laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קאלה – עיר במחוז נור-פה דה קאלה צפון צרפת מצר קאלה – מצר ים הנמצא בפתחה הצפון-מזרחי של תעלת למאנש קאלה (ירח) – אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק קאלה - יישוב מהעת העתיקה אשר נמצא במיקומה של העיר המודרנית פורטו וממנו נגזר שמה של פורטוגל קאלה (קמרון) (Kaélé) - עיירה בקמרון אישים: ז'אן קאלה – סוחר הוגנוטי שהוצא להורג בעיוות דין טברטקו קאלה – כדורגלן קרואטי-ישראלי פאול קאלה – בלשן וחוקר המקרא גרמני קאלי (פירושונים) קלה
אנטומיה של הצמח

אנטומיה של הצמח (plant anatomy) הוא ענף של מדע הבוטניקה, העוסק במבנה הפנימי של צמחים. ענף מקביל הוא מורפולוגיה של הצמח, העוסק בצורה החיצונית של הצמח. לאורך זמן לא הייתה הפרדה בין נושאים אלו, אולם מאז אמצע המאה ה-20, עם התפתחות המחקרים בנושא, אלה נחשבים לשני ענפי מדע שונים. לקראת סוף המאה ה-16 אנטומיה של הצמח קיבלה תדמית של מדע מודרני תודות ל מרסלו מלפיגי (אנ') . הוא היה רופא ופיזיולוג איטלקי, וקידם את המחקר המבוסס על שימוש במיקרוסקופ גם בצמחים.בשנת 1671 הוא פרסם ספר בשם Anatomia Plantarum, שהיווה את הצעד הראשון בקידום חקר האנטומיה של הצמח. החוקר השני אשר תרם לענף מדעי זה היה רופא בריטי בשם נחמיה גרו (אנ') . ספרו הראשון בנושא התפרסם בשנת 1672 וספר שני, הנקרא "אנטומיה של הצמח", התפרסם בשנת 1682. הוא היה זה שזיהה תאי צמחים. עיקר ההתקדמות באנטומיה של הצמח חלה במאה ה-19. בשנת 1884, בוטנאי גרמני בשם גוטליב הברלנד (אנ') היה הראשון שאף מיין רקמות בצמח על פי תפקודם. מורפולוגיה של הצמח אנטומיה של הצמח - מונחים מדיה וקבצים בנושא אנטומיה של הצמח בוויקישיתוף Murray Scott, Flora, The Botany of Marcello Malpighi, Doctor of Medicine, The Scientific Monthly 25 (6), 1927, עמ' 546-553
לאופולדו גלטיירי

לאופולדו פורטונטו גלטיירי קסטלי (בספרדית: Leopoldo Galtieri;‏ 15 ביולי 1926 – 12 בינואר 2003) היה איש צבא ארגנטינאי, מראשי החונטה הצבאית שהובילה את ההפיכה הצבאית בשנת 1976 נגד הנשיאה איסבל פרון. הוא כיהן כנשיא ארגנטינה מדצמבר 1981 עד ליוני 1982, הוא פוטר מן הנשיאות בעקבות כישלונו במלחמת פוקלנד מול בריטניה. גלטיירי נולד למשפחה ענייה ממוצא איטלקי, בגיל 17 נרשם ללימודי הנדסה אזרחית באקדמיה הצבאית הלאומית של ארגנטינה ועם סיום לימודיו עסק בתפקיד זה בצבא, בשנת 1975 מונה למפקד חיל ההנדסה בצבא, בעת התרחשות ההפיכה הצבאית נגד משטרה של איסבל פרון בשנת 1976 היה מתומכיה הנלהבים, בשנת 1977 קיבל דרגת אלוף ובשנת 1980 מונה למפקד הצבא. תקופת כהונתו הייתה תקופה של דיכוי נגד מפלגות ואיגודים שהתנגדו לשלטון הצבא, התרחשו מקרים של מעצר אזרחים ורציחתם, במרץ 1981 התקבל גלטיירי בארצות הברית וממשלו של רייגן התייחס אליו בחיוב בשל תמיכתו בהם במלחמה הקרה, כראש הצבא תמך בארגוני הקונטראס בניקרגואה, אימן אותם וארגן להם משלוחי נשק ותמיכה כספית, בדצמבר 1981 מונה לנשיא ארגנטינה לאחר שהנשיא המכהן רוברטו אדוארדו ויולה הודח על ידי החונטה, הוא המשיך לכהן במקביל כמפקד הצבא, בתקופת נשיאותו ערך רפורמות פוליטיות והתיר תחת מגבלות ביטוי של ההתנגדות למשטר הצבאי. באפריל 1982 כבש צבא ארגנטינה את איי פוקלנד שנשלטו אז בידי בריטניה ושהשליטה עליהם הייתה במחלוקת חריפה בין שתי המדינות, רוב מדינות העולם ובהם ארצות הברית גינו את ארגנטינה על הפלישה, בארגנטינה עצמה נערכו הפגנות תמיכה בגלטיירי, ביוני 1982 פתחה בריטניה במבצע צבאי להשבת האיים לידיה וכבשה אותם. מספר ימים לאחר התבוסה של ארגנטינה סולק גלטיירי מהשלטון. כשנה לאחר מכן עם השבת הדמוקרטיה לארגנטינה הואשם בפני בית דין צבאי על הפרת זכויות אדם ועל ניהול כושל של המלחמה בפוקלנד. בשנת 1986 נמצא אשם בעניין המלחמה בפוקלנד וקיבל עונש מאסר ל-12 שנים. בשנת 1988 בעודו מרצה את עונש המאסר נשללו כל דרגותיו הצבאיות. שנה לאחר מכן קיבל חנינה מהנשיא קרלוס מנם ושוחרר. ביולי 2002 נפתחה נגדו חקירה בעניין פשעים שביצע בשנות ה-70 המאוחרות נגד אזרחים והוא הושם במעצר בית, באותה שנה התגלתה אצלו סרטן הלבלב וב-12 בינואר 2003 מת מן המחלה בבית חולים בבואנוס איירס. מדיה וקבצים בנושא לאופולדו גלטיירי בוויקישיתוף לאופולדו גלטיירי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארגנטינה: נעצר הדיקטטור לשעבר גאלטיארי, באתר נענע 10, 12 ביולי 2002
יעקב ויידנפלד

יעקב ויידנפלד (כתיב ביידיש: וויידענפעלד; ת"ר, 1840 – כ"א בשבט תרנ"ד, ינואר 1894) היה רבהּ של הרימאיליב שבגליציה. נולד בסטניסלב שבגליציה לרב אליעזר ויידנפלד, תלמידו של הרב יעקב לורברבוים מליסא ומחסידי החוזה מלובלין ורבי משה יהודה לייב מסאסוב. בצעירותו למד בישיבה המקומית בסטניסלב, בראשות רב העיר הרב משולם ישכר הורוביץ. נישא לרחל, בת הרב שבתי רפופורט, אב"ד דומברובה, צאצאו של רבי שבתי כהן, הש"ך. במשך עשרות שנים כיהן כרבה של הרימאיליב. היה מחסידי הוסיאטין. נפטר בשנת תרנ"ד, בגיל 54. התכתב בהלכה עם רבני דורו, בין השאר עם דוד אשתו הרב ישראל הכהן רפפורט. בנו הרב דוב בריש, שכיהן כרבה של טשיבין, הקים בעירו את ישיבת כוכב מיעקב, על שם אביו. הישיבה חרבה בשואה. לאחר עלותו ארצה הקים הרב מטשיבין את ישיבת כוכב מיעקב בירושלים. ילדיו: בנו, הרב יצחק ויידנפלד, שמילא את מקומו כרבה של הרימאיליב בנו, הרב נחום ויידנפלד, אב"ד דומברובה בנו, הרב דב בריש ויידנפלד, רבה של טשיבין בתו, לאה - נישאה לרב שרגא פייבל טירקל. נכדם הוא השופט יעקב טירקל וידנפלד, יעקב, כוכב מיעקב, ‏בילגורי תרצג, באתר היברובוקס אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' רמו-רעד. תשובה הלכתית ממנו בקונטרס "כוכבי אור". אתר היברובוקס. ראו שו"ת מהר"י הכהן ח"א או"ח לט [א].
מינריאדה

מינֶריאָדָה (ברומנית: Mineriadă) הוא מונח גנרי המשמש בלשון העממית לציון שש התערבויות אלימות של כורים, שאורגנו על ידי הממשלה שהוקמה לאחר המהפכה הרומנית של שנת 1989, כדי לדכא את הפגנות האופוזיציה, או כפי שטענה הממשלה, כדי "למנוע מהאופוזיציה הימנית למסור את המדינה לבעלי הון זרים ולפצל אותה לטובת הלאומנים ההונגרים". המונח נגזר מה מילה הרומנית Miner שפירושה "כורה". מטרת המינריאדות הייתה להטיל אימה על האופוזיציה, שכללה בעיקר סטודנטים ואינטלקטואלים. הפגנות האופוזיציה באו לבטא את אכזבתה ממשלתו של יון איליאסקו שהייתה מורכבת בעיקר מקומוניסטים ותיקים ואשר לא אפשרה לאופוזיציה לבצע כל שינוי של ממש. בין השנים 1990 - 1999 התקיימו שש הפגנות גדולות של האופוזיציה שדוכאו על ידי מינריאדות, שלוש בשנת 1990, אחת בשנת 1991 ושתיים בשנת 1999. בפקודתו של יון איליאסקו, העבודות במפעלי התעשייה הושבתו ומאות עובדים, ביניהם כורים שנבחרו בין האנשים האלימים ביותר, הובאו לבוקרשט על מנת לדכא בכוח את ההפגנות. אירועים אלה גבו את חייהם של מפגינים רבים. מירון קוזמה, מנהיג הכורים באזור עמק הז'יו, יד ימינו של יון איליאסקו בכל הקשור בארגון המינריאדות, נדון בשנת 1999 ל-18 שנות מאסר. המינריאדה הראשונה המינריאדה השנייה המינריאדה של יוני 1990 גולניאדה בתמונות באתר מינריאדה (ברומנית) תולדות המינריאדות בשנים 1990-1991 (ברומנית) המינריאדות של שנת 1990 - דמוקרטיה תחת אלות (ברומנית) 30 de ani de la Mineriada 13-15 iunie 1990 și încă nu a plătit nimeni pentru ce s-a întâmplat. Dosarul Mineriadei a fost desființat, www.digi24.ro, ‏2020-06-13 (ברומנית)
מטא-בדיון

מטא-בדיון (באנגלית: Metafiction), ידוע לעיתים גם כאירוניה רומנטית (באנגלית: Romantic irony), בהקשר של יצירות ספרותיות, הוא סוג של בדיון מודע-לעצמו אשר עוסק בכלים הבדיוניים ואף חושף במודע את האשליה הבדיונית, בדרך כלל באמצעות אירוניה והתבוננות-עצמית. בדומה לתיאטרון ייצוגי, שאינו מאפשר לקהל לשכוח שהוא צופה במחזה, גם יצירות מסוגת מטא-בדיון לא מאפשרות לקוראים לשכוח שהם קוראים יצירה בדיונית. למרות שנהוג לקשר מטא-בדיון עם יצירות מודרניות ופוסט-מודרניות מן המחצית השנייה של המאה ה-20, הרי שיצירות מטא-בדיוניות היו קיימות לפני התקופה המודרנית, למשל סיפורי קנטרברי מהמאה ה-14, טריסטרם שנדי של לורנס סטרן (המאה ה-18) או יריד ההבלים של ת'אקרי (המאה ה-19). את המונח טבע לראשונה הסופר האמריקאי ויליאם גאס(אנ') בספרו Fiction and the Figures of Life (1970), בו הוא טוען כי מודעות גוברת של המחברים לתיאוריות ספרותיות וביקורתיות הביאה לעליה בשימוש במטא-בדיון. מבקר הספרות רוברט שולס(אנ') הרחיב את הגדרתו של גאס את המטא-בדיון וכלל בה את ארבעת רכיבי הביקורת הספרותית (צורה, התנהגות, מבנה, פילוסופיה) הנכללים במטא-בדיון לכדי טכניקה ספרותית מובחנת. כמה שימושים נפוצים של מטא-בדיון בספרות קאנונית: סיפור על סופר היוצר סיפור ("העולם על פי גארפ") סיפור על קורא הקורא ספר ("הסיפור שאינו נגמר", "הנסיכה הקסומה") סיפור הכולל את עצמו (כסיפור או כאובייקט פיזי), כאביזר או מקגאפין משלו" (קורות הציפור המכנית") סיפור הכולל בתוכו יצירה אחרת ("תפוז מכני", "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה") סיפור שבו דמות המספר חושפת את עצמה בכוונה כמחברו של הסיפור ("מהאבהארטה", "ארוחת בוקר של אלופים") ספר שבו הספר עצמו מבקש אינטראקציה עם הקורא ("צמרמורת") סיפור שבו הקוראים של הסיפור עצמו מאלצים את המחבר לשנות את הסיפור הערות שוליים נרטיביות, הממשיכים את עלילת הסיפור ומעירות על כך ("טריסטרם שנדי") סיפור שבו הדמויות מודעות לכך שהן נמצאות בתוך סיפור ("דון קישוט", "שש נפשות מחפשות מחבר") ערך מורחב – מטא-קולנוע טכניקות של מטא-בדיון קיימות גם במדיות אחרות, למשל בקולנוע ובטלוויזיה, על ידי שימוש מודע של היצירה הבדיונית לעצמה. דוגמאות לסרטי מטא-קולנועיים: אדפטיישן ברטון פינק החשוד המיידי ממנטו התחלה אינטרטקסטואליות אפילוג אפקט דרוסטה הקיר הרביעי התייחסות עצמית סיפור בתוך סיפור סיפור מסגרת רקורסיה Heginbotham, Thomas, The Art of Artifice: Barth, Barthelme, and the Metafictional Tradition. Scribd, March 24, 2015 Hutcheon, Linda, Narcissistic Narrative. The Metafictional Paradox, Routledge 1984, ISBN 0415-06567-4 Levinson, Julie, “Adaptation, Metafiction, Self-Creation,” Genre: Forms of Discourse and Culture. Spring 2007, vol. 40: 1. Harris, Matthew,Metafiction in New Zealand. Massey University, 2011. Waugh, Patricia (1984). Metafiction – The Theory and Practice of Self-Conscious Fiction. London, New York: Routledge. p. 2. Gass, William H. (1970). Fiction and the Figures of Life. New York: Alfred A. Knopf. pp. 24–25. Scholes, Robert (1979). Fabulation and Metafiction. Chicago: University of Illinois Press. pp. 111–115.
הדים

הדים הוא כתב עת ספרותי, שיצא לאור בארץ ישראל בשנים תרפ"ב-תר"ץ (1922-1930). "הדים" יצא לאור בצורת חוברות קטנות, בין 50 ל-60 עמודים בלבד וללא הקפדה יתרה על מועדים קבועים, אלא לעיתים מזומנות. הדים נערך בידי הסופרים יעקב רבינוביץ ואשר ברש. העורכים ביקשו להמשיך ברוחו של כתב העת קצר הימים "המעורר", שהוציא לאור הסופר יוסף חיים ברנר. כלומר, לחזק את הספרות העברית הצעירה, אך לא במניפסטים חוצבי להבות ולא במפעלי ענק של הוצאה לאור. אלא, בעבודה צנועה, בפסיעות קטנות, כמו החוברות של "הדים" עצמן. ובלשונם של העורכים: "בימי רפיון רוח וקהות יחס לספרותנו, אנו באים בחוברות הקטנות הללו. לא לגדולות אנו מתכוננים. לא לשנות ערכין ולא לחדש ערכין; אך גם לא נשתעבד לזרמים קיימים ולדרכים כבושות. בעצם אנו שואפים לדבר אחד: רעננות". דברים אלה נדפסו בפתחה של החוברת הראשונה. המשתתפים בחוברות "הדים" היו רוב הסופרים והמשוררים העבריים שפעלו בארץ ובגולה. שכר הסופרים ששילמה המערכת היה הגון וסייע לסופרים רבים במאבק הקיום שלהם. בין המשתתפים היו: יעקב רבינוביץ ואשר ברש עצמם, יעקב פיכמן, יהודה קרני, אברהם שלונסקי, יהושע רבינוב מקיבוץ גבת, לוי בן אמיתי מקיבוץ דגניה ב', אברהם ברוידס, יצחק למדן, דבורה בארון, מרדכי טמקין, אסתר ראב, יוסף צבי רימון, מנחם זלמן וולפובסקי, הלל בבלי, שמעון הלקין, יעקב נתנאלי-רותמן, אברהם עמיצור ורבים אחרים. העורכים הביאו גם תרגומים משובחים משל גדולי המשוררים והסופרים ברחבי תבל, ובהם: פרנץ ורפל, רבינדרנת טאגור, פרנסיס ז'ם, סרגיי יסנין, שארל בודלר ורבים אחרים.
רוברטו אדוארדו ויולה

רוברטו אדוארדו ויולה רדונדו (בספרדית: Roberto Eduardo Viola;‏ 13 באוקטובר 1924 – 30 בספטמבר 1994) היה קצין צבא ארגנטינאי שכיהן זמן קצר כנשיא ארגנטינה בתקופה השלטון צבאי. ויולה נולד בבואנוס איירס, בעת שירותו בצבא שימש בתפקידים פיקודיים שונים ובדצמבר 1973 מונה למזכיר הכללי של הצבא, ב-1976 נטל חלק בהפיכה הצבאית נגד המשטר של איסבל פרון, ביולי 1978 הועלה על ידי חורחה רפאל וידלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד העליון של הצבא. במרץ 1981 מונה לנשיא ארגנטינה במקומו של חורחה רפאל וידלה שפוטר על ידי מפקדי הצבא בשל חוסר יכולתו להתמודד עם המשבר בכלכלת המדינה, ואולם בתקופת נשיאותו החריף המשבר והאינפלציה הגיעה באותה שנה לרמה של 131%, כמו כן ערכו של הפסו ארגנטינאי הלך והידרדר ונגד המשטר נערכו הפגנות המוניות בדרישה לבחירות ודמוקרטיה, בדצמבר הודח על ידי הקצין לאופולדו גלטיירי שהתמנה לנשיא, בהודעה רשמית של החונטה נאמר כי ויולה הודח בשל מצבו הבריאותי שהיה לקוי. ויולה המשיך להיות חבר בחונטה הצבאית השלטת במדינה והיה בין היתר מיוזמי ומתכנני הפלישה הארגנטינאית לפוקלנד, כמו כן היה שותף לדיכוי האלים נגד אזרחים בתקופת שלטונו במה שמכונה "המלחמה המלוכלכת". לאחר ביטול המשטר הצבאי בארגנטינה בשנת 1983, נמצא ויולה אשם בהפרת זכויות אדם, ונידון ל-17 שנות מאסר, בעת מאסרו התערערה בריאותו ובשנת 1989 זכה יחד עם שאר חברי החונטה הצבאית בחנינה מאת הנשיא קרלוס מנם. הוא מת בשנת 1994 בביתו. מדיה וקבצים בנושא רוברטו אדוארדו ויולה בוויקישיתוף רוברטו אדוארדו ויולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרמל (סרט)

קרמל (בערבית: سكر بنات, Sekkar banat) הוא סרט דרמה לבנוני משנת 2007 וסירטה הראשון של הבמאית והשחקנית נאדין לבקי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-20 במאי 2007 בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט הופץ בלמעלה מ-40 מדינות וקיבל שבחים וחשיפה בינלאומית. הסרט מספר את סיפוריהן של חמש נשים לבנוניות ועוסק בנושאים כמו אהבה אסורה, מסורות מחייבות או זקנה. ייחודיותו של הסרט היא בכך שהוא מציג את ביירות כעיר שוקקת ומלאת תרבות במקום להציגה כעיר המלאה הריסות ממלחמה. כותרת הסרט "קרמל" מתייחסת לשיטת הסרת שיער בסוכר המומס עם מים ומיץ לימון שמומחשת בסרט בו השחקניות הראשיות עובדות במכון יופי. לדברי לבקי המשמעות של קרמל מייצגת גם את הרעיון של "מתוק ומלוח, מתוק וחמוץ" - העובדה שיחסים יומיומיים יכולים להיות לעיתים דביקים מדי ולא נעימים, אבל בסופו של דבר האינטרס של האחווה המשותפת בין הדמויות הנשיות מנצח. העלילה נסובה על חייהן של חמש נשים לבנוניות: ליילה (נאדין לבקי) העובדת בסלון יופי בביירות יחד עם שתי נשים אחרות, נסרין (יסמין אל-מארסי) ורימא (ג'ואנה מוקראזל). לכל אחת יש את הבעיה שלה בחיים: ליילה תקועה במערכת יחסים ללא מוצא עם גבר נשוי; ניסרין העומדת להינשא איבדה את בתוליה בעבר לגבר אחר, שעה שקיום יחסי מין לפני הנישואים אינו מקובל במשפחתה השמרנית; רימה נמשכת לנשים; ג'מאל היא לקוחה קבועה ושחקנית שאפתנית החוששת להזדקן; רוז, תופרת העובדת בחנות הסמוכה לסלון היא אישה זקנה שהקדישה את חייה לטיפול באחותה המעורערת בנפשה, לילי, וכעת מצאה את אהבתה הראשונה. הסרט אינו מתייחס לאף אחד מהבעיות הפוליטיות בלבנון או למלחמה האחרונה שהתרחשה שם, אלא מציג את החיים השוקקים בלבנון ואת בעיותיהם היומיומיות של האנשים החיים בה. צילומי הסרט הסתיימו תשעה ימים לפני שפרצה מלחמת לבנון השנייה והקרנת הבכורה שלו בקאן הייתה שנה מאוחר יותר. חנות בגדים ישנה בביירות הפכה לסלון היופי שבו צילומי הסרט התקיימו. קרוליין לבקי, אחותה של נאדין, הייתה מעצבת התלבושות. מוזיקת הסרט הולחנה על ידי חאלד מוזאנאר. זמן קצר לאחר הפצת הסרט לבקי נישאה לו. הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרים ברחבי העולם. ב-3 ביולי 2009, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 92% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, ציון המבוסס על 67 ביקורות. הסרט הוגדר כ"קרמל הוא גם מחקר תרבותי ממולח וגם דרמה קומית מקסימה מטירונית מוכשרת". Metacritic נתן לסרט ציון של 70/100, ציון המבוסס על 17 ביקורות. אתר האינטרנט הרשמי של קרמל "קרמל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרמל", באתר נטפליקס "קרמל", באתר AllMovie (באנגלית) "קרמל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קרמל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קרמל", באתר Metacritic (באנגלית) "קרמל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בייבי גרו

בֶּיְיבִּי-גְרוֹ (מאנגלית: Baby-Grow. בעברית: מִגְמֶשֶׁת) הוא בגד גוף נפוץ לפעוטות הנבדל מחולצה רגילה בכך שהוא נסגר אחרי המפשעה, בין השאר מתוך מטרה להקל על הגישה לחיתול של התינוק. בדרך כלל יש אפשרות לפתיחה באזור הצווארון כדי להקל על הלבשת הפעוט. בגדים מסוג זה מגיעים בשלל עיצובים וגזרות, ואף יש מהם כאלו המכילים מכנסיים התפורים לבגד. לעיתים קרובות עשוי הבייבי-גרו כותנה כדי למנוע גירוי בעורו העדין של התינוק. ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
FN FNX

FN FNX הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal. האקדח הראשון (FNX-9) הוצג בתחילת שנת 2012 ולאחר כשלושה חודשים התחילו בייצור הגרסה השנייה (FNX-40). הגרסה FNX-40 היא האקדח הכי חדיש של חברת FN Herstal. האקדח הוא בעל רתע נמוך, נוח לירייה ולאחיזה והוא נמצא בשימוש צבא ארצות הברית בלבד. FN FNP FN HP FN P90 אתר האינטרנט הרשמי של FN FNX מידע על האקדח בדף החברה (באנגלית) מידע על האקדח באתר Guns & Ammo (באנגלית)
קללת הפרעונים

קללת הפרעונים היא האמונה כי מי שיפתח את קברו של אחד מהפרעונים ייפגע מקללה עתיקה שהטילו כהני הדת המצרים בעת שהוטמן הפרעה בקברו. ב-4 בנובמבר 1922 מצאה קבוצת אגיפטולוגים את קברו של תות ענח' אמון בעמק המלכים. הקבוצה מומנה על ידי ג'ורג' הרברט, הרוזן החמישי מקרנארבון. ב-5 באפריל 1923 נמצאה גופתו של הרברט בבית המלון קונטיננטל-סאבוי שבקהיר. מותו הוליד את הסיפור על "קללת תות ענח' אמון", שנודעה גם בשם "קִללת הפרעונים". מותו נבע ככל הנראה מאלח דם (שהתפתח לדלקת ריאות) כתוצאה מגילוח בטעות של עקיצת יתוש נשא של שושנה, מה שגרם לפתיחת הפצע ולזיהום חמור. מיתות מסתוריות נוספות של אנשים הקשורים לתגלית הארכאולוגית אירעו בשנים שלאחר מכן. בשנת 2007 החזיר תייר גרמני תגליף פרעוני גנוב, מחשש שייחשף בעקבות מעשהו לקללת הפרעונים. במאמר שפורסם בעיתונות באותה תקופה העלה סר ארתור קונן דויל את ההשערה שפטריית עובש הונחה לצד הקברים בכוונת מכוון כדי להעניש את שודדי הקברים. מחקרים מאוחרים הראו שתנאי האוויר כלחות וטצמפרטורה מתאימים לתנאי הגידול של פטריה (אספרגילוס - Aspergillus(אנ')) היכולה לגרום לתסמיני מחלה מהם מתו חלק מחוקרי הקברים. התנאים בקברים סיכנו את בריאותם של הפוקדים אותם, בהיותם חללים חשוכים ומחניקים[דרוש מקור]. בדגימות אוויר שנלקחו מתוך סרקופג סגור דרך חור שנקדח בו, נתגלו רמות גבוהות של אמוניה, של פורמלין ושל מימן גופרתי; גזים אלו הם רעילים, וחלק מהגזים שנמצאו – כגון גז עצבים[דרוש מקור] – יכולים להרע את בריאותו של הנושם אותם, ואולי זו הייתה הסיבה ל"קללה" שבקבר. רוב המשתתפים בפתיחת הקבר לא מתו בשנים לאחר מכן, וחלקם אף האריכו ימים. כך לדוגמה, מגלה הקבר, הארכאולוג הווארד קרטר, מת בשנת 1939, בן 64, יותר מ-16 שנים לאחר שפתח את קברו של תות ענח' אמון. הרופא שניתח את הגופה נפטר בגיל 87. הסברים כגון פטרייה רעילה וגזים רעילים אינם מסבירים מדוע אף אחד מ-10 האנשים שהסירו את התכריכים מעל המומיה לא מת בשנים לאחר מכן. בנוסף, חלק מהמיתות שנקשרו בפרשה אירעו מסיבות שלא ניתן לקשור אותן להרעלה - כך, לדוגמה, ארכאולוג צרפתי נפל בעת הביקור ומת מפצעיו, טכנאי רנטגן שנשלח לבדוק את המומיה נפטר לפני שהגיע ליעדו, ואביו של מזכירו של טכנאי הרנטגן התאבד. פרופ' דייוויד סילברמן (אנ') טוען שהסיבה לאמונה היא התפיסה של התרבות המצרית כאפילה ומסתורית. קללת אצי קללת הפרעונים: נקמת המומיה, באתר "מסע אחר" "קללת הפרעונים" - פרק בפודקאסט "מינהר הזמן", באתר תאגיד השידור הישראלי קללת קברי הפרעונים - האמת המפתיעה נחשפת, באתר וואלה, 20 ביוני 2022 אבי בליזובסקי, ‏גרמני החזיר תגליף פרעוני גנוב, מחשש להחשף לקללת הפרעונים, באתר "הידען", 11 באוגוסט 2007 מערכת וואלה! בריאות‏, האם התגלתה הסיבה לקללת הפרעונים של קבר תות ענח אמון?, באתר וואלה, 12 במאי 2023
אקטרודקטיליה

אקטרודקטיליה הידוע גם כאקטרודקטילי (Ectrodactyly) הוא מום גנטי הגורם למחסור של מספר אצבעות באחד או יותר מהגפיים (לרוב אגודל ואצבע אחת בגודל כמה אצבעות) המשווה ליד או לרגל צורה של צבת. אקטרודקטיליה יכולה להגרם מבעיה רפואית בזמן ההריון (קריש דם באצבעות העובר) או מסיבה גנטית תורשתית. ניתן לגלות אקטרודקטיליה בבדיקת אולטרה סאונד. במקרה שלאם יש אקטרודקטיליה יש סיכוי של 50% שלבנה יהיה גם כן. אקטרודקטיליה נדירה באופן יחסי, עם זאת יש מקרה ידוע של קבוצת אנשים הלוקים אקטרודקטיליה, המקרה של שבט דומה (Doma people) המכונה גם "two toed" (שתי אצבעות) או "ostrich footed" (רגל היען), שבט זה שחי בצפון זימבבואה. לאנשי שבט זה יש רק שתי אצבעות בכל יד ורגל. הסיבה לריכוז הגדול של אנשים הלוקים באקטרודקטיליה בשבט זה היא ההימנעות מנישואין מחוץ לשבט מה שיוצר מאגר גנטי קטן הגורם לשכיחות גבוהה בקרב השבט. אקטרודקטיליה קיים לא רק בבני אדם, בין היתר הוא נמצא אצל סלמנדרות, ובמקרים נדירים אף אצל כלבים וחתולים. אקטרודקטיליה בגלל נדירותו היחסית יכול לגרום לחוסר נוחות או פחד אצל הורים המגלים בבדיקת אולטרא סאונד שבנם עלול ללקות באקטרודקטיליה, בין הפעילות הידועות בתחום היא ברי ווקר הלוקה בעצמה באקטרודקטיליה ופועלת למודעות בנושא. הפעילות שלה בנושא כוללת הופעות בתקשורת בין היתר הופיעה בסדרת הטלוויזיה ניפ/טאק בה נתנה מידע בנושא לאם שהתבשרה שבנה ככל הנראה יהיה עם אקטרודקטיליה. בנוסף כן הביעה את מחאתה על דבריה של אופרה וינפרי על כך שחשוב שילד "נורמלי" ייוולד עם כל האצבעות [1] ברי ווקר - פעילה חברתית אמריקאית בנושא המודעות לאקטרודקטיליה מיכאל טל - אלוף עולם בשחמט לי הי-אה (Lee Hee-ah) - פסנתרנית דרום-קוריאנית מדיה וקבצים בנושא אקטרודקטיליה בוויקישיתוף אקטרודקטילי: מאמר מאת פרופסור מוטי שוחט הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אבי אשכנזי (קצין)

אָבִי אַשְׁכְּנַזִּי (נולד בשנת 1964) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. כיהן כמפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה ואוגדה 252, וכמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. אבי אשכנזי נולד בשם אברהם אשכנזי ליוסף ופרידה אשכנזי במושב חגור שבשרון ב-1964 ושם גם גדל. אחיו הבכור הוא רא"ל במילואים גבי אשכנזי, שכיהן כרמטכ"ל בשנים 2007-2011. אשכנזי התחנך בפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב והתגייס לחיל השריון בשנת 1982. בשריון עבר הכשרה כלוחם וכמפקד טנק. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגה ו' של גדוד 77 כמפקד גדוד וכמפקד חטיבה 130 בחיל. בשנת 2003 מונה למפקד חטיבה 500 והיה אחראי לפירוקה. בהמשך פיקד על עוצבת עמוד האש. לאחר מלחמת לבנון השנייה הופקד על תחקיר אירוע חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון. כמו כן, שימש מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, תפקיד שאותו ביצע פעמיים. בשנת 2009 מונה למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה ושימש בתפקיד עד ליולי 2012‏. בסוף 2012 שימש אבי אשכנזי סגנו של האלוף גרשון הכהן בסגל קורס מפקדי אוגדות, הקורס הבכיר ביותר בצה"ל, בו לקחו חלק כ-13 תתי-אלופים ושלושה אלופי משנה. במרץ 2013 פורסם כי הרמטכ"ל, בני גנץ, החליט שלא לקדם את אשכנזי לדרגת אלוף. אשכנזי הוא אב לחמישה. מתגורר בכפר סבא. מדיה וקבצים בנושא אבי אשכנזי בוויקישיתוף חנן גרינברג, אחי הרמטכ"ל על המג"ד מנעלין: תקלה מקצועית, באתר ynet, 3 בנובמבר 2010 יהושע בריינר‏, אחרי גנץ: גם האח של הרמטכ"ל קיבל קידום, באתר וואלה, 13 ביולי 2009 הדס דובדבניל, תא"ל רוני נומה מונה למפקד עוצבת סיני: "אתגרים גדולים לפנינו", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 23 ביולי 2012 אבי אשכנזי, באתר "בהשקט ובבטחה". גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 446. גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמודים 446-448. איתמר שגב, מפקד מל"י החדש: תא"ל אבי אשכנזי, אתר זרוע היבשה, ‏ 26.11.2009. אמיר בוחבוט‏, גנץ החליט: אחיו של גבי אשכנזי לא יקודם לאלוף, באתר וואלה, 31 במרץ 2013.
AISI

AISI היא הסוכנות למודיעין וביטחון פנים (Agenzia Informazioni e Sicurezza Interna) של איטליה. הארגון הוקם באוגוסט 2007. הסוכנות הוקמה במסגרת הרפורמה במערך המודיעין האיטלקי והיא יורשת שירות המודיעין וביטחון הדמוקרטיה (SISDE, Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Democratica) שהיה סוכנות הביון הפנימית באיטליה מאז 1977. פרנקו גבריאלי היה ראש הארגון הראשון, לאחר שהנהיג קודם את שירות המודיעין וביטחון הדמוקרטיה עד לפירוקו. הוא המשיך לכהן כראש ארגון ביטחון הפנים של איטליה עד יוני 2008. פרנקו גבריאלי (אוגוסט 2007 – יוני 2008) ג'ורג'יו פיצ'ירילו (2008 – 2012) ארתורו אספוסיטו (2012 – 2016) מריו פארנטה (2016 – ואילך) קהילת המודיעין האיטלקית שירות הביון והביטחון הצבאי (איטליה) אתר האינטרנט הרשמי של AISI