laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משל המערה של אפלטון

משל המערה (ביוונית: Αλληγορία του Σπηλαίου, אַלֵּגוֹרְיָה טוּ סְפֵּלָיוּ) הוא אחד התיאורים המוכרים ביותר בכתבי אפלטון, אשר נועד לדמות מציאות של בערות, בה אנשים נותרים חשוכים אם אינם זוכים לגילוי זיו אורה של החוכמה. גם כאשר הפילוסוף – האדם שיצא מבורות לחוכמה – בא לגאול אותם מבערותם, הוא נמצא בסכנה מתמדת, מפני שהאנשים אינם רוצים להשתחרר מהבורות, הם נמשכים אליה ושמים בה את מבטחם. כמו כן, מוצג תהליך ההחכמה כתהליך קשה, כואב ורצוף מכשולים. האירוע המכונן בחייו של אפלטון היה הוצאתו להורג של סוקרטס. אפלטון מזועזע ממותו של סוקרטס, והוא מתקשה להאמין כיצד מדינה "ויתרה" על אדם כמו סוקרטס, ידידו החכם מכל אדם. בשביל אפלטון זהו סימן שדבר מה אינו תקין ביסוד המדינה. אפלטון רוצה מדינה שבה ייתנו כבוד והערכה לפילוסופים, ודעה זו מובעת במשל. מטרתו של משל זה היא להסביר שמה שאנו רואים וקולטים על ידי החושים שלנו הוא רק העתק של הדברים האמיתיים – האידאות. המשל, המוצג בספרו "המדינה" (בפתיחת פרק ז), מספר על קבוצת אסירים שנכלאה מגיל רך במערה חשוכה ואשר רותקו בשלשלאות בצורה כזו שראשם מופנה תמיד אל צד אחד ולא יכול עוד לנוע. מאחורי האסירים ישנה חומה, ומאחוריה בוערת מדורה שלא נכבית לעולם, ומאירה את הקיר עליו צופים האסירים. בין האש לבין החומה חולפות בריות הנושאות פסלים. הפסלים, הנישאים מעל גובה החומה, והמוארים מצידם האחד על ידי המדורה, מטילים את צלליהם על הקיר עליו צופים האסירים. כאשר משמיעה אחת הבריות את קולה, שומעים האסירים את ההד השב מן הקיר. לפיכך סבורים האסירים כי מה שהם רואים בקיר הוא בעצם החיים המציאותיים. חייהם סובבים סביב הצללים וקולותיהם, האסירים מפתחים תרבות ושלל תאוריות לגביהם, ובונים את עולמם הרוחני על פי הדמויות על הקיר. אחד האסירים מצליח להשתחרר מכבליו. שריריו מנוונים מרוב ישיבה בשלשלאות, וכוח כלשהו גורר אותו במעלה דרך עפר תלולה אל מחוץ למערה. האסיר נשרט ונחבל, וכאשר הוא מגיע אל מחוץ למערה, הוא אינו יכול לראות דבר משום שהוא מורגל לחושך של המערה ואינו מסוגל להתמודד עם אור היום. אחרי זמן מה, הוא מתחיל לראות צללים מטושטשים – כפי שראה על קיר המערה. אך ככל שהזמן עובר, והאסיר מתרגל לאור, הוא יכול להתבונן סביבו, ולראות שהבריות אינן צללים, והוא יכול להביט ולראות את הטבע, את הציפורים, ואת גרמי השמיים בלילה. הוא יכול גם להבחין בצילו שלו. האסיר מחליט לחזור למערה, על מנת לספר לאסירים האחרים על נפלאות העולם שבחוץ ולשחררם. אך כאשר הוא חוזר למערה, שוב אינו יכול לראות דבר, משום שעיניו התרגלו לאור השמש ואינן יכולות לראות בחשיכה, והאסירים האחרים לועגים לו וטוענים שהוא התעוור. הוא מנסה להסביר להם על העולם שבחוץ, אך הם מבטלים את דבריו בזלזול. האסיר שיצא לאור עומד על דעתו, ומנסה להאיר את עיניהם של חבריו הכבולים, אך הם מחליטים שאם מישהו ינסה לשחרר אותם מכבליהם ולהוציא אותם מהמערה, הם ירצחו אותו כדי לא להתעוור בעצמם. שטוחלנדיה ז'וזה סאראמאגו, המערה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000 - ספר המתבסס על משל המערה של אפלטון מדיה וקבצים בנושא משל המערה של אפלטון בוויקישיתוף הטקסט של משל המערה של אפלטון, בבלוג של תומר פרסיקו הסבר נגיש למשל המערה של אפלטון ביוטיוב - ניר ברכה משל המערה של אפלטון על פי הגרסה של יוסטיין גורדר, בספרו "עולמה של סופי" (שם גם מתוארת המסקנה של אפלטון אודות "עולם התצורות"). Leonardo DiCaprio & The Nature of Reality – סרטון הסבר על טבע המציאות ומשל המערה של אפלטון מתוך CrashCourse (באנגלית) יובל מלחי, פרק 207: אני שונא דמוקרטיה – 'לא סופי', באתר "קטעים בהיסטוריה", 30 ביולי 2017
אלפא-1 אנטיטריפסין

אלפא-1 אנטיטריפסין (α1-antitrypsin, ובקיצור: A1AT) הוא גליקופרוטאין מעכב ממשפחת הסרפינים, שמעכב מגוון רב של פרוטאזות (אנזימים מפרקי חלבונים). אנטיטריפסין מגן על רקמות מפני אנזימים של תאים דלקתיים, כדוגמת האנזים אלסטאז. בדם מצוי האנטיטריפסין בריכוז הנע בין 1.5 ל-3.5 גרם לליטר, אולם הריכוז יכול לעלות במצב של דלקת חמורה. כאשר יש חוסר באנטיטריפסין, אנזים האלסטאז חופשי לפרק את חלבון האלסטין, אשר לו תפקיד באלסטיות של הריאות, התוצאה של פירוק זה היא סיבוכים נשימתיים, כדוגמת נפחת (אמפיזמה) שמובילה בסופו של דבר למחלת ריאות חסימתית כרונית. שמו של האנטיטריפסין מתבסס על כך שבניסויי מבחנה מוקדמים על החלבון גילו שהוא קושר קוולנטית באופן בלתי־הפיך את החלבון טריפסין. חלבון הטריפסין הוא פרוטאז הפעיל בתריסריון. מקורו של הכינוי "אלפא-1" הוא בהתנהגות האנזים באלקטרופורזה, בה יש כמה סיווגים להתנהגות החלבון, ואחת מהן היא אלפא. A1AT הוא מעכב סרין פרוטאז השוקל 52 kDa וברפואה הוא נחשב אחד הסרפינים החשובים ביותר. ככל הסרפינים, A1AT הוא בעל מבנה שניוני אופייני של משטחי בטא וסלילי אלפא. מוטציות באזורים אלו עלולות לגרום לחלבונים לא מתפקדים, אשר יכולים להצטבר בכבד. מרבית הסרפינים מעכבים אנזימים באמצעות קשירה קוולנטית אליהם, שדורשת ריכוזים גבוהים שלהם לביצוע הפעולה. מסיבה זו נדרשים ריכוזים גבוהים יותר של אנטיטריפסין כדי "להגביל" את הפגיעה הנגרמת כתוצאה מנויטרופילים ואנזים האלסטאז שלהם, אשר מפרק את סיבי אלסטין ברקמות חיבור. הגן לאנטיטריפסין נמצא בזרוע הארוכה של כרומוזום 14 (14q32.1). למעלה מ-80 סוגים של אנטיטריפסין זוהו באוכלוסיות שונות. אנשים מצפון-מערב אירופה הם בעלי סיכון גבוה יותר לנשיאת מוטציה באנטיטריפסין. ערך מורחב – חוסר באלפא 1 אנטיטריפסין חוסר באנטיטריפסטין אלפא-1 הנגרם כתוצאה מפגם גנטי עלול להוביל לפירוק רקמות כרוני שלא מעוכב. במצב זה מפורקות בהמשך רקמות בריאות ומצב זה מתבטא בנפחת של הריאות. ENSG00000277377 GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000197249, ENSG00000277377 - Ensembl, מאי 2017 GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000071177 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:".
לורנד פניבש

לוֹרַנְד אֶרוִוין פֶנִיבֶש (בהונגרית: Fenyves Loránd; בהונגרית מבטאים בערך "פנווש" ;‏ 20 בפברואר 1918 – 24 במרץ 2004) היה כנר ומורה יהודי-הונגרי-ישראלי-קנדי. פניבש נולד ב-1918 בבודפשט בירת הונגריה למשפחה יהודית מוזיקלית: אביו אלכסנדר היה זמר טנור מרשים ואמו אֶלזָה הייתה פסנתרנית. בגיל חמש החל ללמוד נגינה בכינור והיה לתלמיד הצעיר ביותר באקדמיה למוזיקה על שם פרנץ ליסט שבבודפשט (בהונגרית: Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem). בשנים 1933-4 היה תלמידו של ינה הובאי. בהמשך זכה בפרס הובאי, והיה סולן בהופעות הבכורה של הקונצ'רטו לכינור מאת פליקס ויינגרטנר (שאף ניצח עליהן). הכנר ברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו והזמין אותו להצטרף אל התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, שבאותו זמן עסק בהקמתה, בשנת 1936, בארץ ישראל. לאחר התייעצות עם המנצח פליקס ויינגרטנר, החליט פניבש לקבל את ההצעה ועלה ארצה עם אחותו, הכנרת אליס פניבש-רוזנברג. השניים הצטרפו אל התזמורת, ולורנד כיהן בה ככנר ראשי עד 1951, אז החליט לפרוש ממנה כדי להתמסר למוזיקה קאמרית. בשנת 1938 הקים רביעיית מיתרים עם אחותו אליס (עליזה), הוויולן עדן פרטוש והצ'לן לסלו וינצה, וקרא לה הרביעייה הישראלית. הופעות הרביעייה תרמו רבות לעולם המוזיקה ולחיי התרבות בישראל בשנותיה הראשונות של המדינה. בתחילת שנות ה-40 נמנה עם ששת המוזיקאים שהקימו את הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, בהמשך האקדמיה למוזיקה בתל אביב. באותן שנים גם פגש את ורה קמני (Kemeny), ובשנת 1949 נשא אותה לאישה. לזוג פניבש נולדו שתי בנות: טליה ודפנה. ב-1957 היגר פניבש מישראל עם משפחתו לז'נבה, שם התמנה ככנר הראשי של תזמורת שווייץ המערבית וכמורה בכיר לכינור בקונבטוריון בז'נבה עד 1965, אז היגר מאירופה לקנדה, שם השתקע. מאז ועד מותו ב-2004 לימד באוניברסיטת טורונטו. ככנר וירטואוז מבריק, הרבה להופיע כסולן ברחבי העולם וכפדגוג, שראה עצמו לא רק כמורה למוזיקה אלא גם כמחנך, השקיע רבות בהוראת נגינה בכינור ומוזיקה קאמרית. ב-1998, לרגל יום הולדתו השמונים, הוענק לפניבש צלב מסדר ההצטיינות של הונגריה. לורנד פניבש נפטר בציריך שבשווייץ בשנת 2004, בדרכו לישראל. הועלה לקבורה בישראל, ונטמן בבית העלמין קריית שאול. Encyclopaedia Hungarica: English, Hungarian Ethnic Lexicon Foundation, 2007, p. 559. אתר האינטרנט הרשמי של לורנד פניבש (באנגלית) לורנד פניבש, באתר ספוטיפיי לורנד פניבש, באתר AllMusic (באנגלית) לורנד פניבש, באתר MusicBrainz (באנגלית) לורנד פניבש, באתר דיזר לורנד פניבש, באתר Discogs (באנגלית) William Schabas, Betty Nygaard King, Fenyves, Lorand, The Canadian Encyclopedia Lorand Fenyves: Inspirational violin teacher (obituary), The Independent, 1 June 2004 Lorand Fenyves: in memoriam(הקישור אינו פעיל), The Banff Centre ה. מאיר, פניבש ופרטוש יופיעו כסולנים עם הסימפונית, מעריב, 14 בדצמבר 1961 "בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה: היסטוריה "הרביעייה הישראלית" חוזרת חנוך רון, "בארטוק בפרשנות מעולה, דבר, 29 בדצמבר 1972 יד ללורנד פניבש באתר "עד עולם" עמוד נפטר באתר חברה קדישא, ת"א-יפו והמחוז.
נאפה (מחוז)

נאפה (באנגלית: Napa) הוא מחוז הממוקם צפונית לאזור מפרץ סן פרנסיסקו במדינת קליפורניה שבארצות הברית. המחוז הוא חלק מהאזור המטרופוליטני של נאפה, והוא גובל במחוזות סונומה במערב, לייק בצפון, יולו וסולאנו במזרח. נכון לשנת 2011 במחוז מתגוררים 138,088 איש. מושב המחוז ממוקם בעיר נאפה. נאפה היה אחד ממחוזותיה המקוריים של קליפורניה, שנוצר בשנת 1850 עם הצטרפותה של קליפורניה לארצות הברית. בשנת 1861, חלקים מהמחוז נמסרו למחוז השכן, מחוז לייק. המילה נאפה נגזרת מהמילה האינדיאנית, שלה ניתנו מספר תרגומים כמו "דוב גריזלי", "בית", "מולדת" ו"דג". מכול ההסברים לפירוש השם, המקובל ביותר הוא שפירוש המילה נגזר מהמילה האינדיאנית בית, למרות שבמחוז מקובלת האגדה האורבנית שפירוש השם הוא "אתה תמיד תשוב". מחוז נאפה, שפעם היה מייצא סוגים רבים של יבולים, ידוע כיום בעיקר בזכות תעשיית היינות שלו, שעלתה בשנות ה-60 למעמד שווה לאלו של איטליה וצרפת. ב-24 באוגוסט 2014 התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 6 בסולם מגניטודה בנאפה, החזקה ביותר ב-25 שנה האחרונות. אולד פיית'פול (קליפורניה) אתר האינטרנט הרשמי של נאפה (באנגלית) נאפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ציפי שמילוביץ, דרך היין: לטייל, וגם לשתות, בנאפה ואלי, באתר ynet, 16 ביולי 2012 הניו יורק טיימס, מה עושים בביקור קצר בנאפה וואלי?, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2018 ניר חכלילי‏, נאפה ואלי: לטייל שיכורים ברכבת היקבים, באתר וואלה, 7 בנובמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ידיד רובין

ידיד רובין (24 באוגוסט 1938, חדרה - 3 בינואר 2012) היה צייר ישראלי. ידיד רובין נולד בקיבוץ גבעת חיים בשנת 1938. בעקבות הפילוג בקיבוץ הצטרפה משפחתו לקיבוץ גבעת חיים איחוד. בסוף שנות ה-50 נסע עם משפחתו לאוסטריה, שם למד מספר חודשים באקדמיה לאמנות בווינה. לאחר שובו לישראל התגייס לצה"ל ושירת כצנחן. לאחר שירותו הצבאי למד במכון אבני, ובשנת 1967, בעקבות קבלת מלגה, נסע ללמוד ברויאל קולג' אוף ארט בלונדון. בין השנים 1981–1983 התגורר ביפו, ולאחר מכן שב להתגורר בקיבוץ. רובין הציג במקומות רבים בישראל ומחוצה לה. בתקופה שלפני מותו עבד בשיתוף פעולה עם גלריה שלוש בתל אביב וגלריה בלוס אנג'לס. רובין זכה להכרה משמעותית רק לאחר מותו. בראשית 2024 הגישה אלמנת הצייר, אילת רובין, תביעה נגד גלריה שלוש והבעלים שלה נירה יצחקי על הונאה כספית ואי העברת תשלומים. ידיד רובין נחשב בעיני רבים ל"צייר הארץ ישראלי האחרון". כמי שלמד תחת מורים כגון סטימצקי ושאר גדולי המופשט הלירי, "מרד" רובין במסורת זו של ציור תוך שהוא בונה שפה אישית משלו. בניגוד למוריו שציירו בצבעים מדוללים ושבורים, פיתח רובין סגנון יותר ישיר הנשען על משיכות צבע רוויות ביותר, בהשראת ציירים אקספרסיביים כגון ואן גוך. יצירותיו המוקדמות, מן התקופה שלאחר שובו מלונדון, הושפעו מסגנון ה"הארד אדג'" המופשט והגאומטרי. בשנות ה-70 של המאה ה-20 התנסה בסגנונות שונים. בין היתר עסק בפיסול ובאמנות מושגית. בשנות ה-80 הפך ציור הנוף לנושא המרכזי בציוריו. עבודותיו אופיינו בצבעוניות עזה, במשיכות מכחול אקספרסיביות ונטייה לסגנון גרפי של הדימויים. ציוריו עוטים עליהם מסווה של נאיביות רבה כאשר דימויים ארכיטיפיים של עץ, בית וטרקטור המצוירים באופן נאיבי ואף סכמטי אינם אלא צוהר לציור מורכב ביותר הנשען על יחסים צבעוניים ייחודיים והנחת צבע חדשנית ואמיצה. תחת מעטה הנאיביות "מסתנן" ידיד אל תוך נבכי החיים והרגש, תוך שהוא נשען אך ורק על הדימויים הפשוטים ביותר המקיפים אותו בקיבוץ בו הוא התגורר. ללא כותרת, 1970 ברזל צבוע רחוב דובנוב 10, תל אביב-יפו מדיה וקבצים בנושא ידיד רובין בוויקישיתוף ידיד רובין, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל סמדר שפי, לאן נוסע הטרקטור, באתר הארץ, 5 באפריל 2006, ידיד רובין בגלריה שלוש. רותי קדוש, ידיד רובין חוגג 70 עם נופי הקיבוץ, באתר nrg‏, 7 בדצמבר 2008 אלון הדר, ידיד אמת: ריאיון עם האמן ידיד רובין, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2010 חגית פלג-רותם, ‏ידיד רובין מציג במוזיאון ת"א: "הצבע שלי חצוף. מאיים על דלות החומר", באתר גלובס, 24 באוגוסט 2010 עכבר העיר, הצייר ידיד רובין הלך לעולמו, באתר הארץ, 3 בינואר 2012 אופיר חובב, הנופים שימשו את ידיד רובין לציור הנפש שלו, באתר הארץ, 30 במאי 2022 ידיד רובין, דף שער בספרייה הלאומית
טיפול עצמי

טיפול עצמי הוא הפעולות שאנשים מבצעים עבור עצמם כדי לבסס ולשמר בריאות וכדי למנוע מחלות ולהתמודד איתן. טיפול עצמי כולל תחומים כמו היגיינה (כללית ואישית), תזונה (סוג ואיכות המזון), אורח חיים (פעילות גופנית ופעילויות פנאי), גורמים סביבתיים (תנאי חיים), גורמים סוציואקונומיים (הכנסה, אמונות תרבותיות) וטיפול תרופתי עצמי. ערך מורחב – טיפול תרופתי עצמי טיפול תרופתי עצמי הוא בחירה ושימוש בתרופות שהאדם עושה על מנת לטפל במחלות או בסימפטומים שהוא זיהה בעצמו. תוספי תזונה ותרופות שלא מצריכות מרשם רופא, הם בין החומרים הנפוצים ביותר המשמשים לטיפול תרופתי עצמי. על פי רוב, חומרים אלו משמשים לטיפול ביתי בבעיות רפואיות שכיחות.  רפואה משלימה מדיה וקבצים בנושא טיפול עצמי בוויקישיתוף טיפול עצמי בבריאות, דף שער בספרייה הלאומית ארגון הבריאות העולמי, The Role of the pharmacist in self-care and self-medication : report of the 4th WHO Consultative Group on the Role of the Pharmacist, ארגון הבריאות העולמי, ‏1998 ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האנה-ברברה

חברת האנה-ברברה (באנגלית: Hanna-Barbera Productions, Inc) הייתה חברת הפקות של סרטים מצוירים וסדרות מצוירות, שהפקותיה היו דומיננטיות בעיקר בטלוויזיה האמריקאית, במשך כשלושה עשורים במחצית השנייה המאה ה-20. החברה נוסדה בשנת 1944 על ידי במאי האנימציה של MGM - ויליאם האנה וג'וזף ברברה ובמאי הסרטים ה"חיים" ג'ורג' סידני בשם "H-B Enterprises" כדי להפיק סרטי אנימציה תחת חסות ובהמשך פרסומות אנימציה לטלוויזיה. לאחר שאולפני MGM סגרו את אולפני האנימציה שלהם בשנת 1957 חברת "H-B Enterprises" הפכה לעבודה העיקרית של האנה וברברה, ושם החברה שונה לשם "Hanna-Barbera Productions" (האנה-ברברה הפקות) בשנת 1960. במשך שלושת העשורים הבאים, האנה-ברברה הפיקו סדרות מצוירות רבות אשר זכו להצלחה רבה יחסית - ביניהם "האקלברי האונד", "משפחת קדמוני", "חתול בצמרת", "יוגי דב", "משפחת סילוני", "ג'וני קווסט", "מרוצים מטורפים", "סקובי דו", "הציפורים המתגלשות" (אנ') ו"הדרדסים" - רבות מהסדרות הפכו במשך השנים לאיקונים של תרבות הפופ המערבית. באמצע שנות השמונים רווחי החברה ירדו באופן משמעותי, לאחר שמשבצת השידורים הקבועה בה שודרו הסדרות המצוירות של החברה, ביום שבת בבוקר, הועברה לשעות אחר הצהריים בימי חול. בשנת 1991 החברה נקנתה על ידי חברת Turner Broadcasting. בעקבות הרכישה ביל האנה וג'ו ברברה יצאו באופן חלקי לפנסיה. במשך סוף שנות התשעים, חברת טרנר קבעה כי האולפנים יפיקו בעיקר תוכן אשר יהיה מכוון לשידור בלעדי בערוץ Cartoon Network, אשר התבסס עד כה על שידורים חוזרים של הסדרות המצוירות של חברת האנה ברברה. בשנת 1996 חברת טרנר נרכשה על ידי חברת טיים וורנר. בשנת 2001, בנוסף למותו של ביל האנה, אולפני האנה ברברה אוחדו עם אולפני האנימציה של טיים וורנר, ו-"Cartoon Network Studios" (אשר היו עד כה חטיבת בת של אולפני האנה ברברה) הפכו לאולפנים היחידים אשר מייצרים סדרות מצוירות לצפייה בלעדית בערוץ Cartoon Network. בסוף 1943 הבמאי ג'וזף ברברה ובמאי האנימציה ויליאם האנה רכשו את זכויות של חברת H-B Enterprises, שנסגרה בשנת 1957 על ידי אולפני MGM, עקב קשיים כלכלים שגרמו לסגירת החברה. בתחילה, שמה היה "האנה ברברה"). בהמשך, שמה שונה ל-"האנה ברברה הפקות" וזה היה שם החברה משנת 1956 ועד לסגירתה של החברה בשנת 1994. במחצית השנייה של שנות השמונים הרווחים של החברה צנחו באופן משמועותי לאחר שהוחלט שהסדרות של האנה-ברברה, אשר שודרו לפני כן בימי שני ושבת בשעות הבוקר, ישודרו במקום זאת בשעות הצהריים ואחרי הצהריים בימי ראשון ורביעי. להחלטה זו הייתה השפעה עצומה על הצניחה החדה בפופולריות של הסדרות המצוירות של החברה. בעקבות רכישת החברה על ידי תאגיד Turner Broadcasting, ביל האנה וג'ו ברברה החליטו לצאת לגמלאות, בעיקר בעקבות ההחמרה במצבו הבריאותי של ברברה. בשנים 1991–1994 החברה נקלעה לקשיים כלכלים וחילוקי דעות קשות עם חברת טרנר אשר הביאו לבסוף לסגירת החברה בשנת 1994. מדיה וקבצים בנושא האנה-ברברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האנה-ברברה האנה-ברברה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האנה-ברברה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבבה (מספר)

רְבָבָה (10,000) היא המספר הגדול ביותר שיש לו שם עברי משלו. המילה "רבבה" מופיעה כבר במקרא. בספר יונה ובספרי המקרא המאוחרים מופיעה גם הצורה רִבּוֹא. מספרים גדולים יותר מוצגים במכפלה של רבבה, למשל ”וַיְבָרֲכוּ אֶת רִבְקָה וַיֹּאמְרוּ לָהּ: אֲחֹתֵנוּ, אַתְּ הֲיִי לְאַלְפֵי רְבָבָה” (ספר בראשית, פרק כ"ד, פסוק ס'). ביטויים כגון זה שכיחים בלשון חז"ל, בדרך כלל בדרך הגזמה. כך למשל מופיע בפיוט "נשמת כל חי" הנאמר בפסוקי דזמרא של שבת - "ואלו פינו מלא שירה כים, ולשוננו רנה כהמון גליו... אין אנחנו מספיקים להודות ... על אחת מאלף אלפי אלפים ורב רבי רבבות פעמים הטובות שעשית עם אבותינו ועמנו". הביטוי "ריבוא רבבות" או "ריבוא ריבואות" (שהוא מאה מיליון) שכיח בקבלה, וגם בספרות העברית של המאה התשע-עשרה (שלום עליכם כותב על גיבור סיפורו שימלה, שהוא "גביר אדיר בעל ריבוא רבבות"). הביטוי רבבה מופיע גם כאשר דוד מכה את פלשתים והנשים אומרות "הכה שאול באלפיו, ודוד ברבבותיו" (ספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק ז'). שישים ריבוא רבבית אבשלום קור, מלה אחת ל-עשרת אלפים, בתוכנית באופן מילולי בגלי צה"ל, 30 באוגוסט 2017
שמעון סופר (התעוררות תשובה)

הרב שמעון סופר (כ"ח באייר ה'תר"י, 10 במאי 1850 – כ"א בסיוון ה'תש"ד, 12 ביוני 1944) היה נכדו של החתם סופר, שימש כרב וראש ישיבה, ממנהיגי יהדות הונגריה במאה ה-20. נפטר במחנה ריכוז בשואה עם בני קהילתו ומשפחתו. נולד לרב אברהם שמואל בנימין סופר (ה"כתב סופר") בעיר פרשבורג. בשנת ה'תר"ל התחתן עם אסתר פריד מקהילת קליינווארדיין בהונגריה. בקליינוורדין למד תורה בתמיכת חותנו, כמקובל באותם ימים. שנתיים לאחר נישואיו נפטרה אשתו, והוא נותר עם בת יחידה. לאחר מכן נשא את בת דודתו (בת ר' חיים שמואל בירנבוים חתן רבי עקיבא איגר) ונולד להם בן. בתקופה זו התיישב באוקראינה, באומן ובקייב, שם נודע כאחד מגדולי התורה. עוד שנתיים ישב בעיר קרקוב, ולמד אצל דודו – רב העיר, הרב שמעון סופר, בן החתם סופר. בשנת ה'תרל"ו חזר לעיר פרשבורג, ונשא את אשתו השלישית מלכה אסתר שפיצר, (בתו של דודו ר' בנימין שפיצר חתנו של החתם סופר, שהיה אב"ד וינה). מאישה זו נולדו לו שלושה עשר ילדים. באותה תקופה החל להוציא לאור את כתבי אביו וסבו. בשנת ה'תרמ"א החל לכהן כרב העיר ערלוי (אֶגֶר) שבהונגריה, שם כיהן כרב במשך שישים וארבע שנים. בנוסף עמד בראש ישיבה גדולה בעיר, שאליה הגיעו תלמידים רבים מכל רחבי הונגריה ומחוצה לה. כאביו וכסבו, המשיך הרב סופר לעמוד בראש המערכה נגד הניסיונות לחידושים ביהדות האורתודוקסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה הגירה רבה מאירופה, והרב השתדל מאוד לשכנע יהודים רבים לא להגר לארצות הברית אלא לעלות לארץ ישראל. הרב סופר כתב את הספר "שו"ת התעוררות תשובה", שיצא בארבעה חלקים. הספרים יצאו בעלום שמו, ובכל עמוד היה כתוב בראשו "אין לסמוך על הוראה זו כלל (עי' בהקדמה)". בהקדמה הוא מסביר שהוא כתב את דבריו לעיון בלבד ולא שיסמכו עליו למעשה. כמו כן כתב ספר "שיר מעון" על התורה. הרב סופר האריך ימים. בשנת ה'תש"ד, בזמן שואת יהודי הונגריה, נשלח, והוא בן תשעים וחמש, למחנה ריכוז, עם קהילתו ובני משפחתו, שם נפטר בכ"ב בסיוון לפני שיד המרצחים פגעה בו. לרב שמעון סופר נולדו חמישה עשר ילדים משלוש נשותיו: גיטל פרנקל מבודפשט הרב עקיבא סופר מלבוב שרה דייטש – נספתה בשואה. הרב שמואל חיים סופר – רב העיר זאגרב, נספה בשואה. הרב משה סופר, דיין בערלוי, מחבר שו"ת יד סופר – נספה בשואה. בנו הוא הרב יוחנן סופר, מייסד חסידות ערלוי. הרב יעקב בנימין סופר מאויהעל – נספה בשואה. רבקה פאשקוס הרב זלמן סופר – התגורר בבני ברק. סרח פולק – נספתה בשואה. הרב אברהם סופר מירושלים, המוציא לאור של ספרי המאירי. חווה לאה וייס – נספתה בשואה. רחל רוזנבלט – נספתה בשואה. רייזה קליין – נספתה בשואה. הילדים רוזא ושלמה – נפטרו בילדותם. אהרן סורסקי, רבי שמעון חסידא - תולדות ופרקי חיים של רבינו שמעון סופר בעל התעוררות תשובה, ירושלים, ה'תשנ"ט שו"ת התעוררות תשובה, חלק א' שו"ת התעוררות תשובה, חלקים ב'-ד' מתורתו של הרב שמעון סופר הי"ד אב"ד ערלוי, ה' ימלוך לעולם ועד, אתר "תורתך לא שכחתי" משה בן שמעון סופר (1885-1944), דף שער בספרייה הלאומית מתוך ההקדמה על פירוש בית הבחירה למאירי על מסכת כתובות בההדרת הרב אברהם סופר, בנו.
שיראל ביתן

שיראל ביתן הוא השם העברי ושם הבמה של ג'ניפר ג'ין ג'אווי (בצרפתית: Jennifer Jeane Djaoui; נולדה ב-19 במרץ 1978), זמרת ושחקנית צרפתייה-ישראלית. ביתן נולדה בצרפת לזמרת האמריקנית ג'ין מנסון ומפיק הקולנוע הצרפתי-יהודי אנדרה ג'אווי, ובילדותה חיה בין צרפת לבין ארצות הברית. ב-1996, בגיל 18, הגיעה לישראל בחיפוש אחר שורשיה היהודיים, ונרשמה ללימודי עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למדה מוזיקה בבית הספר רימון. היא עברה ללונדון להמשך הקריירה המוזיקלית, שם קיבלה ב-2001 את תפקיד אסמרלדה במחזמר "הגיבן מנוטרדאם". בתפקיד זה הופיעה בצרפת, בלגיה, שווייץ וסין. ב-2003 הוציאה את אלבומה הראשון – "All the Ways" ("כל הדרכים"). ב-2004 קיבלה תפקיד ראשי במחזמר בהפקה צרפתית "Les enfants du Soleil" ("ילדי השמש"). אלבומה השני, "Under the Tree" ("תחת העץ"), יצא ב-2006. באותה שנה גם קיבלה תפקיד בסרט הקולנוע "ירושלים, ירושלים" בבימויו של הבמאי היהודי-צרפתי אלי שוראקי, העוסק במלחמת העצמאות של ישראל. ב-2006 החלה ביתן לעבוד על עיבוד לאנגלית של המחזמר הצרפתי "Le Sel et le Miel" ("המלח והדבש") שעלילתו מעוגנת בהיסטוריה היהודית, השואה והתקומה. במהלך העבודה על המחזה התאהבה במפיק הצרפתי-יהודי ברנאר ביתן, והשניים נישאו בירושלים בדצמבר 2006. ביוני 2008 עלתה הצגת הבכורה של המחזמר בגרסתו האנגלית בשם "Salt & Honey" ובכיכובה של ביתן. מפברואר ועד מאי 2012 השתתפה בגרסה הצרפתית של המחזמר "אבניו קיו" שהועלתה בפריז. בפברואר 2013 יצא לאור אלבומה השלישי, "Old Things" ("דברים ישנים"). ביתן עברה תהליך גיור (אימה ג'ין מנסון אינה יהודייה), ומחזיקה באזרחות ישראלית, צרפתית ואמריקנית. היא מתגוררת לסירוגין בפריז ובתל אביב, ואמא לשני ילדים. ב-2014 התמודדה, עברה את שלב האודישן והתקבלה להשתתף בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "The Voice ישראל" מבית "רשת מדיה". היא הגיעה עד לשלב רבע הגמר. ב-2015 השתתפה כאחת מהמתחרות בשעשועון "לעוף על המיליון". אתר האינטרנט הרשמי של שיראל ביתן שיראל ביתן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שיראל ביתן, באתר שירונט שיראל ביתן, באתר MusicBrainz (באנגלית) שיראל - פרופיל באתר רשת הטלוויזיה TV5 (בצרפתית) יעקב בר-און, ‏למה הזמרת שיראל לא מתגעגעת לרגע לצרפת, באתר מעריב השבוע, 15 באוגוסט 2013 שיראל ביתן בדה וויס
Wine

Wine (ראשי תיבות של Wine Is Not an Emulator) הוא יישום שמטרתו להריץ תוכנות שנכתבו במקור למערכת Windows על מערכות דמויות Unix למיניהן כגון לינוקס, סולאריס ו־BSD. ב־25 באוקטובר 2005 יצאה גרסת הבטא הראשונה לתוכנה (גרסה 0.9), וזאת לאחר 12 שנות פיתוח. ביוני 2008, הגיעה Wine לגרסה הראשונה היציבה שלה לאחר קצת יותר מ־15 שנות פיתוח. שם התוכנה הוא ראשי תיבות רקורסיביים של "Wine Is Not an Emulator" שמשמעותן "Wine אינו אמולטור". בתחילה משמעות ראשי התיבות שיוצרי התוכנה נתנו לה הייתה "WINdows Emulator". צורת הכתיבה הרשמית של השם שנקבעה על ידי הקבוצה המפתחת היא Wine, על אף שלעיתים נעשה שימוש במסמכים רשמיים בשמות WINE ו־wine. התוכנה זוכה לפופולריות בקרב משתמשי מערכות הפעלה מבוססות קוד פתוח, מאחר שהיא מנגישה למערכות אלו שירותים פופולריים אשר יועדו במקור למערכות הפעלה אחרות (כגון חלונות ו־macOS). Wine מממשת ספריות מסוימות בתשתית של חלונות במרחב המשתמש של מערכת ההפעלה המארחת ללא הרצה של הליבה של מערכת ההפעלה חלונות. עם עדכון התוכנה היא תומכת ביותר מרכיבים ובתוכנות נוספות של חלונות. למרות מאמצים רבים לכתוב את התוכנה באופן שיהיה זהה ככל האפשר לחלונות, ישנם עדיין הבדלים במימושי הספריות שעשויים לגרום לתוכנות בעיות שונות ואף לכישלונות הרצה. Wine יכולה להיקשר גם עם חלק מהספריות (dll־ים) המקוריות של מיקרוסופט ובכך לשפר את רמת התאימות, אולם הרצה באופן זה מצריכה בדרך כלל רישיון של חלונות. קהילת משתמשי Wine מנהלת מאגר מידע אודות תוכנות שונות לחלונות ואיכות התאימות וההרצה שלהן בגרסאות ומערכות הפעלה מגוונות. כיום מונה המאגר יותר מ־26,500 סוגי תוכנות. עד שנת 2020 מיקרוסופט לא הביעה דעות ציבוריות לגבי Wine. עם זאת, תוכנת Windows Update חוסמת עדכונים ליישומי מיקרוסופט הפועלים ב־Wine. ב־16 בפברואר 2005, איוון ליאו פוטי גילה שמיקרוסופט החלה לבדוק את מפתח תצורת Wine ברישום Windows ותחסום את Windows Update לכל הרכיבים. כפי שציין פוטי: "זו גם הפעם הראשונה שמיקרוסופט מכירה בקיומה של Wine". ReactOS PlayOnLinux CrossOver Windows on Windows אתר האינטרנט הרשמי של Wine (באנגלית) WineHQ - אתר התוכנה הרשמי Wine, ברשת החברתית פייסבוק מדף הבית של אתר התוכנה Ivan Leo Puoti, Microsoft genuine downloads looking for wine, ‏Wed Feb 16 15:28:59 CST 2005
לאונטי וולף

לאונטי וולף (נולד ב-1956) הוא מנצח ומוזיקאי ישראלי, הנחשב לאחד הבולטים במנצחי המקהלות בארץ. וולף נולד בנובוסיבירסק, רוסיה, ובקונסרבטוריון שלה רכש השכלה מוזיקלית. לאחר שמילא מספר תפקידי ניהול מוזיקלי וניצוח בברית המועצות, קיבל הצעה להתמנות למנהל המוזיקלי של בית האופרה בנובוסיבירסק. וולף סירב להצעה כדי לעלות לישראל, בשנת 1990. בישראל ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת קאמרטה רמת השרון, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מוזיקה נובה, התזמורת הסימפונית חיפה ועוד, וכן על מקהלת גיתית, האופרה הקלה בנגב, מקהלת האופרה הישראלית החדשה ועוד מקהלות רבות. כיום מנצח וולף על מקהלת הטכניון, המקהלה הפילהרמונית תל אביב, תזמורת המושבות ועל התזמורת הקאמרית אמריטוס. מדיה וקבצים בנושא לאונטי וולף בוויקישיתוף לאונטי וולף, ברשת החברתית פייסבוק לאונטי וולף באתר המקהלה הפילהרמונית של תל אביב הרקוויאם של מוצרט בחיפה, באתר "הבמה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.