laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרין גורן

קרין גורן (נולדה ב-24 במאי 1974) היא שפית קונדיטורית, מחברת ספרי בישול, עיתונאית ומנחת תוכניות בישול בטלוויזיה. גורן נולדה, גדלה והתחנכה בחיפה ולה אחות. למדה בתיכון בבית הספר הריאלי בחיפה. סיימה לימודים לתואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת חיפה ולאחר מכן, למדה הנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל. היא החלה לעבוד כמתכנתת בחברת סטארט-אפ, אך בגיל 26 בעקבות השתתפות בקורס לקונדיטוריה אצל השף הנס ברטלה, החליטה להפוך את המגדנאות למקצועה העיקרי. היא החלה לעבוד כמתכנתת באתר מגזין "על השולחן" וכך השתלבו שני תחומים מרכזיים בחייה. בעקבות אהבתה לתחום המגדנאות, החלה גם לכתוב בעיתון והפכה ל"עורכת לתחום האפייה". בהמשך, כתבה את ספר האפייה רב-המכר "סודות מתוקים", וגם במדור האוכל במוסף "זמנים מודרניים" של עיתון ידיעות אחרונות ובמוסף "סגנון" של עיתון מעריב. עבדה גם בחברת "לחם ארז" כמפתחת מתכונים לקונדיטוריה. בהמשך הנחתה תוכנית בישול ואפייה הנושאת את שם הספר אותו כתבה, "סודות מתוקים", ששודרה בערוץ 2 במסגרת רשת. הנחתה גם את התוכנית, "המדריך לאפייה", ששודרה בערוץ 10 וב"ערוץ החיים הטובים" ומאמצע העשור השני של המאה ה-21, משודרת גם בערוץ האוכל. כותבת ועורכת האפייה במגזין "על השולחן". בשנת 2016 שודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, תוכנית הריאליטי "בייק אוף ישראל", בה נטלה גורן חלק כאחת משלושת השופטים. גורן השתתפה כשופטת גם בעונה השנייה של התוכנית שעלתה לשידור בקשת 12 בפברואר 2018. בשנת 2021, עלתה תוכנית הריאלטי "הקינוח המושלם" בקשת 12, בה נטלה גורן חלק כאחת מארבעת השופטים. בשנת 1998 נישאה לשף רונן גורן. לבני הזוג אין ילדים והם מתגוררים במושב תלמי אלעזר. "המדריך לאפייה" (ערוץ 10, ערוץ האוכל, "ערוץ החיים הטובים") "סודות מתוקים" (ערוץ 2, רשת) "שישי עם רבקה מיכאלי" - פינה קבועה בתוכנית (ערוץ 2, רשת) "הקונדיטוריה: סודות מתוקים" (ערוץ 10) "סודות מתוקתקים" (ערוץ 10) "בייק אוף ישראל" (ערוץ 2 - קשת, קשת 12) "סודות מתוקים - אורחים וקינוחים" (ערוץ 10) "הקינוח המושלם" (קשת 12) "האוסף המתוק של על השולחן" (על השולחן, 2002) - עורכת. "שוקולד" (על השולחן, 2004) - עורכת. "ששת מתוקים" (על השולחן, 2005) - מחברת. "ששת מאפים" (על השולחן, 2005) - מחברת, יחד עם בן-זוגה, השף רונן גורן. "סודות מתוקים" (קרין גורן, 2006) - מחברת. רב המכר כולל תקליטור DVD עם סדנאות מצולמות של מתכונים נבחרים. "אפייה זה משחק ילדים" (קרין גורן, 2008) - ספר שחובר במיוחד לילדים. "סודות מתוקים 2" (קרין גורן, 2011) "אם לסבתא היה מיקסר" (קרין גורן, 2013) - בספר בוחרת גורן "מתכוני סבתא", מתכונים של פעם אך בשיטות אפיה עדכניות, תוך התחשבות בהתפתחות הטכנולוגיה המודרנית, דבר המשפר את איכות וקלות הבישול. לספר מצורף תקליטור DVD ובו סדנאות אפייה מצולמות בהן גורן מכינה מקבץ ממתכוני הספר. "חצי חצי" (קרין גורן, 2016) "מתוק בבית" (קרין גורן, 2020) מדיה וקבצים בנושא קרין גורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרין גורן קרין גורן, ברשת החברתית פייסבוק קרין גורן, ברשת החברתית אינסטגרם קרין גורן, סרטונים בערוץ היוטיוב קרין גורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הפרסומים של קרין גורן, בקטלוג הספרייה הלאומית המתכונים הכי טובים של קרין גורן באתר לבשל כמו שף רותי קינן, על זוגיות מתוקה וספר בישול חדש, באתר ynet, 9 באוקטובר 2010 רינה זיסמנוביץ, קפה עם קרין גורן, 25 בספטמבר 2011 הדס בשן, ‏"אני אישה מתישה. צריך מינונים שלי, כמו בעוגה", באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2021
גבן (מקצוע)

גַּבָּן הוא אדם שמקצועו הוא ייצור גבינות. בעבר היו הגבנים רובם ככולם עצמאים ובעלי עסקים זעירים, שאת תוצרתם היו משווקים לתושבי אזוריהם; זאת כתוצאה מכך שחיי המדף של הגבינות היו קצרים, וזאת מאחר שהחלב לא עבר תהליך פסטור טרם הכנתו. כיום, כשמוצרי החלב רובם ככולם עוברים תהליך פסטור וחיי המדף ארוכים, רוב הגבינות מיוצרות על ידי חברות גדולות ולכן רוב הגבנים עובדים כשכירים. אף על פי כן, ישנם גבנים עצמאים העוסקים בייצור גבינות הן כמקצוע והן כתחביב. מהגבן המודרני נדרש ידע רב מבעבר, בייחוד לאור הדגש המושם על איכות הגבינות, הן מצד הרשויות הדורשות תנאי ייצור שיבטיחו את טיב המוצר והן מצד ציפיות הצרכנים לגבינה טובה יותר. תפקיד הגבן הוא לפקח על תהליך החליבה, מאזורי המרעה, הרפת ועד למחלבה. החלב שמגיע למחלבה עובר תהליך פסטור (תהליך חימום הנועד להרוג את החיידקים שבחלב ולא פוגע בטעמו ובערכו התזונתי). לאחר הפסטור, לכל סוג של גבינה המיוצר, עובר החלב תהליך אחר. ייצור הגבינה הוא תהליך של הפיכת החלב הנוזלי למוצר מוצק על ידי החמצה, באמצעות חיידקים (חיידקי חומצת חלב או בלועזית חומצה לקטית) והגבנה באמצעות חומר מקריש הנוצר בקיבת העגל הצעיר. החיידקים הופכים את סוכר החלב- הלקטוז לחומצת חלב ומבצעים את ההקרשה הראשונית של החלב. לאחר מכן, הם נותרים פעילים גם להמשך התהליך. בשלב מתקדם יותר של תהליך ייצור הגבינה ישנם חיידקים המייצרים גז (דו־תחמוצת הפחמן) במהלך התסיסה, הגורם להיווצרות ה'חורים' בגבינה הצהובה. יש גבינות המוחמצות באמצעות חיידקי תרמופיליים סבילים לחום גבוה (45 מעלות צלזיוס) ויש גבינות המוחמצות באמצעות חיידקי מזופיליים שאוהבים טמפרטורה נמוכה יותר (20 מעלות צלזיוס). גבינות כמו קוטג' עוברות החמצה באמצעות חיידקים בלבד, לעומתן יש גבינות שדורשות יצירת גבן חזק יותר הנוצר באמצעות רנין. בעבר הרנין שימש חומר עיקרי בהפיכת נוזל החלב למוצק אך בישראל רוב המחלבות משתמשות בתחליפים צמחיים או סינתטיים להקרשת החלב.
פייר בובייה

פייר צ'ארלס בובייר (אנגלית: Pierre Charles Bouvier; נולד ב-9 במאי 1979) הוא סולן להקת הפופ פאנק הקנדית סימפל פלאן. לפני שהתחילה הקריירה המוזיקלית שלו, בובייה עבד במסעדת ברביקיו בעיר הולדתו מונטריאול, קנדה. בגיל 13 הקים את להקת הפאנק-רוק ריסט (Reset) יחד עם חברו לספסל הלימודים צ'אק קומאו. פייר היה גם הסולן של הלהקה וגם הבסיסט. כשלא היה מרוצה ממנהל הלהקה, עזר לייסד את להקת הפאנק-רוק המצליחה סימפל פלאן, אשר הוא מייצג והוא גם הסולן הראשי שלה, יחד עם קומאו, המתופף וכותב השירים של הלהקה. בתוספת לכך, בובייה היה הבאסיסט המקורי של הלהקה, עד שהוחלף בבסיסט דייוויד דסרוסיירס כאשר דייוויד הצטרף ללהקה. בביצועים חיים, לפעמים פייר מנגן בגיטרה (חשמלית ואקוסטית) בשירים מסוימים. הוא גם הנחה תוכנית טלוויזיה בערוץ MTV שנקראה "Damage Control" שמאז הסתיימה כמתוכנן. כיום הוא שופט בתוכנית "קנדה שרה" מדיה וקבצים בנושא פייר בובייה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פייר בובייה פייר בובייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פייר בובייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פייר בובייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פייר בובייה, באתר Yandex.Music (ברוסית) פייר בובייה, באתר Discogs (באנגלית) פייר בובייה, באתר בילבורד (באנגלית)
קיש

קיש (בצרפתית: Quiche) הוא מאפה עגול פתוח, מלוח, המורכב מקלתית ועליה מלית מתערובת הכוללת ביצים, שמנת, ירקות, גבינות, או פיסות בשר. בדרך כלל, הקלתית נאפית אפייה עיוורת לפני שהמרכיבים האחרים נוספים לאפייה נוספת. למרות שהקיש הוא מאפה פתוח (כלומר, ללא תוספת בצק המכסה אותו), לעיתים נוספות פרוסות עגבנייה או ירק אחר, או רצועות בצק, כקישוט מעל התערובת. הקיש בדרך כלל נאכל קר, ונחשב במטבח הצרפתי לחלק ממרכיבי סל הפיקניק הקיצי. הקיש נחשב לרוב לסוג של פשטידה. מקורו של הקיש הוא ממטבח חבל לורן בצרפת (על גבול גרמניה) ויש המחשיבים אותו כסוג של טארט מלוח. ייתכן שמקור השם הוא מהמילה הגרמנית Kuchen שפירושה עוגה, מאפה. קיש לורן המקורי הוא טארט ממולא ביצה, רפרפת ובייקון מעושן. גבינה נוספה רק מאוחר יותר למתכון. תוספת של בצל תהפוך את המאפה לקיש "אלזסי". יעל גרטי, חג מאכלי החלב: בית ספר לקישים, באתר ynet, 22 במאי 2009 הכל על קישים, קיש, באתר Teamim קישים (בישול), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברי

ברי (בצרפתית: Brie) היא גבינה צרפתית רכה. מוצאה של הברי ממחוז סן ומארן שבחבל איל-דה-פראנס (צפון-מרכז צרפת). בשל הפופולריות שלה יש לה חיקויים רבים בכל העולם. היא עשויה מחלב פרה, והבשלתה אורכת בין שלושה שבועות (בתנאי מפעל) ל-10 שבועות (בבוטיקים). קיימים שני מותגים בלבד הרשאים להיקרא "ברי" (בניגוד ל"גבינה בנוסח ברי", שפירושו גבינה דומה המיוצרת כחיקוי)- ברי דה מו (Brie de Meaux) וברי דה מלן (Brie de Melun). הברי דה מוֹ יוצרה לראשונה במאה ה-8 באזור פריז. היא אינה מפוסטרת. היא בעלת ארומה של אגוזים קלויים ונגיעות של שמרים. המרקם שלה חלק וכמעט נוזלי. צבעה צהוב-קש והוא מבהיר עם ההבשלה. הקליפה מכוסה קרום עובש לבן המנוקד בתסיסות אדומות-חומות. ברי דה מו מיוצרת בגלגלים במשקל 2.5-3 קילוגרם. הברי דה מלן מיוצרת באריזות קטנות יותר, טעמה וריחה עדינים יותר, היא מפוסטרת והבשלתה ממושכת יותר. צבעה זהוב, קליפתה כהה יותר ומכוסה קרום עובש לבן. גבינות הברי מגוונות מאוד בטעמן, החל מטעם עדין וחלש וכלה בטעם חלבי דומיננטי. הגבינות התעשייתיות, כמובן, ארומטיות פחות וטעמן חלש מאלה המיוצרות בתהליך ידני. גבינת ברי בשלה מחזיקה מעמד מחוץ למקרר במשך כ-3 ימים. נהוג להגישה בפני עצמה, בליווי קרקרים או ענבים, או להסיר את העטיפה ולהוסיף את הגבינה לתבשילים שונים כיוון שהגבינה רכה ומותכת בקלות. צורת הגשה מקובלת נוספת היא טבילת פרוסות גבינה בביצה ופירורי לחם וטיגונה. את הברי מקובל ללוות ביינות קינוח או בשרדונה. מקור גבינת הבְּרִי בצפון צרפת במישורי האזור ההיסטורי-גאוגרפי ברי (Brie) (אנ') שבקרבת פריז. פירוש השם בצרפתית קדומה הוא מישור, פלטו (כיום בתחום חבל Île-de-France). בזכות קרבתה לפריז הגיעה הגבינה לשוקי העיר ושולחנם של מלכי צרפת. הגבינה מוזכרת כמעדן כבר במאה ה-8 בדברי ימיו של 'קרל הגדול' מלך צרפת שהיה גדול שליטי אירופה בימי הביניים. כאלף שנים מאוחר יותר, בזמן המהפכה הצרפתית, ביקש לואי ה-16 לכלול את הגבינה בסעודה האחרונה שלו לפני שקופד ראשו אל מול ההמון המשולהב. בקונגרס וינה אשר התקיים לאחר תבוסתו של נפוליאון בראשית המאה ה-19, התעורר ויכוח מה היא הגבינה הטובה בעולם. הצרפתים הציעו תחרות שבסופה זכתה הברי בתואר "מלכת הגבינות וגבינת המלכים" ועמה בפופולריות גואה בכל רחבי אירופה ובתהילת עולם. פרסומה של הברי הביא ל"העתקים" רבים שיוצרו במדינות רבות. רק בשנת 1980 ניתן סטטוס AOP לגבינת Brie de Meaux וב-1990 זכתה גם ה-Brie de Melun במעמד היוקרתי. מדיה וקבצים בנושא ברי בוויקישיתוף ברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נקטר

נקטר הוא כינוי כללי למשקאות קלים שאינם מוגזים המבוססים על מיץ פירות. בחלק מהמדינות, מזוהה המשקה כמשקה תעשייתי, וזאת בניגוד למיץ. כך למשל בארצות הברית ובאנגליה, "מיץ פירות" חייב להכיל 100% פרי, בעוד הנקטר יכול להימהל במים או בתוספי מזון, הכוללים, בין היתר ממתיקים וחומרים משמרים. בניו זילנד, לעומת זאת, משמש המושג "מיץ" לצורך ציון משקה ממותק המורכב לרוב מסירופ או תרכיז פרי ומים, בעוד נקטר משמש לציון מיץ מפרי טהור ללא תוספים. בישראל על פי החוק משקה המוגדר נקטר חייב להכיל לפחות חמישים אחוז פרי. השם "נקטר" מקורו במיתולוגיה היוונית, בה שימש שם זה ככינוי למשקה האלים (או, על־פי מחברים מסוימים, למאכל האלים) וזהו המשקה שנותן לאלים חיי נצח. מיץ ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המנון סרביה

בוז'ה פראבדה (בסרבית, באותיות קיריליות: Боже правде, בתרגום לעברית: "אלוהים של צדק") הוא המנון הרפובליקה של סרביה. הלחן נכתב על ידי דאבורין ינקו (Даворин Јенко), והמילים על ידי יובאן ג'ורג'ביץ' (Јован Ђорђевић), בשנת 1872. בהתחלתו שיר חגיגי בוז'ה פראבדה היה המנונה של ממלכת סרביה. כיום בהמנונה של סרביה המילה מלך הוחלפה במילים: ארץ ואלוהים. עד להחלטתו של בית משפט החוקתי של בוסניה והרצגובינה, מתאריך 29 בינואר 2007, היה זה גם המנונה של רפובליקה סרפסקה, ישות בתוך בוסניה והרצגובינה. אז הוכרז כלא תואם את חוקתה של המדינה, היות שהוא איננו מבטא את רגשותיהם של הבוסניאקים והקרואטים כעמים החוקתיים של הישות לצד הסרבים. החלטה זאת נכנסה לתוקפה עם פרסומה בתאריך: 31 במרץ 2007. כיום המנונה של סרפסקה הוא מויה רפובליקה Mоја Република (הרפובליקה שלי). מדיה וקבצים בנושא המנון סרביה בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון סרביה" באתר מיוזיק בריינז „Боже Правде“ - Инструментал - אספה עממית של הרפובליקה של סרביה - אינסטרומנטל Извођење химне Републике Србије. - ביצוע ההמנון של הרפובליקה של סרביה - סולו עם מוזיקה
מלון מצודת דוד

מלון מצודת דוד הוא מלון ברחוב המלך דוד בירושלים, בשכנות למלון המלך דוד הוותיק. המלון נבנה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כחלק מפיתוח מתחם ממילא, על חורבותיהם של כמה גושי בניינים מן השכונה ההיסטורית שנהרסו. הוא תוכנן בידי האדריכל משה ספדיה כמבנה בצורת פרסה, המדמה מבנה תיאטרון רומי ומתנשא לגובה עשר קומות. שתי זרועות המבנה מסתיימות בטרסות מדורגות המהוות את מרפסות הסוויטות שלו, ומשקיפות אל מגדל דוד וחומות העיר העתיקה. המבנה, המשתלב בתכנון הכולל של מתחם ממילא שתוכנן כולו בידי ספדיה, הוא בסגנון נאו-אוריינטלי המשלב אלמנטים ירושלמיים ומזרח תיכוניים עם אדריכלות מודרנית מקורית. במלון 384 חדרים וסוויטות, שקרוב למחציתם נשקפים לעיר העתיקה ויתרתם לעיר החדשה. המלון נמצא בבעלות קבוצת אלרוב של היזם ואיל הנדל"ן אלפרד אקירוב. הוא נפתח בשנת 1998 תחת השם "הילטון ירושלים", ונוהל בתחילתו בידי רשת הילטון הבינלאומית בהתקשרות שנועדה להעניק לו מוניטין בינלאומיים, יוקרה וניהול מקצועי. בשנת 2001 נתגלעו חילוקי דעות עסקיים ומשפטיים בין אקירוב לבין רשת הילטון, והיא הוצאה מניהול המלון. לאחר שהוחלט שלא ליצור התקשרות חדשה עם חברת ניהול בינלאומית אחרת, הוסב שמו ל"מלון מצודת דוד" והוא מנוהל בידי חברת אלרוב מלונות כחלק מקבוצת אלרוב. בבוררות שהתנהלה בין חברת אלרוב לחברת המלונות הילטון, קבע הבורר בשנת 2009, כי הביטול במאי 2001 של הסכם הניהול של בית מלון היה שלא כדין. הבורר פסק לרשת הילטון פיצוי של כ-20.5 מיליון דולר. המלון ממוקם בסמיכות למלון ממילא ששייך אף הוא לקבוצת אלרוב, ושני המלונות מפעילים מערכת הזמנות ומכירות משותפת. בשנים 2010, 2011, 2014 דורג המלון בין עשרת "המלונות הטובים ביותר במזרח התיכון" של קונדה נאסט טראבלר. רחוב המלך דוד בשנות החמישים, הבניינים במרכז התמונה נהרסו כדי לבנות את המלון. הכניסה למלון מצודת דוד חזית המלון אתר המלון סיור וירטואלי במלון(הקישור אינו פעיל) מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת של המלון, באתר 'חלון אחורי', 30 בדצמבר 2015 רויטרס, מלון הילטון ירושלים, שבבעלות אלפרד אקירוב, מתנתק מרשת הילטון העולמית, באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2001 שרון ביידר, ‏אלרוב נדל"ן תפצה את חברת המלונות הילטון ב-20.5 מיליון דולר בעקבות פסק בוררות, באתר גלובס, 1 בינואר 2009 המגזין האמריקאי בחר: מלון "מצודת דוד" בין הטובים במזה"ת, באתר nrg‏, 26 באוקטובר 2010 מצודת דוד וענבל בירושלים בין עשרת בתי המלון הטובים במזרח התיכון, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2011 10 המלונות הטובים במזה"ת: 3 מהם מישראל, באתר וואלה, 23 באפריל 2014
פריזבי

צלחת מעופפת או פריזבי (נכתב לעיתים כפריסבי) היא עיגול פלסטי בקוטר 20–25 סנטימטר בעלת קימור בשפתה, משקלה של צלחת פריזבי מקצועית עומד על 175 גרם. על הצלחת המעופפת פועל כוח עילוי כאשר היא נעה באוויר, וכך ניתן למסור אותה מאדם לאדם. המשחק עם הצלחת המעופפת, שמזכיר את הדיסקוס היווני העתיק, נמשך אלפי שנים. ביוון העתיקה, כבר בשנת 708 לפני הספירה, נערכו תחרויות זריקת דיסקוס, שביססו את השם של צלחת שטוחה זו. ב-1871, ויליאם ראסל פריזבי הקים בעיר ברידג'פורט שבקונטיקט מאפייה בשם "חברת המאפים של פריזבי", שהתמחתה בפאי בתבניות פח עגולות. בשנת 1947, וולטר פרדריק מוריסון מלוס אנג'לס, שהיה בעל חזון, הבחין בפופולריות של משחק זריקת התבניות מהמאפייה וראה בכך הזדמנות עסקית. יחד עם וורן פרנסיוני, הם פיתחו בשנת 1948 גרסה פלסטית משופרת לצלחת המעופפת, ששונה מהתבניות הפחיות והייתה מדויקת ונשארה באוויר יותר זמן, והמציאו את הצלחת המעופפת המודרנית. פריזבי הוא סימן מסחרי רשום של חברת Wham-O (אנ'), אך משמש גם כשם גנרי לחפץ זה. הפיזיקה שעומדת מאחורי הצלחת המעופפת מתמקדת בשני מושגים עיקריים: עילוי שגודלו נקבע על ידי עקרון ברנולי ויציבות גירוסקופית. כאשר הצלחת מעופפת, היא מתנהגת כמו כנף, כאשר העילוי נובע מהכוחות האווירודינמיים הפועלים עליה. הכוחות הללו אינם ממוקדים במרכז הצלחת, ולכן נדרש מומנט זוויתי גבוה כדי לשמור על יציבותה. המומנט הזוויתי עוזר להתנגד למומנטות שנוצרים על ידי הכוחות האווירודינמיים, ובכך מאפשר לצלחת לעוף למרחקים ארוכים ולשמור על טיסה יציבה. ערך מורחב – אולטימייט אולטימייט או אולטימייט פריזבי, הוא משחק ספורטיבי ותחרותי, ללא מגע בין שחקנים, ובו משתמשים בפריזבי במקום בכדור. המשחק מתנהל על מגרש דשא או חול ים בגודל דומה למגרש כדורגל, בו שני שטחי הבקעה הסמוכים לצלעותיו הצרות, בדומה למגרש פוטבול. מטרת כל צד במשחק היא להעביר את הפריזבי אל שטח ההבקעה של הקבוצה היריבה. אולטימייט פריזבי משלב את האלמנטים הטובים ביותר מענפים כגון כדורגל, כדורסל ופוטבול אמריקאי לספורט אחד אלגנטי, תובעני ופשוט אך מרתק. כדי להתחרות ברמות הגבוהות, משחקן אולטימייט נדרשת רמה של סיבולת, מהירות וזריזות. זריקת דיסקוס דיסק גולף פריזבי לכלבים מדיה וקבצים בנושא פריזבי בוויקישיתוף קובי אזולאי, "גליליאו צעיר", פריזבי: איך הומצאה הצלחת המעופפת?, באתר ynet, 18 באוגוסט 2010 "8 Common Words That Are Still Trademarked". Merriam-Webster (באנגלית). נבדק ב-2022-06-24. V. R. Morrison, The Physics of Frisbees, Physics Department, Mount Allison University, Sackville, NB Canada E4L 1E6, 2005 אולטימייט, באתר IFDA
שקמונה

האם התכוונתם ל... תל שקמונה – תל ארכאולוגי בחיפה הוצאת שקמונה – הוצאת ספרים שקמונה (חברה) – חברה ממשלתית עירונית לשיקום הדיור בחיפה בע"מ
איסקרה

"אִיסְקְרָה" (מרוסית: Искра, "הניצוץ") היה עיתון פוליטי של גולים רוסים סוציאליסטים במערב אירופה בראשית המאה ה-20. שם העיתון "איסקרה" ("הניצוץ) נגזר מהמוטו שלו "Из искры возгорится пламя" ("מהניצוץ תוצת האש"), הלקוח משיר שכתב איש הרוח הרוסי ולדימיר אודויֶבסקי בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-19 בתגובה לשיר של פושקין, שפנה אל הדקבריסטים הכלואים בסיביר. העיתון הודפס לראשונה בדצמבר 1900 (על פי מקורות אחרים רק בינואר 1901), בלייפציג שבגרמניה, ולאחר מכן במינכן, בלונדון ובז'נבה. במערכת העיתון שפעלה עד שנת 1903 כיהנו: ולדימיר איליץ' לנין, גאורגי ולנטינוביץ' פלחנוב, יוליוס מרטוב, פאבל אקסלרוד, ורה זאסוליץ', אלכסנדר פוטרסוב ומאוחר יותר הצטרף גם טרוצקי. בשנים 1901–1902 פורסם בעיתון זה המניפסט (שהופיע מאוחר יותר בצורת ספר) החשוב של לנין, Что делать? ("מה יש לעשות?"). משנת 1903 העיתון הפך לביטאון של המנשביקים, עד סגירתו בשנת 1905. העיתון הופץ בכ-8,000 עותקים. מייסדי העיתון "פראבדה" ראו עצמם כממשיכי איסקרה. פראבדה מדיה וקבצים בנושא איסקרה בוויקישיתוף מילות השיר. מילות השיר. ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
.za

za. היא סיומת האינטרנט הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בדרום אפריקה, קיימת מאז 1990. שמה של דרום אפריקה באנגלית הוא South Africa, באפריקנס שהיא השפה הרשמית, המדינה נקראת Suid-Afrika כלומר ראשי תיבות של שם המדינה בשתי השפות הן sa. הסיומת .sa הייתה פנויה עד 1994 ורק אז נתפסה על ידי סעודיה (Saudi Arabia), כלומר דרום אפריקה הייתה יכולה לתבוע ולקבל סיומת זו. אולם נבחרה הסיומת .za על שם המדינה בהולנדית Zuid-Afrika. ac.za city.za co.za edu.za gov.za law.za mil.za nom.za org.za school.za מדיה וקבצים בנושא .za בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .za (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של .za (באנגלית) .za באתר ה-IANA ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולא-שארל בוקסה

רובר ניקולא-שארל בוקסה (בצרפתית: Robert Nicolas-Charles Bochsa;‏ 9 באוגוסט 1789, מונמדי, מאוז, צרפת – 6 בינואר 1856, סידני, אוסטרליה) היה נבלאי ומלחין צרפתי. אביו של ניקולא-שארל היה מוזיקאי והבן ידע לנגן בחליל ובפסנתר כבר בגיל שבע. בשנת 1807 יצא ללמוד בקונסרבטואר של פריז. בשנת 1813 התמנה לנבלאי של התזמורת הקיסרית והחל בכתיבת אופרות עבור האופרה קומיק. ואולם בשנת 1817 הסתבך במעשי חיקוי, הונאה וזיוף ונמלט ללונדון כדי להימנע מתביעה משפטית. הוא נשפט, הורשע בהיעדרו ונידון להטבעת אות קלון ולעבודת פרך. בלונדון, מוגן מן החוק הצרפתי, עזר לייסד את האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנת 1821 והיה למנהלה, אך בשנת 1826, כשהתגלה דבר הרשעתו בפלילים, נאלץ להתפטר. אז התמנה למנהל מוזיקלי של תיאטרון הוד מלכותה בלונדון. בשנת 1839 הסתבך שוב בשערורייה, כשהסתלק עם זמרת האופרה אנה ריבייר-בישופ, אשת המלחין הנרי ראולי בישופ. הזוג הנמלט הופיע בצוותא באמריקה, באוסטרליה וברחבי אירופה (מלבד בצרפת). בנאפולי התמנה בוקסה למנהל רג'ו תיאטרו סאן קרלו (בית האופרה המלכותי של נאפולי) ונשאר שם למשך שנתיים. הזוג הגיע לסידני עם בהלת הזהב בדצמבר 1855, והספיק להופיע בקונצרט אחד בלבד לפני מותו של בוקסה. בישופ מוכת היגון הזמינה מצבה מעוצבת, שהציגה דמות (סמל לאנה) שרועה לרגלי עץ, שנבל נשען אל גזעו בשביל הקבר שבבית הקברות קמפרדאון בסידני. Le retour de Trajan, ou, Rome triomphante Les Héritiers Michau ou le Moulin de Lieursain L’Héritier de Paimpol Le Roi et la Ligue Les Noces de Gamache La lettre de change (English: The Promissory Note; German: Der Wechselbrief) Un Mari pour étrennes Nicolas-Charles Bochsa, harpiste, compositeur, escroc by Michel Faul (editions Delatour France, 2003) Les tribulations mexicaines de Nicolas-Charles Bochsa, harpiste by Michel Faul (editions Delatour France, 2006) מדיה וקבצים בנושא ניקולא-שארל בוקסה בוויקישיתוף ניקולא-שארל בוקסה, באתר AllMusic (באנגלית) ניקולא-שארל בוקסה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקולא-שארל בוקסה, באתר Discogs (באנגלית) ניקולא-שארל בוקסה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) A site (in French) introducing the two books about Bochsa above Further documents Bochsa's tomb in Camperdown cemetery
חלב עמיד

חלב עמיד הוא חלב אשר עבר תהליך עיקור (סטריליזציה), המעניק לו חיי מדף ארוכים במיוחד. במהלך העיקור מושמדים מרבית החיידקים המצויים בחלב. חלב רגיל עובר פסטור בטמפרטורה של 63 מעלות למשך 30 שניות, או 71 מעלות למשך 15 שניות, ומיד מקורר; תהליך זה משמיד את רוב החיידקים המצויים בו, אך שומר על ערכים תזונתיים. לעומתו, חלב עמיד עובר עיקור - מחומם לטמפרטורה של 150 מעלות למשך 3 שניות, ומיד מקורר. תהליך זה משמיד 99.9% מהחיידקים ומהנבגים בחלב, אך עלול לפגום בערכים התזונתיים שלו, בשל שינויים שעוברים החלבונים בעת החימום. חלב עמיד נשמר ללא קירור במשך חודשים מבלי להתקלקל. מבחינה קלורית, חלב עמיד זהה לחלב מפוסטר רגיל. עם זאת, בעוד שבחלב מפוסטר יש 9 מיקרוגרם חומצה פולית ב-100 גרם, בחלב עמיד יש רק 1 מיקרוגרם ל-100 גרם, וכן קיים אובדן חלקי בערכים של ויטמין B12, ויטמין C ו-ויטמין B1‏. הטכנולוגיה לייצור חלב עמיד נקראת UHT ‏ (Ultra-high temperature processing) או ultra-pasteurization. היא בעיקר משמשת ליצירת חלב עמיד אך בין השאר גם למיצי פירות עמידים, שמנת עמידה, חלב סויה עמיד ויין עמיד. את הטכנולוגיה פיתחה חברת טטרה פאק השוודית בשנות ה-60 של המאה ה-20 והיא זכתה להצלחה בכל העולם. בישראל החלה חברת תנובה להקים פס ייצור לחלב עמיד במחלבת רחובות בשנת 1977. בתחילת שנות ה-80 זכה החלב לפופולריות, מאחר שהיה זול יותר מחלב מעוקר ושווק באריזת קרטון נוחה. בשנת 1997, בעקבות פרשת הסיליקון בחלב, השקיעה תנובה כחצי מיליון דולר בהפקת פרסומת לחלב עמיד, שצולמה בתחנת החלל מיר, זו הייתה הפעם הראשונה מעולם שפרסומת צולמה בחלל. החלב העמיד מצליח מאוד באירופה – 7 מ-10 אירופאים שותים אותו דרך קבע. למעשה, במדינות חמות כדוגמת ספרד, הוא מועדף בשל העלויות הגבוהות של שינוע חלב טרי. חלב פסטור שימור מזון חיי מדף "Taste for a cool pinta is a British Tradition". The Times. נבדק ב-2008-04-03. GREG MORAGO. "UHT: MILKING IT FOR ALL IT'S WORTH". Hartford Courrant. נבדק ב-2008-04-03. "תנובה" תשקיע 250 מיליון ל"י ב"היפר-שוקים" ובמחלבות, דבר, 30 בנובמבר 1977 חלב עמיד זול יותר מחלב מעוקר, דבר, 27 במרץ 1980 ורד שרון-ריבלין, ‏תנובה השקיעה כחצי מיליון דולר בהפקת סירטון החלב בחללית "מיר", באתר גלובס, 24 באוגוסט 1997 Solomon. Zaichkowsky, Polegato.Consumer Behavior: Pearson, Toronto. 2005. pg 39 "Without prejudice". Dairy Industries International. אורכב מ-המקור ב-2009-07-09. נבדק ב-2008-04-03. Elliott, Valerie (2007-10-15). "The UHT route to long-life planet". London: Times Online. נבדק ב-2008-03-01. "Udio trajnog mlijeka veći od 70%". Ja Trgovac. נבדק ב-2010-03-05. מועצת החלב - שנתון 2018, באתר halavi.org.il