laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משטרת בלארוס

משטרת בלארוס, רשמית המיליציה של רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Міліцыя Рэспублікi Беларусь) היא סוכנות אכיפת החוק של הרפובליקה של בלארוס, הפועלת בכפיפות למשרד הפנים. המשטרה, הנקראת רשמית בשם "מיליציה" (כשמה הסובייטי) מורכבת ממיליציה פלילית, מיליציה לביטחון פנים ויחידות אחרות שנוצרו לביצוע משימות משטרתיות בהחלטת שר הפנים, אלא אם כן נקבע אחרת על ידי נשיא הרפובליקה של בלארוס. גופי המשטרה הם גופי אכיפת חוק ממלכתיים האחראים למאבק בפשע, מגנים על הסדר הציבורי ומבטיחים את שלום הציבור בהתאם למשימות שהוטלו עליהם בחוק המיליציה ובפעולות חקיקה אחרות של הרפובליקה של בלארוס המסדירות את פעילות המיליציה הבלארוסית. כוחות המיליציה הם חלק בלתי נפרד ממערכת הביטחון הלאומי של בלארוס. ב-4 במרץ 1917, בהוראת המפקד האזרחי של העיר מינסק מיכאיל מיכאילוב (על פי נתוני הדרכון, שמו האמיתי היה מיכאיל פרונזה ) מונה למפקד המשטרה של איחוד זמסקי לענייני שיטור בעיר מינסק. תאריך זה נחשב ליום הולדתה של משטרת בלארוס. המשטרה בבלארוס פעלה במהלך כל תקופת המלחמה הקרה כסניף בלארוס של המשטרה הסובייטית. בשנת 1991 הפכה לגוף עצמאי של הרפובליקה של בלארוס, אך המבנה ודרכי הפעולה נותרו כשהיו ולמרות דיונים ערים לרענון החוקים ורפורמה במשטרה לרבות החלפת שמה לשם מודרני, דבר לא הגיע לכדי מימוש. המשטרה משתפת פעולה באופן נרחב עם שכנותיה ובייחוד משטרת הפדרציה הרוסית, משטרת פולין והמשטרה הלאומית של אוקראינה. המכשולים העיקריים לשינוי שם המיליציה ל"משטרה" (паліцыя) בבלארוס הם כלכליים ומוסריים. נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו טען כי: "לא סתם אמרתי שאנחנו צריכים לעשות רפורמה במשרד הפנים, אלא לבצע רפורמה בלי לשבור (לא להתעסק בשינוי שלטים), כפי שהיה בדרך כלל אצלנו ואצל שכנינו. אנחנו לא מתכוונים לשנות את שם משרד הפנים לשם אחר (למשטרה למשל). הרפורמה צריכה להיות מורכבת בשיפור המבנה (של המיליציה) שנוצר כיום. זו עמדה בסיסית ותפיסתית של התפתחות המדינה שלנו. עלינו להבין תמיד את הרפורמה כשיפור." מיליציה המשטרה הרוסית המשטרה הלאומית של אוקראינה מערכת הביטחון הבלארוסית מדיה וקבצים בנושא משטרת בלארוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משטרת בלארוס Лукашенко против переименования милиции в полицию: надо реформировать, а не ломать(הקישור אינו פעיל)
המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן

המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyň Demokratik partiýasy) היא המפלגה הגדולה והדומיננטית בטורקמניסטן. את המפלגה ייסד ספרמורט ניאזוב, אשר שלט במדינה מקבלת עצמאותה בשנת 1991 ועד מותו בשנת 2006. החליף אותו גורבנגולי ברדימוחמדוב, עד 2013. חרף קיומן של מפלגות נוספות, זו עדיין מפלגת השלטון והיא מחזיקה בכל עמדות המפתח במשטר. המפלגה נוצרה בשנת 1991 בתום המלחמה הקרה וסופה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית, כהמשך של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית של טורקמניסטן, בלי הבדל ארגוני משמעותי. בטורקמניסטן העצמאית, המפלגה ממשיכה בדיכוי גורמי אופוזיציה וזיוף בחירות. מאז הקמתה המפלגה עברה שינויים ספורדיים ומוגבלים בלבד ולמרות קיומן של מפלגות נוספות במדינה מעולם לא התמודדה מול תחרות ואתגר אמיתי בבחירות לפרלמנט ולנשיאות. מפלגות אופוזיציה נרדפות על ידי המשטר, שמרבית זרועותיו מאוישות בנציגי המפלגה. מצב זה נותר בעינו למרות רפורמות פוליטיות שנערכו בשנת 2010. בהיעדר אופוזיציה של ממש במדינה, המפלגה שולטת על מרבית, אם לא כל, התעשיות המשמעותיות במדינה והתכנון המרכזי הוא יסוד מפתח במדיניות המפלגה המטפחת את הלאומיות הטורקמנית, כפי שעודד מייסד המפלגה ושליט המדינה בעבר, ספרמורט ניאזוב. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן (בטורקמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא טורקמניסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לארי קרמר

לארי קרמר (באנגלית: Larry Kramer;‏ 25 ביוני 1935 – 27 במאי 2020) היה מחזאי, סופר ופעיל זכויות להט"ב אמריקאי. קרמר היה חולה איידס ופעל למען העלאת מודעות למחלה, ונמנה בין המייסדים של הארגון ACT UP. נולד ב-25 ביוני 1935 בברידג'פורט שבמדינת קונטיקט שבארצות הברית לעובדת סוציאלית ולעורך דין יהודים. ב-1953 החל ללמוד באוניברסיטת ייל, שם חווה קשיי הסתגלות ואף ניסה להתאבד. ב-1957 סיים תואר ראשון באנגלית. בגיל 23 החל לעבוד באולפני קולומביה. המשיך בעבודה בלונדון ביונייטד ארטיסטס, שם כתב את התסריט לסרט נשים אוהבות (ואף היה מועמד לאוסקר על התסריט). עוד בשנות ה-70 החל לכתוב על הומוסקסואליות. באותן השנים לא תכנן להיות מעורב פוליטית, אך החל בפעילות שכזו בשנת 1980, לאור התפשטות מחלת האיידס שטרם קיבלה אז את שמה. באותה השנה הקים את הארגון GMHC משבר הבריאות של הגברים ההומואים', ארגון שמטרתו הייתה לגייס כספים לסיוע לחולי איידס, ולקדם מחקר רפואי בנושא. ב-1987 הקים את ACT UP (קואליציית איידס לשחרור כוח), קבוצת פעולה ישירה שמטרתה שיפור חייהם של חולי איידס, מימון טיפולים והכרה ממסדית בבעיה. כתוצאה מפעילות זו, נעצר קרמר עשרות פעמים. כשנה לאחר מכן התבשר כי הוא עצמו חולה במחלה. ב-1992 הוביל עם הארגון מחאה בה נסעו מאות לבית הלבן עם אפר יקיריהם שנספו במחלת האיידס, ופיזרו אותו על מדשאות הבית הלבן. בשנת 1997 תרם לאוניברסיטת ייל מיליוני דולרים, על מנת להקים חוג ללימודי להט"ב. רק ב-2001 אושרה התרומה. את העשור האחרון לחייו הקדיש לפיתוח מנהיגות להט"בית צעירה. ב-2005 כתב את ספר העיון The Tragedy of Today's Gays. ב-2014 כתב את התסריט לסרט הלב הרגיל. קרמר התגורר במנהטן שבניו יורק. נפטר ב-27 במאי 2020 מדלקת ריאות. הוא הותיר אחריו מחזה בלתי גמור בשם: An Army of Lovers Must Not Die (צבא האוהבים חייב שלא למות). Sissies' Scrapbook, או(Four Friends (1973 A Minor Dark Age (1973) The Normal Heart (1985) Just Say No (1988) The Furniture of Home (1989) The Destiny of Me (1992) Faggots (1978) The American People Volume 1, Search for My Heart (2015) The American People: Volume 2, The Brutality of Fact (2020) Reports from the Holocaust: The Making of an AIDS Activist (1989, הוצאה מחודשת 1994) The Tragedy of Today's Gays (2005) Here We Go Round the Mulberry Bush (1967) - כותב Women in Love (1969) – כותב ומפיק Lost Horizon (1973) – כותב The Normal Heart (2014) – כותב מדיה וקבצים בנושא לארי קרמר בוויקישיתוף לארי קרמר, ברשת החברתית Goodreads לארי קרמר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לארי קרמר, באתר AllMovie (באנגלית) לארי קרמר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איתי אמדורסקי, ‏לזכר לארי קרמר: כרונולוגיה של מגפה וכמיהה לחיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 במאי 2020 לארי קרמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנות הידיעות AP, ‏לארי קרמר, המחזאי שנאבק להכרה וטיפול רפואי לחולי איידס בארה"ב, נפטר בגיל 84, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 במאי 2020
קוד ICAO

קוד ICAO לשדות תעופה הוא צירוף בן ארבע אותיות המוקצה לכל שדה תעופה ברחבי העולם. הקודים מוגדרים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO). קודים אלה נמצאים בשימוש בקרב פקחי טיסה ואנשי המבצעים בחברות התעופה, לשם תכנון טיסות, ומטרות דומות. קודים אלה שונים מקודי IATA הנמצאים בשימוש בלוחות הזמנים של חברות התעופה, מערכות הזמנת כרטיסי טיסה, וטיפול בכבודה. קודי ICAO משמשים אף לזיהוי תחנות מזג־אוויר, גם כאלה שאינן ממוקמות בשדות תעופה. רשימת קודי ICAO, בוויקיפדיה האנגלית World Aeronautical Database, חיפוש שדות תעופה לפי קוד ICAO קידומות של קודי ICAO לפי מדינה ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סכר מורלוס

סכר מורלוס (בספרדית: Presa Morelos) הוא הסכר האחרון על נהר הקולורדו, ומעבר לו המים אינם זורמים יותר בערוץ המקורי של הנהר. הסכר נבנה בשנות ה-50 של המאה ה-20 לאחר שארצות הברית ומקסיקו חתמו ב-1944 על הסכם לחלוקת מי הנהר. הסכר שוכן כ-2 קילומטרים דרומית למפגש הגבולות בין קליפורניה לעיירה לוס אלגודונס (Los Algodones) במדינת באחה קליפורניה בצפון-מערב מקסיקו. הסכר נבנה על ידי מקסיקו ומתוחזק על ידה אף על פי שהמחצית המזרחית של הסכר נמצאת בתחומי מחוז יומה באריזונה בדרום-מערב ארצות הברית. הסכר קרוי על שם חוסה מריה מורלוס (José María Morelos), מגיבורי עצמאות מקסיקו מספרד. אורך הסכר 426.72 מטרים, והוא כולל 20 שערים רדיאליים על נהר הקולורדו ומבנה ההטיה הכולל 12 שערים רדיאליים השולטים על ההטיה למערכת התעלות במקסיקו. החלק של הנהר מתוכנן לעמוד בשיטפון של עד 9,911 מטרים מעוקבים בשנייה, ומתקן ההטיה מסוגל להעביר עד 226 מטרים מעוקבים בשנייה. הסכר מאפשר למקסיקו להטות מים מנהר הקולורדו לאדמות המעובדות בחקלאות שלחין בעמק מקסיקלי, שהוא בין האזורים החקלאיים הפוריים ביותר במקסיקו. את הסכר מנהלת ועדת הגבול הבינלאומי והמים (International Boundary and Water Commission בראשי תיבות IBWC) המשותפת לשתי המדינות. ב-23 במרץ 2014 נפתחו השערים על הנהר בסכר מורלוס והחלה זרימה מתוכננת בת שמונה שבועות בערוץ הנהר המקורי. המטרה הייתה לחדש את צמחיית הגדות המדברית של הדלתה של הקולורדו, באזור בו סייר חוקר הטבע אלדו לאופולדו ב-1922 ותיאר ביומן המסע שלו "A Sand County Almanac" כ"ג'ונגלים כבירים" וכ"חורשות נהדרות". Colorado River Boundary Section Border Water Source of Conflict and Cooperation: What Makes Management of Border Water Resources a Challenge? International Boundary and Water Commission Historic "Pulse Flow" Brings Water to Parched Colorado River Delta
איריינה, נסיכת הולנד

אִירֵיינֶה אמה אליזבת, נסיכת הולנד (בהולנדית: Irene, Prinses der Nederlanden‏; נולדה ב-5 באוגוסט 1939) היא בתה השנייה של יוליאנה, מלכת הולנד, ואחותה של ביאטריקס, מלכת הולנד. הנסיכה איריינה נולדה ב-5 באוגוסט 1939 בארמון המלכותי בבארן, הולנד, ליוליאנה, מלכת הולנד ולברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד. מכיוון שנולדה בתקופת המתיחות שקודם למלחמת העולם השנייה, והוריה ציפו לפתרון בין המדינות שלחמו, הם קראו לבתם על שם אירנה, אלת השלום היוונית. לאחר הפלישה הגרמנית להולנד נמלטה משפחת המלוכה לבריטניה, והיא הוטבלה לנצרות בארמון בקינגהאם. בשנת 1962 היא הייתה שושבינה בחתונתם של חואן קרלוס, נסיך ספרד וסופיה, נסיכת יוון ודנמרק. הנסיכה איריינה למדה באוניברסיטת אוטרכט ולאחר מכן נסעה למדריד ללמוד ספרדית, שם פגשה במהלך לימודיה את קרלוס הוגו, נסיך בורבון-פארמה. בשנת 1963 המירה איריינה בחשאי את דתה מהנצרות הפרוטסטנטית לנצרות הקתולית. הדבר התגלה לראשונה כאשר צלם של עיתון מקומי באמסטרדם פרסם תמונה שלה בכנסייה קתולית. אמה התנגדה לבן זוגה של איריינה, ומערכת יחסים זו הציבה את הנסיכה במרכז תשומת הלב של התקשורת העולמית. ב-29 באפריל 1964 התחתנה איריינה ברומא עם קרלוס הוגו, אולם אף אחד מבני משפחת המלוכה ההולנדית לא הגיעה לחתונתה, שנערכה ללא אישור הפרלמנט ההולנדי. העובדה שהנסיכה התחתנה ללא אישור הפרלמנט הביאה לכך שהיא הוסרה מסדר הירושה לכתר ממלכת ארצות השפלה. בני הזוג התגוררו במדריד, ונולדו להם ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות. לאחר החתונה היו בני הזוג פעילים בקבוצות ימין, אולם עם הזמן עברו לאהוד קבוצות שמאלניות, ובשל כך גורשו בשנת 1977 מספרד. באותה שנה מת חמיה סאווריו, נסיך בורבון-פארמה, ובעלה ירש את תאריו. בסוף שנת 1977 הותר לבעלה לחזור לספרד, ובתחילת 1978 קיבלה גם איריינה היתר לחזור לביתה. בשנת 1981 היא התגרשה מבעלה, וחזרה להתגורר בהולנד. היא פעילה בהרבה פעילויות חברתיות וארגוני צדקה, וחזרה למלא תפקידים בחצר המלוכה ההולנדית. ב-29 באפריל 1964 התחתנה איריינה ברומא עם קרלוס הוגו, דוכס פארמה, ונולדו להם ארבעה ילדים: הנסיך קרלוס, דוכס פארמה (נולד ב-1970) הנסיכה מרגריטה, רוזנת קולורנו (נולדה ב-1972) הנסיך חיימה, רוזן בארדי (נולד ב-1972) הנסיכה קרולינה, מרקיזת סאלה (נולדה ב-1974) מדיה וקבצים בנושא איריינה, נסיכת הולנד בוויקישיתוף
צליל היקפי

צליל היקפי או סראונד (מאנגלית: Surround Sound), הוא שם כולל לצליל בעל מספר ערוצים ולמגוון שיטות להרחבתן והעשרתן של דגימות קול על ידי הקלטתם של ערוצי צליל נוספים, הנשלחים לרמקולים נפרדים. כך נוצרת תחושה של צליל המקיף את המאזין – ומכאן השם – Surround. השיטה מאפשרת יצירת אפקטים ואיכות קול מציאותית יותר, וממומשת בסרטים, מערכות קול דיגיטליות, קולנוע ביתי, משחקי וידאו, משחקי מחשב ומספר הולך וגדל של אפליקציות. במרוצת השנים, התפתחו פורמטים פופולריים רבים, ביניהם ניתן למצוא למשל את הדולבי דיגיטל ו-DTS. בתחילת דרכו הוגדר הסראונד על ידי שימוש ב-3 רמקולים בתצורה הבאה: רמקול קדמי ימני, רמקול קדמי שמאלי ורמקול אחורי. פורמט זה נקרא Pro-Logic. לאחר מכן התפתח פורמט חדש של 4 רמקולים, בתצורה הבאה: זוג רמקולים קדמיים וזוג רמקולים אחוריים, כך שכל זוג מורכב מרמקול ימני ורמקול שמאלי והמאזין נמצא במרכז. פורמט זה נקרא Quadrophonic, ולאחר מכן Dolby Pro-Logic לכשנוספו לו שיפורים. לאחר מכן התפתח הפורמט והתווספו רמקול קדמי שנמצא מול המאזין (מכונה "Center"), ורמקול סאב וופר המפיק באסים והמשתמש באותו ערוץ יחד עם ה-Center. פורמט זה נקרא Dolby Pro-Logic II, שהתפתח לאחר מכן ל-Dolby Digital, ולאחר מכן ל- DTS. השינוי המשמעותי שנעשה מאז Dolby Digital הוא במעבר ל-7.1 ערוצים, בתצורה המקיפה את המאזין גם משני צידיו, בנוסף לתצורה של 5.1. רמקול מונו סטריאו DTS דולבי דיגיטל מקרן קול ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי גרמניה–קטר

היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה למדינת קטר כוננו בשנת 1973. גרמניה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות בדוחה, וקטר מיוצגת בגרמניה על ידי שגרירות בברלין וקונסוליה בבון היחסים בין קטר לגרמניה הם יחסים ידידותיים. הקנצלרית אנגלה מרקל ביקרה בדוחה במחצית הראשונה של שנת 2010. אמיר קטר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ערך גם הוא ביקור רשמי לגרמניה במחצית השנייה של אותה שנה. באפריל 2013, ראש הממשלה הקטרי ושר החוץ חמד בן ג'אסם אאל ת'אני ביקר בברלין. לאחר הביקור גם שר החוץ הגרמני הגיב במחווה והגיע לביקור רשמי בקטר ביוני באותה השנה. השר החוץ הקטרי ח'אלד בן מוחמד אאל עטייה ביקר בברלין ולאחרונה באוגוסט 2013 ובמרץ 2014. אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ערך ביקור לא רשמי בברלין ושוחח על המערך הפוליטי של שתי המדינות עם נשיא גרמניה, הקנצלר אנגלה מרקל, שר החוץ שטיינמאייר וגבריאל שר האנרגיה. גבריאל, מצדו, נסע לדוחה במרץ 2014, שם התקבל על ידי האמיר. 2014 הייתה שנה יוצאת דופן עבור שתי המדינות, במיוחד במונחים של יחסי הסחר בין המדינות. ב-17 בספטמבר 2014 אמיר קטר, הנסיך שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, נסע לביקור רשמי ראשון בגרמניה, ונפגש עם קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. לרגל הביקור הממלכתי של האמיר שר הכלכלה של קטר, שייח' אחמד בן ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני, פתח פורום כלכלי בברלין ובפתיחה השתתפו כ-300 נציגים כלכליים גרמנים וקטרים. הוא גם הכריז כי הסחר הבילטראלי בין קטר וגרמניה הגיע לשיא של מעל 2 מיליארד אירו. בשל הנוכחות הגוברת של חברות גרמניות בשוק הקטרי, יש מספר גדל והולך של אזרחים גרמנים אשר עובדים וחיים בקטר. מספר הסטודנטים הקטרים הלומדים באוניברסיטאות גרמניות גם הוא גדל בהדרגה. תחומים פוטנציאליים אחרים ביחסי המסחר הם שיפור היחסים הם ענף התיירות ושירותי בריאות. אזרחי קטר מרבים לבקר בגרמניה מדי שנה לטיפול רפואי כמו גם התיירות בין שתי המדינות אשר גם היא מפותחת. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–קטר בוויקישיתוף Qatar באתר משרד החוץ הגרמני Relations between State of Qatar and Germany
מרגרטה, נסיכת רומניה

מרגרטה, נסיכת רומניה (ברומנית: Principesa Margareta a României; נולדה ב-26 במרץ 1949) היא הבכורה מבין חמש בנותיהם של מיכאי הראשון, מלך רומניה והנסיכה אנה מרומניה. מרגריטה נולדה בלוזאן, שווייץ ב-26 במרץ 1949, למיכאי הראשון, מלך רומניה ולאנה, מלכת רומניה בתם של רנאטו, נסיך בורבון-פארמה ומרגרט, נסיכת דנמרק, וסנדקה היה פיליפ, דוכס אדינבורו. מרגרטה בילתה את ילדותה בלוזאן ובכפר בהרטפורדשייר, והיא ואחיותיה בילו את החגים ביחד עם סביהם המלכותיים. בשנת 1964 היא הייתה שושבינה בחתונתם של קונסטנטינוס השני, מלך יוון ואנה מריה, מלכת יוון ביחד עם עוד חמש נסיכות. מרגרטה למדה בפנימייה באנגליה ובתיכון צרפתי בשווייץ, שם למדה פילוסופיה. את לימודיה האקדמיים התחילה בבית ספר לאומנות בפריז, ולאחר מכן למדה סוציולוגיה, יחסים בינלאומיים ומשפט בינלאומי באוניברסיטת אדינבורו, ובמהלך לימודיה היא ניהלה מערכת יחסים עם גורדון בראון. היא עבדה במספר אוניברסיטאות בבריטניה שם לקחה חלק במחקר בסוציולוגיה רפואית ובמדיניות בריאות הציבור. בשנת 1979 היא עבדה בסוכנות של האו"ם ושל ארגון הבריאות העולמי וניהלה שם פרויקטים חברתיים בנושאי בריאות, ובשנת 1983 היא עברה להתגורר ברומא, והצטרפה לארגון המזון והחקלאות שם הייתה חברה בצוות המארגן של יום המזון העולמי. היא עבדה במשך שלוש שנים בהובלת קמפיינים להגברת מודעות הציבור לתזונה והפחתת העוני. ב-1996 נישאה לראדו דודא. ב-5 בדצמבר 2017 מת אביה מיכאי הראשון, מלך רומניה, ומרגרטה הפכה לראש בית המלוכה הרומני. מדיה וקבצים בנושא מרגרטה, נסיכת רומניה בוויקישיתוף מרגרטה, נסיכת רומניה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים

הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים היה בית ספר לציור מיסודו של הצייר יצחק פרנקל פרנל אשר פעל בתל אביב בין השנים 1926–1929. הסטודיו לציור הוקם לאחר שובו של פרנקל מפריז בירת צרפת בשנת 1926. הוא הוקם בתמיכה של הסתדרות העובדים בצריף "הנוער העובד" בתל אביב (כיום בשטח שעליו הוקם גן מאיר). ייתכן שבשלב כלשהו עבר בית הספר לנגריה של גימנסיה הרצליה בתל אביב. בכל מקרה בחדרי הגימנסיה הוצגו מספר תערוכות של תלמידי בית הספר. הסטודיו נועד להכשיר פועלים בציור ובאמנות. בספטמבר 1927 נמנו 17 תלמידים בסטודיו, מהן 6 נשים. גישתו האמנותית של פרנקל הייתה אלטרנטיבה מודרניסטית לאמנות של "בצלאל". הוא הדגיש את חשיבות הצבע, ודחה את השמרנות הירושלמית שהוביל בוריס שץ. בין תלמידי הסטודיו היו ג'ניה ברגר, שמשון הולצמן, דוד הנדלר, מרדכי לבנון, אריה נבון, יוסף קוסונוגי, נחמיה שטנצל. בנוסף, הצטרפו אליו תלמידים שפרשו מ"בצלאל" כדוגמת אביגדור סטימצקי. בשנת 1929, הן בשל קשיים כלכליים והן בשל נסיבות אישיות של פרנקל, נסגר בית הספר. בשנת 1936 חידש אהרון אבני את פעילותה של "הסטודיה לציור ופיסול ליד ועדת התרבות של מועצת פועלי תל אביב" - ה"סטודיה", וניהל את הסטודיה עד מותו. לאחר מותו, בשנת 1951, שונה שמו של המוסד ל"מכון אבני"). בשנותיו של אבני ה"סטודיה" הייתה ממוקמת במרתף במעונות עובדים ברחוב פרישמן פינת רחוב דב הוז. המרתף היה קטן מאוד והמחלקה לציור עברה לרחוב דב הוז פינת רחוב גורדון. בין המורים הראשונים היו: אבני - מנהל וראש מחלקת הציור שלימד גם תולדות האמנות של תקופת הרנסאנס והעת החדשה. משה שטרנשוס - מנהל מחלקת הפיסול, יעקב שטיינהרדט – תחריט, ירחמיאל שכטר – גרפיקה, פרופ' יהושע שור – היסטוריה של האמנות. יחזקאל שטרייכמן צורף על ידי אבני ב-1943 ולימד ציור (לאחר שנתיים שטרייכמן פרש וחבר לאביגדור סטימצקי בהקמת "סטודיה" נפרדת). בשנת 1946 ייסד אבני בתל אביב, יחד עם המחנך אליהו בילס, גם את המדרשה למורים לציור (שיותר מאוחר פעלה ברמת השרון), שם התכוון ללמד ציור ופדגוגיה אך נפטר זמן מה לאחר-מכן ממחלת הסרטן ונקבר בבית הקברות בנחלת יצחק אמנים ויוצרים רבים למדו אצל אבני בסטודיה: דן איתן, יחיאל (חיליק) ערד, מיכאל ארגוב, עמוס אריכא, בלה בריזל, סיומה ברם (ברעם), ציפורה ברנר, אליהו גת, דוד דנון, צבי דקל, נחום זולוטוב, קליר יניב, יצחק (איקא) ישראלי, דב ליפ (ליפינסקי), אפרים ליפשיץ, דוד לן בר, צבי מילשטיין, לאה ניקל, אריה סרטני, משה פרופס, יוסף פרחי, אסתר פרץ (ארד), שמעון צבר, רות צרפתי (שטרנשוס), מנשה קדישמן, דן קדר, רפי קייזר, דני קרוון, בוקי שוורץ, שלמה שוורץ וצבי תדמור. חיים אתר, תערוכת הסטודיו לציור, דבר, 17 בפברואר 1927 ירושלים, דבר, 24 באפריל 1927 תל אביב, דבר, 31 באוגוסט 1927 תערוכת הסטודיה לציור, דבר, 5 בספטמבר 1927 ש. אייזן, בתערוכה של הסטודיה לציור בת"א, דבר, 12 בספטמבר 1927 אברהם מלניקוב, לתערוכת הסטודיה לציור שעל יד ועה"ת, דבר, 6 באוגוסט 1928 אליעזר פרנקל, אבא (חוברת המוקדשת לאביו, יצחק פרנקל) על פי שלמה שבא הסטודיו פעל בתקופה מסוימת בביתו של פרנקל ברחוב רוטשילד פינת נחלת בנימין. ראו: שבא, שלמה, "טייארות בשמי נווה-שלום", דבר השבוע, 30 ביוני 1972 הצייר א. אבני למנוחת-עולם, דבר, 25 במרץ 1951 הסטודיה לציור שליד ועדת התרבות של הסתדרות העובדים באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברטה אנסטס

רוברטה אלמה אנסטס (רומנית: Roberta Alma Anastase; נולדה ב-27 במרץ 1976) היא פוליטיקאית רומנייה. אנסטס נולדה בפלוישט, היא נבחרה למיס רומניה וייצגה את מדינתה במיס תבל 1996. היא למדה בפקולטה לסוציולוגיה, פסיכולוגיה ועבודה סוציאלית ובפקולטה למדעי המדינה ולימודי אירופה באוניברסיטת בוקרשט, היא שימשה כמנהלת של חברה למסחר, מ-2001 עד 2003 היא הייתה סגנית נשיאת מועצת הנוער הרומנית ומ-2004 החלה לשמש חברה בפרלמנט מטעם המפלגה הדמוקרטית ליברלית, מ-2006 ועד 2008 היא הייתה חברה בוועד ליחסי חוץ של הפרלמנט. ב-2009 החלה לשמש כדוברת בית הנבחרים של רומניה ובכך נהייתה לאישה הראשונה הנושאת תפקיד זה, אנסטס היא אזרחית כבוד של מדינת נברסקה ושל עיר במרילנד. מדיה וקבצים בנושא רוברטה אנסטס בוויקישיתוף רוברטה אנסטס, ברשת החברתית פייסבוק [1] [2]
פו-בעלו

פו-בעלו (בשמית צפון מערבית לרבות כנענית עתיקה כמו-גם באכדית: "פיו/מילתו/דוברו/קולו של בעל", תעתיק לאנגלית: "Pu-Ba'lu") היה שליט העיר הכנענית יורזה (מזוהה בתל גמה בנחל הבשור) הנזכר בתעודות אל-עמארנה מן השנים 1350-1335 לפנה"ס, דהיינו זמן מלוכת אחנתון. פו-בעלו נזכר כמחבר בשלושה מכתבים שפונים לפרעה: EA 314 שכותרתו במחקר המודרני היא "משלוח זכוכית", מכתב EA 315 שכותרתו היא "כמו פקודה מן השמש" ומכתב EA 316 שכותרתו היא "נ.ב לסופר המלכותי". ישנו אזכור נוסף לשם "פו-בעלו" (בתעתיק: "Pu-Bahla") בקורפוס 382 המכתבים שנתגלו באחתאתון אך הוא מופיע במכתב EA 104 שכותרתו היא "אולאסה נכבשה" ובו מדובר על בנו של עבדי-אשירתה מלך אמורו, ככל הנראה למרות הדמיון בשמות מדובר באדם אחר ששמו המקורי הוא "פי-בעל" גם כן. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמותת החתול

עמותת החתול היא עמותה המאגדת את בוגרי יחידה 669, היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר. העמותה נוסדה ב-1 בינואר 2015 על ידי יוצאי היחידה, במטרה להוות גוף המלווה ותומך בבוגרי היחידה בחיים האזרחים, ומלווה את היחידה הסדירה. עמותת החתול פונה לכלל בוגרי יחידה 669: אנשי המערך הלוחם, המערך הרפואי והמערך תומך הלחימה. לפיכך, בעלי התפקידים בעמותה מגיעים מאוכלוסיות אלו. מייסד העמותה ויושב הראש הראשון שלה היה אורי ורדי. כיום, יו"ר העמותה הוא סא"ל בדימוס דר' נחשון קנולר, מי שהיה מפקד יחידה 669 בעבר. מנכ"ל העמותה הוא יפתח דרעי. חבר הנאמנים של העמותה כולל בין השאר אנשי עסקים ואנשי רפואה, כמו: תא"ל בדימוס דר' אפרים סנה, רוני פיבקו, מני בנימין, עופר קוטלר, דר' יעקב (ג'קי) אור. מטרתה העיקרית של עמותת החתול היא לאגד את כלל בוגרי היחידה כדי למצות את יכולתם בזירה האישית והחברתית. בנוסף, העמותה חורטת על דגלה את התרומה לחברה הכללית ואת הנצחת חללי יחידה 669. כדי להגשים חזון זה, העמותה נוקטת במגוון פעילויות ופרויקטים, כגון כנסי בוגרים, הרצאות העשרה, הענקת מלגות ועוד. פרויקט המלגות: העמותה מחלקת מלגות לבוגרי היחידה ללימוד פסיכומטרי, ללימודי תעודה, וללימודים גבוהים. המלגות ניתנות לפי קריטריונים כגון שירות צבאי ומצב סוציו-אקונומי, שנבחנים על ידי ועדה מלווה. חלק מהמלגות ניתנות בשיתוף עם עמותת "מטיילים בטוח" ע"ש אבנר ברדוגו, בוגר היחידה. תוכנית המנטורינג: תוכנית המנטורינג של עמותת החתול נועדה להפגיש בוגרי יחידה ותיקים ובכירים במשק, עם בוגרי יחידה צעירים בתחילת דרכם האזרחית. משך הליווי הוא כשנה, ומבוצע בהנחיית אנשי מקצוע. פרויקט הלב: מטרת הפרויקט היא העלאת המודעות להגשת עזרה ראשונה והחייאה בקרב הציבור הרחב. במסגרת הפרויקט העמותה מציעה מגוון קורסים העוסקים בהצלת חיים וכוללים בין היתר הקניית ידע תאורטי והתנסות מעשית בהחייאה, עצירת דימומים ושימוש בדפיברילטור. המדריכים הם בוגרי היחידה בעלי הכשרה רפואית בדרגות שונות, וניסיון הדרכתי ומבצעי. סדנאות משתחררים: העמותה מקיימת סדנאות משתחררים תקופתיות שפונות לבוגרי היחידה שמסיימים את השירות הסדיר או הקבע, במטרה להקל על מעברם לעולם האזרחי. הרצאות העשרה: העמותה מארגנת מפגשי העשרה לבוגריה עם מרצים במגוון תחומים, כגון מפקד חיל האוויר לשעבר אלוף במיל' אליעזר שקדי, חבר הכנסת עפר שלח והעיתונאי איתי אנגל. שיתוף פעולה עם עמותות אחרות: עמותת החתול משתפת פעולה עם עמותות אחרות: כנסי תעסוקה משותפים לעמותות בוגרי יחידות צבאיות אחרות, התנדבויות בשיתוף עמותת רחשי לב, ושיתוף פעולה צמוד עם עמותת "מטיילים בטוח". היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) חיל האוויר הישראלי איתי אילנאי, 669 - סיפורה של יחידה מיוחדת, כנרת זמורה ביתן, 2014 אתר האינטרנט הרשמי של עמותת החתול עמותת החתול, ברשת החברתית פייסבוק עמותת החתול, ברשת החברתית אינסטגרם עמותת החתול, ברשת החברתית יוטיוב עמותת החתול, ברשת החברתית טיקטוק החתול - בוגרי יחידת החילוץ של חיל האויר (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" רעות רימרמן, העמותה של 669: מצילים חיים גם באזרחות, באתר ynet, 13 במרץ 2016
טנת"א

טנת"א - ראשי תיבות של טעמים, נקודות, תגים ואותיות - מושג קבלי שלפי מערכת האלפבית העברי, טעמי המקרא, הניקוד והתגים המופיעים מעל חלק מהאותיות בכתב סת"ם היא מערכת מאוחדת שמשתקפים בה ייצוגים של המציאות. ניתן למצוא פרק בשם זה בכתבי רבי חיים ויטאל, ובכתבי מקובלים רבים נוספים. ההקבלה של דרגות אלה היא לחלקי הנשמה: טעמים כנגד החיה, נקודות כנגד נשמה, תגין כנגד רוח, ואותיות כנגד נפש. הטעמים הם אלה שנותנים למשפט הכתוב את מלוא משמעותו, הנקודות, כלומר ניקוד התיבות הוא שמאפשר את קריאת המילה, התגים מסמלים את כח החיים שקיים באותיות ולכן הם מעל האות, והאותיות הם הבחינה הבסיסית והנמוכה ביותר של הביטוי. ראש מילין מאת הראי"ה קוק, דרשות על טנת"א, הוצאת מוסד הרב קוק ירושלים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.