laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל הכהן וינגרטן

שמואל הכהן וינגרטן (כ"ה בכסלו תר"ס; 27 בנובמבר 1899 - ב' בשבט תשמ"ז; 1 בפברואר 1987) היה איש ציבור ישראלי יליד הונגריה, מאנשי הציונות הדתית ותנועת המזרחי בשנים שלפני קום המדינה ולאחריה, יושב ראש המועצה הדתית בירושלים, סופר וחוקר. נולד במונקץ' שבקרפטים, לאהרן מרדכי הכהן. למד בישיבת פרשבורג והיה בעל השכלה כללית. עלה ארצה בשנת 1929. היה חבר בארגון ההגנה בירושלים. בשנות החמישים כיהן כיושב ראש המועצה הדתית בירושלים. באותם ימים הייתה למשרה זו חשיבות פוליטית וציבורית רבה, ומתוקף תפקידו הייתה לווינגרטן השפעה רבה בעיצוב פניה הרוחניים-דתיים של ירושלים בשנותיה הראשונות של המדינה. היה פעיל בארגונים רבים, ובהם בהתאחדות עולי הונגריה ובארגון יוצאי רוסיה הקרפטית. סייע לניצולי שואה יוצאי אזורים אלו בשלבי קליטתם הראשונים בארץ. בד בבד עם התעסקותו בצרכי ציבור, עסק גם במחקר תורני והיסטורי. פרסם ספרים ומחקרים בתחומים אלה, בפרט על חיי יהודי הונגריה והקרפטים. כמו כן פרסם ספר זכרונות אוטוביוגרפי, השופך אור על חיי היישוב היהודי בארץ ישראל בתקופה שלפני קום המדינה, ובעיקר על חיי הציבור הדתי והחרדי בירושלים. השתתף בכתיבה בסדרת "ערים ואמהות בישראל" - על יהודי פרשבורג ומונקץ', וכמו כן השתתף בכתיבת ערכים באנציקלופדיה של הציונות הדתית, כדוגמת הערך על הרב צבי פסח פרנק. נישא לחיה שרה בת חיים רוזנצווייג ובניו הם צבי וינגרטן וידעיה הכהן. בין נכדיו: הרב רא"ם הכהן, הרב אביה הכהן ואלוף גרשון הכהן. מספריו בשבח ישוב הארץ - היבט הלכתי ואגרות רבנים, תשמ"ז חוקי המדינה ותוקפם לפי ההלכה הרב יוסף נטונק - בהוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית, בשיתוף מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ג החתם סופר ותלמידיו - יחסם לארץ ישראל, בהוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית, ירושלים תש"ה ארגון חברי ההגנה בירושלים - יחד עם יעקב אורלובסקי, תשל"ד קונטרס נבוני לחש - בירורים בדיני התפילה תשל"ה ספר זיכרון לקהילת סעליש והסביבה 326 עמודים, תשל"ו קונטרס השבעתי אתכם, (עם הסכמת הרב שלמה יוסף זוין), ירושלים תשל"ו תולדות יהודי מונקץ' - בסדרת "ערים ואמהות בישראל", הוצאת מוסד הרב קוק תולדות יהודי ברטיסלבה (פרשבורג) - בסדרת "ערים ואמהות בישראל", הוצאת מוסד הרב קוק תש"ך הישיבות בהונגריה - דברי ימיהן ובעיותיהן, מראשית קיומן ועד חיסולן בשואה, הוצאת קריית ספר, ירושלים תשל"ז מיטען כבד - סיפורים מאת אלישבע סנש, תרגמו משה רון, נעמי ירדן ושמואל הכהן וינגרטן, תשל"ח מכתבים מזויפים נגד הציונות: על שמם של גדולי ישראל, כנגד ספרו של חיים בלוך, הוצאת מוסד הרב קוק תשמ"א תרעא זעירא לנחמתא (תרגום: שער קטן לנחמה) - לרגל פטירת אשתו, ירושלים תשל"ט הוציא לאור חלק מכתבי אביו, ובהם הלכות חנוכה, חוברת עם הלכות חנוכה בחרוזים על סדר א"ב. ממאמריו חלוקת התורה לפרקים, סיני מב, תשי"ח המקווה במצדה, בתוך: סיני, כרך סז, תשל"א ראשיתן של ההפטרות - בתוך: סיני, כרך פג, תשל"ח ר' אייזיק טירנא ותולדותיו, בתוך: המעיין, גיליון י', חוברת מס' 2, טבת תש"ל פירורים משולחנם של גדולי ישראל - אוטוביוגרפיה חלקית בהוצאת נכדו הרב אביה הכהן, ה'תשס"ד. בספר קורות חייו (אוטוביוגרפיה חלקית), וכן פרקי זכרונותיו מאישים עמם נפגש, דוגמת הרב צבי הירש שפירא והרב חיים אלעזר שפירא האדמו"רים ממונקאטש, הרב אהרן רוקח האדמו"ר מבעלז, הרב ישראל הגר האדמו"ר מוויז'ניץ, הרב חיים מאיר יחיאל שפירא האדמו"ר מדרוהוביץ' והראי"ה קוק, וכן פרק העוסק בפעילותו הציונית. שמואל וינגרטן (1899-1987), דף שער בספרייה הלאומית רשימת המאמרים של שמואל הכהן וינגרטן באתר רמב"י איתיאל קריספין, כך החל סבא לכתוב, מעלה, על "פירורים משולחנם של גדולי ישראל", דצמבר 2023 [1]
שרלטן

שרלטן (מצרפתית: charlatan) הוא מין רמאי המשתמש באחיזת עיניים, בשקרים ובטכניקות שונות כדי להציג את עצמו בציבור כבעל מקצוע או כבעל יכולת אחרת או כבעל ידע מסתורי או מקצועי, וזאת על מנת להרוויח כסף, כבוד או טובות הנאה שלא ביושר. הכינוי ניתן לראשונה למוכרי תרופות בצרפת שנהגו לבשר על בואם על ידי השמעת מוזיקה ועריכת מופעי רחוב. אחד השרלטנים שזכה לפרסום רב היה הפריזאי טבארין, שהקים במה בפלס-דופין (Place Dauphine) שבעירו בשנת 1618 ושימש השראה למערכוני קומדיה דל'ארטה ולפארסה של מולייר. יש להבחין בין שרלטנים לבין להטוטנים, קוסמים ומאחזי עיניים אחרים. בשונה מהאחרונים, השרלטן אינו יוצר "קשר אישי" עם השיטות והאביזרים בהם הוא עושה שימוש. הוא אינו רואה במעשיו סוג של אומנות, דרך חיים או מטרה כשלעצמה. מטרתו העיקרית של השרלטן היא לשכנע את לקוחותיו הפוטנציאליים שבאפשרותו לספק להם את המוצר או השירות בו הם מעוניינים, בעוד שהוא יודע שהדבר נבצר מיכולתו. שרלטנים מסוימים מתחזים לבעלי ידע מקצועי או מיסטי כלשהו ומספקים שירותים כמו ייעוץ רוחני, ניבוי עתידות, סיאנסים לצורך תקשורת עם רוחות רפאים או מתן שירותים רפואיים לא מקובלים ברפואה בשל אופיים הפסאודו-מדעי. השרלטן מאופיין בכך שמטרתו להשיג תשלום כלשהו על ידי הולכת שולל את לקוחותיו. מקור אפשרי למילה שרלטן הוא במילה האיטלקית ciarlare שמשמעותה ללהג, לקשקש. לחלופין, ייתכן שמקורה במילה Cerretano, כלומר תושב העיירה האיטלקית צ'רטו די ספולטו (Cerreto di Spoleto) שהתפרסמה ברופאי האליל שלה. אחת הצורות הנפוצות ביותר שבה שרלטנים באים לידי ביטוי היא בתחום הרפואה האלטרנטיבית. השרלטן משכנע את המטופל שיש לו ידע העולה על זה של הרפואה הקונבנציונלית או יכולות על-טבעיות. חלק מציגים עצמם כאנשי דת שקיבלו את יכולתם מידי ישות עליונה. צורת רמאות זו הייתה נפוצה מאוד בעבר, בה השרלטנים מכרו תכשירים רפואיים אמתיים או לא (חלקם מבוססים על צמחי מרפא), תוך יחוס סגולות מיוחדות לתרופה. בעת המודרנית התופעה של שרלטנים המתחזים למומחים לרפואה לא נעלמה כלל. כך גם במאה ה-21 מקובלים טיפולים פרה-רפואיים הטוענים לידע נסתר בגוף האדם, מכשירים חשמליים שונים שכביכול עוזרים לטיפול בבעיות רפואיות, יחוס סגולות לקמעות ועוד. שרלטנים מסוימים מייחסים לעצמם כוחות על טבעיים ומפרסמים הופעות שבהן הם מרפאים חולים. ההופעות לעיתים אף מוקלטות ומשודרות בטלוויזיה או מופצות באינטרנט. מכשף קוסם אורן זריף Controversial therapies - מאמר של ריצ'רד לבוי על דרכים שבהן הורים יכולים להבחין בין דרכי טיפול מקצועיות ויעילות עבור לקויות למידה לבין אפשרויות אחרות שמנסות לשווק עצמן ככאלו ללא הצדקה מעשית. יואל דונחין, ממים קדושים לכדורוני סוכר - קיצור תולדות השרלטנות הרפואית, באתר הארץ, 16 במאי 2019 משמעות המילה "שרלטן" באתר Dictionary.com (באנגלית)
השושלת הטאהרית

השושלת הטאהרית (בפרסית: طاهریان) הקימה נציבות עם מידה רבה של אוטונומיה בשטחים המזרחיים של הח'ליפות העבאסית. עליית הטאהרים מסמלת את תחילת התפרקותה של הסמכות העבאסית בפריפריה של הח'ליפות. מייסד השושלת היה טאהר בן אל-חסין. סבו של טאהר היה ככל הנראה מוולא ממוצא פרסי. מחקר אחד טוען כי הטאהרים היו נצר למשפחה ערבית שהתיישבה בח'וראסאן בתקופה האומיית (יו קנדי מאמץ את טענות הטאהרים למוצא ערבי, אך קרוב לוודאי שטענות אלו היו כוזבות). טאהר, שהיה מצביא חשוב של הח'ליפה אל-מאמון, היה בתחילה מושל העיירה פושנג, הסמוכה להראת, בדומה לאביו ולסבו לפניו. אחרי הניצחון של אל-מאמון על אל-אמין הפך טאהר למושל סוריה ואזור אל-ג'זירה (צפון מסופוטמיה). בשנת 821 עבר לח'וראסאן שהפכה לבסיס השושלת. בנוסף שלטו הטאהרים בשיא כוחם גם על ריי, כרמאן, ח'ווארזם ובאופן נומינלי גם על טבריסתאן. סיסתאן היה מחוז חסות של הטאהרים בח'וראסאן עד להשתלטות העיארון על אזור זה. הסאמאנים פעלו כווסאלים של הטאהרים בטרנסאוקסאניה. נצר של המשפחה הטאהרית מונה למושל פארס. משרת ה"צאחב א-שורטה" (מפקד המשמר) בבגדאד הייתה מקור כוח חשוב של הטאהרים מעלייתם ועד אחרי נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים. בני המשפחה הטאהרית החזיקו במשרות חשובות גם בעיראק, ואף בחצי האי ערב. הסוף דה-פקטו של השושלת הטאהרית בא עם נפילת ח'וראסאן לידי הצפארים ב-873. למרות זאת נותרה למחמד בן טאהר מישרתו כראש השורטה וכמושל בגדאד ואף המשיך להחזיק לסירוגין בתואר של מושל ח'וראסאן, למרות שלא שלט בה. טאהר השמיט את שם הח'ליפה מהח'וטבה ומחלק מהמטבעות שטבע. למרות שזהו הדפוס הקלאסי להצהרת עצמאות מהח'ליפות, מת טאהר בשנת 822, זמן קצר אחרי פעולות אלו, ואיננו יודעים אם התכוון לבסס לעצמו ממלכה אוטונומית. יורשיו של טאהר לא ניסו להצהיר על עצמאותם ושמרו על נאמנות דה-יורה לח'ליפות. הטאהרים נחשבו לסונים נאמנים. עם זאת, במספר התייחסויות במקורות, נזקפים סנטימנטים פרו-שיעיים לחלק מבני המשפחה הטאהרית. ייתכן שהיו אלה רק נטיות פרו-עליות. השושלת הסאמאנית השושלת הצפארית כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995. קנדי, היו, מחמד והח'ליפות: המזרח התיכון המוסלמי מהמאה השישית עד המאה האחת-עשרה, עמנואל קופלביץ' (מתרגם), ירושלים ובאר שבע: מוסד ביאליק והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשנ"ט / 1998. Gordon, Matthew S., The Breaking of a Thousand Swords: A History of the Turkish Military of Samara (A.H. 200-275/815-889 C.E.), Albany, NY: State University of New York Press, 2001. מדיה וקבצים בנושא השושלת הטאהרית בוויקישיתוף מעוז, משה, בית עבאס, מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח". topic/Tahirid-dynasty-Muslim-dynasty-of-Yemen השושלת הטאהרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מודעות בזמן הרדמה

מודעות בזמן הרדמה (באנגלית: Anesthesia awareness) היא מצב שבו מטופל הנמצא תחת הרדמה כללית, נשאר בהכרה מלאה או חלקית, אך גופו ושריריו משותקים ומונעים ממנו את יכולת התנועה והדיבור. במצב כזה, ייתכן שהוא יחוש כאב כפי שהיה מרגיש אדם ער, אך הסובבים, כולל הצוות הרפואי, לא יידעו על כך. השכיחות המדויקת של התופעה אינה ברורה לחלוטין, אך אין חולק על כך שהיא נדירה יחסית. מודעות בזמן הרדמה מתרחשת כאשר ההרדמה הניתנת למטופל אינה מספיקה כדי להביא אותו לחוסר הכרה מוחלט. במקרה כזה, הוא עלול להרגיש כאב או לחץ במהלך הניתוח, לשמוע שיחות ולחוש בחוסר היכולת לנשום - אם אכן כך. במקרה שהתופעה מתרחשת, כ-42% מהמטופלים חשים את הכאב של הניתוח, 94% מהם חווים פאניקה או חרדה ו-70% חווים סימפטומים פסיכולוגיים מתמשכים[דרוש מקור]. במקרים מסוימים, עלולה להתעורר בעקבות כך הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD) שמצריכה טיפול ממושך. הדרך בה חווים המטופלים השונים את המצב של מודעות בזמן הרדמה, שונה מאוד מאדם לאדם, וכך גם הדרך בה הם מגיבים אליה. במצב החמור ביותר המטופל מודע לחלוטין למתרחש סביבו, וחש כאב כאילו הוא עירני לגמרי. במקרים אחרים, עלולה להיות רק תחושה קלה של חוסר נוחות, ערנות חלקית או שמיעת חלקי שיחות בלבד. כאמור, אין תמימות דעים לגבי שכיחותה המדויקת של התופעה. על פי מחקר שנעשה בקרב 19,575 מנותחים בארצות הברית נמצאו עשרים וחמישה שטענו כי היו ערניים בזמן ההרדמה, כלומר שכיחות של 0.1 עד 0.2% או אחד מתוך חמש מאות עד אלף איש. עם זאת, מחקר מקיף יותר הראה שרק שישה מקרב 87,361 חולים שנבדקו העידו על כך, מה שמצביע על שכיחות של 0.0068%. ישנם מחקרים המצביעים על עלייה בשיעור הסובלים מהתופעה בקרב מנותחים שקיבלו חומרים להרפיית שרירים. טרם נמצאה דרך למנוע לחלוטין את תופעת המודעות בזמן הרדמה, אך על ידי מספר צעדי מנע ניתן להוריד את שכיחותה: יש להקפיד שהתהליך ההרדמה יבוצע על ידי צוות רפואי מיומן הכולל לפחות רופא מרדים. יש להימנע מביצוע הרדמה כללית במקרים שהדבר איננו הכרחי. יש לתת תערובת חומרי הרדמה מגוונת הכוללת תרופות הרדמה ממשפחות כימיות וממשפחות תרפויטיות שונות, במיוחד באנשים המטופלים פסיכיאטרית או סומנולוגית אשר ייתכן שתערובת מסורתית פחות תשפיע עליהם. יש להקפיד על מתן מינון מדויק של תרופות הרדמה. יש לקיים ניטור קפדני של כלל הפרוצדורה הרפואית. רופא מרדים שעבר הכשרה מתאימה אמור לדעת היטב על הגורמים לתופעה ולנסות למנוע אותם ככל הניתן וגם על התנהלותו שלו אמור להיות פיקוח חיצוני כל שהוא, בכל ניתוח. על אף שלא נמצאה דרך למנוע מצב שבו מטופל נשאר בהכרה מלאה, ישנם מכשירים חדשים המבוססים על אלקטרואנצפלוגרם (EEG) שבאמצעותם ניתן לגלות זאת, ובמקרה כזה להימנע מלנתח או במקום זאת, להוסיף חומרי הרדמה אחרים לתערובת. מכשירי ניטור אלה, שעקרון פעולתם דומה לזה של מכשירי EEG אחרים, מודדים בזמן אמת את הפעילות החשמלית בקליפת המוח ומציגים ערכים שבין 0 ל-100, כאשר המספר 100 מייצג אדם עירני לחלוטין, ואפס - חוסר פעילות חשמלית. הטווח הנורמלי של אדם מורדם צריך להיות בין 40 ל-60, כאשר ערך גבוה מ-60 מצביע על ערנות. רוב עלילת סרט הדרמה משנת 2007, סכין בלב, עוסקת בניתוח שבו המנותח חווה מודעות בזמן הרדמה. יואל דונחין, כשהמנותח לא נרדם, באתר הארץ, 20 בינואר 2008 http://www.ghpjournal.com/article/S0163-8343(01)00142-6/abstract http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/15333419 http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/17264720 http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12557119 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרס ארנסט בלוך

פרס ארנסט בלוך הוא פרס המוענק מדי שלוש שנים על ידי מרכז ארנסט בלוך ועיריית לודוויגסהאפן. הפרס נוסד בשנת 1985 לציון 100 שנה להולדתו של הפילוסוף הגרמני ממוצא יהודי ארנסט בלוך. הפרס מוענק בעבור "יצירה יוצאת דופן או תרומה מדעית בעלת גישה פילוסופית... בעלת חשיבות לתרבותינו וניתוח ביקורתי של המציאות". סכום הפרס הוא כעשרת אלפים יורו. יחד עם הפרס המרכזי מוענק גם פרס קטן ליוצר צעיר בסך 2,500 יורו. רשימת זוכי הפרס: 1985: פרס ראשי - דולף שטרנברגר; פרס משני - לא ניתן 1988: פרס ראשי - האנס מאייר; פרס משני - אנה צז'קה 1991: פרס ראשי - לשק קולקובסקי; פרס משני - פרנסואה וילמרט 1994: פרס ראשי - יירגן מולטמן; פרס משני - אלק קרוטשניט 1997: פרס ראשי - פייר בורדייה; פרס משני - מיכאל פאון 2000: פרס ראשי - אריק הובסבאום; פרס משני - נאביד קרמני 2003: פרס ראשי - איוון נייג'ל; פרס משני - ריינר מאסטטן 2006: פרס ראשי - דן דינר; פרס משני - קורליין אמק 2009: פרס ראשי - שילה בנחביב; פרס משני - ראלף בקר 2012: פרס ראשי - אבישי מרגלית; פרס משני - ליסה הרצוג 2015: פרס ראשי - אקסל הונת; פרס משני - אן קוטן 2018: פרס ראשי - אשיל מבמבה; פרס משני - מקסימילין פרובסט אתר האינטרנט הרשמי של פרס ארנסט בלוך
1939 בקולנוע

ערך מורחב – 1939 שנת 1939 בקולנוע כללה אירועים משמעותיים רבים. היסטוריונים וחובבי סרטים רבים חוזרים ל-1939 ומכתירים אותה כ"שנה הטובה בהיסטורית הקולנוע". הוליווד הייתה בשיא תור הזהב שלה, וסרטים יוצאי דופן רבים מאוד יצאו לאור, חלקם נמנים בין הקלאסיקות של כל הזמנים. 15 באוגוסט - פרימיירה להקוסם מארץ עוץ בלוס אנג'לס, קליפורניה 17 באוקטובר - פרימיירה למר סמית הולך לוושינגטון בוושינגטון די. סי. 15 בדצמבר - פרימיירה לחלף עם הרוח באטלנטה, ג'ורג'יה אינטרמצו – בכיכובם של אינגריד ברגמן ולסלי הווארד אנקת גבהים – סרט בבימויו של ויליאם ויילר ובכיכובם של לורנס אוליבייה ומרל אוברון (אנ') הקוסם מארץ עוץ – בכיכובה של ג'ודי גרלנד חלף עם הרוח – בכיכובם של ויוויאן לי וקלארק גייבל מר סמית הולך לוושינגטון – בבימויו של פרנק קפרה נינוצ'קה – בבימויו של ארנסט לוביטש ובכיכובה של גרטה גרבו ניצחון אפל – בכיכובה של בטי דייוויס 3 בפברואר - מייקל צ'ימינו 7 באפריל - פרנסיס פורד קופולה 13 במאי - הארווי קייטל 19 במאי - ג'יימס פוקס 25 במאי - איאן מקלן 22 ביולי - טרנס סטמפ 22 ביולי - גילה אלמגור 30 ביולי - פיטר בוגדנוביץ' 2 באוגוסט - וס קרייבן 12 באוגוסט - ג'ורג' המילטון 29 באוגוסט - ג'ואל שומאכר 24 באוקטובר - פ. מארי אברהם 27 באוקטובר - ג'ון קליז 28 בדצמבר - יהורם גאון 12 בדצמבר - דאגלס פיירבנקס 1938 בקולנוע 1939 1940 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1939 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1939 באתר IMDb
T1

האם התכוונתם ל... T1 (תקן) – תקן בתחום העברת הנתונים אקסיומת ההפרדה T1 - תכונה של מרחב טופולוגי; ראו אקסיומת ההפרדה. מגדל T1 – מגדל בעיר פריז. T1 (ספורט אלקטרוני) – קבוצת ספורט אלקטרוני קוריאנית.
חורחה בורוצ'גה

חורחה לואיס בורוצ'גה (בספרדית: Jorge Luis Burruchaga; נולד ב-9 באוקטובר 1962) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. ידוע כמי שהשתתף עם נבחרת ארגנטינה בשני משחקי גמר של גביע העולם. בורוצ'גה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארסנאל סארנדי, וב-1979 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. ב-1982 הוא עבר לקבוצת אינדפנדיינטה, וסייע לה לזכות באליפות ליגת העל הארגנטינאית ב-1983. כעבור שנה הוא זכה עם הקבוצה בגביע ליברטדורס וסיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה שערים. באותה שנה הוא זכה עמה גם בגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון על ליברפול. ב-1985 עבר בורוצ'גה לקבוצה הצרפתית נאנט, ושיחק במדיה במשך שבע שנים. ב-1992 הוא עבר לשחק בקבוצת ולנסיאן. ב-1994 הוא הושעה על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית למשך שנתיים ממשחק במדינה, מאחר שהיה מעורב עם קבוצתו, ולנסיין, בהטיית תוצאת משחק בינה לבין אולימפיק מרסיי. בורוצ'גה עזב את הקבוצה וחזר לאינדפנדיינטה, בה סיים את הקריירה שלו ב-1998. במדי נבחרת ארגנטינה שיחק בורוצ'גה שבע שנים, במהלכן הופיע ב-59 משחקים וכבש 13 שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת בטורניר מונדיאל 1986, לאחר שכבש את השער המכריע בניצחון 2-3 בגמר על נבחרת גרמניה המערבית, וכן בישל שער לחוסה לואיס בראון. במהלך כל הטורניר הוא כבש שני שערים. כעבור ארבע שנים, במונדיאל 1990, הוא השתתף בכל משחקי הנבחרת שהעפילה בפעם השנייה ברציפות לגמר מול גרמניה המערבית, אך הפעם הפסיד עמה בתוצאה 1-0. ב-2002 החל בורוצ'גה לעבוד כמאמנה של קבוצת נעוריו, ארסנל סרנדי, שהעפילה לליגה הארגנטינאית הבכירה. במשך שנותיו כמאמן הצליח למנוע מהקבוצה להדרדר למאבקי הירידה מהליגה. ב-2005 הוא חתם כמאמן באסטודיאנטס לה פלאטה, וב-2006 עבר לאמן את אינדפנדיינטה, אותה עזב באפריל 2007. ב-2008 הוא מונה למאמן באנפילד, ובמאי 2009 חזר לאמן את ארסנל סרנדי. הוא התפטר מהמועדון באפריל 2010. מדיה וקבצים בנושא חורחה בורוצ'גה בוויקישיתוף חורחה בורוצ'גה, באתר Transfermarkt חורחה בורוצ'גה, באתר WorldFootball.net חורחה בורוצ'גה, באתר National Football Teams חורחה בורוצ'גה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
סינטור

סינטור (לפי האקדמיה ללשון העברית: דִּבְקוּק) הוא תהליך מתחום מטלורגיית אבקות, שבו באמצעות חימום ודחיסה הופכים גוף המורכב מגרגירי אבקה לחומר מוצק הנדסי, כלומר מחומר אבקתי מתפורר לחומר בעל תכונות מכניות משופרות שאפשר להשתמש בו במבנים ובמכונות. בתהליך הסינטור מחממים את הגוף לטמפרטורה שהיא בערך 80% מטמפרטורת ההתכה של החומר, וכתלות בזמן ובטמפרטורה, גרגירי האבקה מתחברים זה לזה ויוצרים גוף קשיח. התהליך משמש ליצירת חומרים קרמיים, מתכות - בעיקר מתכות בעלות טמפרטורת היתוך גבוהה כגון טונגסטן ומוליבדן, ולעיתים חומרים פלסטיים. הכוח המניע בתהליך זה הוא מינימיזציה של אנרגיית פני שטח (מתח פנים), שהיא גבוהה במצב אבקתי. את תהליך הסינטור נהוג לחלק למספר שלבים, כאשר השלב הראשון הוא היווצרות "צווארים" (necking) בין הגרגרים, לאחר מכן דחיסת החומר והיעלמות החללים. קיימות דרכים רבות ליצירת חומר גלם: התכה, כבישה, חציבה. תהליך הסינטור במטלורגיית אבקות מאפשר יצירת חומר בעל הרכב כימי מדויק, עם גודל גרעין קטן (ראו רב גביש), שתלוי בגודל גרגרי האבקה ובתהליך הסינטור. גודל הגרעין הוא גודל הגבישים במוצק, והוא משפיע באופן מהותי על תכונות החומר. חומרים בעלי גודל גרעין קטן נוטים להיות חזקים יותר. אחד המאפיינים של התהליך הוא שבדרך כלל נותרים חללים בחומר, אשר מעלים את פריכותו. עבור מתכות ניתן לבצע מספר טיפולים מכניים (אקסטרוזיה למשל) אשר מעלימים את החללים ומעלים את החוזק. לעיתים החללים דווקא רצויים, במסננים או בבידוד חום למשל. לסינטור קודמת כבישה, המקנה לגרגרי האבקה את צורת הגוף, שבקירוב נשמרת בסינטור, וצפיפות גבוהה ככל האפשר. ישנן מדפסות תלת מימד העובדות בסינטור אבקה בעזרת לייזר (SLS - Selective Laser Sintering) וייחודן הוא ביכולת לבנות מודלים ממתכות. מטלורגיה חומר קרמי סינטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דִּבְקוּק במילון כימיה כללית (תשמ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
עם הספר (להקה)

עם הספר (באנגלית: Amaseffer) היא להקת מטאל מתקדם ישראלית, השרה בעברית ובאנגלית. הלהקה הוקמה בתל אביב ב-2004 על ידי ארז יוחנן ויובל קרמר. ב-2005 הצטרף הגיטריסט חנן אברמוביץ' והלהקה קיבלה את שמה. הלהקה מנגנת מוזיקה המערבת כלי נגינה רבים, שחלקם לא מוכרים ברוק הכבד כמו חלילים וטאבלה ומשלבת מקצבים ומלודיות מזרחיות. הרעיון העומד בבסיס הפעילות של הלהקה הוא להפיק שלושה אלבומים הפורסים את תולדות בני ישראל כפי שהם מסופרים בתורה משעבוד מצרים ועד הכניסה לארץ כנען. התקליט הראשון, Slaves for Life (עבדים לכל החיים), יצא ברחבי העולם ב-2008 וזכה להתייחסות חיובית ולביקורות חיוביות רבות בעולם. בהקלטת התקליט השתתפו בין היתר אלמוג בר בשירה, קובי פרחי מאורפנד לנד ויותם אבני מ-Prey For Nothing. התקליט מכסה את תקופת עבדות עם ישראל עד עשר המכות, שהוא אחד השירים העוצמתיים באלבום. נכון ל-2015 נמשכת העבודה על אלבומה השני של הלהקה, When the Lions Leave Their Den באולפן הקלטות בירושלים. התקליט יכסה את תקופת הנדודים במדבר סיני, שם השיר הפותח אותו הוא "עמוד האש". הלהקה גם כתבה את הפסקול לסרט על פרשת אלטלנה. אתר האינטרנט הרשמי של עם הספר (באנגלית) עם הספר, ברשת החברתית פייסבוק עם הספר, באתר MusicBrainz (באנגלית) עם הספר, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) עם הספר, באתר Discogs (באנגלית) ריאיון עם טל עופר סקירה של האלבום הראשון
שירה פרבר

שירה פרבר רקנאטי (נולדה ב-4 ביולי 1967) היא שחקנית, במאית, מחזאית ותסריטאית ישראלית. פרבר נולדה וגדלה בתל אביב ובילדותה שיחקה בטלוויזיה החינוכית. בנעוריה למדה במגמת התיאטרון והמשחק בבית הספר התיכון "תלמה ילין". שירתה בלהקת פיקוד צפון. ב-1990 סיימה את לימודיה בסטודיו למשחק "ניסן נתיב" בתל אביב וזכתה במלגה מטעם קרן שרת. באותה שנה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה צייד המכשפות בתיאטרון באר שבע, בדמותה של אביגיל ויליאמס. ב-1991 זכתה פרבר בפרס שחקנית השנה של הסתדרות השחקנים. באותה שנה שיחקה בתפקיד פיבי ב"כטוב בעיניכם" בתיאטרון באר שבע. ב-1993 שיחקה בתיאטרון הבימה בהצגה "מותו של סוכן". בנוסף שיחקה פרבר במספר סרטים – בסרטו של חיים בוזגלו "צלקת", "בסמה מוצ'ו" של יוסף פיצ'חדזה, "ביי ביי לאהבה" של איילת דקל, וכן בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול", על תפקידה בסרט זה קיבלה מועמדות לפרס אופיר. בשנת 1996 סיימה פרבר את לימודיה לתואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ומאוחר יותר סיימה גם תואר שני במסלול בימוי ותסריטאות. היא כתבה תסריטים למספר סדרות טלוויזיה לערוץ הילדים, ערוץ לוגי, ערוץ הופ! וערוץ 2. פרבר גם כתבה טורים אישיים בעיתונים "עולם האישה", "הורים וילדים" ו"Time Out תל אביב". ב-1996 השתתפה בסרטו של יגאל בורשטיין "אושר ללא גבול" לצד אריאל זילבר, דני שטג ועוד. ב-1997 שיחקה פרבר בתיאטרון בית ליסין בהצגות "פופקורן" ו"הזוג המוזר". בתיאטרון הסימטה שיחקה בהצגות המקוריות "מעוז 29", "אוטוסדראדה" ו"חדקול". ב-2009 ביימה ב"צוותא" את ההצגה "האביב מתעורר", וכן שיחקה ב"הביתה", קופרודוקציה של תיאטרון הנגב וצוותא. ב-2010 כתבה יחד עם אלה שמואלי את המחזה "אולי מחר אני אהיה", מונודרמה המבוססת על חייה של לאה גולדברג. את ההצגה ביימה איה קפלן ויובל מסנר הלחין את שיריה של גולדברג להצגה, המוצגת בקפה תיאטרון הקאמרי. ב-2014 שיחקה בסדרה "מתים לרגע" את אריאנה גוטליב. ב-2021 השתתפה בעונתה הרביעית של סדרת הריאליטי "הישרדות VIP". פרבר ביימה שלושה סרטים קצרים: הסרטים התיעודיים "ניקו החולם", שהוקרן במסגרת פסטיבל דוקאביב 2020, "פרלמנט" שהוקרן בערוץ 8, והסרט העלילתי "עיניים שלי" (2019, כתיבה בימוי ומשחק) שזכה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל Titan באוסטרליה ופרס השחקנית והתסריט הטוב ביותר בפסטיבל היהודי בניו יורק[דרוש מקור]. ב-2023 הופיעה בהצגה "הייתי והנני אלכסנדר פן" בתיאטרון ניקו ניתאי. פרבר הייתה נשואה לשחקן ליאור אשכנזי, ולהם בת אחת. ב-2015 נישאה בנישואים אזרחיים בטקס שנערך בקפריסין לאיש העסקים הישראלי לני רקנאטי. מדיה וקבצים בנושא שירה פרבר בוויקישיתוף שירה פרבר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שירה פרבר, באתר "הבמה" טל פרי, ‏"החלום שלי הוא להיות בכל ערב על הבמה", באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2009 עידו בלאס, עת בדידותי נגעה בבדידותה: שירה פרבר על לאה גולדברג, באתר הארץ, 2 בפברואר 2012 מלי זיידמן, ‏"אין לתאר את החרמנות של לני ושלי כשאנו בוחנים יינות ואוכל", באתר גלובס, 6 בינואר 2015 דליה בן ארי, שירה פרבר: "אם הייתי יודעת שככה זה יהיה, לא הייתי הולכת להישרדות VIP", באתר את, 15 בדצמבר 2021 שירה פרבר, בארכיון הבימה "ניקו החולם" - הקרנת בכורה אונליין, בפייסבוק עיניים שלי, באתר קרן רבינוביץ הייתי והנני אלכסנדר פן, באתר תיאטרון ניקו ניתאי בראיון אינטימי: שירה פרבר חושפת הקשיים על אי "הישרדות" | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il, ‏2021-12-31
רעיון

למושג "רעיון" ישנן כמה הגדרות: מושג מופשט או ייצוגי הקיים או שנוצר בשכלו של אדם, לרוב מתכוונים ברעיון לקטע מחשבה מקורי / או שלא מקורי – הצץ בתודעתו של יצור חי. יכולת טובה להפקת רעיונות נקראת יצירתיות, היא והיכולת להבין רעיונות נחשבות למרכיב חיוני בהגדרת בני האדם. עיקרה של תורה מסוימת או של תוכנית עבודה מסוימת (תורות ותוכניות עשויות להכיל מספר רעיונות מרכזיים). מרבית הפילוסופיה של המדע דנה בהצדקת רעיונות בעזרת רעיונות אחרים או בניסוי, כאשר הפילוסופים, על פי רוב, מכריזים כי הם מזניחים את הקשר הגילוי. דהיינו, הם אינם דנים מהיווצרותם של רעיונות אלא רק בהצדקתם לאחר שאלו צצים. ההיסטוריונים של המדע מכירים דיווחים על הקשר הגילוי אך דיווחים אלה אינם בדיקים. שניים מהדיווחים המפורסמים הם הדיווח על גילוי חוק הציפה על ידי ארכימדס (בהמשך להבנה כיצד למדוד נפח כלשהו שאירעה כשהתרחץ באמבט ופרץ בצעקות "אאורקה" – מצאתי) ועל ניוטון שהבין את חוק הגרוויטציה (במטע תפוחים כשחשב לרגע שתפוח נופל מהעץ). התבוננות בטבע הרעיונות מגלה שקיימים כמה רעיונות (הנקראים רעיונות מולדים) שהם כל כך כלליים ומופשטים, שלא היו יכולים להיווצר כייצוג של כל אובייקט שלנו, אילולא היו תמיד איזה שהם שביבי רעיונות, במובן מסוים, במוחנו כך שנוכל ללמוד אותם ולפתחם. אלה נבדלים מרעיונות מתגלים שהם תמונות או מושגים המלווים בשיפוט שהם גרמו או שנגרמו על ידי חפץ כלשהו מחוץ למוח. השקפה אחרת הגורסת כי אנו רק מגלים רעיונות באותו אופן שבו אנו מגלים את העולם האמיתי, מחוויות אישיות. ההשקפה כי בני אדם רוכשים כמעט את כל או אפילו את כל התכונות ההתנהגותיות שלהם מלצבור חוויות חיים ידועה בתור טאבולה ראסה ("לוח חלק"). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במקרים מסוימים, ניתן לתבוע מישהו שמשתמש ברעיון שלך. משום שקיימים לבעלי הרעיון זכויות יוצרים, אם כי המונח קניין רוחני משמש בטעות במקום המונח זכויות יוצרים. חוק זכויות היוצרים נועד להסדיר את הזכויות הללו אך אינו מגן על הרעיונות בפועל. החוק אינו מעניק את המעמד המשפטי של הנכס על רעיונות כשלעצמם. לעומת זאת, חוקים המתיימרים להסדיר אירועים הקשורים לשימוש, העתקה, ייצור, מכירה, וצורות אחרות של ניצול הביטוי הבסיסי של עבודה, יכולים לשאת רעיונות. חוק זכויות יוצרים משנה באופן מהותי את החוק על פטנט בעניין זה: באפשרות הפטנטים להעניק זכות על רעיונות. זכויות היוצרים נועדו להסדיר היבטים מסוימים של שימוש בביטויים של עבודה, ולא ברעיון. לפיכך, יש לזכויות יוצרים מערכת יחסים שלילית לרעיונות. עבודה פירושה מימוש מוחשי של הביטוי. זה יכול להיות עבודה מקורית או נגזרת של האמנות. רעיון כשלעצמו אינו מספיק לצורך בטענה זכויות היוצרים. הסכמי סודיות הם כלי משפטי כדי לסייע לתאגידים ויחידים במתן אי רשות לרעיונות לברוח לכלל הציבור. ככלל, הסכמים אלו מנוסחים בחוזה משפטי. יצירתיות זכויות יוצרים רעיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רעיון (פילוסופיה), דף שער בספרייה הלאומית פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.