laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי סרביה–קפריסין

היחסים בין קפריסין לסרביה נחשבים לחזקים, בגלל מדיניות אירופית משותפת ודת משותפת - נצרות אורתודוקסית. קפריסין תמכה בסרביה במאמציה להצטרף לאיחוד האירופי. כמו כן, סרביה תומכת בקפריסין לאחר פלישת טורקיה לקפריסין בשנת 1974 ותומכת בפתרון בר-קיימא לסכסוך הקפריסאי. כיום, סרביה וקפריסין משתפות פעולה במדיניות חוץ, פיננסים, ענייני צבא ותרבות. קפריסין היא אחת מחמש מדינות האיחוד האירופי שלא מכירות בעצמאות קוסובו. במהלך נשיאות האיחוד האירופי, קפריסין לא שינתה את מדיניותה כלפי קוסובו וממשיכה לתמוך בסרביה במהלך האינטגרציה האירופית שלה. שר המסחר הקפריסאי העריך כי יש לתת זמן רב יותר לסרביה למלא את תנאי המועצה האירופית והנציבות שנקבעו לתחילת המשא ומתן על הצטרפות. אם התנאים הללו יתמלאו, קפריסין תמשיך לתמוך בסרביה. קפריסין תמכה במשרד החוץ בבלגרד כדי להתחיל בשיחות הצטרפות לאיחוד האירופי עד דצמבר 2012. שר החוץ של קפריסין, אראטו קזאקו-מרקוליס, הדגיש את עדיפות נשיאות קפריסין בהרחבה בביקור ממלכתי בבלגרד ביולי 2012, כולל אזור הבלקן המערבי וסרביה. ערך מורחב – יחסי קוסובו–קפריסין קפריסין נמנית עם חמש מדינות האיחוד האירופי שלא הכירו עד כה בקוסובו כמדינה עצמאית. קפריסין מביעה סולידריות עם סרביה, לטענתה, בשל הדמיון בסוגיות קוסובו וצפון קפריסין בכך שהריבונות של שתיהן נפגעה ובכך שהן קוסובו, הן צפון קפריסין הכריזו באופן חד-צדדי על עצמאותן. הכנסייה האורתודוקסית הקפריסאית ניהלה יחסים מצוינים עם הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, כולל רכישה והענקת סיוע הומניטרי לסרביה במהלך המלחמות. עם זאת, היחסים הללו התרחבו גם למדינה הסרבית. בעניין האחרון, כנסיית קפריסין תמכה ב"עמדות סרביות גם בנושא פרישת מונטנגרו מהפדרציה", וכן בתמיכה בסרביה בקוסובו. כמו כן, הכנסייה האורתודוקסית הסרבית תמכה בעמדות לאומיות קפריסאיות בקפריסין . כמו הכנסיות האורתודוקסיות האחרות, גם כנסיית קפריסין אינה מכירה באוטוקפליה המוצהרת של הכנסייה האורתודוקסית המקדונית ורואה בה חלק מהכנסייה האורתודוקסית הסרבית. מדי שנה, הפורומים של איגוד העסקים הקפריסאי-סרבי מתקיימים בניקוסיה או בבלגרד. מטרתה העיקרית של האגודה היא להעניק סיוע יעיל ומעשי במעורבות ושיפור היחסים הכלכליים והמסחריים בין קפריסין וסרביה. מטרה נוספת של העמותה היא ארגון אירועים שונים, כולל כנסים וסמינרים בקפריסין ובסרביה, בהם משלחות עסקיות מכל אחת מהמדינות יכולות להשתתף ולהמליץ על הזדמנויות עסקיות קיימות על ידי אנשים פרטיים. מדיה וקבצים בנושא יחסי סרביה–קפריסין בוויקישיתוף התאחדות העסקים של קפריסין סרביה (אורכב 12.01.2021 בארכיון Wayback Machine) "SERBIAN PRESIDENT – CYPRUS VISIT". Serbia Cyprus business association. ביוני 2012. אורכב מ-המקור ב-2021-01-13. נבדק ב-2021-01-09. {{cite news}}: (עזרה) "Cyprus hopes for Serbia accession talks to begin". International Radio Serbia. 6 ביוני 2012. {{cite news}}: (עזרה) "The Cyprus Presidency supports enlargement in the Western Balkans". באוגוסט 2012. נבדק ב-1 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) Serbian Orthodox Churches in Cyprus, September 2005 In Cyprus, Even Pizza is Pro-Serb, 31 May 1999 Economic forums in Cyprus, June 2012 (ארכיון)
קראק פאי

קראק פאי או מילק בר פאי (אנגלית: Crack Pie או Milk Bar Pie) הוא סוג של פאי מתוק. קראק פאי מורכב בדרך כלל מקלתית העשויה מפירורי עוגיות שיבולת שועל. המלית היא סוג של פודינג עשיר המבוסס ברובו על סוכר, חמאה, שמנת וחלמונים, שלאחר האפייה מקבל מעטה בגוון זהוב ובמרקם פריך. נהוג להגיש את הפאי עם קרם פרש שמעט מעדן את המתיקות, אך גם עם גלידה, תוספות אחרות או כמו שהוא. עוגת הקראק מבוססת על עוגה בשם Chess Pie. ה-Chess Pie קינוח מסורתי בדרום ארצות הברית, שם נהגו להכין אותו בחורף במקום פאי הפירות המסורתי, בשל מחסור בפירות בעונה הקרה. האזכור הראשון של העוגה מופיע בספר הבישול האמריקאי The Joy of Cooking, שיצא לאור בשנות השלושים של המאה העשרים. הקונדיטורית הידועה כריסטינה טוסי בעלת המילק בר בניו יורק עידכנה את המתכון והפכה את הקראק פאי למנת הדגל של המקום. טוסי הגישה קראק פאי כחלק מארוחת עובדים במסעדה הניו-יורקית Momofuku של השף דייוויד צ'אנג. העוגה הזו עוררה התעניינות רבה בקרב הסועדים. מקור השם הוא רפרנס לקראק-קוקאין: סוג של בדיחה על כך שהקינוח הזה טעים עד כדי ממכר, כמו הסם. באפריל 2019 דיווחה התקשורת האמריקאית כי בקונדיטוריית המילק בר הוחלט להפסיק להשתמש במילה קראק (Crack) בשם של העוגה. ההחלטה התקבלה בניסיון לנתק את העוגה המתוקה והפופולרית מהקונוטציות השליליות לסמים ומאז היא נקראת בקונדיטוריה "פאי המילק בר" (באנגלית: Milk bar pie). בכתבה בטיימאאוט תל אביב משנת 2021 שסקרה את המקומות בהם מגישים קראק פאי בתל אביב, נטען שניתן למצוא את הקינוח כמעט בכל מסעדה ובכל תפריט שמכבד את עצמו. בכתבה שפורסמה בעיתון הארץ בשנת 2022 נטען שקראק פאי הוא אחד הקינוחים האהובים במסעדות בארץ ושהוא הפך להיות חלק מהתרבות הקולינרית הישראלית. יהונתן בורוביץ' היה מראשוני השפים שהכניסו את הקראק פאי לתפריט המסעדה שלו, הגיש את הקינוח הזה במסעדה החל משנת 2012 והיא מוגשת חמה בניגוד לגרסה האמריקאית שלרוב מוגשת קרה. הקראק פאי בגרסתה הקלאסית מורכבת ממצרכים בסיסיים, למשל: סוכר, חלב, חמאה, שיבולת שועל וביצים. השילוב ביניהם יוצר עוגה נמוכה, מתוקה ודחוסה. המתכון המקורי מכיל כמעט תמיד כמויות גדולות יחסית של חמאה, סוכר ושמנת וכולל מרכיב ייחודי לעוגה זו: כף של אבקת חלב. פאי פקאן קראק פאי, מתכון, מאקו לימור לניאדו תירוש, מתכון לקראק פאי עם תמונות Maura Judkis, After complaints that it made light of an epidemic, Milk Bar renames its famous Crack Pie, וושינגטון פוסט, ‏15/04/2019 מריאנה בננסון, כל העיר מכורה: הקראק פאי'ז הכי טובים במשלוח, באתר קראק פאי בתל אביב: חמישה מקומות שחובה להזמין בהם קראק פאי, ‏2021-01-07 שניר אנג סלע, שף קונדיטור אורח, משחקים עם קראק פאי: ארבעה מתכונים לעוגה הממכרת, באתר הארץ, 24 במאי 2022 שיגעון הקראק פאי, באתר ynet, 29 באוקטובר 2019 קראק פאי, באתר עוגיו.נט, ‏2019-05-11
אתר הנצחה לשואת הצוענים

אתר ההנצחה לשואת הצוענים או, בשמה הרשמי, אנדרטת סינטי ורומה קורבנות הנאצים הוא אנדרטת זיכרון השוכנת בפארק טירגארטן בברלין בירת גרמניה. האנדרטה מהווה הנצחה לזכרם של 220,000 – 500,000 הצוענים והסינטים (אנ') שנרצחו בשואת הצוענים במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים. האנדרטה נמצאת מדרום לבניין הרייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) ובסמוך לשער ברנדנבורג, ולאנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו. האנדרטה תוכננה על ידי האמן הישראלי דני קרוון. האנדרטה נחנכה ב-24 באוקטובר 2012, על ידי קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, בנוכחות נשיא גרמניה יואכים גאוק. הכניסה אל האנדרטה היא דרך שער צר מפלדה, התחום בלוחות מזכוכית חלבית שעליהם רשומים מידע על הכרונולוגיה של שואת הצוענים, כאשר בפנים ההסבר רשום בגרמנית ומבחוץ באנגלית. האנדרטה כוללת בריכה מעגלית בעלת קרקע כהה- "עמוקה עד אין קץ". הצורה המעגלית היא ביטוי לשוויון. המים באגן העגול מסמלים את הדמעות. במרכז האגן קרוון הציב משולש אבן.המשולש הוא בצורת הטלאי החום (הסימן המזהה ואות הקלון) שהוכרחו הצוענים ללבוש במחנות הריכוז (בדומה לטלאי הצהוב (שצורתו הייתה מגן דוד) שהוכרחו היהודים ללבוש בשואה). התשתית המיוחדת הממוקמת מתחת לבריכה גורמת שמשולש האבן ירד לקרקעית פעם ביום, ויעלה חזרה בדיוק בשעה 13 ומדי יום מונח עליו פרחטרי. לדברי קרוון הפרח היה הרעיון הראשון של העבודה הזו והוא אמור לסמל הן את החיים, הצער והזיכרון. בזכות התשתית הזו גם ניתן לחמם את המים שלא יקפאו בחורף. סביב הבריכה, באותיות ברונזה, חקוקה הפואמה 'אושוויץ' מאת המשורר הצועני איטלקי סנטינו ספינלי, אף על פי שהאנדרטה מנציחה את כל מחנות ההשמדה. סביב האנדרטה לוחות זיכרון, המתארות את האירועים העיקריים של שואת הצוענים. ההחלטה על הקמת האנדרטה נדונה שנים רבות. בשנת 1992 הממשל הפדרלי הגרמני הסכים להקים את האנדרטה, אולם במשך השנים לאחר מכן היו מחלוקות על צורת האנדרטה ומיקומה - והציעו להקימה בפרוור מרצאן - שבו היה מחנה ריכוז ברלין-מרצאן, מחנה ריכוז בו רוכזו צוענים בתנאים קשים, החל משנת 1936. ב-2001 הוסכם להקים את האנדרטה באתר מרכזי - הטירגארטן. עבודות ההקמה החלו בשנת 2008, ב־19 בדצמבר - התאריך בו מצוין יום הזיכרון לשואת הצוענים. האנדרטה הוקמה בעלות של 2.5 מיליון יורו, ונחנכה על ידי אנגלה מרקל ב-24 באוקטובר 2012. מחנה ריכוז ברלין-מרצאן אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים אנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו אנדרטת המלחמה הסובייטית מדיה וקבצים בנושא אתר הנצחה לשואת הצוענים בוויקישיתוף תיאור האנדרטה באתר mako תיאור האנדרטה בעיתון הארץ (באנגלית) טקס החנוכה של האנדרטה, סרטון באתר יוטיוב , עופר אדרת, תיאור האנדרטה וההיסטוריה של הקמתה, עיתון הארץ
סקס, שקרים וארוחת ערב

סקס, שקרים וארוחת ערב הוא סרט טלוויזיה ישראלי מ-1996 בבימויו של דן וולמן. מיכל וטלי, אלמנות צה"ל הולכות לארוחת ערב אצל חברתה של טלי, דפנה, שגם היא אלמנת צה"ל, דפנה מתייחסת אל השכול שחוותה בדרך הומוריסטית ואף צוחקת על ה"יתרונות" הקיימים בהיותה בסטטוס זה, כמו עזרה כספית מהמדינה, מיכל משתוממת מהתנהגותה של דפנה ולא מבינה איך ניתן לצחוק על מצב עצוב זה ואף מביעה את אהבתה לבעלה שנפל, בהמשך הערב הם לומדות להכיר אחת את השנייה. בהמשך הם הולכות יחדיו לפאב ולאחר מכן מוצאות את עצמן מזמינות שלושה גברים זרים לבית. "סקס, שקרים וארוחת ערב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סקס, שקרים וארוחת ערב", באתר אידיבי "סקס, שקרים וארוחת ערב", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל אפרויקין

ישראל אֶפְרויקין (ביידיש: עפרויקין; כ"ו בטבת ה'תרמ"ד, 24 בינואר 1884, ליטא – ט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954, פריז) היה סופר, הוגה דעות ועסקן ציוני יהודי. ממייסדי המפלגה העממית היהודית (ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײַ). עורך הירחון הפריזאי-יהודי "קיום". נולד בווקשנה שבליטא (האימפריה הרוסית) לרפאל, סוחר תבואה גדול שהעניק לו חינוך מסורתי דתי. אחיו הצעיר הוא הסופר זלמן יפרויקין. לאחר הפוגרומים של שנת 1905 בתחום המושב, הקים עם ההיסטוריון שמעון דובנוב את ה"ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײ", שדגלה בקיום יהודי לאומי בגולה. בין השנים 1915 ו-1919 ערך את השבועון די וואך שהופיע בווילנה, ביחד עם זליג קלמנוביץ'. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 היגר לצרפת והשתקע בפריז, שם הפך לאחד ממנהיגי הקהילה. היה חבר במשלחת היהודית לוועידת ורסאי, עמד בראש הפדרציה של האגודות היהודיות בצרפת, והיה חבר בקונגרס היהודי העולמי. מתוקף תפקידו זה שכנע את הנהלת הקונגרס לפנות לממשלת צרפת לאחר פרעות קונסטנטין ב-1934, על מנת שתסייע למשפחות הנפגעות ותעניש במלוא החומרה את הפורעים. אפרויקין נפטר בט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954 בפריז. נקבר בבית העלמין מונפרנאס בפריז, בהשתתפות קהל רב, ביניהם הד"ר נחום גולדמן, רבה הראשי של צרפת יעקב קפלן, ושגריר ישראל בצרפת יעקב צור. לאחר מכן הועלה לקבורה בחלקת "פנתיאון האומה" בהר המנוחות ירושלים. אין חלום און אויף דער וואר: עסייען וועגן אלטע פראבלעמען אין א נייער צייט, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1944 קדושה און גבורה ביי יידן: אמאל און היינט: גזירת ת"ש-תש"ה, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1949 א חשבון הנפש, פריז: א. ב. צעראטא, 1948 חשבון הנפש, לעברית: אברהם קריב, תל אביב: הוצאת מסדה, ה'תש"י. אויפקום און אומקום פון יידישע גלות-שפראכן און דיאלעקטן, פאריז: קיום, 1951. לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, 7, ניו יארק, 1968, עמ' 30–32. American Jewish year book, 56 (1955), p. 324 דורון בר, פנתיאון האומה בהר המנוחות, עת־מול 228, אייר תשע"ג, עמ' 35.
משלים (מתמטיקה)

בתורת הקבוצות, משלים של קבוצה G {\displaystyle G} (באנגלית: G {\displaystyle G} complement of set) הוא קבוצה אחרת, אשר מכילה את כל האיברים שאינם נמצאים ב- G {\displaystyle G} . זאת ביחס לקבוצה U {\displaystyle U} כלשהי שהיא "הקבוצה האוניברסלית" - קבוצה שבהקשר הנוכחי של הדיון, כל קבוצה שעליה נדבר היא תת קבוצה של U {\displaystyle U} . על-פי הגדרה זו, האיחוד של קבוצת G {\displaystyle G} והמשלים של G {\displaystyle G} הוא הקבוצה U {\displaystyle U} , ואילו החיתוך ביניהן הוא קבוצה ריקה. תהא U {\displaystyle U} קבוצה, ותהא G ⊆ U {\displaystyle G\subseteq U} קבוצה חלקית שלה. אז המשלים של G {\displaystyle G} ב- U {\displaystyle U} יוגדר כך: G ∁ = U − G {\displaystyle G^{\complement }=U-G} . סימונים מקובלים נוסף למשלים הם G ′ ,   ∁ U G ,   G ¯ ,   − G {\displaystyle G',\ \complement _{U}G,\ {\overline {G}},\ -G} . עם זאת, הסימון G ¯ {\displaystyle {\overline {G}}} מתנגש לעיתים עם שימושים אחרים של הסימון בקו עליון, ולכן מקובל להימנע ממנו. תהא קבוצה N {\displaystyle N} המכילה את כל המספרים הטבעיים 1,2,3,.... תהא קבוצה A {\displaystyle A} המכילה רק את המספרים הטבעיים הזוגיים 2,4,6.... הקבוצה B {\displaystyle B} היא המשלים של A {\displaystyle A} ביחס ל- N {\displaystyle N} אם היא מכילה את המספרים המוכלים ב- N {\displaystyle N} אך לא ב- A {\displaystyle A} , כלומר את המספרים הטבעיים האי זוגיים 1,3,5.... ניתן לראות כי החיתוך של A {\displaystyle A} עם B {\displaystyle B} נותן קבוצה ריקה, בעוד שאיחודן יוצר את הקבוצה N {\displaystyle N} . A ∁ ∁ = A {\displaystyle A^{\complement \complement }=A} , כלומר המשלים של המשלים של קבוצה הוא הקבוצה עצמה. A ∩ A ∁ = ∅ {\displaystyle A\cap A^{\complement }=\emptyset } , כלומר, חיתוך קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה הריקה. A ∪ A ∁ = U {\displaystyle A\cup A^{\complement }=U} , כלומר, איחוד קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה האוניברסלית. U ∁ = ∅ {\displaystyle U^{\complement }=\emptyset } , כלומר המשלים של הקבוצה האוניברסלית הוא הקבוצה הריקה. ∅ ∁ = U {\displaystyle \emptyset ^{\complement }=U} , כלומר המשלים של הקבוצה הריקה הוא הקבוצה האוניברסלית. כללי דה מורגן קושרים את הפעולות "איחוד", "חיתוך", "משלים". בכתיב פורמלי הם מוצגים כך: ( A ∩ B ) ∁ = A ∁ ∪ B ∁ {\displaystyle (A\cap B)^{\complement }=A^{\complement }\cup B^{\complement }} ( A ∪ B ) ∁ = A ∁ ∩ B ∁ {\displaystyle (A\cup B)^{\complement }=A^{\complement }\cap B^{\complement }} משלים, באתר MathWorld (באנגלית)
ליאן אוגוסטין

ליאן אוגוסטין (בגרמנית: Liane Augustin;‏ 18 בנובמבר 1927 – 30 באפריל 1978) הייתה זמרת ושחקנית אוסטרית–גרמנייה. אוגוסטין נולדה בברלין, בירת גרמניה. בצעירותה, אוגוסטין עבדה כזמרת במועדון לילה. בנוסף, היא הופיעה במספר שידורי רדיו מקומיים. בשנת 1953, אוגוסטין שיחקה בסרט הראשון שלה, "Die Fiakermilli". בשנת 1958, רשות השידור האוסטרית הכריזה כי אוגוסטין נבחרה לייצג את אוסטריה באירוויזיון 1958. ב-12 במרץ 1958, אוגוסטין הופיעה על בימת האירוויזיון, עם השיר "Die ganze Welt braucht Liebe". אוגוסטין שובצה תשיעית בסדר ההופעות, לפני שווייץ ואחרי גרמניה. אוגוסטין זכתה במקום החמישי עם שמונה נקודות. בשנת 1962, אוגוסטין שיחקה בסרט הגרמני, "Licht auf der Piazza". אוגוסטין נפטרה באופן פתאומי ב-30 באפריל 1978, בגיל 50. Die Fiakermilli‏ (1953) Lavender‏ (1953) Der rote Prinz‏ (1954) ?und wer küßt mich...‏ (1956) Liebe, die den Kopf verliert‏ (1956) Licht auf der Piazza‏ (1962) מדיה וקבצים בנושא ליאן אוגוסטין בוויקישיתוף ליאן אוגוסטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאן אוגוסטין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ליאן אוגוסטין, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ליאן אוגוסטין, באתר ספוטיפיי ליאן אוגוסטין, באתר Last.fm (באנגלית) ליאן אוגוסטין, באתר AllMusic (באנגלית) ליאן אוגוסטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליאן אוגוסטין, באתר דיזר ליאן אוגוסטין, באתר Yandex.Music (ברוסית) ליאן אוגוסטין, באתר Discogs (באנגלית) ליאן אוגוסטין, באתר Genius ליאן אוגוסטין, באתר SecondHandSongs ליאן אוגוסטין, באתר טיידל (באנגלית) Eurovision Song Contest 1958 Eurovision 1958 Results: Voting & Points Liane Augustin
אילנה גולדברג

אילנה בבל-גולדברג (נולדה בשנת 1962) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1988–1996) בזריקת דיסקוס. היא הייתה בצוות המאמנים של הסגל האולימפי של נבחרת ארצות הברית באתלטיקה. גולדברג היא בתו של פרופ' זמיר בבל, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה לרוחק, פרופסור למחשבים, כנר, מלחין ושדרן רדיו. בשנת 1988 עלתה לישראל והתאמנה בקבוצת מכבי תל אביב. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1988 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.06 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1989 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.84 מטר. בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ב-10 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.32 מטר, אחרי סידני דורשלג (47.89 מטר) ולפני צילה אשר מישראל. באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1990 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.08 מטר. ראשונה בתחרות סיימה האורחת כריסטינה בויט מרומניה (58.76 מטר) בתחרות שנערכה בנייפרוויל פרבר של שיקגו, אילינוי ב-7 ביולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 42.01 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1991 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.70 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1992 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.88 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.96 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.34 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.06 מטר. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1996 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.62 מטר. גולדברג אימנה את אל ארטר, 4 פעמים ברציפות אלוף אולימפי בזריקת דיסקוס. אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) זריקת דיסקוס - 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל אלכס דורון, אתלט נשאר אתלט, מעריב, 30 במאי 1988 ברוריה ביגמן, אתלט ממוחשב, מעריב, 21 ביולי 1988 אלכס דורון, אתלט נשאר אתלט, מעריב, 30 במאי 1988 ברוריה ביגמן, אתלט ממוחשב, מעריב, 21 ביולי 1988 אלכס פרלסמן, עוד אליפות רדודה עברה על כוחותינו, מעריב, 7 ביוני 1990 דיסקוס: הישג לבבל-גולדברג בשיקאגו, מעריב, 31 ביולי 1990
הוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט של ארצות הברית

הוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Indian Affairs) היא ועדה של הסנאט של ארצות הברית המופקדת על פיקוח וחקיקה בעניינים הקשורים לילידים אמריקאים וכן לילידי הוואי ואלסקה. ועדה דומה התקיימה בשנים 1820–1947, ולאחריהן סופחה לוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע. ועדה חדשה לענייני ילידים הוקמה בשנת 1977 – בהתחלה כוועדה נבחרת. בתחילה נועדה הוועדה להיות זמנית, אך הוגדרה כקבועה בשנת 1984. הוועדה נוטה לכלול סנאטורים ממדינות המערב והמישורים הגדולים בארצות הברית, שם יש ריכוז משמעותי יותר של אינדיאנים. לוועדה יש סמכות לחקור את הבעיות הייחודיות של הילידים האמריקאים ולהציע חקיקה להקלת קשיים אלה. נושאים אלה כוללים, אך אינם מוגבלים לחינוך מקומי, פיתוח כלכלי, ניהול קרקעות, שירותי בריאות ותביעות נגד ארצות הברית. בנוסף, כל החקיקה המוצעת על ידי חברי הסנאט הנוגעת לאינדיאנים, ילידי הוואי או ילידי אלסקה, היא בסמכות הוועדה. נכון לינואר 2021, יושב ראש הוועדה הוא בריאן שץ מן המפלגה הדמוקרטית. הוא מכהן בתפקיד מאז שנת 2021. בשנת 1977 אישר הסנאט חוק שהקים מחדש את הוועדה לענייני האינדיאנים כוועדה נבחרת זמנית. הוועדה הנבחרת הייתה אמורה להתפרק בסוף הקונגרס ה-95, בינואר 1979 – אך בעקבות מספר הארכות ביניים, הסנאט הצביע על הפיכת הוועדה לקבועה ב-6 ביוני 1984. Adlai, Stevenson (4 בפברואר 1977). "S.Res.4 - 95th Congress (1977-1978): Committee System Reorganization Amendments". www.congress.gov. נבדק ב-6 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה)
אברהם פינטו

רבי אברהם פינטו (מכונה: מהרא"פ; סביב ה'ת"ק 1740 – י"ח תשרי ה'תקס"ד) היה רב ואב בית דין מרקש שבמרוקו ומחבר ביאורים על התלמוד ושולחן ערוך ועוד. נולד במרקש שבמרוקו לאביו רבי יעקב פינטו שהיה תלמידם של רבי שלמה עמאר ורבי אברהם אזולאי ורבה של העיר. בשנת ה'תקכ"ה (1765) נפטר אביו והוא התמנה יחד עם אחיו רבי יצחק לדיינים. הם שימשו בדיינות בבית דינו של רבי אברהם קורקוס, יחד עם רבי יצחק חרוש, רבי משה בן עטר, רבי מוסא בן דוד וחיון ורבי שלמה אסבאג. בשנת ה'תקנ"ט (1799) נפטר רבי יצחק חרוש שהיה אז רב העיר ואב בית הדין שלה, ומינו את רבי אברהם לתפקידים אלו, בהם הוא שימש עד ליום פטירתו ביום י"ח בתשרי ה'תקס"ד (1803). בפטירתו ספדו לו רבי משה אסבאג ורבי יהודה אלמליח. ספר מור דרור ביאורים על תלמוד בבלי. חידושיו על מסכת כתובות נדפסו בספר חסד ואמת, סלוניקי, תקע"ג. וידוע שחיבר על מסכת פסחים ומסכת חולין. ביאור על שולחן ערוך - חלקו נדפס בספרים 'ביאור מהרא"ח על חושן משפט', 'פרדס רמונים' ו'פני מבין'. פסקים - מפוזרים בספרות חכמי מרוקו ובעיקר בספר תשובות חכמי מראכש ובשו"ת חפץ נחמד וגינת ורדים לרבי מכלוף אוחיון, נדפס על ידי מכון פי ישרים בשנת תשפ"ב. הגהות לספרי האר"י. נדפסו בספר שערי בינה. נושאים לנפטרים. ביאורי פסוקים לצורך דרשה על נפטר. נדפס בספר אעלה בתמר על ידי מכון פי ישרים. דרשות. בכתב יד. בניו ובנותיו: רבי יעקב, שימש בדיינות. רבי מסעוד, שימש אף הוא בדיינות ונפטר צעיר ללא בנים ובנות. רבי שלמה, בלט בין מרביצי התורה במרקש. בתו נישאה לרבי יוסף חרוש - מחכמי מרקש. ר' ראובן. ר' שמואל. הרב יוסף פרץ והרב יוסף הלל (עורך), קדושי מראכש, "רבי אברהם פינטו הראשון", הוצאת קהילות ישראל, ירושלים ה'תשפ"א. מדיה וקבצים בנושא אברהם פינטו בוויקישיתוף יצחק צבע (מו"ל), חסד ואמת, חידושים על מסכת כתובות מרבי אברהם פינטו, באתר היברובוקס יוסף בן נאים, מלכי רבנן, ערך רבי אברהם פינטו, באתר היברובוקס רשימת הפרסומים של אברהם פינטו, בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף פרץ (מהדיר), תורת מראכש - מהספדו של רבי משה אסבאג על רבי אברהם פינטו, באתר היברובוקס ספר פני משה עמוד יב. לחם יהודה כת"י עמ' 25 א: "נושא שעשיתי כשדרשתי על הרב הגדול כמוהה״ר אברהם פינטו שנלב״ע בשנת תקס״ד לפ״ק בתשרי ליל ש״ק בי״ח בתשרי".
טיסה 858 של קוריאן אייר

טיסה 858 של קוריאן אייר הייתה טיסה מנמל התעופה הבינלאומי בגדד עם חניות ביניים בנמל התעופה הבינלאומי אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות ונמל התעופה הבינלאומי דון מואנג שבבנגקוק, תאילנד ויעדה נמל התעופה גימפו ליד סיאול שבקוריאה הדרומית. הטיסה, שהמריאה ב-29 בנובמבר 1987, התפוצצה מעל ים אנדמן וכל הנוסעים נהרגו. לפי הרשויות הדרום קוריאניות, המטוס, מסוג בואינג 707, המריא מאבו דאבי וטס לבנגקוק בדרכו לסיאול. שני נוסעים שהחזיקו בדרכונים יפניים מזויפים ירדו מהמטוס באבו דאבי והשאירו פצצת זמן, מקלט רדיו של פנסוניק שהיה מלא בחומר נפץ פלסטי, ובקבוק ליקר שהכיל חומר נפץ נוזלי בתא במטוס. אלה התפוצצו כשהמטוס היה מעל ים אנדמן, סמוך לתאילנד. בעת הפיצוץ אבד קשר הרדאר עם המטוס. כל 11 אנשי הצוות ו-104 הנוסעים במטוס נהרגו, עובדה שהפכה את האירוע לפעולת הטרור הקטלנית ביותר נגד קוריאה הדרומית. כפי שהתברר, היו אלה שני סוכני מודיעין צפון קוריאנים שהטמינו את הפצצה במטוס, וניסו להימלט לקוריאה הצפונית דרך בחריין זמן קצר לאחר הפיצוץ, אך נעצרו על ידי הרשויות בבחריין. אחד הסוכנים, קים סאונגיל, התאבד בעזרת גלולת רעל ואילו הסוכנת השנייה, קים היון-ווי, נתפסה לפני שהצליחה להתאבד. לאחר מכן הועברה לידי קוריאה הדרומית. היא סיפרה לחוקרים שהפיצוץ היה הוראה מבנו של קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל. היון ווי נידונה למוות אך זכתה בחנינה, ואף פרסמה ספר אודות קורותיה. פעולת טרור זו, יחד עם הפיגוע בראנגון בשנת 1983 והפיגוע בנמל התעופה גימפו בשנת 1986, חיזקה את מקומה של המדינה הצפון-קוריאנית ברשימת המדינות המממנות טרור של ארצות הברית. הפיגוע בראנגון (1983) הפיגוע בנמל התעופה גימפו (1986) מדיה וקבצים בנושא טיסה 858 של קוריאן אייר בוויקישיתוף אתר עם מידע על המקרה תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 858 של קוריאן אייר, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
תמי גינגולד

תמי גינגולד היא שחקנית, מנחה וקומיקאית ישראלית. גינגולד שיחקה ב-1980 בסרט "כוכב השחר" של הבמאי עקיבא ברקין. בשנת 1982 שיחקה תפקיד ראשי בסרט הקצר "המכונה אוטיסטי" של ישי גבריאלי שזכה בפרס הסרט העלילתי הקצר לשנת 1983. גינגולד הופיעה בשנת 1982 בפינת "על הברזלים" בתוכנית הקומית הידועה "זהו זה!", ובאופן קבוע בשנים 1984-1983 כמנחה האישה הראשונה בתוכנית, וכשחקנית מובילה במספר תפקידים. בתחילת שנות ה-80 היא הופיעה במסגרת להקת הבובונים בתוכנית "מועדון החתול שמיל". ב-1984 הופיעה בסרט "ספר נשים", בשנה זו גם שיחקה בתפקיד אורח כסמלת קשר בסדרת הטלוויזיה "אנשים במיל". ב-1985 שיחקה בסרט "הכלה" של נדב לויתן. ב-1986 שיחקה את תפקיד ירדנה בסרט "הקרב על הוועד", לצד שלישיית הגשש החיוור. גינגולד נולדה להורים שעלו לישראל מגרמניה ומפולין. היא ירדה לניו יורק שבארצות הברית, ונישאה לתומאס גארנר, מורה לאמנות ממשפחה נוצרית ובמקור מאוהיו. להם שתי בנות משותפות, אחת מהן היא השחקנית ג'וליה גארנר. תמי גינגולד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמי גינגולד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תמי גינגולד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי איתי יעקב, הסטייל של ג'וליה גארנר: זוכת האמי הצעירה מוצאת את מקומה באופנה, באתר Xnet‏, 11 בנובמבר 2019 זהו זה - שידור מלבנון 1982, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 59:20), 11 במאי 2014 זהו זה - החתונה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 50:06), 18 באפריל 2012 זהו זה - מלך הפלאפל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 54:16), 3 באוגוסט 2017 יום שני - טלוויזיה, דבר, 2 בספטמבר 1983 דניאלה שמי, מה הן אומרות...מה הם אומרים... - ישי גבריאלי, העולם הזה, 15 ביוני 1983 זהו זה - על הברזלים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:11), 15 באוקטובר 2012 זהו זה - על הברזלים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 11:19), 22 ביוני 2015 זהו זה - החתונה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 50:06), 18 באפריל 2012 טלוויזיה לימודית, דבר, 4 ביולי 1983 זהו זה - תוכנית אולפן, באתר תאגיד השידור הישראלי, 1 באוקטובר 2018 החתול שמיל עם נתן דטנר - להקת הבובונים - אבי דור, תמי גינגולד, שלומית טריגר, בני נדלר ויעל עמית, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 25:25), 18 בנובמבר 2019 https://ethnicelebs.com/julia-garner