laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברומלי (רובע)

רובע בְּרוֹמְלי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Bromley, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא בדרום מזרח העיר לונדון. שטחו של הרובע 153 קמ"ר, כאשר מרבית שטחי הרובע שייכים לשטחים הירוקים הפתוחים של החגורה הירוקה. הרובע הוא הגדול ברובעי לונדון רבתי. מרבית שכונות הרובע נמצאות בצפונו ומערבו. הדרומית בשכונות הרובע היא ביגין היל. שכונות הרובע כוללות את: אורפינגטון אנרלי (המכילה גם את שכונת קריסטל פאלאס בקנהאם ברומלי וברומלי קומון הייז מוטינגהאם פטס ווד פנג' צ'יזלהרסט קסטון רובע ברומלי הוקם ב-1 באפריל 1965 (בעקבות חקיקת חוק הממשל בלונדון 1963). הרובע כולל את אזורי הרובע המוניציפלי של ברומלי, הרובע המוניציפלי של בקנהאם, הרובע העירוני פנג', הרובע העירוני אורפינגטון והעיירה צ'יזלהרסט שהייתה בעבר חלק מהרובע העירוני צ'יזלהרסט וסידקאפ. כל הרבעים האלה היו בעבר חלק ממחוז קנט. תושבי הכפר נוקהולט (שהיה שייך בעבר לרובע העירוני אורפינגטון) התנגדו לאיחוד כפרם עם רובע ברומלי ובעקבות מאבקם הציבורי שונו בשנת 1969 גבולות הרובע והכפר הפך חלק מהמחוז הכפרי סוונאואוקס. לרובע עיר תאומה אחת: גרמניה נויוויד, גרמניה מדיה וקבצים בנושא ברומלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברומלי ההיסטוריה של רובע ברומלי אתר מוזיאון רובע ברומלי פורטל לאתרים הקשורים לרובע ברומלי
ציקלורמה

ציקלורמה (באנגלית: cyclorama) היא ציור גלילי ופנורמי שמטרתו להעניק לצופה, העומד במרכז הגליל, מראה בן 360° של התמונה. האפקט המבוקש הוא שהצופה יחוש כאילו הוא נמצא במרכז ההתרחשות המתוארת בתמונה, בדרך כלל של אירוע היסטורי או מקום מוכר ומפורסם. הציקלורמה הראשונה הוצגה בשנת 1787 באדינבורו, סקוטלנד, בידי האירי רוברט בארקר (Barker) שביקש למצוא דרך לייצג את הנוף הפנורמי הנשקף מראשה של גבעה בסמוך לעיר. במהלך המאה ה-19 היו הציקלורמות לפופולריות למדי, והמבוקשות ביניהן הובלו מעיר לעיר על מנת לספק שעשוע והנאה. לעיתים קרובות לוותה הצפייה בציקלורמה בהשמעת מוזיקה וכן בקולו של מספר שהסביר את האירוע המצויר בתמונה. לעיתים נבנו דיאורמות, פרטי תפאורה תלת-ממדיים, בקדמת הציקלורמה על מנת לספק חוויה ריאליסטית מוגברת. ברבות מערי ארצות הברית ואירופה נבנו מבנים מעגליים ומשושיים על מנת לספק מקום תצוגה לציקלורמות, אשר בשיא פריחתן צוירו מאות מהן. על אף מספרן הרב של הציקלורמות, כיום שרדו רק כשלושים, שהמפורסמות שבהן: הציקלורמה של אטלנטה, המתארת את הקרב על אטלנטה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ואשר מוצגת באטלנטה, ג'ורג'יה הציקלורמה של ביהולט, המתארת את תולדות קהילות האמיש והמנוניטים, ואשר מוצגת בעיר ברלין שבמחוז הולמס, אוהיו הציקלורמה של גטיסבורג, המתארת את קרב גטיסברג במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ואשר מוצגת בפארק הלאומי הצבאי גטיסבורג, גטיסבורג, פנסילבניה הציקלורמה של גטיסבורג, ציקלורמה מוקדמת יותר של קרב גטיסברג, שנתגלתה בשנת 1965 ואשר נתרמה לאוניברסיטת וייק פורסט (Wake Forest) אשר בווינסטון סיילם (Winston Salem), קרוליינה הצפונית הציקלורמה של ירושלים, המתארת את צליבתו של ישו ואשר מוצגת בסנט אן דה בופרה (Saint Anne de Beaupre), קוויבק, קנדה הציקלורמה של ווטרלו, המתארת את קרב ווטרלו ואשר מוצגת בסמוך לעיר וטרלו, בלגיה הפנורמה של פלבן, המתארת את המצור על פלבן בשנת 1878 ואשר מוצגת בפלבן, בולגריה הפנורמה של מסדאך (Mesdag), המתארת את הכפר ההולנדי סחוונינגן (Scheveningen) בשנת 1881, ואשר מוצגת בהאג, הולנד ציקלורמה פרי מכחולו של הצייר ג'ון ונדרלין (Vanderlyn) המתארת את ארמון ורסאי והגנים הסובבים אותו, המוצגת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בעיר ניו יורק מדיה וקבצים בנושא ציקלורמה בוויקישיתוף הציקלורמה של ירושלים הפנורמה של מסגאג הציקלורמה של באפאלו Visions & illusions: the art of the cyclorama - קישורים לציקלורמות נוספות
הרוכב ממדרה

הרוכב ממדרה (בבולגרית: Мадарски конник) הוא תבליט מתחילת המאה ה-8 שנחרט על סלע גדול ליד הכפר מדרה השוכן במחוז שומן, מזרחית לעיר שומן בצפון-מזרח בולגריה. הרוכב ממדרה הוכרז ב-1979 כאתר מורשת עולמית. התבליט מופיע על סלע כמעט אנכי שגובהו 100 מטר, והדמויות עצמן נמצאות בגובה של 23 מטר מעל בסיס הסלע. נראה כי לשם חריטת התבליט, הקימו הבולגרים פיגומים במקביל לפני הסלע, והחורים אליהם קובעו קורות העץ של מבנה ארעי זה עדיין נראים כיום. שטח פניו של התבליט הוא 40 מ"ר. הרוכב הפונה לכיוון ימין אוחז בחנית שבאמצעותה הוא מכריע אריה שכורע לרגלי הסוס. נשר עף לפני הרוכב וכלב רץ בעקבותיו. התבליט מתוארך לשנת 710 לערך, היינו לתקופת שלטונו של טרבל שליט בולגריה, כשלושים שנה לאחר היווצרותה של בולגריה. לפי הסברה, הדמות היא דמותו של טרבל עצמו והתמונה מסמלת ניצחון צבאי, ככל הנראה הכרתה של האימפריה הביזנטית במדינה הצעירה. לפי סברה אחרת שרווחה בעבר, התבליט הוא מעשה ידיהם של התראקים שחיו במקום בעת העתיקה ובמערה בבסיס הסלע שכן אותה עת מקדש. לפי סברה זו, הדמות היא דמותו של אחד מאלי התראקים. שלוש כתובות שנשמרו באופן חלקי ביוונית בת ימי הביניים חרוטות בסלע מסביב לדמותו של הרוכב, ומכילות מידע חשוב אודות ההיסטוריה המוקדמת של הבולגרים. הכתובת העתיקה מבין השלוש מתוארכת לתקופתו של טרבל (695-721), ושתי האחרות לקרום (796-814) ולאומורטאג (814-831). רק ב-1872 הבחין החוקר ההונגרי פליקס קניץ (Felix Philipp Kanitz) בתבליט במקרה, וסבר בטעות כי מדובר ביצירה רומאית. חוקר אחר שבחן את התבליט ב-1884 זיהה כי הכתובות נכתבו ביוונית וייחס אותן לתראקים. מחקר מעמיק של התבליט ושל הכתובות החל רק בשנת 1895 כאשר חוקרים הקימו לראשונה פיגומים שאפשרו להם לבחון את היצירה מקרוב, ולהגיע למסקנה כי היצירה היא מעשה ידיהם של הבולגרים המוקדמים. מדיה וקבצים בנושא הרוכב ממדרה בוויקישיתוף הטקסט המלא ביוונית ובבולגרית אתר מקיף אודות הרוכב ממדרה, The Madra rider מאת Magdalina Stancheva
מנזר סן ז'וזף

מנזר סן ז'וזף של ההתגלות (בצרפתית: Saint Joseph de l'Apparition) הוא מנזר קתולי צרפתי, אכסניה לבית יתומות ובית ספר צרפתי, השוכן ברחוב הנביאים 66 בירושלים. נקרא על שם יוסף הנגר - אבי המשפחה של ישו. מסדר האחיות סנט ג'וזף של ההתגלות נוסד במרסיי, צרפת, בשנת 1843 במטרה לעסוק ברפואה ובטיפול ביתומים. החל לפעול בעיר העתיקה בשנת 1851, וכשהצרכים גדלו, נרכש המגרש ברחוב הנביאים ב-1884, והבניין נבנה החל משנת 1887 עד 1893 - אז עבר המנזר לרחוב הנביאים. המבנה בנוי בסגנון נאו-רנסאנסי טיפוסי. בראש פתח הכניסה אבן ראשה מסוגננת, עליה מסותתות האותיות JMJ ראשי תיבות של Jesus-Maria-Josef (ישו-מריה-יוסף), לב - לציון ההקרבה והאהבה בדת הנוצרית, עוגן - לציון מקום היווסדו של המנזר בעיר הנמל מרסיי. מעל האבן - צלב. הקומה השלישית נוספה בתקופה מאוחרת יותר, וזאת ניתן להבחין לפי סדר שונה של החלונות בקומה זו לעומת שתי הקומות התחתונות. במלחמת העצמאות שימש המנזר כמרפאה ובית חולים צבאי לכוחות הישראליים. לאחר המלחמה - כאשר בית החולים הדסה עבר לבנייני בית החולים של המיסיון האנגלי בהמשך רחוב הנביאים - העבירו את בית הספר לאחיות של הדסה למנזר זה, עד 1961. המסדר הקים בשנת 1880 את בית הספר הצרפתי, שפעל בעיר העתיקה עד מלחמת העולם השנייה. בשנת 1967 נפתח בית הספר מחדש בחצר המנזר ברחוב הנביאים. הכניסה אבן הראשה בפתח הכניסה בית הספר הצרפתי מדיה וקבצים בנושא מנזר סן ז'וזף בוויקישיתוף
הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה

מסילות הברזל היו אמצעי הניוד המודרני היחיד בארץ ישראל בעשור הראשון של המאה ה-20. כלי רכב מוטוריים כמעט לא היו בארץ, ובוודאי שלא כלי תעופה. ולכן זכו פיתוח רשת הרכבות בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם הראשונה והשימוש בהן, לעדיפות הצדדים הלוחמים. ערך מורחב – הרכבת הצבאית העות'מאנית הרכבת בארץ ישראל הייתה אחד הנכסים האסטרטגיים שהיו בידי הטורקים במלחמת העולם הראשונה. מפקדת הצבא העות'מאני השתמשה ברכבות כדי לשנע גייסות ואספקה אל חזית הלחימה. הרכבות היו בפועל ברשותו הבלעדית של הצבא לאחר שהופקעו מבעליהן האזרחיים. לייעול תפקוד מערך הרכבות הועברה מנהלת מסילת הרכבת החיג'אזית מדמשק שבסוריה לחיפה בארץ ישראל. שני צומתי הרכבת החשובים בצפון הארץ היו עפולה (לחיפה ולעמק דותן) וצומת מסעודיה (לשכם ולטול כרם ודרומה) דרכן עברה האספקה לקו שתי העוג'ות. ערך מורחב – הרכבת הצבאית לארץ ישראל לאורך ציר התקדמותם מתעלת סואץ-קנטרה, לאורך חופי סיני בואכה שערי ארץ ישראל-רפיח, תכננו מהנדסי הרכבת הצבאית לארץ ישראל (באנגלית: Palestine Military Railways, ר"ת P.M.R, לימים הרכבת המנדטורית) הבריטים מסילת ברזל, תכנון שגדודי העבודה המצריים הוציאו לפועל. לא כל המסילות שבנו הבריטים היו ברוחב תקני. מיון המסילות נעשה לפי מידת הרוחב שבין הקצוות הפנימיים של שני פסי המסילה. "מסילה ברוחב תקני" היא זו שרוחבה 143.5 ס"מ. רוחב נמוך מהנ"ל נקרא "מסילה צרה" ואילו מעל 143.5 ס"מ קרוי "מסילה רחבה". הרוחב התקני הוא השכיח במרבית המסילות בעולם לרבות המסילות בישראל. מסילת השומרון רכבת העמק מסילת הרכבת לכפר א-לובן ברוך קטינקא, "מאז ועד הנה". הרכבת בארץ ישראל, מתוך אתר התאחדות בולאי ישראל על הרכבת - העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל סקר שרידי הרכבת - העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל צפרירה ניר, "הדוקטור לרכבות" אוהב גם אניות, מעריב, 26 בינואר 1979, המשך אורי שפר, ‏ארבע תעודות בנושא כריתת יער אלון-התבור באזור גבעות-טבעון בימי מלחמת-העולם הראשונה, קתדרה 44, יוני 1987, עמ' 107-97 אריאל ברמן, ‏לעניין כריתת יער אלון-התבור באזור טבעון במלחמת-העולם הראשונה, קתדרה 107, אפריל 2003, עמ' 202-199 יגאל שפי, ‏שורשי השינוי המערכתי בחזית ארץ-ישראל: הפשיטה על מסילת הרכבת העות'מאנית בנגב, 1917, קתדרה 87, אפריל 1998, עמ' 130-107 גדעון ביגר, ‏הגבול הבין-לאומי בין ארץ-ישראל למצרים, קתדרה 88, יוני 1998, עמ' 162-161 יגאל שפי, ‏תגובה להערתו של גדעון ביגר, קתדרה 88, יוני 1998, עמ' 164-163 הרכבת בארץ ישראל. ראו בקישורים חיצוניים.
ברנט (רובע)

רובע בְּרֵנְט של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Brent, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא בצפון מערבה של העיר לונדון. רובע ברנט גובל ברובע הארו בצפון מערבו, ברובע בארנט בצפון מזרחו, ברובע קמדן במזרחו, וברבעים אילינג, האמרסמית' ופולהאם, וסטמינסטר וקנזינגטון וצ'לסי בדרומו. רובע ברנט הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 על ידי איחוד הרובע המוניציפלי ומבלי, והרובע המוניציפלי וילסדן שהיו קודם לכן חלק ממחוז מידלסקס. הרובע נקרא על שם נהר ברנט העובר בו. על פי מדגם שנערך בשנת 2001 רובע ברנט הוא הרובע בו אחוז המהגרים הגדול ביותר בממלכה המאוחדת - 46.53%. שכונות הרובע: אלפרטון (Alperton) ברונדסבורי (Brondesbury) וברונדבורי פארק (Brondesbury Park) דוליס היל (Dollis Hill) הארלסדן (Harlesden) וילסדן גרין (Willesden Green) ומבלי (Wembley) טוקינגטון (Tokyngton) ניסדן סדברי (Sudbury) סטונברידג' (Stonebridge) פארק רויאל (Park Royal) - חלק משכונה זו נמצאת ברובע אילינג פרסטון מנר (Preston Manor) קווינסבורי (Queensbury) קילברן (Kilburn) - שכונה זו נמצאת בחלקה ברובע קמדן קינגסבורי (Kingsbury) קנטון (Kenton) - שכונה זו נמצאת בחלקה ברובע הארו קנסל גרין (Kensal Green) רובע ברנט מחולק ל-21 אזורי בחירה (Wards) למועצת הרובע: אלפרטון (Alperton), בארנהיל (Barnhill), ברונדסבורי פארק (Brondesbury Park), גבעת דוליס (Dollis Hill), גבעת דאדן (Dudden Hill), הארלסדן (Harlesden), ולש הארפ (Welsh Harp), ומבלי סנטרל (Wembley Central), וילסדן גרין (Willesden Green ), מייפסבורי (Mapesbury), נורת'וויק פארק (Northwick Park), סאדבורי (Sudbury), סטונברידג' (Stonebridge), פריינט (Fryent), פרסטון (Preston), קווינס פארק (Queen's Park), קווינסבורי (Queensbury), קנטון (Kenton), קילבורן (Kilburn), קנסאל גרין (Kensal Green). רובע ברנט מחולק לשלושה אזורי בחירה לפרלמנט הבריטי: צפון ברנט (Brent North), מזרח ברנט (Brent East), ודרום ברנט (Brent South), אולם קיימת תוכנית לשינוי חלוקת הרובע לשני אזורי בחירה פרלמנטריים: מרכז ברנט וצפון ברנט, וחלק מהרובע יצורף לאזור הבחירה המפסטד וקילבורן (Hampstead and Kilburn) הנמצא ברובו ברובע קמדן. חלוקה זו צפויה להיכנס לתוקף בשנת 2009. אצטדיון ומבלי מקדש ניסדן מדיה וקבצים בנושא ברנט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברנט ברנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר קהילתי
רבי נחמיה

ר' נחמיה, מגדולי התנאים בדור הרביעי של תקופת התנאים, במאה השנייה לספירה. היה אחד מגדולי תלמידי רבי עקיבא שנסמכו בחשאי על ידי רבי יהודה בן בבא, בתקופה בה הטיל השלטון הרומאי איסור על הסמיכה. לו מיוחסת כל תוספתא ללא ציון דברי אומרה, כדברי ר' יוחנן: "דאמר רבי יוחנן: סתם מתניתין - רבי מאיר, סתם תוספתא - רבי נחמיה, סתם ספרא - רבי יהודה, סתם ספרי - רבי שמעון, וכולהו אליבא דרבי עקיבא". אך רב שרירא גאון מסייג אמירה זו, וכותב כי אין משמעות הדבר שמה שנאמר ללא ציון הוא מדברי רבי נחמיה, אלא שדבר הלכה זה עבר במסורת באמצעות בית המדרש של רבי נחמיה. יש הסוברים שרבי נהוראי הוא רבי נחמיה - "תנא: לא רבי נהוראי שמו אלא רבי נחמיה שמו". רבי נחמיה מצוטט במשנה ב-19 מקומות, מתוכן שלושה מקומות בדברי אגדה. בתלמוד מוזכרות מחלוקות רבות של רבי יהודה ורבי נחמיה, כגון מה אמר ברק לדבורה הנביאה - לפי רבי יהודה הוא אמר אם תלכי עמי לקדש נפתלי אלך עמך לתל חצור, ואילו רבי נחמיה אומר שברק אמר אם תלכי עמי לשירה אלך עמך למלחמה. או על הפסוק: ”ותשלח את אמתה” (שמות, ב', ה') - רבי יהודה אומר שבת פרעה שלחה את ידה למשות את התיבה של משה ונעשה לה נס וידה התארכה אמות רבות, ואילו רבי נחמיה אומר שהיא שלחה את שפחתה. רבי נחמיה פסק שכאשר יש עד אחד שמוסר עדות, ושני עדים פסולים בגלל קרבתם שמעידים נגד עדותו הם נאמנים יותר ממנו. יש המייחסים[דרוש מקור] לרבי נחמיה את חיבור "משנת המידות", הספר העברי הראשון בגאומטריה. לפי התלמוד הירושלמי, מוצאו של רבי נחמיה הוא מנחמיה המקראי. "בעוון שנאת חינם - מריבה רבה בתוך ביתו של אדם, ואשתו מפילה נפלים, ובניו ובנותיו של האדם מתים כשהם קטנים". הרב אהרן הימן, "רבי נחמיה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמודים 926-924, באתר היברובוקס "נְחֶמְיָה, רבי", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמוד 57, באתר היברובוקס רבי נחמיה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" אגרת רב שרירא גאון, עמ' 102-103, מהדורת הרב בנימין מנשה לוין, חיפה, ה'תרפ"א. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קמ"ז, עמוד ב'. משנה, מסכת נדרים, פרק ג', משנה י', משנה, מסכת סוטה, פרק ה', משנה ד', משנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה ג'. והמקומות האחרים: משנה, מסכת תרומות, פרק ח', משנה ז', משנה, מסכת מעשרות, פרק ג', משנה ח', משנה, מסכת שבת, פרק ח', משנה ד', משנה, מסכת שבת, פרק י"ז, משנה ד', משנה, מסכת יבמות, פרק ה', משנה ג', משנה, מסכת נזיר, פרק ט', משנה ד', משנה, מסכת סנהדרין, פרק א', משנה ו', משנה, מסכת סנהדרין, פרק ט', משנה א', משנה, מסכת זבחים, פרק י"ג, משנה ו', משנה, מסכת כלים, פרק ח', משנה ה', משנה, מסכת נגעים, פרק י"א, משנה ה', משנה, מסכת נידה, פרק ט', משנה ג', משנה, מסכת מכשירין, פרק ג', משנה ב', משנה, מסכת זבים, פרק ד', משנה ג', משנה, מסכת זבים, פרק ד', משנה ז', משנה, מסכת טבול יום, פרק ג', משנה א'. בראשית רבה, פרשה מ', פסקה ד'. תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף פ"ח, עמוד ב'. תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ב'. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ב, עמוד ב'. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטלת חיצים

משחק הטלת החיצים (באנגלית: Darts; נקרא גם זריקת חיצים) הוא משחק תחרותי בו השחקנים זורקים חיצים ללוח מטרה עגול התלוי על הקיר. בניגוד לחץ וקשת, החיצים נזרקים ביד ולא נורים. בעבר המושג התייחס למגוון רחב של משחקים המובדלים זה מזה בלוח המטרה, בחיצים ובחוקים, אך כיום המונח זריקת חיצים מתייחס למשחק אחד בעל סטנדרטים מקובלים. המשחק שהיום הוא ענף ספורט תחרותי ומקצועי, שוחק באופן מסורתי בפאבים והיה מקובל מאוד באנגליה (שהייתה המדינה הראשונה בה המשחק קיבל הכרה כענף ספורט), בכל חבר העמים הבריטי, הולנד, אירלנד, המדינות הסקנדינביות, ארצות הברית וברחבי העולם. הלוח עשוי, בדרך-כלל, מסיבי סיסל. הלוחות הזולים לעומת זאת עשויים מעיסת נייר או שעם. הלוח בקוטר 15.5 אינץ' (39.37 ס"מ) ומחולק ל-20 יחידות, כל אחת בצורת גזרה שקודקודה קרוב למרכז הלוח שבו נמצאים הטבעת הירוקה של ה 25 נקודות והעיגול הפנימי האדום של הבול 50 נקודות, כל יחידה מגודרת בחוט ברזל דק. מספרי הניקוד כתובים בדרך כלל מאותו חוט הברזל, בעיקר בלוחות איכות המיועדים לתחרויות מקצועיות, אך יכולים גם להיות מודפסים על גבי הלוח. קיימים 2 סוגי חיצים - עם חוד מתכתי ועם חוד רך (פלסטיק). גוף החץ עשוי מתכת (פליז, ניקל-כסף, טונגסטן, טיטניום). ישנן גרסאות בהן מיוצרים ראשי החיצים מפלסטיק והלוח בנוי כמעין רשת שכל חור בה יכול לקלוט את החץ. לילדים מיוצרים משחקי חיצים באופן כזה שראש החץ והלוח עשויים מגנט או צמדן. פגיעה בטבעת החיצונית מעניקה ניקוד כפול עבור פגיעה בה, ופגיעה בטבעת הפנימית משלשת אותו. למשחק זה סטנדרטים קבועים וידועים. הלוח תלוי באופן בו מרכז הלוח (המכונה ה"בול") נמצא במרחק 173 ס"מ מהרצפה, כלומר בגובה העיניים של שחקן בגובה 182 ס"מ. על השחקן המטיל לעמוד מאחורי קו הנמצא במרחק אופקי של 237 ס"מ מפני הלוח. סטנדרטים אלו נקבעו על ידי הפדרציה העולמית לחיצים ומשחקי הטלת חיצים רשמיים משוחקים כך בכל רחבי העולם. ישנם סוגים רבים של משחקים בעולם, אך הנפוץ והמקובל ביותר הוא 501. כל משתתף מתחיל מסכום של 501 ממנו מופחת מספר הנקודות שצובר המתחרה בהטלת 3 חיצים כאשר המטרה היא להגיע בדיוק ל-0 באמצעות פגיעת החץ האחרון בדאבל או בבול המרכזי (Bull's eye). משתתף שעבר את האפס חוזר למספר הנקודות שהיה לו בתחילת התור הקודם. הישג יוצא דופן הוא סיום המשחק ב-9 חיצים. עד כה 50 שחקנים בלבד זכו להישג זה בשידור טלוויזיה חי. הישג זה מזכה את המתחרה בפרס כספי נאה בהתאם לחשיבות התחרות. השחקן שהשיג את המספר הגבוה ביותר של סיום ב-9 חיצים (11 פעמים) הוא Phil Taylor הבריטי הנחשב לגדול השחקנים ולשחקן המעוטר ביותר בתולדות תחרויות הטלת החיצים. קורנהול – משחק הטלת שקיות תירס ללוח משחק עם חור מדיה וקבצים בנושא הטלת חיצים בוויקישיתוף אמיר ענבר, אליפות העולם בחצים: המטרה מקדשת, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009 הטלת חיצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כוח גופני

כוח גופני הוא יכולתו של בעל חיים להפעיל כוח על עצמים באמצעות השרירים על ידי כוח בלימה או כוח דחיפה. שיפור כוח גופני הוא המטרה של אימוני כוח. הכוח הגופני של אדם או של בעל חיים נקבע על פי שני גורמים: גנטיקה של סוגי סיבי שריר ושל דרגתם, והעומס המופעל עליהם תדיר. אדם או בעל חיים עם יחס גבוה של סיבים איטיים מסוג I יהיה חלש יותר מאותו אדם או בעל חיים עם יחס גבוה של סיבים מהירים מסוג II, אבל יהיה לו פוטנציאל טוב יותר לסיבולת גופנית[דרוש מקור]. הגנטיקה של סוגי סיבי שריר קובעת את הפוטנציאל המרבי לכוח גופני אפשרי. באמצעות ביופסיה ניתן לבדוק את היחסים בין סוגי הסיבים בשרירים. היכולת לפתח שרירים משתנה מאדם לאדם ומבוססת, מלבד הגנוטיפ, גם על המזון, המין, הבריאות והגיל.
אליפות אירופה בכדורסל 2003

יורובאסקט 2003, ובשמה המלא אליפות אירופה בכדורסל 2003, היא האליפות ה-33 שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. התחרות נערכה בשוודיה בין 5 ל-14 בספטמבר. נבחרת ליטא זכתה בתחרות לאחר שניצחה את נבחרת ספרד בגמר. שארונאס יאסיקביצ'יוס הליטאי הוכרז כשחקן המצטיין בתחרות. 16 הנבחרות חולקו לארבעה בתים בשיטת הראונד רובין. הראשונה בכל בית עולה אוטומטית לרבע הגמר, כשהמקומות השני והשלישי בכל בית מתחרים בסיבוב נוק-אאוט נוסף על העלייה לרבע הגמר. מרבע הגמר התחרות משוחקת בשיטת נוק-אאוט עד וכולל הגמר. צרפת טוני פארקר ליטא שארונאס יאסיקביצ'יוס ליטא שוליוס שטומברגאס רוסיה אנדריי קירילנקו ספרד פאו גאסול האתר הרשמי של האליפות Eurobasket 2003 All-Tournament Team
מונגולים

המונגולים הם קבוצה אתנית-לשונית (אנ') ממרכז וצפון אסיה המונה כ-10 מיליון אנשים. מרבית הקבוצה מתגוררת בסין (בעיקר במונגוליה הפנימית ובשינג'יאנג) למרות שמדינת הלאום של המונגולים היא מונגוליה, אך קיימים מיעוטים גם ברוסיה ובמדינות החברות לשעבר בברית המועצות. קבוצה השייכת למונגולים מתגוררת בבוריאטיה, רפובליקה בפדרציה הרוסית. למונגולים תרבות ושפה משותפת, הידועות כקבוצת השפות המונגוליות. המונגולים כוללים קבוצות רבות, הנבדלות בתרבותם, שפתם ומגוריהם. מקורו של המונח משושלת טאנג במאה ה-8, כשהמונח שימש להגדרת שבט מונגולי מסוים. המונח שב וחזר לשימוש במאה ה-11 בעת שלטון שושלת לְיָאו החיטאנית. לאחר נפילת שושלת ליאו ב-1125, הפך השבט ח'מאג לשבט השולט. בראשית מאה ה-13 הורחב המינוח לכלל השבטים המדברים בשפות מונגליות, שהונהגו תחת פיקודו של ג'ינגיס חאן. ערכים מורחבים – היסטוריה של מונגוליה, מונגוליה הפרה-אימפריאלית, האימפריה המונגולית מקורם של המונגולים לעיתים מיוחס לשיונגנו, אם כי הדבר שנוי במחלוקת ויש המשייכים אותם להונים. סה-מה צ'יאן מצביע על הדונגו כמי שהתגוררו בשטחי המונגולים במאה ה-7, דבר שמצביע על קשר ביניהם. האימפריה המונגולית הייתה האימפריה השנייה בשטחה בתולדות האנושות (אחרי האימפריה הבריטית), והגדולה ביותר מבחינת שטח יבשתי רציף, כשהיא מתפרשת בשיאה (בשנת 1268) על פני כ-33 מיליון קמ"ר – מדרום-מזרח אסיה ועד לאירופה. האימפריה נוסדה על ידי ג'ינגיס חאן בשנת 1206. תחת שלטון האימפריה חיו 22.3% אוכלוסיית העולם בזמנו, כ-110 מיליון תושבים, והיא שלטה גם במדינות גדולות כמו סין, איראן ורוסיה. בסוף המאה ה-13 החלה האימפריה המונגולית להתפרק וחולקה לארבעה חלקים. מקורן של השפות המונגוליות אינו ברור, חוקרים נוטים לשייכן יחד עם השפות הטורקיות והשפות הטונגוסיות אל קבוצת השפות האלטאיות, אך עדיין הדבר נתון בוויכוח. השפה המרכזית בין השפות המונגוליות היא המונגולית, עם כ-6 מיליון דוברים ברחבי העולם. בקרב המונגולים החל מראשית ההיסטוריה המתועדת נהג השמאניזם, אולם החל מהמאה ה-5 לספירה החל הבודהיזם להשתרש בקרב המונגולים. הדבר יצר "שמאניזם צהוב" – עירוב של שמאניזם ובודהיזם טיבטי (מאסכולת הכובעים הצהובים, ובעקבות כך השם). גם הנצרות קנתה אחיזה בין המונגולים. ב-1245 ארגן מונגקה חאן ויכוח בחרחורין בין שלוש הדתות הגדולות בממלכתו: הבודהיזם, הנצרות והאסלאם. הצבא המונגולי נוצר כהמשך טבעי לאורח החיים הנוודי של המונגולים אולם עבר התפתחות רבה בידי ג'ינגיס חאן ומפקדיו. במשך הדורות טקטיקות וטכנולוגיות רבות אומצו לתוך הצבא המונגולי שמקורותיהם בצבאות זרים כנגדם נלחם. במהלך השנים נלחם הצבא המונגולי נגד מרבית האימפריות באירו-אסיה. הם הובסו לראשונה בידי הבולגרים של הוולגה ב-1223. הצבא המונגולי נחל תבוסה שנייה בקרב עין ג'אלות ב-1260, בידי כוחות הממלוכים שאומנו במיוחד להילחם בטקטיקות הצבא המונגולי. כוחו של הצבא המונגולי ירד משמעותית בעקבות כישלון הפלישות המונגוליות ליפן. צבאו של ג'ינגיס חאן ושל יורשיו היה מאורגן לפי השיטה העשרונית עם יחידות בנות עשרה, מאה, אלף ועשרת אלפים לוחמים. היחידה הגדולה ביותר היא הטומן, המורכב מעשרה מינגאנים, מינגאן היה מורכב מעשרה יאגונים, יאגון היה מורכב מעשרה ארבאנים וארבאן היה יחידה בסיסית של עשרה לוחמים. תוארם של מפקדי היחידות היה זהה לשם היחידה, כך מפקד של ארבאן כונה ארבאן. המפקדים השונים נשאו פאיצה שהעידה על מעמדם, הטומנים והמינגאנים נשאו פאיצה של זהב והאחרים פאיצה של כסף. על הפאיצה של הטומנים היה ראש של נמר. מדיה וקבצים בנושא מונגולים בוויקישיתוף מונגולים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מונגוליה, דף שער בספרייה הלאומית The Mongol military might
רומן שרון

רומן שרון (5 בפברואר 1951 - 6 בפברואר 1974) היה זמר ישראלי. שרון נולד בשם רומן צ'רנר בוורשה, בירת פולין, לרודולף ולכריסטינה-סטפה. כשהיה בן חמש שנים עלה לישראל עם משפחתו, שקבעה את מושבה בחולון. כדי לסייע בכלכלת המשפחה, החל להופיע כשוליית-קוסם לצדו של אביו כבר מגיל תשע. באותן שנים התחיל גם לשיר ולמד לנגן בגיטרה בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב, בעידודה של הזמרת רחל אטאס. שרון גויס לצה"ל במחצית פברואר 1969, ושירת בצוות הווי חיל התותחנים, שם שימש גם כסולן. הוא נחשב לאחד הכוכבים הגדולים שיצאו מהלהקות הצבאיות בתחילת שנות ה-70. בפברואר 1972, משסיים את שירות החובה שלו, פתח שרון בקריירה של זמר. הוא השתתף בפסטיבלים, הוציא תקליט שנקרא בפשטות "רומן שרון" (שהוא למעשה אלבום הסולו היחיד שלו) בו הופיעו להיטיו באותה תקופה: "לילה טוב", "חיוך שלך", "בלדה למחפשים" ו"העולם שלי ושלך", והשתתף בהצגה המוזיקלית "לילי גם" בתיאטרון חיפה, לצד מרגלית צנעני ויזהר כהן. במלחמת יום הכיפורים הצטרף ללהקת הווי של צה"ל והופיע עמה ביחידות שונות. ביום י"ד בשבט תשל"ד (6 בפברואר 1974; יום אחרי יום הולדתו) בהיותו באזור בלוזה שבסיני, בדרכו למסיבה ביחידה צבאית אחרי אחת ההופעות, נהרג שרון בתאונת דרכים. הוא הובא לקבורה בבית העלמין הצבאי קריית שאול. שרון היה נצר אחרון למשפחתו. השיר "הבלון שלי", שנכתב על ידי אהוד מנור ומתי כספי והוקלט על ידי כספי לאלבומו הראשון, הוקדש לזכר רומן שרון. בשנת 2001, הוציא אילן בן שחר אוסף כפול לזכרו של שרון. האוסף, שכלל גם בונוסים (גם השיר "אלת האהבות שלי" שיצא ב-1973 בסינגל) וביניהם כלל שיר בשם "נשארה לי מנגינה". מילות השיר נכתבו ללחן שהשאיר אחריו שרון. את המילים חיבר גידי קורן, מי שכתב לרומן שרון מספר משיריו. השיר בוצע על ידי להקת "האחים והאחיות" והוקדש לזכרו. רומן שרון, באתר שירונט רומן שרון, באתר Discogs (באנגלית) רומן שרון, דף שער בספרייה הלאומית רומן שרון, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) קורות החיים של רומן שרון, באתר "יזכור" של משרד הביטחון רותי קדוש, רומן סופרסטאר: סיפורו של רומן שרון ז"ל, באתר nrg‏, 19 באפריל 2010 סמדר שיר, שירה שנקטעה, משפחה שנכחדה, באתר Xnet‏, 23 באפריל 2012 דודי פטימר, ‏"המוזיקה זרמה בעורקיו": הזמר שחייו נגדעו בטרם עת במלחמת יום כיפור, באתר מעריב אונליין, 18 באפריל 2018 אלי אלון, 47 שנים למותו של הזמר רומן שרון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בפברואר 2021
זיו איתן

זיו (ליונל) איתן (נולד ב-3 במרץ 1970 בישראל) הוא אמן מרימבה, תופים, כלי הקשה . איתן החל את לימודיו אצל אלון בור, הנגן הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית, והמשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב. בתום לימודיו אלו השתלם איתן באקדמיה המלכותית למוזיקה בקופנהגן אצל פרופסור בנט לילוף, וכן למד אצל סולנים קלאסיים בניו יורק: ג'ים פרייס, גורדון סטאוט, לי-הווארד סטיבנס וויליאם מארש. במקביל אף למד לנגן על כלי הקשה לטיניים אצל ג'רי גרבל ועל מערכת תופים אצל דייוויד ריץ'. בשנת 1994, תוך כדי לימודיו, החל להופיע במועדוני דאנס בניו יורק, במופעים המשלבים כלי הקשה ומוזיקה אלקטרונית. במהלך השני גיבש איתן את סגנונו האישי, המשלב מספר סגנונות מוזיקליים: קלאסי, אלקטרוני, דאנס ומוזיקת עולם. איתן ביצע את מופע הפתיחה הרשמי של פסטיבל ישראל (ב-2002) ומופע נוסף בפסטיבל ישראל (1999). הוא הופיע בטקסי פרס ישראל (2003) והופיע בטקס פרס נובל בישראל (2005). איתן השתתף בסיורים של המקהלה הפילהרמונית באירופה כסולן וכן הופיע בסיור קונצרטים במזרח הרחוק עם המופע שלו "מסע אל תוך הקצב". (מרץ 2005). הוא הופיע במופע ענק לרגל יום העצמאות של ישראל בברלין (מאי 2006) גם עם המופע "מסע אל תוך הקצב", הופיע בארצות הברית באולם ג'ילט פוטבול בבוסטון (מאי 2007). בנוסף הוא מרבה להופיע בפני ילדים ונוער, באמצעות משרד החינוך (סל תרבות) ובאמצעות "אמנות לעם". זיו איתן פעיל גם כיום בתחום הדאנס העכשווי, בצד קונצרטים קלאסיים ומופעים גדולים. מרבה להופיע במסגרת אירועים עסקיים למיטב חברות המשק, מרבה להופיע באולמות קונצרטים ומועדוני דאנס עכשוויים. אלבום הבכורה שלו, "מסע אל תוך הקצב", מופץ על ידי החברה הגרמנית PKS GROUP באירופה ובצפון אמריקה. אלבומו השני יצא ב-2007 ונקרא "NO LIMITS", ומופץ על ידי תמוז רקורדס. לאיתן יצא גם אלבום שלישי. ב-2007 זיו איתן יצא לסיבוב הופעות בחו"ל והשתתף בסיורים ובפסטיבלים ביפן, דרום אפריקה, ארצות הברית, איטליה והונג קונג. אתר האינטרנט הרשמי של זיו איתן זיו איתן, ברשת החברתית פייסבוק זיו איתן, דף שער בספרייה הלאומית זיו איתן, האתר הישראלי אתר האלבום "ללא גבולות"(הקישור אינו פעיל) זיו איתן HRS(הקישור אינו פעיל)