קוד המטפחת

קוד המטפחת, המכונה גם קוד הבנדנה והסימון, הוא מערכת מקודדת צבעים (אנ') הנפוצה בדרך כלל בקרב גברים שמחפשים מין מזדמן עם גברים או מתרגלי BDSM. קוד זה נפוץ בעיקר בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה ואירופה. המטפחת מציינת את ההעדפותה המיניות של האדם, את סוג יחסי מין שהאדם מחפש, והאקטיביות והפסיביות של האדם. לבישת הממחטה בצד שמאל של הגוף מעידה בדרך כלל כי האדם אקטיבי, בעוד שלבישת הממחטה בצד ימין של הגוף מעידה בדרך כלל כי האדם פסיבי. קוד זה היה בשימוש נרחב בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים. חבישת מטפחות צבעוניות שונות סביב הצוואר הייתה נפוצה באמצע ובסוף המאה ה-19 בקרב בוקרים, מהנדסי רכבות קיטור וכורים במערב ארצות הברית. נהוג לחשוב כי מקורם של חבישת מטפחות על ידי גברים הומוסקסואלים בסן פרנסיסקו לאחר הבהלה לזהב שהייתה בקליפורניה, שבאה ממחסור בנשים. גברים שרקדו זה עם זה בריקודים מרובעים (אנ') פיתחו קוד בו האיש שלבש את הבנדנה הכחולה לקח את התפקיד הזכרי בריקוד, בעוד שהאיש שלבש את הבנדנה האדומה לקח את התפקיד הנשי בריקוד (בנדנות אלו היו בדרך כלל נמצאות סביב הזרוע או תלויות מהחגורה או בכיס האחורי של מכנסי הג'ינס).[דרוש מקור] נהוג לחשוב כי קוד המטפחת המודרני התחיל בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית בסוף 1970 או בתחילת 1971, כאשר עיתונאי מטעם וילג' ווייס התבדח שבמקום פשוט ללבוש מפתחות כדי לציין אם מישהו הוא אקטיבי או פסיבי, היה יותר יעיל להודיע בעדינות על המיקוד המיני הספציפי של אותו אדם על ידי לבישת מטבעות צבעוניות שונות. מקורות אחרים מייחסים את הרחבת המערכת המקורית בכחול ואדום לקוד של היום בגלל מאמצי שיווק סביב 1971 על ידי חנות הכלבו בסן פרנסיסקו לסחורה ארוטית, The Trading Post, שקידמה ממחטות על ידי הדפסת כרטיסים המפרטים את המשמעויות של צבעים שונים. אלן סלבי (אנ'), מייסד Mr. S Leather בסן פרנסיסקו, טען כי הוא יצר את הקוד הזה עם שותפיו העסקיים ב-Leather 'n' Things ב-1972, כאשר ספק המטפחות שלהם הכפיל בטעות את ההזמנה שלהם והקוד המורחב עזר להם למכור את הצבעים הנוספים שקיבלו. טבלה זו שורטטה מתוך המהדורה השנייה של ספר הלימוד של לארי טאונסנד (אנ') הנקרא Leatherman's Handbook II שיצא ב-1983 (המהדורה הראשונה של 1972 לא כללה טבלה זו). ספר זה נחשב בדרך כלל למוסמך. ברשימה זו מובהק הרעיון של ימין ושמאל, כאשר צד שמאל מציין את בן הזוג האקטיבי, בעוד שצד ימין מציין את בן הזוג הפסיבי. המשא ומתן עם פרטנר פוטנציאלי נותר חשוב מאחר שכפי שציין טאונסנד, אנשים עשויים ללבוש מטפחות מכל צבע ”רק מאחר שהרעיון של קוד המטפחת מדליק אותם [או] אולי אפילו [אם אתם] לא יודעים מה זה אומר” הרשימות הארוכות יותר שנמצאות באינטרנט מורחבות יותר, וקודי הצבעים הרבים בהם משמשים לעיתים קרובות פחות נפוצים, אם כי חלק מהצבעים הללו מוצעים למכירה בחנויות יחד עם כרטיסים בחינם המפרטים את משמעותם. הומוסוציאליזציה בנדנה Jacques, Trevor H. (1993). On the Safe Edge: A Manual for SM Play. Toronto: Whole SM Publishing. ISBN 978-1-89585-705-4. מדיה וקבצים בנושא קוד המטפחת בוויקישיתוף Landon Peoples, The Old, Secret Style Language Of The LGTBQ+ Community, www.refinery29.com (באנגלית) Andrews, Vincent (2010). The Leatherboy Handbook. The Nazca Plains Corp. ISBN 978-1-61098-046-3. Stryker, Susan; Van Buskirk, Jim (1996). Gay by the Bay: A History of Queer Culture in the San Francisco Bay Area. San Francisco: Chronicle Books. p. 18. ISBN 0-8118-1187-5. Fischer, Hal (1977). Gay Semiotics ♂. San Francisco: NFS Press. ISBN 0-917986-03-2. אורכב מ-המקור ב-2019-10-18. נבדק ב-2019-10-16. In San Francisco, the signs began appearing around 1971. The Trading Post, a department store specializing in erotic merchandise, began promoting handkerchiefs in the store and printing cards with their meanings. The red and blue handkerchiefs and their significance were already in existence, and meanings were assigned to other colors as well. Jones, Jordy (2017). The Mayor of Folsom Street, The Auto/Biography of "Daddy Alan" Selby aka Mr. S. Fair Page Media LLC. pp. 61–62. ISBN 978-0-9989098-0-6. Townsend, Larry (1983). The Leatherman's Handbook II. New York: Modernismo Publications. p. 26. ISBN 0-89237-010-6.