laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הגנה אזורית

הגנה אזורית היא שיטת הגנה בספורט שמהווה חלופה להגנה אישית. בשיטה זו, שחקן הגנה שומר על אזור מסוים ולא על שחקן התקפה מסוים. בעוד שההגנה האזורית ידועה ביותר בכדורסל, ניתן להשתמש בה כמעט בכל ספורט בו קבוצה מגנה מפני התקפה. בהגנה אזורית בכדורסל כל שחקן הגנה מופקד על אזור כלשהו ולא על שחקן התקפה מסוים כמו בשמירה האישית. האזורים מוקצים לשחקני ההגנה לפי סוג ההגנה הספציפי ומאפייני השחקנים על המגרש. הגנה אזורית בכדורסל מסומנת על ידי קבוצת מספרים המציינים את מספר השומרים, כאשר הסדר הוא מהחוץ פנימה לכיוון הסל המוגן. למשל, הגנה אזורית 2-3 (ובמילים: "שתיים-שלוש") היא הגנה שבה שני מגנים מכסים את חזית האזור (מעל קו העונשין), בעוד ששלושה מגנים מכסים את האזור שקרוב יותר לסל. בארצות הברית, הגנה אזורית נעשתה חוקית לאחרונה ב-NBA, למרות שהיא נפוצה יותר בליגת המכללות. באירופה, ההגנה האזורית נפוצה מאוד. סוגי ההגנות הקיימות הן: 2.1.2, 3.2, 1.3.1, 2.2.1, 1.2.1.1, לחץ על כל המגרש, לחץ על חצי מגרש. כמו כן, נפוצים גם שילובים של הגנות, כגון: 1.3.1 כל המגרש לחץ, 1.2.2, חצי מגרש לחץ, 3.2 דבל-אפ הגנה אזורית מעורבת 1 אישית ו-4 אזורית. יצירת עבודת צוות הכוללת שיתוף פעולה הדוק וחזק אשר כולל יכולות גופניות ויכולות מנטאליות יחד. יצירת לחץ על אזורים מסוימים על המגרש. מניעת חדירה של שחקני התקפה לסל, והכנסת כדור פנימה לתוך אזור הצבע. מניעת יתרון של שחקן מסוים על שחקן אחר (גבוה מול נמוך, או חזק מול חלש). יציאה קלה להתקפה מתפרצת. הפחתת השימוש בחסימות של קבוצת ההתקפה. יצירת יתרונות הגנתיים והאטת ההתקפה היריבה בקליעה ובכדרור. צמצום האפקטיביות של אחד על אחד בפיק אנד רול. שינוי קצב המשחק של ההתקפה וקצב המשחק בכלל. לרוב, הגנה אזורית קשה יותר לפיצוח מאשר הגנה אישית. הדבר מאלץ את שחקני ההתקפה לחשוב יותר - דבר המוביל לעיתים קרובות לירידה באיכות קבלת ההחלטות. אילוץ שחקני ההתקפה למשחק מסודר. קווי התפר בין שחקני ההגנה מועדים לפורענות, מכיוון שהם דורשים תיאום ברמה גבוהה בין שחקני ההגנה. על מנת לפתור בעיה זו, יש מאמנים המקצים מראש לכל שחקן חצי מטר נוסף בכל אזור ואזור, במטרה ליצור שטחי חפיפה בין שחקן לשחקן. ההגנה דורשת מאמץ גופני ועבודת צוות ברמה גבוהה. קל יותר לשחקני ההתקפה להגיע לריבאונד, מכיוון שקשה יותר לשחקני ההגנה למנוע מהם להגיע אליו ("סגירה לריבאונד"). הגנה אישית
ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית

ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית (באנגלית: Mrs Beeton's Book of Household Management) הוא ספר שיצא לאור בשנת 1861 ונועד להוות מדריך לניהול משק הבית הוויקטוריאני בבריטניה. הספר נכתב על ידי איזבלה ביטון, שנודעה בעטיו בכינוי "הגברת ביטון". הספר זכה להצלחה רבה ונחשב ל"תנ"ך" של ספרי הבישול האנגליים. הספר פורסם כמוסף לכתב עת שפרסם בעלה של ביטון, סמיואל ביטון, בין השנים 1859–1861. בספר 1,112 עמודים, מהם 900 מכילים מתכונים, ועל כן עיקרו של הספר הוא ספר בישול. מרבית המתכונים לוו באיורים צבעוניים, והיה זה ספר הבישול הראשון שלווה באיורים. מרבית המתכונים בספר מקורם בספר הבישול שכתבה אלייזה אקטון. הספר נועד להוות מדריך לניהול כל ההיבטים של משק הבית, וכלל 2,751 הוראות לטיפול במשרתים וכן הנחיות לטיפול במחלות ילדים. הספר זכה להצלחה רבה ובשנה בה יצא לאור נמכרו ממנו 60,000 עותקים. עד שנת 1868 נמכרו למעלה משני מיליון עותקים של הספר. לאחר מותה של איזבלה בשנת 1865 נקלע בעלה לחובות ובשנת 1866 מכר את הזכויות להוצאת וורד, לוק וטיילר (Ward, Lock and Tyler) עבור 3,250 ליש"ט. הספר זכה להצלחה רבה ונמכר עד ימינו (אף שכיום שונה הספר בתוכנו מהמהדורות המקוריות). "הגברת ביטון" הפכה לסמל תרבותי בבריטניה, וראשיתם של שני מתכונים, זכו לפרסום רב והפכו לביטויים המסמלים את התקופה הוויקטוריאנית בה נכתב הספר: ”ראשית דבר - תפסי ארנבת”. וכן ”קחי תריסר תריסרי ביצים”. מדיה וקבצים בנושא ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית בוויקישיתוף גרסאות אינטרנטיות ספרה של הגברת ביטון באתר פרויקט גוטנברג גרסה אינטרנטית של הספר באתר אוניברסיטת אדלייד גרסה אינטרנטית של הספר מידע על הספר מידע על הספר רונית ורד, פינת אוכל | לערוך ולהגיש, באתר הארץ, 10 בפברואר 2011 First catch your hare. ביטוי זה אינו מופיע בפירוש בספר במהדורות שלפנינו, אם כי בכמה מתכונים תיאורים דומים. למשל, המתכון לארנבת צלויה (1027, Roast Hare) מתחיל במילים "Choose a young hare" (בחרי ארנבת צעירה). Take 12 dozen eggs.[דרוש מקור: איפה זה מופיע בספר?]
MAVEN

MAVEN (ראשי תיבות של: Mars Atmosphere and Volatile EvolutioN) היא גשושית לחקר מאדים ששוגרה על ידי נאס"א ב-18 בנובמבר 2013 כחלק מתוכנית מארס סקאוט. מטרת המשימה היא לחקור את אטמוספירת מאדים. ב-15 בספטמבר 2008 הודיעה נאס"א כי היא בחרה ב-MAVEN להיות משימת מארס סקאוט 2013. MAVEN גברה על 9 מועמדים אחרים למשימה. MAVEN שוגרה בנובמבר 2013 ונכנסה למסלול סביב מאדים בספטמבר 2014. עלותה של משימת MAVEN היא כ-485 מיליון דולר. מטרות משימת MAVEN הם: לקבוע מה תפקידו של החומר הנודף מאטמוספירת מאדים ונפלט לחלל במהלך הזמן. קביעת המצב הנוכחי של האטמוספירה הגבוהה, היונוספירה והאינטראקציה שלהם עם רוח השמש. קביעת השיעורים הנוכחיים של הגז הטבעי והיונים הנפלטים לחלל והתהליכים השולטים בהם. קביעת היחס בין איזוטופים באטמוספירת מאדים. MAVEN שוגרה על גבי משגר אטלס 5 ב-18 בנובמבר 2013, ונכנסה למסלול של מאדים ב-22 בספטמבר 2014. MAVEN מבוססת על מבנם של MRO ומארס אודיסיי. מחלקת החלל של לוקהיד מרטין תבנה את החללית ותבחן אותה. MAVEN עתידה לחקור את אטמוספירת מאדים ואת האינטראקציה שלה עם השמש. החללית תישא מכשירים שימדדו את מאפייני הגזים המרכיבים את אטמוספירת מאדים, האטמוספירה העליונה, רוח השמש והיונוספירה. אוניברסיטת קולורדו, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומרכז טיסות החלל גודרד אחראים כל אחד על בניית מערכת אחרת שתשוגר על גבי החללית. המערכות כוללות: Particles and Field (P&F) Package – נבנה על ידי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. SWEA – מודד את האלקטרונים ביונוספירה וברוח השמש. SWIA – מודד את צפיפות ומהירות רוח השמש והיונים במעטה המגנטוספירה. STATIC – מודד יונים תרמיים עד ליונים בעלי בריחת-אנרגיה בינונית. SEP – מזהה את ההתנגשויות בין חלקיקי סולאריים באטמוספירה העליונה. LPW – קובע את מאפייני היונוספירה וגלי החום של יונים הנמלטים המאטמוספירה וקרינה סולארית אולטרה-סגולה החודרת לאטמוספירה. MAG – מודד את הרוח הסולארית הבין-כוכבית והשדות המגנטיים של היונוספירה. Remote Sensing (RS) Package – נבנה על ידי אוניברסיטת קולורדו. IUVS – מודד מאפיינים גלובליים של האטמוספירה העליונה והיונוספירה של מאדים. Neutral Gas and Ion Mass Spectrometer (NGIMS) Package – נבנה במרכז טיסות החלל גודרד NGIMS – מודד את הרכב האיזוטופים של גזים טבעיים ויונים. פיניקס (גשושית) אתר האינטרנט הרשמי של MAVEN דף הפרויקט באתר נאס"א (באנגלית) אבי בליזובסקי, ‏נאס"א הכריזה על משימת מאדים הבאה: מקפת מייבן לחקר האטמוספירה, באתר "הידען", 17 בספטמבר 2008 אבי בליזובסקי, ‏החללית מייבן על כן השיגור לקראת המראתה המתוכננת ביום שני למאדים, באתר "הידען", 17 בנובמבר 2013 רויטרס, צפו בשיגור החללית "מייבן" למאדים, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2013 איתי נבו, ‏מי הזיז את האטמוספרה שלי?, באתר "הידען", 19 בנובמבר 2013 אבי בליזובסקי, ‏החללית מייבן נכנסת השבוע למסלול סביב מאדים, באתר "הידען", 20 בספטמבר 2014 רויטרס, החללית "מייבן" הגיעה למסלולה במאדים, באתר ynet, 22 בספטמבר 2014 חיים מזר, ‏מאדים: סיכום ביניים של ממצאי החללית MAVEN, באתר "הידען", 30 באוקטובר 2019 MAVEN, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) NASA Selects 'MAVEN' Mission to Study Mars Atmosphere Thumbs Up Given for 2013 NASA Mars Orbiter MAVEN primary scientific objectives NASA Awards Launch Services Contract for MAVEN Mission CU chosen for $485M Mars exploration project
ג'ים לי

ג'ים לי (באנגלית: Jim Lee; נולד ב-11 באוגוסט 1964 בסיאול, קוריאה הדרומית) הוא כותב, עורך, מאייר ומפיץ קומיקס קוריאני-אמריקאי, שהחל את דרכו כמאייר עבור חברת מארוול קומיקס בשנת 1987, עם כותרים כ-Alpha Flight ו-Punisher: War Journal, בטרם הוכר בזכות עבודתו בחוברות The Uncanny X-Men. לי מוכר בסגנון הציור המפורט והדינאמי שלו ונחשב לאחד האמנים המפורסמים והמבוקשים ביותר בעשור האחרון. בשנת 1992, לי ייסד יחד עם אמנים נוספים חברת הפצה משלהם, אימג' קומיקס. בנוסף, ברשותו חברת הפצה בשם Wildstorm Productions, אותה מכר בשנת 1998 לחברת DC קומיקס. לי המשיך לפרסם תחת ליין ויילדסטורם עד לשנת 2010. ב-18 בפברואר 2010, לי מונה כמפיץ שותף עבור חברת DC קומיקס, יחד עם העורך דן דידיו. כהוקרה על עבודתו, לי זכה בפרס ע"ש הארווי קורצמן, שלושה פרסים מטעם מגזין ויזארד, וכן פרס אינקפוט (Inkpot Award), המוענק כמדי שנה בכנס קומיק-קון העולמי. All-Star Batman and Robin #1-10‏ (2005–2008) Coup d'état: Sleeper‏ (Authority)‏ (2004) Batman #608-619 ‏(2002–2003) Batman: Gotham Knights (Batman Black and White) #1 ‏(2000) Flinch #1 ‏(1999) Justice League of America vol. 4 #0 (עמוד אחד בלבד, 2006) Just Imagine Stan Lee with Jim Lee creating Wonder Woman‏ (2001) #26 Bullets‏ 100 (עם אמנים אחרים, 2001) Orion (Tales of the New Gods) #12 ‏(2001) Robotech #0‏ (2002) Superman vol. 2 #204–215 ‏(2004-2005) Superman/Batman #26 (שני עמודים, עם אמנים אחרים, 2006) Weird War Tales one-shot‏ (2000) Justice League #1 ‏(2011 ואילך) Darker Image (Deathblow) #1-2 ‏(1993) Deathblow (איור מלא): #1-3; (עם טרבור סקוט): #0 (1993-1996) Deathmate #Black (עם אמנים אחרים, 1993) Divine Right #1–12‏ (1997–1999) Gen¹³ #0, 4-7 ‏(1994) Grifter/Shi #1, (מיני סדרה בת שני חלקים, עם טרוויס צ'רסט, 1996) Invincible #51 (עטיפה) Moonlight and Ashes: Fire From Heaven #2 (מיני סדרה בת שני חלקים, 1996) Savage Dragon #13 ‏(1994) StormWatch #47 ‏(1997) WildC.A.T.s (איור מלא): #1-13; (עם אמנים אחרים): #32, 50 (1992–1998) Alpha Flight #51, 53, 55-62, 64 ‏(1987–1988) Daredevil Annual #5 ‏(1989) Fantastic Four vol.2 #1–6 ‏(1996–1997) Iron Man vol.2 #6 (עם אמנים אחרים, 1997) Marvel Comics Presents Namor #33 ‏(1989) Punisher Annual #2 ‏(1989) Punisher: War Journal #1–13, 17-19 ‏(1988–1989) Solo Avengers (Mockingbird) #1 ‏(1987) Stryfe's Strike File #1 (עם אמנים אחרים, 1993) Uncanny X-Men #248, 256–258, 267–277 ‏(1990–1991) X-Men vol. 2, #1–11 ‏(1991–1992) WildC.A.T.s/X-Men: The Silver Age ‏(1997) אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים לי (באנגלית) ג'ים לי, ברשת החברתית פייסבוק ג'ים לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ים לי, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ים לי, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ים לי במסד הנתונים comicbookDB
ליבהר

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] ליבהר (בגרמנית: Liebherr) היא חברה גרמנית העוסקת בייצור ציוד מכני הנדסי, עגורנים, ציוד תעופה, ציוד תחבורה, ציוד בנייה, מכונות לתעשייה, מכונות חקלאות, כלי עבודה ומכשירי חשמל ביתיים. החברה מספקת בנוסף מגוון של שירותים ומוצרים בטכנולוגיה חדשנית. מטה החברה הראשי שוכן בעיר בול (אנ') אשר בשווייץ. תהליכי הפיתוח והייצור של מוצרי חברת ליבהר מתבצעים ב-35 מיקומים ב-16 מדינות שונות. נכון לחודש דצמבר 2010 מעסיקה החברה 32,979 עובדים ביותר מ-120 חברות במדינות שונות ברחבי העולם. חברת ליבהר נוסדה בשנת 1949 בעיירה קירכדורף בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה על ידי הנס ליבהר כחברה משפחתית לציוד בנייה. המוצר הראשון של החברה היה עגורן נייד (TK-10) אשר היה ידוע בקלות הפירוק וההרכבה שלו. נכון לשנת 2011 החברה נמצאת עדיין בבעלות משפחתית מלאה, ומנוהלת על ידי הדור השני של המשפחה, איזולדה ליבהר וווילי ליבהר. קבוצת ליבהר מחולקת ליחידות שונות בתוך החברה, אשר ניתנות לניהול יעיל וקל יותר. ניהול התפעול של ייצור המוצרים ומכירותיהם הם באחריות מלאה של החטיבה העוסקת בהם. חברת ליבהר מייצרת עגורנים ניידים ומגדליים, ציוד לנמלים, ציוד מכני הנדסי הכולל כלים לכרייה, חציבה, וחפירה מהגדולים בעולם, בכללם: דחפורים, מעמיסים אופניים, מחפרים, טרקטורים ומפלסות; ציוד בנייה, ציוד סלילת כבישים, משאיות עפר, משאיות מחצבה גדולות, ומשאיות מערבלי בטון. כמו כן החברה מייצרת חלקי מטוסים ומהווה ספק עיקרי של חלקי מטוסים לאיירבוס. בנוסף, חברת ליבהר מייצרת מכונות תעשייתיות, כלי חיתוך תעשייתיים, כלי עבודה כגון מקדחים, ומכשירי חשמל ביתיים כגון מקררים ומקפיאים. מוצרי החברה נרכשו על ידי חברת מנופי אבי ומופעלים בישראל. מחפר ליבהר ליבהר T282 משאית המכרה הגדולה בעולם מחפר מכרות ליבהר 974 יעה אופני ליבהר מחפר ליבהר R934 דחפור ליבהר 724 משאית עגורן עגורן מגדלי עגורן נייד עגורן טלסקופי מנופי מטענים בנמל רוסטוק מכונת קידוח מערבל בטון ליבהר מניע למעלית ליבהר מלגזה טלסקופית מדיה וקבצים בנושא ליבהר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליבהר ליבהר, ברשת החברתית פייסבוק ליבהר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליבהר, ברשת החברתית אינסטגרם ליבהר, ברשת החברתית LinkedIn ליבהר, סרטונים בערוץ היוטיוב
פנטומימה קורנת

פנטומימה קורנת (בצרפתית: Pantomimes Lumineuses) היא סדרה של שלושה סרטים מצוירים קצרים: בירה טובה (Un bon bock), הליצן וכלביו (Le Clown et ses chiens) ופיירו המסכן (Pauvre Pierrot). השלושה נוצרו על ידי אמיל ריינו בשנים 1888, 1890 ו-1891 בהתאמה, והוקרנו לראשונה ב-28 באוקטובר 1892 במסגרת ההקרנה הפומבית הראשונה בהיסטוריה של סרט מצויר. ההקרנה בוצעה ידנית באמצעות התיאטרון החזותי שהמציא ריינו, טרם המצאת הסינמטוגרף על ידי האחים לומייר. יום ההקרנה מצוין החל מ-2002 כיום ההנפשה הבינלאומי. לסגנונם של שלושת הסרטים קרא ריינו "פנטומימה קורנת", והם הוצגו בקביעות במוזיאון גרוון ברובע התשיעי של פריז החל מנובמבר 1892 ועד פברואר 1894. בעקבות ההצלחה הוציא ריינו סדרה נוספת של פנטומימה קורנת, שכללה שני סרטים: "ליד בקתת החוף" (Autour d'une cabine) שהוקרן עד 1900 ו"חלום ליד האח" (Un rêve au coin du feu) שהוקרן עד יולי 1897. שלושת הסרטים, מצוירים, הומוריסטיים ואילמים, הונפשו על ידי אמיל ריינו לפסקול שנכתב במיוחד על ידי גסטון פולן (Gaston Paulin). למעט "פיירו המסכן" ו"ליד בקתת החוף", ריינו השליך את תמונות כל סרטיו לנהר הסן, וכך מתוך שלושת סרטי הפנטומימה הקורנת הראשונה רק תמונות הסרט "פיירו המסכן" שרדו עד ימינו. בחור עובר אורח נכנס לפונדק קברט באזור כפרי בצרפת ומזמין בירה ממלצרית אלגנטית. כשהמלצרית חוזרת עם ההזמנה, פונה אליה הבחור ופותח בשיחה. בעודו משוחח עם המלצרית, מגיע הטבח, שותה את כוס הבירה שהזמין הבחור, ונעלם. כשהבחור מסתובב חזרה לשולחן הוא מופתע מהיעלמות הבירה בכוסו ומזמין כוס נוספת מהמלצרית. נוסע אחר נכנס לפונדק ומתחיל להתווכח עם הבחור. במהלך הוויכוח שוב מופיע הטבח, שותה את תוכן כוס הבירה החדשה ונעלם בשנית. הנוסע האחר הולך לו, ושוב הבחור מוצא כוס בירה ריקה. הוא קורא למלצרית, מתעצבן ועוזב את הפונדק. אז הטבח שב לפונדק ומסביר למלצרית את פשר היעלמות תוכן שתי כוסות הבירה, שניהם צוחקים מהמקרה ונעלמים מהמסך. הסרט כלל 700 תמונות ונמשך כ-15 דקות בקצב ההקרנה דאז. ליצן נכנס ומצדיע למצלמה. שלושה פודלים מבצעים פעלולים שונים: נעמדים, תופסים שרביט בפיהם, עוברים דרך חישוק, הולכים על כדור, קופצים מעל מקל וכן הלאה. הסרט כלל 300 תמונות על פני סרט של 22 מטרים, ונמשך כ-10 דקות בקצב ההקרנה דאז. לילה אחד בא ארלקינו לראות את אהובתו קולומבינה (שתי דמויות מהקומדיה דל'ארטה האיטלקית). פיירו מגיע לבית קולומבינה ודופק בדלתה, אך קולומבינה וארלקינו מסתתרים. פיירו מתחיל לשיר, אבל ארלקינו מפחיד אותו ופיירו המסכן נס על נפשו. הסרט כלל 500 תמונות שהשתרעו על פני סליל של 36 מטרים. משך ההקרנה דאז עמד על כ-15 דקות. תמונות הסרט המקוריות ניתנו בשנת 1926 על ידי משפחת ריינו לקונסרבטוריון הלאומי לאומנויות (Conservatoire National des Arts et Métiers). הוא שוחזר חלקית ונשמר בארכיון של הסינמטק הצרפתי בשני עותקים: גודל מקורי ובתמונות 35 מ"מ. בקצב ההקרנה כיום משך הסרט עומד על 4 דקות. מדיה וקבצים בנושא פנטומימה קורנת בוויקישיתוף Pauvre Pierrot, יוטיוב (קצב ההקרנה מותאם לימינו ועל כן משך הסרט אינו זהה למקור) Un bon bock, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Le Clown et ses chiens, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Pauvre Pierrot, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בירה טובה, אתר העמותה של אמיל ריינו (בצרפתית) הליצן וכלביו, אתר העמותה של אמיל ריינו (בצרפתית) פיירו המסכן, אתר העמותה של אמיל ריינו (בצרפתית)
פקטה סונט סרוונדה

פקטה סונט סרוונדה (בלטינית: Pacta sunt servanda) או "חוזים יש לקיים" הוא כלל בסיסי במשפט המקובל ובמשפט הקונטיננטלי, וכן במשפט הבינלאומי הפומבי והפרטי. המשמעות המקובלת של הכלל היא במשפט הפרטי בדיני חוזים. בתי המשפט אוכפים את הכלל הבסיסי כי חוזה יש לקיים, וכי אי-קיום של החוזה מהווה הפרה של החוזה. במסגרת הכלל על הצדדים להתנהג בתום לב ובדרך מקובלת ולקיים את החוזה. אי קיום החוזה עשוי לזכות בסעדים במסגרת החוק, גם אם לא נגרם נזק לצד השני. עצם ההפרה יש בה כדי לגרום נזק לפרט ולחברה, כי היא פוגעת בתפיסת החוזה ככלי יעיל להתקשרות בין אנשים ובעסקים. על כן יכול בית המשפט לכפות אכיפת החוזה ואף סעדים אחרים, כגון פיצויים. המשפט הישראלי דחה את תורת ההפרה היעילה המקובלת בארצות הברית, וקבע, במסגרת כלל זה, כי יש לקיים את החוזה, או לשלם פיצויי הסתמכות בגין ההפרה, בנוסף לנזק שנגרם בפועל. עם זאת, ניתוח אמפירי של איל זמיר הראה כי בפועל משך הזמן עד לקבלת פסק דין הביא להפיכת תרופת האכיפה ללא רלוונטית, ובפועל נפסקים לניפר פיצויים בלבד. אמנת האמנות משנת 1969 קובעת, בהתבסס על כלל זה, כי כל אמנה בינלאומית צריכה להיות מקוימת על ידי הצדדים בתום לב. כוח עליון (משפטים) לאון יהודה אניג'ר, איל זמיר ואורי כץ "המהפכה במעמדה של תרופת האכיפה - דין, תיאוריה וממצאים אמפיריים" משפטים מט (27.06.2019). זמין לקריאה בכתובת https://lawjournal.huji.ac.il/article/12/1699
מתי הררי

מתי הררי (נולד בשנת 1952) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבת הצנחנים וראש מנהל הסגל. הררי גדל בקיבוץ גת. בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם הררי כמפקד צוות בסיירת והשתתף במבצעיה בעומק סוריה, כותונת ודוידקה. כמפקד פלוגה בגדוד 890 השתתף במבצע אנטבה. בהמשך שירת כסמג"ד בגדוד. במלחמת לבנון הראשונה לחם הררי כמפקד גדוד 890 של הצנחנים. הגדוד בפיקודו נחת בשפך נהר אל-אוואלי בעומק לבנון, והוביל את החטיבה בהתקדמות לאורך ציר החוף. בהמשך מונה הררי לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בשנת 1986 מונה הררי למפקד עוצבת ברעם ובשנת 1988 למפקד בית הספר לקצינים ואף נראה בסרט התיעודי להיות קצין. בתקופת מלחמת המפרץ שירת כראש מחלקת מבצעים במטה הכללי. בשנת 1991 מונה למפקד חטיבת הצנחנים ושירת בתפקיד עד שנת 1993. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מנהל הסגל בדרגת תת-אלוף. לאחר שחרורו הצטרף בשנת 1998 לחברת שטראוס-עלית, שימש כסגן נשיא משאבי אנוש, בשנת 2001 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש של שטראוס-עלית אינטרנשיונל וב-2005 למשנה למנכ"ל. הררי הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בוגר השתלמות למפקדים בכירים, קורס קציני חי"ר מתקדם בארצות הברית, בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה. מתי הררי באתר חטיבת הצנחנים. עמנואל רוזן, "סרבן קצונה" בראש בית הספר לקצינים, מעריב, ‏ 27.05.1988. מתי הררי, בארכיון הבימה "תא"ל (מיל') מתי הררי מג"ד 890 במלחמת של"ג", במחנה, ‏ 6 ביוני 2012, עמוד 24. גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 69. איתן אורן, להיות קצין, סרט תיעודי, 1991 מתי הררי מונה למשנה למנכ"ל שטראוס-עלית אינטרנשיונל, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2005
חלום ליד האח

חלום ליד האח (בצרפתית: Un rêve au coin du feu) הוא סרט מונפש קצר בבימויו ויצירתו של הממציא הצרפתי אמיל רנו. הסרט מורכב מ-400 תמונות שצוירו ביד במהלך 1893 ונמשך כ-12 דקות בקצב ההקרנה דאז. הסרט הוקרן באמצעות פרי המצאתו של ריינו, התיאטרון החזותי (théâtre optique) - מכשיר מהפכני שאיפשר הקרנה ידנית של סרט צבעוני בתקופה שלפני המצאת הסינמטוגרף. הסרט אילם ומלווה על ידי פסנתר בקטע שנכתב במיוחד לצורך כך על ידי המלחין גסטון פולן (Gaston Paulin) וכן באפקטים קוליים שיוצרו ידנית בזמן הנכון בסרט. הסרט הוקרן באופן סדיר לציבור במוזיאון גרוון החל מדצמבר 1894 עד יולי 1897 יחד עם הסרט ליד בקתת החוף כחלק מהסדרת השנייה של הפנטומימה הקורנת, שעקבה אחר ההצלחה של הסדרה הראשונה של הפנטומימה הקורנת. יחד עם זאת, אמיל ריינו השליך לנהר הסן את התמונות המקוריות של הסרט לאחר שפשט את רגלו בעקבות הוצאת הסינמטוגרף של האחים לומייר, והסרט מוגדר מאז כיצירה אבודה. רקעו של הסרט היה קבוע בעוד שהדמויות הן אלו שנעו בין תמונה לתמונה. התפאורה הייתה חדר רחב ידיים של טירה צרפתית, כורסא גדולה מימין, כורסא קטנה משמאל ובמרכז אח גדול. חתול שמן נכנס לאיטו לתוך הסלון, מסתובב אנה ואנה, וקופץ להתכרבל על הכורסא הגדולה. בעל הבית נכנס עם כובע ומעיל, מניח אותם בצד ומבריח את החתול מהכורסא. הוא פוסק רגליו ליד האח ונרדם. האש באח מתחזקת לה והלהבות הולכות וגדלות לתוך הארובה. בתוך האש נראים חייו של האיש ודמות אחרת שמעליבה אותו. האיש מתעורר ויוצא מהחדר אל הקרב. "חלום ליד האח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חלום ליד האח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חלום ליד האח, אתר העמותה למען אמיל ריינו (בצרפתית)
אוק"י

אוק"י (ראשי תיבות: "אספני וקוראי קומיקס בישראל") הייתה עמותה שמטרתה לקדם ולפתח את תרבות הקומיקס בישראל. העמותה הייתה תוצאה של התארגנות של מספר אספנים שקודם לכן היו פעילים בקרב קהילת הקומיקס הישראלית באופן עצמאי. לעמותה היה מועדון חברים אליו היו יכולים להירשם חובבי קומיקס נוספים. המועדון ארגן העברת סדנאות והרצאות על ידי חברי המועדון בבתי ספר ומתנ"סים עבור ילדים ומבוגרים בגילאים שונים ומארגן ותיאם פעילויות בנושא קומיקס. כמו כן, המועדון ארגן פעילויות כגון הקרנות טרום בכורה של סרטי קומיקס, כנסים בנושא קומיקס, בהם כנסי קא-בום שנערכו כל שנה בחג החנוכה, ודאג להטבות והנחות לחברי המועדון בכל הקשור לקומיקס בארץ. הכנס המרכזי של מועדון אוק"י אשר מתמקד אך ורק בקומיקס, קא-בום, נערך כל שנה במהלך חג החנוכה וכלל הרצאות, סדנאות יצירה, דוכני מכירה, הפעלות מסוגים שונים ועוד. בכנס נערך טקס נבחרי הקומיקס בישראל, שמדרג את הקומיקסים המסחריים המפורסמים על פי העדפת הקוראים בארץ. כמו כן, בכנס התקיימה הדלקת נרות חנוכה קהילתית. כנס קא-בום! ה-1 נערך ב-9.12.04 במתנ"ס "רוזין" ברמת אביב ג'. בכנס היו כ-6 הרצאות. כמו כן, נערכו בו סדנאות קומיקס של אורי פינק ועופר זנזורי, נערכה תחרות טריוויה והוקרן בלעדית הסרט Ghost in the Shell 2. במתנ"ס הוצגה תערוכת ציורים מתחרות נושאת פרסים של הכנס. כנס קא-בום! ה-2 נערך ב-1.1.06 בבית הספר אחד-העם בפתח תקווה. בכנס היו כ-12 הרצאות. כמו כן, נערכו בו מספר סדנאות וגם פאנלים עם משתתפים מתחום הקומיקס ומהאקדמיה. כנס קא-בום! ה-3 נערך ב-21.12.06 במרכז בית תמי שבמרכז תל אביב. בכנס היו כ-12 הרצאות וסדנאות שונות. כנס קא-בום! ה-4 נערך בימים 27-28.12.07 במוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס בחולון. הכנס לא נערך בחופשת חנוכה משום שהמוזיאון נפתח שבוע לפני הכנס. בכנס היו כ-17 אירועים שונים ואף הגיע אורח כבוד מיוחד הסופר והכותב מאט יוקום אשר יצר קומיקס עבור מארוול קומיקס ומגוון עיתונים וכתבי עת אמריקאים. כנס קא-בום! ה-5 והאחרון נערך ב-25.12.08 בבית ציוני אמריקה. כנסים נוספים שעורך המועדון: שני כנסים לזכרו של סמ"ר איתי מזרחי, אשר נהרג במהלך שירותו הסדיר בפעילות מבצעית. איתי מזרחי היה חובב קומיקס ואף צייר בעצמו. כנס שנתי שנערך בעיר אשדוד, במרכז האמנות מונארט. אוק"י, באתר "גיידסטאר ישראל"
רוברט וייט

רוברט וייט (באנגלית: Robert White;‏ סביבות 1538–1574) היה מלחין אנגלי-קתולי, שהמוזיקה הליטורגית שלו לטקסטים לטיניים נחשבת למשובחת במיוחד. יצירותיו ששרדו כוללות מוזיקה לפסוקים ממגילת איכה ומוזיקה אינסטרומנטלית לויולים. תומאס מורלי בספרו "הקדמה פשוטה וקלה למוזיקה מעשית" (A Plaine and Easie Introduction to Practicall Musicke) משנת 1597 מהלל את וייט כאחד מגדולי המלחינים האנגלים, השווה בערכו לאורלנדו לאסוס. הוא מציין את ההרמוניות הנועזות של וייט וכולל אותו ברשימה של שבעה מלחינים ידועי-שם מתקופת טיודור, שהם "פיירפאקס, טאוורנר, שפארד, וייט, פארסונס ומר בירד." בכמה ספרי תווים המצויים כיום בקריסט צ'רץ', אוקספורד ונושאים את התאריך 1581 מכילים את ההקדשה "Maxima musarum nostrarum gloria White' Tu peris, actemum sed tua musa manet" ("הו, וייט, פאר תהילת המוזות שלנו, אתה לעולמך הלכת, אך המוזה שלך לעד תעמוד.") וייט ככל הנראה נולד בהולבורן, שבמחוז לונדון. לפי ארנולד, וייט, בנו של בונה עוגבים, נזכר לראשונה כנער מקהלה ובהמשך כזמר במקהלה של טריניטי קולג' בקיימברידג' בשנים 1554 - 1562. במהלך תקופה זו, בשנת 1560, קיבל תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת קיימברידג', ובשנת 1562 עקר למרחק מילין ספורים, אל אֶלי, שם תפס את מקומו של כריסטופר טיי כממונה על נערי המקהלה ובשנת 1565 נשא לאשה את בתו. בשנת 1566 קיבל משרה דומה בקתדרלת צ'סטר, כממשיכו של ריצ'רד סייוול והשתתף בהכנת מופעי חג השבועות של צ'סטר בשנים 1567-69. הודות למוניטין שיצאו לו כמאמן מקהלות, התמנה בשנת 1570 לאחראי על נערי המקהלה של מנזר וסטמינסטר. וייט ומשפחתו נספו במגפת הדבר הקשה שתקפה את אזור וסטמינסטר בשנת 1574. אף כי נראה שווייט עשה את רוב חייו בעבודה מצפון לבירה, מצוואתו (מן ה-7 בנובמבר 1574) עולה, כי הניח נכסים בלתי מבוטלים בסאסקס והורה לקבור אותו בכנסיית מרגרט הקדושה בווסטמינסטר, "קרוב לילדי". וייט נקבר ב-11 בנובמבר 1574, בגיל 36 בקירוב. על אף מעמדו הגבוה בקרב המוזיקאים במחצית המאה ה-16, יצירותיו כמעט ונשכחו כליל, עד שצ'ארלס ברני גילה אותן. יצירות רבות של וייט שרדו ודי ב-17 המוטטים, המגניפיקט הלטיני, שתי קינות לפסוקים ממגילת איכה ושמונה מזמורי תפילה כדי להעמיד אותו בשורה הראשונה של מלחינים אנגלים מן התקופה האליזבתנית. יצירותיו שאינן כוראליות כוללות "אין נומינס" לוויולים ופנטזיית הקסאקורד לכלי מקלדת. רבים מן המוטטים נכתבו למזמורי תהילים ומאופיינים בנקודות אימיטאציה רציפות ובצליל לכל הברה בראשית כל פסוק. ב"קינות איכה" שלו, לחמישה קולות, הקדים את תקופתו, כמו גם במוטטים Peccatum peccavit Jerusalem ו-Regina Coeli יצירותיו של וייט מתחלקות לשתי קבוצות עיקריות: אלה ששימשו אולי בטקסי התפילה בתקופת מרי והאחרים (מוטטים לפסוקי תהילים וקינות איכה) שנכתבו, קרוב לוודאי, בתקופת מלכותה של אליזבת. רוברט וייט, באתר AllMusic (באנגלית) רוברט וייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט וייט, באתר Discogs (באנגלית) רוברט וייט, באתר Songkick (באנגלית) רוברט וייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Thomas Morley's "Introduction to Practical Music" Chester Cathedral Website ספקטור ומאטר, הערך "רוברט וייט" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין ספקטור ומאטר