תל צפית

תל צָפִית היא תל בקרבת יער חרובית וכפר מנחם בשפלת יהודה, המזוהה עם העיר גת הפלשתית. במקום שכן הכפר הערבי תל א-צאפי שנכבש במסגרת מבצע אנ-פאר במלחמת העצמאות. השם הערבי של תל צפית הוא תל א-צאפי ("התל הבוהק"), בעקבות המִסלָע הלבן הבוהק שלו. תל צפית הוא בין הגדולים בתלי ארץ ישראל הקדומים. שטחו הכולל של התל 400–500 דונם, הוא מתנשא לגובה 180 מטרים מעל פני הים ומהווה נקודת התצפית הגבוהה ביותר בשפלה הפנימית. על פי הממצאים הארכאולוגיים היה התל מיושב כמעט ברציפות למן התקופה הכלקוליתית ועד לתקופה המודרנית. מחפירות שנעשו בתל עולה שהעיר יושבה לראשונה בסוף העידן הפרהיסטורי. התל מתחלק לעיר עליונה שהייתה מיושבת לאורך כל התקופות, ועיר תחתית שהייתה מיושבת רק בתקופת הברזל, עת הייתה פלישתית. בתל צפית הוקמה עיר גדולה ומבוצרת בתקופת הברונזה הקדומה, במחצית השנייה של האלף ה-4 לפנה"ס. בתקופת הברונזה הביניימית הפך התל לעיר קטנה ולא מבוצרת עם מעט ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו. בתקופת הברונזה המאוחרת, עם ירידת כוחה של מצרים בארץ ישראל, היא הופכת שוב לעיר גדולה. מתקופה זו נמצאו שרידי קטורת מאגוזי מוסקט ואופיום, עדות למסחר בינלאומי ששורשיו מגיעים עד סרי לנקה בה גדלים עצי המוסקט. קטורת זו שימשה סם הזייה בעת טקסי פולחן. במאה ה-10 לפני הספירה התקיימה בתל צפית העיר הגדולה שבין ערי הפלשתים, ושטחה היה כ-500 דונם, כאשר ירושלים השתרעה באותה תקופה רק על כ-120 דונם, בדומה לערים אחרות, כגון מגידו ובאר שבע, כך שהייתה העיר הגדולה באזור באותה עת. העיר ששכנה על התל הייתה גדולה ומבוצרת, דבר המעיד על כך שהפלשתים שלטו באזור שפלת יהודה בתקופה זו. בתל התגלו ממצאים פלשתיים רבים, בהם מזבח ששימש לפולחן, שרידי מבנים, מתקנים לעיבוד מתכת ואלפי חרסים וכלים, בהם חפצי פולחן, כולל קונכייה ששימשה קערית פולחן שנפוצה מאוד בתרבויות אגאיות של אזור יוון, מקום מוצאם המשוער של הפלשתים. ממצא המעיד על כך שהתרבות האגאית נשמרה גם 200 שנה אחרי שהפלשתים הגיעו לאזור. המזבח, שגובהו מטר ומידותיו 50 ס"מ על 50 ס"מ, מזכיר בצורתו את התיאורים של מזבחות במקרא. כך, למשל, מתואר מזבח הקטורת (מזהב) בבית המקדש בספר שמות: "אמה ארכו ואמה רחבו רבוע יהיה ואמתים קמתו ממנו קרנתיו". אמה היא בערך 50 ס"מ. דבר המעיד, על קרבה תרבותית דווקא בין תושבי ממלכת יהודה והפלשתים. מערכת ביצורים מתקופת הברזל II נחשפה לא רק בחלקו העליון של התל, אלא גם בעיר התחתית בגובה פני הקרקע התגלה שלב המסד של חומת ביצורים רחבה. בהמשך נחשפה החומה לאורך כשלושים מטרים, ממצאים המעידים על קיומו של מגדל שמירה וכן שרידים שאולי מעידים על הימצאותו של שער עיר גדול. בחפירות התגלתה תעלה גדולה מוקפת מגדלים, שנבנתה ככל הנראה במהלך המצור של על העיר בידי חזאל, מלך ארם דמשק בשנת 836 לפני הספירה. הממצאים חושפים את שיטת המצור הייחודית של הארמים וכן את החורבן וההרס בעיר, אותם גרמו החיילים הארמים. בעיר נמצאו בתים שקרסו בשלמותם. תעלת המצור חצובה בסלע באורך 2.5 קילומטרים, שהקיפה את חומות העיר ברדיוס של כ-300 מטרים, עומקה חמישה מטרים ורוחבה ארבעה. התעלה נועדה למנוע מהנצורים לפרוץ החוצה כדי להצטייד במזון או כדי לתקוף את הצרים. כמות הסלע שנחצבה לצורך הקמת התעלה נאמדת ב-60 אלף קוב. בתחתית התל, חשף הארכאולוג עמית דגן, תקופת התיישבות נוספת אחרי שהעיר הפלשתית נכבשה ונהרסה בידי חזאל. כנראה מדובר באותם אנשים שנמלטו מהעיר בשל המלחמה, שבו אליה וניסו לשקם את מה שניתן. המבנים מתקופה זו הם דלים ואחריה הידרדר היישוב הפלישתי במקום. ולא התאושש לאחר כיבוש האזור על ידי ממלכת אשור בסוף המאה ה-8 לפנה"ס. המלך הצלבני פולק מאנז'ו הקים בשנת 1142 מצודת משמר על תל צפית, שנקראה בגלל הצבע הלבן של סלעי התל בשם הלטיני - Castrum Album (מצודה לבנה) ובשם הצרפתי - Blanche Garde (משמר לבן). זהו אחד משרשרת מבצרים שהקימו הצלבנים כנגד הפשיטות הפאטמיות שיצאו מכיוון אשקלון (ביניהם מצודת בית ג'וברין). המצודה נהרסה בידי צלאח א-דין בשנת 1192 והוקמה מחדש בידי ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה בזמן מסע הצלב השלישי. זמן קצר לאחר מכן כבשה השושלת האיובית שוב את האזור אך שרידי המצודה בעלת ארבעת המגדלים שרדו בתל עד המאה ה-19. בשנת 1220 תיאר הביוגרף והגאוגרף יאקות אל-חמאווי את התל כ"מצודה על ראש גבעה ליד בית ג'יברין שבמחוז רמלה". תיאור נוסף של הגאוגרף מוג'יר א-דין נכתב בשנת 1495. בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל שכן באתר הכפר הערבי "תל א-צאפי". ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע הכפר בסנג'ק עזה עם 88 בתי אב ו-484 תושבים. תושבי הכפר שילמו מס של 25% על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, פירות ועל כוורת דבורים לייצור דבש. בשנת 1863 ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בכפר וציין שיש בו שני מבני "קבר מקאם". בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר עם בתים רבים מלבני בוץ, באר הכפר ממוקמת מצפון לו בעמק. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת חברון. במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט, הייתה אוכלוסיית הכפר 644 מוסלמיםובמפקד 1931 היא גדלה ל-925 מוסלמים אשר שכנו ב-208 בתים. ב-28 ביולי 1937 הוקם קיבוץ כפר מנחם במסגרת מבצעי חומה ומגדל, על שטח אדמה שנרכש מהכפר אידניבה כקילומטר מצפון ל"תל א-צאפי". בסקר הכפרים בארץ ישראל משנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 1,290 תושבים, שטח הקרקע הכולל היה 27,794 דונם, שמתוכם 19,716 דונם שימשו לגידולי דגנים. השטח הבנוי של הכפר היה 68 דונם. הכפר נכבש בידי חטיבת גבעתי ב-9 ביולי 1948. בשנת 1954 נערכו באזור התל קידוחים לחיפושי נפט והוקם במקום מחנה עבודה לפועלים ולציוד. כמן כן החליטה ועדת השמות הממשלתית להחליף את שם התל ל""תל צפית". הקידוח הגיע לעומק של 8,000 רגל ונמצא יבש. בשנת 1990 הוקמה בצמוד לתל תחנת הכוח צפית ותחנת מיתוג ומעברים לקווי חשמל ראשיים של חברת החשמל. באתר פועלות משנת 1990 שתי יחידות ייצור המוסקות בסולר בעלות הספק כולל של 220 מגוואט (יחידות המיועדות לייצור חשמל לשעת שיא, דחק וחירום). באוקטובר 2006 הושלמה הקמת השלב הראשון של יחידת ייצור חדשה במחזור משולב בעלת הספק של 248 מגוואט המוסקת בסולר. ב-2007 הושלמה הקמת טורבינה קיטורית נוספת כך שהספק היחידה הגיעה ל-370 מגוואט. במאי 2010 עברה לשימוש בגז טבעי. ביולי 2015 החלה לפעול, בצמוד לתחנת הכוח צפית, תחנת הכוח דליה תחנת הכוח הפרטית הגדולה בישראל בעלת הספק מקסימלי של 900 מגוואט. תל צפית נחפר לראשונה על ידי משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל בראשותם של פרדריק בליס ורוברט מקאליסטר בין השנים 1898–1900, במסגרת מחקר בו חפרו במקביל גם באתרים סמוכים במרשה, תל גודד ועזקה. החל משנת 1996 ובמשך 25 שנה נחפר התל בידי אהרן מאיר מהמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בחפירות נמצאה קערת חרס מהמאה ה-9–10 ועליה חרותים בכתב אלפביתי השמות "ולת" ו"אלות", ייתכן וזוהי עדות חוץ מקראית לשמו של גלית שעל פי המקרא התגורר בגת. מנגד, מאוחר יותר, מתמעטים הממצאים הפלשתיים וכן גת כמעט ולא נזכרת במקרא (לאחר המאה ה-9 לפנה"ס). יש לציין באופן מיוחד את שכבת החורבן מסוף המאה ה-9 לפנה"ס המכונה שכבה A3. שכבה זו שנחשפה בכל שטחי החפירה היא שכבת חורבן עשירה ביותר המיוחסת בידי חוקרי המקרא לכיבוש חזאל מלך ארם עליו מסופר בספר מלכים ב': ”אָז יַעֲלֶה, חֲזָאֵל מֶלֶךְ אֲרָם, וַיִּלָּחֶם עַל-גַּת, וַיִּלְכְּדָהּ; וַיָּשֶׂם חֲזָאֵל פָּנָיו, לַעֲלוֹת עַל-יְרוּשָׁלִָם” (י"ב, יח). מסביב לאתר נתגלו שרידים של דייק ומערכת מצור אדירת ממדים שכנראה קשורה למצור של חזאל, שאין שנייה לה בעולם כולו. לאחר חורבן זה בסוף המאה ה-9 לפנה"ס, זוהתה פעילות מועטה בלבד בחלקו המערבי של שטח A הקרוב יותר למרכז התל. בשנת 2008 הוכרז אתר "תל צפית" כגן לאומי. במקום מסלול הליכה עד לראש התל ולאורכו שלטים עם פסוקים מהתנ"ך הנוגעים לפלשתים. המסלול הוא מעגלי ומסומן בסימון שבילים בצבע ירוק. בפסגה הוקם מצפור ובו לוחות הסבר לכל הכיוונים וכן עמוד ובו שלטי הכוונה לערי הפלשתים: עזה, עקרון, אשדוד ואשקלון. לאורך המסלול ניתן להבחין גם בשרידי הכפר תל א-צאפי ובבית הקברות שלו וכן בחפירות ארכאולוגיות. שלט בנושא שם האתר שלט תל א-צאפי על רקע תל צפית מראה כללי של תל צפית תל צפית המצפור בפסגת תל צפית עמוד ההכוונה לערי הפלשתים בפסגת תל צפית בית קברות מוסלמי בתל צפית קבר מוסלמי בראש התל שעליו מצבה ובה רשום "עבד אל-עזז 1942" חפירות ארכאולוגיות בתל צפית תצפית מהתל לכיוון מזרח תצפית מצפון לכיוון יער חרובית תצפית מתל צפית לכיוון מתקן של חברת החשמל ומאגר המים שממערב לו סלע הקירטון הלבן בצידו המערבי של התל מסננת מתל צפית עשויה חרס, מהמאה ה-9 לפנה"ס. מוזיאון ישראל אהרן מאיר. עשר שנים לחשיפתה של גת פלשתים המקראית, קדמוניות 133, 2007, עמ' 15–25 אהרן מאיר. מה בין גת פלשתים לירושלים המקראית? היבטים נבחרים והשלכות לשחזור ההיסטוריה של א"י בתקופת הברזל ב-1, בתוך: א. ברוך וא. פאוסט (עורכים), חידושים בחקר ירושלים 10. רמת-גן, 2005, עמ' 51–62 מדיה וקבצים בנושא תל צפית בוויקישיתוף אתר פרויקט החפירות בתל צפית/גת הבלוג של פרויקט החפירות גת (תל צפית) באתר "עידן התנ"ך" המפה של האזור באתר עמוד ענן מסלול טיול בתל צפית משה ישראל, תל צפית בתקופת האבות, על המשמר, 11 במרץ 1966 דני הרמן, בתל א-צאפי נמצאו כלי זין פלישתים, באתר ynet, 10 במרץ 2008 חודש לאחר שנפתח הושחת הגן הלאומי תל צפית, באתר ynet, 12 במאי 2008 שי זמיר, מקדש פלשתי קדום התגלה בתל צפית, באתר ynet, 28 ביולי 2010 ניר חסון, הפלשתים של גת נחשפים תחת המיקרוסקופ, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2012 זיו ריינשטיין‏, ממצאים חדשים בגת ייתכן ומסבירים את קרב דוד וגוליית, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2019 אביבה ושמואל בר-עם, נוף עוצר נשימה מעיר הולדתו של גוליית מעיד על חשיבותה האסטרטגית בעת העתיקה, באתר זמן ישראל, 24 באפריל 2021 תל צפית (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית מפה בהוצאת צבא בריטניה, 1918 עם סימון הכפר (גליון Jibrin), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001 ניר חסון, חפירות חדשות בתל צפית עשויות להצביע על ממדיה הצנועים של מלכות דוד ושלמה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2015 ניר חסון, מזבח פלישתי התגלה באתר העיר גת הקדומה, באתר הארץ, 26 ביולי 2011 עמירם ברקת, התגלו ממצאים ארכיאולוגיים מהעיר הפלשתית גת, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2005 Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 440 Pringle, 1997, p. 93 Le Strange, 1890, p.544 Le Strange, 1890, p. 41</ Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 222 Guérin, 1869, pp. 90 -96 Conder and Kitchener, 1882, pp. 415 - 416 Quoted in Khalidi, 1992, p. 222 Barron, 1923, Table V, Sub-district of Hebron, p. 10 Mills, 1932, p. 34</ העליה על אדמת כפר-מנחם, דבר, 13 באוגוסט 1937 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 94. Quoted in Khalidi, 1992, 222 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 144</ צבאי ההגנה כובש, קול העם, 11 ביולי 1948 ..אתם חכיתם אלפיים שנה עבשיו אנחנו מחכים ..., על המשמר, 13 באוגוסט 1968 מחנה־נפט חדש ליד תל־'א-סאפי, דבר, 11 באוקטובר 1954 שמוות עבריים למפעלי פיתוח שמות, זמנים, 17 באוקטובר 1954 אלחנן קרמר, חיפושי הנפט בישראל, הַבֹּקֶר, 25 בספטמבר 1955 אריאל כהן, ברק שחם ואבי ציפורי "ניטור תחנת הכוח "צפית" - דו"ח מסכם לחורף 2011 - 2010", היחידה הסביבתית, רשות הטבע והגנים שרון קדמי, חברת החשמל השלימה שלב ראשון בהקמת תחנת הכוח צפית בגדרה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2006 אבי בר-אלי, תחנת הכוח צפית בדרום חוברה לגז טבעי; 45% מכושר ייצור החשמל בישראל מבוססים על גז, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2010 שי שלו, ‏ג'ורג' חורש ישקיע 200 מ' ש' בתחנת הכוח דליה, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2017 המגילה שבבולי המועדים מהי?, הצופה, 3 באוקטובר 1948 עמירם ברקת, חוקרים: נמצאה כתובת בדרום עם הגירסה המקורית לשם "גוליית", באתר הארץ, 9 בספטמבר 2005 טקס חנוכת גן לאומי תל צפית, באתר רשות הטבע והגנים, 11 במרץ 2008