laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכסנדרו ברנביי

אלכסנדרו ברנביי (בספרדית: Alexandro Bernabei; נולד ב-24 בספטמבר 2000 בקניאדה דה גומס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית. ברנביי גדל במחלקת הנוער של לנוס. ב-20 באוקטובר 2019 ערך ברנביי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-2 על טאז'רס במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2019/2020. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 62 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. ב-1 ביולי 2022 חתם ברנביי בסלטיק מליגת העל הסקוטית. אלכסנדרו ברנביי, באתר Transfermarkt אלכסנדרו ברנביי, באתר Soccerway אלכסנדרו ברנביי, באתר WorldFootball.net אלכסנדרו ברנביי, באתר FootballDatabase.eu Alexandro Bernabei: Left-back joins Celtic from Argentine club Lanus באתר BBC, ‏ 30 ביוני 2022 (באנגלית)
ג'וזפה צ'זארה אבה

ג'וּזֶפֶּה צֵ'זָארֶה אַבָּה (באיטלקית: Giuseppe Cesare Abba;‏ 6 באוקטובר 1838 – 6 בנובמבר 1910) היה פטריוט וסופר איטלקי. השתתף במסע האלף ולחם לצד ג'וזפה גריבלדי בכיבוש ממלכת שתי הסיציליות ב-1860. אבה נולד בקאירו מונטנוטה שבחבל ליגוריה, אז חלק מממלכת סרדיניה-פיימונטה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בג'נובה, שאותה עזב ב-1859, עת התגייס לגדוד הפרשים בפינרולו. בשנת 1860 עבר לפארמה והצטרף למתנדבים של גריבלדי. הוא השתתף ברוב הקרבות שהובילו לפירוקה של ממלכת שתי הסיציליות. יצירתו הספרותית מתמקדת בזיכרונותיו מהמהפכה. לאחר פרישתו לחייו הפרטיים, תחילה בפיזה, ואחר כך בעיר הולדתו, הוא ניסה לכתוב שיר רומנטי בחמישה קאנטו בשם Arrigo. בתור חסיד נלהב של אלסנדרו מנצוני, הוא ניסה ב-1875 לכתוב רומן היסטורי: Le rive della Bormida nel 1794 ("גדות הבורמידה ב-1794"), מרשמיו במהלך מסע האלף, אך בשלב ההוא לא פרסם אותו. בשנת 1880 שינה את שם הרומן ל- Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni ("רשמים של אחד מאלף עשרים שנה מאוחר יותר"), ובסופו של דבר הוא פורסם ב-1891 תחת השם Da Quarto al Volturno: Noterelle d'uno dei Mille ("מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף). יצירה זו הייתה המגנום אופוס של אבה. היא יצאה לאור הודות לג'וזואה קרדוצ'י. קרדוצ'י שקל באותה תקופה לכתוב יצירה על חייו של גריבלדי, ועודד את בוגרי המערכה לתת לו עדויות היסטוריות. כשקרא את כתב היד של אבה, הוא התרשם ממנו כל כך שהעניק אותו לעורך בשם זניקלי לפרסום, ואמר לאבה שעכשיו אולי לעולם לא יכתוב את הביוגרפיה של גריבלדי. אבה עלה לתהילה במהירות, והפך למנהל בית הספר התיכון בפאנצה, ולאחר למנהל המכון הטכנולוגי של ברשיה, שם עבד עד מותו. אף שכתב יצירות אחרות המבוססות על מסע האלף, אף אחת לא הפכה למפורסמת כמו ספרו, "רשמים של אחד מאלף". הוא גם כתב שירה וסיפורים קצרים, אך ללא הצלחה רבה. Le rive della Bormida nel 1794 (גדות הבורמידה ב-1794, 1875) Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni (רשמים של אחד מאלף לאחר עשרים שנה, 1880) Da Quarto al Volturno . Noterelle d'uno dei Mille (מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף, 1880–1891) Storia dei Mille ("סיפורם של אלף", 1904) Vita di Nino Bixio ("חייו של נינו ביקסיו", 1905) Cose garibaldine ("דברים גריבלדיים") Romagna ("רומניה") Cose vedute ("דברים שראיתי") מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה צ'זארה אבה בוויקישיתוף כתבי ג'וזפה צ'זארה אבה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
סלובן ברטיסלאבה

מועדון ספורט סלובן ברטיסלאבה (בסלובקית: ŠK Slovan Bratislava) הוא מועדון כדורגל סלובקי מהעיר ברטיסלאבה שבמערב סלובקיה, בירת סלובקיה המשחק בליגת העל הסלובקית. הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות החזקות בסלובקיה, ובשנת 1969 זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע. סלובן ברטיסלאבה הוקמה בשנת 1921 וזכתה במספר תארים כקבוצה בצ'כוסלובקיה. בשנת 1965 התפצלה הקבוצה לסלובן ברטיסלאבה ואינטר ברטיסלאבה שהפכה להיות הקבוצה היריבה לקבוצה זו. אחרי עצמאות סלובקיה זכתה הקבוצה בגביע הסלובקי שלוש פעמים בעונות 1993/1994, 1996/1997 ו-1998/1999 וכן זכתה באליפות סלובקיה בעונות 1994 עד 1996 וכן בעונת 1999. הקבוצה ספגה מהלומה קשה כאשר ירדה באופן פתאומי לליגה השנייה בסלובקיה בתום עונת 2004/2005 אך בתום עונת 2005/2006 הקבוצה עלתה לליגה הבכירה משום החלטה בהגדלת הליגה הבכירה ולכן היא עלתה לליגה הראשונה מהמקום השני בליגה השנייה בסלובקיה אחרי קושיצה שהייתה במקום הראשון וביחד עם סנץ שסיימה במקום השלישי, מקום אחד אחריה. בעונת 2010/2011 סלובן זכתה בדאבל עם המאמן קארל ירולים. בעונת 2011/2012 הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת טובול מקזחסטן. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין ועברה לשחק בליגה האירופית. בשלב הפלייאוף הקבוצה ניצחה את קבוצת רומא מאיטליה והעפילה לשלב הבתים של הליגה האירופית. הקבוצה סיימה במקום האחרון בבית אחרי הקבוצות אתלטיק בילבאו, רד בול זלצבורג ופריז סן-ז'רמן והודחה מהטורניר. בעונת 2012/2013 שוב זכתה הקבוצה בדאבל. בעונת 2013/2014 הקבוצה שיחקה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת לודוגורץ ראזגרד מבולגריה והודחה מהטורניר. נכון ל-23 באוגוסט 2024 פיטר דובובסקי סזילרד נמת' ורטיסלאב גרסקו רוברט ויטק יוזף בראון (1938) סלובן ברטיסלאבה (הוקי קרח) מדיה וקבצים בנושא סלובן ברטיסלאבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלובן ברטיסלאבה סלובן ברטיסלאבה, ברשת החברתית פייסבוק סלובן ברטיסלאבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סלובן ברטיסלאבה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net
מלון פארק (נתניה)

מלון פארק בנתניה נמצא מצפון לכיכר העצמאות בצמוד לטיילת שמעל חוף הים. המלון נפתח בשנת 1951, והיה קרבן לשני אירועים שזעזעו את מדינת ישראל. במרץ 1976 המלון הוצת על רקע פלילי, ובמרץ 2002 בוצע בו הפיגוע במלון פארק. מלון פארק נחנך רשמית בספטמבר 1951 בנוכחות עובד בן עמי ראש עיריית נתניה. המלון כלל בפתיחתו 16 חדרים. במודעות הוזמנו אורחים לפנסיון מלא עם מקלחת פרטית עם מים קרים וחמים בכל חדר. בשנות ה-60 שימש המלון לישיבות של מועצת עיריית נתניה. ב-20 במרץ 1976 לפנות בוקר הוצת מועדון הלילה של בית המלון והשריפה גרמה לנזק כבד למלון כולו, למותם של שישה אנשים ולפציעתם של עשרות. בעקבות השריפה הגיע ראש הממשלה, יצחק רבין, לבקר במלון. הנהלת המלון החלה תוך זמן קצר בשיפוץ המבנה, והעסיקה את עובדי המלון הגברים בעבודות השיפוצים. בינואר 1977 שב המלון לפעול לאחר ששופץ. מציתי המלון נדונו בתחילת 1977 ל-15 שנות מאסר. צעיר נוסף נדון לשלוש שנות מאסר על אספקת הבנזין וצעיר אחר נדון ל-6.5 שנות מאסר על שידול לביצוע ההצתה. הצתת המלון הביאה לדיון נרחב בהיקף העבריינות בנתניה ובדרים להתמודד איתה. בליל הסדר של שנת 2002 אירע במלון הפיגוע במלון פארק, בו נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160, מה שהוביל לפתיחת מבצע חומת מגן. מדיה וקבצים בנושא מלון פארק בוויקישיתוף נחנך מלון פארק בנתניה, הארץ, 26 בספטמבר 1951 מלון חדש בנתניה, הצופה, 9 באוגוסט 1951 מלון פארק נתניה המטבח נפתח, הַבֹּקֶר, 5 במרץ 1952 מלון פארק נתניה, דבר, 20 ביולי 1955 ביקורת חריפה על ראש־עירית נתניה, על המשמר, 4 בפברואר 1962 יוסף ולטר, צוות חוקרים בודק חשד שהיתה הצתה במלון "פארק" בנתניה, מעריב, 21 במרץ 1976 יוסף ולטר, מועדון הלילה של מלון "פארק" "הוצת בכמה מקומות בבת אחת", מעריב, 24 במרץ 1976 חשוד בהצתת המלון בנתניה משתף פעולה עם חוקריו, מעריב, 9 באפריל 1976 שומר מלון "פארק" נמצא מת בבנין, דבר, 25 במרץ 1976 מלון פארק יופעל מחדש, דבר, 13 בינואר 1977 יעקב הכהן, 15 שנה מאסר למציתי מלון "פארק" בנתניה, מעריב, 31 בינואר 1977 6 וחצי שנות מאסר לצעיר ששידל מציתי מלון פארק, דבר, 14 בפברואר 1977 יוסף ולטר, חברי ועדת הפנים של הכנסת מתחו ביקורת חריפה על משטרת נתניה, מעריב, 28 במרץ 1976 ועדה למניעת עבריינות בנתניה, דבר, 4 באפריל 1976 יהושע תדמור, הסחטנות עדייו קיימת, דבר, 20 ביוני 1976
גבעות סיקוונס

גבעות סיקוונס (באנגלית: Sequence Hills) הן רכס גבעות דמוי בתרונות, בקצה הצפון מערבי של רכס גבעות קאודאלף באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. גבעות סיקוונס מהוות את הגבול המערבי של חלקו העליון של קרחון רניק. שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition; בראשי תיבות: NZGSAE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (בקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963. הרכס קיבל את שמו בשל תיאורו הגאולוגי - היות הגבעות רצף גאולוגי אחד. "סיקוונס" באנגלית משמעו "רצף".
ברגן (סקסוניה התחתונה)

ברגן (בגרמנית: Bergen) היא עיירה במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2019 חיו בעיירה באותה העת 13,556 תושבים. במהלך מלחמת העולם השנייה פעל מחנה הריכוז הריכוז הנאצי ברגן-בלזן מדרום-מערב לעיירה, בו נספו כ-70,000 איש בין 1943 ל-1945, כולל אנה פרנק. בשל נוכחותם של חיילים זרים באזור העיירה, הרבה כוחות צבא הולנדים ובריטים חיים יחד עם בני משפחותיהם בתחום העיירה והדבר השפיע באופן ניכר על הסביבה התרבותית של העיירה - למשל קרנבל הולנדי טיפוסי מתקיים מדי שנה בתחום העיירה אשר מאוד לא אופייני לאזור זה. האנדרטה במחנה ברגן-בלזן המוזיאון להיסטוריה מקומית תצוגה בתוך המוזיאון להיסטוריה מקומית רחוב בברגן אתר האינטרנט הרשמי של ברגן ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולי הלך לאיבוד

אולי הלך לאיבוד (באנגלית: Lost Ollie) היא מיני-סדרת דרמה אמריקאית, שנוצרה על ידי שאנון טינדל ומבוססת על ספר הילדים "המסע של אולי" שנכתב על ידי ויליאם ג'ויס ויצא לאור בשנת 2016. המיני-סדרה עלתה לשירות "נטפליקס" ב-24 באוגוסט 2022. עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של אולי, ארנב צעצוע שנאבד, במהלך חיפושיו אחר בילי, בעליו וחברו הטוב ביותר. קסלר טלבוט – בילי ג'ינה רודריגז – אמא ג'ייק ג'ונסון – אבא ג'ונתן גרוף – אולי מרי ג'יי בלייג' – רוזי טים בלייק נלסון – זוזו ב-6 באוקטובר 2020 נמסר על ידי מנכ"ל התוכן של "נטפליקס", טדי ביזלי, כי עיבוד טלוויזיוני על בסיס ספר הילדים "המסע של אולי" הוזמנה על ידי שירות הזרמת המדיה, וחשף כי העיבוד נמצא בפיתוח נמצאת מאז 2016. ב-9 במרץ 2021 נמסר על ליהוקו של ג'ונתן גרוף לתפקיד הראשי, לצד ליהוקם של מרי ג'יי בלייג', טים בלייק נלסון, ג'ינה רודריגז, ג'ייק ג'ונסון וקסלר טלבוט; וכי צילומי המיני-סדרה מתקיימים בוונקובר. צילומי המיני-סדרה החלו ב-1 בפברואר 2021, בוונקובר, קנדה. על פי אתר "Production Weekly", הצילומים הסתיימו במרץ 2021. המיני-סדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-24 באוגוסט 2022. "אולי הלך לאיבוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אולי הלך לאיבוד", באתר נטפליקס "אולי הלך לאיבוד", באתר Metacritic (באנגלית) "אולי הלך לאיבוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אולי הלך לאיבוד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית White, Peter (October 6, 2020). "Netflix Orders Family Series 'Lost Ollie' From 'Coraline's Shannon Tindle, 'Spider-Man: Into the Spider-Verse's Peter Ramsey, 21 Laps & Industrial Light & Magic". Deadline Hollywood. Archived from the original on August 3, 2022. Sneider, Jeff (October 6, 2020). "'Lost Ollie' Family Series from 'Spider-Verse' Director in the Works at Netflix". Collider. Archived from the original on August 3, 2022. Low, Elaine (October 6, 2020). "Shannon Tindle, Peter Ramsey to Adapt William Joyce's 'Ollie's Odyssey' for Netflix". Variety. Archived from the original on August 3, 2022. Goldberg, Lesley (March 9, 2021). "Gina Rodriguez, Jake Johnson to Star in Netflix Family Drama 'Lost Ollie'". The Hollywood Reporter. Archived from the original on March 9, 2021. Retrieved August 3, 2022. Petski, Denise (March 9, 2021). "'Lost Ollie': Jonathan Groff, Mary J. Blige, Gina Rodriguez Among Six Cast In Netflix Family Series". Deadline Hollywood. Archived from the original on March 9, 2021. Retrieved August 3, 2022. Asatryan, Tigran (March 23, 2021). "'Lost Ollie' Netflix Limited Series: What We Know So Far". What's on Netflix. Archived from the original on April 9, 2021. Retrieved August 3, 2022. Milligan, Mercedes (June 30, 2022). "Netflix Plans a Summer of Family Fun with First Looks at Lost Ollie, Rise of the TMNT & More". Animation Magazine. Retrieved August 3, 2022.
יגישה צ'ארנץ

יגישה צ'ארנץ (בארמנית: Եղիշե Չարենց;‏ 13 במרץ 1897, קארס - 27 בנובמבר 1937,ירוואן) היה סופר, משורר ואיש ציבור ארמני. הוא נחשב לסופר ארמני בולט של המאה ה-20. יגישה צ'ארנץ נולד בשם יגישה סוגומוניאן בקארס שאז הייתה בתחומי האימפריה הרוסית. אביו היה סוחר שטיחים במקור מאיראן. בשנים 1907–1912 הוא למד בבית ספר פרטי בעיר. בשנת 1912 בטביליסי יצאה לאור את השיר הראשון של המשורר. בשנת 1914 הוא התחיל לכתוב שירים תחת שם עט "צ'ארנץ". בשנת 1915 צ'ארנץ גויס לצבא האימפריה הרוסית והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה באזור קווקז. בשנת 1916 הוא נסע למוסקבה והחל לימודי אוניברסיטה. במקביל הוא המשיך לכתוב שירים חדשים. בשנת 1918 צ'ארנץ התנדב לשורות הצבא האדום. בשנת 1919 הוא הגיע לירוואן ועבד בה כמורה. במאי 1920 צ'ארנץ השתתף בהתקוממות קומוניסטית נגד השלטון. בשנת 1920 צ'ארנץ חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1924-1925 צ'ארנץ סייר בטורקיה, איטליה, גרמניה וצרפת וערך פגישות עם נציגי הקהילה הארמנית. בשנת 1926 הוא חזר לארמניה הסובייטית ופרסם מספר ספרים עם שיריו. בשנים 1928-1935 הוא היה עורך ראשי של הוצאה לאור ממשלתית. החל מסוף שנות ה-20 החלה ביקורת על שיריו. הוא הואשם בחתרנות נגד השלטון. בשנת 1933 הוא פרסם את ספרו החדש שתוך זמן קצר נאסר למכירה. בנוסף לכתיבת שירים ופרוזה צ'ארנץ עשה תרגומים לארמנית מרוסית לרבות יצירות של ולדימיר מאיאקובסקי, מקסים גורקי ואלכסנדר פושקין. בשנת 1936 הוא נעצר והואשם בפעילות נגד השלטון, הכנות פעולות טרור, לאומנות ותמיכה בלב טרוצקי. ביולי 1937 הוא נעצר ונפטר בכלא ב-27 בנובמבר 1937. לצ'ארנץ נולדו שתי בנות. אשתו נעצרה במקביל למעצר שלו ונשלחה לגלות בקזחסטן. בנותיו גדלו בבית משפחת אשתו ובבתי יתומים. אשתו חזרה לארמניה רק בשנות ה-60 ונפטרה תוך זמן קצר. בשנת 1955, לאחר פטירת יוסיף סטלין, אנסטס מיקויאן טיפל בטיהור שמו של המשורר. בשנת 1975 ביתו ארפניק צ'ארנץ פתחה מוזיאון על שמו בדירה הישנה בה הוא התגורר בירוואן. יצירות של צ'ארנץ תורגמו לרוסית על ידי אנה אחמטובה ובוריס פסטרנק ולצרפתית על ידי לואי אראגון. מדיה וקבצים בנושא יגישה צ'ארנץ בוויקישיתוף אתר מוזיאון צ'ארנץ ביוגרפיה
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1991

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1991, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים הראשונה שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בשיטת בית-חוץ מ-16 בפברואר עד ה-30 ביוני 1991. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם הראשון לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין. שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף באליפות, אך חצי מהן פרשו, מה שגרם לכך שרק ארבע נבחרות התחרו על הזכות לייצג את אפריקה בגביע העולם. נבחרת קמרון למעשה הגיעה לגמר כברירת מחדל, מבלי לשחק משחק אחד לפני כן. במפגש הגמר הכפול היא נפגשה עם נבחרת ניגריה, שלעומתה שיחקה ארבעה משחקים לפני הגמר. בסיכום שני המשחקים, ניצחה ניגריה 6–0, והפכה לאלופת אפריקה הראשונה לנשים. בעקבות זכייתה היא העפילה לגביע העולם כנציגה היחידה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
פטרוסיאן

האם התכוונתם ל... ארתור פטרוסיאן – כדורגלן ארמני טיגראן פטרוסיאן – שחמטאי ארמני יבגני פטרוסיאן – סופר רוסי-ארמני לבון טר-פטרוסיאן – פוליטיקאי ארמני מארין פטרוסיאן – משוררת ארמנית מרים פטרוסיאן – ציירת ארמנית
חטיבת קצב

במוזיקה, חטיבת קצב או מחלקת קצב (מכונה בלשון הדיבור באופן רווח בשם "רית'ם סקשן" על פי המונח באנגלית: Rhythm section), היא חטיבה בהרכב של מוזיקה קלה או של ג'אז, שאחראית על הקצב, ההרמוניה והחיבור ביניהם. בג'אז כוללת חטיבת קצב מלאה פסנתר, קונטרבס, מערכת תופים ולעיתים גיטרה או כלי הקשה נוספים. חטיבת קצב צנועה יותר בג'אז תכלול רק בס ותופים, או רק בס ופסנתר (מעטים ההרכבים שבהם אין בס בכלל). ברוק ובפופ, חטיבת קצב מכילה תופים, גיטרה בס, ולעיתים גם גיטרה חשמלית, קלידים או די ג'יי. במקרים מסוימים, הבס עשוי להיות מוחלף על ידי האוקטבות הנמוכות של הפסנתר או הקלידים, אך זה מגביל את הפסנתרן/קלידן. על אף שחטיבת הקצב היא לא המובילה ברוב המקרים שבהם היא נכללת בהרכבים רחבים יותר, גם לכלים החברים בה ניתן ביטוי רב במהלך הנגינה. לחטיבת הקצב תפקיד חיוני לתפקוד הבסיסי של הרכב ג'אז או מוזיקה קלה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חזיר יבלות מדברי

חזיר יבלות מדברי (שם מדעי: Phacochoerus aethiopicus) מין בסוג חזיר יבלות ממשפחת החזיריים. חזיר היבלות המדברי נפוץ במזרח אפריקה. משקלו של חזיר היבלות המדברי 50 עד 150 ק"ג, כשהזכרים גדולים בדרך כלל מהנקבות. בעונת הרבייה, המתרחשת במהלך התקופה הגשומה, מתקבצים הזכרים בקבוצות ומתחרים ביניהם על הנקבות. משך ההיריון 170–175 יום ובסופו נולדים 1–8 ולדות. הם נגמלים מיניקה בגיל 4 חודשים ומגיעים לבגרות מינית בגיל 18–20 חודשים. הם פעילי יום, אף שבמקומות בהם הם ניצודים על ידי האדם הם עשויים להפוך לפעילי לילה. להם חוש ריח ושמיעה מפותחים. החזיר הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מעשב, פירות, פקעות, שורשים, פרחים וחרקים. נמצאו מאובנים מתקופת ההולוקן המראים ששני מינים שונים של חזירי יבלות מדברי היו קיימים לפני אלפי שנים. לאבותיו של ימינו של חזיר היבלות המצוי היה מספר שונה של שיניים חותכות משל אבותיו של חזיר היבלות המדברי. חזיר יבלות מדברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wart Hog:WhoZoo (באנגלית) חזיר יבלות מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN חזיר יבלות מדברי, באתר ITIS (באנגלית) חזיר יבלות מדברי, באתר NCBI (באנגלית) חזיר יבלות מדברי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חזיר יבלות מדברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חזיר יבלות מדברי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דמיטרי סטרוקוב

דמיטרי סטרוקוב (ברוסית: Дмитрий Струков;‏ 1828 – 1899) היה צייר, משחזר אמנות וארכאולוג רוסי. אביו היה חייט. בשנות ה-30 של המאה ה-19, במהלך מגפת הכולרה, המשפחה נדדה באזורים שונים ברוסיה, כשחזרו למוסקבה ב-1840, הוא נרשם לבית הספר לציור טכני של סטרוגנוב. ארבע שנים מאוחר יותר, הוא הפיק את עבודותיו המקצועיות הראשונות; איקונוסטאזיס ודיוקן לראש עיריית ליוברטסי. בשנת 1849, הוא עזר להקים את בית הספר לציור אייקונים ב-Trinity Lavra של סנט סרגיוס. באותה שנה הוא חיבר מדריך למקדשים האורתודוקסים של מוסקבה. בשנה שלאחר מכן ביקש ממנו רקטור מנזר סרוב לצייר את האנדרטאות שם ובמנזר דיבייבו. לאחר מכן, הוא נדד ברחבי הארץ ושרטט אתרים היסטוריים בניז'ני נובגורוד, ולדימיר, מורום, הקווקז וחצי האי קרים. בשנת 1853 הוא זכה בתואר "אמן" לצבעי מים על ידי האקדמיה האימפריאלית לאמנויות. העותק שלו של אייקון עתיק בכנסיית גרבנבסקוי הוצג לצאר ניקולאי הראשון, שהעניק לו טבעת יהלום וגישה חופשית לעתיקות בכל מנזר וכנסייה. בשנת 1858, הוא החל לפרסם כתב עת לציור. שפרסם שיעורים על ציור, נושאים היסטוריים, וכן חיבורים על אמנות רוסית בכלל. הוא נאלץ להפסיק את הפרסום ב-1863, ונשאר בחובות למשך 25 שנים. בשנת 1859, הוא הוזמן לקרמלין כדי להעתיק את האנדרטאות והעיטורים הצבאיים ולסייע בשחזורם. מאוחר יותר, הוא הפך לאמן המקום. ב-1860 הוא עזר לקטלג את אוסף העתיקות הנוצריות השייכות לארכאולוג פיוטר סבסטיאנוב, כדי להכין אותן לתרומה למוזיאון רומיאנצב. כדי לסייע בסילוק חובותיו, הוא שימש גם כמורה במספר בתי ספר במוסקבה. הניסיון בהוראה אפשר לו לפתח שיטה מיוחדת ללמד רישום במהירות; דבר שהציג בהוראת 200 חיילים מגדוד פרנובסקי. ב-1864 הזמין אותו המושל הכללי של וילנה, מיכאיל מוראביוב-וילנסקי, לסייר באזור הצפון-מערבי כדי לחקור אנדרטאות עתיקות שניזוקו או כמעט נהרסו על ידי מרד ינואר. רבות מהאנדרטאות מוכרות כיום רק באמצעות ציורי צבעי המים של סטרוקוב. חמש שנים מאוחר יותר, הוא עודד תוכנית שתזהה אייקונים הזקוקים לשיקום. למעלה מ-300 אייקונים ניצלו בסופו של דבר. ב-1873 הוא פתח בית ספר לציור אייקונים בבית שנתרם על ידי סוחר חשוב והוא נתן את היצירות שנוצרו בבית הספר, לכנסיות כפריות עניות. פרויקטי השחזור הבולטים המאוחרים שלו כללו ציורים בקתדרלת סנט בזיל ובמגדל הפעמונים של איוואן הגדול. הוא גם ערך מסעות רבים לחצי האי קרים ולקווקז מטעם החברה הארכאולוגית הרוסית הקיסרית. ב-1888 הוא גילה את "כתובת זלנצ'וקסקיה " - מצבה מהמאה העשירית עם כתב גותי שהיא הדוגמה המוכרת ביותר לשפה האוסטית. במהלך שנותיו המאוחרות, הוא הפעיל בית מלאכה שייצר אייקונים בסגנונות הישנים. הוא קיבל אותות כבוד ממסדר אנה הקדושה, מסדר סטניסלאוס הקדוש ומסדר ולדימיר הקדוש. מדיה וקבצים בנושא דמיטרי סטרוקוב בוויקישיתוף V. F. Kozlov; "Ревнитель святынь православной Москвы. Дмитрий Михайлович Струков (1827—1899)" (Zealot of the Orthodox Shrines of Moscow), Краеведы Москвы (Moscow Regional Specialists) Vol.3, Книжный сад (Book Garden), 1997 Витебская энциклопедия : Струков, Дмитрий Михайлович, evitebsk.com O. D. Bazhenovoy (ed.), Д. Струков. Альбом рисунков. 1864-1867 (D. Strukov. Album of drawings. 1864-1867), limited edition, БелЭн, 2011 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דמיטרי סטרוקוב".
שווים (אתר אינטרנט)

שווים הוא אתר חדשות ועמותה ישראלית למען אנשים עם מוגבלויות. באתר מתפרסמות ידיעות, כתבות ומאמרים העוסקים בנושאים הקשורים למוגבלויות מסוגים שונים. תוכן האתר נכתב ונערך ברובו על ידי אנשים עם מוגבלויות. העמותה נוסדה בשנת 2019 על ידי עידן מוטולה, עיתונאי ותיק שעבד בגופי תקשורת בישראל, בהם ידיעות אחרונות, גלי צה"ל וקשת 12, ואב לילד אוטיסט. העמותה הוקמה במטרה לתת קול לקהילת האנשים עם מוגבלויות בישראל. רוב התכנים באתר שווים נכתבים על ידי אנשים עם מוגבלויות, שהעמותה מאתרת ומכשירה לעשייה עיתונאית. נכון לאוגוסט 2022 כותבים באתר כעשרה עיתונאים עם מוגבלויות מגוונות כגון שיתוק מוחין, אוטיזם, לקויות ראייה ומתמודדי נפש, המקבלים שכר מלא עבור עבודתם. מוטולה משמש כמנכ"ל העמותה וכעורך הראשי שלה, לצד איש התקשורת ירון פרוסט. העמותה יוזמת ומפיקה יחד עם מפעל הפיס קורסי הכשרה בתחום התקשורת עבור חניכים עם מוגבלויות. בסוף 2021 התקיים הקורס הראשון, בעיתונות ויחסי ציבור, בשיתוף קבוצת ידיעות אחרונות - ynet". בקורס השתתפו 20 תלמידים עם מוגבלויות מגוונות, ומתוכם 6 כבר מצאו עבודה בתקשורת הישראלית. באוגוסט 2022 החל קורס נוסף, בשיווק דיגיטלי וטלוויזיה, שאותו מובילה הזכיינית רשת 13. במסגרת פעילותה הפיקה העמותה יחד עם מפעל הפיס ומרכז השלטון המקומי, את פרויקט "לילה סגול", המתקיים כל שנה ב-3 בדצמבר, היום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות. במסגרת הפרויקט, שנועד להעלות מודעות בציבור לזכויות אנשים עם מוגבלויות ולעודד את שילובם בחברה ובעבודה, מוארים מאות מבנים ובניינים ברחבי ישראל בסגול, שהוא הצבע המזוהה עם קהילת האנשים עם מוגבלויות בעולם. בין השאר הוארו בנייני רשויות מקומיות ואזוריות, משרדי ממשלה, בית הנשיא וגשר המיתרים בירושלים, תחנת הכוח רדינג בתל אביב ובניינים של חברות עסקיות. בדצמבר 2020, בעקבות פנייה של מארגני הפרויקט, החליטה הנהלת הבורג' ח'ליפה בדובאי, המבנה הגבוה בעולם, להצטרף ולהאיר אותו בסגול. מדי שנה זוכה "לילה סגול" לסיקור נרחב בתקשורת הישראלית. ידיעות המתפרסמות באתר שווים זוכות לעיתים קרובות לכתבות המשך בכלי תקשורת גדולים יותר. בשנת 2022 זכתה העמותה בפרס דרור. בוועד המנהל ובאספה של העמותה חברים בין השאר אנשי תקשורת בכירים עם קשר אישי לעולם המוגבלויות. מ-2020 יו"ר הוועד הוא יונתן ריגר, כתב התרבות של חדשות 12. ריגר עצמו מתמודד עם לקות ראייה משמעותית עקב מחלת עיניים תורשתית. לצידו מכהנים בוועד המנהל פולי ברונשטיין, לשעבר מנכ"לית V15 ותנועת "דרכנו", והיום מובילת פרויקט "יוזמת המאה", ואיילת להב, לשעבר עורכת המוספים "ממון שישי" ו"מסלול" ב"ידיעות אחרונות", וכיום מנהלת שיווק במרכז הרפואי איכילוב. במהלך שנות פעילותם השיגו האתר והעמותה מספר הישגים למען אנשים עם מוגבלויות בישראל. סדרת כתבות באתר הובילה לפתיחת הסגר שהטיל משרד הרווחה על דיירי ההוסטלים עם מוגבלויות במהלך הקורונה, כאשר שאר אזרחי המדינה היו כבר מחוץ לסגר. סדרת כתבות נוספת הובילה לפתיחת בדיקה של משרד הרווחה במעון "נווה האירוס" בנס ציונה, בעקבות מספר אירועים חמורים של פגיעה בדיירים עם מוגבלות. בעקבות פעילות העמותה בוטל הקיצוץ בשעות סייעות של ילדי החינוך המיוחד על ידי משרד החינוך. אתר האינטרנט הרשמי של שווים שווים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שווים, ברשת החברתית אינסטגרם שווים, ברשת החברתית פייסבוק שווים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שווים, ברשת החברתית אינסטגרם הדר גיל-עד, ביוזמה ישראלית: הבורג' חליפה בדובאי נצבע בסגול, באתר ynet, 3 בדצמבר 2020 הוכרזו הזוכים בפרס דרור לשינוי חברתי לשנת 2022, באתר אייס, 27 בנובמבר 2022
שווים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שווים – אלבום מוזיקה של רן דנקר שווים (אתר אינטרנט) – אתר חדשות לאנשים עם מוגבלויות שווים (עמותה) – עמותה ישראלית לשיקום תעסוקתי למתמודדי נפש שווים ושווים יותר – רומן של סמי מיכאל
וידן

וידן (בגרמנית: Wieden) הוא רובע בעיר וינה. הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.8 קמ"ר. נכון לשנת 2020 הכיל הרובע 33,212 תושבים. סטודנטים רבים גרים ברובע משום שאוניברסיטת וינה לטכנולוגיה ממוקמת ברובע וידן. הרובע נוצר במקור בשנת 1850 כתוצאה ממיזוג של מספר רשויות פרבריות. קארלסקירכה אוניברסיטת וינה לטכנולוגיה וידן אתר האינטרנט הרשמי של וידן
מריהילף

מריהילף (בגרמנית: Mariahilf) הוא רובע בעיר וינה. הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.48 קמ"ר. נכון לשנת 2020 הכיל הרובע 31,651 תושבים. הרובע נוצר במקור בשנת 1850 כתוצאה ממיזוג של מספר רשויות פרבריות. מוקדי עניין בולטים בתחום הרובע: גן החיות "Haus des Meeres" תיאטרון "Raimund Theater" נאשמרקט תיאטר אן דר וין גן החיות "Haus des Meeres" תיאטרון "Raimund Theater" מריהילף אתר האינטרנט הרשמי של מריהילף
שברולט סיקר

'שברולט סיקר (באנגלית: Chevrolet Seeker) היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2022. היא נחשפה בסין ב-31 ביולי 2022. תחילת השיווק היא בשוק הסיני אך הדגם צפוי להיות משווק בעוד מקומות בעולם. לדגם עיצוב דינאמי וספורטיבי גם בפנים המכונית. לסיקר אורך של 4,527 מ"מ, רוחב של 1,823 מ"מ, גובה של 1,564 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,700 מ"מ. בתחום ההנעה משווקת שברולט את הדגם עם יחידת הנעה אחת. מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק 177 כ"ס. מדיה וקבצים בנושא שברולט סיקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שברולט סיקר (בסינית) Chevrolet Seeker Crossover Debuts Officially In China, Motor1.com (באנגלית) cartube, קרוסאובר קומפקטי חדש לשברולט: שברולט סירק 2023, באתר cartube New Chevrolet Seeker Compact SUV Debuts In China, Could Come In The US Too, Carscoops, ‏2022-07-29 (באנגלית אמריקאית)