laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלי אמיתי

אלי אמיתי (נולד ב-26 באפריל 1957) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בצבא כיהן בין היתר כמפקד יק"ל, כמפקד חטיבת הנח"ל, כמפקד אוגדה 370 וכראש חטיבת המבצעים במטכ"ל. בשנים 2002–2011 כיהן כמנכ"ל רשות הטבע והגנים. אמיתי נולד וגדל בירושלים בשם אליהו אמסלם, כבן למשפחה מסורתית יוצאת מרוקו. בשנת 1976 עם גיוסו לצה"ל התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר אמיתי מסלול הכשרה כלוחם ובהמשך עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים שירת במגוון תפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים ובהם כמפקד מחלקה, כקצין מבצעים גדודי וכמפקד פלוגה. אמיתי היה גם סגן מפקד גדוד 890, ולחם במבצע שלום הגליל למן הנחיתה מן הים בשפך אל-אוואלי ועד מבואות ביירות. בעת ששימש כסגנו של המג"ד, משה יעלון, נפצע בהיתקלות בלבנון. לבקשת נחמיה תמרי, שמונה למח"ט הנח"ל, הצטרף לחטיבה בתפקיד מפקד גדוד 932, בשנים 1984–1985. תפקידו הבא היה למפקד גדוד 50 של חטיבת הצנחנים, עליו פיקד בשנים 1985–1986. כאלוף-משנה פיקד על חטיבת החרמון, על החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון ועל חטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים. בשנת 1994 מונה למפקד חטיבת הנח"ל, תפקיד בו כיהן עד תחילת 1996. ביוני אותה שנה קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל). אמיתי פיקד על היק"ל עד פברואר 1998, תקופה שהתאפיינה בלחימה קשה מול ארגון החזבאללה ושני אסונות שפקדו את כוחות צה"ל בגזרה, אסון המסוקים ואסון השייטת, כמו גם ניסיון של חזבאללה להתנקש בחייו. לאחר מכן מונה למפקד אוגדה 370. ביולי 1998 נפצע קשה בתאונת דרכים. בפברואר 1999 נהרג מחליפו בתפקיד, ארז גרשטיין, ממטען צד שהתפוצץ בעת ליד השיירה שבה נסע. אמיתי, שהתאושש בינתיים מפציעתו, נקרא על ידי הרמטכ"ל, שאול מופז, לשוב לפקד על היק"ל כממלא מקומו. בתפקידו האחרון בצה"ל עמד אמיתי בראש חטיבת המבצעים במטכ"ל. לאחר שחרורו מצה"ל ב-2002 מונה למנכ"ל רשות הטבע והגנים וב-2007 הוארכה כהונתו לקדנציה נוספת של חמש שנים. בחודש פברואר 2011 ביקש השר להגנת הסביבה גלעד ארדן להדיחו מתפקידו בטענות על ניהול כושל בנושאי תכנון ובנייה ואי שיתוף פעולה עם גורמים מקצועיים. בפשרה שהושגה סוכם כי יתפטר כעבור חמישה חודשים, ובחודש יולי 2011 סיים את תפקידו. ביוני 2015 התמנה למנהל כפר הנוער גלים ובשנת 2017 פרש מתפקידו. אמיתי בוגר תואר ראשון במזרחנות ותואר שני בלימודי ביטחון, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. 16 ביוני 2011: נחנך מצפור ע"ש רא"ל דן שומרון ז"ל בגן הלאומי כוכב הירדן, מתוך האתר יד לשריון. רותם סלע, פשרה: מנכ"ל רשות הטבע יסיים את תפקידו ביולי, nrg, ‏ 20 בפברואר 2011. אביחי בקר, תא"ל אמיתי נער מוסדות, הארץ, ‏ 20 במאי 1999, כפי שהועלה באתר פרש. יהושע בריינר‏, החיים בתוך רצועת הביטחון, באתר וואלה, 22 במאי 2010. הכיוון: מארב, במחנה, ‏ 21 במאי 2010, עמוד 38, כפי שהועלה באתר פרש. פליאה קטנר ועדי חכמון, חמישים לשמונה מאות תשעים, במחנה, 20 ביוני 2003. "תא"ל (מיל') אלי אמיתי סמג"ד 890 בשל"ג", במחנה, 6 ביוני 2012, עמוד 26. יוסי יהושוע וראובן וייס, "הגדוד של המדינה", ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, 7 באוקטובר 2011. רשימת מפקדי גדוד 101 של הצנחנים, באתר "חטיבת הצנחנים". אהוד ערן, תמצית געגוע - סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון, ידיעות ספרים, 2007, עמוד 143. אלי אמיתי, "הכיוון: מארב", במחנה, ‏ 21 במאי 2010, עמוד 38. אביחי בקר, מלחמות ישראל, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2001. צפריר רינת, בוטלה הדחת מנכ"ל רשות הטבע והגנים, אלי אמיתי, באתר הארץ, 21 בפברואר 2011 מהשבוע שעבר: רשות הטבע והגנים ללא מנכ"ל, באתר nrg מעריב, 25 ביולי 2011
נחום וילקומירסקי

נחום וילקומירסקי (1 בינואר 1884 – 8 בינואר 1954) היה חזן בולט בגרמניה בשנות ה-20, זמר בריטון ומלחין. אביו של הזמר אברהם וילקומירסקי. נחום וילקומירסקי נולד בליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית. התחנך בישיבת מיר, ובגיל 18 נודע כבר כגדול בתלמוד. הוא למד חזנות אצל החזן המפורסם פנחס מינקובסקי באודסה, וכיהן לראשונה כחזן בבית הכנסת החדש בביאליסטוק בשנים תרע"ט–תרס"ו (1918–1921). בהמשך שימש כחזן בבית הכנסת בפוזנן. בשנת 1923 הוזמן ללייפציג על ידי הנדבן חיים אייטינגון, שתרם להקמת בית הכנסת "עץ חיים" שם, לשמש כחזן. בית הכנסת נחנך שנה קודם לכן והיה הגדול ביותר בכל סקסוניה. וילקומירסקי כיהן שם כחזן ראשי (Oberkantor) עד לגירושו מגרמניה. הוא שר גם בבתי כנסת נוספים כחזן אורח. בזכות קולו המיוחד התפרסם בית הכנסת ואורחים רבים הגיעו ממרחקים לשמעו. הוא הוזכר אפילו במדריך התיירים של לייפציג בסוף שנות ה-20. העיתון הגרמני Allgemeine Deutsche Musik-Zeitung ("אלגמיינה דויטשה מוזיק-צייטונג") כינה אותו "קארוזו בין חזני גרמניה". בנו אברהם עזב את לייפציג ועלה לארץ ישראל בשנת 1935. בסוף אוקטובר 1938 גורש וילקומירסקי על ידי המשטר הנאצי, כיהודים רבים אחרים ממוצא פולני, לפולין. בית הכנסת עץ חיים נהרס בליל הבדולח, בנובמבר אותה שנה. אשתו, ססיליה לבית ריזנברג, ובתו ז'ניה עזבו גם הם את לייפציג בפברואר 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בלונדון, ובשנת 1945 עבר לסן פרנסיסקו, שם שימש כחזן בקהילה האורתודוקסית "חברה תהילים". וילקומירסקי נפטר בערב שבת בבית הכנסת לפני התפילה. לאחר מותו, נקראו מרכז תרבות ובית כנסת על שמו. נחום וילקומירסקי, דף שער בספרייה הלאומית החזן נחום וילקומירסקי, דבר, 11 בינואר 1954 (כתבה לציון מותו) Leslie Katz, Longtime Chevra Thilim cantor dies, 71, J., ‏1998-05-22 (באנגלית אמריקאית) לפי מקור זה, עזב את לייפציג בשנת 1936 http://www.thomas-schinkoeth.de/SCHUBLADEN/LEIPZIG/MusikAnLeipzigerSynagogen.pdf(הקישור אינו פעיל, 3.6.2021) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרייזר

פרייזר או פרייז'ר הוא שם משפחה ממקור סקוטי שמשמעותו אינה ברורה והוא מזוהה עם שבט פרייזר. אחד הפירושים האפשריים לשם הוא "אנשי היער", ופירושים אחרים וסבירים פחות הם "שיער מתולתל" (בהתבסס על מילה פרנקית-נורמנית) או "תותי שדה" (בהתבסס על השפה הצרפתית). הכתיב בשימוש בקרב תושבי בריטניה וצאצאיהם הוא לרוב Fraser או Frazer. הצורה הסקוטית נכתבת לעיתים Frasier, והיגויה הוא פרייז'ר או פרייזייר. האם התכוונתם ל... פרייז'ר – קומדיית מצבים טלוויזיונית אמריקאית פרייזר (נגרות) – כלי עבודה מקצועי לעבודות נגרות לחיתוך צורות אורכיות שונות אישים בשם זה: אנטוניה פרייזר – סופרת, היסטוריונית, וביוגרפית בריטית ברנדן פרייז'ר – שחקן קולנוע קנדי-אמריקאי ג'ו פרייז'ר – מתאגרף אמריקאי ג'יימס ג'ורג' פרייזר – אנתרופולוג והיסטוריון סקוטי דון פרייזר – שחיינית אוסטרלית וולט פרייזר – כדורסלן אמריקאי יו פרייזר – שחקן אנגלי מלקולם פרייזר – ראש ממשלת אוסטרליה בשנים 1975-1983 צ'ארלס פרייזר – סופר אמריקאי שלי אן פרייזר – אתלטית ג'מייקנית ג'וזף וו. פרייזר – היה מנהל יצרניות רכב אמריקאיות באמצע המאה ה-20. פרייזר הקים עם הנרי ג'יי קייזר את קייזר-פרייזר סיימון פרייזר, לורד לובאט ה-15 – ראש שבט פרייזר ומפקד הקומנדו הבריטי במלחמת העולם השנייה מקומות: האי פרייזר – אי לחופי אוסטרליה פרייזר (נהר) – נהר בקנדה פרייזר (קולורדו) – עיירה קולורדו, ארצות הברית כלי רכב פרייזר (מכונית) – מכונית סלון אמריקאית מתוצרת "קייזר-פרייזר]" אשר יוצרה בין השנים 1946–1951 בארצות הברית פרייזר סטנדרט – היא מכונית סלון מתוצרת "קייזר-פרייזר" אשר יוצרה בין השנים 1947–1951 בארצות הברית ויליאם פרייזר פריזר
פרדריק העשירי, מלך דנמרק

פרדריק העשירי, מלך דנמרק (שמו המלא: פרדריק אנדרה הנריק כריסטיאן; בדנית: Frederik André Henrik Christian; נולד ב-26 במאי 1968), הוא מלך דנמרק מ-14 בינואר 2024. פרדריק נולד ב-26 במאי 1968 בקופנהגן, להנריק, נסיך דנמרק ולנסיכת הכתר מרגרטה (לימים מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק), בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואינגריד, נסיכת שוודיה. בעת לידתו היו בחיים סבו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואבי סבתו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה. בצעירותו התחנך פרדריק בבית ספר יסודי בקופנהגן, ובשנים 1982–1983 למד בבית ספר תיכון בנורמנדי שבצרפת. לאחר מכן למד באוניברסיטת ארהוס ובאוניברסיטת הרווארד, והוציא בהם תואר בתחום מדעי המדינה. כמו כן מילא פרדריק תפקידים בכל שלוש הזרועות של כוחות ההגנה של דנמרק, ורכש בנוסף השכלה צבאית. כמו כן, פרדריק הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי. ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק בקתדרלת קופנהגן עם מארי דונלדסון, אותה פגש במשחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. בנם הבכור, כריסטיאן (כמקובל במסורת בית המלוכה הדני, השמות של היורשים לכתר הם כריסטיאן או פרדריק), נולד ב-15 באוקטובר 2005. לאחריו נולדה איזבלה ב-1 ביולי 2007. ב-8 בינואר 2011 נולדו לבני הזוג תאומים, וינסנט ויוספינה. באוקטובר 2016 נפצע פרדריק בעת קפיצה על טרמפולינה באירוע פרטי. בעקבות סדק בעמוד השדרה, טופל נסיך הכתר בקיבוע הצוואר ונאלץ לבטל את השתתפותו במספר אירועים. ב-31 בדצמבר 2023, בשידור חי של נאומה השנתי לרגל השנה החדשה, הודיעה מרגרטה השנייה על כך שהיא מוותרת על הכס. מהלך זה התרחש ב-14 בינואר 2024, יום השנה ה-52 לעלייתה לכס המלכות. במהלך ישיבת מועצת המדינה בארמון קריסטיאנסבורג חתמה המלכה על הצהרת התפטרות, שבעקבותיה הפך הנסיך פרדריק באופן אוטומטי למלך החדש. ראש הממשלה, מדה פרדריקסן, יצאה אל מרפסת הארמון, והכריזה על המלך החדש. טקס ההכתרה עצמו נערך בשעה 17:00 במתחם ארמון אמיליאנבורג. סמלי המלכות, הנמצאים בארמון כריסטיאן העשירי, הועברו אל ארמון פרדריק השמיני, שם הוכתר הנסיך פרדריק כמלך פרדריק העשירי. רעייתו של פרדריק, הנסיכה מארי, הוכתרה כ"מלכת דנמרק". ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק עם מארי דונלדסון, ונולדו להם ארבעה ילדים: כריסטיאן, נסיך דנמרק (נולד ב-2005) איזבלה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2007) וינסנט, נסיך דנמרק (נולד ב-2011) יוספינה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2011) מדיה וקבצים בנושא פרדריק העשירי, מלך דנמרק בוויקישיתוף AFP, ‏המלך החדש של דנמרק: נסיך המסיבות שהפך למנהיג פרוגרסיבי, בעיתון מקור ראשון, 1 בינואר 2024 פרדריק העשירי, מלך דנמרק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נסיך דנמרק קפץ על טרמפולינה ושבר את עמוד השדרה, באתר ynet, 15 באוקטובר 2016 לו"ז לטקס העברת הכתר באתר משפחת המלוכה
מרוץ הר לעמק

מרוץ הר לעמק הוא מרוץ שליחים למרחק של 231 קילומטר, המתקיים בישראל מדי שנה מאז שנת 2009. נקודת הזינוק למרוץ עד שנת 2012 הייתה במבצר נמרוד בצפון רמת הגולן והחל משנת 2012 בארי השואג בתל חי, ומסלולו נמשך לאורך 231 ק"מ בדרכי עפר, דרך עמק החולה, הכנרת, בקעת בית נטופה ועמק יזרעאל, עד לנקודת הסיום ביישוב תמרת, בשיפוליו הדרומיים של הגליל התחתון. המרוץ נערך בימים חמישי-שישי הקרובים ביותר לירח המלא הראשון שלאחר פסח. המרוץ נחלק ל-24 מקטעים של כ-5-14 ק"מ כל אחד. המשתתפים מתחלפים במקטעים השונים במתכונת של מרוץ שליחים. הקבוצות מתחלקות למקצים תחרותיים בני 4, 6 או 8 משתתפים כל אחת, או עממים (4, 6 או 8 רצים בקבוצה). הזינוק למרוץ מדורג בהתאם ליכולת המשתתפים, והאירוע כולו (מהזינוק הראשון ועד לסיום הסופי), נמשך מ-7 בבוקר ביום חמישי ועד 10 בבוקר ביום המחרת. בעבר היו במרוץ גם שני מקצים תחרותיים נוספים של אולטרה מרתון. בשנת 2010 השתתפו במרוץ 186 קבוצות שסיימו את המסלול בזמנים שנעו בין 14:48 ל-25:27 שעות. בנוסף לקחו בו חלק 12 רצים בודדים אשר סיימו את מסלול 127 הק"מ בזמנים שנעו בין 14:36 ל-19:47 שעות. בשנת 2011 השתתפו 260 קבוצות ו-1,750 רצים וכן 6 רצי אולטרה ארוך ו-9 רצי אולטרה קצר. בשנת 2016 השתתפו למעלה מ-8,000 משתתפים ביותר מ-700 קבוצות. בשנת 2019 הוגבל מספר המשתתפים ל-6,500 רצים וזה במטרה לשמור על איכות המרוץ והרצון לא לפגוע בטבע בגלל היערכות לוגיסטית ורכבים שנעים בשטחים חקלאיים לאורך מאות הקילומטרים בצפון. בין מטרותיהם המוצהרות של המארגנים, נמנים "שילוב ייחודי של ספורט, טבע וחברותא כערכי יסוד של ההשתתפות במרוץ, ריצה קבוצתית מאתגרת שתכליתה הנאה, אתגר המשלב את הטבע והנופים הצפוניים כחלק בלתי נפרד מחוויית הריצה, ויצירת שיתוף פעולה קבוצתי על בסיס הריצה כמקור ללכידות קבוצתית". האירוע כולו מבוסס על רוח ההתנדבות וכולל את השתתפותם של כ-250 מתנדבים, רובם מהיישוב תמרת. בשנת 2018 בוטל המרוץ עקב מזג אוויר סוער וגשום. בשנת 2019 קוצר חלקו הראשון של המרוץ עקב עומס חום והוא התחיל מנקודת הארבל בשעות אחר הצהריים. אתר האינטרנט הרשמי של מרוץ הר לעמק עקב תנאי מזג האוויר: בוטל מרוץ השליחים "הר לעמק", באתר ynet, 25 באפריל 2018
האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים

האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים (באנגלית: Weed Science Society of Israel) היא ארגון המאגד בתוכו את העוסקים במדע העשבים הרעים בישראל. האגודה הוקמה בשנת 1964 במטרה להגביר את המודעות אצל החקלאים, המוסדות וקובעי המדיניות לצורך בחיפוש אמצעים יעילים להדברת עשבים רעים, בעלות נמוכה, תוך פגיעה אקולוגית מינימלית והקטנת הנוכחות של שאריות קוטלי עשבים בתוצרת החקלאית. בוועד המנהל של האגודה חברים, נציגי חברות לייצור ושיווק חומרי הדברה, נציגי הקק"ל, נציגי החקלאים ונציגי המחקר. נשיא האגודה הראשון היה ד"ר גדעון כהן. משנת 2007 ועד 2010 מכהן בתפקיד ד"ר חנן איזנברג. עשבים רעים היוו מאז ומתמיד מטרד לאדם ולחקלאות, והחקלאים חיפשו ומחפשים, דרכים שונות כיצד להיפטר מהם. העשבים הרעים עלולים לצמצם יבולים חקלאים, לחסום נתיבי מים, ליצור חומר דליק ולגרום להתפשטות שרפות, לשבש בתי גידול טבעיים של צמחים ובעלי חיים, ולפגוע בנוף. הפתרון של ניכוש העשבים באמצעים ידניים או מכניים הוא יקר, לא יעיל וגוזל זמן רב. באפריקה, למשל, "מבזבזים" החקלאים 80% מזמנם על עקירת העשבים השוטים מהשדות. השימוש בקוטלי עשבים, לעומת זאת, יוצר בעיות אקולוגיות קשות, כגון: פיתוח עמידות של עשבים כנגד חומרי ההדברה, פגיעה קשה בדגה ובעלי חיים עד הבאתם לכדי סכנת הכחדה וכן סיכונם של הניזונים מהתוצרת החקלאית הנושאת שאריות של רעלים. למחקר העוסק בהדברת העשבייה חסרים משאבים, והרשויות השונות המטפלות בנושאים אלו לא מעבירות תקציבים לקידום הנושא. לכן, בשנת 1964 התארגנה קבוצת אנשים מעובדי השירותים להגנת הצומח ולביקורת במשרד החקלאות ופיתוח הכפר, בראשותו של ד"ר גדעון כהן, והקימה את "האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים", במטרה להגביר את המודעות לנושא בקרב החקלאים, הרשויות וכלל האוכלוסייה. האגודה מקיימת מעת לעת כנסים, סיורים ופגישות מדעיות, קושרת קשרים עם איגודים מדעיים אחרים בישראל, ומשתתפת בכנסים של אגודות דומות בארצות אחרות, וכן של האגודה הבינלאומית למדע העשבים הרעים שהוקמה בשנת 1976. האגודה עורכת תערוכות בנושאים בה היא עוסקת, מוציאה לאור ומפרסמת פרסומים מדעיים. האגודה מפרסמת כתב עת בשם עלי עשב, היוצא לאור מפעם לפעם, בעריכת ד"ר ישעיהו קליפלד. אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים "אֲרוּרָה הָאֲדָמָה בַּעֲבוּרֶךָ בְּעִצָּבוֹן תֹּאכֲלֶנָּה כֹּל יְמֵי חַיֶּיךָ. וְקוֹץ וְדַרְדַּר תַּצְמִיחַ לָךְ..." (ספר בראשית, פרק ג', פסוקים י"ז–י"ח). ציטוט מפיו של חתן פרס ישראל בחקלאות, פרופ' יונתן גרסל, במגזין המושבות.(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019) אתר האגודה הבינלאומית. על פי הכתוב בשירת האזינו: "כִּשְׂעִירִם עֲלֵי-דֶשֶׁא, וְכִרְבִיבִים עֲלֵי-עֵשֶׂב" (ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק ב'). עלי עשב(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
פצאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... יש המבטאים את השם בפ' לא דגושה - Fatzael. (על בסיס מקור השם, אשר אינו בעברית), ואילו יש המבטאים בפ' דגושה, וזהו הכתיב הנהוג במפות ישראל ובשלטי מע"צ. פצאל – מושב עובדים שיתופי בבקעת הירדן נחל פצאל – נחל בבקעת הירדן פצאל (בית הורדוס) – נסיך מבית הורדוס, בנו של אנטיפטרוס האדומי ואחיו של המלך הורדוס פצאל 2 – אתר ארכאולוגי מהתקופה הכלקוליתית בסמוך למושב פצאל
ג'יימס רנסון

ג׳יימס פינלי רנסון השלישי (באנגלית: James Finley Ransone III; נולד ב-2 ביוני 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. בשנים 1993–1997 למד רנסון בבית הספר שניצר לאמנות וטכנולוגיה במרילנד. את קריירת המשחק שלו החל רנסון בשנת 2001 בסרט הקומי "האסטרונאוט האמריקני" (The American Astronaut). תפקידיו הבולטים של רנסון הם זיגי סאבאטקה (Ziggy Sobotka) בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הסמויה", קורפורל ג׳וש ריי במיני סדרה "דור מזוין" וטייט בסרטו של לארי קלארק "קן פארק". בשנת 2011 שיחק במותחן האקשן "בן של אף אחד" לצד אל פצ'ינו וצ'נינג טייטום. ג'יימס רנסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס רנסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס רנסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'יימס רנסון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס רנסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימס רנסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג׳יימס רנסון באתר "סרטים" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאונד

האם התכוונתם ל... פאונד בריטי – לירה שטרלינג, המטבע של הממלכה המאוחדת פאונד – ליברה, יחידה למדידת מסה הנהוגה במספר מדינות עד ימינו פאונד – ליברת-כוח, יחידת מידה לכוח השווה למשקלה של מסה בת ליברה אחת על פני כדור הארץ פאונד – כינוי בארצות הברית לסימן # לציון משקל בפאונדים (ליבראות), ראו סולמית#שימושים אחרים אישים דדלי פאונד (1877–1943) – היה מפקד הצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה עזרא פאונד (1885–1972) – היה משורר אמריקאי נודע, אבי האימג'יזם רוסקו פאונד (אנ') (1870–1964) – היה משפטן אמריקאי, דיקאן בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד פאון
שובו

שובו היא רשת חינוך פרטית חרדית בישראל הפונה לקהל חילוני, בעיקר לילדי עולים מברית המועצות לשעבר. הרשת הוקמה בשנת 1991 בעקבות גל העלייה מרוסיה. על הקמתה הכריז הרב אברהם יעקב פאם, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק, באספה השנתית של אגודת ישראל בארצות הברית, כיום עומדת הרשת תחת הנהגת הרב חיים וואלקין. ליו"ר הארגון נבחר אייב בידרמן. נשיא הכבוד היה הסנטור היהודי-אמריקני ג'ו ליברמן. "שובו" מתמקדת בהוראת מדעים, מתמטיקה ומחשבים, המשולבים בלימודי יהדות ורוסית כשפה שנייה. מוסדות הרשת מתקיים יום חינוך ארוך, מפעל הזנה, מערך הסעות ועזרה סוציאלית. מנכ"ל "שובו" כיום הוא חיים מיכאל גוטרמן. בעשור השני של המאה ה-21, נקלטים ברשת בעיקר ילדים אשר אינם ממשפחות עולים. לרשת כשבעים מוסדות, מגיל הגן ועד התיכון עם כאלף אנשי צוות, ולומדים בה כ-6,000 תלמידים. בחלק ממוסדות "שובו", בהם קולטים תלמידים חרדים, נקראים "שובו חזון אברהם". "שובו" מסונפת בעקיפין למוסדות החינוך העצמאי. בפעילותה, הרשת נסמכת על תקצוב משרד החינוך, על תרומות ועל השתתפות משפחות התלמידים. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה הרשת בתשלום משכורות המורות, אמנם בשנים האחרונות התייצבה הרשת ואף הקימה בתי ספר חדשים. אתר האינטרנט הרשמי של שובו דיאנה בחור-ניר, ‏שובו הביטו וראו, באתר גלובס, 27 ביוני 2007 מוטי ארגמן, רשת בתי הספר של 'שובו' קורסת?, באתר בחדרי חרדים, 20 במאי 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיפה 87'

"חיפה 87'" הוא שם אלבומו השלישי של היוצר והפסנתרן דניאל סלומון. האלבום יצא בשנת 2007 וכולל 11 שירים. אלבום זה לא הצליח מבחינה מסחרית. את כל המילים והלחנים כתב סלומון, למעט "ארצות החום" שכתבה והלחינה שילה פרבר. באלבום זה חוזר סלומון אל ילדותו בעיר חיפה של לפני עשרים שנה. השיר "חיפה 87'" הוא מעין ביוגרפיה על ילדותו. לא היה אף פרח, כן, כולם היו קוצים, היית צריך להיזהר כשאתה עובר קרוב מדי לאנשים — "חיפה 87'" לקראת צאת האלבום ב-2007 שוחרר הסינגל "הייתכן" שזכה להצלחה גדולה יחסית בתחנות הרדיו ושהה מספר שבועות במקומות הראשונים במצעדי תחנות הרדיו (ברשת ג' השיר שהה 4 שבועות בראש) במקביל לצאת השיר יצא קליפ לערוץ המוזיקה. סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום היו "איתך" (לו צולם קליפ שזכה להצלחה סבירה בערוץ המוזיקה) "היי", ו"הכל נרגע". הייתכן איתך הכל נרגע היי חיפה 87' מסובכת ארצות החום (מילים ולחן: שילה פרבר) ארץ יפה ראשים לזנבות אהובתי חללית האם אסף נבו, דניאל, לבד, מחזיק מעמד, באתר MOOMA‏, 23 באוגוסט 2007 ביקורת על "חיפה 87' באתר חרסונסקי מיוזיק איתן גפני, מתוק לו, באתר את, 10 באוקטובר 2007
חיים הכט

חיים הכט (נולד ב-20 בדצמבר 1950) הוא מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו ומייסד ומנהל תחנת "רדיו קול רגע". חיים הכט, בנם של ניצולי שואה, נולד בפתח תקווה וגדל בשיכון בחולון. אביו היה פועל בניין ממוצא פולני. הכט היה חבר קיבוץ גלעד, שם עבד כרפתן במסגרת גרעין נח"ל. לאחר תאונת דרכים קשה שעבר בדצמבר 1972, שינה את מקצועו והפך לכתב ספורט בערוץ הראשון. הכט למד עיתונות באוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן חזר ארצה ועבד כמנהל פרויקט רווחה ושיקום שכונות בעיר טבריה. בשנים 1980–1992 היה הכט כתב קול ישראל בצפון. באמצע שנות השמונים שימש כשליח הסוכנות היהודית בפילדלפיה. ב-1992 עבר לירושלים, שם הנחה את תוכנית הרדיו "כתבנו בכנסת". בשידוריו נוטה הכט לעסוק בתכנים חברתיים ופוליטיים. ב-1996 זכה הכט במכרז על הקמת תחנת רדיו בגליל ובעמקים (רדיו קול רגע), ומאז הוא מחזיק במניות ברדיו ומשמש כמנהל התחנה. בשנת 2003 זכתה "רישיון להרוג", תוכניתו של הכט, בפרס מסך הזהב בקטגוריית "תוכנית תעודה ותחקיר". בשנת 2010 נפגע באורח קל-בינוני בתאונת דרכים. באותה שנה שודר בערוץ 2 סרטו "יש לנו עבודה בשבילכם", שעסק בתופעת החיילים המשוחררים שנוסעים לעבוד בחוץ לארץ. בין תוכניות הטלוויזיה שהנחה הכט: "הכיסאות", "יצאת צדיק", "בין כרכור לסינגפור", "מה אתם הייתם עושים", "הקרב על הבית", "התקף לב", "רישיון להרוג", ששודרו כולן בערוץ 2, ו"בין אריזונה לנס ציונה" ששודרה בערוץ קשת 12. כנגד הכט נטען שסדרות הטלוויזיה שלו – ובעיקר "רישיון להרוג", "בין כרכור לסינגפור" ו-"מה אתם הייתם עושים" – נגועות בפופוליזם ודמגוגיה. לקראת יום השואה 2012 שודר סרטו "הכינור שחזר", שהציג את סיפורו של "ילד הפלא" ברוניסלב הוברמן, מייסד התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בשנת 2014 יצא סרט טלוויזיה דוקומנטרי משותף לו ולרועי מנדל בשם "שני אסמים". המספר את סיפור טבח קהילת ידוובנה, פולין ביולי שנת 1941. הכט גם יצר את הסרטים טיסה אחת בשבילנו והניצחון הסופי של פליקס זנדמן. בשנת 2018 הודיע הכט כי הוא פורש מהגשת הסדרה "יצאת צדיק" וכן מהסדרה "מה אתם הייתם עושים". הכט נשוי ויש לו שלושה ילדים ושלושה נכדים. מתגורר במושבה מגדל. חיים הכט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חיים הכט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתר רדיו קול רגע - אודות חייו של הכט טל ארבל, חיים הכט מתקן את ישראל, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2007 שי להב, יצאת צדיק?, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2003 ynet, חיים הכט בלבנון, באתר ynet, 15 באפריל 2008 גבי בר חיים, מותח את הגבול: ריאיון עם חיים הכט, nrg, ‏18 במאי 2010 ערן סויסה, נוהג בזהירות: ריאיון עם חיים הכט, nrg, ‏6.10.2010 חיים הכט, הניצחון הסופי - סיפורו של פליקס זנדמן, באתר mako אביב לביא, ‏"את חברון הייתי מחזיר, את רמת הגולן בחיים לא", באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2012 קובי מידן, ‏"אנשים בלילה" עם חיים הכט, באתר iCast‏, 30 בדצמבר 2012 נועה הרשקוביץ‏, "לצערי לא ניסיתי סמים קלים": ריאיון עם חיים הכט, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2013 ערן סויסה, לעולם בעקבות הסאנשיין, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2014 שגיא בן נון‏, צדיק שאמר: מה יש לחיים הכט נגד ראש הממשלה?, באתר וואלה, 25 ביוני 2015 נבו זיו, מדעי החיים, באתר "ידיעות אחרונות", 31 ביולי 2018 יעקב בר-און, חיים שכאלה, באתר ynet, 3 בדצמבר 2003 נדב מנוחין‏, לרדת לאמריקה או להישאר? חיים הכט רק יעשה לכם סחרחורת, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2018 ראו למשל קישורים חיצוניים בערך על התוכנית "מה אתם הייתם עושים" רענן שקד, ז'אנר חדש: "בין כרכור לסינגפור" (פסקה שנייה), ynet,‏ 12.07.04 Mandel, Roy (2014-04-23), שני אסמים, נבדק ב-2019-06-21 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיט הרייך

עיט הרייך (בגרמנית: Reichsadler) הוא סמל לאומי גרמני אשר היה בשימוש בתקופות שונות בהיסטוריה של גרמניה, ובכלל זה בקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, וגרמניה הנאצית. העיט משמש גם היום כסמלה הלאומי של גרמניה, וכציפור הלאומית של גרמניה, אך שמו הוחלף לעיט הפדרלי (Bundesadler). גם באוסטריה משמש גם כסמל הלאומי וכציפור הלאומית. הסמל כולל עיט שמקורו באקווילה הרומאית, הסמל הרומי אשר הופיע בראש נסיהם של הלגיונות והגדודים הרומאיים. תחילתו של השימוש בסמל בתקופת האימפריה הרומית הקדושה, שם שימש כתבנית בסיס לסמל האימפריה הרומית הקדושה והיה סמל לעוצמה הקיסרית הנבדלת מהנסיכויות שבתוכה. כמו כן גילם התייחסות למסורות רומאיות, בדומה לסמל העיט הדו-ראשי של רוסיה הקיסרית. עיט הרייך הופיע לראשונה בשלט האצולה של קארל הגדול ויורשיו במאה ה-9. סמל של עיט דו-ראשי יוחס גם לפרידריך השני לבית הוהנשטאופן על ידי ה"כרוניקה מאיורה" (אנ') של מתיו פריז בסביבות 1250. זיגמונד לבית לוקסמבורג השתמש בעיט דו-ראשי שחור לאחר שהוכתר לקיסר ב-1433, בעוד שעיט בעל ראש אחד שימש כסמל "מלך הרומאים" הנבחר בלבד, הקיסר לעתיד. למסדר הטווטוני בהנהגת הרמן מזלצה (אנ') ניתנה הזכות להציג עיט קיסרי על שלט האצולה שלהם. זכות זו הוענקה לו על ידי הקיסר פרידריך השני. סמל זה אומץ גם על ידי דוכסות פרוסיה, יורשתה של מדינת המסדר הטווטוני. עיטים אימפריאליים נוספים היו בשימושן של ערים שונות שקיבלו מעמד של ערים אימפריאליות. לאחר פירוק "האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני" ב-1806, שושלת הבסבורג אימצה את סמל העיט הדו-ראשי כסמלה של האימפריה האוסטרית ובהמשך, משנת 1867 – של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מאז 1919 עיט בעל ראש אחד הוא סמלה של אוסטריה. בזמן מהפכות 1848 במדינות הגרמניות נעשו ניסיונות למצב את סמל העיט כסמל לאחדות לאומית. רעיונות אלה אומצו כאשר העיט יחד עם סמל בית הוהנצולרן הפרוסי הפך לסמל "הפתרון הגרמני המצומצם" של ביסמרק שהתפתח לאימפריה הגרמנית בשנת 1871 – "הרייך השני". לאחר מלחמת העולם הראשונה, רפובליקת ויימאר בראשות הנשיא פרידריך אברט אימצה גרסה פשוטה של העיט, שנותרה בשימוש עד שנת 1935. במהלך השלטון הנאצי, בפקודת אדולף היטלר בשנת 1935, הפך עיט מסוגנן, בתוספת זר עלי אלון וצלב הקרס, לסמל הלאומי. למרות מקורותיו העתיקים, מקושר המונח "עיט הרייך" עם הגרסה הנאצית של הסמל. המפלגה הנאצית השתמשה בעצמה בסמל דומה, הקרוי "עיט המפלגה". ניתן להבדיל ביניהם על ידי כך שעיט הרייך מסתכל לכיוון ימין שלו, ועיט המפלגה – לשמאלו. לאחר מלחמת העולם השנייה החזירה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לשימוש את הסמל הקודם, העיט שהיה בשימושה של רפובליקת ויימאר. סמלה הלאומי של גרמניה כיום קרוי "העיט הפדרלי" (Bundesadler). עיט (הרלדיקה) מדיה וקבצים בנושא עיט הרייך בוויקישיתוף