laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הת'ר לוקליר

הת'ר דין לוקליר (באנגלית: Heather Deen Locklear; ‏נולדה ב-25 בספטמבר 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "שושלת" בתור סמי ג'ו, "מלרוז פלייס" בתור אמנדה וודוורד, ו"ספין סיטי" בתור מור קייטלין. לוקליר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ויליאם רוברט ודיאן לוקליר. היא הצעירה מבין ארבעה אחים. בעת לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוקליר עבדה כדוגמנית והשתתפה בפרסומות. ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה בראשית 1980 עם תפקידים קטנים בסדרות "צ'יפס" ו"רוברט 240". ב-1981, הבמאי אהרון ספלינג ליהק אותה לסדרה "שושלת", בה הופיעה לוקליר עד ירידתה מהמסכים ב-1989. בשנת 1993 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "מלרוז פלייס", ועם הזמן נהייתה שחקנית קבועה בסדרה עד לביטולה ב-1999. לאורך הקריירה שלה היא השתתפה במספר הפקות טלוויזיה של אהרון ספלינג החל מ"שושלת" ו"מלרוז פלייס" ועד ל"טי. ג'יי הוקר", "ספינת האהבה" ו"המלון". לאחר ביטול "מלרוז פלייס" היא השתתפה בקומדיית המצבים "ספין סיטי" עד לסיומה בשנת 2002, והייתה מועמדת על תפקידה בסדרה פעמיים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה". בשנת 2002 היא השתתפה בתפקיד אורח מספר פעמים בסדרה "סקראבס". בשנת 2004 היא ביצעה תפקיד אורח בסיטקום "שני גברים וחצי", וכיכבה בסדרת הדרמה "לקס" ב־NBC. בשנת 2005 היא הופיעה בסרט הקומדיה "הגבר המושלם", ובאותה שנה היא שיחקה בסדרה "בוסטון ליגל". בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד טום סייזמור. בנובמבר 2009 לוקליר הצטרפה לקאסט של סדרת הספין אוף של "מלרוז פלייס" בעלת אותו השם. היא הופיעה כמעט בכל פרק בסדרה בתפקיד הידוע שלה בתור אמנדה וודוורד. למרות הופעתה של לוקליר יחד עם שחקנים שונים מהסדרה המקורית, הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר עונה אחת בלבד. לוקליר הייתה נשואה למתופף טומי לי מלהקת מוטלי קרו, שנישא מאוחר יותר לפמלה אנדרסון, ממאי 1986 עד אוגוסט 1993. שנה לאחר גירושיהם, היא נישאה לריצ'י סמבורה, גיטריסט להקת הרוק בון ג'ובי. בשנת 1997 נולדה בתם היחידה. בפברואר 2006 לוקליר הגישה בקשת גירושים מסמבורה והשניים התגרשו באופן סופי ב-2007. באותה שנה היא החלה מערכת יחסים עם השחקן ג'ק וגנר ששיחק לצדה ב"מלרוז פלייס". הת'ר לוקליר, ברשת החברתית אינסטגרם הת'ר לוקליר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הת'ר לוקליר, באתר AllMovie (באנגלית) הת'ר לוקליר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הת'ר לוקליר, באתר Metacritic (באנגלית) הת'ר לוקליר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בלה שאגאל – סופרת ביידיש, אשתו של מארק שאגאל יוסף שגל – עיתונאי ופוליטיקאי ישראלי מארק שאגאל – צייר יהודי רוסי-צרפתי רייצ'ל שאגאל – שחקנית אמריקאית חלונות שאגאל – חלונות ויטראז' שיצר מארק שאגאל שֵׁגַל – מלכּה (במקרא: נחמיה, ב', ו'; תהלים, מ"ה, י'; דניאל, ה'; "שגל" בויקימילון)
נגונג פינג

נגונג פינג (באנגלית: Ngong Ping; בסינית: 昂坪) היא רמה בחלקו המערבי של האי ההררי לנטאו שבהונג קונג. ברמה מספר אתרים בעלי חשיבות ובהם מנזר פו לין, כפר השעשועים נגונג פינג ובודהה טיאן טאן אליהם ניתן להגיע באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הרמה עם טונג צ'ונג. מרבית שטח הרמה הוא שמורת טבע מיוערת ובה שבילי הליכה מוסדרים, העיקרי שבהם הוא שביל לנטאו. כפר השעשועים נגונג פינג אשר הוקם בראשית המאה ה-21 הוא אתר שעשועים המבוסס על חייו של הבודהה והכולל מספר אטרקציות המציגות את חייו של בודהה, אכסניית נוער, חנויות ומסעדות. בדרום מזרח הרמה נמצאת פסגת לנטאו - הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והשנייה בגובהה בהונג קונג. מדיה וקבצים בנושא נגונג פינג בוויקישיתוף
מנזר פו לין

מנזר פו לין (באנגלית: Po Lin Monastery; בסינית: 寶蓮禪寺 - מילולית "מקדש לוטוס הזן היקר") הוא מנזר בודהיסטי הממוקם ברמת נגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג. המנזר נוסד בשנת 1906, וקיבל את שמו הנוכחי בשנת 1924. במרכז המנזר מקדש המכיל שלושה פסלי ברונזה המייצגים את בודהה בעבר, בהווה ובעתיד. בשנת 1993 הושלמה הקמה פסל בודהה טיאן טאן בסמוך למנזר, באמצעות כספים שנאספו על ידי הנזירים. כמו כן הוקם בסמוך כפר השעשועים נגונג פינג המציג את חייו של בודהה, ונבנה רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר עם טונג צ'ונג. אתר האינטרנט הרשמי של מנזר פו לין
פסגת לנטאו

פסגת לנטאו (באנגלית: Lantau Peak) או פונג וונג שאן (בסינית: 鳳凰山 - מילולית: הר עוף החול), היא הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג. הפסגה ממוקמת בלב רמת נגונג פינג שבאי לנטאו, וגובהה 934 מטרים מעל פני הים. הר זה מורכב למעשה משתי פסגות – האחת נקראת "פונג שאן" (עוף החול הזכר) והשנייה, הנמוכה יותר נקראת "וונג שאן" (עוף החול הנקבי). ביחד נקראות הפסגות "פונג וונג שאן".
ג'ייסון מילר

ג'ון אנטוני מילר (באנגלית: John Anthony Miller;‏ 22 באפריל 1939 - 13 במאי 2001) היה שחקן קולנוע ומחזאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על עבודתו במחזה "שנת האליפות ההיא". היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בתור האב קאראס בסרט "מגרש השדים". מילר נולד בשם ג'ון אנטוני מילר בשכונת לונג איילנד סיטי שברובע קווינס, ניו יורק. אמו מרי קלייר קולינס הייתה מורה ואביו ג'ון א. מילר עבד לפרנסתו בתור חשמלאי. בילדותו עבר להתגורר בעיר סקרנטון שבצפון פנסילבניה ולמד באוניברסיטה המקומית. לאחר מכן למד באוניברסיטה הקתולית שבוושינגטון, שם למד דרמה וספרות אנגלית. מילר התפרסם בשנת 1973 כשזכה בפרס פוליצר על המחזה אותו ביים "שנת האליפות ההיא". לזכייה זו נוספה הופעת בכורה בסרט האימה "מגרש השדים" בתור האב דמיאן קאראס, פסיכיאטר המנסה ביחד עם האב מרין לגרש את השד מגופה של הנערה רייגן (לינדה בלייר). על התפקיד הועמד מילר לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. מילר הופיע בסרט השלישי בסדרה ב-1990 לצידם. מילר שילב בין הופעה על בימות התיאטרון והפקת הצגות ובין סטי הצילומים שם הופיע בין היתר בקומדיה הסוריאליסטית "התצורה התשיעית" בתור לוטננט פרנקי רנו, יוצא מלחמת וייטנאם המאושפז עקב מצבו הנפשי המעורער במוסד לפגועי נפש. בשנת 1980 הופיע בסרט הטלוויזיה "המפלצת של הנדרסון" לצד כריסטין לאטי. את המחזה "שנת האליפות ההיא" שהקנה לו את פרס פוליצר תרגם מילר לגרסה קולנועית בבימויו בשנת 1982, סרטו הראשון והיחיד כבמאי היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט האקשן "חיילי צעצוע", ובדרמת הספורט "רודי" שבה גילם את שחקן ומאמן הפוטבול ארה פרסג'יאן. מילר הוא אביהם של שחקני הקולנוע ג'ייסון פטריק (מאשתו הראשונה השחקנית ג'קי גלייסון) ושל ג'ושוע ג'ון מילר (מאשתו השנייה השחקנית סוזן בראנד). מילר נפטר בשנת 2001 מהתקף לב בגיל 62 בביתו שבסקרנטון פנסילבניה. מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון מילר בוויקישיתוף ג'ייסון מילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייסון מילר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ייסון מילר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ייסון מילר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שביל לנטאו

שביל לנטאו (באנגלית: Lantau Trail; בסינית: 鳳凰徑) הוא שביל הליכה שאורכו 70 ק"מ הממוקם באי לנטאו שבהונג קונג. סימון השביל והסדרתו הושלמו ב-4 בדצמבר 1984. השביל מעגלי, והוא מחולק ל-12 מקטעים. השביל מתחיל ומסתיים במוי וו שבאי. השביל משולט מדי 500 מטרים, וכיווני ההליכה והמרחקים מסומנים בו. השביל מחולק ל-12 מקטעים: מדיה וקבצים בנושא שביל לנטאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שביל לנטאו
יער שקד

יער שקד הוא אזור חורש טבעי בקרבת יער ריחן והיישוב שקד. היער ניטע על ידי הבריטים בתקופת המנדט הבריטי. היער לא הוכרז כשמורת טבע, אלא הוגדר כשטח חקלאי. בנובמבר 1998 הוחלט לכרות את היער על מנת לאפשר הקמת בסיס צבאי על שטחו, במסגרת פריסה מחדש של מחנות צה"ל בשומרון. בניסיון למנוע את כריתת היער הוגשו לאלוף פיקוד המרכז שמונה הצעות חלופיות למיקום המחנה, אך כולן נדחו. באוגוסט 1999 החלה כריתת יער שקד. אולם, בעקבות עתירות של יישובי האזור לבג"ץ הוצא ב-3 באוגוסט 1999 צו על תנאי שעצר את הכריתה עד בירור העתירה. לאחר שמיעת עמדת צה"ל המליצו השופטים לתושבים למשוך את עתירתם. בינתיים פנו השרה לאיכות הסביבה והמדען הראשי של רשות שמורות הטבע ורשות הגנים הלאומיים לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק בבקשה למצוא פשרה שתמנע את כריתת היער ובעקבות זאת הוקמה ועדה בראשות דן שומרון ובהשתתפות ד"ר יוסי לשם אשר המליצה להקים את הבסיס על גבעה סמוכה ליער ובעקבות זאת בוטלה התוכנית לכרות את היער. בספטמבר 2010 הורה שר התיירות, סטס מיסז'ניקוב, על העברת תקציב לצורך סלילת מסלולי אופניים ביער שקד. בג"ץ 5204/99 דובי סנדרוב ,יו'ר המועצה המקומית קציר חריש נ' מדינת ישראל הצילו את יער שקד, נובמבר 1999, חדשות סביבתיות, אתר הבית של איכות הסביבה יצחק בר יוסף, יער שקד ניצל מכריתה, ידיעות אחרונות, 24 במרץ 2000, כמובא ב"אתר הבית של איכות הסביבה" עמית ברכה, ביטחון הסביבה, אדם, טבע ודין יובל קרני, שר התיירות קובע עובדות בשטחים, ידיעות אחרונות. 20 בספטמבר 2010
עיצורים אפיים

עיצורים אפיים הם עיצורים סותמים אפיים בניגוד לסותמים הפומיים, כלומר בעיצורים האפיים האוויר משתחרר דרך האף ולא דרך הפה אף שחלל הפה עדיין משמש כתיבת תהודה עבור צליל העיצור. ניתן להבחין בכמה שלבים בהפקת העיצורים האפיים: בשלב הראשון נחסם חלל הפה ליציאת אוויר בבסיס החיתוך, בשלב השני מונמך החך הרך למצב המאפשר שחרור אוויר חופשי דרך האף ובשלב השלישי הסתימה אינה נפתחת והאוויר משתחרר דרך האף ולא דרך הפה. העיצור האפי אינו נחתך באף כי אם בבסיסי החיתוך השונים בתוך הפה, ושחרור האוויר דרך האף במקום דרך הפה הוא שנותן להם את אופיים המאונפף. העיצורים האפיים קיימים ברוב השפות, ורק במספר שפות מעטות אין אף לא עיצור אפי אחד והנפוצים ביותר הם דו-שפתי, אפי [m] ומכתשי, אפי [n]. העיצורים האפיים חלשים יחסית ולכן כדי שהם יהיו תפיסים יותר לאוזן הם בדרך כלל קוליים. עיצור ענבלי, אפי [ɴ] עיצור ענבלי, אפי, אטום [ɴ̊] עיצור וילוני, אפי [ŋ] עיצור וילוני, אפי, אטום [ŋ̊] עיצור חכי, אפי [ɲ] עיצור חכי, אפי, אטום [ɲ̊] עיצור מכתשי-חכי, אפי [n̠ʲ] עיצור מכתשי-חכי, אפי, אטום [n̠̊ʲ] עיצור כפוף, אפי [ɳ] עיצור כפוף, אפי, אטום [ɳ̊] עיצור בתר-מכתשי, אפי [n̠] עיצור בתר-מכתשי, אפי, אטום [n̠̊] עיצור מכתשי, אפי [n] עיצור מכתשי, אפי, אטום [n̥] עיצור שיני, אפי [n̪] עיצור שיני, אפי, אטום [n̪̊] עיצור שיני-שפתי, אפי [ɱ͆] עיצור שיני-שפתי, אפי, אטום [ɱ̥͆] עיצור שפתי-שיני, אפי [ɱ] עיצור שפתי-שיני, אפי, אטום [ɱ̊] עיצור לשוני-שפתי, אפי [m̼] עיצור לשוני-שפתי, אפי, אטום [m̼̊] עיצור דו-שפתי, אפי [m] עיצור דו-שפתי, אפי, אטום [m̥] האות מ"ם מייצגת דו-שפתי אפי. האות נו"ן מייצגת מכתשי אפי. עיצורים אפיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמואל קונץ

סמואל קונץ (בגרמנית: Samuel Kunz‏; אוגוסט 1921 - 18 בנובמבר 2010) היה שומר ממוצא גרמני במחנה ההשמדה בלז'ץ בתקופת השואה שנאשם במעורבות להשמדת יהודי המחנה, כולל עשרה מעשי רצח שביצע בעצמו. מעשיו התגלו רק ב-2009, אולם הוא מת ב-2010 טרם משפטו. קונץ נולד בשנת 1921, בזיכלברג (Sichelberg, ברוסית: Зихельберг) שעל גדת הוולגה, ברוסיה. לחם במלחמת העולם השנייה במסגרת הצבא האדום ונשבה על ידי הוורמאכט. הוא העדיף לשתף פעולה עם שוביו הנאצים על פני מאסר כשבוי מלחמה ונשלח עם שבויי מלחמה אחרים למחנה טרווניקי ששימש כמחנה אימון של האס אס. לאחר מכן, בינואר 1942, שובץ כשומר במחנה ההשמדה בלז'ץ ובין משימותיו במחנה היו הולכת היהודים מהרכבות לתאי הגזים. לאור מסירותו הוא הועלה בדרגה לפיקוד על קבוצת שומרים (Oberaufseher). קונץ, על פי כתב התביעה, היה אחראי בעצמו לפחות לעשרה מעשי הרג של יהודים. הוא ירה למוות לעבר שני יהודים שנמלטו מהרכבת, וכן ירה למוות בשמונה אסירים פצועים שנורו תחילה בידי שומר אחר. עם סגירת המחנה ב-1943 הועבר קונץ לשירות במחנה הריכוז פלוסנבירג, שם פגש את ג'ון דמיאניוק. לאחר המלחמה נשבה קונץ על ידי האמריקאים ואף העיד במשפטיהם של פושעים נאצים. הוא קיבל אזרחות גרמנית, עבר להתגורר בבון ועבד כנגר במשרד הבינוי הגרמני. קונץ נחקר בידי הגרמנים שלוש פעמים (בשנים 1969, 1975 וב-1980) על שירותו במהלך המלחמה, אולם בגלל דרגתו הזוטרה לא הייתה כוונה להעמידו לדין. פשעיו של קונץ התגלו במסגרת ההכנות למשפט דמיאניוק בגרמניה בשנת 2009. במהלך הסגרתו של דמיאניוק לגרמניה, נועד קונץ לשמש כעד במשפט ולצורך כך העבירו האמריקאים לידי הגרמנים מסמכים על קונץ. לאור מה שנחשף במסמכים, החליטה התביעה הגרמנית שקונץ ראוי לעמוד בעצמו למשפט. ביולי 2010 הודיעה התביעה בדורטמונד כי הוחלט להעמיד את קונץ לדין על שלושה סעיפי אישום: סיוע ברצח ("Beihilfe zum Mord") של כ-430,000 יהודים במסגרת תפקידו כשומר במחנה בלז'ץ; 8 מעשי רצח שביצע שם בעצמו ושני מקרי רצח נוספים. קונץ מת בגיל 89 לפני שהספיק לעמוד לדין. זאב אברהמי, "פתאום דפיקה בדלת: כך התגלה הפושע הנאצי סמואל קונץ", באתר הארץ, 5 באוגוסט 2010 לפני משפט: מת פושע נאצי שהואשם ברצח יהודים, באתר ynet, 22 בנובמבר 2010
מדיסון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מדיסון – עיר הבירה של מדינת ויסקונסין שבארצות הברית אישים: ג'יימס מדיסון – נשיאה הרביעי של ארצות הברית וממנסחיה הבולטים של חוקת ארצות הברית דולי מדיסון – אשתו של ג'יימס מדיסון הלן מדיסון – שחיינית אמריקאית אתרים במנהטן: כיכר מדיסון – כיכר במנהטן שדרת מדיסון – שדרה במנהטן מדיסון סקוור גארדן – היכל ספורט במנהטן שונות: מדיסון פארמה – חברת תרופות גלובלית המתמחה במחקר, פיתוח ומסחור של תרופות וטכנולוגיות למחלות קשות נדירות מרוץ מדיסון – מרוץ אופני מסלול הנערך בולודרום פסק דין מרבורי נגד מדיסון – פסק דין חשוב בנושא ביקורת שיפוטית אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון – אוניברסיטה בבירת ויסקונסין האפי מדיסון – חברת הפקות אמריקאית בבעלותו של אדם סנדלר מדסן אישים ששמם הפרטי הוא מדיסון
קלונימוס בן יהודה

רבי קלונימוס בן יהודה היה פייטן אשכנזי בן משפחת קלונימוס שחי בסוף המאה ה-11. כונה לעיתים קלונימוס הבחור (=הצעיר), כדי להבדילו מרבי קלונימוס הזקן. רבי קלונימוס התגורר במגנצא, והיה עֵד לגזירות תתנ"ו (1096), שלהן נתן ביטוי בפיוטיו. חיבר פיוטים רבים, שחלקם נכנסו לנוסחי התפילה בקהילות שונות. בין הפיוטים המיוחסים לו הקינות: "מי יתן ראשי מים", "אמרתי שעו מני" (שבסופה חתם שמו באקרוסטיכון "קלונימוס הקטן"), והסליחות: "אפפוני מצוקות", "את הקול קול יעקב נוהם". כן חיבר יוצרות, אופנים וזולתות לשבתות ולימים טובים, ופיוטים לאירועים מיוחדים כמו שבע ברכות וברית מילה. קלונימוס בן יהודה, באתר ויקיטקסט קלונימוס בן יהודה, דף שער בספרייה הלאומית מרדכי מרגליות (עורך כללי), "קלונימוס בן יהודה", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1226-1225, באתר היברובוקס ריצ'רד גוטהייל, יצחק ברוידא, ‏"Kalonymus ben Judah or Kalonymus the Younger", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) קינה על הרוגי אשפירה, וורמישא ומגנצא, באתר "דעת" ראו גם אברהם עפשטיין, ר' שמואל החסיד בר' קלונימוס הזקן, ברדטישוב, תרס"ד, עמ' 5
חסמבה ושודדי הסוסים

"חסמבה ושודדי הסוסים" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של הלל דמרון משנת 1985. הסרט מהווה מעין המשך לסרט "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), אך עם שחקנים שונים. הסרט צולם בקיבוץ פלמחים. לאחר שכנופיית "המטפחת השחורה" התפרקה, אלימלך זורקין, ועמו שותף חדש בשם סעיד דנגור, חוזרים וגונבים ארבע סוסות מהקיבוץ. חבורת חסמבה, שטרם שכחה את זורקין, נאלצת לסייע בהחזרת הסוסות ובתפיסת זורקין ושותפו. "חסמבה ושודדי הסוסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חסמבה ושודדי הסוסים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "חסמבה ושודדי הסוסים", באתר אידיבי "חסמבה ושודדי הסוסים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "חסמבה ושודדי הסוסים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצורים מחוככים

עיצורים מחוּכָּכים הם עיצורים המופקים באמצעות חסימת זרם האוויר בחלל הפה, ושחרורו האיטי תוך הפקת צליל חיכוך, אלו הם למעשה שני עיצורים הנהגים כעיצור אחד כאשר הראשון סותם והשני חוכך. ישנה הבחנה בין רצף של עיצור סותם וחוכך לבין עיצור מחוכך בכך שברצף העיצורים סותם-חוכך ישנו שחרור אוויר עם הגיית הסותם ואילו בעיצור מחוכך החלק הסותם חסר שחרור אוויר בפני עצמו, לדוגמה: תשואה, צואה. כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום. עיצור מכתשי-חכי, מחוכך שורק, קולי [ʥ] עיצור מכתשי-חכי, מחוכך שורק, אטום [ʨ] עיצור כפוף, מחוכך שורק, קולי [ɖʐ] עיצור כפוף, מחוכך שורק, אטום [ʈʂ] עיצור בתר מכתשי, מחוכך שורק, קולי [ʤ] עיצור בתר מכתשי, מחוכך שורק, אטום [ʧ] עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי [ʣ] עיצור מכתשי, מחוכך שורק, אטום [ʦ] עיצור שיני, מחוכך שורק, קולי [ʣ̪] עיצור שיני, מחוכך שורק, אטום [ʦ̪] עיצור כיסוי-גרוני, מחוכך, אטום [ʡʜ] עיצור לועי, מחוכך, אטום [Qħ] עיצור ענבלי, מחוכך, קולי [ɢʁ] עיצור ענבלי, מחוכך, אטום [qχ] עיצור וילוני, מחוכך, קולי [ɡɣ] עיצור וילוני, מחוכך, אטום [kx] עיצור חכי, מחוכך, קולי [ɟʝ] עיצור חכי, מחוכך, אטום [cç] עיצור שיני, מחוכך, קולי [d̪ð] עיצור שיני, מחוכך, אטום [t̪θ] עיצור שפתי-שיני, מחוכך, קולי [b̪v] עיצור שפתי-שיני, מחוכך, אטום [p̪f] עיצור מכתשי, מחוכך צידי, קולי [dɮ] עיצור מכתשי, מחוכך צידי, אטום [tɬ] עיצור וילוני, מחוכך צידי, קולי [ɡʟ̝] עיצור וילוני, מחוכך צידי, אטום [k͡ʟ̝̊] עיצור חכי, מחוכך צידי, אטום [c͡ʎ̝̥] בעברית קיימים שלושה מתוך ארבעת העיצורים המחוככים הנפוצים ביותר. האות צד"י מייצגת עיצור מכתשי מחוכך אטום. ג' ו-צ' מייצגים עיצור בתר מכתשי מחוכך קולי ובתר מכתשי מחוכך אטום בהתאמה ומופיעים בעיקר במילים שאולות. עיצורים מחוככים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אאוזינופניה

אֵאוֹזִינוֹפֶּנְיָה (Eosinopenia) היא מיעוט אאוזינופילים בדם. מבחינה מעבדתית, אאוזינופניה מוגדרת כריכוז אאוזינופילים בדם הנמוך מ-100 תאים למילימטר מעוקב (מיקרוליטר) דם. כשלעצמה, ובהיעדר פגם נוסף במערכת החיסון, לא ידוע על השלכות שליליות לאאוזינופניה. אאוזינופניה יכולה לנבוע מרמות גבוהות של קורטיקוסטרואידים, בין אם מדובר בהפרשה אנדוגנית מבלוטת יותרת הכליה בתגובה למצבי דחק ובתסמונת קושינג ובין אם מדובר בנטילה אקסוגנית של תרופות סטרואידליות, שכן סטרואידים הם חומרים נוגדי דלקת המעכבים ייצור של תאי דם לבנים, ובכללם אאוזינופילים. כמו כן, זיהום חיידקי חריף וכן מספר סוגי לוקמיה וטיפולים כימותרפיים עלולים להוריד את ספירות האאוזינופילים. לויקוציטוזיס ביחד עם אאוזינופניה מצביע לרוב על זיהום חיידקי. אגרנולוציטוזיס נויטרופניה הפרעות אאוזינופיליות מתוך "מרק - המדריך הרפואי השלם" Gil H, Magy N, Mauny F, Dupond JL (2003). Value Of Eosinopenia In Inflammatory Disorders: An "Old" Marker Revisited. Rev Med Interne 2003 Jul;24(7):431-5 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דוחן

דוֹחַן הוא כינוי לקבוצה של דגנים חד-שנתיים גבוהים בעלי זרע קטן, המשמשים לגידול חקלאי כמזון לאדם וכמספוא לבהמות, באזורים בעלי תנאים קשים לגידול חקלאי. זו איננה קבוצה טקסונומית, ורוב המינים בה שייכים לתת-המשפחה Panicoideae (אנ') שבמשפחת הדגניים. השימושים בגידולי הדוחן מגוונים: במקומות מסוימים הוא משמש כמרכיב הראשי בתזונה של בני אדם. זנים מסוימים של דוחן משמשים מזון מקובל לבני אדם בהודו, נפאל, סרי־לנקה, סודאן, תימן, קניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה, טנזניה, נמיביה, סין, מונגוליה, גאורגיה, ואתיופיה (את האינג'רה, הלחם האתיופי מכינים מקמח של טף). מהדוחן מכינים מגוון של מזונות החל מדייסות ונזידים, לחמים וכלה בבירה. דוחן גם משמש כתבואה לצורכי הזנת בעלי חיים, כמספוא, בעיקר במדינות מערביות (ארצות הברית ואירופה) וברוסיה. את הדוחן ניתן לגדל באזורים צחיחים יחסית, בכמות משקעים נמוכה יחסית, וגם בקרקעות לא־פוריות. המינים העיקריים שמגדלים היום הם: Pennisetum glaucum - דוחן פנינה Setaria italica Panicum miliaceum - דוחן תרבותי Eleusine coracana מיני הדוחן השונים עשירים בזרחן, ברזל, סידן, ויטמין B2 וויטמין B3. זרעי הדוחן משמשים תחליף לחיטה (לאלרגיים לגלוטן - חולי צליאק). הזרעים מכילים לציטין, חומצה פיטית וחומצות אמינו, ועשויים להוריד את רמת הכולסטרול כמו גם לצמצם את איבוד השיער במהלך טיפולים כימותרפיים לסרטן[דרוש מקור]. הדוחן נזכר פעם אחת בתנ"ך, בין מרכיבי הלחם שממנו אכל הנביא יחזקאל: "וְאַתָּה קַח לְךָ חִטִּין וּשְׂעֹרִים וּפוֹל וַעֲדָשִׁים וְדֹחַן וְכֻסְּמִים" (יחזקאל, ד', ט'). כל התרגומים הקדומים זיהו את הדוחן שבמקרא עם Panicum miliaceum (אנ'), וכן רבים מפרשני ימי הביניים. כך זיהו גם את ה'דוחן' הנזכר במשנה: רש"י, הרמב"ם, רש"ס ועוד. בגמרא הדוחן נזכר כמה פעמים, אחת מהם במסכת ברכות, דף ל"ז, עמוד א'. במיוחד בקשר שלו לאורז ויש מחלוקת בין המפרשים מהו הדוחן ומהו האורז. רש"י מפרש: פנ"ץ, בצרפתית עתיקה, ואילו התוספות מפרש: מי"ל ופנ"ץ. הצעות זיהוי נוספות ל'דוחן' הם הזיפן האיטלקי (Panicum italicum) (אנ') והדורה (Sorghum bicolor) (אנ') אך לפי שעה, העדויות מהממצא הבוטני-ארכאולוגי אינן מאפשרות אימות של שתי ההצעות הללו, ובנסיבות אלו ניתנת העדפה למסורת הזיהוי הקדומה שמדובר במין הנקרא בימינו 'דוחן'. A case-control study of Panicum Miliaceum in the treatment of cancer chemotherapy-induced alopecia. Gardani G, Cerrone R, Biella C, Galbiati B, Proserpio E, Casiraghi M, Travisi O, Meregalli M, Trabattoni P, Colombo L, Giani L, Messina G, Arnoffi J, Lissoni P. Minerva Med. 2007 Dec;98(6):661-4 מדיה וקבצים בנושא דוחן בוויקישיתוף רחל טלשיר, הקינואה החדשה: דוחן, באתר הארץ, 14 בינואר 2016 ר.ד. בייקר, תהליך יצור הדוחן לסוגיו, אוניברסיטת T&M - טקסס. הערך "דוחן תרבותי", ב"אנציקלופדיה הלכתית-חקלאית", באתר מכון התורה והארץ דוחן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "דוחן", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים, תשע"ב. עמ' 131-130
אבוקה

האם התכוונתם ל... אבוקה (קיבוץ) – קיבוץ בעמק בית-שאן שננטש ב-1952 בריכת אבוקה – בריכת אגירה בעמק בית-שאן שמורת אבוקה – שמורת טבע בעמק בית-שאן מבצע אבוקה – פעולה של צה"ל שמטרתה להחריב את בתי הזיקוק המצריים לפיד – משואה – אמצעי תאורה נייד אבוקה (נהר) – נהר באירלנד אבוקה (בית ספר) – בית ספר תיכון לחשבונאות ומנהל ברמת גן
המחליפים (סרט, 2009)

המחליפים (באנגלית: Surrogates) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2009, שביים ג'ונתן מוסטו, בכיכובם של ברוס ויליס, ראדה מיטשל ורוזמונד פייק. הסרט מבוסס על ספר קומיקס בעל אותו שם. טום גרייר (ברוס ויליס) הוא סוכן FBI החי בתקופה שבה לבני האדם יש "מחליף", רובוט בדמותם המשופרת שלא נפגע פגיעות פיזיות. הוא מנהל מערכת יחסים מורכבת עם אשתו, מגי (רוזמונד פייק), לאחר שהם איבדו את בנם מספר שנים קודם לכן. בנוסף היא מסרבת לו לראות אותה שלא דרך "מחליפתה". טום ושותפתו, ג'ניפר פיטרס (ראדה מיטשל), חוקרים מקרה מוות של שני אנשים ש"מחליפיהם" נהרגו. אחד מהם הוא בנו של ממציא ה"מחליפים", ד"ר ליונל קאנטר (ג'יימס קרומוול). טום וג'ניפר מנסים ללכוד את מיילס סטריקלנד (ג'אק נוסוורת'י) שבו הם חושדים ברצח. לאחר רדיפה אחריו, הוא נכנס לשטח שבו יש קבוצה של אנשים המתנגדים ל"מחליפים" וכאשר טום נכנס לשם הם משמידים לו את ה"מחליף". לאחר בירור, נודע לטום שמיילס העביר למנהיג המורדים, הנביא (וינג ריימס), נשק שפותח על ידי הממשלה שגורם להרס ה"מחליפים". לאחר הירצחה של הסוכנת פיטרס, טום מגלה שמנהלו, אנדרו סטון (בוריס קודג'ו), היה אחראי להעברת הנשק ל"נביא" כדי שזה יהרוג את ד"ר קאנטר. אך לבסוף נהרג בנו שהשתמש באחד מ"מחליפיו". לבסוף, טום מצליח להגיע לד"ר קאנטר ולעצרו. ברוס ויליס - טום גרייר ראדה מיטשל - ג'ניפר פיטרס רוזמונד פייק - מגי גרייר בוריס קודג'ו - אנדרו סטון ג'אק נוסוורת'י - מיילס סטריקלנד וינג ריימס - הנביא ג'יימס קרומוול - ד"ר ליונל קאנטר מייקל קודליץ - קולונל ברנדון הלנה מטסון - ג'יי ג'יי הסרט זכה לביקורות מעורבות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ־39% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי בהתבסס על 109 ביקורות. בסוף השבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא הכניס כ-14.9 מיליון דולר, מה שמיקם אותו כסרט השני הכי מכניס בשבוע זה אחרי "גשם של פלאפל". לבסוף הוא הכניס כ-38,577,772 מיליון דולר בארצות הברית וכ-83 מיליון דולר בחוץ לארץ. "המחליפים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המחליפים", באתר נטפליקס "המחליפים", באתר AllMovie (באנגלית) "המחליפים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המחליפים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המחליפים", באתר Metacritic (באנגלית) "המחליפים", באתר אידיבי "המחליפים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "המחליפים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אמות המים של רומא

אמות המים של רומא היו מערכת מסועפת ויעילה של אמות מים שסיפקו את המטרופולין הגדול של רומא העתיקה בכמויות גדולות של מים למחיה, להפעלת בתי המרחץ, להשקיית הגנים ושאר צרכים. המידע על אמות המים של רומא מגיע מן השרידים הרבים שנותרו בשטח, ומספרו של סקסטוס יוליוס פרונטינוס שהיה נציב המים של רומא (Curator aquarum) בשלהי ימי המאה הראשונה לספירה. באחריותו של נציב המים הייתה תחזוקת אמות המים של רומא. פרונטינוס הגיע לתפקיד נציב המים בערוב ימיו, לאחר קריירה צבאית מזהירה במקומות שונים ברחבי העולם הרומי. פרונטינוס לא הסתפק במילוי תפקידו כנציב המים, אלא העלה על הכתב תיאור מפורט של תשע אמות המים של רומא שהיו קיימות ופעלו בימיו. חיבור זה (De aquae ducti urbis Romae) יחיד מסוגו המוסיף מידע רב על אמות המים ותחזוקתן. אמות המים נבנו בשיטות שונות בחלקים השונים של האמה: על גבי קשתות, תת-קרקעיות, ועל פני הקרקע. ניתן לראות כי צמיחתה של העיר לאורך הדורות חייבה להגדיל את כמויות המים שהוזרמו אל העיר. נוסף על כך הולכות האמות וגבוהות במפלסן, וזאת על מנת שניתן יהיה לספק מים זורמים גם לאזורים גבוהים בעיר הבנויים על גבעותיה של רומא. ספיקת מימיהן של האמות לא היה שווה וזאת מפני הנתונים הטכניים השונים שלהם. לכל אמה היה חתך בעל גודל שונה ושיפוע שונה שבהם תלויה הספיקה המרבית האפשרית. אקווה אלסיטינה עשויה הייתה לספק עד 0.12 מ"ק לשנייה (120 ליטר), ולעומתה אקווה אניו החדשה – בין 1.85-1.47 מ"ק לשנייה. סך כל פוטנציאל אמות המים של רומא נע בין 6 ל 7.35 מ"ק לשנייה, שהם בין 520,000 מ"ק ל-635,000 מ"ק ליממה. זהו כמובן האופטימום. אמות מים הלכו ונסתמו עם השימוש מהשקעת קרבונטים ("אבן קומקום"), ונסתמו על ידי סחף. תופעות אלה חייבו תחזוקה מתמדת. אמות מים ניזוקו מדי פעם ואיבדו מים, והיה צורך להפסיק את הזרימה בהן לצורך תיקונים, ובתקופה הרומית גם שררה התופעה של גנבת מים. יזהר הירשפלד, "אמות המים בעולם היווני-רומי", בתוך: עמית, הירשפלד ופטריך (עורכים), אמות המים הקדומות בארץ-ישראל, הצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1989, עמ' 27-3 מדיה וקבצים בנושא אמות המים של רומא בוויקישיתוף היום ימת מרטיניאנו מצפון-מערב לרומא המים נועדו לניקוי הרחובות של רומא, ולמופעי מים מצפון-מערב לרומא