laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'סטין בונומו

ג'סטין בונומו (באנגלית: Justin Bonomo; נולד ב-30 בספטמבר 1985) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בשלושה צמידי אליפות העולם בפוקר ובשני גביעי סבב טריטון, ונכון למאי 2023 ממוקם במקום הראשון בכל הזמנים בזכיות מטורנירים. בונומו החל את קריירת הפוקר שלו כשחקן אונליין תחת השם "ZeeJustin" בפוקרסטארס. הוא נחסם מהאתר ב-2006 לאחר שהתגלה שרימה בכך שהשתמש בחשבונות נוספים בכדי לשחק במקביל ובכך להשיג יתרון על שחקנים אחרים. ב-2005 הגיע לשולחן הגמר בסבב הפוקר האירופי וסיים במקום הרביעי בטורניר שהתקיים בדוביל שבצרפת. ב-2007 החל לשחק בטורנירים במסגרת אליפות העולם בפוקר ובאותה השנה הגיע לשולחן גמר בטורניר במסגרת הסבב, כאשר סיים במקום הרביעי בטורניר וזכה בכ-152 אלף דולר. ב-2009 זכה בטבעת בסבב אליפות העולם בפוקר כשניצח בטורניר טקסס הולדם, וזכה בכ-228 אלף דולר. ב-2012 זכה לראשונה בפרס הגבוה ממיליון דולר בטורניר אחד, כאשר ניצח את טורניר ה-Super High Roller 8 Max במסגרת סבב הפוקר האירופי שהתקיים במלטה, בעל עלות כניסה של 100 אלף דולר אירו, וזכה בכ-2.1 מיליון דולר. ב-2014 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר טקסס הולדם בעלות כניסה של 1,500 דולר, וזכה בכ-450 אלף דולר. ב-2015 סיים במקום השיא שלו באירוע המרכזי אליפות העולם בפוקר כשסיים במקום ה-64. ב-2018 זכה בצמיד השני שלו, כאשר ניצח את טורניר אליפות ה-Heads-Up ובכ-186 אלף דולר. את זכייתו הגדולה ביותר עשה כחודש לאחר מכן, כאשר ניצח את טורניר ההתרמה של ארגון ה-One Drop כחלק מאליפות העולם בפוקר, אשר היה בעל עלות כניסה של מיליון דולר, וזכה בפרס של 10 מיליון דולר ובצמיד השלישי שלו. באותה השנה זכה בסך פרסים של מעל ל-25 מיליון דולר. בונומו ממעט לשחק בטורנירים בעלי עלות כניסה אשר נמוכים מ-10,000 דולר, ומשתתף קבוע בטורנירים בעלי עלות כניסה גבוהים במיוחד. נכון למאי 2023, בונומו זכה בסך של כ-61.2 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-15.3 מיליון דולר בסבב אליפות העולם, והוא במקום הרביעי בכל הזמנים בזכיות מטורנירים. בונומו מצהיר על עצמו כיהודי אתאיסט שאביו יהודי ואמו נוצריה. הוא תומך פומבית במאבק הפלסטיני נגד ישראל, ולאחר מתקפת הפתע ב-7 באוקטובר פרסם פוסטים רבים התומכים בפלסטינים וכנגד ישראל בחשבון האקס שלו. בעקבות חלק מאמירותיו התפתחו ריבים פומביים עם שחקני פוקר מוכרים, ובניהם דניאל נגראנו. מדיה וקבצים בנושא ג'סטין בונומו בוויקישיתוף ג'סטין בונומו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'סטין בונומו, באתר The Hendon Mob ג'סטין בונומו, באתר Global Poker Index ג'סטין בונומו, באתר אליפות העולם בפוקר ג'סטין בונומו, באתר סבב הפוקר העולמי ג'סטין בונומו, באתר סבב טריטון Jon Sofen,‏ Daniel Negreanu on Justin Bonomo: "Indoctrinated & Brainwashed Beyond Repair", באתר PokerNews,‏ 27 ביוני 2022 (באנגלית) Who Remembers the Old Days... Why was Bonomo Banned in 2006, באתר Gipsy Team, ‏4 בנובמבר 2022 Justin Bonomo Joins the Bracelet Winner's Club, באתר אליפות העולם בפוקר, ‏4 ביוני 2014 (באנגלית) Justin Bonomo Wins Second WSOP Bracelet in the $10,000 Heads-Up No-Limit Hold'em Championship ($185,965), באתר PokerNews,‏ 8 ביוני 2018 (באנגלית) Justin Bonomo wins $10M in WSOP $1M buy-in Big One for One Drop, באתר ESPN, ‏18 ביולי 2018 (באנגלית) Paul Seaton,‏ Top 10 Stories of 2018, #1: Justin Bonomo's $25 Million Year, באתר PokerNews,‏ 1 בינואר 2019 (באנגלית)
עיסא סיסי

עיסא חסן ססאי (נולד ב-27 ביוני 1970) שירת כקצין צבאי בכיר ומפקד בחזית המהפכנית המאוחדת (RUF) ובכוחות ה-Armed Forces Revolutionary Council‏ (AFRC) בהתקוממותם נגד ממשלת סיירה לאון. אמר שהוא כפוף רק לסם בוקארי, מפקד שדה הקרב, וג'וני פול קורומה, מנהיג ה-AFRC. ססאי ידוע בתור המפקד שהורה על פירוק החזית המהפכנית המאוחדת מנשקו, ובכך סיים למעשה את מלחמת האזרחים בסיירה לאון. ב-7 במרץ 2003,הוגש נגדו כתב אישום על ידי בית המשפט המיוחד לסיירה לאון בגין פשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה אחרים, כולל טרור שבוצע כנגד אזרחים, עונשים קולקטיביים, הרג לא חוקי, פשעים נגד האנושות, אלימות מינית, אלימות גופנית, שימוש בילדים כחיילים, חטיפות ועבודות כפייה, ביזה ושריפה, והתקפות גנד אנשי כוח המשימה של האומות המאוחדת בסיירה לאון. הוא כפר באשמה בהופעתו הראשונית בבית המשפט. ב-25 בפברואר 2009 הורשע ססאי ב-16 מתוך 18 האישומים שעמד בפניהם בבית המשפט המיוחד לסיירה לאון בפריטאון, יחד עם המנהיגים לשעבר מוריס קאלון, שנידון ל-40 שנות מאסר, ואוגוסטין גבאו, שנידון ל-25 שנות מאסר. ססאי נידון למספר עונשים חופפים, שהארוך ביותר מביניהם הוא 52 שנות מאסר. "Rebels disarm in Sierra Leone". BBC News. 2 באוגוסט 2001. נבדק ב-23 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "S Leone trio guilty of war crimes". BBC News. 25 בפברואר 2009. נבדק ב-25 בפברואר 2009. {{cite web}}: (עזרה)
ליברטי (מנהטן)

רחוב ליברטי (באנגלית: Liberty Street) הוא רחוב בעיר ניו יורק המתחיל מזרח-מערב מאמצע מנהטן תחתית עד איסט ריבר. הוא גובל באתרים כגון רחוב ליברטי 28, ליברטי פלאזה 1, מרכז הסחר העולמי ועוד. בעבר שכן ברחוב בניין סינגר, שהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם מ-1908 עד 1909. לפני המהפכה האמריקאית, רחוב ליברטי נודע כרחוב קראון, שהורכב מרחוב ליברטי המודרני וכן משעול העלמה הנוכחי בין רחוב ליברטי ורחוב פרל. השם של הרחוב שונה לרחוב ליברטי ב-1793. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 נהרסו כל הבניינים שהשתרעו בצד הצפוני של הרחוב (כולל בניין סינגר) כדי לפנות מקום למרכז הסחר העולמי. חלקו המערבי של הרחוב ניזוק רבות מפיגועי 11 בספטמבר. קטע זה של הכביש, הסמוך למגדל הדרומי שבמגדלי התאומים, נמחץ על ידי פסולת ונעטף באבק ועשן כאשר הבניין קרס בשעה 09:59 בבוקר. לבניין בנק ברחוב ליברטי 130 נגרם נזק כבד ולאחר מכן נהרס. גם בניינים אחרים ברחוב ליברטי נפגעו מהפיגועים. סניף הברגר קינג בפינת הרחוב שימש כמפקדה זמנית של משטרת העיר ניו יורק בימים שלאחר הפיגועים. אתר מרכז הסחר העולמי פותח מאז כמגדל החירות. מדיה וקבצים בנושא ליברטי בוויקישיתוף Liberty Street - New York Songlines
ג'ורג' וילארד קונבל

ג'ורג' וילארד קונבל (באנגלית: George Willard Conable;‏ 4 באוקטובר 1866 – 2 בינואר 1933) היה אדריכל אמריקאי שפעל בניו יורק באמצע המאה ה-20. קונבל נולד בקורטלנד (אנ') ב-4 באוקטובר 1866. ב-1886 סיים את לימודיו בבית ספרו במדינה, והחל את לימודיו באוניברסיטת קורנל ב-1890. ב-1905 היה עוזרו של האדריכל ארנסט פלאג והכין תוכניות ושרטוטים עבור בניין סינגר. קונבל ידוע בעיקר כאדריכלן של שתי כנסיות לותרניות בניו יורק. קונבל מת בטמפה שבפלורידה בגיל 66 ב-2 בינואר 1933. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' וילארד קונבל בוויקישיתוף ג'ורג' וילארד קונבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "George W. Conable Dies in Hospital Here". Tampa Bay Times. 1933-01-03. p. 2. נבדק ב-2020-12-12 – via Newspapers.com.
ויליאם יוארט לוקהארט

ויליאם יוארט לוקהארט (באנגלית: William Ewart Lockhart;‏ 14 בפברואר 1846 – 9 בפברואר 1900) היה צייר ויקטוריאני סקוטי, שנולד באיגלספילד ואחר כך גודל על ידי סבו וסבתו. לוקהארט למד לצייר באקדמיית אנאן והתקבל להכשרה על ידי האקדמיה המלכותית הסקוטית בשנת 1860, שם עבד עם ג'יי ב. מקדונלד. בגיל 14 בלבד, הוא הגיש עבודה לתערוכה השנתית. בשנת 1863, בריאותו הדרדרה, והוא נשלח לאוסטרליה. הוא חזר לאדינבורו, וב-1867 ערך את הראשון מבין כמה ביקורים בספרד, שם מצא חומר לכמה מיצירותיו הטובות ביותר. בשנת 1871, הוא נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, והוא גם היה שותף (1878) של החברה המלכותית לצבעי מים, ובמשך שנים אחדות חבר באגודת צבעי המים המלכותית הסקוטית. הוא נבחר לחברות מלאה ב-RSA ב-1878. לאחר 1861, הוא המשיך להציג בתערוכה השנתית של האגודה המלכותית הסקוטית עד מותו - למעט 1864, כשהיה באוסטרליה, ובשנים 1889–1890, כאשר עבד על ציור חגיגת היובל במנזר ווסטמינסטר, 21 ביוני 1887, שהוזמן על ידי המלכה ויקטוריה והציור נמצא כעת באוסף המלכותי. תמונותיו בשמן ובצבעי מים מתאפיינות ביכולת גבוהה של ביצוע וברק רב של צבע, אך הן חסרות עידון ועדינות. עם זאת, הן תמיד מרשימות, כמו תמונת 'יובל', לה הקדיש שלוש שנים, היא אחת היצירות המעולות מסוגה. התמונות הספרדיות וממיורקה, כמו 'הסיד וחמשת המלכים המורים', 'כנסייה בספרד', 'קציר התפוזים, מיורקה' ו'עדר החזירים' הן הטובות והמאפיינות את סגנונו. מהדיוקנאות שלו, ניתן להזכיר את אלה של לורד פיל (מדליית ארד, בסלון), דיוקן של איי ג'יי בלפור ושל ג'ון פולסון. הוא גם צייר נוף בצבעי מים בהצלחה רבה. דיוקנו של מר בלפור נמצא בגלריה בגלאזגו; 'רועה החזירים' שלו בגלריה דנדי; ותכנון הציור 'הסיד', באדינבורו. ממשלת צרפת קנתה את התכנון של תמונת 'היובל'. הוא התחתן עם מרי וויל, אחייניתו של החונך שלו, מר ג'יי בי מקדונלד, ב-7 בפברואר 1868. בתו הבכורה אניטה הלנה לוקהרט נישאה לפרופסור לסופר הרפואי, פרופ' קארסטיירס קאמינג דאגלס. לוקהרט נפטר בלונדון ב-9 בפברואר 1900, לאחר מספר שנים של בריאות גרועה, והותיר אחריו חמישה ילדים בן אחד וארבע בנות. אנדרו מקדולנד הקרדינל של ריימס טקס היובל של המלכה ויקטוריה מדיה וקבצים בנושא ויליאם יוארט לוקהארט בוויקישיתוף Catalogue of the National Gallery of Scotland, Edinburgh (PDF). Glasgow: Hedderwick, 1914. p. 208. Caw, James Lewis (1901). "Lockhart, William Ewart". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography (1st supplement). London: Smith, Elder & Co. "Portraits of Celebrities at Different Times of Their Lives". The Strand Magazine. London: George Newnes. 6: 160. July–December 1893. "William Ewart Lockhart". Future Museum. "Carstairs Cumming Douglas". Glasgowwestaddress.co.uk.
קיאנה

קיאנה ג'ייד בלנקרט (בשוודית: Kiana Jade Blanckert; נולדה ב-25 בפברואר 2007 בפרת' שבאוסטרליה) היא זמרת ורקדנית שוודית-אוסטרלית המתגוררת בעיירה טיירסה. בשנת 2021 השתתפה ב-Talang Sverige, הגרסה השוודית של Britain's Got Talent.‏ היא סיימה את התחרות במקום השני. בשנת 2023 השתתפה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023, עם השיר "What Did You Go". קיאנה התפרסמה דרך השתתפותה ב-Talang Sverige. מנחת התוכנית, ביאנקה אינגרוסו, הפתיעה את המתמודדת ב"אודישן בהפתעה" בבית ספרה. במהלכו היא ביצעה את "When We Were Young" של הזמרת הבריטית אדל. היא עברה לשלב שלה, שלב ההופעות החיות, שהחל ב-12 במרץ 2021. לבסוף, בהתאם להחלטת השופטים העפילה לגמר, שם דורגה במקום השני. ב-25 בפברואר 2023 התמודדה במקצה הרביעי במאלמה של המלודיפסטיבלן עם השיר "Where Did You Go". היא עברה לשלב גלגל ההצלה, שם ניצלה מהדחה בזכות המבעות הקהל. בגמר דורגה במקום השישי. מדיה וקבצים בנושא קיאנה בוויקישיתוף קיאנה, ברשת החברתית פייסבוק קיאנה, ברשת החברתית אינסטגרם קיאנה, ברשת החברתית טיקטוק קיאנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיאנה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קיאנה, באתר ספוטיפיי קיאנה, באתר Last.fm (באנגלית) קיאנה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיאנה, באתר דיזר קיאנה, באתר Discogs (באנגלית) קיאנה, באתר Genius קיאנה, באתר טיידל (באנגלית) "Kiana tog sig till toppen i Talang". mitti.se. 29 במרץ 2021. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Kiana och Mariette vidare till semifinal: "Helt sjukt"". Aftonbladet. 25 בפברואר 2023. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite news}}: (עזרה)
ג'ורג' טרנר

ג'ורג' טרנר (באנגלית: George Turner;‏ 2 באפריל 1841 – 29 במרץ 1910) היה אמן נוף בריטי. טרנר נולד בקרומפורד, דרבישייר באנגליה, אך לאחר מכן עבר לדרבי עם משפחתו. הוא גילה כישרון מוקדם למוזיקה ולאמנות - בעידוד אביו תומאס טרנר, שאף על פי שהיה חייט במקצועו היה גם חובב אמנות. טרנר היה במידה רבה אוטודידקט והמשיך להיות צייר ומורה מקצועי לאמנות. טרנר חי בדרבישייר כל חייו. בשנת 1865 הוא התחתן עם אלייזה לאקין (1837–1900), הפך לאיכר במשרה חלקית וגידל ארבעה ילדים בחווה בבארו על טרנט. היו לו מספר תלמידים מצליחים כולל דייוויד פיין ולואי בוסוורת' הרט. לאחר מותה של אלייזה בשנת 1900, הוא עבר לקירק אירטון ומאוחר יותר נישא לעמיתה האמנית קייט סטיבנס סמית' (1871–1964) הוא נפטר בשנת 1910. בנו ויליאם לאקין טרנר (1867–1936) הפך גם הוא לצייר נוף בצבעי שמן. טרנר עבד בשמנים וצייר סצנות בעיקר של מולדתו דרבישייר, והותיר אחריו מורשת חשובה של מאות תמונות המתארות את האזור הכפרי האנגלי לפני הופעת המיכון, המכונית וההתרחבות העירונית. עבודותיו הוצגו בנוטינגהאם ובברמינגהם. טרנר כיהן בוועדת האמנות של הגלריה לאמנות דרבי והציורים שלו ושל בנו כלולים באוסף העיר. לטרנר יש 22 ציורים באוספים לאומיים בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' טרנר בוויקישיתוף Long, Frederick J. George Turner the Derbyshire Artist, 1841-1910 (1995) "George Turner, British (1843-1910)". Langham Gallery "William Lakin Turner". Archived from the original on 3 March 2012 "George Turner". Burlington Art. Archived from the original on 17 April 2010
The Joys of Yiddish

The Joys of Yiddish (בעברית: "שמחות היידיש") הוא לקסיקון מאת לאו רוסטן של מילים וביטויים נפוצים ביידיש, שבהשפעת יהדות ארצות הברית נודעו גם לדוברי אנגלית בארצות הברית. הספר יצא לאור ב-1968 בהוצאת McGraw Hill, ולאחר מכן פורסם במהדורות מעודכנות אחדות. המילים והביטויים בלקסיקון מסודרים בסדר אלפביתי. לאחר כל הגדרה מילונית של מילה או ביטוי מופיעה בדיחה (או בדיחות אחדות), הממחישה את השימוש בביטוי זה. באופן זה הספר הואלא רק ספר עיון שימושי, אלא גם אוסף חשוב של הומור יהודי. כספר העוסק בתרבות פופולרית, נדרשו עדכונים לספר, בשל השינויים שעברו התרבות האמריקאית (והתרבות היהודית-אמריקאית) במהלך 30 השנים הבאות. רוסטן פרסם גרסאות מעודכנות של הספר עם כותרות שונות: Hooray for Yiddish! ("הידד ליידיש!", 1982) ו-The Joys of Yinglish {"שמחות היינגליש",‏1989). בשנת 2001, לאחר מותו של רוסטן, יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר, בעריכת לורנס בוש (Lawrence Bush), בכותרת The New Joys of Yiddish ("השמחות החדשות של יידיש"), עם הערות שוליים רבות שנוספו כדי להבהיר קטעים שהתיישנו. חלק מהחומר גם סודר מחדש. בשנת 1998 צ'אק שומר ואל ד'אמטו התמודדו על תפקיד סנטור המייצג את מדינת ניו יורק. במהלך המירוץ, ד'אמאטו התייחס לשומר כאל putzhead. הניו יורק טיימס התייחס לערך putz ב-The Joy of Yiddish וטען כי הביטוי אינו אומר רק "טיפש", כפי שהתעקש ד'אמאטו, אלא היה משפיל במידה ניכרת - בהתבסס על הערך הזה, תרגום טוב יותר עשוי להיות "ראש זין". בסופו של דבר ד'אמטו הפסיד במירוץ; כמה משקיפים מייחסים לתקרית זו את הפסדו בבחירות. סיפור המדע הבדיוני של הרלן אליסון משנת 1974, "I'm Looking for Kadak" (נכלל בספרו מ-1976 Approaching Oblivion and in Wandering Stars: An Anthology of Jewish Fantasy and Science Fiction) מסופר על ידי חייזר יהודי בעל אחת עשרה זרועות מכוכב הלכת Zsouchmuhn עם אוצר מילים נרחב ביידיש. אליסון מספק "מדריך דקדוקי ומילון מונחים לגויים", שבו, הוא אומר, "המילים ביידיש הן שלי... אבל חלק מההגדרות הותאמו והתבססו על אלו בספר המקורות המופלא The Joys of Yiddish של לאו רוסטן ... שאני מפציר בכם למהר ולקנות, פשוט קריאה טובה." סרט הפנטזיה של דייב מקין (אנ') וניל גיימן משנת 2005, MirrorMask, כולל את החידה הקלאסית של רוסטן, שנדונה ב"The Joys of Yiddish" כדלקמן: החידה הראשונה ששמעתי אי פעם, כזו המוכרת כמעט לכל ילד יהודי, הוצגה לי על ידי אבי: "מה זה תלוי על הקיר, ירוק, רטוב - ושורק?" קימטתי את המצח וחשבתי וחשבתי, ובתמיהה אחרונה ויתרתי. "הרינג," אמר אבי. "הרינג," הגבתי, "הרינג לא תלוי על הקיר!" "אז תולים את זה שם." "אבל הרינג זה לא ירוק!" מחיתי. "צבע את זה." "אבל הרינג לא רטוב." "אם זה רק צבוע זה עדיין רטוב." "אבל -" פלטתי, בכל הזעם שבי, "הרינג לא שורק!!" "נכון," חייך אבי. "פשוט הכנסתי את זה כדי להקשות." הרומן האחרון של ג'ון אפדייק בסדרת "הארנב", "ארנב במנוחה", מעתיק את הבדיחה של רוסטן מהערך tsuris ("צרות"). תרגום של הספר לגרמנית, בשם Jiddisch. Eine kleine Enzyklopädie, יצא לאור בשנת 2002. תרגום לצרפתית, בשם Les Joies du Yiddish, יצא לאור בשנת 2011, ותרגום לצ'כית, בשם Jidiš pro radost, יצא לאור בשנת 2013. Mortimer T. Cohen, The Joys of Yiddish, by Leo Rosten, Commentary, March 1969
שאנדור גרה (מהנדס)

שאנדור גרה (במקור גרינהוט עד 1899, בהונגרית: Gerő Sándor; סומבטהיי, 31 ביולי 1882 – בודפשט, 17 בינואר 1972) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי. גרה היה מנהל בכיר בתעשייה ההונגרית, מזכ"ל, מנהל וחבר באגודות מקצועיות רבות של מהנדסים ונשא בתפקידים בכירים שונים. שאנדור גרינהוט נולד במשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד גרינהוט, סוחר זכוכית, ושל טיני קוֹהְן (כהן). הוא השלים את לימודיו בגימנסיה הראשית המלכותית בעיר הולדתו (1892–1900). לאחר מכן התקבל לאוניברסיטת יוזף לטכנולוגיה (שמה היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה), שם קיבל את התואר בהנדסת מכונות ב-1904. תחילה עבד ב"תשלובת מפעלי האוורור והמכונות ההונגרי" (Magyar Szellőző Művek és Gépgyár) לאחר מכן ב"מפעל הונגריה לדשנים ולחומצות גופריות (Hungária Műtrágya- és Kénsavgyár). במלחמת העולם הראשונה שירת כחייל ולאחר שחרורו מונה בקיץ 1920 למנהל הטכני של "המפעל הראשון של פשט לאפר עצמות ודבקים" (Első Pesti Spódium- és Enyvgyár). מאוחר יותר קיבל על עצמו גם תפקיד הנדסי ב"חברת מכרות קישבש וקורלאט" (Kissebesi és Korláti Kőbányák). אין מידע לגבי קורותיו בשואה, אך לאחר מלחמת העולם השנייה: ב-1945 מונה למהנדס ראשי ומנהל אגף של "חברת ניהול האנרגיה" (Energiagazdálkodási Rt) בין השנים 1949 לבין 1953 היה ראש אגף הציוד הקלורי התעשייתי של חברת "תוכנית אנרגיה תרמית" (Hőerőterv). לאחר מכן היה המזכיר התפעולי של חוג המהנדסים בעלי תעודות ברזל, זהב ויהלום (מ-1958 ועד מותו) שפעל במסגרת ברית האגודות בתחומים הטכניים ובמדעי הטבע" (MTESZ) (מהנדסים בהונגריה בעלי ותק מקצועי של 70, 65, 60, 50 שנה זכאים לתעודות מהאוניברסיטה בה סיימו את לימודיהם שנקראים יהלום, זהב וכדומה). כמו כן הוא היה חבר בוועדת ההנצחה הטכנית של האגודה המדעית בתעשיית המכונות. אשתו הייתה מרגיט לוקאץ', בתם של גאבור לוקאץ' ושל רגינה ברויאר, לה נישא ב-9 ביולי 1911 בבודפשט. לפי מקורות שאין להם כל תיעוד ב-11 בדצמבר 1938 הם המירו את דתם לדת הרומית-קתולית. עיטור מסדר הכשרון של העמל דרג כסף (1967) Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי) Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) ביוגרפיה של המהנדס שאנדור גרה באתר Arcanum Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 106005/1899. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 406. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 13. oldal 14. sor "Születési bejegyzése a szombathelyi izraelita hitközség születési akv. 30/1882. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-10-29. "Halálozás". Népszabadság. 1972-01-23. Vegyi Ipar, 1920. július 20. (19. évfolyam, 13-14. szám) "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 996/1911. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-10-29. Magyar Közlöny, 1967. április 12. (23. szám)
סקוט ג. בורג

סקוט ג. בורג הוא גאולוג ועובד מדינה אמריקאי. מאז 1 בספטמבר 2017 הוא מכהן כממלא מקום המשנה למנהל המועצה למדעי כדור הארץ ב קרן הלאומית למדע (ארצות הברית), NSF. בורג קיבל תואר ראשון בגאולוגיה מפומונה קולג' בקליפורניה ותואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת אריזונה. עבודת הדוקטורט שלו הוכתרה בשם "גרניטואידים של ארץ ויקטוריה הצפונית, אנטארקטיקה (טקטוניקה, נאודימיום-איזוטופים, גאוכימיה, פטרולוגיה, סטרוניום-איזוטופים). בורג החל את הקריירה שלו כחוקר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. לאחר מכן עבד במשרד האנרגיה של ארצות הברית, ובהמשך לכך הצטרף לסגל הקרן הלאומית למדעים. בין 2003 ל-2016 היה מנהל המחלקה למדעי אנטארקטיקה בקרן הלאומית למדעים, וב-2016–2017 כיהן כראש מדור בפועל לתשתיות ולוגיסטיקה באנטארקטיקה במסגרת מחלקת תוכניות הקטבים של הקרן הלאומית למדעים. ב-2017 החל לשרת כמנהל עמית למדעי כדור הארץ בקרן הלאומית למדעים. בורג השתתף בשש משלחות מחקר באנטארקטיקה, בארבע מהן כראש המשלחת. משלחת שבה השתתף בשנים 1978–1979, ביקרה לראשונה בנונאטאקים, שכונו סייג'הן על שם הקמיע של קבוצת הספורט באוניברסיטת פומונה (קליפורניה), שם למד בורג. באותה משלחת כינה בורג את "פסגת הלשון", על פי המורנה דמוית הלשון שבראשה. בורג בסטיון, הפסגה שעל רכס ג'ונס הופקינס, נקראה על שמו. מדליית סמיואל ג'. היימן על שירות לאמריקה מדיה וקבצים בנושא סקוט ג. בורג בוויקישיתוף בורג התמנה לעוזר מנהל זמני של מדעי כדור הארץ. הוצאת הקרן הלאומית למדעים של ארצות הברית שרטוט ביוגרפי של סקוט בורג מרדית סומרס, סקוט בורג: תשוקה למדע, לחינוך, שאינה צפויה להצטנן בעתיד הקרוב ג'פרי מרוויס, "המנהל הבכיר היוצא של הקרן הלאומית למדעים צופה בתקווה לעתיד הסוכנות", סיינס מגזין 27 בפברואר 2017 מרכז הנתונים האוסטרלי של אנטארקטיקה, הוצאת חבר העמים של אוסטרליה פסגת הלשדון, מרכז הנתונים האוסטרלי של אנטארקטיקה שמות גאוגרפיים, הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, פרסום של ממשלת ארצות הברית
אדריכלות בברצלונה

לאדריכלות בברצלונה הייתה אבולוציה מקבילה לזו של שאר האדריכלות הקטלונית והספרדית (אנ'), והיא עקבה בדרכים מגוונות אחר המגמות המרובות שנוצרו בהקשר של ההיסטוריה של אדריכלות המערב. לאורך ההיסטוריה שלה, ברצלונה קיבלה בברכה תרבויות וציוויליזציות שונות, שתרמו את תפיסת האמנות שלהן והשאירו את מורשתן לדורות הבאים. מהמתיישבים האיבריים הראשונים, דרך המתיישבים הרומאים, הוויזיגותים והתקופה האסלאמית הקצרה, ועד להופעתה של האמנות, השפה והתרבות הקטאלנית בימי הביניים, שבהן הרומנסקית (אנ') והגותית היו תקופות פוריות מאוד לפיתוח האמנותי של האזור. במהלך העידן המודרני, כאשר העיר ברצלונה הייתה קשורה למלוכה ההיספאנית, הסגנונות העיקריים בה היו הרנסאנס והבארוק, שהתפתחו מסגנונות זרים שהגיעו מאיטליה וצרפת. סגנונות אלה יושמו בגרסאות מקומיות שונות, ולמרות שמספר מחברים טוענים כי זו לא הייתה תקופה מפוארת במיוחד, איכות היצירות הייתה בקנה אחד עם זו של המדינה כולה. המאה התשע-עשרה הביאה לתחייה כלכלית ותרבותית מסוימת, שבאה לידי ביטוי באחת התקופות הפוריות ביותר באדריכלות העיר, המודרניזם. עד המאה התשע עשרה, ברצלונה הייתה מוקפת בחומותיה מימי הביניים, ונחשבה לכיכר צבאית, ולכן צמיחתה הייתה מוגבלת. המצב השתנה עם הריסת החומות והתרומה לעיר של פארק המצודה, מה שהוביל להרחבת העיר לאורך המישור הסמוך, עובדה שבאה לידי ביטוי בפרויקט אישמפלה שתכנן אילדפונס סרדה. הייתה זו ההרחבה הטריטוריאלית הגדולה ביותר של ברצלונה. גידול משמעותי נוסף בשטחה של העיר התרחש בין סוף המאה התשע-עשרה לתחילת המאה העשרים עם סיפוחן של מספר עיריות גובלות. כל זה התפרש עם התאמת המרחבים העירוניים החדשים והגדלת העמלות האמנותיות העירוניות בדרכים ציבוריות, שזכו לטובות גם באירועים שונים שנערכו בעיר כמו התערוכה העולמית של 1888 והתערוכה העולמית של 1929 וגם, אירועים מודרניים יותר כמו המשחקים האולימפיים של 1992 והפורום האוניברסלי לתרבויות של 2004. המאה העשרים החלה עם עדכון הסגנונות השונים שיצרו אדריכלים מקומיים והתחברו לזרמים בינלאומיים. ההתפתחות האדריכלית בשנים האחרונות והמחויבות לעיצוב וחדשנות, כמו גם הקישור בין תכנון עירוני עם ערכים אקולוגיים וקיימות (אנ'), הפכו את ברצלונה לאחת הערים האירופיות המתקדמות ביותר בתחום האדריכלי, והיא הוכרה בכך עם פרסי הצטיינות רבים כגון מדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטיים (RIBA) בשנת 1999 ופרס הביאנלה של ונציה בשנת 2002. המורשת האדריכלית של העיר נהנית מהגנה מיוחדת מכוח חוק 9/1993 למורשת התרבות הקטלאנית, המבטיח הגנה, שימור, מחקר והפצה של המורשת התרבותית, בכמה דרגות כיסוי: רמה To (נכס תרבות בר תוקף בעל עניין לאומי), רמה B (נכס תרבות בר תוקף בעל עניין מקומי), רמה C (נכס בעל עניין עירוני) ורמה D (נכס בעל עניין תיעודי). תכנון עירוני של ברצלונה מדיה וקבצים בנושא אדריכלות בברצלונה בוויקישיתוף Triadó, 1984, p. 18. DDAA, 2002, p. 18. Patrimoni arquitectònic
יצחק ורסנו

יצחק (איזי) ורסנו (נולד ב-24 במאי 1933), הוא פרופסור לרפואת ילדים. כיהן במשך שנים רבות כמנהל מחלקה בבתי החולים השרון, שניידר ומעייני הישועה. ורסנו נולד בסופיה שבבולגריה. אביו (בוקו) היה רופא, אמו (בוקה) הייתה עקרת בית. יצחק, בן יחיד, והוריו התגוררו בסופיה עד תחילתה של מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הם עזבו את סופיה והסתתרו באזורים הכפריים בבולגריה בהם אביו שירת כרופא. בוגר בית הספר טכניקום בסופיה במגמת מכונות. בגיל 18, בשנת 1951 עלה לישראל עם הוריו. עם עלייתם לארץ הם התגוררו במעברת כפר שלם (שכונת התקווה). בין השנים 1951–1953 שירת בצה"ל. בשירותו הצבאי ניצל את הכישורים שרכש בבית הספר התיכון ושירת כשרטט בחיל החימוש. לאחר שחרורו מצה"ל (בשנת 1954) התחיל את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1960 (מחזור 8). לאחר גמר הלימודים התחיל סטאז' ב-1961 ואת ההתמחות התחיל ב-1962 בבית החולים בילינסון במחלקה ברשותו של ד"ר יונס. לאחר תקופת ההתמחות, ב-1967 עבד כרופא ילדים ביישובי המשולש (טייבה, טירה, קלנסווה) שם נדרש לעבוד ללא אמצעים מתקדמים כגון: מעבדה, רנטגן, יועצים ונאלץ להתבסס רק על הקליניקה, תקופה זו עיצבה את היותו רופא הודות לידע ולניסיון הקליני הרב שרכש שם. כמו כן, תקופה זו גרמה לו להעריך את החשיבות של הרפואה הקהילתית האמבולטורית שלימים הובילה את החלטתו להקים את ארגון חיפ"א (החברה ישראלית לפדיאטריה אמבולטורית). בשנת 1970 מונה לרופא בכיר וסגן מנהל מחלקת ילדים בילינסון תפקיד אותו מילא עד שנת 1979. בשנת 1975 ייסד את המחלקה הראשונה לאשפוז יום ילדים במדינת ישראל, אותה ניהל עד שנת 1985. בשנת 1985 מונה לנהל את מחלקת ילדים השרון, לאחר הקמת מרכז שניידר לרפואת ילדים, בשנת 1993 הקים ורסנו עם כל צוותו את מחלקת אשפוז ג' בשניידר וניהל את המחלקה עד שנת 1998. ב-1998 פרש לגמלאות אך המשיך את פועלו ביחידה לניהול סיכונים ובטיחות. בשנת 2000 הקים וניהל את מחלקת הילדים בבית החולים מעייני הישועה, ומשנת 2005 שימש כרופא בכיר במחלקה. במהלך עבודתו חינך דור של רופאי ילדים וצוותי הוראה, רופאים עולים ואחיות. מעל 40 מתלמידיו מכהנים כפרופסורים וכמנהלי מחלקות ומכונים. ושימש כיו"ר שלושת ארגוני הפדיאטריה העיקריים: איגוד רופאי הילדים, החברה הישראלית לפדיאטריה קלינית (חיפ"ק), חברה ישראלית לפדיאטריה אמבולטורית (חיפ"א). חבר בוועדות שונות: ועדת הלסינקי, ועדת תרופות של שירותי בריאות כללית ומשרד הבריאות, ועדות של מועצה מדעית של הר"י. פועלו זכה להערכה רבה, נבחר כיקיר החברה הישראלית לפדיאטריה קלינית (חיפ"ק), והן ליקיר על ידי ארגון חיפ"א (חברה ישראלית לפדיאטריה אמבולטורית) וזכה להוקרה על פעילותו מהאיגוד לאלרגיה ואימנולוגיה. ורסנו נשוי לרבקה (ריבה) לבית סלמון, מתגורר בתל אביב, להם שני ילדים ושבעה נכדים. 1984 – פרופ' חבר קליני 1990 – פרופ' מן המניין 1993–1997 יו"ר החוג לפדיאטריה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב יותר מ-150 פרסומים מדעיים פרופ' יצחק ורסנו - מבכירי רופאי הילדים בארץ, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:44)