laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוולין פיקס

אוולין פיקס (27 בינואר 1904 – 3 בדצמבר 1965) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית, ועמיתה במכון לסטטיסטיקה מתמטית. פיקס למדה באוניברסיטת מינסוטה, שם קיבלה תואר ראשון ושני תוארי מוסמך, אחד מהם במתמטיקה. במקביל ללימודיה עבדה כמורה בבית ספר תיכון. במהלך לימודיה למדה קורס בכלכלה מתמטית אצל גריפית אוונס, ופיתחה קשרי ידידות עימו. כאשר מונה אוונס לראש המחלקה למתמטיקה באוניברסיטת ברקלי, הוא הזמין אותה ללימודי קיץ בברקלי ב-1939. כעבור שנה חזרה לברקלי, הפעם כדי לעבוד כעוזרת מחקר במעבדה לסטטיסטיקה, שהייתה חלק מהמחלקה למתמטיקה. המעבדה נרתמה למאמץ המלחמתי עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה ב-1941, ופיקס תרמה את חלקה. יחד עם קבוצה של סטודנטים ונשים מתנדבות, הייתה אחראית לביצוע חישובים ידניים שהיו נחוצים למאמץ המלחמתי. במקביל, המשיכה ללמד באוניברסיטה ולעבוד על המחקר שלה. ב-1948 השלימה את עבודת הדוקטורט שלה תחת הדרכתו של ג'רזי ניימן, ומונתה לפרופסור במחלקה. ב-1963 הייתה לפרופסור מן המניין. תרומתה החשובה ביותר למדע הייתה פיתוח שיטת ה-nearest neighbor, בשיתוף פעולה עם ג'וזף הודג'ס, שתוארה במאמרם פורץ הדרך שהופיע ב-1951. שיטה זו מהווה היום כלי מרכזי באלגוריתם שכן קרוב (kNN) הנמצא בשימוש נפוץ בתחום למידת המכונה. אוולין פיקס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה Discriminatory Analysis - Nonparametric Discrimination: Consistency Properties - Air Technical Index - Author(s) : Fix, Evelyn ; Hodges, Jr, J L Evelyn Fix (1904-1965) - The department of Statistics University of California, Berkelt ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא סטטיסטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלורנס נייטינגייל דייוויד

פלורנס נייטינגייל דייוויד (באנגלית: Florence Nightingale David;‏ 23 באוגוסט 1909 - 23 ביולי 1993) הייתה סטטיסטיקאית בריטית. היא נקראה כך על שם פלורנס נייטינגייל שהייתה חברה של הוריה. דייוויד למדה מתמטיקה במכללת בדפורד, ולאחר שסיימה את לימודיה שם קיבלה מלגת לימודים ליוניברסיטי קולג' בלונדון, שם הייתה לעוזרת המחקר של קרל פירסון, ועסקה בחישובי ההתפלגות של מקדם המתאם. כשפירסון הלך לעולמו ב-1934, עברה לברקלי, שם למדה לדוקטורט בהדרכתו של ג'רזי ניימן. התואר הוענק לה ב-1938. במלחמת העולם השנייה עבדה במשרד ההגנה הבריטי. היא בנתה מודלים סטטיסטיים שנועדו לחזות את הנזקים האפשריים במקרה שאזורים מיושבים בצפיפות, כמו למשל עיר גדולה, יופצצו. המודלים איפשרו לה להעריך את הנזקים שייגרמו לחיי אדם, מספר הפצעים ונזקים לתשתיות. על סמך תחזיות אלה, הוקצו לעיר לונדון ולערים נוספות המשאבים המתאימים למקרים של הפצצות. לאחר המלחמה חזרה ליוניברסיטי קולג' כפרופסור לסטטיסטיקה. ב-1968 עברה לאוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, שם מונתה לפרופסור מן המניין, ולראש המחלקה לסטטיסטיקה. לאחר פרישתה עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם המשיכה ללמד ולעסוק במחקר בביוסטטיסטיקה. דייוויד התעניינה גם בהיסטוריה של הסטטיסטיקה, ואת תוצאות מחקריה הציגה בספר הקלאסי Games, Gods and Gambling. במהלך הקריירה שלה כתבה 10 ספרים, ופרסמה מעל ל-100 מאמרים מדעיים. בין השותפים לפרסומים אלה נמנו קרל פירסון, ג'רזי ניימן, אוסטין ברדפורד היל, מוריס קנדל, אוולין פיקס, ורבים אחרים. דייוויס הייתה עמיתת האיגוד האמריקני לססטטיסטיקה והמכון לסטטיסטיקה מתמטית. ב-1992 דייוויד הייתה הזוכה הראשונה בפרס על שם אליזבת ל. סקוט, המוענק על ידי וועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות (COPSS) עבור "פיתוח הזדמנויות לנשים בתחום הסטטיסטיקה". ב-2001, וועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות ייסדה פרס חדש על שמה של דייוויד, המוענק פעם בשנתיים ל"סטטיסטיקאית המהווה מודל לחיקוי לנשים אחרות".. לין בילארד היא בין מקבלי הפרס. פלורנס נייטינגייל דייוויד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פלורנס נייטינגייל דייוויד, באתר MacTutor (באנגלית) Leading Personalities in Statistical Sciences: From the Seventeenth Century to the Present. – Section 2, Statistical Inference, pages 91-92 Florence N. David 1909-1993 – Statisticians in History, Amstat News Florence Nightingale David - MacTutor Archive פרס פלורנס נייטינגייל דייוויד, באתר וועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות (COPSS)
קמרזאוריים

קמרזאוריים (שם מדעי: Camarasauridae) היא משפחה של דינוזאורים זאורופודים מהתקופת יורה עליון עד הקרטיקון תחתון לפני 170-126 מיליון שנה. הקמרזאוריים היו זאורופודים קטנים יחסית, בעלי ראשים קטנים ושיניים גדולות וקהות. הם היו קרוביהם הרחוקים של הטיטאנוזאוריה הענקיים. הבולט מבני משפחה זו הוא הקמרזאורוס שהגיע לאורך מרבי של 23 מטר ושקל עד 45 טון מטרי, והיה אחד הזאורופודים הנפוצים בזמנו. אראגוזאורוס (Aragosaurus) בלוזאורוס (Bellusaurus) קמרזאורוס (Camarasaurus) Cathetosaurus Dashanpusaurus Lourinhasaurus Oplosaurus Tehuelchesaurus מדיה וקבצים בנושא קמרזאוריים בוויקישיתוף קמרזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמרזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
דורותי פ. רייס

דורותי פ. רייס (11 ביוני 1922 – 21 בפברואר 2017) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית, שהתמחתה בניתוח נתוני בריאות. היא תרמה תרומה מכרעת לייסוד תוכנית הביטוח הרפואי הפדרלית – מדיקר. רייס סיימה את לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון. לאחר סיום לימודיה החלה לעבוד במוסדות ממשלתיים. ב-1960 החלה לעבוד במוסד לביטוח לאומי של ארצות הברית (social security), שם הייתה אחת מהמדענים הראשונים שחקרו את העלויות הנגרמות עקב מחלות. כן עסקה בניתוח נתוני בריאות של קשישים. ב-1964 פרסמה מחקר פורץ דרך על מצבם הבריאותי של קשישים באמריקה. היא חשפה כי למחצית מהקשישים באמריקה אין ביטוח רפואי – בסך הכל כ-8.5 מיליון איש. היא הראתה כי האוכלוסייה הזו התאפיינה באנשים קשישים במיוחד, שיעור הנשים בה היה גבוה משיעורן באוכלוסייה הכללית, הכנסתם נמוכה במיוחד, והמצב הבריאותי שלהם היה גרוע במיוחד. היא הראתה כי אנשים אלה שוהים בבתי חולים יותר מאשר קבוצות אוכלוסייה אחרות. לכך נוספו מחקרים כלכליים שהעריכו את העלויות הציבוריות של מחלות לב ומחלות בכלל. המסקנה הייתה שיש להקים ביטוח בריאות פדרלי לקשישים, גם משום שאין להזניח ציבור זה בשעתם הקשה, וגם מפני שהעלות הכספית של ביטוח כזה נמוכה מהעלויות הנגרמות עקב אשפוזים וטיפולים שניתן למנוע. מחקר נוסף שביצעה שפך אור על העלות הכלכלית שנגרמת עקב נשים שבוחרת להיות עקרות הבית, והראתה כי יציאת נשים לעבודה תביא לתועלת כלכלית לכל. ב-1976 עברה לנהל את המרכז הלאומי לסטטיסטיקת בריאות. בעקבות קיצוץ תקציב המרכז על ידי הנשיא רייגן בשנת 1982, עברה לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, שם כיהנה כמרצה לסטטיסטיקה. במקביל להוראה, ביצעה מחקר מקיף על העלויות הכלכליות הנגרמות מעישון. התברר כי בשנת 1993 נגרמו הוצאות בריאותיות בסך כ-73 מיליארד דולר, כאשר 13 מיליארד דולר מהסכום שולמו על ידי ביטוח הבריאות הפדרלי מדיקייד. בעקבות מחקר זה תבעה ממשלת ארצות הברית את חברות הטבק. התביעה הסתיימה בהסדר פשרה בו שילמו חברות הטבק לממשלה 206 מיליארד דולר. רייס נשארה חברת סגל בדרגת פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו עד מותה ב-2017. לאורך הקריירה שלה היא פרסמה מעל ל-200 מחקרים מדעיים, ספרים ופרקים בספרים. Dorothy Rice, Pioneering Economist Who Made Case for Medicare, Dies at 94 - The New York Times Dorothy Rice, economist whose research paved the way for Medicare, dies at 94 - The Washington Post Dorothy P. Rice - Statisticians in History, Amstat News 1998 Cigarette makers and states draft a $206 billion deal - The New York Times, 14 November In Memoriam: Dorothy Rice - University of California San Francisco
צטיוזאוריים

צטיוזאורוס (שם מדעי: Cetiosauridae) היא משפחת דינוזאורים זאורופודים בעלי צוואר ארוך שחיו לאורך תור היורה לפני 175-150 מיליון שנה. משפחה זו הייתה קרובה מאוד למשפחת הממנצ'יזאוריים, בעלי הצוואר הארוך. מיני המשפחה בתחילה היו מיוצגים במשפחות שונות, אך כמה חוקרים קיבצו אותם למשפחה אחת ע"פ מיונים. אלה היו דינוזאורים מגושמים בעלי צוואר ארוך ולסתות קטנות. הם נמצאו בעיקר במערב אירופה, סין ואמריקה הדרומית. צטיוזאורוס (Cetiosaurus) Amygdalodon Chebsaurus פטגוזאורוס (Patagosaurus) שונוזאורוס (Shunosaurus) וולקנודוניים מדיה וקבצים בנושא צטיוזאוריים בוויקישיתוף צטיוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
ממנצ'יזאוריים

ממנצ'יזאוריים (שם מדעי: Mamenchisauridae) היא משפחה של דינוזאורים ארוכי צוואר מקבוצת הזאורופודה שחיו בתקופת היורה לפני 174-145 מיליון שנה. רבים מהם התגלו בחפירות בסין. אלו היו דינוזאורים גבוהים בעלי חוליות רבות בצווארם שהתרומם למעלה. הצוואר היה ארוך יחסית לגופם. מהמינים הבולטים במשפחה הוא הממנצ'יזאורוס, הדינוזאור בעל הצוואר הארוך ביותר מבין כל הדינוזאורים, שאורך צווארו הגיע ל-13–14 מטרים. אורכו היה כ-25 מטר ומשקלו הגיע ל-20 טון, וייתכן שפרטים גדולים במין Mamenchisaurus sinocanadorum הגיעו לאורך של 35 מטר ומשקל של 60 טון. ככל הנראה הצוואר שימש לאכילה מצמרות עצים רחוקים, לעיתים מעל מכשולים. דאטאוזאורוס (Datousaurus) Eomamenchisaurus Huangshanlong Hudiesaurus קלמליזאורוס (Klamelisaurus)? ממנצ'יזאורוס (Mamenchisaurus) אומייזאורוס (Omeisaurus) Qijianglong טיינשאנוזאורוס (Tienshanosaurus) Tonganosaurus שינג'יאנגטיטאן (Xinjiangtitan) Yuanmousaurus Zigongosaurus מדיה וקבצים בנושא ממנצ'יזאוריים בוויקישיתוף ממנצ'יזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ממנצ'יזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
צלורידים

קואלוריים (שם מדעי: Coeluridae) היא משפחת דינוזאורים טורפים שנעו על 2 רגליים וחיו בתקופה יורה עליון לפני 153-150 מיליון שנה. מאובניהם נמצאו בכמה אזורים באמריקה הצפונית. יצורים אלו היו טורפים זריזים בעלי זנב ארוך והיו מאבותיהם הרחוקים של הטירנוזאוריים. לחלקם היו ציצות על ראשם. ככל הנראה הם חיו ביערות וצדו במארבים יצורים קטנים יותר. במשפחה זו היו רק 3 סוגים, אך ישנם חוקרים המשייכים הנה יצורים נוספים: קואלורוס (Coelurus) טייניקולגראוס (Tanycolagreus) אורניתולסט (Ornitholestes) מדיה וקבצים בנושא צלורידים בוויקישיתוף צלורידים, באתר GBIF (באנגלית)
פרוצרטוזאוריים

פרוצרטוזאוריים (שם מדעי: Proceratosauridae) היא משפחה של דינוזאורים טורפים מקבוצת תרופודה שחיו בתקופות יורה תיכון עד קרטיקון עליון לפני 175-125 מיליון שנה. יצורים אלה היו מאבותיו של הטירנוזאורוס רקס הענקי אך הם היו קטנים בהרבה וזריזים יותר. הייתה להם ציצה בולטת על ראשם והיו להם לסתות חזקות מלאות שיניים חדות. ייתכן שהיו ציידים חברתיים או שהיו אוכלי נבלות. ע"פ מחקרים מאוחרים מעריכים שלדינוזאורים אלה היו מכוסי נוצות. גואלונג (Guanlong) Kileskus פרוצרטוזאורוס (Proceratosaurus) סינוטירנוס (Sinotyrannus) ג'ורטירנט (Juratyrant) סטוקסוזאורוס (Stokesosaurus) דילונג (Dilong) יוטירנוס (Yutyrannus) חלק מהסוגים הועברו למשפחה סטוקסוזאוריים (Stokesosauridae). מדיה וקבצים בנושא פרוצרטוזאוריים בוויקישיתוף פרוצרטוזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרוצרטוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
יחסי הפיליפינים–נאורו

יחסי הפיליפינים–נאורו הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת הפיליפינים לבין רפובליקת נאורו. היחסים הדיפלומטים בין שתי המדינות כוננו ב-19 בפברואר 1968. באמצעות חברת "נאורו פוספט רויאלטיס טראסט", נאורו השקיעה בפיליפינים ובנתה את "מלון מנילה פסיפיק סטאר", אם כי המלון סבל מהפסדים כבדים. הפיליפינים ונאורו עשו מיזם משותף בתעשיית הפוספטים. כ-35 מיליון דולר הושקעו במיזם המשותף, אך לבסוף המיזם סבל מהפסדים בהיקף של כ-1.2 מיליארד דולר. נשיא נאורו האמר דה רובורט, ערך ביקור בפיליפינים. ביקורו הרשמי הראשון היה בין התאריכים 22–23 בנובמבר 1978. מאוחר יותר הוא ערך את ביקורו השני והשלישי בפיליפינים ב-1 במאי וב-29 באוגוסט 1980. דה רובורט שוחח עם נשיא פיליפיני פרדיננד מרקוס בביקורו השני על שיתוף פעולה בין נאורו והפיליפינים בתחומי החקלאות, הדיג והדיור. ביקורו השלישי ב-29 באוגוסט הוא ניהל מגעים להסכם על אספקת פוספטים גולמיים אשר נאמד בשווי של 20 מיליון דולר באותה העת במשך עשר השנים הבאות. במהלך כהונתו של נשיא נאורו האמר דה רובורט, נאורו ניהלה משא ומתן עם מדינות רבות באוקיינוס השקט כדי לקנות אי עבור אזרחיה על מנת "להמשיך הלאה" כאשר הפוספטים במדינה ייגמרו. אחת המדינות שניהלה עם נאורו מגעים הייתה הפיליפינים. הפיליפינים מקיימת קשרים עם נאורו באמצעות שגרירותה בקנברה שבאוסטרליה. יחסי ישראל–נאורו מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים–נאורו בוויקישיתוף "Today we celebrate 49 years of formal diplomatic relations with the Republic of Nauru!". Twitter. Department of Foreign Affairs. 19 בפברואר 2017. נבדק ב-12 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Crocombe, Ron (2007). Asia in the Pacific Islands : replacing the West. Suva, Fiji: IPS Publications, University of the South Pacific. p. 169. ISBN 9820203880. Philippine Democracy: Chronology and Documents 1972-1981. Manila, Philippines: Foreign Service Institute. 1981. Pritchard, Chris (23 ביוני 1986). "Wanted: one small island for the nation of Nauru to move to". The Christian Science Monitor. נבדק ב-5 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Mission". Philippine Embassy - Canberra, Australia. אורכב מ-המקור ב-2015-01-06. נבדק ב-6 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
1948 בצרפת

שנת 1948 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 961 שנות לאום. נשיא צרפת: ונסן אוריו ראש ממשלת צרפת: עד 24 ביולי רובר שומאן, עד 2 בספטמבר אנדרה מארי, עד 11 בספטמבר רובר שומאן והחל מ-11 בספטמבר הנרי קוויל. 17 במרץ - אמנת בריסל נחתמת בין בלגיה, צרפת, לוקסמבורג, הולנד והממלכה המאוחדת במטרה למנוע התחמשות גרעינית אפשרית. 5 בספטמבר - רובר שומאן מתמנה לראש ממשלת צרפת. 30 ביוני - מתחיל הטור דה פראנס. 25 ביולי - מסתיים הטור דה פראנס עם זכיית ג'ינו ברטלי מאיטליה. 17 בפברואר - פיליפ חורסנד, שחקן (נפטר ב-2008). 10 במרץ - ז'אן פייר אדמס, כדורגלן. 11 במרץ - דומיניק סנדה, שחקנית. 9 באפריל - ברנאר-מארי קולטס, מחזאי, במאי וסופר (נפטר ב-1989). 30 ביולי - ז'אן רנו, שחקן. 3 באוגוסט - ז'אן-פייר רפרן, ראש ממשלת צרפת לשעבר. 8 באוקטובר - קלוד ז'אד, שחקנית (נפטר ב-2006). 27 בדצמבר - ז'ראר דפארדיה, שחקן. (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1948) 7 בינואר - ז'אן-בפטיסט שאבוט, כומר (נולד ב-1860). 15 בינואר - הנרי אלקסנדרס דסלנדרס, אסטרונום (נולד ב-1853). 12 במרץ - אנטואן לקרואה, מינרלוג וגאולוג צרפתי (נולד ב-1863). 5 ביולי - ז'ורז' ברנאנוס, סופר (נולד ב-1888). 11 באוקטובר - אנדרי בלוך, מתמטיקאי (נולד ב-1893). מדיה וקבצים בנושא 1948 בצרפת בוויקישיתוף
סוליטריאו

סוֹלִיטְרֵיאוֹ וגם סוֹלִיטְרֵיוֹ (בלאדינו באותיות לטיניות: Solitreo; מכונה גם כתב "חצי קולמוס" או "כתב ספרדי") הוא סוג של כתב מחובר ליגטורי של אלפבית עברי שהיה בשימוש בקרב קהילות ספרדיות באזור הבלקנים, אסיה הקטנה, הלבנט וצפון אפריקה. השימוש בכתב זה קדם לשימוש בכתב עברי רהוט והתבצע בשני אפיקים שונים: בקהילות דוברות לאדינו היה הסוליטריאו כתב היד הסטנדרטי לטקסטים בתחומים שונים, ואילו בטקסטים מודפסים נעשה שימוש בכתב רש"י; במדינות המגרב ובאזור הלבנט נעשה שימוש בסוליטריאו לכתיבת טקסטים בעברית ובערבית יהודית בניבים מקומיים כגון החכיתיה במרוקו הספרדית וה"מעאלק" או ה"מעארק" אצל, למשל, יהודי לוב ויהודי תוניסיה. עם תחיית השפה העברית, הכתב שהתקבע היה הכתב האשכנזי. במהרה הכתב נפוץ גם בקהילות הספרדיות, והשימוש בסוליטריאו התמעט. במהלך השואה חרבו קהילות ספרדיות רבות. בהמשך, הוקמה מדינת ישראל ושארית הפליטה עלתה אליה. וכך, השימוש בסוליטריאו כמעט ופסק. רק רבנים יחידים, כרב כדורי, וכהרב מאיר מאזוז עדיין משתמשים בכתב זה וקהילות בודדות כדוגמת ישיבת ''כסא רחמים'' ומוסדותיה עדיין משתמשים בכתב זה. ב-2012 בוצע באוניברסיטת סטנפורד פרויקט דיגיטציה של מסמכים ובכללם רשימות משלהי המאה ה-19 אשר נכתבו בסוליטריאו על ידי סוחרים יהודים מסלוניקי. מאגר זה איפשר את העמקת המחקר על סוג כתב זה. מדיה וקבצים בנושא סוליטריאו בוויקישיתוף דב הכהן, "הסוֹלֵיטְרֵיאוֹ, שימושיו וגלגוליו", מסורות, יט-כ (2019), עמ' 49–68. A Jewish Voice from Ottoman Salonica, באתר אוניברסיטת סטנפורד (באנגלית) Learn How to Write Soletreo, באתר אוניברסיטת וושינגטון (באנגלית) כתב היד שאתם לא מכירים: לאן נעלמו האותיות של היהודים מהמזרח? | כאן סקרנים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:16) מעלק (חצי-קולמוס), תיעוד ורפלקסיה תרבותית על כתב עברי רהוט, יעל ברוך דב הכהן, "הסוֹלֵיטְרֵיאוֹ, שימושיו וגלגוליו", מסורות, יט-כ (2019), עמ' 54. מגזין יוצאי לוב בישראל, באתר livluv.org.il, עמוד 31. כתב היד הספרדי, באתר judaismo-iberico.org.
מרכבת היהלום

"מרכבת היהלום: פרשה אתנוגרפית" (ברוסית: Алмазная колесница) הוא ספר מאת בוריס אקונין, הספר העשירי בסדרת הרפתקאותיו של אראסט פנדורין, הכוללת שני כרכים. אחד מהם מספר את סיפורו באופן כרונולוגי עקבי (האירועים שאחרי "מאהב המוות") בתקופת מלחמת רוסיה–יפן, שהתרחשה בשנים 1904–1905. השני על האירועים שהתרחשו בין הספרים "לווייתן" ו"מות אכילס". הספר מורכב משתי יצירות — הנובלה "לוכד השפיריות" והרומן "בין השורות". בדומה לסיפוריו הקודמים, אקונין מפליג אחורה בזמן, אל הקיסרות הרוסית בימי מלחמת רוסיה־יפן. פנדורין, גיבור הסיפור, מופקד על הגנת המסילה הטרנס־סיבירית, עורק התחבורה היחיד והפגיע של רוסיה אל החזית המדממת שבמזרח הרחוק ובכך גם על הגנת המולדת. אקונין תכנן את הסדרה כמחווה לכל סוגי הז'אנר הבלשי, כשכל רומן הוא ז'אנר בלשי חדש. ספר זה מתאר את הייחוד האתני והמאפיינים של היפנים ולכן מכיל את תת-הכותרת "פרשה אתנוגרפית". עלילת הכרך הראשון מתחילה בשנת 1905, בפגישה עם קפטן המטה ריבניקוב. בעיצומה של מלחמת רוסיה–יפן, רשת סוכני ריגול יפניים פועלת בהצלחה רבה ברוסיה, אך בדרך להשגת מטרתם הם נאבקים בבלש המנוסה, אראסט פטרוביץ' פנדורין. הכרך הראשון מסודר בצורת הייקו — כל אחד משלושת הפרקים מחולק למקטעים (שנקראים הברות), מספרם תואם את מספר ההברות בשורות של הייקו ולהם שמות מתאימים. בנוסף, מן הכרך הראשון, אנו לומדים על גורלן של הדמויות אנדלונג ואפנסיי זיוקין (שהופיעו לראשונה בספר "הכתרה"), הראשון התמנה לקפטן ספינת מלחמה, והשני עזב את שירות הארמון והפך לקצין בצי. שני הגיבורים נהרגו במהלך קרב צושימה. הכרך השני לוקח אותנו ליפן בשנת 1878. זהו סיפור אהבתו של הדיפלומט הצעיר אראסט פנדורין והיפהפייה המהממת מידורי (הידועה גם בכינוי או-יומי, שפירושו "יומי") — אהבה זו שינתה את חייו. אנו למדים אודות התככים המרכזיים בחייו הפרטיים של פנדורין, כמו גם על או-יומי, שאהבה אותו אהבת אמת ואף התעברה ממנו, בן שהפך מאוחר יותר למרגל יפני - אותו ריבניקוב, מהחלק הראשון של הסיפור. בחלק זה אראסט פטרוביץ' פוגש את מסאהירו שיבאטה (מאסה) — מי שהיה חבר בכנופיית יאקוזה ועתיד להיות למשרתו הנאמן וחברו הטוב ביותר. אירועי החלק השני מתרחשים בעיר יוקוהמה ומופיעים בו אישים היסטוריים אמיתיים כדוגמת השר אוקובו ולוחמי השינובי האגדיים. עשר בסולם פנדורין: "מרכבת היהלום" הוא אחד הספרים הטובים בתולדות הסדרה המצליחה בוריס אקונין מוביל אותנו אל החצר האחורית של יפן מרכבת היהלום באתר ידיעות ספרים מרכבת היהלום באתר ספרי עליית הגג הטקסט המלא בשפת המקור מרכבת היהלום, באתר OCLC (באנגלית) "מרכבת היהלום" מאת בוריס אקונין - לא תאמינו, אבל זה כבר כאן הבריחה ממוסקבה, מתוך ריאיון למגזין 24 שעות של ידיעות אחרונות המדף הז'אנרי: מרכבת היהלום – בוריס אקונין
אהוב המוות

אהוב מוות (ברוסית: Любовник смерти) הוא ספר מאת בוריס אקונין, שראה אור ברוסיה בשנת 2001, התשיעי בסדרת הספרים אודות אראסט פנדורין. הספר ראה אור בעברית בשנת 2013. אירועי הספר מתרחשים במקביל לאירועי הספר הקודם בסדרה, "אהובת המוות". בספר זה המחבר מתאר אירועים בסגנון צ'ארלס דיקנס: הרפתקאות וחיפוש מטמון ולכן נושא את תת-הכותרת "פרשה נוסח דיקנס". ברוכים הבאים למוסקבה, שנת 1900. זמן חילופי המאה. הכירו נא את 'מוות': עלמה עם יופי עוצר נשימה. יש לה למוות תכונה משונה על גבול המיסטי: כל מאהביה מוצאים במהרה את מותם. הייתם יכולים לחשוב שאימת המוות תרתיע את הגברים הרוסיים מלהתחיל עם מוות, אבל זה אומר שאתם לא מכירים רוסים. בטח לא את אלו של המאה ה-19, שם אהבה חסרת גבולות עומדת בערך מעל כל ערך אחר בעולם. אחד המאהבים שמוות סוחפת הוא החבר הנוכחי שלה: הנסיך. ראש אחת מכנופיות הפשע האכזריות של מוסקבה. מאהב נוסף הוא סנקה; נער יתום מהיר מחשבה ושאפתן. סנקה הוא אחד מתושבי חיטרובקה, שכונת הפשע הקשוחה ביותר במוסקבה. הוא גם הדמות הראשית בסיפור ודרך עיניו מתגלגלת תעלומת פשע של מעמד הפועלים המוסקבאי של המאה ה-19. מוות הוא הכינוי של הגיבורה של הרומן. כינוי שניתן לה, כאמור, בגלל מותו של כל אחד מבני זוגה לשעבר. סנקה סקוריקוב מרובע חיטרובקה, הידוע לשמצה במוסקבה, רוצה לתפוס את תשומת לבה ונכנס לסדרה של הרפתקאות, שבסופו של דבר, מובילות אותו אל אראסט פנדורין. סנקה מעורב במלחמת כנופיות, חודר לכנופייתו של הנסיך, שגר עם מוות. אחר כך הוא מראה לה אהדה ואפילו מפתה אותה. הנסיך, ששומע על זה, מאיים להרוג אותו. סנקה נמלט מהחבורה ונכנס למסתור. אבל זמן קצר לפני כן, מוות מורה למצוא פקיד ולתת לו פתק, בעוד היא עצמה גרה במרתף. עם זאת, סנקה מוצא רק את משפחתו הנרצחת של הפקיד, בעוד הפקיד מתבוסס בדמו, רואה בסנקה דמות בן ומוריש לו את אוצרו ששוכב במרתף. שם סנקה מוצא מטילי כסף בני 200 שנה בכמויות גדולות ומוכר חלק מהם. פנדורין נרתם לעזור כדי למנוע את נקמת הנסיך בעודו חוקר את רצח הפקיד ומשפחתו. בתהליך החקירה פנדורין, סנקה ומוות עובדים יחד כדי לחשוף את האמת, הם מצליחים למשוך את החשודים למרתף ולכלוא אותם כאשר כל העבריינים נענשים. אך המוות לא שרדה וסנקה נסער מאוד. למרות זאת, הוא כעת מחזיק בעושר רב וקשרים שימושיים — אראסט פטרוביץ' מטפל בצעיר ודואג לו דאגה אבהית ועוזר לו לעלות חזרה אל הדרך הנכונה. ב. אקונין. אהוב המוות. — באתר הוצאת "זכרוב" הטקסט המלא (ברוסית) ביקורת בבלוג "איזה מתח..." המדף הז'אנרי: אהוב המוות – בוריס אקונין. התשיעי בסדרת תיבת פנדורין
אליפות העולם בשחמט 1975

אליפות העולם בשחמט 1975 הייתה תחרות לקביעת אלוף העולם בשחמט, שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי, שבו היו מתוכננים להיפגש אלוף העולם בובי פישר ואנטולי קרפוב לדו-קרב, שהיה אמור להתחיל ב-1 ביוני 1975, בוטל. מאז הזכייה באליפות העולם בשחמט 1972 לא השתתף בובי פישר באף תחרות רשמית. לפישר היו דרישות רבות לשינוי מתכונת המפגש. כאשר פיד"ה לא אישרה את דרישותיו במלואן, הוא סירב להשתתף בתחרות. כתוצאה מכך, אנטולי קרפוב הוכרז כמנצח, וזכה בתואר אלוף העולם, בלי שהוא ניצח את האלוף המכהן. בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימו 2 תחרויות בין-אזוריות עם 18 משתתפים כ"א. השישה הראשונים (3 מכל תחרות) העפילו לשלב השלישי שנערך בשיטת פלייאוף. לשחמטאים אלו הצטרפו בוריס ספסקי, שהפסיד בדו-קרב של אליפות העולם בשחמט 1972 וטיגראן פטרוסיאן. משחקי דו-קרב של גמר תחרות המועמדים, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוקת מונגוליה

החוקה של מונגוליה (במונגולית: Монгол Улсын Үндсэн Хууль, Mongol Ulsīn Ündsen Húlĭ, "החוק הכללי של המדינה המונגולית") היא המסגרת המשפטית, המסדירה את היחסים שבין ממשלת מונגוליה ובין אזרחי מונגוליה. החוקה הנוכחית, אשר נכתבה בהשראת חוקות מערביות נוספות, אומצה ב-13 בינואר 1992, נכנסה לתוקף ב-12 בפברואר באותה שנה, ותוקנה ב-1999 וב-2001. החוקה קובעת כי ״מונגוליה היא רפובליקה בעלת שלטון פרלמנטרי״, ומבטיחה חופש דת, חופש תנועה, חופש ביטוי, וזכויות נוספות עבור אזרחי מונגוליה. החוקה גם מגדירה את אופן פעילותה והיקף סמכויותיה של ממשלת מונגוליה, מנגנון הבחירות במדינה, ועניינים נוספים. החוקה, שנכתבה זמן קצר לאחר ההפיכה במונגוליה (1990), מורכבת מהקדמה, ואחריה שישה פרקים, המחולקים ל-70 סעיפים. בטרם החוקה הנוכחית, מונגוליה אימצה חוקות קודמות בשנים 1924, 1940 ו-1960. פרק זה מצהיר על הריבונות והשלמות הטריטוריאלית של המדינה המונגולית, מגדיר את מערכת היחסים בין הדת והמדינה, ומעגן את מעמדם המשפטי של הסמל, הדגל, וההמנון המונגולי. פרק זה מגדיר את הזכויות המוקנות לאזרחי מונגוליה, ביניהן חופש דת, חופש ביטוי, חופש העיתונות, זכות הצבעה לכל, שוויון בפני החוק, הזכות לטיפול רפואי, לחינוך, ולקניין רוחני. הפרק גם מפרט את חובותיו של האזרח המונגולי, לרבות תשלום מיסים ושירות בצבא המונגולי. פרק זה מגדיר את המבנה ואופן פעילותה של ממשלת מונגוליה, וכן של המערכת המשפטית במדינה.  פרק זה מגדיר את החלוקה המנהלית של המחוזות הפנימיים במונגוליה, ומסדיר את אופן חלוקת הסמכויות בין השלטון המרכזי ובין הרשויות המקומיות ברחבי המדינה. פרק זה מכריז על הקמתו של בית משפט חוקתי, אשר תפקידו לפרס ולפסוק בנושאים ובסוגיות שונות הקשורות לחוקה. פרק זה קובע את הדרכים השונות בהן ניתן לבצע שינויים עתידיים בחוקה. פוליטיקה של מונגוליה החוראל הגדול חוקת מונגוליה (באנגלית) Montsame News Agency. Mongolia. 2006, ISBN 99929-0-627-8, p. 38 Montsame News Agency. Mongolia. 2006, ISBN 99929-0-627-8, p. 38-39 Montsame News Agency. Mongolia. 2006, ISBN 99929-0-627-8, p. 39
נמל התעופה צ'ליאבינסק

נמל התעופה צ'ליאבינסק (ברוסית: Аэропорт Челябинск-Баландино) הוא נמל תעופה השוכן כ-18 ק"מ צפונית מזרחית למרכז העיר צ'ליאבינסק, בירת מחוז צ'ליאבינסק שבהרי אורל ברוסיה. בנמל יש כ-51 מקומות חניה למטוסים, והוא משמש כמרכז פעולה משני לחברת התעופה אורל איירליינס. מ-1938 נחתו טיסות אזרחיות לצ'ליאבינסק בנמל התעופה שאגול הצבאי לאחר שהוסב לשימוש אזרחי. בסוף 1953 נפתח לשימוש נמל התעופה הנוכחי שכלל בית נתיבות קטן בסגנון קלסיציזם סטליניסטי שקיים עד היום, ומסלול טיסה לא סלול. בדצמבר 1962 נסלל המסלול ושנה לאחר מכן מטוס הסילון הראשון (טופולב Tu-104) נחת בנמל התעופה. בית נתיבות חדש וגדול יותר נחנך ב-1974. ב-1994 הופרט נמל התעופה וקיבל רישיון לביצוע טיסות בינלאומיות. בשנות ה-90 ירדה תנועת הנוסעים בנמל, אך זו המגמה השתנתה בעשור הראשון של שנות ה-2000 וב-2013 נשבר שיא חדש עת עברו בנמל התעופה 1.2 מיליון נוסעים. ב-1999 נחנך מסלול טיסה חדש, ארוך יותר, והמסלול הישן הוסב למסלול הסעה. בינואר 2021 נחנך טרמינל חדש. בשדה התעופה צ'ליאבינסק טיסות נוסעים ישירות מתוכננות ל -24 יעדים בשתי מדינות. נכון לאפריל 2021 ישנן 22 טיסות פנים מצ'ליאבינסק. הטיסות הפועלות מנמל התעופה צ'ליאבינסק מגיעות ליעדים באירופה, המזרח התיכון ומרכז אסיה. ב-26 במאי 2008 התרסקה טיסת 9675 של מוסקובייה איירלינס שהמריאה מהנמל, ובהתרסקות נהרגו כל תשעת אנשי הצוות. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה צ'ליאבינסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה צ'ליאבינסק (ברוסית) נמל התעופה צ'ליאבינסק, ברשת החברתית פייסבוק נמל התעופה צ'ליאבינסק, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ליאבינסק (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית Non-stop flights from Chelyabinsk, www.flightconnections.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.