laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קיילב סמית'

קיילב בלד סמית' (באנגלית: Caleb Blood Smith;‏ 16 באפריל 1808 – 7 בינואר 1864) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אינדיאנה, מזכיר הפנים השישי של ארצות הברית ושופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז אינדיאנה. קיילב סמית' נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. ב-1814 הוא עבר עם משפחתו לאוהיו. הוא למד באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו בשנים 1825–1828. ב-1828 הוא למד בקולג' סינסינטי (כיום אוניברסיטת סינסינטי) ולמד משפטים בקריאה עצמית. לאחר סיום לימודיו ועד 1843 הוא עסק בעריכת דין בקורנרסוויל שבאינדיאנה. סמית' היה מייסד ועורך העיתון Indiana Sentinel ב-1832. לאחר מכן ועד 1837 הוא היה חבר בית הנבחרים של אינדיאנה, ושוב בשנים 1840–1841, וב-1836 היה יושב ראש הבית. ב-1841 התמודד סמית' ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. שנתיים לאחר מכן הוא נבחר מטעם המפלגה הוויגית וכיהן עד 1849. בשנתיים האחרונות לכהונתו שימש סמית כיושב ראש הוועדה לענייני הטריטוריות. סמית' מונה על ידי הנשיא זאכרי טיילור כחבר בוועד הנציבים ליישוב תביעות נגד מקסיקו בשנים 1849–1851. לאחר מכן ועד 1859 הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין במגזר הפרטי בסינסינטי. הוא היה חבר בוועידת השלום של 1861, שהתכנסה בוושינגטון הבירה במאמץ למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. במרץ אותה שנה הוא מונה על ידי הנשיא אברהם לינקולן כמזכיר הפנים של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד ינואר 1863. סמית' גילה עניין מועט בתפקיד זה, ועם ההתדרדרות במצב בריאותו הוא האציל את רוב סמכויותיו לסגנו ג'ון אשר. כאשר הציג הנשיא לינקולן את טיוטת הצהרת האמנציפציה בפני הקבינט, שקל סמית' השמרן להתפטר מתפקידו עם פרסום ההצהרה, אך קיבל אותה בסופו של דבר. ב-16 בדצמבר 1862 מינה הנשיא לינקולן את סמית' כשופט בבית המשפט הפדרלי של מחוז אינדיאנה במקומו של השופט אלישה מילס האנטינגטון שנפטר. ב-22 בדצמבר אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית. בתפקיד זה כיהן סמית' עד למותו. סמית' הצטרף לבונים החופשיים ב-1829. ב-1837 הוא היה לנשיא הגדול של הלשכה הגדולה של אינדיאנה. מדליית קיילב ב. סמית' היא העיטור הגבוה ביותר שמוענק כיום על ידי הלשכה הגדולה של אינדיאנה. קיילב סמית' נפטר באינדיאנפוליס ב-7 בינואר 1864. הוא נטמן בבית הקברות של קורנרסוויל. מדיה וקבצים בנושא קיילב סמית' בוויקישיתוף קיילב סמית' באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית) קיילב סמית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) קיילב סמית' באתר המדריך הביוגרפי של השופטים הפדרליים (באנגלית) קיילב סמית' באתר "הבית הלבן של מר לינקולן" (באנגלית) קיילב סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) Thank You, Indiana
אבנר עורקבי

אבנר עורקבי (כ"ט בתשרי ה'תש"ך – ו' באלול ה'תשפ"א; 31 באוקטובר 1959 – 14 באוגוסט 2021) היה פעיל חברתי לקידום זכויות הנכים בישראל, ויו"ר עמותת אהב"ה אותה הקים. נולד בשנת ה'תש"ך (1959) לשלמה ויונה עורקבי. בשנת ה'תשמ"ה (1985) נפגע אבנר בתאונת עבודה, כשמלגזה התהפכה על גבו ושברה חוליות בגבו ואת צלעות בית החזה. אבנר אושפז במרכז השיקום בית לוינשטיין ושוחרר בשנת ה'תשנ"ד (1994) כאדם בעל מוגבלות, מוכר כנכה תאונת עבודה, והתנייד בעזרת כיסא גלגלים. בו' באלול ה'תשפ"א (14 באוגוסט 2021) נפטר אבנר ממחלת הקורונה. אבנר שוחרר ממרכז השיקום בשנת ה'תשנ"ד (1994), ללא זכאות לקצבת נכות. עקב כך החל אבנר במאבק על הוצאת הוועדות הרפואיות מהמוסד לביטוח לאומי באמצעות שביתת שבת מול בית שרת הרווחה, אורה נמיר. במהלך מאבקו אמר: ”כשאסיים את מאבקיי מול הדינוזאור האכזרי הזה – אצא להגן על כלל האוכלוסייה להם מתנכל הממסד”. מאז היה אבנר פעיל בנושא זכויות הנכים והחקיקה בכנסת. אבנר היה מקבל פניות מנכים שלא קיבלו את הזכויות המגיעות להם, ונלחם למענם. בשנת ה'תשס"ח (2008) ייסד אבנר את עמותת אהב"ה – ארגון הנכים בישראל המיוחד, שמטרתה: ”סיוע ועזרה לכלל אוכלוסיית הנכים בישראל לרבות ילדים נכים והוריהם. קידום חוקים למען רווחת הנכה וקידומו בכל מגזרי החיים”. אבנר שימוש כיו"ר העמותה עד פטירתו, ושם דגש על נושא הנכות בקרב ילדים. בנוסף לפעילותו בארגון אהב"ה אבנר ניהל ארגון "תהילים לילדים" בשכונת מגוריו רמת עמידר ברמת גן. בשנת ה'תשע"ט (2019) התמודד לכנסת ה-21 במקום הרביעי ברשימת יחד בראשות אלי ישי. אתר האינטרנט הרשמי של עמותת אהב"ה סרטונים בערוץ של אבנר עורקבי, באתר יוטיוב דבר יו"ר עמותת אהב"ה – אבנר עורקבי, באתר עמותת אהב"ה יוסף גרינבוים, הפעיל החברתי שהקדיש את חייו למאבק מען הנכים – נפטר מקורונה, באתר חרדים10, 15 באוגוסט 2021 עמותת אהב"ה – באתר גיידסטר דני זקן, ‏אלי ישי ומפלגת יחד משיקים קמפיין: נפתור את מצוקת הדיור, באתר גלובס, 13 במרץ 2019
לואי השני, דוכס בורבון

לואי דה בורבון, שנקרא הטוב (בצרפתית: Louis II de Bourbon;‏ 4 בפברואר 1337 – 10 באוגוסט 1410), היה דוכס בורבון השלישי. לואי נולד ב-4 בפברואר 1337 לפייר הראשון, דוכס בורבון ולאיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, בתם של שארל, רוזן ולואה ומאוט משאטיון (אחותו של פיליפ השישי, מלך צרפת). הוא ירש את הדוכסות לאחר שאביו נהרג בקרב פואטייה ב-1356. לואי סבל, על פי הדיווחים, מהפרעה נפשית, ככל הנראה תכונה תורשתית, שהוכחה גם אצל אחותו ז'אן מבורבון (אשתו של שארל החמישי, מלך צרפת), אחיינו שארל השישי, מלך צרפת (המכונה "המטורף"), אביו הדוכס פייר וסבו לואי הראשון, דוכס בורבון. לואי השיק בשנת 1390, בשיתוף עם הרפובליקה של ג'נובה, את מסע הצלב הברברי (אנ') נגד החפציים (الحفصيون) (אנ') מאיפריקיה (לימים תוניסיה). מטרתו הייתה לדכא את שודדי הים הבֶּרבֱּרים, אך המצור על בסיסם בעיר הנמל מהדיה לא צלח. לואי מת במונטלוסון (אנ') ב-10 באוגוסט 1410, בגיל 73. ב-19 באוגוסט 1371 התחתן לואי עם אן מאוברן (1358 – 1417), רוזנת פורז ובתו של ברוד השני, דופין אוברן, ואשתו הרוזנת מפורז. היה להם: קתרין מבורבון (1378) ז'אן הראשון, דוכס בורבון (1381–1434), דוכס בורבון לואי מבורבון (1388–1404), אדון בוז'ו איזבל מבורבון (1384–אחרי 1451) מדיה וקבצים בנושא לואי השני, דוכס בורבון בוויקישיתוף לואי השני, דוכס בורבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואי השני, דוכס בורבון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Ramsey 1999, p. 234. Housley 1992, p. 286.
גוטיירי טומלין

גוטיירי טומלין (בפורטוגזית: Gutieri Tomelin; נולד ב-29 ביוני 1991) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בספורט ואנקיו. טומלין, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פיגיירנסה. ב-11 באוגוסט 2012, טומלין ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד רסיפה. בינואר 2014, טומלין הושאל לדקה דה קשיאס בה שיחק עד לאמצע העונה, ולאחר מכן עבר לג'וינוויל. ב-2 באוגוסט 2015, טומלין הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–2 נגד אוואי. בקיץ 2015, טומלין חתם ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית, במדיה שיחק שלוש עונות. בקיץ 2018, טומלין חתם באוסייק מליגת העל הקרואטית. ב-15 באוגוסט 2021, טומלין חתם בהפועל נוף הגליל מליגת העל. בקיץ 2023 חתם בתלאווי מליגת העל הגאורגית עד לסיום העונה. בינואר 2024 חתם בספורט ואנקיו מליגת העל הפרואנית. ג'וינוויל הליגה הברזילאית השנייה: 2014 גוטיירי טומלין, באתר Transfermarkt גוטיירי טומלין, באתר Soccerway גוטיירי טומלין, באתר WorldFootball.net גוטיירי טומלין, באתר FootballDatabase.eu דורון בן דור, ‏מתחזקת: הבלם גוטיירי טומלין חתם בנוף הגליל, באתר ONE‏, 15 באוגוסט 2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גוטיירי טומלין".
אפקט הפרפר (סרט)

אפקט הפרפר (באנגלית: The Butterfly Effect) הוא דרמת מתח עם אלמנטים של מדע בדיוני משנת 2004. שמו של הסרט מתייחס לאפקט הפרפר, שהוא ביטוי מתחום תורת הכאוס ומתמקד, בהתאם, בשינויים המשמעותיים העשויים להתחולל במסלול חייהם של אנשים בעקבות שינוי מזערי בנקודות מפתח בהתפתחותם. בסרט מככבים אשטון קוצ'ר, איימי סמארט, אלדן הנסון, ויליאם לי סקוט ואריק סטולץ. לסרט יצאו שני המשכים: "אפקט הפרפר 2" ב-2006 ו"אפקט הפרפר 3: התגלות" ב-2009. אוון טרבורן (קוצ'ר) מגלה, כילד (שחקן: לוגאן לרמן), כי ברגעים מתוחים מסוימים הוא מאבד את זיכרונו ואינו יכול להיזכר באירועים שהתרחשו באותם רגעים. בעצת פסיכולוג, הוא מתחיל לתעד את אירועי יומו ביומן, וממשיך בכך משך שנים, עד שהתקפי אובדן הזיכרון נעלמים. עם התבגרותו, במהלך לימודי פסיכולוגיה במכללה, הוא מחליט להתעמק בעברו ופוגש באהובת נעוריו, קיילי (איימי סמארט). טרבורן הבטיח בנעוריו לקיילי כי ישוב אליה אחרי שעבר להתגורר במקום אחר, אך לא עשה כן, והוא מגלה כי מצבה עגום. ידיד ילדותו האחר, לני (אלדן הנסון), חווה אף הוא טראומה ומסתגר בביתו. זמן קצר אחרי מפגשו עם קיילי, מגלה טרבורן כי היא התאבדה וברוב יאושו הוא מתעמק בקריאה ביומניו ומגלה כי ביכולתו לשוב בזמן אל רגעי אובדן הזיכרון של ילדותו ו'לתקן' את המעוות. טרבורן עורך מספר מסעות כאלו אל העבר ומגלה שתיקון העבר אינו משימה פשוטה: בכל פעם בה הוא מנסה לתקן את מהלך העניינים עבור עצמו, עבור קיילי, עבור אחיה מר הנפש טומי (ויליאם לי סקוט) ועבור לני, הוא מגלה כי לפעולתו יש תוצאות בלתי צפויות, וכי נוכחותו בחיי הנפשות הפועלות גורמת נזק לו או להם. סופו של הסרט, לפי הגרסה שהוצגה בבתי הקולנוע, הוא בהחלטתו של אוון להתנכר לקיילי, כך שהיא ואחיה יעדיפו לעבור להתגורר עם אמם, במקום להישאר לגור בסמוך, אצל אביה השתיין והמתעלל. בגרסה המצורפת ל-DVD מוצג סיום חלופי, שהוא הסיום המועדף על הבמאי, בו בוחר אוון לשנות את חייו כך שלא ייוולד כלל. פרדוקס הסבא אתר האינטרנט הרשמי של אפקט הפרפר "אפקט הפרפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אפקט הפרפר", באתר נטפליקס "אפקט הפרפר", באתר AllMovie (באנגלית) "אפקט הפרפר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אפקט הפרפר", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אפקט הפרפר", באתר Metacritic (באנגלית) "אפקט הפרפר", באתר אידיבי "אפקט הפרפר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פולגאר

פולגאר (בהונגרית: Polgár; בתרגום לעברית: אזרח) הוא שם משפחה שאימצו יהודים רבים כחלק מהשתלבותם החברתית בהונגריה של המאה ה-19. האם התכוונתם ל... פולגאר (עיר) – עיר בהונגריה לאסלו פולגאר (זמר אופרה) – זמר אופרה יהודי-הונגרי (בס) זוכה פרס קושוט, פרס פרנץ ליסט ופרס גראמי. חבר אגודת בני האלמוות. לאסלו פולגאר (מחנך) – מורה, מאמן שחמט ומנהל הונגרי-יהודי. סופיה פולגאר – שחמטאית הונגרית-ישראלית בדרגת אמן בינלאומי. בתו של המחנך לאסלו פולגאר ואחותן של יהודית פולגאר וסוזן פולגאר. יהודית פולגאר – שחמטאית הונגרית-ישראלית בדרגת רב-אמן. נחשבת לשחקנית השחמט הטובה ביותר בעולם. בתו של המחנך לאסלו פולגאר ואחותן של סופיה פולגאר וסוזן פולגאר סוזן פולגאר – שחמטאית הונגרית-ישראלית בדרגת רב-אמן. בתו של המחנך לאסלו פולגאר ואחותן של יהודית פולגאר וסופיה פולגאר. לאסלו פולגאר
בונוס ביוגרופ

בונוס ביוגרופ בע"מ היא חברת ביוטכנולוגיה ישראלית העוסקת בהנדסת רקמות לייצור שתל עצם ומפתחת תרופה לטיפול בחולים קשים במחלת נגיף קורונה 2019. החברה נוסדה באוקטובר 1981. באוגוסט 1993 הנפיקה החברה לראשונה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה שוכנת בפארק מת"ם בחיפה. יו"ר החברה הוא יוסף רויך ומנכ"ל החברה הוא ד"ר שי מרצקי. בוועדה המדעית המייעצת של החברה חברים פרופ' נמרוד רוזן, פרופ' יהודה אולמן וד"ר אפרים צור. לחברה חברה בת בבעלות מלאה, בונוס תרפואטיקה בע"מ, וחברה בת נוספת, בונוס סלורה בע"מ, שבה היא מחזיקה ב-95.5% מהבעלות. מוצריה העיקריים של החברה: בונופיל (BonoFill) – שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום חסר בעצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית. השתל מותאם לצרכים הביולוגיים, הפיזיים והקליניים של המטופל. הבסיס לייצור שתל חי של עצם, הוא תאים מזנכימליים, המופקים מרקמת שומן של המטופל. המוצר נמצא בניסוי קליני. להערכת החברה, אישור שיווק למוצר יינתן בשנים 2024–2025. מזנקיור (MesenCure) – תרופה לטיפול בסערת ציטוקינים שיוצרת מצוקה נשימתית מסכנת החיים. התרופה מיוצרת מתאים מזנכימליים המופקים מרקמת שומן של תורמים בריאים, ומיועדת לטיפול בדלקות במערכת הנשימה, כאלה שמקורן בנגיף הקורונה החדש או בכל נגיף אחר, וכאלה שמקורן בחיידק או בחשיפה למזהמים אחרים. התרופה נמצאת בניסוי קליני בבתי חולים בישראל. ביולי 2021 דיווחה החברה על הצלחה ניכרת של התרופה בטיפול בחולי קורונה (19-Covid) קשים. אתר האינטרנט הרשמי של בונוס ביוגרופ בונוס ביוגרופ בע"מ - דו"ח תקופתי לשנת 2020, באתר "מאיה" בונוס ביוגרופ בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב בונוס ביוגרופ בע"מ, באתר "מאיה" בונוס ביוגרופ בע"מ, באתר ביזפורטל בונוס ביוגרופ בע"מ, באתר גלובס בונוס ביוגרופ בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. בונוס ביוגרופ הדגימה שיפור ניכר במדדי מניעת הרס רקמות, לרבות שרירים, בנוסף לריפוי דלקת ריאות, בניסוי הקליני לטיפול במצוקה נשימתית מסכנת חיים בחולי קורונה (19-Covid), באמצעות התרופה MesenCure, באתר "מאיה", 7 ביולי 2021; תומר אמן, "התרופה שלנו היא היעילה ביותר כנגד הקורונה, אין תרופות כאלו בשוק", באתר ביזפורטל, 24 בנובמבר 2021
יוהאן רודולף ויס

יוהאן רודולף ויס (בגרמנית שווייצרית: Johann Rudolf Wyss) (4 במרץ 1782 – 21 במרץ 1830) היה סופר, מחבר ופולקלוריסט שווייצרי שכתב את המילים להמנון השווייצרי לשעבר "כשתקראי לי, ארץ אבות" בשנת 1811, וגם ערך את הרומן משפחת רובינסון השווייצרית, שנכתב על ידי אביו יוהאן דייוויד ויס, שראה אור בשנת 1812. בשנת 1805 הפך ויס לפרופסור לפילוסופיה באקדמיה של ברן. מאוחר יותר הוא הפך לספרן הראשי של הספרייה העירונית של ברן. הוא מת בברן. יחד עם הסופר גוטליב יעקב קון ערך את כתב העת הברני הידוע: "ורד האלפים" (Alpenrosen). Vorlesungen über das höchste Gut ("הרצאות על הטוב העילי") Idyllen, Volkssagen, Legend und Erzählungen aus der Schweiz ("אידיליות, סיפורי עם, אגדות וסיפורים משווייץ") (1816) Reise im Berner Oberland ("מסעות ברמות ברן") (1808) מדיה וקבצים בנושא יוהאן רודולף ויס בוויקישיתוף יוהאן רודולף ויס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יוהאן רודולף ויס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) יוהאן רודולף ויס באנציקלופדיה אמריקנה יוהאן רודולף ויס ב-The American Cyclopædia. מהדורת 1879. יוהאן רודולף ויס בארכיון האינטרנט יוהן רודולף ויס (1781-1830), דף שער בספרייה הלאומית "Johann Rudolf Wyss. Swiss writer and editor" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן הראשון, דוכס בורבון

ז'אן הראשון, דוכס בורבון (1381–1434) היה דוכס בורבון, משנת 1410 עד מותו ודוכס אוברן מאז 1416. ז'אן נולד בשנת 1381 והיה בנם הבכור של לואי השני, דוכס בורבון ואן מאוברן. באמצעות אמו ירש ז'אן את רוזנות פורז. במהלך מלחמת האזרחים ארמניאק - בורגונדי הוא נקט צד נגד הבורגונדים. ז'אן נלכד בקרב אז'נקור ומת כשבוי בלונדון, למרות תשלום של דמי כופר, והבטחה לתמוך במלך אנגליה כמלך צרפת. בשנת 1400 התחתן ז'אן בפריז עם מארי, דוכסית אוברן, בתו של ז'אן, דוכס ברי, שירשה את תואר דוכסית אוברן מאביה. נולדו להם שלושה בנים: שארל הראשון, דוכס בורבון (1401 – 1456), דוכס בורבון לואי מבורבון (1403 – 1412, פריז), רוזן פורז לואי דה בורבון (1405 – 1486), רוזן מונפנסייה בנוסף, הייתה לו בת לא לגיטימית: מרגרט, התחתנה עם רודריגו דה וילאנדראנדו. מדיה וקבצים בנושא ז'אן הראשון, דוכס בורבון בוויקישיתוף ז'אן הראשון, דוכס בורבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Bennett, Michael, Agincourt 1415: triumph against the odds, (Osprey Publishing, 1991), 36.
סחלב מצויר

סחלב מצויר (שם מדעי: Anacamptis israelitica) הוא מין של גאופיט בסוג בן-סחלב ממשפחת הסחלביים. לסחלב המצויר אין צוף והוא מחקה את הזמזומית המצויה, הדורבן שלו ורוד כמו העוקץ של הפרח של הזמזומית, השפית לבנה-ורודה כמו הזמזומית והנקודות הסגולות שיש עליה דומות לאבקנים של הזמזומית. עמוד התפרחת בגובה של 10-35 ס"מ ויש עליו בערך 5-15 פרחים. הסחלב אנדמי לארץ ישראל ופורח רק בגליל. הוא פורח בחודשים פברואר-מרץ בגובה של כ-1,100 מ' מעל פני הים עד גובה של כ-400 מ' מעל פני הים. מדיה וקבצים בנושא סחלב מצויר בוויקישיתוף סחלב מצויר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סחלב מצויר, באתר Tropicos (באנגלית) סחלב מצויר, באתר GBIF (באנגלית) סחלב מצויר, באתר The Plant List (באנגלית) סחלב מצויר, באתר IPNI (באנגלית) סחלב מצויר, באתר צמח השדה סחלב מצויר, באתר צמחיית ישראל ברשת סחלב מצויר באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרחון קוקס

קרחון קוקס (באנגלית: Cox Glacier) הוא קרחון קטן באי ת'ורסטון, באזור ארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. הקרחון ממוקם בסמוך ממזרח לקרחון רושריי. הקרחון זורם דרומה, ונשפך אל מדף הקרח אבוט, במצר פיקוק. נונאטאק ג'ורדן מפריד בין קרחון קוקס לקרחון רושריי. הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצילמה טייסת VX-6 של צי ארצות הברית בינואר 1960. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שמו של לוטננט ג'יקי ג'י. קוקס (Jerry G. Cox), טייס הליקופטר באוניית צי ארצות הברית ברטון איילנד (USCGC Burton Island (WAGB-283)), אשר ערך טיסות חקר מעל האי ת'רסטון בפברואר 1960. קרחון קוקס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית תצלום קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון קוקס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון קוקס לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
ז'אן מבורבון

ז'אן מבורבון (בצרפתית: Jeanne de Bourbon;‏ 3 בפברואר 1338 – 6 בפברואר 1378) הייתה מלכת צרפת על ידי נישואים עם שארל החמישי, מלך צרפת. היא שימשה כיועצת הפוליטית שלו והתמנתה כעוצרת פוטנציאלית של הממלכה. ז'אן נולדה ב-3 בפברואר 1338 בטירת ונסן, והייתה בתם של פייר הראשון, דוכס בורבון, ואיזבל מוולואה, דוכסית בורבון, אחותו למחצה של פיליפ השישי, מלך צרפת. מאוקטובר 1340 עד 1343 לפחות, נחתם עליה משא ומתן והסכמים להשיא אותה עם אמדאו השישי, רוזן סבויה. המטרה הייתה להכניס את סבויה תחת השפעה צרפתית. ב-8 באפריל 1350 התחתנה ז'אן עם בן דודה שארל, דופן צרפת, בטיין-לה'רמיטאז'. שניהם נולדו בהפרש של שלושה עשר ימים, ושניהם היו בני 12 בעת הנישואים. כאשר עלה שארל על כס המלוכה בשנת 1364, הפכה ז'אן למלכת צרפת. לבני הזוג היו מערכות יחסים מתוחות במידה מסוימת במהלך כהונתו כדופין בגלל בגידתו בביט דה קסינל, אך מערכת היחסים ביניהם השתפרה לאחר שהוא הפך למלך, ולפי הדיווחים, הוא לפעמים התייחס אליה בנושאים פוליטיים ותרבותיים והסתמך על עצתה. על פי השמועות, ז'אן לקחה את המשורר Hippolyte de Saint-Alphon כמאהב, והוא היה אביו הביולוגי של בנה ז'אן, שנולד ומת בשנת 1366. המלכה ז'אן תוארה כממוטטת מבחינה נפשית, ולאחר לידת בנה לואי בשנת 1372, היא סבלה מהתמוטטות נפשית מוחלטת. זה הדאיג עמוקות את שארל החמישי, אשר עלה לרגל והציע תפילות רבות להחלמתה. כשהיא התאוששה וחזרה למצב הרוח הרגיל שלה בשנת 1373, מינה אותה שארל החמישי כאפוטרופוס החוקי וכעוצרת צרפת אם ימות כאשר בנו ויורשו היו עדיין קטינים. ז'אן נפטרה בבית המלוכה הוטל סן-פול בפריז, ב-6 בפברואר 1378, שלושה ימים לאחר יום הולדתה ה -40, ויומיים לאחר לידת בתה הצעירה, קתרין. לז'אן ולשארל נולדו תשעה ילדים. שניים מהם הגיעו לבגרות: ז'אן (1357–1360) ז'אן (1359–1364) בון (1360) ז'אן (1366) שארל השישי מלך צרפת (1368–1422) מארי (1370–1377) לואי הראשון, דוכס אורליאן (1372–1407) איזבל (1373–1378) קתרין מצרפת, רוזנת מונפנסייה (1378–1388), התחתנה עם ז'אן מוולואה, רוזן מונפנסייה מדיה וקבצים בנושא ז'אן מבורבון בוויקישיתוף ז'אן מבורבון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Cox, Eugene L. (1967). The Green Count of Savoy. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. p. 57. LCCN 67-11030. Tuchman, Barbara W, En Fjärran Spegel. Det stormiga 1300-talet. Atlantis, Stockholm, 1994. ISBN 91-7486-260-X, sid 304 Les chroniques de sire Jean Froissart... avec notes par J.A.C. Buchon, Tome II, A. Desrez Libraire-Editeur, Paris, 1835, p. 19.
עבד אל-ע'ני בראדר

מולא עבד אל-ע'ני בראדר (בפרסית: عبدالغنی برادر; נולד ב-1968) הוא פוליטיקאי אפגני, שכיהן כסגנו של מוחמד עומאר, מנהיגו הרוחני של ארגון הטרור טליבאן. בראדר הוא בין האישים המשפיעים ביותר על אופיה של האמירות האסלאמית של אפגניסטן. ב-2010 נעצר על ידי ה-CIA ונכלא בבית סוהר מקומי באפגניסטן. ב-2018, לבקשת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, שוחרר מהמאסר. לאחר נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן ב-2021 כבש ארגון הטליבאן את השלטון במדינה. רבים מכלי התקשורת העולמית ראו בבראדר כנשיא אפגניסטן הבא, בפועל מונה לסגן ראש הממשלה בספטמבר 2021. בראדר נולד בשנת 1968 בכפר ויטמאק במחוז אורוזגאן במרכז המדינה, למשפחה פתאנית מהאימפריה הדוראנית. בעת מלחמת ברית המועצות-אפגניסטן לחם בקנדהאר במסגרת שירותו במוג'אהדין האפגני, כנגד ממשלת אפגניסטן, שנתמכה על ידי הסובייטים. עם תום המלחמה ניהל לצד מוחמד עומר מדרסה מוסלמית במאיואנד, קנדהאר. בשנת 1994 התחתנו השניים עם שתי אחיות, והפכו לגיסים. במרוצת השנים קירב עומר את בראדר לדוקטרינות האסלאם סוני, המאפיין את השקפת העולם של ארגון הטליבאן. בתקופת שלטון הטליבאן (1996–2001) מילא בראדר תפקידים צבאיים, והפך לאחד מבכירי צמרת הפוליטיקה האפגנית. הוא משל על מחוזות הראט ונימרוז ופיקד על החיל הצבאי במערב אפגניסטן. ערך מורחב – מלחמת אפגניסטן (2001–2014) לאחר פיגועי 11 בספטמבר פלש הצבא האמריקני לאפגניסטן, והדיח את שלטון הטליבאן, יחד עם מתנגדי המשטר. בראדר נלחם נגד הברית הצפונית, שנתמכה על ידי ארצות הברית. בדצמבר 2001 נחתם הסכם בון שאשרר את שליטת ממשלת אפגניסטן במדינה. לאחר השבעת הממשלה החדשה והדחת שלטון הטאליבן החל להילחם נגד כוחות הסיוע הבינלאומיים והממשלה האפגנית החדשה. רבים מבכירי הארגון נהרגו בעת המלחמה, ובראדר נאלץ להפוך לשליטו בפועל. במרוצת המלחמה פעל לעיתים קרובות לכינון הסכמי שלום עם הממשלה, חרף שירותו הצבאי. ב-8 בפברואר 2010 נחטף על ידי הכוחות האמריקנים ליד העיר קראצ'י. החטיפה נחשבת על ידי גופי תקשורת בינלאומיים לשיתוף פעולה בין ארצות הברית לפקיסטן, שפעלה רבות נגד ביסוס הארגון באדמת שכנתה. מעצרו של בראדר עורר את חמתו של הנשיא חאמיד כרזאי, שאף טען לחפותו. ב-23 בנובמבר 2012, במסגרת הסכם הסגרה שבוצע בין ממשלות אפגניסטן ופקיסטן, שוחררו תשעת המנהיגים של הטליבאן, ללא בראדר. ב-25 באוקטובר 2018 אישר הטליבאן כי ממשלת פקיסטן שחררה את בראדר מהשבי. בפברואר 2020 חתם בראדר לצד זלמאי ח'לילזאד על הסכם נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן. לאחר השתלטות הטליבאן על אפגניסטן ופלישתו לקאבול שב בראדר לאפגניסטן. לאחר הפלת ממשלתו של אשרף גאני אחמדזאי צפוי היה בראדר להפוך לשליט המדינה החדש. אך לבסוף מונה בספטמבר 2021 לסגן ראש ממשלת אפגניסטן. מדיה וקבצים בנושא עבד אל-ע'ני בראדר בוויקישיתוף עבד אל-ע'ני בראדר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שי לוי, ‏שיבת המולה, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2021 אוריאל לוי, ‏מנהיג הטליבאן שהשתלט על קאבול תוך יממה: קווים לדמותו של עבדול ראני ברדר, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 באוגוסט 2021מנהיג הטליבאן מוללה עבדול גאני ברדר יהיה הנשיא החדש של אפגניסטן, באתר Israel Defense, ‏2021-08-15מנהיג הטליבאן מוללה עבדול גאני ברדר יהיה הנשיא של אפגניסטן, באתר ערוץ 20, ‏2021-08-15 Moreau, Ron (2009-07-25). "America's New Nightmare". Newsweek. אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2010. נבדק ב-2010-02-16. {{cite news}}: (עזרה)
מחטנאים

מחטנאים (שם מדעי: Pinophyta) היא מערכה הידועה גם בשם אצטרובלניים, כיוון שהאצטרובל משמש כמערכת ההתרבות של כל הצמחים ממערכה זו (ורק זו). נכון ל-1998, במערכה זו יש מחלקה אחת (המחטניים), ולה יש סדרה אחת (המחטיים), וסדרה זו מחולקת ל-8 משפחות, 68 סוגים ו-629 מינים. מדיה וקבצים בנושא מחטנאים בוויקישיתוף מחטנאים, באתר ITIS (באנגלית) מחטנאים, באתר NCBI (באנגלית) מחטנאים, באתר Tropicos (באנגלית) מחטנאים, באתר GBIF (באנגלית) עצי מחט, דף שער בספרייה הלאומית Lott, John N. A; Liu, Jessica C; Pennell, Kelly A; Lesage, Aude; West, M Marcia, Iron-rich particles and globoids in embryos of seeds from phyla Coniferophyta, Cycadophyta, Gnetophyta, and Ginkgophyta: characteristics of early seed plants, כרך 80, 9, Canadian Journal of Botany, 2002, עמ' 954–961, ISBN 10.1139/b02-083 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון אשר

ג'ון פאלמר אשר (באנגלית: John Palmer Usher;‏ 9 בינואר 1816 – 13 באפריל 1889) היה איש ממשל אמריקאי שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בקבינט של הנשיא אברהם לינקולן במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. ג'ון אשר נולד בעיירה ברוקפילד שבמדינת ניו יורק. ב-1839 הוא עבר מערבה לטר הוט במערב אינדיאנה, שם הוא היה לשותפו של ויליאם ד. גריזוולד במשרד עורכי דין. כעורך דין מצליח הוא נדד ברחבי אינדיאנה ואילינוי במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-19 והתוודע לאברהם לינקולן בספרינגפילד, אילינוי. הוא גם לקח תחת חסותו את ג'וזף גרני קאנון הצעיר. במרץ 1862, בעת שכיהן כתובע הכללי הנבחר של אינדיאנה, ביקש ממנו לינקולן לשמש כסגנו של מזכיר הפנים של ארצות הברית, קיילב סמית'. סמית' גילה עניין מועט בתפקידו, ועם התדרדרות מצב בריאותו, הוא האציל את רוב סמכויותיו לאשר. כאשר התפטר סמית' בדצמבר אותה שנה, היה אשר למזכיר הפנים החל מ-1 בינואר 1863. אשר כיהן כמזכיר הפנים עד 1865. הוא נודע כמזכיר חביב, אדיב ולא בולט במיוחד. בנובמבר 1863 הוא התלווה ללינקולן לגטיסברג, פנסילבניה, לטקס הקדשת בית הקברות הלאומי, וישב על בימת הכבוד עם שאר הנכבדים כאשר נשא לינקולן את נאום גטיסברג המפורסם. כאשר התפטר ויליאם פיט פסנדן מתפקידו כמזכיר האוצר במרץ 1865, מינה לינקולן את יו מוקלוק מאינדיאנה במקומו. לינקולן לא היה מעוניין שיכהנו שני אנשים מאינדיאנה בקבינט. ב-8 במרץ הגיש אשר את התפטרותו שנכנסה לתוקף ב-15 במאי, חודש לאחר רצח לינקולן. במקומו של אשר מונה כמזכיר הפנים ידידו הקרוב של לינקולן, גיימס הרלן. מינויו של הרלן אושר על ידי הסנאט והוא כבר כיהן תחת הנשיא הבא, אנדרו ג'ונסון. לאחר התפטרותו שימש אשר כפרקליט הראשי של החטיבה המזרחית של חברת יוניון פסיפיק והיה פעיל בקידום סלילת המסילה ממערב לקנזס סיטי. אשר בנה בית בעיר לורנס שבקנזס, שבנייתו הושלמה ב-1873. הוא כיהן תקופת כהונה אחת כראש עיריית לורנס. ביתו רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. מאז 1912 משמש הבית כמשכנה של אחוות בטא-טתא-פאי של אוניברסיטת קנזס. ג'ון אשר נפטר ב-13 באפריל 1889 בפילדלפיה כתוצאה ממחלת הסרטן. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבלורנס. בסרט לינקולן מגולמת דמותו של אשר על ידי דקין מתיוס. מדיה וקבצים בנושא ג'ון אשר בוויקישיתוף ג'ון אשר באתר מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון אשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) John Palmer Usher House - National Register Applicatio