חוקת אנדורה

חוקת אנדורה (בקטלאנית: Constitució d'Andorra) היא המסמך המשפטי המחייב והגבוה ביותר בחוק של אנדורה. לאחר אישורה על ידי משאל עם שנערך ב-14 במרץ 1993, היא נכנסה לתוקף ב-28 באפריל 1993. החוקה נחתמה על ידי הנסיכים-שותפים של אנדורה, נשיא צרפת ובישוף אורחל (בקטלאנית: Urgell). החוקה מסדירה את היותה של אנדורה דמוקרטיה ייצוגית פרלמנטרית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. סעיף 1: השלטון בנסיכות מופקד על ידי הנסיכים-שותפים של אנדורה: נשיא צרפת והבישוף של אורחל. בנוסף, הוא גם קובע את שמה הרשמי של הנסיכות: . יתר על כן, הסעיף קובע כי ריבונותה של אנדורה מוטלת על אנשיה. לבסוף, נמנים שמות מחוזות אנדורה. סעיף 2: השפה הרשמית באנדורה היא קטלאנית, וההמנון, הסמל והדגל שלה יהיו כדלהלן. לבסוף, קובע הסעיף שבירת אנדורה תהיה אנדורה לה ולה. סעיף 3: אנדורה תנהג על-פי המשפט הבינלאומי, ועל-פי ההסכמים והאמנות הבינלאומיות שחתמה עליהם. סעיף 4: אנדורה תכבד את כבוד האדם כזכות בלתי מעורערת. סעיף 5: ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם תקפה ומשתלבת במערכת המשפטית של אנדורה. סעיף 6: כל בני האדם לרבות אנדורה שווים בפני החוק. סעיף 7: הסדרת האזרחות בנסיכות. אדם המחזיק באזרחות נוספת לזו האנדורית עלול לאבד את אזרחותו. סעיף 8: אנדורה תכבד את הזכות לחיים ואוסרת על עינויים ועונשים אכזריים, בלתי אנושיים או משפילים ואוסרת על עונש מוות. סעיף 9: אין להחזיק אדם במעצר יותר מ-48 שעות, ללא פסק דין של בית משפט. סעיף 10: פסקי דין בית המשפט יתקבלו בהתאם לחוק בלבד. זכותו של כל תושבי אנדורה להיות לעורך דין ולקבל ייצוג משפטי בחינם במקרה הצורך. סעיף 11: זכותו של כל אדם לחופש דת. סעיף 12: זכותו של כל אדם לחופש ביטוי, ולשמירה על סודות מקצועיים. צנזורה ושליטה ופיקוח אידאולוגי מצד השלטון - אסור. סעיפים 13, 14 ו-15: זכותו של אדם להינשא. לילד באשר הוא ישנם זכויות. ולבסוף, הזכות לפרטיות היא זכות בלתי מעורערת. סעיפים 16 ו-17: זכותם של תושבי אנדורה לחופש ההפגנה, כל עוד הודיעו מראש על קיום ההפגנה והיא אינה אלימה. סעיף 18: הזכות להקים ארגונים מקצועיים וארגוני סחר. סעיף 19: זכותם של הפועלים ובעלי העסקים להגן על האינטרסים הכלכליים והחברתיים שלהם. סעיף 20: הזכות של אזרחי אנדורה לחינוך על-פי דרכם. סעיף 21: חופש התנועה באנדורה לכל יושביה - להתנייד בתוך הנסיכות, לצאת ממנה ולהיכנס אליה. זכותם של אזרחי אנדורה לקבוע את ביתם בה, בכל מקום שירצו. סעיף 22: זכויות התושבים הזרים של אנדורה במקרים של אי חידוש התושבות שלהם או צו גירוש שניתן להם. סעיף 23: זכותם של מי שרוצה בכך להגיש עתירה משפטית. סעיפים 24, 25ו-26: אזרחי אנדורה יהנו מזכויות פוליטיות, כגון: הזכות לגישה למוסדות ציבוריים והזכות להקים מפלגות פוליטיות. סעיפים 27 עד 36: "זכויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות", לרבות איסור על שלילת רכוש פרטי ללא הליך הוגן. סעיף 37: מערכת המיסוי באנדורה תהיה הוגנת. סעיף 38: מאפשר לנסיכות להנהיג "שירות לאומי אזרחי"[דרושה הבהרה]. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. סעיפים 43 עד 49: מגדיר את סמכויותיהם ואת תפקידם של הנסיכים-שותפים של אנדורה. סעיפים 50 עד 71: מגדיר את המבנה והתפקוד של הפרלמנט של אנדורה. סעיפים 72 עד 78: מגדיר את המבנה והתפקוד של ממשלת אנדורה. סעיפים 79 עד 84: מגדיר את המבנה והתפקוד של מחוזות אנדורה. סעיפים 85 עד 94: מגדיר את סמכויותיהם ואת תפקודם של מערכת המשפט באנדורה. השפיטה חייבת להיות עצמאית ושופטים יכהנו עד כשש שנים. סעיפים 95 עד 104: מגדיר את המבנה והתפקוד של בית הדין החוקתי של אנדורה, אשר תפקידו לפרש את החוקה. סעיף 105: יוזמה לשינויים בחוקה יכולה לבוא הנסיכים-שותפים של אנדורה או מחברי הפרלמנט של אנדורה. סעיף 106: על-מנת לאמץ שינוי בחוקה יש להשיג לכך רוב של שני שלישים בפרלמנט, ולאחר מכן להביא את ההצעה למשאל עם. סעיף 107: יש לשתף את הנסיכים-שותפים בתהליך. פוליטיקה של אנדורה אתר האינטרנט הרשמי של חוקת אנדורה חוקת אנדורה (באנגלית)