אריה אזולאי

אריה אזולאי (נולד ב-9 ביולי 1933) הוא איש חינוך ואיש ציבור ישראלי, בעל תואר דוקטור ליהדות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר כיהן בין היתר כראש העירייה השלישי של אשדוד וכיושב ראש הוועדה הקרואה באופקים. אזולאי נולד בעיר פאס שבמרוקו ובנעוריו היה חבר בארגון הבונים, ראש הסניף בפאס ולאחר השתלמות בירושלים בשנת 1952, עמד בראש ההנהגה הארצית של התנועה במרוקו. הוא עלה לישראל עם רעייתו באפריל 1955 והצטרף לקיבוץ דורות. אזולאי עבר לקיבוץ ברור חיל והיה הראשון בקיבוץ שיצא ללמוד באוניברסיטה. לאחר שקיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובספרות היה יו"ר ועדת החינוך והיה ממייסדי בית חינוך שער הנגב. אף על פי שהזדהה עם האידאולוגיה של הקיבוץ, עזב אזולאי מכיוון שלא התאפשר לו להמשיך בלימודים לתואר שני, ועבר לאשדוד. במסגרת התואר השני כתב עבודה על ביקורו של משה מונטיפיורי במרוקו והשלכות הביקור. הוא יצא בשליחות תנועת הבונים לארגנטינה, שם סייע למוסד בלכידת אדולף אייכמן[דרוש מקור] ובעקבות זאת גורש מארגנטינה. לאחר סיום לימודיו ב-1969 יצא בשליחות אגף הנוער והחלוץ של הסוכנות היהודית לפריז, וב-1972 שב לישראל. באמצע 1978, שב לארגנטינה בשליחות הסוכנות, לאחר פנייתו של מרדכי בר-און, ראש המחלקה לנוער והחלוץ. הוא היה אחראי גם על הפעילות במדינות השכנות, אורוגוואי, צ'ילה, פרגוואי ופרו. ב-1980 שב לישראל וחזר לנהל את מקיף ג'. ביולי 1973, נענה לבקשת סגן ראש עיריית אשדוד והממונה על החינוך, עדי עם-שלום, ומנהל מחלקת החינוך העל-יסודי, אלישע לוי, להקים ולנהל את תיכון מקיף ג' ע"ש רוגוזין שברובע ד'. בזמן שליחותו בארגנטינה (1978–1980), החליפוֹ דב גינצבורג בתפקיד בבית הספר, ונערכו שינויים מינהליים, והייתה כוונה למנות מנהל נפרד לחטיבת הביניים. אזולאי חזר לתפקיד המנהל, וגינצבורג שב לתפקידו הקודם, כסגן המנהל ומורה לטכנולוגיה. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 1983. באותה עת, מנה בית הספר כ-1,500 תלמידים ו-110 מורים. בשנת 1981 נבחר לכהן כמזכיר סניף מפלגת העבודה באשדוד ובבחירות המוניציפליות בשנת 1983 נבחר לתפקיד ראש עיריית אשדוד מטעם מפלגת העבודה, תפקיד בו כיהן עד לשנת 1989 במשך קדנציה אחת, ובמקביל כיושב ראש החברה לפיתוח אשדוד (חפ"א). במהלך כהונתו של אזולאי כראש העירייה, התרחבה אשדוד דרומה לעבר חולות ניצנים ונבנה רובע הווילות רובע ט"ו. ביוני 1986 נעצר באופן מתוקשר והוחזק במעצר במשך עשרה ימים, במסגרת חקירה בהאשמות של לקיחת שוחד. לאחר מספר חודשים נסגר התיק לאחר שלא נמצאו ראיות לטענות נגדו ובעקבות העובדה שפעיל של מפלגת העבודה שהעיד נגדו חזר בו מעדותו מספר ימים לאחר שנעצר. אזולאי טען שהוא נפל קרבן לעלילה מצד יריבים פוליטיים והתלונן על תנאי המעצר המשפילים והעדר נורמות לחקירת אישי ציבור. בעקבות סגירת התיק דרש מאמר מערכת של מעריב להפיק לקחים מהפרשה בעניין הקלות בה עוצרים חשודים ומאריכים את מעצרם. ב-1986, במקביל לכהונתו כראש העירייה, הקים את "קרן אשדוד" כעמותה, בהשראה מקרנות דומות שקמו בירושלים ובתל אביב-יפו. היא הוקמה במטרה לגייס כספים מגופים נטולי אינטרס כלכלי בעיר, בעיקר מיהדות התפוצות וקרנות אחרות. עם ניצחונו של צבי צילקר בבחירות 1989 לרשויות המקומיות, מונה לראשות הקרן, תחת הסכמה שראש העירייה יהיה בעל הסמכות לעמוד בראש הקרן או למנות אדם מטעמו. מתוקף אותו הסכם, נקבע תפקידו של אזולאי כיושב ראש מייסד של הקרן. לאחר סיום כהונתו כראש עיריית אשדוד, כיהן כיו"ר הדירקטוריון של החברה למתנ"סים וכראש המחלקה לעליה ולקליטה של הסוכנות היהודית. ב-25 בספטמבר 2007 מונה ליו"ר הוועדה הקרואה באופקים על ידי שר הפנים מאיר שטרית. ביולי 2008 הודיע על התפטרותו מתפקידו כדי להתמקד בכתיבת עבודת דוקטורט. במקומו, כראש ועדה קרואה, מונה צביקה גרינגולד. בינואר 2024, לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (שנדחו בעקבות מלחמת חרבות ברזל), הביע את תמיכתו ברשימתו של יניב קקון למועצת העירייה, תנועת "אשדודים". בוגר תואר ראשון בהיסטוריה של העם היהודי ותואר שני בספרות עברית, שניהם מ"האוניברסיטה העברית" בירושלים. ביוני 2011 קיבל תואר דוקטור מהחוג ליהדות בת זמננו מהאוניברסיטה העברית בנושא תנועות הנוער היהודיות במרוקו בשנים 1944–1964. העבודה ראתה אור ב-2012 בהוצאת הספרייה הציונית כספר בשם: "נוער בסערה: תנועות הנוער היהודיות במרוקו". בשנת 2023 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של אזולאי "ציוני כל הדרך", בהוצאת הספרייה הציונית העולמית, ומוסד ביאליק. אזולאי מכהן כיו"ר ברית יוצאי פאס. הוא מתגורר באשדוד. היה נשוי לרחל, עד פטירתה ב-17 באפריל 2018. לזוג שני בנים – עופר ואיתמר, ובת, אסתר. מסע משה מונטיפיורי למרוקו (1863-1864), 1969 תנועות הנוער היהודיות במרוקו (1964-1944), ירושלים, 2010 נוער בסערה: תנועות הנוער היהודיות במרוקו, ירושלים: הספרייה הציונית, 2012, מסת"ב 9789654400787 ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, ירושלים: הספרייה הציונית, 2023, מסת"ב 9789655363975 מדיה וקבצים בנושא אריה אזולאי בוויקישיתוף אריה אזולאי (1933-), דף שער בספרייה הלאומית אוסף על שם אריה ורחל אזולאי, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד אריה אזולאי באתר הסוכנות היהודית אריה אזולאי באתר תנועות הנוער היהודיות במרוקו אריה אזולאי בן שמונים. מרכז תקשורת אשדוד 2013 אריה אזולאי, אני, אריה אזולאי, מבקש: תפסיקו לקרוא לי ישראל השנייה, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2020 אהרון דולב, אריה אזולאי: אשתי סיפרה לי שברחוב אומרים - הפעם יש עשן בלי אש, מעריב, 24 באוקטובר 1986 שליחות בפאריס, 1969–1972, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 72–83 חזרה לארגנטינה, 1978–1979, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 93–99 בית הספר מקיף ג', ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 84–92 אלי דנון, אילן בכר ועזרא ינוב, לאחר חקירה בת 8 שעות הוחלט:ראש עיריית אשדוד ייעצר, מעריב, 9 ביוני 1986 עזרא ינוב, נסגר תיק החקירה נגד ראש עיריית אשדוד, מעריב, 20 באוקטובר 1986 אריה אזולאי: אני שמח שיצאתי מהסיוט הזה, מעריב, 19 ביוני 1986 מהמעצר - למפכ"ל, מעריב, 30 ביוני 1986 סגירת תיק אזולאי, מעריב, 20 באוקטובר 1986 קרן אשדוד, ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 132–135 זמן מעריב, ראש הוועדה הממונה באופקים פורש, באתר nrg‏, 23 ביולי 2008 חן מור אטיאס, "מביע פומבית את תמיכתי": אריה אזולאי רה"ע לשעבר תומך ב'אשדודים' למועצת העיר, באתר כאן דרום אשדוד, ‏30 בינואר 2024 מערכת האתר, ראש העיר לשעבר דר אריה אזולאי תומך בתנועת אשדודים למועצת העיר, באתר אשדוד נט, ‏30 בינואר 2024 ראש העיר לשעבר אריה אזולאי תומך בתנועת "אשדודים" למועצת העיר, באתר אשדודי, ‏30 בינואר 2024 ציוני כל הדרך: אוטוביוגרפיה, עמ' 225