laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדוונטיזם

אדוונטיזם (אדוונט: התגלות שנייה) היא אמונה, שלפיה עתיד לחזור ישו לעולמנו בקרוב. אמונה זו רווחת בקרב כמה עדות נוצריות פרוטסטנטיות, ששורשיהן בהתעוררות הגדולה, גל של התעוררות דתית שהתרחש בארצות הברית בתחילת המאה ה-19. המטיף הבפטיסטי ויליאם מילר (1782-1849) מפיטספילד שבמסצ'וסטס מילא תפקיד מרכזי בהתפתחות תנועה דתית זו, בחזיונותיו להתגלותו של ישו מחדש באוקטובר 1844, המבוססים על פרשנותו לספר דניאל. מעבר לרקע המשותף באמונה משיחית זו, מרבית העדות האדוונטיסטיות מציינות את יום המנוחה בשבת (ולא ביום ראשון כמקובל בזרמים המרכזיים של הנצרות). בין הזרמים אשר ניתן להגדירם כאדוונטיסטים: הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי הכנסייה הנוצרית של האדוונט (אנ') הדוידיאנים (אנ') אחוות ישו המועצה הכללית של כנסיית האל כנסיית האל וקדושי ישו (אחת מכתות העבריים השחורים, רואים עצמם כיהודים) עדי יהוה כנסיית האל העולמית סובוטניקים מתייהדים (נצרות) מדיה וקבצים בנושא אדוונטיזם בוויקישיתוף משיח לא בא, באתר הארץ, 4 בפברואר 2003 אדוונטיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדוונטיסטים, דף שער בספרייה הלאומית
הבני צהוב ענק

הבני צְהֹב–עֲנָק או פרסונטה (שם מדעי: Agapornis personatus), הוא מין של תוכי שמגיע במקור מצפון מזרח טנזניה, בורונדי וקניה. למרות שפרטים נצפו גם בפוארטו ריקו, הם שם כנראה כתוצאה מתוכים מבויתים שברחו. ההבני הוא תוכי קטן בגודל של כ-14.5 סנטימטרים. המצח, הפנים והלחיים חומים ושחורים. החזה וחלק גדול מהעורף צהובים. הזנב ירוק, ועל הנוצות הקיצוניות ישנו פס כתום-צהוב עם קצוות שחורים (מלמטה ומלמעלה). מסביב לעין יש טבעת רחבה בצבע לבן, המקור אדום בוהק, העיניים חומות והרגליים אפורות. הנקבה בדרך כלל גדולה יותר מהזכר וראשה קטן יותר. לצעירים צבעים עמומים יותר והמקור שחור בבסיסו. במהלך השנים התפתחו למין פרטים גם בצבעים שונים: כחול, כחול בהיר (פסטל), טורקיז, סגול, לוטינו, אלבינו, ירוק בהיר (פסטל), שחור, מנוקד, צהוב, לבן הביצים לבנות ויש בדרך כלל ארבע עד חמש ביצים בכל הטלה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-23 ימים והגוזלים עוזבים את הקן כ-42 ימים לאחר הבקיעה. בטבע ההבני ניזון מזרעים, גרגרים (פירות יער), פירות ונבטים. ובשבי מתערובת זרעים, ניצני דוחן, תירס, שפע מזון ירוק, ירקות ופירות. מדיה וקבצים בנושא הבני צהוב ענק בוויקישיתוף הבני צהוב ענק, באתר ITIS (באנגלית) הבני צהוב ענק, באתר NCBI (באנגלית) הבני צהוב ענק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הבני צהוב ענק, באתר GBIF (באנגלית) הבני צהוב ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN פרסונטה, באתר Tukipedia ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיאן דונגמיי

שיאן דונגמיי (בכתב סיני: 冼东妹; באנגלית: Xian Dongmei;‏ היא אלופה אולימפית מאתונה 2004 ובייג'ינג 2008. דונגמיי השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2008. באתונה 2004, דונגמיי זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא התחילה בשלב שמינית הגמר שם ניצחה בזכות עונשים את סלימה סואקרי האלג'יראית. ברבע הגמר היא ניצחה בניקוד ווזארי את רפאלה אימבריאני הגרמנייה לאחר תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה ובחצי הגמר היא ניצחה באיפון את אנאבל אורני הצרפתייה לאחר תרגיל אורה-נגה מוצלח. בגמר דונגמיי התמודדה מול יוקי יוקוסאווה היפנית וניצחה באיפון כאשר דקה ו-6 שניות לסיום ביצעה תרגיל יוקו-שיהו-גטאמה מוצלח. בבייג'ינג 2008, דונגמיי שמרה על התואר האולימפי וזכתה שוב בזהב. היא התחילה בשמינית הגמר וניצחה באיפון את אנה קראסקוסה הספרדייה דקה ו-19 שניות לסיום. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את טלמה מונטיירו הפורטוגלית לאחר תרגיל מורוטה-גרי. בחצי הגמר היא ניצחה שוב באיפון את סוראיה חדד האלג'יראית לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח. בגמר דונגמיי ניצחה בניקוד יוקו את אן קום-א מקוריאה הצפונית. דונגמיי מחזיקה במדליית כסף ממשחקי אסיה (2002). באליפויות אסיה היא זכתה בשתי מדליות כסף (1995 ו-2004) ומדליית ארד (1993). שיאן דונגמיי, באתר olympedia.org שיאן דונגמיי, באתר איגוד הג'ודו העולמי שיאן דונגמיי, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
מנקין אדום-כיפה

מנקין אדום-כיפה (שם מדעי: Ceratopipra mentalis) הוא מין של ציפור ממשפחת המנקיניים אשר חיה ביערות הגשם הטרופיים עד גובה 900 מ' של אמריקה המרכזית והדרומית במדינות: בליז, קולומביה, קוסטה ריקה, אקוודור, גואטמלה, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פרו ופנמה. המנקין מגיע לאורך 10 ס"מ ולמשקל 14 גרם בממוצע כשהזכרים כבדים מהנקבות. המנקין הזכר בעל נוצות שחורות, ראש בעל כיפה אדומה ומקור קצר וחום. הסנטר לבן והירכיים והרגליים צהובות עם אצבעות חומות. הנקבה לעומת הזכר צבועה בירוק-זית חיוור אשר נועד להסוות אותה בעודה מקננת על ביצים ושומרת על הגוזלים. הנקבה של מין זה יכולה לבלבל עם מיני מנקינים דומים מהאזור. המנקין הוא עוף קטן פרוגיבור אשר לפי מחקר שבוצע בקוסטה ריקה מפיץ מעל 70 זני פירות שונים והוא מגוון בחרקים. המנקין הזכר ידוע בהליכת הירח המוזרה שהוא מכין מעל הענפים כדי למשוך את הנקבות, תוך שהוא קורא לנקבות תוך כדי. לאחר ההזדווגות הנקבה פורשת לקנן והזכר לא עוזר לה לגדל את הגוזלים. תת-מינים: Ceratopipra mentalis mentalis Ceratopipra mentalis ignifera Ceratopipra mentalis minor מדיה וקבצים בנושא מנקין אדום-כיפה בוויקישיתוף מנקין אדום-כיפה, באתר NCBI (באנגלית) מנקין אדום-כיפה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מנקין אדום-כיפה, באתר GBIF (באנגלית) מנקין אדום-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
דניס סקוט

דניס יוג'ין סקוט (באנגלית: Dennis Eugene Scott; נולד ב-5 בספטמבר 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1990–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת ה-NBA הם 12.9 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. מאז שנת 2009 משמש כפרשן של משחקי NBA בערוץ TNT. סקוט נולד בעיר הייגרסטאון שבמרילנד, ובנעוריו למד באוקטון שבווירג'יניה. בשנת 1987 החל ללמוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ("ג'ורג'יה טק"), ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 21.4 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו השלישית הוביל את הקבוצה, לצד הרכז קני אנדרסון, להעפלתה הראשונה אי פעם לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לאחר שקלע 40 נקודות במשחק רבע הגמר מול אוניברסיטת מינסוטה. גם במשחק חצי הגמר הצטיין סקוט עם 29 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול UNLV. לאורך אותה עונה הוביל את כל שחקני "מחוז ה-ACC" עם ממוצע של 27.7 נקודות למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה. בדראפט ה-NBA‏ 1990 נלקח סקוט בבחירה הרביעית על ידי אורלנדו מג'יק, לקראת עונתה השנייה בליגת ה-NBA. בעונת הרוקי שלו היה הקלעי השני בקבוצתו עם 15.7 נקודות בממוצע למשחק, ואת העונה העוקבת פתח מצוין עם 19.9 נקודות למשחק אך נעדר מ-64 המשחקים האחרונים בשל פציעה. ב-5 העונות הבאות המשיך להיות אחד השחקנים הבולטים בקבוצה, לצד שאקיל אוניל, פני הארדוויי וניק אנדרסון, עם ממוצע של 14.3 נקודות למשחק. בעונת 1994/1995 השיגה אורלנדו את המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי (57–25), והעפילה לגמר ה-NBA לראשונה בתולדותיה. בסדרת הגמר עצמה הפסידו המג'יק מול יוסטון רוקטס, בתוצאה 0–4. בעונת 1995/1996 שבר סקוט את שיאי ה-NBA עבור מספר שלשות בעונה אחת, עם 267, ועבור מספר שלשות במשחק, כשקלע 11 שלשות מול אטלנטה הוקס ב-18 באפריל 1996. שיא השלשות העונתי החזיק במשך 10 עונות עד ששבר אותו ריי אלן בעונת 2005/2006, ושיא השלשות למשחק החזיק כ-7 שנים עד ששבר אותו קובי בראיינט בינואר 2003. בספטמבר 1997, לאחר 7 עונות באורלנדו, הועבר סקוט בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לדרק הרפר ואד אובאנון. לאחר 54 משחקים בלבד עם המאבריקס הועבר בטרייד נוסף לפיניקס סאנס, בתמורה לסדריק סבאלוס. בעונת 1998/1999 שיחק עבור ניו יורק ניקס ומינסוטה טימברוולבס, ובעונה העוקבת, שהייתה האחרונה בקריירה שלו, שיחק עם ונקובר גריזליס. בעת פרישתו ניצב במקום התשיעי ברשימת קלעי השלשות המובילים בתולדות ה-NBA, עם 1,214 שלשות. מדיה וקבצים בנושא דניס סקוט בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות קריירת המשחק של סקוט, באתר basketball-reference.com דניס סקוט עובר ממגרש הכדורסל לטלוויזיה, באתר blackenterprise.com,‏ 24 בפברואר 2016 סטטיסטיקות המשחק בין ג'ורג'יה טק למינסוטה, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין ג'ורג'יה טק ל-UNLV, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המכללות של סקוט, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1990, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין אורלנדו לאטלנטה, באתר basketball-reference.com סקוט נשלח בטרייד לדאלאס, באתר הניו יורק טיימס, 25 בספטמבר 1997 קלעי השלשות המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לשנת 2000, באתר basketball-reference.com
פאסק ופול

בנג׳ פאסק וג'סטין פול המכונים ”פאסק ופול“ (Pasek & Paul) הם צמד פזמונאים ומלחינים אמריקאים, לתיאטרון מוזיקלי, קולנוע וטלוויזיה. בין עבודותיהם: השירים בסרטים לה לה לנד (מילים בלבד), והאמן הגדול מכולם, והשירים במחזמר אוון הנסן היקר. זכו בפרסי אוסקר, טוני וגראמי. פאסק ופול החלו לעבוד יחד במהלך לימודי תיאטרון מוזיקלי באוניברסיטת מישיגן, אותם סיימו בשנת 2006. עבדו לאורך השנים על שירים לפרויקטים שונים, ביניהם המחזמר Dogfight שעלה באוף ברודוויי בשנת 2012 והמחזמר A Christmas Story, שהיה מועמד לפרס הטוני למוזיקה הטובה ביותר בשנת 2013. כתבו את השירים למחזמר אוון הנסן היקר, שעלה לראשונה בוושינגטון די. סי. ביולי 2015, והגיע לברודוויי בנובמבר 2016. המחזמר זכה ב-6 פרסי טוני, ביניהם המחזמר הטוב ביותר והמוזיקה הטובה ביותר במחזמר, ובפרס גראמי לאלבום הטוב ביותר לתיאטרון מוזיקלי. פאסק ופול כתבו את המילים למרבית השירים בסרט לה לה לנד שעלה לאקרנים באוגוסט 2016. זכו בפרס גלובוס הזהב והאוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על כתיבת השיר City of Stars, יחד עם מלחין השיר ג'סטין הורוויץ. בשנת 2017 כתבו את השירים בסרט המוזיקלי האמן הגדול מכולם. פסקול הסרט זכה להצלחה גדולה והגיע לראש מצעד האלבומים של בילבורד. השיר This is Me מתוך הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. הצמד עתיד לרשום שירים חדשים לסרט "שלגיה", המשמש כעיבוד לייב אקשן לסרט ההנפשה "שלגיה ושבעת הגמדים" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני. אתר האינטרנט הרשמי של פאסק ופול פאסק ופול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאסק ופול, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאסק ופול, באתר Discogs (באנגלית) באנגלית: Benj Pasek, Justin Paul ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייל גיבלי

אייל גיבלי (נולד ב-16 בפברואר 1981) הוא עיתונאי ישראלי. גיבלי נולד וגדל בפתח תקווה. מאז ימי בית הספר עסק בכתיבה ובעיתונות. למד בכיתת מצטיינים בתיכון ברנר בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1999, בתחילה לתותחנים ולאחר מכן יצא לקורס קציני שלישות במסגרת תרומת יחידות שדה. שירת כקצין שלישות בחטיבת הערבה ובבסיס קליטה ומיון והשתחרר כעבור חמש שנים, בשנת 2004. בשנת 2005 החל את לימודיו האקדמיים אותם סיים בשנת 2008 כבוגר תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה, באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו עבד באתר ynet בדסק הסלולרי בין השנים 2006–2007. בשנת 2007 החל לעבוד במגזין Go Style בתור עורך מוסף הרכילות "Gossip" ועורך המדורים של הירחון מבית ידיעות מגזינים. בשנת 2008 מונה לעורך הראשי של מגזין הנוער "ראש אחד". בשנת 2014 מונה לעורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet. בשנת 2020 מונה לעורך הראשי בדיגיטל של תוכנית המציאות "האח הגדול" המשודרת ב"רשת 13". בשנת 2021 מונה לסגן העורך הראשי באתר וואלה, תפקיד אותו ביצע עד לפרישתו מעיתונות בסוף שנת 2022. בשנת 2023 מונה למנכ"ל משרד השיווק והדיגיטל - MarketME. בנוסף, מאז שנת 2018 הוא משמש כמרצה מן המניין במגמת תקשורת ויחסי ציבור במכללת "הבצפר" - בית הספר של חברות הפרסום והדיגיטל בישראל. אייל גיבלי, ברשת החברתית פייסבוק אייל גיבלי, ברשת החברתית אינסטגרם אייל גיבלי, עמוד מרצה בהבצפר, ינואר 2021. מידע על אייל גיבלי בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מה לא בסדר עם אמא?

"מה לא בסדר עם אמא?" (באנגלית: What's Wrong with Mom?) הוא סרט אימה על-טבעי מקסיקני קצר אותו ביים והסריט ראול בריביסקה, עם הפקה עליה אחראים ריקרדו דה לה פארה ושרלוט הרננדז. הסרט הקצר נכלל ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ועלילתו עוסקת באם אחוזת דיבוק. הסרט פורסם ב-4 בספטמבר 2017 והיה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "יצירת האנאבל שלי". הסרט מתחיל כאשר הילדה שואלת את אביה אם אמא שלה הולכת למות. הוא משיב לה בשלילה תוך שהוא מחזיק צלב וספרי קודש מתחת לידיים שלו. בהמשך, נשמעת דפיקה על דלת הבית והאב אומר שהוא חושב שהזוג וורן הגיע. הוא מבקש מהבת שלו לא להתקרב לאם ומגיח לכיוון הדלת, כשהוא מותיר אותה לבדה. בסצנה העוקבת, האור בחדר כבה והאם נעלמת תוך שנשמעים ממנה קולות צורמים. לבסוף, היא מושכת את הילדה לחדר הסמוך בעזרת כוחות על-טבעיים, תוך שהילדה צורחת ומתחננת שיעזרו לה. בסיום הסרט הקצר ניתן לשמוע את האב המודאג חוזר ומנסה להבין מה קרה לביתו, אך לא רואים אותו באופן ממשי. פרלה קורונה – האם אחוזת הדיבוק. נשואה ולה ילדה. פביאן הורטאדו – בעלה של האם אחוזת הדיבוק. נשואי ולו ילדה. קארינה פאמאנס – ביתם של האם אחוזת הדיבוק ושל אביה. הסרט הקצר הועמד בתחרות "יצירת האנאבל שלי" ופרק זמן ליציאתו, במאי הסרט "אנאבל: הבריאה" דייוויד פ. סנדברג, הודיע שהוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו. "מה לא בסדר עם אמא?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) What's Wrong with Mom?, נבדק ב-2019-04-10 theconjuring.fandom.com Yo Soy Terror (2017-09-04), What's wrong with mom? / Award Winner / Horror Short Film, נבדק ב-2019-04-10 theconjuring.fandom.com theconjuring.fandom.com
שער פיירו

שער פיירו (בצרפתית: Porte du Peyrou) הוא שער ניצחון בעיר מונפלייה שבדרום צרפת. השער ממוקם בקצה המזרחי של פארק גן פיירו (Jardin de Peyrou) פארק הסמוך למרכז העיר מונפלייה. השער תוכנן על ידי פרנסואה דורביי (François Dorbay) כשהוא מבוסס על מראהו של שער סן דני בפריז. בנייתו של השער הושלמה בשנת 1693. השער מחופה אבן לבנייה לא מסותתת, בחלקו העליון של השער, מעל קשת השער וחיפוי האבן, מצויה אנטבלטורה דורית. השער מעוטר בתבליט הקדשה, ובכתובות המפארות את המלך לואי הארבע עשרה, אלה נוספו לשער בשנת 1715. תבליטי השער מראים ארבעה אירועים עיקריים משלטונו של לואי הארבע עשרה, שהם מוצגים כאלגוריות: לכידת העיר נאמור במהלך מלחמת הברית הגדולה, שבה הדמות המייצגת את הרפובליקה ההולנדית כורעת ברך לפני לואי הארבעה עשר; לואי הארבע עשרה בדמותו של הרקולס המוכתרת על ידי אלת הניצחון ויקטורי; חפירת תעלה דו מידי המקשרת את מפרץ ביסקאי עם הים התיכון; שלילת הצו של נאנט. מדיה וקבצים בנושא שער פיירו בוויקישיתוף תיאור שער פיירו וההיסטוריה שלו שער פיירו וגני פיירו, סרטון באתר יוטיוב שער פיירו מואר לכבוד חג המולד, סרטון באתר יוטיוב ההיסטוריה של שער פיירו תיאור שער פיירו ושלבי בנייתו
עופר טלקר

עופר טלקר (נולד ב-22 באפריל 1973 באשדוד) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מנהל מחלקת הנוער והבוגרים של קבוצת מכבי עירוני שדרות. טלקר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובעונת 1990/1991 שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 1992/1993 היה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן ניסים בכר. בעונת 1994/1995 עבר לקבוצת הפועל חיפה, כחלק ממסע הרכש שערך הבעלים רובי שפירא. טלקר שיחק שבע שנים בהפועל חיפה, ועמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 1998/1999, ובגביע הטוטו בשנת 2001. יכולתו הטובה בהפועל חיפה הובילה לזימונו לנבחרת ישראל לראשונה בשנת 1997. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במינסק, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס. ב-27 באוקטובר 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. בסך הכל הופיע 23 פעמים במדי הנבחרת, וכבש שער אחד. באמצע עונת 2001/2002 עבר טלקר לשחק במדי בית"ר ירושלים, בה שיחק ארבע עונות. בעונת 2005/2006 שיחק במדי מכבי נתניה. בעונת 2006/2007 עבר לשחק במדי הפועל כפר סבא, ובתום עונת 2007/2008 ירד עמה לליגה הלאומית. בעונת 2008/2009 לא הרבה לשחק עקב פציעה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל. בעונת 2009/2010 מונה טלקר למאמן קבוצת הנוער של מכבי הרצליה, עמה הצליח לעלות בשנת 2011 לליגה הראשונה, ובמקביל שימש עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת. במאי 2011 מונה למאמן קבוצת הבוגרים של המועדון, ובעונתו הראשונה היה קרוב להעפיל עם הקבוצה לליגת העל. בנובמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון. ב-11 בפברואר 2013 מונה טלקר למאמנה של בית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, תפקיד בו שימש עד תום העונה. בינואר 2014 מונה למאמן סקציה נס ציונה מליגה א'. באותה שנה החל לשמש כמנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל בני יהוד. ב-28 בינואר 2015 מונה טלקר למאמן הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. ב-19 בינואר 2016 פוטר מתפקידו. ב-1 במרץ 2016 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה, אך כעבור חמישה ימים התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים. ב-28 ביוני 2016 מונה טלקר למאמן הפועל הרצליה מליגה א'. ב-11 בדצמבר 2017 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה. בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה א'. ב-1 ביולי 2018 מונה טלקר למאמן מכבי עירוני שדרות מליגה ב'. בחודש יולי 2021 מונה בפעם הרביעית למאמן מכבי הרצליה. בחודש ינואר 2022 מונה למנהל מחלקת הנוער והבוגרים של מכבי עירוני שדרות. טלקר נולד באשדוד למשפחה ממוצא הודי. טלקר היה נשוי לאביבה תבורי, גרושתו של שימי תבורי, ולזוג שתי בנות. ב-2013 החל לצאת עם כוכבת "מעושרות", ג'ניפר סנוקל, וביוני 2014 הם נישאו. באותה שנה השתתפו בני הזוג בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" בערוץ 10. באוגוסט 2016 השניים התגרשו. עופר טלקר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל עופר טלקר, באתר Transfermarkt עופר טלקר, באתר National Football Teams עופר טלקר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מיקי שורץ, הנה אני בא: על הקאמבק של עופר טלקר, באתר ynet, 5 בפברואר 2015 זיו אברג'יל, ‏יחזקאל מונה למאמן הרצליה במקום טלקר, באתר ערוץ הספורט, 25 בנובמבר 2012 אודי כהן,שיימן צפוי לשמש כמנהל המקצועי של מכבי הרצליה, טלקר יאמן, באתר צומת השרון רעננה, ‏ 11 בדצמבר 2017 מיכאל וייסרמן ושלומי והבה, עופר טלקר חתם כמאמן שדרות, באתר דאבל פס, 1 ביולי 2018
חוף פוין

חוף פוין (באנגלית: Foyn Coast) הוא חלק מהחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי בין כף אלכסנדר לכף נורת'רופ באנטארקטיקה. החוף התגלה בשנת 1893 על ידי משלחת מחקר נורווגית, תחת פיקודו של קפטן קארל אנטון לארסן. לארסן קרא לחוף על שמו של סוונד פוין - צייד לווייתנים נורווגי מטונסברג, אשר המציא את צלצל הרימון אשר הקל מאוד על צייד לווייתנים בעת החדשה. נקודת פוין חוף פוין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חוף פוין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי קורות חייו של קארל אנטון לארסן
הווידוי

"הווידוי" (באנגלית: The Confession) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי קצר אותו ביים והפיק ליאם בנקס, לפי תסריט שכתבו בנקס וג'ונת'ן באלטר. הסרט הקצר נכלל ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, ועלילתו עוסקת בווידוי של מישהי בפני כומר, שנגרם כתוצאה מחוויית אירועים על-טבעיים, בסופם שֵׁד הורג את כולם. הסרט פורסם ב-26 באוגוסט 2017 והיה לאחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו במסגרת תחרות "יצירת האנאבל שלי". הסרט מתחיל כאשר ניתן לראות את פיונה (אסמי מת'יוס) רצה אל תא הווידוי במטרה להתוודות על חטאיה בפני הכומר (ארנסט ורנון). היא נכנסת לתא כשהיא בוכה ומתחילה לספר לו מה ראתה ועשתה. הוא מקשיב לדבריה ולאחר מכן ניתן לראות סצנה בה קת'רין (ג'סיקה מסנגר) קוראת ספר בשם "מסתורי הבלתי מוסבר" מאת ריצ'רד מרשל במיטתה, בעת שפיונה ואנג'לה (צ'רלי קלארק) ישנות. קת'רין שומעת רעשים מוזרים ממפתן הדלת וכשהיא מסתכלת לעברו היא צורחת וזועקת לעזרה. כמה רגעים לאחר מכן כבר לא ניתן לראותה. בסצנה העוקבת, מוצג מסדרון בו נראות פיונה ואנג'לה, כשהן מנסות להבין את פשר הצעקות. בסמוך לכך, נשמע קול דפיקה על דלתה של קת'רין. פיונה ממהרת לפתוח את ידית החדר, אך אנג'לה מתעקשת שלא תעשה זאת. באותו רגע, קופץ השֵׁד (פיל מרטין) על אנג'לה והורג אותה לנגד עיניה של פיונה. זו מתחילה לצרוח ומנורת המסדרון מתפוצצת. פיונה נשארת לבד במסדרון כשאורות מעומעמים נדלקים וכבים בצורה תכופה. שניות אחדות לאחר מכן, מופיע השֵׁד מאחוריה ומיד מתחלפת הסצנה בחזרה לתא הווידוי. בסצנה האחרונה, נעלם הכומר מתא הווידוי ופיונה שסיפרה לו מה קרה, מסתכלת הצידה ומגלה לידה גופה, שפניה מקיזות דם. באותו הרגע, היא מוצאת עצמה בתוך המסדרון בשנית. בסוף הסרט, רגע לפני שהורג השֵׁד גם אותה כל הצלבים מתהפכים; זהו הרמז לסצנות דומות שאירעו בסרטי היקום הקולנועי של לזמן את הרוע. אסמי מת'יוס – פיונה ג'סיקה מסנגר – קת'רין ארנסט ורנון – הכומר מיכאל צ'רלי קלארק – אנג'לה פיל מרטין – שֵׁד הסרט הקצר הועמד בתחרות "יצירת האנאבל שלי" ופרק זמן ליציאתו, במאי הסרט "אנאבל: הבריאה" דייוויד פ. סנדברג, הודיע שהוא אחד מחמשת הסרטים הקצרים שזכו. "הווידוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הווידוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הווידוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Confession, נבדק ב-2019-04-10 theconjuring.fandom.com Superfreak Media (2017-08-26), Annabelle Creation WINNER - The Confession Horror Short Film, נבדק ב-2019-04-10
קיקרו מוראיס

קיקרו מוראיס (בפורטוגזית: Cicero Moraes‏ 13 בנובמבר 1982) הוא מעצב תְלַת מְמַדִ ברזילאי המתמחה בשיקום (שחזור) פנים פלילי ובתכנון, עיצוב ודוגמנות של תותבות אנושיות ושל בעלי חיים. הוא היה אחראי על שחזור הפנים למספר רב של דמויות דתיות והיסטוריות כמו אנטוניוס מפדובה, ולנטינוס הקדוש ועוד. עבודתו הידועה ביותר היא שחזור הפנים של אנטוניוס מפדובה. השחזור נעשה בשיתוף עם Centro Studi Antoniani, מוזיאון האנתרופולוגיה באוניברסיטת פדובה, מרכז טכנולוגי רנאטו ארצ'ר וקבוצת המחקר הארכאולוגי Arc-Team. השחזור נעשה כולו בתוכנה חופשית. במהלך שנת 2013 מוריאס יצר 12 דגמים של שחזורי פנים פנים הקשורים לאבולוציה האנושית, שהוצגו בתערוכה "פנים של אבולוציה" במוזיאון המצרי הרוסירוקי (Rosicrucian Egyptian Museum) בקוריטיבה, ברזיל. כל התמונות נתרמו לוויקישיתוף והשתמשו בהם בפרסומים מדעיים. מוראיס היה חלק מצוות של מומחים מתנדבים שכלל וטרינרים ומנתח פה שעסקו בהצלת חיות מחמד וחיות בר שהיו בסכנה בעזרת טכנולוגיית תלת מימד. מדיה וקבצים בנושא קיקרו מוראיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיקרו מוראיס שחזור פנים של גבר דרום אמריקני מאזור Lagoa Santa בברזיל שחזור פניה של יהודית מתורינגיה (Judith of Thuringia)שהייתה המלכה של בוהמיה בין השנים 1158 ל־1172 שחזור מקור של אווז באמצעות טכנולוגיית תלת ממד Face of Lord of Sipán, the Moche warrior-priest, is brought back to life with a 3D reconstruction, BlenderNation, ‏2016-10-03 (באנגלית) Forensic experts attempt to reconstruct face of St. Anthony, Catholic News Agency (באנגלית) The face of St. Anthony finally revealed, and in 3D, BlenderNation, ‏2014-06-18 (באנגלית) Faces of Evolution - Exhibition of facial forensic reconstructions of hominids, BlenderNation, ‏2013-03-17 (באנגלית) Mark Maslin,The Conversation, How Climate Change and Plate Tectonics Shaped Human Evolution, Scientific American (באנגלית) Stacey Venzel, Brazil's Animal Avengers Make 3D Printer Prosthetics for Rescued Pets, Wide Open Pets, ‏2016-08-16 (באנגלית) (ארכיון) Caters Clips (2016-05-20), Animal 'Avengers' Make 3D Prosthetics, נבדק ב-2019-04-12
ג'ילי אמגרנד GS

ג'ילי אמגרנד GS (באנגלית: Geely Emgrand GS') הוא קרוסאובר, קומפקטי מתוצרת יצרנית הרכב הסינית ג'ילי אשר מיוצרת משנת 2016 ועד היום. "Geely Emgrand GS" - דגמי מנוע בנזין. "Geely Emgrand GSe" - דגם מנוע חשמלי, מכונית חשמלית. 5 דלתות. 5 נוסעים. מנועי בנזין. מנוע הנעה קדמית. קיבולת מכל דלק - 60 ליטר. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 13.1 שניות (מנוע 1.4 ליטר מגדש טורבו). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.3 שניות (מנוע 1.8 ליטר). מחיר היחידה 77,800-108,000 רנמינבי (נכון לשנת 2016, בסין). "1.3T". "1.4T". "1.8". דגם "Geely Emgrand GS" משווק מיוני 2018. 5 דלתות. 5 נוסעים. טעינה: 220 ואט - עד 9 שעות. טווח נסיעה: 353 ק"מ (טווח נסיעה במהירות קבועה של 60 קמ"ש 460 ק"מ). תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.9 שניות. מחיר היחידה 119,800-145,800 רנמינבי (נכון לשנת 2016, בסין). דגמי מנועי בנזין דגם "ג'ילי אמגרנד GS" דגם "ג'ילי אמגרנד GS" דגם "ג'ילי אמגרנד GS" דגמי מנוע חשמלי דגם "ג'ילי אמגרנד GSe" דגם "ג'ילי אמגרנד GSe" ג'ילי ג'ילי אמגרנד GL אמגרנד GE מדיה וקבצים בנושא ג'ילי אמגרנד GS בוויקישיתוף ג'ילי אמגרנד GS, סרטון באתר יוטיוב דגמי "ג'ילי אמגרנד GS" carnewschina.com/2016/05/12/geely-emgrand-gs-launched-on-the-chinese-car-market דגמי "ג'ילי אמגרנד GS" אתר היצרן global.geely.com/car/emgrand דגם "ג'ילי אמגרנד GSe" carnewschina.com/2018/06/04/this-is-the-new-geely-emgrand-gse-electric-crossover דגם "ג'ילי אמגרנד GSe" carnewschina.com/2018/06/11/geely-emgrand-gse-electric-crossover-launched-chinese-car-market
הים האדריאטי

הים האדריאטי (נכתב גם הים האדריאתי; באיטלקית: Mare Adriatico, בסרבו-קרואטית: Jadransko more, באלבנית: Deti Adriatik) הוא זרוע של הים התיכון המפרידה בין חצי האי האפניני לחצי האי הבלקני, והמפרידה את הרי האפנינים מהאלפים הדינריים. חופו הדרומי-מערבי שוכן באיטליה ואילו הצפוני-מזרחי שוכן לאורך המדינות סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ואלבניה. מקור שמו של הים הוא מהעת העתיקה, בלטינית נקרא הים "Mare Hadriaticum". השם נגזר משמה של העיר אדריה (Adria) השוכנת באיטליה, בקרבתו של הים. בתחילה שימש השם רק את חלקו הצפוני, ובהרחבה התייחס השם גם לחלקיו הדרומיים, עד למפגש עם הים היוני, במפרץ טאראנטו. הים האדריאטי משתרע מקו-רוחב 40° צפון, צפונית-מערבית, עד קו-רוחב '45°45. אורכו 770 ק"מ (415 מיילים ימיים). רוחבו הממוצע 160 ק"מ (85 מייל ימי), אך במצר אוטרנטו רוחבו רק 85–100 ק"מ (45–55 מייל ימי). שטחו 160,000 קמ"ר. חלקו הצפוני של הים רדוד יחסית, ובאזור הים בין העיר רימיני וחצי האי איסטריה עומק הים הפתוח כמעט ואינו עולה על 46 מטרים. בין הערים שיבניק (Šibenik) בקרואטיה ואורטונה (Ortona) באיטליה מעמיק הים עד ליותר מ-180 מטרים. העומק המרבי הוא 1,460 מטר ונמצא ממזרח להר האיטלקי מונטה גרגרנו (Monte Gargano). העומק הממוצע של הים משוער ב-240 מטר. החוף המערבי הוא נמוך באופן כללי ובצפון מערב מתמזג עם לגונות וביצות שהן חלק מהדלתה של נהר הפו, היכן שמשקעי קרקע שנסחפו לים הרחיקו עם השנים את העיר אדריה מן החוף. העיר ונציה בנויה על האיים שבלגונות של מפרץ ונציה. ערים אחרות לאורך החוף האיטלקי הן רוונה, רימיני, אנקונה, פסקרה, בארי וברינדיזי. החוף המזרחי הוא ברובו חשוף וסלעי, ובו איים רבים. באזור מפרץ קוטור ההרים הגבוהים נופלים במקומות מסוימים אל הים שלמרגלותיהם. צבעי המסלע באזור הוא אפור בהיר, אשר מבליטים אותו לעומת הצמחייה הכהה העשירה בחלק מן האיים. למעשה מונטנגרו (שפרוש שמה הוא "הר שחור") קרויה על שם האורן השחור המכסה את חופיה. ערים בולטות בחוף המזרחי הן טריאסטה באיטליה, קופר בסלובניה, פולה, רייקה, זדר, ספליט ודוברובניק בקרואטיה, ודורס באלבניה. מדיה וקבצים בנושא הים האדריאטי בוויקישיתוף צילומים ומפות לוויין של הים האדריאטי, באתר שירות המידע הגאוגרפי הציבורי הים האדריאטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הים האדריאטי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים ובנושא גאוגרפיה של אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.