laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איבאן היווש

בוטפאי איבאן היווש (במקור הירשל; בהונגרית: Hűvös Iván;‏ בודפשט, 19 בנובמבר 1877 – בודפשט, 18 במרץ 1954) היה מלחין, פוליטיקאי, איש עסקים, עורך עיתון יהודי הונגרי, אחיו של הפסל לאסלו היווש ושל המחזאי קורנל היווש. איבאן היווש נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף היווש (1848–1914) עורך דין, מומחה לתחבורה ושל מריה הלר (1848–1918). לאחר שסיים את לימודיו, הוא בילה זמן רב בחו"ל, אחר כך חזר הביתה ומילא תפקיד חשוב בחיים החברתיים של יוז'פווארוש, רובע 8 של בודפשט. הוא היה המנהל הכללי של "רכבות החשמליות העירוניות של בודפשט". בשנת 1933 נבחר ליושב ראש מערכת השבועון החשוב "ארץ-עולם" (Ország-Világ). כמלחין הוא הלחין כ-150 שירים וכן אופרות, אופרטות ומוזיקה לבלט. אשתו הראשונה הייתה פירושקה ילינק, לה נישא בבודפשט ב-26 במרץ 1907, בתם של לאיוש ילינק ושל לליה ברודי. הם התגרשו שנה לאחר מכן. ב-25 באוקטובר 1915, הוא נישא שוב בבודפשט. אשתו השנייה הייתה אילונה שאנדור. אשתו השלישית הייתה מגדולנה צ'אטארי, איתה התחתן ב-1947. בעל האחוזה החדש (אופרה ב-3 מערכות. הלברית נכתבה על ידי הנריק אינצה (במקור ישראל הנריך). בכורה: 22 במרץ 1902, תיאטרון העם) המאהב הזקן (במקור מחזה עממי ב-3 מערכות. לברית על ידי אישטוואן גצי, בכורה: 16 במאי 1902, תיאטרון העם. היווש כתב את המוזיקה שלו) הרוזנת קטינקה (אופרה ב-3 מערכות. הלברית נכתבה על ידי ינה פראגו. בכורה: 29 בינואר 1904, תיאטרון העם) שני ההיפוליטיים (אופרה ב-3 מערכות. הלברית נכתבה על ידי אימרה פלדש. בכורה: 13 בינואר 1905, תיאטרון העם) אגרטל הפלא (בלט, בכורה: 9 במאי 1908, בית האופרה המלכותי ההונגרי, הוצגה בבכורה בשנת 1913 בבית האופרה לה סקאלה במילאנו בשם Siama) אדלווייס (בלט דמיוני ב-2 מערכות, 3 תמונות. נכתב על ידי מיקלוש גוארה. בכורה: 4 במרץ 1911, בית האופרה המלכותי ההונגרי) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. II. kötet (Favartné – Komjáti Ferenc). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. [1929]. 286. o. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. [1929].  מדיה וקבצים בנושא איבאן היווש בוויקישיתוף איבאן היווש בלקסיקון אמנות הבמה ההונגרי איבאן היווש באתר בית האופרה של בודפשט איבאן היווש באתר network איבאן היווש באתר GENi אלבום האופרטות מאת איבאן היווש בוטפאי הוא תואר אצולה Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 19158/1882. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1882. év 6. oldal 39. sor "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1615/1877. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-01. "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 693/1954. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-01. "Hűvös József halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 3608/1914. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-01. "Házasságkötési bejegyzése Jellinek Piroskával a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 113/1907. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-01. "Házasságkötési bejegyzése Sándor Ilonával a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1284/1915. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-01.
תומאס סיי (מושל אלבמה)

תומאס ג'פרסון סיי (באנגלית: Thomas Jefferson Seay;‏ 20 בנובמבר 1846 – 30 במרץ 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה ה-27 בשנים 1886–1890. תומאס סיי נולד ליד העיירה אירי (כיום יישוב רפאים), שנמצאת כיום בתחומי מחוז הייל שבאלבמה, ובעת לידתו הייתה חלק ממחוז גרין. הוריו היו ראובן ואן מקגי סיי. סיי גדל במטע המשפחתי עד גיל 12, כאשר המשפחה עברה לגרינסבורו, אלבמה, שם הוא למד באוניברסיטה הדרומית עד לפרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. ב-1863 התגייס סיי לצבא הקונפדרציה ושירת עם פלוגתו באזור מוביל. הוא נשבה ונכלא באי הספינה (Ship Island). לאחר המלחמה שב סיי לאוניברסיטה הדרומית, וב-1867 סיים את לימודיו. הוא למד משפטים ועבד כשותף זוטר במשרד עורכי דין. ב-1874 החל סיי את הקריירה הפוליטית שלו, כאשר הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות לסנאט של אלבמה. ב-1876 עלה בידו להיבחר והוא כיהן בסנאט במשך עשר שנים ושימש כנשיאו בשנים 1884–1886. ב-1886 נבחר סיי כמושל אלבמה. ב-1888 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה. תקופת ממשלו ראויה לציון בהצלחתו בהפחתת מיסים, הרחבת השירותים החברתיים, וניהול ממשלת המדינה. כמי שתמך בקידום תוכניות רווחה חברתיות, הוא קיבל תמיכה בצעדי חקיקה מכריעים. יום העבודה של נשים וילדים הוגבל לשמונה שעות. נקבעו קצבאות לנכים וותיקי צבא הקונפדרציה ולאלמנותיהם. סיי תמך, במונחים של סוף המאה ה-19, בצעדים לשיפור זכויותיהם וחינוכם של אזרחי אלבמה האפרו-אמריקאים. במהלך תקופת כהונתו של סיי כמושל נבנו מוסדות חינוך נוספים באלבמה. בין אלו היו בית הספר הנורמלי המדינתי בטרוי (כיום אוניברסיטת טרוי), ובית הספר הנורמלי המדינתי לסטודנטים שחורים במונטגומרי (כיום אוניברסיטת המדינה של אלבמה). בטלדיגה, הוקמה האקדמיה של אלבמה לעיוורים, שלאחר מכן הפכה למכון אלבמה לחרשים ולעיוורים. ב-1887 נוסד ביסמר, הפרבר של ברמינגהאם, וזמן קצר לאחר מכן החל ענף הפלדה במחוז ג'פרסון לשגשג. אירוע משמעותי במהלך תקופת כהונתו של סיי כמושל הייתה באותה שנה כאשר הנשיא גרובר קליבלנד ביקר במונטגומרי. אירועים אחרים בתקופת כהונתו היו פחות משמחים. הוקמה מערכת העסקת האסירים, ובעלי עסקים החלו עד מהרה להבין את היתרונות שבניצול כוח עבודה זה. בברמינגהאם התרחשו מהומות הוז, ובהן נהרגו 13 אנשים. אי-שביעות רצון בקרב תושבי אלבמה הייתה כאשר החוואים התארגנו כדי למשוך את תשומת הלב לבעיותיהם. ב-1890 נוצח סיי על ידי ג'יימס מ. פו בניסיונו להתמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית. הוא לא התמודד בבחירות שוב, אף על פי שהוא סייע לתומאס ג'ונס במסע הבחירות שלו למשרת מושל אלבמה מול מועמד המפלגה הפופוליסטית ראובן קולב. ב-1875 נשא סיי לאישה את אלן סמאו. לשניים נולדו בן ובת עד לפטירתה של אלן ב-1879. ב-1881 הוא נישא בשנית לקלרה דה לסדרנייר, שאיתה נולדו לו ארבעה ילדים נוספים. תומאס סיי נפטר בגרינסבורו ב-30 במרץ 1896, בגיל 49. הוא נטמן בבית הקברות העירוני. באוניברסיטה החקלאית וטכנית של אלבמה נקרא על שמו בניין מעונות סטודנטים, שב-1892 עלה באש. תומאס סיי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) תומאס סיי באנציקלופדיה של אלבמה (באנגלית) תומאס סיי באתר The Political Graveyard (באנגלית) תומאס סיי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי קולומביה–רומניה

יחסי קולומביה–רומניה הם היחסים הדו-צדדיים בין קולומביה לרומניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בנובמבר 1967. קולומביה היא השותפה האזורית העיקרית של רומניה באמריקה הלטינית, והמדינה הראשונה באמריקה הלטינית איתה מקיימת הסוכנות הרומנית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח (RoAid) דיונים על מנת ליישם פרויקטים של שיתוף פעולה לפיתוח. בנובמבר 2002 סגרה קולומביה את שגרירותה בבוקרשט. בנובמבר 2018 ערכה משלחת של הסוכנות הרומנית לשיתוף פעולה בינלאומי לפיתוח ביקור עבודה בבוגוטה, ודנו על תוכניות שונות לפיתוח קולומביה ולחיזוק הסכם השלום במדינה. רומניה מחזיקה בקולומביה שגרירות בבוגוטה ו-3 קונסוליות כבוד בברנקייה, מדיין וסנטיאגו דה קאלי. קולומביה מיוצגת ברומניה באמצעות שגרירותה בוורשה, פולין. Colombia, the first Latin American country where RoAid is set to implement development cooperation projects באתר roaid‏, 12 בנובמבר 2018
טומי דויל

תומאס גלין דויל (באנגלית: Thomas Glyn Doyle; נולד ב-17 באוקטובר 2001) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בוולברהמפטון וונדררס. דויל נולד וגדל במנצ'סטר, ובגיל שמונה החל לשחק במחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי. שני סביו, גלין פרדו (אנ') ומייק דויל (אנ'), שיחקו שנים ארוכות במדי מנצ'סטר סיטי. לקראת עונת 2019/2020 החל להצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת, ודחה ניסיון לשלוח אותו להשאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-29 באוקטובר 2019, בניצחון קבוצתו 3–1 על סאות'המפטון במסגרת גביע הפוטובול ליג. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-8 ביולי 2020, כששיחק 15 דקות בניצחון קבוצתו 5–0 על ניוקאסל יונייטד. בתום העונה האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2024/2025. ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת להמבורג מהבונדסליגה השנייה. לאחר שמיעט לקבל דקות משחק, ב-20 בינואר 2022 הושאל לקארדיף סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לתום העונה. ב-4 ביולי 2022 הושאל לעונה אחת לשפילד יונייטד, וסייע לקבוצה להעפיל לפרמייר ליג. ב-1 בספטמבר 2023 הושאל לוולברהמפטון וונדררס לעונה אחת. טומי דויל, ברשת החברתית אינסטגרם טומי דויל, באתר Transfermarkt טומי דויל, באתר Soccerway טומי דויל, באתר BDFutbol טומי דויל, באתר WorldFootball.net טומי דויל, באתר FootballDatabase.eu Manchester City - Newcastle United, Jul 8, 2020 - Premier League - Match sheet, www.transfermarkt.com (באנגלית)
טבאויל

טבאויל (בפינית: Oy Teboil Ab) היא חברת נפט פינית, שמוכרת ומשווקת מוצרי נפט. החברה מפעילה תחנות דלק ברחבי פינלנד ונחשבת לחברת הנפט השנייה בגודלה במדינה. החברה היא חברת בת של חברת הנפט הרוסית לוקאויל. החברה הוקמה בשם Trustivapaa Bensiini על ידי מוריץ סקוגסטרום בהלסינקי בשנת 1934. ראשי תיבות של שם החברה הן TB, שממנו הגיע שם החברה הנוכחי. באותה שנה חברות פצלי השמן האסטוניות Eesti Kiviõli וחברת New Consolidated Gold Fields הפכו לבעלי המניות העיקריים בחברה. חברת Teboil, נוצרה במקום חברת Suomen Petrooli, שהוקמה על ידי משקיעים גרמנים בויבורג בשנת 1932. במהלך מלחמת העולם השנייה הועברה הבעלות למשקיעים גרמנים ובהמשך החברה הוחזקה על ידי משפחת ארנרוט. לאחר מלחמת החורף, בשנת 1947 על פי חוזה פריז, TB הפכה לרכושה של החברה הממשלתית של ברית המועצות לייצוא נפט, סויוזנפטאקספורט. ב-1966 שינתה החברה את שמה ל-Teboil, שמקורו בהגיית הקיצור TB בתוספת 'נפט'. בשנים אלו, חברת הנפט הממשלתית Neste החזיקה במונופול בתחום הסיטונאות של מוצרי נפט, וכך גם Teboil השיגה למעשה את השליטה על הבנזין והדיזל מחברת Neste. בשנת 1994 הופרטה סויוזנפטאקספורט ואורגנה מחדש לחברה בשם נפטא מוסקבה. בשנת 2005 מכרה נפטא את Teboil לחברת הנפט הרוסית לוקאויל. ב־3 במרץ 2022, חברת Teboil ביקשה מהעיתון הפיני Kaleva שלא להשתמש במונח "מלחמה" כאשר דיווח על החברה והמלחמה באוקראינה וביקש להחליף זאת מונחים ידידותיים יותר כמו סכסוך. זו אחת מחברות האירופיות הבודדות שנותרו בחזקת בעלים רוסים, חרף מלחמת אוקראינה–רוסיה. מדיה וקבצים בנושא טבאויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טבאויל (בפינית) אתר האינטרנט הרשמי של טבאויל (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של טבאויל (ברוסית) טבאויל, ברשת החברתית פייסבוק טבאויל, ברשת החברתית אינסטגרם טבאויל, ברשת החברתית VK טבאויל, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא נפט וגז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טבעת הקולה

טבעת הקוּלָה הוא כינויה של מערכת של קשרי מסחר בין איי הטרובריאנדים אשר בגינאה החדשה המשמשת להחלפה טקסית של חפצי יוקרה (כלכלת מתנה). ברוניסלב מלינובסקי היה הראשון שתיאר פעילות זו בשנת 1920. הטקס מתחיל כאשר הגברים המקומיים יוצאים להפלגה בסירות למרחקים, על מנת להחליף קונכיות יקרות ערך עם חבריהם באיי אלמוגים אחרים. המסע אורך שבועות ואף חודשים, וכרוך לא אחת בקשיים ותלאות רבים. חפצי הערך כוללים מחרוזות צוואר מקונכיות אדומות, העושות את דרכן תמיד בכיוון השעון, וצמידי זרוע מקושטים בקונכיות לבנות הסובבים תמיד לכיוון הנגדי. ערכם של חפצי ערך אלו נקבע על-פי גודלן, צבען, ברק קליפתן ובייחוד סיפור תולדותיהן. כמה מהקונכיות מפורסמות ויקרות מאוד ובהגיען לאי מסוים נוצרת התרגשות רבה. איש מבין הגברים אינו יכול להחזיק את חפצי הערך זמן רב מדי, לכל היותר לעשר שנים, משום שלכל ענק או צמיד ישנו "מסלול" שעליו לעבור ואל לבן האיים לעמוד בדרכו. הגברים היוצאים להפלגות עשויים אומנם גם לסחור במוצרים אחרים, אך זו לא המטרה העיקרית שלשמה מתקיים המסע. למעשה, הפלגות הקולה אינן תנאי הכרחי למסחר, ומטרתם האמיתית של בני הטרובריאנדים במסעות אלו היא לחולל היסטוריה. כך שעל ידי הפצת חפצי הערך הללו, הנושאים עימם את תולדות מסעותיהם ושמות בעליהם השונים, מאדירים הגברים הנושאים חפצים אלה את שמם ומחזקים את כוחם והשפעתם הפוליטית. לכאורה המטרה היא להחליף כל קונכייה בקונכייה שוות גודל וערך, אך הגברים מגייסים את כל המשאבים החומריים ורזי הכישוף שלהם על מנת להגיע לגדולי האספנים ולהשיג את מיטב הקונכיות. לטבעת הקולה ישנה חשיבות בהיבטים הבאים: טבעת הקולה היא דוגמה קלאסית לפונקציות הרבות שיש לחליפין של מתנות. בין השאר, חיזוק וביסוס קשרים חברתיים, יצירת קשרים פוליטיים, ומשא ומתן על סטטוסים חברתיים. טבעת הקולה היא תהליך מורכב של פולחן, קשרים פוליטיים, עסקאות כלכליות, מסעות, כשפים ומיזוג חברתי. בכך היא מדגימה את קביעתו של מרסל מוס שלחליפין יש תכונות של עובדה חברתית טוטאלית. היינו, למסגרת החליפין מתלווים אספקטים רבים הקשורים למוסדות השונים בחברה: יחסים פוליטיים, קשרים חברתיים, כללי התנהגות, מערכת דתית ומאגית, כלכלה, אסתטיקה, וכו'. טבעת הקולה מדגימה את ההבחנה שערך מרסל מוס בין חליפין של מתנות ובין חליפין של סחורה במסגרת של שוק סחורות. בנוסף היא מדגימה את הקשר ההדוק בין תרבות לכלכלה ואת העובדה שהכלכלה אינה עומדת בפני עצמה. טבעת הקולה מדגימה כיצד היסטוריה מכוננת ומעוצבת במסגרת חברתית של משא ומתן. החליפין יוצר היסטוריה של הפריטים וכן של מיתוסים וסיפורים. ניתן לראות בעזרת טבעת הקולה כיצד טעם אסתטי מיוצר, וכיצד הוא תוצר חברתי. מדיה וקבצים בנושא טבעת הקולה בוויקישיתוף טבעת הקולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Neste

Neste Oyj היא חברת נפט ובתי זיקוק פינית. נחשבת לאחת החברות הגדולות בפינלנד. ממשלת פינלנד מחזיקה ב-35% ממניות החברה. משרדי החברה נמצאים בעיר אספו, שבפרברי הלסינקי. החברה נוסדה בשנת 1948. השם Neste נובע מהמילה הפינית ל״נוזל״. מטרת החברה הייתה להבטיח את הביטחון האנרגטי של פינלנד, שכן לפני כן היא הייתה תלויה לחלוטין באספקת מוצרי נפט על ידי חברות זרות. ב-1957 הופעל בית הזיקוק הראשון של נסטה, ב-1965 נפתח בית זיקוק שני בפורבו. עד 1976, היקף זיקוק הנפט הכולל של החברה הסתכם ב-14-15 מיליון טון בשנה. ב-1998, לאחר המיזוג של Neste עם קונצרן האנרגיה Imatran Voima, הוקמה חברת Fortum. בשנת 2004, עסקי הנפט של Fortum פוצלו ונוצרה חברת Neste Oil. מאז 1 באפריל 2005, מניות Neste Oil נסחרות בבורסת נאסד"ק תחת השם OMX Helsinki. בשנת 2005 התקבלה החלטה על הקמת מפעל ביודיזל מתחדש ראשון בפורבו. במקביל הודיעה החברה על מטרתה להפוך ליצרנית הביודיזל המובילה בעולם. בשנת 2015, על פי החלטת האספה השנתית של בעלי המניות בחברה, שונה שם החברה מ-Neste Oil ל-Neste. מדיה וקבצים בנושא Neste בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Neste (באנגלית) Neste, ברשת החברתית פייסבוק Neste, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Neste, ברשת החברתית אינסטגרם Neste, ברשת החברתית LinkedIn Neste, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא נפט וגז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Fortum

Fortum (רשמית: Fortum Corporation) היא חברת אנרגיה ממשלתית פינית. המטה ממוקם בעיר אספו (ליד הלסינקי). בשנת 2015 השלימה החברה את מכירת עסקי ההולכה שלה והודיעה כי היא מתכננת להתמקד בייצור חשמל הידרואלקטרי ואנרגיה גרעינית. נתח השליטה (50.55% מהמניות) בחברה שייך לממשלת פינלנד, כ-47% נוספים נסחרים בבורסה המקומית. שווי החברה נכון ל-31 בדצמבר 2014 היה 16 מיליארד יורו. החברה נוסדה בשנת 1998 עם מיזוג של חברת הנפט Neste (שנוסדה בשנת 1948) וחברת ייצור החשמל Imatran Voima (‏1932-1997). בשנת 2005, עסקי הנפט של Fortum פוצלו לחברה נפרדת בשם Neste Oil. פעילות החברה מתרכזת במדינות צפון אירופה, מדינות הים הבלטי וברוסיה (עד 2022). החברה מחזיקה ביותר מ-500 חברות אנרגיה הממוקמות בפינלנד, שוודיה, נורווגיה, בריטניה, פולין והמדינות הבלטיות. מדיה וקבצים בנושא Fortum בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Fortum (באנגלית) Fortum, ברשת החברתית פייסבוק Fortum, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Fortum, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא נפט וגז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים הגר (קוסוב)

האם התכוונתם ל... חיים הגר (תורת חיים) - האדמו"ר הראשון מקוסוב חיים הגר (קוסוב, השני) – האדמו"ר החמישי מקוסוב
משה פרידמן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הרב משה פרידמן – האדמו"ר מבויאן-קראקא, ונשיא ישיבת חכמי לובלין הרב משה יהודה לייב פרידמן – מייסד חסידות פאשקאן משה פרידמן (יזם) – יזם היי-טק חרדי ישראלי. מייסד ארגון קמא-טק הרב דוד משה פרידמן – אבי חסידות צ'ורטקוב, בנו של רבי ישראל מרוז'ין הרב ישראל משה פרידמן – האדמו"ר מסדיגורה בבני ברק
SDS (מערכת לוויינים)

SDS, ‏ Satellite Data System (מערכת מידע לוויינית) היא מערכת לוויינים שמופעלת על ידי ארצות הברית. הלוויינים מהווים תחנת ממסר להעברת מידע מלווייני צילום מתקדמים מסדרה KH-11 KENNEN וסדרת Lacrosse. בנוסף לכך הם איפשרו תקשורת אמינה בין יחידות שונות של חיל האוויר של ארצות הברית. הלוויינים מופעלים במסלול אליפטי עם מרחק מכדור הארץ 300-39,000 ק"מ במטרה לאפשר תקשורת אמינה עם תחנות באזור הקוטב. המערכת הפעילה כוללת 2 לוויינים במסלול אליפטי ו-2 לוויינים במסלול גאוסטציונרי. כל הלוויינים נבנו ביוז איירקראפט. לווייני הדור הראשון כללו 12 ערוצי תקשורת. משקלם היה כ-630 ק"ג. הם היה מצוידים בפאנל סולארי וסוללה חשמלית שהיו יכולים לספק 980 ו"ט. השיגורים בוצעו בשנים 1976–1987 מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר טיטן 3B. מטיפוס זה שוגרו 7 לוויינים. לווייני הדור השני כללו גם יכולת תקשורת ב-K band. הספק הלוויין גדל ל-1238 ו"ט ומשקלו ל-2,335 ק"ג. חלק מהלוויינים הוצבו במסלול על ידי מעברות חלל בטיסות STS-28, STS-38 ו-STS-53. לוויין נוסף שוגר מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר טיטן 4. השיגורים בוצעו בשנים 1989–1996 בשנת 1998 החלו שיגורים של הדור השלישי. שיגורים אלו בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. החל מדור זה ללוויין ניתן שם ייעודי. נתונים על השיגורים תיאור הלוויני SDS 1 תיאור הלוויני SDS 2 תיאור הלווייני SDS 3 נתונים כלליים
יורגוס קלפאטיס

יורגוס קלפאטיס (ביוונית: Γιώργος Καλαφάτης; ‏17 במרץ 1890 – 19 בפברואר 1964) היה ספורטאי יווני. מחלוצי הכדורגל היווני, כדורגלן, ומאמן כדורגל ומייסד מועדון הספורט פנאתינאיקוס. בנוסף ייסד קבוצות בענפי ספורט נוספים בפנאתינאיקוס ביניהם, כדורסל וכדורעף. בהיותו כישרון אתלטי גדול, הוא בלט באתלטיקה, אך כדורגל היה התשוקה הגדולה שלו. הוא שיחק באתניקוס אתונה וכאשר קבוצתו הבאה, פאנליניוס, החליטה להפסיק את קבוצת הכדורגל שלה, פרש קלפאטיס יחד עם 40 ספורטאים נוספים מהמועדון והקים בפברואר 1908 את הקבוצה הראשונה של פנאתינאיקוס, בשם מועדון הכדורגל של אתונה (Ποδοσφαιρικός Όμιλος Αθηνών). קלפאטיס מינה את האנגלי ג'ון סיריל קמפבל למאמן הקבוצה החדשה. זו הייתה הפעם הראשונה שזר מונה למאמן קבוצה יוונית. בשנת 1919 הוא היה חבר בנבחרת יוון בכדורגל למשחקי מדינות ההסכמה בפריז. בבירת צרפת גילה קלפאטיס על הכדורסל והכדורעף, ענפי ספורט שלא היו מוכרים אז ביוון, ולאחר שובו לאתונה החל במאמציו ליצור קבוצות חדשות במועדון פנאתינאיקוס. הוא היה שחקן/מאמן בנבחרת יוון באולימפיאדת אנטוורפן (1920). אחיו הגדול, אלכסנדרוס, זומן לנבחרת יוון הבלתי רשמית ששיחקה באולימפיאדת אתונה (1906). קלפאטיס שיחק כדורגל עד תחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. לאחר שפרש הוא נשאר בפנאתינאיקוס כפקיד. קלפאטיס נולד באקסרכיה, אתונה, במרחק כמה מאות מטרים מאצטדיון אפוסטולוס ניקולאידיס (אנ'), מגרשה הביתי של פנאתינאיקוס. משפחתו של קלפאטיס הגיעה מדילינאטה, כפר באי קפלוניה. יחד עם היותו ספורטאי הוא סיים גם את לימודיו במחלקת הבריאות של האוניברסיטה הלאומית על שם קפודיסטריה באתונה. הוא המשיך בקריירה בצי ההלני, השתתף במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה והגיע עד לדרגת אדמירל משנה. הוא נפטר ב-19 בפברואר 1964. מדיה וקבצים בנושא יורגוס קלפאטיס בוויקישיתוף יורגוס קלפאטיס, באתר FootballDatabase.eu Γιώργος Καλαφάτης - Ο ιδρυτής του Παναθηναϊκού (ביוונית). e-soccer.gr. Οι 12 Στυλοβάτες του Παναθηναϊκού (ביוונית). palaimaxoipanathinaikou.gr. אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2014-02-13. "Giorgos Kalafatis". Olympedia. נבדק ב-17 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Intermediate Games of the IV. Olympiad". RSSSF. 1 באפריל 2015. נבדק ב-28 ביולי 2022. {{cite web}}: (עזרה)
דאיסוגי

דַאיסוּגִי (ביפנית: 台杉) היא שיטה יפנית של גיזום מסורתי המשמש ל"חקלאות עץ" בעצי סוגי. תרגום חופשי של המונח "דאיסוגי" הוא "משטח ארז". ענפים היוצאים מבסיס העץ נגזמים בקפידה לאורך תקופה ארוכה, כך שגזעיהם יישארו ישרים, בעוד הגזע הראשי המרכזי ממנו יוצאים ענפי הדאיסוגי נשאר נמוך ואופקי, והוא נשאר גם לאחר שכורתים את בולי העץ כדי לגדל את הדור הבא של הענפים. נהוג לחשוב כי ייצור בולי עץ על ידי דאיסוגי החל בתקופת אשיקאגה. באותה תקופה, טקס התה הפך לפופולרי בין השאר בגלל שבולי דאיסוגי שימשו בבניית חדר תה, למשל עבור גומחת טוקונמה. אזור קיטיאמה של קיוטו הפך ידוע במיוחד בשל יערות הדאיסוגי המרשימים שלו. במאה ה-14, צורה של אדריכלות סוקיה-זוקורי ישרה ומסוגננת הייתה מאוד אופנתית ביפן. עם זאת, לא היו מספיק חומרי גלם בסביבה כדי לבנות את הבתים הללו עבור כל אציל או סמוראי שרצה. מכאן שפותחה טכניקת דאיסוגי של יישום טכניקות גיזום בונסאי על עצים בקנה מידה גדול. הטכניקה מביאה לקציר של בולי עץ ישרים ללא צורך לכרות את כל העץ. למרות שבמקור הייתה טכניקת ניהול יערות, מצאה הדאיסוגי את דרכה גם לגנים יפניים כמאפיין אסתטי. הגידול נחשב ידידותי במיוחד לסביבה בשל העובדה שמייצרים בולי עץ מבלי לכרות אפילו עץ אחד, אולם הוא דורש טיפול והשקעה רצופים ולכן אינו נפוץ. בונסאי מדיה וקבצים בנושא דאיסוגי בוויקישיתוף Nōrinshō, S (1926). Forestry of the "Sugi" (Cryptomeria Japonica, Don) and the "Karamatsu" (Larix Leptolepis Gord). Department of Forestry, Ministry of Agriculture and Forestry. p. 27. Numata, M. (1974). Flora and vegetation of Japan. Ohba, K. (1993). "Clonal forestry with sugi (Cryptomeria japonica)". Clonal forestry II. Berlin, Heidelberg: Springer. pp. 66–90. "A Japanese Forestry Technique Prunes Upper Branches to Create a Tree Platform for More Sustainable Harvests". 27 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Daisugi, the 600-Year-Old Japanese Technique of Growing Trees Out of Other Trees, Creating Perfectly Straight Lumber | Open Culture". "Apparently, This Ancient Japanese Technique From The 14th Century Allows People To Produce Lumber Without Having To Cut Down Trees". "Daisugi, The Ancient Bonsai Technique That Can Prevent Deforestation". 10 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Harry (2022-09-03). "Daisugi: Technique to Produce Wood without Cutting Down Trees". Thought Might (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-09-03. Toda, R. (1974). "Vegetative propagation in relation to Japanese forest tree improvement". New Zealand Journal of Forestry Science. 4: 410–417. "Daisugi: The Japanese Forestry Technique of Creating a Tree Platform for Other Trees". 20 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
ריבאס

האם התכוונתם ל... אווה ריבאס – זמרת פופ רוסייה–ארמנית איליץ' ריבאס – מנצח ונצואלי חלמין ריבאס – כדורגלן ונצואלי קרלוס ריבאס – כדורגלן קולומביאני ריבה ריבס
ישראל (לוליק) קמחי

ישראל (לוליק) קמחי (נולד ב-1938) הוא מתכנן ערים, לשעבר מנהל אגף התכנון בעיריית ירושלים וחוקר בכיר במכון ירושלים למחקרי מדיניות. בשנת 2010 זכה באות "יקיר ירושלים" ובשנת 2023 זכה באות "יקיר התכנון" מטעם איגוד המתכננים בישראל. ישראל קמחי (לשעבר: ישראל אריה מילהלטר) נולד בשכונת כרם אברהם בירושלים. אביו עבד בסוכנות היהודית ואימו הייתה מורה לפסנתר. בעל תואר ראשון בגאוגרפיה והיסטוריה כללית ותואר שני בגאוגרפיה ותכנון עירוני, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1964–1972 היה חבר בצוות התכנון של תוכנית אב ירושלים 1968, תוכנית האב הראשונה מאז ימי המנדט הבריטי. בשנים 1974–1986 עמד בראש האגף למדיניות תכנון בעיריית ירושלים ועבד תחת טדי קולק. בהנהלתו נקבעה דמותה של ירושלים המורחבת, הכוללת שכונות "חיצוניות", שימור מתחמים ומבנים, בניית מבני תרבות ועוד. תוכניות האב הרבות שהכין קיבלו תוקף סטטוטורי ואומצו כתוכניות הקובעות את עקרונות הפיתוח העירוני. בין השנים 1965-2015 שימש מרצה בחוג לגאוגרפיה ובמכון ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית. החל משנת 1983 שימש חוקר בכיר ומרכז מחקרי ירושלים במכון ירושלים למחקרי מדיניות, ובמסגרת עבודתו כתב וערך עשרות מאמרים, ספרים ופרסומים מחקריים על פיתוחה ועתידה של ירושלים ועל שימור נכסי המורשת בעיר. ב-1986 החל לשמש יועץ עצמאי בנושאי תכנון עירוני ואזורי, ובעבודת המחקר הניח את היסודות לשימור נכסי המורשת הבנויה בירושלים. בעקבות מחקריו נבחר ליושב ראש המועצה לשימור אתרים בירושלים. לאורך השנים עמד בראש צוות התכנון של תוכנית המתאר המחוזית למחוז ירושלים (תמ"מ 1/30), והשתתף בצווי תכנון רבים נוספים, ובהם – צוות התכנון לעיר העתיקה, צוות התכנון למערכת החינוך במזרח ירושלים, צוות התכנון לספריות הציבורית בישראל וצוות התכנון לאגן נחל קדרון. כמו כן, שימש יועץ למועצה לביטחון לאומי בעניין גדר הביטחון בירושלים; חבר בצוות החשיבה על הסדרי שלום בירושלים; מייסד תוכנית אב לתרבות לאוכלוסייה החרדית בירושלים ומייסד תוכנית אב למערכת החינוך במזרח ירושלים. בשנת 2010 (תש"ע) הוענק לו אות "יקיר ירושלים" מטעם עיריית ירושלים. בשנת 2023 זכה באות "יקיר התכנון" מטעם איגוד המתכננים בישראל. אטלס ירושלים, מסדה, 1973 (עם דוד עמירן ואריה שחר) הרי ירושלים ושפלת יהודה, מדיניות שימור ופיתוח בר קיימא, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2000 ירושלים בת קיימא: סוגיית בפיתוח ובשימור, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2004 אגן נחל קדרון: המרחב החזותי של העיר העתיקה, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2009  ישן מול חדש בירושלים: על שימור מבנים ומרקמים היסטוריים, מכון ירושלים לחקר ישראל, 2014 מאה שנות תכנון עירוני בירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, 2021 דליה טל, ‏המתכננים כבר הפנימו את קמפ דיוויד, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2000 אודי שישון, ‏"ברגע שחרדים נכנסים לרובע היהודי, החילונים יוצאים", באתר גלובס, 18 במאי 2015 נדב שרגאי, עקב אכילס, באתר ישראל היום, 24 בינואר 2019 אתרי מורשת ושימור מבנים: מי קובע, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 בינואר 2020 ייהודית אופנהיימר, מה זה משנה סיפוח "גדול" או "קטן" – האסון בדרך, באתר הארץ, 1 ביולי 2020 ישראל (לוליק) קמחי באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות רועי נחמיאס, "חזון איחוד ירושלים של קולק נכשל", באתר ynet, 3 בינואר 2007 יקירי ירושלים לשנת תש"ע באתר עיריית ירושלים ישראל (לוליק) קמחי – יקיר התכנון 2023, בעמוד הפייסבוק של איגוד המתכננים בישראל