laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספיריט איירליינס

חברת ספיריט איירליינס בע"מ (באנגלית: Spirit Airlines, Inc.) היא חברת תעופה אמריקאית לטיסות חסך, אשר בסיסה נמצא במיראמר, פלורידה, במטרופולין מיאמי. זוהי חברת התעופה השביעית בגודלה בארצות הברית. ספיריט מפעילה טיסות סדירות ברחבי ארצות הברית ובאיים הקריביים ואמריקה הלטינית. חברת התעופה מפעילה בסיסים באטלנטיק סיטי, בולטימור, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו. החברה החלה בתחילה כחברת הובלות בשנת 1964. החברה שינתה את שמה ל- Ground Air Transfer, Inc. בשנת 1974. שירות חברת התעופה נוסד בשנת 1983 במחוז מקומב, מישיגן, על ידי נד הומפלד, מפעיל טיולי שכר מדטרויט, המספק חבילות נסיעות ליעדי בילוי כמו אטלנטיק סיטי, לאס וגאס, והבהאמה. בשנת 1990 החל צ'רטר 1 בשירות מתוזמן מבוסטון ופרובידנס, רוד איילנד, לאטלנטיק סיטי. ב-29 במאי 1992, צ'רטר אחת הכניסה מטוסי סילון לצי ושינתה את שמה לספיריט איירליינס. טיסות מתוזמנות בין דטרויט לאטלנטיק סיטי החלו ב-1 ביוני 1992. טיסות מתוזמנות בין בוסטון לפרובידנס החלו ב-15 ביוני 1992. ספיריט איירליינס בע"מ היא תאגיד של דלאוור הנסחר באופן ציבורי בבורסה של ניו יורק (NYSE: SAVE). ספיריט איירליינס טסה כיום ל-77 יעדים ברחבי מרכז אמריקה, הקריביים, דרום אמריקה וארצות הברית. נכון לאפריל 2018 היא מחזיקה בסיסי צוותים באטלנטיק סיטי, שיקגו – או'הייר, דאלאס/פורט וורת', דטרויט, פורט לודרדייל, לאס וגאס ואורלנדו. מדיה וקבצים בנושא ספיריט איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספיריט איירליינס ספיריט איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק מידע עסקי על חברת ספיריט איירליינס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) ספיריט איירליינס, בגוגל פיננסים ספיריט איירליינס, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) "Spirit Airlines to open new crew base in Orlando". amp.usatoday.com. אורכב מ-המקור ב-2018-10-04. נבדק ב-2018-10-04. Nicas, Jack (12 במאי 2012). "A Stingy Spirit Lifts Airline's Profit". The Wall Street Journal. pp. A1, A12. {{cite news}}: (עזרה) "Spirit Airlines – History" (PDF). Spirit Airlines, Inc. 2011-08-01. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-09-23. נבדק ב-2018-04-08. Wittkowski, Donald. "Small Airline Expands A.C. Flights with Jets". The Press of Atlantic City. May 30, 1992. "Spirit Airlines FORM 10-K December 31, 2018" (PDF). 2019-02-13. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-11-16. נבדק ב-2019-11-16. Satchell, Arlene (3 ביוני 2015). "Spirit recruits hundreds of flight attendants". Sun-Sentinel. Fort Lauderdale. אורכב מ-המקור ב-2017-01-07. נבדק ב-6 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Spirit Airlines expands again, adds new route to U.S. Virgin Islands". אורכב מ-המקור ב-2018-02-27. נבדק ב-2018-04-09.
דוד נוטמן

דוד נוטמן (13 ביוני 1895 – 7 באוקטובר 1963) היה איש עסקים, קבלן, חקלאי ועסקן ספורט ישראלי, אשר רכש מידי הבריטים את בסיסי הצבא הבריטי בגן יבנה, בכפר ביל"ו, ברחובות וכן את אדמת בסיס תל נוף. נוטמן נולד בשנת 1895 ברחובות, ולמד בחדר ולאחר מכן בבית ספר עממי סמילנסקי. למד בבית הספר למל, אולם שב לרחובות לאחר שהתקשה ללמוד בגרמנית. בשנת 1913 נסע לאוסטרליה, שם עבד במכרות נחושת ופחם עד שנת 1924, אז חזר לארץ ישראל. בארץ ישראל עסק בסלילת כבישים והיה לקבלן עצמאי בתחום. במקביל, הקים משק חקלאי גדול ברחובות, שכלל מטע, פרדס וכרם. בימי מלחמת העצמאות, רכש נוטמן את קרקעות הבסיסים של הצבא הבריטי בגן יבנה, בכפר ביל"ו וברחובות. לאחר שבסיס תל נוף הועמד למכירה, פנה בן ציון הורוביץ אל נוטמן והפציר בו לנצל את קשריו עם אנשי המנדט הבריטי על מנת לרכוש את הקרקע. נוטמן רכש את קרקעות הבסיס תמורת 67,000 לא"י. בעת המצור על ירושלים ארגן משלוחי מזון מרחובות ומגדרה אל העיר הנצורה. היה פעיל של תנועת מכבי, והקים במסגרת זו מגרשי ספורט, בריכות ומתקנים נוספים. ב-1924 נשא לאישה את שרה, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-7 באוקטובר 1963 הלך לעולמו בגיל 69 ונקבר ברחובות, עיר הולדתו. משפחת נוטמן, בארכיון לתולדות העיר רחובות. דוד נוטמן, באתר BillionGraves דרכי החבור צפת - עכו, דואר היום, 12 באוגוסט 1926 יהודה הגדרתי, כך נרכש בסיס תל נוף, הַבֹּקֶר, 14 במרץ 1958 חבילות ממושבות הדרום - לירושלים, הַבֹּקֶר, 25 במאי 1948 דוד נוטמן - למנוחת עולמים, הַבֹּקֶר, 8 באוקטובר 1963
צ'ארלס בולן-סמית

צ'ארלס דייוויד בולן-סמית' (באנגלית: Charles David Bullen-Smith;‏ 23 באוקטובר 1898 – 1970) היה גנרל בריטי, שפיקד על הדיוויזיה ה-51 (היילנד) במהלך המערכה בנורמנדי. בולן-סמית' נולד ב-23 באוקטובר 1898, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הבריטי, ולחם בשורותיו בקרבות השונים. לאחר המלחמה הוא נותר בצבא, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-3 באפריל 1940 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ב-10 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, ומונה למפקד הגדוד ה-1, רגימנט הגבול הסקוטי של המלך. ב-9 ביוני 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד החטיבה העצמאית ה-219, וב-24 בנובמבר אותה שנה הוא מונה למפקד בית הספר לקצינים. ב-14 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית), וב-31 במאי הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-21 באוגוסט 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-51 (היילנד), וב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בנורמנדי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בנורמנדי כחלק מהקורפוס ה-1 בפיקודו של ג'ון קרוקר. ביצועי הדיוויזיה היו מאכזבים, ובשל כך ב-26 ביולי 1944 הודח בולן-סמית' מתפקידו וטום רני מונה למפקד הדיוויזיה. ב-14 באוגוסט אותה שנה הוא מונה לתפקיד בכיר בפיקוד ההדרכה, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה. ב-24 ביולי 1946 הוא פרש מהצבא, ובשנת 1970 הוא מת בביתו. צ'ארלס בולן-סמית' באתר הגנרלים הבריטים במלחמת העולם השנייה
אלפא ביתא (להקה)

להקת אלפא ביתא (נקראה בישראל להקת אלף בית) הייתה להקה שהורכבה מזמרים ישראלים שהופיעו באירוויזיון 1978 יחד עם יזהר כהן וזכו בו. חברי הלהקה היו ראובן ארז, ליסה גולד-רובין, נחמה שוטן, אסתר צוברי ויצחק עוקב. הם הופיעו יחדיו עם השיר אבניבי, לאחר שזכו איתו בפסטיבל הזמר והפזמון 1978, שבאותה השנה, קבע את נציג ישראל לאירוויזיון. ישראל קיבלה 5 פעמים 12 נקודות, ובכך שברו שיא. הם קיבלו בסך הכל 157 נקודות. אבניבי הצליח להיכנס למצעדיים השנתיים של קול ישראל באותה שנה, ולאחריו לא הוציאה הלהקה שירים נוספים. נחמה שוטן אחת מחברי הלהקה, הנחתה גם חלק מפרקי התוכנית מה פתאום?! (קישקשתא). אלפא ביתא, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלפא ביתא, באתר Discogs (באנגלית) (הקישור אינו פעיל) 33 years ago today - Izhar Cohen & Alphabeta seal Israel's maiden win אלפא ביתא, באתר פזמונט ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המסגד הגדול באסמרה

המסגד הגדול באסמרה שנקרא גם מסגד הח'ליפים ישרי הדרך (ערבית: جَـامِـع الْـخُـلَـفَـاء الـرَّاشِـدِيْـن, "ג'אמע אלחלפאא אלראשדון") שוכן בעיר אסמרה, בירת אריתריאה. המסגד הוקם בימי השלטון הקולוניאלי האיטלקי באריתריאה. הוא הוקם בפקודתו של שליט איטליה בניטו מוסוליני, במטרה להרשים את האוכלוסייה המוסלמית, שהיוותה כמחצית מתושבי העיר. בנייתו הסתיימה בשנת 1938. המסגד הוא אחד משלושה מבני דת בולטים המצויים בעיר, יחד עם כנסיית גבירתנו של תפילת המחרוזת וקתדרלת אנדה מריאם. המסגד תוכנן על ידי גואידו פרצה (Guido Ferrazza) בתערובת של סגנונות אדריכליים - הרציונלי, הקלאסי והאסלאמי. המינרט, הנראה בכל חלקי העיר, בנוי בסגנון הבארוק והוא בעל שתי קומות ושתי מרפסות. העמודים הכפולים בחזית המבנה נבנו מאבן טרוורטין מקומית ועליהם כותרות משיש קרארה. משיש זה בנוי גם המחראב שבאולם התפילה. במבנה קשתות וכיפה אסלאמיות. החצר הפתוחה של פני הכניסה למבנה מרוצפת באבן כהה הערוכה בדוגמאות גאומטריות. מדיה וקבצים בנושא המסגד הגדול באסמרה בוויקישיתוף
אסף חממי

אסף חממי (2 בדצמבר 1982 – 7 באוקטובר 2023) היה קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששימש מפקד חטיבת קטיף (דרומית) באוגדת עזה. קודם לכן שימש מפקד חטיבת הנגב, מפקד בא"ח עוז, מפקד גדוד צבר ומפקד יחידת רימון. נהרג במתקפת הפתע על ישראל, וגופתו נחטפה לעזה. חממי גדל בראש העין ולמד בתיכון בגין בעיר. התגייס לצה"ל בשנת 2001, שובץ בחטיבת גבעתי והתקבל לפלס"ר גבעתי. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות. בהמשך שימש מפקד פלוגת ההכשרות בגדס"ר גבעתי. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד רותם. באפריל 2010 קיבל את אות מצטיין הרמטכ"ל, גבי אשכנזי. בהמשך שירת בתפקידי פיקוד ביחידת מגלן. בשנת 2012 מונה למפקד יחידת רימון, ושירת בתפקיד עד 2013. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 2014 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד החטיבה הצפונית באוגדת עזה, ושימש בתפקיד עד שנת 2016. ב-30 בספטמבר 2016 מונה למפקד גדוד צבר, תפקיד בו שירת עד 27 באוגוסט 2018. הקים את בא"ח עוז ופיקד עליו בשנים 2018–2020. ביולי 2020 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הנגב, ושירת בתפקיד עד 9 במאי 2022. ב-29 במאי 2022 מונה למפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה. ב-7 באוקטובר 2023 נהרג, יחד עם שני לוחמים מהחפ"ק שלו, בהגנה על קיבוץ נירים, במהלך הקרבות לבלימת מתקפת הפתע על ישראל. גופות השלושה נחטפו לעזה על ידי ארגון הטרור חמאס. חממי היה נשוי לספיר, ואב לשלושה. התגורר בקריית אונו. היה בעל תואר ראשון ותואר שני במדעי המדינה וביטחון מאוניברסיטת חיפה. מדיה וקבצים בנושא אסף חממי בוויקישיתוף סיפור חייו ומותו של אל"מ אסף חממי, באתר "סרוגים", 6 בדצמבר 2023 עוזי ברוך, רשימת הקצינים המצטיינים לשנת תש"ע, באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2010 טקס פרס הרמטכ"ל לקצינים וקצינות מצטיינים לשנת תש"ע, באתר www.fresh.co.il, ‏16 באפריל 2010 אמיר בוחבוט‏, על סף פיצוץ מאז ולתמיד: סיור קרבי בלב בירת הטרור של חמאס בגדה, באתר וואלה, 2 בפברואר 2018 מפקד חטיבת הנגב החדש - אל"ם אסף חממי, באתר צה"ל, 30 ביולי 2020 קובי פינקלר, מפקד חדש לחטיבה הדרומית באוגדת עזה: אלוף משנה אסף חממי, באתר ערוץ 7, 29 במאי 2022 אמיר בוחבוט‏, צה"ל אישר לפרסום: אל"ם אסף חממי נפל בקרבות ה-7 באוקטובר, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2023 אל"ם אסף חממי ז"ל, באתר צה"ל ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נונאטאק טרמינוס

נונאטאק טרמינוס (באנגלית: Terminus Nunatak; מילולית: נונאטאק "נקודה סופית") הוא נונאטק בולט, בחוף המערבי של ארץ פאלמר שבאנטארקטיקה. גובהו 670 מטרים מעל פני הים, והוא ממוקם בין קרחון יוריקה וקרחון ריילי; במרחק של 0.9 קילומטרים ממפרצון ג'ורג' השישי. נונטאק זה צולם לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלסוורת', בטיסתו מעל האזור ב־23 בנובמבר 1935. הנונאטאק מופה בהתבסס על תצלומים אלה על ידי וו. ל. ג. יוארג. הנונאטאק נסקר לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בהנהגת ג'ון רידוך ריימיל, ולאחר מכן בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. השם ניתן לנונאטאק מאחר שהוא מסמן את סוף מסלול המזחלות ממדף הקרח של וורדי, במורד קרחון יוריקה למפרץ ג'ורג' השישי. השם הוענק לו במסגרת סקר שטחי חסות איי פוקלנד. נונאטאק טרמינוס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאק טרמינוס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מאתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR עולה שבאתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נפלה טעות לעניין זה
אור וולוז'ינסקי

אור וולוז'ינסקי (נולד ב-1982 לערך) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המשרת כמפקד חטיבה 188. וולוז'ינסקי גדל בקיבוץ גבת. התגייס לצה"ל ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש מפקד מחלקה ומפקד פלוגה. בין השנים 2016–2018 פיקד על גדוד 71 בחטיבה 188. לאחר מכן מונה לראש ענף יבשה באגף התכנון. בשנת 2020 מונה לסגן מפקד עוצבת הפלדה והועלה לדרגת אלוף-משנה. בראשית 2021 מונה למפקד חטיבה 14. בתחילת יוני 2023 נכנס לתפקידו כמפקד חטיבה 188. וולוז'ינסקי נשוי ואב לשניים. בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במדיניות ציבורית למנהלים מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות. מדיה וקבצים בנושא אור וולוז'ינסקי בוויקישיתוף עמי רוחקס דומבה, מח״ט חטיבה 14: ״הייתה הענות של 90 אחוזים בתרגיל גיוס הפתע״, באתר ישראל דיפנס, ‏2021-12-27 ביטאון עמותת יד לשריון, גיליון 58, עמ' 33 12 בפברואר 2017- מיפגש רעים-משולם (מנחם) רטס (כרמל) ז"ל – גיבור מלחמה | פארק לטרון ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגפת הקורונה במונטנגרו

מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה במונטנגרו, התפשטה אל המדינה באמצע מרץ 2020. ב-13 במרץ הודיעה מונטנגרו כי היא סוגרת את כל בתי הספר ברחבי המדינה למשך שבועיים, אסרה התקהלויות והתכנסויות, ואסרה על הגעת ספינות לנמלים האדריאטיים, במאמץ לרסן את תחילת התפרצות הנגיף. ב-16 במרץ הודיעה מונטנגרו כי החל מ-17 במרץ היא תאסור כניסת אזרחים זרים למדינה אלא אם הם תושבי קבע או מביאים סחורה. בנוסף, הורתה ממשלת מונטנגרו על כל המועדונים, המסעדות והברים בכלי רחבי המדינה לסגור את שעריהם, כמו גם אולמות משחקים ומכוני כושר ייסגרו למשך שבועיים לפחות. משלוחי אוכל יישארו פתוחים וימשיכו לפעול. ב-17 במרץ הודיעה מונטנגרו על שני מקרים ראשונים של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. שתי נשים ילידות 1948 ו-1973, אחת מהן גרה בעיר בירה פודגוריצה, השנייה גרה באולצין. אחת משני המקרים הראשונים הגיעה 12 יום קודם לכן מארצות הברית. השנייה הגיעה מספרד והייתה תחת פיקוח רפואי. ב-22 במרץ הודיעה מונטנגרו על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 65 מהעיירה המונטנגרית הרצג נובי אשר ביקר בסרביה, ומת בבית החולים בעיר הבירה פודגוריצה. ב-24 במרץ הטילה ממשלת מונטנגרו עוצר על העיר טוצי (אנ') לאחר שדווח קודם לכן על 15 מקרים של הדבקה בנגיף הקורונה. טוצי היא העיר הראשונה במונטנגרו שהוכנסה להסגר מוחלט במגפה עם שירותים חיוניים בלבד המותרים לפעול. נכון לסוף ינואר 2021, במונטנגרו ישנם 56,998 מקרים מאומתים (מתוכם נרפאו 47,899) וכ-762 מתים. מדיה וקבצים בנושא מגפת הקורונה במונטנגרו בוויקישיתוף COVID-19 Coronavirus Outbreak, by Worldometer, מתוך אתר Worldometer, נכון לתאריך 22 במאי 2023, 11:03 שעון ישראל "Montenegro bars gatherings, closes schools, ports and border crossings". Reuters (באנגלית). 2020-03-13. נבדק ב-2020-04-16. Montenegro closes borders over coronavirus pandemic, N1 Srbija (בסרבית לטינית) Montenegro braced for coronavirus outbreak as first two cases have been confirmed, CdM, ‏17 במרץ 2020 (באנגלית) Sourcefabric, Dvije ženske osobe u Crnoj Gori zaražene koronavirusom, Vijesti.me, ‏17 במרץ 2020 (באנגלית) "Montenegro reports its first death from coronavirus infection". Reuters (באנגלית). 2020-03-23. נבדק ב-2020-04-16. Institut za javno zdravlje Crne Gore - IJZCG, Institut za javno zdravlje Crne Gore Montenegro Places First Town under Total Quarantine, Balkan Insight, ‏25 במרץ 2020 (באנגלית) סטטיסטיקות קורונה באתר משרד הבריאות המונטנגרי
פורתוס (דמות ספרותית)

פורתוס, הברון דו-ואלון דה-ברסיו דה פיירפונד (בצרפתית: Porthos, Baron du Vallon de Bracieux de Pierrefonds) הוא דמות בדיונית ברומנים שלושת המוסקטרים, אחרי עשרים שנה והוויקונט דה בראז'לון מאת אלכסנדר דיומא האב. הוא ושני המוסקטרים האחרים, אתוס ואראמיס, הם חברים של גיבור הרומן, ד'ארטניאן. אישיות של אייזק דה פורתאו הייתה השראה ליצירת הדמות. בספר שלושת המוסקטרים שם משפחתו הוא דו-ואלון. בספר אחרי 20 שנה הוא נישא מסיבות כלכליות ושם משפחתו הופך לדו-ואלון דה-ברסיו דה פיירפונד. בסופו של דבר הוא קיבל את התואר ברון. שמו הפרטי האמיתי לא הופיע אף פעם; "פורתוס" הוא שם מלחמה, שקיבל עם הצטרפותו למוסקטרים. פורתוס כן ואמין, הוא המוחצן מבין חברי הקבוצה, נהנה מיין, נשים ושירה. הוא המסור והנאמן ביותר כלפי חבריו המוסקטרים ובולט בזכות כוחו וגודלו הגופניים. יכולת האכילה שלו הרשימה אפילו את המלך לואי ה-14 במהלך משתה בטירת פונטנבלו. ככל שהסיפור מתקדם, הוא נראה יותר ויותר כמו ענק, ומותו הוא של טיטאן. בתקופת שלושת המוסקטרים (1627 לערך) היו לו כנראה מעט אדמות או משאבים אחרים. הוא היה מסוגל להפיק כספים מאשתו הצעירה במקצת של עורך דין קשיש (שאיתה ניהל רומן ורק אחר מות בעלה התחתן איתה), כדי להצטייד במצור של לה רושל. הדמות הבדיונית של פורתוס מבוססת באופן רופף מאוד על הדמות ההיסטורית של המוסקטר איסאק דה פורתו. שחקנים שגילמו את פורתוס על המסך כוללים את: ג'ק שאנון, בשלושת המוסקטרים: חלקים I ו-II ‏(1911) אדוארד קני, בשלושת המוסקטרים (1916) צ'ארלס מרטינלי, בעכברי בית Les trois (1921) ג'ורג 'זיגמן, בשלושת המוסקטרים (1921) טייני סנדפורד, במסכת הברזל (1929) מורוני אולסן, בשלושת המוסקטרים (1935) ובנקודת החרב (1952) אלן הייל, האב בספר "האיש שבמסכת הברזל" (1939) גיג יאנג, בשלושת המוסקטרים (1948) ג'ון קוליקוס, בשלושת המוסקטרים (סרט טלוויזיה) (1960) פרנק פינליי, בשלושת המוסקטרים (1973), ארבעת המוסקטרים (1974) ושוב המוסקטרים (1989) אלן הייל, ג'וניור בסרט המוסקטאי החמישי (1979) ולנטין סמירניצקי, בסרט "ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים" (1978) וסרטי ההמשך שלו (1992, 1993) אוליבר פלאט, בשלושת המוסקטרים (1993) ראול בילרי, בלה פיל דה ארטנאן (1994) רקס ריון, בסרט מוקדם של 1998 של "האיש במסכת הברזל" ז'ראר דפארדיה, בסרט "האיש במסכת הברזל" (1998) סטיב ספירס בסרט המוסקטייר (2001) אנתוני סטראצ'ן, בלהבים צעירים (טייס סדרות טלוויזיה לא הוגן) (2001) ג'ון רייס-דייוויס, בשני פרקים של "הרפתקאות הסוד של ז'ול ורן" (2000) ו"לה פמה מוסקטייר " (סרט טלוויזיה) (2003) ג'ו ג'ונאס, שלושת המוסקטרים (סדרת הטלוויזיה של דיסני, ג'ונאס") ריי סטיבנסון, בשלושת המוסקטרים (2011) אלכסיי מקארוב, שלושת המוסקטרים (2013) דייר אוגדן סטיירס במיקי, דונלד, גופי: שלושת המוסקטרים (2012) הווארד צ'ארלס במוזקטרים (סדרות טלוויזיה) (2014–2016) מדיה וקבצים בנושא פורתוס בוויקישיתוף פורתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "The Social Psychology of Communication". google.co.uk. Dumas, Alexandre. 20 Years After. The World's Classics. pp. 110–125. ISBN 0-19-283074-0.
פוליקליניקו אומברטו I

פוליקליניקו אומברטו הראשון (באיטלקית: Policlinico Umberto I) הוא בית חולים אוניברסיטאי ברובע סן לורנצו ברומא. בית החולים נוסד בשנת 1903 וקרוי על שם אומברטו הראשון, מלך איטליה, והוא אחד מבבתי החולים של הפקולטות לרפואה, לרוקחות ולרפואת שיניים של אוניברסיטת ספיינצה ברומא והוא המרכזי מביניהם. בנוסף לו כאמור ישנו בית החולים סנט'אנדריאה. זהו בית החולים השלישי בגודלו באיטליה (עם 1200 מיטות). בנייתו החלה בשנת 1888 ביוזמת שר החינוך דאז, גואידו בצ'לי, יחד עם הסנטור פרנצ'סקו דוראנטה. בחנוכתו השתתפו הרקטור דאז, לואיג'י גלסי והמלך אומברטו הראשון. מדיה וקבצים בנושא פוליקליניקו אומברטו I בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוליקליניקו אומברטו I (באיטלקית)
יחסי בלגיה–תאילנד

יחסי בלגיה–תאילנד הם היחסים הדו-צדדיים שבין ממלכת בלגיה לבין ממלכת תאילנד. לבלגיה שגרירות בבנגקוק ואילו לתאילנד שגרירות בבריסל. ליחסים הדיפלומטיים בין המדינות היסטוריה ארוכה, וראשיתה בשנת 1868, עת כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן. בשנת 1835 ביקרו קונסולי בלגיה במנילה וסינגפור בממלכת סיאם ובכך הניחו את היסודות לקשרים בין המדינות. בשנת 1868 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות ומסחר. ההסכם העניק לבלגיה את הזכות לייסד שירותים קונסולריים בסיאם ונשאר בתוקף עד 1926, כששני הצדדים חתמו על הסכם כלכלי בין סיאם לבין האיחוד הכלכלי של בלגיה ולוקסמבורג. בשנת 1884 בלגיה ייסדה קונסוליה של כבוד בבנגקוק וב-1888 התמנה לראשונה נציג לא-תושב של בלגיה בסיאם שהיה נציג בלגיה בבייג'ינג. בשנת 1904 נוסדה נציגות בלגית בבנגקוק, שהביאה לשיפור היחסים הכלכליים והמסחריים בין המדינות. באוקטובר 2010 אירחה בלגיה בבריסל את פגישות אסיה-אירופה (ASEM) בהשתתפות ראשי המדינות השונות. במרץ 2013 ביקרו פיליפ, נסיך הבלגים ורעייתו מתילדה, נסיכת בלגיה בבנגקוק, וביקרו בין היתר במקדש וואט פהו. בשל היותה של בלגיה חברה באיחוד האירופי מאז ראשית שנות ה-50, חלק מהיחסים בין המדינות מתנהל כיחסים בין תאילנד לבין האיחוד האירופי. בשנת 2013 החלו תאילנד והאיחוד האירופי לדון בהסכם סחר חופשי; המגעים הוקפאו עם ההפיכה הצבאית שהתחוללה במדינה ב-2014. ב-2018, לציון 150 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים, חתמו האוניברסיטה הקתולית של לוון ואוניברסיטת תאמסאט בבנגקוק על הסכם המאפשר קבלת תואר כפול בהנדסה. בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-2.7 מיליארד דולר. בין הסחורות שבלגיה ייצאה לתאילנד בשווי כולל של 1.5 מיליארד דולר, כללו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות ופריטי לבוש; בין הסחורות שתאילנד ייצאה לבלגיה בשווי כולל של 1.2 מיליארד דולר היו פנינים, אבני חן, מתכות, מטבעות וציוד רפואי. מדיה וקבצים בנושא יחסי בלגיה–תאילנד בוויקישיתוף The Big Chilli ,BELGIUM CONTINUES TO BUILD ON LONG-STANDING TIES WITH THAILAND, 01-09-2014 Asia and Oceania, אתר משרד החוץ של בלגיה Thailand, אתר הנציבות האירופית Thai embassy and consulates in Brussels, Belgium, ThaiEmbassy.com, 27 באפריל 2015 BeluThai celebrates 150 Years Thai-Belgium Relations, Feber Flags 150 YEARS OF DIPLOMATIC RELATIONS BETWEEN BELGIUM AND THAILAND, Ku Leuven Thailand exports from Belgium, Trading Economics Belgium exports from Thailand, Trading Economics
שמעון ביטון (כדורגלן)

שמעון ביטון (נולד ב-27 ביוני 1967) הוא כדורגלן עבר ומאמן ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי. ביטון, שיחק ברוב הקריירה בהפועל באר שבע, ואף שימש כעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת וכמאמן קבוצת הנוער. כיום מאמן את עירוני כסייפה מליגה א'. בנו, הוא הבלם עמית ביטון המשחק בהפועל רמת גן גבעתיים. ביטון גדל בשכונה ד' בבאר שבע, כבן להורים שעלו ממרוקו, לצד חמשת אחיו. הוא למד ביסודי בבית הספר ביל"ו ובתיכון מקיף ג'. ביטון החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל באר שבע ובגיל 19 הצטרף לקבוצה הבוגרת. ביטון שיחק בהפועל באר שבע עד עונת 1993/1994. בקיץ 1994 חתם במכבי הרצליה בה שיחק חצי עונה, ולאחר מכן עבר לבית"ר ירושלים. בסיום העונה, חזר לבאר שבע אחרי עונה אחת. בתום עונת 1997/1998, בה ירדה באר שבע לליגה הארצית וביטון עזב וחתם בבית"ר באר שבע, בה שיחק שתי עונות ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לזכותו של ביטון, 4 הופעות בנבחרת ישראל, את כולם שיחק בשנת 1994. לאחר הפרישה, ביטון אימן את הפועל מרחבים והפועל ערד. לקראת עונת 2010/2011, ביטון חזר לבאר שבע כאשר מונה לעוזרו של ניר קלינגר. למרות מינויים ועזיבתם של מאמנים שונים בבאר שבע, ביטון נשאר כעוזר מאמן בקבוצה עד שמונה בקיץ 2014 למאמן קבוצת הנוער של המועדון. ב-28 במאי 2016, ביטון מונה למאמן הנוער של הפועל תל אביב. בקיץ 2019 מונה למאמן מ.ס. דימונה. לקראת עונת 2020/2021, מונה למאמן עירוני כסייפה. כשחקן הפועל באר שבע גביע המדינה: 1996/1997 גביע הטוטו: 1988/1989, 1995/1996 גביע הליליאן: 1988 כמאמן מ.ס. דימונה ליגה ב' דרום ב': 2019/2020 שמעון ביטון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שמעון ביטון, באתר Transfermarkt שמעון ביטון, באתר National Football Teams שמעון ביטון, באתר FootballDatabase.eu אשר גולדברג‏, "מזרחי פלט 'יא בן ז**ה, אני יודע של מי ההוראה'", באתר וואלה, 26 ביולי 2024 יגאל ברמן, ‏שמעון ביטון יהיה עוזרו של קלינגר בהפועל ב"ש, באתר ONE‏, 27 במאי 2010 ארז נעמן, ‏שמעון ביטון ימונה למאמן הנוער של הפועל ת"א, באתר ONE‏, 28 ביוני 2016 ניסים קמחי, שמעון ביטון מונה למאמן מועדון ספורט דימונה, באתר דאבל פס, 10 ביוני 2016
דאגלס וימברלי

דאגלס ניל וימברלי (באנגלית: Douglas Neil Wimberley;‏ 15 באוגוסט 1896 – 26 באוגוסט 1983) היה גנרל בריטי, שפיקד על הדיוויזיה ה-51 (היילנד) במהלך המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. וימברלי נולד ב-15 באוגוסט 1896 באינוורנס, והיה בנו של המנתח-קפטן צ'ארלס ניל קמפבל וימברלי, ומיני לסמואר גורדון, בתו של ג'יי ג'יי וימברלי. הוא התחנך במכללת וייטון ובאוניברסיטת קיימברידג', ובינואר 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הבריטי. בתחילה הוא שירת בחטיבה ה-1 במסגרת הדיוויזיה ה-1, ולחם עמה במהלך קרב לוס והקרב על הסום, אולם בשנת 1917 הועלה לדרגת קפטן ומונה למפקד פלוגת מקלעים בדיוויזיה ה-51, עמה לחם במהלך קרב פשנדל ומתקפת האביב, שבה נפצע והוחזר לבריטניה. לאחר המלחמה נשלח וימברלי לרוסיה, שם לחם עם יחידתו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, ולאחר מכן שירת באירלנד במהלך מלחמת העצמאות האירית. בשנת 1926 החל את לימודיו במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי, שם היו מדריכיו ברנרד מונטגומרי, אלן ברוק וברנרד פאג'ט, וחבריו לספסל הלימודים היו הרולד אלכסנדר, צ'ארלס הדסון, רוי בוכר, אלן דאף, ג'ורג ווד, ג'ון קלארק, נואל הולמס, סידני ארצ'יבלד, ויליאם הולדן, ריצ'רד בונד וריצ'רד לואיס. ב-29 באפריל אותה שנה התחתן עם אלסיי מירטל ליווינגסטון, בתו של קפטן פלורידה קמפבל מהצי המלכותי, ממנה נולדו לו בן ובת. בשנת 1929 הוא מונה לקצין האג"ם של חטיבת הגורקה ה-1, עמה היה מעורב במבצעים בגבול הצפון-מערבי, וב-1 בינואר 1933 הוא הועלה לדרגת מייג'ור. לאחר מכן מילא תפקידי מטה במשרד המלחמה, וב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-19 בדצמבר 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1, רגימנט ההיילנדרים קמרון של המלכה, עליו פיקד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא נשלח עם גדודו לצרפת, כחלק מהחטיבה ה-5 במסגרת הדיוויזיה ה-2, אולם בדצמבר 1939 נשלח לבריטניה כמדריך בבית הספר לקצונה בכירה. ב-16 במרץ 1940 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-20 ביולי 1940, זמן קצר לאחר מבצע דינמו, הוא הועלה לדרגת בריגדיר והחליף את מיילס דמפסי בפיקוד על החטיבה ה-13 שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-5. הדיוויזיה הוצבה אז בסקוטלנד תחת פיקוד סקוטי, ועברה רפורמה לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. באמצע ספטמבר מונה וימברלי למפקד החטיבה ה-152, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-51 (היילנד), תחת פיקודו של אלן קנינגהם, שהוחלף בסוף אוקטובר על ידי ניל ריצ'י. ב-22 במאי 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-46, וביוני אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-51 (היילנד). עם הגעתו של וימברלי לתפקיד, החלו אימונים מאומצים לפעולות עתידיות מעבר לים, וביוני 1942 הוטל על הדיוויזיה להתכונן לשירות מעבר לים. באוגוסט 1942 הגיעה הדיוויזיה למצרים, ובאוקטובר לחמה הדיוויזיה בקרב אל עלמיין השני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה ובפלישת בעלות הברית לסיציליה, ולאחר מכן חזרה לבריטניה על מנת להתכונן לקראת הפלישה לנורמנדי. ב-5 באוגוסט 1943 הוא קיבל את תואר עמית במסדר האמבט, וב-23 באוגוסט מסר את הפיקוד על הדיוויזיה לצ'ארלס בולן-סמית ומונה למפקד המכללה לפיקוד ומטה, קימברלי. בדצמבר אותה שנה הוא מונה לראש אגף חיל הרגלים במשרד המלחמה, ומילא תפקיד זה עד לפרישתו מהצבא ב-8 באוקטובר 1946. לאחר פרישתו מהצבא הוא מונה למנהל מנהל המכללה האוניברסיטאית, דנדי באוניברסיטת סנט אנדרוז, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1954, וב-26 באוגוסט 1983 הוא מת בביתו בקופר אנגוס, סקוטלנד. מדיה וקבצים בנושא דאגלס וימברלי בוויקישיתוף גנרלים בצבא הבריטי 1939–1945 גנרלים במלחמת העולם השנייה