קרלוס השלישי, מלך ספרד

קרלוס השלישי, מלך ספרד (20 בינואר 1716 – 14 בדצמבר 1788) היה שליט אירופי לבית בורבון בן המאה ה-18. היה מלך ספרד בין השנים 1759–1788 (כקרלוס השלישי לבית בורבון; Carlos III de Borbón); מלך נאפולי וסיציליה בין השנים 1735–1759 (כקרלו השביעי; Carlo VII); ודוכס פארמה בין השנים 1732–1735 (כקרלו הראשון; Carlo I). קרלוס השלישי היה מחסידי האבסולוטיזם הנאור וממקדמן הפעיל ביותר של הרפורמות הבורבוניות. קרלוס השלישי נולד במדריד ב-20 בינואר 1716, והיה בנו השלישי של פליפה החמישי, מלך ספרד, ובנו הראשון מאשתו השנייה, אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה ועל כן ירש מאימו את הדוכסויות של פארמה, פיאצ'נצה וטושיה (בלאציו) (1731). בגיל 16 נשלח לשלוט כדוכס פארמה ובכך לחזק את ההשפעה הספרדית באיטליה. לאחר ניצחון גייסותיו של אביו, פיליפה החמישי, את האוסטרים בקרב ביטונטו (Bitonto) שבדרום איטליה במסגרת מלחמת הירושה הפולנית (1733–1735) הפך למלך ממלכת נאפולי וממלכת סיציליה תחת הכינוי קרלו השביעי. בממלכתו החדשה החל קרלו השביעי בסדרת רפורמות מקיפות, אותן ימשיך מאוחר יותר כמלך ספרד ברחבי האימפריה הספרדית כולה. קרלו הראה מחויבות עמוקה לחובתיו כמלך ולאחריות הגלומה בכך, והיטיב להקיף עצמו בשרים, ביועצים ובעוזרים נבונים ומוכשרים. לראש שריו, ברנרדו טנוצ'י הייתה השפעה רבה על המלך. במהלך שנותיו באיטליה היה נתון המלך להשפעת עידן האורות. במהלך שנות שלטונו נתגלו מחדש הערים הרומאיות החרבות הרקולנאום (1738) ופומפיי (1748), בהן גילה עניין רב ועודד את חשיפתן. בשנת 1738 נשא לאישה את מריה אמליה מסקסוניה, בתו של פרידריך אוגוסט השני, דוכס סקסוניה וליטא ומלך פולין. ב-10 באוגוסט 1759 נפטר אחיו למחצה, פרננדו השישי, וקרלו ירש את כס המלוכה הספרדי, ונקרא כעת קרלוס השלישי. ב-6 באוקטובר ויתר על כסי המלוכה של נאפולי וסיציליה והוריש אותם לבנו השלישי, פרננדו. כמלך ספרד התאפיינו יחסי החוץ שלו בברית עם צרפת ובעימות עם אנגליה על השליטה בנחלות הקולוניאליות באמריקה. תמיכתו בצרפת במלחמת שבע השנים הביאה לאובדנה של פלורידה לטובת בריטניה, אם כי כפיצוי חלקי על כך זכה בלואיזיאנה הצרפתית. יריבותו עם אנגליה הביאה אותו לתמוך במתקוממים במושבות האנגליות בעולם החדש, על אף שתמיכה זו עלולה הייתה לסכן את שלטונו בנחלות הספרדיות שמעבר לים. מבחינה פנימית קידם קרלוס השלישי את הרפורמות הבורבוניות יותר מאשר כל מלך אחר. על אף שמרבית הרפורמות נועדו להצעיד את ספרד בפרט, ואת האימפריה הספרדית ככלל, קדימה ברוח הנאורות, הרי שחלק מהרפורמות נתקלו בעוינות והתנגדות. כך, למשל, פרץ מרד אסקילצ'ה במדריד במחאה על מספר תקנות עירוניות אותן ניסה לאכוף. בעקבות המרד גרש קרלוס השלישי את הישועים מספרד (1766), בלוקחו דוגמה מצרפת ופורטוגל מהן גורש המסדר שנים ספורות קודם לכן. מחלוקות עם האפיפיור, כמו גם חשש מכוחה הרב של הכנסייה, הביאו אותו לפגוע בסמכויות הכנסייה, בנכסיה ובמעמדה, על אף שהיה נוצרי קתולי אדוק. קרלוס השיק רפורמות נרחבות בתחום גביית המיסים וקידם סחר חופשי ברחבי האימפריה. הוא ביצע עבודות ציבוריות רבות לשיפור תשתיות בניסיון לתעש את ספרד, בהצלחה חלקית. קרלוס השלישי נפטר ב-14 בדצמבר 1788, ובנו קרלוס הרביעי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו. בשנת 1738 התחתן קרלוס עם מריה אמליה מסקסוניה, בתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין ומריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה היו לו 13 ילדים מהם 6 נפטרו בינקותם או בגיל צעיר. מריה איזבל (1740–1742) מריה יוספה (1742) מריה איזבל אנה (1743–1749). מריה יוספה (1744–1801). מריה לואיסה (1745–1792). פליפה (1747–1777). קרלוס (1748–1819). מריה תרסה (1749–1750). פרננדו (1751–1825). גבריאל (1752–1788). מריה אנה (1754–1755). אנטוניו פסקואל (1755–1817). פרנסיסקו חוויאר (1757–1771). הרפורמות הבורבוניות מלכי ספרד קרלוס השלישי, מלך ספרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרלוס השלישי, מלך ספרד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרלוס ה-3, (1716-1788), מלך ספרד, דף שער בספרייה הלאומית