laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סן אנג'לו

סן אנג'לו (באנגלית: San Angelo) היא בירת מחוז טום גרין במדינת טקסס בארצות הברית. בעיר מתגוררים 93,200 (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 111,823 תושבים (נכון ל-2010). העיר נמצאת במערב טקסס ושוכנת על גדות נהר הקונצ'ו הצפוני, מעט לפני שהוא נשפך ביחד עם הקונצ'ו הדרומי אל נהר קונצ'ו. במאה ה-17 היא קיים במקום בו נמצאת סן אנג'לו מיסיון ספרדי פרנציסקני שלא האריך ימים. מקור ההתיישבות הוא במבצר פורט קונצ'ו שהוקם ב-1867, כחלק ממערך מבצרים שהוקם באותה תקופה כדי להגן על אזורי הספר בארצות הברית. כעבור מספר שנים אדם בשם ברת'ולומיו דה-ויט ייסד בקרבת המבצר כפר והוא קרא לו "סנטה אנג'לה" (באופן מילולי בספרדית: "אנג'לה הקדושה") כהוקרה לאשתו, קרוליינה אנג'לה. בהמשך השם עוות ל"סן אנג'לה", שם שגוי מבחינה דקדוקית ספרדית ומשמעו "אנג'לה הקדוש", ולאחר התעקשות של שירות הדואר של ארצות הברית השם שונה ב-1883 ל"סן אנג'לו", הגרסה הזכרית של השם אנג'לה, כדי למנוע את השגיאה הדקדוקית. בערך באותו זמן סן אנג'לו הפכה לבירת מחוז טום גרין, וכמו כן היא הפכה למרכז תחבורתי אזורי בעקבות מסילות שנסללו דרכה. בתחילת המאה ה-20 התגלו באזור מצבורי נפט, דבר שתרם לגדילתה של העיר. כלכלת העיר מסתמכת על הפקת נפט, חקלאות, גידול מקנה ומגזר השירותים. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, ביניהם אוניברסיטת המדינה אנג'לו. את העיר משרת נמל התעופה האזורי סן אנג'לו, המציע טיסות אל נמל התעופה הבינלאומי דאלאס פורט וורת'. מדיה וקבצים בנושא סן אנג'לו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן אנג'לו (באנגלית) סן אנג'לו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
הדסה אביגדורי אבידוב

הדסה אביגדורי אבידוב (1927–2014) לחמה במסגרת הפלמ"ח במבצעים רבים בתקופת מלחמת העצמאות. אחת מגיבורות שיירת נבי דניאל. השלימה למודי תואר ד"ר באגרונומיה ועסקה במחקר חקלאי. הדסה נולדה ב-1927 בירושלים ליונה ולד"ר שניאור זלמן אביגדורי. למדה בבתי חינוך בעיר (גימנסיה סוקולוב, בית החינוך לילדי עובדים ובית הספר למל) וב-1943 הצטרפה לצופים ולהגנה. ב-1944 התגייסה הדסה לפלמ"ח (יחד עם שבט הצופים אליו השתייכה), ונשלחה להכשרה בדגניה א'. עם סיום ההכשרה הוצבה בגדוד השלישי עד 1946, אז שוחררה והחלה ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בדצמבר 1947 התגייסה בשנית, והוצבה בגדוד השישי של חטיבת הראל (גדוד ירושלים), שם עסקה בליווי השיירות לירושלים ולגוש עציון (קבוצה שכונתה "הפורמנים"), וכן השתתפה במספר רב של מבצעים של הפלמ"ח (מבצע נחשון, מבצע יבוסי, מבצע מכבי ועוד). ב-27 במרץ 1948 ליוותה הדסה שיירה שחזרה מגוש עציון (ולימים נודעה בשם שיירת נבי דניאל). השיירה הותקפה ליד בית לחם וחלק מהלוחמים התבצרו בנבי דניאל. הדסה, ששימשה בתפקיד חובשת, סייעה לחבוש את הפצועים, ובהמשך עזרה לפנות אותם לרכבי הפינוי הבריטיים. בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה ירדה לדרום, שם השתתפה במספר מבצעים של צה"ל (ביניהם מבצע ההר ומבצע חורב). הדסה שוחררה משירות צבאי ב-1949 אולם ב-1956 נקראה שוב לשירות, כחובשת קרבית, במלחמת סיני, שם השתתפה בקרבות אבו עגילה ואל עריש. בשנת 1952 השלימה הדסה את לימודי האגרונומיה (אותם החלה לפני המלחמה). לאחר לימודיה התמחתה בתחום גידול ירקות בחממות, וסייעה לפיתוח הענף בערבה. ב-1960 מונתה לנהל את חוות גילת בצפון הנגב, והמשיכה לחקור ולקדם את החקלאות בדרום. במקביל לעבודתה המשיכה את לימודיה, וב-1980 הוענק לה תואר דוקטור באגרונומיה. ב-1992 פרשה הדסה לגמלאות. הדסה נישאה לדב אבידוב (ששירת כטכנאי רדיו בטייסת הפטישים של חיל האוויר בתקופת מלחמת העצמאות ומבצע סיני), ונולדו להם 2 בנים (עופר ואייל). המשפחה גרה בעומר. דב נפטר ב-2012, והדסה נפטרה בעומר ב-2014. שניהם הובאו לקבורה בבית הקברות ביישוב. הדסה אביגדורי אבידוב, בדרך שהלכנו - מיומנה של מלוות שיירות, הוצאת משרד הביטחון, 1988. עובד מיכאלי, הדסה אביגדורי אבידוב, עלילות "גדוד העבודה", הוצאת קיבוץ עין חרוד, 2004. רחל סבוראי, הדסה אביגדורי אבידוב, עד סלע, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960. הדסה אביגדורי אבידוב, השפעת הקרור על ההתפתחות של צמח תות-שדה ומשמעותה הפיזיולוגית, עבודת גמר (תאר שלישי), האוניברסיטה העברית בירושלים, 1979. הדסה אביגדורי-אבידב, אתר מנהל המחקר החקלאי-מכון וולקני (אורכב) יוסי בלום הלוי, הדסה אביגדורי אבידוב - לכתה של אגדה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בנובמבר 2014 אבידוב (אביגדורי) הדסה (דסי-דסיק), באתר הפלמ"ח מפקד המחלקה היה יוחנן זריז, מפקד הפלוגה היה משה נצר ומפקד הגדוד היה אורי יפה הספר זכה ב-1989 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית סיפורם של ההולכים לסלע האדום שלא חזרו. הדסה עזרה לאסוף את החומרים על גילה בן עקיבא ומרים מונדרר שהיו איתה בהכשרה
פיליפ יאזביץ'

פיליפ יאזביץ' (בקרואטית: Filip Jazvić; נולד ב-22 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בציבאליה בעמדת החלוץ. יאזביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הרוואטסקי דרגווליאץ. אחרי שעבר את גיל הנוער שיחק ששחקן מושאל ברודאש, ורפאצ'ה ומוסלאווינה בהם הצטיין ובקיץ 2010 חזר להרוואטסקי. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הקרואטית בהפסד 4-1 לדינמו זאגרב. ב-2 באפריל 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בהרוואטסקי בתיקו 2-2 נגד שיבניק. ב-21 ביולי 2011 עבר לאיסטרה 1961. באיסטרה חלה ירידה ביכולתו של יאזביץ' ובינואר 2012 חתם באינטר זאפרשיץ' גם בה לא הצליח לשחזר את יכולתו הטובה. בתום העונה חזר להרוואטסקי. את רוב הופעותיו בעונה זו רשם בתור שחקן מחליף והשלים 90 דקות רק ב-6 משחקים מתוך 19 בהם היה שותף ובתום העונה כבש 3 שערים אך זכה עם קבוצתו באליפות הליגה השנייה. אחרי שהרוואטסקי חזרה לליגה השנייה בתום העונה, ב-26 ביולי 2014 חתם לשנה בקלוז' נפוקה מליגת העל הרומנית שהיא הקבוצה הראשונה שלו מחוץ לקרואטיה. בתום העונה חתם בטרגו מורש. ביוני 2016 הצטרף להפועל חיפה. ב-19 בינואר 2017 שוחרר מהקבוצה וכעבור זמן קצר חזר לרומניה וחתם ב-CSU קראיובה. ב-15 ביולי 2017 חתם בארקה גדיניה מליגת העל הפולנית. ב-2 בפברואר 2018 חתם באולימפיה גרודז'ונדז מליגת המשנה הפולנית. בקיץ 2018 חתם בז'לייזניצ'אר סרייבו. בינואר 2019 חתם בהרמנשטאדט הרומנית. באוגוסט 2020, יאזביץ' חתם בציבאליה מהליגה הקרואטית השנייה. פיליפ יאזביץ', באתר Transfermarkt פיליפ יאזביץ', באתר Soccerway פיליפ יאזביץ', באתר WorldFootball.net פיליפ יאזביץ', באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיליפ יאזביץ'".
יונתן שמשוני

יונתן (יוני) שמשוני (נולד ב-29 במאי 1950) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד אגד ארטילרי 215 וסגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה. שמשוני הוא בנם של רוז ודניאל שמשוני, אביו היה ממייסדי חיל האוויר הישראלי. בצה"ל שירת בחיל התותחנים, הוא שימש כקצין בגדוד 55 תחת עודד טירה, בתקופה בה קלט הגדוד את תומ"תי ה"רומח" הראשונים בחיל. במלחמת יום הכיפורים הצטרף לגדוד מילואים 412 שלחם בגזרת רמת הגולן. פיקד על גדוד 55 ושימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת הצנחנים, במלחמת לבנון הראשונה השתתף בנחיתה האמפיבית באל-אוואלי. שימש מפקד נפת טול כרם במהלך האינתיפאדה הראשונה ומפקד אגד ארטילרי 215. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה. שמשוני בעל תואר שלישי במדיניות ציבורית מאוניברסיטת פרינסטון (1985). הוא שימש מרצה באוניברסיטת תל אביב, מרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון ועמית מחקר ב-MIT. ייצג את ישראל בוועדת האו"ם לשקיפות בעסקאות נשק בינלאומיות והיה חבר בוועדות שונות של המטה לביטחון לאומי. בשנים 1994 עד 2003 שימש שותף מנהל בחברת הייעוץ של פירמת רואי חשבון PWC בישראל, מנכ"ל חברת רסקיו סיסטמס העוסקת בפתרונות לפינוי מבניינים רבי קומות ויו"ר תת-הוועדה לפתרונות פינוי בחברה הבינלאומית לניסוי וחומרים (ASTM). כיהן במהלך 2008 כדירקטור בחברת התכוף. הוא חבר בוועד המנהל של הקרן לירושלים וחבר המועצה הבין לאומית של הקרן החדשה לישראל. ד"ר יונתן שמשוני באתר הקרן לירושלים יונתן שמשוני באתר MIT אתר ASTM אתר הקרן
HD 189276

HD 189276 הוא ענק כתום הנמצא בקבוצת הכוכבים ברבור במרחק של 916 שנות אור (281 פארסק) מכדור הארץ. הכוכב בעל בהירות נראית מדרגה 4.96 והוא בעל סיווג ספקטרלי K4.5 IIIa. HD 189276, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים נתוני חקר הכוכב P. C. Keenan & R. C. McNeil: The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars, Astrophysical Journal Supplement Series (ISSN 0067-0049), vol. 71, Oct. 1989, p. 260 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה לוֹד – עיר בישראל גשר לוד – גשר עתיק השוכן ביציאה הצפונית מהעיר לוד מחוז לוד – אחד מששת מחוזות המנדט הבריטי ממלכת לוּד (לידיה, גם: לוּדיה) (אנ': Lydia) – ממלכה באסיה הקטנה בעת העתיקה לטקיה – עיר נמל בסוריה. מוזכרת בתלמוד כלודקיא או גם לוד לאודיקיה – עיר בירה של נמל התעופה בן-גוריון שבלוד תחנת הרכבת לוד לוד (סרט תיעודי) – סרט קולנוע המציג את הנרטיב הפלסטיני על לוד היסטוריה המהומות בלוד אישים לוד (דמות מקראית) – בנו של שם בן נח לוד בן הלי – אחד המלכים המיתולוגיים של בריטניה בתקופה הקלטית
אלון בן דור

אלון בן דור (נולד ב-18 במרץ 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הבלם. מזוהה עם קבוצת הפועל באר שבע, במדיה שיחק במשך רוב הקריירה, ולזכותו 10 הופעות במדי נבחרת ישראל. נולד בקיבוץ דורות (מכאן גם שם משפחתו המעוברת) לחיים ואראלה בן דור, זוג עולים מגרמניה. כשהיה בן חמש עברה משפחתו לבאר שבע בעקבות עבודת אביו במפעלי ים המלח. בן דור הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע בשנת 1969, תחת הדרכתו של המאמן משה (מוסי) ליטבק, ובמדיה שיחק עד 1980. במהלך שנותיו במועדון היה שותף לזכייה באליפות בעונות 1975/1974 ו-1976/1975. ב-1979 עזב את הפועל באר שבע עקב סכסוך כספי ועבר לבית"ר באר שבע שם שימש במשך שנתיים כמאמן-שחקן. לאחר מכן שיחק בהפועל אשקלון ששיחקה בליגת המשנה בהדרכת גיגי כהן, ובהפועל מרמורק, וב-1985 שב להפועל באר שבע כעוזר מאמן של נחום סטלמך. באמצע שנות ה-70, בעת היותו שחקן פעיל, למד בן דור במכללה לחינוך גופני בבאר שבע. כיום משמש כרכז תחום הכדורגל במכללת וינגייט ומתגורר עם משפחתו בכפר סבא. אשתו, נילי, בתו של יוסף טוליפמן מנהל קמ"ג, הייתה בין חטופי מטוס "אייר פרנס" לאנטבה בשנת 1976. הפועל באר שבע אליפות: 1974/1975, 1975/1976 אלוף האלופים: 1975 אלון בן דור, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אלון בן דור, באתר Transfermarkt אלון בן דור, באתר National Football Teams אלון בן דור, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר Eu-Football אביעד פוהורילס‏, כך כמעט גילו המחבלים מאנטבה את סודות הגרעין של ישראל, באתר וואלה, 2 ביולי 2016 האידיאולוג, מעריב, 12 בדצמבר 1985 מאיר ריפמן, חבל שעכשיו לא מחזור אחרון..., מעריב, 6 בדצמבר 1982 אשר גולדברג‏, "אשתי בחרה להחליף מטוס - ואז נחטפה לאנטבה", באתר וואלה, 17 במרץ 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
V1668 בברבור

V1668 בברבור הייתה נובה אשר הופיעה בשנת 1978 בקבוצת הכוכבים ברבור ובשיא בהירותה הגיעה לבהירות נראית של 6. V1668 בברבור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים מידע על הכוכב ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה אילוז

שלמה אילוז (נולד ב-13 באפריל 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת בלם בהפועל באר שבע ובנבחרת ישראל. נולד כילד שמיני מתוך תשעה ילדים להורים שעלו ממרוקו. המשפחה התגוררה בשכונה ד' בבאר שבע. החל לשחק בליגות הנערים העירוניות מיסודו של אהרון בן יעקב והתקדם לקבוצת הנוער של הפועל באר שבע (השלושה), שאומנה על ידי חיים סנה וזכתה בתואר אלוף האלופים בליגת הנוער. לפני תחילת עונת 1978/1979, קודם לקבוצת הבוגרים של הפועל באר שבע על ידי מאמנה באותה עת, אליהו עופר. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה העליונה ערך ב-14 באוקטובר 1978 בניצחון על מכבי פתח תקווה, 1:3. בתחילת דרכו תופקד כבלם קדמי כאשר כבלם אחורי תופקד אלון בן דור. בהמשך, שיחק שנים רבות עם אפרים דוידי, כשאילוז בלם אחורי ודוידי בלם קדמי. ב-1988 זומן לנבחרת ישראל שאומנה באותה עת על ידי יצחק שניאור ויעקב גרונדמן. משחק הבכורה שלו היה ב-18 באוקטובר 1988, בניצחון ישראל על מלטה 0:2, במשחק שהתקיים באצטדיון וסרמיל בבאר שבע. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1990 ושיחק ב-19 במרץ 1989 במשחק מול אוסטרליה באצטדיון רמת גן שהסתיים בתיקו 1:1 וזכור בשל שער השוויון שהבקיעה אוסטרליה בבעיטת עונשין שלווה בקריאה של שדר הטלוויזיה, יורם ארבל: "ככה לא בונים חומה". שיחק שש פעמים במדי נבחרת ישראל. למרות שהודיע על פרישה מהנבחרת בדצמבר 1989, לאחר שנבחרת ישראל לא הצליחה להעפיל למונדיאל, משחקו האחרון בנבחרת היה באצטדיון רמת גן, מול ברית המועצות, ב-16 במאי 1990, שבו ניצחה ישראל 2:3. עם הפועל באר שבע ליגה ראשונה: מקום שלישי: 1982/1983, 1987/1988, 1993/1994, 1994/1995 גביע המדינה: סגנות: 1983/1984 גביע הטוטו ליגה ראשונה: זכייה: 1988/1989, 1995/1996 סגנות: 1985/1986 גביע ליליאן: זכייה: 1988 סגנות: 1982, 1983 בעת היותו שחקן פעיל החל בתהליך חזרה בתשובה. נכון לשנת 2022 אילוז נשוי לחווה, ולו ארבעה ילדים. לומד בכולל בבאר שבע, עובד ב"כיוונים", חברת בת של עיריית באר שבע כמנהל אחזקה במתקני ספורט. שלמה אילוז, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שלמה אילוז, באתר Transfermarkt שלמה אילוז, באתר National Football Teams שלמה אילוז, באתר FootballDatabase.eu עמוד השחקן באתר Eu-Football אשר גולדברג‏, "הייתה הצעה מפתה מנתניה, אבל אני קשור לבאר שבע בחבלים", באתר וואלה, 10 בנובמבר 2022 אשר גולדברג‏, "הייתה הצעה מפתה מנתניה, אבל אני קשור לבאר שבע בחבלים", באתר וואלה, 10 בנובמבר 2022 יצחק שתיל, באר שבע צופה היום לנצחון ראשון ברומניה, מעריב, 13 באוגוסט 1978 אריה רפפורט, המבצע הכפול של באר שבע: שיקמה כבודה והדיחה המובילה, מעריב, 15 באוקטובר 1978 אפרים גנור, בן ברוך, הלוי ואילוז נגד מלטה, חדשות, 18 באוקטובר 1988 חיים זלקאי, אילוז ריאלי, מעריב, 13 בדצמבר 1989 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופירה זילברשטיין

אופירה זילברשטיין (נולדה ב-13 במרץ 1974) היא שחקנית-יוצרת ומורה למשחק ישראלית. אופירה זילברשטיין נולדה בעכו כבת אמצעית בין שני אחים ליהודה וישראלה. גדלה בקריית מוצקין. היא בוגרת תיכון ויצו חיפה במגמת תיאטרון (1992). בין השנים 1992–1994 שירתה בתיאטרון צה"ל. בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. הייתה כתבת ב"ידיעות קמפוס", עיתון הסטודנטים של ידיעות אחרונות. לימדה תיאטרון ועברית מטעם הסוכנות היהודית במחנות קיץ בארצות הברית וברוסיה. כתבה, ביימה, הפיקה ומשחקת בהצגת היחיד "פרופורציות", מופע תיאטרון המשלב אלמנטים של סטנד-אפ ושירה. ההצגה הייתה מועמדת לפרס תיאטרון הפרינג', "קיפוד הזהב" 2004 ורצה משנת 2001 עד 2020. כתבה והנחתה פינה בתוכנית "מבט נשי". הנחתה ושיחקה ברצועת נוער יומית, "באזז" בערוץ 10. הייתה חברה בפאנל מספרי סיפורים "אבירי השולחן העגול", בתיאטרון תמונע. בשנת 2011 ערכה ערב סטנד-אפ, "הבמה החצופה" בתיאטרון הסימטה. חברה באקטור סטודיו, מעבדת משחק שהקימו עודד קוטלר ואמנון מסקין. מביימת ומפיקה פרויקטים עצמאיים ומעבירה סדנאות ב"תיאטרון שימושי" וסדנאות לנוער למעורבות בקהילה ולשימוש בכלים של תיאטרון בחיי היומיום. בשנת 2015 יצרה והנחתה את "החיים בסרט", סדנה שעסקה בתיאטרון וקולנוע, במסגרת תערוכה לזכרו של מנחם גולן במוזיאון האדם והחי. בשנת 2016 עבדה עם אסי מסקין על מופע "זיתים", המורכב משירים וסיפורי אהבה. זילברשטיין רווקה ומתגוררת בגבעתיים. 1997 - ביאליק 22, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, ובגרסה מחודשת ב-2011 - אגדת נער ונערה, תיאטרון טוב 2005 - פרופרציות, מונודרמה, משחק, כתיבה ובימוי - מופע תיאטרון עם אלמנטים של סטנד אפ ואפילו שירה. 2006 - מובטל נולד, תיאטרון גבעתיים 2007 - היפופוטמית על הגג, פסטיבל הצגות הילדים בחיפה 2008 - מופע החוצות "טיים אאוט", פסטיבל עכו ופסטיבל בת-ים 2017 כלב ושמו עוני, מונודרמה, משחק וכתיבה (יחד עם עומר ברקמן ורויטל שמרלינג) סדרת מרכז הבמה, ירושלים וצוותא תל אביב. עושה הניסים, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער מופעי רחוב, תיאטרון פנים. 2002 - מקרה קריות - סרט גמר של בית הספר סם שפיגל, תפקיד ראשי עליו קיבלה ציון לשבח 2005 - אלנבי רומאנס, בתפקיד מיכל 2015 - אטלנטיקה, בתפקיד שירי. אופירה זילברשטיין, ברשת החברתית פייסבוק אופירה זילברשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אופירה זילברשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קורות החיים של אופירה זילברשטיין, באתר סוכנות השחקנים זוהר יעקובסון אופירה זילברשטיין - עצמאות ושנה חדשה, באתר תרבות il, ספטמבר 2013 אולימפיאדה הנבחרת הסיפור האמיתי סאטירה על מצב הרוח, בביצוע אופירה זילברשטיין, סרטון באתר יוטיוב שי בר-יעקב, בחורה עם פרופורציות, באתר ynet, 18 בדצמבר 2006 מיכל בעדני, עכבר העיר אונליין, כנסו לפרופורציות, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2006
מג'לס (תרבות)

מג'לס הוא המשתה החצרני האנדלוסי, אותו אימצו עשירי יהודי ספרד בתור הזהב. אדם בעל כוח ומעמד פוליטי, כלכלי וחברתי היה מכונה 'הנדיב', והוא היה מכנס סביבו משוררים שנתמכו על ידו כלכלית. בתמורה, הם היו כותבים שירים שהיו מושרים במשתאות שערך. הנדיב היה מזמין למשתאות אלה את האנשים אשר רצה בחברתם, והם היו נפגשים, בדרך כלל בחצרות הארמונות, לשעות ארוכות של שתיית יין והאזנה לשירים, ריקודים, וחידושים מתחום הרוח והמדע בחסות הנדיב. החברה החצרנית היהודית בספרד הגיעה למעמד גבוה בזכות כוחם הפוליטי, הכלכלי והחברתי. אנשים אלו סיגלו לעצמם את דרך חייהם של האריסטוקרטים הערבים, והקימו סלונים ספרותיים בארמונותיהם. השירה שימשה כבידור העיקרי בתרבות החצרנית. היא לוותה בנגינה, בזמר ובריקוד, ומקומה היה תמיד במסגרת מתורבתת ולעולם לא בטבע פראי. לעיתים המשתה נערך בארמון, אך בדרך כלל יצאו האנשים החוצה, לגנים. הגנים עוצבו כדוגמת הגנים בארמונות הערביים: ערוגות בשמים, צמחים ופרחים; ציפורי שיר; תעלות, בריכות ומזרקות מים. הטבע נוכח במשתה למטרות יופי ואסתטיקה בלבד, ולא הורשה לגדול ולצמוח פרא. אלמנט חשוב נוסף במשתה החצרני היה היין, ושירים רבים סובבים סביב נושא זה. בשירים רבים הדובר מזמין את הקהל לשתות עמו, מהלל את היין או מדבר על מזיגת היין על ידי עלמים ועלמות יפי תואר. פעמים רבות היין מתקשר לאור כאנלוגיה ולאושר כגורם. שירת ימי הביניים של יהדות ספרד יוסף וייס, 'תרבות חצרנית ושירה חצרנית בירורים להבנת שירת ספרד העברית', ספר הכינוס העולמי למדעי היהדות קיץ תש"ז, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס האוניברסיטה העברית, תשי"ב
שלמה בורשטין

הרב שלמה בורשטין (תרע"ד, 1914 – כ' בסיוון תשס"ד, יוני 2004) היה ראש "ישיבת הרב קוק" במונטווידאו, מייסד וראש הישיבה הראשון של ישיבת בני עקיבא "בית שמואל" בחדרה. נולד לרב שלום (אלתר) וטובה (פעשע גיטל) בורשטין בעיר ביאליסטוק בפולין אשר משם עברה משפחתו לטיקטין. למד בישיבת לומז'ה. בשנת תר"ץ עבר לישיבתו של רבי אלחנן וסרמן בברנוביץ'. בגיל 17 עבר לישיבת מיר. למד שם מפי המשגיח רבי ירוחם ליבוביץ ומרבו המובהק הרב יחזקאל לוינשטיין. בגיל 20 הוסמך לרבנות. כמו כן מילא הרב בורשטין את "מקום הפסיקה" של העיירה מיר למשך תקופה[דרוש מקור]. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נותר תחת הכיבוש הנאצי, ואחרי תלאות וקשיים הצליח להימלט לוילנא, לשם עברה ישיבת מיר. הוא נדד עם הישיבה ליפן ובהמשך לשאנגחאי. בשנת תש"ו (1946), עת עזבו תלמידי ישיבת מיר את שאנגחאי, הוזמן הרב בורשטין לשמש כר"מ בישיבת רבי יצחק אלחנן בארצות הברית[דרוש מקור], אך העדיף להמשיך בישיבתו כשהוא פועל בעזרתו של הג'וינט להעברת תלמידי הישיבה מסין לארצות הברית[דרוש מקור]. היה בין מייסדי ישיבה קטנה בסן פרנסיסקו אשר קיימת עד היום[דרוש מקור]. משם עבר הרב עם ישיבת מיר לארצות הברית, עד הגיעה לברוקלין. בתש"ז (1947) היגר הרב לבירת אורוגוואי מונטווידאו, שם הקים ישיבה גבוהה בשם "ישיבת הרב קוק" וכן ישיבה לתלמידי בית ספר תיכון משעות הצהרים. בנוסף היה מסלול ישיבת ערב שכלל לימודי יהדות משלימים לסטודנטים ואחרים. הוא היה רבו של בית הכנסת "ביהכנ"ס דליטא", כתב בעיתונות של הקהילה וכן כתב קונטרסי "פירוש למשנה ביידיש". בקיץ תשכ"א (1961) עלה לישראל, ליישוב החדש 'דגנים' שלימים נקרא מרכז שפירא. שימש כר"מ בישיבה התיכונית במקום. בהמשך ייסד את ישיבת בני עקיבא "בית שמואל" בחדרה ועמד בראשה במשך מספר שנים. קיבל את אות "יקיר החינוך הדתי" וכן יקיר העיר חדרה. נפטר בכ' בסיוון תשס"ד. עם היווסדה של ישיבת "הרב קוק" נשא הרב לאשה את שושנה ספיר (נפטרה בערב פסח תשע"ה). בנו בכורו, הרב שלום פנחס היה רבה של עוצבת גולן, ראש ישיבה בחדרה, וראש ישיבת מדרשיית הגליל שהקים לעולים מחבר המדינות במגדל העמק. כיום משפיע בישיבות בעיר צפת. בתו, הרבנית טובה, נישאה לרב הלל דוד, לשעבר רב "הלל יפה" בחדרה בתו הרבנית אסתר לבנון היא מראשי 'בנין שלם', נשואה לרב אליקים לבנון בנו הרב דוד יהודה נשוי לבתו של הרב רפאל בנימין לוין בנו הרב מנחם בורשטין, הוא ראש מכון פוע"ה ור"מ הלכה בישיבת מרכז הרב בירושלים בתו זיוה היא מחנכת, נשואה לרב אברהם שילר, רבו של היישוב עלי שלמי יחזקאל – מאמרי המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין שסוכמו על ידו. עריכה, מקורות ותרגום, בידי בנו הרב מנחם, ירושלים תשמ"ה. א' חבה, נדר בשאנגחאי, בהוצאה עצמית של המשפחה, תשע"ה, מהדורה שנייה תש"פ. הספר מתאר את תולדות חייו ובפרט את סיפור ההצלה של תלמידי ישיבת מיר בשאנגחאי. דמויות מופת בציונות הדתית, עמ' 346–349 הרב שלמה בורשטיין ז"ל - היום למנוחות, באתר ערוץ 7, 9 ביוני 2004 אחרון תלמידי 'המשגיח', הספדו של הרב אליעזר מלמד אולי הגיע הזמן לאהוב?, הספדו של הרב שלמה אבינר נדר בשאנגחאי עמ' 4 אמו של הרב מנחם בורשטיין הלכה לעולמה, באתר "סרוגים", 31 במרץ 2015 הרב יואל קטן, אנשים גדולים, באתר ערוץ 7, 14 במאי 2015
טרי אן לין

טרי אן לין (באנגלית: Teri Ann Linn; נולדה ב-7 באפריל 1961) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. נודעה בשל תפקידה כקריסטין פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים". טרי אן לין נולדה בהונולולו, בירת הוואי. ב-1981 היא נבחרה למלכת היופי של הוואי ובתחרות מיס ארצות הברית נבחרה לסגנית רביעית. ב-1982 ביצעה את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה בתוכנית The Tonight Show ושיחקה בתפקידי אורח בסדרות: הוואי חמש-אפס, מגנום, בלש פרטי, בראש של הרמן, בלוז לכחולי המדים ודאלאס. היא שימשה כמנחה אורחת של משחקי הטלוויזיה טוטו משפחתי ותשע בריבוע וביצעה הופעת טרפז בתוכנית "קרקס הכוכבים". בשנת 1987 התפרסמה לקהל הרחב כאשר קיבלה אץ התפקיד של קריסטין פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים", תפקיד אשר גילמה עד 1990 בקביעות, ואז חזרה בקצרה בשנת 1992 עד ל-1994 להופעות אורח. שיחקה גם במספר סרטים ובין היתר כיכבה לצד דניאל בולדווין. טרי הקליטה שני אלבומים מוזיקליים הנקראים "אהבה היא התשובה" ו"להיות צעיר, להיות טיפש, להיות שמח". ב-1996 היא הייתה שופטת בתחרות מיס תבל. מדיה וקבצים בנושא טרי אן לין בוויקישיתוף טרי אן לין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרי אן לין, באתר AllMovie (באנגלית) טרי אן לין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרי אן לין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
יהדות אזרבייג'ן

יהדות אזרבייג'ן היא קהילה יהודית עתיקת יומין שהתקיימה בהרי הקווקז באזור אזרבייג'ן של היום. הקהילה הוקמה לכל המאוחר במאה ה-3–5 לספירה, כחלק מגלות בבל או פיזור היהודים ברחבי האימפריה הפרסית. הקהילה, שבמשך מאות שנים כללה אך ורק את יהודי ההרים, התקיימה שנים רבות בסגר יחסי וקיימה יחסים רק עם הקהילות האחרות באזור הקווקז. לאחר כיבוש אזרבייג'ן על ידי ברית המועצות קיימה קשר גם עם קהילות ברית המועצות השונות. יהודי אזרבייג'ן נכללים ביהודי ההרים וזהו אחד הריכוזים הבולטים שלהם. רוב בני הקהילה עלו לישראל בשנות ה-90, עם התפרקות ברית המועצות, והם נכללים בקטגוריה של "יהודי הקווקז". כיום יש באזרבייג'ן לפי הערכות שונות כ-16,000-30,000 יהודים, רובם בבאקו, המתחלקים ל-3 קהילות משנה: קהילת היהודים ההרריים- שיושבים שם כבר מזמן קדום. הקהילה הגדולה ביותר מבחינת גודל האוכלוסייה. בשנת 2011 נפתח בית כנסת חדש. קהילת היהודים האשכנזים- שהתיישבו שם מסוף המאה ה-19, תחילת המאה ה-20 ובתקופת מלחמת העולם השנייה. קהילת יהודי גאורגיה- שהתיישבו בבאקו בתחילת המאה העשרים. בנוסף לאלה ישנן קהילות יהודיות קטנות בערים ועיירות אחרות. באזרבייג'ן פעילות תנועות נוער ציוניות, כגון נתיב, הצופים ובני עקיבא, אשר פועלות בשיתוף הסוכנות היהודית ושגרירות ישראל בבאקו. הקהילה היהודית המשמעותית ביותר אחרי באקו נמצאת בעיירה האדומה (קירמיזי קסבה/קראסניה סלובודה), בקרבת העיר קובה, ובה מתגוררים כ-4,500 יהודים לערך. בין העיירה האדומה לעיר קובה המוסלמית, מפריד הנהר קודיאלצ'אי. בעבר התגוררו בעיירה האדומה 18,000 יהודים והיו קיימים בה 17 בתי כנסת, אך בשנת 1938, שליט ברית המועצות, סטלין, הגלה את הרבנים לסיביר וסגר את כל בתי הכנסת בעיירה, למעט אחד הפעיל עד ימינו. מפאת העובדה שהעיירה האדומה מבוססת על טהרת היישוב היהודי ובה מתגוררים אך ורק יהודי ההרים היא זכתה לכינוי 'העיירה היהודית האחרונה'. כיום פעילים בעיירה שני בתי כנסת ובית מדרש, וכן מצויים בה שליחי תנועת בני עקיבא ושלוחי חב"ד. שלוחי חב"ד במקום הקימו ומנהלים בית ספר יהודי בשיתוף ארגון 'אור אבנר', בנוסף לדברים הרבים למען הקהילה הן בצד הגשמי כגון חלוקת סלי מזון וכדומה והן בצד הרוחני בפעילויות רבות לקראת כל אחד מחגי ישראל. אלברט אגרונוב, מפקד טנק יהודי אזרי שהשתתף בקרבות במלחמת נגורנו קרבאך, קיבל על כך תואר "הגיבור הלאומי" של אזרבייג'ן. הוא נטמן באזור השהידים בבית הקברות הלאומי. ממלכת הכוזרים יהודי אזרבייג'ן (ארגון) איריס ז'ורלט, ‏מהסליחות ועד מנהג הכפרות ובניית הסוכה: ביקור באזרבייג'ן, באתר מעריב אונליין, 3 בספטמבר 2018 JTA, מוזיאון חדש באזרבייג'ן מנציח את מסורות "היהודים ההרריים", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2020 מאיר הלוי גובר, ‏יהודי ההרים בקובה, אזרבייג'ן, באתר Academia.edu (ברוסית)