laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויליאם הילטון

ויליאם הילטון (באנגלית: William Hilton‏; 3 ביוני 1786 – 30 בדצמבר 1839), היה צייר בריטי של דיוקנאות ונושאים היסטוריים. הוא גם נודע בשם "ויליאם הילטון הצעיר". הילטון נולד בלינקולן, אנגליה, בנם של מרי וויליאם הילטון האב, יליד ניוארק, צייר דיוקנאות ואחד מציירי הנוף של חברת התיאטרון רוברטסון. הילטון הוטבל בסנט מרי לה ויפורד, לינקולן. בתחילה עבד עם אביו. הילטון הצעיר שוכנע על ידי הבעלים של התיאטרון פאני רוברטסון להמשיך בקריירה כאמן. לאחר שהפך לאקדמאי מלכותי הוא צייר אותה. היא פרשה והתגוררה בקרבת התיאטרון (בהווה תיאטרון הזוויות בוויסבך), וציורו מתאר את פאני בתפקיד "ביאטריס" בשנת 1866. אף על פי שהוא התפרסם בזכות דיוקנאות של המשוררים ג'ון קיטס וג'ון קלייר, הוא הצליח בימי חייו בציורים היסטוריים ענקיים, שלא נהנו מביקוש באקדמיה הבריטית בהמשך של המאה ה־19. בשנת 1800 למד הילטון אצל החרט ג'ון רפאל סמית', ובאותה תקופה נרשם לבית הספר של האקדמיה המלכותית. חניך נוסף משנת 1802 היה פיטר דה וינט, הם הפכו לחברים בלתי נפרדים והתגוררו יחד ברחוב ברוד. דה וינט התחתן עם הרייט, אחותו היחידה של ויליאם הילטון. דה וינט ביקר בביתו של הילטון באופ-היל, לינקולן, וצייר רבים מנופיו המקסימים באזור. הילטון הציג לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1803, ולאחר מכן הוא ערך סיור באיטליה עם הצייר תומאס פיליפס. בשנת 1813, לאחר שהציג את "מירנדה ופרדיננד", הוא נבחר לעמית של האקדמיה, ובשנת 1820 קיבל תואר אקדמאי מן המניין. בשנת 1823 הפיק את "ישו עטור קוצים", יצירה גדולה וחשובה שנחשבה ליצירת המופת שלו, שנקנתה לאחר מכן על ידי קרן צ'נטרי בשנת 1878. בשנת 1827 הוא החליף את הנרי תומסון כמזכיר האקדמיה המלכותית. שתיים מיצירותיו נקנו על ידי המוסד הבריטי עבור כנסיות תמורת 525 ליש"ט ו־1,050 ליש"ט, אך הוא נכשל במכירת ציור היסטורי נוסף ב־1834, מה שסימן את ירידת הביקוש ליצירות כאלה. ניתן להשוות את הילטון עם בנג'מין רוברט היידון, אם כי הוא תמיד הצליח יותר. הילטון נפטר בלונדון ב־30 בדצמבר 1839 ונקבר בקבר המשפחתי בקפלת סבוי, שנהרסה בשריפה ב־7 ביולי 1864. הקפלה שוחזרה בשנת 1866 ואחותו, הרייט דה וינט הניחה מצבת מבנה חדשה לזכרו ולזכר בעלה. בשנת 1921 אחייניתו הגדולה של האמן מיס טטלוק הורישה בד ציור מאת אביו ויליאם הילטון, וחמש מתמונותיו של הבן, כולל דיוקן עצמי למוזיאון העיר לינקולן והמחוז. ציוריו נמצאים באוספים מרכזיים כמו גלריית טייט, ומוזיאונים נוספים ברחבי בריטניה ואירופה. המשורר ג׳ון קלייר ניצחונו של וילינגטון המשורר ג'ון קיטס החטיפה של אירופה רבקה ועבד אברהם ליד הבאר מדיה וקבצים בנושא ויליאם הילטון בוויקישיתוף "Fine Arts. Death of Mr. Hilton". The Spectator. Vol. 13 no. 601. London: Joseph Clayton. 4 January 1840. pp. 19–20 Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Hilton, William". Encyclopædia Britannica. 13 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 470. Tate, William Hilton the Younger 1786–1839, Tate (באנגלית)
אוניברסיטת קיו

אוניברסיטת קיו (ביפנית: 慶應義塾大学) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת ברובע מינאטו, טוקיו שביפן אשר הוקמה בשנת 1858. זהו אחד המוסדות האקדמיים הוותיקים ביותר במדינה. לאוניברסיטה שישה קמפוסים מרכזים ברחבי יפן, חמישה קמפוסי עיירה ועשרה בתי ספר מסונפים. בנוסף ל-30 מרכזי מחקר הממוקמים בששת הקמפוסים הראשיים שלה ובמתקנים אחרים למחקר מתקדם ביפן, יש לה שלושה מוזיאונים ושלושה עשרה מעונות סטודנטים. מאז הקמתה, סיימו את לימודיהם באוניברסיטת קיו מעל ל-400,000 בוגרים, ובהם שלושה ראשי ממשלת יפן: ג'וניצ'ירו קואיזומי, ריוטרו האשימוטו ואינוקאי צויושי ושני אסטרונאוטים: צ'יאקי מוקיי ואקיהקו הושידה. האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, בקונסורציום RU11, בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי של הפורום הכלכלי העולמי (ביחד עם אוניברסיטת טוקיו) ובפרויקט האוניברסיטה העולמית המובילה במימון משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה של יפן. אוניברסיטת קיו הוקמה כבית ספר ל"השכלה מערבית" בשנת 1858. בשנת 1873 החלו לימודי רפואה ובשנת 1879 הנהלת האוניברסיטה סירבה להפוך אותה לאוניברסיטה הלאומית של יפן. בשנת 1890 הוקמו הפקולטות לספרות, משפטים וכלכלה. בשנת 1906 החלו לימודים לתארים מתקדמים. בשנת 1944 הוקמה הפקולטה הטכנולוגית. בשנת 1957 הוקמה הפקולטה למנהל עסקים ומסחר. בשנת 2001 הוקמה הפקולטה לסיעוד וטיפול רפואי. בשנת 2004 הוצגה מכונית חשמלית Eliica שפותחה על ידי צוות של האוניברסיטה. צ'ארלס, נסיך ויילס ביקר באוניברסיטה בשנת 2008. לאוניברסיטת קיו עשר פקולטות לתואר ראשון, המכסות מגוון רחב של תחומים אקדמיים, כאשר כל אחת פועלת באופן עצמאי ומציעה פעילויות מחקריות רחבות. בנוסף לפקולטות לעיל, לקיו יש ארבעה עשר בתי ספר לתארים מתקדמים. האוניברסיטה מציעה 21 תוכניות לתארים בשפה האנגלית ו-31 תוכניות לתארים כפולים. יש לה הסכמים לחילופי סטודנטים עם 340 מוסדות להשכלה גבוהה ברחבי העולם. הפקולטה לבלשנות הפקולטה לכלכלה הפקולטה למשפטים הפקולטה למנהל עסקים ומסחר הפקולטה למדעים וטכנולוגיה הפקולטה לניהול מדיניות הפקולטה ללימודי סביבה ומידענות הפקולטה לסיעוד וטיפול רפואי הפקולטה לרוקחות בית הספר לרפואה בית הספר לבלשנות בית הספר לכלכלה בית הספר למשפטים בית הספר ליחסי אנוש בית הספר למנהל עסקים ומסחר בית הספר לרפואה בית הספר למדעים וטכנולוגיה בית הספר למנהל עסקים בית הספר לתקשורת וממשל בית הספר לניהול בריאות בית הספר למדעי הרוקחות בית הספר למשפטים בית הספר לעיצוב מדיה בית הספר לתכנון וניהול מערכות דירוג שאנגחאי: מקום 301–400 (2023) (מתוך 1,000 מוסדות) Times Higher Education: מקום 601–800 (2024) (מתוך 1,907 מוסדות) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 214 (2024) (מתוך 1,498 מוסדות) Times Higher Education: מקום 164 (2024) (מתוך 739 מוסדות) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 45 (2024) (מתוך 856 מוסדות) דירוג שאנגחאי: מקום 9–11 (2023) (מתוך 32 מוסדות) Times Higher Education: מקום 14 (2024) (מתוך 169 מוסדות) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 10 (2024) (מתוך 96 מוסדות) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קיו (ביפנית) אוניברסיטת קיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוניברסיטת קיו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קיו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קיו, ברשת החברתית אינסטגרם
ז'ואל דיקר

ז'ואל דיקר (בצרפתית: Joël Dicker; נולד ב-16 ביוני 1985) הוא סופר שווייצרי הכותב בצרפתית. ז'ואל דיקר נולד בז'נבה ב-16 ביוני 1985, בן לאם בעלת חנות ספרים ואב מורה לצרפתית. למד משפטים באוניברסיטת ז'נבה. ספרו הראשון, "ימיהם האחרונים של אבותינו" (בצרפתית: Les Derniers Jours de nos pères) פורסם לאחר שזכה ב"פרס הסופרים של ז'נבה", אך ההצלחה הגיעה עם ספרו השני, האמת על פרשת הארי קברט, שהפך לרב-מכר. הספר הוא מותחן המתרחש בצפון-מזרח ארצות הברית. גיבור הספר, מרכוס גולדמן, הוא סופר צעיר שספרו הראשון הצליח מאוד, אך הוא תקוע ואינו מצליח להתקדם בכתיבת ספרו השני. הוא פונה למורו וידידו, הסופר הנודע הארי קברט, שחי בעיירה קטנה בניו המפשייר, ומוצא עצמו מעורב בחקירת היעלמותה של נולה קרלגאן, נערה בת 15 שנעלמה מעל שלושים שנה לפני כן. הספר משך תשומת לב ביריד הספרים של פרנקפורט ב-2012, בעקבותיו נמכרו זכויות התרגום ליותר מ-30 מדינות, והספר הגיע לראש רשימת רבי המכר בצרפת ובמדינות נוספות. בצרפת הוא זכה בפרס הרומן של האקדמיה הצרפתית, היה ברשימת המועמדים של פרס גונקור, וזכה בפרס גונקור של תלמידי התיכון (Prix Goncourt des lycéens) הנבחר בידי כ-2000 תלמידי תיכון מבין רשימת המועמדים לגונקור. הספר עובד לסדרת טלוויזיה באותו השם. Les Derniers Jours de nos pères‏ (2010) האמת על פרשת הארי קברט (2012, בצרפתית: La Vérité sur l'affaire Harry Quebert). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת כנרת ומודן, 2014. בני בולטימור (2015, בצרפתית: Le Livre des Baltimore). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת מודן, 2017. היעלמותה של סטפני מיילר (2018, בצרפתית: La Disparition de Stephanie Mailer). יצא לאור בעברית בתרגומה של רמה איילון בהוצאת מודן, 2019. התעלומה של חדר 622 (2020, בצרפתית: L'Énigme de la chambre 622). יצא לאור בעברית בתרגומה של לי עברון בהוצאת מודן, 2022.‏ L’Affaire Alaska Sanders‏ (2022) Le Tigre ‏ (2005) מדיה וקבצים בנושא ז'ואל דיקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ואל דיקר (בצרפתית) ז'ואל דיקר, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ואל דיקר, ברשת החברתית Goodreads ז'ואל דיקר (1985-), דף שער בספרייה הלאומית גבי לוין, הרומן אמריקאי, השפה צרפתית, הסופר משווייץ, באתר הארץ, 6 במרץ 2013 תמר שבק, ז'ואל דיקר: "מאבק נגד אנטישמיות הוא לא רק למען היהודים, אלא למען הדמוקרטיה", באתר ynet, 8 באוקטובר 2024 האמת על פרשת הארי קברט במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
לעשות איתך שלום

"לעשות איתך שלום" הוא סינגל של הזמר הישראלי אייל גולן, אשר יצא לאור ב-24 בינואר 2020, כסינגל הרביעי מתוך אלבומו, "מכאן ועד הנצח". השיר נכתב והולחן על ידי אבי אוחיון ואושר כהן והופק על ידי מתן דרור. השיר זכה להצלחה רבה בתחנות הרדיו, הגיע בשיאו למקום ה-3 במצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט, צבר באותו השבוע כ-108 השמעות וצעד במצעד כ-9 שבועות רצופים בסך הכל. במצעד הפזמונים העברי השנתי של אתר מאקו ותחנת הרדיו רדיו תל אביב הגיע השיר למקום ה-12. נכון לספטמבר 2020, השיר עומד על כ-12 מיליון צפיות באתר יוטיוב, וכ-700 אלף השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. דודי פטימר ממעריב אונליין ביקר את השיר באופן מעורב: "באופן אישי ונטו מטעם אישי, פחות הלהיב אותי הפזמון שלדעתי יכל להישמע יותר קצבי וקליט, אך אין ספק שמדובר בשיר מעולה שמציג את גולן בשיא הדרו המוזיקלי. האם השיר ייזכר בעוד חודש? אני בספק. אבל בימי האינסטנט אילו שירים נזכרים? מה שבטוח שזה שיר שגולן יכול להתגאות בו". יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת שלילית: "את גולן לא מעניין להיות עקיב ולכיד בשיר. עצוב ושמח – משול לתפיסת שתי ציפורים במכה אחת. הוא יודע ומכיר את נפש מעריציו. אני ממתין שהוא יגיע גם אל הנפש שלי. זה לא קורה בזמן האחרון". המצעד השבועי, שבוע 06, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל המצעד השבועי, שבוע 20, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל שיר השנה תש"פ: "מיליון דולר" של נועה קירל, באתר ‏מאקו‏, 17 בספטמבר 2020 אייל גולן - לעשות איתך שלום, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:28) לעשות איתך שלום, באתר ספוטיפיי דודי פטימר, ‏אחרי כמה שירי פופ פלסטיקיים אייל גולן חוזר לשורשים במלוא הדרו, באתר מעריב אונליין, 27 בינואר 2020 יוסי חרסונסקי, לעשות איתך שלום, באתר "יוסמיוסיק", 24 בינואר 2020
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1996

טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 1996 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 6: "ביבר הזכוכית" 5: "גג שקוף" 4: "מוזיקת לילה זעירה", "חלום ליל קיץ", Absolute Hell, "קומפני", La Grande Magia, "דרכו של עולם" ו-Volpone 3: "ג'ולסון", "זיגפריד" ו"הלילה השנים עשר" 2: Burning Blue, "תהילה", Hot Mikado,‏ Mack and Mabel, "אמא קוראז' וילדיה", Salome,‏ Taking Sides ו-The Steward of Christendom ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 3: "קומפני" 2: Burning Blue ו"ביבר הזכוכית" פרסי אוליבייה לשנת 1996
אליהו (לורנצטו)

אליהו (באיטלקית: Elia) הוא פסל שיש של הפסל לורנצו לוטי (לורנצטו), שפוסל בשנת 1520 לערך ומתאר את אליהו הנביא. הפסל מוצג בקפלת קיגי בבזיליקת סנטה מריה דל פופולו ברומא. הפסל היה חלק מתוכנית האב המקורית של רפאל, יחד עם פסל יונה. לורנצטו, תלמידו של רפאל, החל בפיסול שני הפסלים בהנחיית רפאל. אחד הנושאים האיקונוגרפיים העיקריים בקפלת הקבורה של אגוסטינו קיגי היה תחיית המתים. ניתן לפרש את שני הפסלים של יונה ואליהו בהקשר זה: סיפורו של יונה, שנבלע על ידי דג גדול והוצא ממנו כעבור שלושה ימים בפקודת האל, היה סמל להתגברות על המוות. ואליהו מסמל את העלייה השמיימה ככתוב בתנ"ך: ”וַיַּעַל אֵלִיָּהוּ בַּסְּעָרָה הַשָּׁמָיִם” (מלכים ב', ב', י"א). ג'ורג'ו וזארי מדגיש בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר היבט אחר בסיפורו של אליהו: "... אליהו התקיים בזכות החסד האלוהי, עם קנקן מים ולחם אפוי באפר, מתחת לעץ הערער". על הדברים האלה חזר במכתב פאביו קיגי, לימים האפיפיור אלכסנדר השביעי, שבימיו כקרדינל הבזיליקה השלים ברניני את בניית הקפלה. בניגוד לפסל יונה, לורנצטו היה רחוק מלהשלים את פסל אליהו עם מותו של רפאל בשנת 1520, אז הופסקה העבודה, ועל כן הגרסה הסופית של הפסל יכולה להיות שונה יותר מהתכנון המקורי של רפאל (שאבד). עוזר צעיר של לורנצטו בשם רפאלו דה מונטלופו מתועד כמי שהשלים את פיסול היצירה בין השנים 1523–1524. שני הפסלים נותרו בסדנתו של לורנצטו זמן רב, כפי שתיעד וזארי. לורנצטו מת בשנת 1541, כעשור לאחר מכן, בשנת 1552, שילם בן המשפחה לורנצו קיגי את החוב ליורשיו של לורנצטו והפסלים הועברו לקפלה, שם הוצבו ככל הנראה בשתי הגומחות מצידי הכניסה. כאשר ביקר פאביו קיגי לראשונה בקפלה בשנת 1626, פסלו של אליהו היה משמאל לכניסה. בין השנים 1652–1656 שיחזר ברניני את הקפלה וייצר שני פסלים חדשים: דניאל והאריה וחבקוק והמלאך, ופסלו של אליהו הועבר למקומו הנוכחי, מימין לכניסה. ישנן חילוקי דעות ביחס למיקומו המיועד של הפסל. ג'ון שירמן חשב שפסל אליהו יועד ככל הנראה לאחת משתי הגומחות ליד הכניסה, ועל כן מיקומו הנוכחי נכון. הפסל מתאר את הנביא במדבר עם מלאך. הסביבה המדברית מתוארת בפירוט, במיוחד השורשים והצמחים הסבוכים מתחת לרגלי הנביא וחלק מן העץ שגדל מאחוריו. אליהו מתואר כאדם מבוגר ומזוקן עם החפצים הרגילים: קנקן מים וספר. הוא מביט כלפי מעלה אל השמיים, מה שאומר שהוא מביט במרכז הכיפה של קפלת קיגי, בה מצוירת דמותו של אלוהים. קפלת קיגי יונה (לורנצטו) דניאל והאריה (ברניני) חבקוק והמלאך (ברניני) "Lorenzetto, Elijah". Web Gallery of Art. (באנגלית) Shearman, John (1961). "The Chigi Chapel in S. Maria del Popolo". JSTOR. (באנגלית)
לורנצו לוטי

לורנצו לוטי (באיטלקית: Lorenzo Lotti) (1541–1490), אשר מוכר גם בכינוי לורנצטו, היה פסל ואדריכל איטלקי פלורנטיני, מחוגו של רפאל. לורנצטו נולד בפירנצה בשנת 1490, ונשא לאישה את בתו של הצייר והפסל ג'יליאו רומנו (אנ'), תלמידו של רפאל. לדברי ג'ורג'ו וזארי, בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, לורנצטו השלים כפסל צעיר את קברו של הקרדינל ניקולו פורטגורי (אנ'), שהחל אנדריאה דל ורוקיו בשנת 1477, בסן ג'אקו בפיסטויה. ואז עבר לרומא ו"עשה בשנים הראשונות עבודות רבות שאין צורך לבצע שום תיעוד נוסף לגביהן". על פי בקשתו של רפאל, קיבל לורנצטו הזמנה מאגוסטינו קיגי ליצור את קברו בקפלה שבנה (קפלת קיגי) בבזיליקת סנטה מריה דל פופולו. בסיועו של הפסל הצעיר רפאלו דה מונטלופו (אנ'), ובאמצעות עיצובים של רפאל, יצר לורנצטו את פסלי יונה ואליהו, כסמלים לתחיית המתים, אחד הנושאים האיקונוגרפיים העיקריים בקפלה. לורנצו יצר גם את התבליט "ישו והאישה השומרונית", אשר מאוחר יותר הועבר לחזית המזבח על ידי ברניני. לורנצטו כמעט סיים את העבודה בשנת 1520, ועבד, כלשונו של וזארי: "בכל הלהט, החריצות והעמל שבכוחו, כדי לקבל עליה קרדיט ולהרשים את רפאל. וכן כדי לקבל תגמול כספי נדיב מאגוסטינו, שעושרו היה רב". אלא שאז נפטרו אגוסטינו קיגי ורפאל, ומאוחר יותר גם אשתו של אגוסטינו ואחיו, העבודה נעצרה והפסלים נותרו בבית המלאכה של לורנצטו. וזארי מתעד כך את הדברים: "יורשיו של אגוסטינו, תוך העדר כבוד, איפשרו לפסלים להישאר בסדנתו של לורנצטו במשך שנים ארוכות. [...] לורנצטו הבין בעת הזו שהוא השחית את זמנו ומרצו לשווא". מותם הכמעט בו זמני של אגוסטינו ורפאל (שניהם מתו בתוך ארבעה ימים בשנת 1520) מסמן את תחילת הירידה במעמדו של לורנצטו. הוא מצא בכל זאת עבודה ביצירת פסל עבור קברו של רפאל בפנתיאון, בסיועו של רפאלו דה מונטלופו. הפסל מכונה מדונה דל סאסו (המדונה של הסלע), כיוון שמרים, אם ישו מוצגת בו כאשר היא מניחה רגל אחת על סלע. בשנת 1524 השלים לורנצ'טו את קברו של המשורר ברנרדינו קפלה בסנטו סטפנו רוטונדו (שוב עם רפאלו דה מונטלופו). מאוחר יותר, בסביבות שנת 1536, עבד על קברי האפיפיורים של בית מדיצ'י, קלמנס השביעי ולאו העשירי, בבזיליקת סנטה מריה סופרה מינרווה. אז הוא הסתפק בתפקיד משני, כאשר את העבודה העיקרית ביצע ברתולומאו באנדינלי. בשנותיו האחרונות, לורנצטו סייע גם לאנטוניו דה סנגאלו הבן (אנ'), כאדריכל וכמודד בעבודות המתמשכות על בזיליקת פטרוס הקדוש תחת האפיפיור פאולוס השלישי. לדברי וזארי זו הייתה הפעילות הרווחית ביותר בקריירה של לורנצטו כי: "הקירות נבנו במחיר קבוע. לאחר מכן לורנצו הפך תוך כמה שנים, מבלי להתאמץ, למפורסם ומשגשג יותר משהיה אחרי שנים רבות של עבודה אינסופית, לאחר שאלוהים, האנושות והמזל פעלו לטובתו ברגע אחד. ואם היה חי זמן רב יותר, היה מרוויח עוד יותר, כדי לכפר על העוול שגורל אכזר הביא עליו שלא בצדק, במהלך התקופה שבה עבודתו הייתה הטובה ביותר". לונרצטו נפטר ברומא בשנת 1541, בגיל 47. קפלת קיגי יונה (לורנצטו) אליהו (לורנצטו) מדיה וקבצים בנושא לורנצו לוטי בוויקישיתוף ג'ורג'ו וזארי. "Lorenzetto (1490-1541)". חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר. (באנגלית) Shearman, John (1961). "The Chigi Chapel in S. Maria del Popolo". JSTOR. (באנגלית) Magnusson, Cecilia (1987). "Lornezetto's Statue of Jonah and the Chigi Chapel in S. Maria del Popolo". Konsthistorisk Tidskrift. (באנגלית)
The Great Escape

The Great Escape (בתרגום חופשי: הבריחה הגדולה) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק הבריטית בלר, שיצא ב-11 בספטמבר 1995 דרך Food וגם וירג'ין רקורדס. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים בבריטניה והופיע במקום הראשון בעשירייה הראשונה ביותר מעשר מדינות ברחבי העולם. פחות משנה לאחר צאת האלבום הוא הוסמך לפלטינה משולשת בבריטניה. האלבום זכה לשבחים כמעט אוניברסליים עם יציאתו, אם כי מעמדו המבוקר פחת מאז. האלבום הוא בסגנון אלבום קונספט, כלומר, רוב השירים מקושרים על ידי נושא דומה - בדידות וניתוק. דיימון אלברן גילה לאחר מכן שחלק גדול מהאלבום עוסק בעצמו (למשל "Dan Abnormal" הוא אנגרמה ל"דיימון אלברן" - Damon Albarn). "Mr. Robinson's Quango" היה השיר הראשון שהוקלט לאלבום, ואילו "It Could Be You" היה האחרון, במאי 1995. התואר האחרון נלקח מסיסמת הפרסום המקורית של מפעל הפיס הלאומי של הממלכה המאוחדת בסך מיליוני לירות, אשר עורר עניין ציבורי רב לאחר הקמתו בשנה הקודמת, אף שהליריקה עצמה מתייחסת להימורים רק בדרכים העקומות ביותר. ב-14 באוגוסט 1995 בלר הוציאה לאור את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Country House". באותו התאריך, במקביל ללהקה, אואזיס, שהייתה ביריבות עם בלר, הוציאה לאור את הסינגל החדש שלהם מתוך אלבומם השני שהיה עוד בתהליך היצירה, "Roll With It". בסופו של דבר, "Country House" מכר 274,000 עותקים ואילו "Roll With It" של מכר רק 216,000 עותקים. אך בסופו של דבר, אלבומם של אואזיס "?What's The Story) Morning Glory)" הצליח הרבה יותר מאלבומם של בלר. דיימון אלברן הביע סלידה מהאלבום בראיונות מאוחרים יותר, ותיאר אותו כ"מבולגן" ואחד משני ה"תקליטים הרעים" שעשה בקריירה שלו (השני הוא אלבום הבכורה Leisure). The Great Escape באתר Allmusic מידע על האלבום The Great Escape באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Great Escape באתר AllMusic האלבום The Great Escape באתר Discogs האלבום The Great Escape באתר ספוטיפיי האלבום The Great Escape באתר דיזר האלבום The Great Escape באתר אפל מיוזיק האלבום The Great Escape באתר טיידל
The Movie Album

The Movie Album הוא אלבום של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב־14 באוקטובר 2003 על ידי קולומביה רקורדס. זהו האלבום ה־60 שסטרייסנד הוציאה עם קולומביה רקורדס, והיא גם הפיקה אותו בפועל יחד עם מנהלה האישי, ג'יי לנדרס. האלבום הוא אלבום קונספט אשר מכיל אוסף של 12 שירים מסרטים שונים שיצאו בין השנים 1935 ל־1988. הרעיון לאלבום בא בעקבות נישואיה לשחקן ג'יימס ברולין שנישואיו גם היוו לסטרייסנד את ההשראה להקליט שירים שעוסקים באהבה וזוגיות. על מנת להתאים את השירים לצרכים שלה כותבי השירים אלן ומרלין ברגמן הוסיפו מילים לחלק מהשירים באלבום. כל השירים באלבום הופקו על ידי סטרייסנד עצמה כאשר מספר שירים הפיקה סטרייסנד ביחד עם רובי בוצ'מן וג'וני מנדל. האלבום מכיל מוזיקת קונצרטים המלווה בתזמורת של 75 נגנים המשולבת עם מוזיקת פופ. האלבום הוקלט במהלך יוני ויולי 2003 באולפנים שונים בקליפורניה. עם שחרור האלבום קולומביה רקורדס הוציאו מהדורה נוספת לאלבום – מהדורת EP אשר כוללת מספר מצומצם של שירים מהאלבום. בנוסף יצאה גם מהודרת דלוקס עם שני קליפים ושיר נוסף אשר הייתה זמינה בארצות הברית. האלבום זכו לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את שירתה של סטרייסנד ואת אוסף השירים באלבום. אם כי היו גם הרבה מבקרים שחשבו שהאוסף היה משעמם ומאכזב. אך למרות זאת האלבום קיבל מועמדות לפרס גראמי בקטגוריית "הביצועים הווקאלים הטובים ביותר באלבום פופ מסורתי". על מנת לקדם את האלבום הופיעה הזמרת בתוכנית של אופרה וינפרי ובכך הופעה זו הייתה הופעתה הראשונה בטלוויזיה מזה 40 שנה. מבחינה מסחרית האלבום הצליח להגיע לעשירייה הפותחת בקנדה וארצות הברית והצליח להגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית ואוסטרליה ולמעמד כסף בהממלכה המאוחדת. נכון להיום מכירות האלבום עומדות על 694 אלף עותקים בארצות הברית. מידע על האלבום The Movie Album באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Movie Album באתר AllMusic האלבום The Movie Album באתר Discogs האלבום The Movie Album באתר ספוטיפיי ברברה סטרייסנד, רובי בוכנן, ג'וני מנדל
מסד נתונים גרפי

מסד נתונים גרפי (Graph database – GDB) הוא מסד נתונים המשתמש במבני גרף לשאילתות סמנטיות עם צמתים, קשתות ומאפיינים כדי לייצג ולאחסן נתונים. מושג מרכזי של המערכת הוא ה"גרף" (או קשר). הגרף מתייחס לפריטי הנתונים באכסון לאוסף צמתים וקשתות, הקשתות מייצגות את היחסים בין הצמתים. היחסים מאפשרים קישור ישיר של נתונים באחסון, ובמקרים רבים ניתן לאחזרם בפעולה אחת. מאגרי מידע גרפים מדגישים את היחסים בין הנתונים. שאילתות על מערכות יחסים מהירות משום שהן מאוחסנות באופן תמידי במסד הנתונים. ניתן לדמיין בצורה אינטואיטיבית קשרים באמצעות מאגרי מידע גרפיים, מה שהופך אותם לשימושיים לנתונים הקשורים זה בזה. מסד נתונים גרפי הוא מאגר המבוסס על תורת הגרפים. הוא מורכב ממערכת אובייקטים, היכולים להיות צומת או קשת. צמתים מייצגים ישויות או מקרים כגון אנשים, עסקים, חשבונות או כל פריט אחר שיש לעקוב אחריו. הם מקבילים בערך לרשומה, רלציה או שורה במסד נתונים רלציוני, או מסמך במסד נתונים של מסמכים. קשתות, המכונות גם "יחסים", הן הקווים המחברים צמתים לצמתים אחרים ומייצגים את היחסים ביניהם. דפוסים משמעותיים מופיעים כאשר בוחנים את החיבורים ואת חיבורי הגומלין של צמתים, מאפיינים וקשתות. הקשתות יכולות להיות מכוונות או לא מכוונות. בגרף לא מכוון, לקשת המחברת בין שני צמתים יש משמעות אחת. בגרף מכוון, לקשת המחברת שני צמתים שונים יש משמעויות שונות, תלוי בכיוונה. קשתות הן מושג המפתח במאגרי גרפים, המייצגות הפשטה שאינה מיושמת ישירות במודל יחסי או במודל מסמכים. מאפיינים הם מידע המשויך לצמתים. לדוגמה, אם "ויקיפדיה" הייתה אחד הצמתים, היא עשויה להיות קשורה למאפיינים כמו "אתר", "חומר עזר" או "מילים שמתחילות באות w", תלוי באילו היבטים של "ויקיפדיה" מיוצגים במסד נתונים נתון. Nikolaos G. Bourbakis (1998). Artificial Intelligence and Automation. World Scientific. p. 381. ISBN 9789810226374. נבדק ב-2018-04-20. Yoon, Byoung-Ha; Kim, Seon-Kyu; Kim, Seon-Young (במרץ 2017). "Use of Graph Database for the Integration of Heterogeneous Biological Data". Genomics & Informatics. 15 (1): 19–27. doi:10.5808/GI.2017.15.1.19. ISSN 1598-866X. PMC 5389944. PMID 28416946. {{cite journal}}: (עזרה)
פרקרסטוק (רשת סופרמרקטים)

פרקרסטוק (ברוסית: Перекрёсток) היא רשת המרכולים הגדולה ברוסיה המנוהלת על ידי קבוצת X5 Retail. נכון לספטמבר 2020 לרשת 853 סניפים. הרשת הוקמה בשנת 1994, אז נפתח הסופרמרקט הראשון של הרשת במוסקבה. בשנת 2002 החלה פרקרסטוק להתרחב לאזורים רוסיים אחרים. בשנת 2006 התמזגו פרקרסטוק ופיאטירוצ'קה ויצרו את קבוצת X5 Retail תוך שמירה על מותג פרקרסטוק ללא שינוי. בשנת 2014, אימצה הרשת קונספט חנויות חדש, עם ציוד קמעונאי משוכלל, שימוש טוב יותר בשטח מכירה ושיפור עיצוב פנים וחוץ. בפברואר 2020 פרקרסטוק החלה בהשקת רעיון חדש. בין גולת הכותרת של הקונספט החדש היה עיצוב פנים וחוץ מעודכן, ומבחר שירותים חדשים המוצעים בחנות. הרעיון החדש של פרקרסטוק נועד לענות על צורכי הלקוחות, כולל רכישות תכופות של מוצרים מוכנים לאכילה ומוכנים לשימוש. כ-50% משטחי המכירה מוקדשים לקטגוריות טריות (פירות, ירקות, מוצרי חלב, גבינה, בשר מעדניות, כמו גם דגים ובשר טריים) או חטיפי סלטים, מאפיות ובתי קפה בתוך הסופרצרקטים. אזור מיוחד מתמקד בקטגוריית מזונות הבריאות. בשנת 1998 הייתה פרקרסטוק רשת הקמעונאות הרוסית הראשונה שפתחה מרכז הפצה מודרני בפבלצבו, סמוך לנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו. מדיה וקבצים בנושא פרקרסטוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרקרסטוק פרקרסטוק, ברשת החברתית פייסבוק פרקרסטוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרקרסטוק, ביישום טלגרם פרקרסטוק, ברשת החברתית אינסטגרם פרקרסטוק, ברשת החברתית VK פרקרסטוק, סרטונים בערוץ היוטיוב [1] "Company Overview of Pyaterochka Holding N.V." (באנגלית). Bloomberg L.P. נבדק ב-25 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Perekrestok updates brand and starts roll-out of new concept for 25th anniversary". Financial Times (באנגלית). נבדק ב-19 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה)