laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדחק

בהידרוסטטיקה, הֶדְחֵק (displacement) הוא משקל הנוזל שדוחק גוף השקוע בנוזל. גוף השוקע כולו או חלקו בנוזל, דוחק נוזל בנפח השווה לנפח של הגוף שנמצא בתוך הנוזל. אם לגוף משקל סגולי קטן מזה של הנוזל, הוא יצוף על פני הנוזל. במקרה זה, משקל הנוזל שנדחק שווה למשקל הגוף כולו. חוק ארכימדס אומר שעל גוף שנמצא בתווך כלשהו (נוזל או גז) פועל כלפי מעלה כוח ציפה השווה למשקלו של נפח זהה מהתווך. הגוף הנמצא בתוך התווך דוחק חלק מהתווך בנפח זהה לשלו. הן לגוף הדוחק והן לתווך הנדחק יש צפיפות, המתבטאת ביחס בין המסה לנפח. מכאן נובע שאם צפיפותו של הגוף קטנה מצפיפותו של התווך אזי הגוף יצוף (משום שכח הציפה שווה למשקל התווך שנדחה ומשקל התווך שנדחה גדול יותר ממשקל הגוף), ואם להפך - הוא ישקע. בהקשר של מים כתווך, צפיפות יחסית זו מכונה משקל סגולי. במילים אחרות ניתן לתאר את הכוחות על גוף השקוע בנוזל כך: המשקל מושך את הגוף כלפי מטה, אך ככל שהגוף ירד מטה הוא ידחק נפח גדול יותר מהנוזל ולכן "יאבד" משקל השווה למשקל הנוזל הנדחק. אם המשקל הסגולי של כלל הגוף הוא פחות ממשקלו הסגולי של הנוזל, הגוף יגיע לשיווי משקל כאשר חלקו שקוע בנוזל וחלקו צף מעליו. שיווי משקל זה יקרה כאשר משקל הנוזל שנדחק שווה למשקלו הכולל של הגוף. בתחום הימאות והספנות, הדחק או דֶּחִי הוא משקל נפח המים שאונייה דוחקת כאשר היא צפה במים. ההדחק שווה למשקל האונייה כולה, מאחר שגוף צף דוחק מים שמשקלם שווה למשקלו. במילים אחרות, אם היינו ממלאים מים בכלי עד שפתו ומניחים בו את האונייה, משקל המים שהיו גולשים החוצה מן הכלי היה שווה למשקל האונייה כולה. קיימים שני סוגים של הדחק: הֶדְחֵק בְּטָעוּן (loaded displacement) משקל האונייה בטונות כשהיא טעונה במלואה עד מידת הבולט (freeboard) המינימלי המותר לה, כלומר עד קו הטעינה הקיצי. הֶדְחֵק בְּרֵיק (light displacement) הוא משקל האונייה בטונות כשהיא ריקה ממטען, אספקה, דלק ומים. במילים אחרות, המשקל הכולל של גוף האונייה, מכונותיה והציוד הקבוע שבה. את גודלם של כלי שיט מלחמתיים מציינים בטון הדחק, שהיא יחידת משקל, בעוד שממדי כלי שיט מסחריים נקבעים על פי התפוסה (Tonnage) שלהם – נפח המטען שהם מסוגלים לשאת ונמדדים בטון תפוסה שהיא יחידת נפח. 1 טון תפוסה שווה 100 רגל מעוקב (כ־2,831.6 ליטר). הדחק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הֶדְחֵק, דֶּחִי במילון כלי שיט קטנים ומעגנות [ימאות] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ונרה 2

ונרה 2 הייתה הגשושית השנייה בתוכנית החלל הסובייטית ונרה שעסקה במחקר כוכב-הלכת נוגה. כמו קודמתה היא הוגדרה ברוסית כתחנה אוטומטית בין-כוכבית. קודמתה, ונרה 1 הגיעה להישגים חסרי תקדים בחקר החלל ובחקר כוכבי לכת בפרט. החללית תוכננה במשרד תכנון בראשות סרגיי קורוליוב. היא שוגרה ב-12 בנובמבר 1965 תוך שימוש במשגר לוויינים וחלליות מדגם מולניה. מסתה הייתה 963 ק"ג. היא נשאה מערכת טלוויזיה במעגל סגור ומכשירי מדידה מדעיים שונים. ב-27 בפברואר 1966 הגשושית חלפה במרחק של 24,000 ק"מ מנוגה ונכנסה למסלול הקפה הליוצנטרי. מכשירי המדידה היו אמורים להתחיל לפעול ולאגור נתונים שהיו מתוכננים לעבור למרכז התקשרות לאחר חידוש הקשר עם החללית. הקשר לא חודש ככל הנראה בעקבות חימום יתר של הגשושית. בדרכה לנוגה נוצר 26 פעמים קשר עם הגשושית. במהלך שידורים אלו נקלטו נתוני מדידות שונות. לפני שאפילו אחד מיעדי המשימה שקשורות עם חקר נוגה הושג או נאסף מידע כלשהו על סביבתה כשלו המערכות של הגשושית אחרי שבמהלך תעופתה נותק הקשר עם מערכות השליטה שלה. תיאור המשימה נתוני הגשושית
נחימוב

האם התכוונתם ל... פאבל נחימוב – אדמירל רוסי מהמאה ה-19 אדמירל נחימוב – ספינה סובייטית שנטרפה בים השחור בשנת 1986
פר אולוב אנקוויסט

פר אולוב אנקוויסט (בשוודית: Per Olov Enquist, נודע אף כפ. או. אנקוויסט; 23 בספטמבר 1934 – 25 באפריל 2020) היה סופר שוודי שזכה להכרה בינלאומית. בשוודיה נודע אנקוויסט אף כעיתונאי וכמחזאי. יצירתו המפורסמת ביותר, שזיכתה אותו בשנות ה-90 בהכרה בינלאומית, היא "ביקורו של רופא המלך", העוסקת בחייו ומותו של הרפורמטור הדני יוהאן פרידריך שטרואנזה. לאחר שקיבל תואר בהיסטוריה של הספרות מאוניברסיטת אופסלה עבד אנקוויסט כפובליציסט וכמנחה תוכניות תרבות בטלוויזיה בין 1965 ל-1976. בשל עבודתו הפך לדמות מפתח בזירה הספרותית השוודית. ב-1969 זכה בפרס הספרות של המועצה הנורדית. בין 1970 ל-1971 עבד בברלין לאחר שקיבל מלגה מתוכנית של הממשלה הגרמנית לחילופי אקדמאים. ב-1973 הרצה כפרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. מ-1977 ועד למותו הוא עבד ככותב עצמאי. יצירתו של אנקוויסט אופיינה בראיית עולם פסימית. יצירותיו תיארו את המגבלות של דרך החיים שהכתיבה תנועת הפייטיזם בכנסייה הלותרנית, תנועה דתית שהייתה בעלת השפעה בסקנדינביה במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, ושהייתה לה השפעה על תנועות דתיות מאוחרות יותר כגון המתודיזם. ביקורת זו מורגשת במיוחד ביצירותיו "מצעד המוזיקאים" (1978) ו"מסעו של לואי פתרוס" (2001). אנקוויסט זכה להכרה בינלאומית כסופר עם פרסום יצירתו "ביקורו של רופא המלך" (1999), יצירה העוסקת בעלייתו ונפילתו של הרפורמטור הדני יוהאן פרידריך שטרואנזה. היצירה תורגמה לשפות רבות, ובהן לשפה העברית, ויצאה בהוצאת כתר בשנת 2006 בתרגומה של דנה כספי. הצלחתו של הספר הביאה לתרגום רבות מיצירותיו הקודמות של אנקוויסט לשפה האנגלית. זכה ב-2009 בפרס אוסטריה לספרות אירופאית. נפטר ב-25 באפריל 2020. בתרגום לעברית: ביקורו של רופא המלך. תרגום: דנה כספי, הוצאת כתר, 2006 מדיה וקבצים בנושא פר אולוב אנקוויסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פר אולוב אנקוויסט פר אולוב אנקוויסט, ברשת החברתית Goodreads ביוגרפיה של פר אולוב אנקוויסט פר אולוב אנקוויסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Författaren PO Enquist har avlidit – blev 85 år, SVT Nyheter, ‏26 באפריל 2020 (בשוודית) יעל לוטן, משהו חולה בממלכת דנמרק, באתר ynet, 6 באוגוסט 2006
מעבר מנחם בגין

מעבר מנחם בגין, הידוע כמעבר טאבה במצרים (בערבית معبر طابا), הוא מעבר גבול יבשתי בין אילת בישראל וטאבה במצרים, השוכן כ-10 ק"מ דרומית למרכז העיר אילת על גבול ישראל-מצרים. המעבר נפתח ב-26 באפריל 1982 והוא משמש כמעבר עבור בעלי אזרחות ישראלית ותיירים זרים, למעט פלסטינים, וכן לבעלי תעודות מעבר המחזיקים בוויזה מצרית בדרכונם (עולים חדשים ופלסטינים המחזיקים בתעודת מעבר ישראלית). המסוף שוכן על רצועת חוף צרה ברוחב של 45 מטר ובאורך של 200 מטר, בין ים סוף והרי אילת. המעבר פתוח כל ימות השנה מלבד יום הכיפורים וחג הקורבן. צידו הישראלי של המעבר נקרא על שם ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין. עם השלמת הנסיגה הישראלית מסיני ב-26 באפריל 1982, על פי הסכם השלום בין ישראל למצרים, נפתח מעבר גבול זמני בין המדינות, דבר שנבע מהמחלוקת סביב הריבונות על טאבה. החל ממרץ 1989 התאפשרה תנועה רציפה במעבר טאבה והוא נפתח 24 שעות ביממה. תנועה זו התאפשרה אחרי בוררות בינלאומית שקבעה שהחוף הציבורי, הכפר של רפי נלסון ומלון סונסטה יועברו לידי השלטון המצרי. בספטמבר 1995 הוכרזה פתיחת המסוף החדש באופן רשמי. בינואר 1989, הועברה טאבה למצרים ומעבר הגבול עבר כקילומטר וחצי מזרחית ממיקומו הקודם. דבר זה גרם לגידול משמעותי בנפח התנועה במסוף, שכן גם היוצאים לטאבה עשו בו שימוש. ב-1995, הוקם מסוף ישראלי מחודש וב-1997 נחנך גם המסוף המצרי החדש. בנתוני תנועת הנוסעים במסוף חלה ירידה דרסטית לאחר תחילת האינתיפאדה השנייה. זו שבה והתייצבה בשנת 2004, אך לאחר הפיגוע במלון הילטון טאבה בסוף אותה שנה צנחה שוב. רק בשנת 2007 שבה תנועת הנוסעים במעבר והתאוששה, ואף חצתה לראשונה מאז 1999 את רף המיליון[דרוש מקור][מפני ש...]: במרץ 2020, במהלך תקופת הקורונה, המעבר נסגר באופן זמני. ב-2021, עם פתיחת המעבר מחדש, נכנסו במהלך השנה 167 אלף מבקרים לסיני. ב-2022 חלה עלייה ונכנסו בטאבה 565 אלף מבקרים, עלייה שהמשיכה גם ב-2023 עם 579 אלף מבקרים, עד פרוץ מלחמת חרבות ברזל שהביאה להפחתה משמעותית בכמות המבקרים, וב-2024 פחתה משמעותית כמות המבקרים, רובם ערבים־ישראלים. הטרמינל הישראלי נחנך בספטמבר 1995 והקמתו עלתה כ-3 מיליון דולר. אולם הנוסעים פתוח 24 שעות ביממה, כל ימות השנה, למעט ביום כיפור ובחג הקורבן. במקום תחנות "דרייב אין" לבעלי מכוניות, שירות להחלפת כספים, וחנויות פטורות ממס. בשל הנתונים הגאוגרפיים, אין במקום מגרש חנייה. ניתן להגיע אל המעבר בקווי האוטובוס 15 ו-16 של אגד מהתחנה המרכזית אילת ובקו 30 מנמל התעופה רמון, במוניות וברכב פרטי דרך כביש 90. בספטמבר 2016 הטרמינל הישראלי נקרא על שמו של ראש הממשלה מנחם בגין שחתם על הסכם השלום הישראלי מצרי ב-1979, והוקמה תערוכה על פועלו בשער הכניסה לישראל. הטרמינל המצרי מכיל אולם נוסעים הפתוח 24 שעות ביממה, כל ימות השנה, למעט חג הקורבן. במעבר יש דיוטי פרי, שירות להחלפת כספים ומכס. על יד המעבר בית מלון של רשת הילטון ותחנה של משטרת התיירים המצרית. כמו כן, בטרמינל המצרי יושב קצין קישור ישראלי וכן נציגות של כוח המשקיפים הרב-לאומי. מדיה וקבצים בנושא מעבר טאבה בוויקישיתוף מעבר מנחם בגין, באתר רשות שדות התעופה כך בעמוד הרשמי מעברי גבול יבשתיים, באתר רשות שדות התעופה בישראל "מעבר גבול טאבה". אורכב מ-המקור ב-2020-06-10. נבדק ב-2017-06-10. משה גלעד, לא מתווכחים עם אזהרת המסע: אין כמעט ישראלים בסיני, באתר הארץ, ‏22 בספטמבר 2024 מירב ארד, מעבר טאבה למצרים יקרא "מעבר בגין", באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בספטמבר 2016 מראה הצד הישראלי במעבר חותמת של מעבר הגבול הישראלי בטאבה חותמת מעבר הגבול המצרי המסוף המצרי
הופכי

האם התכוונתם ל... מספר הופכי איבר הופכי הופכי כפלי מודולרי – מושג במתמטיקה סריג הופכי מילה הופכית – נקרא גם מילה נגדית - מושג בלשון ודקדוק. אינוורסיה
בית קאפה

בית קאפה (בצרפתית: Capet), או השושלת הקאפטינגית, הוא שמה של שושלת מלכים שמשלה בצרפת. הבית עלה לשלטון בימיו של איג קאפה, רוזן פריז, שנבחר למלוך על צרפת לאחר מותו של המלך האחרון מהשושלת הקרולינגית, לואי החמישי, ללא צאצאים. השושלת הישירה נסתיימה ב-1328, לאחר שהמלך שארל הרביעי מת ללא יורשים, אך אחריה משלו בצרפת בית ולואה ובית בורבון, שאף הם ענפים של בית קאפה. איג קאפה, רוזן פריז 987 – 996 רובר השני "החסיד" 996–1031 - מבנו השלישי, רובר הראשון, דוכס בורגונדיה, נוצר בית בורגונדיה אנרי הראשון 1031–1060 פיליפ הראשון "הנאה" 1060–1108 לואי השישי "השמן" 1108–1137 לואי השביעי "הצעיר" 1137–1180 פיליפ השני "אוגוסט" 1180–1223 לואי השמיני "האריה" 1223–1226 - מבנו השישי, שארל רוזן אנז'ו, נוצר בית אנז'ו לואי התשיעי "הקדוש" 1226–1270 - מבנו החמישי, רובר, רוזן קלרמון, נוצר בית בורבון פיליפ השלישי "הנועז" 1271–1285 - מבנו הרביעי, שארל, רוזן ולואה, נוצר בית ולואה פיליפ הרביעי "היפה" 1285–1314 לואי העשירי "העקשן" 1314–1316 ז'אן הראשון "שנולד אחרי מות אביו" 1316 פיליפ החמישי "הגבוה" 1316–1322 שארל הרביעי "היפה" 1322–1328 לאחר מותו של שארל הרביעי ללא יורשים עבר הכתר לדודנו, פיליפ השישי, ראשון מלכי בית ולואה. מדיה וקבצים בנושא בית קאפה בוויקישיתוף בית קאפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוזנבלום

רוזנבלום (Rosenblum) – שם משפחה יהודי-אשכנזי נפוץ. פירושיו מגרמנית הם פריחת הוורדים, פריחת השושנים או פרחים פורחים. האם התכוונתם ל... פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה – פרס המוענק בידי עיריית תל אביב - יפו; ע"ש חנה וגוטליב רוזנבלום אישים ששם משפחתם אורי רוזנבלום (רום) - איש צבא ישראלי אירית רוזנבלום – יו"ר ארגון "משפחה חדשה" ברוך רוזנבלום – ידוע בשם העט אדם ברוך דורון רוזנבלום – עיתונאי ופובליציסט ישראלי הרצל רוזנבלום – עורך "ידיעות אחרונות" ומחותמי מגילת העצמאות יאיר רוזנבלום – מלחין ישראלי יעל רוזנבלום – בונת כינורות ישראלית כנרת רוזנבלום – סופרת, עיתונאית ויועצת ארגונית ישראלית משה מונה רוזנבלום – מלחין של מוזיקה חסידית עדי רוזנבלום – אמנית ישראלית היוצרת בווינה ובלונדון עידו רוזנבלום – מנחה טלוויזיה ישראלי, ובנו של אדם ברוך עמליה רוזנבלום – סופרת ועיתונאית ישראלית, ובתו של אדם ברוך פנינה רוזנבלום – דוגמנית ואשת עסקים ישראלית
איבר הופכי

באלגברה, איבר הופכי לאיבר נתון הוא איבר שהכפלתו באיבר הנתון נותנת את איבר היחידה. לדוגמה, שליש הוא ההפכי של המספר 3 ביחס לכפל. זוהי הכללה של המושג "מספר הופכי". המושג "איבר הופכי" מוגדר לכל פעולה בינארית. איבר הופכי ביחס לפעולת החיבור נקרא איבר נגדי. תהי   S {\displaystyle \ S} קבוצה שמוגדרת עליה פעולה בינארית שנסמנה   ∗ {\displaystyle \ *} . אם   e {\displaystyle \ e} הוא איבר היחידה של   ( S , ∗ ) {\displaystyle \ (S,*)} ומתקיים   a ∗ b = e {\displaystyle \ a*b=e} , אז   a {\displaystyle \ a} הוא הופכי משמאל של   b {\displaystyle \ b} , ו-   b {\displaystyle \ b} הוא הופכי מימין של   a {\displaystyle \ a} . במקרה זה a הפיך מימין ו-b הפיך משמאל. אם האיבר   x {\displaystyle \ x} הופכי מימין והופכי משמאל של איבר   y {\displaystyle \ y} , אז   x {\displaystyle \ x} קרוי הופכי דו-צדדי או בפשטות הופכי של   y {\displaystyle \ y} . איבר שיש לו הופכי דו-צדדי ב-   S {\displaystyle \ S} קרוי איבר הפיך ב-   S {\displaystyle \ S} . ביחס לפעולה אסוציאטיבית, אם איבר הוא הפיך מימין ומשמאל אז הוא הפיך, ויש לו הפכי יחיד. הקבוצה של האיברים ההפיכים היא חבורה, המסומנת   U ( S ) {\displaystyle \ U(S)} או   S ∗ {\displaystyle \ S^{*}} . מערכת עם פעולה בינארית (לאו דווקא אסוציאטיבית) שיש בה איבר יחידה וכל איבר בה הפיך מימין ומשמאל נקראת לולאה. לכל מספר ממשי   x {\displaystyle \ x} יש הופכי ביחס לפעולת החיבור, והוא המספר הנגדי שלו:   − x {\displaystyle \ -x} לכל מספר ממשי שונה מאפס   x {\displaystyle \ x} יש הופכי ביחס לפעולת הכפל, והוא 1 x {\displaystyle {\frac {1}{x}}} . למספר 0 אין הופכי. מטריצה ריבועית   M {\displaystyle \ M} שאיבריה נלקחים משדה   K {\displaystyle \ K} היא הפיכה (בקבוצת כל המטריצות הריבועיות מאותו גודל, תחת פעולת כפל מטריצות) אם ורק אם הדטרמיננטה שלה שונה מאפס. המטריצה ההופכית מתקבלת מנוסחת קרמר. לכל פונקציה חד-חד-ערכית ועל יש פונקציה הופכית ביחס לפעולת ההרכבה. מודולו מספר ראשוני, לכל מספר יש הופכי כפלי מודולרי. לכל איבר בחבורה קיים איבר הופכי לו, כך שמכפלתם היא איבר היחידה של החבורה. גם בחוג כללי, לכל איבר, פרט לאיבר היחידה ביחס לחיבור, יכול להתקיים הופכי ביחס לכפל. חוג שלכל איבר ששונה מאפס בו קיים הופכי, נקרא חוג עם חילוק. אם בנוסף הוא קומוטטיבי הוא נקרא שדה. קבוצת האיברים ההפיכים ביחס לכפל בחוג היא חבורה כפלית הנקראת "חבורת ההפיכים" של החוג. ההופכי של איבר היחידה הוא עצמו. בחוג R שאינו קומוטטיבי, ייתכן שאיבר a יהיה הפיך משמאל אך לא מימין. אם a הפיך משמאל אז a הפיך מימין אם ורק אם a אינו מחלק אפס מימין. חוג R שבו מתקיים ab=1 אם ורק אם ba=1 נקרא חוג סופי-דדקינד. חוג שאינו סופי-דדקינד מכיל חוגי מטריצות מכל ממד בתור תת-חוגים (בלי יחידה).
נייג'ל מארוון

נייג'ל מארוון (באנגלית: Nigel Marven, נולד ב־27 בנובמבר 1960) הוא יוצר, במאי ושחקן בסרטי טבע בריטי מבית ה-BBC. מארוון כותב, מביים ומשחק בסרטי טבע שהם לרוב ייחודים: הסרטים הדוקומנטריים שלו נראים כסרטי טבע רגילים, בהם החוקר מתקרב לחיות כדי לחקור אותן וללמוד על אורח חייהן. אלא שבסרטיו הוא חוזר, לכאורה, אחורה בזמן כדי ללמוד על יצורים קדומים, או מתכווץ כדי ללמוד על חייהם של חרקים או עכברים. בנוסף, בסרטיו יש סצנות שנראות לא מתוכננות, כאשר הוא נתון לסכנה כלשהי. למשל בחלק מסדרותיו הוא נראה נמלט מדינוזאורים שרודפים אחריו. סרטיו הדוקומנטריים, לכאורה, מוערכים מאוד בקרב פליאונטולוגים ומדענים, שכן בסרטיו הוא מנסה לפנות לציבור הרחב (ובעיקר לילדים) בהסתמך על עובדות מדעיות. הוא מופיע במספר סדרות מבית ללכת עם... של ה-BBC, בעיקר נרדף בידי דינוזאורים, מפלצות ים ופארק פרהיסטורי. כמו כן הוא מופיע בפרק הרביעי בעונה השלישית בסדרה בראשית, בה הוא נטרף על ידי גיגאנוטוזאורוס. בשנים האחרונות הוא מופיע בסדרה בכיכובו בשם "Ten Deadliest Snakes with Nigel Marven", בה הוא מחפש את 10 הנחשים הקטלניים בכל מדינה. מדיה וקבצים בנושא נייג'ל מארוון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נייג'ל מארוון (באנגלית) נייג'ל מארוון, סרטונים בערוץ היוטיוב נייג'ל מארוון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נייג'ל מארוון, באתר MusicBrainz (באנגלית) נייג'ל מארוון, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודל הבנייה וההרחבה

מודל הבניה וההרחבה, הוא מודל בתחום הפסיכולוגיה אשר פותח על ידי ברברה פרדריקסון. על פי המודל רגשות חיוביים מרחיבים באופן רגעי את רפרטואר המחשבות – מעשים של האדם. ובנוסף, רגשות חיוביים פועלים להגדיל את מרחב תשומת הלב, ההכרה וההנעה של האדם מעבר לצרכים הבסיסיים באותו רגע. טענה מרכזית היא שרגשות חיוביים של שמחה, עניין, שביעות רצון ואהבה מרחיבים את הרפרטואר הרגעי של מחשבות ומעשים: שמחה מציתה את הרצון לשחק, עניין מצית את הרצון לחקור, שביעות רצון מציתה את הרצון לשלב ואהבה מציתה תהליך חוזר ונשנה של הרצונות האלה בתוך מערכת יחסים סגורה ובטוחה. אופן המחשבה הרחב הנובע מרגשות חיוביים אלה, משווה לאופן המחשבה הצר הנוצר מרגשות שליליים רבים (לדוגמה תקיפה או בריחה). הבט משמעותי נוסף בהקשר לתאוריה, נוגע לתוצאות של דרכי מחשבה חיוביים אלו: על ידי הרחבה רגעית של רפרטואר המחשבה – ביצוע של האדם – בין אם על ידי משחק, מחקר או פעילות דומה – רגשות חיוביים מקדמים את הגילוי של פעולות חדשניות ויצירתיות, רעיונות וקשרים חברתיים, אשר מרכיבים את המשאבים האישיים של האדם. בין אם משאבים פיזיים או אינטלקטואליים ועד למשאבים חברתיים ופסיכולוגיים. משאבים אלה פועלים כעתודה שניתנת לשימוש בשלב מאוחר יותר על מנת לשפר את הסיכויים להתמודדות טובה עם המצב. כך דרך התנסויות בעלות רגשות חיוביים, אנשים משנים את עצמם והופכים להיות יותר יצירתיים, בעלי ידע, גמישים, מעורבים חברתית ובריאים. עדות למודל מגיעה משני עשורים של ניסויים אשר נערכו על ידי אייזן ועמיתים. החוקרים מצאו שאנשים אשר חווים רגשנות חיובית מראים תבניות של מחשבה לא שגרתיות, גמישות, יצירתיות, אינטגרטיביות, פתיחות למידע ויעילות. בנוסף הראו שאנשים החווים רגשנות חיובית מראים העדפה גוברת למגוון ומקבלים מערך רחב יותר של אפשרויות התנהגות. באופן כללי, על פי אייזן, רגשנות חיובית יוצרת מבנה קוגניטיבי רחב וגמיש אשר מאפשר אינטגרציה של חומר מגוון וזאת על ידי רמה גבוהה של דופאמין במוח. אבל למרות שאיזן לא התייחסה באופן ספציפי לרגשות חיוביים, המחקרים שלה רק מחזקים את הטענה שרגשנות חיובית מרחיבה קוגניציה. כאשר, רגשנות שלילית ידועה כמצרה את תשומת הלב של אנשים וגורמת להם להפסיד את הראיה הכוללת של המצב. עדות נוספת לגבי כך שרגשנות חיובית מרחיבה את תשומת הלב מגיעה ממחקרים אשר עשו שימוש בפרדיגמת עיבוד ויזואלי בשביל להעריך הטיות במיקוד של תשומת הלב. מצבים שליליים, כגון חרדה ודיכאון, מראים הטיות הצרה בתשומת הלב. מצב של רווחה, אופטימיות והצלחה מעידים על הרחבה בתשומת הלב. מחקריו של מאור הראו אותו דבר. רגשות רגשנות יצירתיות אינקובציה של רגשות Fredrickson, B. L. (2004). The broaden-and-build theory of positive emotions. The Royal Society, 1367-1377. .Cohn, A. Michael, Fredrickson, B. L. (2001). Beyond the Moment, Beyond the Self: Shared Ground Between Selective Investment Theory and the Broaden-and-Build Theory of Positive Emotions. University of Michigan Fredrickson, B. L.Isen M. Alice, Isen (2000) . קאן ואייזן 1993 Derryberry & Tucker 1994.
חמידה ג'נדובי

חמידה ג'נדובי (בערבית: حميدة جندوبي; 1949 - 10 בספטמבר 1977) היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת והאדם האחרון שהוצא להורג בגיליוטינה. הוא היה מהגר תוניסאי שהורשע בעינוי ורצח של חברתו לשעבר, אליזבת בוקט, בגיל 21 במרסיי. ג'נדובי נולד בתוניסיה בשנת 1949. ב-1968 ג'נדובי עבר לגור במרסיי ועבד כפועל אריזה. הוא נאלץ לעזוב את עבודתו ב-1971 לאחר תאונת עבודה בה איבד כשני שלישים מרגלו הימנית. ב-1973 הוגשה תלונה כנגדו במשטרה על ידי אליזבת בוקט, בת 21, שהייתה מאהבתו. בתלונה הוא הואשם במאסר לא חוקי, התאכזרות וניסיון לסרסרות. לאחר מעצרו ושחרורו ממעצר במהלך אביב 1973, ג'נדובי דרדר לזנות עוד שתי צעירות והיה הסרסור שלהן. ב-1974 הוא חטף את בוקט לביתו. שם, בנוכחות הצעירות, הכה ג'נדובי את בוקט, כיבה סיגריות בוערות על חזה ובאזור איברי המין שלה. מאוחר יותר, לקח אותה ברכב לפרבר של מרסיי וחנק אותה שם. רק לאחר שגופתה של בוקט התגלתה על ידי שני ילדים במחסן, פנו הצעירות אל הרשויות. לאחר הליך משפטי, ב-24 בפברואר 1977 הואשם ג'נדובי בבית המשפט באקס-אן-פרובאנס ברצח בעינויים, אונס ואלימות מתוכננים מראש. ההגנה העיקרית שלו הייתה שהוא הושפע מקטיעת הרגל שלו שש שנים קודם לכן; עורך דינו טען שקטיעת רגלו הובילה אותו להתקפים פתאומיים של אלכוהול ואלימות, שהפכו אותו לאיש שונה. ב-25 בפברואר הוא נידון למוות. ערעורו על גזר הדין נדחה ב-9 ביוני, ובבוקר של 10 בספטמבר 1977 הובא לידיעתו של ג'נדובי שהוא לא יקבל חנינה נשיאותית. זמן קצר לאחר מכן, ב-4:40 לפנות בוקר, הוא הוצא להורג בגיליוטינה. הוא היה האיש האחרון שהוצא להורג בצרפת. בשנת 1981, בוטל עונש המוות בצרפת, כמו גם בשאר מדינות האיחוד האירופי.
ריצת 800 מטר

ריצת 800 מטר היא תחרות ריצה באתלטיקה. בתחרות זאת מתחרים ביניהם המשתתפים, מי ייחצה הראשון את קו הסיום של מסלול באורך 800 מטר. ריצת 800 המטרים היא הקצרה מבין הריצות הבינוניות. ריצת 800 המטר משתרעת על שני סיבובים שלמים באצטדיון (היקף המסלול 400 מטר), בעוד באולמות סגורים הריצה משתרעת על 4 סיבובים שלמים (היקף המסלול 200 מטר). ריצת 800 דורשת מיומנות גבוהה הן במהירות הספרינט והן בסיבולת פיזית שתספיק לשני סיבובים. ריצת 800 לגברים נכללה בתוכנית האולימפית בכל האולימפיאדות המודרניות. ריצת 800 לנשים הוכנסה לתוכנית האולימפית לראשונה בשנת 1928 אך הושעתה עד 1960, עקב הזעזוע מהתשישות שחשו המתחרות. (+) - השיא נקבע במסגרת ריצה ארוכה יותר. (י') - יארד, השיא נקבע בריצת 880 יארד שזה 804.68 מטר. לעיתים קרובות רצי 800 מטר מהירים מספיק כדי להתחרות גם ב-400 מטר שליחים, אך רק ירמילה קרטוכווילובה ואלברטו חואנטורנה הצליחו לזכות בתחרויות בינלאומיות גדולות ב-400 מטר יחד עם ה-800 מטר. שילוב של 800 מטר יחד עם ריצת 1500 מטר הוא שכיח ביותר. נכון ל-18 בספטמבר 2023 נכון ליולי 2018 עמנואל וניוני(קניה) 1:41.19 פריז 2024 ריצת 400 מטר ריצת 1500 מטר מדיה וקבצים בנושא ריצת 800 מטר בוויקישיתוף
באז'ה

באזַ'ה (בגאורגית: ბაჟა) הוא מרק אגוזים נפוץ בגאורגיה, העשוי מיין אדום, חומץ או מיץ רימונים, ובתוכו חלקי עוף צלויים בגריל. מאכל זה מאפיין את המטבח הגאורגי בהיותו מר ללא ממתיקים. את הבאז'ה מגישים קר. המטבח הגאורגי מתכון לרוטב באז'ה (אנגלית) תמונה של באז'ה, באתר www.russianfamily.net ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדרות איסתיקלאל

שדרות איסתיקלאל (טורקית İstiklal Caddesi - "שדרות העצמאות") הן שדרה ידועה ברובע בייאואולו (Beyoğlu) באיסטנבול שבטורקיה. שדרות איסתיקלאל מובילות מתחנת הטונל העליונה שבגלאטה לכיוון צפון-מזרח ומסתיימת בכיכר טקסים הנמצאת בשכונה הנושאת את אותו שם. השדרה שאורכה כ-1,600 מטר היא מדרחוב מסחרי אלגנטי, שלאורכו מסעדות וחנויות מכל הסוגים, מספר קונסוליות, כנסיות ובתי מגורים בעלי חזיתות מרשימות. לאורך השדרה עובר קו החשמלית הנוסטלגית, המקשר בין שני קצותיה. בעבר הייתה השדרה ידועה בשם "ג'דה-אי כביר" (Cadde-i Kebir - "השדרה הגדולה") בפי הטורקים ו"גרנד רו דה פרה" (Grande rue de Péra - "הרחוב הגדול של פרה") בפי הזרים ("פרה" היה שמו הקודם של רובע בייאואולו). במאה ה-19 נחשבה השדרה לאזור היוקרתי באיסטנבול ושימשה מרכז לאוכלוסייה הזרה שהתגוררה בה. לאחר עצמאות טורקיה ב-1923 שונה שמה של השדרה והיא איבדה מחשיבותה. רק לקראת סוף המאה ה-20 שבה השדרה לימי זוהרה ותפסה שוב מעמד מרכזי בחיי העיר, ובשנת 1990 חודשה פעולתה של החשמלית הנוסטלגית לאורכה. בחלקה הדרום-מערבי של השדרה, סמוך לתחנת הטונל, שוכנים מבנים שנבנו במהלך ימי הביניים עת ישבו במקום בני ג'נובה. כאן נמצא גם "בית הספר התיכון הגרמני" (גרמנית Deutsche Schule Istanbul; טורקית Özel Alman Lisesi). בערך במרכז השדרה שוכנת כיכר גלאטסראי (Galatasaray Meydanı - "כיכר ארמון גלאטה") אשר קיבלה את שמה מהארמון הג'נובזי הניצב דרומית-מזרחית לה והמשמש כאחד ממוסדות החינוך הוותיקים במדינה. המבנה שימש בתקופת האימפריה העות'מאנית כמשכנו של "בית הספר הקיסרי גלאטסראי" (Galata Sarayı Enderun-u Hümayunu) שהוקם ב-1481, וכיום הוא מעונו של תיכון גלאטסראי (Galatasaray Lisesi). סמוך לארמון, מצדה השני של השדרה, נמצאת "סימטת הפרחים" (Çiçek Pasajı), שבמאה ה-19 שימשה למגורים וכרחוב מסחרי מקורה. כיום הסימטה מאוכלסת בצפיפות במסעדות, ובסמוך לה שוכן שוק הדגים (Balık Pazarı). השדרה מסתיימת בכיכר טקסים, שהיא אחד האתרים המרכזיים בעיר ומרכז תחבורתי חשוב. ב-19 במרץ 2016 התרחש בשדרה פיגוע התאבדות שבו נרצחו ארבעה אנשים. ב-13 בנובמבר 2022 התרחש בשדרה פיגוע שבו נרצחו שמונה אנשים. מדיה וקבצים בנושא שדרות איסתיקלאל בוויקישיתוף תמונות מהשדרה
איסתיקלאל

איסתיקלאל, או איסטיקלל (ערבית: استقلال, טורקית: İstiklal), פירושה "עצמאות". האם התכוונתם ל... שדרות איסתיקלאל – שדרה יוקרתית באיסטנבול איסתיקלאל מרשי – ההמנון של טורקיה (מילולית: "מצעד העצמאות") מפלגת אל-איסתקלאל – מפלגה פלסטינית בימי המנדט מסגד איסתיקלאל – המסגד הראשי של חיפה אל איסתיקלאל מפלגה מרוקנית המהווה אופוזיציה למלוכנות.