יוסף קולישר

יוסף קוֹלִישֶר (ברוסית: Ио́сиф Миха́йлович Ку́лишер (יוסיף מיכאילוביץ' קולישר); 1 באוגוסט 1878 – 17 בנובמבר 1933) היה כלכלן יהודי רוסי וסובייטי. דוקטור לכלכלה, פרופסור באוניברסיטת פטרוגרד שפעל בתחילת המאה ה-20. קולישר נולד במשפחתו של עורך הדין היהודי מיכאל קולישר. בשנת 1896 סיים את לימודיו בגימנסיה של סנט אנה (אנ') בסנקט פטרבורג עם מדליית זהב. הוא סיים בשנת 1900 קורס בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. הוא המשיך ללמוד ולחקור כלכלה במוסדות להשכלה גבוהה בגרמניה ובאוסטריה באוניברסיטאות ברלין, האלה, וינה ולייפציג. לאחר שחזר לרוסיה עבר את בחינת התואר השני בכלכלה פוליטית, סטטיסטיקה ומשפט פיננסי. בשנת 1905 הוא הוענק לו תואר פריבט-דוצנט בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג במחלקה לכלכלה פוליטית והוא החל ללמד קורס בהיסטוריה של הכלכלה. משנת 1905 שובץ למדור המסחר במשרד האוצר בדרגת מזכיר מכללה (коллежского секретаря), ובשנת 1907 הועבר לשירות משרד האוצר כפקיד בכל מטלה, והותיר אותו כפריבט-דוצנט של האוניברסיטה. ב-1908 הוא הגן על עבודת המאסטר שלו "מסות על ההיסטוריה של צורות תעשייתיות במערב אירופה מהמאות ה-13 עד ה-18". במקביל לעבודתו באוניברסיטה, משנת 1910 הוא הרצה בקורסים המסחריים הגבוהים, לאחר מכן הפך למכון המסחרי, שבו הפך לפרופסור בשנת 1916. בשנת 1915 נבחר לפרופסור במכון הפסיכונאורולוגי. קולישר פרסם מאמרים ב"עושר רוסי" (Русском богатстве), "מחשבה רוסית" (Русской мысли), "סקירה כלכלית רוסית" (Русском экономическом обозрении), "שנתון לכלכלה לאומית וסטטיסטיקה" ( בגרמנית: Jahrbucher fur Nationalokonomie und Statistik) ואחרים. השתתף בפיתוח הצעות חוק על הכנסה, על סחר וסוגים אחרים של מיסים שהוגשו לדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית. בשנים 1921–1924 היה מנהל המכון למחקר כלכלי באוניברסיטת פטרוגרד. בשנים 1930–1932 לימד במכון לנינגרד למימון ולכלכלה. הוא נקבר בבית העלמין היהודי פראוברז'נסקי. מחבר עבודות על ההיסטוריה הכלכלית של ימי הביניים והתקופה הראשונית של העת החדשה שיצאו בשני כרכים, הראשון יצא במקור בגרמנית והשני ברוסית ותורגם לגרמנית בכותרת "Allgemeine Wirtschaftsgeschichte des Mittelalters und der Neuzeit". מחקריו של יוסף קולישר צוינו על ידי כלכלנים מפורסמים רבים, כולל הכלכלן הרוסי מיכאיל טוגאן-ברנובסקי (אנ') וההיסטוריון הכלכלי הצרפתי פרנאן ברודל. טוגאן-ברנובסקי דיבר על "הרצאות על תולדות החיים הכלכליים של מערב אירופה" (Лекциях по истории экономического быта Западной Европы), שהיה סיכום הרצאותיו לתלמידים באוניברסיטה (שעודכן ויצא מאוחר יותר לאור כ"ההיסטוריה של החיים הכלכליים של מערב אירופה") : כהיסטוריון כלכלי, יוסיף מיכאילוביץ' צריך להיות מוכר כאחד הכלכלנים הרוסים הבולטים. הקורס שלו לתולדות החיים הכלכליים במערב אירופה, שהוא יצירה עצמאית לחלוטין, שבה אסף המחבר את יצירותיו הרבות על תולדות ההתפתחות הכלכלית של המערב, התקבל כמדריך במוסדות להשכלה גבוהה רבים והודפס במספר מהדורות. ההיסטוריון הכלכלי הצרפתי המפורסם פרנאן ברודל השתמש בהרצאות כשעבד על הספר בן שלושה הכרכים: "הציוויליזציה החומרית, כלכלה וקפיטליזם במאות XV-XVIII"‏ (Civilisation matérielle, économie et capitalisme, xve et xviiie siècles ), ורואה בהן "עד היום את המדריך הטוב ביותר והאמין ביותר מבין היצירות הכלליות". יבגני מיכאילוביץ' מייבורד (Евгений Михайлович Майбурд), החוקר הרוסי של תולדות המחשבה הכלכלית מסווג את יוסף קולישר בין נציגי הדור השני של האסכולה ההיסטורית של הכלכלה (אנ') ברוסיה. המהדורה המחודשת של הספר, שפורסמה לראשונה ב-1909 "תולדות החיים הכלכליים של מערב אירופה", כרך 1 "ימי הביניים" (2016) הוא, כפי שמציין א.פ. בליקוב, "מונוגרפיה בסיסית, שימושית וכלל לא מיושנת מאת י. מ. קולישר". בין ספריו שיצאו ברוסית: "מצבם הכלכלי של היהודים בימי הביניים" (1901) ו"היהודים בתעשיית המשי בפרוסיה במאה ה-18" (1924). יוסף קולישר היה צאצא למשפחת קולישר, משפחה של יהודים מלומדים ואנשי ציבור, שכללה מלבדו את: אביו: מיכאל קולישר (1847-1919) – היסטוריון, פובליציסט ואתנוגרף דודו של אביו: ראובן קולישר (1828–1896) – שהיה רופא רוסי, דוקטור לרפואה ופובליציסט. אחיו: יוג'ין קולישר (אנ') (במקור יבגני קולישר) – עורך דין וסוציולוג רוסי-אמריקאי. אלכסנדר קולישר (1890-1942) – עורך דין וסוציולוג. על בני משפחת קולישר (ברוסית) И. М. Кулишер: Очерк жизни и творчества – ביוגרפיה מקיפה ברוסית יוסף קולישר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) И. М. Кулишер: Очерк жизни и творчества На Еврейском кладбище восстановлены могилы ученых-экономистов Josef Kulischer, Allgemeine Wirtschaftsgeschichte des Mittelalters und der Neuzeit האנציקלופדיה העברית הערך קוֹלִישֶר,, כרך כ"ט, עמוד 295