laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משלחת מס' 26 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 26 (באנגלית: Expedition 26) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-26 בנובמבר 2010 ועד ל-16 במרץ 2011. מפקד המשלחת היה סקוט קלי מארצות הברית. פעילות המשלחת נמשכה 100 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-26 בנובמבר 2010 עם עזיבת חללית סויוז TMA-19 בה היה מפקד המשלחת מס' 25 דאגלס וילוק וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 25. ב-17 בדצמבר 2010 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-20 עם 3 חברי המשלחת החדשים. החללית התחברה למודול "ראסווט" ב-21 בינואר קונדרטייב וסקריפוצ'קה ביצעו פעילות חוץ-רכבית במהלכה בוצעו מספר עבודות תחזוקה. הפעילות נמשכה כ-5.5 שעות. ב-22 בינואר 2011 לתחנת החלל הגיע חללית מטען HTV-2 שעגנה במודול "הרמוני". על החללית הייתה אספקה בהיקף של 4.9 טון. העברת ציוד לתחנת החלל בוצע בעזרת זרוע רובוטי Dextre החדש. ב-18 בפברואר החללית עברה לעגינה במקום אחר באותו מודול. ב-10 במרץ, לאחר עזיבת מעבורת החלל של משימת STS-133 היא חזרה למיקום בה עגנה מהתחלה. היא נותקה סופית מתחנת החלל ב-30 במרץ. ב-24 בינואר בוצע ניתוק חללית מטען פרוגרס M-08M מתחנת החלל (הייתה מחוברת מאוקטובר 2010) ושוחרר מקום עגינה לחללית מטען חדשה. ב-30 בינואר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס M-09M עם אספקה חדשה בהיקף של כ-2,666 ק"ג. היא התחברה למודול "פירס". החללית התנתקה מתחנת החלל באפריל 2011. עם החללית הגיע לוויין Kedr ששוחרר למסלול על ידי משלחת מס' 28. ב-16 בפברואר קונדרטייב וסקריפוצ'קה ביצעו פעילות חוץ-רכבית בהמלכה בוצעו מספר עבודות תחזוקה. הפעילות נמשכה כ-5 שעות. ב-24 בפברואר לתחנת החלל הגיע חללית מטען ATV-2 עם אספקה חדשה בהיקף של כ-7,100 ק"ג. היא התחברה למודול "זבזדה". החללית התנתקה מתחנת החלל ביוני 2011. ב-26 בפברואר לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-133 (סטיבן לינדזי היה מפקד צוות). המשימה הייתה מיועדת להעברה לתחנת החלל הבין-לאומית את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 4, ומודול לוגיסטי רב תכליתי "לאונרדו". היא השאירה בתחנה חלקי חילוף קריטיים. ביניהם - מגן מפני אשפת חלל למודול הרוסי זבזדה, אנטנות ערוץ S חלופיות, זרוע חלופית לרובוט מרובה הגפיים "דקסטר", וחלקים נוספים. במשימה זו נבחן גלאי ניווט חדש, האמור לשמש את החללית אוריון. המעבורת התחברה למודול "הרמוני". חברי צוות המעבורת ביצעו פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-13 שעות. בסך הכול לתחנת החלל הועברו מצרכים וציודים בהיקף של 12.8 טון. המעבורת התנתקה מתחנת החלל ב-7 במרץ 2011. ב-16 במרץ קלי, קאלרי וסקריפוצ'קה נכנסו לחללית סויוז TMA-01M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 27. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 26 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 26 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 26 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל פעילות חללית M-08M פעילות חללית M-09M פעילות חללית אספקה ATV 2 פעילות חללית HTV-2
פרצלציה

פרצלציה היא הפעולות הנדרשות לשם חלוקת קרקע לחלקות רישום. להבדיל מהליך תכנוני של איחוד וחלוקה מחדש, שמבוצע במסגרת מוסדות התכנון, הליך הפרצלציה מתייחס להפיכת המגרשים שנקבעו על ידי מוסדות התכנון, לקדסטר. דהיינו, הליך הפרצלציה מכוון לשלב שבו המגרשים שנקבעו על ידי מוסדות התכנון, הופכים לחלקות רישום בפנקסי רשם המקרקעין (ב"טאבו"). פרצלציה רצונית הוא הליך רישום תשריט חלוקה שאושר בהתאם להוראות פרק ד' לחוק התכנון והבניה. הפרצלציה מסוג זה מכונה "רצונית" משום שהיא מבוצעת ביוזמת בעלי הקרקע ולא ביוזמת הרשויות והיא תלויה ברצונם של הבעלים ליזום את אותה חלוקה חדשה. אישור תשריט החלוקה כשלעצמו אינו מביא מביא לשינוי במערך הזכויות בקרקע. אם יבקשו הבעלים להביא לשינוי במערך הזכויות לצד רישום החלוקה החדשה, יהיה עליהם להגיש מסמכים נוספים כדוגמת שטרות עסקה. הליך של פרצלציה לא-רצונית מתייחס לרישום תוכנית איחוד וחלוקה שאושרה לפי סימן ז' בפרק ג' לחוק התכנון והבניה. רישום התכנית ויצירת חלקות הרישום החדשות מכוחה מכונה פרצלציה לא-רצונית, וזאת מכיוון שההליך והרישום אינו ביוזמת הבעלים, אינו תלוי בהסכמתם והוא תוצאה של הליכים שלטוניים. תוכנית שמאושרת על ידי רשויות התכנון, תירשם גם על ידי הרשויות. רישום התכנית נעשה תוך תיקון הבעלויות בפנקסי המקרקעין בהתאם לטבלת האיזון וההקצאה שבתוכנית. תצ"ר (תוכנית לצורכי רישום) הוא תשריט שנערך על ידי מודד מוסמך בהתאם לרגולציה המפורטת והקפדנית שנקבעה מכח פקודת המודדים. התצ"ר נערך בהתאם לתשריט חלוקה שאושר על יד הוועדה המקומית (בפרצלציה רצונית) או בהתאם לתוכנית שאושרה במוסדות התכנון (במקרה של פרצלציה לא רצונית). התצ"ר מוגש גם כן לרשם המקרקעין, עם השלמת הליך הרישום, התצ"ר הופך לחלק מפנקסי המקרקעין. החלקות הסופיות הן אלו שסומנו בתצ"ר שאושר והוגש. משה רז כהן ושמואל בר-ישראל, רישום פרצלציות, בורסי תל אביב, התשע"ו-2016 מדיה וקבצים בנושא פרצלציה בוויקישיתוף משה רז כהן ושמואל בר ישראל, רישום פרצלציות, תל אביב: בורסי, התשע"ו-2016, עמ' 85-135 משה רז כהן ושמואל בר ישראל, רישום פרצלציות, תל אביב: בורסי, התשע"ו-2016, עמ' 41-83
סרגיי שטמנקו

סרגיי מטבייביץ' שטמנקו (ברוסית: Сергей Матвеевич Штеменко;‏ 20 בפברואר 1907 – 23 באפריל 1976) היה גנרל סובייטי אשר כיהן כראש המטה הכללי של הצבא האדום בין השנים 1948–1952, וכשר המלחמה של ברית המועצות בין 1950–1952. כמו כן כיהן במשך כמה קדנציות לא רציפות כסגן ראש המטה הכללי. בתפקידו האחרון כיהן כראש המטה הכללי של ברית ורשה בין השנים 1968–1976. שטמנקו נולד ב-20 בפברואר 1907 למשפחה קוזאקית ענייה בכפר אוריופינסק. שמו המקורי היה "שטמנקוב", אולם הוא קיצר אותו ל"שטמנקו" ב-1916. ב-1924 הוא נסע למוסקבה במטרה למצוא עבודה, ובמשך שנתיים עבד כפועל טלגרף. באוקטובר 1926 הוא התגייס לצבא האדום, ולמד בבית הספר לתותחנים במוסקבה. בספטמבר 1927 הוא החל ללמוד בבית הספר לנ"מ בסבסטופול. בין השנים 1930–1933 הוא שירת ברגימנט התותחנים ה-121 בסבסטופול. ב-1930 הוא מונה למפקד כיתת סיור, ובשנת 1931 למפקד סוללת ארטילריה. הוא למד באקדמיה הצבאית למיכון ולמוטוריזציה של הצבא האדום עד 1937. לאחר מכן מונה למפקד רגימנט אימונים. באוגוסט 1938 החל ללמוד באקדמיית המטה הכללי של הצבא האדום. בספטמבר 1939, לחם שטמנקו במהלך הפלישה לפולין, וב-1940 השתתף במלחמת החורף. לאחר מכן החל לשרת במטה הכללי. באוגוסט 1941 הוא מונה לסגן ראש מחלקת המזרח התיכון במטה הכללי. ביוני 1942 הוא מונה לראש המחלקה, ובמקביל שימש בפועל כראש מחלקת הקווקז. באפריל 1943 הוא מונה לסגן ראש מחלקת המבצעים של המטה הכללי. במאי של אותה שנה הוא מונה לראש המחלקה, וכיהן בתפקיד עד סוף המלחמה. בנובמבר 1943 הוא ליווה את סטלין במהלך ועידת טהראן. הוא היה שותף בהכנת רבות מתוכניות המלחמה נגד גרמניה, ובהמשך גם נגד יפן. ביוני 1945 הוא השתתף בארגון מצעד הניצחון של הצבא האדום במוסקבה. באפריל 1946 מונה שטמנקו לסגן ראש המטה הכללי. בנובמבר 1948 הוא הפך לראש המטה הכללי ולסגן שר המלחמה הסובייטי. בפברואר 1950 הוא מונה לשר המלחמה במקביל לתפקידו כרמטכ"ל. ביוני 1952, סטלין הדיח אותו משני התפקידים ומינה אותו לראש מטה קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה. שטמנקו היה מקורב למפקד הנ.ק.ו.ד. לברנטי בריה. בעקבות מותו של סטלין במרץ 1953, בריה מיהר לזמן אותו חזרה למוסקבה, ודאג למנות אותו מחדש לסגן הרמטכ"ל. ביולי של אותה שנה, בריה עצמו הוצא להורג ביוזמתו של ניקיטה חרושצ'וב, וחינו של שטמנקו סר בעיני הנהגת המפלגה. הוא הודח מתפקיד סגן הרמטכ"ל והורד מדרגת גנרל ארמייה לדרגת גנרל-לייטננט. בנובמבר 1953 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי מערב סיביר. באוגוסט 1956 מונה לראש אגף המודיעין במטה הכללי. בנובמבר 1957 הוא הודח מהתפקיד. במאי 1958 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי וולגה. ביוני 1961 הועבר לתפקיד סגן מפקד המחוז הצבאי הטרנס-קווקזי. ביולי 1962 הוא הועבר לשמש כראש מטה כוחות היבשה. באפריל 1964 הוא מונה לראש אגף הארגון והגיוס במטה הכללי ובמקביל הוחזר לתפקיד סגן הרמטכ"ל. בפברואר 1968 הוחזרה לו דרגת גנרל ארמייה. באוגוסט של אותה שנה הוא מונה לראש המטה הכללי של ברית ורשה. הוא כיהן בתפקיד עד פטירתו ב-23 באפריל 1976. מדיה וקבצים בנושא סרגיי שטמנקו בוויקישיתוף סרגיי שטמנקו באתר משרד ההגנה הרוסי סרגיי שטמנקו באתר deduhova סרגיי שטמנקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
א-תורכמן

א-תורכמן (בערבית: التركمان غزة) היא שכונה במזרח העיר עזה. היא נקראת על שם יחידה צבאית שהורכבה מהטורקמנים בארץ ישראל שהתיישבו פה במספר גלי הגירה לאורך הכיבוש האסלאמי של ארץ ישראל, ובאו לבסס את היות העיר עזה חלק מהאחיזה המוסלמית בארץ ישראל. שכונת שג'אעייה, הסמוכה לה מצפון, ידועה בהיותה מאוכלסת בתושבים ממוצא טורקמני ומהכורדים שהתיישבו בארץ ישראל. Handbook of Oriental Studies Gaza’s Shujaya: Stronghold of Palestinian resistance, www.aa.com.tr
קווינסי הול

קווינסי הול (באנגלית: Quincy Hall; נולד ב-31 ביולי 1998) הוא אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי (פריז 2024) וזוכה מדליית ארד באליפות העולם (בודפשט 2023) בריצת 400 מטר. אלוף עולם (בודפשט 2023) בריצת שליחים 4x400 מטר. במסגרת ליגת היהלום על שם פריפונטיין שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-27 במאי 2022 הוא סיים שלישי בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 48.10 שניות, אחרי אליסון דוס סנטוס מברזיל (47.23 שניות) וכליפה רוסר מארצות הברית שקבע תוצאה זהה לשלו (48.10 שניות). באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם ורנון נורווד, ג'סטין רובינסון וראיי בנג'מין בתוצאה של 2:57.31 דקות, לפני צרפת (2:58.45 דקות) והממלכה המאוחדת (2:58.71 דקות) ובמדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 44.37 שניות, אחרי אנטוניו ווטסון מג'מייקה (44.22 שניות) ומת'יו הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת (44.31 שניות). במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת פריז שנערכו ביוג'ין בסוף יוני 2024 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא איש חדש של 44.17 שניות, לפני מייקל נורמן (44.41 שניות) וכריסטופר ביילי (44.42 שניות). במסגרת ליגת היהלום שנערכה במונקו ב-12 ביולי קבע בריצת 400 מטר שיא אישי חדש ואת תוצאת השנה בעולם באותה העת של 43.80 שניות. באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים של 43.40 שניות, לפני הדסון-סמית' מהממלכה המאוחדת בתוצאה החמישית בטיבה בכל הזמנים ובשיא אירופה חדש של 43.44 שניות ומוזאלה סאמוקונגה מזמביה שקבע שיא לאומי חדש של 43.74 שניות. ריצת 400 מטר: 43.40 שניות (2024) ריצת 400 מטר משוכות: 48.10 שניות (2022) ריצת 400 מטר: 45.25 שניות (2019) מדיה וקבצים בנושא קווינסי הול בוויקישיתוף קווינסי הול, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
יוז'ף אבלס

יוז'ף אַבֶּלֶס, (בהונגרית: Abelles József; פשט,1811 – סגד, 3 במאי 1897) היה רופא ראשי של מחוז צ'נאד, דמות ציבורית ביהדות הונגריה במאה ה-19. יוז'ף אבלס נולד במשפחה יהודית בפשט כבנם של הסוחר מוזס (משה) אבלס ושל יאנקה אופנר. הוא היה רופא ממתמחה בעיר מאקו. ב-10 בדצמבר 1868 התקיים המושב המקדים הראשון של הקונגרס של יהודי הונגריה – רשמית, "הקונגרס הארצי של יהודי הונגריה וטרנסילבניה" – שהביא לקרע ביהדות הונגריה. אבלס היה נציג מחוז צ'נאד ונפת מאקו באספה האוניברסלית היהודית שנפתחה רשמית ב-14 בדצמבר. הוא סיים את התמחותו בתחילת שנות ה-70 ולאחר מכן עבר לסגד. לאחר השיטפון הגדול של 1879 בסגד, הוא עבר לעיר קאפושוואר עם קרוב משפחתו, הרב הראשי שאנדור רוזנברג, עמו עבר מאוחר יותר לעיר ארד. הוא בילה שוב את השנים האחרונות לחייו בסגד. בשנת 1897 הוא מת מדלקת ריאות. לאבלס היה אוסף עשיר ויקר ערך של מדליות ועתיקות, שכלל מדליות אימפריאליות הן מהתקופה הברברית (מאזור מאקו) והן מהתקופה של האימפריה הרומית. מאוחר יותר הועבר האוסף שלו למוזיאון בסגד. עבודת דוקטורט. Dissertatio inaug. path. de morbis aetatum vitae humanae. פשט, 1835. Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I. (Aachs–Bzenszki). Budapest: Hornyánszky. 1891. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים) Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. I. kötet Aachs–Bálint Rezső. Budapest, 1939. 15. hasáb (פאל גויאש: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים) שאנדור דרנאי: עבודות דוקטורט רפואיות הונגריות ישנות 1772–1849. כרך א' בודפשט, Borda Antiques, 1998 יוז'ף אבלס באתר Arcanum עבודות דוקטורט Szegedi állami halotti akv. 546/1897. folyószám Egyenlőség, 1888. december 9., 6. old. Makó monográfiája 6: Makó története 1920-tól 1944-ig. Könyvkultúra és sport
אנדרה (מדינה)

מדינת אנדרה (בטלוגו: ఆంధ్రరాష్ట్రం, באנגלית: Andhra State, בהינדי: आंध्र राज्य) הייתה מדינה בהודו שנוצרה בשנת 1953 על ידי פיצול המחוזות הצפוניים דוברי הטלוגו של מדינת מדרס. מדינת אנדרה לא כללה את כל האזורים דוברי הטלוגו, מכיוון שהיא לא כללה חלק במדינת היידראבאד. ב-1956 מדינת אנדרה מוזגה עם האזורים דוברי הטלוגו שבמדינת היידראבאד לאנדרה פרדש. לאחר הקמת הודו, הפכה נשיאות מדראס של הראג' הבריטי למדינת מדראס. המדינה החדשה הייתה בעלת רוב טמילי, וממשלתה נתפסה כעוינת על ידי בני הטלוגו ומלאיאלאם שנמצאו בשטחה. הפעיל האנדראי פוטי סרימולו הכריז על עריכת צום עד מוות, אך כשראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו הבטיח להקים את מדינת אנדרה. לאחר שלא ראה התקדמות, ב-19 באוקטובר 1952 חזר פוטי סרימולו לצומו, שמשך את תשומת הלב הציבורית. ב-15 בדצמבר מת סרימולו תוך כדי צום. במהלך הלווייתו של סרימולו, ההמון צעק סיסמאות שהיללו את ההקרבה שלו, והלוויה הפכה להתפראות כשההמון החל להרוס רכוש ציבורי. המהומות התפשטו ברחבי האזור, ושבעה בני אדם נהרגו בעימותים עם המשטרה. המהומות נמשכו במשך שלושה עד ארבעה ימים ושיבשה את החיים הרגילים במדרס. ב-19 בדצמבר 1952, ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו הודיע על הקמת מדינה נפרדת לעם דוברי הטלוגו של מדינת מדרס. הפרלמנט של הודו הסדיר את הקמת מדינת אנדרה בספטמבר 1953. ב-1 באוקטובר 1953, 11 מחוזות דוברות טלוגו של מדינת מדראס הפכו למדינת אנדרה עם כשקורנול מוכרזת כבירתה. היווצרותה של "מדינה לשונית" ראשונה זו סללה את הדרך ליצרת מדינות מבוססות לשון נוספות ב-1956. לאחר הקמת מדינת אנדרה, קמה תנועת וישלנדרה, שקראה להקמת מדינה הודית מאוחדת לכלל דוברי הטלוגו, או אנדרה הגדולה (בטלוגו: విశాలాంధ్ర (וישלנדרה)). התנועה נתמכה על ידי המפלגה הקומוניסטית של הודו, שדרשה להקים מדינות לשוניות ברחבי הודו. עמדת התנועה קובלה בעת השרטוט מחדש של גבולות מדינות דרום הודו ב-1956 ואנדרה פרדש כללה את שטחי מדינת אנדרה לצד האזורים דוברי טלוגו של מדינת היידראבאד, בעוד חלקים שאינם דוברי טלוגו של מדינת היידראבאד אוחדו עם מדינת בומביי וקרנאטקה. עם זאת, ב-2 ביוני 2014, פוצלה אנדרה פרדש מחדש, ומדינת טלנגאנה הוקמה על מרבית השטחים דוברי הטלוגו של מדינת היידראבאד, וגבולות אנדרה פרדש חזרו להיות דומים לגבולות אנדרה. מדיה וקבצים בנושא אנדרה בוויקישיתוף "Map of Madras Presidency in 1909". 28 במרץ 2011. נבדק ב-15 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) The Andhra State Act, 1953 "THE ANDHRA STATE ACT,1953". אורכב מ-המקור ב-16 באוגוסט 2014. נבדק ב-26 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Indian Express October 2, 1953". נבדק ב-26 באוגוסט 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Welcome to APonline.gov.in, the official portal of Govt. Of a P". אורכב מ-המקור ב-5 ביולי 2008. נבדק ב-13 בדצמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "The First Linguistic State – Andhra Pradesh - was born: | Sankalp India Foundation".
מליח ג'וודט אנדאי

מֶלִיח גֶ'וְודֶט אַנְדָאי (בטורקית: Melih Cevdet Anday;‏ 1915 – 2002) היה משורר, סופר, מתרגם, מחזאי, ספרן, עיתונאי, עורך דין ומורה טורקי. הודות ליצירתו הפורייה ועטורת הפרסים נחשב לאחד מפורצי הדרך החשובים ביותר בשירה הטורקית של המאה העשרים. מליח ג'וודט אנדאי נולד באיסטנבול בשנת 1915 ומת בעיר הולדתו בשנת 2002. בשנת 1931 עבר עם משפחתו לגור בעיר אנקרה, ולימים עזב את טורקיה כמלגאי במטרה ללמוד סוציולוגיה בבלגיה, אולם נאלץ לחזור למולדתו בשנת 1940 לאחר שגרמניה פלשה לטורקיה. עם שובו לארצו עבד במשך כעשור כיועץ פרסומים במשרד החינוך הטורקי. לאחר מכן עבד כספרן בספרייה העירונית של אנקרה, ובמקביל לכך החל בקריירה עיתונאית. במחצית השנייה של שנות החמישים עסק בהוראה בקונסרבטוריון העירוני של איסטנבול, ואילו במחצית השנייה של שנות השישים שימש אחד מחברי הוועד המנהל של רשות השידור בטלוויזיה הטורקית. עם פרישתו הסופית ממשרתו כמורה בקונסרבטוריון, קיבל מינוי רשמי לתפקיד הנספח התרבותי של טורקיה במשרד הראשי של אונסק"ו בפריז, ושימש בתפקיד זה עד לתחלופה בממשלה הטורקית. במשך שנות יצירתו הספרותית ראו אור תריסר קובצי שירה, שבע יצירות סיפורת, ארבעה מחזות, ספר זיכרונות וחמש-עשרה מסות פרי עטו. מדיה וקבצים בנושא מליח ג'וודט אנדאי בוויקישיתוף משיריו בתרגום לעברית של רמי סערי השיר "כוס" השיר "זה לצד זה" השיר "עולם חדש" השיר "דבר יפה מאוד"
ממלו גייטנופולוס

אורפיאוס (ממלו) גייטנופולוס (נולד ב-1938 לערך) הוא נגן ג'אז, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי ממוצא יווני, המנגן בסקסופון ובחצוצרה וגם בחליל. נולד בירושלים. אביו סטרטיס גיאטנופולוס לימד אותו נגינה בפסנתר והלחנה. עבודתו הראשונה הייתה בגיל 17 לצד הפסנתרן דני גוטפריד. בשנות השבעים השתתף במספר אלבומים ישראליים חשובים, בהם "שבלול" (1970) של אריק איינשטיין ושלום חנוך, "למה לא סיפרת לי!?" (1971), אלבום הבכורה של שלמה גרוניך ו"פתאום אחר ימים רבים" של שלמה ארצי שבהם ניגן בחליל. ב-1975 סיים לימודי ג'אז בבית הספר למוזיקה ברקלי, ואז התגורר למשך 16 שנה בניו יורק. בארצות הברית ניגן בשלושה אלבומים של תזמורת ה"סופר בנד" של צ'ארלי פרסיפ (אנ'): "In Case You Missed It" ‏(1984), "No Dummies Allowed" ‏(1987) ו-"Original Superband" ‏(1994). הופיע לצד ג'ק מקדף (אנ') ולצד תזמורת הג'אז של מל לואיס (אנ') וכן הוביל להקה בת תשעה נגנים. ב-1988 חזר באופן קבע לישראל, והחל להופיע בהופעות ג'אז שונות, וכן השתתף באופן קבוע בפסטיבל הים האדום ובפסטיבל הג'אז של תל אביב. ב-1997 יצא לסיבוב הופעות בהודו לצד חמישיית דני גוטפריד וכן הופיע עמה בפסטיבל הג'אז של רומא. ב-2007 הופיע עם "תשיעיית ממלו גאיטנופולוס" בפסטיבל הים האדום, וב-2010 הוציא אלבום הופעה חיה של "רביעיית ממלו גאיטנופולוס" בהופעה במועדון ה"שבלול". גייטנופולוס הוא חבר סגל בבית הספר רימון ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. ממלו גייטנופולוס, ברשת החברתית פייסבוק ממלו גייטנופולוס, סרטונים בערוץ היוטיוב ממלו גייטנופולוס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ממלו גייטנופולוס, באתר AllMusic (באנגלית) ממלו גייטנופולוס, ברשת החברתית Myspace גיאטנופולוס (ממלו) אורפיאוס, באתר רימון בית ספר למוסיקה Mamelo Gaitanopoulos, באתר ארכיון האינטרנט, 2 בפברואר 2022, מתוך אתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים חמישיית ממלו גיטנופולוס, באתר הבמה חמישיית ממלו גיטנופולוס, באתר הבמה, מרץ 2009. ארכיון Mamelo Gaitanopoulos, באתר ארכיון האינטרנט, 2 בפברואר 2022, מתוך אתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
שלמה אוזנקוט

הרב שלמה אוזנקוט (או אוזנכוט; סביב ה'תק"כ - אייר ה'תק"ף, 1820), היה מקובל, ראש ישיבה ודיין במרקש שבמרוקו בראשית המאה התשע עשרה. נולד במרקש לאביו ר' חיים שהיה נגיד קהל מרקש. למד אצל חכמי העיר. בהמשך כיהן כראש ישיבה, ומתלמידיו ידוע: רבי יהודה אלמליח, וכנראה גם רבי רפאל מסעוד אבן מוחא. בישיבתו למדו בין השאר את פירוש הרא"ם על פירוש רש"י, ורבי שלמה מסר לתלמידיו ביאורים לפירוש הרא"ם. סמוך לשנת תקס"ד, התמנה לדיין בבית דינו של רבי שלמה אסבאג. כיהן לצד חביריו הדיינים רבי יוסף חרוש, רבי יעקב פינטו השני, רבי יהודה הצרפתי, רבי משה אסבאג, רבי אברהם אסולין, ורבי מוסא בן דוד וחיון. בית הדין התכתב עם חכמים מערים אחרות, כדוגמת מקנס, ואזמור. כמו כן עסק בחכמת הקבלה, ונמנה עם מקובלי העיר. נפטר במגפה שפקדה את מרקש, בחודש אייר שנת תק"ף (1820). מוזכר בפיוטים על חכמי מערה במרקש, בפיוט מרבי מסעוד, ובפיוט מרבי יעקב אלכאבאש. חידושי דינים - על חלקי השולחן ערוך. חידושים על השולחן ערוך - חלקם נדפסו בספרי חכמי דורו. חידושים על הש"ס - חלקם נדפסו בקובץ בית הלל. חידושים על הרא"ם - ע"פ מה שסיכמו תלמידיו. הגהות על כנסת הגדולה חלק חושן משפט - באוסף פרטי. הגהות על חיבורי רבי מוסא בן דוד וחיון - בגיליון כת"י של מו"ה שלמה שושנה מאוסף בניהו. הרב יוסף פרץ והרב יוסף הלל (עורך), קדושי מראכש, "רבי שלמה אוזנכוט", הוצאת קהילות ישראל, ירושלים ה'תשפ"א. הרב חתם את שמו בשני האופנים. ראו: מן הגנזים חלק י עמ' רכ. ראו: פרדס רימונים (חאה"ע סי' י"ב): "ראיתי כתב יד א' ששלח או כמהרש"א לכמוהר"ר מוסא ז"ל או להפך, וזכורני שאמ"ל כמהר"ש אוזנקוט ז"ל להעתיקו בכתב ידי, וזה היה אם אפשר בשנת תקע"ט לפ"ק". וכן ספרי רבי שלמה אוזנקוט היו מסורים בידו, ראו להלן. ראו בכת"י מכון בן צבי 760. ראו למשל: תשובות חכמי מראכש סימנים ל, עה. ראו שו"ת משפטים ישרים חלק ב סימן ריג. שו"ת שופריה דיעקב (ח"ב סי' קיב): "ראיתי ביד שלמה הנז' [מאזמור] אגרת כתובה וחתומה מחכמי מראכש ז"ל שהיו בדור שלפנינו, מהרב מהרש"א ומהרי"ע פינטו ומהרי"ו חרוש ומהר"ם אסבאג ומהר"ם ן' דוד וחיון ומהר"ש אוזנקוט ז"ל ששלחו לקהל אזמור על עניין זה וכתוב בה וז"ל וכו' [בערבית]". ראו: תקנות חכמי מכנאס ח"א עמ' תלו; מצבות מראכש עמ' 61. ראו מצבות מראכש, מבוא עמ' לז. ראו מצבות מראכש עמ' לט. היה בידו של רבי רפאל מסעוד אבן מוחא, כמו שכתב רבי ידידיה מונסונייגו בספריו: ס' מנחת זיכרון ערך משכונא כ: "מספר מוהר"ש אזנקוט זלה"ה". וכן ערך שותפים א: "כן מ"ך בש"ע של מוהר"ש אזנקוט ז"ל". וכן בספרו קופת הרוכלים רבית כה: "וכמדומני שהכתיבה היא של כמוהר"ש אוזנקוט ז"ל". וכן שם אות כח: "מספר מהר"ש אוזנקוט, שהביא מהר"ם ן' מוחא". (מוזכר במלכי רבנן קיט א). הביא מהם בשו"ת פרדס רימונים (חומ"ש סימן עב). ובספר וילקט יוסף (אלמאליח): סי' ה בה"ט סק"ז, סי' עא באה"ט ס"ק לו, סי' עב סי"ז, סי' שמ ס"ח. גיליון מ עמ' ז, בהכנת הרב יוסף פרץ.
קוץ' (מדינה)

מדינת קוץ' הייתה מדינה הודית מ-1947 עד 1956. בירתה הייתה בהוג' (אנ') (Bhuj). כיום מהווה שטחה של המדינה את מחוז קוץ' (אנ') (Kutch ורשמית Kachchh) במדינת גוג'ראט שבהודו. זהו המחוז הגדול ביותר בשטחו בהודו. מדינת קוץ' הוקמה מתוך המדינה המונרכית קוץ' (אנ') (Cutch או Kutch, וכן Kachchh), שהייתה ממלכה בחבל קוץ' בשנים 1147–1819 (אז נקראה "Kingdom of Kutch", כלומר "ממלכת קוץ'"), ולאחר מכן מדינה נסיכותית בראג' הבריטי בשנים 1819–1947. היא הצטרפה להודו ב-15 באוגוסט 1947, היום בו הפכה הודו למדינה עצמאית. למרות הצטרפות המדינה להודו, הממשל הפנימי בה נשאר בידי שליטה האחרון, מהארו סרי ויאיראג'י (אנ') עד מותו ב-26 בפברואר 1948, אז עבר לבנו, מהראו שרי מגראג'י. רק ב-1 ביוני 1948 הועבר הממשל הפנימי לממשלת הודו. עם כניסת חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, הפכה קוץ' למדינה חלק ג', סיוג שהתייחס לחלקי הנספח לחוקת הודו שהגדיר את מעמד המדינות השונות ואשר המדינות שנכללו בו היו בשליטתה הישירה של ממשלת הודו.. ב-1 בנובמבר 1956, אורגנה מדינת בומבי מחדש במסגרת חוק ארגון מחדש של המדינות, וחלקים ממדינת קוץ' הועברו אליה. ב-1 במאי 1960, מדינת בומביי חולקה על קווים לשוניים לגוג'ראט ומהאראשטרה ומחוז קוץ' הפך לחלק מגוג'אראט. E. Lauterpacht, International Law Reports: Volume 50, Butterworths, 1976, ISBN 978-0-406-87652-2. (באנגלית)
ג'אמו וקשמיר

ג'אמו וקשמיר היא יחידה מנהלית של הודו השוכנת בחבל קשמיר, אשר נתון במחלוקת טריטוריאלית בין הודו, פקיסטן וסין מאז חלוקת הודו בשנת 1947. האם התכוונתם ל... קשמיר (לעיתים "ג'אמו וקשמיר") - חבל ארץ בצפון תת-היבשת ההודית בו שוכנת היחידה המנהלית ג'אמו וקשמיר ג'אמו וקשמיר (טריטוריית איחוד) – טריטוריית איחוד של הודו משנת 2019 היסטורית ג'אמו וקשמיר (מדינה) – מדינה אוטונומית שהתקיימה בצפון הודו מ-1952 עד 2019 ג'אמו וקשמיר (הודו הבריטית) (אנ') - מדינה בראג' הבריטי שהתקיימה מ-1846 עד 1952 אזאד קשמיר וגילגיט-בלטיסטן - יחידות מנהליות פקיסטניות השוכנות בחבל קשמיר אקסאי צ'ין – יחידה מנהלית סינית השוכנת בחבל קשמיר
The Story Begins

The Story Begins (בעברית: הסיפור מתחיל) הוא מיני-אלבום הבכורה של להקת הבנות הדרום קוריאנית טווייס. המיני-אלבום יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים JYP אנטרטיינמנט, ב-20 באוקטובר 2015. הוא כולל שישה שירים בסך הכול, ביניהם הלהיט "Like Ooh-Ahh" שיצא לאור ב-20 באוקטובר 2015 כסינגל המוביל מתוכו. המיני-אלבום הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הדרום קוריאני. מידע על האלבום The Story Begins באתר MusicBrainz האלבום The Story Begins באתר Discogs TWICE "Like OOH-AHH(OOH-AHH하게)" M/V, נבדק ב-2023-10-12 gaon chart, web.archive.org, ‏2018-09-26