laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדמעות של אמסלם

הדמעות של אמסלם הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2003 מאת הבמאי אורן שטרן לפי תסריט של רשף לוי, עם משה איבגי, ראובן דיין וקרן קוך בתפקידים הראשיים. העלילה היא על עבריין קשוח וחסר פשרות שחייו משתנים כשאביו עובר לבית אבות והוא נאלץ להצטרף לקבוצת תמיכה, מה שמשפיע על חייו והתנהגותו. אלי אמסלם (משה איבגי) הוא עבריין העוסק בגביית חובות בשוק האפור, מסחר בסמים וגביית דמי חסות. אמו רחל מתה וכעת האב האבל משה (ראובן דיין) נשאר לבד. האח דוד (משה פולקנפליק) הוא נרקומן ולא מסוגל לשמור על האבא שהולך לעיתים קרובות לאיבוד. בת נוספת שושי (אורלי קטן) היא רווקה מבוגרת שגרה במקום אחר. האב רוצה לעבור לבית אבות ואלי מסכים לבסוף למרות שבעדתם לא נהוג לשלוח את הזקנים מביתם. אלי משתכנע מטיעוניה של העובדת הסוציאלית רינה שמואלוב (קרן קוך) שמלווה את האב גם בבית האבות. כאשר אלי תוקף את האח סעיד (דורון ברכה) "שהעז" להלביש לאביו טיטול, נותנת לו רינה אולטימטום (מונח שכיח אצל אלי) כי אם לא יצטרף לקבוצת תמיכה של בני המאושפזים, היא תיאלץ להוציא את אביו מבית האבות. אלי מבלה יותר ויותר בבית האבות ובקבוצת התמיכה ואשתו מימי (אוולין הגואל) חושדת שהוא מנהל רומן עם רינה. למעשה אלי היה רוצה אבל רינה נמצאת בזוגיות עם בן זוג שחושש להתחייב. אלי נשק לה פעם אחת והתנצל. אלי מבקש מהקשישה הדומיננטית במקום (רבקה גור) לדאוג לאביו שיינצח בבינגו ולהפגיש אותו עם "מירי הנותנת" (רוזי סטאר). אלי חסר רגשות ואומר לרינה כי בכה רק פעם אחת שכשמכבי תל אביב זכתה באליפות אירופה ב-1981. בתוך זמן קצר אלי מתרכך ומזניח את אימפריית הפשע הקטנה שלו. במקום זאת, הוא מתחיל לדבר ולהביע רגשות. הוא משכנע את עמיתיו העבריינים לבכות - את רון הפרסי (אייל רוזלס) על אחיו איציק הנכה (איציק קונפינו), את רפי (עוזי שמש) על כלבו שנדרס ואת רחמים (אלברט אילוז) על אחיו שמת. בינתיים עולם הפשע כמרקחה - יריביו האחים לוי מזהים חולשה ופונים נגדו ביחד עם סגנו רון "הפרסי". הוא ניצל מיריות אך אחיו נפגע. אלי נוקם בהם. יש לו משתף פעולה באגף המכס (שמעון כהן) והוא יודע שהחוקר אמציה איינשטיין (ז'יל בן דוד) עוקב אחרי חבילת סמים ושולח את רון "הפרסי" עם האחים לוי לקחת אותה וכולם נעצרים. הסצנה האחרונה היא באזכרה לאם - כולם מרוצים; האבא משה, אלי שכעת הוא רגוע ובעל רגשות ומודעות עצמית כלפי משפחתו ושושי הרווקה שעומדת לקבל את הצעתו של רחמים (אלברט אילוז) לחתונה. "הדמעות של אמסלם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדמעות של אמסלם", באתר אידיבי "הדמעות של אמסלם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הדמעות של אמסלם, באתר הבמה
חטפית גמדית

חַטָּפִית גַּמָּדִית (שם מדעי: Ficedula parva) היא ציפור שיר קטנה במשפחת החטפיתיים. בישראל היא חולפת נדירה, בעיקר בדרום הארץ ומזרחה. נדירה יותר באביב מאשר בסתיו (בעיקר בחודשים נובמבר–דצמבר). שם הסוג Ficedula הוא מלטינית ומתייחס לציפור קטנה אוכלת תאנים (ficus, "תאנה"), שאמור לעבור להתייחס לסבכי שחור-כיפה בחורף. שם המין הספציפי parva גם הוא מלטינית, ומשמעותו "קטן". חטפית טייגה (Ficedula albicilla, Pallas, 1811) היא מין אסייתי, שנחשבה בעבר תת-מין של חטפית גמדית, ובניגוד אליה גרונה האדום מוקף באפור ושירתה שונה. היא מתרבה במזרח אירופה וברחבי מרכז אסיה. היא מין נודד, החורף בדרום אסיה. זוהי מזדמנת קבועה במערב אירופה, בניגוד לחטפית לבנת-עורף המתרבה מזרחה יותר ולכן התצפיות בה שם נדירות יותר; שכן כיוון הנדידה שונה. הן מצויות בעיקר ביערות נשירים, במיוחד ליד מקורות מים. הן בונות קן פתוח בחור עץ או שקע דומה. בתטולה אופיינית 4–7 ביצים. מחקרים על הגעתם באביב לאזורי הקינון בפולין בשנים 1973–2002 מראים שהזכרים חוזרים מוקדם יותר עם עליית הטמפרטורות. החטפית הגמדית קטנה יחסית, אורכה כ-11–12 ס"מ. הזכר בלבוש קיץ בצבעי חום מלמעלה ולבן למטה, עם ראש אפור וגרון כתום. המקור שחור ובעל צורה רחבה אך מחודדת האופיינית לאוכלי חרקים אוויריים. מלבד לכידת חרקים במעוף, מין זה לוכד זחלים בסבך העצים וגם מלקט פירות יער. בסיס נוצות הזנב החיצוניות לבן, ולעיתים קרובות הזנב מועף כלפי מעלה כשהן יושבות ותרות אחרי טרף, שנתפס במעוף או לפעמים מהקרקע. בחורף הן לרוב שקטות יותר, אבל יש להם קריאת "צ'יפ-צ'יפ-צ'ר-ררר" טיפוסי לחטפיות. בעונת החיזור שלהן, השיר מורכב משריקות מלודיות, כמו זו של חטפית שחורת-עורף. לזכרים שאינם בלבוש חיזור, לנקבות ולצעירים, יש ראשים חומים והם חסרים את הצווארון בגרון, אך ניתן להבדיל אותם בקלות משאר החטפיות בשל גודלם ודפוס הזנב הדומה לזה של סלעיות, עם T כהה הפוך על צידי הזנב הלבנים. מדיה וקבצים בנושא חטפית גמדית בוויקישיתוף חטפית גמדית, באתר ITIS (באנגלית) חטפית גמדית, באתר NCBI (באנגלית) חטפית גמדית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חטפית גמדית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חטפית גמדית, באתר GBIF (באנגלית) חטפית גמדית באתר הרשימה האדומה של IUCN ערד בן דוד, חטפית גמדית, באתר הצפרות הישראלי Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London, United Kingdom: Christopher Helm. pp. 167, 293. ISBN 978-1-4081-2501-4. Cezary Mitrus; Tim H. Sparks & Piotr Tryjanowski (2005). "First evidence of phenological change in a transcontinental migrant overwintering in the Indian sub-continent: the Red-breasted Flycatcher Ficedula parva" (PDF). Ornis Fennica. 82: 13–19. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-07-19.
הצלף: עורב לבן

צלף: עורב לבן (באוקראינית: Снайпер. Білий ворон) הוא סרט מלחמה אוקראיני משנת 2022, שההפקה עליו החלה בשנת 2019. הסרט מומן על ידי הסוכנות הממלכתית האוקראינית לקולנוע והופק על ידי UM-Group. את הסרט ביימו מריאן בושאן על פי תסריט מאת מיקולה וורונין. הסרט מבוסס על אירועים שקרו למיקולה וורונין. הסרט יצא לאקרנים ביום העצמאות של אוקראינה, ב-24 באוגוסט 2022, בעיצומה של מלחמת אוקראינה–רוסיה. מורה פציפיסט מבית ספר לפיזיקה מנסה לחיות בשלום ובהרמוניה עם הטבע, אך המלחמה מגיעה לדונבאס. יש לו חוש צדק חד והוא לא רוצה להשלים עם מה שהמלחמה מביאה איתה, לאחר רצח אהובתו בידי חיילים רוסיים הוא הופך לצלף בצבא האוקראיני. פאבלו אלדושין - מיקולה (עורב לבן) מרינה קושקינה - נסטיה רומן סמיסל - מפקד הגדוד אנדריי מוסטרנקו - קאפ אולג דראץ' - "האפור" רומן יאסינובסקי - קלים ואדים ליאלקו - קצין המודיעין הצבאי הרוסי אולג שולגה - דנובה פטרו נדזלסקי - מפקד מטה הצילומים התרחשו בסתיו 2020 במחוז קייב. בצילומים השתתפו אנשי צבא וציוד צבאי של המרכז הבינלאומי והיחידה הטריטוריאלית המבצעית הצפונית של המשמר הלאומי של אוקראינה, כמו גם חטיבת התגובה המהירה של המשמר הלאומי. בסצנות ההמוניות השתתפו כמאה חיילים וכשני תריסר פריטי ציוד צבאי. "הצלף: עורב לבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצלף: עורב לבן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
יעף (תעופה)

יַעַף בתעופה מתאר מצב שבו כלי הטיס (או החללית) נכנס למתאר טיסה מבצעי המתאים לשימוש במערכת לצורך ביצוע משימה בצמוד למטרה. לדוגמה, טיסה באזור, בגובה, בכיוון ובמהירות המתאימים לצורך צילום. ב-14 ביוני 1927 הוקדשה כתבה בעיתון הצפירה לנושא התעופה ובה הופיע המושג מעבר ביעף (מעבר בטיסה); המילה יעף היא נגזרת מן המילה מעוף שהקדימה את המילה טיסה. ב"מילון למונחי תעופה וטכניקה תשכ"א" המונחים יעף ומעוף מובאים כחלופות נרדפות למונח הצרפתי sortie, אך במקומם השתרש המונח גיחה בתחום התעופה הצבאית ונמצא בשימוש עד היום. המונח מעוף נזנח, ואילו המונח יעף התקבל כחלופה העברית למונח האנגלי pass – מעבר מעל מטרה תוך ביצוע המשימה. המונח יעף משמש לרוב בתעופה צבאית ומתאר לרוב פרופיל טיסה או תמרון המאפשר שימוש במערכת או בחימוש. כניסה למתאר טיסה לצורך ירי תותח מכונה יעף צליפה. יעף שבו מוטלות פצצות מכונה יעף הפצצה, אם כי יעף הפצצה בגובה נמוך וכן יעף שבו נורות רקטות ייקרא לרוב יעף תקיפה. במתארים מבצעיים אלו המטוס עלול להימצא במצב מסוכן במהלך היעף שידרוש תמרון היחלצות. המונח יעף משמש לציון מתאר טיסה גם בשימוש במערכות אחרות, דוגמת מצלמות, מערכות מודיעין אותות, מערכות לוחמה אלקטרונית ואף בזריעת עננים. באמצעי חימוש המעופפים בצורה עצמאית, כגון טילי שיוט וחימוש משוטט, יעף הוא השלב הסופי של הטיסה של החימוש, שבו האמצעי נכנס למתאר שמאפשר פגיעה במטרה לאחר תמרונים אחרים דוגמת התחמקות או איתור מטרה. בתעופת חלל יעף משמש לתיאור מעבר על פני גוף אסטרונומי, כגון כוכב לכת, ירח או אסטרואיד, לשם איסוף נתונים או צילום. המראה (תעופה) נחיתה שיוט (תעופה) עורית בוגר, לטוס עברית, עמ' 31 עורית בוגר, לטוס עברית, עמ' 98. עורית בוגר, לטוס עברית, עמ' 99.
צבי וילינגר

צבי (וילי) וילינגר (1917 – 29 בנובמבר 2006) היה עסקן כדורגל ישראלי, שייסד את מיל"ן - קבוצת כדורגל הנשים הראשונה בישראל. במקביל ניהל את קבוצת הפועל חולון ואימן את מחלקת הנוער שלה. וילינגר נולד ב-1917 בחבל הקרפטים בצ'כוסלובקיה, ובנערותו החל ללמוד בישיבה בברטיסלאבה. כשמשפחתו גילתה שהוא משחק כדורגל במקביל ללימודיו, היא החליטה להחזירו לבית המשפחה החדש בטרנסילבניה, שם נשלח לישיבה אחרת. בסיום לימודיו החל לעבוד במפעל המשפחתי לייצור רעפים לגגות. במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח וילינגר יחד עם יהודי סאטו מארה לגטו סטמרנמטי שהוקם בעיר. ב-1944 הוא הועבר לברגן-בלזן ומשם לאושוויץ, שם שהה כשנה. לאחר מכן, הועבר וילינגר למחנה הריכוז דכאו, ובאפריל 1945 שוחרר על ידי הצבא האמריקאי יחד עם שאר ניצולי המחנה. לאחר המלחמה הוא חזר לסאטו מארה, ושב לעבוד במפעל של משפחתו שהוקם מחדש. ב-1951 עלה וילינגר לישראל והתיישב בחולון. בתחילה הוא הועסק בבית חרושת לרהיטים, ולאחר כשנתיים עבר לעבוד כמנופאי ב"חמת" - שם עבד עד לפרישתו לגמלאות ב-1982. בשנת 1993 זכה וילינגר בתואר "יקיר ההסתדרות בחולון" על תרומתו למפעלי ההסתדרות בעיר, וב-1997 קיבל את תואר יקיר העיר חולון. ב-1953 הצטרף וילינגר לקבוצת הפועל חולון, ושיחק בה עשר שנים כחלוץ. לאחר פרישתו, ובמשך עשרים שנה, הוא שימש כמאמן הנוער וכמנהל של הקבוצה. במקביל הוא המשיך לעבוד ב"חמת", שם ניהל את קבוצת הכדורגל של המפעל והוביל אותה לצמרת הליגה למקומות עבודה. בשנת 1969 נסע וילינגר יחד עם הפועל חולון למחנה אימונים באוסטריה. באחד ימי האימון, הוא הגיע למשחק שבו התחרו נבחרות הנשים של אוסטריה ודנמרק והתרשם מהרמה הגבוהה שהופגנה בו. כשחזר ארצה, החל וילינגר לפעול להקמת קבוצת כדורגל נשים מתוך כוונה לפתח ליגת כדורגל לנשים בישראל. זמן קצר לאחר מכן, הוא הקים בחולון את מיל"ן, שנחשבת לקבוצת כדורגל הנשים שפעלה בארץ. לאורך השנים שיחקה מיל"ן בעיקר מול קבוצות גברים באירועים מיוחדים ובליגה למקומות עבודה, אך גם ב-30 משחקים בינלאומיים מול קבוצות נשים. ב-1998, עם הקמת ליגת הנשים, פורקה מיל"ן ורוב חברותיה פרשו מכדורגל או עברו לשחק בקבוצות הליגה החדשה. בנוסף על אלה, וילינגר גם ייסד ב-1990 את ליגת הכדורגל לוותיקים והמשיך לרכז אותה גם בשנות חייו האחרונות. הקבוצה שהקים יחד עם שאול הרשטט - "ותיקי הפועל חולון", זכתה באליפות המדינה לוותיקים כבר בשנה הראשונה לפעילות הליגה. ב-2006 נפטר וילינגר בגיל 89 ונקבר בבית העלמין ירקון. כדורגל נשים, הרבה סימפטיה מעט כסף, מעריב, 17 באפריל 1986 דיוקנו של המפקח, מעריב, 3 במרץ 1988 שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: פרק מהסדרה "הבלתי חשובים"' אינו ערך חוקי ליגה משלהן, פרק מהסדרה "הבלתי חשובים" באתר יוטיוב צבי וילינגר, יקיר העיר חולון לשנת תשנ"ז, אתר עיריית חולון
בית חלוצות

בית חלוצות הוא אכסניה שנועדה לשכן נשים צעירות, רובן ככולן עולות חדשות, ולסייע להן להיקלט בחברה היישובית וללמוד חקלאות, כלכלת בית ומקצועות נוספים. בתי חלוצות הוקמו ביוזמת ארגוני נשים פמיניסטיות-ציוניות בארץ ישראל, בהם תנועת הפועלות, ליגת נשים למען ישראל וההסתדרות הציונית הדסה. הם הוקמו במספר אתרים, לצד משקי פועלות. בית החלוצות הראשון הוא בית החלוצות בחיפה שהוקם ב-1932 ברחוב יל"ג בחיפה. לאחריו הוקם ב-1936 בית החלוצות בתל אביב (ברחוב המלך ג'ורג'), וב-1942 בית החלוצות בירושלים. בתי חלוצות הוקמו גם בנתניה ברח' מקדונלד ב-1950, ובאילת ב-1954. ארגון הפועלות של הפועל המזרחי הקים גם הוא בתי חלוצות. בית חלוצות ראשון של הארגון, בית צעירות מזרחי בתל אביב, נחנך בשנת 1938. אולם במהלך מלחמת העולם השנייה העלייה הייתה מצומצמת, ורוב הבניין הוסב לבית ספר מקצועי. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם בית חלוצות ראשון של הפועל המזרחי בפתח תקווה. באוגוסט 1947 הונח אבן פינה לבית חלוצות שני, בחיפה. ב-1 במאי 1948 הונח אבן פינה לבית חלוצות בבני ברק. עד 1949 הארגון הקים שישה בתי חלוצות. אלו כללו את בית החלוצות ברמת גן, ובתי חלוצות בחיפה, ביפו, ובירושלים. בשנת 1951 הונחה בתל אביב אבן פינה לבית החלוצות השמיני בסיוע כספי של נשי מזרחי מקנדה. בחיפה הוקם בית חלוצות של פועלות אגודת ישראל ב-1949. מדיה וקבצים בנושא בית חלוצות בוויקישיתוף יוסף פטאי, לפתיחת בית החלוצות בתל אביב, הארץ, 15 במאי 1934 בית החלוצות בתל אביב, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1937 גלגוליו של מבנה בית החלוצות בנתניה: איך הפך מבנה 'בית ליגת נשים' ההיסטורי למאורת אלכוהול סמים. מאמר מאת אורנה אביקזר, 12 באפריל 2019. "בית החלוצות" בנתניה "ליגת נשים למען ישראל" - עבר, הווה וציפייה לעתיד... 2.4.2020 (סרטון) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק א' (הרצאה מצולמת על ידי נחמה מזור) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק ב'. (הרצאה מצולמת) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק ג' (הרצאה מצולמת) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק ד' (הרצאה מצולמת) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק ה' (הרצאה מצולמת) בית החלוצות בנתניה - מפגש נוסטלגי על חלוצות ופורצות דרך, שהתקיים ב-10.8.2023 במוזיאון נתניה. חלק ו' (הרצאה מצולמת) התחלת הבניה של בית החלוצות, הארץ, 19 בספטמבר 1935 מושב מועצת הפועלות, דבר, 23 בנובמבר 1926 ועידת הנשים הציוניות, דואר היום, 14 בספטמבר 1925 "ליגת הנשים למען א"י" ל"דבר- הפועלת", דבר, 18 ביולי 1935 בית החלוצות, דבר, 17 בינואר 1932 נחנך "בית־החלוצות" בתל־אביב, דבר, 31 באוגוסט 1936 בית החלוצות בנתניה נחנך ברוב עם, דבר, 19 במאי 1950 יושלם בית החלוצות באילת, למרחב, 21 בדצמבר 1954 טובה סנהדראי, מעללי הפועלת הדתית, הצופה, 2 בדצמבר 1945 א. בר אוריין, בית החלוצה הדתית, הצופה, 10 באוגוסט 1947 נורתה אבן הפינה לבית החלוצות הפועל המזרחי בבני ברק, הצופה, 2 במאי 1948 בית לחלוצות דתיות, הצופה, 9 ביוני 1948 מפעלי ארגון הפועלות של הפועל המזרחי, הצופה, 9 בינואר 1948 נפתחה הועידה הראשונה של ארגון הפועלות, הצופה, 6 בספטמבר 1949 מפעולותיו של ארגון הפועלות, הצופה, 17 באפריל 1949 נורתה אבן-פינה לבית חלוצות של פועלות הפועהמ"ז בת"א, הצופה, 27 באוגוסט 1951 נפתח בית החלוצות של פא'י בחיפה, שערים, 11 בינואר 1949
Sinsirella

Sinsirella הוא אלבום האולפן התשיעי הזמרת-יוצרת הטורקייה איילין ג'ושקון. הוא יצא לאור ב-27 באפריל 2018, בהוצאת חברת התקליטים של ג'ושקון, AC פרודקשנס. הסינגל המוביל, "Sinsirella", יצא לאור ב-15 בדצמבר 2017 והיה לשיר הנושא מתוכו. בהמשך, יצא הסינגל "Manzara" ביחד עם האנדה ינר. במהלך יציאת האלבום, הופצו וידאו קליפים נלווים לחלק משירים, במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו. האלבום Sinsirella באתר ספוטיפיי Sinsirella, 2018-04-27, נבדק ב-2022-12-11 Sinsirella, 2017-12-08, נבדק ב-2022-12-11 Aylin Coşkun ft. Hande Yener - Manzara (Official Video ), נבדק ב-2022-12-11 Aylin COŞKUN - Sinsirella (Official Video), נבדק ב-2022-12-11
קולנוע רמת גן

קולנוע רמת גן הית בית קולנוע שפעל ברמת גן בשנים 1958–1970. קולנוע רמת גן נפתח בשנת 1958 בכיכר דב גרונר, ברחוב רש"י 5 פינת רחוב ז'בוטינסקי, מול משטרת רמת גן. בבית הקולנוע היו 920 מקומות ישיבה ומסך רחב, מותאם להקרנת סרטים שצולמו בשיטת סינמסקופ. הקולנוע הציע גם הצגה יומית לנוער. בניין קולנוע רמת גן היה שייך לקבלן צבי סבירסקי. בשנת 1970 הבניין הועמד למכירה פומבית כדי לכסות את חובותיו של הקבלן שהסתכמו בקרוב לשני מיליון לירות ישראליות ובתוכם משכנתה לבנק קופת עם. בשנת 1971, עיריית רמת גן, בעלת הקרקע עליה הוקם בית הקולנוע, רכשה את הבניין בתמורה לחצי מיליון לירות ישראליות. העירייה תכננה לערוך באולם פעולות תרבות וחברה במסגרת עירונית ולהעלות מחזות, קונצרטים ומופעים שונים. בין השנים 1985 – 1989 העירייה ניהלה משא ומתן עם מספר חברות קבלניות וקיבלה מספר הצעות לפיתוח אזור קולנוע רמת גן. בשנת 1987 הציע ראובן וקסלמן, בעלי החברה "ראובן וקסלמן ושות' חברה קבלנית לבניין בע”מ", לבנות במקום בית דירות, מרכז מסחרי ושלושה בתי קולנוע בתפוסה כוללת של 550 מקומות. בשנת 1997 נבנה "מגדל גרונר" בו שוכן כיום קונסרבטוריון רמת גן, המרכז העירוני למוזיקה על שם נעמי שמר. IDEA - ALM : מודעת פתיחת בית קולנוע רמת גן ברחוב ז'בוטינסקי רמת גן, 1958 IDEA - ALM : קולנוע רמת גן הוצע למכירה פומבית, 1970 ⁨בקשה לפירוק חברה של הקבלן צבי סבירסקי ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 10 פברואר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית IDEA - ALM : קולנוע רמת גן נרכש על ידי העירייה בחצי מיליון ל"י, 1971 IDEA - ALM : קולנוע רמת גן - פיתוח איזור הקולנוע, 1985 - 1989 IDEA - ALM : מרכז מסחרי במקום בית אבות על שטח בית הקולנוע רמת גן, 1987
סהרון משתלשל

סהרון משתלשל (שם מדעי: Cocculus pendulus) הוא מין של שיח מטפס רב שנתי מעוצה ממשפחת הסהרוניים. הסהרון המשתלשל מאופיין בענפים ארוכים ודקים, והוא לרוב מטפס על עצים או משתלשל מסלעים המסתעף לענפים ארוכים מאוד, מפותלים ומשתלשלים. הגבעולים והעלים שעירים בצעירותם, מקריחים בהתבגרותם. הסהרון פורח ממרס עד יולי. לסהרון פרי כדורי, קוטרו 5 מ"מ. מרקמו עסיסי, צבעו סגול כהה. העלים של סהרון אכילים. הצמח נדיר בארץ ישראל וניתן למצוא פרטים שלו במדבר יהודה, בקעת ים המלח, בנגב, הרי אילת, הערבה ובקעת הירדן. נחל סהרונים, עין סהרונים ומצד סהרונים במכתש רמון נקראו על שמו של הצמח. מדיה וקבצים בנושא סהרון משתלשל בוויקישיתוף סהרון משתלשל, באתר NCBI (באנגלית) סהרון משתלשל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סהרון משתלשל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סהרון משתלשל, באתר צמח השדה סהרון משתלשל, באתר צמחיית ישראל וסביבתה סהרון משתלשל, באתר Tropicos (באנגלית) סהרון משתלשל, באתר GBIF (באנגלית) סהרון משתלשל, באתר The Plant List (באנגלית) סהרון משתלשל, באתר IPNI (באנגלית) הסבר על הצמח באתר צמח השדה (קק"ל). ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)

"אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1)" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה בקטלוג MM-30690. כלולים בו 14 רצועות: שלוש לראש השנה, שתיים לסוכות, אחת לשמחת תורה, ארבע לחנוכה, שלושה לט"ו בשבט ורצועה אחת לכבוד חגי ישראל. אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) באתר סטריאו ומונו Ilanit=אילנית* – Holiday Songs For Children (Vol 1) = בשירי חגים לילדים (מס' 1), דיסקוגס מידע על האלבום אילנית בשירי חגים לילדים באתר MusicBrainz
טורבינה פוטסדאם

טורבינֶה פוטסדאם (שמה המלא בגרמנית: 1. Frauen-Fußball-Club Turbine Potsdam 71 e. V. ובקיצור FFC) הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר פוטסדאם שבגרמניה. כיום, משחקת הקבוצה בבונדסליגה השנייה, ולזכותה שש אליפויות גרמניה. הקבוצה נחשבת לאחת מקבוצות הנשים המצליחות בגרמניה, והיא זכתה פעמיים בליגת האלופות לנשים - ב-2005 ו-2010. המועדון הוקם ב-1971 בעיר פוטסדאם, אז עדיין חלק ממזרח גרמניה. ב-1979, נערכה אליפות מזרח גרמניה הראשונה לנשים, אך טורבינה לא הצליחה להגיע לשלב הגמר. למרות זאת, שנתיים לאחר מכן, כבר זכתה הקבוצה באליפות ושחקניותיה קיבלו מענק של 50 מארק כל אחת. בשנתיים הבאות שוב זכתה הקבוצה באליפות, ויצאה לסיבובי משחקים במדינות מזרח אירופה השונות. ב-1989, זכתה הקבוצה באליפות מזרח גרמניה השישית והאחרונה שלה, ואחרי נפילת חומת ברלין רבות משחקניותיה פרשו ממשחק פעיל. בשנים הבאות, שיחקה הקבוצה בליגות המשנה האזוריות, אך לא הצליחה לעלות לבונדסליגה. בסיום עונת 1994, הצליחה הקבוצה לסיים במקום הראשון בליגה שלה והעפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לבונדסליגה. השנים הראשונות בליגה העליונה לא היו פשוטות, וטורבינה שימשה בעיקר כקבוצת אמצע טבלה. עם תחילת המאה ה-21, התחזקה הקבוצה בשחקניות כמו נדין אנגרר, אריאנה הינגסט וקוני פוהלרס, והחלה להתבסס כאחת הקבוצות הטובות בגרמניה. בין השנים 2001 ל-2003, היא סיימה שלוש פעמים במקום השני בליגה, וב-2004 הצליחה לזכות בפעם הראשונה באליפות גרמניה. שנה לאחר מכן, כבר זכתה הקבוצה בשני תארים היסטוריים - הגביע הגרמני וגביע אופ"א (ליגת האלופות כיום). ב-2006, זכתה הקבוצה בדאבל מקומי (אליפות וגביע) והגיעה לגמר גביע אופ"א בפעם השנייה ברציפות, אך הפסידה ליריבה המושבעת - פרנקפורט. ארבע שנים לאחר מכן היא זכתה בליגת האלופות בשנית, לאחר שגברה בדו-קרב פנדלים על אלופת צרפת, ליון. בשנה שאחר כך, שוחזר הגמר בין טורבינה לליון, אך הפעם ידן של הצרפתיות הייתה על העליונה. אליפות הבונדסליגה: 6 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012 הגביע הגרמני: 3 2004, 2005, 2006 ליגת האלופות לנשים: 2 2005, 2010 גינאה המשוונית ג'נובבה אנונמה גרמניה פטמירה אלושי גרמניה נדין אנגרר גרמניה נדין קסלר גרמניה אניה מיטאג גרמניה קוני פוהלרס יפן יוקי נגאסאטו מדיה וקבצים בנושא טורבינה פוטסדאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורבינה פוטסדאם (בגרמנית) טורבינה פוטסדאם, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net איתי גודר, שלוש כדורגלניות ישראליות נכנסות לבר. בגרמניה, באתר כלכליסט, 30 במאי 2024
רק הירח

רק הירח הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. השיר בביצוע אילנית זכה בפסטיבל הזמר והפזמון 1971 שהתקיים בבנייני האומה בירושלים במוצאי יום העצמאות ה-23. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן, והוא נכלל גם בתקליט הפסטיבל אותו ותו הוציאה הד ארצי. "רק הירח" מתחיל בפזמון שלו, המאדיר את כוחו של הירח מול העולם. שאר הבתים מתארים את שעות הלילה: אין ברחובות אדם, כל הפנסים לבדם, קול האורלוגין גם הוא נדם, על הרקפת הטל נרדם ועוד. ב-3 במאי 1971 נכנס למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום ה-15. ב-24 במאי עלה למקום החמישי, ורשם את שיאו בשבועות הצעידה שלו במצעד. ב-28 ביוני, לאחר שמונה שבועות רצופים, יצא מהדירוג השבועי. סרטון השיר "רק הירח" באתר יוטיוב מילות השיר "רק הירח" באתר שירונט פסטיבל הזמר והפזמון 1971, באתר סטריאו ומונו המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 3 במאי 1971. פזמונט המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 24 במאי 1971. פזמונט המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 28 ביוני 1971. פזמונט
יחסי טובאלו–קובה

היחסים בין טובאלו לרפובליקה של קובה התפתחו בעשור הראשון של המאה ה-21. כמו מדינות אחרות באוקיאניה, טובאלו זוכה לסיוע רפואי קובני; היחסים הבילטרליים בין פונאפוטי והוואנה מתנהלים במסגרת המדיניות האזורית של קובה באוקיאניה. בספטמבר 2008, ראש הממשלה אפיסיי ילמיה היה המנהיג הטובאלי הראשון שערך ביקור רשמי בקובה, במהלך פגישת שרים בקובה בהוואנה. הפגישה התמקדה ב"חיזוק שיתוף הפעולה בבריאות, ספורט וחינוך", וקובה התחייבה לסייע למדינות האוקיינוס השקט בהתמודדות עם תוצאות ההתחממות הגלובלית[דרוש מקור]- נושא חשוב במיוחד עבור טובאלו. סוכנות הידיעות קובה דיווחה כי ילמיה "הודה לקובה על שיתוף הפעולה החברתי והכלכלי שלה".[דרוש מקור] נכון ליוני 2009, ישנם שלושה רופאים קובנים המספקים טיפול רפואי מיוחד בטובאלו, אחד הגיע באוקטובר 2008 ושניים נוספים בפברואר 2009. פרנסה לטינה (רשות הידיעות של קובה) דיווחה כי הרופאים הללו "חונכים שורה של שירותי בריאות חדשים בטובאלו". לפי הדיווחים, הם טיפלו ב-3,496 חולים והצילו 53 אנשים, לאחר שפתחו שירותי אולטרסאונד, הפלות וייעוץ מיוחד בנושא לחץ דם, סוכרת ומחלות כרוניות בילדים. הם ביקרו בכל האיים במדינה, והכשירו צוות מקומי ב"טיפול רפואי ראשוני, וכיצד להתמודד עם חולים קשים, בין היתר". "Cuban doctors have inaugurated a series of new health services in Tuvalu a small island nation in the Pacific", Prensa Latina, June 14, 2009
צליל מכוון (שיר)

צליל מכוּון הוא שיר של המוזיקאי הישראלי יצחק קלפטר שיצא לאור בשנת 1979. לאחר שהתפרסם ברדיו בחודש מרץ והיה לאחד הלהיטים הגדולים של אותה שנה, נכלל השיר בפסקול הסרט "דיזנגוף 99" בחודש יוני ובשלהי אותה שנה גם באלבום הבכורה של ההרכב, הנושא את שם השיר. קלפטר כתב, הלחין ועיבד את השיר. קלפטר כתב את השיר במהלך השתתפותו במופע "שיחות סלון" של יהונתן גפן בשנת 1978. בריאיון לכאן סיפר שהשיר נכתב בעקבות "שנים של חוסר ודאות", שנבעו בין היתר מפירוקה של להקת כוורת והמשבר הכלכלי שאליו נקלע על רקע זה. "צליל מכוון" היה אחד משלושת השירים שתרם קלפטר לאלבום הבכורה של הסופר-גרופ צליל מכוון, שבו הוא היה חבר לצד שלמה יידוב ושם-טוב לוי. נוסף לאלבומם של ההרכב, נכלל השיר בפסקול סרטו של אבי נשר "דיזנגוף 99". במרץ 1979 הוצג השיר ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. השיר נכנס למקום ה-25 במצעד שבוע לאחר מכן. כשמונה שבועות לאחר מכן, טיפס השיר למקום הראשון ושהה למשך שבועיים בצמרת המצעד. במצעד השנתי של התחנה, הגיע השיר למקום הרביעי. במצעד השנתי של גלי צה"ל, הגיע השיר למקום השביעי. בביקורת על התוכנית המוזיקלית של ההרכב בחודש אפריל, תיאר מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי את השיר כ"מלודי מאד, רומנטי, פשוט וחד-פעמי [...] שיר שאינך יכול שלא לפזמו עוד ועוד. שיר שקורץ מכל ה'חומרים' של להיט". במרוצת השנים, גרסות הופעה שונות של השיר נכללו באלבומים שונים, בהם "דמיון חופשי" של קלפטר משנת 2009 ואלבום ההופעה של להקת כוורת "כוורת - המופע האחרון" משנת 2013. השיר בוצע אף על ידי אמנים נוספים, בהם חברו של קלפטר ל"כוורת" גידי גוב וירמי קפלן באלבום גרסות הכיסוי של גוב "שירים מלילה גוב 2" מ-1997 ואריק איינשטיין באלבום "אריק איינשטיין שר יצחק קלפטר" מ-2011, בו שר איינשטיין שירים בולטים שיצר קלפטר עבורו ועבור אמנים אחרים במהלך הקריירה. גרסתו של איינשטיין זכתה להתברג במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' במקום ה-36. השיר בביצוע זהו זה! עם מותו של קלפטר, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב, 15 בדצמבר 2022 – ביצוע שבו משולב סולו גיטרה של קלפטר עצמו מהופעה חיה שלו בצעירותו תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר- יצחק קלפטר (הגרסה הארוכה), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב (אורך: 59:22) כך היה - יצחק קלפטר, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 55:40) אמיר שוורץ, צליל מכוון: השירים הגדולים של יצחק קלפטר, באתר ynet, 8 בדצמבר 2022 20-21.3.1979, באתר "פזמונט" 27-28.3.1979, באתר "פזמונט" צליל מכוון, באתר "פזמונט" תשל"ט, באתר "פזמונט" יוסי חרסונסקי, "צליל מכוון" – פופ ישראלי במיטבו, מעריב, 30 באפריל 1979
דגל סלובקיה

דגל סלובקיה אומץ ב-1 בינואר 1992. הגרסה המקורית לא כללה את הסמל, (צלב לורן שמזוהה יותר עם צבא צרפת החופשית.) שהוסף ב-3 בספטמבר באותה שנה. דגל זה, כמו הדגלים של שאר המדינות הסלאביות, הוא דגל טריקולור הכולל את צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית: אדום, לבן וכחול - בדומה לדגל רוסיה. סמל סלובקיה המנון סלובקיה מדיה וקבצים בנושא דגל סלובקיה בוויקישיתוף סלובקיה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל סלובקיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא סלובקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.