laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נחום פינגר

נחום פינגר (נולד ב-30 בנובמבר 1939) הוא פרופסור מן המניין (אמריטוס) ומראשוני המחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כיהן כרקטור אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2002-1994) וכסגן יו"ר המועצה להשכלה גבוהה (2012-2010). נחום פינגר נולד בשנת 1939 בעיירה נובוסליצה, שבבסרביה (כיום בשטח אוקראינה), בן יחיד לישעיהו-אברהם פינגר ולגולדה-מירה לבית בנצ'יק. אביו ורוב בני משפחתו נספו בגטאות ובמחנות הריכוז בטרנסניסטריה, והוא היה בין ילדי העיירה הבודדים ששרדו את השואה. ב-1946 הגיע כפליט, יחד עם אמו ודודתו אשר גידלוהו יחדיו, לעיר דז' שברומניה. בינואר 1951 עלו לארץ ושוכנו במעברת מחנה דוד על יד חיפה, שם שהו במשך כ-4 שנים. ב-1954 עברו בני המשפחה להתגורר בשיכון פקר, שכונה שהוקמה ברמת השרון לצורך קליטת ניצולי השואה מנובוסליצה. התחנך בבית הספר היסודי במעברה, במוסד "יקיר" בכפר הרא"ה, בתיכון "יבנה" בחיפה ובתיכון ביל"ו בתל אביב. עם סיום לימודיו בשנת 1957 התגייס לחיל השריון. ב-1960 התקבל ללימודים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, שם סיים תואר ראשון (1964), שני (1965) ושלישי (1970) בהנדסת תעשייה וניהול. בהמשך סיים באוניברסיטת קולומביה גם תואר שני (1975) ושלישי (1986) בחינוך מבוגרים. בשנת 1972 חזר לארץ והצטרף לסגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מתוך תפיסה שראתה בהקמת אוניברסיטה בנגב נדבך חשוב במימוש החזון הציוני. היה ממקימי המחלקה להנדסת תעשייה וניהול, וכיהן כראש המחלקה בשנים 1975–1976 ובשנים 1978–1984. תחומי המחקר שלו כללו השפעת תמריצים ממשלתיים על ניהול, פריון בענפי התעשייה והשירותים, שיפור שיטות, איכות בתעשייה, וחינוך הנדסי-טכנולוגי. בין השנים 1989–1994 כיהן כדיקן הפקולטה למדעי ההנדסה. בשנת 1994 נבחר לתפקיד רקטור האוניברסיטה, בו כיהן עד שנת 2002 (שתי קדנציות). במסגרת תפקיד זה יזם הקמתן של מחלקות חדשות, תוכניות לימודים חדשות ושיתופי פעולה אקדמיים, אשר הביאו לפיתוחה של האוניברסיטה ולהרמת קרנה במישור הלאומי הבינלאומי. בשנת 2007 מונה לחבר המועצה להשכלה גבוהה האחת-עשרה, וכיהן בה עד שנת 2012. במהלך תקופה זו כיהן גם כיו"ר ועדת המשנה להערכת איכות במועצה להשכלה גבוהה. בשנת 2010 מונה לסגן יו"ר המועצה להשכלה גבוהה, בו כיהן עד שנת 2012. נחום פינגר מתגורר בעומר, נשוי לד"ר מיה פינגר לבית מוסביצקי, אמנית ומרצה בתחום האומנות, ואב לשניים. משנת 2004 מכהן כיו"ר ארגון יוצאי נובוסליצה, עמותה העוסקת בהנצחת מורשת יהודי העיירה נובוסליצה שבאוקראינה. בשנת 1997 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת טרנסילבניה של בראשוב. בשנת 2012 הוענק לו אות יקיר באר שבע. בשנת 2014 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם לשכת המהנדסים והאדריכלים בישראל. בשנת 2017 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה הטכנית של קלוז'-נאפוקה ברומניה. בשנת 2022 הוענק לו אות בן-גוריון. נחום פינגר, ברשת החברתית LinkedIn נחום פינגר, באתר dblp נחום פינגר, באתר אוניברסיטת בן-גוריון החלטת הממשלה למינוי המועצה להשכלה גבוהה האחת-עשרה, 06.03.2007 ליאור דטל, סמנכ"לית הבינלאומי נבחרה לוועדה לתכנון ותקצוב של המל"ג, באתר TheMarker‏, 27 באפריל 2010 רשימת מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד, באתר אוניברסיטת בראשוב (ברומנית) רשימת יקירי באר שבע, באתר עיריית באר שבע הוקרה מטעם לשכת המהנדסים והאדריכלים בישראל: פרס מפעל חיים לפרופ' (אמריטוס) נחום פינגר, באתר אוניברסיטת בן-גוריון הענקת תואר דוקטור כבוד מטעם האוניברסיטה הטכנית של קלוז'-נפוקה, ברומנית הרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי - בין מקבלי אות בן גוריון מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באתר מעריב אונליין, 25 באוקטובר 2022
1939 במוזיקה

ערך מורחב – 1939 מנואל דה פאיה עוזב את גרנדה לְהַגלוֹת בארגנטינה לילא ומג'נון The Old Maid and the Thief (אנ') פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ביסטריצה באבי קלרנס פונטיין BBC Television Orchestra (אנ') Chicago City Opera Company (אנ') התזמורת הסימפונית של פריז ישראל אריק איינשטיין, זמר, פזמונאי ושחקן (נפטר ב-2013) ארצות הברית מרווין גיי, זמר נשמה אמריקאי (נרצח ב-1984) בריטניה דאסטי ספרינגפילד, זמרת פופ ומוזיקת נשמה בריטית (נפטרה ב-1999) ארצות הברית טינה טרנר, זמרת ושחקנית אמריקאית ישראל יהורם גאון, זמר ושחקן ישראלי 16 בינואר – אייב הולצמן, מלחין אמריקאי (נולד ב-1874) 9 בפברואר – הרשל אוונס, נגן סקסופון אמריקאי (נולד ב-1909) 11 בפברואר – פרנץ שמידט, מלחין אוסטרי (נולד ב-1874) 17 בפברואר – וילי הס, מוזיקאי גרמני (נולד ב-1859) 9 במרץ – ארנסט הייר, זמר אמריקאי (נולד ב-1883) Kiss me Goodnight, Sergeant Major Body and Soul Over the Rainbow The Lion Sleeps Tonight We'll Meet Again אני נושא עמי להפציץ את אנגליה תחת חורבות פולין מדיה וקבצים בנושא 1939 במוזיקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינץ'

אינץ' (מאנגלית: Inch; נכתב גם אינטש; מסומן על ידי i n {\displaystyle in}  או "; נקרא גם צול על פי הגרמנית: Zoll) היא יחידת מידה לאורך השווה ל־2.54 סנטימטרים, חלק ממערכת היחידות המכונה "מערכת היחידות הבריטית" המשמשת בבריטניה, בארצות הברית ובמדינות בודדות נוספות. נהוג לייצג את יחידת המידה אינץ' בעזרת תגיים (″, double prime) מימין למספר. לדוגמה, 4″ הם 4 אינץ' (בעוד שגרש בודד מציין רגל – 12 אינצ'ים). אורכים הקטנים מאינץ' מצוינים בשברים. לדוגמה, 1/2, 1/4, 1/8, 1/64 וכו'. אינץ' אחד שווה ל־2.54 סנטימטרים. 12 אינצ'ים הם רגל, ו־36 אינצ'ים הם יארד. אינץ' משמש כיחידת מידה לגודל צגים ברחבי העולם, גם במדינות שבהן נהוגה השיטה המטרית. גודל המסך הוא אורך אלכסונו באינצ'ים. בניגוד למדידות שונות שבהן ממירים מידות באינץ' ליחידות מידה גדולות יותר כגון רגל, כאשר מודדים גודל צגים לא נוהגים להמיר את יחידת המדידה וכך מופיעות מידות מסך כגון 40 אינץ'. נהוג להשתמש באינץ' גם לציון קוטר כלי ירייה, בעיקר מקלעים (למשל מקלע 0.5, ומקלע 0.3). בישראל מידות בגדים מופיעות לעיתים תכופות באינץ', בעיקר כשמדובר בסחורה אמריקנית ובריטית. אף שהאינץ' הוא יחידת אורך, הרי במחלקות המודעות בעיתונים בישראל הוא משמש כיחידת שטח למדידת שטחן של מודעות. זאת כיוון שרוחב המודעה קבוע (רוחב טור בעיתון), ולכן מודעה של אינץ' פירושה מודעה שגובהה אינץ' אחד והיא משתרעת על טור אחד בעיתון. דוגמה לכך מופיעה בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), שבו נאמר על מודעות המתפרסמות בעיתונים יומיים, בשבועונים או בירחונים: "מודעה לא תהא גדולה מ־40 אינץ׳". צול (Zoll, המילה הגרמנית לאינץ') היא יחידת מדידה שמשמשת בעיקר למדידת קוטר צינורות. צול ואינץ' הם שמות נרדפים אך הגרסה האוסטרית של צול – צול וינאי – שונה באורכה. צול וינאי אחד הוא כ־33/32 אינץ'[דרוש מקור] (2.634 ס"מ), כלומר מעט גדול יותר מאינץ'. בישראל לעיתים מתייחסים בכינוי צול לצול וינאי ולא לאינץ'. בקוטרי צינורות בישראל נהוג להשתמש בצול גם בצורה מקורבת לשם הנוחות, כלומר המידה האמיתית היא בסנטימטרים והיא מצוינת יחד עם מידה קרובה לכך בצול.[דרושה הבהרה] צול משמשת כמידה לקוטר חיצוני של צינור המוגדר בטבלה: בעבר הייתה מקובלת המידה מיל (mil), שאורכה אלפית האינץ', כלומר 0.0254 מילימטר או 25.4 מיקרומטר. באנגליה יחידה זו נקראת Thou או point. מידה זו הייתה בשימוש במכניקה עדינה ובאלקטרוניקה, למשל במעגלים משולבים, מעגלים מודפסים, ולהגדרת הממדים של שבבים (המארז של מעגל משולב), בפרט לקביעת המרחק בין ה"רגליים". תעשיות אלו עברו לשימוש במידות בשיטה המטרית, והשימוש במיל נעלם כמעט לחלוטין. המידה מיל עדיין משמשת בתעשיית הצנרת למדידת עובי דופן צינור בצנרת דקת דופן להשקיה או קוטר חוטים. מדיה וקבצים בנושא אינץ' בוויקישיתוף אינץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.quora.com/Why-is-plumbing-in-Germany-still-measured-in-inches מה זה צול? מה זה צול? ואיך מחשבים בקלות? מלטינית millesimus
בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת

בית הקברות לחיילים הגרמנים (בגרמנית: Deutscher Soldatenfriedhof) הוא בית קברות צבאי השוכן בנצרת, שבו קבורים 261 חיילים ומפקדים גרמנים ממלחמת העולם הראשונה, אשר נלחמו בארץ ישראל לצד האימפריה העות'מאנית במסגרת מעצמות המרכז. בית הקברות שוכן בתחומו של בית החולים המשפחה הקדושה בנצרת. במהלך מלחמת העולם הראשונה השתכן ליד בית החולים בית חולים שדה גרמני, וכחמישים חיילים גרמנים שנפטרו בו נקברו בקרבת בית החולים האזרחי. חללים גרמנים רבים אחרים נקברו באתרים פזורים שונים בארץ ישראל. ב-1928, בהתאם לתנאי חוזה ורסאי הגיעה ממשלת המנדט להסכם עם הקונסול הגרמני בארץ ישראל על הקמת בית קברות מרכזי שבו ייקברו כל החללים הגרמנים שנפלו בארץ ישראל (למעט אלו שנקברו בתחומי בתי קברות צבאיים בריטים). ב-1934 רכשה ממשלת המנדט את השטח עבור בית הקברות והוא הוחכר לגרמניה ל-999 שנים. הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה נטלה על עצמה את מימון בניית בית הקברות, שתוכנן על ידי האדריכל רוברט טישלר. בית הקברות נחנך ב-30 ביוני 1935. שרידי החיילים הגרמנים נאספו מרחבי הארץ והובאו לקבורה מסודרת במקום. חלקת הקבורה של החיילים הגרמנים שליד בית החולים הושארה על כנה. בית הקברות סבל עם השנים מנזקים עקב הקרקע הלא יציבה שתחתיו, מרעידות אדמה שהתרחשו באזור וכן ממעשי גנבה וונדליזם. ב-1967, לאחר כינון יחסים דיפלומטיים בין ישראל לגרמניה, שופץ בית הקברות, והוא שופץ שוב ב-1982. בית הקברות שוכן במעלה גבעה בתחומו של בית החולים האיטלקי, בשטח של 1,200 מטרים מרובעים. עובדי בית החולים מתחזקים את המקום. הכניסה לבית העלמין אפשרית רק דרך בית החולים, והוא נמצא בתוך בית העלמין של מנזר בית החולים "המשפחה הקדושה". מגדל ובו פעמון שהובא מגרמניה הוקם במקום, ועל קירותיו הפנימיים נתלו צלבים העשויים ממדחפי אווירונים. מאז 1984 מארגנת שגרירות גרמניה בישראל טקס אזכרה שנתי בבית הקברות. בית הקברות הצבאי הגרמני קאנוק צ'ייס מדיה וקבצים בנושא בית הקברות לחיילים הגרמנים בנצרת בוויקישיתוף בית הקברות (הקישור אינו פעיל, 21 במרץ 2022), באתר עמותת נצרת לתרבות ותיירות בית הקברות באתר הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה (בגרמנית) סיור בבית הקברות הגרמני בנצרת, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 52:20) כך על פי המידע באתר הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה. לפי טענה אחרת האדריכל הראשון של המקום היה אלכסנדר ברוולד.
דוד אלחייני

דוד אלחייני (נולד ב-1960) הוא ראש המועצה האזורית ערבות הירדן. כיהן עד 6 בספטמבר 2022 כיו"ר מועצת יש"ע. אלחייני נולד בטבריה. הוא מתגורר בבקעת הירדן מאז 1983 ועוסק בחקלאות. בשנת 1993 הקים את ועד מתיישבי בקעת הירדן, ובין השנים 1994-1999 כיהן כיו"ר הוועד. בבחירות למועצות האזוריות בשנת 2004 קיבל רק 5% מקולות הבוחרים. בבחירות למועצות האזוריות בינואר 2009 התמודד על תפקיד ראש מועצת ערבות הירדן, וזכה בכ־35% מהקולות. בבחירות חוזרות התמודד מול דובי טל, זכה בכ־54% מהקולות ונבחר לראשות המועצה. בבחירות 2013 נבחר בשנית לתפקיד כמועמד יחיד, ובבחירות 2018 נבחר לתפקיד ברוב של 59.35% מול שני מועמדים אחרים. ב-4 בנובמבר 2019 נבחר ליו"ר מועצת יש"ע, אחרי שגבר על יגאל להב, ראש מועצת קרני שומרון. ביולי 2022 הודיע על פרישתו מתפקידו זה וב-6 בספטמבר 2022 הוחלף על ידי שלמה נאמן[3][./דוד_אלחייני#cite_note-3 [3]]. אלחייני גר במושב ארגמן שבבקעת הירדן. הוא נשוי לחנה ואב לשלושה. בבעלות משפחתו משק לגידול צמחי תבלין. בתחילת יוני 2020 יצא אלחייני נגד תוכנית המאה שהציגו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וג'ארד קושנר, וצוטט כי תוכנית המאה מוכיחה שהם אינם ידידים של ישראל, וכי התוכנית מסכנת את ביטחון המדינה. דבריו זכו לגינוי ממנהיגי הליכוד. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, תמך בג'ו ביידן, זאת בניגוד לרוב מוחלט של אנשי הימין. לקראת הבחירות לכנסת ה-24 תמך במפלגת "תקווה חדשה", ובהצטרפותה לממשלת ישראל השלושים ושש. מדיה וקבצים בנושא דוד אלחייני בוויקישיתוף דוד אלחייני, ‏פריצות הגדר בבקעה עוד יעלו בחיי אדם, בעיתון מקור ראשון, 13 בפברואר 2019 ניצן קידר, מתיישב בראש – ריאיון עם דוד אלחייני, באתר ערוץ 7, מתוך העיתון בשבע, גיליון 872, ז' בכסלו תש"פ חזקי ברוך, יו"ר מועצת יש"ע החדש - דוד אלחייני, באתר ערוץ 7, ו' בחשון תש"פ. מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס, דוח על תוצאות ביקורת חשבונות המועמדים שהשתתפו בבחירות לראשי מועצות אזוריות בינואר 2009, תשרי ה'תש"ע. שלומי הלר‏, יו"ר מועצת ישע מתפטר: "פעלתי תחת צו מצפוני בלב שלם", באתר וואלה, 10 ביולי 2022 יניר יגנה‏, ראש מועצת יש"ע: נתניהו מטעה, תכנית טראמפ תסכן את קיומה של מדינת ישראל, באתר וואלה, 12 ביוני 2020 "היה נס לישראל": אנשי ימין מסכמים כהונה סוערת של טראמפ, סרטון באתר יוטיוב, 15 בינואר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוי ואט

לוי סטיבן ואט (באנגלית: Loy Stephen Vaught; נולד ב-27 בפברואר 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.1 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק. ואט נולד בעיר גרנד ראפידס אשר במישיגן, ובין השנים 1986–1990 למד באוניברסיטת מישיגן. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1988/1989, זכה עמה בטורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדות המועדון. באותה עונה שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצד כוכב הקבוצה גלן רייס, ותרם 12.6 נקודות ו-8.0 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק הגמר גברה מישיגן על אוניברסיטת סיטון הול, אותה הוביל הרכז האוסטרלי אנדרו גייז, בתוצאה 80–79. בעונתו האחרונה במישיגן רשם ואט ממוצעים של 15.5 נקודות ו-11.2 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב השני של טורניר המכללות. בדראפט ה-NBA‏ 1990 נבחר ואט על ידי לוס אנג'לס קליפרס, בבחירה ה-13. לאחר 3 עונות סולידיות כשחקן ספסל, בעונת 1993/1994 זכה למקום קבוע בחמישייה הפותחת וקלע 11.7 נקודות בממוצע למשחק. ב-3 העונות הבאות היה השחקן הבולט של הקבוצה, כאשר בכל אחת מהעונות הוביל את הקליפרס הן בנקודות והן בריבאונדים, עם ממוצעים של 16.2 נקודות ו-10.0 ריבאונדים למשחק לאורך התקופה. בנובמבר 1997 סבל ואט מפציעה קשה בגבו, אשר השביתה אותו ממשחק עד לפברואר 1999. ב-8 עונותיו עם הקליפרס רשמה הקבוצה מאזן כולל של 243 ניצחונות לעומת 413 הפסדים (37.0%), ובשלוש העונות בהן העפילה לשלב הפלייאוף הודחה כבר בסיבוב הראשון. בעת עזיבתו את הקבוצה בשנת 1998 היה ואט הריבאונדר המוביל בתולדות המועדון, עם 4,471 ריבאונדים, וכן ניצב במקום הרביעי ברשימת הקלעים המובילים של הקליפרס, עם 6,614 נקודות. בעונות 1998/1999 עד 2000/2001 שיחק עבור דטרויט פיסטונס, דאלאס מאבריקס ו-וושינגטון ויזארדס, אך מיעט לשחק ונעדר ממשחקים רבים בשל פציעתו בגב. בנובמבר 2001 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 33. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות ה-NBA של ואט, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של ואט, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין מישיגן לסיטון הול, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1990, באתר basketball-reference.com דטרויט מחתימה את ואט ולייטנר, באתר cbsnews.com,‏ 20 בינואר 1999 לוי ואט מודיע על פרישה ממשחק, באתר michigandaily.com,‏ 8 בנובמבר 2001
ארנסט פון שטרן

ארנסט פון שטרן (בגרמנית: Ernst von Stern;‏ 25 ביוני 1859 – 27 באפריל 1924) היה היסטוריון של העת העתיקה ופילולוג קלאסי, גרמני-רוסי. פון שטרן, בן למשפחה גרמנית בלטית, למד באוניברסיטת טרטו, באוניברסיטת לייפציג ובאוניברסיטת אודסה. לימד באוניברסיטת מוסקבה (1900–1901) והיה חבר מן המניין באוניברסיטת אודסה (1896–1911) ומנהל המוזיאון של החברה הקיסרית להיסטוריה ועתיקות. בראשית המאה ה-20 ערך חפירות ארכאולוגיות במושבה האיונית באי ברזן (אנ') שבים השחור. ב-1911 הוזמן לאוניברסיטת האלה ובא ללמד בה. בין השנים 1923–1924, שימש רקטור האוניברסיטה. מדיה וקבצים בנושא ארנסט פון שטרן בוויקישיתוף ביוגרפיה של ארנסט פון שטרן, באתר של אוניברסיטת האלה-ויטנברג חיבורים של ארנסט פון שטרן בקטלוג הספרייה הלאומית הגרמנית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמנואל ווז'יי

עמנואל פרדריק ווז'יי (בצרפתית: Emmanuelle Frederique Vaugier; נולדה ב-23 ביוני 1976) היא שחקנית קנדית. ווז'יי נולדה בוונקובר, שבקולומביה הבריטית, קנדה. בת להורים קתולים שהיגרו מצרפת לקנדה. היא למדה בבית הספר קרופטון האוס (אנ'), בית ספר פרטי לבנות, במשך עשר שנים עד שעברה לבית הספר התיכון מאגי (אנ'), המציע תוכנית אקדמית גמישה לסטודנטים מקצועיים וקדם-מקצועיים לספורטאים, אמנים ומוזיקאים (SPARTS), בשנתיים האחרונות של תיכון. יש לה אח גדול ושמו ג'ייסון. היא דוברת צרפתית ואנגלית ברמת שפת אם. מדיה וקבצים בנושא עמנואל ווז'יי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עמנואל ווז'יי (באנגלית) עמנואל ווז'יי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עמנואל ווז'יי, ברשת החברתית אינסטגרם עמנואל ווז'יי, ברשת החברתית טיקטוק עמנואל ווז'יי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמנואל ווז'יי, באתר AllMovie (באנגלית) עמנואל ווז'יי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) עמנואל ווז'יי, באתר Metacritic (באנגלית) עמנואל ווז'יי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Bonin, Liane (February 2006). "To Die For!" (אורכב 29.09.2011 בארכיון Wayback Machine). Maxim. Retrieved May 20, 2011. Woo, Andrea (June 29, 2009). "The best city in the world" (אורכב 13.06.2010 בארכיון Wayback Machine). Metro International. Retrieved January 30, 2010. Barton, Steve (March 19, 2010). "Exclusive: Mirrors 2 to Hit Home Video on ...". Dread Central.com. Retrieved March 20, 2010.
מיירון פרינצמטאל

מיירון פרינצמטאל (באנגלית: Myron Prinzmetal‏; 8 בפברואר 1908 – 8 בינואר 1987) היה קרדיולוג אמריקאי, שעסק בעיקר בתחומים של יתר לחץ דם ושל הפרעות קצב. ידוע בעיקר על תיאור התופעה הקרויה על שמו - תעוקת לב על שם פרינצמטאל (Prinzmetal's angina). פרינצמטאל נולד ב-1908 בבפאלו, ניו יורק, לאנה והארי פרינצמטאל. בהמשך עברה משפחתו ללוס אנג'לס, שם למד מיירון בבית הספר על שם תאודור רוזוולט. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, תואר ברוקחות מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ותואר דוקטור לרפואה ב-1933 מ-UCSF - בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. כסטודנט הוא עבד יחד עם רוקחים נוספים על סינתזה של אמפטמין. פרינצמטאל סיים את התמחותו הרפואית בסן פרנסיסקו, משם עבר לסנט לואיס לצורך עבודה בבית החולים "Barnes-Jewish hospital". ב-1935 הפך לעמית בבית החולים מאונט סיני שבניו יורק. בהמשך היה גם לעמית ביוניברסיטי קולג' לונדון, שם עבד יחד עם ג'ורג' פקרינג על מחקר בנושא ההורמון רנין, וכן לעמית באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 1938 חזר ללוס אנג'לס שם שימש בתפקיד מחקרי בבית החולים "ארזי הלבנון" וכן ניהל מרפאה פרטית. פרינצמטאל חיבר לפחות 165 מאמרים במהלך הקריירה, כאשר הנושא המרכזי בו עסק היה יתר לחץ דם. פרינצמטאל תיאר את התופעה הנקראת על שמו - תעוקת לב על שם פרינצטאל (Prinzmetal's angina), שהיא סוג שונה של תעוקת לב המתרחש בזמן מנוחה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עסק בנושא הלם הנגרם כתוצאה מטראומה וכוויות. בנוסף לכך פרסם במהלך הקריירה מחקרים שעסקו בהפרעות קצב ובאלקטרוקרדיוגרפיה. על אף שהתעסק בעיקר בתחום הקרדיולוגיה, עסק פרינצמטאל גם בחקר מחלות ריאות ומחלות כליות. הוא היה לאחד הרופאים הראשונים בחוף המערבי שהשתמשו ביוד לטיפול במחלת גרייבס. לפרינצמטאל היו ארבעה ילדים מאשתו הראשונה. הוא פרש ב-1971 ונפטר בלוס אנג'לס ב-8 בינואר 1987. Agress, Clarence M. (1994). "Myron Prinzmetal". Clinical Cardiology. 17 (12): 681–682. doi:10.1002/clc.4960171212. Folkart, Burt A.; Nelson, Harry (13 בינואר 1987). "OBITUARIES : Myron Prinzmetal; Pioneer Cardiologist". Los Angeles Times. נבדק ב-1 באוקטובר 2017. {{cite news}}: (עזרה)
יוזף פוסיפאל

יוזף פוסיפאל (בגרמנית: Josef Posipal;‏ 20 ביוני 1927 - 21 בפברואר 1997) היה כדורגלן רומני-גרמני, ששיחק בעמדת המגן הימני. היה חלק מנבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1954. יוזף פוסיפאל נולד למשפחה גרמנית אתנית בלוגוז' שברומניה. בגיל 16 עברה משפחתו של פוסיפאל לגרמניה. בצעירותו התמקד בשחייה ובכדוריד. בשנת 1949 הצטרף להמבורג, שהתעניינה בו כחלוץ. עם זאת, קנופפל גילה עד מהרה כי פוסיפאל היה מגן ימני חזק ומשך אותו מלשחק בהתקפה לעדה אחורית. כבר שנה לאחר מכן בשנת 1950 התכוון מאמן נבחרת מערב גרמניה, זפ הרברגר, לצרף אותו לסגל למשחק הבינלאומי הראשון של גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, אולם גורמים רשמיים גילו שלפוסיפאל יש אזרחות רומנית ולא גרמנית. לאחר שהפך לאזרח מערב גרמני בשנת 1951, פוסיפאל עלה לראשונה במשחק הבינלאומי נגד טורקיה במערב ברלין. בשנת 1952 הועבר פוסיפאל מעמדת מגן ימני לעמדת הקשר האמצעי. בתפקיד זה הוא נחשב לטוב ביותר בגרמניה בשנים אלה ואחד הטובים בכדורגל האירופי. עם זאת, במהלך הסיבוב הראשון של מונדיאל 1954, נפצע פוסיפאל ברבע גמר נגד יוגוסלביה, והשחקן ורנר ליבריץ של קייזרסלאוטרן שיחק במקומו. בהיותו שוב כשיר לחצי הגמר מול אוסטריה, הרברגר החזיר את פוסיפאל להרכב הפותח, אך מכיוון שליבריץ' שיחק טוב מאוד נגד יוגוסלביה, פוסיפאל שיחק בעמדת המגן ימני על חשבון פריץ לאבנד. האמון של הרברגר בפוסיפאל למרות פציעתו השתלמה שכן פוסיפאל הצליח מאוד בחצי הגמר ובגמר בעמדה החדשה והלא שגרתית בא שיחק. בשאר הקריירה הבינלאומית שלו, פוסיפאל המשיך לשחק בעמדת המגן ימני עם ליבריץ' במרכז הקישור. הוא סיים את קריירת הכדורגל בשנת 1958. פוסיפאל נפטר בגיל 69 בהמבורג מאי ספיקת לב. הוא היה נשוי לגיזלה ונולדו להם שני בנים. בנו פאר פוסיפאל, ששיחק בקבוצת הבונדסליגה איינטרכט בראונשוויג, הוא גם שחקן כדורגל מקצועי לשעבר. נכדו פטריק פוסיפאל הוא גם כדורגלן מקצועי בהווה. מדיה וקבצים בנושא יוזף פוסיפאל בוויקישיתוף יוזף פוסיפאל, באתר Transfermarkt יוזף פוסיפאל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יוזף פוסיפאל, באתר WorldFootball.net יוזף פוסיפאל, באתר National Football Teams יוזף פוסיפאל, באתר FootballDatabase.eu
La Cobra (אלבום)

La Cobra (באנגלית: The Cobra, ובעברית: הקוברה) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הארגנטינאית חימנה ברון. אלבום האולפן יצא לאור ב-2 באוגוסט 2019, בהוצאת עצמית ולא על ידי חברת תקליטים. מתוך האלבום יצאו ארבעת הסינגלים: "La Cobra", "Quien Empezó", "Se Acabó", ו-"Dos Corazones". עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השלישי במצעד האלבומים של ארגנטינה. אלבום האולפן הופק על ידי אנדר זמברנו, ג'ון לאונה, לוקאס בירנצוויג, מאורו דטמאסו, מאורו דה טומסו, ניקו קוטון, אורלנדו ויטו, ראק808 ויהוני אטלה. בארגנטינה זכה האלבום למעמד הפלטינה על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים במדינה. בסמוך לצאתו, עלה אלבום האולפן לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. האלבום La Cobra באתר ספוטיפיי אנדר זמברנו, ג'ון לאונה, לוקאס בירנצוויג, מאורו דטמאסו, מאורו דה טומסו, ניקו קוטון, אורלנדו ויטו, ראק808, יהוני אטלה J Mena - La Cobra, Discogs (באנגלית) La Cobra, נבדק ב-2019-11-04 Quien Empezó, נבדק ב-2019-11-04 Se Acabó, נבדק ב-2019-11-04 Artist: J mena Title: Dos Corazones @baronjimena #bylihiporat Tweet added by Lihi Porat - Download Photo, Twipu (באנגלית) Los discos más vendidos de la semana | Diario de Cultura, web.archive.org, ‏2019-08-13 La Cobra by j mena, Genius (באנגלית) neuquenalinstante.com.ar, "La Cobra" es disco de platino | Neuquén al Instante, www.neuquenalinstante.com.ar (באנגלית) La Cobra, נבדק ב-2019-11-04
אקיס צוחאדזופולוס

אקיס צוחאדזופולוס (ביוונית: Άκης Τσοχατζόπουλος; ‏31 ביולי 1939 – 27 באוגוסט 2021) היה פוליטיקאי יווני ששימש בין השנים 1981– 2004 כשר במספר משרדי ממשלה מטעם מפלגת התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית, המוכרת גם בראשי התיבות "פאסוק" (ΠΑΣΟΚ). בין היתר כיהן שלוש פעמים כשר הפנים וכמו כן כשר הביטחון בממשלות אנדראס פפנדראו וקונסטנדינוס סימיטיס. הוא נמנה עם מקימי מפלגת פאסוק. נבחר לפרלמנט היווני לראשונה ב-1981, וכיהן בו עד שנת 2007. ב-1 בינואר 2011, בעקבות האשמות במספר שערוריות שחיתות, בהן "פרשת הצוללות היוונית", הצביע הפרלמנט היווני בעד העמדתו לדין. ב-7 באוקטובר 2013 הורשע בהלבנת הון, ולמחרת נגזרו עליו 20 שנות מאסר. באפריל 2018 שוחרר מהכלא בגלל בעיות בריאות. הוא למד הנדסה אזרחית באוניברסיטה הטכנית במינכן, ובשנת 1967 קיבל תואר שני בהנדסת כלכלה. ב-27 באוגוסט 2021 נפטר צוחאדזופולוס בבית חולים באתונה מהתקף לב. בשנת 1968 הצטרף לתנועת PAK (התנועה הליברלית הפאן-הלנית). הוא חבר-מייסד של מפלגת פאסוק. מאז שנת 1974 עד 1 בנובמבר 1990 שימש מזכיר הוועד המרכזי של המפלגה. הוא נבחר שוב לתפקיד ב-14 במאי 1994 ושירת בו עד 1995. ב-1995 נבחר לחבר בקבינט הלאומי ביטחוני היווני. ב-1996 נבחר למזכיר הפוליטי של המפלגה. בין נובמבר 1995 לינואר 1996 החליף את ראש הממשלה אנדראס פאפאנדראו (שנבחר ב-1995). ב-1997 נבחר לסגן יושב ראש סיעת מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. במהלך הקריירה הפוליטית שלו החזיק צוחאדזופולוס במספר תפקידי שרים בממשל היווני : שר לעבודות ציבור (21 באוקטובר 1981 - 5 באוקטובר 1984) שר העבודה (5 ביוני 1985 - 26 ביולי 1985) שר ליד ראש הממשלה (26 ביולי 1985 - 5 בפברואר 1987) שר הפנים (23 בספטמבר 1987 - 2 ביוני 1989) שר התחבורה והתקשורת (23 בנובמבר 1989 - 13 בפברואר 1990) שר הפנים (13 באוקטובר 1993 - 30 באוגוסט 1996) שר הביטחון הלאומי (25 בספטמבר 1996 - 24 באוקטובר 2001) שר הפיתוח (24 באוקטובר 2001 - 10 במרץ 2004) בשנת 2004 הופנתה כלפיו ביקורת רבה על ידי התקשורת ובקרב הזירה הפוליטית היוונית בגלל חיי מותרו שניהל. כונה משום כך סוציאליסט "נציג של סוציאליזם השמפניה". הביקורת הגיעה בעקבות חתונת הפאר של אקיס בפריז ושהייתו במלון "ארבע העונות" היוקרתי בבירת צרפת. שם גם נראה נוסע במכונית יגואר כחולה. צוחאדזופולוס נהג לבלות בחופשות פאר, התגורר בבתים יקרים (בין היתר התגורר לתקופה מסוימת בבית צמוד קרקע שניתן היה לתאר כ"אחוזה" בשכונה פסיכיקו היוקרתית של אתונה) ועוד. מדיה וקבצים בנושא אקיס צוחאדזופולוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקיס צוחאדזופולוס ביוגרפיה של אקיס צוחאדזופולוס, באתר של מפלגת פאסוק הצבעה בנוגע להעמדה לדין בפרלמנט, באתר החדשות סקיי פסקה 5: הביוגרפיה של אקיס צוחאדזופולוס, באתר HRI (בעברית: רשת מקורות המידע היוונית)