ניר שיתופי

ניר שיתופי-אגודה ארצית שיתופית להתיישבות היא אגודה שיתופית ישראלית. אגודת "ניר השיתופית לעובדים עבריים" הוקמה כאגודה המרכזת את פעילות המגזר החקלאי השיתופי ואת הקשר שלה עם ההסתדרות. כיום, עיקר תפקידה הוא באחזקת נכסים המשותפים לתנועה הקיבוצית ולתנועת המושבים. באגודת ניר שיתופי חברים הקיבוצים והמושבים ובנוסף גם החברות הכלכליות שלהם, כמו ארגוני קניה, אגודות לשיווק ולהספקה חקלאית, אגודות להספקת מים להשקיה ואגודות לביטוח חקלאי. בשנת 2013 החליף זאב שור את אבנר ברזילי כמנכ"ל האגודה. ההחלטה על ייסוד חברה להתיישבות עובדים (שהפכה מאוחר יותר ל-״ניר״, חברה שיתופית להתיישבות עובדים עברים בערבון מוגבל) כזרוע התיישבותית של חברת העובדים, נתקבלה בוועידה החקלאית השנייה של הסתדרות עובדים החקלאית בתחילת שנת 1923. ועידת ההסתדרות השנייה (ינואר 1923) והמועצה השביעית של ההסתדרות (יולי 1923) דנו בהצעה, אישרו אותה והעבירו את ההחלטה למרכז החקלאי. תקנות החברה אושרו בישיבת המרכז החקלאי שהתכנסה בטבריה בראשית 1924. לאגודת ניר שיתופי ניתנו בעבר זכויות מיוחדות בתקנוני הקיבוצים והמושבים החברים בה, כולל הסמכות לפסול כל החלטה של מוסד ממוסדות היישובים והתאגידים החברים בה, שנראתה לה מנוגדת ליסודות הקואופרטיביים. באופן כללי, האגודה לא ניצלה את סמכותה ושימשה יותר כבורר בסכסוכים בין יישובים שונים או בין חברים ביישובים ליישובים. לאגודה גם ניתנה זכות להשתתף בגופים המנהלים של הגופים הכלכליים החברים בה, כולל זכות הכרעה. עקב חוסר הרלוונטיות של ניר שיתופי להתנהלות הקיבוצים והמושבים, שינו רבות מהאגודות הללו את תקנוניהן והוציאו את ניר שיתופי מהתקנון או שהמעיטו ממעמדו בצורה ניכרת. אגודת ניר שיתופי החזיקה ומחזיקה בבעלותה מניות של חברות כלכליות שונות של המגזר ההתיישבותי, כמו ק.א.ל., שיכון ובינוי (הנשלטת על ידי אריסון השקעות) ובניינים וקרקעות ברחבי ישראל. ב-1927, על מנת לתת מענה להתיישבות עובדים עירונית פוצל "המרכז לשכונות עובדים" מתוך החברה להתיישבות עובדים והוקמו "מעונות עובדים". ב-1943 על מנת לתת מענה להתיישבות עובדים במושבות הוקמה על ידי חברת העובדים והמרכז החקלאי חברת "נוה עובד" והטיפול בהתיישבותם של עובדים אלו נלקח מניר. מטרת האגודה להיות כלי בידי ההסתדרות החקלאית לסיוע ופיקוח על פעילות ההתיישבות החקלאית בארץ ישראל, לרכז אצל האגודה את החוזים שנחתמו בקשר לחכירת קרקע ובקשר להלוואות שהתקבלו מאת המוסדות הלאומיים למטרות התיישבות ובעיקר להיות מקום שירכז את האשראי ההדדי בין קבוצות ההתיישבות ויישובי העובדים. הגוף הקובע בניר שיתופי היא האספה הכללית המתכנסת באופן שגרתי אחת לשנה. הניהול השוטף של האגודה היא בידי מנהלת בת 13 חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. להסתדרות העובדים הייתה נציגות קבועה במוסדות של ניר שיתופי. לשם מימוש מטרות ניר שיתופי הוקנו לאגודה זכויות מיוחדות בתקנוני הקיבוצים והמושבים החברים בה. ניר הוקמה על ידי ההסתדרות והמפלגות ששלטו במשק העברי והמושבים אולצו לקבל את ניר כרשות העליונה וכגוף פיקוח וביקורת. כלל זה בא לידי ביטוי ב"חוקת מושבי העובדים". ועדת ניר, שנבחרה בוועידה החקלאית השלישית של הסתדרות הפועלים החקלאיים הגישה לאישור המועצה החקלאית שהתקיימה בגן שמואל ב 3-5 במרץ 1927 (תרפ"ז), את חוקת משקי העובדים, שכללה את חוקת הקבוצות. משקי "הקיבוץ הדתי – איגוד הקבוצות של הפועל המזרחי, אגודה שיתופית מרכזית", לא היו חברים בניר שיתופי, אלא נהנו משרותיו תמורת תשלום סכומים שונים לניר שיתופי. בתמורה לסכומים ששילמו קיבלו משקי הפועל המזרחי זכות הצבעה במחלקה להתיישבות ובוועדותיה. ניר שיתופי בע"מ, באתר תנועת העבודה הישראלית ניר שיתופי, לקסיקון הקיבוץ, יד טבנקין, 1998 פרופ' יצחק גרינברג, כלכלה, ניהול וארגון - מהחברה להתיישבות עובדים ל"ניר" גלגולי החברה להתיישבות עובדים בשנות העשרים, שורשים; קבצים לחקר הקיבוץ ותנועת העבודה, תשנ"א, אפעל, תל אביב עמ' 207-222 "מפריטים עצמם לדעת", ריאיון עם אבנר ברזילי, מנכ"ל "ניר שיתופי"(הקישור אינו פעיל), נלקח ממשוב חקלאות, באתר התאחדות חקלאי ישראל, אוקטובר 2004 שלום שמחון - יו"ר ניר שיתופי ויו"ר המרכז החקלאי, 28 במרץ 2013, אתר הזמן הירוק אריק בשן, סוף לסכסוך הקרקעות בין כפר מסריק לכישור, באתר mynet‏ קיבוץ, 3 במאי 2012 עמירם כהן, המושבים נגד אגודת ניר שיתופי: האגודה מכרה נכסים בעשרות או במאות מיליוני שקלים ללא כל דיווח על יעוד התמורה, 14 בנובמבר 2007, אתר TheMarker מתוך:"חוקת 'ניר', חברה שיתופית להתיישבות עובדים עברים, בערבון מוגבל״, ההסתדרות החקלאית ופעולותיה (אדר תרפ״ג — תמוז תרפ״ז), דין וחשבון לוועידה השלישית של ההסתדרות הכללית ארכיון העבודה במכון לבון, IV-235-3-741 הופיע גם בתוך "הישג היסטורי בתמורותיו" ההתיישבות הקיבוצית והמושבית 1990-1910. עורכים: אביגיל פז-ישעיהו, יוסף גורני. קריית שדה בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל, הציונות ומורשת בן-גוריון, תשסו, עמ' 635-650