laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלונימוס

האם התכוונתם ל... משפחת קָלוֹנִימוּס – משפחה מיוחסת שרבים מבניה היו תלמידי חכמים ומנהיגים יהודיים באיטליה ואשכנז אישי תקופת הראשונים משה בן קלונימוס – בן לאותה שושלת; פייטן בן המאה ה-10 שחי בצפון איטליה משולם בן קלונימוס – פוסק בן תקופת הגאונים, פרשן המשנה ופייטן קלונימוס בן משולם – בנו של משולם בן קלונימוס; תלמיד חכם אשכנזי רבי קלונימוס בן שבתי מרומי - ראש ישיבה בוורמייזא בשלהי המאה ה-11 קלונימוס הזקן – מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11 קלונימוס בן יהודה – פייטן אשכנזי יהודה בן קלונימוס משפיירא – מבעלי התוספות באשכנז במחצית השנייה של המאה ה-12, מחבר הספר "יחוסי תנאים ואמוראים" קלונימוס בן קלונימוס – בנו של קלונימוס בן מאיר; חכם צרפתי-איטלקי בן המאה ה-13, חיבר את הספר "אבן בוחן" ו"מסכת פורים", וכן תרגם ספרי פילוסופיה מערבית לעברית אישי תקופת האחרונים קלונימוס קלמן הלוי אפשטיין – מנהיג חסידי בולט מקרקוב, ומחבר הספר "מאור ושמש" קלונימוס בעל הנס – רב ירושלמי שהתפרסם בגין נס שאירע איתו קלונימוס קלמיש שפירא – האדמו"ר מפיאסצנה
שרון

האם התכוונתם ל... מקומות גאוגרפיים: השרון הוד השרון רמת השרון רמת השרון – שכונה בתל אביב-יפו אישים ישראלים ששם משפחתם שרון: אברהם שרון אילן שרון – ארכאולוג ישראלי אסף שרון – ד"ר לפילוסופיה ישראלי אריאל שרון – ראש ממשלת ישראל אריה שרון – אדריכל אלדר שרון – בנו של אריה שרון, אדריכל ארד שרון – בנו של אלדר שרון, אדריכל גלעד שרון – איש עסקים, בנו של אריאל שרון זאב שרון – סופר ורב זהר שרון – שחקן גולף עיוור זוהר שרון (מלחין) חיים שרון – ראש עיריית חולון טלי שרון – שחקנית יואל שרון יוסף שרון – משורר יניב שרון – שחקן טניס שולחן מוטקה שרון - ראו: מרדכי שרון מיקה שרון – שפית מירל'ה שרון – רקדנית, כוריאוגרפית, יוצרת ומורה בתחום המחול מנחם שרון – איש צבא ישראלי בחיל האוויר וראש מינהל התעופה האזרחית מרדכי שרון משה שרון – פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים משה שרון (סופר) – סופר, מרצה לקבלה ומאמן אישי נאור שרון – כדורסלן ישראלי נחום שרון נתן שרון – ביוכימאי עמנואל שרון – מנכ"ל משרד האוצר, יו"ר בנק הפועלים עומר שרון – קצין תותחנים בדרגת אלוף-משנה עמרי שרון – חבר כנסת לשעבר, בנו של אריאל שרון ראלף שרון – פסנתרן ומעבד ג'אז בריטי־אמריקאי רומן שרון – זמר רועי שרון שמואל פלאטו-שרון – איש עסקים וחבר כנסת לשעבר שמעון שרון – צייר שרה'לה שרון – זמרת תומר שרון (ידוע כתומ"ש) - שחקן וקומיקאי סדרות טלוויזה שרון (סדרת טלוויזיה) – סדרה תיעודית העוסקת באריאל שרון
אהבת חינם

אהבת חינם הוא מושג שהופיע לראשונה בספרות הרבנית במאה ה-20 כהופכי למושג שנאת חינם, המוזכר בתלמוד כסיבה לחורבן בית שני. המושג נמצא לראשונה בדברי תורתו של רבי יחזקאל מקוזמיר, שאמר: "כמו שחורבן בית המקדש היה על ידי שנאת חינם, כן לתקן זה צריך אהבת חינם, שכל אחד מישראל יאהב את חבירו בחינם". המושג התפרסם בעקבות השימוש שעשה בו הרב קוק בספרו אורות הקודש: "ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם...". לרב קוק גם מיוחס המשפט "מוטב שאכשל באהבת חינם מאשר בשנאת חינם". משפט דומה, "מוטב שאכשל מאה פעמים באהבת ישראל חינם מאשר פעם אחת בשנאת ישראל חינם", יוחס לאחר שנים לאדמו"ר מויזניץ, הרב ישראל הגר (אהבת ישראל). באותה התקופה השתמש במושג גם הרב חנוך צבי הכהן לוין, בספרו 'יכהן פאר' בדרוש לשבת הגדול: "וצריכים לראות באלו הימים לעבוד לבא לכח אהבה, תמורת שנאת חינם אהבת חינם, אפילו ממי שאין לו שום טובה לאהוב אותו כנפשו ולבא לכח אהבה ואחדות, ועל ידי זה נזכה לגאולה". המושג התפשט בציבור, ובהשראתו נוסחו סיסמאות הדוגלות בריבוי אהבה. המושג מופיע גם בכתבי הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד הקורא להרבות באהבת חינם. הרב אליהו בקשי דורון כתב שמשמעות של "חינם" במושג "אהבת חינם" שונה ממשמעותו במושג "שנאת חינם". בעוד באחרון המשמעות היא בלא סיבה, בראשון הכוונה היא ללא תמורה. הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה, הלכות בין אדם לחברו הרב שלמה אבינר, אהבת חינם, באתר קטיף.נט (הקישור אינו פעיל, 14 בדצמבר 2021) אורות הקודש, חלק ג' עמוד שכג-שכד; עוד קודם לכן הובאה בשמו גרסה קצת שונה אצל: אפרים צורף, חיי הרב קוק, מוסד הרב קוק, תש"ז, עמ' 192, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ט', עמוד ב' נדפס בספר "נחמד מזהב" (פיוטרקוב תרס"ז) עמ' 77, וכן הובא בספרו של נכדו, האדמו"ר הראשון ממודז'יץ, "דברי ישראל", פרשת בחקותי ד"ה ואתכם. שמחה רז, איש צדיק היה, ירושלים: הוצאת לינא, תשל"ג, עמ' 309. "נר ישראל" (מאמרים שראו אור בביטאון צעירי ויז'ניץ בין השנים תשנ"ב-תשס"ב). יכהן פאר, דרוש כח, עמ' 161, ד"ה והנה אי' דצדקה ראו למשל: הכנסייה הגדולה במה כחה?, הכרם - תשט"ו, עמ' 41, באתר היברובוקס, כינוס של אגודת הרבנים קורא לתשובה, הפרדס - נובמבר 1990, עמ' 27, באתר היברובוקס לקוטי שיחות - ז (ויקרא), עמ' 326, באתר היברובוקס לקוטי שיחות - לד (דברים), עמ' 229, באתר היברובוקס. המושג מבואר ב'ספר הערכים חב"ד', ערך 'אהבת ישראל' בנין אב ג', סימן ע"ח, באתר היברובוקס
סן

הנהר סֵן (בצרפתית: Seine) הוא נהר עיקרי בצפון צרפת, אחד מנתיבי המסחר העיקריים של האזור, וכן אחד מאתרי התיירות העיקריים. הנהר עובר בין השאר בערים טרואה, פריז, רואן ולה-הבר. הוא חוצה את פריז ומחלק אותה לפריז העליונה - "הגדה הימנית" ולפריז התחתונה - "הגדה השמאלית". לפי פירוש אחד, מקור השם "סן" בא מהמילה האנגלית "סקוונה" (Sequana). מקורה של זו בשפה הקלטית העתיקה של גאליה, במילה "Sicauna" שפירושה "נהר מקודש" (sakw - מקודש, -onna - נהר). פירוש אחר משייך את שם הנהר למילה הלטינית Sequana שהיא למעשה עיוות של המילה הגאלית "איסיקונה" (Isicauna) - היינו "שמוצאו מנהר היון". אורכו של נהר הסן 776 ק"מ והוא השני באורכו בנהרות צרפת (נהר הלואר הוא הארוך בנהרות). הנהרות הנשפכים אליו הם הנהרות אובה, מארן ואוייסי מצפון, והנהרות אורה ויון מדרום. מוצאו של הנהר באזור דיז'ון, בגובה 471 מטרים מעל פני הים. הנהר זורם דרך הערים טרואה ופריז. בפריז מוצרות גדות הנהר על ידי רציפים. הנהר זורם דרך נורמנדי ורואן ונשפך לבסוף אל תעלת למאנש בין לה הבר ואונפלר. בסמוך לשפך הנהר נחצה הנהר על ידי הגשר מעוגן הכבלים פון דה נורמנדי. הנהר הועמק, ואוניות מטען ימיות יכולות להגיע לרואן - מרחק 120 ק"מ מהים. ספינות נהר שטות לאורך 560 ק"מ מאורכו של הנהר - מבאר סיר-סן ועד שפך הנהר. בפריז גובהו של הנהר 24 מטרים מעל פני הים, ומרחקה של העיר מהים 445 ק"מ, ובשל כך הזרימה בנהר איטית ומאפשרת ניווט קל. מי הנהר משמשים לקירור תחנות כוח הן תרמיות והן גרעיניות. למעלה ממחצית המים שאזור פריז צורך מקורם בנהר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרה היסטוריה מוקדמת ומאוחרת. בתקופה שהייתה צרפת פרובינציה רומאית, היה נהר הסן ידוע בשם הלטיני "סקוונה" (Sequana). בחורף 1910 עלה הנהר על גדותיו, עד כי בין ה-20 ל-28 בינואר גרם להצפת חלקים נרחבים במרכז פריז. עבודות חפירה שבוצעו בנהר בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפסיקו את תופעת הגאות והשפל בנהר ("le mascaret"). גדות נהר הסן המצויות בתוך העיר פריז הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו מאז שנת 1991. באולימיאדת הקיץ של פריז 2024, טקס הפתיחה התקיים על נהר הסן. כמו כן צפויות להתקיים בו תחרויות טריאתלון ושחייה במים פתוחים. לצורך כך השקיעה עיריית פריז סכומים גדולים בשיפור האיכות של מי הסן. סן (מחוז) נהר הסן בפריז תמונות הסן נהרות צרפת היסטורית פריז - הסן יעל הרמלין, ‏מסע בזמן לאורך נהר הסן - מסלול מפריז לנורמנדי, באתר GoTravel סן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אי־פי, הנהר סן יארח תחרויות באולימפיאדה, המארגנים מתפללים לימים יבשים ושמשיים, באתר הארץ, 18 ביולי 2024
ועדת ששינסקי (מס הכנסה)

ועדת המומחים לרפורמה במס הכנסה ליחידים, שנודעה בשם ועדת ששינסקי, על שם העומד בראשה, פרופ' איתן ששינסקי, היא ועדה ציבורית שמונתה על ידי שר האוצר, משה נסים, ונתבקשה להגיש המלצות לרפורמה מקיפה במס הכנסה בישראל. הוועדה מונתה ב-18 ביוני 1987, והגישה המלצותיה בחודש פברואר 1988. בנוסף לפרופ' ששינסקי היו חברים בוועדה פרופ' דן גלאי, רו"ח דב ספיר, פרופ' אפרים צדקה וד"ר אמנון רפאל. בכתב המינוי הנחה שר האוצר את הוועדה להבטיח את המטרות הבאות: חלוקה צודקת של ההכנסה והגברת המוטיבציה לעבודה, להגדלת הפריון וההשקעות. הרחבת בסיס המס תוך בחינת מרכיבי ההכנסות למיניהם והפניית המקורות שייווצרו למען הגדלת ההכנסה הפנויה לבעלי מדרגת מס של 45% ומטה. צמצום עיוותים ואפליות כדי לעודד את חידוש הצמיחה הכלכלית. פישוט שיטת המס. בדין וחשבון שהגישה מנתה הוועדה את העקרונות הכלליים שלאורם גיבשה את המלצותיה: הרחבת בסיס ההכנסה והקטנת שיעורי המס. פרוגרסיביות: אחוז המס מן ההכנסה יעלה עם עליית ההכנסה. בסיס הכנסות ריאלי, תוך התמודדות עם העיוותים שיוצרת האינפלציה. שוויון בין נישומים שווים – ביטול אפליה לפי ענף כלכלי ולפי אופן יצירת ההכנסה (שכירים לעומת עצמאים). השגת יעדים באמצעות תקציב המדינה. המשפחה בתור יחידת מיסוי, תוך התחשבות בהוצאות על ילדים. הטלת חובת דיווח כללית. אי החלה רטרואקטיבית – המלצות הוועדה יחולו על הכנסות שיצטברו לאחר החלת הרפורמה. שמירה על יחס נאות בין המס המוטל על יחידים ובין המס המוטל על חברות. שמירה על האיזון התקציבי. עיקר המלצות הוועדה: ריווח מדרגות המס כך שיוקטן גובה המס המחושב לפיהן. תוספת נקודת זיכוי, צעד שפירושו הקטנת נטל המס והעלאת סף המס. תשלום קצבת ילדים על בסיס אוניברסלי (כלומר ביטול המס שהוטל עליהן). הטלת מס על רווח הון ריאלי בשוק ההון. הטלת מס על הפרשת המעסיק לקרן השתלמות. ביטול אחדות מהטבות המס, כגון פטור ממס למתנות ולארוחות. משמעותו של שינוי מסוג זה, הנעשה מבלי לשנות את סך כל המס שנגבה, היא שינוי בחלוקת נטל המס: הגדלת נטל המס על חלק מהאוכלוסייה והקלתו על חלק אחר. בנסיבות אלה נוצרה התנגדות לשינוי מצדה של האוכלוסייה הנפגעת, ולכן נדחה יישום ההמלצות. בשנת 1990 נתקבל תיקון 83 לפקודה ובו יושמו אחדות מהמלצות הוועדה. ההמלצה להטלת מס על רווח הון ריאלי בשוק ההון מומשה לאחר יותר מעשר שנים, לאחר שעוד שתי ועדות לרפורמה במס המליצו עליה. ההמלצה להטלת מס על הפרשת המעסיק לקרן השתלמות לא מומשה עד היום (אף שגם עליה המליצה ועדה נוספת, ועדת בן בסט), אך נקבעה תקרה להפרשה הפטורה. נטל המס בישראל דו"ח ועדת המומחים לרפורמה במס הכנסה ליחידים, פברואר 1988, באתר משרד האוצר במסגרת חוק הסדרים המשק המדינה (תיקוני חקיקה), התש"ן-1990, ס"ח 1314 מיום 6 באפריל 1990
הכנסת ספר תורה

הכנסת ספר תורה היא טקס שבו מכניסים לבית כנסת ספר תורה חדש שהסתיימה כתיבתו או ספר שהגיע מבית כנסת אחר. טקס ההכנסה חגיגי, ובמקרה של ספר חדש תחילתו בכתיבה חגיגית של האותיות האחרונות בביתו של תורם הספר, והמשכו בתהלוכה מלווה בשירה ובריקודים מביתו של התורם אל בית הכנסת. בכתיבת האותיות האחרונות מתכבדים חשובי הקהל ונכבדיו, כל אחד מהם כותב אות אחת. בקהילות מסוימות מקפידים על טהרה מיוחדת הנדרשת לכותבי האותיות, והכתיבה מותרת רק למי שטבל במקווה טהרה באותו יום. ספר התורה מעוטר בזמן התהלוכה בכתר תורה, ומעליו מחזיקים החוגגים חופה עם ארבעה מוטות. נהוג לכבד אנשים חשובים מתוך הקהל – וכמובן את תורם הספר – בהחזקת ספר התורה ובריקוד עמו. נהוג שהילדים מחזיקים לפידים בוערים בידיהם כשהם מתהלכים לפני ספר התורה. מנהג זה מקורו במעמד קבלת התורה בהר סיני, המתואר בפסוק שהיה מלווה בברקי אש: ”וכל העם רואים את הקולות ואת הלפידים”; גם את הכנסת ספר התורה לבית הכנסת נהוג לעשות בלפידי אש. בחלק מהקהילות נוהגים ללבוש בגדי שבת לכבוד שמחת הכנסת ספר התורה. פעמים שהתהלוכה מלווה בתזמורת המוצבת על מכונית מיוחדת המעוטרת בכתרי תורה, ולרוב מוקדשת במיוחד לפאר מעמדי הכנסת ספר תורה. התזמורת או מערכת ההגברה המוצבת על המכונית משמיעה שירים יהודיים אותנטיים עממיים המספרים על חשיבות התורה. לאחר התהלוכה, ובהתקרב ספר התורה לבית הכנסת, יוצאים מספר חוגגים מבית הכנסת ורוקדים עם ספרי תורה הישנים שבבית הכנסת מול הספר תורה החדש המוכנס לבית הכנסת, בשירת ”שאו שערים ראשיכם והנשאו פתחי עולם ויבוא מלך הכבוד”. בהיכנס ספר התורה אל בית הכנסת, רוקדים עמו עוד שעה ארוכה בבית הכנסת עצמו, ולאחר מכן מכניסים אותו לארון הקודש. בבתי כנסת ספרדים נהוג שהנשים זורקות סוכריות על ספר התורה. לאחר הכנסת הספר לארון הקודש, יש הנוהגים להוציאו תוך אמירת פסוקי ”אתה הראית לדעת” (כמו בשמחת תורה) ולקרוא בו בלא ברכה בפרשת וזאת הברכה מ"מעונה אלהי קדם" עד סוף הפרשה, ולאחר מכן מכניסים אותו חזרה לארון הקודש. תורם ספר התורה מברך ברכת "שהחיינו" בפעם הראשונה שהוא קורא בו. על מנת לקיים את מצוות כתיבת ספר תורה בהידור, עדיף מבחינה הלכתית להשאיל את ספר התורה לבית הכנסת, ובכך נשאר הספר משפטית ברשות בעליו, ולא לתת במתנה לבית הכנסת. נהוג לערוך חוזה השאלה בין תורם ספר התורה לבין בית הכנסת. לאחר גמר הכנסת ספר התורה, נערכת סעודת שמחה לרגל הכנסת ספר התורה להיכל. סעודה זו נחשבת כסעודת מצווה. לעיתים משלבים את הסעודה יחד עם מעמד חנוכת הבית לבית הכנסת, או יחד עם סעודת הילולא לזכרו של נפטר, שלזכרו מוכנס ספר התורה לבית הכנסת. בסעודת המצווה מקובל שרב בית הכנסת או תלמיד חכם אחר דורש לכבוד התורה. גבריאל ציננער, נטעי גבריאל הנהגות וסדר הכנסת ספר תורה, תשנ"ח מדיה וקבצים בנושא הכנסת ספר תורה בוויקישיתוף סדר הכנסת ספר תורה באתר של מכון אות אביאל מגנזי, הרמטכ"ל, ה'רנטגן' ונועם שליט הכניסו ספר תורה, באתר ynet, 28 בדצמבר 2010 דנצ'וּ ארנון, חגיגה בבית הכנסת בפקיעין, בבלוג "עונג שבת", 10 במרץ 2021 דנצ'וּ ארנון, האות האחרונה: הכנסת ספר תורה בבני ברק, בבלוג "עונג שבת", 2 ביוני 2023 ראו בבאר היטב סימן רכ"ג סק"י בשם ספר נאמן שמואל.
דיזנהאוז

דיזנהאוז – בי.טי.סי. המוכרת בשם המקוצר "דיזנהאוז" היא חברת תיירות ישראלית שהוקמה בשנת 1926 כחברת נסיעות משפחתית על ידי שלמה דיזנהויז. בשנת 1986 נרכשה החברה על ידי כלל תיירות מקבוצת כלל. בשנת 2005 התמזגה החברה עם "יוניתורס". בחודש יולי 2015, מוזגה הפעילות של החברה עם חברת בי.טי.סי – מרכז נסיעות עסקי. החברה החדשה נרשמה תחת המותג המוביל "דיזנהאוז" וחיזקה את מעמדה כחברת התיירות המובילה והגדולה ביותר במתן שירותי נסיעות ללקוחות עסקיים. לדיזנהאוז כ-40 סניפים בפריסה ארצית בישראל והיא מעסיקה כ-450 עובדים. 15 מהסניפים נמצאים בתוך חברות עסקיות שונות. ההחברה משמשת כנציגה הישראלית של תאגיד התיירות הגלובאלי קבוצת BCD (אנ'), הפועל ב-100 מדינות ברחבי העולם. אתר האינטרנט הרשמי של דיזנהאוז דיזנהאוז, ברשת החברתית פייסבוק דוד תדהר (עורך), "שלמה דיזנהויז", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2506;יריב אזרחי, שלושים למותו של יאיר דינהויז, הַבֹּקֶר, 29 ביולי 1965 BCD Israel
זרעי חמניות

זרעי חמניות (באנגלית: Sunflower Seeds) היא יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל הסיני איי וייוויי המוצגת באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור. היצירה הוקמה באולם הטורבינה של המוזיאון, והיא ה-11 מבין היצירות שהוצגו באולם במסגרת סדרת יוניליבר. רצפת אולם הטורבינה רחב הידיים כוסתה ב-100,000,000 פסלים של זרעי חמניות, בעלי משקל כולל של 150 טון. כל זרע וזרע הוא פסל ייחודי ריאליסטי העשוי חרסינה. אף שהזרעים נראים דומים, הזרעים, שנוצרו בעבודת יד בגודל טבעי, שונים זה מזה. כל אחד מהזרעים פוסל בנפרד על ידי 1,600 פסלים בסדנאות פיסול קטנות בעיר ג'ינגדז'ן. החרסינה הוא מוצר המסמל את סין הן בעיני עצמה והן בתרבות המערב, ונחשב עד לאמצע המאה ה-20 כאחד ממוצרי היצוא העיקריים שלה. היקף היצירה מסמל את התפשטות יצוא מוצרי הצריכה השונים מסין למערב, ומעמדה של סין כייצואנית לעולם המערבי. האמן התכוון כי המבקרים ידרכו על הזרעים ויוכלו לשחק בהם בידיהם, אולם החל מה-16 באוקטובר 2010 נאסר על המבקרים לדרוך על היצירה, והם מורשים לצפות בה מהגשר החוצה את אולם הטורבינה בלבד, וזאת מאחר שהדריכה על הזרעים שחררה אבק, ומנהלי המוזיאון חששו מנזקים בריאותיים למבקרים שאבק זה יכול לגרום. מדיה וקבצים בנושא זרעי חמניות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זרעי חמניות
רכישת לואיזיאנה

רכישת לואיזיאנה (באנגלית: Louisiana Purchase, בצרפתית: Vente de la Louisiane) היא עסקה שבוצעה ב-30 באפריל 1803, ובה קנתה ארצות הברית מצרפת את לואיזיאנה הצרפתית, שטח של 2,147,000 קמ"ר, השוכן במרכז ארצות הברית של היום, תמורת כ-11,250,000 דולר. בנוסף כללה העסקה ביטול חובות של צרפת לארצות הברית בשווי 3,750,000 דולר, שווה ערך לכ-278,000,000 דולר במחירי 2003. רכישת לואיזיאנה כמעט והכפילה את שטחה של ארצות הברית באותם ימים, ומהווה כ-23% משטחה היום. השטח שנרכש כולל את שטחן (כולו או חלקו) של המדינות הבאות (לפי הגבולות של היום): ארקנסו, מיזורי, איווה, מינסוטה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, ניו מקסיקו, צפון טקסס, אוקלהומה, קנזס, מונטנה, ויומינג, קולורדו, לואיזיאנה ושטח קטן בקנדה של היום. המשא והמתן על הרכישה התבצע בין נציגי הנשיא תומאס ג'פרסון לבין נציגי שליט צרפת נפוליאון. המוטיבציה הראשונית לרכישת השטח הייתה הרצון האמריקני לשליטה מלאה בעיר ניו אורלינס, השוכנת במוצא נהר המיסיסיפי לים. בנוסף, ארצות הברית, שצברה חובות רבים למדינות אשר תמכו בה במלחמת העצמאות, רצתה להשתמש בכסף שאותו תקבל מאזרחים שיקנו אדמות בחלקים אלה של המדינה על מנת לשלם את כספי החובות. תפישת הנשיא האמריקאי, לפיה עתיד המדינה החדשה שקמה הוא במערב היבשת, לא הייתה מושרשת עדיין בעם האמריקאי ועל כן רצונו לרכוש שטח אדמה כל כך גדול לא התקבל בצורה טובה בקרב חלק ניכר מההנהגה האמריקאית. יריביו חששו מחוסר תמיכת העם במהלך, לצד חוסר בכוח צבאי שיגן על השטח הזה, כמו גם יילחם בשבטים הילידים המקומיים. נטען כי במהלך המשא והמתן החליט נפוליאון להציע לאמריקנים את כל השטח שבשליטת צרפת, וזאת כמחווה של רצון טוב לאמריקנים, כצעד אסטרטגי כנגד בריטניה וכן במטרה להשתמש בכספי המכירה על מנת להגדיל את צבאו לקראת המערכות הצבאיות שתכנן באירופה. ההסכם נחתם בצרפת באפריל 1803, והובא לידיעת העם האמריקני ב-4 ביולי. ב-20 באוקטובר הוא אושר על ידי הסנאט האמריקני, וב-20 בדצמבר החלה העברת השטח בפועל להתבצע עם מסירת העיר ניו אורלינס לידי האמריקאים. ב-4 ביולי 1805 הוכרזו שטחי הרכישה מצפון לקו רוחב 33 צפון כטריטוריה מאורגנת מאוגדת בשם טריטוריית לואיזיאנה ב-1812 שונה שמה של הטריטוריה לטריטוריית מיזורי. החלק מדרום לקו הרוחב 33 נכלל בטריטוריית אורלינס שהפכה ב-1812 למדינת לואיזיאנה. הרכישה עוררה סערה ציבורית[דרושה הבהרה], שנבעה מהטענה שהרכישה אינה חוקתית, וכן מחשש שאזרחי הטריטוריות החדשות ישנו את אופייה של ארצות הברית הצעירה. אמריקאים צפוניים רבים חששו שהכנסת הקהילות החקלאיות והלא-מתועשות, קהילות שהעבדות שגשגה בהן, תוריד את הדומיננטיות של המדינות הצפון-מזרחיות (ניו אינגלנד), ותהפוך את ארצות הברית ממדינה מסחרית ותעשייתית למדינה חקלאית. מדיה וקבצים בנושא רכישת לואיזיאנה בוויקישיתוף רכישת לואיזיאנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לנטאו

האי לנטאו (באנגלית: Lantau Island, בסינית: 大嶼山 מ-"爛頭" - "הפסגה המשוננת") הוא הגדול באיי הונג קונג, והשישי בגודלו מבין איי סין. האי ממוקם בשפך נהר הפנינים, ומהווה חלק ממחוז האיים החיצוניים של הונג קונג. שטחו של האי 147.16 קמ"ר. באי ממוקם שדה התעופה הבינלאומי הונג קונג וכן אתר נגונג פינג 360 ואתר הנופש דיסנילנד הונג קונג. חפירות ארכאולוגיות באי גילו כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליטית. תושבי האי התפרנסו בעיקר מדייג. וכן עד המאה ה-19 האי שימש בסיס לשוד ימי ולהברחות. בשנת 1817 נבנה באי מבצר טאי צ'ונג במטרה לעצור את השוד הימי באזור. מתיישבים אירופאים פורטוגזים התיישבו באי בראשית המאה ה-16 אולם נטשו את ההתיישבות לאחר שנים ספורות, בשנת 1517, בעקבות מתקפה סינית. במהלך המאה ה-17 הפך האי לעמדת מסחר בריטית, קודם להקמת המושבה בהונג קונג. במקביל נבנו באי שתי מצודות: מצודת פאן לאו ומצודת טונג צ'ונג על ידי הממשל הסיני במטרה להגביר את שליטת באזור. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש האי ההררי אתר מסתור לפרטיזנים שלחמו ביפנים אשר כבשו את הונג קונג. האי הררי ברובו, ומרבית שטחיו הן שמורות טבע בלתי מיושבות. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת לנטאו, שגובהה 934 מטרים מעל פני הים (הפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג, לאחר טאי מו שאן). באי מתגוררים 45,000 תושבים (לעומת 1.4 מיליון תושבים באי הונג קונג הסמוך), מרביתם באזור טונג צ'אנג שהתפתח מאז הקמת שדה התעופה הבינלאומי. באזור זה גורדי שחקים שגובהם מגיע ל־50 קומות, ובו מתגוררים כ־25,000 תושבים. הבנייה הצפופה והרבה באזור זה צפויה להגדיל את אוכלוסיית האי ל־200,000 תושבים בתוך שנים ספורות. באזור מפרץ התגליות בדרום־מזרח האי מתגוררים כ־14,300 תושבים. באי שלושה אתרי תיירות עיקריים - אזור נגונג פינג בו ממוקם בודהה טיאן טאן - פסל בודהה עשוי ברונזה שנחשב לפסל הבודהה היושב הגדול ביותר בעולם, מנזר פו לין וכן כפר השעשועים נגונג פינג. לאתר זה מגיעים באמצעות רכבל נגונג פינג 360. אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג ממוקם בצפון מזרח האי, כשני קילומטרים ממפרץ התגליות. הכפר טאי או המציג את אורח החיים המסורתי באי. יותר ממחצית שטחו של האי הוא שמורת טבע, ובה מסלולי טיול מסודרים. הידוע שבהם הוא שביל לנטאו שאורכו 70 ק"מ. הקמת שדה התעופה הבינלאומי באי לנטאו הביא לקישורו של האי למערכת התחבורה של הונג קונג. שדה התעופה מקושר באמצעות גשר קאפ שוי מון, אמת מא וון וגשר צינג מא. רכבת מהירה מקשרת את שדה התעופה עם אזור סנטרל. קו טונג צ'אנג של הרכבת התחתית מגיע אל טונג צ'אנג (נקודת המוצא של רכבל נגונג פינג). קו אתר הנופש דיסנילנד מתפצל מקו זה בסאני ביי. קו מעבורות מקשר את האי לסנטרל ולמוי וו. התנועה לשימור הטבע בלנטאו נגונג פינג 360 לנטאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבן בחן

בשם "אֶבֶן בֹּחַן" (צירוף שמקורו בספר ישעיהו, פרק כ"ח, פסוק ט"ז) נקראו כמה ספרים במשך הדורות. האם התכוונתם ל... אבן בחן ספר דקדוק שחיבר רבי מנחם בן שלמה, ראש ישיבה ברומא במאה ה12. אבן בחן – ספר מוסר של קלונימוס בן קלונימוס, שחי ופעל בתחילת המאה ה-14 אבן בחן – ספרו של החכם הספרדי שם טוב אבן שפרוט, המכיל פולמוס תאולוגי כנגד הנצרות, ופורסם בסוף המאה ה-14 אבן בחן – החלק הראשון מספרו של הרב צבי הירש קלישר "מאזניים למשפט" נקרא בשם "אבן בחן", ופורסם ב-1843
אריה סיון (אדריכל)

אריה סיון (1940 – 2010) היה אדריכל ומורה לאדריכלות בכיר בישראל. אריה סיון נולד כליאון (אריה) טינטשטיין. הוא קיבל בשנת 1965 תואר מוסמך לארכיטקטורה ובינוי ערים מהטכניון. משנת 1969 פתח משרד עצמאי ומשנת 1981 ועד לפטירתו בשנת 2010, עבד בשותפות עם האדריכל הורציו שוורץ. כאדריכל השתתף בפרויקטים רבים והתבלט במיוחד בתחום השימור. סיון התפרסם הודות להתמדתו כמורה לאדריכלות תחילה בבצלאל ולאחר מכן בחוג לעיצוב פנים במכללה למינהל - חוג אותו הקים לאחר פרישתו מבצלאל בשנת 2004 בדרגת פרופסור חבר. בין השנים 1980–1981 שימש בתפקיד ראש המחלקה בפועל במחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי (לימים המחלקה לאדריכלות) בבצלאל, ושוב בשנת 1983. אריה סיון הוא אביהם של קרין סיון ושל במאי הקולנוע אייל סיון. שיקום ופיתוח בניין בצלאל ההיסטורי בלב העיר ירושלים (כיום בניין הכיתות, הספרייה והמינהלה של המחלקה לאדריכלות). מבנה כיתות עבודה (סטודיו), המחלקה לאדריכלות, בצלאל. בית כנסת, אפרת. בית כנסת, מחנה צבאי גבעון. המתחם האתיופי, הכנסייה האתיופית בישראל. מרכז מסחרי, צופים. בית ספר יסודי "דרכי אבות", נתניה. בית ספר יסודי "בית חנה", נתניה. גן ילדים "קריית צאנז", נתניה. ספרייה, ימין אורד. ספרייה מרכזית ואודיטוריום, מדרשת רופין. תוכנית אב ליישוב צופים. תוכנית אב לאזור תעשייה גפן. פארק ליניארי, ראש העין. מתנ"ס, גבעת זאב. גן הזיכרון ע"ש כץ, אפרת. קלאב הוטל, נתניה. תוכנית אסטרטגית להתחדשות עירונית בשכונות וותיקות בדימונה. תוכנית שלד לרובע התמרים, אילת. על תערוכתו בבית עמותת האדריכלים אסתר זנדברג, העיר העתיקה בעיניו של האדריכל אריה סיון, באתר הארץ, 14 בינואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בודהה טיאן טאן

בודהה טיאן טאן (באנגלית: Tian Tan Buddha; בסינית: 天壇大佛, פין-יין: Tiāntán Dàfó) הוא פסל בודהה עשוי ברונזה הממוקם בנגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג. הקמת הפסל הושלמה בשנת 1993. הפסל הוצב בסמוך למנזר פו לין, והוא מהווה אתר תיירות. מהקמתו ועד שנת 2007 נחשב הפסל לפסל הבודהה היושב הגדול בעולם העשוי מברונזה. גובהו 34 מ' ומשקלו 250 טון. הפסל נקרא בשם "טיאן טאן" בשל דמיון הגבעה עליה הוא ניצב ל"טיאן טאן" - מקדש השמיים שבבייג'ינג. הפסל ניצב במרכז כס בצורת פרח לוטוס - פרח מקודש בבודהיזם, בראש מבנה בן שלושה מפלסים. סביב הפסל שישה פסלים קטנים יותר, עשויים אף הם ברונזה, המכונים "שש נושאות המנחה". הדמויות המפוסלות מגישות לפסל הבודהה מנחה של פרחים, קטורת, מנורה, שמן, פירות ומוזיקה - המסמלים צדקה, מוסר, סובלנות, אמונה דתית, מדיטציה וחוכמה. גובה פסל הבודהה 34 מטרים, ומשקלו 250 טונות. 268 מדרגות מובילות את המבקרים אל מרפסת התצפית שלרגלי הפסל. הפסל יושב בתנוחת לוטוס, שידו הימנית מורמת וידו השמאלית מונחת בחיקו. הפסל יוצא דופן בכך שפניו מופנות צפונה ולא דרומה. על חזהו של הפסל סווסטיקה. במבנה המוזאון בבסיס הפסל מוצג שריד המשויך לגאוטמה בודהה. עבודות בניית הפסל החלו בשנת 1990 והסתיימו ב-29 בדצמבר 1993. הפסל בנוי מ-202 חלקי ברונזה. שלד פלדה תומך בפסל ועליו מורכבים חלקי הברונזה. ב-18 באוקטובר 1999 הנפיקה רשות הדואר של הונג קונג בול המתאר את הפסל. אל הפסל ניתן להגיע באמצעות קו אוטובוסים או באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר נגונג פינג עם טונג צ'ונג. אתר האינטרנט הרשמי של בודהה טיאן טאן תיאור בודהה טיאן טאן