יהודה אריה ליב אלתר

רבי יהודה אריה ליב אלתר (כ"ט בניסן ה'תר"ז, 15 באפריל 1847 – ה' בשבט תרס"ה, 11 בינואר 1905) היה אדמו"ר בשושלת אדמו"רי חסידות גור, ומן הבולטים במנהיגי יהדות פולין בשלהי המאה ה-19. תחת הנהגתו הפכה חסידות גור לחסידות המרכזית בפולין. מכונה על שם סדרת ספריו "שפת אמת", המכילה חידושים שכתב על התורה, על חגי ישראל ועל התלמוד הבבלי. נולד בוורשה בכ"ט בניסן ה'תר"ז (1847) לרבי אברהם מרדכי בנו של בעל "חידושי הרי"ם", מייסד חסידות גור, ולאסתר, ונקרא בשם יהודה ליבוש. כסנדק בבריתו כובד על ידי החידושי הרי"ם האדמו"ר רבי חיים מאיר יחיאל ממוגליניצא. בגיל שנתיים נפטרה אמו, ושש שנים מאוחר יותר בכ"ז אב ה'תרט"ו התייתם גם מאביו ועבר לגור בבית סבו. סבו שכר עבורו מלמד שילמדו תורה, והתנה עמו שלשה תנאים: שיעירו כל בוקר לפני עלות השחר, שילמד עמו שמונה עשרה שעות ברציפות וכן שבכל יום יחדשו משהו בלימודם. כשהיה בגיל 12 נפטר רבי מנחם מנדל מקוצק. עד אז הספיק סבו לקחתו פעמיים לקוצק, וביקוריו שם עשו עליו רושם רב. רבי יצחק מאיר עצמו, שהתמנה לאדמו"ר לעדת חסידי פשיסחא-קוצק לאחר פטירת הרבי, הסביר מה ראה לקחת את נכדיו הקטנים לקוצק באומרו: "כדי שיראו פעם יהודי אמיתי". לאחר הבר מצווה התארס עם יוכבד-רבקה בתם של הרב יהודה קמינר נכד הברוך טעם, ואשתו הדסה (בתו של הרב משה חיים רוטנברג אחיו של ה"חידושי הרי"ם") החתונה נערכה בגור ב- ג' אדר שני תרכ"ב (1862). כדי שלא יהיה שמו של החתן כשם החותן, צווה עליו סבו האדמו"ר להחליף את שמו הראשון יהודה ב-"אריה" ומאז נקרא אריה לייב. לאחר החתונה נשארו בני הזוג לגור בעיירה גור. באותן השנים, כמעט שלא בא במגע עם אנשים והיה עסוק רק בתורה ובתפילה. בכ"ג אדר תרכ"ו (1866) בגיל 19, נפטר סבו רבי יצחק מאיר, והוא התמנה לרב העיירה גור על פי צוואת סבו. למרות גילו הצעיר רצו החסידים למנותו כבר אז גם לאדמו"ר במקום סבו, אך הוא סירב והצטרף לחסידים שקיבלו את הנהגתו של רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר. בשבת האחורנה לפני פטירתו הורה לתת את עלית שישי לרבי יהודה אריה אלתר אותו הועיד גם כממלא מקומו, לאחר פטירת רבי חנוך הניך (י"ח באדר ב' ה'תר"ל), בגיל 23, החל לשמש כאדמו"ר, אך סירב לשבת בראש השולחן, במקום של סבו, ומאז יושבים אדמו"רי גור באמצע השולחן ולא בראשו. תחת הנהגתו של רבי יהודה לייב הפכה חסידות גור לאחת החסידויות הגדולות והמרכזיות בפולין. כרבי צעיר דבקו בו רבים מצעירי הלומדים, שהיו מתייעצים איתו בדרך לימודם ועבודתם, והוא היה משקיע זמן קבוע לטיפוחם. את החסידים הרבים שהיו באים להתייעץ עמו קיבל כשהוא עומד בפתח חדרו שעון על ארון הספרים. מאחר שהיה עונה במהירות ובקצרה, הספיקו שעות ספורות לקבלת קהל גדול של חסידים. בניגוד לנוהג המקובל אצל אדמו"רים אחרים, סירב רבי יהודה לייב לקחת כסף מן החסידים, והיה מתפרנס מחנות קטנה שניהלה אשתו. גם את חסידיו היה מדריך להעדיף עיסוק במלאכה או במסחר על פני הרבנות. בחודש אייר ה'תרס"א (1901) פרצה שריפה גדולה בעיירה גור שכילתה את מרבית הבתים ובהם את בית המדרש ודירתו של השפת אמת הצמודה אליו. בית המדרש ובית הדירות למגורי המשפחה נבנה מקורות עץ על ידי החידושי הרי"ם בשנת ה'תר"כ (1860). בית המדרש החדש ובית הדירות נבנה מאבנים והיה גדול ומרווח, בחצרו נבנו אגפי מגורים שנועדו לשמש את אלפי החסידים שבאו לשהות במחיצתו בחגים ובשבתות, בית המדרש החדש נחנך בחודש טבת ה'תרס"ג (1903).ב-1899 נחנך קו רכבת מיוחד אשר קישר בין גור לוורשה. קו זה כונה "הקו של הרבי", והוא עצמו השתתף במימון הקמת המסילה. החל מימי השואה היה נתון המקום בידי פולנים שפתחו נגריה וחנות רהיטים באולם בית המדרש והתגוררו בדירות, בשנת ה'תשנ"ד לאחר מאמצים של הרב מנדל יוסקוביץ רבה של פולין ועסקנים בגור נרכש המקום ונפתח לציבור. שחזור מדויק של קיר בית המדרש ניתן לראות בירושלים בשכונת מחנה יהודה סמוך לקבר בנו בעל אמרי אמת. בי"ח באב ה'תר"ס (1900) נפטרה אשתו הראשונה וכעבור שנה הוא נישא לבתו של האדמו"ר רבי ברוך מגורליץ. בה'תרס"ה (1905) חלה במחלה נדירה (מחלה לא ידועה בימים ההם). וכעבור שבועיים נפטר בה' בשבט תרס"ה בגיל 58 שנים בלבד. החסידים תלו את מותו בדאגה הרבה שחש לאלפי חסידיו שהיו מגויסים באותה העת לצבא הצאר הרוסי בשל מלחמת רוסיה–יפן. בני ביתו העידו כי בכל ימי המלחמה היה ישן על הרצפה כשרק מעילו מכסה אותו וממרר בבכי על גורלם. הוא נקבר בעיירה גור, לצד סבו רבי יצחק מאיר אלתר. בהלווייתו השתתפו כ־20,000 איש, ובשל מנהגי החסידות לא נישאו בה הספדים, למעט הספד קצר שנשא הרבי מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין שאמר: "הצדיק אבד ואין איש שם על לב, כי מפני הרעה נאסף הצדיק". על פי בקשתו, סמוך לפטירתו חזרו והוסיפו את שמו הראשון יהודה. האוהל שהוקם על קברם נהרס בזמן השואה והוקם מחדש בשנת ה'תש"ן. רבי יהודה לייב כתב לעצמו בדרך כלל ביום ראשון בבוקר בעודו עטור בתפילין דרבנו תם את דברי תורתו שנשא לקהל חסידיו בשבתות וחגים בשנות כהונתו. מיד לאחר פטירתו התארגנו בניו וחתניו להוציא את כתביו על התורה, וקבעו את שמו שפת אמת, השם נבחר מהפסוק בו סיים לכתוב את מאמרו על פרשת ויחי, "שפת אמת תכון לעד" שנכתב כשבועיים קודם לפטירתו. על שם ספרו זה כונה האדמו"ר בשם 'שפת אמת'. הספר, שהודפס לאחר פטירתו, זכה להערכה רבה, ונודעה לו השפעה רבה לא רק בכלל הציבור החסידי, אלא גם בקרב הציבור הדתי-ציוני, מאחר שהרב קוק - הרב המרכזי והמוביל בציבור זה - החשיב אותו והתמיד בו מאוד. בנוסף לספרים שיצאו מיד אחר פטירתו הרשה האדמו"ר רבי אברהם מרדכי אלטר לרבי אברהם ישכר בנימין אלטר בן אחיו רבי מנחם מנדל אלתר רבה של פאביניץ לסדר ולתקן את כתביו שכתב בימי נעוריו בשנים ה'תרכ"ו - ה'תר"ל על פרשיות התורה ומועדי השנה עד שנתמנה לאדמו"ר ונקרא "שפת אמת ליקוטים" הספרים יצאו לאור בשנת ה'תרצ"ד ובשנת ה'תרצ"ו. כן יצאו על ידי חתנו רבי יעקב מאיר בידרמן חידושים שהתחדשו לו בלימודיו ושעוריו הקבועים עם בניו חתניו ונכדיו בתלמוד ובפוסקים על סדר מועד וסדר קדשים וקצת מסדר זרעים וקצת על סדר נשים מתלמוד בבלי, כמו כן הוציאו מכתב ידו הרב בנימין מנחם אלטר חידושים על מסכת נזיר ומסכת סוטה והרב דוד אברהם מנדלבוים "ליקוטי שפת אמת" על מסכת מכות. היו כתבי יד נוספים על תלמוד בבלי שנאבדו. נטען כי בין הספרים שהועברו בהעברה הראשונה שהעבירה ממשלת רוסיה 500 ספרים מתוך אוסף שניאורסון למוזיאון היהודי במוסקבה, מצאו כתב יד ממנו חידושים ופירושים על סדר נשים וסדר נזיקין שלא היה בנמצא עד אז.(ראה בהרחבה ויקי' שפת אמת ספר) כתבי יד שהיו בידי בנו האמרי אמת נארזו לפני השואה בשקים ביחד עם כתבי היד של האמרי אמת הוחבאו בתוך חבית פח והוטמנו בבניין הקהילה בוורשה במרתף, אזור בניין הקהילה היהודית נחרב ונהרס עד היסוד ולמרות המאמצים והחיפושים הרבים שנערכו לא נמצאו הכתבים. על שמו ולזכרו נוסדה בירושלים בשנת תרפ"א (1921) ישיבת שפת אמת שנחשבה כישיבה המרכזית של חסידות גור בארץ ישראל, בשנת ה'תשס"ד נפתחה הישיבה הקטנה ב־2016 נסגרה הישיבה הגדולה ונפתחה מחדש בשנת ה'תשפ"א. ה"שפת אמת" התנגד, בכתב ובעל פה, לציונות וראשית מפעלותיה בארץ ישראל, בין השאר שלח מכתב התנגדות להוצאת החוברת 'שלום ירושלים' לקרוב משפחתו רבי חיים ישראל מורגנשטרן, האדמו"ר מקוצק-פילוב. סביב 1900 נשלח נחום סוקולוב על ידי בנימין זאב הרצל לפגישה עם השפת אמת, בשל מעמדו כאחד ממנהיגי יהדות פולין ובמטרה לקרבו לציונות, אך הפגישה לא השיגה את מטרתה. בשלהי קיץ ה'תר"ס 1900 הורה השפת אמת לאסור באופן מוחלט את הקריאה בעיתון הצפירה בעריכת נחום סוקולוב בו פרסם מאמרים "למרנן ולרבנן" בנושא התנועה הציונית למול היהדות האורתודוקסית השוללת אותה. כפועל יוצא התנגד גם לתנועת המזרחי, פגישה עמו שאותה ניסה ליזום הרב ריינס לא התקיימה, אולם לפי גרסת העיתונאי אברהם גרין (ללא אסמכתא במקורות של גור) התקיימה הפגישה. עם זאת, סירב להשתתף באספה כנגד הציונות שנערכה ב־1903 בוורשא, ומבין חסידיו היו שהצטרפו למחנה הציוני. לטענת אברהם גרין, השפת אמת אף בירך תחילה בהצלחה את אחד מחסידיו שהיה מראשוני הציונות, אך מאוחר יותר החל להביע התנגדות. הוא סבר[דרושה הבהרה] שדבר גאולת עם ישראל בארץ ישראל: ”אינו בכח אנושי... וכל טעות המרגלים הי' [היה] במה שרצו לכבוש בכח עצמותם. ... כי כל נתינת ארץ ישראל הוא בביטול כל השגת האדם רק ברצות ה'.” נמנע מעיסוק בנושאים ציבוריים, כדוגמת מינוי רבנים. רבי אברהם מרדכי אלתר, האמרי אמת, האדמו"ר מגור ונשיא מועצת גדולי התורה, נולד ז' בטבת ה'תרכ"ו נפטר ו' בסיוון ה'תש"ח . רבי משה בצלאל אלתר נולד בתרכ"ט (1869), נרצח בכ"ג באלול ה'תש"ב (1942) במחנה השמדה טרבלינקה. אסתר אשתו של רבי יעקב מאיר בידרמן, רב בוועדת הרבנים בוורשא, נרצחה בראש השנה ה'תש"ג (1942). פייגא לוין, אשת רבי חנוך צבי הכהן לוין אב"ד בענדין, נפטרה בראש חודש מנחם אב ה'תרצ"ז 1937. רבי נחמיה אלתר, בזמן שהותו בירושלים ראש ישיבת שפת אמת. התגורר בלודז', נולד בחודש מנחם אב ה'תרל"ה (1875), נפטר בכ"ב בתמוז ה'תש"ב (1942). רבי מנחם מנדל אלתר רבה של פביאניץ וקאליש, ויושב ראש אגודת הרבנים בפולין, נולד בי"ד בתשרי ה'תרל"ח (1877), נרצח בכ"ט באב ה'תש"ב (1942) במחנה השמדה טרבלינקה. ארבעה ילדים נוספים נפטרו בצעירותם. רבי אברהם ראבינוביץ אדמו"ר מפוריסוב רבי בן ציון רבינוביץ מאוסטרובה. רבי יעקב יצחק קארו מוולאצלאוועק, בעל ה'קאצקער קוויטל' רבי אברהם לייב קוזק אב"ד בראק רבי פנחס אליהו רוטנברג אב"ד פילץ רבי פינחס מנחם אלעזר יוסטמן אדמו"ר מפילץ גיסו ובן דודו רבי ישראל ארטן רבי שאול משה זילברמן רבי ישראל יהודה מורגנשטרן, נכד הרבי מקוצק רבי שמחה יאיר רוזנפלד אב"ד פיטרקוב. ערך מורחב – שפת אמת (ספר) שפת אמת על התורה ומועדים. ספרו הנודע, אשר נדפס על ידי בניו וחתניו לאחר פטירתו. נקרא 'שפת אמת' על שם הפסוק האחרון שכתב בספרו על התורה כשבועיים לפני פטירתו: "שפת אמת תכון לעד" (משלי י"ב י"ט). הספר עשוי חידושי תורה על פרשות השבוע וחגי ישראל. פרושה בו יריעה רחבה של תפיסת עולם חסידית. ספר זה הוא אחד מספרי החסידות הנפוצים ביותר. שפת אמת - ליקוטים, דברי תורה על פרשיות התורה ומועדי השנה שכתב בשנים ה"תרכ"ו - ה'תר"ל לפני שהתמנה לאדמו"ר ויצאו לאור בשנים ה'תרצ"ד ובשנת ה'תרצ"ו, סודרו ותוקנו בהתאם להסכמת האמרי אמת על ידי רבי אברהם ישכר בנימין אליהו בן רבי מנחם מנדל אלתר מפאביניץ. שפת אמת על הש"ס. חידושים על מסכתות הש"ס. פירוש זה הוא סיכום קצר של שיעורים קבועים שהיה נותן לבני ביתו. שפת אמת על תהילים. נדפס עם פירושו של הרב חיים ויטאל, 'עץ הדעת טוב'. כתב היד של רבי חיים ויטאל היה מצוי בידי האדמו"ר רבי אברהם מרדכי, בנו של רבי יהודה אריה ליב, והוא מסר להדפיסם יחד. שפת אמת על מסכת אבות. פירוש להגדה של פסח. אוצר מכתבים ומאמרים מבעל השפת אמת, הוצאת מכון גחלי אש, ירושלים, ה'תשמ"ו אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות, ספר ב', ה'תשט"ז אברהם ברסלר השבט ליהודה, הוצאת עט סופר, בני ברק ה'תשכ"ז. (רבי ישראל ארטין, אלון בכות דברי הספד שכתב בימי השלושים לפטירת השפת אמת). יהודה אריה לוין, אדמור"י גור, ירושלים, ניסן ה'תשל"ז, פרק שני, הוצאת המודיע, מוסד הרי"ם לוין יורם יעקבסון, אמת ואמונה בחסידות גור, בתוך: מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות, תשמ"ו 1986, עמ' 593–616 אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ב, בני ברק, תשמ"ז, עמ' פא-קי אברהם פרישמן, שפת אמת תכון לעד: הרה"ק רבי יהודה אריה ליב, בתוך: ממעונות אריות: פרקים בהליכותיהם הקדושות של צדיקי פולין, ירושלים תשע"ט, עמ' רלז-תקנג דניאל רייזר ואריאל אבן מעשה, שפת אמת בשפת האם, דרשות חדשות של רבי יהודה לייב אלתר מגור, הוצאת מאגנס, 2020 הרב דוד אברהם מנדלבוים, סקירה מקיפה על ספרי ה"שפת אמת" המודפסים וכתבי יד שלא הודפסו, ירחון 'אוצר הגנוז' שבט ה'תשפ"ד, עמ' כב-מז. 'חסיד ירושלם', רשכבה"ג בפולין רבי יהודא ליב מגור זצ"ל, השקפה, 27 בינואר 1905 אברהם יצחק ברומברג, האדמו"ר מגור בעל "שפת אמת" זצ"ל, הצופה, 31 בינואר 1947 כתבות מקוריות על פטירתו של השפת אמת, בית יעקב, שבט תשכ"ה 1965, גיליון 69, באתר היברובוקס אברהם זמבה, מגור ועד לניו יורק - מורשת החסידות חיה וקיימת ("100 שנה לתורתו של השפת אמת"), בית יעקב, תשל"א, גיליון 135/136, באתר היברובוקס אברהם ברסלר, נתיב חייו של ה"שפת אמת", בית יעקב, תשל"ה, גיליון 180/181 עמ' 26, באתר היברובוקס הרב אליעזר מלמד, תורת אמת הייתה בפיהו, באתר "ישיבה", שבט תשס"ה יהודה אריה ליב בן אברהם מרדכי אלטר (1847-1905), דף שער בספרייה הלאומית רשימת מאמרים על יהודה אריה ליב אלתר באתר רמב"י ספריו "שפת אמת" בראשית, אבות, קדשים, משלי מאמרים אודות משנתו בנימין בראון, ‏"שני מיני האחדות": המהר"ל, השפת אמת והמפנה הדואליסטי בהגות החסידית המאוחרת, מהר"ל – אקדמות, מרכז זלמן שזר, ירושלים תשע"ה, עמ' 448-411, באתר Academia.edu מאמרים בנושא שפת אמת, באתר ספריית אסיף יוסף מרקוס, קווים לדרכו הפרשנית של ה'שפת אמת' לתלמוד, אוקימתא, גיליון ו, תש"ף, עמ' 123 - 145. עידן בורגר, השפת אמת – הוגה חסידי קיצוני או שמרן?, אסיף, גיליון ו' תשע"ט עמ' 873 - 895, באתר ספריית אסיף הרב ראובן זכריה, יחסו של ה'שפת-אמת' לציונות, צהר (כתב עת של ארגון רבני צהר), גיליון כט, תשס"ו, באתר ספריית אסיף מאלכסנדר לודז' אין קשר לשושלת חסידות אלכסנדר בין השאר, נקרא 'יהודה' כהודאה לה', שכן באותה שנה אביו הבריא ממחלה קשה, וליבוש על שם מהרא"ל צינץ, רבו של ה"חידושי הרי"ם" (אברהם ישכר אלטר, מאיר עיני הגולה (תל אביב, תשי"ד), אותיות שלד; שלט). אברהם ישכר אלטר, מאיר עיני הגולה, אות שלה ישראל יעקב אראטין, אמת ואמונה, אות רפ"א, ירושלים ת"ש. אהרן סורצקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, עמוד פז אברהם ישכר אלטר, מאיר עיני הגולה, אות שלד הרב יהודה אריה לייב לוין, אדמור"י גור, עמ' 44, הוצאת מוסד הרי"מ לוין, ניסן ה'תשל"ז מפי האדמו"ר רבי אברהם מפוריסוב הרב יהודה אריה לייב לוין, אדמור"י גור, עמ' 47-48, הוצאת מוסד הרי"מ לוין, ניסן ה'תשל"ז רשכבה"ג בפולין רבי יהודא ליב מגור זצ"ל, השקפה, 27 בינואר 1905 מנהיג בסער התקופה, מפי הרבנית דבורה מאטיל, בת האמרי אמת, כרך א', עמ' 8 ירחון בית יעקב 240-241 עמוד 22 בערל צישינסקי, ימי מגורי, פרקי זכרונות מימי קדם בגור, פרק שני, ה'תשע"ז א. ברגמן, בתוך: "צדיקים ואנשי מעשה - מחקרים בחסידות פולין", הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים תשס"ד. בערל צישינסקי, ימי מגורי, פרקי זכרונות מימי קדם בגור, ה'תשע"ז ראו הסבר ה'אבני נזר', אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות חלק ב' עמ' קט פטירת הרה"ג הרבי מגור, המצפה, 20 בינואר 1905 אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, עמוד קט סוקולוב ואוסישקין במסיבה החגיגית ליסוד שכונת מוצקין בחיפה, דואר היום, 16 באוקטובר 1934 אברהם ישכר אלטר, מאיר עיני הגולה, אות שמא. הרב דוד אברהם מנדלבוים,ירחון אוצר הגנוז, שבט ה'תשפ"ד עמ' כד הקדמה לספר, שפת אמת, באתר היברובוקס הרב אליעזר מלמד, בנו של "השפת אמת" על ידענותו של הרב קוק בכתבי אביו, באתר ישיבה האמרי אמת כותב בתחילת הספר, "ולא היינו מדפסים זאת יען הרבה מהם ביער מן העולם, אולם נתגלגלו הכתבים בין החסידים ויש בהם טעותים הרבה, לזאת הסכמנו כי נכון שיהיה בדפוס. הרב דוד אברהם מנדלבוים, ירחון אוצר הגנוז, שבט ה'תרפ"ד, עמ' כז - כט ירחון אוצר הגנוז, עמ' לא, סיון ה'תשפ"ג. יהודה יפת, שני דורות (להופעת מכתבי הרבי מגור), הצופה, 31 בדצמבר 1937 יששכר-דב בר-דרורא, צפרירים מדמדומי השחרות, דואר היום, 2 בדצמבר 1932 אברהם מרדכי סגל ואהרן סורסקי ראש גולת אריאל, חלק שני, עמוד קנ הרב קוק בין חסידים למתנגדים, עמוד 92 יששכר-דב בר-דרורא, הערות קטנות על ענינים גדולים, דואר היום, 25 באוקטובר 1923 ברכה חבס, אחד ודורו (פרק ראשון, חלק שלישי), דבר, 20 בינואר 1950 שפת אמת במדבר, פרשת שלח, עמ' 101. ראו: יוסף שלמון, עמדת החברה החרדית ברוסיה-פולין לציונות בשנים 1898 - 1899, אשל באר שבע, א, באר שבע תשל"ו, עמ' 377–438, 435. אברהם רובינשטיין, תנועה בעידן של תמורה - פרק בראשית המזרחי בפולין, רמת גן תשמ"א, עמ' 50- 56. אביעזר רביצקי, הקץ המגולה, תל אביב עם עובד, עמ' 27 - 35, 241. ראובן זכריה, יחסו של השפת אמת לציונות, מבט למכללה, חורף תשס"ט, 15, עמ' 6- 13, 23. הקדמה לספר 'שפת אמת' על התורה. הפרשה האחרונה בה כתב ה"שפת אמת" בעצמו את דברי תורתו היא פרשת ויחי. דבריו לפרשת שמות של אותה שנה מצויים בספר "שפתי צדיק" פרשת שמות עמ' כא שכתב גיסו ובן דודו של האדמו"ר, רבי פנחס מנחם מפילץ. במקביל, בסוף הספר "תורת אהרן" מרבי אהרן קרול (עמ' שיח-שכ / קלח-קמ), מובאים דברים בניסוח שונה ששמע מה"שפת אמת" בליל אותה השבת (הדברים הועתקו גם בספר ליקוטי יהודה החדש, בעריכת הרב דוד אברהם מנדלבוים, פרשת שמות, עמ' לט ובספר זיכרון "ויטע אשל", בעריכת הרב דוד אברהם מנדלבוים, עמ' תרמא). רעיון קצר שאמר בפרשת וארא, השבת האחרונה לחייו נמצא בהספדו של תלמידו, רבי ישראל ארטן, בספר "השבט ליהודה". הרב אליעזר מלמד, תורת אמת הייתה בפיהו, באתר ישיבה.