laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי בנין–סין

יחסי בנין–סין הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין בנין לרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות כוננו לראשונה יחסים דו-צדדיים בנובמבר 1964. בינואר 1966 הכירה בנין ברפובליקה של סין (טאיוואן) וניתקה את היחסים עם הרפובליקה העממית של סין. בנין וסין כוננו מחדש את היחסים ב-1972 תחת משטרו של מתיו קרקו בבנין. בנין וסין קיימו באופן קבוע ביקורים רמי דרג, כאשר קרקו ביקר באופן אישי בבייג'ינג ב-1976, 1986 ו-1998. היחסים התמקדו בפיתוח מסחרי. מאז 1972, בנין תומכת במדיניות סין האחת של סין. סין סייעה לבנין ביצירת מספר פרויקטים של עבודות ציבוריות, כולל בית חולים בלוקוסה ואצטדיון הידידות קוטונו. מימון פיתוח סיני עדכני יותר לבנין כולל מענק של 160 מיליון יואן לבניית גשר עילי בקוטונו וכן בניית מרכז לפיתוח כלכלה ומסחר. Zhejiang Tianshi International Cooperation Economic and Technological Cooperation השלימה את בניית המרכז בשנת 2009 בעלות כוללת של 50 מיליון יואן. בשנות ה-90 וה-2000, בנין הייתה צרכנית מרכזית של מוצרים סיניים; לדוגמה, בשנת 2002, שווי הסחר הכולל של החלפות בין שתי המדינות היה כ-437 מיליון דולר; בנין ייצאה לסין סחורות בשווי של כ-17 מיליון דולר, ואילו בנין ייבאה סחורות סיניות בשווי 420 מיליון דולר. במרץ 2018, הנשיא פטריס טאלון אישר לסין לפתח מסילת רכבת המקשרת בין קוטונו לניאמי, בעלות מוערכת של 4 מיליארד דולר. לאחר כינון היחסים, סין הקימה "מרכז תרבות סין" בקוטונו. כ-25 סטודנטים בנינים לומדים מדי שנה בסין. מרכז התרבות של סין בבנין נפתח לקהל ב-1988. במרכז זה יותר ממאה בנינים לומדים את השפה הסינית בשנה אחת. במרכז זה מתקיימים גם כנסים ותערוכות על התרבות הסינית. China and Benin Issue a Joint Communiqué Foreign Ministry of PR China, August 2006 Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection(הקישור אינו פעיל, October 2019). CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China's Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development. http://aiddatachina.org/projects/7 Agence France-Presse (23 במרץ 2018). "Benin president taps China for controversial railway - dismissing bids by local and French companies". South China Morning Post. {{cite news}}: (עזרה) Benin Chinese Foreign Ministry report, 2006
יחסי נמיביה–סין

היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של נמיביה כוננו לראשונה למחרת עצמאותה של נמיביה, אך היחסים עם תנועות העצמאות של נמיביה החלו בשנות ה-60. החל משנות ה-60, במהלך מלחמת העצמאות של נמיביה, סיפקה סין לתנועות עצמאות שונות של נמיביה (בתחילה האיחוד הלאומי דרום מערב אפריקה (SWANU) ומאוחר יותר לארגון העם של דרום מערב אפריקה (SWAPO) "תמיכה מוסרית וחומרית". סין ונמיביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 במרץ 1990, למחרת עצמאותה של נמיביה. ממשלת נמיביה היא תומכת של מדיניות סין האחת. סין ונמיביה פיתחו קשרים כלכליים הדוקים, כאשר הסחר צמח פי שניים בין שתי המדינות מ-2003 עד 2006. משנת 2000 עד 2011, היו כ-64 פרויקטים סיניים רשמיים למימון פיתוח שזוהו בנמיביה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. במהלך ביקור בפברואר 2007, נשיא סין חו ג'ינטאו התחייב לנמיביה "מיליארד יואן של הלוואות מוזלות, 100 מיליון דולר של אשראי מועדף ליצוא, מענקים של 30 מיליון יואן ו-30 מיליון יואן של הלוואות ללא ריבית." בנובמבר 2005, נשיא נמיביה, Hifikepunye Pohama, וחבר הלשכה המדינית של סין, לי צ'אנג צ'ון, היו עדים לחתימה על הלוואה מוזלת בסך 250 מיליון יואן על ידי בנק היצוא-ייבוא של סין, שתשמש לרכישת קטרים ורכבות עבור רכבת חדשה שנבנית בצפון נמיביה. על פי ההערכות, מספר רב של סינים התגוררו בנמיביה מאז העצמאות. בשנת 2006 נאמד מספרם ב-40,000. באפריל 2008, משלוח נשק על ה-An Yue Jiang הפליג מסין והיה מיועד לזימבבואה. היא נעצרה ביציאה לדרום אפריקה בגלל מחאות בנוגע לנשק והבחירות השנויות במחלוקת לנשיאות זימבבואה שהתקיימו חודש קודם לכן. בחיפוש אחר יעד לספינה, נשמעו שמועות שהיא תעגון בנמיביה בוואלוויס ביי. ב-24 באפריל 2008, התקיימה מחאה בבירת נמיביה וינדהוק, שם צעדו מאתיים מפגינים מפארק גן חיות במרכז וינדהוק אל השגרירות הסינית. בין המובילים את המפגינים היו הבישוף והפוליטיקאית של SWAPO, זפניה קמטה ומרכז הסיוע המשפטי. כתוצאה מהמאבק הספינה לא עגנה בנמיביה. Interpretation of China-Namibia Relations in Foreign Ministry of the People's Republic of China SWANU official web site (אורכב 07.11.2004 בארכיון Wayback Machine) President Hu calls for closer China-Namibia ties in China Daily, 20 December 2005 Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development. Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/131 "40,000 Chinese in Namibia". The Namibian. as quoted in the Southern African Migration Project (SAMP). 21 בנובמבר 2006. אורכב מ-המקור ב-2012-09-27. נבדק ב-21 במרץ 2011. {{cite news}}: (עזרה) Namibians say NO to arms by Tanja Bause, The Namibian, 25 April 2008
יחסי מאוריטניה–סין

יחסי מאוריטניה–סין הם היחסים הבילטרליים בין סין למאוריטניה. סין ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 ביולי 1965. סין מחזיקה במאוריטניה שגרירות בנואקשוט. מאוריטניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג. ממשלת מאוריטניה נהנית מקשרים הדוקים עם ממשלת הרפובליקה העממית של סין. בשנים האחרונות הם חתמו על שורה של הסכמים והחליפו שורה של מחוות דיפלומטיות שחיזקו את הקשר ביניהם. ממשלת סין גילתה לאחרונה עניין מיוחד במרבצי הנפט של מאוריטניה. הפקת הנפט במאוריטניה החלה בפברואר 2006, ועד מאי באותה שנה חתמו ממשלות סין ומאוריטניה על הסכם על שיתוף פעולה חברתי וכלכלי. באוקטובר 2006 החל תאגיד הנפט הלאומי של סין לקדוח בארות נפט במאוריטניה, וקיבל שלושה היתרי חיפוש נוספים במאוריטניה. ממשלת מאוריטניה רואה בהפקת נפט אמצעי משמעותי להגברת הצמיחה הכלכלית. במהלך הקמפיין לבחירות לנשיאות של מאוריטניה במרץ 2007, המועמד סידי אולד צ'יח עבדאללהי שיבח את קשריה המתהדקים של מאוריטניה עם סין, והבטיח "להמשיך בדרך של חיזוק היחסים הבילטרליים בכל מאמצי". ביוני 2020, מאוריטניה הייתה אחת מ-53 מדינות שתמכו בחוק הביטחון הלאומי של הונג קונג באו"ם. משנת 2000 עד 2012, היו כ-15 פרויקטים רשמיים של מימון פיתוח סיניים שזוהו במאוריטניה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. פרויקטים אלו נעים מהרחבת נמל נואקשוט ב-900 מטר דרך הלוואה מועדפת בסך 2 מיליארד יואן סיני מבנק Ex-Im של סין ועד הלוואה בסך 136 מיליון דולר מהממשלה הסינית להקמת שדה תעופה בינלאומי חדש בנואקשוט. Chinese Foreign Ministry (10 באוקטובר 2006). "Mauritania". China Internet Information Center. נבדק ב-7 במרץ 2009. {{cite web}}: (עזרה) "China, Mauritania sign $2mn co-operation deal". BusinessinAfrica.net. South African Press Association; Agence France-Presse. 22 במאי 2006. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Chinese national oil firm prospecting for onshore oil in Mauritania". University of Alberta. Agence France-Presse. 16 באוקטובר 2006. אורכב מ-המקור ב-2009-03-13. נבדק ב-7 במרץ 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Mauritania's presidential candidates hail ties with China". People's Daily. Central Committee of the Communist Party of China. 12 במרץ 2007. נבדק ב-7 במרץ 2009. {{cite web}}: (עזרה) Lawler, Dave (2 ביולי 2020). "The 53 countries supporting China's crackdown on Hong Kong". Axios (באנגלית). נבדק ב-3 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development. Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/3 Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection.http://aiddatachina.org/projects/168
יחסי מזרח טימור – מיאנמר

יחסי מזרח טימור–מיאנמר הם היחסים הבין-ממשלתיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לרפובליקה של איחוד מיאנמר. מזרח טימור ומיאנמר כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 בספטמבר 2006. זוכת פרס נובל לשלום ושר החוץ של מזרח טימור לשעבר, ז'וזה רמוס הורטה, קרא שוב ושוב לשחרר את זוכת פרס נובל לשלום אונג סן סו צ'י הכלואה במיאנמר. בשנת 2011, כנשיא מזרח טימור, הבטיח רמוס הורטה תמיכה ברפורמות במיאנמר. בנוגע לרדיפת בני ההרוהינגיה במיאנמר, רמוס-הורטה הגן באופן חלקי על ראש הממשלה בפועל ב-2017 אונג סן סו צ'י, ובהחלט נקט עמדה נגד הפרות זכויות אדם. באוגוסט 2013, משלחת ממיאנמר ביקרה במזרח טימור כדי ללמוד על המערכת הפיננסית וניהול המשאבים בפרט. ראש ממשלת מזרח טימור, שננה גוסמאו, ביקר במיאנמר בחודש שלאחר מכן. מיאנמר היא חברה באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, שאליה מזרח טימור רוצה להצטרף. בשנת 2018, הלשכה לסטטיסטיקה של מזרח טימור דיווחה על יבוא של רכיבי בניין לבתים ממיאנמר למזרח טימור בשווי 25 דולר. כמו כן נרשם יצוא חוזר ממזרח טימור למיאנמר בהיקף של 13,000 דולר אמריקאי (מקום 23 בדירוג שותפות היצוא של מזרח טימור). למזרח טימור יש שגרירות ביאנגון, בירת מיאנמר. למיאנמר אין נציגות דיפלומטית במזרח טימור. שגרירותה בג'קרטה (בירת אינדונזיה) אחראית על ענייניה במזרח טימור. ETAN: E. Timor's Ramos-Horta calls for release of Myanmar's Suu Kyi, 18. Oktober 2004, abgerufen am 26. Januar 2018. ETAN: East Timor PM calls for release of Myanmar's Aung San Suu Kyi, Januar 2007, abgerufen am 26. Januar 2018. Myanmar Times: Ramos-Horta expresses support for reforms, NLD, 28. November 2011, abgerufen am 26. Januar 2018. José Ramos-Horta, Janelle Saffin: Ending Myanmar’s Blame Game, 13. April 2017, abgerufen am 26. Januar 2018. Regierung Osttimors: Myanmar delegation visits Timor-Leste, 12. August 2013, abgerufen am 26. Januar 2018. Regierung Osttimors: Prime Minister ends his 15 day tour of 4 ASEAN States with a successful visit to Myanmar, 17. September 2013, abgerufen am 26. Januar 2018. Direcção-Geral de Estatística: External Trade Statistics Annual Reports 2018, abgerufen am 17. April 2019.
אברהם שני

אברהם (פינקו) שני הוא קצין צה"ל במיל׳ בדרגת תת-אלוף ששירת כקצין תחזוקה ראשי בין השנים 1980-1976. אברהם שני נולד בשם אברהם פינקו בבוטושאן, רומניה. הוא גדל בבוקרשט והיה השלישי מבין ארבעת ילדיהם של חנה ויהושוע פינקו. המשפחה חיה תחת איום הנאצים ויחד שרדו את השואה. שני היה חבר בתנועת הנוער הציוני ונטל חלק בפעילויות שהתקיימו במחתרת לאור האיום הנאצי. לאחר המלחמה, הניע שני את משפחתו לרעיון העלייה. בשנת 1950, בגיל 16 עלה שני עם משפחתו לישראל. המשפחה שוכנה באוהל במעברה במחנה העולים בפרדס חנה. כנער, שני תמך במשפחתו ועבד כפועל בניין בחברת סולל בונה. עסק בבניית בניין 22 ששימש בהמשך את המטה הכללי של צה"ל ואת משרד הביטחון. שני עבד עד גיוסו ב-1952. (את תעודת הבגרות השלים במהלך השירות). לימים הוא שב לאותו בניין כתת-אלוף. ב-1953 שני שהיה ידוע בכינויו "פינקו", סיים קורס קצינים. ב-1955 לאחר מספר שנות שירות של שני בתפקידים שונים תוך עליה בדרגות, הקים אריק שרון את חטיבת הצנחנים ושני מונה לתפקיד קצין הספקה חטיבתי. שני היה מעורב בנושאים רבים בפיקוד החטיבה, כמו כן לקח חלק בפעולות תגמול ובמבצע קדש. עם סיום תפקידו בחטיבה, עבר הכשרה בבית הספר הצבאי לפיקוד ומטה. ב-1966 מונה למפקד הספקה פיקוד דרום. בתפקיד זה עסק בניהול הלוגיסטיקה של כוחות הפיקוד במהלך מלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה ובמהלך מלחמת ההתשה עסק בתמיכה לוגיסטית בכוחות שהוצבו בסיני. תפקידו הבא היה סגן קצין הספקה ראשי, ולאחריו יצא ללימודים אקדמאיים ולמד באוניברסיטת בר-אילן תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה. בעת מלחמת יום הכיפורים כמפקד מרכז ציוד היה אמון על קליטת הרכבת האווירית האמריקאית והאירופאית לחיזוק המערך הלוגיסטי. עם הקמת חיל התחזוקה בצה"ל שימש שני כמפקד הראשון של בית הספר לתחזוקה. ארבע שנותיו (1976-1980) של תא"ל שני כקצין תחזוקה ראשי, הוקדשו לבנין חיל התחזוקה בדגש על כתיבת תורת תחזוקה מותאמת לצורכי צה"ל, הנחת תשתית הדרכתית מוצקה והכשרת כוח אדם מקצועי ומיומן בדגש על אוכלוסיית הקצינים. במהלך כהונתו הוכנסו לשימוש פרטי לבוש לחייל שמשמשים עד היום כגון "הנעליים הקלות", קפלס"ט במקום קפל"ד, שכפ"ץ קל ומדי כותנה נושמים. לאחר סיום שירותו הסדיר התמנה שני למנכ"ל חברת פי גלילות מסופי נפט דלק וצינורות בארץ. שני היה נשוי לשרה ירושלמי-שני, הוא גר בכפר סבא ולו שלושה בנים, נכדים ונינים. על אברהם שני באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
יחסי סודאן–סין

יחסי סודאן–סין הם היחסים הבילטרליים בין סין לסודאן. סודאן הפכה לעצמאית ב-1956, לאחר שקיבלה את עצמאותה מבריטניה ומצרים. הרפובליקה העממית של סין והרפובליקה של סודאן כוננו יחסים דיפלומטיים ב-4 בפברואר 1959. כבר ב-1964 החליפו ביקורים רשמיים ראש ממשלת סין ג'ואו אנלאי, סגן ראש הממשלה צ'ן יי ונשיא סודאן אבראהים עבד. חילופי הביקורים האחרונים בדרג הבכיר היו ביקורם של הנשיא עומר אל-באשיר בסין ב-2006 וחו ג'ינטאו ביקר בסודאן. סין החלה להעניק סיוע כלכלי מסוים לסודאן ב-1970, וסיוע רפואי לסודאן ב-1971. ב-1995 החלו סין וסודאן לשתף פעולה בחיפושי נפט. ב-1997 הקימו משרדי החוץ של שתי המדינות מנגנון ייעוץ פוליטי קבוע. בשנת 2007, היקף הסחר הדו-צדדי בין סין לסודאן היה בשווי 5.66972 מיליארד דולר. סודן היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של סין באפריקה אחרי אנגולה ודרום אפריקה. סודאן מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג. סין מחזיקה בסודאן שגרירות בח'רטום. סודאן באתר משרד החוץ הסיני
וילם דה קונינג

וילם דה קונינג (באנגלית: Willem de Kooning;‏ 24 באפריל 1904 – 19 במרץ 1997) היה צייר אמריקאי, אחד מהאמנים הבולטים של האקספרסיוניזם המופשט. וילם דה קונינג נולד ב-24 באפריל 1904 למשפחה ממעמד הפועלים ברוטרדם שבהולנד. הוריו התגרשו כשהיה בן 3. בגיל 12 החל לעבוד כשוליה בחברה שעסקה בעיצוב אמנותי. הוא לקח שעורי ערב באומנות באקדמיה לאמנויות חזותיות ברוטרדם (שהייתה אז חלק מ"האקדמיה לאמנויות חזותיות ומדעים טכניים", והיום נקראת על שמו, "אקדמיית וילם דה קונינג (אנ')"). ב-1926 הסתנן לאנייה ששטה לארגנטינה כנוסע סמוי, וירד ממנה כשעגנה לחופי וירג'יניה, ארצות הברית. ב-1927 עבר לניו יורק. דה קונינג החל לעבוד כאמן, ולהשתלב בקהילת האמנים בניו יורק שזכתה לכינוי אסכולת ניו יורק. ציירים נוספים בקבוצה זו כללו את ג'קסון פולוק, לי קרסנר, פרנץ קליין, ארשיל גורקי, מארק רותקו, הנס הופמן, אדולף גוטליב, רוברט מאת'רוול וסטיוארט דייוויס. ב-1938 פגש את רעייתו לעתיד, האמנית איליין דה קונינג, עמה התחתן ב-1943. נישואיהם ידעו עליות ומורדות, וב-1957 נפרדו, אף שלעולם לא התגרשו, ובסופו של דבר התאחדו בשנית ב-1976. נפטר בביתו באיסט המפטון (אנ') שבלונג איילנד, ניו יורק ב-19 במרץ 1997. דה קונינג היה בין הציירים הפוריים ביותר של האקספרסיוניזם המופשט. ברבים מציוריו, במיוחד בסדרה של ציורי נשים, ניכרת נסיגה מעקרונות ההפשטה המוחלטת באמצעות שילובם של מוטיבים פיגורטיביים. סדרה זו עוררה עניין בשל אופן השילוב בין סגנונות ציור שונים כשהוצגה בשנות החמישים. ביצירות אלה ניכרה השפעה של סגנונו של פיקאסו באופן שבו הוצגו דמויות הנשים והיחס בינן לבין הרקע המצויר. ב-1953 שכנע רוברט ראושנברג בן ה-27 את דה קונינג להעניק לו ציור, כדי למוחקו. פעולת המחיקה לקחה לראושנברג חודשיים. העבודה הקרויה "ציור מחוק של דה קונינג (אנ')" מוצגת במוזיאון לאמנות מודרנית של סן פרנסיסקו (אנ') (SFMOMA). כמה מציוריו של דה קונינג נמכרו במאה ה-21 במחירי שיא הממקמים אותם ברשימת מכירות הציורים היקרות ביותר. בנובמבר 2006 מכר דייוויד גפן את הציור "אישה 3 (אנ')" ב-137.5 מיליון דולר, מעט פחות ממחיר השיא לציור באותו הזמן, 140 מיליון דולר. בספטמבר 2015 מכר גפן ציור אחר של דה קונינג, "מחלף", בכ-300 מיליון דולר, שהיה המחיר הגבוה ביותר ששולם עבור ציור, עד שהשיא נשבר עם מכירת "מושיע העולם" של לאונרדו דה וינצ'י ב-450 מיליון דולר בנובמבר 2017. מחיר השיא של ציור של דה קונינג במכירה פומבית הושג בנובמבר 2016, עבור הציור "ללא שם מספר 25", בכריסטי'ס בניו יורק. אישה (1944) אישה (1952–1953) אקספרסיוניזם מופשט על וילם דה קונינג, באתר קרן וילם דה קונינג (באנגלית) וילם דה קונינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילם דה קונינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וילם דה קונינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וילם דה קונינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) וילם דה קונינג, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מלאווי–סין

יחסי מלאווי–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלאווי לבין הרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2008, כאשר מלאווי העדיפה קשרים עם סין על פני קשרים עם טאיוואן ב-28 בדצמבר 2007 הודיע משרד החוץ הסיני בבייג'ינג כי סין ומלאווי כוננו יחסים דיפלומטיים. לשם כך נאלצה מלאווי לנתק את מערכת היחסים בת ה-41 השנים שניהלה עם טאיוואן. שר החוץ של מלאווי, ג'ויס בנדה, הצהיר כי, "ממשלת הרפובליקה של מלאווי מכירה בכך שיש רק סין אחת בעולם... וכי טאיוואן היא חלק בלתי מנוצל משטחה של סין". לאחר מכן, מלאווי וסין קבעו את יחסיהן באופן רשמי על ידי חתימה על הודעה משותפת בבייג'ינג. עם מותו של נשיא מלאווי בינגו ווה מותאריקה ב-2012, אנשים רבים תהו מה יקרה ליחסי סין–מלאווי עם הנשיא החדש של מלאווי, ג'ויס בנדה. שגריר סין במלאווי, פאן היג'ון, הבטיח לכולם, "היחסים בין מלאווי לסין הם גבוהים בכל עת ואנו תומכים מאוד בנשיאת הרפורמות גברת. בנדה מתחייבת ואני רוצה להבטיח לה ולכל המלאוויים את המשך התמיכה הפיננסית שלנו בכל מגזרי הכלכלה." בנאום שנשא פאן היג'ון, הוא הצהיר מדוע סין מעוניינת לפתח את היחסים עם מלאווי. הוא הצהיר על ההיסטוריה הארוכה בין שתי האומות והוא גם הצהיר כיצד האומות האפריקאיות עזרו לסין בעבר באומרו, "אנחנו הסינים לעולם לא שוכחים שבשנת 1972, היו אלה האחים האפריקאים, יחד עם מדינות ידידותיות אחרות עזרו לסין לשחזר את מושבה באו"ם". הוא סיים את הצהרתו באומרו כיצד סין נתנה תרבות והון רב למדינות אפריקאיות, וכיצד לשתי האומות הללו וליחסיהן יש תקוות גדולות לעתיד. משנת 2000 עד 2012, היו כ-21 פרויקטים סיניים רשמיים למימון פיתוח שזוהו במלאווי באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. פרויקטים אלה נעו בין מענק של 70 מיליון דולר לבניית הכביש המהיר קרונגה-צ'יטיפה המקשר את מלאווי עם זמביה השכנה ב-2008, ועד הלוואה של 80 מיליון דולר מבנק היבוא של סין לבניית אוניברסיטה למדע וטכנולוגיה במחוז של תיולו בשנת 2011. "The Standard - Hong Kong's First FREE English Newspaper". אורכב מ-המקור ב-2008-03-21. נבדק ב-2012-11-05. Li, L. (n.d.). Malawi conforms establishment of diplomatic relations with China. Xinhua. Retrieved from Botolo, T. (2012, July 4). Malawi-China Relationship is of mutual Benefit-Envoy. Nyasa Times. Retrieved from http://www.nyasatimes.com/malawi/2012/07/04/malawi-china-relationship-is-of-mutual-benefit-envoy/ Hejun, P. (n.d.). China-Malawi Relations in the Perspective of China-Africa Relations [Speech transcript]. Retrieved December 7, 2012, from Embassy of the People's Republic of China in the Republic of Malawi website: http://mw.china-embassy.org/eng/sghdhzxxx/t885819.htm Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. (2013-04-29). "China's Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection - Working Paper 323". Center For Global Development. נבדק ב-2019-08-19.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) "China Grants $70 Million for Karonga Chipita highway". China.AidData.org. 2019-01-14. נבדק ב-2019-08-19. "EXIM Bank Loans $80 million for Construction of University of Science and Technology". China.AidData.org. 2019-01-14. נבדק ב-2019-08-19.
יחסי כף ורדה – סין

יחסי כף ורדה–סין הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה העממית של סין לכף ורדה. שתי המדינות כוננו יחסים דו-צדדיים באפריל 1976, זמן קצר לאחר שכף ורדה קיבלה עצמאות מהאימפריה הפורטוגזית. כף ורדה היא תומכת במדיניות סין האחת של סין. סין שמרה על יחסים עם כף ורדה לאורך שנות ה-70 עד אמצע שנות ה-90 בעיקר כדי למנוע מהרפובליקה של סין (טאיוואן) לזכות בהכרה הבינלאומית של כף ורדה באמצעות דיפלומטיה בפנקסי צ'קים. עם זאת, באמצע שנות ה-90, מספר בעלי הון סינים החלו להשקיע במדינת האי והיחסים גדלו במהלך שנות ה-2000 כתוצאה מכך. מאז ועידת הפורום הראשון לשיתוף פעולה בסין אפריקה בשנת 2000, ממשלת סין סיפקה בהצלחה 63.5 מיליון דולר במימון פיתוח. פרויקטים אלה כוללים 4.4 מיליון דולר לבניית סכר פוילאו בסנטה קרוז, 22 מיליון דולר לבניית אצטדיון ספורט במונטה ואקה, ו-2.3 מיליון דולר למחיקת חובות. במהלך 2010 הפורום לשיתוף פעולה כלכלי וסחר בין סין למדינות דוברות פורטוגזית במקאו, הכריז Wen Jiaobao על יצירת קרן של מיליארד דולר שמטרתה להגביר את הסחר בין סין למדינות דוברות פורטוגזית. China in Cape Verde: the Dragon’s African Paradise (אורכב 09.02.2010 בארכיון Wayback Machine) CSIS by Loro Horta Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323. Washington DC: Center for Global Development.
יחסי ונצואלה–ניגריה

יחסי ונצואלה–ניגריה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה לרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1965. בנובמבר 1968, ביקר בניגריה ראש המחלקה לכלכלת נפט של משרד המכרות והפחמימנים של ונצואלה, אליריו פארה. ביקור רשמי נוסף במדינה נערך במהלך נשיאותו של רפאל קלדרה. ונצואלה אירחה שתי משלחות ממכללת ההגנה הלאומית של ניגריה בשנים 2009 ו-2010 כחלק מתוכנית הלימודים במדינה המתבצעת מדי שנה על ידי קבוצות של סטודנטים השואפים לדרגים בכירים במשרד ההגנה הניגרי. בשנת 2018, משלחת מבית הספר להגנה לאומית של ניגריה ביקרה בוונצואלה ונפגשה עם סגן השר לאפריקה של משרד החוץ של ונצואלה, יורי פימנטל. במאי 2018 חתמו שתי המדינות על שנים עשר הסכמי שיתוף פעולה בתחומים שונים. ב-6 בספטמבר אותה שנה, הביעה ונצואלה את דחייתה מתקפת טרור על בסיס צבאי בצפון ניגריה שבוצע על ידי בוקו חראם. שר החוץ של ונצואלה חורחה אריאזה והנשיא בוהארי נפגשו ב-24 בספטמבר 2019 במהלך המושב ה-74 של העצרת הכללית של האו"ם. ב-15 בספטמבר 2021, שרי החוץ של ונצואלה, פליקס פלסנסיה וניגריה, ג'פרי אוניאמה, ניהלו שיחת טלפון. במהלך המושב ה-76 של העצרת הכללית של האו"ם, שרי החוץ נפגשו ב-22 בספטמבר ודנו בהכנות לוועדה משותפת דו-צדדית ראשונה בין שתי המדינות. ונצואלה מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה. ניגריה מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס. מדיה וקבצים בנושא יחסי ונצואלה–ניגריה בוויקישיתוף שגרירות ונצואלה בניגריה שגרירות ניגריה בוונצואלה
בס גדול-לוע

בס גדול-לוע (שם מדעי: Micropterus salmoides) הוא מין של דג טורף ממשפחת החמנוניים המכונה בשם העממי בס. הוא מצוי בטבע במקווי מים מתוקים באמריקה הצפונית אך הוא הופץ גם כמין פולש. זהו אחד הגדולים שבחמנוניים והוא יכול להגיע לאורך של 40 עד 100 ס"מ ולמשקל של מעל 10 ק"ג, כאשר הוא בעל דו-צורתיות זוויגית והנקבות כבדות מהזכרים. הבס הוא מין גדול ושרירי הדומה מעט ללברק וצבעו ירוק זית עד אפור ועליו שורה של כתמים כהים, היוצרים פס אופקי משונן לאורך כל צד. הוא בעל סנפירים נמוכים בהירים ופרוקים וזנב שרירי העוזר לו להאיץ אחר טרף. הראש גדול עם חריצי עיניים גדולות וצהובות עם אישון שחור והלסתות חזקות ובולטות ובתוכם שיניים חדות. הבס יכול לשרוד בטבע 10 עד 16 שנים. דג זה הוא טורף מהיר של מזון קטן יותר, המשתנה לפי משקל הדג. דגים צעירים ניזונים בעיקר מחרקי מים ומסרטנים קטני-ממדים כמו שטצדאים, דפניות ושטרגליים ומספר דגים קטנים יותר. ככל שהדג מתבגר הוא מסוגל ללכוד טרף גדול יותר ובבגרותו ניזון בעיקר מדגים אחרים כמו קרפיוניים, שפמנונאים שונים, קטוסטומיים, אזרינופסידיים, פרקיים, לברקיים וקברנוניים וכן מחמנוניים קטנים יותר, מסרטני נהרות, חלזונות ושאר רכיכות וכן מדו-חיים, זוחלים קטנים, עופות מים ויונקים. דג זה יכול לצוד אף טרף הקטן ממנו ב-50% והוא נצפה אוכל בס מנומר וסנדור ויטראוס (Sander vitreus) צעירים, המתקרבים לגודלו בבגרותם. במספר נהרות ואגמים הדג נחשב לטורף-על, אף שהוא יכול להיטרף בידי לוטרות, אליגטור אמריקני, מספר עופות מים כמו שלדגיים, אנפות ועיטם לבן ראש ומספר דגים כמו שפמנונים, צלופחים וזאבי נהרות. דגים גדולים מתאימים לדיג ספורט בשביל דייגים שונים, אשר לרוב משחררים אותם לאחר מכן. במספר אזורים כמו באירופה ויפן הובאו דגי בס למטרות ספורט שהפכו למינים פולשים תוקפניים. מדיה וקבצים בנושא בס גדול-לוע בוויקישיתוף בס גדול-לוע, באתר ITIS (באנגלית) בס גדול-לוע, באתר NCBI (באנגלית) בס גדול-לוע, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בס גדול-לוע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בס גדול-לוע, באתר FishBase (באנגלית) בס גדול-לוע, באתר GBIF (באנגלית) בס גדול-לוע באתר הרשימה האדומה של IUCN