laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המגדל הגאה

המגדל הגאה: דיוקן העולם לפני מלחמת העולם הראשונה, 1890–1914, הוא ספר מאת ההיסטוריונית ברברה טוכמן שראה אור בשנת 1966. בספר מנסה טוכמן להציג תמונה רחבה וכוללת של העולם המערבי בשני העשורים שקדמו למלחמת העולם הראשונה. תקופה זו זכתה לכינוי Fin de siècle (מצרפתית- "קץ המאה") והיא מייצגת את השקיעה שאליה נכנס העולם המערבי לאחר תקופת השגשוג של הבל אפוק. הספר הוא אוסף של מאמרים שפורסמו בכתבי עת שונים החל משנת 1960, וכל אחד מהם עוסק במדינה אחרת. שניים מפרקי הספר עוסקים בתופעות שחצו את הגבולות המדיניים - הסוציאליזם והאנרכיזם. שמו של הספר לקוח מתוך קטע של אדגר אלן פו: ”בעוד מעל מגדל גאה בקרת, המוות בעוזו ישפיל עיניו”. כוונתה של טוכמן לרמוז בשורות אלו על מצבה של אירופה בשלהי המאה ה-19, שאותו היא מתארת כמגדל גאה ש"התפוצץ במשבר סופני" עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בני האצולה, אנגליה 1895–1902 ו-העברת השלטון, אנגליה 1902–1911: שני פרקים אלו עוסקים בממשלת אנגליה ובמאבקים בין שתי מפלגות השלטון – המפלגה הוויגית והמפלגה הטורית. ההלכה והמעשה, האנרכיסטים 1890–1914: מתאר את ההגות והמחאה של התנועות האנרכיסטיות שפעלו ברחבי אירופה וסוקר רצף של התנקשויות אנרכיסטיות במלכים, נשיאים ונסיכים שהתרחשו בשנים אלו. סופו של חלום, ארצות הברית 1890–1902: עוסק במאבקים הפנימיים שהתחוללו בארצות הברית בנוגע למדיניות האימפריאליזם ולסיפוחה של הוואי, ועליית הצי האמריקאי. הבו לי קרב, צרפת 1894–1899: מוקדש לפרשת דרייפוס שהסעירה את צרפת במשך חמש שנים. המתופף העיקש, האג 1899 ו-1907: עוסק בניסיונות הבינלאומיים להאט את מרוץ החימוש ובוועידות הבינלאומיות שהתאספו בהאג ובהם נחתמו אמנות האג. הנירוניזם הוא באויר, גרמניה 1890–1914: מתאר את חיי המוזיקה והתרבות השוקקים בגרמניה. מתמקד בדמותו של המלחין ריכרד שטראוס והפילוסופיה של פרידריך ניטשה. מותו של ז'ורס, הסוציאליסטים 1890–1914: הפרק האחרון סוקר את פעילותו של האינטרנציונל השני של הפועלים שהוקם ב-1889 ושל האיגודים הסוציאליסטים שקמו בעקבותיו. מתמקד בדמותו של ז'אן ז'ורס והשפעת רציחתו. "העולם של אתמול" Fin de siècle ברברה טוכמן, המגדל הגאה: דיוקן העולם לפני מלחמת העולם הראשונה, 1890–1914, תרגום: עמי שמיר, תל אביב: דביר, תשנ"ט, 1998. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רומניה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טופונומיה: רומניה (Romania) – מדינה בצפון-מזרח חצי האי הבלקני רומניה (נסיכויות מאוחדות) – שמן של הנסיכויות הרומניות המאוחדות בשנים 1866–1881 טרם הפיכתן לממלכת רומניה רומאניה (Romagna) – מחוז היסטורי באיטליה שמהווה כיום חלק ממחוז אמיליה-רומאניה רומניה (האימפריה הביזנטית) (Romania Ῥωμανία) – שמה של האימפריה הביזנטית בפי תושביה אימפריית רומניה (Imperium Romaniae) – שמה הלטיני של האימפריה הלטינית – מדינה צלבנית שהוקמה אחרי מסע הצלב הרביעי אחר: רומניה (כתב עת) (Romania) – רבעון צרפתי שמוקדש ללימוד ספרות ושפות רומאניות רומניה ליטרארה (România Literară) – כתב עת ספרותי שנוסד ביאשי כל הערכים המכילים את "רומניה" בשמם רומני (פירושונים)
שיטת קסיסקי

שיטת קסיסקי (Kasiski's examination) היא שיטה לפיצוח צפנים רב-אלפביתיים (לדוגמה - צופן ויז'נר) שהומצאה על ידי קצין חי"ר גרמני, מפענח צפנים וארכאולוג בשם פרדריך ויליאם קסיסקי. השיטה פורסמה בספר על הצפנה שהוציא לאור קסיסקי בשנת 1863. שלבים לחישוב אורך המפתח (KEY) שבו השתמשו להצפנת המסר/הטקסט: מעבר על הצופן וחיפוש בו חזרות של מחרוזות תווים. החזרות צריכות להיות מעל לשלושה תווים (בכל מחרוזת) כדי שיהיה פיענוח מוצלח בהכרח. רישום המרחק בין תחילת מחרוזת חוזרות בצופן (מספר התווים בין תחילת כל מחרוזת שחוזרת בצופן). המרחקים הללו הם מכפלות של אורך המפתח של הצופן. כיוון שאם מחרוזת חוזרת על עצמה, קרוב לוודאי שהמסר/טקסט המקור חזר על עצמו, ולא רק זה גם המפתח הצפין את החזרה באותה צורה (כל אות הוסטה באותה צורה), ומפה נובע שהמרחק בין שתי המחרוזות הוא מכפלה של המפתח, שאמור להתחיל בהצפנה השנייה היכן שהתחיל בהצפנה הראשונה. דוגמה: המילה החוזרת על עצמה ABC: ABCXSGDGSDGABC 01234567890123 המרחק בין שתי המילים החוזרות בטקסט הוא 10. מציאת המחלק הגדול ביותר (GCD) בין כל המרחקים שמצאנו בשלב א'. כיוון שכל המרחקים הם מכפלה באותו מפתח, כאשר נמצא את המחלק הגדול ביותר נמצא את אורך המפתח. הערה - ישנם מרחקים שאינם נכונים, מכיוון שהמילה חזרה על עצמה לא מכיוון שהיא זהה, אלא בגלל מקריות של הטקסט. ולכן אם ישנה תוצאה שאינה מתאימה לשאר התוצאות שמצאנו נתעלם ממנה (למשל אם ל-10 תוצאות שמצאנו יש מחלק גדול = 7, ולתוצאה ה-11 אין כזה מחלק --> נתעלם ממנה). בנוסף אם המפתח גדול דיו רוב הסיכויים שהמרחק יהיה מכפלה של המפתח (הסתברות למקריות קטנה). נבנה טבלה עם K עמודות (K=אורך המפתח) - נכניס לכל עמודה את האות בצופן במקום המתאים שלה לפי אורך המפתח. למשל האות הראשונה בצופן תהיה בעמודה הראשונה, השנייה בעמודה השנייה עד לעמודה ה-K ואת האות ה-K+1 לעמודה ה-1 שוב. וכך הלאה עבור על אותיות הצופן. בסיום - כל עמודה הוצפנה בעזרת התמרה מונו-אלפביתית - ונפענח את ההצפנה של כל עמודה לפי אנליזה של תדירות האותיות בשפה. ההצפנה תהיה נכונה לגבי כל העמודות, כלומר אם האות e הוצפנה בעמודה 1 לפי אות s, היא תוצפן כך גם בשאר העמודות בטבלה. על ידי פיענוח הצופן - ניתן למצוא את המפתח שבו השתמשו להצפנה. או ניתן גם לנחש את המפתח במהלך הפיענוח. ברגע שהמפתח התגלה - ניתן להשתמש בידע זה כדי לפענח הודעות חדשות שהוצפנו באותה שיטה. שיטה דומה למציאת אורך המפתח של קסיסקי: א'- משתמשים בעותק זהה של הצופן. שמים הודעת צופן אחת על העותק, ומזיזים את העותק הזזה אחת כל פעם. כאשר בכל פעם סופרים את מספר ההתאמות בין שתי ההודעות, כלומר כמות הפעמים שהאותיות זהות אחת מעל השנייה. הכמות (coincidence) של התאמות היא הכי גדולה כאשר ההזזה של העותק שלמטה היא במכפלת אורך המפתח. כיוון שהאותיות הסמוכות (בין שני העותקים) הן זהות בגלל השימוש באותו צופן הצפנה. ההמשך כמו מקודם - פיענוח המפתח באותה צורה (חלוקה לעמודות)
ועדת העשור

ועדת העשור הייתה כינוייה של ועדה ממשלתית שהוקמה לקראת חגיגות העשור למדינת ישראל, ושמה המלא הוועדה העולמית לאירועי שנת העשור. עם כניסתה של מדינת ישראל לשנתה התשיעית הוחלט ששנת העצמאות העשירית, 1958, תצוין באופן חגיגי במיוחד, בשיתוף יהדות התפוצות ותשמש בין השאר, כמנוף להעלאת קרנה של המדינה הצעירה בקרב האומות בכלל והקהילות היהודיות בפרט. חגיגות העשור נתפסו גם כהזדמנות להגביר את תחושת השותפות ואת הגאווה במדינה, בפרט עבור עולים חדשים. לצורך מימוש ההחלטה מינה ראש הממשלה דוד בן-גוריון, את ועדת העשור. לראשות הוועדה מונה מאיר וייסגל ולצידו את טדי קולק (מנכ"ל משרד ראש הממשלה) ומאיר דה שליט (סמנכ"ל במשרד ראש הממשלה והממונה על פעולות החוץ של ועדת העשור העולמית). אורה הרצוג שימשה מזכ"לית הוועדה. רוברט גרי התמנה למנהל המחלקה ליחסי ציבור של ועדת העשור. הוועדה הייתה ועדת היגוי וגוף שאיגד ועדות מקומיות ברחבי הארץ ובמספר ארצות באירופה ואמריקה. בשיא פעילותה העסיקה הוועדה מאות עובדים ומתנדבים. ועדת העשור החלה בפעולתה ביולי 1957, וסיימה את פעולותיה במאי 1959. פעולותיה כללו פעילויות שונות לעידוד התיירות, הבאת אמנים מחו"ל לרבות תזמורות, הופעות בלט ואופרה, ומגוון פעולות הסברה ברחבי העולם. אגף האירועים בוועדה, בראשות אהרן צבי פרופס, ארגן תערוכות של ציירים ופסלים יהודים מכל העולם ובנוסף יזם הקמת ועדות תרבות מקומיות לשם מימוש התוכניות השונות בתחום האמנות הפלסטית. במסגרת זאת גם נטלה ועדת העשור חסות על "תערוכת העשור". אורגנו קבוצות של עולים חדשים ליצירת והצגת אמנות אותנטית, כל עדה ומאפייניה התרבותיים, במסגרת "תערוכת התחביב" שמתקיימת מאז מדי שנה. חידון התנ"ך הפך למסורת מאז הוחל בו במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל. את שבוע הספר העברי במתכונתו הנוכחית יזם וערך לראשונה המשורר והסופר שלמה טנאי במסגרת ועדת העשור להקמת המדינה. למעשה, ועדת העשור הייתה מעורבת ברוב האירועים הציבוריים והממשלתיים שהתרחשו בשנה זו, בין במימון ובין ביזום או פיקוח. במסגרת פעולותיה גם הוכרז על הקמת מחלקה להנפקת מדליות (מדליונים) לציון שנת העשור. מחלקה זו הייתה למעשה חלק ממשרד ראש הממשלה וקבלה את הנחיותיה מועדת העשור. במסגרת זו הונפקו מספר מדליות עד להפיכת המחלקה לחברה הממשלתית בשנת 1961. מכירת המדליות על ידי ועדת העשור הניבה סכומים נאים עד כדי השפעה דרמטית על תקציב הוועדה. מבין המדליות שהונפקו נציין את המדליה הראשונה "ישראל המשוחררת" שבעיצובה נעשה שימוש במוטיבים שהופיעו ע"ג המטבע הרומי "יהודה השבויה" שנופקה לציון כיבוש ירושלים וחורבן הבית. במהלך הכנותיה של הוועדה לשנת העשור, עוררו פעילויותיה ותוכניותיה גם ביקורת, כפי שתיאר זאת וויסגל בראיון שנערך בתקופת עבודת ההיערכות: : ”מאשימים אותי שאני מנהל את העניינים בצורה "גויית"...שאני מעסיק רק עובדים דוברי אנגלית.. שאני מנסה לארגן הפקה הוליוודית במקום חגיגות עשור לישראל”. וייסגל טען עוד כי אין מבינים את החשיבות והמשמעות של רעיון חגיגות העשור וכי בכוונתו לשתף את כלל האזרחים והארגונים בחגיגות, אם כמשתתפים ואם כצופים. ב-15 במאי 1959 התפרסמה בעיתון דבר הידיעה על סיום פעילותה של ועדת העשור. סדרה: הנהלת ועדת העשור בארכיון המדינה תת-חטיבה: ועדת העשור הארכיון המדינה ת. לויטה, "עשור" של מאיר ווייסגאל, מעריב, 13 באוקטובר 1957 ענבר טויזר, מסורת בכחול לבן: ההיסטוריה של אירועי יום העצמאות, באתר ynet, 9 במאי 2019
פרידריך פרום

פרידריך פרום (בגרמנית: Friedrich Fromm;‏ 8 באוקטובר 1888 – 12 במרץ 1945) היה גנרל-אוברסט בוורמאכט. הוצא להורג בגלל השתתפותו ב"קשר העשרים ביולי". פרום נולד בברלין ב-18 באוקטובר 1888. במלחמת העולם הראשונה היה קצין ביחידת תותחנים בדרגת האופטמן ועוטר בצלב הברזל דרגה 1 ו-2. לאחר המלחמה נשאר כקצין קבע ברייכסווהר ועלה בדרגות בחיל התותחנים עד לאוברסט. עם עליית הנאצים לשלטון עבר למפקדת ה-OKH. ב-20 באפריל 1939 עלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-31 באוגוסט 1939 מונה לתפקיד מפקד "צבא התחלופה" (Ersatzheeres) שמטרתו שמירת הסדר במקרה של מהומות או מרד של גורמים חתרניים (מבצע ולקיריה) וכן לספק כוח אדם ליחידות הלוחמות המידלדלות. לאחר הניצחון במערכה על צרפת הועלה לדרגת גנרל-אוברסט ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. סגנו של פרום היה הגנרל פרידריך אולבריכט שהיה מקורב לחבר הקצינים שבקשו להתנקש בהיטלר. בספטמבר 1943 הצטרף קלאוס שנק פון שטאופנברג בתור קצין המטה של פרום. פרום ידע על פעילות זאת אבל לא נקט בשום פעולה יזומה לפני שתהיה הזדמנות נאותה לכך. לפרום יועד תפקיד מרכזי בקשר כי רק הוא בתור מפקד חיל המילואים, יכול היה להפעיל את פעולת וולקירה. עוד לפני שהגיע שטאופנברג לברלין, התקשר פרום עם וילהלם קייטל כדי לברר את השמועות על ניסיון ההתנקשות. קייטל אישר זאת והוסיף כי היטלר נפצע קל בלבד. מרגע זה עשה פרום הכל כדי לטשטש את הקשר שלו לקושרים. כאשר הגיע שטאופנברג ושאר הקושרים למפקדה של פרום בבנדלרבלוק, הוא סירב לשתף פעולה והושם במעצר. כאשר התברר שהקשר נכשל, החליטו לפעול קצינים ממטהו של אולבריכט שראו להיכן מתפתחת המרידה וחששו שייתלו כבוגדים ועצרו את שטאופנברג וחבריו. פרום הצליח לברוח ממעצרו, נכנס ללשכתו באקדח שלוף והודיע לעצורים שמעתה יתייחס אליהם כמו שהם התייחסו אליו. הוא החליט להראות את עצמו כפועל נגד המרידה ובאותה הזדמנות להיפטר מראשי המרד שהיו עלולים להסגיר אותו. את הגנרל לודוויג בק אילץ להתאבד ואת שטאופנברג, ורנר פון האפטן, פרידריך אולבריכט ואלברכט מרץ פון קירנהיים, דן למוות. הם הוצאו להורג ביריה. פעולתו של פרום נגד המורדים לא הועילה. עוד באותו לילה העיר לו יוזף גבלס כי "הוא מיהר לסלק עדים היכולים לעמוד בדרכו". הוא נאסר ב-21 ביולי 1944 והימלר נטל את תפקידו כמפקד צבא המילואים ("צבא המולדת"). ב-14 בספטמבר 1944 גורש מהצבא והועמד לדין כאזרח בבית הדין העממי ב-7 במרץ 1945. היות שבית הדין התקשה להוכיח את הקשר שלו למרד הוא הואשם בהתנהגות פחדנית לנוכח האויב ונידון למוות. עיטוריו הוסרו והוא הוצא להורג ביריה ב-12 במרץ 1945. ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, 1962 מדיה וקבצים בנושא פרידריך פרום בוויקישיתוף
לוי פסבקין

לוי פסבקין (נולד ב-12 באפריל 1939) הוא אתלט-עבר ישראלי. אלוף ישראל בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ושיאן ישראל בריצת 100 מטר. ייצג את ישראל באולימפיאדה (טוקיו 1964). בשנת 2001 זכה בעיטור מכבי ישראל. פסבקין למד בית הספר העממי החיל. המורה לחינוך גופני ומאמן האתלטיקה מנחם קורמן הבחין בכישרונו בריצות קצרות והחל לאמנו באגודת מכבי תל אביב. בהמשך עבר להתאמן בהדרכתו של אברהם גרין, מאמן לאומי דאז. באליפות ישראל שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1962 זכה במדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות, אחרי הרי קנה מהפועל ראשון לציון (10.8 שניות) ועמוס גרודז'ינובסקי ממכבי תל אביב (10.8 שניות) בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בפברואר 1963 זכה פסבקין במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות. בתחרות שנערכה בתל אביב במאי אותה שנה הוא הישווה את השיא הישראלי של דוד טבק בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1964 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.8 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.4 שניות. בתחרות שנערכה בליון שבצרפת בסוף אוגוסט הוא ניצח בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.7 שניות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בספטמבר אותה שנה הוא קבע בריצת 100 מטר תוצאה של 10.6 שניות. באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים פסבקין במקום 63 בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.1 שניות. באליפות ישראל שנערכה באצטדיון האוניברסיטה בירושלים בשנת 1967 זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות. באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן ברמת גן בסוף יוני 1968 זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות, אחרי משה פרידמן מהפועל עמק חפר (10.7 שניות). לאחר פרישתו, פעל פסבקין במחלקת האתלטיקה של מכבי תל אביב, ובהמשך, התמנה לסגן יושב ראש איגוד האתלטיקה. בתפקיד זה, פעל קבות לאיתורם ולהעלאתם של אתלטים בכירים יהודים לארץ. בין אלה: אלכס אברבוך, חנה מיננקו וקונסטנטין מטוסביץ'. ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1963) שיא ישראלי בעבר. בתחרות שהתקיימה ביוגוסלביה בספטמבר 1964, קבע פסבקין ,בעזרת רוח גבית מעל המותר, תוצאה של 10.4 שניות. לוי פסבקין, באתר olympedia.org אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) תנועת מכבי ישראל ברוך שינברג, 5 שיאים ארצים באליפות ישראל באתלטיקה, דבר, 1 ביולי 1962 ברוך שיינברג, תוצאה טובה משיא הנוער ב-1500 מ' ו-10.8 ש' ב-100 מ' - באתלטיקה קלה, דבר, 3 בפברואר 1963 פסבקין גמא בצרפת ב-100 מטר ב-10.7 ש', דבר, 1 בספטמבר 1964 יעקב פתאל, פסבקין רץ 100 מ' ב-10.6 שניות, דבר, 14 בספטמבר 1964 דני מילין, השגים חלשים והשתתפות דלה בתחרויות אליפות ישראל באתלטיקה-קלה בבירה, דבר, 3 בדצמבר 1967 יעקב פתאל, אסתר שחמורוב - תקוה גדולה שאכזיבה בגלל מאמנה, דבר, 30 ביוני 1968 * 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת 100 מטר באתר איגוד האתלטיקה בישראל ישראל פז, פסבקין רץ 100 מ' בתוצאה של 10.4 שניות, באתר על המשמר, ‏09.09.1964
גליקמן

גליקמן הוא שם משפחה שפירושו בלועזית יידיש וגרמנית "האיש בר-מזל יפה". האם התכוונתם ל... אביעד גליקמן – עיתונאי ישראלי אלי גליקמן – מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת החשמל בנימין גליקמן – פסל ישראלי דב גליקמן – בדרן ושחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי דן גליקמן – פוליטיקאי, עורך דין ולוביסט יהודי-אמריקאי, מזכיר החקלאות בשנים 1995–2001 זאב גליקמן – שחקן ומאמן נבחרת ישראל בטניס שולחן לנכים משה גליקמן־פרוש – בעבר עסקן ציבור ופוליטיקאי חרדי מטעם אגודת ישראל עמנואל גיל (גליקמן) – ספורטאי, מורה לחינוך גופני, עסקן, מוציא לאור וסופר ספורט ישראלי עמרי ושלי גליקמן – אחים, ממייסדי להקת ההיפ-הופ הישראלית "התקווה 6" גלוק גליקסמן גליק גלקסי
פלפל גורג'י

פִלפֶל גוּרג'י (בערבית: فل فل كــرجـــي;‏ 1935–1983) היה זמר ומלחין יהודי עיראקי-ישראלי, הנחשב לאחד מגדולי המוזיקה העיראקית במחצית השנייה של המאה ה-20. גורג'י נולד בתחילת שנות ה-30 בבגדאד לאבו אלפאצ'ה, בן למשפחת סוחרים שהייתה פעילה בשוק העתיק "סוק חנון". בילדותו נודע כבעל קול מיוחד. הוא למד בבית הספר המוסלמי "אל אהלי" ערבית קלאסית ומוזיקה מוסלמית. גורג'י טופח על ידי הזמר חסן חבּכּה וב-1950 התקבל לתחנת הרדיו קול עיראק. הוא הושמע ברדיו במשך תקופה קצרה, אולם לאחר שהתגלתה זהותו היהודית, אביו דאג להבריחו לאיראן. לאחר כחצי שנה עלה לישראל. בישראל עבד בעבודות מזדמנות, אך בלילות הופיע בפני קהל בחאפלות. בארץ השתלב בקרב מוזיקאים רבים שעלו מעיראק. מוזיקאים אלו המשיכו לפתח בישראל את המוזיקה העיראקית ויצרו תמלילים, לחנים ועיבודים חדשים. פלפל גורג'י לקח בכך חלק מרכזי, הוא כתב והלחין שירי פסטה, עבודייה[דרושה הבהרה] ומקאמאת בערבית ספרותית ומדוברת. בין השירים המוכרים של גורג'י בקרב קהילת יהודי עיראק הוא "ניסאתני" (שכחת אותי),[דרוש מקור] המספר את סיפורו של יוסף בבית האסורים. גורג'י נפטר בשנת 1983 בחצר ביתו. בשנת 2001 הוציאה חברת התקליטים "מגדה" אלבום ובו הקלטות שנעשו, בעיקר בשנות השישים, על ידי רשות השידור וכן הקלטות מאוסף פרטי של משפחתו. כשעלה לארץ הגיע למושבה פתח תקווה וגר במעברה, שם הכיר שם את אספרונס ונישא לה. לגורג'י 11 ילדים. להיטי זהב בעיראקית, שני דיסקים, 2006 The World is Happy,‏ 2003 מדיה וקבצים בנושא פלפל גורג'י בוויקישיתוף פלפל גורג'י, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) שושנה גבאי, כשזהב הדורות עוד התגלגל בשכונות, באתר "העוקץ", 23 ביוני 2013 בן שלו, פלפל גורג'י היה גדול הזמרים העירקאים בישראל. האלבום של "רדיו בגדד" עושה עמו חסד, באתר הארץ, 27 בפברואר 2023 פלפל גורג'י באתר מגדה
מנהור (הנדסה אזרחית)

מנהור הוא פעילות של הנדסה אזרחית שמטרתה לחפור או ליצור מנהרה. בשדה הבנייה המודרנית ידועות שלוש שיטות מנהור עיקריות: מנהור שלבי. מנהור מתועש. חפירה ומילוי. מנהור שלבי, הוא שיטה מקובלת לביצוע מנהור או כריה. בשפה המקצועית הוא מכונה לעיתים בשם NATM או SEM. בשיטה הזו יוצרים מנהרה באמצעות כלים מכניים או פיצוצים מבוקרים. את הסלע המפורר או את העפר מפנים אל מחוץ למנהרה באמצעות משאיות לאחר מכן מצפים את קירות המנהרה שנוצרה בבטון מותז (בדרך כלל משוריין בסיבים), שכבת הבטון המותז מכונה בשם דיפון ראשוני. מעל שכבת הבטון המותז מבצעים שכבת איטום מחומרי איטום מותזים או מיריעות איטום ואז מבצעים את שכבת הדיפון הסופי, מבטון מזוין שנוצק במקום, בדרך כלל באמצעות משאבות. מכאן נראה שלמנהרה בביצוע בשיטת המנהור השלבי ישנן שלוש שכבות של קירוי. השכבה הראשונה היא קירות הסלע עצמם, השכבה השנייה היא הדיפון הראשוני מבטון מותז והשכבה השלישית היא שכבת הדיפון הסופי שעשויה מבטון מזוין. בשיטה הזו החפירה מתבצעת באמצעות מכונה לכריית מנהרות. כאשר המכונה מתקדמת, היא מכרסמת את הסלע העומד בדרכה ומעבירה אותו לאחור, במקביל היא מרכיבה סביבה חלקים מבטון טרומי היוצרים מעגל, שמהווה את דיפון המנהרה. השיטה הזו מהירה בהרבה מהמנהור השלבי, אבל מתאימה רק למנהרות בעלות חתך אחיד ומעוגל. זו שיטת המנהור הפשוטה ביותר, אבל היא מתאימה למקרים פשוטים. בשיטה הזו מבצעים חפירה פתוחה, עד למפלס תחתית המנהרה המתוכננת ואז בונים את המנהרה. אחרי השלמתה של בניית המנהרה, מכסים את המנהרה וממלאים מעליה חומרים שונים, עד לגובה הרצוי. שיטה זו מכונה באנגלית בשם Cut and Cover. חפירה וחציבת מנהרות הייתה מקובלת מהזמן העתיק, בתרבויות היסטוריות שונות. המנהור המסורתי בוצע בשתי גישות. הגישה הראשונה לא כללה תימוך כלל, אלא חפירה וחציבה בלבד, כאשר משקל הסלע שמסביב למנהרה התקבל על ידי מסת הסלע כולה. דוגמאות למנהור מסורתי ללא תימוך ניתן למצוא במערת צדקיהו ובנקבת השילוח באזור ירושלים. הצלחת מנהור כזה תלויה בעיקר בחוזק מסת הסלע וברציפותה, כיוון שמחסור בתימוך בסלעים חלשים ומתפוררים עלול לגרור מפולות שיהרסו את המנהרה. סוג נוסף של מנהור מסורתי הוא מנהור תמוך, כפי שהיה מקובל, לדוגמה, במכרות עד תחילת המאה העשרים. הביצוע של מנהור כזה, כלל חפירה או חציבה בסלע ותמיכת גג המנהרה באמצעות מסגרות עץ או ברזל. מטרת התמיכות הייתה נשיאת משקל התקרה, על מנת למנוע מפולות והתמוטטות המנהרה. מנהרות בעפר או באדמה מילאו צרכים שונים, אזרחיים או צבאיים, תמיד היו תמוכות בתקרתן ובדרך כלל גם בדפנותיהן. זאת, כדי למנוע התמוטטות של התקרה או של הדפנות. ככל שהתעצמה הארטילריה במלחמות, נוצר צורך להגן על כוחות הצבא באמצעות העברת החיילים והעברת אמצעי הלחימה אל מתחת לפני הקרקע, אל תוך מנהרות או אל תוך בונקרים. תפיסת המנהור המודרני מכמתת את היכולת של מסת הסלע לקבל בעצמה חלק מהעומסים הנובעים מיצירת חלל המנהרה. באופן זה, חלק מהעומס מתקבל על ידי תמיכה מלאכותית וחלק אחר מתקבל על ידי החוזק המכני של מסת הסלע. קיר סלארי מדיה וקבצים בנושא מנהור בוויקישיתוף מנהור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רחוב שער האריות

רחוב שער האריות הוא רחוב רוחב ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. הרחוב חולף מצפון להר הבית. רחוב שער האריות מתחיל בשער האריות, ומסתיים ברחוב ויה דולורוזה, סמוך לרחוב הגיא. הרחוב עובר במקביל לחומת הר הבית מצפון, ומוביל לכניסות הצפוניות של הר הבית. בתחילת הרחוב ניצבה ככל הנראה בתקופת בית שני מצודת אנטוניה. הוא חוצה את הרחובות: באב חוטא (בעברית: שער החיטה), בורג' לקלק, אנטוניה, המלך פייסל, שער הפרחים, הנזירות, ובנק הדם. ובפינת רחוב אנטוניה שוכן מתחם יהודי "בית האריות", שנקרא על שם הרחוב. ברחוב בית ספר יסודי לבנים, ובאמצעו, במעבר המוביל לכניסה להר הבית, נמצאת עמדה קבועה של מג"ב. בתקופה הרומית והביזנטית נכלל תוואי הרחוב בדקומנוס המזרחי. במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים פרצו כוחות חטיבה 55 לעיר העתיקה משער האריות דרך רחוב זה, לאחר שהושלם כיתורה של העיר העתיקה מכל כיווניה. מהרחוב נעו חלק מהכוחות דרומה למתחם הר הבית והכותל המערבי, בעוד כוחות אחרים התפשטו בעיר העתיקה. בשנת 1980 ערכה עיריית ירושלים שיפוץ מקיף ברחוב. בשיפוץ נחשפו קטעים מהריצוף הקדום של הרחוב, וחלקו הועלה לתוואי הרחוב הנוכחי. ב-6 במאי 1998 דקרו ערבים למוות את חיים קרמן ברחוב, ובאתר אנדרטה לזכרו. נדב שרגאי, הר המריבה, עמ' 213. "ארץ זוכרת יושביה"
פיפרצילין

פיפרצילין (Piperacillin) היא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה משתייכת לקבוצת האוריידופניצילינים, והיא בעלת פעילות רחבת טווח נגד חיידקים גראם-שליליים לרבות Pseudomonas. בדרך כלל התרופה משווקת כתכשיר משולב עם מעכב בטא לקטמאז – פיפרצילין/טזובקטם. פיפרצילין אינה נספגת דרך הפה, ולכן ניתנת דרך הווריד או לתוך השריר. התרופה ניתנת לטיפול בזיהומים מחיידקים גראם-שליליים לרבות Pseudomonas. תופעות הלוואי שלה כוללת דימום (בעקבות ירידה של פעילות הטסיות) ונויטרופניה. הערך "Piperacillin", באתר "ויקיתרופות" מדיה וקבצים בנושא פיפרצילין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בג'איה

בג'איה (בערבית: بجاية, בברברית: ⴱⴳⴰⵢⴻⵜ, בצרפתית: Béjaïa) היא עיר נמל בצפון-מזרח אלג'יריה, והעיר הגדולה ביותר באזור הקביליה. העיר מנתה כ-180 אלף תושבים נכון ל-2008. עיקר תושביה הם בֶרבֶרים-קבילים והשפה הנפוצה בה לצד ערבית היא קבילית. בימי הביניים העיר הייתה אחד מהמרכזים הכלכליים של אגן הים התיכון. מדיה וקבצים בנושא בג'איה בוויקישיתוף בג'איה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלופרידול

הלופרידול (haloperidol) מוכרת בארץ בשם הלידול (Halidol). היא תרופה אנטי-פסיכוטית טיפוסית. התרופה משווקת בישראל תחת השמות הלדול, הלדול דקונאס, הלופר ופריקאט. התרופה משמשת בעיקר לטיפול בפסיכוזה חריפה ובמחלות נפש המלוות בפסיכוזה, כדוגמת סכיזופרניה ומאניה. התרופה משמשת במקרים נדירים יותר גם לטיפול בתסמונת טורט, הפרעה דו-קוטבית, שיטיון, היפראקטיביות, הפרעות אישיות וטיקים. כמו כן התרופה משמשת לעיתים גם לטיפול במחלות שרירים שונות, בהפרעות שונות במערכת העצבים, בפסיכוזה שמקורה בשימוש בסמים ובהקלה בתסמיני גמילה מאלכוהול וסמים אופיאטיים. להלופרידול תופעות לוואי רבות, וזהו חסרונה העיקרי של התרופה. תופעות הלוואי השכיחות ביותר של התרופה כוללות כאבי ראש, ישנוניות, עלייה במשקל, תנועות בלתי-רצוניות, רעד, נוקשות שרירים, סחרחורות והפרעות בתפקוד המיני. תופעות לוואי נדירות יותר של התרופה כוללות בין השאר התכווצויות שרירים, חום גבוה, בלבול, סינקופה, פריחה ועייפות קיצונית. במקרים נדירים מאוד עלולה להופיע צהבת או תסמונת ארנב בעקבות שימוש ממושך בתרופה. Principles of Pharmacology. David E. Golan. Insb 978-1-60831-270-2 מדיה וקבצים בנושא הלופרידול בוויקישיתוף הלופרידול באתר קופת חולים כללית הלופרידול באתר infomed הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אימיפנם

אימיפנם (באנגלית: Imipenem) היא אנטיביוטיקה בטא-לקטמית במתן תוך ורידי, מהתת-קבוצה Carbapenems, בעלת פעילות רחבת טווח (משמשת לטיפול נגד בקטריות גרם שלילי, גרם חיובי, אירוביים אנאירוביים). למרות זאת, היא לא בשימוש נפוץ כיוון שיש חשש לעמידות. ניתנת בעיקר לחיידקים עמידים, למשל בדלקת ריאות נוזוקומית (hospital acquired pneumonia) מפתוגן Klebsiella Pneumoniae. עיכוב ייצור דופן התא של מגוון חיידקים. המבנה שלהם מקנה להם עמידות גבוהה במיוחד כנגד רוב הבטא-לקטמאזות. בחידקים גרם שליליים, לרוב מתפתחת עמידות דרך גישה מופחתת של התרופה לתא, החידק מייצר פחות OprD (החלבון בממברנה החיצונית שנקשר אליה). פריחה, במינונים גבוהים התקף פרכוסים (נדיר), פגיעה בתפקוד הכליות. מדיה וקבצים בנושא אימיפנם בוויקישיתוף הערך "Imipenem", באתר "ויקיתרופות" הערך "אימיפנם", באתר ויקירפואה הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.