laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיטסבורג פיירטס

פיטסבורג פיירטס (באנגלית: Pittsburgh Pirates) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר פיטסבורג, פנסילבניה. הקבוצה משחקת בבית המרכזי של הנשיונל ליג. הקבוצה הוקמה ב-1882 והייתה אחת ממייסדות ההתאחדות האמריקאית, ליגת בייסבול שפעלה בארצות הברית עד 1891. ב-1891 הצטרפה הקבוצה לנשיונל ליג, תחת הכינוי אותו נושאת עד היום, הפיירטס (הפיראטים). בין השנים 1901 ל-1903 שלטה הקבוצה בליגה, וב-1903 השתתפה בוורלד סיריס הראשון בעידן המודרני של הבייסבול, סדרה בה הפסידה 3–5 לבוסטון אמריקנס. ב-1909 זכתה לראשונה בתולדותיה בוורלד סיריס לאחר ניצחון על דטרויט טייגרס 3-4. בשנות ה-20 העפילה פעמיים נוספות לגמר: ב-1925 בו זכתה באליפות לאחר ניצחון על וושינגטון נשיונלס וב-1927 בו הביסה אותה אלופת האמריקן ליג הניו יורק יאנקיז 4-0. מאז העפילה הקבוצה שלוש פעמים נוספות לוורלד סיריס, ב-1960, 1971 ו-1979 ובכולן זכתה באליפות. בתחילת שנות ה-90 הגיעו הפיירטס שלוש פעמים רצופות לגמר הנשיונל ליג, אך נכשלו בניסיונות להעפיל לוורלד סיריס. לאחר הכישלון בעונת 1992, החל תהליך של בנייה מחדש בקבוצה, ויתור על שחקנים-כוכבים בעלי שכר גבוה, לטובת שחקנים צעירים, מהלך זה נחל כישלון מבחינה תחרותית, שכן מאז לא הצליחה הקבוצה להשיג ולו עונה אחת בעלת מאזן ניצחונות חיובי. אחת הסיבות לכך היא התמודדות הקבוצה בליגה בה אין תקרת שכר, כשהיא סובלת מהיותה ממוקמת בשוק קטן יחסית. על פי דירוג מגזין פורבס שווי הקבוצה הוא בין הנמוכים ביותר ב-MLB, פחות מ-300 מיליון דולר נכון לשנת 2007 מאז שנת 2001 משחקים הפיירטס באצטדיון PNC פארק שבנייתו החלה שנתיים קודם לכן. מימון האצטדיון היה ברובו מכספי משלמי המיסים של העיר פיטסבורג, ועלותו הסתכמה בכ-216 מיליון דולר, בפיירטס התחייבו כלפי העיר להישאר בה עד לפחות שנת 2031. האצטדיון נבנה במודל אצטדיוני הבייסבול הקלאסיים, כגון פנוויי פארק בבוסטון וריגלי פילד בשיקגו. הוא מכיל 38,496 מקומות, ונחשב לאחד ממגרשי הבייסבול הטובים ביותר בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא פיטסבורג פיירטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיטסבורג פיירטס פיטסבורג פיירטס, ברשת החברתית פייסבוק פיטסבורג פיירטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיטסבורג פיירטס, ברשת החברתית אינסטגרם פיטסבורג פיירטס, סרטונים בערוץ היוטיוב פיטסבורג פיירטס, באתר פינטרסט פיטסבורג פיירטס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקירה על הקבוצה באתר מגזין פורבס
מאיר אנשל רוטשילד

משה מאיר אנשל רוטשילד (23 בפברואר 1744, פרנקפורט – י"ד בתשרי ה'תקע"ג, 19 בספטמבר 1812) היה איש עסקים גרמני-יהודי ומייסדה של משפחת הבנקאים היהודית, משפחת רוטשילד, שהפכה עם הזמן לאחד מגופי הבנקאות והעסקים המובילים באירופה. השם "רוטשילד" הפך להיות סמל של עושר מופלג, בשל נכסיה הרבים של המשפחה הענפה, שהגיעה לשיא פריחתה במאה ה-19. רוטשילד נולד ברובע היהודי של פרנקפורט, למשפחה בת אחד עשר ילדים. אביו, אנשל משה רוטשילד (אנ'), היה צאצא למשפחת האן (Hahn) שישבה בעיר כבר משנת 1530. אביו נפטר כאשר מאיר אנשל היה בן 11, אימו, שונְכֶה לֶכְניך (Schönche Lechnich), נפטרה כאשר היה בן 12. הבית בו התגוררו נבנה על ידי יצחק אלחנן בכרך בשנת 1567, ועוטר בסמל ה"מגן האדום". בעקבות הסמל החל בכרך להשתמש בשם רוטשילד ("מגן אדום"), והסמל הפך לסמלה של המשפחה, וגם לסמלו של בית עסק שהוקם ב-1634, בו סחרו במוצרים קטנים וכן החליפו מטבעות. ב-29 באוגוסט 1770 נשא רוטשילד לאישה את גיטל שנאפר (1753–1849). רוטשילד למד בישיבה בעיר פיורדא. כאשר מת אביו הוא נשלח ללמוד את מקצוע הבנקאות בבית השולחני אופנהיימר בהנובר. בשנת 1760 חזר לעירו, החל לעסוק בחלפנות ויסד בית שולחני משלו. בעקבות המוניטין שרכש רוטשילד, בחר בו וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר של הסן, לסוכן על ההלוואות שהלווה למלכי אירופה. בשנת 1785 התרחב העסק הבנקאי של רוטשילד בעקבות המהפכה הצרפתית, כאשר קיבל לידו את התפקיד לקבל את התשלומים מבריטניה תמורת שכירת החיילים הגרמנים. במרוצת הזמן החל הבנק לתת הלוואות בינלאומיות. רוטשילד זכה למוניטין כאשר בשנת 1806 ברח וילהלם הראשון לדנמרק מפני הצבא הצרפתי; הוא הפקיד אצלו כסף וחפצים בשווי של 600 אלף ליש"ט. המטמון הוחבא בחביות יין במרתפו, והצרפתים לא מצאו דבר. אחרי המלחמה הושב המטמון במלואו למפקיד. הונה של המשפחה הוערך בכ-400 מיליון ליש"ט, קרוב ל-27 מיליארד ליש"ט בערכי 2019. בניו הקימו עסקים בבירות אירופה. לפני מותו ציווה רוטשילד על בניו שישתתפו כולם במסחר ויתחלקו ברווחים באופן שווה. רוטשילד קבור בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט. היישוב מאיר שפיה קרוי על שמו. שונכה ז׳נט רוטשילד (Schönche Jeannette) (1771–1859) אנשל מאיר רוטשילד (1773–1855) סלומון מאיר רוטשילד (1774–1855) נתן מאיר רוטשילד (1777–1836) איזבלה רוטשילד (1781–1861) באבט רוטשילד (1784–1869) קלמן (קארל) מאיר רוטשילד (1788–1855) ג'ולי רוטשילד (1790–1815) הנרייטה רוטשילד (1791–1866) ג'יימס מאיר רוטשילד (1792–1868) הערה: אילן יוחסין זה אינו כולל את כל חברי משפחת רוטשילד, אלא מתרכז באישים בולטים בה, בפרט בענפים הצרפתי והבריטי. שרה אהרוני, אהבתה של גברת רוטשילד, ידיעות ספרים, 1915. אהרן חרמוני, הרוטשילדים, תל אביב תרצ"ו. * Amos Elon, Founder: Meyer Amschel Rothschild and his time, Harper Collins, London 1996. מדיה וקבצים בנושא מאיר אנשל רוטשילד בוויקישיתוף מאיר אנשל רוטשילד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מאיר אנשל רוטשילד, באתר The Rothschild Archive (באנגלית) מאיר אנשל רוטשילד (1744-1812), דף שער בספרייה הלאומית נכתב גם אמשל Christian Wilhelm Berghoeffer, Meyer Amschel Rothschild, 3, פרנקפורט: Englert & Schlosser, 1924, עמ' 6, ISBN 9783863830885. (בגרמנית) במקורות מסוימים מוזכרת שנת 1743, דוגמת האנציקלופדיה הביוגרפית של האימפריה האוסטרית, כרך 27, ווינה, 1874, עמ' 132. (בגרמנית) Derek A. Wilson, Rothschild: a story of wealth and power, pages 415-456, Deutsch, 1988 אנציקלופדיה אוצר ישראל, הערך ראטשילד על פי אתר measuringworth.com
ישראל במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)

משלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) כללה כ-54 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט. האולימפיאדה נערכה במרכז הספורט לנכים ברמת גן ועל כן הייתה בתחרויות נוכחות ישראלית גבוהה, הן בקהל והן בקרב הספורטאים המשתתפים. בטקס הפתיחה של האולימפיאדה נעלה המשלחת הישראלית את מצעד המשלחות ובראשה צעד יוסף לוטנברג. לאחר מכן נישאה השבועה האולימפית על ידי קפטן הנבחרת הישראלית, צבי בן-צבי. פירוט השתתפות המשלחת הישראלית בתחרויות באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי (באנגלית) 54 ספורטאים מופיעים בשמותיהם בהמשך דף זה, בהסתמך על אתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי, אך ייתכן והיו ספורטאים נוספים הכלולים בנבחרות הכדורסל והסייף ובמשחי השליחים.
אפר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אפר – רמץ, שארית בעירה אפר פחם – תוצר שריפת הפחם אפר געשי – חלקיק סלע הנפלט מהר געש בעת התפרצותו אֲפָר – אחו, כר מרעה עפר (אדמה) – חומר האדמה אפור – צבע עפר – אחד מהמחוזות של אתיופיה משולש עפר – שקע גאולוגי לאורך השבר הסורי אפריקני עפרים – קבוצה אתנית בקרן אפריקה פובליוס טרנטיוס אפר – מחזאי רומי מהמאה ה-2 לפנה"ס ניקולא אפר – ממציא צרפתי
ישראל באולימפיאדת מינכן (1972)

משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972) כללה 15 ספורטאים שהתחרו ב-7 ענפי ספורט. השתתפותה של המשלחת נקטעה בעקבות טבח מינכן, שבו נרצחו 11 חברי המשלחת, מהם 5 ספורטאים. נושא דגל ישראל בטקס הפתיחה היה הקלע הנרי הרשקוביץ. אסתר רוט-שחמורוב ריצת 100 מטר, נשים מוקדמות – 11.45 שניות (מקום 1) רבע גמר – 11.46 שניות (מקום 4) חצי גמר – 11.49 שניות (מקום 5) ריצת 100 מטר משוכות, נשים מוקדמות – 13.17 שניות (מקום 4) חצי גמר – לא השתתפה בעקבות טבח מינכן שאול לדני הליכה 50 ק"מ – 4:24.38 שעות (מקום 19) אליעזר חלפין סגנון יווני-רומי, משקל 68 ק"ג ניצח את יאגרוף סינד (הודו) הפסיד לעלי סאהין (טורקיה) הפסיד ליוזף רושניאקי (הונגריה) מרק סלבין לא הספיק להשתתף, נרצח ביום שבו היה אמור להתחרות גד צברי סגנון יווני-רומי, משקל 48 ק"ג הפסיד לאטילה לאטק (הונגריה) הפסיד לאוגניאן ניקולוב (בולגריה), זוכה מדליית הכסף דוד ברגר משקל קל-כבד – נפסל זאב פרידמן משקל תרנגול – 330 ק"ג, מקום 12 יוסף רומנו משקל בינוני – פרש בגלל פציעה בברך דן אלון רומח, גברים – עלה לשמינית גמר יהודה וינשטיין רומח, גברים – עלה לשמינית גמר הנרי הרשקוביץ רובה שכיבה – 593 נקודות, מקום 23 רובה 3 מצבים – 1114 נקודות, מקום 46 זליג שטורך רובה שכיבה – 589 נקודות, מקום 57 תחרויות השיט נערכו בקיל שבצפון גרמניה. יאיר מיכאלי ויצחק ניר דגם הולנדי מעופף – מקום 23 (הפסיקו אחרי 6 שיוטים בעקבות טבח מינכן) שלומית ניר 100 מטר חזה, נשים – מוקדמות 1:20.9 דקות, מקום 34 200 מטר חזה, נשים – מוקדמות 2:53.6 דקות, מקום 32 טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ישראל במשחקים האולימפיים אולימפיאדת מינכן (1972) מדיה וקבצים בנושא ישראל באולימפיאדת מינכן בוויקישיתוף היה שיא ישראלי עד 2018
Recovering the Satellites

Recovering the Satellites הוא אלבום האולפן השני של Counting Crows, שיצא בשנת 1996, שלוש שנים לאחר צאתו של אלבום הבכורה של הלהקה. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של מגזין בילבורד, וזכה להצלחה מסחרית במדינות רבות. אלבום זה עוסק במרבית מהנושאים בהם עוסק אלבומם הקודם של הקרואוז, August and Everything After, אך חלק ניכר מהשירים נכתב בהשפעת ההצלחה הפתאומית לה זכתה הלהקה וההתמודדות איתה. זמן קצר לאחר צאתו של אלבום הבכורה של הלהקה, ובעיקר בעקבות הלהיט מתוכו, Mr. Jones, הפכו חברי הלהקה לכוכבים בן לילה. דן ויקרי הצטרף כגיטריסט נוסף, והלהקה יצאה למסע הופעות שנמשך קרוב לשנתיים, במהלכו התחלף המתופף סטיב באומן בבן מייז. בזמן שהותם בפריז, שמעו חברי הלהקה על מותו של קורט קוביין. אירוע זה השפיע רבות על דוריץ, שהרגיש, שבדומה לקוביין, גם חייו יוצאים משליטה ויש לו לעיתים רצון לעצור את התהליך בו הוא נמצא. תחושות אלה היו השראה לשיר Catapult, שיכלל מאוחר יותר באלבום. בתום סיבוב ההופעות התכנסה הלהקה, בדומה לאלבום הקודם, באחוזה בהוליווד והחלה בהקלטות עם המפיק גיל נורטון. ההקלטות נמשכו מספר חודשים, שאותם תיאר דוריץ כמתישות אך קלילות, מהירות וטבעיות. רבים משירי האלבום, אותם כתב דוריץ, עוסקים בתהילה הפתאומית לה זכה ובאובדן הפרטיות. השירים הסוגרים את האלבום עוסקים באותם הנושאים, אך מנקודת מבט של תהליך ההתמודדות, אותו דוריץ הגדיר כקתרזיס. כל השירים נכתבו על ידי אדם דוריץ, אלא אם נכתב אחרת. Catapult (דוריץ, ברייסון, גילינגהאם, מאלי, ויקרי, מייז) – 3:34 Angels of the Silences (דוריץ, גילינגהאם) – 3:39 Daylight Fading (דוריץ, ויקרי, גילינגהאם) – 3:50 I'm Not Sleeping‏ – 4:57 Goodnight Elisabeth‏ – 5:20 Children in Bloom‏ – 5:23 Have You Seen Me Lately?‏ – 4:11 Miller's Angels (דוריץ, ויקרי) – 6:33 Another Horsedreamer's Blues‏ – 4:32 Recovering the Satellites‏ – 5:24 Monkey‏ – 3:02 Mercury‏ – 2:48 A Long December‏ – 4:57 Walkaways (דוריץ, ויקרי) - 1:12 Angels of the Silences‏ (1996) - מקום שלישי במצעד האמריקאי Daylight Fading‏ (1997) - מקום 26 במצעד האמריקאי A Long December‏ (1997) - מקום חמישי במצעד האמריקאי אדם דוריץ - שירה, פסנתר, טמבורין, אורגן חשמלי מאט מאלי - גיטרה בס, קולות רקע דייוויד ברייסון - גיטרות, קולות רקע צ'ארלי גילינגהאם - אורגן האמונד, פסנתר, מלוטרון, אקורדיון, הרמוניקה, קולות רקע דן ויקרי - גיטרות, קולות רקע בן מייז - תופים, טמבורין, כלי הקשה, קולות רקע דייוויד אימרגלוק - מנדולינה, גיטרת פדל סטיל מרווין עציון - מנדולינה פול בקמסטר - מנצח מידע על האלבום Recovering the Satellites באתר MusicBrainz מידע על האלבום Recovering the Satellites באתר AllMusic האלבום Recovering the Satellites באתר Discogs האלבום Recovering the Satellites באתר ספוטיפיי הסברים על משמעות השירים באתר AnnaBegins.com The new Counting Crows FAQ Adam.CountingCrows.com
ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)

משלחת ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) כללה 20 ספורטאים שהתחרו ב-5 ענפי ספורט. המשלחת הורכבה מעשרה ספורטאים נכי צה"ל ועשרה ספורטאים נכים חברי מרכז הספורט לנכים של איל"ן. ספורטאים מצטיינים אחרים נופו על ידי ועדה מקצועית בשל התנהגות לא ראויה. בראש המשלחת עמד אריה פינק, מנהל שירותי שיקום והנצחה במשרד הביטחון, וסגנו היה גרשון הוברמן, מנהל מרכז הספורט לנכים. אל המשלחת התלוו מאמני הכדורסל שמעון שלח ויעקב הנדלסמן, מאמנת האתלטיקה עדנה מדליה, מאמנת השחייה מרגלית זוננפלד ושתי אחיות רפואיות. באולימפיאדה זו הופיע לראשונה מטעם ישראל נציג בענף הרמת משקולות, שלום דלוגץ', לאחר שבאימוניו הוא גבר על השיא האולימפי הקיים ועבר את סף הכניסה למשחקים. חבר המשלחת ישראל אבן-זהב היה לספורטאי היחיד מקרב כלל המדינות שהתבקש להשתתף בחזרות ההכנה לטקס הפתיחה. הוצאות שיגור המשלחת לטוקיו נחלקו בהתאם להרכבה: נכי צה"ל מומנו על ידי משרד הביטחון, רשות הספורט, הוועד האולימפי ובהשתתפות עצמית של הספורטאים, בעוד חברי איל"ן מומנו על ידי תורמים מיפן ידידי המרכז ובראשם שאול אייזנברג ובוריס סלומוניק. חבר המשלחת המבוגר ביותר היה מיכאל בן-נפתלי (40) וצעיר המשתתפים היה יעקב בן-אריה (14). נבחרות ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים שולבה בשתי תחרויות הכדורסל, בדרגות נכות A ו-B, וזכתה במדליית ארד בשתי התחרויות. חברי הנבחרת של נכי צה"ל היו שמואל בן-זכאי, מיכאל בן-נפתלי, צבי בן-צבי, דן וגנר, יואל זינגר, ראובן חברון, שמחה לוסטיג, מנחם מורבה, אברהם מושרקי ויוסף שרב. חברי נבחרת איל"ן היו ישראל אבן-זהב, יעקב בן-אריה, ישראל גלובוס, יצחק גליצקי, שלום דלוגץ', ברוך חגאי (קפטן) ואברהם קפטלוביץ'. בדירוג ההישגים הסופי מוקמה ישראל במקום השביעי מבין 22 המדינות המשתתפות, לאחר שחברי המשלחת זכו בשבע מדליות זהב, שלוש מדליות כסף, 11 מדליות ארד ורשמו שלושה שיאים עולמיים. ישראל זכתה להכרה במהלך המשחקים והקהל המקומי נהג ללוות את הופעות הספורטאים בקריאות "אל-אל ישראל". בדרכה של המשלחת חזרה לישראל אירעה תקלה במטוס ואחד ממנועיו שותק כליל. לאחר שחזר המטוס לשדה התעופה בטוקיו המריאו חברי המשלחת בשנית. על-פי "הפעם מקווים באמת להביא מדליות מטוקיו", ידיעות אחרונות, 2 בנובמבר 1964 על-פי "הנכים חזרו מטוקיו ברכוש גדול", מעריב, 19 בנובמבר 1964
המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)

המשחקים הפאראלימפיים ה-2 התקיימו בשנת 1964 בטוקיו, יפן. ערך מורחב – ישראל במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) משלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) כללה 20 ספורטאים שהתחרו ב-5 ענפי ספורט. המשלחת הורכבה מעשרה ספורטאים נכי צה"ל ועשרה ספורטאים נכים חברי מרכז הספורט לנכים של איל"ן. מדיה וקבצים בנושא המשחקים הפאראלימפיים טוקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (באנגלית) פרטים על המשחקים הפאראלימפיים 1964, באתר אולימפיאדת בייג'ינג 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון 1971

אירוויזיון 1971, ה-16 במספר, נערך בדבלין בירת אירלנד, זוכת התחרות בשנה קודם לכן. בשנה זו נחנכה שיטת הצבעה חדשה, כל מדינה שולחת 2 שופטים, אחד מעל גיל 25 והשני מתחת לגיל 25. כל שופט מעניק 1–5 נקודות לכל שיר. לשיטה זו היה חיסרון מרכזי אחד: חלק מצוותי השיפוט העניקו מעט נקודות. לעיתים נבעה הצבעת השופטים מניסיונותיהם להעניק לארצותיהם את הניצחון. כמו כן, בתחרות זו נדרשו לראשונה כל רשות שידור משתתפת להכין קדימון למשתתפיה. קדימונים אלו שודרו בתחרות עצמה, זאת בניגוד לשנה שעברה, אז צילמה רשות השידור ההולנדית את המשתתפים בהולנד המארחת. תקרית נוספת שאירעה באירוויזיון נגעה דווקא לסכסוכים מדיניים. ב-BBC הבריטית חששו מתגובת הקהל האירי באולם לשיר הבריטי, לאור הסלמת העימותים בין האירים לבריטים בצפון אירלנד. במכוון בחר ה-BBC בזמרת קלודה רוג'רס, שמוצאה בצפון אירלנד והייתה אהובה מאוד הן בבריטניה והן באירלנד (שירה הפך ללהיט גדול לאחר התחרות). רוג'רס דיווחה שקיבלה איומים על חייה מהמחתרת האירית לאור היותה נציגת בריטניה. מונקו זכתה בפעם הראשונה והיחידה בתולדותיה בתחרות. השיר הזוכה היה בשפה הצרפתית, בוצע על ידי זמרת צרפתייה שגרה בצרפת, נכתב והולחן על ידי מוזיקאים צרפתיים, ואפילו המנצח מטעם מונקו היה צרפתי. הזמרת הזוכה, סברין, סיפרה לאחר כמה שנים כי מעולם לא ביקרה במונקו, גם לא אחרי זכייתה - טענה שהופרכה בקלות משום שקליפ השיר צולם במונטה קרלו. מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון 1971 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 1971 אירוויזיון 1971 באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 1971 אירוויזיון 1971, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Eurovision 1971 PREVIEW Monaco – SÉVERINE "Un Banc, Un Arbre, Une Rue"". 8 באוגוסט 2009. נבדק ב-10 באוגוסט 2012 – via YouTube. {{cite web}}: (עזרה)
אצטדיון צ'מרטין

אצטדיון צ'מרטין (בספרדית: Estadio Chamartín), ובשמו הרשמי מגרש מועדון הכדורגל ריאל מדריד (בספרדית: Campo del Real Madrid Club de Fútbol), היה אצטדיון כדורגל במדריד, השימש כמגרשה הביתי של ריאל מדריד משנת 1924 ועד פתיחתו של אצטדיון נואבו צ'מרטין בשנת 1947. תכולת האצטדיון עמדה על 22,500 צופים. בשנת 1923 ריאל מדריד, שבאותו זמן שיחקה באצטדיון קטן ברחוב אודונל, רכשה אדמה בצ'מרטין דה לה רוסה, אז עיירה מצפון מדריד, והיום חלק מהעיר מדריד, כדי לבנות אצטדיון חדש. הקרקעות, הידועות בשם וילה רוזה, היו באורך של 400 אלף רגל ותוחמו על ידי כביש ארנל, דרך מאודס ורחוב אלפרדו קלדרון. שחקן עבר של המועדון, חוסה מריה קסטל, שהיה האדריכל של אצטדיון מטרופוליטנו, היה אחראי על הפרויקט, שכלל מתחם ספורט המורכב ממגרשי טניס, מגרשי אימון, חדר כושר, בריכת שחייה, משרדי המועדון, מסעדה, וכמובן אצטדיון כדורגל - שהיה הראשון בהיסטוריה שהיה בבעלותה של ריאל מדריד - עם קיבולת של 15,000 צופים, מתוכם 4,000 מקורים בגג. כדי לממן את עבודות הבנייה, נאלץ המועדון לקחת הלוואה של חצי מיליון פסטות. אצטדיון צ'מרטין נחנך ב-17 במאי 1924, במשחק בין ריאל מדריד לבין ניוקאסל יונייטד, זוכת הגביע האנגלי. מדריד ניצחה 3-2, ופליקס פרס היה השחקן שכבש את השער הראשון בהיסטוריה של האצטדיון. בהתחלה האצטדיון נקרא פארק דה ספורטס דל ריאל מדריד, ולבסוף נקרא באופן רשמי קאמפו דל ריאל מדריד קלוב דה פוטבול. למרות זאת, האוהדים קראו לאצטדיון בשם אצטדיון צ'מרטין, על שם השכונה בה הוא נבנה, ומאז הוא ידוע בשם הזה. משחקי גמר גביע המלך ב-1931, 1932 ו-1935 התקיימו באצטדיון. ב-21 במאי 1933, במשחק באצטדיון צ'מרטין, נבחרת ספרד חגגה את הניצחון הגדול ביותר בהיסטוריה שלה, כשניצחה את נבחרת בולגריה 13-0. ב-11 במרץ 1934, נבחרת ספרד אירחה באצטדיון את נבחרת פורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1934, ספרד ניצחה 9-0 את פורטוגל. ביולי 1936 פרצה מלחמת האזרחים בספרד, ומדריד סבלה מהשפעות הלחימה. בתום המלחמה, אצטדיון צ'מרטין נותר הרוס, וריאל מדריד נאלצה להשקיע הרבה כסף כדי לשפצו. לאחר שיפוצים נרחבים גדלה תכולת האצטדיון ל-22,500 צופים, והוא נפתח מחדש ב-22 אוקטובר 1939 במשחק דרבי נגד אתלטיקו מדריד, שהסתיים עם ניצחון 2-1 של ריאל. למרות שהאצטדיון גדל ל-22,500 צופים, תוך זמן קצר זה כבר לא הספיק לאחר שהביקוש גדל. עם היבחרו של סנטיאגו ברנבאו לנשיאות ריאל מדריד בשנת 1943, הוא החל לתכנן לבנות אצטדיון מודרני וגדול הרבה יותר. בנייתו של האצטדיון החדש החלה ב-27 באוקטובר 1944. האצטדיון החדש נבנה בשטח הצמוד לאצטדיון צ'מרטין. ב-16 במאי 1946 התקיים המשחק האחרון באצטדיון צ'מרטין, במסגרת גומלין חצי גמר גביע הגנרל, במשחק בו ריאל מדריד ניצחה 3-1 את ריאל אוביידו. ריאל מדריד סיימה את עונת 1946/47, וגם התחילה את העונה הבאה באצטדיון מטרופוליטנו, שהיה אצטדיונה של היריבה העירונית אתלטיקו מדריד, עד שב-14 בדצמבר 1947, נחנך אצטדיון נואבו צ'מרטין (צ'מרטין החדש), שהיום נקרא אצטדיון סנטיאגו ברנבאו. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון צ'מרטין בוויקישיתוף אצטדיון צ'מרטין באתר הרשמי של ריאל מדריד אצטדיון צ'מרטין באתר האוהדים הישראלי של ריאל מדריד
גיווי דידאווה

גיווי דידאווָה (בגאורגית: გივი დიდავა; נולד ב-21 במרץ 1976) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת המגן. את דרכו בכדורגל החל דידווה כמגן בטורפדו כותאיסי. בשנת 1994 הוא עבר לשחק בדינמו טביליסי עד לשנת 2000. כאשר בשנת 1998 הוא הושאל לק.ר.ס. מכלן, קבוצה בליגה השנייה בבלגיה, שם השתתף בארבעה משחקים בלבד והוחזר לדינמו. במהלך אותה תקופה זכה עם דינמו באליפות ליגת העל הגאורגית חמש פעמים. בשנת 2000 רכשה מכבי תל אביב את הכרטיס של דידאווה, אולם הוא גילה יכולת חלשה שיחק ארבעה משחקים בלבד לפני שהמאמן שחרר אותו. הוא חזר לשחק בקבוצתו המקורית טורפדו כותאיסי. מכבי החזיקה את הכרטיס שלו עד לשנת 2005 אולם השחקן לא גילה רצון לחזור ולשחק בישראל. ניסיון למכור את הכרטיס שלו לאלניה ולדיקווקז לא עלה יפה אף הוא והנושא הכספי בעניינו עבר לפסים משפטיים. עם חזרתו לשחק בקבוצתו הראשונה, טורפדו כותאיסי, הוא השתלב בקבוצה ובאותה עונה, 2001/‏2000, הוא הבקיע שני שערים וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הגאורגית. ב-29 בינואר 2003, באמצע עונת 2003/‏2002, חתם דידווה על חוזה בקוצ'אליספור שהייתה באותה תקופה בליגת העל הטורקית. הוא עבר לשחק בקבוצה הטורקית יחד עם חברו לקבוצה רוואז קמוקלידזה. בסיום אותה עונה ירדה הקבוצה ליגה. הוא המשיך לשחק בקבוצה עד לשנת 2006. לקראת סיום עונת 2006/‏2005 הוא עבר לשחק בונטספילס מהליגה השנייה בלטביה, אולם בסוף העונה חזר לגאורגיה לאחר שהשתתף בשלושה משחקים בלבד. דידווה שיחק במדי הנבחרות הצעירות של גאורגיה, ובמדי נבחרת גאורגיה הבוגרת שיחק משנת 1996 ועד 2003, בה הופיע ב-21 משחקים. בעונת 2014 גיווי דידאווה פרש מכדורגל מקצועי. גיווי דידאווה, באתר Transfermarkt גיווי דידאווה, באתר Soccerway גיווי דידאווה, באתר National Football Teams גיווי דידאווה, באתר FootballDatabase.eu אורי יסעור, נ.ק. זאגרב תשלם למכבי ת"א 50 אלף דולר, באתר ynet, 29 ביוני 2002
מוזיאון המדע והתעשייה (שיקגו)

מוזיאון המדע והתעשייה (באנגלית: Museum of Science and Industry, או בקיצור MSI) הוא מוזיאון מדע מן הגדולים בעולם ואחד מארבעת אתרי התרבות של שיקגו בהם ביקרו המספר הרב ביותר של מבקרים בשנים 2006 ו-2007. המוזיאון נמנה עם האתרים החשובים בעיר בספרי הדרכת תיירות רבים המיועדים לתיירים בגילאים ועם תחומי עניין שונים. המוזיאון ניצב על חלק מהשטח בו התקיימה התערוכה העולמית של שיקגו (1893) - מן החשובים באירועי התרבות בהיסטוריה של ארצות הברית. נוסד על ידי הנדבן היהודי-אמריקאי ג'וליוס רוזנוולד. דגם בגודל טבעי של חלק ממכרה פחם שהמבקרים יורדים אליו במעלית ונוסעים בתוכו ברכבת שעוצבה עבור מכרה הפחם. כלי תחבורה ומלחמה רבים בעלי חשיבות היסטורית, כגון הצוללת הגרמנית U-505, שנשבתה במהלך מלחמת העולם השנייה, תא הטייס של אפולו 8, הפיוניר זפיר – רכבת הדיזל הראשונה בצפון אמריקה, כרכרות כיבוי אש ששימשו את מכבי האש לפני המצאת המכונית, מכוניות מרוץ, רכב חקלאי ומטוסים שונים. שטח של 3,500 רגל רבוע המוקדש לדגמי רכבות הנוסעים בדגם מרכז העיר שיקגו, דגם מרכז העיר סיאטל ודגם הדרך שבין שתי הערים. אולמות הסבר על מערכות ביוב, חוות חקלאיות, בתי חרושת וכיוצא בזה. תערוכות מתחלפות. אסכולת שיקגו אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המדע והתעשייה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון המדע והתעשייה מוזיאון המדע והתעשייה, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון המדע והתעשייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון המדע והתעשייה, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון המדע והתעשייה, סרטונים בערוץ היוטיוב מוזיאון המדע והתעשייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Chicago's Largest Cultural Attractions". ChicagoBusiness. Crain Communications, Inc. 2007. אורכב מ-המקור ב-2007-09-28. נבדק ב-2007-08-08. Crain's List Lartgest Tourist Attractions (Cultural): Ranked by 2007 attendance", Crain's Chicago Business, Crain Communications Inc. (2008-06-23), p. 22. Chicago's Most Popular Attractions CHICAGO'S TOURIST ATTRACTIONS RANKED BY ATTENDANCE Kidding Around Chicago: What to Do, Where to Go, and How to Have Fun in Chicago, Carolyn Crimi Fodor's Flashmaps Chicago, 3rd ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 2006

אולימפיאדת השחמט ה-37 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בטורינו, שאיטליה, בין 20 במאי ל-4 ביוני 2006. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: בוריס גלפנד (2727) 2+, 6=, 1- איליה סמירין (2662) 4+, 3=, 2- אמיל סוטובסקי (2628) 3+, 4=, 3- בוריס אברוך (2633) 6+, 3=, 1- אלכסנדר חוזמן (2576) 3+, 4=, 0- ויקטור מיכלבסקי (2566) 4+, 2=, 1- הנבחרת סיימה במקום 4. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד ארגון הנכים הבינלאומי 0.5:3.5 - ניצחון נגד איטליה 1.5:2.5 - ניצחון נגד פרו 2:2 - תיקו נגד אינדונזיה 1:3 - ניצחון נגד דנמרק 2:2 - תיקו נגד רומניה 1:3 - ניצחון נגד צ'כיה 3:1– הפסד נגד אזרבייג'ן 2:2 - תיקו נגד פרגוואי 1:3 - ניצחון נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון נגד הודו 1:3 - ניצחון נגד ארצות הברית 1.5:2.5 - ניצחון נגד רוסיה 1:3 - ניצחון אולימפיאדת ה-37 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: מאשה קלינובה (2357) 3+, 7=, 2- אנג'לה בורסוק (2341) 4+, 5=, 2- בלה איגלה (2288) 5+, 3=, 3- אירינה בוטוויניק (2211) 1+, 2=, 2- הנבחרת סיימה במקום 29. להלן התוצאות הקבוצתיות: נגד סקוטלנד 0.5:2.5 - ניצחון נגד קירגיזסטן 0:3 - ניצחון נגד הונגריה 1:2 - ניצחון נגד בולגריה 2:1 – הפסד נגד מונגוליה 2.5:0.5 - הפסד נגד מולדובה 1:2 - ניצחון נגד יוגוסלביה 1.5:1.5 - תיקו נגד ארגנטינה 1:2 - ניצחון נגד בלארוס 1:2 - ניצחון נגד סלובניה 2.5:0.5 - הפסד נגד טורקיה 1:2 - ניצחון נגד שוודיה 1.5:1.5 - תיקו נגד סלובקיה 2:1 – הפסד מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 2006 בוויקישיתוף בסיום התחרות הוענק "פרס נונה גפרינדשווילי" לנבחרת עם הישג הכי גבוה בסיכום התחרות הפתוחה ותחרות נשים. סין אוקראינה גארמניה אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת השחמט 2006 מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)