laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים

מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים היא רשימה של מאה הסרטים הישראלים הנצפים ביותר, שנקבעת על ידי ספר הקולנוע הישראלי ומתעדכנת מעת לעת. הסרטים מוצגים על פי נתוני כרטיסים שנמכרו לקולנוע בלבד. לפי דברי מרט פרחומובסקי – מנהל תוכן ומפיק ראשי של ספר הקולנוע הישראלי: הנתונים שמפורסמים לגבי מספרי צופים מתבססים על שלושה מקורות עיקריים: נתונים של משרד המסחר והתעשייה (מתייחסים לסרטים עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 בערך) נתונים שפורסמו בספרה של איימי קרווניש בשם "World Cinema:Israel" (עד אמצע שנות ה-90) דוחות של חטיבת המחקר פיל"ת למען משרד התרבות (שנים 1999–2015). החל משנת 2018 חברת אדיוסיסטמס החליפה את חטיבת המחקר פיל"ת והחלה להפעיל את "המרכז למידע ומחקר של תרבות" כזכיין של משרד התרבות. עם זאת, מספר הצפיות בקלנוע בישראל וההשוואה בין סרטים ישנים לחדשים לא מייצג את אהבת הקהל או איכות הסרט מהסיבה שבעבר טרם הגעת הטלוויזיה לישראל ב-1968, ולאחר מכן טרם הגעת הטלוויזיה הרב ערוצית בתחילת שנות התשעים, יותר אנשים הלכו לקולנוע כאמצעי בילוי. הנתונים ברשימה מעודכנים נכון ל-29 בספטמבר 2023. מאה שנים... מאה סרטים היסטוגרמה של 100 הסרטים הישראלים הנצפים ביותר, 27 בספטמבר 2016 דורון פישלר, 100 הסרטים הישראליים הנצפים בכל הזמנים, באתר עין הדג, ‏25 בספטמבר 2016 מרט פרחומובסקי, הסבר על אסיפת הנתונים של אתר ספר הקולנוע הישראלי, באתר עין הדג, ‏25 ספטמבר 2016 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 13 אברהם כרמלי, ליזה יאחנין, יעל גורודנסקי, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2009, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, דצמבר 2010, עמ' 24 אברהם כרמלי, הילה קהלני, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2010, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, מרץ 2012, עמ' 21 אברהם כרמלי, הילה קהלני, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2011, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2013, עמ' 23 אברהם כרמלי, מנחם לזר, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2012, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, דצמבר 2014, עמ' 20 אברהם כרמלי, מנחם לזר, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2013, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2014, עמ' 20 אברהם כרמלי, הילה מימון, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2015, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, נובמבר 2016, עמ' 21 המרכז למידע ומחקרי תרבות - אדיוסיסטמס, באתר www.edusystems.co.il "יותר ממיליון כרטיסים": מפיקי "לשחרר את שולי" מדווחים על הישג היסטורי, באתר ynet, 26 בספטמבר 2021 גיל משעלי, ‏מה קשור יצלמו סרט המשך ללהיט "לשחרר את שולי", באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2021 פוסט של שלום אסייג, ברשת החברתית פייסבוק, 18 בספטמבר 2023 אברהם כרמלי, הילה מימון, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2014, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2015, עמ' 20 אברהם כרמלי, איריס רביד–ימין, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2004–2005, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, פברואר 2008, אדר א' תשס"ח, עמ' 20, 37 מרגש: אבי נשר ומשפחתו מציינים את הצלחתו של הסרט "סיפור אחר", באתר ערוץ עשר אברהם כרמלי, איריס רביד–ימין, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2006, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, אוגוסט 2008, עמ' 20 אברהם כרמלי, ליזה יאחנין, יעל גורודנסקי, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2008, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2009, עמ' 20, 40 אברהם כרמלי, סהר שוהם, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2007, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, מאי 2009, עמ' 18, 37 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 17
קווין קרטר

קווין קרטר (באנגלית: Kevin Carter;‏ 13 בספטמבר 1960 – 27 ביולי 1994) היה צלם דרום אפריקאי זוכה פרס פוליצר. קרטר נולד בשכונה של מעמד הביניים הלבן ביוהנסבורג. לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבד בבית מרקחת, ולאחר מכן התגייס לחיל האוויר הדרום-אפריקאי ושירת בו ארבע שנים. במהלך שירותו ערק מהצבא וניסה לעבוד כתקליטן בתחנת רדיו, אך בסופו של דבר חזר לשירות. לאחר שהיה עד ראייה לפיגוע ברחוב צ'רץ' בפרטוריה ב-1983 החליט קרטר להיות צלם עיתונות. הוא החל בצילום אירועי ספורט בסופי שבוע, וב-1984 החל לעבוד בעיתון הסטאר. הוא היה הראשון שתיעד נקלייסינג - הוצאה להורג של אדם בידי המון באמצעות כריכת צמיג מלא בדלק סביב חזהו וזרועותיו והצתתו. ב-1993 נסע לסודאן, וצילם את תצלום "הנשר והילדה הקטנה". בתצלום נראה ילד הסובל מרעב קשה זוחל לעבר מרכז לחלוקת מזון, כשלידו נחת נשר אפור-כיפה. התמונה התפרסמה בניו יורק טיימס ב-26 במרץ 1993, וזכתה לתהודה רבה ברחבי העולם. ב-1994 זיכתה התמונה את קרטר בפרס פוליצר. ב-1994 צילם תמונה נוספת שזכתה לתהודה, של הוצאתם להורג של שלושה חברי AWB במהלך העימות בבופוטאצוואנה שהתרחש ערב הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום אפריקה בהן ניתנה זכות בחירה גם לשחורים. ב-27 ביולי אותה שנה התאבד קרטר באמצעות חיבור צינור ממערכת הפליטה לתוך מכוניתו. במכתב ההתאבדות שהותיר כתב הסביר שסבל מדיכאון קשה הן עקב מצוקה כלכלית אליה נקלע והן עקב זכרונות המראות הקשים אליהם נחשף ושאינם מרפים ממנו, של אלימות, הריגות, גופות וילדים גוועים ברעב או פצועים. מדיה וקבצים בנושא קווין קרטר בוויקישיתוף בהתחלה חשבו ילדה
פרנק ואנג

ואנג טאו או בשמו המערבי פרנק ואנג (בסינית: 汪滔, פין-יין: Wāng Tāo, נולד ב 1980) הוא מיליארדר סיני, מייסד ומנכ"ל DJI, חברה העוסקת בייצור כלי טיס לא מאוישים לשוק האזרחי. ואנג הקים את חברת הרובוטיקה DJI (בשמה המלא SZ Dajiang Innovation Technology) בשנת 2006 בעודו סטודנט באוניברסיטת הונג-קונג למדע וטכנולוגיה, וזו הפכה מהרה לשולטת (על פי פורבס 70% מהשוק ב 2015) בתחום. הוא המיליארדר הראשון והיחיד בעולם (2016) מתחום הכטב"מים, כאשר החברה שמוכרת בכל העולם את המזל"ט המוצלח "פנטום" וסדרת המאביק המפורסמת, כבר עם הכנסות שנתיות של כמיליארד דולר. הונו האישי הוערך בכ-5.4 מיליארד דולר והחברה מוערכת בכ-15 מיליארד דולר (מאי 2019). Wang's profile on Forbes website
שרי רוט

שרי רוט (רוטנברג) (נולדה בכ"ח בכסלו תשכ"ח, 30 בדצמבר 1967) היא עיתונאית ישראלית חרדית, כתבת פוליטית ומבעלי אתר חרדים10. בעבר הייתה הכתבת הפוליטית של "בחדרי חרדים" וכתבה ב"בקהילה" תחת שם העט שרה גל. נולדה בקריית אתא ליעקב ולסופרת רבקה גלאי. אביה ניהל תלמוד תורה בעיר. למדה בתיכון "בית יעקב" בחיפה ולימודי הוראה בסמינר הרב וולף בבני ברק. שימשה כמורה ב"בית יעקב" ולאחר נישואיה פתחה בית ספר לתכנות בעיר מגוריה מודיעין עילית. ב-2007 החלה את הקריירה העיתונאית שלה ככתבת בעיתון "בקהילה" תחת שם העט שרה גל. ב-2008 נישאה בשנית לדוד רוטנברג והחלה לעבוד באתר ב"חדרי חרדים" ככתבת הפוליטית. ב-2014 סיימה את עבודתה ב"בחדרי חרדים" בשל סכסוך עבודה וחילוקי דעות מקצועיים עם הבעלים החדש הפרסומאי מאיר גל ופתחה בשיתוף עם בעלה את אתר "חרדים10". תפקידה ככתבת פוליטית בתקשורת החרדית הוא יוצא דופן. היא מתראיינת לעיתים באולפני טלוויזיה כפרשנית. הייתה לה קרבה אל הרב עובדיה יוסף שאף התראיין אצלה. ראיינה גם את ראש הממשלה בנימין נתניהו, וראיון ראשון של יאיר לפיד בתקשורת החרדית. רוט היא חברת מליאת מועצת העיתונות בישראל, וחברה בוועדת השיימינג בראשות עדנה ארבל. לרוט שלושה ילדים מנישואיה הראשונים. דודה הוא הרב שמעון גלאי. שרי רוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריקי רט, ווינדוס: הזוג החזק בתקשורת החרדית יוצא לדרך חדשה, באתר nrg‏, 11 באפריל 2014 שרי רוט מדברת על פיטוריה ועל אלעד ושס ועל מרן ומשפחתו אריאל שנבל, ‏ה"התקשורת הפכה אותנו למגזר שמפיץ מחלות", בעיתון מקור ראשון, 2 בנובמבר 2020 רבקי גולדפינגר, עניין אישי עם שרי רוט, באתר ערוץ 7, 18 בפברואר 2021 אליעזר היון • פרויקט מיוחד, הידע והדעתנות הפכו את הפרשנית הפוליטית למרואיינת מבוקשת, חרדים10, כ"ה תשרי ה'תשפ"ב 2021 שירה קורן. העיתונאית שרי רוט – בוועדה למלחמה בתופעת ה'שיימינג'. אתר כל הזמן
אריאל שנבל

אריאל שנבל (נולד בי"ד בטבת ה'תשל"ו, 18 בדצמבר 1975) הוא עיתונאי ישראלי. בנערותו למד בישיבת הישוב החדש, ובהמשך בישיבה התיכונית בקרני שומרון. שנבל כותב בעיתון "מקור ראשון" ואף ערך את מוסף "מוצש" של העיתון בעבר. הוא כתב גם באתר nrg המשויך לעיתון ובתחילת דרכו ייסד בו את מדור היהדות, שהיה חדשני בעיסוקו בנושאי המגזר הדתי בתוך פורטל חדשות מרכזי. כתיבתו עוסקת בנושאים הקשורים לחדשות, לדת ולחברה, והוא פעיל גם ברשתות החברתיות, שבהן כותב על נושאים חדשותיים בצורה הומוריסטית. שנבל בעל תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה, ובעל תואר שני בהיסטוריה אמריקנית. את שני התארים קיבל מאוניברסיטת בר-אילן. החל משנת 2010 משמש שנבל פרשן לענייני ארצות הברית של עיתון "מקור ראשון". במסגרת תפקידו סיקר את מערכות הבחירות לנשיאות בשנים 2012, 2016 ו-2020, וכן את בחירות אמצע הקדנציה בשנים 2010, 2014 ו-2018. בשנת 2017 כתב סדרת כתבות על מסעו של מארק טוויין בארץ ישראל, ומאז הוא מרצה על הנושא ברחבי הארץ. בשנותיו הראשונות בתחום התקשורת התמקד שנבל בכתיבה הומוריסטית וסאטירית. בשנים 2000–2003 שימש הכותב הראשי בתוכנית הרדיו של דידי הררי, דידי לוקאלי, וכן כתב חומרים לסטנדאפיסט נדב אבקסיס, לקומיקאי ישראל קטורזה עבור התכנית "מועדון לילה", לרביטל ויטלזון-יעקבס ועוד. מדיה וקבצים בנושא אריאל שנבל בוויקישיתוף אריאל שנבל, ברשת החברתית פייסבוק אריאל שנבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריאל שנבל, ברשת החברתית אינסטגרם אריאל שנבל, ברשת החברתית LinkedIn אפרת רוט הלוי, נתפס ברשת: אריאל שנבל, אתר כיפה Ariel Schnabel אריאל שנבל, זה הכי נישתי בעולם אבל שתדעו שכשלמדתי בישיבת היישוב החדש (״היישוב״) היה אסור לנו להתקהל יותר משלושה תלמידים ביחד כי זה נחשב ״קיוסק״ אז תגידו תודה, באתר @ariel_schnabel, ‏2020T11:09 אריאל שנבל, ‏שוב נשלח למנהל: אריאל שנבל חזר לישיבה התיכונית בה למד, בעיתון מקור ראשון, 18 בינואר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ehang

Guangzhou EHang Intelligent Technology Co. Ltd (או בקיצור EHang) היא חברה סינית לייצור כלי טיס בלתי מאוישים ו/או אוטונומיים. בינואר 2016 הכריזה, וביוני 2016 השיקה החברה את Ehang-184, המודל הראשון בעולם של מסוק אוטונומי ללא טייס המסוגל לשאת נוסע אנושי. במהלך 2016-2018 נערכו כ-1000 שעות טיסת ניסוי לא מאוישות בתנאים שונים. Ghost Hexacopter Ehang 184 Ehang 216 מדיה וקבצים בנושא Ehang בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ehang (באנגלית) Ehang, ברשת החברתית אקס (טוויטר) See the jumbo drone that carries humans, באתר cnn, ספטמבר 2016
קוקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קוקה – שיח נפוץ בדרום אמריקה קוקה (כדורגלן) – כדורגלנים ספרדים פאבל קוקה – כדורגלן עבר צ'כי קוקה-קולה – משקה קל של חברת קוקה קולה חברת קוקה-קולה – תאגיד משקאות בובאל קוקה – מין אנטילופה אפריקנית קוק קקה
הקורפוס ה-29 (ורמאכט)

הקורפוס ה-29 (בגרמנית: XXIX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-20 במאי 1940, והועמד תחת פיקוד הנס פון אובסטפלדר. במהלך המערכה על צרפת היה הקורפוס בעתודת הOKH, ולאחר מכן הוצב הקורפוס ככוח כיבוש תחת פיקוד הארמייה התשיעית בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942 לחם פון הקורפוס כחלק מהארמייה האיטלקית השמינית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובינואר 1943 הועבר תחת פיקוד פלגת הארמייה הולידט במסגרת קבוצת ארמיות דון. באפריל 1943 לחם הקורפוס בקרבות הקשים על המיוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובסתיו אותה שנה לחם בקרבות הקשים על הדנייפר. בשנת 1944 השתתף הקורפוס בקרבות הקשים באוקראינה וברומניה, ובקיץ אותה שנה לחם במבצע יאשי-קישינב. באוקטובר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית בהונגריה, ובאפריל 1945 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במוראביה, עמה לחם עד סוף המלחמה. הנס פון אובסטפלדר (20 במאי 1940 - 21 במאי 1943) אריך ברנדנברגר (21 במאי 1943 - 30 ביוני 1944) אנטון ריכרד פון מאוכנהיים גנאנט בכטולסהיים (2 ביולי 1941 - 1 בספטמבר 1944) קורט רפקה (1 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945) במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-44 הדיוויזיה ה-111 הדיוויזיה ה-299 במהלך מבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-9 הדיוויזיה הרומנית ה-21 הדיוויזיה ההררית הרומנית ה-4 הקורפוס ה-29 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
The Greatest (שיר של סיה)

"The Greatest" (בעברית: "הגדול ביותר") הוא סינגל של הזמרת האוסטרלית סיה. לשיר יצאה גרסה אשר כוללת את הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר. הסינגל יצא ב-5 בספטמבר 2016, דרך חברות התקליטים "Monkey Puzzle Records" ו-"RCA Records" בתור הסינגל השלישי מתוך מהדורת הדלוקס של אלבום האולפן השביעי שלה, This Is Acting. השיר נכתב על ידי סיה וגרג קרסטין, אשר הפיק את השיר. בווידאו קליפ של השיר מופיעה הרקדנית מאדי זיגלר. הקליפ בוים על ידי דניאל אסקיל עבור RadicalMedia. הסינגל הגיע לחמשת הסינגלים המובילים במספר מדינות, כולל אוסטרליה והממלכה המאוחדת. הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי סיה ודניאל אסקיל. בקליפ מופיעה הרקדנית מאדי זיגלר ועוד כ-48 רקדנים בגילאים שונים. סיה עצמה לא סיפקה הסבר רשמי לקליפ, אך רבים מסיקים כי מספר הרקדנים המופיעים בקליפ מסמל את מספר ההרוגים בפיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו. המבקרים והמעריצים של הזמרת דירגו את הקליפ כאחד המרגשים ביותר שלה, בשל הרקע שלו. נכון ל-19 באוקטובר 2019, צבר הקליפ למעלה מ-600 מיליון צפיות. The Greatest, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מידע על הסינגל "The Greatest" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "The Greatest" באתר יוטיוב "The greatest 9 moments of Sia's career". BBC Radio 1. 6 בספטמבר 2016. נבדק ב-6 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Kaufman, Gil (6 בספטמבר 2016). "Sia Drops 'The Greatest' Feat. Kendrick Lamar, Video Starring Maddie Ziegler". Billboard. נבדק ב-6 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
הקורפוס ה-26 (ורמאכט)

הקורפוס ה-26 (בגרמנית: XXVI. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-22 באוגוסט 1939 כקורפוס מאולתר בפיקודו של אלברט וודריג, שפעל במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-1 באוקטובר 1939 הפך לקורפוס ה-26. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים בזירה הצפונית, וביולי 1944 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ולחם עמה בליטא ובפרוסיה המזרחית. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולאחר מכן תחת פיקוד ארמיית מזרח פרוסיה, ולחם בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה. אלברט וודריג (22 באוגוסט 1939 - 1 באוקטובר 1942) ארנסט פון לייזר (1 באוקטובר 1942 - 1 ביולי 1943) גוסטב פהן (1 ביולי 1943 - 19 באוגוסט 1943) ארנסט פון לייזר (19 באוגוסט 1943 - 31 באוקטובר 1943) קרל הילפרט (31 באוקטובר 1943 - 1 בינואר 1944) מרטין גרזה (1 בינואר 1944 - 15 בפברואר 1944) אנטון גרסר (15 בפברואר 1944 - 11 במאי 1944) וילהלם ברלין (11 במאי 1944 - 15 ביוני 1944) אנטון גרסר (15 ביוני 1944 - 6 ביולי 1944) גרהרד מצקי (6 ביולי 1944 - 8 במאי 1945) במהלך הפלישה לפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-1 הדיוויזיה ה-12 בקרב על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-254 הדיוויזיה ה-256 דיוויזיית האס אס "דר פיהרר" במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-61 הדיוויזיה ה-217 הדיוויזיה ה-291 במבצע פרוסיה המזרחית כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-14 דיוויזיית היגר ה-28 הדיוויזיה ה-349 דיוויזיית הפאנצר ה-24 הדיוויזיה ה-299 הקורפוס ה-26 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
יורגנסן

האם התכוונתם ל... כריסטין יורגנסן – טרנסג'נדרית אמריקאית, האדם הראשון שעבר ניתוח לשינוי מין מרטין יורגנסן – כדורגלן ומאמן דני
אל-מולקי

האם התכוונתם ל... האני אל־מולקי – ראש ממשלת ירדן משנת 2016 פאוזי אל־מולקי – ראש ממשלת ירדן בשנים 1953–1954
הקורפוס ה-27 (ורמאכט)

הקורפוס ה-27 (בגרמנית: XXVII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-26 באוגוסט 1939, ולמפקדו מונה קרל פון פראגר. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מפלגת הארמייה A. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובשלב השני כחלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות C, ולאחר מכן נשאר כחלק מהארמייה הראשונה כחיל כיבוש בצרפת. במהלך הקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים בזירה המרכזית, ובכלל זה בקרב רז'ב השני, ובמהלך מבצע בגרטיון הושמד הקורפוס, ומפקדו נפל בשבי. ב-27 ביולי 1944 הוקם הקורפוס מחדש על בסיס שרידי הקורפוס ה-12, והוצב תחת פיקוד הארמייה הרביעית בפרוסיה המזרחית. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחם עמה בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה. קרל פון פראגר (26 באוגוסט 1939 - 6 בנובמבר 1939) אלפרד וגר (6 בנובמבר 1939 - 23 בדצמבר 1941) אקארד פון גבלנץ (24 בדצמבר 1941 - 3 בינואר 1942) יואכים ויטהפט (3 בינואר 1942 - 1 ביולי 1942) ולטר וייס (1 ביולי 1942 - 10 בפברואר 1943) קרל בורדאך (10 בפברואר 1943 - 8 ביוני 1943) פאול ולקרס (8 ביוני 1943 - 21 באוקטובר 1943) וינצנץ מילר (21 באוקטובר 1943 - 26 באוקטובר 1943) פאול ולקרס (26 באוקטובר 1943 - 8 ביולי 1944) הלמוט פריס (27 ביולי 1944 - 21 באוקטובר 1944) מקסימיליאן פלצמן (26 באוקטובר 1944 - 14 באפריל 1945) ולטר הרליין (15 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) בקרב על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-253 הדיוויזיה ה-269 בקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-86 הדיוויזיה ה-162 הדיוויזיה ה-255 במבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25 דיוויזיית הסער ה-78 הדיוויזיה ה-260 במבצע פרוסיה המזרחית כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית פולקסגרנדיר ה-542 הדיוויזיה ה-232 הדיוויזיה ה-35 הדיוויזיה ה-357 הדיוויזיה ה-83 הדיוויזיה ה-23 הקורפוס ה-27 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ברבור A

ברבור A (נקראת גם 3C 405) היא גלקסיה אליפטית הנמצאת במרחק של כ-600 מיליון שנות אור משביל החלב בקבוצת הכוכבים ברבור. גלקסיה זו היא גלקסיית הרדיו הראשונה שהתגלתה והיא מקור גלי רדיו הרביעי בעוצמתו בשמים (אחרי שארית הסופרנובה קסיופאה A, גלקסיית הרדיו קנטאור A וליבת שביל החלב קשת A ולמעט השמש). מקור גלי הרדיו ברבור A התגלה בשנת 1939 על ידי גְרוֹט רֶבֶּר שהיה הראשון שניסה למפות את השמים באמצעות גלי רדיו. רבר השתמש ברדיו-טלסקופ שבנה בעצמו וצפה בשמים בתדר של 160 מגה-הרץ שבאמצעותו גילה מספר מקורות חזקים של גלי רדיו וביניהם ברבור A, קשת A, קסיופאה A וירכתי הספינה A. בשנת 1951 ערכו האסטרונומים וולטר באדה ורודולף מינקובסקי תצפיות במצפה הכוכבים פאלומר באמצעות טלסקופ הייל ובהן נצפו באור נראה המקורות של ברבור A, קסיופאה A וירכתי הספינה A. בעוד שקסיופאה A וירכתי הספינה A התגלו כערפיליות בתוך שביל החלב (ולימים זוהו כשאריות סופרנובה) ברבור A זוהתה כזוג גלקסיות בתהליך של התנגשות. תצפיות מאוחרות יותר שללו את ההשערה שמקור גלי הרדיו הוא התנגשות גלקסיות וקבעו שהמקור הוא הגלקסיה עצמה, מה שהפך את ברבור A לגלקסיית הרדיו הראשונה שהתגלתה. באדה ומינקובסקי ערכו גם ניתוח ספקטרוסקופי של קרינת הגלקסיה וזיהו ספקטרום פליטה שמאפיין גלקסיות סייפרט. עם השלמת המערך הגדול מאוד בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התגלו גם האונות שמסביב לגלקסיה שיוצרות את רוב הקרינה בגלי רדיו. ברבור A היא גלקסיה אליפטית עם גרעין גלקטי פעיל, שבמרכזו חור שחור על-מסיבי שמסתו מוערכת בכ-‎2.5×109‎ מסות שמש. גודלה הזוויתי הנראה של הגלקסיה הוא כ-חצי דקת קשת שממרחק של 600 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-90,000 שנות אור. מהגלקסיה יוצאים שני סילונים של חומר במהירות של כעשירית ממהירות האור והם משתרעים למרחק של כ-250,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה ומהווים את המקור העיקרי לקרינת הרדיו. האור הנפלט מגרעין הגלקסיה מראה קווי פליטה של מימן, חנקן, חמצן ונאון ומרוחב הפסים נראה שהחומר במרכז הגלקסיה נע במהירויות של 900-300 קילומטרים בשנייה. מדיה וקבצים בנושא ברבור A בוויקישיתוף ברבור A, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברבור A, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Cygnus A NASA: Light from Cygnus A, Astronomy Picture of the Day (24.1.2015) NED: Cygnus A W. D. Reeve: Important Celestial Radio Sources, Reeve Observatory G. Reber: Cosmic Static, Astrophysical Journal, vol. 100, p.279 (1944) W. Baade & R. Minkowski: Identification of the Radio Sources in Cassiopeia, Cygnus A, and Puppis A, Astrophysical Journal, vol. 119, p. 210 (1954) T. A. Matthews, W. W. Morgan, & M. Schmidt: A Discussion of Galaxies Indentified with Radio Sources, Astrophysical Journal, vol. 140, p.35 (1964) W. Baade & R. Minkowski: Identification of the Radio Sources in Cassiopeia, Cygnus A, and Puppis A, Astrophysical Journal, vol. 119, p. 213 (1954) The National Radio Astronomy Observatory: Cygnus A, VLA observation from 1.2.1983 C. Tadhunter, A. Marconi, D. Axon, K. Wills, T.G. Robinson & N. Jackson: Spectroscopy of the near-nuclear regions of Cygnus A: estimating the mass of the supermassive black hole (2014) P. E. J. Nulsen, A. J. Young, R. P. Kraft, B. R. McNamara, & M. W. Wise: Interaction of Cygnus A with its environment, International Astronomical Union, Symposium No. 313 (2014)
בית משיח ברוכוף

בית משיח ברוכוף הוא מבנה ברחוב יפו 64 בירושלים (פינת רחוב ראול ולנברג) אשר נבנה כבית מגורים והיום משמש סניף בנק. הבית נבנה בשנת 1908 על ידי סוחר גרמני בשם וילהלם דויסברג, ונקנה על ידי משיח ברוכוף, עסקן יהודי בוכרי שגם תרם להקמת בית היתומים הספרדי שנבנה בתקופה זו בקרבת מקום. בשנת 1947 נרכש הבית על ידי בנק ברקליס שסניפו בירושלים שכן בבניין עיריית ירושלים ההיסטורי, באזור שהחל לאבד את כוחו העסקי. בשלהי אותה שנה, עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות שרבים מהם ניטשו באזור מבנה הבנק הישן, הואץ תהליך השיפוץ והבנק עבר לפעול מבית ברוכוף. בשנת 1971 מוזג בנק ברקליס עם בנק מרכנתיל ומאז שוכן במקום סניף של בנק זה. הבית המפואר נבנה בסגנון אקלקטי עם ארקדה של שלוש קשתות בחזיתו. את הקשתות תומכים עמודים עם כותרות קורינתיות בראשיהם. בכניסה לחצר הבית ניצב שער כניסה עם אריות אבן שעמדו בראש שני משקופיו. בשנת 2016 נגנב אחד מהאריות. ביום תל חי בשנת 2021 העמיד האמן דוד (דוכי) כהן במקומו של האריה החסר אריה חדש, הדומה לאריה השואג מבית הקברות בכפר גלעדי. בסורג שניצב בראש השער מצוינת שנת בניית המבנה - 1908. דוד קרויאנקר, רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר, ירושלים: כתר, 2005, עמ' 267, מסת"ב 9650713808 מדיה וקבצים בנושא בית משיח ברוכוף בוויקישיתוף דוד אסף, נגנב האריה של בית בורוכוף בבלוג "עונג שבת". פוסט בדף הפייסבוק של האמן דוד (דוכי) כהן
WWK ארנה

וֶה.וֶה.קָה (WWK) ארנה (במקור: WWK Arena) שבאאוגסבורג, גרמניה, הוא האצטדיון הביתי של קבוצת אאוגסבורג מהבונדסליגה. אצטדיון זה נפתח בשנת 2009, לאחר שאצטדיונה הקודם של הקבוצה, רוזנאושטדיון, נסגר. אצטדיון WWK ארנה יכול להכיל עד 30,660 צופים, שמהם 2,293 מקומות עמידה כמקובל בגרמניה. במשחקים בינלאומיים, בהם אסורים מקומות לעמידה בלבד, האצטדיון יכול להכיל עד 28,367 צופים. האצטדיון היה חלק מהאצטדיונים המארחים בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 לשנת 2010 וגביע העולם בכדורגל נשים 2011. בשנת 2017 חודשה המעטפת החיצונית של האצטדיון המעטפת המוארת בתאורת LED. מדיה וקבצים בנושא WWK ארנה בוויקישיתוף האצטדיון (אורכב 07.01.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשמי של אאוגסבורג Augsburg: WWK Arena lit up for the first time, ‏22 בספטמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל גרמני ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מה נשמע

מה נשמע הוא אלבומה השני של ירדנה ארזי כסולנית, שיצא בשנת 1984. זהו גם אלבומה הראשון שהפך לאלבום הזהב. בשנת 1983 נישאה ארזי לנתן תומר (שהפך להיות המפיק שלה) והחלה ללמוד פיתוח קול אצל רחל הוכמן. היא חברה לגברי מזור, איש יחסי הציבור של פסטיבל שירי הילדים שהפך להיות יועצה האמנותי, ומי שעתיד לסלול לה את הדרך אל שירי ארץ ישראל ופופולריות עצומה. בעצתו של מזור יצאה ארזי להופיע בפני חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה, והייתה הזמרת הראשונה שעלתה להרי השוף עוד בזמן הקרבות. בעקבות ההופעות בלבנון וסכנת חיים שאליה נקלעה פעמיים במהלכו, חלקה ארזי את רשמיה עם אהוד מנור שכתב לה את השיר "הביתה" שקורא לחיילינו "לשוב משדות זרים" ועורר סערה פוליטית. השיר נכתב ללחן של יאיר קלינגר אשר שימש באותה שנה גם את הזמרת הצרפתייה סילבי וארטן בשירה manana tomorrow. הוא הוצג לראשונה בראש השנה תשמ"ג ושהה במצעד הפזמונים השבועי 13 שבועות בשיאו במקום הראשון. לאחר מכן יצא לרדיו השיר "חפץ חיים ברוח הגוברת" שכתבה רחל שפירא ללחן של ירוסלב יעקובוביץ'. השיר, אף הוא באווירת מלחמת לבנון, ליווה את צאת האלבום "מה נשמע" שיצא בחברת ההפקות הפרטית שהקים נתן תומר (NTE), אז חידוש בתעשייה המקומית שבה תקליטים הופקו על פי רוב בחברות התקליטים הגדולות. הוא שהה במצעדי הפזמונים 10 שבועות מהם שבועיים בפסגה. הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום היה "שוק הכרמל" ששהה במצעד הפזמונים 13 שבועות ואף הוא כבש את הפסגה. סינגלים נוספים שיצאו הם: "שיר הערב מצלצל" ו"מה נשמע" שיצאו בסינגל כפול ולא צעדו מסיבה כלשהי. שלושת השירים דורגו במצעד השנתי תשמ"ד (1984). "הביתה" במקום השישי, "חפץ חיים ברוח הגוברת" במקום השמיני ו"שוק הכרמל" במקום ה-40. לצדם צעד במצעד השנתי גם השיר "אתה לי ארץ" מתוך אלבומה הבא של ארזי שהוכתרה לראשונה כזמרת השנה. בתקליט: שירים 1–5 - צד א', שירים 6–10 - צד ב'. "נעימה נשמע" - קטע אינסטרומנטלי. ירוסלב יעקובוביץ' - הפקה מוזיקלית ועיבודים, סקסופון, חליל וליריקון. מיכה מיכאלי - גיטרה בס. גילי דור - גיטרות חשמליות ואקוסטיות. מאיר ישראל - תופים וכלי הקשה. אלונה טוראל - פסנתר חשמלי, פסנתר אקוסטי. דריו מלכי - סינטיסייזר Roland Jupiter-8. יצחק מרקובצקי, אליקום זלצמן, מרינה דורמן, אליזבט קרופניק, ישראלה ויסר, מרים בר טל, רוברט מוזס - כינורות. מזי כהן, פנינה בריק, מוטי דיכנה, ורדינה כהן, אילנית בן צוק, דרור משולם ותלמידי בי"ס עירוני י"א ת"א - קולות רקע. הוקלט באולפן "קולינור C" בת"א, 1984. טכנאי הקלטה: דודי רוזנטל, יואל גרינפלד, איתן לוי. מיקסים: יעקב מורנו, דודי רוזנטל. חיתוך התקליט: יעקב מורנו אולפני "טריטון". סדר-צילום - סטודיה. צילום עטיפה - יקי הלפרין. עיצוב עטיפה - מנחם רגב. יחסי ציבור - גברי מזור. הפקת התקליט - ירדנה ארזי, נתן תומר. עזרו בהפקה - שי-רז הפקות, יהודה רביבו. תודה לגברי מזור על כ"כ הרבה עזרה ורצון טוב. תודה לאתי קרן בוטיק "טריפ", לספרית דניאל, לארנה אוראל המאפרת. תודה מיוחדת מאוד לנתן תומר.