laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גפן ברקאי

גפן ברקאי (נולד ב-7 בפברואר 1994) הוא שחקן ודוגמן ישראלי. ברקאי נולד וגדל בהוד השרון ולמד בתיכון הדרים בעיר. את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל. חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2012 כאשר שיחק בסדרת הנעורים "יומני החופש הגדול" ששודרה בערוץ דיסני לצופי Yes, בה שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של גור, בן זוגה של תמר (ליהי קורנובסקי). על תפקידו בסדרה היה מועמד לתואר שחקן השנה בטקס נבחרי הילדים לשנת 2012. ברקאי שיחק גם בעונה השנייה של הסדרה, בשנת 2013. בשנת 2015 החל לגלם את דמותו של אריאל בעונה השנייה של סדרת הנוער "שוברי גלים" ששודרה בערוץ הילדים לצופי Yes. בשנים 2015 ו-2016 הנחה את "פסטיבל יותר" למתגייסים. בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "ירח בבית 12" בבימויה של דורית חכים. בסדרת המתח שיצרה וכתבה קרן ויסמן, "מלאך של אמא", שיחק בתפקיד אורח. בדצמבר אותה שנה החל לגלם את מייקל רוזן בסדרת הנוער "Oboy" בערוץ הילדים לצופי Yes. בשנת 2017 שיחק בסרט "פוקסטרוט". בשנת 2014 החל לשמש כפרזנטור של חברת האופנה הישראלית "רנואר". ביולי 2021 פורסם כי שיתוף הפעולה בין ברקאי לרנואר הגיע לסיומו. בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של אדר שיין (תפקיד ראשי) מתנדב במד"א ואחיה של רומי שיין (שירה לוי) בסדרת הנוער "התחנה". ביולי 2019 החל לשחק בקומדיה הרומנטית של קשת 12, "זה לא הגיל", בתפקיד בן זוגה של מירי מסיקה הצעיר ממנה בשני עשורים. בשנת 2019 השתתף במופע הפסטיגל השנתי, "play פסטיגל". מאפריל 2021 נמצא בזוגיות עם גל לוזון ביתה של הקוסמטיקאית מימי לוזון. גפן ברקאי, ברשת החברתית אינסטגרם גפן ברקאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גפן ברקאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גפן ברקאי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי גפן ברקאי, באתר ספר הקולנוע הישראלי הדס בשן, ‏"הייתי ילד ורבלי וגאה, זה לא בא טוב לכולם", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2016 איתי סגל, הו, בוי, באתר "ידיעות אחרונות", 2 באוקטובר 2017 רז שכניק, "מי היה משחק אותי? ליאור אשכנזי, כי הוא מוכשר וכי הוא יצחק אם הוא יקרא את זה", באתר "ידיעות אחרונות", 8 ביולי 2019 חבצת דמארי, המורה שאזכור לעד, באתר ynet, 11 בפברואר 2018 ערן סויסה, הכינו את הממחטות: גפן ברקאי נוטש את "רנואר", באתר ישראל היום, 15 ביולי 2021 מירי מסיקה - זוכרת את הים, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2019
ג'ניס דיקנסון

ג'ניס דיקנסון (באנגלית: Janice Dickinson; נולדה ב-15 בפברואר 1955) היא דוגמנית וסוכנת אמנים אמריקאית. דיקנסון נולדה בברוקלין ולה אחות גדולה ואחות קטנה. בתחילת שנות השבעים היא נסעה לעיר ניו יורק על מנת לדגמן לאחר שזכתה בתחרות "דוגמנית אופנת עלית" ובאותה תקופה בלונדיניות עם עיניים כחולות היו דומיננטיות בעולם האופנה. היא התגלתה על ידי צלם אופנה לאחר שחברתו לוריין בראקו אמרה שהיא אוהבת את איך שהיא נראית. היא דגמנה תקופה בפריז ולאחר מכן שבה למולדתה. היא טוענת שהיא המציאה את הביטוי "סופרמודל" (דוגמנית על) זאת לאחר שמנהלה שם לב שהיא עובדת הרבה מאוד ובצורה אינטנסיבית אז הוא אמר לה "את לא סופרמן ואז היא ענתה לא "נכון, אני לא סופרמן, אני סופרמודל". היא כיכבה על השערים של חשובי מגזיני האופנה ווג, קוסמופוליטן, מארי קלייר ופלייבוי. בנוסף היא שימשה כפנים של חברות כמו רבלון והאש פאפיז. ב-2003 היא החלה לשמש כשופטת בתוכנית הריאליטי המצליחה "הטופ מודל הבאה" ושם היא נודעה בקשיחותה כלפי המתמודדות בתחרות. היא השתתפה בתוכנית במשך ארבע עונות אך לא המשיכה לעונה החמישית וזאת לאחר שהפקת התוכנית לא הסכימה להעלות את משכורתה. ב-2006 עלתה תוכנית הטלוויזיה "הסוכנות של ג'ניס דיקנסון" שעקבה אחר הקריירה החדשה של דיקנסון כסוכנת דוגמנות. דיקנסון הייתה נשואה שלוש פעמים ולה בן מבעלה השני ועוד בת מבן זוגה לשעבר. במרץ 2016 התגלה כי דיקינסון אובחנה בסרטן השד. ג'ניס דיקנסון, ברשת החברתית אינסטגרם
ג'ון גלניסטר

ג'ון גלניסטר (באנגלית: John Glenister; נולד ב-12 באוקטובר 1932) הוא במאי טלוויזיה אנגלי. הוא ביים בין השאר את הסדרה "שש נשותיו של הנרי השמיני", מיני-סדרה "אמה", "רמפול", "Play For Today", "קזנובה", סרט ביוגרפי מאת דניס פוטר משנת 1971, "A Touch of Frost", המחזה "On Your Way, Riley" מאת אלן פלייטר, "הטי ויינת'רופ חוקרת" וסדרת הדרמה קומית "A Bit of a Do". גלנסיטר הוא אביהם של השחקנים פיליפ גלניסטר ורוברט גלניסטר. (1967) The Wednesday Play – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים (1968) Z Cars – סדרת טלוויזיה, 8 פרקים (1968) Softly Softly – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים סיפורי קנטרברי (1969) Canterbury Tales – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים שש נשותיו של הנרי השמיני (1970) The Six Wives of Henry VIII – מיני-סדרה, 3 פרקים קזנובה (1971) Casanova – מיני-סדרה, 3 פרקים העלמה יוליה (1972) Miss Julie – סרט טלוויזיה אמה (1972) Emma – מיני-סדרה (1973) Then and Now – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים (1973) Thinking Man As Hero – סרט טלוויזיה (1975) Churchill's People – סדרת טלוויזיה, פרק אחד (1975) The Poisoning of Charles Bravo – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים (1976) Almost a Vision – סרט טלוויזיה מארי קירי (1977) Marie Curie – מיני-סדרה, 5 פרקים רמפול (1980) Rumpole of the Bailey – סדרת טלוויזיה, פרק אחד (1983) Number 10 – מיני-סדרה (1988) Tales of the Unexpected – סדרת טלוויזיה, פרק אחד המפקח מגרה (1992) Maigret – סדרת טלוויזיה, 3 פרקים (1994) A Touch of Frost – סדרת טלוויזיה, פרק אחד (1994) Frank Stubbs – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים וייקליפ (1996) Wycliffe – סדרת טלוויזיה, 2 פרקים הטי ויינת'רופ חוקרת (1996–1998) Hetty Wainthropp Investigates – סדרת טלוויזיה, 5 פרקים ג'ון גלניסטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון גלניסטר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון גלניסטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) about - PHILIP GLENISTER - the official site Acting dynasties: There's no business like family business
גלניסטר

האם התכוונתם ל... ג'ון גלניסטר – במאי טלוויזיה אנגלי פיליפ גלניסטר – שחקן אנגלי רוברט גלניסטר – שחקן אנגלי
עונת 2004/2005 ביורוליג

עונת 2004/2005 ביורוליג הייתה העונה ה-48 של התחרות האירופית הבכירה לקבוצות כדורסל והחמישית שאורגנה על ידי חברת היורוליג של יול"ב. המשחק הראשון התקיים ב-4 בנובמבר 2004 ותחרות הסתיימה ב-8 במאי 2005. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב, זה היה הניצחון החמישי בתולדות המועדון. אנתוני פארקר (ארצות הברית) ממכבי תל אביב נבחר לכדורסלן המצטיין של העונה. שארונאס יאסיקביצ'יוס (ליטא) ממכבי תל אביב נבחר לכדורסלן המצטיין של פיינל פור. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-3 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. מנצח של כל בית וסגנו קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-2 ניצחונות. פיינל פור נערך בקומפלקס הספורט אולימפיסקי, מוסקבה. מכבי תל אביב השתתפה במשחקי ה-16, סיימה את הבית במקום הראשון וקודמה לפיינל פור שהתקיים במוסקבה. בסוף העונה, מכבי זכתה בפעם השנייה ברציפות. פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
האבות העולים

האבות העולים או האבות הצליינים (באנגלית: Pilgrim Fathers; לעיתים בקצרה: עולי הרגל, The Pilgrims) היו המתיישבים האירופאים הראשונים של מושבת פלימות', כיום העיר המודרנית פלימות', מסצ'וסטס, ארצות הברית. הקבוצה כללה בדלנים (אנ') שפרשו מן הכנסייה האנגליקנית. הם ביקשו להימלט מהסביבה הפוליטית-דתית העוינת באנגליה, בה נאכף הציות לכנסייה הממוסדת והשמרנית, אך נמנעו להגר להולנד הקלוויניסטית מחשש לאבד את הזהות התרבותית שלהם כאנגלים. ההתנחלות שלהם באדמות היבשת החדשה הייתה ההתנחלות האנגלית השנייה שהצליחה בצפון אמריקה, אחרי ג'יימסטאון. לאבות העולים הייתה השפעה על הנרטיב של "עולי רגל עבור חופש דת", שהיה לנושא מרכזי בהיסטוריה ובתרבות של ארצות הברית. 102 האבות העולים הפליגו בספינה "מייפלאואר" מפלימות' והגיעו לקייפ קוד בנובמבר 1620. ברחבי ארצות הברית מתקיימות "אגודות מייפלאואר" (אנ') שמאגדות אנשים הטוענים לייחוס משפחתי לאחד מ-102 נוסעי המייפלאואר, האבות העולים. מדיה וקבצים בנושא האבות העולים בוויקישיתוף רשימת האבות העולים נוסעי ה"מייפלאואר" בוויקיפדיה האנגלית האבות העולים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צליינים (ניו פלימות, מושבה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות

פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות (פרננדו קרלו לבית בורבון; 12 בינואר 1810 – 22 במאי 1859) היה מלך בממלכת שתי הסיציליות מ-1830 ועד מותו. פרננדו נולד ב-12 בינואר 1810 בפאלרמו, להוריו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה. בשנת 1830 מת אביו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנותיו הראשונות היה פרננדו מאוד פופולרי על העם, והוא השתדל לשפר את הביורוקרטיה והמיסוי בממלכה. פרננדו הפחית את המיסים במדינה, הפעיל את קו הרכבת הראשון באיטליה, את ספינת הקיטור הראשונה באיטליה, והקים את קו הטלגרף בין נאפולי לפלרמו. בשנת 1837 פיזרו חייליו של פרננדו באלימות הפגנה בסיציליה, שקראה לפרננדו להעניק חוקה למדינה ולתת יותר חופש לעם. בינואר 1848 פרצו מהפכות בפלרמו שבסיציליה בדרישה לעצמאות, ומשם התפשטו ההפגנות בכל רחבי הממלכה. כתוצאה מכך נאלץ פרננדו להעניק חוקה לממלכה, עם שני בתי נבחרים, עיתונות חופשית וערובות לחופש הפרט. אולם לאחר שההפגנות לא פסקו, שלח פרננדו ב-13 במרץ את צבאו לשבור את ההפגנות ולפזר את הפרלמנט הלאומי, על אף שלא ביטל את החוקה באופן רשמי. ב-13 באפריל הכריזה סיציליה על עצמאותה, ובתגובה שלח פרננדו כוח בן 20,000 חיילים תחת פיקוד קרלו פילנג'יארי, שכבשו במסע בן 9 חודשים את האי סיציליה מחדש. לאחר דיכוי מהפכת 1848, כלא פרננדו עד לשנת 1851 למעלה מ-2,000 מתנגדים למשטרו, ורבים אחרים יצאו לגלות. במהלך ביקור של ויליאם גלאדסטון בנאפולי בשנת 1850, החל הלה תומך בהתנגדות הנפוליטנית לשלטונו של פרננדו, ובשל כך הגביל פרננדו את השפעתם של הבריטים והצרפתים בממלכה. בשנת 1856 ניסה חייל להתנקש בחייו של פרננדו, וב-22 במאי 1859 מת פרננדו, ובנו פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מותו ניצחו הכוחות הצרפתיים והסרדיניים את הצבא האוסטרי במלחמת אוסטריה-סרדיניה, מה שהוביל כעבור זמן קצר לאיחוד איטליה ולהדחתו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות. בשנת 1832 התחתן פרננדו עם מריה כריסטינה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה, ממנה היה לו בן אחד: פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות (1836–1894) בשנת 1837 התחתן פרננדו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתם של הארכידוכס קרל, דוכס טשן והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג, ממנה היו לו 12 ילדים: לואיג'י, רוזן טראני (1838–1866) אלברטו, רוזן קסטרוג'ואבני (1839–1844) אלפונסו, רוזן קזרטה (1841–1934) מריה אנונציאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1843–1871) מריה אימקולאטה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1844–1899) ג'אאטנו, רוזן אגריג'נטו (1846–1871) ג'וזפה, רוזן לוצ'רה (1848–1851) מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1849–1882) וינצ'נזו, רוזן מלאצו (1851–1854) פסקואלה, רוזן ברי (1852–1904) מריה לואיזה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1855–1874) ג'נארו, רוזן קלטג'ירונה (1857–1867) מדיה וקבצים בנושא פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות בוויקישיתוף פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אגא חאן

האם התכוונתם ל... אגא חאן (תפקיד) (אנ') – תוארו של האימאם ומנהיג קהילת האסמאעילים הניזארים (הזרם השני בגודלו באסלאם השיעי), ראו אסמאעיליה אגא חאן הראשון (אנ') (1804–1881) – שימש בתפקיד בשנים 1817–1881 אגא חאן השני (אנ') (~1830–1885) – שימש בתפקיד בשנים 1881–1885 אגא חאן השלישי (אנ') (1877–1957) – שימש בתפקיד בשנים 1885–1957, נודע בעושרו הרב אגא חאן הרביעי (יליד 1936) – כרים אל-חוסייני, משמש בתפקיד משנת 1957; נכד השלישי סדראדין אגא חאן (1933–2003) – בן השלישי, שימש כנציב האו"ם לפליטים, היה אספן אמנות וחי בשווייץ
חילזון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חלזונות – בעלי חיים במחלקת הרכיכות נחל חילזון – נחל בגליל הר חילזון – הר בגליל התחתון
ספרות מאיה

ספרוֹת המאיה עומדות בבסיס שיטת הספירה של בני המאיה. שיטת הספירה מבוססת על בסיס 20, ומכילה שלושה סמלים בלבד: נקודה מסמלת 1, קו מסמל 5, וצורה דמוית קונכייה מסמלת 0. בעזרת הסמלים ל-1 ול-5 ניתן לכתוב בצורה קומפקטית יחסית כל מספר בין 1 ל-19. כדי לכתוב מספרים גדולים יותר, מקבצים את הספרות השונות בצורה אנכית, כאשר הספרות המשמעותיות יותר למעלה. למשל, המספר 25 נכתב על ידי נקודה אחת (המסמלת את המספר 1X20=20) ובמרחק מה מתחתיה קו (המסמל את המספר 5). בעוד שהשיטה היא בבסיס 20, היצוג שלה בלוח השנה של המאיה - המדהים עד היום בדיוקו המופלא - הוא עם סטיה קלה של בסיס 18: בעוד שהשורה השנייה מייצגת "פי 20" מקודמתה, השורה השלישית בלוח השנה ייצגה כמות גדולה פי 18 מהשנייה. כך, הספרה התחתונה מודדת אחדות (עד 19), השנייה "עשרימיות", השלישית "שלוש מאות ושישימיות" (20*18), הרביעית "שבעת אלפים מאתימיות" (20*18*20) וכך הלאה. סטיה זו יסודה קרוב לוודאי ברצון להתקרב למספר הימים בשנה שהוא קרוב יותר ל-360 מאשר ל-400. אף ששיטת הספירה של המאיה עתיקה, היא מתוחכמת למדי ומכילה שני רעיונות מרכזיים בשיטות הספירה המודרניות: ערכי מיקום (כלומר, מתן ערך לספרה על פי מיקומה במספר ולא רק הסימן שלה), והספרה אפס, שהופיעה בשיטת הספירה ההודית רק זמן רב לאחר שהופיעה בשיטת הספירה של בני המאיה. חיבור מתבצע על ידי חיבור פשוט של הסימנים בשני הצדדים, למשל: אם מספר הנקודות המחוברות עולה על 4, קו יחליף 5 נקודות. אם מספר הקווים עולה על 3, ארבעה קווים יוחלפו על ידי נקודה בשורה שמעל. חיסור מתבצע על פי הגיון דומה: בדוגמה הבאה אפשר לראות כיצד כתבו בני המאיה מספרים הגדולים מ-19. בהנחה שמספר השורה הראשונה הוא 0 ואילו השורה שמעליה היא שורה 1 וכו', כל שורה היא כפולה של הערך שמופיע בשורה זו עם (20 בחזקת מספר השורה), ועוד הערך שבשורה מתחתיה. מדיה וקבצים בנושא ספרות מאיה בוויקישיתוף מחשבון ספרות מאיה, המרת מספרים דצימליים לספרות מאיה
עונת 2005/2006 ביורוליג

עונת 2005/2006 ביורוליג הייתה העונה ה-49 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והשישית שאורגנה על ידי Euroleague Basketball Company. המשחק הראשון התקיים ב-3 בנובמבר 2005 ותחרות הסתיימה ב-30 באפריל 2006. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. העונה הסתיימה בניצחון של צסק"א מוסקבה, זה היה הניצחון החמישי בתולדות המועדון. אנתוני פארקר (ארצות הברית) ממכבי תל אביב נבחר לכדורסלן המצטיין של העונה. תיאודורוס פאפאלוקאס (יוון) מצסק"א מוסקבה נבחר לכדורסלן המצטיין של פיינל פור. 24 קבוצות החלו בעונה הסדירה כאשר המשחקים נערכו ב-3 בתים. בשלב הבא, 16 קבוצות התחרו ב-4 בתים. מנצח של כל בית וסגנו קודמו למשחקי רבע הגמר שהתקיימו עד ל-2 ניצחונות. פיינל פור נערך בססקה ארנה, פראג. מכבי תל אביב השתתפה במשחקי ה-16, סיימה את הבית במקום הראשון, קודמה לשמינית הגמר ואחר כך לפיינל פור. בסוף העונה, מכבי הפסידה במשחק הגמר. פירוט התוצאות באתר הליגה תיאור מפורט של העונה משחק הגמר, סרטון באתר יוטיוב
האיש מקלוניקוון

האיש מקלוניקוון היא גופת כבול אירית מתקופת הברזל שנמצאה בביצת כבול בקלוניקוון, במחוז מית' באירלנד, במרץ 2003. רק פלג גופו העליון והבטן התחתונה של האיש שרדו. אפו נמצא מעוך, שיניו עקומות, והיה לו זקן דק. גופת האיש נמצאה במכונת קצירת כבול, וייתכן שהיא זו שאחראית לפגיעה בפלג גופו התחתון. על פי בדיקות השרידים, גובהו 157 ס"מ. בחינת הראיות בגופה על ידי משטרת אירלנד הובילה להשערה כי האיש נרצח: בגולגולתו יש פצע פתוח ועמוק שנעשה על ידי מכשיר חד, וחלקים ממוחו נמצאו בו. יש גם חתך גדול לאורך גשר האף ועד לעינו הימנית - ככל הנראה זו המכה שהרגה אותו. שתי הפציעות נגרמו על ידי אותו כלי חד, ככל הנראה גרזן. תיארוך פחמן-14 קבע את מותו בין השנים 392 לפנה"ס ל-201 לפנה"ס, במהלך תקופת הברזל של מערב אירופה. משמע ששרידיו בני כ-2,300 שנה. מחקר מדעי על שיערו שפך אור על הדיאטה של האיש עד למותו. על פי המחקר, הדיאטה שלו הייתה עשירה בירקות וחלבונים, מה שייתכן מלמד שמותו אירע בחודשי הקיץ החמים של השנה, תקופה בה ירקות זמינים יותר. האיש היה צעיר למדי בעת מותו; ככל הנראה הוא מת בתחילת שנות העשרים שלו. יש הגורסים כי מותו היה חלק מפולחן הקרבה. על פי מחקרים על הגופה ועל גופות כבול אחרות פיתח נד קלי, אוצר המוזיאון הלאומי של אירלנד תאוריה המסבירה מדוע גופות כה רבות נמצאו בגבולות של אזורים פוליטיים או גבולות ממלכה חשובים. לדבריו, באותה תקופה הוקרבו קורבנות אדם כדי לרצות את אלי הפריון להבטיח יבול טוב ברחבי הממלכה. הקורבנות נקברו באופן סמלי בגבולות הממלכה. לפיכך, הגופה הייתה חלק מתערוכה של המוזיאון הלאומי של אירלנד בדבלין בשם "מלכות והקרבה" בין השנים 2006-2007.  המאפיין הייחודי ביותר של האיש הוא שיערו, שתסרוקתו עוצבה בעזרתו של ג'ל לשיער: תערובת של שמן צמחי ושרף אורן שיובא מדרום-מערב צרפת או צפון ספרד. שאריות של שיער נמצאו גם על הגופה עצמה. עובדה זו יכולה להעיד על סחר בין אירלנד ודרום אירופה במאה הרביעית והשלישית לפני הספירה, טרם ההשפעה הרומית על הקלטים של איבריה. ייתכן שהדבר מלמד שהאיש היה עשיר, שהרי היו לו את האמצעים לרכוש קוסמטיקה מיובאת. Iron Age 'bog bodies' unveiled,‏ 7 בינואר 2006, באתר BBC. מדיה וקבצים בנושא האיש מקלוניקוון בוויקישיתוף
יונו

האם התכוונתם ל... יונו (מיתולוגיה) – אלה במיתולגיה הרומית יונו (אסטרואיד) – אסטרואיד שנקרא על שם האלה הרומית. ראו גם: ג'ונו
דברים טובים יותר

דברים טובים (באנגלית: Better Things) היא סדרת טלוויזיה קומית של פמלה אדלון ולואי סי. קיי. המשודרת ברשת FX. בסדרה מככבת אדלון, המגלמת שחקנית גרושה המגדלת את שלוש בנותיה לבדה. הסדרה עלתה לראשונה ב-8 בספטמבר 2016. בספטמבר של אותה שנה הודיעה הרשת שהיא מחדשת את הסדרה לעונה שנייה, אשר עלתה לשידור ב-14 בספטמבר 2017. באוקטובר הודיעה הרשת על עונה שלישית, אשר עלתה לשידור ב-28 בפברואר 2019. במרץ פורסם כי תופק עונה רביעית, אשר עלתה לשידור ב-5 במרץ 2020. בישראל הסדרה משודרת ב-yes בערוץ yes OH. סם פוקס (פמלה אדלון): אם יחידנית לשלושה ילדים המתגוררים בלוס אנג'לס, ועובדת כשחקנית. מקס פוקס (מייקי מדיסון): בתה הבכורה של סם, היא הפכפכה אך הגונה. פרנקי פוקס (אנה אליגוד): בתה האמצעית והקיצונית של סם. דיוק פוקס (אוליביה אדוארד): בתה הצעירה והמקסימה של סם, ובדרך כלל, עדינה ומתוקה. פיליס (סיליה אימרי): אמה הבריטית של סם, עם כמה בעיות פיזיות ונפשיות. לוסי דייוויס, אליסיה ריינר, קווין פולאק, מתיו ברודריק, ג'נינה גוונקאר, קריס מרשל, בראדלי ויטפורד, לני קרביץ, זאק וודס, נייג'ל הייברס ושרון סטון. הפיילוט הוזמן על ידי FX ב-18 בינואר 2015. הסדרה נכתבה על ידי לואי סי. קיי ופמלה אדלון. העלילה היא סמי-אוטוביוגרפית, ומבוססת על סיפור חייה של אדלון. שם הסדרה נלקח משיר של הקינקס בעל אותו שם. הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות ממבקרי טלוויזיה. באתר Metacritic קיבלה הסדרה ציון של 79 מתוך 100 בהתבסס על 31 ביקורות. באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה ציון של 93% עבור סדרה חדשה, וכן ציון ממוצע של 8.2 מתוך 10, ציון המבוסס על 44 ביקורות. אתר האינטרנט הרשמי של דברים טובים יותר (באנגלית) דברים טובים יותר, ברשת החברתית פייסבוק דברים טובים יותר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דברים טובים יותר, ברשת החברתית אינסטגרם "דברים טובים יותר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דברים טובים יותר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דברים טובים יותר", באתר Metacritic (באנגלית) "דברים טובים יותר", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דברים טובים יותר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות: יוני בינרט, "דברים טובים": כשלואי סי. קיי מגדל לב, באתר ynet, 6 בינואר 2017 אופיר ארצי‏, אחרי מפלת לואי סי קיי "דברים טובים" הייתה עלולה לקרוס. אלא שהיא נותרה יפהפייה, באתר וואלה, 13 במרץ 2019 Swift, Andy (20 בספטמבר 2016). "Atlanta, Better Things Renewed at FX". TVLine. נבדק ב-20 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Schwartz, Ryan (2017-10-19). "Better Things Renewed for Season 3". TVLine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-12-20.
טומי לי ג'ונס

טומי לי ג'ונס (באנגלית: Tommy Lee Jones; נולד ב-15 בספטמבר 1946) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. קיבל ארבע מועמדויות לפרס האוסקר סך הכל, ומתוכם זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב על משחקו בסרט "הנמלט" בשנת 1993. ג'ונס נולד במחוז סאן סאבה, טקסס ללוסיל מארי ולקלייד ג'ונס, לאחר לימודי התיכון (שכעת הוא בין חבר המנהלים), ג'ונס החל בלימודי מלגה באוניברסיטת הרווארד שם היה שותפו לחדר של אל גור. ג'ונס סיים בהצטיינות בשנת 1969 עם תואר באנגלית. ג'ונס עבר לניו יורק במטרה להפוך לשחקן. הוא החל לשחק בברודוויי ובטלוויזיה בסדרות כדוגמת "המלאכיות של צ'רלי" ואת תפקידו הקולנועי הראשון בסרט סיפור אהבה משנת 1970. בין השנים 1971–1975 גילם ג'ונס את דמותו של ד"ר מארק טולנד באופרת הסבון "לחיות את החיים". בשנת 1978 כיכב בסרט הקולנוע "רעם הנודד", ובשנת 1977 כיכב לצד לורנס אוליבייה בסרט "בטסי". בשנת 1980 קיבל ג'ונס מועמדות ראשונה לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "בתו של כורה פחם". בשנת 1981 הוא כיכב לצד סאלי פילד בסרט הקומדיה "מעבר לרחוב האחורי". בשנת 1983 הוא זכה בפרס אמי על תפקידו בסרט קולנוע המבוסס על ספרו של נורמן מיילר, "שירת התליין". באותה שנה שיחק גם פיראט בסרט הרפתקאות בשם "נייט והייז". בשנת 1989 גילם את דמותו של קפטן וודרו קול במיני סדרה יונה בודדה. על משחקו במיני סדרה הוענקו לג'ונס פרס אמי לשחקן הטוב ופרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. במהלך שנות ה-90, השתתפותו בסרטים שוברי קופות כ"הנמלט", "באטמן לנצח", "הלקוח" (לפי ספרו של ג'ון גרישם) ו"גברים בשחור" הביאה לג'ונס תהילה רבה ומעמד של שחקן מוביל בהוליווד. בשנת 1991 זכה למועמדות ראשונה בפרס אוסקר על תפקיד שחקן המשנה ב-"JFK תיק פתוח". תפקידו בסרט "הנמלט" זיכה אותו באוסקר ובפרס גלובוס הזהב ובמועמדות לפרס באפט"א שנתיים לאחר מכן. בשנת 2005, עשור לאחר שג'ונס ביים את סרטו הראשון (סרט טלוויזיה בשם "הבחורים הטובים"), הוא ביים את סרטו השני, "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה", שהוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וזיכה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר. בשנת 2007, ג'ונס השתתף בשני סרטים נוספים, "ארץ קשוחה" ו"בעמק האלה" שזיכה אותו במועמדות נוספת לאוסקר. ב-2012 זכה בפרס גילדת שחקני המסך, בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע, על תפקידו בסרט "לינקולן". נישואיו הראשונים של ג'ונס לקייט לרדנר נמשכו מ-1971 עד 1978. יש לו שני ילדים מנישואיו השניים לקימברלי קלוהי, אוסטין לאונרד (נולד ב-1982) וויקטוריה קפקה (נולדה ב-1991). ב-19 במרץ 2001, נישא ג'ונס בשלישית לדון לורל. מדיה וקבצים בנושא טומי לי ג'ונס בוויקישיתוף טומי לי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טומי לי ג'ונס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טומי לי ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) טומי לי ג'ונס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טומי לי ג'ונס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) טומי לי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טומי לי ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טומי לי ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית) טומי לי ג'ונס, באתר Genius אמיר קמינר, טומי לי ג'ונס: "החפצת נשים לא נולדה היום", באתר ynet, 20 בספטמבר 2015 טומי לי ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המעגלים התאומים של ארכימדס

בגאומטריה, המעגלים התאומים של ארכימדס, במיוחד בנוגע לחקר צורת הארבלוס, המעגלים התאומים הם שני מעגלים מיוחדים המקושרים אליו. ארבלוס הוא צורה שנקבעת על ידי שלוש נקודות הנמצאות על ישר אחד A,B ו-C, והוא האזור התחום בין שלושת חצאי המעגלים אשר AB, BC ו-AC הם הקטרים שלהם. אם לאחר מכן הארבלוס מחולק לשני תחומים קטנים יותר על ידי קטע ישר דרך B (כאשר B היא הנקודה המרכזית בין A,B ו-C) המאונך לישר ABC, אז כל אחד משני המעגלים התאומים נח בתוך אחד משני התחומים האלה, ומשיק לאחד משני חצאי המעגלים הקטנים, לחצי המעגל הגדול, ולקו שמחלק את הארבלוס. המעגלים הופיעו לראשונה בספר הלמות, אשר בו מופיעה ההוכחה (טענה 5) ששני המעגלים חופפים. ת'אבת אבן קורה, אשר תרגם את הספר הזה לערבית, ייחס את הספר הזה למתמטיקאי היווני ארכימדס. בהתבסס על הטענה בספר שהמעגלים האלה חופפים, שני המעגלים האלו נקראים המעגלים התאומים של ארכימדס. יהיו a ו-b הקטרים של שני חצאי המעגלים הקטנים, כך שלחצי המעגל הגדול יש קוטר a + b. קוטרם המשותף של כל אחד משני המעגלים התאומים הוא: d = a b a + b . {\displaystyle d={\frac {ab}{a+b}}.} או באופן חלופי, אם הקוטר של חצי המעגל הגדול הוא באורך יחידה אחת, ולמעגלים הפנימיים יש קטרים s {\displaystyle s} ו- 1 − s {\displaystyle 1-s} , אז הקוטר של כל אחד מהמעגלים התאומים הוא: d = s ( 1 − s ) . {\displaystyle d=s(1-s).\,} למעגל הקטן ביותר שמכיל את שני המעגלים התאומים יש אותו שטח כמו לארבלוס. מדיה וקבצים בנושא המעגלים התאומים של ארכימדס בוויקישיתוף המעגלים התאומים של ארכימדס, באתר MathWorld (באנגלית)
כלבי ים נזיריים

כלבי ים נזיריים (שם מדעי: Monachini) הם שבט טקסונומי של יונקים ימיים במשפחת כלבי הים ובהם 2 סוגים ו-2 מינים קיימים. אלו כלבי ים בינוניים החיים באזורים טרופיים וים תיכוניים ולא בקטבים. הם מכונים נזיריים עקב מנהגם לחיות לבדם ולא בלהקות. בשנת 2014 התגלה כי המינים כלב ים נזירי, הוואי והקריבי נושאים מטען גנטי דומה, יותר מאשר זה המצוי. בהתאם לכך הוגדר סוג חדש בשם "Neomonachus". הגילוי הקודם של סוג חדש במשפחת כלבי הים היה בשנת 1870 לערך. שבט כלבי ים נזיריים (Monachini) סוג ומין יחיד כלב ים נזירי מצוי (Monachus monachus) – בחופי הים התיכון ומרכז האוקיינוס האטלנטי. סוג כלב ים נזירי (Neomonachus ) מין כלב ים נזירי הוואי (Neomonachus schauinslandi) מין כלב ים נזירי קריבי (Neomonachus tropicalis) - נכחד. סוג Monachopsis - נכחד סוג Pristiphoca - נכחד סוג Properiptychus - נכחד סוג Messiphoca - נכחד סוג Mesotaria - נכחד סוג Callophoca - נכחד סוג Pliophoca - נכחד סוג Pontophoca - נכחד מדיה וקבצים בנושא כלבי ים נזיריים בוויקישיתוף כלבי ים נזיריים, באתר ITIS (באנגלית) כלבי ים נזיריים, באתר NCBI (באנגלית) כלבי ים נזיריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כלבי ים נזיריים, באתר GBIF (באנגלית) כלבי ים נזיריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוצאות המחקר הגנטי על משפחת כלב ים נזירי
ניקולא פנטו

ניקולא פנטו (בצרפתית: Nicolas Penneteau; נולד ב-20 בפברואר 1981 במרסיי), הוא כדורגלן עבר צרפתי-קורסיקאי ששיחק בעמדת השוער. פנטו נולד במרסיי. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של בסטיה בגיל 9. בשנת 1997 חתם ל-4 שנים בקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר 9 שנים, בהן רשם 180 הופעות ליגה, חתם פנטו במועדון הצרפתי ואלנסיין, ולאחר כשנתיים קיבל השוער את חולצת ההרכב בקבוצה ורשם בה 266 הופעות ליגה. באוגוסט 2014 חתם בשרלרואה הבלגית תמורת 600 אלף אירו. בשנת 2001 זומן פנטו לנבחרת צרפת עד גיל 20, בה שיחק כשחקן הרכב במשך שנה ורשם 11 הופעות רשמיות. בשנת 2002 זומן השוער לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שיחק כשנה ורשם 12 הופעות באליפות אירופה עד גיל 21 שנערכה בשווייץ בשנת 2002. בשל שורשיו מקורסיקה, זומן פנטו ב-2009 לנבחרת הלאומית ורשם בה 5 הופעות רשמיות. מדיה וקבצים בנושא ניקולא פנטו בוויקישיתוף ניקולא פנטו, באתר Transfermarkt ניקולא פנטו, באתר Soccerway ניקולא פנטו, באתר BDFutbol ניקולא פנטו, באתר WorldFootball.net ניקולא פנטו, באתר FootballDatabase.eu ניקולא פנטו, באתר ESPN