laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הגמ"ח המרכזי

הגמ"ח המרכזי הוא קרן גמ"ח הלוואות בקהילה החרדית שהוקמה בשנת 2002 ובה התורם מכספו לקופת הגמ"ח מקבל זכות קדימה לקבל בעתיד הלוואה נוחה ומענק עבור נישואי צאצאיו בהתאם לגודל תרומתו. מייסד הגמ"ח הוא הרב גבריאל יוסף לוי, ראש ישיבת באר התורה בבית שמש, בהמלצתם של כל גדולי ישראל דאז, הגרי״ש אלישיב, הגרמ״י לפקוביץ, הגראי״ל שטיינמן והגר״נ קרליץ. בהנהלת הגמ"ח חברים רבנים, רואה חשבון ואישי ציבור. רב הגמ״ח לענייני ריבית הוא הרב יצחק וינברג. מנכ״ל הגמ"ח כיום הוא הרב חיים אלעזר אלתר, אשר ניהל מספר עמותות, ביניהן, מרכז הצדקה ועוד, מייסוד הגמ״ח ועד שנת 2023 כיהן כמנכ״ל הגמ״ח משה מונטג, לשעבר חבר מועצת עיריית בית שמש מטעם דגל התורה. משרדי הגמ"ח מצויים בבית אקה נדל"ן בשכונת רוממה שבירושלים. נכון לפברואר 2023 חברים בגמ"ח כ-162,000 בתי אב. על פי התוכנית הכלכלית של הגמ"ח, כל הורה התורם לגמ"ח "יחידת השתתפות" בת 4,800 ש"ח מקבל תמורתה זכות ללוות עד 40,000 ש"ח ב-100 תשלומים חודשיים בעת נישואי ילדיו. תקנון הגמ"ח מאפשר לתרום עבור כל ילד עד 6 יחידות השתתפות. מחצית מסך כל יחידת השתתפות מוחזר כמענק לזוג הצעיר. כך שבסופו של דבר תרומת ההורים מסתכמת ב-2,400 ש״ח בכדי לזכות את ילדיהם ב-40,000 ש״ח באל יחידת הלוואה. כדי להימנע מהאיסור ההלכתי על נטילה או מתן של ריבית, החוזה הנחתם עם הגמ"ח מפריד באופן פורמלי בין "יחידת ההשתתפות" המוגדרת כתרומת ההורה, לבין ההלוואה הניתנת לבנו של התורם. לפי החוזה לתורמים ניתנת רק זכות קדימה בבואם לקבל הלוואה ואין התחייבות מלאה למתן ההלוואה. הונו העצמי של הגמ"ח מבוסס על הפקדות ההורים, בשווי כולל של מיליוני דולרים, וכן על הפקדות שניתנות לגמ"ח כהלוואה לטווח ארוך על ידי מי שמוותרים על הריבית שכספם יכול להניב באפיקי השקעה אחרים. ב-2003 יצא כרוז החתום על ידי רבנים ליטאים רבים (בראשות הרב יוסף שלום אלישיב והרב אהרן יהודה לייב שטיינמן) הקורא להצטרף לגמ"ח. ביולי 2009 הגיע מספר בתי האב החברים בגמ"ח לכ-10,000 בתי אב אשר זכאים לכ-95,000 יחידות הלוואה של 10,000 דולרים כל אחת. ובפברואר 2017 פורסם כי בגמ"ח יש מעל 125 אלף משפחות. עם השנים, הגמ"ח החל לפעול בתחומים נוספים ובהם המאבק בעליית מחירי הדירות בשכונות "מתחרדות" דוגמת קריית היובל בירושלים, ופרדס כץ בבני ברק. מומחים מטעם הגמ"ח העריכו את מחירן הריאלי של הדירות בשכונה, פרסמו אותו והצהירו על מניעת הזכות ליהנות משירותי הקהילה מהרוכשים דירות במחיר גבוה מהמחיר שעליו הוכרז. הגמ"ח השתתף במכרז הקרקעות של האוניברסיטה העברית בירושלים. מנהלי הגמ"ח עניינו בעלי הון חרדים מהארץ ומחו"ל כדי לממן רכישת קרקע לשם בניית דירות במחיר מוזל. בסופו של דבר לא זכה הגמ"ח במכרז. אתר האינטרנט הרשמי של הגמ"ח המרכזי נתי טוקר, כלכלת תרומות, באתר הארץ, 15 במאי 2008 על הגמ"ח המרכזי ב'שיחת השבוע' על הגמ"ח המרכזי באתר 'אנשים ישראל' על הגמ"ח המרכזי באתר יסו"ד - ישראל סוציאל-דמוקרטית הגמ"ח המרכזי, באתר "גיידסטאר ישראל" עיתון שחרית, י"ג בשבט תשע"ז אקטואליטי - העולם החרדי דתיבברכת הגר"ח קנייבסקי נמשכת היוזמה למניעת הפקעת מחירי דירות בפרדס כץ
החוזר בתשובה

החוזר בתשובה (ביידיש: דער בעל־תשובה) הוא חיבור מאת יצחק בשביס-זינגר, שתורגם לעברית על ידי בנו ישראל זמיר, המתאר מונולוג של יהודי חוזר בתשובה. המספר, יוסף שפירא, מגולל את חייו הקודמים בתיעוב, כשהוא מטיל רפש בכל אורח החיים המערבי, ומספר על התלבטויותיו וחיבוטיו בתהליך החזרה בתשובה. סיפור חזרתו בתשובה של שפירא מקפל מאפיינים טיפוסיים של שינוי רוחני: לאחר ששקע במרדף אחר רכוש ותענוגות הגוף, מגלה הגיבור בלילה אחד שגם פילגשו וגם בת-זוגו בוגדות בו. ההשפלה הכפולה דוחפת אותו לראות בעולם החומר עולם של כזב, והוא מחליט לשוב למורשת אבותיו. הוא ממיר את רכושו הרב להמחאות נוסעים, ועוזב את מולדתו לעולם כשהוא משאיר את הכל מאחור. במונולוג זה מתבטאים כל המוטיבים המרכזיים ביצירתו של בשביס-זינגר: האמונה באל, הקבילה על הצדק, וכמובן הצמחונות. אף כי הספר הוגדר בשעת פרסומו כרומאן, יריעתו הקצרה מאפשרת לראות בו נובלה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניתוב מקור

ניתוב מקור (באנגלית: Source routing) הוא מנגנון ניתוב המאפשר לשולח חבילת מידע לקבוע את הנתיב שבו היא תישלח אל היעד. זאת בניגוד לשיטות ניתוב אחרות שבהן הנתיב נקבע על ידי הנתבים שבדרך אל היעד. ניתוב מקור מאפשר זיהוי בעיות נוח יותר בשל השליטה בנתיב שבו החבילה תעבור. כדי לאפשר ניתוב מקור, השולח נדרש להכיר את הרשת ואת הנתיבים המובילים אל היעד המבוקש והבחירה נעשית בהתאם לפרמטרים מותאמים אישית ולא לפי שיקולי נתבים שבדרך. ניתוב אינדיבידואלי שכזה מאפשר בדרך כלל לעקוף עומסי תעבורה ברשת אם מבחינת טופולוגיה הדבר אפשרי, שכן כל צומת יכול לבחור בנתיב כרצונו. ב-Internet Protocol יש שתי אפשרויות לשימוש בניתוב מקור: ניתוב מקור נוקשה (strict source and record route, ובקיצור: SSRR) - באפשרות זו המקור נדרש לפרט את כלל הצמתים בנתיב של החבילה. במידה ושני צמתים עוקבים אינם סמוכים זה לזה במציאות, תוחזר הודעת שגיאה והחבילה לא תנותב הלאה. ניתוב מקור גמיש (loose source and record route, ובקיצור: LSRR) - באפשרות זו המקור נדרש לפרט רשימת "עוגנים" שדרכם חבילת המידע תנותב. כל עוגן אחראי לנתב את החבילה לעוגן שאחריו, כאשר הנתיב בין עוגן לעוגן הוא גמיש ונתון לשיקולי העוגן השולח, ולא לשיקולי השולח המקורי של החבילה.
שמיטת חבילות מידע

שמיטת חבילות מידע היא סוג של התקפת מניעת שירות היכולה להתבצע על ידי צמתים המשמשים כנתבים ברשת מחשבים. במסגרת התקפה זו הצומת המנתב משמיט חבילות מידע המנותבות דרכו באופן מלא ("התקפת חור שחור") או באופן חלקי על ידי בחירה אקראית של חבילות מידע או השמטה כל n חבילות או כל t שניות ("התקפת חור אפור"). התקפה מסוג זה רלוונטית במיוחד ברשתות אד-הוק שכן הצמתים המרכיבים רשתות מסוג זה אחראים על הניתוב של חבילות המידע של צמתים אחרים ברשת, ללא נתבים או רכיבי ניתוב אחרים. דניאל ראפו, Security Schemes for the OLSR Protocol for Ad Hoc Networks, סעיף 3.1.2 - ניתוב תעבורה שגוי (באנגלית) סימולציית השמטת חבילות TCP (אורכב 31.05.2009 בארכיון Wayback Machine)
ציידים בשלג

ציידים בשלג (1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון לתולדות האמנות, וינה. זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, המהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה. תמונת "הציידים בשלג" מתארת את החודשים דצמבר ינואר, ונחשבת כאחת מתמונות הנוף החורפיות המפורסמות. התמונה מתארת סצנה חורפית, בה שבים שלושה ציידים ממסע ציד, כשהם מלווים בכלביהם. לפי המתואר בציור, מסע הציד לא היה מוצלח. הציידים מכתתים רגליהם בכבדות, והכלבים נראים אף הם במצב ירוד. אחד הציידים נושא על גבו גופה כחושה של שועל, הממחישה את דלות שלל הציד. כל הסצנה משרה אווירה של יום קודר, קר ועגמומי. הצבעים בציור נשלטים על ידי גוני הלבן והאפור, העצים החומים חשופים וללא עלים, ועטויים בחלקיקי שלג, קרח או כפור. צבע השמים הוא בגוון לא מוגדר של אפור, שאינו מאפשר לדעת את זמן התרחשות הסצנה. חזרת הציידים מתרחשת לרוב בין הערבים ולקראת השקיעה, אך ייתכן שהם חוזרים מוקדם יותר עקב דלות הציד. במרחק, אך באופן התופס חלק ניכר מהתמונה, ניכרים הרים מושלגים, נהר מתעקל, ונוף שטוח של העמק. הציפורים הבודדות על ענפי העצים משמאל מהוות השלמה קומפוזיציונית לצלליות האנשים ממרחק, וגם הן שחורות וקודרות. במרחק נראות דמויות, הנראות כצלליות, המחליקות על הקרח הדק, כשחלקן עוסקות במשחקים הדומים לקרלינג והוקי קרח. בתוך העמק, בצד ימין של התמונה, מוצבת טחנת מים המחוברת לגלגל מים קפוא ומכוסה בקרח, המשמש, כפי הנראה, לטחינת חיטה לקמח בימים חמים יותר. הצוקים המושלגים ברקע הם גבוהים וחדים, מאפיין החוזר על עצמו גם ביצירות אחרות של ברויגל בסדרת עונות השנה. צוקים כאלה אינם נמצאים בנוף הטבעי בארצות השפלה. ייתכן כי חלק מתיאורי ההרים מבוסס על רישומים שעשה ברויגל בעת ששהה באיטליה בשנת 1553, אך סביר להניח כי מקורם של נופים אלה הוא בדמיון היוצר של האמן. מדיה וקבצים בנושא הציידים בשלג בוויקישיתוף
סביבה (מערכות)

במדע ובהנדסה, מערכת פיזיקלית היא החלק מהיקום אותו חוקרים, בעוד הסביבה היא שאר היקום, מחוץ לגבולות המערכת. בתרמודינמיקה הסביבה מכונה לעיתים מאגר. מערכות שונות יכולות לעבור אינטראקציה עם הסביבה בדרכים שונות – מעבר מסה, אנרגיה (כולל חום ועבודה), תנע קווי, תנע זוויתי, מטען חשמלי, או גדלים נשמרים אחרים. בחלק מתחומי המחקר, כמו תורת האינפורמציה, מתייחסים גם למעבר מידע. בחקר מערכות מנסים להפריד את הגורמים השונים לכוחות בתוך המערכת, ואינטראקציות חיצוניות, כדי להקל על ניתוח המערכת, ולהשתמש בניתוח כללי ככל האפשר. לדוגמה, בניתוח של מערכת תגובה כימית, פרמטרים פנימיים יהיו זהות החומרים השונים והאינטראקציה ביניהם (יצירת חומרים אחרים, פליטת או קליטת חום וכו'), כאשר אינטראקציה עם הסביבה יכולה, לדוגמה, לספק חום – על ידי חימום כלי התגובה. ניתוח התגובה הכימית מבוצע באופן כללי (ללא תלות בחימום חיצוני), ומתקבלת תוצאה שאליה רק יש להוסיף מעבר חום מהסביבה כפרמטר. סביבה (פסיכולוגיה)
לה פוסט

לה פוסט (צרפתית: La Poste) הוא שירות הדואר של צרפת, שגם מפעיל שירותי דואר במושבותיה של צרפת מעבר לים. שירות דואר זה מתמחה באספקת שרותי דואר ובנקאות. כמו כן, לה פוסט מפעיל את שירותי הדואר של מונקו. לה פוסט הוא המעסיק השני הגדול ביותר בצרפת לאחר הממשלה. מדיה וקבצים בנושא לה פוסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה פוסט (בצרפתית) לה פוסט, ברשת החברתית פייסבוק לה פוסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לה פוסט, ברשת החברתית אינסטגרם לה פוסט, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצעה מגונה (סרט)

הצעה מגונה (באנגלית: Indecent Proposal) הוא סרט דרמה משנת 1993, בבימויו של אדריאן לין, ובכיכובם של רוברט רדפורד, דמי מור ווודי הרלסון. הסרט מבוסס על רומן של ג'ק אנגלהרד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. זוג צעיר ומאוהב מתחתן. הם לוקחים הלוואות ומשכנתה ובונים בית, אבל אז מתחילה עונה של שפל כלכלי והם עומדים להפסיד כל מה שיש להם. בניסיון אחרון להרוויח כסף הם נוסעים לווגאס, בתחילה הם מרוויחים, אך לבסוף הם מפסידים את כל כספם. מיליונר ששמע את הבעיה שלהם מציע להם עסקה במסגרתה הוא ישלם להם מיליון דולר תמורת בילוי של לילה עם האישה. האשה (דמי מור) ובעלה נענים להצעה, אלא שלאחר שהחל הלילה התחרט הגבר וניסה למנוע את העסקה. הוא איחר את המועד והעסקה בוצעה במלואה. הסכום שקיבלו סייע לזוג לצלוח את המשבר ולפתוח בחיים חדשים, אבל כאביו של הבעל אינם מרפים והוא אינו בוטח באשתו יותר. היחסים ביניהם מדרדרים והמיליונר שב לתמונה כשהוא מתחיל להעסיק את האישה - בתחילה בעל כורחה - כמתווכת, ורוכש נכס של הזוג המועמדים למכירה כאשר הם אינם עומדים בתשלום המשכנתה. הוא פותח בחיזור אגרסיבי אחר האישה עד שלבסוף הזוג מתגרש והאישה עוברת להתגורר עם המיליונר. לאחר מערכת יחסים סוערת האישה והבעל לשעבר נפגשים, וכשהמיליונר מבין שהאישה לעולם לא תסתכל עליו באותה צורה בה היא מסתכלת על בעלה לשעבר הוא גורם לה לעזוב אותו. שני בני הזוג נפגשים בטעות במזח שבו נישאו, כששניהם הגיעו אליו על מנת להיזכר בראשית יחסיהם. הם מחליטים לנסות ולבנות את הקשר ביניהם מחדש. "הצעה מגונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצעה מגונה", באתר נטפליקס "הצעה מגונה", באתר AllMovie (באנגלית) "הצעה מגונה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הצעה מגונה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הצעה מגונה", באתר Metacritic (באנגלית) "הצעה מגונה", באתר אידיבי "הצעה מגונה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "הצעה מגונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניו יורק טיימס, דמי מור: "האלימות האמיתית היתה מה שעשיתי לעצמי", באתר הארץ, 23 בספטמבר 2024 דליה שלף, סרטים חדשים - הצעה מגונה, חדשות, 27 במאי 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באפין (אי)

האי באפין (באנגלית Baffin Island, בצרפתית Île de Baffin, באינוקטיטוט: ᕿᑭᖅᑖᓗᒃ) שבטריטוריית נונאווט, הוא האי הגדול ביותר בארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו של האי הוא 507,451 קמ"ר וככזה הוא הגדול ביותר בקנדה והחמישי בגודלו בעולם. באי חיים כ-11,000 תושבים נכון ל-2007. האי נקרא על שמו של מגלה הארצות האנגלי ויליאם באפין. ככל הנראה האי היה ידוע כבר בתקופה הטרום-קולומביאנית לנורמנים שישבו בגרינלנד ובאיסלנד. העיר איקאלואיט, עיר הבירה של טריטוריית נונאווט ממוקמת בחופו הדרום מזרחי של האי. עד 1987 נקראה העיר בשם פרובישר ביי, כשמו של המפרץ שלחופו היא יושבת (מפרץ פרובישר). מדרום לאי משתרע מצר הדסון שמפריד אותו מקוויבק ומהיבשת. ממזרח לאי נמצאים מפרץ באפין ומצר דייוויס שמעבר להם נמצאת גרינלנד. גופי המים-אגן פוקס (Foxe Basin), מפרץ בות'יה (Gulf of Boothia) ומצר לנקסטר (Lancaster Sound) מפרידים את האי משאר הארכיפלג מצפון וממערב. הרי באפין נמתחים לאורך החוף הצפון-מזרחי של האי, והם מהווים חלק מרכס הקורדילרה הארקטית. הפסגה הגבוהה ביותר באי היא הר אודין (Mount Odin) שגובהה הוא 2,143 מטרים. פסגה נוספת היא הר אסגארד (Mount Asgard) שממוקמת בשטח הפארק הלאומי אויוטוק (Auyuittuq National Park) וגובהה 2,011 מטרים. בחלק הדרום-מרכזי של האי נמצאים שני אגמים גדולים: אגם נטילינג (Nettilling Lake) ששטחו הוא 5,066 קמ"ר ואגם אמג'ואק (Amadjuak Lake) הנמצא דרומה יותר. כיפת הקרח בארנס (Barnes Ice Cap) היא החלק המרכזי באי, אך מאז תחילת שנות ה-60 נראה כי כיפת קרח זו נמצאת בנסיגה. מבחינה מנהלתית האי באפין מהווה חלק ממחוז קיקיקטאלוק (Qikiqtaaluk) שבטריטוריית נונאווט. רוב 11,000 התושבים מתגוררים בעיר איקאלואיט, שבה למעלה מ-6000 תושבים. ערים נוספות על האי הן פנגנירטונג (Pangnirtung) ופונד אינלט (Pond Inlet) שבכל אחת מהן מתגוררים יותר מאלף איש. ביתר יישובי האי מתגוררות קהילות קטנות יותר (פחות מאלף תושבים בכל אחד). האי באפין, כמו רובה של קנדה המזרחית, נמצא בנתיב זרימת האוויר הצפוני, ומזג האוויר קר מאוד במשך כל השנה. החורף ארוך מאוד, קר וערפילי, והקיץ מעונן. הפשרת האביב מגיעה מאוחר יחסית לאורך הגאוגרפי: בסביבות תחילת יוני באיקאלואיט שבדרום-מזרחו של האי, ובאמצע יולי בחופיו הצפוניים. שלג, לעיתים כבד, יורד משך כל השנה, אולם הוא פחות נפוץ ביולי ובתחילת אוגוסט. הטמפרטורה הממוצעת השנתית באיקאלואיט היא ‎-8.5 מעלות צלזיוס (לשם ההשוואה ברייקיאוויק בירת איסלנד שנמצאת על אותו קו רוחב הטמפרטורה הממוצעת היא 5 מעלות צלזיוס). ים קרח מקיף את האי במשך מרבית השנה. עד לאחרונה הוא היה נסוג לחלוטין מהחופים הצפוניים רק בתקופות קצרות ובלתי צפויות באוגוסט. כיום הים נקי לחלוטין מקרח באזור איקאלואיט מאמצע או סוף חודש יוני עד לסוף חודש ספטמבר. רובו של האי באפין נמצא מצפון לחוג הארקטי. בכל היישובים הנמצאים מצפון לפנגנירטונג (Pangnirtung) מתרחשת התופעה של שמש חצות בקיץ ולילות קוטב בחורף. לדוגמה ביישוב המזרחי קלייד ריוור (Clyde River) השמש זורחת ברציפות במשך חודשיים וחצי מה-14 במאי עד ה-28 ביולי. בנוסף, לאורך תקופה ארוכה, בין ה-26 באפריל ועד ה-16 באוגוסט, החלק החשוך של היממה הוא למעשה דמדומים ולא חושך של ממש. בחורף השמש שוקעת ב-22 בנובמבר ולא זורחת עד ה-19 בינואר. מדיה וקבצים בנושא האי באפין בוויקישיתוף האזור בלשכת התיירות של נונאווט באפין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דואר בולגריה

דואר בולגריה (בולגרית: Български пощи) הוא שירות הדואר הלאומי של בולגריה. החברה הוקמה בשנת 1879 לאחר שחרור בולגריה מהשלטון העות'מאני. החל משנת 2005 החברה מפעילה 3,008 סניפי דואר ובסך הכל 80,060 ק"מ של מסלולי דואר. החברה הייתה מונופול במדינה בשירותי דואר עד שנת 2006. נכון לשנת 2016, החברה מפעילה 2,981 סניפי דואר ו-4,814 תיבות מכתבים. מדיה וקבצים בנושא דואר בולגריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דואר בולגריה דואר בולגריה, ברשת החברתית פייסבוק HISTORY, www.bgpost.bg ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמיר כחלון

תמיר כחלון (נולד ב-29 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. כחלון החל את דרכו בקבוצות הצעירות של מכבי תל אביב, ובשנת 2004 הועלה לקבוצת הנוער של המועדון. הוא שיחק בקבוצת הנוער במשך שלוש עונות, ואף זכה עמה באליפות הליגה הלאומית לנוער (כיום ליגת העל לנוער) ב-2005. בתחילת עונת 2006/2007 ערך כחלון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק גביע הטוטו מול הפועל פתח תקווה, ובהמשך העונה הבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת, במשחק באותו טורניר נגד מכבי חיפה. עם זאת, הוא לא שיחק באף משחק בקבוצה הבוגרת במסגרת הליגה. לפני תחילת עונת 2007/2008 הושאל כחלון לבני יהודה תל אביב על מנת לצבור ניסיון ודקות משחק. בכך ערך כחלון את הופעת הבכורה שלו בליגת העל לבוגרים. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות בהן כבש ארבעה שערי ליגה. עונתו השנייה (2008/2009) הייתה מוצלחת לקבוצה, שסיימה במקום החמישי בליגת העל והעפילה למוקדמות הליגה האירופית. בסיום עונה זו, לאחר בוררות שנערכה בין השחקן לבין מכבי תל אביב, הוחלט כי כחלון צריך לשוב למכבי תל אביב מההשאלה. לאחר שחזר מהשאלה, כחלון נתן עונה טובה בקבוצה ובמועדון החליטו להשאיר אותו לעוד עונה, למרות התנגדותה של משפחתו. בינואר 2011, לאחר ששותף רק ב-2 משחקי ליגה בעונה זו, הושאל על ידי מכבי תל אביב לקבוצת שרלרואה הבלגית עד לסיום העונה, בה הוא שיחק יחד עם עוד שלושה שחקנים ישראלים, מתן אוחיון, דודו ביטון וחאתם אלחמיד. בסיום עונה זו, הושאל כחלון לקבוצת קרקוביה קרקוב הפולנית. בינואר 2012 חזר כחלון לישראל, והושאל למועדון ספורט אשדוד עד לסוף העונה. בקיץ 2012 שוחרר מאשדוד ועבר להפועל עכו. ביוני 2013 חתם כחלון לשנתיים בעירוני קריית שמונה, בעסקה שכללה את מעברו של דן איינבינדר למכבי תל אביב. בתחילת עונת 2013/2014 כבש כחלון ארבעה שערים ב-11 הופעות, אך בדצמבר 2013 נפצע ולא חזר לשחק עד תום העונה, בה זכתה קבוצתו בגביע המדינה. בתחילת העונה שלאחר מכן היה אמור לחזור לשחק, אך במחנה האימונים של הקבוצה התברר שעליו לעבור טיפולים נוספים, ולבסוף נאלץ לפרוש ממשחק פעיל. תמיר כחלון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל תמיר כחלון, באתר Transfermarkt תמיר כחלון, באתר Soccerway תמיר כחלון, באתר FootballDatabase.eu רענן ברנובסקי, תמיר כחלון: "אכלתי את עצמי מרוב עצבים", באתר וואלה!, 7 בינואר 2011 מוטי פשכצקי, ‏"תכננתי להיקבר במגרש. לא חשבתי שככה זה ייגמר", באתר ערוץ הספורט, 5 ביולי 2015 מוטי פשכצקי, ‏"תכננתי להיקבר במגרש. לא חשבתי שככה זה ייגמר", באתר ערוץ הספורט, 5 ביולי 2015
שב שמעתתא

שב שמעתתא הוא חיבור העוסק בשבע סוגיות הלכתיות סבוכות שונות. הספר נכתב בצורה עיונית על ידי הרב אריה לייב הכהן הלר, מחבר ספרי ההלכה הפופולריים בעולם הישיבות, קצות החושן ואבני מילואים. שב שמעתתא בתרגום מילולי מארמית הוא "שבע שמועות", כאשר הכוונה ב"שמועה" בארמית היא לסוגיה הלכתית. שם הספר לקוח משני מקורות בגמרא תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף מ"ג ותלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ב. הרב הלר חיבר את הספר כבר בנערותו סביב שנת ה'תק"כ (1760) ואולם הוציאו לדפוס (תקס"ד[דרוש מקור]) רק בשלב מאוחר יותר של חייו מאשר יגורתי מפני השגיאה אשר עלי נתיב מחקר בני הנעורים ... על כן לא קדמתי להעלותו לבית הדפוס — הקדמת המחבר . המעשה מספר כי כל אחת משבע הסוגיות שבספר זה נאמרה באחד מימי השבע ברכות בחתונת מחברו. הקדמה רחבה הכוללת, בין השאר, נושאים באמונה 7 פרקי "שמעתתא" העוסקים בנושאים: שמעתתא א - ספק דאורייתא, ספק טומאה ברשות היחיד, ספק טומאה ברשות הרבים, ספק ספיקא שמעתתא ב - חזקת הגוף וחזקת ממון, ברי ושמא שמעתתא ג - חזקה דמעיקרא, חזקה דהשתא, חזקה העשויה להשתנות שמעתתא ד - רוב וקרוב, רוב בממון, מוחזק שמעתתא ה - מחזיקין מאיסור לאיסור, חזקה דרבא שמעתתא ו - עד אחד נאמן באיסורין, ספיקא דתרי ותרי שמעתתא ז - עד אחד במיתה, מסיח לפי תומו, סימנין, טביעת עין הספר, בחריפותו, עורר עניין רב בין תלמידי חכמים רבים ונכתבו עליו פירושים וביאורים שונים המפלפלים סביב דבריו. בין מפרשי הספר נמצאים: הרב אברהם בורנשטיין בעל ה"אבני נזר" הרב אלחנן וסרמן הרב שלמה זלמן אויערבאך הרב יעקב ישראל קניבסקי אגרא דשמעתתא מאת הרב חיים פינחס שיינברג רשימות בשמעתתא מאת הרב משה שטרנבוך הרב חיים שמואל לופיאן הרב ברוך תאומים-פרנקל שמעתתא המבוארת מאת הרב משה לייב לוק הרב יעקב רבינוביץ'-תאומים מילואי שמעתתא מאת הרב יחיאל דזימיטרובסקי זר זהב מאת הרב ירוחם דגני שמועות רבותינו פוניבז׳ [הרב יעקב זריהן] שב שמעתתא, באתר ויקיטקסט אריה ליב בן יוסף הלר (1745-1812.), הכהן, שב שמעתתא, דף שער בספרייה הלאומית שב שמעתתא, באתר OCLC (באנגלית) אריה ליב בן יוסף, הכהן, שב שמעתתא, באתר היברובוקס הרב יהושע מגנס הקדמה ללימוד "שב שמעתתא", י"ב כסלו תשע"ח, שיעור וידאו מידע על שב שמעתתא בקטלוג הספרייה הלאומית
פארופה

פארופה (בפורטוגזית: Farofa) היא דייסת מניהוט מצוי או קמח תירס שמקורה באמריקה הדרומית ופופולרית במיוחד בברזיל. כיום ניתן לקנות תערובת פארופה במרכולים אך מכינים אותה לרוב לפי מתכון משפחתי ביתי. [דרוש מקור] את הפארופה ניתן להגיש במגוון רחב של תוספות, הכוללות בשר מעושן, קותל חזיר, בצל מטוגן ועוד. גודלם של גרגרי הפארופה משתנה בהתאם למתכון החל מגושים גדולים ועד לגודל של גרגרי מלח. לרוב מתכוני הפארופה טעם מעושן ומעט מלוח. מתכונים ברזילאים מסורתיים דורשים כי קמח המניהוט יטוגן עם חמאה, מלח וחתיכות בייקון, עד להזהבה. בפארופה משתמשים כתוספת לבשר, בעיקר בשר ברביקיו או תבשיל בשר. ניתן לפזרה מעל הבשר, לערבבה עם תוספות שונות כגון פייז'ואדה (תבשיל שעועית ובשר), אורז או סלט, או לאכלה כתוספת בפני עצמה. היא גם משמשת כמלית לבשר עוף ותבשילים אחרים, כשהיא מעורבת בצימוקים, אגוזים ופירות מתוקים כגון תפוח ובננה. מדיה וקבצים בנושא פארופה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר הדסון

מצר הדסון (באנגלית Hudson Strait; בצרפתית Détroit d'Hudson) הוא מצר ים המקשר את האוקיינוס האטלנטי אל מפרץ הדסון שבקנדה. המצר משתרע בין האי באפין לבין החופים הצפוניים של קוויבק. הכניסה המזרחית אל המצר ניכרת על ידי כף צ'ידליי (Cape Chidley) והאי רזולושן (Resolution Island). המצר התגלה על ידי מגלה הארצות הבריטי הנרי הדסון ששט לתוכו על סיפונה של האונייה הבריטית דיסקברי במטרה לגלות את המעבר הצפון-מערבי. מדיה וקבצים בנושא מצר הדסון בוויקישיתוף מצר הדסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אתינגורס

הפטריארך אתינגורס (יוונית Πατριάρχης Αθηναγόρας‏, 25 במרץ 1886‏-7 ביולי 1972) היה פטריארך קונסטנטינופול משנת 1948 ועד מותו. הוא נולד בכפר צאראפלנה (בימינו - ואסיליקוס) ליד יואנינה שבאפירוס כאריסטוקליס ספירו (Αριστοκλής Σπύρου).אביו מתיאס היה רופא הכפר. הקהילה הארומנית ביוון מיחסת למשפחה שורשים ארומניים. הוא התיתם מאמו בגיל 13. למד בבית ספר בקוניצה ואחר כך ב"בית הספר סלוניקי הקדושה בחאלקי" (Ιερά Θεολογική Σχολή της Χάλκης, בטורקית Rum Ortodoks Ruhban Okulu) באי הייבליאדה (Heybeliada, ביוונית חלקי - Χάλκη) שבאיי הנסיכים ליד איסטנבול. כשסיים את לימודיו ב-1910, הוסמך כדיאקון ונטל לעצמו את השם אתינגורס. ב-1919 מונה למזכירו של מלטיוס (Πατριάρχης Μελέτιος), פטריארך אתונה, וב-1922 היה לארכיבישוף המטרופוליטני של קורפו. ב-30 באוגוסט 1930 מונה לארכיבישוף הארכידיוקסיה האורתודוקסית של צפון אמריקה ודרום אמריקה, והחל בתפקידו ב-24 בפברואר 1931. אותה עת הייתה הארכידיוקסיה שסועה בין תומכי המלוכה היוונית לבין תומכיו של אלפתריוס וניזלוס, ותפקדה למעשה כשתי קהילות נפרדות. אתינגורס שינה את דרך פעולתה של הארכידיוקסיה, וריכז ברשותו את הסמכויות הביצועיות על חשבונם של הבישופים, וכך הצליח להשיב את ההרמוניה לקהילתו. ב-1 בנובמבר 1948 נבחר אתינגורס למשרת הפטריארך של קונסטנטינופול, והחל בתפקידו בינואר 1949. הוא נשא בתפקיד משך 23 שנים, ופעולותיו החשובות ביותר היו בתחום שיפור היחסים בין הכנסייה האורתודוקסית לכנסייה הקתולית. ב-5 בינואר 1964 נפגש עם האפיפיור פאולוס השישי בירושלים, אירוע שלא התרחש משך 900 שנים, וכתוצאה ממפגש זה שלחה הפטריארכיה של קונסטנטינופול משקיפים לועידת הוותיקן השנייה ב-1964 וב-1965. שתי הכנסיות ניסחו הצהרה משותפת אשר פורסמה ב-1965. מגעיו עם האפיפיור הביאו להבנות בין שני הפלגים הנוצרים, שלא היה להם תקדים מאז הפילוג הגדול ב-1054. שני אנשי הדת המשיכו ונפגשו הן באיסטנבול והן ברומא, ושיתוף הפעולה המשיך וממשיך גם על ידי יורשיהם. מבית נאלץ אתינגורס להתמודד עם יחסו העוין של המשטר הטורקי כנגד האוכלוסייה היוונית בטורקיה, אשר הגיע לשיאו בפרעות איסטנבול בליל ה-6 בספטמבר 1955 וביום המחרת. הפרעות שלפי מספר מקורות אורגנו על ידי המפלגה הדמוקרטית בראשות ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הופנו בעיקר נגד האוכלוסייה היוונית באיסטנבול ובמידה פחותה גם באיזמיר. האירועים עלו בחייהם של לפחות 13 יוונים וארמני אחד, 32 יוונים נפצעו באורח קשה ולמעלה מ-5,000 בתים, כנסיות ובתי עסק נפגעו או נהרסו. בתוך עשר שנים הצטמצמה האוכלוסייה היוונית בעיר מ-80,000 או 100,000 ל-48,000 בלבד. אתינגורס מת באיסטנבול ב-1972. מדיה וקבצים בנושא אתינגורס בוויקישיתוף אתינגורס באתר המכון האורתודוקסי אתינגורס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אתינגורס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שנאת חינם

שנאת חינם הוא מונח שמקורו ביהדות, והוא מבטא שנאה לא עניינית שבה אדם שונא אדם או קבוצה אחרת ללא כל סיבה עניינית, בניגוד לשנאה נגד אדם החוטא שמצווה לשנאתו. המקום הראשון שנזכר מושג זה של 'שנאת חינם' מופיע בדברי חז"ל בתלמוד, שם נאמר כי בית המקדש השני חרב בשל שנאת חינם שהייתה באותו דור, על אף שהקפידו על קיום שאר המצוות: מקדש שני, שהיו עוסקין בתורה ובמצות וגמילות חסדים, מפני מה חרב? מפני שהיתה בו שנאת חינם! — תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ט', עמוד ב' אגדת 'קמצא ובר קמצא' שבמסכת גיטין שבה אדם שהוזמן בטעות לאירוע של שונאו, סולק משם בבושת פנים על אף שביקש לשלם את כל הוצאות האירוע, ממחישה מצב זה של שנאה אשר אין לה כל הצדקה. המהר"ל בהסבר לאגדה זו מציין כי שנאה מסוג זה יכולה לגרום לאנשים זרים להתחבר ולאהוב אחד את השני, כשלמעשה אין זו אהבת אמת אלא אהבה המוזנת משנאה משותפת לקבוצה אחרת. בתלמוד מסכת שבת מובא המושג שנאת חינם, ומפרש שם רש"י: שנאת חינם - שלא ראה בו דבר עברה שיהא מותר לשנאותו ושונאו. — רש"י ד"ה שנאת חינם מסכת שבת דף לב עמוד ב ערך מורחב – אהבת חינם כמושג הופכי לשנאת חינם, נתפרסם המושג אהבת חינם, והוא הופיע לראשונה בספרות הרבנית במאה ה-20 בדברי תורתו של רבי יחזקאל מקוזמיר, שאמר: "כמו שחורבן בית המקדש היה על ידי שנאת חינם, כן לתקן זה צריך אהבת חינם, שכל אחד מישראל יאהב את חבירו בחינם". המושג התפרסם בעקבות השימוש שעשה בו הרב קוק, בפרט בספרו אורות הקודש: ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם... — אורות הקודש, חלק ג' עמוד שכג-שכד. לרב קוק גם מיוחס המשפט "מוטב שאכשל באהבת חינם מאשר בשנאת חינם". מחלוקת לשם שמים הרב יצחק פנגר - מהי שנאת חינם באתר הידברות ברוך קרא‏, הבנאליות של "שנאת חינם": נתניהו ואוחנה מסכנים את שלום המפגינים, באתר וואלה, 30 ביולי 2020 תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ה, עמוד ב'.) בספרו נצח ישראל פ"ה חז"ל, תלמוד בבלי שבת, עמ' לב עמוד ב נדפס בספר "נחמד מזהב" (פיוטרקוב תרס"ז) עמ' 77, וכן הובא בספרו של נכדו, האדמו"ר הראשון ממודז'יץ, "דברי ישראל", פרשת בחקותי ד"ה ואתכם. עוד קודם לכן הובאה בשמו גרסה קצת שונה אצל: אפרים צורף, חיי הרב קוק, מוסד הרב קוק, תש"ז, עמ' 192, באתר היברובוקס. שמחה רז, איש צדיק היה, ירושלים: הוצאת לינא, תשל"ג, עמ' 309. "נר ישראל" (מאמרים שראו אור בביטאון צעירי ויז'ניץ בין השנים תשנ"ב-תשס"ב). משפט דומה לזה, "מוטב שאכשל מאה פעמים באהבת ישראל חינם מאשר פעם אחת בשנאת ישראל חינם", יוחס לאחר שנים לאדמו"ר מויזניץ, הרב ישראל הגר (אהבת ישראל).