laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורמוסט

פורמוסט (באנגלית: Formosat) היא סדרת לוויינים של טאיוואן. הפרויקט הוא יוזמה של סוכנות החלל של טאיוואן. צי הלוויינים מנוהל על ידי אנשי הסוכנות. בשנות ה-90 של המאה ה-20 סוכנות החלל של טאיוואן החליטה לקדם שיגור לוויין לחלל. הוא קיבל שם Formosat-1. הלוויין היה מסוג חישה מרחוק והיה מיועד לחקר יונוספירה ואוקיינוס. הלוויין נבנה בשיתוף עם חברה אמריקאית TRW (בהמשך נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן). הוא שוגר לחלל בשנת 1999 ופעל במשך 5.5 שנים. העברת נתונים התבצע 6 פעמים ביום לתחנות קרקע שנבנו לקראת השיגור. הלוויין השני בסדרה היה Formosat-2. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-8 מ' בצבע. הלוויין שוגר לחלל בשנת 2004 ופעל 12 שנים. בשנת 2006 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-3 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. עלות הפרויקט הייתה כ-100 מיליון $ כאשר סוכנות החלל של טאיוואן סיפקה כ-80% מהסכום. לאחר מספר דחיות השיגור בוצע באפריל 2016. ללוויינים לקח כשנה לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. במהלך שנת 2007 למספר לוויינים היו בעיות בפאנל סולארי ויכולת לשדר נתונים נפגעה. המערכת כולה הפסיקה לפעול בשנת 2020. לוויין Formosat-5 היה הראשון שכולו היה מתכנון וייצור מקומי. הוא שוגר בשנת 2017. הלוויין היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-4 מ' בצבע. לאחר מספר חודשים התברר שאיכות התמונות אינה טובה. לאחר ביצוע פעולות שיקום העברת צילומים צומצמה רק לתנאי מזג אוויר טובים בלבד. בשנת 2019 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-7 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. ללוויינים לקח כ-18 חודשים לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. החל מאוקטובר 2021 המערכת החלה לפעול בהיקף המתוכנן ומאפשרת להגדיל דיוק תחזית מזג האוויר באזור טאיוואן. בשנת 2023 למערכת זו התווסף לוויין Formosat-7R לשנת 2024 מתוכננים שיגורים של לוויינים מדגם Formosat-8. מדגם זה מתוכנן לשגר 6 לוויינים בתדירות שנתית. נתוני לוויינים ושיגורים פורמסט 1 - תיאור הפרויקט פורמסט 2 - תיאור הפרויקט פורמסט 3 - תיאור הפרויקט פורמסט 5 - תיאור הפרויקט פורמסט 7 - תיאור הפרויקט
עגלת שוק

עגלת שוק היא תיק על גלגלים המאפשר נשיאת כמות מסוימת של חפצים, ובדרך כלל משמש לשינוע מוצרים בהליכה ממקום רכישתם ועד לבית הצרכן. העגלה הבסיסית כוללת תיק שפתחו כלפי מעלה העשוי יריעה מחומר דוחה מים, המורכב על שלד מתכתי התומך בתיק מצידו ומתחתיו, והכולל בתחתיתו שני גלגלים מקבילים ובחלקו העליון ידית המשמשת לגרירת העגלה. בנוסף, כולל השלד רגלית המאפשרת העמדת העגלה בצורה יציבה. עגלות שוק קיימות במגוון צורות: קיימות עגלות שבמקום תיק הן בנויות ככלוב מתכת, או שילוב של כלוב ותיק. סוג נפוץ של עגלות כולל ארבעה גלגלים, ויש עגלות שוק המולבשות על הליכון. עגלות נוספות כוללות סידור גלגלים המאפשר העלאה קלה בגרם מדרגות. קיימות עגלות שוק המעוצבות על ידי בתי אופנה (למשל זארה ושאנל). עגלת קניות שקית קניות מדיה וקבצים בנושא עגלת שוק בוויקישיתוף Condé Nast, Zara lancia i carrelli portaspesa più fashion dell'anno, Vogue Italia, ‏2020-10-20 (ב־) Condé Nast, Chanel's Shopping Trolley, Vogue France, ‏2015-01-02 (ב־) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלומי יפרח

שלומי יפרח (נולד ב-6 במרץ 1996) הוא שחקן ישראלי. הוא ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של מאור עזרא בסדרת הדרמה "השוטרים". יפרח גדל באשדוד והחל לשחק כבר בגיל 13 בחוג לתיאטרון בבית הספר למשחק לנוער "יצירתי" בעיר. התמנה לבוגר קורס משחק בריאקטינג, ואחרי כמה שנים ובגיל 16 למד החל ללמוד בבית הספר למשחק "טכניקה" בתל אביב. יפרח הגיע לעולם המשחק בעקבות עברו המשפחתי המורכב אותו הוא מספר בהרצאתו "להעז לחלום". הוא גדל כילד בסיכון וסבל מבריונות לאחר שאביו הורשע וריצה עונש מאסר ואמו גידלה אותו לבדה. בשנת 2017 שיחק בסדרה "מול הקיר" בבימויו של חיים בוזגלו. באותה השנה שיחק כתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "האחיות המוצלחות שלי" המשודרת בyes. בשנת 2021 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה דרמת הפשע "השוטרים" המשודרת בערוץ 12. הוא שיחק שם בתור מאור עזרא, דמות המבוססת על העבריין מיכאל מור. בסוף שנת 2023 שיחק בסדרת הדרמה לנוער "זיגי", המשודרת בערוץ טין ניק של HOT. יפרח נישא בשנת 2021 לטליה, עובדת כפדיקוריסטית ונייליסטית והם מתגוררים בקריית מלאכי. הוא מקיים אורח חיים דתי. שלומי יפרח, ברשת החברתית אינסטגרם שלומי יפרח, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שלומי יפרח באתר ייצוג 1 תחיה ברק, "לא מפריע לך שאשתך שמנה?": שלומי יפרח ("השוטרים") לא עבר על השאלה בשתיקה, באתר ynet, 6 ביולי 2021 גיל משעלי, ‏"אבא שלי ישב בכלא. אני לא מתבייש בזה, זה חלק ממני", באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2023 ערב עם שי שטרן עונה 3 | תוכנית 28 - 01.09.23, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 58:27) גיל משעלי, ‏"אבא שלי ישב בכלא. אני לא מתבייש בזה, זה חלק ממני", באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2023 שלומי יפרח – להעז לחלום באתר "ידע במדיה" הרצאות שמואל סרדינס, מבחור אנונימי מרובע ב אל הפריים טיים בטלוויזיה הישראלית הסטאר האשדודי בראיון מיוחד לאשדוד נט, באתר אשדוד נט אפרת וכטל, ‏אנשים ממש בטוחים שיצאתי מהכלא. זה אומר שעשיתי את התפקיד שלי טוב, באתר ‏מאקו‏, 6 ביולי 2023 השבוע באשדוד | מו"ל: מנחם גלילי, באתר digitaler.cld.bz יצחק איתן, השחקן שלומי יפרח: "הסתכלתי לשמיים ואמרתי: 'אלוקים, תן סימן'", באתר הידברות, 15 ביוני 2023 מערכת האתר, נחשו מי האשדודי שחוזר בקרוב למסכים, באתר אשדוד נט
קניפ

קניפ (בגרמנית: Knipp; באזור האנובר נקרא: Calenberger Pfannenschlag) הוא סוג של נקניקייה המיוצרת על ידי ערבוב בשר עם דגנים (Grützwurst) הקשור לפינקל (אנ') המגיע מאזור ברמן ומהמטבח של סקסוניה התחתונה בגרמניה. קניפ עשוי מגריסי שיבולת שועל, ראש חזיר, בטן חזיר, גלדי שומן חזיר, כבד וציר ומתובל במלח, פלפל אנגלי ופלפל שחור. קניפ נמכר בדרך כלל ביחידות של 30 ס"מ באורך ו-10–15 ס"מ עובי. הנקניק המעושן נמכר ונצרך לאחר שנצלה, או רק עם לחם, או עם תפוחי אדמה צלויים או מבושלים ומלפפון חמוץ, דלעת חמוצה-מתוקה, רסק תפוחים וסלק או אפילו קר או חם על לחם חיטה מלאה. לפעמים מוגשות פרוסות בוטלוורסט (נקניק דם) פריכות ומטוגנות עם קניפ - המנה הזו ידועה בסכסוניה התחתית בשם Knipp un Büddelwust. באזור שמורת הטבע Lüneburg Heath, קניפ עשוי מבשר סוג של כבשה שחורה (Heidschnucke) והוא ידוע בשם Heidjer Knipp. באולדנבורג, קניפ נקרא Hackgrütze. במשך זמן רב נחשב קניפ ל"אוכל של עניים", שכן הוא עשוי משאריות קצבים. מדיה וקבצים בנושא קניפ בוויקישיתוף [1] (אורכב 16.04.2008 בארכיון Wayback Machine) Charlotte Homfeld: Über das Hausschlachten. Bremen kulinarisch - Bremen Reisefhrer, www.schwarzaufweiss.de Bremen kulinarisch
אלה וורסט

אַלֶה ווּרְסְט מילולית "נקניקיית מרצע" (בגרמנית: Ahle Wurst) ושמות נוספים, היא נקניקיית חזיר קשה המיוצרת בצפון מדינת הסן, גרמניה. שמה הוא צורה דיאלקטית של Alte Wurst - "נקניקייה ישנה". לאלה וורסט יש מעמד גאוגרפי מוגן בגרמניה (g.g.A), הכינוי מותר לשימוש רק עבור נקניקיות המיוצרות באזור צפון הסן סביב בירתה המקומית קאסל. בהתאם לצורה היא נקראת גם "Stracke" אם הוא מוארך או "Runde" אם הוא עגול. אלה וורסט היא נקניקייה מבשר חזיר ובייקון. מתובל רק במלח ופלפל שחור, יש הבדלים אזוריים בחומרים ויש קצבים שמוסיפים אגוז מוסקט, ציפורן, סוכר, שום, כמון, רום או ברנדי. בייצור מסורתי רק חזירים כבדים מעובדים כטריים (כשהבשר עדיין חם) והנקניקייה מיוצרת מנתחי בשר איכותיים. היישון האיטי בלחות גבוהה יחסית הוא סימן ההיכר של הנקניקייה. ניתן לעשן את הנקניקיה או לייבשה באוויר. רשימת מזונות מעושנים מדיה וקבצים בנושא אלה וורסט בוויקישיתוף Projektteam der 16. Witzenhäuser Konferenz 2008 (2009). Abenteuer Nahrung - weißt Du was Du isst?. Dokumentationsband 16. Witzenhäuser Konferenz 02. bis 06. Dezember 2008. kassel university press GmbH. p. 112. ISBN 978-3-89958-682-4. נבדק ב-8 באפריל 2012. {{cite book}}: (עזרה) "Nordhessische Wurstspezialitäten. Was bedeutet "Ahle" oder "Stracke"? - RACK & RÜTHER GmbH". www.rackruether.de (בגרמנית). נבדק ב-2022-07-01. Heinrich Keim: Nordhessische Ahle Worscht. Eine Wurst mit Kultstatus. Wartberg Verlag, Gudensberg-Gleichen 2005, מסת"ב 3-8313-1595-7
המועצה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר

המועצה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר (ידועה גם כג'אמו וקשמיר וידהאן פרישד) הייתה הבית העליון של בית המחוקקים המדינתי של ג'אמו וקשמיר. הגוף המחוקק הראשון בג'אמו וקשמיר הוקם ב-1934. היו בה 33 מושבים נבחרים, 30 ממונים ו-12 חברים רשמיים למחצה. לאחר הסתפחות המדינה להודו ב-1947 ומלחמת הודו–פקיסטן הראשונה קיבלה המדינה החדשה מעמד אוטונומי למחצה, וב-1951 נערכו בה בחירות לאספה חוקתית, ששימשה גם כגוף מחוקק. האספה החוקתית קיבלה חוקה ופיזרה את עצמה עם כניסת החוקה לתוקף ב-26 בינואר 1957. בחוקה החדשה שקיבלה הוועדה נקבע כי הגוף המחוקק של המדינה יורכב משני בתים, המועצה המחוקקת כבית עליון והאספה המחוקקת כבית תחתון. החוקה קבעה כי במועצה המחוקקת יהיו 36 חברים, 22 נבחרו על ידי חברי האספה המחוקקת, 11 מקשמיר ו-11 מג'אמו, 2 על ידי גופי שלטון מקומי, אחד מקשמיר ואחד מג'אמו, ושניים נוספים על ידי הפראנכים בשני המחוזות. בנוסף, שמונה מונו על ידי המושל. ב-2019 חוקק חוק ארגון מחדש של ג'אמו וקשמיר, בו הפכה מדינת ג'אמו וקשמיר לשתי טריטוריות איחוד: לדאק וג'אמו וקשמיר. החוק ביטת את המועצה המחוקקת, והפך את האספה המחוקקת לבית היחיד. אתר האינטרנט הרשמי של המועצה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר G. C. Malhotra, Chapter 31: Jammu end Kashmir Legislative Assembly, Cabinet Responsibility to Legislature: Motions of Confidence and No-confidence in Lok Sabha and State Legislatures, Lok Sabha Secretariat, 2004, עמ' 421, ISBN 978-81-200-0400-9 The Constitution of Jammu and Kashmir, s. 50 The Jammu and Kashmir (Reorganisation) Act, 2019, s. 13 to 15 The Jammu and Kashmir Reorganisation Bill, 2019, PRS Legilatve Research
רופוס בולוק

רופוס בראון בולוק (באנגלית: Rufus Brown Bullock;‏ 28 במרץ 1834 – 27 באפריל 1907) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-46 בשנים 1868–1871, בתקופת השיקום. הוא קרא לשוויון הזדמנויות כלכלי ולזכויות פוליטיות לשחורים וללבנים בג'ורג'יה. הוא גם קידם את החינוך הציבורי לשני הגזעים, ועודד את סלילתן של מסילות ברזל ואת הקמתם של בנקים ומפעלי תעשייה. במהלך תקופת כהונתו כמושל, ביקש בולוק סיוע צבאי פדרלי כדי להבטיח את זכויות העבדים המשוחררים. מהלך זה הפך אותו ל"אדם השנוא ביותר במדינה", והוא נאלץ להימלט ממנה מבלי שהשלים את תקופת כהונתו. לאחר שובו לג'ורג'יה הוא נמצא "לא אשם" בהאשמות בשחיתות, ובמשך שלושה עשורים לאחר מכן הוא היה אזרח פרטי מוערך. רופוס בולוק נולד בעיירה בית לחם שבמדינת ניו יורק. ב-1857 הוא עבר לאוגוסטה שבג'ורג'יה כדי לעבוד עם חברת הטלגרף אדמס אקספרס. בולוק כיהן כמושל ג'ורג'יה ה-46 בשנים 1868–1871, במהלך תקופת השיקום, והיה המושל הרפובליקני הראשון של המדינה. לאחר שג'ורג'יה אשררה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, הוכרז בחוק הכוללני שמדינות הדרום זכאיות לייצוג בקונגרס כמו שאר מדינות האיחוד. בשל העובדה שהאספה הכללית של ג'ורג'יה הרחיקה 28 נציגים שחורים ומנעה משחורים מלהצביע בבחירות לנשיאות של 1868, איבדה המדינה את זכותה לייצוג בקונגרס. בתגובה לפנייה מצדו של בולוק, הושמה שוב ג'ורג'יה תחת ממשל צבאי כחלק מ"חוק ג'ורג'יה" שנחקק ב-22 בדצמבר 1869. מהלך זה הפך את בולוק לדמות שנואה. לאחר כמה האשמות בשערוריות ולעג שהיו מנת חלקו, הוא אולץ ב-1871 על ידי הקו קלוקס קלאן להתפטר מתפקידו כמושל, והוא חש שיהיה זה נכון עבורו לעזוב את המדינה. במקומו הושבע כמושל נשיא הסנאט המדינתי, הרפובליקני בנג'מין קונלי, שכיהן כמושל בחודשיים האחרונים לכהונתו המתוכננת של בולוק. לאחר תום כהונו של קונולי הושבע הדמוקרט ג'יימס מילטון סמית', ועד לכהונתו של סאני פרדו ב-2003, לא כיהן אף מושל רפובליקני בג'ורג'יה. בולוק שימש כנשיא חברת הרכבות מייקון ואוגוסטה ב-1867, והקים את הבנק הלאומי הראשון של אוגוסטה. מאוחר יותר הוא היה לנשיא לשכת המסחר של אטלנטה, וב-1895 שימש כראש הטקס של תערוכת מדינות הכותנה הבינלאומית. בולוק הציג את בוקר טי. וושינגטון, לפני שנשא את נאום "פשרת אטלנטה" (Atlanta Exposition Speech) המפורסם שלו. רופוס בולוק נפטר באלביון שבמדינת ניו יורק ב-27 באפריל 1907. הוא נטמן בבית הקברות מאונט אלביון שבעיר. הוא המושל היחידי מאז 1850 שלא מוצג דיוקן רשמי שלו בקפיטול של מדינת ג'ורג'יה. Entrepreneur for Equality: Governor Rufus Bullock, Commerce, and Race in Post-Civil War Georgia (1994), Russell Duncan, University of Georgia Press. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 301 רופוס בולוק באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) רופוס בולוק באנציקלופדיה החדשה של ג'ורג'יה (באנגלית) רופוס בולוק באתר The Political Graveyard (באנגלית) רופוס בולוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Smith, W. Calvin (1968). "The Reconstruction 'Triumph' of Rufus B. Bullock". The Georgia Historical Quarterly. 52 (4): 414–425.
מרקזפנדי דניזלי

עירוני מרקזפנדי דניזלי באסקט (בטורקית: Merkezefendi Belediyesi Denizli Basket) היא קבוצת כדורסל טורקית מדניזלי המשחקת בליגת העל הטורקית בכדורסל. הקבוצה נוסדה ב-2017 בשם יוקסקצ'יטה קולג'י והחלה את דרכה בליגה השלישית (TB2L). לקראת עונת 2018/19 שינתה הקבוצה את שמה למרקזפנדי דניזלי, והיא השלימה עונה סדירה ללא הפסד ב-20 משחקים. בפלייאוף ניצחה הקבוצה את בייליקדוז 2–0, את בולוספור 3–0 ואת ארזורום 3–1, הפסדה היחיד בעונה. בגמר, שנערך ב-13 במאי 2019 בהיכל סינאן ארדם, גברה מרקזפנדי 77–70 על פטהייה בלדייספור, זכתה באליפות ועלתה לליגה הטורקית השנייה בכדורסל (TBL). עונת 2019/20 הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בטורקיה כשמרקזפנדי הייתה במקום השלישי, ובעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום הראשון עם מאזן 22–8 ועלתה לליגת העל הטורקית בכדורסל (BSL). בשתי העונות הראשונות שלה ב-BSL סיימה הקבוצה בתחתית הטבלה, אך הצליחה להימנע מירידה כשסיימה במקומות ה-14 וה-13, בהתאמה, מעט לפני המקום ה-15 שמוביל ל-TBL. ארצות הברית ישראל מקס היידגר ארצות הברית נייט ססטינה יוון ניקוס רוגקאבופולוס ארצות הברית ג'הייבה פלויד מדיה וקבצים בנושא מרקזפנדי דניזלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרקזפנדי דניזלי מרקזפנדי דניזלי, ברשת החברתית פייסבוק מרקזפנדי דניזלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרקזפנדי דניזלי, ברשת החברתית אינסטגרם "Merkezefendi Belediyesi Denizli Basket, TB2L'de şampiyon oldu!". הורייט (בטורקית). 14 במאי 2019. נבדק ב-2024-01-22. {{cite web}}: (עזרה) נועה פופלינגר, ‏מקס היידגר חתם במרקזפנדי מהליגה הטורקית, באתר ערוץ הספורט, 1 באוגוסט 2022 העונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בטורקיה
בנג'מין קונלי

בנג'מין קונלי (באנגלית: Benjamin Conley;‏ 1 במרץ 1815 – 10 בינואר 1886) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הרפובליקנית, שמתוקף כהונתו כנשיא הסנאט המדינתי, כיהן מאוקטובר 1871 ועד ינואר 1872 כמושל ג'ורג'יה ה-47 במקומו של רופוס בולוק שאולץ להתפטר. בשנים 1857–1859 הוא כיהן כראש עיריית אוגוסטה. בנג'מין קונלי נולד בניוארק, ניו ג'רזי, ובנעוריו עבר לסוואנה, ג'ורג'יה. בשנים 1857–1859 הוא כיהן כראש עיריית אוגוסטה. ב-1871 הוא כיהן כנשיא הסנאט של ג'ורג'יה, ומתוקף תפקידו על פי חוקת המדינה אז, כאשר התפטר מושל ג'ורג'יה רופוס בולוק מתפקידו ב-30 באוקטובר אותה שנה, הושבע קונלי במקומו וכיהן בחודשיים שנותרו עד לתום תקופת כהונתו המתוכננת של בולוק. עד לכהונתו של סאני פרדו ב-2003, היה קונלי המושל הרפובליקני האחרון של ג'ורג'יה. בנג'מין קונלי נפטר באזור שנקרא וסט אנד, וכיום הוא חלק מהעיר אטלנטה ב-10 בינואר 1886. הוא נטמן בבית הקברות מגנוליה שבאוגוסטה. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 302 בנג'מין קונלי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) בנג'מין קונלי באתר The Political Graveyard (באנגלית) בנג'מין קונלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה

חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה (בצרפתית: Groupe de sécurité de la présidence de la République) היא יחידה השייכת לאגף האבטחה של המשטרה הלאומית של צרפת. משימת היחידה היא לדאוג לסידורי האבטחה והגנתם של נשיא הרפובליקה ואישים נוספים מפני איומים מחוץ ומבית. חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה הוקמה ב-1983 תחת הז'נדרמריה הצרפתית במהלך נשיאותו של פרנסואה מיטראן. היחידה הוקמה במטרה לייעל את סידורי האבטחה של נשיא צרפת, שעד אז אובטח בידי שירות הנסיעות והאבטחה, אשר הוקם על ידי הנשיא שארל דה גול. עם הקמתה הורכבה החוליה מלוחמי יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית GIGN, בשנת 1995 החל גיוס שוטרים מהמשטרה הלאומית של צרפת וכוח האדם של החוליה הפך להטרוגני. לאחר ניסיון ההתנקשות בנשיא ז'אק שיראק במהלך המצעד הצבאי ביום הבסטיליה ב-2002, וכחלק מהליך הפקת לקחים עלה מספר כוח האדם של חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה ל-60 מאבטחים. עם כניסתו של ניקולא סרקוזי לנשיאות הוחלט על החזרתם של הז'נדרמים ליחידת GIGN, וחוליית האבטחה הועברה לפיקודה המוחלט של המשטרה הלאומית של צרפת, ובכך גדל כוח האדם של החוליה ל-90 מאבטחים. ב-2012 במהלך נשיאותו של פרנוסאה הולנד הוקטן מספר המאבטחים ביחידה ל-66 שוטרים. ב-2017 עם היבחרו של עמנואל מקרון לנשיאות הועלו מספר המאבטחים בחוליית האבטחה ל-70 שוטרים. חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה אחראית למספר משימות אבטחה ביניהם: נשיא צרפת ובני משפחתו מבנה ארמון האליזה והמבנים המקיפים אותו מצדדיו נשיאים לשעבר אנשים אחרים לפי הנחיות הנשיא. מאבטחי חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה חמושים ב: אקדח גלוק 17; אקדח גלוק 26; תת-מקלע מסוג Heckler & Koch MP5 תת-מקלע מסוג Brügger & Thomet MP9 רובה סער מסוג Heckler & Koch G36 השירות החשאי (ארצות הברית) היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות (ישראל) פיקוד האבטחה (הממלכה המאוחדת) מדיה וקבצים בנושא חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה בוויקישיתוף GSPR : Emmanuel Macron rend un hommage inédit aux «anges gardiens» des présidents, Europe 1, ‏2023-11-23 (בצרפתית) Une centaine de policiers vont protéger Nicolas Sarkozy et sa famille, Capital.fr, ‏2007-06-12 (בצרפתית) Les gendarmes de retour dans la sécurité présidentielle de Hollande, L'Obs, ‏2012-05-31 (בצרפתית) Autour du président Macron, une sécurité renforcée pour assurer sa protection rapprochée, Le Figaro, ‏2017-12-01 (בצרפתית)
פאו קובארסי

פאו קובארסי פארדס (בספרדית: Pau Cubarsí Paredes; נולד ב-22 בינואר 2007) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן בברצלונה מהלה ליגה. קובארסי נולד באסטניול שבמחוז ז'ירונה, קטלוניה, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ז'ירונה לפני שעבר ללה מאסיה, אקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה, ב-2018. ב-1 בנובמבר 2022, בגיל 15 שנים ו-283 ימים, הפך לשחקן השלישי הכי צעיר בהיסטוריה של ברצלונה שעורך בכורה בליגת האלופות לנוער (אחרי לאמין ימאל ואילאש מוריבה) כשפתח בתיקו 1–1 מול ויקטוריה פלזן. באפריל 2023 התאמן לראשונה עם הקבוצה הבוגרת של המועדון לאחר שזומן על ידי המאמן צ'אבי. ב-8 ביולי חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון, ונכלל בסגל קדם העונה לקראת עונת 2023/2024. ב-18 בינואר 2024 ערך את הופעת הבכורה בברצלונה, כשעלה בדקה ה-61' בניצחון 3–1 בגביע המלך הספרדי על יוניוניסטאס סלמנקה ואף בישל את השער השני לז'ול קונדה. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת בלה ליגה, ופתח בניצחון 4–2 על ריאל בטיס. ב-12 במרץ 2024 ערך קובארסי את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשפתח בהרכב ונבחר למצטיין המשחק בניצחון 3–1 על נאפולי במשחק הגומלין של שמינית גמר 2023/2024. קובארסי ייצג את ספרד בנבחרת הלאומיות מגיל 15 עד גיל 17, ושיחק במדיה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17 ובגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 2023. ב-15 במרץ 2024 זומן על ידי המאמן לואיס דה לה פואנטה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת למשחקי הידידות מול קולומביה וברזיל, ושבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו כשנכנס בדקה ה-83' בהפסד 0–1 לקולומביה. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וזכה עימה במדליית זהב. מדיה וקבצים בנושא פאו קובארסי בוויקישיתוף פאו קובארסי, ברשת החברתית אינסטגרם פאו קובארסי, באתר Transfermarkt פאו קובארסי, באתר Soccerway פאו קובארסי, באתר BDFutbol פאו קובארסי, באתר WorldFootball.net פאו קובארסי, באתר National Football Teams פאו קובארסי, באתר FootballDatabase.eu פאו קובארסי, באתר ESPN חאבייר גסקון (1 בנובמבר 2022). "Pau Cubarsí, 15 años, tercer debutante más joven del Barça en la UEFA Youth League" [פאו קובארסי, בן 15, ערוך הבכורה השלישי הכי צעיר של בארכה ליגת הנוער של אופ"א]. מונדו דפורטיבו (בספרדית). נבדק ב-2024-01-22. {{cite web}}: (עזרה) "¿Quién es Pau Cubarsí?" [מיהו פאו קובארסי?]. ספורט (בספרדית). 20 באפריל 2023. נבדק ב-2024-01-22. {{cite web}}: (עזרה) "Pau Cubarsí firma su continuidad en el Juvenil del FC Barcelona" [פאו קובארסי חותם על המשכיות בנוער של ברצלונה]. ספורט (בספרדית). 8 ביולי 2023. נבדק ב-2024-01-22. {{cite web}}: (עזרה) אנאיס מרטי (10 ביולי 2023). "Así transcurrió el primer entrenamiento del Barça de Xavi 23-24" [כך התנהל האימון הראשון של בארסה של צ'אבי 23–24]. לה ונגרדיה (בספרדית). נבדק ב-2024-01-22. {{cite web}}: (עזרה) ברצלונה נחלצה מפיגור מול סלמנקה, ניצחה 1:3 ועלתה לרבע הגמר, באתר וואלה, 18 בינואר 2024 קובארסי בהגנת ברצלונה, לאמין ימאל פותח ב-11, באתר ONE‏, 21 בינואר 2024 "כמו קומאן במיטבו": בבכורה באלופות - בלם ברצלונה בן ה-17 נבחר לאיש המשחק, באתר ynet, 13 במרץ 2024 סטטיסטיקות בנבחרת, באתר Transfermarkt בגיל 17 בלבד: פאו קובארסי זומן לנבחרת ספרד, באתר ONE‏, 15 במרץ 2024 0:3 לארגנטינה בלי מסי, ספרד נכנעה לקולומביה, באתר ONE‏, 23 במרץ 2024 "Lista para el Torneo Olímpico Masculino de Fútbol באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, 10 ביולי 2024 (בספרדית)
Vox (אתר)

Vox (מלטינית vōx; בעברית: קול) הוא אתר חדשות ודעות אמריקאי בבעלות Vox Media. האתר נוסד באפריל 2014 על ידי עזרא קליין, מאט איגלסיאס ומליסה בל, ונודע בשל תוכני העיתונאות ההסברתית (אנ') שלו. הנוכחות של האתר באמצעי תקשורת אחרים כוללת גם ערוץ יוטיוב, מספר פודקאסטים, ותוכנית המשודרת בנטפליקס בשם "מקרוב". Vox תואר כנוטה לשמאל ופרוגרסיבי. לפני הקמת Vox, עזרא קליין עבד בשביל "וושינגטון פוסט" כראש Wonkblog, בלוג מדיניות ציבורית. כשקליין ניסה להשיק אתר חדש באמצעות מימון מעורכי העיתון, הצעתו נדחתה וקליין עזב לאחר מכן את הוושינגטון פוסט לתפקיד ב-Vox Media בינואר 2014. דייוויד קאר מ"הניו יורק טיימס" קישר את היציאה של קליין ל-Vox עם "עיתונאים בעלי שם גדול" אחרים שעוזבים עיתונים לסטארט-אפים דיגיטליים, כמו וולטר מוסברג וקארה סווישר (מ-Recode, שנרכשה מאוחר יותר על ידי ושולבה ב-Vox). דייוויד פוג, ונייט סילבר. הוא תיאר את Vox Media כ"חברת טכנולוגיה המייצרת מדיה". מתפקידו החדש, קליין פעל להקמת Vox, כולל גיוס עיתונאים חדשים לאתר. קליין ציפה "לשפר את הטכנולוגיה של החדשות" ולבנות פלטפורמה מקוונת מצוידת יותר להפיכת חדשות מובנות. צוות האתר החדש, בן 20 איש, נבחר בשל מומחיותם בתחומי נושא וכלל את מתיו איגלסיאס של סלייט, מליסה בל ועמיתיו של קליין מהוושינגטון פוסט. Vox הושק ב-6 באפריל 2014, כשקליין שימש כעורך הראשי. מאמר המערכת הפותח של קליין, "How politics makes us stupid" (בעברית: "איך פוליטיקה עושה אותנו טיפשים"), הסביר את מצוקתו בנוגע לקיטוב פוליטי בהקשר של התיאוריות של פרופסור דן קאהן בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל על האופן שבו אנשים מגנים על עצמם מפני מידע שמתנגש עם אמונות הליבה שלהם. ביוני 2016, Vox השעו את הכתב אמט רנסין בשל סדרת ציוצים הקוראים למהומות נגד טראמפ, כולל אחד ב-3 ביוני 2016, שדרש, ”אם טראמפ מגיע לעיר שלך, התחילו מהומות”. הציוצים משכו תשומת לב לאחר שהפגנות אלימות נגד טראמפ התקיימו בסן חוזה שבקליפורניה, ביום הציוץ של רנסין. בספטמבר 2017, קליין פרסם פוסט ב-Vox בו הודיע שהוא לוקח על עצמו תפקיד חדש כעורך כללי, וכי לורן וויליאמס, שהצטרפה ל-Vox כמה חודשים לאחר הקמתו, הינה העורכת הראשית החדשה. בסוף 2020, קליין, וויליאמס ואיגלסיאס עזבו את האתר. בעוד שהאתר נוסד עם עיתונאים בולטים, מנכ"ל Vox Media, ג'ים באנקוף, אמר שלמותג שלהם יש קהלים בוגרים ומיינסטרימים שכבר לא הסתמכו על מוניטין של אישים. סוואטי שארמה מונתה לעורכת הראשית בפברואר 2021. עורך מנהל של "האטלנטיק" בזמן מינויה, היא הייתה צפויה להיכנס לתפקיד במרץ 2021. מדיה וקבצים בנושא Vox בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Vox (באנגלית) Vox, ברשת החברתית פייסבוק Vox, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Vox, ברשת החברתית אינסטגרם Vox, ברשת החברתית טיקטוק Vox, סרטונים בערוץ היוטיוב Roger Yu, Ezra Klein launches news site Vox.com, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
פרס קרל הגדול

הפרס הבינלאומי על שם קרל הגדול אאכן, ובקצרה: פרס קרל הגדול, נוסד ב-14 במרץ 1950, ומוענק מדי שנה לאיש, אנשים או ארגון שתרם תרומה משמעותית למען איחוד ואינטגרציה של אירופה. בעשורים הראשונים לקיומו, כלל הפרס סכום של 5,000 אירו, ומדליה עם דמותו של קרל הגדול. החל משנת 2007 בוטל הפרס הכספי לטובת פרס מקביל המיועד לבני נוער. הפרס נקרא על שמו של קרל הגדול. חלוקת הפרס נערכת באופן מסורתי בחג העלייה (המציין את יום עליית ישו השמימה במסורת הנוצרית), באולם ההכתרה של בית העירייה באאכן. ועד המחליטים של 'קרן הפרס הבינלאומי על שם קרל הגדול אאכן', מורכב מאזרחים, עובדי מדינה ורשויות העיר, והם בוחרים את הזוכים בפרס. 2024 - הרב פנחס גולדשמידט ויהודי אירופה 2023 - ולדימיר זלנסקי והעם האוקראיני 2022 - סבטלנה טיכאנובסקאיה, מריה קולסניקובה, ורוניקה צ'פקאלו 2020 - קלאוס יוהאניס 2019 - אנטוניו גוטרש 2018 - עמנואל מקרון 2017 - טימותי גרטון אש 2016 - פרנציסקוס 2015 - מרטין שולץ 2014 - הרמן ואן רומפיי 2013 - דליה גריבאוסקאיטה 2012 - וולפגנג שויבלה 2011 - ז'אן-קלוד טרישה מדיה וקבצים בנושא פרס קרל הגדול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס קרל הגדול (בגרמנית, באנגלית, בצרפתית ובהולנדית) "הפרס מעיד שליהודי אירופה יש עתיד", באתר ערוץ 7, 15 במאי 2024 Karlspreis 2024 ג'וש ארונסון, ‏הפרס היוקרתי ע"ש קרל הגדול הוענק לנשיא ועידת רבני אירופה, באתר מעריב אונליין, 9 במאי 2024