laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האמת על דינוזאורים רצחניים

האמת על דינוזאורים רצחניים (באנגלית: The Truth About Killer Dinosaurs; בארצות הברית התוכנית נקראת: Dinosaur Face-Off) היא תוכנית טלוויזיה מדע פופולרי פלאונטולוגית מבית ה-BBC אשר ששודרה בערוץ BBC 1 וערוץ דיסקברי ב-2005, בקריינותו של המדען, השחקן והקומיקאי הבריטי ביל אודי. זוהי סדרה קצרה מאוד והיא כוללת רק 2 פרקים באורך שעה. התוכנית עוסקת במיני דינוזאורים טורפים וצורות ההתגוננות של דינוזאורים ששימשו כטרף, תוך שימשו בדיקת כוחותם באמצעים ביומכניים. הפרק הראשון מתאר את הקרב המפורסם בין הטירנוזאורוס רקס לטריצרטופס. בשביל להעריך את הקרב ביניהם אודי בודק עצמות של טריצרטופסים שננשכו, מבצע בדיקת עוצמת נשיכה לאליגטורים בפלורידה ומשתמש בדגמים מתכתיים של לסתות הטירנוזאורוס כדי לבדוק כמה חזקים הם היו וכן של גולגולת הטריצרטופס כדי לבדוק אם הוא יכל להסתער כמו קרנף או תאו קדימה. טירנוזאורוס יכול היה להרוג טריצרטופס לא ערני או חלש אם הוא תקף אותו מהצד אך טריצרטופס עירני היה יכול לנגוח בו למוות בקרניו. הפרק השני מתאר את הקרבות במדבר גובי הקדום בין ולוצירפטור לבין פרוטוצרטופס ולמין אנקילוזאור (ככל הנראה טרכיאה או תאלרורוס). הוולוצירפטור היה דינוזאור קטן מכוסה בנוצות, בניגוד לאיך שהופיע בסרטים כמו פארק היורה עם קשקשים, ובעל טופר קטלני שנע במהירות. זוג ולוצירפטורים היו יכולים להרוג בקלות פרוטוצרטופס. ממאובן אחד נראה ולוצירפטור בציד פרוטוצרטופס, אך לבדו הפרוטוצרטופס יכל לפצוע אותו קשה עם מקורו הקרני. האנקילוזאור לעומתו היה חזק ומשוריין מדי וגם היה בעל זנב חובטני, איתו הוא שבר רגל של טרבוזאורוס גדול שהתקרב אליו. עם זאת הקטנים היו פגיעים יותר וקבוצת ולוצירפטורים יכלו להרוג אותם ביחד. מועדון הקרב הג'ורסי כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה "האמת על דינוזאורים רצחניים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האמת על דינוזאורים רצחניים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רובן האוקס

רובן האוקס (בהולנדית: Ruben Houkes; נולד ב-8 ביוני 1979) הוא ג'ודוקא עבר הולנדי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. האוקס התחרה במשחקים האולימפיים בבייג'ינג 2008 וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. האוקס מחזיק במדליה אחת מאליפויות העולם, מדליית זהב (2007). באליפויות אירופה הוא זכה בשלוש מדליות, מדליית כסף (2008) ושתי מדליות ארד (2005 ו-2006). במהלך הקריירה זכה האוקס במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורניר פריז היוקרתי. רובן האוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רובן האוקס, ברשת החברתית LinkedIn רובן האוקס, באתר olympedia.org רובן האוקס, באתר איגוד הג'ודו העולמי רובן האוקס, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
דעם

דעם – מפלגת פועלים / כלכלה ירוקה, מדינה אחת (בערבית: حزب دعم العمالي) היא מפלגת שמאל סוציאליסטית רדיקלית בישראל. בתחילת דרכה היא רצה כ"מפלגת פועלים", אך היום היא שינתה את הגדרתה והיא הצטרפה למה שקרוי הסדר הירוק החדש או הניו דיל הירוק. דעם מציגה תפיסת עולם סוציאליסטית, קוראת לסיום הכיבוש הישראלי על השטחים, והקמת מדינה אחת לשני עמים, על בסיס כלכלה ירוקה ושיתופית. דעם טוענת כי יש לחזק את מעמד הפועלים הישראלי והפלסטיני כאחד, דבר שישקף את המשותף בין העמים, ויאפשר קיום חברה סולידרית וצודקת. מתוך תפיסה שמאלנית, דעם התנגדה להסכמי אוסלו, וטענה כי "הסכמים אלה משמרים את העליונות הישראלית ואת הסדר הקפיטליסטי הקיים באזור". דעם מתנגדת גם לסחף האיסלאמי החזק באזור. דעם הוקמה בשנת 1995 על ידי פעילים חברתיים ערבים ויהודים שחלקם היו חברים לשעבר בתנועת "דרך הניצוץ". הסניף הראשון של המפלגה הוקם ביפו כחלק ממאבק לפתרון בעיות הדיור של התושבים הערבים בעיר. בתחילת דרכה עמד בראש הרשימה אסף אדיב. בשנת 2002 מונתה לעמוד בראש המפלגה אסמא זחאלקה אגבארייה. מעת הקמתה התמודדה המפלגה 10 פעמים בבחירות לכנסת, אך לא הצליחה להיבחר. בפעם הראשונה שהמפלגה התמודדה לכנסת היא הייתה המפלגה הקטנה בישראל, שיא כוחה היה בשנת 2006, בבחירות לכנסת ה-17. לקראת הבחירות לכנסת העשרים הודיעה המפלגה שלא תתמודד בבחירות האלו לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הודיעה שתתמודד שוב, הפעם בכינוי "כלכלה ירוקה - מדינה אחת" ובראשות יואב גל טמיר, ומהבחירות שאחריהן היא מתמודדת בכינוי "דעם - כלכלה ירוקה מדינה אחת". בשנת 2008 התמודדה המפלגה בפעם הראשונה בבחירות לרשויות המקומיות בישראל והציגה רשימת מועמדים למועצת העיר תל אביב-יפו. כמו כן הציגה ראש המפלגה אסמא אגבארייה, תושבת יפו, את מועמדותה לראשות העיר (בסוף לא נרשמה למועמדות). אגברייה עצמה קיבלה 0.45% מקולות הבוחרים, והרשימה לא עברה את אחוז החסימה ולא הכניסה נציג למועצה. בשנת 2013 התמודדה אסמא אגבארייה בבחירות למועצת העיר במסגרת רשימת "עיר ללא גבולות" (שהתמודדה בבחירות למועצת עיריית תל אביב-יפו) אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה והתפזרה לאחר הבחירות, שיסדה אשת התקשורת והפוליטיקאית הישראלית, אמילי מואטי. ברשימה התמודדו דן חיימוביץ, הפסיכולוגית עירא ענר, וכן השחקן והמנחה ישי גולן. אסמא אגבארייה-זחאלקה הוצבה במקום הראשון ברשימת "עיר ללא גבולות" כשסוכם מראש על רוטציה בין חברי הרשימה השונים. הרשימה קיבלה כ-1,900 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. אתר האינטרנט הרשמי של דעם דעם, ברשת החברתית פייסבוק דעם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דעם, סרטונים בערוץ היוטיוב מאיר עמור, המרחק בין דעם ופוליטיקה מזרחית, באתר "העוקץ", 28 בדצמבר 2012 אבנר כהן, למה דעם, באתר הארץ, 3 בינואר 2013 שני ליטמן, "אסמא אגבארייה זחאלקה: "אני לא הייתי עולה על המרמרה", באתר הארץ, 5 בינואר 2013 חסן שעלאן, אני לא חנין זועבי. הכירו את יו"ר מפלגת דעם, באתר ynet, 11 בינואר 2013 איריס חפץ, פעולת המחיקה הכפולה של דעם, באתר "העוקץ", 21 בינואר 2013 אילן ליאור, בדעם מקווים שהפעם, המחאה החברתית תכניס אותם לכנסת, באתר הארץ, 3 בינואר 2013 שני ליטמן, "דקארט פירק לי הכל", באתר הארץ, 3 בפברואר 2009 עמית סלונים, ‏"המהפכה צריכה להיות שיתוף פעולה של יהודים וערבים", באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2015 עיר ללא גבולות, באתר Google Sites אלה תמרי, ‏"יש שוביניזם בעירייה", באתר גלובס, 9 באוקטובר 2013
מרדכי זר-כבוד

מרדכי זר-כבוד (27 ביוני 1901 – 18 באוקטובר 1977) היה פרופסור חבר במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. נולד לאברהם צבי עהרנקראנץ (או "אהרנקראנץ") בעיירה פרוביז'נה שבגליציה. קיבל חינוך מסורתי במקום, רבו העיקרי היה רב העיר אברהם יעקב הורוביץ. בשנת 1921 קיבל תעודת הוראה בעברית בלבוב. מאז היה פעיל בתנועות נוער ציוניות. למד בבית-המדרש למורים עברים בווינה מבין מוריו היו אביגדור אפטוביצר וצבי פרץ חיות. בשנים 1930–1935 למד בברלין מבין מוריו היו חנוך אלבק, נפתלי הרץ טור-סיני ויצחק משה אלבוגן. למד בעיקר שפות שמיות ותולדות המזרח הקדום. קיבל דוקטורט על עבודתו "לתולדות חכירת קרקעות בבבל החדשה על פי מקורות של כתבי יתדות בתקופת נבוכדרצר – נבונאיד". במקביל ניהל בתי ספר עבריים בגרמניה ובצ'כוסלובקיה. תחת השלטון הנאצי ניהל בית ספר יהודי במינכן בשנים 1935–1937. בשנת תרצ"ז/1937 עלה לארץ ישראל ושימש כמורה בחיפה בבית המדרש למורים של ארתור בירם, בבית הספר הריאלי ובתיכון חוגים. לימד באוניברסיטת בר-אילן, שם קיבל ב-1969 דרגת פרופסור-חבר. היה ממייסדי החברה לחקר המקרא בישראל. מעורכי מהדורת התנ"ך של י.ל. גורדון ומעורכי האנציקלופדיה מקראית. מהפרשנים של התנ"ך בסדרת דעת מקרא. לסדרה דעת מקרא כתב את הפירוש לספרים חגי, זכריה, מלאכי, קהלת, עזרא, נחמיה. נפטר בשנת 1977 כשהיה בעיצומה של העבודה על פירוש ספר משלי בסדרת דעת מקרא (הושלם על ידי יהודה קיל). החברה לחקר המקרא הוציאה לכבודו ספר למלאות לו ששים וחמש שנה – "ספר זר-כבוד" ירושלים, תשכ"ח. בתרצ"ח התחתן עם בתיה בת ר' צבי ביקל. עזרא ונחמיה מפורשים, הוצאת ראובן מס, ירושלים תש"ט חגי זכריה ומלאכי מפורשים, הוצאת קריית ספר, תשי"ז דוד תדהר (עורך), "ד"ר מרדכי זר-כבוד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2323 מידע על זר כבוד, מרדכי, 1901-1977 בקטלוג הספרייה הלאומית עזרא ונחמיה, ‏מפורשים על ידי ד"ר מרדכי זר-כבוד, ירושלים, תש"ט, באתר היברובוקס חגי זכריה מלאכי, ‏מפורשים על ידי ד"ר מרדכי זר-כבוד, ירושלים, תשי"ז, באתר היברובוקס מרדכי זר כבוד (1901-1977), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבנה

הבנה היא תהליך פסיכולוגי שקשור לאובייקט (אנ') מופשט (אנ') או פיזי, כגון אדם, מצב, או מסר (אנ'), אשר אדם מסוגל לחשוב עליהם, ולהשתמש במושגים כדי להתמודד כראוי עם אותו אובייקט. הבנה היא תהליך מציאת היחס בין היודע לבין אובייקט ההבנה. הבנה מרמזת על היכולות והנטיות ביחס לאובייקט של ידיעה, אשר מספיקה כדי לתמוך בהתנהגות אינטליגנטית. הבנה היא ניסוח מרכיבי סוגיה, קשר לוגי והיררכי ביניהם, שמאפשר חיזוי תוצאה אפשרית בהינתן תמהיל מרכיבים דומה. הבנה לעיתים קרובות, אם כי לא תמיד, קשורה ללמידת מושגים ותפיסות, ולפעמים גם לתאוריה או לתאוריות הקשורות למושגים האלה. אדם מבין את מזג אוויר אם הוא מסוגל לחזות (למשל אם יהיה מאוד מעונן, או גשום), או לספק הסבר של כמה תכונות שלהם, וכו'. פסיכיאטר מבין חרדות של אדם אחר, אם הוא מכיר את החרדות של אותו אדם, הסיבות שלהם, והוא יכול לתת עצות שימושיות כיצד להתמודד עם החרדה. אדם מבין חלק של הנמקה (אנ') או של טיעון, אם הוא יכול במודע לשחזר את תוכן המידע המועבר במסר. אדם מבין את שפה עד לרמה שיכול לשחזר את תוכן המידע שנמסר לו על ידי מגוון רחב של מסרים מדוברים או מסרים כתובים בשפה זו. אדם שיש לו הבנה מתוחכמת יותר, יכולת חיזוי מדויקת יותר, או הבנה המאפשרת לו לספק הסברים שאחרים בדרך כלל מחשיבים אותם כטובים יותר, נחשב כמי שיש לו הבנהן "עמוקה". לעומת זאת, אדם שיש לו הבנה מוגבלת יותר נחשב כמי שיש לו הבנה "רדודה". עם זאת, עומק ההבנה הנדרשת כדי להיות להשתף בעיסוק או בפעילות עשויים להיות שונים במידה ניכרת. הבנה חברתית רגשית בגיל הרך הבנת הנקרא הבנה (תורת הידע), דף שער בספרייה הלאומית Bereiter, Carl. "Education and mind in the Knowledge Age". אורכב מ-המקור ב-2006-02-25.
איוואן ניפונטוב

איוואן ויטאלייביץ' ניפונטוב (ברוסית: Иван Витальевич Нифонтов; נולד ב-5 ביוני 1987) הוא ג'ודוקא רוסי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. ניפונטוב התחרה במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג. ניפונטוב מחזיק בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2009) ומדליית ארד (2014). באליפויות אירופה הוא זכה בשתי מדליות, מדליית זהב (2009) ומדליית כסף (2015). במהלך הקריירה זכה ניפונטוב במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי הגראנד סלאם במוסקבה וריו דה ז'ניירו. מדיה וקבצים בנושא איוואן ניפונטוב בוויקישיתוף איוואן ניפונטוב, ברשת החברתית פייסבוק איוואן ניפונטוב, ברשת החברתית אינסטגרם איוואן ניפונטוב, באתר olympedia.org איוואן ניפונטוב, באתר איגוד הג'ודו העולמי איוואן ניפונטוב, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
קאפובאר

קאפובאר (בהונגרית: Kapuvár, ביידיש: קאפאוואר) היא עיירה במחוז גיור-מושון-שופרון, הונגריה, בת כ-10,000 תושבים, השוכנת ליד הגבול עם אוסטריה. ההתיישבות היהודית החלה בתחילת המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19 נודע הכפר כמשווק תוצרת חקלאית למדינה השכנה אוסטריה בעיקר טבק. בשנת 1897 הצטרפה הקהילה היהודית לזרם האורתודוקסי ואף הוקמו בית כנסת, בית ספר עממי, תלמוד תורה וישיבה, הכל על מגרש שנתרם בידי הרוזן אסטרהאזי. בשנת 1933 החלה להתקיים בקהילה פעילות ציונית. במפקד אוכלוסין משנת 1941 מנתה הקהילה 438 יהודים. במרץ 1944 עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הגיעה לעיר משלחת שנשלחה בידי אדולף אייכמן אשר הפקיעה את רכוש היהודים. במאי של אותה שנה הוקם גטו אליו רוכזו יהודי העיר והסביבה ואלו הועברו ביוני לגטו בשופרון וב-5 ביולי נשלחו למחנה ההשמדה לאושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לעיר כמאה ניצולים יהודים אשר חידשו את הקהילה היהודית במקום והקימו אנדרטה לזכר הנספים בשואה. עד שנת 1956 כיהן רב בקהילה ואף פעל תלמוד תורה, אך באותה שנה, לאחר המרד ההונגרי במשטר הקומוניסטי, עלו רוב יהודי קאפובאר לישראל. אדן בודור (במקור קראוס, 1882–1927) היה ספורטאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (לונדון 1908) אטילה אבּרהם (1967) אלוף אולימפי בקיאקים. קאפובאר בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 471-472 קאפובאר, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 356. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קאפובאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאפובאר הקהילה היהודית בקאפובאר באתר בית התפוצות קאפובאר (Kapuvár), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ריאיון עם ניצולי קאפובאר בהונגרית "קאפובאר", באתר JewishGen (באנגלית) מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Heartbreaker (שיר של מריה קארי)

Heartbreaker (בעברית: שובר לבבות) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי בשיתוף ג'יי זי מתוך אלבומה Rainbow. הוא יצא לאור ב-21 בספטמבר 1999, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס כסינגל הראשון מהאלבום. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר נכתב על ידי קארי עצמה וג'יי זי והופק על ידי קארי עצמה ודי ג'יי קלו. השיר מסמפל את השיר "Attack of the Name Game" של הזמרת סטייסי לטיסאו ובכך גם הכותבים של השיר הזה קיבלו קרדיט בכתיבת השיר. בדומה לשירים מהאלבום הקודם שלה גם בשיר הזה מריה ממשיכה בקו ההיפ-הופ וה-R&B בו השתמשה גם בשירים באלבומה הקודם. בשל כך מריה החלה לשלב ראפרים בשירים שלה לדוגמת השיר הזה. מבחינה לירית השיר מדבר על בחורה שחוזרת כל פעם מחדש לבן זוגה אף על פי שהוא ממשיך לשבור לה את הלב. השיר זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה שטענו כי השיר אינו מקורי או חדשני ואינו מסמל צעד יצירתי קדימה והרבה טענו כי הוא נשמע דומה למדי לשירה "Fantasy" בשל המספולים מתוכו. השיר זכה להצלחה מסחרית רבה, בארצות הברית הוא הגיע למקום ה-1 ובכך הפך לשיר ה-14 שלה לעשות זאת. בקנדה השיר גם זכה להצלחה רבה וגם הגיע למקום ה-1 במדינה וכנ"ל בניו זילנד. בנוסף השיר נכנס לחמישייה הפותחת במדינות רבות ביניהם בצרפת ובריטניה. במצעד האירופאי הכללי הוא נכנס למקום ה-4 ובאוסטרליה גם זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-10. על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בתוכניות טלוויזיה ובסיבובי הופעות שלה. הקליפ לשיר בבימויו של ברט רטנר נחשב לאחד מהקליפים היקרים ביותר אי פעם כאשר עלותו הגיע ל-2.5 מיליון דולר. בקליפ נראית קארי הולכת לקולנוע עם חברותיה שם היא רואה את בן זוגה (אותו מגלם ג'רי אוקונל) עם אישה אחרת (אותה מגלמת קארי עצמה גם על ידי דמות האלטר אגו שלה ביאנקה). לאחר מכן השתיים מתעמתות אחת עם השנייה פיזית. בשל התחייבויות קודמות ג'יי זי לא היה יכול להופיע בסרטון ובמקום זאת הופיעה קריקטורה שלו. הקליפ היה בהשראת מספר סרטים ביניהם "גריז" ו-"הדרקון". מידע על הסינגל "Heartbreaker" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Heartbreaker" באתר Discogs סרטון השיר "Heartbreaker" באתר יוטיוב השיר במצעד הבילבורד הוט 100 ARIA Charts - Accreditations - 1999 Singles, www.aria.com.au Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) Ask Billboard: Katy Perry Regains No. 1 Momentum, Billboard, ‏2014-02-17 BPI AWARDS The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Les certifications, SNEP (בצרפתית)
דנטה לאטס

דנטה לאטס (או: דאנטה לאטס) (באיטלקית: Dante Lattes;‏ 1876–1965) היה רב, עיתונאי פובליציסט ועורך יהודי-איטלקי, איש-ציבור ומחנך. מנציגיה הבולטים של הקהילה היהודית האיטלקית. משנת 1897 ואילך עבד כעיתונאי "Corriere Israelitico" בטריאסטה, ונתמנה לעורך העיתון בשנת 1903. בפיקוחו, התמקד העיתון "קורייר ישראל" בתנועה הציונית ובתרבות היהודית של יהודי איטליה, וכלל דיונים במחקר בהיסטוריה ובפילוסופיה יהודית. לאטס (ביחד עם Alfonso Pacifici) ייסד (בפירנצה בשנת 1916) את השבועון "Israel". בשנת 1922 ייסד את הירחון "Israel Review" ונשאר עורכו עד פטירתו. לאטס היה פעיל מרכזי של התנועה הציונית באיטליה. מאז שנת 1918 היה מזכיר הפדרציה הציונית באיטליה. הוא תמך בחינוך יהודי המבוסס על שילוב בין תרבות ההומניזם האיטלקי ומורשת ההגות היהודית. לאטס עמד בקשר עם אחד העם, יוסף קלוזנר, ישראל זנגוויל, והכיר את יצירתם הספרותית של אדמון פלג ושל הקלאסיקונים הגדולים של ספרות היידיש המודרנית. הוא תרגם לאיטלקית מתוך כתביהם של הוגי וסופרי דור התחייה הלאומית היהודית והתנועה הציונית: אחד העם, משה הס, יהודה לייב פינסקר, חיים נחמן ביאליק, מרטין בובר. לאטס לימד עברית שפה וספרות במכון לשפות המזרח (Institute of Oriental Languages) ברומא. בשנת 1939, בעקבות עליית הפאשיזם, עקר לארץ ישראל עם משפחתו, אך בתום המלחמה, חזר לאיטליה בשנת 1946, ייסד וניהל ברומא את מרכז התרבות היהודית מטעם איגוד הקהילות. לאטס למד בבית המדרש היהודי של אליהו בן-אמוזג (Benamozegh) בליוורנו. משנת 1933 שימש במועצת המנהלים של איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, ובשנת 1936 היה אחד המייסדים של ארגון הקונגרס היהודי העולמי בז'נבה. בין השנים 1952-1956 שימש סגן נשיא איגוד הקהילות היהודיות באיטליה. לאטס היה מנהל הסמינר לרבנים באיטליה. סיפורה של היהדות (1923) הציונות (1928) אני מאמין של פילוסוף יהודי : על אליהו בן-אמוזג / דברי הקדמה – ד.ב. בקי (ירושלים : הוצאת הספרים הארץ-ישראלית, תש״ג) פירושים על התורה, הנביאים, תהילים. ועל פרקי אבות. באמצעות כתביו, הפך לאטס למורה ומדריך לשלושה דורות של יהודים באיטליה, אבל ממרחק השנים דומה כי מורשתו לא זכתה להכרה רבה על ידי הממסד היהודי האיטלקי. מדיה וקבצים בנושא דנטה לאטס בוויקישיתוף כתבי דנטה לאטס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) דנטה לאטס, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" דנטה לאטס (1876-1965), דף שער בספרייה הלאומית דנטה לאטס, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ארכיוני הקהילות באיטליה באתר academia.edu
אסמא אגבארייה זחאלקה

אסמא אַגבָּארייה-זחאלקה (בערבית: اسماء اغبارية زحالقة; נולדה ב-1974) היא עיתונאית ופעילה פוליטית ערבייה-ישראלית, אשר עמדה בראש מפלגת דעם - מפלגת פועלים, ובראש רשימת "עיר ללא גבולות" בבחירות המוניציפליות בתל אביב-יפו. אגבארייה נולדה וגדלה ביפו. בשנת 1995, לאחר שלמדה לתואר ראשון בספרות ערבית ובחינוך והוראה באוניברסיטת תל אביב, החלה לערוך את מגזין "אלסבאר", גרסתו הערבית של מגזין "אתגר". בזמן עבודתה החלה לעסוק בפעילות חברתית; היא הצטרפה למפלגת דעם, נאבקה למען זכות הדיור ביפו ופעלה לשיפורם של רמת החינוך ושל מעמד האישה. בשנת 2000 ייסדה וניהלה את סניף מען - עמותה לסיוע לעובדים בירושלים, עמותה שנועדה לסייע לפועלים ולמובטלים במזרח ירושלים. בשנת 2002 עברה לסניף העמותה באזור המשולש, שם פעלה בפרויקטים למציאת תעסוקה לפועלים ולמובטלים בתחומים שונים ולחינוך בני נוער. כמו כן החלה לרכז פרויקט להגנה על מובטלים נפגעי תוכנית מהל"ב. בבחירות לכנסת ה-15 התמודדה במקום השלישי ברשימת דעם לכנסת. בבחירות לכנסת ה-16, ה-17, ה-18 וה-19 עמדה בראשות הרשימה. בכל המקרים לא עברה הרשימה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-19 ברשימת דע"ם. בנובמבר 2008 התמודדה אגבארייה על ראשות עיריית תל אביב-יפו ועל מקום במועצת העיר בראש רשימת דע"ם, שהתמודדה לראשונה בבחירות המקומיות. היא עצמה זכתה ב-0.45% מקולות הבוחרים והרשימה בראשותה לא עברה את אחוז החסימה. אגבארייה מנהלת את "מכְּתבת אלפאנוס", המקבילה של ספריית פיג'מה בערבית. אגבארייה נשואה למוסא זחאלקה, והיא אם לבן. במהלך עבודתה כעיתונאית בעיתון "מען" המייצג את מפלגת דעם, הלכה לבתי הדיירים ביפו כדי לבחון מקרוב את בעיותיהם של העובדים. החלה את דרכה בהפגנה להגנת הדיור ביפו, יום הניקיון בשכונת עג'מי, הפגנת הקואליציה הנשית למען תעסוקה הוגנת, ופעילויות נוספות. ”הלכתי על כל הקופה כי אהבתי את המצע של דעם, את המעשים שלהם בשטח ואת הקרבה הגדולה שלהם לציבור... יש פתרון ריאלי לקיומו של שיח תרבותי ופוליטי בארץ מתוך הרצון לבנות חברה שוויונית דמוקרטיה ואמיתית. אין סיכוי להביא לשינוי תודעה מקובעת ולהביא לצדק חברתי ודמוקרטיה אם לא נפעל למציאת הדברים המשותפים לכולנו. פרנסה למשל, זה משהו משותף לכולם ללא הבדל גזע, דת ומין. אנחנו עדיין עסוקים בהישרדות כי יש מערכת שלמה שמפרידה אנשים על בסיס לאומני ויוצרים שנאה.” אסמא אגבארייה זחאלקה, ברשת החברתית פייסבוק אסמא אגבארייה זחאלקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עופר מתן, ‏אסמה אגברייה זחאלקה בשיחה על מה שבין יפו להר הבית, באתר "Time Out ישראל", 8 באוקטובר 2015 עמית סלונים, ‏"המהפכה צריכה להיות שיתוף פעולה של יהודים וערבים", באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2015 שני ליטמן, אסמא אגברייה: "אני לא הייתי עולה על המרמרה", באתר הארץ, 5 בינואר 2013 שני ליטמן, "דקארט פירק לי הכל", באתר הארץ, 3 בפברואר 2009 יואב שטרן, ערבייה, מנהיגה וקומוניסטית - אסמא רצה לכנסת, באתר הארץ, 1 במרץ 2006 מכּתביה: גם המלחמה וגם הניצחון יהיו טרגיים, באתר "אתגר", 3 בינואר 2009 הדיכוי מגיע מבפנים, אתר פורטל יפו, 11 במרץ 2011 על המחאה , באתר יוטיוב, תל אביב 3 ביוני 2012 זה לא המעמד הנמוך זה המעמד הרחב, באתר יוטיוב, נובמבר 2012 [1] כתבה מאת אורלי בויום, אתר פורטל יפו, מרץ 2011
בר זוהר

האם התכוונתם ל... מיכאל בר-זוהר – סופר, היסטוריון ופוליטיקאי ישראלי יעל בר זוהר – שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית אביבית בר זוהר – ידוענית ישראלית
אלקו ואן דר חייסט

אלקו ואן דר חֶייסט (בהולנדית: Elco van der Geest; נולד ב-4 במאי 1979) הוא ג'ודוקא עבר בלגי יליד הולנד אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. ואן דר חייסט ייצג בתחילת הקריירה את הולנד ובשנת 2009 עבר לייצג את בלגיה. ואן דר חייסט התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2012. באתונה 2004 הוא סיים במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לאריק זאבי הישראלי. ואן דר חייסט מחזיק בארבע מדליות מאליפויות אירופה, שתי מדליות זהב (2002 ו-2010), מדליית כסף (2003) ומדליית ארד (2001). אלקו הוא בנו של מאמן הג'ודו קור ואן דר חייסט ואחיו של הג'ודוקא המצליח דניס ואן דר חייסט. מדיה וקבצים בנושא אלקו ואן דר חייסט בוויקישיתוף אלקו ואן דר חייסט, באתר olympedia.org אלקו ואן דר חייסט, באתר איגוד הג'ודו העולמי אלקו ואן דר חייסט, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור (1972)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור 1972 (באנגלית: 1972 United States Senate election in Delaware) התקיימו ב-7 בנובמבר 1972. ג'יימס קיילב בוגס, הסנאטור הרפובליקני המכהן של דלאוור התמודד לתקופת כהונה שלישית בסנאט של ארצות הברית. בוגס התמודד מול ג'ו ביידן, אז חבר מועצת מחוז ניו קאסל. אף על פי שהסנאטור בוגס היה צפוי לזכות בקלות בקדנציה שלישית ולגבור על ביידן, היו בחירות אלו הצמודות ביותר בכל מערכת הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-1972, וביידן ניצח את בוגס בקושי אחרי שזכה בקצת יותר מ-3,000 קולות, וזכה בכהונתו הראשונה מתוך שבע תקופות כהונה נוספות בהן יזכה בעתיד. הסנאטור הרפובליקני המכהן והוותיק, ג'יימס קיילב בוגס, שקל לפרוש מהחיים הפוליטיים אחרי קריירה עשירה שכללה את מושלות דלאוור וייצוגה בבית הנבחרים של ארצות הברית, ובאותה תקופה עלו השערות לפיהם חבר בית הנבחרים פיט דו פונט וראש עיריית וילמינגטון הארי האסקל הבן יתמודדו זה מול זה במאבק מלוכלך ועיקש. כדי למנוע זאת, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון עזר לשכנע את בוגס להתמודד מחדש בהבטחה לתמיכה מלאה מהמפלגה הרפובליקנית. אף אחד אחר במפלגה הדמוקרטית מלבד ג'ו ביידן, אז חבר מועצת מחוז ניו קאסל, לא רצה להתמודד נגד בוגס. למסע הבחירות של ביידן לא היה כמעט כסף ודומה היה שלא היה לו שום סיכוי לגבור עליו. מסע הבחירות נוהל בידי אחותו, ולרי ביידן אוונס (שתמשיך לנהל גם את מסעות הבחירות שלו בעתיד), אויש בסגל של בני משפחתו האחרים, ועיקר פרסומו היה בעיתון ולא בשלטי חוצות, עלונים ומודעות. ביידן קיבל סיוע כלשהו מהסתדרות העובדים האמריקאית AFL-CIO וממפרסם הסקרים הדמוקרטי פטריק קאדל. סוגיות הקמפיין של ביידן התמקדו בנסיגה מווייטנאם, סביבתנות, זכויות אזרח, תחבורה ציבורית, מיסוי הוגן, טיפולים רפואיים וחוסר שביעות הרצון של הציבור מהפוליטיקאים הנוכחיים. במהלך הקיץ פיגר ביידן בכמעט 30% אחרי בוגס, אם כי רמת האנרגיה שלו, משפחתו הצעירה והמושכת, ויכולתו להתחבר לרגשות הבוחרים, העניקו לביידן - שהחל להתרומם בסקרים - יתרון על פני בוגס שכבר הכין עצמו לפרישה. בסופו של דבר, ביידן זכה בבחירות שהתקיימו ב-7 בנובמבר 1972 בפער של 3,162 קולות. בזמן הבחירות, גילו של ביידן היה קצת פחות מ-30 שנה. משום שגיל 30 הוא הגיל המינימלי לסנאטור בסנאט של ארצות הברית לפי חוקת ארצות הברית, ביידן הושבע לתפקידו כסנאטור אחרי שב-20 בנובמבר 1972 מלאו לו 30, בזמן שהקונגרס של ארצות הברית התכנס ב-3 בינואר 1973. לאחר בחירתו הוא הפך לסנאטור השישי בצעירותו בהיסטוריה של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור בוויקישיתוף Youngest Senator, באתר הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)