כיפור (סרט)

כיפור הוא סרט דרמה מלחמתי ישראלי המתרחש על רקע מלחמת יום הכיפורים. הסרט מבוסס על חוויותיו של הבמאי עמוס גיתאי, אשר בשירותו הסדיר שירת כלוחם וכסמל בסיירת אגוז בזמן המלחמה, היות שלא הצליח לחבור ליחידתו, שימש כאיש יחידת החילוץ של חיל האוויר הישראלי. בהמשך יחידה זו הפכה ליחידה מוסדרת בשם – 669. הסרט ייצג את ישראל בתחרות הרשמית בפסטיבל קאן בשנת 2000 וזיכה את עמוס גיתאי בפרס על שם פרַנְסוּאַה שַאלֶה (François Chalais). הסרט גם זכה ב"פרס אופיר" על הפסקול הטוב ביותר. הסרט מתאר את פריצת מלחמת יום הכיפורים ואת המראות בשטח מזווית מבטם של זוג חברים, ויינרויב ורוסו, והוא בעל אופי דוקומנטרי מובהק. ויינרויב (לירון לבו) עוזב את מיטת אהובתו ויחד עם חברו רוסו (תומר רוסו) הם מפלסים את דרכם במכונית אל החזית הסורית במטרה להצטרף ליחידתם סיירת אגוז בה הם אמורים לשרת במילואים. לאחר שהלוחמים לא מצליחים למצוא את יחידתם בזירת הקרבות, הם בוחרים לחבור לצוות יחידת החילוץ המוטסת ונשלחים למשימה מיד. במהלך פעולות החילוץ הם נקלעים לסיטואציות קשות ולעיתים סוריאליסטיות ובשיאו נפגע מסוק הצוות של השניים מפגיעה ישירה של טיל ומתרסק והם מובלים בעצמם משטח רמת הגולן אל בית החולים בעורף הישראלי. התסריט הכולל מעט מאוד טקסטים מתאר את חוויית הלחימה בתנאים פיזיים קשים ותחת לחץ, את היחסים בין החברים וההתמודדות עם הפחד ואת הקושי להשאיר פצועים ומתים בשטח. ככל שעובר הזמן ההתלהבות שאיתה הגיעו למלחמה מתחלפת בעייפות והם שמחים להתפנות לאחר שנפגעו בעצמם. התסריט מסתיים בסצנה זהה לזו הפותחת ובה נראה ויינרויב מתפלש עם חברתו בצבעי מים עזים כשהם על מיטה לבנה, מה שנראה עתה כתהליך של ריפוי הנפש. חלק מהשחקנים בסרט, ובהם תומר רוסו, אורי רן קלאוזנר ויורם חטב, מגלמים בו תפקיד תחת שמם האמיתי. ב-11 באוקטובר 1973 הוזנק מסוק בל-205 של טייסת 124 למשימת חילוץ טייס נוטש ברמת הגולן. במהלך הטיסה המסוק נפגע מטיל בשטח סוריה. סגן גד קליין, טייס המשנה נהרג מיד מפגיעת הטיל. רס"ל נדב גוטליב (המכונאי המוטס) ושאר אנשי הצוות (רופא ושלושה לוחמים) נפצעו אף הם. הקברניט, סגן אבנר הכהן היה היחיד שלא נפצע וכנגד כל הסיכויים הצליח להנחית בשטחנו את המסוק אשר עלה באש. הסרט זכה לביקורות חיוביות לצד שליליות בשל היותו שונה מאוד בנוף סרטי המלחמה המודרניים. הסרט ריאליסטי מהמקובל, מצד אחד ומצד שני מכיל במכוון או שלא במכוון פרטי תפאורה בולטים, שאינם מתאימים לזמן בו העלילה התרחשה ובעלי בעיות אמינות אחרות. הסרט נמצא ברשימה של הספר "1001 movie you must see before you die" על אף שעלילת הסרט מתרחשת בשנת 1973, מצולמים בו באופן בולט מאוד חפצים רבים שטרם יוצרו בזמן התרחשות העלילה, כגון מזגנים בחלונות הבתים, שעונים דיגיטליים וטנקים מסוג מרכבה[דרוש מקור]. ייתכן כי יש בכך "רישול מכוון", המהווה מוטיב חוזר ביצירתו של גיתאי. כך למשל בסרטו העלילתי הראשון "אסתר" שעלילתו התנהלה בתקופת מגילת אסתר נשמעו ונראו ברקע שאון מכוניות נוסעות ובניינים מודרניים. גם סרטו התנתקות מכיל פרטים שקשה להחליט אם הם שגויים או אומנותיים. על כך כתבה המבקרת דנה שוופי "הוא מתגמל אותנו באוסף בחירות שנראות לרוב אקראיות, שרירותיות או סתם שגויות." "כיפור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כיפור", באתר נטפליקס "כיפור", באתר AllMovie (באנגלית) "כיפור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כיפור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "כיפור", באתר ספר הקולנוע הישראלי "כיפור", באתר Metacritic (באנגלית) "כיפור", באתר אידיבי "כיפור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת ב"יעל מבקרת בקולנוע" ביקורת ב"לוס אנג'לס טיימס" דף הסרט באתר פסטיבל קאן חנן חבר, תמר אלאור, נזאר חסן ויוסי יונה, ‏מתא המסוק לבית הקולנוע: פָּניה של הישראליות בסרטים כיפור וכיכר החלומות, תיאוריה וביקורת 18, אביב 2001 אורלי לובין, ‏לכן, אל תלכי למלחמה: על הסרט 'כיפור' של עמוס גיתאי, אות 4, קיץ 2014 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 1999–2001, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, ספטמבר 2003, עמ' 18 אורי שמחוני, "לוייתן לבן", הוצאת גלורי, 2006, עמוד 117 כרמית ספיר ויץ, בין האירוע לתיעוד, "בנוגע לרגש", עמותת נט"ל, גיליון מס' 14, ניסן תשע"ג, אפריל 2013, עמ' 14 מערכת חמ"ל, 50 שנה למלחמת יום הכיפורים: הסיפור של הטייס אבנר הכהן, באתר חמ"ל, ‏22 בספטמבר 2023 סגן גד קליין, באתר יזכור נועם, הנכדה של אבנר, מאגר סיפורי מורשת, באתר הקשר הרב דורי, ‏2 ביוני 2021 דנה שוופי, עכבר העיר אונליין, עמוס גיתאי, מבריק או חפיפניק?, באתר הארץ, 14 במאי 2009 דרור גרין, "כיפור" – של מי המלחמה הזאת?, באתר ynet, 8 באוקטובר 2000 כיפור/2000