laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אשלון

אשלון היא מערכת של מודיעין אותות המהווה את מערכת הריגול האלקטרונית הגדולה ביותר בהיסטוריה. אשלון היא ברית של המדינות דוברות האנגלית: ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. מטבעה הסודי של המערכת, מרבית הידע עליה אינו מגיע ממקור ראשון, אלא משמועות, עדויות וספקולציות של מביני דבר. מקובל להאמין שאשלון מיירטת שיחות טלפון, פקסים, שידורי לוויין והודעות דואר אלקטרוני ברחבי העולם. מעריכים כי אשלון מיירטת למעלה מ־3 מיליארד התקשרויות מדי יום. מקובל להאמין כי תוכנית אשלון הוקמה במהלך המלחמה הקרה, ככלי לאיסוף מודיעין צבאי ודיפלומטי על ברית המועצות ובעלות בריתה, אך המערכת לא פורקה לאחר סיום המלחמה הקרה, ומשמשת גם היום לקידום אינטרסים מערביים אחרים - כדוגמת סיכול מזימות טרוריסטיות, פליליות וריגול פוליטי ודיפלומטי. מבקרי התוכנית טוענים שמפעיליה משתמשים בה גם לצורך קידום אינטרסים כלכליים, ושמתבצעת באמצעותה פגיעה בפרטיות אזרחים. ב־2004 גורמי ממשל צרפתיים טענו כי הרשת משמשת לריגול תעשייתי אחר חברות צרפתיות. נטען כי קיימות מערכות מקבילות לרוסיה, צרפת ולמספר מעצמות נוספות. פיין גאפ סואו"ד - המערכת הרוסית המקבילה פרנצ'לון - המערכת הצרפתית המקבילה מדיה וקבצים בנושא אשלון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אשלון נדב זאבי, "אשלון" יודעת הכל, באתר nrg‏, 26 באפריל 2008 שו"ת בנוגע לאשלון באתר האיגוד אמריקאי לחירויות האזרח The NSA's ECHELON System Echelon Watch ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזיה פייגנבוים

יצחק "איזיה" פייגנבוים (1909 – 1995) היה שחיין ומאמן שחייה ישראלי. מאמנה של מכבי חיפה (1938–1984) ומאמן נבחרת ישראל. שימש כיושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד השחייה בישראל. פייגנבוים נולד וגדל ברוסיה. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1925. הוא הצטרף לקבוצת השחייה של מכבי חיפה בשנת 1928 והתאמן בהדרכתם של אלכס אפשטיין וארנסט וייגלר. לאחר מותו הפתאומי של וייגלר הוא לקח על עצמו לאמן את שחייני מכבי חיפה, תפקיד אותו מילא בהתנדבות במשך 46 שנים עד לשנת 1984, עם פרישתו. פייגנבוים מונה למאמנה של הנבחרת הארצישראלית בתחרות הבינלאומית הראשונה, נגד יוון, שנערכה בארץ ישראל בשנת 1937, למאמן נבחרת ישראל במכביות השלישית (1950) והחמישית (1957), בתחרות הבינלאומית נגד יוון שנערכה באתונה בשנת 1959 ביחד עם יוסף טלקי ובאליפות אסיה לנוער שנערכה במנילה, הפיליפינים בשנת 1974. במהלך הקריירה והארוכה שלו הוא אימן אלפי שחיינים ועשרות אלופות ואלופי ישראל בשחייה ביניהם: אדית טיין, יהודית דויטש, אירנה קרפלס, יעל ברגהיים, אווה בראונר, זהבה הס, חוה שלמברג, שושנה צולוף, תמר זליג, רבקה קרטין, אורנה בלכמן, נעמי לאופר, חנה אהרוני, שלמה הירשברג, זאב ורדי, טיבי שיין, פרנצי בק, וילהיים ארצי, אורי זרנוב, עוזי בק, דן ברנר, דן פיק ורון קרמן. בשנת 1985 זכה פייגנבוים בעיטור מכבי ישראל. יובל 90 למכבי חיפה, יקיר האגודה - איזיה, עמוד 65 אורי ירון, שחיה בלא תכנון, מעריב, 9 ביולי 1975 שחייני ישראל יוצאים לאליפות אסיה במנילה, דבר, 23 ביוני 1974 תנועת מכבי ישראל
שביל סנטה פה (סרט)

שביל סנטה פה הוא סרט דרמה היסטורית אמריקאי משנת 1940 בבימויו של מייקל קורטיז עם ארול פלין, רונלד רייגן, ריימונד מאסי וואן הפלין בתפקידים הראשיים. העלילה מתארת באופן לא כה מדויק היסטורי את אירוע המרי של ג'ון בראון שתמך בביטול העבדות. אירוע שהכין את הרקע מלחמת האזרחים של ארצות הברית. בראון מתואר בסרט באופן שלילי, קנאי דתי עם פרצוף ועיניים מאיימים - שלא פוחד להרוג ולשדוד למען מטרתו הסופית - חיסול העבדות. כאמור, העובדות ההיסטוריות לא מדויקות. למשל שני הקדטים, סטיוארט וקסטר לא סיימו באותו מחזור בווסט פוינט וכן ההסתערות הסופית על אנשי בראון הייתה של המארינס ולא של הפרשים. קורס קדטים בוסט פוינט, מחזור 1854. הקדטים הבולטים הם ג'ב סטיוארט (אנ') וג'ורג' ארמסטרונג קסטר (רונלד רייגן). ג'ב וקסטר מתעמתים מילולית ופיזית עם הקדט קרל ריידר (ואן הפלין - דמות פיקטיבית) שמצדד בפעולותיו הבלתי חוקיות של ג'ון בראון המטיף לחיסול העבדות ומחלק דפי תעמולה לקדטים. הם מובאים למשפט בפני מפקד האקדמיה. סטיוארט וקסטר ננזפים ומקבלים שיבוץ לאחד המקומות המסוכנים -פורט לוונוורת'. ריידר מסולק בבושת פנים מהצבא והולך להצטרף לאנשיו של בראון. סטיוארט וקסטר מתוודעים ברכבת לסיירוס הולידיי (אנ'), קבלן עשיר העומד לבנות את מסילת הרכבת לסנטה פה ולבתו היפהפייה קיט (אוליביה דה הבילנד) ומיד מתחילה התחרות ביניהם על ליבה של קיט. פורט לוונוורת' נמצא בטריטוריה של קנזס שבה פועל המטיף לחיסול העבדות ג'ון בראון (ריימונד מאסי) ביחד עם בניו ואנשים נוספים הם שודדים שיירות ומתקנים של הצבא. שיירה עמוסה יוצאת מפורט לוונוורת ומלווה על ידי פרשים ובראשם סטיוארט וקסטר. הם מותקפים על ידי בראון ואנשיו ועומדים ליפול בשבי אולם הם מוציאים רובים מוסתרים בארגזים ומתקיפים את בראון ואנשיו שנאלצים לסגת בבהלה. בנסיגה מתהפכת העגלה של ג'ייסון בראון (ג'ים ריינולדס), בנו הצעיר של ג'ון. הוא נלקח פצוע קשה ולפני מותו הוא אומר שהוא מתנגד לפעולותיו של אביו ומוסר כי המפקדה נמצאת בחווה בעיירה פלמירה. סטיוארט ושניים מאנשיו מתגנב לעיירה ומתחיל לשאול על בראון. ריידר מזהה אותו והוא נתפס הוא נתפס ומובל למפקדת בראון באסם ועומד להיתלות ליד האסם. ברגע האחרון הוא מצליח לברוח לתוך האסם בו מוחזקים גם שחורים. אנשי בראון מציתים את האסם וברגע האחרון מגיעים למקום פרשים בפיקודו של קסטר, פותחים באש ומצילים את סטיוארט והשחורים. בראון נמלט עם שארית אנשיו. כעבור שלוש שנים, סטיוארט, קסטר וחבריהם נמצאים בנשף ריקודים בוושינגטון די סי. ריידר מתעמת עם ברטון מילולית ופיזית על הרקע שבראון לא משלם את משכורתו. ריידר נוכח באופיו של בראון ומשנה את דעותיו. הוא מגיע לנשף בוושינגטון, נפגש עם סטיוארט וקסטר ומודיע להם על תוכניתו של בראון להשתלט על מחסן נשק בהרפרס פרי (אנ') לחלק את הנשק לאנשיו העבדות ולהתחיל במרד מזוין לשחרור העבדים. הפרשים מגיעים להרפרס פרי ומתחיל קרב יריות עם נפגעים משני הצדדים. סטיוארט נשלח עם דגל לבן לבקש מבראון הפסקת אש אך נענה בשלילה. הפרשים מסתערים על המחסן שמופגז גם בתותחים. בראון מסרב להיכנע. הוא נוכח לדעת כי בראון הוא מרגל נגדו והורג אותו. לבסוף כובשים הפרשים את המקום. בראון נלקח בשבי, נידון למיתה ומוצא להורג בתלייה. קיט מחליטה לבחור בסטיוארט והם מתחתנים. מדיה וקבצים בנושא שביל סנטה פה בוויקישיתוף "שביל סנטה פה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שביל סנטה פה", באתר נטפליקס "שביל סנטה פה", באתר AllMovie (באנגלית) "שביל סנטה פה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שביל סנטה פה", באתר אידיבי "שביל סנטה פה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לשביל סנטה פה, באתר יוטיוב שביל סנטה פה, באתר TCM
Band of Horses

Band of Horses היא להקת מוזיקת אינדי שהוקמה בסיאטל שבארצות הברית בשנת 2004 על ידי בן ברידוול. בן ברידוול הקים את הלהקה בשנת 2004. בשנת 2005 הלהקה הקליטה את האלבום Everything All the Time ששוחרר בשנת 2006. השיר הראשון באלבום "The Funeral" נכלל בסרטים ופרקי סדרות רבים, והוא אחד מ-100 השירים הגדולים של העשור הראשון של המאה ה-21 לפי פיצ'פורק. לקראת הוצאת האלבום השני, הלהקה עשתה סבב הופעות באמריקה ובאירופה. האלבום השני נכלל בדירוגים ושיר מהאלבום הגיע למקום 35 של Billboard 200. בשנת 2009 הלהקה עברה לקרולינה הדרומית. האלבום השלישי של הלהקה "Infinite Arms" הוצאה בשנת 2010 והיה מועמד לקבלת פרס גראמי. אחד מישיר האלבום הוצב במקום 28 ברשימת השירים הטובים של שנת 2010 על ידי הירחון רולינג סטון. מהלך סבב הופעות של הלהקה באירופה בשנת 2011 כלל הופעה בהארנה של ומבלי. בשנת 2012 הלהקה עשתה סבב הופעות באמריקה הדרומית. Everything All the Time (2006) Cease to Begin (2007) Infinite Arms (2010) Mirage Rock (2012) Why Are You OK (2016) Things Are Great (2022) מדיה וקבצים בנושא Band of Horses בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Band of Horses אתר האינטרנט הרשמי של Band of Horses Band of Horses, ברשת החברתית פייסבוק Band of Horses, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Band of Horses, ברשת החברתית אינסטגרם Band of Horses, ברשת החברתית טיקטוק Band of Horses, סרטונים בערוץ היוטיוב Band of Horses, ברשת החברתית Goodreads Band of Horses, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Band of Horses, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Band of Horses, באתר ספוטיפיי Band of Horses, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Band of Horses, באתר Last.fm (באנגלית) Band of Horses, באתר AllMusic (באנגלית) Band of Horses, באתר MusicBrainz (באנגלית) Band of Horses, באתר דיזר Band of Horses, באתר Discogs (באנגלית) Band of Horses, באתר Songkick (באנגלית) Band of Horses, באתר Genius Band of Horses, באתר SecondHandSongs Band of Horses, באתר בנדקמפ Band of Horses, באתר בילבורד (באנגלית) Band of Horses, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוברט וונו

רוברט ויליאם וונו (באנגלית: Robert William Vonnoh; 17 בספטמבר 1858 – 28 בדצמבר 1933) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי, שנודע בזכות דיוקנאותיו ונופיו. הוא נסע רבות בין ארצות הברית למושבת אמנים בצרפת. רוברט ויליאם וונו נולד ב-17 בספטמבר 1858 בהרטפורד, קונטיקט. הוא למד בבוסטון בבית הספר לאמנות של מסצ'וסטס ואז נסע לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן אצל גוסטב בולנגר וג'ול ג'וזף לפבר. הוא לימד בבית הספר לאמנות במסצ'וסטס (1879-1881), בבית הספר לאמנות של קוולס בבוסטון (1884–1885), בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון (1883–1887). בבית הספר של האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה (1891–1896). וונו הפך לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1906. יצירתו הידועה ביותר ב"שדה פלנדריה" צוירה בשנת 1890 בשדות מושבת האמנים במרכז צרפת - גרז-סור-לואי. זהו ציור שמן גדול על בד, בו השתמש במשיכות מכחול אקטיביות ואקספרסיביות כדי לעורר את האדום הקדמיום הלוהט של הפרגים, נושא שהיה פופולרי באותה תקופה בקרב ציירים רבים. צעירה כורעת בחזית הציור - מתיישבת לקטוף פרגים בשדה, וברקע ישנן דמויות נוספות. אף על פי שזו נחשבה ליצירה השאפתנית ביותר של וונו, וזכתה לשבחים גדולים בירידים ותערוכות, הציור לא נמכר. רק בשנת 1919 נרכש ישירות על ידי ג'וזף ג. באטלר, מייסד מכון באטלר לאמנות אמריקאית. הציור הוא חלק מהאוסף הקבוע ביאנגסטאון, אוהיו. תערוכה רטרוספקטיבית של עבודותיו הוצגה בגלריה בשיקגו ובמכון באטלר, בין 1 במרץ עד 9 באפריל 2010 ו -2 במאי עד 27 ביוני 2010 בהתאמה. התערוכה כללה צילומים של מושבת האמנים בגרז-סור-לואי לצד תמונות נלוות של האמן וכן תבליט ברונזה שנעשתה על ידי אשתו, הפסלת בסי פוטר וונו (1872–1955). ציוריו שייכים לאוספים במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, האקדמיה לאמנויות פנסילבניה, מוזיאון האמנות אינדיאנפוליס, מכון האמנות בשיקגו ועוד רבים אחרים. אמנם וונו מעולם לא הפך לשם מפורסם, אך הוא מוזכר בסגנונו בין אנשי האימפרסיוניזם האמריקאי. וונו נפטר ב-28 בדצמבר 1933 ונקבר לצד אשתו בבית העלמין של נהר הדוק בקונטיקט. מדיה וקבצים בנושא רוברט וונו בוויקישיתוף American impressionism and realism : a landmark exhibition from the Met, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית) Robert Vonnoh Online, www.artcyclopedia.com
אמה אירר

אמה אירר (בגרמנית: Emma Ihrer;‏ 3 בינואר 1857, קלודצקו - 8 בינואר 1911 ברלין), נולדה בשם אמה רוטר, הייתה פעילה פמיניסטית גרמנייה. אמה נולדה בקלודצקו (כיום בפולין, אז חלק של ממלכת פרוסיה). היא קיבלה חינוך קתולי ובגיל צעיר התחתנה עם עמנואל אירר, בעל בית מרקחת. בשנת 1881 המשפחה עברה לברלין. אמה אירר ראתה את המצב של נשים עובדות והחליטה לפעול לשינוי המצב. בשנת 1883 היא הקימה ארגון Frauen-Hilfsverein für Handarbeiterinnen ("Aid Society for Women Manual Workers"). המטרה הראשית של הארגון הייתה בתמיכה מוראלית לחברי הארגון ומתן עזרה כספית ומשפטית. תוך זמן קצר אמה ראתה שמעורבות הארגון בנעשה בשטח הוא קטן. בשנת 1885 ביחד עם פעילות נוספות אמה אירר הקימה Verein zur Wahrung der Interessen der Arbeiterinnen ("Society for the Protection of Women Workers' Interests"). הארגון החדש פעל למתן עזרה רפואית ומשפטית ללא תשלום. פעילות הארגון זכתה להד ציבורי רחב. אומנם באפריל 1886 הממשל החליט על הוצאת הארגון מחוץ לחוק ובעלה של אמה איבד רישיון להפעלת עסק. בשנת 1889 אמה אירר וקלרה צטקין היו נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בקונגרס בפריז. בשנת 1891 אמה אירר הקימה עיתון שבמרכזו הייתה אישה עובדת. העיתון לא זכה להצלחה ונסגר תוך זמן קצר. בשנת 1897 היא תמכה בעמדת לילי בראון, לפיה המפלגה צריכה לשתף פעולה בצורה רחבה יותר עם ארגוני הנשים לא-סוציאליסטיות. היא נפטרה ב-8 בינואר 1911. מדיה וקבצים בנושא אמה אירר בוויקישיתוף קורות חיים (בגרמנית) אמה אירר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בית קברות למטוסים

בית קברות למטוסים (באנגלית: Aircraft boneyard או aircraft graveyard) הוא כינוי לאתר, בדרך כלל שדה תעופה, שאליו מובאים מטוסים לאחר סיום תקופת השימוש בהם לצורך אחסנה ובהמשך לפירוק. לעיתים מובאים מטוסים לאתר שכזה לצורך אחסנה זמנית בלבד, שלאחריה הם מוחזרים לפעילות. בבתי קברות למטוסים פועלות חברות מסחריות העוסקות בתחזוקת המטוסים המיועדים לשימוש בעתיד או בפירוק חלקים לשימוש חוזר ממטוסים שהושבתו ופירוק מלא שלהם. סמיכות למסלול טיסה, על מנת שהמטוסים יגיעו אל האתר בדרך האוויר אתר מאובטח המוקף גדר שפע של מקום לאחסנת המטוסים וכן להקמת סדנאות לצורך הסרת חלקי חילוף שמישים מהמטוסים ופירוקם קרקע קשה המאפשרת להחנות מטוסים עליה בלי צורך לסלול עליה רחבות חנייה אקלים נוח - רצוי חם ויבש - שאיננו מעמיד את המטוסים בסכנה של קורוזיה אתר נגיש בדרכי תחבורה יבשתיות ברחבי העולם פזור מספר רב של אתרי בתי קברות למטוסים, אך הריכוז הגדול ביותר שלהם נמצא בארצות הברית ובמיוחד במדבריות המשתרעים בחלקה הדרום-מערבי. בתי קברות בולטים למטוסים: בארצות הברית: בסיס חיל האוויר דייוויס-מונטאן, אריזונה (למטוסים צבאיים) פינאל איירפארק, אריזונה נמל התעופה רוזוול, ניו מקסיקו נמל האוויר והחלל מוחאבי, קליפורניה נמל התעופה הלוגיסטי דרום קליפורניה בסיס חיל האוויר המלכותי שוברי (Shawbury), בריטניה בסיס חיל האוויר המלכותי הקנדי מאונטיינויו (Mountainview), אונטריו נמל התעופה אליס ספרינגס, אוסטרליה מדיה וקבצים בנושא בית קברות למטוסים בוויקישיתוף מפת אתרי בתי קברות למטוסים, באתר גוגל מפות Cahal Milmo, ‏Jet cemetery: Where do aircraft go when airlines go to the wall?, באתר האינדפנדנט, 10 בדצמבר 2009 Stephen Dowling, ‏The secrets of the desert aircraft ‘boneyards’, באתר ה-BBC, ‏18 בספטמבר 2014 Field Guide To Aircraft Boneyards Aircraft Boneyards & Storage Facilities Around the World אוסף תמונות מבתי קברות למטוסים
מהיטבאל

מְהֵיטַבְאֵל בַּת מַטְרֵד בַּת מֵי זָהָב, היא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית, אשת הדר [הדד], אחד משמונת מלכי אדום. מהיטבאל היא בתם של מטרד ומי זהב. ניתן לשער כי הכתוב מציין את שמם בשל חשיבותם. יש שטענו כי בשמה ציין המחבר המקראי שלושה שמות של נשים: מהיטבאל, מטרד ומי זהב. בתרגומים שונים נכתב כי מטרד הוא שמו של אביה שעסק בצורפות. אחרים טענו כי נולדה בחטא ולה שני אבות שהאחד ביולוגי. פירוש השם מהיטבאל הוא שבח לאל המיטיב. נותן השם מביע את תודתו לאל על הולדת הצאצא. אולברייט טוען כי הדד הגיע לשלטון בנישואים פוליטיים למשפחה זו. פרופ' שלום רוזנברג, פרשת וישלח: - סודה של מְהֵיטַבְאֵל, באתר nrg‏, 19 בנובמבר 2010 מידע על מהיטבאל בקטלוג הספרייה הלאומית ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק ל"ט בעל הטורים בפירושו לבראשית ל"ו, ל"ט יהודה אדרי, נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 155 אנציקלופדיה מקראית, כרך ד', ירושלים, מוסד ביאליק, 1962, עמ' 701
תאבעו אל-תאבעין

תאבִּעוּ אל-תאבעין (ערבית: تَابِعُ ٱلتَّابِعِينَ) הם נחשבים לדור השלישי של המוסלמים, אלו שבאו לאחר התאבִּעוּן. המוסלמים הסונים מחשיבים אותם לאחד הדורות הטובים ביותר בהיסטוריה של האנושות. על פי ההגדרה הסונית, כדי שאדם יוגדר אחד מתאבעו אל-תאבעין, עליו להיות מוסלמי, אשר במהלך חייו ראה לפחות אחד מהתאבעון, ונפטר כשהוא מוסלמי. זאת אומרת, שהוא לא שב מאמונתו באסלאם עד יומו האחרון. בין התאבעו אל-תאבעין הבולטים היו: אבו יוסף מוחמד א-שיבאני מוחמד אבן אידריס א-שאפעי אחמד אבן חנבל מאלכ בן אנס מוחמד אל-בוח'ארי What does the name Tabiu mean, the name Tabiu means, the name Tabiu stands for, namemeaningsdictionary.com
סו בירטוויסל

סוזן אליזבת בירטוויסל, ליידי אייר (באנגלית: Susan Elizabeth Birtwistle, Lady Eyre; נולדה ב-9 בדצמבר 1945) היא מפיקה ותסריטאית של דרמה טלוויזיונית. בירטוויסל נולדה בנורת'וויץ' שבצ'שייר. היא למדה בבית הספר לבנות נורת'וויץ' קאונטי סקול. אחר כך למדה דרמה וספרות אנגלית בקולג' לחינוך של קובנטרי (שהפך לחלק מאוניברסיטת ווריק). היא ידועה בעיקר מהפקות של דרמות תקופתיות מפורסמות. בירטוויסל זכתה בפרסים אחדים עבור הפקות שלה, בהם עבור "מלון האגם" (Hotel du Lac), המיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", וסרט הטלוויזיה "אמה". ב-2008 הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה על ההפקה של הסדרה "קרנפורד". ב-2008 הוענק לבירטוויסל תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת צ'סטר. ב-1973 התחתנה בירטוויסל עם במאי התיאטרון והקולנוע האנגלי ריצ'רד אייר בצ'לסי שבלונדון. בתם לוסי נולדה ב-1974. Oi For England Educating Marmalade (1985) Dutch Girls מלון האגם (1986) Hotel du Lac (1987) Scoop (1989) Ball Trap on the Cote Sauvage Or Shall We Die? v. גאווה ודעה קדומה (1995) אמה (1996) ארמדילו המלך ליר רעיות ובנות (1999) קרנפורד (2008) בחזרה לקרנפורד (2009) סו בירטוויסל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Companies House BAFTA awards site, accessed on 6 April 2008 "Television Awards Winners in 2008". www.bafta.org (באנגלית). 26 באפריל 2008. {{cite web}}: (עזרה) "News release". University of Chester. אורכב מ-המקור ב-26 באוקטובר 2008. נבדק ב-6 באפריל 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Made in heaven". Daily Telegraph. 18 בנובמבר 2006. נבדק ב-6 באפריל 2008. {{cite news}}: (עזרה)
אלוויסה טליאפייטרה

אֶלְוִיסֶה טַלְיָאפְּיֶטְרָה (באיטלקית: Alvise Tagliapietra ; ‏ 1670, ונציה – 1747, ונציה) היה פסל איטלקי בסגנון הבארוק. בין השנים 1705–1711 טליאפייטרה והסטודיו שלו פיסלו מספר דמויות שיש עבור המזבח המרכזי של כנסיית כריסוגונוס הקדוש (אנ') בזאדאר. ההיסטוריון ומחבר ספרי המסע ג'ון ג'וליוס נוריץ' (אנ') כתב על פסל שמעון הקדוש של טליאפייטרה שזהו פסל בלתי נשכח בזכות יציבת הקונטרה פוסטו המוגזמת והבגד האקזוטי שלו. טליאפייטרה יצר זמן קצר לאחר מכן פסלים עבור צארסקויה סלו ברוסיה. פסל המיוחס לו נמצא בכנסית דומיניקוס הקדוש בספליט. פיסל יחד עם בניו אמברוסיו (יליד 1701) וג'וזפה (יליד 1711) עבור כנסיית סנט ג'ורג' וכנסיית אופמיה הקדושה ברוביני. טליאפייטרה יצר בוונציה עיר מולדתו פסלים עבור כנסיית סנטה מריה דל רוסריו – ג’זואטי, עבור כס המטיף ובית הטבילה של כנסיית משה הקדוש, עבור בית הטבילה של אורטוריו די סן מרטינו בקיוג'ה, ותבליטים עבור קפלת שיח הוורדים בבזיליקת סן ג'ובאני אי פאולו. אלגוריה לצדק בארמיטז' אלגוריה לאיפוק בחזית כנסיית סנטה מריה דל רוסריו – ג’זואטי בוונציה מדיה וקבצים בנושא אלוויסה טליאפייטרה בוויקישיתוף
Kill the Lights (שיר של אלכס ניואל, די ג'יי קאסידי ונייל רוג'רס)

"Kill the Lights" הוא סינגל של אלכס ניואל, ג'ס גלין, די ג'יי קאסידי (אנ') ונייל רוג'רס. השיר נכתב על ידי די ג'יי קאסידי, גרג כהן, אקיל סי. קינג, ג'ון ר. לרדרי, ג'רמי ג'אל דניאלס וקייל הנרי ביילי והופק על ידי די ג'יי קאסידי וגרג כהן. הווידאו קליפ של השיר יצא ב-8 באפריל 2016 ביוטיוב. סרטון השיר "Kill the Lights" באתר יוטיוב "Alex Newell & DJ Cassidy (with Nile Rodgers) "Kill The Lights" [Official Video] — YouTube". YouTube. 8 באפריל 2016. ארכיון מ-2020-05-14. נבדק ב-7 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) Alex Newell, Billboard Alex Newell, Billboard "Dance Club Songs – Year-End 2016". Billboard. ארכיון מ-2019-05-22. נבדק ב-2019-11-24. "Hot Dance/Electronic Songs – Year-End 2016". Billboard. ארכיון מ-2019-05-13. נבדק ב-2019-11-24. ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Studio 100 Animation

Studio 100 Animation (בתרגום לעברית: אולפן 100 הנפשה) היא חברת הפקה ושירותים עולמית, המתמחה בעסקי ההנפשה, אשר הוקמה בשנת 2008. החברה ממוקמת בפריז, צרפת, והיא חברת בת של Studio 100, חברה המובילה בתחום הבידור לכל המשפחה הממוקמת בבלגיה. החברה הוקמה בשנת 2008, כאשר באותה שנה Studio 100, לה החברה משמשת כחברת בת, רכשה את EM Entertainment ואת אולפן ההנפשה האוסטרלי Flying Bark Productions. בשנת 2012, החברה הקימה משרד רישוי ומרצ'נדייזינג בפריז במטרה לנהל את נכסיה בצרפת. בשנת 2017, Studio 100 רכשה את Little Airplane Productions, ובשנה שלאחר מכן הקימה אולפן הנפשה במינכן, גרמניה, כדי להפיק סרטים עלילתיים ב-CGI. פלורי והדרקונים (2011-2010) הדבורה מאיה (2012, 2017) ויק הוויקינג (2014-2013) היידי (2016-2015) קיי3 (2015) ההרפתקאות המופלאות של בלינקי ביל (2017-2016) נילס הולגרסון (2017) ארתור והמינימונים (2018) הסוכנות הגלקטית (2019) - הפקה משותפת יחד עם Cosmos-Maya גליץ' טק (2020) הדבורה מאיה - הסרט (2014) בלינקי ביל: הסרט (2015) הדבורה מאיה: גביע הדבש (2015) ויק ההורס (2019) 100% זאב (2020) הדבורה מאיה וביצת הזהב (2021) אתר האינטרנט הרשמי של Studio 100 Animation Studio 100 Animation, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
רוטב פטריות

רוטב פטריות הוא רוטב לבן או חום בו המרכיב העיקרי הוא פטריות מאכל (אנ'). ישנן שיטות הכנה מגוונות להכנת הרוטב, ומגוון רחב של מאכלים, אותם מקובל ללוות ברוטב פטריות. רוטב הפטריות מעניק למאכלים אותם הוא מלווה ריח ייחודי של אדמה. הגרסה הלבנה של הרוטב מבוססת על בישול פטריות חתוכות בשמנת. רכיבים נוספים נפוצים בגרסה זו הם חמאה, יין לבן וציר עוף. הגרסה הלבנה נחשבת מתאימה במיוחד לליווי מאכלי פסטה ועוף. הגרסה החומה מבוססת על פטריות וציר בקר, בדרך כלל בתוספת רביכה כהה. רכיבים נוספים הם שום/בצל/שאלוט. גרסה זו נחשבת מתאימה במיוחד למאכלי בשר בקר וחזיר. בשתי הגרסאות מקובל להשתמש במגוון של תבלינים ועשבי תיבול, אם כי תוספת של חומרי טעם שונים מצמצמת את הארומה הייחודית של הפטריות. לרטבי הפטריות גרסאות תעשייתיות רבות הניתנות לרכישה במרכולים, אם כרטבים מוכנים לשימוש מיידי, ואם כאבקות להכנת רוטב על ידי בישול במים, חלב או שמנת. רוטב הפטריות פופולרי במיוחד בישראל בקרב נותני שירותי הסעדה, בשל אפשרות להכין אותו בגרסת פרווה. עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 לא נמכרו בישראל פטריות טריות, כתוצאה מכך מאכלי פטריות נחשבו יוקרתיים, והדבר הוביל לפופולריות גבוהה של מנת "בורקס ברוטב פטריות" שהוצעה לאירועים שקיבלו שירותי הסעדה. מדיה וקבצים בנושא רוטב פטריות בוויקישיתוף
מוטיב (מוזיקה)

במוזיקה, מוטיב הוא רצף של תווים, של תבנית מוזיקלית או של קטע מוזיקלי קצר שיש לו חשיבות מיוחדת לאופי של יצירה מוזיקלית. מוטיב הוא היחידה הקטנה ביותר של היצירה שמרכיבה את הנושא שלה ומקנה לה זהות ייחודית. מוטיב עשוי להיות בעל היבטים הרמוניים, מלודיים או קצביים והוא היחידה המבנית הקטנה ביותר שהיא בעלת זהות כרעיון מוזיקלי. המלחין אנטון וברן הגדיר מוטיב כ- "החלקיק העצמאי הקטן ביותר ברעיון מוזיקלי", שניתן לזהות באמצעות חזרות על המוטיב בשינויים קלים. המלחין האוסטרי ארנולד שנברג הגדיר מוטיב כ- "יחידה המכילה תכונה אחת או יותר של מרווח וקצב שנוכחותם נמצאת בשימוש מתמיד לאורך כל היצירה". מוטיבים משמשים לבניית מלודיות ונושאים, ולהלחנת קטעים. מוטיבים משמשים ליצירת נושא משותף ליצירה מוזיקלית ותורמים להרגשת השלמות שלה. מוטיבים חשובים במיוחד בקטעי הפיתוח של סונטות כולל פרקים בצורת סונטה בסימפוניות, רביעיות מיתרים וכו'. ניתן לראות שורשים של התפתחות מוטיבים בסונאטות המקלדת של סקרלטי ובצורת הסונאטה של היידן ושל מוצרט. שימוש נרחב במוטיבים נעשה ביצירותיו של בטהובן. דוגמה קלאסית ומפורסמת לשימוש במוטיב היא "מוטיב הגורל" - תבנית של שלושה תווים קצרים ולאחריהם אחד ארוך. המוטיב פותח את הסימפוניה החמישית, ומופיע שוב לאורך כל היצירה בתמורות שונות ומגוונות. מוטיבים מתחלקים לשני סוגים - מוטיב הרמוני, ומוטיב מלודי. מוטיב הרמוני הוא סדרת אקורדים המוגדרת באופן מופשט, כלומר ללא התייחסות למנגינה או לקצב. מוטיב מלודי הוא רצף מלודי שקובע את אורך התווים שיופיעו על רצף זמן, ואת גובהם. מוטיב קצבי הוא המונח המציין נוסחה קצבית אופיינית. מוטיב שקשור תמתית לאדם, למקום או לרעיון נקרא לייטמוטיב. לעיתים נעשה שימוש בסוג מיוחד של מוטיב, שנקרא קריפטוגרמה מוזיקלית (אנ'), שהוא מוטיב מלודי שמשתמש בקשר בין תווים לבין אותיות כדי לייצר מנגינה שקשורה למילים או לשמות. דוגמה למוטיב כזה היא מוטיב BACH. מוטיב (אמנות חזותית) מוטיב (ספרות ואמנות) ריף (מוזיקה) מדיה וקבצים בנושא מוטיב בוויקישיתוף מוטיב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) White (1976), p. 30. Samuel Chase, What Is A Motif In Music? | HelloMusicTheory, https://hellomusictheory.com/ (באנגלית בריטית) Webern (1963), pp. 25–26. Cited in Campbell, Edward (2010). Boulez, Music and Philosophy, p. 157. ISBN 978-0-521-86242-4. Neff (1999), p. 59. Cited in Campbell (2010), p. 157. Willi Apel, Ralph Daniel Washington, The Harvard brief dictionary of music, Washington square press, 1991 Motive (Motif) | Music Appreciation, courses.lumenlearning.com
Blue (אלבום של ליאן ריימס)

Blue (בעברית: כָּחוֹל) הוא אלבום האולפן הרביעי ואלבום האולפן המסחרי הראשון של זמרת הקאנטרי האמריקאית ליאן ריימס. האלבום היה לראשון שלה שלא יצא באופן עצמאי. הוא יצא לאור ב-9 ביולי 1996, על ידי חברת התקליטים קורב רקורדס, כאשר ריימס הייתה בת 14 בלבד. בעקבות יציאתו על ידי חברת תקליטים, נחשב האלבום לאלבום הבכורה של ריימס ולא האלבום All That, שיצא לפניו. האלבום זכה להצלחה ענקית בארצות הברית כאשר דורג במקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי ובמקום השלישי במצעד הבילבורד 200; הוא נמכר בלמעלה מ-6 מיליון עותקים במדינה. בחג המולד יצאה מהדורה מיוחדת שלו לטארגט בלבד, ובה ניתן היה לרכוש את האלבום ביחד עם הסינגל "Put a Little Holiday in Your Heart", כאשר "Unchained Melody" היה צד ב' שלו. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים: שיר הנושא שלו, שהוא גרסת כיסוי לשיר של הזמר ביל מאק שהגיע למקום העשירי במצעד שירי הקאנטרי, "Hurt Me" ו-"One Way Ticket (Because I Can)" שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי, "Put a Little Holiday in Your Heart" שזכה להצלחה פחותה כאשר הגיע למקום ה-51 בלבד במצעד שירי הקאנטרי, "Unchained Melody", גרסת כיסוי לשיר מתוך הסרט Unchained שהגיעה למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי, והשיר "The Light in Your Eyes" שהגיע למקום החמישי במצעד שירי הקאנטרי. מידע על האלבום Blue באתר MusicBrainz מידע על האלבום Blue באתר AllMusic האלבום Blue באתר Discogs האלבום Blue באתר ספוטיפיי גרג ווקר, צ'אק האוורד, וילבור סי. ריימס 1997 Accreds.pdf, Dropbox (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית אמריקאית)