laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איתמר צייד החלומות (משחק מחשב)

איתמר צייד החלומות הוא משחק מחשב מסוג point & click שפותח על ידי חברת קומפדיה והוצאת עם עובד בשנת 1996, והוא מבוסס על הספר "איתמר צייד החלומות" מאת הסופר דויד גרוסמן. במהלך המשחק, השחקן עוקב אחרי התמודדתו של איתמר עם שד כחול שפוקד אותו בחלומותיו, וגורם לו לסיוטים מדי לילה, השחקן מתקדם עם עלילת הסיפור, ועוזר לאיתמר ולאביו לגבש אסטרטגיה איך לנצח את השד, אשר בסופו של דבר מתידד עם איתמר. המשחק דומה מבחינת בניית השלבים למשחק הקודם בסדרה, "איתמר מטייל על הקירות". המשחק הוא אינטראקטיבי ופשוט מסגנון "הצבע והקלק" (point & click). במהלך המשחק, מלבד המשימה הראשית ישנם משחקונים רבים (mini games), ובהם צריכים למצוא שדים נוספים בחדר השינה, לנסוע עם איתמר ואביו לגן שולה, לחסל יצורים שיוצאים מאוהל המלכודת שאיתמר בנה, ועוד. מלבד המשחקיות בעלילה הראשית, ניתן לשמוע את כל הסיפור בקרינותו של דויד גרוסמן, לדלג לכל שלב במשחק ולשחק בכל המשחקונים שהשחקן גילה. למשחק ישנן שלוש רמות קושי שונות, והוא מגיע מובנה עם השפות עברית ואנגלית והופץ בשפות רבות נוספות. המשחק תורגם לשפות רבות והגרסה הבסיסית מגיע עם השפות עברית ואנגלית. גם דמותו של השד הכחול הצליחה בקרב הקהל והיא מופיע פעמים רבות במשחקי איתמר ובהם במשחק ההמשך "יום הולדת לאיתמר" "גורדי ואיתמר במוזיאון המדע" "איתמר וסודות הקוסמים" ועוד. גיימפלי איתמר צייד החלומות דויד גרוסמן מקריא את "איתמר צייד החלומות" משחק המחשב Internet Archive: Digital Library of Free & Borrowable Books, Movies, Music & Wayback Machine, archive.org רונית רוקאס, אי ילדים מקוון, באתר הארץ, 9 באפריל 2008
אידריסה ואדראוגו

אידריסה ואדראוגו (בצרפתית: Idrissa Ouédraogo;‏ 21 בינואר 1954 – 18 בפברואר 2018) היה מפיק ותסריטאי מבורקינה פאסו. בשנת 1990 הוא זכה בפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן. ואדראוגו נולד בעיירת באנפורה שבוולטה עילית הצרפתית בשנת 1954. הוא גדל בואיגויה בצפון המדינה ובשנת 1976 סיים לימודי אמנות. בהמשך הוא קיבל תואר שני בלימודי קולנוע בואגאדוגו בשנת 1981. תקופה קצרה הוא למד בקייב ומשם המשיך לפריז בה בשנת 1985 סיים קורס לימודים בסורבון. בשנת 1981 ואדראוגו הקים חברה להפקת סרטים. הוא עשה מספר סרטים קצרים עבור השרות הממשלתי. בשנת 1986 הוא סיים את סרטו הראשון באורך מלא Yam Daabo ("הבחירה"). סרטו Yaaba ("סבתה") הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וזכה בפרס המבקרים. סרטו Tilaï ("השאילה של כבוד") הוצג בשנת 1990 בקאן וזכה בפרס גרנד פרי. סרטו Samba Traoré שצולם בשנת 1993 היה מועמד לקבלת פרס בפסטיבל הקולנוע בברלין. חלק מהמבקרים ציינו שסרטיו מיועדים לקהל מחוץ למולדתו. רוב סרטיו מתארים חיי החקלאים שצריכים להתמודד עם הקשיים הכלכליים וקשיים במעבר לעולם המודרני. בשנת 2002 הוא היה שותף ליצירת סרט 11'09"01 - September 11 שבויים על ידי 11 במאים שונים. הסרט זכה בפרס בפסטיבל הקולנוע בוונציה. בשנת 2005 הוא עבד עם אפולין טראורה, אך שיתוף פעולה זה לא הסתיים בהפקת סרט חדש. בשנת 2015 הוא הכריז על כוונתו להפיק סרט חדש על היסטוריה של אפריקה ומאבק לעצמאות, כאשר תוכנית זו לא מומשה. ואדראוגו נפטר ממחלה ב-18 בפברואר 2019 ונטמן בעיר הבירה. ואדראוגו התקבל למסדר האמנויות והספרות הצרפתי והוענק לו עיטור של בורקינה פאסו. מדיה וקבצים בנושא אידריסה ואדראוגו בוויקישיתוף אידריסה ואדראוגו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידריסה ואדראוגו, באתר AllMovie (באנגלית) אידריסה ואדראוגו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת על סרטים של ואדראוגו ביוגרפיה ותיאור סרטיו
דיוויזיית הנחתים השנייה

דיוויזיית הנחתים השנייה היא דיוויזיה בחיל הנחתים של ארצות הברית, היושבת בבסיס הנחתים מחנה לאז'ון שבקרוליינה הצפונית, וכפופה לכוח המשלוח השני של חיל הנחתים. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בפברואר 1941 במחנה אליוט שבקליפורניה על בסיס בריגדת הנחתים השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתפה בקרבות המכריעים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט ובהם קרב גוודלקנל, קרב טאראווה, הקרב על סאיפאן, הקרב על טיניאן וקרב אוקינאווה. בהמשך השתתפה הדיוויזיה במשימת ההתערבות בעקבות משבר לבנון (1958), והייתה חלק מהכוח הרב-לאומי שהוצב במדינה. ב-1983 ספגה הדיוויזיה אובדן של 241 חיילים בפיגוע בבסיס האמריקאי בביירות. בסוף שנות השמונים השתתפה בפלישה האמריקאית לפנמה וכוחותיה סייעו במאמצי פינוי אזרחים מליבריה (אנ') בעקבות מלחמת האזרחים במדינה. ב-1990 לחמו כוחות הדיוויזיה במלחמת המפרץ ולאחר מכן בהגנה על פליטים כורדים בצפון עיראק. במלחמת עיראק ב-2003 השתתפה הדיוויזיה בפלישה ובקרב נאסריה, וכוחותיה היוו כוח שמירת הסדר באזור אל-כות ומרכז עיראק. בשנים הבאות השתתפה בקרבות באזור פלוג'ה. במלחמת אפגניסטן השתתפה בלחימה באזור הלמנד. רגימנט הנחתים השני רגימנט הנחתים השישי רגימנט הנחתים העשירי גדוד הסיור השני גדוד ההנדסה הקרבית השני גדוד התקיפה האמפיבית השני גדוד השריון הקל השני גדוד מפקדה מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הנחתים השנייה בוויקישיתוף אתר רשמי
ניקולה קאטיץ'

ניקולה קאטיץ' (בקרואטית: Nikola Katić; נולד ב-10 באוקטובר 1996 בליובושקי שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פ.צ. ציריך ובנבחרת קרואטיה. קאטיץ' החל את הקריירה המקצוענית שלו בנרטבנאץ אופוזן, ובהמשך עבר לסלאבן בלופו מליגת העל הקרואטית, במדיה ערך 64 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-12 ביוני 2018 חתם קאטיץ' על חוזה לארבע עונות בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית. בעונת 2021/2022 הושאל קאטיץ' להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית. הוא ערך 21 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-27 במאי 2017 ערך קאטיץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בניצחון 2-1 על נבחרת מקסיקו במשחק ידידות. היידוק ספליט הגביע הקרואטי (1): 2021/2022 גלאזגו ריינג'רס ליגת העל הסקוטית (1): 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא ניקולה קאטיץ' בוויקישיתוף ניקולה קאטיץ', ברשת החברתית אינסטגרם ניקולה קאטיץ', באתר Transfermarkt ניקולה קאטיץ', באתר Soccerway ניקולה קאטיץ', באתר WorldFootball.net ניקולה קאטיץ', באתר National Football Teams ניקולה קאטיץ', באתר FootballDatabase.eu Nikola Katic: Rangers sign Croatian defender on four-year deal באתר BBC, ‏ 12 ביוני 2018 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולה קאטיץ'".
אורלי בן-גרטי

אורלי בן-גרטי (נולדה ב-29 במרץ 1977) היא שחקנית וזמרת ישראלית. בן-גרטי החלה לשחק בגיל חמש-עשרה, כשהופיעה בשנת 1992 בסרט הקולנוע של זאב רווח "טיפת מזל" לצד אריה מוסקונה וזהבה בן. ב־1994 השתתפה בתפקיד הראשי בסרטו של שמואל הספרי "שחור" לצד גילה אלמגור ורונית אלקבץ בדמותה הצעירה של רחל, דמותה של חנה אזולאי הספרי. הסרט זכה ב־6 פרסי אופיר והגיע למקום השני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר על תפקידה. ב-1995 השתתפה בסרט "שחקנים" לצד שמואל סגל, אקי אבני ורמי הויברגר. ב־1997 השתתפה בסרטו של דורון צברי "הבחור של שולי" שזכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" לצד אריה אליאס ואורי גבריאל. באותה שנה החלה להשתתף בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין" לצד סמי הורי ואיילת זורר. ב-1999 שיחקה בתפקיד הראשי לצד אלברט אילוז ודפנה רכטר בסרט "צור הדסים". בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית שחקנית השנה על התפקיד שביצעה. בשנת 2000 גילמה את "מונה ליזה אזולאי" בסרטו של אייל חלפון "אתה חייב לעשות מזה סרט" המבוסס על סיפורים אמיתיים. באותה שנה גם השתתפה בתפקיד הראשי בסרט של שמואל קלדרון "המפלס העליון" לצידו של שמואל קלדרון וריטה שוקרון. בשנת 2002 הוציאה לרדיו ארבעה סינגלים "מטריד", "דוהה באוויר", "נסיכה" ו"ביני לביני". בשנת 2005 השתתפה בפרסומת הטלוויזיה לווינר מטעם המועצה להסדר ההימורים בספורט, החל משנה זו זנחה את קריירת המשחק שלה, והחלה לפתח קריירה כזמרת. עברה להתגורר בלונדון על מנת לפתח את קריירת המוזיקה שלה. לאחר מספר שנים שבה לארץ, ופתחה חנות בגדי מעצבים ברחוב שינקין בתל אביב. אורלי בן-גרטי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורלי בן-גרטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורלי בן-גרטי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
אנה פזקאש

אנה פזקאש (במקור פונק; בהונגרית: Fazekas Anna; בודפשט, 15 בנובמבר 1905 – בודפשט, 3 בינואר 1973) הייתה סופרת, עורכת, יהודייה-הונגרייה. אחותה של ההיסטוריונית ארז'בט פזקאש, גיסתו של ארנה גרה, אשתו הראשונה של הפסיכיאטר והפסיכולוג אישטוואן קולצ'אר ואמו של הסופר והעיתונאי אישטוואן קולצ'אר הבן. פזקאש נולדה במשפחה יהודית כבתם של אברהם מנו פזקאש, פקיד ושל שרולטה הירש. את לימודיה התיכוניים סיימה בעיר הולדתו, ולאחר מכן השיגה תואר בחינוך גופני רפואי. היא עסקה בריפוי בפרקטיקה פרטית. שיריה פורסמו בעיתונים אסתי קוריר ובעיתון פסטי ובכרכי שירה עצמאיים. בשנת 1924 הפכה לחברה בתנועת הפועלים ההונגרית. היא גורשה ב-1944, אך ניצלה ושרדה את השואה. בשנת 1949 הפכה למבקרת של הוצאת אתנאום. בין 1950 לבין 1951, הייתה עמיתה פוליטית של ההנהגה המרכזית של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP). בין 1952 לבין 1963, הייתה מנכ"לית הוצאת הספרים על שם הסופר פרנץ מורה. משנת 1950 התפרסמו סיפוריה ושיריה לילדי הגנים ובתי הספר היסודיים, שיריה וסיפוריה היו כתובים בחלקם כספרי צביעה, בחלקם בכרכים עצמאיים ובחלקם בפרסומים מקובצים. האגדה "העופר של הסבתא הזקנה" (Öreg néne őzikéje) תורגמה לגרמנית, צ'כית, רוסית וסינית. הוא תרגמה ושיפצה שירי ילדים עבור "הוצאת הספרים אירופה" ועבור "הוצאת מוזיקה". הוא ליקטה מבחר מהאגדות של אנדראש פאי. ברכה חגיגית. ליום הולדתו השישים של החבר מתיאש ראקושי (הוצאת ספרי נוער 1952) העופר של הסבתא הזקנה (1952; 1977; הוצאת ספרי הנוער Móra Ferenc 1981; 1993 Falukönyv-Ciceró; לאחרונה: 2010 Budapest Ciceró) הרצ'ולה (1973 Móra Ferenc Youth Publishing; לאחרונה: 2010 Budapest Móra) אוה בגן (1979 Budapest Móra Ferenc Youth Publishing) יש ירח מלא בהיר (שירה לילדים) (הוצאת בודפשט Ferenc Móra Youth Publishing, 1969) יום כיף (ספר שירה עם תמונות)(1967 Budapest Móra Ferenc Youth Publishing House) הקרנבל של ז'ופי קיבאנצ', כלומר ז'ופי הסקרנית (רומן ילדים) (1966 בודפשט פרנץ מורה הוצאת ספרי נוער) שיר הקיכלי (שירי ילדים) (1959 Budapest Magvető) Bizony Peti, Bezzeg Ferkó (ספר שירה בתמונות)(1956) (שם הספר בתרגום לא מילולי "פרקו דווקא ופטי בטח") האבן העגולה (סיפור בפסוק' שירה) (1955) צלחת, סיר, מגהץ (אגדה) (1950) Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) "Születési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári születési akv. 1740/1905. folyószáma alatt". "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 82/1973. folyószáma alatt".
מאורעות ינואר (ליטא)

מאורעות ינואר (בליטאית: Sausio įvykiai) היו סדרה של עימותים אלימים בין האוכלוסייה האזרחית הלא-חמושה של ליטאים שתמכו בעצמאותה של ליטא, מול הכוחות המזוינים של ברית המועצות. המאורעות התרחשו בין 11 ל-13 בינואר 1991, לאחר הכרזת העצמאות של ליטא. כתוצאה מהעימותים בין הצבא הסובייטי לאזרחים נהרגו 14 אזרחי ליטא וכ-140 נפצעו. 13 בינואר, המכונה לעיתים "יום ראשון העקוב מדם", היה היום האלים ביותר במסגרת המאורעות. רוב העימותים התרחשו בבירת ליטא, וילנה, אך פעילות מלחמתית סובייטית התרחשה גם באזורים אחרים במדינה, בהם אליטא, שיאוליאי, וריאנה וקובנה. 13 בינואר 1991 הוא "יום מגני העצמאות של ליטא" (בליטאית: "Laisvės Gynėjų Diena") ומשמש כיום הזיכרון הרשמי של המדינה. ערך מורחב – כיבוש המדינות הבלטיות שלוש המדינות הבלטיות (ליטא, לטביה ואסטוניה) סופחו בכוח הזרוע על ידי ברית המועצות ב-1940, בעקבות פלישתה לארצות הללו במסגרת ההסכם הנאצי-סובייטי, אף שהעולם המערבי מעולם לא הכיר בחוקיותו של הסיפוח. הרפובליקה של ליטא הכריזה על עצמאותה ב-11 במרץ 1990. במהלך השנה הראשונה לאחר ההכרזה, אף מדינה (למעט הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, דהיינו מולדובה תחת הכיבוש הסובייטי) לא הכירה בה. המדינות המערביות הראשונות שהכירו בליטא הדמוקרטית העצמאית היו איסלנד ודנמרק, אך הדבר התרחש רק במהלך חורף 1991, כשנה מאוחר יותר. עד סוף 1991 ובעקבות התמוטטות ברית המועצות, כמעט כל מדינות העולם הכירו בליטא. ימיה הראשונים של הרפובליקה העצמאית היו קשים ואלימים. כך, בראשית אביב 1990 השתלטו כוחות סובייטיים על מבני ממשל וחינוך ששימשו את המפלגה הקומוניסטית. בנוסף, הטילה ברית המועצות מצור כלכלי על ליטא, שנמשך עד סוף יוני 1990, מה שהוביל לשיעור אינפלציה בגובה של 100% והמחירים במדינה המשיכו לטפס. בינואר 1991 נאלצה הממשלה הליטאית להעלות מחירים מספר פעמים, והפגנות של פרו-רוסים החלו להתארגן ברחבי המדינה. ב-13 בינואר 1991 בשעה 1:50 לפנות בוקר החלו טנקים וחיילים סובייטים להקיף את בניין הטלוויזיה של וילנה. החיילים פתחו באש חיה אל עבר קהל אזרחים לא חמושים שהגנו בגופם על הבניין, והטנקים החלו לדרוס אותם תחת זחליהן. 14 אזרחים נהרגו במהלך המתקפה, רובם כתוצאה מהירי החי ושניים מהם לאחר שנדרסו על ידי הטנקים. חייל קומנדו סובייטי אחד נהרג מאש חבריו. בהמשך הלילה ובשעות הבוקר המוקדמות השתלטו החיילים על תחנות שידור במספר ערים ברחבי ליטא. בהמשך הבוקר החלו כמה עשרות אלפי תומכי עצמאות ליטאים להקים בריקדות נגד טנקים מסביב לבנייני הממשל המקומי, וכן הגנות בתוך המבנים עצמם. בכל אותן שעות נראו בקרב הקהל קהילות מתפללים, וכן נשמעו קריאות בעד עצמאותה של ליטא. על אף אירועי הלילה ואף על פי שהיו מצוידים היטב, החליטו חיילי צבא ברית המועצות לסגת לבסוף מהאזור ולא לחזור על מעשיהם. אירועי 13 בינואר מכונים לעיתים "יום ראשון העקוב מדם". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא מאורעות ינואר בוויקישיתוף עמוד הנצחה המכיל מידע על האירועים ותמונות, מתוך האתר הרשמי של סיימאס (הפרלמנט הליטאי) (באנגלית) כתבה על האירועים, מתוך אתר BBC (באנגלית)
ממלכת גליציה ולודומריה

ממלכת גליציה ולודומריה, ידועה גם בתור גליציה האוסטרית, הייתה ממלכה בתוך האימפריה האוסטרית וחלק מאזור ציסלייטניה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, באזור חבל גליציה שבמרכז אירופה. הממלכה הוקמה בשנת 1772 כנסיכות כתר של ממלכת הבסבורג והורכבה מאזורים שהועברו לאימפריה האוסטרית בחלוקה הראשונה של פולין. בשנת 1804, לאחר הקמתה של האימפריה האוסטרית, הפכה המדינה לנסיכות כתר של האימפריה. משנת 1867 הממלכה הוגדרה כחלק מאזור ציסלייטניה (החלק שתחת שלטון ישיר אוסטרי) של האימפריה האוסטרו-הונגרית ומעמדה נותר ללא שינוי עד פירוק הממלכה בשנת 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה . לאורך שנות קיומה שמרה הממלכה על אוטונומיה חלקית. האזור נוצר במקור בשנת 1772 לאחר החלוקות של האיחוד הפולני-ליטאי בידי המעצמות האירופאיות של אותה תקופה. שטחה הגאוגרפי של הממלכה השתנה כל כמה שנים בהתאם לחלוקות של האזור. בשנת 1795 הממלכה ההבסבורגית השתתפה בחלוקה השלישית של פולין, הוסיפה לאזור שטח נוסף ממלכת פולין, וכינתה את השטח גליציה המערבית. לאחר מלחמת הקואליציה החמישית (חלק המלחמות הנפוליאוניות) בשנת 1809, אזור מערב גליציה נכבש על ידי דוכסות ורשה והופרד משאר ממלכת גליציה. שינויים טריטוריאליים נוספים וקטנים יותר התרחשו במספר שנים נוספות (1786, 1803, 1809, 1815, 1846 ו-1849). לאחר שנת 1849 גבולות הממלכה נותרו יציבים עד שנת 1918. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה אזור גליציה תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה. מאז מלחמת העולם השנייה ועד היום מחולק האזור בין אוקראינה לפולין. באזור נמצאות הערים לבוב, טרנופול ואיוואנו-פרנקיבסק במערב אוקראינה וקרקוב בפולין. מדיה וקבצים בנושא ממלכת גליציה ולודומריה בוויקישיתוף Magocsi 1983, p. 92-115. Wolff 2010, p. 1-11. Magocsi 1983, p. 116-173. Wolff 2008, p. 277-300.
פיגמנט

פִּיגְמֶנְט (בעברית: צִבְעָן) הוא חומר המשפיע על צבע האור הפוגע בו על ידי החזרה ובליעה סלקטיביים. בתעשייה, פיגמנטים משמשים לצביעת חומרים שונים כגון: דיו, צבע, פלסטיק, טקסטיל, מזון ועוד. בביולוגיה, פיגמנט הוא כל תרכובת צבעונית המצויה בתאיהם של יצורים חיים. כמעט כל סוגי התאים בבעלי חיים, כמו תאי עור, עין, פרווה ושיער מכילים פיגמנטים. יצורים שיש להם חסר חמור בפיגמנטציה מכונים לבקנים. בצביעת צבע (חומר), דיו, פלסטיק, בד וחומרים אחרים, פיגמנט הוא צבען יבש, בדרך כלל אבקה לא-מסיסה. ישנם פיגמנטים טבעיים ומלאכותיים, אורגניים ואי-אורגניים. פיגמנטים פועלים על ידי בליעה בררנית של חלקים מהספקטרום הנראה והחזרת חלקים אחרים. ברוב הפיגמנטים האורגניים יש שרשראות ארוכות של פחמימנים, בהן אטומי הפחמן קשורים זה לזה בקשרים קוולנטיים כפולים ויחידים לסירוגין. סידור זה גורם לאלקטרונים לרחף סביב כל המולקולה (ולא רק סביב שני אטומי הקשר), דבר המביא לספיגת האור הבררנית. בדרך כלל מבדילים בין פיגמנט, שהוא לא-מסיס, לבין צבע, שהוא אבקה מסיסה או נוזל. אין חלוקה מוגדרת היטב בין פיגמנטים לצבעים, ויש גורמי צביעה שמשתמשים גם בפיגמנטים וגם בצבע. במקרים מסוימים, פיגמנט ייוצר על ידי עיבוי צבע מסיס עם מלח מתכתי. הפיגמנט שייווצר נקרא "lake". כלורופיל בילירובין המוציאנין המוגלובין לוציפרין קרוטנואידים אלפא ובטא קרוטן ליקופן רודופסין קנתקסנטין זקסנטין לוטין ציאנינים כלורופיל פיקובילין המטוכרום מלנין אוראה ערך מורחב – פיגמנטי צביעה ריכרד וילשטאטר - כימאי יהודי-גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1915 על עבודתו בתחום הפיגמנטים הצמחיים, ובפרט כלורופיל. צבעוניות מבנית פיגמנטים לאורך השנים (באנגלית) פיגמנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיגמנטים, דף שער בספרייה הלאומית צִבְעָן במילון צבעות (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
כביש לנינגרדסקויה

כביש לנינגרדסקויה (ברוסית: Ленинградское шоссе, עד 1924 כביש פטרבורגסקויה) הוא כביש מהיר במחוז האדמיניסטרטיבי הצפוני ומחוז האדמיניסטרטיבי זלנוגרד של העיר מוסקבה ובמחוז העירוני חימקי. הכביש הוא חלק מהכביש המהיר הפדרלי M10 ומהכביש המהיר האירופי E105. אורכו הכולל של הכביש המהיר מלנינגרדסקי פרוספקט לכביש המהיר שרמטייבסקויה הוא 19.7 ק"מ, מתוכם 15.2 ק"מ עוברים בשטח מוסקבה, ו-4.5 ק"מ דרך שטח מחוז מוסקבה. טרמינל הנהר הצפוני קניון מטרופוליס אצטדיון המים "דינמו" (רו') מכון התעופה של מוסקבה (אנ') מכון "הידרופרויקט" (אנ') מתחם הנצחה "שטיקי" (אנ') אגם סנז' (אנ') מרכז הטניס הלאומי של רוסיה על שם חואן אנטוניו סמראנש (רו') המשרד הראשי של מעבדות קספרסקי מדיה וקבצים בנושא כביש לנינגרדסקויה בוויקישיתוף Москва. Улицы. Ленинградское шоссе. Достопримечательности., domokucha.info ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מת'יו נידהם

מת'יו נידהם (באנגלית: Matthew Needham נולד; 13 באפריל 1984) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא הופיע על הבמה עם הלהקה השייקספירית המלכותית. עוד הופיע בתיאטראות רויאל קורט, אלמיידה והתיאטרון הלאומי. נידהם היה מועמד לפרס איאן צ'ארלסון לשנת 2011. הוא סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה ואמנות דרמטית בלונדון עם תואר ראשון במשחק ב-2007. בשנת 2016 שיחק בסרט הקצר "Stutterer" . הסרט נכתב ובוים על ידי בנג'מין קלירי והופק על ידי סרינה ארמיטג' ושאן כריסטופר אוגילבי. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-88 . בינואר 2017 הופיע מת'יו בפרק השני של העונה הרביעית של סדרת הדרמה "Endeavour". במרץ אותה שנה גילם את סטנלי קובלסקי בהפקת המחזה חשמלית ושמה תשוקה מאת טנסי ויליאמס. בשנת 2019 החל שיחק בסדרת הטלוויזיה סנדיטון. בשנת 2022 החל לשחק בסדרה "בית הדרקון", סדרת הספין-אוף של הסדרה המצליחה "משחקי הכס"; שעלילתה מתרחשת כ-150 שנה לפני עלילת הסיפור במשחקי הכס. בסדרה הוא מגלם את לאריס סטרונג בנו הצעיר של ליונל סטרונג. בשנת 2023 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "נפוליאון" בדמותו של לוסיאן בונפרטה. הסרט, בבימויו של רידלי סקוט, מגולל את עלייתו לשלטון של נפוליאון בונפרטה.   מת'יו נידהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "LOVE'S SACRIFICE on". נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Ian Charleson Awards 2011". אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Having a stammer is an everyday demon". נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Smashing misconceptions about living with a stammer". נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Variety Film Review". נבדק ב-12 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Andy Swift, TVLine, TVLine, ‏5 באפריל 2021 House of the Dragon: Season One Ratings - canceled + renewed TV shows - TV Series Finale, canceled + renewed TV shows - TV Series Finale, ‏2 ביולי 2022
האימפריה הקוריאנית

האימפריה הקוריאנית (בקוראנית: 대한제국) הייתה מדינה מלוכנית קוריאנית שהוקמה באוקטובר 1897 על ידי הקיסר גוג'ונג משושלת ג'וסון. האימפריה התקיימה עד לסיפוח קוריאה על ידי יפן באוגוסט 1910. בזמן האימפריה הקוריאנית, הקיסר גוג'ונג פיקח על רפורמת גוואנגמו (אנ'), מודרניזציה חלקית של הצבא, הכלכלה ומערכת החינוך של קוריאה. בשנת 1905, האימפריה הקוריאנית הפכה למדינת חסות של האימפריה היפנית. לאחר הסיפוח היפני ב-1910, האימפריה הקוריאנית חדלה מלהתקיים. הכוחות המזוינים הקיסריים (대한제국군) (אנ') כללו כ-5,000 חיילים. הצבא הוגדל לכמות עצומה של 28,000 חיילים לפני מלחמת רוסיה-יפן. הצבא התפרק ב-1 באוגוסט 1907, עקב הסכם יפן–קוריאה (1907). הסכם יפן–קוריאה (1905) מדיה וקבצים בנושא האימפריה הקוריאנית בוויקישיתוף Seth, Michael J. (2010-10-16). A History of Korea: From Antiquity to the Present (באנגלית). Rowman & Littlefield Publishers. ISBN 978-0-7425-6717-7. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוקה-קולה לימון

קוקה קולה עם לימון (באנגלית: Coca-Cola with Lemon) הוא מותג משקאות קלים בבעלות חברת קוקה קולה, שהושק כדי להתחרות בפפסי טוויסט. הוא מיוצר ומופץ על ידי חברת קוקה קולה. דיאט קולה עם לימון הוצגה בארצות הברית בשנת 2001, ועדיין זמינה במכונות קוקה קולה פריסטייל. המשקה שווק לראשונה בישראל בשנת 2003. אוסטריה בלגיה בוסניה והרצגובינה ברזיל (הוחזרה לזמן מוגבל למחצית הראשונה של שנת 2017) סין קרואטיה (בגרסת הזירו) דנמרק (בגרסת הזירו) פינלנד (בגרסת הזירו) צרפת גרמניה יוון (בגרסת הזירו) הונגריה (הוחזרה כגרסת זירו ב-2018 ועם סוכר ב-2022) איסלנד איטליה (החל מ-2017) יפן דרום קוריאה לוקסמבורג מקאו הולנד נורווגיה פורטוגל רוסיה (הוחזרה כגרסת זירו ב-2022) סרביה (הוחזרה כגרסת זירו במאי 2019) סינגפור סלובניה ספרד שוודיה (הוחזרה בשנת 2020) שווייץ טייואן תוניסה אוקראינה (מלאי מוגבל בשנת 2017) הרשות הפלסטינית אוסטרליה (הוחזרה בנובמבר 2013, ונמכרה לזמן מוגבל בלבד) קנדה צ'ילה דנמרק (הופסקה ב-2006 והוחזרה ב-2019 עם גרסת זירו במקום) פינלנד (הוחזרה במרץ 2019) אירלנד ישראל מקסיקו ניו זילנד הממלכה המאוחדת (כשהשימוש בדיאט קולה עם לימון הופסק בתחילת 2006) ביולי 2014, קוקה קולה עם לימון הופץ מחדש באופן זמני ביפן. המוצר הגיע ל-16,622 חנויות שונות של סבן אילבן ברחבי יפן. הבקבוק הוצג עם אריזה חדשה, והיה על המדפים עד גמר המלאי. ישנן וריאציות שונות של המשקה, אחת היא קוקה קולה לימון זירו. המשקה נמכר בבקבוק זכוכית, פלסטיק ופחיות אלומיניום. מדיה וקבצים בנושא קוקה-קולה לימון בוויקישיתוף יעל גאוני, קוקה-קולה תשיק בארץ דיאט קולה לימון, באתר ynet, 5 בפברואר 2003 “‘Awesome! Lemon Coke Is Back!" Say Tens of Consumers in Japan.” SoraNews24, SoraNews24, 1 July 2014, soranews24.com/2014/07/02/awesome-lemon-coke-is-back-say-tens-of-consumers-in-japan/. “Coca-Cola Lemon Zero Sugar Zero Calories Launches in Italy.” The Coca-Cola Company, 9 May 2017, www.coca-colacompany.com/stories/coca-cola-lemon-zero-sugar-launches-in-italy.
Unforgettable (שיר של פרנץ' מונטנה)

Unforgettable (בעברית: בִּלתִי נִשׁכַּח) הוא שיר של הראפר המרוקאי-האמריקאי פרנץ' מונטנה בהשתתפות סוואה לי מצמד ההיפ-הופ ריי סרמרד. הוא יצא לאור על ידי חברות התקליטים אפיק רקורדס ובאד בוי רקורדס ב-7 באפריל 2017, כאחד הסינגלים מאלבום האולפן השני שלו, Jungle Rules, יחד עם "No Pressure". השיר, שהופק על ידי ג'ייג'ן, ואן-מיינד וסי.פי דאב, הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, מה שהפך אותו לשיר הראשון של פרנץ' מונטנה כאמן מוביל שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד ולראשון של סוואה לי כאמן סולו שעשה זאת. הווידאו קליפ הרשמי של "Unforgettable" צבר יותר מ-1.4 מיליארד צפיות ביוטיוב. "Unforgettable" הגיע לעשירייה הפותחת ב-15 מדינות ביניהן אוסטרליה, קנדה, דנמרק, צרפת, גרמניה, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, שוודיה, שווייץ והממלכה המאוחדת. כמו כן, הגיע ל-20 העליונים באוסטריה, צ'כיה, הונגריה, לבנון, נוורוגיה, סקוטלנד וספרד. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) העניק לו את תואר הפלטינה המתושעת. פרנץ' מונטנה הדליף את השיר בנובמבר 2016 ופרסם את זה שסוואה לי ישתתף בו. הוא הופץ כסינגל רשמי ב-7 באפריל 2017, לצד "No Pressure" עם פיוצ'ר. "Unforgettable" הוא שיר דאנסהול והיפ הופ. על פי התווים שפורסמו באתר musicnotes.com, השיר כתוב בסולם סול מינור בקצב של 98 פעימות בדקה. לאחר יציאתו של "Unforgettable" המקורי, הוחלט על יציאת רמיקס רשמי בו התארחה הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. מידע על היצירה "Unforgettable" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Unforgettable" באתר יוטיוב כרים ח'רבוש, חליף בראון, כריסטופר וושינגטון, אייבל טספיי, ג'יי אוג'לה, מקולוך סאטפין "Unforgettable (feat. Swae Lee) – Single by French Montana on Apple Music" French Montana - Unforgettable ft. Swae Lee, נבדק ב-2022-08-23 Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) French Montana - Unforgettable, HotNewHipHop, ‏2016-11-09 (באנגלית) French Montana - Jungle Rules Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-08-23 The Theorist "Unforgettable" Sheet Music in G# Minor Carl Lamarre, Carl Lamarre, Mariah Carey Adds Her Sweet Touch to French Montana’s Acoustic ‘Unforgettable (Remix)’: Listen, Billboard, ‏2017-08-25 (באנגלית אמריקאית)
אמיתי פורת

אמיתי פורת (נולד ב-1971) הוא ראש עמותת אלומה – צעירים לשם שינוי. הוא כיהן בעבר מזכ"ל תנועת הקיבוץ הדתי. אמיתי נולד בכפר עציון לרב חנן פורת ולאשתו רחל, שניהם בני גוש עציון בגלגולו המקורי וממחדשי ההתיישבות בו לאחר מלחמת ששת הימים. הוא למד בתיכון בישיבת נווה שמואל באפרת ולאחר מכן בישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים. בצבא שירת בסיירת צנחנים כלוחם וקצין והשתחרר בדרגת רב-סרן. פורת הוא בוגר תואר ראשון במדעי הרוח (עם התמחות בהיסטוריה ותנ"ך) מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במקרא. לאחר סיום התואר הראשון מונה למורה בתיכון הקיבוצי בקבוצת יבנה ובמקביל שימש מזכיר קיבוץ כפר עציון. לאחר קדנציה של חמש שנים במזכירות הקיבוץ מונה לרכז מחלקת הדרכה בתנועת הקיבוץ הדתי. כחלק מתפקידו זה הוביל את הקמת המכינה הקדם צבאית בעלומים. בשנת 2016 מונה לתפקיד מזכ"ל הקיבוץ הדתי במקום נחמיה רפל, תפקיד בו כיהן עד שנת 2021. לאחר מכן שימש ראש עמותת אלומה – צעירים לשם שינוי הועסקת בשירות צבאי ולאומי, בעיקר לדתיות. לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש שהתקיימו ב-1 בנובמבר 2022 הצטרף פורת לרשימת הרוח הציונית והוצב במקום השלישי ברשימתה. לאחר פירוק הרשימה, הצטרף עם איילת שקד לרשימת הבית היהודי ושובץ בה במקום השלישי מטעם מפלגת הימין החדש אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. אמיתי פורת נשוי למיקי (מיכל), פסיכולוגית חינוכית. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים בכפר עציון. רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם אמיתי פורת, באתר ערוץ 7, 22 בנובמבר 2018 עטרה גרמן, אמיתי פורת: "נצטרך לגרום לכולם לוותר על החרמות", באתר מקור ראשון, 27 באוגוסט 2022 אלישיב רייכנר, הבן ימשיך, באתר מקור ראשון, 19 ביולי 2016.