laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הארדקור טכנו

הארדקור טכנו (Hardcore Techno) או הארדקור (Hardcore) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של טכנו, אסיד האוס, ניו ביט (אנ') ומוזיקת דאנס אלקטרונית שמקורה בהולנד, בלגיה וגרמניה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. תת-ז'אנר זה מאופיין במפעם מהיר (לפחות 160–200 פעימות לדקה) ושימוש בצלילים תעשייתיים מעוותים ואטונליים של תופי בס וסינתיסייזרים. תת-ז'אנר זה מזוהה בעיקר עם LMFAO, מנטל תיאו (אנ'), פול אלסטק (אנ') וארני סי (אנ'). מדיה וקבצים בנושא הארדקור טכנו בוויקישיתוף "Hardcore Techno Music Genre Overview". AllMusic (באנגלית). ארכיון מ-2023-01-08. נבדק ב-2023-01-08. "Diving through Hardcore Techno: Subgenres, History, and Artists". 6AM (באנגלית אמריקאית). 2022-04-11. ארכיון מ-2023-01-08. נבדק ב-2023-01-08. David Robb (2002). "Techno in Germany:Its Musical Origins and Cultural Relevance" (PDF). pp. 134–135. ארכיון (PDF) מ-2021-11-22. נבדק ב-17 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) "PSYCHEDELIC FREESTYLE | A-wave.com|=awave". ארכיון מ-2021-04-22. נבדק ב-12 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) Dirk Moelants (13 בספטמבר 2003). "Dance Music, Movement and Tempo Preferences" (PDF). p. 2. אורכב מ-המקור (PDF) ב-22 באוקטובר 2013. נבדק ב-8 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) Ishkur. "Ishkur's guide". אורכב מ-המקור ב-2021-04-13. נבדק ב-8 במאי 2013. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארק קריין

מארק קריין (ברוסית: Марк Григо́рьевич Крейн‏; (3 באפריל 1907, קייב - 17 באוקטובר 1989, אודסה) היה מתמטיקאי סובייטי ממוצא יהודי שפעל באוקראינה הסובייטית. מארק קריין נולד בשנת 1907 בקייב למשפחה יהודית. למשפחה היה עסק בתחום עיבוד עצים. בתקופת ברית המועצות אב של קריין היה מנהל מפעל שהוקם על בסיס העסק המשפחתי. מארק קריין סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת אודסה. בגיל 26 הוא מונה לפרופסור וראש קתדרה באוניברסיטה בה למד. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 הוא פרסם מחקר בתחום מטריצות שביצע ביחד עם פליקס גנטמכר. בשנת 1940 קריין עבר לקייב ועבד במכון למחקר של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. לאחר מלחמת העולם השנייה קריין לא התקבל בחזרה לעבודה באוניברסיטת אודסה בגלל מוצאו היהודי. מספר שנים הוא היה מלמד במוסדות להשכלה גבוהה אחרים בעיר ובקריבי ריה. החל משנת 1954 הוא היה מלמד באקדמיה להנדסת בניין ואדריכלות באודסה. הוא מונה לראש קתדרה למכניקה תאורטית וכיהן בתפקיד זה עד שסיים את הקריירה ופרש לגמלאות. בשנת 1940 ביחד עם תלמידו דוד מילמן הוא הוכיח משפט קריין-מילמן ועם ויטולד שמוליאן משפט קריין-סמוליאן. בשנת 1950 פרסם יחד עם שמחה זוכוביצקי מאמר על בעיית הקירוב של צ'בישב במרחבי בנך והילברט. במשך קריירה המדעית קריין הנחה מעל ל-60 עבודות תואר שלישי. החל משנת 1966 הוא פרסם מספר עבודות ביחד עם ישראל גוכברג תחת שם עט GoKra. בשנת 1970 הוא התקבל לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1978 קריין הוענקה פרמיית על שם קרילוב של אוקראינה הסובייטית ובשנת 1982 פרס וולף. קריין נפטר בשנת 1989 ונטמן באודסה. מדיה וקבצים בנושא מארק קריין בוויקישיתוף מארק קריין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מארק קריין, באתר MacTutor (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית) מארק קריין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ימי המורשת האירופית

ימי המורשת האירופית (באנגלית: European Heritage Days; ראשי תיבות: EHD) הוא מיזם משותף של מועצת אירופה והנציבות האירופית המערב את כל 50 המדינות החתומות על אמנת התרבות האירופית תחת המוטו, "אירופה: מורשת משותפת". התוכנית השנתית מציעה הזדמנויות לבקר במבנים, מונומנטים ואתרים, שרבים מהם אינם נגישים לציבור בדרך כלל. מטרתו היא הרחבת הגישה והבנת חשיבות למורשת אדריכלית וסביבתית. אירועים אלו ידועים גם בשם בתים מבפנים ו"ימי דלתות נפתחות" במדינות דוברות אנגלית. האירוע החל בצרפת בשנת 1984, עם La Journée portes ouvertes dans les monuments historiques, בחסות משרד התרבות. בשנת 1985, בגרנדה, בוועידת השרים האירופית השנייה האחראית למורשת אדריכלית, הציע שר התרבות הצרפתי להפוך את האירוע לבינלאומי את הפרויקט במסגרת מועצת אירופה. הולנד ערכה את יום המונומנט הפתוח הראשון שלה ב-1987. שוודיה והרפובליקה של אירלנד הצטרפו ב-1989, כמו גם בלגיה וסקוטלנד ב-1990. בשנת 1991 אוחדו אירועים אלה כימי מורשת אירופיים ביוזמת מועצת אירופה, בתמיכת האיחוד האירופי . עד 2010, 50 מדינות חתומות על אמנת התרבות האירופית הצטרפו ל-EHDs. האירוע האחרון של ימי המורשת האירופית התקיים על ידי ארמניה בספטמבר 2019. הדירקטוריון הכללי IV - חינוך, תרבות ומורשת, נוער וספורט של מועצת אירופה, בשיתוף פעולה הדוק עם המנהל הכללי לחינוך ותרבות של הנציבות האירופית, מבטיח את האוריינטציה הכללית, ההגדרה והביצוע של המשימות שיש להשיג. במסגרת ה-EHD. מזכירות ה-EHD מתבצעת על ידי מנהלת התרבות והמורשת התרבותית והטבעית, באחריות ועדת ההיגוי למורשת תרבותית של מועצת אירופה. הרעיון זכה לפופולריות גם מחוץ לאירופה, עם מיזמים דומים בקנדה, ארצות הברית, אוסטרליה, בתים מבפנים בישראל, וכן במדינות אחרות, בתקופות שונות של השנה. בארגנטינה ובאורוגוואי מתקיים ה-Día del Patrimonio המקביל בסוף השבוע האחרון של ספטמבר, בעוד שבצ'ילה מתקיים אותו אירוע ביום ראשון האחרון של מאי. מדיה וקבצים בנושא ימי המורשת האירופית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ימי המורשת האירופית (באנגלית) ימי המורשת האירופית, ברשת החברתית אינסטגרם ימי המורשת האירופית, סרטונים בערוץ היוטיוב "Armenia to host European Heritage Days – Public Radio of Armenia". "Australian Heritage Week". Australian Government, Department of the Environment. אורכב מ-המקור ב-2015-09-08. נבדק ב-2015-09-13.
The Advancement of Learning

The Advancement of Learning, קידום הלמידה או בשמו המלא Of the Proficience and Advancement of Learning, Divine and Human הוא ספר עיון מאת פרנסיס בייקון שיצא לאור בשנת 1605. הוא שימש השראה למבנה הטקסונומי של האנציקלופדיה הגדולה רבת ההשפעה מאת ז'אן לה רונד ד'אלמבר ודני דידרו. לפי הביוגרפית של בייקון, קתרין דרינקר בואן (אנ') מדובר בחיבור חלוצי לתמיכה בפילוסופיה האמפירית. טקסט מלא של הספר בארכיון האינטרנט טקסט מלא של הספר בפרויקט גוטנברג ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר פליסצקי

אלכסנדר מיכאילוביץ' פליסצקי (ברוסית: Александр Михайлович Плисецкий ‏ 20 באוקטובר 1931 - 29 באוקטובר 1985) היה מנהל בלט וכוריאוגרף סובייטי, אחיה הצעיר של הבלרינה המפורסמת מאיה פליסצקאיה. אביו של אלכסנדר פליסצקי היה דיפלומט ואמו הייתה שחקנית, שניהם ממוצא יהודי-ליטאי. אביו, מיכאיל פליסצקי (1938-1899) היה קונסול כללי של ברית המועצות באי שפיצברגן, שם ניהל את זיכיונות הפחם (טרסט "ארקטיק קרבון"). בשנת 1938 הואשם בריגול, במסגרת הטיהורים הגדולים והוצא להורג. שמו טוהר ב-3 במרץ 1956. אמו של אלכסנדר, רחל מסרר (1993-1902, שנודעה גם כ"רה מסרר"), הייתה שחקנית סרט אילם. זמן קצר אחרי שבעלה נאסר, נשלחה למחנה עבודה לנשות בוגדים במולדת בקזחסטן. בתקופת מאסרה, התגורר אלכסנדר עם משפחת אחיה, אסף מסרר, ואילו אחותו הגדולה, מאיה פליסצקאיה, שהייתה בהמשך לפרימה בלרינה מפורסמת, נלקחה למשמורת אצל דודתה, שולמית מסרר. ב-1969 נשא אלכסנדר לאשה בלרינה בשם מריאנה סדובה. בתם, אנה פליסצקאיה, שנולדה ב-1971, הייתה לבלרינה ושחקנית. בשנת 1949 סיים אלכסנדר את האקדמיה הממלכתית לכוריאוגרפיה של מוסקבה מ-1949 עד 1971 היה רקדן סולן בבולשוי בלט. מ-1965 עד 1968 כיהן כפרופסור באקדמיה לכוריאוגרפיה של מוסקבה. מ-1968 עד 1985 היה מנהל בלט ומנהל אמנותי בערים רבות, בהן, מאז 1972, קייב, אודסה, אופה, בשקורטוסטן וקאזאן, וב-1973, עם האופרה הלאומית של פינלנד. בין 1974 ל-1976 ייסד את הבלט באוניברסיטה הלאומית של סן מרקוס. בלימה, פרו. בין 1976 ל-1978 כיהן כפרופסור וכוריאוגרף בלהקת הבלט של תאטרו קולון בבואנוס איירס. בשנים 1979 ו-1980 היה פרופסור וכוריאוגרף באופרה הלאומית של פינלנד, שם ביים את הבלט "סוויטת כרמן". משנת 1981 עד 1985 היה מנהל בלט באופרה ותיאטרון הבלט של טיביליסי, שם ביים, יחד עם הכוריאוגרפים מיכאיל לברובסקי וג'ורג' אלקסידזה את פורגי ובס ורומיאו ויוליה של סרגיי פרוקופייב וקיבל אישור לביים את הבלט "סרנדה" לתזמורת מיתרים עם כוריאוגרפיה מאת ז'ורז' בלנשין. הבלט הזה נחל הצלחה רבתי על הבמה בנובמבר 1984. פליסצקי היה זקוק לניתוח לב, שהיה אנור להתבצע בארצות הברית, אלא שבגלל התחייבויותיו כוריאוגרף, נדחה הניתוח. בשנה האחרונה לחייו עסק בבימוי ה"סרנדה לכלי מיתר", שעלתה לבמה בהופעת בכרה במוסקהנ בנובמבר 1984. פליסצקי מת ב-29 באוקטובר 1985 במהלך ניתוח לב במוסקבה. דיפלומה של נשיאות המועצה העליונה > =http://anna-plisetskaya.com/projects האוניברסיטה הלאומית הראשית של סן מרקוס אנה פליסצקאיה, "סרנדה לכלי מיתר" - ביקורות 9 ביוני 2009
כיכר המדיטק

כיכר המדיטק (מכונה גם: רחבת המדיטק) הוא מתחם ציבורי במרכז העיר חולון בו נמצאים מוסדות תרבות חשובים בעיר. המתחם כולל את המדיטק, מוזיאון העיצוב, תיאטרון המדיטק, סינמטק והשטחים הפתוחים של כיכר המדיטק. בנוסף לריכוז מבני הציבור מהווה המתחם מפרק עירוני מרכזי בטבור העיר אליו מתנקזים מספר מוקדים עיקריים. המתחם בנוי בצורה המנקזת אליו כמה רחובות בעלי חשיבות רבה בשלד העירוני של מרכז חולון, וככזה מתפקד כמפרק עירוני חשוב. המתחם בנוי בקצה הצפוני של רחוב פנחס אילון המחבר אותו עם קניון חולון ומרכז נתנאל, הקצה הדרומי שלו מוזיאון העיצוב והקצה המערבי שלו עם המדיטק, תיאטרון המדיטק והסנימטק. הרעיון להקים כיכר מרכזית-תרבותית בחולון עלה לראשונה במועצת העיר בשנת 2000 בתוכנית המתאר של חולון ובה תוכנן תחילה להקים מוזיאון בלבד אך כעבור שנה הוחלט להקים גם את המדיטק ואת הכיכר שלצידו. המתחם תוכנן להיות ליבה התרבותי של חולון ככזה שמושך אליו אנשים רבים. במרץ 2003 נחנך מוזיאון העיצוב השוכן במתחם הכיכר. בסוף שנת 2003 הונחה אבן הפינה של המדיטק ולאחר מכן התחילו בעבודות לבניית הכיכר והמדיטק. באפריל 2004 נחנכה הכיכר. מאז הקמתה של הכיכר הפכה למוקד מרכזי להפגנות אשר מתקיימות בה במוצאי שבת. הרחבה שלפני חזית המדיטק קיבלה את השם "כיכר המדיטק" עוד בהקמתה והפכה לפופולרית בקרב תושבי העיר אשר מבלים שם בסופי שבוע ומרבים לרכוב בה באופניים. ב-2011 נחנך החניון של המדיטק. במאי 2017 נפתחה המסעדה "בלנה" בכיכר. ב-2020 הושלם שיפוץ כללי של כיכר המדיטק בעלות של כ-10 מיליון ש"ח לאחר שמסעדת "בלנה" נשרפה. במסגרת השיפוץ הוחלט בעירייה גם לבנות את פסל "ILoveHolon" המפורסם בעיר. בזמן מלחמת חרבות ברזל הוצבו ברחבת כיכר המדיטק מיצבים ומיצגים אמנותיים לאות הזדהות עם מאבק בני משפחות החטופים והנעדרים. בין המיצבים הבולטים: כיסא ריק עד שהחטופים ישובו לביתם, מיצג גן הילדים החטופים, מיצג "שולחן שבת ריק" ומיצג העץ המשאלות של אגם ובר תושבי העיר אשר חטופים ברצועת עזה. מיצג גן הילדים החטופים כיכר המדיטק במבט מכיוון קניון חולון בית הקפה והכיכר חניית המדיטק I Love Holon כיום שטחי מקוה ישראל הם חלק מפארק אריאל שרון כיכר המדיטק בחולון הפכה ליום אחד לכיכר רבין מדיטק חולון - מתחם תרבות יוצר מערכת GOITEM, הפגנות חולון חוזרות | גו אייטם | חדשות חולון בת ים וראשון לציון, באתר גו אייטם - go item | מקומון החדשות של חולון בת ים וראשון לציון, ‏2024-05-04 Facebook, www.facebook.com Facebook, www.facebook.com Facebook, www.facebook.com היום יותר מתמיד: I LOVE HOLON הצבת פסל חדש בכיכר התרבות של העיר כיכר המדיטק ומוזיאון העיצוב חולון, באתר "רשויות", 25 במרץ 2020 פורום חולון – הבית של חולון, באתר פייסבוק, ‏31 במרץ 2024 מערכת האתר, מיצג מרגש בחולון למען הילדים החטופים| שתפו | אתר גל גפן, באתר גל גפן מערכת GOITEM, חולון: מיצג "השולחן הריק", לציון המאבק לשחרור החטופים והנעדרים | גו אייטם | חדשות חולון בת ים וראשון לציון, באתר גו אייטם - go item | מקומון החדשות של חולון בת ים וראשון לציון, ‏2023-11-06 פורום חולון – הבית של חולון, באתר פייסבוק, ‏14 במאי 2024
יונה בחור

יונה בחוּר (28 בנובמבר 1928, קריית מוצקין – 15 בספטמבר 1991, תל אביב) הייתה סופרת, מתרגמת ומבקרת ספרות ישראלית. בחור נולדה ב-28 בנובמבר 1928 בקריית מוצקין כבת יחידה. למדה בבית הספר הריאלי בחיפה. הייתה חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר", והייתה מקורבת לחוגי השמאל. בראשית שנות ה-50 למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עד שנות ה-60 הייתה מעורה בחוגי האמנים והבוהמה. באותה תקופה החלה לפרסם ביקורות ספרים, תרגומים ודברי ספרות קצרים משלה. במשך עשרות שנים נודעה בעיקר כמבקרת ספרות במוספים הספרותיים של יומוני הארץ ("הארץ", "למרחב, "דבר", "על המשמר", "מעריב" ו"ידיעות אחרונות") יונה בחור נעלמה מחיי הספרות הציבוריים, חייתה חיי בדידות, ונשכחה מהעולם הספרותי. הייתה נשואה פעם אחת, ליוסף (ג'ו) גפן, שהיה מורה לאנגלית. כעבור חצי שנה הם התגרשו ולא היו להם ילדים משותפים. יונה בחור לא נישאה שנית ולא הקימה משפחה. נפטרה ממחלה ב-1991 בתל אביב, בגיל 62. סמוך למותה, בשנת 1991, התברר למקורביה שהיא ניהלה יומנים אישיים, במשך קרוב לשלושים שנה. לאחר מותה עלה שיומניה היו בעצם יצירתה הספרותית העיקרית. את יומניה ערכו והוציאו לאור מנחם בן ודורון קורן והוציאו תחת השם "ארבע מחברות יומן" ו"ייסורי יונה בחור". היא מתעדת את ההוויה הישראלית. הקשבתה לסביבה, לחדשות לפוליטיקה הכללית. היא מיטיבה לחוש את תת-הזרמים החולפים בשדרתה של החברה הישראלית. גם כמבקרת ספרות ("רשימות על ספרות", 1993) היא מבטאת רגישות ועין חדה. בספר "ארבע מחברות יומן", יונה בחור מספרת על חייה בתל אביב ובירושלים ועל אומללותה הגופנית והנפשית עד למותה מסרטן. כשיצאו לאור היומנים, היא חזרה לתקופת זמן קצרה לתודעה הציבורית. חלקים מיומניה תוסכתו ושודרו ברדיו. הבובה: שבעה סיפורים קצרים, תל אביב: עקד, 1973. לאחר מותה: רשימות על ספרות, תל אביב: י’ גולן, 1993. סיפורים קצרים; הבאה לדפוס: מנחם בן, תל אביב: י’ גולן, 1993. ארבע מחברות יומן, תל אביב: י’ גולן, 1993. ייסורי יונה בחור: ספר היומנים 1961–1991; בעריכת דורון קורן, תל אביב: י’ גולן, תשנ"ו. "דיוקנו של סופר חכם", יעקב הורוביץ, מעריב, 9 במרץ 1984. "חשבתי שיופי יכול להגן עלינו", על שירת נתן יונתן, עיתון 77 68–69. "טבע, חיים, היסטוריה וחידותיהם", הערות לפואטיקה של אריה סיון, מאזנים 4, תשמ"ח. "מין כנעניות", על יהושע בר יוסף, הפוטוגרף הרביעי, 1980, דבר, 27 במרץ 1981. "מתי אני הכי הכי", על "שירי אהבה" של יונתן רטוש, מעריב, 16 בדצמבר 1983. קורנליוס ראין, הקרב האחרון; עברית: יונה בחור, תל אביב: א. לוין-אפשטין, תשכ"ט. רשימת הפרסומים של יונה בחור, בקטלוג הספרייה הלאומית יונה בחור, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הספרים של יונה בחור, באתר "סימניה" יונה בחור, דף שער בספרייה הלאומית יונה בחור, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יונה בחור, באתר library.osu.edu ארבע מחברות יומן Archives, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית בחור יונה, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופי בלום-לזרוס

סופי בלום-לזרוס (בצרפתית: Sophie Blum-Lazarus‏ 15 ביולי 1867 – 5 באוגוסט 1944) הייתה ציירת ופסטליסטית צרפתית-יהודית ממוצא גרמני. היא נרצחה במחנה הריכוז אושוויץ. בלום-לזרוס נולדה ב-1867 בשטוטגרט למשפחה יהודית אמידה, מאוחר יותר עברה לפרנקפורט. היא למדה ציור בבית הספר שטדל (אנ') ומאוחר יותר נכנסה להאקדמיה לאמנויות היפות (מינכן) (אנ'), שם יצרה עותקים של יצירות של ציירים קלאסיים. בסביבות שנת 1900 נישאה בלום-לזרוס לתעשיין היהודי דניאל בלום ועברה לפריז, שם הפכה לחברה באגודת האמנים העצמאיים (אנ'). היא הציגה את עבודתה ב-1909 וב-1913 בסלון הסתיו. לאחר מות בעלה ב-1937, התבודדה בלום-לזרוס, ובילתה את שבע השנים הבאות בבית מלון. לאחר שרכשה אזרחות צרפתית, היא נשארה בפריז במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-8 ביולי 1944 היא נעצרה על ידי הגסטפו ושלושה שבועות לאחר מכן גורשה לאושוויץ, שם מתה תוך זמן קצר. בשנת 2005, יצירות האמנות שלה הוצגו לאחר מותה בתערוכה במוזיאון מונפרנאס (אנ') שהוקדשה לאמנים שגורשו על ידי הנאצים. Musee Orsay, Sophie Blum-Lazarus (1867 - 1944) Le Delarge, Blum-Lazarus, Sophie Sophie Blum, née Lazarus, Convoi 77 Blum, Sophie, Mémoire des hommes ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סופי בלום-לזרוס".
Wat een geluk

"Wat een geluk" (בעברית: "איזו שמחה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר ההולנדי רודי קרל. השיר ייצג את הולנד באירוויזיון 1960. השיר הוא שיר עליז ובמרכזו מודה הדובר על כל מה שיש לו ועל העולם בו הוא חי. ערך מורחב – הולנד באירוויזיון 1960 ב-29 במרץ 1960 הופיע קרל על בימת האירוויזיון. הוא שר עשירי בסדר ההופעות, לפני גרמניה אחרי שווייץ. לאחר ספירת הקולות הגיע קרל למקום ה-12 עם שתי נקודות בלבד. Wat een geluk (English translation) Results of the Final of London 1960
דיוויזיית השריון ה-27 (ארצות הברית)

דיוויזיית השריון ה-27 הייתה יחידה של צבא ארצות הברית. היא הייתה חלק מהמשמר הלאומי של מדינת ניו יורק בשנות ה-50 וה-60. בפברואר 1955 בוצע ארגון מחדש של המשמר הלאומי של הצבא, אשר כלל ארגון מחדש של דיוויזיית הרגלים ה-27 כדיוויזיית השריון ה-27. זה כלל החלפת תג הכתף השחור והאדום "NYD" (דיוויזיית ניו יורק) לטלאי בצורת משולש של דיוויזיות השריון של הצבא. דיוויזיית השריון ה-27 כונתה "דיוויזיית האימפריה", על שם הכינוי של מדינת ניו יורק "מדינת האימפריה" ("אמפייר סטייט", "Empire State"). מטה הדיוויזיה היה במקור בבאפלו, ולאחר מכן הועבר לסירקיוז. הדיוויזיה אורגנה מחדש ב-1968 כחטיבת השריון 27, יחידה של דיוויזיית השריון ה-50. חטיבת השריון ה-27 אורגנה מחדש כחטיבת חי"ר ב-1975 ושירתה עם דיוויזיית החי"ר ה-42. בשנת 1985 הופעלה חטיבת הרגלים ה-27 כחלק מהמשמר הלאומי של צבא ניו יורק, והוקצתה כחטיבה "התורנית" של הדיוויזיה ההררית ה-10 של הצבא. החטיבה ה-27 אורגנה מאוחר יותר כצוות הקרב של חטיבת החי"ר ה-27, והחזירה מחדש את השימוש בסמל שרוולי הכתף של דיוויזיית החי"ר ה-27. חטיבת החי"ר ה-27 ממשיכה את השושלת וההיסטוריה של דיוויזיית הרגלים ה-27. J.B. Lyon Company, New York State Legislative Documents, Volume 6, 1955, page 13 Jack Raymond, The New York Times, Most Reservists Could Join Guard: McNamara Plan Envisions Initial Overstrengths, 20 December 1964 Peter B. Taub, Gannett News Service, Newburgh Evening News, Upstate Shift Due National Guard, 28 February 1963 John B. Wilson, Center of Military History, Armies, Corps, Divisions, and Separate Brigades, 1988, page 361 "Guard Streamlined: 27th Division Enddate=18 January 1968". Associated Press, Newburgh Evening News. McGrath, John J. (2009). The Brigade: A History, Its Organization and Employment in the US Army. p. 232. ISBN 978-1-4289-1022-5. Doubler, Michael Dale; Listman, John W. Jr. (2007). The National Guard: An Illustrated History of America's Citizen-Soldiers. p. 120. ISBN 978-1-57488-389-3. 2008 National Guard Almanac. Uniformed Services Almanacs. 2008. p. 143. ISBN 978-1-888096-13-2.
Looking High, High, High

"Looking High, High, High" (בעברית: "מסתכל גבוה, גבוה, גבוה") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הבריטי בריאן ג'ונסון. השיר ייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1960, והגיע למקום השני. הוא נכתב והולחן על ידי ג'ון ווטסון. במרכז מילות השיר מספר הדובר על אהובתו ועל הדרך שבה פגש אותה. ערך מורחב – הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1960 ב-29 במרץ 1960 הופיע ג'ונסון על בימת האירוויזיון. הוא שר ראשון בסדר ההופעות, לפני שוודיה. עם סיום ספירת הקולות הגיע ג'ונסון למקום השני עם 25 נקודות. סרטון השיר "Looking High, High, High" באתר יוטיוב Looking High, High, High Eurovision 1960 Results: Voting & Points
ישיבת תורת חסד

האם התכוונתם ל... ישיבת תורת חסד (בריסק) – ישיבה בעיר בריסק דליטא בראשות רבי משה סוקולובסקי ישיבת תורת חסד (לודז') – ישיבה ברוח ישיבת סלבודקה שפעלה בעיר לודז' ישיבת תורת חסד (ברנוביץ) – ישיבה של חסידות סלונים שפעלה בעיר ברנוביץ
אלומת אידיאלים

יהי ( X , O X ) {\displaystyle (X,O_{X})} מרחב מחויג זאת אומרת מרחב טופולוגי X {\displaystyle X} עם אלומת חוגים O X {\displaystyle O_{X}} . אלומת אידיאלים J {\displaystyle J} ב- O X {\displaystyle O_{X}} . היא תת-אלומה של O X {\displaystyle O_{X}} -תת-מודולים ב- O X {\displaystyle O_{X}} . מושג זה חשוב בגאומטריה אלגברית שבה אלומות אידיאלים קוואזי-קוהרנטיות מתארים תת-סכימות סגורות ב- X {\displaystyle X} . אם X = S p e c ( A ) {\displaystyle X=Spec(A)} סכימה אפינית, כל תת-סכמה סגורה שלה היא מהצורה V ( I ) = S p e c ( A / I ) {\displaystyle V(I)=Spec(A/I)} עבור אידיאל I ⊂ A {\displaystyle I\subset A} מסוים. התאמה זו מגדירה התאמה חד-חד-ערכית ועל בין תת-סכמות סגורות לבין אידיאלים במקרה אפיני. תהי Z {\displaystyle Z} תת-סכמה סגורה בסכמה X {\displaystyle X} . נבחר כיסוי אפיני X = ⋃ U i {\displaystyle X=\bigcup U_{i}} כאשר U i ≅ S p e c ( A i ) {\displaystyle U_{i}\cong Spec(A_{i})} . החיתוך Z i = Z ∩ U i {\displaystyle Z_{i}=Z\cap U_{i}} הוא תת-סכמה סגורה ב- U i {\displaystyle U_{i}} הניתנת על-ידי אידיאל I i ⊂ A i {\displaystyle I_{i}\subset A_{i}} . אידיאלים אלה מגדירים אלומת אידיאלים קוואזי-קוהרנטיות I {\displaystyle {\mathcal {I}}} ב- O X {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}} . משפט. עבור סכמה ( X , O X ) {\displaystyle (X,{\mathcal {O}}_{X})} , תהליך שתיארנו מגדיר התאמה חד-חד-ערכית ועל בין תת-סכמות סגורות ב- X {\displaystyle X} לבין אלומות אידיאלים קוואזי-קוהרנטיות של O X {\displaystyle {\mathcal {O}}_{X}} . Hartshorne, Robin (1977), Algebraic Geometry, II.5.9. ISBN 0-387-90244-9.
חוק עשר השנים

חוק עשר השנים (באנגלית: Ten Year Rule) היה עיקרון מדיניות ביטחונית שהונהג על ידי ממשלת בריטניה ב-1919, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. עיקרון זה קבע כי הממלכה המאוחדת תתכנן את תקציב הביטחון שלה מתוך הנחה שלא תהיה מלחמה משמעותית בעשר השנים הקרובות. חוק זה השפיע על תכנון וביצוע תקציבי הביטחון והכנת הכוחות המזוינים של בריטניה לאורך התקופה שבין שתי מלחמות העולם. לאחר ההרס והקורבנות העצומים של מלחמת העולם הראשונה, חיפשה בריטניה דרכים להפחית את הוצאות הביטחון שלה ולהתמקד בשיקום כלכלי וחברתי. השלטון הפוליטי בבריטניה, שהיה תחת הנהגתו של ראש הממשלה דייוויד לויד ג'ורג', ביקש להימנע מסכסוכים צבאיים נוספים ולהשקיע בשיקום הכלכלה והחברה. על רקע זה, נולד הרעיון של חוק עשר השנים. הנחה בסיסית: בריטניה תתכנן את תקציב הביטחון שלה מתוך הנחה שלא תהיה מלחמה משמעותית בעשור הקרוב. קיצוצים בתקציב הביטחון: על פי החוק, תקציב הביטחון קוצץ באופן משמעותי, וההשקעה בכוחות המזוינים הוקטנה. הגבלות על פיתוח נשק ותחמושת: הוגבלו תוכניות לפיתוח והצטיידות בנשק מתקדם ובתחמושת. התמקדות בהגנה ולא בהתקפה: המדיניות התמקדחה בחיזוק ההגנה הפנימית ולא בתכנון פעולות התקפיות מחוץ לגבולות המדינה. ירידה בכוח הצבאי: הקיצוצים הביאו לירידה במספר החיילים, באיכות האימונים ובהצטיידות הכוחות המזוינים. הזנחת הטכנולוגיה הצבאית: ההשקעה המוגבלת בפיתוח טכנולוגיות צבאיות חדשות גרמה לפיגור טכנולוגי ביחס למדינות אחרות, שהחלו להתחמש ולהתכונן למלחמה אפשרית. תפיסה של ביטחון כוזב: המדיניות יצרה תחושה של ביטחון כוזב, כשבריטניה האמינה שלא תעמוד בפני איום צבאי משמעותי בעשור הקרוב. החוק ספג ביקורת מצד גורמים שונים, שראו בו מהלך מסוכן העלול להעמיד את בריטניה בפני איום צבאי לא מוכנה. עם עליית המתחים הבינלאומיים בשנות ה-30, ובמיוחד לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה בשנת 1933, החלה ממשלת בריטניה להבין את הצורך בהיערכות מחודשת. בשנות ה-30 המאוחרות, החלה בריטניה להגדיל שוב את תקציב הביטחון ולהשקיע בהכנות למלחמה אפשרית, אך רבים טענו כי המאמצים הללו היו מאוחרים מדי. חוק עשר השנים היה מדיניות ביטחונית שנועדה להבטיח את השיקום הכלכלי והחברתי של בריטניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, אך הוא הביא לקיצוצים משמעותיים בכוח הצבאי ובהכנות למלחמה. המדיניות שיצרה תחושת ביטחון כוזב, ובסופו של דבר, הובילה לכך שבריטניה מצאה עצמה בלתי מוכנה להתמודד עם האיומים שצצו בשנות ה-30 וה-40. לאחר תקופת תקופות החוק הופעלה תוכנית התחמשות מחודשת של בריטניה. John Ferris, Treasury Control, the Ten Year Rule and British Service Policies, 1919–1924, The Historical Journal 30, 1987-12, עמ' 859–883 doi: 10.1017/S0018246X00022354 Martin C Libicki, A ten-year rule for defense planning, Orbis 45, 2001-06-01, עמ' 387–399 doi: 10.1016/S0030-4387(01)00081-3 John Ferris, Treasury Control, the Ten Year Rule and British Service Policies, 1919–1924, The Historical Journal 30, 1987-12, עמ' 859–883 doi: 10.1017/S0018246X00022354
ברקנהיים

האם התכוונתם ל... ברקנהיים (אנ') - עיירה במדינת באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה (סמוכה להיילברון) אישים אברם ברקנהיים (Беркенгейм‏; 1867–1938) – כימאי סובייטי ממוצא יהודי; אחיו של בוריס אלכסנדר ברקנהיים – אבי התנועה הקואופרטיבית היהודית בפולין ומנהל "ברית הפקוח לאגודות השתופיות היהודיות בפולין" שבה היו מאורגנים מאות בנקים שיתופיים בוריס ברקנהיים (Беркенгейм‏; 1885–1959) – כימאי סובייטי ממוצא יהודי; אחיו של אברם מ. צאנין, תל־עולם, עמ' 17.
Firefly (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Firefly – שמו באנגלית של בעל החיים גַּחְלִילִית, ראו גחליליות Firefly (תוכנה) – מודל בינה מלאכותית יוצרת של חברת אדובי Firefly (שיר) – הוא שיר שנכתב על ידי סיי קולמן וקרולין לי בשנת 1958, בעבור המחזמר "ג'יפסי" (1959) פיירפליי ליין – סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת דרמה פיירפליי (סדרת טלוויזיה) – סדרת מדע בדיוני מבית היוצר של ג'וס ווידון וטים מינר פיירפליי (קומיקס) – דמות בדיונית של נבל-על גחליליות (סרט) – סרט תעודה ישראלי משנת 2009
מארק אייזרמן

מארק אייזרמן (ברוסית: Марк Аронович Айзерман‏; (24 במאי 1913, דאוגבפילס - 8 במאי 1992, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום בקרה. מארק אייזרמן נולד בשנת 1913 בדאוגבפילס (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה) למשפחה יהודית. בעקבות קרבות מלחמת העולם הראשונה שהתנהלו באזור המשפחה עזבה לסראטוב ואחר כך התיישבה במוסקבה. אייזרמן קיבל השכלה באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. בשנת 1939 הוא התחיל לעבוד במכון לאוטומציה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה למרות שעבודת תואר שלישי הייתה בשלבים האחרונים הוא התנדב לשורות הצבא האדום ושוחרר בשנת 1945. בשנת 1946 אייזרמן סיים עבודת תואר שלישי בתחום בקרה. לאחר הקמת מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה אייזרמן החל ללמד בו ומונה לפרופסור. בשנת 1964 לאחר פטירת פליקס גנטמכר הוא מונה לראש קתדרה למכניקה תאורטית. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 1978. על פיתוח מערכות בקרה מתקדמות בשנת 1964 הוא היה חבר צוות שקיבל פרס לנין. אייזרמן היה בין ראשוני מדעני ברית המועצות בתחום קיברנטיקה. הוא כתב 10 ספרים שבחלקם תורגמו אנגלית וגרמנית. בידי אייזרמן היה אוסף ספרים טכניים שכלל 1,500 ספרים ונתרם לספריית MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית. אייזרמן נפטר בשנת 1964 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש ביוגרפיה (ברוסית) ביוגרפיה ורשימת ספרים גנאלוגיה מתמטית של מארק אייזרמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מארק אייזרמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
ריינאגל

האם התכוונתם ל... ג'ורג' פיליפ ריינאגל – צייר ימי אנגלי. בנו של רמזי ריצ'רד ריינאגל פיליפ ריינאגל – צייר בעלי חיים, נוף וצמחים אנגלי. רמזי ריצ'רד ריינאגל – צייר דיוקן, נוף ובעלי חיים אנגלי. בנו של פיליפ ריינאגל