laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית כנסת בית תנחום

בית הכנסת המרכזי לעולי קווקז - בית תנחום בטירת כרמל, הידוע אף בכינוי "בית הכנסת הקווקזי בטירת כרמל", נמצא ברחוב הכלניות 4 בעיר. בית כנסת זה הפך מאז היווסדו לאתר תיירות מרכזי באזור חוף הכרמל, בזכות עושר הפרטים והפאר שבו נבנה ועוצב. בית הכנסת נבנה בתחילת המאה ה-21, בזכות יוזמתו של הרב יהודה יעקובוב, רב קהילת יוצאי קווקז, ותרומה של כ-2 מיליון דולר של האחים זאור ואקיף גיללוב (גורשומוב), מעשירי מוסקבה, בני העדה הקווקזית. בית הכנסת נקרא על שם אביהם תנחום אשר נרצח במוסקבה בשנת 1997. בשנת 2004 נרצח זאור גיללוב ואף שמו הונצח בבית הכנסת. בית הכנסת בית תנחום נבנה בתוך שנה אחת בלבד, ונחנך בחודש מרץ 2003 בטקס הכנסת ספר תורה בנוכחות התורמים, הרב הראשי לישראל אליהו בקשי דורון, והרב פנחס גולדשמידט הרב הראשי למוסקבה, וכ-1300 משתתפים. כרב בית הכנסת משמש הרב יהודה יעקובוב. מבנה בית הכנסת במבט-על קצת מזכיר את מבנה בית המקדש. המבנה מחופה באבן ירושלמית, עמודי המבנה ורבות מרצפותיו מכוסות בעבודות פסיפס. מתחם בית תנחום מכיל את אולם בית הכנסת, חדר הרצאות המשמש לתלמוד תורה וכנסים, מקווה טהרה לגברים הכולל גם סאונה וכן מוזיאון ליהדות קווקז ובו מוצגים דגמי בתי כנסת עתיקים מן הקווקז, תמונות רבני הקהילה לאורך הדורות, תשמישי קדושה ושטיחים קווקזיים. במבנה בית הכנסת פרטי עיצוב וריהוט רבים הקודמים לבניית בית הכנסת, זאת להבדיל מבניה מסורתית בה פרטי העיצוב של המבנה נבנים לאחר שמושלם המבנה עצמו. כך למשל הותאם המבנה למידותיהן של דלתות המבנה וחלונות הויטראז' שבו. רבים מפרטי העיצוב בבית הכנסת נוצרו במדינות שונות והובאו לישראל. תיבת שליח הציבור המוגבהת נמצאת במרכז האולם מתחת לכיפת בית הכנסת. חלון חיצוני דלת הכניסה הראשית כיפת בית הכנסת מתוך האולם כותל המזרח בבית הכנסת מדיה וקבצים בנושא בית כנסת בית תנחום בוויקישיתוף עשרת בתי הכנסת המרתקים ביותר: פרויקט מצולם, הידברות. סיור החודש - בית תנחום, איגוד בתי הכנסת העולמי. בית הכנסת בית תנחום, טירת כרמל, פורטל חינוך Kjci.org ‘Mountain Jewish’ leader killed in Moscow. JTA, March 7, 2004
ג'ורג' מארי

ג'ורג' רוברט מילן מארי (באנגלית: George Robert Milne Murray;‏ 11 בנובמבר 1858 - 16 בדצמבר 1911) היה חוקר טבע סקוטי, בוטניקאי, חוקר צמחייה ימית חד-תאית ופלנקטון וחוקר אצות, שנודע בקשריו עם תומאס הנרי האקסלי ועם משלחת דיסקברי. מארי היה חוקר הטבע שהתלווה אל משלחת ליקוי החמה באיי הודו המערבית בשנת 1886, היה חבר בכמה מסעות מדעיים לאיסוף אורגניזמים ימיים, והנהיג עבודה רבת ערך על החוף האטלנטי של אירלנד בשנת 1898. מארי נולד בארברות', אנגוס, שם למד בבית הספר התיכון. בשנת 1875 למד בוטניקה קריפטוגמית באוניברסיטת שטרסבורג אצל היינריך אנטון דה בארי. ב-1895 התמנה לאסיסטנט במחלקת הבוטניקה של המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, כמחליפו של הבוטניקאי ויליאם קארותרס בתפקיד "שומר הבוטניקה". הוא פרש בשנת 1905 בגלל מחלה. מארי כתב שני ספרי עזר ופרסם כארבעים מאמרים על קריפטוגמיה ואוקיינוגרפיה, רובם ב"כתב העת לבוטניקה". מארי נבחר לחברה המלכותית בשנת 1897. מארי ערך את "המדריך האנטארקטי" בשנת 1901 ויצא למשלחת דיסקברי של רוברט פלקון סקוט באותה שנה, אך עזב את "דיסקברי" בקייפטאון. ג'ורג' מארי מת בסטונהייבן, קינקרדינשייר, ב-16 בדצמבר 1911. "ספר עזר לבוטניקה קריפטוגמית" (1889) "מבוא לחקר האצות" (עם אלפרד ויליאם בנט חקר צמחים חסרי פרחים וזרעים, כגון שרך, פטריות, טחב ואצות, מילון אוקספורד, 1995, עמ' 325
האטי קראווי

האטי אופליה וויאט קָרָאוויי (באנגלית: Hattie Ophelia Wyatt Caraway;‏ 1 בפברואר 1878 - 21 בדצמבר 1950) הייתה פוליטיקאית אמריקאית, אשר כיהנה כסנאטורית מטעם מדינת ארקנסו בין השנים 1931–1945, והייתה האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה. קראווי נולדה ב-1 בפברואר 1878 בבייקרויל, טנסי לוויליאם וללוסי וויאט. בשנת 1896 סיימה תואר ראשון בקולג' דיקסון, טנסי. לאחר לימודיה החלה לעבוד כמורה בבית ספר. בשנת 1902 נישאה לתדאוס קראווי, שנבחר בשנת 1913 לכהונה כחבר קונגרס וכיהן בתפקיד זה עד 1921, אז מונה לסנאטור ובתפקיד זה כיהן עד מותו בשנת 1931. לאחר מות בעלה, נכנסה קראווי לתפקיד הסנאטורית במקומו, ובשנת 1932 נבחרה להמשיך את כהונתה כסנאטורית, והייתה האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד. בשנת 1938 נבחרה לכהונה שנייה. בשנת 1944 ניסתה להיבחר לכהונה שלישית אך הפסידה בבחירות. בינואר 1950 עברה שבץ מוחי. ב-21 בדצמבר 1950 נפטרה קראווי בפולס צ'רץ', וירג'יניה בגיל 72. היא נקברה בבית הקברות ווסט לאון בג'ונסבורו, ארקנסו. מדיה וקבצים בנושא האטי קראווי בוויקישיתוף האטי קראווי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) האטי קראווי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) האטי קראווי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קראווי, האטי וויאט, באתר המחלקה הביוגרפית של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) האטי וויאט קראווי, באתר NNDB (באנגלית)
ג'נין (נפה)

נפת ג'נין (בערבית: محافظة جنين) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת בצפון השומרון. בירת הנפה היא העיר ג'נין. על פי מרשם האוכלסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2007, בנפה התגוררו כ-256,619 נפשות, שחיו ב-47,437 משקי בית. מתוכם, 100,701 תושבים (או כ-39%) היו מתחת לגיל 15 וכ-80,263 (או 31%) היו פליטים רשומים. על פי מרשם האוכלסין לשנת 1997, בנפה התגוררו כ-203,026 נפשות. זוהי הנפה היחידה ברשות הפלסטינית בה רוב השטח נמצא בשליטת הרשות הפלסטינית. ארבעה יישובים ישראליים בנפה פונו כחלק מתוכנית ההתנתקות בשנת 2005. היישוב מבוא דותן והמאחז מעוז צבי שוכנים בצפון-מערב הנפה. ג'נין (כולל מחנה הפליטים ג'נין) קבאטיה עג'ה עראבה בירקין דאחיית סבאח אל-ח'ייר (Dahiyat Sabah al-Kheir) דיר אבו דעיף ג'בע כפר דאן כפר ראעי מיית'לון סילת אל-חארית'יה סילת א-ד'אהר יעבד אל-יאמון א-זבאבדה הרשימה הבאה כוללת כפרים פלסטינים בנפת ג'נין בעלי יותר מ-1,000 תושבים עאנין ענזה ערקה עראנה אל-עטארה ברטעה בית קאד ביר אל-באשא דיר ע'זאלה פחמה פנדקומיה פקועה ג'למה ג'לבון ג'לקמוס ג'ודידה כופיראת מרכה מיסיליה נזלת זיד רומאנה (נפת ג'נין) סנור מת'לת' אל-שוהדא סיר סיריס ח'ירבת א-טייבה תיעניכ אום א-ריחאן אום אל-תות זובובא יעבד א-זאוויה ח'ירבת טורה אל-ע'רביה אל-מוע'ייר (ג'נין) מדיה וקבצים בנושא ג'נין בוויקישיתוף 2007 Locality Population Statistics הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה palestine refugees in the west bank מפקד אוכלסין 2007
לואיס ברנאקי

לואיס צ'ארלס ברנאקי (באנגלית: Louis Charles Bernacchi;‏ 8 בנובמבר 1876 - 24 באפריל 1942), פיזיקאי ואסטרונום בלגי, נודע בעיקר הודות לתפקידו בכמה משלחות לאנטארקטיקה. ברנאקי נולד בבלגיה להורים איטלקים, שהיגרו לטסמניה בשנת 1884. אביו, אנג'לו ברנאקי, נטע כרם על האי מריה בשנת 1884. לואיס ברנאקי למד בהובארט, טסמניה, והשתלם באסטרונומיה במצפה הכוכבים במלבורן, בשימוש בסקסטנט ובמכשירים מגנטיים במהלך תקופה זו פיתח עניין בחקר אנטארקטיקה, שבא לביטוי במכתבים לעיתונות ובמעקב אחר מהלכיהן של ועדות לחקר אנטארקטיקה. ברנאקי השתתף במשלחת צלב הדרום של קאשטן בורשקרווינק (1900-1898), שחרפה בכף אדייר, אנטארקטיקה. הוא הצטרף למשלחת בניו זילנד, אחרי שהפיזיקאי שהיה המועמד הקודם נדחה מסיבות רפואיות. המשלחת הייתה הראשונה שבילתה את החורף על יבשת אנטארקטיקה (המשלחת האנטארקטית הבלגית הייתה הראשונה שחרפה באנטארקטיקה בשנת 1898) והראשונה לצאת למסע מזחלות לעבר הקוטב הדרומי. ברנאקי כתב ספר על המשלחת, "To the south polar regions: expedition of 1898-1900", שיצא לאור בשנת 1900. נכדתו ג'אנט קרופורד ערכה גרסה של יומניו מן המשלחת בשם "החורף האנטארקטי הראשון: סיפורה של משלחת "צלב הדרום" בשנים 1900-1898". ברנאקי יצא שוב כפיזיקאי במשלחת דיסקברי בהנהגת רוברט פלקון סקוט (1904-1901). ברנאקי היה האדם היחיד במשלחת זו שהיה קודם באנטארקטיקה. במשך המסע, ערך תצפיות מגנטיות מקיפות. אחרי המשלחת, הוענקה לברנאקי מדליית החברה הגאוגרפית המלכותית ומדליית הקוטב מן המלך נוסף לאות לגיון הכבוד הצרפתי. סקוט היה השושבין בכלולותיו של ברנאקי באנגליה בשנת 1906 והזמין אותו להשתתף במשלחתו השנייה, משלחת טרה נובה בישת-המזל, אבל ברנאקי דחה את ההצעה בגלל התחייבויות משפחתיות. ברנאקי ניסה, כמועמד ליברלי, להיות חבר פרלמנט של ווידנס (צ'שייר, אנגליה) בבחירות הכלליות ב -1910, אך נכשל. הוא נסע לאפריקה, לאמזונס בפרו והשקיע במטעי גומי בדרום מזרח אסיה, במלאיה, ג'אווה ובורנאו. במלחמת העולם הראשונה שירת בשירות המילואים המתנדבים של הצי המלכותי. הוא תכנן להוביל משלחת באנטארקטיקה בשנת 1925, אם כי זה לא קרה בגלל מספיק כספים. בשנת 1930 ארגן את תערוכת הקוטב הבריטית, היה מעורב בארגון שנת הקוטב הבינלאומית השנייה בין השנים 1931-32. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה חזר ברנאקי לשירות המילואים המתנדבים של הצי המלכותי, אך היה במצב בריאותי לקוי. נפטר בלונדון ב-24 באפריל 1942. כף ברנאקי ומפרץ ברנאקי בחוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה נקראים על שמו של לואיס ברנאקי. מדיה וקבצים בנושא לואיס ברנאקי בוויקישיתוף Physics in Australia to 1945 - BERNACCHI, Louis Charles פיזיקה באוסטרליה עד 1945, ברנאקי, לואיס צ'ארלס http://www.theaustralian.news.com.au/printpage/0,5942,3867957,00.html Cool Antarctica, Louis Charles Bernacchi - Physicist כף ברנאקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ ברנאקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
שלום לך, עצבות (סרט)

שלום לך, עצבות (בצרפתית: Bonjour Tristesse) הוא סרט קולנוע אמריקאי רומנטי משנת 1958 בבימויו ובהפקתו של אוטו פרמינגר. התסריט מבוסס על הרומן רב-המכר "שלום לך, עצבות" מאת פרנסואז סאגאן (1954). בתפקידים הראשיים: דייוויד ניבן, ג'ין סיברג, דברה קר ומילן דמונז'ו. הזמרת ז'ולייט גרקו מופיעה בסרט בתפקיד עצמה כשהיא שרה את שיר הנושא של הסרט. הסרט בנוי משני רבדים, הווה ועבר. ההווה מצולם בשחור-לבן והעבר (שנה קודם), בצבע (טכניקולור). צולם בריביירה הצרפתית. ססיל (ג'ין סיברג) היא נערה מתבגרת בת 17 המבלה את חופשת הקיץ בווילה לחוף הריביירה ביחד עם אביה רֵמון (דייוויד ניבן) וחברתו הנוכחית אלזה (מילן דמונז'ו). רמון הוא אלמן אמיד שבחורות צעירות נמשכות אליו והוא מחליף אותן מדי פעם. בינו לבין ססיל יש יחסים פתוחים, הוא לא מסתיר את חברותיו מפניה והיא פונה אליו בשמו הפרטי. אלזה צעירה מרמון בשנים רבות, אוהבת לבלות ולרקוד. שלושתם מבלים את החופשה בחוף ובמסיבות. ססיל מתקשרת עם פיליפ (ג'פרי הורן), סטודנט למשפטים וכולם נהנים מהחיים. המצב מסתבך כאשר מגיעה למקום אן (דברה קר) שהייתה ידידתה של אשתו המנוחה של רמון. אן היא אשה בוגרת ונאה, מעצבת אופנה במקצועה. היא שואפת לפתח יחסים עם רמון האלמן, בן גילה. כשהיא מגלה את חברתו אלזה היא חושבת מיד לחזור אך נמלכת בדעתה. היחסים בין רמון לאן מתפתחים והם מחליטים להתחתן. הם מודיעים זאת לססיל והיא מאחלת להם כל טוב באי רצון, משום שהיא חוששת שאן תעמוד בינה לאביה. כאשר אן מוצאת את ססיל מתעלסת עם פיליפ היא פוקדת עליה להפסיק להתראות איתו ולהתרכז בלימודים. ססיל מחליטה אז לפגוע ביחסים בין אביה לאן. היא יודעת כי למרות הסכמתו של רמון לנישואים הוא עדיין בעל אופי של "פלייבוי". לפי בקשתה מעמידים אלזה ופיליפ פנים כאילו הם זוג. כאשר רמון מבחין בהם, הוא מתחיל לקנא ויוזם פגישה עם אלזה. כאשר אן רואה אותם מתעלסים היא מזדעזעת, נכנסת למכוניתה וכעבור זמן קצר נהרגת כשהמכונית צוללת לים, בסיטואציה שלא ברור האם היא תאונה או התאבדות. כעבור שנה - החיים נמשכים (בשחור-לבן), רמון מבלה עם בחורה חדשה וססיל רוקדת, אך עצובה בגלל האירוע הטרגי וחוסר התכלית בצורת חייה הנוכחיים. ברקע שרה זמרת (ז'ולייט גרקו) את השיר "שלום לך, עצבות". "שלום לך, עצבות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלום לך, עצבות", באתר נטפליקס "שלום לך, עצבות", באתר AllMovie (באנגלית) "שלום לך, עצבות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שלום לך, עצבות", באתר אידיבי "שלום לך, עצבות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שלום לך, עצבות, באתר TCM ז'ולייט גרקו שרה "שלום לך, עצבות", קליפ מהסרט באתר יוטיוב קדימון לסרט "שלום לך, עצבות, באתר יוטיוב זאב רב-נוף, סאגאן בשמלת נשף משעממת, דבר, 22 במרץ 1960 משה אלון, סאגאן - נוסח הוליווד, הַבֹּקֶר, 28 במרץ 1960
רפיח (נפה)

נפת רפיח (בערבית: محافظة رفح) היא אחת מנפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת בדרום רצועת עזה, בגבול שלה עם מצרים. בירת הנפה היא רפיח. על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2007, בנפה חיו כ-173,372 נפשות. בתוך הנפה ממוקם נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת שהופצץ על ידי חיל האוויר הישראלי בשנת 2001. מקור: רפיח (בירת המחוז) אל-באיוכ אל-מוואסי אל-קריה א-סווידיה (القَرْيَة السُوَيْدِيَّة) שוכת א-סופי מחנה הפליטים תל א-סולטאן מחנה הפליטים רפיח מדיה וקבצים בנושא רפיח בוויקישיתוף אונר"א, מפקד אוכלסין 2007 נתוני הריסות בתים בעזה בזמן מבצע עופרת יצוקה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1985 בגביע ליברטדורס

עונת 1985 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-26 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-3 במרץ 1985 ותחרות הסתיימה ב-24 באוקטובר 1985. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של ארחנטינוס ג'וניורס בפעם היחידה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. בהתאם לתקנון נערך משחק שלישי שהוכרע בבעיטות עונשין מדיה וקבצים בנושא עונת 1985 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
אפגניסטן במשחקים האולימפיים לנוער

אפגניסטן משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האפגנים מדליית ארד יחידה בטאקוונדו. יחד עם זאת, השתתפותה במשחקים היא בעיקר סמלית. המשלחת הראשונה של אפגניסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה מצומצמת יותר וכללה ספורטאית אחת. כלל הספורטאים קיבלו את כרטיס הכניסה למשחקים באמצעות הוועדה המשולשת. אפגניסטן במשחקים האולימפיים אפגניסטן במשחקים הפאראלימפיים
אלן באדיו

אלן באדיו (בצרפתית: Alain Badiou; נולד ב-17 בינואר 1937) הוא פילוסוף צרפתי, המשתייך בדעותיו לשמאל הסוציאליסטי. באדיו נולד ברבאט שבמרוקו, ובצעירותו עבר לצרפת, שם למד בסורבון. היה פעיל במפלגה הקומוניסטית והשתתף בקבוצת הלמידה של לואי אלתוסר. לאורך השנים פרסם רומנים ומחזות לצד כתיבה פורייה של פילוסופיה. העביר סדנאות של חשיבה פילוסופית בבקתות בשווייץ, בסגנון "שפר את חייך". כיום מלמד בסמינר קולז' בינלאומי קורסים על ה"אנטי פילוסופים" - פאולוס, ניטשה, לודוויג ויטגנשטיין ולאקאן, אמריטוס של אקול נורמל סופרייר. מושפע גם מאפלטון, הגל, וז'יל דלז. תפיסת האמת שלו מושפעת ממשפט גדל במתמטיקה, כל מערכת של אקסיומה מכילה נקודת יתר. ברגע מסוים יכולה להגיח האמת, באחד מארבעה תחומים: מדע, אמנות, פוליטיקה, ואהבה. נאמנות לאותו אירוע ("להמשיך") היא הטוב, והרע מוגדר כסוגים שונים של שלילת האמת. הסובייקט מכונן ביחס לאותה אמת. האדם הוא החיה היחידה שיש לה פוטנציאל לחרוג מהמוכר והחייתי, וזהו הפוטנציאל לסובייקטיביות, הפוטנציאל ("הרוחני") שהופך את האדם לנצחי. על ידי תזוזה מ"מה שישנו", הבהמתי, התחום המוכר שבו אנו פועלים מדחפים, עיקרון ההישרדות, הוויה לקראת המוות. הסובייקטיביות היא דבר מה לא צפוי, כשהאדם מסוגל לזהותו כחידוש גמור מבלי לנסות למקם אותו בתוך המוכר. האדם מאפשר לאמת לעבור דרכו, "מישהו" רואה את עצמו כ"אני" כשהוויתו מטולטלת. בשנת 2011 ביחד עם אריק חזן חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת. באדיו הואשם באנטישמיות על ידי בני לוי ואחרים. אתיקה: מסה על תודעת הרוע (תרגום: עדי אפעל), רסלינג, 2005. נושא השינוי: שיעורים מבית הספר האירופי לתארים מתקדמים (תרגום: אלירן בר-אל), רסלינג, 2021 מדיה וקבצים בנושא אלן באדיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלן באדיו (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של אלן באדיו (בצרפתית) אלן באדיו, ברשת החברתית Goodreads שלומציון קינן, "הבעיה הראשונה שלנו הבוקר, היא הבעיה של אלוהים", באתר הארץ, 25 במאי 2005 אלן באדיו (1937-), דף שער בספרייה הלאומית
טלמן איסמאילוב

טלמן מרדנוביץ' איסמאילוב (באזרית: Telman İsmayılov; נולד ב-26 באוקטובר 1956) הוא איש עסקים אזרי ויזם יהודי ממוצא יהודי-אזרי. מאחר שאזרבייג'ן לא מתירה לאזרחיה להחזיק ביותר מאזרחות אחת, טלמן עזב את המדינה והוא מחזיק באזרחות רוסית וטורקית. מכהן כיושב ראש קבוצת AST הרוסית הפעילה במספר מדינות. עד לשנת 2009, בבעלותו של איסמאילוב היה השוק הגדול ביותר באירופה, שוק צ'רקיזובו במוסקבה. טלמן איסמאילוב נולד בבאקו, אז בשליטת ברית המועצות, בשנת 1956. הוא הילד העשירי למשפחה בעלת 12 ילדים. יש לו קרובים מוסלמים הן מצד אביו והן מצד אמו וגם יהודים מיהדות ההרים. בשנת 1989 רשם את תאגיד AST המהווה ראשי תיבות של שני בניו, אלקפר ושחרן, וכן את שמו הפרטי. לאחר שפתח בית מלון מפואר באנטליה, ולדימיר פוטין ביקר אותו בחריפות וטען כי הוא מאוכזב מכך שבעוד רוסיה חווה משבר אשראי, טלמן השקיע כה רבות מכספו מחוץ למדינה ומתהדר בעושרו. בשנת 2009 נפתח מלון מרדן פאלאס בבעלות איסמאילוב. ב-6 ביוני 2013 התעניין ברכישת קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים, אך בסופו של דבר רכש את הקבוצה איש העסקים אלי טביב. איסמאילוב ידוע באורח חייו הראוותני, הוא שילם מיליוני דולרים בעבור הופעות פרטיות של זמרים מפורסמים כגון ג'ניפר לופז, מריה קארי, טום ג'ונס ואחרים. הוא שילם סכום של 1.4 מיליון דולרים לג'ניפר לופז כדי שתשיר בעבורו למשך 10 דקות בלבד. השיר, בה הזמרת מאחלת לו מזל טוב לרגל הולדתו, זמין לצפייה באתר יוטיוב. איסמאילוב אף הזמין לאירועיו השונים שחקנים מפורסמים דוגמת שרון סטון, ריצ'רד גיר, מוניקה בלוצ'י, פריס הילטון ועוד רבים. באוקטובר 2021 נעצר בפודגוריצה, מונטנגרו בשל עברות כלכליות שבהם מואשם ברוסיה. בהמשך שלטונות מונטנגרו סירבו להסגיר אותו לרוסיה והוא קיבל מקלט מדיני. בדרך לעתיד חדש? אחד מעשירי רוסיה עשוי לרכוש את בית"ר, באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2013 Exiled oligarch Ismailov's hidden assets rekindle Russia-Montenegro tensions, אינטליג'נס אונליין (נדרש רישום חינם לאתר), 14 בספטמבר 2023 https://www.bbc.com/russian/news-59016556
סן מרינו במשחקים האולימפיים לנוער

סן מרינו השתתפה בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). סן מרינו אף פעם לא זכתה במדליה במשחקים האולימפיים לנוער והשתתפותה במשחקים היא בעיקר סמלית. המשלחת הראשונה של סן מרינו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים במהלכם. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה יותר מצומצמת ומנתה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. המשלחת לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים גם במהלך המשחקים הללו. מרבית ספורטאי הנוער של סן מרינו קיבלו את כרטיס הכניסה למשחקים באמצעות הוועדה המשולשת. המשלחת הראשונה של סן מרינו למשחקי החורף האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער אינסברוק ומנתה ספורטאי אחד שהתחרה בענף סקי אלפיני. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר גם מנתה ספורטאי אחד שהתחרה בענף סקי אלפיני והגיע להישגים יותר טובים מקודמו. סן מרינו במשחקים האולימפיים סן מרינו במשחקים הפאראלימפיים
אדם מברמן

אדם מברמן (בגרמנית: Adam von Bremen, בלטינית: Adamus Bremensis) היה כרוניקן גרמני, שפעל בימי הביניים. הוא חי ופעל במחצית השנייה של המאה ה-11. הוא ידוע בעיקר בשל הכרוניקה שלו, מעשי הבישופים של כנסיית המבורג (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum) (אנ'). מעט ידוע על חייו של אדם מברמן מעבר לרמזים שנכתבו בכרוניקות שלו. מקובל לחשוב שהוא הגיע ממייסן שבסקסוניה. תאריכי לידתו ומותו לא ברורים, אך ככל הנראה הוא נולד לפני 1050 ומת ב-12 באוקטובר בשנה לא ידועה, ככל הנראה 1081 ולכל המאוחר 1085. מהכרוניקות שלו נראה שהייתה לו הכרות עם מספר כותבים נוספים. תואר הכבוד "מגיסטר אדם" (Magister Adam) מעיד שהוא עבר את כל שלבי ההשכלה הגבוהה. ככל הנראה הוא רכש את השכלתו בבית הספר של הקתדרלה של מגדבורג. ב-1066 או 1067 הוא הוזמן על ידי הארכיבישוף אדלברט מהמבורג להצטרף לכנסייה של ברמן. אדם התקבל בקרב מנהלני הכנסייה וב-1069 הוא היה למנהל בית הספר של הקתדרלה. זמן קצר לאחר מכן החל אדם לכתוב את ההיסטוריה של ברמן ושל המבורג ושל ארצות הצפון במה שהיה לחיבורו המפורסם. מעמדו והפעילות המיסיונרית של כנסיית ברמן אפשרו לו לקבץ מידע על ההיסטוריה והגאוגרפיה של צפון גרמניה. שהותו בחצרו של סוון השני, מלך דנמרק נתנה לו את ההזדמנות למצוא מידע אודות ההיסטוריה והגאוגרפיה של דנמרק ושל ארצות סקנדינביות אחרות. מדיה וקבצים בנושא אדם מברמן בוויקישיתוף אדם מברמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Gilman, ed., Daniels (1905). The New International Encyclopedia. New York: Dodd, Mead & Co. p. 101 Remy, Arthur F.J. "Adam of Bremen." The Catholic Encyclopedia. Vol. 1. New York: Robert Appleton Company, 1907. 20 Sept. 2012
יחסי אינדונזיה–עומאן

יחסי אינדונזיה–עומאן הם היחסים הדיפלומטיים שבין אינדונזיה לבין עומאן. לאינדונזיה יש שגרירות רשמית במסקט, ולעומאן יש שגרירות רשמית בג'קרטה. שתי המדינות הן מדינות בעלות רוב מוסלמי, ושתיהן חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובמדינות הבלתי-מזדהות. המגעים הראשונים בין תושבי אזור דרום חצי האי ערב לבין תושבי הארכיפלג המלאי החלו במאה ה-13 כאשר העומאנים והתימנים של היום סחרו עם האנשים שהתגוררו באזור אינדונזיה באותה התקופה. העומאנים הגיעו לאינדונזיה דרך האוקיינוס ההודי והפיצו בה את האסלאם תוך כדי הסחר. היחסים בין שתי המדינות העצמאיות כוננו רשמית בפעם הראשונה בשנת 1978. עומאן השתכנעה באותה תקופה כי יש לפתח קשרים ויחסים דיפלומטיים עם אזור המזרח הרחוק, הודו, הארכיפלג המלאי ועם הרפובליקה העממית של סין. היחסים בין עומאן לאינדונזיה אמנם נוסדו בשנת 1978, אך השגרירויות של שתי המדינות נפתחו רק בשנת 2011. בין 17 ביוני ל-18 ביוני בשנת 2000, ביקר נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד בעומאן. ב-2013 עמד הייצוא מעומאן לאינדונזיה על 462.3 מיליון דולרים אמריקניים, ואילו הייבוא לעומאן מאינדונזיה (למעט חומרי אנרגיה) – על 193.92 מיליון. ייבוא זה כלל עץ, נייר, רהיטים, מכשירים חשמליים, טקסטיל ומזון כאשר הייצוא מעומאן לאינדונזיה כלל בעיקר דלקים פוסיליים, עזרי כרייה, כימיקלים, ומינרלים. אתר שגרירות אינדונזיה בעומאן Indonesian Embassy inaugurated Indonesia-Oman Relations: Gradually Moving Forward
מעלה גמלא

מַעֲלֵה-גַּמְלָא הוא מושב של תנועת המושבים הנמצא במערב רמת הגולן. היישוב נמצא בתצפית נוף, במעלה הכביש המטפס מצפון הכנרת לגמלא העתיקה, בגובה של 110 מטרים מעל פני הים, 320 מטרים מעל פני הכנרת ובמרחק של כארבעה קילומטרים מחופה. היישוב שוכן בין בקעת בית צידה וקניון נחל דליות. מצפון ליישוב נמצאת שמורת יער יהודיה. המושב הוקם בשנת 1976 במיקום זמני ועבר למיקומו הנוכחי בשנת 1979. בסמוך ליישוב נתגלו שרידים של בתי כנסת רבים מתקופת התלמוד, בין היתר באתרים חורבת חוחה, חורבת זיתה, חורבת בתרה, חורבת כנף ודיר עזיז. היישוב חילוני ומבוסס על ערכי שיתוף, חקלאות, אירוח תיירותי ומעורבות קהילתית. לפי הלמ"ס נכון לשנת 2021 במושב גרים 573 נפשות, מקצועות חופשיים ותיירות. היישוב מנוהל על ידי אגודה קהילתית המאגדת את כל תושבי היישוב (החקלאים והתושבים הקהילתיים). כלכלת החקלאים במושב מתבססת בחלקה על חקלאות שלחין (מנגו, אבוקדו, ענבי מאכל, תמרים, הדרים) וכן מגדלים ביישוב צמחי נוי, דקליים ועצים סובטרופיים. משק החי של היישוב כולל לולי תרנגולי הודו, וכוורות דבורים לייצור דבש. במעלה גמלא פעוטון לגילאי חצי שנה עד שלוש, וגן לילדים מגיל שלוש עד חובה. הפעוטון, זכה בתעודת "גן ירוק" על פעילותו בנושאי הטבע, מיחזור חומרים, שימוש ויצירה בהם. ילדי כיתות א'-ח' לומדים בבתי הספר האזורים ״מעלות הגולן״ ברמות, "מצפה גולן" בבני-יהודה, ״שורשים״ בנטור ובבתי ספר נוספים באזור. רוב תלמידי כיתות ט'-י"ב לומדים בבית ספר "נופי גולן" בקצרין. ההגעה לבתי הספר מתבצעת בעזרת הסעות מאורגנות של המועצה האזורית גולן מהיישוב לבית הספר וחזרה. נוער מעלה גמלא משתייך לתנועה החדשה (לשעבר בני המושבים כיום משתייך לשומר החדש). במסגרת המעורבות הקהילתית נבחרות מדי שנה ביישוב ועדות לתרבות, חינוך, נוער, בריאות, מתאר, מזכירות ועוד. ביישוב מתקיימים אירועים משותפים וחגים בהם נאספים התושבים ואורחיהם. כמו כן, קיימים אירועי תרבות שונים ביישוב, כגון סרטים, מופעי אומנות ומוזיקה. מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993 מדיה וקבצים בנושא מעלה גמלא בוויקישיתוף מעלה גמלא, באתר "קהילהנט" מעלה גמלא, באתר רום גליל מעלה גמלא, באתר מועצה אזורית גולן אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הלמ"ס, קובץ היישובים 2021