laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגזין אפוק

מגזין אפוק הוא ירחון ישראלי היוצא לאור בדפוס ובאינטרנט בעברית, העוסק בגאופוליטיקה, פסיכולוגיה, מדע, רפואה ותרבות. המגזין נוסד בשנת 2012 והוא בבעלות מלאה של עמותת "אפוק מדיה ישראל", שנוסדה בשנת 2007. המגזין הוא זכיין עצמאי של המגזין האמריקני הימני The Epoch Times וכמו זכיינו מקושר לקבוצה הדתית פאלון גונג ולמנהיגה לי הונג-ג'י.‏ מגזין "אפוק" יוצא לאור בישראל כמגזין חודשי תחת הכותרת הלועזית "Epoch". בנוסף להוצאה לאור של המגזין, אפוק גם מפיק אירועי תוכן, הכוללים אירועי הרצאות כגון Epoch9, Game Changer של אפוק טיימס, וערבי גאלה נוספים; לצד ימי עיון וסדנאות, תחת המותג "הארגז של אפוק" (בנושאים כגון Storytelling, אמנות השכנוע, חדשנות ויצירתיות ועוד). המותג The Epoch Times הוקם על ידי קבוצה של סינים-אמריקניים בשנת 2000, שהחלו להפיצו בשפה הסינית ברחבי ארצות הברית. בשנת 2003 החל לצאת בשפה האנגלית. בעברית יוצא העיתון באופן דו-שבועי החל מדצמבר 2005, במהדורה שבועית החל מאוגוסט 2008, ובמהדורה חודשית כמגזין החל מאוגוסט 2011. בישראל העמותה הישראלית אפוק מדיה ישראל ע"ר קיבלה זיכיון לשימוש במותג בישראל, ויוצא לאור, וכן נכתב ונערך בישראל בלבד; כמו כן הקו המערכתי והתוכני של המגזין נקבע בישראל. בכתבה שפורסמה במגזין "דה מרקר" נמתחה ביקורת על העיתון על כך שהוא משרת אינטרסים של הימין הרדיקלי האמריקני ומקדם תאוריות קשר כגון Spygate (אנ'). מהות החיים (ארגון) מדיה וקבצים בנושא מגזין אפוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגזין אפוק מגזין אפוק, ברשת החברתית פייסבוק מגזין אפוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מגזין אפוק, ברשת החברתית אינסטגרם מגזין אפוק, סרטונים בערוץ היוטיוב אפוק טיימס, באתר העין השביעית המהדורה המודפסת בעברית איתמר ב"ז, פייסבוק פסלה כ-450 מודעות של "אפוק טיימס" בישראל, באתר העין השביעית, 13 בינואר 2020 נתי טוקר וניו יורק טיימס, מה עומד מאחורי המגזין הישראלי שנאבק בסין ומקדם את טראמפ - ומי מממן אותו, באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2020 חשיפה: הריאיון המלא של אפוק לדה-מרקר והסיפור מאחוריו שאלות ותשובות, באתר מגזין אפוק לי הונג-ג'י, מאמר מאת מייסד הפאלון גונג, מר לי הונג-ג׳י: "איך נוצר המין האנושי", באתר מגזין אפוק, ‏2023-01-24 לי הונג-ג'י, מאמר מאת מייסד הפאלון גונג, מר לי הונג-ג'י: מדוע להציל את כל החיים, באתר אפוק - מגזין מרחיב דעת, מעורר מחשבה, ‏2023-04-19 אפוק מדיה ישראל, באתר "גיידסטאר ישראל" אישור בעלות נתי טוקר, מה עומד מאחורי המגזין הישראלי שנאבק בסין ומקדם את טראמפ - ומי מממן אותו, באתר TheMarker‏, 1 בנובמבר 2020
מיאון

מיאון הוא מושג בהלכה היהודית שפירושו מחאת יתומה קטנה כנגד נישואיה מדרבנן שעל ידיו היא משתחררת מהנישואין ללא צורך בגט. מכיוון שילדה קטנה עד גיל 12 אינה נחשבת בוגרת לעניין הכרעות משפטיות, היא אינה יכולה להחליט להנשא. על פי התורה, הזכות לחתן אותה מסורה לאביה, שיכול לקבל את קידושיה, ואז יש להם תוקף של נישואים מדין תורה. במקרה זה הבת יכולה להתגרש רק באמצעות קבלת גט. יתומה קטנה שאין לה אב, אינה יכולה להתחתן עד הגיעה לגיל בגרות (12.5), וכן קטנה שנישאה על ידי אביה, ונתגרשה, שוב אין אביה יכול להשיאה בקטנותה, עד שתהיה בת 12 (נערה), ותוכל להשיא את עצמה. חכמים תיקנו שאמה או אחיה של יתומה קטנה יכולים להשיאה בהסכמתה. לנישואים אלו יש תוקף מדרבנן, וכיוון שכך, כל זמן שהיתומה קטנה היא יכולה לשנות את דעתה ולהודיע שהיא אינה מעוניינת להיות נשואה לבעלה. הודעה כזו נקראת מיאון, ולאחריה הנישואין של היתומה בטלים למפרע. כך שבניגוד לאשה בוגרת הזקוקה לגט מן הבעל כדי לפרק קשר נישואים, ליתומה מספיק מיאון. הממאנת אינה נחשבת גרושה, והיא רשאית להנשא לכהן, וכן לקרוביו של בעלה, כאילו לא הייתה נשואה מעולם. המיאון עצמו דורש שהקטנה תאמר "אי אפשי בפלוני בעלי" כלומר, איני רוצה את האיש הזה כבעל, או כל לשון מקביל. מקור הדין הוא במשנה, מסכת יבמות, פרק י"ג, משנה א': "בית שמאי אומרים: אין ממאנים אלא ארוסות. ובית הלל אומרים: אפילו נשואות, ואפילו ביבם, ואפילו שלא בפניו ושלא בפני בית דין. לדעת בית הלל: ממאנת כשהיא קטנה אפילו ארבע וחמש פעמים. אמרו להם בית שמאי: אין בנות ישראל הפקר. אלא ממאנת פעם אחת, וממתנת עד שתגדיל, ותמאן ותינשא לאחר." לפועל, בימי הראשונים פרצה מחלוקת בתוקף דין המיאון. במאה הי"ד פנה רבי מנחם ממירזבורק לאחד מחכמי צפת בשם רבי ברוך בבקשה שיתקן תקנה המבטלת את תוקף דין מיאון. לאחר חמישים שנה פסק רבי יעקב פולק עבור גיסתו שדין מיאון תקף. מני אז פרצה מחלוקת בדבר. מיאון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" מאמרים בנושא מיאון, באתר ספריית אסיף
יד לאישה

יד לאישה הוא ארגון שמטרתו לסייע לנשים עגונות ומסורבות גט ומספק להן ייעוץ משפטי, ייצוג וליווי בהליכים המשפטיים בבית הדין הרבני. בראש העמותה עמדה בשנת 2022 פנינה עומר. ארגון "יד לאישה" הוא חלק מרשת אור תורה סטון. הרב כתריאל ברנדר, נשיא וראש מוסדות אור תורה סטון, אמר כי הגט, שבהלכה היהודית היה כלי להגנה לנשים הפך במהלך השנים כלי נשק, המשמש את בני הזוג זה נגד זה וכי הארגון החל לפעול למען שחרורן של נשים ל"מניעת התופעה הבזויה, עד שנעקור אותה מחברתנו". בארגון עובדות טוענות רבניות ועורכות דין המגישות ייעוץ משפטי ראשוני לכל פונה בענייני גירושין וייצוג משפטי לנשים מסורבות גט ועגונות בין כותלי בית הדין הרבני בתשלום סמלי. בנוסף יד לאישה מפעילה חוקרים פרטיים לאיתור בעלים נעלמים ולחקירות שונות שיסייעו לקבלת הגט, וכן מספקת שירות של עובדות סוציאליות ומאמנות אישיות להעצמת הנשים בתהליך הגירושים הקשה שלפתחן. הארגון הוקם בשנת 1997 על ידי עורכת הדין סוזן ווייס יחד עם המכון להכשרת טוענות בית דין של מדרשת לינדנבאום, השייך למוסדות אור תורה סטון. ליד לאשה יש שלשה סניפים: בירושלים, תל אביב ובאר שבע. בנוסף יש ליד לאישה שלוחה בצפון. הארגון מפעיל מוקד ארצי המספק לנשים הנמצאות בתהליכי גירושין סיוע מעשי ותמיכה רגשית. נשים יכולות לבקש פגישת ייעוץ משפטי בעניין גירושין, או סקירה משפטית על המצב בו הן נמצאות, דרכי הפעולה האפשריות, ואפשרויות הפניה לגורמים מייצגים. הארגון מייצג נשים מסורבות גט ועגונות בבית הדין הרבני בתביעות לחיוב וכפיית גט. על פי נתונים שמסרו נציגי הארגון, יד לאישה מספק ייעוץ משפטי לכ-600 נשים וייצוג משפטי לכ-150 נשים בכל שנה. יחד עם זאת, הארגון סבור כי מאחר שהנשים שמגיעות לארגון מייצגות "מצבי קיצון", הרי שיש בישראל מאות נשים מסורבות גט שלא פנו לבקשת עזרה. הארגון מציע הרצאות וימי עיון לקהל הרחב ולאנשי מקצוע, כל זאת במטרה להעלות את המודעות לבעיית העגונות ומסורבות הגט. הארגון פועל גם לשינוי המדיניות הציבורית ולתיקון החקיקה, כל זאת במטרה להקל ולפתור את בעיית העגונות. כל השירותים הללו ניתנים לנשים חינם או בעבור תשלום סמלי. ביד לאישה גם מרכז גישור "מתגשרים" שמטרתו לסייע לזוגות הנמצאים בהליך גירושין, להתגרש בהסכמה ובכבוד הדדי. סרבנות גט עגינות יום העגונה גירושים חברה אזרחית מבוי סתום (עמותה) אתר האינטרנט הרשמי של יד לאישה יד לאישה, ברשת החברתית פייסבוק יד לאישה, באתר "גיידסטאר ישראל" יד לאישה, באתר כל זכות יד לאישה, סרטון באתר יוטיוב סבלן של העגונות, באתר ערוץ 7 צוות, באתר יד לאישה מי אנחנו, באתר יד לאישה יד לאישה ע"ש מוניקה ודניס גולדברג, באתר אור תורה סטון גדי דויטש, ‏"אור בקצה המנהרה": קיבלה גט לאחר 10 שנות סרבנות, באתר מעריב אונליין, 19 בדצמבר 2019 ייעוץ וייצוג משפטי, באתר יד לאישה טל כרמון, ‏מצב הנשים העגונות מוכיח: נשים עדיין מופלות לרעה בישראל 2018, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 25 בפברואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברביקן

הברביקן (באנגלית: Barbican Estate) הוא מיזם מגורים רחב היקף המצוי בצפונה של הסיטי של לונדון. קומפלקס הברביקן נבנה באזור של הסיטי שנהרס לחלוטין במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה. הקומפלקס תוכנן על ידי האדריכלים צ'מברלין, פאוול ובון, אשר תכננו קודם לכן את אחוזת גולדן ליין הסמוכה. המבנה הוא בעל חשיבות אדריכלית בשל סגנונו הברוטליסטי הייחודי ובשל גודלו. הפרויקט היה יוזמה של איגוד הסיטי של לונדון, אשר שאף להפוך את הסיטי לאזור מגורים. בעקבות מלחמת העולם השנייה וההרס האדיר שנגרם לסיטי, בשנת 1950 רק כ-5,000 תושבים התגוררו בסיטי מהם 50 בלבד באזור קריפלגייט. ב-19 בספטמבר 1957 הוחלט להקים בקריפלגייט שכונת מגורים. הקומפלקס נחנך רשמית בשנת 1969 וכיום מתגוררים בו כ-4,000 דיירים ב-2,013 דירות. הקומפלקס בנוי בטון חשוף, ועורר ביקורות רבות בעת בנייתו. כחלק מהקומפלקס נבנו שלושה מהבניינים הגבוהים בלונדון - מגדל קרומוול, מגדל שייקספיר ומגדל לודרדייל שגובהם 123 מטרים ובהם 42 קומות. כמו כן כולל האתר את מרכז האמנויות ברביקן, ובסמוך אליו את מוזיאון העיר לונדון, בית הספר לבנות של לונדון, ובית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. מדיה וקבצים בנושא ברביקן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברביקן ברביקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההיסטוריה של הברביקן אתר Barbican Living הברביקן באתר איגוד העיר לונדון
ברביקן (אדריכלות)

ברביקן (בלטינית: Barbecana) הוא מבנה קדמי מבוצר או מבנה שער מבוצר, המהווה חלק מביצורי עיר או ביצורי טירה או מצודה. בדרך כלל מדובר במבנה המצוי בחלקו החיצוני של גשר לשם הגנה על הגשר. מבנים אלה היו פופולריים עד המאה ה-15 עת הפיתוחים במתקני המצור ובארטילריה הפכו אותם ללא יעילים. האחרונים שבברביקנים נבנו במהלך המאה ה-16. צ'סקי קרומלוב שבצ'כיה הולסטנטור שבגרמניה ברביקן פקס וברביקן סיקלוס שבהונגריה ברביקן וילנה שבליטה שער לורנס שבאירלנד ברביקן קרקוב, ברביקן טירת בולסזו (Bolczów) וברביקן ורשה שבפולין באנסקה ביסטריצה וברביקן קרמניקה שבסלובקיה ברביקן האדטורם בציריך שבשווייץ ברביקן טירת צ'פסטו, ברביקן קנטבורי, ברביקן טירת דורהאם, ברביקן טירת גודריץ', ברביקן טירת הדליי, ברביקן בלקגייט, ברביקן טירת פמברוק, ברביקן טירת ווריק, וכן ברביקן העיר יורק, כל אלה בבריטניה. מדיה וקבצים בנושא ברביקן בוויקישיתוף טירת פמברוק ברביקן קרקוב ברביקן פקס טירת ווריק ברביקן ורשה טירת צ'פסטו טירת גודריץ'
הרצגובינה

האם התכוונתם ל... בוסניה והרצגובינה – מדינה באזור חבל הבלקן שבדרום אירופה הפדרציה של בוסניה והרצגובינה – אחת משתי הישויות של בוסניה והרצגובינה הרצגובינה (אזור) – אזור גאוגרפי אשר מרכיב יחד עם בוסניה את שטחה של מדינת בוסניה והרצגובינה
ברביקן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ברביקן – שכונה בסיטי של לונדון בה מצויים: מרכז האמנויות ברביקן תחנת הרכבת התחתית ברביקן – תחנה ברכבת התחתית של לונדון ברביקן (אדריכלות) – סוג ביצורים. ברביקן (פלימות') – אזור בנמל פלימות' שבאנגליה. ברביקן (קומיקס) – דמות קומיקס.
תוכנית השחר

תוכנית "השחר" הוא מיזם ארצי של תנועת בני עקיבא לפיתוח מנהיגות בקרב בני נוער בני העדה האתיופית. התוכנית הוקמה באמצע שנות ה-90, לאחר גל העלייה מאתיופיה לישראל במסגרת "מבצע שלמה". ב-2006, פעל הפרויקט ב-24 מוקדים וכלל כ-50 קבוצות מנהיגות בשכונות, תיכונים, אולפנות, ישיבות תיכוניות, ופנימיות ברחבי ישראל. מטרת הפרויקט היא הכשרת מנהיגות צעירה מקרב יוצאי אתיופיה ויצירת קהילה מנהיגותית מתוך העדה האתיופית המסוגלת להוות דוגמה אישית וערכית בפני נוער העדה. מטרה נוספת היא העלאת דילמות וקשיים איתם מתמודד בן העדה האתיופית בחברה הישראלית אל פני השטח והצעות להתמודדות נכונה איתם. מדריכי הקבוצות עצמם הם חיילים משוחררים או סטודנטים בני העדה בעלי רקע חינוכי הנתמכים בצוות של אנשי מקצוע (מחנכים, עובדים סוציאליים, יועצים ורבנים). הפעילות בפרויקט השחר מובנית כתוכנית תלת-שנתית מדורגת הכוללת מפגשים בני שעה וחצי אחת לשבוע, בהם מעלים החניכים והמדריך נושאים האקטואליים לחייהם כבני העדה בפרט, וכחלק מעם ישראל בכלל ודנים בהם. בנוסף לכך הפרויקט מקיים, אחת לשלושה חודשים, שבתות סמינריון, בהם נפגשים כל חניכי ומדריכי השחר מרחבי הארץ ובכך מעצימים את השפעתו של הפרויקט. במסגרת הפעילות יוצאים החניכים גם לפעילות התנדבותית בשכונות. כמו כן, קיים שילוב מסוים בין פעילויות הפרויקט לפעילויות הארציות של בני עקיבא (כדוגמת העלייה המסורתית לביריה ועוד). תוכנית השחר, באתר האינטרנט של "בני עקיבא"
מנייה

מְנִיָּה היא הפעילות של מציאת מספר העצמים הנכללים בקבוצה סופית נתונה, או הפרדת מספר נתון של עצמים מתוך קבוצה נתונה. פעולת המנייה נעשית בדרך כלל באמצעות יצירת התאמה חד-חד-ערכית בין הקבוצה הנספרת ובין קבוצת המספרים הטבעיים לפי סדרה, החל מ-1 (ובמילים פשוטות יותר, ספירה היא הפעולה של אמירת או כתיבת שמות המספרים 1, 2, 3, וכו', ללא קשר עם קבוצה). תוצאתה של פעולת המנייה היא קבלת מספר מונה, המשקף את מספר העצמים בקבוצה. ישנן עדויות ארכאולוגיות לפיהן עסקו בני אדם במנייה כבר לפני 50,000 שנה. ספירה שימשה בתרבויות קדומות בעיקר למעקב אחר מידע כלכלי. התפתחות הספירה והמנייה הובילו להתפתחותם של סימון מתמטי ושיטות ספירה. המנייה נעשית בדרכים אחדות: אמירת המספרים 1, 2, 3, וכו'. שיטה זו נוחה למנייתם של עצמים הנמצאים לנגד עיני המונה. מנייה בבסיס אונרי – סימון כל עצם בקו, ולאחר מכן מניית הקווים. טכניקה מקובלת היא סימון קווים אנכיים, ולאחר הצטברות ארבעה קווים אנכיים, סימון הקו הבא כקו אופקי החוצה קווים אלה, כלומר הקבצת הספירה לקבוצות של חמישה עצמים. שיטה זו נוחה למנייתם של עצמים המצטברים לאורך זמן, למשל מספר המופעים של אירוע מסוים במשך היום. מנייה באמצעות האצבעות, נוחה למניית מספר מצומצם של עצמים, בפרט על ידי מי שמתקשה במנייה. התאמה חד-חד ערכית עם עצמים אחרים. דוגמה: בעת כנס המציע למשתתפיו מסעדות אחדות, מקבלים המשתתפים שוברים, המשמשים לכניסה למסעדה. מניית השוברים שנצברו בתום הסעודה שקולה למניית הסועדים, ומאפשרת הגשת חשבון לפי תוצאה זו. בתורת הקבוצות, מנייה היא יצירת התאמה חד-חד ערכית בין קבוצה נתונה, גם כאשר זו קבוצה אינסופית, ובין קבוצת המספרים הטבעיים הסדורים לפי גודלים. כאשר מתאפשרת יצירת התאמה כזו עם קבוצה אינסופית, הקבוצה קרויה קבוצה בת מנייה. מנייה נעשית בדרך כלל על ידי בני אדם, בשיטות המתוארות לעיל. לעיתים מנייה בשיטות אלה איטית מדי או שאינה נוחה, ולכן נוצרו אמצעים מכניים המשמשים למטרה זו. מכונה נפוצה היא זו המשמשת בבנקים למניית שטרות כסף. ניתן לשים במכונה צרור שטרות, ומכונה מעבירה את כל השטרות דרכה ומציגה את מספר השטרות שנמנו. מניית המצביעים בעת הצבעה במליאת הכנסת נערכה שנים רבות בידי אדם: חברי הכנסת הניפו ידיהם, ויו"ר הישיבה מנה את הידיים המונפות. כאשר במליאה נוכחים חברי כנסת רבים, זו שיטת מנייה איטית ומועדת לטעויות, ולכן הוחלפה במערכת הצבעה אלקטרונית: חברי הכנסת לוחצים במשך זמן מה על כפתור הצבעה, וההצבעות נמנות באמצעות מחשב. ספירת הנוצרים - מניית השנים החל מהשנה שבה, על פי האמונה, נולד ישו ספירת העומר - מניית הימים שבין פסח לשבועות ספירת מלאי - מניית הפריטים הנמצאים בעסק מסוים מפקד אוכלוסין מספרי ברזל מדיה וקבצים בנושא מנייה בוויקישיתוף טל פישר, איך המוח סופר, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 11 בפברואר 2024
ג'אמבטיסטה ויקו

ג'אמבטיסטה ויקו (באיטלקית: Giambattista Vico;‏ 23 ביוני 1668 - 23 בינואר 1744) היה פילוסוף, היסטוריון ומשפטן תושב נאפולי. ויקו היה בנו של מוכר ספרים ושל בתו של יצרן עגלות, הוא למד בעיקר בבית בשל מחלות וחוסר שביעות רצון עם הסכולסטיקה הישועית. ב-1686 קיבל משרת הוראה בוואטולה, דרומית לסלרנו, בה התמיד תשע שנים. ב-1699 נישא לחברת ילדות, טרסה דסטיטו, וקיבל את הקתדרה לרטוריקה באוניברסיטת נאפולי. במשך כל הקריירה שלו ניסה ויקו להשיג את הקתדרה היוקרתית יותר למשפטים ללא הצלחה. עם זאת, ב-1734 מונה להיסטוריוגרף המלכותי של קרלו השביעי, מלך נאפולי, וניתנה לו משכורת גדולה בהרבה מאשר כשהיה פרופסור. ויקו נותר בקתדרה לרטוריקה עד לפרישתו ב-1741 מסיבות בריאותיות. רעיונו המפורסם ביותר של ויקו הוא עיקרון ה-verum factum שלו, שנוסח לראשונה ב-1710. העיקרון קובע כי ניתן להגיע לאמת רק דרך יצירה או המצאה, ולא, כפי שדקארט טען, על ידי הסתכלות וצפייה: "הקריטריון והחוק של האמת הוא יצירתה. לפיכך, התפיסה הברורה שלנו של השכל אינה יכולה להיות של השכל עצמו, ובוודאי לא התפיסה של אמיתות אחרות. כי למרות שהשכל תופס את עצמו, הוא אינו יוצר את עצמו". קריטריון זה ישפיע רבות על ההיסטוריה של התרבות ביצירתו הגדולה של ויקו, "המדע החדש" (Scienza Nuova), ‏1725, מכיוון שחיי התרבות - כמו המתמטיקה - נוצרו בידי אדם. כשהוא מסתמך על אטימולוגיה מורכבת, ויקו טוען ב"מדע החדש" שהתרבות מתפתחת במעגל חוזר של שלוש תקופות: האלים, הגיבורים, והאנשים. לכל תקופה יש מאפיינים פוליטיים וחברתיים הייחודיים לה, שניתן לאפיין אותם על פי פיגורות לשוניות שונות. התקופה האלהית מסתמכת על המטפורה כדי להשוות, וכך להבין, תופעות אנושיות וטבעיות. בתקופה ההרואית, מטונימיה וסינקדוכה תומכים בהתפתחות של מוסדות פיאודלים או מונרכיים. התקופה הסופית מאופיינת בדמוקרטיה פופולרית והתבוננות על העולם בעזרת האירוניה; בתקופה זו, עליית הרציונליות מובילה ל"ברבריזם של התבוננות", והתרבות שוקעת שוב לתקופה הפואטית. מעגל זה של שלוש תקופות, האופייני לכל לאום, מהווה עבור ויקו היסטוריה אידיאלית נצחית (storia ideale eterna). בתחום אחר, קבע ויקו, בניגוד לדעותיהם של רבים וטובים, בהם דקארט ובנת'ם, שאין להשליך מהעולם הפיזיקלי לחיי החברה, וכי החוקים הפיזיקליים אינם תקפים בהכרח לכל תחום, כלומר חוק פיזיקלי אינו יכול להיות מיושם אחד לאחד לתחומים כגון מדעי הרוח, כלכלה ומדעי החברה האחרים. בזמנו, יצירתו המרכזית של ויקו לא התפרסמה רבות, אך מאז היא היוותה השראה להוגים ואמנים חשובים רבים, ביניהם בנדטו קרוצ'ה, ג'יימס ג'ויס, ברטרנד ראסל, ישעיה ברלין, יוסף פאור, סמואל בקט, נורת'רופ פריי, הרולד בלום, אדוארד סעיד, תומאס ברי ורוברט אנטון וילסון. ג'אמבטיסטה ויקו, המדע החדש, תרגם אריאל רטהאוז (הוצאת שלם: ירושלים, 2005); גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" שחף הגפני, לכתוב היסטוריה בנאפולי: ויקו, מורטורי, ג'אנונה ואחרים, חולון: הוצאת אוריון, 2015; ראו "חלק א': מג'מבטיסטה ויקו ועד וינצ'נצו קווקו", עמ' 47–214; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" ג'אמבטיסטה ויקו – על השירה (מלטינית: שחר פירסטנברג), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017 שמעון גלבץ, ג'אמבטיסטה ויקו ו"המדע החדש" (חלק א'), באתר "האייל הקורא" שמעון גלבץ, ג'אמבטיסטה ויקו ו"המדע החדש" (חלק ב'), באתר "האייל הקורא" ויקו על ידע והיסטוריה, באתר e-mago ג'אמבטיסטה ויקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ג'אמבטיסטה ויקו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ג'מבטיסטה ויקו (1668-1744), דף שער בספרייה הלאומית
רודולף רמק

רודולף רמק (Rudolf Ramek; ‏12 באפריל 1881 - 24 ביולי 1941) היה משפטן ופוליטיקאי אוסטרי, מהמפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית אשר כיהן כקנצלר אוסטריה בשנים 1924–1926. רמק נולד בטשן (היום בפולין). הוא היה חבר בפרלמנט האוסטרי בשנים 1920–1934, שר המשפטים, ונשיא הפרלמנט האוסטרי בשנים 1930–1934. ממשלו של רמק הפך את השילינג למטבע האוסטרי הרשמי בשנת 1925, לאחר תקופת היפר-אינפלציה של הכתר האוסטרי הישן בראשית שנות העשרים. הפיקוח על כספי המדינה על ידי נציב חבר הלאומים הסתיים ב 1926, אולם השפל הכלכלי נמשך ומספר המובטלים עלה. רמק התפטר לבסוף במהלך המשבר סביב בנק החיסכון הדואר בבעלות המדינה. נפטר בווינה ב-1941. מדיה וקבצים בנושא רודולף רמק בוויקישיתוף peoplepill.com, Rudolf Ramek|Austrian politician ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Link Aggregation

Link Aggregation (מילולית: צירוף חיבורים) (לעיתים נקרא Port Trunking או Ethernet trunk) הוא מונח בתקשורת מחשבים המשמש כשם הנפוץ למימוש תקן IEEE 802.3ad. התקן המאפשר חיבור של מספר כבלי Ethernet במקביל לצורך הגדלת רוחב הפס. Link Aggregation היא שיטה זולה להגדלת רוחב הפס של חיבור רשת מסוים מעבר למגבלות הטכנולוגיות של מדיית התקשורת ואמצעי התקשורת הנפוצים ברשתות מקומיות מסוג Ethernet מבלי להחליף את רכיבי הרשת ומדיית התקשורת. ניהול של חיבורי Link Aggregation מתבצע באמצעות פרוטוקול Link Aggregation Control Protocol ‏ (LACP). מדיה וקבצים בנושא Link Aggregation בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילטיאדס קארידיס

מילטיאדס קארידיס (בגרמנית: Miltiades Caridis; 9 במאי 1923 – 1 במרץ 1998) היה מנצח גרמני-יווני. קארידיס, יליד דנציג, נולד לאם גרמניה ולאב יווני. הוא גדל בדרזדן, אך משפחתו עברה ליוון בשנת 1938. קארידיס היה התלמיד היחיד בכיתתו ששרד את מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, למד אצל הנס סווארובסקי בווינה. הקריירה שלו כללה ניצוח בבתי אופרה בקלן, גראץ ווינה. כמו כן ניצח על הפילהרמונית של הונגריה, הפילהרמונית של אוסלו ועל תזמורת טונקינסטלר. בשנת 1981 הוענקה לו מדליית בלה בארטוק על תרומתו בהפצת יצירתו של המלחין וקירובה לקהל הרחב. קארידיס הלך לעולמו ב-1998 באתונה, יוון מאירוע מוחי, שפקד אותו בשעת חזרה עם התזמורת הלאומית של יוון. מילטיאדס קארידיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מילטיאדס קארידיס, באתר AllMusic (באנגלית) מילטיאדס קארידיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מילטיאדס קארידיס, באתר Discogs (באנגלית)
דגל אלבמה

דגל מדינת אלבמה הוא דגל המורכב מצלב אנדראס הקדוש בצבע אדום על רקע מלבני לבן. הקווים האדומים היוצרים את צורת הצלב נדרשים להיות ברוחב של 15 סנטימטרים לפחות. הדגל אומץ ב-16 בפברואר 1895. מקובל לטעון שהדגל אומץ בגלל דמיונו לדגל המערכה של הקונפדרציה, למרות שדגל הקונפדרציה היה רבוע ודגל אלבמה הוא לרוב מלבני ולא ריבועי. דגל כמעט זהה לזה של אלבמה שימש בעבר את אירלנד וכונה דגל פטריק הקדוש. דגל מדינת פלורידה דומה גם הוא לדגל אלבמה, אולם מכיל בתוכו גם את סמל פלורידה. דגל סקוטלנד דומה בצורתו לדגל אלבמה, אך משתמש בצבעים שונים. דגל זהה נוסף לזה של אלבמה הוא דגל הקוד הבינלאומי "V" (או בשמו Victor) המסמל: "אני זקוק לעזרה". בדגלי הקוד הרוסי הדגל משמש כדגל הקוד Ю (או בשמו Юла). מדיה וקבצים בנושא דגל אלבמה בוויקישיתוף דגל אלבמה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל אלבמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב נטרונאי גאון

רב נטרונאי בר רב הילאי היה אחד מגאוני סורא בשנים ד'תרי"ג - ד'תרי"ח בלוח העברי (858-853). בנו של הגאון רב הילאי בר רב מארי. חמישים ושש שנה לאחר מות אביו הגיע לגאונות, רק לאחר ששמונה גאונים אחרים ישבו על כיסאו של אביו בזה אחר זה. הגיע לגאונות בגיל זקנה מופלג ובכל זאת הוא הגאון הפורה ביותר עד ימיו. היה קשור עם יהודי התפוצות, בעיקר עם יהודי ספרד. יש אומרים שתקופת מה נדד לצפון אפריקה. תשובות רבות שלו עסקו בענייני תפילה, ברכות וקריאת התורה. עשרות מתשובותיו בנושאים אלו אף נכנסו לסידורו של רב עמרם גאון. במיוחד רבתה השפעתו על יהודי ספרד, אשר מאז תקופתו העמיק הקשר שלהם עם גאוני בבל. הוא היטיב להכיר את אורח חייהם והפנה אליהם תשובות רבות. בין התשובות שלח לקהילת אליסאנו, היא לוסנה (Lucena) שבספרד, סדר מאה ברכות שאדם חייב לברך בכל יום, ובזאת התווה את היסוד לסידור התפילה שחיבר לאחר מכן רב עמרם גאון. כמאה וחמישים שנה אחר פטירתו כבר הייתה נפוצה בקרב היהודים בספרד האגדה כי ”מסורת מאבותיהם, כי מר רב נטרונאי בקפיצת הדרך בא אליהם מבבל וריבץ תורה וחזר, וכי לא בא בשיירה ולא נראה בדרך”. ואמנם בתשובה של רב האי גאון שהופנתה לחכמי קירואן הוא מתייחס למסורת זו וכותב ”שמא אדם רמאי נזדמן להם ואמר אני נטרונאי”. הוא הקפיד לעקור מנהגים החשודים בקראות, אך עם זאת לא כפה על שואליו לנהוג כמנהגו. יחסו למינים שחזרו בתשובה היה מקרב, אך את צאצאיהם הורה לרחק במקום חשש ממזרות. חיבר פירושים למסכתות שונות, ולעיתים אף היו כתוצאה מתשובות שהשיב למבקשים פירוש למסכת פלונית. יוחס לו קובץ הלכות, על אף שחלק מהתשובות בקובץ זה שייכות לגאון פומבדיתא הקדמון, רב נטרונאי בר רב נחמיה. תשובות הגאון קובצו בידי ירחמיאל ברודי ויצאו לאור במהדורה ביקורתית. בנו הוא רב הילאי גאון. אחיזת הציצית בידו בשעת קריאת שמע - לדבריו אין לאחוז את גדילי הציצית בידיו בשעת קריאת שמע, משום חשש יוהרא, ויש למנוע אחרים מלנהוג כך. ירחמיאל ברודי, תשובות רב נטרונאי בר הילאי גאון, ירושלים ה'תשנ"ד. "נַטְרוֹנָאֵי גאון", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ז, עמודים 65–66, באתר היברובוקס נטרונאי גאון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" אזכור ותשובות רב נטרונאי גאון, באסופה גנזי קדם (לוין) באתר HebrewBooks נטרונאי בר הילאי, דף שער בספרייה הלאומית ראו: הרב יעקב משה טולידאנו, נר המערב עמוד כד. אוצר הגאונים, חגיגה י"ד ע"ב מובא בבית יוסף אורח חיים סימן כד
תזמורת אמני הצליל

תזמורת אמני הצליל (גרמנית: Tonkünstler-Orchester Niederösterreich) היא תזמורת סימפונית אוסטרית היושבת בווינה ובסנקט פלטן, אוסטריה תחתית. המנצח היפני יוטקה סאדו הוא מנצחה הראשי מאז שנת 2015. תזמורת אמני הצליל יושבת דרך קבע בווינה ובאוסטריה התחתית. בווינה היא מופיעה ב"אולם הזהב" של ה-"מוזיקפראיין" (Musikverein) ואולם החזרות שלה נמצא גם הוא באותו אתר, ב"אולם הזכוכית". כתזמורת הממלכתית של אוסטריה תחתית, היא מופיעה ב"אולם הפסטיבלים" של בירת המחוז, סנקט פלטן. החל הקיץ 2007 היא משמשת כתזמורת הבית של פסטיבל גראפנג הבינלאומי החדש למוזיקה. מקור שמה של התזמורת הוא ב"אגודת אמני הצליל" של וינה, שארגנה קונצרטים בתקופתם של יוזף היידן ווולפגנג אמדאוס מוצרט. השם המשיך להתקיים ב"אגודת התזמורת של אמני הצליל", שנוסדה בראשית המאה ה-20. הקונצרט הראשון התקיים ב"מוזיקפראיין" בשנת 1907, בנגינת יצירות משל קרל גולדמארק, אדוורד גריג, פרנץ ליסט ולודוויג ואן בטהובן. בשנת 1913 הייתה תזמורת אמני הצליל הוינאית הראשונה לבצע את "שירי גורה" של ארנולד שנברג. מופעי יום א' אחר הצהריים של התזמורת היו מקובלים מאוד על קהל המאזינים הוינאי. בשנות מלחמת העולם הראשונה נאלצה התזמורת להתמזג עם ה-"Vienna Concertverein" עקב קשיים כספיים. האגודה המשיכה לארגן קונצרטים עד 1933. כאשר ייסדה אוסטריה תחתית את התזמורת הסימפונית הממלכתית שלה בשנת 1946, דבקו אנשיה במסורת וקראו לה "תזמורת אמני הצליל של אוסטריה תחתית", ואף השיבו לחיים את מסורת הקונצרטים של ימי א' אחר הצהריים. יוטקה סאדו (2015 – ממשיך) אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2009 – 2014) כריסטיאן ירווי (2004 – 2009) קרלוס קלמר (2000 – 2003) פאביו לואיזי (1994 – 2000) איזאק קאראבצ'בסקי (1988 – 1994) מילטיאדס קארידיס (1978 – 1988) ולטר ולר (1975 – 1978) היינץ ולברג (1964 – 1975) גוסטב קוסליק (1951 – 1964) קורט ווס (1946 – 1951) במשך השנים ניצחו על התזמורת מנצחים אורחים מפורסמים, ביניהם קלמנס קראוס, פאול הינדמית, ארוויד יאנסונס ומאריס יאנסונס, זובין מהטה, כריסטוף פון דוהנאני וג'פרי טייט. גם סולנים ידועי שם רבים ניגנו עם התזמורת, כמו ארתור גרומיו, לאוניד קוגן, וולפגנג שניידרמן, מסטיסלב רוסטרופוביץ', איזבלה ואן קוילן, היינריך שיף, אלפרד ברנדל, רודולף בוכבינדר, גריגורי סוקולוב וכריסטה לודוויג. המלחינים הקלאסיים היידן, מוצרט ובטהובן, כמו גם מלחיני התקופה הרומנטית, החל בשוברט וברהמס וכלה בברוקנר ומאהלר מהווים בסיס חשוב לרפרטואר התזמורת. כיום התזמורת נודעת גם בביצועי מוזיקה של המאה ה-20. תזמורת אמני הצליל הייתה התזמורת האוסטרית הראשונה בעלת מחלקה שהתמקדה אך ורק בתוכנית חינוך מוזיקלי. לאחרונה סיירה התזמורת בבריטניה ובמדינות הבלטיות. סיור נוסף בבריטניה וקונצרטים בגרמניה, סלובניה, צ'כיה, הונגריה ואסיה מתוכננים לשנים 2007 ו-2008. מדיה וקבצים בנושא תזמורת אמני הצליל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת אמני הצליל אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת אמני הצליל תזמורת אמני הצליל, ברשת החברתית פייסבוק תזמורת אמני הצליל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תזמורת אמני הצליל, ברשת החברתית אינסטגרם תזמורת אמני הצליל, באתר ספוטיפיי תזמורת אמני הצליל, באתר AllMusic (באנגלית) תזמורת אמני הצליל, באתר MusicBrainz (באנגלית) תזמורת אמני הצליל, באתר Discogs (באנגלית) תזמורת אמני הצליל, באתר Songkick (באנגלית)