laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ינישוק

ינישוק (בליטאית: Joniškis, יונישקיס ‏האזנה‏Ⓘ‏; ביידיש: יאנישאָק, בפולנית: Janiszki) היא עיר קטנה, מרכזו המנהלי של מחוז משנה ינישוק במחוז שאולאי שבצפון ליטא. ינישוק הוקמה בפברואר 1536, כאשר הבישוף של וילנה ביקר במקום. הוא מצא שהתושבים פגאנים, הטביל אותם לנצרות, ובמקום הוקמה כנסייה מעץ. שם היישוב נובע משמו של הבישוף - יונה. היישוב צמח סביב לכנסייה וקיבל ממלך פולין, זיגמונט השלישי ואזה, זכויות עירוניות ב-1616. בעקבות חלוקת פולין ב-1795 הפכה העיר לחלק מן האימפריה הרוסית. עקב כך, נשלל מעמדה העירוני. במאה ה-19 הפכה העיר למרכז מסחרי בולט. לקוחות מפרוסיה, פולין ומתוככי רוסיה הגיעו לירידים גדולים שנערכו בעיר ובהם נמכרו בעיקר פשתן, אך גם מוצרים חקלאיים וטבק. הדרך הראשית בין ריגה לטילזיט נסללה בשנים 1836–1858 ועברה דרך העיר. ינישוק ממוקמת על קו הרכבת קובנה-ריגה בקרבה לגבול עם לטביה. מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא, אוגוסט השלישי, הזמין ב-1737 בעלי מלאכה יהודים להתיישב בעיר. ב-1847 כבר נמנו בה 1042 יהודים, וחמישים שנה לאחר מכן (1897), נמנו 2,277 יהודים - מחצית האוכלוסייה המקומית שעמדה על 4,474 איש. בית הכנסת "הלבן" הוקם ב-1823 ובית הכנסת "האדום" ב-1847. ב-1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, גורשו יהודי האזור ורק חלקם חזרו אליה עם תום המלחמה. בעיירה היה בנק עממי יהודי, פעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציוניות וכן סניף של "איגוד הלוחמים היהודים במלחמת השחרור של ליטא" ("פֿראנטקעמפֿער"). בינישוק התקיימו שלושה בתי כנסת ובהם התנהלו לימודים בתחומי היהדות, שיעורי משניות, שיעורים בתלמוד הבבלי ועוד. בין רבני העיירה היו: רבי שלום איזראלסון, מחבר "דברי שלום"; רבי יחיאל מיכל וולפסון, מחבר "שפת הים"; רבי דוד טבל קצנלנבוגן, ורבי נחום בצלאל דזימיטרובסקי שנספה בשואה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 התקיימה בינישוק קהילה יהודית מצומצמת יחסית, וערב השואה עמד מספר יהודי העיירה על 600 איש. ב-24 ביוני 1941 נפלה העיר בידי הוורמאכט, ותוך מספר ימים החלו לאומנים ליטאים לפרוע ביהודים. החל ב-11 ביולי חויבו יהודי העיירה בענידת טלאי צהוב. ב-19 ביולי רוכזו כל יהודי העיירה בבית הכנסת וכ-150 גברים נורו למוות ביער וילקיאושיס הסמוך לעיר. ב-24 באוגוסט הועברו כ-150 מן היהודים לגטו בעיירה זאגר הסמוכה וביום ד' באלול ה'תש"א, 27 באוגוסט 1941, נרצחו שארית יהודי העיר, 355 במספרם, בידי משטרת העזר הליטאית ביער וילקיאושיס. לטביה אלוקסנה, לטביה לטביה דובלה, לטביה אסטוניה וורו, אסטוניה שוודיה וימרבי, שוודיה גרמניה זולינגן, גרמניה פולין קונין, פולין בלארוס קופיל, בלארוס דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), ינישוק בתוך: יהדות ליטא: כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 320–321. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1550–1551) שם, על חיסול היישוב היהודי בינישוק: כרך ד עמ' 300–301. (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 2002–2003) מדיה וקבצים בנושא ינישוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ינישוק "ינישוק", באתר JewishGen (באנגלית) ינישוק (Joniškis), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, יונישקיס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1061–1062), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) יונישקיס (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
משפט האיבר הפרימיטיבי

בתורת השדות, משפט האיבר הפרימיטיבי מאפשר לקבוע שהרחבת שדות מסוימת היא פשוטה, כלומר שאם ההרחבה היא L / K {\displaystyle L/K} אז קיים איבר α ∈ L {\displaystyle \alpha \in L} כך ש- L = K ( α ) {\displaystyle L=K(\alpha )} . המשפט קובע ש: תהי L / K {\displaystyle L/K} הרחבת שדות סופית. אז היא פשוטה אם ורק אם יש מספר סופי של שדות ביניים, כלומר מספר סופי של שדות F {\displaystyle F} כך ש- L ⊃ F ⊃ K {\displaystyle L\supset F\supset K} . מקרה פרטי חשוב של המשפט הוא: תהי L / K {\displaystyle L/K} הרחבת שדות סופית וספרבילית. אז היא פשוטה. נוכיח את המקרה הפרטי. תהי L / K {\displaystyle L/K} הרחבת שדות סופית וספרבילית. אם K {\displaystyle K} סופי, גם L {\displaystyle L} סופי, ואז החבורה הכפלית של L {\displaystyle L} נוצרת על ידי איבר אחד, שגם יוצר את ההרחבה. נניח K {\displaystyle K} אינסופי. נוכיח שלכל a , b ∈ L {\displaystyle a,b\in L} מתקיים K ( a , b ) = K ( α ) {\displaystyle K(a,b)=K(\alpha )} עבור α ∈ L {\displaystyle \alpha \in L} כלשהו, ומכך המשפט ינבע באינדוקציה (כי הרחבה סופית נוצרת על ידי מספר סופי של איברים). נסמן את הפולינום המינימלי של a {\displaystyle a} ב- f {\displaystyle f} ושל b {\displaystyle b} ב- g {\displaystyle g} . הם מתפצלים בסגור האלגברי של K {\displaystyle K} . נסמן את שאר השורשים ב- a 1 , . . . , a n , b 1 , . . . , b m {\displaystyle a_{1},...,a_{n},b_{1},...,b_{m}} (כולם שונים כי L / K {\displaystyle L/K} ספרבילית). נגדיר את הקבוצה: S = { a i − a b j − b | 1 ≤ i ≤ n , 1 ≤ j ≤ m } ∪ { 0 } {\displaystyle S=\{{\frac {a_{i}-a}{b_{j}-b}}|1\leq i\leq n,1\leq j\leq m\}\cup \{0\}} . היא סופית, לכן יש c ∈ K ∖ S {\displaystyle c\in K\setminus S} . נסמן α = a − c b {\displaystyle \alpha =a-cb} , וכן h = f ( α + c x ) {\displaystyle h=f(\alpha +cx)} . אז h ( b ) = f ( α + b c ) = f ( a ) = 0 {\displaystyle h(b)=f(\alpha +bc)=f(a)=0} , וכן h ( b j ) = f ( α + c b j ) ≠ 0 {\displaystyle h(b_{j})=f(\alpha +cb_{j})\neq 0} כי מבניה α + c b j ≠ a i , a {\displaystyle \alpha +cb_{j}\neq a_{i},a} לכל i , j {\displaystyle i,j} . לכן g c d ( g , h ) = x − b {\displaystyle gcd(g,h)=x-b} . אבל g , h ∈ K ( α ) [ x ] {\displaystyle g,h\in K(\alpha )[x]} ולכן כך גם ה-gcd שלהם. לכן b ∈ K ( α ) {\displaystyle b\in K(\alpha )} ולכן גם a ∈ K ( α ) {\displaystyle a\in K(\alpha )} . מכאן K ( a , b ) ⊂ K ( α ) {\displaystyle K(a,b)\subset K(\alpha )} . כמובן גם K ( a , b ) ⊃ K ( α ) {\displaystyle K(a,b)\supset K(\alpha )} ובסך הכול K ( a , b ) = K ( α ) {\displaystyle K(a,b)=K(\alpha )} . ההוכחה לא רק מראה קיום אלא גם מראה דרך מפורשת לבנות את האיבר, ולמעשה מוכיחה שכמעט כל האיברים ב- L {\displaystyle L} יוצרים את ההרחבה.
משפט ארטין-שרייר

האם התכוונתם ל... משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים) משפט ארטין-שרייר (הרחבות מעגליות)
דמפריסשייר, קלידסדאל וטווידאל (מחוז בחירה לפרלמנט הבריטי)

דמפריסשייר, קלידסדאל ווטווידאל הוא מחוז בחירה לבית הנבחרים הבריטי הממוקם בדרום סקוטלנד. הציבור במחוז בוחר נציג אחד לפרלמנט. חבר הפרלמנט הנוכחי מטעם המחוז הוא דייוויד מנדל, אשר מכהן כיום כמזכיר המדינה לענייני סקוטלנד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. חסר מידע על גבולות המחוז. לאחר הקמת המחוז בשנת 2005, נערכו סקרים במחוז שהראו כי מפלגת הלייבור תנצח ברוב של 12%. עם זאת, המנצח בבחירות היה דווקא דייוויד מנדל, נציג המפלגה השמרנית. בשנת 2010 הפך המחוז למחוז הבחירה היחיד בגבולות סקוטלנד שנשלט בידי המפלגה השמרנית.
אקמנה (רשות מקומית)

אַקְמֶנֶה (בליטאית: Akmenės rajono savivaldybė ‏האזנה‏Ⓘ‏; ביידיש ובעברית: אוקמיאן) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא, הממוקמת בצפון המדינה, במחוז שאולאי. רשות מקומית אקמנה משתרעת על פני 844 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, 21,685 תושבים. העיר נאויואי אקמנה, שהוקמה ב-1952, היא העיר הגדולה ביותר ברשות, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה. מדיה וקבצים בנושא אקמנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקמנה (בליטאית) אקמנה, ברשת החברתית פייסבוק אקמנה, ברשת החברתית אינסטגרם אקמנה, סרטונים בערוץ היוטיוב נתונים על רשות מקומית באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילאל מוסא

הילאל מוסא (בערבית: هلال موسى; נולד ב-31 במאי 1990) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שבאב אל-ח'ליל. מוסא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, וכשהיה בן 18 עבר לקבוצת הנוער של מכבי נתניה. בקיץ 2009 חתם בהפועל בני טמרה מליגה א' צפון. ב-16 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 2–2 נגד מ.ס. כרמיאל/צפת, בו אף כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. את עונתו הראשונה כשחקן בוגרים סיים עם 5 שערים ב-27 הופעות. לקראת עונת 2010/2011 עבר להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, עמה עלה לליגת העל בסיום העונה. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בניצחון 4–2 על בני סכנין. בקיץ 2012 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם במכבי אום אל-פחם, ובינואר של אותה עונה עבר למכבי אחי נצרת. בקיץ 2013 חתם בשבאב אל-ח'דר מליגת העל הפלסטינית, במדיה שיחק שנתיים. ב-19 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, בניצחון 1–0 נגד קירגיזסטן. מוסא היה שותף לזכייה של הנבחרת בגביע האתגר של ה-AFC לראשונה בתולדותיה, שאף העניק לה עלייה לגביע אסיה בכדורגל 2015, ובסך הכל ערך שש הופעות במדי הנבחרת. ב-17 ביולי 2015 חזר לליגת העל כאשר חתם לעונה אחת בהפועל חיפה, אך ב-8 בספטמבר שוחרר מהקבוצה לאחר ששותף רק בשלושה משחקי גביע הטוטו, וכעבור חודש חתם בבני סכנין. ב-24 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 0–0 מול מכבי נתניה. ב-20 בפברואר 2016 כבש מוסא את שערו הראשון במדי בני סכנין, בניצחון 2–0 על הפועל כפר סבא, ואת עונת 2015/2016 סיים עם שער אחד ב-21 הופעות ליגה. בתחיל עונת 2016/2017 קרע את הרצועה הצולבת, ולא שיחק במהלך כל העונה. במאי 2017 חזר להתאמן לראשונה אחרי תשעה חודשים. בעונת 2017/2018 שותף בשמונה משחקי ליגה. בקיץ 2018 התאמן עם הפועל עפולה מהליגה הלאומית ואף שיחק משחק אחד בגביע הטוטו, אך בסופו של דבר החליט לחזור לליגה הפלסטינית וחתם באהלי אל-ח'ליל. ב-15 בספטמבר 2020, מוסא חתם בהפועל כאוכב. בקיץ 2021 חזר לליגה הפלסטינית וחתם בשבאב אל-ח'ליל. נבחרת פלסטין גביע האתגר: 2014 הילאל מוסא, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל הילאל מוסא, באתר Transfermarkt הילאל מוסא, באתר Soccerway הילאל מוסא, באתר National Football Teams הילאל מוסא, באתר FootballDatabase.eu תומר לוי, ‏הפועל חיפה: הילאל מוסא חתם לעונה אחת, באתר ערוץ הספורט, 17 ביולי 2015 מיקי שוורץ, בני סכנין: הילאל מוסא גמר את העונה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2016 דורון בן דור, ‏תורג'מן נפגש עם אבו יונס וצפוי להתמנות למאמן, באתר ONE‏, 13 במאי 2017 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הילאל מוסא". כפר מנדא: אישים
אדנאן זאחירוביץ'

אדנאן זאחירוביץ' (בבוסנית: Adnan Zahirović; נולד ב-23 במרץ 1990) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הקשר. זאחירוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צ'ליק זניצה. ב-2 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-3 נגד אף קיי סראייבו. ב-10 בדצמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה בתיקו 2-2 נגד פולין. בינואר 2011 הצטרף לספרטק נלצ'יק הרוסית ל-3 וחצי שנים. ב-2 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד קריליה סובייטוב סמרה. ב-3 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2-2 נגד זניט סנקט פטרבורג. בפברואר 2013 הושאל לחצי עונה לדינמו מינסק, וב-1 באוגוסט 2013 חתם בבוכום הגרמנית תמורת 100 אלף אירו. בבוכום לא הצליח להשתלב ובמהלך 2014 אף הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-17 ביולי 2015 חתם בהפועל עכו הישראלית. ב-3 בפברואר 2016 שוחרר מהקבוצה וכעבור זמן קצר חתם בז'לייזניצ'אר סרייבו. לאחר כחצי שנה בלבד עבר לר.נ.ק. ספליט, אך לא הצליח להשתלב במועדון, ובדצמבר 2016 לאחר שרשם שתי הופעות ליגה בלבד, שוחרר מהמועדון. אדנאן זאחירוביץ', באתר Transfermarkt אדנאן זאחירוביץ', באתר Soccerway אדנאן זאחירוביץ', באתר WorldFootball.net אדנאן זאחירוביץ', באתר National Football Teams אדנאן זאחירוביץ', באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏עדנאן זהירוביץ' חתם בעכו, שמוליק מלול יגיע?, באתר ONE‏, 17 ביולי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדנאן זאחירוביץ'".
קלארקסוויל

קלארקסוויל (באנגלית: Clarksville) היא בירת מחוז מונטגומרי במדינת טנסי בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נהר קמברלנד בצפון-מרכז טנסי, בקרבת הגבול של טנסי עם קנטקי. בעיר מתגוררים 132,929 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר החמישית מבחינת גודל אוכלוסייתה בטנסי, אחרי צ'טנוגה, נוקסוויל, נאשוויל וממפיס. במטרופולין של העיר מתגוררים 273,949 תושבים (נכון ל-2010). עד המאה ה-19 האזור בו נמצאת העיר היום היה מיושב על ידי שבטים אינדיאנים שונים, כשהעיקרי מביניהם הוא הצ'רוקי. ב-1838 הממשל הפדרלי של ארצות הברית אילץ את האינדיאנים המקומיים לעבור לטריטוריה האינדיאנית (באוקלהומה של היום) במה שנודע כ"מסלול הדמעות" (Trail of Tears). ההתיישבות הלא-אינדיאנית באזור החלה בשנות ה-70 של המאה ה-18. לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית בערך באותו זמן, הממשל העניק אדמות באזור לחיילי הצבא הקונטיננטלי שפורק עם סיום המלחמה. אותם חיילים הגישו ב-1784 בקשה לאספת הנבחרים של קרוליינה הצפונית (שטחי טנסי היו שייכים באותו זמן לקרוליינה הצפונית) להקים עיירה בשם קלארקסוויל. אספת הנבחרים של קרוליינה הצפונית אישרה את הבקשה וייסדה באופן רשמי את העיירה ב-29 בדצמבר 1785. העיירה נקראה על שמו של ג'ורג' רוג'רס קלארק, מפקד בצבא הקונטיננטלי ואחיו של מגלה הארצות ויליאם קלארק. קלארקסוויל גדלה בהדרגה כשהכלכלה המקומית התבססה על מסחר בטבק. ב-1855 היא קיבלה מעמד של עיר. ב-1859 נחנך קו רכבת בין ממפיס ולואיוויל בקנטקי שעבר דרך קלארקסוויל. ב-1862, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, העיר נכבשה ללא קרב על ידי צבא האיחוד לאחר שחיילי צבא הקונפדרציה ששהו בקלארקסוויל נטשו אותה. העיר התאוששה במהירות לאחר המלחמה והחלה לשגשג, עד שב-1878 פרצה שרפה גדולה שהשמידה חלקים גדולים ממרכז קלארקסוויל. הנזקים שוקמו כעבור זמן קצר. העיר גדלה באופן משמעותי בשנות ה-20 של המאה ה-20. במלחמת העולם השנייה נבנה בקרבת העיר בסיס צבאי בשם קמפ קמפבל (כיום פורט קמפבל). בבסיס הוצבו אלפי חיילים והוא תרם רבות לכלכלת קלארקסוויל. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדינה אוסטין פי. במרחק של 11 קילומטרים צפון-מערבית למרכז העיר נמצא נמל התעופה האזורי קלארקסוויל-מחוז מונטגומרי, המשמש בעיקר לתעופה כללית. כמו כן העיר נמצאת קרוב יחסית לנמל התעופה הבינלאומי נאשוויל. העיר נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 24, המקשר בין צ'טנוגה ומדינת אילינוי. מדיה וקבצים בנושא קלארקסוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלארקסוויל (באנגלית) קלארקסוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
בן שטיין

בנג'מין ג'רמי "בן" שטיין (באנגלית: Benjamin Jeremy "Ben" Stein; נולד ב-25 בנובמבר 1944) הוא תסריטאי, פובליציסט, עורך דין, שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי. נולד בשנת 1944 בוושינגטון למשפחה יהודית. אביו, הרברט שטיין, היה כלכלן בכיר ויועץ לנשיא ארצות הברית. בשנת 1970 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל, והחל את דרכו במתן סיוע משפטי לדלי אמצעים, ולאחר מכן בהוראת משפטים באוניברסיטאות שונות בארצות הברית. בשנות השבעים החל לכתוב מאמרי דעה בעיתונות האמריקאית בנושאים כלכליים ופוליטיים. שימש ככותב נאומים לנשיאי ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד, ובשנת 1976 מגזין טיים הציע לזהותו עם "גרון עמוק". בשנות השמונים נעשה יועץ בהוליווד, ובשנת 1986 הופיע כשחקן בסרט "שמתי ברז למורה". בהמשך, שיחק בסרט "המסכה" ובסדרה "שנות הקסם", גילם את דמותו שלו בסרט דייב משנת 1993, וגילם רב בסרט "נישואין נוסח מיאמי" בכיכובה של שרה ג'סיקה פרקר. בתחילת שנות התשעים הופיע במספר פרסומות טלוויזיה, וקיבל תפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות, ובהן מקגייוור, צער גידול בנות, נשואים פלוס וסיינפלד. כמו כן, דיבב דמויות במספר סרטים מצוירים, וכתב תסריטים למספר סדרות טלוויזיה, כגון "Amerika". ב-1991 שיחק בסרט "בועות של אהבה". בשנת 1997 הנחה יחד עם ג'ימי קימל שעשועון טלוויזיוני של ערוץ קומדי סנטרל בשם "Win Ben Stein's Money" - תוכנית אשר זכתה בחמישה פרסי אמי עד ירידתה משידור בשנת 2003. כמו כן, הנחה בערוץ זה את תוכנית הראיונות "Turn Ben Stein On". משמש כיום כפרשן כלכלי אורח בערוץ CNBC ובאתר יאהו. מדיה וקבצים בנושא בן שטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בן שטיין (באנגלית) בן שטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בן שטיין, באתר AllMovie (באנגלית) בן שטיין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בן שטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Ben Stein on "Politicking with Larry King"
תומאס גיבסון

תומאס אליס גיבסון (באנגלית: Thomas Ellis Gibson; נולד ב-3 ביולי 1962) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בשל תפקידיו כדניאל ניילנד בסדרה "שיקגו הופ", גרג מונטגומרי בסדרה "דארמה וגרג" וארון הוצ'נר בסדרה "מחשבות פליליות". גיבסון נולד בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. אביו היה עורך דין, וכיהן כחבר בסנאט של קרוליינה הדרומית מטעם המפלגה הדמוקרטית. אמו הייתה עובדת סוציאלית. הוא החל לשחק בגיל 9, בתיאטרון ילדים מקומי, ובהמשך בתיאטרון לבני נוער. ב-1979 החל ללמוד במכללת צ'ארלסטון, וב-1981 התקבל לבית הספר לאמנויות הבמה ג'וליארד בניו יורק, בו למד עד 1985. במהלך שנות ה-80 השתתף במספר מחזות בברודוויי. הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה באחד מפרקי סדרת הדרמה המשפטית "Leg Work" של רשת CBS, בשנת 1987. בין 1988 ל-1990 השתתף באופרת הסבון "כשהעולם מסתובב" של רשת CBS, וב-1990 השתתף באופרת הסבון "עולם אחר" של רשת NBC. ב-1992 רשם גיבסון את הופעתו הקולנועית הראשונה, בתפקיד בסרט "הרחק מכאן", בכיכובם של טום קרוז וניקול קידמן. ב-1993 גילם את התפקיד הראשי בסרט "אהבה ושרידי אנוש" בבימויו של הבמאי הקנדי דני ארקאן. בשנה זו גם שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בערוץ 4 הבריטי ומבוססת על סדרת הספרים מאת ארמיסטד מופין. ב-1994 החל לגלם את דמותו של ד"ר דניאל ניילנד בסדרה "שיקגו הופ" של רשת CBS. הוא גילם את התפקיד עד 1998, ובשנים 1995, 1996 ו-1997 היה מועמד עם צוות הסדרה לפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה. בשנת 1997, בנוסף שיחק בסרט הטלוויזיה "הילד של השטן", סרט אימה לצד מאיה רודולף. גיבסון החל ב-1997 לגלם את דמותו של גרג מונטגומרי בסדרה הקומית דארמה וגרג של רשת ABC, עד ירידתה מהמרקעים ב-2003. על תפקידו בסדרה היה מועמד בשנים 1999 ו-2000 לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. בשנת 2001 גם ביים כמה מפרקי הסדרה. ב-2005 החל לגלם את דמותו של החוקר ארון הוצ'נר בסדרת הדרמה "מחשבות פליליות של רשת CBS. גיבסון הוא אחד משלושה שחקנים ששיחקו בסדרה בתפקידים ראשיים ב-11 מעונותיה, לצדם של שמאר מור ומתיו גריי גובלר. גם בסדרה זו גם ביים גיבסון כמה מהפרקים בעונות השמינית, התשיעית והעשירית.ב-2016 זמן קצר לאחר תחילת צילומי העונה ה-12 של הסדרה פוטר ממנה, לאחר שבעט במפיק במהלך הצילומים. במקביל לעבודתו הטלוויזיונית המשיך להשתתף גם בסרטי קולנוע. בין היתר, גילם תפקיד ראשי ב-Psycho Beach Party‏ (2000), ותפקידי משנה ב"עיניים עצומות לרווחה" (1999), "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס" (2000), "הרס הזוהר" (2000),‏ "Jack the Dog"‏ (2001),‏ "Manhood"‏ (2003)‏, "Come Away Home"‏ (2005),‏ "Berkeley"‏ (2005),‏ "I'll Believe You"‏ (2006), "זה עתה נקברו" (2008‏), וכן דיבב את דמותו של נבל העל "דת'סטרוק" בסרט "Son of Batman"‏ (2014). גיבסון חי עם בת זוגו ושלושת ילדיהם בסן אנטוניו. מדיה וקבצים בנושא תומאס גיבסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומאס גיבסון תומאס גיבסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תומאס גיבסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תומאס גיבסון, באתר AllMovie (באנגלית) תומאס גיבסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תומאס גיבסון באתר TV Guide איתי שטרן, כוכב "מחשבות פליליות" פוטר אחרי שבעט במפיק, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2016
קלם (רשות מקומית)

קלם (בליטאית: Kelmės rajono savivaldybė, קלמה ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא, הממוקמת בצפון-מערב המדינה, במחוז שאולאי. בצפון-מערב גובלת הרשות ברשות מקומית טלז שבמחוז טלז; בדרום-מערב – ברשות מקומית שיללה שבמחוז טאורגה; ובדרום – ברשות מקומית ראסייני שבמחוז קובנה.[דרושה הבהרה] רשות מקומית קלם משתרעת על פני 1,705 קמ"ר, ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2014, למעלה מ-30,000 תושבים. העיירה קלם היא היישוב הגדול ביותר ברשות, ומשמשת כמרכז המנהלי שלה. מדיה וקבצים בנושא קלם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלם (בליטאית) קלם, ברשת החברתית פייסבוק קלם, סרטונים בערוץ היוטיוב נתונים על רשות מקומית קלם באתר ממשלתי ליטאי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולבי

אולבי (בשוודית: Ullevi), מכונה לעיתים אולבי החדש, הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר גטבורג שבדרום שוודיה. אצטדיון אולבי הוא אחד מבין האצטדיונים הגדולים ביותר במדינות הנורדיות. הוא מסוגל להכיל כ-43,000 צופים במשחקי כדורגל והוקי קרח, ו-75,000 בהופעות וקונצרטים. האצטדיון נבנה במטרה לקחת חלק באירוח משחקי מונדיאל 1958. בהמשך אירח האצטדיון גם את אליפות העולם באתלטיקה (בשנת 1995), אליפות אירופה באתלטיקה (בשנת 2006), גמר גביע אירופה למחזיקות גביע (בשנים 1983 ו-1990), יורו 1992 בו אף אירח את משחק הגמר, משחק גמר גביע אופ"א 2004, משחק הגמר של אליפות אירופה לנשים (בשנת 1984) וכן מספר משחקים של ה"גביע גוטיה" ומספר משחקי בית בינלאומיים של קבוצת הכדורגל גטבורג.האצטדיון היה מקום בו נערכו משקחי "סופרגיים". באצטדיון מתקיימות גם תחרויות בענפי ספורט נוספים, בהם הוקי קרח, אגרוף ואתלטיקה וכן נערכים שם קונצרטים. חזית האצטדיון האצטדיון בזמן אליפות אירופה באתלטיקה 2006 מדיה וקבצים בנושא אולבי בוויקישיתוף אתר האצטדיון (באנגלית)
עדי כהן (שחיינית)

עדי כהן (נולדה בשנת 1985) היא אלופת ישראל בשחייה ושיאנית ישראל במשחה ל-50 מטר גב. אלופה ושיאנית המכביה (2001). כהן התאמנה בקבוצת מכבי אשדוד בהדרכתו של ולדימיר סופר. באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בדנקרק צרפת בסוף יולי 2000, סיימה כהן במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 30.79 שניות, שיפור לשיא בן השנה של טל שפייזר (30.91 שניות) ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה הטרי והעמידה אותו על תוצאה של 30.59 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 30.57 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונישבר במאית השנייה על ידי אניה גוסטומלסקי (30.56 שניות). בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש. באליפות ישראל בשחייה שנערכה ב-2001 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2002 סיימה כהן במקום 22 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.85 שניות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.63 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.36 דקות, לפני דנית קמה ממכבי קריית אונו (2:22.84 דקות) וסיגל סימסולו מבני הרצליה (2:23.53 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:05.42 דקות, אחרי אור מלצר מהפועל הוד השרון בית ברל שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14–18 של 1:04.40 דקות ולפני דנית קמה (1:06.90 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות, אחרי אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (29.98 שניות), ואור מלצר (30.53 שניות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2003 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.43 שניות, אחרי אור מלצר 30.32 שניות ולפני דנית קמה (31.43 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב ביחד עם חברתה לאגודה ורד בורוכובסקי בשיא אישי חדש של 1:05.13 דקות ואחרי אור מלצר (1:04.78 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2004 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.91 שניות, אחרי אור מלצר (30.65 שניות) ולפני סיגל סימסולו (31.13 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.34 דקות, אחרי מלצר (1:04.67 דקות) ולפני סימסולו (1:05.49 דקות). באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 סיימה כהן פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.04 דקות. עדי כהן באתר Swimrankings (באנגלית) אסף מדיני, שלושה שיאים ישראלים בשחייה, באתר ynet, 29 ביולי 2000 שחיה: שלושה שיאי מכביה נקבעו במוקדמות, באתר ynet, 10 ביולי 2005 אורי שטיפט, שיא אגודות להפועל ירושלים, באתר ONE, ‏8 באוגוסט 2002 אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים חדשים באליפות ישראל, באתר ONE, ‏7 באוגוסט 2002
ולטר אננברג

ולטר הוברט אננברג (באנגלית: Walter Hubert Annenberg;‏ 13 במרץ 1908 - 1 באוקטובר 2002) היה מוציא לאור, דיפלומט ונדבן יהודי-אמריקאי. נולד במילווקי, להורים ממוצא יהודי-גרמני, מוזס לואיס "מו" אננברג, שהיה מוציא לאור ורכש את העיתון "The Philadelphia Inquirer", וסיידי ססיליה לבית פרידמן. היה הבן היחיד של הוריו. מלבדו היו להוריו שבע בנות. היה מגמגם מאז לידתו. בשנת 1920 עברה המשפחה ללונג איילנד. לאחר סיום לימודיו ב-1927 למד בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת פנסילבניה. הוא הועף[דרושה הבהרה] משם, ולעולם לא קיבל תואר מסיים קולג'. כשלמד בקולג' היה חבר באחוות הסטודנטית היהודית "זטא בטא טאו", הוותיקה ביותר בארצות הברית. לאחר מותו של אביו בשנת 1942, קיבל לניהולו את עסקי המשפחה, והביאם להצלחה יתרה, תוך השקת המגזין "TV Guide" לתוכניות טלוויזיה בשנת 1952 והמגזין "Seventeen" לבני נוער. בעיתונים שהוציא, ובפרט ב-The Philadelphia Inquirer, לא היסס לתקוף את הממשל והרשויות בארצות הברית, ובשנות החמישים פרסם מאמרים התוקפים את המקארתיזם ואת תוכנית מרשל. בשנת 1969 מינה אותו נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון לשגריר ארצות הברית בבריטניה, תפקיד שמילא עד שנת 1974, כאשר בשנת 1976 הוענק לו תואר אבירות של מסדר האימפריה הבריטית. היה אספן אמנות, ונהג לארח באחוזתו שברנצ'ו מיראג' בקליפורניה ידוענים רבים, ובהם נשיא ארצות הברית רונלד רייגן ומלכת בריטניה אליזבת השנייה. ייסד את "בית הספר אננברג לתקשורת" באוניברסיטת פנסילבניה ואת "בית הספר אננברג לתקשורת ועיתונות" באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 1986 העניק לו הנשיא רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית. בשנת 1989 ייסד את "קרן אננברג", המעניקה תמיכה כלכלית למלכ"רים בתחום שיתוף הידע, וכן תרם למוסדות שונים בתחום החינוך, בסך כולל המוערך בכ-2 מיליארד דולר. עם מותו בשנת 2002 נתרם אוסף האמנות האימפרסיוניסטית שלו, בשווי מוערך של כמיליארד דולר, למוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. בשנת 2009 נפתח "The Annenberg Space for Photography" בלוס אנג'לס. המתחם היה מיועד לתערוכות בתחום הצילום הדיגילי ומסורתי. בתערוכה הראשונה הוצגו עבודות של קתרין אופי ואמנים אמריקאים נוספים. במקום הוצגו תערוכות רבות עד לשנת 2019. בהמשך הוא נסגר בעקבות מגפת הקורונה. היה נשוי בראשונה לברניס דונקלמן, ובשנת 1951 נישא בשנית, לליונור כהן, אחייניתו של מייסד אולפני קולומביה הארי כהן. מדיה וקבצים בנושא ולטר אננברג בוויקישיתוף Walter Annenberg on 2000 Forbes 400 Broadcast Pioneers of Philadelphia web page Bio from The Annenberg Foundation ולטר אננברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולטר אננברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)