laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ווהן ג'ונס

סר ווהן פרדריק רנדל ג'ונס (באנגלית Vaughan Jones;‏ 31 בדצמבר 1952 – 8 בספטמבר 2020) היה מתמטיקאי אמריקאי וניו זילנדי. זכה במדליית פילדס בשנת 1990. ג'ונס נולד בגיזברן שבניו זילנד וגדל בקיימברידג', ניו זילנד. למד באוניברסיטת אוקלנד, סיים תואר ראשון (B.Sc.) בשנת 1972 ותואר שני (M.Sc.) ב-1973. ב-1979 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת ז'נבה. מ-1985 כיהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא פרש מברקלי ב-2011 ועבר לאוניברסיטת ונדרבילט. בשנת 1990 זכה במדליית פילדס על מחקרו שקישר בין תורת הקשרים לבין מכניקה סטטיסטית. הוא נשא את נאום הזכייה לבוש בחולצת הרוגבי של נבחרת ניו זילנד. ג'ונס עסק ב"משפט האינדקסים" לאלגבראות פון נוימן (Von Neumann algebras). במהלך עבודתו בנושא, מצא אינווריאנט פולינומי חדש לקשרים, שנקרא על שמו - פולינום ג'ונס (Jones Polynomial). אינווריאנט זה היווה הפתעה לטופולוגים, אשר היו קרובים לגילויו בשישים שנים האחרונות ללא הצלחה. במהלך הזמן, נהיה ברור שתגליתו קשורה לנושאים רבים במתמטיקה ובפיזיקה (בין היתר: מכניקה סטטיסטית, חבורות קוונטיות (Quantum Groups), דיאגרמות דינקין (Dynkin diagrams)). ג'ונס חקר גם מגדלים של אלגבראות מקוננות (towers of planar algebras) במהלך עבודתו להוכחת "משפט האינדקסים". על תגליות אלו קיבל בשנת 1990 מדליית פילדס. נפטר ב-8 בספטמבר 2020. 1990 - זכה במדליית פילדס. 1990 - התקבל כחבר באגודה המלכותית (Fellow of the Royal Society). 1991 - זכה במדליית רתרפורד. 1992 - התקבל ל-Australian Academy of Science. 2002 - התקבל ל- Distinguished Companion of The New Zealand Order of Merit. 2009 - שינה את תוארו הקודם ל- Knight Companion of The New Zealand Order of Merit. 2012 - נבחר כעמית באגודה האמריקאית למתמטיקה. מדיה וקבצים בנושא ווהן ג'ונס בוויקישיתוף ווהן ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ווהן ג'ונס (באנגלית) ווהן ג'ונס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ווהן ג'ונס, באתר MacTutor (באנגלית) ווהן ג'ונס, באתר dblp Jones, Vaughan FR. Actions of finite groups on the hyperfinite type 𝐼𝐼₁ factor. Memories of the American mathematical society, Vol. 28. No. 237, 1980. Goodman, Frederick M., Pierre de La Harpe, and Vaughan FR Jones. Coxeter graphs and towers of algebras, Mathematical Sciences Research Institute Publications, Vol. 14. Springer Science & Business Media, 1989. Jones, Vaughan FR. Subfactors and knots. CBMS Regional Conference Series in Mathematics, Vol. 80, American Mathematical Soc., 1988. Jones, Vaughan, and Viakalathur Shankar Sunder. Introduction to subfactors. London Mathematical Society Lecture note Series, Vol. 234. Cambridge University Press, 1997. ווהן ג'ונס, באתר האקדמיה הלאומית של ארצות הברית למדעים (באנגלית) ג'.ג'. או'קונור, א. פ. רוברטסון, ביוגרפיה של ווהן ג'ונס (באנגלית) הדף האישי של ווהן ג'ונס, באתר המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת ברקלי (באנגלית)
ונדלין ורנר

ונדלין ורנר (גרמנית: Wendelin Werner; נולד ב-23 בספטמבר 1968) הוא פרופסור למתמטיקה במכון הטכנולוגי של ציריך, שמחקרו ועבודתו עוסקים בעיקר בתורת ההסתברות. ורנר זכה במדליית פילדס בשנת 2006 בזכות עבודתו על אבולוציית שרם-לוונר, על הגאומטריה של תנועה בראונית דו-ממדית ועל תיאורית השדות הקונפורמית. הוא חוקר תורת ההסתברות הראשון שזכה במדליית פילדס. ורנר נולד בעיר קלן שבגרמניה בשנת 1968 ועבר לצרפת בגיל שנה. סיים תואר ראשון במתמטיקה באקול נורמל סופרייר בשנת 1991 וכתב את הדוקטורט שלו באוניברסיטת פייר ומארי קירי בשנת 1993. התזה שלו, בהנחיית ז'אן-פרנסואה לה גאל, הייתה על תנועה בראונית מישורית. ב-2001 מונה לחוקר קבוע במרכז הלאומי למחקר מדעי (CNRS), שם עבד עד 1997. עבד כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת פריז בין השנים 1997–2013 ובנוסף עבד כפרופסור למתמטיקה באקול נורמל סופרייר בין השנים 2005-2013. בנוסף להיותו מתמטיקאי, שיחק בסרט "עוברת אורח בסן סוסי" שיצא לאקרנים בשנת 1982 וכתב מכתב לנשיא צרפת ניקולא סרקוזי בפברואר 2009 בו ביקר את מדיניות ממשלת צרפת שלדעתו הובילה למשבר אמון בינה לבין החוקרים. ורנר, יחד עם עודד שרם וגרגורי לאולר, פיתח את אבולוציית שרם-לוונר. זהו כלי שסלל את הדרך להוכחות מדויקות של השערות מתחום הפיזיקה הסטטיסטית. למשל, היא הוכיחה תאוריה של המדען הפולני בנואה מנדלברוט שאומרת שלגבול של הילוך מקרי במישור יש ממד האוסדורף של 4/3. בנוסף, ורנר תרם להבנת התופעות הקריטיות (critical phenomena) במעבר בין מצבי צבירה מסוימים (למשל המעבר בין נוזל לגז) והגיע לפריצות דרך בתופעות שונות בתחום ההסתברות כגון: הילוך מקרי ותנועה בראונית דו-ממדית. על מתרומתו לתחום המתמטיקה וההסתברות זכה בפרסים רבים. בהם: פרס רולו דוידסון (1998) פרס EMS‏ (2000) פרס פרמה (2001) פרס לואב (2005) פרס פוליה (יחד עם עודד שרם וגרגורי לאולר) (2006) מדליית פילדס (2006) מדיה וקבצים בנושא ונדלין ורנר בוויקישיתוף ונדלין ורנר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ונדלין ורנר, באתר MacTutor (באנגלית) ונדלין ורנר, באתר dblp Wendelin Werner, 2006 Fields Medal Winner, CNRS, August 23, 2006 Wendelin Werner : Mathematics of Randomness, CNRS, ונדלין ורנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המכון הטכנולוגי של ציריך המכתב של ונדלין ורנר לניקולא סרקוזי
תרבוע (מתמטיקה)

תַּרְבּוּע (באנגלית: Quadrature) הוא מונח היסטורי במתמטיקה שפירושו קביעת השטח של צורה מסוימת. נושא התרבוע שימש כאחד המקורות העיקריים לבעיות שהתניעו את פיתוח החשבון האינפיניטסימלי, והציג מושגים חשובים באנליזה מתמטית. מתמטיקאים ביוון העתיקה, בהתאם לדוקטרינה הפיתגוראית, הבינו את המושג של קביעת השטח של צורה כתהליך של בניית ריבוע שיש לו שטח זהה לשטח הצורה (ומכאן מגיע המונח: "תרבוע"). הגאומטרנים היוונים לא הצליחו תמיד במשימה (ראו תרבוע העיגול), אולם הם אכן הצליחו לרבע מספר צורות אשר "צלעותיהן" לא היו פשוט קטעים ישרים, כמו למשל את הסהרונים של היפוקרטס ואת הפרבולה (ראו תרבוע הפרבולה). בהתאם למסורת היוונית, הבניות האלו חייבות להתבצע רק בעזרת סרגל ומחוגה. לצורך ביצוע תרבוע של מלבן שצלעותיו a ו־b צריך לבנות ריבוע שצלעו x = a b {\displaystyle x={\sqrt {ab}}} (הממוצע הגאומטרי של a ו־b). למטרה זאת ניתן להשתמש בבנייה הבאה: אם מציירים את המעגל שקוטרו נוצר על ידי חיבור שני קטעים ישרים באורך a ו־b, אז הגובה (BH בדיאגרמה) של הקטע הישר המאונך לקוטר, מנקודת החיבור של הקטעים עד לנקודה בה הוא חותך את המעגל, שווה לממוצע הגאומטרי של a ו-b. בנייה גאומטרית דומה פותרת את הבעיות של תרבוע המקבילית והמשולש. בעיות תרבוע של צורות עקמומיות היו קשות בהרבה. התרבוע של המעגל בעזרת סרגל ומחוגה התברר במאה ה־19 כבלתי אפשרי. אף על פי כן, בעבור צורות מסוימות (למשל הסהרון של היפוקרטס), תרבוע ניתן לביצוע. התרבועים של פני השטח של הכדור ושל מקטע פרבולי על ידי ארכימדס הפכו להישג המתמטי הגבוה ביותר של האנליזה בעת העתיקה: שטח פני השטח של הכדור שווה לארבע פעמים השטח של מעגל גדול. השטח של מקטע פרבולי שווה ל־4/3 השטח של משולש מסוים שחסום במקטע הפרבולי. כדי להוכיח את התוצאות הללו, ארכימדס השתמש בשיטת המיצוי של אאודוקסוס. באירופה של ימי הביניים, המושג תרבוע קיבל משמעות של קביעת השטח של צורה בכל דרך שהיא. השיטה שנעשה בה השימוש הרבה ביותר היא שיטת הגדלים הבלתי ניתנים לחלוקה; היא הייתה פחות ריגורוזית מאשר הבניות הגאומטריות של היוונים, אך פשוטה ויעילה יותר. באמצעותה, גלילאו גליליי וז'יל פרסון דה רוברוואל חישבו את השטח תחת קשת של ציקלואידה, גרגואיר דה סנט וינסנט חקר את השטח תחת ההיפרבולה, ותלמידו Alphonse Antonio de Sarasa הבחין בקשר של השטח הזה ללוגריתמים. ג'ון ואליס תרגם את השיטה הזאת לשפת האלגברה; הוא כתב בחיבורו "Arithmetica Infinitorum" (שפורסם בשנת 1656) מספר טורים אקוויוולנטיים למה שמכונה כיום האינטגרל המסוים, וחישב את הערכים שלהם. אייזק בארו וג'יימס גרגורי אף עשו התקדמות הלאה: הם חישבו תרבועים של כמה עקומים אלגבריים ושל ספירלות. כריסטיאן הויגנס ביצע בהצלחה תרבועים של שטח הפנים של כמה גופי סיבוב. תרבוע ההיפרבולה על ידי סנט וינסנט ו־de Sarasa הביא להגדרתה של פונקציה חדשה, הלוגריתם הטבעי, שהיא בעלת חשיבות יסודית. עם ההמצאה של החשבון האינטגרלי נוצרה שיטה אוניברסלית לחישוב שטח. כתוצאה, המונח תרבוע הפך למסורתי (יש שיגידו ארכאי), ובמקומו המונח מציאת השטח הפך לשם הנפוץ יותר לבעיה שמוגדרת כחישוב של אינטגרל מסוים במשתנה אחד. תרבוע הפרבולה אינטגרציה נומרית תרבוע גאוסיאני תרבוע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוסיטניה (אונייה)

אוניית הדואר המלכותי "לוּסִיטַנְיָה" (באנגלית: RMS Lusitania) הייתה אוניית נוסעים בריטית. ב-7 במאי 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, טובעה האונייה על ידי צוללת גרמנית. לטיבוע האונייה הייתה השפעה על הצטרפות ארצות הברית למלחמה כשנתיים מאוחר יותר. "לוסיטניה" הושקה ב-7 ביוני 1906, ושימשה להובלת נוסעים ומטען באוקיינוס האטלנטי, בין אנגליה לארצות הברית. ב-1907 זכתה בסרט הכחול לאחר שחצתה את האוקיינוס האטלנטי, מאירלנד לארצות הברית, בפחות מחמישה ימים ובמהירות שיא של 24 קשר. האונייה יצאה להפלגתה האחרונה מנמל ניו יורק ב-1 במאי 1915, לפני שארצות הברית הצטרפה למלחמה. ב-7 במאי 1915, בשעה 14:10, בעת שהאונייה נמצאה קרוב לסוף מסעה, 14 מייל מאירלנד, היא נפגעה מטורפדו ששוגר אליה מהצוללת הגרמנית U-20. לאחר פגיעת הטורפדו נשמע פיצוץ גדול נוסף, ותוך 18 דקות טבעה האונייה. באסון נספו 1,198 נוסעים, מתוכם 128 אמריקנים. במשך עשרות שנים נטען כי הפיצוץ השני נגרם על ידי מטען סודי של תחמושת שהוטמן בה, בניגוד לחוק האמריקאי האוסר על הובלת חומרי נפץ באוניות נוסעים. ביולי 2012 גילו חוקרים מהמעבדה הלאומית לורנס ליברמור שקול הנפץ השני נבע מפיצוץ דוד קיטור, בעוד טביעת הספינה נגרמה מהנזק שחוללה פגיעת הטורפדו. הספינה אומנם נשאה תיבות כדורי רובים בקוטר 7.7 מ"מ, אך אלה היו חלק מהמטען המוצהר (והחוקי) של הספינה ולא תרמו לטביעתה. קיומה של צוללת גרמנית באזור היה ידוע לצי הבריטי, אך המידע על כך הובא לידיעת רב החובל של "לוסיטניה" רק שלוש שעות קודם לטיבועה. מיד עם פגיעת הטורפדו הספיקה "לוסיטניה" לשגר קריאה לעזרה. ספינות שנחלצו לעזרתה הצליחו להציל 764 מנוסעיה, ובהם רב החובל של האונייה, קפטן טרנר. על אף שגרמניה הצהירה עוד לפני טיבוע האונייה כי היא רואה בכל אונייה בריטית מטרה לגיטימית, הפגיעה בחפים מפשע ובהם נשים וילדים עוררה זעם רב ונחשבה על ידי "מדינות ההסכמה" לדוגמה נוספת לברבריות חסרת המוסר של מכונת המלחמה הגרמנית. בעיני ארצות הברית, ש-128 מאזרחיה נספו בטיבוע האונייה, הייתה הפעולה הגרמנית מנוגדת למשפט הבינלאומי, ולכן נגרם מתח רב ביחסים שבין ארצות הברית לגרמניה. מפעל גרמני הנפיק מדליות המציינות את טיבוע האונייה כניצחון של הצי הגרמני, צעד שהוסיף שמן למדורה. לאחר שצעד זה נודע לממשלת גרמניה, על־פי ידיעות אודותיו שהופיעו בעיתונות הבריטית, היא אסרה על הפצת המדליות. בשלב זה החלו הבריטים למכור עותקים של המדליה, שתמורתם היוותה תרומה לצלב האדום. עם זאת, בעקבות הזעם הרב על טיבוע "לוסיטניה" הבטיחה גרמניה שצוללותיה יעלו על פני הים לפני שהן תוקפות, כדי למנוע תקיפה מוטעית של ספינות נוסעים. רק כעבור שנתיים, בעקבות החלטה גרמנית לחזור למלחמת צוללות בלתי מוגבלת ובעקבות "מברק צימרמן", שוכנעה ארצות הברית להצטרף למלחמת העולם הראשונה לצד "מדינות ההסכמה". אריק לארסון, שובל המוות - ההפלגה האחרונה של לוסיטניה, תרגם גיא הרלינג, הוצאת בבל, 2019. מדיה וקבצים בנושא לוסיטניה בוויקישיתוף Lusitania Online (באנגלית) דני זמרין, "לוסיטניה". באתר: אותו הים - על ספנות ישראלית ועוד. 30 באוגוסט 2020. פורסם ב"המטען" ביולי 2020. Jasper Copping,Jaspercopping, ‏British 'not to blame' for rapid sinking and loss of life on liner RMS Lusitania, find underwater researchers, The Telegraph, 1 July 2012 כתבה בעיתון "אינדפנדנט".
הילמן סופר מינקס

הילמן סופר מינקס, (באנגלית: Hillman Super Minx) היא מכונית משפחתית בינונית שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית הילמן, בין השנים 1961–1971. הילמן סופר מינקס היה דגם מוגדל של דגם ההילמן מינקס. ההילמן סופר מינקס יוצרה בבריטניה, אוסטרליה וניו זילנד. מחיר היחידה של דגם הילמן סופר מינקס בהשקתה היה 854 לירות שטרלינג בבריטניה. מחיר דגם ההילמן מינקס סופר בבריטניה בשנת 1966, היה 911 לירות שטרלינג. הילמן הוא רכב בריטי שיצרה חברת רכב מנועיים הילמן. הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 החברה בנתה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב-1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932, שליטה אשר נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנה את Rootes וקנה את ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. לסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976. 4 דלתות - סדאן 5 דלתות - סטיישן 2 דלתות - קבריולה בלמים - בלמי תוף משנת 1962 - בולמי דיסק מלפנים משנת 1962 - מושבים בודדים בחזית - אופציה ידית תיבת ההילוכים - מחוברת למוט ההגה זינגר וולוג (דור ראשון, אשר יוצר בין השנים 1961-1967) Humber Vogue Series III Humber 90 Saloon Sunbeam Rapier הילמן סופר מינקס, שנת 1965 הילמן סופר מינקס הילמן סופר מינקס - קבריולט הילמן סופר מינקס - קבריולט הילמן סופר מינקס, סטיישן, שנת 1966 הילמן סופר מינקס, סטיישן, שנת 1966 הילמן סופר מינקס, 1963 הילמן ויזארד הילמן מינקס הילמן אימפ הילמן גאזל הילמן הנטר הילמן הסקי מדיה וקבצים בנושא הילמן סופר מינקס בוויקישיתוף
אלפא ואומגה (אופרה)

אלפא ואומגה היא אופרה עברית מאת המלחין גיל שוחט על פי ליברית מאת דורי מנור ואנה הרמן. האופרה מבוססת על סיפור אדם וחוה מנקודת מבטם בהשראת סדרת רישומים באותו שם מאת הצייר הנורווגי אדוורד מונק. האופרה עושה שימוש בדמויות אדם (אלפא) וחוה (אומגה) כסמלים. אומגה מסמלת את היצר המיני חסר העקבות, המוביל אותה להזדווג עם הנחש, בעוד אלפא מסמל את רגש הקנאה משולחת הרסן, המובילה לסיום הטראגי הבלתי נמנע. בכורת האופרה התקיימה במשכן לאומנויות הבמה בתל אביב ב-13 בינואר 2001 בהפקת האופרה הישראלית עם גבי שדה בתפקיד אלפא ומיכל שמיר בתפקיד אומגה, בבימויו של דייוויד אולדן ובניצוחו של גארי ברתיני. הייתה זו הפעם הראשונה שיצירה מקומית זכתה להפקה שהיקפה ותקציבה משתווים לאופרות גדולות של יוצרים בינלאומיים. האקדמיה הישראלית לתיאטרון העניקה לאופרה את פרס האירוע הבולט של השנה בתחום אמנויות הבמה. אלפא ואומגה, שני בני האדם היחידים בעולם שזה עתה נברא נמצאים על אי שומם, מוקפים בחיות (דב, צבוע, נמר וחמור). אומגה מעירה את אלפא משנתו והשניים שרים שיר אהבה אשר נקטע עם הופעתו של הנחש. מקהלת החיות מתארת עת מעלליו של הנחש שפלש לאי השלו והביא אליו רוע שלא נודע לפני כן. אלפא ואומגה נרדמים, אך אלפא נעור לפתע ומבקש ללכת ולחפש את העץ שמפריו יכין שיקוי שיבטיח את נאמנותה של אומגה לעד, מקהלת החיות מזהירה אותו מפני הצעד, אך הוא אינו מאזין לאזהרה. בהיעדרו של אלפא, הנחש זוחל אל אומגה ומפתה אותה עד שהיא נכנעת לו והם מזדווגים. לאחר מכן שב אלפא עם השיקוי ושר שיר אהבה לאומגה, שחשה שגופה משתנה. היא חשה כאב חד ויולדת מרחמה בני-כלאיים שלה ושל הנחש. אלפא רוצח את הוולדות בחמת זעם. אומגה שרה קינה ומבכה את מות ילדיה. אומגה נכנסת לעובי היער, שם היא מקיימת יחסים עם חיות הפרא. החיות השונות (הנמר, הדב והחמור) מתפארות בכך שכבשו את אומגה. הצבוע מפתה את אומגה בערמומיות ומציע לה יהלומים מתוך עיניו. הנחש מזהיר את אומגה לבל תביט בעיניו הקטלניות של הצבוע. אומגה מתעלמת מהאזהרה ותולשת את היהלומים מעיני הצבוע. היהלומים גורמים לה לצפות בעתידה והיא רואה את אלפא רוצח אותה בטירוף של קנאה. שוב חשה אומגה כאב ויולדת בני כלאיים, פרי זיווגיה עם חיות היער. אומגה מחליטה לברוח מהאי ומגורלה. אלפא ניצב בודד, כאשר אחד מבני הכלאיים מתקרב אליו וקורא לו "אבא". בני כלאיים רבים אחרים באים בעקבותיו ולאחריהם אמם. אלפא מחבק את אומגה ושר לה שיר ערש, המכין אותה למותה. לאחר מותה הוא מבכה אותה. בני-הכלאיים מתקרבים באיום, דורשים נקמה ומשסעים את אלפא לגזרים. הנחש מתבונן אל בני הכלאיים, מחזיר מבטו אל הקהל ואומר: "אתם, כולכם, בני הכלאיים של אומגה". האופרה המלאה, סרטון באתר יוטיוב האופרה הישראלית - אלפא ואומגה מרב יודלביץ', אופרה במיליוני שקלים, באתר ynet, 23 בנובמבר 2000 פרס אמנויות הבמה יוענק לאופרה אלפא ואומגה של גיל שוחט, באתר הארץ, 19 בפברואר 2002
סטיבן הדלי

סטיבן ג'ון הדלי (באנגלית: Stephen John Hadley‏; נולד ב-13 בפברואר 1947) איש ממשל אמריקאי לשעבר שכיהן כיועץ לביטחון לאומי ה-21 של ארצות הברית, תחת ממשלו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש בשנים 2005–2009. נחשב לאחד ממעצבי מדיניות החוץ הבולטים בתקופת ממשל בוש הבן. הדלי נולד וגדל באוהיו. בנם של סוזן (לבית בנטלי), עקרת בית, ורוברט וו. האדלי ג'וניור, מהנדס חשמל. בשנים 1966–1972 השלים הדלי תואר ראשון באוניברסיטת קורנל בממשל ותואר שני במשפטים מטעם אוניברסיטת ייל. במהלך הלימודים עבר הדלי קורס קציני מילואים ועם סיומם והתגייס לצי ארצות הברית. הדלי שירת כקצין במודיעין הצי, הוצב בפנטגון כקצין הערכות מודיעין. לאחר שחרורו בשנת 1975 בדרגת לוטננט עבד בעבור המועצה לביטחון לאומי. בהמשך עבד בעבור הוועדה שחקרה את פרשת איראן-קונטראס. במהלך נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש עבד הדלי כעוזר שר ההגנה. בשנים 1993–2001 עבד במגזר הפרטי כיועץ אסטרטגי וכשותף בכיר בפירמת עורכי דין. הדלי שימש כיועץ בכיר למדיניות חוץ של המושל ג'ורג' ווקר בוש במהלך המירוץ לנשיאות. לאחר שבוש זכה בבחירות מונה הדלי לסגן היועץ לביטחון לאומי, תחת קונדוליזה רייס. עם תחילת כהונתו השנייה של בוש כנשיא, בינואר 2005 מונה הדלי ליועץ לביטחון לאומי ה-21 של ארצות הברית וכיהן בתפקיד עד לינואר 2009. יעקב כץ, קוד אריזונה, מודיעין: כנרת זמורה-דביר, 2020. מדיה וקבצים בנושא סטיבן הדלי בוויקישיתוף ג'פרי גולדברג, אנשי אובמה מצטטים מהמקור הלא נכון, באתר nrg‏, 9 בספטמבר 2013. סטיבן הדלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלוף בן ואבי יששכרוף‏, החלו ההכנות לביקור אולמרט בוושינגטון, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2006. Peter Baker, The Security Adviser Who Wants the Role, Not the Stage, the Washington Post, January 29, 2006. אלוף בן‏, בוטל ביקורו של סטיב הדלי בישראל וברשות, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2004. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבק קוסמי

אבק קוסמי הוא אבק הקיים בחלל החיצון ולו תפקיד חשוב ביצירת מערכות שמש. גודלם של רוב חלקיקי האבק הקוסמיים הוא בין כמה מולקולות בודדות ועד ל-0.1 מילימטר (100 מיקרון). דרכי ההיווצרות, הרכב האבק, גודלו ומאפיינים אחרים של חלקיקי אבק קוסמי עשויים להשתנות ממקום אחד למשנהו. רוב האבק בחלל הבין-כוכבי מקורו בכוכבים שסיימו להתיך מימן בליבתם ועברו לשלב הענק האדום באבולוציה שלהם. כוכבים אלה פולטים לתווך הבין-כוכבי סיליקון, חמצן ופחמן - יסודות שנוצרו בהיתוך בליבת הכוכב וזרמי הסעה פלטו אותם לתווך הבין-כוכבי. מסת הכוכב והרכבו הראשוני הם הגורמים הראשיים שמכתיבים האם מעטפתו תהא עשירה בפחמן או בחמצן. כוכב פחמני מוליד כמות רבה של חלקיקי פחמן, בצורת פתיתי גרפיט או גושים אמורפיים. ככל שהפירורים מרוסקים על ידי לחץ קרינה, הטמפרטורה שלהם יורדת, ומתחילים להתווסף אליהם אטומים נוספים של מימן, חמצן, פחמן, חנקן וגופרית, אשר נמלטים מהכוכב. חומרים אלו מצטברים לתוך קרחונים קפואים של מים, אמוניה מוצקה (אמוניה נוזלית קופאת לגבישים חסרי צבע ב 77.7- מעלות צלזיוס), מתאן ופחמן דו-חמצני. באמצעות מגוון רחב של חומרים כימיים ה-"מודבקים" בתהליך, חומרים אחרים עשויים אז להתווסף לקרחוני המעטפת, כגון: פחמן חד-חמצני ומימן גופרי. החומרים - שמופצצים על ידי קרינה אולטרה סגולה מכוכבים חמים מקומיים, או כוכבים מרוחקים יותר - מעוררים תגובות כימיות בין הכימיקלים שעל פני השטח. תגובות אלו מובילות להיווצרות של חומרים אורגניים פשוטים בכימיה הבין-כוכבית. ניסויים חדשים שבוצעו על ידי מדעני האיחוד האירופאי הצליחו לראשונה להעריך את כמות האבק הקוסמי שנכנס לאטמוספירת כדור הארץ. מסתבר שחלקיקי האבק הקוסמי גורמים למגוון רחב של תופעות באטמוספירת כדור הארץ, ומחקרים נוספים מקווים לחקור את השפעת האבק הקוסמי על החיים בכדור הארץ. חלקיקי האבק, שמקור רובם בכוכבי השביט המקיפים את השמש, חודרים לאטמוספירה של כדור הארץ בתדירות גבוהה, ומתנגשים במולקולות הנמצאות באטמוספירת כדור הארץ, במהירות של 40,000 - 260,000 קמ"ש. התנגשותם של חלקיקי האבק עם המולקולות יוצרת חיכוך וחום רב, שכתוצאה ממנו מתאדים חלקיקים רבים. על פי הערכת החוקרים, בין 3 ל-300 טונות של חלקיקים נכנסים לאטמוספירת כדור הארץ על בסיס יומי. עדיין אין הסבר מספק לכמות האבק הקוסמי הנכנסת לאטמוספירת כדור הארץ, ולהשפעותיו של האבק על האטמוספירה שלנו. ניסויים שנערכו, בשילוב עם מודל אסטרונומי שחקר את אבולוציית האבק הקוסמי, מוכיחים שכ-40 טונות של אבק נכנסות לאטמוספירת כדור הארץ מדי יום. לדברי המדענים, החדירה של האבק הקוסמי לאטמוספירה גורמות לשורה של תופעות טבעיות, כגון עננים שזוהרים בחושך. אבק קוסמי נחשב עד לאחרונה כמפגע לאסטרונומים בלבד, היות שפגע ביכולתם להתבונן בחלל. כשהחלה תצפית אסטרונומית באינפרה אדום, חלקיקי האבק הקוסמי התגלו כרכיבים משמעותיים וחיוניים בעבור תהליכים אסטרופיזיקליים. ניתוחם עשוי לחשוף מידע על תופעות רבות, כמו היווצרות מערכת השמש. לדוגמה, אבק קוסמי יכול לסייע בהעברת חומרים לחלל לאחר מוות של כוכב. בנוסף, אבק קוסמי ממלא תפקידים רבים בשלבים המוקדמים בהיווצרותם של כוכבים, של כוכבי לכת, של טבעות פלנטריות (כגון הטבעות של שבתאי) ושל אטמוספירות של כוכבי לכת רבים (כגון צדק, שבתאי, אורנוס, נפטון וכוכבי שביט רבים). מדיה וקבצים בנושא אבק קוסמי בוויקישיתוף אבק קוסמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Introduction to Cosmic Dust, נאס"א (באנגלית) Cosmic dust, טלסקופ החלל הרשל (באנגלית)
ביטלוקר

BitLocker היא טכנולוגיית הצפנת דיסק, הכלולה במערכות ההפעלה של מיקרוסופט מ-Windows Vista ואילך. היא נועדה להגן על הנתונים על ידי הצפנת אמצעי האחסון כולו. כברירת מחדל נעשה שימוש באלגוריתם ההצפנה AES בצופן בלוקים (CBC) או במוד XTS ועם מפתחות של 128 או 256 ביט. CBC אינה בשימוש לאורך כל הדיסק אלא נעשה ברמת סקטור של מידע. חלונות מיקרוסופט מיקרוסופט TechNet הצפנה אתר האינטרנט הרשמי של ביטלוקר (בשפות מרובות) "Windows BitLocker Drive Encryption Frequently Asked Questions". TechNet Library. Microsoft. 22 במרץ 2012. נבדק ב-2007-09-05. {{cite web}}: (עזרה) Ferguson, Niels (באוגוסט 2006). "AES-CBC + Elephant Diffuser: A Disk Encryption Algorithm for Windows Vista" (PDF). Microsoft. נבדק ב-2008-02-22. {{cite web}}: (עזרה) Ferguson, Niels (באוגוסט 2006). "AES-CBC + Elephant diffuser: A Disk Encryption Algorithm for Windows Vista" (PDF). נבדק ב-7 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוס פינוס

לוס פינוס (בספרדית: Los Pinos, בתרגום חופשי לעברית: "האורנים") הוא בית הארחה במרכז מקסיקו סיטי המשמש כמשכנו ומקום מגוריו של נשיא מקסיקו, מאז 1934, עת נחנך בידי הנשיא לאסרו קארדנאס. המונח 'לוס פינוס' מהווה גם מטונימיה לנשיא מקסיקו. הארמון נבנה ב-1853 בסגנון האמנות האקלקטית, נרכש והיה למעונם הרשמי של נשיאי מקסיקו בשנת 1934. מאז היה הארמון בית ל-13 נשיאי מקסיקו ובני משפחותיהם במשך עשרות שנים. בשנת 2000 פתח הנשיא ויסנטה פוקס את הארמון לציבור הרחב ועבר להתגורר בווילה סמוכה. עד שנת 1940, התגוררו ראשי המדינה של מקסיקו בטירת צ'פולטפק, במקום סמוך. בשנת 1934, נכנס הנשיא לזרו קרדנס לתפקידו וסירב לגור בטירת צ'פולטפק בטענה כי הטירה ראוותנית מדי ואינו רוצה בה כמעונו הרשמי. הוא הציע להקים בית קטן יותר בסמוך לטירה, גם הוא בפארק צ'פולטפק, בשם "Rancho La Hormiga". בהמשך שינה את שם המשכן ל"לוס פינוס". מדיה וקבצים בנושא לוס פינוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוס פינוס (בספרדית) לוס פינוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוס פינוס, ברשת החברתית אינסטגרם הצצה למעונות של מנהיגי העולם, באתר mako
נשיא מקסיקו

נשיא המדינות המקסיקניות המאוחדות (בספרדית: Presidente de los Estados Unidos Mexicanos) או בקיצור נשיא מקסיקו הוא ראש המדינה והמשרה הפוליטית הרמה ביותר במקסיקו. על פי חוקת מקסיקו (אנ'), נשיא מקסיקו הוא המנהל הבלעדי של הקבינט של מקסיקו (אנ') ושל הרשות המבצעת במדינה, והוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של מקסיקו. נשיאת מקסיקו הנוכחית הוא היא קלאודיה שיינבאום, שנכנסה לתפקידה ב-1 באוקטובר 2024. המשרה נוסדה לראשונה ב-10 באוקטובר 1824. מקסיקו היא רפובליקה נשיאותית, לכן כל הכוח הפוליטי נמצא אצל הנשיא. הנשיא הוא ראש המדינה והוא הראש של מדינות מקסיקו. הנשיא עומד בראש הקבינט של מקסיקו, והוא אחראי לניהול השוטף של הממשלה ושל המדינה עצמה. פרק ג' בחוקת מקסיקו מגדיר וקובע את סמכויותיו של הנשיא, כמו כן גם את הכישורים עבור משרדו האישי של הנשיא. כדי להיות זכאי לכהן כנשיא, סעיף 82 של החוקה קובע כי על התנאים הבאים להתקיים: להיות אזרח מקסיקני מלידה. הנשיא חייב למלאות את זכויותיו האזרחיות, למשל שילום מיסים ותשלומי מדינה. כמו לנשיא חייב להיות לפחות הורה אחד שהוא אזרח מקסיקני מלידה. להיות תושב מקסיקו לפחות בעשרים שנה שלפני הבחירות שנים. הנשיא חייב להיות מעל גיל 35. לא להיות חבר בכנסייה או בכת דתית. לא להיות בשירות פעיל בצבא במהלך ששת החודשים לפני הבחירות. הנשיא נבחר בבחירות ישירות על ידי העם לתקופת כהונה קצובה בת שש שנים. בשנים 1934–1821 כהונתם של נשיאי מקסיקו הוגבלו לארבע שנים בלבד, ומאז 1934 תקופת הכהונה המרבית הועלתה לשש שנים. הנשיא לא יכול להיבחר לתקופת כהונה שנייה. לקראת סוף כהונתו של הנשיא המכהן, עליו להתייעץ עם מנהיגי המפלגות בקונגרס של מקסיקו על מנת לדון בבחירת המועמדים המרכזיים לנשיאות מקסיקו. כל הנשיאים נבחרים מושבעים לתפקיד ב-1 בדצמבר ומסיימים את כהונתם ב-30 בנובמבר. להלן רשימת הנשיאים במקסיקו המודרנית. לאחר הרפורמה החוקתית של 1933, תקופת הנשיאות במקסיקו הוארכה לכדי שש שנים ללא אפשרות הבחרות מחדש לתפקיד. אחרי הבחירות הפדרליות 1934 כל הנשיאים סיימו את כהונתם ביעד שנקבע מראש. פוליטיקה של מקסיקו מדיה וקבצים בנושא נשיא מקסיקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא מקסיקו נשיא מקסיקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Acevedo, Nicole, "laudia Sheinbaum sworn in as Mexico's first female president in historic inauguration", NBC News, October 1, 2024. Retrieved on October 1, 2024.
אלבארו סבוריו

אלבארו אלברטו סבוריו צ'אקון (בספרדית: Álvaro Alberto Saborío Chacón; נולד ב-25 במרץ 1982) הוא כדורגלן עבר מקוסטה ריקה. סבוריו היה מלך השערים של הליגה הקוסטה-ריקנית בעונת 2003/2004 עם 25 כיבושים, 5 יותר מוויין וילסון. הוא אחד השחקנים החשובים בנבחרת קוסטה ריקה. סבוריו השתתף בנבחרת קוסטה ריקה עד גיל 23, שהשתתפה באולימפיאדת אתונה (2004), ותרם רבות לעליית קוסטה ריקה למונדיאל 2006. עם דפורטיבו סאפריסה, זכה סבוריו בגביע CONCACAF לאלופות בשנת 2005, והיה חלק מהקבוצה שהשתתפה באליפות העולם לקבוצות 2005. בטורניר זה סיימה סאפריסה במקום השלישי וסבוריו סיים כמלך השערים של הטורניר. מדיה וקבצים בנושא אלבארו סבוריו בוויקישיתוף אלבארו סבוריו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלבארו סבוריו, באתר Transfermarkt אלבארו סבוריו, באתר Soccerway אלבארו סבוריו, באתר WorldFootball.net אלבארו סבוריו, באתר National Football Teams אלבארו סבוריו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.