laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבו אל בנאת

אַבּוּ אלְ-בַּנַאת, מופיע גם בשם אַבּוּ אלְ-בַּנַת, הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1973, בבימויו של משה מזרחי, לפי תסריט מאת מזרחי ושייקה אופיר, שאף גילם את התפקיד הראשי. שם הסרט לקוח מהכינוי בערבית לאדם שנולדו לו בנות בלבד. שבתאי אלפנדרי (שייקה אופיר) הוא ספרדי טהור ירושלמי, אב לתשע בנות, שמייחל לבן, שבבוא העת יאמר עליו קדיש. אלפנדרי חולם על הבן ומשחק איתו בחלומותיו. הוא נועץ במכשפים לשם הסרת הקללה המונעת ממנו בן. הוא משיא את בתו הבכורה לעוזרו בתקווה שייוולד בן זכר במשפחה, אך נולדת עוד בת. הקרנת הסרט החלה שבוע לפני מלחמת יום הכיפורים. בשבוע זה זכה הסרט להצלחה רבה, וצפו בו כ-50,000 צופים. פריצת המלחמה הביא לירידה תלולה במספר הצופים. באוגוסט 1974 חודשה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע, אך הפעם לא זכה להצלחה. באביב 1974 השתתף הסרט בתחרות של פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן ונבחר על ידי קהל הצופים לסרט הפופולרי בפסטיבל. זאב רב-נוף, מבקר הקולנוע של העיתון "דבר" כתב על הסרט: "כסרט בידור הוא רציני ועצוב מדי, כסרט בעל משמעות הוא מצחיק מדי וכסרט חשוב הוא פשטני מדי. אף-על-פי-כן הוא סרט בעל טעם רב ואין מה להתבייש בו, גם אם אין הוא מבטא את היכולת הטמונה באנשים שיצרוהו". "אבו אל בנאת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבו אל בנאת", באתר AllMovie (באנגלית) "אבו אל בנאת", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אבו אל בנאת", באתר אידיבי "אבו אל בנאת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אבו אל בנאת", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא לצפייה ישירה (אורכב 24.10.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר וואלה VOD נירית אנדרמן, 40 שנה למלחמת יום הכיפורים - המלחמה הפכה את "אבו אל־בנאת" מלהיט לכישלון, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013 זאב רב-נוף, העולם שייך לנקבות, דבר, 9 באוקטובר 1973 זאב רב-נוף, כולן היו נקבות, דבר, 4 באוגוסט 1974 יעקב בר-און, מזרחי - מקאן באהבה, דבר, 7 ביוני 1974 "אבו אל בנאת: האלטרנטיבה של משה מזרחי לסרטי הבורקס": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת זאב רב-נוף, העולם שייך לנקבות, דבר, 9 באוקטובר 1973
לו

האם התכוונתם ל... אישים: איסמעל לו – זמר סנגלי ג'ון לו – כלכלן סקוטי, מאבות ענף המימון והשימוש בכסף נייר ג'ק לו – איש ממשל יהודי-אמריקאי ג'ק לו (קופץ למים) – קופץ למים בריטי לוסי לו – שחקנית אמריקאית אחר: ל"ו צדיקים – צדיקים במסורת היהודית לו (ספר) – רומן
דרדר

דרדר (שם מדעי Centaurea) הוא סוג של צמחים עשבוניים, לרוב קוצניים, במשפחת המורכבים המונה בין 350 ל-600 מינים. תפוצת הסוג מוגבלת לחצי הכדור הצפוני; מספר המינים באזור המזרח התיכון גבוה במיוחד, ובארץ ישראל גדלים כ-25 מינים. השם המדעי מגיע מהמיתולוגיה היוונית ואכן בציורו של בוטיצ'לי מופיעה אלת הפריחה פלורה בכתר של דרדר כחול. במקרא מופיע הדרדר בעיקר בדברי תוכחה, בדרך כלל כתיאור של מצב בו האדמה שוממה ואינה מניבה פרי: ”וְקוֹץ וְדַרְדַּר תַּצְמִיחַ לָךְ וְאָכַלְתָּ אֶת עֵשֶׂב הַשָּׂדֶה” (בראשית ג יח). במקרים נוספים תיאורי הדרדר משמשים כדימוי למצב עתידי שישרור בארץ בעקבות חטאי העם: ”וְנִשְׁמְדוּ בָּמוֹת אָוֶן חַטַּאת יִשְׂרָאֵל קוֹץ וְדַרְדַּר יַעֲלֶה עַל-מִזְבְּחוֹתָם” (הושע י ח). במשנה מוזכר הדרדר בעיקר כמאכל לבהמות. דרדר גדול-פרחים דרדר דמשקאי דרדר הערבות דרדר כחול דרדר מצוי דרדר קיפח דרדר קרומי קרצף מבורך (כיום נחשב למין של דרדר) דרדר נמוך (לשעבר חופית נמוכה) מדיה וקבצים בנושא דרדר בוויקישיתוף דרדר, באתר ITIS (באנגלית) דרדר, באתר NCBI (באנגלית) דרדר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרדר, באתר Tropicos (באנגלית) דרדר, באתר GBIF (באנגלית) דרדר, באתר IPNI (באנגלית) plant/basket-flower דרדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוג דרדר באתר צמח השדה ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חרתת הראשון

חרתת הראשון היה המלך הנבטי הראשון שידוע עליו ממקורות היסטוריים וממצאים ארכאולוגיים. שמו מוזכר בכתובת שנמצאה בחלוצה המתוארכת לשנת 168 לפנה"ס. מוזכר גם בספר מכבים ב' פרק ה' פסוק 10 שבו מסופר שיאסון הכהן הגדול שניסה להפוך את ירושלים לעיר הלניסטית הוחזק על ידו כשבוי, אחרי שנאלץ לעזוב את ירושלים. לא ברור מי ירש אותו לאחר מותו: רבאל הראשון (140 לפנה"ס) או מלכו הראשון (110-144 לפנה"ס). The Nabatean Kings באתר Jewish Virtual Library ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וסילי קצ'לוב

וסילי קצ'לוב (ברוסית: Василий Качалов;‏ 30 בינואר (11 בפברואר) 1875, וילנה – 30 בספטמבר 1948 מוסקבה) היה שחקן תיאטרון סובייטי. הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות בשנת 1935, חתן פרס סטלין (1941), עיטור לנין ועיטורים נוספים. התיאטרון העירוני בעיר קאזאן נקרא על שמו. וסילי שברובוביץ' (קצ'לוב) נולד בווילנה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום בירת ליטא) למשפחת ממוצא בלארוסי. אביו היה כומר. הוא למד בגימנסיה בווילנה לצד פליקס דזרז'ינסקי. כבר באותה תקופה וסילי השתתף בהופעות חובבים והיה קריין. בשנת 1894 הוא החל את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1896 הוא עזב את הלימודים והחל להתפרנס ממשחק. עם תחילת הקריירה המקצועית כשחקן הוא לקח שם-במה "קצ'לוב". תחילה הוא השתתף בהצגות תיאטרון של הרכבים שונים בקאזאן ובסראטוב. בשנת 1900 הוא התקבל לתיאטרון האמנותי של מוסקבה של קונסטנטין סטניסלבסקי וולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. הוא זכה להצלחה כבר בהופעתו הראשונה ועם הזמן היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון. לאחר מהפכת אוקטובר קצ'לוב היה בראש קבוצת שחקנים שסיירה באירופה עם סבב הופעות. רוב שחקני הקבוצה חזרו עם קצ'לוב למוסקבה בשנת 1921. קצ'לוב היה בין השחקנים המובילים של התיאטרון ובשנת 1935 הוא היה בין הראשונים שזכו בתואר אמן העם של ברית המועצות. על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה קצ'לוב הופיע ב-55 תפקידים. בנוסף להופעות תיאטרון קצ'לוב היה ידוע כקריין והוא היה מופיע בהופעות וברדיו עם שירי סרגיי יסנין אדוארד בגריצקי ומשוררים נוספים. חלק מהופעותיו הוקלטו בתקליט. קצ'לוב היה נשוי לנינה ליטובצבה, גם היא שחקנית תיאטרון. הם הכירו במהלך עבודתם המשותפת בתיאטרון בקאזאן. הוא היה ידוע בפרשיות עם נשים, בין היתר עם אשתו של קונסטנטין סטניסלבסקי אשתו של אלכסנדר טאירוב ורבות נוספות. הוא אהב את החיים הטובים של בילויים. לחייו במוסקבה של תחילת המאה ה-20 הוקדשו שירי סרגיי יסנין וסיפורי איוואן בונין. למרות הכול אשתו לא עזבה אותו, היא יצאה מדעתה לאחר פטירתו. בנו היה חוקר תיאטרון. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נפל לשבי גרמני, נמלט ולחם בשורות הפרטיזנים באיטליה. לאחר חזרתו לברית המועצות הוא נעצר אך שוחרר תוך זמן קצר. מדיה וקבצים בנושא וסילי קצ'לוב בוויקישיתוף וסילי קצ'לוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וסילי קצ'לוב, באתר Discogs (באנגלית)
בוטאדיאן-1,3

בוטאדיאן-1,3 (1,3-Butadiene) היא תרכובת אורגנית המשמשת כמונומר ביצור גומי סינתטי, נוסחתה C4H6, זהו פחמימן המכיל 2 קשרים כפולים מצומדים. המולקולה מישורית, כל אטומי הפחמן בהיברידיזציה sp2, אורביטלי ה P מעל ומתחת למישור חופפים ויוצרים קשרים כפולים מצומדים כך שקיים אל איתור של האלקטרונים המייצב את המולקולה, 4 אלקטרונים מאכלסים 2 אורביטלים קושרים. בארצות הברית, מערב אירופה ויפן מייצרים בוטאדיאן מפחמימנים אליפטיים על ידי טיפול בקיטור. בחימום מהיר לטמפרטורות גבוהות (מעל 900°C) עם קיטור הפחמימנים פולטים מימן ונוצרת תערובת של פחמימנים לא רוויים ובהם בוטאדיאן. החומר מופרד מהתערובת על ידי מיצוי לממס פולרי חסר מימניים חומציים (אפרוטי) כדוגמת אצטוניטריל (acetonitrile) ומבודד ממנו על ידי זיקוק. ניתן לייצר בוטאדיאן על ידי דהידרוגנציה קטליטית של בוטאן. בשנות ה-40 הקים משרד ההגנה האמריקני מספר מפעלים לייצור בוטאדיאן בשיטה זו כדי להתגבר על המחסור בגומי שהיה נחוץ למאמץ המלחמתי. לאחר המלחמה המפעל הראשון המבוסס על דהידרוגנציה החל לפעול בשנת 1957. כדרום אמריקה, מזרח אירופה, סין והודו מייצרים בוטאדיאן מאתנול בתהליך שאמנם אינו יעיל כפיצוח בקיטור אך דורש השקעת הון נמוכה יותר. בשיטה זו שפיתח הכימאי סרגיי לבדב (Серге́й Васи́льевич Ле́бедев) אתנול הוא חומר הגלם ממנו נוצרים, בתהליך חד שלבי, בוטאדיאן, מים ומימן בחימום ל-400-450°C בקטליזה של תחמוצות מתכת שונות תהליך זה שימש את תעשיית הגומי הסינתטי של ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. תהליך נוסף, דו שלבי פותח על ידי הכימאי הרוסי איוון אוסטרומיסלנסקי ובו מחומצן האתנול לאצטאלדהיד ואז מגיב עם אתנול נוסף בטמפרטורה של 325-350°C בקטליזה של טנטלום על גבי סיליקה נקבובית ניתן לייצר בוטאדיאן באמצעות דה-הידרוגנציה קטליטית של בוטן. גם שיטה זו נוצלה בפרויקט ייצור הגומי הסינתטי בארצות הברית במלחמת העולם השנייה. השיטה הייתה זולה יותר מייצור החומר מאתנול אך חומר הגלם היה נחוץ גם לייצור דלק מטוסים. בשנות השישים פותח תהליך לייצירת בוטאדיאן מבוטאן אך שיטה זו אינה בשימוש מסחרי כיום. רוב הבוטאדיאן משמש לייצור גומי סינתטי. פוליבוטאדיאן הוא חומר רך מאוד אך קופולימרים המיוצרים מתערובת של בוטאדיאן עם סטירן ו/או אקרילוניטריל כדוגמת ABS קשיחים ואלסטיים. כך הקופולימר של סטירן ובוטאדיאן (SBR) הוא הגומי הנפוץ ביותר לצמיגי מכוניות. חשיפה לחומר גורמת גרוי של רקמות ריריות. רמות חשיפה גבוהות יוצרות השפעות על מערכת העצבים כטשטוש ראייה, עייפות, כאב ראש וסחרחורת. חשיפה ארוכת טווח נקשרה למחלות לב וכלי דם החומר חשוד כמסרטן וטרטוגן. במיכלי בוטאדיאן עלולה להתרחש פולימריזציה ספונטנית בפאזה הגאזית כך שנוצר קרום דמוי פופ קורן. אם המיכל מוזז והקרום בא במגע עם הנוזל מתרחשת תגובה אוטו-קטליטית של פולימריזציה בה נפלט חום רב העלול לגרום פיצוץ. נקודת הבזק - 85°C- נקודת התלקחות - 420°C LD50 - (בליעה, חולדות) 548 מ"ג לק"ג תחום התלקחות (ריכוז באוויר המאפשר בעירה) - 2-12% מדיה וקבצים בנושא בוטאדיאן-1,3 בוויקישיתוף NIST Chemistry WebBook, SRD 69
אולימפיאדת השחמט 2012

אולימפיאדת השחמט ה-40 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה באיסטנבול, שבטורקיה, בין 28 באוגוסט ל-9 בספטמבר 2012. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: בוריס גלפנד (2738) 1+,7=,0- אמיל סוטובסקי (2687) 5+,1=,3- מקסים רודשטיין (2642) 3+,3=,4- יבגני פוסטני (2638) 5+,1=,1- בוריס אברוך (2605) 4+,2=,4- הנבחרת סיימה במקום 26. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד הוועד הפאראלימפי הבינלאומי 1.5:2.5 - ניצחון נגד אלבניה 0.5:3.5 - ניצחון נגד אוקראינה 2.5:1.5 - הפסד נגד קזחסטן 1.5:2.5 - ניצחון נגד אירלנד 1.5:2.5 - ניצחון נגד הודו 2:2 - תיקו נגד צרפת 2:2 - תיקו נגד ספרד 0.5:3.5 - ניצחון נגד הולנד 3:1 - הפסד נגד גאורגיה 2:2 - תיקו נגד בלארוס 2:2 - תיקו אולימפיאדת ה-40 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: מיה פורת (2295) 4+,2=,4- מרסל אפרוימסקי (2174) 3+,6=,1- מאשה קלינובה (2317) 4+,4=,1- אנג'לה בורסוק (2266) 3+,1=,2- יוליה שוויגר (2202) 5+,2=,2- הנבחרת סיימה במקום 29. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד אלבניה 0:4 - ניצחון נגד איסלנד 0.5:3.5 - ניצחון נגד סלובקיה 2.5:1.5 – הפסד נגד רומניה 0.5:3.5 - ניצחון נגד סלובניה 2:2 - תיקו נגד אוזבקיסטן 2.5:1.5 – הפסד נגד קרואטיה 1.5:2.5 - ניצחון נגד אסטוניה 0.5:3.5 - ניצחון נגד סרביה 1:3 – ניצחון נגד הודו 3.5:0.5 – הפסד נגד ארצות הברית 3:1 – הפסד בסיום התחרות הוענק "פרס נונה גפרינדשווילי" לנבחרת עם הישג הכי גבוה בסיכום התחרות הפתוחה ותחרות נשים. רוסיה סין אוקראינה מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 2012 בוויקישיתוף מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) אתר רשמי
הכבישים המהירים של סין

רשת הכבישים המהירים של סין הוא שם כולל של כבישים מהירים עירוניים ובין עירוניים בשטחה של סין. רשת זו היא רשת הכבישים המהירים הארוכה ביותר בעולם כולו. בסוף שנת 2015 האורך הכולל של כל הכבישים עמד על 123,000 ק"מ, כאשר 11,050 ק"מ מתוכם נסללו באותה שנה. כבישים מהירים בסין הם תוספת חדשה למדי לתשתית התחבורה במדינה, הכביש המהיר הראשון בסין נפתח בחודש אוקטובר 1988. בשנת 1999 רשת הכבישים המהירים עברה את סך האורך של 10,000 ק"מ. העלות הכוללת של רשת הכבישים המהירים מוערכת לסך של 2 טריליון יואן סיני (כ-240 מיליארד דולר אמריקאי). משנת 2005 לשנת 2010 ההשקעה השנתית בכבישים תוכננה לעמוד על בין 140 ל-150 מיליארד יואן (בין 17 ל-18 מיליארד דולר ארצות הברית), ומהשנים 2010 לשנת 2020 ההשקעה השנתית תוכננה לעמוד על כ-100 מיליארד יואן (12 מיליארד דולר). תקציבי הבנייה יגיעו ממס רכישת כלי רכב, עמלות ומיסים שייגבו על ידי הממשלה, איגרות חוב, ומהשקעות מפנים ומהשקעות זרות. רבים מהכבישים בפרויקט הם כבישי אגרה, ובמיוחד עמוד השדרה הידוע כ"רשת 7918". מאמצים לכפות עלייה במס על הדלק במדינה כדי לממן את הכבישים שהכניסה אליהם מותנית בתשלום נתקלו בהתנגדות, והיה קשה מאוד למפלגה הקומוניסטית ולמועצת המדינה להעביר חוק כזה מול הקונגרס הלאומי העממי. החל מ-1 במאי 2004, המהירות המותרת בכבישים מהירים בסין עלתה מ-110 קמ"ש ל-120 קמ"ש. בנוסף, מאותו יום גם לנהגים חדשים ניתנה הרשות לנהוג בכבישים מהירים, היתר שלא ניתן בשנות התשעים. המהירות המינימלית המותרת בכביש מהיר בסין עומדת על 70 קמ"ש, ורק כלי רכב ממונע רשאי לעלות לכביש המהיר. ישנה ענישה וקנסות גם לנהגים שעוברים את המהירות המותרת וגם לנהגים שנוסעים מתחת למהירות המינימלית המותרת. כבישים אלו מתומררים הן באנגלית והן בסינית. הדבר בא לשבור את מחסום השפה, ועם זאת עובדים מעטים בכבישי האגרה יודעים לדבר אנגלית. השילוט בדרכים אלו הוא שילוט בעל אותיות לבנות על רקע ירוק, כמו הכבישים המהירים ביפן, שווייץ וארצות הברית. התמרור החדש ממקם את סימון היציאה בחלקו הימני העליון של התמרור, נתון נוסף המקרב תמרורים אלו לתמרורים בארצות הברית. התמרורים מורים על יציאות, כבישי אגרה, שירותים שונים באזור הכביש ואזורי התרעננות. קיימים גם תמרורים שמזהירים את הנהגים לא לעבור את המהירות המותרת, אזהרות לגבי שטח הררי, איסור שלא לנהוג בשולי הכביש וכן על שוני בתוואי הכביש. על אף שרוב התמרורים באנגלית ניתנים להבנה, לעיתים הם כתובים באנגלית שבורה ולא תקינה. הכביש הפאן-אמריקאי קו הרכבת יי-וו - מדריד מדיה וקבצים בנושא הכבישים המהירים של סין בוויקישיתוף
טרנס מקנה

טרנס מקנה (אנגלית: Terence McKenna; ‏16 בנובמבר 1946 — 3 באפריל 2000) היה ביולוג וסופר אמריקאי בתחום הפסיכונאוטיקה ותחומים משיקים. מקנה כתב והרצה על מצבי מודעות שונים, מיסטיקה, סמים פסיכדליים, הזיות, מטאפיזיקה, שמאניזם, שפה, תרבות, אתנובוטניקה, טכנולוגיה, עתידנות, אנתאוגנים מבוססי צמחים, אלכימיה, פילוסופיה, אתנומיקולוגיה, איכות הסביבה והמקורות התאורטיים של התודעה האנושית. הוא הטיף לשימוש אחראי בצמחים בעלי השפעות פסיכדליות (פסיכואקטיביות). הוא ידוע בעיקר על ספריו בתחום חקר צמחים המשמשים לטקסים שמאניים ומצבי תודעה מורחבים. כן נודע ב"תאוריית החדשנות" (novelty theory) שפיתח, ובנבואותיו לגבי תופעת 2012 והתאריך 21.12.2012, עליהן כתב החל מספרו הראשון "The Invisible Landscape" בשנת 1975 (עם אחיו הצעיר דניס מקנה). מקנה כונה "טימותי לירי של שנות ה-90", "אחת הסמכות המובילות על היסודות האונטולוגיים של השמאניזם" ו"הקול האינטלקטואלי של תרבות הרייב". 1975 - The Invisible Landscape: Mind, Hallucinogens, and the I Ching (with Dennis McKenna), Seabury 1976 - Psilocybin - Magic Mushroom Grower's Guide (with Dennis McKenna), And/Or Press 1992 - The Archaic Revival, HarperSanFrancisco 1992 - Food of the Gods: The Search for the Original Tree of Knowledge - A Radical History of Plants, Drugs, and Human Evolution, Bantam 1992 - Synesthesia (with Timothy Ely), Granary Books 1992 - Trialogues at the Edge of the West: Chaos, Creativity, and the Resacralization of the World (with Ralph H. Abraham, Rupert Sheldrake and Jean Houston), Bear & Company Publishing 1993 - True Hallucinations: Being an Account of the Author’s Extraordinary Adventures in the Devil’s Paradise, HarperSanFrancisco 1998 - True Hallucinations & the Archaic Revival: Tales and Speculations About the Mysteries of the Psychedelic Experience, Fine Communications/MJF Books 1998 - The Evolutionary Mind: Trialogues at the Edge of the Unthinkable (with Rupert Sheldrake and Ralph H. Abraham), Trialogue Press 1999 - Food of the Gods: A Radical History of Plants, Drugs, and Human Evolution, Rider & Co 1999 - Robert Venosa: Illuminatus (with Robert Venosa, Ernst Fuchs, H. R. Giger, and Mati Klarwein), Craftsman House 2005 - The Evolutionary Mind: Trialogues on Science, Spirit & Psychedelics, Monkfish Book Publishing מדיה וקבצים בנושא טרנס מקנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרנס מקנה (באנגלית) טרנס מקנה, ברשת החברתית פייסבוק טרנס מקנה, ברשת החברתית Goodreads שחר שילוח, סמים עושים אותך כזה גדול, באתר nrg‏, 18 בדצמבר 2006 Znamenski, Andrei A. (2007). The Beauty of the Primitive: Shamanism and Western Imagination. Oxford University Press. p. 138. ISBN 978-0-19-803849-8. Horgan, John (2004). Rational Mysticism: Spirituality Meets Science in the Search for Enlightenment. Houghton Mifflin Harcourt. p. 177. ISBN 978-0-547-34780-6. Brown, David Jay; Novick, Rebecca McClen, eds. (1993). "Mushrooms, Elves And Magic". Mavericks of the Mind: Conversations for the New Millennium. Freedom, CA: Crossing Press. pp. 9–24. ISBN 978-0-89594-601-0. Partridge, Christopher (2006). "Ch. 3: Cleansing the Doors of Perception: The Contemporary Sacralization of Psychedelics". Reenchantment of West. Alternative Spiritualities, Sacralization, Popular Culture, and Occulture. Vol. 2. Continuum. p. 113. ISBN 978-0-567-55271-6.
אלווין והצ'יפמאנקס (סרט)

אלווין והצ'יפמאנקס (באנגלית: Alvin and the Chipmunks) הוא סרט קומדיה משנת 2007 של פוקס המאה ה-20 המשלב הנפשה ממוחשבת עם לייב אקשן. הסרט בוים על ידי טים היל. הסרט מבוסס על המותג הצ'יפמאנקס. לאחר שהעץ של אלווין, סיימון ותיאודור נכרת, הם נסעו ללוס אנג'לס והתגנבו אל ביתו של דייב סוויל, מוזיקאי כושל. בהתחלה דייב ניסה לסלק אותם בגלל הנזקים שהם עושים לו, אולם לאחר שהוא שמע אותם שרים, הוא החליט להשאירם בביתו ולהפוך אותם לכוכבים. אולם הצ'יפמאנקס גרמו לפיטוריו של דייב מעבודתו ועשו נזקים בביתו ובדייט שלו עם קלייר. כאשר הצ'יפמאנקס הבינו שהם הביכו את דייב הם באו אצל המפיק איאן באמצע הלילה והפתיעו אותו לטובה. למחרת דייב קיבל שיחה מאיאן שהתרשם משלושת הצ'יפמאנקס והם הפכו למפורסמים עם מעריצים רבים וקלייר נהייתה כתבת השטח שלהם. אולם אחרי הבלגן שקרה עם דייב, איאן לקח איתו את הצ'יפמאנקס. בהתחלה איאן פינק את הצ'יפמאנקס אולם בהמשך העביד אותם בפרך וזה גרם להם לרצות לחזור לדייב, לאחר שדייב למד מקלייר שאיאן ייקח את הצ'יפמאנקס לחו"ל הוא הגיח עם קלייר אל הקהל ובזכות אלווין הצליחו הצ'יפמאנקס להביך את איאן ולחזור אל דייב. באותו ערב דייב יצא עם קלייר בשנית. בכתוביות מראים את כל התמונות של הצ'יפמאנקס לאורך השנים. ג'סטין לונג - אלווין מתיו גריי גובלר - סיימון ג'סי מקרטני - תיאדור ג'ייסון לי - דייוויד סוויל דייוויד קרוס - איאן הוק קמרון ריצ'רדסון - קלייר וילסון ג'יין לינץ' - גייל מדיה וקבצים בנושא אלווין והצ'יפמאנקס בוויקישיתוף "אלווין והצ'יפמאנקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר נטפליקס "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר AllMovie (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר Metacritic (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אלווין והצ'יפמאנקס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מוניצ'יפל אוראדיה

מוניצ'יפל אוראדיה (ברומנית: Clubul Sportiv Municipal Oradea) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר אוראדיה, המתמודדת בליגה נציונלה. המועדון הוקם בשנת 2003. בסיום עונת 2004/05 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה. לאחר שלוש עונות בתחתית, החלה להיצמד לצמרת הגבוהה. את עונת 2012/13 סיימה הקבוצה במקום השני והפסידה בסדרת חצי גמר הפלייאוף לקבוצת אססופט פלוישט 3-1. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה לראשונה ביורוצ'לנג'. כמו כן בליגה נציונלה הגיעה הקבוצה עד לסדרת גמר הפלייאוף והפסידה 2–3 לקבוצת אססופט פלוישט. בגמר הגביע הרומני הפסידה לקבוצת אנרגיה רובינאר 58-55. בעונת 2015/2016 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות. למועדון יש ארגון אוהדים הנקרא "Leii Roșii" (האריות האדומים), התומך גם בענפים האחרים. הקבוצה מארחת באולם אנטוניו אלכסה בעיר, המכיל 2,000 מקומות ישיבה. ליגה נציונלה: אליפות: 2016, 2018, 2019 מקום שני: 2014, 2021 חצי גמר: 2013, 2017 הגביע הרומני: גמר: 2014, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 חצי גמר: 2012 מדיה וקבצים בנושא מוניצ'יפל אוראדיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוניצ'יפל אוראדיה מוניציפל אוראדיה באתר הפדרציה הרומנית
צרעה (כלי שיט)

צרעה הוא הכינוי שניתן בחיל הים לשתי סירות חמושות מדגם סירת ברטרם. הראשונה שירתה בתקופת מלחמת ההתשה. השנייה נכנסה לשירות בשנת 2005 ומשרתת כיום. סירה של חברת Safe Boats. הצרעה היא סירת סיור קלה, מהירה ובעלת כושר תמרון גבוה. ממדיה ויכולותיה הדינמיות מאפשרות לה ליירט מטרות בקרבת החוף ובתוך שטחי הנמלים. הצרעה משמשת בעיקר לאבטחת נמלים וסיורים אך גם למשימות נוספות כגון תובלה ימית קלה. הסירה נכנסה לשירות מבצעי בחיל הים ב-2005. את הצרעה מפעיל צוות של 4–5 לוחמים מיחידת סנפיר. בדומה לגוררות, גם על הצרעה מפקד לוחם שהתקדם למפקד, ולא חובל. בעבר הכינוי "צרעה" ניתן לספינת סיור קלה מדגם ברטרם שירתה בבסיס אילת וביחידה 838 בראס סודר. בינואר 2014 התהפכה צרעה אחת באימון מול חופי אשקלון, ללא נפגעים בנפש ונגררה אל אזור תחנת הכוח אשקלון ומשם הועברה אל בסיס אשדוד, שם העריכו כי ניתן יהיה לשקמה תוך זמן קצר. בסוף 2016 הצטיידה יחידת השיטור הימי של משטרת ישראל ב-10 כלי שיט מדגם "צרעה" תוצרת ארצות הברית. בשנת 2022 קלטה יחידת סנפיר ארבע סירות צרעה מוגדלות מדגם 38 רגל (38 FEET) לשירות בזירת אילת. הדגם החדש חמוש בשני מקלעי מאג ובמערכת מיני טייפון (נשק). כלי בט"ש מדגם צרעה כלי שיט של יחידת השיטור הימי של משטרת ישראל, מדגם צרעה, בשם חזון, עוגנת במרינה של אילת מדיה וקבצים בנושא צרעה בוויקישיתוף כלי שיט, באתר חיל הים הישראלי אתר Safe Boats International אתר defense news, בתאריך 27 בינואר 2014 אמיר בוחבוט‏, בשל ההתהפכות: מפקד חיל הים השעה מערך ה"צרעות", באתר וואלה, 20 בינואר 2014 יוחאי עופר, מפקד חיל הים הורה על הפסקה בפעילות הצרעות, באתר nrg‏, 20 בינואר 2014 נועה סופר מגיד, מערך השיטור הימי של משטרת ישראל מצטייד בעשר ספינות "צרעה" חדישות, באתר חדשות 0404‏, 25 בדצמבר 2016. איה חיימוביץ' ויעלי לאופגרבן, צרעות חדשות, סד"כ כפול ומוצב שישנה את הגזרה, באתר צה"ל, 28 בדצמבר 2022
בנק טנזניה

בנק טנזניה (בסוואהילי: Benki Kuu ya Tanzania) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי במדינת טנזניה. הבנק הוקם בשנת 1965, בעקבות חוק הבנק של טנזניה (1965), והעניק לבנק של טנזניה סמכויות מוניטריות נרחבות, לרבות פיקוח על כלל המערכת הבנקאית במדינה ומוסדות פיננסיים אחרים, לרבות אחריות מוניטרית לוויסות הפעילות הפיננסית במדינה. עם זאת, בשנת 1995 סמכויותיו של הבנק קוצצו על ידי ממשלת טנזניה, אשר חששה כי תפקידיו המרובים של הבנק פוגעים ביכולתו למלא את תפקידיו הבסיסיים כבנק הלאומי של טנזניה, וזאת במסגרת חוק הבנק של טנזניה (1995). מטה הבנק ממוקם בבירת טנזניה, דאר א-סלאם. כאמור, עד לשנת 1995 כללו תפקידיו של הבנק, בין היתר, את ניהול המדיניות המוניטרית של המדינה, פיקוח על המערכת הבנקאית במדינה ומוסדות פיננסיים אחרים, ויסות המטבע הלאומי, שילינג טנזני, ומילוי כל פונקציה או תפקיד אחד שמבוצע בדרך כלל על ידי בנקים מרכזיים. בעקבות הקיצוץ בסמכויותיו בשנת 1995, תפקידו העיקרי של הבנק המרכזי של טנזניה הוא ניהול המדיניות המוניטרית של המדינה, פיקוח על המטבע הלאומי, וכן מילוי פונקציות נוספות הנדרשות מבנקים לאומיים ברחבי העולם. הבנק עצמו מנוהל על ידי דירקטוריון המורכב מ-10 חברים. שילינג טנזני מדיה וקבצים בנושא בנק טנזניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנק טנזניה
בריס פון מינכהאוזן

בֶּריס אלברֶכט קוֹנוֹן אַוּגוסט היינריך, פרַייהֶר פון מינכהאוזן (בגרמנית: Börries Albrecht Conon August Heinrich Freiherr von Münchhausen;‏ 20 במרץ 1874 – 16 במרץ 1945) היה משורר רומנטי גרמני. הוא החל כאוריינטליסט פילושמי ופרו-ציוני, ששיריו, שהתפרסמו בכתב העת Ost und West, זיכו אותו מפי הרצל בכינוי "לורד ביירון של הציונות". עם זאת, דעותיו התהפכו והוא הפך לאנטישמי חריף, הצטרף כחבר פעיל למפלגה הנאצית, וסופו שהתאבד לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. פון מינכהאוזן נולד בהילדסהיים למשפחת אצולה מסקסוניה התחתונה. למד משפטים ומדע המדינה במינכן, ברלין וגטינגן וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת לייפציג. כבר כסטודנט גילה יחס אוהד ויוצא דופן, על רקע האנטישמיות של בני גילו ומעמדו, כלפי היהודים ואף ביקר בבית כנסת בתפילות השבת. במלחמת העולם הראשונה שירת כסגן במשמר הפרשים של סכסוניה. פון מינכהאוזן תפס תמיד את היהודים כגזע זר ושונה בתכלית מן הגזע הארי. היהודי הוא שמי, אסיאתי וקדמון, בעוד הארי הוא אירופאי וחדור חדשנות. אך בראשית חייו ראה בכך פון מינכהאוזן, על רקע האוריינטליזם, יופי רומנטי. הוא נתפס לציונות כדרך נאותה לאפשר בידול בין היהודים, שישובו למכורתם, לבין הארים. מאז ומתמיד התנגד לנישואין בין ארים ליהודים. ב-1900 ראה אור ספר שיריו של פון מינכהאוזן, Juda ("יהודה"), שכלל שירים שקישרו בין העם היהודי לבין ארץ ישראל הקדומה ובני ישראל בנופך אוריינטליסטי-רומנטי. את הספר אייר, בעבודתו הראשונה עבור התנועה הציונית, אמן האר נובו אפרים משה ליליין. כבר ב-1903 החל פון מינכהאוזן להתבטא נגד ה"אוסט-יודן", היהודים ממזרח אירופה, יהודי השטעטלך של פולין ותחום המושב, שהיו מנוגדים לגמרי לתדמית האצילה של היהדות כגזע שמי עתיק ומכובד. בהמשך, ובמיוחד בשנות העשרים, הלכו רעיונותיו בדבר השונות בין הגזעים וקיבלו צורה שניזונה מרעיונות הפולקיזם הגרמני שהציב את הגזע הארי כנעלה ואת היהודי כחסר-ערך (כיוון שהוא חסר אדמה). עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 התמנה לאקדמיה לספרות גרמנית (ממנה פרשו רבים יהודים ושאינם-יהודים במחאה על הפיכתה לנאצית) וחתם על מסמך "88 הסופרים" שהביעו נאמנות לאדולף היטלר. לאחר מות פאול פון הינדנבורג ב-1934 חתם על מסמך הקורא להכריז על היטלר כעל פיהרר. בהמשך היה יחסו להתנהלות המדינה הנאצית אמביוולנטי, אך הוא נותר חדור אמונה בדרך הנאצית. שמו נכלל ב"רשימת המבורכים" (Gottbegnadeten-Liste), יוצרים שסגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר, אשר שוחררו מחובת השירות הצבאי אך התגייסו למערך התעמולה הממשלתי ליצירת אמנות מגויסת. כאשר הגיעו כוחות בעלות הברית לאחוזתו ב-Windischleuba, נטל מנת יתר של גלולות שינה והתאבד. פון מינכהאוזן פרסם פואמות בכתבי עת ובקבצים ספרותיים מאז 1897. נושאי שיריו היו בדרך כלל מעולם ימי הביניים כגון אבירים ומעשיות עם. באנתולוגיה לשירה וספרות גרמנית "Der Kanon" שערך ב-2002, כלל מרסל רייך-רניצקי שני שירים מאת פון מינכהאוזן, בכרך החמישי: "מעבר" (מעבר הירדן) - Jenseits (Jenseits des Tales) ו"מרד איכרים" (הפעמונים הסתערו) - Bauernaufstand (Die Glocken stürmten). טום רייס, האוריינטליסט, כתר ספרים, 2007, עמ' 130–131. מדיה וקבצים בנושא בריס פון מינכהאוזן בוויקישיתוף אתר קברו (בגרמנית) בריס פון מינכהאוזן במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה (בגרמנית) בריס פון מינכהאוזן, באתר MusicBrainz (באנגלית) בריס פון מינכהאוזן, באתר Discogs (באנגלית) 88 "writers", from Letters of Heinrich and Thomas Mann, 1900-1949, Volume 12 of Weimar and Now: German Cultural Criticism, University of California Press 1998, ISBN 0-520-07278-2, p. 367-8