laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הכנסת הספרדי (פראג)

בית הכנסת הספרדי (בצ'כית: Spanelska Synagoga) הוא בית כנסת ברובע היהודי יוספוב בפראג שבצ'כיה. הוא הוקם בשנת 1868 כבית כנסת מודרני ומפואר, אשר נבנה במקומו של "בית-הכנסת הישן" (Altschule), בית הכנסת הישן ביותר של פראג שנבנה במאה ה-12. האלטשולה שימש מ-1835 את "האגודה לשיפור הפולחן היהודי" בראשות לאופולד צונץ ואחריו מיכאל זקש, שהנהיגה סדרי תפילה מתוקנים עם עוגב (שלא הופעל בשבת), ובשנות ה-60 החליטה הקהילה להרוס את המבנה הישן, שהוחלף בבניין החדש שהושלם ב-1868. המבנה מעוטר בעיטורי זהב ובאריחים צבעוניים המחקים את סגנון האדריכלות המורי, סגנון אשר נתן למבנה את כינויו. למרות שמו של בית הכנסת, הקהילה שהתפללה בו לא הייתה קהילה מיוצאי ספרד אלא אשכנזית. בית הכנסת נודע גם בשם ה"טמפל" (Tempel). המבנה תוכנן על ידי האדריכל ווייצק איגנאץ אולמן. במהלך מלחמת העולם השנייה הנאצים השתמשו בבית הכנסת כמחסן עבור תשמישי קדושה יהודיים שנבזזו בכל רחבי אירופה. עשר שנים לאחר המלחמה הוא הוחזר לידי הקהילה היהודית של פראג. לאחר שנים של הזנחה, המבנה שופץ בשנות ה-90 של המאה ה-20 ונפתח מחדש ב-1998. כיום הוא חלק מהמוזיאון היהודי בפראג ומשמש גם כאתר לקונצרטים. בין היתר שוכנת בו תערוכה של תשמישי קדושה וכלי כסף מקהילות יהודיות שחרבו באירופה. האתר מושך מבקרים רבים, יהודים ושאינם יהודים, בשל יופיו הרב. כיום הוא משמש את הקהילה הקונסרבטיבית המקומית "בית פראג". בשנת 2001 בקרבת מקום נפתח סניף של מוזיאון היהודי בו מוצגות תמונות של רוברט גוטמן. ארון הקודש והבימה כיפת בית הכנסת העוגב מבט על בית הכנסת ועל העוגב מהקומה השניה מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, עמ' 178–180. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הספרדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת הספרדי ההיסטוריה של בית הכנסת (באנגלית)
יאגדפנתר

היאגדפנתר (בגרמנית: "פנתר ציד") היה משחית טנקים גרמני במלחמת העולם השנייה המבוסס על תובת טנק הפנתר. קרוב ל-400 יאגדפנתרים יוצרו בין השנים 1945-1944. ב-3 באוגוסט 1942, החליטה סוכנות החימוש הגרמנית לפתח משמיד טנקים חדש המבוסס על שלדת טנק הפנתר, עם תותח 88 מ"מ ארוך. התכנון ניתן ליצרנית הנשק קרופ, שהייתה בשעתו אחראית לפיתוח טנק הפנתר. באוקטובר 1943 הוצג דגם אבטיפוס של היאגדפנתר (ביחד עם דגמי עץ של הטיגר II והיאגדטיגר) לפני אדולף היטלר שאישר את פיתוחם, ונתן ליאגדפנתר את שמו. על מנת להתאים את תותח ה-88 מ"מ הגדול לשלדה של הפנתר, הצדדים של הטנק הורמו והורחבו לתוך הצריח בדיוק כמו במשמידי טנקים אחרים בעלי תותח גדול כמו השטוג והיאגדפנצר. ללא צריח זז, היאגדפנתר חייב היה לנוע כולו לעבר המטרה כדי לירות ובכך גרע מקצב האש שלו. היאגדפנתר חומש בתותח אנטי-טנק 88 מ"מ ארוך קנה בדיוק כמו הטיגר II. החימוש המשני היה מקלע MG34 בקוטר 7.92 מ"מ על הצריח. בזכות התותח ה-88 העצמתי היאגדפנתר היה מסוגל לחסל כל טנק של בעלות הברית עד לטווח של 3000 מטרים. מאחר שהיה מבוסס על שלדת הפנתר האמינה, הטנק לא סבל מבעיות מכניות רבות. בתחילת 1944 החל הייצור של היאגדפנתר, ועד לסוף המלחמה נבנו כ-392 יחידות. היאגדפנתרים הוכנסו לגדודים נגד-טנקים ושירתו בעיקר בחזית המזרחית. בחזית המערבית הם הוכנסו לשירות לראשונה במספרים קטנים מאוד בקרב על נורמנדי. בדצמבר 1944 הובאו כ-51 יאגדפנתרים מהחזית המזרחית לקראת קרב הארדנים. ב-30 ביולי 1944 ליד העיירה לוס לוגס בנורמנדי, שלושה יאגדפנתרים מגדוד הפנצרים ה-654 ארבו לקבוצת טנקים בריטים מגדוד המשמר ה-6 והשמידו כ-10 - 11 טנקי צ'רציל בתוך שתי דקות. באותו זמן הגיעו טנקים בריטים נוספים ופתחו באש על היאגדפנתרים, וגרמו לשני צוותים לנטוש את הטנקים בגלל פגיעה בזחלים, בעוד הטנק השלישי נסוג. בזכות תותח ה-88 מ"מ החזק, הניידות והשריון העבה, היאגדפנתר היה ליריב אימתני לבעלות הברית. מאפיינים אלו הפכו אותו לאחד ממשמידי הטנקים הטובים ביותר במלחמת העולם השנייה, אך הוא הוכנס לשירות מאוחר מדי מכדי שתהיה לו השפעה רצינית. מדיה וקבצים בנושא יאגדפנתר בוויקישיתוף בסיס נתונים AFV מידע על היאגדפנתר אתר שריון גרמני Panzerjager V Jagdpanther Sd. Kfz. 173, באתר Achtung Panzer
פאלק

האם התכוונתם ל... פאלק (בלועזית: Falk) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעותו "בז". הוא בשימוש אצל יהודים אשכנזים ואצל גרמנים. אישים ששמם פאלק: יהודה פאלק – בלשן ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים יהושע פלק כץ – רב וראש ישיבה יעקב יהושע פאלק – מגדולי האחרונים, מחבר "פני יהושע", רבן של לבוב, ברלין ופרנקפורט על המיין לודוויג פלק – רופא, ביולוג, אפידמיולוג וסוציולוג של המדע. מנחם פאלק – משורר, סופר ומתרגם ישראלי פיטר פאלק – שחקן יהודי-אמריקני הידוע בעיקר בזכות גילום הדמות הראשית בסדרת הטלוויזיה "קולומבו" רוברט פאלק – צייר יהודי רוסי ריצ'רד פאלק – שליח מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם שהוכרז כפרסונה נון גראטה על ידי מדינת ישראל רני פלק – טייס קרב, תת-אלוף בחיל האוויר הישראלי, מנכ"ל המשרד לביטחון פנים רפאל פלק – גנטיקאי והיסטוריון ופילוסוף של הגנטיקה ושל הביולוגיה בכלל; פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים רפאל פאלק – שחמטאי רוסי שמואל פאלק – ד"ר, בעל שם מלונדון אחר: מצר פלק – מצר ים המפריד בין מדינת טאמיל נאדו שבהודו לבין סרי לנקה; קרוי על שם סר רוברט פלק, שליט מדראס מטעם חברת הודו המזרחית הבריטית (1763–1767)
אליאנס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כל ישראל חברים (בצרפתית בקיצור: "אליאנס") - ארגון יהודי בינלאומי שהוקם בפריז ב-1860 בית ספר אליאנס (ירושלים) – בית ספר שהוקם בירושלים ב-1880 כחלק מרשת בתי הספר של כי"ח ברחבי תבל בית הספר אליאנס (תל אביב) – בית ספר תיכון ברמת אביב אליאנס חברה לצמיגים – חברה ישראלית העוסקת בעיקר בייצור צמיגים ובמכירתם כיכר אליאנס – כיכר עירונית בעיר נאנסי שבצפון-מזרח צרפת אישים: דייוויד אליאנס – איש עסקים יהודי-בריטי ופוליטיקאי חבר המפלגה הליברל-דמוקרטית אליאנץ
סטיב פורניס

סטיבן צ'ארלס "סטיב" פורניס (באנגלית: Steven Charles "Steve" Furniss נולד ב-21 בדצמבר 1952) הוא שחיין עבר אמריקאי. שיאן עולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, בעל מדליית ארד אולימפית ומדליית כסף בהן זכה באליפות העולם בשחייה. אחיו הצעיר, ברוס פורניס, הוא אלוף אולימפי ואלוף עולם. סטיב פורניס נולד במדיסון, ויסקונסין. במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקאלי, קולומביה בשנת 1971 זכה פורניס בשתי מדליות זהב במשחי מעורב אישי. ב-200 מטר בתוצאה של 2:10.82 דקות וב-400 מטר בתוצאה של 4:42.69 דקות. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה פורניס במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.45 דקות, המנצח היה גונאר לארסון משוודיה שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 2:07.17 דקות. בן ארצו טים מקיי סיים שני (2:08.37 דקות), רביעי היה גארי הול סניור שיאן העולם (2:08.49 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.44 דקות, המנצח היה גונאר שקבע שיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 4:31.98 דקות, תוצאה זהה לזו של מקיי, אך הוחלט להעניק לו את מדליית הכסף בגלל ששחה ב-2 אלפיות השנייה יותר לאט, לאחר המשחקים הוחלט שלא יתחשבו יותר באלפיות השנייה. שלישי סיים אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:32.70 דקות). באוניברסיאדה שנערכה במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1973 זכה פורניס ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:39.54 דקות, אחרי סרגיי זאכרוב מברית המועצות (4:37.96 דקות), ב-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.72 דקות, אחרי בן ארצו דייוויד ג'ונסון (2:10.53 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. ב-1 בספטמבר 1974 השווה פורניס בקליפורניה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי את שיא העולם של דייוויד וילקי מבריטניה שניקבע שבוע קודם לכן (2:06.32 דקות), היה זה שיא העולם היחידי שלו במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. שיא זה החזיק מעמד כמעט שנה עד שברוס, אחיו הצעיר שבר אותו כשקבע תוצאה של 2:06.08 דקות. באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה ביולי 1975 זכה פורניס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה 2:07.72 דקות, אחרי המנצח אנדריאס הרגטיי מהונגריה (2:07.72 דקות) ולפני אנדריי סמירנוב מברית המועצות (2:08.52 דקות). במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו בשנת 1975 זכה פורניס בשתי מדליות זהב במשחי מעורב אישי והגן על תאריו. ב-200 מטר בתוצאה של 2:09.77 דקות וב-400 מטר בתוצאה של 4:40.38 דקות. באולימפיאדת מונטריאול (1976) סיים פורניס במקום השישי בתוצאה של 4:29.23 דקות, ראשון היה רוד סטראכאן בן ארצו שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 4:23.68 דקות. בשלב המוקדמות קבע פורניס שיא אולימפי חדש (4:27.76 דקות) הזמן השני בטיבו, וחמישי בגמר. את המשחה ל-200 מטר מעורב אישי לא שחו בתחרות לאחר החלטה שנויה במחלוקת של הוועד האולימפי הבינלאומי, המשחה החזק שלו ושל אחיו שהחזיק בשיא העולם. פורניס למד רפואת שיניים באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך עובד ביחסי ציבור של חברת "ארנה". סטיב פורניס, באתר olympedia.org סטיב פורניס(הקישור אינו פעיל), באתר Sports123 (באנגלית) התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית) PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics WORLD STUDENT GAMES (UNIVERSIADE) - SWIMMING AND DIVING (MEN)‎, באתר gbrathletics
כריתת רחם

היסטרקטומיה (באנגלית: Hysterectomy) הוא ניתוח לכריתת הרחם, שלרוב מתבצע על ידי גינקולוג. הסרת הרחם מונעת מהאישה את האפשרות להרות וכמובן שאינה מקבלת יותר את מחזור הוסת. כמעט תמיד ניתוח כריתת רחם כולל גם הסרה של החצוצרות (באנגלית salpingectomy). במקרים בהם כריתת הרחם נעשית בגלל ממאירות הניתוח יכלול גם הסרה של השחלות. ניתוח כריתת רחם הוא בין הניתוחים הנפוצים בעולם. בכל שנה מתבצעים למעלה מ-600 אלף ניתוחים מסוג זה בארצות הברית לבדה, ושליש מהנשים צפויות לעבור ניתוח זה עד גיל 60. כריתת רחם מתבצעת בכמה מקרים, הנפוצים שבהם הם מיומות (גידולים שפירים), סרטן רחם, וצניחת איברי האגן לאחר גיל המעבר (צניחת רחם, בלט השלפוחית וצניחת החלחולת). סיבות נוספות הן ממאירות אחרת באיברי האגן ובמקרים נדירים סיבוכים בלידה. בשנת 2024 פורסם כי בהודו נאלצות נערות עניות לעבור כריתת רחם כדי שווסת והריון לא יפריעו להן בעבודתן הקשה בשדות הסוכר, המספקים סוכר לקוקה קולה ולפפסיקו. ההיסטרקטומיה מתבצעת לעיתים גם כחלק מניתוח להתאמה מגדרית. ישנן כמה שיטות שונות לכריתת רחם, בהן שתיים עיקריות. השיטה נבחרת על פי סיבת הניתוח, גיל האשה, מבנה גופה, מחלות רקע וסיבות נוספות. השיטה הראשונה היא כריתת הרחם דרך חתך בבטן התחתונה. השיטה השנייה היא חתך בקצהו העליון של הנרתיק, כאשר לאחר הכריתה תופרים את קצוות העור. ניתוח זה נעשה בדרך כלל עי ידי לפרוסקופיה. כאשר הניתוח מסתיים, במקרה של ניתוח פתוח, מחברים נקז לניקוז הנוזלים באזור החתך. בשנים האחרונות מתחילה להיכנס שיטה נוספת לניתוח לפרוסקופיה, בעזרת מערכת כירורגית דה וינצ'י. לעיתים כורתים את הרחם כולו כולל צוואר הרחם (כריתה שלמה), ולפעמים כורתים את הרחם ומשאירים את צוואר הרחם (כריתה תת-שלמה). ההחלטה מתקבלת על פי סיבת הניתוח ודרך הניתוח. במקרים של ממאירות כמעט תמיד תהיה כריתה מלאה של הרחם, החצוצרות והשחלות. בשנת 2019 בוצעו בישראל 5600 ניתוחי כריתת רחם, כאשר שליש מהם בוצעו בעקבות גידול ממאיר. כריתת רחם עשויה להקנות על פי תקנות הביטוח לאומי לנכות, אחוזי נכות בשיעור חמישים אחוזים לנשים מתחת לגיל חמישים, ושלושים אחוזים לנשים מעל לגיל חמישים. כריתת רחם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Hysterectomy". National Women’s Health Information Center. 2006-07-01. אורכב מ-המקור ב-2007-07-13. נבדק ב-2007-06-07. ניו יורק טיימס, נישואי קטינות, חובות ועיקור כפוי: כך מנצלות קוקה קולה ופפסי את פועלות הסוכר בהודו, באתר הארץ, 9 באפריל 2024 (קישור פתוח) כריתת רחם | ניתוח רובוטי לסרטן הרחם | רובוט דה וינצ'י, באתר Da Vinci מרכז המחקר והמידע של הכנסת, נתונים על ניתוחי כריתת רחם בישראל, ‏אוגוסט 2023 כריתת רחם, באתר זכותי ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ז'אק טאטי

ז'אק טאטי (בצרפתית: Jacques Tati,‏ 9 באוקטובר 1907 – 5 בנובמבר 1982) היה במאי ושחקן קולנוע צרפתי. טאטי נולד לגיאורג-עמנואל טאטישב (אציל רוסי, צאצא לשושלת רוריק) ולמרסל-קלייר ון-הוף (ממוצא הולנדי) במחוז איוולין (Yvelines) ליד פריז. בראשית ימיו היה שחקן רוגבי מקצועי ובשנות השלושים התמחה כפנטומימאי והופיע מדי פעם בסרטים. באותה עת התנסה גם ביצירת סרטים אילמים קצרים. את סרטו הארוך הראשון, "יום היריד" (Jour de fête), הוציא בשנת 1949. בסרט זה גלומים כבר רבים מהמאפיינים של סרטיו המאוחרים יותר: הומור, סלפסטיק מעודן המבוסס על תקריות, מעט מאוד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור. סרט זה אינו מציג עדיין את הדמות הראשית של טאטי בכל יתר סרטיו (פרט לאחרון), בגילומו שלו-עצמו, מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי. מר הולו מוצג לראשונה בסרטו השני של טאטי מ-1953, "חופשתו של מר הולו" (Les Vacances de M. Hulot), שבה יוצא מר הולו לחופשת קיץ בכפר נופש ליד הים, שם הוא מנסה לחזר בגמלוניות אחרי בחורה ומבלי דעת זורע הרס הולך וגדל בדרכו. הולו גם מתבונן מן הצד בשלל אירועים וסיטואציות יומיומיות המוארות באור מגוחך כאשר הן נצפות דרך עיניו. סרטו המצליח ביותר של טאטי היה סרטו הראשון בצבע, "זה הדוד שלי" (Mon Oncle), מ-1958 שאף זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה, כאשר מר הולו מבקר בבית אחותו ובעלה ונתקל בשלל המצאות מופרכות, ביניהן מזרקה על הדשא, שהוא בטוח שמתנכלת לו אישית. לסרטו השאפתני "Playtime" הקדיש תשע שנות צילומים ובניית סט ענק, שנותר על כנו גם לאחר שצילומי הסרט הסתיימו וכונה טאטיוויל (Tativille, עירו של טאטי) עד שנהרס. הסרט, שיצא לאקרנים ב-1967, מציג פריז מודרניסטית של זכוכית ופלדה בה תועה קבוצת תיירות אמריקאיות, במקביל למר הולו שנקלע למקום לצורך ריאיון עבודה. הסרט קוצץ מגרסה מקורית בת 155 דקות לגרסה בת 126 דקות והוגדר על ידי פרנסואה טריפו כ"סרט מפלנטה אחרת". הסרט היה כישלון מוחלט מבחינה מסחרית וגרם לפשיטת רגל של טאטי. עם זאת בדיעבד זכה הסרט להכרה של מבקרים כ"פסגת יצירתו... שיא חזונו הקולנועי... שהשקיע בו את כל מה שהיה לו להשקיע, רוח וחומר." ב-1971 הוצג הסרט האחרון שבו הופיע מר הולו, "Trafic" (הופץ בישראל תחת השם "המכונית שלי"). לאחר מכן ביצע טאטי עוד מספר עבודות, בעיקר לטלוויזיה, אך לא שב לגלם את מר הולו. מדיה וקבצים בנושא ז'אק טאטי בוויקישיתוף ז'אק טאטי, ברשת החברתית פייסבוק ז'אק טאטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אק טאטי, באתר AllMovie (באנגלית) ז'אק טאטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'אק טאטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אק טאטי, באתר Discogs (באנגלית) סקירה באתר האוזן השלישית על "זה הדוד שלי" סקירה באתר האוזן השלישית על "PlayTime" סקירה באתר האוזן השלישית על "חופשתו של מר הולו" נדב הולנדר, "The Illusionist", האוזן השלישית, זה הסבא שלי, באתר הארץ, 8 באפריל 2011 יונתן גת, ז'אק טאטי: העתיד מפחיד, אז צוחקים, באתר ynet, 30 בינואר 2012 פסטיבל כאן: תוכנית רדיו המוקדשת כולה לסרט "זה הדוד שלי" וליצירותיו של ז'אק טאטי, בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת ז'אק טאטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'אק טאטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאיר שניצר, סרט / דון קישוט בא לריביירה, חדשות, 11 בפברואר 1992 סקירה מאת רחלה זנדבנק (26/10/07) באתר האוזן השלישית לפי תרגומון
נמל התעופה אורלי

נמל התעופה אורלי (בצרפתית: Aéroport Paris-Orly) הוא נמל תעופה בדרום פריז (ליד העיר אורלי) המשמש כבסיס משני של חברת התעופה הלאומית הצרפתית, אייר פראנס. מנמל התעופה אורלי יוצאות טיסות לערים שונות באירופה, במזרח התיכון, באפריקה, בקאריביים ובצפון אמריקה. לפני בניית נמל התעופה שארל דה גול, היה נמל התעופה אורלי הנמל הראשי של פריז. כיום הוא נמל התעופה עם מספר הנוסעים הגדול ביותר בתוך צרפת והשני במספר הנוסעים בצרפת בטיסות בינלאומיות. שטח נמל התעופה הוא 15.3 קמ"ר, ויש בו שני טרמינלים, מערבי ודרומי. בעבר, נמל התעופה היה נמל התעופה הראשי של צרפת ומהחשובים בעולם. לאחר שהוקם נמל התעופה שארל דה גול ירד נמל התעופה אורלי מגדולתו, וכיום שארל דה גול משמש כנמל למרבית הטיסות. חיבור נמל התעופה עם פריז מבוצע על ידי מספר כבישים מהירים, אוטובוסים של אייר פראנס ו-RATP, אורליוול, רכבת תחתית אוטומטית וישנו תכנון לבנות קו רכבת קלה. נמל תעופה אורלי נבנה בשנת 1932 כנמל תעופה שני לשדה התעופה לה בורז'ה. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש כבסיס של לופטוואפה והופצץ על ידי חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר של ארצות הברית. לאחר הפלישה לנורמנדי בשנת 1944 נכבש שדה התעופה ושימש כבסיס של חיל האוויר של ארצות הברית אשר שיפץ אותו. בשנת 1947 עזבו האמריקאים את הבסיס והוא עבר לידי צרפת ששנה לאחר מכן החלה להפעילו שוב כנמל תעופה אזרחי וכבסיס של חיל האוויר הצרפתי וכוחות נאט"ו. נמל תעופה מהווה נמל הבית של חברת אגל אזור. ב-3 ביוני 1962 מטוס בואינג 707 של חברת אייר פראנס בדרכו לאטלנטה התרסק בזמן ההמראה. 130 מתוך 132 האנשים במטוס נהרגו. הניצולות היחידות היו שתי דיילות אשר ישבו בחלקו האחורי של המטוס. ב-3 במרץ 1974 מטוס מקדונל דאגלס DC-10 של חברת טורקיש איירליינס אשר היה בדרכו לנמל התעופה לונדון הית'רו התרסק לתוך יער בקרבת שדה התעופה בזמן ההמראה. לאחר חקירה התברר שהסיבה להתרסקות היא דלת תא המטען במטוס אשר לא נסגרה כראוי, נפתחה בזמן הטיסה וגרמה לירידת לחץ משמעותית במטוס ובעקבותה התרסק. ב-13 בינואר 1975 מספר טרוריסטים מהחזית הפלסטינית, ביניהם איליץ' רמירס סאנצ'ס הידוע בכינויו "קרלוס", ירו מספר טילים לעבר מטוס אל על עם 138 נוסעים שהיה בדרכו לניו יורק אך החטיאו ופגעו במטוס יוגוסלבי במקום, 24 אנשים נפצעו בתקיפה. שבועיים לאחר מכן ניסו קרלוס ומחבלים פלסטינים לפגוע שוב במטוס אל על אך בזכות האבטחה ההדוקה בנמל התעופה הם אותרו ובמקום נוצר קרב יריות בו נלקחו 8 אנשים כבני ערובה והוטסו לבגדאד. 13 בינואר 1983 התפוצץ מטוס של טורקיש איירליינס על ידי מחתרת ארמנית. 8 אנשים נהרגו ומעל 50 נפצעו. ב-18 במרץ 2017 חטף אדם נשק מחיילת בטרמינל, ונורה על ידי חיילים בסמוך. זאת לאחר שעצרו אותו בכניסה לנמל נוסע במהירות מופרזת, הוא דרס שוטר ופצע אותו באופן קל. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה אורלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה אורלי (בצרפתית) נמל התעופה אורלי, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה אורלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נמל התעופה אורלי, ברשת החברתית אינסטגרם נמל התעופה אורלי, ברשת החברתית טיקטוק נמל התעופה אורלי, ברשת החברתית LinkedIn נמל התעופה אורלי, סרטונים בערוץ היוטיוב אדם נורה למוות בנמל תעופה בפריז אחרי שניסה לחטוף נשק מחיילת, באתר הארץ, 18 במרץ 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בטריבונה

בטריבונה הייתה תוכנית ספורט בהגשת אבי רצון ובהשתתפות כתבי ספורט, פרשני ספורט ואנשי ספורט אחרים, ששודר בערוץ 10. המגזין שודר בכל שבוע, מיד לאחר משחק הכדורגל מליגת העל. המגזין שודר לראשונה בחברת הלוויין "yes", אך עבר לערוץ 10 עם הקמתו. אורך המגזין נע בין שעה וחצי לשעתיים, בהתאם לזמן סיום המשחק והמשדר המסכם של המשחק, ואילוצי לוח השידורים. התוכנית ירדה מן המרקע בשנת 2005. בין חברי הפאנל היו: שלמה שרף, משה פרימו וטלי תאומים (בתו של בעלי הפועל תל אביב לשעבר משה תאומים). התוכנית חזרה בינואר 2008 לשידור בערוץ 1, כאשר הפאנל התרחב ומשתנה מתוכנית לתוכנית וכולל את אראל סג"ל, חיים רביבו, ענבל גבריאלי, ד"ר יריב בן אליעזר, אפי בירנבוים, ארי שמאי ועוד.
מתכת אצילה

מתכת אצילה היא מתכת העמידה בפני קורוזיה וחימצון, שלא כמו רוב המתכות. מתכות אלו הן יקרות יחסית, לרוב עקב נדירות הימצאותן בקרום כדור הארץ. המתכות האצילות הן: רותניום רודיום פלדיום כסף אוסמיום אירידיום פלטינה זהב כמה מהמתכות האצילות יכולות להתמוסס במי מלך, תערובת חומצות מרוכזת במיוחד. אפשר להשתמש במונח גם באופן יחסי. סדרה גלוונית היא היררכיה של מתכות (או חומרים מוליכים אחרים) המסודרת מהאצילה ביותר אל הפעילה ביותר, ומאפשרת למתכננים לראות בהרף-עין איך החומרים יגיבו לסביבה בה השתמשו כדי לדרג את הסדרה. במובן זה של המילה, גרפיט הוא אף יותר אציל מכסף (למרות שכימית הוא בסיסי יותר). בפיזיקה, הגדרת אצילות המתכות היא מחמירה יותר. על פי הדרישות בפיזיקה, רק נחושת, כסף וזהב הן מתכות אצילות. מתכת אצילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ים בוטרייט

ג'יימס ארל "ג'ים" בוטרייט (באנגלית: James Earl "Jim" Boatwright; ‏10 בדצמבר 1951 - 11 בפברואר 2013) היה כדורסלן אמריקאי אשר התגייר ושיחק במדי מכבי תל אביב בשנות ה-70 וה-80, והיה שותף לזכייתה בתארים רבים, ביניהם גביע אירופה לאלופות בעונת 1976/77 ובעונת 1980/81. גובהו היה 2.01 מטרים והוא שיחק בעמדת הפורוורד. בוטרייט סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון מיניקו שבעיירה רופרט (Rupert) במדינת איידהו בשנת 1970. הוא נחשב עד היום לקלע מספר שתיים בתיכון זה בכל הזמנים. בעקבות זכייתו בכמה אותות הצטיינות ברמת המדינה וגם ברמה הפדרלית זכה למלגת לימודים באוניברסיטת המדינה של יוטה (USU). הוא היה הקלע המצטיין בנבחרת הכדורסל של העיר לוגאן וזכה בתואר הספורטאי המצטיין של יוטה לשנת 1974. בקיץ סיים את לימודיו וסיים תואר ראשון במדעי המדינה. לאחר סיום לימודיו הגיע לישראל והצטרף בקיץ אותה שנה לקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב. הוא מיד התבלט בסגנון המשחק החדשני יחסית לתקופתו ובקליעה אבסולוטית. על אף מבנה גופו הצנום, היה שחקן מהיר וטכני. תחילה שיחק רק במסגרת הליגה האירופית בהתאם לחוקי הזרים בליגה הישראלית אז. לאחר שהתאזרח הצטרף לליגה המקומית בעונת 1976/77. ג'ים בוטרייט זכור יותר מכל בעקבות משחקו המצוין בגמר טורניר גביע אירופה לאלופות שנערך ב-1977 בבלגרד, שם קלע 26 נקודות, השחקן המוביל באותו ערב, והצעיד את קבוצתו יחד עם שחקנים כמו מיקי ברקוביץ', מוטי ארואסטי, אולסי פרי וטל ברודי, לאליפות אירופה ראשונה למכבי תל אביב. בשנת 1980 נמנה בוטרייט על הנבחרת הלאומית בכדורסל למשחקים האולימפיים במוסקבה (שלא יצאה למשחקים בעקבות החרם). בעונת 1980/81, הזכורה כטובה ביותר של מכבי תל אביב עד היום, כיכב בוטרייט גם בתור קפטן. הוא הצטיין גם בניצחון בגמר הגביע נגד סינודינה בולוניה, עם 12 נקודות. בעקבות פריצת הקהל למגרש אחרי הניצחון 80:79, נמנע מבוטרייט להניף את הגביע, ובמקומו הניפו שמוליק זיסמן, שהיה קרוב יותר לגביע. באותה עונה זכתה מכבי בגביע אירופה לאלופות, אליפות המדינה, גביע המדינה והגביע הבין-יבשתי. במכבי תל אביב קלע בוטרייט 16 נקודות בממוצע למשחק ב-93 משחקים בגביע אירופה. בנבחרת ישראל רשם 25 הופעות, בהן קלע 14 נקודות בממוצע למשחק. בשנת 1981 פרש בוטרייט ממשחק ושב לארצות הברית. משנת 1988 החל לשמש כמורה ומאמן כדורסל בתיכון בעיירה אפטון שבמדינת ויומינג. על תרומתו לנבחרת הכדורסל זכה בתואר "מאמן השנה של ויומינג". לאחר מכן שימש כמורה בבתי ספר יסודיים ותיכוניים באריזונה, ובקליפורניה. כמו כן, לימד מדעי החברה בתיכון בעיירה היילי במדינת איידהו. מאמצע שנות ה-80 ארגן בוטרייט מחנה קיץ בכדורסל לבנות ובנים בגילאי 10–18. ג'ים בוטרייט נפטר ב-12 בפברואר 2013 בהיילי לאחר מאבק במחלת הסרטן. הוא השאיר אחריו אישה, ג'ניפר מגריין-בוטרייט, וארבעה ילדים. אליפות המדינה – 5 גביע המדינה – 5 גביע אירופה לאלופות – 2 הגביע הבין-יבשתי – 1 סטטיסטיקות קריירה, אתר המנהלת ג'ים בוטרייט באתר "צהבת" של אוהדי מכבי תל אביב פרופיל שחקן, באתר פיב"א בעקבות מותו: יעל שחרור, ג'ים בוטרייט הלך לעולמו בגיל 61, באתר ynet, 12 בפברואר 2013 מיקי ברקוביץ', הקלע הטוב בהיסטוריה של מכבי ת"א, באתר ynet, 12 בפברואר 2013 עוזי דן, ג'ים בוטרייט 2013-1951: היה שלום ג'ימבו, באתר הארץ, 12 בפברואר 2013 יהונתן אליהו‏, סמל ראשון: על הקריירה של ג'ים בוטרייט במכבי תל אביב, באתר וואלה, 13 בפברואר 2013 קובי שם טוב, קאובוי מהוליווד: פרידה מג'ים בוטרייט, באתר nrg‏, 13 בפברואר 2013 פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר פיב"א
פורים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פורים – חג יהודי סעודת פורים – אחת ממצוות חג הפורים רב פורים – מנהג מקובל במוסדות חינוך דתיים לקראת חג הפורים, בו אחד מהתלמידים מחליף את המורה או הרב ומחקה אותו פורים שפיל – מופע היתולי לחג הפורים פורים שני – שם כולל לעשרות חגים יהודיים שנחוגים על ידי קהילות - כל אחת בגלל נס הצלה פרטי. פלורה פורים – מוזיקאית ברזילאית פורים – עם מזרח-אפריקני היושב בחבל דארפור
אנדרו ויזנייבסקי

אנדרו ויזנייבסקי (באנגלית: Andrew Wisniewski; נולד ב-1 בספטמבר 1981) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז. ויזנייבסקי, יליד סטטן איילנד, ניו יורק, הוא בוגר מכללת סנטנרי משנת 2004. לאחר סיום לימודיו, ניסה לקבל חוזה בליגת ה-NBA, אך לא הצליח ויצא לאירופה. את הקריירה הבוגרת שלו החל בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, במדיה קלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן שיחק בטלקום בון הגרמנית, במדיה קלע 20.6 נקודות בממוצע למשחק וסיים את העונה כמלך קלעי הליגה. את עונת 2006/2007, החל ויזנייבסקי בסניידרו אודינה האיטלקית, אך כבר בדצמבר 2006 עבר לציבונה זאגרב הקרואטית, עימה שיחק גם ביורוליג ואף קלע 11 נקודות בהפסד קבוצתו 83–91 למכבי תל אביב ביד אליהו. כמו כן, זכה עם ציבונה באליפות קרואטיה ונבחר לשחקן ההגנה של העונה בליגה. לאחר עונה זו עבר לאוראל גרייט מליגת העל הרוסית, במדיה קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לספרטק סנקט פטרסבורג מאותה הליגה והעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות ו-4.8 אסיסטים למשחק. ב-23 במאי 2009 חתם ויזנייבסקי לשנתיים בקבוצת מכבי תל אביב מליגת העל הישראלית. בתחילת העונה קיבל דקות משחק רבות ובמהלך העונה הסדירה של הירוליג שיחק כמעט 32 דקות בממוצע. עם זאת סבל מחוסר יציבות ביכולתו, מה שגרם לדירדור מעמדו כרכז הפותח של הקבוצה. גם בליגה סבל מחוסר יציבות, אך זה לא הורגש מכיוון ומכבי ניצחה בכל משחקי הליגה שלה בחודשים הראשונים של העונה. בשלב הטופ-16 של היורוליג הידרדר מעמדו של ויזנייבסקי אף יותר ועל אף שהמשיך לפתוח בחמישייה, הצטמצמו דקותיו לכ-20 בממוצע בלבד. גם ממוצעיו הידרדרו בשלב זה והוא ירד ל-4.2 נקודות ו-1.3 אסיסטים בממוצע למשחק בלבד. עם זאת, הצליחה מכבי להעפיל לשלב ההצלבה מהמקום הראשון בבית, לאחר שניצחה בכל משחקי הבית שלה בשלב זה והוסיפה ניצחון חוץ על ריאל מדריד. במקביל לתחילת שלב הטופ-16, הציג ויזנייבסקי יכולת טובה בליגה ואף הציג את משחק השיא שלו במכבי, כאשר קלע 26 נקודות עם 100 אחוזי הצלחה מהשדה (7/7) נגד ברק נתניה. למרות משחקו המצוין, לא הצליחה לסייע למכבי שהפסידה משחק ליגה לראשונה בעונת 2009/2010, 114-103, לאחר שתי הארכות. ב-18 בפברואר 2010 הוביל את מכבי תל אביב לזכייה בגביע המדינה לראשונה מזה שלוש שנים. במשחק הגמר נגד בני השרון, קלע 11 נקודות ומסר 9 אסיסטים ונבחר ל-MVP של משחק הגמר. ב-28 ביוני 2010 חתם ויזנייבסקי לשנה בקבוצת אפס פילזן מליגת העל הטורקית והעפיל איתה לשלב הבתים ביורוליג, אבל לאחר שזו לא הצליחה להעפיל לשלב הבא הוא שוחרר מהקבוצה ב-1 במרץ 2011. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket דף הפרופיל של ויזנייבסקי באתר היורוליג יעל מרגלית, ‏אנדרו וישנייבסקי סיכם במכבי תל אביב לשנתיים, באתר ONE‏, 15 באפריל 2009