laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויל אדמס

ויל אדמס (באנגלית: Will Adams;‏ נולד ב-20 במאי 1963) הוא סופר מתח בריטי, כותב סדרת ספרי "דניאל נוקס". ויל אדמס עבד למחייתו כמוכר בחנות, צבע ושיפוצניק, סבל במחסן וטכנאי מיקרופיש לפני שהצטרף לחברה של יועצי היסטוריה עסקית שמושבה בוושינגטון, ארצות הברית. בשירותה תיעד את ההיסטוריה של מספר תאגידים וכתב כמה ביוגרפיות, ובין העבודות טייל בעולם בחיפוש אחר זירות התרחשות אקזוטיות לסיפורים שכתב. בהמשך עבד כיועץ תקשורת עבור סוכנות בלונדון, עד שהתפטר ומכר את דירתו כדי לנסות להגשים את שאיפת חייו ולהפוך לסופר. ספרו הראשון הופיע בשנת 2007. עד 2011 פרסם ארבעה ספרי מתח שהפכו לרבי-מכר. ספריו, המתרחשים בדרך כלל במצרים, מצטיינים בעלילה מהירה ורבת תפניות ובסוף מפתיע. גיבור כל ספריו הוא דניאל נוקס. ויל אדמס פרסם שישה ספרים, ושלושה מתוכם תורגמו לעברית בידי אסף כהן. להלן רשימת ספריו של ויל אדמס לפי סדר יציאתם לאור: אתר האינטרנט הרשמי של ויל אדמס מור אלזון, פיצח את הצופן, באתר ynet, 28 בספטמבר 2008 מור אלזון, גיבור הולך לאיבוד, באתר ynet, 14 באפריל 2011
ירי בצנחן באוויר

ירי בצנחן באוויר היא פעולה מלחמתית ששאלת חוקיותה זכתה להתייחסות באמנות בינלאומיות. ירי בצנחן באוויר מותר על פי אמנת ז'נבה, כאשר הצנחן צונח בדרכו לפעילות מבצעית. עם זאת, חל איסור לירות באנשי צוות של מטוס שצנחו ממנו לאחר שכלי הטיס שלהם נקלע לבעיה. האיסור האחרון היה נהוג במשפט הבינלאומי, ושאב השראה מנוהגים של אבירות וכן מהדינים שנהגו לגבי יורד ים שספינתו נטרפה, אך ניתן לו תוקף רשמי בהשלמות לאמנת ז'נבה רק ב-1977. ישראל הייתה גורם פעיל ומרכזי בהכנת השלמות אלו. הקו המנחה בחקיקת חוקים אלו גורס כי צנחן בעודו באוויר שייך למעגל הלחימה, ומנצל יתרון טקטי על מנת לשפר את מצבו בלחימה. איש צוות אוויר שמטוסו נפגע יצא ממעגל הלחימה, ואינו מהווה סיכון. אף שהוסכם שראוי שתהיה הגנה על איש צוות מטוס הנחלץ ממנו וצונח לשטח עוין, היה ויכוח סוער בין ישראל ומדינות המערב לבין מדינות ערב בשאלה האם ראוי שתהיה הגנה גם על איש צוות מטוס הנוטשו וצונח בשטח שנשלט בידי כוחות ידידותיים לו. מדינות המערב טענו שלא ניתן לסבול פגיעה בחייל המצוי במצב חסר ישע, ואינו צונח לקראת פעילות עוינת. הערבים טענו שחייל זה צפוי לשוב לבסיסו ולהשתתף לאחר מכן שנית בפעולות טיס מלחמתיות, ולכן אין סיבה להגן עליו. לבסוף, בלחץ המערב, לא נקבעה הבחנה בין צניחה לשטח ידידותי לבין צניחה לשטח עוין. אף שחיילים הצונחים ממטוס כחלק מפעילות מבצעית בבירור אינם זוכים להגנת האמנה במהלך צניחתם, עלתה השאלה האם יש מקום להגן על חיילים מוטסים אשר צונחים ממטוס שנקלע במצוקה, כשם שנקבעה הגנה על אנשי הצוות של המטוס הצונחים ממנו. לבסוף הוחלט שהאמנה תקבע במפורש שהיא אינה מגנה על גייסות מוטסים. הסעיפים שנקבעו בסופו של דבר בפרוטוקולים המשלימים לאמנת ז'נבה הם: 1) אף אדם הצונח מכלי טיס במצוקה לא יהיה מושא לתקיפה במהלך צניחתו ( No person parachuting from an aircraft in distress shall be made the object of attack during his descent.) 2) אחר שהגיע לקרקע, בשטח הנשלט בידי האויב, לאדם אשר צנח מכלי טיס במצוקה תינתן האפשרות להיכנע לפני שיהפוך מושא לתקיפה, אלא אם ניכר שהוא עוסק בפעילות עוינת. (Upon reaching the ground in territory controlled by an adverse Party, a person who has parachuted from an aircraft in distress shall be given an opportunity to surrender before being made the object of attack, unless it is apparent that he is engaging in a hostile act.) 3) גייסות מוטסים אינם מוגנים על פי פרק זה (Airborne troops are not protected by this Article) — ההשלמות לאמנת ז'נבה, 1977 שבתאי בן-אהרון רובי סיבל, ‏הגנה מיוחדת לאנשי צוות אוויר הנוטשים מטוס במצוקה, משפט וצבא 16, התשס"ג אמנת ז'נבה, ראו למשל סעיף 42 Occupants of aircraft
נמיביה במשחקים האולימפיים

נמיביה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992). עד אולימפיאדת טוקיו (2020) רק ספורטאי נמיבי אחד זכה במדליה אולימפית, האתלט פרנקי פרדריקס. פרדריקס זכה ב-4 מדליות כסף, לאחר שסיים במקום השני בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר הן באולימפיאדת ברצלונה והן באולימפיאדת אטלנטה (1996). באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה כריסטין מבומה במדליית הכסף בריצת 200 מטר. פרדריקס נעדר מאולימפיאדת סידני (2000) עקב פציעה, ובאולימפיאדת אתונה (2004), כשהוא בן 33, סיים במקום הרביעי בריצת 200 מטר, ובמקום ה-19 בריצת 100 מטר. אתלטית נמיבית נוספת שבלטה באתונה הייתה אגנס סמריה, שהשיגה את התוצאה השמינית בטיבה בחצי הגמר בריצת 800 מטר, אך מאחר שסיימה חמישית במקצה שלה, לא העפילה לגמר. שני מתאגרפים נמיבים, ג'וזף ג'רמיה ופאולוס אמבונדה, הודחו בשלב רבע הגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) בלטה רצת המרתון הלאליה ג'והאנס, שסיימה במקום ה-12. נמיביה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: נמיביה במשחקים הפאראלימפיים נמיביה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא נמיביה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
בוטסואנה במשחקים האולימפיים

בוטסואנה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. בראשית דרכה של המשלחת הבוטסואנית במשחקים, היא לא רשמה הצלחות גדולות, אך ההישגים השתפרו בהדרגה. באולימפיאדת סידני (2000) סיים האתלט גלודי דובה במקום השביעי בריצת 800 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) העפילה נבחרת השליחים ב-400X4 מטרים לשלב הגמר, וסיימה במקום השמיני. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה אמנטל מונטשו במקום השמיני בריצת 400 מטר וגייבל גרנמוטסה סיים במקום התשיעי בקפיצה לרוחק. המתאגרף חומיסו איקגופולנג העפיל לשלב רבע הגמר. באולימפיאדת לונדון (2012) היה נייג'ל איימוס לספורטאי הבוטסואני הראשון שזוכה במדליה אולימפית. איימוס, שהיה בן 18 בזמן המשחקים, זכה במדליית הכסף בריצת 800 מטר. אמנטל מונטשו סיימה במקום הרביעי בריצת 400 מטר, 3 מאיות השנייה בלבד אחרי הזוכה במדליית הארד, דידי טרוטר ו-5 מאיות השנייה אחרי הזוכה במדליית הכסף, כריסטין אוהורוגו. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא הצליח איימוס לשחזר את הישגו, ואף לא צלח את שלב המוקדמות. לעומתו, סיים קראבו סיבנדה במקום החמישי בריצת 400 מטר, וכן היה שותף למקום החמישי אותו השיגה נבחרת השליחים ל-400X4 מטר. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: בוטסואנה במשחקים הפאראלימפיים בוטסואנה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא בוטסואנה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
מוזמביק במשחקים האולימפיים

מוזמביק משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980). עד כה, רק ספורטאית מוזמביקית אחת, האתלטית מריה מוטולה, זכתה במדליות אולימפיות. מוטולה סיימה במקום החמישי בריצת 800 מטר באולימפיאדת ברצלונה (1992), באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה במדליית הארד, ובאולימפיאדת סידני (2000) זכתה במדליית הזהב. באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליחה להגן על תוארה, ולאחר מרוץ צמוד סיימה במקום הרביעי, בהפרש של 13 מאיות השנייה מקלי הולמס שסיימה במקום הראשון. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מוטולה בת ה-36 במקום החמישי. יתר הספורטאים המוזמביקים לא הגיעו להישגים משמעותיים במשחקים. מוזמביק מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: מוזמביק במשחקים הפאראלימפיים מוזמביק במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא מוזמביק במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
החזרה (שבת)

בהלכות שבת, החזרה היא השבת תבשיל למקור חום במהלך השבת, וזאת לאחר שהתבשיל שהה על גבי מקור החום באופן רצוף מלפני כניסת השבת עד להסרתו, והיא אסורה משום מלאכת מבשל. לדוגמה, החזרת כלי ובו תבשיל מבושל שהורד מפלטת שבת. יש לציין שדין זה עוסק בהחזרה של הכלי ובו התבשיל ישירות על גבי מקור החום, ואינו עוסק בהחזרה בסמוך למקור החום שגדריה קלים יותר, ובהם דן הערך בישול (מלאכה). החזרת תבשיל שבישולו עדיין לא הושלם אסורה, היות שהמאכל מתבשל מכח פעולה זו, ונתונה במחלוקת אם איסורה מהתורה או מדרבנן. במקרים בהם מותר להחזיר את התבשיל, מותר להחזירו גם לעל גבי מקור חום חזק יותר ממקור החום בו שהה התבשיל קודם שהוסר. כמו כן מותר להעביר ישירות מאכל שהושלם בישולו מעל גבי מקור חום חלש לעל גבי מקור חום חזק יותר (הדין האחרון אינו פרט של החזרה אלא של השהיה). לפי דעת השולחן ערוך, החזרה מותרת רק בהתמלאות כמה תנאים: בישול המאכל הושלם. התבשיל עדיין חם בשיעור 'יד סולדת'. ההחזרה היא לכירה גרופה וקטומה ולא לתנור או לכירה לא גרופה וקטומה. הכלי לא הונח על גבי הארץ. הרמ"א מוסיף עוד שני תנאים להחזרה: הייתה כוונה להחזיר את התבשיל בעת שהוסר מעל גבי מקור החום. בנוסף לכך שהכלי ובו התבשיל לא הונח על גבי הארץ, הוא גם הוחזק באופן רצוף ביד ולא הונח במקום כל שהוא. הרמ"א מביא גם דעה המתירה להחזיר תבשיל שמבושל כל צורכו אף לתנור, ואף כשהכלי הונח על גבי הקרקע, אך בתנאי שהכלי לא הצטנן מחומו. שיטה זו מבוססת על דעה יחידה לפיה החזרה שנאסרה בשבת היא אך ורק החזרה של תבשיל שהוסר מעל גבי מקור החום קודם לשבת, ולא של תבשיל שהוסר לאחר כניסת שבת. על בסיס שיטה זו מציין הרמ"א שישנו נוהג להחזיר תבשילים אף לתנור, אולם הרמ"א עצמו המליץ שלא להסתמך על דעה יחידה זו. המחלוקת בדבר זה היא תוצאה של המחלוקת בשאלה האם יש חיוב בבישול מהתורה גם במאכל שהגיע לשיעור בישול של מאכל בן דרוסאי עד שיושלם בישולו. לפי השיטה החולקת עליה, פעולה זו אסורה רק מדרבנן, אם המאכל עבר את שיעור הבישול של מאכל בן דרוסאי שולחן ערוך, אורח חיים רנ"ג, סעיף ב' ערוך השולחן אורח חיים סימן רנג סעיף יט הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ויין

ויין (צרפתית: Vienne) הוא מחוז בצרפת. המחוז קרוי על שם נהר ויין שעובר דרכו ונמצא בחבל אקיטן החדשה שבדרום-מערב צרפת. המחוז גובל במחוזות אנדר ולואר, אנדר, ויין עילית, שראנט, דה-סוור ומן ולואר. חוץ מהנהר ויין, עובר דרכו גם השראנט. עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט. שטח המחוז הוא 6,990 קמ"ר, והוא המחוז ה-17 בגודלו בצרפת. צפיפות האוכלוסין בינונית. למחוז היסטוריה עשירה וחשיבות כלכלית עקב מיקומו באמצע הדרך בין מערב צרפת (בורדו), פריז וספרד. בירת המחוז פואטייה משמשת כמרכז עסקי. ויין הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שהוכרזו ב-4 במרץ 1790 במהלך המהפכה הצרפתית. הוא נוצר מאזורים שהשתייכו לפרובינציות פואטו, טורן וברי. מחוז ויין הוא מקורם של האקאדים, צרפתים שהגיעו בתחילת המאה ה-17 לאזור נובה סקוטיה. מדיה וקבצים בנושא ויין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויין ויין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויין, ברשת החברתית אינסטגרם ויין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ר' בוויקיפדיה הצרפתית - המחוזות הגדולים בצרפת ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסוכנות לביטחון פנים של פולין

הסוכנות לביטחון פנים של פולין (בפולנית: ABW, Agencja Bezpieczeństwa Wewnętrznego) היא הזרוע הממשלתית במדינה האחראית לביטחון המדינה ולמודיעין פנימי. זוהי המקבילה הפנימית ל-AW והיא אחראית למבצעי אכיפה ומבצעי לוחמה בטרור. מטה הסוכנות ברחוב רקוביצקה 2, ורשה. ראש הסוכנות הנוכחי הוא קולונל כריסטוף בונדאריק. המחלקה לסיכול ריגול (Departament Kontrwywiadu) המחלקה לאבטחת האינטרסים הכלכליים (Departament Ochrony Ekonomicznych Interesów Państwa i Zwalczania Przestępczości Zorganizowanej) המחלקה למלחמה בטרור (Departament Przeciwdziałania Terroryzmowi) מחלקת תמיכה טכנית (Departament Zabezpieczenia Technicznego) מחלקת אבטחת מידע חסוי (Departament Ochrony Informacji Niejawnych) המחלקה לביטחון מידע (Departament Bezpieczeństwa Teleinformatycznego) מרכז ניתוח (Centrum Analiz) לשכת המבצעים המיוחדים (Biuro Operacji Specjalnych) לשכת המאבק בפשיעה (Biuro Badań Kryminalistycznych) המפקח הכללי על ביטחון פנים (Inspektorat Nadzoru, Kontroli i Bezpieczeństwa Wewnętrznego) מדיה וקבצים בנושא הסוכנות לביטחון פנים של פולין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות לביטחון פנים של פולין
נשיא בלארוס

נשיא רפובליקת בלארוס (בבלארוסית: Прэзідэнт Рэспублікі Беларусь) הוא ראש המדינה הבלארוסית, התפקיד נוצר ב-1994 בהתאם לחוקת המדינה, כשבתואר ראש המדינה הוא החליף את יו"ר הסובייט העליון שהיה ראש המדינה בהתאם לחוקה משנת 1978 (התקבלה בתקופת ברית המועצות. בעקבות החוקה החדשה) ביולי 1994 נערכו הבחירות הראשונות לנשיא המדינה. הנשיא אחראי למדיניות הפנים והחוץ של בלארוס ומייצג את העם הבלארוסי בטקסים בינלאומיים שונים. רשמית, תקופת הכהונה היא בת 7 שנים, אלכסנדר לוקשנקו הוא הנשיא הנוכחי מאז 10 ביולי 1994, כאשר הבחירות האחרונות נערכו באוקטובר 2015. על פי סעיף 79 בחוקת בלארוס, נשיא רפובליקת בלארוס הוא ראש המדינה, מגן החוקה וזכויות האדם וחירותו בבלארוס. הנשיא אחראי ליציבות המדינה ולשלמותה הריבונית, והוא המפקד העליון של צבא בלארוס. בתקופת כהונתו של אלכסנדר לוקשנקו שונתה החוקה וסעיף המגביל את מספר הכהונות לשתיים בוטל. בשנים 1991–1993 הסובייט העליון של בלארוס דן באפשרות ליצירת תפקיד נשיא בלארוס, אך ההחלטה יושמה רק בשנת 1994 כשנערכו הבחירות הראשונות לנשיאות, בהן השתתפו 6 מועמדים, שרק 3 מהם צלחו את הסיבוב הראשון: אלכסנדר לוקשנקו — 44,82%, ויאצ'סלב קביץ' — 17,32# וזנון פוזניאק — 12,82%. בסיבוב השני ניצח אלכסנדר לוקשנקו ברוב מוחץ של 80%, מאז לוקשנקו עומד בראש המדינה ובאמצעים שונים שומר על מעמדו כנשיא המדינה, גם לאחר 3 מערכות בחירות. רשמית, הנשיא אינו מוגבל במספר הקדנציות שהוא יכול לכהן. הבחירות הבאות לנשיאות צפויות להיערך באוגוסט 2025. בסעיף 80 בחוקת בלארוס נקבעו הדרישות ההכרחיות למועמדים לתפקיד הנשיא: נולד כאזרח בלארוס, בן 30 לפחות ותושב בלארוס במשך 10 שנים לפחות. הדרישה לאזרחות מלידה מונעת ממהגרים להתמודד על התפקיד. הנשיא הוא ראש הזרוע המבצעת של הממשל. הוא ממנה שגרירים, צירים, קונסולים, שופטי בית המשפט העליון ושופטים ואת שאר פקידי הממשל (על כל המינויים דרוש אישור של האספה הלאומית). הנשיא הוא המפקד העליון של הצבא, הצי. הנשיא רשאי לתבוע דיווח בכתב על פעילות משרדי הממשלה השונים. הנשיא יכול להוציא צווים נשיאותיים. הנשיא בעל זכות הענקת חנינה לאסירים. הנשיא יכול לחתום על אמנות בינלאומיות. הנשיא בעל האפשרות להמלצה על חוקים שידונו בפרלמנט, ומחויב למסור בפניו דיווח על מצב האומה. הנשיא חותם ומחיל את תוקף החוקים שנתקבלו באספה הלאומית. אם הוא מתנגד לחוק מסוים, יש לו זכות להטיל עליו וטו שימנע את כניסת החוק לתוקף. על הנשיא לדאוג שכל חוקי הפרלמנט יוצאו לפועל בנאמנות ולאכוף אותם. הנשיא מקבל את כתבי ההאמנה של שגרירים ונציגים זרים אחרים. מקום העבודה של הנשיא הוא ארמון העצמאות שבמינסק ובו ממוקם משרדו. מעונו הנשיאותי נמצא בזסלאוויה שבמחוז מינסק. בעבר שכן משרדו של הנשיא ב"בית האדום" שבמרכז מינסק. בנוסף, ברחוב מרקס 38 במינסק שוכן בניין האדמיניסטרציה של הנשיא. לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא: בכניסתי לתפקיד נשיא רפובליקת בלארוס, אני נשבע חגיגית לשרת את העם ברפובליקת בלארוס, לכבד ולהגן על זכויות, חירויות האדם והאזרח, לשמור ולהגן על חוקת רפובליקת בלארוס, למלא באמונה וחרדת קודש את האחריות הגדולה המוטלת עליי Заступаючы на пасаду Прэзідэнта Рэспублікі Беларусь, урачыста клянуся верна служыць народу Рэспублікі Беларусь, паважаць і ахоўваць правы і свабоды чалавека і грамадзяніна, захоўваць і абараняць Канстытуцыю Рэспублікі Беларусь, свята і добрасумленна выконваць ускладзеныя на мяне высокія абавязкі. מדיה וקבצים בנושא נשיא בלארוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא בלארוס
ליאור רוזנברג

ליאור רוזנברג (נולד ב-21 ביולי 1945 בתל אביב) הוא רופא ישראלי, מומחה לכירורגיה פלסטית, פרופסור אמריטוס לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מייסדה של חברת מדיוונד (MediWound) ומייסד המוזיאון לרפואה - על שני אגפיו - בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ובפארק קרסו למדע. בעבר שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. רוזנברג בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה בבתי החולים סורוקה ומאיר והשתלם בכירורגיה פלסטית משחזרת, בעיקר במומי פָּנים, באוניברסיטת הרווארד, במרכז הרפואי מאיו קליניק וב-Queen Victoria Hospital שבאנגליה. בשנת 1986 היה ללא-אמריקאי הראשון שהצטרף ל-Operation Smile האמריקאי העוסק בטיפול בשפה שסועה. בשנים (1985–2012) שימש כמנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. כיום הוא מנתח ביחידה למומי פנים במרכז הרפואי מאיר. בשנת 2000 הקים רוזנברג את חברת MediWound יחד עם פרופ' מריאן גורצקי וד"ר דוד הייזלקורן. כיום הוא משמש כרופא הראשי של החברה וחבר בדירקטוריון שלה. החברה פיתחה את התרופות נקסובריד (NexoBrid) לטיפול בכוויות, אסקרקס (EscaRex) לטיפול בפצעים כרוניים וקשֵׁי-ריפוי, ועורקס (Orex) לטיפול בסוגים של סרטן העור שאינם מלנומה. רוזנברג ייסד את המוזיאון לרפואה. המוזיאון הוקם ב-1998 בבניין הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ונפתח לקהל הרחב בשנת 2000. בשנת 2021 הוקם אגף נוסף בפארק קרסו למדע. במרכז המוזיאון עומד אוסף רוזנברג הכולל מעל 5,000 פריטים המייצגים אלפי שנות טיפול רפואי. רן רזניק, "הרפואה שלנו חולה בווירוס הכסף", באתר ישראל היום, 28 בינואר 2016 אתר חברת מדיוונד אתר מוזיאון הרפואה ליאור רוזנברג, דף שער בספרייה הלאומית
אקרמניט

אקרמניט הוא מינרל סורוסיליקטי (סורו ביוונית ערימה - סיליקט במבנה טטרהדרונים כפולים) של סידן ומגנזיום השייך לקבוצת המליליט. נוסחת המבנה הכימי של האקרמניט היא Ca2Mg[Si2O7]. האקרמניט, העשיר במגנזיום, יוצר תמיסה מוצקה עם הגהלניט ([Ca2Al[AlSiO7) העשיר באלומיניום. האקרמניט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה טטרגונולית סקלנוהדרלית" 4 ¯ 2 m   {\displaystyle {\bar {4}}2m\ } , וחבורת סימטריות מרחבית P 421m . הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=7.8288‏, ו-c=5.0052Å. הגבישים פריזמתיים קצרים ודקים, דומים לקוביות. כמו כן המינרל מופיע בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או גרגירית. יש לו פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {110}, והוא נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הוא בממוצע 2.94. קיימת במינרל תופעת גבישים תאומים על {001} ו־{100}. האקרמניט ניתך ב-1454°C. אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האקרמניט הם: nε=1.639-1.648‏ ו-nω=1.630-1.632. גבישי האקרמניט שקופים עד שקופים למחצה. מינרלים טהורים של אקרמניט הם חסרי צבע, אבל בגלל זיהומים צבעם הוא בדרך כלל צהבהב, חום, חום-צהבהב, ירוק אפרפר ואפור. בשקף מנוסר האקרמניט הוא חסר צבע עד צהוב חיוור. המינרל נתגלה לראשונה ב-1884 ונקרא על שמו של המטלרוג השוודי אנדרס ריכרד אקרמן (Anders Richard Åkerman‏; 1922-1837). האקרמניט מופיע בסלעי גיר או דולומיט שאינם טהורים שעברו התמרת מגע בטמפרטורה גבוהה. כמו כן נוצר במאגמה אלקלית עשיר בסידן. הרקר וטאטל (Harker & Tuttle) קבעו ב-1956 את התגובה הכימית הבאה היוצרות אקרמניט: C a 2 M g S i O 2 ⟵ → C a S i O 3 + C a M g S i O 4 {\displaystyle \mathrm {Ca_{2}MgSiO_{2}\;{\overrightarrow {\longleftarrow }}\;CaSiO_{3}+CaMgSiO_{4}} } מונטיצ'ליט + וולאסטוניט ⟵ → {\displaystyle {\overrightarrow {\longleftarrow }}} אקרמניט תפוצת האקרמניט רחבה למדי, אבל מרבית המופעים הם תערובת של התמיסה המוצקה עם הגהלניט. מקומות בהם מוצאים אקרמניט טהור יחסית כוללים את הר סומה המקיף את הר הווזוב במחוז קמפניה, וכן בהר קבלוקיו (Monte Cavalluchio) סמוך לרומא במחוז לציו שבאיטליה; על גבעת סקווט (Scawt Hill) בסמוך ללרן (Larne), מחוז אנטרים בצפון אירלנד; על גבעת דופרסן (Dufresne Hill) בפרובינציה קוויבק שבקנדה; בנפת טרס הרמנס (Tres Hermanas), מחוז לונה (Luna) בניו מקסיקו, ועל הר קסקייד (Cascade Mountain) במחוז אסקס (Essex) בניו יורק שבארצות הברית; ובמכרה וסלס (Wessels), בסמוך לקורומן בפרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה. Deer, W.A., Howie, R.A., and Zussman, J. (1986) Disilicates and Ring Silicates, Rock-forming minerals 1B, 2nd Ed., New York : John Wiley & Sons, pages 285-334, ISBN 0-582-46521-4 מדיה וקבצים בנושא אקרמניט בוויקישיתוף אתר WebMineral אתר Mindat פרויקט rruff אקרמניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר rruff Deer et al., 1993 אתר rruff לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
ג'ושו

ג'וֹשוּ (Jōshū Jūshin, ג'וֹשוּ ג'וּשין; בכתב סיני: 趙州從諗, וייד-ג'יילס: Chao-chou Ts'ung-shen, בפין-יין: Zhàozhōu Cōngshěn ; 778 – 897) אחת הדמויות המרכזיות בצ'אן, שמו הסיני של הזן בודהיזם, ומן המורים יוצאי-הדופן והחריגים בהיסטוריה של הזן.[דרושה הבהרה] בגיל 17 פגש ג'ושו את מורה הזן נאנקואן פּוּיוּאן (Nánquán Pǔyuàn;‏ 南泉普願; מיפנית:נָנְסֶן, Nansen Fugan;‏ 748–835), והיה לתלמידו. כשנאנקואן שאל את ג'ושו את הקואן: "מהי הדרך?", התפתח ביניהם דיאלוג, שבשיאו השיג ג'ושו הארה. ג'ושו נשאר עם נאנקואן במשך 40 שנה, עד למותו של נאנקואן. לאחר מכן שהה במנזרו של נאנקואן שלוש שנים נוספות, לתקופת האבל, ולאחריהן, בגיל 60, יצא לעשרים שנות נדודים ברחבי סין, בהן פגש ברוב מורי הזן של זמנו. כשהיה בן 80 השתקע בכפר הולדתו, גואן יין יואן (Guānyīnyuàn;‏ 観音院), במחוז ג'ו, שם לימד במשך 40 שנה נוספות קבוצה קטנה של נזירים, כאשר אנשים רבים, מלומדים, ושליטים, באו להאזין לדבריו ולשאול בעצתו. ג'ושו היה מהחשובים שבהוגי הקואנים (ידוע למשל בקואן: "האם לכלב יש טבע בודהא?"), והוא נודע בהצהרותיו הפרדוקסליות ומעשיו הבלתי שיגרתיים. הזן-בודהיזם של ג'ושו הושפע מן המחשבה הדאואיסטית, אך הוא נמנע מרעיונות מופשטים כגון: "הדרך" (דאו), "האמת", או "בודהא", ושם את הדגש על הדברים כפי שהם. חלק מן הקואנים של ג'ושו מופיעים באוספי קואנים מפורסמים כמו: "דברי הצוק הכחול" ו"השער ללא שער". ספר הזן של ג'ושו (תרגום, מבוא והערות: יואל הופמן; נוסח עברי: דרור בורשטיין), תל אביב: בבל, 2007.
בית הכנסת של ריימס

בית הכנסת של ריימס ממוקם ברחוב קלוביס 49 (rue Clovis) בעיר ריימס במחוז מארן (אנ') שבחבל שמפאן ארדן הצרפתית. בית הכנסת מסווג כמבנה היסטורי מאז 1989. יהודים הגיעו לריימס ככל הנראה במהלך המאה האחת עשרה. הם הקימו בה קהילה יהודית ובנו בית כנסת ומוסדות נוספים ברחוב Vicus Judaeorum (ששינה את שמו אחר כך ל- rue de Gieu (רחוב היהודים) ולבסוף ל-rue des Elus). הקהילה מוזכרת לראשונה בשנת 1077. עקב גירוש היהודים מצרפת ב-1306 ננטשה העיר מיהודיה. לאחר המהפכה הצרפתית החלו יהודים לשוב ולהתגורר בריימס, אך התבססות הקהילה והתרחבותה היו רק בשליש האחרון של המאה התשע עשרה, עקב בואם של פליטים יהודיים מאלזס ולורן (שהפכו לטריטוריה גרמנית עקב מלחמת צרפת–פרוסיה). בשנת 1875 מנתה הקהילה כ-650 חברים, התמנה הרב הראשון של העיר, והוחל בבניית בית הכנסת הגדול של הקהילה. בית הכנסת נבנה בשנת 1879 ותוכנן בידי ארנס ברונט (Ernest Brunette), בנו של האדריכל המפורסם של ריימס נרקיס ברונט. הוא נבנה בסגנון נאו-ביזנטי, ומשולבים בו קשתות ואלנטים עיצוביים מיוחדים. מעל דלת בית הכנסת מתנוססת הכתובת: "אין זה כי אם בית אלוהים וזה שער השמיים", כמו זו של בית הכנסת דה לה ויקטואר בפריז. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הכנסת, והריסותיו נותרו בשממונן זמן רב אחר המלחמה. רק לאחר שהגיע לריימס זרם של פליטים יהודיים מאלג'יריה, החלה העירייה בשיקום ושיפוץ בית הכנסת. כיום הוא עדיין פעיל, ומשמש בעיקר את הקהילה הקטנה, שמקורה בצפון אפריקה. מול בית הכנסת הוקמה אנדרטה לזכרם של 253 יהודים שגורשו מריימס והאזור, ונרצחו על ידי הנאצים בשואה. בבית הכנסת פועל מקווה מאז שנת 1991. אין בית עלמין יהודי נפרד בעיר, אלא חלקה נפרדת בבית הקברות ברחוב 241 avenue Jean-Jaurès. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת של ריימס בוויקישיתוף Dominique Jarrassée: L'âge d'or of the synagogues. Éditions Herscher, Paris 1991, ISBN 2-7335-0149-6(בצרפתית)
הפנמה

הפנמה היא פעולה הטמעת המידע לצורך התגבשותו בזיכרון לטווח ארוך, המורכב מהזיכרון הרגשי ומהזיכרון המילולי השכלי, וקישורם לנתונים מופנמים נוספים כאשר גם רגש מוגדר כנתון. כתוצאה מתהליך זה מתאפשרת שליפה עתידית של המידע שהופנם במקרה הצורך. פעולת ההפנמה יכולה לקרות באופן מודע או באופן תת מודע. ישנם בני אדם שמפנימים נתונים בקלות רבה יותר מאנשים אחרים. תהליך החינוך נשען על יכולת ההפנמה של האדם. בהקשר זה, הדידקטיקה שהיא ענף משנה של הפדגוגיה, עוסקת בפיתוח גישות ושיטות הוראה אשר יובילו להפנמה מרבית של חומר הלימוד בקרב התלמידים. אחד הגורמים המשפיעים על תהליך ההפנמה הוא הסכמה. הסכמה מתפקדת כמסנן עבור מנגנון הקשב, כך שמתוך שלל הגירויים בסביבה, האדם בדרך כלל ישים לב רק למידע שתואם את הסכמה שברשותו. כתוצאה מכך קל יותר לזכור מידע שתואם את הסכמות ממידע שאינו תואם אותן. מבחינה נירולוגית, הפנמה של מיומנות מוטורית מאפשרת לאדם להשתמש בה על ידי הפעלה של גרעיני הבסיס ולכן אינה דורשת פעילות מרובה של קליפת המוח הקדם-מצחית. למידה ידיעה How We Make Memories - סרטון הסבר של Crash Course Psychology על יצירה ושליפה של זיכרונות דרך מאגרי הזיכרון השונים ׳ידע, עמל והפנמה׳, מאמר מאת ד״ר משה ויינשטוק. מאתר לב לדעת ׳חוויות למידה משמעותיות – מה מקומן בחיינו? ד״ר אורית פרנפס וד״ר משה ווינשטוק׳ Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon. Dietrich, A. (2004). Neurocognitive mechanisms underlying the experience of flow. Consciousness and Cognition, 13(4), 746-761. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.