laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאול גוסטב פישר

פאול גוסטב פישר (בדנית: Paul Gustav Fischer;‏ 22 ביולי 1860 – 5 בינואר 1934) היה צייר ריאליסטי יהודי-דני. פאול פישר נולד בקופנהגן, דנמרק. הוא היה דור הרביעי למשפחה יהודית שמקורה מפולין. הוא היה בנם של פיליפ אוגוסט פישר (1817–1907) וגוסטפה אלברטינה סוודגרן (1827–1883). המשפחה הייתה מהמעמד הבינוני הגבוה. אביו החל כצייר, אך מאוחר יותר החל לעסוק בייצור צבעים. השכלתו האמנותית הפורמלית נמשכה זמן קצר בלבד באמצע שנות העשרה שלו, כשלמד שנתיים באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות בקופנהגן. פישר החל לצייר עוד כשהיה צעיר, בהדרכת אביו. הוא עבד בשנים 1878–1888 במפעל של האב, והציג באופן קבוע בתערוכת האביב של שרלוטנבורג בשנים 1884–1902. הודות לציור שפרסם ב-"Ude og Hjemme", החל להתפרסם, ואז בא במגע עם ציירי טבע דניים צעירים. ציוריו הקודמים מתארים את חיי העיר. מסיבה זו הוא נקרא "הצייר של קופנהגן" ("Københavns maler"). לאחר שהות בפריז בשנים 1891–1895, נעשו ציוריו עשירים ובהירים יותר. לא עבר זמן עד שפישר זכה לתהילה כצייר של ערים, לא רק קופנהגן, אלא גם נופים וערים בסקנדינביה, איטליה וגרמניה. בערך בתקופה זו, הוא צייר גם סצינות רחצה בהירות ושטופות שמש, חלקן עם נשים עירומות, ופיתח עניין בציור פוסטרים, בהשראת תאופיל שטיינלן ואנרי דה טולוז-לוטרק. בתקופה בה צייר באופן פעיל, נשלטה סצנת האמנות הדנית על ידי הצייר לוריטס טוקסין. למרות היעדר ההכרה של פישר במהלך חייו, אמנותו נמכרה היטב. אירוע מרכזי אחד שבו הוא הצליח מעל טוקסן, היה כאשר שוודיה העבירה את הריבונות בחזרה לנורווגיה – היה זה פישר, ולא טוקסן קיבל את העמלה ממלך נורווגיה על ציור תמונת האירוע. פישר התחתן לראשונה בשנת 1886 עם דגניי גרוננברג (1867–1920) הנישואין הסתיימו. הוא התחתן בפעם השנייה בשנת 1914 עם זמרת מרתה וילהלמינה ג'נסן (1888–1966). הוא נפטר בגנטופטה בשנת 1934. ערב בתיאטרון המלכותי (1887–1888) שיזוף בדיונות (1916) סצנה מקניפלסברו (1924) כיכר העירייה בקופנהגן (1900) העיר (1900) מדיה וקבצים בנושא פאול גוסטב פישר בוויקישיתוף Sigurd Schultz. "Paul Fischer". Dansk Biografisk Leksikon, Gyldendal. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Paul Fischer (Danish, 1860–1934)". artnet.com. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) Paul Fischer from Obro Gallery. Retrieved 16 December 2008. Erik Mortensen. Paul Fischer Kunstindeks Danmark & Weilbach Kunstnerleksikon. Retrieved 16 December 2008.
לוסי גסקל

לוסי גסקל (באנגלית: Lucy Gaskell; נולדה ב-10 ביולי 1980) היא שחקנית אנגלייה. גסקל נולדה בעיר ויגאן שבאנגליה. היא למדה משחק בקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה. הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה במחזה "גן הדובדבנים" בהפקת להקת התיאטרון של אוקספורד, והופיעה בסיבוב הופעות בבריטניה ביוני ויולי 2003. היא הייתה מועמדת לפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר לשנת 2003 של Royal Television Society על הופעתה בסדרה "קצוות מפוצלים". גסקל ידועה מהופעתה בתפקיד רובי פריס בסדרת הדרמה של BBC1 "קצוות מפוצלים", ובתפקיד קירסטי קלמנטס בסדרה "חדר מיון". עוד הופיעה בתפקידי אורח בסדרות כגון "להעיר את המתים", "הולבי סיטי", ו-"Where the Heart Is". ב-2007 שיחקה גסקל בתפקיד קאתי קוסטלו נייטינגייל בפרק "Blink" בסדרה "דוקטור הו", ובתפקיד ג'ודי בסרט האימה הקומי "Lesbian Vampire Killers". ב-2010 החלה להופיע בסדרת הדרמה של ה-BBC "כמעט אנושיים" בתפקיד סאם, מושא אהבתו של ג'ורג'. בשנים 2010 ו-2011 כיכבה בסדרה הרפואית "חדר מיון" בתפקיד האחות קירסטי קלמנטס לצדה של חברתה ללימודים ג'ורג'יה טיילור, שגילמה את ד"ר רות' וינטרס. ב-28 בדצמבר 2007 התחתנה גסקל עם השחקן מארק בונאר. לבני הזוג נולדו שני ילדים. גסקל היא שגרירה של ארגון Women's Aid התומך בנשים שסובלות מאלימות במשפחה. "The Big House" (לנוקס רובינסון) 2007 – תיאטרון אבי, דבלין – קייט אלקוק "Taking Stock" (רוב ג'ונסטון) 2005 – הסטודיו, מנצ'סטר "The Lunatic Queen" (טורבן בטס) 2005 – ריברסייד סטודיוס, לונדון – הנסיכה ג'ואנה "All the Ordinary Angels" (ניק לית'ר) 2005 – תיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר – לולו "פורטוגל" (זולטן אגרסי) 2004 תיאטרון קוטסלו, התיאטרון המלכותי הלאומי – ריבון "גן הדובדבנים" 2003 סיבוב הופעות עם להקת התיאטרון של אקספורד – דוניא לוסי גסקל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוסי גסקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוסי גסקל, באתר AllMovie (באנגלית) לוסי גסקל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לוסי גסקל, באתר Metacritic (באנגלית) Gibb, Bill (11 בינואר 2017). "Mark Bonnar on Unforgotten and stepping into the shoes of a legend for Porridge remake". The Sunday Post. {{cite news}}: (עזרה) "Patrons and Ambassadors". Women's Aid. נבדק ב-21 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
יעקב בריל

יעקב בריל (Jakob Brüll;‏ 1812, רוסינוב (אנ'), מורביה – 1889, קויטין (אנ'), מורביה) היה רב וחוקר בספרות התלמוד. למד בישיבות בונהאד, פרסבורג ובודפשט. נישא לרג'ין (רבקה), בת הרב נחום טרייביטש. הוסמך לרבנות על ידי חותנו. לעד שנת 1843 כיהן כרב בעיר קויטין במורביה עד יום מותו. עם תלמידיו נמנים בניו אלחנן ונחמיה וכן דוד קאופמן – שלושתם נודעו לימים כחוקרים ידועים במדעי היהדות. בספריו ניכרת בקיאות רחבה בתלמוד ונטיה מובהקת לביקורת מדעית. הוא כתב ספרים הן בגרמנית והן בעברית. ספרו הידוע הוא "מבוא למשנה" בשני כרכים. ספרו האחרון "בן זקונים" יצא בימי חייו האחרונים. יעקב בריל, דף שער בספרייה הלאומית יעקב בריל, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) כתבי יעקב בריל בפרויקט בן-יהודה יעקב בריל, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) מכּתביו: מבוא המשנה חלק א', פרנקפורט, תרל"ו, באתר היברובוקס מבוא המשנה חלק ב', פרנקפורט, תרמ"ה, באתר היברובוקס מבוא המשנה - א, מהדורת צילום של דפוס תרל"ו, הוצאת מקור, תש"ל, באתר אוצר החכמה דורש לציון על הסימנים בש"ס, וינה, תרכ"ד, באתר היברובוקס בן זקונים (עניינים שונים), דרוהוביץ', תרמ"ט, באתר היברובוקס
אלחנן בריל

אדולף (אלחנן) בריל (Adolf Brüll;‏ 1846, קויטין, האימפריה האוסטרו הונגרית – 1908, פרנקפורט) היה חוקר במדעי היהדות. אדולף בריל נולד כבנם של הרב והחוקר יעקב בריל (1812–1889) ואשתו רג'ין (רבקה), בת הרב נחום טרייביטש. בריל קיבל את הכשרתו מאביו, ממנו למד יחד עם אחִיו לימים החוקר נחמיה בריל. כן למד באוניברסיטאות וינה, פראג וברסלאו. את הכשרתו התאולוגית קיבל בבית המדרש לרבנים בברסלאו. בשנת 1871 מונה כמורה בפילנתרופין (Philantropin) בפרנקפורט שם היה מוקד ההשכלה והריפורמה בעיר. במקום זה לימד עד 1903. בשנת 1879 ייסד את עמותת פרנקפורט-מנדלסון לרגל יום הולדתו ה-150 של משה מנדלסון. משנת 1881 היה העורך של כתבי העת מטעם עמותת מנדלסון, שעבורם כתב גם מאמרים רבים. בריל היה חבר מלא בחברה Deutsche Morgenländische Gesellschaft שעסקה בחקר מדעי המזרח. כן היה חבר בלשכת הבונים החופשיים בפרנקפורט. בריל חיבר מספר ספרים בנושאי היהדות בתחומים מגוונים. עיקר פרסומו היה בהוצאה ראשונה לאור של התרגום השומרוני לתורה באותיות עבריות. כן חיבר חיבורים נוספים הקשורים לשומרונים ולנושאים יהודיים נוספים. אדולף בריל חיבר ערכים עבור האנציקלופדיה היהודית שערך איזידור זינגר בין השנים 1901–1906. כן כתב 57 ערכים על אישים יהודיים בביוגרפיה הגרמנית הכללית. Fremdsprachliche Redensarten und Ausdrücklich als Fremdsprachlich Bezeichnete Wörter in den Talmuden und Midraschim. Leipzig 1869 ניבים ומילים בשפה זרה המתבטאים כשפה זרה בתלמודים ובמדרשים. קישור לספר באתר ספריית מדינת בוואריה. Trachten der Juden im Nachbiblischen Alterthume. Frankfurt a. M. 1873 (מלבושי היהודים בתקופה שלאחר התנ"ך) Das Samaritanische Targum zum Pentateuch, zum Ersten Male in Hebräischer תרגום שומרוני על התורה, יוצא לאור בפעם ראשונה בכתב אשורית, פרנקופורט על נהר מיין, תרל"ה קישור מאתר ארכיון האינטרנט Zur Geschichte und Literatur der Samaritaner. 1876 (ההיסטוריה והספרות של השומרונים) קישור מארכיון האינטרנט Dr. David Einhorn und seine Bedeutung für das Judentum. 1882 Artikel in der Allgemeinen Deutschen Biographie אלחנן בריל (1846-1908), דף שער בספרייה הלאומית אלחנן בריל, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הנוסח על פי השער העברי של הספר.
נחמיה בריל

הרב נחמיה (נחום) בריל (Nehemiah Brüll;‏ 16 במרץ 1843, רוסינוב, מורביה – 5 בפברואר 1891 פרנקפורט) היה רב רפורמי וחוקר במדעי היהדות. בריל קיבל את השכלתו הרבנית-תלמודית מאביו, יעקב בריל ששילב ידע תלמודי רחב עם תפיסה היסטורית ביקורתית. לאחר מכן למד שפות היסטוריות קלאסיות ומזרחיות באוניברסיטת וינה, ובמקביל למד בבית המדרש לרבנים בווינה, שם היה תלמידים של אייזיק הירש וייס, מאיר איש-שלום ואהרן ילינק. כאן הפך בריל, בנו של רב שמרני, ונכדו של הרב הראשי האורתודוקסי של מורביה – ר' נחום טרייביטש לרפורמטור מוחלט ולתלמידו של אברהם גייגר – מייסד התנועת הרפורמה היהודית. ברול נקרא כרב בביזנץ (אנ') במורביה. בשנת 1870 מינה אותו גייגר לרב הקהילה הרפורמית בפרנקפורט. הוא נשא במשרה זו עד יום מותו אם כי הוא חווה קשיים רבים כתוצאה מהחיכוך המתמיד עם קהילתו האורתודוקסית של הרש"ר הירש. קשיים אלו שנגרמו מעמדתו הקיצונית גרמו לו להתמסר לעבודת המחקר. מחקריו של בריל נעו כמעט בכל ענפי המדע היהודי, כולל פרשנות, דקדוק, היסטוריה, חקר ההלכה, פיוט, בלשנות, פילולוגיה, שירה, ספרות יהודית-גרמנית והספרים החיצוניים. מאמרו של בריל – "תולדות ייסודו של התלמוד הבבלי כיצירה ספרותית" נחשב עד היום כמאמר קלאסי במחקר התלמודי, וזאת למרות הזמן הרב שעבר מזמן פרסומו וההתפתחות הרבה שנעשתה מאז בשדה המחקר התלמודי. בריל יסד את השנתון – Jahrbücher Für Jüdische Geschichte Und Litteratur,(ספר השנה לתולדות היהודים וספרותם), שיצא במשך עשר שנים (1874 עד 1890. רוב המאמרים בשנתון, לרבות מאמרי ביקורת הספרים היו מפרי עטו. מאמריו בעברית התפרסמו בכתבי העת – "בית המדרש", "בית תלמוד" "הכרמל", ו"אוצר הספרות". מדיה וקבצים בנושא נחמיה בריל בוויקישיתוף תולדות שבתי צבי, הועתק מכתב יד נושן, וילנא, 1879 - באתר הספרייה הלאומית. תולדות ייסודו של התלמוד הבבלי כיצירה ספרותית, נטועים, יא-יב, אלול תשס"ד, המכללה האקדמית הרצוג, בתרגום זאב זכריה ברויאר. תמונתו, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נחום בריל (1843-1891), דף שער בספרייה הלאומית ראה הקדמתו של עוזיאל פוקס כאן למאמר המתורגם.
La Llamada

La Llamada (בעברית: שיחת הטלפון) הוא שיר של הזמרת סלינה אשר יצא כסינגל השני מתוך אלבום ההופעה החיה שלה. השיר נכתב על ידי פיט אסטודילו ואחיה א.ב. קינטנייה והופק על ידי אחיה ובבו סילבט. השיר יצא כסינגל לאחר ש-"No Debes Jugar", יצא לאור. השיר הגיע למקום החמישי במצעד השירים הלטינים בארצות הברית. ב-2011 השיר זכה להצלחה מחודשת כאשר הצליח להיכנס למצעד השירים המקסיקניים האזוריים שנמכרו הכי הרבה דיגיטלית באותו שבוע כאשר נכנס למקום העשירי. התוכן הלירי של השיר מתאר את רגשותיה של מישהי לאחר שהיא עדה לחבר שלה מתנשק עם בחורה אחרת, אומר לו לא להתקשר אליה יותר ולסיים את הקשר. מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר אפ-טמפו מקסיקני המשלב קומביה. השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. לשיר צולם קליפ בבית חוף בקליפורניה. עם השנים השיר זכה לגרסאות כיסוי. סרטון השיר "La Llamada" באתר יוטיוב Selena – No Debes Jugar (באנגלית), נבדק ב-2020-12-18 Selena – La Llamada (באנגלית), נבדק ב-2020-12-18 Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
הפארק הלאומי לימפופו

הפארק הלאומי לימפופו הוא אחד משבעת הפארקים הלאומיים של מוזמביק והגדול שבהם. הוא ממוקם בפרובינציית גאזה (אנ') שבדרום המדינה ומשתרע על פני שטח של 11,233 קילומטר רבוע. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 2001. הוא מהווה חלק מהפארק הבין ארצי לימפופו רבתי (אנ'), שעל הקמתו הוחלט בשנת 2000. הוא משותף למוזמביק, זימבבואה ודרום אפריקה. הפארק מחולק לשלושה אזורים - אזור הבר, האזור התיירותי ואזור שבו מותר הציד. בחלקו הדרומי של הפארק שוכן אגם מאסינגיר, ששטחו הוא 150 קילומטר רבוע. הוא נוצר בעקבות הקמת הסכר בשם זה (אנ'). המאגר הוא שטח מחיה של תנין היאור. מיני בעלי החיים המצויים בפארק כוללים מספר רב של יונקים: פיל, אריה, קרנף, צבוע, ג'ירף, זברה, היפופוטם, כלב בר, נמר, גנו כחול, תאו, נמייתיים, קודו גמלוני, אוריבי. בעלי חיים רבים הועברו אל הפארק עם הקמתו מהפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי לימפופו בוויקישיתוף אתר הפארק, מאורכב באתר Web Archive
הר אלכסייב

הר אלכסייב (באנגלית: Mount Alekseyev) הוא הר בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 11 קילומטרים צפונית-מזרחית לרכסי מקנוטון. גובהו של ההר 927 מטרים מעל פני הים והוא ההר ה-4,237 בגובהו באנטארקטיקה. שמו של ההר ניתן לו על יד משלחת החקר האנטארקטית הסובייטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1961–1962. ההר נקרא על שמו של א. ד. אלקסייב (A.D. Alekseyev), טייס קוטב סובייטי. הר אלכסייב באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר אלכסייב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר אלכסייב באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור הר אלכסייב מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
הר ברוקלסבי

הר בּרוֹקֶלְסְבִּי (באנגלית: Mount Brockelsby) הוא הר בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 13 קילומטרים צפונית-מזרחית לפסגת סימפסון. גובהו של ההר 1,290 מטרים מעל פני הים; הר ברוקלסבי הוא ההר ה-3,415 בגובהו באנטארקטיקה. ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956. שמו של ההר ניתן לו על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה. ההר נקרא על שמו של וו. ק. ברוקלסבי (W.K. Brockelsby), שהיה פיזיקאי יונוספרה, בתחנת מוסון, בשנת 1961. הר ברוקלסבי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ברוקלסבי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר ברוקלסבי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר ברוקלסבי באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
פיצוץ הרדאר בגבעת אולגה

פיצוץ הרדאר בגבעת אולגה התרחש ב-20 בינואר 1946. זה היה הניסיון השני והמוצלח של פיצוץ המכ"ם של שלטונות המנדט הבריטי בתחנת משטרת גבעת אולגה. זאת, לאחר שהניסיון הראשון בליל 23 בנובמבר 1945 הסב נזק לתחנת המשטרה, אך המכ"ם המשיך לפעול. בסוף שנת 1945 המשיכו שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל להיאבק בהעפלה. כדי לאתר ולעצור את ספינות המעפילים, השתמשו הבריטים בתחנות רדאר לאורך החוף. בליל 23 בנובמבר 1945 פוצצו כמה תחנות משטרה ומכ"ם בריטיות ביניהן משטרת גבעת אולגה. הבניין ניפגע מעט והרדאר לא ניזוק והמשיך לפעול. ב-20 בינואר 1946 היה ניסיון שני שהרס את המכ"ם והוציאו משימוש. המחלקה לעבודות ציבוריות של המנדט (Public Works Department P.W.D; שהפך לאחר קום המדינה למע"צ) שהייתה הממונה על הבנייה של בנייני הממשלה, הטילה על יוסף אהרליך מקריית חיים, לנהל התיקון והשיפוץ של תחנת המשטרה, בעקבות הנזק שהוסב לה בפיצוץ הראשון. לרשותו של יוסף אהרליך היו פועלים וטנדר שכור. אהרליך הבריח ביום האחרון של העבודות אל תוך מתחם התחנה שני חבלני פלמ"ח, במסווה של צבעים ופחי צבע שהיו מלאים בחומרי נפץ ומכוסים במעט צבע וסיד. לאחר הנחת חומרי הנפץ וכיוון השעונים לשעה הרצויה להפעלתם יצאו החבלנים מהתחנה. בגמר העבודות עזבו את התחנה חמשת העובדים: יוסף, עוזרו, הנהג ושני נגרים (שהיו אחרוני העובדים בשיפוץ). אף אחד מהארבעה שהצטרפו ליוסף לא היה בסוד הפעולה של ההגנה. כדי שלא ייפול חשד בהם ההגנה הוציאה לפועל תוכנית הטעיה, שבמסגרתה נעצר הטנדר ונוסעיו הורדו לפרדס. הם נקשרו ואיש שעבד בפרדס הודיע למשטרה על הימצאות אנשים קשורים. את הטנדר הם הותירו לאחר מכן כשהוא תקוע בעץ. החמישה הובאו לתחנת משטרת חדרה. קצין הבולשת הבריטית הובא מחיפה לחקור הפרשה. ההגנה הזהירה את הבריטים כדי שיפנו את התחנה לבל יפגע אף בריטי. אך הבריטים לא שעו לאזהרות ולא עשו דבר. בשעה היעודה ביצעה ההגנה מטח יריות מרחוק על התחנה וזאת שוב על מנת שיחשבו שכעת פורצים ואין קשר לעצורים. תוך כדי הירי חל הפיצוץ שגרם להרס רב ולחיסול המכ"ם. לבריטים היה הרוג אחד ומספר פצועים. על כל הפעולה היה ממונה המג"ד אורי ברנר (בנו של הסופר יוסף חיים ברנר). חמשת העצורים הועברו ל"קישלה" בחיפה להמשך החקירה. מאחר שלא הצליחו להוציא מהם דבר (הארבעה לא ידעו דבר ויוסף עמד בשתיקתו) הם הועברו לאחר כחודש למחנה המעצר בלטרון. הם שוחררו רק ב-29 ביולי 1946. המצור על גבעת חיים – בעקבות הפיצוץ הראשון משטרת גבעת אולגה נתיבי ישראל - החברה הלאומית לתשתיות תחבורה – הגלגול הנוכחי של P.W.D אלבום תמונות בו מופיע יוסף אהרליך, באתר israelalbum פעולת החבלה השנייה במשטרת גבעת אולגה, באתר הפלמ"ח סיומקה דנציג מספר על פיצוץ תחנת המשטרה הבריטית בגבעת אולגה, באתר יוטיוב
פסגת סימפסון (אנטארקטיקה)

פסגת סימפסון (באנגלית: Simpson Peak) היא פסגה בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה. הפסגה ממוקמת 11 קילומטרים צפונית-מזרחית לרכסי מקנוטון. גובהה של הפסגה 1,720 מטרים מעל פני הים; פסגת סימפסון היא ההר ה-2,387 בגובהו באנטארקטיקה. הפסגה התגלתה ב-14 בינואר 1930, על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. המיקום המדויק של הפסגה התגלה על ידי ג'יי. סי. ארמסטרונג (J.C. Armstrong) ממשלחות החקר הלאומית האוסטרלית לאנטארקטיקה, בשנת 1959. מוסון נתן לפסגה את שמה. הפסגה נקראת על שמו של סר ג'ורג' סימפסון (Sir George Simpson), מטאורולג גרמני. פסגת סימפסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת סימפסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור פסגת סימפסון פסגת סימפסון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) פסגת סימפסון באתר mindat מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת סימפסון לאתרים סמוכים מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם לפי מקור אחר הפסגה היא ההר ה-1,486 בגובהו באנטארקטיקה מידע היסטורי
פסגת סימפסון

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה פסגת סימפסון (אנטארקטיקה) – פסגה בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה. ארצות הברית פסגת סימפסון (ניו מקסיקו) – פסגה במדינת ניו מקסיקו, שבארצות הברית פסגת סימפסון (אלסקה) – פסגה במדינת אלסקה, שבארצות הברית קנדה פסגת סימפסון (קולומביה הבריטית) – פסגה פרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה
ערוץ השעשועונים

ערוץ השעשועונים הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי בתשלום בבעלות רשת מדיה שעלה לשידור ב-2020, המשדר בעיקר שידורים חוזרים של שעשועוני טלוויזיה. הערוץ הושק ב-5 בדצמבר 2020, ביום ההשקה של העונה ה-11 של האח הגדול. הערוץ ניתן לרכישה כערוץ פרימיום ב-HOT,‏ yes, NEXT TV, STING+ וב-פרטנר TV. ב-12 בינואר 2021 עבר ערוץ השעשועונים ב-HOT וב-NEXT TV לאפיק 23, אפיק בו שידרו בעבר הטלוויזיה החינוכית הישראלית וערוץ כאן חינוכית, כאשר האחרון עבר לאפיק 80, ב-5 במאי 2021 הערוץ עבר לשדר באפיק 23 גם בחברת YES ו-STINGTV. החל מ-26 בדצמבר 2023 הערוץ עבר לשדר באפיק 20 בחברת YES. כיום הערוץ משודר באפיק 47 בHOT וNEXT TV, באפיק 28 ובספריית SVOD, בYES וSTING+ באפיק 28 ובספריית SVOD, ובפרטנר TV באפיק 18. תוכני הערוץ הם שעשועוני טלוויזיה בשידורים חוזרים שהופקו על ידי "רשת" (ושודרו במקור בערוץ 2 או ברשת 13) ועל ידי ערוץ עשר, אך גם משדר שעשועונים של הפקות זרות. "1 נגד 100" – שעשועון בהנחיית אברי גלעד בו מתחרה אחד מול פאנל של 100 אנשים על מגוון שאלות טריוויה. שודר במקור בערוץ 2. "101 דרכים לעוף משעשועון" – שעשועון אקסטרים בהנחיית עפר שכטר, בו מתמודדים שטועים בתשובה עפים בדרכים יצירתיות. שודר במקור בערוץ 2. "The Wall" – שעשועון המבוסס על פורמט אמריקאי בהנחיית צביקה הדר, בו זוג משתתפים יצטרך לענות על שאלות ולנצח את ה"קיר", כדי לצאת עם יותר מ-6 מיליון ש"ח. שודר במקור ברשת 13. "אל תפילו את המיליון" – הגרסה הישראלית לשעשועון בהנחיית אברי גלעד. שודר במקור ברשת 13. "הטוב מכולם" – שעשועון בהנחיית אברי גלעד בו מתמודדים עשרה אנשים מול קהל של 1,000 איש. שודר במקור בערוץ 2. "הכל הולך" – שעשועון הומוריסטי בהנחיית דביר בנדק ובהשתתפות צוות של קומיקאים ושחקנים. שודר במקור בערוץ 2 וברשת 13. "כלוב הזהב" – שעשועון נושא פרסים בהנחיית אבי קושניר. שודר במקור בערוץ 2. "נעולים" – שעון בהנחיית גיא זו-ארץ בו זוג מתמודדים צריך לצאת מ-45 דלתות מחמישה מעגלים על מנת להרוויח מעל חצי מיליון שקלים. שודר במקור בערוץ 2. "לעוף על המיליון" – שעשועון טלוויזיה מקורי בהנחיית ירון ברובינסקי. שודר במקור בערוץ עשר ובהמשך ברשת 13. "מי רוצה להיות מיליונר?" – הגרסה הישראלית לשעשועון המצליח בהנחיית יורם ארבל. "מישהו בבית?" – דרור רפאל מגיע לבתים אקראיים ושואל את הדיירים שאלות הקשורות לסביבה בה הם גרים. "קופה משותפת" – שעשועון בהנחיית עינב גלילי בו שני מתמודדים על מיליון שקלים, וכל אחד מהם רשאי להיעזר בשותפים אם יסכים לחלוק איתם את הכסף. "תראו מי שואל" – שעשועון מבית היוצר של יגאל שילון בהנחיית מולי שולמן. המרדף" – הגרסה הישראלית לשעשועון הבריטי "The Chase" בהנחיית עידו רוזנבלום, בו ארבעה מתמודדים צריכים לנצח את "הצ'ייסר". "דיל או לא דיל" – שעשועון בהנחיית האווי מנדל. "כרישי הקלפים" – שעשועון בהנחיית ג'ון מקהייל בו ששני מתמודדים מתחרים ביניהם ראש בראש, מי מביניהם יצליח לסדר רצף של 7 קלפים מוסתרים. "סכסוך משפחתי VIP" – השעשועון בגרסת VIP בו מתחרים כוכבים מפורסמים ובני משפחותיהם. "עשינו עסק" – שעשועון המבוסס על עסקאות חליפין שעושה המנחה עם המתמודדים. "קחי אותי לדייט" – שעשועון בו מתחרות 30 רווקות מול רווק אחד. "פחות או יותר" – שעשועון מחירים בהנחיית דרו קארי. ערוץ השעשועונים באתר yes ערוץ השעשועונים באתר HOT ערוץ השעשועונים באתר STINGTV
גן רבינוביץ'

גן רבינוביץ', המוכר יותר בשם "גן המפלצת", הוא גן שעשועים בשכונת קריית היובל בירושלים, על הציר המרכזי המוביל לבית החולים הדסה עין כרם. הגן ידוע במיצב הבטון הממוקם בו, הקרוי "הגולם" או "המפלצת". את המפלצת יצרה הפסלת הצרפתייה ניקי דה סן פאל מבטון יצוק בשנים 1971–1972. הפארק שבו עומדת המפלצת נקרא גן רבינוביץ', על שם האיש שמימן את בניית הפסל והגן. הפסל הוזמן על ידי מוזיאון ישראל במסגרת סדרת פסלים שיועדו להקמה בשכונות בירושלים לאחר פתיחת המוזיאון ב-1965. לדבריה של דה סן פאל, ועדה בעיריית ירושלים פסלה בהצבעה את הקמת הפסל שאושר כבר על ידי ראש העיר טדי קולק, בטענה שהוא מפחיד מידי עבור ילדים. קולק ביקש מהוועדה להצביע בשנית, וביקש מדה סן פאל להגיע מפריז כדי להגן על הפסל המתוכנן. היא הסבירה להם כי "בהסתמך על כתביו של הפסיכולוג ברונו בטלהיים על אגדות, כשהם מוצגים בהקשר מתאים, דברים מפחידים הם טובים כי הם עוזרים לילדים לכבוש את הפחדים שלהם". לאחר הסבר זה הקמת הפסל אושרה בוועדה. על פי תיאור שהופיע בעבר באתר עיריית ירושלים ומשם הועתק למקורות רבים נוספים (ניתוח אמנותי שנכתב על ידי ד"ר רונית שטיינברג), המפלצת מייצגת אישה בשרנית החולשת על הפארק, אך עם זאת - משרה תחושה נעימה. בכך מבקשת האמנית לנפץ את דימוי האישה השברירית בעולם המערבי. חלל המפלצת מייצג את רחם האשה - אפל וחמים. בעיצוב פיה של המפלצת כפתח אשר מתוכו יוצאות 3 לשונות-מגלשות, שבאמצעותן גולשים ילדים החוצה, התכוונה האמנית לייצג את הלידה – שבתחילה היא מפחידה, חשוכה ולא ידועה, אך לאחר מכן גולשת ומשמחת. בניגוד למרבית הפסלים הצבעונים של דה סן פאל, את המפלצת היא צבעה בשחור ובלבן כדי שלא להתחרות בנוף . בשנת 2003 צולם במקום הסרט הישראלי "שיבולת בקפה" שבמרכז עלילתו קיימת מסעדה בתוך מתקן המפלצת. בשנת 2006 צולמה במקום הקלטת "המסע אל הכוכב" של יובל המבולבל. בשנת 2014 הושלם שיפוץ של הגן סביב המפלצת, שנערך במטרה לעשותו בטוח ונגיש יותר לתושבים, ובשנת 2022 עם סיום בניית קומפלקס בניינים גבוהים בצמוד לגן, הפסל נצבע והגן נפתח מחדש. מיצב הבטון, הקרוי "הגולם" או "המפלצת", משמש כמגלשה לילדים. לראש המפלצת מוביל גרם מדרגות פתלתל, ומפיה נמתחות שלוש מגלשות אדומות. בגן מתקנים נוספים, אך המפלצת היא האטרקציה המרכזית בו ומהווה מוקד משיכה לילדי מטיילים ותיירים רבים, הבאים מחוץ לעיר. מדיה וקבצים בנושא גן רבינוביץ' בוויקישיתוף פיסול חוצות - הגולם - המפלצת, פרטי הפסל בחלק העוסק בגלריות ופיסול חוצות באתר עיריית ירושלים דפנה ארד, דברים שלמדתי בתור למגלשה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2013 מיכאל יעקובסון, סיבוב במפלצת בירושלים, בבלוג "חלון אחורי", 3 בפברואר 2014 מיכאל יעקובסון, הנה באה הרכבת להרוס את המפלצת?, באתר Xnet‏, 17 בפברואר 2014 למי קראתם מפלצת? - הושלמו עבודות השדרוג והשיפוץ של גן המפלצת בהשקעה של 2.5 מיליון שקלים, באתר עיריית ירושלים האתר של פאב המפלצת http://hamiflezet.org/ [1], ראיון באתר Los Angeles Times [2], דברים שלמדתי בתור למגלשה, דפנה ארד, הארץ [3], סיבוב במפלצת בירושלים - בלוג חלון אחורי
נבל העשב (סרט)

נבל העשב (באנגלית: The Grass Harp) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1995 בבימויו של צ'ארלס מתאו, בו משחקים אדוארד פרלונג, פייפר לורי, נל קרטר וסיסי ספייסק בתפקידים הראשים. התסריט מבוסס על האוטוביוגרפיה של טרומן קפוטה, "נבל העשב" משנת 1951, בה הוא מתאר את חייו בעיירה קטנה באלבמה, בעת שחסה אצל שתי דודותיו לאחר שהתייתם מהוריו. קפוטה עיבד את הספר למחזה שהוצג בברודוויי ב-1952. העלילה מתוארת בקולו של השחקן בויד גיינס (אנ'). 1935, עיירה קטנה באלבמה. תושבי העיירה מתכנסים בכנסייה לתפילת אשכבה למרי פנוויק. בקהל נמצאים בנה קולין בן ה-11 ואביו יוג'ין (סקוט וילסון). האב לא יכול לשאת את הצער ומביא את קולין לבית טאלבו בו מתגוררות שתי בני דודות שלו ורינה (סיסי ספייסק) ואחותה הגדולה דולי (פייפר לורי), שתיהן רווקת מבוגרות. כן מתגוררת איתן המשרתת האפרו-אמריקאית קתרין (נל קרטר). כעבור מספר ימים נהרג האב בנפילה מצוק תוך כדי נסיעה (התאבדות?) ורינה היא האשה העשירה בעיירה, יש לה חנויות, בית מלון (עם "סוויטה נשיאותית") תחנת דלק ועוד. היא חמורת סבר וקמצנית. אחותה הגדולה דולי היא יותר עדינה ושברירית. אליה מתחברים קולין הנער (אדוארד פרלונג) וקתרין. היא לוקחת אותם לשדות ומלמדת את קולין להאזין למגינת הרוח בין העשבים כמו נבל. היא לוקחת אותם לעץ אזדרכת עליו יש בית עץ קטן. טיפוסים נוספים בעיירה הם השופט הקשיש צ'רלי קול (וולטר מתאו) שפרש לגמלאות, מחזר אחרי דולי ומבלה זמן רב בשיחות עם הספר עמוס (רודי מקדואל) שיודע על כל הרכילויות בעיירה. לעיירה מגיעה גם מטיפה אוונגליסטית בשם האחות איידה (מרי סטינבורגן) עם 15 ילדים מגברים שונים אתם לא התחתנה. הכומר בטלר (צ'ארלס דרנינג) בעזרת השריף (ג'ון דון בייקר) דואג לסילוקה מהעיירה. חבריו הקרובים של קולין הם ריילי הנדרסון (שון פטריק פלנרי) וחברתו מוד (מיה קירשנר). דולי יודעת לרקוח תרופה לחיזוק מכל מיני פרחים ועשבים שרק היא יודעת. ורינה רוצה לעשות מזה עסק, נוסעת לשיקגו ומביאה משם את ד"ר מוריס ריץ (ג'ק למון) שמוכן להשקיע ולתמוך בפרסום התרופה רק אם דולי תגלה את הנוסחה. דולי מסרבת וזה מעורר ריב גדול עם אחותה שבסופו בורחים קולין דולי ורודי לשדות ומסתתרים בבית על העץ. ד"ר ריץ עוזב את העיירה לא לפני שהוא מרוקן את הכספת של ורינה. כל העיירה מחפשת אחריהם ולבסוף הם מגיעים לעץ השריף מנסה לעלות אך נהדף. לבסוף נסוגים אנשי העיירה. השופט קול נשאר עם דולי, מציע לה נישואים והיא מסכימה. ורינה מקבלת זאת קשה ומטיחה האשמות בפני אחותה שלבסוף מחליטה להישאר איתה. לבסוף דולי מתה, ריילי ומוד מתחתנים וקולין נפרד מידידיו ועוזב את העיירה בדרכו למקומות חדשים אבל כל הזמן זוכר את העיירה את דולי ואת קולות נבל העשב שתרמו להצלחתו כסופר. צ'ארלס מתאו היה מועמד לבמאי הטוב ביותר ב-Family Film Awards. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב-Palm Springs International Film Festival. פייפר לורי זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ב-Southeastern Film Critics Association Awards. "נבל העשב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נבל העשב", באתר AllMovie (באנגלית) "נבל העשב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נבל העשב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לנבל העשב, באתר יוטיוב נעימת נבל העשב, באתר יוטיוב