חבצלת חבשוש

חבצלת חבשוש (30 במרץ 1950 – 18 בנובמבר 1984) הייתה משוררת וסופרת ישראלית. נולדה וגדלה בתל אביב למשפחה אמידה ומסורתית, שעלתה מצנעא שבתימן, משפחתה עסקה בסחר בתבלינים ובקפה. חבשוש הייתה בת זקונים למשפחה בת שבעה ילדים. בשנת 1956 לפני מבצע קדש נפל אחיה הבכור שמעון בגבול רצועת עזה, חוויה שממנה אמה לא התאוששה מעולם. חבשוש למדה בבית הספר היסודי הדתי לבנות ברחוב שלמה המלך. לאחר שנתיים בתיכון עזבה את הלימודים ועברה לקיבוץ בית העמק, לחיות עם אחיה ציון ועם משפחתו. לאחר תשעה חודשים עזבה את הקיבוץ ועברה לגור באילת ליד אחותה הנשואה אילת שמאי. בשנת 1964 למדה בבית הספר תיכון עירוני ה בתל אביב במשך שנה אחת. בגיל 19, גרה בתל אביב. חבשוש למדה דרמה בבית צבי. לאחר חצי שנה עזבה את הלימודים והחלה לעבוד בעבודות מזדמנות. חבשוש למדה ציור במכון אבני. חבשוש תוארה על ידי חבריה ומכריה כבעלת חדות, חוש הומור, תשוקה לחיים וכמי שחיה את החיים במלואם וחווה אותם בעוצמה. ובמהלך הלימודים, בראשית שנות השבעים, קראה את הספר "החיים כמשל" של פנחס שדה והושפעה ממנו עמוקות. לאחר מכן יצרה קשר עמו. שדה היה בן 43 והיה בתקופה זו במעמד של גורו, חבשוש בת 22 ובין השניים נוצר קשר אינטימי שנמשך שלוש שנים. מיומניו של שדה עולה כי הקשר היה חד צדדי. היא שלחה לו מכתבי אהבה רבים ושדה שכנע אותה שהוצאת הספר כמוה כלידת פרי אהבתם. חבשוש היססה בנוגע להוצאת הספר ושדה התעקש ולחץ עליה. לבסוף הסכימה להוציא לאור חלק (קטן) ממכתבי האהבה שכתבה לו, ושאותם בחר שדה, כספר בשם "התמסרות" (21 מכתבים לפנחס שדה") שראה אור ב-1973 בהוצאת צ'ריקובר. בעקבות הספר, שהפך לרב-מכר, זכתה היא ומערכת היחסים בין השניים לפרסום רב. הספר יצא לאור על ידי שדה, תחת שם העט "חבצלת". רב המכר הפך את הרגעים האינטימיים המופיעים בשירים שבחר שדה לרכילות חמה. לאחר הופעת הספר עזבה חבשוש את הלימודים, שקעה בדיכאון עמוק והתאשפזה באברבנאל. שדה זכה לביקורות נוקבות בעקבות פרסום המכתבים. הסופר נתן זך כתב "פרסם את מכתביה מתוך תאוות הסנסציה". זך שיבח מאוד את כשרונה וסגנון כתיבתה. בנובמבר 1984 התאבדה בקפיצה מגג ביתה שברחוב יונה הנביא בתל אביב. יומיים לפני התאבדותה מסרה את אסופת שיריה לדודה אליו הייתה קשורה יחיאל חבשוש. קודם להתאבדות הבטיח לה דודה כי הם יתקנו את העוול שנגרם לה על ידי הוצאה לאור של אסופת שירים שהיא תבחר ואשר יציגו אותה באופן רב ממדי. שנתיים אחרי מותה יצאה לאור אסופת השירים שהעבירה לדודה, בהוצאה עצמית בשם "שירת חבצלת" (1986). אסם-בלנדר, איילה. "ארוטיקה של הנפש", ידיעות אחרונות, 13 בפברואר 1987, עמ' 21. ארגמן ברנע, עמליה. "מי הרג את חבצלת", ידיעות אחרונות, 8 בינואר 1987, עמ' 32. זך, נתן. "לכתוב מחדש משהו שקולקל", העולם הזה, 24 בדצמבר 1986 ראה אור בשנית בספרו של זך השירה שמעבר למלים: תיאוריה וביקורת 1954–1973, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011, עמ' 11–21. גרנות, משה. לקסיקון היסטורי של הסופרים העברים מאז תש"ח (1948), אגודת הסופרים העבריים ודני ספרים, 2009, עמ' 438–439. מגד, איל. "אחרי ההתמסרות", הארץ, 13 בפברואר 1987, עמ' ב' 6. קפרה, מיכל. "לא ניתנת להריגה, אפילו בתותחים", במוסף סופשבוע של העיתון מעריב, 2 בינואר 1987, עמ' 6–8, 32. ראובני, יותם. "חתונה בשמיים : פרסום ראשון, שבעה מכתבים עלומים של חבצלת אל פנחס שדה", במוסף שבעה ימים של ידיעות אחרונות, 23 בינואר 1987, עמ' 20–23. רז, רותם. "חבשוש, חבצלת", בתוך: לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים, מכון הקשרים, עורכים זיסי סתוי ופרופ' יגאל שוורץ, כנרת זב"מ, תשע"ד 2014, עמ' 426. שדה, פנחס. "חבצלת הקדושה" אפיריון, גיליון 4–5 (1986-1985), עמ' 21. חבצלת חבשוש, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" כתבי חבצלת חבשוש בפרויקט בן-יהודה גילי איזיקוביץ, הכריזמה, ההתאכזרות, ההתאבדויות: הנשים בחייו של פנחס שדה, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2013 הספרים של חבצלת חבשוש, באתר "סימניה" עדי קיסר ותהילה חכימי, חבצלת חבשוש חיה ומתה בשירים, באתר העוקץ, 27 ביוני 2014 פנחס שדה או – חבצלת כנמשל, באתר "מילים - דפים בין תחומיים" מיכל קפרא, חבצלת התמסרה למוות כמו לאהבה, מעריב, 29 בנובמבר 1984 מיכל קפרא, לא ניתנת להריגה, אפילו בתותחים: חבצלת חבשוש סוגרת חשבון, מעריב, 2 בינואר 1987 דליה רביקוביץ, מות החבצלת, מעריב, 2 בינואר 1987 דויד פרץ, הרומן הסוער, הדיכאון וההתאבדות: סיפורה של המשוררת שהועלמה, ישראל היום, 9.2.2023 חבצלת חבשוש, בלקסיקון הספרות העברית החדשה להיוולד ביופי: חבצלת חבשוש ופנחס שדה רבי המכר של אפריל, מעריב, 11 במאי 1973 דורון רוזנבלום, ספרים מרגיזים, דבר, 4 באפריל 1973 עידו בלאס, 5 משוררים ותיקים, 5 צעירים ו-5 שירים, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2013