laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דב קלי

דב קלי (נולד ב-14 באוקטובר 1932) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, פיקד על גדוד 58 במלחמת יום הכיפורים ושירת כמפקד חטיבה 204. קלי נולד בעיירה ברשט (Bereşti) שברומניה בשם ברנרד קליין. ב-1939 גורשה משפחתו לעיר גאלאץ בה שהו עד הגעת הצבא האדום ב-1944. בתום מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת הנוער גורדוניה. ביולי 1946 העפיל לארץ ישראל באוניית המעפילים "הגנה", האונייה נתפסה על ידי השלטונות הבריטים והמעפילים הושמו במחנה המעצר בעתלית. למד בחוות הלימוד בירושלים ובמלחמת העצמאות לחם במסגרת ארגון ההגנה בקרבות על הגנת העיר. לאחר המלחמה למד במקווה ישראל. באוקטובר 1950 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחיל הרגלים. השתחרר ב-1959 לאחר שעשה הסבה לשריון. עבד במשרד החקלאות, ובמלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים כסגן מפקד גדוד 58 בחטיבה 14 בגזרת סיני. ב-1969 חזר לשירות הקבע ונשלח לסינגפור, שם הדריך עד 1972 את הצבא המקומי בלוחמת שריון. במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 58, גדוד חרמ"ש בחטיבה 670, ולחם עמו בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה מונה למפקד חטיבה 204 ובהמשך שימש סגן מפקד אוגדה ומדריך ראשי במכללה לפיקוד ולמטה. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין קישור. לאחר שחרורו עבד במפעל שטיחי כרמל, בחוטי קיסריה וכיהן כמנכ"ל סלילים חולה בקריית שמונה. סיפור חייו, באתר "לדורות" דב קלי, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
צ'ליוסקין (פירושונים)

צ'ליוסקין (ברוסית: Челю́скин ‏Chelyuskin או Cheliuskin) האם התכוונתם ל... סמיון צ'ליוסקין (1764-1700) – חוקר רוסי של האזור הארקטי נקראו על שמו: כֵּף צ'ליוסקין – כֵּף בקצהו הצפוני של חצי האי טיימיר, המהווה את הנקודה היבשתית הצפונית ביותר של רוסיה ואירואסיה (לחצו לצפייה במפה ) חצי האי צ'ליוסקין – חלקו הצפוני של חצי האי טיימיר שעליו כף צ'ליוסקין צ'ליוסקין – אונייה סובייטית לחקר המעבר הצפון-מזרחי; הושקה ב-1933, טבעה ב-1934 צ'ליוסקין (סרט) – סרט טלוויזיה מזרח גרמני משנת 1970 על המסע של אוניית צ'ליוסקין פארק צ'ליוסקינים (Парк Челюскинцев) – פארק עירוני רב-תכליתי המשתרע על שטח של 78 הקטאר במינסק, בירת בלארוס; נפתח ב-1932 ונקרא ב-1934 לכבוד אנשי המשלחת באוניית צ'ליוסקין
פוברטי פוינט

פוברטי פוינט (Poverty Point) הוא אתר ארכאולוגי המורכב ממספר תלים פרהיסטוריים. האתר נמצא על גדת נהר מאקון, כ-25 קילומטר מנתיבו הנוכחי של נהר המיסיסיפי, בצפון-מזרח מדינת לואיזיאנה בארצות הברית. התלים נבנו בין השנים 1650 ו-700 לפנה"ס בתקופה הארכאית באמריקה הצפונית, בידי קבוצה של ילידים אמריקאיים מתרבות המכונה כעת "תרבות פוברטי פוינט" (Poverty point culture). תרבותם של בני הקבוצה התפרסה עד כ-1,600 קילומטר דרומה לאורך דלתת המיסיסיפי. הארכאולוגים טרם הצליחו להבין במלואה את הסיבה לבניית התלים ומספר הצעות שונות הועלו בנושא. ביניהן האפשרות שמדובר באתר התיישבות, תחנת סחר או אתר פולחן דתי. האתר הוא בגודל של 3.68 קמ"ר והוא האתר הגדול מהתקופה האמורה שנתגלה באמריקה הצפונית. האתר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2014. מדיה וקבצים בנושא פוברטי פוינט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוברטי פוינט (באנגלית) פוברטי פוינט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פוברטי פוינט, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
חיים אלקן

חיים אלקן (נולד ב-3 באוקטובר 1945) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד חטיבה 421. אלקן עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. במלחמת ההתשה פיקד על פלוגה ב' בגדוד 52 בחטיבה 14 שלחמה בקו בר-לב. במלחמת יום הכיפורים היה חניך במכללה לפיקוד ולמטה ובמינוי חירום צורף לגדוד 410 של חטיבה 600 כסגן מפקד הגדוד. במהלך המלחמה נטל פיקוד על הגדוד לאחר שהמג"ד אמנון מרטון ומחליפו יהודה בכר נפצעו, הוא פיקד עליו במהלך הקרב על כיבוש מתחם "מכשיר", ב-10 באוקטובר העביר את הפיקוד ליהודה גלר. בהמשך הלחימה הוטל עליו לגרור את גשר הגלילים לגדות תעלת סואץ, פעולה שהושלמה לאחר קשיים רבים בהצלחה., ב-20 באוקטובר נפצע ופונה לטיפול. לאחר המלחמה מונה אלקן למפקד גדוד 46 בחטיבה 401. בהמשך שירותו פיקד על חטיבה 421 ושימש סגן מפקד אוגדה. לאחר שחרורו עבד בחברת שופרסל, בה היה מנכ"ל חברת הבת "קטיף", יושב ראש "גידרון תעשיות", סמנכ"ל לוגיסטיקה, סגן נשיא וממלא מקום בפועל של מנכ"ל החברה, עד פרישתו בסוף שנת 2003. מכהן כיו"ר אגודת מושב גן הדרום. נדב מן, הוא פשוט שריונר: מלחמת ההתשה בתמונות, באתר ynet, 16 ביוני 2011 אתר חטיבה 600 עינב בן יהודה, חיים אלקן, ששימש עד לאחרונה ממלא מקום מנכ"ל שופרסל, פורש מהחברה, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2003
היער הלאומי טונגס

היער הלאומי טונגס הוא יער לאומי ששוכן בדרום-מזרח אלסקה (אלסקה פאנהנדל), ארצות הברית. הוא היער הלאומי הגדול ביותר בארצות הברית ושטחו מתפרס על פני 69,000 קמ"ר (17 מיליון אקרים). היער הוא חלק מאזור אקולוגי שהוגדר על ידי הקרן העולמית לשימור חיות הבר כיער הגשם הגדול בעולם, וככזה שמהווה בית גידול למינים נדירים ולמינים בסכנת הכחדה, הן מבחינת בעלי החיים שבו והן מבחינת הצומח. היער מנוהל על ידי שירות היערות של ארצות הברית וכולל בתוכו הרים, איים כגון ארכיפלג אלכסנדר, פיורדים וקרחונים. ב-1902 הכריז נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט על ארכיפלג אלכסנדר כעל יער לשימור. ב-1907 הוא הרחיב את השמורה לשטח יער טונגס. ב-1908 התווספו שני יערות לשמורה ויצרו יחד אזור שמקיף את רוב שטחה של דרום אלסקה. במשך השנים נוספו עוד שטחים ליער הלאומי. בשמורה מתגוררים כ-75,000 אנשים שמתקיימים מהקרקע. שלושה שבטי ילידים חיים בדרום אלסקה ובאזור היער: טלינגיט, האידה וצימשיאן. כמו כן, ממוקמות בשטח היער 31 ערים ועיירות, בהן ג'ונו, בירת אלסקה. הפארק קרוי על שם אנשי הטונגס המהווים חלק משבט טלינגיט, שישבו באזור, בעיקר ליד העיר קטצ'יקן. היער הוא חלק מאזור יערות לאורך החוף הפסיפי הצפוני. יחד עם גרייט בר הוא מוגדר "יער גשם לח" והוא מאופיין באקלים ממוזג. הצומח שבו מורכב בעיקר בעצי מחט. הקרקע מורכבת בחלקה מקרסט (אבן גיר, מנוקזת היטב, מערות רבות) וגרניט (קרקע שאינה מנוקזת היטב). מינים נדירים ומוגנים רבים שנראים רק לעיתים רחוקות בצפון אמריקה חיים באלפי האיים שלאורך החוף. דגי סלמון, דובים חומים ושחורים ועיטם לבן-ראש חיים ומתרבים ביער. עופות נודדים רבים מקננים בחודשי הקיץ בשמורה, בהם גם שחפית הקוטב. כ-40% משטח היערות הם שטחים שאינם מיוערים, כגון שטחי מים, קרח, סלעים וצמחייה נמוכה. בעבר נחטבו עצים ביער, אך כיום הדבר אסור בכ-78% אחוזים משטח היער, ונותרו כ-70% משטח היער הראשוני שמיועדים להישאר כך. ביער מבקרים כמעט מיליון תיירים בשנה, רובם מגיעים בשיט דרך הים. בשמורה קיימים מרכזי מבקרים שמספקים סיורים מודרכים ושיט במעבורות, כבר מ-1968. כמו כן, קיימות כ-150 בקתות להשכרה, חלקן במקומות מרוחקים שניתן להגיע אליהם רק ברגל, בסירה או במטוס ימי. בנוסף, פתוחים לציבור אתרי צפייה בדובים ו-15 חניוני לילה. מדיה וקבצים בנושא היער הלאומי טונגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היער הלאומי טונגס (באנגלית) יערות גשם בחוף הפסיפי הצפוני היער הלאומי טונגס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבי רומנו

אברהם (אבי) רומנו (16 במרץ 1947 – 19 ביוני 1994) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבה 500 ונספח צה"ל בצ'ילה. רומנו נולד בתל אביב, בנם של אסתר ואליהו. באוגוסט 1965 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בגדוד 79 של חטיבה 7. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 9, סגן מפקד בפלוגת החרמ"ש ומפקד הפלוגה המסייעת. במלחמת יום הכיפורים לחם כקצין אג"ם של חטיבה 274, חטיבת טנקי טירן. על פועלו במלחמה זה לצל"ש אלוף ממפקד פיקוד הדרום. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד שריון ושירת כסגן מפקד מרכז שריון. ב-1978 נשלח לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס, שבקנטקי. בשובו מונה לסגן מפקד חטיבה וב-1979 מונה למפקד חטיבה 421, חטיבת שריון במילואים. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם באוגדת שריון. ב-1984 מונה למפקד חטיבה 500 ופיקד עלייה בעת שהותה בלבנון. ב-1987 מונה לראש מטה גיס וב-1989 מונה למפקד המרכז לאימון מפקדות במפקדת חילות השדה. ב-1990 מונה לנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון בצ'ילה, תפקיד בו שירת עד 1993. לאחר שחרורו כיהן כמנהל חנות סקאל ספורט בנמל התעופה בן-גוריון. היה נשוי ואב לשני ילדים. נפטר ב-1994 ממחלת לב. קורות החיים של אבי רומנו, באתר "יזכור" של משרד הביטחון רס"ן אבי רומנו, באתר הגבורה
מנוע מגח סילון

מנוע מגח סילון (באנגלית: Ramjet, רמג'ט) הוא מנוע כלאיים בין מנוע סילון למנוע רקטי. מנוע המגח סילון הוא מנוע סילון שאינו משתמש בטורבינה לדחיסת תערובת הדלק והאוויר. דחיסת תערובת הדלק והאוויר מתבצעת במנוע זה על ידי תנועתו באוויר. כאשר מהירות האוויר קרבה למהירות הקול, נוצרת תופעת המגח. תופעת המגח היא דחיסה עצמית של פרודות האוויר, כלומר, דחיסה ללא כוח חיצוני. יתרונותיו של מנוע זה כוללים: הספק גדול יותר ביחס למנוע סילון, יכולת לעבודה בלחץ אטמוספירי נמוך, המנוע אינו מכיל חלקים נעים כך שהשחיקה נמוכה וכן יכולת לעבוד במהירות גבוהה ממהירות הקול. בין חסרונותיו: מסוגל לפעול רק בתנועה, או כשקיימת זרימת אוויר חזקה, וכן הצורך במבנה מנוע שיעמוד בלחצים הפנימיים הגבוהים השוררים בו. מנוע על-מגח סילוני מדיה וקבצים בנושא מנוע מגח סילון בוויקישיתוף מנוע מגח סילון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Eyewitness

האם התכוונתם ל... מדריכי Eyewitness – סדרת מדריכי טיולים בהוצאת דורלינג קינדרסלי ספרי Eyewitness – סדרת ספרי עיון בהוצאת דורלינג קינדרסלי
קיסרי

האם התכוונתם ל... קיסרי - שמה התלמודי של קיסריה קייסרי – עיר בקפדוקיה בטורקיה אישים אורי קיסרי – עיתונאי ואיש תרבות ישראלי, עורכו הראשון של "העולם הזה" גיל קיסרי – עיתונאי ישראלי, בנו של אורי קיסרי יוסף קיסרי – עורך דין ארצישראלי בתקופת היישוב, משפטן ודיפלומט ישראלי מיכאל קיסרי – מפקד שייטת הצוללות שונות ניתוח קיסרי – הליך ניתוחי בו חותכים את בטנה ורחמה של אישה הרה כדי להוציא מתוכם את העובר והשלייה טמרין קיסרי – מין של פרימט מסוג טמרין חרם קיסרי – סוג של ענישה בתקופת האימפריה הרומית הקדושה קיסר אימפריאל
לנצט

לנצט הוא שם משפחה אשכנזי. האם התכוונתם ל... אביבה מולר-לנצט – אנתרופולוגית ישראלית בתיה לנצט – שחקנית ישראלית, אחות של משה יטבת דורון לנצט – ביולוג ישראלי, בנו של משה לנצט משה לנצט – רופא ישראלי, אביו של דורון משה לנצט – שמו המקורי של משה יטבת, קצין בכיר בצה"ל, אחיה של בתיה דניס לנצט – הוא אוטובוס בריטי של יצרן כלי הרכב המסחריים "דניס" נויה לנצט – במאית ישראלית לאנסט – או לנצט The Lancet הוא כתב עת רפואי מהידועים והוותיקים בעולם. לנץ
לברוב

לברוב (ברוסית: Лавров) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אנדריי לברוב – שחקן כדוריד סובייטי ורוסי סרגיי לברוב – מדינאי ודיפלומט רוסי: שר החוץ של רוסיה, ושגריר רוסיה באו"ם לשעבר פיוטר לברוב – מהפכן רוסי, פילוסוף וסוציולוג, מן האידאולוגים של הנרודניקים קיריל לברוב – שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי
יצחק רחימוב

יצחק (איציק) רחימוב (30 באוגוסט 1950 - 21 בינואר 1990) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, נהרג בלבנון במהלך שירותו כמפקד חטיבה. רחימוב נולד בתל אביב, בנם של רינה ושמעון. למד בבית הספר היסודי ברנר בגבעתיים ובתיכון אורט ברמת גן. התגייס לצה"ל ב-1969 ושירת בסיירת חרוב. ב-1976 השתחרר משירות הקבע אך חזר לאחר כשנתיים. שימש סגן מפקד חטיבה ברצועת עזה, קצין מבצעים של פיקוד הדרום וסגן מפקד חטיבה ברמת הגולן. באפריל 1989 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון וחונך למפקד חטיבה בצבא דרום לבנון. הוא נהרג במהלך היתקלות עם מחבלים מארגון אבו נידאל בכפר ירון בינואר 1990. היה נשוי ואב לשלושה, התגורר בקיבוץ מרום גולן. נטמן בבית הקברות הצבאי בחולון. קורות החיים של יצחק רחימוב, באתר "יזכור" של משרד הביטחון יצחק רחימוב, דף זיכרון באתר ההנצחה לנופלי קיבוץ מרום גולן
רדיו ירושלים

רדיו ירושלים היא תחנת רדיו אזורית של ירושלים והסביבה, שהוקמה ב-3 בספטמבר 1995. רדיו ירושלים הוקם ביוזמת גרשון ירושלמי ב-1995, שכיהן כמנהלה בשנת 1999.[דרוש מקור] התוכניות ברדיו שילבו בין: חדשות, ספורט, בידור ותוכניות מוזיקה מגוונות. בתקופה זו התחנה הפעילה מכללה לרדיו, קורס רדיו לנוער ולמבוגרים אותם ריכז מוטי פרנסיס. ב-4 בפברואר 2007 נכנס לתוקף לוח שידורים חדש, ומאז התחנה חדלה לשדר תכנים בסינדיקציה. מדי שעה עגולה שידרה התחנה מבזק חדשות של חדשות עשר. אולפני התחנה מוקמו ב"מלון שלום" בשכונת בית וגן בירושלים. עם השדרנים ששידרו בתחנה נמנו: שמירה אימבר, בונדי לוי, גד ליאור, ירון אילן, רינה מצליח, אליעזר לחנה, ניר פרידמן, אורי זוהר, מוטי פרנסיס, אלעד עמדי, אבי דבש וכתבת החדשות של התחנה, טל דה-לנגה. בונדי לוי היה גם מנהל תוכניות בחלק מהתקופה. באוגוסט 2009 הסתיימו שידורי התחנה והיא עברה לבעלות חדשה. ב-2008 ערכה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו מכרז להפעלת תחנת הרדיו האזורית בירושלים, בו זכתה קבוצת "רדיו הבירה" בראשות משה שלונסקי, ובספטמבר 2009 החלה התחנה בשידוריה. התחנה משדרת מאולפן הקבע שלה בבית מרים ברחוב פייר קניג 32 בתלפיות. לוח השידורים של התחנה בימי החול מורכב מתוכניות אקטואליה בהגשתם של עופר חדד, מאיה חסון קראוס, שלום אורן, עדי זריפי ומגישים נוספים, תוכניות מוזיקה ובידור בהגשת ירון אילן, מוטי פרנסיס ואלעד עמדי עמדי עזב ב-11/2023 וכעת משודרת ברדיו ירושלים בסינדיקציה עם רדיו ללא הפסקה 103FM "שניים עד ארבע" עם רון שלום ויואב כהן, תוכנית ספורט יומית בהגשת מאיה חסון קראוס, שלומי אהרוני ואחרים, ופאנליסטים מתחלפים כדוגמת מישל דיין וקובי מויאל. רדיו ירושלים משדר בכל שעה עגולה את מהדורת הרדיו של חדשות 12 (עד 2021 שידרה את חדשות ynet) ואת המהדורה המרכזית של ערוץ 12 בשמונה בערב. ביום שישי משודרת תוכנית הספורט של התחנה "בדרך למגרש", בהגשת מאיה חסון קראוס ובהשתתפות הפרשנים איציק קורנפיין, מישל דיין ורמי מנדל. התוכנית "הפרלמנט הירושלמי" בהגשת שוקי בן עמי ובהשתתפות דודו קופרמן. התוכנית כוללת סיפורים ירושלמיים, נוסטלגיה, אקטואליה ועוד. תוכנית נוספת המוגשת בערבי שישי היא התוכנית "נוסטלגיה בשניים" בה מארח שוקי בן עמי אנשי ירושלים ואורחים נוספים. בנוסף, מדי חודש מקיימת התחנה תוכנית מיוחדת בהשתתפות ראש העיר ירושלים משה ליאון בה יכולים תושבי העיר לשאול את ראש העיר שאלות בענייני העיר. ביום שישי אחר הצהריים התוכנית "מה נהיה" עם סיוון קליין שמסכמת את חדשות הבידור, הטלוויזיה והברנז'ה של השבוע שחלף. התחנה משדרת תוכניות מיוחדות לאוכלוסייה הדתית והחרדית במוצאי שבת ותוכניות מיוחדות של תרבות ומוזיקה צרפתית ויוונית. התחנה זכתה פעמיים בפרסים ארציים, כשהתוכנית "רצון חופשי" זכתה בפרס תוכנית האקטואליה הטובה ביותר בישראל של כנס אילת לעיתונות ושידורי צמי"ד ברדיו ירושלים זכו לפרס מיוחד של הרשות השנייה. התחנה משדרת בתדר 101FM בירושלים וסביבתה ובתדר 89.5FM בבית שמש והרי ירושלים והוא נקלט גם בחלק ממחוז המרכז. ב-HOT משדרת התחנה באפיק 309 בערוצי הרדיו וב-yes משדרת התחנה באפיק 71 בערוצי הרדיו. התחנה משדרת גם באתר האינטרנט שלה "ירושלים נט" וכמו כן, באפליקציה של רדיו ירושלים. בנוסף לכך רדיו ירושלים משאירה את רוב הודעותיה באופן משותף באתר ירושלים נט ובעמוד הפייסבוק הרשמי של התחנה, אך חלקם עדיין מופיעים באתר המקורי שלהם. בראש רדיו ירושלים עומדים היו"ר משה שלונסקי והמנכ"לים המשותפים גדי קסטיאל ושלום אורן. בעבר הייתה התחנה בבעלות ג'קי בן זקן עד שנת 2017. אתר האינטרנט הרשמי של רדיו ירושלים מנהל התוכניות של רדיו ירושלים, בונדי לוי, עוזב את תפקידו, באתר Bizportal
סאלח

האם התכוונתם ל... צאלח – נביא ערבי קדום באסלאם, המוזכר בקוראן פעמים רבות מדאאן סאלח – אתר ארכאולוגי באזור צפון חג'אז שבצפון-מערבה של ערב הסעודית נבי סאלח – יישוב פלסטיני מוסלמי בדרום השומרון, בסמוך לכביש 465 סאלח שבתי – סרט קולנוע קומי ישראלי בבימויו של אפרים קישון ובכיכובו של חיים טופול, שיצא בשנת 1964 עלי עבדאללה סאלח – נשיא תימן ומפקד צבאה מ-1978 א-טייב סאלח – סופר סודאני הרב יחיא צאלח - מגדולי רבני תימן במאה ה-18, מגדולי הפוסקים האחרונים, מחבר הספר "פעולת צדיק", ועוד שלום צאלח – מהרוגי המלכות בעיראק אישים ששמם הפרטי הוא סאלח אישים ששמם הפרטי הוא צאלח סלאח
אוטל דרואו

אוטל דרואו (בצרפתית: Hôtel Drouot; בשמו המלא: hôtel des ventes de Drouot) הוא בית המכירות הפומביות הגדול ביותר בפריז וממוקם ברובע התשיעי של פריז. מבנה האוטל תוכנן על ידי הארכיטקט הצרפתי ז'אן-ז'אק פרנייה (Jean-Jacques Fernier), והוא נפתח לציבור בשנת 1852. בשנים הבאות תפס בית המכירות את מקומו כשוק המוני לאמנות צרפתית, בתקופה בה ייצאה פריז אמנות לרחבי העולם ובפרט לארצות הברית. בתקופה הראשונה שימש בית המכירות כבזאר המוני לחפצי אמנות, ולפי דיווח אחד נמכרו בו בסוף שנות ה-70 של המאה ה-19,150,000 חפצי אמנות, 45,000 ציורים, 30,000 רישומים, 30,000 כתבי יד, 120,000 הדפסים, ולפחות מיליון ספרים נדירים מדי שנה. מדיה וקבצים בנושא אוטל דרואו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוטל דרואו טום סטאמרס, בוזזי הרפובליקה, בכתב העת "אלכסון". ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא פריז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוגת חמאה

עוגת חמאה היא עוגה שאחד ממרכיביה העיקריים הוא חמאה. עוגת חמאה עשויה מהמצרכים הבסיסיים ביותר לעוגה: חמאה, סוכר, ביצים, קמח וחומר מתפיח (כגון אבקת אפייה או סודה לשתייה). עוגות אלה נחשבות לעוגות המשוכללות ביותר במטבח האמריקאי. מקורן בעוגת הפאונד האנגלית, שעשויה באופן מסורתי מכמויות שוות של סוכר, חמאה, קמח, וביצים היוצרים עוגה עשירה בטעמה. המצאת אבקת האפייה וחומרי התפחה אחרים במהלך המאה ה-19, הובילו לכך שניתן היה לשנות את מרכיבי עוגת הפאונד. כך נוצרה עוגת קלה יותר ואוורירית יותר בעזרתם המרכיבים הישנים והחדשים ובאה לעולם עוגה חדשה, עוגת החמאה המודרנית. עוגות חמאה מיוצרות על ידי הקצפה של חמאה וסוכר, עד שאוויר מוקצף לתוך החמאה. בהמשך מוסיפים ביצים בהדרגה עד לקבלת תחליב, ולאחר מכן מוסיפים מרכיבים יבשים ורטובים. עוגות חמאה שומרות על טעמן העשיר ועל רטיבותן כאשר מאחסנים אותן בטמפרטורת חדר, אך הן נוטות להתקשות, להתייבש ולאבד את טעמן אם הן מאוחסנות במקרר זמן רב. לפיכך עוגות אלה אינן מתאימות למילוי או לציפוי עם חומרים המצריכים קירור כגון קרם גבינה או חביצה.
האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן

האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן (בהולנדית (פלמית): Koninklijke Academie voor Schone Kunsten van Antwerpen) היא אקדמיה לאמנות פלסטית ועיצוב (ובעבר גם ארכיטקטורה) באנטוורפן שבבלגיה. האקדמיה נוסדה בשנת 1663 על ידי דוד טנירס הבן והיא אחת מהאקדמיות העתיקות ביותר לאמנות. האקדמיה מציעה תוכניות לימוד באמנות ועיצוב (אמנות פלסטית, צילום, צורפות, עיצוב תפאורה ותלבושות לתיאטרון, עיצוב גרפי ועיצוב אופנה), רסטורציה והכשרת מורים. כמחצית מתלמידי המוסד מגיעים מרחבי העולם וארבעת בנייניה פזורים במרכז אנטוורפן. האקדמיה הוקמה ברישיון של שליט ארצות השפלה דאז, פליפה הרביעי, מלך ספרד. האקדמיה פתחה את שעריה לבני אומות רבות ושונות והגיעו אליה אמנים צעירים מארבעים אומות, בהן הולנד, גרמניה, פולין, אירלנד, צרפת ועוד. כן משכה מורים וצברה אוסף יצירות אמנות מרשים. בשנת 1886 למד בה משך זמן קצר וינסנט ואן גוך, עד שסולק מן הלימודים. כן למד בה המעצב הנודע אנרי ון דה ולדה, על שמו נקרא לאחר מכן בית הספר העליון לעיצוב. ב-1885 יסד לאופולד השני, מלך הבלגים באקדמיה את "המוסד הלאומי העליון לאמנות יפה" (Nationaal Hoger Instituut voor Schone Kunsten), לפי הדגם של בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז (בצרפתית: École Nationale Supérieure des Beaux-Arts). בשנת 1946 הופרד בית הספר הגבוה לאדריכלות מן האקדמיה. בשנת 1963 נפתחה מגמת עיצוב אופנה בה למדו שישה ממעצבי האופנה החשובים של שנות השמונים שנודעו כ"שישיית אנטוורפן": דירק ביקמברגס (Dirk Bikkembergs), ולטר ון בירנדונק (Walter van Beirendonck), מרטינה יי (Marina Yee), דריס ון נוטן (Dries van Noten), דירק ון סנס (Dirk Van Saene) ואן דמולמיסטר (Ann Demeulemeester) ורבים אחרים מרחבי העולם שהפכו את המגמה לגדולה ביותר באקדמיה. ב-1995 הפכה האקדמיה, במסגרת רפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה בבלגיה הפלמית, לחלק מאוניברסיטת אנטוורפן לאמנות (Artesis Hogeschool Antwerpen; נקרא מ-2013 Artesis Plantijn Hogeschool Antwerpen). בין בוגרי האקדמיה: לורנס אלמה-טדמה, ז'ף לאמבו, מומי שוורץ, וילהלם בוש, פורד מדוקס בראון ורבים אחרים. אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן (בהולנדית) אתר האקדמיה באתר אוניברסיטת אנטוורפן לאמנות היסטוריית האקדמיה באתר הרשמי
אלכסנדריה (וירג'יניה)

אלכסנדריה (באנגלית: Alexandria) היא עיר עצמאית בצפון מדינת וירג'יניה שבארצות הברית, הממוקמת בסמוך לוושינגטון הבירה ולגדתו המערבית של נהר הפוטומק. מספר תושביה, על פי מפקד האוכלוסין של 2013, הוא 151,218 נפשות. העיר, כמו שאר אזור צפון וירג'יניה ומרכז מרילנד, מושפעת מקרבתה לבירת ארצות הברית. בעיר מתגוררים עובדים רבים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית, עובדי הממשלה הפדרלית, אנשי צבא ועובדי תעשיות הביטחון. אלכסנדריה הוקמה ב-1749 והוכרזה כעיר עצמאית בשנת 1870. ארמניה גיומרי, ארמניה שוודיה הלסינגבורג, שוודיה הממלכה המאוחדת דנדי, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת צרפת קן, צרפת מרוקו סלא, מרוקו מדיה וקבצים בנושא אלכסנדריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדריה (באנגלית) אלכסנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עיר שאינה נמצאת בשטח של אף מחוז ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סימונוב

סימונוב (ברוסית: Си́монов) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אפרים סמונוב – רב ליטאי בלטביה, רבן של יאקובשטאדט ווינדוי יורי סימונוב – מנצח רוסי מיכאיל סימונוב – מהנדס תעופה ומתכנן מטוסים רוסי קונסטנטין סימונוב – סופר עיתונאי משורר ומחזאי סובייטי סמיונוב
סמיונוב

סמיונוב (ברוסית: Семёнов) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... גריגורי סמיונוב – ההטמאן של הקוזאקים הזבאייקלים משנת 1919 עד אוקטובר 1920 משה סמיונוב – פרופסור לסוציולוגיה ולימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב ניקולאי סמיונוב – כימאי רוסי-סובייטי, מאבות פיזיקה כימית, חתן פרס נובל לכימיה סמיון סמיונוב – כדורגלן בולגרי פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי – מגלה ארצות, בוטנאי וסטטיסטיקאי רוסי סמיונוב (עיר) – עיר במחוז ניז'ני נובגורוד ברוסיה סימונוב
בצרי

בצרי הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... גיבור בצרי – פרופסור במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי דוד בצרי – מקובל וראש "ישיבת השלום" בירושלים יוסף בצרי – ישראלי ממוצא עיראקי שהוצא להורג בעיראק באשמת ריגול, מהרוגי מלכות אילנה בצרי – ישראלי ממוצא עיראקי שהוצא להורג בעיראק באשמת ריגול, מהרוגי מלכות יצחק בצרי – ממקימי ישיבת השלום בירושלים. עזרא בצרי – רב ואב"ד בירושלים, לשעבר דיין בבית הדין הרבני הגדול
רטרו-פוטוריזם

רטרו-פוטוריזם או רטרו עתידני הוא מונח המשלב את הקונספט של רטרו ופוטוריזם. רטרו-פוטוריזם זה האופן בו אנשים בעבר (עד בערך שנות ה-1960) דמיינו את העתיד. רטרו-פוטוריזם הוא זרם באומנויות יצירה אשר מראה את השפעת הייצוג של העתיד שבוצע בעידן קודם. הוא מתאפיין בתערובת של סגנונות מיושנים "רטרו" עם טכנולוגיה עתידנית. הסגנון הרטרו-פוטוריסטי בוחן את הנושאים שבין העבר ועתיד ובין ההשפעות המנוכרות והעוצמה של הטכנולוגיה. מתבטא בעיקר ביצירות אמנותיות וטכנולוגיות שונה המממשים את החפצים המדומים של המציאות המקבילה שלו. רטרו-פוטוריזם בא גם לידי ביטוי בעולם של אופנה, אדריכלות, עיצוב, מוזיקה, ספרות, קולנוע ומשחקי ווידאו. על פי המגזין "Retrofuturism", שהיה יוצא לאור בשנים 1988 - 1993, בפעם הראשונה המילה "רטרו-פוטוריזם" נאמרה בשנת 1983 על ידי העורך לויד דאן (Lloyd Dunn). רטרו-פוטוריזם משלב שתי מגמות חופפות שאפשר לסכם כמו העתיד כפי שניתן לראות מהעבר והעבר כפי שניתן לראות מהעתיד. המגמה הראשונה, רטרו-פוטוריזם עצמו, היא בהשראה ישירה מהעתיד הדמיוני שהיה קיים בראשם של סופרים, אמנים, ואנשי קולנוע בתקופה הקודמת ל-1960, שניסתה לחזות את העתיד, וגם בתחזיות רציניות של הטכנולוגיה הקיימת (למשל במגזינים כמו מדע והמצאה) או ברומנים וסיפורי מדע בדיוני. המגמה השנייה היא היפוכה של הראשונה: רטרו עתידני. היא מתחילה עם רטרו אטרקטיביות של סגנונות אמנות ישנים, ביגוד, מנהגים, ולאחר מכן שותלת על זה את הטכנולוגיות המודרניות או העתידניות, יוצרת תערובת של עבר, הווה והאלמנטים של עתיד. סטימפאנק, מונח המתייחס גם לעבר של הטכנולוגיה העתידנית בתקופה הוויקטוריאנית חלופית, וגם ליישום של סגנונות הנאו-ויקטוריאניות בטכנולוגיה המודרנית, הוא גרסה מוצלחת ביותר של המגמה השנייה. נאו-פוטוריזם (אנ') סטימפאנק רטרוטרוניקה (אנ') מדיה וקבצים בנושא רטרו-פוטוריזם בוויקישיתוף http://www.retro-futurismus.de (בגרמנית) קהילת רטרו-פוטוריזם (ברוסית) retrofuturism באתר Word Spy PSRF Retrograde Archive, עמ' 28 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמניון מכוכב

תמניון מכוכב הוא הפאון המכוכב של תמניון. הוא מורכב משני ארבעונים הפוכים. בשפה העממית הוא מכונה לעיתים "מגן דוד תלת-ממדי" בשל דמיונו החזותי לצורה דו-ממדית זו. תמניון מכוכב מורכב משני ארבעונים משוכללים הפוכים, כך שלכל קודקוד של ארבעון אחד יש קודקוד מקביל לו מהארבעון השני, ועוד שלושה קודקודים מהארבעון השני שהמרחק בינו לבין כל אחד מהם שווה. הצורה המתקבלת היא שמונה ארבעונים קטנים יותר, שכל אחד מהם מחובר בצלעותיו לשלושה ארבעונים אחרים. הוא מורכב מ-24 פאות בצורת משולשים שווי-צלעות, 12 מקצועות ו-8 קודקודים. יש לו עוד 12 מקצועות קטנים יותר המחברים בין הארבעונים ומהווים את התמניון המשוכלל החסום בתוכו, ועוד 6 קודקודים המחברים בין הארבעונים ומהווים את קודקודי התמניון. תמניון מכוכב הוא הפאון המכוכב הפשוט ביותר (לארבעון ולקובייה אין פאונים מכוכבים מפני שהזווית הדו-מישורית שלהם קטנה מ-90° או שווה אליה), וחיבור של 8 הקודקודים שלו יוצרים קובייה. מדיה וקבצים בנושא תמניון מכוכב בוויקישיתוף תמניון מכוכב, באתר MathWorld (באנגלית)
אגיסהיים

אגיסהיים (בצרפתית: Eguisheim) הוא כפר במחוז או-רן בחבל גראנד אסט הצרפתי, בו חיים 1,726 בני אדם. אגיסהיים הוא כפר אלזסי טיפוסי אשר ממוקם על דרך היין באלזס (צר') חמישה ק"מ דרום-מערבית מהעיר קולמר. בדומה לכפרים רבים מאלזס מוקף הכפר בגבעות בהן ניטעו כרמים עוד בימי הביניים. בשנת 1865 נמצאו באגיסהיים שרידים ליישוב מהתקופה הפלאוליתית. הכפר אגיסהיים נוסד במאה ה-12 בסמוך לארמון שהוקם במהלך המאה ה-11. העיר עברה את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת. אגיסהיים ידוע ביינות הלבנים המיוצרים בו ובמיוחד יין גווירצטרמינר. סמיכותו של הכפר לדרך היין ויופיו הייחודי מושכים אליו תיירים רבים, רובם צרפתים וגרמנים. אגיסהיים נבחר לכפר האהוב ביותר על הצרפתים בשנת 2013. צרפת אוטווילר (אנ'), צרפת צרפת אובוסון (אנ'), צרפת גרמניה הינטרזרטן (אנ'), גרמניה בלגיה לה-לובייר (אנ'), בלגיה בלגיה בריסל, בלגיה בלגיה ספא, בלגיה מדיה וקבצים בנושא אגיסהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אגיסהיים (בצרפתית) אתר מחלקת התיירות (באנגלית) Encyclopédie de l'Alsace, t. 11 : Rhin-Strasbourg, Publitotal, 1985 אטלס צרפתי לשיתוף פעולה בין רשויות, משרד החוץ הצרפתי