laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוינופידיס

אוינופידיס היה אסטרונום ומתמטיקאי יווני, שפעל במחצית השנייה של המאה ה-5 לפנה"ס, וחי באי כיוס. ייתכן שפרט לאוינופידס איש חיוס היה קיים אדם נוסף בעל שם זהה, שכן השם כבר מופיע אצל הומרוס באיליאס. אודמוס מספר בספרו 'אסטרונומיה' שאוינופידס גילה ראשון את נטיית גלגל המזלות (מישור המלקה) ומדד את ערכו. יש אומרים שלמד זאת מן המצרים. הוא קבע כי משכם של 59 שנים שלמות (שנה סידרית) שווה ל-730 חודשים (סינודיים). זמן מה אחר כך ניתנה הערכה טובה יותר. ודרש מן הגאומטריקנים להשתמש רק בכלים פשוטים כמו סרגל ומחוגה כדי ליצור בנייה גאומטרית. I.M. Bodnar, Oinopides of Chius; A Survey of the Modern Literature with a collection of the Ancient Testimonia, Berlin 2007; preprint 327 of the Max Planck Institute for the History of Science. Diels-Kranz, Die Fragmente der Vorsokratiker, 8thed.Vol. I, pp. 393-395 G.Kirk, J. Raven and M. Schofield, The Presocratic Philosophers, Cambridge University Press, 1988, pp. 82-83, 104 note 1. אוינופידיס, באתר MacTutor (באנגלית) איליאס, ספר חמישי, 707. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקאים ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היפון

היפון או היפו (מיוונית: Ἵππων) היה פילוסוף יווני שחי במחצית השנייה של המאה החמישית לפני הספירה. איש סאמוס (ויש אומרים רגיום, קרוטונה או מטפונטום; קיימת השערה כי מדובר על יותר מאדם אחד). כפילוסוף חזר אל הרעיון שהמים הם ראשית כל הדברים, רעיון שהגה לראשונה תאלס ממילטוס כמאה שנה קודם לכן. בעיקר טען שהנשמה עשויה מים, בדומה לזרע של כל דבר. הוא ניסה לְהָזֵם את הדעה שהנשמה עשויה דם, שכן הזרע איננו עשוי דם. אריסטו במטאפיזיקה אלפא מזכיר את היפון כ"זול מחשבה" וטוען שאין למנות אותו בשל כך בין ההוגים החשובים שסברו שהיסוד כל הדברים הוא מים. G.Kirk, J. Raven and M. Schofiekd, The Presocratic Philosophers, Cambridge University Press, 1988, p. 91, note 1. היפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבריאלה סבטיני

גבריאלה ביאטריס סבטיני (בספרדית: Gabriela Beatriz Sabatini; נולדה ב-16 במאי 1970, בבואנוס איירס) היא טניסאית מקצועית מארגנטינה בעבר. דורגה במקום השלישי בעולם בדירוג ה-WTA בשנת 1989. דודה של השחקנית והזמרת אוריאנה סבטיני. הישג השיא של סבטיני הוא זכייה בטורניר גראנד סלאם, אליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 1990 לאחר ניצחון בשלב הגמר על שטפי גראף מגרמניה בשתי מערכות (6–2, 7–6). היא זכתה, בגראנד סלאם בטורניר הזוגות באליפות וימבלדון בשנת 1988 ביחד עם גראף ופעמיים באליפות סבב ה-WTA בשנים 1988, לאחר ניצחון על פם שרייבר מארצות הברית (7–5, 6–2, 6–2) ו-1994 לאחר ניצחון על לינדזי דבנפורט מארצות הברית (6–3, 6–2, 6–4). נוסף לכך, היא זכתה במדליית כסף אולימפית בטורניר טניס ליחידות באולימפיאדת סיאול (1988) לאחר שנוצחה במשחק הגמר בידי גראף בשתי מערכות (3–6, 3–6). סבטיני זכתה אחת עשרה פעמים בפרס "טניסאי השנה בארגנטינה" ("אולימפיית כסף"), ופעמיים בפרס ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב"), בשנים 1987 ו-1988. מדיה וקבצים בנושא גבריאלה סבטיני בוויקישיתוף גבריאלה סבטיני, ברשת החברתית אינסטגרם גבריאלה סבטיני, באתר olympedia.org גבריאלה סבטיני, באתר ה-WTA גבריאלה סבטיני, באתר ה-ITF גבריאלה סבטיני, באתר גביע הפדרציה גבריאלה סבטיני, באתר היכל התהילה של הטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית נבולסי

בית נבולסי שבכפר יונה הוא מבנה היסטורי בולט בנוף האזור ואחד מתוך מספר בתים בשם זה באזור השרון שהוקמו על ידי משפחת נבולסי משכם. הבית שימש כבית מגורים ערבי מפואר החל מסוף המאה ה-19 ועד 1947 אז ננטש ובהמשך נבלע אל תוך שטחה הבנוי של כפר יונה. את הבית הקים ראדי נבולסי, בן למשפחת נבולסי אשר החזיקה בנכסים רבים באזור השרון. ביתו העיקרי היה ליד מושב ינוב הסמוך ומבנה זה היה בית שני שבנה, ככל הנראה עבור אישה נוספת שנשא. הבית ממוקם על גבעה קטנה החולשת על השדות והמטעים שהיו בבעלות המשפחה באזור זה. הבית נבנה בשני שלבים. בשלב הראשון היה בית בן קומה אחת והקומה השנייה נוספה מאוחר יותר בתכנון האדריכל חיים בן עמר אשר פעל בעיר נתניה בתקופת היישוב ותכנן גם את הגן והמזרקה שמחוץ למבנה. בן עמר גם תכנן עבור המשפחה וילה מפוארת בעיר שכם. הבית הוא דוגמה לאדריכלות הערבית בארץ ישראל של תחילת המאה ה-20 שהושפעה מהתהליכים הכלכליים, תרבותיים וטכנולוגיים שעברו על האזור בתקופה זו - תהליך התיעוש בארץ ישראל והגעתם של אדריכלים יהודים מאירופה. המבנה בנוי משלד בטון וחיפוי אבן וקומתו השנייה נתמכת על ידי קורות פלדה. סגנונו הוא אקלקטי וניכרת בו השפעה אירופאית רבה. בפתחיו נבנו קשתות מעוטרות, במרפסות המבנה עמודים עם כותרות מעוטרות ופנים המבנה כלל ציורי תקרה ושטיחי אבן בריצוף, כמאפיין בולט של שילוב סגנונות זה. חלק מהעיטורים נפגעו עם שנות ההזנחה וחלקם ניכרים ביופיים גם היום. ב-1947, עם פרוץ מלחמת העצמאות, נמלטה המשפחה לשכם והבית נותר נטוש. בהיותו מבנה מבודד בראש גבעה שימש במלחמת העצמאות כוחות עיראקיים שחלשו על האזור והטרידו את תושבי כפר יונה. בהמשך המלחמה השתלטו על המבנה כוחות ההגנה בפיקודו יצחק מודעי. מאז 1949 עומד הבית נטוש ומוזנח. המבנה הוכר כמבנה לשימור על ידי המועצה לשימור אתרים ותוכניות ההרחבה של היישוב כפר יונה לקחו אותו בחשבון בפיתוח סביבתו. בשנים האחרונות נבנו סביבו שכונות מגורים ובית נבולסי נותר עומד במרכזו של הפארק העירוני גינות הדר בכוונה לשחזרו ולשמרו. לפי דברי ראש עיריית כפר יונה לשעבר, אפרים (אפי) דרעי, הוגשו תוכניות שיקום של המבנה אשר עומדות על סכום כולל של יותר מ-3,000,000 שקלים. ראש העיר הוסיף כי המועצה לשימור אתרים מונעת ממנו לשקם את הבניין לפי תוכניותיו ומשום זאת השיקום מתעכב זמן רב. בית נבולסי (יפו) בית נבלוסי (טבריה) מדיה וקבצים בנושא בית נבולסי בוויקישיתוף שי לוטן, המבנה העתיק עומד מוזנח, באתר mynet‏ נתניה, 31 במאי 2009 על המבנה באתר המועצה המקומית
X-17

הלוקהיד X-17 (באנגלית: Lockheed X-17) היה טיל נסיוני בעל שלושה שלבים מונעי דלק מוצק שנבנה על מנת לחקור את האפקטים שנוצרים בחדירה לאטמוספירה במהירות מאך גבוהה. השלב הראשון של הטיל העלה אותו לגובה של 27 ק"מ לפני שנשרף. הטיל היה ממשיך לאחר מכן מעוצמת התנופה לגובה של כ-160 ק"מ, לפני שהחל להטות את אפו כלפי מטה לחזרה לקרקע. לאחר מכן השלב השני הופעל ואחר כך הושלך והשלב השלישי והאחרון של הטיל הופעל. ב-27 באפריל 1957, הX-17 השיג מהירות של 14,000 קמ"ש בשיגור מבסיס חיל האוויר פטריק. בסופו של דבר הX-17 חזר לכדור הארץ במהירות של 14.5 מאך. הX-17 שימשו גם במבצע ארגוס בשלושה שיגורים לניסויים גרעיניים בדרום האוקיינוס האטלנטי ב-1958. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-17 בוויקישיתוף על הX-17 (באנגלית) עוד על הX-17 (באנגלית) E. Emme, ed., Aeronautics and Astronautics, 1915-1960 עמ 85 Carey Sublette (20 September 1997). "Operation Argus tests". Nuclear Weapon Archive.
ספיגה חוזרת (מערכת העצבים)

ספיגה חוזרת (Reuptake) היא הספיגה של מוליך עצבי מתוך סינפסה בידי חלבון נשא, חזרה לתוך תא העצב הקדם-סינפטי. ספיגה חוזרת היא מרכיב חשוב בתהליכים של הולכה עצבית, אשר מגביל ומווסת את העברת האותות בתוך מערכת העצבים. העברת האותות בתוך מערכת העצבים מתבססת על דחפים עצביים, שהם פעימות של מתח חשמלי שמתקדמות לאורך אקסונים של תאי עצב. בקצה האקסון של התא הקדם-סינפטי, הדחף העצבי גורם לשחרור מולקולות של המוליך העצבי לתוך הסינפסה. כאשר מולקולות המוליך העצבי נקשרות לקולטנים על גבי התא הבתר-סינפטי, הן מעוררות או מעכבות (בהתאם לסוג הקולטן) יצירה של דחפים עצביים בתא זה, ובכך משפיעות על העברת האותות הלאה לאורך המסלול העצבי. בתהליך של ספיגה חוזרת, מולקולות של המוליך העצבי מובלות חזרה לתוך תא העצב הקדם-סינפטי על ידי חלבון נשא שיושב על קרום התא. בדרך כלל החלבון פועל בצורה של הובלה פעילה שניונית: מולקולות של המוליך העצבי נקשרות ליוני נתרן שנעים לתוך התא, ובתהליך של הובלת-יחד הן נמשכות פנימה יחד עם יוני הנתרן. הנשאים הם ספציפיים למוליך עצבי מסוים או לקבוצה של מוליכים עצביים. הספיגה החוזרת מפחיתה בהדרגה את כמות המוליך העצבי בסינפסה. בכך, הספיגה החוזרת מונעת ממולקולות המוליך העצבי להיקשר לתא הבתר-סינפטי, ומפסיקה את השפעתן על התא הבתר-סינפטי ועל המשך ההולכה העצבית. כמו כן, תהליך זה מאפשר שימוש חוזר במולקולות המוליך העצבי שהוכנסו חזרה לתוך התא. המוליכים העצביים אינם תמיד עוברים ספיגה חוזרת. הדוגמה הבולטת היא המוליך העצבי אצטילכולין, אשר לאחר הפרשתו לסינפסה מפורק בידי האנזים אצטילכולין אסטראז. השפעתם של סמים פסיכואקטיביים רבים נובעת מהקשר שלהם לתהליך הספיגה החוזרת: מעכבי ספיגה חוזרת (Reuptake inhibitors) הם חומרים שמעכבים את פעולתם של הנשאים בקרום התא שמבצעים ספיגה חוזרת. בכך, הם מגדילים את ריכוז המוליך העצבי בסינפסה ומגבירים את ההולכה העצבית. לדוגמה, קוקאין הוא מעכב ספיגה חוזרת של המוליך העצבי דופמין. חומרים משחררים (Releasing agents) מבצעים את הפעולה ההפוכה מספיגה חוזרת - הם הופכים את כיוון פעולתם של הנשאים כך שהם משחררים את המוליך העצבי מהתא הקדם-סינפטי לתוך הסינפסה. גם כאן, התוצאה היא עלייה בריכוז המוליך העצבי בסינפסה והגברת ההולכה העצבית. זהו אופן פעולתם של סמים ממשפחת האמפטמינים וכן אקסטזי (MDMA). בדומה לתהליכים אחרים שמתרחשים במסגרת ההולכה העצבית, מנגנונים של ספיגה חוזרת מספקים צוהר למסלולים עצביים ומנגנוני פעולה בתוך המוח. כאמור, חומרים פסיכואקטיביים שונים משפיעים על תהליך הספיגה החוזרת, ולכן גם על ריכוז המוליכים העצביים בסינפסות ועל משך השפעתו של אות עצבי. ההשפעות של עלייה או ירידה בריכוז של מוליך עצבי מסוים מלמדות על תפקידו של אותו מוליך עצבי במעגלים רגשיים, מוטוריים, קוגניטיביים וכו'. תרופות פסיכיאטריות שונות מבוססות על חומרים שהם מעכבי ספיגה חוזרת. למשל, מעכבים סלקטיביים של ספיגה חוזרת של סרוטונין (SSRI) הם משפחה של תרופות נוגדות דיכאון. מוליך עצבי מדיה וקבצים בנושא ספיגה חוזרת בוויקישיתוף
X-18

הילר X-18 (באנגלית: Hiller X-18) היה מטוס תובלה נסיוני שהיה אמור להיות הראשון מסוג VSTOL (המראה ונחיתה אנכית\קצרה במיוחד (אנ') ). עבודות העיצוב והתכנון החלו בשנת 1955 על ידי Hiller Aircraft Corporation, כשזו קיבלה חוזה מחיל האוויר האמריקאי לבניית X-18 יחיד. כדי להאיץ את הבנייה ולחסוך בכסף, נבנה המטוס מחלקים שנאספו בין היתר מהמטוס Chase YC-122 Avitruc וממנועים שהגיעו מהלוקהיד XFV-1 וה Convair XFY-1. המדחפים שנלקחו היו בגודל עצום (4.8 מטרים). מנוע ה-Westinghouse שמוקם בזנב, היה יכול להטות את נחיר הפליטה שלו מעלה ומטה כדי לתת יכולות תמרון טובות יותר במהירויות נמוכות. טיסת המבחן הראשונה נערכה ב-24 בנובמבר 1959. סך הכל בוצעו 20 טיסות מבסיס חיל האוויר אדוארדס. לX-18 היו מספר בעיות כמו למשל רגישות גבוהה למשבי רוח בזמן שינוי מצב הכנף. בנוסף המנועים של הX-18 לא היו מוצלבים כך שאם מנוע אחד נכשל, המטוס היה מתרסק. הדחף שנשלט באמצעות שינויים במצערת היה איטי מידי מכדי שהשינויים בגובה ובסבסוב יהיו קבילים. בטיסה ה-20 והאחרונה בחודש יולי 1961, בעיה במדחפים גרמה למטוס להיכנס לסחרור בעת ניסיון ריחוף בגובה 10,000 רגל. הצוות הצליח להשתלט על המטוס ונחת בשלום, אבל הX-18 לא חזר לטוס יותר. עם זאת בדיקות הקרקע של הכנפיים נמשכו. בסופו של דבר נבנה מתקן מיוחד שאיפשר לבדוק את יכולות הריחוף, ההמראה והנחיתה האנכית. באחת הבדיקות, הפעלת מנוע יחיד הצליחה להעלות את המטוס לגובה של 15 רגל. התוכנית בוטלה ב-18 בינואר 1964 לפני שבדיקות נוספות בוצעו והX-18 נשלח למחסן גרוטאות. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא X-18 בוויקישיתוף
פיטר בננסון

פיטר בננסון (באנגלית: Peter Benenson; ‏31 ביולי 1921 – 25 בפברואר 2005) היה עורך דין בריטי, אשר הקים בשנת 1961 את ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל". פיטר בננסון נולד באנגליה למשפחה יהודית, תחת השם פיטר ג'יימס הנרי סולומון. הוא היה בנם היחיד של הרולד סולומון ופלורה בננסון. אביו היה בן למשפחת סוחרים ששימש כקצין בצבא הבריטי. אמו פלורה ילידת פינסק שבבלארוס, היגרה לבריטניה בצעירותה והייתה פעילה ציונית. כאשר בננסון היה בן תשע מת אביו, הוא אמץ את שם משפחתה של אימו בשלב מאוחר יותר בחייו. הסופר ויסטן יו אודן לימד אותו באופן פרטי, ואחר כך למד בבית הספר היוקרתי איטון קולג'. החל ללמוד בבייליול קולג', אוניברסיטת אוקספורד, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת כקצין מודיעין. לאחר המלחמה הוכשר כעורך דין. בשנת 1961, בננסון קרא בעיתון על שני סטודנטים פורטוגזים שנשפטו לשבע שנות מאסר כשכל חטאם היה הרמת כוסית לחיי "החופש". בננסון כתב לעורך העיתון "אובזרוור" הבריטי ("The Observer"), וב-28 במאי פרסם זה את מאמרו של בננסון. המאמר, תחת הכותרת "האסירים הנשכחים", קרא לקוראים לכתוב מכתבי תמיכה בסטודנטים. כדי לתאם את הקמפיין הוקמה "אמנסטי אינטרנשיונל" ביוני 1961. התגובה הייתה גדולה בהרבה מהצפוי, עד שבתוך שנה התארגנו קבוצות של כותבי מכתבים ביותר מתריסר מדינות, שכתבו להגן על קורבנות חוסר-צדק באשר הם. באמצע 1962 כבר היו לאמנסטי קבוצות פעילות, או בשלבי התארגנות, בגרמניה המערבית, בלגיה, שווייץ, הולנד, נורווגיה, שוודיה, אירלנד, קנדה, סרי לנקה, יוון, אוסטרליה, ארצות הברית, ניו זילנד, גאנה, ישראל, מקסיקו, ארגנטינה, ג'מייקה, מאלי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, ניגריה, בורמה והודו. בשנת 1966, פרש בננסון מהארגון. נישואיו לאשתו הראשונה מרגרט אנדרסון הסתיימו בגירושין בשנת 1972. הוא התחתן עם סוזן בות' בשנת 1973. נולדו להם שני ילדים והם חיו כזוג עד מותו בשנת 2005. אמנסטי אינטרנשיונל מדיה וקבצים בנושא פיטר בננסון בוויקישיתוף מודעת אבל באתר של אמנסטי אינטרנשיונל עו"ד פיטר בננסון, מייסד ארגון אמנסטי הבינ"ל, מת בגיל 83, באתר הארץ, 27 בפברואר 2005 McFadden, Robert D. (28 בפברואר 2005). "Peter Benenson, Founder of Amnesty Group, Dies at 83". הניו יורק טיימס. {{cite news}}: (עזרה) Hopgood, Stephen (2006). Keepers of the Flame: Understanding Amnesty International. Cornell University Press. pp. 272 pages. ISBN 0-8014-7251-2. יוסף אלגזי, דו"ח אמנסטי 2001 מאשים את הגלובליזציה בגרימת עוני ודיכוי, באתר הארץ, 30 במאי 2001 Peter Benenson, www.benensonsociety.org Philip Steele, Activists, The Rosen Publishing Group, Inc, 2011-01-15, ISBN 978-1-4488-3292-7. (באנגלית)
מאי תאי

מאי תאי (באנגלית: Mai Tai, במקור בטהיטית), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 30 מ"ל רום לבן, 15 מ"ל ליקר קוראסאו, 5 מ"ל מי סוכר, 15 מ"ל רוזטה, 10 מ"ל מיץ ליים, 30 מ"ל רום כהה. את המרכיבים יש לנער היטב בשייקר ולמזוג לכוס הייבול מלאה בקרח. יש לקשט בפלח אננס וקליפת ליים. הקוקטייל נרקח לראשונה בשנת 1944 על ידי טריידר ויק - בעל מסעדה באוקלנד, קליפורניה וזכה בפופולריות גדולה. מקור שמו במילה טאהיטית שפרושה "טוב". מדיה וקבצים בנושא מאי תאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאי תאי קוקטייל מאי תאי באתר Mako ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מי סוכר

מי סוכר הם תערובת של מים וסוכר. כדי להמס את הסוכר ולהפוך אותו לנוזלי, יש להרתיח תחילה מים ולפזר את הסוכר לתוכם לאט, תוך כדי ערבוב. נהוג להשתמש במים וסוכר ביחס של 1:1 כך שעל כל 1 קילוגרם סוכר משתמשים ב-1 ליטר מים. מי סוכר ממתיקים נוזלים ומשמשים בעיקר לקוקטיילים וקפה: ניתן "לתקן" קוקטיילים בעזרת מי סוכר ולהפוך אותם לטעימים יותר לשתייה מפני שהם עוזרים להסוות את טעם האלכוהול. ניתן להמתיק משקאות קפה קרים עם מי סוכר, שכן לגרגירי סוכר לוקח זמן רב להתמוסס בתוך נוזל קר. ניתן להמתיק שייקים על ידי הוספת מי סוכר. ניתן גם להבריש מאפים במי סוכר כדי לתת להם ברק ולהמתיקם. מי סוכר - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
HIStory: Past, Present and Future, Book I

HIStory: Past, Present and Future, Book I (בדרך כלל מקוצר ל-HIStory) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמר והכותב מייקל ג'קסון, אשר יצא ביוני 1995 על ידי אפיק רקורדס. רוב שירי האלבום נכתבו והופקו על ידי ג'קסון. HIStory הוא האלבום הכפול הנמכר ביותר אי פעם על ידי זמר סולו, ונמכר בלמעלה מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם (40 מיליון יחידות). האלבום מורכב משני דיסקים. הדיסק הראשון, HIStory Begins, הוא אוסף של להיטים קודמים של ג'קסון בין השנים 1979–1991, ואילו והדיסק השני, HIStory Continues, מכיל חומר חדש. HIStory הוא האלבום הראשון שיצא על ידי ג'קסון מאז שהואשם בניצול מיני של ילדים באוגוסט 1993. מקור:. מידע על האלבום HIStory: Past, Present and Future, Book I באתר MusicBrainz מידע על האלבום HIStory: Past, Present and Future, Book I באתר AllMusic האלבום HIStory: Past, Present and Future, Book I באתר Discogs האלבום HIStory: Past, Present and Future, Book I באתר ספוטיפיי מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I במצעד הבריטי מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד הנורווגי מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד הספרדי מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד הפיני מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על HIStory: Past, Present and Future, Book I, באתר המצעד השוודי זוכי פרסי גראמי ה-38 - 1996 זוכי פרסי גראמי ה-39 - 1997
קתי טייסון

קת'רין "קתי" טייסון (באנגלית: Catherine "Cathy" Tyson; נולדה ב-12 ביוני 1965) היא שחקנית קולנוע אנגלייה מועמדת פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשנת 1986 על הופעתה בסרט "מונה ליזה". בת לאם אנגלייה ולאב טרינידדי, נולדה בשכונת קינגסטון שעל התמזה שברובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה, לונדון. טייסון היא אחייניתה של השחקנית הבריטית מועמדת פרס האוסקר סיסלי טייסון. גדלה בליברפול ונשרה מלימודיה בגיל 17, במטרה ללמוד משחק ב"תיאטרון כל אחד" שבשכונת הופ בעיר. משם התקדמה לחברת התיאטרון הלאומית "שייקספיר המלכותית". טייסון התגלתה לראשונה לקולנוע הבריטי בשנת 1986 בדרמה "מונה ליזה" בתפקיד נערת הליווי השחורה סימון לצידו של בוב הוסקינס. על הופעת הבכורה קיבלה טייסון מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א לתפקיד המשנה הטוב ביותר. לאחר מכן שיחקה טייסון בסרט האימה של וס קרייבן "הסרפנט והקשת" בתפקיד הרופאה ההאיטית מריאל דאצ'אמפ ובדרמה הבריטית המוערכת "כומר" בתפקיד מריה קאריגן, בעלת הבית המנהלת יחסי מין עם האב מת'יו תומאס (טום וילקינסון). באמצע שנות ה-90 השתתפה בסדרה הבריטית "Band of Gold" וב-2001 בסרט "הזקן שקרא סיפורי אהבה". בשנת 2021 שיחקה בסרט טלוויזיה של ערוץ 4 "עזרה" על מגפת הקורונה בממלכה המאוחדת. בשנת 2023 גילמה את ויויאן, אימה של הדמות הראשית בגילומה של וינט רובינסון במיני-סדרת הדרמה "נקודת רתיחה" אשר מהווה המשך לסרט "השף" משנת 2021. לטייסון ילד אחד מהשחקן והקומיקאי קרייג צ'ארלס לו הייתה נשואה במשך חמש שנים. קתי טייסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתי טייסון, באתר AllMovie (באנגלית) קתי טייסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קתי טייסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
X-19

קרטיס-רייט X-19 (באנגלית: Curtiss-Wright X-19) היה מטוס ניסיוני אמריקאי לבחינת אפשרויות VTOL (המראה ונחיתה אנכית) בתחילת שנות ה-60. בחודש מרץ 1960, חברת קרטיס-רייט פיתחה את ה- X-100, אב טיפוס חדש, למטוס תובלה בעל יכולות המראה ונחיתה אנכית. ל- X-100 היה מנוע יחיד, שהניע שני רוטורים ובנוסף פלט את הגזים שנוצרו בתוכו בזנב המטוס, דבר שנתן יכולות תמרון טובות יותר במהירויות נמוכות. מה- X-100, קרטיס-רייט פיתחו את ה- X-200 שהיה גדול יותר, אשר חיל האוויר האמריקאי הזמין שני אבות טיפוס שלו שלהם ניתן הכינוי X-19A ה- X-19 היה מטוס בעל שני סטים של כנפיים, זוג קדמי וזוג אחורי. על כל כנף הורכב פרופלור בקוטר 4 מטרים שיכל לנטות 90 מעלות מה שאיפשר למטוס להמריא ולנחות כמו מסוק. המדחפים הונעו על ידי שני מנועי Avco Lycoming T55-L-5 turboshaft שהותקנו בתוך המטוס. הטיסה הראשונה של ה- X-19 התקיימה בנובמבר 1963 (לפי מקורות אחרים ב-26 ביוני 1964). התכנון היה שה- X-19 יתפתח להיות מטוס תובלה מסוג VTOL. עם זאת ה- X-19 הראשון נהרס בהתרסקות ב-25 באוגוסט 1965, והתוכנית בוטלה. אב הטיפוס השני נמצא כיום במתקני השיקום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית בדייטון, אוהיו. מטוסי ה-X בל-בואינג V-22 מדיה וקבצים בנושא X-19 בוויקישיתוף על הX-19 (באנגלית)
זכרונותיה של גיישה (סרט)

זכרונותיה של גיישה (באנגלית: Memoirs of a Geisha) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2005, המבוסס על רומן באותו השם. הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר וזכה בשלושה: הצילום הטוב ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר. כמו כן זכה הסרט בפרס גלובוס הזהב לפסקול הטוב ביותר. הסרט בוים על ידי רוב מארשל והופק על ידי חברת ההפקות של סטיבן ספילברג, אמבלין אנטרטיינמנט, ספייגלס אנטרטיינמנט וחברת ההפקות של דאגלס ויק, רד וגון פרודקשנז. מככבים בו ג'אנג דזה יי, קן ואטאנבה, גונג לי, מישל יאו, יוקי קודו קרל יון וסוזוקה אוגו. הסרט צולם בקליפורניה ובאתרים שונים בקיוטו, בהם מקדש קיומיזו ופושימי אינארי-טאישה. הסרט מספר את סיפורה של נערה צעירה, צ'יו סאקאמוטו, שנמכרת על ידי משפחתה לעבדות. משפחתה החדשה שולחת אותה ללמוד להיות גיישה. כגיישה צ'יו נאבקת למצוא אהבה ויוצרת לעצמה אויבים רבים. בתחילת הסרט סוזוקה אוגו מגלמת את צ'יו סאקאמוטו, ובהמשכו ג'אנג דזה יי מגלמת אותה. פסקול הסרט כולל סולואים לצ'לו בביצוע יו יו מה וכן סולואים לכינור בביצוע יצחק פרלמן. ג'ון ויליאמס הלחין את המוזיקה בסרט וכן ניצח עליה. פסקול הסרט יצא על גבי אלבום בנובמבר 2005. אתר האינטרנט הרשמי של זכרונותיה של גיישה "זכרונותיה של גיישה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", באתר נטפליקס "זכרונותיה של גיישה", באתר AllMovie (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", באתר Metacritic (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", באתר אידיבי "זכרונותיה של גיישה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "זכרונותיה של גיישה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "זכרונותיה של גיישה", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" תקציר על הסרט בעין הדג
Otis

Otis הוא שיר של צמד ההיפ הופ האמריקאים קניה וסט וג'יי זי. השיר יצא ב-20 ביולי 2011 בתור הסינגל השני מתוך אלבום הסטודיו המשותף של וסט וג'יי זי, Watch the Throne. בשיר סומפל בכבדות קולו של זמר מוזיקת הנשמה האמריקאי אוטיס רדינג על ידי קניה וסט, שהפיק את השיר. עטיפת הסינגל עוצבה על ידי מעצב האופנה האיטלקי ריקרדו טיסקי. בעקבות השקתו, השיר זכה לסיקור משמעותי על ידי מספר מקורות, וקיבל ביקורות חיוביות ביותר ממבקרי מוזיקה. לשיר נוצרו רמיקסים רבים, כשבין האמנים ששרים ברמיקסים שנוצרו הם ג'יידאקיס, ג'סטין ביבר, Styles P ודה גיים. ב-20 ביולי 2011 יצא הסינגל לתחנות הרדיו בארצות הברית וב-22 ביולי יצא להורדה דיגיטלית ב-iTunes. בשבוע הראשון לצאתו מכר הסינגל 44,000 עותקים דיגיטליים, ובשבוע שאחריו קפץ לטופ 10 במצעד השירים הדיגיטליים בארצות הברית כשמכר מעל 113,000 עותקים. ב-31 ביולי הגיע Otis בהופעת הבכורה שלו למקום ה-47 במצעד הבילבורד הוט 100, אך מאז הגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד שירי הראפ של בילבורד ולמקום 12 במצעד הבילבורד הוט 100. הוא נשאר במצעד 20 שבועות. ב-7 ביולי 2011, Otis ביחד עם שאר שירי האלבום הושמע בתצוגה מקדימה בהאזנה פרטית על ידי ג'יי זי במלון מרסר שבניו יורק, מה-מקבוק פרו שלו עבור קבוצת עיתונאים וכתבי מוזיקה נבחרת. לאחר מפגשי ההאזנה, אושר כי Otis יופיע ב-Watch the Throne. בשיר סומפל קולו של זמר הנשמה האמריקאי אוטיס רדינג, מתוך שירו Try a Little Tenderness. השיר הושמע בבכורה ב-20 ביולי 2011 ולאחר מכן יצא להורדה לאינטרנט כסינגל שיווקי על מנת לקדם את האלבום. ב-22 ביולי אושר Otis כסינגל רשמי ויצא ל-iTunes. השיר ניתן להורדה בחינם לאלו שקנו את האלבום בהזמנה מראש. הוא יצא לתחנות הרדיו העולמיות ב-9 באוגוסט. Otis הוא שיר בעל אורך של 2:58 דקות. את השיר הפיק קניה וסט, שסמפל בכבדות את קולו של אוטיס רדינג. וסט וג'יי זי שרים במהירות ראפ בזמן שקולות הסמפול נשמעים ברקע בתור חלק מהמנגינה, וזאת בדומה לרבים מהשירים המופקים על ידי וסט. השיר קיבל ביקורות רבות, רובן חיוביות. באתר בילבורד נרשם כי "Otis משתפר בכל פעם שהוא מושמע". בשיר אין פזמון והוא מסתיים בצרחות חזקות, שהן סמפול מתוך השיר Don't Tell a Lie About Me and I Won't Tell the Truth About You של ג'יימס בראון. ב-6 בנובמבר 2011, השיר היה מועמד לפרס EMA בקטגוריית "שיר ההיפ הופ הטוב ביותר", אך הפסיד ל-Space Bound של אמינם. Otis מועמד לשני פרסי גראמי בקטגוריות "שיר הראפ הטוב ביותר" ו"ביצוע הראפ הטוב ביותר" בטקס גראמי ה-54, מה שהפך את וסט לזמר בעל מספר המועמדויות הגבוה ביותר בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר", עם 6 מועמדויות. לבסוף זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר". מידע על היצירה "Otis" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Otis" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Otis" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Otis" באתר ספוטיפיי Otis, בביצוע קניה וסט וג'יי זי, סרטון באתר יוטיוב מידע על Otis, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Otis, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
שלזיה הצ'כית

שלזיה הצ'כית (בצ'כית České Slezsko, בגרמנית Tschechisch-Schlesien, בפולנית: Śląsk Czeski) היא חבל ארץ היסטורי קטן ברפובליקה הצ'כית. אין לאזור מעמד פורמלי כלשהו, אך שטחו חופף בקירוב למחוז מוראבו-שלזיה (צ'כית Moravskoslezský kraj). שלזיה הצ'כית נמצאת בהרי הסודטים, שהופכים לקרפטים ממזרח, והעיר המרכזית בה היא אוסטרבה. שטחה של שלזיה הצ'כית כ-4,559 קמ"ר ואוכלוסייתה נאמדת בכמיליון נפש. שלזיה הצ'כית חופפת בקירוב לשטחה של שלזיה האוסטרית, החלק הקטן משלזיה, שנותר בידי אוסטריה ההבסבורגית לאחר המלחמה השלזית הראשונה ב-1742, עת שאר שלזיה נמסרה לידי פרוסיה. ב-1918, עם פירוקה של אוסטריה-הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל רוב השטח במדינה החדשה צ'כוסלובקיה, מלבד אזור זאולז'ה שחולק בין צ'כוסלובקיה לפולין (קביעת הגבול באזור זה עוררה סכסוך בין המדינות). נוסף לכך, נכלל בשטח שלזיה הצ'כית גם אזור הלוצ'ין (Hlučín) שסופח מהחלק הפרוסי של שלזיה במסגרת חוזה ורסאי. שלזיה הצ'כית היוותה תחילה יחידה מנהלית נפרדת בתוך צ'כוסלובקיה, לצד בוהמיה, מוראביה וסלובקיה. ב-1928 אוחדה עם מוראביה ליחידה אחת, שנקראה מוראבו-שלזיה. בהסכם מינכן מ-1938 נמסרה רוב שלזיה הצ'כית לגרמניה הנאצית, כחלק מחבל הסודטים. זמן לא רב לאחר שגרמניה סיפחה את חבל הסודטים, השתלטה פולין על זאולז'ה. עד 1945 היה האזור (מלבד זאולז'ה ואוסטרבה) מיושב בעיקר בגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה והקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, גורשה כמעט כל האוכלוסייה הגרמנית לגרמניה. מדיה וקבצים בנושא שלזיה הצ'כית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צ'כיה ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.