laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וינסנט

האם התכוונתם ל... וינסנט (סרט) – סרט אנימציה אמריקאי קצר Vincent (שיר) – שירו של דון מקליין אדגר וינסנט, הוויקונט ד'אברנון – מדינאי ודיפלומט בריטי ג'ויס וינסנט – אישה בריטית שמותה לא התגלה במשך כשנתיים ג'ון וינסנט – ימאי ומגלה ארצות אנגלי ג'ורג' וינסנט – אמן אנגלי ג'יי וינסנט – כדורסלן אמריקאי ג'יימי וינסנט – כדורגלן אנגלי וילי וינסנט – כדורגלן מאוריציאני פרנק וינסנט – שחקן ומוזיקאי אמריקאי ריצ'רד וינסנט, הברון וינסנט מקולזהיל – איש צבא בריטי סנט וינסנט (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא וינסנט
יהודה אריה אברמוביץ

יהודה אריה אברמוביץ (19 באפריל 1898 – 9 במאי 1970) היה פעיל ציוני, רופא, גיניקולוג, מנהל מחלקת יולדות ומנהל בית החולים הדסה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-20. נולד באחוזה שביערות גראו, פלך מינסק, רוסיה הלבנה, לחיים משה, יליד קאפוליע, בן יהודה ליב, אחיו של שלום יעקב אברמוביץ – הסופר מנדלי מוכר ספרים, ולחנה בת משה סגלוביץ, נכדת הרב ממיכאילישוק, מחבר הסידור "נהורא" והפירושים "מטה לוי", ו"בית לוי" על המחזור. אברמוביץ סיים גימנסיה בסמולנסק, למד רפואה בטומסק ובמוסקבה, התמחה בגינקולוגיה ומיילדות ועבד במקצועו ברוסיה. הצטרף לתנועה הציונית בהיותו תלמיד גימנסיה. היה פעיל בתנועה הציונית בסיביר ובהרי אורל. בשנים 1919–1921 היה חבר הוועד המרכזי של צעירי ציון בסיביר ובאוראל. בשנת 1922–1923 היה חבר הוועד המרכזי הכל-רוסי של צעירי ציון במוסקבה והמשיך בפעילותו גם אחרי שהמשטר הבולשביקי הוציא את הציונות מחוץ לחוק. נאסר בשנת 1923, נדון לגירוש למשך שנתיים לקירגיזסטן. אחרי שחרורו עלה לארץ ישראל ב-1924, והחל לעבוד תחילה בבית החולים "הדסה" ב-ירושלים, ובשנת 1926 עבר לבית החולים הדסה בצפת. בשנת 1927 עבר להדסה תל אביב. היה תלמידו, ולאחר מכן סגנו של פרופ' יוסף (גוסטב) אשרמן ובהמשך מונה למנהל מחלקת היולדות. במקביל היה ממלא מקום מנהל בית החולים ובמשך השנים מנהל המוסד. בשנת 1934 כאשר הוקם השירות הרפואי של ההגנה לאזור תל אביב, כמנהל בית החולים הדסה וכחבר בהגנה (מספר אישי ע 1047) היה שותף לתכנון בית החולים לשעת חירום ביחד עם ד"ר אריה אלוטין וד"ר נתן (וילהלם) וולף במשך כל חייו היה אברמוביץ פעיל בעבודה ציבורית וחבר בוועד המכין של בית ספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. הישיבה הראשונה של הוועד היוזם את הקמת הפקולטה לרפואה, התקיימה בפברואר 1961 במשרדו בבית החולים. אברמוביץ היה פעיל בהסתדרות הרופאים, השתתף בכינוסים מדעיים רפואיים בישראל ופרסם מאמרים ומחקרים ב"הרפואה", ביטאון של ההסתדרות הרפואית בישראל. אברמוביץ פרסם ב"ראזסוויט" הפריזאי זיכרונות מימי מאסרו בסיביר. בשנות השישים של המאה העשרים נשא את ד"ר טובה (טניה) פרלמן, רופאת עיניים שעבדה במחלקת העיניים בהדסה. אלמנתו של האורולוג ד"ר שמעון פרלמן, שעבד במחלקתו הכירורגית של פרופ' מכס מרכוס. הזוג היה חשוך ילדים. נקבר בבית העלמין קריית שאול. נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", הוצאת איתי בחור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 82. דוד תדהר (עורך), "יהודה אריה אברמוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 485 מת ד"ר אריה אברמוביץ, מעריב, 10 במאי 1970 ד"ר א. אברמוביץ — למנוחות, דבר, 12 במאי 1970 או: אריה יהודה, ראו: אלה הבוררים לסכסוכי עבודה, מעריב, 5 ביוני 1964. יורש מנדלי מו"ס הגישו בקשה לצו ירושה בת"א, דבר, 25 בספטמבר 1967 בית החולים הדסה בירושלים, התחיל לפעול במבנה שברחוב הנביאים 37, משנת 1919 עד 1939 והיה קרוי בית החולים מאיר רוטשילד רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948 נסים לוי, יעל לוי הוצאת איתי בחור עמוד 82 ההגנה בתל אביב, פרק: השירות הרפואי הוצאת קרן הגנה ע"ש שחורי וחבריו ז"ל, תל אביב, תשט"ז, 1956, עמודים 424-425 ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין"- מעולמו של רופא, בהוצאת צ'ריקובר שנת 1984. (עמודים 152–153, עמוד 155) נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", הוצאת איתי בחור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 349 נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל", הוצאת איתי בחור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 350 יהודה אריה אברמוביץ באתר GRAVEZ
משק צוריאל

משק צוריאל הוא מותג ישראלי בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. מחלבת משק צוריאל פעלה עד 2019 למרגלות הר תבור שבגליל התחתון. המחלבה ייצרה מוצרי חלב, ובדגש על מוצרים מחלב עיזים. משק צוריאל הוקם בשנת 1951 בשדה אילן שבגליל התחתון. המשק החקלאי של משפחת צוריאל התמחה בגידול פרות לחלב. במשך השנים מכרה משפחת צוריאל את תוצרת החלב שלה לתנובה. בשנת 1987, החלו הבנים של המשק, הדור השני, לחפש דרכים נוספות לנצל את עודפי החלב שהיה להם, ואז החליטו להתחיל לייצר מוצרי חלב בעצמם. על מנת ללמוד כיצד מכינים גבינות איכותיות, נסע אחד הבנים, אשר צוריאל, לשווייץ. לאחר ששב אל הגליל, חיפש גם השראה מקומית, אותה מצא אצל הבדואים - גבינת הלאבנה. לאחר שצבר ניסיון החל לייצר גבינת לאבנה והתחיל לשווק אותה. עם השנים החלו במשק צוריאל לייצר מגוון גבינות, כגון גבינות מלוחות (גבינה צפתית, גבינה בולגרית, וגבינת פטה עיזים), יוגורטים, גבינות לאפייה, ועוד. תחילה היו עיקר המוצרים עשויים מחלב בקר, אך בהמשך החלה משק צוריאל לייצר גם מוצרי חלב סויה ומוצרי חלב עיזים. משק צוריאל הייתה החלוצה בתחום מוצרי חלב הסויה, עם מוצרים כמו טופו וטופוטי (ממרח על בסיס סויה בסגנון שמנת). בשנת 2007 נרכשה המחלבה על ידי "טרה", הנשלטת בידי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. המחלבה הייתה תחת כשרות בד"ץ אגודת ישראל ובאמצע 2017 עברה להכשר הרב ווסטהיים. בחודש פברואר 2019 החלה חברת טרה בסגירת המחלבה, אם כי שמרה את השימוש במותג והמשך היצור של מוצרי מותג זה עבר למחלבה הראשית של טרה. משק צוריאל - האתר הרשמי של החברה לא בוכים על חלב שנשפך, באתר TimeOut, מאי 05, 2014. ארוחת ערב גלילית - מתכונים עם מוצרי חלב של משק צוריאל, באתר מאקו. שרון בן דוד, מחלבת משק צוריאל מביאה את הגליל לשולחן, באתר מגזין את, 3 באוגוסט 2016 משק צוריאל בגליל: גבינות בולגריות וצפתיות, עיתון המודיע, 26 באפריל 2013 "הסיפור של משק צוריאל". אורכב מ-המקור ב-2015-12-09. אילנית חיות, ‏טרה רוכשת את מחלבת משק האחים צוריאל בכ-4.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2007 גולן חזני, טרה סגרה את מחלבת משק צוריאל, פיטרה 70 עובדים, באתר כלכליסט, 6 בפברואר 2019
יחסי גאורגיה–צרפת

היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של גאורגיה לבין הרפובליקה הצרפתית כוננו ב-21 באוגוסט 1992 לאחר קבלת העצמאות של גאורגיה מברית המועצות לשעבר. לצרפת יש שגרירות בטביליסי ולגאורגיה יש שגרירות בפריז. ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (RDG) יצאה לגלות בצרפת לאחר סיפוח גאורגיה על ידי רוסיה הסובייטית בפברואר 1921. הממשלה פעלה מפריז. ממשלת צרפת פועלת למען צירוף גאורגיה לאיחוד האירופי ואשררה הסכמים שקרבו את גאורגיה לאיחוד האירופי, המשמעותי מביניהם היה הסכם סחר שנחתם ב-15 בנובמבר בשנת 2015. מדיה וקבצים בנושא יחסי גאורגיה–צרפת בוויקישיתוף French Ministry of Foreign affairs about the relations with Georgia French embassy in Tbilissi (in French and Georgian only) Georgian Ministry of Foreign Affairs about the relations with France La Géorgie acquiert le château de Leuville, berceau de son gouvernement
מוזיאוני דיטסונג

מוזיאוני דיטסונג של דרום אפריקה (באנגלית: Ditsong Museums of South Africa) הוא ארגון של ממשלת דרום אפריקה המאגד שמונה מוזיאונים לאומיים בפרובינציית חאוטנג, רובם בפרטוריה או בסמוך אליה ומיעוטם ביוהנסבורג. מוזיאוני דיטסונג מציגים מגוון עשיר של אוספים, פריטים ותצוגות אודות בוטניקה, זואולוגיה, פלאונטולוגיה, היסטוריה בכלל והיסטוריה צבאית בפרט, תרבות, גאולוגיה, אנתרופולוגיה וארכאולוגיה. המוזיאונים נועדו להציג לציבור הרחב את המורשת והעולם המדעי והתרבותי של דרום אפריקה בכלל ושל העולם הפרט. בנוסף לכך המוזיאונים עוסקים גם במחקר ובחינוך וחלקם מהווים אתרי תיירות בולטים. מדיה וקבצים בנושא מוזיאוני דיטסונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאוני דיטסונג "Museums", DITSONG "BACKGROUND ON THE INSTITUTION", DITSONG "National Museum of Natural History", DITSONG "National Cultural History Museum", VISIT PRETORIAA "National Museum of Cultural History", DITSONG "National Museum of Military History", DITSONG "Pioneer Museum", Ppathfinda "Pioneer Museum", DITSONG "Kruger House Museum", Pretoria - City of Tshwane "Kruger Museum", DITSONG "Sammy Marks Museum", GAUTENG "Sammy Marks Museum", DITSONG "Tswaing Meteorite Crater (Northern Flagship project)", City of Tshwane "Tswaing Meteorite Crater", DITSONG "Willem Prinsloo Agricultural Museum, Pretoria", Gauteng Conference Centre "Willem Prinsloo Agricultural Museum", DITSONG ‏
חוסטו רואיס

חוסטו רואיס גונזאלס (בספרדית: Justo Ruiz González; נולד ב-31 באוגוסט 1969) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי-אנדורי בהווה ששיחק בעמדת הקשר. רואיס התחיל את הקריירה שלו בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של אתלטיק בילבאו ששיחקה אז בליגה השנייה. אחרי 5 עונות בקבוצה, חתם באייבר ובהמשך שיחק בז'ימנסטיק טרגונה. בשתי הקבוצות רואיס לא הצליח למצוא את מקומו בקבוצה. בשנת 1994 חתם באמוריו. בקיץ 1994 חתם בפ.צ. אנדורה, קבוצת הכדורגל היחידה מאנדורה המשחקת בליגות הספרדיות. באנדורה רואיס חזר לשחק כדורגל כשחקן הרכב ובמשך 3 שנים בקבוצה הוא שיחק 79 משחקים והבקיע 4 שערים. בשנת 1997 חתם בפיגואראס. בקיץ 1998 חתם באוניאו דה מדיירה, המועדון הראשון של רואיס מחוץ לליגות הספרדיות. במדיירה הצטרף לחברו לנבחרת טוני לימה. בשנת 1999 חזר לפ.צ. אנדורה בה שיחק עד שנת 2004. בקיץ 2004 הצטרף לרנג'רס מליגת העל אנדורית. ברנג'רס רואיס זכה בשתי אליפויות והגיע פעם אחת לגמר הגביע האנדורי. רואיס היה שותף למשחק של הקבוצה נגד שטורם גראץ במסגרת גביע האינטרטוטו שהסתיים בתיקו 1-1, המשחק הראשון אי פעם של קבוצה אנדורית בו היא לא מפסידה. בצעירותו, רואיס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד. לאחר ההצלחה בפ.צ. אנדורה, החליט לייצג את נבחרת אנדורה. ב-3 ביוני 1998 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-0 לברזיל. ב-8 בספטמבר 1999 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לרוסיה. ב-26 במרץ 2008 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בהפסד 3-0 ללטביה. בשנת 2008 מונה למאמן קבוצת הנוער של פ.צ. אנדורה בה אימן 3 שנים, בסיומן מונה למאמן הקבוצה הבוגרת. בשנת 2009 מונה למאמן הנבחרת הצעירה של אנדורה במקביל לעבודתו בפ.צ. אנדורה. ב-16 ביוני 2015 הוביל את הנבחרת הצעירה לניצחון 0-1 נגד ליטא, הניצחון הראשון של הנבחרת הצעירה אי פעם. חוסטו רואיס, באתר Transfermarkt חוסטו רואיס, באתר Soccerway חוסטו רואיס, באתר BDFutbol חוסטו רואיס, באתר WorldFootball.net חוסטו רואיס, באתר National Football Teams חוסטו רואיס, באתר FootballDatabase.eu חוסטו רואיס, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
תריסן מגושם

תריסן מגושם (שם מדעי: Triops cancriformis) הוא מין של סרטן ממשפחת הסרטנים המסננים. לתריסן שריון המשמש כמעין "תריס" המגן על חלק גופו העליון ומכאן שמו. צבעו חום אדמדם בקצה בטנו שני זיפים באורך של כ-3.5 ס"מ. בקדמת גופו מעל המגן זוג עיניים פשוטות המסוגלות להבחין בין אור וצל. בחלקו הונטרלי גפיים דקות מרובות המשמשות לשחייה במים איסוף מזון ונשימה. אורכו הכולל של התריסן כ-6 ס"מ. התריסן מתקיים בשלוליות חורף ומקווי מים מתוקים. הוא חי סמוך לקרקעית בתנאים של חוסר חמצן וניזון מרקבובית של צמחים מתים ויצורים זעירים אותם הוא חופר מהבוץ בעזרת רגליו. צבעו האדמדם נובע מריכוז גבוה של המוגלובין בגופו המאפשר לו לחיות בתנאים של חוסר חמצן. הצבע משמש גם כהסוואה בסביבה הבוצית. התריסן הוא הרמפרודיט. בתנאים אופטימליים אין ביטוי של האיברים הזכריים ומתרחשת רביית בתולין. כאשר הבריכה מתחילה להתייבש בתנאי עקה מופיעים זכרים המפרים את הנקבות. במקרה זה הנקבות מטילות ביצי קיימא בעלות קליפה עבה העמידות למשך שנים. כשהבריכה מתייבשת הביצים נישאות על ידי הרוח או על ידי בעלי חיים בעיקר ציפורי מים המשמשים כנשאים למקוי מים אחרים שם הם בוקעות, מגיעות לבגרות מינית בתוך כשבועיים ומתחילות מחזור חיים חדש. על סמך מאובנים שנמצאו ניתן להעריך את גילו של התריסן בכ-200 מיליון שנה בהם לא עבר שום שינוי משמעותי ולמעשה, ניתן להגדירו כמאובן חי. התריסן נפוץ על פני המרחב שבין אירופה למזה"ת (כולל ישראל) ועד הודו כאשר בחלקן הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב ייבוש שלוליות החורף בשל פיתוח אורבני וחקלאי. מדיה וקבצים בנושא תריסן מגושם בוויקישיתוף תריסן מגושם, באתר ITIS (באנגלית) תריסן מגושם, באתר NCBI (באנגלית) תריסן מגושם, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תריסן מגושם, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תריסן מגושם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תריסן מגושם, באתר GBIF (באנגלית) ארז ארליכמן, תעלומה: איך הגיע סרטן זעיר ונדיר לערבה?, באתר ynet, 11 באוגוסט 2013 מתן יעקב, התריסן המגושם שהתגלה לראשונה בישראל, באתר N12, ‏10 בפברואר 2022 Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-10-07 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תריסן מגושם".
סרח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שרח (נכתב לעיתים גם "סרח") - דמות מקראית, בתו של אשר סרח (דמות) – דמות בסדרת המומינים סרח עור – גידול שפיר המופיע על פני העור באזורים שבהם הוא נוטה להתקמט תמנת חרס (נקרא גם "תמנת סרח") - יישוב מקראי בהר אפרים, המתואר כמקום מגוריו וקבורתו של יהושע בן נון
יחסי צרפת–רומניה

היחסים בין הרפובליקה הצרפתית לבין רומניה כוננו בשנת 1880 כאשר נציגויות הדדיות נפתחו, עם הקמת רומניה ועצמאותה היחסים בין צרפת לרומניה היו קודרים יחסית מעצם היותה של רומניה בעלת ברית של האימפריה הרוסית. כיום צרפת מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט ושלוש קונסוליות בקראיובה, קונסטנצה ובראשוב. רומניה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, שלוש קונסוליות כלליות בליון, מרסיי ושטרסבורג וארבע קונסוליות כבוד בנאנט, בורדו, ניס וברסט. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ורומניה חברה בלה פרנקופוני משנת 1993. מדיה וקבצים בנושא יחסי צרפת–רומניה בוויקישיתוף French Foreign Ministry about relations with Romania Romanian Foreign Ministry about relations with France French embassy in Bucharest (in French) Romanian embassy in Paris "History of Franco-Romanian relations-Romanian Embassy in France" "French embassy in Bucharest (in French)" "Romanian embassy in Paris"
זלזלת הקנוקנות

זַלְזֶלֶת הַקְּנוֹקָנוֹת (שם מדעי: Clematis cirrhosa) הוא צמח מטפס רב שנתי מסדרת הנוריתיים. הצמח פורח בחודשים דצמבר - ינואר, בעונה שרק מעט פרחים פורחים בה. פריחתו עשירה ולעיתים מכסה את כל הצמח והדרדרת במרבד פורח וצפוף. הפרחים גדולים ומשולשלים, דמויי פעמונים, ייתכן שכך הם מגנים על האבקנים מפני הירטבות ממי הגשם. לפרח ארבעה עלי כותרת גדולים, צבע הכותרת הוא לבן-קרם, צידם החיצוני של עליי הכותרת שעיר. לפרח אבקנים מרובים וכך גם עלי השחלה. פטוטרות העלים מסתלסלות ואוחזות בפונדקאי, ובנשור טרף העלה הפטוטרת מתעצה לקנוקת נוקשה. הפרי נושא בראשו ציצית מנוצה, העלים הם נגדיים. זלזלת הקנוקנות גדלה בצפון הארץ בבתי-גידול שונים למשל: ליד עצי חורש ים תיכוני, על גדרות-אבן, ובמיוחד בדרדרות-אבן, הן בגיר והן בבזלת. הצמח נשיר בקיץ. הבוטנאים בחרו לכלול סוג זה במשפחת הנוריתיים, יחד עם הכלנית והנורית, בעיקר בגלל מבנה אברי הרבייה בפרח, אבקניו הרבים שחופשיים ושאינם מעורים בכותרת, ומספר עלי שחלה מופרדים. מדיה וקבצים בנושא זלזלת הקנוקנות בוויקישיתוף זלזלת הקנוקנות, באתר ITIS (באנגלית) זלזלת הקנוקנות, באתר NCBI (באנגלית) זלזלת הקנוקנות, באתר צמח השדה זלזלת הקנוקנות, באתר צמחיית ישראל וסביבתה זלזלת הקנוקנות, באתר Tropicos (באנגלית) זלזלת הקנוקנות, באתר GBIF (באנגלית) זלזלת הקנוקנות, באתר The Plant List (באנגלית) זלזלת הקנוקנות, באתר IPNI (באנגלית) Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel, זלזלת הקנוקנות : צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיון

האם התכוונתם ל... פאיון – מזון   π {\displaystyle \ \pi } , שם כללי לשלושה חלקיקים תת-אטומיים רגלי – חייל במשחק השחמט פרנסואה פִיּוֹן – ראש ממשלת צרפת משנת 2007 ועד שנת 2010
פלדמרשל-לויטננט

פלדמרשל-לוטננט (בגרמנית: Feldmarschall-Leutnant או Feldmarschallleutnant, נהגה "פלדמרשל-לוטננט") היא דרגה צבאית בכירה, אשר הייתה בשימוש בצבאות אירופיים שונים בין המאה ה-17 והמאה ה-20. הדרגה שימשה את צבא האימפריה הרומית הקדושה בין המאה ה-17 ל-1806. בתחילה מחזיק דרגה זו היה למעשה סגנו ומייצגו של הגנרל-פלדמרשל. דרגה זו הייתה גבוהה מדרגת Generalfeldwachtmeister, ונמוכה מדרגת גנרל. בצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה דרגה זו מקבילה בערך לדרגת לוטננט גנרל בצבא בריטניה, ולדרגת גנרל-לויטננט בצבא הקיסרות הגרמנית. הדרגות הגבוהות יותר היו גנרל ופלדמרשל. בשנת 1915 אימץ הצבא האוסטרו-הונגרי דרגה חדשה, גנרל-אוברסט, שהייתה דרגת ביניים בין גנרל לפלדמרשל, כך שדרגת לוטננט פלדמרשל הפכה להיות דרגה רביעית בחשיבותה. בשנת 1920 לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביטל צבא אוסטריה את הדרגה ואימץ את מודל הדרגות של הרייכסווהר. עם זאת, בשנת 1933 הוחזרה הדרגה לשימוש בעקבות תהליך גדול שבמסגרתו הוחזרו מסורות לאומיות-צבאיות רבות כמו מדים וסמלים. הדרגה הייתה בשימוש באוסטריה עד האנשלוס בשנת 1938. כיום הדרגה אינה בשימוש. קשה להקביל את הדרגה לדרגות בצה"ל, אולם בסוף מלחמת העולם הראשונה הדרגה הייתה מקבילה בערך לדרגת רב-אלוף.
אפרים גרבר

הרב אפרים מיכאל גְרַבֶּר (ה'תרס"א, 1901 – כ"ד באב ה'תש"ד, 13 באוגוסט 1944) היה רב ליטאי שעלה לארץ ישראל בעלייה החמישית. נולד לרב משה יהושע העשיל גרבר, נישא לבתיה בתו של הרב יהושע זליג תרשיש, רב וראש ישיבה, למדן ודרשן ליטאי שהתפרסם בקרב יהודי ליטא כצדיק ופרוש. בליטא כיהן כרבן של אוונטא, טווער וארזוויליג, עלה ארצה ב-1933 (תרצ"ג) באמצעות סרטיפיקט שסדרה לו הרבנות הראשית והתיישב בירושלים בבית אימרמן שבשכונת כרם אברהם בעיר. בירושלים היה חבר מכון הרי פישל. בסוף ימיו התגורר בקריית ישיבת פוניבז' בבני ברק, הוא השתתף ביסוד הקריה ובמקביל הקים מכון תורני בתל אביב שעמד בנשיאות הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. טבע למוות בבריכת שחייה בזיכרון מאיר בכ"ד באב ה'תש"ד, 13 באוגוסט 1944, כנראה בשל דום לב. והועלה לקבורה בירושלים. הותיר אחריו אלמנה ו-3 ילדים. אפרים מיכאל גרבר, הגיון התלמוד, ירושלים: דפוס צוקרמן, תרצ"ו הרב אפרים גרבר ז"ל, הצופה, 15 באוגוסט 1944 במפעל הביבליוגרפיה העברית נרשם בטעות כ"ז באב, 16 באוגוסט. תל-אביב: רב טבע בבריכה, המשקיף, 14 באוגוסט 1944. ירושלים: הלוית הרב גראבר ז"ל, המשקיף, 15 באוגוסט 1944
מעכבי פרוטאין קינאז

מעכבי פרוטאין קינאז הם משפחה גדולה של תרופות, שמעכבות את האנזימים ממשפחת פרוטאין קינאז. פרוטאין קינאזות הם אנזימים, שמשתתפים בתפקוד התא ומשנים את התפקוד של חלבונים שונים, על ידי הוספת קבוצת פוספט (זרחה) לחלבונים אלה. קבוצת הפוספט מוספת לאחת מחומצות האמינו הבאות, טירוזין, סרין, תראונין, שנמצאות על גבי החלבון (קיימים גם אנזימים שמוסיפים קבוצת פוספט להיסטידין). זרחון החלבונים אחראי להרבה תהליכים ביולוגיים, בין אם לתפקוד התקין של התאים ובין אם לתפקוד פתולוגי. מעכבי פרוטאין קינאז משמשים בטיפול במחלות, שבהן ישנה פעילות יתר של אנזימי פרוטאין קינאז, כגון מחלות ממאירות, מחלות חיסון עצמי ומחלות נוספות. תרופות ממשפחת מעכבי פרוטאין קינאז הן יחסית תרופות חדשות, שיצאו לשוק במאה העשרים ואחת, וקידמו את הטיפול בסרטן. מדיה וקבצים בנושא מעכבי פרוטאין קינאז בוויקישיתוף
ההיכל האולימפי

האם התכוונתם ל... ההיכל האולימפי (אתונה) – היכל כדורסל באתונה מכיל 18,500 מקומות ישיבה ההיכל האולימפי (מינכן) – אולם ספורט לאומי הממוקם במינכן מכיל 12,000 מקומות ישיבה באירועי ספורט ו15,000 בהופעות, באולימפיאדת מינכן (1972) אירח את תחרויות ההתעמלות והכדוריד ההיכל האולימפי אליניקו – היכל ספורט שהכיל במהלך אולימפיאדת אתונה (2004) 15,000 בתחרויות הכדורסל ו13,500 בתחרויות הכדוריד כיום מכיל 8,500 ההיכל האולימפי זטרה – אולם ספורט בסרייבו מכיל 12,000 מקומות ישיבה
כיכר פרטוריוס

כיכר פרטוריוס (באנגלית: Pretorius Square ובאפריקאנס: Pretorius-vierkant) היא אחת הכיכרות הראשיות של המרכז ההיסטורי של העיר פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. כיכר הכנסייה רחוב פול קרוגר מוזיאון הטרנסוואל בניין עיריית פרטוריה חלון אפריקה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1996/1997 בליגת האלופות

עונת 1996/1997 בליגת האלופות הייתה העונה ה־42 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל של אופ"א והחמישית במתכונת ליגת האלופות. עונה זו הייתה העונה האחרונה שכללה רק אלופות ליגות לאומיות. עקב חוק בוסמן, הוסרו ההגבלות על שחקנים זרים בסגלי הקבוצות לראשונה בליגת האלופות. בטורניר זכתה בורוסיה דורטמונד הגרמנית בפעם הראשונה והיחידה עד כה בתולדותיה, לאחר ניצחון 3–1 על האלופה המכהנת, יובנטוס האיטלקית. היה זה גמר שלישי ברציפות בו מפסידה מחזיקת הגביע מהשנה שעברה (לאחר שמילאן זכתה ב־1994 והפסידה לאייאקס ב־1995, אייאקס הפסידה ליובנטוס ב־1996, ויובנטוס הפסידה לדורטמונד בעונה זו). זכייתה של בורוסיה דורטמונד הייתה הזכייה הראשונה של קבוצה גרמנית לאחר איחוד גרמניה. 24 קבוצות העפילו לתחרות – 23 אלופות הליגות המדורגות במקומות 1–23 בדירוג אופ"א, ומחזיקת הגביע יובנטוס. אלופות הליגות המדורגות במקומות 1–7 ומחזיקת הגביע העפילו ישירות לשלב הבתים, ו־16 אלופות הליגות המדורגות במקומות 8–23 נכנסו לשלב המוקדמות. אלופות הליגות המדורגות במקומות 24–48 השתתפו בגביע אופ"א. נציגת סרביה ומונטנגרו לא השתתפה, עקב מלחמת יוגוסלביה. להלן לוח הזמנים של התחרות. כל ההגרלות נערכו בז'נבה, שווייץ. בשלב המוקדמות שיחקו 16 אלופות הליגות המדורגות במקומות 8–23. 8 המנצחות בסיכום שני המשחקים העפילו לשלב הבתים. מיקומי הקבוצות המשתתפות בשלב הבתים בעונת 1996/1997 בליגת האלופות   פנרבחצ'ה אתלטיקו מדריד אוסר ריינג'רס פורטו יובנטוס ראפיד וינה וידזב לודז' מנצ'סטר יונייטד רוזנבורג אייאקס סטיאווה בוקרשט גטבורג גראסהופרס מילאן דורטמונד {{{שם}}} שלב הבתים החל ב־11 בספטמבר 1996 והסתיים ב־4 בדצמבר 1996, והשתתפו בו 16 קבוצות שחולקו לארבעה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. 8 קבוצות העפילו ישירות לשלב זה ו־8 העפילו לאחר שניצחו בשלב המוקדמות. כל קבוצה שיחקה פעמיים כנגד כל חברות הבית, ובסך הכול שישה משחקים לכל קבוצה. לכל ניצחון הוענקו 3 נקודות, ועל תיקו הוענקה נקודה אחת בלבד. בסיום השלב, 8 הקבוצות שסיימו באחד משני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לרבע הגמר. 5 קבוצות ערכו בעונה זו את הופעת הבכורה שלהן בשלב הבתים של ליגת האלופות: אוסר, אתלטיקו מדריד, וידזב לודז', פנרבחצ'ה וראפיד וינה. מחזורי המשחקים נערכו ב־11 בספטמבר, 25 בספטמבר, 16 באוקטובר, 30 באוקטובר, 20 בנובמבר ו־4 בדצמבר 1996. ערך מורחב – גמר ליגת האלופות 1997 להלן מלכי השערים של עונת 1996/1997: מכבי תל אביב הייתה הנציגה של ישראל במפעל. היא התחילה את העונה בשלב המוקדם בו היא נפגשה עם אלופת טורקיה פנרבחצ'ה והפסידה לה. מכבי תל אביב הפסידה 1–2 בסיכום שני המשחקים. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1996/1997 בליגת האלופות (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא עונת 1996/1997 בליגת האלופות בוויקישיתוף נתונים מאתר אופ"א UEFA Country Ranking 1996 Player stats, באתר הרשמי של אופ"א
האורקל הנסתר

האורקל הנסתר (באנגלית: The Hidden Oracle) הוא הספר הראשון בסדרת "גורלו של אפולו", מאת המחבר ריק ריירדן. הסדרה היא מעין ספין אוף לסדרות "פרסי ג'קסון והאולימפיים" ו"גיבורי האולימפוס", ויצאה ב-2016 כהמשך ישיר לספר "דם האולימפוס". בינואר, כחצי שנה אחרי שגאיה התעוררה וזאוס האשים בכך את אפולו, אל השמש, המוזיקה, הרפואה והנבואה בן ה-4016 שנה, נידון לחיות כנער בן תמותה, לאורך זמן לא מוגבל. הוא נוחת מהאולימפוס למנהטן ופוגש במג מקפרי, חצויה חזקה, ויחד עם פרסי ג'קסון הם מצליחים להביא אותו למחנה החצויים בחתיכה אחת כשאויביו הקדמונים רודפים אחריו. בזמן החורף המחנה די ריק בדרך כלל, אולם הפעם, כך מתברר, יותר מהרגיל: 3 חצויים נעלמו. לא הרבה זמן לאחר שאפולו ומג מגיעים למחנה, מתגלה שמג היא בת דמטר. אפולו ומג מגלים שמערת דלפי הגיעה למבוך של דיידלוס ולא רק שהיא נשמרת על ידי פיתון, נחש ענקי ואויבו הוותיק של אפולו, אלא שגם שלושה מהאורקלים האחרים שמורים על ידי טריאומווירט מרושע, שלישיית קיסרי רומא לשעבר. לאחר שכולם חוזרים מהמבוך, מתגלה ששני חצויים נוספים נעלמו מהמחנה. אפולו ומג מוצאים את האורקל של חורשת דודונה האגדית ביער מחנה החצויים, מה שלא היה אמור לקרות, ובה חמשת החצויים האבודים ואל גייזרים זוטר. לחורשה מגיע גם ראש הטריאומווירט: נירון בכבודו ובעצמו, בן אלמוות כבר 1930 שנה. מתברר שהוא גידל את מג ושלח אותה להוביל את אפולו לתוך מלכודת. לאחר שמג מבינה שנירון עומד לשרוף את החורשה, היא נלחמת בו והם משחררים את החצויים ואת האל, שומעים נבואה מהחורשה, ומג בורחת. מלכת הנמלים הענקיות מעניקה לחצויים ואפולו טרמפ אווירי לעבר המחנה. המחנה מותקף על ידי קולוסוס נירוניס, פסל ארד מונפש של נירון בגובה 30 מטר. אפולו מצליח לקלל אותו בכוחו האחרון שנשאר לו: מגפה, והפסל מאבד את הראש, פשוטו כמשמעו. בסוף הספר ליאו ואלדס, חצוי שמוכר מהסדרה גיבורי האולימפוס, חוזר להקלת אפולו וכולם עומדים בתור כדי להכות אותו על שלא שמר על קשר. בניגוד לרוב ספרי ריירדן המיתולוגיים לספר זה אין "דד-ליין" מיתולוגי לסיום המשימה. בנוסף למתכות המיתולוגיות הרגילות (זהב קיסרי, ארד שמימי וכו') מתגלה בספר מתכת קסומה נוספת: עופרת מיסוסאית, שהומצאה על ידי ארוס/קופידון. באתר של הסופר, באינטרנט באתר של ההוצאה, באינטרנט ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים ובנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי הופמן

צבי הופמן (נולד ב-1947) הוא ספורטאי ישראלי פאראלימפי לשעבר. הופמן נולד בהונגריה ועלה לארץ בשנת 1957. שירת בחיל הנדסה ונפצע בשנת 1968. כנכה צה"ל השתתף במשחקים הפאראלימפיים. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) זכה במדליית זהב בקרב חמש עם צבירת 4086 נקודות. בנוסף דורג במקום החמישי בתחרויות הדיפת כדור ברזל (11.68 מטר) ובתחרות הטלת כידון, במקום השישי בתחרות זריקת דיסקוס. במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) זכה בשלוש מדליות ארד: בתחרות קרב חמש, בקפיצה לרוחק (2.33 מטר) ובזריקת דיסקוס. בתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום השמיני. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) דורג במקום העשירי בזריקת דיסקוס, במקום ה-11 בהדיפת כדור ברזל ובמקום ה-19 בתחרות קפיצה לרוחק. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
כריסטיאן יונסון

כריסטיאן יונסון (באיסלנדית: Kristján Jónsson;‏ 4 במרץ 1852 – 2 ביולי 1926 היה השר לענייני איסלנד מה-14 במרץ 1911 ועד ה-24 ביולי 1912. הוא היה חבר האלת'ינגי (הפרלמנט של איסלנד) משנת 1893 ועד 1905 ומ-1908 ועד 1913. יונסון נולד בחווה בצפון-מזרח איסלנד. שניים מאחיו עסקו גם הם בפוליטיקה: פטור (1922-1858, היה חבר האלת'ינגי מ-1894 ועד מותו וכיהן כשר התעשייה בשנים 1920–1922) וסטינגרימור (1956-1858, היה חבר האלת'ינגי בשנים 1906–1915). כריסטיאן יונסון היה חותנו של זיגרדור אגרז שמאוחר יותר כיהן גם הוא בתפקיד השר לענייני איסלנד. מידע מתוך אתר האלת'ינגי (באיסלנדית)