עמוס חורב

עמוס חורב (נולד ב-30 ביוני 1924, כ"ח בסיוון ה'תרפ"ד) הוא מפקד עבר בפלמ"ח ואלוף בצה"ל, איש מערכת הביטחון וכמו כן שימש בתפקיד נשיא הטכניון בשנים 1973–1982, זכה בשנת 2011 בפרס ביטחון ישראל למפעל חיים. עמוס חורב נולד כעמוס סוכצ'בר בירושלים ב-30 ביוני 1924. אביו, אליהו אליק סוכצ'בר, היה ממקימי תעש במחתרת בירושלים ומנהל בית המלאכה המכני של האוניברסיטה העברית בירושלים. כנער נמנה עם מקימי תנועת הנוער "גורדוניה" בירושלים. למד בגימנסיה, ומגיל 14 היה חבר בארגון "ההגנה". היה מראשוני המתגייסים לפלמ"ח עם הקמתו בשנת 1941. בתחילה שובץ לפלוגה ו' בגבעת חיים ואחר כך עבר לעין החורש. בהמשך יצא לקורס מ"כים במשמר העמק, ולאחריו מונה למפקד כיתה בפלוגה ו' בכפר גלעדי. אחר-כך יצא לקורס נשק כבד (נכב"ד) ומקלעים בינוניים בג'וערה. בסוף שנת 1942 יצא לקורס מ"מים (קורס הקצינים של הפלמ"ח) בג'וערה, ולאחריו נתמנה לסגן מפקד מחלקה בפלוגה ו' בתל יוסף. בהמשך מונה למפקד המחלקה והשתתף בשחרור המעפילים ממחנה המעצר בעתלית. ב-1945 מונה חורב למפקד פלוגה ו' בעין חרוד, ולאחר "ליל הגשרים" (יוני 1946) מונה למפקד פלוגה ח' בגדוד השישי. כעבור זמן קצר מונה לסגן-מפקד הגדוד השישי. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת הראל תחת פיקודו של מפקד החטיבה יצחק רבין, ועם תחילת המלחמה פיקד על "שיירת חולדה". ב-17 באפריל 1948 נשלח לכבוש את הכפר סובא אולם חזר לקריית ענבים בבוקר מבלי שמילא את המשימה. במהלך המלחמה השתתף בקרבות רבים באזור ירושלים: במבצע נחשון, בכיבוש קטמון ומנזר סן סימון, בקרב בבית סוריק, בכיבוש בית מחסיר, בקרבות דרך בורמה, בקרבות באזור לטרון, בכיבוש צרעה, הר-טוב ואחרים. לקראת סוף המלחמה, עם תום ההפוגה השנייה, הצטרף למפקד חזית הדרום יגאל אלון, מונה לעוזרו של רבין (קצין המבצעים של החזית), והשתתף במבצע אבק, במבצע יואב, בכיבוש באר שבע, אילת ובמבצע חורב. בשנת 1949 מונה חורב לתפקיד קצין המבצעים של חזית הדרום, שהפכה לאחר זמן-מה לפיקוד הדרום. חורב ביקש להשתחרר ולצאת ללימודי הנדסה, ובהוראת דוד בן-גוריון הוצע לו ללמוד על חשבון הצבא. היציאה ללימודים התעכבה לזמן מה, ובינואר 1950, נשלח על ידי צה"ל ללימודים ב-MIT (המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס). ב-1952 קיבל את התואר מוסמך במדעים בהנדסת מכונות. עם שובו לארץ הקים את מחלקת אמצעי לחימה במטכ"ל, ועמד בראשה בשנים 1953-1954. ב-1954 מונה לתפקיד קצין חימוש ראשי (קחש"ר), תפקיד בו החזיק עד 1962. במהלך כהונתו כקצין חימוש ראשי פיתח והרחיב את תחומי פעילותו של החייל, העלה את רמתו המקצועית וביסס את מעמדו בצה"ל. הוא היה אחראי לפיתוח מערכות נשק וארטילריה מתנייעת, כמו ניוד תותח הוביצר 155 מ"מ על שלדה של טנק שרמן וניוד מרגמה 120 מ"מ על גבי זחל"ם - פיתוח שזיכה את חיל החימוש בפרס ביטחון ישראל לשנת 1962. בתקופתו התחילו בהשבחה של טנקים מעודפי מלחמת העולם השנייה ולאחריה, ובהם טנקים מדגמי שרמן, צנטוריון ודגמי פטון M48 המוקדמים, פיתוח ויצור אמצעי ראיית לילה ועוד. בשנת 1962 יצא ללימודים מתקדמים ב-MIT, ובשובו, במרץ 1965, מונה בשנית לקצין חימוש ראשי במינוי מיוחד, ובאוקטובר 1965 הועלה לדרגת אלוף. בשנת 1966 פרש מצה"ל ומונה לסגנו של פרופ' אפרים קציר, המדען הראשי של מערכת הביטחון. בשנת 1968 חזר לשירות פעיל והתמנה לראש אגף אפסנאות (אג"א, היום אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה - אט"ל) במטה הכללי. שירת בתפקיד זה עד ספטמבר 1972. מאוקטובר 1972 ועד 1973 שימש בתפקיד המדען הראשי של מערכת הביטחון. ב-1973 פרש סופית משירות הקבע. במהלך מלחמת יום הכיפורים שימש עוזר מיוחד של סגן הרמטכ"ל, האלוף ישראל טל. עם פרישתו מצה"ל ב-1973 היה לנשיא הטכניון שבחיפה, תפקיד בו החזיק עד 1982. בשנת 1974 מונה לראש ועדת החקירה להתרחשויות באסון מעלות בשנת 1975 שימש יו"ר הוועדה המייעצת למחקר ופיתוח (מו"פ) ליד המדען הראשי של מערכת הביטחון בשנת 1976 היה ממקימי המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון. כיהן כיו"ר רפא"ל במשך תשע שנים. במהלך שנותיו תרם תרומה מכרעת בפיתוח הטכנולוגיה והתעשייה הביטחונית. הוא חבר מועצת האוניברסיטה הפתוחה, חבר הנהלת הטכניון וסניף אגודת ידידי הטכניון בישראל, נשיא בית יגאל אלון ויו"ר ועדת פרס ביטחון ישראל. ביוני 2010 מונה לחבר בוועדת הבדיקה לחקר המשט לעזה. ביולי 2011, קיבל את פרס הנשיא על תרומה יוצאת הדופן לביטחון מדינת ישראל על מפעל חיים. בנובמבר 2021, נחנך ונקרא היכל הספורט החדש בטכניון - ע"ש עמוס חורב, על תרומתו רבת השנים לטכניון ולמדינת ישראל. ב-2022 זכה (יחד עם האלוף ישעיהו גביש) בפרס הרצוג לתרומה ייחודית לישראל. חורב היה נשוי לשושנה (אשת חינוך, יועצת המחזור הראשון של תיכון אלון ברמת השרון) עד לפטירתה בשנת 2015. בנם יחיעם, שנולד ב-1947, קרוי על שם יחיעם ויץ, שנהרג בליל הגשרים. בתם הצעירה נירה נישאה למשה יפה, קצין שריון שנהרג במלחמת יום הכיפורים, היה נעדר וחורב השתתף במאמץ לאיתור גופתו. מתגורר ברמת השרון. בשנת 2020 פרסם חורב את ספרו האוטוביוגרפי - "זה מה שהיה", בהוצאת כרמל. עמוס חורב: זה מה שהיה; הוצאת כרמל, 2020. מדיה וקבצים בנושא עמוס חורב בוויקישיתוף עמוס חורב, באתר הפלמ"ח עמוס חורב במאגר המידע של "בית יגאל אלון" עמוס חורב בדף "מפקדי החיל" באתר חיל החימוש סדרת ראיונות של עמוס חורב למודי שניר בערוץ היוטיוב של עמותת "תולדות ישראל" לתיעוד דור תש"ח עמוס חורב(הקישור אינו פעיל) בדף "מפקדים לדורותיהם" באתר אלר"ם סיגל ארביטמן, סיכות המ"מ הראשונות, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2014 אייל לוי, ‏"תקימו אתר מורשת לגנדי איפה שאתם רוצים, לא אצלנו", באתר מעריב אונליין, 24 בדצמבר 2016 מאיה פולק, משחרור עצורי עתלית ועד משט המרמרה: סיפורו של עמוס חורב, באתר nrg‏, 10 באפריל 2017 אפרת אברהם-ליבנה, המחמש מתש"ח, אסכולה מס' 6, חשוון תשפ"ב, נובמבר 2021 נולדתי בירושלים לפני מאה שנה - עמוס חורב בריאיון לפודקאסט הטכניוניסטים אתר הטכניון סיגל ארביטמן, סיכות המ"מ הראשונות, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2014. אורי מילשטיין, תיק רבין, עמוד 182 ועדת־שביתת הנשק ישראל-מצרים דנה על חילופי שבויים ואזרחים, מעריב, 13 ביולי 1949 גנזן המדינה - יצחק רבין מבחר תעודות מפרקי חייו, עמוד 54 אל"מ חורב חוזר לתפקידו הקודם כקצין חימוש ראשי, דבר, 17 במרץ 1965 אלי לנדאו, אל"מ עמוס חורב מפקד חיל חימוש, מעריב, 16 במרץ 1965 מפקד גייסות השריון וקצין חימוש ראשי - לדרגת אלוף, דבר, 26 באוקטובר 1965 אלי לנדאו, מיבנה חדש בחיל-החימוש הביא לשינויים בפיקוד, מעריב, 30 באוגוסט 1966 מפקדים ותיקים בצה"ל נתמנו לתפקידים חדשים, דבר, 1 ביולי 1968 חילופים בראשות אג"א וחיל הרפואה, דבר, 1 באוקטובר 1972 אלוף (מיל.) עמוס חורב – נשיא הטכניון, מעריב, 1 באוקטובר 1973 ועדת חורב, מעריב, 3 ביוני 1974 מרב לונדנר,עינת טורס, קרן שרוני, הר חורב: אלוף במיל' עמוס חורב לא יעשה חיים קלים לנחקרי המשט, באתר nrg‏, 19 ביוני 2010 ynet, נחנך היכל הספורט החדש ע"ש עמוס חורב בטכניון, באתר ynet, 4 בנובמבר 2021 הפסיכולוגית החקלאית, מעריב, 9 בספטמבר 1966 עופר אדרת, רומן שהחל בקולנוע ונמשך 70 שנה, באתר הארץ, 21 בינואר 2016 נוה מגן, חדשות, 24 בספטמבר 1993