laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ראובן שפר

ראובן (רובק'ה) שפר (8 ביוני 1925 – 22 במרץ 2011) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי. ראובן שפר נולד ב-1925 בתל אביב. סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר אליאנס. בצעירותו השתתף כזמר בולט במקהלת רון בניצוחו של קונראד מן, יחד עם שמעון ישראלי ודוד חנין. בשנת 1957 הצטרף ללהקת הזמר "רביעיית מועדון התיאטרון" לצד גדעון זינגר, יענקלה בן סירא ושמעון בר. רביעיית מועדון התיאטרון ביצעה שירים שכתב עבורה חיים חפר, ביניהם "אין כמו יפו בלילות", "איך הפשפש עלה למעלה" והשיר בתרגומו של דן אלמגור "גוי של שבת". במשך כעשור שיחק בתיאטרון גיורא גודיק ובתיאטרון חיפה ובשנת 1973 הצטרף לתיאטרון הקאמרי. במהלך הקריירה שלו, שיחק שפר בתיאטרון בתפקידים בולטים ומגוונים. בין תפקידיו היו יעקב במחזה "יוסף וכתונת הפסים" וקיסר אוסטריה ב"אמדאוס". כמו כן השתתף גם ב"איי לייק מייק", "החלילן מהמלין", "הוא הלך בשדות", "ייסורי איוב", "טוב", "סוויני טוד", "כטוב בעיניכם", "ילדי הירח", "אמדאוס", "כובע הקש האיטלקי" ובעוד הצגות רבות. בקולנוע השתתף שפר בין היתר בסרטים "סאלח שבתי", "ארבינקא", "תעלת בלאומילך", "עזית הכלבה הצנחנית", סלומוניקו, "צ'רלי וחצי", "נס בעיירה" וכן בסרט עטור הפרסים "Voyages". שפר דיבב בסדרה המצוירת "הדבורה מאיה" משנת 1979 את פליפ החרגול, ושר את שיר הפתיחה. כמו כן בסרט "אליס בארץ הפלאות", תרם את קולו לדמותו של "הכובען המטורף". שפר השתתף בשתי תוכניות של הטלוויזיה החינוכית - "גאומטריה" ו"חשבון פשוט" בתפקיד ד"ר גוטמן. ב-1982 זכה בפרס אברהם בן-יוסף על גילום תפקיד הקיסר יוזף השני בהצגה אמדאוס. בשנת 2011 נפטר שפר בביתו בתל אביב בגיל 86 ונטמן בבית העלמין ירקון. הוא הותיר אחריו אשה ושתי בנות. עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב שלמה המלך 22. מדיה וקבצים בנושא ראובן שפר בוויקישיתוף ראובן שפר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ראובן שפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראובן שפר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב ראובן שפר, דף שער בספרייה הלאומית ראובן שפר, בארכיון הבימה ראובן שפר באתר "אישים" ראובן שפר, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב טלילה בן זכאי, מפגשים מן הסוג האישי: ראובן שפר, מעריב, 3 בדצמבר 1982 לירון סיני, השחקן ראובן שפר הלך לעולמו, באתר ynet, 22 במרץ 2011 נועה רובין-סטרלינג, שחקן הקאמרי ראובן שפר הלך לעולמו, באתר nrg‏, 22 במרץ 2011 ציפי שוחט, הלך לעולמו שחקן תיאטרון הקאמרי ראובן שפר, באתר הארץ, 23 במרץ 2011 ראובן שפר (2011-1925) אתר הבמה, 23 במרץ 2011 השחקן ראובן (רובק'ה) שפר נפטר בגיל 86 אתר התיאטרון הקאמרי, 22 במרץ 2011 מידע על רביעיית מועדון התיאטרון, אתר נוסטלגיה המאייר שאול נמרי חולק כבוד אחרון, דה מרקר השחקן ראובן שפר הלך לעולמו, באתר וואלה, 22 במרץ 2011 עכבר העיר אונליין, השחקן ראובן (רובק'ה) שפר הלך לעולמו, באתר הארץ, 22 במרץ 2011 השחקן ראובן שפר הלך לעולמו(הקישור אינו פעיל), באתר "אינדקס" ראובן שפר מופיע בבגדי המלך החדשים בתוכנית "השעה שלנו", באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית ראובן שפר מופיע בתוכנית "גאומטריה", באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
פנינה פלאי

פנינה פֵּלאי (Peli;‏ 6 ביולי 1932 – 26 באוקטובר 2006) הייתה פעילת ציבור, מחלוצות הפמיניזם האורתודוקסי בישראל, מרצה בתחום לימודי היהדות ומעמד האישה. נולדה בניו יורק בשם רבקה פרל הכהן, בת לצבי ולאה הכהן, משפחה מהיישוב הישן בירושלים שירדה לניו יורק בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בצעירותה הייתה פעילה בתנועת הנוער הציונית-הדתית "השומר הדתי". בשנת 1951 נישאה בניו יורק לבן דודה פינחס פלאי-הכהן, ששהה בניו יורק כשליח הסוכנות היהודית. מכיוון ששם חמותה היה זהה לשמה, רבקה, אימצה את שמה השני והחלה להיקרא בשם פנינה (תרגום של פרל). כעבור זמן עלו השניים לישראל והתגוררו בירושלים. פלאי היא מחלוצות הפמיניזם האורתודוקסי בישראל והייתה פעילה לקידום מעמד האישה. בשנות ה-70 התפרסמה כשהקימה בביתה מניין נשים שהתעטפו בטלית ועלו לתורה. בשנת 1996 ארגנה בבנייני האומה בירושלים כנס בינלאומי בנושא "האישה והיהדות, האישה וההלכה", שבו השתתפו ארגונים יהודים ותנועות נשים מכל העולם. פעלה והרצתה למען נשים עגונות ומסורבות גט. יחד עם בעלה הקימה את "שבת יחד" - שבתות עיון משותפות לציבור הדתי והחילוני. הייתה פעילה בארגון נאמני הר הבית. לפינחס ופנינה פלאי ארבעה ילדים: ד"ר בטחה הר-שפי, מרצה לתלמוד בהיברו יוניון קולג', הסופרת אמונה אלון, בתשבע פלאי-סרי, פעילה בארגון קולך, ועורך הדין דעואל פלאי. MATTHEW WAGNER,‏ Pnina Peli, mother of Orthodox feminism, dies, אוקטובר 2006 על פי צוואת רבי יהודה החסיד יש להקפיד שכלה לא תישא את שם חמותה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בובת גרב

בובת גרב היא בובה העשויה גרב (או בגד דומה). כאשר מפעיל הבובה משחיל כף ידו עד לקצה הסגור של הגרב, ניתן ליצור אשליה שהבובה "מדברת". פי הבובה נוצר מהאזור בגרב שבין העקב והבוהן, כאשר האגודל של מפעיל הבובה יוצר את הלסת. בשימוש מינימלי, צורת כף היד יוצרת באופן מיידי צורה של פה, אולם לפעמים הפה מרופד על ידי הצבת חתיכה קשיחה למדי של לבד (לעיתים קרובות עם לשון דבוקה בפנים). הגרב נמתח באופן מלא, כך שיהיה ארוך דיו כדי לכסות את פרק כף היד של מפעיל הבובה וגם חלק של הזרוע. לעיתים קרובות המפעיל מתחבא מאחורי דוכן ומעלה את ידו מעל הדוכן, כך שרק הבובה נראית לעין. עם זאת, מפעילי בובות גרב רבים עומדים מול הצופים יחד עם הבובות, ומקיימים איתן שיחות תוך שימוש בפתומיות. כבובת גרב עשויה לשמש גרב או גרבון מכל צבע, וניתן לעטר אותה בתוספות שונות על מנת להעניק לה "אישיות", כמו כפתורים התפורים באזור העיניים או סרטים ופיסות לבד המודבקים לשיער. השימוש בבובות גרב נפוץ למטרת חינוך או בידור לילדים, וזו פעילות יצירתית עממית בבתי ספר יסודיים, המלמדים את הילדים להכין את הבובות כדי להציגם לאחר מכן במחזות זמר או הצגות בבית הספר. בובות גרב מופיעות גם בערוצי טלוויזיה לילדים בעולם. שתי בובות גרב כתומות בשם "פו" ו"פרא" (Fara, Fu) מסייעות בגרמניה בהוראת הקריאה לילדים. מפעילת הבובות שרי לואיס (שם הבמה של Sonia Phyllis Hurwitz) התפרסמה בתוכנית הטלוויזיה שלה בערוץ PBS בשם "Lamb Chop's Play-Along", שבה הציגה את הדמויות לם צ'ופ, צ 'רלי סוס, והאש פאפי. מדיה וקבצים בנושא בובת גרב בוויקישיתוף ערכים מוויקיפדיה מומחזים על ידי גרביים Joy Gammon, Dog sock puppets, EASY TO MAKE PUPPETS, כרך PUPPETS, London: Brockhampton, 1996, EASY TO MAKE, עמ' 20-22, ISBN 1-86019-164-9. (באנגלית)
שתי נשים (סרט תעודה)

שתי נשים הוא סרט תעודה משנת 2003 בבימויה של רינת אקשטין, המתמקד ב-ורדה דהרי וחנה אקשטין, שתי הסבתות של הבמאית. הסרט הוקרן בפסטיבל דוקאביב, בפסטיבל וולגין בפילדלפיה ובפסטיבל "הקהל". כמו כן הוקרן בטלוויזיה בערוץ 8. בסרט מוצגים ההבדלים בין שתי הנשים, המייצגות תרבויות שונות. עקב השוני, נוצרה התנגדות על רקע נישואי בתה התימניה של ורדה דהרי לבנה האשכנזי של חנה אקשטין. הסרט מוביל לפגישה דרמטית בין שתי הנשים. זהו סרט אישי, המשקף סוגיות מוכרות בחברה הישראלית. ורדה דהרי, שעלתה מתימן בגיל 16, עבדה עבודת כפיים מרגע עלייתה לארץ: מטע, אפיה בטאבון, גידול כבשים. התגוררה במושב פדויים בדרום הארץ. מנהלת אורח חיים דתי, עם אהבה עצומה למסורת, משפחתיות (9 ילדים) ואמונה. חנה אקשטין, ניצולת השואה מוורשה ואלמנה מזה עשרים שנה, מתגוררת לבדה בתל אביב. היא מדחיקה את הטראומה של אובדן משפחתה בשואה. כיום היא חיה חיים תל אביביים במלוא מובן המילה: ים, בתי קפה, שופינג. למרות שגדלה במשפחה דתית, איבדה את אמונתה בעקבות השואה וכיום היא חיה חיים חילוניים. NRG מעריב, שתי נשים, באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבריאל נגל

גבריאל (גבי) נגל הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. נגל התקדם בשורות המשטרה ולאחר מינויו של הרצל שפיר למפקח הכללי מונה, יחד עם גבי עמיר, לעמוד בראש צוות משימה מיוחד לגיבוש תוכנית עבודה רב שנתית. באותה שנה ובעקבות עבודה זו הוקם מנהל תכנון וארגון, עליו פיקד מהקמתו בשנת 1980 ועד הפיכתו לאגף תכנון וארגון בשנת 1988. נגל היה לראש האגף הראשון ושימש בתפקיד עד 1991. בספטמבר 1991 הוא מונה לראש מטה המשטרה, תפקיד חדש שהוגדר אז. בדצמבר 1992 הוא פרש מהמשטרה. בשנת 2004 צירף נגל את חתימתו למכתב קצינים בכירים בדימוס לתמיכה בתוכנית ההתנתקות. ברוך מאירי, בגין ובורג מינו וועדה שתבדוק ההצעה להעביר את הג"א למשרד־הפנים, מעריב, 21 באוקטובר 1980 יוסי לוי, מינויים במשטרה: ניצב אמיר סגן המפכ"ל וניצב מרקום-מפקד מחוז ת"א, מעריב, 16 בפברואר 1988 היסטורית אגף התכנון והארגון באתר משטרת ישראל דורון מאירי, ניצב נגל, ראש מטה משטרה, חדשות, 19 בספטמבר 1991 בוקי נאה, רעידת אדמה במשטרה: הניצבים הזקנים, נשלחו הביתה, טרנר נשאר, חדשות, 29 בדצמבר 1992 אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם רוזנטל

האם התכוונתם ל... אברהם טל (בלשן) – בלשן ישראלי, חוקר השפה העברית, מסורות השומרונים וחקר לשונות התרגומים, פרופסור אמריטוס לבלשנות באוניברסיטת תל אביב, חתן פרס ישראל לבלשנות (תש"ע) אברהם רוזנטל (עיתונאי חרדי) – עיתונאי חרדי, עורך העיתון "יתד נאמן" ובעבר עורך "משפחה" אברהם רוזנטל (משפטן) – מרצה למשפט מסחרי באוניברסיטה העברית אברהם רוזנטל (פוליטיקאי) – ראש מועצה מקומית קריית יערים אברהם רוזנטל (רופא) – רופא, פסיכיאטר ופעיל ציוני, ומאבותיה של הרפואה הממסדית העברית בארץ ישראל אייב רוזנטל – עיתונאי יהודי אמריקאי, בעל טור ועורך "הניו יורק טיימס" בשנים 1977–1988, חתן פרס פוליצר (1960) ומדליית החירות הנשיאותית (2002)
רב יצחק בר אבדימי (השני)

רב יצחק בר אבדימי (השני) היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל. התגורר בבבל, שם למד אצל רב ושמואל ובשמם מסר כמה הלכות. כאשר רבי אלעזר עלה לארץ ישראל, הוא שאל את זעירי אודות משנה מסוימת, שמעטים ידעו את פירושה, - מי קיבל מרב את פירוש המשנה, וזעירי הצביע בידו על רבי יצחק בר אבדימי. על חבריו נמנו רב חסדא, רבה, ורב יוסף. על תלמידיו, נמנה, ככל הנראה, רבא, שמוסר הלכות בשמו. יש להבדיל בינו לבין רב יצחק בר אבדימי הראשון, תלמידו של רבי יהודה הנשיא. מטבילין בעינו של דג - ניתן לצאת ידי חובת טבילה בעינו של דג, שכן יש לו דין מים. הרב אהרן הימן, "רב יצחק בר אבדימי (השני)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמודים 784, באתר היברובוקס משה יהודה בלוי (עורך), "רב יצחק בר אבדימי (השני)", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תקפ"ה-תקפ"ח, באתר היברובוקס ראו תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"ח, עמוד א'. מוזכר פעמים רבות בתלמוד. לפי גרסת ערכי תנאים ואמוראים בבבא בתרא קמ"ז ע"א. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף פ"ז, עמוד א'. לפי גרסת הרשב"ם ופירושה מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף י"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף ה', עמוד א', מסכת סנהדרין, דף נ"א, עמוד א'. תוספות בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ"ו, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"ב, עמוד א'.
ליטל ביי

ליטל ביי (באנגלית: Little Bay) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick). ליטל ביי ממוקם 14 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מדרום בלה פרוז, מצפון במלבר וצ'יפלי, ממערב בפיליפ ביי וממזרח בים טסמן. בחופו המזרחי של הפרוור מפרץ קטן בשם ליטל ביי. חלק גדול מהפרוור מוקצה לטובת מסלול הגולף The Coast. הדרך הראשית החוצה את הפרוור מצפון לדרום היא שדירת אנזאק, שמגיעה מצ'יפלי וממשיכה ללה פרוז. דרך באנרונג (Bunnerong Road) תוחמת את הפרוור ממערב וממשיכה צפונה לעבר מטרוויל. בשנת 1881 אירעה התפרצות של מגפת אבעבועות שחורות בקרב האוכלוסייה האירופאית במושבת סידני. על מנת להפחית את התפשטות המחלה ולמגרה, הוקמה במקום מושבת חולים. באותו זמן היה ליטל ביי פרוור מרוחק, ללא ישוב. במקום הוקם בית חולים החוף (The Coast Hospital), שחשיבותו עלתה עם התפרצות הדבר בתחילת המאה ה-20, ועם חזרתם של הלוחמים ממלחמת העולם הראשונה כשהם נושאים עימם מחלות כגון שפעת. בשנת 1934 נקרא בית החולים רשמית על שם הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר, דודה של המלכה אליזבת השנייה. בפרוור ממוקם בית החולים הנסיך הנרי, מבתי החולים הגדולים באזור. בפרוור חוף קטן בצורת חצי סהרון, על שפת מפרצון ליטל ביי, המשמש לרחצת הקהל. זה החוף הדרומי ביותר ברצועת החופים בין מפרץ ג'קסון ומפרץ בוטאני. בחצי השני של המאה ה-20 היה החוף מזוהם בשפכים, אך מאמצי ניקוי החל בשנות התשעים הפכו את החוף לאחד הנקיים בסידני. מגרשי הגולף The Coast וסיינט מייקל ממוקמים בפרוור, עם כרי דשא נרחבים ונוף לאוקיינוס. בשנת 1969 הוקמה בחוף העיירה על ידי זוג האמנים כריסטו וז'אן-קלוד יצירת הנוף חוף עטוף - 2.4 קילומטר של חוף שנעטפו בבד. היצירה הייתה הגדולה ביותר מסוגה שהוקמה בעולם עד אותו מועד. הבד הוסר מהחוף ב-1970. מדיה וקבצים בנושא ליטל ביי בוויקישיתוף ליטל ביי באתר "Dictionary of Sydney" ליטל ביי באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)
רושאניה

רושניה הייתה אגודת סתרים מוסלמית סופית אפגנית במאה ה-16 שהוקמה על ידי באיאזיד אנצארי מג'ולונדאהר. באיאזיד יותר מאוחר כינה את עצמו פיר רושאן (שליח האור) וטען שהוא אנצאר, כלומר אחד מהאנשים שעזרו למוחמד לברוח ממכה, ולכן גם מואר, מכאן פירוש השם "רושנייה" או "המוארים". פיר רושאן הושפע הן מהיוגים והן מסופים אחרים והוסיף דוקטרינה משלו. לפי פיר רושאן ההתגלמות המושלמת ביותר של אלוהים נמצאת בקדושים. מבחינת ערכים פיר רושאן דיבר על חובתו של האדם לשחרר את עצמו מבורות עצמית ומרודנות של שליטים כמו גם ממערכות הירושה שלהם. עוד עיקרון היה שחרור כל האנושות מאי-סובלנות והזכות של כל בן אנוש לחפש ידע, כולל נשים. לדעתו, כל בני האנוש נוצרו שווים ובעלי חרות לבחור את דרכם הייחודית. רעיונותיו עלו בקנה אחד עם רעיונות עידן הנאורות, ולכן נרדפו על ידי אנשים שרצו לשמר את המצב הקיים. באירופה תנועות פשיסטיות, הבינו את רעיונותיו כחופש מוות בפני הרודן, משם רעיונותיו התגלגלו לימין ולתאוריות הקונספירציה וזאת הצורה שהמסדר מפורסם בה כיום. הקונספירטורים מאשימים את הראשנייה כממשיכים ושארית של מסדר החשישיון האיסמעילי, כהשראה להקמת מסדר האילומינטי בבוואריה, כלוקחים חלק בסדר עולמי חדש ועוד האשמות רבות ומגוונות מספור. יחד עם זאת חשוב לזכור שפיר רושאן הטיף לערכים סובלניים בתקופה שרוב האנושות חיו כעבדים, איכרים או בעוני מחפיר. הראשנייה חוסלו סופית על ידי האימפריה המוגולית.
זכייה

במשפט העברי, קניין זכייה הוא כלל האומר כי אדם יכול להעשות שליח לחבירו ללא ידיעתו, כאשר מדובר בדבר המהווה זכות למי שמזכים לו. בתלמוד מוחלט כי אין זכייה לגוי ולקטן, אך התוספות מסייגים זאת, ופוסקים כי ישנה זכייה גם לקטן כאשר מדובר בדבר המהווה אך זכות, ורק בדבר שאינו זכות גמורה וברורה, כמו למשל הפרשת תרומה שנחשבת לזכות בעיקרה, אך ייתכן שבעל הפירות יתנגד להפרשה מסיבותיו שלו, דווקא שם תקף הכלל שאין זכייה לקטן. סוגיה ידועה במסכת כתובות מבוססת על דיני הזכייה, לפיהם ניתן להטביל גר קטן הבא להתגייר יחד עם הוריו, על אף שאין לו דעת להתגייר, שכן הדבר זכות לו להתגייר, וכנראה שגם הוא היה חפץ בכך, בצירוף העובדה שגם הוריו עושים כך. גם לפי רבי מאיר הסבור שאסור לשחרר עבד שלא מדעתו, שכן עדיף לו להיות עבד ולהתנהג בפריצות, כאשר מדובר בקטן שעדיין לא טעם טעם של חטא, גם הוא מודה שזכות הוא לא להיות גר. התוספות מסבירים כאמור, כי ישנה זכייה לקטן כאשר המעשה הוא זכות גמור בשבילו. אף על פי שאין זכות לגוי, במקרה כזה ניתן לזכות לו את הגירות, שכן במעשה זה עצמו הוא נהיה יהודי, ולכן לעניין מעשה זה ניתן להחשיב אותו לכזה. הראשונים נחלקו האם כלל הזכייה מהווה סניף של כללי השליחות, וההבדל היחיד ביניהם הוא ששליחות יכולה להעשות מאדם אחד לאדם אחר דווקא בידיעתו המליאה בניגוד לזכייה שיכולה להעשות גם שלא מידיעתו (כך גם מכריע הקצות החושן), או שמא מדובר בפרשייה נפרדת שאין ביניהם כל קשר (כהכרעת רבי עקיבא איגר). רבי חיים סולובייצ'יק מסייג את המחלוקת, ומסביר שבין כה וכה מדובר בפרשייה שבעיקרה שווה לשליחות במהותה, שכן בשניהם נעשה העושה כיד ארוכה וכגופו של המשלח, אלא השאלה היא האם מדובר במעשה שנעשה מכוח המשלח ועל פי ציוויו, ועל אף שאינו יודע מכך, יש בכוח האנן סהדי לומר כי הוא היה ממנה את האדם שליח לו היה יודע מכך, והדבר נחשב כמינוי, או שמדובר בפרשייה נפרדת, שכאשר מדובר בזכייה אין נצרכת הפעולה לאישורו של מי שהפעולה נעשית עבורו. ערך מורחב – התופס לבעל חוב במקום שחב לאחרים קיים כלל האומר, כי אדם אינו יכול לזכות ולהקנות חפץ לאדם אחד, כאשר הדבר מהווה חובה והפסד ממוני לאדם אחר. לפי שיטת רש"י, כלל זה תקף רק בדיני זכייה, הנעשים ללא מינוי מפורש, אך בשליחות הנעשית בציווי המשלח, יכול אדם לזכות חפץ לבעל חוב, גם כאשר הדבר מהווה הפסד לאדם אחר. כך למשל, אם אדם פשט את הרגל, ונשאר ברשותו חפץ יחיד לגבייה בין שני מלווים, אין אדם שלישי יכול מדעתו לתפוס את החפץ לאחד מהמלווים. התוספות לעומת זאת, מביא ראיות כי גם באופן שהיה מינוי מפורש, קיים הכלל כי אין אדם יכול לתפוס לאחד מבעלי החובות במקום שהוא חב ומפסיד אנשים אחרים. אך הפני יהושע מיישב את הראיות ומוכיח כי אין בהן כי להפריך את שיטת רש"י. עדיו בחתומיו זכין לו זכין לאדם שלא בפניו הרב איסר אפשטיין, שיטת התוספות בזכייה מטעם שליחות באתר "מאמרים" של ישיבת ההסדר בקריית שמונה הרב אורי גנץ, זכין לאדם שלא בפניו(הקישור אינו פעיל) באתר ישיבה תופס לבעל חוב(הקישור אינו פעיל) באתר מרכז הרב גיור קטין באתר ישיבת עתניאל "חוק לישראל" עריכת כללי המשפט העברי לפי סדר חוקי מדינת ישראל, זכין לאדם שלא בפניו(הקישור אינו פעיל) בעריכת נחום רקובר תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"א, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף י"א, עמוד א'. בחידושי הגר"ח (סטנסיל). תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י', עמוד א'. בכתובות דף פ"ו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מבטשה (טחנת מים)

מבטשה היא טחנת מים הידרודינמית לעיבוד צמר הדומה בפעולתה לטחנות הקמח העתיקות. המבטשה משתמשת בכוח המים על-מנת להניע פטישי עץ גדולים שחובטים בצמר לצורך ציפוף הבד וחיזוקו. פעולת הבטישה היא השלב שבו שוטפים את השומנים מהצמר בעזרת מים וסבון, תוך כדי הכאה עם פטישים או דריכה על הצמר כדי שלא יתכווץ. זהו אחד התהליכים המסובכים בעיבוד הצמר ועשייתו על ידי המבטשה הפועלת מכח המים חוסכת עבודה של כ-500 פועלים. בתקופת המשנה נקראה פעולת זאת ניפוץ. ליד בריכות שכווי שבתחתית נחל עמוד נמצאה מבטשה אשר היו משתמשים בה תושבי העיר צפת הקרובה במאה ה-16, כשענף הטקסטיל היה אחד הענפים הכלכליים החשובים בעיר. במהלך תקופת הזוהר של צפת במאה ה-16 היה גל עלייה גדול לצפת, בעיקר בעקבות הרשות שניתנה ליהודים שגורשו מספרד להגיע לרחבי האימפריה העות'מאנית. חלקם הגיעו לצפת שהפכה על ידי המתיישבים החדשים למעצמה כלכלית, עקב הידע הרב שהיה להם בתעשיית הטקסטיל. בצפת הם מצאו את משאבי הטבע הנדרשים, בין השאר כוח המים של נחל עמוד, אשר בו הם בנו את המבטשות. כדי ליצור מבטשה טובה היו צריכים ליצור תעלה שמתעלת את המים מנקודה גבוהה ושומרת על הגובה שלהם. בתחתית הנחל בנו את מבנה המבטשה, המים שנופלים מגובה רב מסובבים גלגל מים ענק שמחובר למוט עץ שעולה למעלה ומסובב עוד מספר גלגלים. אותם גלגלים מחוברים לפטישי ענק. עקב הסיבוב הפטישים מכים בחוזקה על האריגים אשר נמצאים באמבטיות מלאות במים בתחתית המבנה. מדיה וקבצים בנושא מבטשה בוויקישיתוף הדרכות על המבטשה שבנחל עמוד מתוך האתר צופים ברשת המשמש כמרכז הדרכה של תנועת הצופים. הסברים על המבטשה באתר פיקסטרוול מבטשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בוקה (צילום)

בצילום, בּוֹקֵה (מיפנית: bokeh) הוא הטשטוש, או מידת איכות הטשטוש, של האזורים בתמונה שאינם בפוקוס, או הדרך שבה העדשה מטפלת בנקודות האור בתמונה. לפי הצורה בה העדשה והצמצם בנויים איכות הבוקה נקבעת. בוקה "טובה" נחשבת בוקה שהטשטוש בה הוא עדין ונעים לעין, בעוד בוקה "רעה" היא בוקה בה הטשטוש הוא גס ומסיח את העין מהנושא המרכזי בתמונה. מושג הבוקה מתייחס אל החלקים בתמונה שהם מחוץ לעומק שדה. ככל שעומק השדה יהיה רדוד יותר, כך יהיה יותר בוקה בתמונה. לפיכך, בצילומי פורטרטים ניתן לראות הרבה פעמים בוקה גדול יחסית, שכן לרוב הם מצולמים בצמצם פתוח, שגורם לעומק שדה רדוד. המונח בוקה מגיע מן המילה היפנית 暈け או ボケ שמשמעותה "טשטוש" או "ערפול". ביפנית המילה משמשת גם לתיאור אדם סנילי או עם בעיות שכליות. אומנם קשה לקבוע איכות בוקה, מכיוון שזה גם עניין סובייקטיבי וטעם אישי, בוקה טובה נחשבת בוקה "רכה" שמורחת את הפרטים ומאפשרת לעין להתרכז בנושא המרכזי של התמונה. בוקה טובה חשובה במיוחד בעדשות בעלות צמצם פתוח, עדשות מאקרו ועדשות טלפוטו, שכן אלו עדשות שבהן עומק השדה הוא רדוד מאוד, ולכן חלק גדול בתמונה הוא בוקה. לעיצוב הצמצם יש השפעה מכרעת באיכות הבוקה. במרבית העדשות הצמצמים עשויים מלהבים. כאשר הצמצם הוא סגור יחסית (כלומר, בעל חור צר) נקודות אור שבשטח שמחוץ לעומק שדה יקבלו את הצורה של הצמצם, שהיא לרוב מצולעת, ומספר צלעותיה תלויה במספר הלהבים בצמצם. לכן, צמצמים איכותיים יותר יחשבו אלו שהם בעלי מספר להבים גבוה יותר, ולכן גם בוקה נעימה יותר לעין. צמצם עומק שדה בוקה באתר "קליקי"
תסמונת שארל בונה

תסמונת שארל בונה (Charles Bonnet syndrom או בקיצור CBS) היא תסמונת נוירולוגית בה אנשים בעלי לקות ראייה או עיוורון מלא או חלקי, עשויים לחוות הזיות של מראות מגוונים ומורכבים, המחליפות את הקלט הראייתי. התסמונת נקראת על שם המדען השווייצרי שארל בונה (1720–1793), אשר גילה אותה בשנת 1760, כאשר תיעד הזיות אלו אצל סבו, שהיה בריא בנפשו וכמעט עיוור; הוא דיווח על הזיות מלאות חיים כמו אנשים, בניינים, בעלי חיים ואובייקטים שהופיעו ונעלמו ללא התראה, התרחבו והתכווצו. הלוקים בתסמונת, שהם לרוב אנשים בריאים בנפשם בעלי לקות ראייה מלאה או חלקית, חווים הזיות של מראות שונים; בעיקר מדווחים מראות כגון דפוסי צבעים מורכבים, פנים של אנשים, חיות, צמחים וחפצים, לעיתים קרובות ייצוגים של מראות המאפיינים את סביבתו הטבעית של הפרט. עם זאת, אנשים שחווים הזיות אלו מודעים לכך שהן אינן אמיתיות אלא מתרחשות רק בשדה הראייה, מכיוון שהן לא באות לידי ביטוי גם בשאר החושים של הפרט שחווה אותן. קיימת מחלוקת בקרב החוקרים לגבי שכיחות התופעה. מחקרים שונים שבדקו לאורך השנים קשישים (מעל גיל 65) בעלי לקות ראייה, העלו ממצאים של בין 1-40% מהם החווים הזיות אלו; במחקר אוסטרלי עדכני מ-2008 מצא כי 17.5% מקשישים בעלי לקות ראייה חווים הזיות ראייה. יש קושי בקביעת אפידמיולוגיה ברורה יותר של התסמונת, מכיוון שקשישים רבים בעלי לקות ראייה נמנעים מלדווח על הזיות גם אם הן מופיעות, לעיתים מתוך חשש שייתפסו בעיני קרוביהם כלוקים בנפשם. הלוקים בתסמונת הם לרוב אנשים בריאים אשר ראייתם לקויה כתוצאה מזקנה, ברקית (גלאוקומה), ירוד (קטרקט), ניוון מקולרי או מחלת רשתית סוכרתית. תאורה פגומה ושעת דמדומים תורמים ליצירת ההזיות. ככל הנראה, הלוקים ממלאים את החלל החסר בשדה הראייה שלהם באמצעות שימוש בזכרונות המאוחסנים ברמה גבוהה. כתוצאה מכך ההזיות מבוססות על מעין "השלמה מושגית" יותר מאשר על השלמה תפיסתית של שדה הראייה. התמונות המשלימות מגיעות מהזיכרון ("מלמעלה למטה") ולא מן החוץ ("מלמטה למעלה"). ההזיות הן שמאכלסות את האזור העיוור ולאו דווקא מידע הנמצא בסביבה המיידית של הסקוטומה (מעין "כתם עיוור"), כמו קווים ואיקסים קטנים. כיום לא ידוע על טיפול יעיל לתסמונת. נקודתית, ההזיות יכולות להיעלם כאשר החולים ממצמצים בעיניהם, מדליקים אור, מנידים בראשם או כאשר אדם אחר מעיר להם. לאורך זמן, הן עשויות להימשך כשנה עד שנה וחצי, אך הדבר משתנה בין אדם לאדם. לרוב הלוקים בתסמונת מגיבים באדישות ואף בשעשוע להזיות, אך לעיתים הן עלולות להפריע לתפקוד היומיומי. מכיוון שאין טיפול תרופתי לתסמונת, עצם הידיעה של הפרט כי אינו לוקה בנפשו עשויה להקל עליו במידה רבה. במידה ומאובחן דיכאון קליני אצל הלוקה בתסמונת, עשויות תרופות אנטי-דיכאוניות מסוג SSRI להקל גם על ההזיות. ו"ס ראמאצ'נדראן וסנדרה בלייקסלי, (מבוא מאת אוליבר סאקס), תעתועי המוח מסע אל מסתרי המוח האנושי, ספרית מעריב, 2004 שלומית בקר, גלילאו, אז איפה נמצאת הנפש?, באתר ynet, 30 בנובמבר 2004 Bonnet's syndrome (Charles Bonnet) Butterflies and black lacy patterns: the prevalence and characteristics of Charles Bonnet hallucinations in an Australian population Charles Bonnet Syndrome in adults with visual impairments from age-related macular degeneration הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דגור ברגולך

דַגוֹר בּרַגוֹלַך הוא קרב בדיוני מעולם הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין, הידוע גם בשם קרב להבת הפתע. דגור ברגולך היה הקרב הרביעי במלחמות בלריאנד, ובמהלכו שבר מורגות את המצור על אנגבאנד. במשך כ־400 שנים צרו ממלכות העלפים בבלריאנד על מעוזו של מורגות באנגבאנד. מורגות עמל במשך שנים אלו על בניית צבא אדיר, ולבסוף הפתיע את העלפים במתקפה אדירה. ראשית, עורר מורגות נהרות להבה אשר כילו את מישור ארד גלן הפורה. עלפים רבים מצאו את מותם בניסיון לברוח מהאש והעשן. צבאות הבאלרוגים והאורקים, בהנהגת גלאורונג הדרקון, פלשו בהצלחה לדורתוניון והרגו את אנגרוד ואיגנור. בחזית המזרח נהדפו כוחותיהם של בני פאנור. פרשיו של מגלור נשרפו למוות במישור לותלן ופער מגלור נכבש, ובכך זכה מורגות למעבר לתוך בלריאנד. מגלור עצמו נסוג למבצרו של אחיו מיד'רוס בהימרינג. מעבר אגלון נפרץ, וקלגורם וקורופין נמלטו לנרגותרונד. האורקים של מורגות התפזרו ופלשו לתוך מזרח בלריאנד. קרנתיר נס לאמון ארב, היכן שהוא ואמרוד בנו מערכות הגנה. משם הצמד שחרר באיטיות את מזרח בלריאנד מהאורקים, בעוד שמגלור ומיד'רוס החזיקו בגבול הצפוני. מינאס טירית שבשערי הסיריון במערב החזיקה מעמד תחת אורודרת, ודודו פינרוד פלגונד צעד מנרגותרונד עם צבא גדול צפונה. אולם פינרוד חש בראש צבאו ונפל למארב' ולולא התערבות ברהיר, בן האדם, היה נופל. כוחו של פלגונד חזר על עקבותיו, וברהיר המשיך להגן על דורתוניון עד שאבדו כל אנשיו. מעוזי ההרים של ארד ותרין והיתלום החזיקו מעמד, אך בקושי רב. לכשהגיעה הידיעה בדבר האבדות הכבדות לפינגולפין, המלך העליון של הנולדור בבלריאנד, יצא המלך לבדו לאנגבנד. בשעריה קרא למורגות לדו־קרב. בשערי אנגבנד הם נלחמו, ואף שחרב פינגולפין פצעה את מורגות שבע פעמים, הוא הובס ונהרג. בקרב נהרג גם הדור זהוב השיער, ראש בית הדור. כך נשבר מצור אנגבנד, בני פאנור פוזרו וכוחות מורגות שוטטו בחופשיות בצפון.