laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיל שקרג'יסקי

אמיל שֶקֶרְגִ'יְסְקִי (בבולגרית: Емил Шекерджийски שם המשפחה נהגה: Shekerjiyski;‏ 6 באפריל 1912, דופניצה, ממלכת בולגריה – 3 באוגוסט 1944, זְלוֹגוֹש מחוז קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי ופרטיזן יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, קומיסר פוליטי של גדוד פרטיזנים, אשר נהרג בקרב מול המשטרה הבולגרית. בעידן הרפובליקה העממית הבולגרית נחשב שקרג'יסקי לגיבור לאומי בולגרי. אמיל שקרג'יסקי נולד בדופניצה ובהמשך עבר לסופיה. הוא רכש השכלה אקדמית בסופיה ובבלגרד ובמקביל ערך בעיתון "אברייסקי וסטי" אשר ביטא התנגדות לכוחו העולה של הפאשיזם הממוסד בבולגריה. שקרג'יסקי היה חבר המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ולאחר הצטרפות בולגריה להסכם התלת צדדי חבר לכוחות הפרטיזנים והתבלט עד לקידומו לקומיסר גדוד. הוא ארגן ונטל חלק בהפגנות מחאה מחד ובפעולות צבאיות מאידך. שמעו יצא למרחוק ואמיל זכה להערצה בקרב יהודי בולגריה. ב-4 באוגוסט 1944, בפאתי הכפר זְלוֹגוֹש הסמוך לעיר טרקליאנו שבמחוז קיוסטנדיל, נקלעו אמיל ושניים מחבריו למארב משטרתי. בחילופי האש נהרגו השניים ואמיל נפצע. בנרטיב סיפור מותו בקרב צוין, כי אמיל כתב בדמו את המשפט "מוות לפאשיזם – חרות לעם", בטרם ניסה להסתער על כוחות המשטרה ונורה למוות. אמיל שקרג'יסקי נקבר בסופיה. בן משפחתו המורחבת היה תא"ל חיים שקד (שקרג'יסקי). בעידן הרפובליקה העממית הבולגרית, זכה שקרג'יסקי למעמד של גיבור לאומי. רחובות בסופיה, דופניצה וקיוסטנדיל נקראו על שמו והוא עוטר בתואר "גיבור בולגריה". שמה של המקהלה הקהילתית של יהודי סופיה הוסב ל"מקהלת עם יהודית ליד הספרייה ע"ש אמיל שקרג'ייסקי" ולאחר עליית חבריה לישראל, היא נודעה כמקהלת צדיקוב. לאחר תום העידן הקומוניסטי, הוסר שמו של אמיל שקרג'יסקי מהרחובות השונים. בראשית המאה ה-21 נקראה עדיין הספרייה המרכזית שליד בית העם של הקהילה היהודית בסופיה על שמו של אמיל שקרג'יסקי ובמקום קיים גם ארכיון המנציח את פועלו. אלנה אלקובה, השיעור בפטריוטיות נמשך, באתר duma.bg (בבולגרית) יקיר דופניצה - אמיל שקרג'יסקי, במלאת 100 להולדתו, באתר dennews.bg, ‏7 באפריל 2012 הלווייתו של אמיל שקרג'יסקי בסופיה, באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות רחוב בסופיה על שם גיבור מחתרת יהודי, ⁨⁨קול העם⁩⁩, 25 מאי 1956, באתר עיתונות יהודית היסטורית אמיל שקרג'יסקי - תקציר ביוגרפי, באתר בית לוחמי הגטאות, אוחזר ב-28 ביולי 2013. מקהלת צדיקוב - הפרק הבולגרי, עמוד 3, באתר "כולנו בולגרים", אוחזר ב-28 ביולי 2013.
מכון שילה

מכון שילה הוא מרכז פסיכולוגי ייחודי וייעודי לציבור הדתי לאומי, שנוסד בשנת 2004 בגבעת שמואל ופועל ברחבי ישראל. מכון שילה הוקם כמענה לתופעה בחברה הדתית, שבה אנשים חששו לפנות לייעוץ פסיכולוגי מקצועי, ומתוך הבנה שהציבור מהציונות הדתית זקוק לאוזן קשבת שתוכל להבין את מרקם החיים המיוחד שלו. בחברה הדתית והדתית לאומית נהגו מאז ומעולם לפנות לרבני הקהילה, מתוך חשש שפסיכולוגים עלולים שלא להבין או אף להשפיע לרעה בנושא האמוני וההלכתי. בנוסף, בנושאים רגישים השייכים לעולם הרגשי הפנימי, נושאי משפחה, זוגיות, מיניות, ובמיוחד הטרדות ופגיעות מיניות, ובעיות. בזהות המינית, דורשים מענה משולב של רבנים ואנשי מקצוע, דבר שלא היה קיים עד להקמת מכון שילה. בסוף שנות ה-90 נעשה ניסיון להקמת מכון דתי, ביוזמתו של ד"ר צבי מוזס, אך הניסיון נכשל בשל קשיים כספיים, למרות ניסיונו לערב גורמים ציבוריים, דוגמת משרד החינוך, החינוך הממלכתי-דתי ומרכז ישיבות בני עקיבא. בשנת 2004, ד"ר צבי מוזס החל ביישום הפרויקט על ידי חברת קונטקט בבעלותו, אשר באותה תקופה, נתנה טיפולים פסיכולוגיים לעולים חדשים. הרב יובל שרלו, בתחילה התנגד לרעיון, אך לבסוף, שינה את עמדתו ותמך בקידומו, זאת לאחר שנתקל בבעיות פסיכולוגיות רבות, שהגיעו אליו באמצעות שו"ת בפורטל מורשת ואתר ערוץ 7 ונזקקו למענה מקצועי. ביוזמתו, נוצר שיתוף פעולה עם ארגון רבני צוהר והרב רפי פוירשטיין בפרט. יחד עם ארגון רבני צוהר ואוניברסיטת בר-אילן, בשיתוף פרופ' אלי וקיל, התקיימו כנסים בנושא פסיכולוגיה ויהדות. אשר זכו להד ציבורי ושימשו בסיס לתחילת הדרך של מכון שילה. במהלך התקופה לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות, פנה מכון שילה, לשירותי הרווחה בגוש קטיף במטרה להקים צוות טיפולי שיסייע בהתמודדות של התושבים מהכיוון הפסיכולוגי. לאחר קבלת תקציב מהמחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית, הוקם צוות ממטפלי המכון שפעל בגוש קטיף והורשה לנוע בין היישובים ולתת סיוע טיפולי מתאים. בין השאר, הצוות עסק בליווי משפחות שאיבדו את יקיריהם ונאלצו להעתיק את מקום קבורתם. כיום, מכון שילה פועל עצמאית בניהולו של ד"ר צבי מוזס, ומרכז פעילות ענפה בנושא הפסיכולוגיה בציבור הדתי. במכון עובדים עשרות פסיכולוגיים דתיים בכל הארץ. בנוסף, מכון שילה שם לו למטרה להעלות לדיון ציבורי נושאים שלא דוברו בציבור הדתי. כחלק ממטרה זו, אורגנו במשך השנים כנסים שעסקו בנושאים רגישים ואקטואליים. בין הנושאים: המחיר הנפשי של שמירת הלכה, השלכות של חינוך נפרד ומעורב, נישואין מוקדמים ורווקות מאוחרת, גירושין וייעוץ משפחתי או זוגי. אתר האינטרנט הרשמי של מכון שילה מאפיינים ייחודיים לפסיכותרפיה לאוכלוסייה הדתית הסתדרות הפסיכולוגים בישראל משלמים מחיר נפשי על קיום מצוות? על כנס מכון שילה, שמעון כהן ערוץ 7, ‏20 ביולי 2011 פורום מכון שילה אתר מורשת פורום כיפה ד"ר צבי מוזס מכון שילה בערוץ 7 דילמות וקונפליקטים הלכתיים ומוסריים, בהם נתקלים פסיכולוגים דתיים, אתר פסיכולוגיה יהודית "גם אצלנו זה קורה" – עבירות מין בחברה הדתית, באתר nrg עמדת היהדות בשאלת היחסים בין בני מין אחד, דעות, 11, עמ' 9-15 טיפול פסיכולוגי מגובה מחקר ורגיש לאמונה תרבות ומוסר אתר פסיכולוגיה יהודית כבר לא מציירים בתים, יותם ירקוני nrg אריה דיין, הפסיכולוג מחויב למטופל, הרב מחויב לאלוהי המטופל, באתר הארץ, 3 בינואר 2005 איתמר מרילוס, נפרד או מעורב: איפה הילד הדתי יילמד?, באתר ynet, 12 ביולי 2012 תפישת הרווקוּת בחברה הדתית-לאומית, אתר אנשים גירושין במגזר הדתי לאומי, אתר אנשים
Goodyear Tire and Rubber Company

גודייר (אנגלית: The Goodyear Tire & Rubber Company) היא חברה אמריקנית המייצרת צמיגים למכוניות, למשאיות, למכוניות פורמולה 1, למכוניות ספורט, לרכבי שטח, למכוניות נאסקאר ולמכוניות מרוצי תיור. |שווי=3.8 מיליארד דולר החברה ידועה בעולם בזכות פרסומות הענק שלה במרוצי מכוניות שונים ובאירועי ספורט אחרים, לרוב בארצות הברית מופיעות הפרסומות של החברה על ספינות אוויר במהלך אירועי ספורט מוטורי שונים כמו מרוצי נאסקאר, מרוצי פורמולה 1, מרוצי מכוניות תיור ומרוצי ראלי. גודייר נחשבת לאחת מיצרניות הצמיגים הגדולות בעולם ומתחרותיה העיקריות הם מישלן, פירלי, ברידג'סטון וקונטיננטל AG. מאז 1999 רוב צמיגי דאנלופ מיוצרים על ידי מפעלים השייכים לגודייר. מדיה וקבצים בנושא Goodyear Tire and Rubber Company בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Goodyear Tire and Rubber Company (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Goodyear Tire and Rubber Company אתר האינטרנט הרשמי של Goodyear Tire and Rubber Company (באנגלית) Goodyear Tire and Rubber Company, ברשת החברתית פייסבוק Goodyear Tire and Rubber Company, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Goodyear Tire and Rubber Company, ברשת החברתית אינסטגרם Goodyear Tire and Rubber Company, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנק לסחר חוץ

הבנק לסחר חוץ בע"מ היה בנק שהוקם על ידי סוויס-ישראל טרייד בנק (בצרפתית: Banque pour Le Commerce Suisse-Israelien), והחל לפעול בשנת 1956. הבנק היה שותף להקמת בנק ערבי ישראלי. בשנת 1972 התמזג עם בנקים נוספים להקמת הבנק הבינלאומי הראשון. יוזם הקמת הבנק ומנכ"לו היה יהודה אסיא. הבנק לסחר חוץ קיבל את רישיונו מבנק ישראל באוקטובר 1955, ופתח את שעריו בשדרות רוטשילד 39, בנובמבר 1956. בשנת 1958 הקים הבנק סניף בירושלים ובסוף 1960 כבר היו לו 11 סניפים. במרץ 1962 היו לבנק 17 סניפים בישראל וארבעה סניפים ברחבי העולם. בתחילת 1967 היו לבנק 29 סניפים בישראל. הבנק היה שותף בהקמת בנק ערבי ישראלי בסוף 1959 ובשנת 1960 מיזג אל תוכו את "אוצר המעמד הבינוני", ואת "בנק משכנתאות וחסכונות". כן רכש הבנק מספר אגודות הלואה וחיסכון, בין השאר בראשון לציון, רמלה ונתניה. בשנת 1965 מכרה ממשלת ישראל את חלקה בסוויס-ישראל טרייד בנק לחברה המרכזית (לימים, כלל תעשיות), שהפכה לשותפה מרכזית בבנק לסחר חוץ. בסוף שנות ה-60 רשם הבנק הפסדים כבדים וקיבל סיוע מהמדינה. הממשלה רכשה בחזרה את הבנק מהחברה המרכזית על מנת להקים את הבנק הבינלאומי הראשון, ואילו החברה המרכזית רשמה הפסד בגין המכירה. יהודה אסיא, פתיחת השלוחה של הבנק השווייצרי בישראל הבנק לסחר חוץ, באתרו - "הגשרים של חיי" בנק לסחר חוץ יוקם בתל אביב, חרות, 19 באוקטובר 1955 בנק לסחר חוץ נפתח בתל אביב, הצופה, 16 בנובמבר 1956 בנק לסחר חוץ בערבון מוגבל, דבר, 15 בנובמבר 1956 מפת תל אביב והסביבה שנערכה בשנת 1958 והודפסה ב- 1960 ע"י מחלקת המדידות, עם ציון מיקום 'בנק לסחר חוץ' (מס' 407 במפתח), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור בנק לסחר חוץ בע"מ, מעריב, 9 בנובמבר 1958 ממאזן של 3 מיליון ל"י ל-32 מיליון ל"י, חרות, 28 בדצמבר 1960 הרחבה בעסקי בנק לסחר חוץ, דבר, 14 במרץ 1962 בנק לסחר חוץ בע"מ, מעריב, 27 בינואר 1967 אוצר המעמד הבינוני, מעריב, 1 באפריל 1960 ע. גרא, הבנק לסחר חוץ חנך בנינו המחודש בראשון לציון, מעריב, 30 באפריל 1961 הלואה וחסכון רמלה, חרות, 19 באפריל 1961 שלמה יהושע, נחנך בנק לסחר חוץ בנתניה, חרות, 21 בדצמבר 1960 שלמה יהושע, בנק לסחר חוץ פתח שעריו בעיר היהלומים, חרות, 25 בדצמבר 1960 ערבות שניתנה לבנק לסחר חוץ, מעריב, 6 ביולי 1969 טרם נקבע הרכב בעלות הבנק הממוזג, דבר, 31 בדצמבר 1970 דוד ליפקין, הממשלה תרכוש מחצית ממניות בנק לסחר חוץ ב-16 מיליון לירות, דבר, 30 ביוני 1971 ועדת השרים אישרה הפעלת הבנק להון חוזר, דבר, 2 באוקטובר 1972 החברה המרכזית תשקיע במפעליה 200 מיליון לירות, דבר, 20 ביוני 1972 דוד ליפקין, כלל - ענק כלכלי חדש, דבר, 31 בדצמבר 1972
דוד מנדיל

דוד מנדיל (נולד ב-23 במרץ 1965) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי, בעל חברת ההפקות "מובי פלוס". דוד מנדיל נולד וגדל בבני ברק עד גיל שמונה עשרה במשפחה חילונית. בצה"ל שירת כסמל מחלקה בסיירת שקד. לאחר שחרורו מהצבא למד קולנוע בקאמרה אובסקורה, שם התמחה בעריכה (1990-87). בתום לימודיו לימד בקאמרה אובסקורה במשך שנתיים ובמקביל הכין תלמידים לבגרות בקולנוע בבית ספר בדימונה. בראשית שנות התשעים הקים ביחד עם אייל ודני שיראי את חברת "סינמה פקטורי". שמתעסקת בעריכת פוסט פרודקשן ובהפקה. החברה הציעה אולפנים, חדרי סאונד ועריכה, מקום לחזרות. במסגרתה הקים את חדר המיקס היחידי בישראל. בשנת 2005 הקים מנדיל את חברת "מוביפלוס הפקות" (MoviePlus Productions). במסגרתה הוא מתמקד בהפקת סרטי קולנוע ומעט סרטי תעודה ודרמות טלוויזיה. הבמאי הבולט איתו עבד הוא יוסף סידר. מנדיל הפיק את חמשת כל סרטי הקולנוע של סידר: "ההסדר" (2000), "מדורת השבט" (2004), "בופור" (2007), "הערת שוליים" (2011) ו"נורמן: עלייתו המתונה ונפילתו התלולה של מאכער אמריקאי" (2017). הפיק את סרטיהם של עמוס גיתאי ("יום יום"), יונתן סגל ("קשר עיר"), גור בנטביץ' ("משהו טוטאלי" ו"לרדת מהעץ"), איל חלפון ("תאום כוונות"), יגאל בורשטיין ("זמזום"), איל שיראי ("בקרוב יקרה לך משהו טוב") ומרקו כרמל ("אחותי היפה"). בשנים 12–2013 הפיק חמישה סרטי קולנוע: "מפריח היונים" (נסים דיין), "פנסיון פראכט" (תמר ירום), "מקום בגן עדן" (יוסי מדמוני), "לרדת מהעץ" (גור בנטביץ') ו"הדילרים" (עודד דוידוף). מנדיל הפיק את סדרות הטלוויזיה "מעורב ירושלמי", "דאוס" "פלורנטין". הפיק את תוכנית האקטואליה "דין וחשבון" בהנחיית רינו צרור. הפיק סרטי תעודה, בהם "קטיף אחרון", "מבוזבזים" (על חיילי המוצבים בלבנון) ו"נוראן" (ילדה פלסטינית שנחטפה), ו" שבויה' (סיפורה של קרנית גולדווסר). הפיק את סדרת הטלוויזיה "מיגל" בכיכובו של רן דנקר שעלתה לשידור בשנת 2018 ב-HOT. דוד מנדיל נשוי לענת מנדיל, אב לארבעה ילדים. 2008 - הסודות של מישל: קופרודוקציה ישראלית-צרפתית. במאי: מרקו כרמל. משקיעים: ארטה. 1998 - ROSA ROSSE: מתן שירותי הפקה לפרק בסדרת טלוויזיה גרמנית. במאי: CARLO ROLLE חברת הפקה: movie sixteen . דוד מנדיל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דוד מנדיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד מנדיל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דוד מנדיל, באתר ספר הקולנוע הישראלי דוד מנדיל באתר אידיבי דוד מנדיל באתר אישים אבנר שביט‏, "הערת שוליים": ראיון בלעדי עם מפיק הסרט, דוד מנדיל, באתר וואלה, 21 בפברואר 2012 חן שליטא, ‏עוד הצלחה בינלאומית ליוסף סידר ודוד מנדיל - איך עושים את זה?, באתר גלובס, 15 ביוני 2011 עופר מתן, שלמה בראבא: "ידענו כבר יומיים שאין לנו סיכוי", באתר nrg מעריב, 27 בפברואר 2012
רדיוס שמש

רדיוס שמש היא יחידת מרחק באסטרונומיה, המשמשת בעיקר למדידת גודלם של כוכבים ומסומנת כ: R ⊙ {\displaystyle R_{\odot }} . היחידה שווה לרדיוס (מחוג) ממוצע של השמש וערכה 695,500 ק"מ או בערך 109 רדיוסים של כדור הארץ, או 10 רדיוסים של צדק. פחיסותה של השמש נמוכה ולכן לא מבחינים בהבדל בין רדיוס פולרי (בקטבים) לבין רדיוס אקווטוריאלי (בקו המשווה). בשנים 2003-2006, מדדה הגשושית SOHO את רדיוס השמש בעזרת תזמון של מעבר כוכב חמה על־פני השמש. הערך הנמדד היה 65 ± 696,342 ק"מ. עם זאת, מקובל להשתמש בערך 695,500 כיחידה סטנדרטית, אף על פי שהיא קטנה מערכו המדוד של רדיוס השמש. מסת שמש עוצמת הארה How Round is the Sun?
רץ מדבר

רץ מִדבר או בערבית: ג'ליל (שם מדעי: Cursorius cursor) הוא מין של עוף ממשפחת השדמתיים, ומסדרת החופמאים, החי באזורים צחיחים, מהם קיבל את שמו. אורך גופו 24–27 ס"מ ומשקלו 100–120 גרם. מוטת כנפיו היא כ-55 ס"מ. בעמידה צבעו הכללי בז' חולי ואחיד. ראשו צבעוני: פס-עין שחור ודק, גבה לבנה וכיפה כחלחלה. שלושת אלה - פס העין, הגבה והכיפה - נפגשים בעורף לצורה של משולש חד. המקור שחור, דק וכפוף מעט. הרגליים לבנות-כסופות. הזוויגים דומים. לצעירים חסרה דוגמת הראש הצבעונית. ראשם בצבע הגוף והם מנוקדים מעט בחלקים העליונים. בתעופה מתגלים צבעים מנוגדים בתבנית נאה, שונה לגמרי מהמראה ה"חולי" על הקרקע: תת-הכנף שחורה מבריקה, הבטן לבנה, ובחלק העליון של הכנף ה"יד" שחורה וה"אמה" בצבע קרם. קולות: קריאה בתעופה: "קוואט" עמום. רץ המדבר זריז מאד על הקרקע ומאופיין בכך שהוא רץ בראש מורם. הוא גם מסוגל לעופף היטב והתעופה נעשית בלהקות קטנות של כמה פרטים עם רווחים ביניהן. היחיד והלהקה קלים למעקב כשהם בתעופה, אך כשהם נוחתים הם מתמזגים בקרקע ונעלמים מהעין. רץ מדבר ניזון מפרוקי רגליים וגם מחולייתנים קטנים כמו לטאות. מקנן על הקרקע. הקן נוצר כגומה על-ידי גריפה ברגליים. האפרוחים אינם רצים אחרי הבוגרים אלא מחכים למזון במסתור-צל. רץ מדבר מקנן ברצועת רוחב המתחילה במערב באיים הקנאריים, נמשכת דרך צפון אפריקה למזרח התיכון ומגיעה עד אפגניסטן. רוב האוכלוסיות מבצעות בסתיו נדידה קצרת-טווח כדי לחרוף באזור חמים יותר. רץ מדבר מאכלס בתי גידול יבשים, חשופים ושטוחים, אזורי חולות ואדמת לס. מצב שימורו של העוף הוא ללא חשש. בישראל מקייץ ומקנן בנגב, במיוחד במערבו. בסתיו רוב האוכלוסייה נודד קצת דרומה, אך להקות קטנות ופרטים מעטים נשארים לחרוף במקומם. במקביל, נצפים בחורף פרטים במרכז הארץ וצפונה. אלה שייכים לאוכלוסייה בסוריה, שנודדת דרומה לחרוף בארץ. מדיה וקבצים בנושא רץ מדבר בוויקישיתוף רץ מדבר, באתר ITIS (באנגלית) רץ מדבר, באתר NCBI (באנגלית) רץ מדבר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רץ מדבר, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) רץ מדבר, באתר GBIF (באנגלית) רץ המדבר, באתר תצפית רץ מדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
נקש

נקש הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהדות תוניסיה ויהדות אלג'יריה. האם התכוונתם ל... אנשים שזהו שם משפחתם: אלן נקש – רבה הראשי של לוקסמבורג אלפרד נקש – שחיין ושחקן כדורמים צרפתי רן נקש – מתאגרף ישראלי האחים נקש – האחים ג'ו, רפי ואבי נקש, בעלי מותג האופנה ג'ורדאש, חברת ההחזקות ג'ורדאש ישראל ועוד אחר: קלאפר (צילום) – בעברית נַקָּשׁ - מכשיר שמשמיע נקישה חדה ומצולם בתחילת כל טייק
מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה

מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה הוא מכון מחקר בינתחומי לחקר ההיסטוריה המודרנית של המזרח התיכון ואפריקה. המכון שם לו למטרה להעשיר את השיח בנושאים האקטואליים העוסקים במזרח התיכון באמצעות מחקר, פרסומים, כנסים, אוספים דוקומנטריים וראיונות בכלי התקשורת. המנהל הנוכחי של המרכז הוא פרופ' עוזי רבי המכהן גם כראש החוג להיסטוריה של המזרח תיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. מקורותיו של מרכז דיין במכון ראובן שילוח, אשר נוסד ב-1959 תחת חסות "החברה המזרחית הישראלית". ב-1983, אוניברסיטת תל אביב ייסדה את מרכז משה דיין, אשר כלל בתוכו את מכון שילוח, כמו גם יחידות ארכיוניות העוסקות במזרח התיכון. הקמתו ותפקודו השוטף של מרכז דיין התאפשר בעזרת תרומתם הנדיבה של חבריו של משה דיין המנוח. מרכז דיין הוא חלק מבית הספר להיסטוריה והפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין באוניברסיטת תל אביב. ספריית מרכז דיין מחזיקה באוספים נרחבים של ספרים, כתבי עת, מאמרים, מידע כלכלי וחומר עיוני נוסף בנושאים הקשורים למזרח התיכון המודרני, צפון אפריקה והאסלאם. כל החומר העיוני מקוטלג במסד נתונים ממוחשב שניתן לחפש בו באמצעות מילת מפתח, שם המחבר, כותרת ופרמטרים נוספים. נכון להיום, ישנם מעל 250,000 פריטים בקטלוג. בנוסף, הספרייה מחזיקה באוסף ארכיוני של תדפיסי מסמכים של ממשלת בריטניה ובמידע סטטיסטי רב בנוגע למדינות המזרח התיכון. כמו כן, דרך מאגר הספרייה, ישנה גישה לחומר עיוני דיגיטלי כגון תשדירי ה-BBC, דוחות מרכזי מחקר ברחבי העולם ועיתונים יומיים. ספריית המקורות האודיו-ויזואליים של מרכז משה דיין היא מרכז מדיה המציע לסטודנטים ולחוקרים הזדמנות לחקור את ההיסטוריה של המזרח התיכון מבעד לעדשת הקולנוע, הסרטים התיעודיים, המוזיקה והשידורים מרחבי האזור. לספרייה אוסף סרטים נרחב, במגוון נושאים הנוגעים למזרח התיכון (מקומות, אישים, תרבות, מוזיקה, סכסוכים). בנוסף, הספרייה מעניקה גישה לשירותים לווייניים ולשידורי ערוצים אזוריים חשובים. במרכז משה דיין מצוי אוסף עיתונות ערבית מן הגדולים בעולם. האוסף כולל אלפי כותרים (כתבי עת, שבועונים וירחונים), מחזיק מאות אלפי פריטים (קרוב לעשרים מיליון דפי עיתון) וכולל גם מדיה אלקטרונית, עם מעבר חלקי של העיתונות הערבית לתחום האינטרנט. מדיה וקבצים בנושא מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה מרכז דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה (אוניברסיטת תל-אביב), דף שער בספרייה הלאומית
פטרודקטילוס

פטרודקטילוס או פטרודקטיל (שם מדעי: Pterodactylus; השם נגזר מיוונית, כאשר פטרון [πτερόν] - משמעותו "כנף", ודקטילוס [δάκτυλος] - משמעותו אצבע. השם מתייחס לדרך בה הכנף נתמכת על ידי אצבע ענקית אחת) הוא סוג של זוחל מסדרת הפטרוזאוריה. הפטרודקטילוס היה ראשון הפטרוזאורים שזוהו, כבר מ-1809 בידי החוקר ז'ורז' קיוויה ממאובנים שנתגלו באזור בוואריה, גרמניה, והם תוארכו לסוף תקופת היורה, לפני בערך 150.8–148.5 מיליוני שנים. כיום נכלל בסוג מין אחד - Pterodactylus antiquus, אך בעבר נכללו בו מינים רבים שהופרדו לסוגים אחרים. הפטרודקטילוס היה טורף עם מוטת כנפיים של מטר אחד, והוא ככל הנראה ניזון מדגים וחיות קטנות אחרות. היה לו נרתיק גרון דומה לזה של שקנאי, וייתכן כי שימש לאחסון מזון. למעשה, יש קווי דמיון בין המין לעטלפים יותר מאשר לעופות. מאובנים נוספים התגלו ברחבי אירופה ואפריקה ומעידים שהיה זה יצור נפוץ בתקופתו. הפטרודקטילוס מוכר ממספר ספרים, סרטים וסדרות טלוויזיה. הוא תואר בספרו של ארתור קונאן דויל מ-1912 "העולם שאבד" (The Lost World), אלא שהתיאור שלו דמה יותר לפטרנודון. כמו כן הוא מתואר בסרטי קינג קונג וגודזילה, אך גם שם מוצג כגדול בהרבה מהיצור האמיתי. פרטי פטרודקטילוס נראים בסרטי המסע לעמק החלומות, במהלך לידתו של ליליפוט, שם נראים 2 מינים שונים: Pterodactylus antiquus ו-Pterodactylus kochi. כמו כן הוא מתואר בתוכנית הילדים דינו דן ובסדרה פלאווורלד. הפטרודקטילוס לא הופיע בסרטי פארק היורה, אך נראה במשחקים שיצאו על הסדרה, בין השאר בJurassic Park Builder‏, פארק היורה 3: בניית פארק ועולם היורה: המשחק, בו הוא מזכיר מאוד את הפטרנודון הגדול בהרבה. הוא מופיע גם בסדרת האנימציה של המשחק: "Jurassic Park animated series". מדיה וקבצים בנושא פטרודקטילוס בוויקישיתוף פטרודקטילוס, באתר GBIF (באנגלית) פטרודקטילוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריקוד לאור ירח (סרט)

"ריקוד לאור ירח" (באנגלית: August Rush) הוא סרט דרמה שיצא לאור בשנת 2007, בבימוי קריסטן שרידן ובכיכובם של פרדי היימור, קרי ראסל וג'ונתן ריס מאיירס. הסרט מספר על ילד פלא מוזיקלי בשם אוגוסט. אמו לילה, צ'לנית מוצלחת ואביו לואי, אליל רוק נפגשו לילה אחד, לילה ששינה את גורלם. נאמר ללילה כי בנה התינוק מת בלידה אך מגלה כעבור זמן מה כי בנה נמסר לאימוץ ויוצאת אחר מסע חיפושים אחריו, בעוד שאוגוסט בנה בורח מבית היתומים כדי למצוא אותם. במקביל, לואי חוזר לניו יורק בחיפוש אחר לילה ובניסיון להחזיר את המוזיקה שנעלמה מתוכו. אוגוסט מתחבר לקבוצת ילדי רחוב שמזמרים תחת הדרכה של קוסם, איש לא סימפתי במיוחד, שזהותו מסתורית ומאיימת. אוגוסט מצליח לברוח ומגיע לבית ספר הנחשב ביותר למוזיקה בג'וליארד, הוא הופך אט אט למנצח בעל כישרון יוצא דופן. הוא מנצל את כישרונו המוזיקלי בחיפוש אחר הוריו הביולוגיים על מנת להתאחד למשפחה אחת בפעם הראשונה, דבר אשר זוכה להצלחה לבסוף. הסרט זכה לביקורות מעורבות. השיר "Raise It Up" מתוך פסקול הסרט היה מועמד לפרס אוסקר. פרדי היימור קרי ראסל רובין ויליאמס ג'ונתן ריס מאיירס טרנס הווארד אהרון סטאטון אלכס או'לאפלין אתר האינטרנט הרשמי של ריקוד לאור ירח "ריקוד לאור ירח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ריקוד לאור ירח", באתר נטפליקס "ריקוד לאור ירח", באתר AllMovie (באנגלית) "ריקוד לאור ירח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ריקוד לאור ירח", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ריקוד לאור ירח", באתר Metacritic (באנגלית) "ריקוד לאור ירח", באתר אידיבי "ריקוד לאור ירח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אנקאם

אנקאם (בקטלאנית: Encamp) היא קהילה אוטונומית ועיירה במרכז אנדורה, השוכנת על גדת נהר ולירה. בתחום השיפוט של הקהילה ארבעה יישובים עיקריים: בשנת 2009 התגוררו בלה בונס – 1,181 תושבים, באל פאס דה לה קאזה – 3,099 תושבים, בווילה – 1,184 תושבים, ובעיירה אנקאם – 8,799 תושבים. כלכלת הקהילה מבוססת בעיקר על התיירות בה. בתחום הקהילה נמצא אגם אנגולסטרס שמימיו מנוצלים להפקת חשמל באנרגיית מים, בתחנת כוח הידרואלקטרית הממוקמת ליד העיירה אנקאם. אנקאם הוא חלק מאזור הסקי Grandvalira עם גישה ל-216 ק"מ של סקי במורד, עם 286 מסלולים מסומנים, המקבלים שירות על ידי 66 מעליות סקי בסך הכל. בנוסף לסקי באנקאם עצמה (63 מסלולי סקי שלבים), ה-Lift Lift Pass המתאים מאפשר לגלוש או להשתמש בגלשן שלג באתרי הסקי האחרים בגרנדוואלירה. מועדון הכדורגל של הקהילה אנקאם (.Encamp F.C), הוא המועדון הוותיק ביותר המשחק בליגת העל האנדורית. לאנקאם שתי ערים תאומות: איטליה אלגרו, סרדיניה, איטליה ספרד מוחקאר, אנדלוסיה, ספרד מדיה וקבצים בנושא אנקאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנקאם אנקאם, באתר J2Ski
פרס המשחק ההוגן של פיפ"א

פרס המשחק ההוגן של פיפ"א, הוא פרס כדורגל יוקרתי שנוסד ב-1987 ביוזמת פיפ"א. הפרס מוענק לאדם או לארגון שעוסקים בכדורגל, ושהפגינו התנהגות ספורטיבית ויוצאת דופן בפעילותם ברחבי העולם. הפרס מוענק מדי שנה לפחות לזוכה אחד, למעט 1994 - בה לא הוענק הפרס בכלל. בין זוכי העבר ניתן למצוא כדורגלנים, מאמנים, מועדונים, התאחדויות, אוהדים וצופים. כיום, מוענק הפרס בערב פרסי השנה של פיפ"א. פרס המשחק ההוגן באתר פיפ"א ‏ Dundee Utd reach the UEFA Cup Final 1987, באתר ה-BBC, יולי 2008 ‏ אוהדי אירלנד זכו בפרס ההגינות, באתר פיפ"א, 1 בדצמבר 1997 ‏ Fair Play for Armenia, Turkey, באתר פיפ"א, 12 בינואר 2009 ‏ Fair Play Award honours Robson, באתר פיפ"א, 21 בדצמבר 2009 ‏ Haiti’s standard bearers show the way, באתר פיפ"א
ניקולי

ניקולי (ביפנית: ニコリ, ניקורי) שיתוף בע"מ היא הוצאה לאור יפנית המתמחה במשחקים, ובמיוחד בתשבצי מספרים וחידות היגיון. ניקולי הוא גם כתב עת המתפרסם אחת לשלושה חודשים (אשר שמו המלא הוא Puzzle Communication Nikoli) על ידי החברה. ניקולי החלה להתפרסם בעולם עם הפצתו של הסודוקו. השם "ניקולי" מגיע משמו של סוס המרוץ שזכה באלפיים ג'ינים אירים ב-1980; נשיא ניקולי, מאקי קאג'י, הוא חובב מרוצי סוסים והימורים. רצונה של ניקולי להתפרסם מתבטא במאגר החידות שלה שאינו תלוי בתרבות מסוימת. דוגמה לחידה שהיא תלוית תרבות או שפה הוא התשבץ, שנשען על שפה מסוימת ואלפבית מסוים. מסיבה זו החידות של ניקולי לרוב מבוססות על היגיון, ולעיתים קרובות על מספרים. משחקה של ניקולי, הסודוקו, הוא החידה הנפוצה ביותר ביפן. הסודוקו החל להיות פופולרי בעולם המערבי ב-2005, אף על פי שבמקור הוא היה חידה אמריקאית, מאחר שדל מאגאזינס יצרו והפיצו אותו במשך שנים. כתב העת המציא מספר סוגים חדשים של חידות, והביא כמה סוגים חדשים ליפן. כמה מן החידות של ניקולי, עם שמן היפני. אותיות ומספרים ふくめん算 אינשי נו היה 因子の部屋 אפקט דומינו 波及効果 אקארי 美術館 גוישי הירוי 碁石ひろい גשרים 橋をかけろ דרך כפרית カントリーロード הוטארו בים ホタルビーム היאוקה へやわけ היטורי ひとりにしてくれ ויטראז' ステンドグラス חבר את הנקודות 点つなぎ טאטבו יוקובו タテボーヨコボー טטמיברי タタミバリ יג'ילין ヤジリン יג'יסן קזוסן やじさんかずさん מאסיו ましゅ מבוך 迷路 מבוך תמונה 浮き出し迷路 מופע השמיים 天体ショー מוצ'יקורו モチコロ מספר קשור ナンバーリンク נורומינו ヌルオミノ נוריקבה ぬりかべ סודוקו 数独 סלית'רלינק スリザーリンク פילומינו フィルオミノ צבעריח タイルペイント קאקורו カックロ קורומסו 黒マスはどこだ קייסוקה ケイスケ קין-קון-קאן キンコンカン קישור משקף リフレクトリンク קשור באלכסון ごきげんななめ שאקשאקה シャカシャカ שחור ופתור エデル שיקאקו 四角に切れ תיק バッグ תפזורת シークワーズ תשבץ クロスワードパズル תשבץ מספרים חידת היגיון אתר האינטרנט הרשמי של ניקולי Rules of 80+ Nikoli Puzzles בגרמנית ובאנגלית "Nikoli Co.". אורכב מ-המקור ב-2008-04-12. נבדק ב-2008-04-23. Pegg, Ed, Jr. (2005-09-15). "Ed Pegg Jr.'s Math Games: Sudoku Variations". MAA Online. The Mathematical Association of America. ארכיון מ-2005-10-03. נבדק ב-3 באוקטובר 2006. {{cite web}}: (עזרה)