laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טוקסיקודנדרון גריפיתי

טוקסיקודנדרון גריפיתי (שם מדעי: Toxicodendron griffithii, בכתב סיני 裂果漆, בפין-יין: Lièguǒ qī), הוא מין צמח השייך למשפחת האלתיים. זהו עץ קטן, הגדל ברפובליקה העממית של סין. טוקסיקודנדרון גריפיתי הוא עץ קטן. הענפים חשופים או מכוסים בפלומה קצרה. אורך פטוטרת העלים 5.5–9 סנטימטרים והיא חשופה. הטרף הוא עלה המורכב מ-7–11 עלעלים נוגדים. פטוטרת העלעלים קצרה, אורכה 2–3 מילימטרים, והטרף שלהם מלבני מוארך ומרקמו דמוי עור. אורכו 9–25 סנטימטרים, ורוחבו 4–8 סנטימטרים. בסיס העלעלים דמוי יתד עד מעט מעוגל, ושולי העלעלים ישרים. בכל צד יש בין 15 ל-20 זוגות עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי. התפרחת באורך 13–22 סנטימטרים. אורך עוקץ התפרחת 5–6. השחלה כדורית, מכוסה בפלומה צפופה. הפרי הוא בית גלעין תת-כדורי שקוטרו 8–10 מילימטרים. צבעו צהוב בהיר מכוסה פלומה זעירה. הקליפה מחורצת כשהפרי בשל. המעטפת עבה דמוית שעווה עם תעלות שרף אורכיות ומעטפת הגלעין דחוסה בעובי 3 × 5 מילימטרים. הצמח גדל ביערות ובסבך שיחים הרריים בגובה בין 1,400 ל-2,500 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית בדרום-מערב גוויג'ואו ויונאן וגם בדרג'ילינג בהודו. העץ תואר לראשונה על ידי הבוטנאי האנגלי ג'וזף דלטון הוקר (Joseph Dalton Hooker). את השם המדעי קבע הבוטנאי הגרמני אוטו קונצה (Carl Ernst Otto Kuntze). לטוקסיקודנדרון גריפיתי יש שני תת-מינים: T. g. Barbatum T. g. Microcarpum טוקסיקודנדרון גריפיתי, באתר NCBI (באנגלית) טוקסיקודנדרון גריפיתי, באתר Tropicos (באנגלית) טוקסיקודנדרון גריפיתי, באתר GBIF (באנגלית) טוקסיקודנדרון גריפיתי, באתר The Plant List (באנגלית) טוקסיקודנדרון גריפיתי, באתר IPNI (באנגלית) השם העברי הוא תעתיק השם המדעי Toxicodendron griffithii, Flora of china Vol. 11 Page 348, 349
נקודת קלוד

נקודת קלוד (באנגלית: Claude Point) היא לשון יבשה המהווה את הצד הדרומי של הכניסה למפרץ גויו בצד המערבי של האי ברבנט, בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. חצי האי התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905. שמו של חצי האי ניתן לו על ידי ז'אן-באטיסט שארקו. חצי האי נקרא על שמו של קלוד, חברו של שארקו, שהיה חבר במכון קו האורך הצרפתי (Bureau des Longitudes). • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 341 נקודת קלוד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נקודת קלוד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
Light Years

Light Years (בעברית: שנות אור) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית, קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-25 בספטמבר 2000, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים שבאוסטרליה. לאחר השינוי המוזיקלי שעשתה באלבומה הקודם, חזרה מינוג לעשות מוזיקה שלטענתה הייתה יותר "מיינסטרים". אלבום זה מאופיין בעיקר בשירי פופ ודאנס בדומה לאלבומיה הקודמים. האלבום זכה ברובו לביקורות חיוביות שהחמיאו בעיקר לאור העובדה כי מינוג חזרה לשורשיה המוזיקליים בתחום הפופ והמוזיקה האלקטרונית. האלבום זכה להצלחה רבה באוסטרליה כאשר הגיע למקום הראשון במדינה ובכך הפך לאלבום הראשון שלה לעשות זאת ואף הגיע למעמד פלטינה מרובעת עם מכירות של 280 אלף עותקים. על מנת לקדם את האלבום, הופיעה והתראיינה מינוג בטלוויזיה, תוך שהיא יצאה לסיבוב ההופעות "On a Night Like This Tour", באירופה ואוסטרליה. מידע על האלבום Light Years באתר MusicBrainz מידע על האלבום Light Years באתר AllMusic האלבום Light Years באתר Discogs האלבום Light Years באתר ספוטיפיי האלבום Light Years באתר דיזר האלבום Light Years באתר אפל מיוזיק האלבום Light Years באתר טיידל האלבום Light Years באתר יוטיוב Kylie* - Light Years, Discogs (באנגלית) Kylie Minogue - On A Night Like This, Discogs (באנגלית) Kylie Minogue - Spinning Around, Discogs (באנגלית) australian-charts.com - Kylie Minogue - Light Years, australian-charts.com
תוכינון ירוק-קווים

תוכינון ירוק-קווים (שם מדעי: Chlorurus sordidus) הוא מין של דג ממשפחת התוכינוניים החי במי האזור האינדו פסיפי, לרבות בים סוף. אורכו של דג זה 40 סנטימטרים והוא חי בזוגות או קבוצות קטנות. צבע הנקבות ירוק-זית עם 5–6 כתמים לבנים ואילו צבע הזכרים טורקיז עם לחיים כתומות. דג זה ניזון מאצות הגדלות על אלמוגים והוא משתמש בשיניו לנגוס בענפי האלמוגים וטוחן אותם בשיני הלוע שלו. האצות מעוכלות ואילו שאריות האלמוגים מופרשות. בלילות הוא מסתתר ללא תנועה בנקיקי השונית וגופו מפריש מעטה רירי המבודד אותו מהסביבה. בדג זה קיימת הרמפרודיטיות קדם-נקבית. דג זה תואר על ידי החוקר פטר פורסקל ב-1775. מדיה וקבצים בנושא תוכינון ירוק-קווים בוויקישיתוף תוכינון ירוק-קווים, באתר ITIS (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים, באתר NCBI (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים, באתר FishBase (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים, באתר GBIF (באנגלית) תוכינון ירוק-קווים באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכינון דו-גוני

תוכינון דו-גוני (שם מדעי: Cetoscarus bicolor) הוא מין של דג ממשפחת התוכינוניים החי במי האזור האינדו פסיפי האנדמי לים סוף. אורכו של דג זה יכול להגיע ל-50 סנטימטרים והוא בעל נחיריים אחוריים גדולים יותר מהנחירים הקדמיים. הוא חי לבדו או בקבוצות קטנות. הוא ניזון מאצות הגדלות על האלמוגים. בעזרת שיניו הקדמיות הוא מרסק פיסות אלמוגים וטוחן אותן עד דק בשיני הלוע האצות נעכלות במעי. בדג זה קיימת הרמפרודיטיות קדם-נקבית. צבע הצעירים לבן והראש כתום. עם ההתבגרות רוב הפרטים נקבות אשר צבען אפור וגבן חום, ואילו צבע הזכרים ירוק עם כתמים כתומים-ורודים בשוליים. מין זה תואר על ידי החוקר אדוארד ראפל ב-1829. מדיה וקבצים בנושא תוכינון דו-גוני בוויקישיתוף תוכינון דו-גוני, באתר ITIS (באנגלית) תוכינון דו-גוני, באתר NCBI (באנגלית) תוכינון דו-גוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכינון דו-גוני, באתר FishBase (באנגלית) תוכינון דו-גוני, באתר GBIF (באנגלית) תוכינון דו-גוני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכינון גבנוני

תוכינון גבנוני (שם מדעי: Scarus gibbus) הוא מין של דג ממשפחת התוכינונים החי באזור האינדו פסיפי מים סוף עד לטאיוואן וים סין הדרומי וכן בחלק מאיי האוקיינוס השקט בעומקים של 2 עד 30 מטרים. אורכו של דג זה 70 סנטימטרים והוא חי לבדו או בקבוצות קטנות. הוא ניזון מאלמוגים אותם הוא מרסק לחתיכות. כמו קרוביו, גם בדג זה מתקיימת רמפרודיטיות קדם-נקבית. צבע הצעירים ירוק-אפור עם שלושה פסים אפורים-צהובים. צבע הנקבות צהוב בטנן ירוקה עם כתמים אדמדמים על הקשקשים. שינוי המין מלווה במעבר לצבע כחול-טורקיז וצמחייה של בליטה על המצח. דג זה תואר על ידי החוקר הגרמני אדוארד ראפל ב-1829. מדיה וקבצים בנושא תוכינון גבנוני בוויקישיתוף תוכינון גבנוני, באתר ITIS (באנגלית) תוכינון גבנוני, באתר NCBI (באנגלית) תוכינון גבנוני, באתר FishBase (באנגלית) תוכינון גבנוני, באתר GBIF (באנגלית) תוכינון גבנוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
Love in Portofino

Love in Portofino (בעברית: "אהבה בפורטופינו") הוא שיר משנת 1959, שהוקלט על ידי הזמרת הצרפתייה דלידה. השיר כולל מילים באיטלקית ובצרפתית, אם כי שמו הוא באנגלית. השיר לא הצליח מיד עם יציאתו, אבל עד מהרה הוא נקלט וזמרים אחדים ביצעו גרסאות כיסוי שלו. גלוריה לאסו ביצעה את השיר בשם "A San Cristina", והוקלטו גרסאות אינסטרומנטליות על ידי אקורדיוניסטים ומנצחים. השיר אומץ כיצירת מופת של דלידה וכסטנדרט פופ של שנות החמישים של המאה העשרים. בסופו של דבר הפך השיר לסמל של העיר פורטופינו אליה הוא מתייחס. ב-2013 הקליט אנדראה בוצ'לי גרסת כיסוי של השיר שהופיעה באלבום באותו שם. השיר נכתב באיטלקית בלבד על ידי קיוסו, אבל כשברקלי קיבל את השיר עבור דלידה, הם הוסיפו חלק בצרפתית שנכתב על ידי לארו. השיר הוקלט בסיבוב הופעות של דלידה ביולי 1959 באולפני Hoche בפריז, עם תזמורת בניצוחו של ריימונד לפוור (Raymond Lefèvre). השיר יצא לאור באותו חודש כבי-סייד של השיר "La chanson d'Orpheé". מידע על היצירה "Love in Portofino" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Love in Portofino" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Love in Portofino" באתר SecondHandSongs "Andrea Bocelli Love in Portofino DVD - Official Website". www.andreabocelli.com (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2019-05-26. נבדק ב-2019-05-26. "Album format". Dalida Official Website. אורכב מ-המקור ב-2017-07-29. נבדק ב-8 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Personnel". Studio Hoche. נבדק ב-15 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Classement des 20 plus grands succès du mois". Music Hall: 1. Autumn 1959. "Chart". ultratop.be.
בית הדואר המוסקבאי

בית הדואר במוסקבה (ברוסית: Моско́вский почта́мт) הוא קומפלקס של שירותי דואר, חברות עזר ותחבורה במוסקבה. על פי כמה מקורות, הארגון הוקם בשנת 1700, לטענת אחרים - בשנת 1711. בית הדואר עבר ממקום למקום ושכן באזורים שונים בעיר. המתחם המפורסם ביותר נמצא בצומת רחוב מיאסניצקאיה ושדרות צ'יסטופרודני. דיוקנו של אנדריי ויניוס, ראש בית הדואר במוסקבה, 1874. דיוקן מנהל הדואר פיוטר שפירוב. דיוקן מנהל הדואר קונסטנטין בולגקוב, 1835. הכניסה הראשית לבית הדואר במוסקבה, 2015. פתחי החלונות המקושתים של בית הדואר במוסקבה, 2011. הבניין הראשי של בית הדואר הישן במוסקבה, 2015. מדיה וקבצים בנושא בית הדואר המוסקבאי בוויקישיתוף
יותם כהן

יותם כהן הוא זמר טנור ישראלי, סולן באופרה הישראלית. יותם כהן נולד בקיבוץ אילון שבגליל מערבי. בצעירותו היה שחקן כדורעף מצטיין ששיחק בליגת העל והיה קפטן נבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה בהולנד. יותם כהן למד זמרה באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובהמשך במילאנו, לונדון ובודפשט. כבר כסטודנט הוזמן להופיע כסולן עם האופרה הישראלית וגם בהפקות של תזמורות שונות. ברפרטואר האופראי שלו למעלה מ-30 תפקידים ראשיים בשבע שפות שונות, מתקופת הרנסאנס ועד מוזיקה בת זמננו. הופיע על במות האופרה ברחבי העולם (מינכן, טוקיו, אמסטרדם, בודפשט, רומא, נאפולי, קייב ועוד) ובעשרות הפקות באופרה הישראלית. בין תפקידיו הבולטים. מוצרט - דון אוטביו ב"דון ג'ובאני", בלמונטה ב"החטיפה מן הארמון", טמינו ב"חליל הקסם". דוניצטי - ארנסטו ב"דון פסקואלה", אדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור", נמורינו ב"שיקוי האהבה", ורדי - הדוכס ב"ריגולטו", אלפרד ב"לה טרוויאטה", אדורנו ב"סימון בוקנגרה" (אנ'), פורסטו ב"אטילה", מקדאף ב"מקבת", יסמעאל ב"נבוקו". פוצ'יני - רודולפו ב"לה בוהם", פינקרטון ב"מאדאם בטרפליי", קוודרוסי ב"טוסקה", דה גריו ב"מנון לסקו" (אנ'). ביזה - דון חוזה ב"כרמן"; ליאונקוואלו - קאניו ב"ליצנים"; מסקאני - טוּרידוּ ב"קוולריה רוסטיקנה"; צ'ייקובסקי - לנסקי ב"יבגני אונייגין"; ועוד. לצד פעילותו האופראית. מופיע כהן בהרבה קונצרטים של מוזיקה ליטורגית וברסיטלים של השיר האומנותי הגרמני, האיטלקי, הרוסי, הצרפתי, הספרדי והעברי. הוא מתמחה גם בביצוע מוזיקת פולקלור נפוליטנית, דרום אמריקאית, רוסית וישראלית, תוך שימוש ייחודי באיכויות הקול האופראי הקלאסי. בין השאר מופיע בשני מופעי קרוסאובר מיוחדים שלו: "אמנית החול והטנור" עם אמנית החול הבינלאומית אילנה יהב. "טנור בלאס ווגאס" - ממיטב להיטי פרנק סינטרה בביצוע קולי ייחודי. כהן מרבה גם להופיע עם רעייתו, זמרת הסופרן אירה ברטמן. שישה תקליטורים בביצועיו של כהן יצאו לאור, ובהם, בין היתר, אריות אופראיות, שירים אמנותיים לקול ולפסנתר, מיסה קריולה ושירים דרום-אמריקאיים, ורומנס רוסי. יותם כהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יותם כהן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו סרטונים ביוטיוב בהם שר יותם כהן אריה ראשונה של אלמאוויווה מתוך "הספר מסביליה" מאת רוסיני, 1994 רומנסה רוסית עממית "פגשתי אותך" "ואולי" מאת רחל, לחן מאת י' שרת "שיר משמר" מאת נ' אלתרמן, לחן מאת ס' ארגוב מחרוזת שירים דרום אמריקאיים עם סימפונט רעננה Yotam Cohen - Tenor, Yotam Cohen Yotam Cohen - Tenor, Yotam Cohen CV (ארכיון) יותם כהן ואירה ברטמן, באתר הבמה
וולוו סדרה LV60

וולוו סדרה LV60 (בשוודית: Volvo LV60-series) היא סדרת משאיות קלות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1929–1932 בשוודיה. יוצרו כ-2,970 יחידות. "LV60" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,010 סמ"ק "LV61" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,010 סמ"ק. "LV65" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,366 סמ"ק. "LV66" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.5 טון. "LV67" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.5 טון. "LV68" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.25 טון. "LV69" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.25 טון. משאית קלות. אוטובוס. וולוו דגם "LV 61", שנת 1930 – אוטובוס וולוו דגם "LV 60" וולוו דגם "LV 63", שנת 1929 וולוו דגם "LV 61", שנת 1931 וולוו דגם "LV 65", שנת 1931 וולוו דגם "LV 60", שנת 1932 וולוו דגם "LV 60", שנת 1932 וולוו דגם "LV 63", שנת 1930 וולוו וולוו LV4 וולוו שארפנוז וולוו סדרה LV76 וולוו סדרה LV71 מדיה וקבצים בנושא וולוו סדרה LV60 בוויקישיתוף משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה) volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s Volvo - Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7 "וולוו סדרה LV60" - תמונות swedishbrasscar.com/volindex
סוכנות הכבישים הפדרלית (רוסיה)

סוכנות הכבישים הפדרלית (ברוסית: Федеральное дорожное агентство, Росавтодор) היא הסוכנות הממשלתית הרוסית האחראית לפקח על ענף תחבורת הכבישים והנדסת התחבורה ברוסיה. סוכנות הכבישים הפדרלית היא גוף ממלכתי האחראי על יישום תוכניות ופרויקטים מיוחדים ופדרליים, מדעיים וטכניים בתחום התחבורה היבשתית, כולל תוכנית המודרניזציה של מערכת הכבישים הרוסית. ניהול הכבישים הפדרליים מתבצע על ידי סוכנות הכבישים הפדרלית ישירות כמו גם באמצעות מערכת המפעלים הממלכתיים הפדרליים וסניפיהם, האחראים על ניהול יעיל של דרכים פדרליות וארגון עבודות בניית כבישים, שחזור, תיקון ותחזוקה. הסוכנות חולשת על 50,700 קילומטרים של כבישים פדרליים, 5,560 גשרים ומעברים עיליים בנוסף לרכוש הנדרש כדי להבטיח תפקוד כל השנה של הכבישים הפדרליים. עלות הנכס המנוהל שבשליטת סוכנות הכבישים הפדרלית היא כ-608 מיליארד רובל. הסוכנות פועלת בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית, חוקים פדרליים, צווי נשיא הפדרציה הרוסית, החלטות שהוצאו על ידי ממשלת רוסיה, בהתאם להסכמים בינלאומיים והוראות וצווים של משרד התחבורה של הפדרציה הרוסית. ראש סוכנות הכבישים הפדרלית ממונה או מפוטר על ידי ממשלת רוסיה בהצעת שר התחבורה של הפדרציה הרוסית. מדיה וקבצים בנושא סוכנות הכבישים הפדרלית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הכבישים הפדרלית (ברוסית) סוכנות הכבישים הפדרלית, ברשת החברתית פייסבוק סוכנות הכבישים הפדרלית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוכנות הכבישים הפדרלית, ברשת החברתית אינסטגרם סוכנות הכבישים הפדרלית, ברשת החברתית VK סוכנות הכבישים הפדרלית, סרטונים בערוץ היוטיוב Federal Road Agency of Ministry of Transport of the Russian Federation (אורכב 02.11.2019 בארכיון Wayback Machine)
נתיבי רוסיה

חברת נתיבי רוסיה (ברוסית: Государственная компания «Российские автомобильные дороги»; מרוסית: החברה הממלכתית "כבישים רוסיים", בקיצור: «ГК Автодо́р») היא חברת ממשלתית לשירותי תשתית לבנייה וניהול הכבישים המהירים ברוסיה. החברה הוקמה בשנת 2009 ומשרדיה ממוקמים במוסקבה. החברה נמצאת בבעלות משרד התחבורה של רוסיה והיא מקצה ומנהלת כספים מהתקציב הפדרלי להקמה, פיתוח ותפעול כבישים מהירים. היא מושכת השקעות מהמגזר הפרטי ביישום פרויקטים ארוכי טווח של תשתיות. החברה הוקמה ביולי 2009 על פי צו של נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, שנועד להאיץ פיתוח תשתיות תחבורה יבשתיות ברוסיה, בעיקר בענף סלילת הכבישים. בפברואר 2019 ראש ממשלת רוסיה מדבדב פיטר את ראש החברה סרגיי קלבאך בעקבות שערורייה שבה נתקלו ליקויים בתקצוב פרויקט כביש הטבעת המרכזי של מוסקבה, במקומו מונה ויאצ'סלב פטושנקו. במרץ אותה שנה פטושנקו הודיע כי העיכובים והליקויים בבנייה נבעו משאלות בענייני האדמות וסכסוכים פנימיים במחוז בו נסלל הכביש ושאינם קשורים לחברה. בשנים 2013–2016 הודיעה החברה על מכרזים לעשרה פרויקטים רחבי היקף, כולל מימון, הקמה ותפעול של ארבעה מקטעים המובילים לכביש הטבעת של מוסקבה כמו גם בניית הכביש המהיר החדש בין מוסקבה לסנקט פטרבורג והכביש לצמדולינה, המהווה חלק ממערך התחבורה של נובורוסייסק. כמו כן הוצאו מכרזים לתכנון, שיפוץ ותפעול של קטע כביש M1 וחוזי הפעלה לשני קטעי כביש M4.‏ מדיה וקבצים בנושא נתיבי רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נתיבי רוסיה נתיבי רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נתיבי רוסיה, ביישום טלגרם נתיבי רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם נתיבי רוסיה, ברשת החברתית VK "The State Company Russian Highways". Bloomberg. נבדק ב-9 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Russia - Road Construction". Export.gov (באנגלית). נבדק ב-9 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Сергея Кельбаха убрали с дороги "«Автодор» назвал причины срыва сроков строительства ЦКАД". www.kommersant.ru.
וולוו סדרה LV76

וולוו סדרה LV76 (בשוודית: Volvo LV76-series) היא סדרת משאיות קלות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1934–1940 בשוודיה. יוצרו כ-2,250 יחידות. משאיות קלות. כבאיות. "LV76" – כושר מטען מקסימלי – 1.0 טון. "LV77" – כושר מטען מקסימלי – 1.25 טון. "LV78" – כושר מטען מקסימלי – 1.5 טון. "LV79" – יוצר משנת 1936. וולוו דגם "LV 77", שנת 1935 וולוו דגם "LV 79", שנת 1939 וולוו דגם "LV 76", שנת 1934 וולוו דגם "LV 76", שנת 1935 וולוו דגם "LV 79", שנת 1938 וולוו וולוו LV4 וולוו שארפנוז וולוו סדרה LV60 וולוו סדרה LV71 וולוו לונגנוז מדיה וקבצים בנושא וולוו סדרה LV76 בוויקישיתוף "וולוו סדרה LV76" - תמונה (wheelsage.org/volvo/lv_series) גז עץ (אנ') הוא דלק שיכול לשמש דלק לתנורים, וכלי רכב במקום בנזין, דיזל או דלקים אחרים משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה) volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s Volvo - Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7 "וולוו סדרה LV76" - כבאית (תמונה) historical-fire-engines.com/img-volvo-lv76-3070
המלחמה לאחר המלחמה

המלחמה לאחר המלחמה הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 1969 בבימויו של מיכה שגריר. בסרט יש שילוב של צילומים בזמן אמת יחד עם קטעי ארכיון ויומני חדשות והוא מתאר את התקופה מיד לאחר מלחמת ששת הימים כאשר מצד אחד מלחמת ההתשה בבקעת הירדן ומנגד דיסקוטקים ותחרויות יופי בתל אביב. את המוזיקה חיבר נחום היימן שחיבר את הלחן לשיר "מרדף" למילותיו של ירון לונדון ומושר בפי חוה אלברשטיין. בסוף הסרט מופיעה להקת חיל הים עם הסולנית רבקה זהר בשיר "מה אברך" של רחל שפירא ויאיר רוזנבלום. איורי הכותרות של הסרט הם של דוש. התסריט נכתב על ידי משה הדר והקריינים הם ירון לונדון ואלימלך רם. לונדון מקריא את שירו "גשר אלנבי" ("גשר ביילי"). כמו כן יש בסרט קטעים של תוכניות קול ישראל מאז בקולותיהם של דניאל פאר ורבקה מיכאלי. בסרט יש גם קטע מבוים של צנחן ישראלי פצוע (אורי גולדשטיין) שמקבל טיפול לצד מחבל שנפצע באותו מרדף. המלחמה הסתיימה, הגנרלים שמחים ומתחבקים אחד עם השני. אלבומי ניצחון נמכרים בכמויות, העם זורם לעיר העתיקה ולכותל המערבי. המיתון נגמר, יש שגשוג. אלימלך רם מראיין צעירים על דעתם על הגלולה למניעת היריון. קבוצת שבויים מצריים מוחזרת למצרים, נאצר נואם כי "מה שנלקח בכוח יוחזר בכוח". הגנרלים המצריים האשמים בתבוסה נידונים למאסר ודרגותיהם מוסרות. מטוסי טופולב מביאים ציוד צבאי מברית המועצות לצבא המצרי המתחמש. מלחמת התשה בחזית המצרים והירדנית. כפר רופין ומעוז חיים מופגזים קשות. לווית הרוגי המשחתת אילת והפגזת בתי הזיקוק בסואץ כתגמול. ובתל אביב עסקים כרגיל. אנשים מבלים בדיזנגוף והגרלת מפעל הפיס נמשכת. אורי אבנרי מכתיר את "מלכת המים". עיתונאים מה-BBC מראיינים פעילי אש"ף בירדן בעת אימונים והם אומרים כי מטרתם להשמיד את ישראל. הם מראיינים גם נערים פלסטינים בשיעורים בהם הם מתחייבים להשמיד את ישראל. פיגועי תופת, גונאר יארינג מנסה לתווך ללא הצלחה. משה דיין מדבר על "המלחמה לאחר המלחמה". התזמורת הפילהרמונית הישראלית מנגנת בסיני. טקס השבעת צנחנים בכותל. נכי מלחמה בבית הלוחם. לאחר מרדף בבקעה מובאים למיון צנחן פצוע ראש (אורי גולדשטיין) ומחבל פצוע חזה. הם עוברים ניתוח ושוכבים זה ליד זה. "המלחמה לאחר המלחמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המלחמה לאחר המלחמה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "המלחמה לאחר המלחמה", באתר אידיבי "המלחמה לאחר המלחמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יעקב העליון, "המלחמה אחר המלחמה" - סרט חובה, מעריב, 27 במאי 1969 זאב רב-נוף, האומנם-סין קרובה אלינו? (בפסקה: "קציצות במקום נתח-בשר"), דבר, 20 במאי 1969 מרדף, בביצוע חוה אלברשטיין, מתוך סרטו של מיכה שגריר "המלחמה שלאחר המלחמה", סרטון באתר יוטיוב (אורך: 02:37)
יואב רועה

יואב רועה (נולד ב-31 בינואר 1967) הוא מפיק קולנוע ישראלי. רועה נולד בירושלים. הוא בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים (1998). לאחר לימודיו עבד בתעשיית הקולנוע כעוזר במאי ומפיק בפועל בסדרות "הפוך" (שמואל חיימוביץ') ו"הסודות של כנרת" (עמרי לוי), ובסרטים "כנפיים שבורות" (ניר ברגמן, 2002), "מרס תורכי" (עודד דוידוף, 2001), ועוד. סרטו הראשון כמפיק היה ב-2002, "מיס אנטבה" בבימוי עמרי לוי, הפקה משותפת של בית הספר סם שפיגל עם קבוצה מבוגריו. ב-2004 הפיק את הסרט העלילתי "סיפור קיץ" בבימוי שמואל חיימוביץ'. ב-2004 חבר למפיק אסף אמיר להפקת סרטי העלילה "איזה מקום נפלא" בבימוי אייל חלפון, הסרט זכה בפרס אופיר. ב-2006 הפיק עם אמיר את "נודל" בבימוי איילת מנחמי, ב-2014 הפיק את "מנפאואר" וב-2018 את הסרט "העדות" של עמיחי גרינברג. כמו כן הפיק את הסרטים התיעודיים באורך מלא "סבא סיביר'" בבימוי עידו הר, (2004) ו"חוצה את הקווים". הסרט האחרון, בבימויו של טל חכים (2006) מספר את סיפור מעצרה ומשפטה של פעילת השמאל הקיצוני טלי פחימה. בשנת 2008 הוא הקים חברת הפקות גם סרטים. רועה אף ביים את הצגת היחיד "ניקול ואני" בהשתתפות אמיר בושרי, זוכת פסטיבל עכו 1999. יואב רועה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יואב רועה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואב רועה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יואב רועה, באתר ספר הקולנוע הישראלי
קרלוס רואיס

קרלוס אומברטו רואיס גוטיירס (בספרדית: Carlos Humberto Ruiz Gutiérrez, נולד ב-15 בספטמבר 1979 בגואטמלה סיטי) הוא כדורגלן עבר גואטמלי. רואיס, המכונה 'הדג הקטן', החל את הקריירה שלו בקבוצת מוניסיפל, מועדון כדורגל מעיר הולדתו, גואטמלה סיטי. הוא שיחק תקופה קצרה בפאס יואנינה היוונית, ובינואר 2002, חתם בלוס אנג'לס גלאקסי. בעונתו הראשונה ב-MLS הוא כבש 24 שערים שזיכו אותו בתואר מלך השערים, הוביל את הגלאקסי לזכייה באליפות הליגה וזכה בתואר שחקן השנה. בפלייאוף הוא כבש שמונה שערים ובישל שני בישולים. בעונתו השנייה בקבוצה, הוא והקבוצה ירדו ביכולתם, אך למרות זאת רואיס סיים שוב כמלך השערים של הליגה. ב-2004, רואיס סיים עם 11 שערים בלבד. בשנת 2005, לאחר שלנדון דונובן הודיע על חזרתו ל-MLS, הגלאקסי החליטו לשלוח את רואיס בטרייד לדאלאס. בדאלאס, כבש רואיס 11 שערים ובישל שני בישולים. בפלייאוף הוסיף רואיס עוד שני שערים מול קולורדו ראפידס, אבל דאלאס הודחו בבעיטות פנדלים. ב-2008 חזר רואיס ללוס אנג'לס גלאקסי, אך עוד באותה שנה עבר לקבוצה הקנדית טורונטו. ב-2009 הוא עבר לשחק בפרגוואי כאשר הצטרף לאולימפיה, ובקיץ אותה שנה עבר לפואבלה המקסיקנית. רואיס הוא מלך השערים בכל הזמנים של נבחרת גואטמלה, ויש לו למעלה מ-100 הופעות בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא קרלוס רואיס בוויקישיתוף קרלוס רואיס, באתר Transfermarkt קרלוס רואיס, באתר Soccerway קרלוס רואיס, באתר WorldFootball.net קרלוס רואיס, באתר National Football Teams קרלוס רואיס, באתר FootballDatabase.eu
למאר ג'קסון

למאר ג'קסון (באנגלית: Lamar Jackson‏; נולד ב-7 בינואר 1997) הוא שחקן פוטבול אמריקאי בעמדת הקוורטרבק, המשחק בבולטימור רייבנס מליגת ה-NFL. בעונות 2019 ו-2023 זכה בתואר MVP של ה-NFL. ג'קסון זכה ב-2016 בגביע הייזמן לאור הישגיו בשורות אוניברסיטת לואיוויל מליגת המכללות. הוא נבחר בסיבוב הראשון (בחירה 32) בדראפט ה-NFL בשנת 2018 על ידי בולטימור רייבנס. ג'קסון נולד וגדל בפלורידה. הוא שיחק פוטבול בליגת המכללות במסגרת אוניברסיטת לואיוויל. בעונת 2015, שנתו הראשונה, פתח ב-8 משחקים, בהם רשם 12 טאצ'דאונים במסירה ו-11 בריצה. בעונת 2016 היה לקוורטרבק הפותח הבלעדי של הקבוצה, הוא מסר ל-3,543 יארד ו-31 טאצ'דאונים והוסיף עוד 1,571 יארד בריצה עם 21 טאצ'דאונים. הצטיינותו הובילה לבחירתו לזוכה גביע הייזמן לשחקן המכללות המצטיין וכן לזכייה בפרס מקסוול, פרס וולטר קמפ, ובחירה לשחקן השנה במכללות. בעונתו השלישית רשם 3,660 יארד ו-27 טאצ'דאונים במסירה ו-1,601 יארד ו-18 טאצ'דאונים בריצה. אחרי העונה העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NFL. בדראפט 2018 נבחר כבחירה האחרונה בסיבוב הראשון, מס' 32, על ידי בולטימור רייבנס. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בעונה הסדירה בליגה במחזור הראשון של 2018, כשנכנס כמחליף לקראת תום המשחק. במחזור העשירי שימש לראשונה כקוורטרבק הפותח של הקבוצה שרשמה ניצחון 24–21 על סינסינטי בנגלס. ג'קסון השיג במהלך העונה מאזן של 7 ניצחונות והפסד אחד כפותח. הוא מסר ל-1,201 יארד, 6 טאצ'דאונים ו-3 חטיפות וכן 695 יארד ו-5 טאצ'דאונים בריצה. בפלייאוף הודחה בולטימור לאחר הפסד 17–23 לאינדיאנפוליס קולטס. בעונת 2019 חלה קפיצה ביכולתו של ג'קסון. במחזור הראשון רשם שיאים אישים של 324 יארד וחמישה טאצ'דאונים במסירה בניצחון 59–10 על מיאמי דולפינס. במהלך העונה הוא רשם עוד שני משחקים עם חמישה טאצ'דאונים במסירה, בניצחון על לוס אנג'לס ראמס ובניצחון על ניו יורק ג'טס. כמו כן שבר את שיאו של מייקל ויק לכמות היארדים בריצה מצד קוורטרבק במהלך העונה הסדירה. את העונה סיים עם 3127 יארד ו-36 טאצ'דאונים במסירה, ו-1,206 יארדים עם 7 טאצ'דאונים בריצה. הוא הוביל את בולטימור למאזן הטוב בליגה של 14–2. על הישגיו נבחר פה אחד ל-MVP של ה-NFL. בפלייאוף הודחה בולטימור לאחר הפסד לטנסי טייטאנס 12–28. ג'קסון מסר במשחק ל-365 יארד וטאצ'דאון אחד ורץ ל-143 יארד, אך איבד שלושה כדורים (שני אינטרספשנים והשמטה). בעונת 2020 סיימה בולטימור במאזן 11–5, ג'קסון החמיץ משחק אחד לאחר שאובחן שנדבק בקורונה. את העונה סיים עם מסירה ל-2757 יארד ו-26 טאצ'דאונים ורץ ל-1005 יארד ו-7 טאצדאונים. בפלייאוף הפסידה הקבוצה בסיבוב השני לבאפלו בילס. מעודכן לסוף עונת 2023: מאזן ניצחונות: 58 ניצחונות לעומת 19 הפסדים (75%) יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 125 טאצ'דאונים לעומת 45 אינטרספשנים סך הכול יארדים במסירה: 15,887 טאצ'דאונים בריצה: 29 סך הכל יארדים בריצה: 5,258 מאזן ניצחונות: 2 ניצחונות לעומת 4 הפסדים יחס מסירות לטאצ'דאון מול חטיפות: 6 טאצ'דאונים לעומת 6 חטיפות סך הכול יארדים במסירה: 1,324 טאצ'דאונים בריצה: 3 סך הכל יארדים בריצה: 521 מדיה וקבצים בנושא למאר ג'קסון בוויקישיתוף למאר ג'קסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) למאר ג'קסון, באתר הליגה NFL.com למאר ג'קסון באתר בולטימור רייבנס למאר ג'קסון באתר pro-football-reference.com למאר ג'קסון באתר גביע הייזמן