laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!

טימי טרנר, תתבגר! הוא סרט טלוויזיה המבוסס על סדרת הטלוויזיה, קסם של הורים. הסרט שודר לראשונה ב-9 ביולי 2011 וב-12 ביוני 2012 או 2013, בערוץ ניקלודאון האמריקאי. הסרט נוצר כדי לציין עשור מאז שודר הפרק הראשון של הסדרה. בניגוד לסרטי הסדרה הקודמים, הסרט היה שילוב של אנימציית CGI ושל לייב אקשן. מספר הצופים בשידור המקורי של הסרט, עמד על 5.8 מיליון אנשים. עלילת הסרט מתרחשת בעיר דימסדייל. גיבוריו הראשיים של הסרט, הם טימי טרנר, הגיבור המקורי של הסדרה קסם של הורים, וסנדקי הפיות שלו (קוזמו, וונדה ופוף). בסרט, טימי בן 23, ולא בן 10 (בהמשך 11), כמו בסדרה המקורית. בסרט, טימי עדיין לומד בכיתה ה', והמורה שלו הוא דנזל קרוקר כמו בסדרה המקורית. בהמשך הסרט, טימי פוגש את טוטי, והוא הכיר אותה מאז ילדותו ומתאהב בה. טריקסי טאנג, בה טימי מאוהב בסדרה המקורית, אינה מופיעה בסרט. הסרט שודר בישראל ב-23 בנובמבר 2012 וב-18 בדצמבר 2013. בהקרנת הבכורה ב-9 ביולי 2011, צפו בסרט 5.8 מיליון צופים. הסרט זכה להצלחה הגדולה ביותר מכל ספיישלי הסדרה. הסרט זכה לביקורת חיוביות רבות. הסרט היה הסרט בעל אחוזי הרייטינג הגבוהים ביותר בכבלים, ששודר בשבוע הקרנת הסרט. בעקבות הצלחת יצאו 2 סרטי המשך, אחד נקרא "קסם של חג מולד" והשני קסם של חופשה. "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "קסם של הורים - הסרט: טימי טרנר, תתבגר!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קסם של הורים - טימי, תתבגר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
הוצאת ש. פרידמן

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] הוצאת ש. פרידמן בע"מ היא הוצאת ספרים ישראלית אשר הוקמה בשנת 1949 על ידי שמואל פרידמן (1916-1991). שמואל פרידמן נולד ב-1916 בליטא ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1920. אביו, משה, היה רוויזיוניסט, הוא דחה את החברות בהסתדרות העובדים הכללית וכתב מאמרים נגד הממסד. במלחמת השפות כתב משה מאמר ביידיש 'אמת על ארץ ישראל', ושמואל וחמשת אחיו היו חברים באצ"ל. שמואל החל לפרסם חוברות וספרים פוליטיים אולם לאחר תקופה קצרה הבין שישתלם לו יותר להדפיס ז'אנרים פופולרים. מרבית הספרים היו תרגומים מאנגלית ומקצתם מצרפתית. ההוצאה פרסמה מספר גדול של רבי מכר אמריקאים: ענבי זעם, קדמת עדן, ספריה של איין ראנד, ויקי באום, ודיימון ראניון. מתחרתה העיקרית של ההוצאה הייתה מ. מזרחי. שמואל איתר נישות נוספות להוצאה לאור. הוא ייסד את מגזין עולם הקולנוע, אשר זכה למכירות נאות, וגם פרסם את הטורים הראשונים של עוזי ושות'. הוא היה מיודד עם הכנענים בנימין תמוז ויונתן רטוש וכך פרסם את ספריהם והם תרגמו עבורו. שמואל השתמש בשם העט 'הדב', כשם בנו דב, על מנת לפרסם ספרים שלא רצה להיות מזוהה עימם. ההוצאה לא הצליחה לקבל סובסידיה להוצאת ספרי לימוד, בשנות החמישים והשישים, בשל השתייכותה הפוליטית ועל כן נאלצה לוותר על כך. לאחר מותו של שמואל בשנת 1991 ירשו ילדיו, מלכה פרידמן-שפיר ודב פרידמן, את ההוצאה. מאוחר יותר נרכשה ההוצאה על ידי הוצאת אופוס. בין מפעלי ההוצאה: תרגום כל משלי לה פונטן על ידי יונתן רטוש. עולם הקולנוע - שבועון שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 לשנות ה-70. טרקלין - ירחון לענייני חברה, כלכלה ותרבות בו הופיעו הטורים הראשונים של עוזי ושות'. אנציקלופדיית אופקים חדשים עלילות גלגמש, תרגום: שמואל פרידמן. ניצה בן-ארי, "Popular mass production in the periphery: Socio-political tendencies in subversive translation", אוניברסיטת תל אביב, Beyond Descriptive Translation Studies: Investigations in Homage to Gideon Toury Beyond Descriptive Translation Studies: Investigations in Homage to Gideon Toury, ed. Anthony Pym, Miriam Shlesinger, Daniel Simeoni, John Benjamins Publishing Company, 2008 ליאור קודנר, איך קרה שספרה של איין ראנד, "מרד הנפילים", מאיים על אובמה ותוכנית השיקום הכלכלית שלו, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2009
בני לאונרד

בני לאונרד (באנגלית: Benny Leonard, נולד: בנימין ליינר Benjamin Leiner, בעברית: דוב בער בן אברהם גרשון; 17 באפריל 1896 – 18 באפריל 1947) היה מתאגרף מקצועני יהודי-אמריקני ואלוף העולם במשקל קל. לאונרד דורג על ידי מגזין האיגרוף הזירה במקום השמיני מבין המתאגרפים הטובים ביותר ב-80 השנים האחרונות, ובמקום השני בהיסטוריה מבין המתאגרפים במשקל קל. ערוץ הספורט ESPN דרג את לאונרד במקום ה-7 מבין 50 המתאגרפים הגדולים של כל הזמנים. הארגון הבינלאומי למחקר האגרוף קבע בשנת 2005 כי לאונרד הוא המתאגרף הטוב בהיסטוריה במשקל קל. בני לאונרד נולד וגדל באזור הגטו היהודי של לואר איסט סייד במנהטן ניו יורק. את הקריירה המקצוענית שלו כמתאגרף התחיל בגיל 15. לאונרד התפרסם בשל מהירותו הרבה וטכניקת האיגרוף המצוינת שלו. במהלך הקריירה המקצוענית שלו השיג 183 ניצחונות כאשר 70 מתוכם בנוק אאוט, הפסיד 24 פעמים וסיים בשוויון ב-8 קרבות. לאחר פרישתו מאיגרוף מקצועני שימש כבעלים לכאורה (איש קש) של קבוצת בייסבול אשר נרכשה על ידי קבוצה יריבה ולאחר מכן נמכרה ופורקה. בשנים לאחר מכן שימש לאונרד כשופט זירה בקרבות איגרוף. ב-18 באפריל 1947 במהלך קרב אותו ניהל כשופט, לקה בהתקף לב ומת מייד בעודו בתוך הזירה בגיל 51. בני לאונרד הונצח בהיכל התהילה של האגרוף, בהיכל התהילה של הספורטאים היהודים אמריקנים וביד לאיש הספורט היהודי בישראל. הקרב הראשון שלו כמקצוען התקיים בשנת 1911 ובו הפסיד בשלושה סיבובים, אולם ב-18 הקרבות הבאים השיג 12 ניצחונות. בשנת 1915 הפסיד בקרב על אליפות העולם במשקל נוצה לאלוף המכהן ג'וני קילביין. לאחר סדרה של 15 ניצחונות רצופים התמודד בשנת 1916 מול אלוף העולם פרדי וולש בקרב שלא הוכרע על אליפות העולם במשקל קל, ובקרב חוזר ביניהם שנערך 4 חודשים מאוחר יותר, הפסיד. בשנת 1917 ולאחר סדרה של 17 ניצחונות נוספים, נפגש לאונרד בפעם השלישית מול וולש בקרב על אליפות העולם במשקל קל. הפעם, ובגיל 21 ניצח לאונרד בנוק אאוט והוכתר כאלוף העולם. במשך 8 השנים הבאות הגן לאונרד על תוארו ב-7 קרבות נוספים שבכולם ניצח. בשנת 1922 התמודד לאונרד בקרב מול אלוף העולם במשקל קל-בינוני וניצח אך נפסל מכיוון שהכה את האלוף לאחר שהפיל אותו לקרשים. בשנת 1925 הודיע לאונרד על פרישה מאיגרוף מקצועני בעודו מחזיק בתואר אלוף העולם, לטענתו פרישתו באה לבקשת אימו. בשנת 1931 ולאחר שהפסיד את הונו במפולת הבורסה של 1929 חזר ליאונרד לזירה וניצח ב-23 קרבות. בשנת 1932 התמודד בקרב על התואר מול אלוף העולם ג'ימי מקלרנין והפסיד. מדיה וקבצים בנושא בני לאונרד בוויקישיתוף בני לאונרד, באתר BoxRec בני לאונרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בני לאונרד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מבצע סופה גלקטית

מבצע סופה גלקטית (באנגלית: Operation Galactic Storm) הוא אירוע קרוסאובר נרחב ביקום מארוול שפורסם בחוברות האוונג'רס, קפטן אמריקה, תור ואיירון מן בין היתר על ידי חברת מארוול קומיקס בין מרץ למאי 1992 למשך 22 חוברות. עלילת הסיפור מביאה את התערבותם של חברי האוונג'רס במלחמה בין-גלקטית בין שתי אימפריות חייזריות חזקות - גזע הקרי (Kree) וגזע השי'אר (Shi'ar). בשונה מקרוסאוברים אחרים, קרוסאובר זה שם דגש על עלילה מהוקצעת, פיתוח דמויות ואפילוג מותח. העלילה המרכזית פותחה בידי הכותבים מארק גרונוולד, בוב האראס ופביאן ניצ'זה, אם כי כל גיליון נכתב ואויר בידי הצוות הקריאייטיבי הרגיל. שם העלילה מהווה הרמז למבצע סופה במדבר, השם המבצעי שניתן בידי הפנטגון למלחמת המפרץ של שנת 1991. בהרבה מובנים, עלילת הסיפור מהווה המשך לסיפור מוקדם של האוונג'רס - "מלחמת קרי-סקרול" משנים 1971-1972. העלילה מתחילה בחטיפתו של ריק ג'ונס על ידי סוכני השי'אר המחפשים נשק נגד אימפריית הקרי. בחילוצו של ג'ונס, קפטן אמריקה מגלה כי נוצר סכסוך בין הקרי לש'יאר. קוואזר מגלה כי השימושים של שתי האימפריות במכשירים היוצרים חורי תולעת מערערים את השמש, והאוונג'רס מונעים מהצדדים להשתמש במכשירים אלו בקרבת מערכת השמש. לאור האיום, מורכבים שלושה צוותים הנשלחים לנהל משא ומתן ולהגן על השמש. צוות כדור הארץ מורכב מהצרעה, פלקון, הנרי פים, הנשכח, מוקינגבירד, ספיידרוומן, הענקית הירוקה וסוכן ארצות הברית, וקוואזר מסייע לצוות. צוות הש'יאר מורכב מקפטן מארוול מוניקה רמבו, הברק החי, מכשפת השני, סטארפוקס, תור, ויז'ן ו-וונדר מן. צוות הקרי מורכב מקפטן אמריקה, איירון מן, גוליית, קריסטל, הרקולס, האביר השחור וסרסי. הצוותים נתקלים בפלגים שונים של האומות (כוח הכוכב של הקרי והמשמר הקיסרי של הש'יאר), ומנסים להעסיק אותם באמצעות משא ומתן. הצוות של קפטן אמריקה נכלא שוב ושוב על ידי שלטונות הקרי, ושל קפטן מארוול נתקל ונאבק בכוחות הש'יאר. באחד מהמפגשים הללו, מתגלה כי הש'יאר הצליח ליצור נשק בשם "פצצת השלילה", הנוצר באמצעות צמידי השלילה של מאר-וול שנלקחו מקברו. פצצה זו מסוגלת להשמיד שטח השווה ערך לזה של אימפריית הקרי (אשר שוכנת, לכאורה, בענן מגלן הגדול). כמו כן, במהלך הסכסוך, דת'בירד השי'אר מתנקשת בחייהם של המנהיגים הצבאיים של הקרי. האינטלקט העילאי חוזר לשלוט באופן זמני בכוחות הקרי, וסוכני סקרול מתגלים כמפעילי מניפולציה על לילנדרה נראמני על מנת להסלים את הסכסוך. האוונג'רס משכנעים את לילנדרה להתחיל במשא ומתן לשלום עם הקרי, ולבסוף, פצצת השלילה נגנבת על ידי הסקרול. המכשיר מופעל, אימפריית הקרי נחרבה ומיליארדים מתו. מתברר שחברי האוונג'רס שנכחו בפיצוץ שרדו כולם: ויז'ן נעשה בלתי-מוחשי, גופו היוני של וונדר מן ספג את אנרגיית הפצצה וסרסי הפכה את שאר הצוות לחומר דומם. שני צוותי האוונג'רס שיצאו לחלל הולכים לעולם הבית של הקרי, שם מגלים כי הפיצוץ היה מניפולציה שתוכננה היטב על ידי האינטלקט העילאי. האינטלקט העילאי מאכלס בתוכו את תודעותיהם של מנהיגים צבאיים של הקרי, וחשב כי הפיצוץ יפתח את האבולוציה של גזע הקרי. כשגילו זאת, חברי האוונג'רס החליטו כי יש להרוג את האינטלקט העילאי. קפטן אמריקה המתנגד לכך מציע הצבעה, וכאשר רוב החברים מסכימים כי הריגתו אינה במקום, קפטן אמריקה מורה כי אין להרוג את היצור. איירון מן מסרב באמצעות מעמדו כחבר מייסד, ולוקח איתו את האביר השחור, הרקולס, סרסי, תור, ויז'ן ואת וונדר מן כדי להרוג אותו. משלחת שי'אר מודיעה כי הם יספחו אליהם את אימפריית קרי ההרוסה, ודת'בירד נעשית למשנה למלך. האינטלקט העילאי שורד את מתקפתם של האוונג'רס, ונראה בורח לחללית של הסקרולים. מבצע סופה גלקטית בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
טושיהירו טקדה

טושיהירו טקדה (ביפנית: 高田 稔浩; נולד ב-9 בספטמבר 1965) הוא ספורטאי נכה יפני שזכה בעבור המשלחת היפנית בשבע מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, במשחקים הפאראלימפיים. טקדה החל להתאמן במרוצים בכיסאות גלגלים כשהיה בן 30 והשתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים כשהיה בן 39, בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). הוא זכה במדליית זהב במרוץ ל-400 מטר כשקבע שיא פאראלימפי (קטגוריה T52) של 1:00.92 דקות, במדליית זהב עם שיא פאראלימפי נוסף של 13:10.86 דקות במרוץ ל-5,000 מטרים, ובמדליית זהב שלישית בתחרות המרתון עם תוצאה של 2:00:02 שעות. באתונה התחרה טקדה גם במרוץ ל-1,500 מטרים בו זכה במדליית הארד כשסיים את המסלול בזמן של 3:49.76 דקות. (ניצח תומאס גיירשפיכלר שאותו טקדה הקדים בתחרויות אחרות). טקדה היה לחלק מהמשלחת היפנית גם למשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). הוא זכה בשתי מדליות כסף, האחת במרוץ ל-800 מטרים עם תוצאה של 1:53.67 דקות והשנייה במירוץ ל-400 מטרים עם תוצאה של 1:00.32 דקות, שני רק לבן ארצו טומויה איטו שקבע שיא פאראלימפי של 57.25 שניות. הוא זכה בתחרויות גם במדליית ארד אחת, כשסיים את מרוץ המרתון בתוצאה של 1:40.20 שעות, אחרי היפני הירוקזו אויונבארו שזכה במדליית הכסף עם 1:40.10 שעות ותומאס גיירספיצ'לר האוסטרלי שקבע שיא עולם של 1:40.07 שעות. ATHENS 2004 Paralympic Games Men's 400 m T52 באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי ATHENS 2004 Paralympic Games Men's 5,000 m T52 ATHENS 2004 Paralympic Games Men's Marathon T52 ATHENS 2004 Paralympic Games Men's 1,500 m T52 Beijing 2008 Paralympic Games Men's 800 m T52 Beijing 2008 Paralympic Games Men's 400 m T52 Beijing 2008 Paralympic Games Men's Marathon T52
זאו וו קי

צרפת שם זה נכתב במקור בהתאם לסדר המזרחי; שם המשפחה הוא זאו. זאו וו קי (סינית מסורתית: 趙無極; ‏13 בפברואר 1921 – 9 באפריל 2013) היה אמן סיני-צרפתי. זאו נולד למשפחה משכילה בבייג'ינג. כשהיה בן חצי שנה, עזבה המשפחה לעיר נאנטונג, אשר צפונית לשנגחאי. הוא למד קליגרפיה בנעוריו, בין השנים 1935 ל-1941 בבית ספר לאמנות בהאנגג'ואו ואחר כך לימד שם. בשנת 1948 עבר לחיות עם אשתו המלחינה לאן-לאן בפריז, שם התאזרח וזכה לתמיכתם של ז'ואן מירו ופבלו פיקאסו. בשנת 1951 נסע לשווייץ, שם נחשף ליצירותיו של פאול קלה אשר הותירו השפעה על סגנונו. הוא התגרש מאשתו באמצע שנות החמישים וב-1957 נסע לארצות הברית והתגורר בניו יורק. הוא התיידד עם האמן והמשורר אנרי מישו. ב-1983 חזר לראשונה לסין, כאשר תערוכה שלו הוצגה במוזיאון לאמנות יפה של בייג'ינג. יצירתו התאפיינה בשילוב של ציור מופשט מערבי, יחד עם מסורת קליגרפית סינית. רבים מציוריו אופיינו בצבעים בהירים ומלאי אור. זוכה פרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 1994. נפטר בניון שבשווייץ בגיל 92. Zao Wou-Ki: works, writings, interviews, José Frèches מדיה וקבצים בנושא זאו וו קי בוויקישיתוף ציורים של זאו וו קי זאו וו קי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) זאו וו קי, באתר MusicBrainz (באנגלית) זאו וו קי, באתר Discogs (באנגלית)
גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה

גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה (גרמנית: Georg Friedrich, Prinz von Preussen; נולד ב-10 ביוני 1976), הוא יורש העצר של בית המלוכה הוהנצולרן, השושלת אשר שלטה בממלכת פרוסיה ובקיסרות הגרמנית. גאורג פרידריך נולד ב-10 ביוני 1976 בברמן, ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה ודונאטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, בתם של זיגפריד, נסיך קסטל-רידנהאוזן ואירנה, רוזנת זולמס-לאובך. הוא נצר לווילהלם השני, אשר היה הקיסר האחרון בגרמניה, וגלה עם סיום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. בילדותו למד גאורג פרידריך באולדנבורג ובברמן שבגרמניה. אחר כך למד בגלאלמונד קולג' (Glenalmond College) שבסקוטלנד. לאחר מכן שירת שנתיים בצבא הגרמני ולמד כלכלה בפרייברג. כיום הוא עובד בחברה אשר עוזרת לאוניברסיטאות למסחר פיתוחים טכנולוגים. לאחר מות סבו לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בשנת 1994, מונה גאורג פרידריך לראש בית הוהנצולרן. אולם, דודיו פרידריך וילהלם, נסיך פרוסיה ומיכאל, נסיך פרוסיה עתרו נגד המינוי לבית המשפט בגרמניה, בטענה שהדחתם מראשות הבית, משום שנשאו נשים פשוטות עם, אינה שוויונית, מפלה ואינה חוקתית. בית המשפט המחוזי בשטוטגרט קיבל את טענותיהם, אולם בשנת 2005 פסק בית המשפט האזורי הגבוה, לטובת גאורג פרידריך, והוא אף היורש של נכסי המשפחה. בשנת 2011 התחתן גאורג פרידריך עם חברתו סופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרנץ-אלכסנדר, נסיך איזנבורג וכריסטינה פון זאומה-יטש, ממנה נולדו לו 4 ילדים: קרל פרידריך, נסיך פרוסיה (נולד ב-2013) לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה (נולד ב-2013) אמה מריה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-2015) היינריך, נסיך פרוסיה (נולד ב-2016) מדיה וקבצים בנושא גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט של בית הוהנצולרן No Titles, No Subjects, No Problem: Germans Join Royal Wedding Craze גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
רביעיית תל אביב

רביעיית תל אביב הייתה רביעיית מיתרים, שייסד הכנר חיים טאוב בשנת 1960. חבריה המקוריים היו: חיים טאוב, כינור ראשון, מנחם ברוייאר, כינור שני, דניאל בנימיני, ויולה ועוזי ויזל, צ'לו. כל נגני הרביעייה היו ילידי תל אביב ומכאן שמה. זמן קצר לאחר הקמת הרביעייה החליף אורי פיאנקה את ברוייאר בתפקיד הכינור השני. שלושה מהם - טאוב, בנימיני ופיאנקה - היו נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. הרביעייה פעלה למעלה מ-30 שנה, בישראל ומחוצה לה, וזכתה להצלחה רבה הן בארץ והן בעולם. ההופעה הראשונה של הרביעייה הייתה במוזיאון תל אביב הישן, בשדרות רוטשילד 16, במאי 1960. בתוכנית היו רביעייה ברה מז'ור של מוצרט, ק. 575, רביעיית "הנבל" של בטהובן אופוס 74, וחמישיית הקלרינט של ברהמס, עם הקלרינטן יונה אטלינגר, שהיה גם הוא חבר התזמורת הפילהרמונית. רביעיית תל אביב הוזמנה לסיור קונצרטים באוסטרליה, במסגרת פסטיבל בטהובן שנערך שם. הדעות בתזמורת הפילהרמונית נחלקו בשאלה, אם התזמורת מסכימה עקרונית ליציאת גוף קאמרי מבין חבריה לחו"ל, אך בהצבעה חשאית אושרה הנסיעה, ובסופו של דבר צמחה ממנה הזמנה גם לתזמורת עצמה.} חיים טאוב מתאר את קשיי הנגינה ברביעיית מיתרים: [...] בלי חילוקי דעות אין חיים ברביעייה. ברוב המקרים מוצאים פשרה, אבל לפעמים אתה מגיע ל"יהרג ובל יעבור" [...] אנחנו מופיעים עם שוברט בסול מז'ור. עוזי מנגן לאט ואני מנגן מהר. בסוף הקונצרט דני אומר: "אני עוזב את הרביעייה! גמרתי עם זה. [...] פעם עלי לרוץ עם חיים ופעם עלי לזחול עם עוזי!" [...] אני אמנם כנר ראשון, אני מוביל - אבל אני חייב להקשיב למתרחש סביבי [...] למעשה אני מנגן שלושה קונצ'רטות לכינור בערב, כשאני מנגן ברביעייה אך חיים טאוב מדגיש גם את ההנאה שמפיק נגן מנגינת מוזיקה קאמרית, אם לעצמו ואם לכמה מאות ידידים. רביעיית תל אביב המשיכה לפעול עד שנות ה-90'. הוויולן דניאל בנימיני נפטר ב-1993. בשנת 1997 קמה רביעיית מיתרים חדשה באותו שם אך בהרכב נגנים שונה. מהקלטותיו של אטלינגר ידועה במיוחד ההקלטה של חמישית הקלרינט של ברהמס עם רביעיית תל אביב, שהופיעה בשנות ה-60 בתקליט של חברת Decca, ונחשבת על ידי מבקרים לאחד משיאי הביצוע בהקלטות היצירה. ההקלטה יצאה מחדש בשנות ה-80 על תקליטור בתפוצה מוגבלת של חברת סוני, יחד עם חמישית הקלרינט של מוצרט, גם היא בביצוע עם רביעית תל אביב. פרק מחמישיית הקלרינט של מוצרט, רביעיית תל אביב עם יונה אטלינגר, סרטון באתר יוטיוב סרטון וידאו של רביעיית תל אביב בנגינת הפרק הראשון של רביעייה ק. 575 של מוצרט, סרטון באתר יוטיוב מודעה להופעת הרביעייה באתר הספרייה הלאומית מיכאל אוהד, "הפילהרמונית", עמ' 153 מיכאל אוהד, "הפילהרמונית" מיכאל אוהד, "הפילהרמונית" אוהד, "הפילהרמונית", עמ' 154 אוהד, "הפילהרמונית", עמ' 153 Gramophone Archive, July 1972; כמו כן ביקורות של High Fidelity Magazine ו-The Clarinetist Solo Repertoire, Discography.
חטיבת ההפעלה המבצעית

חטיבת ההפעלה המבצעית היא יחידה צבאית השייכת לאגף המודיעין של צה"ל, והיא הגוף האמון על ריכוז פעילותם של מערכי המודיעין השונים באגף, ניהול מבצעי היחידות המיוחדות הכפופות לאגף המודיעין, וחיזוק התקשורת בין דרגי המודיעין הבכירים והאסטרטגיים לבין קציני המודיעין בשטח, כדי להביא להשמדתן של מטרות איכות במערכי האויב בזמן קצר. מלבד הכנת בנק המטרות אחראית החטיבה גם על איסוף מודיעין רגיש ומדויק על בכירי ארגוני הטרור. בראש היחידה עומד קצין בדרגת תת-אלוף. בשנת 2007 החליט ראש אמ"ן, האלוף עמוס ידלין, על הקמת החטיבה בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה ובהם הצורך במודיעין איכותי על יעדים בטרם פעולה צבאית והצורך ב"בנק מטרות" איכותי ורחב. מפקד חטיבת ההפעלה הראשון היה ניצן אלון. מאז תחילתה של המערכה שבין המלחמות (המב"מ)[דרושה הבהרה] לוקחת חלק חטיבת ההפעלה המבצעית באמ"ן תפקיד בגיבוש המערכה, עיצובה ואמצעי הפעולה שלה. כשלושה חדשים לפני מתקפת הפתע התכנס דיון בפורום סגור אצל ראש חטיבת ההפעלה באמ"ן, תא"ל ג'. באותו הדיון הוא קבע "אין לישראל מודיעין אינטימי בקרב מקבלי ההחלטות בחמאס. וראוי שהמפקדים בשטח ייערכו בהתאם". החטיבה בנויה משלשה זירות אזוריות: מדיה וקבצים בנושא חטיבת ההפעלה המבצעית בוויקישיתוף אמיר בוחבוט, כך מתכנן צה"ל לנסות לחסל את נסראללה, באתר nrg‏, 11 ביולי 2007 אמיר בוחבוט‏, "הסנדק" של אמ"ן: איש הצללים שמחליט מתי יופצץ הבונקר של נסראללה, באתר וואלה, 22 באפריל 2016 שי לוי, ‏השושואיסטים של השושואיסטים: אלו יחידות המודיעין הנסתרות של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 26 ביולי 2016 יואב זיתון, תקיפות עוצמתיות - ולא רק עם פצצות: הצצה נדירה לחטיבת ההפעלה באמ"ן, באתר ynet, 21 באפריל 2022 עמיר רפפורט, מבחני ביון: איך נראה המודיעין בישראלי ב-2014?, באתר nrg‏, 7 במרץ 2014. יוני שנפלד ונועה הורוויץ, קמ"ן נטול אגו, במחנה, ‏ 20 במאי 2009. יאיר בר כוכבא, כשבדמשק יכבה האור, באתר nana10‏, 12 ביולי 2007. אמיר בוחבוט‏, "הסנדק" של אמ"ן: איש הצללים שמחליט מתי יופצץ הבונקר של נסראללה, באתר וואלה, 22 באפריל 2016 יואב זיתון, תקיפות עוצמתיות - ולא רק עם פצצות: הצצה נדירה לחטיבת ההפעלה באמ"ן, באתר ynet, 21 באפריל 2022 הוועידה הדרמטית בשעות שלפני המתקפה, והאזהרה חודשים לפני: "לא יודעים איך סינוואר יפעל", באתר וואלה, 4 בדצמבר 2023 חנן גרינברג, עמיחי אתאלי, רונן דמארי, אלון מורה: המרוץ לצמרת של ניצן אלון, באתר nrg‏, 23 בדצמבר 2011 אמיר אורן, למרות הזלזול במחאה באיראן, מאיר דגן זכה בשנה שמינית בתפקידו, באתר הארץ, 26 ביוני 2009 מערכת אתר צה"ל, תא"ל ליאור כרמלי מונה לראש חטיבת ההפעלה באמ"ן, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 11 באוקטובר 2011 צה"ל על חשיפת זהות מפקד 8200: "תקלה, הנושא יבדק", באתר ישראל היום, ‏5 באפריל, 2024 רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 17 ביולי 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשת כהן

במונח התורה וההלכה, לאשת כהן (או כהנת) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל. התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה. במקרה שנאנסה היא אסורה לבעלה. בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל; ”ואל מת אדם לא יבוא לטמאה כי אם לאב ולאם ולבן ולבת לאח ולאחות אשר לא היתה לאיש יטמאו” (יחזקאל מד כה). חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה. ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו; ”דמכת יהודיניי אחתיה דרבי יודן נשייא, שלח רבי חנינא בתר רבי מנא (שהיה כהן) ולא סלק. אמר ליה אם בחייהן אין מיטמין להן (כלומר בעת נידתה), לא כל שכן במיתתן?” (ירושלמי נזיר ז א דף לג עמוד ב) לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו. ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה. על אף שאשת כהן שנאנסה אסורה לחזור לחיות עם בעלה, יש לבעלה כהן לפרוע את כתובתה. לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים). גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה. ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן. יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד בתלמוד מסופר כי נשי הכהנים היו רגילות לטוות בגדי כהונה לבניהם הכהנים, וגם היו מספקות מחיה וכסות לרוצחים בשגגה שהתיישבו בערי מקלט. בת כהן הסרט אשת כהן עוסק באשת כהן שנאנסה אנציקלופדיה תלמודית, הערך אשת כהן "כי אם לשארו הקרוב אליו" אמרו רבותינו שארו זו אשתו... כתיב "והיו לבשר אחד" - ואין לך קרבה גדולה מזו פירוש הג"ן לרב אהרן בן יוסי הכהן לויקרא כא ב על סמך הכתוב "לא יטמא בעל בעמיו (ויקרא כא ד) - הרב אליעזר מבלגנצי יחזקאל מד כה, רשב"ם ויקרא כא ג (וראו גם אבן עזרא ויקרא כא ד) ספר החינוך, מצורה רס"ו ספר החינוך, מצווה ר"פ תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף צ"א, עמוד א' ראו גם בספר האגודה דף קע טור ב נידה חופפת וסורקת, כהנת אינה חופפת וסורקת (לאכול בתרומה) -תלמוד ירושלמי מסכת פסחים א מדרש הגדול ויקרא טז א, פירוש עובדיה מברטנורא למשנה סוטה ג ו פירוש מנחת חינוך לספר החינוך, מצווה שצ"ב הובא מתוספות למסכת פסחים דף מט עמוד ב רמב"ם בהלכות ביכורים א י. ספר החינוך מצווה שצ"ב, רא"ש בסוף הלכות פדיון בכור רש"י, יומא דף כה עמוד א ומציין לתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ה, עמוד ב' (הגרסה שם "אמות הכהונה) מסכת מכות דף יא עמוד א (במשנה)
אמדאוס (מחזה)

אמדאוס (באנגלית: Amadeus) הוא מחזה מאת פיטר שאפר, המציג ביוגרפיה בדיונית של המלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט, תוך התמקדות ביריבות בין מוצרט לבין מלחין החצר אנטוניו סליירי. המחזה שימש השראה לסרט אמדאוס מאת מילוש פורמן משנת 1984, שגם עבורו כתב שאפר את התסריט. ההצגה עצמה, שעלתה לראשונה בשנת 1979, נוצרה בהשראת הטרגדיה הקצרה של פושקין: מוצרט וסליירי. במחזה נעשה שימוש רב במוזיקה של מוצרט, סליירי ומלחינים אחרים בני התקופה. העלילה מתמקדת ביחסי הטינה בין מוצרט לבין סליירי המבוגר והמתקנא בכישרונו המתפרץ של מוצרט הגאון, מאבק שמוביל לאובדן השפיות, רצח והתאבדות. בסצינות המפתח של המחזה מופיעים הצגות הבכורה של האופרות של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, נישואי פיגארו, דון ג'ובאני וחליל הקסם. המחזה הועלה בארץ שלוש פעמים: בתיאטרון "הקאמרי" בשנת 1982, בתרגום דן מירון ובבימוי היי קילוס, בכיכובם של מיכאל ורשביאק בתפקיד מוצרט ועודד תאומי בתפקיד סליירי; בתיאטרון הבימה בשנת 1994, בתרגום של גדי רול, בבימויו של מיכאל גורביץ' ובכיכובם של משה בקר ואלון אופיר; ושוב ב-2008 בתיאטרון הקאמרי בתרגום של דורי פרנס, בבימויו של עמרי ניצן, עם איתי טיראן בתפקיד מוצרט ויצחק חזקיה בתפקיד סליירי. מדיה וקבצים בנושא אמדאוס בוויקישיתוף ההצגה "אמדיאוס" במלואה, בבימויו של מיכאל גורביץ', בתיאטרון הבימה, 1 ינואר 1994, מצויה ביו טיוב תוכנית ההצגה, באתר של מיכאל גורביץ' שוש אביגל, אמדיאוס שוב גנב את ההצגה מסאליירי, כותרת ראשית, 15 בדצמבר 1982 דן לאור, תיאטרון - על שני קומפוזיטורים שהיו בעירנו - "אמדיאוס" של התיאטרון הקמארי , כל העיר, 1 ביולי 1983 ציפי שוחט, מי רצח את מוצרט?, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2008
מרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו

מרכז האימונים האולימפי (בפורטוגזית: Centro de Treinamento Olímpico) הוא קומפלקס אולמות ספורט גדול שנבנה ב"בארה אולימפיק פארק" ברובע בארה דה טיז'וקה שבריו דה ז'ניירו, לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). מרכז האימונים האולימפי אירח גם טורנירים במשחקים הפאראלימפיים. קומפלקס האולמות הוקם לצד מתקני ספורט אחרים שהוקמו במתחם בשנים האחרונות ובעתיד ישמש כמרכז אימונים אולימפי לספורטאים הברזילאים. על פי התכנון המקורי הקומפלקס נועד להכיל ארבעה אולמות שאותם ניתן יהיה לחבר את האולמות בעת הצורך לחלל משותף אם כי תוכנית זאת שונתה עם הזמן. לאחר האולימפיאדה ישמש המתחם כמרכז האימונים המרכזי של הספורטאים בברזיל המשתתפים באולימפיאדות ואירועי ספורט נוספים ולאימונים ב-12 מקצועות שונים כשבאולם במרכז עצמו ובאולמות הסמוכים בקריית הספורט ניתן אף לקיים תחרות שונות. את קומפלקס האולמות תכנן משרד האדריכלים המקומי "ויגלייקה" כשלוש טבעות אובליות העולות אחת על השנייה והביתנים מחופים מבחוץ בזכוכית וקורות עץ אנכיות המעוצבות כגל במחווה ליצירות אדריכליות מודרניסטיות מפורסמות מהעבר בברזיל. מרכז ההדרכה כולל שלושה אולמות הממוקמים בשורה במבנה אחד: כולם מכונים קריוקה ארנה וממוספרים מאחד עד שלוש: אולם 1 מכיל 16,000 מקומות ויארח את טורניר הכדורסל האולימפי ואת טורנירי הכדורסל נכים והרוגבי נכים במשחקים הפאראלימפיים. על פי הפרסומים לאחר המשחקים תוקטן קיבולת האולם ל-6,000 מקומות בלבד (חלקם זמניים) ויתווספו בו חדרי אימונים לספורטאים. אולם 2 מכיל 10,000 מקומות ויארח את טורנירי הג'ודו והטאקוונדו האולימפיים ותחרויות כדוריד נכים וג'ודו לנכים במשחקים הפאראלימפיים. לאחר האולימפיאדה יוסרו המושבים ויחד עם אולם 1 ישמש המתחם כמרכז אימונים הכולל מספר חדרי אימונים לספורטאים. אולם 3 מכיל אף הוא 10,000 מקומות ויארח באולימפיאדה את תחרויות ההיאבקות והטאקוונדו והסיף ולאחר מכן את טורניר כדורעף הנכים. לאחר האולימפיאדה יפורקו היציעים והמבנה יוסב לבית ספר לספורטאים. בנוסף יפעל לצד המתחם מלון ייעודי לספורטאים ומרכז לרפואת ספורט. מדיה וקבצים בנושא מרכז האימונים האולימפי של ריו דה ז'ניירו בוויקישיתוף