laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסכם יפן–קוריאה (1907)

הסכם יפן–קוריאה נחתם על ידי האימפריה היפנית והאימפריה הקוריאנית ב-24 ביולי 1907. ההסכם קבע כי על קוריאה לפעול בהתאם להנחיות מהמושל היפני במדינה. המשמעות המעשית הייתה שהממשל הפנימי בקוריאה הועבר גם הוא לידי יפן, אחרי שב-1905 זו השתלטה על מדיניות החוץ של קוריאה. ב-1905, קוריאה הפכה למדינת חסות של יפן והפסיקה לקיים מדיניות חוץ עצמאית. ב-1907, שלח הקיסר הקוריאני קוג'ונג, שליח חשאי לוועידה לשלום שהתכנסה בהאג כדי למחות על ההתנהלות היפנית. בתגובה, ב-18 ביולי אותה שנה אילצה יפן את קוג'ונג לוותר על הכתר לטובת בנו, סאנג'ונג. שישה ימים אחר כך, נכפה על ממשלת קוריאה לחתום על הסכם חדש. ההסכם העניק למושל היפני את הסמכות למנות ולהדיח פקידים בכירים, וקבע כי כל הפקידים הבכירים בממשלת קוריאה חייבים להיות יפנים, מה שהפך את ממשלת קוריאה לתלויה לחלוטין ביפן. בנספח סודי הועבר הפיקוד על הצבא הקוריאני לידיים יפניות, וכן הועברו סמכויות שיפוטיות ומדיניות. "ממשלות יפן וקוריאה, בחזון להגשמה של שגשוג ועוצמה בקוריאה והקידום המהיר של רווחת חייהם של הקוריאנים, הסכימו על הצעדים הבאים: ממשלת קוריאה תפעל בהתאם להוראות המושל בכל הקשור לרפורמה במנהל. קוריאה לא תחוקק כל חוק או פקודה ולא תפעיל כל אמצעי מנהלי אלא אם כן יש לה אישור מוקדם מהמושל. ענייני המשפט של קוריאה יהיו נפרדים מהמנהל. לא ימונו או יפוטרו פקידים בדרג גבוה ללא הסכמת המושל. קוריאה תמנה לתפקידים רשמיים אלה יפנים שקיבלו את המלצת המושל. קוריאה לא תעסיק אף זר ללא הסכמת המושל. הסעיף הראשון בהסכם בין יפן וקוריאה מ-22 באוגוסט 1904 מבוטל." הנספח החשאי קבע כי יוקמו בתי משפט שיורכבו מיפנים וקוריאנים. הוקם בית משפט עליון, כשהנשיא, היועץ המשפטי, שניים מהשופטים וחמישה מהמזכירים יהיו יפנים. שלושה בתי משפט לערעורים כששניים מהשופטים, חמישה מזכירים ועורך דין אחד יהיו יפנים. שמונה בתי משפט מחוזיים כש-32 מעורכי הדין ו-80 מהמזכירים יהיו יפנים, בהתאם לצורך. בנוסף, הוקמו תשעה בתי כלא, ונקבע כי המושל יהיה יפני, וכן חצי מסגל הסוהרים יהיו יפנים. בכל הקשור לצבא: הגדוד הראשון שהיה אחראי על ההגנה על הקיסר פורק. קצינים בעלי השכלה יועברו לצבא היפני, למעט במקרים מסוימים בהם יש צורך בהישארותם. יפן קבעה את ההוראות להכשרת קצינים קוריאניים. כל היועצים וחסרי המועצות הפרלמנטריות בקוריאה פוטרו. בנוסף, נקבעו מינויים של יפנים לתפקידים שונים בממשלה, דוגמת ראשי המשטרה המחוזית, מפכ"ל המשטרה וסגנו וסגני שרים בכל מחלקה. הסכם יפן–קוריאה (1905) "THE STATUS OF KOREA". The New York Times. 1907-07-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-09. "SAYS JAPAN WANTS NO MORE IN KOREA; Viscount Hayashi Declares Her Programme There is Completed. HER RULE NOW ABSOLUTE. Court Ladies Go to the Palace in Seoul Weep and Wail, and Then Loot the Building". The New York Times. 1907-07-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-04-09. 4-1 What is the History of the Annexation of Korea by Japan? Fight for Justice 日本軍「慰安婦」―忘却への抵抗・未来の責任, fightforjustice.info, ‏2014-04-04 4. Japan/Korea (1907-1948), uca.edu
תומאס פאד

תומאס פאד (באנגלית: Thomas Faed‏; 8 ביוני 1826 – 17 באוגוסט 1900) היה צייר סקוטי. פאד נולד ב-8 ביוני 1826, והיה אח של האמנים ג'יימס פאד, ג'ון פאד וסוזן פאד. הוא קיבל את השכלתו האמנותית בבית הספר לעיצוב, אדינבורו ונבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית ב-1849. הוא נסע ללונדון שלוש שנים מאוחר יותר, נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית ב-1861 וקיבל תואר "אקדמאי" ב-1864. הוא פרש לגמלאות ב-1893. הוא זכה להצלחה רבה כצייר של ז'אנר מקומי, והיה לו יכולת ביצוע ניכרת. בשנת 1850 הוא התגורר בצפון אדינבורו עם אחיו ג'יימס פאד שהיה חרט. באדינבורו הוא היה חבר במועדון ציירים לצד ויליאם פטס דאגלס. שלוש מהתמונות שלו, The Silken Gown, Faults on Both Sides, ו-The Highland Mother נמצאות בגלריית טייט ושתיים נוספות, היילנד מרי ו-The Reaper תלויות בגלריה לאמנות אברדין. The Last of the Clan, שהושלם ב-1865 וללא ספק עבודתו הידועה ביותר, נמצא בגלריה קלווינגרוב בגלאזגו. הוא נפטר בלונדון ב-17 באוגוסט 1900. עצב בזוגיות ליד הים נער עם כלב ולטר סקוט וחברים מדיה וקבצים בנושא תומאס פאד בוויקישיתוף תומאס פאד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "The Mitherless Bairn". Halifax, West Yorkshire, England: Calderdale Council. Archived from the original McKay, William D. (1906). "the Faed brothers". The Scottish School of Painting. London: Duckworth and Co. pp. 443–449. Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Faed, Thomas". Encyclopædia Britannica. Vol. 10 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 123. NPG 4840; Thomas Faed - Portrait Extended - National Portrait Gallery" "Thomas Faed: 1826 - 1900" Scotgaz. Retrieved 6 May 2008.
Second Emotion

Second Emotion (בעברית: רגש שני) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר בהשתתפות הראפר האמריקאי טראוויס סקוט. השיר נכתב על ידי ביבר, סקוט, פו בר (אנ'), מייקי דין, דומיניק ג'ורדן וג'ימי ג'אנוס, והופק בידי ג'וש גודווין. הוא יצא לאור ב-14 בפברואר 2020 כרצועה העשירית מתוך אלבום האולפן החמישי של ביבר, Changes. ב-1 במרץ 2020 פורסם כי מתוכנן שיתוף פעולה בין הזמר־יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לבין הראפר האמריקאי טראוויס סקוט. השיר נכתב על ידי ביבר, סקוט, פו בר (אנ'), מייקי דין, דומיניק ג'ורדן וג'ימי ג'אנוס, והופק בידי ג'וש גודווין. הוא יצא לאור ב-14 בפברואר 2020 כרצועה העשירית מתוך אלבום האולפן החמישי של ביבר, Changes. בוידאו קליפ של השיר, אשר בוים בידי ניק דהמורה, נראים הרקדנים ג'וני ארסמה, מיקל ווילסון, סי. ג'יי. סלבדור, קודי וויגינס, ג'וש פרייס, דריל קית', נטלי בבקו, שרה איזבל קפיטול, שאק ריד, ג'ושוע טייוואן וויליאמס, טוני צר וחליל מקניל כשהם רוקדים בחניון ולבושים בבגדים שחורים. הקליפ הופק בידי אנדרו סנדלר ויצא לאור ב-11 במרץ 2020. השיר הוא באורך של 3:22 ומשלב סגנונות מוזיקה כמו אר אנד בי, פופ ראפ וטראפ. מבקר הבילבורד טיילור וות'רבי כתב כי הפזמון המתגבר הוא אחד הייחודיים ביותר ב-Changes, וציין כי הוא מזכיר את Headlines של הראפר האמריקאי דרייק. אלכסיס פטרידיס מהגרדיאן כתב כי הרצועה "מעוררת כראוי", עמוסת אפקטים ובעלת גוון פסיכדלי. מבקר הבילבורד טיילור וות'רבי דירג את השיר במקום העשירי מתוך 17 רצועות האלבום. קרל ווילסון מהמגזין האינטרנטי סלייט כתב כי הנוכחות של טראוויס הייתה מינורית.קורטני לרוקה, מ-Insider Inc. (אנ') לא אהבה את קצב השיר וקלי אהלגרים אמרה כי זוהי הרצועה האהובה עליה ביותר אך ציינה כי ההקשבה לשיר גרמה לה לרצות לשמוע Astroworld של סקוט, במקום Changes. סרטון השיר "Second Emotion" באתר יוטיוב TMZ Staff, Justin Bieber Gets Travis Scott, Post Malone and Kehlani for New Album, TMZ, ‏5 בundefined 2020 Justin Bieber (Ft. Travis Scott) – Second Emotion, נבדק ב-2023-04-09 Justin Bieber - Second Emotion (CHANGES: The Movement) ft. Travis Scott, סרטון בערוץ "JustinBieberVEVO", באתר יוטיוב (אורך: 03:30) Taylor Weatherby, Ranking All 17 Songs on Justin Bieber’s ‘Changes’: Critic’s Take, בילבורד, ‏5 בינואר 2020 Alexis Petridis, Justin Bieber: Changes review – the sound of fame being shunned, The Guardian, ‏5 בינואר 2020 Carl Wilson, On Justin Bieber’s New Album, He’s Not a Boy, Not Yet a Loverman, Slate, ‏2 בינואר 2020 Courteney Larocca וCallie Ahlgrim, Justin Bieber doesn't have much to say on his new album 'Changes', Insider, ‏5 בינואר 2020 Justin Bieber, Billboard (באנגלית) australian-charts.com - Discography Justin Bieber, australian-charts.com (באנגלית) Justin Bieber, בילבורד (באנגלית)
ג'רארד שוורץ

ג'רארד שוורץ (Gerard Schwarz; נולד ב-19 באוגוסט 1947) הוא מנצח אמריקאי. בעבר היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיאטל, משרה בה הוא כיהן משנת 1985 עד שנת 2011, אחרי שהצטרף לארגון בשנת 1983. הוא גם המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול ויועץ מוזיקלי לפסטיבל המוזיקה של המזרח. החוזה שלו עם תזמורת ליברפול הסתיים בשנת 2006, אז החליף אותו כמנצחה הראשי וסילי פטרנקו. שוורץ נולד בניו ג'רזי להורים אוסטרים. הוא סיים את ג'וליארד והחל בקריירה מוזיקלית כחצוצרן. עד 1973 ניגן כחצוצרן ראשי בפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר בולז, אבל במקביל החל לנצח בשנת 1966. הוא שימש מנהל מוזיקלי לעוד כמה ארגונים, שהנודע ביניהם הוא "פסטיבל בעיקר מוצרט" בניו יורק, שעליו ניצח משנת 1982 עד 2001. שוורץ ידוע בעידוד יצירותיהם של מלחינים אמריקאים, בעבר ובהווה, ו-100 ההקלטות, בקירוב, שעשה עם תזמורת סיאטל כוללות יצירות אמריקאיות רבות. כמו כן הקליט את כל הסימפוניות של מאהלר ואת הפואמות הסימפוניות של ריכרד שטראוס עם הפילהרמונית של ליברפול. כיום הוא אחד המנצחים המוקלטים ביותר בעולם. שוורץ עשה לו שם בעיקר ביכולתו לבנות תזמורת. כשהחל לנהל את תזמורת סיאטל בשנת 1985, היו לה 3,000 מנויים; נכון לשנת 2004, התקרב מספר המנויים ל-40,000. הוא היה גם ראש החץ במאמץ להקים בית חדש לתזמורת, אולם בנארויה. בין פרסיו הרבים: מנצח השנה באמריקה לשנת 1994, 11 מועמדויות לפרס גראמי ומועמדות לפרס אמי על ביצוע הרקוויאם של מוצרט בקונצרט חי מלינקולן סנטר. ג'רארד שוורץ, ברשת החברתית פייסבוק ג'רארד שוורץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רארד שוורץ, באתר ספוטיפיי ג'רארד שוורץ, באתר AllMusic (באנגלית) ג'רארד שוורץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'רארד שוורץ, באתר Discogs (באנגלית) ג'רארד שוורץ, באתר Songkick (באנגלית) אתרו האישי של ג'רארד שוורץ ג'רארד שוורץ (אורכב 22.09.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר American Composers Orchestra (אנ')
סוזן פאד

סוזן בל פאד (באנגלית: Susan Bell Faed;‏ 8 ביוני 1827 – 19 במאי 1909) הייתה אמנית סקוטית, ואחותם של שלושה אמנים ידועים: תומאס פאד, ג'ון פאד וג'יימס פאד. היא הייתה מדגמנת עבור כל שלושת האחים. סוזן נולדה ב-8 ביוני 1827 כבת היחידה מבין ששת ילדיו של ג'יימס פאד (1777–1842), חקלאי חוכר, בבארלי היל, ג'ירטון בגלוואי, ואשתו מרי מק'ג'וך (1790–1866). לאחר מות אביה ב-1842, עברו סוזן ואמה, ואחיה הצעיר ג'ורג', לאדינבורו. מכיוון שהם אינם מופיעים ברישומים עצמאיים, הגיוני להניח שהם חיו עם האח הבכור, ג'ון פאד. הוא גר בבית ג'ורג'יאני גדול מאוד ברובע סטוקברידג'. הם מופיעים במפקד האוכלוסין של 1851 לאחר מותו של ג'ורג' ב-1852, היא חזרה עם אמה לביתם הקודם. כנראה כדי לגור עם הדוד שלה. היא הייתה אמנית מוכשרת שהציגה באקדמיה המלכותית הסקוטית מ-1867 עד 1899. ב-1868 הצטרפה לאחיה תומאס בלונדון כנראה בעקבות מות אמה (1866). היא הייתה נשואה רק לזמן קצר. ב-1887 בגיל 59 היא נישאה לאלמן מסטוקפורט, היא גרה איתו שנתיים לפני מותו. לא היו להם ילדים. מקיץ 1902 ועד מותו של אחיה ג'ון באוקטובר אותה שנה היא טיפלה בו והוא נקבר בחצר הכנסייה של ג'ירטון. סוזן נפטרה בארדמור ב-19 במאי 1909 והיא קבורה בחצר הכנסייה של ג'ירטון ליד אחיה ג'ון. בית משפחת האמנים פאד בג'ירטון שרד והוא מבנה לשימור. The Faeds, www.gatehouse-of-fleet.co.uk "Susan Bell Faed - Kirkcudbright Galleries | Dumfries and Galloway | Artists | Gallery". Letters of John Faed (1819-1902) and James Faed (1821-1911) - Archives Hub". Barlay Mill, Gatehouse of Fleet, Dumfries and Galloway".
ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים

ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים היא ועדה שהייתה פעילה בתקופת הכנסת ה-24. הוועדה הופקדה על קידום מערכות תשתית בעלות חשיבות לאומית מיוחדת, כגון המטרו במטרופולין תל אביב וכן על שירותי דת יהודיים. בראש הוועדה עמדה חברת הכנסת יוליה מלינובסקי מישראל ביתנו. אתר ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים, באתר הכנסת
דקה

דקה היא יחידת זמן המוגדרת כ- 1/60 של שעה או כ-60 שניות (ישנן דקות בעלות 61 שניות - דקה מעוברת). יחידת הדקה לא מוכרת כיחידת SI. בגאומטריה, דקה היא יחידת זווית, המוגדרת כ- 1/60 של מעלה. יחידה זו נקראת דקת קשת. יחידה הנגזרת מיחידה זו היא שניית קשת (1/60 של דקת קשת). באסטרונומיה, דקה היא יחידת זווית וזמן. דקה היא 1/60 של שעת עלייה ישרה. הסימון הפורמלי לדקה הוא גרש ישר - ('). לדוגמה, 15 דקות יכתבו כך - '15. אולם, הסימון הנפוץ ביותר הוא הגרש הנטוי המקובל (′). כדור הארץ עובר 15 דקות קשת בכל דקת זמן אחת. דקת קשת אחת בקו המשווה היא בקירוב מייל ימי אחד. הסיבה לחלוקת השעה ל-60 דקות נובעת ככל הנראה מהשפעת הבבלים, אשר השתמשו בבסיס ספירה 60 כשיטת הספירה שלהם. מקור המילה הוא בכך שזו חלוקה דקה יותר של הזמן מאשר החלוקה לשעות. וכך גם בשפות זרות. שעון מדיה וקבצים בנושא דקה בוויקישיתוף ד"ר מאיר ברק, מדוע יש 60 שניות, 60 דקות אך 24 שעות?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ספטמבר 2009 הערך "מערכות זמן", באתר אסטרופדיה דַּקָּה, באתר האקדמיה ללשון העברית דקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתאנתיול

אתאנתיול (Ethanethiol), או בשמו האחר, אתיל מרקפטאן, הוא תרכובת אורגנית שנוסחתו הכימית היא C2H6S או בכתב מורחב CH3CH2SH ומסתו המולרית היא 62.1 גרם למול. שימוש האתאנתיול הוא למתן ריח לתערובות גז טבעי ופרופאן, שהן נטולות ריח במצבן הטהור. האתאנתיול מתמוסס במידה מועטה במים, אך מתמוסס במידה רבה בממסים אורגניים. האתאנתיול נמצא על ידי ד"ר מאסוול בורווס. האתאנתיול הוא נוזל חסר צבע בעל ריח חזק, שדומה לריח של ביצים רקובות. האף האנושי יכול לקלוט את ריחו של האתאנתיול בריכוזים נמוכים עד כדי 0.02 חלקים למיליון (ppm) (חלק 1 של אתאנתיול לכל 50 מיליון חלקים של אוויר). לכן, מוסיפים אתאנתיול בכמויות קטנות לתערובות הגז הטבעי המשמשות לחימום ובישול כדי לתת ריח, לתערובות חסרות הריח, כך ניתן לחוש מקרים של דליפה וסכנה להתלקחות. האתאנתיול הוא גם המרכיב העיקרי בנוזל אשר אותו מתיז הבואש במצבים של סכנה. בכמויות גדולות האתאנתיול הוא רעיל וחשיפה לכמויות כאלו גורמת לכאב ראש, טשטוש, ופגיעה בקואורדינציה, נזק לכליות ולכבד. הוועידה האמריקאית לחומרים תעשייתיים (ACGIH) קבעה את רמת החשיפה לתערובות הגז הטבעי ופרופאן שחשיפה לכמויות קטנות יותר אינו גורם נזק. הרמה שנקבעה על ידי הוועידה היא חשיפה לריכוז של 5 חלקים למיליון (ppm) במשך שמונה שעות כאשר הכמות המספיקה כדי להרגיש את ריחו של האתאנתיול הוא, כאמור, 0.02 חלקים למיליון. לכן, הריכוז שדרוש כדי להריח את הגז הטבעי והפרופאן הוא אחד חלקי 250 (0.004) מהריכוז שבמשך שמונה שעות נחשב למסוכן. לפי ספר השיאים של גינס לשנת 2000, אתאנתיול הוא "החומר המסריח ביותר" שקיים[דרוש מקור]. שימושו העיקרי של האתאנתיול הוא בהוספה מכוונת לגז טבעי ולחומרים מסוכנים אחרים נטולי ריח, על מנת לשמש אזהרה מפני דליפת גז. האתאנתיול הוא גם חומר גלם לייצור סוגים של פלסטיק, חומרי הדברה ואנטי מחמצנים. תיול מתאנתיול אתנול מדיה וקבצים בנושא אתאנתיול בוויקישיתוף
ערמון (סוג)

ערמון הוא סוג של פרי נשיר הגדל, אף הוא, על עצי ערמון שבמשפחת עצי האשור. הפרי מצוי באקלים הממוזג שבהמסיפרה הצפונית. שמו של הערמון באנגלית, Chestnut כולל בתוכו את המילה האנגלית "nut" המתייחסית לאגוז. הפרי הדומה ערמונית הסוסים איננו מגיע מהסדרה "ערמון", חרף הדמיון ביניהם. יתר על כן, ערמונית הסוסים רעילה לבני אדם. באותה מידה, הערמון איננו קשור לערמון המים ולמינים אחרים באותה המשפחה. הערמון משויך למשפחת האלוניים, משפחה הכוללת גם את המין אלון והמין אשור. ארבעת המינים הנפוצים מוכרים כערמון אירופי, אמריקאי, יפני וסיני. הטקסונומיה של הערמון אמריקאי הוא לא לגמרי פתורה, במיוחד בין המינים ozarkensisו C. pumila, שהם לפעמים נחשבים לכמה מינים. יש גם ערמון אחר, Castanea alabamensis, שאולי שהם המינים שלו. המילה באנגלית לערמון ("chestnut") נגזרת מהמונח "chesten nut" באנגלית עתיקה, שמקורו בצרפתית עתיקה במילה chastain (בצרפתית מודרנית, châtaigne). המילה הצרפתית הגיעה מן מהמילה הלטינית Castanea (שהיא גם השם המדעי של העץ), אשר מקורה ביוונית עתיקה במילה κάστανον (ערמון מתוק). מקור אפשרי למילה היוונית היא העיר העתיקה קסטניה שבחבל תסליה. עם זאת, העיר קיבלה כנראה את שמה מהעצים הגדלים סביבה. באזור האקלים המזרח-תיכוני, עצי ערמונים נדירים יותר ביוון משום שאדמת הגיר שם לא תורמת לגידול העצים. אחרים סבורים כי השם מקורו בשם היווני Sardis glans (בלוט סרדיס) - סרדיס היא בירתה של לידיה שבאסיה הקטנה, משם הפרי התפשט. השם "ערמון" נזכר במקרא (ספר בראשית, פרק ל', פסוק ל"ז), אך כנראה הכוונה שם היא לעץ הדולב, שכן ערמון הוא שם נרדף לעץ דולב. עם זאת, הרלב"ג בביאורו על המקרא שם, כותב כי "ערמון הוא עץ עושה ערמונים", כפי הלשון בזמננו. עצי הערמונים הם בעלי קצב צמיחה מתון (עבור עץ הערמון הסיני) עד לצמיחה מהירה עבור מיני ערמונים אמריקאים ואירופים. הגבהים הבוגרים שלהם משתנים מהמינים הקטנים ביותר של צ'ינקאפינים, ועד לענק היערות האמריקאים בעבר, C. dentata שיכל להגיע לגובה של 60 מטר. בין הקצוות הללו נמצא הערמון היפני (C. crenata) בגובה ממוצע של 10 מטר, אחריו הערמון הסיני (C. mollissima) בגובה של כ-15 מטר, ולאחר מכן הערמון האירופי (C. sativa) בסביבות 20 מטר. בשנת 2020, הייצור העולמי של ערמונים מתורבתים עמד על 2,322 טון, בראשות סין עם 75% מהכלל (טבלה). ספרד ובוליביה היו גם יצרניות משמעותיות. מדיה וקבצים בנושא ערמון בוויקישיתוף plant/Castanea ערמון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערמון, באתר ITIS (באנגלית) ערמון, באתר NCBI (באנגלית) ערמון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערמון, באתר Tropicos (באנגלית) ערמון, באתר GBIF (באנגלית) ערמון, באתר IPNI (באנגלית) Castanea, באתר "Flora Europea" (באנגלית) The Grocer's Encyclopedia – Encyclopedia of Foods and Beverages. By Artemas Ward. New York. 1911. POSTHARVEST HANDLING AND STORAGE OF CHESTNUTS, www.fao.org A Modern Herbal. By Mrs. M. Grieve. Chestnuts worldwide and in New Zealand (אורכב 05.07.2008 בארכיון Wayback Machine). By the New Zealand Chestnut Council, 2000. FAOSTAT, www.fao.org
למה (שיר של מאיה אברהם)

"למה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. את השיר הוציאה לאור ביוני 2007 חברת התקליטים הליקון, והוא נכלל כרצועה השישית באלבום הבכורה של הזמרת רק רצית אהבה. ב-19 ביולי 2007 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של רשת ג' במקום ה-18. ב-9 באוגוסט השמיני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-6 בספטמבר יצא מהדירוג לאחר שבעה שבועות רצופים. סרטון השיר "למה" באתר יוטיוב מילות השיר "למה" באתר שירונט רק רצית אהבה באתר סטריאו ומונו
זה מתחיל בצעד

"זה מתחיל בצעד" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית עדי אברהמי. הוא יצא באופן עצמאי ב-15 בדצמבר 2022, ונכללו בו הסינגלים "זה מתחיל בצעד", "כפתורים", "מספיק לחשוב!" ו"איפה אתה", שהגיע למקום ה-100 במצעד ההיטליסט. קדם להוצאת האלבום הופיעה ברחבי מדינת ישראל על מנת לקדם את שיריו. יעקב בר-און, ‏"זה מתחיל בצעד": סינגל חדש לזמרת עדי אברהמי, באתר מעריב אונליין, 9 במאי 2021 חיים נוי, ביקורת סינגל: מספיק לחשוב!, באתר TheMarker Cafe ‏, 13 באוגוסט 2019
מתאנתיול

מתאנתיול (או מתיל מרקפטאן) הוא גז ללא צבע שריחו כריח כרוב רקוב. המתאנתיול הוא חומר טבעי שנמצא בגוף האדם בדם, מוח וברקמות אחרות וגם בחיות. המתאנתיול משתחרר אצל חיות מהגוף בצואה. המתאנתיול נמצא גם במזון כגון, באגוזים ובגבינה. המתאנתיול גם נחשב לכימיקל העיקרי שגורם לריח רע מהפה וגם כגורם הריח בנפיחות. מתאנתיול הוא גז חסר צבע דליק, עם ריח חזק מאוד ודוחה. בריכוזים גבוהים מאוד המתאנתיול הוא חומר רעיל מאוד ותוקף את מערכת העצבים המרכזית, אך ריחו החזק מוסר מידע לגבי ריכוזו של החומר ומונע סכנה. הנוסחה הכימית של המתאנתיול היא CH4S או בכתב מורחב CH3SH והחומר מוגדר כתיול. המתאנתיול נמצא במעורר ריח בתערובת הגז הטבעי ביחד עם התיול אתאנתיול. בפני הים, המתאנתיול הוא תוצר הלוואי העיקרי של תגובת שבירה של החומר דימתילסולפוניופרופיונט (DMSP) ובעלי חיים בים משתמשים במתאנתיול כמקור לגופרית למרות שהמתאנתיול נמצא הריכוזים יותר נמוכים מאשר ריכוז הגופרית. חיידקים בסביבות שונות יכולים להפוך את המתאנתיול לדו מתיל סולפיד CH3SCH3. מתאנתיול הוא חומצה חלשה בעלת pKa של ~10.4. האופי החומצי של המתאנתיול גורמות לו להגיב עם מתכות מומסות בתמיסות. המתאנתיול משמש בעיקר כריחן כדי להזהיר לגבי דליפות של גזים דליקים ללא ריח כאשר הם טהורים. המתאנתיול חזק דיו כך שגם כמויות קטנות מאוד ממנו מספיקות להפיק ריח חזק. המתאנתיול מוסף התערובת הפרופאן בהיותו במצב נוזלי בקלות. מתאנתיול מיוצר בתגובה בין מתנול למימן גופרתי C H 3 O H + H 2 S ⇒ C H 3 H S + H 2 O {\displaystyle CH_{3}OH+H_{2}S\Rightarrow CH_{3}HS+H_{2}O} ב־26 בדצמבר 2005 עשרות אנשים בסנקט פטרבורג, רוסיה נפגעו, כנראה, משחרור של מתאנתיול בחנות. שחרור המתאנתיול נגרם כתוצאה ממעשה פלילי, ובשלוש חנויות נוספות נמצאו ארגזים עם מכלי זכוכית ומדי זמן מתקתקים לפיצוץ ושחרור המתאנתיול. תיול אתאנתיול מדיה וקבצים בנושא מתאנתיול בוויקישיתוף
דוכסות ג'נובה

דוכסות ג'נובה (באיטלקית: Ducato di Genova; בליגורית: Ducâto de Zêna) הייתה מדינה המורכבת משטחי הרפובליקה של ג'נובה לשעבר. הדוכסות הוקמה כאשר השטחים לשעבר של הרפובליקה של ג'נובה ניתנו לממלכת סרדיניה בשנת 1815 כתוצאה מקונגרס וינה, והתפרקה לאחר האיחוד המושלם של 1848. העם הליגורי, עם המסורות העצמאיות והרפובליקניות שלהם, מעולם לא אהב את מעמדם הפוליטי החדש, ולעיתים התפרצו מהומות בג'נובה. המדינה השתמשה בלירה האיטלקית כמטבע שלה, אם כי מטבעת ג'נובה נותרה בפעולה על ידי הנפקת מטבעות. לאחר הפירוק ב-1848, שטחי הדוכסות לשעבר חולקו בין המחוזות (שנקראו מאוחר יותר פרובינציות) של ג'נובה וניס. במקום החקיקה הצרפתית בתוקף, הוכנס קוד שהוכנס במיוחד, שנקרא: "תקנת ה-SM לעניינים אזרחיים ופליליים של דוכסות ג'נובה" (באיטלקית: "Il regolamento de S.M. per li materie civili e criminali, di Ducato di Genova"), שהוכרז ב-13 במאי 1815 כשהסנאט של ג'נובה הורה לרשום אותו ולאכוף אותו. צו ב-1822 הורה שהמשפט, תלוי בסנאט של גנואה, יהיה מנוהל על ידי 7 בתי משפט במחוזות: גנואה, בוביו, צ'יאווארי, פינאלה מרינה, נובי ליגורה, סרזאנה וסבונה. בשנת 1833, דוכסות ג'נובה הייתה אחת משמונת המחוזות הכלליים של המדינות היבשתיות שהיו באותו זמן דיוויזיות צבאיות. היא כללה את מחוזות ג'נובה, סבונה, קיירו מונטנוטה, אלבנגה, פינאלה מרינה, גבי, בוביו, צ'יאווארי, לה ספציה וסרזנה. M. Cipolla, Carlo. Le avventure della lira (באיטלקית). Il Mulino.
Slow Dancing in the Dark

Slow Dancing in the Dark (בעברית: ריקוד איטי בחושך; נכתב באותיות גדולות) הוא שיר של הזמר-יוצר היפני-אוסטרלי ג'וג'י. זהו הסינגל השני מאלבום הבכורה שלו, Ballads 1. השיר נכתב והופק על ידי ג'וג'י ופטריק וימברלי. ב-18 בספטמבר 2018 נבחר השיר כ-"Hottest Record in the World" בתוכנית הרדיו BBC Radio 1 של אנני מק. ביום יציאת השיר פורסם גם הווידאו קליפ הנלווה לו, שבוים על ידי ג'ארד הוגאן. בקליפ, מתהלך ג'וג'י ברחובות העיר בלילה, כאשר הוא לבוש בטוקסידו לבן ומעשן סיגריה. בהמשך מתגלה כי הוא למעשה סאטיר וחץ נעוץ בגבו. בסצנה אחרת הוא שרוי על רחבת ריקודים מוארת, כאשר הוא משתעל דם, ולבסוף מתמוטט. הפריים האחרון של הקליפ שימש כעטיפתו הרשמית של השיר. הסגנון הוויזואלי של הקליפ הושווה לזה של הבמאי דייוויד פינצ'ר. ב-18 באוקטובר 2018 יצאה הגרסה האקוסטית לשיר כסינגל. בגרסה זו מבצע מילר את השיר על רקע סולו פסנתר שניגנה המפיקה קרול קוסונטו. ב-9 בנובמבר 2018 יצאו רמיקסים נוספים לשיר, מאת Mr. Mitch ו-Loud Luxury. בשנת 2019 צבר תאוצה אתגר אינטרנט בפלטפורמת שיתוף המדיה TikTok, המבוסס על סאונד ה'דינג' דמוי המיקרוגל הנשמע בקדם-הפזמון של השיר, הידוע בשם "אתגר המיקרוגל". באתגר, נדרשו המבצעים לסובב את עצמם בעודם יושבים על הרצפה. מידע על הסינגל "Slow Dancing in the Dark" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Slow Dancing in the Dark" באתר יוטיוב Fekadu, Mesfin (11 בדצמבר 2018). "AP names Nicky Jam and J Balvin's 'X' its top song of 2018". Associated Press. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Joji joins us on the line from L.A to chat about his track 'Slow Dancing In The Dark'". BBC. 18 בספטמבר 2018. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Joji: Slow Dancing in the Dark (Video 2018)". IMDb. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Moen, Matt (12 בספטמבר 2018). "Joji Has a Rough Night in 'Slow Dancing in the Dark'". Paper Magazine. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) "SLOW DANCING IN THE DARK (Acoustic Remix) / Joji". TIDAL. 18 באוקטובר 2018. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) @carolkuswanto (18 באוקטובר 2018). "YOURS TRULY ON THE PIANO 😎 please share 🙏🏻 #NewMusicFriday" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) "SLOW DANCING IN THE DARK (Mr. Mitch Remix) - Single by Joji". 8 בנובמבר 2018 – via itunes.apple.com. {{cite web}}: (עזרה) "SLOW DANCING IN THE DARK (Loud Luxury Remix) - Single by Joji". 9 בנובמבר 2018 – via itunes.apple.com. {{cite web}}: (עזרה) Seavers, Kris (1 במרץ 2019). "The microwave challenge is taking over TikTok". Daily Dot. {{cite news}}: (עזרה) "SLOW DANCING IN THE DARK / Joji". TIDAL. 12 בספטמבר 2018. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) TikTok Billboard Top 50, בילבורד, ‏25 במאי 2024
מלחמת אנגליה–ספרד (1727–1729)

המלחמה האנגלו-ספרדית של 1727–1729 הייתה מלחמה מוגבלת שהתרחשה בין בריטניה הגדולה וספרד במהלך שנות ה-20 של המאה ה-18 המאוחרות, וכללה ניסיון ספרדי כושל לכבוש את גיברלטר ומצור בריטי לא מוצלח על פורטובלו. המלחמה הסתיימה בסופו של דבר עם חזרה לסטטוס קוו הקודם לאחר הסכם סביליה. במהלך מלחמת הירושה הספרדית, ספרד איבדה את גיברלטר לצי אנגלו-הולנדי וכשהמלחמה הסתיימה ב-1714, ספרד נאלצה לקבל את אובדן גיברלטר בהסכם אוטרכט, אך זו הייתה מטרה ארוכת טווח של ספרד. לכבוש מחדש את גיברלטר וגם את האי מנורקה מהבריטים. לאחר הסכם וינה ב-1725, ספרד זכתה לתמיכת אוסטריה וחשבה שזה הזמן הנכון לנסות לכבוש מחדש את גיברלטר. בתגובה, בריטניה חתמה על הסכם הנובר עם צרפת ופרוסיה. כמה היסטוריונים הציגו את תחילת המלחמה ב-1726, השנה שבה היחסים האנגלו-ספרדיים כבר היו מתוחים מאוד. צי בריטי נשלח לאיי הודו המערבית הספרדית כדי להפריע לשייט הספרדי מבלי להתחיל ממש במלחמה. בריטניה ניסתה להשתמש בכוחה הימי בתחילת הסכסוך, על ידי חסימת פורטובלו בפנמה, אך הניסיון גרם לאסון, שבו אבדו 4,000 איש ממחלות. המטרה העיקרית של המצור הייתה למנוע מגלאונים ספרדיים לעזוב ולהפליג לספרד, אך המצורים לא הצליחו לעשות זאת - ולבסוף נסוגו. ב-11 בפברואר 1727, הטיל כוח ספרדי, בפיקודו של המרקיז דה לאס טורס ובפיקוחו של המהנדס הראשי של חיל המהנדסים המלכותי הספרדי, המרקיז מורבום, מצור על העיר ("המצור השלוש עשרה על גיברלטר"). בהתאם למקורות, היו בין 12,000 ל-25,000 חיילים ספרדים. המגנים הבריטיים כללו 1,500 לוחמים בתחילת המצור, וצמחו עד לכ-5,000 על ידי חיילים שהובאו מעבר לים על ידי צי בפיקודו של צ'ארלס וייג'ר. לאחר מצור בן ארבעה חודשים, עם כמה ניסיונות לא מוצלחים ויקרים, התייאשו החיילים הספרדים ופרשו ב-12 ביוני. ספרד איבדה יותר מ-1,400 איש ואילו הבריטים ספגו כ-300 אבדות. הספרדים ציפו לעזרה חומרית מהאוסטרים שהובטחה במסגרת חוזה וינה, אך הם קיבלו מעט. הם תומרנו על ידי דיפלומטים בריטים, שסיכמו הסכם סודי עם האוסטרים כדי למנוע מהם להתערב. לא התרחשו עוד פעולות איבה והפסקת אש הוכרזה בפברואר 1728, עם הסכם ראשוני בנושאים בוועידת אל פארדו במרץ ובקונגרס סואסון. השלום הסופי, שאישר את הסטטוס-קוו, נחתם בהסכם סביליה משנת 1729. רבות מהסוגיות הקיימות בין שתי המדינות לא נפתרו, ועשור לאחר מכן פרצה ביניהן מלחמת אוזנו של ג'נקינס. בריטניה יצאה מהסכסוך על ידי הקמת ברית חזקה מאוד עם אוסטריה, שנמשכה עד 1756.