ג'ולייטה סימיונטו

ג'ולייטה סימיונטו (באיטלקית: Giulietta Simionato;‏ 12 במאי 1910 – 5 במאי 2010) הייתה זמרת מצו סופרן איטלקייה. זכתה בתואר אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה (OMRI) ב-1 באוקטובר 1992. נולדה בפורלי, ב-12 במאי 1910 ונפטרה ברומא ב-5 במאי 2010. כנערה למדה בקולג' של נזירות שזיהו את כשרונה והמליצו לה ללמוד שירה. אך היא נתקלה בהתנגדות מצד משפחתה, בעיקר אמה. לאחר מותה, היא למדה שירה תחילה ברוביגו, ולאחר מכן בפדובה. הופעת הבכורה שלה הייתה ב-1927 עם הקומדיה המוזיקלית "'נינה, אל תהיי טיפשה". בשנה שלאחר מכן ערכה את הופעת הבכורה שלה באופרה במונטניאנה. בשנת 1933 זכתה בתחרות "בל קאנטו" הראשונה בפירנצה מתוך 385 מתחרים והשיגה אודישן בתיאטרון אלה סקאלה. ההתרשמות ממנה הייתה חיובית, אבל המנהל האמנותי פברוני מצא שקולה עדיין לא בשל ומזמין אותה לחזור כמה שנים לאחר מכן. שנתיים לאחר מכן היא הוחתמה על חוזה, אך נועדה לתפקידים קלים בלבד, ככל הנראה כיוון שלא נתמכה על ידי המשטר הפשיסטי, מה שגרם לכך שהקריירה שלה התקשתה להמריא. רק ב-1947 היא קיבלה את התפקיד הראשי הראשון שלה ב"מיניון", תחילה בתיאטרון קרלו פליצ'ה בג'נובה ולאחר מכן בלה סקאלה, מה שזיכה אותה במאמר משבח מאת Eugenio Gara Laurea a Giulietta. בשנת 1948 היא נקראה שוב ללה סקאלה על ידי ארטורו טוסקניני לקונצרט לזכר אריגו בויטו. מאותו רגע עברה הקריירה שלה נקודת מפנה וסימיונטו החלה להופיע על במות בכל העולם; הופעת הבכורה במטרופוליטן אופרה הייתה מאוחרת למדי ב-1959. קול רחב מאוד ואיכויות דרמטיות בולטות הפכו אותה למתאימה למספר רב של תפקידים; בין העיקריות שבהן כרמן, ליאונורה, איזבלה, סינדרלה, רוזינה, אזוצ'נה, אבולי, אמנריס, אדלגיסה, סנטוסזה, נסיכת בויון. חשובה גם השתתפותה בהעלאה מחדש של יצירות שנשתכחו: ההוראטים והקוריאטים (Gli Orazi ei Curiazi) של דומניקו צ'ימרוזה, "הרוזן אורי", "טנקרדי" של רוסיני, אנה בולנה של דוניצטי, "ההוגנוטים" של מאיירבר. היא נפרדה מהבמה ב-1966 מהחלק הקטן של סרוויליה ב"חסדו של טיטוס" בפיקולה סקאלה, ופרשה לחיים הפרטיים. בראיון ב-2004 היא טענה שגילמה 107 תפקידים אופראיים בקריירה בת 39 שנים. לאחר פרישתה מהבמה היא פעילה כמורה ומחפשת כישרונות. הייתה נשואה לכנר האיטלקי-שווייצרי רנאטו קרנציו והתגרשה, ב-1965 היא נישאה לקלינאי הידוע צ'זארה פרוגוני, אלמן. התאלמנה ב-1978, ב-1979 חתמה את נישואיה השלישיים עם תעשיין התרופות פלוריו דה אנג'לי. ב-1980 היא הפכה לגיסתה של השחקנית ולנטינה קורטזה, שנישאה לאחיו של דה אנג'לי. התאלמנה שוב בשנת 1996, היא נפטרה בביתה ברומא שבעה ימים לפני יום הולדתה המאה. היא קבורה בבית הקברות לורנטינו בפאתי רומא. מצוידת בקול בעל גוון יפהפה ובווליום בולט, עם מנעד גדול (מסול נמוך לרה במול גבוה) ונתמכת בהכנה טכנית מצוינת, היא בלטה בניסוח המדויק שלה ופרשנותה הסגנונית. מפורסמת גם בצלילים הגבוהים המוצקים והחודרים שלה, היא ראתה את עצמה כסופרן פלקון (סופרן דרמטי). הקול היה למעשה בהיר יותר בצבעו מהמצו-סופרן המסורתי והיה מסוגל להתמודד עם תפקידי סופרן מרכזיים מבלי להזדקק לשינויי טון. ג'ון ארדוין ב־The Callas inheritance (1997) מציין במהדורת scaligera משנת 1955 כי "נורמה" של סימיונטו לא נאמנה לכתיבה הווקאלית המקורית; אותה התייחסות לג'ואנה סימור ב"אנה בולינה", שם היא מצטרפת לקאלאס ב-C גבוה, ולוולנטיין ב"הוגנוטים". בשנות ה-50 תרמה להערכה מחדש של הרפרטואר של רוסיני, בדגש על ביצוע המוזיקה "כפי שנכתב". Cavalleria rusticana (Mamma Lucia), con Beniamino Gigli, Lina Bruna Rasa, Gino Bechi, dir. Pietro Mascagni – EMI 1940 Andrea Chénier (Contessa di Coigny), con Beniamino Gigli, Maria Caniglia, Gino Bechi, dir. Oliviero De Fabritiis – EMI 1941 La Cenerentola, con Cesare Valletti, Saturno Meletti, Cristiano Dalamangas, dir. Mario Rossi – Cetra 1949 Il matrimonio segreto, con Cesare Valletti, Alda Noni, Sesto Bruscantini, Antonio Cassinelli, dir. Manno Wolf-Ferrari – Cetra 1950 Il barbiere di Siviglia, con Giuseppe Taddei, Luigi Infantino, Carlo Badioli, Antonio Cassinelli, dir. Fernando Previtali – Cetra 1950 Aida, con Caterina Mancini, Mario Filippeschi, Rolando Panerai, Giulio Neri, dir. Vittorio Gui – Cetra 1951 Cavalleria rusticana, con Achille Braschi, Carlo Tagliabue, dir. Arturo Basile – Cetra 1952 L'italiana in Algeri, con Cesare Valletti, Mario Petri, Marcello Cortis, Graziella Sciutti, dir. Carlo Maria Giulini – EMI 1954 Rigoletto, con Aldo Protti, Hilde Güden, Mario Del Monaco, Cesare Siepi, dir. Alberto Erede – Decca 1954 La favorita, con Gianni Poggi, Ettore Bastianini, Jerome Hines, dir. Alberto Erede – Decca 1955 La forza del destino, con Renata Tebaldi, Mario del Monaco, Ettore Bastianini, Cesare Siepi, dir. Francesco Molinari Pradelli – Decca 1955 Il trovatore, con Mario Del Monaco, Renata Tebaldi, Ugo Savarese, Giorgio Tozzi, dir. Alberto Erede – Decca 1956 Il barbiere di Siviglia, con Ettore Bastianini, Alvino Misciano, Fernando Corena, Cesare Siepi, dir. Alberto Erede – Decca 1956 La Gioconda, con Anita Cerquetti, Mario Del Monaco, Ettore Bastianini, Cesare Siepi, dir. Gianandrea Gavazzeni – Decca 1957 Aida, con Renata Tebaldi, Carlo Bergonzi, Cornell MacNeil, Arnold Van Mill, dir. Herbert von Karajan – Decca 1959 Cavalleria rusticana, con Mario del Monaco, Cornell MacNeil, dir. Tullio Serafin – Decca 1960 Un ballo in maschera, con Carlo Bergonzi, Birgit Nilsson, Cornell MacNeil, dir, Georg Solti – Decca 1960-61 Adriana Lecouvreur, con Renata Tebaldi, Mario Del Monaco, Giulio Fioravanti, dir. Franco Capuana – Decca 1961 Suor Angelica, con Renata Tebaldi, Lucia Danieli, dir. Lamberto Gardelli – Decca 1962 Falstaff, con Geraint Evans, Ilva Ligabue, Robert Merrill, Rosalind Elias, Mirella Freni, Alfredo Kraus, dir. Georg Solti – RCA 1963 La Cenerentola, con Sesto Bruscantini, Ugo Benelli, Paolo Montarsolo, dir. Oliviero De Fabritiis – Decca 1963 Il trovatore, con Franco Corelli, Gabriella Tucci, Robert Merrill, Ferruccio Mazzoli, dir. Thomas Schippers – EMI 1964 Un ballo in maschera, con Mario Del Monaco, Carla Castellani, Piero Biasini, dir. Nino Sanzogno – Ginevra 1946 ed. Bongiovanni/Myto Mignon (in ital.), con Giuseppe Di Stefano, Cesare Siepi, dir. Guido Picco – Città del Messico 1949 ed. Première Opera/legato Classics Werther (in ital.), con Giuseppe Di Stefano, Eugenia Roccabruna, Fausto del Prado, dir. Renato Cellini – Mexico City 1949 ed. GOP/IDIS La Favorita, con Giuseppe Di Stefano, Enzo Mascherini, Cesare Siepi, dir. Renato Cellini – Mexico City 1949 ed. Myto/SRO Il barbiere di Siviglia, con Enzo Mascherini, Giuseppe Di Stefano, Cesare Siepi, Gerhard Pechner, dir. Renato Cellini – Mexico City 1949 ed. IDIS Norma, con Maria Callas, Kurt Baum, Nicola Moscona, dir. Guido Picco – Mexico City 1950 ed. Myto/Melodram/Urania Aida, con Maria Callas, Kurt Baum, Robert Weede, Nicola Moscona, dir. Guido Picco – Mexico City 1950 ed. Eklipse/Archipel Werther (in ital.), con Ferruccio Tagliavini, Gino Orlandini, Dora Gatta, dir. Franco Capuana – La Scala 1951 ed. Myto/Bongiovanni Le nozze di Figaro (Cherubino), con Italo Tajo, Renata Tebaldi, Alda Noni, Scipio Colombo, dir. Ionel Perlea – Napoli 1954 ed. Hardy Classic Norma, con Maria Callas, Mario Del Monaco, Nicola Zaccaria, dir. Antonino Votto – La Scala 1955 ed. Myto/Arkadia/IDIS Carmen, con Giuseppe Di Stefano, Rosanna Carteri, Michel Roux, dir. Herbert von Karajan – La Scala 1955 ed. Myto/GOP/Walhall Cavalleria rusticana, con Giuseppe Di Stefano, Giangiacomo Guelfi, dir. Antonino Votto – La Scala 1955 ed. Myto/Opera D'Oro Aida, con Antonietta Stella, Giuseppe Di Stefano, Giangiacomo Guelfi, Nicola Zaccaria, dir. Antonino Votto – La Scala 1956 ed. Paragon/Legato/GOP Un ballo in maschera, con Maria Callas, Giuseppe Di Stefano, Ettore Bastianini, dir. Gianandrea Gavazzeni – La Scala 1957 ed. Melodram/Arkadia/EMI Anna Bolena, con Maria Callas, Gianni Raimondi, Nicola Rossi-Lemeni, dir. Gianandrea Gavazzeni – La Scala 1957 ed. Melodram/GOP/EMI Don Carlo, con Eugenio Fernandi, Cesare Siepi, Sena Jurinac, Ettore Bastianini, dir. Herbert von Karajan – Vienna 1958 ed. DG I Capuleti e i Montecchi, con Laurel Hurley, Richard Cassilly, Ezio Flagello, dir. Arnold Gamson – Carnegie Hall 1958 ed. MRF/Melodram Adriana Lecouvreur, con Magda Olivero, Franco Corelli, Ettore Bastianini, dir. Mario Rossi – Napoli 1959 ed. Melodram/House of Opera/Opera Lovers Carmen (in ital.), con Franco Corelli, Mirella Freni, Giangiacomo Guelfi, dir. Pierre Dervaux – Palermo 1959 ed. GOP Orfeo ed Euridice, con Sena Jurinac, Graziella Sciutti, dir. Herbert von Karajan – Salisburgo 1959 ed. Nuova Era/Memories/DG Cavalleria rusticana, con Jussi Björling, Walter Cassel, dir. Nino Verchi – Met 1959 ed. Lyric Distribution Il trovatore, con Carlo Bergonzi, Antonietta Stella, Ettore Bastianini, dir. Fausto Cleva – Met 1960 ed. Myto Don Carlo, con Richard Tucker, Boris Christov, Tito Gobbi, Margherita Roberti, dir. Antonino Votto – Chicago 1960 ed. GOP/Living Stage Aida, con Birgit Nilsson, Pier Miranda Ferraro, Cornell MacNeil, Nicolaj Ghiaurov, dir. Nino Sanzogno – La Scala 1960 ed. Charles Handelman I troiani, con Mario Del Monaco, Fiorenza Cossotto, Lino Puglisi, Agostino Ferrin, Nell Rankin, dir. Rafael Kubelík – La Scala 1960 ed. Paragon/VAI/Myto Medea, con Maria Callas, Jon Vickers, Nicolaj Ghiaurov, dir. Thomas Schippers – La Scala 1961 ed. Hunt/Opera D'Oro Gli ugonotti, con Joan Sutherland, Franco Corelli, Giorgio Tozzi, Nicolai Ghiaurov, dir. Gianandrea Gavazzeni – La Scala 1962 ed. Melodram/GOP/Nuova Era Il trovatore, con Franco Corelli, Leontyne Price, Ettore Bastianini, Nicola Zaccaria, dir. Herbert von Karajan – Salisburgo 1962 ed. Gala/Opera D'Oro/DG Il trovatore, con Gastone Limarilli, Antonietta Stella, Ettore Bastianini, Bruno Marangoni, dir. Oliviero De Fabritiis – Tokyo 1963 ed. Rodolphe Cavalleria rusticana, con Franco Corelli, Giangiacomo Guelfi, dir. Gianandrea Gavazzeni – La Scala 1963 ed. Myto/Opera D'Oro La Favorita, con Gianni Raimondi, Mario Zanasi, Nicola Zaccaria, dir. Fernando Previtali – Napoli 1963 ed. Bongiovanni/Hardy Classic Aida, con Galina Pavlovna Višnevskaja, Jon Vickers, Peter Glossop, dir. Bryan Balkwill – Londra 1964 ed. Opera Depot Sansone e Dalila, con Jon Vickers, Norman Mittelman, Justino Diaz, dir. Fausto Cleva – Met 1965 ed. Opera Lovers "נישואי פיגארו" (קרובינו), עם ג'וזפה טאדי, אנטוניו קאסינלי, אורייטה מוסצ'י, אלדה נוני, מנצח ויטוריו גואי – חי טוקיו 1956 ed. "כרמן" (נבחרה, באיטלקית), עם מריו דל מונקו, גבריאלה טוצ'י, סקיפיו קולומבו, ניצוח נינו ורצ'י – בשידור חי בטוקיו 1959 "Cavalleria rusticana", עם אנג'לו לו פורזה, אטיליו ד'אורצי, מנצח ג'זפה מורלי – חי טוקיו 1961 ed. "אאידה", עם גבריאלה טוצ'י, מריו דל מונקו, אלדו פרוטי, פאולו וושינגטון, מנצח פרנקו קפואנה – חי טוקיו 1961 ed. "אאידה", עם ליילה גנג'ר, גסטון לימרילי, ג'אנגיאקומו גואלפי, בונאלדו ג'יוטי, מנצח טוליו סרפין – חי ורונה 1963 ed. צ'ארלס הנדלמן "הטרובדור", עם ברונו פרבדי, גווינת' ג'ונס, פיטר גלוסופ, בניצוח קרלו מריה ג'וליני, בימוי לוקינו ויסקונטי – חי בלונדון 1964 ed. חובבי אופרה אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית. 1 באוקטובר 1992 מדיה וקבצים בנושא ג'ולייטה סימיונטו בוויקישיתוף ג'ולייטה סימיונטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ולייטה סימיונטו, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ולייטה סימיונטו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ולייטה סימיונטו, באתר Discogs (באנגלית) ג'ולייטה סימיונטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Florio De Angeli" (באיטלקית). Il sol grave è scritto nel ruolo di Ulrica in Un Ballo in maschera di Verdi Garzantine, Musica: Simionato, Giulietta Intervista con Stephan Zucker nel film Opera fanatic (1996) Celletti, Rodolfo, Il canto, 1989