laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית התפילה הבהאי בשיקגו

בית התפילה הבהאי בשיקגו הוא אחד משמונת בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם, והוא מוגדר כ"מקדש האם של צפון אמריקה". בית התפילה שוכן לחופי ימת מישיגן בווילמט, פרוור של העיר שיקגו בארצות הברית. בית התפילה הוא הוותיק מבין כל בתי התפילה הבהאים הקיימים כיום בעולם. בסוף המאה ה-19 התפשטה הדת הבהאית ברחבי צפון אמריקה, וקהילה גדולה במיוחד, אשר מנתה למעלה מאלף מאמינים, התרכזה באזור שיקגו. עם תחילת הקמתו של בית התפילה הבהאי באשגבאט שבטורקמניסטן ב-1902, העניק מנהיג התנועה הבהאית באותה עת, עבד אל-בהאא', את ברכתו להקמת בית תפילה גם בשיקגו. ב-1908 החלה רכישת השטח להקמת המבנה, ובמרץ 1909 הוקמה "וועדה מתאמת" (Executive Committee) ובה תשעה חברים, שבידיהם הופקדה הקמתו. בעת ביקורו של עבדול בהאא במקום ב-1 במאי 1912 הוא הניח את אבן הפינה לבית התפילה, וזו מוצגת כיום במרכז המבקרים באתר. התוכנית למבנה נבחרה מבין 15 תוכניות ב-1920, וב-21 במרץ 1921 החלה הבנייה. זו נמשכה באיטיות אגב הפסקות בשל קשיים פיננסיים, אך משך כל השנים עשתה הקהילה הבהאית שימוש במבנה כמקום כינוס. ב-1930 החלה הקמת השלד ועם סיומו לאחר כשנה, נוצקו לוחות הבטון המעוטרים לציפויו. מלאכת התקנת הלוחות נמשכה עד 1943, ומשך עשר השנים הבאות נערכו העבודות לעיצובו הפנימי של המבנה, ולהקמת הגנים ובריכות הנוי המקיפות אותו. ב-2 במאי 1953, כחמישים שנה לאחר תחילת הפרויקט, הוקדש המקדש ונחנך. בית התפילה שופץ בין 1983 ל-1996. למבנה תשע צלעות שבכל אחת מהן קבועה דלת. הוא עשוי משלוש קומות, כל אחת מהן קטנה מקודמתה, והוא נישא לגובה כולל של 42 מטר. סביב הקומות הראשונה והשנייה ניצבים תשעה עמודים דמויי צריחים, ואילו הקומה השלישית נושאת את הכיפה. ציפוי המבנה עשוי מלוחות יצוקים מבטון ומקוורץ, והם מעוטרים בעושר רב, וכוללים סמלים דתיים שונים כמו צלב, סהר, מגן דוד וצלב קרס. האדריכל הקפיד שצלבי הקרס שעל המבנה יהיו הפוכים בכיוונם לאלה שמסמלים את התנועה הנאצית. קוטרה של הכיפה הוא 27.5 מטר בבסיסה, ובה פתחים רבים המאפשרים כניסת אור אל חלל המבנה. במרכזה קבוע עיטור קליגרפי של "השם הגדול". האולם יכול להכיל 1,192 איש, ומתחתיו שוכן מרכז מבקרים שבו משרדים, חנות ספרים, ספרייה, חדר מחקר, חדר צפייה בסרטים ואולם כנסים. את המקום פוקדים יותר מרבע מיליון מבקרים בשנה. תקריב של עיטורי המבנה מראה הכיפה תקריב של עיטורי אחד העמודים מדיה וקבצים בנושא בית התפילה הבהאי בשיקגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית התפילה הבהאי בשיקגו סרטון וידאו על בית התפילה כתבה בטיים מגזין "Nine-Sided Nonesuch" The dawning place 1912-1921 The dawning place 1944-1953
אריאבהטה

אריאבהטה (Āryabhaṭa‏ 476-550 לספירת הנוצרים) היה הראשון בשורה של מתמטיקאים-אסטרונומים מהתקופה הקלאסית של המתמטיקה והאסטרונומיה של הודו. הוא נחשב לאבי השיטה העשרונית, שהיא השיטה המקובלת בעולם כיום לכתיבת מספרים. חי בממלכת גופטה והיה אחד מכמה מדענים סנסקריטים שפעלו בגופטה. כתב את עבודתו הגדולה, ה"אריאבהטיה" (Aryabhatiya), בגיל 23. בין השאר נמצאים בחיבורו: אלגוריתם להוצאת שורש ריבועי. אלגוריתם להוצאת שורש שלישי. הנוסחה לסכום חישוב איברי סדרה חשבונית סופית, בהתאם למספר האיברים שמחשבים, לנקודת הפתיחה של הסדרה ולהפרש של המספרים זה מזה. כמו כן ידע לחשב את מספר איברי הסדרה אם ידוע סכום הסדרה והאיבר הראשון. לנוסחה זו יכול היה להגיע רק בעזרת פתרון משוואה ממעלה שנייה. ידע שסכום המספרים הריבועיים מ-1 עד n בריבוע שווה ל- n ( n + 1 ) ( 2 n + 1 ) 6 {\displaystyle {\tfrac {n(n+1)(2n+1)}{6}}} . משפט ניקומאכוס. הכיר את "שיטת ההפיכה". דוגמה לשימושו בשיטה יש בבעיה הבאה: עלמה יפת תואר ובעלת עיניים נוצצות, הגידי נא לי, הואיל ואת בקיאה בשיטת ההפיכה, מהו המספר שאם נכפילו ב-3 ונגדילו בשלושת רבעי המכפלה, נחלק בשבע, נחסר שליש מן המנה, נכפיל את ההפרש בעצמו, נחסר 52, נוציא את שורש הריבוע, נוסיף 8 ונחלק ב-10 נקבל את המספר 2? אל הפתרון הגיע מהסוף אל ההתחלה, מהמספר שתיים, דרך ביצוע הפעולות ההפוכות לאלו המתוארות ועד שהגיע לתשובה הנכונה: 28. ערך פאי מדויק ביותר ביחס לזמנו. כך הוא כותב: "חבר ארבע למאה אחת, הכפל בשמונה, והוסף שוב ששים ושניים אלף; התוצאה היא ערכו בקירוב של π כאשר אורך הקוטר הוא 20,000." בהצגה מתמטית:   8 ⋅ ( 4 + 100 ) + 62 , 000 20 , 000 = 62 , 832 20 , 000 = 3.1416 ≈ π {\displaystyle \ {\frac {8\cdot (4+100)+62,000}{20,000}}={\frac {62,832}{20,000}}=3.1416\approx \pi } , דיוק של אלפית. שימוש ביחידת מידה שווה למדידת הקשת, הרדיוס והמיתר. רעיון הרדיאן. הוא מצא שהמידה המתאימה לקשת שאורכה שווה לזה של רדיוס הוא 3,438 דקות (שישימיות מעלות), או 51 מעלות בקירוב. חישוב אורכו של חצי מיתר (ז'יווה בלשונו). חישוב זה שימושי למען יצירת משולש ישר-זווית בתוך המעגל, המשמש להגדרת את הגדלים הטריגונומטריים. הכרת דמיון המשולשים. משפט פיתגורס. הנוסחה לאורך צלע משולש משוכלל. על פי אריאבהטה, "המיתר של החלק השישי של מעגל שווה לרדיוס". [מיתר] של שישים מעלות הוא למעשה צלע של משושה משוכלל, ולפיכך כוונתו היא שצלע משושה משוכלל שווה לרדיוס המעגל החוסם את אותו משושה. על אף הישגיו המרשימים, במדידות הנפח על ידיו נפלו טעויות רבות. הספר "אריאבהטה" היה ספר אסטרונומיה, ולמתמטיקה הוקדש רק פרק אחד מתוכו, אך פרק זה זכור יותר מכל. באסטרונומיה הצליח לחשב את היקף כדור הארץ ואת אורך השנה, במובן זמן הקפת כדור הארץ את השמש, בדיוק של 12 דקות ו-30 שניות (דיוק מרשים בהתחשב בכך שמשכה של השנה לערך 365 ימים ו-6 שעות). שמעון דגון, תולדות המתמטיקה הקדומה, הוצאת דביר, תשס"ז, עמ' 162 וכן 169 (על שיטת ההפיכה) בנו ארבל, קיצור תולדות המתמטיקה, מכון מופ"ת, 2005, עמ' 171–177 מדיה וקבצים בנושא אריאבהטה בוויקישיתוף אריאבהטה, באתר MacTutor (באנגלית) אריאבהטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נאוסקונה

נאוסקונה (בעברית: גלגלית; שם מדעי: Neoscona) הוא סוג של עכבישאים ממשפחת הגלגלניים, אשר טווה את קוריו בין עשבים ונפוץ בעולם כולו מלבד בקטבים, בפרט בישראל. העכבישים בסוג זה אינם מסוכנים לאדם וניזונים בעיקר בשעות הלילה והבוקר המוקדמים. כאשר העכביש מרגיש מאוים הוא נוטה להתכדר ולהישאר במצב זה מספר שניות עד שהסכנה תחלוף. הנאוסקונה טווה את קוריה בקרבת הקרקע והם מיועדים לתפוס את מזונו (בעיקר זבובים ועשים), הוא עצמו ימצא על יד הקורים תחת עלה של עשב או על הקרקע עצמה ויעלה על הקורים רק כדי לאסוף את מזונו. הנאוסקונה מצויה בעיקר בשדות לא רחוק מחוף הים, לעכביש זה רשת גדולה במיוחד אותה הוא טווה בחסות החשיכה. גודלו נע בין מילימטרים ספורים לבין חמישה סנטימטרים וחצי. ישנם 81 מינים ידועים של נאוסקונה ביניהם: N. adianta N. crucifera N. domiciliorum N. hentzi N. oaxacensis N. utahana N. lotan - נפוץ בישראל. הוגדר על ידי הארכנאולוג הישראלי גרשם לוי ב-2007. מדיה וקבצים בנושא נאוסקונה בוויקישיתוף נאוסקונה, באתר ITIS (באנגלית) נאוסקונה, באתר NCBI (באנגלית) נאוסקונה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נאוסקונה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאוסקונה, באתר GBIF (באנגלית) רשימה מאתר catalogue of life המין נאוסקונה לוטן, הוגדר על ידי גרשום לוי ב-2007(הקישור אינו פעיל, 14.06.2018) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיט היין

פִּיט הַיין (בדנית: Piet Hein;‏ 16 בדצמבר 1905 – 17 באפריל 1996) היה איש אשכולות: מדען מתמטיקאי, ממציא, מעצב, סופר ומשורר דני. נולד בקופנהגן שבדנמרק. לעיתים קרובות כתב תחת שם העט הנורדי העתיק Kumbel – 'מצבה'. לאחר תחילת הכיבוש הנאצי של דנמרק באפריל 1940 התחיל לפרסם את שירים קצרים שנודעו בשם גרוקס (Gruks בדנית, Grooks באנגלית) בעיתון 'Politiken' תחת השם 'Kumbel Kumbell' מיד אחרי כיבוש דנמרק בידי הנאצים, באפריל 1940. ידוע גם בזכות המצאת שעשועים מתמטיים כגון משחק הלוח הקס, וקוביית סומה (אנ'). אביו של פיט היה מהנדס, ואמו הייתה רופאת עיניים. 'פיט היין הדני' הוא צאצא ישיר של 'פיט היין ההולנדי', שהיה גיבור הצי ההולנדי במאה ה-17. פיט נרשם כסטודנט באוניברסיטה, אך בגיל 19 עזב את הלימודים כדי ללמוד בבית ספר פרטי לאמנות. בנוסף, היה זמן מה סטודנט באקדמיה המלכותית לאמנות בסטוקהולם. כששב לדנמרק שינה שוב כיוון והחל ללמוד פילוסופיה ופיזיקה תאורטית באוניברסיטת קופנהגן, באוניברסיטה הטכנית ובמכון נילס בוהר. בשנת 1972 קיבל תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת ייל. היה נשוי ארבע פעמים. נפטר בשנת 1996 בדנמרק. בשל מגוון עיסוקיו הוא אינו זכור דווקא כמעצב מוכשר, אך במשך הקריירה שלו הוא עיצב רהיטים יפהפיים, גופי תאורה וחפצים למשק הבית. כל העיצובים שלו הושפעו מאהבתו למתמטיקה. לכל מה שעיצב הייתה סימטריה מתמטית וצורה גאומטרית מיוחדת. פיט היין כתב מעל 10,000 שירים זעירים סאטיריים, בשם 'גרוקס' [Grooks] רובם בדנית וחלקם באנגלית. השירים יצאו בכמה כרכים, ותורגמו לשפות רבות. היות שהספרים אזלו מהשוק, התפרסמו במרשתת, בהרשאה מהעיזבון שלו, דפים עם כמה מהשירים מדיה וקבצים בנושא פיט היין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיט היין (באנגלית) פיט היין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיט היין, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיט היין, באתר Discogs (באנגלית) Piet Hein, Piet Hein Boardgame Designer (באנגלית) Multi-thinker and universalist, Piet Hein (באנגלית) Piet Hein (1905-1996), Danishnet.com, ‏17/6/2016 (באנגלית) PIET HEIN, Grooks, 2nd 1985, Copenhagen: Borgens Billigborger 85, 1966, ISBN 87-418-1079-1. (באנגלית) GROOKS A Small Window on a Large World, Archimedes' Laboratory, ‏Janury 20 2019 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטוף

האם התכוונתם ל... כריסטוף הראשון, מרקיז באדן כריסטוף, נסיך הסן כריסטוף, נסיך שלזוויג-הולשטיין כריסטוף (זמר) – זמר צרפתי משנות ה-60 בוריס כריסטוף (1914–1993) – זמר אופרה בולגרי קריסטוף
ארנולד דנקר

ארנולד שלדון דנקר (באנגלית: Arnold Sheldon Denker;‏ 20 בפברואר 1914 – 2 בינואר 2005) היה שחמטאי יהודי-אמריקאי, מאלופי ארצות הברית בשחמט. ארנולד דנקר נולד בניו יורק, ארצות הברית ובגיל צעיר זנח עתיד מבטיח בעולם האיגרוף למען השחמט. דנקר היה אלוף ארצות הברית בשנים 1944 ו-1946. הוא הוכתר כאמן בינלאומי ב-1950 והוענק לו תואר כבוד של רב אמן ב-1981. מדיה וקבצים בנושא ארנולד דנקר בוויקישיתוף ארנולד דנקר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טריאס עליון

טריאס עליון (באנגלית: Late Triassic), או ראשון, היא התקופה השלישית והאחרונה בתור הטריאס שבעידן המזוזואיקון הקרובה יותר לזמננו מאשר טריאס תיכון. התקופה החלה לפני כ-235 מיליון שנים והסתיימה לפני כ-201.3 מיליון שנים. היא מחולקת לשלושה גילאים (תת-יחידות זמן של תקופה): רטיין (Rhaetian), נוריאן (Norian), וקרניאן (Carnian). לוח הזמנים הגאולוגי מדיה וקבצים בנושא טריאס עליון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יפ

האם התכוונתם ל... מעגל משולב – הוא מעגל חשמלי מיקרוסקופי, המכיל בתוכו רכיבים אלקטרוניים העשויים מחומר מוליך למחצה, שמספרם יכול לנוע בין עשרות בשבבים לוגיים פשוטים ועד לכמה מאות מיליונים כמו במעבדים המתקדמים ביותר של ימינו. Modchip – מעגל משולב קטן אשר בעזרתו ניתן לשנות או לבטל לחלוטין את רוב ההגבלות של קונסולות משחקי הווידאו הפופולריות הקיימות כמו פלייסטיישן 2, אקס בוקס גיימקיוב Wii וכדומה ולשחק במשחקים שהועתקו. היחיד של צ'יפס צ'יף
הסימפוניה העשירית של בטהובן

הסימפוניה העשירית במי במול מז'ור של המלחין לודוויג ואן בטהובן היא יצירה היפותטית. קטעי רשימותיו של בטהובן אוחדו על ידי בארי קופר ליצירה אחת, אשר הוקלטה פעמיים בשנת 1988: פעם תחת ניצוחו של ולטר ולר, ופעם תחת ניצוחו של וין מוריס. קופר אסף מספיק חומר ורישומים על מנת להפיק את הפרק הראשון (אנדנטה, בסולם הטוניקה) ופרק נוסף (אלגרו, במינור המקביל - דו מינור). קופר אף טען כי מצא קטעי סקרצו אשר לא היו רבים מספיק כדי להפיק מהם פרק משל עצמם. בטהובן מעולם לא השלים את הסימפוניה העשירית. לאחר השלמת הסימפוניה התשיעית שלו, התרכז בטהובן בעיקר בהלחנת רביעיות כלי קשת, למרות שכיום ניתן למצוא עדויות לכך, שעבד בין השאר גם על יצירה תזמורתית; נטען, כי הוא ניגן קטעים מהיצירה לחברו, קארל הולץ. ראיית היצירה שהפיק קופר בתור "הסימפוניה העשירית" שנויה במחלוקת, כי הרי לא ידוע בוודאות שכל הקטעים שאוגדו על ידי קופר נכתבו לסימפוניה, או לכל יצירה אחרת. קופר טען, כי הוא מצא ואיחד כחמישים קטעים נפרדים מאת בטהובן על מנת ליצור את היצירה. אף על פי שהיצירה שנויה במחלוקת, ישנה הסכמה כללית באשר לעובדה, שבטהובן התכוון לכתוב סימפוניה נוספת. ישנם אזכורים רבים ברישומיו (במקור, בטהובן רצה שהסימפוניה התשיעית תהיה אינסטרומנטלית לחלוטין וחשב להלחין את האודה לשמחה בתור קנטטה נפרדת ואחריה את הסימפוניה העשירית, שאותה יסיים בקטע ווקאלי). מלומדים רבים מחשיבים את יצירתו של קופר כמועילה לחקר בטהובן, אך פחות כיצירה אותנטית שלו. יש המתייחסים אל הסימפוניה הראשונה של יוהנס ברהמס כ"הסימפוניה העשירית של בטהובן", כינוי שהודבק לה כנראה על ידי הנס פון בילו. באופן מקרי, לשתי הסימפוניות ישנו פרק אלגרו בסולם דו מינור וב-6/8. מידע על היצירה "הסימפוניה העשירית של בטהובן" באתר מיוזיק בריינז מאמר על השיטה מאחורי הפקת הסימפוניה בטהובן: הקלטה ראשונה של הסימפוניה העשירית במי במול מז'ור, פרק ראשון, התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוח וין מוריס; Carlton Classics; ASIN: B000003YPG דייוויד לי ברודבק, "הסימפוניה הראשונה של ברהמס", קיימברידג': הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (1997): 86. "בילוב, שעשה קודם יד אחת עם ליסט ועם וגנר באסכולה הגרמנית החדשה, הבין היטב לאן נושבת הרוח באקלים המוזיקו-פוליטי של אותם ימים, והתייחסותו אל "הסימפוניה העשירית" ... יכולה להתפרש אך ורק כניסיון לחרחר ריב ... נראה הדבר, שבילוב רמז בכך כי ברהמס, לא הגאון מביירוית [וגנר], הוא הזכאי להתהדר באצטלה של בטהובן." נורמן דל מאר, "לנצח על ברהמס", אוקספורד: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד (1993): 1. "וכש[ברהמס] הרשה לה [הסימפוניה הראשונה שלו] לבסוף להופיע, היה רגיש מאוד להערות הנדושות, יש להודות, על היותה העשירית של בטהובן."
צ'ארלס קרטיס

צ'ארלס קרטיס (באנגלית: Charles Curtis;‏ 25 בינואר 1860 - 8 בפברואר 1936) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא הרברט הובר. קרטיס נולד בטופיקה שבקנזס ומצד אמו, אלן, היה נין של אינדיאני. את לימודיו סיים בבתי ספר מקומיים ובשנת 1882 הוסמך לעריכת דין. הוא החל לעסוק בתחום בעיר הולדתו ובשנים 1885–1889 כיהן כפרקליט המחוז. בשנת 1893 נבחר לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית, בו כיהן שש כהונות רצופות עד 1907, עת מונה לסנאט כמחליפו של הסנאטור ג'וזף ברטון. במהלך שנות כהונתו בבית הנבחרים העביר קרטיס יוזמות חקיקה שונות בנוגע לאוכלוסיית האינדיאנים. בין אלו - חוק משנת 1898 להרחבת סמכויות הממשל האמריקני כלפי האינדיאנים, וכן חוק משנת 1902 על פיו הוסרה הסמכות האוטונומית של השבט האינדיאני קאו. כתוצאה מחוק אחרון זה נמסרו לקרטיס ומשפחתו, צאצאי השבט, שטחים בהיקף של כ-6.6 קמ"ר. כהונתו בסנאט נמשכה עד 1913, לאחר שנבחר בזכות עצמו, ולאחר מכן התחדשה בשנית עם מינויו מחדש לתפקיד בשנת 1915 ובחירתו במערכות הבחירות שהתקיימו עד להתפטרותו ב-1929. בשנות כהונתו השנייה נבחר קרטיס לשמש הנשיא הזמני של הסנאט, וכן יו"ר הוועדה לתקציב ההוצאות של משרד הפנים, יו"ר הוועדה לנושא הבזיזה האינדיאנית ויו"ר הוועדה לעניין הגנת החופים. בשנים 1915–1924 שימש קרטיס כמצליף סיעת המפלגה הרפובליקנית ובשנים 1925–1929 כיו"ר סיעות הרוב בסנאט. במהלך תקופה זו הוא הציע, במשותף עם יו"ר סיעת המפלגה הדמוקרטית דניל ריד אנתוני, את תיקון החקיקה לחוקת ארצות הברית לשוויון זכויות בין המינים. בשנת 1929 נבחר קרטיס לסגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא הרברט הובר. בתפקיד זה החזיק לאורך מלוא כהונתו של הובר, עד 1933, ובמהלכן הוביל את יוזמת קיצור שבוע העבודה לחמישה ימים. לאחר מכן חזר קרטיס לעסוק בעריכת דין בוושינגטון הבירה. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס קרטיס בוויקישיתוף צ'ארלס קרטיס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) צ'ארלס קרטיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) צ'ארלס קרטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרזיסייד

מרזיסייד (באנגלית: Merseyside) הוא מחוז בצפון מערב אנגליה. אוכלוסיית המחוז מונה 1,381,200 איש, וצפיפות האוכלוסייה בו עומדת על 2,145 איש לקמ"ר. המחוז קרוי על שם נהר המרזי. בעבר היה המחוז חלק מלנקשייר אך ב-1974 הוא הפך למחוז עצמאי. שטחו של מחוז מרזיסייד הוא 645 קמ"ר והוא המחוז ה-43 בגודלו באנגליה. במרזיסייד חמש ערים בשלטון עצמי כשהגדולה בהן היא ליברפול. שאר הערים הן: ספטון, נוסלי, סנט. הלנס וויראל. רוב הערים נמצאות בעברו המזרחי של נהר המרזי, למעט ויראל שנמצאת בצדו המערבי (ראו מפה). המחוז גובל עם לנקשייר בצפון, עם מנצ'סטר רבתי במזרח ועם צ'שייר בדרום. מדיה וקבצים בנושא מרזיסייד בוויקישיתוף מרזיסייד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נכון לשנת 2011. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלדשפטואיד

פֶלְדְשְפַּטוֹאִידִים הם קבוצה של מינרלים טקטוסיליקטיים (סיליקטים במבנה מרחבי) הדומים לקבוצת המינרלים של פצלת השדה (המוכרת גם בשמות פלדספט או פלדספאר) בהרכבם הכימי, כלומר הם אלוּמוֹ-סיליקטים אלקליים, אך בעלי מבנה שונה ותכולה קטנה בהרבה של סיליקה (SiO2). בעוד שבפצלת השדה היחס בין כמות האלומיניום לכמות הצורן הוא כמעט 1 ל-3, בפלדשפטואידים היחס הוא כמעט אחד לאחד. בחלק מהמינרלים מופיעים בנוסף לאניון הראשי (SiO4]-4]) גם אניונים אחרים כדוגמת כלוריד, סולפיד, סולפט או קרבונט. הפלדשפטואידים מופיעים בסוגי סלעי יסוד אלקליניים נדירים שאינם מכילים קוורץ, ובכמה סוגים נוספים של סלעים כדוגמת סקארן, סלע מותמר שנוצר בהתמרת מגע. כמו פצלת השדה בנויים הפלדשפטואידים מארבעונים של סיליקה ואלומיניום, אך שלא כמו בפצלת השדה הסידור של הארבעונים שונה מסוג לסוג. לפלדשפטואידים יש מבנה דומה לזאוליטים בכך שיש חללים גדולים במבנה הגביש, אם כי בניגוד לזאוליטים, שהחללים קשורים ביניהם ויוצרים תעלות (וכך נעשה שימוש בהם כמסננת המאפשרת מעבר רק של מולקולות ברוחב התעלה), אין בפלדשפטואידים קשר בין החללים. בחלק מהפלדשפטואידים מתיישבים בחללים אלו מולקולות מים או אניונים כדוגמת כלוריד, סולפיד, סולפט או קרבונט. משקלם הסגולי הנמוך של המינרלים בקבוצת הפלדשפטואידים מעיד על החללים הגדולים במבנם. בדיאגרמת QAPF "פואיד" (Foid), קיצור של המילה פלדשפטואיד, הוא כינוי לכל סלע יסוד המכיל עד ל-60% מינרלים פלדשפטואידים. לדוגמה סיאניט המכיל כמויות ניכרות של נפלין מכונה "סיאניט נושא פואיד" (foid-bearing syenite) או "סיאניט-פואידי" (foid-syenite). לוסיט - [K[AlSi2O6 נפלין - Na3KAl4Si4O16 אנלציט - NaAlSi2O6•H2O קנקריניט - Na6Ca2Al6Si6O24(CO3)2 אפגניט - Na,Ca,K)8(Si,Al)12O24(SO4,Cl,CO3)3•H2O) קלסיליט - KAlSiO4 הלוויט - Mn2+4Be3(SiO4)3S דייווין - Na4K2Ca2Si6Al6O24(SO4)Cl2 קבוצת הסודליט סודליט - Na8Al6(SiO4)6Cl2 האיאין - Na,Ca)4-8Al6Si6(O,S)24(SO4,Cl)1-2) לזוריט - Na,Ca)8(AlSiO4)6(SO4,S,Cl)2) נוסאן - (Na8Al6Si6O24(SO4)•(H2O נפלין הוא המינרל הנפוץ ביותר, והוא מהווה מרכיב עיקרי בסלעי יסוד אלקליניים כדוגמת "סיאניט נפליני". נפלין הוא גם הפלדשפטואיד היחיד המצוי בישראל והוא מרכיב ראשי בסלעי בזלת מגיל קרטיקון מוקדם במכתש רמון. לפלדשפטואידים יש ערך כלכלי מועט. המינרל לזוריט הוא המרכיב העיקרי באבן החן לפיס לזולי ונהגו בעבר להפיק ממנו את הפיגמנט הכחול המכונה "אולטרמרין", שבו השתמשו לצביעת בדים ולהכנת צבעי טמפרה. גם הסודליט, מינרל בצבע "כחול מלכותי" משמש כאבן חן. באיטליה נעשה בעבר שימוש בלוסיט כדשן. מנפלין, מינרל המכיל 36% Al2O3, מפיקים אלומינה ואלומיניום. Feldspars and Feldspathoids: Structures, Properties and Occurrences, editor: W.L. Brown, Springer; 1 edition (September 30, 1984) מדיה וקבצים בנושא פלדשפטואיד בוויקישיתוף אתר Mineral Galleries פלדשפטואיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנביא העיוור

האם התכוונתם ל... נביא עיוור – דמות ארכיטיפית במיתולוגיה היוונית טירסיאס – במיתולוגיה היוונית, הנביא העיוור של תבאי
הכלאה

האם התכוונתם ל... ברירה מלאכותית / השבחת הגזע - כפיית זיווג בין פרטים מסוימים מאותו מין טקסונומי כדי לקבל בכל דור צאצאים בעלי תכונות מבוקשות בולטות יותר רביית כלאיים – יצירת בן כלאיים, כפיית זיווג בין פרטים ממינים שונים כדי לקבל צאצאים בעלי תכונות מבוקשות השבחה (חקלאות) – מונח בחקלאות המתאר יצירת זני צמחים או גזעי בעלי חיים בעלי תכונות רצויות תירבות צמחי בר – תהליך שבו שיפרו בני האדם צמחי בר, באמצעות ברירה מלאכותית של מוטציות של הצמחים, כך שיתאימו לצורכיהם הרכבה (בוטניקה) – הרכבת ענף ממין אחד על מין אחר כימרה (ביולוגיה) – יצור רב תאי שהתפתח (במעבדה או בטבע) מתאים סומטיים של שני פרטים שונים שצורפו יחדיו
אלדוסטרון

אלדוסטרון (באנגלית: Aldosterone) הוא הורמון הגורם לכליות לשמור נתרן ומים בגוף. כך עולה נפח הנוזלים בגוף, ועקב כך גם לחץ הדם. תרופות רבות להורדת לחץ דם פועלות על ידי חסימת קולטני אלדוסטרון. זהו הורמון סטרואידי (ממשפחת המינרלקורטיקואידים), אשר נוצר מכולסטרול על ידי קליפת בלוטת יותרת הכליה (הקורטקס). הוא גורם לשמירת נתרן והפרשת אשלגן החוצה. תפקודו מופחת במחלת אדיסון. אלדוסטרון הוא מינרלקורטיקואיד וככזה מסונתז בקורטקס של בלוטת האדרנל, יותרת הכליה. ביוסינתזה מתחילה עם כולסטרול, אשר בנוכחות של האנזים p450 ציטוכרום עובר הידרוליזה בפחמנים 20 ו-22. לאחר ההידרוליזה הופך הכולסטרול לפרנאוגולן (pregnenolone), בהמשך לפרוגסטרון ולבסוף לאלדוסטרון. גירוי להפרשה: אלדוסטרון מופרש בעיקר במנגנון רנין-אנגיוטנסין. רנין הוא אנזים המיוצר בכליה בזמן עלייה של רמת הנתרן בדם. רנין יודע להפוך אנגיוטנסינוגן המיוצר בכבד, לאנגיוטנסין 1. אנגיוטנסין 1 הופך בריאה, תחת ההשפעה של ACE לאנגיוטנסין 2 (ACE הוא אנזים ההופך אנגיוטנסין 1 לאנגיוטנסין 2) לאנגיוטנסין 2 השפעות רבות בגוף, אחת מהן היא הפרשה של אלדוסטרון בבלוטת האדרנל. אלדוסטרון מיוצר גם כאשר יש רמות גבוהות של אשלגן בדם, וכן כשיש ירידה בלחץ הדם, המורגשת על ידי מכנורצפטורים הממוקמים בעלייה של הלב. מנגנון פעולה: אלדוסטרון מעלה את חדירות צינורית האיסוף (collecting duct) בכליה לנתרן ולאשלגן. הוא גורם לפעולה של משאבות נתרן-אשלגן שנמצאות על הנפרון, בצד הבזאלי של צינורית האיסוף, ובכך מעלה את רמת הנתרן בדם. עלייה ברמת הנתרן מעלה את האוסמלריות ומגדילה את הספיגה מחדש של מים בכליה. בכך הוא מעלה את כמות המים ואת לחץ הדם בגוף. פירוק האלדוסטרון מתבצע בכבד, זוהי אחת הסיבות לכך שבזמן מחלת כבד, יש בצקת בחלל הבטן (ASCITIS): מכיוון שרמת האלדוסטרון עולה ולכך יש אצירה מוגברת של נתרן ובעקבותיו מים. מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון קורטיזול דהידרו-אפיאנדרוסטרון טיפול הורמונלי היפראלדוסטרוניזם היפראלדוסטרוניזם ראשוני מדיה וקבצים בנושא אלדוסטרון בוויקישיתוף אלדוסטרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס בייארד

תומאס פרנסיס בייארד (באנגלית: Thomas Francis Bayard; 29 באוקטובר 1828 – 28 בספטמבר 1898) היה עורך דין אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית. שימש גם סנאטור מטעם דלאוור ושגריר ארצות הברית בבריטניה. ניסה להיבחר להיות מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בשנת 1876, 1880 ו-1884. בייארד נולד בווילמינגטון שבדלאוור, בנו של הסנאטור ג'יימס בייארד הבן ודור רביעי מצד אביו לכהן בסנאט של ארצות הברית. למד משפטים ובשנת 1851 הוסמך לעריכת דין. תחילה עבד כעוזר במשרדו של אביו ובשנים 1853–1854 שימש תובע מחוזי בדלאוור. בשנים 1854–1858 התגורר בייארד בפילדלפיה ועסק בעריכת דין. לאחר מכן שב לדלאוור ולמשרד עורכי הדין של אביו. בייארד, כמו אביו לפניו, התנגדו נחרצות למדיניות של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן כנגד מניעת פרישתן של מדינות הדרום מהאיחוד. הוא שירת במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית כקצין זוטר ביחידת "משמר דלאוור" ונעצר בגין התנגדותו להתקפה, אך שוחרר. בשנת 1868 נערכו בחירות לסנאט ובייארד נבחר למלא את מקומו של אביו הפורש. כהונתו כסנאטור נמשכה בשנים 1869–1885, במהלכן הוא שימש הנשיא הזמני של הסנאט ובשנים 1879–1881 יו"ר ועדת הכספים. בשנת 1876 בשנים 1876, 1880 ו-1884 הפסיד בהתמודדות המוקדמת במפלגה לבחירת המועמד לנשיאות ארצות הברית. לאחר היבחרו של גרובר קליבלנד לנשיא, מונה על ידו בייארד למזכיר המדינה. כמזכיר המדינה כיהן בשנים 1885–1889. בין פעולותיו בתפקיד נמנו פתרון הסכסוך בין ארצות הברית לקנדה בנושא זכויות הדיג בצפון האוקיינוס האטלנטי, פתרון המחלוקת עם גרמניה ובריטניה בנושא יישוב סמואה, חתימת הסכם עם ספרד על הקטנת גביית המכס, וכן ניהול המשא ומתן בראשית הסכסוך עם האימפריה הרוסית בנושא ים ברינג. לאחר סיום כהונתו חזר בייארד לעסוק בעריכת דין. בחירתו המחודשת של קליבלנד לנשיא הביאה בשנת 1893 למינויו לשגריר ארצות הברית בבריטניה, הראשון בתפקיד לשאת בתואר "שגריר". בשנות כהונתו, עד 1897, מתח בייארד ביקורת על מדיניות הסחר של ארצות הברית והעדפתה כלפי בעלי סחורות מסוימים. בגין התנהלותו זו נמתחה עליו ביקורת רשמית מטעם בית הנבחרים של ארצות הברית. בייארד נישא פעמיים והיה אב לשניים. בנו, תומאס בייארד הבן, כיהן כסנאטור. מדיה וקבצים בנושא תומאס בייארד בוויקישיתוף מסמכים בנושא תומאס בייארד 1780-1899, באתר ספריית הקונגרס Thomas F. Bayard Dead, באתר הניו יורק טיימס, 29 בספטמבר 1898 תומאס בייארד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) תומאס בייארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תומאס בייארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מצר מסינה

מצר מסינה (באיטלקית: Stretto di Messina) הוא מצר ים שנמצא בין הקצה המזרחי של סיציליה לבין הקצה המערבי של קלבריה באיטליה. רוחבו של המצר הוא 3,100 מטר במקום הצר ביותר, וליד העיר מסינה רוחבו 5,100 מטר. מערבולת טבעית שנוצרת במצר היא המקור לאגדת המיתולוגיה היוונית אודות סקילה וכריבדיס. ב-1957 הוקם קו מתח חשמלי שחיבר בין שתי גדותיו של המצר, אך מאוחר יותר הוחלף בקו תת-ימי. עמודי קו המתח עדיין ניצבים במקומם. את המצר חוצות מעבורות ורחפות, והרעיון להקים גשר שיקשר את שתי גדותיו הועלה כבר על ידי הרומאים. בתחילת שנות האלפיים החל תכנונו של גשר מעל למצר אך הפרויקט הוקפא בשנת 2006 על ידי ממשלת איטליה. מדיה וקבצים בנושא מצר מסינה בוויקישיתוף מצר מסינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.