אולריך החמישי, רוזן וירטמברג

אולריך החמישי, רוזן וירטמברג המכונה "der Vielgeliebte" (האהוב ביותר) (1413 – 1 בספטמבר 1480), רוזן וירטמברג. אולריך נולד ב-1413, והיה בנם הצעיר של אברהרד הרביעי, רוזן וירטמברג והנרייטה מממפלגארד. לאחר מותו המוקדם של אביו, אמו, יחד עם המועצה של וירטמברג, לקחה על עצמה את האפוטרופסות על אולריך ואחיו הגדול לודוויג הראשון. לודוויג הגיע לבגרות ב-1426 ולקח את השלטון בידיו, עד שאחיו אולריך ב-1433 התקבל לשלטון משותף. לאחר כמה שנים של ממשלה משותפת אולריך התחתן עם מרגרט מקלווה והעביר את חלוקת הרוזנות. החלוקה אושרה ב-23 באפריל 1441. אולריך קיבל את החלקים המזרחיים והצפוניים עם הבירה בשטוטגרט. לודוויג קיבל את האזור המערבי והדרומי עם הבירה באוראך, כמו גם השטחים באלזס. החלוקה שהוגבלה במקור לארבע שנים נעשתה קבועה ב-25 בינואר 1442 על ידי הסכם נירטינגן. בשנת 1444 תמך אולריך בבית הבסבורג תחת המלך פרידריך השלישי במלחמת ציריך הישנה במאבק נגד הקונפדרציה השווייצרית הישנה. יחד עם בני בריתו שכללו את המארקגראף אלברכט אכילס מברנדנבורג, הארכיבישוף של מיינץ דיטריך שנק מארבאך וכן יאקוב, מרקיז באדן-באדן הם היוו את הליבה של ברית מרגנטהיימר שהתקדמה יותר ויותר נגד הערים הקיסריות. מתחים אלו מצאו את שיאם בפיוד בין המרקיז אלברכט לעיירה הקיסרית נירנברג ב-1449. יריבו העיקרי של הרוזן אולריך תחת הערים הקיסריות הייתה אסלינגן, אשר הפחיתה את ההכנסה של רוזנות וירטמברג בכך שהעלתה את חובותיו בבירור. עם זאת, אולריך לא הצליח לזכות ביתרון מכריע למרות ניצחונות מרובים נגד אסלינגן ועיירות קיסריות אחרות. ב-1450 זכה אולריך, לאחר מות אחיו לודוויג הראשון, באפוטרופסות על אחייניו, הרוזנים העתידיים של וירטמברג-אוראך לודוויג השני ואברהרד החמישי. עד מהרה זה הוביל למריבה עם פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, שטען גם הוא לטענה לאפוטרופסות. לודוויג השני כבר מת ב-1457. אחוזות אוראך עברו לידי הרוזן אברהרד החמישי ב-1459. בשנת 1458 הרס אולריך את טירת וידרן. זה הגביר את המתיחות בינו לבין פרידריך. שני גושי ברית התפתחו באימפריה הגרמנית. אולריך הצטרף לקבוצתם של פרידריך השלישי, שהוכתר לקיסר ב-1452, ושל המרקיז אלברכט אכילס מברנדנבורג. מתנגדיהם העיקריים היו אחיו של הקיסר אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה, פרידריך מפפאלץ ולואי התשיעי מבוואריה. בשנת 1460 התרחשו המפגשים הצבאיים הראשונים בין שתי הקבוצות. לאחר שביתת נשק קצרה, הכריז פרידריך השלישי פעם נוספת על מלחמה קיסרית נגד בוואריה בשנה שלאחר מכן. יחד עם אלברכט אכילס, אולריך קיבל על עצמו את המנהיגות של הכוחות הקיסריים נגד בוואריה. בפיוד הדיוצאני של מיינץ בשנים 1461 עד 1463, שפרץ זמן קצר לאחר מכן, הוא תמך בארכיבישוף אדולף השני מנסאו נגד קודמו המודח דיתר פון איסנבורג ופרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ. לאחר עימותים, ב-30 ביוני 1462 התרחש קרב ליד סקנהיים, ואולריך ובני בריתו הובסו. הם נלקחו בשבי על ידי כוחות פפאלץ. רק ב-27 באפריל 1463 הצליח אולריך לחזור לשטוטגרט לאחר תשלום כופר. בשנת 1473 חתמו אולריך ואברהרד החמישי על חוזה שהיה אמור להסדיר את הירושה המשותפת ולשאוף לאיחוד מחודש של שני חלקי רוזנות וירטמברג. אולריך קיבל מאוחר יותר יחד עם אברהרד החמישי גם תמיכה נגד בנו, אברהרד השישי, שבאמצעותו ניכרה גם ההשפעה של אברהרד החמישי בחלק הרוזנות של שטוטגרט. הוא היה נשוי שלוש פעמים: ראשית, הוא התחתן בשטוטגרט ב-29 בינואר 1441 עם מרגרט מקלווה, בתם של הדוכס אדולף הראשון, דוכס קלווה ומארי מבורגונדי. הייתה להם בת אחת: קתרינה (7 בדצמבר 1441 – 28 ביוני 1497) לאחר מכן הוא התחתן בשטוטגרט ב-8 בפברואר 1445 עם אליזבת מבוואריה-לנדסהוט, בתם של היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה ומרגרטה מאוסטריה. נולדו להם חמישה ילדים: מרגרטה (בערך 1446 – 21 ביולי 1479) אברהרד השני (1 בפברואר 1447 – 17 בפברואר 1504) היינריך (7 בספטמבר 1448 – 15 באפריל 1519) אולריך (בערך 1449 – נפטר צעיר) אליזבת (23 בדצמבר 1450 – 6 באפריל 1501), התחתנה עם פרידריך השני, רוזן הנברג לאחר מכן הוא התחתן בשטוטגרט ב-11 בנובמבר 1453 עם מרגריטה מסבויה, בתם של אמדאו השמיני, דוכס סבויה ומארי מבורגונדי, דוכסית סבויה. נולדו להם שלוש בנות: מרגרטה (בערך 1454 –‏ 21 באפריל 1470), התחתנה עם פיליפ הראשון, רוזן אפשטיין-קוניגשטיין פיליפינה (בערך 1456 –‏ 4 ביוני 1475), התחתנה עם יאקוב השני, רוזן הורן הלנה (בערך 1460 –‏ 19 בפברואר 1506), התחתנה עם קראפט השישי, רוזן הוהנלוהה-נוינשטיין היו לו גם ילדים לא חוקיים רבים. מדיה וקבצים בנושא אולריך החמישי, רוזן וירטמברג בוויקישיתוף אולריך החמישי, רוזן וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Detlev Schwennicke: Europaische Stammtafeln, New Series, Vol. I/2, Tafel 256. Detlev Schwennicke: Europaische Stammtafeln, New Series, Vol. I/2, Tafel 257.