laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ורג' אבלה

ג'ורג' אבלה (במלטית: Ġorġ Abela, באנגלית: George Abela; נולד ב-22 באפריל 1948) הוא נשיא מלטה לשעבר. אבלה נולד בעיר קורמי (אנ') שבמלטה. הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת מלטה בשנת 1975 ומיד לאחר מכן מונה ליועץ המשפטי של הסתדרות העובדים המלטזית הכללית. בשנת 1982 מונה ליושב ראש ההתאחדות לכדורגל המלטזית. בתפקידו זה עסק אבלה רבות בשיפור תנאי האימונים של נבחרת הכדורגל המלטזית וקידם רבות את מעמדה הבינלאומי של הנבחרת. בשנת 1992 מונה אבלה לסגן מזכ"ל מפלגת הלייבור המלטזית ולאחראי על קשרי החוץ של המפלגה. לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות שהתקיימו בשנת 1996 מונה ליועצו המשפטי של ראש ממשלת מלטה אלפרד סנט. שנה לאחר מינויו התפטר אבלה מתפקידו עקב חילוקי דעות קשים עם סנט. לאחר התפטרותו ניתק אבלה את קשריו עם מפלגת הלייבור המלטזית וחזר לעיסוקו כעורך דין פרטי. בשנת 2008 שב אבלה לפעילות פוליטית והתחרה על תפקיד מנהיג מפלגת הלייבור המלטזית. לאחר כישלונו בבחירות אלה, מונה אבלה על ידי מנהיג המפלגה החדש, ג'ורג' מוסקט, לאחראי על קשרי החוץ של המפלגה. בשנת 2009 הציע ראש ממשלת מלטה, לורנס גונצי, את אבלה כמועמדו למחליפו של נשיא מלטה, אדוארד פנק אדאמי, שסיים את תקופת כהונתו. היה זה פעם ראשונה במלטה בו הציע ראש ממשלה מועמד לנשיאות מהאופוזיציה. אבלה נבחר לנשיא ברוב קולות בפרלמנט המלטזי, בחירה אשר סימלה במידה רבה את הפופולריות הרבה לה זוכה אבלה מצד אוכלוסיית המדינה. בשנת 2014 הוחלף על ידי מארי לואיז קוליירו פרקה. אבלה נשוי למרגרט, עובדת באוניברסיטה העתיקה של מלטה ומנהלת משרד עורכי הדין של המשפחה. בנו, רוברט אבלה, הוא ראש ממשלת מלטה החל מינואר 2020. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' אבלה בוויקישיתוף
ראשוני סיבובי

מספר ראשוני סיבובי הוא מספר ראשוני שאם מסובבים את ההצגה העשרונית שלו על ידי העברה של קבוצת ספרות מן הסוף להתחלה, מתקבל תמיד מספר ראשוני. התכונה תלויה בבסיס ההצגה, וייתכן שמספר יהיה ראשוני סיבובי בבסיס אחד ולא בבסיס אחר. לדוגמה, המספר 1193 הוא ראשוני סיבובי, כיון שהוא ראשוני וגם 1931, 9311, ו-3119 הם מספרים ראשוניים. המספרים מסוג זה הידועים כיום הם: 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 37, 79, 113, 197, 199, 337, 1193, 3779, 11939, 19937, 193939, 199933, R19, R23, R317, R1031 Rn מבטא מספר שכל n ספרותיו הן 1 (לדוגמה R2=11). לא ידועים יותר מספרים מסוג זה עד 1022. כתכונה התלויה בשיטת הספירה, לא מיוחסת לה חשיבות מתמטית, והעיסוק בראשוני סיבובי הוא במסגרת העיסוק בשעשועי מתמטיקה. סדרה A016114 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים ראשוני סיבובי, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרוקו באירוויזיון

מרוקו נטלה חלק באירוויזיון בפעם הראשונה ועד כה היחידה, ב-1980 עם השיר "Bitaqat Hub" שביצעה הזמרת סמירה סעיד בשפה הערבית. רשות השידור המרוקאית, SNRT, הצטרפה לתחרות ב-1980, ובכך הפכה מרוקו למדינה האפריקאית הראשונה והמדינה הערבית הראשונה שמצטרפת לתחרות. כמו כן, הייתה מרוקו למדינה הראשונה אשר שלחה לתחרות שיר בערבית. מרוקו שלחה לאירוויזיון את השיר "Bitaqat Hub" ("מכתב אהבה") אשר ביצעה סמירה סעיד, זמרת מפורסמת ומצליחה במדינה. השיר קיבל רק שבע נקודות באירוויזיון, כולן מאיטליה, והוא סיים במקום ה-18, מקום אחד בלבד לפני פינלנד שסיימה במקום האחרון. לאור המיקום הנמוך בו סיימה מרוקו את התחרות ב-1980, הודיעה רשות השידור המרוקאית כי בשל הצהרה מלכותית של המלך חסן השני, מרוקו תפרוש מהתחרות הבאה וכן משאר התחרויות בעתיד. הפרישה כנראה נבעה גם עקב העובדה כי ישראל נוטלת חלק בתחרות, שהוחרמה באותה תקופה על ידי מדינות ערב. ייתכן שהסיבה הנוספת לאי חזרתה של מרוקו, היא בשל תמיכת האירוויזיון בקהילת הלהט"ב, קהילה אשר מהווה לא חוקית ולא מקובלת במרוקו. רשת שידור מתחרה ל-SNRT, רשת 2M TV, חשפה את כוונתה להצטרף לאיגוד השידור האירופי. 2M TV היא מקור של חופש דיבור ושבירת טאבו שקיימת במרוקו ואצל המהגרים המרוקאים ברחבי אירופה, והיא יכולה להעניק הזדמנות נוספת למרוקו ליטול חלק בתחרות. 2M TV נמצאת בתהליכי הצטרפות לאיגוד השידור האירופי, וכשתסיים את התהליכים תוכל לשקול הצטרפות לאירוויזיון. בעקבות נרמול היחסים בין המדינות כחלק מהסכם ישראל–מרוקו שנחתם ב-2021 מעריצי האירווזיון מרחבי העולם קראו למרוקו לשוב לתחרות באירוויזיון 2022 אך רשות השידור המרוקאית טרם הצהירה דבר בעניין חזרה לתחרות. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר אתר האינטרנט הרשמי של מרוקו באירוויזיון (באנגלית) האתר הרשמי של מרוקו באירוויזיון - אתר האינטרנט הרשמי של האירוויזיון האתר הרשמי של רשות השידור המרוקאית - אתר האינטרנט הרשמי של רשות השידור המרוקאית היסטוריית ההצבעות של מרוקו באירוויזיון מילים לשירים שייצגו את מרוקו באירוויזיון ישראל הייתה השנייה לשלוח שיר בערבית ב-2009 ישראל פרשה מהתחרות ב-1980 כיוון שמועד התחרות חל ביום הזיכרון
קולין גילון

קולין גילון (4 בינואר 1909 - 10 באפריל 1961) היה משפטן ישראלי ופרקליט המדינה השלישי. גילון נולד בשם קולין גלוקמן (Colin Gluckmann) ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. אביו היה עורך דין ואמו עמדה בראש קרן קיימת לישראל בדרום אפריקה. למד בבית ספר אנגלי, וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג, לצד פעילות בתנועה הציונית "הבונים". בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, נישא ועבד בעריכת דין במשרד שניהל יחד עם אשתו בשם גלקמן את פרומקין. בתקופת מלחמת העולם השנייה הצטרף לצבא הבריטי ויצא לשרת כקצין בבריגדה היהודית. במלחמת העצמאות שירת בצה"ל בדרגת רב-סרן, ובסוף המלחמה היה קצין קשר ישראלי ראשי לאו"ם. עם שחרורו חזר לעבוד לתקופה קצרה כעורך דין פרטי, אך עוד בשנת 1949 הצטרף לשירות המדינה והיה סגן פרקליט המדינה. בשנת 1953 מונה לראש הפרקליטות וכיהן בתפקיד עד מותו, בשנת 1961. במשפט של נאשמי טבח כפר קאסם הוא הופיע מטעם התביעה לצדו של התובע הצבאי הראשי, משה דוד. לצורך כך הוא גויס לצה"ל והוענקה לו דרגת סגן-אלוף. נפטר מסרטן ריאות בגיל 52, ונקבר בבית הקברות סנהדריה לצד קברו של חותנו השופט פרומקין. הלווייתו התקיימה ביום בו נפתח משפט אייכמן, ולכן תחילת הישיבה השנייה – ישיבת אחר הצהריים – התחילה מאוחר על מנת שהשופטים יוכלו לקחת חלק בהלוויה. גילון היה נשוי לסעדה פרומקין, בתם של השופט גד פרומקין ושל חנה, בת אהרן אייזנברג, איש העלייה הראשונה וממקימי המושבה רחובות. סעדה גילון הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה. ילדיו הם השופט אלון גילון, יעל שילוח וכרמי גילון. השף קולין גילון, בנו של אלון נקרא על שמו. ג. שטרסמן, הישר באדם, מעריב, 11 באפריל 1961 גדעון חסיד, הקטיגור שהיה סניגור, מעריב, 8 במאי 1962 הזמנה בבית משפט השלום בירושלים, דבר, 31 באוקטובר 1940 נתן ברון, ‏הכבוד האבוד של השופט העליון: פרשת אי-מינויו של השופט גד פרומקין לבית המשפט העליון בישראל, קתדרה 101, חשוון תשס"ב, עמ' 183 הגישה למקומות הקדושים והמעבר בדרך הר הצופים ודרך בית לחם, דבר, 19 באפריל 1949 נפטר פרקליט המדינה ק. גילון, דבר, 11 באפריל 1961 כפר קאסם, מעריב, 14 בינואר 1957 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארווין שמרון

ארווין שאול שִׁמְרוֹן (שיוביץ; 14 בינואר 1919 - 31 במאי 1978) היה עורך דין ישראלי ופרקליט המדינה השני. שמרון נולד בווינה שבאוסטריה. עם הקמת המדינה שימש כסגן פרקליט המדינה, ובין השנים 1950–1953 עמד בראש הפרקליטות. בתקופה זו התנהל משפט הרצח בגן מאיר. בשנת 1953 הקים משרד עורכי דין, שהתפתח למשרד שמרון, מלכו, פרסקי ושות', בראשו עמד עד לפטירתו. בין המשפטים שניהל היו משפט לילהאמר באוסלו, הגן על מיכאל צור, על יהושע בן-ציון, והשתתף במשפט תל-גיבורים, ממשפטי השוחד הגדולים בישראל. משרדו היה הראשון בישראל שהתמחה בתחום האנרגיה. בין היתר, טיפל בליווי כמה מקידוחי הנפט והגז הראשונים שבוצעו בישראל, ליווה חקיקת נפט והסכמים בינלאומיים בתחום הנפט, לרבות בקשר עם שדות הנפט בסיני. שמרון אף עמד בראש ועדת חקירה למשק הגז. בשנת 1976, עמד בראש ועדת שמרון, שהוקמה כדי לבחון הצעות לתכנון רחבת הכותל המערבי. הוועדה המליצה על אימוץ התוכנית של האדריכל משה ספדיה (שלבסוף לא יושמה בפועל). בשנת 1977 מונה על ידי ממשלת ישראל לראש הוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל. בשנת 1970 הצטרף עורך הדין יצחק מולכו למשרד ולאחר מותו של שמרון הוא הפך לשותף הבכיר. אחד משותפיו לדרך היו עו"ד אריה נוביק, שהקים משרד חדש לאחר מותו של שמרון. ארווין שמרון נפטר מאוטם שריר הלב ב-31 במאי 1978, בגיל 59. הותיר אישה, רחל לבית טייטל (אחייניתו של נתן מיליקובסקי), בן ובת. הוא נקבר בהר המנוחות. המשרד שהקים עבר לידי הנהלת חתנו עורך הדין יצחק מלכו. גם בנו, עורך הדין דוד שמרון, הוא שותף בכיר במשרד. משרד שמרון, מלכו, פרסקי ושות' אמיר אורן, המדרון של שמרון: כיצד טיפל פרקליט המדינה לשעבר, אביו של דוד שמרון, בפרשיות שחיתות – משני צידי המתרס, מגזין ליברל, 12.04.2021 בית דין למניעת ספסרות בחדרה, הצופה, 10 בדצמבר 1948 בן-ציון ציטרין, משקיעים אנרגיה באנרגיה: החשמל, הדלק, הגז והמים מספקים הרבה מאוד עבודה למשפטנים; ולעורכי הדין המתמחים בתחום רצוי שיהיה קו ישיר למנגנונים הממשלתיים, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2001 דוד רטנר, מלחמה אבודה - יעקב פרג, מעצב פנים אלמוני, יצא בשנת 1975 למשימת חייו כשנאבק על מימוש הצעתו לתכנון רחבת הכותל., באתר הארץ, 6 בספטמבר 2001 גידי וייץ, מגנדי ועד גומדי: משפט הפשע החשוב ביותר בהיסטוריה הישראלית נפתח מחדש, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2008 צוות המשרד, באתר משרד עורכי הדין נוביק-גדות-מאירוב עו"ד ארווין שמרון נפטר מהתקף לב, דבר, 1 ביוני 1978
המאה ה-38 לפנה"ס

המאה ה-38 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3800 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3701 לפני הספירה. זוהי המאה ה-38 לפני תחילת הספירה הנוצרית. תחילת התפתחות התרבות בכרתים רעידת אדמה בקרבת תרבות הנאוליתית בסוטירה שבקפריסין מחריבה חלק ניכר מהתשתית המקומית. 3800 לפנה"ס לערך - תקופת עובייד מגיעה לסיומה במזרח חצי האי ערב. בסוריה התגלו קברי המונים בתל ברק המתוארכים ל־3800 עד 3600 לפנה"ס, מה שמעיד על כך שלכאורה התקיימה מלחמה באזור זה בתקופה זו. 3760 לפנה"ס - בריאת העולם לפי סדר עולם רבה. 3750 לפנה"ס לערך - התפתחות השפה הפרוטו-שמית. מדיה וקבצים בנושא המאה ה-38 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאה ה-37 לפנה"ס

המאה ה-37 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3700 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3601 לפני הספירה. זוהי המאה ה-37 לפני תחילת הספירה הנוצרית. תחילת התפתחות תרבות נקאדה (Naqada) במצרים תחילת התפתחות התרבות המינואית. בדרום אנגליה החלה בניית אנדרטאות בסביבות שנת 3700 לפנה"ס. בעיר ארך שבדרום מסופוטמיה נמצאו אסימונים אשר לפי אחת ההשערות שימשו לעסקאות מסחר בתקופה זו. תרבות מייקופ החלה בסביבות שנת 3700 לפנה"ס באזור מערב הקווקז. 3700 לפנה"ס לערך - נוסדה העיר לות'אל (אנ') (Lothal) בעמק האינדוס שבהודו מדיה וקבצים בנושא המאה ה-37 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שולי הרעש (אלקטרוניקה)

שולי הרעש באלקטרוניקה ספרתית הם כמות הרעש שמעגל ספרתי יכול לספוג לפני שהוא יוצא מפעולתו התקינה ואז רמת מתח '0' לוגי יתפרש כ-'1' לוגי ולהפך. שולי הרעש הנמוכים מוגדרים על ידי: N M L = V I L − V O L {\displaystyle N_{ML}=V_{IL}-V_{OL}} שולי הרעש הגבוהים מוגדרים על ידי: N M H = V O H − V I H {\displaystyle N_{MH}=V_{OH}-V_{IH}} מעגלים מיקרואלקטרוניים - חלק ד', בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה 1990, עמודים 150-152 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסת פתוחה

"כנסת פתוחה" הוא אתר אינטרנט מבוסס קוד פתוח שמטרתו לשפר את השקיפות השלטונית בישראל, לחשוף את פעילות הכנסת לציבור ולהפוך את המידע לנגיש יותר. האתר אוסף מידע גולמי ממקורות שונים (בעיקר אתר הכנסת וכן מקורות מידע רשמיים אחרים) ומציג אותו בדרכים מועילות לנוחות המשתמש. המטרה העיקרית של יוצרי האתר היא להקים אתר חלופי עצמאי לאתר הכנסת, כיוון שלטענתם אתר הכנסת אינו נוח לחיפוש ולא עובד עם דפדפנים פופולריים, ואין בו מידע מספק על פעילותם הפרלמנטרית של חברי הכנסת, באופן שיאפשר לציבור להעריך את פעילותם. הוא נבנה ומתוחזק על ידי חברי הסדנא לידע ציבורי. אתר "כנסת פתוחה" כולל בין היתר, דף שאוסף את כל הפרטים על הצעת חוק, כולל נוסח ההצעה הראשוני, הנוסח הסופי, דיונים עליה בוועדת הכנסת המתאימה, ועוד. כמו כן ניתן לראות איך כל חבר כנסת הצביע בכל אחת מההצבעות במליאת הכנסת, ולקבל סטטיסטיקות על הפעילות הפרלמנטרית שלהם. בשלב זה, האתר אינו כולל מידע היסטורי אלא רק מידע מאז זמן הקמתו. המיזם מבוסס על מתנדבים, ולא נתמך על ידי גוף מפלגתי. הוא מבוסס על אתרים דומים ברחבי העולם העוקבים אחרי הפרלמנטים המקומיים. נכון לשנת 2021, האתר אינו פעיל. בארצות הברית הממשל מספק בעצמו את המידע באתר Data.gov. ישנם גופים לא מעטים שמשתמשים במידע הזה ומציגים אותו בדרכים שונות. לדוגמה אתר OpenCongress. גם בארצות אחרות יש אתרים המציגים את המידע בצורה דומה. לדוגמה: בבריטניה הממשל מספק מידע באתר Data.gov.uk. בבריטניה האתר TheyWorkForYou ("הם עובדים בשבילך"). התוכנה שקוראת ומפרשת את המידע מאתרי הפרלמנט מפותחת במיזם נפרד. בניו זילנד יש אתר בשם TheyWorkForYou. כאן, כמו באתר הישראלי, המפרש מפותח ביחד עם האתר. האתר כתוב בשפת התכנות פייתון, על גבי הפלטפורמה ג'אנגו. הוא מתוחזק על ידי חברים בקבוצת PyWeb-IL, קבוצה של מתכנתי פייתון בישראל, ומתנדבים אחרים. התוכנה עצמה חופשית וזמינה להורדה בנפרד. אתר האינטרנט הרשמי של כנסת פתוחה אתר הסדנא לידע ציבורי קהילת הקוד הפתוח חושפת את פעילות חברי הכנסת, דה מארקר, 10.8.2010 גדעון אלון, ‏ח"כים תחת זכוכית מגדלת, באתר "ישראל היום", 7 במרץ 2011 אתרים בעולם המדווחים על חברי פרלמנט(הקישור אינו פעיל) אהוד קינן, כנסת פתוחה: אזרחים מציעים חלופה לאתר הכנסת, באתר ynet, 27 באפריל 2010 הסבר על מיזם Data.gov מתוך אתר המיזם הסבר על OpenCongress מתוך אתר המיזם הסבר על מיזם Data.gov.uk מתוך אתר המיזם הסבר על TheyWorkForYou.ocm מתוך אתר המיזם קוד המקור של TheyWorkForYou (הבריטי). ר' גם תוכן קובץ ה־README שבהמשכו. הסבר על TheyWorkForYou הניו זילנדי מאתר המיזם קוד המקור של האתר
פרויקט גוטנברג

פרויקט גוטנברג (באנגלית: Project Gutenberg; בראשי תיבות: PG) הוא מיזם ליצירת ספרייה ממוחשבת (ארכיון דיגיטלי) חופשית באינטרנט, של ספרים ופרסומים שונים מתוך הקלאסיקה האנגלית והעולמית. הטקסטים (לעיתים מכונים גם e-texts) במיזם הם מסוג הפריטים הנחשבים כשייכים לנחלת הכלל או רשות הציבור, משמע, יצירות אשר אינן מוגנות על ידי זכויות יוצרים, שתוקפן של זכויות היוצרים פג, או שהתקבל אישור המחבר להכללתן במיזם. המיזם החל בשנת 1971 על ידי פרופסור מייקל הארט (Michael Hart), באוניברסיטת אילינוי. הוא נקרא על שם ממציא מהפכת הדפוס במאה ה-15, יוהאן גוטנברג. המיזם מכיל יותר מ-70,000 כותרים. למיזם זה קיים מיזם מקביל בשפה העברית, הנקרא פרויקט בן-יהודה. פרויקט מקביל נוסף הוא פרויקט רונברג לספרות של המדינות הנורדיות. מדיה וקבצים בנושא פרויקט גוטנברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט גוטנברג (באנגלית) פרויקט גוטנברג, ברשת החברתית פייסבוק פרויקט גוטנברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כתבי פרויקט גוטנברג בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פרויקט גוטנברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המכון לחקר מדיה חדשים, חברה ופוליטיקה, עדיין לא נפרדים מהנייר: ספרים דיגיטליים בישראל 2015, הדוח השנתי: התקשורת בישראל 2015 פרק תשיעי, 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאה ה-36 לפנה"ס

המאה ה-36 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3600 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3501 לפני הספירה. זוהי המאה ה-36 לפני תחילת הספירה הנוצרית. תחילת התפתחות התרבות השומרית תחילת בנייה של המקדש בג'גנטייה (מלטה) תחילת בנייה של המקדש במניידרה (מלטה) ציורים במנהרות בקולומביה. מומיות ראשונות באזור נחן (מצרים). עדויות על שימוש בבדיל. עדויות שימוש בארד במצרים ותאילנד. הקמת העיר אמרי באזור נהר אינדוס מדיה וקבצים בנושא המאה ה-36 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המאה ה-35 לפנה"ס

המאה ה-35 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 3500 לפני הספירה והסתיימה בשנת 3401 לפני הספירה. זוהי המאה ה-35 לפני תחילת הספירה הנוצרית. 3500 לפנה"ס לערך: גן החיות הראשון הידוע הוקם בנחן. 3500 לפנה"ס לערך: האנדרטה הראשונה שעדיין קיימת נבנתה על גבעת טארה, מקום מושבו של המלך העליון של אירלנד. 3450 לפנה"ס לערך: השלב השני של תרבות נקאדה שבמצרים 3500 לפנה"ס לערך: המצאת כתב הציורים בשומר ותחילת ההיסטוריה הכתובה "ג'ינג'ר" (אנ') אחת מהגופות החנוטות העתיקות ביותר שאי פעם התגלו במצרים, חיה לפי ההערכות בתקופה זו. מדיה וקבצים בנושא המאה ה-35 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שותפות מוגבלת

שותפות מוגבלת היא שותפות המאפשרת הגבלת אחריות של חלק מחבריה. בדומה לתאגידים אחרים, היא מהווה אישיות משפטית נפרדת. שותפות מוגבלת היא שילוב של שני סוגי שותפים: שותף כללי שהוא מנהל השותפות והוא בעל אחריות לכל התחייבויות השותפות, ושותף מוגבל - שותף שהאחריות שלו מוגבלת: אם השותפות תיקלע לחובות, הוא מסכן רק את הסכום שהשקיע ולא מעבר לזה. השותף הכללי הוא הגוף שמתווה את פעילות השותפות ומנהל אותה בפועל, והשותף המוגבל הוא הגוף שמספק לה מימון ומאפשר לה לפעול תוך זכאות להשתתף ברווחיה. שני השותפים יכולים להיות חברות, וכך עוקפים את הגבלה של מספר החברים המרבי המותר בשותפות - עשרים, מפני שעל חברה אין הגבלה של מספר בעלי המניות. על השותפות המוגבלת לא חלים דיני החברות אלא דיני השותפויות. לשותפויות יש בדרך כלל יתרונות מיסוי לעומת חברות בע"מ אך חסרונות בתחום הניהול, ולכן הן מתאימות רק לסוגים מסוימים של פעילויות. קרנות הון סיכון מאוגדות, לעיתים, בצורה של שותפות, עם הפרדה בין שותפים שמנהלים את הקרן (השותף המנהל) ושותפים שאינם מנהלים, אך זכאים לקבל רווחים (שותף מוגבל). גם חלק מההתאגדויות לחיפושי נפט וגז בישראל מאוגדות במתכונת של שותפות. שותפויות מוגבלות, כגון: "גבעות עולם", "ישראמקו", "דלק קידוחים" ו"רציו" גייסו את ההון לפעילותן באמצעות הנפקה בבורסה, ויחידות ההשתתפות שלהן נסחרות בה. בשותפות רגילה, שאינה שותפות מוגבלת, הרווחים והפסדים שייכים לשותפים ולכן להבדיל מחברה בע"מ אין לשותפות תיק במס הכנסה וכל שותף מקבל את החלק היחסי שלו ברווחי השותפות ואחראי לחובותיה. בשותפות מוגבלת, השותף המוגבל דומה לבעל מניות בחברה ואינו ערב לחובותיה. היזמים שמקימים את השותפות הם השותף הכללי שאינו מוגבל ואחראי לחובות החברה. לעומתם משקיעים שהיזמים מגייסים הם שותפים מוגבלים ולכן אינם אחראים לחובות השותפות המוגבלת, אם ישנם הפסדים הם יאבדו את הסכום שהשקיעו ולא יותר מכך. כאשר ההשקעה היא חלק מהפעילות העסקית של המשקיע, הוא יכול לנכות מהכנסתו החייבת במס את הפסדיו בשותפות המוגבלת. ערך מורחב – יחידת השתתפות כדי לגיס הון מהציבור הרחב באמצעות הנפקה בבורסה, שותפות מוגבלת יכולה להנפיק יחידות השתתפות בשותף המוגבל. הבורסה לניירות ערך בתל אביב מאפשרת להנפיק יחידות השתתפות של שותפויות מוגבלות משני סוגים: שותפות מוגבלת לחיפושי נפט שותפות מוגבלת להפקת סרטים - במקור הוגבלה שותפות מסוג זה בבורסה להפקת סרטים ישראלים ומ-2017 הוסרה מגבלה זו. שותפות דוד א' פרנקל וצבי פרנקל, דיני השותפות בישראל, מהדורה שלישית, הוצאת פרלשטיין-גינוסר, 2020 עמי גינזבורג, שותפות מוגבלת, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2012 תקנות מס הכנסה (כללים לחישוב המס בשל החזקה ומכירה של יחידות השתתפות בשותפות לחיפושי נפט), תשמ"ט-1988 אורי תומר, מחפשים אקשן: תעשיית הסרטים העולמית נכנסת לבורסה בתל אביב, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2017
2005 בטלוויזיה בישראל

ערך מורחב – פרס האקדמיה לטלוויזיה#פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2005 מגזין פנאי ובידור: "ערב טוב עם גיא פינס" תוכנית בידור: "ארץ נהדרת" ערך מורחב – פרס מסך הזהב#טקס "מסך הזהב" לשנת 2005 תוכנית השנה: "ארץ נהדרת" תוכנית בידור: "ארץ נהדרת" דרמה יומית: "השיר שלנו" תוכנית מציאות: "כוכב נולד 3" תוכנית מגזין: "ערב טוב עם גיא פינס" בשנת 2005 נוצרו כמה תוכניות וסדרות ישראליות. להלן חלק מהתוכניות: "ארץ נהדרת" (2003-רץ) - תוכנית בידור הומוריסטית מצליחה, של היוצר מולי שגב, בכיכובם של אורנה בנאי, טל פרידמן וקומיקאים מצליחים אחרים. "יצפאן" (2001-2006) - תוכנית מערכונים ובידור בהנחיית אלי יצפאן. "מה זה השטויות האלה?" (2005-2011) - תוכנית קומית-דקומונטרית בכיכובה של עדי אשכנזי. "אסתי המכוערת" (2003-2006) - תוכנית קומית-דרמטית בכיכובם של שייקה לוי וריקי בליך. "קצרים" - תוכנית מערכונים סאטירית בהשתתפות קרן מור, מוני מושונוב, ריקי בליך ויובל סגל. "אחורי החדשות" (2003-2005) - תוכנית הומור וסאטירה ששודרה בערוץ 10, בהגשת יאיר ניצני. "ערב טוב עם גיא פינס" (1997-2008) - תוכנית פנאי, בידור ורכילות בהנחיית גיא פינס. "בסימן ונוס" - מיני סדרה ישראלית בת שלושה פרקים, אשר שודרה בשנת 2005, בבימויו של גור בנטביץ', בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים הוט. בהשתתפות יהודה לוי, גורי אלפי, נטע גרטי, "לתפוס את השמים" - סדרת דרמה ישראלית, העוסקת במשפחה חילונית מתל אביב. אבי המשפחה נמצא בתהליכי חזרה בתשובה. "טלנובלה בע"מ" - היא סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית יומית ישראלית המשתייכות לז'אנר הטלנובלה מבית היוצר של ערוץ הוט 3 ושל "דרסט הפקות", בהשתתפות טלי שרון, עפר שכטר ויעל בר זוהר. "השיר שלנו" - דרמה מוזיקלית יומית חדשה ב-yes, בהשתתפות נינט טייב ורן דנקר. "כוכב נולד" עונה שנייה - תוכנית בידור, המופקת על ידי "טדי הפקות", בה מתנהלת תחרות גילוי כישרונות מוזיקלית בין מספר משתתפים (מבוסס על אליל אמריקני, ארצות הברית). "הכספת" (2000-2007) - שעשועון טריוויה בהנחיית גבי גזית. הונחתה בעבר על ידי ארז טל. "כתבנו בצפון יוצא לפגישה" - תוכנית תחקיר וראיונות בהנחיית ובהגשת מנחם הורוביץ. "כלבוטק" (2000-2006) – תוכנית תעודה ותחקיר, העוקבת אחר שערוריות ורמאויות. בהנחיית רפי גינת. מדיה וקבצים בנושא 2005 בטלוויזיה בישראל בוויקישיתוף
ערך עודף של יצרן

ערך עודף (בגרמנית: Mehrwert) הוא מונח שטבע קרל מרקס בתורת הערך של העבודה שלו, לציון אותו חלק בערך עבודתו של הפועל שאינו משולם לו על ידי בעל-ההון. לפי מרקס, חלק לא משולם זה הוא ניצול והוא המקור לצבירת ההון של הקפיטליסט. בספרו "הקפיטל" טען מרקס כי ערכו של המוצר לא נובע אלא מהעבודה שהושקעה בו, ומאחר שמחיר המוצר חייב להיות המחיר הנכון (על פי תורת מרקס), הדרך היחידה לרווח הון עבור הקפיטליסט היא באמצעות כפיית הפועל לייצר עבור הקפיטליסט "ערך שימוש עבודה" מעבר לזה שהוא משלם לו. לדוגמה, אם העובד מקבל תשלום בעבור "ייצור ערך" בשווי של שש שעות עבודה, אך עובד 12 שעות, שש השעות שנוספו הן ערך עודף הזורם לכיסו של הקפיטליסט. כניסוחו של מרקס: הערך העודף הוא ההפרש שבין ערך המוצר וערך האלמנטים שנצרכו ביצירת המוצר, במלים אחרות, של אמצעי הייצור וכוח העבודה. — קפיטל, 1.3.8 שיעור הערך-העודף הוא, על כן, ביטוי ישיר של דרגת הניצול של כוח עבודה על ידי הון, או של העובד על ידי הקפיטליסט. — קפיטל 1.3.9 במילים פשוטות, לפי מרקס ערך עודף מבטא את יכולתו של הקפיטליסט להביא את העובד לעבוד עבורו בחינם. הון הוא ניצול—שליטה בעבודה ללא תמורה. מרקס סבר כי הגדרה זו מספקת בסיס רציונלי, על יסוד תורת הערך של העבודה שלו, לחישוב הון וריבית, אופן היווצרותם וקצב הצטברותם, ומספקת פתרון משופר לבעיות בהן התחבטו ראשוני הכלכלה המודרנית כמו אדם סמית ודייוויד ריקארדו. מטרתו העיקרית, עם זאת, הייתה פוליטית וחברתית: להראות כי מערכת היחסים בין היצרן לעובד היא מערכת של ניצול, שבה היצרן (הבורגני או הקפיטליסט) צובר הון המבוסס על עבודה לא משולמת. רעיון הערך העודף מבוסס על תורת הערך של העבודה של מרקס ובעיקר על הרעיון שאימצו הוא והוגים כמו יוהאן קרל רודברטוס מדייוויד ריקרדו, שלפיו ערכו של מוצר ומחירו הם פועל יוצא של השקעת עבודה וחומרים וחלק יחסי של עלות המפעל והשקעות קיימות של היצרן. התנגדות לרעיון זה הופיעה עוד בימי חייו של מרקס, עם הופעת תאוריית הערך השולי בשנת 1871. תאוריה זו הראתה כי למוצר אין ערך מובנה, אינטרינסי, וכי ערכו בכסף (כלומר, מחירו בשוק) כפוף להעדפות הצרכן. עלות הייצור, לפי תאוריה זו, היא נתון חשוב עבור היצרן בבואו לקבוע מה כדאי לייצר, אך היא אינה קובעת את מחיר המוצר, כפי שסבר מרקס. אחרי הופעת תאוריית הערך השולי וביתר שאת אחרי שפורסמה הביקורת של אויגן פון בהם-באוורק על התאוריה של מרקס בשנת 1884, רוב אלו שהמשיכו להתייחס במידה רצינות לתפישת הערך העודף היו מרקס והוגים סוציאליסטיים שהלכו בעקבותיו. את גישתם של המתנגדים לו בכלכלה ביטא בתמציתיות אחד מאבות הכלכלה המודרנית, אלפרד מרשל, שכתב ב"עקרונות הכלכלה" שלו משנת 1890: ויליאם תומפסון, רודברטוס, קרל מרקס ואחרים... טוענים כי העבודה מפיקה תמיד 'ערך עודף' מעל לשכר ולבלאי ההון המשמש בסיוע לו: וכי העוול שנעשה לעובדים טמון בניצול של ערך עודף זה על ידי אחרים. אבל הנחה זו שכל הערך העודף הוא תוצר של עבודה כבר מתייחסת כמובן מאליו למה שהם מנסים להוכיח באמצעות הטענה. הם אינם מנסים להוכיחה. והטענה גם לא נכונה.... עוצמת אהדתם של רודברטוס ומרקס לסבל חייבת לזכות בכבוד מאיתנו: אבל מה שהם רואים כבסיס המדעי להצעותיהם המעשיות אינו יותר מסדרת טיעונים מעגליים בנסיון להראות כי אין צידוק כלכלי לריבית, בשעה שהתוצאה טמונה מלכתחילה בהנחות המוצא שלהם; למרות שבמקרה של מרקס העניין עטוף בניסוחים הגלייניים עטופי רזים. — אלפרד מרשל, עקרונות הכלכלה, 1890 ערך עודף של יצרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גאורג אוגוסט גריזינגר

גאורג אוגוסט גריזינגר (בגרמנית: Georg August Griesinger;‏ 8 בינואר 1769 - 9 באפריל 1845) היה דיפלומט וסופר גרמני, הזכור כיום בעיקר כביוגרף של יוזף היידן. גריזינגר נולד בשטוטגרט. רוב חייו עברו עליו בווינה, כדיפלומט סקסוני בחצר הווינאית. זמן קצר אחרי הגיעו לווינה פנתה אליו הוצאת המוזיקה ברייטקופף והרטל מלייפציג בבקשה לתווך בעסקת הוצאה לאור עם יוזף היידן. התיווך עלה יפה ובין גריזינגר להיידן נקשרה ידידות, שעמדה בעינה עד מות היידן. שיחותיו של גריזינגר עם היידן הניבו לאחר זמן ביוגרפיה פופולרית של המלחין (Biographische Notizen über Joseph Haydn), שהתפרסמה תחילה בהמשכים בשנת 1809 וכעבור שנה, לאחר עריכה ותיקונים, יצאה בספר. על אף נימתה האנקדוטלית, נחשבת הביוגרפיה הזו גם היום למקור חשוב על חיי המלחין. גריזינגר מת בווינה. Denkwürdigkeiten aus der Geschichte der österreichischen Monarchie (Vienna, 1804) Biographische Notizen über Joseph Haydn (Leipzig, 1810/R); ed. F. Grasberger (Vienna, 1954); Eng. trans., in Joseph Haydn: Eighteenth-Century Gentleman and Genius, ed. V. Gotwals (Madison, WI, 1963, 2/1968 as Haydn: Two Contemporary Portraits), 1–77 אדוארד אולסון, "גאורג אוגוסט גריזינגר", גרוב אונליין