laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עוזרר

עוזרר (עֻזְרָר, לעיתים: עוזרד; שם מדעי: Crataegus) הוא סוג במשפחת הוורדיים, שכולל כ-260 מיני עצים ושיחים. הסוג נפוץ באזורים ממוזגים בחצי הצפוני של כדור הארץ כולל אירופה, צפון אפריקה, אסיה ואמריקה הצפונית. שמו העברי של הצמח נזכר כבר במשנה בצורת "עֻזרד", והוא נקרא בסורית עזררא ובערבית זערור. הסוג מאופיין בפירות פשוטים ועסיסיים דומים לענבה ומכילים בין 1 ל-5 זרעים. קליפת הצמח הצעיר לרוב אפורה וחלקה וסדוקה בצמח מפותח. הענפים ולעיתים גם הגזע מעוטרים בקוצים רחבים בבסיסם שאורכם 1–3 ס"מ. העלים גדלים סביב ענפים צעירים בצורה ספירלית, ובאשכולות על ענפים ארוכים. העלים של רוב המינים הם בעלי אונות ושוליהם משוננים. הפרחים בדרך כלל לבנים. מיני הצמח מעניקים מזון ומחסה למינים רבים של ציפורים ויונקים, וצוף הפרחים מזינים חרקים. כמו כן ניזונים מהצמח זחלי של מיני פרפראים. בחורף, מיני ציפורים כגון קיכליים וציצניתיים ניזונים בעיקר מפירות הסוג, ומפיצים את הזרעים בלשלשת. עוזרר הוא צמח מוגן בישראל ובה גדלים בר 3 מינים: עוזרר קוצני תת-מין עוזרר אדום עוזרר חד-גלעיני עוזרר סִינַי הפירות משמשים לאכילה כפי שהם, ולהכנת ריבות, מיצים ויינות. גם העלים נאכלים לעיתים כשהם כבושים. כמו כן, ברפואה עממית מייחסים לפירות סגולות רפואיות. מיני הסוג משמשים גם כצמחי נוי ולגידול באמנות הבונסאי. העוזרר משמש ככנה להרכבה של מספר עצי פרי, בהם אגס. פרח העוזרר הוא הפרח הלאומי של מדינת מיזורי. על פי המשנה מדובר בפירות שאינם חשובים וגדלים בר. מדיה וקבצים בנושא עוזרר בוויקישיתוף עוזרר, באתר ITIS (באנגלית) עוזרר, באתר NCBI (באנגלית) עוזרר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עוזרר, באתר Tropicos (באנגלית) עוזרר, באתר GBIF (באנגלית) עוזרר, באתר IPNI (באנגלית) עוזרר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבה נרחבת על העוזרר (באנגלית) משנה, מסכת דמאי, פרק א', משנה א' אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח באתר מדינות ארצות הברית Bertinoro, Obadiah, approximately 1450-approximately 1516., ששה סדרי משנה., Mesorah Publications, <©1991-2010>, מסת"ב 978-1-4226-0962-0
טראורה

טראורה (בצרפתית: Traoré) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ארמן טראורה – כדורגלן צרפתי דיארה טראורה (אנ') – איש צבא ופוליטיקאי, ראש ממשלת גינאה. דיונקונדה טראורה – פוליטיקאי במאלי ששימש כנשיא הזמני שלה. לאסינה טראורה – כדורגלן מחוף השנהב. איברהימה טראורה – כדורגלן מגינאה. ברטרנד טראורה – כדורגלן מבורקינה פאסו אלן טראורה – כדורגלן מבורקינה פאסו אדאמה טראורה (1996) – כדורגלן ספרדי, בן למהגרים ממאלי.
נתן אדאדי

רבי נתן אדאדי (באנגלית: Nathan Adadi;‏ ת"ק, 1740 – ג' באלול תקע"ח, 4 בספטמבר 1818, צפת) היה רב ופרשן תלמוד, מחכמי טריפולי שבלוב; חתנו ותלמידו של רבי מסעוד חי רקח, מחבר מעשה רקח. נולד בארץ ישראל בשנת 1740, בצעירותו נשלח כשד"ר היישוב בירושלים, לליוורנו והתיישב בה. לאחר מכן עבר לטריפולי, שם היה תלמידו של ר' מסעוד חי רקח, שלאחר מכן לקחו לחתן לבתו. בשנת 1792 התמנה כדיין בטריפולי, לצד הדיינים רבי משה לחמייש, רבי חיים ואתורי ורבי שלום פלוס. בחג השבועות של שנת תקע"ח, 1818 עלה לארץ ישראל עם נכדו אברהם אדאדי, שהיה אז בן 17, והגיעו לעכו. בהמשך עבר והשתקע בצפת, ובאותה שנה נפטר. שמו מוזכר בין שמות רבני קהילות לוב, המוזכרים בליל יום הכיפורים אחרי אמירת כל נדרי, לפי מנהג יהדות לוב. הוא חיבר את הספרים מאורי נתן וחק נתן, אך הם לא נדפסו ואבדו במשך השנים. ציטוטים מהם משוקעים בכתבי תלמידיו, כמו ספר "שדה יצחק" של תלמידו הרב יצחק גויטע. הרב נתן אדאדי החל בהכנות להשלמת הכרך השני של חמיו ר' מסעוד - מעשה רקח פירוש על משנה התורה לרמב"ם (הלכות זכייה ומתנה פרקים י"א - י"ד), ולהדפסתם מכתבי יד, אך לא השלים את המשימה. נכדו, ר' אברהם חיים אדאדי, השלים בסופו של דבר את הספר ופרסם אותו בליוורנו בשנת 1862. יהדות לוב, תל אביב, תש"ך. עמ' 68, ערכם של שלושת הדיינים האחרים. אברהם יערי, שלוחי ארץ ישראל, ירושלים, תשי"א, עמ' 675.
פנחסוב

פנחסוב הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... אביהו פנחסוב – שם הבמה של אביהו לנדוור, הסולן של מועדון הקצב של אביהו פנחסוב אלברט פנחסוב – פרופסור מן המניין, המכהן כרקטור אוניברסיטת אריאל בשומרון לימור פנחסוב – במאית ועורכת סרטי תעודה ישראלית מארק פנחסוב – מפיק מוזיקלי ישראלי הידוע בכינוי מרקיסיו שלמה פנחסוב – מתרגם, משורר ופרשן מקרא, מראשי קהילת יהודי סמרקנד וממנהיגי העדה הבוכרית בירושלים רפאל פנחסי (פנחסוב) - חבר הכנסת, שר וסגן שר לשעבר מטעם מפלגת ש"ס וממייסדי המפלגה
פסטיבל האביב של פראג

פסטיבל האביב הבינלאומי של פראג (בצ'כית: Mezinárodní hudební festival Pražské jaro), שמקובל לכנותו בשם "האביב של פראג", מהווה במה קבועה לאמנים ידועי-שם, תזמורות סימפוניות והרכבי מוזיקה קאמרית מרחבי העולם. הפסטיבל הראשון התקיים בחסות נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש, והוועדה המארגנת שלו הורכבה מדמויות חשובות בחיי המוזיקה בצ'כוסלובקיה. אותה שנה, 1946, חגגה התזמורת הפילהרמונית הצ'כית את יובל החמישים לקיומה, ומשום כך ניתן לה הכבוד הרם מכולם: להופיע בכל הקונצרטים התזמורתיים. יוזם הרעיון היה רפאל קובליק, המנצח הראשי של התזמורת באותן שנים. מוזיקאים כמו קארל אנצ'רל, ליאונרד ברנשטיין, סר אדריאן בולט, רודולף פירקושני, יארוסלב קרומבהולץ, רפאל קובליק, מורה לימפאני, יבגני מראווינסקי, שארל מינש, ז'ינט נבה, יארמילה נובוטנה, לב אובורין, דוד אויסטרך, קן-איצ'ירו קובאיאשי ויאן פאננקה זכו לתשואות נלהבות על בימת פסטיבל האביב של פראג. מאז 1952, נפתח הפסטיבל ב-12 במאי - יום השנה למות בדז'יך סמטנה - במחזור הפואמות הסימפוניות שלו, "מולדתי", ועד שנת 2003 היה ננעל בנגינת הסימפוניה התשיעית של בטהובן. הפסטיבל מנציח תאריכים מוזיקליים חשובים בהכללת יצירות מאת המלחינים הנוגעים בדבר בתוכניותיו, ומעלה ביצועי בכורה צ'כיים ועולמיים של יצירות מאת מלחינים בני זמננו. אמנים ותזמורות מן המעלה הראשונה מוזמנים להופיע בפסטיבל פראג. בין אלה שהופיעו בפסטיבל סביאטוסלב ריכטר, לורין מאזל, הרברט פון קאראיין, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ג'וליאן לויד ובר, בוריס פרגמנשיקוב, לוצ'יה פופ, קים בורג, סר קולין דייוויס, מוריס אנדרה, דמטרי סיטקובצקי, לאוניד קוגן, פאול קלצקי, גוסטב לאונהרדט, אן-סופי מוטר, אלפרד ברנדל, היינריך שיף, לאופולד סטוקובסקי, ארתור הונגר, ארתור רובינשטיין וגנאדי רוז'דסטוונסקי. האתר המסורתי של פטטיבל האביב הוא אולם הקונצרטים "רודולפינום", בניין נשוא-פנים בסגנון נאו-רנסאנס ובו אולם משובח, על גדת נהר ולטאבה. משלים אותו בית העירייה עתיר הקישוטים של פראג (Obecní dům), המכיל מספר מושבים גדול יותר. פסטיבל האביב של פראג מתמקד במיוחד בתמיכה במבצעים צעירים. תחרות המוזיקה הבינלאומית של האביב של פראג נוסדה שנה אחת בלבד אחרי הפסטיבל עצמו, ומתקיימת בכל שנה בסקציות כלים שונות. רשימת הזוכים בתחרויות שעברו כוללת בין השאר את מסטיסלב רוסטרופוביץ', וג'יימס גולוויי. פסנתר: מרטין קאסיק, איבוֹ קאהאנֶק עוגב: וצלאב ראבּאס, אלז בּארְטָה, מרטין זנדר, יארוסלב טוּמָה כינור: איוואן שטראוס, בוהוסלב מאטוּשֶק, איוואן זֵנאטי, פטר מאסירו צ'לו: מסטיסלב רוסטרופוביץ' חצוצרה: ולדימיר ריילק טרומבון: ניקולה מוּטְיֵה קרן יער: ראדק בּאבּוֹראק בסון: לוּבּוּש הוּצֶק, ואצלב וונאשֶק אבוב: ליבֶּנָה סֶקארְדְטוֹבָה שירה: דגמאר פקובה, שטפאן מָרְגיטָה, מגדה יאנְקוּלֶסְקוּ ניצוח: צ'ארלס אוליברי-מונרו, פייר-מישל דיראן מגבלת הגיל למועמדים היא 30 שנה. מדיה וקבצים בנושא פסטיבל האביב של פראג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האביב של פראג World Federation of International Music Competitions(הקישור אינו פעיל) The first Prague Spring International Cello Competition in 1950 in photographs, documents and reminiscences
אדאדי

אדאדי הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם חיים אדאדי – מגדולי רבני לוב במאה ה-19 מסעוד חי אדאדי – מרבני לוב; אביו של רבי אברהם חיים אדאדי ובנו של רבי נתן אדאדי נתן אדאדי – רב ופרשן תלמוד, מחכמי טריפולי שבלוב; אביו של רבי מסעוד אדאדי, זקנו ורבו של הרב אברהם חיים אדאדי מהדי אדאדי (אנ') – שחיין עבר אלג'יראי ציון שאול הדדי – מנהיג ציוני ביהדות לוב, מנהיג ארגון "בן יהודה" שאול אדאדי – רב ומשורר בלוב; בנו של רבי אברהם חיים אדאדי
ריצ'רד מאליגן

ריצ'רד מאליגן (באנגלית: Richard Mulligan;‏ 13 בנובמבר 1932 – 26 בספטמבר 2000) היה שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ושני פרסי אמי על תפקידיו בסדרות הקומיות "קן ריק" ו"בועות" . מאליגן נולד בניו יורק. אחיו הבוגר היה במאי הקולנוע ההוליוודי רוברט מאליגן. לאחר שסיים את לימודיו ב"אוניברסיטת קולומביה" החל לעבוד בתיאטרון כשחקן וכמנהל במה. מאליגן החל את הקריירה שלו כשחקן לראשונה בשנות ה-60 בסרטי הקולנוע "תמונה אחת, שתי תמונות" בתפקיד ג'ו קאלן הגרוש ג'ולי ריצ'רדס (ברברה ברי) ו"הקבוצה" של סידני לומט. בשנת 1970 השתתף מאליגן במערבון של ארתור פן "איש קטן גדול" בתפקיד המפקד הצבאי ג'ורג' ארמסטרונג קסטר. מאליגן התפרסם בסוף שנות ה-70 בסיטקום המצליח "בועות" בתפקיד קבלן הבנייה בארט קמפבל, על משחקו בסדרה זכה מאליגן בשנת 1980 בפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. בתחילת שנות ה-80 השתתף מאליגן בסרטיו של בלייק אדוארדס "מהומה בהוליווד" בתפקיד המפיק ההוליוודי פליקס פרמר ו"בעקבות הפנתר הוורוד" בתפקיד אביו של המפקח קלוזו (פיטר סלרס) ובקומדיה השחורה של ארתור הילר "מורים" בתפקיד הרברט גוואר המחנך שברח ממוסד סגור. בשנת 1988 דיבב מאליגן בסרט האנימציה "אוליבר וחבורתו" את דמותו של הכלב הדני איינשטיין. באותה השנה החל מאליגן את תפקידו הראשי בקומדיית המצבים "קן ריק" בתור רופא הילדים ד"ר הארי ווסטון. מאליגן הופיע בסדרה במשך כ-7 עונות כאשר במהלך הוא זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית ובפרס אמי שני לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. מאליגן התחתן ארבע פעמים. את בנו היחיד הביא מאליגן עם אשתו הראשונה פטרישיה ג'ונס. לאחר גירושיו הראשונים ניהל מאליגן מערכות נישואין עם כוכבת הקולנוע ג'ואן האקט מ-1966 עד ל-1973, עם השחקנית לאונור סטיבנס ממנה הוא היה צעיר ב-29 שנה ועם שחקנית הפורנו רייצ'ל ראיין. מאליגן מת ב-26 בספטמבר 2000 בביתו שבלוס אנג'לס ממחלת סרטן המעי הגס כשהוא בן 67. על שמו של מאליגן הונצח כוכב טלוויזיה בשדרת הכוכבים של הוליווד. תמונה אחת, שתי תמונות (1964) הקבוצה (1966) הבלתי מנוצח (1969) איש קטן גדול (1970) האוטובוס הגדול (1976) מהומה בהוליווד (1981) בעקבות הפנתר הוורוד (1982) מיקי ומוד (1984) כדורי בשר 2 (1984) מורים (1984) מחזר מתבגר (1985) בלאגן יפה (1986) תינוקות בארץ הצעצועים (1986) - סרט טלוויזיה פוקר אליס (אנ') (1987) אוליבר וחבורתו (1988) בועות (1977–1981) קן ריק (1988–1995) מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד מאליגן בוויקישיתוף ריצ'רד מאליגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד מאליגן, באתר Discogs (באנגלית) ריצ'רד מאליגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הבורסה האוסטרלית לניירות ערך

הבורסה האוסטרלית לניירות ערך (באנגלית: Australian Securities Exchange, סימול בורסה: ASX) היא הבורסה העיקרית לניירות ערך באוסטרליה. ASX נוצרה בשנת 2006 כמיזוג של "Australian Stock Exchange" ו "Sydney Futures Exchange". הבורסה מתופעלת על ידי חברת "ASX Limited" ‏(ASX: ASX). הבורסה צמחה להיות מ-10 המובילות בעולם ומחזור ההשקעות שלה בסדר גודל של הבורסות לניירות ערך בניו יורק, לונדון ופרנקפורט. ביולי 2014 היו בה 2,194 חברות רשומות. מדיה וקבצים בנושא הבורסה האוסטרלית לניירות ערך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הבורסה האוסטרלית לניירות ערך (באנגלית אוסטרלית) הבורסה האוסטרלית לניירות ערך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הבורסה האוסטרלית לניירות ערך, ברשת החברתית LinkedIn הבורסה האוסטרלית לניירות ערך, סרטונים בערוץ היוטיוב הבורסה האוסטרלית לניירות ערך, הבלוג הרשמי ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומונה (איטליה)

קומונה (באיטלקית: Comune) היא הדרגה הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של איטליה, ומקביל למועצה אזורית או מועצה מקומית בישראל, אם כי קומונה יכולה לכלול ערים שלמות. לכל קומונה עירייה וראש עירייה או מועצת עיר (לקומונות קטנות יותר). נכון ל-2014, יש באיטליה 8,057 קומונות כשרק 500 מתוכן בעלות יותר מ-15,000 תושבים. הקומונה הגדולה ביותר היא רומא, בעלת שטח של 1,307.71 קמ"ר ו-2,761,477 תושבים, הקומונה הקטנה ביותר בשטח היא פיארה די פרימארו (Fiera di Primiero) בטרנטינו ששטחה הוא 0.15 קמ"ר בלבד, והקומונה הקטנה ביותר במספר תושביה היא פדזינה (Pedesina) שנכון ל-2013 התגוררו בה רק 36 תושבים. ב-1861, בעת איחוד איטליה הוקמו 7,720 קומונות, ב-1921 נסק מספרן ל-9,195 ועשור מאוחר יותר, ב-1931 ירד מספר הקומונות ל-7,311. גודל הקומונות ומספרן שונה בכל מחוז ונפה, לדוגמה בעוד שבבארי יש רק 48 קומונות (בממוצע קומונה לכל 32,000 תושבים) הרי שבואל ד'אוסטה יש 74 קומונות (בממוצע קומונה לכל 1,630 תושבים). למעשה, הקומונה מחולקת לעיתים לדרגות נמוכות אף יותר: פרציונה (Frazione), צירקוסקריציונה (Circoscrizione) ועוד, אולם אלו לרוב חלוקות לצרכים ספציפיים וללא כוח חוקי מעשי רב. מדיה וקבצים בנושא קומונה בוויקישיתוף המידע באתר הלשכה לסטטיסטיקה האיטלקית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דימי

האם התכוונתם ל... ד'ימי – נתין לא מוסלמי במדינה אסלאמית דימי (כפר) – כפר בגיאורגיה דימי (עיר) – עיר ביוון העתיקה מספר אמוראים נקראו בשם זה: רב דימי – אמורא בדור השלישי והרביעי לאמוראי בבל רב דימי בר יוסף – אמורא בדור השלישי לאמוראי בבל (ייתכן שזהה לרב דימי שמוזכר ללא כינוי נוסף) רב דימי דמן חיפה הידוע יותר בשם רבי אבדימי דמן חיפה - אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל רב דימי מנהרדעא – אמורא בבלי בדור הרביעי לאמוראי בבל רב דימי בר יצחק
מרכז המעצרים כהריזכ

מרכז המעצרים כַּהְריזַכּ (בפרסית: بازداشتگاه کهریزک), הוא מתקן כליאה המופעל על ידי רשויות המשפט של איראן, וממוקם בדרומה של טהראן. כהריזכ הוא אחד המתקנים הידועים לשמצה בעולם, באכזריותו ובתנאי הכליאה התת-אנושיים שבו. בתקופת המחאה הירוקה שפרצה באיראן לאחר הבחירות בשנת 2009, שימש המתקן לכליאתם ועינויים של כמה אלפי פעילים פוליטיים. בשל הביקורות בחו"ל, ובאיראן עצמה, הורה ב- 28 ביולי 2009, האייתוללה עלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן, לסגור את המתקן. דודי כהן, בשל הפגיעה בעצורים: מתקן מעצר באיראן ייסגר, באתר ynet, 28 ביולי 2009 (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2021) הגרדיאן‏, איראן: גזר דין מוות ל-5 מפגינים נגד השלטון, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2009 (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2021,) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגביע הטורקי

הגביע הטורקי (בטורקית: Türkiye Kupası) הוא מפעל כדורגל טורקי בשיטת גביע, שנוסד בשנת 1962 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הטורקית. החל מעונת 2009/2010, הבנק הטורקי זיראט מעניק את חסותו למפעל, שנקרא מאז על שם החברה. במפעל משתתפות קבוצות ארבע הליגות המקצועניות בטורקיה, וכן קבוצות ליגת חובבים אזורית. המנצחת במפעל מעפילה אוטומטית לשלב הפלייאוף של מוקדמות הליגה האירופית. כמו כן, היא זוכה להשתתף במפעל הסופר קאפ הטורקי בעונה שלאחר מכן. מחזיקת הגביע הנוכחי (2024) היא בשיקטש אשר גברה בגמר על טרבזונספור בתוצאה 3-2. הגביע הטורקי נוסד בשנת 1962. הוא שוחק לראשונה בעונת המשחקים 1962/1963, והתקיים ברציפות בכל עונה מאז. הוא נוסד בעקבות ייסוד מפעל גביע אירופה למחזיקות גביע כשנתיים לפני כן, והרצון לשלוח נציגה טורקית למפעל. במרוצת השנים החליף הטורניר את שיטת המשחק מספר פעמים, כשבין היתר הוא שוחק בשיטת נוק אאוט, בשיטת בתים ובשיטות משולבות. השיטה הנוכחית הונהגה בטורניר שהתקיים בעונת 2012/2013. חמשת השלבים הראשונים מתקיימים במתכונת נוק-אאוט, או "המפסיד יוצא". בסיבוב הראשון משתתפות בו 86 קבוצות המגיעות מהליגה הרביעית בטורקיה ומליגת חובבים אזורית. המנצחות בשלב זה מעפילות לסיבוב השני, ובשלב זה מצטרפות אליהן קבוצות שלוש הליגות הבכירות, כולל הליגה הבכירה. קבוצות המשתתפות בו בזמן בליגת האלופות או בליגה האירופית מדלגות על שלב זה, ומצטרפות רק בסיבוב הרביעי. הקבוצות ממשיכות במתכונת נוק-אאוט עד לאחר הסיבוב החמישי, אז נותרות שמונה קבוצות בטורניר. בשלב זה הקבוצות מחולקות לשני בתים של ארבע קבוצות כל אחד. לאחר משחקי שלב הבתים, שתי המובילות מכל בית מעפילות לחצי גמר הגביע, המשוחק בשיטת בית-חוץ. המנצחות מעפילות למשחק גמר בודד באצטדיון נייטרלי. הזוכה בגביע תשתתף בעונה לאחר מכן במפעל הסופר קאפ הטורקי מול אלופת טורקיה, והיא מקבלת בנוסף את הכרטיס לליגה האירופית. במידה וכבר הבטיחה את השתתפותה בליגת האלופות או בשלב גבוה יותר בליגה האירופית דרך מיקומה בליגה, המקום עובר לקבוצה שהעפילה לגמר. בנוסף לגביע עצמו, זוכה הקבוצה המנצחת לעטר את מדיה בסמל עגול של הדגל הטורקי בעונת המשחקים הבאה. התאחדות הכדורגל הטורקית מעניקה את הגביע הטורקי למנצחים בגמר. זוכי הגביע וסגני האלופה מקבלים 50 מדליות כל אחד. כמו כן, כספי הפרסים מחולקים. ההתאחדות מעניקה פרסים לא על ידי זכייה בסבב, אלא רק על ידי הגעה לסיבוב מסוים. משחק הגמר הוא חריג בכך שבו סגניות אלופת מקבלות פחות ממנצחי הגביע. סכום הפרסים הוא בדולר אמריקני. סכום כולל של 10,500,000 דולר בשווי פרסים מוענק לקבוצות המשתתפות. ככבוד הטורניר, מועדון מנצח הגביע עונד עגול של דגל טורקיה בעונת הכדורגל הבאה (הסמל נמצא מימין). בעונות בהן שוחק הגמר בשיטת בית-חוץ. התוצאה המודגשת היא התוצאה בסיכום שני המשחקים. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה גם באליפות ליגת העל הטורקית באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. קבוצה המסומנת בכתב מודגש נטוי זכתה בנוסף לאליפות ולגביע, גם בסופר קאפ הטורקי באותה העונה והשלימה טרבל מקומי. 8 קבוצות נוספות הופיעו פעם אחת בלבד בגמר, והפסידו. מדיה וקבצים בנושא הגביע הטורקי בוויקישיתוף הגביע הטורקי באתר התאחדות הכדורגל הטורקית
מרטין רודבל

מרטין רודבל (באנגלית: Martin Rodbell; 1 בדצמבר 1925 – 7 בדצמבר 1998) היה ביוכימאי ואנדוקרינולוג יהודי אמריקאי, מגלה חלבון G. זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1994 עם בן ארצו אלפרד גילמן על גילוי חלבוני G ותפקידם של החלבונים האלה במסלולי מעבר אותות בתוך תאים. רודבל נולד בבולטימור שבמרילנד לשירלי ומילטון רודבל. הוריו היו יהודים. לאחר שסיים את בית הספר התיכון בבולטימור, הצטרף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס ולמד ביולוגיה וספרות צרפתית אקזיסטנציאליסטית. ב-1944 הצטרף לחיל הים האמריקאי, שם שימש כמפעיל אלחוט במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בשנת 1946, חזר רודבל לאוניברסיטה וקיבל תואר ראשון בביולוגיה ב-1949. בשנת 1950 התחתן עם ברברה לדרמן (אחותה של סאנה לדרמן, חברתה הטובה של אנה פרנק) ונולדו להם ארבעה ילדים. ב-1954 קיבל תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת וושינגטון, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. ב-1956 הצטרף כחוקר בביוכימיה במכונים הלאומיים לבריאות. ב-1985 החל לנהל את המכון הלאומי למדעי בריאות הסביבה בצפון קרוליינה, שם עבד עד לפרישתו ב-1994. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא מרטין רודבל בוויקישיתוף מרטין רודבל, באתר פרס נובל (באנגלית) מרטין רודבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנספילד

האם התכוונתם ל... אישים: בוב מנספילד – סגן הנשיא הבכיר לטכנולוגיה בחברת אפל ג'יין מנספילד – דוגמנית ושחקנית אמריקאית ויליאם מנספילד – רוצח ואנס סדרתי אמריקאי קתרין מנספילד – סופרת ניו זילנדית אחר: מנספילד (אנגליה) – עיר באנגליה מתקן מנספילד – בית כלא היסטורי מנספילד פארק – רומן מאת ג'יין אוסטן מנספילד (אוהיו) – יישוב במדינת אוהיו, בארצות הברית מנספילד (ארקנסו) – עיר בארקנסו מנספילד (לואיזיאנה) – מחוז בלואיזיאנה אל מנספלד – מחשובי האדריכלים המודרניים בישראל
קוסל

קוסל הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלברכט קוסל – ביוכימאי גרמני מחלוצי חקר הגנטיקה גרג קוסל (אנ') – אנליסט ומפיק בכיר באולפני NFL (NFL Films); אחיינו של הווארד קוסל הווארד קוסל – עיתונאי ספורט מוכר ומשפיע בטלוויזיה האמריקנית ואלטר קוסל (אנ') – פיזיקאי גרמני; בנו של אלברכט קוסל .
גוסב (עיר)

גוסב (ברוסית: Гусев; עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני "גומבינן" Gumbinnen; בליטאית: Gumbinė; בפולנית: Gąbin) היא עיר ומרכז מנהלי של מחוז המשנה גוסבסקי במובלעת הרוסית קלינינגרד. העיר שוכנת על מפגש הנהרות פיסה וקראסנאיה, מרחק של כ-27 ק"מ מזרחית לצ'רניאחובסק וכ-112 ק"מ מזרחית לבירת המחוז, קלינינגרד. היא מרוחקת 36 ק"מ מהגבול עם ליטא ו-26 ק"מ מהגבול עם פולין. היישוב "גוּמבִּינֶן" (שמו נגזר ככל הנראה מהמילה הליטאית "גומבינה" Gumbinė, שמשמעה "מקל מסוקס") בדוכסות פרוסיה מוזכר לראשונה ב-1580. מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון העניק ליישוב זכויות עירוניות ב-1724. בשנים 1815–1945 שימשה העיר כבירתו של "האזור האדמיניסטרטיבי גומבינן" (אנ') בפרובינציית פרוסיה המזרחית, שמאז איחוד גרמניה הפכה ב-1871 לחלק מהקיסרות הגרמנית, ולאחר מכן לחלק מרפובליקת ויימאר ומגרמניה הנאצית. האזור פורק ב-1945 כאשר פרוסיה המזרחית חולקה לאחר מלחמת העולם השנייה בין ברית המועצות (מחוז קלינינגרד ברפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה ואזור קלייפדה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית) לבין הרפובליקה העממית הפולנית (ורמיה-מזוריה דהיום) על פי החלטות ועידת פוטסדאם. בשנת 1946 הוחלף שמה של העיר מגומבינן לגוסב. העיר נושאת את שמו של סרגיי גוסב, קצין בצבא האדום שנהרג בקרבות לכיבוש העיר. טכנופוליס GS (ברוסית Технополис GS; אתר רשמי) הוא שמו של מרכז השקעות בתחומי העיר גוסב, שנבנה על ידי חברת GS Group ונועד להוות מרכז לחברות היי טק וטכנולוגיות מידע בעיר גוסב. בעיר נמצאת תחנה של מסילת הרכבת קלינינגרד (Калининградская железная дорога), המקשרת אותה עם שאר חלקי מחוז קלינינגרד. כמו כן, עובר בה קו הרכבת הבינלאומי בין קלינינגרד לליטא, ודרך ליטא ובלארוס ניתן להגיע ממנה לעריה האחרות של רוסיה. לגוסב ארבע ערים תאומות: ליטא קזלו רודה, ליטא פולין גולדאפ, פולין פולין פביאניצה, פולין פולין גרייבו, פולין אולג גזמנוב (Оле́г Газма́нов) – זמר פופ, משורר, ומלחין סובייטי ורוסי נודע גוטהרד היינריצי קרב גומבינן מדיה וקבצים בנושא גוסב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוסב (ברוסית) העיר הייתה חלק מפרוסיה המזרחית עד ינואר 1945. שמה שונה ל"גוסב" על שמו של קפטן בצבא האדום סרגיי איוונוביץ' גוסב, שנפל בינואר של אותה השנה בקרב עם הגרמנים ליד גומבינן במהלך מתקפת הכוחות הסובייטיים בפרוסיה המזרחית. הנהר (ברוסית: Пи́сса; בגרמנית: Pissa) הוא יובל ימני של נהר האנגראפה (ברוסית: Ангра́па; בגרמנית: Angerapp), המהווה את יובלו של נהר הפרגוליה. שמו הגרמני הוא Rominte. על פי מפקד האוכלוסין במחוז קלינינגרד, נכון ל-1 בינואר 2015. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמעון בן נר

שמעון בן נר (נולד בשנת 1954) הוא טפסר בכיר ברשות הארצית לכבאות והצלה, כיהן כממלא מקום נציב כבאות והצלה. שירת בצה"ל כטייס תובלה, כמפקד היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) וכמפקד בית הספר הארצי לחילוץ והצלה. בן נר למד בבית הספר להכשרת טכנאים בתל אביב-יפו. במאי 1972 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בסיירת אגוז. במהלך שירותו כצוער בקורס קציני חי"ר פרצה מלחמת יום הכיפורים והוא נלחם יחד עם עמיתיו לקורס בחזית המצרית. לאחר הפסקת האש עם מצרים, שירת כקצין בסיירת אגוז ונלחם במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית. בעקבות פירוק הסיירת ב-1974 עבר לשרת כקצין בפלס"ר 244 (יחידת הסיור הדרוזית), שירת בפלוגת החוף באזור ראש הנקרה ובהמשך שימש כמפקד פלוגה ביחידת גששים בדרום ישראל. בשנת 1976 התנדב לקורס טיס, סיים אותו בהצלחה ושירת כטייס תובלה בחיל האוויר. לאחר שנתיים עבר ליחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) וב-1989 מונה למפקדה. בשנת 1991 מונה למפקד בית הספר ארצי לחילוץ והצלה ושירת בתפקיד עד 1993. ב-1992 עמד בראש ועדת חקירה של חיל האוויר לבדיקת אסון הכבל. לאחר שחרורו מצה"ל שימש במשך כשנתיים כסגן נציב כבאות והצלה. לאחר מכן ניהל חברה בתחום בטיחות, חילוץ והצלה וכיהן כמנכ"ל מועצת גני תקווה. ב-2008 מונה לראש איגוד שרותי כיבוי אש של בני ברק, קריית אונו, אור יהודה וגבעת שמואל (בקעת אונו והסביבה). בשנת 2011 מונה לסגן נציב כבאות והצלה בדרגת טפסר בכיר. במאי 2016 מונה לממלא מקום נציב כבאות והצלה לאחר פרישתו של שחר איילון וכיהן בתפקיד זה עד מרץ 2017. רוני ווינקלר, ‏והם בכלל לא ידעו שהוא כזה, באתר חיל האוויר הישראלי, גליון 143 פברואר 2002 ארצי חלפון, המטרה: תחנת כיבוי אש ראויה באור יהודה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 22 בדצמבר 2008 איתי אילנאי, "669 - סיפורה של יחידה מיוחדת", כנרת זמורה-ביתן, 2014, עמוד 383. איתי אילנאי, "669 - סיפורה של יחידה מיוחדת", כנרת זמורה-ביתן, 2014, עמוד 323.
בן נר

האם התכוונתם ל... אבנר בן נר – דמות מקראית, שר צבאו של שאול המלך גיא בן-נר – אמן וידאו ארט צייר ופסל ישראלי דבורה בן-נר – ופרת ומשוררת לילדים ולמבוגרים יצחק בן-נר – סופר, עיתונאי, מחזאי, מבקר סרטים ושדרן רדיו ישראלי שמעון בן נר – סגן נציב שירותי כבאות והצלה, מפקד יחידת החילוץ והפינוי בהיטס (669) ומפקד בית הספר ארצי לחילוץ והצלה
אלחנדרו בדויה

אלחנדרו בדויה (ספרדית: Alejandro Bedoya; ‏נולד ב־29 באפריל 1987) הוא כדורגלן אמריקאי ממוצא קולומביאני המשחק בפילדלפיה יוניון בעמדת בקשר תוקף. בדויה התחיל את הקריירה שלו בבוסטון קולג' מליגת המכללות של ארצות הברית. לאחר מכן, החליט לנסות את מזלו באירופה וב-7 בינואר 2009 חתם בארברו. ב-6 באפריל 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד האלמסטד במסגרת הגביע השוודי. ב-21 ביולי 2011 סיכם בגלאזגו ריינג'רס, העסקה הייתה אמורה לצאת לפועל בינואר 2012 עם סיומה של העונה בשוודיה, אך ב-17 באוגוסט 2011 הוא שוחרר מארברו והצטרף לריינג'רס. ב-28 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בריינג'רס נגד אברדין. ב-2 במאי 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בריינג'רס בניצחון 0-5 נגד דנדי יונייטד. ב-10 באוגוסט 2012 בדויה חתם בהלסינגבורג לאחר שריינג'רס נקלעה לקשיים כלכליים. ב-18 באוגוסט 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בה הוא גם הבקיע את שער הבכורה שלו. המשחק נגמר בהפסד 2-1 במשחק נגד אלפסבורג. בדויה הבקיע שני שערים נוספים בליגה האירופית נגד טוונטה והנובר 96. ב-7 באוגוסט 2013 הוא חתם בנאנט. ב-25 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד פריז סן-ז'רמן. ב-19 באוקטובר 2013 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 נגד אז'אקסיו. ב-3 באוגוסט 2016 חתם בפילדלפיה יוניון. ב-23 בינואר 2010 בדויה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות נגד הונדורס. בדויה נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2010 אולם הוא לא נכלל בסגל הסופי לטורניר, אך הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2011 לאחר פציעתו של בני פילהאבר. ב-5 ביולי 2013 בדויה הבקיע את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק ידידות נגד גואטמלה. בדויה זכה עם הנבחרת בגביע הזהב 2013, ונכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 ושיחק בכל ארבעת המשחקים שהנבחרת קיימה. ארצות הברית גביע הזהב של CONCACAF: 2013 מדיה וקבצים בנושא אלחנדרו בדויה בוויקישיתוף אלחנדרו בדויה, באתר Transfermarkt אלחנדרו בדויה, באתר Soccerway אלחנדרו בדויה, באתר BDFutbol אלחנדרו בדויה, באתר WorldFootball.net אלחנדרו בדויה, באתר National Football Teams אלחנדרו בדויה, באתר FootballDatabase.eu