laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השושלת הארגיאדית

השושלת הארגֵיאדית (ביוונית: Ἀργεάδαι – אַרְגֵאַדִי) הייתה שושלת מלוכה אשר שלטה במוקדון החל מהמאה ה-8 לפנה"ס ועד 310 לפנה"ס. המלכים המפורסמים ביותר בשושלת זו הם פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. השושלת הגיעה אל קיצה עם רציחתו של אלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון בידי קסנדרוס, והשלטון במוקדון עבר לידי השושלת האנטיפטרידית. השם "ארגֵיאדי" משמעותו "מארגוס", דבר המעיד על מוצאם של בני השושלת. על פי יוסטינוס ואוסביוס, מייסד השושלת היה קרנוס, שהיה הראשון שאיחד את כל השבטים המוקדוניים לממלכה אחת. הרודוטוס, לעומת זאת, מייחס את הקמת השושלת למלך פרדיקס הראשון, שנמלט מארגוס אל מוקדון וכבש את הארץ בעזרת אחיו. הארגיאדים שלטו במוקדון במשך מאות שנים. בימיו של פיליפוס השני, מלך מוקדון הם משלו על כל יוון, ובימיו של בנו, אלכסנדר הגדול, נעשתה מוקדון לבירת אחת האימפריות הגדולות ביותר של הזמן העתיק. אלכסנדר מת בשנת 323 לפנה"ס, כאשר בנו אלכסנדר הרביעי היה עדיין תינוק. מצביאיו של אלכסנדר מינו עצמם כעוצרים עבורו, והאימפריה נקרעה לגזרים במהלך מלחמות הדיאדוכים. בשנת 310 לפנה"ס, רצח קסנדרוס, אחד הדיאדוכים, את אלכסנדר, וכך באה אל קיצה השושלת הארגיאדית. משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI) דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1983. Hammond, Nicholas Geoffrey Lemprière, and Guy Thompson Griffith, A history of Macedonia, Oxford: Clarendon Press, 1979. מדיה וקבצים בנושא השושלת הארגיאדית בוויקישיתוף השושלת הארגיאדית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) השוו לדוגמה: הרודוטוס, ספר חמישי, 22. יוסטינוס, ספר שביעי, 1. אוסביוס, "כרוניקה", 86. הרודוטוס, ספר שמיני, 137.
תיאו והוגו

תיאו והוגו (בצרפתית: Théo et Hugo dans le même bateau; באנגלית: Paris 05:59) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 2016 בבימוי אוליבייה דוקאסטל וז'ק מרטינו. הסרט הוצג כחלק מתוכנית ה-"Panorama" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-66.‏ הסרט זכה בפרס חביב הקהל בטקס פרסי טדי 2016 של פסטיבל ברלין. הסרט צולם במשך חמישה עשר ימים, כולל תשעה לילות, בתקציב קטן. בתסריט המקורי, עלילת הסרט מתפרשת על פני 28 ימים, אך מאוחר יותר שוכתבה כך שתתרחש במהלך "זמן אמת" - 93 דקות הסרט - בשעות הבוקר המוקדמות. תיאו (ג'ופרה קוט) והוגו (פרנסואה נמבוט) הם שני גברים הומואים שנפגשים לראשונה בחדר חושך בגיי בר. במהלך השעתיים שמיד לאחר מכן השניים לומדים להכיר אחד את השני, תוך כדי שהם הולכים ורוכבים על אופניים בצפון-מזרח פריז, מבקרים בבית חולים, נוסעים ברכבת התחתית של פריז ומשוחחים שם עם אחת הנוסעות, מבקרים בדירתו של אחד מהם, נפגשים עם מוכר בדלפק של מסעדת אוכל מהיר ועוד. עלילת הסרט מתרחשת בין השעות 4:27 לפנות בוקר לבין 5:59 בבוקר. הסרט זכה במספר פרסים בינלאומיים, לרבות פרס הסרט הטוב ביותר ופרס השחקן הראשי הטוב ביותר, במספר פסטיבלי סרטים בינלאומיים, לרבות בברלין, שיקגו וסן דייגו. "תיאו והוגו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תיאו והוגו", באתר AllMovie (באנגלית) "תיאו והוגו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תיאו והוגו", באתר Metacritic (באנגלית) "תיאו והוגו", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "תיאו והוגו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תיאו והוגו, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Berlinale 2016: Panorama Celebrates Teddy Award's 30th Anniversary and Announces First Titles in Programme". Berlinale (הודעה לעיתונות). נבדק ב-20 בדצמבר 2015. {{cite press release}}: (עזרה) "Berlin: 'Tomcat' Wins Teddy Award for Best Film". The Hollywood Reporter. 20 בפברואר 2016. נבדק ב-6 באפריל 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Berlin Film Review: Paris 05:59". Variety. 19 בפברואר 2016. נבדק ב-6 באפריל 2016. {{cite news}}: (עזרה) van Hoeij, Boyd (16 בפברואר 2016). "'Paris 5:59' ('Theo & Hugo dans le meme bateau'): Berlin Review". Hollywood Reporter. נבדק ב-6 באפריל 2016. {{cite news}}: (עזרה)
לודג' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לודז' – עיר בפולין אוליבר ג'וזף לודג' (אנ') – פיזיקאי, ממובילי המחקר בגלי רדיו ובקרינה אלקטרומגנטית אוליבר ויליאם פוסטר לודג' (אנ') – משורר וסופר, בנו של הפיזיקאי אוליבר ג'וזף לודג'
ג'ין באואר

ג'ין באואר (באנגלית: Gene Baur; נולד ב-24 ביולי 1962) הוא פעיל למען זכויות בעלי חיים אמריקאי. באואר נולד בהוליווד, הוא סיים תואר בסוציולוגיה ולאחר מכן למד לתואר שני בכלכלה חקלאית באוניברסיטת קורנל. בשנות השמונים, הוא טייל ברחבי ארצות הברית ולמד על הבעיות הקיימות בחקלאות, בין היתר הוא האמין שהתנאים בהם מוחזקות החיות במשקים השונים אינם סבירים. זה הניע אותו להקים את הארגון "חוות מקלט" (Farm Sanctuary) הפועל למען חיות המשק. הארגון פעל לראשונה בפנסילבניה והציל כבשים שהיו לכודות בשדות. בשנת 1996 הוא זכה בפרס אבי לשלום על פועלו למען זכויות בעלי החיים, וב-2001 זכה בפרס היכל התהילה לבעלי החיים. הוא פעל לקבלת חוקים לאיסור פיטום אווזים וברווזים במספר מדינות של ארצות הברית. בשנת 2008 פרסם את ספרו הראשון "חוות המקלט: שינוי הלב והמוח אודות חיות ואוכל". ג'ין באואר הופיע רבות בטלוויזיה האמריקאית ונודע בפועלו בתחום. "טיים מגזין" כינה אותו "המצפון של תנועת האוכל". הוא גם מילא תפקיד חשוב בקידום חוקים המגבילים גידול בעלי חיים בתעשייה. מדיה וקבצים בנושא ג'ין באואר בוויקישיתוף Making Hay with Gene Baur Top Ten Great Vegan Activists Living the Farm Sanctuary Life Gene Baur Profile on Huffington Post אתר האינטרנט הרשמי של ג'ין באואר ג'ין באואר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרינס באסטר

ססיל בוסטמנטה קמפבל (באנגלית: Cecil Bustamente Campbell;‏ 24 במאי 1938 – 8 בספטמבר 2016), הידוע בכינוי פרינס באסטר (Prince Buster), היה זמר, יוצר מוזיקלי ומפיק ג'מייקני הנחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הסקא והרוקסטדי. התקליטים שהוציא בשנות ה-60 השפיעו ועיצבו על דרכה ואופייה של המוזיקה הג'מייקנית העכשווית ויצרו מורשת של יצירה שאמני רגאיי וסקא מאוחרים יותר שאבו ממנה השראה. נולד בקינגסטון בירת ג'מייקה. בילדותו עבר לכפר וגדל אצל סבתו ושם נחשף לראשונה למוזיקה נוצרית דתית. בנעוריו שב לקינגסטון ולאחר שסיים את בית הספר התיכון החל לעבוד בסצנת הסאונד סיסטם (אנ'); תחילה אצל קוקסון דוד (אנ') ולאחר מכן הקים חברת סאונד סיסטם עצמאית משלו שהתחרתה באלו של דוד ושל דיוק ריד (אנ'). עקב קשייו להשיג מוזיקה חדשה לסאונד סיסטם שלו, קיבץ סביבו חבורת מוזיקאים והחל להפיק מוזיקה משלו. במחצית הראשונה של שנות ה-60 הוא יצר והפיק מספר סינגלים ואלבומים שזכו להצלחה. ב-1964 פגש את המתאגרף, אלוף העולם במשקל כבד באותה עת, מוחמד עלי, ובעקבות פגישה זו התאסלם. בשנות ה-70 פחתה הצלחתו בעקבות עליית הפופולריות של מוזיקת הרגאיי השורשית. ייתכן כי דתו האסלאמית הקשתה עליו לפנות לתרבות הדתית של הראסטפארי שרבים מאוהדי הרגאיי התחברו אליה. עם זאת, הוא הופיע בסרט "The Harder They Come" שיצא למסכים ב-1972, שם הופיע כ-DJ. לאחר מכן עבר להתגורר במיאמי בארצות הברית וכעבור שנה פרש מעסקי המוזיקה. תחיית הסקא בבריטניה בסוף שנות ה-70 ותחילת ה-80 לא גרמה לו לשוב להופעות, אך ב-1992 הוא שב להופיע. ב-2001 קיבל מממשלת ג'מייקה את תואר "מסדר המצוינות" (אנ'). בעשור הראשון בשנות האלפיים המשיך פרינס באסטר להופיע בפסטיבלים שונים דוגמת פסטיבל הג'אז במונטרה. נפטר במיאמי ב-8 בספטמבר 2016, לאחר שסבל מבריאות לקויה ולאחר שעבר סדרת שבצים. מקור הכינוי באסטר הוא מתקופת נעוריו בעת היותו חלק מחבורת רחוב ונקרא כך על שם שמו האמצעי, בוסטמנטה, שהוענק לו בלידתו על שם ראש ממשלתה הראשון של ג'מייקה, אלכסנדר בוסטמנטה. הכינוי פרינס (נסיך) ניתן לו בזמן שהתחרה בצעירותו כמתאגרף. לאחר שהתאסלם ב-1964 שינה את שמו למוחמד יוסף עלי. גל תחיית הסקא בבריטניה שהחל בסוף שנות ה-70 הושפע במידה רבה מפרינס באסטר וחשף קהל צעיר למוזיקה שלו. ב-1979 הוציאה להקת מאדנס את תקליטון הבכורה שלה בלייבל 2 Tone Records שהיה המוביל בסוגת הסקא. השיר בצד א' נקרא "The Prince", כמחווה לפרינס באסטר, וצד ב' היה חידוש של שירו "Madness" שעל שמו נקראה הלהקה. בתקליטון השני של מאדנס הם חידשו שיר נוסף של פרינס באסטר, "One Step Beyond". השיר הגיע ל"עשרת הגדולים" במצעד הבריטי. גם להקת הספשלז חידשה באריך הנגן הראשון שלהם, שיצא בסוף 1979, שיר של פרינס באסטר, "Too Hot" והשתמשו באלמנטים משירים אחרים שלו בשירים אחרים באלבומם. באלבומם השני, חידשו הספשלז את השיר "Enjoy Yourself" שנכתב ב-1949, הוקלט לראשונה על ידי גאי לומברדו ובוצע מאוחר יותר על ידי פרינס באסטר בסגנון הסקא. להקת הביט (אנ') ביצעו ב-1980 שניים משיריו באלבום הבכורה שלהם "I Just Can't Stop It". מדיה וקבצים בנושא פרינס באסטר בוויקישיתוף פרינס באסטר, ברשת החברתית פייסבוק פרינס באסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרינס באסטר, באתר ספוטיפיי פרינס באסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרינס באסטר, באתר Discogs (באנגלית) פרינס באסטר, באתר Songkick (באנגלית) פרינס באסטר, באתר Genius פרינס באסטר, באתר בילבורד (באנגלית) בן שלו, הדרך להתוודע אל יצירתו של אמן מוזיקת הסקא הג'מייקנית פרינס באסטר, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2016 Prince Buster, 1938-2016 בספריית הקונגרס האמריקאי (באנגלית)
חוק סטוקס על ניחות קול

חוק סטוקס על ניחות קול (באנגלית: Stokes' law of sound attenuation) מספק נוסחה לניחות של קול בזורם ניוטוני, כמו במים או באוויר, שמתרחש אודות לצמיגות של הזורם. הוא קובע שהאמפליטודה של גל מישורי דועכת מעריכית עם המרחק שהוא עבר, ובקצב שניתן על ידי: α = 2 η ω 2 3 ρ V 3 {\displaystyle \alpha ={\frac {2\eta \omega ^{2}}{3\rho V^{3}}}} כאשר η {\displaystyle \eta } הוא מקדם הצמיגות הדינמי של הזורם, ω {\displaystyle \omega } היא התדירות של הקול, ρ {\displaystyle \rho } היא צפיפות הזורם ו- V {\displaystyle V} היא מהירות הקול בזורם. החוק והגזירה שלו פורסמו לראשונה על ידי הפיזיקאי ג'ורג' גבריאל סטוקס ב-1845, שגם פיתח את חוק סטוקס לגרר צמיג שמפעיל זורם על כדורים. חוק סטוקס תקף לגבי התקדמות קול בתווך ניוטוני איזוטרופי והומוגני. נניח שלגל לחץ מישורי סינוסואידי יש אמפליטודה A 0 {\displaystyle A_{0}} בנקודה מסוימת. אחרי שחזית הגל עברה מרחק d {\displaystyle d} מנקודה זו, האמפליטודה שלה A ( d ) {\displaystyle A(d)} תהיה: A ( d ) = A 0 e − α d {\displaystyle A(d)=A_{0}e^{-\alpha d}} כאשר הפרמטר α {\displaystyle \alpha } הוא מבחינת ממדים הופכי למרחק (יחידותיו m − 1 {\displaystyle m^{-1}} ). לכאורה גל לחץ מישורי באופן מושלם לא אמור לדעוך כלל - מהירות הזורם אחידה על שכבות מקבילות וניצבות לכיוון התקדמות הגל, כך שלא נוצר גרדיאנט מהירות של הזורם בין שכבות מקבילות שלו ולא נוצר מאמץ גזירה. לעומת זאת, הגרסה המוכללת של חוק הצמיגות של ניוטון כוללת אפקט דיסיפציה של אנרגיה גם אודות ללחיצה של הזורם, וכוללת מקדם נוסף של צמיגות שנקרא bulk viscosity או Volume viscosity. בגל קול שכבות זורם ניצבות לכיוון התקדמות הגל דוחסות אחת את השנייה, כך שסוג שני זה של צמיגות אחראי לשחיקה של אנרגיה של גל הקול. לאחר שמכניסים מקדם נוסף של צמיגות קל גם להבין את התלות בתדר של ניחות הקול, שכן תדרים גבוהים יותר פירושו מהירות יחסית גבוהה יותר של שכבות הזורם אחת לשנייה, מה שמוביל לקצב גבוה יותר של אובדן אנרגיה לחום. חוק סטוקס על ניחות קול תרם לייסוד תת-ענף של אקוסטיקה שנקרא ויסקואקוסטיקה (אקוסטיקה צמיגה), ויש לו שימוש בחישוב הניחות של קול במגוון מכשירים המשדרים קול בתדר גבוה, כמו אולטראסאונד וסונארים בתדר גבוה.
פרימה

האם התכוונתם ל... פרימה (תפר) – התרת תפירה פרימה (מוזיקה) – מרווח במוזיקה, ראו מרווח (מוזיקה)#רשימת המרווחים פרימה בלרינה – רקדנית בדרגה הגבוהה ביותר בלהקות מחול מקצועיות, בפרט בלהקות בלט, ראו רקדן ראשי פרימה נוקטה (ius primae noctis) – זכות הלילה הראשון מלונות פרימה – רשת בתי מלון ישראלית פרימה לינק – מלון מרשת פרימה השוכן בפתח תקווה פלשתינה פרימה – ישות מנהלית ביזנטית שבירתה הייתה קיסריה
גויתלין

גויתלין (באנגלית: Guithelin; בוולשית: Kyhylyn; נפטר בשנת 363 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי גויתלין היה בנו של בגארגויט בארבטרוק מלך בריטניה, ועלה לשלטון לאחר מות אביו, בשנת 369 לפנה"ס. גויתלין מלך במשך כשש שנים, ותקופת מלכותו הייתה שלווה וללא אירועים מיוחדים. הוא התחתן עם אישה אצילה בשם מארסיה, שירשה אותו לאחר מותו ומלכה במשך כחמש שנים, עד אשר בנו של גויתלין, סיסיליוס השני, הוכתר למלך בריטניה.
אסטריקס (דמות)

אסטריקס (בצרפתית: Astérix, בתרגום לאנגלית: Asterix) הוא גיבור סדרת ספרי הקומיקס "אסטריקס", שיצרו הסופר רנה גוסיני והמאייר אלבר אודרזו. אסטריקס הופיע לראשונה בשנת 1959 במגזין "פילוט" הצרפתי. אסטריקס הוא לוחם גאלי אמיץ, ממולח ורב-תושייה שנוטה להתנדב באומץ לכל הרפתקה. על פי סקר של חברת סטטיסטה (אנ'), אסטריקס הוא דמות הקומיקס הפופולרית ביותר בצרפת, נכון לשנת 2022. מכיוון שאסטריקס יועד להיות בעל כוחות על-אנושיים (כתוצאה משתיית שיקוי הפלא), רצה אודרזו לצייר אותו בסגנון גיבורי-העל המקובל; גבוה, שרירי ומרשים. גוסיני, לעומת זאת, העדיף שאסטריקס יהיה אנטי-גיבור וייעזר בעיקר בתושייה ובתחבולנות. כפשרה הם יצרו את חברו הטוב ביותר של אסטריקס, אובליקס, שהוא גדל גוף ובעל כוח על-אנושי באופן קבוע. מקור שמו של אסטריקס הוא משחק מילים על המילה "כוכבית", שבצרפתית נהגית כ"אסטריסק" (astérisque). גוסיני גם ציין שזהו יתרון שהשם מתחיל באות A, משום שהוא יופיע תמיד בין הראשונים (בסידור אלפביתי). אסטריקס נולד בשנת 85 לפני הספירה, בכפר גאלי חסר שם בארמוריקה, לאביו אסטרונומיקס ואמו פרלין. כבר בילדותו היה אסטריקס חברו הטוב ביותר של אובליקס, שבשל ביישנותו לא היה מקובל בחברה. גם בבגרותם השניים נשארו חברים קרובים. בזמן שהעלילה מתרחשת אסטריקס הוא כבן 35, צייד ולוחם, ועדיין גר באותו כפר חסר שם - שכעת הוא הכפר הגאלי היחיד שעדיין לא נכבש על ידי הצבא הרומי. אסטריקס הוא אדם נמוך וקטן גוף. הוא חובש קסדה מקושטת בכנפיים, שאותה הוא מסיר רק כאשר הוא אוכל או ישן. אסטריקס לובש חולצה שחורה עם חגורה ירוקה ועליה נדן צהוב שבתוכו חרב קצרה, שבה כמעט אינו משתמש. אסטריקס לובש מכנסיים אדומים ונועל נעליים חומות. שערו ושפמו של אסטריקס הם בלונדינים אך גבותיו שחורות. אסטריקס הוא לוחם אמיץ, ממולח ורב-תושייה. הוא חכם וערמומי ותמיד מוכן להתנדב לכל משימה, כולל למסעות רחוקים ברחבי העולם. הוא מצליח להיחלץ מכל צרה בעזרת כושר האלתור שלו, תושייתו ואומץ ליבו. הוא נאמן מאוד ואוהב את חבריו. עם זאת, אסטריקס הוא מעט כעסן וחסר סבלנות, ומתקשה להודות שטעה או לקבל את דעתם של אנשים אחרים. הוא רב עם אובליקס לעיתים קרובות, אך בדרך כלל הם משלימים במהירות. חברו הטוב ביותר של אסטריקס הוא אובליקס, והשניים כמעט אינם נפרדים. אסטריקס מעריך מאוד את אשפיקס, כהן-העץ של הכפר, ומתייעץ איתו לעיתים קרובות. הוא מכבד את דגוליקס (לוחמאמיקס), ראש הכפר, אך לא מהסס להביע את דעתו בפניו. אסטריקס גם מיודד עם מבריקס, כלבו של אובליקס, אך לעיתים הוא מסרב לקחת אותו למסעות, כי לדעתו הוא "קטן מדי". אסטריקס הוא למעשה האסטרטג של הכפר והמוח מאחורי ההתרחשויות. הוא מנותק מעט משאר בני הכפר; הוא כמעט ולא משתתף בקטטות התכופות בכפר, ולא נסחף אחרי שאר התושבים. הוא מעין משקיף מהצד, שבדרך כלל נותן זווית מבט מחויכת על חייהם של שאר בני הכפר. לעיתים הם מרגיזים אותו בטיפשותם, אך בדרך כלל הוא מקבל זאת ברוח טובה. הוא מחבב אותם ונאמן להם מאוד. אתר האינטרנט הרשמי של אסטריקס אסטריקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Favorite comic book character France 2022, Statista (באנגלית) האתר הרשמי של אסטריקס (באנגלית) Peter kessler, The complete guide to Asretix, עמ' 16-17 גל ונטורה, עושים צחוק: קומיקס רב-גילאי בספרי אסטריקס של גוסיני ואודרזו, היסטוריה ותאוריה אסטריקס מגלה את אמריקה לדוגמה, בספר אסטריקס באחוזת האלים או אסטריקס והסכסכן מרומא.
ג'וליאן ריינד-טאט

ג'וליאן אליסטר ריינד-טאט (באנגלית: Julian Alistair Rhind-Tutt; נולד ב-20 ביולי 1968) הוא שחקן אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות ד"ר "מק" מקרטני בסדרת הטלוויזיה הקומית "מחלקה אלטרנטיבית", ששידורי העונה השנייה שלה בערוץ 4 הסתיימו במאי 2006. הוא הופיע במגוון סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה. ריינד-טאט נולד בווסט דרייטון שבלונדון, הצעיר במשפחה בת חמישה ילדים. בינו לבין אחיו הגדולים יש פער של עשר שנים. הוא למד בבית הספר ג'ון ליון ברובע הארו שבמידלסקס, שם שיחק בהצגות בהפקת בית הספר. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים הופיע בתפקיד הראשי בדמות המלט בהפקה של בית הספר שהוצגה בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. אחרי שלמד אנגלית ותיאטרון באוניברסיטת ווריק, נרשם בית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama" בלונדון. ב-1992 זכה בפרס "Carleton Hobbs" מטעם "BBC Radio Drama". פריצת הדרך של ריינד-טאט הייתה ב-1994 כשגילם את הדוכס מיורק בסרט הקולנוע "טירופו של המלך ג'ורג'". בהמשך הופיע ברצף של תפקידים קטנים בטלוויזיה ובקולנוע. ב-1999 לוהק לתפקיד גדול יותר בדרמה על מלחמת העולם הראשונה "The Trench" מאת ויליאם בויד לצדם של פול ניקולס ודניאל קרייג. ריינד-טאט זכה להכרה רחבה יותר כשהחל לככב בסדרה "מחלקה אלטרנטיבית" והופיע בתפקיד המפקח מונטי פיפין בסדרת הפעולה האמריקאית "Keen Eddie". הוא הופיע בווידאו קליפ של השיר "Too Cold" של הראפר רוטס מנובה (אנ'). ברדיו השתתף ריינד-טאט ביותר מחמישים הפקות. ב-2008 הופיע ריינד-טאט בדמות המספר בסרט קצר לציון 60 שנה להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. ב-2015 שיחק בתפקיד לורד פמברוק בסדרת הטלוויזיה "The Bastard Executioner". ריינד-טאט התחתן עם נטשה זאיץ (Nataša Zajc), מאפרת ומדריכת יוגה סלובנית. לבני הזוג יש בן בשם לוסיין. ג'וליאן ריינד-טאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וליאן ריינד-טאט, באתר AllMovie (באנגלית) ג'וליאן ריינד-טאט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וליאן ריינד-טאט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וליאן ריינד-טאט, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Julian Rhind-Tutt". נבדק ב-24 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Julian Rhind-Tutt - the Wing man". נבדק ב-16 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Williams, Zoe (18 במרץ 2006). "Winging it". The Guardian. London. נבדק ב-16 בינואר 2013. {{cite news}}: (עזרה) Cast details of The Bastard Executioner Maliטev, Patricija (27 ספט' 2014). "Julian Rhind- Tutt: Pritegne me tisto, kar je nastalo iz kaosa, strasti". Delo. Ljubljana. נבדק ב-21 אוק' 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Crooked House". 22 בדצמבר 2008. נבדק ב-24 ביולי 2016 – via IMDb. {{cite web}}: (עזרה) "Hallowe'en Party". 3 ביולי 2011. נבדק ב-24 ביולי 2016 – via IMDb. {{cite web}}: (עזרה)
עונת 2000/2001 ביורוליג

עונת 2000/2001 ביורוליג הייתה חלק של העונה ה-44 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל, והתחרות הראשונה בשם "היורוליג" המוכר כיום ובנוסף הראשונה שאורגנה על ידי חברת יורוליג בסקטבול. המשחק הראשון התקיים ב-16 באוקטובר 2000 ותחרות הסתיימה ב-10 במאי 2001. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של קינדר בולוניה, זה היה התואר האירופי השני בתולדות המועדון. דיאן טומשביץ' (סרביה) מבודוצ'נוסט פודגוריצה נבחר לכדורסלן המצטיין של העונה. מאנו ג'ינובילי (ארגנטינה) מקינדר בולוניה נבחר לכדורסלן המצטיין של שלב הגמר. פיב"א אירופה החלה לארגן תחרות כדורסל כלל אירופאית לקבוצות בשנת 1958. בשנת 2000 הוקמה חברה חדשה בשם יורוליג בסקטבול שהחלה לארגן תחרות קבוצות אירופאיות בכדורסל. התברר שפיב"א לא רשמה זכויות על השם "יורוליג" ולכן החברה החדשה החלה לארגן תחרות תחת שם זה. הדבר הביא לכך שבעונת 2000/2001 התקיימו שתי תחרויות לקבוצות הבכירות בכדורסל - סופרוליג שאורגנה על ידי פיב"א ו"יורוליג" שנוהלה על ידי החברה החדשה. הקבוצות הבכירות התפצלו בין התחרויות. בעונת 2001/2002 פיב"א וחברת יורוליג בסקטבול הגיעו להסכמה והפיצול בוטל. בתחילת התחרות התקיימו המשחקים בבתים המוקדמים. לאחר מכך, 16 קבוצות עלו לשמינית הגמר ורביעית הגמר בהם נערכו משחקים עד ל-2 ניצחונות בשמינית הגמר ועד-3 ניצחנות ברבע הגמר. גם משחקי חצי הגמר התקיימו עד 3 ניצחונות. משחקי הגמר נערכו ב-17 באפריל - 10 במאי, כאשר המשחק הראשון נערך בבולוניה. הפועל ירושלים הייתה נציגת ישראל בתחרות. היא שיחקה בבית ג' וסיימה אותו במקום החמישי. בעקבות כך, הקבוצה לא התקדמה לשלבים המתקדמים. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2000/2001 ביורוליג (באנגלית) פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
יחסי איחוד האמירויות הערביות – צרפת

יחסי איחוד האמירויות הערביות–צרפת (בערבית: العلاقات الإماراتية الفرنسية, בצרפתית: Relations entre les Émirats arabes unis et la France) הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הצרפתית אשר מבוססים בעיקר על מסחר בין השתיים. איחוד האמירויות הערביות וצרפת חתמו על ברית הגנה, צרפת היא ספקית הנשק השנייה בגודלה לאיחוד האמירויות הערביות, אחרי ארצות הברית. בשנת 2008 נוספו פריטים למוזיאון הלובר בפריז בנושא ההיסטוריה של איחוד האמירויות הערביות ב-25 במאי 2009, נשיא צרפת דאז ניקולא סרקוזי ביקר באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, שם הוא פגש את נשיא של איחוד האמירויות הערביות שייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן הביקור נפתח בבסיס צרפתי בו ביקר 500 חיילים צרפתים. הבסיס היה לבסיס הצרפתי הראשון בהמפרץ הפרסי. סרקוזי ביקר גם בסניף מוזיאון הלובר אשר צרפת פתחה באיחוד האמירויות הערביות. השייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, שר החוץ, אמר כי שיתוף הפעולה עם צרפת הוא בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ באיחוד האמירויות. מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – צרפת בוויקישיתוף Library of Congress Country Profile: UAE USA Today; "Louvre museum to build branch in UAE," March 2007 French President Sarkozy opens UAE base Relationship with France is top priority for UAE, Abdullah says
ג'ואל טאונסלי רוג'רס

ג'ואל טאונסלי רוג'רס (באנגלית: Joel Townsley Rogers; 22 בנובמבר 1896 – 1 באוקטובר 1984) היה סופר אמריקאי שכתב ספרות בלשית וספרי מדע בדיוני. ג'ואל טאונסלי רוג'רס נולד במדינת מיזורי בארצות הברית. למד באוניברסיטת הרווארד. במלחמת העולם הראשונה שירת כמדריך טייס. לאחר המלחמה החל לפרסם סיפורים בכתבי עת, בסגנון, שהיה פופולרי באותה עת, שכונה Pulp Fiction – "ספרות זולה" (כפי שתורגם מונח זה לעברית, בשם העברי שניתן לסרטו, הנושא שם זה, של קוונטין טרנטינו). ספרו הנודע ביותר של רוג'רס הוא The Red Right Hand שראה אור בשנת 1945. בספר זה הביא רוג'רס לשיא השכלול את תת-הז'אנר בספרות הבלשית של "שום דבר אינו כפי שהוא נראה", (שהיה אופייני, בין היתר, לספריה של אגאתה כריסטי). הספר הפך לרב מכר וזכה במרוצת השנים להופיע במהדורות רבות. הספר זכה לתרגום עברי בשם "סיוט היד האדומה" שהופיע בשנת 1993. לספר הייתה השפעה על סגנון הסרט האפל של הקולנוע האמריקאי בשנות הארבעים והחמישים. בסוף המאה ה-20 הספר יצאה לאור בהוצאה מחודשת עם הקדמה של מרטין אדוארדס. מלבדו כתב רוג'רס עוד ארבעה ספרים באורך מלא שלא זכו להצלחה והחל להתרכז בכתיבת סיפורים בלבד, מהם כתב מאות אחדות ופרסם אותם בכתבי עת שונים. ג'ואל טאונסלי רוג'רס נפטר בוושינגטון הבירה בשנת 1984. רוג'רס פרסם חמישה ספרי מתח מלאים ועשרות סיפורים קצרים Once in a Red Moon (משנת 1923) The Red Right Hand (משנת 1945) – תורגם לעברית בשם סיוט היד האדומה. הוצאת אלפא/זמורה ביתן, 1993. Lady With The Dice (משנת 1946) The Stopped Clock (משנת 1958) Never Leave My Bed (משנת 1963) – גרסה מחודשת של The Stopped Clock, יותר קצרה כתבי ג'ואל רוג'רס, באתר של בנו, טום רוג'רס ג'ואל טאונסלי רוג'רס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אודות ג'ואל רוג'רס וספריו באתר ramblehouse.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איתמר בגליקטר

איתמר בגליקטר (נולד ב-6 באוקטובר 1977) הוא אמן ופסל ישראלי. איתמר בגליקטר נולד וגדל ברמת השרון. בשנת 2012 התפרסם לאחר שפרסם מודעה בעיתון "הארץ" תחת הכותרת "דרוש מצנט", ובעקבותיה יצר קופות התרמה, שפוזרו בגלריות בתל אביב-יפו תחת השם "אמץ אמן" ובהם הבטחה לתמיכה באמן צעיר. יצירותיו של בגליקטר נמצאות באוספים רבים, ביניהם אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים. חי ופועל בהרצליה. יצירותיו של בגליקטר עוסקות שימוש ביקורתי בהוויה החברתית הישראלית ובשאלות של זיכרון תרבותי קולקטיבי. ביצירותיו הוא עשה שימוש בדיוקנאות של מנהיגים פוליטיים, בכרכי האנציקלופדיה העברית ובדימויים ביוגרפיים. 2009 "צללים", בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב 2010 "נגזרות נגזרות נעות", גזרות נאות, משכן אמנים, הרצליה 2011 "מלע - מלאך אוסף עזובים", בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב 2012 "אמץ אמן", בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב 2015 "מצאנו נפט", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד 2016 "נוזל שחור", המוזיאון הגאולוגי, רמת השרון 2016 "Memory Cut", הביתן הישראלי, יריד הספרים הבינלאומי, בודפשט, הונגריה 2019 "מלוריא ללוריא", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד 2001 מולטימדיה, מכללת New Horizons (אשרות) 2007-2003 תואר ראשון, המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 2010-2007 תואר שני, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו 2005 פרס ראש עיריית רמת השרון לעידוד היצירה 2007 פרס פיסול בסביבה אורבנית בעיר אשדוד, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים 2007 פרס ע"ש איזיקסון עבור פרויקט גמר, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים 2008 מלגת קרן מרים וארון גוטווירט, תוכנית לתואר שני באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב 2008 מלגה ע"ש מיכאל לוקמן לעיצוב יודאיקה, תוכנית לתואר שני באמנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב 2009 פרס, קרן אליכס דה רוטשילד, ירושלים 2009 מענק אמן בקהילה, משרד המדע התרבות והספורט 2010 מלגת שהייה, תוכנית האמנות הבינלאומית (LIA), לייפציג, גרמניה אתר האמן איתמר בגליקטר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל דורון חלוץ, דיוקן האמן כאיש עני, באתר הארץ, 28 במרץ 2012 אומנות ההישרדות, סרטון באתר יוטיוב, 9 באוקטובר 2012 חגית פלג-רותם, ‏מדור הפלמ"ח ועד היום: כל השינויים שעברה דמות החייל בעולם האמנות, באתר גלובס, 15 באפריל 2013 מצאנו נפט!, באתר מוזיאון ינקו דאדא, 2015 זוהר אליה, "כולם מקבלים שכר – חוץ מהאומן", באתר "Local, ‏העיר שלי", 12 בנובמבר 2015
דנבר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דנוור – בירת קולורדו דנבר הדינוזאור האחרון – סדרת אנימציה ג'ון דנוור – זמר פולק אמריקאי פול לורנס דנבר – משורר אמריקאי