laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אאופלוצפלוס

אֵאוֹפְּלוֹצֵפָלוּס (שם מדעי: Euoplocephalus, מבוטא באנגלית גם כ"יואופלוצפלוס") הוא סוג דינוזאור במשפחת האנקילוזאוריים, הדינוזאורים המשוריינים. פירוש שמו "ראש משוריין היטב". האאופלוצפלוס היה אנקילוזאור גדול למדי: אורכו 6–7 מטרים (20–23 רגל), רוחבו למעלה מ-2 מטרים ומשקלו כ-2–2.5 טון מטרי. הוא היה אחד האנקילוזאורים הכבדים והגדולים ביותר ודמה לאנקילוזאורוס. הוא היה ממוגן באוסטאודרמים - לוחות שריון גרמיים שמהם בלטו קוצים ודוקרנים. גם צווארו היה ממוגן, ובלטו ממנו שתי בליטות עצם גדולות אך קהות. כפי שניתן להבין משמו, ראשו היה משוריין ביותר: הראש היה מכוסה במשטח עצם מעל לגולגולת, וכלל אף סט עפעפיים משוריינים, מכל צד של ראשו בלטו שתי קרניים, שלא שימשו לנגיחה, אך מנעו מטורפים לנגוס בראש. בזנבו היה מצויד האאופלוצפלוס במעין "אלה" גרמית: בליטת עצם מאוחה וכבדה, שיכלה לשבור רגליים כאשר הונפה בעוצמה על ידי הזנב השרירי. האאופלוצפלוס היה גם מצויד במקור קרני ואכל צמחים נמוכים, אותם תלש במקורו ולעס בלחייו. האאופלוצפלוס חי בצפון אמריקה בשלהי תור הקרטיקון (כ-76 מיליון שנה לפני זמננו עד ל-67 מיליון שנה לפני זמננו), ונמצאו ממנו מאובנים של 40 פרטים, כולל 15 גולגולות, ממצא נדיר יחסית לאנקילוזאור. הוא סווג על ידי לורנס לם (Lambe) וידוע ממנו מין יחיד: Euoplocephalus tutus. האאופלוצפלוס מופיע בסרט המצויר "The Land Before Time II". אאופלוצפלוס נראה בסרט דינוזאור כדמות של יצור צעיר וטיפש, דבר שלא דמה ליצור האמיתי. אאופלוצפלוס מתואר בספר פארק היורה אך לא נראה בסרטי הסדרה. הוא נראה גם בסדרת המשחקים מלך הדינוזאורים ובסדרות דינו דן והדינוזאורים!. בנוסף הוא מופיע במשחקים עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive. איור המשחזר אאופלוצפלוס "אלת" הזנב בהשוואה לאדם סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, אפל, עמ' 333 מדיה וקבצים בנושא אאופלוצפלוס בוויקישיתוף אאופלוצפלוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אאופלוצפלוס, באתר GBIF (באנגלית) אאופלוצפלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Euoplocephalus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) דף מידע באתר Walking With Dinosaurs מבית ה-BBC (באנגלית)
סין (אל)

סִין (באכדית: Su'en, Sîn) או נאננה הוא אל הירח במיתולוגיה המסופטמית. נאננה (Nannar) הוא הגרסה השומרית לאל, בנם של אנליל ונינליל, והוא זוהה עם האל השמי סין. שני המקומות המרכזיים לעבודת סין-נאננה היו מקדש אכישנוגל באור בדרום מסופוטמיה, וחרן בצפון. סין היה גם אל העדרים ופיריון הבקר ואל שדות המרעה, ולכן היה גם האל של השבטים הנודדים שרעו את העדרים. הוא תואר בדמות של עגל וכינויו היה 'הרועה'. לוח השנה המסופוטמי היה לוח ירחי. בכל חודש נחוגו שלושה ימי חג לכבוד אל הירח: ביום הראשון בחודש - במולד הירח (השווה לברכת הלבנה ביהדות), ביום השביעי - בחצי הסהר, וביום החמישה עשר - במילוא הירח. במחקר המודרני קיימת סברה כי האל סין היה מושא הפולחן של ראשוני הישראלים. במקרא משתקפת זיקתם של הישראלים הקדומים לפולחן אל הירח בסיפור הנדידה של משפחת אברהם, היוצאת מאור ועוברת בחרן בדרכה לארץ כנען - שני מרכזי הפולחן של אל הירח. ייתכן גם כי שמו של הר סיני נקרא על שם האל סין, ויש שמזהים את מקומו של הר סיני במקום של ג'אבל סין בישר במדבר סיני (כנראה גם שהמילה 'בשורה' בשמו של ההר). הירח משתקף גם בשמותם של בני משפחת אברהם - תרח (ירח), שרה (סהר(ה)), נחור (נחירה - המתרחשת בעת הלבנה) ולבן (לבנה). בספר יהושע אף נכתב בפירוש: "בעבר הנהר ישבו אבותיכם מעולם תרח אבי אברהם ואבי נחור ויעבדו אלהים אחרים" (כ"ד, ב') שריד לאמונה הזאת מופיע בלוח השנה העברי הקדום, שהיה לוח ירחי, ובמועדי החגים החלים בזמן מילוא הירח (כשהירח מלא), ב-15 לכל חודש: פסח, סוכות, ט"ו בשבט, שושן פורים, ו-ט"ו באב (יום זיכרון). הפולחן לאל סין התקיים גם במצרים (יחזקאל ל, יד-טו). מדיה וקבצים בנושא סין בוויקישיתוף כרמית מזרחי, מזמור לאל הירח סין, אתר „כישופים: הקדרה המבעבעת” סין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סין, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ש.שפרה ויעקב קליין, מזמור לננה-סין, בימים הרחוקים ההם, 1996, 450-447; 513 A.F. Key, Traces of the Worship of the moon god Sin among the Early Israelites, JBL84 1965 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל ירח

אל ירח הוא אל או אלה הקשורים, או שמסמלים את הירח. לאלים אלה יכול להיות מגוון רחב של פונקציות ומסורות בהתאם לתרבות, אך הם נחשבים לעיתים קרובות לאויב של אל שמש. אל ירח יכול להיות זכר או נקבה, ובדרך כלל הם מהמין השני של אל השמש באותה תרבות. אלי ירח הם קצת יותר נפוצים בעולם מאשר אלות, למרות שאלוהויות נשיות ידועות יותר בעידן המודרני עקב ההשפעה של המיתולוגיה היוונית והרומית קלאסית, שבה אל הירח הוא נקבה. המחזור החודשי של הירח שויך בתרבויות רבות למחזור החודשי הנשי. בשפות רבות, המונח עבור המחזור הנשי מקביל או קרוב מבחינה אטימולוגית למונח עבור מחזור הירח. דוגמאות לאלות ירח הן, למשל, פויבה, ארטמיס וסלנה (או לונה בגרסתה הרומית) היווניות. סִין (באכדית: Su'en, Sîn) או נאננה הוא אל הירח במיתולוגיה המסופוטמית; נאננה הוא הגרסה השומרית לאל, בנם של אנליל ונינליל, והוא זוהה עם האל השמי סין. שני המקומות המרכזיים לעבודת סין-נאננה היו אור בדרום מסופוטמיה, וחרן בצפון. מדיה וקבצים בנושא אל ירח בוויקישיתוף כרמית מזרחי, שמש: זכרונות מהזיגוראת: אלוהי הירח סין, אתר „כישופים: הקדרה המבעבעת” אל ירח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמרה

מחוז ארמרה (בטטום: Ermera) הוא מחוז בחלק המערבי-מרכזי של מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 103,199 אנשים שחיים בשטח של 746 קמ"ר. בירת המחוז היא גלנו הנמצאת 30 קילומטר דרומית-מערבית מהעיר דילי, שהיא הבירה הלאומית. העיר ארמרה הנמצאת במחוז ונקראת על שמו, נמצאת 58 קילומטר מהבירה הלאומית דילי, באותו כיוון. במחוז זה נמצאים מעיינות חמים מהתקופה הקולוניאלית, שנמצאים בשימוש בני המקום. מחוז זה ומחוז אילאו הם היחידים במזרח טימור, שלא חולקים גבול עם מדינה או ים מחוץ למדינתם, כלומר הם נמצאים בחלקה הפנימי של המדינה. המחוז גובל בויקקה מכיוון צפון, בדילי מכיוון צפון-מזרח, באילאו מכיוון מזרח, באיינרו מכיוון דרום, ובבובונרו ממערב. המחוז מכיל בתוכו את הר טטאמאילאו, ההר הגבוה ביותר במזרח טימור וה-97 בגובהו בעולם. המחוז מחולק ל-5 גזרות מרכזיות והן: אטסייב (באנגלית: Atsabe) ארמרה (באנגלית: Ermera) הטוליה (באנגלית: Hatulia) לאטאפוהו (באנגלית: Letefoho) ריילאכו (באנגלית: Railaco) מחוזות מזרח טימור מדיה וקבצים בנושא מחוז ארמרה בוויקישיתוף לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2004
בולין גראונד

בולין גראונד (באנגלית Boleyn Ground), הידוע כאפטון פארק, היה אצטדיון כדורגל בשכונת אפטון פארק במזרח לונדון. לפני סגירתו, הכיל האצטדיון 35,016 מקומות ישיבה. משנת 1904 ועד לשנת 2016 שימש האצטדיון בתור מגרשה הביתי של קבוצת וסטהאם יונייטד. לקראת אולימפיאדת לונדון 2012 ובניית האצטדיון האולימפי, הודיעה הנהלת וסטהאם על תוכנית לעזיבת בולין גראונד ומעבר לאצטדיון האולימפי לאחר סיום האולימפיאדה. ב-22 במרץ 2013 זכתה וסטהאם במכרז לשימוש באצטדיון והודיעה באופן רשמי על מעבר בתחילת עונת 2016/17. המשחק הרשמי האחרון באצטדיון נערך ב-10 במאי 2016 במסגרת הפרמייר ליג בין וסטהאם למנצ'סטר יונייטד, ונגמר בתוצאה 3–2 לזכות וסטהאם. לאחר עזיבת הקבוצה האצטדיון נהרס לצורך בניית שטחי מגורים, פנאי ומסחר. בתחילת עונת 2016/17 עזבה וסטהאם את האצטדיון לאחר יותר מ-110 שנים, ועברה לשחק באצטדיון האולימפי בעיר, אשר לפי התוכנית, עוצב מחדש והותאם לצורך קיום משחקי כדורגל. מדיה וקבצים בנושא בולין גראונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בולין גראונד האצטדיון, באתר Football Ground Guide ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל אנגלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולאס פורד

וולאס פורד (באנגלית: Wallace Ford; ‏12 בפברואר 1898 - 11 ביוני 1966) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, שהופיע בכמה סרטי מערבונים ובי מוביז, ונודע בשל מראהו הידידותי ומבנה גופו השרירי בהמשך הקריירה. פורד נולד בשם סמואל ג'ונס גרנדי בבולטון, לנקשייר, אנגליה, והתגורר באחד מבתיו של הנדבן תומאס ג'ון ברנרדו לאוכלוסייה הנחשלת. בגיל צעיר אומץ על ידי איכר ממניטובה, קנדה שטיפל בו ביד קשה. בגיל 11 בערך, ברח מהבית והחל לעבוד בעבודות מזדמנות שונות, בהן סדרן בתיאטרון. לאחר מלחמת העולם הראשונה שוחרר מהצבא, והיה לחבר בקבוצת שחקני וודוויל. לאחר מכן עבר להופיע בבימות ברודוויי. הוא החל בקריירה קולנועית כאשר ליהקו אותו ב-MGM לתפקיד בסרט Possessed ("אחוז דיבוק") ולאחר מכן הופיע בסך הכול ביותר מ-200 סרטים, בהם 13 סרטים בבימויו של ג'ון פורד (אם כי לא הייתה להם קרבה משפחתית). ב-1932 הופיע בסרט הפולחן "פריקס" בתפקיד פורסו. ב-1935 הופיע בסרט של ג'ון פורד, "המלשין". ב-1950 שיחק בסרט "הארווי בתור נהג מונית. ב-1956 הופיע בסרט "מוריד הגשם" בתפקיד שריף. ב-1959 שיחק במערבון "עיר היצרים" בבימויו של אדוארד דמיטריק. ב-1965 שיחק ב"טלאי כחול לצידן של אליזבת הרטמן ושלי וינטרס כמו כן הופיע ב-1964 בפרק של הסדרה המופע של אנדי גריפית'. הוא קבור בקבר בלתי מסומן בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי. מדיה וקבצים בנושא וולאס פורד בוויקישיתוף וולאס פורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולאס פורד, באתר AllMovie (באנגלית) וולאס פורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וולאס פורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Hal Erickson, Allmovie biography on Wallace Ford
ליילה היימס

ליילה היימס (באנגלית: Leila Hyams;‏ 1 במאי 1905 - 4 בדצמבר 1977) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. קריירת הקולנוע שלה, הקצרה יחסית, החלה בסרטים אילמים, והסתיימה באמצע שנות ה-30. היימס נולדה בניו יורק, ניו יורק לאמני הוודוויל ג'ון היימס וליילה מקלנטייר, וכבר בהיותה ילדה הופיעה על הבימות לצד הוריה. בנערותה עבדה בדוגמנות, ולאחר שהופיעה בסדרת פרסומות מצליחה בעיתונים יצא שמעה ברחבי ארצות הברית. בעקבות כך הגיעה להוליווד. בשנת 1924 הופיעה בסרטה הראשון, ולאחר מכן לוהקה, בזכות שיערה הבלונדיני, תווי פניה העדינים ומזגה הנעים, לשורה של תפקידי משנה, שבהם נדרשה בדרך כלל לעשות מעט מאוד מלבד לחייך ולהיראות יפה. היא התמודדה היטב עם תפקידי המשחק הקטנים שקיבלה, ולאחר תקופה מסוימת נתפסה ברצינות כשחקנית. ב-1928 כבר שיחקה בתפקידים ראשיים, והיא זכתה להצלחה כשהופיעה בסרט המדבר הראשון של MGM,‏ Alias Jimmy Valentine‏ (1928), לצד ויליאם היינס, ליונל ברימור וקרל דיין. ב-1929 הופיעה בסרט המתח הפופולרי The Thirteenth Chair בבימויו של טוד בראונינג, תפקיד שבו התאפשר לה להדגים את כישוריה הדרמטיים בתפקיד של חשודה ברצח. באותה שנה הופיעה באולפני פוקס בסרט ההרפתקאות הרומנטי The Far Call בבימויו של אלן דוון, לצד צ'ארלס מורטון; כיום נחשב סרט זה לאבוד. איכות התפקידים שקיבלה השתפרו בחלוף השנים; ב-1930 גילמה את תפקיד אחותו של רוברט מונטגומרי בדרמת הכלא The Big House, שזכתה לפרסי אוסקר, ובה הופיעה לצד צ'סטר מוריס ווולאס בירי. היא זכתה לשבחים על תפקידה בסרט. ב-1931 הופיעה בסרט Surrender. על אף שזכתה להצלחה בסרטים שבהם גילמה דמויות של נערה תמימה ויפה, ואף על פי שהתפתחה מבחינה דרמטית בסרטי פשע מלודרמטיים בשנות ה-30, היימס זכורה ככל הנראה בעיקר בשל תפקידיה בשני סרטי אימה מראשית שנות ה-30 - תפקיד אמנית הקרקס קלילת הדעת אך טובת הלב בסרט "פריקס" (1932) ותפקיד הגיבורה בסרט Isalnd of Lost Souls‏ (1932). היימס הייתה הליהוק המקורי לתפקיד ג'יין בסרט "טרזן איש הקופים" (1932) בכיכובו של ג'וני וייסמילר, אך היא דחתה את התפקיד. בסופו של דבר גילמה מורין או'סאליבן את ג'יין בסרט זה, ובכמה סרטי המשך בסדרת טרזן. היא גם הופיעה בסרט Red-Headed Woman ‏(1932) בכיכובה של ג'ין הארלו, שהיה מושא מחלוקת לאחר צאתו לאקרנים; בקומדיה המוזיקלית The Big Broadcast‏ (1932) עם בינג קרוסבי, ג'ורג' ברנס וגרייסי אלן; וזכתה לשבחים רבים על תפקידה בסרט הקומדיה Ruggles of Red Gap‏ (1935) לצד צ'ארלס לוטון וצ'ארלי ראגלס. ב-1936, לאחר עשר שנות משחק ורקורד של 50 סרטים, פרשה היימס ממשחק, אך עד סוף חייה נשארה בברנז'ה ההוליוודית. היא הייתה נשואה לסוכן פיל ברג משנת 1927 ועד למותה בבל אייר, קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא ליילה היימס בוויקישיתוף ליילה היימס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליילה היימס, באתר AllMovie (באנגלית) ליילה היימס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר מעריצים ליילה היימס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'ון ריד (זמר)

ג'ון לם ריד, OBE (באנגלית: John Lamb Reed;‏ 13 בפברואר 1916 – 13 בפברואר 2010) הוא שחקן, רקדן וזמר אופרה אנגלי. ידוע בזריזותו ובקלות תנועתו בהופעותיו בתפקידים ראשיים באופרות סבוי במיוחד בעת שעבד בחברת האופרה של ריצ'רד ד'וילי קארט. ריד כונה "הפרשן הגדול האחרון" של התפקידים שנכתבו בידי גילברט וסאליבן. אביו היה קצב ממחוז דוהרטי. ריד החל להופיע בתום מלחמת העולם השנייה וב-1951 הצטרף לחברת האופרה ד'וילי קארט. לאחר שמונה שנים בהן שימש כמחליפו של פיטר פראט, ב-1959 הפך לשחקן הקומי העיקרי של החברה. ריד המשיך בחברת האופרה ד'וילי קארט למשך שני עשורים נוספים, בהם ביצע את כל התפקידים הדורשים זריזות לשונית מיוחדת שכתבו גילברט וסאליבן, בהם סיר ג'וזף באוניית הצי פינאפור, המייג'ור ג'נרל בשודדי הים מפנזאנס, קו-קו במיקאדו, ג'ק פוינט באנשי המשמר ודוכס פלאזה טורו בשייטי הגונדולות, אלו לצד תפקידים נוספים. ב-1979 עזב ריד את חברת האופרה ד'וילי קארט אך המשיך בביצוע ובבימוי אופרות של גילברט וסאליבן בבריטניה ובארצות הברית לצד אופרות נוספות. ריד נפטר ב-2010 בגיל 94 בבית חולים בהליפקס לאחר שבץ. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ריד בוויקישיתוף ג'ון ריד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון ריד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון ריד, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון ריד, באתר Genius ריאיון עם ג'ון ריד (שמע, באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Camel (אלבום)

Camel הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם האנגלית קאמל. האלבום יצא לאור בפברואר 1973 תחת חברת התקליטים MCA. לאחר כשבועיים באולפן ההקלטות, הגיע דייב ויליאמס, מפיק האלבום, למסקנה שהלהקה זקוקה לסולן. הלהקה ערכה אודישנים שנמשכו שלושה ימים כשבסיומם לא נמצא סולן מתאים ללהקה. בסופו של דבר הוחלט שחברי הלהקה יתרמו את קולם לאלבום, כשבכל שיר ישמש חבר להקה אחר בתור סולן. במהלך תקופת הקלטת האלבום, חיממה הלהקה את להקת בארקלי ג'יימס הארווסט בסיבוב ההופעות שלה. האלבום יצא לאור בפברואר 1973, ומכר למעלה מ-5,000 עותקים בשנה הראשונה ליציאתו. בשל נתוני המכירות הנמוכים יחסית, החליטה MCA לא לחדש את החוזה עם הלהקה.. השיר Never Let Go הוא הסינגל היחיד שיצא מתוך האלבום. הבי-סייד של הסינגל "Curiosity" - שירו של פטר בראנדס, קלידן הלהקה. בשנת 2002 יצאה לאור גרסת רימסטר לאלבום, הכוללת שתי רצועות בונוס: גרסת סינגל לשיר Never Let Go והשיר Homage to the God of Light שהוקלט בהופעה בשנת 1974. Homage to the God of Light נכלל במקור באלבום הסולו של ברנדס, The Answer, אשר יצא לאור בשנת 1970. Slow Yourself Down (אנדרו לאטימר, אנדי וורד) - 4:47 Mystic Queen (פיטר ברנדס) - 5:40 Six Ate (לטימר) - 6:06 Separation (לטימר) - 3:57 Never Let Go (לטימר) - 6:26 Curiosity (ברדנס) - 5:55 Arubaluba (ברדנס) - 6:28 רצועות בונוס מגרסת הרימסטר משנת 2002 Never Let Go (גרסת סינגל) - 3:36 Homage to the God of Light (הוקלט ב-29 באוקטובר 1974 במועדון מרקי שבלונדון) - 19:01 אנדרו לאטימר - גיטרה ושירה בשירים Slow Yourself Down ו-Separation פיטר ברדנס - אורגן, מלוטרון, פסנתר, סינתיסייזר ושירה בשיר Never Let Go דוג פרגוסון - גיטרת בס ושירה בשירים Mystic Queen ו-Curiosity אנדי וורד - תופים, כלי הקשה דייב ויליאמס - הפקה רוג'ר קווסטד - טכנאי קול מידע על האלבום Camel באתר MusicBrainz מידע על האלבום Camel באתר AllMusic האלבום Camel באתר Discogs ביקורת במדריך העברי לרוק מתקדם Camel: Camel - מתוך עטיפת האלבום בגרסת התקליטור (MCA / Universal 8829252)
גאורג פיק

גאורג אלכסנדר פיק (בגרמנית: Georg Alexander Pick; ‏10 באוגוסט 1859 - 26 ביולי 1942) היה מתמטיקאי אוסטרי יהודי. ידוע בעיקר בשל גילוי והוכחת משפט פיק לקביעת שטח מצולעים על גבי מישור קרטזי - משפט שפורסם במאמרו בשנת 1899, וזכה לפופולריות בשנת 1969 כשנכלל בכתביו של הוגו שטיינהאוס. פיק, שנולד בווינה למשפחה יהודית, החל את לימודיו באוניברסיטת וינה בשנת 1875. 5 שנים מאוחר יותר, בגיל 21, סיים את עבודת הדוקטורט שלו והתמנה לעוזרו של ארנסט מאך באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1881 הוא התמנה למרצה באוניברסיטה, ופרט לשנת 1884, במהלכה עבד יחד עם פליקס קליין באוניברסיטת לייפציג, הוא נשאר בפראג עד לפרישתו בשנת 1927. עוד במהלך שהותו בפראג, עמד פיק בראש הוועדה שבחרה באלברט איינשטיין לתפקיד בכיר באוניברסיטה בשנת 1911, ואף הציג בפני איינשטיין את עבודתם של המתמטיקאים האיטלקים טוליו לוי-צ'יביטה וגרגוריו ריצ'י-קורבסטרו בתחום החשבון הטנזורי - תחום בו נעזר איינשטיין בשנת 1915 לפיתוח תורת היחסות הכללית. פיק אף נבחר לחבר באקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות, אך נושל מתפקידו לאחר השתלטות הנאצים על פראג. לאחר פרישתו ב-1927, חזר פיק לווינה. לאחר סיפוחה של אוסטריה לרייך השלישי ב-1938, חזר פיק לפראג. ב-13 ביולי 1942, כשלוש וחצי שנים לאחר פלישתם של הנאצים לצ'כוסלובקיה, נשלח פיק למחנה הריכוז טרזיינשטט, שם מצא את מותו כשבועיים מאוחר יותר. מדיה וקבצים בנושא גאורג פיק בוויקישיתוף גאורג פיק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גאורג פיק, באתר MacTutor (באנגלית) הביוגרפיה של גאורג אלכסנדר פיק גאורג אלכסנדר פיק באתר פרויקט הגנאלוגיה של המתמטיקה איתי נבו, המתמטיקאי שנרצח בערוב ימיו, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 במאי 2019
Mirage

Mirage הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק המתקדם האנגלית, קאמל, אשר יצא לאור ב-1 במרץ 1974. לאחר שאלבום הבכורה של הלהקה, "Camel", לא זכה להצלחה מסחרית, החלה הלהקה לעבוד עם המפיק דייוויד היצ'קוק, אשר הפיק לפני כן אלבומי רוק מתקדם דוגמת "Foxtrot" של ג'נסיס ו-"In the Land of Grey and Pink" של להקת קרוואן. באלבום זה שילב לראשונה אנדרו לאטימר, גיטריסט הלהקה, נגינה בחליל, אלמנט שהמשיך להופיע גם ביתר אלבומי הלהקה. השיר "Nimrodel/The Procession/The White Rider" נכתב בהשראת הספר "שר הטבעות". עטיפת האלבום עוצבה בהשראת חפיסת הסיגריות של מותג הסיגריות "קאמל". בזמן סיבוב ההופעות של הלהקה בארצות הברית, איימה החטיבה האמריקאית של המותג בתביעה משפטית במידה ויימשך השימוש בעטיפת האלבום. חברת ההקלטות Janus Records, שקיבלה את הרישיון להפיץ את האלבום בארצות הברית, דאגה להפיץ את האלבום עם עטיפה בעיצוב חדש. מחוץ לארצות הברית המשיך האלבום להיות מופץ בעטיפתו המקורית, לאור הסכמת הלהקה לדרישתה של חטיבת הסיגריות האירופית של המותג, שעטיפת האלבום ורשימת השירים יודפסו על גבי מהדורה מיוחדת של חפיסת סיגריות של המותג. מותג הסיגריות אף הציע ללהקה לשנות את שמות שירי האלבום כך שיעודדו עישון, רעיון שלא זכה להסכמת הלהקה. ב-2002 יצא האלבום מחדש בגרסת Remaster שבה שולבו ארבע רצועות בונוס, כאשר שלוש מתוכן הוקלטו בהופעה במועדון מרקי ב-30 באוקטובר 1974. אנדרו לאטימר - גיטרה, חליל, שירה ברצועות 3 ו-5 פיטר ברדנס - אורגן, פסנתר, מינימוג, מלוטרון, שירה ברצועה 1, פסנתר פנדר, קלרינט דוג פרגוסון - גיטרה בס אנדי וורד - תופים, כלי הקשה דייוויד היצ'קוק - הפקה מוזיקלית האוורד קילגור וביל פרייס - טכנאי קול מידע על האלבום Mirage באתר MusicBrainz מידע על האלבום Mirage באתר AllMusic האלבום Mirage באתר Discogs האלבום Mirage באתר ספוטיפיי Mirage באתר progarchives Mirage באתר "מתקדם" מבוסס על החוברת שצורפה לאלבום. Camel - Mirage ‏ (DERAM / Universal 8829292)
אמה גורוכוב

אמה גורוכוב (1 באפריל 1899 - 18 ביוני 1973) הייתה פסנתרנית ומורה ישראלית. אמה גורוכוב לבית פֶּן הייתה מורה לפסנתר ידועת-שם בתל אביב בשנות ה-50 וה-60 בתל אביב. בין תלמידיה הנודעים היו הפסנתרניות ורדה נשרי, חרות ישראלי וזמירה לוצקי והמלחינים-פסנתרנים שולמית רן ושמעון כהן. אמה גורוכוב הייתה אשתו השנייה של המלחין ידידיה אדמון. מדיה וקבצים בנושא אמה גורוכוב בוויקישיתוף אורי קיסרי, "ורדה נשרי", מעריב, 18 ביולי 1952 אמה גורוכוב (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine),חברה קדישא אמה אדמון גורוכוב באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדריי לינדה

אנדריי דמיטרייביץ' לינדֶה (ברוסית: Андре́й Дми́триевич Ли́нде; נולד ב-2 במרץ 1948) הוא פיזיקאי וקוסמולוג אמריקאי (סובייטי בעברו) ממוצא יהודי. לינדה נולד במוסקבה ולמד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה, ומאוחר יותר התמחה בפיזיקת חלקיקים ובקוסמולוגיה במכון לבדב לפיזיקה לפיזיקה במוסקבה. בשנת 1974 קיבל תואר דוקטור, והמשיך את מחקריו במכון לבדייב אודות פיזיקת החלקיקים בתנאים ששררו במהלך שברירי הזמן הראשונים לאחר המפץ הגדול. מודל המפץ הגדול הראשוני (או הסטנדרטי), ניבא מספר ניבויים אשר עמדו בהתאמה גמורה למציאות. לדוגמה: המודל הסטנדרטי ניבא את קיומה של קרינת הרקע הקוסמית, ולאחר שזו התגלתה בהתאם לתחזיות של התאוריה, הפכה הקוסמולוגיה מ"מדע ספקולטיבי" לתאוריה מדעית לכל דבר. בעקבות כך, החלו פיזיקאים רבים, מומחים בתחומי פיזיקה מגוונים, לגלות עניין בקוסמולוגיה ולנסות להחיל עליה את תחומי המחקר שלהם. המחקרים הללו גילו כי המודל הסטנדרטי נתקל במספר בעיות שלא נמצא להן מענה במסגרת התאוריה. כדי להתמודד עם בעיות אלו הגה הפיזיקאי האמריקאי אלן גות' בשנת 1981, את מודל התפיחה של המפץ הגדול. בעיקרו של המודל טמונה ההנחה כי בשבריר הזמן הראשון של המפץ הגדול היקום התפשט התפשטות מערכית כלומר, הוא הכפיל את גודלו שוב ושוב במרווחי זמן שווים וזעירים עד למאוד. כתוצאה מכך, היקום גדול לאין שיעור מגודלו המשוער במסגרת המודל הסטנדרטי של המפץ הגדול. התפיחה הסתימה ברגע 0.0000000000000000000000000000000001 שניות לאחר המפץ הגדול, ומיד אחר-כך עבר היקום להתפשטות המתוארת על ידי המודל הסטנדרטי. מודל התפיחה פתר בעיות רבות שעורר המודל הסטנדרטי של המפץ הגדול. מאידך גיסא גם הוא עורר קשיים חדשים. כדי להתמודד עם הקשיים הללו הגה אנדריי לינדה בשנת 1982 דגם משופר של תאוריית התפיחה הנקרא "דגם התפיחה הכאוטית". המודל של לינדה הוא למעשה דגם משופר של המודל של אלן גות. הוא מספק הסבר "טבעי" (מבחינה פיזיקלית) לתפיחה, כיוון שאינו דורש תנאי התחלה לתהליך התפיחה. מעבר לכך, דגם התפיחה של לינדה מגשר היטב בין תורת היחסות הכללית לבין תורת הקוונטים. עובדה מעניינת נוספת- כאשר מחילים את "תורת המיתרים" על הקוסמולוגיה, מסתבר כי התפיחה היא חלק טבעי ואינטגרלי מתאוריה זו. כמו כן, תאוריית התפיחה מקושרת לשדות סקלריים, ובשל כך היא מאפשרת מצב שבו התפשטות היקום מואצת על אף שכוח הכבידה פועל כנגד ההתפשטות של היקום. עובדה זו מעוררת לתחייה את הקבוע הקוסמולוגי שהגה אלברט איינשטיין בגרסה הראשונה של תורת היחסות הכללית. בשנת 1986 העלה לינדה את הסברה שהיקום שלנו הוא אחד מיני אינסוף יקומים הנולדים מתוך מרחב על - "רב יקום" נצחי. בסוף שנות השמונים היגר לינדה לארצות הברית ובאוניברסיטת סטנפורד הוענק לו התואר פרופסור לפיזיקה. לינדה עוסק עדיין בפיתוח רעיונותיו המתארים את היקום כאחד מאינסוף יקומים תפיחתיים. רעיונותיו של לינדה מהווים כיום כר נרחב למחקר עבור פיזיקאים וקוסמולוגים רבים ברחבי העולם. פרס קוולי לאסטרופיזיקה, 2014 המפץ הגדול בראיין גרין, מארג היקום, הוצאת למטר, 2006 (פרק 11). טימוטי פריס, היקום וכל אשר בו, הוצאת הד ארצי, 2000. גון גריבין, המדריך לקוסמוס, הוצאת דביר, 2002. בראיין גרין, היקום האלגנטי, הוצאת למטר, 2000. מדיה וקבצים בנושא אנדריי לינדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדריי לינדה (באנגלית) אנדריי לינדה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אנדריי לינדה, באתר גוגל סקולר
Moonmadness

Moonmadness הוא אלבום האולפן הרביעי על ידי להקת הרוק המתקדם, קאמל. זהו האלבום האחרון אשר כולל את ההרכב המקורי של הלהקה. לאחר האלבום האינסטרומנטלי The Snow Goose, הלהקה חזרה לשירים בעלי מילים. באלבום יש נושא כללי, כמו אלבומם הקודם, אך לא עוקב אחר עלילה, שכן הוא מבוסס בעיקר על חברי הלהקה עצמם. כפי שנכתב בחוברת הדיסק: באופן כללי, הרצועות המרכיבות את האלבום נולדו מרעיון רופף המבוסס על הדמויות הבודדות שהרכיבו את קאמל: "Air Born" על אנדרו לאטימר, "Lunar Sea" על אנדי וורד, "Chord Change" על פיטר ברדנס (אנ') ו"Another Night" על דאג פרגוסון. עטיפת האלבום עוצבה על ידי Field. השיר האחרון באלבום, "Lunar Sea", מסתיים באפקט של רוח נושבת. כאשר נשמע ב-LP, זרוע השיא היה לדלג בסוף חלק זה באופן טבעי ולחזור לתחילת האפקט, ולהשמיע אותו ללא סוף. האלבום יצא מחדש בגרסת רימאסטר עם רצועות בונוס. כל השירים נכתבו על ידי אנדרו לאטימר ופיטר ברדנס פרט להיכן שמצוין. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אנדרו לאטימר ופיטר ברדנס (למעט היכן שמצוין אחרת).  רצועות 10-12 הוקלטו בהופעה בHammersmith ב-14 באפריל, 1974 אנדרו לאטימר - גיטרה, חליל, שירה ב-Another Night ו-Air Born פיטר ברדנס - קלידים שירה ב-Spirit of the Water דוג פרגוסון - גיטרת בס, שירה ב-Song Within a Song אנדי וורד - תופים, כלי הקשה, קולות ב-Aristillus רט דייוויס - הפקה מוזיקלית, טכנאי קול Field - עטיפת אלבום מידע על האלבום Moonmadness באתר MusicBrainz מידע על האלבום Moonmadness באתר AllMusic האלבום Moonmadness באתר Discogs
Rain Dances

Rain Dances הוא האלבום החמישי של להקת הרוק המתקדם, קאמל. זהו האלבום הראשון ללא הרכבה המקורי של הלהקה בשל עזיבתו של הבסיסט, דוג פרגוסון. את פרגוסון החליף הבסיסט לשעבר של להקת הרוק המתקדם הנודעת קרוואן ריצ'רד סינקלאיר. והסקסופוניסט והחלילן לשעבר של להקת קינג קרימזון הידועה, מל קולינס. באלבום גם השתתף כאורח, בריאן אינו. כל השירים נכתבו על ידי אנדרו לאטימר ופיטר ברדנס אלא אם כן צוין אחרת First Light - 5:01 Metrognome - 4:15 Tell Me - 4:06 Highways of the Sun - 4:29 Unevensong (לטימר, ברדנס, אנדי וורד) - 5:35 One of These Days I'll Get an Early Night (קאמל) - 5:53 Elke (לטימר) - 4:26 Skylines (לטימר, ברנדס, וורד) - 4:24 Rain Dances - 3:01 מידע על האלבום Rain Dances באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rain Dances באתר AllMusic האלבום Rain Dances באתר Discogs
Breathless

Breathless הוא האלבום השישי של להקת הרוק המתקדם, קאמל. האלבום יצא לאור ב-1978. זהו האלבום האחרון בו הקלידן, פיטר ברדנס השתתף לפני סיבוב ההופעות לקידום האלבום. הוא הוחלף על ידי דייב סינקלאיר (בן דודו של הבסיסט, ריצ'רד סינקלייר) וג'אן שלהאש אשר גם הוא חבר בלהקת קרוואן. השיר Echoes, נחשב עד היום לאחד משיריה הטובים של קאמל. האלבום קצת מזכיר בסגנונו את Mirage ו-Moonmadness. האלבום פנה לכיוון מעט יותר פופי מקודמיו. Breathless Echoes Wing and a Prayer Down on the Farm Starlight Ride Summer Lightning You Make Me Smile The Sleeper Rainbow's End מידע על האלבום Breathless באתר MusicBrainz מידע על האלבום Breathless באתר AllMusic האלבום Breathless באתר Discogs האלבום Breathless באתר ספוטיפיי
I Can See Your House from Here

I Can See Your House from Here הוא האלבום השביעי של להקת הרוק המתקדם, קאמל. האלבום יצא לאור ב-1979. האלבום כולל את ההרכב החדש של הלהקה לאחר עזיבתו של פיטר ברדנס. ההרכב כלל את אנדרו לאטימר, אנדי וורד, קולין בס, קית ווטקינס וג'אן שלהאס (שהצטרף בסיבוב ההופעות של Breathless לאחר עזיבתו של ברדנס). Wait Your Love Is Stranger Than Mine Eye of the Storm Who We Are Survival Hymn to Her Neon Magic Remote Romance Ice מידע על האלבום I Can See Your House from Here באתר MusicBrainz מידע על האלבום I Can See Your House from Here באתר AllMusic האלבום I Can See Your House from Here באתר Discogs האלבום I Can See Your House from Here באתר ספוטיפיי