laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון ולש (שחקן)

ג'ון ולש (באנגלית: John Welch;‏ 7 בנובמבר 1914 - 21 באפריל 1985) היה שחקן אירי. ג'ון ולש נולד בווקספורד שבאירלנד. ולש התחיל את קריירת המשחק על במות התיאטרון בדבלין. בשנות החמישים של המאה העשרים עבר לשחק בקולנוע ובטלוויזיה הבריטיים. ב-1967 גילם את ג'יימס פורסייט בעיבוד הטלוויזיוני "ההגדה לבית פורסייט" עיבוד לספריו של ג'ון גולסוורתי. הוא שיחק בתפקיד הבאטלר מרימן בסדרת הדרמה "הדוכסית מרחוב דיוק", סרג'נט קאף בעיבוד לרומן "אבן הירח", והשתתף בתפקיד קטן בסדרה חמדת ימים (אנ'). עוד הופיע ולש בקומדיה "Hancock's Half Hour", בסדרה "האחים", במיני-סדרה "Prince Regent", בסדרה "To Serve Them All My Days" ובעיבוד הטלוויזיוני לרומן "המצודה" מאת א. ג'. קרונין. כמו כן שיחק בתפקיד מפקד המשטרה בעונות הראשונות של הסדרה "Softly, Softly". הוא גילם תפקידים שונים בסדרת הדרמה "Danger Man" בהם דיפלומטים ובאטלרים. ולש נפטר בלונדון ב-21 באפריל 1985. ג'ון ולש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון ולש, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון ולש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Hal Erickson. "John Welsh - Biography, Movie Highlights and Photos - AllMovie". AllMovie. "John Welsh". BFI. "John Welsh". TV.com. CBS Interactive. "John Welsh".
ג'ון ולש

אישים ששמם ג'ון וֵלְשׁ: האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם Welsh ג'ון ולש מאייר (1568–1622) (אנ') – מנהיג דתי  ג'ון ולש מאיירונגריי (אנ') – מנהיג דתי ג'ון ולש (מטאורולוג) (1824–1859) (אנ') – מטאורולוג סקוטי ג'ון ולש (שחקן) (1904–1985) – שחקן אירי ג'ון ולש (פוטבול אוסטרלי) (נולד ב-1938) (אנ') – שחקן פוטבול אוסטרלי  ג'ון ולש (כדורגלן אנגלי) נולד ב-1984 (אנ') – כדורגלן אנגלי  ג'ון ולש (דיפלומט) (1805–1886) (אנ') – דיפלומט אמריקאי  ג'ון ולש (בישוף) (1856–1916) (אנ') – בישוף של טרינידד וטובגו (1904–1916) אישים ששם משפחתם Welch ג'ון פרנסיס "ג'ק" ולש (1935–2020) – היה מנכ"ל ויו"ר ג'נרל אלקטריק בשנים 1981–2001 ג'ון ולש (מושל) (אנ') – היה מושל אנגווילה במאה ה-18 ג'ון ג'. וולש (1930–2010) – היה מדען, איש עסקים ואיש ממשל אמריקאי, סגן מזכיר חיל האוויר ולזמן קצר מזכיר חיל האוויר בפועל ג'ון ולש (פוליטיקאי) (1805–1891) (אנ') – נציג אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית וֵלְשׁ (פירושונים)
עונת 1966 בגביע ליברטדורס

עונת 1966 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השביעית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-5 בפברואר 1966 ותחרות הסתיימה ב-15 באפריל 1966. בתחרות השתתפו 17 קבוצות, לראשונה התחרות הורחבה לסגני אלופות המדינות. קולומביה לא השתתפה בתחרות עקב מחלוקת עם CONMEBOL וברזיל לא השתתפה כי התנגדה להרחבת מתכונת התחרות. התחרות הסתיימה בניצחון של פניארול בפעם השלישית בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 17 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. להכרעה במשחק הגמר נדרשו 3 משחקים, כאשר המשחק האחרון הסתיים בתוספת זמן. בסופו של דבר פניארול זכתה בתואר השלישי שלה. בהתאם לתקנון היה צורך במשחק נוסף. מדיה וקבצים בנושא עונת 1966 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
פוז'ול

האם התכוונתם ל... אנדראו בוסק אי פוז'ול – כדורגלן ספרדי-קטלאני ז'ורדי פוז'ול – פוליטיקאי ספרדי ליואיס פוז'ול – כדורגלן ומאמן ספרדי-קטלאני
סמסון (פירושונים)

סמסון (אנגלית: Samson) התעתיק באנגלית לשמשון. האם התכוונתם ל... סמסון (Samsun) – עיר נמל בטורקיה SAMSON – פרויקט ישראלי לפיתוח לוויינים קטלנית (אמצעי לחימה) – עמדת כלי ירייה המותקנת על כלי רכב צבאי; שמה הרשמי באנגלית הוא "Samson Remote Controlled Weapon Station" להקת סאמסון – להקתו של ברוס דיקינסון לפני שהצטרף ללהקת איירון מיידן אישים: דבורה סמסון – החיילת הראשונה במלחמת העצמאות האמריקאית (נקראת לעיתים סמפסון) דוד סמסון – ראש ישיבה לדוברי אנגלית השייכת לישיבת נתיב מאיר דוק סמסון – דמות קומיקס צ'ארלס ראמני סמסון – מפקד בחיל האוויר המלכותי שמשון (פירושונים) סמסונג
לואיזה, נסיכת הולנד

וילהלמינה פרדריקה אלכסנדרינה אנה לואיזה, נסיכת הולנד (בהולנדית: Wilhelmina Frederika Alexandrine Anna Louise van Oranje-Nassau; ‏5 באוגוסט 1828 - 30 במרץ 1871), הייתה נסיכה הולנדית בתו של פרדריק, נסיך הולנד, ואשתו של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה. לואיזה נולדה ב-5 באוגוסט 1828 בהאג שבהולנד לפרדריק, נסיך הולנד ואשתו לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. לואיזה חונכה על ידי אומנתה הבלגית ויקטואר ואותיר, ולמדה צרפתית, גרמנית, אנגלית, רוסית ונגינה בפסנתר. באוגוסט 1849 נפגשה לואיזה עם קרל, נסיך הכתר השוודי-נורווגי והתאהבה בו מיד, אך קרל היה מאוכזב מהופעתה, אולם למרות זאת התארס עמה בפברואר 1850. במהלך תקופת האירוסים למדה לואיזה את ההיסטוריה והשפה השוודית, ומכיוון שהנישואים נעשו באישור הפרלמנט ההולנדי, לא איבדה את זכותה לרשת את הכס ההולנדי. בקיץ 1850 הגיעה לואיזה לשוודיה בליווי הוריה ואחותה, וב-19 ביוני התקיים טקס הנישואים. בין קרל ולואיזה היה שוני רב. בעוד שהיא הייתה מאוהבת בבעלה, הוא העדיף נשים אחרות. בין פילגשיו הידועות נמנו הרוזנת ז'וזפין ספארה, וילהמינה שרדר והשחקניות האנה סטירל ואליזה האוסר. בשנת 1851 ילדה לואיזה את בתם לוביסה, נסיכת שוודיה, ובשנת 1852 ילדה את בנם הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד. בעקבות סיבוכים שהיו במהלך הלידה, לא יכלה לואיזה ללדת יותר ילדים. בשנת 1854 מת בנם קרל אוסקר, וקרל לקח זאת באופן קשה, מכיוון שפירוש הדבר היה שצאצאיו לא יוכלו לעלות על כס המלוכה לאחר מותו. לואיזה הציעה לקרל להתגרש כדי שיוכל לשאת אשה אחרת, אולם הוא דחה את ההצעה. בנוסף הייתה לואיזה ביישנית ושקטה, ולא מילאה את תפקידה כראוי. ב-8 ביולי 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, ובעלה קרל עלה במקומו לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. ב-5 באוגוסט 1860 הוכתרה לואיזה בנורווגיה כמלכת נורווגיה, ובכך הייתה למלכה הראשונה מתקופת ימי הביניים שהוכתרה בנורווגיה. לואיזה לא התערבה בפוליטיקה ובענייני הממשל, והעבירה את זמנה בפעילות פילנתרופית. לואיזה התעניינה במוזיקה והיסטוריה, ולקחה שיעורים בפסנתר מהפסנתרן השוודי אדולף פרדריק לינדבלאד. בנוסף תרגמה יצירות מאנגלית והולנדית לשוודית, ומכרה אותם למטרות צדקה. לואיזה ובתה היו תלמידות של ננסי אדברג, חלוצת שחייה לנשים: השחייה בתחילה לא נחשבה למעשה ראוי לבנות, אך כאשר המלכה ובתה הנסיכה לוביסה תמכו בה על ידי השתתפות בתחרות שחיה בשנת 1862, נעשתה השחייה אופנתית, והפכה במהירות למקובלת אף לנשים. לואיזה העדיפה חיי משפחה שקטים, והשתדלה להימנע מכל טקס רשמי ומהחובות הייצוגיות. קרל שאהב מסיבות ובילויים העדיף להתרחק מאשתו, והעביר את זמנו יחד עם פילגשיו, אולם את בתו לוביסה מאוד אהב ושמר עמה על קשר חזק ביותר. לואיזה סבלה מבריאות לקויה, ואפשר שהיה זאת מחמת התרחקות בעלה ממנה. בשנת 1870 ביקרה לואיזה בהולנד, כדי להיות נוכחת במות אמה. בשובה לסטוקהולם חלה קרל והיא טיפלה בו. כתוצאה מתשישותה הרבה חלתה בדלקת ריאות, וב-30 במרץ 1871 מתה בסטוקהולם. מנישואיה לקרל החמישה עשר, מלך שוודיה נולדו לה שני ילדים: לוביסה, נסיכת שוודיה (1851 – 1926), התחתנה עם פרדריק השמיני, מלך דנמרק הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד (1852 – 1854) מדיה וקבצים בנושא לואיזה, נסיכת הולנד בוויקישיתוף לואיזה, נסיכת הולנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) משום שמלכות שוודיה הקודמות היו קתוליות, ומשום כך לא יכלו לפי החוקה הנורווגית למלוך בנורווגיה
פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט

פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Frederika Louisa, von Hessen-Darmstadt‏; 16 באוקטובר 1751 – 25 בפברואר 1805), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת פרוסיה. פרדריקה לואיזה נולדה ב-16 באוקטובר 1751 בפרנצלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ללודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן. ב-14 ביולי 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, זמן קצר לאחר שגירש את אשתו הראשונה אליזבטה כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, נסיכת הכתר של פרוסיה. בשנת 1786 מת דוד בעלה פרידריך השני, מלך פרוסיה ללא ילדים, ובעלה פרידריך וילהלם השני הוכתר למלך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מוצלחים, ופרידריך וילהלם החזיק במספר פילגשים, שאף ילדו לו כמה ילדים. משנת 1788 נהגה פרדריקה לואיזה לבלות את חודשי הקיץ בעיר באד פרייואלדה, ובעקבות כך התפתחה מאוד העיר. בשנת 1797 מת בעלה פרידריך וילהלם השני, וב-25 בפברואר 1805 מתה פרדריקה לואיזה בברלין כתוצאה מאירוע מוחי. בשנת 1769 התחתנה פרדריקה לואיזה עם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ממנו נולדו לה 7 ילדים: פרידריך וילהלם (3 באוגוסט 1770 - 7 ביוני 1840) כריסטינה (1772 – 1773) לודוויג (5 בנובמבר 1773 - 28 בדצמבר 1796) וילהלמינה (18 בנובמבר 1774 - 12 באוקטובר 1837) אוגוסטה (1 במאי 1780 - 19 בפברואר 1841) קרל היינריך (30 בדצמבר 1781 - 12 ביולי 1846) וילהלם (3 ביולי 1783 - 28 בספטמבר 1851) מדיה וקבצים בנושא פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט בוויקישיתוף פרדריקה לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כריסטיאן בוהר

כריסטיאן הארלד לוריץ פיטר אמיל בוהר (1855–1911) היה רופא דני, פרפסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. הוא אביהם של הפיזיקאי וחתן פרס נובל לפיזיקה נילס בוהר והמתמטיקאי והכדורגלן הארלד בוהר, וסבו של הפיזיקאי וחתן פרס נובל אגה בוהר. כריסטיאן בוהר נולד ב-1855. למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן מ-1872 עד 1878, שם היה תלמידו של פטר לודוויג פאנום (Peter Ludvig Panum). כתב את המאמר המדעי הראשון שלו "Om salicylsyrens indflydelse på kødfordøjelsen" ("ההשפעה של חומצה סליצילית על העיכול של בשר"), בגיל 22. הוא קיבל תואר ברפואה בשנת 1880, למד אצל קארל לודוויג באוניברסיטת לייפציג, וקיבל תואר דוקטור בפיזיולוגיה. בשנת 1885 הוענקה לו מדליית הכסף של החברה המלכותית הדנית למדעים על עבודתו. בשנת 1886 מונה לפרופסור חבר לפיזיולוגיה באוניברסיטת קופנהגן, וכעבור ארבע שנים מונה לפרופסור מן המניין. בשנת הלימודים 1905/06 שימש כרקטור האוניברסיטה. עבודתו עסקה, בין היתר, בספיגת גזים תלוית טמפרטורה בנוזלים, ובקשירת חמצן ופחמן דו-חמצני לדם. לאחר מכן הגיעו ניסויים על הכוחות היעילים בספיגת החמצן בריאות. הוא היה הראשון שאפיין את המושג נפח מת.  ב-1903 תיאר את התופעה המכונה כעת אפקט בוהר. על תגלית זו הוא היה מועמד לפרס נובל לפיזיולוגיה או רפואה. בתחילת 1888 נבחר לחבר באקדמיה המלכותית הדנית למדעים (אנ'), ובסוף 1888 נבחר כחבר באקדמיה לאופולדינה. בוהר נישא בשנת 1881 לאלן אדלר, בתם של דוד ברוך אדלר (1826–1878), בנקאי יהודי דני אמיד ובעל השפעה וחבר פרלמנט ליברלי, וג'ני רפאל (1830–1902), בת למשפחת בנקאים יהודית-בריטית. בוהר התחנך על הדת הלותרנית, אולם בשלב מאוחר יותר בחייו הפך לאתאיסט. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן בוהר בוויקישיתוף כריסטיאן בוהר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Rhodes, Richard (1986). The Making of the Atomic Bomb. New York: Simon & Schuster. ISBN 0-671-44133-7. Klocke R (2006). "Dead space: simplicity to complexity". J Appl Physiol. 100 (1): 1–2. doi:10.1152/classicessays.00037.2005. PMID 16357075. Tom Siegfried, When the atom went quantum, Science News Magazine, ‏28 ביוני 2013, "As for standard religion, though, Bohr was unsympathetic. His mother was a nonpracticing Jew, his father an atheist Lutheran."
לאה קוק

האם התכוונתם ל... לאה קוק (פעילת ציבור) (1880–1965) – פעילת ציבור ואשת חינוך ישראלית לאה קוק (רבנית) (ילידת 1959) – דרשנית ומחזירה בתשובה, אשתו של הרב דב קוק ובתו של הרב יצחק זילברשטיין
Jesus schläft, was soll ich hoffen, רי"ב 81

Jesus schläft, was soll ich hoffen (בעברית: ישו ישן, מה אקווה), רי"ב 81, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון הרביעי שלאחר חג ההתגלות, 30 בינואר 1724. קנטטה זו הייתה השישית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 73. ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים העוסקים בחשיבות המצווה "ואהבת לרעך כמוך" ופסוקים מהבשורה על-פי מתי המספרים על הנס שחולל ישו כאשר השקיט סערה בלב ים לאחר שתלמידיו העירו אותו בפחד. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת ומרחיבה את סיפור הנס. בתחילה מתואר כישן או מרוחק מהמאמין שזועק אליו בתפילתו, ולאחר מכן מופיע ישו ומושיע לאחר שהוא אומר "לָמָה אַתֶּם פּוֹחֲדִים, קְטַנֵּי אֱמוּנָה?" המצוטט מהבשורה. כורל הסיום הוא לקוח ממזמור של יוהאן פרנק (Johann Franck). הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובי ד'אמורה, שתי חליליות, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה פרקים: אריה לאלט: Jesus schläft, was soll ich hoffen (ישו ישן, מה אקווה) רצ'יטטיב לטנור: Herr! warum trittest du so ferne (אדון, מדוע כה רחוק אתה ממני) אריה לטנור: Die schäumenden Wellen von Belials Bächen (הגלים, המעלים קצף במי בליעל) אריוזו לבס: Ihr Kleingläubigen, warum seid ihr so furchtsam (למה אתם פוחדים, קטני אמונה) אריה לבס: Schweig, aufgetürmtes Meer (דום, ים גועש) רצ'יטטיב לאלט: Wohl mir, mein Jesus spricht ein Wort (מאושר אני, ישו שלי אומר דברו) כורל: Unter deinen Schirmen (תחת השגחתך) היצירה הוקלטה במלואה 21 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1977), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002). פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) רשימת פרסומי באך באתר IMSLP אל הרומאים, י"ג, 8-10 מתי, ח', 23-27 רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
עונת 1967 בגביע ליברטדורס

עונת 1967 בגביע ליברטדורס הייתה העונה השמינית של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-11 בפברואר 1967 ותחרות הסתיימה ב-8 באוגוסט 1967. בתחרות השתתפו 20 קבוצות, מכל מדינות חברי הארגון. התחרות הסתיימה בניצחון של ראסינג קלוב בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-3 בתים, שתי קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. בשלב השני, הקבוצות שיחקו ב-2 בתים. מנצחי הבתים נפגשו בסדרת משחקי הגמר. במידה ומספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי משחק נוסף. בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות. כמו בשנה הקודמת, להכרעה במשחק הגמר נדרשו 3 משחקים, כאשר רק במשחק האחרון היו שערים. בסופו של דבר ראסינג קלוב זכתה בתואר השלישי שלה. בהתאם לתקנון היה צורך במשחק נוסף. מדיה וקבצים בנושא עונת 1967 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף פרטים על התחרות
איוואן רגן

איוואן (ג'נס) רֶגֶן (באנגלית: Ivan Regen; ידוע גם בשם: יוהאן רֶגֶן; 9 בדצמבר 1868 – 27 ביולי 1947) היה ביולוג שהיה ידוע בשל מחקריו בתחום הביואקוסטיקה. רגן נולד בליישה, אוסטרו-הונגריה (היום חלק מסלובניה) והתעניין בקולות חרקים עוד בילדותו. משפחתו לא יכלה להרשות לעצמה לשלם על לימודיו, לכן הוא למד תחילה בסמינר לכמרים שעבורו הוא קיבל מלגה ובמרוצת הזמן הצליח לשלם שכר לימוד בווינה. בווינה רגן למד ידיעת הטבע באוניברסיטת וינה, תחת הדרכתם של קרל גרובן, זיגמונד אקסנר וקרל פרידריך וילהלם קלאוס. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1897 והחל לעבוד בתור פרופסור בגימנסיה, קודם בווינה ואחר כך במוראביה. לבסוף הוא חזר, בהמלצתו של אקסנר, לגימנסיה בווינה, ועבד בה עד פרישתו בשנת 1918. הוא החל את מחקרו בפיזיולוגיה והפך להיות מהמדענים הסלובניים הראשונים העובדים מחוץ לארצם לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר שערך מספר תצפיות על חרגוליים וצרצריים, הוא הוכיח כי חרקים מגיבים לגירויים אקוסטיים של בני אדם אחרים. עבור תרומותו הרבה לתחום, רגן נחשב לאבי הביואקוסטיקה המודרנית. רגן גם למד תופעות פיזיולוגיות אחרות בחרקים כגון נשימה, תרדמת חורף, התפתחות פיגמנט ביולוגי בתנאים שונים והתנשלות. מיזמו הגדול ביותר של ריגן היה מה שנקרא "מעבדה גיאוביולוגית", מעין טרריום (מכל שקוף וסגור לגידול חיות יבשה קטנות או לגידול צמחים מיוחדים) גדול שבו למד את תחום הפנוטקסיס - תחום החוקר משיכת חרקים לעבר קול. הוא היה מדען פרטי מאז 1911, אך שמר על קשר עם סלובניה, תמך בכמה חברות מקומיות ובמוסדות תרבות, ויצר טרמינולוגיה בשפה הסלובנית עבור שדות המחקר שבהם התמחה. ב-1921 הוא דחה הזמנה להיות פרופסור באוניברסיטת לובליאנה. בשנת 1940 הוא הפך לחבר האקדמיה הסלובנית למדעים ולאמנויות והיה גם חבר כבוד של החברה הסלובנית להיסטוריה הטבעית. מדיה וקבצים בנושא איוואן רגן בוויקישיתוף ביואקוסטיקה - שדה המחקר החוקר את מערכות התקשורת האקוסטיות של מינים לא אנושיים. "Regen, Janez, akademik (1868–1947)". Zarnik, Boris (1929). "Život i rad Ivana Regena". Primožič, Marjetka (2001).
קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl Alexander Großherzog von Sachsen-Weimar-Eisenach‏; 24 ביוני 1818 – 5 בינואר 1901) היה הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1853–1901. קרל אלכסנדר נולד ב-24 ביוני 1818 בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, והיה בנם השני של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. קרל אלכסנדר היה בידידות קרובה עם פאני לוואלד והנס כריסטיאן אנדרסן, אולם כשפרצה מלחמת שלזוויג הראשונה ניתק עמם את הקשרים. ב-8 ביולי 1853 מת אביו קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וקרל אלכסנדר עלה לשלטון במקומו, אולם דחה את טקס ההכתרה ליום ההולדת של יוהאן וולפגנג פון גתה ב-28 באוגוסט. קרל אלכסנדר שיפץ את טירת וארטבורג, והיה פטרונם של ריכרד וגנר ופרנץ ליסט. בשנת 1860 ייסד קרל אלכסנדר את בית הספר לאמנות - הדוכסות הגדולה של ויימאר, ומינה למנהליו את ארנולד בקלין, פרנץ פון לנבאך וריינהולד בגאז. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה שמר קרל אלכסנדר על נייטרליות, ולאחר המלחמה הצטרף לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 תמך קרל אלכסנדר בפרוסיה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, אולם לא השתתף במלחמה באורח פעיל. ב-5 בינואר 1901 מת קרל אלכסנדר, ובמקומו עלה לשלטון נכדו וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, מאחר שבנו מת עליו בחייו. ב-8 באוקטובר 1842 התחתן קרל אלכסנדר עם סופיה, נסיכת הולנד, בתם של וילם השני, מלך הולנד ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים: קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1844–1894) מריה אלכסנדרינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1849–1922), התחתנה עם היינריך השביעי, נסיך רויס. אנה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1851–1859) אליזבת זיבילה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1854–1908), התחתנה עם יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין. מדיה וקבצים בנושא קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בוויקישיתוף
ראג'נדרה פראסאד

ראג'נדרה פראסאד (राजेन्द्र प्रसाद, ‏האזנה‏Ⓘ‏‏; 3 בדצמבר 1884 – 28 בפברואר 1963) היה מנהיג פוליטי הודי אשר כיהן כנשיא הודו הראשון. פראסאד הצטרף לקונגרס הלאומי ההודי כחבר בתנועת העצמאות ההודית, והפך במהרה למנהיג פוליטי מרכזי מהאזור ביהר. כתומך נלהב של מהטמה גנדי, נעצר על ידי הכוחות הבריטים במהלך צעדת המלח בשנת 1931. פראסאד כיהן כנשיא הקונגרס הלאומי ההודי בין השנים 1935-1934. עם קבלת העצמאות של הודו מבריטניה, נבחר פראסאד לנשיא האספה המכוננת של הודו ולקח חלק פעיל בכתיבת החוקה ההודית. לאחר שהודו הפכה לרפובליקה בשנת 1950, נבחר פראסאד לתפקיד נשיא הודו והיה הראשון לכהן בתפקיד זה. פראסאד נולד ב-3 בדצמבר 1884 בהודו הבריטית בתקופת הראג' הבריטי בעיר קטנה באזור ביהר. הוא קיבל חינוך מוסלמי ולמד בילדותו מתמטיקה, ואת השפות אנגלית, הינדית ופרסית. ביוני 1896, בגיל 12 התחתן פראסאד עם ילדה בגילו שהכיר בבית ספר. פראסאד הצטרף לאוניברסיטה בכלכותה בשנת 1902 בתור סטודנט למדעים. פראסאד החל את דרכו הפוליטית בשנת 1906, כאשר הקונגרס הלאומי ההודי קיים את מושבו השנתי בכלכותה. הוא עבד שם בתור מתנדב. בשנת 1911 הצטרף רשמית לקונגרס הלאומי ההודי. כעבור חמש שנים, בשנת 1916 פגש פראסאד במי שהפף בהמשך למושא הערצתו, מהטמה גנדי. הוא פרש מהקונגרס בשנת 1920, סיים לימודי משפטים והיה לעורך דין. הוא חזר לקונגרס בשנת 1934 והתמנה באותה שנה להיות נשיא הקונגרס. בשנת 1935 התפטר מתפקידו כנשיא הקונגרס, וחזר לתפקיד בשנת 1939. ב-8 באוגוסט 1942 העביר הקונגרס החלטה בהנהגתו של פראסאד שהובילה למעצר של מנהיגים רבים על ידי הכוחות הבריטים. הוא נכלא באותה שנה והשתחרר לאחר 3 שנים, בשנת 1945. לאחר שנוצרה ממשלת מעבר הודית-עצמאית בשנת 1946, מונה פראסאד לשר הממונה על החקלאות והמזון. עם קבלת העצמאות של הודו מהממלכה המאוחדת, מונה פראסאד לנשיא של האספה המכוננת של הודו. ב-1950, אחרי שהודו קיבלה את חוקתה והפכה לרפובליקה, נבחר פראסאד לנשיא הודו הראשון. הוא כיהן בתפקיד עד 14 במאי 1962. פראסאד נפטר ב-28 בפברואר 1963 בעיר פטנה. נשיא הודו מדיה וקבצים בנושא ראג'נדרה פראסאד בוויקישיתוף ראג'נדרה פראסאד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראג'נדרה פראסאד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ראג'נדרה פראסאד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אם ננעלו

"אִם נִנְעֲלוּ" הוא פיוט כתוב עברית ותימנית-יהודית מאת המשורר התימני בן המאה ה-17 רבי שלום שבזי. השיר, הנכלל בדיוואן, הוא שיר מרכזי במסורת השירה התימנית, ומושר בשמחות, ובעיקר בטקסי הנישואין השונים, ובראשם החתונה. הפיוט הוא במבנה ה"שירה" התימני, הוא ה"מֻוַַשַּׁח" בעל המבנה הייחודי של אזור כפול. השיר הוא בן שבעה בתים, בית עברי ובית ערבי לסירוגין, ונחתם על ידי שבזי באקרוסטיכון ראשי הבתים כ"אלשבזי". שמו של שבזי מוזכר פעם נוספת בשיר, כאשר בשורה ה-55 מופיעות המילים "סִינֻן אַלִף וַאללַּאם וַאלְמִים", כלומר ס' א' ו-ל' ו-מ', היוצרות את שמו הפרטי – "סאלם". את השיר פותח שבזי בדברי שבח לאל, באמצעות תיאור גרמי השמיים, ש"יַעְנוּ בְּקוֹל שִׁירִים עֲרֵבִים". הבית הערבי שלאחר מכן מציג את תולדות עם ישראל: בריאת העולם, בחירת ארץ ישראל מכל המקומות והענקתה לעם ישראל, מתן תורה ונביאותו של משה רבנו. בבית העברי שלאחר חרוזה ערבית זו מתאר המשורר את הקשר של הנפש עם הקב"ה ואת הקשר שבין עם ישראל לאלוהיו, כמעין-משל לחתן והכלה הארציים. החרוזה הערבית הבאה פותחת בהזכרת מקום החתונה ("חַית אַלעְרַאיִס וַאלשְׁרַאבּ" משמעו "במקום החתונה והמשתה"), אך גם חתונה ארצית זו הופכת למשל לשמחת הגאולה שמבוטאת בגעגועים לקודש ולארץ ישראל. רק בבית העברי שמגיע אחרי החרוזה הזו מתייחס לחתונה לא כמשל ולא כאלגוריה ליחסים רוחניים, אלא לשמחת החתן והכלה הארציים ולמסובים בשמחתם. מיד אחר כך עובר הפייטן לחרוזה ערבית המטיפה מוסר, ומבקש מן הנפש לשוב לדרך הישר לפני מותה. בחרוזה העברית שבה מסיים שבזי את השיר הוא מודה לאל ומשבחו, כפי שעשה בחרוזה הראשונה, ומסיים בברכה ל"בְנֵי מְסִבָּה הָאֲהוּבִים". בשנות ה-50 הקליטה שושנה דמארי את השיר. בשנות ה-70 הקליט יגאל בשן ביצוע שלו לשיר (עפרה חזה ליוותה בקולות רקע), שהופיע באלבומו "יש לי ציפור קטנה בלב (יחד עם "חברים טובים")". בשנות ה-80 הקליטה עפרה חזה את השיר בשתי גרסאות שונות (1984 ו-1987), והוא זכה להצלחה בינלאומית רחבה. השיר יצא בשם לועזי, "Im Nin'alu". בשנת 2020 יצא השיר בגרסה של הזמרת פלורה במסגרת פרויקט "מנגינות לשעת חרום", שיזמו עדי שחם יחד עם המוזיקאית נומקה, ומורכב כולו משירים שנכתבו במהלך הסגר הראשון בתקופת הקורונה. השיר זכה להשמעות רבות ונבחר למקום 27 במצעד השנתי של תחנת הרדיו כאן 88. יוסף טובי (עורך), שלום שבזי: שירים, תל אביב: ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2012, ISBN 9789657241547, עמ' 79–81, 84–88 הפיוט אם ננעלו, באתר הפיוט והתפילה יגאל בשן (בליווי עפרה חזה) - אם ננעלו דלתי נדיבים באתר יוטיוב גילה פלם, אִם נִנְעֲלוּ: ר' שלום שבזי בלב הזמר העברי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, פברואר 2019 מידע על אם ננעלו בקטלוג הספרייה הלאומית לפי המסורת הפילוסופית-מדעית שרווחה בימי הביניים, וממנה הושפעו רבנים תימנים בתפיסתם הפילוסופית, המוזיקה שמפיקים הגלגלים השמימיים בעת תנועתם היא הדרך בה הם עובדים את האל. התפישה הזו נקראת בפילוסופיה "Musica universalis" (אנ'). אם ננעלו, בביצוע שושנה דמארי, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב יעקב בר-און, ‏"פסק זמן": נומקה ועדי שחם עם אלבום פרי תקופת הקורונה, באתר מעריב אונליין, 22 ביוני 2020 שירי השנה של כאן 88, תש"פ, 30 שירי השנה הישראליים שבחרו אנשי כאן 88, מערכת כאן, 17 בספטמבר 2020
אלכסיס למייר

אלכסיס למייר (נולד ב-1980) הוא גאון חישוב המחזיק בשיא עולם בענף זה. הוא בעל תואר דוקטורט במדעי המחשב ומומחה לבינה מלאכותית מטעם אוניברסיטת ריימס. הוא אף מחזיק בשיאי עולם עבור היכולת לחשב את השורש ה-13 של מספרים בני 100 ספרות וגם בני 200 ספרות. ב-10 במאי 2002 הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן מאה ספרות ב-13.55 שניות בלבד, זאת לעומת שיאו של וילם קליין שחישב חישוב דומה ב-88.8 שניות וכן שיאו הפחות רשמי של גרט מיטרינג שעומד של 39 שניות. ב-23 בנובמבר 2004, מיטרינג ניסה לשבור את שיאו של למייר בהוצאת שורש וסיים את החישוב בזמן של 11.8 שניות, אך תוצאה זו לא זכתה לאישור רשמי. חודש לאחר מכן (ב-17 בדצמבר 2004) למייר שבר את שיאו האישי וסיים את פעולת החישוב ב-3.625 שניות בלבד. זמן זה כולל את הזמן שנדרש לו לקרוא את המספר, לחשב את השורש ולמנות בתוצאה. הוא מצא את השורש ה-13 של מספר בן מאה ספרות, המספר היה 3,893,458,979,352,680,277,349,663,255,651,930,553,265,700,608,215,449,817,188,566,054,427,172,046,103,952,232,604,799,107,453,543,533 והשורש ה-13 שלו הוא 45,792,573. לאחר הישג זה, למייר הפסיק להתאמן על הוצאת שורש ממספרים בני מאה ספרות והחל להתאמן על מספרים בני 200 ספרות. במשך תקופה הוא התאמן ממושכות וחיזק את יכולת החישוב שלו. ב-6 באפריל 2005, הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן 200 ספרות בפרק זמן של 8 דקות ו-33 שניות. ב-30 ביולי 2007 הוא שבר פעם נוספת את שיאו האישי והוציא שורש דומה ב-77.99 שניות במוזיאון ההיסטוריה והמדע באוקספורד. ב-15 בנובמבר הצליח לשפר את יכולתו עוד יותר וביצע חישוב דומה ב-72.4 שניות. ב-10 בדצמבר 2007 רשם את הישגו האחרון, הוא חישב את השורש ה-13 של מספר בן 200 ספרות ב-70.2 שניות, החישוב בוצע במוזיאון המדע של לונדון ותוצאתו הייתה 2,407,899,883,032,220. מחשב שהוכנס למוזיאון הפיק מספר אקראי בן 200 ספרות שהוצג ללמייר להוצאת שורשו ה-13. אוצרת המוזיאון, ג'יין ווס, אמרה: "הוא התיישב והכל בוצע בשקט רב - ולפתע באופן מדהים הוא פיצח את זה. אני מאמינה שזה החישוב המורכב ביותר שחושב בראש. נראה שיש לו זיכרון גדול מאוד ושהוא הפך זאת למשימת חייו. זה די מרשים לראות את החישוב הזה. לקבוצה קטנה של אנשים יש את היכולת הנדירה הזאת; בימינו, ישנו קומץ קטן בלבד". למייר סיפר שליכולתיו המנטליות שימוש רב בתחום הבינה המלאכותית, תחום העיסוק בו בחר להתמקצע. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.