laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורפוס קלוסטומיה

קורפוס קלוסטומיה (הסרת כפיס המוח) הוא תהליך ניתוחי המנתק את התקשורת בין שתי ההמיספרות במוח. כתוצאה מכך נוצר מצב רפואי הנקרא מוח חצוי (split-brain). ניתוח זה נעשה כדי לעזור לחולי אפילפסיה קשים ביותר, לאחר שטיפולים תרופתיים לא הצליחו לייצב אותה. רוב הניתוחים המודרניים מסוג זה כוללים רק את החלק הקדמי של כפיס המוח, מה שמשקף את העובדה שהאונה הקדמית והאונה הרקתית הן האונות במוח האחראיות בעיקר ליצירת ההתקפים האפילפטיים. ההפרעות כתוצאה מהליך ממותן זה הן קלות יותר; לא נמצאו תופעות לוואי אצל חלק מהחולים (למרות שלא סביר שאין כאלה). כפיס המוח נקטע, בדרך כלל, כדי לעצור את ההתקפים האפילפטיים. ברגע שכפיס המוח נחתך, הרבה יותר קשה למוח לשלוח מסרים בין שתי ההמיספרות. למרות שכפיס המוח הוא שטח החומר הלבן הגדול ביותר המחבר את ההמיספרות, יש עדיין תקשורת מוגבלת ביניהן על ידי התפרים הקדמי והאחורי (anterior commissure, posterior commissure). בשנת 1981 ניתן פרס נובל לרפואה לרוג'ר ספרי על מחקריו בתחום התקשורת בין ההמיספרות של המח. Sauerwein, Hannelore C.; Lassonde, Maryse; Revol, Olivier; Cyr, Francine; Geoffroy, Guy; Mercier, Claude (15 בדצמבר 2001). "Chapter 26 - Neuropsychological and Psycho-social Consequences of Corpus Callosotomy". In Jambaqué, Isabelle; Lassonde, Maryse; Dulac, Olivier (eds.). Neuropsychology of Childhood Epilepsy. Advances in Behavioral Biology Series. Vol. 50. New York: Springer Science+Business Media, Kluwer Academic Publishers. pp. 245–256. doi:10.1007/0-306-47612-6_26. ISBN 9780306465222. {{cite book}}: (עזרה) Maxwell, Robert E. (6 באוגוסט 2009). "Chapter 162 - Corpus Callosotomy". In Lozano, Andres M.; Gildenberg, Philip L.; Tasker, Ronald R (eds.). Textbook of Stereotactic and Functional Neurosurgery (2nd ed.). Berlin: Springer Science+Business Media, Springer‐Verlag. pp. 2723–2740. doi:10.1007/978-3-540-69960-6_162. ISBN 9783540699590. {{cite book}}: (עזרה) Roberts, David W. (17 באוגוסט 2009). "Chapter 74 - Corpus Callosotomy". In Shorvon, Simon; Perucca, Emilio; Engel Jr, Jerome (eds.). The Treatment of Epilepsy (3rd ed.). Chichester: Wiley-Blackwell. pp. 943–950. doi:10.1002/9781444316667.ch74. ISBN 9781405183833. {{cite book}}: (עזרה) כריתת אונה, באתר אינפומד Detail on the procedure, מתוך epilepsy.com Encyclopedia of Surgery: Corpus callosotomy The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1981, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ביזון

בּיזוֹן (שם מדעי: Bison) הוא סוג של בקר ממשפחת הפריים בעלי רעמה גבוהה וקרניים רחבות. כיום ישנם שני מיני ביזונים, אך בעבר היו מינים נוספים. הביזונים ניזונים בעיקר מעשב ומשיחים שנמצאים בטווח הגעה שלהם. בגלל גודלם הרב, טורפים מועטים בלבד מנסים לתקוף אותם, אך לעיתים, להקות זאבים תוקפות ביזונים ומצליחות לכתרם ולהכניעם. שני מיני הביזונים היו בסכנת הכחדה במאה ה-19 ובמאה ה-20, אך שניהם השתקמו. כיום אף מין אינו בסכנת הכחדה, אם כי תת-המין "ביזון היערות" רשום בקנדה כחיה בסכנת הכחדה. כיום ישנם שני מינים בסוג: ביזון אמריקאי (Bison bison) – המין הגדול יותר, החי באמריקה הצפונית. הביזון האמריקאי מתחלק לשני תת-מינים: ביזון המישורים וביזון היערות ביזון אירופי (Bison bonasus) – המין הקטן יותר, המצוי ברחבי אירואסיה. כיום הוא מצוי בסכנה. הביזון האירופאי מחולק לשלושה תת-מינים: ביזון השפלה הקיים כיום, וביזון הקרפטים וביזון קווקזי שנכחדו. בעבר היו עוד שבעה מינים שנכחדו: ביזון קדמוני (Bison antiquus) ביזון גדול-קרניים (Bison latifrons) ביזון מערבי (Bison occidentalis) ביזון הסטפה (Bison priscus) Bison hanaizumiensis Bison palaeosinensis ביזון שחואטנסאקי (Bison schoetensacki) הביזון דומה מעט לפרה, אך הוא גדול וחזק יותר. הביזון האירופי והביזון האמריקאי הם בין המינים היבשתיים הגדולים ביותר באירופה ואמריקה הצפונית בהתאמה. לביזון פרווה עבה, בייחוד באזור הראש, רגליים עבות וקרניים אצל הזכרים והנקבות כאחד (הקרניים של הנקבות הן לרוב קטנות יותר). הביזון מסתובב כאשר ראשו רכון תמידית, כי הוא אינו מסוגל להרים את הראש מעל גובה הכתפיים. ביזונים חיים לרוב בעדרים של כמה עשרות פריטים. לרוב העדר מורכב מנקבה מבוגרת אחת, כמה זכרים מבוגרים, וכמה דורות של צאצאיהם. אף על פי שהם דומים מאוד, ישנם כמה וכמה הבדלים בין הביזון האירופי והאמריקאי: לביזון האמריקאי יש 14 צלעות, ולאירופי ישנן 13 צלעות. הביזון האירופי רחב יותר, ויש לו רגליים יותר ארוכות. הביזון האמריקאי אוכל יותר עשב, ופחות שיחים ועשבים מאשר האירופי. לביזון האירופי זנב שעיר יותר, אף שגופו שעיר פחות. קל יותר לאלף את הביזון האמריקאי, והוא מוכן להתרבות עם בני בקר בקלות רבה יותר. ביזונים מבלים את רוב היום באכילה ובמנוחה. לרוב העדר נשאר באותו מקום במשך כמה ימים, ואז מתקדם לנקודה אחרת. ביזונים מתקדמים לרוב ממקום למקום בהליכה מהירה, אם כי הם מסוגלים גם לרוץ. חרף חזותם המגושמת, הם מסוגלים להגיע למהירות של 65 קילומטר לשעה. התנהגותם של הביזונים כלפי בעלי חיים אחרים ובני אדם היא אמביוולנטית: לפעמים הם יניחו לבעל חיים אחר להתקרב בלי להגיב, ולעיתים הם יבצעו מנוסת בהלה בגלל הפרעה שולית. בעת התקפה, העדר מתאגד יחדיו, כאשר המבוגרים מגנים על הצעירים. בני האדם הם האחראים העיקריים לדלול אוכלוסיית הביזון האמריקאי כמעט עד הכחדתה. במהלך המאה ה-19 מתיישבים אמריקאים צדו כ-50 מיליון ביזונים. פיתוח מסילות הרכבת לאורך ארצות הברית איפשרו גישה קלה לעדרי הביזונים ואף יצרה "ספורט" המכונה "ציד מסילות ברזל" בו נוסעי הרכבת היו מתחרים ביניהם מי יירה בכמה שיותר ביזונים תוך כדי נסיעה. ציד אינטנסיבי זה הפחית את אוכלוסיית הביזונים באמריקה מעשרות מיליונים לכמה מאות בודדות. מדיה וקבצים בנושא ביזון בוויקישיתוף ביזון, באתר ITIS (באנגלית) ביזון, באתר NCBI (באנגלית) ביזון, באתר GBIF (באנגלית) ביזון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זנגביל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... זנגביל (ג'ינג'ר) – לרוב מוכר כקנה שורש בצבע חום בהיר לחם זנגביל – מאפה המכיל זנגביל זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות – מוסד ירושלמי המספק לקהילה מידע ושירותים בנוגע לטבעונות ולזכויות בעלי חיים ישראל זַנְגְוִויל – סופר יהודי-אנגלי נודע ופעיל ציוני, ולאחר מכן מייסד התנועה הטריטוריאליסטית היהודית
מארק ויליאמס (שחקן קולנוע)

מארק ויליאמס (באנגלית: Mark Williams; נולד ב-22 באוגוסט 1959) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי בריטי. הוא ידוע במיוחד בזכות תוכנית המערכונים "The Fast Show" של ה-BBC וכן בתפקידו כארתור ויזלי בסדרת סרטי הארי פוטר. החל מ-2013 מככב ויליאמס בתפקיד הראשי בדמות האב בראון בסדרת הטלוויזיה באותו שם (אנ'). נולד בעיר ברומסגרוב שבווסטרשייר. הוא שיחק במגוון של סרטי קולנוע כגון "נסיך ג'אטלנד", "שייקספיר מאוהב", "אבק כוכבים" עיבוד לרומן מאת ניל גיימן וכן הופיע בכמה מסרטי הארי פוטר בתפקיד ארתור ויזלי. הוא השתתף בסדרות טלוויזיה רבות, הבולטות שבהן התוכנית "The Final Curtain", הסדרה הקומית "קארי ובארי", הדרמה התקופתית "תבונה ורגישות" על פי הרומן באותו שם של ג'יין אוסטין ובסרט הטלוויזיה המוזיקלי "ויוה בלקפול". ויליאמס הגיש תוכניות דוקומנטריות כגון: Mark Williams' Big Bangs על ההיסטוריה של חומרי הנפץ, והתוכנית Mark Williams on the Rails, Industrial Revelations ב-2012 השתתף ויליאמס בעונה השביעית של סדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בתפקיד בריאן ויליאמס, אביו של רורי המלווה של הדוקטור. מ-2013 מופיע ויליאמס בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "האב בראון". הוא אוהד של מועדון הכדורגל אסטון וילה ושל ברייטון אנד הוב אלביון. מדיה וקבצים בנושא מארק ויליאמס בוויקישיתוף מארק ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק ויליאמס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מארק ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית) מארק ויליאמס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מארק ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הרישיון הציבורי של מוזילה

הרישיון הציבורי של מוזילה (מאנגלית: Mozilla Public License, ידוע גם בראשי התיבות MPL) הוא רישיון תוכנה המשמש לתוכנה חופשית. הוא שימוש לראשונה עבור תוכנות בפרויקט מוזילה אבל משמש גם לתוכנות רבות אחרות. הרישיון הוא רישיון copyleft חלש (דומה במידת מה ל־LGPL) - שימוש בו מחייב הפצת שינויים בתוכנה, אולם שימוש בו כספריה לא מחייב הפצת שינויים בתוכנית שמשתמשת בו. להבדיל מרישיון ה-LGPL, הוא חל על כל קובץ בנפרד, ולא על כל התוכנית או כל הספרייה. כאשר חברת נטסקייפ החליטה לשחרר את קוד המקור של הדפדפן שלה וליצור את פרויקט מוזילה היא החליטה לכתוב רישיון תוכנה מתאים. גרסה 1.0 התבררה כמנוסחת בצורה לא מתאימה ולכן שוחרר עדכון לנוסח, שהוא גרסה 1.1[דרוש מקור]. בשנת 2010 החלה קרן מוזילה לכתוב גרסה חדשה של הרישיון: 2.0. לגרסה הזו יש ניסוח פחות משפטי ומסורבל. כמו כן היא אמורה לפתור בעיות תאימות עם מספר רישיונות פופולריים לתוכנה חופשית. הגרסה הסופית פורסמה בשלושה בינואר 2012. מדיה וקבצים בנושא הרישיון הציבורי של מוזילה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרישיון הציבורי של מוזילה (באנגלית) MPL 2.0 MPL 1.1 שאלות נפוצות על רישיון MPL (אנגלית) מתוך אתר מוזילה. ר' השאלה "How 'viral' is the MPL". יש לציין שקובץ השאלות הזה הוא הפרשנות של כותבי הרישיון, הוא לא בהכרח הפרשנות שתתקבל מהליך משפטי מוזילה משחררת גרסת בטא של רישיון MPL המחודש - כתבה בLWN.net, 5 בינואר 2011 פורסמה גרסה 2.0 של הרישיון הציבורי של מוזילה - הכרזה בבלוג של מישל בייקר ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
שאלון פרוסט

שאלון פּרוּסט הוא סדרה של 30 שאלות אישיות, שהתפרסם בשם זה בשל התשובות שנתן לשאלון הסופר הצרפתי הנודע מרסל פרוסט. פרוסט גילה את השאלון בסוף המאה התשע עשרה, בעודו נער. השאלון הופיע בספר וידויים בשפה האנגלית משנת 1860 בשם "אלבום לרישום מחשבות, רגשות", שהיה שייך לחברתו אנטואנט, בתו של הנשיא לעתיד פליקס פור. מרסל הצעיר התבקש למלא את השאלון בשני אירועים חברתיים בחייו: הראשון במסיבת יום ההולדת של אנטואנט כשהיה בן 13, ופעם נוספת כשהיה בן 20, אז סיפק תשובות מעט שונות. באנגליה של אותה תקופה נפוצו משחקי מסיבה מסוג זה, שנועדו לחשוף טעמים ושאיפות אישיות. כתב היד המקורי של תשובותיו משנת 1890 שהתגלה בשנת 1924, נמכר במכירה פומבית שנערכה במאי 2003 עבור 102,000 אירו. מנחה הטלוויזיה ברנרד פיבו נהג להציג את השאלון בפני אורחיו בתוכניתו "אפוסטרוף". בהשראת פיבו, אימץ את השאלון מנחה התוכנית "סטודיו למשחק" ג'יימס ליפטון, והוא נוהג להציג לאורחיו גרסה מותאמת של השאלון. ליפטון מתייחס לפעמים בטעות לשאלון כהמצאה של מרסל פרוסט. בעקבות ליפטון נוהג גם עמנואל הלפרין להציג כמה מהשאלות הבולטות בשאלון, בתוכניתו "סדנה למשחק" המשודרת בערוץ 8. שאלון דומה מופיע באופן קבוע בעמוד האחורי של המגזין וניטי פייר, והוא הפך לסימן ההיכר של המגזין. באוקטובר 2009 השיק המגזין גרסה אינטראקטיבית של השאלון, שעורך השוואה בין התשובות שנתנו ידוענים שונים. המנחה הרוסי ולדימיר פוזנר נוהג גם כן להציג את השאלון לאורחיו בתוכנית הראיונות שלו. פרוסט לא אימץ את השאלון המקורי באנגלית באופן מדויק. בנוסף לתרגום השאלון לצרפתית, הוא הפריד בין השאלות, התעלם מכמה מהן והוסיף אחרות. להלן השאלות והתשובות שנתן בשנת 1890 והוא בן עשרים: תשובותיה של אנטואנט פור (באנגלית) שאלון פרוסט אינטראקטיבי בווניטי פייר (באנגלית) מהמקור בצרפתית לא ניתן לדעת בוודאות למה כוונתו
חיים מילר

חיים מילר (29 באפריל 1921 – 26 בספטמבר 2020) היה חבר קיבוץ כפר מנחם שזכה להכרה ציבורית עקב פעילותו כחבר תנועת הנוער "השומר הצעיר" וכלוחם ומפקד בפלמ"ח ובהגנה, ובין השאר, ביחידות הפלי"ם, הנוקמים, המחלקה הגרמנית, ובארגון פעילות העפלה לארץ ישראל. מילר נולד בווינה ועלה לארץ ישראל במרץ 1939, ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, כחניך תנועת הנוער השומר הצעיר בעלייה בלתי לגלית. הוא הצטרף לגרעין שנועד להקים את קיבוץ כפר מנחם. חברי הגרעין שהו במשך שנה וחצי בקיבוץ עין השופט, ולאחר מכן המתינו במושבה כפר הדר, ליד רמתיים, עד לקבלת אישור העלייה על הקרקע. מילר התגייס לפלמ"ח ובמקביל עבד בקיבוצו במסגרות. תחילה שירת במחלקה הגרמנית של הפלמ"ח, עד שהיחידה הועברה אל הצבא הבריטי. לאחר מכן, שירת בפלי"ם, ובחוליית הנוקמים או ה"נקם", אשר בנוסף לפעילותה המיוחדת, ארגנה עליית מעפילים לארץ ישראל והברחה של נשק ותחמושת. הוא מונה לפקד על מחנה מעפילים בצרפת, ואחר כך השתתף בפיקוד על אוניית המעפילים "תל חי". כאשר חזר לארץ הועבר למסגרת ההגנה המרחבית, ושירת כמפקד אזורי בסביבות קיבוצו כפר מנחם, ובמבצע יואב במלחמת העצמאות. לאחר הקמת מדינת ישראל עבד במחלקת הביטחון של הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. בסוף שנת 1946 התחתן עם הדסה כהן בת משמר הירדן, והקים עמה משפחה. לחיים והדסה נולדו שתי בנות ושני בנים, והם אימצו אל משפחתם שלושה ילדים. הדסה נפטרה ממחלה בשנת 2004. ב-2008 יצא סרט המתאר את קורות חייו. מילר קיבל בשנת 2015 את "פרס יקיר התעשייה הקיבוצית". בערב יום השואה 2016 ראיינו את מילר בערוץ 10 שאמר: "אז, כולם רצחו - אז גם אני. זו הייתה תגובה, פשוט תגובה" ו-"היום לא הייתי עושה את זה, אבל אני לא מצטער". חיים נפטר בקיבוצו כפר מנחם ב-26 בספטמבר 2020 בגיל 99, והובא למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ. מדיה וקבצים בנושא חיים מילר בוויקישיתוף נחמן גלבוע, הזמן הירוק: אחרוני הנוקמים, באתר הקיבוצים. יבל ברקאי, דגל עבודה וביטחון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 5 באוקטובר 2008 חיים מילר, באתר הפלמ"ח סיפורו האישי מהפלגת "תל חי". יגאל וילנד, ראיון מוקלט אלי אשכנזי‏, הנער שחזר לאוסטריה לנקום בגרמנים, ולא הפסיק לעבוד עד הרגע האחרון, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2020 ראו: סיפור הפלגת תל חי, באתר הפלי"ם דף יזכור, הדסה מילר יקיר התעשייה, באתר התנועה הקיבוצית(הקישור אינו פעיל) ריאיון לחדשות 10
Best Thing I Never Had

Best Thing I Never Had (בעברית: הדבר הטוב ביותר שאף פעם לא היה לי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבומה הרביעי 4 השיר יצא לאור כסינגל השני מן אלבום ב-1 ביוני 2011. השיר נכתב על ידי בייבי פייס, ג'יי קיו וביונסה נואלס, והופק על ידי סימבוליק וואן. השיר הוא שיר מסוג פופ - R&B, ובמקור לא נכתב כבלדה. מילות השיר מדברות על נקמה וקארמה. הזמרת שרה על כך שאינה רוצה להיות שבורת לב, וכיצד היא שמחה להשאיר את החבר שלה מאחור, כיוון שאינו מזהה את הפוטנציאל לחיים מאושרים איתה. ביונסה ציינה כי השיר אמור לגלות עניין לכל מאזין, ללא קשר למינו. "Best Thing I Never Had" קיבל ביקורות חיוביות רבות ממבקרי המוזיקה, שטענו שהשיר הוא המשך של שיר העבר של ביונסה "Irreplaceable", כי שניהם מדוברים על נושאים דומים. נוסף על כך, המבקרים שיבחו את קולה של ביונסה, ואת פתיחת השיר. "Best Thing I Never Had" הוא בין השירים המצליחים מאלבומה של ביונסה "4", הוא הגיע למקום ה-16 במצעד בילבורד הוט 100 של ארצות הברית, ולמקום ה-4 במצעד ההיפ הופ וה-R&B של ארצות הברית. כמו כן, השיר הגיע למקום ה-3 בבריטניה, ולמקום ה-2 באירלנד. השיר הגיע למעמד פלטינה באוסטרליה, בשוודיה ובארצות הברית עם מכירות של מעל ל-1,000,000 עותקים. בנוסף, הוא הגיע למעמד זהב בניו זילנד, בקנדה ובבריטניה. הקליפ של "Best Thing I Never Had", בוים על ידי דיאן מרטל, וצולם במחוז ווסטצ'סטר ב-15 ביוני 2011, ובפורט גרין, ברוקלין, ב-16 ביוני 2011. ב-20 ביוני 2011, ביונסה פירטה על שמלת הכלולות שהיא לובשת בקליפ. היא אמרה שזו שמלה של חברת האופנה "Barachi" שהיא ראתה בחלון ראווה לפני כשנה כשהייתה בטקס פרסי הגראמי. לפני צילום הווידאו, נואלס נזכרה בשמלה, שהיא כפי שתוארה "פנטזיה יפה", וכשחברי קבוצת המחקר שלה התקשרו, התגלה כי השמלה הייתה עדיין בחנות. בקליפ נראית ביונסה בשמלת כלה, מתכוננת לחתונתה ונזכרת במאהב הקודם שלה, שלעולם לא נתן לה את תשומת הלב שהגיע לה. מבקרים שיבחו את מראה של ביונסה בשמלת כלה, ושיבחו את יכולתה לשיר ישירות למצלמה. ב-26 ביולי 2011, הודיעה נואלס על כוונתה לבצע וידאו קליפ חלופי לשיר. היא ביקשה ממעריציה לשלוח אליה תמונות מיום חתונתם, או תמונות על חוויות מיום הנשף הבית ספרי, אשר יכללו בגרסה החדשה לקליפ. הווידאו החלופי תוכנן לצאת בחודש ספטמבר, 2011 אך יצא בסופו של דבר ב-11 באוקטובר באותה השנה. מידע על היצירה "Best Thing I Never Had" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Best Thing I Never Had" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Best Thing I Never Had" באתר יוטיוב Best Thing I Never Had, בביצוע ביונסה נואלס, סרטון באתר יוטיוב
מסו-אמריקה

מֶסוֹ-אמריקה או מסואמריקה (בספרדית: Mesoamérica) הוא שמו של אזור ותרבות במדינות אמריקה המרכזית. האזור משתרע ממרכז מקסיקו לבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, וקוסטה ריקה ובתוכו מספר קהילות מהתקופה הפרה-קולומביאנית שפרחו לפני הקולוניזציה הספרדית של אמריקה במאות ה-16 וה-17. קבוצות פרהיסטוריות באזור מאופיינות בכפרים חקלאיים לצד בירות בעלות טקסים פוליטיים דתיים גדולים. באזור זה התקיימו כמה מן התרבויות המורכבות והמתקדמות שבאמריקות, בהן בין היתר האולמקים, האצטקים, המאיה והטאוטיווקאן. המונח "מסו-אמריקה", שפירושו ביוונית 'אמריקה האמצעית', נטבע בשנת 1943 על ידי האתנולוג הגרמני פאול קִירְכְהוֹף (Kirchhoff), אשר ציין כי קיים דמיון בין התרבויות הפרה קולומביאניות בתוך האזור שכלל את דרום מקסיקו, גואטמלה, בליז, אל סלבדור, מערב הונדורס, ושפלת החוף המערבי של ניקרגואה וכן צפון-מערב קוסטה ריקה. במסורת ההיסטוריה התרבותית ובתאום לתאוריה הרווחת אצל ארכאולוגים מתחילת אמצע המאה ה-20. קירכהוף הגדיר את האזור כאזור תרבות המבוססת על קווי דמיון תרבותיים שנוצרו על ידי אלפי שנים של אינטראקציה בין האזורים. (כלומר, דיפוזיה). הקשר התרבותי כלל קשר אנתרופולוגי במעבר בין עמים ושבטים נוודים ליושבי קבע. קשר חקלאי, בעיקר בהסתמכות על גידול של תירס, השימוש בשני לוחות שנה שונים. האחד בן 260 ימים והשני המבוסס על שנה סולארית והוא 365 יום. מערכות קרובות בכתב ההירוגליפי, ודמיון במושגים בשפה ובהתייחסות לקרבה. האזור הוגדר לשונית על ידי מספר תכונות דקדוקיות שהתפשטו על ידי הדיפוזיה. (2000): Atlas del México Prehispánico. Revista Arqueología mexicana. Número especial 5. Julio de 2000. Raíces/ Instituto Nacional de Antropología e Historia. México. מדיה וקבצים בנושא מסו-אמריקה בוויקישיתוף מסו-אמריקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Meso-America." Oxford English Dictionary|Oxford English Reference Dictionary, 2nd ed. (rev.) 2002. (ISBN 0-19-860652-4) Oxford, UK: Oxford University Press; p. 906. Glossary The University of Arizona Meso-American Archaeological Collection at AMNH ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרמלה גרוס ואגנר

כרמלה גרוס ואגנר היא להקת רוק ישראלית שפעלה מסוף שנות השמונים וזכתה להצלחה בתחילת שנות התשעים בהנהגת הסולן ערן צור. להקת טאטו התפרקה אחרי צאת אלבומה היחיד, "חתוך תוכן". ביוני 1989, החל בסיסט הלהקה, ערן צור, להופיע עם שירים משלו והרכב נגנים בשם "כרמלה גרוס ואגנר", על שם שיר באותו שם. השיר עצמו הוא על שם שכניו של צור בבית הוריו בקריות. ההרכב כלל את אורי פרוסט בגיטרה, אורי בלק בתופים, אבשלום כספי בקלידים וצור עצמו בבס ושירה. הלהקה הופיעה עשרות פעמים, בעידודה של יעל מרגלית, אשר פרסמה את הלהקה בכל ישראל. באוגוסט 1991 יצא אלבום הבכורה של כרמלה גרוס ואגנר, "פרח שחור". ההקלטות ארכו כשישה חודשים. ערן צור היה היוצר העיקרי באלבום. חלק מהשירים כתב והלחין ("פרפרי תעתוע", "כרמלה גרוס ואגנר"), את חלקם הלחין למילים של עמליה זיו ("תמונה אימפרסיוניסטית", "נשים כותבות שירה"), וחלקם הולחנו על ידי צ'לן טאטו לשעבר, יובל מסנר ("פרח שחור", "החבר של המשוגע"). קורין אלאל וברי סחרוף הפיקו מוזיקלית. למרות תשומת הלב הרבה שעורר האלבום, הצלחתו המסחרית הייתה מוגבלת. באלבום נכלל גם השיר "עד תודבר המחלה", אשר בלט במיוחד בשל היותו השיר העברי הראשון שעסק במחלת האיידס. לאחר הוצאת "פרח שחור", פרש פרוסט מהלהקה והוחלף בדרור אורגד. ההרכב הזה הקליט ב-1992 חידוש לשירו של זוהר ארגוב "אלינור" ל"שוב יוצא הזמר", פרויקט חידושי שירים של גלי צה"ל לכבוד פורים. באותה שנה, הלהקה הופיעה במועדון "רוקסן", ובהמשך השנה עזב אורגד את כרמלה גרוס ואגנר ובמקומו הצטרפו רם אוריון בגיטרה וירונה כספי בבס שני. כאשר יצא האלבום "פרח שחור" על גבי תקליטור, נוסף לו שיר בונוס, אשר לא היה קיים כאשר יצא האלבום על גבי תקליט. מדובר בשיר "נשל הנחש", במקור של מאיר אריאל, אשר חידש ערן צור לכבוד הפקת הסרט "שורו". בשלהי 1994, ערן צור התחיל לעבוד על אלבום סולו ראשון. מכיוון שחברי הלהקה השתתפו בהפקה, עיבוד ונגינה, הקרדיט על העטיפה היה "ערן צור - כרמלה גרוס ואגנר". האלבום, "עיוור בלב ים", יצא בפברואר 1995 וגם בו היה צור היוצר העיקרי. האלבום הניב את אחד הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה ושל צור, "ערב ב' כסלו". אחרי הוצאת האלבום הופיעה כרמלה גרוס ואגנר בהרכבה האחרון: ערן צור בבס ושירה, מוטי ביקובסקי בגיטרה ואורי בלק בתופים. לאחר מכן הלהקה הפסיקה להתקיים, בלי שהוכרז על כך רשמית, ובהפקות הבאות של צור ניתן הקרדיט לו בלבד. בנובמבר 2001 איחד צור את ההרכב המקורי של כרמלה גרוס ואגנר (אורי פרוסט בגיטרה, אורי בלק בתופים, אבשלום כספי בקלידים וצור בבס ושירה) לשתי הופעות איחוד במועדון "בארבי". באוגוסט 2011 התאחדה הלהקה למופע הפתיחה להופעתה של להקת אינטרפול בתל אביב. בפברואר 2012 שוב התאחדה הלהקה, לארבע הופעות. ב-27–29 בפברואר והופעה נוספת באחד למרץ 2024, תתאחד הלהקה פעם נוספת ותקיים ארבע הופעות במועדון "בארבי" לרגל חגיגות הוצאת מהדורה מחודשת לאלבומם הראשון על גבי תקליט. במקור, הלהקה תכננה הופעה אחת, אך בעקבות העובדה שכל הכרטיסים נמכרו פחות מיום הוחלט על הופעה שנייה ואחר כך שלישית ורביעית שגם אליהן נמכרו כל הכרטיסים תוך זמן קצר, ולבסוף הוחלט על הופעה חמישית. פרח שחור (1991) עיוור בלב ים (1995) כרמלה גרוס ואגנר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אורי זר אביב, כרמלה גרוס ואגנר מודל 2012: עדיין עובדת, באתר הארץ, 10 בפברואר 2012 דודי פטימר, ‏חיים את החיים: חברי "כרמלה גרוס ואגנר" חוזרים לימי הלהקה הסוערים, באתר מעריב אונליין, 19 בספטמבר 2021 מיכל פלטי, היום הופעת האיחוד של "כרמלה גרוס ואגנר", באתר הארץ, 26 בנובמבר 2001 רדיו קול יזרעל, סיקור הופעה "פרח שחור"
שון מריון

שון דוויין מריון (באנגלית: Shawn Dwayne Marion; נולד ב-7 במאי 1978 באילינוי) המכונה "מטריקס", הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. בשיאו היה מריון אחד השחקנים הוורסטיליים ביותר בליגה, והתבלט במגוון אספקטים התקפיים והגנתיים כאחד. הדבר בא לביטוי גם במספרים: מריון הוא אחד משלושה שחקנים בתולדות הליגה שקלע לפחות 15,000 נק', קלט לפחות 10,000 ריב', חסם לפחות 1,000 פעמים, וקלע לפחות 500 שלשות. בתיכון שיחק בתיכון קלארקסוויל בטנסי, שם שיחק לצידו שחקן ה-NBA לעתיד טרנטון האסל. מריון החל את הקריירה שלו במכללת לאס וגאס, נבדה. בדראפט 1999 נבחר במקום התשיעי על ידי פיניקס סאנס. בעונתו הראשונה בליגה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה. מריון ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם ב-2002 ובאולימפיאדת אתונה (2004). ב-2005 וב-2006 שיחק עם קבוצת המערב במשחק האולסטאר. ב-6 בפברואר 2008 נשלח יחד עם מרכוס בנקס למיאמי היט בתמורה לשאקיל אוניל, ובפברואר 2009 הועבר עם בנקס לטורונטו ראפטורס. ביולי 2009 חתם על חוזה משחק בדאלאס מאבריקס. בעונת 2010/11 זכה באליפות ה-NBA עם דאלאס מאבריקס, כאשר בנוסף לקליעות מכריעות, שמר באופן אישי את לברון ג'יימס, כוכבה של מיאמי היט. לפני עונת 2014/15 חתם מריון בקליבלנד קאבלירס על חוזה לעונה אחת, שבסיומה פרש. בשנת 2018 השתתף בעונה ה-30 של "המירוץ למיליון" בארצות הברית יחד עם סדריק סבאלוס. עודכן ב-18 ביוני 2015‏ בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא שון מריון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שון מריון שון מריון, ברשת החברתית פייסבוק שון מריון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA NBA Players With At Least 15,000 Career Points, 10,000 Career Rebounds, 1,000 Career Blocks And 500 Made Threes In Career - StatMuse מערכת וואלה! ספורט‏, עוד רכש לבלאט: "שון מריון סיכם בקליבלנד", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2014 "Meet The Cast Of The Amazing Race Season 30". CBS.com. נבדק ב-13 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Shawn Marion career stats באתר NBA.com הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
רחוב אילת

רחוב אילת ביפו הוא המשכה של דרך יפו עד שדרות ירושלים. הרחוב מהווה גבול בין השכונות: נווה צדק, פלורנטין, המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, ושכונת נוגה. בסוף רחוב זה נמצא "מגדל נווה צדק". בקצה רחוב אילת נמצא מבנה של תחנת השנאה שהוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ומיועד לשימור. בתחילה נקרא הרחוב בשם: דרך הגמלים ולאחר מכן נקרא בשם: דרך שכם ואחר כך בשם: "רחוב מוסתקים" על שמו של "עלי אפנדי מוסתקים" שהיה איש עסקים ידוע ביפו. לאחר קום המדינה נקרא בשם: רחוב 298 עד שהוחלף שמו לרחוב אילת. ברחוב כמה אתרים חשובים וגם היסטוריים כגון: תחנת הרכבת יפו. מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל במספר 50 פינת רחוב אליפלט. מכון אבני המתפרש על פני 17 בניינים וסביבו חנויות רבות למוצרי אומנות. בבניין מספר 21 שכנה הגימנסיה העברית "הרצליה" קודם שעברה אל בניינה השלישי ברחוב הרצל. בבניין מספר 57 פעל בעבר קפה לורנץ - כיום מכון שכטר למדעי היהדות. בקצה הרחוב ניצב מגדל נווה צדק הרחוב הוא חלק מן הציר היסטורי דרך יפו-שכם המחבר את דרך יפו עם רחוב רזיאל ובו מצויים מבנים ערביים עתיקים. מדיה וקבצים בנושא רחוב אילת בוויקישיתוף רחוב אילת, אתר VLTV מיכאל יעקובסון: סיבוב בתחנת ההשנאה של חברת החשמל בדרך אילת, באתר 'חלון אחורי', 28 באוקטובר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוסטל איילון

הוסטל איילון (Hostel Ayalon) הוא אולפן הקלטות וחדר חזרות ברחוב בן שמן 6 בתל אביב. המקום נשמר כפי שהוא מאז שנות ה-70. הוסטל איילון הוקם בשנת 2005 על ידי המוזיקאי אריאל שלם (Ariel De Lion), כמלכ"ר של מוזיקאים, משוררים ואמנים ויזואליים. בתחילת שנות ה-80 בנה במקום יובל ריבלין אולפן הקלטות. את המקום, שהיה מתחם לופטים נטוש, בנה יובל בעידודה של יונה וולך (חברתו לחיים) שהייתה בשלבים מתקדמים של מחלתה, ורצתה בעצם להגשים את משאלת לבם שלה ושל אהובה הצעיר להקים אולפן הקלטות. לאחר פטירתה של וולך ב-1985, העביר יובל ריבלין בתחילת 1986 את הבעלות למפיק מדנמרק, רלף לויטן. המקום התפרסם בעת זו בעיקר בזכות ריב משפטי מתוקשר בין לויטן לצביקה פיק[דרוש מקור]. ב-2005 העביר לויטן את המקום למוזיקאי אריאל שלם, אשר הקדיש את העשייה האמנותית במקום ליונה וולך. במהלך השנים 2005 - 2010 פעל כמקום לעשייה אמנותית ומוזיקלית מחתרתית בשיתוף פעולה עם הצימר, בית פתקית, גרילה תרבות ובצלאל. ב-2009 הוציא שלם אלבום אוסף הנושא את השם הוסטל איילון, בו השתתפו כ-60 אמנים מתחומי המוזיקה, השירה והאמנות הוויזואלית. האלבום יצא בהוצאת התו השמיני והאוזן השלישית ובהוצאה מוגבלת של כ-1,000 עותקים. באלבום יש קטע שירה בקולה של יונה וולך באדיבות קול ישראל, והאלבום הוקדש לזכרה. אריאל שלם (Ariel de Lion), "הוסטל איילון" (אסופת אודיו, וידאו ושירה בהוצאת התו השמיני, 2009) יגאל סרנה, "יונה וולך" (ביוגרפיה) - (הוצאה מחודשת ומעודכנת, 2009) רפי ברבירו, ארט-רולט, באתר ynet, 14 במרץ 2010 ים המאירי, הקראת שירה, ואז הורדת יונה וולך, באתר הארץ, 13 במאי 2010 מקום שישנים בו, טל גורדון (הבמה) ynet, ערב שירה מיוחד להורדה לדיסק, באתר ynet, 7 באפריל 2010