laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריה לאופולדינה מאוסטריה

מריה לאופולדינה מאוסטריה (בגרמנית: Maria Leopoldine von Österreich‏; 22 בינואר 1797 - 11 בדצמבר 1826) הייתה אשתו של פדרו הראשון, קיסר ברזיל. מריה לאופולדינה נולדה בווינה ב-22 בינואר 1797, לפרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה קרולינה מאוסטריה. מריה לאופולדינה קיבלה חינוך מעולה, ולמדה ציור, נגינה בפסנתר, רכיבה וציד, ובנוסף למדה צרפתית ולטינית. כמו כן אהבה מריה לאופולדינה מדעי הטבע, ובעיקר בוטניקה ומינרולוגיה. בהיות מריה לאופולדינה בת 10 מתה אמה, ואביה התחתן עם מריה לודוביקה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה שגידלה אותה בילדותה. בשנת 1817 התחתנה מריה לאופולדינה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל, אולם נישואיהם לא היו מוצלחים. מכיוון שחמיה ז'ואאו השישי לא מיהר לשוב לפורטוגל, שלט בה מפקד הצבא הבריטי ויליאם קאר ברספורד כדיקטטור צבאי. עם פרוץ המהפכה הליברלית בפורטוגל בשנת 1821, איבד ברספורד את שלטונו, והתקבלה חוקה ליברלית. הפרלמנט (הקורטס) דרש את חזרתו המיידית של המלך מברזיל. בלב כבד החליט ז'ואאו השישי לעזוב את ברזיל ולשוב לארצו. גם חמותה, קרלוטה ז'ואקינה מספרד ואחיו הצעיר מיגל עזבו את ברזיל. לעומתם, נשארו פדרו ומריה לאופולדינה בריו דה ז'ניירו ופדרו מונה על ידי אביו לעוצר בברזיל. הקורטס (הפרלמנט) הפורטוגלי לא קיבל את ההסדר הזה, וביקש להחזיר את מעמדה של ברזיל כמושבה ולאלץ גם את יורש העצר לשוב לפורטוגל. בתגובה לדרישת הקורטס, הכריז פדרו ב-7 בספטמבר 1822 על עצמאותה של ברזיל, ובני הזוג מונו לקיסרי ברזיל. ז'ואאו השישי מת בשנת 1826, ופדרו הומלך כמלך פורטוגל פדרו הרביעי. אלא שהוא סירב לעזוב את ברזיל ולשוב לפורטוגל, ואחותו איזבל מריה, נסיכת פורטוגל שלטה בממלכה כעוצרת. פדרו, שמלך עתה בשתי ממלכות, לא הצליח לאחד אותן, והניסיון למשול בשתיהן לא עלה יפה. בפורטוגל לא קיבלו בעין יפה מלך היושב בברזיל, ואילו בברזיל הושמעה ביקורת על התעסקותו של פדרו בבעיותיה של פורטוגל. לבסוף היה על פדרו לבחור בין ברזיל לפורטוגל, והוא בחר בראשונה. לאחר חודשיים בלבד כמלכה של פורטוגל ויתר על תוארו הזה במאי 1826. בנובמבר 1826 נסע פדרו לחייליו ובטקס קודם יציאתו התנשק עם פילגשו דומיטילה דה קסטרו, מרקיזת סנטוס בפומבי, ובעקבות כך הסתכסכה עמו מריה לאופולדינה. ב-2 בדצמבר 1826 חלתה מריה לאופולדינה ועברה הפלה טבעית, וכעבור 8 ימים ב-11 בדצמבר מתה בריו דה ז'ניירו. בשנת 1817 התחתנה מריה לאופולדינה עם פדרו הראשון, קיסר ברזיל, ממנו נולדו לה 7 ילדים: מריה השנייה, מלכת פורטוגל (1819–1853) מיגל (1820) ז'ואאו קרלוש (1821) ז'נואריה, נסיכת ברזיל (1822–1901) פאולה (1823–1833) פרנסיסקה, נסיכת ברזיל (1824–1898) פדרו השני, קיסר ברזיל (1825–1891) מדיה וקבצים בנושא מריה לאופולדינה מאוסטריה בוויקישיתוף
המשטרה הפלילית

המשטרה הפלילית (בקיצור: קריפּוֹ) (בגרמנית: Kriminalpolizei,‏ KriPo) הייתה כוח משטרתי שפעל בגרמניה הנאצית בעיקר בתחום הפלילי - לכידת פושעים ועבריינים, אך לעיתים צורפה לגסטפו (המשטרה החשאית) בפעולותיה. עד לשנת 1936 הייתה חלק ממשרדי הפנים של מחוזות הרייך השונים, אך בעקבות ריכוז המשטרות בידי היינריך הימלר אוחדו המשטרות המחוזיות עם משטרת הפלילים של פרוסיה ונקראה באופן רשמי משרד המשטרה הפלילית של הרייך (Reichskriminalpolizeiamt) ויחדיו אוחדה עם הגסטפו ליצירת משטרת הביטחון (זיפו) בראשות ריינהרד היידריך. כאשר משטרת הביטחון אוחדה יחד עם האס דה בספטמבר 1939 ל"משרד הראשי לביטחון הרייך" הפך הקריפו למחלקה 5 (Amt V) במשרד זה, הוא כלל 4 אגפים ובראשו עמד ד"ר ארתור נֶבֶּה, שהשתתף בקשר העשרים ביולי להתנקשות באדולף היטלר, נתפס והוצא להורג. בשנה האחרונה לקיום המשטרה פיקד עליה פרידריך פנצינגר (Friedrich Panzinger). מטרות המשטרה היו ליצור אחידות בשיטות ובטכנולוגיות החקירה, לתאם מחקר מדעי קרימינולוגי (בכללו פסאודו-מדע כגון פיזיונומיה), הכשרה והדרכה, ריכוז מידע מסניפים מקומיים לצורכי חקירות, ביצוע רישום פלילי וניהול חקירות פשע חמורות. מטה המשטרה התחלק לחמישה משרדים (bureau): A - מדיניות קרימינולוגית ומניעה - מחלקה משפטית, מחקר, שיתוף פעולה בין לאומי (אינטרפול), מניעת פשיעה, ריכוז החוקרות הנשים ומחלקה לטיפול בצוענים B - מבצעים - חקירת פשעים חמורים, הונאה ופשיעה מינית C - רישום ומעקבים - ביצוע מעקבים, טכנולוגיה ושימוש בכלבים D - זיהוי פלילי (פורנזיקה) Wi - פשעים נגד כלכלת המלחמה (כגון התעשרות שלא כדין עקב ספסרות וביזה) במרחב התקיימו מפקדות שליטה אזוריות (Kriminalpolizei-Leitstelle) שלכל אחת מהן היו כפופות נקודות משטרה (Kriminalpolizei-Stelle) ברמה המקומית. על-פי צו העזר מספר 13 לחוק האזרחות של הרייך מיום 1 ביולי 1943 לא היו עוד "עבירות בנות עונשין" שעברו יהודים עניין לבתי-משפט, אלא נמסרו לסמכות השיפוטית הבלבדית של המשטרה ולמעשה פירוש הדבר היה גירוש למחנה ריכוז. Gordon Williamson, World War II German Police Units, Osprey Publishing, 2006 ISBN 978-1846030680 גלעד מרגלית, ג'נוסייד: גרמניה הנאצית והצוענים (יחידה 7), האוניברסיטה הפתוחה, 2006 עמ' 43 רשימת מפקדות השליטה רשימת נקודות המשטרה המשפט בגרמניה הנאצית, יד ושם
יוהאנה האוס

יוהאנה האוס (באנגלית: Yoanna House; נולדה ב-9 באפריל 1980) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה אמריקאית, זוכת העונה השנייה של "הטופ מודל הבאה". האוס נולדה בפלורידה ואביה היה רופא. היא סיפרה שמאז ומתמיד היא התעניינה באופנה ובהוט קוטור אך לא הייתה מבין הילדות שהוריהם מגיל צעיר שלחו אותם לתחרויות יופי. היא למדה באוניברסיטת צפון קרוליינה יחסים בינלאומיים ולימודי אסיה. ב -2004 היא ניגשה לאודישנים של העונה השנייה של התוכנית "הטופ מודל הבאה" ושם זכתה במקום הראשון. כפרס על זכייתה היא קיבלה חוזה בסוכנות דוגמנות ועבדה כדוגמנית מסלול בתצוגות רבות ועבדה גם עבור מספר מעצבי אופנה. ב-2005 החלה להנחות בטלוויזיה את תוכנית האופנה "The Look for Less". ב-2006 החלה לשמש כדוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה הישראלית "קרליין", ב-2008 החלה להנחות תוכנית ריאליטי לבנות נוער. אתר האינטרנט הרשמי של יוהאנה האוס יוהאנה האוס, bellazon (באנגלית) יוהאנה האוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרליין מעלה קמפיין לסדרת מייק-אפ במרקם מוס, באתר גלובס, 17 ביולי 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האי הגדול של בחריין

האי הגדול של בחריין, בחריין (בערבית: جزيرة البحرين, תעתיק מדויק: ג'זירת אלבחרין) או אוואל (בערבית: جزيرة أوال) הוא האי הגדול ביותר (כתשעים אחוז משטח המדינה) בארכיפלג המרכיב את מדינת האי בחריין. זהו האי המרכזי ביותר במדינה, ורוב האוכלוסייה מתגוררת בו. רוב האי מוקף מפרץ יחסית רדוד של המפרץ הפרסי, שמכונה "המפרץ של בחריין". קרקעית הים הסמוך לאי היא בעיקרה סלעית, בעיקר בצפון האי, ומכוסה בשוניות אלמוגים נרחבות. רוב שטחו של האי הוא מדבר צחיח ושטוח, והוא נמוך, רק מעט מעל גובה פני הים. מחשופי הגיר יוצרים גבעות נמוכות, מדרונות קצרים ועמקים רדודים. הגיר מכוסה במקומות רבים בחול המכיל מלח בצפיפויות שונות, שרק צמחייה מדברית מסוימת, דוגמת עצים בעלי קוצים וצמחייה נמוכה. רצועת חוף באורך חמישה קילומטרים בצפון האי היא רצועה רחבה של אדמה פורייה, וגדלים שם עצי תמר, שקד, תאנה ורימון. בחלקו הפנימי של האי מצוי צוק שמגיע לגובה של 134 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר באי. הוא קרוי "גַ'בֶּל אַ-דוּחָן" ("הר העשן", בערבית: جبل الدخان), ובקרבתו שוכנות רוב בארות הנפט באי. מנאמה, בירת בחריין, ממוקמת בצפון־מזרח האי. הנמל המרכזי, מינא סלמאן (בערבית: ميناء سلمان, תעתיק מדויק: מינאא' סלמאן), ממוקם בעיר הבירה מנאמה. מתקני זיקוק הנפט המרכזיים נמצאים גם הם באי. האי מחולק לשלושה מחוזות. גשרים ומסילות רכבת מחברים בין האי לאיים האחרים המרכיבים את בחריין וליבשה של ערב הסעודית. הגשר הוותיק ביותר, שנבנה ב-1929, מחבר את בחריין עם האי מוחארק. ישנם גם שלוש מסילות בין האי מוחארק לבירה מנאמה. מחופה המזרחי מחובר בחריין לאי סיתרה, כשביניהם רק ערוץ צר. בצדו המערבי מחובר לאום א-נעסאן, שמחובר לאחר מכן, באמצעות גשר המלך פהד לאל-ח'ובר (בערבית: الخبر, תעתיק מדויק: אלח'בר) שבערב הסעודית. מדיה וקבצים בנושא האי הגדול של בחריין בוויקישיתוף מפת בחריין באתר מפה
איתי ארנליב

איתי ארנליב (נולד 1985) הוא טניסאי פאראלימפי ישראלי. ארנליב נולד וגדל בפתח תקווה, בן בכור לדב ולשרי. בשנת 2003 התגייס לעורב צנחנים, יצא לקורס קצינים ופיקד על צוות במלחמת לבנון השנייה. ביולי 2007 נכנס עם כוח צה"ל לפעילות מבצעית בשכם ונפצע יחד שלושה מחייליו כשהופעל לעברם מטען חבלה. ארנליב נפצע באופן אנוש, שתי רגליו נקטעו והרופאים הגדירו את סיכוייו לחיות בכ-3–5 אחוזים. לאחר כחודשיים שבהם שכב מורדם בבית החולים החל ארנליב תהליך שיקום ולאחר כחצי שנה כבר החל ללכת על רגליים תותבות. כמה חודשים לאחר מכן חזר ארנליב לצבא והשתחרר משירות קבע בשנת 2012 בדרגת סרן. בשנת 2012 החל ארנליב לשחק טניס נכים לאחר שמהלך השנים מאז פציעתו ניסה סוגי ספורט שונים - שחייה, ריצה, טיפוס, טניס שולחן וכדורסל. בשנת 2015 ניצח בגמר טורניר איל דה רה בצרפת את אנתוני קוטריל הבריטי ובכך עלה בדירוג העולמי ונכנס לעשרייה הראשונה ברמת הנכות החמורה. ביולי 2016 השתתף באליפות גרמניה הפתוחה והפסיד בשני גמרים (ביחידים ובזוגות). בגמר היחידים הפסיד ארנליב ליריב אמריקאי שדורג שני בעולם ובגמר הזוגות (שם שיחק יחד עם אלפרדו די קוזמו האיטלקי) הפסידו לזוג אמריקאים. בספטמבר 2016 ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) בטורניר היחידים ובטורניר הזוגות (יחד עם שרגא ויינברג), בו שברו את השיא למשחק הטניס הארוך ביותר במשחקים הפראלימפיים. לארנליב תואר ראשון במדעי החיים מאוניברסיטת בר-אילן אותו סיים בהצטיינות. מדיה וקבצים בנושא איתי ארנליב בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) הכירו את איתי ארנליב ושרגא וינברג הטניסאים הפראלימפים, ראיון באתר יוטיוב הניצחון של איתי ארנליב, ראיון באתר יוטיוב יהודה שוחט, הלוחם שנפצע אנושות יתחרה במשחקים הפראלימפיים, באתר ynet, 23 באוגוסט 2016 מיה ודני, איתי ארנליב נפצע אנושות כחייל בשכם - והפך לספורטאי פראלימפי, באתר nana10‏, 24 באוגוסט 2016 סיכום סדרת טורנירים של ארנליב על ידי מאמנו נמרוד ביכלר באתר בית הלוחם תל אביב טניס פראלימפי: איתי ארנליב זכה בטורניר איל דה רה, באתר ערוץ הספורט, 20 בספטמבר 2015 אכזבה לאיתי ארנליב, הפסיד שני גמרים בברלין, באתר ONE‏, 23 ביולי 2016 יאיר צוקר, ‏שיא לצמד הישראלי: משחק הטניס הארוך בתולדות המשחקים הפרלימפיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בספטמבר 2016 כתבה על ארנליב באתר הבוגרים של אוניברסיטת בר-אילן
הבוג הדרומי

הבּוּג הדרומי (באוקראינית: Південний Буг או Буг (בוֹה); ברוסית: Южный Буг), להבדיל מן הבוג המערבי, או הבּוּג, הנמצא ברובו בפולין, הוא נהר באוקראינה הנשפך לים השחור, בקרבת ערבת אודסה. הנהר הוא השני באורכו באוקראינה, אורכו כ-806 קילומטר, והוא מנקז שטח של 63,700 קילומטרים רבועים. מוצא הנהר הוא במערב אוקראינה, כ-145 ק"מ מהגבול עם פולין. במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1941 ל-1944, סימן הבוג הדרומי את הגבול בין החלקים הכבושים של אוקראינה שהיו בידי הגרמנים לאלו שהיו בידי הרומנים בטרנסניסטריה. מדיה וקבצים בנושא הבוג הדרומי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיון נועם שמעון

סיון נועם שמעון (נולדה ב-21 ביוני 1985) היא שחקנית ישראלית. לשמעון שני אחים ואחות, הרקדנית-שחקנית רונה-לי שמעון. למדה במגמת תיאטרון בתיכון בליך ברמת גן. בצה"ל שירתה כקצינת לוגיסטיקה בגדוד ארז, ובתור מפקדת מחלקה בקורס נהיגה בבה"ד 6, והיא סרן במילואים. לנועם שמעון תואר ראשון בתסריטאות מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. עבדה כברמנית ובסוכנות ניצבים למשחק. בשנת 2013, נבחרה לגלם את התפקיד הראשי בסרט הקולנוע הישראלי "ברש", אותו כתבה וביימה מיכל ויניק. בשנת 2015 השתתף הסרט בכ-20 פסטיבלים ברחבי העולם, וב-2016 הוקרן בבתי הקולנוע בישראל וזכה לביקורות חיוביות. על משחקה בסרט זכתה שמעון ב-2015 בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בחיפה. בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Ma Belle, My Beauty", הפקה צרפתית בבימויה של האמריקאית מריון היל. שמעון מגלמת בסרט את דמותה של נועה, חיילת משוחררת מצה"ל, שמוצאת את עצמה בדרום צרפת, במשולש אהבה פוליאמורי של שתי נשים וגבר. הסרט השתתף בפסטיבל סאנדנס וזכה בו בפרס "חביב הקהל". נועם שמעון מלמדת תקשורת וקולנוע בתיכון בליך ברמת גן, לצידו של יובל מנדלסון. נועם שמעון מתגוררת בתל אביב. היא לסבית מוצהרת. מדיה וקבצים בנושא סיון נועם שמעון בוויקישיתוף סיון נועם שמעון, ברשת החברתית פייסבוק סיון נועם שמעון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סיון נועם שמעון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אפרת וכטל, "לא מתביישת שאני לסבית, אבל כן מפחדת", באתר ynet, 20 ביוני 2016 אלעד שלו, ‏לא רוצה להתחבא: ראיון עם כוכבת ברש סיון נועם שמעון, באתר "סרט", 25 ביוני 2016 נחום מוכיח, סיון נועם שמעון: שחקנית טבעית, באתר "הבמה", 29 ביוני 2016 דודי פטימר, ‏השחקנית סיון נועם שמעון: "גיליתי שאני לסבית דרך הקולנוע", באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2021 אמיר בוגן, אישה מתבודדת בטבע וכוכבת פורנו נחושה: הסרטים המסקרנים של פסטיבל סאנדנס, באתר ynet, 27 בינואר 2021 2021 SUNDANCE FILM FESTIVAL AWARDS ANNOUNCED ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי אליניקון

נמל התעופה הבינלאומי אליניקון (ביוונית: Διεθνής Αερολιμένας Ελληνικού) היה נמל התעופה של העיר אתונה, בירת יוון, במשך כשישים שנה, עד לסגירתו בשנת 2001. נמל התעופה נפתח ב-1938 כשבעה קילומטרים מדרום למרכזה של אתונה. בתחילה נקרא קלמקי (Kalamaki). בהמשך נקרא על שם הכפר אליניקו שלידו שכן. במהלך הכיבוש הגרמני של יוון במלחמת העולם השנייה השתמש החיל האוויר הגרמני בשדה. לאחר המלחמה התירה ממשלת יוון לחיל האוויר של ארצות הברית להשתמש בו, ונוכחות זו נמשכה עד לשנת 1991. פאתו המערבית של נמל התעופה גבלה בחוף הים. הוא שימש בבסיס פעולה מרכזי של חברת אולימפיק איירליינס היוונית. היו בו שני טרמינלים: הטרמינל המערבי שירת את חברת אולימפיק והטרמינל המזרחי, שתוכנן על ידי האדריכל אירו סארינן, שירת את יתר החברות שפעלו בנמל. הנמל נסגר בחודש מרץ 2001, עם הפעלת נמל התעופה החדש של אתונה, שהוקם ממזרח לעיר. ערב סגירתו עברו בנמל כ-13.5 מיליון נוסעים מדי שנה והוא שירת 57 חברות תעופה שונות. לאחר סגירת הנמל הועבר ניהול המתחם לידי חברת Hellinikon SA. בחלק משטח המתחם הוקמו מתקני ספורט לצורך אירועי אולימפיאדת אתונה. גם אחד ממוסכי המטוסים בנמל הוסב למטרה זו. בשנת 2005 נערכה תחרות מתכננים בינלאומית להסבת שטח הנמל לפארק מטרופוליטני. תוכנית זו טרם מומשה, בין השאר משום ששלטונות יוון שוקלים לפתח את הנמל במקום זאת לאזור מסחרי. בשנת 2011 נפתח במבנה הטרמינל המערבי מוזיאון של חברת אולימפיק איירליינס. אוספו כולל גם שלושה מטוסים שחנו בנמל מאז שנסגר. במהלך משבר ההגירה באירופה השתכנו במבני הנמל הסגור מהגרים ופליטים מאפגניסטן, פקיסטן, איראן, מרוקו וממדינות אחרות. במרץ 2016 שהו בו 4,120 אנשים. מספר תאונות אוויריות התרחשו בנמל ובסביבתו במהלך שנות פעילותו. בחמורה שבהן התרסק ב-8 בדצמבר 1969 מטוס של חברת אולימפיק איירליינס (מטוס DC-6 בטיסה 954 מכרתים) לתוך הר במהלך גישה לנחיתה בנמל. כל 90 יושבי המטוס נספו. ב-26 בדצמבר 1968 ירו מחבלים בנמל התעופה לעבר מטוס של חברת אל על שהתכונן להמריא מהנמל. אדם אחד נהרג ואחרת נפצעה קשה. ב-27 ביוני 1976 נחטפה טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז על ידי מחבלים שעלו עליה במהלך חניית ביניים בנמל. המטוס החטוף נחת באנטבה שבאוגנדה, חלק מנוסעיו שוחררו על ידי המחבלים. מרבית האחרים, ישראלים, שוחררו על ידי צה"ל במבצע יונתן ב-4 ביולי. ב-23 בנובמבר 1985 נחטף מטוס של חברת איג'יפטאייר שהמריא מהנמל אל קהיר שבמצרים והונחת באי מלטה. פעולת קומנדו מצרית להשתלטות על המטוס במלטה ב-25 בנובמבר הסתיימה במותם של רוב נוסעי המטוס. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי אליניקון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אליניקון תרשים של נמל התעופה, באתר Flickr כתבה על הפליטים המתגוררים בשטח נמל התעופה, באתר CNN אתר חברת Hellinikon SA (אורכב 24.09.2016 בארכיון Wayback Machine), ובו צילומים של שטח הנמל
דוארטה, מלך פורטוגל

דוארטה, מלך פורטוגל, כונה גם הפילוסוף (פורטוגזית: Duarte; ‏31 באוקטובר 1391 - 9 בספטמבר 1438) היה מלך פורטוגל בין השנים 1433–1438. דוארטה נולד בליסבון ב-31 באוקטובר 1391, לז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל ופיליפה מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר ובלאנש מלנקסטר. לאחר כיבוש העיר סאוטה בשנת 1415, קיבל דוארטה מאביו את התואר "לורד סאוטה". בשנת 1433 מת אביו ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל, ודוארטה עלה במקומו לשלטון. דוארטה דאג ליצור קונצנזוס בממלכה, ולפיכך כינס את הקורטס 5 פעמים במהלך שלטונו. בעקבות כיבוש סאוטה על ידי הפורטוגזים הפכה העיר ממרכז מסחר אפריקאי משגשג לעיר נוצרית נטושה. במקום להיות מקור הכנסה, הפכה סאוטה לנטל כלכלי עבור הפורטוגלים, ומרכז המסחר עבר לעיר טנג'יר (Tangier) שנמצאת בשטח מרוקו של היום. בעצת אחיו אנריקה הספן ופרננדו החליט דוארטה לכבוש אף אותה, על אף התנגדות האפיפיור ואחיו פדרו, דוכס קוימברה וז'ואאו, מושל פורטוגל, ובשנת 1437 יצא כוח פורטוגלי לעבר העיר. פעולה זו לא תוכננה היטב, וניסיונות ההתקפה כשלו עד כי לפורטוגלים לא נותרה ברירה אלא להיכנע. במסגרת הסכמי הכניעה דרשו המוסלמים כי הפורטוגזים יצאו מסאוטה, אך מכיוון שהייתה זו דריסת הרגל הנוצרית היחידה באפריקה, סירב לכך דוארטה בעצת אחיו אנריקה, ופרננדו, אחיו הצעיר של אנריקה שנפל בשבי בניסיונות ההתקפה, נשאר בשבי המוסלמים עד מותו כארבע שנים לאחר מכן. זמן קצר לאחר מכן מת דוארטה ב-9 בספטמבר 1438, ובנו אפונסו החמישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. ב-22 בספטמבר 1428 התחתן דוארטה עם לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, ממנה היו לו 9 ילדים: ז'ואאו (1429–1433) פליפה (1430–1439) אפונסו החמישי, מלך פורטוגל (1432–1481) מריה (1432) פרננדו, דוכס ויזאו (1433–1470) לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה (1434–1467) דוארטה (1435) קתרינה מפורטוגל (1436–1463) ז'ואנה, נסיכת פורטוגל (1439–1475) מדיה וקבצים בנושא דוארטה, מלך פורטוגל בוויקישיתוף דוארטה, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דוארטה, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אירינה לזריאנו

אירינה לזריאנו (ברומנית: Irina Lăzăreanu; נולדה ב-8 ביוני 1982) היא דוגמנית וזמרת פולק רומנייה-קנדית. לזריאנו נולדה בקלוז'-נאפוקה שברומניה. בגיל חמש עברה עם הוריה לקנדה והתגוררו בפרבר של מונטריאול, בגיל שלוש עשרה היא נסעה ללונדון על מנת ללמוד שם בלט. בגיל שבע עשרה היא התחילה לדגמן. היא הופיעה בשבוע האופנה של ברצלונה ומדריד. ב-2005 היא נבחרה על ידי קייט מוס להופיע בגיליון של ווג פריז במהדורה מיוחדת בו שימשה מוס כעורכת המגזין. מיד לאחר מכן היא הופיעה על השער של ווג איטליה שצולם על ידי הצלם סטיבן מייזל. היא עבדה עבור בתי האופנה שאנל וורסצ'ה ויוצגה על ידי מספר סוכניות דוגמנות. ב-2007 היא החלה לדגמן עבור טופשופ. ב-2009 היא שימשה שופטת אורחת בתוכנית "הטופ מודל הבאה של קנדה", ובאותה שנה היא ארגנה קונצרט צדקה בניו יורק. היא ניהלה מערכת יחסים עם המוזיקאי פיט דוהרטי. מדיה וקבצים בנושא אירינה לזריאנו בוויקישיתוף אירינה לזריאנו, ברשת החברתית אינסטגרם ליבי בגנו, שטוחה ודקיקה: הדוגמנית המוזרה של התעשייה, באתר nana10‏, 12 בנובמבר 2010
צמידונאים

צמידונאים (שם מדעי: Gobiesociformes) היא סדרה של דגי גרם קטנים החיים באזורי החוף והם שטוחים ונצמדים לסלעים. בסדרה משפחה אחת בלבד - צְמִידוֹנִיִּים (Gobiesocidae). דגים אלה חיים בעיקר באזורים הימים החמימים והטרופיים ברחבי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. הם חיים בשוניות אלמוגים, כרי אצות, חופים סלעיים ועשבי ים והם נאחזים בהם או מסתתרים מתחתיהם. מינים אחרים מסתתרים מתחת קיפודי ים או חבצלות ים ואפילו מתחת לדגים אחרים. אלו דגים קטנים באורך 7-30 ס"מ והם בעלי סנפיר גב יחידי וראש שטוח. עורם חלק וכמעט חסר קשקשים והוא מכוסה ריר. הם יכולים להחליף צבעים במהירות כדי להסתוות. סנפיריהם הקדמיים של דגים אלה דמויי-ידיים ובעלי כרית אחיזה היכולה לתפוס ולהיאחז בעצמים שונים. Alabes Acyrtops Acyrtus Apletodon Arcos סוג ומין יחיד Aspasma minima Aspasmichthys סוג ומין יחיד Aspasmodes briggsi Aspasmogaster סוג ומין יחיד Briggsia hastingsi סוג ומין יחיד Chorisochismus dentex Cochleoceps Conidens סוג ומין יחיד Creocele cardinalis סוג ומין יחיד Dellichthys morelandi Derilissus סוג ומין יחיד Diademichthys lineatus Diplecogaster סוג ומין יחיד Diplocrepis puniceus Discotrema סוג ומין יחיד Eckloniaichthys scylliorhiniceps סוג ומין יחיד Gastrocyathus gracilis סוג ומין יחיד Gastrocymba quadriradiata סוג ומין יחיד Gastroscyphus hectoris Gobiesox סוג ומין יחיד צמידון כד-אף (Gouania willdenowi) סוג ומין יחיד Gymnoscyphus ascitus סוג ומין יחיד Haplocylix littoreus Kopua סוג ומין יחיד Lecanogaster chrysea Lepadichthys Lepadogaster סוג ומין יחיד Liobranchia stria סוג ומין יחיד Lissonanchus lusheri Modicus Opeatogenys סוג ומין יחיד Parvicrepis parvipinnis סוג ומין יחיד Pherallodichthys meshimaensis Pherallodiscus Pherallodus סוג ומין יחיד Posidonichthys hutchinsi סוג ומין יחיד Propherallodus briggsi סוג ומין יחיד Protogobiesox asymmetricus Rimicola Sicyases Tomicodon Trachelochismus סוג ומין יחיד Unguitrema nigrum מדיה וקבצים בנושא צמידונאים בוויקישיתוף צמידונאים, באתר ITIS (באנגלית) צמידונאים, באתר NCBI (באנגלית) צמידונאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צמידונאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צמידונאים, באתר GBIF (באנגלית) צמידונאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
סטפנובריכיים

סטפנובריכיים (שם מדעי: Stephanoberyciformes) היא סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר החיים בעומק האוקיינוס. סדרה זו מכילה 68 מינים, רובם הגדול שייך למשפחת Melamphaidae. דגם אלה הם קרוביהם של דגי הלווייתן וכן של החכאים. הם חיים בעומק רב מתחת לפני המים ולכן הם כמעט לא נצפו ולא ידוע עליהם הרבה. לדגים אלה אין כמעט שיניים והגולגולות שלהם מאוד דקות ומכוסות בקוצים. רובם בעלי צבעים כהים וסנפירים קטנים והם מפיצים אורות ביולוגים. סדרה זו מכילה 68 מינים ב-11 סוגים ו-4 משפחות: סדרה סטפנובריכיים (Stephanoberyciformes) משפחה Melamphaidae משפחה Gibberichthyidae משפחה Stephanoberycidae משפחה Hispidoberycidae - בה סוג ומין יחיד Hispidoberyx ambagiosus מדיה וקבצים בנושא סטפנובריכיים בוויקישיתוף סטפנובריכיים, באתר ITIS (באנגלית) סטפנובריכיים, באתר NCBI (באנגלית) סטפנובריכיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטפנובריכיים, באתר GBIF (באנגלית)
עוקצנוניים

עוקצנוניים (שם מדעי: Gasterosteiformes) הם סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר בעלי עוקצים על סנפיריהם וגופם ומכאן שמם. דגים אלה בעלי עצמות סחוסיות מעט וסנפיריהם בעלי קוצים ועוקצים. רבים מדגים אלה שטוחים בצורתם. הם חיים במים רדודים, מתוקים או מלוחים ומסתתרים בין הצמחים או הסלעים. חלק מדגים אלה מזכירים בצורתם סוסוני ים ובייחוד האבובוניים (Syngnathinae), והם אכן קרובים רחוקים שלהם ובעבר היו חלק מסדרת האבובונאים. הם קרובים גם לסדרות עקרבנונאים ודקראים וכולם שייכים לעל-סדרת Acanthopterygii. דגים אלה קטנים ביותר באורך 4-22 ס"מ. בשל גודלם הקטן הם מסתתרים תמיד מסכנות, בין עלי עשבים או סלעים, וחלקם מוסווים היטב. סדרה עוקצנוניים (Gasterosteiformes) משפחה Aulorhynchidae - בה סוג ומין יחיד Aulorhynchus flavidus משפחה עוקצניים (Gasterosteidae) - בה 5 סוגים משפחה Hypoptychidae - בה 2 סוגים משפחה Indostomidae - בה סוג אחד משפחה פֵּגָסוּסִיִּים (Pegasidae) - בה 2 סוגים מדיה וקבצים בנושא עוקצנוניים בוויקישיתוף עוקצנוניים, באתר ITIS (באנגלית) עוקצנוניים, באתר NCBI (באנגלית) עוקצנוניים, באתר GBIF (באנגלית) עוקצנוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גרטשן פולהמוס

גרטשן פולהמוס (באנגלית: Gretchen Polhemus; נולדה ב-12 במרץ 1965) היא עיתונאית אמריקאית. מיס ארצות הברית 1989. פולהמוס נולדה בטקסס, ב-1989 היא נבחרה למיס טקסס ארצות הברית ואחרי זה זכתה בתואר הארצי מיס ארצות הברית 1989 ובתחרות מיס תבל נבחרה לסגנית שנייה. היא עבדה תקופה כסוכנת נדל"ן במדינתה והופיעה בסרט טלוויזיה המבוסס על הסדרה בוננזה. היא שימשה ככתבת ספורט עבור ESPN וככתבת שטח עבור מהדורת חדשות בערוץ CBS. היא הייתה שופטת בתחרות מיס ארצות הברית לשנת 2003 ונכון לשנת 2016 היא מנחה תוכנית טלוויזיה בערוץ מקומי ביוטה. גרטשן פולהמוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קוצביו

קוצביו (באנגלית: Kotzebue) או קֵכֵּקְטָרְ'ז'וּךּ (באינופיאק: Qikiqtaġruk, ‏ IPA: ‏[qekeqtɑʁʐuk]) היא בירת מחוז נורת'ווסט ארקטיק שבמדינת אלסקה שבארצות הברית והעיר הגדולה ביותר בו. קיימות עדויות ארכאולוגיות על כך שבני שבט האינופיאט חיו בקוצביו החל מהמאה ה-15 לספירה. הודות למיקומה ולגודלה, שימשה קוצביו כמרכז סחר והתכנסות למגוון של קהילות באזור. הנהרות נואטק, סלאוויק וקובוק נשפכים לתוך מצר ים ליד קוצביו וכך יצרו מרכז תעבורה למקומות שונים בפנים היבשה. בנוסף לתושבים מהכפרים הפנימיים, הגיעו לקוצביו תושבים מהמזרח הרחוק הרוסי כדי לסחור שם. בין הפריטים שנסחרו היו פרוות, שומן כלבי ים, עורות, רובים ותחמושת. האנשים גם התכנסו לצורך השתתפות במשחקי ספורט. עם הגעתם של ציידי הלווייתנים, הסוחרים, מחפשי הזהב והמיסיונרים, גדלה חשיבותה של קוצביו כמרכז מסחר. בעבר הייתה קוצביו ידועה בשם קֵכֵּקְטָרְ'ז'וּךּ (Qikiqtaġruk), שמשמעותו באינופיאטון (אינופיאק צפון אלסקנית), שפת שבט האינופיאט, "אי גדול". את שמה הנוכחי קיבלה קוצביו משם מצר הים הסמוך שנקרא כך על שמו של אוטו פון קוצביו, גרמני-בלטי שחקר את המצר כאשר חיפש עבור רוסיה את המעבר הצפון-מערבי ב-1818. ב-1897 החלה באזור רעיית אייל הצפון. אף שבאלסקה גדל אייל הצפון באופן טבעי, הובאו איילים מבויתים מאסיה. ב-1899 נפתח במקום משרד דואר. בקוצביו צולם הסרט Salmonberries משנת 1991. ב-2 בספטמבר 2015 נשא נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, נאום בקוצביו בנושא שינוי האקלים, ובכך היה לנשיא האמריקאי המכהן הראשון שביקר במקום שנמצא מצפון לחוג הארקטי. מדיה וקבצים בנושא קוצביו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוצביו (באנגלית) קוצביו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "American FactFinder". United States Census Bureau. "Obama, Visiting Arctic, Will Pledge Aid to Alaskans Hit by Climate Change". New York Times. September 2, 2015. Retrieved September 2, 2015. "In Alaska, Obama becomes 1st president to enter the Arctic". Yahoo News. September 3, 2015. Retrieved September 3, 2015.