laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפועל בת ים (כדורגל)

הפועל בת ים הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר בת ים, שבשיאה שיחקה בליגת המשנה. משחקי הבית של הקבוצה נערכו באצטדיון העירוני בת ים שבדרום-מזרח העיר. הקבוצה נוסדה בשנת 1951, פורקה בשנת 2004, והוקמה מחדש בשנת 2012. בשנת 2018 התאחדה עם מכבי עירוני בת ים, ובשנים 2023-2019 מוזגה עם בית"ר תל אביב, והקבוצה המאוחדת נקראה בית"ר תל אביב בת ים. הפועל בת ים נוסדה בשנת 1951 והגיעה בשיאה לליגת המשנה כאשר בסיום עונת 1977–1978 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הארצית, הליגה השנייה דאז. הקבוצה שרדה שנתיים בליגת המשנה, ובשנת 1980 נשרה חזרה לליגה א'. בשנת 1987 שבה הפועל בת ים לליגה השנייה אחרי 7 שנות היעדרות, לאחר שגברה במשחקי המבחן על מכבי חדרה והפועל מרמורק וסיימה בתיקו עם הפועל רמת גן. בעונתה השנייה בליגה הארצית סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון והייתה אמורה לרדת חזרה לליגה א', אך בית"ר רמלה שסיימה מקום אחד מעליה הורשעה בקניית והטעיית משחקים והורדה לליגה א', והפועל בת ים נשארה בליגה הארצית. בשנת 1991, אחרי 4 שנים בליגה הארצית, נשרה הפועל בת ים בחזרה לליגה א', לאחר שכשלה במשחקי המבחן מול הכח רמת גן והפועל עכו. בשנת 1993, לאחר שנתיים בליגה א', שבה הפועל בת ים לליגה הארצית, ובמשך ארבע עונות נאבקה בצמרת הטבלה על העלייה לליגה הבכירה. בשנת 1997 נקלע בעלי הקבוצה דאז, ויקטור טל, לקשיים כלכליים, והקבוצה נמכרה ליוני שקד והידרדרה במורדי הליגות. בשנת 1999 סיימה הקבוצה במקום ה-12 בליגה הארצית ובעקבות השינוי שנערך באותה עת במבנה הליגות היא ירדה למעשה לליגה השלישית. בשנת 2002 ניצלה הפועל בת ים מירידה לליגה א' (הליגה הרביעית דאז) בזכות ניצחון 2–1 על הפועל ירושלים במחזור הסיום משער ניצחון שהובקע בדקה ה-90. עונה מאוחר יותר נשרה הקבוצה לליגה א', ובחלוף עונה נוספת ירדה הקבוצה לליגה ב' והתפרקה סופית בשנת 2004. במקומה של הפועל בת ים, הוקמה קבוצה עירונית מאוחדת - מכבי עירוני בת ים. בשנת 2012 נוסדה הפועל בת ים נוסדה מחדש והחלה את דרכה בליגה ג'.בעונתה הראשונה לאחר הקמתה מחדש העפילה הקבוצה לליגה ב'. את הקבוצה הדריך פליקס חלפון אשר שימש כמאמן-שחקן. בתום עונה אחת נשרה הקבוצה בחזרה לליגה ג'. בשנת 2018 אוחדה הקבוצה עם מחלקות הנוער של מכבי עירוני בת ים, והקבוצה המאוחדת נקראה מ.ס. עירוני בת ים ושיחקה עונה אחת בליגה ג'. בשנת 2019 מוזגה הקבוצה המאוחדת עם בית"ר תל אביב, והקבוצה נקראת בית"ר תל אביב בת ים. במסגרת האיחוד יעביר המועדון לבת ים את כל פעילותו, כולל מחלקת הנוער, וקבוצת הבוגרים תעבור לשחק באצטדיון העירוני בת ים בעתיד לאחר שישודרג לדרישות הליגה הלאומית. גביע הטוטו (ליגת המשנה): 1987/1988, 1994/1995 הפועל בת-ים עלתה לליגה הארצית, מעריב 28 במאי 1978 בת-ים שיחקה כמו קבוצה בליגה הארצית, מעריב 28 במאי 1978 אסי ממן, ‏הפועל בת ים קמה לתחייה, חלפון: התנאים נפלאים, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2012 התחלה חדשה, באתר "גל גפן בת ים", 24 באוגוסט 2018
אוראניה

אוראניה (ביוונית: Ουρανία; "שמיימית") הייתה אחת מתשע המוזות במיתולוגיה היוונית, בנותיהם של זאוס, ראש האלים, ושל מנמוסינה, אלת הזיכרון, ומלוותיו של אפולו, אל היופי והאמנויות. אוראניה הייתה המוזה של האסטרונומיה והאסטרולוגיה. בדרך כלל היא מתוארת מחזיקה גלובוס בידה השמאלית ויתד בידה הימנית, וכשלגופה היא עוטה גלימה משובצת בכוכבים. מספר מצפי כוכבים ברחבי העולם נקראים על שמה של אוראניה, דוגמת אלו בברלין, בווינה, בציריך ובאנטוורפן. גם מצפה הכוכבים המפורסם "אוראניבורג" (אנגלית: Uraniborg; דנית: Uranienborg) שהקים האסטרונום הדני טיכו ברהה נקרא על שמה, והוקדש לכבודה. על שמה נקרא האסטרואיד 30 אוראניה (אנ') שהתגלה ב-1854 על ידי ג'ון ראסל הינד. מדיה וקבצים בנושא אוראניה בוויקישיתוף אוראניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
באו

האם התכוונתם ל... אישים הדסה באו (ילידת 1947) – ציירת, זמרת ופזמונאית ישראלית יוסף באו (1920–2002) – צייר וגרפיקאי ישראלי סמי באו (1914–2008) – שחקן ומאמן פוטבול אמריקני בַּאוֹ (קיצור של בַּאוֹזי) בַּאוֹ – כינוי מקוצר למאכל הסיני בַּאוֹזי (המכונה בישראל "באן") באו (סרט) – סרט אנימציה זוכה אוסקר שנקרא על שם המאכל באוזי אחר באו (מחוז) (אנ') (Bow) – מחוז במזרח לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת בית יוסף באו – מוזיאון אנימציה בתל אביב
פרלי פלציג

פֶּרלי פֶּלציג (Perli Pelzig;‏ מאי 1917 – 19 בינואר 2009) היה אמן ישראלי-אמריקאי רב-תחומי, צייר, פסל ומוזאיקן, מחלוצי אמנות הפסיפס החדשה בישראל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרלי פלציג ברימנוב שבפולין. לאחר שלמד בבית ספר לגננות באָלֶם (Ahlem) שליד הנובר (כיום חלק מהנובר), היה לשוליית צייר. בשנת 1936 נסע להמבורג, להזמנת ידידו דן גֶלבַּרט. שם ארגנו השניים תערוכה בבית הקהילה היהודית בשם "אנו, היהודים הצעירים" (Wir Jungen Juden). האמן היהודי-גרמני פרידריך אדלר התרשם ממנו, והציע לו להשתלם כתלמידו, עם מלגה. פלציג למד אצלו ציור, ובפרט בָּטיק. כעבור זמן לא רב נטש פלציג את מלאכת הרישום ופנה לעצב את הריקוד הגרוטסקי "הדחליל" ("Die Vogelsbeuche") של אריקה מילה (Erika Milee). ב-1937–1938 כיהן כמעצב הבמה בפועל של סניף האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund) בהמבורג, וליווה את להקות התיאטרון במסעי ההופעות. ב-28 באוקטובר 1938 נעצר במסגרת האקציה הפולנית (Polenaktion, פּוֹלֶנאקציון), ביחד עם עוד אלפי היהודים בעלי אזרחות פולנית שהתגוררו בגרמניה, וגורש לעיירת הגבול זבונשין. משם נסע לבירת פולין ורשה, וממנה עלה לארץ ישראל באוניית מעפילים ב-1939 והתיישב בקיבוץ גליל ים (שאז ישב בשכונת בורוכוב). אחר-כך חי במשך שנים רבות בבית אלפא. בישראל שלח ידו ביצירה אמנותית מגוונת. בין היתר הורה בסמינר הקיבוצים בָּטיק, על פי דרכו של פרידריך אדלר. לאחר תום המלחמה עבד ברישום, בעיצוב במה, באדריכלות, בעיצוב פנים ובפיסול, בין היתר אייר את הספרים "תבת נח" (תש"ה), "הענק וגנו" (עיבוד על פי סיפורו של אוסקר ויילד; 1945) ו"שירת הים: ספורים מימי קדם" מאת מאיר פרבר (תשט"ז). בשנת 1948 עבד ברשות העתיקות בשחזור פסיפסים. בהמשך היה ממייסדי המכון לאמנות במכללת אורנים. בשנים 1956–1969 חי ויצר בארצות הברית. אחר כך שב לישראל. בשנת 1996 עזב את הארץ, היגר לארצות הברית והתאזרח בה. תחילה התגורר בבוורלי הילס ואחר-כך בלוס אנג'לס. נפטר בינואר 2009. לפרלי שני בנים, אריק ורוני. בנו אריק פלציג הוא פסל אבן וחרס, ומתגורר בהר ציון, בבית עתיק המכונה "נבל דוד", שגילה אביו והתגורר בו מסוף שנות ה-60. נכדתו תמר פלציג היא שחקנית בניו יורק, ואחותה יערה פלציג היא שחקנית בישראל. פרס הטריאנלה לאמנויות מטעם המכון האמריקאי לאדריכלות 1971 – פרס ירושלים לאמנות הפיסול ע"ש א' ארסט פרס אגודת האדריכלים, ארצות הברית (פעמיים) פרסי Art Directors Club Maike Bruhns, Kunst in der Krise: Hamburger Kunst im "Dritten Reich", Dölling und Galitz, 2001. (בגרמנית) פרלי פלציג, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל רשימת הפרסומים של פרלי פלציג, בקטלוג הספרייה הלאומית גדעון עפרת, אמנות קירונית בישראל: שנות ה-50, באתר המחסן של גדעון עפרת שלמה שבא, בתי ציבור ללא קישוט, דבר, 28 באוגוסט 1963 פרלי פלציג, דף שער בספרייה הלאומית יצירותיו: פרלי פלציג, פליטים - עבודה על גירוש זבונשין ניר חסון, גב של פלסטיני רוסק, מעסיקו הותקף ומצבות הושחתו: מי מטיל טרור בהר ציון?, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013 רון פלד ועמוס פרידלין, יש מישהו בבית? בתים מבפנים בירושלים, באתר ynet, 11 בספטמבר 2009. האתר של תמר פלציג (באנגלית). שני ליטמן, ילדה קסומה ירושלים, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2012 חולקו פרסי ירושלים, דבר, 4 בפברואר 1972.
שירה לירית

שירה לירית היא ז'אנר ספרותי ותיאטרוני בו יש ביטוי משמעותי לרגש. השירה הלירית נולדה בין המאות ה-7-6 לפנה"ס ביוון (התקופה הארכאית). מקור השם בכלי הנגינה שבעזרתו ליוו המשוררים את שיריהם – הלירה (lyre), שהיא מעין נבל קטן. לעיתים בוצעו השירים גם בליווי של ריקוד או מקהלה. השירה הלירית מביעה רגש או רגע חולף מנקודת מבט אישית של הפרט, ניגוד מוחלט למסורת השירה האפית שאף היא ז'אנר בן התקופה והמקום. היצירות היו נכתבות לשם ביצוע חד-פעמי בפני קהל מסוים באירוע מסוים, והדובר בשיר, ה"אני", נתפס כמסיכה שלובש המשורר, ולא כייצוג אותנטי שלו ושל רגשותיו: המשורר משאיל את דמותו למטרת הבעת הדברים, שבהם נוצרת התגלמות חוויה או רגש אישיים שהם כלל-אנושיים מטבעם. סוגה זו כתובה לרוב בגוף ראשון. השיר הלירי הוא סובייקטיבי, שנושאו רגשות אישיים של המחבר, השר על עצמו, יחסו לטבע, לזולת, לאל ולחיים. הרגשות מובעים בעזרת אמצעים אמנותיים, כמו: דימויים, מטפורות, תמונות לשוניות ועוד, והופכים להיות רגשות כלל אנושים, אובייקטיביים, למעלה מן הרגשות הפרטיים. השיר הלירי הוא על-זמני, למרות שהזמנים בתוך השיר עשויים להשתנות. דוגמאות: שירי אהבה ובדידות, יופי וגעגועים, אושר, תפילה ומוות, קנאה והערצה. לשיר הלירי מספר מאפיינים המבדילים אותו משאר סוגי השירים: רגשות ותחושות. גוף ראשון – אני. מתרחש בזמני הווה ובזמנים הסמוכים לו. אוניברסלי ואקטואלי תמיד. "השלכה" – לנוף ולאובייקטים שונים יש משמעות. מוזיקלי מאוד. "שד לילה שחור", השירה הלירית היוונית בראשיתה; עריכה, תרגום, מבוא והערות: שמעון בוזגלו (ספרי עליית הגג/ידיעות אחרונות, 2006). שירה לירית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שירה לירית, דף שער בספרייה הלאומית
סוזן וולדרידג'

סוזן וולדרידג' (באנגלית: Susan Wooldridge; נולדה ב-31 ביולי 1952) היא שחקנית אנגלייה. וולדרידג' היא בתם של המלחין ג'ון וולדרידג' ושל השחקנית הבריטית מרגרטה סקוט, אחיה הוא השחקן יו וולדרידג'. היא נולדה בלונדון והתחנכה בבתי ספר במנזרים. החלה להופיע כשחקנית ב-1972. פריצת הדרך הגדולה שלה הייתה ב-1984 כשהשתתפה בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" על פי ספריו של פול סקוט. היא גילמה את דמותה של דפני מנרס, צעירה אנגליה שמתאהבת בצעיר הודי נאה, הארי קומאר, ומעדיפה אותו על פני קצין המשטרה רונלד מריק, ובכך חורצת את גורלו. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס באפט"א ולפרס ALVA כשחקנית הטובה ביותר. היא השתתפה בסרטים בריטיים רבים, בהם "תקווה ותהילה" משנת 1987 עליו זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. הופיעה גם בסדרות וסרטי טלוויזיה רבים בהם "תעלומה באחוזה" (1986) על פי ספרה של אגאתה כריסטי "Dead Man's Folly" בכיכובם של פיטר יוסטינוב, ג'ין סטייפלטון וטים פיגוט-סמית. עוד הופיעה בסדרות הטלוויזיה "Preston Front", ‏20,000 Streets Under the Sky, ‏Underworld, ‏Bad Company ו"התעלומות של גברת בראדלי". על הבמה גילמה את ליידי בראנקל במחזה "חשיבותה של רצינות". ב-2009 יצא לאור רומן ראשון שלה "The Hidden Dance". היהלום שבכתר (1984) The Jewel in the Crown תעלומה באחוזה (1986) Dead Man's Folly תקווה ותהילה (1987) Hope and Glory (1994) All Quiet on the Preston Front (1997) Underworld (2005) Twenty Thousand Streets Under the Sky "פוארו (2008) Agatha Christie's Poirot דוקטורס (2009) Doctors תמרה דרו (2010) Tamara Drewe שערורייה אנגלית למדי (2018) A Very English Scandal סוזן וולדרידג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוזן וולדרידג', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סוזן וולדרידג', באתר MusicBrainz (באנגלית)
פרופבליקה

פרופבליקה (ProPublica) הוא ארגון ללא כוונת רווח, שמקום מושבו בניו יורק ואשר מגדיר עצמו כמרכז לעיתונאות עצמאית המתמקד בתחקירים לתועלת הציבור. החברה הוקמה על ידי הרברט ומריון סנדלר, מנהלים לשעבר של הבנק Golden West Financial, שפנו לפעילות פילנתרופית לאחר מכירתו לבנק Wachovia בשנת 2006. בני הזוג סנדלר התחייבו להקצות מדי שנה 10 מיליון דולר לפרויקט. לשם הוצאת הרעיון אל הפועל שכרו את פול סטייגר, לשעבר העורך המנהל של ה-Wall Street Journal, כעורך ראשי. בתחילת הדרך העסיקה החברה 28 עיתונאים ועורכים, בהם זוכי פרס פוליצר צ'ארלס אורנסטיין, טרייסי וובר, ג'ף גרת' ומרכוס סטרן; מאז הצטרפו לצוות עיתונאים נוספים. התחקירים מתבצעים על ידי עיתונאים של פרופבליקה והכתבות נמסרות לפרסום או לשידור גם אצל "שותפים" כגון 60 דקות, ביזנסוויק, CNN, פרונטליין, לוס אנג'לס טיימס, הניו יורק טיימס, ניוזוויק, USA Today, וושינגטון פוסט, הפינגטון פוסט ועוד רבים אחרים. לעיתים עובדים עיתונאי פרופבליקה בשיתוף פעולה עם עיתונאים של שותפים אלה. החברה מפיצה את התכנים תחת רישיון Creative Commons מסוג ייחוס-שימוש לא מסחרי-איסור יצירה נגזרת. מימון הפעילות מתבצע בעיקר על ידי קרן סנדלר, אך החברה קיבלה מימון גם מקרן נייט, קרן מקארתור, קרן פורד, קרן קרנגי, Open Society Foundations של ג'ורג' סורוס ועוד. החברה, שאינה פועלת למטרות רווח, ספגה ביקורת בגין שכר הבכירים בה. כך, למשל, על פי הדוחות שהגישה למס ההכנסה, היה שכרו של סטייגר 571,687 דולר בשנת 2008, ושכר העורך המנהל היה 343,463 באותה שנה. בשנת 2010 הפך פרופבליקה לאתר המקוון הראשון בהיסטוריה שכתבה שפורסמה בו זכתה בפרס פוליצר. הכתבה, שנכתבה על ידי שרי פינק, עסקה בהחלטות דחופות בענייני חיים-ומוות שהתקבלו על ידי רופאים תשושים בבית חולים שנותק על ידי ההוריקן קתרינה. הכתבה פורסמה הן באתר פרופבליקה והן במגזין של הניו יורק טיימס. בשנת 2011 זכה האתר בפרס פוליצר שני עבור סדרת כתבות בנושא The Wall Street Money Machine (מכונת הכסף של וול סטריט) מאת ג'סי אייסינגר וג'ייק ברנסטין. הייתה זו הפעם הראשונה בה הוענק פרס פוליצר לסדרת כתבות שלא ראתה אור בדפוס (אלא רק באתר מקוון). מדיה וקבצים בנושא פרופבליקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרופבליקה פרופבליקה, ברשת החברתית פייסבוק פרופבליקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופבליקה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופבליקה, ברשת החברתית טיקטוק פרופבליקה, סרטונים בערוץ היוטיוב רפי מן, הכבוד האבוד של התחקיר העיתונאי באתר העין השביעית, 14 ביולי 2009
אלכסנדר ביברשטיין

אלכסנדר ביברשטיין (בפולנית: Aleksander Bieberstein;‏ 1 ביולי 1889 – 4 בספטמבר 1979) היה מנהל בית החולים בגטו קרקוב, ניצול השואה. מחבר "זיכרונות חיסול יהודי קרקוב". ביברשטיין, אחיו של איש הציבור מרק ביברשטיין, למד רפואה באוניברסיטת וינה ושימש כרופא צבאי בצבא האוסטרו-הונגרי. עם הקמת גטו קרקוב מונה למנהל בית החולים של הגטו. לאחר חיסולו של הגטו נשלח יחד עם יתר היהודים ממנו למחנה פלאשוב. כאשר פונה מחנה פלאשוב נשלחו כל 20,000 האסירים למחנות ההשמדה, אך אוסקר שינדלר הצליח לשנות את יעד ההעברה של כמה מאות מהם למחנה ברינליץ, שם הקים מפעל. ביברשטיין נכלל בין היהודים שהועברו למחנה ברינליץ. בברינליץ הקים, בעזרתו של שינדלר, מכון לחיטוי וטיפול במחלות הזיהומיות שפרצו במחנה. לאחר המלחמה נשאר ד"ר ביברשטיין בפולין והתקדם במערכת הבריאות הפולנית עד לתפקיד סגן שר הבריאות. בשנת 1957 עלה לישראל. בארץ עבד כרופא פנימי בכרכור ובגבעתיים עד לפרישתו מעבודה. תרם להכרה באוסקר שינדלר כחסיד אומות העולם. בנו, ד"ר אדווין אוֹפּוֹצ'ינסקי (ביברשטיין) (Edwin Opoczyński (Biberstein)‎), היה אף הוא רופא, ניצול מחנה אושוויץ. אלכסנדר ביברשטיין, זיכרונות חיסול יהודי קרקוב, ישראל, 1959. Aleksander Bieberstein, Zaglada Zydów w Krakowie; poslowiem opatrzyl Mieczyslaw Kieta, Kraków: Wydawn. Literackie, 1985. (Wyd. 2: 2001) (בפולנית) דף לזכר אלכסנדר ביברשטיין באתר ההסתדרות הרפואית בישראל מתוך נאומו של ד"ר ביברשטיין על חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר דיוקנו של אלכסנדר ביברשטיין באתר יד ושם דיוקנו של אלכסנדר ביברשטיין (1954) באתר יד ושם ביוגרפיה של אלכסנדר ביברשטיין באתר השטעטל הווירטואלי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחת שיקופיצקי

משפחת שיקופיצקי ורחוב שיקופיצקי (בגרסת היידיש: שפיגעליצקי [שפיגעל = מראה]) היא רצועת קומיקס הומוריסטית של הסופרת והמאיירת החרדית שפרה גליק. רצועת הקומיקס ראתה אור משנות ה-90 של המאה ה-20 בשבועון הילדים "ילדים" של עיתון משפחה, עד חשוון תשע"ט נובמבר 2018. בשנים הראשונות התמקדה הסדרה בקורות "משפחת שיקופיצקי", רצועות אלו ראו אור בסדרה בת חמישה ספרים שיצאה לאור בהוצאת פלדהיים, בהמשך עברה הסדרה לעסוק ב"רחוב שיקופיצקי", וחמשת הספרים הבאים בסדרה נקראים בשם זה. שמה של המשפחה הוא הלחם של המילים "שיקוף" ו"פיצקי" (קטן, בסלנג), ומטרתה לשקף אנקדוטות שכיחות בחיי משפחה. כל טור או כמה טורים בסדרה עוסקים באנקדוטות שונות מחיי משפחת שיקופיצקי שלה ארבעה ילדים: תמימה, יסכה, קהת וקלונימוס, וטומן בחובו עוקץ בעל מוסר השכל. יסכה - האחות הבכורה, לומדת בכיתה ו' ובהמשך הסדרה בכיתה ז'. אוהבת להעיר לשני אחיה הצעירים ובעיקר לאחותה תמימה, ומרבה לדאוג לקלונימוס. אוהבת לערוך קניות, לקרוא ספרים, להזמין חברות לביתה ללמוד ולטייל עימהן, ולהיות מרוממת או לפחות שוות זכויות לאחיה הקטנים. תמימה - האחות השנייה, תלמידת כיתה ד' ובהמשך הסדרה כיתה ה'. רוצה שיעריכו אותה, ושיתנו לה ציונים טובים כמו לאחותה הבכורה יסכה. היא חולמנית ומבולגנת ומרבה לשחק ומאידך לריב ולהסתכסך עם קהת. קהת - ילד בינוני, השלישי במשפחה, לומד בכיתת מכינה (קדם כיתה א') ובהמשך הסדרה בכיתה א'. אוהב לשחק בארגז הדמיוני שלו וליסוע בדמיון עם קלונימוס בכלי רכב שונים למחוזות רחוקים. בכריכת הספר השני מופיע איור של קהת יושב עם אחיו בארגז שלו המצטייר ככדור פורח. מאחר תמיד להסעה הלוקחת אותו לתלמוד התורה. הדמות העליזה והשובבה בסדרה. מרבה לשחק ומאידך לריב עם תמימה. קלונימוס - התינוק, מרבה לקבל מכולם תשומת לב, בספר הראשון חוגגים לו הילדים את יום הולדתו הראשון, מאוחר יותר בסדרה הוא חוגג יום הולדת שנתיים. ברוב הסדרה הוא אינו יודע לדבר, אך הוא משמש את הדמות הסקרנית, הבוכה ובעלת תשומת הלב הגדולה. מחשבותיו התמימות כתובות פעמים רבות בבועות מחשבה. בהמשך הסדרה הוא אומר חצאי מילים ומדבר מעט בשיבושים כאופייני לגילו. אבא, אמא, סבא וסבתא - מופיעים מדי פעם ומשקפים את הסטריאוטיפ המקובל לכל אחד מארבע הדמויות: אמא - עסוקה ומבשלת, קוראת לארוחת ערב, לפעמים יוצאת לסידורים. סבא - מספר סיפורים מימי ילדותו ונותן מתנות, וכן הלאה. לפעמים מופיעות דמויות נוספות מהוויי המשפחה או בית הספר - דודה, מורה, חברים וחברות ועוד. בהמשך הסדרה בני המשפחה עוברים לרחוב שיקופיצקי, ומכירים שם מגוון דמויות חדשות כמו למך (חברו של קהת), שלומציון (אחותו של למך), זוג הקשישים זלדה וזונדל, גרשון הגאון והתאומות דיצה וניצה. מיכל אריאלי, אני דווקא לא טיפוס הומוריסטי, ואת ספרי משפחת שיקופיצקי כתבתי לגמרי ברצינות, באתר הידברות, ‏3 בינואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבריכה של לונדון

הבריכה של לונדון (למפת לונדון מוגדלת)   קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקס הבריכה של לונדון (למפת לונדון רגילה)   קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקס הבריכה של לונדון (למפת טאוור האמלטס רגילה)   הבריכה של לונדון (למפת טאוור האמלטס מוגדלת)   הבריכה של לונדון הבריכה של לונדון (באנגלית: Pool of London); במקורו היה זה הכינוי של חלק מנהר התמזה הנמצא דרומית לסיטי. מאוחר יותר הפך הכינוי לשמו של חלק מנהר התמזה המצוי בין גשר לונדון לרות'רהית', שהיה האזור המרוחק ביותר במעלה התמזה אליו יכלו להגיע ספינות מפרשים, בשל תרניהם הגבוהים. אזור זה היה למעשה חלקו המרכזי של נמל לונדון. על מנת לא להפריע למעבר האוניות ולגישתן לחלק זה של התמזה לא נבנו במשך שנים רבות גשרים מעל אזור זה, ועל מנת לאפשר מעבר להולכי רגל נחצבה מנהרת התמזה מתחת לנהר. הבריכה של לונדון מוחלקת לשני חלקים - הבריכה העליונה הנמצאת בין גשר לונדון וגשר מצודת לונדון והברכה התחתונה נמצאת בין גשר מצודת לונדון ורציף צ'ארי גארדן ברות'רהית'. משני צדי הנהר, לאורך הבריכה, שכנו רציפי נמל לונדון החל מהמאה השביעית ועד סוף המאה ה-19, כאשר שיא פעילותו של אזור זה של הנמל הייתה במאות ה-18 וה-19. שקיעתו של נמל לונדון החלה בשנות ה-60 של המאה ה-20 עם התחלת השימוש במכולות, וספינות מסע בעלות שוקע גדול היכולות להגיע רק לנמלי מים עמוקים. החל משנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 החלו בהקמת בתי מגורים ובנייני מסחר באזורים הנטושים של המבדוקים והרציפים לגדות הבריכה. שוק בורו גשר לונדון גלריית הייס אוניית הוד מלכותה בלפסט בניין עיריית לונדון גשר מצודת לונדון מצודת לונדון האנדרטה לשריפה הגדולה של לונדון דוקלנדס נמל לונדון מעגנות לונדון ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היספניה יודאיקה (כתב עת)

היספניה יודאיקה הוא כתב עת מדעי על תולדות יהדות חצי האי האיברי ופזורתה בעידן המודרני. רואה אור במרכז היספניה יודאיקה בפקולטה למדע הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים. יש בו שני חלקים בעברית ובאנגלית. עורכיו הם פרופ' יום טוב עסיס ורחל איבנייס-ספרבר. כתב העת "היספניה יודאיקה", באתר האוניברסיטה העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שפת באלי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... באלינזית – שפה מליו-פולינזית, המדוברת באי האינדונזי באלי. באלי (אדמווה) – שפה המדוברת באדמווה, ממדינות הפדרציה הניגרית באלי (בנטו) – שפה בת למשפחת השפות - בנטו, המדוברת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
באלינזית

המונח "שפת באלי" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו שפת באלי (פירושונים). באלינזית (באנגלית: Balinese, בבאלינזית: Aksara Bali) היא שפה מלאיו-פולינזית, המדוברת על ידי 3.9 מיליון תושבי האי באלי, תושבי צפון האי נוסה פנידה, מזרח האי לומבוק, ומערב האי ג'אווה שבארכיפלג האינדונזי. מרביתם של דוברי השפה הבאלינזית, דוברים גם אינדונזית. היות שבמוסדות הציבור, ובתקשורת, באי באלי, מדברים בעיקר אינדונזית ואנגלית, מספר המשתמשים בשפה הבאלינזית, הולך וקטן מדי יום. רוב השולטים בשפה, משתמשים בה בעיקר לדיבור, תוך שמילים באינדונזית שזורות בה בערבוביה, בעוד שהשימוש בשפה בכתב, כמעט ונעלם. מדיה וקבצים בנושא באלינזית בוויקישיתוף מספר התושבים על-פי הערך האנגלי נכון לשנת 2010
דנדרימר

הדנדרימרים מאופיינים במבנה תלת־ממדי מרושת, סימטרי וכדורי המקנה להם מגוון רחב של שימושים. דנדרימרים הם סוג חדש של פולימרים שנוצרו במקור מסינתזה פשוטה של חזרות רבות על מונומר (תת היחידה). בדנדרימרים תהליך הפילמור של תתי היחידות אינו קווי באוריינטציה של קשר ראש לזנב, אלא מעגלי במרחב בשל מספר הקבוצות פונקציונליות הקיימות על כל מונומר. לדנדרימרים תכונות ייחודיות כגון: הסתעפויות רבות, משקל מולקולרי מוגדר וחלל פנימי בין ענפי הדנדרימר, בדרך כלל בעל אופי הידרופובי. ניתן לשלוט על גודל הדנדרימר לפי מספר הפילמורים המעגליים. תכונות אלו הפכו את הדנדרימרים ליעד מושך עבור פיתוח יישומים ביולוגיים ולשיגור תרופות בפרט. ניתן להעניק לדנדרימרים תכונות רצויות על ידי חיבור קבוצות פונקציונליות על פני שטח המולקולה או בחללים שנוצרים בין הענפים. בדרך זו ניתן לתכנן את המולקולה בהתאם למטרה הטיפולית שלשמה נועדה: לכוונה ליעד הרצוי בגוף, לשלוט באופן שחרור התרופה ולדאוג לאחסון מתאים של התרופה בחלל המולקולה. לדוגמה: ניתן להפוך את הדנדרימרים למסיסים במים על ידי עטיפת המולקולה בקבוצות הידרופיליות. את התרופה ניתן לחבר לסביבה החיצונית של הדנדרימר עצמו, לקבוצות הפונקציונליות או לאחסנה בחלל הפנימי של הדנדרימר. האפשרות האחרונה הציבה את הדנדרימרים בחזית המחקר למציאת נשא מתאים לתרופות אנטי סרטניות. אולם המחקר עדיין בראשית דרכו ויש לשכלל את השיטה על מנת למצוא פתרונות מתאימים. מדיה וקבצים בנושא דנדרימר בוויקישיתוף a b Morgan, Meredith T.; Yuka Nakanishi, David J. Kroll, Aaron P. Griset, Michael A. Carnahan, Michel Wathier, Nicholas H. Oberlies, Govindarajan Manikumar, Mansukh C. Wani and Mark W. Grinstaff (2006Meredith T. Morgan1). "Dendrimer-Encapsulated Camptothecins". American Association for Cancer Research 66 (24): 11913–21. DOI:10.1158/0008-5472.CAN-06-2066. PMID 17178889. Tekade, Rakesh Kumar; Tathagata Dutta, Virendra Gajbhiye and Narendra Kumar Jain (2009). "Exploring dendrimer towards dual drug delivery". Journal of Microencapsulation 26 (4): 287–296. DOI:10.1080/02652040802312572. PMID 18791906.
היספניה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... היספניה – שמו של חצי האי האיברי בפי הכובשים הרומאים היספניה בייטיקה – פרובינקיה רומית שהשתרעה בשטחו הדרום-מערבי של חצי האי האיברי היספניה טארקוננסיס – פרובינקיה רומאית שהשתרעה ברובו של האי האיברי היספניה קיטריור – פרובינקיה רומאית בחצי האי האיברי בתקופת הרפובליקה הרומית היספניה יודאיקה – כתב עת מדעי על תולדות יהדות חצי האי האיברי
קשורן וולקוט

קשורן וולקוט (באנגלית: Keshorn Walcott; נולד ב-2 באפריל 1993) הוא אתלט מטרינידד וטובגו. הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) בהטלת כידון. וולקוט נולד בעיר קוטו שבטרינידד. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה בשנת 2012 זכה וולקוט במדליית הזהב, כשהטיל את הכידון למרחק של 78.64 מטרים. לפני בריאן טולדו הארגנטינאי (77.09 מטרים) ומורנה מולמן מדרום אפריקה (76.29 מטרים) באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית הזהב עם הטלה למרחק של 84.58 מטרים, לפני אלכסנדר פיאטניטסיה האוקראיני (84.51 מטרים) ואנטי רוסקנן הפיני (84.12 מטרים) והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר בהטלת הכידון. מדיה וקבצים בנושא קשורן וולקוט בוויקישיתוף קשורן וולקוט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קשורן וולקוט, באתר olympedia.org קשורן וולקוט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית קשורן וולקוט, באתר ליגת היהלום קשורן וולקוט, באתר Track and Field (גברים) UPDATE 1-Olympic-Athletics-Trinidad's Walcott takes surprise javelin gold
חן יסודות

חן יסודות (לשעבר חן ישראל קלַיְנמן; נולד ב-1979) הוא משורר ישראלי. חן ישראל נולד ביבנה, בן שלישי להורים מרקע דתי-לאומי. התחנך במערכת החינוך הממלכתית-דתית וסיים את שירותו הצבאי במסגרת ההסדר בישיבת הגולן בחיספין. במהלך השנים שלאחר מכן עזב את אורח החיים הדתי-אורתודוקסי. יסודות הוא בוגר תואר ראשון במדעי המוח וספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר דוקטור לספרות משווה מטעם אוניברסיטת בר-אילן, מחקרו עסק בסופרים דוד שחר וחורחה לואיס בורחס. חלק מרכזי מפעילותו הספרותית והציבורית מוקדש לזכויות בעלי חיים בכלל ולטבעונות בפרט. שיריו התפרסמו בבמות הספרותיות השונות, החל מן העיתונות הכתובה וכלה בכתבי-עת בדפוס וכתבי-עת מקוונים. ב-2010 הקים יחד עם רן יגיל את כתב העת המקוון לספרות, "יקוד". כיום שותף פעיל בכתב העת עמדה. בגיל 20, אימץ אורח חיים צמחוני, ובשנת 2011 אימץ אורח חיים טבעוני. מתגורר כיום בתל אביב. צעדים במרחב (כרמל, 2006). ספר שירה. במלוא מוטת הבריאה (עמדה, 2010). ספר שירה. ילידית של הקיים (עמדה, 2012). ספר הגות ושירה. תיקוני שואה (כרמל ועמדה חדשה, 2014). ספר הגות, שירה ופרוזה. הספר כולו עוסק בזכויות בעלי חיים ובטבעונות. רפאים בממשות החמלה (דרור, 2016). ספר שירה והגות. הספר מתמקד בזכויות בעלי חיים ובטבעונות. בראשית היה הפלא, עיון במכלול יצירתו של דוד שחר (כרמל ועמדה חדשה, 2021). ספר עיון ומחקר. חן יסודות, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יקוד, כתב-עת לספרות. מאמרי חן יסודות, באתר "הארץ" עמוס אדלהייט, על "ילידית של הקיים" בתוך ארבעה דיונים דחופים (בציר "עמדה" 2012) בכתב-העת "יקוד". צור ארליך, שלום, שמי חן ישראל ואני כותב שירים כי אני סירוב להיגמר, באתר מהמחסן של צור ארליך, על "במלוא מוטת הבריאה". איל מגד, שירה בלתי נסבלת ששוברת את הטאבו של השואה, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2014 אורנה רינת, כל יללה היא קול בלתי אפשרי, על "תיקוני שואה" באתר אנימלס. אורנה רינת, אל פלומת גופך שאיננו, על "רפאים בממשות החמלה" באתר אנימלס. ארז שוייצר, "במלוא מוטת הבריאה" מאת חן ישראל קלינמן | כתב התנועה, באתר הארץ, 6 באפריל 2011 אסף שור, "אַל תֹּאכְלוּ שְׁרִיר עֵגֶל שָׁחוּט, זֶהוּ בְּשָׂר עוֹלָלִים", באתר הארץ, 21 בינואר 2016 רחל טלשיר, המשורר חן קלינמן לא חושש להשוות בין השואה לאכילת בשר, באתר הארץ, 16 באפריל 2015 חן יסודות, דף שער בספרייה הלאומית חן יסודות, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רחל טלשיר, המשורר חן קלינמן לא חושש להשוות בין השואה לאכילת בשר, באתר הארץ, 16 באפריל 2015 ארז שוייצר, "במלוא מוטת הבריאה" מאת חן ישראל קלינמן - כתב התנועה, באתר הארץ, 6 באפריל 2011