גלעד עברון

גלעד עברון (2 באפריל 1955 - 25 באוקטובר 2016) היה מחזאי, תסריטאי וסופר ישראלי. צעירותו גלעד עברון נולד למרים רובינשטיין ולבועז עברון, עיתונאי, מבקר תיאטרון, מרצה באוניברסיטה, הוגה דעות, מתרגם ופעיל פוליטי. גדל ברמת גן. בשנים 1976–1979 למד אמנות פלסטית במחלקה לאמנות באקדמיה "בצלאל". ב-1978 היה עברון אחד ממקימי ה"סדנה לאמנות" ביבנה. עברון היה מורה והיה פעיל בהתארגנויות פוליטיות של השמאל כתנועת "יש גבול". פעילות כתסריטאי ב-1985 הופק תסריטו הראשון, "לחם", דרמה טלוויזיונית שכתב ביחד עם מאיר דורון ובוימה על ידי רם לוי. הסרט הוקרן בערוץ הראשון וזכה להצלחה רבה ושבחים מן הביקורת, ואף זכה בפרס איטליה הבינלאומי לדרמת הטלוויזיה הלא-תיעודית. בעקבות הצלחת "לחם" בשנים 1985–1995 עברון כתב תסריטים נוספים לטלוויזיה הישראלית, ביניהם דרמת הטלוויזיה "הורים ובנים", "בּוּצֵ'ה", והמיני-סדרה "מר מאני" על-פי ספרו של א.ב. יהושע. ב-1995 השתתף בכתיבת התסריט לסרט זכרון דברים ביחד עם עמוס גיתאי. פעילות כמחזאי ב-1988 עלתה בתיאטרון הקאמרי הצגתו הראשונה, "גשם", בבימוי רמי דנון, ששיחק ב"לחם". בהצגה זו עברון שיתף פעולה לראשונה עם השחקן יגאל נאור, שכיכב לאחר מכן במחזות נוספים שכתב. ב-1992 עלה מחזהו השני "יהוא", בבימויו של חנן שניר, אשר זכה להצלחה רבה וזיכה את ההצגה בפרס אקו"ם. המחזה מתייחס להתרחשויות המתוארות כביכול בתנ"ך, שבמרכזם יהוא, קצין בצבא ישראל, המובא למשפט כפושע מלחמה לאחר שרצח תושבי כפרים כבושים. עזגד מפקד הצבא תובע מזיף ראש השרים להוציא להורג את יהוא. אבל דמותו הפראית והכריזמטית של יהוא מפתה את זיף ובמקום לחתום על גזר הדין, הוא בוחר ל"תרבת" את הקצין הפרוע וללמד אותו התנהגות נאותה וסגנון של בן תרבות. המחזה הוא אלגוריה לכיבוש הישראלי בשטחים. המחזה עלה לראשונה תיאטרון "הבימה" ב-1992, ושוב ב-2015. כתבה של רם לוי במגזין חדשות "יומן" על המחזה נפסלה לשידור, על ידי מנהל הטלוויזיה אריה מקל, בשל ההשוואה שערכו עברון והבמאי חנן שניר במהלכה, בין הסיפור התנ״כי למצב בישראל. בשנים 1996–1998 היה עברון מחזאי הבית של תיאטרון הבימה, אשר באותו זמן העלה את הצגתו "הר לא זז", שעלה שוב בבית ליסין ב-2016. מאז 1997 מחזות של עברון הופקו בתיאטרונים ופסטיבלים שונים ברחבי הארץ, בצרפת ובגרמניה. ב-2012 זכה בפרס המחזאי בטקס פרס התיאטרון הישראלי על מחזהו "יוליסס על בקבוקים". ההצגה בהפקת תיאטרון חיפה ובבימוי אופירה הניג, זכתה גם בפרס התיאטרון הישראלי כהצגה המקורית של השנה, ובפרס המחזאות ע"ש נסים אלוני. פעילות כסופר ב-2003 פרסם עברון את ספרו הראשון, אוסף סיפורים קצרים בשם "מראה מקום", בהוצאת עם עובד. מתוכו סיפור "הבז", תורגם לאנגלית ופורסם בכתב העת האנגלי "גרנטה". גלעד עברון היה נשוי לד"ר נורית כהן-עברון, מרצה לחינוך לאמנות (בתה של הציירת רות שלוס). הם התגוררו יחדיו ביפו, ולהם שלושה ילדים. עברון נפטר בשנת 2016 מהתקף לב בגיל 61. לבקשת המשפחה נטמן בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא. פרס "איטליה" ל"לחם" 1986. פרס הטלוויזיה ל"הורים ובנים" כדרמה הטובה לשנת 1987. פרס אקו"ם ל"יהוא" כהצגה הטובה ביותר לשנת 1993. פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים 1997 פרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית המחזאי לשנת 2011 עבור המחזה "יוליסס על בקבוקים". פרס התיאטרון הישראלי ל"יוליסס על בקבוקים" בקטגוריית ההצגה המקורית לשנת 2011. פרס המחזאות לשנת 2012 ע"ש נסים אלוני, קרן רבינוביץ' לאמנויות תל אביב עבור המחזה "יוליסס על בקבוקים". יצירותיו של עברון מעלות לעיתים קרובות ביקורת חברתית ופוליטית אודות המציאות הישראלית, בין עם על ידי עימות ישיר עימה ("לחם", "הבז", "יוליסס על בקבוקים") או על ידי יצירת מציאות אלטרנטיבית ("יהוא", "הר לא זז", "הטענה של דון קיחוטה"). לעיתים קרובות, במרכז העלילה נמצאת דמות אשר מנוכרת לחברה בה היא נמצאת, ועליה להכריע בדילמה מוסרית אישית אשר נוצרת בעקבות הנסיבות הפוליטיות של החברה בה היא נמצאת. במובן זה, ניכר כי דמויותיו של עברון נוטות להיות במקביל דמויות מורכבות ואינדיבידואליות מצד אחד, ודמויות אלגוריות שמהן ניתן להשליך אודות המצב האקטואלי של החברה. תמה מרכזית נוספת במחזותיו של עברון היא השיח על השפה התיאטרונית עצמה. לדברי עברון: "תיאטרון יכול להיות המון דברים, אבל קודם כל הוא מוכרח להיות תיאטרון. והדרך לבדוק את זה היא דרך מה שכל מחזה צריך לשאול ולענות בדרך עשייתו: מה יש בו שאפשרי ונכון רק לבמת התיאטרון ולא לשום מדיום אחר. אם מחזאי מוצא הגדרה משמעותית לשאלה הזאת, אפשר להניח שמצא את המפתח לעבודתו – איך לספר מה שרוצים לומר או לגעת בו." מבחינה אמנותית, הרקע של עברון באמנות פלסטית השפיע עליו כך שעולם הדימויים הוויזואליים והאסתטיקה החזותית מהווים מרכיב מרכזי בהצגותיו כבר במחזה עצמו, עוד לפני תהליך הבימוי. "לחם" תסריט בשיתוף מאיר דורון לדרמת טלוויזיה, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1985. משחקים בחורף" שותף לכתיבת תסריט דרמת טלוויזיה בעקבות סיפור של יצחק בן-נר, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1988. "הורים ובנים" תסריט לדרמת טלוויזיה, במאי רוני ניניו, הטלוויזיה הישראלית 1987. "בּוּצֵ'ה" תסריט לדרמת טלוויזיה בעקבות מחזה של יוסף בר-יוסף, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית, 1992. "מלאכים ברוח", תסריט לסרט קולנוע ביחד עם גור הלר, במאי גור הלר, 1992. "זיכרון דברים", תסריט לסרט עלילתי בעקבות יעקב שבתאי, במאי עמוס גיתאי, 1995. "מר מאני" תסריט למיני סדרה על פי א. ב. יהושע, במאי רם לוי, הטלוויזיה הישראלית 1995/6. "המתים של יפו" תסריט לסרט עלילתי, במאי רם לוי, מפיקים איתי תמיר וערן ריקליס, 2019. רק השפה נשארה, מחזות ורשימות על תיאטרון, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2018 שישה מחזות, קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007 מראה מקום, קובץ סיפורים קצרים, הוצאת עם עובד, הספרייה לעם, 2003. הבז, פרסום באנגלית של הסיפור, כתב העת גרנטה, אנגליה, 2005. שמעון לוי, "מכאן אני כותב", בתוך: גלעד עברון, שישה מחזות, קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 5–14. יואב רינון, "זהו מחזה העוסק, כזכור, בחורבן: אתיקה בעידן של כיבוש - מילים ומעשים ביהוא לגלעד עברון", במה 130 (תשנ"ג) 5-22 מדיה וקבצים בנושא גלעד עברון בוויקישיתוף גלעד עברון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" קורות חיים קצרים (אורכב 14.10.2013 בארכיון Wayback Machine) באתר עם עובד ראיונות ציפי שוחט תצלום: דודו בכר, נשארתי במטוס, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2008 מרב יודילוביץ', "ישראל החזקה זו פיקציה", באתר ynet, 5 במרץ 2011 יאיר אשכנזי, המחזאי הפוליטי גלעד עברון כותב על יפן, אך מתכוון אלינו, באתר הארץ, 25 ביולי 2016 אודותיו גלעד עברון, באתר פרס התיאטרון הישראלי גלעד עברון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" גלעד עברון (אורכב 14.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר עם עובד על הספר "שישה מחזות" (אורכב 13.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת תל אביב גלעד עברון, באתר הבימה הנימוקים לקבלת פרס נסים אלוני, באתר התיאטרון הקאמרי גלעד עברון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלעד עברון, דף שער בספרייה הלאומית גלעד עברון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רחל נאמן, חירבת אלמליח, כותרת ראשית, 19 בפברואר 1986 חיים נגיד, אחרי "לחם" ־ "גשם", מעריב, 6 ביוני 1988 מיכאל הנדלזלץ, לראות את יהוא התנ"כי ולחשוב על קצינים בישראל כיום, באתר הארץ, 7 ביולי 2015 שוש אביגל, חוויה אסתטית מרתקת, חדשות, 10 ביוני 1992 ביקורות: מיכאל הנדלזלץ, "יהוא": מחזה מוסר מקראי על כיבוש משחית, באתר הארץ, 23 ביוני 2015 מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, יהוא: דרמה אנושית חיה ומשכנעת, באתר הארץ, 24 ביוני 2015 שי הרלב, שחיתות, הרג וטיוח בממלכה. נשמע מוכר?, באתר הארץ, 23 ביולי 2015 הגר רם, מקל פסל עוד כתבה ל־"יומן" על רקע פוליטי, חדשות, 14 ביוני 1992 מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "הר לא זז": דרוש חזון אמנותי, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2016 ביקורות על הספר: ארי אופנגנדן, זרים בבית, באתר הארץ, 5 בינואר 2004 בתיה גור, זוגיות מושלמת וכיבוש הגון, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2003 דן לחמן, מראה מקום / גלעד עברון, באתר אימגו, 27 בינואר 2006 יאיר אשכנזי, המחזאי והתסריטאי גלעד עברון מת בגיל 61, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2016 יאיר אשכנזי, המחזאי והתסריטאי גלעד עברון הובא למנוחות, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2016 ציפי שוחט, "קברט" הוא הזוכה הגדול בפרסי התיאטרון, באתר הארץ, 13 במאי 2012 גלעד עברון, שישה מחזות, עמ' 6. השיבה הביתה, חדשות, 10 בינואר 1992 ביקורות: שוש אביגל, סליחה בגלל שהשתמשתם בנו לחזון שלכם, חדשות, 17 באוגוסט 1988 רחלה זנדבנק, תיאטרון - נשיאים ורוח - גשם - הקאמרי, כותרת ראשית, 17 באוגוסט 1988 ביקורות: צבי גורן, הטענה של דון קיחוטה - פנינת במה, באתר הבמה, 18 בנובמבר 2008 מיכאל הנדלזלץ, כמיהה לאמונה בגעגועים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2008 מרט פרחומובסקי, ‏ביקורת תיאטרון: “הטענה של דון קיחוטה” בהרצליה, באתר "במחשבה שנייה", 1 בינואר 2009 ציפי שוחט, מחזה של גלעד עברון יועלה ב"קומדי פרנסז" בפאריס, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2009 מיכאל הנדלזלץ, המחזה "יוליסס על בקבוקים" מחזיר את התיאטרון הישראלי לעיסוק במהות, באתר הארץ, 27 בינואר 2011