laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחברת התיג'אן

מחברת התיג׳אן הוא שמם של שני חיבורים בענייני דקדוק המקרא: מחברת התיג׳אן העברית ומחברת התיג׳אן הערבית. מחברת התיג'אן העברית (הגדולה) היא חיבור כללי הדקדוק, הטעמים, הנקודות, וחוכמת לשון הקודש על כל חלקיו, אשר חיברו חכם יהודי תימני קדום בלשון הקודש בעילום שמו ופרטיו. מחברת התיג׳אן הערבית (הקטנה) עוסקת גם כן בדקדוק המקרא וכתובה בערבית יהודית. בעבר, היו מי שייחסו את חיבור מחברת התיג'אן לרס"ג או לר' בניה הסופר אך כיום סבורים החוקרים שהם אינם המחברים. מחקירת מקורות יצירה זו עולה כי המחבר חי בתקופה משוערת בין סוף המאה ה-11 למאה ה-12, תקופת חיים מקבילה (לפחות בחלקה) לתקופת חייו של רד"ק, דקדקן ופרשן המקרא הידוע. חיבור דקדוקי זה היה נמצא בראשו של כל תאג' (כתר תורה) אשר נכתב בתימן, כחלק בלתי נפרד ממנו, למטרת לימוד חוכמת הדקדוק וכהוראות הקריאה המדויקת בתורה. מנהג זה נמשך עד להגעת ספרי הדפוס אשר מיעטו את הצורך בכתבי היד וכך נעלם בהדרגה ספר יסוד זה מעיני הציבור הרחב. חיבור דקדוקי זה היה נפוץ מאוד בתימן ולא יצא מגבולותיה במשך כ-700 שנים. המחברת העברית נדפסה לראשונה במלואה בשנת 1870 בצרפת על ידי המזרחן יוסף דרנבורג בתוספת מעט הערות ומראי מקום. על בסיס מהדורה זו נדפסה המחברת בישראל בשנת תשכ"א. המחברת הערבית נדפסה בלייפציג על ידי אדולף נויבאואר בשנת 1891. אבשלום קור, מחברת התיג'אן העברית (ספר הדקדוק המסורתי של יהודי תימן): מקורותיה וזיקתה אליהם ויחסה למסורת תימן ולכלל המסורות העבריות, עבודת מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, 1980. יוסף דרנבורג, ספר מחברת התיגאן: למחקר ולמדע, תשכ"א. אילן אלדר, טיבן של מחברות התיג׳אן מתימן ומקורותיה של המחברת העברית, מסורות ב (תשמ״ו), עמ' 19–29. אבישי מרחבי, מחברת התיג'אן המבוארת, עבודת מחקר מקיפה על המחברת העברית (הגדולה) ומקורותיה, תשע"ה. מחברת התיג'אן העברית (מהדורת דרנבורג) בארכיון האינטרנט מחברת התיג׳אן הערבית (מהדורת נויבאואר) בארכיון האינטרנט בלשון יהודי תימן תאג' ("תאג'" בערבית: כתר, שהוא כינוי לכתב יד של התנ"ך), תיג׳אן ברבים, הם ספרי תנ"ך מנוקדים ומוטעמים; מחברת התיג'אן – חיבור על ספרי המקרא האלו. למשל ר' יעקב ספיר בספרו "מסע תימן" פרק יא (התנועות והנגינות): "ובספרי תנ"ך כ"י (תאג') שלהם יש ספר דקדוק קצר, כמו הקדמה לתנ"ך, ונקרא "מחברת התיג'אן") שם מחברו לא נדע. אך ישן נושן הוא, והעתקתיו אלי ומצאתיו ישן מלא חדש, מעט המחזיק את המרובה. רוב כללי הדקדוק וחלופי המלות והאותיות והתנועות זה בזה ובינת המקרא על עומק הפשט כדרך הראשונים. ובאיזה דברים צריך ביאור רחב. ואחרי בִּנוֹתי בו, ידעתי בעדים נאמנים שהוא מרב סעדיה גאון. ואם יגזור ה' בחיים אוציאנו לאור עיני כל ישראל, ואור חדש על הדקדוק יהיל." Joseph Derenbourg, Manuel du lecteur, d'un auteur inconnu : publié d'après un manuscrit venu du Yémen et accompagné de notes, Paris: Imprimerie nationale, 1871 Neubauer, Adolf, Petite Grammaire Hébraïque Provenant de Yemen, Texte Arabe Publíe d'Après les Manuscrits Connus, Leipzig: O. Harrassowitz, 1891
Heel de Wereld

"Heel de Wereld" (בעברית: "כל העולם") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת ההולנדית, קורי ברוקן. השיר ייצג את הולנד באירוויזיון 1958. השיר נכתב והולחן על ידי בני ורדן ונוצח על ידי דולף ואן דר לינדן. השיר הושר שני בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי איטליה. בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ברוקן ששרה את הסוד שלה לעולם. ב-12 במרץ 1958, השיר בוצע על ידי ברוקן באירוויזיון. השיר זכה במקום התשיעי והאחרון עם נקודה אחת משווייץ. זו הייתה הפעם הראשונה בה המדינה המארחת זוכה במקום האחרון. Eurovision Song Contest 1958 Eurovision 1958 Results: Voting & Points
הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית

ועדת ענייני החיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Veterans' Affairs) היא ועדה של בית נבחרים של ארצות הברית המפקחת ומחוקקת בנושאים הקשורים ליוצאי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובהם פנסיה, ביטוח חיים, השכלה, הכשרה מקצועית, טיפול רפואי, ומתן הלוואות לקניית דירה. הוועדה מפקחת על המחלקה לענייני חיילים משוחררים (VA), בתי חולים לותיקים ובתי קברות, למעט בתי קברות מסוימים שבסמכותו של מזכיר הפנים. לוועדה אין סמכויות חקיקה בנושאים הבאים: מצב מס, תרומות והטבות ותיקים לעמותות וארגונים שמעניקים שירות ליוצאי השירות הצבאי קצבאות נכות (הוועדה לשירותים חמושים); העסקה במנגנונים הפדרליים (הוועדה לרפורמה ופיקוח על הממשל); שירות משפטי (וועדת המשפט); סוגיות הגירה (הוועדה המשפט); סוגיות העוסקות בשבויי מלחמה ונעדרים (הוועדה לשירותים חמושים) אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית) "House Committee on Veterans Affairs". veterans.house.gov (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-04-07.
יגאל כהן

האם התכוונתם ל... יגאל כהן (פוליטיקאי) (1928–1988) – פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת הליכוד יגאל כהן (חוקר) (יליד 1940) – פרופסור אמריטוס לפיטופתולוגיה, חתן פרס ישראל לחקר החקלאות יגאל כהן-אורגד (1937–2019) – פוליטיקאי ישראלי שכיהן כשר וכחבר הכנסת, ושימש נגיד אוניברסיטת אריאל יגאל כהן (רב) (יליד 1972) – רב ודיין חרדי ישראלי, ראש מוסדות "יביע אומר" והארגונים "ענפים" ו"צדקה וחסד"
ויקטור ראסוק

ויקטור ראסוק (באנגלית: Victor Rasuk; נולד ב-15 בינואר 1984) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. ראסוק נולד בעיר ניו יורק, להורים דומיניקנים. אימו, רות, עבדה כתופרת, ואביו בחנות רכב. יש לו אח צעיר ממנו, סילבסטר ראסוק גם הוא שחקן אשר שיחק איתו בסרט "Raising Victor Vargas". ראסוק למד בבית הספר לאמנויות הבמה כנער, והחל לשחק באופן מקצועי בגיל 14. תפקיד הקולנועי הראשון היה בסרטו הקצר של פיטר סולט "Five Feet High and Rising" בשנת 2000. שנתיים לאחר מכן הציע סולט להרחיב את הסרט הקצר לסרט עלילתי באורך מלא, "Raising Victor Vargas", שזיכה את ראסוק במועמדות להופעת הבכורה הטובה ביותר בטקס פרסי ספיריט ה-19. בסרטו הבא, "Rock Steady" הוא גילם דמות בשם רוק. שנתיים לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "חוף מבטחים" לצד אורלנדו בלום. ראסוק גילם את הגולש על סקייטבורד טוני אלווה בסרט הדרמה הביוגרפי משנת 2005 "שליטי דוגטאון". התפקיד כלל גלישה וביצוע טריקים של סקייטבורדינג. התמרונים המסובכים יותר בוצעו על ידי פעלולנים. ראסוק האמין שהוא שולט בהחלקה על רמפה ענקית רק בשבוע השני לאימונים, ושבר את אחת מעצמותיו. ראסוק כיכב בסדרת הדרמה הקומית של רשת HBO איך להצליח באמריקה. בין השנים 2014 ל-2015 שיחק בתפקיד הבלש בן קלדוול בסדרת הדרמה "Stalker". בשנת 2020 שיחק ראסוק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "האופה והיפה", אשר מבוססת על הסדרה הישראלית "להיות איתה" אותה יצר אסי עזר. בשנת 2022 כיכב ראסוק בסרט חג המולד "A Christmas Open House" של רשת הסטרימינג האמריקאית דיסקברי+ לצד קייטי סטיבנס. מדיה וקבצים בנושא ויקטור ראסוק בוויקישיתוף ויקטור ראסוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויקטור ראסוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקטור ראסוק, באתר AllMovie (באנגלית) ויקטור ראסוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הוסטוט

הוסטוט (בהונגרית: Hosztót) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בהוסטוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 123 ובשנת 2020 רק 57 תושבים. בהוסטוט חיו שלושה יהודים בשנת 1840 ושבעה יהודים בשנת 1880. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא הוסטוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוסטוט (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודים מהוסטוט שנרצחו בשואה באתר יד ושם
אלפרד רולר

אלפרד רולר (בגרמנית: Alfred Roller‏; 2 באוקטובר 1864 - 21 ביוני 1935) היה מעצב תפאורה, צייר ואמן גרפי אוסטרי. רולר נולד בברנו שבמוראביה. תחילה למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה אצל כריסטיאן גריפנקרל ואדוארד פיתנר פון ליכטנפלס, אך בסופו של דבר עזב את האקדמיה. בשנת 1897 הקים את הזצסיון הווינאי יחד עם קולומן מוזר, יוזף מריה אולבריך, יוזף הופמן, גוסטב קלימט ואמנים אחרים שדחו את הסגנון האקדמי הרווח של האמנות. הוא הפך לפרופסור לציור באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה בשנת 1899, ונשיא הזצסיון בשנת 1902. בתחילת דרכו רולר היה פעיל מאוד כמעצב גרפי ושרטט. הוא עיצב מספר עטיפות ותמונות עבור כתב העת Ver Sacrum של הזצסיון, כמו גם את הכרזות לתערוכות הרביעית, הארבע עשרה והשישה עשר. הוא גם תכנן את עיצוב התערוכות עצמן. בשנת 1902 הוצג רולר בפני המלחין גוסטב מאהלר על ידי קרל מול. רולר הביע עניין בעיצוב הבמה והראה למהלר כמה רישומים שהוא עשה עבור טריסטן ואיזולדה של וגנר. מאהלר התרשם והחליט להעסיק את רולר לעיצוב הסטים להפקה חדשה של היצירה. ההפקה, שהועלתה לראשונה בפברואר 1903, זכתה להצלחה גדולה. רולר המשיך לעצב תפאורות להפקות של מאהלר. בשנת 1906 התחתן עם ציירת הזצסיון הווינאי מילבה רולר ונולדו להם שני בנים דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא, אולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ומת במלחמת העולם השנייה בקרבות בברית המועצות, זמן קצר לאחר חג המולד 1941. בסופו של דבר רולר עזב את הזצסיון ואת תפקיד ההוראה שלו כדי להתמנות למעצב הבמה הראשי באופרה הממלכתית של וינה, תפקיד אותו מילא עד 1909. רולר היה אחראי על הציוד והתפאורה של האופרות של ריכרד שטראוס בווינה. מאוחר יותר התקיים שיתוף פעולה הדוק עם מקס ריינהרדט, איתו הוא היה גם מורה בסמינר בווינה משנת 1929. ככל הנראה המעריץ הידוע ביותר של עבודתו של רולר היה אדולף היטלר, שבמקור רצה לעשות חניכה אצל רולר בשנת 1908 לאחר שעבר מלינץ לווינה. לצורך כך חבר מלינץ כתב מכתב המלצה לרולר. ורנר מייזר כתב בביוגרפיה שלו על היטלר כי רולר קיבל אז את היטלר לראיון. על פי המחקר של בריג'יט המן (וינה של היטלר, 1998), היטלר החמיץ הזדמנות זו. הוא פגש את רולר עשרים וחמש שנים לאחר מכן, לאחר שכבר הפך לקנצלר גרמניה. בשנת 1920 ייסד רולר יחד עם ריכרד שטראוס ומקס ריינהרדט את פסטיבל זלצבורג. בשנה שלפני מותו בשנת 1934, על פי בקשתו של היטלר, יצר רולר את התפאורה של פרסיפל של ביירות. הוא נפטר בווינה בשנת 1935. כרזה כרזת תערוכה שער של מגזין הזצסיון כרזה למלווה מלחמה עיצוב במה לאופרה של וגנר מדיה וקבצים בנושא אלפרד רולר בוויקישיתוף אלפרד רולר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפרד רולר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלפרד רולר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלפרד רולר, באתר Discogs (באנגלית) "Roller, Alfred", daten.digitale-sammlungen.de Vereinigung Bildender Künstler Österreichs Secession [Hrsg.: Ver sacrum: Mittheilungen der Vereinigung Bildender Künstler Österreichs (1.1898)], digi.ub.uni-heidelberg.de (בגרמנית) Nachlassverzeichnis - U. Roller, data.onb.ac.at
מילבה רולר

מילבה רולר (בגרמנית: Mileva Roller‏; 18 בפברואר 1886 - 6 במאי 1949) הייתה ציירת אוסטרית בתנועת הזצסיון הווינאית. מילבה סטויסלביץ' נולדה ב־18 בפברואר 1886 באינסברוק. אביה, מילוש סטויסלביץ', היה סרבי מווליקה פופינה בקרואטיה, ואמה, אדלהייד הוהנואר, הייתה מורה אוסטרית לציור על חרסינה באקדמיה לנשים בווינה. אחיה הצעיר, ראול סטויסאבלייביץ', נולד בשנת 1887 והוא הפך לטייס. בשנת 1906 התחתנה עם האמן אלפרד רולר. שניהם היו חברים מובילים בתנועת הזצסיון הווינאי. היא, קולומן מוזר, גוסטב קלימט ויוזף הופמן עיצבו בגדים עבור עצמם ובני משפחותיהם. לה ולאלפרד נולדו שני בנים: דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא ואולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ושהיה כשומר באס אס בסטולפובו ליד קלוגה (בברית המועצות) ונהרג בסוף שנת 1941. מילבה תוארה על ידי בריג'יט המן כ"סרבית תומכת בהתלהבות בהיטלר". כשבנה אולריך נהרג בחזית מוסקבה, כתבה ויניפרד וגנר (כלתו של ריכרד וגנר, תומכת נלהבת בהיטלר והתכתבה איתו תדיר) למילבה, אישה שלא הכירה באופן אישי: החדשות הגיעו אלי זה עתה, אם כי אני עדיין לא מצליחה להפנים את זה, שבנך היקר מת כגיבור מולדת אביו והפיהרר אהובו. אני מרכינה את ראשי בכבוד ובשקט למה שאת, אמו, בטח עוברת ... עבורנו זה כמו לאבד בן משפחה יקר, ואובדן של אמן מחונן במיוחד. כעת חייו הצעירים התממשו: הוא האמין בפיהרר ובלאומיות כאידיאל חברתי והאמין בעתיד המולדת הגדולה. הוא היה נאמן עד מוות, ומהווה דוגמה למופת לכולנו. בהצהרה מאוחרת יותר, משפחת רולר סתרה את דעתה של ויניפרד. מילבה רולר נפטרה בווינה ב־6 במאי 1949. היא נקברה בבית העלמין המרכזי בווינה. עבודותיה נכללו בתערוכת City of Women: אמניות בווינה בין השנים 1900–1938 שנערכה ב -2019. מדיה וקבצים בנושא מילבה רולר בוויקישיתוף Ontdek schilder, tekenaar Mileva Roller, rkd.nl (בהולנדית) Rebecca Houze, "Textiles, Fashion, and Design Reform in Austria-Hungary Before the First World War ": Principles of Dress, Routledge, 2017-07-05, ISBN 978-1-351-54687-4. (באנגלית) Nachlassverzeichnis - U. Roller, data.onb.ac.at Hamann, Brigitte (2005). Winifred Wagner: A Life At The Heart of Hitler's Bayreuth. Orlando: Harcourt Books. p. 339. Statement by Prof. Dietrich Roller, March 1998 quoted in Hamann, Brigitte (2005). Winifred Wagner: A Life At The Heart of Hitler's Bayreuth. Orlando: Harcourt Books. p. 338n.101.
דוהרטי

האם התכוונתם ל... ארין דוהרטי – שחקנית בריטית בראד דוהרטי – כדורסלן אמריקאי ברנט דוהרטי – שחקן אמריקאי ג'ק דוהרטי (אנ') – סופר, שחקן, מנחה ומפיק סקוטי דני דוהרטי – מוזיקאי קנדי מאט דוהרטי – כדורגלן אירי מרטין דוהרטי – מוזיקאי סקוטי סי ג'יי דוהרטי – סופרת בריטית פיטר דוהרטי – חוקר רפואה אוסטרלי שאנון דוהרטי – שחקנית אמריקנית תומאס דוהרטי – שחקן סקוטי
קאפטלנפה

קאפטלנפה (בהונגרית: Káptalanfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בקאפטלנפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 870 ובשנת 2020 רק 789 תושבים. בקאפטלנפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא קאפטלנפה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאפטלנפה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודים מקאפטלנפה שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אנטנה (סרט)

אנטנה הוא סרט קולנוע ישראלי מ-2016. יהושע, ניצול שואה, מגלה כי השכן התקין אנטנה על גג הבניין שהוא מתנגד לכך עקב הקרינה שהאנטנה יכולה לגרום, בעקבות זאת הוא מחליט לצאת למלחמה כנגד שכנו, אל תוך מערבולת זו נסחפים אשתו ושלושת בניו, הבן הבכור הוא קצין בצה"ל, הבן השני הוא מרצה באוניברסיטה והבן הצעיר הוא תקליטן וסוחר סמים. "אנטנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנטנה", באתר אידיבי "אנטנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אנטנה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ספאץ

ספאץ (בגרמנית: Spatz, לימים קרויה גם: Victoria 250) היא מכונית מיני קבריולה בנויה מפיברגלס, אשר יוצרה בין השנים 1958–1956 בגרמניה. הדגם הראשוני יוצר על ידי יצרנית הרכב הגרמנית Egon Brütsch Fahrzeugbau. את הדגם שיפר המהנדס "HaraldFriedrich" שהיה שותף מנהל ב-"Alzmetall P. Meier & Friedrich GmbH" ברישיון "אגון ברוטש" (אנ') בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)" (אנ') הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH" בשיתוף המהנדס הנס לדווינקה. ה"ספאץ" ששמו לימים שונה ל"ויקטוריה 250", הוא מכונית ארבעה גלגלים שנבנתה בין השנים 1956–1958. המכונית תוכננה והוגשה במקור על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "אגון ברוטש" (אנ') (שם רשמי: "Egon Brütsch Fahrzeugbau") כ-"ספאץ" תלת-גלגלי בנוי מפיברגלס עם מתלים של הגלגלים הקדמיים והגלגל האחורי המחובר ישירות למעטפת המרכב. מבנה המכונית הוכיחה את עצמה כבעייתית ומבחני הרכב בדרכים מחוספסות הובילו לסדקים קשים במרכב. הרלד פרידריך (Harald Friedrich), רכש את רישיון היצרן לייצור ושיווק ה"ספאץ" מ-"אגון ברוטש" וביולי 1956 בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)", הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH". בגלל הליקויים בתכנון המקורי, ביקש פרידריך מהנס לדווינקה (אנ'), אז בן 77, לשעבר מהנדס עיצוב ראשי בטטרה, לעצב שלדה חזקה למכונית. התוצאה הייתה שלדת צינור מרכזית וארבעה גלגלים - בניגוד ל"ברוטש" המקורי בעל שלושת הגלגלים. פרידריך ראה אז שהוא כבר לא מחויב לשלם תמלוגים ל"ברוטש", מה שהוביל לתיק בית משפט, בו זכה פרידריך. השופטים הכירו בכך שבניית ה-"Brütsch" המקורית חסרת תועלת ומסוכנת כאחד. מרכב הפיברגלס דמה למכונית ספורט, אך עם 10.2 כ"ס בלבד. הגג היה עשוי ממשטח בד שהוקם מתוך המכונית (בדגם ה"ספאץ" לא היו דלתות). המנוע היה אחורי. הדגם נבנה עם מושב ספסל יחיד לשניים שישבו זה ליד זה. גודל המנוע הוגדל מ-200 סמ"ק ל -250 סמ"ק. 1,588 יחידות נבנו בין השנים 1956–1958, 859 כ"ספאץ", 729 יחידות כ-"ויקטוריה 250". "ויקטוריה 250" "ספאץ", שנת 1958 "ספאץ" "ספאץ" "ספאץ" "ספאץ" "ספאץ-ויקטוריה" "ספאץ-ויקטוריה" לוגו "ויקטוריה-ספאץ" ברוטש מופטה ברוטש V2 מדיה וקבצים בנושא ספאץ בוויקישיתוף ספאץ שנת 1956 microcarmuseum.com/tour/spatz Hans-Ulrich von Mende, Matthias Dietz & Benedikt Taschen (Sep 1994), Kleinwagen, Small Cars, Petites Voitures, Taschen, ISBN 3-8228-8910-5 ויקטוריה 250, שנת 1958 conceptcarz.com/vehicle/z15433/victoria-250 Schmarbeck, Wolfgang (1997). Hans Ledwinka: Seine Autos – Sein Leben (in German). Graz: H. Weishaupt Verlag. pp. 35–36. ISBN 3-900310-56-4 "ספאץ" שנת 1956 rmsothebys.com/en/auctions/bw13/the-bruce-weiner-microcar-museum/lots/r154-1956
נאג'את אל-סעיד

נאג'את אל-סעיד (בערבית: نجاة السعيد, תעתיק מדויק: נג'את אלסעיד; כתיב חלופי, על פי כללי התעתיק הרגילים מערבית: נג'את א-סעיד) היא חוקרת וכתבת מאבו דאבי, נכון לשנת 2023, היא הראשונה והיחידה שבמקביל כותבת בעיתון יומי ישראלי. נאג'את אל-סעיד נולדה וגדלה בערב הסעודית. אל-סעיד למדה באוניברסיטה בארצות הברית, ובשנת 2013 סיימה דוקטורט בלימודי תקשורת באוניברסיטת וסטמינסטר. התזה שלה נכתבה תחת הכותרת "יוזמות פיתוח בתוכניות טלוויזיה בערוצי לוויין פרטיים בערבית וכיצד הן מתקבלות בקרב נשים סעודיות מוחלשות". לאחר מכן עבדה בבנק הפיתוח האסלאמי (IDB) ובארגון הבריאות "Pan American Health Organization" (אנ'). בשנת 2014 החלה לכהן כמרצה וכחוקרת בבית הספר לתקשורת ומדיה באוניברסיטת זייד בדובאי. כיום היא חוקרת "במרכז האמירויות למחקרים אסטרטגיים ומחקר" (ECSSR), משמשת כתבת בעיתון "אל-איתיחאד" המופץ באיחוד האמירויות, והחל מינואר 2021 בעלת טור דעה בעיתון "ישראל היום". אמג'ד טאהא הכתבה הראשונה של אל-סעיד ב"ישראל היום": ד"ר נאג'את אל-סעיד, הסכמי אברהם: כרטיס אדום לקיצונים, באתר ישראל היום, 9 בינואר 2021 "נג'את אל-סעיד – העיתונאית הערבית הראשונה שהצטרפה לצוות של עיתון עברי" (בערבית) Najat AlSaied, Assistant Professor, באתר "Zayed University" (באנגלית) נאג'את אל-סעיד, באתר "אל-חורה" (בערבית) ד"ר נאג'את אל-סעיד מאיחוד האמירויות תכתוב מאמרי דעה וטור שבועי בעיתון, באתר ערוץ 7, 10 בינואר 2021
משרד החוץ של אוזבקיסטן

משרד החוץ של רפובליקת אוזבקיסטן (באוזבקית: O'zbekiston Respublikasi Tashqi ishlar vazirligi) הוא סוכנות ממשלתית באוזבקיסטן המופקדת על ניהול ועיצוב מדיניות החוץ של אוזבקיסטן. משרד החוץ של אוזבקיסטן הוקם רשמית ב-25 בפברואר 1994 על פי צו נשיא אוזבקיסטן מספר 769 והחלטת קבינט השרים של אוזבקיסטן. המשרד מתפקד כגוף מנהלי של ממשלת המדינה ומהווה חלק מקבינט השרים של אוזבקיסטן, האחראי על ניהול מדיניות החוץ של אוזבקיסטן על בסיס חוקת אוזבקיסטן וחוקים בינלאומיים. פעילויות המשרד מפוקחות ישירות על ידי נשיא אוזבקיסטן. בראש המשרד עומד שר החוץ של אוזבקיסטן, כיום ולדימיר נורוב. סגנו הראשון הוא עבדולזיז קמילוב, שהיה שר החוץ הראשון מאז הקמת המשרד. סגנים אחרים הם רוסטם טוכתבאייב, עבדורחים חודג'ייב, אנוואר סוליהבייב, ובהטייאר איסלמוב. המשרד מחולק למספר מחלקות: המחלקה לאירופה המחלקה לארצות הברית ואמריקה מחלקה לאומות המאוחדות ולארגונים בינלאומיים מחלקה משפטית המחלקה למזרח התיכון והמזרח הקרוב המחלקה לאסיה והאוקיינוס השקט המחלקה למדינות חבר העמים ורוסיה מחלקת פרוטוקולים ממלכתיים מחלקת כוח אדם ומוסדות חינוך המחלקה הראשית לניתוח מדיניות חוץ ואסטרטגיה המחלקה לתקשורת, מערכות מחשוב ואינטרנט מחלקה קונסולרית מחלקת כספים מחלקת חשבונות מזכיר העיתונות ושירות העיתונות המחלקה לעניינים מנהליים ועוד מספר מחלקות. שאלו מחמודובה (1991–1992) אוביידוללה עבדורזוקוב (1992–1993) סודיק ספואב (פברואר 1993–1994) עבדולזיז קומילוב (25 בפברואר 1994–14 במרץ 2003) סודיק ספואב (14 במרץ 2003–4 בפברואר 2005) אליור גנייב (4 בפברואר 2005–12 ביולי 2006) ולדימיר נורוב (12 ביולי 2006–28 בדצמבר 2010) אליור גנייב (28 בדצמבר 2010–13 בינואר 2012) עבדולזיז קומילוב (13 בינואר 2012–הווה) יחסי החוץ של אוזבקיסטן מדיה וקבצים בנושא משרד החוץ של אוזבקיסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד החוץ של אוזבקיסטן משרד החוץ של אוזבקיסטן, ברשת החברתית פייסבוק משרד החוץ של אוזבקיסטן, ביישום טלגרם משרד החוץ של אוזבקיסטן, ברשת החברתית אינסטגרם משרד החוץ של אוזבקיסטן, ברשת החברתית VK משרד החוץ של אוזבקיסטן, סרטונים בערוץ היוטיוב The Governmental portal of the Republic of Uzbekistan - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Uzbekistan, web.archive.org, ‏15 באוקטובר 2010 Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Uzbekistan, web.archive.org, ‏24 בספטמבר 2010 В Узбекистане - новый министр иностранных дел - Фергана.Ру, web.archive.org, ‏4 בספטמבר 2008
קבוצת מידאה

קבוצת מידאה (בסינית: 美的集团, באנגלית: Midea Group) היא יצרנית מוצרי חשמל סינית, שהוקמה על ידי חה שיאנגג'יאן בשנת 1968. המטה שלה בעיר בייג'יאו, מחוז שונדה, פושאן, גואנגדונג והיא רשומה בבורסה לניירות ערך של שנג'ן. נכון לשנת 2018, החברה העסיקה כ-135,000 עובדים בסין ומחוץ לה עם 200 חברות בת ומעל 60 סניפים בחו"ל. קבוצת מידאה רשומה בבורסת שנג'ן מאז שנת 2013. היא רשומה ב- Fortune Global 500 מאז יולי 2016. מידאה מייצרת מכשירי תאורה, מכשירי מים, טיפול ברצפות, מכשירי מטבח קטנים, כביסה, מכשירי בישול גדולים ומכשירי קירור. יש לה גם היסטוריה ארוכה בייצור מוצרים ביתיים ומסחריים בתחום החימום, אוורור ומיזוג אוויר (HVAC). בקיץ 2016 ביצעה מידאה מהלך מתוקשר לרכישת חברת הרובוטיקה הגרמנית KUKA. זהו היצרן הגדול בעולם של רובוטים ומכשירי חשמל. שווי החברה (ינואר 2021) 111 מיליארד דולר. ה"ניו יורק טיימס" דיווח כי מידאה היא היצרנית הגדולה ביותר של תנורי מיקרוגל עבור מספר מותגים גדולים, כולל טושיבה, ווירפול ועוד רבים מדיה וקבצים בנושא קבוצת מידאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת מידאה (ברב-לשוניות) אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת מידאה (באנגלית) קבוצת מידאה, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת מידאה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קבוצת מידאה, ברשת החברתית אינסטגרם קבוצת מידאה, ברשת החברתית טיקטוק קבוצת מידאה, סרטונים בערוץ היוטיוב "Midea Group on the Forbes World's Best Employers List". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2019-02-15. "Midea Group #481". Fortune (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-09-06. Group, Midea. "Midea Enters Fortune Global 500 for the First Time". www.prnewswire.com. נבדק ב-2016-09-06. (www.dw.com), Deutsche Welle. "Berlin approves Kuka sale to Midea | Business | DW.COM | 17.08.2016". DW.COM. נבדק ב-2016-09-06. "Midea to spend billions on building industrial robots after buying Kuka". Robotics & Automation News. 2016-08-11. נבדק ב-2016-09-06. "Kuka's CEO plans for robot domination in China and your garage". The Business Times (באנגלית).
נציגויות דיפלומטיות של אוזבקיסטן בעולם

זוהי רשימת הנציגויות הדיפלומטיות של אוזבקיסטן. המדינה המרכז-אסייתית משתרעת על חלוקה פוליטית מעניינת בתחומי ההשפעה של רוסיה, סין והעולם האסלאמי. במקביל אוזבקיסטן מחפשת את הונה הכלכלי והפוליטי על ידי יצירת קשרים הן עם ארצות הברית והן עם האיחוד האירופי, על אף הביקורת על התיעוד הירוד של זכויות האדם במדינה. הרשת הדיפלומטית במדינה משקפת את העדיפויות המתחרות הללו. מצרים מצרים – קהיר, שגרירות ארצות הברית ארצות הברית – וושינגטון די. סי., שגרירות. ניו יורק, קונסוליה כללית אפגניסטן אפגניסטן – קאבול, שגרירות. מזאר-י-שריף, קונסוליה. אזרבייג'ן אזרבייג'ן – באקו, שגרירות; הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין – בייג'ינג, שגרירות; גואנגג'ואו, קונסוליה כללית; שאנגחאי, קונסוליה כללית. הודו הודו – ניו דלהי, שגרירות. אינדונזיה אינדונזיה – ג'קרטה, שגרירות. איראן איראן – טהראן, שגרירות. ישראל ישראל – תל אביב, שגרירות. יפן יפן – טוקיו, שגרירות. קזחסטן קזחסטן – נור-סולטן, שגרירות; אקטאו, קונסוליה כללית; אלמטי, קונסוליה כללית. כווית כווית – כווית סיטי, שגרירות. קירגיזסטן קירגיזסטן – בישקק, שגרירות. מלזיה מלזיה – קואלה לומפור, שגרירות. עומאן עומאן – מסקט, שגרירות. פקיסטן פקיסטן – אסלאמאבאד, שגרירות. ערב הסעודית ערב הסעודית – ריאד, שגרירות; ג'דה, קונסוליה כללית. סינגפור סינגפור – סינגפור, שגרירות דרום קוריאה דרום קוריאה – סיאול, שגרירות טג'יקיסטן טג'יקיסטן – דושנבה, שגרירות. תאילנד תאילנד – בנגקוק, שגרירות טורקיה טורקיה – אנקרה, שגרירות; איסטנבול, קונסוליה כללית. טורקמניסטן טורקמניסטן – אשגבאט, שגרירות איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות – אבו דאבי, שגרירות; דובאי, קונסוליה כללית. אוסטריה אוסטריה – וינה, שגרירות בלארוס בלארוס – מינסק, שגרירות בלגיה בלגיה – בריסל, שגרירות צרפת צרפת – פריז, שגרירות גרמניה גרמניה – ברלין, שגרירות; פרנקפורט, קונסוליה כללית. יוון יוון – אתונה, שגרירות איטליה איטליה – רומא, שגרירות לטביה לטביה – ריגה, שגרירות פולין פולין – ורשה, שגרירות רוסיה רוסיה – מוסקבה, שגרירות; סנקט פטרבורג, קונסוליה כללית; נובוסיבירסק, קונסוליה כללית; קאזאן, קונסוליה כללית; רוסטוב על הדון, קונסוליה כללית; יקטרינבורג, קונסוליה כללית; ולדיווסטוק, קונסוליה כללית. ספרד ספרד – מדריד, שגרירות אוקראינה אוקראינה – קייב, שגרירות הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת – לונדון, שגרירות יחסי החוץ של אוזבקיסטן מדיה וקבצים בנושא נציגויות דיפלומטיות של אוזבקיסטן בעולם בוויקישיתוף
פסגת נאופיט

פסגת נאופיט (באנגלית: Neofit Peak; בבולגרית: връх Неофит) היא פסגה ברכס אימאון, באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 1,750 מטרים מעל פני הים. הפסגה ממוקמת 1.13 קילומטרים דרומית-מערבית לפסגת סלאבייקוב; 3 קילומטרים דרום-מערבית להר פוסטר; 2.38 קילומטרים צפון-מזרחית לפסגת ריגס; ו-10.60 קילומטרים צפון-מזרחית לכף ג'יימס. הפסגה מתנשאת מעל קרחון גראמאדה, שמדרום לה, ומעל קרחון ארמירה שממזרח, ומדרום מזרח לה. הפסגה מופתה לראשונה על ידי חוקרים בולגריים בשנת 2009. הפסגה נקראת על שם הנאופיט של רילה, שהיה נזיר, ואמן, ותרגם את התנ"ך לבולגרית מודרנית. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) פסגת נאופיט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הפסגה, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי הגאזט האנטארקטי הבולגרי