laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוראג' שארמה

סוראג' שארמה (באנגלית: Suraj Sharma; נולד ב-21 במרץ 1993) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה הודי. התפרסם בעיקר בתפקידו כפיי פאטל בסרט ההרפתקאות של אנג לי "חיי פיי". שארמה נולד בניו דלהי, הודו למשפחה משכילה. שארמה הגיע למעמד של שחקן קולנוע לגמרי במקרה, לאחר שליווה את אחיו הצעיר לאודישן לעיבוד קולנועי הוליוודי שנערך לספר "חיי פיי". המלהקים ובמאי הפרויקט אנג לי הבחינו בנער הצעיר ופנו אליו כדי שיציג את עצמו, לאחר דין ודברים הסכים שארמה בן ה-17 לערוך אודישן לתפקיד פיי פאטל הצעיר. בראיונות שנתן שארמה הצהיר שהוא חילוני. שארמה זכה בתפקיד הראשי מתוך כ-3,000 מועמדים נוספים. על הופעתו בסרט הועמד שארמה לפרס באפט"א בקטגוריית הכוכב החדש הטוב ביותר. בשנת 2014 השתתף שארמה בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "הומלנד" בתפקיד הסטודנט לרפואה הפקיסטני אייאן איברהים אותו מגייסת קארי מאתיסון (קלייר דיינס). וכן שיחק בסרט "יד בשווי מיליון דולר" בתפקידו של רינקו סינג. בשנת 2015 השתתף בסרט הקומדיה ההודי "אומריקה"(אנ'). בשנת 2018 החל לגלם את דמותו של ראקש סינג בסדרה הקומית "אלוהים שלח לי בקשת חברות"(אנ'), ברשת CBS. בשנת 2019 שיחק בסרט "מז"ל טוב 2", ובסרט "קילרמן"(אנ') לצד ליאם המסוורת'. בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "אמריקה הקטנה" של שירות הסטרימינג אפל TV פלוס. בשנת 2022 שיחק בסרט "בקרוב אצלכם" של שירות הסטרימינג נטפליקס. מדיה וקבצים בנושא סוראג' שארמה בוויקישיתוף סוראג' שארמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוראג' שארמה, באתר AllMovie (באנגלית) סוראג' שארמה, באתר Box Office Mojo (באנגלית) סוראג' שארמה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמין סיינר, הגרדיאן, כוכב "חיי פיי" שובר את הגלים, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2012 אבנר שביט‏, "דת היא רק עוד סיפור": ריאיון עם כוכב הסרט "חיי פיי" סוראג' שארמה, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2012
הוועד הפועל המרכזי של ברית המועצות

הוועד הפועל המרכזי (ברוסית: Центральный исполнительный комитет) היה הגוף השלטוני העליון בברית המועצות מהקמת המדינה בדצמבר 1922 ועד ליישום שינוי החוקה בשנת 1938. בפועל החלטות התקבלו בוועידות המפלגה הקומוניסטית ובישיבות הנהגת המפלגה. הוועד בחר את הנשיאות, שהייתה הגוף העליון של המערכת השלטונית בין ישיבות הוועד, ומספר יושבי ראש היה בהתאם למספר הרפובליקות בברית המועצות. ישיבות הוועד התקיימו 3 פעמים בשנה, כל הישיבות התקיימו במוסקבה. הוועד מינה את מועצת הקומיסרים העממיים (הממשלה) ואת בית המשפט העליון. הוועד היה כפוף לוועידת הסובייטים של ברית המועצות. עד לשנת 1924 כלל הוועד 371 נציגים של הרפובליקות (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) והנשיאות כללה 19 חברים. בשנת 1924, לאחר קבלת חוקה חדשה, שונה הרכב הוועד והוא כלל שני בתים: מועצת הברית (ייצוג יחסי לאוכלוסייה) ומועצת העמים (ייצוג שווה לכל רפובליקה). הנשיאות הורחבה וכללה 21 חברים. בתקופת קיום הוועד התקיימו 7 וועידות של הסובייטים: הוועידה הראשונה (1922) אישרה את הקמת ברית המועצות; הוועידה השנייה (1924) אישרה את החוקה החדשה; הוועידה השביעית (1936) אישרה את החוקה החדשה וביטלה את הוועד. העיתון "איזבסטיה" היה הגוף הרשמי של הוועד. מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה מיכאיל קלינין (1922-1938) מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית גריגורי פטרובסקי (1922-1938) מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית אלכסנדר צ'רביאקוב (1922-1937) מיכאיל סטאקון (1937) מטעם הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז נארימן נארימנוב (1922-1925) גאזאנפר מוסבקוב (1925-1937) מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית נדיבראי אטקוב (1925-1937) מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית פאיזולה חודז'אייב (1925-1937) מטעם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית מקסום נוסראטולו (1931-1934) אבדולו ראחימבייב (1934-1937) רשימת החלטות של הוועד בתקופת קיומו
Keynote

Keynote (בעברית: הרצאת אורח) היא תוכנה ליצירת מצגות אשר פותחה על ידי חברת אפל והיא משוחררת כחלק מחבילת iWork של החברה המיועדת למערכת ההפעלה OS X. התוכנה מאפשרת, תוך שימוש בממשק ברור ומובן, ליצור מצגות פשוטות ומעוצבות היטב. הממשק מאפשר פתיחת סרגלים בצידי המסך, במטרה לאפשר עבודה "נקייה" מול המצגת, ללא תפריטים. קיימת אפשרות גישה לקובצי גרפיקה, וידאו ועוד מתוך דפדפן הקבצים של iLife. בנוסף, מסוגלת התוכנה לייצא קבצים בפורמטים הבאים: SWF ,MOV (וידאו); PPT (תוכנת המצגות PowerPoint); פורמט PDF של אדובי ופורמט KEY. Keynote החלה כתוכנה שפותחה עבור סטיב ג'ובס שהשתמש בתוכנה עבור יצירת מצגות לכנס מקוורלד ולאירועים מרכזיים נוספים של אפל. התוכנה יצאה לראשונה בפומבי ב-1 בינואר 2003 והתחרתה נגד תוכנות מצגות קיימות (ובעיקר נגד התוכנה PowerPoint). בשנת 2005 חברת אפל החלה למכור את גרסתה השנייה של התוכנה בשיתוף עם התוכנה Pages בחבילת תוכנה חדשה של אפל שנקראה iWork. בכנס מקוורלד שנערך בשנת 2006 אפל הפיצה את החבילה iWork '06 שכללה שדרוג של Keynote לגרסה 3. בגרסה הוצגו תכונות חדשות כגון תמיכה בטכנולוגיית ה-HD, אנימציות, ערכות נושא חדשות ותרשימים בתלת מימד ועוד. בסתיו 2007, חברת אפל החלה להפיץ ולמכור את Keynote 4 כחלק מ-iWork '08 ביחד עם התוכנות Pages בגרסה 3 ועם התוכנה Numbers החדשה. בנוסף למחשבי המק, התוכנה Keynote פועלת גם על מכשירי אייפוד טאץ', אייפון ואייפד ונמכרת במחיר 9.99 דולרים. אתר האינטרנט הרשמי של Keynote Daniel H. Steinberg באתר Macdevcenter Keynote ל-iOS בחנות iTunes
אח זאב

אח זאב (באנגלית: Wolf Brother) הוא הספר הראשון בסדרת "דברי ימי האופל" מאת מישל פייבר. עלילת "אח זאב" מתרחשת כ-6000 שנה לפני העידן המודרני במהלך עידן האבן ומספר את הסיפור של טוראק, נער בן 12 משבט הזאב. באירופה של בראשית, ציידים-לקטים תושבי יערות חיו בשבטים המיוצגים על ידי חיה או צורת חיים מסוימת. טוראק ואביו חיו בגפם ביער. במהלך שנתו ה-12 של טוראק, אביו נהרג על ידי דוב פראי ששד השתלט עליו. לפני שמת, אביו של טוראק השביע אותו ללכת לחפש את "הר הרוחות", ושם לבקש עזרה מן הרוחות שיעזרו לו להרוג את הדב לפני שיהרוג את כל החיים ביער. האב מבטיח לו שהמדריך שלו יימצא אותו בהמשך ויעזור לו להשלים את המשימה שלו. טוראק עוזב בחוסר רצון את אביו ונודד צפונה. במהרה הוא מוצא גור זאבים נטוש. בתחילה, טוראק הרעב מנסה להרוג את הגור על מנת לאכול אותו- אך לא מוצא את האומץ לעשות זאת. הוא מגלה שהוא יכול לתקשר עם הגור. הגור מריח את טוראק ומזהה שהוא שייך לשבט הזאב. הגור מקבל אותו כחבר ללהקה - כי טוראק הואכל בילדותו על ידי זאבים. טוראק מבין כי הזאב הוא המדריך שלו וקורא לו "זאב". במשך הזמן, הם נהיו חברים טובים. מספר ימים לאחר מכן, טוראק וזאב נתקלו במקרה בשבט העורב שהאשימו את טוראק בכך שלקח מהם אייל. הם נלקחו למחנה שבט העורב ושם הוחלט כי גורלו של טוראק יופקד בידי ראש מחנה העורב, פין קדין. שוביו של טוראק היו נערה בשם רן, נער בשם הורד, ואיש בשם אוזלק. אח זאב, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages

Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, הוא ספר מדע פופולרי מאת הפלאונטולוג ד"ר תומאס ר. הולץ הבן העוסק במחקר של דינוזאורים ומתמחה בדינוזאורים טורפים. מדובר באחד מספרי המדע הפופולרי בנושא דינוזאורים המקיפים ביותר שמשמש (בייחוד בזכות הנספח שלו) כסימוכין לאתרי אינטרנט רבים, וזכה להצלחה רבה (בין השאר הופיע הספר בשובר הקופות "עולם היורה"). הספר יצא ב-2007 באנגלית ונכון ל-2022 לא תורגם לעברית. הספר מיועד לקהל הרחב המתעניין בדינוזאורים אך רמתו גבוהה יחסית והוא כבד למדי (גם במובן הפיזי של המילה). הספר אויר על ידי לואיס ריי. הספר נותן סקירה מקיפה על הדינוזאורים ומדע הפלאונטולוגיה של הדינוזאורים. הספר מתחיל בסקירה כללית על מדעי הפלאונטולוגיה והביולוגיה וממשיך לסקירה מקיפה על כל קבוצות הדינוזאורים השונות. הספר מכיל את המידע העדכני ביותר נכון לזמן כתיבתו (2007). הספר כולל מידע על מבנה הגוף וצורות ההתנהגות של סוגי הדינוזאורים השונים וכולל איורים מאת לואיס ו. ריי המציגים שלדים לצד שחזורים של דינוזאורים בשר ודם. הסקירות מתובלות בהומור והערות שנונות. לאורך הספר פזורים טורים של 33 פלאונטולוגים ידועים. לספר מצורף נספח המכיל רשימה כמעט מלאה של כל סוגי הדינוזאורים הידועים למדע. הרשימה כוללת מידע כגון שם הדינוזאור, פירוש השם, תקופת חייו, מקום גילויו, אורכו ומשקלו, וכן הערות נוספות. פרקי הספר הם: Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, באתר OCLC (באנגלית) מידע מתעדכן ונספחים לספר באתר הבית של המחבר ד"ר תומאס ר. הולץ הבן (באנגלית) מידע על הספר בגוגל ספרים ביקורות ופרסים: Review in School Library Journal, November 21, 2007 Review in Science News, January 12, 2008 Listing in "Outstanding Science Trade Books for Students K–12: 2008 (Books published in 2007)", National Science Teachers Association Parent's Choice Recommendation for Non-Fiction 2008 Listing in "Science Books for Fun and Learning — Some Recommendations from 2008" in Science magazine
שלמה סטרליץ

שלמה סְטְרֵלִיץ (Strelitz;‏ 7 בינואר 1923–1999) היה מתמטיקאי, פרופסור באוניברסיטת וילנה ולאחר עלייתו לישראל ב-1973 פרופסור באוניברסיטת חיפה, ממייסדי המחלקה למתמטיקה באוניברסיטה. סטרליץ נולד בשנת 1923 בקובנה בירת הרפובליקה הליטאית הראשונה במשפחה ציונית דוברת עברית. אביו, יונה סטרליץ, היה מורה עברי, חבר מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא. משנת 1929 למד בגימנסיה העברית הריאלית בעיר, ועם סיום לימודיו ב-1939 החל ללמוד באוניברסיטת קובנה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה פונה עם משפחתו לפנים ברית המועצות. עם תום המלחמה שב לליטא (שעתה הייתה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, חלק מברית המועצות). למד מתמטיקה באוניברסיטת וילנה, ובהמשך הצטרף לסגל שלה. ב-1953 קבל תואר דוקטור. ב-1968 היה לפרופסור באוניברסיטת לנינגרד ושב ללמד באוניברסיטת וילנה. אחד הסטודנטים שלו בתקופה זו היה יהושע זק, לימים זוכה פרס ישראל בפיזיקה, ששנים רבות לאחר מכן סיפר על הערכתו המיוחדת את סטרליץ. לאחר מלחמת ששת הימים נדרש על ידי השלטון הסובייטי לחתום על הצהרת גינוי לישראל. הוא סירב, ובעקבות כך קידומו נפגע. ב-1973 עלה לישראל. התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת חיפה, והיה בין ראשיו הראשונים של החוג למתמטיקה. תחום מחקרו העיקרי של סטרליץ היה הבעיות האסימפטוטיות של פונקציות שלמות מוכללות ושימושיהן במשוואות דיפרנציאליות בתחום המרוכב. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים. במסגרת שנות השבתון שלו עבד באוניברסיטאות בחו"ל – אוניברסיטת אילינוי, אוניברסיטת דרום לואיזיאנה, אוניברסיטת וירג'יניה המערבית ואחרות. לאחר יציאתו לגמלאות המשיך לעסוק במחקר מתמטי, ללמד ולהשתתף בישיבות מקצועיות באוניברסיטה. שלמה סטרליץ נפטר ב-1999. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בין עבודותיו: הספר Asymptotic properties of analytic solutions of differential equations (וילנה 1972) ועבודתו הגדולה האחרונה (כ-100 עמודים) "Asymptotics for solutions of linear differential equations having turning points with applications" (יצאה לאור לאחר מותו בשנת 1999, בפרסום המתמטי רב-היוקרה Memoirs of the American Mathematical Society). Shlomo Strelitz (1923-1999), באתר המחלקה למתמטיקה, אוניברסיטת חיפה
גוסטבו קוורטן

גוסטבו "גוגה" קוורטן (בפורטוגזית: Gustavo "Guga" Kuerten; נולד ב-10 בספטמבר 1976) הוא טניסאי עבר ברזילאי. דורג במקום הראשון בעולם בטניס, במשך 43 שבועות (זמן מצטבר), מקום 13 בכל הזמנים (2013). קוורטן הצטיין כששיחק במגרש חימר. במהלך קריירת הטניס שלו, זכה קוורטן ב-20 תארים ביחידים ו-8 תארים בזוגות, מהם 3 תארים ביחידים בטורנירי גראנד סלאם כולם באליפות צרפת הפתוחה (1997, 2000 ו-2001). נוסף על כך הוא זכה באליפות סבב המאסטרס העולמי (1999). באולימפיאדת סידני (2000) הגיע קוורטן לשלב רבע הגמר. בשנת 2012 זכה קוורטן להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי לטניס. אתר האינטרנט הרשמי של גוסטבו קוורטן (בפורטוגזית ברזילאית) מדיה וקבצים בנושא גוסטבו קוורטן בוויקישיתוף גוסטבו קוורטן, ברשת החברתית פייסבוק גוסטבו קוורטן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גוסטבו קוורטן, באתר olympedia.org גוסטבו קוורטן, באתר ה-ATP גוסטבו קוורטן, באתר ה-ITF גוסטבו קוורטן, באתר גביע דייוויס גוסטבו קוורטן, באתר היכל התהילה של הטניס גוסטבו קוורטן באתר היכל התהילה הבינלאומי בטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
RSA (פירושונים)

האם התכוונתם ל... RSA – שיטת הצפנה RSA (חברה) – חברה אמריקאית העוסקת בכלי הצפנת נתונים דרום אפריקה – הרפובליקה של דרום אפריקה - Republic of South Africa הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – באנגלית של Road Safety Authority החברה המלכותית לאמנויות – באנגלית Royal Society of Arts
אדריאן יוטר

אדריאן קרלוס יוטר (באנגלית: Adrian Carlos Uter; ולד ב-27 באוקטובר 1984 בקינגסטון, ג'מייקה) הוא כדורסלן אמריקני-ג'מייקני, המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת ואקרוס דה ביאמון מליגת העל הפורטו ריקנית. יוטר החל את הקריירה בשנת 2002 במכללת ברווארד בה שיחק עד שנת 2004. בשנת 2004, עבר לאוניברסיטת הופסטרה ורשם ממוצעים של כ-2.3 חסימות למשחק. בעונת 2006/2007, חתם בקבוצת סוואנס גמונדן, מליגת העל האוסטרית. בעונת 2007/2008, חתם בקבוצת סיינט ויילר, מהליגה הצרפתית השנייה ורשם ממוצעים של כ-5 נקודות ו-3 ריבאונדים למשחק. בסיום שנת 2008, חתם בקבוצת איליאבום קלובה, מליגת העל הפורטוגלית. בעונת 2008/2009, חתם בקבוצת הפועל לב השרון, ששיחקה בליגת העל הישראלית. בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת מ.כ. הבקעה, ששיחקה בליגת העל. בעונת 2010/2011, חתם בקבוצת הפועל אוסישקין תל אביב, מליגת העל. לקראת סיום העונה נפצע ושבר את ידו. בעונת 2011/2012, חתם לשנתיים בקבוצת מכבי ראשון לציון. בתחילת עונת 2013, חתם בקבוצת קאסיקס דה הומאקאו, מליגת העל המקסיקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת קאנטו מהליגה האיטלקית. בתחילת עונת 2014, חתם בקבוצת לאונס דה פונסה מליגת העל הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל אילת מליגת העל הישראלית. בעונת 2015/2016, חתם בקבוצת מונקו, מהליגה הצרפתית. בעונת 2016/2017, חתם בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית. בעונת 2017/2018, חתם לשנתיים בקבוצת לאונס דה פונסה מהליגה הפורטו ריקנית. בתחילת שנת 2019, חתם בקבוצת פלאטרוס דה פרדניליו ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת גויאנג אוריון אוריונס, מהליגה הקוריאנית. בתחילת שנת 2020, חתם בקבוצת ואקרוס דה ביאמון, מהליגה הפורטו ריקנית ובהמשך העונה עבר לשחק בקבוצת הפועל גליל עליון מהליגת העל הישראלית. בתחילת שנת 2021, חזר לקדנצייה שנייה בקבוצת ואקרוס דה ביאמון. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג "הגובה לא משנה, יש לי לב גדול", באתר ישראל היום אריה ליבנת, בלב חצוי: אדריאן יוטר רוצה לגדוע את החלום של הפועל ת"א, באתר הארץ, 12 בינואר 2012 Adrian Uter Player Profile, Hofstra, NCAA Stats, International Stats, Events Stats, Game Logs, Bests, Awards - RealGM, basketball.realgm.com Adrian Uter Net Worth 2018: What is this basketball player worth?, The Squander, ‏2018-09-01 (באנגלית אמריקאית) Proballers, Adrian Uter, Basketball Player, Proballers (באנגלית) הפועל SP מצר תל אביב האתר הרשמי, באתר hapoeluta.org אורי שלף‏, למה לא לאפשר לנו להחליף שחקן?, באתר וואלה, 10 במרץ 2011 מנהלת ליגת העל בכדורסל | כדורסל ישראלי | עונת 2011-12 | מכבי אופיצי ראשון לציון | אדריאן יוטר, באתר basket.co.il דובי פיק, ‏אדריאן יוטר שוחרר מצרפת וחתם בהפועל אילת, באתר ONE‏, 20 בנובמבר 2014 סל ניוז • צפה בנושא - עונת הפלייאוף מתחילה גם באירופה - יוון ראשונה, באתר www.salnews.com אדריאן יוטר סיכם בהפועל גליל עליון, באתר www.israelhayom.co.il עמרי מנהיים, ‏חזר לישראל: אדריאן יוטר חתם בגליל עליון, באתר ערוץ הספורט, 10 במרץ 2021 חזר לישראל: אדריאן יוטר חתם בגליל עליון, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2021
תיאטרון וכטנגוב

תיאטרון וכטנגוב (ברוסית: Государственный академический театр имени Е. Вахтангова, התיאטרון הממשלתי האקדמי על שם י. וכטנגוב) הוא תיאטרון השוכן ברחוב ארבט במוסקבה. התיאטרון נוסד בידי יבגני וכטנגוב ב-1921 והמשיך את המסורת של מייסדו. בשנת 1913 מספר סטודנטים החליטו להקים סטודיו למשחק לפי שיטת סטניסלבסקי. תחילה הם לא הצליחו למצוא מורה למשחק אך בסופו של דבר, יבגני וכטנגוב שהיה מתלמידיו של קונסטנטין סטניסלבסקי הסכים להוביל את הלימודים. המחזה הראשון נכשל באופן טוטאלי, ורצו לאסור על וכטנגוב להמשיך בחזרות. וכטנגוב המשיך בחזרות עם תלמידיו והסטודיו קיבל את השם "סטודיו למשחק של וכטנגוב". ב-13 בספטמבר 1920 הסטודיו קיבל חסות של התיאטרון האמנותי תחת השם "סטודיו מס' 3". המחזה הראשון היה "הנס של אנטוני הקדוש" מאת מוריס מטרלינק והוא הוצג ב-13 בנובמבר 1921. שחקני התיאטרון חיפשו מחזה נוסף ובסופו של דבר הוחלט להעלות את "נסיכת טורנדוט" מאת קארלו גוצי. כל החזרות התקיימו בהנחיית וכטנגוב אך הוא עצמו לא יכול היה להגיע להצגת הבכורה. כמה ימים לאחר מכן נפטר וכטנגוב ממחלה. השחקנים בחרו את הוועד המנהל שכלל 10 אנשים בראשות בוריס זהבה וכלל בין היתר גם יוסיף טולצ'אנוב. יורי זבדסקי מונה לבמאי הראשי של התיאטרון החדש. לאחר שבשנת 1926 הוא עזב את התיאטרון, במשך שנים לא היה במאי ראשי. בשנות ה-30 ראשי הממשל כולל ראשי הנ.ק.וו.ד ויוסיף סטלין היו בין מעריצי התיאטרון. בשנות ה-30 על במת התיאטרון הועלו הצגות בהם השתתף בוריס שצ'וקין בתפקיד ולדימיר לנין. משחקו היה נחשב לתפקיד הקלאסי של לנין בתיאטרון הסובייטי. בשנת 1939 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה ראובן סימונוב שהיה בין תלמידיו של וכטנגוב. סימונוב כיהן בתפקיד זה במשך 30 שנים. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה להקת התיאטרון הועברה לעיר אומסק והייתה מופיעה על במת התיאטרון המקומי. בניין התיאטרון נהרס במהלך הפצצות. הועלה רעיון שלא להחזיר את התיאטרון לבירה, אלא למקם אותו באחד מערי סיביר. בהמלצת אנסטס מיקויאן נבנה בניין חדש עבור התיאטרון ולהקתו חזרה למוסקבה. בשנת 1946 פורסמה החלטת הממשל בהקשר להצגות התיאטרון ולתיאטרון וכטנגוב היה קשה להמשיך במסורת שלו - של סגנון קומי וחגיגי. בתקופה זו סימונוב הצליח לקלוט להרכב התיאטרון שחקנים שחזרו מתקופת מאסר בגולג וגם שחקנים של "התיאטרון הקאמרי" שנסגר בהתאם להחלטת הממשלה. בשנת 1963 סימונוב חידש את הצגת "נסיכת טורנדוט" והיא זכתה להצלחה מחודשת. בשנת 1968 התחילה תקופת יבגני סימונוב (בנו של ראובן סימונוב) בהנהגת התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 1987 כאשר נאלץ לעזוב אותו. בשנה זו בראש התיאטרון הועמד מיכאיל אוליאנוב, משחקניו הוותיקים של התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 2007. החל משנות ה-30 פועל בסמוך לתיאטרון בית הספר למשחק שמשנת 1939 נקרא על שם שצ'וקין שהיה בין השחקנים הבולטים של התיאטרון ובמאי של מספר הצגות שהועלו בשנות ה-30. רוב שחקני התיאטרון הם בוגרי בית ספר זה. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון וכטנגוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון וכטנגוב תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית פייסבוק תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית אינסטגרם תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית VK
קלאוזנר

קלַאוּזנֶר (בעברית וביידיש גם קלוֹיזנר או קלוזנר) הוא שם משפחה יהודי וגרמני. פירוש המילה בגרמנית הוא "מתבודד". האם התכוונתם ל... ר' אברהם קלויזנר (מהרא"ק) – רב בווינה בשלהי המאה ה-14, בעל "ספר המנהגים" אברהם קלאוזנר (אנ') – רב רפורמי אמריקאי ורב צבאי בצבא ארצות הברית, שהיה דמות אב למשוחררי מחנות הריכוז הנאציים אורי קלאוזנר – שחקן ובמאי קולנוע ישראלי הוברט קלאוזנר (אנ') – ממנהיגי המפלגה הנאצית באוסטריה ומושל קרינתיה יהודה אריה קלוזנר – חוקר הספרות העברית, ספרן, עורך אסופות ומבקר; בן אחיו של יוסף קלוזנר ואביו של עמוס עוז יוסף קלוזנר – היסטוריון, חוקר ספרות ואיש רוח ישראלי ישראל קלוזנר (קלויזנר) – סופר עברי, חוקר ספרות, היהדות והציונות; בן-דודו של יוסף קלוזנר מרגוט קלאוזנר – ממקדמי התיאטרון והקולנוע בישראל; אשתו של יהושע ברנדשטטר עמוס עוז (קלוזנר) – סופר ואינטלקטואל ישראלי; בנו של יהודה אריה קלוזנר ענת קלאוזנר – שחקנית ישראלית יוסף קלאוזנר – רופא ישראלי, מנהל האגף הכירורגי במרכז הרפואי ת"א יוני קורן (קלוזנר) - ראש לשכת שר הביטחון לשעבר
ציפורנית מצרית

ציפורנית מצרית (שם מדעי: Silene aegyptiaca), שם בערבית עוינה, חאלאוואן. הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הציפורניים. הצמח גדל באזורי בתה ושדות. בארץ ישראל הצמח נפוץ מאוד, הוא צומח בכל הארץ למעט צפון הנגב, הערבה, החלק הדרומי של בקעת הירדן, ומדבר יהודה. תפוצתו העולמית היא בארצות מזרח הים התיכון. בתקופת הפריחה, הצמח יוצר מרבדי פריחה בצבע ורוד. ניתן גם לראותו בפרטים בודדים. גובהו של הצמח כ-20 ס"מ. הצמח מתחיל בנביטה בחודש נובמבר, צמיחתו מהירה והוא פורח כבר בינואר. פריחתו נמשכת עד אפריל. לצמח פרחים ורודים עד ארגמן, והוא בעלי 5 עלי כותרת. עלי הגביע של הציפורנית המצרית הם בצבע אדום–סגול. מדיה וקבצים בנושא ציפורנית מצרית בוויקישיתוף ציפורנית מצרית, באתר NCBI (באנגלית) ציפורנית מצרית, באתר צמח השדה ציפורנית מצרית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ציפורנית מצרית, באתר Tropicos (באנגלית) ציפורנית מצרית, באתר GBIF (באנגלית) ציפורנית מצרית, באתר The Plant List (באנגלית) ציפורנית מצרית, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונגו ג'רי

מונגו ג'רי (באנגלית - Mungo Jerry) היא להקת רוק בריטית שפעלה בתחילת שנות ה-70 הידועה בלהיטה In the Summertime. הלהקה הוקמה בשנת 1970 בבריטניה, ובהרכבה חברו ריי דורסט, שהיה הזמר הראשי, וכן ניגן בגיטרה ובמפוחית, נגן הבאנג'ו פול קינג, הקלידן קולין ארל ונגן הבאס מייק קול. לאחר הצלחתם הראשונית, שלוותה במספר להיטים ובראשם "In the Summertime" התפרק ההרכב המקורי של הלהקה בשנת 1972. דורסט המשיך להקליט עם הרכבים שונים ששמרו על השם "מונגו ג'רי" בווריאציות שונות, במשך שנים רבות לאחר מכן. הלהקה ידועה אף בשיתוף הפעולה שלה עם היוצר הישראלי מיקי גבריאלוב ולהקתו "ג'ריקו ג'ונס" (שאף הקליטה קאבר לשירו - Time is now). מדיה וקבצים בנושא מונגו ג'רי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מונגו ג'רי מונגו ג'רי, ברשת החברתית פייסבוק מונגו ג'רי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מונגו ג'רי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר ספוטיפיי מונגו ג'רי, באתר Last.fm (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר AllMusic (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר דיזר מונגו ג'רי, באתר Discogs (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר Songkick (באנגלית) מונגו ג'רי, באתר SecondHandSongs מונגו ג'רי, באתר בילבורד (באנגלית) מונגו ג'רי "בקיץ" בצמרת, דבר, 17 ביולי 1970 רוז'ה דנואה, להקת מונגו ג'רי: "לעשות טוב לבני האדם", מעריב, 31 בדצמבר 1970 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר אוסישקין

גשר אוסישקין או בשמו הרשמי גשר זהרירה חריפאי הוא גשר על נחל ירקון המוביל לרחוב אוסישקין בתל אביב-יפו והוא קרוי על שמה של זהרירה חריפאי, שחקנית תיאטרון וקולנוע ישראלית כלת פרס ישראל לתיאטרון. הגשר מוכר כ"גשר אוסישקין", על שם רחוב אוסישקין אליו הוא מוביל. לקראת מצעד צה"ל בשנת 1965, הניח צה"ל שני גשרי ביילי, שתוכננו בידי מהנדס חברת תכנון המים לישראל עובדיה לזרי, בין שדרות רוקח לרחוב אוסישקין. בעקבות גידול נפח התנועה הנכנסת לתל אביב מצפון בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 נוצרו עומסי תנועה כבדים על גשר הירקון וחלק מהתנועה עברה לגשר ווקופ הישן. על מנת להקל על התנועה ולאפשר את סגירת גשר ווקופ לצורך שיפוצים הסכים צה"ל לבקשת עיריית תל אביב להותיר את אחד מהגשרים להקלת עומסי התנועה, עד הקמת הגשר הקבוע על רחוב אבן גבירול. בשנת 1959 ב-14 ביולי קפצו מהגשר הקטן הסמוך לגשר בר-יהודה, שתי נשים לתוך מי הירקון. לקראת סוף 1967 רכשה עיריית תל אביב את גשר הביילי מידי צה"ל. על פי התוכנית, עם סיום הקמת הגשר הקבוע תוכנן להעביר את הגשר לקצה רחוב ויצמן כדי להמשיך אותו אל מעבר לירקון או להעבירו לקצה המערבי של שדרות רוקח למקום בו נמצא כיום גשר בן-אליעזר. לבסוף נותר הגשר במקומו, ועליו נתיב נסיעה בודד מצפון לדרום. בקיץ 1999 פורק הגשר ובמקומו נבנה גשר חדש שעליו שרוול פלדה המדמה מסבכים של גשר ביילי. הגשר עוטר בדוגמאות לבבות ומגיני דוד, ובמרכזו מתנוססים ארבעה דגלי פלדה. ב-24 בינואר 2022, אישרה ועדת ההנהלה של עיריית תל אביב-יפו קריאת חמישה רחובות ברחבי העיר על שמן של נשות תרבות, יוצרות ואמניות ובניהן חריפאי. מדיה וקבצים בנושא גשר אוסישקין בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון: סיבוב בגשר אוסישקין בתל אביב, באתר 'חלון אחורי', 4 באוגוסט 2021 גשר ביילי בהמשך איבן גבירול ישמש זמנית מוצא מתל אביב, מעריב, 11 במאי 1965 גשר רידינג ייסגר לתנועה במקומו יוקם גשר ביילי, דבר, 9 ביוני 1965 הגשר החדש בין ת"א לר"ג ייפתח לתנועה בשבוע הבא, מעריב, 31 בדצמבר 1967 נשים לנצח: רונית אלקבץ ואהובה עוזרי יונצחו במרחב הציבורי, באתר טיים אאוט, ‏2022-01-24
ניקיאס

ניקיאס (ביוונית: Νικίας;‏ 470-413 לפנה"ס) היה מדינאי ומצביא אתונאי שפעל במלחמה הפלופונסית. הוא היה אריסטוקרט שירש מאביו סכום כסף גדול והשקיע אותו בחכירת מכרות כסף בלאוריון שבאטיקה. לאחר מותו של פריקלס ב-429 לפנה"ס נעשה יריבם הפוליטי הראשי של קליאון והסיעה הדמוקרטית במאבק על הנהגת אתונה. הוא היה בעל דעות פוליטיות מתונות פרו ספרטניות והתנגד לאימפריאליזם האגרסיבי של הסיעה הדמוקרטית ושאף לשמר את המצב הקיים אך לא לנסות להרחיק לכת אל תוך יעדים שאתונה לא מסוגלת לעמוד בהם. מטרתו העיקרית הייתה לכרות שלום עם ספרטה מהר ככל שניתן ובתנאים נוחים לאתונה. הוא נבחר פעמים אחדות לסטרטגוס במהלך המלחמה הפלופונסית, ועמד בראש כמה חילות משלוח שלא השיגו תוצאות משמעותיות. למרות זאת היה אחראי במידה רבה להצלחת שיחות המשא והמתן שהובילו לשלום ניקיאס ב-421 לפנה"ס. אחרי שהושג השלום התנגד ניקיאס לתוכניותיו השאפתניות של אלקיביאדס. למרות היריבות נבחר ניקיאס לאחד המצביאים במסע המלחמה האתונאי לסיציליה. המצור שהטילו האתונאים על סירקוסאי כמעט והביא לנפילתה, אך עם בואו של המצביא הספרטני גיליפוס נתהפך המצב והאתונאים הפכו מצרים לנצורים. ניקיאס ניסה נואשות לחלץ את צבאו, אך הוא וחייליו הוכו על ידי חיל הספרטנים ורבים מהם נפלו בשבי. סופו של דבר הוצא ניקיאס להורג בפקודת הסירקוסאים. מדיה וקבצים בנושא ניקיאס בוויקישיתוף ניקיאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקיאס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.