laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר שכניה

הר שְׁכַנְיָה הוא הר במערב הגליל התחתון. שיא גובהו הוא 456 מטרים מעל פני הים ביישוב קורנית. ההר נמצא בחלקו המערבי של רכס יוטבת - רכס שאורכו כ-14 ק"מ החוצה את הגליל התחתון. על ההר שוכנים היישובים מנוף, שכניה וקורנית, שבתחום המועצה האזורית משגב (גוש שגב). כמו כן, על ההר נמצא בית ספר יסודי לישובי האזור השייכים למועצה האזורית משגב אשר בו לומדים מעל 500 תלמידים בית הספר נמצא בין היישוב שכניה לקורנית. ההר, כמו גם היישוב הסמוך שכניה ונחל שכניה היוצא ממנו, קרוי על שם משמר הכהונה שְׁכַנְיָה (המשמר העשירי מתוך 24), אשר ישב לפי המקורות בעיר המקראית והתלמודית כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך כאבול, כפר ערבי גדול הנמצא במורדות ההר. בהר שמורת טבע שגודלה 3,360 דונם, המכוסה בחורש ים תיכוני. בהר נמצאת מערה קארסטית, הקרויה מערת שכניה, המשמשת למשכן עטלפים נדירים וניתנת לכניסה רק בחודשי הקיץ והסתיו. ההר הוכרז כשמורה בשל הימצאותו של הצמח הנדיר רצועית הגליל ממשפחת הסחלביים במקום. במערת שכניה נתגלו בשנת 1990 עצמותיו של איש קק"ל ישראל בן זאב, שנרצח באוגוסט 1938 בידי בדואים מקומיים. על ההר נבנתה טיילת שאורכה כ-800 מטרים. הטיילת מתחילה בכניסה ליישוב שכניה ומסתיימת בכניסה ליישוב מנוף, כשלצידה שבילי הליכה, ליד שבילי ההליכה ישנם עצים ושיחים אשר נלקחו ממקומות אשר נשקפה סכנה לקיומם. על הטיילת ישנה אנדרטה לזכר ישראל בן זאב, איש קק"ל אשר נרצח באוגוסט 1938 ומצפור לזכרו של שמעון רביד. מהטיילת אפשר לראות את נופי הגליל המערבי, הר עצמון, את הרי נצרת ואת מפרץ חיפה. ביום בו יש ראות טובה ניתן לראות גם את רמת הגולן ואת ראש הנקרה. מהטיילת יוצא מסלול רגלי מעגלי העובר בתוך הרכס בחורש טבעי רב. מדיה וקבצים בנושא הר שכניה בוויקישיתוף שמורת הר שכניה ומערת שכניה, באתר "טבע ונופים בישראל" טיילת הר שכניה וסיפורו של ישראל בן זאב, באתר "טבע ונופים בישראל" משה גלעד, שמורת שכניה היא הר ירוק, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2023 טיילת הר שכניה – iNature, באתר www.inature.info טיולי, אתר. "טיילת נוף הר שכניה | אתר טיולי". אתר טיולי. נבדק ב-2018-04-22. מסלול טיול קצר בגליל התחתון - קק"ל אי ירוק מצפור טיילת הר שכניה, מסבירן טיילת נוף הר שכניה, באתר www.mapa.co.il
מסלול (מושב)

מַסְלוּל הוא מושב בצפון-מערב הנגב, המשתייך לתנועת המושבים. הוא ממוקם מדרום-מערב לאופקים ומול הכפר השיקומי עלה נגב. שטחו של המושב הוא כ-7,200 דונם. שמו ניתן לו על שם הפסוק בספר ישעיהו: ”וְהָיָה שָׁם מַסְלוּל וָדֶרֶךְ”. המושב נוסד בשנת 1950 על ידי עולים מאיראן, ומנה כ־60 משפחות שהתגוררו באוהלים, ובהמשך השתכנו בבתי סוכנות. המתיישבים עסקו בחקלאות, במכסות גידול ומים משותפות לשכנים, בחלקות שדה שיתופיות, בערבות הדדית ובסיוע זה לזה.[דרושה הבהרה] העולים, שהיו אנשי מסחר, התקשו בעבודת החקלאות, ועל כן הגיעו מן ההתיישבות ברחבי הארץ משפחות מדריכות בחקלאות ובכלכלת בית שליוו את העולים החדשים בשנים הראשונות במושב, והגיעו גם מורות מתנדבות. במושב הוקם בית ספר שאליו באו גם ילדים מהמושבים הסמוכים. בשנים 1965–1969, נעזב המושב על ידי מרבית מייסדיו, מלבד שמונה-עשרה משפחות. בעקבות העזיבה, התלבטו המוסדות המיישבים אם לשקם את המושב ולהערות אליו רוח חדשה, והגיעו תושבים חדשים. אל המייסדים הדתיים והמסורתיים הצטרפו גם תושבים חילוניים וגם שומרי מצוות ונוצרה קהילה פלורליסטית מגובשת. מסוף שנות התשעים שב המושב והתרחב, וכיום יש בו 90 יחידות-משק ועוד 64 תושבים שהשתכנו בתוכנית "בנה ביתך". ביישוב כיום 154 בתי אב. ב-2019 החלה הקמה של הרחבה של המושב בדרום-מזרח המושב, נכון ל-2021 השכונה בשלבי הקמה סופיים בשטח מושב מסלול - שדה סולארי בינוני של ערבה פאוור קומפני בשם מסלול סאן. השדה משתרע על שטח של 140 דונם ומורכב מ-30,700 פאנלים פוטו-וולטאיים של חברת JA Solar. עלות הפרויקט: 123 מיליון שקלים, כולל השקעה של 24.7 מיליון ש"ח הון עצמי על ידי ערבה פאוור, קרן נוי וקק"ל. השדה הסולארי 'מסלול סאן' ייצר 8.9 מגוואט חשמל, ויחסוך הפקה של כ-225,000 טון מטרי של פחמן דו-חמצני בתקופה של עשרים שנה[דרוש מקור]. האגודה השיתופית מנוהלת על ידי ועד האגודה ומאוגדים בה חברי המושב, ולצידה פועל ועד מוניציפלי לכל השוכנים בו (חברים ותושבים שאינם חברי האגודה), וכן, מזכירות, בית כנסת ומקווה בשלבי בניה, בית חב"ד, מועדון חברים, מועדון 'חמישים פלוס' לחברות מבגירות, מועדון ילדים, תנועת נוער, צרכנייה, ועדות תרבות ונוער, צח"י = צוות חירום יישובי, בריכה הידרותרפית, ועוד. עופרה מצוב-כהן, במסלול ילדותה, סיפורה של שולמית, ילדה במושב עולים, גוונים, תל אביב, 2012 מדיה וקבצים בנושא מסלול בוויקישיתוף מסלול, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור מסלול באתר המועצה האזורית מרחבים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר ישעיהו, פרק ל"ה, פסוק ח' ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טבק הרחה

טבק הרחה הוא סוג של טבק הנצרך ללא הבערתו. קיימים מספר סוגים של טבק הרחה, אולם בדרך כלל הכוונה היא לטבק המעובד לאבקה יבשה הנשאפת לחלל האף. עמים ילידים בברזיל היו הראשונים אשר השתמשו בטבק טחון להרחה. הם נהגו לעבד את הטבק בעלי ומכתש עשויים עץ. את הטבק המעובד אחסנו בכלים אטומים עשויים עצמות. שימוש בטבק הרחה בקרב בני הטאינו נצפה על ידי נזיר פרנציסקני, האב ראמון פאנה, שהשתתף במסעו השני של קולומבוס לעולם החדש בשנת 1493. בשובו לאירופה הביא עמו האב ראמון טבק הרחה. במאה ה-16 החזיקו סוחרים ספרדים במונופול על הסחר בטבק הרחה, לאחר שמפעלים ראשונים ליצורו קמו בעיר סביליה. יצור טבק להרחה בעיר סביליה נמשך לאורך מאות שנים ובמאה ה-18 הוקם בית החרושת המלכותי לטבק (בספרדית: Real Fábrica de Tabacos) מחוץ לחומות העיר, אשר היה הבניין השני בגודלו בספרד בעת שהוקם. בבניין התקיים יצור טבק להרחה ואף התנהלו מכירות פומביות של טבק. בשנת 1561 תיאר שגריר צרפת לפורטוגל, ז'אן ניקו, את תכונותיו הרפואיות של טבק להרחה כמרפא לכאבי ראש. לניקו מיוחסת הבאת טבק להרחה לטיפול בכאבי הראש הבלתי פוסקים מהם סבלה קטרינה דה מדיצ'י. דה מדיצ'י התרשמה כל כך מתכונותיו של הטבק להרחה עד שהחליטה כי מאותה עת יקרא בשם תבלין המלכה (Herba Regina), עובדה שסייעה להפצתו של הטבק באצולת צרפת. טבק הרחה יבש (לעיתים: "אירופי") – מבושם בדרך כלל בריחות שונים, או שהוספו לו חומרי טעם והוא נועד לשאיפה בנחירי האף. ריחות אופייניים לטבק הרחה יבש הם מגוון ריחות פרחים, מנטול, פירות שונים, או מגוון תבלינים. טבק הרחה לח (בארצות צפון אמריקה מכונה "טבק אמריקני" (באנגלית: American Snuff) – טבק שנהוג למורחו על החניכיים ואינו מיועד לשאיפה באף. קיימים שני סוגים עיקריים לטבק הלח, "מתקתק" ו"מלוח". כל אחד מן הסוגים מיוצר במגוון טעמים. טבק הרחה לח שונה מטבק לעיסה. מכירת טבק הרחה לח (להבדיל מטבק לעיסה, או סיגריות) אסורה בכל מדינות האיחוד האירופי, למעט שוודיה. יהודים רבים נוהגים להריח טבק מקופסאות מתכת לאחר התפילה בשבת ולכבד מתפללים מקופסת הטבק האישית. לטבק נהגו לקרוא בטורקיה ״ברנוטי״, בתימן- ״בורדגאן״, בעיראק- "טטן" ובמזרח אירופה - "שמעק טבק" (טבק הרחה). תיבת ההרחה מדיה וקבצים בנושא טבק הרחה בוויקישיתוף יאיר אטינגר, טבק הרחה מככב בבתי הכנסת, במיוחד ביום כיפור, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2016 טבק הרחה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חן מלול, קופסאות הרחה בבתי כנסת, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אפריל 2021 World Health Organization (WHO) International Agency for Research on Cancer (IARC), Title: IARC Monographs on the Evaluation of Carcinogenic Risks to Humans, Volume 89, Smokeless Tobacco and Some Tobacco-specific N-Nitrosamines, Lyon, France, 2007, Historical Overview 1.1.2 Snuff taking, p. 43-47, ISBN 9789283212898 Porter, R., Teich, M.: Drugs and Narcotics in History, Cambridge University Press, 1997, p. 39. EU Directive 2001/37/EC, on the Manufacture Presentation and Sale of Tobacco Pdoducts
תלמי אליהו

תַּלְמֵי אֵלִיָּהוּ הוא מושב בנגב הצפוני-מערבי, בחבל אשכול, המשתייך לתנועת המושבים. המושב נקרא על שמו של אליהו קראוזה, מנהל בית הספר החקלאי מקוה ישראל בתקופת מלחמת העולם הראשונה ולאחריה. המושב נוסד בשנת 1970. המושב הוקם בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 תחת השם "בשור ג". בתחילת שנת 1970 יושב על ידי גרעין "ארנון" שהיה מורכב בעיקר מעולים צעירים מצרפת ושמו נקבע כ "תלמי אליהו". המושב הוקם כמושב שיתופי אך די מהר הפך למושב עובדים. בשנותיו הראשונות הצטרפו אליו קבוצות נוספות של עולים מצרפת. במושב זה גדלו אביב גדג' וגבריאל בלחסן מלהקת אלג'יר ושמו מוזכר בשיר "פעמוני המאה" מתוך האלבום מנועים קדימה. בנוסף, באחד מאלבומי הסולו של גבריאל בלחסן ישנו שיר הנושא שם זה. אחיו של גבריאל בלחסן, המוזיקאי ידידיה בלחסן ובת דודו נועה בלחסן, נולדו אף הם במושב. בשנת 2012 הוציא האמן שלום גד, אחיו הגדול של אביב גדג', טרילוגיית אלבומים בשם "המצב", ובתוכה אלבום בשם "תלמי אליהו". תלמי אליהו, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יוסף גילת, חבל אשכול מצפה לפיתוח, באתר על המישמר, ‏9 בספטמבר 1969 שמות חדשים לשני ישובים, באתר מעריב, ‏1 בנובמבר 1970
תפרח

תפרח הוא מושב חרדי בנגב הצפוני־מערבי על כביש 25, המשתייך לתנועת פועלי אגודת ישראל ולמועצה אזורית מרחבים, בה הוא מהווה את היישוב הגדול ביותר. מקור שם המושב הוא מהפסוק בספר ישעיהו: ”פָּרֹחַ תִּפְרַח וְתָגֵל אַף גִּילַת וְרַנֵּן”. המושב נוסד בשנת 1949 על ידי עולים ניצולי השואה מרומניה והונגריה. חברי המושב שהיו לפנים חברי אגודת ישראל, הצטרפו להסתדרות, אך לאחר מאבק הועברו להסתדרות פועלי אגודת ישראל. בשנת 1954 הצטרפו למושב קבוצת עולים ממרוקו. שטחו של המושב הוא כ-5,000 דונם. ומתגוררות בו כ-500 משפחות, מיעוט התושבים עוסקים בחקלאות ורוב הגברים אברכים. במקום פועלות מספר ישיבות, הגדולה שבהם היא ישיבת תושיה, מהגדולות במגזר החרדי ליטאי המונה כ-900 תלמידים, ובראשה עומדים הרב אביעזר פילץ ומייסד הישיבה הרב יעקב פרידמן. בנוסף, פועלות במקום שתי ישיבות לצעירים (בראשות הרב בצלאל גנצ'רסקי, ובראשות הרב אברהם גריינמן), בעבר, פעלה גם הישיבה קטנה בראשות הרב ישעיהו קרביץ, הישיבה הספרדית תפרח (בנשיאות הרב יצחק חיים פרץ), ישיבת דעת שלמה (בראשות הרב שלמה מנדל), ישיבת נחת רוח (בראשות הרב אבנר טוניק), ישיבת תפארת תורה לבעלי תשובה בראשות הרב אפרים סופר, וישיבה לבחורים מיוחדים בראשות הרב שלמה צבי הלל. רב היישוב הוא הרב אליהו אליעזר יעקובזון. מדיה וקבצים בנושא תפרח בוויקישיתוף תפרח, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור תפרח, באתר מועצה אזורית מרחבים תפרח (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר ישעיהו, פרק ל"ה, פסוק ב' מושב עולים אדוקים הצטרף להסתדרות, דבר, 11 באוקטובר 1949 אהרן מרגלית ומשה גוטמן (עורך), אתהלך, הוצאת המודיע, ירושלים 2010
חורבת מנוח

חורבת מנוח היא חורבה עתיקה, הנמצאת בנגב הצפוני-מערבי, מדרום מזרח לאופקים. ראשיתה של חורבת מנוח בתקופה הביזנטית, אך יש ממצאים ארכאולוגיים לפעילות גם בתקופה ההלניסטית. המקום היה פעיל ומיושב, גם בתקופה הישראלית. בתוך חורבת מנוח ישנם שני אתרים עיקריים: תל מנוח ובארות מנוח. בארות מנוח הם קבוצה של בארות עתיקים מתקופות קדומות, הנמצאות באפיקו של נחל מנוח. תל מנוח הוא המקום בו נעשתה כל הפעילות בתקופות הללו, ובו נמצאו ממצאים ארכאולוגיים כגון: מבני אבן, חרסים ואבני פסיפס, בסיסים וכותרות (של עמודים) ועוד. גיליון 129 לשנת 2017אופקים, באתר www.hadashot-esi.org.il
לב כלב

לב כלב (ברוסית: Собачье сердце) היא נובלה סאטירית עם אלמנטים של מדע בדיוני מאת מיכאיל בולגקוב, אשר נכתבה בשנת 1925. נושא הסאטירה הוא האדם הסובייטי החדש. הסיפור מציג כלב תועה ושמו שריק (כינוי נפוץ בשפה הרוסית לכלבים), אשר עובר ניתוח חדשני שבעקבותיו הוא לובש בהדרגה צורה אנושית של איש פרולטריון מרושל. דמות ראשית נוספת בסיפור הוא פרופסור פיליפ פיליפוביץ' פראוברז'נסקי, רופא אשר משתיל בלוטת יותרת המוח ואשכים לתוך גופו של שריק כחלק מניסוי. בחלוף הזמן הופך שריק בהדרגה להיות אנושי, בוחר לעצמו את השם פוליגרף פוליגרפוביץ' שריקוב, בונה לעצמו קריירה ב"מחלקת הניקיון של מוסקבה האחראית לסילוק המשוטטים-על-ארבע ברחובות (חתולים, וכדומה)", והופך את החיים בביתו של הפרופסור לחלום בלהות, עד שמחליט אותו פרופסור להחזיר את המצב לקדמותו. הסיפור הפך למפורסם ברוסיה, ידוע ומדובר בקרב ילדי בית-ספר ועד פוליטיקאים. הסיפור הוסרט הן בשפה הרוסית והן בגרסה איטלקית, הועלה כמחזה וכאופרה בשפה האנגלית, וגרם לפולמוס ביקורתי תוסס. בשנת 2003, עיבדו וביימו עידית הרמן ודמיטרי טולפנוב את הספר למחזה בעברית בתיאטרון קליפה. השמות בעלי חשיבות ברורה בסיפור. השם פראוברז'נסקי נגזר מהמילה הרוסית Преображение (פראוברז'נייה) שפירושה "שיפור צורה". שריק (Шарик) הוא שם נפוץ לכלבים ברוסיה. השם ושם המשפחה "פוליגרף פוליגרפוביץ'" הוא תרגום גס ל"רוטגרוורה (טכניקת הדפסה), בנו של רוטגרוורה" ומהווה הד למסורת ההבל של השמות הכפולים בספרות הרוסית ששורשיה בגיבורו של גוגול אקאקי אקאקיאביץ' בסיפורו "האדרת". השם הוא גם סאטירה על מוסכמות חדשות לגבי נתינת שמות בברית המועצות המוקדמת. אף על פי כן, נבחר השם על פי המסורת הרוסית הישנה, של "היוועצות בלוח השנה", כאשר יום שמו של פוליגרף הוא 4 במרץ. השם של תורם האיברים השיכור הוא צ'וגונקין (Чугун ,"צ'וגון" משמעו ברזל יציקה) שיכול לקבל משמעות פארודית על השם של סטלין (Сталь "סטאל" פלדה ברוסית). האבטיפוס בחיים האמיתיים שהיווה השראה לדמותו של פרופסור פראוברז'נסקי הוא קרוב לוודאי המנתח הרוסי-צרפתי סרג' וורונוף שהיה נודע בניסוייו לבצע השתלות אשכים ובלוטות התריס של חיות בבני אדם. לסיפור קיימות אנלוגיות עם דוקטור פאוסטוס, פרנקנשטיין, והאי של ד"ר מורו. הוא יצא לאור בברית המועצות בשנת 1987, יותר משישים שנה לאחר השלמתו, אולם היה מוכר לקוראים רוסים דרך סאמיזדאט. מדיה וקבצים בנושא לב כלב בוויקישיתוף לב כלב, באתר OCLC (באנגלית) לב כלב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספר חדש ליהודית הנדל, תרגומים חדשים למיכאיל בולגקוב ומריו ורגס יוסה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2002 שירי לב-ארי, כלב אינטלקטואל ורודף בצע, באתר הארץ, 1 בינואר 2003
יוהאן פון דר שולנבורג

יוהאן מתיאס פון דר שולנבורג (גרמנית Johann Matthias von der Schulenburg;‏ 7 באוגוסט 1661 באמדן ליד מגדבורג – 14 במרץ 1747 בוורונה), היה אציל ואיש צבא ממוצא פרוסי, ששירת במספר צבאות במאה ה-18, ולאחר מכן פרש והתגורר בוונציה, מקום בו עסק באיסוף יצירות אומנות. פון דר שוולנברג שירת בצבא דוכסות בראונשוויג-לינבורג (Herzogtum Braunschweig-Lüneburg) ונלחם כנגד הצבא העות'מאני בשנים 1687-1688. ב-1699 היה לקצין בכיר בצבאו של ויקטור אמדאוס השני (Vittorio Amedeo II), עת האחרון היה עדיין דוכס סבויה. ב-1701 נפצע, אך שנה לאחר מכן הצטרף לצבא סקסוניה ונלחם במלחמה הצפונית הגדולה. ב-1707 שב למערב אירופה, הצטרף לצבאו של הנסיך אויגן מסבויה ונלחם במלחמת הירושה הספרדית. לאחר מכן גויס לצבא הרפובליקה של ונציה, וארגן בהצלחה את הגנתה של העיר קורפו, עת העות'מאנים שמו עליה מצור ב-1716. אנטוניו ויוואלדי חיבר מאוחר יותר את האופרה ג'ודיטה טריאומפאנס (Juditha triumphans) לזכר הניצחון. לאחר מכן המשיך פון דר שולנבורג ועסק בהשלמת ביצוריה של קורפו במשך שנתיים, וב-1718 עקר לוונציה, והיה לאספן יצירות אומנות. הוא ציווה כי אוסף יצירות האומנות שלו יישאר בחטיבה אחת, אך לאחר מותו צוואתו לא כובדה והאוסף נמכר לרוכשים שונים. מדיה וקבצים בנושא יוהאן פון דר שולנבורג בוויקישיתוף
ששון

האם התכוונתם ל... שמחה – משמעותה של המילה ששון משפחת ששון – משפחה יהודית ממוצא בגדאדי מפורסמת שהרשתות המסחריות והפיננסיות שלה חלשו על המסחר בין האימפריה הבריטית להודו והמזרח הרחוק אישים ששם משפחתם ששון אהרן ששון – מנהיג ציוני יהודי-עיראקי אהרן ששון (רב) – רב בסלוניקי ובקושטא אורי ששון – ג'ודוקא ישראלי אורנה ששון-לוי – פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובתוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן איתמר ששון – לוחם טאקוונדו ישראלי אלברט דוד ששון – ראה עבדאללה (אלברט) דוד ששון אלון ששון – ג'ודוקא ישראלי אלי ששון – כדורגלן עבר ישראלי אליהו ששון – דיפלומט ושר ישראלי אליהו דוד ששון – איש עסקים יהודי בנימין ששון – משפטן ואיש ציבור ישראלי דוד ששון – איש עסקים יהודי ופילנתרופ דוד סלימאן ששון – חוקר, פילנתרופ ואספן נודע של כתבי יד יהודיים נדירים דניאל ששון – כדורסלן עבר ישראלי וידאל ששון – מעצב שיער בריטי-ישראלי טליה ששון – משפטנית ישראלית יחיעם ששון – תת-אלוף במילואים בצה"ל שכיהן כראש המטה ללוחמה בטרור מאיר ששון – רב, מתרגם, דיין וסופר סת"ם מהר"א ששון – ראה אהרן ששון (רב) מוטי ששון – ראש עיריית חולון מוטי ששון (כדורגלן) – כדורגלן עבר ישראלי משה ששון – דיפלומט ישראלי, בנו של אליהו ששון נתנאל ששון – זמר ישראלי סיגפריד ששון – משורר וסופר אנגלי סלימאן ששון – איש עסקים ופילנתרופ תושב הודו עבדאללה (אלברט) דוד ששון – תעשיין, איש עסקים ופילנתרופ, יורש עסקי משפחת ששון של דוד ששון פלורה ששון – ראה פרחה ששון פרחה ששון – אשת עסקים, רבנית ופילנתרופית צמח ששון – ראש המועצה המקומית הראשן של מעלות תרשיחא צמח יעקב ששון – ציר יהודי בפרלמנט העיראקי, שעלה לישראל, השתקע בחיפה והיה פעיל חברתי ראובן ששון – רב ציוני דתי רחל ששון בר – עיתונאית והאישה הראשונה בבריטניה ששימשה כעורכת עיתון ארצי רני ששון – אמנית רב תחומית, מרצה לפיסול ויזמית של פרויקטים עירוניים בתחום האמנות שמרית לוי ששון – שחקנית ישראלית שרון ששון – כדורסלן ישראלי ששון דוד ששון (אנ') – איש עסקים, בנקאי ופילנתרופ הודי בריטי הרב ששון מרדכי שנדוך - מקובל ומשורר-פייטן ששון חזקאל – שר האוצר הראשון של עיראק, בין השנים 1920–1925. ממוצא יהודי הרב ששון הלוי (מכונה גם ששון שמוחה) - היה חכם באשי בבגדאד שושן אישים ששמם הפרטי הוא ששון
ספירידון הקדוש

ספירידון הקדוש (ביוונית: Άγιος Σπυρίδωνας, ספירידונס; ‏270 בערך – 348) הוא קדוש נוצרי יליד קפריסין, המקובל בנצרות המזרחית והמערבית. הוא נולד בעיר אסיה שבקפריסין והיה רועה שלא זכה לחינוך רשמי. הוא נישא ונולדה לו בת, ועם מות אשתו הוא הצטרף למנזר. הוא היה לבישוף בעיר טרמטוסיה ליד פאפוס, והיה ממתנגדי המינות האריאנית. הוא השתתף בוועידת ניקיאה בשנת 325. לאחר הוועידה שב לקפריסין, ושם מת בגיל 78 לערך. עם הכיבוש הערבי של קפריסין, הוצאה גופתו של הקדוש מקברה ונלקחה לקונסטנטינופול. לפי המסורת הייתה הגופה שלמה ומהקבר עלה ניחוח של ריחן, "הצמח המלכותי" (ביוונית Βασιλικός - "בסיליקוס" המקורב למילה "מלך" "βασιλεύς" - "בסילאוס"). שתי העובדות האלה נתפסו כאישור אלוהי לקדושתו של ספירידון. עם כיבוש קונסטנטינופול ב-1453, נלקחו שרידי הגופה על ידי הנזיר קאלוחרטיס (Καλοχαιρέτης) לקורפו שביוון, והם שמורים בכנסייה הקרויה על שמו. השרידים מונחים בתיבת כסף שיוצרה בווינה במאה ה-19. עם זאת, ידו הימנית של הקדוש שמורה ברומא. ספירידון הוא הקדוש המגן של הקדרים ושל האי קורפו, בו הוא מכונה באופן רשמי "ספירידון הקדוש מגן העיר" (Αγιος Σπυρίδων ο πολιούχος). בין היתר, מיוחס לו גירוש הרעב מהאי ב-1550 וגירוש הדבר ב-1630 ושוב ב-1673. בטרם עזבה המחלה את המקום, היא שרטה את אחד מביצורי המצודה העתיקה בקורפו, ושריטה במבנה משמשת לפי המאמינים כראיה למסורת זו. עוד מיוחסת לקדוש הצלת העיר מהמצור העות'מאני ב-1716. לפי מסורת זו נגלה הקדוש לחיילים טורקים כשהוא אוחז בלפיד בוער, וזרע בקרבם אימה. התיבה ובה שרידי הקדוש נישאת בתהלוכה במספר אירועים במשך השנה המנציחים את הניסים שעשה: יום ראשון של הדקלים, יום שבת שלפני הפסחא, יום ראשון הראשון בחודש נובמבר וב-11 באוגוסט. מדיה וקבצים בנושא ספירידון הקדוש בוויקישיתוף אודות ספירידון הקדוש באתר Terra Kerkyra ספירידון הקדוש באתר הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה Terra Kerkyra
חת"ם

האם התכוונתם ל... חת"ם - חיל התותחנים חת"ם - חיל תעמולה מהפכני (יחידה של האצ"ל) חת"ם סופר – כינויו של הרב משה סופר, על שם ספרו חידושי תורת משה חט"מ - חטיבת המחקר של אגף המודיעין
גאלי

האם התכוונתם ל... גאלי (עיר) – עיירה במחוז גאלי שבאבחזיה גאורגיה מחוז גאלי – מחוז באבחזיה הגובל בגאורגיה גופא ערוצון – בגאומורפולוגיה נקרא גם גאלי הלווייתו של האנרכיסט גאלי – ציור מאת האמן האיטלקי קרלו קארה גאלים – עם בעת העתיקה ממוצא קלטי אישים: אורורה גאלי – כדורגלנית איטלקייה ג'ובאני גאלי – כדורגלן איטלקי יוז'ף גאלי – סופר הונגרי מלכי ממלכת קאפה (אתיופיה) גאלי גאפוצ'ו, מלך קאפה – מלך ממלכת קאפה (1640–1675) גאלי גינוצ'ו, מלך קאפה – מלך ממלכת קאפה (1675–1710) גאלי גאוצ'ו, מלך קאפה – מלך ממלכת קאפה (1742–1775) גאלי שארוצ'ו, מלך קאפה – מלך ממלכת קאפה (1870–1897) גלי גאל
יוליוס פרליס

יוליוס פרליס (בגרמנית: Julius Perlis;‏ 19 בינואר 1880, ביאליסטוק – 11 בספטמבר 1913, אנסטל) היה שחמטאי יהודי-פולני-אוסטרי. בתחילת דרכו השחמטאית שיחק פרליס בווינה, שם ניצח בתחרות בשנת 1901. בשנת 1903 הגיע למקום השני, אחרי מיכאל צ'יגורין ובשנת 1904 ניצח בתחרות וינה. באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות אחרת בווינה (תחרות גמביט, המנצח: קרל שלכטר). בשנת 1905 חלק מקום 4-6 בתחרות אמנים בברמן (דרג ב'). בשנת 1906 הגיע למקום התשיעי בתחרות אוסטנדה (ניצח: קרל שלכטר) והגיע למקום השלישי בתחרות וינה. בשנת 1907 חלק מקום 7-8 בתחרות וינה (ניצח: ז'ק מיזס) ובאותה שנה הביע למקום ה-16 באוסטנדה. בשנת 1908 חלק מקום 7-8 בתחרות וינה. בשנת 1909 הגיע למקום השביעי בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצחו: עמנואל לסקר ועקיבא רובינשטיין). באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות וינה (ניצח: ריכרד רטי ). בתחרות וינה של סוף השנה הגיע למקום השלישי. בשנת 1911 הגיע למקום ה-13 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן ). בשנת 1912 הגיע למקום החמישי בתחרות סן סבסטיאן (ניצח: עקיבא רובינשטיין) וחלק מקום 3-4 בתחרות וינה (ניצח: קרל שלכטר). בשנת 1913 הגיע למקום החמישי בתחרות וינה (ניצח: רודולף שפילמן). הקריירה שלו נגדעה עקב תאונת טיפוס הרים באלפים, בשנת 1913. גזה מרוצ'י - יוליוס פרליס וינה 1904 רודולף שפילמן - יוליוס פרליס ברמן 1905 יוליוס פרליס - פרנק גיימס, וינה 1908 יוליוס פרליס - אז'ן זנוסקו-בורובסקי, סנקט פטרסבורג 1909 מדיה וקבצים בנושא יוליוס פרליס בוויקישיתוף יוליוס פרליס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
משולש (כלי נגינה)

משולש או שָׁלִישׁ הוא כלי נגינה אידיופוני, ממשפחת כלי ההקשה. המשולש הוא פיסת מתכת, לרוב פלדה, המעוצבת בצורת משולש עליה מקישים בפיסת מתכת נוספת. יש הקוראים לכלי זה גם בשם "שליש" על שם כלי נגינה קדום, אך אין לדעת אם היה זה כלי זה, או כלי בעל שלושה מיתרים. בצורתו הנוכחית הכלי מוכר מאנגליה מסביבת המאה ה-16. איקונוגרפיה היא המקור העיקרי למידע על ההיסטוריה של המשולש, ומספקת תובנה לגבי ההקשר המוזיקלי והחברתי שבו הכלי התפתח. חוקרים רבים מאמינים שהמשולש הוא צאצא ישיר של הסיסטרום, כלי נגינה מצרי קדום. חוקרים אחרים מתייחסים למשולש כ"בעל ברית" עם הסיסטרום לאורך ההיסטוריה, אך לא צאצא ישיר. נהוג לחשוב שאם המשולש היה צאצא ישיר, אי שם בהיסטוריה אפשר היה לצפות למצוא קשר ישיר בין הסיסטרום למשולש המודרני - "חוליה חסרה" המראה את התפתחות הסיסטרום למשולש. עם זאת, קשר ישיר אינו ידוע. כמו הסיסטרום, המשולש, כפי שניתן לראות באיקונוגרפיה, מקורו בהקשרים דתיים. עד היום משמש המשולש ככלי ליטורגי בטקסים של הכנסייה הקופטית שבסיסה במצרים ושל הכנסייה הסורית-מלברית שבסיסה בקרלה, הודו. במאה ה-14, תיאורים מוקדמים של המשולש צצים מתוך האיקונוגרפיה הנוצרית המערבית. מאותו זמן ואילך, המשולש נראה באיקונוגרפיה לאורך מאות שנים, במגוון גדלים, ולעיתים עם טבעות מצלצלות תלויות מצדו. משולשים מתוארים כבעלי פינה פתוחה כשהקצוות אינם נוגעים, וגם כבעלי פינות סגורות לחלוטין; הצדדים לפעמים מעוקלים מעט. משולשים מסוימים נראים גם בצורות שאינן ממש משולשות, כמו טרפזים וצורות אחרות. השימוש הראשון הידוע במונח הכתוב "משולש" מתרחש ברשימת מלאי של כלי הנגינה שבבעלות הקאפלה בוירטמברג, גרמניה.הרשימה נערכה על ידי בלדווין הויול בשנת 1589, למעלה ממאתיים שנה לאחר הופעתו האיקונוגרפית של המשולש במאה הארבע-עשרה. בסביבות המאה השמונה עשרה החל השימוש במשולש להתרחב. צלילו החל להביא לקונוטציות ואסוציאציות מוזיקליות חדשות. בהשפעת שגרירות, דיפלומטיה, אופנה טורקית באירופה, והצלילים החדשים של הלהקות הצבאיות שלהם, החלו מלחיני אופרה ותזמורת אירופאים לשלב את המשולש כאמצעי לחקות את צלילי המהטרן (התזמורת הצבאית העות'מאנית) - הצלילים המתכתיים של הזיל והסבגן, כלי נגינה טורקיים מסורתיים, בשילוב עם הדופק הקצבי של כלי ההקשה העות'מאניים. לעיתים קרובות לא נכתבו תווים למשולש כלל, וביצוע הנגינה בוצע לפי שמיעה בלבד. כאשר חלק מוזיקלי נכתב בתווים, הוא היה כמעט תמיד בצליל שמיניות ושש-עשריות רפפטטיבי. בתחילת המאה התשע-עשרה, מלחינים מהתקופה הרומנטית החלו לחקור את התכונות של המשולש. ניתנה העדפה לצליל ארוך ומתמשך שרק משולשים ללא טבעות יכולים לספק. לפיכך, הטבעות המצלצלות הקשורות למשולש במשך חמש מאות שנים לפני כן, יצאו מכלל שימוש. משולש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק ו' יואל בריל, זמירות ישראל - שמות כלי הנגון ותבניתם, אתר דעת מארק ברי, Index of Triangle Iconography (באנגלית), באתר Living sound publications מארק ברי, from Angels to Orchestra: an iconographic history of the triangle through the 19th Century (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואי השני

האם התכוונתם ל... לואי הגרמני לואי השני "המגמגם" – מלך פרנקי, חי בשנים 804 - 876; שלט במזרח צרפת בשנים 817-876 לואי השני (נברס) – רוזן פלנדרי שהגיע לשלטון בשנת 1322 לואי השני (הונגריה ובוהמיה) לואי השני (הסה) לואי השני, נסיך מונקו לואי השני, דוכס מונפסייה (1483–1501) לודוויג (לואי) השני (בוואריה)