laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האלקסר של סגוביה

האלקסר של סגוביה (בספרדית: Alcázar de Segovia, מילולית: טירת סגוביה) הוא מבצר אבן הממוקם בעיר העתיקה של סגוביה, ספרד. המבצר, המתנשא בראש צוק סלעי מעל מקום התמזגות הנהרות ארסמה וקלמורס, סמוך לרכס גוודראמה, הוא אחד המבנים הייחודיים והמוכרים בספרד. האלקסר נבנה במקור כמבצר, אך שימש גם כארמון, בית סוהר, בית ספר מלכותי לארטילריה ואקדמיה צבאית. כיום משמש האלקסר כמוזיאון היסטורי הפתוח לקהל הרחב, והוא אחת משלוש האטרקציות התיירותיות העיקריות של סגוביה, לצד אמת המים והקתדרלה. מקורו של האלקסר של סגוביה, כמו מבצרים רבים בספרד, במצודה ערבית. ההתייחסות הראשונה לאלקסר הנוכחי היא משנת 1120, כ-32 שנים לאחר חזרתה של העיר סגוביה לידיים נוצריות. עם זאת, ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שבמיקומו של האלקסר עמד מבצר כבר בימי הרומאים, אפשרות שמקבלת משנה תוקף מקיומה של אמת המים הרומית בעיר. מבנהו וצורתו של המבצר עד לימי אלפונסו השמיני אינם ידועים, אולם בתיעוד מוקדם מוזכרת גדר היקפית מעץ. ניתן להסיק כי לפני שלטונו של אלפונסו השמיני מדובר היה במבצר עץ מעל היסודות הרומיים. אלפונסו השמיני ואשתו אלינור הפכו את האלקסר למקום מגוריהם העיקרי, ובימיהם החלו העבודות לבנייתו של מבצר האבן הקיים כיום. במהלך ימי הביניים המשיך האלקסר להיות מקום מגורים מועדף על רבים מבני משפחות המלוכה הקסטיליות וכן מבצר עיקרי במערך ההגנה של הממלכה. במהלך תקופה זו נבנו מרבית המבנים במתחם, והמבצר הורחב באופן משמעותי על ידי השליטים לבית טרסטמארה. בשנת 1258 נערכו במבצר עבודות שיקום על ידי אלפונסו העשירי, לאחר קריסה חלקית של המבנה, ולאחר מכן נבנה היכל המלכים במטרה לאכלס את הפרלמנט. עם זאת, המלך שבתקופתו נעשו עבודות הבנייה המשמעותיות ביותר הוא חואן השני, שאחראי לבנייתו של 'המגדל החדש', הידוע כיום כ'מגדל חואן השני'. בשנת 1474 מילא האלקסר תפקיד חשוב בעלייתה לשלטון של איזבלה הראשונה. ב-12 בדצמבר הגיעו לסגוביה החדשות על מותו של המלך אנריקה הרביעי במדריד, ואיזבלה מצאה מפלט בין חומות המבצר, שם היא זכתה לתמיכתם של אנדרס קבררה ומועצת העיר סגוביה. איזבלה הוכתרה למחרת למלכת קסטיליה ולאון. השיפוץ הנרחב הבא באלקסר נערך על ידי המלך פליפה השני לאחר נישואיו לאנה, ארכידוכסית אוסטריה. במהלך השיפוץ נוספו לאלקסר הצריחים המחודדים, במטרה לשוות לו מראה המזכיר את המבצרים המרכז-אירופאים. לאחר שמשפחת המלוכה העתיקה את מגוריה למדריד, הפך האלקסר לבית סוהר למשך כמאתיים שנה. בשנת 1762 ייסד במקום המלך קרלוס השלישי את בית הספר המלכותי לארטילריה. האלקסר שימש את בית הספר קרוב למאה שנים, עד 6 במרץ 1862, אז שרפה שפרצה במקום גרמה לנזק משמעותי לגגות ולשלד המבנה. נזקי השרפה שוקמו רק בשנת 1882. בשנת 1896 החליט המלך אלפונסו השלושה-עשר להעביר את האלקסר לרשות משרד המלחמה הספרדי ולהפכו לאקדמיה צבאית. בשנת 1953 הוקמה 'פטרונות האלקסר', הגוף שאחראי כיום על המוזיאון שנפתח באתר. היכל המלכים. חדר הקפלה. חדר הגלריה. חדר הנשקייה. מדיה וקבצים בנושא האלקסר של סגוביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האלקסר של סגוביה (בספרדית) האלקסר של סגוביה, ברשת החברתית פייסבוק האלקסר של סגוביה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האלקסר של סגוביה, ברשת החברתית אינסטגרם
רנדל קרמר

סר ויליאם רנדל קרמר (באנגלית: Sir William Randal Cremer ‏; 18 במרץ 1828 - 22 ביולי 1908), הידוע בדרך כלל בשמו האמצעי, היה חבר הפרלמנט של בריטניה ופציפיסט. קרמר נבחר למזכיר האינטרנציונל הראשון ב-1865, אך התפטר שנתיים לאחר מכן. בשנת 1903 זכה קרמר בפרס נובל לשלום והיה הראשון שזכה בו כאיש יחיד. הוא זכה בפרס בעיקר עבור פעילותו בבוררות בינלאומית ובמיוחד הסכם הבוררות האנגלי-אמריקאי של 1897. הוא גם זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי והוענק לו תואר אביר ב-1907. מדיה וקבצים בנושא רנדל קרמר בוויקישיתוף רנדל קרמר, באתר פרס נובל (באנגלית) רנדל קרמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רנדל קרמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת מלטה

אנדרטת מלטה (באנגלית: Malta Memorial) היא אנדרטה השוכנת בעיר פלוריאנה שבמלטה, ומנציחה את זכרם של 2,298 אנשי צוותי האוויר של חילות האוויר של מדינות חבר העמים הבריטי, אשר איבדו את חייהם במלחמת העולם השנייה באזור הים התיכון, ואשר מקום קבורתם לא נודע. האנדרטה ממוקמת בצפון העיר, סמוך לשער העיר ולטה, בין רחוב נלסון (Triq Nelson) ושדרת "המול" (il Mall). האנדרטה בנויה בצורת עמוד שיש שהובא מטיבולי, והנישא לגובה של 15 מטרים. העמוד מחורץ בדוגמת רשת, ובראשו ניצב פסל נץ עשוי ארד ומצופה בזהב, שגובהו שני מטרים. העמוד ניצב על בסיס עגול שסביבו לוחות ארד ועליהם חקוקים שמות הנופלים. בבסיס העמוד קבוע לוח ועליו כתובת לאמור: “OVER THESE AND NEIGHBOURING LANDS AND SEAS THE AIRMEN WHOSE NAMES ARE RECORDED HERE FELL IN RAID OR SORTIE AND HAVE NO KNOWN GRAVE. MALTA GIBRALTAR MEDITERRANEAN ADRIATIC TUNISIA SICILY ITALY YUGOSLAVIA AUSTRIA PROPOSITI INSULA TENAX TENACES VIROS COMMEMORAT” "מעל ארצות וימים אלה ואחרים, אנשי צוותי האוויר ששמותיהם מונצחים כאן נפלו בהפצצות ובגיחות ומקום קבורתם לא נודע. גיברלטר, הים התיכון, הים האדריאטי, תוניסיה, סיציליה, איטליה, יוגוסלביה, אוסטריה. אי תקיף במטרתו זוכר גברים תקיפים" מדיה וקבצים בנושא אנדרטת מלטה בוויקישיתוף אודות האנדרטה. A Guide to War Grave Commemorations in Malta האנדרטה באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
סן מרטין

האם התכוונתם ל... אישים: קדושים נוצריים: מרטין מטור – קדוש נוצרי, נקרא גם מרטינוס הקדוש מרטין דה פורס – קדוש נוצרי מרטינוס הראשון – אפיפיור במאה ה-7, הוכרז כקדוש נוצרי חוסה דה סן מרטין – מצביא ומדינאי ארגנטינאי במאה ה-19 אנדרס סן מרטין – כדורגלן מקומות: סן מרטן (אי) – אי טרופי בצפון מזרח הים הקריבי סנט מארטן – מחוז אוטונומי של הולנד בדרום האי סן מרטן סן מרטן – קולקטיב מעבר לים של צרפת בצפון האי סן מרטן סן מרטין (שכונה) – שכונה בירושלים סן מרטין דה לוס אנדס – עיירה בפרובינציית נאוקן שבמערב ארגנטינה סן מרטין (מנדוסה) – עיר בפרובינציית מנדוסה שבמערב ארגנטינה מבנים: מנזר סן מרטן דה שן – מבנה בפריז, בו שוכן המוזיאון לאמנויות ולמקצועות קתדרלת אוטרכט – קתדרלה על-שם מרטינוס הקדוש בעיר אוטרכט כנסיית סנט מרטין (קנטרברי) – כנסייה בקנטרברי, אנגליה סנט מרטין בשדות – כנסייה בלונדון, אנגליה ספורט: סן מרטין דה סן חואן – קבוצת כדורגל מהעיר סן חואן שבארגנטינה. סן מרטין (טוקומאן) – קבוצת כדורגל מהעיר טוקומאן שבארגנטינה. מרטין
ארט רוק

ארט רוק (באנגלית: Art Rock; לעיתים מכונה בעברית רוק אמנותי) הוא סגנון מוזיקלי אשר התפתח מהרוק, עם השפעות אוונגארדיות וניסיוניות. המונח כוון בשנות ה-70 של המאה ה-20 לתיאור מוזיקת הרוק של להקות כמו יס וג'נסיס, תחום שהיום מכונה רוק מתקדם. לפעמים עדיין נעשה שימוש במונח לתיאור רוק מתקדם, אם כי המונח קיבל תפנית והיום הוא מתאר משפחה גדולה יותר של סגנונות, שהמשותף להם הוא רוק שמולחן לשם ההישג האומנותי שבהלחנה, בניגוד לרוב מוזיקת הרוק שבה הדגשים הם על פרמטרים אחרים. יש המשתמשים במונח לתיאור מוזיקה אשר מתמקדת במרקם הקול ונוטה לתחום האוונגארד. אף על פי שהגדרות אלו אינן בעלות גבולות ברורים, ניתן לומר כי מוזיקת רוק אומנותי בדרך כלל מחושבת ונחשבת לאינטלקטואלית יותר מסגנונות הרוק האחרים. להקות בולטות בסגנון זה כוללות את להקת רוקסי מיוזיק מאנגליה, להקת הנויז רוק הבאני בריינז מניו יורק, המשלבת בתוכה אלמנטים רבים של ארט רוק, וצמד Mecca Normal המנגן בסגנון רוק מלודי עם דגש על פרמטר האמנות. מדיה וקבצים בנושא ארט רוק בוויקישיתוף ארט רוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאל אוחיון

מיכאל אוחיון, בלש משטרתי, הוא דמות בדיונית, גיבור סדרת הספרים הבלשיים של הסופרת הישראלית בתיה גור. דמותו מבוססת, ככל הנראה, על שוטר אמיתי בשם זה. אוחיון נולד בשנת 1945 והוא ממוצא מרוקאי. בתיכון למד בפנימייה למחוננים בירושלים. היה נשוי לנירה ונולד להם בן אחד בשם יובל. לאחר מספר שנים התגרש מאשתו. מאז ניהל כמה מערכות יחסים, בהם רומן אחד ארוך עם אישה נשואה. קיבל תואר שני בהיסטוריה כללית מהאוניברסיטה העברית. לאחר סיום למודיו פנה אליו קצין משטרה בשם עמנואל שורר, והציע לו לעבוד כבלש במשטרת ירושלים. אוחיון קיבל את ההצעה, קיבל דרגת קצונה והשתלב כבלש חוקר במשטרה. רוב הזמן היה במחוז ירושלים, אך תקופה מסוימת פעל ביחידה הארצית לחקירת פשעים. בדרך כלל הוא פועל בצוות חקירה מיוחד (צח"מ) עם קצין המודיעין דני בלילתי ועם הבלש אלי בכר ורעייתו צילה, אף היא שוטרת. במהלך שירותו במשטרה עלה מדרגת פקד עד דרגת סגן ניצב. אוחיון חוקר פרשות רצח המתרחשות בקבוצות חברתיות סגורות, כמו אגודה של פסיכיאטרים, מרצים בחוג לספרות או חברי קיבוץ. השיטה שהוא משתמש בה בחקירת רצח היא בירור מערכות היחסים בין הדמויות הפועלות בפרשה והתחקות אחר המניעים העמוקים שלהם. הוא מנסה להתבונן מנקודת המבט של החשודים, ולפענח את מה שהביא אותם לפעול כפי שפעלו. ההזדהות שלו עם נחקריו מביאה לפתיחות מצדם ובסופו של דבר להודאתם במעשה. בחקירותיו הוא נעזר בידע האקדמי ובהשכלה התרבותית שרכש באוניברסיטה. אוחיון חובב ספרות יפה ומוזיקה קלאסית. רוב חייו עישן, אך בשלב מסוים ניסה להיגמל. דעותיו הפוליטיות, שאותן איננו מרבה לבטא, ממוקמות בשמאל הציוני המתון. הוא מתאפיין במלנכוליה תמידית המלווה אותו ובדאגנות רבה כלפי בנו. ב-1991 יצא בערוץ 1 הסרט "רצח בשבת בבוקר" המבוסס על הספר ובו מיכאל אוחיון גולם על ידי השחקן ארנון צדוק. רצח בשבת בבוקר (כתר, 1988) מוות בחוג לספרות (כתר, 1989) לינה משותפת (כתר, 1991) המרחק הנכון (כתר, 1996) רצח בדרך בית לחם (כתר, 2001) רצח, מצלמים (כתר, 2004) (לפי תסריט שכתבה גור עבור סדרת טלוויזיה בשם זה, שביים רם לוי בשנת 2000) דוד גורביץ', ‏הבלש כגיבור תרבות : ספרות, קולנוע, טלוויזיה, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2013, הפרק "מיכאל אוחיון והאליטות הנפשעות: מהקיבוץ אל 'מנזר השתקנים'", עמ' 300–310. אריאנה מלמד, דברים שאריאנה אוהבת במיוחד (וגם כאלה שלא), באתר ynet, 30 במאי 2004 יונתן אסתרקין, אני מיכאל אוחיון, מוסף סופשבוע של "מעריב", 1.1.2010
דגל כורדיסטן

דגל כורדיסטן הוא דגל המשמש את העם הכורדי. יש האומרים שהוא נוצר בשנות ה־20 של המאה ה־20 על־ידי ארגון הח'ויבון. הדגל נאסר לשימוש באיראן ובסוריה. הדגל הכורדי נוצר על ידי התנועה לעליית כורדיסטן (אנ') ב-1920. הדגל הכורדי הראשון הונף במהלך מרד כורדי בעיראק המנדטורית בין מאי ליוני 1919. הדגל, ששימש לאחר מכן גם את ממלכת כורדיסטן (אנ'), מדינה כורדית קצרת ימים שהתקיימה בין 1921 ל-1925, היה דגל ירוק שעליו עיגול אדום ובתוכו סהר. רפובליקת אררט, מדינה כורדית בלתי־מוכרת שהתקיימה במזרח טורקיה בשנים 1927–1930, השתמשה לדגלה בדגל דומה לדגל הכורדי, אך עיגול השמש שברכזו עוצב בצורה שונה. דגל נוסף ששימש את הרפובליקה כלל עיגול זהוב ובתוכו שני הרים לציון הר אררט. הרפובליקה של מאהבאד, מדינה כורדית שהתמכה על ידי ברית המועצות, שהתקיימה בצפון־מערב איראן ב־1946, הציבה את זריחת השמש בתוך סמליל סובייטי. בדגל עיראק בשנים 1959-1963 יוצגו הכורדים על ידי שמש במרכז הדגל. הדגל הוא דגלה הרשמי של כורדיסטן העיראקית, אוטונומיה כורדית נרחבת בצפון עיראק, מאז הקמתה הרשמית ב־1992. יום הדגל מצוין ב־17 בדצמבר. ב-2006 הורה נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני על הסרת הדגל העיראקי, שכלל בתוכו סמלי בעת', בשל מבצע אל-אנפאל, בו ביצע ממשל סדאם חוסיין טבח בכורדים. לאחר הסרת הסמל הבעת'י מהדגל ב-2008, הותרה הצגת הדגל העיראקי לצד דגל כורדיסטן בכורדיסטן העיראקית. המנהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה, ישות כורדית מוכרת למחצה בצפון מזרח סוריה, אימצה דגל בו מוצג סמלה על רקע לבן. דגל נוסף המשמש את האזור הוא טריקולור בצבעי צהוב, אדום וירוק. דגל כורדיסטן הוא טריקולור ירוק-לבן-אדום, צבעי הלאומיות הכלל־אירנית. הצבעים מסמלים גם את הטבע בכורדיסטן (ירוק) שלום (לבן) ודם לוחמי העצמאות הכורדית (אדום). במרכז הדגל מוטבע שמש בעל עשרים ואחת קרניים, המסמל את זריחת ועליית כורדיסטן. גרסאות קודמות של הדגל הציגו שמונה עשרה קרניים בשמש דגל רפובליקת אררט דגל ממלכת כורדיסטן דגל רפובליקת מהבט דגל כורדיסטן הסורית דגל נוסף של רפובליקת אררט. דגל הרפובליקה האוטונומית של צפון מזרח סוריה דגל עיראק בשנים 1959-1963. השמש הצהובה-אדומה שברכז מייצגת את הכורדים מדיה וקבצים בנושא דגל כורדיסטן בוויקישיתוף דגל כורדיסטן, באתר דגלי העולם (באנגלית)
חדשות הספורט (תוכנית טלוויזיה)

חדשות הספורט היא תוכנית ספורט מבית ערוץ הספורט, והמהדורה המרכזית של אירועי הספורט בארץ ובעולם, המשודרת בכל יום מימות השבוע להוציא יום שישי בערוצים: "5SPORT" ו"5PLUS". שידורי התוכנית החלו בשנת 1998 בערוץ הספורט. הראשונים שהנחו את התוכנית היו מיכה פרידמן ויורם ארבל לסירוגין, ורק לאחר חצי שנה הם הוחלפו באלי אילדיס. אילדיס הנחה את המהדורה לבדו במשך שנה, ולאחר מכן הצטרפה להנחיית המהדורה מירי נבו, אותה הנחו ביחד או לחוד. בשנת 2001 החל ערוץ הספורט לשדר מבזק ספורט בן חמש דקות בהנחייתם של לילך סונין, רוני בראון וציון נאנוס. לאחר מספר שנים הופסק שידור מבזק זה עם. הארכת זמן המהדורה המרכזית. עד שנת 2003 שודרה המהדורה בהנחייתם של אילדיס ונבו בשעה 18:30, ובשנה זו החלו שידוריו של ערוץ ספורט 5+ ובוצעו שינויים בלוח השידורים. לילך סונין הנחתה את מהדורת הערב ב-19:00 בספורט 5, ואילדיס ונבו הנחו את מהדורת הלילה. בשנת 2004, עם עזיבתה של סונין, החליפו אותה בהנחיית המהדורה של 19:00 רוני בראון, שרון פרי, רן מלובני, מורן ברק ודני ענבר, וכיום מנחות את התוכנית לסירוגין רותם ישראל, עידו גור ומאיה רונן. בשנת 2009 נוספה מהדורה ביום שישי בערוץ 5+ לייב בהנחייתם של יורם ארבל ושרון פרי, שמסכמת את כל האירועים הבולטים של השבוע. שידורי המהדורה הופסקו לאחר כחצי שנה בשל רייטינג נמוך. מבין פרשני המהדורה הנוכחיים ניתן למנות את שגיא כהן, אבי מלר, שלמה שרף, נדב יעקובי, רון קופמן ואלי סהר, אלי גוטמן, גור שלף, שי האוזמן, כתבי המהדורה הם מוטי פשכצקי, תומר לוי, הדר יעקובי, שירי אלג'ם, יגאל גולדשטיין, רועי כהן, עמרי מנהיים, מיכאל וינסנדט ואסף אקרמן. העורך הראשי של המהדורה מאז מאי 2018 הוא אסף אבולעפיה.
רוזאניס

האם התכוונתם ל... יהודה רוזאניס – רב, תלמיד חכם ופוסק טורקי נודע יעקב רוזנס – מתמטיקאי ושחמטאי יהודי-גרמני שלמה אברהם רוזאניס – היסטוריון של יהדות ספרד רוזן
פוקו

פּוּקוּ או קובוס וארדון (שם מדעי: Kobus vardonii) הוא מין של אנטילופה אפריקנית בינונית החיה באזורי ערבות לחים בזמביה וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. תחום לאזור אגן הניקוז של הזמבזי ויובליו הראשיים, למעט מספר כיסים מבודדים כגון עמק רוקואה בדרום טנזניה. בשמורת לואנגה שבזמביה הפוקו הוא האנטילופה הנפוצה ביותר לאחר האימפלה. גובהו של פוקו בוגר הוא כ-100 ס"מ ומשקלו כ-90 ק"ג. צבע פרוותו של הפוקו הוא חום חולי, באזור שיפולי הבטן צבעו חום בהיר יותר. פרוותו גסה יותר מאשר הפרווה של האימפלה. לזכר זוג קרניים באורך של 50 ס"מ כל קרן. הקרניים חרוצות תלמים מעוצבות בעיקול בצורת לירה (נבל קדום). את הפוקו ניתן למצוא באופן בלעדי באזורי ערבות ביצתיים ליד מקורות מים בהם הוא אוכל עשב. הפוקואים חברותיים ופעילים בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות או בשעות אחר הצהריים המאוחרות. כאשר הפוקו מבוהל הוא משמיע קול שריקה צווחני. נקבות הפוקו חיות בעדרים של עד 20 פרטים. בעונה הגשומה, המתקיימת מנובמבר עד פברואר, מתאחדים מספר עדרים לעדר אחד של עד כ-50 פרטים וזאת כדי להגביר את ביטחונם. הזכרים השולטים מחזיקים טריטוריות עליהן הם מגנים כנגד פלישת זכרים אחרים. לעיתים קרובות אפשר לראות זכרים אלה עם כתם כהה על צווארם מגינים על הטריטוריה שלהם. הזכרים מנסים לגרום לנקבות להישאר בשטח הטריטוריה שלהם זמן ארוך ככל האפשר. תקופת ההתרבות של הפוקו אינה קבועה. תקופת ההיריון נמשכת בין 8-7.5 חודשים. אורך חיי הפוקו: 10 עד 12 שנים. עדר של פוקו רועה בשמורת דרום לואנגה בזמביה פוקו על רקע נהר לואנגה, ברקע היפופוטם טובל במי הנהר נקבת פוקו אוכלת בשמורת דרום לואנגה בזמביה נקבה זכר מדיה וקבצים בנושא פוקו בוויקישיתוף פוקו, באתר ITIS (באנגלית) פוקו, באתר NCBI (באנגלית) פוקו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פוקו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פוקו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוקו, באתר GBIF (באנגלית) פוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN פוקו באתר הרשימה האדומה של IUCN
ירקוני

ירקוני הוא שם משפחה ישראלי שנובע משמו של נחל הירקון. האם התכוונתם ל... אבנר (נרי) ירקוני – טייס ועורך דין ישראלי, בעבר ראש מנבל התעופה האזרחית אליהו ירקוני – מחנך ואיש ציבור פתח-תקוואי דוד ירקוני – איש צבא ישראלי חיים ירקוני – איש צבא ישראלי יפה ירקוני – זמרת ישראלית עמוס ירקוני (עבד אל-מג'יד ח'דר אל-מזאריב) - בדואי ישראלי, מלוחמי צה"ל רווית ירקוני – מלכת יופי ודוגמנית לשעבר
המאסף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המאסף – כתב עת של אנשי תנועת ההשכלה היהודית, שיצא לאור בסוף המאה ה-18 בגרמניה המאסף (פירוש למשנה) – "אמר המאסף" הן מילות הפתיחה של הפירוש הקדום ביותר המצוי בידינו על שישה סדרי משנה. החיבור נכתב בתימן סביב שנת 1100. המאסף (כתב עת תורני) – כתב עת שייסד וערך הרב בן ציון אברהם קואינקה; יצא לאור בירושלים בסוף המאה ה-19
אובלבומין

אובלבומין (Ovalbumin) הוא החלבון העיקרי המצוי בחלבון הביצה ומרכיב 60-65% מסך כל החלבון. על אף הדמיון של אובלבומין ברצף ובמבנה התלת-ממדי לסרפינים, קבוצה של חלבונים המעכבים אנזימים מסוג סרין פרוטאזות, האובלבומין הוא סרפין לא מעכב. בעוד שאר הסרפינים מבקרים תהליכים כמו קרישת דם באמצעות עיכוב של סרין פרוטאזות, תפקידו של האובלבומין אינו ברור, אף על פי שמשערים כי הוא משמש כחלבון המאחסן חומצות אמינו המשמשות להתפתחות העוברית. לאובלבומין חשיבות במחקר במספר תחומים: מחקר כללי של מאפיינים ומבנה של חלבון (משום שהוא נפוץ וזמין בכמות גדולה) חקר מבנה של סרפינים ותפקודם (ניתן להשוות את מבנה האובלבומין למבנים של סרפינים אחרים אשר מעכבים פרוטאזות, וכך לקבוע את התכונות הנדרשות לעיכוב) פרוטאומיקה (אובלבומין מחלבון הביצה משמש לעיתים כסמן משקל מולקולרי באלקטרופורזה בג'ל) אימונולוגיה (משמש לגירוי תגובה אלרגית בבדיקות) חלבון האובלבומין של תרנגולת מורכב מ-385 חומצות אמינו ומשקלו המולקולרי היחסי הוא 45kDa. האובלבומין הוא גליקופרוטאין עם ארבעה אתרי גליקוזילציה. את האובלבומין הצליח לגבש לראשונה המדען הגרמני פרנץ הופמייסטר ב-1889. השם "אובלבומין" הוענק לחלבון בשנת 1900 (Osborne & Campbell). מדיה וקבצים בנושא אובלבומין בוויקישיתוף Charaf Benarafa and Eileen Remold-O'Donnel, The ovalbumin serpins revisited: Perspective from the chicken genome of clade B serpin evolution in vertebrates, PNAS p193, Advances in Protein Chemistry, Volume 6 By Kenneth Bailey
ונדי ויינברג

ונדי ויינברג (באנגלית: Wendy Weinberg נולדה ב-27 ביוני 1958) היא שחיינית עבר אמריקאית-יהודיה, בעלת מדליית ארד אולימפית (מונטריאול 1976). ונדי ויינברג נולדה בבולטימור, מרילנד. היא התאמנה במועדון השחייה הומווד. היא שחתה בנבחרת השחייה של אוניברסיטת וירג'יניה ובהמשך עברה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. מאוחר יותר קיבלה תואר גם מאוניברסיטת אמורי. ויינברג זכתה להצלחתה הראשונה במשחקי המכביה התשיעית שנערכו בשנת 1973 כשזכתה ב-7 מדליות, מהן 4 זהב ו-3 כסף. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 זכתה ויינברג במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:05.57 דקות, לפני בת ארצה מרי מונטגומרי (9:06.70 דקות) וג'ניס סטנהאוז מקנדה (9:17.87 דקות). באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ויינברג במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:42.60 דקות, אחרי המנצחות פטרה תימר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (8:37.14 דקות) ובת ארצה שירלי בבשוף שגם היא שיפרה את השיא העולמי הקודם שהיה שייך לה (8:37.59 דקות). במשחקי המכביה העשירית שנערכו ביולי 1977 השתתפה ויינברג פעם נוספת וזכתה ב-8 מדליות, מהן 6 זהב ו-2 כסף והייתה ל"מלכת הבריכה". חודש וחצי לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בלגרד בסוף אוגוסט 1977 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.75 דקות. ונדי ויינברג, באתר olympedia.org ונדי ויינברג (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית) כוכבים במכביה - ונדי ויינברג שחיינית (ארה"ב), דבר, 17 ביולי 1977 PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics שמואל טל (עיתונאי), הימים היפים של בריכת השחייה, דבר, 24 ביולי 1977 WORLD STUDENT GAMES (UNIVERSIADE) - SWIMMING AND DIVING (WOMEN)‎, באתר gbrathletics
בית האופרה המלכותי

האם התכוונתם ל... בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן – בית אופרה ואתר אמנויות הבמה בלונדון בית האופרה המלכותי (ולטה) – שרידי בית אופרה בוולטה, בירת מלטה בית האופרה המלכותי (מומבאי) – בית אופרה במומבאי שבהודו האופרה המלכותית השוודית – משכן האופרה הלאומית של שוודיה בסטוקהולם
דובאי וורלד

דובאי וורלד (בערבית: دبي العالمية; באנגלית: Dubai World) היא חברת השקעות ממשלתית בדובאי, המתמחה בנדל"ן. החברה נוסדה בשנת 2006 על ידי האמיר מוחמד בן ראשד אאל מכתום. בבעלות החברה מספר פרויקטים שאפתניים כדוגמת איי התמרים המלאכותיים. בראש החברה עומד כיום דודו של האמיר, השייח' אחמד בן סעיד אאל מכתום. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בנובמבר 2009 הודיעה ממשלת דובאי על משבר פיננסי מהגדולים בתולדותיה של החברה, ועל הקפאת החזר חובותיה. חברת דובאי וורלד צברה חובות בסך 59 מיליארד דולר, שהם כשלושה רבעים מסך חובות ממשלת דובאי המסתכמים ב-80 מיליארד דולר. כלכלנים סבורים כי משבר זה הוא חלק מ"בועת הנדל"ן" העולמית שקרסה בשנת 2009, וקשיי החברה עלולים להשפיע על הכלכלה העולמית. אתר האינטרנט הרשמי של דובאי וורלד (באנגלית) רון אייכל, ‏תספורת אפריקנית לנסיכה דובאי, רון אייכל, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2009 ענת ציפקין, אפקט דובאי נמשך: בורסות המזרח הרחוק ננעלו בירידות חדות, באתר כלכליסט, 27 בנובמבר 2009 מפולת בדובאי - סיקור מיוחד - וואלה כסף, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2009 נמרוד הלפרן, האם נסיכות דובאי בדרך לשמיטת חובות? הקפיאה פירעון חובות לנושים לחצי שנה, באתר TheMarker‏, 25 בנובמבר 2009 אוריאל הרמן, ‏מארק מוביוס: "חדלות פירעון בדובאי תיצור גל של פשיטות רגל", באתר גלובס, 27 בנובמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא דובאי ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפשטה

הפשטה (בלועזית: אַבְּסְטְרַקְצִיָּיה) היא פעולה מחשבתית, הכוללת הגדרה ושימוש במושג חדש, המבטא מכנה משותף של מושגים קיימים. ההפשטה מאפשרת להתייחס לעניין מסוים, בהקשר רצוי ותוך התעלמות מתכונות הפרטים שאינן רלוונטיות להקשר. לדוגמה המושג "אדם" הוא הפשטה של הרבה סוגים של בני אדם (נשים, גברים, נוצרים, מוסלמים וכו'). כאשר טוענים טענה המשתמשת במושג המופשט, כמו "לכל אדם מגיע חופש דיבור" מתייחסים למכנה המשותף, ומתעלמים מתכונות הפרטים שאינן מעניינות בהקשר זה. בדוגמה שניתנה, לאדם מגיע חופש, ללא קשר למגדרו, דתו או תכונותיו האחרות. הפשטה משמשת אמנים ומעצבים על מנת להביע מושגים רעיוניים בכלים ויזואליים. אין הכוונה לשימוש בסמלים אלא בשימוש בצורות מופשטות, זאת אומרת צורות שלא ניתן להגדיר אותן באמצעות מושג קונקרטי. דוגמה לכך ניתן למצוא ביצירות רבות של הציירים וסילי קנדינסקי וג'קסון פולוק. הפשטה צורנית היא תהליך ויזואלי המבטא הפחתה של המאפיינים הצורניים של אובייקט קיים. מעצבים ואמנים משתמשים בהפשטה צורנית על מנת לקשר אסוציאטיבית בין היצירה לבין ההשראה שלה, לעיתים על מנת להצביע על תכונות נוספות של היצירה. באופן זה משתמש הצייר סלבדור דאלי בדימוי ויזואלי מופשט של פניו בציוריו. הפשטה גאומטרית היא הפשטה המבוססת על צורות גאומטריות. בתאוריות קוגניטיביות העוסקות בהתפתחות - ההפשטה היא פעולה מחשבתית המאפשרת לאדם לחשוב על האפשרי ולא רק על הממשי, ומכאן לעסוק בתפיסות עולם, עקרונות, ומושגים מופשטים. על פי תיאורית ההתפתחות של ז'אן פיאז'ה, יכולת חשיבה זו מתאפשרת החל מגיל 12 או 13 ועד אז יכול הילד לעסוק במושגים קונקרטיים בלבד. פיאז'ה מציין שישנן תרבויות פרימיטיביות ששלב זה אינו בא בהן לידי ביטוי, וכן שלא כל מתבגר ומבוגר זוכה להגיע לרמת חשיבה זו. ערך מורחב – הפשטה (מתמטיקה) במתמטיקה, הפשטה היא הליך מרכזי של זיקוק התכונות העקרוניות של אובייקט נחקר וזניחת תכונות אחרות ממשיות שלו שבמסגרתן נחקר במקור. ערך מורחב – אבסטרקציה (מדעי המחשב) רעיון ההפשטה הוא אחד מהרעיונות הנשקלים בעת כתיבת אלגוריתם ליישום או תוכנית. משמעות הרעיון הוא פירוק משימה מסובכת לכמה חלקים הניתנים לפתרון פשוט ויעיל ככל האפשר, ולישמם בעיקר כפונקציות, כאשר ישנה פונקציה אחת המחברת ביניהם. המימרה "הפשטה היא בורות בררנית" (או "הפשטה היא בורות סלקטיבית") מבליטה את האספקט של ההתעלמות מהפרטים שאינם רלוונטיים בהקשר המופשט. יש לשים לב להבדל בין מושג ההפשטה למושג הפשטנות ומושג הפשטות. יש להבדיל בין המושג הפשטה למושג ייצוג, באופן שסמל יוצר סימון של אובייקט. אמנות מופשטת הפשטה, דף שער בספרייה הלאומית
חומצה מאלית

חומצה מאלית היא חומצה אורגנית שנוסחתה: HO2CCH2CHOHCO2H (ובקיצור: C4H6O5). שמה הכימי הוא בהתאם 2-הידרוקסי-חומצה בוטאנדיואית. חומצה מאלית היא חומצה דיקרבוקסילית המצויה בעיקר בפירות בלתי בשלים, לרבות תפוחים וענבי יין, ואחראית לחמיצותם. החומצה בודדה לראשונה ממיץ תפוחים בשנת 1785 על ידי קרל וילהלם שלה. בשנת 1787 הציע אנטואן לבואזיה לכנות את החומצה acide malique בעקבות המילה הלטינית mālum שמשמעה "תפוח". כיום משמשת החומצה, בין היתר, כחומר מווסת חומציות בתעשיית המזון, וסימונה E296. מטבוליזם של חומצת הטבוריתיים מדיה וקבצים בנושא חומצה מאלית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדי מים

אדי מים הם מים במצב צבירה של גז. אדי המים נמצאים בכל מקום, אך הם בלתי-נראים לעין האדם כאשר הם אינם מתעבים (לכן טיפות קטנות שנראות לעין כגון הבל פה או מעל מים רותחים, אינן אדים אלא טיפות מים). באטמוספירת כדור הארץ, אדי המים מהווים מרכיב עיקרי. בסביבת הקוטב, יש באוויר פחות אדי מים מאשר באזור קו המשווה. מדד הכמות של אדי המים באטמוספירה מכונה לחות. בתהליך מחזור המים, אדי המים מהווים מרכיב חשוב. בתנאי לחות מסוימים, כשטמפרטורת האוויר יורדת למתחת לנקודת הטל, חלק מאדי המים מתעבים ונוצרות טיפות מים. טיפות מים אלו הן שגורמות להיווצרות הערפל והעננים. אדי המים הם %0.04 מהאוויר, והם מהווים גז חממה. קיטור מדיה וקבצים בנושא אדי מים בוויקישיתוף קיטור, דף שער בספרייה הלאומית אגירת מי-טל אדי מים לטובת השקיה – באתר הגן הסולארי אדי מים, באתר מט"ח ד"ר איתן אוקסנברג, מה זה גז חממה?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 22 בינואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.