הפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי

הפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי (באנגלית: Bwindi Impenetrable National Park; בסוואהילי: Hifadhi ya Taifa ya Bwindi) הוא פארק שנמצא בדרום מערב אוגנדה. הפארק הוא חלק מהיער הבלתי חדיר ביווינדי וממוקם לאורך גבול הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ליד הפארק הלאומי וירונגה ובקצה הבקע האלברטיני. שטחו הוא 331 קמ"ר. הפארק נגיש רק בהליכה ברגל. הפארק הוגדר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. המאפיין את הפארק הוא מגוון המינים הגדול. הוא מספק בית גידול ל-120 מיני יונקים, 350 מיני ציפורים, 310 מיני פרפרים, 27 מיני צפרדעים, זיקיות, שממיות ומינים רבים בסכנת הכחדה. מבחינה צמחייה, הפארק הוא בין היערות המגוונים ביותר במזרח אפריקה, עם יותר מ-1,000 מיני צמחים פורחים, כולל 200 מיני עצים ו-104 מיני שרכים. בחלק הצפוני (הגובה הנמוך) יש מינים רבים של צמחייה גינאו-קונגולית, כולל שני מינים בסכנת הכחדה, המהגוני החום (Lovoa swynnertonii) ו-Brazzeia longipedicellata (אנ'). הפארק הוא משמש כמקלט לקופי קולובוס, שימפנזים וציפורים רבות כגון ציפורני ציפורניים וטוראקו. ובעל החיים הבולט ביותר החי בפארק הן כ-450 גורילות הרים המהוות כמחצית מאוכלוסיית העולם של גורילות ההרים הנמצאות בסכנת הכחדה. 14 קבוצות גורילות הרים פתוחות לתיירות בארבעה אזורים שונים בבוהומה, רוהיג'ה, רושאגה ונקורניגו במחוזות קאנונגו (Kanungu), קבאלה וקיסורו (Kisoro) בהתאמה, כולם תחת ניהולה של רשות חיות הבר של אוגנדה (Uganda Wildlife Authority). בשנת 1932, שני חלקים של היער הבלתי חדיר ביווינדי הוגדרו כשמורות יער של הכתר הבריטי. הגוש הצפוני סומן כ"שמורת יער כתר קאיונזה", והגוש הדרומי כ"שמורת יער כתר קסטורה".  לשמורות אלו היה שטח כולל של 207 קמ"ר. ב-1942 אוחדו שתי השמורות והוגדלו, והיה בשליטה משותפת של מחלקות בעלי החיים והיערות של ממשלת אוגנדה. בשנת 1964 הוגדרה השמורה כמקלט לבעלי חיים כדי לספק הגנה נוספת לגורילות ההרים החיות בה ושמה שונה לשמורת היער המרכזי הבלתי חדיר.  ב-1966 הפכו שתי שמורות יער נוספות לחלק מהשמורה הראשית, והגדילו את שטחה לכמעט 321 קמ"ר. הפארק המשיך להיות מנוהל גם כשמורת בעלי חיים וגם כשמורת יער. בשנת 1991, שמורת היער המרכזי הבלתי חדיר, יחד עם שמורת הגורילות מגהינגה (Mgahinga Gorilla National Park) ושמורת הרי רוונזורי (Rwenzori Mountains National Park), הוגדרו יחדיו כפארק לאומי ושם השמורה שונה לפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי.  הפארק הלאומי הוכרז כאזור המגן על מגוון מינים בתוכו, ובראשם גורילת ההרים.  באפריל 1993 נוצרה הפעילות התיירותית של מעקב אחר הגורילות שהפך את הפארק ליעד תיירותי פופולרי. במרץ 1999, כוח של 100–150 לוחמי גרילה רואנדים לשעבר מארגון אינטרהאמווה חדר אל מעבר לגבול מקונגו, וחטף 14 תיירים זרים ואת המדריך האוגנדי שלהם ממטה הפארק, בסופו של דבר הכוח שחרר שישה חטופים, ורצח את שמונה הנותרים באמצעות מצ'טות ומקלות. על פי הדיווחים, מספר קורבנות עונו, ולפחות אחת מהקורבנות נאנסה. שפכו דלק על המדריך האוגנדי והציתו אותו. לפי הדיווחים, ההתקפה נועדה "לערער את יציבות אוגנדה" ולהפחיד את תנועת התיירים בפארק, ולמנוע הכנסות לממשלת אוגנדה. הפארק ניסגר למשך מספר חודשים, ולמשך מספר שנים, ירדה הפופולריות של סיורי הגורילות. העיירה קבאלה מדרום-מזרח היא העיר הראשית הקרובה ביותר לפארק, במרחק נסיעה של 29 קילומטר. הפארק מורכב משני גושי יער המחוברים ביניהם במסדרון מיוער. מבנה הפארק הוא תוצר של חיבור שני גושי היער המקוריים שהיו מוגנים ב-1932.  יש קרקע חקלאית באזורים שבעבר היו בהם עצים ונמצאים מחוץ לגבולות הפארק. החקלאות באזור היא חקלאות אינטנסיבית. המסלע הבסיסי של הפארק מורכב מסלעי פיליט (אנ') פצלים, קוורציט, צפחה וגרניט מעידן העל של הפרקמבריון. הפארק נמצא בקצה הבקע האלברטיני (אנ') (הזרוע המערבית של הבקע המזרח אפריקאי (אנ')) בחלקים הגבוהים ביותר של רמות קיגזי (Kigezi Highlands),  שנוצרו על ידי התרוממות של הבקע האלברטיני. הטופוגרפיה שלו טרשית מאוד, עם עמקים צרים שנחצים על ידי נהרות וגבעות תלולות. הגבהים בפארק נעים בין 1,190 ל-2,607 מטר מעל גובה פני הים. וכ-60 אחוז משטח הפארק בגובה של למעלה מ-2,000 מטר. המקום הגבוה ביותר הוא גבעת רוואמוניוני (Rwamunyonyi Hill) בקצה המזרחי של הפארק. החלק הנמוך ביותר של הפארק נמצא בקצהו הצפוני ביותר. היער הוא אזור איגום, כשהמסלע הבסיסי אטום בדרך כלל והמים זורמים בעיקר דרך מבני העתקים גדולים, חלחול מים ואקוויפרים מוגבלים. חלק ניכר מהגשמים בפארק יוצרים נחלים, וביער יש רשת צפופה של נחלים. היער הוא מקורם של נהרות רבים הזורמים לצפון, מערב ודרום. הנהרות העיקריים שעוברים בפארק הם נהר איבי (Ivi River) נהר מוניאגה (Munyaga) נהר אישאשה (Ishasha River) נהר איהיהיזו (Ihihizo), ונהר נטנגירי (Ntengyere), הזורמים לאגם אדוארד נהרות אחרים זורמים לתוך האגמים מוטנדה (אנ') ובוניוני. הפארק מספק מים לאזורים חקלאיים מקומיים. בביווינדי שורר אקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת השנתית נעה בין מינימום של 7 עד 15 מעלות צלזיוס עד למקסימום של 20 עד 27 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית נעה בין 1,400 עד 1,900 מילימטר בשנה. שיא המשקעים מתרחש ממרץ עד אפריל ומספטמבר עד נובמבר. כמויות גבוהות של אידוי מים מצמחיית היער מגדילות את המשקעים שהאזור שמחוץ לפארק מקבל. הם גם מפחיתים את סחיפת הקרקע, שהיא בעיה רצינית בדרום-מערב אוגנדה. הם מפחיתים הצפות ומבטיחים שהנחלים ימשיכו לזרום בעונה היבשה. היער הבלתי חדיר ביווינדי הוא ישן, מורכב ועשיר ביולוגית. והוא הפך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בגלל חשיבותו האקולוגית. מבין יערות מזרח אפריקה, בפארק ביווינדי יש האוכלוסיות עשירות של עצים, יונקים קטנים, ציפורים, זוחלים, פרפרים ועשים. המינים המגוונים של הפארק הם בחלקם תוצאה של שינויים גדולים בגובה  וסוגי בתי גידול בפארק, וייתכן גם כי היער היה מקלט למינים במהלך הקרחונים בתקופת הפלייסטוקן. יערות הפארק הם אפרומונטן, שהוא סוג צמחייה נדיר ביבשת אפריקה. ממוקם במקום שבו נפגשים יערות מישור והרים, יש רצף של יערות ראשוניים בגובה נמוך עד לגובה רב בפארק, אחד השטחים הגדולים הבודדים של יער מזרח אפריקאי שבהם זה מתרחש. בפארק יש יותר מ-220 מיני עצים, ויותר מ-50% ממיני העצים של אוגנדה. ויותר מ-100 מיני שרכים. הפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי חשוב לשימור החי האפרומונטני, במיוחד מינים אנדמיים להרי עמק השבר המערבי. נהוג לחשוב שיש בו את אחת מקהילות החי העשירות ביותר במזרח אפריקה, כולל יותר מ-350 מיני ציפורים ויותר מ-200 מיני פרפרים.  ויותר מ-45 הם יונקים קטנים לצד גורילות ההרים, המינים בפארק כוללים שימפנזה מצוי, קוף הרים (L'Hoest's monkey) (משפחת קופים בעלי זנב) פיל אפריקאי, סבל ירוק אפריקאי (ציפור) (Grauer's broadbill), וזנב סנונית עם פסי שמנת (פרפר), קולובוס שחור ולבן, קופים אדומי זנב, זרמים,  חזיר היער הענק, ומיני אנטילופות קטנות. מיני הדגים בנהרות ובנחלים של הפארק אינם מוכרים היטב. ישנם גם טורפים רבים, כולל תן פסי צד, חתול זהב אפריקאי, וסיבטה אפריקאית. ערך מורחב – גורילת הרים הפארק מאוכלס על ידי כ-459 גורילות הרים בודדות לפי מפקד הגורילות האחרון של קרן גורילות ההרים.  שאר אוכלוסיית גורילות ההרים ברחבי העולם חיה בהרי וירונגה הסמוכים. מפקד אוכלוסיית גורילות ההרים בפארק משנת 2006 הראה שמספרה גדל באופן צנוע מכ-300 פרטים ב-1997. ציד, מחלות ואובדן בתי גידול הם האיום הגדול ביותר על הגורילות. מחקר על אוכלוסיית ביווינדי מפגר מאחורי זה של אוכלוסיית הפארק הלאומי וירונגה, אך מחקר מקדים על אוכלוסיית הגורילות ביווינדי בוצע על ידי קרייג סטנפורד (אנ'). מחקר זה הראה כי תזונתה של גורילת ביווינדי גבוהה במידה ניכרת בפירות מזו של אוכלוסיית וירונגה, וכי גורילות הביווינדי, אפילו הגורילות עם הגב הכסוף, נוטים יותר לטפס על עצים כדי לאכול מעלווה, פירות ואפיפיטים. בחודשים מסוימים, דיאטת הגורילה של ביווינדי דומה מאוד לזו של שימפנזה החיה בפארק. כמו כן, נמצא כי גורילות בפארק הולכות במשך יום למרחק גדול יותר מגורילות ההרים של וירונגה, במיוחד בימים שבהם הן ניזונות בעיקר מפירות. בנוסף, גורילות ביווינדי נוטות הרבה יותר לבנות את הקינים שלהן בעצים, כמעט תמיד ב- Alchornea floribunda (במקומי, "Echizogwa"), עץ קטן עם מבנה נמוך. גורילת ההרים היא מין בסכנת הכחדה, עם אוכלוסייה הכוללת מוערכת של כ-650 פרטים. הפארק נמצא בבעלות רשות חיות הבר של אוגנדה. לפארק יש הגנה מוחלטת, אם כי קהילות הסמוכות לפארק יכולות לגשת לחלק ממשאביו. באזורים הגובלים בפארק יש צפיפות אוכלוסין גבוהה של למעלה מ-300 לקמ"ר. חלק מהאנשים שחיים באזורים אלה הם מהאנשים העניים ביותר באוגנדה. האוכלוסייה הגבוהה והפרקטיקות החקלאיות העניות מפעילים לחץ גדול על יער ביווינדי, ומהווים את אחד האיומים הגדולים ביותר על הפארק. לפני הפיכת ביווינדי לפארק לאומי ב-1991, הפארק הוגדר כשמורת יער, והתקנות לגבי הזכות לגשת ליער היו ליברליות יותר ונאכפו לעיתים רחוקות.  הוא הוכרז כפארק לאומי בשנת 1991 בגלל המגוון הביולוגי העשיר שלו והאיומים על שלמות היער. ייעודו כגן לאומי העניק לפארק מעמד הגנה גבוה יותר.  סוכנויות המדינה הגבירו את ההגנה והשליטה בפארק. הגישה של הקהילות הסמוכות ליער נאסרה. סגירת גישה זו גרמה לכמויות גדולות של טינה וסכסוכים בין הקהילות המקומיות הללו  ורשויות הפארק.  בני הבאטווה, קבוצה אתנית שהסתמכה על היער, נפגעו קשות.  בני הבאטווה דגו, קטפו בטטות בר ודבש, והיו להם אתרי אבות בתוך הפארק.  למרות התביעה ההיסטורית של בני הבאטווה לזכויות על קרקע בה חיו במשך דורות מבלי להרוס את המערכת האקולוגית של האזור, הם לא נהנו מכל תוכנית פיצויים לאומית כאשר פונו. חקלאים לא משבט הבאטווה (אנ') שכרתו את השטחים המיוערים כדי לעבד אותם, קיבלו פיצויים וזכויותיהם בקרקע הוכרו אנשים איבדו בעלי חיים ויבולים מחיות בר, והיו כמה מקרי מוות של בני אדם. הרגלת הגורילות לבני אדם על מנת להקל על התיירות. עשויה להגביר את הנזק שהן גורמות לרכוש של המקומיים מכיוון שהפחד שלהם מאנשים פחת. תיירים יכולים לבקר בפארק בכל עת במהלך השנה, אם כי התנאים בפארק קשים יותר במהלך העונה הגשומה. הפארק נמצא במיקום מרוחק והכבישים במצב גרוע, זמן הנסיעה מקמפלה מוערך ב-8 שעות.  הפארק מחובר בטיסות פנים מנמל התעופה הבינלאומי של אנטבה, הנוחתות בשדה התעופה סוואנה (Savannah Airstrip) ובשדה התעופה קיסורו (Kisoro Airport). מקומות הלינה לתיירים כוללים אכסניה, מחנות אוהלים וחדרים המנוהלים על ידי הקהילה הממוקמים ליד שער הכניסה בוהומה. בית החולים הקהילתי ביווינדי מספק טיפול רפואי ל-40,000 איש באזור ולתיירים מבקרים. מעקב אחר גורילות הוא האטרקציה התיירותית העיקרית של הפארק, והוא מייצר הכנסות רבות לרשות חיות הבר של אוגנדה. תיירים המעוניינים לעקוב אחר גורילות חייבים להירשם מראש. משפחות נבחרות של גורילות הורגלו לנוכחות אנושית, ומספר המבקרים נשלט באופן הדוק כדי למנוע סיכונים לגורילות והידרדרות של בית הגידול. הגורילות ממעטות להגיב לתיירים. ישנם כללים נוקשים לתיירים כדי למזער את הסיכון להעברת מחלות לגורילות כולל עטיית מסכות וגישה המוגבלת לשעה בלבד לקבוצה. אוגנדה, רואנדה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הן המדינות היחידות בהן ניתן לבקר את גורילות ההרים. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי בוויקישיתוף אודות הפארק דו-חיים וזוחלים בפארק אודות הגורילות בפארק (אתר berggorilla) אודות הגורילות בפארק (NG.com) גורילת הרים בשמורת הגורילות באוגנדה שמורת ביווינדי ב-11/8/2023 נקבת גורילת הרים אוכלת בשמורת ביווינדי באוגנדה 11/8/2023 גורילות הרים בשמורת ביווינדי באוגנדה 11 באוגוסט 2023 סרטון 6 Mountain gorilla of Bwindi in Uganda הגעה לאזור גורילות ההרים בשמורת ביווינדי באוגנדה 11/8/2023, סרטון באתר יוטיוב BirdLife International. "Important Bird Areas factsheet: Bwindi Impenetrable National Park". "A Guide to Bwindi Impenetrable Forest & Neighboring Areas". Bwindi Impenetrable National Park. "Map of Bwindi Impenetrable Forest". ESA. BWINDI IMPENETRABLE NATIONAL PARK, UGANDA Bwindi Impenetrable National Park profile on UNESCO's World Heritage website Bwindi Impenetrable National Park, UNESCO World Heritage Site listing BWINDI IMPENETRABLE NATIONAL PARK, UGANDA "Uganda tourists 'butchered'". BBC. 3 במרץ 1999. נבדק ב-27 באוקטובר 2011. {{cite news}}: (עזרה)