laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלע המחלקות

סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת הוא שמו של אתר מקראי. שם האתר מופיע בשמואל א', כ"ג, כ"ח. מיקומו על פי הסיפור המקראי במדבר מעון, אשר נמצא בקרבת היישוב מעון. מאתר זה חזר המלך שאול מרדיפתו אחר דוד לאחר שנודע לו שהפלשתים, פלשו לארץ. לאחר מכן מדווח המחבר כי: ”וַיָּשָׁב שָׁאוּל, מִרְדֹף אַחֲרֵי דָוִד, וַיֵּלֶךְ, לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים; עַל-כֵּן, קָרְאוּ לַמָּקוֹם הַהוּא, סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת”. לפי מדרש השם בספר שמואל א', פרק כ"ג, פסוק כ"ח שתי הקבוצות, זו של דוד וזו של שאול נחלקו והלכו לדרכן. בתרגום השבעים מופיע שם המקום: סלע הַמְחֻלֶקֶת. לדעת גרסיאל, שמו המקורי היה סלע חלקות מלשון חלק כלומר שאין בו צמחייה והוא גלוי או שהוא חלק מכוונה שניתן להחליק בו. רש"י בעקבות תרגום יונתן, מפרש סלע המחלקות -” שהיה לבו של שאול חלוק לשתי דעות, אם לשוב להציל את ארצו מיד פלשתים, או לרדוף ולתפוש את דוד, כן תרגמו יונתן”. מ.צ סגל, מפרש:” סלע שעל ידו נחלקו ונפרדו שאול ודוד”. ואילו במדרש תהילים נאמר: "ולמה נקרא שמה סלע המחלקות, אמר רבי שמואל בר נחמני ששם נחלקו גבורי שאול, וגבורי דוד, מהם היו אומרים, עד שבן ישי בידינו לא נפנה ממנו, מהם היו אומרים מלחמת ישראל קודמת, אבל בן ישי מצוי אצלינו בכל שעה, רבי אליעזר אומר נחלק הסלע מכאן ומכאן, ונמצא שאול וגבוריו עומדים מצד אחד, ודוד ואנשיו מצד אחד, והוא שדוד אומר הנותן תשועה למלכים (ספר תהילים, פרק קמ"ד, פסוק י'), לשני מלכים, אלו שאול ודוד, שאול שניצל משפיכות דמים, שנאמר [אשר כלתני היום הזה מבוא בדמים] והושע (לי ידי) [ידי לי] (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ל"ג), ודוד שניצל מחרבו של שאול, שנאמר הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה (ספר תהלים, פרק קמ"ד, פסוק י'). דבר אחר סלע המחלקות. בשעה שהיה דוד וחיילותיו עוברין על אותו מקום שנעשה להם נס, היה מתחלק מחיילותיו, הוא ושש מאות אנשים שהיו אתו, אותה שעה היו יורדין מעל סוסיהן, ומשתחוין ונופלין על פניהם, ומברכין ברוך שעשה לנו נסים במקום הזה, ומקצתן היו עומדים ואין מברכין, לפי שלא היו עמו באותה שעה, והיו מתחלקין זה מזה, לכך נאמר סלע המחלקות." הצירוף המקראי נשתנה ל'סֶלַע הַמַּחְלֹקֶת', וכיום הוא משמש במשמעות מטפורית של נושא הריב, העניין שעליו נחלקים. לפי הסיפור המקראי, סלע המחלקות נמצא במדבר מעון. זיהוי המקום הוא בעייתי. יש המזהים את המקום ראס אל כופה או עם תל אל-מאלאקי אך זיהוי זה אינו ודאי. לפי התיאור יש המזהים את המקום עם הר חולד וזאת על פי מבנה ההר. משה גרסיאל, עולם התנ"ך: שמואל א', תל אביב דודזון עתי, 1993, עמ' 190. משה צבי סגל, ספרי שמואל, ירושלים, קריית ספר, 1987, ע"מ קפח. מדרש תהילים (מהדורת בובר), מזמור י"ח מכל-מקום, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏10 באפריל 2011 נגה הראובני, מדבר ורועה במורשת ישראל, נאות קדומים, 1991, עמ' 30.
יוסי לוי (קצין)

יוסי לוי (נולד ב-9 באפריל 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כסגן מפקד חיל הים. התגייס לצה"ל וסיים ב-1969 קורס חובלים. שירת בשייטת הנחתות ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על הנחתת אח"י בת שבע ועל פלגת נחתות הטנקים בזירת ים סוף. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על בית הספר לחובלים ושימש מפקד בסיס אשדוד. ב-1987 מונה למפקד שייטת ספינות הטילים, פיקד על השייטת במהלך מבצע הצגת תכלית לחיסולו של אבו ג'יהאד ובמהלך תפיסת ספינת המחבלים "אנג'ל" במהלך אימון השייטת בים האדריאטי. לאחר מכן פיקד על בסיס חיפה וכיהן כסגן מפקד חיל הים בתקופתו של עמי אילון. כמו כן שירת כנספח צה"ל בצ'ילה. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל מִנְהֶלֶת שנת 2000 שעסקה בהיערכות לקראת הגברת התיירות שנצפתה לשנת 2000 לספירת הנוצרים. כיהן כסמנכ"ל בכיר למינהל ומשאבי אנוש במינהל מקרקעי ישראל, ב-2004 מונה למנכ"ל עיריית נתניה תפקיד בו כיהן במשך מספר חודשים עד התפטרותו. לאחר מכן שימש סמנכ"ל בכיר בקבוצת אורביט. לוי בעל תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת חיפה, ובוגר מכללת המלחמה של צי ארצות הברית. נשוי ואב לשלושה. יוסי לוי, דבר יו"ר העמותה, "בין גלים" גיליון 1 אוקטובר 2001 עמ' 7. אביגדור קהלני, אני נשבע לך, כתר הוצאה לאור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2004, עמ' 203-206 אביבה קרול, ‏תא"ל (מיל.) יוסי לוי מונה למנכ"ל מנהלת שנת 2000, באתר גלובס, 5 באפריל 1998
דוידובה

האם התכוונתם ל... אירינה דוידובה – אתלטית רוסייה אנסטסיה דוידובה – שחיינית צורנית רוסייה גולבוהור דוידובה – בת עדת יהודי ההרים שנודעה במאבקיה בתקופת השלטון הסובייטי ילנה דוידובה – מתעמלת רוסייה, זוכת מדליית זהב. דוידוב דוידוף
גוגולי גוגולי

"גוגולי גוגולי" (ילדה קטנה בגאורגית) הוא שיר גאורגי מתקופת השלטון הסובייטי, שהוקלט בישראל לראשונה ב-1966 בידי הצמד חדוה ודוד. השיר זכה להצלחה רבה, לביצועים נוספים בשפת המקור ולגרסאות עבריות, והפך לחלק מהרפרטואר המקובל בקרב הקהילה הגאורגית בישראל, אף על פי שבגאורגיה עצמה הוא כנראה פחות מוכר. השיר הוקלט בגאורגיה בתקופת השלטון הסובייטי, וכמקובל באומנות המגויסת דאז הוא בעל תוכן פטריוטי המעודד הצטיינות בעבודה ובקרב למען המולדת. לפי עדותם של חברי הצמד חדוה ודוד הם קיבלו תקליט עם השיר הזה מרבקה מיכאלי באמצע שנות השישים, הקליטו אותו בעצמם בשפת המקור (בעיבוד דוד קריבושי) בתקליט "צמד זמרי עם" שיצא בשנת 1966 בחברת ישראפון, ושזכה להצלחה מרובה. מאוחר יותר, בסוף שנות ה-60, הוא זכה לגרסה נוספת בגאורגית מפי הצמד אילן ואילנית באלבום "שוב אתכם". בשנות ה-90 יצאה הקלטה נוספת בפי להקת להקת קולן - הרכב שרוב חבריו הם עולים מגאורגיה ומבצע שירים עבריים וגאורגיים. לפי עדות חברי הלהקה - הם התוודעו לשיר רק בישראל. יש הקלטות נוספות של להקות המבצעות שירים בגאורגית באירועים של העדה. הגרסה הראשונה בעברית הייתה של להקת משמרון מקיבוץ משמרות (בכיכובם של אילנה כרמי ומאיר אריאל) משנת 1965 שלא יצאה בהקלטה מסחרית. להקת הגשש החיוור הקליטה גרסה היתולית בעברית בשם "בלדה בשחור על שמשון הגיבור" למילותיו של נסים אלוני ועיבודו של יאיר רוזנבלום, בתקליט התוכנית קנטטה לשווארמה משנת 1969. חוה אלברשטיין כתבה וביצעה גרסה בשם "שיר מגרש את החושך" שנכלל באלבום "האהבה מאלתרת" משנת 1991. יעל דקלבאום הקליטה גרסת כיסוי לגרסה זו באלבום המחווה של עבודה עברית "שרות חוה אלברשטיין" בשנת 2014. גרסה נוספת שלא יצאה בהקלטה מסחרית נכתבה בידי אהוד מנור, עובדה בידי מתי כספי ובוצעה על ידי לאה שבת, אופירה יוספי, סימה עמיאל, שלומי שבת, בועז שרעבי, ומתי כספי. גרסה נוספת שלא יצאה בהקלטה מסחרית נכתבה בידי לאה נאור בשם 'היי גוגולי', כש'גוגולי' הוא גבר. השיר הוקלט בידי חבורת הזמר מיתרים' משדרות. מידע על היצירה "גוגולי גוגולי" באתר מיוזיק בריינז "גוגולי גוגולי" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "גוגולי גוגולי" באתר שירונט גוגולי גוגולי, בביצוע חוה אלברשטיין (שיר מגרש את החושך), סרטון באתר יוטיוב גוגולי גוגולי, בביצוע להקת קולן, סרטון באתר יוטיוב שם השיר היה צריך להיות "גוגני גוגני", ומסיבה לא ברורה הוא התפרסם בארץ בשם "גוגולי גוגולי" גוגולי גוגולי, בביצוע חדווה ודוד (רבקה מיכאלי וחברי הצמד על נסיבות הקלטת השיר), סרטון באתר יוטיוב גוגולי גוגולי, בביצוע להקת משמרון, סרטון באתר יוטיוב גוגולי גוגולי, בביצוע קבוצת אומנים (השיר למילותיו של אהוד מנור), סרטון באתר יוטיוב
מעוז מול עזה

מעוז מול עזה שבקרבת קיבוץ סעד הוא אתר מורשת ומוזיאון לראשית ההתיישבות הדתית בנגב ערב מלחמת העצמאות. המוזיאון הוקם בבית הביטחון של קיבוץ סעד - בניין בטון, המבנה היחיד ששרד בקיבוץ לאחר שעמד בדרכו של צבא מצרים הפולש במלחמת העצמאות (לאחר המלחמה הועתק הקיבוץ כולו כקילומטר מזרחה ממיקומו המקורי). התצוגה שבמוזיאון עוסקת במספר נושאים: סיפור העלייה לקרקע של קיבוץ סעד בשנת 1947 ועמידתו במלחמה. עמידתם במלחמה של 27 היישובים היהודיים המבודדים בנגב, ובמיוחד של שני היישובים הדתיים השכנים לסעד - כפר דרום ובארות יצחק, שבעקבותיה הם נאלצו לעקור ממקומם לאתרים אחרים. התצוגה מדגישה במיוחד את בעיית אספקת המים ליישובים בנגב מאז הקמתם וגם לאחר קום המדינה. תיאור באמצעות תצפית מגג המבנה של המרחב הכולל בתוכו את שטחי שלושת היישובים, רצועת עזה והמשלטים והגדרות שביניהם. התיאור מבהיר את השילוב של חיים אזרחיים ובעיות ביטחון במרחב זה מאז עלייתם לקרקע של היישובים ועד ימינו. המוזיאון הוקם בסיוע המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, משרד הביטחון, משרד התיירות וקרן קיימת לישראל. בתחום המעוז מתקיים מדי יום שישי מאז מאי 2018 "מפגן העוז מול עזה", בו משפחותיהם של ישראלים נעדרים שנכנסו לרצועת עזה, בראשות משפחותיהם של הדר גולדין ואורון שאול, קוראות להשבת בני משפחותיהם משבי החמאס בעזה. בתי הביטחון בנגב הצפוני מדיה וקבצים בנושא מעוז מול עזה בוויקישיתוף המוזיאון באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל דף המוזיאון באתר קיבוץ סעד
צ'ארלס פורטל

צ'ארלס פורטל (באנגלית: Sir Charles Frederick Algernon Portal;‏ 21 במאי 1893 - 22 באפריל 1971) היה ראש המטה של חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. פורטל נולד ב-21 במאי 1893 בהונגרפורד שבבריטניה, לאדוארד רוברט פורטל וקייט לבית היל. פורטל התחיל בלימודי משפטים, אך הפסיק אותם כשפרצה מלחמת העולם הראשונה. בתחילת המלחמה שירת פורטל ביחידת האופנועים של חיל ההנדסה כשליח מעביר הודעות. בדצמבר 1914 פיקד על יחידת האופנועים של פלוגת האיתות בָּגַּיִס הראשון בחזית המערבית. ביולי 1915 הועבר לגיס התעופה המלכותי (שקדם לחיל האוויר המלכותי). ביולי 1916 סיים קורס טיס והצטרף לטייסת ה-60. במשך המלחמה טס כ-900 פעמים בתפקידי תצפית, איכון ארטילריה והפצצות לילה. על פעילותו במלחמה עוטר בצלב הצבאי ובאות השירות המצוין. ב-1918 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. לאחר המלחמה נשאר בחיל האוויר ופיקד על הטייסת ה-7. בשנים 1934–1936 היה מפקד הכוחות הבריטיים בעדן. ב-1937 הועלה לדרגת תת מרשל. הוא הועבר למשרד האווירייה ושם הורה להקמת 30 בסיסי אוויר חדשים. ב-1 בפברואר 1939 מונה למפקד מחלקת כוח האדם של חיל האוויר ב-3 בספטמבר 1939, ביום בו הכריזו בריטניה וצרפת על כניסתם למלחמה הועלה פורטל לדרגת מרשל אוויר וב-1 באפריל 1940 מונה למפקד פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי. פורטל היה חסיד ההפצצות האסטרטגיות (הפצצת שטח מסוים בלי להתרכז על מטרות יחידות). כאשר בעת הקרב על בריטניה הפציצו הגרמנים בטעות את לונדון, הוא הורה ב-25 באוגוסט 1940 להפציץ בפעם הראשונה את ברלין. החלטה זו גרמה להרמן גרינג להפסיק להפציץ מטרות של חיל האוויר ולהתרכז בהפצצות על לונדון וערים נוספות. זו הייתה אחת מהסיבות לכישלון הגרמנים בקרב זה. ב-25 באוקטובר 1940 התמנה לתפקיד ראש מטה (מפקד) חיל האוויר המלכותי בדרגת מרשל אוויר ראשי. בתפקיד זה החזיק עד סוף המלחמה. בגלל חילוקי דעות הוא פיטר את ראש פיקוד מטוסי הקרב יו דאודינג. פורטל עסק בשיפור מערכת הניווט ושיפור דיוק המפציצים. לאחר שאחר שנוכח באבדות הגדולות של המפציצים ובחוסר יעילותם הוא מינה בפברואר 1942 את ארתור הריס לראש פיקוד המפציצים שהיה כמוהו חסיד נלהב של ההפצצות האסטרטגיות במחשבה שההפצצות האלה יפגעו במורל של הגרמנים. ערים גדולות כברלין, המבורג, נירנברג קלן, דרזדן ועוד הופצצו קשות. 600,000 אזרחים גרמנים נהרגו ו-57,000 מלוחמי פיקוד המפציצים. במרץ 1945 דרש צ'רצ'יל להפסיק את ההפצצות האסטרטגיות בינואר 1943 התלווה פורטל לצ'רצ'יל בועידת קזבלנקה שם נבחר כמתאם כוחות המפציצים של בריטניה וארצות הברית. ב-1 בינואר 1944 הועלה פורטל לדרגת מרשל של חיל האוויר המלכותי. פורטל פרש מהשירות ב-17 בספטמבר 1945. ב-1946 הוענק לו התואר ויקאונט הונגרפורד. בשנים 1946–1951 היה בקר ייצור של אנרגיה אטומית במשרד האספקה. ב-1960 נבחר ליושב ראש חברת התעופה הבריטית. נפטר מסרטן ב-1971 בגיל 77. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס פורטל בוויקישיתוף צ'ארלס פורטל, באתר Royal Air Force צ'ארלס פורטל, באתר RAF צ'ארלס פורטל מניח זר למרגלות אנדרטת זיכרון, 28/7/43, באתר british pathè צ'ארלס פורטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מחקרים הראו שההפצצות האלה לא פגעו במורל הגרמנים אלא להפך. יש הרואים בשיטת ההפצצות השטח כפשע מלחמה.
יוגורסקי

יוגורסקי (ברוסית: Югорский ‏Yugorsky) מקורו ביוגרה (Югра ‏Yugra) – חבל ארץ היסטורי השוכן בין נהר הפצ'ורה לבין הרי האוראל הצפוניים (או לבין נהר האוב על פי גרסה אחרת), או אולי במישור הסיביר המערבי שבין הרי אורל ממערב לנהר היניסיי ממזרח, וגם שמם של השבטים "חאנטים" (Ханты) ו"מאנסים" (Манси; או ווגולים Вогулы) שיישבו אותו; בנוסף, "יוגרה" הוא מקור לשם תואר "אוגרי" (Ugric) שמופיע בשפות האוגריות הנכללות בשפות פינו-אוגריות (לחצו לצפייה במפה מ-1549 באשר למוצאם של המדיארים או המגיארים מ-iuhra או "יוגרה" – inde ungaroru origo – חבל ארץ ממזרח לנהר האוב ) האם התכוונתם ל... מצר יוגורסקי – מצר ים ברוסיה בין האי וייגאץ' לחצי האי יוגורסקי חצי האי יוגורסקי – חצי אי גדול (כ-18,000 קמ"ר) במחוז האוטונומי של הניינץ שברוסיה, בין הימים ברנץ (או ליתר דיוק פצ'ורה שמהווה חלק מים ברנץ) וקארה (לחצו לצפייה במפה ) יוגורסקי פרוייזד (Югорский проезд) – רחוב בצפון-מזרח מוסקבה יוגורסק – עיר במחוז האוטונומי חנטי ומנסי (יוגרה) יוגרה (פירושונים) – בין השאר שמו החלופי והמקוצר של המחוז האוטונומי חנטי ומנסי
מאיה רוזמן

מאיה רוזמן (נולדה ב-27 בנובמבר 1967) היא תזונאית קלינית ישראלית. רוזמן פיתחה שיטת גמישות תזונתית, כתבה ספרים בתחום הדיאטה והתזונה בכלל, ובעלת פינות וטורים קבועים בעיתונים ובתוכניות טלוויזיה שונות. את שירותה הצבאי עשתה רוזמן כמאבחנת ומראיינת פסיכוטכנית. בשנת 1989 סיימה תואר ראשון בתזונת האדם באוניברסיטה העברית. את התמחותה עשתה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע וקיבלה הסמכה כדיאטנית קלינית ממשרד הבריאות. במקביל לכך למדה ב"מדרשה לתרבות הגוף אמריקה ישראל" והוסמכה כמדריכת פעילות אירובית ועיצוב הגוף. רוזמן סיימה את התואר השני בביוכימיה ותזונה, בנושא "השפעת תוספות סידן על צפיפות העצם בחולים במחלות ריאה חסימתיות כרוניות", בהדרכת פרופ' אברהם אלירז, באוניברסיטה העברית בשיתוף בית החולים קפלן, רחובות. רוזמן המשיכה בלימודיה האקדמאיים וסיימה דוקטורט בביולוגיה מולקולרית, בשילוב גנטיקה ותזונה, באוניברסיטה העברית. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "הקשר בין התזונה להשתנות סרטנית בגן P53 בחולים במחלות מעי דלקתיות כרוניות (קרוהן וקוליטיס)", שנכתב בהדרכת פרופסור יהודית בירק ופרופסור בטי שוורץ. בנוסף, עברה קורס "מאמנים אישיים וקבוצתיים", גם הוא באוניברסיטה העברית בשיתוף מכון "קישורים" והוסמכה כמאמנת אישית. רוזמן כתבה טורים בעיתונים, במקומונים ובאתרי אינטרנט שונים, בהם "ידיעות אחרונות", "מעריב", "מוניטין", "זמן תל אביב", וכיום באתרי ynet, ואתר הנשים "Onlife". היא חיברה שבעה ספרים בתחום התזונה, האחרון מביניהם "מותר ואפשר". מאיה רוזמן הייתה אחת המשתתפות בתוכנית "אודטה" בערוץ 10, ובעלת פינה בתוכנית הבוקר של קשת עם אפרת רייטן. החל משנת 2008 היא מגישה באופן קבוע את פינתה "אוכלים נכון" ב"תוכנית חיסכון" של חדשות ערוץ 12. החל מיוני 2016 מגישה רוזמן את רצועת התזונה והדיאטה של רדיו 103fm בימי שישי בצהריים. ד"ר רוזמן מגישה פינה קבועה בתוכנת הבוקר "פותחים יום" ערוץ 13 החל מיולי 2018, ומשתתפת בפינה "שווה בדיקה" ב"תוכנית חיסכון". מאיה רוזמן היא צמחונית מגיל 12. ד"ר רוזמן פיתחה שיטת גמישות תזונתית שנועדה לאפשר[דרוש מקור] מוטיבציה והתמדה בתהליך הדיאטה לאורך זמן, והצלחה בשמירה על ההישגים בשינוי הרגלים לאורח חיים בריא. ע"פ השיטה, ניתן לשלב בתפריטי תזונה בריאים גם מאכלים בעלי ערך תזונתי נמוך יותר (לדוגמה קינוחים מתוקים), על מנת לשפר את סיכויי ההצלחה. על בסיס שיטה זו, פרסמה רוזמן את ספריה: "הרזים של מאיה" ו-"58 מתוקים לדיאטה", "המרזים בשמחה", ו-"מותר ואפשר". "דיאטה – המילה האחרונה", 2004, הוצאת "מעיין" "הרזים של מאיה", 2008, הוצאת "קוראים" "משימה אפשרית – המדריך המלא לתזונה נכונה לנערות", 2012, הוצאת "קוראים" "סודות ויסודות בתזונה נכונה – יומן שנתי", 2012 הוצאת "פלפוט" "58 מתוקים לדיאטה" (בשיתוף אלינוער רבין), 2012, הוצאת "קוראים" "המרזים בשמחה - אוסף תפריטים וטיפים", 2015, הוצאת "ספרי דיאטה" "מותר ואפשר", 2018, הוצאת "ספרי דיאטה" "מלפה-פון וגבורי העל", 2020, הוצאת "קוראים" אתר האינטרנט הרשמי של מאיה רוזמן מאיה רוזמן, ברשת החברתית פייסבוק עמוד התוכנית של ד"ר מאיה רוזמן ברדיו 103FM, עמוד התוכנית פינות משודרות של ד"ר רוזמן, MAKO כתבות של ד"ר רוזמן ב-Mako בריאות, MAKO בריאות טורים בידיעות אחרונות, ynet טורים ב-Onlife, אתר תוכן ואקטואליה לנשים, Onlife 103FM - ד"ר מאיה רוזמן - למה הפכתי להיות צמחונית?, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
פאלטרו

האם התכוונתם ל... ברוס פאלטרו (אנ') – מפיק ובמאי אמריקאי גווינת' פאלטרו – שחקנית קולנוע אמריקאית ג'ייק פאלטרו (אנ') – תסריטאי ובמאי אמריקאי, אחיה של גווינת'
רוואז לר'ידזה

רֵוואז לַר'ידזֵה (בגאורגית: რევაზ ლაღიძე‏, 10 ביולי 1921 – 16 באוקטובר 1981) היה מלחין גאורגי. רוואז לר'ידזה נולד בשנת 1921 בכפר אובצ'ה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; בשנת 1939 הוא סיים את לימודיו בבית הספר המוזיקלי מס' 4 של טביליסי (במגמת פסנתר). בשנים 1945-1941 לר'ידזה ניגן בתזמורת הסימפונית הגאורגית, ואילו בשנים 1949-1945 בתזמורת הרדיו הגאורגי. בשנת 1948 לר'ידזה סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי (במגמת הלחנה, בהדרכתו של המלחין אנדריה בלנצ'יוודזה). משנת 1962 ניהל את הקתדרה למוזיקה במכון הפדגוגי של טביליסי ע"ש פושקין, ואילו משנת 1964 הוא לימד בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי. לר'ידזה זכה בחייו בתארים ובפרסים הבאים: פעיל אמנות נכבד של גאורגיה הסובייטית (1958), אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1961), פרס הקומסומול הגאורגי (1967) ופרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית (1975). רוואז לר'ידזה מת בשנת 1981 בטביליסי ונקבר פנתאון דידובה שבעיר. רוואז לר'ידזה הלחין את הפואמה הסימפונית "למען המולדת" (1949), את המוזיקה עבור ההצגות המוזיקליות-קומיות "חברים" (1951) ו"איש הנבוט" (1957), את התמונה הסימפונית "היאבקות" (1952), מספר יצירות לפסנתר (כמו "טוֹקַטַה") ולצ'לו ("פואמה", "אלגיה" ואחרות). לר'ידזה הלחין את הקנטטות עבור מקהלת גברים "שיר על המולדת", "בלדה על הגפן", "אודה על מסחתי", "בלדת העמק" ועוד; הוא כתב את המוזיקה גם לקנטטה עבור מקהלה מעורבת ותזמורת סימפונית "ורדזיה ממתינה לי" (1966, לפי שירהּ של י' אַבַּשידזֵה מהמחרוזת "על עקבותיו של רוסתוולי"). לר'ידזה הלחין את המוזיקה עבור האופרה "לֵלַה", שהועלתה בבית האופרה של טביליסי בשנת 1973; היצירה זיכתה אותו בפרס שותא רוסתוולי של גאורגיה הסובייטית. חלק ניכר מיצירתו של לר'ידזה הוקדש לכתיבת מוזיקה עבור שירים; בשנת 1959 הוא הלחין את מילות "השיר על טביליסי" מאת פֵּטרֵה גרוזינסקי - לכבוד חגיגות ה-1500 שנים להקמתה של העיר. בשנת 1974 חברת ההקלטות הסובייטית "מלודיה" הוציאה אלבום כפול של הלהקה הגאורגית "אוֹרֵרַה", ובו "השיר על טביליסי" - שהפך ללהיט ברחבי ברית המועצות ולאחד השירים הגאורגיים המפורסמים ביותר. מיכֵאיל קווַליאשווילי תרגם את הטקסט של השיר לרוסית, ובגרסה זו הוא מבוצע פעמים רבות מחוץ לגאורגיה. לר'ידזה כתב מוזיקה עבור למעלה מ-40 הצגות תיאטרון, יותר מ-30 סרטי קולנוע, שני סרטי תעודה ושני סרטים מצוירים. בין סרטי הקולנוע, שלר'ידזה הלחין עבורם, בולטים: "העֶלֶם מְסַבּוּדַרַה" (1957), "שן הכריש", "נינוֹ", "פרח על שלג" (שלושתם ב-1959), "השיר הקטוע" (1960 - סרט גאורגי-צ'כי), "אנשים טובי לב", "סיפורו של העלוב" (שניהם ב-1961), "הבלדה החבסורית" (1965), "החיים כהרף עין" (1971, הדיבוב הרוסי הופץ בשם "חום ידייך"), "ביקור לילי" (1974 - לפי הרומן "הביקור אצל מינוטאורוס" מאת האחים ארקדי וגאורגי ויינר); חלק משיריו של לרי'ידזה נשמעו לראשונה בסרטי הקולנוע, שהוא הלחין עבורם את המוזיקה. מדיה וקבצים בנושא רוואז לר'ידזה בוויקישיתוף רוואז לר'ידזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוואז לר'ידזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוואז לר'ידזה, באתר Discogs (באנגלית)
ממלכת טרביתיה

האם התכוונתם ל... ממלכת טרביתיה (ספר) – רומן לנוער מאת הסופרת האמריקנית קתרין פטרסון משנת 1977 ממלכת טרביתיה (סרט, 1985) – עיבוד טלוויזיוני משנת 1985 לספר, בכיכובם של אנט אוטול וג'וליאן קאוטס ממלכת טרביתיה (סרט, 2007) – עיבוד קולנועי משנת 2007 לספר, בכיכובם של ג'וש האצ'רסון ואנה-סופיה רוב
פין ויטרוק

פיטר "פין" ויטרוק ג'וניור (באנגלית: Peter "Finn" Wittrock Jr.; נולד ב-28 באוקטובר 1984) הוא שחק קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, אשר היה מועמד לשני פרסי אמי עבור תפקידו בסדרות הטלוויזיה "אימה אמריקאית: פריק שואו" ו"הרצח של ורסצ'ה: סיפור פשע אמריקאי". ויטרוק נולד בלנוקס, מסצ'וסטס, בנם של קייט קלייר קרוואלי פרופסורית לריפוי בעיסוק ולשחקן פיטר ויטרוק. יש לו אח צעיר בשם דילן. בשנת 2008 סיים את לימודיו בבית הספר לאומניות ג'וליארד. בשנת 2003 החל ויטרוק את דרכו בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "פשע מן העבר" ו"ER". בשנת 2009 שיחק באופרת הסבון "כל ילדיי" בתור דיימון מילר. ב-2012 גילם את דמותו של הפי לומן בהפקת ברודוויי של "מותו של סוכן" לצידו של פיליפ סימור הופמן, לאחר מכן קיבל תפקיד קטן בסרט האפוס "המבול". בשנת 2014 לוהק לתפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "הלב הרגיל" של הבמאי ראיין מרפי, פריצתו הגדולה לתודעה הייתה באותה שנה כאשר צירף אותו מרפי לקאסט הקבוע בעונה הרביעית של הסדרה "אימה אמריקאית", שם גילם את תפקידו של דנדי מוט, גבר עשיר ומפונק עם בעיות נפשיות, תפקיד עליו זכה לשבחים בקרב מבקרי הטלוויזיה ומעריצי הסדרה והועמד בשנת 2015 לפרס אמי בקטגוריית "שחקן המשנה המצטיין במיני סדרה". ויטרוק לוהק גם לתפקיד הראשי בעונה החמישית של הסדרה "אימה אמריקאית : המלון" לצדה של ליידי גאגא שם גילם את דמותו של דוגמן העל על בשם טריסטיאן דאפי ובנוסף גילם גם דמותו של השחקן רודולף ולנטינו באותה עונה. בשנת 2015 שיחק בדרמה הביוגרפית "הנבחרת שלי" לצד ארון אקהרט. בשנת 2016 שיחק בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד" לצידם של אמה סטון, ראיין גוסלינג וג'יי. קיי. סימונס. בשנת 2018 הופיע בתפקיד ג'פרי טראייל בסדרה "הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי". ביולי 2021, פורסם שויטרוק לוהק לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע הנערה הכי בת-מזל בעולם. ב-18 באוקטובר 2014 נשא לאישה את בת זוגו, הרקדנית שרה רוברטס, אותה הכיר במהלך לימודיו בבית הספר ג'וליארד. במרץ 2019, נולד לבני הזוג ילד, ג'וד. מדיה וקבצים בנושא פין ויטרוק בוויקישיתוף פין ויטרוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פין ויטרוק, ברשת החברתית אינסטגרם פין ויטרוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פין ויטרוק, באתר AllMovie (באנגלית) פין ויטרוק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פין ויטרוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kroll, Justin (15 ביולי 2021). "Finn Wittrock, Chiara Aurelia, Connie Britton, Scoot McNairy, Others; Round out Cast Of Netflix's 'Luckiest Girl Alive' Adaptation". Deadline Hollywood. נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה)
קשת אקה הומו

קשת אקה הומו (בלטינית: Ecce Homo; בספרות העברית נהגה גם אקסה הומו; בעברית: "הִנֵּה הָאִיש") היא קשת אבן גדולה הנמצאת בירושלים וחוצה את רחוב ויה דולורוזה בצמוד למנזר האחיות ציון, בין התחנה השנייה לתחנה השלישית. קשת זו היא הפתח המרכזי בשער בעל שלושה פתחים, שהצפוני בהם משולב בקפלת התפילה של המנזר. הקשת הדרומית שולבה כנראה בבניין ששכן מעבר לכביש, במקום בו הייתה בעבר אכסניה לעולי רגל מוסלמים מהודו, אך לא נותר ממנה שריד. הקשת כוללת מבנה שאורכו 18.94 מטר, רוחבו כ-3.71 מטר, וגובה (המשוחזר) 11.2 מטר. בחזית הקשת הפונה מזרחה הוצבו ארבעה עמודים בחזית כל אחת מהאומנות שבין הפתחים. בצד הפונה מערבה אל פנים העיר הותקנו גומחות לפסלים. בשנות הארבעים של המאה ה-19 נקראה גם קשת פילאטוס. במהלך חפירת מתחם הקשת באמצע המאה ה-19 נחשפו חלקים נוספים של המבנה, ונתברר כי מדובר בשער בעל שלוש קשתות, שהשתמר במצב טוב. למרות המסורת הדתית הנוצרית הקשורה במקום זה, קבע ארמטה פיירוטי נכונה כי השער נבנה בתקופת הקיסר הרומאי אדריאנוס, מאוחר בהרבה מן האירוע בתולדות הנצרות שהוא מיוחס לו. על פי המחקר, הקשת הייתה החלק המרכזי של שער הניצחון שהוקם לכבוד אדריאנוס במבואות המזרחיים של איליה קפיטולינה. העובדה כי בקשת משולבים שני חלונות סייעה אולי לצמיחת המסורת שכאן היה המקום ממנו הציג פונטיוס פילאטוס את ישו בפני היהודים במילים "הנה האיש", או בלטינית: "אקה הומו", כפי שמתואר בבשורה על פי יוחנן י"ט, 4 - 5: "אָז לָקַח פִּילָטוֹס אֶת יֵשׁוּעַ... וַיֵּצֵא פִילָטוֹס עוֹד הַחוּצָה וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם: הִנְנִי מוֹצִיא אֹתוֹ אֲלֵיכֶם לְמַעַן תֵּדְעוּ כִּי לֹא מָצָאתִי בוֹ כָּל עָוֹן. ויֵשׁוּעַ יָצָא הַחוּצָה וְעָלָיו עֲטֶרֶת הַקֹּצִים וּלְבוּשׁ הָאַרְגָּמָן, וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם פִּילָטוֹס: הִנֵּה הָאִיש." יורם צפריר, "הטופוגרפיה והארכאולוגיה של איליה קפיטולינה", בתוך: יורם צפריר ושמואל ספראי (עורכים), ספר ירושלים: התקופה הרומית והביזנטית, עמ' 155–156 פייר בנואה, "שחזורה הארכאולוגי של מצודת אנטוניה" (תקציר הרצאה), קדמוניות, ה', 19–20, 1972, עמ'127–129 גבי מזור, "על תוכניתה האורבנית של אליה קפיטולינה: רחובות, עמודים, קשתות ושערי עיר", ארץ-ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, כ"ח (תשס"ח), 2007, עמ' 118–120 יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה, כרך א', ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979, עמ' 202–208 Vincent, Louis-Hugues, Jérusalem, recherches de topographie, d'archéologie et d'histoire - II, Paris, 1912, p. 24–30 J. Blomme, "Faut-il revenir sur la datation de l'arc de l'Ecce Homo?", Revue Biblique 86 (1979), pp.224–271 Benoit, "L'Antonia d'Hérode le Grand et le forum oriental d'Aelia Capitolina", Harvard Theological Review 64, (1971), pp. 145-147 B. Bagatti, Recherches sur le site du Temple de Jérusalem, Jerusalem, 1979, p.65–66, p. 20* Fig 25:2–3 B. Bagatti, "Resti romani nell'area della Flagellazione in Gerusalemme", Liber Annuus 8 (1958), p. 350, Fig. 21:2–3 Yaron Z. Eliav, "The Urban Layout of Aelia Capitolina: A New View from the Perspective of the Temple Mount", in: Peter Schäfer (ed.), The Bar Kokhba war reconsidered: new perspectives on the second Jewish Revolt, 2003, pp. 244–251 מדיה וקבצים בנושא קשת אקה הומו בוויקישיתוף קשת אקה הומו – אתרים היסטורים בישראל, סרטון באתר יוטיוב יהושע בן-אריה, עיר בראי תקופה, א', עמוד 202
סמל גרינלנד

סמל גרינלנד, הוא הסמל הרשמי של ממשלת גרינלנד האוטונומית. סמל הכולל דוב קוטב משתולל הוצג רשמית לראשונה על ידי דנמרק ב-1666 בתקופת שלטונו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק. הגרסה בה משתמשת כיום ממשלת גרינלנד תוכננה על ידי האמן הגרינלנדי ינס רוסינג ואומצה ב-1 במאי 1989 על ידי הפרלמנט של גרינלנד. דגל גרינלנד מדיה וקבצים בנושא סמל גרינלנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא גרינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הלאומית-נוצרית

המפלגה הלאומית-נוצרית (ברומנית: Partidului Naţional Creştin) הייתה מפלגה רומנית אנטישמית, אוהדת לגרמניה הנאצית ושהתנגדה לכל קשר רומני עם ברית המועצות. המפלגה, שהונהגה על ידי הפרופסורים אלכסנדרו קונסטנטין קוזה ואוקטביאן גוגה תמכה בחיזוק סמכויות המלך ובסילוק יהודי רומניה. המפלגה נוצרה ב-14 ביולי 1935, כשליגת ההגנה הלאומית-נוצרית בראשותו של קוזה התאחדה עם המפלגה הלאומית-חקלאית בראשותו של גוגה. בבחירות, שנערכו ברומניה ב-20 בדצמבר 1937, זכתה המפלגה ב-281,167 קולות, שהיוו 9,5% מכלל הקולות וזכו ב-39 מקומות בפרלמנט הרומני, הסיעה הרביעית בגודלה. קרול השני, מלך רומניה, הטיל על אוקטביאן גוגה להרכיב את הממשלה והוא הרכיב ממשלת מיעוט, שהתקיימה מ-28 בדצמבר 1937 עד 11 בפברואר 1938. המפלגה פורקה יחד עם כל המפלגות ברומניה, כשהמלך לקח לעצמו סמכויות דיקטטוריות. ז'אן אנצ'ל, Contribuţii la Istoria României - Problema evreiască 1933 - 1944 (תרומות לתולדות רומניה - הבעיה היהודית 1933 - 1944), הוצאת הספר, בוקרשט, 2001. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הלאומית-נוצרית בוויקישיתוף Background and Precursors to the Holocaust' (באנגלית) Din istoria Partidului Naţional Creştin în Bucovina (1935-1937) - מההיסטוריה של המפלגה הלאומית נוצרית בבוקובינה (1935 - 1937) (ברומנית)