laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלריית דגלי ארצות הברית

דגלי ארצות הברית: ערך מורחב – דגל ארצות הברית קודם לשנת 1912 לא נקבע סדר מסוים לכוכבים. בשנת 1934 נקבע גוון הדגל. 1960 – 1959 – 1960 1912 – 1959 1908 – 1912 1896 – 1908 1891 – 1896 1890 – 1891 1877 – 1890 1867 – 1877 1865 – 1867 1863 – 1865 1861 – 1863 1859 – 1861 1858 – 1859 1851 – 1858 1848 – 1851 1847 – 1848 1846 – 1847 1845 – 1846 1837 – 1845 1836 – 1837 1822 – 1836 1820 – 1822 1819 – 1820 1818 – 1819 1795 – 1818 (הדגל זרוע הכוכבים) 1777 – 1795 1776 – 1777 (דגל האיחוד הגדול) דגל "בטסי רוס" - 13 כוכבים במעגל דגל קרב בנינגטון דגל ארצות הברית בן 51 כוכבים (הצעת מכון שלטי האבירים של צבא ארצות הברית) דגל ארצות הברית בן 51 כוכבים (הצעת המפלגה הפרוגרסיבית החדשה של פוארטו ריקו) דגל ארצות הברית בן 96 כוכבים ערך מורחב – דגלי מדינות ארצות הברית וושינגטון הבירה (דגל המחוז הפדרלי) דגל פוארטו ריקו (טריטוריה עם מעמד של חבר עמים) דגל גואם (טריטוריה) דגל סמואה האמריקאית (טריטוריה) דגל איי הבתולה של ארצות הברית (טריטוריה) דגל איי מריאנה הצפוניים (טריטוריה עם מעמד של חבר עמים) דגלים אלה אינם רשמיים, ובאופן רשמי נעשה שימוש בדגל ארצות הברית בשטחים אלה, אולם דה פקטו נעשה שימוש בדגלים הלא רשמיים. דגל אטול מידווי דגל אטול פלמירה דגל האי וייק דגל שיקגו דגל סן פרנסיסקו דגל וושינגטון הבירה דגל צבא ארצות הברית דגל חיל האוויר של ארצות הברית דגל משמר החופים של ארצות הברית דגל גדסדן (דגל היסטורי) דגל כוחות הנחתים של ארצות הברית דגל צי ארצות הברית הג'ק הימי הראשון (דגל היסטורי. נעשה שימוש מחודש מאז 2002) היוניון ג'ק (1960-2002) דגל שבויי המלחמה והנעדרים של צבא ארצות הברית דגל האראפאהו דגל אומת הצ'רוקי דגל אומת סאק דגל אומת נאוואחו דגל שבטי האינדיאנים של נהר קולורדו דגל האירוקוֹי דגל איחוד קיטווה דגל ההופי הדגל של פואבלו לגונה דגל אומת הקומאנצ'י ערך מורחב – דגל קונפדרציית המדינות של אמריקה הדגל הלאומי הראשון הדגל הלאומי השני הדגל הלאומי השלישי דגל קרב נס ימי (1863) נס חיל הים, 1861-1863 נס חיל הים, 1863-1865 דגל בדפורד (1775) דגל פורט סאמטר (1861) מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי ארצות הברית בוויקישיתוף גלריית דגלי ארצות הברית, באתר דגלי העולם (באנגלית)
אלכסנדר ורנק

אלכסנדר ורנק (באנגלית: Alexander Varnek;‏ 1782 – 1843 ) היה צייר רוסי, שנודע בזכות דיוקנאותיו של דמויות החברה הרוסית. הוא היה תלמידם של דמיטרי לויצקי וסטפן שצ'וקין באקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא יצא לאירופה (1801–1809) כנציג האקדמיה ולאחר מכן חזר כפרופסור ויועץ. יחד עם אמנים אחרים מהתקופה, ורנק היה מוגבל בבחירת נושאי הציור שלו בשל האקלים הפוליטי והצנזורה שפעלו, במיוחד בתקופת שלטונו של ניקולאי הראשון. תחת הצנזורה, ציפו מהאמנים להיות שאננים לגבי תנאי החיים הרוסיים. הם התפרנסו מפטרונים שהזמינו עבודות, וכמעט ולא סטו מנושאים דתיים והיסטוריים מקובלים, בעוד שאמנים שבחרו את הנושאים שלהם נטו להסתפק בציור "נושאים בטוחים". לפיכך, המומחיות של ורנק הפכה לפורטרטים. בֿימי חייו הוא נחשב כ"אמן מפורסמים". הוא זכה לציון בציור המופתי שלו, בצביעה ההרמונית, אם לא החיה במיוחד, ביכולת ללכוד דמיון קרוב, בתאורה מתאימה, ובכלל בביצוע שלו ללא קישוטים. בני זמנו העריכו מאוד את דיוקנאותיו, וכתוצאה מכך הוא יצר יצירות רבות מסוג זה: דיוקן של מאדאם ח'טובה (אשתו של הגנרל אלכסנדר איליך ח'טוב), דיוקן בגודל טבעי של הרוזן אלכסנדר סטרוגנוב, דיוקן של נשיא האקדמיה לשעבר, אלכסיי אולינין, והציורים "ראשו של טורקי צעיר", " ילד עם כלב", ו"כנר". בנוסף, ורנק צייר אייקונים המייצגים את הבשורה ואת ארבעת האוונגליסטים. אלה האחרונים נמצאים בקפלה של האקדמיה לאמנויות. טורקי צעיר דיוקן ואסיל סטסוב דיוקן אלכסיי אולינין דיוקן אנה ברונינה מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר ורנק בוויקישיתוף Gosudarstvennyĭ russkiĭ muzeĭ, The Russian Museum: A Short Guide: Ancient Russian Art, 18th Century Art, Art in the First Half of the 19th Century, Saint Petersburg, (Russia), Foreign Languages Publishing House, 1955, p. 106; Hunter-Stiebel, P., Stroganoff: the palace and collections of a Russian noble family, Portland Art Museum in collaboration with Harry N. Abrams, 2000, p. 161 Neverov, O., Borisovich, M P., The Hermitage: Essays on the History of the Collection, Slavia Art Books, 1997, p. 71 Perkins, E.L., "Nicholas I and the Academy of Arts," Russian History, Vol. 18, No. 1, 1991 Neverov, O., Borisovich, M P., The Hermitage: Essays on the History of the Collection, Slavia Art Books, 1997, p. 14
ליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית

ליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית (בגרמנית: Nationalsozialistische Frauenschaft) היה אגף הנשים של המפלגה הנאצית. ב-1938 הליגה מנתה כ-2 מיליון חברות, שהיוו באותם ימים כ-40% מכלל חברי המפלגה הנאצית. ליגת הנשים הייתה כפופה להנהגה הראשית (הנהגת המפלגה הנאצית). נערות ובנות צעירות היו חלק מאגודת הנערות הגרמניות, ולאחר שבגרו הצטרפו לליגת הנשים. הליגה הוקמה באוקטובר 1931 כמיזוג של כמה אגודות נשים לאומניות ונאציות. מפברואר 1934 ועד כניעת גרמניה הנאצית במאי 1945 הנהיגה את ליגת הנשים גרטרוד שולץ-קלינק. בין פעילותיה של הליגה היו הדרכה לשימוש במוצרי בית מתוצרת גרמנית, תוכניות מסוגלות עצמית, ניהול שיעורי בישול, חוגים לכלות (כחלק מתוכנית בתי הספר לכלות הרייך) וחוגים לתלמידות בית ספר. בתקופת מלחמת העולם השנייה נשות הליגה סיפקו כבוד לחיילים בתחנות רכבת וניהול הקצאות של משרתות שגויסו מהשטחים שגרמניה כבשה כחלק מהמערכה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה עם כניעת גרמניה הנאצית פורק הארגון והוא הוצא מחוץ לחוק על ידי בעלות הברית. מדיה וקבצים בנושא ליגת הנשים הנאציונלית-סוציאליסטית בוויקישיתוף Payne, Stanley G. 1995 A History of Fascism 1914-1945 University of Wisconsin Press, Madison p. 184 ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריו נגרו

ריו נגרו (בפורטוגזית: Rio Negro – "הנהר השחור") הוא אחד הנהרות הגדולים בעולם. אורכו 2,255 ק"מ, שטח אגן הניקוז שלו 720,114 קמ"ר וספיקתו 26,700 מ"ק לשנייה. רק ארבעה נהרות בעולם, אמזונאס, קונגו, אורינוקו ויאנגצה עולים עליו בשפעת מימיהם. ראשיתו של הנהר באמזוניה הקולומביאנית, סמוך למקורות האורינוקו (קיים חיבור של נהר ביניים בין מקורות האמזונאס למקורות האורינוקו באזור זה). הנהר מהווה קטע גבול ארוך בין ונצואלה לקולומביה עד הגיעו לברזיל, שם מתחברים אליו נהרות גדולים כמו הריו ברנקו. אחר ממשיך הנהר בזרימתו עד הישפכו לאמזונאס. רוחבו במקום השפך כ-32 ק"מ. צבע מי הנהר שחור כמשקה קולה בשל המינרלים שהוא סוחף עמו, אולם המים צלולים כמי ברז. המפגש בין שני הנהרות האדירים הוא אחד המקומות הבודדים בעולם שבו אפשר לחזות בעוצמתו של הטבע – במשך קילומטרים רבים זורמים שני הנהרות זה לצד זה מבלי שיתערבבו מימיהם, לכאורה גוף מים אחד שחציו חום-צהוב וחציו שחור. בסופו של דבר נמהלים מי הריו נגרו במי האמזונאס והופכים יחדיו לנהר הגדול בעולם. העיר החשובה ביותר שהוקמה על גדות הריו נגרו היא מנאוס, בירת מדינת אמזונאס והעיר השנייה בגודלה באמזוניה בכלל. ממנאוס אפשר להפליג בספינת נהר במעלה הריו נגרו ולחזות במאות איים הסמוכים זה לזה. המראה של אי שחופיו לבנים, בלב נהר שחור עם צמחייה טרופית, שלל פרחים וציפורים ופרפרים מכל הגוונים, הוא מרשים ביותר. מדיה וקבצים בנושא ריו נגרו בוויקישיתוף place/Guainia-River ריו נגרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טחנת פשתן

טחנת פשתן היא המקום בו מעבדים פשתן. הטחנות המוקדמות ביותר פותחו לטוויית חוטים לתעשיית האריגים. ג'ון קנדרו (אנ') (אופטיקאי) ותומאס פורת'וס (שען), שניהם מדרלינגטון (אנ') פיתחו את התהליך ממסגרת המים של ריצ'רד ארקרייט, ורשמו עליו פטנט בשנת 1787. המכונה הראשונה הוקמה ב-Low Mill על נהר סקרן (אנ') בדרלינגטון, אשר קנדרו השתמש בה לטחינת זכוכית. לאחר מכן, הקים כל אחד מהם טחנה משלו, קנדרוו ליד Haughton-le-Skerne ופורטהאוס ליד Coatham Mundeville, שניהם על אותו נהר. הם גם העניקו היתרים, שאפשרו לאחרים לבנות טחנות דומות, כולל בצפון-מזרח סקוטלנד, שם טחנות מוקדמות כללו את אלה בדאגלסטאון, ברווי ודנדי. אחרות נבנו בלידס. מתיו מוראי (אנ') עבר מדרלינגטון כדי להקים טחנה באדל ליד לידס, שם בנה מכונת טוויה משופרת עבור ג'ון מרשל (אנ'). ב-1791 בנה מרשל טחנה נוספת בהולבק ליד לידס. מאוחר יותר הפך מוראי למהנדס טקסטיל ידוע כשותף בפנטון, מוראי וווד. טחנת פשתן דיתרינגטון בשרוסברי, שנבנתה בשנת 1797, היא הבניין הראשון בעולם שתוכנן נבנה עם קונסטרוקציית מסגרות ברזל, ולפיכך נחשבת לאב-הקדמון של כל גורדי השחקים. בשנת 1805, נבנתה טחנת מלני בקצה המזרחי של באלרנו כדי לעבד פשתן. A. J. Wardey, The linen trade: ancient and modern (1864; repr. 1967), 690–92 Wardey, 692 and passim. W. English, The Textile Industry (Longmans, London 1969), 158–60. A. W. Skempton and H. R. Johnson, 'The First Iron Frames' Architectural Review (March 1962); repr. in R. J. M. Sutherland, Structural Iron 1750–1850 (Ashgate, Aldershot 1997), 25–36. Historic Environment Scotland. "44 HARLAW ROAD, THE GLEN, MALLENY MILL WITH MILL LADE AND BOUNDARY WALL (LB26907)". Canmore. Retrieved 18 June 2022.
ויצ'פק (קליפורניה)

ויצ'פק (באנגלית: Weitchpec, מקור השם בשפת יורוק ופירושו "מפגש נהרות") היא קהילה לא מאוגדת בתוך שמורת יורוק במחוז המבולדט בצפון קליפורניה בארצות הברית. היא שוכנת 56 קילומטרים צפונית-מזרחית ליוריקה (אנ'), בגובה של 110 מטרים מעל פני הים. המיקוד של האתר הוא 95546. ויצ'פק שוכנת בחלק הצפון-מערבי של המדינה במפגש הנהרות קלאמת וטריניטי, ובצומת הכבישים המדינתיים המהירים 96 (אנ') ו-196 (אנ') של קליפורניה. ויצ'פק היה במקור האתר של כפר יורוק שהעניק את שמו לאחד משבעה הנפות של שבט יורוק, כולל כל אדמות האבות הקדמונים הממוקמות במעלה הנחל קון קריק (Coon Creek) על הנהר קלאמת. בנפה היו כלולים הכפרים הקדומים אוטספור (Otsepor), לואולגו (Lo'olego), וייטפוס (Weitspus), פקווטוטל (Pekwututl), ארטלרגר (Ertlerger), ואהסקו (Wahsekw), קנק (Kenek), צצקווי (Tsetskwi) וקנקפול (Kenekpul). שמות זמניים במאה ה-19 היו "דורקי'ס פרי" (Durkee's Ferry, "מעבורת דורקי") ו"ויצ'פק בר" (Weitchpec Bar). השם דורקי'ס פרי מנציח את קלארק ו. דורקי (Clark W. Durkee), שהפעיל במקום מעבורת ב-1851. בשנת 1855, הוקם מוצב פדרלי זמני בשם מחנה סטרוברידג' (Camp Strowbridge) בוויצ'פק, מאוחר יותר הוא נקרא פורט וול (Fort Wool). היישוב היה תחילה בתחומי מחוז טריניטי, לאחר מכן ב-1851 מחוז קלאמת ואחרי 1874, מחוז המבולדט. סניף דואר פעל בוויצ'פק מ-1858 עד 1860 ומ-1891 עד 1962. בוויצ'פק יש חנות קטנה/תחנת דלק בבעלות השבט (לשעבר המכולת של פירסון - Pierson's Grocery); משרד השבט והמרכז הקהילתי של היורוק; ובית הספר היסודי ויצ'פק. החל משנת 2010, שיעורי ערב היו זמינים בוויצ'פק בשפת היורוק. רעידת אדמה בעוצמה של 5.6 שהמוקד שלה היה ליד ויצ'פק התרחשה ב-13 בפברואר 2012. מדיה וקבצים בנושא ויצ'פק בוויקישיתוף Wechpues Weitchpec Post Office Kelley Atherton, Back From The Brink: Learning The Yurok Language Weitchpec Earthquake of 13 Feb 2012
מנואל אוגרטה

מנואל אוגרטה ריביירו (בספרדית: Manuel Ugarte Ribeiro; נולד ב-11 באפריל 2001) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקשר במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אורוגוואי. אוגרטה נולד במונטווידאו בירת אורוגוואי, והחל את קריירת הכדורגל שלו בשורות מחלקת הנוער של המועדון המקומי סיטי פארק, לפני שהצטרף למערך הנוער של סנסרו אתלטיקו פניקס. הוא עלה לקבוצה הבוגרת כבר בגיל 15, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-4 בדצמבר 2016, בניצחון 4–1 על דאנוביו. בכך, הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר במאה ה-21 בליגת העל באורוגוואי (בגיל 15 שנים ו-233 ימים). בתחילה שיחק אוגרטה כחלוץ, לפני שהוסב לעמדת הקשר. אוגרטה מונה לקפטן הקבוצה בגיל 18 והבקיע את שערו הראשון ב-10 במרץ 2019 בניצחון 0–2 נגד ראסינג קלוב דה מונטבידאו. ב-29 בדצמבר 2020 חתם על חוזה לחמש שנים בפמליקאו הפורטוגלית תמורת תשלום של שלושה מיליון יורו עבור 80% מהזכויות שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית ב-17 בינואר 2021, בניצחון 0–2 על ק.ד. סנטה קלרה. ב-21 בפברואר הוא הבקיע את שערו הראשון עבור הקבוצה בניצחון 0–1 על ריו אבה. ב-9 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לחמש שנים בספורטינג ליסבון, תמורת תשלום של 6.5 מיליון יורו עבור מחצית מזכויותיו. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–2 על ספורטינג בראגה בליגה הפורטוגלית. ב-7 ביולי 2023 חתם לחמש שנים בפריז סן-ז'רמן, שהפעילה את סעיף השחרור שלו ושילמה 60 מיליון אירו לספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-0-0 מול לוריאן ב-12 באוגוסט. ב-30 באוגוסט 2024 חתם לחמש שנים במנצ'סטר יונייטד, ששילמה תמורתו כ-50 מילון אירו לפריז סן-ז'רמן. אוגרטה ייצגה את אורוגוואי בכל הנבחרות מתחת לגיל 20. ב-29 בדצמבר 2019, המאמן הראשי של נבחרת אורוגוואי עד גיל 23, גוסטבו פריירה, שם את אוגרטה בסגל הסופי של של הנבחרת לטורניר הקדם אולימפי CONMEBOL 2020. בתחרות זו, הוא שיחק שבעה מתוך תשעה משחקים, וגם כבש שער ב-1–1 מול ברזיל בשלב האחרון, מה שעזר לאורוגוואי להגיע למקום השלישי. ב-5 במרץ 2021, אוגרטה זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד ארגנטינה ובוליביה. בשל דחיית המשחקים, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-5 בספטמבר 2021 בניצחון 4–2 נגד בוליביה. נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022. ספורטינג ליסבון גביע הליגה הפורטוגלי: 2021/2022 פריז סן-ז'רמן אליפות צרפת: 2023/2024 הסופר קאפ הצרפתי: 2023 מדיה וקבצים בנושא מנואל אוגרטה בוויקישיתוף מנואל אוגרטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מנואל אוגרטה, ברשת החברתית אינסטגרם מנואל אוגרטה, באתר Transfermarkt מנואל אוגרטה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מנואל אוגרטה, באתר Soccerway מנואל אוגרטה, באתר BDFutbol מנואל אוגרטה, באתר WorldFootball.net מנואל אוגרטה, באתר National Football Teams מנואל אוגרטה, באתר FootballDatabase.eu מנואל אוגרטה, באתר ESPN Manuel Ugarte Ribeiro, www.sporting.pt, ‏2021-08-09 (ב־European Portuguese) Manuel Ugarte assina por cinco épocas, FC Famalicão, ‏2020-12-29 (ב־European Portuguese) Sporting: Ugarte já assinou e é anunciado segunda-feira, Maisfutebol (בפורטוגזית) החלון נסגר: סאנצ'ו בצ'לסי, אוגרטה במנצ'סטר יונייטד, סטרלינג בארסנל, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2024 Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
טורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול

טורניר הדור הבא של היורוליג בסקטבול (באנגלית: Euroleague Basketball Next Generation Tournament), הידוע בתור טורניר הדור הבא של אדידס (באנגלית: Adidas Next Generation Tournament) מטעמי חסות מסחרית, הוא טורניר כדורסל בין-לאומי לנוער המשוחק בין מועדוני הכדורסל הטובים באירופה עד גיל 18. הטורניר מאורגן על ידי יורוליג בסקטבול, ופיינל פור הטורניר מתקיים במהלך אירוע פיינל פור היורוליג לבוגרים, לצד הטבעות ותחרות שלשות. טורניר הדור הבא הראשון נערך בשנת 2003 בברצלונה, ספרד. הטורניר נקרא במקור באופן רשמי טורניר הג'וניור הבינלאומי של יורוליג בסקטבול, נערך בחסות נייקי וכלל רק 8 קבוצות בסך הכל. ב-2014 שונה שם הטורניר לטורניר הדור הבא של היורוליג בסקטבול, ואדידס הפכה לנותנת החסות הראשית של הטורניר. בסך הכל מתחרות בטורניר 34 קבוצות: 32 קבוצות מתחרות ב-4 טורנירים אזוריים, על מנת להעפיל לטורניר 8 הקבוצות של הפיינל פור. ארבעת הטורנירים האזוריים נערכו במקור ברומא, ל'הוספיטאלט שבמחוז ברצלונה, קובנה ובלגרד. בשנת 2016 הוחלף טורניר רומא בטורניר קוסטה דל סול. הזוכים בכל אחד מארבעת הטורנירים האזוריים מעפילים לטורניר לפיינל פור. בנוסף לארבע הזוכות בכל אחד מטורנירי המוקדמות האזוריים משתתפות בטורניר הגמר גם האלופה המכהנת מהעונה הקודמת ושלוש קבוצות שקיבלו כרטיסים חופשיים (ויילד קארד). שמונה הקבוצות מחולקות לשני בתים של ארבע קבוצות כל אחד, והגמר משוחק באותו אולם בו נערך פיינל פור היורוליג לבוגרים. ליגת הנוער המאוחדת של VTB יורוליג בסקטבול יורוליג אתר האינטרנט הרשמי של טורניר הדור הבא של יורוליג בסקטבול (באנגלית)
סבסטיאן שימאנסקי

סבסטיאן שימאנסקי (בפולנית: Sebastian Szymański; נולד ב-10 במאי 1999) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בפנרבחצ'ה ובנבחרת פולין. שימאנסקי החל את הקריירה שלו בלגיה ורשה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 17, בהפסד 1–3 לארקה גדיניה ב-20 באוגוסט 2016. ב-3 במרץ 2017 הוא כבש את שער הבכורה בניצחון 1–3 על זגלביה לובין. ב-31 במאי 2019 חתם שימאנסקי על חוזה ל-5 שנים בדינמו מוסקבה מהליגה הרוסית. ב-12 ביולי ערך הופעת בכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ארסנל טולה. ב-9 בנובמבר 2019, הוא כבש את שערו הראשון עבור דינמו, השער היחיד במשחק בניצחון 1–0 על רובין קאזאן. זה היה ניצחון החוץ הראשון של דינמו על קאזאן מזה 13 שנים. ב-22 ביולי 2022 הושאל שימאנסקי לפיינורד לשנה עם אופציה לרכישה. שימאנסקי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין ב-9 בספטמבר 2019 במשחק במסגרת מוקדמות יורו 2020 מול אוסטריה. הוא כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-19 בנובמבר 2019 במשחק המוקדמות האחרון מול סלובניה. נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022. פיינורד אליפות הולנד: 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא סבסטיאן שימאנסקי בוויקישיתוף סבסטיאן שימאנסקי, ברשת החברתית אינסטגרם סבסטיאן שימאנסקי, באתר Transfermarkt סבסטיאן שימאנסקי, באתר Soccerway סבסטיאן שימאנסקי, באתר WorldFootball.net סבסטיאן שימאנסקי, באתר National Football Teams סבסטיאן שימאנסקי, באתר FootballDatabase.eu Себастьян Шиманьский стал игроком «Динамо», Футбольный клуб «Динамо» Москва (ברוסית) «Рубин» опустился в зону стыковых матчей, проиграв «Динамо» дома впервые за 13 лет, Sports.ru Privacyinstellingen op VI.nl, www.vi.nl Czesław Michniewicz ogłosił kadrę na mundial w Katarze באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפולנית, 10 בנובמבר 2022 (בפולנית)
מסגרת טווייה

מסגרת טווייה היא המצאה מתקופת המהפכה התעשייתית לטוויית חוטים או פתילים מסיבים כמו צמר או כותנה בצורה ממוכנת. היא פותחה בבריטניה של המאה ה-18 על ידי ריצ'רד ארקרייט וג'ון קיי (אנ'). בשנת 1760 אנגליה, ייצור חוטים מצמר, פשתן וכותנה היה עדיין בהיקפים ובטכנולוגיה של תעשייה ביתית, שבה סיבים נופצו וסובבו באופן ידני בעזרת גלגל טווייה (אנ'). בזכות חידושים כמו המצאת הבוכייר המעופף, שגרמה להכפלת מהירות הנול ואפשרה את היכולת להרחיב את השווקים של תעשיית הטקסטיל, החלה התעשייה לאמץ, במהירות, מכונות מהירות יותר ויותר. מנגד, אספקת החוטים לא ענתה על הביקוש המוגבר והחלה להוות צוואר בקבוק לתעשייה כולה. ביקוש גבוה לחוטים דרבן את המצאת מכונת הטוויה ג'ני הטווה (אנ') בשנת 1764, ולאחריה את המצאתה של מסגרת הטווייה, שהתפתחה מאוחר יותר למסגרת המים (פטנט ב-1769). המצאות אלו, ביחד עם המצאות נוספות שבאו בהמשך כגון "הפרד הטווה", הגדילו את ייצור החוטים בצורה כה דרמטית עד שעד 1830 כבר לא היה צורך בהשלמות ייצור של תעשיית החוטים הביתית באנגליה וכל הטוויה בוצעה בבבתי חרושת. ריצ'רד ארקרייט העסיק את ג'ון קיי (אנ') כדי לייצר מכונת טווייה חדשה שקיי שקד עליה (או אולי גנב) עם ממציא נוסף בשם תומאס הייס (אנ'). בעזרת אמנים מקומיים אחרים הצוות ייצר את מסגרת הטווייה, שיצרה חוטים חזקים יותר ממכונת הטוויה ג'ני הטווה של ג'יימס הרגריבס (אנ'). המסגרת הייתה בנויה מגלגלי משיכה שהמציא לואיס פול (אנ') כדי לחזק או להחליש את מתיחת החוט. תהליך סיבוב הגלילים מתחיל ב"מחרוזת" עבה של סיבים רופפים, הנקראים "מזיר", המועברת בין שלושה זוגות של מכבשים, כל זוג מכבשים מסתובב מעט מהר יותר מקודמו. בדרך זו הם קטנים בעוביים וגדלים באורכם לפני תוספת חיזוק בסיבוב (פיתול) על ידי מנגנון bobbin-and-flyer. המרווח בין הגלילים צריך להיות מעט גדול יותר מאורך הסיבים כדי למנוע את שבירתם. המעבר דרך זוגות הגלילים מונעת מהסיבוב לחזור או להיפרם. מסגרת הטווייה הייתה גדולה מכדי להפעיל אותה ידנית, ונזקקה למקור כוח חדש. ארקרייט ניסה בהתחלה הנעה בעזרת סוסים, אך לבסוף החליט להשתמש בכוחו של גלגל מים, מה שהעניק להמצאה את השם "מסגרת מים". במשך זמן מה, החוט החזק יותר, שנוצר על ידי מסגרת הטווייה, שימש בנולים ליצירת חוטי השתי האורכיים, שקשרו בדים זה לזה, בעוד שמכונות הטווייה ג'ני, שהופעלו ידנית, סיפקו את החוט החלש יותר ושימשו לחוטי הערב האופקיים. הג'ני דרשה מיומנות אבל לא הייתה יקרה ואפשרה להשתמש בה בבית. מסגרות הטווייה דרשו הון משמעותי אך מעט מיומנות לתפעול. Hammond, J. L.; Hammond, Barbara (1919). The Skilled Labourer 1760–1832 (PDF). London: Longmans, Green and Co. Hammond & Hammond 1919, p. 50. "Thomas Highs and his spinning machines". Cotton Times. 2006-10-10. Archived from the original on 2008-05-14. McNeil, Ian (1990). An Encyclopedia of the History of Technology. London: Routledge. pp. 827. ISBN 0415147921. Hammond & Hammond 1919, p. 51. Essay on Arkwright, showing his links with Kay and Highs.
מדרה דה דיוס

ריו מדרה דה דיוס (בספרדית: Rio Madre de Dios; מילולית: נהר אם האלוהים) הוא נהר גדול הזורם באמזוניה, אחד מיובליו של נהר בני. אורכו 1,150 ק"מ. מקורות הנהר נמצאים בהרי האנדים בדרום פרו ומשם ממשיך לבוליביה. הנהר חובר לנהר בני סמוך לעיירה ריברלטה. באזור הנהר האוכלוסייה היא אינדיאנים של יער, ולא אלה של ההרים, צאצאי האינקה. הנהר משמש נתיב תחבורה חשוב באזור זה של העולם. מדיה וקבצים בנושא מדרה דה דיוס בוויקישיתוף מדרה דה דיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריים טיים

פריים טיים או שעת שיא (באנגלית: Prime time - זמן מובחר) הוא מושג הנדסי המתייחס בדרך כלל לשעות צריכת השיא של מוצר מסוים, כגון צריכת הספק חשמלי או מים. בתקשורת מדובר לרוב על שעות צפיית השיא בטלוויזיה, המשתנות מאזור לאזור אך נעות בדרך כלל בין השעות 19:00 ל-23:00. בשעות אלו מושג המדרוג הגבוה ביותר, כלומר כמות הצופים היא הגדולה ביותר. ערוצי טלוויזיה מסחריים מניבים את רוב רווחיהם בשעות אלו, כיוון שעלות דקת פרסום בשעות השיא היא היקרה ביותר. רוב תוכניות הטלוויזיה שמשודרות בשעות פריים טיים הן "תוכניות לכל המשפחה", תוכניות אשר פונות לכל המגזרים, שכבות האוכלוסייה וקבוצות הגיל (לרוב תוכניות מציאות, שעשועונים וסדרות דרמה וקומדיה). פריים טיים, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות מדרוג (רייטינג). ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלינור פטרסון

אלינור פטרסון (באנגלית: Eleanor Patterson; נולדה ב-22 במאי 1996) היא אתלטית אוסטרלית, אלופת העולם (יוג'ין 2022), וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בקפיצה לגובה. פטרסון נולדה וגדלה בליונגתה, ויקטוריה. במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ב-2014 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין 2015 היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 1.92 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא סיימה במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר. באולימפיאדת טוקיו היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך מאוקריאנה (2.02 מטר) ולפני נדז'דה דובוביצקאיה מקזחסטן (1.98 מטר). באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.02 מטר, לפני ירוסלבה מהוצ'יך (2.02 מטר) ואלנה ולורטיגארה מאיטליה (2.00 מטר). קפיצה לגובה: 2.02 מטר (2022) קפיצה לגובה: 2.00 מטר (2022) מדיה וקבצים בנושא אלינור פטרסון בוויקישיתוף אלינור פטרסון, ברשת החברתית אינסטגרם אלינור פטרסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלינור פטרסון, באתר olympedia.org אלינור פטרסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אלינור פטרסון, באתר ליגת היהלום אלינור פטרסון, באתר Track and Field (נשים)
ינה סיגטי (צייר)

ינה סיגטי (במקור שנפלד-Schönfeld, בהונגרית: Szigeti Jenő; בודפשט, 30 בינואר 1881 – 1944) היה צייר פורה ומיוחד מאוד, יהודי-הונגרי שניספה בשואת יהודי הונגריה. ינה שנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של מור שנפלד (1847–1920), יצרן כובעים, ושל פרנציסקה אולמן (1850–1905). משנת 1899 למד בבית הספר הפרטי של שימון הולושי במינכן, ולאחר מכן התאמן עם המאסטר שלו במושבת האמנים של באיה מארה. בתערוכת היכל האמנות בבודפשט בשנת 1906, הציג שני ציורי מחקרים תחילה. ב-1919 זכה במדליית הכסף של הסלון הלאומי עם אחת מתמונותיו. ב-3 באוגוסט 1919 בבודפשט נשא לאישה את טרז ברגר, שהייתה צעירה ממנו ב-13 שנים, בתם של אנטל ברגר ושל אתל וולאק. הוא צייר קומפוזיציות פיגורטיביות בנימה קלאסית, המבוססת על סזאן, וטבע דומם אקספרסיבי ודינאמי שהדגיש את הטקטוניקה של הצורות. בשנים 1928 עד 1930 יצא לסיור לימודי בגרמניה, בפריז ובארצות הברית, ולאחר חזרתו הביתה, היה מורה לאמנות בבית הספר הלאומי להכשרת מורים יהודים (Országos Izraelita Tanítóképző) במשך כמה שנים. בהשפעת חברו אישטוואן נאג' יצר מספר פסטלים בתקופה זו, בהם ניתן לראות רחובות כפר וסצנות עממיות. ב-16 בנובמבר 1944 נלקח על ידי אנשי מפלגת צלב החץ ונשלח למחנה ריכוז גרמני, משם מצא את מותו. יצירותיו מסתכמות בלמעלה ממאה ציורים ולהלן חלק מהם: טבע דומם, שולחן עם תפוחים תמונת נוף רחוב כפרי 1 עיר על גדות נהר קטע בכפר רחוב שטוף שמש (באיה מארה) ערימת קש גדת מים עם עצים נוף גבעות בית כפרי עם גג של קש בנות טבע דומם עם גרניום שמש קיצית אביב נערות צעירות רוקדות בשדה מדליית הכסף של הסלון הלאומי (1919) מילון של העידן ההונגרי האחרון.עורך אמיל קרקאפוי בודפשט, 1930. דפוס אירופה ינה סיגטי באתר של אמנים הונגרים לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת ינה סיגטי ויצירותיו בקיזלבך "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 150/1881. folyószáma alatt". "Schönfeld Mór halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1165/1920. folyószáma alatt". "Ullmann Franciska halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 2015/1905. folyószáma alatt". A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 3389/1919. folyószáma alatt. קורות חיים ורשימת של כ-95 מיצירותיו