laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה אורן (סופר)

משה אורן (נולד ב-28 בדצמבר 1947) הוא סופר, עיתונאי ועורך פרסומים ישראלי. נולד בקיבוץ מזרע שבעמק יזרעאל. את שירותו הצבאי החל בסיירת שקד וסיים כקצין בגדוד 890 של הצנחנים. בוגר החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, בלימודי העת העתיקה. כעיתונאי כתב ב"על המשמר", "הארץ" ו"ידיעות אחרונות" (בעיקר בנושאי תרבות ואמנות) והיה בעל טור לסרטים וקולנוע במוסף השבועי של "על המשמר". בראשית שנות השבעים עבד אורן כעיתונאי בלונדון ובשנות השמונים יצא עם משפחתו לשליחות באיי הוואי (בעקבותיה פרסם שני ספרי ילדים, "אי" ו"הר געש"). ספרו הראשון, "כיבוי אורות", ראה אור בשנת 1981 ועובד אחר כך למחזמר שהוצג בבבימת הקיבוץ. בתקופת עבודתו כמו"ל (ההוצאה לאור, משרד הביטחון), יזם ותכנן את סדרות הספרים "אדם בקו האש" (עם זמורה, ביתן, מודן), "קלע" (עם הוצאת מערכות) ו"תרמיל קלאסיקה" (עם ספריית תרמיל). אורן יזם וערך את "לחיות בכל תנאי" (1983), מדריך ההישרדות הראשון בעברית למטיילים ותרמילאים, והיה הראשון שעבר את הארץ כולה ברגל, מדן לאילת (עוד לפני שנחנך שביל ישראל). ספרו "איש הולך את ארץ ישראל" (1994) היה הראשון שתיאר מסע כזה. בתפקידו כראש תחום מפעלי הנצחה במשרד הביטחון יזם, תכנן והוביל כמה ממפעלי הזיכרון הגדולים של העשור הראשון של המאה ה-21 בהר הרצל בירושלים, ובהם יצירת השביל המחבר בין יד ושם להר הרצל (חיבור פיזי וסימבולי בין השואה לתקומה); בניית מסלול המבקרים המקיף בהר; הקמת גן הנעדרים לחללים שמקום קבורתם לא נודע; הקמת מפעל הזיכרון ואנדרטת נצר אחרון; והאירוע השנתי של צעדת השביל המחבר (בשיתוף עם משרד החינוך ויד ושם). כיבוי אורות איורים: ארנון אבני, (ספרית פועלים, 1981) ספר החיים, ספר המתים (כנרת, 1983) אי איורים: מושיק לין (הקיבוץ המאוחד, 1988 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2013) מי אמר שאי אפשר איורים: מושיק לין (מסדה, 1990 / מודן, 2008) הר געש איורים: רות צרפתי (ביתן, 1991) איש הולך את ארץ ישראל (ביתן, 1994 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2013) ילדה אחת גרה על ענן איורים: כריסטינה קדמון (שוקן, 1997) השביל המחבר (יד יצחק בן צבי, 2014 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2021) מחזות קובץ של ארבעה מחזות  (עברית ספרים אלקטרוניים, 2021) נגיעות (הוצאת כרמל, 2021 / עברית ספרים אלקטרוניים, 2021) מי אמר שאי אפשר, סיפורים ושירים לילדים (עברית ספרים אלקטרוניים, 2022) ארץ גזֵרה (אנפה ספרים 2023/ עברית ספרים אלקטרוניים 2023) משה אורן, השביל המחבר, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 347–349, הוצאת כרמל, 2017. אתר האינטרנט הרשמי של משה אורן רשימת הפרסומים של משה אורן, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של משה אורן, באתר "סימניה" משה אורן וסיפור הקמת "השביל המחבר", באתר יזכור "השביל המחבר", באתר יזכור נצר אחרון - פתח דבר, אתר יד ושם פעולת כארמה, באתר סיירת שקד משה אורן, דף שער בספרייה הלאומית משה אורן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
מקדם

האם התכוונתם ל... מְקַדֵּם מקדם (מתמטיקה) – גורם המופיע בביטוי ומכפיל גורמים אחרים בביטוי מקדם (פיזיקה) – גודל פיזיקלי, מספר המייצג תכונה פיזיקלית מסוימת מקדם (גנטיקה) – קַדָּם (Promoter, ולעיתים "פְּרוֹמוֹטֶר"), אזור המצוי ב-DNA של כל היצורים החיים, אליו מתקשר ה-RNA פולימראז ובכך מאפשר את תחילת תהליך השעתוק אחר מִקְדָּם – מַצָּג (גם הֶיצֵג ואֶקְסְפּוֹזִיצְיָה), קטע ביצירה ספרותית הכולל את כל המידע הקודם לסצנה הראשונה של הסיפור
מקדם (פיזיקה)

בפיזיקה מקדם הוא גודל פיזיקלי המייצג תכונה פיזיקלית מסוימת של חומר או מערכת. פעמים רבות מציג המקדם יחס בין גדלים מאותו סוג, ובמקרים אלה המקדם הוא גודל חסר ממד. דוגמאות: מקדם שבירה: תכונה פיזיקלית של חומר שקוף, המציינת את השפעת החומר על מעבר אור דרכו. אחת ההגדרות של מקדם השבירה היא היחס בין מהירות האור בריק למהירות האור בחומר הנדון. זהו גודל חסר ממד. מקדם דיאלקטרי: גודל פיזיקלי המתאר כיצד שדה חשמלי משפיע ומושפע מתווך דיאלקטרי, והוא נקבע על פי היכולת של חומר להתקטב בתגובה לשדה, ובכך להפחית את השדה בתוך החומר. נמדד בפאראד למטר. מקדם איכות: מתאר את מידת הריסון של מתנד הרמוני מרוסן. ככל שמקדם האיכות גדול יותר, המתנד מרוסן פחות ומתנודד במשך מחזורי תנודה רבים יותר. זהו גודל חסר ממד. מקדם תקומה: גודל פיזיקלי המאפיין את מידת האלסטיות בהתנגשות בין שני גופים. מקדם התקומה הוא מינוס הפרש המהירויות אחרי ההתנגשות חלקי הפרש המהירויות לפני ההתנגשות. מודול האלסטיות של חומר (או מודול יאנג) הוא היחס בין מאמץ (כוח ליחידת שטח בחומר) למעוות (שינוי בממדי החומר) בתחום האלסטי, או בניסוח פשוט יותר, ההתנגדות של החומר לשינוי קטן בצורתו באמצעות כוח חלש. שינוי אלסטי חוזר למצבו המקורי כאשר הכוח מוסר. מקדם פואסון: גודל פיזיקלי המציג את המעוות הרוחבי כתוצאה מהמעוות האורכי. מקדם התפשטות תרמית מציג את השינוי בגודל של האובייקט עם שינוי הטמפרטורה שלו. מקדם אריזה אטומית: החלק בנפח של מבנה גבישי, הממולא באטומים. זהו גודל חסר ממד, וערכו בהכרח קטן מ-1.
אלכסנדר פרוכורוב

אלכסנדר פרוכורוב (ברוסית: Александр Михайлович Прохоров; ‏11 ביולי 1916 - 8 בינואר 2002), היה פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1964 עבור מגוון עבודות בתחום פיתוח לייזרים. על הפעילות המדעית הוענק לו פרס לנין (1959) ועיטורים רבים של ברית המועצות כולל פעמיים תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ו-5 פעמים עיטור לנין. אלכסנדר פרוכורוב נולד בעיר את'רטון קווינסלנד, אוסטרליה למשפחת מהפכנים רוסים שנמלטו מרדיפות השלטון. בשנת 1923 המשפחה חזרה לברית המועצות. בשנת 1939 פרוכורוב סיים את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג בהצטיינות יתרה והחל ללמוד לתואר דוקטור במכון לבדב לפיזיקה במוסקבה. עם תחילת מלחמת העולם השנייה גויס ולחם בחיל הרגלים. לאחר פציעה קשה שוחרר וחזר למכון לפיזיקה להמשך לימודי תואר שלישי. פרוכורוב עבד במכון לבדב לפיזיקה משנת 1946 ועד לשנת 1982. בשנת 1954 מונה למנהל מעבדת תנודות ובשנת 1968 לסגן מנהל המכון. בשנת 1982 מונה למנהל מכון לפיזיקה כללית שהוקם באותה שנה והיה מנהלו עד לשנת 1998. במקביל לימד באוניברסיטת מוסקבה ובשנת 1959 מונה לפרופסור. בנוסף לימד במכון לפיזיקה טכנית במוסקבה. בשנת 1960 נבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1964 לחבר מן המניין. בשנת 1969 מונה לעורך ראשי של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה והוציא לאור את המהדורה השלישית שלה. בשנת 1983 ביחד עם עוד שלושה חברי האקדמיה חתם על פניה גלויה בגנות אנדריי סחרוב שפורסמה בעיתונות הסובייטית. פרוכורוב נפטר בשנת 2002 במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. אלכסנדר פרוכורוב פעל בתחום הרדיופיזיקה, פיזיקת מאיצים, רדיוספקטרוסקופיה אלקטרוניקה קוונטית ואופטיקה לא ליניארית. עבודות הראשונות שלו עסקו בהתפשטות גלי רדיו על פני שטח כדור הארץ ובמיוחד ביונוספירה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו בתחום גלי רדיו. בשנת 1953 ביחד עם ניקולאי באסוב ניתח חוקים של פליטה מאולצת. על בסיס עבודה זו הם בנו את המייזר הראשון בשנת 1954. בשנת 1955 פרוכורוב ניתח את תהליך היפוך האוכלוסייה שמהווה בסיס לבניית לייזר. במשך מספר שנים עסק במחקרים בתחום הפאראמגנטיות. על העבודות שהביאו לפיתוח הלייזר קיבל פרס לנין בשנת 1959 ופרס נובל לפיזיקה בשנת 1964. במהלך שנות ה-60 צוות בראשותו בנה כמה לייזרים בטכנולוגיות שונות. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר פרוכורוב בוויקישיתוף אלכסנדר פרוכורוב, באתר פרס נובל (באנגלית) גילוי דעת בגנות אנדריי סחרוב (ברוסית) רעיון אישי עם פרוכורוב על חייו ומחקריו (ברוסית) אלכסנדר פרוכורוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר פרוכורוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שק חול

שק חול הוא שק עשוי יוטה, פוליפרופילן או חומר אחר, ממולא חול או עפר, משמש למטרות כגון הגנה בעת שיטפון, ביצורים צבאיים, הגנה על חלונות זכוכית באזורי מלחמה ועוד. בשקי חול נעשה גם שימוש לאימוני כושר גופני ולחילוץ כלי רכב שהתחפרו בחול או בוץ. יתרונות שקי חול הם בהיותם עשויים מחומרים זולים, וניתן להביאם ריקים למקום הנדרש ולמלאם בחול מקומי. שקי חול עשויים לשמש במקרי חירום כגון נהרות העומדים להעלות על גדותיהם או כשסוללה ניזוקה. ניתן להשתמש בהם גם בעתות רגיעה או לאחר חרום, כבסיס לסוללה חדשה או מבני חסימת-מים אחרים. שקי חול אינם האמצעי המיטבי לעצירת שיטפונות, שכן בסופו של דבר יחלחלו המים לתוכם, וחומרי מילוי כגון עפר עלולים לזלוג מהם. בשקים יבשים ניתן לעשות שימוש חוזר, אולם שקים שנרטבו עלולים להיות מזוהמים במזהמים כימיים וביולוגיים. בצבא משמשים שקי חול לביצורי שדה ולהגנה על מבנים. כיוון שמילוי השקים נעשה בחומר זמין וזול, ניתן להקים באמצעותם מחסות נרחבים. השילוב בין גרגרי עפר ובועות אוויר זעירות בשק מאפשר ספיגה טובה של הדף התפוצצויות. ממדים סטנדרטיים של שק חול הם 14   × {\displaystyle \ \times } ‏ 22 אינץ' (בסביבות 35.5   × {\displaystyle \ \times } ‏ 56 סנטימטר). ממדים אלו, עם משקל החול בשק, מאפשרים שימוש בשקי חול לבניית קיר עמיד בבנייה מוצלבת, כמו קיר לבנים. בגודל כזה השקים אינם כבדים מידי להרמה והבאה למיקום הנדרש. ניתן להניחם לייצוב והגבהת תעלות קשר ושוחות או לערמם לגובה במקומות בהם לא מתאפשרת חפירה. עמידותו של מתרס שקי חול כהגנה מהפגזות אוויריות אינה טובה. מתרס שאמור לשרוד זמן ממושך יש לחזק בצמנט פורטלנד או חומרים דומים, להגנה מרקבון ושחיקה. שקים מקנבס כותנה עמידים יותר משקי יוטה, ולכן מתאימים יותר לשימוש ממושך. עם זאת, כיום רוב השקים המשמשים לביצורים ולהגנה משיטפונות מיוצרים מפוליפרופילן. זמינות השקים בידי לוחמים, גודלם והרכב הבד, הוביל לשימוש מאולתר בהם כברדסים לכיסוי שבויי מלחמה. שקי חול משמשים לייצוב והגבהת תעלות קשר, מערכת גליפולי, 1915 בניית עמדת הגנה משקי חול בקיבוץ חצרים, 1946 שקי חול מגנים על חלונות מבנה, קיבוץ גן שמואל, שנות ה-20 שקי חול להגנה בעת שיטפון, אוקספורדשייר, אנגליה, 2007 שקי חול בקריית החינוך בן-גוריון שבנס ציונה במהלך מלחמת חרבות ברזל מדיה וקבצים בנושא שק חול בוויקישיתוף
ניר דבורי

ניר דבורי (נולד ב-30 בינואר 1972) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ראש הדסק לענייני צבא וביטחון של חברת החדשות של קשת 12. דבורי נולד למשפחת חקלאים מקיבוץ אילון. עם גיוסו לצה"ל התנדב למסלול הלוחמים ביחידה 669, אך לא סיים את מסלול ההכשרה בעקבות ויכוח עם מפקדו. הוא בוגר בית הספר לעיתונאים "כותרת" בתל אביב. בשנת 2002 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, ועבד במשך שלוש שנים כתחקירן של "אולפן שישי". ב-2005 עבר לתפקיד כתב צבאי. אחת מחשיפותיו זיכתה אותו בעמדת שמירה על שמו בבסיס הקריה, לאחר שחשף את מחדלי השמירה בבסיס. ב-2014, בתום מבצע צוק איתן, פרסם העיתון "גלובס" סקר שערך עבורו מכון TRI, בו נמצא דבורי כ"כתב שתפקודו נתפס כמוצלח ביותר" במהלך הדיווחים על המבצע. בחודש יוני 2021 הועברה ביקורת על השתתפותו בפרסומת לחברת התעשייה הביטחונית "CyberBee", בה השקיע, ונטען כי השתתפותו בפרסומת נוגדת את האתיקה העיתונאית. באוגוסט 2023 מונה לראש הדסק לענייני צבא וביטחון של חברת החדשות. ב-7 באוקטובר 2023 היה הראשון שדיווח על מתקפת הפתע של חמאס. המתקפה החלה בשעה 06:29 בבוקר, והוא פרץ לשידור בשעה 06:45, כרבע שעה לאחר תחילת המתקפה. דבורי נשוי לשגית ואב לשלושה. הוא מתגורר ברמת גן. מדיה וקבצים בנושא ניר דבורי בוויקישיתוף ניר דבורי, ברשת החברתית פייסבוק ניר דבורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניר דבורי, ברשת החברתית אינסטגרם הכתבות והפרשנויות של ניר דבורי ב-N12 מאמרים של ניר דבורי, באתר "ישראל דיפנס" ניר דבורי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לי סיביליה‏, יועץ או משקיע? סיפורו של הכתב הצבאי, באתר וואלה, 30 במאי 2021 אתם שאלתם - כתבנו ניר דבורי ענה בפייסבוק, באתר ‏מאקו‏, 19 בינואר 2010 ניר דבורי בראיון, פרק 11 בעונה 2, אינטימי עם רפי רשף, 28 במרץ 2024 לי-אור אברבך, ‏"צוק איתן" בטלוויזיה: רוני דניאל הכוכב, "מכה בכנף" ליונית לוי, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2014 איתמר ב"ז, החלטורה של ניר דבורי, באתר העין השביעית, 6 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע סודאמריקנה

גביע סודאמריקנה (השם הרשמי בספרדית: Copa Sudamericana) הוא המפעל השני בחשיבותו לקבוצות כדורגל בדרום אמריקה, המאורגן על ידי CONMEBOL ומתקיים לאורך השנה הקלנדרית במקביל לגביע ליברטדורס. באליפות נפגשות קבוצות הדרג השני והשלישי של היבשת, כאשר בשנים 2004-2008 השתתפו בטורניר גם קבוצות מקונפדרציית CONCACAF של צפון אמריקה. הטורניר מיועד בעיקר לקבוצות שלא העפילו לגביע ליברטדורס היוקרתי, ונחשב כמקביל לליגה האירופית של אופ"א באירופה. עם זאת, גם קבוצות מהדרג הראשון עשויות לשחק בטורניר, אם הגיעו למקום השלישי בשלב הבתים בגביע ליברטדורס ונשרו ממפעל זה. בנוסף, בעבר התאפשרה השתתפות של קבוצה אחת בשני הגביעים באותה שנה, שכן הם נערכו במחציות שונות של השנה והכללים להעפלה אליו היו שונים ממדינה למדינה. הזוכה בטורניר מתמודדת עם אלופת הליברטדורס על גביע רקופה סודאמריקנה, וכן משתתפת בגביע סורוגה בנק. גביע הסודאמריקנה החל לפעול ב-2002, לאחר החלטה של קונפדרציית CONMEBOL לעבור למתכונת של שני מפעלים גדולים בדומה לאופ"א באירופה. הוא מילא את מקומם של ארבעת הגביעים המשניים שנערכו ביבשת מסוף שנות השמונים ועד לאותה העת: הסופרקופה סודאמריקנה, שנועד לאלופות ההיסטוריות של הליברטדורס והתקיים בין 1988 ל-1997, גביע קונמבול, שפעל משנת 1992 ועד 1999 והיה השלישי בחשיבותו בעת שנערך ושני הגביעים האזוריים, גביע מרקוסור וגביע מרקונורטה, שנוסדו עם סיום הסופרקופה ופעלו במקביל בין 1998 ו-2001. בגביע הראשון זכתה קבוצת סן לורנסו מארגנטינה. הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות המפעל היא בוקה ג'וניורס מארגנטינה, עם 2 גביעים. ארגנטינה היא המדינה המובילה בזכיות בגביע - קבוצותיה זכו ב-8 תארים בסך הכל, כשאחריה נמצאת ברזיל עם 2 תארים. מלך השערים של הטורניר בכל הזמנים הוא האורוגוואי הרנן רודריגו לופס עם 16 שערים, אותם כבש במדי ליגה דה קיטו (10) ופלמיירס (2). אדוארדו ורגאס מצ'ילה, חלוץ אוניברסידד דה צ'ילה מחזיק בשיא הכיבושים לטורניר בודד - 11 שערים, שאת כולם כבש בטורניר של שנת 2011. פייר וובו מקמרון הוא השחקן הלא דרום אמריקאי היחיד שהפך למלך השערים בטורניר. בשנת 2003 החלה יצרנית המכוניות היפנית ניסאן מוטורס באימוץ הטורניר ושמו שונה ל-"Copa Nissan Sudamericana". בשנים 2011 ו-2012 הספונסר היה יצרנית הצמיגים ברידג'סטון, ובשנים 2013 ו-2014 שונה השם ל-"Copa Total Sudamericana". בשנת 2015 שב השם להיות Copa Sudamericana כבשנתו הראשונה, ללא חסות בשם הטורניר. טורניר 2016 הסתיים באסון, ב-28 בנובמבר 2016 התרסקה טיסה 2933 של LaMia שבה היו שחקני הקבוצה הברזילאית שאפקואנסה שעלתה לגמר, סמוך למדיין שבקולומביה. המשחקים נדחו לאלתר, מתוך 81 נוסעים חמישה בני אדם ניצלו באסון, בהם אלן רושל, המגן השמאלי של הקבוצה ושוערי הקבוצה מרקוס דנילו פדיליה (שנפטר בבית החולים מפצעיו) וג'קסון פולמן. ‏19 שחקני הקבוצה ומאמנה נספו בהתרסקות. אתלטיקו נסיונל, שעימה הייתה אמורה שאפקואנסה להתמודד בגמר, ביקשה כי התואר יוענק לשם כבוד לקבוצה שנכחדה כמעט לחלוטין באסון. CONMEBOL נענתה לבקשה והעניקה את התואר לשאפקואנסה, ותואר מיוחד לאתלטיקו נסיונל עבור תחרות הוגנת (פייר פליי) לכבוד שנת המאה של ההתאחדות (בספרדית: Premio del Centenario Conmebol al Fair Play). מדיה וקבצים בנושא גביע סודאמריקנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע סודאמריקנה (בספרדית) גביע סודאמריקנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נסיונאל ביקשה: תנו את הגביע לשאפקואנסה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2016 מטוס שבו קבוצת כדורגל מברזיל התרסק בקולומביה - 75 נהרגו, באתר ynet, 29 בנובמבר 2016 [1], באתר ערוץ הספורט [2]
גדנ"ע אוויר

גדנ"ע אוויר הוא ארגון של חיל האוויר הישראלי, שמטרתו לקרב בני נוער לנושאי תעופה וחיל האוויר. הגדנ"ע הוקם בשנת 1950 תחת השם "גדודי נוער תעופתיים", ופועל עד היום, אם כי במסגרת אחרת. הפעילות התקיימה במועדונים, בהם ההדרכה התבצעה במשולב על ידי שני מדריכים מחיל האוויר בעזרתם של גדנ"עים (חניכי גדנ"ע) בוגרים שנקראו בשם "פלס". בחופשות הלימודים נערכו פעילויות גם בבסיסי חיל האוויר בקיץ היה מחנה בן שבועיים והמגורים היו באוהלים עם אווירה צבאית ושמירות. במהלך ארבע שנות הפעילות בגדנ"ע אוויר החניכים עברו שיעורים בנושאי התעופה השונים ומורשת הקרב של חיל האוויר, בנו טיסנים והטיסו אותם, דואים בדאונים כאשר טייס חיל האוויר במילואים יושב גם הוא בדאון, אחרי 12 טיסות יקבלו כנפי דאיה, והמצטיינים שבהם יצאו למשלחת בחו"ל או הופנו על ידי התנועה למיונים ראשוניים לתפקיד "מטיס חוץ". בהמשך התקבלו החניכים להמשך בחיל האוויר, בתקופה שבה חיל האוויר היה חיל מוביל ונחשק ורק מעטים זכו להיכנס לחיל. פעילות הגדנ"ע הלכה והצטמצמה מאז שנות ה-90. בשנת 2008 הוחלט כי פעילות הגדנ"ע תתקיים רק לשוחרי חיל האוויר (תלמידים אשר לומדים בבתי ספר של חיל האוויר). בשנת 2011 הופסקה הפעילות על מנת לבחון מחדש ולקראת שנת 2012 החלה המתכונת החדשה. הפעילות עם בני הנוער במסגרת הגדנ"ע עודכנה והותאמה ברוח התקופה, אך המטרה נותרה בעינה, כמו בימי התהילה בהם פעלה מעט לאחר קום המדינה:  לגעת בפרט, לגעת בקהילה ולגעת בחיל האוויר והחלל. המסלולים מיועדים לתלמידים בטווח הגילאים 18-15, ומחולקת למסלולים. המסלול כולל בתוכו ארבעה מפגשים אשר מתקיימים בפריסה של שנה-שנתיים ובמהלכם מתקיימים ימי הדרכה בבית חיל האוויר בהרצליה. בתום ארבעת המפגשים מתרחשת סדרת גדנ"ע אוויר; סדרה בת ארבעה ימים בהם מבקרים התלמידים בבסיסי החיל, משתתפים בפעילות מורשת, סימולטור, יום דאייה וחווים אווירה צבאית (לינה באוהלי טירוני מערך ההגנ"א ואכילה בחדר האוכל בבסיס ביסל"א יחד עם חיילי הבסיס ולבישת מדי ב' לכל אורך סדרת הגדנ"ע). המסלול מיועד לשוחרי חיל האוויר (תלמידים אשר לומדים בבתי ספר שמשויכים לחיל האוויר) וכולל יום הדרכה אחד בבית חיל האוויר בהרצליה. אתר האינטרנט הרשמי של גדנ"ע אוויר גדנ"ע אוויר-עמותת "בית חיל האוויר", באתר בית חיל האוויר
מכון לבדב לפיזיקה

מכון לבדב לפיזיקה (ברוסית: (Физический институт им. П. Н. Лебедева РАН (ФИАН, מכון לפיזיקה על שם לבדב של האקדמיה הרוסית למדעים) מכון מחקר שממוקם במוסקבה המהווה אחד המרכזים החשובים של מחקרים בתחום הפיזיקה ברוסיה. החל משנת 2004 בראש המכון עומד גנדי מסיאץ. המכון הוקם ב-28 באפריל 1934 כאשר הוחלט על פיצול מכון למתמטיקה ולפיזיקה בלנינגרד. בקיץ אותה שנה המכון עבר למוסקבה וב-18 בדצמבר 1934 נקרא על שם פיוטר לבדב. הסגל הראשוני במכון הכיל מדענים שעברו מלנינגרד ביחד עם מנהל המכון סרגיי ואווילוב ומדענים ממוסקבה שנקלטו במכון במקומו החדש. ואווילוב עצמו היה מומחה לאופטיקה אך האמין שיש להקים מכון למחקרים בתחומי פיזיקה רבים. תוך זמן קצר במכון היו 8 מעבדות: מעבדת מחקר גרעיני, מעבדת תנודות, מעבדת אופטיקה, מעבדת לומינסנציה, מעבדת אנליזה ספקטראלית, מעבדה דיאלקטרית, מעבדת פיזיקה תאורטית ומעבדת אקוסטיקה. בתחילת מלחמת העולם השנייה המכון עבר לקאזאן ופעל בה עד לשנת 1943. במהלך המלחמה מדעני המכון חקרו פיתוח אמצעי ראיית לילה, בדיקות ללא הרס, ייצור רכיבים אלקטרוניים, פיתוח אנטנות, שיטות אקוסטיות לגילוי מוקשים ועוד. לאחר סיום המלחמה, מדעני המכון הרחיבו את המחקרים בתחום קרינה קוסמית והשתתפו באופן פעיל בפיתוח נשק גרעיני סובייטי. במהלך שנות ה-60 בוצעו על ידי מדעני המכון מחקרים חשובים בתחום פיזיקת המוליכים למחצה. מדעני המכון פעילים במחקרים המבוצעים במאיץ LHC. כל שנה מדעני המכון מפרסמים כ-20 ספרים וכ-1500 מאמרים מדעיים. במרוצת השנים על בסיס מחלקות המכון הוקמו מעל 20 מכוני מחקר עצמאיים בתחומי פיזיקה שונים. המכון כולל כ-1,600 עובדים, מהם כ-800 מדענים בעלי תארים שונים וכ-22 חברי האקדמיה הרוסית למדעים. המחלקות העיקריות נכון לשנת 2012: מרכז למחקר אסטרונומי מחלקת רדיופיזיקה קוונטית מחלקת אופטיקה מחלקת פיזיקה תאורטית מחלקת פיזיקה של מצב מוצק מחלקת פיזיקה גרעינית מחלקת פיזיקה נייטרונית מדור חקר הפלזמה מחלקת אלקטרוניקה פיזיקלית מדור פיזיקה מתמטית עובדי המכון זכו מספר פעמים בפרס נובל לפיזיקה: 1958 - פאבל צ'רנקוב, איגור תם, איליה פרנק - על גילוי אפקט צ'רנקוב ופירושו. 1964 - ניקולאי בסוב, אלכסנדר פרוכורוב - על עבודה בסיסית בתחום של אלקטרוניקה קוונטית, שהובילה לבניית מתנדים ומגברים המבוססים על עקרון המייזר-לייזר. 2003 - ויטלי גינזבורג - על תרומה חלוצית לתאוריה של מוליכי על ונוזלי על. בנוסף אליהם, בשנת 1975 קיבל אנדריי סחרוב פרס נובל לשלום. מישיק קזאריאן, עובד המכון, זכה בפרס המדינה של ברית המועצות בשנת 1980. מדיה וקבצים בנושא מכון לבדב לפיזיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון לבדב לפיזיקה (ברוסית) אתר רשמי באנגלית
ארפד סטרביק

ארפד סטרביק קאפר (בסרבית: Арпад Штербик; נולד ב-20 בנובמבר 1979) הוא שוער כדוריד ספרדי יליד סרביה שמשחק בברצלונה. סטרביק התחיל את הקריירה שלו בRK ז'וגוביץ', אך עבר להונגריה כדי לשחק בKC וזפרם ב-2001. לאחר כמה חודשים בהונגריה, קיבל אזרחות הונגרית והפך לשחקן "מקומי" בקבוצה, ולא זר. הוא גם היה רשאי לשחק בנבחרת הונגריה, אך לא הופיע אף לא פעם אחת במדי הנבחרת ההונגרית. סטרביק נשאר בKC וזפרם עד 2004, כשהוא מחזיק עם הקבוצה בסדרה של 3 זכיות רצופות גם בליגה ההונגרית וגם בהגביע ההונגרי. ב-2002 הוא העפיל עם קבוצתו לגמר ליגת האלופות, אך הם הפסידו 51-48 בתום 2 משחקי הגמר. באותה שנה גם נבחר לשחקן השנה בהונגריה. ב-2004 עבר לBM ריאל סיודד, והפך לאחד השוערים הטובים בתולדות הליגת ASOBAL. בתקופתו במועדון נבחר 4 פעמים ברצף לשוער הכי טוב בעונה בליגת ASOBAL (ב-2006–2010). ב-2005, נבחר על ידי IHF לשחקן השנה בעולם. במהלך תקופתו במועדון זכה 4 פעמים באליפות, פעמיים בגביע הספרדי, ושלוש פעמים בליגת האלופות. ב-2008, לאחר 4 עונות בקבוצה, קיבל אזרחות ספרדית והצטרף לנבחרת ספרד. ב-2012, לאחר 8 עונות מוצלחות בסיודד ריאל, חתם על חוזה ל-4 שנים בברצלונה. במהלך שהותו בהונגריה הכיר את אשתו, אשת העסקים ההונגרית מוניקה הוראוות. לשניים נולדו תאומים בשנת 2010. אחותו של סטרביק היא גם שחקנית כדוריד מקצוענית שמשחקת בקבוצה הכי מעוטרת בהונגריה, קיסהונלאס NKSE. מדיה וקבצים בנושא ארפד סטרביק בוויקישיתוף ארפד סטרביק, באתר olympedia.org ארפד סטרביק, באתר פדרציית הכדוריד האירופאית
ליילה שהיד

ליילה שהיד (בערבית: ليلى شهيد; נולדה ב-13 ביולי 1949 בביירות) היא דיפלומטית פלסטינית, נציגת פלסטין לאיחוד האירופי. לפני כן כיהנה במשך 12 שנים כנציגת הרשות הפלסטינית בפריז. שהיד משתייכת למשפחת חוסייני, שנחשבת לאחת מהמשפחות הפלסטיניות המשפיעות ביותר. למדה אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטה האמריקנית בביירות. בשנת 1978 התחתנה עם הסופר המרוקאי מוחמד בראדע והתיישבה במרוקו עד 1986. היא ייצגה את הארגון לשחרור פלסטין באירלנד, ולאחר מכן הפכה למנהלת משרד המידע בהאג. באותה העת שימשה גם כנציגת אש"ף בהולנד ודנמרק. בשנים 1993 עד 2005 עבדה כנציגת הרשות הפלסטינית בצרפת, עד שנטלה את תפקידה הנוכחי והוחלפה בחורי הינד. ביקרה לראשונה ביהודה ושומרון וחבל עזה בשנת 1994. בשנת 2004 הייתה עם המנהיג הפלסטיני יאסר ערפאת בימיו האחרונים. מדיה וקבצים בנושא ליילה שהיד בוויקישיתוף The Last Days of Yasser Arafat, BBC World Service, ‏22 November 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1988 בקולנוע

ערך מורחב – 1988 מייקל ג'קסון מופיע בסרטו הראשון, "סהרורי" (Moonwalker) "איש הגשם" בכיכובם של דסטין הופמן וטום קרוז "מי הפליל את רוג'ר ראביט?" "מגלה את אמריקה", בכיכובו של אדי מרפי "ביג", בכיכובו של טום הנקס "תאומים" בכיכובם של ארנולד שוורצנגר ודני דה ויטו "קרוקודיל דנדי 2" "קוקטייל", בכיכובו של טום קרוז "מת לחיות" בכיכובו של ברוס ויליס "האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה!", בכיכובו של לזלי נילסן "אוליבר וחבורתו" הסרט הטוב ביותר: "איש הגשם" הבמאי הטוב ביותר: בארי לוינסון ("איש הגשם") השחקן הטוב ביותר: דסטין הופמן ("איש הגשם") השחקנית הטובה ביותר: ג'ודי פוסטר ("הנאשמים") 27 במרץ – ברנדה סונג, שחקנית 10 באפריל – היילי ג'ואל אוסמנט, שחקן 24 באוגוסט – רופרט גרינט, שחקן פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. "ביטלג'וס", בבימויו של טים ברטון "משחק ילדים" "מלחמות השחקים", בכיכובו של דולף לונדגרן "דג ושמו וונדה", בכיכובם של ג'ון קליז, קווין קליין וג'יימי לי קרטיס "מרדף חצות" בכיכובם של רוברט דה נירו וצ'ארלס גרודין "מיסיסיפי בוערת" בכיכובם שלג'ין הקמן, וילם דפו ופרנסס מקדורמנד "נערה עובדת", בכיכובם של האריסון פורד ומלאני גריפית' "קוקון 2: החזרה" "בלוז לקיץ"- הסרט האחרון בסדרת סרטי אסקימו לימון המקורית "יחסים מסוכנים" בכיכובם של ג'ון מלקוביץ', גלן קלוז, מישל פייפר ואומה תורמן "צירי לידה", בכיכובו של קווין בייקון "בועת ההרס", רימייק בבימויו של צ'אק ראסל לסרט "הבועה" (1958) בכיכובו של סטיב מקווין. "היירספריי" – בכיכובם של ריקי לייק, דיוויין ודבי הארי. "מלכות הכיתה" – סרט קומדיה שחורה בכיכובם של כריסטיאן סלייטר ווינונה ריידר. 1987 בקולנוע 1988 1989 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1988 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1988 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
טייפון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סופה טרופית – סוג של שקע ברומטרי הנוצר באזורים הטרופיים טייפון (נשק) – מערכת נשק מיוצבת לספינות מלחמה שפותחה ומיוצרת על ידי רפאל מערכות לחימה מתקדמות יורופייטר טייפון – מטוס קרב דו מנועי רב-משימתי
1987 בקולנוע

ערך מורחב – 1987 9 במאי – טום קרוז נושא לאישה את מימי רוג'רס 21 בנובמבר – ברוס ויליס נושא לאישה את דמי מור "שלושה גברים ותינוקת" "חיזור גורלי", בכיכובם של מייקל דאגלס וגלן קלוז "השוטר מבוורלי הילס 2", בכיכובו של אדי מרפי "בוקר טוב, וייטנאם", בכיכובו של רובין ויליאמס "מוכת ירח", בכיכובם של שר וניקולס קייג' "הבלתי משוחדים", בכיכובם של קווין קוסטנר ושון קונרי "סוד ההצלחה שלי", בכיכובו של מייקל ג'יי פוקס "מעקב צמוד", בכיכובו של ריצ'רד דרייפוס "נשק קטלני", בכיכובם של מל גיבסון ודני גלובר "המכשפות מאיסטוויק", בכיכובם של ג'ק ניקולסון, מישל פייפר, שר וסוזן סרנדון הסרט הטוב ביותר: "הקיסר האחרון" הבמאי הטוב ביותר: ברנרדו ברטולוצ'י ("הקיסר האחרון") השחקן הטוב ביותר: מייקל דאגלס ("וול סטריט") השחקנית הטובה ביותר: שר ("מוכת ירח") 7 בספטמבר – אוון-רייצ'ל ווד, שחקנית 22 בספטמבר – טום פלטון, שחקן 28 בספטמבר – הילרי דאף, שחקנית וזמרת 18 באוקטובר – זאק אפרון, שחקן 15 בינואר – ריי בולג'ר, שחקן, זמר ורקדן 3 במרץ – דני קיי, שחקן 14 במאי – ריטה הייוורת, שחקנית 22 ביוני – פרד אסטר, שחקן, זמר ורקדן 17 באוגוסט – שייקה אופיר, שחקן ובמאי 28 באוגוסט – ג'ון יוסטון, במאי "בייבי אריזונה" של האחים כהן בכיכובם של ניקולס קייג' והולי האנטר "משדרים חדשות" "מטאל ג'אקט" "כרס של ארכיטקט" "רובוקופ (סרט, 1987)" "סופרמן 4: השאיפה לשלום" "נשואה לשניים", בכיכובם של קורט ראסל וגולדי הון "נקמת היורמים 2", בכיכובה של קורטני תורן-סמית "שיגעון בחלל", בבימויו של מל ברוקס "הנסיכה הקסומה" "מלאכים בשמי ברלין" "שם המשחק (סרט, 1987)" "אדי מרפי: בגסות" "ריקוד מושחת" "ימי הרדיו" 1986 בקולנוע 1987 1988 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1987 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1987 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
חיל האוויר הישראלי הווירטואלי

חיל האוויר הישראלי הווירטואלי (viaf) הוא אתר אינטרנט המשמש כפלטפורמה המאפשרת לכל שחקן (טייסת) לפעול כמנגנון כמעט עצמאי בגיוס אנשיו, הכשרתם, הסמכתם וקיום אימונים. באתר נפתחו טייסות מקבילות לטייסות חיל האוויר הישראלי. הטייסים של חיל האוויר הווירטואלי מוכשרים בטווח זמן של חצי שנה ורק לאחר מכן הם מאושרים לטוס מבצעית בסימולטורים. רק בן 16, וכבר מפקד חיל-האוויר, באתר חיל האוויר הרשמי אילן יצחייק, עלו ברשת, באתר ynet, 8 ביוני 2003 לוחמה בשטח הזוי, מעריב לנוער מדור און ליין חיל אוויר וירטואלי, בכוננות מסביב לשעון, עיתון במחנה אתר האינטרנט הרשמי של חיל האוויר הישראלי הווירטואלי אתר מורשת חיל האוויר הישראלי הווירטואלי גלריית תמונות מפעילות אתר חיל האוויר הישראלי הווירטואלי ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.