laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פנינייה לבנת-חזה

פנינייה לבנת-חזה (שם מדעי: Agelastes meleagrides) היא מין של עוף ממשפחת הפניניתיים, החי במערב אפריקה והיא אחת משני המינים בסוג פנינייה כהה לצידה של הפנינייה השחורה (Agelastes niger). פנינייה זו בינונית בגודלה באורך של עד 45 סנטימטרים והיא מזכירה מאוד תרנגול הודו. צבע נוצותיה שחור עם חזה לבן והצוואר והראש חשופים ואדמדמים עם מקור קצר אפור. יש לה זנב ארוך ושחור לאיזון ורגליים אפורות חזקות. הפנינייה, בדומה למרבית התרנגולאים, חיה רוב זמנה על הקרקע ומעופפת לעיתים נדירות. שני הזוויגים דומים במראם, אך הנקבות מעט קטנות יותר. הפנינייה שוכנת בעיקר ביערות הגשם של מערב אפריקה במדינות: חוף השנהב, גאנה, גינאה, סיירה לאון וליבריה. היא משוטטת בחבורות קטנות ומחפשת זרעים, פירות שנפלו וחרקים כמו טרמיטים. פנינייה זו מצויה בסכנת הכחדה, עקב פגיעה ביערות בהם היא חיה ועקב ציד. מדיה וקבצים בנושא פנינייה לבנת-חזה בוויקישיתוף פנינייה לבנת-חזה, באתר ITIS (באנגלית) פנינייה לבנת-חזה, באתר NCBI (באנגלית) פנינייה לבנת-חזה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנינייה לבנת-חזה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פנינייה לבנת-חזה, באתר GBIF (באנגלית) פנינייה לבנת-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
בומבה (שיר)

בומבה הוא סינגל שהוקלט על ידי ההרכב המוזיקלי הישראלי הדג נחש. השיר יצא לאור ב-3 באוגוסט 2020, על ידי חברת התקליטים הליקון, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר נכתב והולחן על ידי חברי להקת הדג נחש, בשיתוף עם ג'וני גולדשטיין, שגם הפיק את השיר ועוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש. חברי הלהקה סיפרו על התהליך והרקע של יצירת השיר: הקורונה הביאה איתה אי ודאות ובלבול, שניכרים בכל מהלך בחיינו, אבל מנקודת מבטנו היא הביאה גם תקווה. הטיפול הכושל של השלטון באתגרים שהנגיף יצר סייעו להוציא לרחובות המונים בעוצמה שלא ידענו כמותה שנים ארוכות. מכל גשר בארץ ועד רחוב בלפור בירושלים מזכירים המוחים שזה הזמן להתעורר. אנחנו גאים בישראלים הנפלאים הללו, שעמלים מדי ערב על שמירת הדמוקרטיה שלנו, ומאושרים שהשירים שלנו עוזרים להם למצוא את המילים. — הדג נחש השיר, המכיל בתוכו את סגנון ההיפ הופ המחאתי, בשילוב עם הפקה מוזיקלית בסגנון הרגאטון, עוסק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, שהחלה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל והשלכותיו. בשיר מוזכרים גם האישומים הפליליים נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ופרשת אברה מנגיסטו, שחצה את גדר המערכת לתוך רצועת עזה, באזור חוף זיקים, ומאז גורלו לא נודע. בפזמון של השיר: "מירי (מירי רגב), ביבי (בנימין נתניהו), מיקי (מיקי זוהר), ביבי, בני (בני גנץ), ביבי", קורא הדובר לשבור את ה"מעגל" שהם מרכיבים. כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות. נדב אגמי מ-Time Out ישראל הפנה כלפי השיר ביקורת מעורבת, באומרו כי "השיר מצוין" וההאזנה לשיר הייתה בשבילו "חוויה כפית", ואילו "מרגיש שאפשר היה להחליף את הטקסט ל'איזה כיף לי בקיץ על הים, זאת עם הביקיני, איזה גוף מושלם', ועדיין כל זה היה עובד". יוסי חרסונסקי נתן לשיר ביקורת חיובית, באומרו כי "שירת העם מגיעה בקצב מדליק", והוסיף כי השיר הוא "פיצוץ של שיר", ו"מותאם לאווירה", תוך שהעניק לשיר ציון של ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. דודי פטימר ממעריב העניק לשיר ביקורת חיובית גם הוא, באומרו כי השיר הוא "השיר הכי חריף" שיצא באותו השבוע ו"שיר מחאה בועט". הווידאו קליפ הנלווה שהופק לשיר פורסם ב-3 באוגוסט 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. הקליפ, שבוים על ידי יואב רודה, מכיל בתוכו קטעי וידאו מתוך המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, ואת חברי הלהקה שרים את מילות השיר על רקע חשוך. נכון לספטמבר 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-751 אלף צפיות. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית הדג נחש - בומבה, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2020 "אומרים די!": הדג נחש בשיר מחאה חדש. צפו, באתר "סרוגים", 3 באוגוסט 2020 נדב מנוחין‏, באופן חריג, השיר החדש של הדג נחש מעז לדבר מפורשות על נתניהו, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2020 נדב אגמי, ‏סעו, יש לכם עוד: מהדג נחש ציפינו לבומבה אמיתית, באתר "Time Out ישראל", 4 באוגוסט 2020 הדג נחש - בומבה, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-08-06 דודי פטימר, ‏חם באוזן: הדג נחש בשיר מחאה חדש הפונה לביבי, גנץ ומיקי זוהר, באתר מעריב אונליין, 6 באוגוסט 2020 Hadag Nahash - Bomba (Prod. by Johnny Goldstein) הדג נחש - בומבה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:47)
כפר סגנה

כפר סגנה (גם: כפר סגנא) הוא שמה של עיירה יהודית בשפלת יהודה אשר התקיימה בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ונזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל. העיירה נזכרת במשנה כאחד המקומות המובחרים מהם הביאו את מנחות היין לבית המקדש: ”ומניין היו מביאין את היין - קרוחיין וחטוליין אלפא ליין, שנייה להן בית רימה ובית לבן בהר, וכפר סגנה בבקעה”. כמו כן, נזכרת העיירה במשנה כמקום הסמוך לעיר יבנה, לעניין מעשה בשריפה שפרצה בה, אשר הביאה לטומאת התנורים בה: ”תנור שהוסק מאחוריו, או שהוסק שלא לדעתו, או שהוסק בבית האומן - טמא. מעשה שנפלה דליקה בתנורי כפר סגנה, ובא מעשה ליבנה, וטימאן רבן גמליאל”. מעשה נוסף בשריפה שפרצה בעיירה נזכר בתוספתא, לעניין הלכות תרומות: ”רבי אליעזר אומר תורמין מן הטהור על הטמא, אמר רבי אליעזר מעשה שנפלה דליקה בגורני כפר סגנא, ותרמו מן הטהור על הטמא”. בנוסף, נראה כי בעיירה ישבו חכמים שונים, ובהם התנא מדור יבנה מנחם בן סגנאי. יישובים נוספים בשם סגנה או סוגני התקיימו במהלך התקופה הרומית במקומות שונים בארץ ישראל, ובכלל זה בגליל ובגולן. כמו כן, ישנה עיירה בשם "כפר סג'נה" בין חמה ואדליב בצפון סוריה. אתרה של כפר סגנה שביהודה, הנזכרת בכתבי חז"ל, טרם נתברר במחקר, ובניגוד ליתר היישובים התלמודיים בשפלת לוד, שמה של עיירה זו לא השתמר. זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עמ' 3797–3798. משנה, מנחות, ח, ו. משנה, כלים, ה, ד. תוספתא, תרומות, ג, יח. משנה, עדיות, ז, ח. מלחמות היהודים, ב', 573. מלחמות היהודים, ב', 574, ד',2 ,4.
לנצ'יה סיבילו

לנצ'יה סיבילו (באיטלקית: Lancia Sibilo, קרויה גם: Lancia Bertone Sibilo, ו-Bertone Sibilo) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית קופה אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה האיטלקית בשנת 1978. בתרגום "Sibilo" מאיטלקית לעברית: "לִלְחוֹשׁ". המאפיינים העיקריים של דגם הלנצ'יה סיבילו היו הקווים החדים והאווירודינמיים שלה וחלונות הפוליקרבונט. כמו עיצובי "קבוצת ברטונה" אחרים באותה תקופה, הגוף היה עשוי מפלדה שהורכב ידנית. ניתן היה להזיז חלק עגול קטן מחלונות הצד באמצעות מנוע חשמלי ומגב יחיד גדול של השמשה הקדמית ניגב אנכית את השמשה הקדמית. פנסים נשלפים עם עדשות עגולות עיטרו חזית מחודדת. בפנים, ההגה תוכנן באופן אנטומי כך שיתאים לאחיזה הטבעית של היד, מכשירים דיגיטליים הוצבו במרכז לוח המחוונים בסמוך לנקודה בה נפגשים לוח המחוונים והשמשה הקדמית, עיצוב שנועד להסיט את עיני הנהג כמה שפחות מהכביש. 2 דלתות - קופה. "לנצ'יה סיבילו" הוצגה לראשונה בסלון המכוניות ("Turin Auto Show" (אנ')) של טורינו בשנת 1978 "לנצ'יה סיבילו" התבססה על דגם "Lancia Stratos" (אנ'). מנוע מרכזי-אחורי-רוחבי בפוזיציה 65°, מתוצרת פרארי סדרה "Ferrari Dino engine" (אנ'). סוג הנעה: הנעה אחורית. עיצוב: מרצ'לו גנדיני עם בית עיצוב הרכב "קבוצת ברטונה" ("Gruppo Bertone" (אנ')). "לנצ'יה סיבילו" "לנצ'יה סיבילו" "לנצ'יה סיבילו" "לנצ'יה סיבילו" לנצ'יה מגגמה לנצ'יה דיאלוגוס לנצ'יה מדוזה מדיה וקבצים בנושא לנצ'יה סיבילו בוויקישיתוף לנצ'יה סיבילו, סרטון באתר יוטיוב לנצ'יה סיבילו, סרטון באתר יוטיוב "לנצ'יה סיבילו" jalopnik.com/the-lancia-siblio-was-nuts-even-by-1970s-concept-car "לנצ'יה סיבילו" carstyling.ru/en/car/1978_lancia_sibilo "לנצ'יה סיבילו" classicdriver.com/en/article/cars/total-recall-lancia-sibilo "לנצ'יה סיבילו" rmsothebys.com/en/auctions/VE11/Villa-d'Este
קרל ססטה

קרל ססטה (בגרמנית: Karl Sesta;‏ 18 במרץ 1906 – 12 ביולי 1974) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת הבלם. ססטה נולד ב-18 במרץ 1906 בזימרינג, וינה, של האימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. הוא התחיל את הקריירה ככדורגלן בזימרינגר ב-1927 ושנה אחר כך עבר ל-FK טפליץ עימה זכה בתוארו הראשון, הגביע האוסטרי של 1931. ססטה עבר ב-1934 לאוסטריה וינה עימה זכה להצלחה כשזכה בגביע מיטרופה ב-1936. בתחילת הקריירה שימש בתור קשר אחורי ולאחר מכן בתור מגן שבעמדה זו הפך ססטה לאחד המגנים המודרניים הראשונים כשהתקדם במהירות לעבר רחבת היריב ויצר מצבי הבקעה לחברי קבוצתו. במדי נבחרת אוסטריה ססטה ערך את הופעת בכורתו ב-1932 במשחק נגד צ'כוסלוקיה. הוא היה חלק מ"נבחרת הפלא" במונדיאל 1934 שהגיעה עד לחצי הגמר. במשחק על המקום השלישי כבש את שערו היחיד בנבחרת בהפסד 3–2. בסך ערך 44 הופעות עבורה. לאחר שסופחה אוסטריה לרייך השלישי ססטה שיחק שלושה משחקים עבור גרמניה כשהראשון מביניהם היה ב-15 ביוני 1941 נגד קרואטיה. באותו משחק היה בן 35 ובכך היה לשחקן הראשון שעושה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הגרמנית בגיל מבוגר זה. שני משחקיו הנוספים היו לאחר מלחמת העולם השנייה. אוסטריה וינה הגביע האוסטרי (3): 1931, 1935, 1936 גביע מיטרופה: 1936 נבחרת אוסטריה מקום רביעי בגביע העולם: 1934 קרל ססטה, באתר Transfermarkt קרל ססטה, באתר WorldFootball.net קרל ססטה, באתר National Football Teams קרל ססטה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קישלד

קישלד (בהונגרית: Kislőd) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בקישלד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו ביישוב 1,262 תושבים, ובשנת 2019 מספר התושבים עמד על 1,110. בקישלד חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא קישלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קישלד (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגיארפולאן

מגיארפולאן (בהונגרית: Magyarpolány) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. במגיארפולאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא מגיארפולאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגיארפולאן (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י

ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י (באנגלית: Richard Brydges Beechey‏; 1808 – 14 במרץ[דרוש מקור] 1895) היה צייר ואדמירל בצי המלכותי. ריצ'רד ביצ'י נולד לשני ציירים בריטים, סר ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. אחיו כללו את האדמירל והצייר הבריטי פרדריק ויליאם ביצ'י, את הצייר והחוקר הנרי ויליאם ביצ'י ואת הצייר ג'ורג' דאנקן ביצ'י. ריצ'רד ביצ'י הצטרף לצי המלכותי בגיל 14, ובסופו של דבר עלה לדרגת אדמירל. כמו אביו וכמה מאחיו, הוא היה צייר מהולל, שתיעד נמלים וסצנות ימיות שונות. לאחר שסיים המכללה הימית המלכותית, בפורטסמות', הפליג ביצ'י באוניה "בלוסום" בפיקודו של אחיו פרדריק ויליאם ביצ'י, אל האוקיינוס השקט, שהמשיכה למצר ברינג כדי לנסות לתמוך במשלחת של ג'ון פרנקלין. הוא הועלה לדרגת סגן בשנת 1828. לאחר מכן שירת בים התיכון, ובשנת 1835 הועבר לביצוע סקר באירלנד. הוא התמנה לקצין בשנת 1846, ואז בשנת 1851 הועלה לדרגת סרן. בשנת 1879, הרבה אחרי סיום הקריירה הימית הפעילה שלו, הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל. לאחר פרישתו מחיל הים בשנת 1864, הוא התיישב באירלנד, התגורר שנים רבות במונקסטאון, ובהמשך בפמברוק רוד, דבלין. הוא הציג באופן קבוע ציורים של נושאים ימיים באקדמיה המלכותית היברניאן בדבלין. הם העניקו לו תואר כבוד בשנת 1868. בשנת 1877 בערך, הוא התיישב בפלימות'. בשנת 1844 התחתן עם פרידסוויד מריה מור סמית' ונולדו לו שתי בנות, אנני ביצ'י ופרידסוויד ביצ'י. בשנת 1882, בתו פרידסוויד הייתה האישה הראשונה שזכתה בפרס שפתרה בעיות שחמט. ספרה "פריחת השחמט" ראה אור בשנת 1883, ואחריו "פירות שחמט" בשנת 1884, אותו כתבה יחד עם בעלה, תומאס ב. רולנד. בשנת 1888, כשלוש שנים לאחר מות אשתו הראשונה, התחתן ביצ'י עם פרנסס, בתו של הכומר אננסלי סטיוארט ממכללת טריניטי, דבלין. ביצ'י נפטר בפלימות' ב־8 במרץ 1895. בקרחונים ספינה בים "אורפאוס" הטענת ספינה מזג אוויר סוער האוניה בומבי נשרפת קרב הנילוס מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י בוויקישיתוף William Richard O'Byrne, Beechey, Richard Brydges, A Naval Biographical Dictionary Rée, Peta. "Beechey, Henry William". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press Richard Brydges Beechey, Irish Marine Artist: Biography, Paintings of Naval Ships, www.visual-arts-cork.com Richard Brydges Beechey, Amateur - Irish Artists, www.libraryireland.com
הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים

הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים הוא ספר מאת הסופר האמריקאי אריק ג'אגר משנת 2004, שעסק בדו-קרב האחרון שהוכר רשמית בצרפת. הספר מגולל את סיפור המשפט שנערך ב-29 בדצמבר 1386 והדו-קרב בין האביר הנורמני ז'אן דה קארוז' לבין ז'אק לה גרי. קארוז' האשים את לה גרי באונס אשתו מרגריט דה קארוז', ששם נעוריה היה דה תיבוויל, בינואר הקודם ופנה למלך שארל השישי בבקשה לערער על ההחלטה שניתנה על ידי הרוזן פייר ד'אלנקון, שלדעת קארוז' העדיף את לה גרי. כל לוחם שעדיין חי בסוף הדו-קרב יוכרז כמנצח כסימן לרצון האל. אם ז'אן דה קארוז' היה מפסיד, מרגריט דה קארוז' הייתה נשרפת על המוקד כעונש על האשמתה השקרית. במאות מאז מותו של לה גרי המקרה הפך לאגדה תרבותית חשובה בצרפת והאשמה או חפותם של משתתפיה היו מקור לוויכוח גדול בקרב היסטוריונים ומשפטנים. גרסה מקוצרת של הספר הוקראה על ידי רוברט גלניסטר ברדיו BBC כ"ספר השבוע" בין 10 בינואר ל-14 בינואר 2005. "הדו-קרב האחרון", סרט תיעודי דרמטי המבוסס על הספר וכולל הערות של ג'אגר שודר על ידי BBC Four כחלק מעונה על ימי הביניים ב-24 באפריל 2008. ביולי 2019 דווח שבן אפלק ומאט דיימון יכתבו, יפיקו ויככבו בעיבוד קולנועי לרומן, אותו רידלי סקוט אמור לביים. ג'ודי קומר תככב בתפקיד מרגריט דה קארוז'. הצילומים התרחשו בצרפת בפברואר ומרץ 2020 ואמורים להתחדש באירלנד. הסרט אמור היה במקור לצאת במהדורה מוגבלת ב-25 בדצמבר 2020, לפני שיופץ לאקרנים ב-8 בינואר 2021. עם זאת, כתוצאה ממגפת COVID-19, תאריך הקרנת הבכורה נדחה ל-15 באוקטובר 2021. The Last Duel, Eric Jager, Retrieved on 4 August 2007 Daoust, Phil (10 בינואר 2005). "Radio Pick of the Day". The Guardian. London. נבדק ב-2010-06-10. {{cite news}}: (עזרה) Fleming Jr., Mike (22 ביולי 2019). "Ridley Scott, Matt Damon, Ben Affleck & Nicole Holofcener Huddle On 14th Century Tale 'The Last Duel'". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) The Last Duel. "The Last Duel Film Extras Open Casting". נבדק ב-2020-02-13. Kroll, Justin (2019-11-16). "Ridley Scott's 'The Last Duel' Gets the Greenlight as Disney Dates Multiple Titles". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-11-16. Rubin, Rebecca (23 ביולי 2020). "'Star Wars' Films, 'Avatar' Sequels Pushed Back a Year in Disney Release Calendar Shakeup". Variety. נבדק ב-23 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה)
לנצ'יה דיאלוגוס

לנצ'יה דיאלוגוס (באיטלקית: Lancia Dialogos) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית סלון מהודרת אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה האיטלקית בשנת 1998. "לנצ'יה דיאלוגוס" הוצגה לראשונה בסלון המכוניות ("Turin Auto Show"(אנ')) של טורינו בשנת 1998. סגנון קדמי שנשלט על ידי סורג גדול. 4 דלתות. 4 מושבים. 2 דלתות אחוריות - "דלתות התאבדות" ("Suicide door" (אנ')) (נפתחות בכיוון הפוך לציר התנועה). היעדר עמודים מרכזיים צדדיים בין הדלתות האחוריות והדלתות הקדמיות (ראו תמונה) הצירים מורכבים על קשתות הצד הקדמיות של עבודת-הגוף, באותה צורה שבה נבנתה לנצ'יה אורליה בשנות ה-50 של המאה ה-20. דיפרנציאל ומונע תנועה מתכוונן לשני הסרנים וכן מתלים רב קישוריים ("Multi-link suspension" (אנ')) מתקדמים. המתלה הקדמי משתמש בציר היגוי וירטואלי, כאשר הציר האמור עובר במרכז הגלגלים הקדמיים, התוצאה היא מהמורות או משטחים לא אחידים שלא גורמים לגלגל לרטוט או להסתובב. המתלה האחורי משתמש גם במרכז המגרש הווירטואלי כך שכאשר הרכב רוכב על מכשול, הגלגל נע אחורה כדי להפחית הפרעות המועברות לגוף. פנסים אדפטיביים לחלוטין המגיבים לתנאי הנהיגה. בקרת שיוט אדפטיבית. חיישן תאונה. שליטה קולית עבור מערכות רבות. מצלמות חיצוניות. מפתח אלקטרוני אישי (קרוי: "Ego Card") המאפשר למכונית להסתגל לצרכיו של האדם הקשור לתנוחת מושב, הגדרות בקרת אקלים מרובת אזורים, הגה ודוושת הדוושה, פותח את דלת הנהג אוטומטית עם התקרבות לרכב המושבים הקדמיים של הדגם מסתובבים ב-90° מעלות כדי לעזור לגישה לתא הנוסעים, וב-180° מעלות ליצירת ספה הפונה למושבים האחוריים. הגה ולוח מכשירים הממוקם במרכז כדי להקל על הגישה אך שיכולים להחליק משני הצדדים בהתאם לכיוון הנהיגה. שני מסכים המותאמים בחלק האחורי של המושבים הקדמיים. לנצ'יה מגגמה לנצ'יה מדוזה לנצ'יה סיבילו מדיה וקבצים בנושא לנצ'יה דיאלוגוס בוויקישיתוף לנצ'יה דיאלוגוס, סרטון באתר יוטיוב "לנצ'יה דיאלוגוס" archivioprototipi.it/italia/lancia/dialogos "לנצ'יה דיאלוגוס" italiaspeed.com/proto_dialogos "לנצ'יה דיאלוגוס" autointell.com/european_companies/fiat/fiat111112 "לנצ'יה דיאלוגוס" autointell.com/european_companies/fiat
שרה חתן

שרה חתן (1932 – יולי 2012) הייתה יזמת ישראלית, זוכת פרס ראש הממשלה ליזמות, מדליקת משואת יום העצמאות ה-58. שרה חתן נולדה בשנת 1932 בכורדיסטן ועלתה לארץ ב-1951. שרה התייתמה מאמה בגיל 9 וגידלה את אחיה הצעירים. שרה נישאה בגיל צעיר לחתן חתן ונולדו להם 14 ילדים. היא התגוררה במושב אלקוש, שם גידלה טבק, ומכרה ירקות לשכנים. ב-1969 הוקמו על גבול הצפון חמישה יישובים: שתולה, זרעית, נטועה, דובב ואביבים. עם הקמת היישוב שתולה, שרה חתן ובני משפחתה הסכימו לעבור ליישוב, בו עיבדו מטעי אפרסקים ותפוחים, וגידלו תרנגולות וכבשים. הם הכינו מהחלב גבינות ולבנה, ומהצמר גרביים וליפות רחצה. שרה נפטרה ביולי 2012. ב-1995 הקימה שרה יחד עם בתה, אורה, מסעדה כורדית אותנטית בשם "חמדת הגליל" ומספר חדרי אירוח, וכך הפכו השתיים לחלוצות בתחום התיירות בגליל המערבי ואף זכו בפרס ראש הממשלה ליזמות. מספר שנים אחרי מותה, חזרו בני משפחתה להפעיל את המסעדה, בהובלתם של בן הזקונים דודו חתן ואשתו, פנינה חתן. בגיל 74, בהיותה רועת צאן, מבשלת אוכל כורדי במסעדה, נבחרה חתן להדליק משואה ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל, על תרומתה לפיתוח הגליל. אורה חתן, חיי שרה, סיפור חייה של שרה חתן. תש"ע. אמצע העולם ימינה בהשתתפות שרה חתן- הסרט המלא מחלקת התעודה של הטלוויזיה הישראלית, בעריכת דני כ"ץ, במאי - פרדי גרובר אתר מסעדת חמדת הגליל הלכה לעולמה שרה חתן, חדשות הצפון, 30 ביולי 2012 הדלקת המשואות - שרה חתן, יום העצמאות 58, מתוך טקס הדלקת המשואות גלעד גרוסמן (2 במאי 2006). "לתפארת מדינת ישראל' 14 הישראלים שהדליקו אמש את המשואות תרמו בדרכם לפיתוחו של הנגב והגליל. אלה סיפוריהם". מקור ראשון. נבדק ב-28 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "טקס הדלקת המשואות 58, יום העצמאות תשס"ו 2006" (PDF). במאי 2006. {{cite web}}: (עזרה) הספר "חיי שרה", באתר הספרייה הלאומית
Before the Doors: Live on I-5 Soundcheck

Before the Doors: Live on I-5 Soundcheck הוא מיני אלבום של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן שיצא לאור בנובמבר 2011 בחברת התקליטים A&M. המיני-אלבום הוא למעשה ויניל 10' שנמכר ב"Record store day" (המקביל לבלאק פריידיי בחנויות התקליטים בארצות הברית), הכולל את בדיקות הסאונד (Soundcheks) שעשו חברי הלהקה במהלך סיבוב ההופעה שלה ב-1996. רצועות אלה למעשה פורסמו בגרסה אקסקלוסיבית של האלבום הקודם "Live on I-5" המתעד את ההופעות עצמן, וכעת יצאו על גבי ויניל אקסקלוסיבי. מיני-אלבום זה יצא במהדורה מוגבלת של 5,000 עותקים בלבד ונחשב לפריט אספנות בקרב מעריצי מוזיקת הרוק והלהקה בפרט. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי כריס קורנל (למעט היכן שמצוין אחרת).  הערות רצועות 1-3 הוקלטו ב-5 בדצמבר 1996 במרכז הכנסים ע"ש הנרי קיסינג'ר באוקלנד, קליפורניה רצועה 4 הוקלטה ב-7 בדצמבר 1996 ב"Pacific National Exhibition Forum", ונקובר, בריטיש קולומביה, קנדה רצועה 5 הוקלטה ב-4 בדצמבר 1996 באודיטוריום הזיכרון בסקרמנטו, קליפורניה מאט קמרון – תופים כריס קורנל – שירה, גיטרת קצב קים ת'איל – גיטרה מובילה בן שפרד – בס מידע על האלבום Before the Doors: Live on I-5 Soundcheck באתר MusicBrainz
ג'ורג' דאנקן ביצ'י

ג'ורג' דאנקן ביצ'י (באנגלית: George Duncan Beechey‏; 1798 – 6 בדצמבר 1852) היה צייר פורטרטים אנגלי. ביצ'י היה ילדם הרביעי של שני ציירים, סר ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. הוא היה סנדק של המלך ג'ורג' השלישי. הוא היה אחיו של קפטן פרדריק ויליאם ביצ'י, האדמירל והצייר ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י, וצייר הדיוקנאות הנרי ויליאם ביצ'י. מעמדו של אביו כצייר דיוקנאות מלכותי אפשרה לביצ'י להשיג עבדות של ציורי דיוקן מחוגי המלוכה. ציוריו כללו את הנסיך אוגוסטוס פרדריק, והבישוף בוייר אדוארד ספרקה (1759–1836). ג'ורג' ביצ'י הציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בין 1817 ל־1834. ביצ'י נסע למצרים בשנת 1821 עד 1822. בשנות ה-30 של המאה ה-19 נסע להודו, שם מונה לצייר החצר של נואב מעוואד בלאקנאו. ג'ורג' ביצ'י מילא את התפקיד עד שהשאח מוחמד עלי נפטר בשנת 1842. ביצ'י פרש בהודו והמשיך לצייר. ציוריו של ג'ורג' ביצ'י נדירים למדי, ייתכן שציורים מסוימים נהרסו במהלך המרד ההודי הגדול ב־1857. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' דאנקן ביצ'י בוויקישיתוף John Wilson, ‘Beechey, Sir William (1753–1839)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Oct 2006 accessed 2 May 2017 Robert Edmund Graves, Beechey George D., Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 04
The Classic Album Selection

The Classic Album Selection הוא מארז תקליטורים (אנתולוגיה) של להקת הגראנג' האמריקאית סאונדגארדן, שיצא במאי 2012 בחברת A&M. שנה לאחר מכן יצא האלבום גם בלייבל יוניברסל מיוזיק גרופ (שלמעשה היא חברת האם של A&M). המארז הוא אוסף של ארבעה מאלבומי האולפן של הלהקה, ואלבום ההופעה הראשון שלה שיצא אחרון (ב-2011). האלבומים הכלולים במלואם במארז לפי סדר כרונולוגי: Louder Than Love ‏ (1989) - אלבום האולפן השני של הלהקה Badmotorfinger ‏ (1991) - אלבום האולפן השלישי של הלהקה Superunknown ‏ (1994) - אלבום האולפן הרביעי של הלהקה Down on the Upside ‏ (1996) - אלבום האולפן החמישי של הלהקה Live on I-5 ‏ (2011) - אלבום הופעה המתעד את סיבוב ההופעות של הלהקה ב-1996 מאט קמרון – תופים כריס קורנל – שירה, גיטרת קצב קים ת'איל – גיטרות הירו ימאמוטו – בס (באלבום השני) בן שפרד – בס (באלבום השלישי ואילך) האלבום The Classic Album Selection באתר Discogs
רטינג רינפוצ'ה

רטינג רינפוצ'ה (בסינית מפושטת: 熱振活佛; בפין-יין, Rè zhèn huófó;; בטיבטית: རྭ་སྒྲེང་རིན་པོ་ཆེ; בפין-יין טיבטי: Razheng) היה תואר כבוד לראשי מנזר רטינג, מנזר בודהיסטי במרכז טיבט. לעיתים, הרטינג רינפוצ'ה היה אחראי לבחירת הגלגול החדש של הדאלאי לאמה. מסיבה זו מאמינים שממשלת סין ניסתה בעבר להביא דמות פרו-סינית בעמדה זו. נגוונג צ'וקדן (1677–1751) לובסה יסה טנפה רבגייה (1759–1815) נגוונג יסה טסולטרים גיילסן (1816–1863) נגוונג לובסה יסה טייפי גיילסן (1867–1910) ג'אמפל יסה גיילסן (1912–1947) טנזין ג'יגמה ת'וטוב וונגצ'ק (1948–1997) לודרו גייטסו טרינלי להונדרופ (2000-מכהן), מוכר רק על ידי הרפובליקה העממית של סין. הרינפוצ'ה החמישי, ת'ובטן גא'מפל יסה גיאלסן (1911–1947; טיבטית: ཐུབ་ བསྟན་ འཇམ་ དཔལ་ ཡེ་ ཤེས་ རྒྱལ་ མཚན་,), מילא תפקיד משמעותי בהיסטוריה הטיבטית בתור העוצר החד פעמי של הדלאי לאמה הנוכחי. הוא הוחלף בשנת 1941 ובהמשך לכאורה נטען כי ארגן התקוממות נגד מחליפו. הוא נפטר בשנת 1947 בבית הכלא בארמון פוטאלה בלהאסה, ככל הנראה קורבן להרעלה. על פי החשד, סוהר דיווח כי אשכיו היו כבולים והוכו עד שמת מהכאב. מלווין סי. גולדשטיין מדווח על דברים מטסאספון וו. ד. שקאבאפה, שטען כי רבים אמרו זאת, אך חקירה נערכה על ידי האספה הטיבטית כדי לבדוק את גופתו של הרטינג. שקאבאפה היה חבר בוועדה שכללה גם את צארונג, חנכן לובסאנג טאשי, גיטאקה, וכן נציגים ממנזרי רטינג ומשרדי סרה. צארונג הצהיר בפני האספה כי אין שום עדות לכך שרטינג נחנק, מכיוון שאין שום סימן לפציעה. הפרק חשף מספר ממדים פוליטיים של ההיררכיה הדתית בלהסה. מבקרי הרטינג רינפוצ'ה החמישי האשימו אותו בשחיתות נרחבת, ובמעורבות עם נשים נשואות כנזיר. הסנגורים טענו כי כליאתו נבעה בחלקה כתוצאה ממשיכתו לתורת שושלת ניינגמה, נטייה רגישת פוליטית, וכי התיק נגדו תוכנן על ידי שר הממשלה קפסופה. זמנו כעוצר, זמן מאסרו ומותו מופיעים באופן משמעותי בסרטו של מרטין סקורסזה משנת 1997 "קונדון". טנזין ג'יגמה ת'וטוב וונגצ'וק נולד בלהאסה בשנת 1948. הוא זוהה כגלגול נשמתו של הרינפוצ'ה החמישי של הרטינג בשנת 1951 והומלך בשנת 1955. הוא הוכר על ידי הממשלה הטיבטית. הוא שהה בטיבט כשממשלת טיבט יצאה לגלות בשנת 1959 במהלך הפזורה הטיבטית. הוא נפטר בשנת 1997 והוחלף על ידי גלגול נשמות שמונה על ידי ממשלת סין ולא נחשב לגיטימי על ידי ממשלת טיבט בגלות. דלאי לאמה מדיה וקבצים בנושא רטינג רינפוצ'ה בוויקישיתוף Canada Tibet Committee | Page not found, www.tibet.ca Ulrike Roesler, A palace for those who have eyes to see: Preliminary remarks on the symbolic geography of Reting (Rwa-sgreng), Acta Orientalia Vilnensia 8, 2007-01-01, עמ' 123–144 doi: 10.15388/aov.2007.1.3747 Hisao Kimura, Scott Berry, Japanese Agent in Tibet: My Ten Years of Travel in Disguise, Serindia Publications, Inc., 1990, ISBN 978-0-906026-24-3. (באנגלית) Melvyn C. Goldstein, A History of Modern Tibet, 1913-1951: The Demise of the Lamaist State, University of California Press, 1991-06-18, ISBN 978-0-520-91176-5. (באנגלית) Marcello, Patricia Cronin., The Dalai Lama : a biography, Greenwood Press, 2003, ISBN 0-313-03945-3 monks-lobsang-khedup-and-lobsang-gyatso-sentenced-to-3-years-imprisonment, Human Rights Documents online Canada Tibet Committee | Library | WTN | Archive | Old, www.tibet.ca
ריאזאנסקי (נפה, מוסקבה)

נפת ריאזאנסקי (ברוסית: Рязанский район) היא נפה של המחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 6.49 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 110,073 תושבים (2020). מאז שנות ה-2000 מפונה בהדרגה הייצור התעשייתי משטח הנפה. רבים מהמפעלים שהוקמו בתקופה הסובייטית בסביבת השדרה המובילה לנפה (שדרת ריאזאן) כבר נסגרו. הקמת אזורי מגורים חדשים מתוכננת על השטחים שהתפנו, כולל במסגרת תוכנית שיפוץ הדיור במוסקבה. ישנם 12 ארגוני מחקר ו-12 מפעלי ייצור בשטחי הנפה. היכל התרבות "40 שנה למהפכת אוקטובר" מכון המחקר המרכזי למבני בניין[דרושה הבהרה] תחנות מטרו "שדרות ריאזאן", "אוקסקאיה" ו"סטחנובסקאיה" מדיה וקבצים בנושא ריאזאנסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריאזאנסקי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איראן–אירלנד

יחסי איראן–אירלנד הם יחסי החוץ בין אירלנד לאיראן. לאחר סיום מלחמת איראן–עיראק בשנת 1988, שלחה אירלנד 177 אנשי פיקוח על הפסקת האש במסגרת האו"ם בהובלת UNIIMOG. בשנת 2012 סגרה אירלנד את שגרירותה באיראן מסיבות תקציביות. אירלנד מיוצגת באיראן באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה, ובנוסף מחזיקה באיראן קונסוליה כללית בטהראן. איראן מחזיקה באירלנד שגרירות בדבלין. Government can’t afford €500,000 embassy in Iran - Tánaiste באתר irishtimes‏, 2 ביולי 2014 אתר על יחסי מדינות