laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סורת אל-מולכ

סורת אל-מולק (בערבית: سورة الملك, "המלכות". תעתיק מדויק: "אל-מֻלְכְּ) היא הסורה ה-67 בקוראן, המונה 30 פסוקים. הסורה הזאת נקראת גם "סורת תבארק", על שם המילה הראשונה שבה. הנושא העיקרי של סורת אל-מולק הוא ריבונותו לכאורה של אללה על כל היקום. בפסוקים 1 – 5 נטען כי התכלית שלמה נבראו החיים והמוות היא לבחון את האנשים ולבדוק מי מהם יעשה מעשים טובים ומי לא. כמו כן, פסוקים אלו מתארים את ריבונותו לכאורה של האל. פסוקים 6 – 14 עוסקים בהשפעה שיש לכאורה לאמונה בריבונות של האל על הגורל של האדם. פסוקים 15 – 30 מציגים לכאורה סימנים לכך שהאל מסדר ומארגן את החיים של בני האדם. מדיה וקבצים בנושא סורת אל-מולכ בוויקישיתוף סורת אל-מולק, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט The Meaning of the Glorious Qur'ân,: 67. al-Mulk: The Kingdom, www.sacred-texts.com (surat Tabarak) Surah's In Qur'an The Lesson's And Hadith's - 67: (Al-Mulk)- The Kingdom - Wattpad, www.wattpad.com Sura al-Mulk, WikiShia (באנגלית)
NW פרזידנט

NW פרזידנט (בצ'כית: NW Präsident, שם רשמי Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft Präsident, קרוי גם: Tatra Präsident, Präsident, Nesselsdorf Präsident) היא המכונית הממונעת הראשונה שיוצרה במרכז אירופה, דגם של מכונית, קטנה ופתוחה מסוג "Runabout (car)" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G אשר משנת 1919 נודעה בשם טטרה, אשר יוצרה בשנת 1897. מפעל היצרן Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G מוקם ב"Kopřivnice" (אנ') בחבל ארץ המזרחי מוראביה שבצ'כיה. המרכב נגזר מכרכרת סוסים מסוג "מילורד" ("Mylord" (אנ')). מנוע 2 צילינדרים (מנוע בנץ). מנוע אחורי. מנוע בנזין. מנוע בעירה פנימית. סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2 4 מושבים (מושבים קדמיים + 2 מושבים אחוריים). מערכת היגוי - המכונית הייתה מנווטת באמצעות כידון שמוקם במרכז - מול המושבים הקדמיים. הטיית הכידון קדימה ואחורה שימשה להחלפת הילוכים (קדימה - הילוך תחתון). גלגלים לא סימטריים - גלגלים קדמיים קטנים מגלגלים אחוריים. תמסורת ידנית - 2 מהירויות שהניע את הציר האחורי באמצעות רצועה שטוחה. הגלגלים יוצרו מעץ דגם "NW פרזידנט" דגם "NW פרזידנט" דגם "NW פרזידנט" דגם "NW פרזידנט" דגם "NW פרזידנט" - מבט למנוע האחורי שרטוט של דגם "NW פרזידנט" טטרה (רכב) NW דגם B NW E NW F "Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft" (גר') מדיה וקבצים בנושא NW פרזידנט בוויקישיתוף NW פרזידנט, סרטון באתר יוטיוב NW פרזידנט, סרטון באתר יוטיוב אתר חברת טטרה טטרה - ייצור היסטורי tatratrucks.com/about-the-company/history-of-tatra/production-history Runabout - הוא סוג של סגנון מכונית שיוצרה בסגנון קל, בסיסי, ללא שמשה קדמית, וללא שמשות בכלל, או דלתות ושורה אחת של מושבים היסטורית רכבי "טטרה" mujweb.cz/tatra.oldtimer/nw_typ_d.htm דגם "NW פרזידנט" tipcars.com/magazin/nase-tema/nw-prasident-prvni-spalovaci-automobil דגם "NW פרזידנט" pamatkovykatalog.cz/automobil-nw-prasident-1898 דגם "NW פרזידנט" autotopic.de/topicwelt/tatra-603-unterwegs-mit-dem-tatra-603-tatra-historie-tatra-studien-tatra-prototypen-fahr-videos-autotopicde/tatra-historie-und-studien-nesseldorf-praesident-autotopicde
Views

Views הוא אלבום האולפן הרביעי של הראפר הקנדי דרייק. האלבום יצא לאור ב-29 באפריל 2016 דרך חברות התקליטים קאש מאני רקורדס, ריפבליק רקורדס ויאנג מאני. הקלטות האלבום, שנעשו על ידי דרייק והמפיק הקנדי 40, החלו בשנת 2015 והסתיימו בשנת 2016. האלבום מושפע מסגנון המוזיקה של מערב הודו ומערב אפריקה. האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, ומכר מעל למיליון עותקים שקולים לאלבום בשבוע הראשון לצאתו, מתוכם 852 אלף עותקים של האלבום. כל 20 שירי האלבום נכנסו למצעד השירים האמריקאי בילבורד הוט 100. מידע על האלבום Views באתר MusicBrainz האלבום Views באתר ספוטיפיי Drake's 'Views' Debuts at No. 1 on Billboard 200 Chart, Sets Streaming Record, Billboard, ‏2016-05-08 Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Catalog Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) May 2024 Albums Accreds.pdf, Dropbox
Take Care

האם התכוונתם ל... Take Care (אלבום) – אלבומו של הראפר דרייק. Take Care (שיר) – שירו של הראפר דרייק בהשתתפות ריהאנה.
גדס"ר 134

גדס"ר 134 היה גדוד סיור תחת אוגדה 36 שפעל בין השנים 1972–1974. הגדס"ר היה אחד מתוך מספר גדודי סיור שהוקמו בצה"ל בתחילת שנות ה-70. גדודי הסיור היו גדודים מעורבים של טנקים ונגמ"שים אשר היו תחת פיקודה הישיר של אוגדה. גדס"ר 134 צורף לאוגדה 36, וערך את אימון ההקמה בחורף 1972. גדוד 134 מנה 565 לוחמים, מהם כ-10% קצינים. הגדוד שהיה מורכב מיוצאי סיירות ותיקות, היה בתהליך מואץ של קליטת טנקיסטים צעירים לשורותיו, עבר אימון הקמה במחנה שבטה בשנת 1972 והיה מיועד לאימון נוסף בדצמבר 1973. גדס"ר 134 היה גדוד אוגדתי והשתייך לאוגדה 36. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים היה הגדס"ר ללא מפקד גדוד ורס"ן חנני תבור, סגן מפקד הגדוד, נטל את הפיקוד על הגדוד. הגדוד עבר תחת פיקודה של אוגדה 210, עליה פיקד האלוף דן לנר. הגדוד סופח לחטיבת השריון 179 בפיקוד אל"ם רן שריג, ולחם איתה בחזית רמת הגולן מול הצבא הסורי. הגדוד השתתף בקרבות הבלימה בגזרת חושניה החל מ-7 באוקטובר. עיקר הלחימה בוצע על ידי הטנקים, שהשמידו עשרות טנקי אויב, כשלוחמי הנגמ"שים והג'יפים מסייעים להם סיוע צמוד, הן בחילוץ ובפינוי נפגעים והן בחימוש ותדלוק הטנקים בסמוך לקו הלחימה. פלוגת המפקדה של הגדוד יזמה אספקת תחמושת ודלק, פרסה את תחנת האיסוף הגדודית, החזירה טנקים פגועים לכשירות והשתלבה ביחד עם סיירי הגדוד באבטחת הטנקים בלילות, כדי לאפשר לצוותים לאגור כוח לקראת המשך הלחימה. פעולות אלו הצילו חיי רבים ואפשרו רצף לחימה. בהמשך השתלב גדס"ר 134 בהתקפת-הנגד בגזרת חושניה ובעקירת הכוחות הסורים מרמת הגולן. ב-11 באוקטובר, במהלך הפריצה למובלעת הסורית, היה הגדס"ר (תחת פיקוד חטיבה 179) הכוח המוביל בהבקעת מערכי הסורים על ציר קוניטרה-דמשק. הציר היה מוגן היטב על ידי הצבא הסורי שהקים עמדות הגנה משני צדדיו של הציר. אלה היו מעובים בנשק נ"ט ומוגנים בשדות מוקשים. הגדוד ספג נפגעים רבים וכמעט כל הטנקים שלו נפגעו. במשך כל שלבי הלחימה איבד הגדוד 35 מלוחמיו. לאחר המלחמה, בשנת 1974, פורק הגדוד. ערך מורחב – אנדרטאות גדס"ר 134 לזכר הנופלים של הגדס"ר הוקמו שלושה אתרי זיכרון: אנדרטת גדס"ר 134 נמצאת בחניון קק"ל מול הכניסה לקיבוץ עין זיוון. אנדרטת הנגמ"ש התאנה והארז כ-100 מטר מערבית לכביש 98, כק"מ צפונית לצומת אלוני הבשן. אנדרטת גדס"ר 134 בפארק עוצבות השריון. חטיבה 179 במלחמת יום הכיפורים אתר הנצחה לזכר חללי גדוד סיור 134, באתר יזכור גדס"ר 134, באתר "יד לשריון" אנדרטת התאנה והארז, באתר "טיולי" ד"ר אורי מילשטיין, ‏המאבק הנעלם: הקרב בחאן ארינבה שצמרת הצבא התאמצה להסתיר, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2017 אביתר בן-צדף, גדס"רים במלחמת יו"כ (4): הגדס"רים נשחקו ככוחות טנקים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 ביוני 2014
שילקה

האם התכוונתם ל... שילקה (Ши́лка) ברוסיה שילקה (נהר) (אנ') – נהר במזרח רוסיה הנשפך לנהר אַמוּר, ראו אמור (נהר) שילקה (עיר) (אנ') – עיר ברוסיה על נהר שילקה, במחוז שילקינסקי שילקה (מערכת נ"מ; מכונה גם "גאנדיש") – ZSU-23-4, מערכת נ"מ מתנייעת מתוצרת ברית המועצות הקרויה על שם נהר שילקה
שפות שמיות מרכזיות

השפות השמיות המרכזיות הן ענף מוּצע במשפחת השפות השמיות, הכולל את ערבית ואת השפות השמיות הצפון-מערביות: ארמית, אוגריתית והשפות הכנעניות (עברית ופיניקית). על פי המיון הזה, השמיות המרכזיות הן אחד משלושת ענפי השפות השמיות, לצד השמיות המזרחיות (אכדית ואבלאית) והשמיות הדרומיות (שפות דרום-ערב החדשות, שפות דרום-ערב העתיקות והשפות האתיו-שמיות). על פי המיון המקובל, זהו עץ המשפחה המוצע: משפחת השפות השמיות ענף השפות השמיות המרכזיות ערבית השפות השמיות הצפון-מערביות כנעניות עברית פיניקית אוגריתית ארמית ענף השפות השמיות המזרחיות אכדית אבלאית ענף השפות השמיות הדרומיות שפות דרום-ערב החדשות שפות דרום-ערב העתיקות השפות האתיו־שמיות הצעות המיון השונות חלוקות בדבר ההרכב המדויק של ענף השפות השמיות המרכזיות. הגישה הרווחת מחלקת אותו לערבית ולענף השפות השמיות הצפון-מערביות (כולל עברית), כפי שניתן לראות בעץ למעלה. גישה אחרת מובאת במאגר אתנולוג (של SIL), שם מוגדר תת-ענף "שפות שמיות מרכזיות-דרומיות", שכולל את ערבית עם עברית, ומפריד את ארמית לענף צפוני יותר. חלק מהמאפיינים המבחינים (איזוגלוסות) את השפות השמיות המרכזיות כקבוצה קוהרנטית: מילת שלילה חדשה, "בל", שמקורה אינו ידוע.[דרושות דוגמאות] התפשטות הסופית "-ת" בנטיית הסופיות (זמן עבר או אספקט מושלם), בתופעה של הסדרת מערכת, מייצוג של גוף שני בלבד ("אכלת, אכלתם/ן") – לייצוג גם של גוף ראשון יחיד ("אכלתי"). זאת לעומת המערכת הקדומה יותר, שבה "-כ" הייתה בסופית של גוף ראשון יחיד לעומת "-ת" בגוף שני. לדוגמה, באכדית הפועל הסטטיבי parsāku "אני מחליט/ה", לעומת הגוף השני: parsāta "אתה מחליט", parsāti "את מחליטה", parsātunu "אתם מחליטים", parsātina "אתן מחליטות". נטיית התחיליות (זמן הווה/עבר, או אספקט אימפרפקט) מקבלת תבנית תנועות חדשה – ya-qtulu, במקום הצורה הקדומה יותר ya-qattal.[דרושות דוגמאות] המאפיין המבחין (איזוגלוסה) העיקרי בין ערבית לשפות הצפון-מערביות הוא הריבוי השבור בערבית. בערבית, רוב שמות העצם (מלבד צורת הבינוני) יוצרים ריבוי בצורה זו, בעוד שבשפות הצפון-מערביות כמעט כל שמות העצם משתמשים בסופיות לריבוי (כמו הסופיות "-ים" ו"-ות" בעברית). לדוגמה, بيت /bayt/ "בית" בערבית הופך ברבים ל- بيوت /buyūt/ "בתים"; זאת לעומת ריבוי באמצעות סופית בעברית: "בַּיִת" /bayit/ הופך ברבים לבָּתִּים /batim/, ובדומה בארמית בֵּיתָא הופך לבָּתֵּי.[דרוש מקור][דרושות דוגמה נוספת] Sabatino Moscati (1980). An Introduction to Comparative Grammar of Semitic Languages Phonology and Morphology. Harrassowitz Verlag. ISBN 3-447-00689-7. שפות שמיות מערביות (הצעה) – קבוצה מוּצעת נוספת במשפחה השמית. מדיה וקבצים בנושא שפות שמיות מרכזיות בוויקישיתוף Bennett, Patrick R. (1998). Comparative Semitic Linguistics: A Manual. ISBN 9781575060217. Huehnergard, John; Pat-El, Na'ama (2013-10-08). The Semitic Languages. ISBN 9781136115882. Faber, Alice (1997). "Genetic Subgrouping of the Semitic Languages". In Hetzron, Robert (ed.). The Semitic Languages. London: Routledge. pp. 3–15. ISBN 0-415-05767-1. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חכה

חכה היא כלי המשמש לתפיסת דגים, כיום בעיקר לדיג חובבני. החכה הבסיסית היא מקל או מוט פשוט המחוברים לחוט המסתיים בקרס דיג. חכות מודרניות כוללות אביזרים נוספים: גלגלת עליה מלופף החוט, משקולת ומצוף. אורך המוט יכול לנוע בין 0.5 ל-6 מטר. מוטות מסורתיים עשויים מעץ, ואילו מוטות מודרניים עשויים בדרך כלל מפיברגלס או סיבי פחמן. המוטות המודרניים אלסטים וחזקים מאוד. מוטות חכה יכולים להיות כיחידה אחת, כמוט המורכב ממספר חלקים המתחברים זה לזה, או כמוט טלסקופי. החוטים כיום עשויים ניילון. הגלגלות עליהן מלופפים החוטים מונעות את הסתבכות החוט, ולעיתים מכילות מנגנונים שונים ליעול הפעלתן כקפיץ ורצ'ט. חכות מגיעות בגדלים, אורכים ותצורות רבות, בהתאם לשימוש לו הן מיועדות: לדגים קטנים, בינוניים או גדולים, למים מתוקים או מלוחים, סוגי דיג ספציפיים כגון מוטות זבוב משמשים להטלת זבובים מלאכותיים, מוטות מסתובבים ומוטות פיתיון מיועדים להטלת פיתיונות, חכות לקרח שמיועדות לדיג דרך חורים קטנים באגמים המכוסים קרח, מוטות טרלינג שמיועדים לגרור פתיונות מאחורי סירות נעות, ועוד. ערך מורחב – דיג#שיטות הדיג דיג באמצעות חכה נעשה על ידי השחלת פיתיון על הקרס, השלכתו למים ומשיכת הדג החוצה לאחר שזה בלע את הפתיון. על פי ציורים ותבליטים ממצרים העתיקה, המתוארכים לכ-4000 שנה לפני זמננו, השתמשו המצרים הקדמונים בחכה בנילוס, בימות ובתעלות הרבות של אזור הדלתה. דו"ח מסין מהמאה ה-4 לפנה"ס מתאר דיג בחכה עשויה מוט חזרן, חוט דיג עשוי משי, קרס העשוי ממחט ואורז מבושל כפיתיון. במשך אלפי שנים הייתה החכה שבשימוש הדייגים קצרה יחסית (כמטר). במאה הרביעית הופיעה אצל המקדונים חכה ארוכה יותר המורכבת מכמה חלקים, כאשר לקצה החוט חובר פיתיון בדמות זבוב מלאכותי. בסוף המאה ה-15 כתבה אם המנזר של סט. אלבנס באנגליה את הספר "מחקר על דיג עם חכה" (A Treatyse of Fysshynge wyth an Angle), שהיה הספר הראשון באנגלית שתיאר בפרוטרוט את השימוש בחכת הדיג, הכנת פיתיונות, וניצול הרגלי הרבייה של הדגים על מנת ללוכדם. החכה המתוארת בספר היא באורך של כ-5 מטר וחוט הדיג היה עשוי משערות סוס קלועות. ב-1653 כתב האנגלי אייזיק ולטון (Izaak Walton) את הספר "הדייג השלם" (The Compleat Angler), הספר, הודפס ב-600 מהדורות מאז יצא לאור לראשונה, והוא הספר המודפס ביותר בשפה האנגלית, אחרי התנ"ך ועבודותיו של ויליאם שייקספיר, ונחשב כספר שהשפיע יותר מכל על ספורט הדיג. התקופה שבה התפרסם הספר (המחצית השנייה של המאה ה-17) התאפיינה גם בסדרה של המצאות הקשורות לדיג: צ'ארלס קירבי, יצרן מחטים מלונדון המציא את הקרס המודרני; דייג אלמוני העלה את הרעיון להעביר את החוט שבקצה החכה דרך לולאה. רעיון זה גרם באופן טבעי להמצאת הגלגלת לאיסוף החוט. במאה ה-19 התפתח ציוד הדיג במהירות. החכה נבנתה מחומרים אלסטיים כדוגמת חזרן, ולאורכה הותקנו טבעות להובלת החוט שהיה עתה ממשי. מבנה הגלגלת הלך והתפתח, הגליל המרכזי שהיה עשוי עץ הוחלף במתכת. המצאות שונות אפשרו פיזור שווה של החוט על גבי הסליל, ואת סיבוב הגלגלת כך שבעת השלכת החוט הוא יהיה בקו אחד עם הטבעות שעל החכה, ובעת איסוף החוט תהיה הגלגלת מורדת מתחת לחכה. החכות נעשו קצרות יותר וקלות יותר במאה ה-20. החזרן, ששימש כחומר עיקרי ביצור החכה, הוחלף בסיבי זכוכית ואחר כך בסיבי פחמן, החוט הוחלף לניילון, והפלסטיק הפך לחומר הנפוץ בהכנת פיתיונות מלאכותיים. רשת דיג צלצל מדיה וקבצים בנושא חכה בוויקישיתוף http://www.flyfishinghistory.com/treatyse.htm A Treatyse of Fysshynge wyth an Angle The Compleat Angler New Release of Izaak Walton’s “The Compleat Angler”
ג'ונג שאנשאן

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ג'ונג. ג'ונג שאנשאן (בסינית: 钟睒睒, פין-יין: Zhōng shǎn-shǎn; נולד בדצמבר 1954) הוא מיליארדר סיני, מקים ויושב ראש "Nongfu Spring", חברת המשקאות הגדולה בסין ובעל השליטה בחברת הביופארמה "Wantai" שאותה הנפיק באפריל 2020 בבורסת שאנגחאי ומאז נסק שוויה למעל 13 מיליארד דולר. הונו הוערך במאי 2024 בכ-70 מיליארד דולר. שאנשאן שנולד בהאנגג'ואו, נשר בגיל 12 מבית ספר יסודי במהלך התקופה הכאוטית של המהפכה התרבותית בסין, במהלכה נרדפו הוריו על ידי המשטר. הוא עבר לאחר מכן במגוון עבודות, כולל כפועל בניין, ככתב עיתונות וכסוכן מכירות של משקאות לפני שהקים עסק עצמאי משלו. בספטמבר 1996 הקים את חברת המשקאות Nongfu Spring, שגדלה ביציבות לאורך השנים עד שהגיע להיות חברת המשקאות הגדולה בסין. והונפקה הוביל את Wantai (או בשמה המלא Beijing Wantai Biological Pharmacy) להנפקה מוצלחת. בתחילת 2020 היה מוערך הונו בכמיליארד דולר "בלבד", אולם ההנפקות המוצלחות שלו בבורסת הונג-קונג הקפיצו אותו לשוויון עם ג'ק מא, שהיה באותו זמן האיש העשיר בסין, עם הון אישי מוערך במעל 51 מיליארד דולר (מהמקום ה-1064 למקום ה-20 בעולם). מאפריל 2020, אז היה הונו מוערך בכ-2 מיליארד דולר, ועד ינואר 2021, קפץ הונו למעל 97 מיליארד דולר. בפברואר היה לראשונה לאסייתי הראשון והאדם החמישי בהיסטוריה שחצה את רף 100 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא ג'ונג שאנשאן בוויקישיתוף הפרופיל של ג'ונג שאנשאן, באתר פורבס
קייב ג'ונסון

קייב ג'ונסון (באנגלית: Cave Johnson;‏ 11 בינואר 1793 – 23 בנובמבר 1866) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טנסי ובתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. קייב ג'ונסון נולד במחוז רוברטסון שבטנסי. בשנים 1813–1814 הוא שירת ברגימנט שלחם באינדיאנים שעליו פיקד אביו. הוא למד בקולג' קמברלנד שבטנסי (כיום אוניברסיטת נאשוויל), השתלם במשפטים וב-1814 התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק במקצוע בעיר קלארקסוויל. ב-1817 מונה כתובע של מחוז מונטגומרי. ג'ונסון נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טנסי וכיהן בו בשנים 1829–1837. בתקופה זו הוא כיהן כיושב ראש הוועדה לתביעות קרקע פרטיות. ב-1836 לא עלה בידו להיבחר מחדש, אך שנתיים לאחר מכן הוא נבחר שוב וכיהן בבית הנבחרים בשנים 1839- 1845. בתקופת כהונתו השנייה הוא כיהן כיושב ראש הוועדה לעניינים צבאיים, הוועדה להוצאות על בנייני ציבור והוועדה לעיניני האינדיאנים. בבחירות לנשיאות של 1844 הוא היה פעיל במסע הבחירות של ג'יימס פולק, הן בוועידת המפלגה הדמוקרטית והן בבחירות הכלליות. לאחר ניצחונו מינה אותו הנשיא פולק במרץ 1845 לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד לתום נשיאותו של פולק במרץ 1849. ב-1847 העביר ג'ונסון את מחלקת הדואר מגביית דמי משלוח הדואר על ידי הנמענים לתשלום דמי הדואר על ידי השולחים. הוא עשה זאת על ידי הנהגת השימוש בבולי דואר לראשונה בארצות הברית. הוא גם הנהיג את השימוש בתיבות דואר באזורים העירוניים. בשנים 1850–1851 הוא כיהן כשופט הפדרלי בסבב השביעי. בשנים 1854–1860 הוא היה נשיא בנק טנסי. ב-1860 הוא היה נציב ליישוב היחסים בין ארצות הברית לבין חברת השיט של פרגוואי. במהלך ממלחמת האזרחים הוא נבחר לסנאט המדינתי של טנסי, אך לא הותר לו להיכנס לתפקידו מאחר שהוא תמך בקונפדרציה. קייב ג'ונסון נפטר בקלארקסוויל שבטנסי ב-23 בנובמבר 1866 ונטמן בבית הקברות גרינווד שבעיר. מדיה וקבצים בנושא קייב ג'ונסון בוויקישיתוף קייב ג'ונסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) קייב גונסון באתר מרכז מילר של אוניברסיטת וירג'יניה (באנגלית) קייב ג'ונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'וני (שיר)

ג'וני הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי בר צברי, אשר יצא לאור ב-3 ביולי 2020, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני, "רוקנ'רול בצהריים". השיר הוא שיר בסגנון רוק מזרחי, אשר נכתב על ידי צברי עצמו, הולחן על ידי עדי לוי, והופק על ידי לוי וצברי יחד עם רון בקאל. על השיר אמר צברי בראיון לתוכנית הרדיו של מאיה וג'ובאני רוסו ברדיו חיפה כי נכתב במהלך טיול בברזיל. העיתונאי ומבקר המוזיקה שחר אמאנו סקר את השיר באופן חיובי: "העיבוד וההפקה המוזיקלית של עדי לוי (שגם הלחין), רון בקאל ובר צברי משובחים, הביצוע של צברי פשוט כובש ומהווה שילוב של כמה מעולמות המוזיקה הישראלית. ויש לי תחושה שבקרוב כולם יכירו את ג'וני כמוני". מבקר המוזיקה בן שלו מעיתון הארץ פרסם סיקור על הצלחתו של השיר והאלמנטים השונים בו, ואמר כי "'ג'וני' מחדיר רוח רעננה לפסקול של הרגע, ולצברי ולעדי לוי (שהלחין והפיק) יש סיבות טובות להתגאות במעשה ידיהם, אבל צריך גם להצביע על המגבלות של השיר. סיפור ההתפכחות והלידה מחדש של ג'וני כתוב בצורה די פלקטית, וצברי אמנם המציא את עצמו מחדש מבחינה מוזיקלית, אבל הוא לא יצר יש מאין אלא התמקם בתוך תבנית מוכרת, שמזכירה מדי את דודו טסה ואת לירון עמרם. כשצברי שר את המילים 'חלום ישן' באמצע השיר, זאת נשמעת כמו קריצה מודעת לעמרם, שלהיטו 'חלום ישן' היה המקרה הקודם שבו שיר רוק ים־תיכוני חרך את המצעדים". השיר זכה בצאתו להצלחה רבה, כשהצליח להגיע לראשונה למקום ה-129 במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, ובשיאו הגיע למקום ה-2. במצעד הרשמי של גלגלצ הגיע השיר למקום ה-2, ובמצעד ההשמעות ברדיו השבועי של חברת מדיה פורסט הגיע השיר למקום הראשון. נכון ליולי 2022, מונה הצפיות של הקליפ השיר באתר יוטיוב עומד על כ-19 מיליון וכ-1.3 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. השיר זכה לגרסאות כיסוי ופארודיות שונות, בהן של הקומיקאי אמירם טובים ושל הזמרת הגר יפת, שזכו להצלחה באתר יוטיוב. סרטון השיר "ג'וני" באתר יוטיוב בן שלו, הזמר האלמוני בר צברי נהפך להפתעה הגדולה של קיץ 2020, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2020 לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מאיה וג'ובאני רוסו, "השיר הזה עושה לאנשים משהו בלב", באתר רדיו חיפה, 10 בספטמבר 2020 שחר אמאנו, בר צברי - ג'וני, באתר "הכותל הישראלי", 6 ביולי 2020 בן שלו, הזמר האלמוני בר צברי נהפך להפתעה הגדולה של קיץ 2020, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2020 מצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, באתר ספוטיפיי, 27 באוגוסט 2020 מצעד שירי הספוטיפיי הישראלי השבועי, באתר ספוטיפיי, 10 בספטמבר 2020 המצעד השבועי 1.10.2020, באתר גלגלצ המצעד השבועי, שבוע 42, 2020, באתר מדיה פורסט ישראל בר צברי - ג'וני, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:09) ג'וני, נבדק ב-2020-09-13 נועם ארבל, סיכומוזיקלי: איתי לוי מכפר על מעשיו והגרסה הנשית של "ג'וני", באתר פרוגי, 25 בספטמבר 2020 רוני | ג'וני - גרסת רוני גמזו, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:11)
תפסת לי מקום

תפסת לי מקום הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי בניה ברבי, אשר יצא לאור ב-7 באוקטובר 2018, כסינגל השני מאלבומו השני, "מישהו איתי כאן". השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור והופק על ידי דרור. השיר הוא בלדה בסגנון המוזיקה המזרחית, שנכתבה מנקודת מבט של אישה אשר פונה אל בן הזוג שלה, ומתארת את הרצון שלה לשמור על אהבתה ולהילחם על מקומה במערכת היחסים. לשיר פורסם וידאו קליפ רשמי בערוץ היוטיוב של ברבי, אשר צולם במזרח אירופה והופק על ידי חברת "דיוויז'ן". נכון לספטמבר 2020, הקליפ עומד על כ-21 מיליון צפיות. השיר קיבל ביקורת חיובית מצד דודי פטימר באתר "מעריב אונליין": "דרוש אומץ לשיר שיר בלשון נקבה, זה אינו משהו שגרתי כל כך. היכולת לעשות זאת בצורה מרגשת ומשכנעת כל כך, ממחישה היטב את כישרונו של ברבי. השיר החדש מעיד על הדרך הארוכה, הבגרות וההשתפשפות שעבר ברבי לפני שהגיע לצמרת, ומצדיק את מעמדו כאחת ההבטחות המוזיקליות של השנה הקרובה". גם באתר נענע10 סקר פטימר את השיר, שם אמר: "הביצוע המרגש של ברבי נוגע ללב ובייחוד ממחיש את איכותו כזמר מבצע שמתחבר בצורה אינטנסיבית לדמות אותה הוא מגלם בשירו". מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת: "ברבי מאמץ אוריינטציה ים תיכונית, מסלסל 'בין השפיות לשיגעון' כדי לנסות לתפוס צפור ים תיכונית. גם העיבוד – המעבר האינסטרומנטלי – מתנגן בסגנון ים תיכוני מסולסל. השאלה היא: אנה מועדות פניו של בניה ברבי? האם זמר טוב כמוהו מוביל קו אישי של סינגר סונגריטר או מובל לנתיב מיינסטרים שקוף, שבו שירת רגש מאפילה על אותנטיות אומנותית? זו שאלה שהייתי ממליץ לו להתעמק בה". סרטון השיר "תפסת לי מקום" באתר יוטיוב מילות השיר "תפסת לי מקום" באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית בניה ברבי "תפסת לי מקום", באתר רדיו סול דודי פטימר, סיפור אחר: נתן גושן מרגש בשיר הנושא לסרטו החדש של אבי נשר, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 11 באוקטובר 2018 שי דרומי ונעם פינבליט, המקום שלו: בניה ברבי בסינגל ״תפסת לי מקום״, באתר פרוגי, 7 באוקטובר 2018 בניה ברבי - תפסת לי מקום | קליפ, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:27) דודי פטימר, ‏"תפסת לי מקום" של בניה ברבי סוחף, מרגש ומצדיק את מעמדו כהבטחת השנה, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2018 יוסי חרסונסקי, תפסת לי מקום, באתר "יוסמיוסיק", 14 באוקטובר 2018 המצעד השבועי, שבוע 42, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019 מערכת כאן, המצעד השנתי תשע״ט 2019, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בספטמבר 2019 "מסע" של אליעד הוא שיר השנה של גלגלצ: תוצאות המצעד השנתי, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019
עידו דיסנצ'יק

עידו דיסנצ'יק (נולד ב-7 בדצמבר 1940), עורך העיתון "מעריב" בשנים 1985–1991, ולאחר מכן יו"ר "בזק" ודירקטור בחברות שונות. עידו דיסנצ'יק נולד בשנת 1940 בתל אביב, בן לשולמית (לבית דראליץ) והעיתונאי אריה דיסנצ'יק, שלימים היה העורך השני של "מעריב". למד בתיכון "אוהל שם" ברמת גן. שירת בנח"ל ועבר קורס קצינים. הגיע לדרגת סגן אלוף במילואים. קיבל תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בתום לימודיו חזר לישראל ועבד בסניף ירושלים של "מעריב", ומשם עבר לעריכה בתל אביב. במשך שלוש וחצי שנים היה שליח "מעריב" בוושינגטון. בשנת 1985 מונה לעורך הראשי של "מעריב", שנמצא במשבר תפוצה מתמשך מאז שנות ה-70. ב-1987 השיקו דיסנצ'יק והמעצב שמעון זנדהאוז מהפכה עיצובית ב"מעריב", ובכללה החלפת גופן פרנק-ריהל הנפוץ, בגופן חדש שעוצב במיוחד עבור העיתון, "כסלו", המבוסס על גופן "נרקיס". הכותרות המשיכו להידפס בגופן הקודם. השינויים לא התקבלו אצל הקוראים, ותפוצת העיתון, שגם כך הייתה בירידה, ירדה באופן תלול. כעבור שנתיים וחצי חזר בו העיתון מהשינוי. ב-11 באוקטובר 1989 ערק לישראל בסאם עאדל, טייס של חיל האוויר הסורי, עם מטוסו מדגם מיג 23ML. "מעריב" נחפז להוציא מהדורה מיוחדת ובה סיפור העריקה, אך לא היו בידיו כל פרטים, מלבד עצם הידיעה על העריקה. כדי להתגבר על בעיה זו, פרסם העיתון בעמודו הראשון ידיעה בדויה, פרי דמיונו של כותב הידיעה, שתיארה את הגעתו של העריק לישראל ואת קבלת הפנים שנערכה לו. ב-1988 רכש רוברט מקסוול רבע ממניות "מעריב", וניסה להפיח בו רוח חדשה. הוכנסו לשימוש מכונות דפוס צבעוניות, והמטרה המוצהרת הייתה החזרת "מעריב" למעמד הבכורה שהיה לו בעבר. מקסוול הגדיל את חלקו בבעלות על העיתון, ובספטמבר 1991, כאשר מקסוול השלים את השתלטותו על העיתון, פרש דיסנצ'יק מ"מעריב". בשנת 1992 הוא ייסד חברה לייעוץ והשקעות, והיה דירקטור בחברות אחדות, בהן חברת הביטוח "הדר", בנק הפועלים וחברת ההזנק "מרקאדו". ביולי 2000 נבחר ליו"ר דירקטוריון "בזק", ובשנת 2002 הוחלף על ידי מרים מזר. בשנים 2009–2017 שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של מכון ויצמן למדע, ובשנת 2018 העניק לו המכון תואר דוקטור לשם כבוד. עידו דיסנצ'יק נשוי לדוגמנית בתיה דיסנצ'יק. אחיו רוני דיסנצ'יק שימש כמנהל מוזיאון תל אביב לאמנות ומנהל התזמורת הקאמרית הישראלית. מדיה וקבצים בנושא עידו דיסנצ'יק בוויקישיתוף נחום ברנע, עידו דיסנצ'יק לא רוצה עוד 'ידיעות אחרונות', כותרת ראשית, 3 ביולי 1985 מכנה משותף רחב ביותר, מעריב, 6 במרץ 1987 עידו דיסנצ'יק נבחר ליו"ר דירקטוריון בזק, באתר ynet, 6 ביולי 2000 עידו דיסנצ'יק, ‏לא נדל"ן, עיתון, קשר 26, נובמבר 1999 עידו דיסנצ'יק, ‏הגנבת, החמקן והעורך שגיבה אותם, באתר גלובס, 15 באפריל 2010 עידו דיסנצ'יק, ‏היו לנו 70 טובות, אבל עדיין לא הגענו אל המנוחה והנחלה, באתר מעריב אונליין, 30 בנובמבר 2018 עידו דיסנצ'יק, ‏חזון מעריב היה שייך לקרליבך, אך אריה דיסנצ'יק השלים את המהפכה, באתר מעריב אונליין, 15 באפריל 2018 אל הקוראים, מעריב, 6 במרץ 1987 קריא חדיש ומחדש, מעריב, 6 במרץ 1987 חנוך מרמרי, הגמיש, הפטיש ובת הים הקטנה - על הגופן בעיתונות העברית, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2007 עידו דיסנצ'יק, תגובת דיסנצ'יק לדברים שצוטטו מספרו של נמרודי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 באוקטובר 2006 עידו דיסנצ'יק נבחר ליו"ר דירקטוריון בזק, באתר ynet, 6 ביולי 2000 חגיגה של מצוינות, מכון ויצמן למדע, 29 באוקטובר 2018
המשרד לענייני נשים (גמביה)

המשרד לענייני נשים הוא תפקיד שר בממשלת גמביה, בדרך כלל מוחזק על ידי סגן הנשיא. המשרד הוקם על ידי יחיא ג'אמה, הנשיא השני של גמביה, לאחר ההפיכה הצבאית ביולי 1996. הוא מינה לשרה את סגנית הנשיא, איזאטו נג'י-סיידי (אנ'). בתקופת שלטון הנשיא הנוכחי אדאמה בארו: סגנית הנשיא, השרה פאטומטה טמבג'אנג (אנ') מפברואר 2017 עד יוני 2018. ביוני 2018 מונה לסגן הנשיא והשר לענייני נשיאות אוזאינאו דרבוי (אנ') עד יוני הוא כיהן כשר החוץ. במרץ 2019 הוא פרש לטובת ההתמודדות לנשיאות בבחירות 2021. ערך זה הוא קצרמר בנושא פמיניזם ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "המשרד לענייני נשים (גמביה)".