laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונופיתיים

קוֹנוֹפִּיתיים (שם מדעי: Conopidae) היא משפחה של חרקים מסדרת הזבובאים המונה כ-800 מינים הנפוצים ברחבי העולם בעיקר באקלים חם ויבש. בישראל מצויים 30 מינים. זבובים אלה מגיעים לאורך 4–25 מילימטרים. הרימות טפילות בתוך גופם של חרקים כצרעות, דבורים, נמלים, צרצרים, תיקנים וזבובאים אחרים. הנקבה מטילה את הביצה על הפונדקאי תוך כדי תעופה ולצורך כך משתמשת באיבר דמוי פצירה המצוי בקצה הבטן. הביצה מוחדרת לתוך בטן הפונדקאי או מוטלת עליו. הרימה ניזונה לאחר הבקיעה בבטן הפונדקאי ובשלבים מאוחרים יותר היא עוברת לרקמות החזה עד למותו. ההתגלמות נעשית בתוך הפונדקאי. הבוגרים ניזונים מצוף ומתאפיינים בחדק ארוך ומפותח. מדיה וקבצים בנושא קונופיתיים בוויקישיתוף קונופיתיים, באתר ITIS (באנגלית) קונופיתיים, באתר NCBI (באנגלית) קונופיתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קונופיתיים, באתר GBIF (באנגלית) קונופיתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 236 ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליתוקרפוס דאלבטוס

ליתוקרפוס דאלבטוס (שם מדעי: Lithocarpus dealbatus, בכתב סיני 白皮柯, בפין-יין: Bái pí kē), הוא מין צמח השייך לסוג ליתוקרפוס במשפחת האלוניים. זהו עץ שגובהו עד 20 מטרים, הגדל בדרום-מזרח אסיה. ליתוקרפוס דאלבטוס הוא עץ שגובהו עד 20 מטרים. הענפים מכוסים בפלומה קצרה חומה. פטוטרת העלים מכוסה בפלומה קצרה חומה ואורכה 1–2 סנטימטרים. הטרף ביצתי, סגלגל מוארך עד דמוי רומח. אורכו 7–14 סנטימטרים, ורוחבו 2–5 סנטימטרים, והוא בעל מרקם נייר עבה עד עור. גונו אפרפר בחלק העליון המכוסה בפלומה קצרה חומה. בסיס העלה דמוי יתד, וקצה העלה מחודד. שולי העלים שלמים. העורק המרכזי בולט מעט בחלק העליון ומעט מכוסה פלומה. בכל צד יש בין 10 ל-13 עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי. עורקים שלישוניים בולטים בחלק העליון. התפרחות הזכריות מקובצות בקצה הענפים, עד 15 סנטימטרים. התפרחות הנקביות הן לעיתים הרמאפרודיטיות באורך עד 20 סנטימטרים. הספלולים במקבצים בין 3 ל-5. מקבץ הבלוטים הוא באורך 5–8 סנטימטרים. ממדי הספלול המעוגל 0.8–1.4 × 1–1.8 סנטימטרים, כשהוא מכסה מחצי מהבלוט ועד כולו. הבלוט סגלגל עד ביצתי, קטן במקצת מהספלול וקצהו מעוגל עובי הקליפה כמילימטר אחד. עונת הפריחה היא באוגוסט עד אוקטובר. הבלוט מבשיל באוגוסט עד אוקטובר שנה אחר-כך. הצמח גדל ביערות לחים, יחד עם אורן יונאן, אשוחית ומינים אחרים של אלוניים בגובה בין 1,000 ל-2,800 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית גוויג'ואו, דרום-מערב סצ'ואן, דרום-מערב טיבט ויונאן. כמו גם בבהוטן, צפון-מזרח הודו, צפון לאוס, דרום-מזרח מיאנמר, וייטנאם וצפון תאילנד. העץ תואר לראשונה על ידי שלושה: הבוטנאי האנגלי ג'וזף דלטון הוקר (Joseph Dalton Hooker), הבוטנאי הסקוטי תומאס תומסון (Thomas Thomson), והבוטנאי הגרמני-הולנדי פרידריך אנטון וילהלם מיקל (Friedrich Anton Wilhelm Miquel). את השם המדעי קבע הבוטנאי הגרמני-אמריקני אלפרד רדר (Alfred Rehder). העץ שייך לסוג ליתוקרפוס במשפחת האלוניים. לליתוקרפוס דאלבטוס יש שני תת-מינים: Lithocarpus dealbatus subsp. dealbatus Lithocarpus dealbatus subsp. leucostachyus מדיה וקבצים בנושא ליתוקרפוס דאלבטוס בוויקישיתוף ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר NCBI (באנגלית) ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר Tropicos (באנגלית) ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר GBIF (באנגלית) ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר The Plant List (באנגלית) ליתוקרפוס דאלבטוס, באתר IPNI (באנגלית) Lithocarpus dealbatus (Hook. f. & Thomson ex Miq.) Rehder השם Lithocarpus viridis המופיע על האיור הוא אחד השמות הנרדפים לעץ ליתוקרפוס דאלבטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN השם העברי הוא תעתיק השם המדעי Lithocarpus dealbatus, Flora of china Vol. 4 Page 346
ג'ואל פריי

ג'ואל פריי (באנגלית: Joel Fry; נולד ב-20 במאי 1984) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי. פריי נולד בלונדון בשנת 1984. הוא בוגר האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הוא הופיע במספר סדרות טלוויזיה בממלכה המאוחדת, בעיקר בקומדיות מצבים כגון "White Van Man",‏ "Trollied" ו-"Plebs". פריי גילם את היזדהר זו לוראק בסדרת הפנטזיה "משחקי הכס", ואת קרל מרקס בסיטקום "W1A". פריי הוא חבר בלהקה בשם "Animal Circus" שהוציאה מיני-אלבום (EP) בשנת 2012. 2012 – Snakes and Ladders מדיה וקבצים בנושא ג'ואל פריי בוויקישיתוף ג'ואל פריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואל פריי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואל פריי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואל פריי, באתר MusicBrainz (באנגלית) Joel Fry on IMDb Hibberd, James (27 בספטמבר 2013). "'Game of Thrones' casts Dany's Meereen contact – EXCLUSIVE". Inside TV: Game of Thrones. Entertainment Weekly. נבדק ב-28 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Roots, Kimberly (27 בספטמבר 2013). "Game of Thrones Season 4: Who's the New Guy Hanging Around The Mother of Dragons?". Casting News. TVLine. נבדק ב-28 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Snakes and Ladders EP". bandcamp. 6 ביולי 2014. {{cite web}}: (עזרה)
ל'רוי פופ ווקר

ל'רוי פופ ווקר (באנגלית: LeRoy Pope Walker;‏ 7 בפברואר 1817 – 23 באוגוסט 1884) היה מזכיר המלחמה הראשון של קונפדרציית המדינות של אמריקה ("הקונפדרציה") במלחמת האזרחים האמריקנית. ל'רוי ווקר נולד ליד האנטסוויל, אלבמה ב-1817 לג'ון ויליאם ווקר ולמטילדה פופ, בתו של ל'רוי פופ. הוא התחנך אצל מורים פרטיים ולמד באוניברסיטאות באלבמה ובוירג'יניה. לפני שהגיע לגיל 21 הוא כבר התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-29 ביולי 1850 הוא נשא לאישה את אליזה דיקסון פיקט. הוא שימש בכמה משרות באלבמה. ב-1853 הוא התפטר ממשרתו כשופט כדי להתמקד בעסקי עריכת דין. הוא נמנה עם תומכי הפרישה מן האיחוד. על פי עצתם של כמה ממקורביו של ווקר, כולל אחיו ריצ'רד, מינה אותו נשיא הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס למזכיר המלחמה, אף על פי שדייוויס לא הכירו אישית. הוא היה אנרגטי ומלא ביטחון בתמיכתו בקונפדרציה, אך לא היה בעל הכשרה צבאית. הלחצים והקשיים שהיו כרוכים במשרתו בקבינט השפיעו מאוד על מצב בריאותו. במרץ 1861 מדינות הדרום שפרשו מן האיחוד מינו נציגים מיוחדים שנסעו לאותן מדינות דרומיות שטרם פרשו. ווקר מונה להיות נציג אלבמה לוועידת הפרישה של טנסי, שם הוא קרא בפומבי את חוקי הפרישה של אלבמה וניסע לשכנע את הפוליטיקאים של טנסי להצביע באופן דומה. באפריל 1861, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת האזרחים שהחלה בקרב פורט סאמטר, חזה ווקר שוושינגטון די. סי. ובוסטון יפלו בידי הקונפדרציה עוד לפני ה-1 במאי אותה שנה. אף על פי כן, אירועים אלו לא התרחשו והפעם האחרונה שצבאו של הגנרל רוברט אדוארד לי פלש לשטח כלשהו של מדינות הצפון היה המערכה על פנסילבניה שהסתיימה בקרב גטיסברג שהסתיים בניצחון צבא האיחוד. לאחר קרב זה לא ניסתה הקונפדרציה לנסות ולפלוש לשטחי האיחוד. החל מאוגוסט 1861 עודד דייוויס את ווקר לקבל על עצמו את תפקיד נציג הקונפדרציה באירופה. ווקר לא נענה להצעה, אך ב-16 בספטמבר התפטר מתפקידו. דייוויס העניק לו דרגת בריגדיר גנרל בצבא הקונפדרציה והוא פיקד על חילות המצב במוביל ובמונטגומרי, אלבמה עד אשר במרץ 1862 הוא התפטר. באפריל 1864 הוא שב לצבא הקונפדרציה ושימש בו כשופט צבאי. לאחר המלחמה שב ווקר לעסקי עריכת הדין והמשיך לגלות עניין בפוליטיקה. הוא נפטר ב-1884 ונטמן בבית הקברות מייפל היל שבהאנטסוויל. מדיה וקבצים בנושא ל'רוי פופ ווקר בוויקישיתוף Leroy Pope Walker". The Confederate War Department. Archived from the original on 2011-08-08. ל'רוי פופ ווקר באתר Find a Grave ל'רוי פופ ווקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כיכר הקתדרלה בווילנה

כיכר הקתדרלה בווילנה (בליטאית: Katedros aikštė) היא הכיכר הראשית של העיר העתיקה בוילנה, בירת ליטא, מול קתדרלת וילנה הנאו-קלאסית. הכיכר מהווה מיקום מרכזי בחיים הציבוריים בעיר, ממוקמת במעבר הרחובות הראשיים ומשקת את המגוון התרבותי בעיר. באתר זה מתקיימים באופן קבוע ירידים וכינוסים של אנשי עיר, מצעדים צבאיים, אירועים ציבוריים דתיים ורשמיים, אטרקציות והופעות גדולות, הצדעות ראש השנה ותערוכות. זה לא רק המיקום התוסס והחשוב ביותר בעיר, אלא הוא גם אחד הסמלים המשמעותיים והידועים ביותר של ליטא כולה. כיכר הקתדרלה נוסדה בסוף המאה ה-19, במהלך שחזור הקתדרלה ושופצה. בעבר היה האזור מאוכלס בצפיפות ונבנה עם בתים מימי הביניים והרנסאנס. חלקים מהאזור נכבשו גם על ידי הטירה התחתית. לאחר הקמת כיכר חדשה הוא הפך לשטח הפתוח הראשי של מרכז התקציב. שם נערכו המצעדים הצבאיים הרוסיים ושם נערך רחוב השנתי. היריד של קזימיר נערך. בשנת 1905 הוקמה אנדרטה ליקטרינה הגדולה (מאת מארק אנטוקולסקי). לאחר שנכבשה העיר על ידי גרמניה בשנת 1915 והממשל הפולני הורשה לשלוט בעיר, האנדרטה נהרסה. היריד של קזימיר הועבר לכיכר אוקישקקי (כיכר לוקיסקיס). בעידן המודרני נערכים באתר ירידים וחגיגות באופן קבוע. שם ממוקם עץ חג המולד הגבוה ביותר בעיר, כמו גם מספר קישוטים אחרים לחג המולד. שם גם מתקיימות החגיגות הציבוריות השנתיות של הסילבסטר. מדיה וקבצים בנושא כיכר הקתדרלה בווילנה בוויקישיתוף
אנדרטת הקדושים הלאומית (בנגלדש)

אנדרטת הקדושים הלאומית (בבנגלית: জাতীয় স্মৃতি সৌধ, בתעתיק: Jatiya Smriti Saudha) היא האנדרטה הלאומית של בנגלדש, שהוקמה לזכרם של אלו שמתו במלחמת העצמאות של בנגלדש בשנת 1971, מלחמה שהביאה לעצמאות של מה שהיה מזרח פקיסטן (בנגלדש) ממערב חלקה המערבי של פקיסטן (פקיסטן). האנדרטה ממוקמת בסאבאר (בבנגלית: সাভার), כ-35 ק"מ צפונית-מערבית לבירה דאקה. האנדרטה תוכננה על ידי סייד מיינול חוסיין ונבנתה על ידי קבוצת קונקורד. התוכניות לאנדרטה נפתחו בשנת 1976. בעקבות בחירת האתר, פיתוח הכביש והאזור, נערכה ביוני 1978 תחרות עיצוב ארצית. לאחר הערכת 57 ההגשות, נבחר העיצוב של סייד מיינול חוסיין. המבנה העיקרי והאגם המלאכותי ומתקנים אחרים הושלמו בשנת 1982. האנדרטה נחנכה ב-16 בדצמבר 1982. הארכיטקטורה מורכבת משבעה זוגות של קירות או מנסרות בצורת משולש; הזוג החיצוני ביותר הוא הקצר ביותר בגובהו אך הרחב ביותר בטווח, הזוגות הפנימיים משנים בהדרגה את יחס הגובה שלהם והצמד הפנימי ביותר מהווה אפוא את נקודת השיא של האדריכלות. כל אחד משבעת זוגות החומות הללו מייצג פרק משמעותי בתולדות בנגלדש: תנועת השפה הבנגלית בשנת 1952, בחירת החזית המאוחדת בשנת 1954, תנועת החוקה בשנת 1956, תנועת החינוך ב-1962, תנועת שש הנקודות ב 1966, מרד ההמונים בשנת 1969, ולבסוף אירוע השיא, מלחמת העצמאות של בנגלדש ב-1971, שבעקבותיה קיבלה בנגלדש עצמאות. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הקדושים הלאומית בוויקישיתוף
תנועת השפה הבנגלית

תנועת השפה הבנגלית (בבנגלית: ভাষা আন্দোলন) הייתה תנועה פוליטית במזרח בנגל (ששמה שוּנה למזרח פקיסטן בשנת 1956 ובנגלדש כאשר זכתה לעצמאות בשנת 1971) למען הכרה בשפה הבנגלית כשפתה הרשמית של מזרח פקיסטן כדי לאפשר את השימוש בה בענייני ממשל, את המשך השימוש בה כאמצעי חינוך, בתקשורת, מטבע ובולים, ולשמור על כתיבתה בכתב הבנגלי. כאשר הוקמה פקיסטן בחלוקת הודו בשנת 1947, היא לא הייתה אלא איחוד של כלל המוסלמים שבהודו הבריטית כך שהיא הייתה מורכבת מקבוצות אתניות ושפות שונות, ואף לא רציפה מבחינה גאוגרפית שכן מזרח בנגל שכנה במנותק ממערב פקיסטן כאשר הודו מפרידה ביניהן, והשלטון המרכזי היה מסור בידי הפקיסטנים - המערבים. בשנת 1948, ממשלת פקיסטן, שישבה בחלקה המערבי של המדינה, קבעה את האורדו כשפה רשמית היחידה, והציתה מחאות נרחבות במזרח בנגל בקרב דוברי הבנגלית. אל מול המתחים העדתיים הגוברים ואי שביעות רצון המונית מהחוק החדש, הוציאה הממשלה מחוץ לחוק את ההפגנות. תלמידי אוניברסיטת דאקה ופעילים פוליטיים אחרים התריסו נגד החוק וארגנו מחאה ב־21 בפברואר 1952. התנועה הגיעה לשיאה כאשר המשטרה הרגה מפגינים סטודנטים באותו יום. מקרי המוות עוררו אי שקט אזרחי נרחב. לאחר שנים של קונפליקט, השלטון המרכזי נענה והעניק מעמד רשמי לשפה הבנגלית בשנת 1956. תנועת השפה הגבירה את הרגשות הלאומיים וחיזקה את הזהות הלאומית הבנגלית במזרח פקיסטן, והפכה למקדמת תנועות לאומניות בנגליות, כולל תנועת 6 הנקודות בעקבותיה מלחמת השחרור של בנגלדש וחוק יישום השפה הבנגלית ב-1987. בבנגלדש מצוין התאריך 21 בפברואר כיום תנועת השפה והוא חג לאומי. אנדרטת שאהיד מינר הוקמה בסמוך למכללה לרפואה של דאקה לזכר התנועה וקורבנותיה. בשנת 1999 הכריזה אונסק"ו על 21 בפברואר כיום שפת האם הבינלאומי, כמחווה לתנועת השפה ולזכויות האתנו-לשוניות של אנשים ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא תנועת השפה הבנגלית בוויקישיתוף
פסגת באלקאנוב

פסגת באלקאנוב (באנגלית: Balkanov Peak; בבולגרית: Балканов връх) היא הר מכוסה קרח, בהרי ברוגמאן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 600 מטרים מעל פני הים. הפסגה מתנשאת מעל מפרצון קוריה שמדרום לה; ומעל קרחון שטרנה שמצפון לה. הפסגה ממוקמת 2.14 ק"מ מזרחית - צפונית לפסגת ואז'ארוב ו-5.8 ק"מ דרומית-מערבית לנקודת נייט. הפסגה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978. הפסגה נקראת על שמו של איבן בלקנוב (Ivan Balkanov), איש סירות בבסיס סווטי קילמנט אוחרידצקי בקיץ האנטארקטי 2002 - 2003. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) פסגת באלקאנוב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת באלקאנוב באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הפסגה, וציון מקום האתרים שסביבה באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
חוסיין מוחמד ארשאד

חוסיין מוחמד ארשאד (בבנגאלית: হুসেইন মুহাম্মদ এরশাদ;‏ 1 בפברואר 1930 – 14 ביולי 2019) היה מפקד צבא בנגלדש ופוליטיקאי שכיהן כנשיא בנגלדש משנת 1983 עד 1990, תקופה שנחשבת לדיקטטורה צבאית. ארשד נולד בשנת 1930 בדינהאטה במדינת קוצ'ר בהר פרינסלי, הודו הבריטית (כיום במחוז קוצ'ר בהר, הודו) למוקבול הוסאין ומאזידה חטון. מוקבול היה עורכי דין וכיהן כשר של מהראג'ה דאז מקוך בהר. ארשד היה הבכור מבין תשעה אחים. הוריו נדדו מדינהאטה למזרח בנגל בשנת 1948 לאחר חלוקת הודו. ארשד למד במכללת כרמייקל ברנגפור ובנוסף השלים את לימודיו באוניברסיטת דאקה בשנת 1950. ארשד גויס לצבא פקיסטן בשנת 1952 מבית הספר להכשרה בקצינים בקוהט. הוא היה מפקד במתחם הרגימנטלי במזרח בנגל בצ'יטגונג. הוא סיים קורסים מתקדמים ממכללת הפיקוד והמטה בקווטה בשנת 1966. לאחר ששירת בחטיבה בסיאלקוט, קיבל את הפיקוד על גדוד מזרח בנגל השלישי בשנת 1969 ואת הגדוד השביעי במזרח בנגל בשנת 1971. הוא תפס את השלטון כראש הצבא במהלך הפיכה צבאית ללא שפיכות דמים נגד הנשיא עבדוס סאטאר ב-24 במרץ 1982 (על ידי הטלת חוק לחימה והשעיית החוקה). הוא הכריז על עצמו כנשיא בשנת 1983, ולאחר מכן זכה בבחירות הראשוניות, שנערכו ב-1986. למרות הטענות שזכה באופן לגיטימי בבחירות 1986, רבים רואים במשטרו עידן של דיקטטורה צבאית. ארשד כיהן במשרדי הנשיאות עד 1990, אז נאלץ להתפטר בעקבות התקוממות המונית פרו-דמוקרטית שהובילה ח'אלדה זיא ושייח' חסינה. ארשד הקים את מפלגת ג'אטיה בשנת 1986 והפך לחבר הפרלמנט של אותה מפלגה בבחירת בשנת 1991, עם בחירות מחודשות מוצלחות בכל הבחירות הכלליות שלאחריהן. בתקופת כהונתו ערך ארשאד רפורמות התפתחות, הפרטת תעשיות שהולאמו, הרחבת מערכת הכבישים הלאומית; והקמת הארגון הדרום-אסיאתי לשיתוף פעולה אזורי. הוא ביצר מדינתו כבעלת ברית של ארצות הברית במלחמת המפרץ. הוא תרם לפיתוח בתשתיות וצמיחה סוציו-אקונומית, תוך שהוא מפריט תעשיות מפתח שהולאמו. הוא החזיר וייצב את שרשרת הפיקוד בכוחות המזוינים בבנגלדש לאחר הכאוס ששרר בעקבות רצח שייח' מוג'יבור רחמן, מייסדה של מדינת בנגלדש. בשנת 1989 הוביל ארשאד את הפרלמנט להפוך את האסלאם לדת המדינה, תוך נסיגה חדה מהחוקה החילונית המקורית של בנגלדש. מדיה וקבצים בנושא חוסיין מוחמד ארשאד בוויקישיתוף חוסיין מוחמד ארשאד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פסגת ואז'ארוב

פסגת ואז'ארוב (באנגלית: Vazharov Peak; בבולגרית: Въжаров връх) היא פסגה מכוסה קרח בהרי ברוגמאן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 700 מטרים מעל פני הים. הפסגה מתנשאת מעל קרחון שטרנה שמצפון לה, מעל מפרצון קוריה שמדרום-מזרח לה, ומעל קרחון סיגמן שממערב - דרום-מערב לה. הפסגה ממוקמת 2.14 ק"מ מערבית - דרומית לפסגת באלקאנוב, 1.67 ק"מ צפונית להר קוזיאק ו- 3.02 ק"מ דרום-מזרחית לנקודת בברש. הפסגה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978. הפסגה נקראת על שמו של מיכאיל ואז'ארוב, מכונאי בבסיס סווטי קילמנט אוחרידצקי בקיץ האנטארקטי 1999–2000, אשר המשיך לשרת בבסיס והיה למפקדו בעונת המחקר 2005–2006. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) פסגת ואז'ארוב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת ואז'ארוב באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הפסגה, וציון מקום האתרים שסביבה באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
אנדרטת המלחמה הלאומית (הודו)

אנדרטת המלחמה הלאומית (בהינדי: राष्ट्रीय युद्ध स्मारक) הוא מונומנט הנבנה על ידי ממשלת הודו ליד שער הודו בניו דלהי על מנת לכבד ולהנציח את הכוחות המזוינים של הודו. האנדרטה משתרעת על פני יותר מ-40 אקרים ונבנית סביב חהאטרי (Chhatri) קיים. מותיהם של אנשי הכוחות המזוינים שהתאבדו במהלך העימותים המזוינים ובהם מלחמת הודו–פקיסטן הראשונה, סיפוח גואה, מלחמת הודו–סין, ומבצעים אחרים רשומים על קירות הזיכרון. בתחילה נערכה תחרות עולמית לעיצוב האנדרטה והתוצאה הוכרזה בתחילת אפריל 2017. משרד אדריכלים Webe Lab מצ'נאי, הצעתו של הוכרז כמנצח ועל כן נבחר להמשך המשגה של העיצוב האדריכלי ולתיאום הקמת הפרויקט. האדריכל הראשי של אנדרטת המלחמה הלאומית הוא יוגש צ'נדרהסן מחברת האדריכלים Lab WeBe, בצ'נאי. צ'נדרהסן, שתכנן את הפרויקט, אמר: "כל התפיסה מבוססת על המחשבה שאנדרטת המלחמה צריכה להיות מקום בו אנחנו לא מתאבלים על המוות, אלא חוגגים את חיי החיילים ומקדישים כבוד לקורבנות שנעשו על ידיהם." מצבת הזיכרון והמוזיאון הלאומי למלחמה שנמצא גם הוא בשלבי בניה במתחם הוגדרו כפרויקט מיוחד, ומשימת ביצועו במועד הוקצתה לאגף פרויקטים מיוחדים תחת הממונה הראשי (משרד הביטחון) ושירותי המהנדס הצבאי. האנדרטה כוללת ארבעה מעגלים קונצנטריים ואובליסק מרכזי, שבתחתיתם שורפת 'להבה נצחית' המייצגת את החייל האלמותי (עמר ג'וואן). העיגולים הקונצנטריים נקראים: אמרה צ'אקרה (מעגל האלמוות) וירטה צ'אקרה (מעגל גבורה) טייאג צ'קרה (מעגל ההקרבה) ראקשק צ'אקרה (מעגל ההגנה) קטע פאראם ויר צ'קרה של אנדרטת המלחמה הלאומית. בתמונה רס"ן סומנת שארמה, PVC. ארבעת המעגלים הקונצנטריים הללו מעוצבים כצ'אקראוויה, מעין מלחמה הודית עתיקה. Param Yodha Sthal מאכלס את תוספותיהם של 21 מקבלי הפאראם ויר צ'קרה, העיטור הצבאי הגבוה ביותר בהודו. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת המלחמה הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת המלחמה הלאומית
הליגה האוואמית

הליגה האוואמית (בבנגלית: বাংলাদেশ আওয়ামী লীগ) היא מפלגה בבנגלדש. הליגה המוסלמית האוואמית הכל-פקיסטנית הוקמה בדאקה, בירת המחוז הפקיסטני מזרח בנגל, בשנת 1949 על ידי הלאומנים הבנגלים עבדול חמיד ח'אן בהשני, שוחט עלי, יר מוחמד חאן, שמסול הוק, והצטרפה לאחר מכן לחוסין שאהיד סוחארווי שהיה לראש ממשלת פקיסטן. הליגה המוסלמית האוואמית בפקיסטן הוקמה כחלופה הבנגלית לשליטת הליגה המוסלמית בפקיסטן ובמרכזה ריכוזיות רבה יותר של הממשלה. המפלגה זכתה במהרה לתמיכה עממית מסיבית במזרח בנגל, שלימים נקראה מזרח פקיסטן, ובסופו של דבר הובילה את כוחות הלאומיות הבנגלית במאבק נגד הממסד הצבאי והפוליטי של מערב פקיסטן. המפלגה בהנהגתו של שייח' מוג'יבור רחמן, אביה ומייסדה של בנגלדש, הובילה את המאבק לעצמאות, תחילה באמצעות תנועות אי-ציות פופוליסטיות ואזרחיות מאסיביות, כמו תנועת שש הנקודות ותנועת אי-שיתוף פעולה בשנת 1971, ולאחר מכן במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא הליגה האוואמית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הליגה האוואמית (בבנגלית) הליגה האוואמית, ברשת החברתית פייסבוק הליגה האוואמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא בנגלדש. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
...וגלוי עיניים

...וגלוי עיניים (1984) הוא אלבומו המלא השני של מאיר אריאל, שיצא שש שנים לאחר אלבומו הקודם, שירי חג ומועד ונופל. כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי אריאל, לעיבודיו והפקתו המוזיקלית של יהודה עדר. שירי האלבום מושפעים מסגנון הפולק רוק כפי שהתבטא ביצירתו של בוב דילן, אליו נחשף אריאל בשהותו בארצות הברית. בכך מהווה האלבום המשך ישיר לאלבום הקודם. באלבום השתתפו מוזיקאים ידועים כגון: דויד ברוזה, יהודה עדר בקולות וגיטרות, גורי אגמון בקלרינט, איתן שפירא באקורדיון, משה לוי בתיבת נגינה וסינתיסייזר, שם-טוב לוי בחליליות, מירל רזניק בכינור וכן מיקי קם ונורית גלרון בקולות. מעבר להיות האלבום המשך סגנוני לקודמו, גם שם האלבום מהווה המשך לשמו של האלבום הקודם (שירי חג ומועד ונופל), ולראיה - שלוש הנקודות הנמצאות בראש שם האלבום. הביטוי "נֹפֵל וּגְלוּי עֵינָיִם" הוא שורת הסיום בפתיח של שתיים מנבואות בלעם לפני בלק בן ציפור, מלך מואב (במדבר, כ"ד, ד', ט"ז). הפתיח במלואו הוא: "נְאֻם בִּלְעָם בְּנוֹ בְעֹר וּנְאֻם הַגֶּבֶר שְׁתֻם הָעָיִן: נְאֻם שֹׁמֵע אִמְרֵי-אֵל וְיֹדֵעַ דַּעַת עֶלְיוֹן:מַחֲזֵה שַׁדַּי יֶחֱזֶה נֹפֵל וּגְלוּי עֵינָיִם." — ספר במדבר, פרק כ"ד, פסוקים ט"ו–ט"ז האלבום הבא של אריאל, שגם הוא קרוב מאוד לקודמיו מבחינה סגנונית, נקרא "ירוקות" - שם המהווה המשך לשמו של אלבום זה (עיניים ירוקות). כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר אריאל.  השיר שדות גולדברג נכתב כתגובה לשיר "את תלכי בשדה" של לאה גולדברג ("את תלכי בשדה לבדך" בשיר של גולדברג לעומת "ילדתי שלי, אל תלכי לבדך בשדה המוזהב" בשיר של מאיר אריאל). נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד : מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 188–196, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016 מידע על האלבום ...וגלוי עיניים באתר MusicBrainz האלבום ...וגלוי עיניים באתר Discogs
פרומתאיזם

פרומתאיזם (בפולנית: Prometeizm) היה פרויקט פוליטי שיזם יוזף פילסודסקי, מדינאי פולני וראש המדינה הפולנית מ-1918 עד 1935, במסגרתה ננקטו צעדים שמטרתם להחליש האימפריה הרוסית ולאחר מכן את יורשתה, ברית המועצות, על ידי תמיכת בתנועת עצמאות לאומיות שקמו בקרב העמים הלא-רוסים שהיו תחת שלטון האימפריה הרוסית. בין שתי מלחמות העולם, פרומטיזם ו"אינטרמריום", היוו שתי אסטרטגיות גאו-פוליטיות משלימות עבורו ועבור חלק מיורשיו הפוליטיים. הפרומתאיזם צמח על רק היכרותו האישית של פילסודסקי עם האימפריה הרוסית בעודו בגלות בסיביר. המונח פרומטיזם מקורו במיתולוגיה היוונית של פרומתאוס שנתן את האש כמתנה לאנושות תוך קריאת תיגר על זאוס, דבר שסימל את הנאורות וההתנגדות לשלטון הרודני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. Lyudmyla STRILCHUK Oleksandr DOBRZHANSKYI, POLAND’S FOREIGN POLICY CONCEPTS TRADITIONS AND INNOVATIONS REGARDING UKRAINE (the XXth – theBEGINNING OF the XXIst CENTURY), EAST EUROPEAN HISTORICAL BULLETIN 18, 2021, עמ' 2664-2735 ערך זה הוא קצרמר בנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוזף הגי

יוזף הגי (בגרמנית: Josef "Seppe" Hugi;‏ 23 בינואר 1930 – 16 באפריל 1995) היה כדורגלן שווייצרי, ששיחק בעמדת החלוץ. הגי נולד ב-23 בינואר 1930 בעיירה רייהן, שבשווייץ. הוא התחיל לשחק כדורגל מגיל צעיר, אך התחיל לקחת את העניין ברצינות בסוף שנות העשרה שלו, אז הלך לאקדמיה של בזל. בשנת 1948 חתם הגי בקבוצה הבוגרת של בזל, ושיחק שם למשך ה-14 שנים הבאות. הוא היה שותף לזכייתה של הקבוצה בליגה השווייצרית של 1952/53 וזכה בין השנים 1952–1954 שלוש פעמים ברציפות בתואר מלך השערים של הליגה. במהלך הקריירה שלו בבזל כבש 224 שערים ביותר מ-300 משחקים. בשנת 1962 חתם בקבוצה זוריץ' מציריך, אך שיחק שם רק שני משחקים. לאחר מכן שיחק בקבוצות מליגות נמוכות, עד שפרש בשנת 1965. בנבחרת שווייץ הגי ערך 34 הופעות וכבש 22 שערים בין השנים 1951–1960. במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ כבש 6 שערים לכל אורך הטורניר, כולל שלושער במשחק ההיסטורי 7–5 נגד אוסטריה. שווייץ סיימה את הטורניר ברבע הגמר, והגי זכה בנעל הכסף בצוותא עם מקס מורלוק הגרמני ואריך פרובסט האוסטרי. הגי הוא השחקן השווייצרי שכבש הכי הרבה שערים בהיסטוריית המונדיאל. הגי נפטר ב-16 באפריל 1995 בבזל שבשווייץ, בגיל 65, עקב דימום מוחי. בזל אליפות שווייץ: 1952/53 אישיים מלך השערים של הליגה השווייצרית (3): 1951/52, 1952/53, 1953/54 מדיה וקבצים בנושא יוזף הגי בוויקישיתוף יוזף הגי, באתר Transfermarkt יוזף הגי, באתר Soccerway יוזף הגי, באתר WorldFootball.net יוזף הגי, באתר National Football Teams יוזף הגי, באתר FootballDatabase.eu
יעקב תופיק אביעזרי

הרב יעקב עזרא תופיק אביעזרי (נולד ב-30 ביולי 1936) הוא אב בית דין לממונות בעיר ביתר עילית ור"מ בישיבת פורת יוסף.[דרושה הבהרה] בעבר כיהן כרבה הספרדי של העיר ביתר עילית. נולד בירושלים בשנת ה'תרצ"ו בערך לרב מנשה תופיק, מעולי עיראק אשר נפטר בילדותו. ולאמו ממשפחת נאווי. בשנת תש"ט נכנס לישיבת פורת יוסף, שם היה לתלמידם של הרב עזרא עטייה הרב יהודה צדקה והרב בן-ציון אבא-שאול. בשנות העשרים שלו הפך לר"מ בישיבה, ועד היום הרב מוסר שיעורים כלליים בישיבה. כמו כן הרב מוסר וועד במחשבה לאברכים מובחרים פעם בשבוע. כמו כן הרב נחשב לתלמיד קרוב לרבי יעקב מוצפי ראב"ד העדה החרדית-ספרדית בירושלים. הרב נהנה מיוקרה רבה בקרב חוגו, והוא ידוע כבקי גם ברפואה, אסטרונומיה ופילוסופיה. הוא שולט גם בערבית וגם ביידיש.[דרוש מקור] בשנת 1977, עיברת את שם משפחתו ל"אביעזרי", והוא משתמש בשני השמות. בשנות ה-80, לאחר הקמתה של ביתר עילית, נבחר לכהן כרבה הספרדי, לצד הרב האשכנזי דוד צבי אורדנטליך. כמו כן, עומד בראשות בית הדין הספרדי בעיר. כיהן כנשיא ועדת השמיטה של בד"ץ יורה דעה בשנת ה'תשס"א. בשנת ה'תשע"ו, בהגיעו לגיל 80, ולאחר שכהונתו הוארכה ב-5 שנים, פרש (דה פקטו) לגמלאות מתפקידו הרשמי. את מקומו ממלא (דה יורה) בהמלצתו הרב מרדכי נגארי. משיחותיו יצאה לאור סדרת הספרים "חדות יעקב" על התורה והמועדים. נשוי לדינה ולהם 11 ילדים, מתגורר בביתר. בנו הרב מנשה – ראש ישיבת באר יצחק בקריית יערים. הרב דוד טהרני – ראש המחלקה ההלכתית בבד"ץ יורה דעה של הרב שלמה מחפוד, ראש כולל נר-יצחק בביתר עילית, ומחבר ספרי הלכה. הרב משה פנירי – ראש בית ההוראה "אפיקי ים" ומחבר ספרי הלכה. ריאיון עם הרב יעקב תופיק אביעזרי במגזין הקהילות, באתר טקסט רץ שיעורי הרב יעקב תופיק אביעזרי באתר "קול הלשון" שיעור בנושא תרומות ומעשרות באתר 'בינינו'. נסים ליאון, ישיבת פורת יוסף: מחידוש היסטורי למיתוס אתני, פעמים 135 עמ' 50 ילקוט הפרסומים, י"א בחשון תשל"ח, עמ' 8 ארי קלמן, ביתר: בהמלצת רב העיר הפורש מונה רב זמני, אתר "כל הזמן", 18 ביולי 2016 אודותיו ראו: הערך "הרב דוד טהרני", באתר המכלול אודותיו ראו: הערך "הרב משה פנירי", באתר המכלול ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.