laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סקס יבש

סקס יבש (באנגלית: dry sex או dry humping) הוא סוג של יחסי מין ללא חדירה וללא חילופי נוזלים (אנ') בין המשתתפים. בפעילות מינית יבשה נוהגים בני הזוג לחכך את אברי המין שלהם, דרך הבגדים, על הגוף או על אברי המין של בן הזוג. פעילות זו לרוב נעשית בלבוש מלא או חלקי, ונהוגה לרוב אצל בני נוער לפני המעבר ליחסי מין מלאים. מכיוון שפעילות מינית יבשה יכול להוביל לאורגזמה, זוהי פעילות מינית מהנה שלא כרוכה בסיכון של היריון בלתי רצוי או הדבקה במחלות מין. פעילות מינית יבשה לרוב נעשה בבגדים רכים ודקים כגון טרנינג, טייץ או לבוש תחתון. בדומה להתמזמזות ומשחק מקדים הוא כולל נשיקות, ליטופים ומגע באיברים האינטימיים. חיכוך אברי המין נעשה כאשר לפחות אחד מהמשתתפים לובש בגדים, ואין מגע של איבר מין בעור חשוף. ניתן בפעילות מינית יבשה לחקות תנוחות מין המדמות יחסי מין מלאים כגון חיכוך אברי מין בתנוחה המיסיונרית, או לדמות פעולות מיניות אחרות, כגון אוננות בה הגבר מעסה האיבר הנשי מעל הלבוש או הנדג'וב בה האישה אוחזת את הפין דרך הבגדים. פעילות של פעילות מינית יבשה לרוב נהוגה אצל בני נוער שעוד לא התחילו לקיים יחסי מין מלאים או בזמן ריקוד חיק. כדי להיכנס להריון באמצעות יחסי מין עם חדירה הגבר צריך לפלוט את הזרע עמוק בתוך הנרתיק של האישה. מאחר שבפעילות מינית יבשה, במקרה של פליטה, הזרע נשאר לרוב בתוך התחתונים אין חשש להריון לא רצוי. הימנעות מחילופי נוזלים בין המשתתפים מונעת הדבקה במחלות מין. מגע של זרע בעור חשוף עלול להעביר מחלות מין כגון איידס אם ישנם בעור חתכים אך הסיכויים לכך קטנים מאוד. מין אוראלי ומין אנאלי אינם נחשבים כפעילות מינית יבשה אף על פי שאינם כוללים חדירה לנרתיק משום שיש חילופי נוזלים שעלולים להעביר מחלות מין. בדומה לזרע גם הנוזלים של הנרתיק עלולים לשאת מחלות מין ולכן החדרת אצבעות אינה נהוגה בפעילות מינית יבשה. במקרים נדירים כאשר היה מגע קודם של היד עם זרע החדרת האצבע עלולה להוביל את הזרע לעומק הנרתיק ולגרום להיריון. יש המכנים בטעות כל יחסי מין ללא חדירה כפעילות מינית יבשה גם אם יש חילופי נוזלים כגון מגע ישיר של הזרע בעור, אך פעילות זו איננה נותנת הגנה מוחלטת כנגד מחלות מין. היא מתבצעת לרוב בין מבוגרים אשר אינם רוצים או יכולים לקיים יחסי מין עם חדירה. הבעיה הנפוצה ביותר היא שפשפת שנגרמת מחיכוך העור בבגדים העשויים מבד גס או מעור. גם במקרה שאין חילופי נוזלים, מחלות מסוימות כגון הרפס, פפילומה, מולוסקום קונטגיוזום ועגבת מסוגלת לעבור במגע ישיר של עור בעור. What Is Dry Humping?, באתר WebMD You Can Have An Orgasm With Your Clothes On, באתר refinery29 Can you get an STD from a handjob or fingering? Can You Get an STD During Dry Humping?
הזמן שנותר

הזמן שנותר: כרוניקה של נוכח נפקד (באנגלית: The Time That Remains) הוא סרט אוטוביוגרפי-למחצה משנת 2009, שכתב וביים הבמאי הפלסטיני אליה סולימאן. בדומה לסרטיו הקודמים, בסרט זה סולימאן שב לגלם את בן דמותו השתקן, ES (ראשי התיבות אליה סולימאן). גם הסרט הזה בנוי ממספר אפיזודות, אך ביחס לקודמיו הוא יותר אוטוביוגרפי ועלילתו יותר קוהרנטית. הסרט נפתח באפיזודה קצרה בה ES נוחת בנתב"ג ונקלע לנסיעה משונה עם נהג מונית ישראלי (מנשה נוי). לאחר מכן יש חזרה עבר, ומתוארת נצרת ומאבקו של פואד, אביו של ES בזמן ה"נאכבה", כפי שהוא מצטייר בעיניו באופן אומנתי, כמעין גיבור פעולה הוליוודי ובשפה הסוריאליסטית הייחודית של סולימאן. (על אף המאפיינים הביוגרפים, אין בו יומרה לספק תיאור היסטורי עובדתי-אובייקטיבי של המציאות, ושל כיבוש נצרת ב"מבצע דקל"). בהמשך, מוצגים זיכרונות מתקופת ילדותו ובגרותו של ES עם הוריו; ולאחר מכן, חזרה להווה הסרט, ES המבוגר שחוזר לבית אמו החולה, לאחר מות אביו. הסרט השתתף בפסטיבל קאן 2009, והתמודד בקטגוריית הבחירה הרשמית. הסרט הוקרן גם בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2009. בנובמבר 2009 זכה הסרט בפרס הגדול של חבר השופטים (עם אודות אלי ) בטקס פרסי המסך של אסיה פסיפיק. הסרט זכה בפרס המבקרים של איגוד מבקרי הקולנוע הארגנטינאי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי מאר דל פלאטה. אליה סולימאן – ES סאלח בכרי – פואד, אביו של ES מאיסה עבד אלהאדי – אישה במונית בגדה המערבית זידאן עוואד – התלמיד מנשה נוי – נהג מונית יניב ביטון – חייל ההגנה נתן רביץ – קצין ההגנה עלי סלימאן – חליל, החבר של אליזה מירה עווד – אישה שנורת בכיכר דוריד לידאווי – חייל בעוצר טארק קובטי – שכן זיאד בכרי – חבר של ES ג'ונה סולימאן – אישה עם עגלת תינוק איזבל רמדאן – אולגה יסמין חאג' – נדיה ליילה מועמר – תוראיה "הזמן שנותר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הזמן שנותר", באתר נטפליקס "הזמן שנותר", באתר AllMovie (באנגלית) "הזמן שנותר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הזמן שנותר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הזמן שנותר", באתר Metacritic (באנגלית) "הזמן שנותר", באתר אידיבי "הזמן שנותר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות יאיר רוה, "הזמן שנותר", הביקורת, 6 בפברואר 2010 לילך וולך‏, סליחה שהפסדנו, באתר וואלה, 6 בפברואר 2010 אורי קליין, הזמן שנותר: אליה סולימאן מגיע לבשלות, באתר הארץ, 9 בפברואר 2010 שמוליק דובדבני, אליה וקוץ בו, באתר ynet, 15 בפברואר 2010 "The Time That Remains". Official Festival de Cannes website. נבדק ב-7 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Linda Barnard (7 ביולי 2009). "More TIFF fans to get access to movie stars". Toronto Star. נבדק ב-7 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Mar del Plata Film Festival 2009".
2019 בזמביה

אירועים בשנת 2019 בזמביה. נשיא: אדגר לונגו. סגן נשיא: אינונגה ווינה. שופטת ראשית: איירין ממבילימה. 21 בינואר – לופנדו מוואפה, פוליטיקאי, היה סגן נשיא זמביה 2004–2006 (נולד ב-1950). 19 במרץ – ברנדה מונטמבה, דיפלומטית (נולדה ב-1970). מדיה וקבצים בנושא 2019 בזמביה בוויקישיתוף Former Zambia Vice President Lupando Mwape dies, The Maravi Post, ‏2019-01-21 (באנגלית אמריקאית) Zambia : Zambia's High Commissioner to Kenya Brenda Muntemba dies, LusakaTimes.com, ‏2019-03-20 (באנגלית בריטית)
דגל לוב

דגל לוב (בערבית: علم ليبيا) הוא דגלה הלאומי של לוב. הדגל הנוכחי של לוב הוא טריקולור בעיצוב פס ספרדי בצבעי אדום, שחור וירוק אשר במרכזו מטען סהר וכוכב לבנים. הדגל מבוסס על דגל הסנוסים, בו הוצבו הכוכב והסהר על רקע שחור בלבד. כוחות הסנוסים, שפעלו באזור לוב מאמצע המאה ה-18 ואילך, השתמשו לדגלם בדגל שחור שעליו מוטבעים כוכב וסהר לבנים, עיצוב הדומה בעיקרו לדגל העות'מאני, פרט לצבעו. הדגל הפך לדגל הלאומנים הלוביים. הדגל אומץ באופן רשמי כדגל אמירות קירנאיקה ב-1949. ב-1951 הוקמה לוב מאוחדת, ששלטה גם בטריפוליטניה ובפזאן, צירפה לוב לדגל שני פסים, אדום וירוק משני צידי הפס המרכזי, שהמשיך להכיל את הכוכב והסהר. דגל זה היה בשימוש רשמי עד שנת 1969. הדגל היה בשימוש לאורך כל שנות שלטון מועמר קדאפי על ידי מונרכיסטים והאופוזיציה הלובית שיושבת מחוץ למדינה. בשנת 1969 התחוללה מהפכה במדינה ושם המדינה שונה, כמו גם הדגל שלה שהפך לדגל אדום-לבן-שחור (צבעי הלאומיות הכלל-ערבית בדומה לדגלי עיראק, תימן, סוריה ומצרים). בשנת 1972 הצטרפה לוב לאיחוד הרפובליקות הערביות ואימצה דגל מחודש - דגל הפדרציה של הרפובליקות הערביות - שם נראה נץ מזהב אוחז מגילה עם שם המדינה בשפה הערבית. ב-19 בנובמבר 1977 ביקר נשיא מצרים אנואר סאדאת בישראל, והחלו שיחות השלום בין ישראל למצרים. בעקבות כך שינתה לוב את דגלה שדמה לדגל מצרים, לדגל חלק בצבע הירוק המסמל את האסלאם. במסגרת ההתקוממות בלוב ב-2011 והפלת שלטונו של קדאפי, הוחזר דגלה של לוב בעל שלושת הפסים, ששימש את המדינה מ-1951 עד 1969 כדגלה הלאומי. עיצובו הוא טריקולור בעיצוב פס ספרדי בצבעי אדום, שחור וירוק אשר במרכזו מטען סהר וכוכב לבנים. הדגל צבוע בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית, ושלושת פסי הטריקולור רומזים גם לשלושת חבלי הארץ המסורתיים של לוב: קירנאיקה, טריפוליטניה ופזאן. הדגל משמש כדגלה של מועצת המעבר הלאומית אשר במסגרת ההתקוממות בלוב החליף את הדגל הירוק אשר אומץ בשנת 1977 וסימל את האסלאם, דת המדינה, את "המהפכה הירוקה" של מועמר קדאפי, וכן את השוויון בין כל האזרחים. דגל זה מכיל את הריכוז הגבוה ביותר של הצבע השחור – 48.9% ממנו צבועים בשחור. סמל לוב המנון לוב מדיה וקבצים בנושא דגל לוב בוויקישיתוף לוב, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל לוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יואוקו

יוֹאוּקוּ (בסינית: 优酷 או בשמה המלא בסינית 优酷訊息技術 - "יואוקו טכנולוגיות מידע") היא חברה לשירות אירוח ושיתוף וידאו הממוקמת בבייג'ינג, סין. יואוקו היא חברה בת של קבוצת עליבאבא. המטה המרכזי של יואוקו נמצא בקומה החמישית של הסינוסטיל פלאזה שבמחוז האידיאן. בשונה מיוטיוב, ליואוקו יש גם שירותי סטרימינג לסדרות וסרטים. מדיה וקבצים בנושא יואוקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יואוקו יואוקו, ברשת החברתית פייסבוק יואוקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יואוקו, ברשת החברתית אינסטגרם יואוקו, סרטונים בערוץ היוטיוב "Youku Tudou Inc.: Private Company Information". Bloomberg.com. Malcolm Moore, ‏Youku founder Victor Koo believes only China can help his company grow, make money and even beat piracy, The Telegraph, 14 December 2010 "版权声明." Youku. Retrieved on 27 December 2010. "北京市海淀区海淀大街8号中钢国际大厦5层" "Contact Us." Youku. Retrieved 27 December 2010. "Beijing 5th Floor, Sinosteel Plaza, 8 Haidian Dajie, Haidian District, Beijing, 100080, China." ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2018 בזמביה

אירועים בשנת 2018 בזמביה. נשיא: אדגר לונגו. סגן נשיא: אינונגה ווינה. שופטת ראשית: איירין ממבילימה. 15 במאי – וילסון צ'יזלה קלומבה, פוליטיקאי (נולד בשנת 1964). 11 ביוני – ויקטוריה קאלימה, פוליטיקאית (נולדה בשנת 1972). מדיה וקבצים בנושא 2018 בזמביה בוויקישיתוף "Lusaka Mayor dies". Lusakatimes.com. 15 במאי 2018. נבדק ב-14 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) "SAD NEWS: Minister Victoria Karima Dies". The Zambian Observer. 11 ביוני 2018. נבדק ב-14 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Ncube, Sipilisiwe (11 ביוני 2018). "Gender Minister Victoria Kalima dies". Diggers News. נבדק ב-14 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי מקסיקו–סורינאם

יחסי מקסיקו–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לסורינאם. שתי המדינות חברות באיגוד מדינות הקריביים, הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה והאומות המאוחדות. מקסיקו וסורינאם הן שתי מדינות אמריקאיות עם היסטוריה קולוניאלית שונה. מקסיקו, כמו אזורים רבים אחרים באזור, נכבשה על ידי ספרד וקיבלה עצמאות בשנת 1821. סורינאם היא האומה העצמאית היחידה ביבשת אמריקה שנכבשה וזכתה בעצמאות מהולנד. מיד לאחר קבלת העצמאות, מקסיקו וסורינאם כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1975. בשנת 1982, סורינאם פתחה שגרירות במקסיקו סיטי, אולם בשנת 1986, בגלל מגבלות תקציב, סורינאם סגרה את המשלחת הדיפלומטית שלה ומאז היא מיוצגת באמצעות שגרירותה בוושינגטון הבירה. מקסיקו מעולם לא פתחה שגרירות בפרמריבו, אולם היא תמיד החזיקה בקונסוליית כבוד בעיר הבירה. בשנת 2002 ביקר נשיא סורינאם רונלד ונציאן בעיר מונטריי שבמקסיקו כדי להשתתף בפסגה המיוחדת של האמריקות. בעודו שם נפגש עם נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס. באפריל 2012 ביקר נשיא סורינאם דסי באוטרסה בפוארטו ואיארטה, מקסיקו כדי להשתתף בפסגת אמריקה הלטינית של הפורום הכלכלי העולמי באירוח נשיא מקסיקו פליפה קלדרון. במאי 2012 נפגש נשיא מקסיקו קלדרון עם הנשיא באוטרסה בזמן ששני המנהיגים השתתפו בפסגת מקסיקו–הקהילייה הקריבית בברבדוס. בשנת 2012 חתמו מקסיקו וסורינאם על הסכם לשיתוף פעולה מדעי וטכני. באותה שנה חתמו שתי המדינות גם על הסכם לשיתוף פעולה בחקלאות ולהכשרת דיפלומטים סורינאמים בשפה הספרדית. מדי שנה מקסיקו מעניקה מלגות ממשלתיות לסטודנטים בסורינאם ללמוד ספרדית או ללמוד תואר שני במקסיקו. בשנת 2017, הסחר הדו-צדדי בין מקסיקו לסורינאם הסתכם בכ-8.1 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לסורינאם כולל: נייר, מוצרי חלב, חלקי רכב וטקילה. הייצוא העיקרי של סורינאם למקסיקו הוא מחברי חוטי מחשב. החברה הרב-לאומית המקסיקנית Cemex פועלת בסורינאם. מקסיקו מיוצגת בסורינאם משגרירותה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפרמריבו. סורינאם מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. BBC Timeline: Suriname Diplomatic relations between Mexico and Suriname (in Spanish) Honorary consulate of Mexico in Paramaribo (in Spanish) President Venetiaan's Visit to the Special Summit President Bouterse Vertegenwoordigde Suriname op VII World Economic Forum (in Dutch) Mexican President Felipe Calderón at the Second Caribbean Community-Mexico Summit, Bridgetown, Barbados Surinamese Ministry of Foreign Affairs:Relations with Mexico (in Dutch) "Mexican Ministry of Foreign Affairs: Suriname (in Spanish)". אורכב מ-המקור ב-2016-04-25. נבדק ב-2017-07-24. TCL/Cemex in Suriname Embassy of Mexico in Port of Spain, Trinidad and Tobago (in Spanish) Embassy of Suriname in the United States
רז'ה באלינט (צייר)

רז'ה באלינט (במקור עד 1909 Berger, בהונגרית: Bálint Rezső; בודפשט, 14 באוקטובר 1885 – בודפשט, 7 בנובמבר 1945) היה צייר, גרפיקאי יהודי-הונגרי. הוא היה אחיו של הסופר ינה באלינט (1889–1945). רז'ה ברגר נולד במשפחה יהודית כבנם של ארמין ברגר ושל לינה וייס. תחילה למד דפוס (1898–1902) בבית הדפוס של חברת פרנקלין. משנת 1902 למד ציור אצל מנו וסטרוצי ובין השנים 1907–1908 אצל פרנץ סבייה-פרישאוף. בין השנים 1906–1908 למד במושבת האמנים של באיה מארה אצל בלה איוואני-גרינוולד ואצל קארוי פרנצי. לאחר מכן למד בפריז. משנת 1909 היה אמן של תערוכות. בין השנים 1910–1911 הציג בפריז עם אמדאו מודיליאני. בין השנים 1911 לבין 1912 עבד בקצ'קמט כחבר במושבת האמנים. משנת 1920 התגורר באיזבג (ליד סנטאנדרה). בין השנים 1939–1943 הוא השתתף בארבע תערוכות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך כי בשל יהדותו לא היה יכול להציג במקום אחר, כלומר בפני קהל לא יהודי. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה יוליה וינדט "יולישקה", אותה נשא לאישה ב-1 באוקטובר 1912 בקצ'קמט. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 עזבה אותו אשתו ועברה לפריז. הסלון הלאומי - תערוכות KÉVE (בודפשט, 1909, 1911, 1913) Rue du Colonel Conbes (פריז, 1911) סדנת בודפשט (בודפשט, 1914) סלון קניבש קלמן (בודפשט, 1916) בית האמנות ליצירה (בודפשט, 1923) חוג האיכרים של מישקולץ (1926) קזינו מסחרי (קצ'קמט, 1927) הסלון הלאומי (בודפשט, 1928) Galeria Miromeznil (פריז, 1931) מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1934) לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1978–1991. רז'ה באלינט בעמוד אומיקה גלריית קיזלבך Névpont.hu מדיה וקבצים בנושא רז'ה באלינט בוויקישיתוף רז'ה באלינט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1820/1885. folyószáma alatt". "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 2369/1945. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a kecskeméti polgári házassági akv. 380/1912. folyószáma alatt". "Az emancipált, talpraesett és végtelenül hiú nő később gyerekkori szerelme, Kellermann Dezső hívására 1929-ben Párizsba költözött." Piff, anyukám, Cylánál lappangott a kubista remekmű! (2020. május 27.) Index.hu Elérés
אמיל אורליק

אמיל אורליק (בגרמנית: Emil Orlik‏ ;21 ביולי 1870 – 28 בספטמבר 1932) היה צייר יהודי-צ'כי, גרפיקאי, צלם ומדליסט, חבר הזצסיון הווינאי והברלינאי. נולד בפראג שהייתה באותה עת חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. אורליק היה בנם של חייט מפורסם יהודי בפראג מוריץ אורליק (1832–1897) ואשתו אנה, לבית שטיין. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בפראג בשנת 1889, למד בין השנים 1889–1893 בבית הספר הפרטי לציור היינריך קנירס במינכן ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן. בשנת 1894 חזר לפראג, שם התבסס לבסוף בסטודיו משלו בשנת 1897. הטיול למזרח אסיה ויפן בין השנים 1900–1901 היה מכריע להמשך התפתחותו האמנותית. בשנת 1904 עבר לווינה. הוא היה חבר בזצסיון הווינאי בין השנים 1899 עד 1905 ופרסם במגזין שלהם "ור סקרום". לאחר 1905 הפך אמיל אורליק לחבר הנהלה באיגוד האמנים הגרמני. בשנת 1905 אורליק קיבל מינוי בברלין כפרופסור בבית הספר הממלכתי של מוזיאון ברלין לאמנויות יישומיות, שהיה ממוקם בברלין-שרלוטנבורג. שם הוא הפך לראש חוג הגרפיקה כממשיך דרכו של אוטו אקמן. תלמידיו כללו את ג'ורג' גרוס, האנה הוך, אוסקר נרלינגר, יוזף פנקר, ריינהולד אוולד, קרל שרודר, גוסטב ברתולד שרוטר, ואחרים (1903–1988). משנת 1906 אורליק היה חבר בזצסיון הברלינאי והשתתף בתערוכות שלהם. משנת 1922 ועד מותו הוא היה חבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות. ברלין נותרה מקום מגוריו עד מותו של אורליק, משם יצא לנסיעות לדרום אירופה, צרפת ושווייץ כמעט בכל שנה. בשנת 1912 יצא למסע השני והממושך לאסיה, שעבר דרך סין, קוריאה ויפן. הוא נפטר ב-28 בספטמבר 1932 בבית החולים פרנציסקוס הקתולי בברלין. אורליק היה פעיל בעיקר כשרטט וכגרפיקאי (תחריטים וחיתוכי עץ). המוטיבים שלו כוללים דיוקנאות של בני תקופה חשובים, בין היתר - הנריק איבסן, ברנהרד פאנקוק, גוסטב מאהלר, יעקב וסרמן וריינר מריה רילקה, אותם הכיר מפראג מאז 1896. "נושאי עבודותיו נלקחו מהסביבה הקרובה-הבורגנית והכפרית של מקומות מגוריו ...: פולקלור, חיי העיר הגדולה ותושביה, האקזוטיקה והמדינות הרחוקות של מזרח אסיה." אורליק עיצב איורים לספרי האלבומים של סטולוורק מטעם יצרן השוקולד של קלן לודוויג סטולוורק. בשנים 1917–1918 אורליק הועסק כשרטט בעיתונות בוועידת ברסט ליטובסק. בתקופתו של אורליק בברלין, בין היתר צייר פורטרטים של לוביס קורינתוס, אוטו דיקס, קאתה קולוויץ, מקס סלפוגט, פרנץ ורפל, רודולף שטיינר, תומאס מאן, אלברט איינשטיין, ואחרים. בשיתוף פעולה עם מקס ריינהרדט הוא יצר עיצובי במה ותלבושות להפקותיו. בין השנים 1897–1901, כתב העת התרבות במינכן Die Jugend השתמש שוב ושוב בגרפיקה ותמונות של אורליק. לאחר נסיעתו הראשונה ליפן בשנת 1900/1901, יצר אורליק עבודות בהשראת הדפסי עץ יפניים. לכן הוא אחד מאמני היפניזם. אורליק גם ערך נסיעות לסין, רוסיה ומצרים. מדיה וקבצים בנושא אמיל אורליק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמיל אורליק (בגרמנית ובאנגלית) אמיל אורליק (1870-1932), דף שער בספרייה הלאומית אמיל אורליק, באתר Discogs (באנגלית) Eugen Otto: Emil Orlik. Leben und Werk 1870 bis 1932. Christian Brandstätter Verlag, Wien, 1997 Deutsche Biographie, Orlik, Emil - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית) kuenstlerbund.de: Ordentliche Mitglieder des Deutschen Künstlerbundes seit der Gründung 1903 / Orlik, Emil Orlik, www.adk.de Emil Orlik. Zeichnungen und Druckgraphik von 1889–1932, München 1972, S. 33
אמיל בוהינן

אמיל בוהינן (בנורווגית: Emil Bohinen;‏ נולד ב-12 במרץ 1999, נורווגיה) הוא כדורגלן נורווגי, המשחק בעמדת הקשר בסלרניטנה מהסרייה א'. בוהינן החל את קריירת הכדורגל באקדמיה לכדורגל של מועדון סטאבק. בשנת 2017 עלה להרכב הקבוצה הבוגרת והחל מאותה השנה התאמן עם הקבוצה הבוגרת. ב-17 באפריל 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות נורווגיה במשחק מול סארפסבורג 08, כשעלה למגרש כמחליף בדקה ה-90 במקום הוגו ווטלסן. ב-15 בפברואר 2021 הוא חתם על חוזה ארוך טווח עם המועדון הרוסי צסק"א. ב-4 בדצמבר 2021 כבש שער בכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על קריליה סובייטוב סמרה. ב-31 בינואר 2022 הושאל לסלרניטנה מהסרייה א'. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-7 בפברואר בתיקו 2-2 עם ספציה. הוא בנו של הכדורגלן הנורווגי לארס בוהינן, ששיחק בליגת העל האנגלית במועדון בלקבורן רוברס, בנוטינגהאם פורסט ובדרבי קאונטי. בוהינן משחק בעיקר כקשר מרכזי, הוא שיחק מדי פעם גם ככנף קיצוני ותואר כשחקן מיומן עם טכניקה טובה וראיית משחק טובה. אתר יורוספורט תיאר אותו כמי ש'יש לו גם גורם X כשמדובר ברגל שמאל'. נכון ל-15 בפברואר 2021 מדיה וקבצים בנושא אמיל בוהינן בוויקישיתוף אמיל בוהינן, באתר Transfermarkt אמיל בוהינן, באתר Soccerway אמיל בוהינן, באתר WorldFootball.net אמיל בוהינן, באתר FootballDatabase.eu Эмиль Бохинен подписал контракт с ПФК ЦСКА Зачем ЦСКА бывший форвард «Зенита» и молодой талант из Норвегии? Объясняет "Move over Haaland: The other Norwegian U21 prospect garnering Europe-wide interest". Eurosport. נבדק ב-4 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Emil Bohinen". altomfotball.no. tv2. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה)
פורמולה 1 עונת 1976

עונת 1976 הייתה העונה העשרים ושבע של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). במהלך העונה התקיימו 16 מרוצים. בנוסף התקיימו שני מרוצים שלא נכללו בסבב האליפות. הקרב על אליפות הנהגים היה צמוד בין ניקי לאודה, אלוף העונה הקודמת, וג'יימס האנט והוכרע רק במרוץ האחרון, לטובתו של האנט. הבריטי הצטרף לקבוצת מקלארן במקומו של אמרסון פיטיפלדי, שעבר להתחרות בקבוצת פיטיפלדי שהקים אחיו, וילסון. האנט ניצח את גרנד פרי ספרד אך לאחר סיום המרוץ נפסל ניצחונו של עקב רוחב מכונית החורג מן התקנות. לאודה הוכרז כמנצח במרוץ. הקבוצה ערערה בטענה שמדובר בהתרחבות של הצמיגים. הערעור התקבל כעבור חודשיים והניצחון הושב להאנט. האנט ניצח בגרנד פרי צרפת. הזינוק למרוץ הבא, בריטניה, החל במאבק צמוד בין לאודה לבן קבוצתו השווייצרי קליי רגצוני. נגיעה של מכוניותיהם הובילה להתנגשות של האנט ברגצוני. המרוץ הופסק ובהזנקה מחדש הופיעו האנט ורגצוני באופן חריג עם המכוניות החלופיות. האנט זכה במרוץ לעיני הקהל הביתי ולאודה סיים שני. אף שרגצוני, נהג פרארי בעצמו, זינק במכונית חלופית, ערערה פרארי על חוקיות המקרה וזכתה לפסילת הנהגים במכוניות החלופיות. עקב כך נפסל ניצחונו של האנט ולאודה זכה במקום הראשון. לאודה נפצע קשה בהתרסקות במהלך גרנד פרי גרמניה, תאונה שכמעט וגבתה את חייו. האנט ניצח את המרוץ. הוא סיים במקום הרביעי בגרנד פרי אוסטריה וניצח בהולנד, שני מרוצים מהם נעדר לאודה בשל הפציעה. האנט ניצח בקנדה ובארצות הברית, אך לאודה שסיים על הפודיום (מקום שלישי) שמר על ההובלה עם פער של 3 נקודות לקראת המרוץ האחרון שהתקיים ביפן. מריו אנדרטי ניצח את המרוץ, שהתקיים בתנאי מזג אוויר קשים. לאודה נאלץ לפרוש בגלל התנאים המסוכנים והאנט, שסיים שלישי במרוץ, זכה באליפות בפער של נקודה אחת. סרט הקולנוע "Rush" מבוסס על העונה אירועי העונה ומתמקד ביחסי החברות-יריבות של לאודה והאנט. גרנד פרי ארגנטינה נקבע כמרוץ הראשון של העונה ואמור היה להתקיים ב-11 בינואר, אך בוטל מסיבות כלכליות ופוליטיות. הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון שבע התוצאות הטובות מתוך שמונת המרוצים הראשונים בעונה ושבע התוצאות הטובות מתוך שמונת המרוצים האחרונים בעונה. הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1976 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine.
Higher (שיר של קלין בנדיט)

"Higher" הוא סינגל, שהוקלט על ידי להקת המוזיקה אלקטרונית הבריטית קלין בנדיט בהשתתפות הזמרר הפוארטו ריקני-אמריקאי איאן דיור. השיר יצא לאור ב-29 בינואר 2021, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ווורנר מיוזיק גרופ. הווידאו קליפ הרשמי שצולם לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של קלין בנדיט ב-29 בינואר 2021. מידע על הסינגל "Higher" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Higher" באתר Discogs מילות השיר "Higher" באתר Genius סרטון השיר "Higher" באתר יוטיוב ג'ק פטרסון, מארק ראלף, דן סמית' ג'ק פטרסון, מארק ראלף, גרייס צ'אטו Iann Dior Gets ‘Higher’ With Clean Bandit: Listen (באנגלית), נבדק ב-2021-01-29 Clean Bandit join forces with iann dior for new single ‘Higher’ (באנגלית), נבדק ב-2021-01-29 Clean Bandit - Higher (feat. iann dior) [Official Video] (באנגלית), נבדק ב-2021-01-29 Higher (feat. iann dior) - Single by Clean Bandit, iann dior (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-01-29 Higher (feat. iann dior) - Single by Clean Bandit, iann dior (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-01-29
לודוויג פאסיני

לודוויג יוהאן פאסיני (בגרמנית: Ludwig Johann Passini‏; 1832–1903) היה צייר ז'אנר ומעצב דפוס אוסטרי. לודוויג פאסיני נולד ב-9 ביולי 1832 בווינה, בנו של החרט יוהאן נפומוק פאסיני. משפחת פאסיני עברה לטריאסטה בשנת 1850. ב-9 בנובמבר 1864 התחתן פאסיני עם אנה ורשבה (1841–1866), שהייתה בתם של רוברט ומרי ורשאואר, נינתם של הבנקאי יוזף מנדלסון ונינתו של הפילוסוף משה מנדלסון. לבני הזוג, שהתגוררו לסירוגין בברלין וברומא, נולדה בת אחת. אנה נפטרה שנה וחצי אחרי החתונה. לודוויג פאסיני נפטר ב-6 בנובמבר 1903 בוונציה. פאסיני למד אומנות תחילה אצל אביו, ומאוחר יותר באקדמיה לאמנות בווינה אצל הציירים יוזף פון פוריך וליאופולד קופלווייזר. בשנות ה-50 של המאה ה-19 התיישב פאסיני בוונציה, שם עבד בסטודיו של קרל ורנר. הוא ליווה את ורנר בסיור הציור שלו באיטליה. בין השנים 1853–1870 התגורר פאסיני ברומא, שם עבודתו התמקדה בדמות האנושית על רקע האלמנטים האדריכליים והפנימיים ומתוך נושאים סיפוריים. משנת 1873, ובמשך שארית חייו, הוא נשאר בוונציה - אם כי ערך ביקורים מזדמנים בברלין - שם הציג לעיתים קרובות ציורים בצבעי מים מחיי ונציאנים יומיומיים, אנשים רגילים ודיוקנאות. בהיותו בוונציה הפך פאסיני לחלק ממושבת האמנים של הנרי וודס, אוגוסט פון פטנקופן, קרל ואן האנן ואחרים. פאסיני שכר סטודיו בפאלאצו ונדרמין קלרגי במשך שלושים שנה עם האמנים קרלו רייכארדט ולואיג'י מיון. בהיותו בוונציה בשנת 1892, הוא צייר את דיוקנאותיהם של קתרין ברונסון ואדית, בתה, ומזכיר המדינה האנגלית לענייני חוץ והיסטוריון האמנות סר הנרי לייארד. שני דיוקנאות נוספים משנת 1892 היו של אספני האמנות האמריקאים ג'ק גרדנר, ואשתו איזבלה שהתגוררו בפאלאצו ברברו. איזבלה הזמינה את הציורים לאחר שפגשה את פאסיני בארוחת ערב שערכה קתרין ברונסון. ידידו של פאסיני היה ריכרד וגנר, שהלך לעולמו בוונדרמין קלרגי בשנת 1883. פאסיני, יחד עם הצייר וולקוף, הציעו מסכת מוות לוגנר. הרעיון נדחה תחילה על ידי אשתו של וגנר, אך בוצע על ידי פאסיני והפסל אוגוסטו בנבנוטי. הביאנלה בוונציה הראשונה נערכה בשנת 1895 כתערוכה של אמנות איטלקית. בניסוח הביאנלה בשנת 1893, התיעץ ראש עיריית ונציה עם ועדה של אמנים בינלאומיים ממדינות אירופה רבות, אחד מהם היה לודוויג פאסיני. פאסיני קיבל מדליות בפריז (1870), וינה (1873), מינכן (1879), וברלין (1896). עבודותיו נכללו בתערוכות באקדמיה המלכותית ובמכון המלכותי לציירים בצבעי מים בלונדון, והוא הפך לחבר כבוד של האקדמיה המלכותית בשנת 1883. לפאסיני הוענק מסדר מקסימיליאן הבווארי למדע ואמנות בשנת 1893. בשנת 1878 ניתן לפאסיני תואר אביר לגיון הכבוד, ובשנה שלאחר מכן פרופסור כבוד של האקדמיה לאמנות בווינה. הוא היה גם חבר באקדמיה לאמנויות, ברלין ובאקדמיה לאמנויות, ונציה. מדיה וקבצים בנושא לודוויג פאסיני בוויקישיתוף The Correspondence of James McNeill Whistler :: Biography, www.whistler.arts.gla.ac.uk Ludwig Passini in General Encyclopedia of Artists of the antiquity to the present, volume XXVI, p.286, Seemann, Leipzig (1932) Barker, John W. (2008); Wagner and Venice, University of Rochester Press, p.57. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לודוויג פאסיני".