laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברברה וולטרס

ברברה ג'יל וולטרס (באנגלית: Barbara Jill Walters;‏ 25 בספטמבר 1929 – 30 בדצמבר 2022) הייתה עיתונאית יהודייה-אמריקאית. וולטרס נולדה בבוסטון שבמסצ'וסטס. אביה היה סוכן כרטיסים ומפיק תיאטרון. בצעירותה איבד אביה את רשת מועדוני הלילה שהייתה ברשותו ואת דירת הגג שבסנטרל פארק. את לימודיה היסודיים עשתה בניו יורק ובפלורידה, וקיבלה תואר BA בספרות אנגלית מטעם מכללת שרה לורנס בברונקסוויל. בשנת 1961, לאחר קריירה קצרה כעוזרת לעיתונאי וככתבת ב-CBS, הצטרפה לתוכנית The Today Show ברשת NBC ככותבת וכתחקירנית. וולטרס התקדמה בתוכנית ועברה להגיש כתבות צבע קלילות יותר בתוכנית, שעסקה בעיקר בתחקירים ובראיונות כבדי ראש. בתוך שנה הפכה לכתבת כללית שאחראית באופן עצמאי על התחקיר והעריכה של משימותיה. החל משנת 1979 הייתה חלק מצוות תוכנית התחקירים 20/20 ברשת ABC. וולטרס נודעה בראיונות שהביאה לתוכנית עם שורה ארוכה של מנהיגים בעולם, ביניהם: ראיון משותף בנובמבר 1977 עם מנחם בגין ואנואר סאדאת, מוחמד רזא שאה פהלווי ואשתו פארה דיבה, בוריס ילצין וולדימיר פוטין, פידל קסטרו, אינדירה גנדי מהודו, מועמר קדאפי מלוב ורבים אחרים. הראיון של וולטרס עם מוניקה לווינסקי ב-1999 שבר את שיאי הרייטינג לתוכנית חדשות בארצות הברית, עם כ-74 מיליון צופים. ב-28 במרץ 2013 פורסם כי וולטרס תפרוש מעיסוקיה הטלוויזיוניים בשנת 2014, וזאת אחרי יותר מ-50 שנים על המסך. וולטרס הייתה נשואה ארבע פעמים לשלושה בעלים (עם בעלה השלישי היא התחתנה והתגרשה פעמיים). יש לה ילדה אחת, אותה אימצה עם בעלה השני. בשנת 2021 העיתונאית סוזן פייג' הוציאה לאור את הביוגרפיה של וולטרס בהוצאת סיימון אנד שוסטר. וולטרס נפטרה ב-30 בדצמבר 2022, בגיל 93, אחרי מאבק במחלת אלצהיימר. ב-14 ביוני 2007 קיבלה כוכב במדרכת שדרת הכוכבים בהוליווד. How to Talk with Practically Anybody About Practically Anything, Doubleday, 1970 (הספר בקטלוג ULI) Audition: a Memoir, Vintage Books, 2009 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא ברברה וולטרס בוויקישיתוף ברברה וולטרס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ברברה וולטרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברברה וולטרס, ברשת החברתית Goodreads קטלין תומפסון, ברברה וולטרס, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) ברברה וולטרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברברה וולטרס, באתר TV.com ניו יורק טיימס, וולטרס היתה עיתונאית וסלבריטאית ולא ראתה בכך שום סתירה, באתר הארץ, 1 בינואר 2023 ברברה וולטרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Corporate Communications, Simon & Schuster to Publish Biography of Barbara Walters, News and Corporate Information about Simon & Schuster, ‏2021-06-24 (באנגלית אמריקאית) Barbara Walters, legendary news anchor, has died at 93 - CNN ‏31 בדצמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיו

דיו (זכר ונקבה, בריבוי דיות או דיואות) הוא נוזל המכיל מספר פיגמנטים או צבעים אשר מאפשר צביעת משטח כך שניתן יהיה לראות עליו תמונה או מלל. דיו משמש גם לכתיבה וגם לציור בעזרת עט או מברשת, אך גם להדפסה ברוב סוגי הדפוס הקיימים. המלה "דְיוֹ" היא מצרית, ובמקורות היהודיים היא מוזכרת לראשונה בספר ירמיהו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. מקורות מוקדמים של דיו הם: דיו הודי – דיו שחור שמקורו באסיה. דיו זה היה מיוצר על-ידי המצרים והסינים הקדמונים. דיו מבוסס פיגמנט פחמי בשילוב עם דבק שלאק. מספר צבעים טבעיים עשויים ממתכות. דיו העשוי מקליפות אגוזים וזרעים. יצורים ימיים כמו הדיונונים. דיו שחור העשוי מתרכובת כימית בין גופרת ברזל וחומצת עפצים. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. דיו מבוסס פיגמנטים מכיל חומרי דבק שמטרתם לדאוג לכך שהדיו ידבק למשטח ולמנוע הסרתו על ידי שפשוף. חומרים אלה נקראים שרפים בדיו על בסיס ממס, או ריאגנטי קישור בדיו על בסיס מים. בזכות ריאגנטים אלה לדיו מבוסס פיגמנטים יש יתרון ביכולת הקישור שלו לנייר, כך שפחות דיו נחוץ על-מנת ליצור את אותה עוצמת צבע, ביחס לדיו מבוסס צבע. היתרון של דיו מבוסס צבע הוא שהוא חזק יותר ומסוגל ליצור יותר צבע בצפיפות מסוימת לכל יחידת מסה. אולם, בשל העובדה שהצבע מומס בפאזה הנוזלית שלו הוא נוטה להיספג בנייר, ובכך לפגוע ביעילות הצביעה ולעיתים לאפשר זליגה של הדיו בקצוות. קיימות מספר דרכים להתגבר על בעיה זו: הוספת ממס המתייבש במהירות לדיו. שימוש בשיטות הדפסה אשר משלבות ייבוש מהיר של המשטח, למשל על ידי הזרמת אוויר חם. שימוש בציפויי נייר מיוחדים או בקיבוע הנייר (sizing) בעת ייצורו. בשיטה זו משתמשים כאשר הדיו נועד לשימוש בסביבה שאינה תעשייתית – לדוגמה במדפסות הזרקת דיו. מדפסות אלה מצפות את הנייר בציפוי בעל מטען חשמלי. הדיו נטען במטען הפוך וכך הוא נקשר למשטח החיצוני של הנייר, בעוד שהממס שוקע אל תוך הנייר עצמו. לצלולוז שממנו עשוי הנייר יש מטען נייטרלי ולכן פנים הנייר אינו מושך את הדיו. יתרון נוסף של דיו מבוסס צבע הוא שמולקולות הצבע יכולות לבצע אינטראקציות כימיות עם רכיבים אחרים של הדיו, תכונה המאפשרת שימוש במבהירי צבע אופטיים וחומרים מחזקי צבע. חיסרון נוסף של דיו מבוסס צבע הוא שהוא רגיש לקרינה אולטרה סגולה, כגון קרינת השמש, ועשוי לדהות בעקבות חשיפה לקרינה זו. דיו סת"ם דיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דיו, דף שער בספרייה הלאומית הערך "דיו", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה דיו - זכר או נקבה? באתר האקדמיה ללשון העברית בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך א, עמ' 276. ספר ירמיהו, פרק ל"ו, פסוק י"ח: "וַאֲנִי כֹּתֵב עַל הַסֵּפֶר בַּדְּיוֹ". אטינגן דליה, פרופ' ישעיהו ליבוביץ (ע), האנציקלופדיה העברית כרך י"ב, ירושלים תל אביב: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ט, עמ' 382
בנו כהן

בנו כהן (30 בספטמבר 1894 - 24 בנובמבר 1975) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת החמישית. כהן נולד בגרמניה ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת ורוצלב והוסמך כעורך דין. במהלך לימודיו הוא היה בין פעילי אגודת הסטודנטים הציוניים בגרמניה ונמנה בין ראשי תנועת הנוער בלאו-וייס. בשנות העשרים הוא שהה מספר פעמים בארץ ישראל וקידם תוכניות להתיישבות חקלאית. בשנים 1933–1939 שימש כהן מזכיר כללי ויושב ראש של התאחדות ציוני גרמניה. בשנת 1939 עלה כהן לארץ ישראל. פעילותו הציבורית נמשכה במסגרת ארגון יוצאי מרכז אירופה. בשנת 1942 הוא נמנה בין מייסדי מפלגת "עלייה חדשה" לייצוג עולי גרמניה ובשנת 1948 לייסוד המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר קום המדינה הוא שימש מרצה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב ועמד בראש בית הדין המשמעתי לעובדי מדינה. בשנים 1961–1965 היה כהן חבר הכנסת מטעם המפלגה הליברלית הישראלית והיה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת העבודה וועדת הפנים. בנו כהן, באתר הכנסת בנו כהן, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוך עוזיאל

ברוך עוזיאל (1 באוגוסט 1901 - 20 בפברואר 1977) היה איש ציבור, פעיל תנועת מכבי העולמית, ממייסדי תנועת העובד הציוני ועורך דין ישראלי שכיהן כחבר הכנסת. נולד בסלוניקי שביוון למשה עוזיאל. סבו, הרב יעקב עוזיאל, היה אספן ספרים ומנהל העיתון הרשמי של ממשלת טורקיה בסלוניקי. בילדותו למד בתלמוד תורה של הקהילה היהודית בעיר בניהול יצחק אפשטיין. כבר מגיל צעיר עסק בכתיבה, ואחד ממאמריו הראשונים הודפס בעיתון "איל אימפארסייאל" ועסק בצורך לאסוף את הפולקלור הספרדי. בסלוניקי נמנה עם חברי תנועת מכבי, וייסד יחד עם דוד בנבנשתי ושמעון נסים את אגודת "מחזיקי העברית" שקידמה את התרבות העברית, והוציאה לאור את "התחיה" - העיתון העברי הראשון בעיר. בשנת 1914 עלה לישראל יחד עם קבוצת צעירים מסלוניקי ולמד בבית המדרש למורים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לדמשק שבסוריה בשל נתינותו היוונית. לאחר שחזר לישראל עם הכיבוש הבריטי, עסק בהוראה בירושלים, ברחובות ובפתח תקווה. במקביל השלים גם לימודי משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים, ובסוף שנת 1933 הומלץ לקבל רישיון עריכת דין על ידי המועצה המשפטית הממשלתית. מחודש ינואר 1934 החל לעסוק בעריכת דין. עוזיאל היה פעיל במהלך השנים שקדמו לקום המדינה בהבאת פועלי נמל יהודיים מסלוניקי. כן היה פעיל בהתאחדות עולי יוון וכיהן כיו"ר המכון לחקר יהדות סלוניקי, ונמנה עם מייסדי הסתדרות "חלוצי המזרח" (לימים ספרדים ועדות מזרח) בירושלים, בה פעל שנציגים ספרדים ישתתפו באספת הנבחרים הראשונה. בין השנים 1930 - 1931 שימש כחבר הנשיאות של תנועת מכבי בישראל, וניהל את המחלקות לתרבות ולתעמולה. כן השתתף באספת היסוד של הנוער הציוני שהתקיימה בפתח תקווה, ונבחר בהזדמנות זו למזכירות התנועה. עוזיאל נמנה בין מייסדי תנועת "העובד הציוני" וכיהן מטעמה באספת הנבחרים הרביעית. לאחר קום המדינה נמשכה פעילותו במסגרת המפלגה הפרוגרסיבית. בבחירות לכנסת הרביעית בשנת 1959 היה בעשיריה הראשונה של המפלגה, אולם למרות שהגיע למעמד "הבא בתור", לא נכנס לכנסת. לאחר הקמת המפלגה הליברלית הישראלית וההצלחה בגידול כוחה לעומת מרכיביה, בבחירות לכנסת החמישית בשנת 1961, נכנס עוזיאל לכנסת. עוזיאל נותר במפלגה הליברלית גם לאחר הקמת גח"ל. מהלך זה הוסבר בעיתונות ביחיסים המעורערים שלו עם משה קול וחששו כי לא יזכה למקום ריאלי ברשימה לבחירות לכנסת הבאה. עוזיאל נבחר לכנסת השישית מטעם גח"ל וכיהן מטעמה בכנסת עד 1969, עת פרש מטעמי גיל. במהלך הכנסת החמישית והכנסת השישית הוא היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים. במהלך חייו כתב מאמרים ופיליטונים רבים שהודפסו בעיתונים העבריים הארץ, דבר, הפועל הצעיר, "השער" ו"המכבי", ובעיתונים הספרדיים "איל טיימפו" ו"לה רינאסינסייה ז'ודיאה". לעוזיאל שני ילדים, בתו היא המשוררת המנוחה רחל עוזיאל פרחי. ובן המתגורר בארצות הברית. ברוך עוזיאל, באתר הכנסת ברוך עוזיאל, באתר כנסת פתוחה משה דוד גאון, "ברוך בן משה עוזיאל", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 501–502, באתר היברובוקס מת ברוך עוזיאל, דבר, 21 בפברואר 1977 27 עו"ד חדשים, דבר, 22 בדצמבר 1933 מפ"ם רוגזת על מ. דיין, חרות, 26 באפריל 1960 נקבעה רשימת הפרוגרסיבים, דבר, 7 בספטמבר 1959 יהושע ביצור, הליברלים נלחמים על שם סיעתם, מעריב, 10 במרץ 1965 יהושע ביצור, הכיסאות המתפנים של גח"ל, מעריב, 28 במרץ 1969
כל אתמולינו

כל אתמולינו (באיטלקית: "Tutti i nostri ieri") הוא רומן מאת הסופרת האיטלקית נטליה גינצבורג. הספר, שיצא לאור ב-1952, הוא ספרה השלישי של גינצבורג ונחשב כאחת מיצירותיה הבולטות. חלקו הראשון של הרומן עוסק בחייהן של שתי משפחות המתגוררות בשכנות בעיר בצפון איטליה על רקע תקופת השלטון הפשיסטי של שנות ה-30 באיטליה וחלקו השני מתרחש בדרום איטליה על רקע מאורעות מלחמת העולם השנייה. הסיפור עוקב אחרי תהליך ההתבגרות שעוברים ילדי שתי המשפחות תוך כדי התהליכים ההיסטוריים העוברים על איטליה ואירופה. החל בעיצוב השקפתם הפוליטית האנטי פשיסטית, המפגשים עם בני המין השני והתמודדות עם מוות, וכלה בהתמודדות עם הסבל והאכזריות הכרוכים במלחמה. שם הספר לקוח מציטוט מפורסם מהמחזה מקבת' מאת ויליאם שייקספיר: ”And all our yesterdays have lighted fools The way to dusty death. Out, out, brief candle!” — מקבת', מערכה חמישית, תמונה חמישית וכל יום-אתמול מימי חיינו האיר לאוילים הדרך לעפר-מות . הספר ראה אור בעברית ב-1990 בסדרת הספריה החדשה, בתרגומה של ניצה בן-ארי. הסופרת בתיה גור ראתה ב"כל אתמולינו" את "הרומן העמוק והמופלא מכל יצירותיה" של גינצבורג. William Weaver, ‏WAR IN A CLASSICAL VOICE, New York Times, May 5, 1985 כל אתמולינו, באתר OCLC (באנגלית) נכתב בחודשים פברואר עד אוגוסט 1952, NATALIA GINZBURG, (באיטלקית) מקבת / ויליאם שקספיר ; תרגם מאנגלית ב. נ. סילקינר. – ורשה : הוצאת שטיבל, תרצ"ט 1939. בתיה גור, עלובות החיים, באתר הארץ, 22 ביוני 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויסקול

ויסקול (ברומנית: Viscol) הוא השם ברומנית לרוח חורף חזקה מאוד המגיעה למהירות של 30 עד 35 מטר לשנייה או בין 110 ל 125 קילומטר לשעה. רוח בעוצמה זו יכולה להרים שלג ולשאת אותו למרחקים; מקבילה לבליזארד, מאנגלית: blizzard. לעיתים קרובות הוויסקול מלווה בירידת שלג כבדה והצירוף של הספקת שלג עם רוח חזקה גורם להיווצרותן של ערימות שלג גדולות הגורמות לנזקים ואף מסכנות חיים. הוויסקול גורם להפרעות קשות בתחבורה, תולש עצים משורשיהם, מנתק את רשת החשמל ומנתק יישובים מההספקה הדרושה להם. רוח ויסקול קרויה ברפובליקת מולדובה, בחבל מולדובה, בדוברוג'ה ובדרום מזרח מונטניה קרוי בשם קריבץ (ברומנית: crivăţ) ומכונה גם בשם "תרמיל ריק". בקיץ הרוח הזו נושבת רק לעיתים רחוקות ואז היא מביאה אוויר חם ויבש מהמזרח. אירוע חזק במיוחד התרחש בשנת 1954. בליזארד (סופת שלג) ערך זה הוא קצרמר בנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריף לפרנץ

ריף אנדרו לפרנץ (באנגלית: Raef Andrew LaFrentz; נולד ב-29 במאי 1976 בעיירה המפטון שבאיווה) הוא כדורסלן עבר, ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA. גובהו 2.11 מטר. שיחק כסנטר וכפאוור פורוורד. לפרנץ שיחק 4 שנים בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס (בין השאר לצידו של פול פירס), ונחשב לאחד השחקנים הבולטים שלה בכל הזמנים. נבחר על ידי דנוור נאגטס בדראפט 1998, כבחירה השלישית בסיבוב הראשון. לפני שהגיע לפורטלנד טרייל בלייזרס שיחק גם בדאלאס מאבריקס ובבוסטון סלטיקס. לאורך הקריירה שלו לפרנץ תרם בממוצע 10.3 נק', 6.2 ריבאונדים, 1.6 חסימות ו-1.1 אסיסטים ב-26.1 דקות למשחק.[1] מדיה וקבצים בנושא ריף לפרנץ בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל שחקן באתר ה-NBA ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החברה הכלכלית של ידידי הארץ

החברות הכלכליות של ידידי הארץ (בספרדית: Sociedad Económica de los Amigos del País) היו אגודות פרטיות שפעלו במספר ערים בספרד ובמושבותיה באמריקות במחצית השנייה של המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 במטרה לקדם ידע ברוח ההשכלה. בשנת 1765 נוסדה בורגארה (Vergara), גיפוסקואה (Guipúzcoa) שבארץ הבסקים החברה הכלכלית של ידידי הארץ הראשונה בידי המרקיז של פנייפלורידה (Marquis de Peñaflorida), חוויאר מוניבה אה אידיאקס (Munive e Idiaquez). תוך מספר שנים נוסדו עשרות של חברות נוספות בכל ריכוזי האוכלוסין הגדולים ברחבי ספרד והן עודדו ייסוד, הקמה, פיתוח ושיפור בתחומים שונים של הכלכלה והחברה כגון חקלאות, גידול בעלי חיים, תעשייה וכן ידע בתחומי המדע והרוח. על אף שהיו אלו חברות פרטיות הן נזקקו לרישיון מטעם הכתר. חברי החברות הכלכליות של ידידי הארץ היו לרוב בני האריסטוקרטיה המקומית, אנשי אקדמיה ובוגריהן וכן אמנים. חברות כלכליות של ידידי הארץ נוסדו גם מחוץ לספרד ברחבי האימפריה הספרדית בערים כגון הוואנה, סנטיאגו דה צ'ילה, בוגוטה, בואנוס איירס, אנטיגואה גואטמלה, קיטו וסנטה קרוס דה מומפוס (Santa Cruz de Mompox) וכן בפיליפינים. בעולם החדש התקיימה סתירה בין מטרותיהן של החברות לבין המדיניות הכלכלית האימפריאלית המרקנטליזם שכפתה ככל שניתן סחר בחומרי גלם עם המטרופולין בתמורה למוצרים מוגמרים על חשבון של פיתוח כלכלי מקומי ותיעוש. אף על פי כן פעלו החברות להיטיב את ההיכרות עם משאבי הארץ ולעסוק בתחומי המסחר, החקלאות, החינוך ולעסוק אף בשאלות חברתיות ופוליטיות. לעיתים פרסמו החברות מאמרים בתחומי עיסוקם ולרוב קראו להפחתת המגבלות המרקנטליסטיות. חברות אחדות עסקו בהנגשת הידע לציבור וקיימו שיעורים פומביים בתחומים מגוונים. נוסף על ההבט הכלכלי פעלו החברות למען הפצת רעיונות ההשכלה, ורבים מחברי האגודות ייבאו והפיצו את כתביהם של וולטר, לוק, האנציקלופדיה הגדולה בעריכת דידרו ואחרים, על אף שאלו נאסרו להפצה במושבות. חלק מהחברות במושבות, כגון זו שבאנטיגואה גואטמלה, גלשו לפעילות שגבלה בתחום הפוליטי, רישיונן נשלל והן נסגרו. אחדים מראשונים התומכים ברעיון העצמאות במושבות הספרדיות היו מעורבים בחברות הללו והידע שנצבר בהן תרם לחשיבה בקורתית כלפי המסגרת האימפריאלית. בברזיל הקולוניאלית קמו בין השנים 1724 ו-1794 שש אגודות ספרותיות ומדעיות בסלבדור ובריו דה ז'ניירו שהתקיימו לזמן קצר אולם היו פעילות ביותר.
אגרי

האם התכוונתם ל... אנגורי (נהר) – נהר בגאורגיה אגרי (חברה) – חברה שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. לאחר שהפכה לשלד בורסאי נרכשה ושמה שונה לקופיקס גרופ
תקופת ההשכלה

האם התכוונתם ל... עידן הנאורות – תקופת "ההשכלה" או "הנאורות" האירופית במאה ה-18 תנועת ההשכלה היהודית – התנועה היהודית שאימצה את ערכי הנאורות האירופיים
לואיס מונטי

לואיס פליפה מונטי (15 במאי 1901 – 9 בספטמבר 1983) היה כדורגלן איטלקי-ארגנטינאי ששיחק בשני משחקי גמר של המונדיאל בשתי נבחרות שונות. בגמר הראשון הוא הופיע במדי ארגנטינה במונדיאל 1930, ובו הוא הפסיד לאורוגוואי בתוצאה 2:4. בגמר השני הוא שיחק במדי איטליה כמתאזרח, וקבוצתו ניצחה את צ'כוסלובקיה בגמר מונדיאל 1934 בתוצאה 1:2. מונטי היה שחקן קשוח, והתאפיין בכישורים טכניים גבוהים שסייעו לו לתקל את יריביו על המגרש בחוזקה. הוא שיחק בתפקיד מגן מרכזי למחצה בשיטת מטודו, עמדה המקבילה לקשר מרכזי בכדורגל המודרני. בתפקיד זה הוא שימש את מרכז ההגנה של קבוצתו בזמן שהיא התגוננה, אך תיפקד כפליימייקר העיקרי כאשר קבוצתו התקיפה את שער היריב. מונטי זכה לכינוי דובלה אנצ'ו (ספרדית: רוחב כפול) בזכות יכולתו לנוע על המגרש במהירות רבה. מונטי החל את הקריירה שלו ב-1921 בקבוצת הורקאן, היכן שזכה באליפות הראשונה שלו. בשנה שלאחר מכן הוא חתם בקבוצת בוקה ג'וניורס אך עזב מבלי ששיחק ולו פעם אחת. הוא הצטרף לסן לורנסו, היכן שזכה בשלוש אליפויות נוספות. מונטי זומן לראשונה לייצג את מדינתו ב-1924. הוא זכה בקופה אמריקה 1927, ובמדליית כסף באולימפיאדת אמסטרדם. ארגנטינה העפילה לגמר המונדיאל ב-1930, לאחר שהביסה את צרפת, מקסיקו, צ'ילה וארצות הברית, כאשר מונטי הבקיע שני שערים ושיחק בקשיחות רבה שגרמה להעלאת ספקות באשר לשיתופו במשחק הגמר. מספר מקורות טוענים שמונטי סבל מפציעה, אך למרות טענות אלו, ולמרות האיום ברצח, הוא עלה לשחק אך הפסיד עם קבוצתו לאורוגוואי בתוצאה 2:4. מונטי עבר לשחק במועדון הכדורגל האיטלקי יובנטוס ב-1931. אולם, הוא סבל מעודף משקל ולא היה בכושר משחק ראוי. במשך חודש הוא שהה באימון מבודד, דבר שהוכיח את עצמו לאחר שסייע ליובנטוס לזכות באליפות איטליה ארבע פעמים ברציפות בין 1932 ל-1935. מונטי שיחק ביובנטוס 225 משחקים במסגרת הסרייה A, ובהם הוא הבקיע 20 שערים. שנה לאחר הגעתו לאיטליה הוא זומן לנבחרת האיטלקית הלאומית על תקן של מתאזרח. לאחר טורניר שנוי במחלוקת זכתה איטליה במונדיאל, בעקבות ניצחון על צ'כוסלובקיה בגמר בתוצאה 1:2. קרב הייבורי הוא משחק כדורגל ידוע שנערך ב-14 בנובמבר 1934 בין איטליה לאנגליה באצטדיונה של ארסנל. מונטי שיחק במרכז ההתקפה האיטלקית, אך בדקה השנייה שבר עצם ברגלו לאחר התנגשות עם החלוץ המרכזי האנגלי טד דרייק. באותה תקופה היה אסור להחליף שחקנים שנפצעו, והמשחק הסתיים בניצחון 3:2 של אנגליה על איטליה שסבלה מנחיתות מספרית. מונטי שיחק עבור איטליה רק פעמיים נוספות. בסך הכול הופיע מונטי עבור ארגנטינה ב-16 משחקים (5 שערים) בין 1924 ל-1931, ו-18 פעמים עבור איטליה (שער אחד) בין 1932 ל-1936. מדיה וקבצים בנושא לואיס מונטי בוויקישיתוף לואיס מונטי, באתר Transfermarkt לואיס מונטי, באתר WorldFootball.net לואיס מונטי, באתר National Football Teams לואיס מונטי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פירוט של הופעותיו באתר RSSSF ביוגרפיה באתר Planet World Cup ביוגרפיה קצרה באתר הגזטה דלו ספורט (באיטלקית) Death threat, 1930 World Cup Final: World-Cup-Bets.com website. Retrieved on March 6 2008. During the late 1920s and early 1930s all foreign players of Italian origin, principally South Americans (e.g. Luis Monti, Raimundo Orsi, Renato Cesarini, Angelo Schiavio), have been known as oriundi (natives).
קלשניקוב

האם התכוונתם ל... מיכאיל קלשניקוב (1919–2013) – היה גנרל ומתכנן רובים סובייטי רובים שתכנן ונקראים על שמו: AK-47 – רובה סער סובייטי בקליבר 7.62x39 מ"מ, פרי תכנונו בשנים 1946-1944 AK-74 – רובה סער סובייטי בקליבר 5.45x39 מ"מ, פרי תכנונו בשנת 1974 לרשימת גרסאות של הרובה ראו AK-47‏#גרסאות קונצרן קלשניקוב – יצרן כלי נשק וכלי רכב רוסי שמרכזו בעיר איז'בסק קלשניקוב (סרט) – סרט קולנוע רוסי משנת 2020 על חיי קלשניקוב
ליטניה

ליטניה, סוגה ספרותית, שירית, שעיקרה שירת תחינה, תפילת תחנונים ומזמורי בקשות. מקור המלה ביוונית, Litanea, ובצורה קצת שונה באיטלקית, Litania. הליטניה שימשה בשירה הליטורגית הנוצרית ועקבותיה נמצאים גם ביצירות של משוררים ידועים. הליטניה בצורתה העברית, שירת התחנון, בנויה על בקשה שמבקש הש"ץ ועל המענה הכאילו פזמוני, החוזר על עצמו, שמשיב לו קהל המתפללים. בעוד שבליטורגיה הנוצרית שימשה הליטניה בעיקר כתפילה נגד אסונות טבע, נגד מחלות ומגפות, ונגד כל מיני מרעין בישין - הרי שבליטורגיה היהודית והעברית הליטניה שימשה לתחנון על צורכי ציבור דתיים, כגון חופש הפולחן היהודי תחת כובשים זרים ועוד. בתפילות ה"הושענות" הקדומות, ביניהן אלה של אלעזר הקליר נעשה שימוש בצורת הליטניה, של בקשת הש"ץ ותשובה חוזרת של קהל המתפללים. הגלגול המודרני של הליטניה, כלומר חזרת הש"ץ והיענות השומעים, חלחל אל השירה המודרנית האירופית. בשירה העברית החדשה עשה המשורר אבא קובנר שימוש מודרני בליטניה. בפואמה שלו "אדמת החול", שהיא תגובתו השירית על ביקורו בצפון-מזרח ברזיל, באמצע שנות החמישים של המאה העשרים, מובאים שירים רבים בצורת הפניה אל האליל המקומי, שאנגו, הבנויים בצורת הפנייה של היחיד ומענה הציבור, החוזר ומחרה אחריו. מדיה וקבצים בנושא ליטניה בוויקישיתוף
ג'ורג' אלן תומאס

סר ג'ורג' אלן תומאס (באנגלית: Sir George Alan Thomas)‏ (14 ביוני 1881 - 23 ביולי 1972), שחמטאי אנגלי, שחקן טניס ובדמינטון. היה פעמיים אלוף אנגליה בשחמט ושבע פעמים אלוף אנגליה בבדמינטון. בשנת 1911 העפיל לחצי גמר זוגות גברים במשחקי הטניס באליפות וימבלדון. בשיאו היה במקום ה-15 בעולם, בסוף 1922 ותחילת 1923 עם מד כושר של 2610 [1]. בתחרות המוצלחת ביותר שלו, ניצה 1930 השיג מד כושר מוערך של 2648. תומאס לא נישא מעולם, והבארונטיות שעברה לתומאס בירושה הסתיימה עם מותו. באנגליה העריצו אותו בזכות רמתו הספורטיבית. תומאס למד את משחק השחמט מאמו, שזכתה בתחרות הנשים לשחמט שהתקיימה בהייסטינגס בשנת 1895. [2] תומאס היה אלוף אנגליה בשחמט בשנים 1923 ו-1934. הוא חלק מקום ראשון בתחרות הייסטינגס 1934/5 ביחד עם אלוף העולם מקס אויבה ושחקן הצמרת סאלו פלור לפני אלוף העולם לשעבר חוסה ראול קפבלנקה ואלוף העולם לעתיד מיכאל בוטביניק שאת שניהם הוא ניצח במהלך התחרות. בתחרות מרגייט 1935 הגיע למקום השלישי. תומאס השתתף גם בתחרות השחמט בנוטינגהאם 1936, אחת החזקות שהתקיימו עד אז. תומאס זכה במדליית זהב אישית באולימפיאדת 1927, כאשר הביא לנבחרת אנגליה 9 ניצחונות ושש תוצאות תיקו ללא הפסד. באותו אירוע גם זכה עם נבחרת אנגליה במדליית ארד קבוצתית. תומאס זכה גם במדליית כסף אישית באולימפיאדת 1931. [3] תומאס ניצח את אלופי העולם קפבלנקה, אויבה ובוטביניק, והצליח להשיג תוצאת תיקו עם אלוף העולם אלכסנדר אלכין שש פעמים, אך בסיכום תוצאותיו מול דרג אלופי העולם היו שליליות. מול עמנואל לסקר הפסד אחד במשחק תחרותי (וניצחון מולו בשנת 1896, בהיותו בן 15, במשחק סימולטני). מול קפבלנקה +1 -5 =3 (ניצחון אחד, חמישה הפסדים, שלוש תוצאות תיקו), אלכין -7 =6, יפים בוגוליובוב -5 =3, אויבה +1 -9 =2, פלור +2 -9 =4, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר +3 -9 =10. תוצאת שוויון מול בוטביניק +1 -1, מול ריכרד רטי +3 -3 =1 ומול זיגברט טאראש +1 -1 =3 ותוצאה חיובית מול גזה מארוצי +3 -1 =5. לתומאס הייתה תוצאה חיובית גם מול יריבו האנגלי הגדול פרדריק ייטס +13 -11 =13, תוצאה שלילית קטנה מול אלופת העולם לנשים ורה מנצ'יק +7 -8 =7 אך הפסד משמעותי מול אדגר קול +1 -9 =8. בשנת 1950 העניקה לו פיד"ה דרגת אמן בינלאומי לשחמט, ובשנת 1952 דרגת שופט בינלאומי. ג'ורג' אלן תומאס שיחק בנבחרתה האולימפית של אנגליה בשבע אולימפיאדות: תומאס היה שחקן הבדמינטון המצליח ביותר אי פעם באנגליה. הוא זכה ב-21 תוארי אליפות אנגליה הפתוחה בין השנים 1906 ו-1928. ארבעה מהתארים הם בתחרות לגברים יחידים, תשעה בזוגות גברים ושמונה בזוגות מעורבים. תומאס נבחר להיות האדם הראשון בהיכל התהילה העולמי של הבדמינטון. The art of badminton 1925 Badminton (Modern sports series) 1948 The Chess Games of Sir George Alan Thomasby Paige, Roger Leslie מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' אלן תומאס בוויקישיתוף ג'ורג' אלן תומאס, באתר olympedia.org ג'ורג' אלן תומאס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ג'ורג' אלן תומאס, באתר ה-ATP 12 תחבולות של ג'ורג' אלן תומאס,wtharvey.com הפסד קצר של תומאס לאדוארד לסקר לאחר תחבולה מבריקה במשחק שמודגם עם הסברים, youtube.com הישגיו של תומאס באולימפיאדות השחמט,olimpbase.org
The World Needs a Hero

The World Needs a Hero ("העולם צריך גיבור") הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. האלבום יצא ב-2001 וסימן את חזרתה של הלהקה לשורשי הת'ראש מטאל, לאחר מספר ניסיונות מסחריים קודמים (Risk, Cryptic Writings). אולם, האלבום עדיין ניכר בהשפעתו המסחרית, ואף מאסטיין קרא לו "ספינה שאבודה בים ומנסה לחזור למסלולה". האלבום נכלל במקום ה-16 ברשימת הבילבורד האמריקני לאלבומי המטאל הטובים ביותר, כאשר הסינגל Moto Psycho הופיע במקום ה-22. הסינגל "Return to Hanger" הוא שיר המשך לסינגל "Hanger 18" שהופיע באלבום Rust in Peace. הסינגל "When" מוקדש לכל אותם מעריצים שחשו כי זמנה של מגאדת' עבר, וכי הם התמסחרו. ריף הסולו בפתיחת השיר דומה לסינגל "The Call of Ktulu" שבאלבום Ride the Lightning של מטאליקה, שמאסטיין היה שותף לכתיבתו בימים בהם עדיין היה בלהקה. כמו כן, מבנה השיר והריף המרכזי דומים לסינגל "?Am I Evil" של להקת ההבי מטאל הבריטית דאיימונד הד, כמחווה מכוונת של מאסטיין ללהקה ולסגנון הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי (למרבה האירוניה, מטאליקה ביצעה גרסת כיסוי משלה לסינגל "?Am I Evil"). כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת: "Disconnect" – 5:20 "The World Needs a Hero" – 3:52 "Moto Psycho" – 3:06 "1000 Times Goodbye" – 6:25 "Burning Bridges" – 5:20 "Promises" (מאסטיין, פיטרלי)) – 4:28 "Recipe for Hate... Warhorse" – 5:18 "Losing My Senses" – 4:40 "Dread and the Fugitive Mind" – 4:25 (נכלל לראשונה באלבום האוסף Capitol Punishment: The Megadeth Years, ואחר כך באלבום Greatest Hits: Back to the Start) "Silent Scorn" – 1:42 "Return to Hangar" – 3:59 "When" – 9:14 שיר בונוס שנכלל באלבום בהוצאה היפנית: Coming Home דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה חשמלית אל פיטרלי - גיטרה חשמלית, קולות רקע דייוויד אלפסון - גיטרה באס, קולות רקע ג'ימי דגראסו - תופים, קולות רקע מידע על האלבום The World Needs a Hero באתר MusicBrainz האלבום The World Needs a Hero באתר Discogs The Realms of Deth - Megadeth Lyrics - The World Needs a Hero