laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלוויס TE 21

אלוויס TE 21 (באנגלית: Alvis TE 21, קרויה גם: Alvis Three Litre Series III) היא מכונית ספורט המוגדרת כמכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Alvis Car and Engineering Company (אנ') (שם קיצור: "Alvis") אשר יוצרה בין השנים 1963–1966. סך הכול יוצרו 352 יחידות. 2 דלתות - סלון. 2 דלתות - קבריולה. "אלוויס TE 21", שנת 1964 - קבריולט "אלוויס TE 21", שנת 1964 "אלוויס TE 21", שנת 1965 "אלוויס TE 21" "אלוויס TE 21" דגם "Graber" - קבריולט "אלוויס TE 21" דגם "Graber", שנת 1964 "אלוויס TE 21", שנת 1964 "אלוויס TE 21" מנוע "אלוויס TE 21", שנת 1964 "אלוויס TE 21" אלוויס פיירבירד אלוויס TF 21 אלוויס טקטיקה מדיה וקבצים בנושא אלוויס TE 21 בוויקישיתוף אלוויס TE 21, סרטון באתר יוטיוב Sedgwick, M. (1989). A-Z of Cars of the 1930s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-38-9. "אלוויס TE 21" - היסטוריה hagertyinsurance.co.uk/price-guide/1965-Alvis-TE21 Clarke, RM (1989). Alvis gold portfolio 1919–1967. Cobham, Surrey, England: Brooklands Books. ISBN 978-1-870642-84-2. דגמי "אלוויס TF 21" ו- "אלוויס TE 21" ראו "אלוויס TE 21" classics.honestjohn.co.uk/reviews/alvis/te21tf21
בריגדה-גנרל

המונח "בריגדה-גנרל" מפנה לכאן. לערך העוסק בשימוש של דרגת כוכב אחד במדינות אחרות, ראו בריגדיר גנרל. בריגדה-גנרל (בגרמנית: Brigadegeneral, בקצרה: BrigGen) היא דרגת הגנרל הנמוכה בחשיבותה בצבא הגרמני (הר) ובחיל האוויר הגרמני (הלופטוואפה), והיא מקבילה לדרגת בריגדיר גנרל. הדרגה היא מקבילה לדרגת OF-6 בנאט"ו, וכן לפלוטילן-אדמירל בדויטשה מרינה, או גנרל-ארזאץ, גנרל-אפותקר, ואדמירל-ארזאץ בשירותי הרפואה של הבונדסוור. על דרגות הכתף (צבא היבשה, חיל האוויר) יש כוכב זהב אחד בין שני עלי אלון מוזהבים.
רוברט אנדרסון ואן ויק

רוברט אנדרסון ואן ויק (באנגלית: Robert Anderson Van Wyck;‏ 20 ביוני 1849 – 14 בנובמבר 1918) היה ראש עיריית ניו יורק הראשון, לאחר איחוד הרבעים לעיר אחת. גדל בניו יורק. למד באקדמיית וילסון בצפון-קרוליינה. הפסיק את לימודיו בה בטרם סיימו, והמשיך את לימודיו באוניברסיטת קולומביה, בה השלים בשנת 1872 תואר ראשון במשפטים. אחר לימודיו החל לעבוד כעורך דין. במשך שנים רבות נטל חלק פעיל בענייני המפלגה הדמוקרטית. נבחר לשופט בבית המשפט המחוזי של ניו יורק, ומאוחר יותר אף היה שופט בבית המשפט העליון. בשנת 1898 החל לכהן בתפקידו כראש עיריית ניו יורק, והיה ראש העיר הראשון לאחר איחוד הרבעים. בתפקידו זה כיהן עד 1901. בתקופת כהונתו פורסם כי חברת הקרח האמריקאית של צ'ארלס ו. מורס (אנ') העלתה את מחיר הקרח, בשל בלעדיותה באספקת הקרח, וכי לוואן ויק היה מניות בחברה. בשל כך הוצרך לסיים את תפקידו. מושל ניו יורק תאודור רוזוולט פתח בחקירה, שקבעה כי ואן ויק לא היה מעורב אישית בשערוריית העלאת מחיר הקרח. בשנת 1906 עבר לפריז, שם חלה ומת ב-14 בינואר 1918 בגיל 69. גופתו הוחזרה לניו יורק, והוא נקבר בבית הקברות וודלאון ברובע הברונקס. מדיה וקבצים בנושא רוברט אנדרסון ואן ויק בוויקישיתוף רוברט אנדרסון ואן ויק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Robert Anderson Van Wyck ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירלי פרימפונג-מנסו

שירלי פרימפונג-מנסו (באנגלית: Shirley Frimpong-Manso; נולדה ב-1977) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע גנאית. היא המייסדת והמנכ"לית של Sparrow Productions, חברת הפקה ופרסום לקולנוע ולטלוויזיה. היא זכתה בפרס הבמאי הטוב ביותר מטעם האקדמיה האפריקאית לקולנוע. פרימפונג-מנסו היא גם מבעלי Sparrow Station, שירות סטרימינג לבידור אפריקאי ה בידור מטעם חברתה ההפקה שלה ומפיקים אפריקאים אחרים. ב-2013 היא דורגה במקום ה-48 ברשימת האנשים המשפיעים ביותר בגאנה של רשת הטלוויזיה E.tv Ghana. פרימפונג-מנסו מוכרת בתור מי ש"מבקשת להעלות את רמת ההפקה של סרטים בגאנה ובאפריקה על ידי סיפור סיפורים אפריקאים מתקדמים דרך עיניהם של אפריקאים." לדבריה, היא נכנסה לתחום הקולנוע כדי לשנות את האופן שבו גאנה מצטייר]ת בתקשורת. סרטיה ידועים עבור דמויות הנשים "העזות" בהם, נשים אפריקאיות בעלות סוכנות אישית, שיכולות לפרנס ולהוביל חיים מורכבים. פרימפונג-מנסו היא מאזור קוואהו פפיס במזרח גאנה. כבר בתור ילדה היא התעניינה בארגון הצגות, אותן העדיפה על משחקים אחרים. היא סיימה בשנת 2000 את לימודי במכון הלאומי לקולנוע וטלוויזיה, ועבדה בתור שדרנית בתחנת הרדיו Radio Gold, תחנה פרטית באקרה, ואחר כך הקימה את חברת ההפקות שלה, Sparrow Productions, ב-2003. בעלה ושותפה העסקי הוא קן אטו, ויש להם ילד משותף. עם המפיקה והשחקנית ג'ולייט אסאנטה, פרימפונג-מנסו הפיקה את תוכנית הטלוויזיה Heart to Heart במשך שנתיים, זמן קצר אחרי סיום הלימודי. היא גם הפיקה את: Different Shades of Blue - סדרת טלוויזיה על חמש סטודנטיות החיות יחד במעונות באוניברסיטה. Personalities Kitchen - תוכנית בישול עם ידוענים. תחרות היופי "מיס גאנה" - מתוך השנים שהפיקה את התחרות, הגיעו שתי מתחרות לחצי הגמר במיס עולם. 2010: פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר של השנה 2010: פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לפסקול הסרט הטוב ביותר, עבור סרטה A Sting in a Tale 2010: פרס פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי - פרס הקהל לסרט העלילתי הטוב ביותר עבור A Sting In A Tale  2014 פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" - פרס עורך הווידאו הטוב ביותר, ופרס הבמאי הטוב ביותר מדיה וקבצים בנושא שירלי פרימפונג-מנסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירלי פרימפונג-מנסו שירלי פרימפונג-מנסו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שירלי פרימפונג-מנסו, באתר AllMovie (באנגלית) שירלי פרימפונג-מנסו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Sparrow Productions Sparrow Productions בפייסבוק ראיון ב-BBC World Service שמע (קישור בסוף המאמר) Amankwa, Obour (16 במאי 2010). "Biography of Shirley Frimpong-Manso: A Director with Outstanding Skills". GhanaCelebrities.com. {{cite web}}: (עזרה) "Etv Ghana holds maiden edition of Ghana Most Influential People". etvghana.com. 23 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) Shirly Frimpong-Manso Reveals, Entertainment Ghana "Shirley Frimpong Manso & Her Man-Ken Attoh..." Ghanacelebrities.com (באנגלית אמריקאית). 2012-10-02.
פרידריך השלישי, רוזן העיר נירנברג

פרידריך השלישי, רוזן העיר נירנברג (בגרמנית: Friedrich III. von Nürnberg;‏ סביב 1220 – 14 באוגוסט 1297) היה רוזן העיר נירנברג מבית הוהנצולרן בין השנים 1261–1297. פרידריך נולד בשנת 1220, לקונרד הראשון, רוזן העיר נירנברג ולאדלהייד מפרונטנהאוזן, בתם של היינריך השני, רוזן פרונטנהאוזן ואדליידה מפליין. בשנת 1248 הוא ירש את שטחי בית הוהנצולרן במערב נירנברג סביב טירת קאדולצבורג, ואת שטחי אנדכס וביירוית, אולם בעקבות כך הוא הסתכסך עם בתי אצולה אחרים, אשר היו להם גם טענות על אדמות אלו. בשנת 1261 מת אביו, ופרידריך הפך לרוזן העיר נירנברג. הוא ניסה לחסל את הפרנקים שהיו הכוח העיקרי באזור, אולם זה גרם להתנגדות אלימה של הבישופים של וירצבורג ובמברג. בשנת 1273 העניק פרידריך את הקול המכריע עבור חברו רודולף מהבסבורג במהלך הבחירות למלך הרומאים. כפרס אישר רודולף את תוארו, והעניק לו את התואר של נסיך בוחר. בעקבות כך הופקד פרידריך על בית המשפט המלכותי המחוזי של פרנקוניה, נטל חלק במלחמה נגד אל אוטוקאר השני, מלך בוהמיה ואף הצטרפו למאבק בקרב דירנקרוט וידנשפייגן בשנת 1278. באופן ספציפי יותר, היה לו סכסוך טריטוריאלי עם בוהמיה על אגרלאנד, ובעקבות כך הוא סיפח את וונזידל, ארלנגן וארצברג לבית הוהנצולרן. ב-14 באוגוסט 1297 מת פרידריך, ובנו יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג ירש את נחלותיו, אולם יוהאן מת בשנת 1300 ללא ילדים, ומשום כך ירש אותו אחיו, בנו הצעיר של פרידריך - פרידריך הרביעי, רוזן העיר נירנברג. בשנת 1246 התחתן פרידריך עם אליזבת ממראניה, בתו של אוטו הראשון, דוכס מראניה, ממנה נולדו לו 5 ילדים: יוהאן (נרצח ליד נירנברג ב-1262). זיגמונד (נרצח ליד נירנברג ב-1262). מריה (מתה ב-1299), התחתנה עם לודוויג החמישי, רוזן אטינגן. אדלהייד (מתה ב-1307), התחתנה עם היינריך השני, רוזן קסטל. אליזבת (מתה ב-1288), התחתנה עם אברהרד השני משליסלברג, ולאחריו התחתנה עם גוטפריד השני מהוהנלוהה. ב-10 באפריל 1280 התחתן פרידריך בשנית עם הלנה מסקסוניה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה והלנה מבראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 3 ילדים: יוהאן (1279–1300). פרידריך (1287–1332). אנה (מתה ב-1355), התחתנה עם אמיך הראשון, רוזן נסאו-הדמאר. www.genealogie-mittelalter.de
מאיר שטרנברג

מאיר שטרנברג (נולד ב-3 באוקטובר 1944) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לתורת הספרות הכללית ובחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1994–2016 ערך את כתב העת Poetics Today, שיוצא לאור מטעם המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר. שטרנברג זכה בפרס ישראל לחקר הספרות הכללית בשנת תשנ"ו. כמה ממאמריו החשובים, ביניהם "המלך במבט אירוני", מאמר מכונן של אסכולת תל אביב בתורת הספרות, המציע קריאה בסיפור דוד ובת שבע ומציג לראשונה את תורת הפערים, נכתבו בשיתוף עם פרופ' מנחם פרי. שטרנברג נשוי לד"ר תמר יעקבי, המלמדת גם היא בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב, ולזוג שני ילדים. תחומי המחקר העיקריים של שטרנברג הם נרטולוגיה, פואטיקה, וספרות אנגלית ואמריקאית. חלק מתורת הציטוט של שטרנברג מתואר בערך אינטרטקסטואליות. מנחם פרי ומאיר שטרנברג, המלך במבט אירוני; על תחבולותיו של המספר בסיפור דוד ובת-שבע ושתי הפלגות לתאוריה של הפרוזה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הספרות 1, 1968-1969, עמ' 263-292 Expositional Modes and Temporal Ordering in Fiction, Indiana University Press, 1978 The Poetics of Biblical Narrative, Indiana University Press, 1987 The Hebrews Between Cultures: Group Portraits and National Literature, Indiana University Press, 1999 מאיר שטרנברג, ברשת החברתית Goodreads פרסי ישראל תשנ"ו ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר החירות (דיסני)

כיכר החירות (באנגלית: Liberty Square) היא אחת משבע ה"ארצות" או ה"אזורים" שבממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. במרכז הכיכר ישנו העתק של "פעמון הדרור" והכיכר בנויה בסגנון קולוניאלי אמריקאי, ובייחוד בסגנון שהיה נפוץ בניו אינגלנד. בכיכר מספר מתקנים ובהם האחוזה המכושפת, נהרות אמריקה וכן היכל הנשיאים בו מוצגים באמצעות אודיו אנימטרוניקס כל נשיאי ארצות הברית. הכיכר תוכננה במקור עבור דיסנילנד שבקליפורניה אולם לא נעשה בתוכניות שימוש. בעת שנבנה הפארק בפלורידה הוחלט לבנות במקום כיכר הדומה לכיכר ניו אורלינס שנמצאת בפארק הקליפורני, אולם שתהא שונה מבחינה הקרבה הדמוקרטית - ועל כן הוחלט לבנות כיכר בסגנון ניו אינגלנד בתקופת המהפכה האמריקנית.
אפקט צ'יריוס

בהידרודינמיקה, אפקט צ'יריוס מתאר את המשיכה ההדדית בין עצמים קטנים הצפים על פני נוזל הודות למתח הפנים שלו. האפקט נקרא על שם דגני הבוקר צ'יריוס והוא נובע ממתח הפנים וכוח הציפה. ניתן לצפות בו גם בבועות על פני השטח של משקאות מוגזים ונוזלים מוגזים אחרים. במאמר בכתב העת "American Journal of Physics", דנים דומיניק ולה ול. מהדוואן מאוניברסיטת הרווארד באפקט זה ובשימוש שלו בחקר של הרכבה עצמית של מבנים קטנים. על פי חישוביהם, הכוח בין שני כדורים בצפיפות   ρ s {\displaystyle \ \rho _{s}} וברדיוס   R {\displaystyle \ R} הצפים במרחק   ℓ {\displaystyle \ \ell } זה מזה בנוזל בצפיפות   ρ {\displaystyle \ \rho } מתואר על ידי הנוסחה: F = 2 π γ R B 5 / 2 Σ 2 K 1 ( ℓ L c ) {\displaystyle F=2\pi \gamma RB^{5/2}\Sigma ^{2}K_{1}\left({\frac {\ell }{L_{c}}}\right)} כאשר   γ {\displaystyle \ \gamma } הוא מתח הפנים,   K 1 {\displaystyle \ K_{1}} היא פונקציית בסל מהסוג הראשון,   B = ρ g R 2 / γ {\displaystyle \ B=\rho gR^{2}/\gamma } הוא מספר בונד, Σ = 2 ρ s / ρ − 1 3 − cos ⁡ θ 2 + cos 3 ⁡ θ 6 {\displaystyle \Sigma ={\frac {2\rho _{s}/\rho -1}{3}}-{\frac {\cos \theta }{2}}+{\frac {\cos ^{3}\theta }{6}}} הוא מספר חסר ממדים במונחים של זווית המגע   θ {\displaystyle \ \theta } . כמו כן, L C = R / B {\displaystyle L_{C}=R/{\sqrt {B}}} הוא אורך אופייני של עקמומיות הנוזל ליד דפנות הכלי. בשל הכוח השקול האמור   F {\displaystyle \ F} , עצמים קטנים ורטובים הצפים על פני נוזל נוטים להתלכד לגוף אחד. במקרה של בועות, לגוף יהיו תכונות רבות דמויות מוצק. כמו כן, העצמים נוטים להימשך לעבר העקמומיות בנוזל ליד דפנות הכלי שנגרמת בגלל מתח הפנים. היפוך סימנו של הכוח   F {\displaystyle \ F} משמעו דחייה הדדית בין העצמים. ולה הראה שעצמים קטנים שצפים עם תכונות רטיבות זהות דוחים זה את זה אם הצפיפות היחסית ביניהם היא בסימן מנוגד. עשויות להיות סיבות נוספות למשיכה בין עצמים בנוזל, כגון המקבילה הימית לאפקט קזימיר, או משיכה חשמלית בין עצמים הטעונים במטענים חשמליים מנוגדים או אף זהים בתרחיף מיונן. D. Vella and L. Mahadevan, The "Cheerios" effect, American Journal of Physics, vol 73, number 9, September 2005. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגיי סרגייביץ' לאפוצ'קין

סרגיי סרגייביץ' לאפוצ'קין (ברוסית: Сергей Сергеевич Лапочкин; נולד ב-28 באפריל 1981, לנינגרד, ברית המועצות) הוא שופט כדורגל רוסי, בעל רישוי מפיפ"א לשמש כשופט במשחקי ליגת העל הרוסית. בנו של השופט והמפקח סרגיי קונסטנטינוביץ' לאפוצ'קין. לאפוצ'קין סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית הפדגוגית הרוסית על שם הרצן והחל את קריירת השיפוט שלו בשנת 1995. ב-1998 שימש כעוזר השופט בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ומאז שנת 2000 — כשופט ראשי. הוא עבד במשחקי ליגת הנוער, הליגה השנייה וליגת המשנה. הוא משמש כשופט ליגת העל הרוסית מאז 17 באפריל 2011, כששפט במשחק המחזור החמישי "לוקומוטיב מוסקבה" — "וולגה" (ניז'ני נובגורוד). המפגש הסתיים בניצחון המוסקבאים 1-0 כשלאפוצ'קין שלף במהלך המשחק שני כרטיסים צהובים. ב-27 בנובמבר 2014 שפט במשחק שלב הבתים של הליגה האירופית במשחק של "אסטרה" (מג'ורג'ו, רומניה) נגד "דינמו" (מזאגרב, קרואטיה). המשחק הסתיים בתוצאה 1-0. מדיה וקבצים בנושא סרגיי סרגייביץ' לאפוצ'קין בוויקישיתוף סרגיי לאפוצ'קין באתר מנהלת ליגת העל הרוסית בכדורגל סרגיי לאפוצ'קין: "השחקנים כלל לא יודעים את החוקים." "Локомотив (Москва) 1:0 Волга (Нижний Новгород)". Чемпионат.com. נבדק ב-2014-08-13. ערך זה הוא קצרמר בנושא שופטי כדורגל ובנושא כדורגל רוסי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית תמחוי

בית תמחוי הוא מוסד המשמש לספק ארוחות, בחינם או במחיר מזערי, לנזקקים שאין ידם משגת לרכוש מזון לעצמם. בלשון חז"ל המילה תמחוי מתארת קערה גדולה עבור תבשילים שונים שהכניסו נדבנים לתוך הקערה עבור העניים, וכבר הם השאילו אותה לכינוייה את מגבית המצרכים הקהילתית. שימוש שנעשה במגשיות מסוג זה לחלוקת אוכל לנזקקים, היה ביסוד השם "בית תמחוי". בתי התמחוי מנוהלים על בסיס התנדבותי והפעלתם מבוססת על תרומות כספיות ותרומות של עודפי מצרכים ותבשילים (ממסעדות, מאולמי חתונות וכדומה). הניהול אינו אחיד וגם השיטה אינה זהה בכל המקומות. התלות בתרומות ספורדיות גורמת לכך שפעילות בתי התמחוי אינה מובטחת ועלולה להקטע בגלל חוסר באמצעים. בארץ-ישראל העות'מאנית, באמצע המאה ה-16, ייסדה רוקסלנה, אשת הסלטאן סלימאן את עמארת ח'אצכי סלטאן, בית תמחוי שנועד לספק מזון לנזקקים מוסלמים. בתי תמחוי הפכו נפוצים בעיקר מאז התמורות הגדולות שהביאה המהפכה התעשייתית, שמבחינה חברתית יצרה תהליכי עיור והגירה, במהלכם איבדו רבים את מקור פרנסתם, או נאלצו לעבור תקופה של התאקלמות לזירה החדשה, ובתי תמחוי היוו פתרון מינימלי למניעת רעב. בשנת 1800 בערך, המציא היזם והמדען הבריטי בנג'מין תומפסון, את 'מרק רמפורד', מרק מתוכנן כך שיספק את התזונה המינימלית הנחוצה לכל אדם. פילנתרופים רבים הלכו בדרכו של תומפסון והקימו בתי תמחוי מתוך תפיסה שמדובר בצעד יעיל שערכו הישיר רב, וכל זה בעלות יחסית נמוכה. ארגונים ותנועות חברתיות-פוליטיות לעומת זאת, ראו בעצם קיומם של בתי תמחוי ביטוי לעיוות החברתי שנוצר דווקא במציאות של גידול כללי בשפע, אך באופן שלא התחלק באופן שוויוני מספיק. צדקה (יהדות) גבאי צדקה בית חב"ד מסעדה בדרום תל אביב מתפקדת כבית תמחוי, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1971 מתיה קם, מוסדות הצדקה בקהילה היהודית בתקופת המשנה והתלמוד, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח רוני סופר, אולמרט סעד בבית תמחוי; התגובות: "פאתטי ומתנשא", באתר ynet, 25 בדצמבר 2005 Amy Singer, Constructing Ottoman Beneficence: An Imperial Soup Kitchen in Jerusalem, New-York: State University of New York Press, 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 2018

אולימפיאדת השחמט ה-43 אורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בבתומי, שגאורגיה, בין 23 בספטמבר ל-6 באוקטובר 2018 וכללה תחרות פתוחה ותחרות לנשים. בתחרות הפתוחה סיימה סין במקום הראשון, ארצות הברית במקום השני ורוסיה במקום השלישי. בתחרות לנשים סיימה סין במקום הראשון, אוקראינה במקום השני וגאורגיה במקום השלישי. נבחרת בולגריה נפסלה מהשתתפות בתחרות. במהלך קונגרס פיד"ה ארקדי דבורקוביץ' נבחר לנשיא החדש של הארגון. נבחרת ישראל סיימה במקום ה־39 בתחרות הפתוחה ובמקום ה־34 בתחרות הנשים. נבחרת ישראל סיימה במקום ה-39, המקום הנמוך ביותר אי פעם מאז תחילת ההשתתפות באולימפיאדות השחמט. המשתתפים הישראלים הגיעו לתוצאות הבאות: בוריס גלפנד (2580) +2 =4 -4 מקסים רודשטיין (2745) +5 =4 -1 תמיר נבאתי (2589) +4 =1 -3 אמיל סוטובסקי (2618) +3 =3 -1 איליה סמירין (2746) +6 =3 -0 - מדליית זהב אישית בלוח עתודה באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: יוליה שוויגר (2368) 3+,6=,1- מרסל אפרוימסקי (2261) 4+,4=,3- מאשה קלינובה (2184) 2+,3=,3- אולגה גוטמחר (2382) 7+,1=,2- מיכל להב (1911) 1+,2=,2- הנבחרת סיימה במקום ה-34. בסיום התחרות הוענק "פרס נונה גפרינדשווילי" לנבחרת עם הישג הכי גבוה בסיכום התחרות הפתוחה ותחרות נשים. סין רוסיה אוקראינה מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 2018 בוויקישיתוף תוצאות מפורטות
ארמניה באירוויזיון לרוקדים צעירים

ארמניה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-2003 וב-2013. האירוויזיון לרוקדים צעירים ארמניה באירוויזיון ארמניה באירוויזיון למוזיקאים צעירים Eurovision Young Dancers (אורכב 21.02.2018 בארכיון Wayback Machine) "Country profile: Armenia". EBU. אורכב מ-המקור ב-2014-02-01. נבדק ב-2013-06-09.
ג'ון פטריק אובריין

ג'ון פטריק אובריין (באנגלית: John Patrick O’Brien;‏ 1 בפברואר 1873 – 21 בספטמבר 1951) היה ראש עיריית ניו יורק בשנת 1933 מטעם המפלגה הדמוקרטית. נולד ב-1 בפברואר 1873 למרי ופטריק אובראיין, מהגרים אירים במסצ'וסטס. קיבל תואר ראשון באמנות במכללת הצלב הקדוש (אנ') בווסטר ותואר שני במשפטים השלים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. אחר לימודיו עבד כיועץ משפטי זמני של העיר ניו יורק וכשופט פדרלי בניו יורק. לאחר התפטרותו של ראש העיר ג'ימי ווקר ב-1932, עקב אישומים בשחיתות, הוכרזו בחירות בהן נבחר אובריין מטעם המפלגה הדמוקרטית, בתמיכת טמאני הול בהבדל של יותר מחצי מיליון צפיות מהמתמודד השני. השבעתו של אובראיין נערכה בהיכל השיאים, ברחוב צ'יימברס 31 במנהטן. נאום ההשבעה שלו לא תיאר חזון לעיר, אלא השתקף בעבודת בית המשפט ובמקצוע המשפטי בכלל. במסיבת העיתונאים שנחנכה לאחר השאלה נשאל ראש העיר החדש מי יהיה מפכ"ל המשטרה החדש. "אני לא יודע," ענה אובראיין. "הם עוד לא אמרו לי." אובריין מילא את תפקידו החל מ-1 בינואר 1933. בכהונתו התמודד אובריין עם השלכות השפל הגדול. בבחירות 1933 אובריין הפסיד לפיורלו לה גוארדיה, ובשל כך, סיים את תפקידו ב-31 בדצמבר אותה שנה. אחר כהונתו שב אובריין לעבודתו המשפטית. אובראיין חזר לעבודתו המשפטית ושימש שלוש פעמים כנציג לוועידה הלאומית הדמוקרטית. הוא נפטר ב -21 בספטמבר 1951 בביתו ברחוב 75 איסט 75 בשעה 19:25. הוא נקבר בבית העלמין שער השמיים במחוז ווסטצ'סטר. אובראיין התחתן עם הלן מדיגן (1875–1950) בשנת 1908 וילדיהם כוללים את : ג'רארד ג'יי אובראיין, ג'יימס א. שהתחתן עם ויקטור א. פורקר מדיה וקבצים בנושא ג'ון פטריק אובריין בוויקישיתוף ג'ון פטריק אובריין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטקרנית

פיטקרנית (ידועה גם כ-פיטקרן־נורפוק או פיטקרנזית) היא שפה קריאולית המבוססת על השפה האנגלית שהייתה מדוברת במאה ה-18 ועל השפה טהיטית. לשפה דוברי שפת אם באיי פיטקרן אך היא מדוברת בעיקר (בניב שונה מעט) באי נורפוק. כ-70 בני אדם דוברים את השפה באיי פיטקרן ועוד כמה מאות בנורפוק. תהליך היווצרות השפה הפיטקרנית החל ב-1790 כאשר מורדים בריטים מהמרד על הבאונטי הגיעו אל האי בספינה כדי למצוא מחסה בפני הממשלה הבריטית. בדרכם, חטפו כמה מאנשי האי טהיטי. התקשורת הזו בין שתי הקבוצות אט־אט התפתחה ונוצרה שפת פידג'ין. בעשורים הבאים, תושבי פיטקרן התרבו עד כדי כך שמשאבי האי לא יכולים היו לכלכלם. כיוון שכך, ב-1856 הועברו חלקם אל האי נורפוק. זמן מה לאחר מכן, כמה עשרות מיוצאי פיטקרן עשו דרכם חזרה מנורפוק אל האי ובגלל הריחוק הגאוגרפי בין שני האיים, שתי השפות התפתחו לצורת דיבור שונה במשהו. עם זאת, בגלל הדמיון הרב בין שתי השפות, הן מוגדרות כשפה אחת. עם הזמן, נראה כי השפה עומדת בסכנת הכחדה, ונעשים מאמצים למען שימור השפה. טהיטי איי פיטקרן
בוסניה והרצגובינה באירוויזיון למוזיקאים צעירים

בוסניה והרצגובינה השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2012. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר האירוויזיון למוזיקאים צעירים בוסניה והרצגובינה באירוויזיון Eurovision Young Musicians "Country profile: Bosnia and Herzegovina". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
סרביה ומונטנגרו באירוויזיון למוזיקאים צעירים

סרביה ומונטנגרו השתתפה בתחרות האירוויזיון למוזיקאים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2006. סרביה ומונטנגרו פרשה מהתחרות ב-2008 עקב משאל העם על עצמאותה של מונטנגרו ובאותה שנה הצטרפה סרביה לתחרות כמדינה עצמאית. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר האירוויזיון למוזיקאים צעירים סרביה ומונטנגרו באירוויזיון סרביה ומונטנגרו באירוויזיון הילדים Eurovision Young Musicians "Country profile: Serbia and Montenegro". youngmusicians.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-18 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
אורליוס ויקטור

סקסטוס אורליוס ויקטור (בלטינית: Sextus Aurelius Victor;‏ 320–390 לספירה לערך) היה היסטוריון ופוליטיקאי באימפריה הרומית. אורליוס ויקטור נולד באפריקה. הוא היה מחברו של חיבור היסטורי קצר על האימפריה הרומית בשם "הספר על הקיסרים" (Liber De Caesaribus), שמכסה את התקופה מאוגוסטוס קיסר ועד קונסטנטיוס השני. בזמן שלטונו של הקיסר יוליאנוס הכופר (361–363), שירת ויקטור כמושל פנוניה סקונדה (אנ'). ידוע כי בשנת 389 הוא החזיק במשרת הממונה על העיר רומא (praefectus urbi Romae), פראיפקטוס אורבי (אנ'), תפקיד בכיר בקיסרות ברומא. ארבעה חיבורים היסטוריים קצרים יוחסו לו, אולם רק ייחוס החיבור של "הקיסרים" מבוסס היטב. "מקורות הגזע הרומאי" (Origo gentis romanae). "על אישים מפורסמים ברומא". "על הקיסרים" (De Caesaribus). "קיצור על הקיסרים" (Epitome de Caesaribus) – מיוחס לו. ויקטור השלים את "על הקיסרים" בין השנים 359–361. הוא השתמש לצורך כתיבתו בחיבור היפותטי על ההיסטוריה של הקיסרים (ההיסטוריה של הקיסרים של אנמן (אנ')). לאחר תיאור המלחמה בין קונסטנטיוס השני למגנטיוס, מספר ויקטור אורליוס על המרד היהודי נגד קונסטנטיוס גאלוס בשנת 351. ויקטור הוא המקור היחיד המציין את שמו של מנהיג המרד היהודי, "פטריקיוס" (Patricius), שהיהודים "העלו אותו למלכות". ארבעת החיבורים הללו פורסמו בדרך כלל יחד בשם "היסטוריה רומאית" (Historia Romana). "על אישים מפורסמים" הודפס לראשונה בשנת 1472, בארבעה כרכים, תחת שמו של פליניוס הצעיר, ואילו "קיצור על הקיסרים" הודפס לראשונה בשטרסבורג בשנת 1505. המהדורה הראשונה של כל ארבעת החיבורים יחד הייתה מאת אנדריאס שוטוס (אנ') (שמונה כרכים, אנטוורפן, 1579). ב-1975 יצאה מהדורה של "על הקיסרים" על ידי פייר דופריין (Pierre Dufraigne). מדיה וקבצים בנושא אורליוס ויקטור בוויקישיתוף AURELIUS VICTOR, באנציקלופדיה איראניקה כתבי סקסטוס אורליוס ויקטור (בלטינית) Epitome De Caesaribus (באנגלית) Anonymous: On the Origin of the Roman People (באנגלית) M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CXXXV. Aurelius Victor, p. 499 דוד גולן, היסטוריה אוגוסטה – הקיסרים החיילים, מבוא, עמ' 2. M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. II: CXXXV. Aurelius Victor, p. 501
חומות יפו

חומות יפו הן החומות שהקיפו את יפו העתיקה במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל מתחילת המאה ה-19 עד לפירוקה בשנת 1868. לאחר מינויו של מושל יפו הטורקית "מוחמד אבו נבוט" על ידי הסולטן סולימאן פאשה הוקמה חומה מערבית (חומת הים) לאורך הים שהקיפה את העיר (כיום טיילת יפו באזור רחוב רציף העלייה השנייה) ובצידה השני הוקמה חומה מזרחית לאורך היבשה ונקבע שער יחידי בחומה המזרחית, "שער ירושלים", ממנו יצאה הדרך הראשית אל ירושלים (כיום רחוב עולי ציון ואחריו דרך בן-צבי הקרוי גם "כביש 44"). מאחוריו הוקמה מצודת סידני סמית', שנבנתה בשנת 1800, בעזרת מהנדסים ומימון בריטיים, ונקראה ע"ש האדמירל הבריטי שסייע במלחמה נגד פלישת נפוליאון. בצמוד לחומה המזרחית הפונה אל היבשה נכרה "חפיר" (כיום כיכר השעון ורחוב יפת). בשאר חלקי החומה נפרצו פתחים עבור הולכי רגל. מאחר שהיה בחומה רק שער יחיד שלא היה יכול לשאת בנפח התנועה שהגיעה אליו מערים אחרות, נפרץ פתח חדש בחלק הדרומי, "השער החדש" בשנת 1869. בשנת 1868, ובשנים שאחריה החלה להיהרס חומת העיר העתיקה. בתוואי שבו עברה החומה והחפיר החלו להיסלל כיכר השעון שנקראה אז בשם רחוב אסכנדר עוואד (אלכסנדר הווארד) ולאחר קום המדינה שונה שמו אל רחוב רזיאל, והמשכו הדרומי שנקרא בשם דרך עזה שהובילה אל העיר עזה ולאחר מכן נקראה בשם: רחוב אל-עג'מי על שם שכונת עג'מי שהייתה בקרבת מקום ולאחר מכן שונה שמו אל רחוב יפת לאחר קום המדינה. לאחר פירוקה של החומה הוקמו על התוואי בתים וחנויות תוך שימוש משני באבני החומה ויחד איתם נהרסו המצודות שהיו מאחורי החומה. כיום ניתן למצוא שרידים מן החומה בחלקו המזרחי של רחוב יפת בקטע שבין כיכר השעון עד לרחוב לואי פסטר. ישנן "סימטאות מקורות" כגון רחוב רבקה ושלמה אבולעפיה ששימשו בעבר בתור פרצה להולכי רגל. מבנים שהוקמו על החפיר ועל תוואי החומה: (כיום באזור של חלקו הדרומי של רחוב רזיאל וחלקו הצפוני של רחוב יפת) טיילת יפו כיכר השעון בית העולים תחנת המשטרה ביפו בנק אנגלו-פלשתינה מוזות - בית ספר תיכון לאמנויות בית החולים הצרפתי על שם סנט לואי ביפו שריד מחומת יפו ברחוב החלפנים המוביל אל שוק הפשפשים מעבר מקורה ששימש בעבר פרצה אל הולכי רגל (כיום רחוב רבקה ושלמה אבולעפיה) הדרך ההיסטורית יפו-ירושלים מדיה וקבצים בנושא חומות יפו בוויקישיתוף שמואל גילר, אור אלכסנדרוביץ', השער החדש בחומת יפו, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"