laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אהרן אקסול

אהרן אקסול (נולד ב-1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש אגף שיטור וביטחון ומפקד מחוז תל אביב. אקסול נולד וגדל בעכו. הוא החל שירותו במשטרת ישראל כלוחם וכקצין בימ"מ, כמפקד מחלקה השתתף בחילוץ בני הערובה מאוטובוס האמהות ב-1988. בהמשך שירת כקצין מודיעין ביחידה וסגן מפקד הימ"מ, ולקח חלק במבצע במהלכו נהרגו האחים עאדל ועימאד עוודאללה בחברון בשנת 1998. בהמשך שירת כסגן מפקד תחנה אזורית במרחב דוד של מחוז ירושלים וראש משרד סיור במרחב, בספטמבר 2000 מונה לקצין אג"ם של מחוז תל אביב בדרגת ניצב-משנה. בשנים 2003 עד 2007 שירת כמפקד מרחב איילון הכולל בתחומו את בת-ים, חולון ואזור. ביולי 2007, הועלה לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד המכללה לקצינים בכירים של המשטרה. ביולי 2009 מונה לסגן מפקד משמר הגבול. במאי 2011 מונה למפקד מחוז תל אביב (שוקי זיסו מונה לסגנו). בין האירועים הבולטים בתקופת כהונתו היו התמודדות המשטרה עם המחאה החברתית במהלכה התקיימו במחוז שורה ארוכה ומתמשכת של אירועים, הפגנות והפרות סדר, כמו כן התמודדות עם ירי רקטות מרצועת עזה במהלך מבצע עמוד ענן במהלכו נורו רקטות לכיוון תל אביב, כמו כן אירע הפיגוע באוטובוס קו 142 של דן. במשך תקופת כהונתו ניהל המחוז את החקירה לפענוח הרצח בברנוער, שהייתה מהחקירות המורכבות והיקרות בתולדות המשטרה. חשודים ברצח נעצרו מספר ימים לאחר שהוחלף על ידי בנצי סאו. במאי 2013 מונה לראש אגף שיטור וביטחון, אגף המבצעים של המשטרה ושירת בתפקיד עד יוני 2016. אקסול בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו, תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. לאחר פרישתו מהמשטרה הקים משרד עו"ד עצמאי. הוא חבר בתנועת הביטחוניסטים. טקס כניסת מפקד המחוז ניצב אהרון אקסול ראש אגף שיטור וביטחון - ניצב אהרון אקסול, באתר משטרת ישראל מור שמעוני‏, מפקד מחוז תל אביב על חידוש המחאה: "לא לבחון אותנו", באתר וואלה, 6 באפריל 2012 ניצב בדימוס אהרון אקסול על גל הטרור: "היה צריך לגייס פלוגות מג"ב ולא לחכות", סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 03:54), 13 באוקטובר 2022 אור הלר, "לנהל את הסכסוך", בלייזר, ‏ גיליון אפריל 2015, עמודים 60-66. בן זילכה, מצב העיר, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2001 אהרון אקסול באתר התנועה
ברונו שטיין

ברונו שטיין (נולד ב-1961) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כראש אגף התנועה וכמפקד מחוז מרכז. שטיין נולד ברומניה ועלה עם הוריו ניצולי השואה. גדל בבאר שבע. את שירותו הצבאי עשה בפלוגת ההנדסה של חטיבת הצנחנים. לחם במלחמת לבנון, והשתתף בקרבות מהנחיתה של חטיבת הצנחנים בשפך נהר האוואלי ועד הקרב על ביירות. הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת חיפה במדעי המדינה ומוסמך במדיניות ציבורית מטעם אוניברסיטת תל אביב. מלבד זה, הוא מוסמך בחינוך מאוניברסיטת חיפה. ב-1984 התגייס למשטרת ישראל. שירת כבלש במרחב ירקון במחוז תל אביב, סיים בהצטיינות קורס קציני משטרה ב-1989. שירת כקצין בילוש וקצין יחידת סיור במרחב הירקון, ב-1993 מונה למפקד היס"מ במרחב וב-2000 לראש אגף המבצעים במרחב ירקון. ב-2002 מונה למפקד משטרת רמלה-לוד ושנה אחר כך למפקד משטרת נתניה. ב-2004 קודם לדרגת ניצב-משנה ומונה למפקד מרחב אילת תפקיד בו שירת במשך שנתיים וחצי, במהלכן הופעלה בעיר תוכנית עיר ללא אלימות. בינואר 2007, בשבוע בו סיים את התפקיד, התמודד עם אחד מאירועי הטרור הקשים ביותר שפקדו את העיר מאז ומעולם, כשמחבל מתאבד פוצץ עצמו במאפיה במרכז העיר ורצח 3 אנשים. שטיין מונה למפקד מרחב ציון במחוז ירושלים ולאחר שנתיים בתפקיד הועלה לדרגת תת-ניצב. בתפקידו התמודד עם שורה של פיגועי דריסה בעיר ב-2008 וב-2009 ועם פיגוע בתחנת אוטובוס באזור בנייני האומה ב-2011. במאי 2011 מונה למפקד אגף התנועה במשטרה, במהלך כהונתו הוביל מעבר מאכיפה כמותית שהייתה נהוגה במשך שנים, לאכיפה איכותית הממוקדת בעבירות הבריונות – אלו הגורמות באופן ישיר לקטל בכבישים. לצורך כך הגדיל את סיירת האופנועים ואת מספר הניידות הסמויות, וכן החלה פריסת מצלמות אכיפה מדגם א-3 בכבישים. במהלך כהונתו ירד מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים. בשנת 2012 נהרגו 281 בני אדם, 97 הרוגים פחות בהשוואה לשנת 2011. בשנת 2012 נרשמו 246 תאונות קטלניות, 85 תאונות פחות משנת 2011. במאי 2013 מונה למפקד מחוז מרכז. ב-10 בספטמבר 2014 פורסם כי נכח באירוע פרטי שקיים עורך הדין רונאל פישר, החשוד בתיווך בשוחד. מאוחר יותר באותו יום הודיע שיפרוש מן המשטרה במהלך פרשת הניצבים (באותה תקופה גם נגד סגנו שמעון בן הרוש נפתח תיק שבסופו של דבר גרם לפיטוריו). באוקטובר 2014 הוחלף על ידי ניצב מוטי כהן. במרץ 2016 הוחלט להעמידו לדין משמעתי על עבירת התנהגות שאינה הולמת שוטר, הליך משמעתי זה נגנז ביולי 2018. מדיה וקבצים בנושא ברונו שטיין בוויקישיתוף יניב קובוביץ, מרחב ירקון: לוחמה בשטח סלול, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2011 שחר הזלקורן, "שיתפסו פחות נהגים, אבל שיהיו פחות תאונות", באתר ynet, 28 בדצמבר 2011 אבי בר-אלי, מירב ארלוזורוב, "אנשים מכינים סנדוויצ'ים, קוראים עיתונים ונכנסים לצומת ב-150 קמ"ש", באתר TheMarker‏, 28 במאי 2012 קובי ליאני‏, ראש אגף התנועה: "הרוגים הם לא נתונים סטטיסטיים", באתר וואלה, 13 בספטמבר 2012 איציק סבן, עדנה אדטו, פרשת פישר: מלכה הורשע - ברונו שטיין נחקר, באתר ישראל היום, 10 ביוני 2015 ירון דורון, מקור ראשון, "המשטרה הפכה לשק חבטות, נוצרה תחושה קשה נגד הצמרת", באתר nrg‏, 19 באוקטובר 2016 אמיר בוחבוט‏, "הטנק הראשון חטף שלושה טילים. היו צרחות בקשר", באתר וואלה, 8 ביוני 2012. עזרי עמרם, ‏בכירי המשטרה על מצלמות המהירות: "עוסקים בהצלת חיים - לא בכסף", באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2012 זוהר שחר לוי, פרשת רונאל פישר: ניצב בדימוס ברונו שטיין יועמד לדין משמעתי, באתר כלכליסט, 27 במרץ 2016 ישי פורת, אחר שנתיים וחצי: ניצב בדימוס ברונו שטיין לא יועמד לדין משמעתי, באתר ynet, 12 ביולי 2018
אבסטרקט

האם התכוונתם ל... הפשטה אמנות מופשטת הפשטה (מתמטיקה) אבסטרקציה (מדעי המחשב) תקציר של מאמר מדעי
ולדימיר פופובקין

הגנרל ולדימיר אלכסנדרוביץ' פופובקין (ברוסית: Владимир Александрович Поповкин; ‏25 בספטמבר 1957, דושנבה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית שהייתה חלק מברית המועצות - 18 ביוני 2014) היה מנהל סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. הוא מונה לתפקיד לאחר פיטוריו של אנאטולי פרמינוב ב-2011. קודם לכן כיהן כסגן ראשון של שר ההגנה (מיוני 2010 עד אפריל 2011). באוקטובר 2013 פוטר מתפקידו עקב שורת כישלונות שיגור ומחדלים בסוכנות. פופובקין נולד בדושנבה בו שירת אביו שהיה קצין ביחידת שריון. בשנת 1968 המשפחה עברה לקלינין. פופובקין התגייס לצבא הסובייטי ב-1975. ב-1979, הוא סיים לימודיו במכון להנדסה צבאית ע"ש מוז'אייסקי בלנינגרד ושירת בקוסמודרום בייקונור - אתר שיגור החלל הוותיק והגדול בעולם. ב-1986 סיים לימודיו באקדמיה הצבאית ע"ש דזרז'ינסקי ועד להתפרקות ברית המועצות שירת במינהל לניהול אמצעי חלל של משרד ההגנה הסובייטי (Управлении начальника космических средств Министерства обороны СССР). ב-1991 עבר לשרת במינהל המבצעים הראשי של המטה הכללי הרוסי. ב-2001 כוחות הטילים האסטרטגיים פוצלו לחיל הטילים האסטרטגיים ולחיל החלל הרוסי. הגנרל פופובקין צורף ליחידה החדשה בתפקיד סגן ראשון לראש מטה חיל החלל. ב-14 במרץ 2004 התמנה למפקד חיל החלל של רוסיה. ב-30 ביוני 2008 מונה לראש החימוש של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית והיה אחראי לרכש ציוד ואמצעי לחימה. כיהן במקביל כסגן שר ההגנה הרוסי. בפברואר 2009 הוא קודם לדרגת "גנרל ארמיי" (הדרגה השנייה שסדר הדרגות). במרץ 2009 פוטר מן הצבא, כחלק ממהלך של הרפורמה הצבאית הנרחבת לקיצוץ בכוח האדם הצבאי. על אף שלא שירת בכוחות המזוינים עצמם, המשיך לכהן במגוון תפקידי מינהלה בכוחות המזוינים. ב-30 באפריל 2010, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב העניק לו את תואר היועץ הממלכתי של הפדרציה הרוסית מדרגה 2, המהווה תנאי לקבלת תפקידי ניהול בכירים בשרות המדינה. בשל כך, מונה ביוני 2010 לסגן ראשון לשר ההגנה. כבר ביולי 2010 פופובקין הודיע שתקציב רכישות אמל"ח לצבא הוגדל פי 2. ב-29 באפריל 2011 על פי צו נשיאותי של דמיטרי מדבדב מונה פופובקין למנהל סוכנות החלל הפדרלית, בשל ניסיונו בתחום פעילויות החלל בשירותו בחיל החלל ושוחרר מתפקיד הסגן הראשון לשר ההגנה. באוגוסט 2011 התרחשו מספר תקלות בשיגורים לחלל, אך צוין שהם לא קשורים לפעילות המנהל החדש ומהווים תוצאה של משבר פנימי מתמשך. בנובמבר 2011 נכשל שיגור גשושית רוסית למאדים. פופובקין הודיע שקיימת סבירות שתקלה נגרמה בעקבות השפעת גורם זר על הציוד האלקטרוני בגשושית. עד מהרה התברר שתקלה נגרמה מבעיות בתוכנה ופופובקין בעצמו הודיע על כך. פופובקין היה חבר באקדמיה הרוסית למדעי החלל ע"ש ציאולקובסקי וחבר האקדמיה הרוסית למדעי הטילים. נוסף לכך, ולדימיר פופובקין בעל עיטורים ממשלת הפדרציה הרוסית בתחומי המדע והטכנולוגיה. ביוני 2014 מת במרכז רפואי רבין בישראל מסרטן. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר פופובקין בוויקישיתוף קורות חיים מפורטים סוכנויות הידיעות, סגן שר ההגנה הרוסי: רכשנו מל"טים מישראל, באתר nrg‏, 10 באפריל 2009 AP, בכיר רוסי: אנחנו מפתחים נשק אנטי-לוויני, באתר ynet, 5 במרץ 2009 בעת כהונתו בתפקידו כראש החימוש לא היסס לרכוש מוצרים מתוצרת מערבית (והיה מאלה שסגרו את עסקת המל"טים עם ישראל ב-2009)
אבוטאבאד

אַבּוֹטְאַבָּאד (באורדו: ایبٹ آباد) היא עיר בצפון-מזרח פקיסטן, השוכנת במחוז הזארה בפרובינציית ח'ייבר פח'טונח'ווה, כ-50 ק"מ מבירת המדינה, אסלאמאבאד. העיר שוכנת בגובה של כ-1,260 מטרים מעל פני הים, והיא ידועה בקרב תושבי פקיסטן במזג האוויר הנוח שלה ובמבני הצבא הרבים שנמצאים בה. העיר אבוטאבאד הייתה מטה מחוז אבוטאבאד בהודו הבריטית, והיא קרויה על שמו של מייג'ור ג'יימס אבוט, שייסד את העיר והמחוז בינואר 1853, לאחר סיפוחה של פנג'אב. הוא נשאר הממונה בה בין השנים 1849–1853. אבוטאבאד הייתה, ועודנה כיום, מתחם צבאי, בין היתר לסנטוריום, שבו נמצאת מפקדת הגדוד של החטיבה השנייה בצבא הצפון. בשנת 1901 מנתה אוכלוסיית העיר, לרבות המתחם הצבאי, 7,764 איש. בתקופה זו נבנו בעיר מבנים ציבוריים ראשיים, כגון בתי הספר התיכוניים. ביוני 1948 פתח הצלב האדום הבריטי בית חולים באבוטאבאד, על מנת לטפל באלפי הפצועים שהובאו מהקרבות באזור קשמיר. ב-8 באוקטובר 2005 חווה האזור כולו הרס רב ברעידת האדמה בקשמיר. אמנם העיר שרדה ברובה, אך הבניינים הישנים נפגעו או נהרסו. אבוטאבאד עלתה לכותרות העיתונים בעולם בעקבות מבצע חנית נפטון, שנערך בשטחה ב-2 במאי 2011 ובו נהרג אוסאמה בן לאדן בבית המסתור שהיה לו בעיר. אבוטאבאד גובלת בכל צדדיה בגבעות סארבן, שמהן ניתן לצפות בנוף מרהיב של העיר והאזור. מיקומה של העיר והגבעות משרים מזג אוויר נוח בקיץ, אך קר בחורף. האקלים באבוטאבאד הוא בעיקרו אקלים סובטרופי גשום עם טמפרטורות חמימות במהלך חודשי האביב והסתיו, לחות גבוהה בחודשי יוני ויולי וטמפרטורות קרות עד בינוניות בחודשי החורף. הטמפרטורות יכולות לטפס עד ל-30 מעלות צלזיוס באמצע הקיץ ולרדת עד ל-0 מעלות בחודשי החורף. ייתכן שלג רך בינואר, אולם רוב ממטרי הגשם מתרחשים בעונת המונסון, הנמשכת ממאי עד אוגוסט ולרוב גורמת להצפות. בשנת 1998 הייתה הידנקו השפה השלטת באזור, עת הייתה מדוברת על ידי 94% מהאוכלוסייה. הבאות בתור היו פוטוהארי עם 2.3% ופשטו עם 2.2%, וכן אורדו עם 1% מהאוכלוסייה. הגם שאורדו היא שפתם של כאחוז מהאוכלוסייה, רוב תושבי האזור מבינים ודוברים אותה באופן שוטף. והיא מדוברת בעיקר בשווקים ובמשרדים. כמו כן, השפה האנגלית מדוברת בעיקר בעולם העסקים ובלימודים. אבוטאבאד היא מוקד תיירותי מתקופת הקולוניאליזם, משום שהיא נקודת תחבורה ראשית לכל אזורי התיירות הבולטים בפקיסטן, דוגמת נתהיאגלי ונאראן. בעיר עובר כביש קארקוראם המתחקה אחר עקבות נתיבי דרך המשי הקדומים ומהווה אטרקציה ובסיס לביקור בעיירות סמוכות. אבוטאבאד בשנת 1865 אבוטאבאד בשנת 1907 האקדמיה הצבאית באבוטאבאד מדיה וקבצים בנושא אבוטאבאד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבוטאבאד אבוטאבאד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אבוטאבאד באנציקלופדיה בריטניקה עיתוןImperial Gazetteer of India", v. 5, p. 1". עוסק בערך אבוטאבאד האזור והעיר טבלת אקלים ממוצע באבוטאבאד נכון לשנת 2009
פינקר

האם התכוונתם ל... סטיבן פינקר – פסיכולוג ומדען קוגיטיבי אמריקני אהרון פינקר – פיזיקאי, מתמטיקאי וחוקר מטאורולוגיה ישראלי אמריקאי
פטריק קייסמנט

פטריק ג'ון קייסמנט (באנגלית: Patrick John Casement; נולד ב-28 באוגוסט 1935) הוא פסיכואנליטיקאי בריטי. קייסמנט למד בצעירותו לתואר באנתרופולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. בהמשך עסק בעבודה סוציאלית. לאחר שנים הוכשר כמטפל ופסיכואנליטיקאי, וב-1973 הפך לחבר האגודה הבריטית לפסיכואנליזה. קייסמנט נשוי למרגרט רוז לויד ואב לשתי בנות. ספרו הראשון, "On Learning from the Patient", פורסם ב-1985, תורגם ל-20 שפות, והפך לרב-מכר עולמי. ספריו נכתבו על בסיס עבודתו הטיפולית בקליניקה הפרטית שלו בבריטניה; בספריו הוא מתאר דוגמאות ליחסי מטפל-מטופל וטכניקות פסיכואנליטיות בהן התנסה לאורך השנים, וכיצד הם התפתחו בעקבות התנסויותיו מול מטופליו. ספרו "Learning from Life: becoming a psychoanalyst", שנכתב בסמוך לפרישתו, הוא בחלקו אוטוביוגרפי, ומשלב תיאורים על מסעו המקצועי והאישי לאורך חייו. מאז פרישתו הוא ממשיך לכתוב ולהרצות ברחבי העולם. ספרו "Learning from Our Mistakes" ‏(2002) זכה בפרס "גרדיבה" האמריקאי על תרומתו לפסיכואנליזה. On Learning from the Patient, 1985 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן המטופל", הוצאת זמורה ביתן) Further Learning from the Patient, 1990 (תורגם לעברית בשם "להוסיף וללמוד מן המטופל", 1995, הוצאת דביר; קטעים מהספר באתר גוגל בוקס) Learning from Our Mistakes, 2002 Learning from Life: becoming a psychoanalyst, 2006 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן החיים: להיעשות פסיכואנליטיקאי", 2010, הוצאת דביר) פטריק קייסמנט, The Marsh Agency (באנגלית) ריאיון עם קייסמנט, 2007, באתר Beyond the couch (באנגלית) פטריק ג'ון קייסמנט, באתר the Peerage (באנגלית)
Power Mac G4 Cube

Power Mac G4 Cube הוא מחשב מקינטוש שיוצר על ידי חברת אפל. הוא נמכר בין השנים 2000–2001. צורת הקובייה מזכירה את NeXTcube של NeXT. המחשב עוצב על ידי המעצב של אפל ג'ונתן אייב. המוזיאון לאמנות מודרנית של ניו יורק מציג דגם של המחשב כחלק מאוסף. צורת המחשב זעירה. הוא נראה כקוביה בגודל 18X18X18 ס"מ, צפה בתוך מעטפת שקופה שגובהה כ-25 ס"מ. בנוי עם מעבד PowerPC G4 המריץ 450–500 מגה-הרץ, בעל פתחי DVD או CD-RW אנכים בלתי רגילים. בניגוד ל-iMac, הוא בעל יכולות שדרוג של הכרטיס הגרפי עם חריץ AGP סטנדרטי. אפל החלה במכירת ה-Cube בין מכירת ה-iMac 3G וה-Power Mac 4G. למרות עיצובו החדשני, מבקרים התלוננו כי מחירו גבוה מידי. תחילה מחירו היה 200$ יותר מה-Power Mac G4 שהיה מורחב יותר ממנו וגם לא כלל צג, ובכך הגיע למכירות מועטות. מדיה וקבצים בנושא Power Mac G4 Cube בוויקישיתוף
בננה יושימוטו

בננה יוֹשימוֹטוֹ (ביפנית: 吉本ばなな; ‏נולדה ב־24 ביולי 1964) היא סופרת יפנית. נולדה בטוקיו בשם מאהוקו יושימוטו. בתקופת לימודיה לספרות באוניברסיטת ניהון, אימצה לעצמה את השם "בננה" בעקבות חיבתה לפרחי בננה וכיוון שנשא חן בעיניה אופיו האנדרוגיני. בשנת 1987, עת עבדה כמלצרית, החלה לכתוב באופן רציני. ספרה הראשון, "המטבח", שפורסם בשנת 1988, זיכה אותה בשורה של פרסים, והקנה לה את התואר "ההבטחה הגדולה של הספרות היפנית המודרנית". הספר תורגם לשפות רבות. המטבח, פורסם ב-1988, תורגם מיפנית על ידי שונית שחל-פורת ב-1996, כתר ישנה, פורסם ב-1989, תורגם לעברית ב-2003, כתר NP, פורסם ב-1990, תורגם מיפנית על ידי עינת קופר ב-2000, כתר לטאה, פורסם ב-1993, תורגם לעברית ב-1998, כתר Amrita, פורסם ב-1994 Hardboiled & Hard Luck, פורסם ב-1999 "'האגם'", פורסם ב-2005, תורגם לעברית בידי עינת קופר ב-2013, כתר הציפורים, תורגם לעברית בידי אירית ויינברג, הוצאת כתר, 2016 אתר האינטרנט הרשמי של בננה יושימוטו (ביפנית ובאנגלית) (ביפנית) בננה יושימוטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בננה יושימוטו, ברשת החברתית Goodreads בננה יושימוטו (1964-), דף שער בספרייה הלאומית בננה יושימוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הספרים של בננה יושימוטו, באתר "סימניה" ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטילרי

ארטילרי (בעברית: ארטילריה) היא להקת ת'ראש מטאל דנית. חברי הלהקה היו חלק מהפיתוח המוקדם של הז'אנר, והריפים האנרגטיים והמוזיקה המהירה שלהם מזכירים את ויווד, מגהדת', קורונר וסאבת' מאותן שנים. הלהקה מציגה ת'ראש מטאל טכני ובלתי מתפשר, לצד מטאל מלודי ונעים לאוזן. אחרי שהוציאו אלבומים באורך מלא ויצאו לסיבובי הופעות בשנות ה-80 וה-90 החליטו להתפרק ב-1991. שבע שנים מאוחר יותר הם החליטו לחזור, ושוב התפרקו בשנת 2000. ב-2007 הם חזרו לנגן. הלהקה הופיעה בטאסטרופ, דנמרק (פרבר קרוב לקופנהגן) ב-1982, חברי הלהקה היו הגיטריסט ג'ורגן סנדאו ומייקל סטוצר, הבסיסט מורטן סטוצר, המתופף קארסטן נילסן והזמר קארסטן לומן. הלהקה הקליטה את הדמואים "Shellshock" ו-"Deeds of Darkness" ב-1984. ההופעה המסחרית הראשונה של ארטילרי הייתה בתחילת 1985, כללה את השיר "Hey Woman", מתוך האוסף הראשון מתוך סדרת אוספים "Speed Metal Hell" שהופק בחברת התקליטים "ניו רנסאנס רקורדס". מאוחר יותר בשנה הזאת, עזב הזמר קארסטן לומן והחליף אותו פלמינג רונסדוף. מאוחר יותר באותה שנה ארטילרי הקליטה את הדמו השלישי שלה, "Fear of Tomorrow", נחתם על ידי "ניט רקורדס", והוציאו את אלבומם הראשון שגם נקרא "Fear of Tomorrow". ב-1986 למתופף קארסטן נילסן היה קשר עם קורטון, חבר להקת "בת'ורי", הוא שאל אותו אם הוא מעוניין בתיפוף עבור להקתו "בת'ורי", נילסן סירב כי היא בטוח שארטילרי תהפוך ללהקה גדולה יותר. אלבומם השני "Terror Squad" שוחרר ב-1987. הגיטריסט ג'ורגן סנדאו עזב את הלהקה ב-1989. הבסיסט מורטן סטוצר לקח את מקומו כשפיטר ת'ורסלונג החליף אותי בעמדת הבסיסט. אלבומם השלישי "By Inheritance" שוחרר ב-1990, בתקליט ובדיסק על ידי חברת התקליטים "רוודראנר רקורדס". הלהקה התפרקה שנה לאחר מכן ב-1991 מכיוון שחלק מחברי הלהקה העדיפו להתמקד בפרויקטים אחרים משל עצמם בשארית השנה. לאחר שיצא אוסף של הלהקה ב-1998 שכלל דמו ישן ושני שירים שהוקלטו ב-1989 הלהקה חזרה להקליט את אלבומם הרביעי, "B.A.C.K" שיצא ב-1999 גם בפסקול של הסרט "מת לחיות". לאחר מכן, בשנת 2000, הלהקה החליטה להתפרק בשנית. ב-2007 יצא אוסף של הלהקה הכולל מארז מיוחד שנקרא "Through the Years" ("דרך השנים") הכולל 4 דיסקים שלהם וחומרי דמו ישנים. בשישה בנובמבר 2007, מייקל סטוצר אישר באתר הרשמי של הלהקה כי הלהקה חזרה והם פעילים שוב, למרות זאת, סולן הלהקה מזה זמן רב פלמינג רונסדרוף לא היה חלק מהאיחוד. ב-27 בנובמבר באותה שנה, אושר שהסולן החדש יהיה סורן אדמסן. ב-21 במרץ 2011, יצא אלבום חדש של הלהקה שנקרא "My Blood". סורן ניקו אדמסן - סולן מייקל סטוצר - גיטרה מורטן סטוצר - גיטרה פיטר ת'ורסלונג - גיטרת בס קארסן נילסן - תופים פלמינג רונסדורף פר אונינק קארסן לומן ג'ון מת'יאס מיקי פיינד ג'ורגן סנדאו סאמיר בלמאטי מייקל אהלרט מייקל "רומקל" נילסן פר מ. ג'נסן הנריק קוואדה בני דאלאסשמידט אנדרס ג'ילדנור 1985 – Fear of Tomorrow 1987 – Terror Squad 1990 – By Inheritance 1999 – B.A.C.K. 2009 – When Death Comes 2011 – My Blood 1998 – Deadly Relics 2007 – Through the Years 2008 – One Foot in The Grave - The Other In The Trash (הוצאת מטאל מיינד הפקות) מדיה וקבצים בנושא ארטילרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארטילרי ארטילרי, ברשת החברתית פייסבוק ארטילרי, באתר AllMusic (באנגלית) ארטילרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ארטילרי, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ארטילרי, באתר Discogs (באנגלית) ארטילרי, באתר Songkick (באנגלית)
ILSRS

ILSRS- Ionization loss stimulated Raman-spectroscopy היא שיטת ספקטרוסקופית מסות למדידת ויברציות מולקולריות המבוססת על עירור ראמאן מאולץ. בשיטה זו נעשה שימוש בעירור רמאן מאולץ להקטנת כמות היונים שנוצרים בספקטרוסקופ מסות. שימוש בשיטה זו מאפשר סריקת תחומי תדרים רחבים ברמת רזולוציה בינונית-גבוהה הן מבחינת תדר הוויברציה והן מבחינת הבדלי המסות. שיטה זו משמשת בעיקר להבחנה בין קונפורמרים שונים (מבנים שונים של מולקולה בעלת הרכב זהה, בדומה לאיזומרים) של מולקולות ביולוגיות קטנות. בשיטת ה-ILSRS נעשה יינון מולקולרי, כאשר המבנה המולקולרי הנבחן עובר ממצב היסוד הויברציוני למצב מעורר תהליך היינון הופך ללא יעיל ולכן נוצרת החסרת יונים. תהליך היינון מבוצע בדרך כלל באמצעות לייזר נסרק ב תחום ה-UV והעירור הויברציוני באמצעות תהליך רמאן מאולץ שנוצר על ידי שתי קרני לייזר שהפרש אורכי הגל ביניהן נסרק. אורך הגל של אחת מהקרניים בתחום הנראה משתנה (נסרק), כאשר הפרש אורכי הגל בין הקרניים תואם להפרש בין רמות אנרגיה ויברציוניות ייווצר עירור. מנגנון היינון יהפוך ליעיל פחות ולא יוכל ליינן את המולקולות מהרמה המעוררת וכך נמדדת ירידה בכמות היונים במערכת. פרק על שיטת ה-ILSRS מתוך הספר Molecular dynamics and spectroscopy by stimulated emission pumping שימוש בשיטת ה־ILSRS למדידת ספקטרום ויברציוני של מולקולות גמישות
שוהיי אוקא

שוהיי אוקא (ביפנית: 大岡 昇平‏; 3 במרץ 1909 – 25 בדצמבר 1988) היה סופר יפני, מבקר ספרות ומתרגם ליפנית של ספרות צרפתית. בשנת 1944 התגייס לצבא הקיסרי היפני. ב-1945 נשבה על ידי הכוחות האמריקאיים בפיליפינים. הוא החל לכתוב לאחר חזרתו ליפן. ספריו הראשונים מדברים על חוויותיו מהמלחמה ומתקופת שביו. ספרו "אש בעמקים" מספר את סיפורו של חייל יפני בצבא המובס והנסוג בחזית הפיליפינית בתקופת מלחמת העולם השנייה. שוהיי אוקא, אש בעמקים; תורגם מאנגלית בידי ג. אריוך, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשי"ט 1959. (ראה אור במקור ב-1951) Taken Captive: A Japanese POW's Story, פורסם ב-1948, סיפור קצר אוטוביוגרפי על חייו כאסיר מלחמה A Wife in Musashino, פורסם ב-1950 The Shade of Blossoms, פורסם ב-1958 מדיה וקבצים בנושא שוהיי אוקא בוויקישיתוף שוהיי אוקא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שוהיי אוקא, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שוהי אוקה (1909-1988), דף שער בספרייה הלאומית שוהיי אוקא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שוהיי אוקא, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון אוגדון

ג'ון אנדרו הווארד אוגדון (באנגלית: John (Andrew Howard) Ogdon;‏ 27 בינואר 1937 - 1 באוגוסט 1989) היה פסנתרן ומלחין אנגלי. אוגדון החל בלימודי הפסנתר באופן רציני בשנת 1945, בקולג' המלכותי למוזיקה במנצ'סטר, אצל איזו אלינסון. מוריו בשנים הבאות היו קלוד ביגס, אגון פטרי, מיירה הס, ריצ'רד הול וג'ורג' לויד. בתקופת לימודיו השתתף ב"קבוצת המוזיקה החדשה" של מנצ'סטר, שם ניגן בהשמעות בכורה מיצירותיו הוא ויצירותיהם של חבריו ללימודים ולקבוצה, אלכסנדר גר, הריסון ברטוויסל ופיטר מקסוול דייוויס. בשנת 1958 דרך כוכבו כאשר החליף בליברפול בהתראה קצרה פסנתרן שחלה, וניגן את הקונצ'רטו השני לפסנתר של ברהמס, כמעט בקריאה מהדף. באותה שנה ניגן בליברפול את הקונצ'רטו של בוזוני בשליטה ובבקיאות שהדהימו את קהל שומעיו. רושם דומה השאיר על הקהל בהופעתו הראשונה ברסיטל בלונדון בשנת 1959. כעבור שנה זכה בפרס בוזוני ובשנה שלאחריה בפרס ליסט. בשנת 1962 חלק עם ולדימיר אשכנזי את הפרס הראשון בתחרות צ'ייקובסקי במוסקבה, ששימש לו נקודת זינוק לקריירה בינלאומית. הרפרטואר של אוגדון הקיף כמעט את כל ספרות הפסנתר על כל היבטיה, מיצירות המופת של התקופה הקלאסית והרומנטית ומוזיקה של המאה ה-20 המשיך לתמיכה ביצירות נודעות פחות של מלחיני עבר והווה, מבוזוני וליסט אל רבים מבני זמנו וארצו, אם בביצועי בכורה ואם בהקלטות. בין השאר הרבה להופיע עם ברנדה לוקאס, שהייתה ב-1960 לאשתו. שליטתו של אוגדון בפסנתר, יכולתו להתגבר על כל אתגר, כוח ההתמדה המופלא וכישרונו לקלוט יצירות כבדות-משקל בקריאה ראשונה אפשרו לו להשיג שיאים מוזיקליים, שנחשבו עד אז לבלתי מושגים. הודות לצניעות ולהיעדר הראוותנות שאפיינו אותו הצליח אוגדון בחבר בהרכבים קאמריים וכמלווה, ועם זאת היה וירטואוז מבריק, שהציב תמיד ובכל עת את כישוריו בשירות המוזיקה. גישתו ליצירות שניגן הייתה מעמיקה; הוא הרבה בעיון ובמחקר ומעולם לא התייחס לרפרטואר שלו כאל דבר המובן מאליו. אוגדון היה מלחין פורה, בעיקר לכלי מקלדת, וראה בהלחנה גורם שאין לו תחליף במכלול התפתחותו המוזיקלית ובגישתו לביצוע. בשנות ה-70' התגברה מחלת הנפש של אוגדון, שאובחנה כסכיזופרניה. ההישג המזהיר ביותר של שנותיו האחרונות היה הקלטה וביצוע של "אופוס קלוויצ'מבליסטיקום" מאת קייחסרו שאפורג'י סוראבי (Sorabji), יצירה כבדה, ארוכה (יותר מארבע שעות) ומורכבת, שהצלחתו של אוגדון לרתק לה את קהל מאזיניו מעידה הן על גאוניותו היחידה במינה של המבצע והן על עוצמתה הרגשית והאינטלקטואלית של המוזיקה. ההקלטה בת ארבעת התקליטורים, שיצאה לאור חודשים אחדים לאחר מותו של סוראבי נחשבת לגולת הכותרת בקריירה של אוגדון. אוגדון מת בלונדון ב-1 ביולי 1989. "היצירות לפסנתר סולו" של פרנץ ליסט (1861-86): האיש ויצירתו", עורך א. ווקר (לונדון, 1970, מהדורה 2, 1976) "המסורת הרומנטית", מוזיקה לכלי מקלדת, עורך ד. מתיוס (הרמונדסוורת', 1972 [Altarus AIR–CD–9075 [disc notes] "קייחוסרו סוראבי והרמן מלוויל", סוראבי: אופוס קלאוויצ'מבליסטיקום ג'ון אוגדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון אוגדון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון אוגדון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון אוגדון, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון אוגדון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אליסטר הינטון, "ג'ון אוגדון", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין הינטון, שם