטים מחקריים, פעיל בייעוץ לתנועות התנגדות לדיכוי ותומכי דמוקרטיה ברחבי העולם (כולל קבוצות בבורמה, תאילנד, טיבט, לטביה, ליטא, אסטוניה, בלארוס, סרביה, שטחי הרשות הפלסטינית ועוד), ופועל לפרסם את העוצמה ואת הפוטנציאל של המאבק הלא אלים ברחבי העולם באמצעות הפצת חומרים כתובים, תרגומים, סדנאות, וקידום הרעיון בתקשורת. המכון הוציא לאור עצמאית ובשיתוף פעולה עם גופים נוספים עשרות כותרים בנושא ועשרות תרגומים לשפות שונות. מכון אלברט איינשטיין מעמיד לשימוש חופשי של אנשים מרחבי העולם את פרסומיו המתורגמים ל-42 שפות שונות, כולל ספרים שלמים מאת ג'ין שארפ וממשיכי דרכו הזמינים באתר האינטרנט של המכון להורדה ושימוש ללא תמורה. ג'ין שארפ אי-אלימות אלברט איינשטיין אתר האינטרנט הרשמי של מכון אלברט איינשטיין אתר האינטרנט של המכון על מכון אלברט איינשטיין וג'ין שארפ באתר "הכל שקרים" מכון אלברט איינשטיין, ברשת החברתית פייסבוק מכון אלברט איינשטיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
לביא (קיבוץ)

לָבִיא הוא קיבוץ דתי השייך לתנועת הקיבוץ הדתי, ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון. היישוב, הממוקם בגליל התחתון בגובה 310 מטר מעל פני הים, נמצא כ־10 דקות נסיעה מהעיר טבריה וסמוך למחלף גולני. קיבוץ לביא הוקם בשנת 1949 על ידי צעירים עולים חברי בח"ד (ברית חלוצים דתיים) מאנגליה, רובם היו בין 10,000 הילדים היהודיים הפליטים שהובאו לבריטניה מגרמניה בקינדר-טרנספורטים של שנות השלושים. הקיבוץ הוקם ליד אדמות הכפר הערבי הנטוש "לובּיא" (לוביה), שתושביו ברחו עם נפילת "צבא ההצלה", בתום קרבות עשרת הימים על סג'רה. הכפר נכבש על ידי גדוד "ברק" של חטיבת גולני, יום קודם לשוך הקרבות, והדרך לטבריה נפתחה בשנית, לאחר שנאסרה לנסיעה לא ממוגנת משום התנכלויות ומעשי טרור מצד תושבי הכפר. מקור השם לביא ולוביא הוא היישוב לביא בימי המשנה והתלמוד, שבו שכן פונדק לביא, על הדרך מטבריה לציפורי. בשנת 2005, חיו בקיבוץ כ־220 חברים יחד עם משפחותיהם, סך הכול כ־700 נפשות. הקיבוץ מתקיים מגידולי חקלאות שונים, רפת, עדר בקר לבשר ומפטמה, לולי פטם "לביא תעשיות רהיטים" מפעל ייחודי המייצר ריהוט לבתי כנסת ומלון לביא לאוכלוסייה הדתית. בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי, שבתחומי הקיבוץ לומדים גם ילדי היישובים האחרים במועצה האזורית הגליל התחתון. הילדים בגילאי התיכון מתפזרים בין התיכונים השונים: הישיבה התיכונית בשדה יעקב, האולפנית והישיבה התיכונית בטבריה ובית הספר השיתופי בקיבוץ שדה אליהו. בנוסף לבית הספר נמצאת ליד הקיבוץ הפנימייה הדתית "הודיות". קיבוץ לביא היה ראשון הקיבוצים של תנועת הקיבוץ הדתי שבו כיהן רב. ארבעה רבנים הנחשבים כמשמעותיים בציונות הדתית כיהנו, בתקופות שונות, בתפקיד "רב הקיבוץ" של לביא: הרב משה לוינגר (1960–1967), הרב שלמה אבינר (1971–1977), הרב משה גנץ והרב יהודה גלעד (החל משנת 1982). יער לביא, קרני חיטין ומתחם נבי שועייב. פנים בית הכנסת ביישוב, 2008 בית מגורים טיפוסי בלב הקיבוץ, 2008 מגדל המים של הקיבוץ, 2008 מגדל הסילו מדיה וקבצים בנושא לביא בוויקישיתוף לביא (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אתר האינטרנט הרשמי של לביא לביא באתר הרשות לפיתוח הגליל מיכאל יעקובסון: סקירה על בית הכנסת בקיבוץ לביא, באתר 'חלון אחורי', 28.5.14 דוד זכאי, "לביא" עלה לשדות הגליל, הצופה, 4 במרץ 1949 ההתישבות הגדולה למרחב, הצופה, 16 במרץ 1949 מייסדי לביא עולים על הקרקע. יומני כרמל, מרץ 1949 נ. עמינוח, קיבוץ „לביא" לבדד ישכון, הצופה, 24 באפריל 1964 - (המשך) אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
דוד טבק

דוד טבק (5 באוגוסט 1927 - 21 ביולי 2012) היה אתלט ישראלי. אלוף ושיאן ישראל בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר (26 שנים). השתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952) במדי נבחרת ישראל. טבק גדל במושב בית עובד ולמד בבית ספר מקוה ישראל. הוא התאמן בהדרכתו של המאמן האמריקאי אירווינג מונדשיין. במסגרת אליפות הפועל בקרב רב שנערכה בתל אביב בדצמבר 1946 קבע טבק בריצת 200 מטר 23.7 שניות. במשחקי המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 סיים טבק במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות. בשנת 1951 קבע טבק בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 10.8 שניות. בתחרות שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בינואר 1952 קבע טבק בריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש של 22.6 שניות, שיפור לשיאו של יהודה גבאי משנת 1947 - 22.8 שניות. בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ אותה שנה הוא קבע בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 10.7 שניות ובריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש נוסף של 22.5 שניות. באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות. שיא זה החזיק מעמד 14 שנים ונישבר על ידי טיבור פרקש מהפועל רמת גן (10.5 שניות). נוסף לכך, הוא זכה בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות. מספר ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באנקרה בין נבחרות ישראל לטורקיה הוא קבע בריצת 100 מטר תוצאה של 10.8 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 22.4 שניות והיה שותף לניצחון על הרביעייה הטורקית בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא ישראלי חדש של 43.4 שניות. באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים טבק במקום 21 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות (זמן אלקטרוני - 11.10 שניות) ובמקום 27 בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 21.8 שניות (זמן אלקטרוני - 22.34 שניות). ילדיו של טבק אף הם ספורטאים בעבר, בני טבק הוא כדורגלן מכבי תל אביב בעבר ואתי טבק, אצנית מצטיינת. דוד טבק נפטר ב-21 ביולי 2012. נטמן בבית העלמין ברמת השרון. בשנת 1978 זכה טבק בפרס, 30 הספורטאים הגדולים של ישראל, לכבוד שלושים שנות המדינה. ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1952) ריצת 200 מטר: 21.8 שניות (1952) דוד טבק, באתר olympedia.org דוד טבק בן שמונים מאת: ד"ר אורי גולדבורט ואלינור טילמן אלכס דורון, ועדת הספורט של הכנסת החליטה לדון במקצוענות - התפתחות השיא בריצת 100 מ' גברים וב-200 מ' גברים, מעריב, 12 באפריל 1970 אלכס דורון, מאיר המהיר, מעריב, 30 באוקטובר 1978 בספורט - ספורט או זלזול?, דבר, 1 בדצמבר 1946 7 שיאים - תוצאות מצויינות בתחרות "הפועל"!, דבר, 27 בינואר 1952 "התקפת מצח" של אתלטי "הפועל" על טבלת השיאים, דבר, 30 במרץ 1952 דבר הספורט - על סף האולימפיאדה, דבר, 22 ביוני 1952 על סף האולימפיאדה, דבר, 22 ביוני 1952 כך הופענו באנקרה, דבר, 23 ביוני 1952 אתי טבק רצה עקבות אבא, מעריב, 18 בדצמבר 1978 חודורוב גלזר וטבק, מעריב, 1 בדצמבר 1978
טבק

האם התכוונתם ל... טבק (סוג) – (שם מדעי: Nicotiana) סוג של צמחים ממשפחת הסולניים טבק (שיח) – מין הטבק העיקרי המשמש לייצור סיגריות ומוצרי עישון טבק השיח – בן-סוגם של מיני הטבק שמגדלים לייצור סיגריות, עליו ניתנים לעישון אולם אין זה הסוג המשמש לייצור סיגריות טבק (חומר גלם) – חומר גלם המיוצר מעלי צמח הטבק ומשמש לייצור סיגריות, סיגרים וכו' טבק הרחה – טבק בצורת אבקה יבשה, הנצרך בשאיפה לחלל האף טבק לעיסה (אנ') – טבק הנועד ללעיסה אישים: אהרן טבאי (טבק) – מורה וסופר עברי יהודי-אמריקאי אריה טבקאי – סופר עברי, עורך ומורה בני טבק – כדורגלן ישראלי דוד טבק – אתלט עבר ישראלי ז'אן טבק – מאמן כדורסל קרואטי שלמה יהודה טבק – רב ופוסק בעיר סיגט
פילוני

האם התכוונתם ל... פילוני (מוזיקאי) – שם הבמה של דני קרק, מוזיקאי ומפיק ישראלי פילוני (כתב עת) – כתב עת לגיל הרך, שהחל לצאת לאור בשנת התשמ"ב פילוני - תרגום נוסף לפיל נפיל - דמות בדיונית של פיל בספרים ובסרטים של סדרת פו הדב פילון
אנטוניו פנאקי

אנטוניו פנאקי (באיטלקית: Antonio Pennacchi; ‏26 בינואר 1950 – 3 באוגוסט 2021) היה סופר איטלקי. פנאקי הוא זוכה פרס סטרגה לשנת 2010 על ספרו Canale Mussolini. נולד בלאטינה בשנת 1950 למשפחת עובדים. אביו הגיע מאומבריה ואימו מוונטו. היו לו שישה אחים ואחיות. הוא התמסר לפוליטיקה מגיל צעיר, אך בניגוד לאחיו, שדבק בארגוני שמאל, הוא נרשם לתנועה החברתית האיטלקית, מפלגה לאומנית נאו-פשיסטית ושמרנית-לאומית. אולם, לאחר זמן מה, הוא דחה את האידאולוגיה הנאו-פשיסטית, נקלע לעימות עם מנהיגי המפלגה וגורש. לאחר מכן, הוא תמך במרקסיזם ובקומוניזם והצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית (המרקסיסטית -לניניסטית). הוא גורש ממפלגתו לאחר זמן מה. בסוף שנות השבעים הוא נכנס למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. לאחר מכן הצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית, ממנה גורש שוב בשנת 1983. לאחר מכן עזב את הפוליטיקה וסיים את לימודיו בהצטיינות בספרות ופילוסופיה באוניברסיטת סאפיינצה ברומא והחל את פעילותו כסופר. רומן הבכורה שלו, ממותה, נדחה 55 פעמים על ידי 33 מו"לים, לפני שפורסם על ידי דונצלי בשנת 1987. בשנת 2001, הוא עזב את המוציא לאור דונצלי ועבר לארנולדו מונדדורי. בשנת 2003, הוא הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "הקומוניסט הפשיסטי", עליו מבוסס הסרט משנת 2007, אחי הוא בן יחיד. בשנת 2007, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית. ב-3 באוגוסט 2021, מת פנאקי מהתקף לב בביתו בלאטינה. רגעים ספורים לפני מותו, הוא דיבר בטלפון עם אשתו, כשלפתע התמוטט. אשתו הזעיקה אמבולנס לקבלת עזרה רפואית. כשהרופאים הגיעו לביתו, מצאו את פנאקי מת. הוא מת בגיל 71. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו פנאקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנטוניו פנאקי (באיטלקית) (באיטלקית) אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית פייסבוק אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית Goodreads אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית פייסבוק (באיטלקית) אנטוניו פנאקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) È morto Antonio Pennacchi, lo scrittore Premio Strega: stroncato da malore a telefono con la moglie, Il Riformista, ‏2021-08-03 (באיטלקית) Pennacchi, 55 coltellateprima del successo, lastampa.it, ‏2011-02-18 (ב־)
ICast

iCast הוא אתר אינטרנט ישראלי המרכז תוכני שמע המיועדים להשמעה דרך האתר או להורדה אל נגן נייד והאזנה לא מקוונת. האתר מציע תוכני מוזיקה, מדע, טכנולוגיה, ספורט, משפחה ויהדות, שמועלים לאתר ממספר מקורות שונים. האתר הוקם על ידי מוטי ליפמן ואיל קיציס ב-2006. בשנת 2020 החברה נרכשה על ידי החברה השוודית סטוריטל. האתר הוא פורטל המציע שידורים אינטרנטיים, כאשר החברה שמה לה למטרה יצירה של קהילת פודקאסטים פעילה בישראל, אשר תהפוך את הגולש ליוצר תכנים אקטיביים, כשקהילה זו תתחבר לקהילת הפודקאסטים הבינלאומית. מגוון תוכני השמע באתר גדול ומורכב מתכנים אותם מעלים אנשים פרטיים, תוכניות רדיו ממגוון תחנות הרדיו בישראל מתחנות רדיו ארציות ואזוריות ועד תחנות רדיו חינוכיות, כגון קול הקמפוס. בנוסף מועלים באתר שידורים כמו: הרצאות אקדמיות מוקלטות (האוניברסיטה הפתוחה), מדריכי טיולים מוקלטים (למטייל) וספרים מוקלטים. כל התכנים של iCast זמינים אונליין או כהורדה ישירה, וניתן להאזין להם מכל מקום עם חיבור לרשת - המחשב האישי, הסמארטפון והטאבלט. בעזרת ההורדה הישירה, ניתן ליהנות מהתכנים בזמן טיסה, במכונית, או אפילו בחיק הטבע. ניתן גם להוריד אפליקציה חינמית של האתר לאייפון. ב-iCast יש יותר מ-3,000 פודקאסטים ומעל ל-60 אלף פרקים. העלאת התכנים חופשית וללא תשלום. באמצעות רישום לאתר יכולים הגולשים לשתף כל תוכן משודר עם קהילת המאזינים. כך מציע האתר נישות שונות הפונות לקהל הטרוגני המחפש את המעניין אותו. באתר ישנם מאות ספרי אודיו בתשלום, מהמיטב של הספרות העברית, לילדים, נוער ומבוגרים, חלקם מוקלטים בקולם של הסופרים עצמם וחלקם מוקלטים על ידי שחקנים וקריינים. iCast עובדת בשיתוף עם הוצאות הספרים הגדולות בישראל (עם עובד, כנרת זמורה ביתן דביר, הקיבוץ המאוחד ועוד), האוניברסיטה הפתוחה, למטייל, ומיטב תחנות הרדיו בישראל. ב-iCast הגולשים יכולים להאזין במחשב, בסמארטפון, או בטאבלט, לספרים רבים. iCast הולכת בדרכן של הוצאות הספרים הגדולות בעולם (Amazon, בארנס אנד נובל, Borders, BBC) שכבר למדו להכיר את הפוטנציאל הקיים בספרים המוקלטים ואת יכולתם להביא קהל חדש מבלי לנגוס במכירת הספרים המודפסים. אנשים ברחבי העולם מגלים את האפשרויות הגלומות בעולם האודיו ומקשיבים לספרים מוקלטים במהלך הנסיעה באוטו, אימון גופני וכדומה. עולם האודיו חשף את עולם הספרים גם לקהלים נוספים, כמו מוגבלי ראייה ודיסלקטים. עדכון: נכון להיום אין פודקאסטים ותוכניות רדיו באתר iCast והוא משמש אך ורק כפלטפורמה לשמיעת ספרי אודיו בתשלום מנוי חודשי. אתר האינטרנט הרשמי של ICast אפרת אהרוני, ‏אתר חדש מאפשר האזנה לספרים בעברית באינטרנט, באתר גלובס, 27 ביולי 2011 מעכשיו: טייכר וזרחוביץ', טל ואביעד ועוד - גם באייפון, באתר וואלה, 16 במאי 2011 פתרונות לקריאת ספרים באייפד בעברית ובאנגלית, אייפד ישראל, 12 באוגוסט 2011 קרן מרציאנו, ‏הייתם רוצים שמישהו יקריא לכם ספר?, באתר ‏מאקו‏, 27 ביולי 2011 ריאיון עם מוטי ליפמן, ממייסדי ומנכ"ל חברת iCast ספי קרופסקי, האיש הקטן מהאייפון, באתר הארץ, 24 במאי 2011 עודד ירון, לאן נעלם הפודקאסט הציוני, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2006 זיו קיטרו, ‏הרדיו החופשי של המאה הבאה: חלק ראשון, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2008 נועה פרג, ‏עדיין לא ברור אם הפודקאסטים יצברו פופולריות; iCast רוצה לעזור לזה לקרות בישראל, באתר גלובס, 13 במרץ 2008 דפנה ארד, בלי הפרעות בתדר: שעתן של תחנות הרדיו העצמאיות באינטרנט, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2010 שני גורקביץ'‏, איל קיציס מעלה ספרות קלאסית לרשת, באתר וואלה, 27 ביולי 2011
לנדון רונלד

סר לנדון רונלד (נולד כלנדון רונלד ראסל) (באנגלית: Landon Ronald‏ 7 ביוני 1873 - 14 באוגוסט 1938) היה מנצח, מלחין, פסנתרן, מורה לזמרה ומנהלן יהודי-אנגלי. רונלד היה בנו של הנרי ראסל, מלחין נודע של שירים פופולריים, ואחיו למחצה של האמרגן הנרי ראסל, מייסד להקת האופרה של בוסטון. לנדון ראסל נולד בלונדון. בשנים 1884 עד 1890 למד בקולג' המלכותי למוזיקה ואחר עבד בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן והיה למנצח הלהקה הנודדת של אוגוסטוס האריס. ב-1894 סייר בארצות הברית כמלווה לנלי מלבה. משנת 1900 עבד בחברת ההקלטות "הגרמופון ומכונת הכתיבה בע"מ", קודמתה של חברת קול אדוניו HMV), תחילה כפסנתרן לליווי הקלטות מוקדמות של זמרים ידועי שם כמו צ'ארלס סאנטלי ואדלינה פאטי. לזכותו של רונלד רשומה ההקלטה הראשונה מאז ומעולם של יצירת סולו לפסנתר: עיבוד של "ליבסטוד" מתוך טריסטן ואיזולדה של וגנר, שנעשתה בשנת 1900 על תקליט ברלינר של שבעה אינץ'. משנת 1908 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית החדשה (שנודעה כתזמורת רויאל אלברט הול בין השנים 1915 ל-1928). עם תזמורת זאת החל לערוך הקלטות בשנת 1909. כמו כן עבד עם התזמורת הסקוטית (בהמשך התזמורת הסקוטית הלאומית ובברמינגהאם, שם נודע (לדברי מבקר המוזיקה המקומי סידני גרו) בבניית תוכניות עתירות דמיון. כמנצח יצאו לרונלד מוניטין בעיקר כמלווה קונצ'רטו; המבקר רוברט אלקין חלק לו שבח יוצא דופן כשתיאר את ארתור ניקיש כ"מלווה המעולה ביותר עד לנדן רונלד". שמו של רונלד נקשר גם עם המוזיקה של אדוארד אלגר, אך כיוון ששניהם עבדו עם אותה חברת הקלטות, הקליט רונלד רק יצירה אחת של אלגר, "מארש ההכתרה", ב-7 במרץ 1935 שנה לאחר מות אלגר. עם זאת, הוא היה הפסנתרן בביצוע הבכורה של הסונאטה לכינור ופסנתר במי מינור של אלגר בשנת 1919, עם הכנר ויליאם הנרי ריד. רונלד חיבר יותר מ-200 שירים, בהם "סרנדה ספרדית", תיאור מסע לספרד לראות את עיר הבירה, שהטנור האיטלקי אנריקו קארוזו הקליט. שיר אנגלי, "למטה ביער", עודנו מבוצע. רונלד קיבל תואר אבירות בשנת 1922. באותה שנה התפרסמו זיכרונותיו, "וריאציות על נושא אישי". מדיה וקבצים בנושא לנדון רונלד בוויקישיתוף לנדון רונלד, באתר AllMusic (באנגלית) לנדון רונלד, באתר MusicBrainz (באנגלית) לנדון רונלד, באתר Discogs (באנגלית) לנדון רונלד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הרולד ק. שנברג, "גדולי הפסנתרנים" ("The Great Pianists") עמ' 264 ר. ה. אלקין, "קווינס הול", לונדון, 1944
דה נשיונל (להקה)

דה נשיונל (באנגלית: The National), היא להקת אינדי רוק אמריקאית אשר נוסדה בסינסינטי אוהיו, ארצות הברית בשנת 1999, ופועלת כיום מברוקלין, ניו יורק. שירי הלהקה, אשר תוארו כ״אפלים, מלנכוליים וקשים לפירוש״, מושרים בידי סולן הלהקה בעל קול הבריטון, מאט ברנינגר. שאר הלהקה מורכבת משני זוגות אחים: התאומים ארון (גיטרה וקלידים) וברייס (גיטרה) דסנר, והאחים סקוט (גיטרה בס) ובראיין (תופים) דבנדורף. הלהקה הקליטה שבעה אלבומים. אלבומה Trouble Will Find Me היה מועמד לגראמי בקטגוריית "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" בשנת 2014. שורשי הלהקה נעוצים בלהקה מוקדמת יותר. בשנת 1991 מאט ברניגר וסקוט דבנדורף נפגשו באוניברסיטת סינסינטי, שם יסדו עם חברים נוספים את להקת ננסי, אשר סגנונה היה גראז' רוק. הלהקה פעלה כחמש שנים, אך הוציאה רק אלבום אחד בחברת וייף רקורדס. בראיין ברייס וארון הם חברי ילדות אשר ניגנו לאורך השנים בלהקות שונות, ובשנת 1998 צירפו אליהם את מאט וסקוט. הלהקה נוסדה בשנת 1999. שם הלהקה "דה נשיונל" נבחר עקב פעילות חברי הלהקה בנושאים חברתיים שונים. בדצמבר 2020 יצא לאור השיר "Coney Island" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בו התארחה הלהקה. השיר נכלל באלבום Evermore. בשנת 2008 תמכה הלהקה במועמדות ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית, וביחד עם להקת הברידרז הקימו קונצרט רוק לתמיכה. בשנת 2009 ניגנה הלהקה במופע התרמה עבור הבית הטיבטי של פיליפ גלאס בקרנגי הול בניו יורק. בשנת 2010 הופיעה הלהקה בפני 25,000 איש, כהקדמה לנאום הנשיא ברק אובמה בקונצרט מדיסון. 2001: The National 2003: Sad Songs for Dirty Lovers 2005: Alligator ‏2007: Boxer 2010: High Violet 2013: Trouble Will Find Me 2017: Sleep Well Beast 2019: I Am Easy To Find 2023: First Two Pages of Frankenstein 2023: Laugh Track 2004: Cherry Tree EP 2008: The Virginia EP מדיה וקבצים בנושא דה נשיונל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דה נשיונל (באנגלית) דה נשיונל, ברשת החברתית פייסבוק דה נשיונל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דה נשיונל, ברשת החברתית אינסטגרם דה נשיונל, סרטונים בערוץ היוטיוב דה נשיונל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דה נשיונל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דה נשיונל, באתר ספוטיפיי דה נשיונל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דה נשיונל, באתר Last.fm (באנגלית) דה נשיונל, באתר AllMusic (באנגלית) דה נשיונל, באתר MusicBrainz (באנגלית) דה נשיונל, באתר דיזר דה נשיונל, באתר Discogs (באנגלית) דה נשיונל, באתר Songkick (באנגלית) דה נשיונל, באתר Genius דה נשיונל, באתר בנדקמפ דה נשיונל, באתר בילבורד (באנגלית) Cheng, Cheryl. "Interview: Matt Berninger of The National". The Scenestar Website, June 29, 2007. Dawidoff, Nicholas. "The National Agenda". New York Times, 23 April 2010. Taylor Swift - coney island (Lyric Video) ft. The National, נבדק ב-2021-04-27 evermore, נבדק ב-2021-04-27
הנרי ראסל (אמרגן)

הנרי ראסל (באנגלית: Henry Russell;‏ 14 בנובמבר 1871–1937) היה אמרגן, מנצח, מנהל אופרה ומורה לשירה יהודי-אנגלי. הנרי רונלד ראסל נולד בלונדון. הוא היה בנו של הנרי ראסל, מלחין, פסנתרן וזמר בריטון, אחיו של ההיסטוריון והסופר ויליאם קלארק ראסל ואחיהם למחצה של המנצח לנדון רונלד והכומר האפיסקופאלי הנרי לויד ראסל. לאחר סיום לימודיו באנגליה יצא ללמוד שירה וניצוח באיטליה. ראסל החל את הקריירה המוזיקלית שלו כמורה לשירה, תחילה בלונדון ואחר ברומא. לאחר זאת עבד כמנצח בבתי אופרה שונים באיטליה. כמורה לשירה עזר בין השאר לשחקנית אליאונורה דוזה. ב-1904 ייסד את להקת האופרה סן קרלו, במקור השלוחה הנודדת של תיאטרון סן קרלו בנאפולי. הלהקה הייתה עד מהרה למוסד עצמאי ויצאה למסע הופעות בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בסתיו 1905. ראסל ולהקתו היו אחראים לכל ההצגות בעונת 1905-06 בקובנט גארדו, וראסל היה המנהל ו/או המנצח בכל ההפקות הללו. אחרי סיום העונה בלונדון, יצאו ראסל ולהקתו לארצות הברית וקבעו את מושבם בבוסטון. משם יצאו מדי שנה, מ-1906 עד 1909, לסיורים ברחבי ארצות הברית, ברפרטואר שכלל בעיקר אופרות איטלקיות, נוסף להופעות בבוסטון. עם פתיחת בית האופרה של בוסטון ב-1909, הייתה הלהקה למעשה לגרעין שממנו צמחה להקת האופרה החדשה של בוסטון, שראסל היה שותף להקמתה עם המיליונר הבוסטוני אבן ג'ורדן הבן. הוא המשיך לנהל את להקת האופרה של בוסטון עד שפשטה את הרגל בשנת 1915. אחרי סגירת להקת האופרה של בוסטון, החל ראסל לעבוד במטרופוליטן אופרה בניו יורק כמנהל נלווה של הלהקה. בסופו של דבר חזר לאנגליה, שם לקח חלק בניהול הפקות בתיאטרון ולדורף בלונדון. כן ניהל עונת אופרות בתאטר דה שאנס אליזה בפריז. הנרי ראסל היה נשוי לנינה דנדרייד. הוא מת בלונדון בגיל 65. רוסלי, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין רוסלי, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
לטאת החולות

לטאת החולות (שם מדעי: Lacerta agilis) היא לטאה הנפוצה ברחבי אירופה עד מונגוליה במזרח. היא לא נפוצה בדרום אירופה (למשל בחצי האי האיברי, באיטליה ובטורקיה) ותפוצתה בלתי סדירה. ללטאת החולות יש בבטן ובגב פס בהיר: אצל זכרים הצבע נוטה להיות כהה יותר ומבהיר חלקית או באופן מלא בעונת ההזדווגות. אורך גופה של לטאת החולות יכול להגיע עד 25 סנטימטר. ללטאה זו מספר תת-מינים, תת-המין המערבי ביותר נקרא Lacerta agilis agilis. תת-המין העיקרי במערב אזור התפוצה הוא Lacerta agilis argus והוא בעל פס דק קטוע, או שלא קיים אצלו בכלל פס. לתת המין השני פס אדום-חום פשוט ללא כל סימני הגב. הפסים אצל הזכרים בשני תת-המינים הללו על הבטן בלבד, הופכים לירוקים בעונת החיזור והרבייה. לעומתם אצל הזכרים בתת-המינים המזרחיים (בעיקר Lacerta agilis exigua) הפס יכול להיות ירוק בהיר לא רק בעונת החיזור והרבייה. בבריטניה, לטאת החולות נפוצה בצפון מערב אנגליה שם היא נחשבת למין בסכנת הכחדה ומוגנת בקפדנות על פי החוק בבריטניה - כפי שהוא מוגנת ברחבי אירופה (זהו מין אירופאי מוגן). קרן הנאמנות לשימור נחשי בריטניה, שותפה ומובילה את תוכנית הפעולה לשימור לטאת החולות (SAP). לעומת רוב מדינות אירופה, ברוסיה תת-המין Lacerta agilis exigua נפוץ מאוד ותרגום אחד משמותיו מרוסית הוא "לטאה נפוצה" (אם כי נפוץ גם שם אחר - Прыткая ящерица, שמשמעותו, 'לטאה זריזה' והוא תרגום של שמו המדעי של המין. המין הנקרא בעברית לטאה זריזה שייך לאותה משפחה, אך לסוג אחר - Phoenicolacerta). נקבת לטאת החולות מטילה ביצים בחול שטוף שמש, ומשאירה אותם לדגירה על החול החם. לטאת החולות. לטאת החולות בעונת ההזדווגות. מדיה וקבצים בנושא לטאת החולות בוויקישיתוף לטאת החולות, באתר ITIS (באנגלית) לטאת החולות, באתר NCBI (באנגלית) לטאת החולות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לטאת החולות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לטאת החולות, באתר GBIF (באנגלית) לטאת החולות באתר הרשימה האדומה של IUCN
אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי

אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי (באנגלית: United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, או בקיצור המקובל: CISG) היא אמנה בינלאומית שנחתמה בווינה ב-11 במאי 1980, ושמטרתה היא הסדרה משפטית של חוזים בינלאומיים למכירת טובין. האמנה היא למעשה חוק חוזי מכר מאוחד (Uniform Law), שמטרתו היא התגברות על הקושי בחתימת חוזים בין צדדים ממדינות שונות ששיטות המשפט ביניהן שונות. עד דצמבר 2023 הצטרפו לאמנה 99 מדינות, מתוכן 97 מדינות גם אשררו אותה. בין המדינות החתומות ישנן מדינות מפותחות ומתפתחות, מדינות השייכות למערכות המשפט הקונטיננטלי ולמערכות המשפט המקובל, מדינות שהיו חלק מברית המועצות לשעבר, סין, ומדינות מערביות. בשל עובדה זו, נחשבת האמנה לאחת מהאמנות המשפטיות המוצלחות ביותר. מדינת ישראל חתומה על האמנה, שנכנסה לתוקף בתאריך 1.2.2003, לאחר שאושררה בתאריך 22.2.2002 והוטמעה כתוספת לחוק המכר (מכר טובין בין-לאומי), התש"ס-1999 בתאריך 5.2.2000. מאותו מועד האמנה היא הדין החל על כל עסקאות ייצוא וייבוא של טובין שאחד הצדדים להם בישראל, ואשר לא הוחרגו על ידי האמנה עצמה או על ידי הצדדים עצמם במסגרת הדין. סעיפי האמנה פורשו על ידי מגוון רחב של פורומים, כולל בתי משפט, מוסדות בוררות במדינות שונות, וכתיבה אקדמית נרחבת. אלבניה אלבניה ארגנטינה ארגנטינה ארמניה ארמניה אוסטרליה אוסטרליה אוסטריה אוסטריה ארצות הברית ארצות הברית אקוודור אקוודור אל סלוודור אל סלוודור אסטוניה אסטוניה איסלנד איסלנד איטליה איטליה אוגנדה אוגנדה אוקראינה אוקראינה אורוגוואי אורוגוואי אוזבקיסטן אוזבקיסטן בחריין בחריין בלגיה בלגיה בלארוס בלארוס בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה בולגריה בולגריה בורונדי בורונדי ברזיל ברזיל גבון גבון גאנה גאנה (רק חתמה) גאורגיה גאורגיה גרמניה גרמניה גינאה גינאה גואטמלה גואטמלה גיאנה גיאנה דנמרק דנמרק הולנד הולנד הונדורס הונדורס הונגריה הונגריה הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו ונצואלה ונצואלה (רק חתמה) וייטנאם וייטנאם זמביה זמביה טורקיה טורקיה ישראל ישראל יפן יפן לטביה לטביה לבנון לבנון לאוס לאוס ליטא ליטא לסוטו לסוטו ליבריה ליבריה לוקסמבורג לוקסמבורג ליכטנשטיין ליכטנשטיין מצרים מצרים מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית מדגסקר מדגסקר מאוריטניה מאוריטניה מקסיקו מקסיקו מולדובה מולדובה מונגוליה מונגוליה מונטנגרו מונטנגרו ניו זילנד ניו זילנד נורווגיה נורווגיה סרביה סרביה סינגפור סינגפור הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין סלובקיה סלובקיה סלובניה סלובניה ספרד ספרד סוריה סוריה סן מרינו סן מרינו עיראק עיראק פרגוואי פרגוואי פיג'י פיג'י פינלנד פינלנד פרו פרו פולין פולין רומניה רומניה רוסיה רוסיה קנדה קנדה קרואטיה קרואטיה קמרון קמרון קובה קובה קולומביה קולומביה קוסטה ריקה קוסטה ריקה קפריסין קפריסין קירגיזסטן קירגיזסטן קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית צרפת צרפת צ'ילה צ'ילה צ'אד צ'אד שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ מעמד גאוגרפי מוגן דיני חוזים המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח יונתן יובל ועדו שחם, "פרשנות ותום לב כאתגרים של גלובליזציה בחוק המכר הבין-לאומי". משפטים מ 775-731, 2018. United Nations Treaty Collection, treaties.un.org (באנגלית) דף הבית, באתר Cisg