laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמואל ג'ורג' מורטון

סמואל ג'ורג' מורטון (באנגלית: Samuel George Morton‏; 1799–1851) היה רופא ומדען אמריקאי, שנודע במחקריו בנוגע להבדלים בנפח הגולגולת בין בני אדם בני גזעים שונים. המחקרים, שהתבססו על אוסף גדול של גולגולות אנשים בני גזעים שונים, שימשו לעיתים כבסיס מדעי להצדקת העבדות בארצות הברית. מורטון נולד בעיר פילדלפיה, בפנסילבניה. הוא נולד למשפחה קוויקרית אבל מאוחר יותר הצטרף לזרם האפיסקופלי. הוא למד רפואה באוניברסיטת פנסילבניה ואחרי כן באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד. הוא עסק ברפואה משנת 1824, ובשנים 1839-1843 היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת פנסילבניה. מורטון נחשב לאבי "האסכולה האמריקאית" באתנוגרפיה. קבוצה זו האמינה שגזעים שונים של בני אדם משתייכים למינים ביולוגיים שונים. חלק מתלמידיו של מורטון האמינו בפוליגניזם, כלומר בבריאה נפרדת של הגזעים השונים של בני האדם, בניגוד להבנה המילולית של סיפור הבריאה בספר בראשית. מורטון עצמו, שהיה נוצרי אדוק, מעולם לא התבטא מפורשות בעניין. מורטון האמין שמנפח הגולגולת של אדם אפשר להסיק על היכולת החשיבתית שלו: גולגולת גדולה יותר, משמעה מוח גדול יותר ולפיכך יכולת אינטלקטואלית גבוהה יותר. באמצעות אוסף של מאות גולגולות מחלקים שונים של העולם, כולל כ-100 גולגולות עתיקות ממצרים, הוא חקר את ההבדלים בנפח הגולגולת של בני גזעים שונים, ומצא שנפח הגולגולת של הלבנים גדול מזה של האמריקאים הילידים (האינדיאנים), וששניהם גם יחד גדולים מנפח הגולגולת של השחורים. הוא פרסם את תוצאות מחקריו בשני ספרים מרכזיים בשנים 1839 ו-1844. כיום מדענים מאמינים שנפח המוח של בני אדם קשור בעיקר לממדי הגוף, ולא ליכולות אינטלקטואליות. בשנת 1981 פרסם המדען סטיבן ג'יי גולד את ספרו "אין מידה לאדם". הספר כלל עיבוד מחודש לתוצאות מחקרו של מורטון על נפח הגולגולת, וטען כי התוצאות המקוריות היו מבוססות על נטאי ומניפולציה, הן בבחירת המידע והן בהטייה של התוצאות עצמן. גולד טען כי משנלקחות בחשבון הטיות אלו, אין כל בסיס לדירוג שערך מורטון לנפח הגולגולת של הגזעים השונים. במחקר מדוקדק יותר שהתפרסם בשנת 2011 נמצאו הטיות דווקא בניתוח של גולד, בעוד שלא נמצאה הטיה במדידותיו של מורטון, או בצורה בה בחר לעבד את הנתונים שעמדו לרשותו. החוקרים שללו מכל וכל את הנחות המוצא הגזעניות של מורטון, והציעו כי ההבדלים בנפח הגולגולת קשורים דווקא להבדלים באקלים ולא בהבדלים ביכולת החשיבה, אולם לא מצאו פגם בשיטות החקר של מורטון. בשנת 1988 התפרסם מאמר של החוקר ג'ון ס. מייקל, שבחן מחדש את עבודתו של מורטון לאור טענותיו של גולד בספר. המחקר מצא כי נתוניו של מורטון היו מדויקים יותר ממה שטען גולד, וכי על אף שעבודתו כוללת שגיאות והשמטות, היא מדויקת במידה סבירה ואין כל ראיה לכך ששיבש את הנתונים במכוון. עם זאת, על פי המאמר, בהיעדר הגדרה מדויקת ל"גזע", עבודתו של מורטון היא חסרת משמעות מבחינה סטטיסטית. על פי מייקל, עבודתו של מורטון היא פגומה, והסביבה התרבותית בה עבד הייתה גזענית, אך לא ניתן להראות קשר ברור בין שתי העובדות, כפי שניסה גולד להוכיח. אאוגניקה סטיבן ג'יי גולד, אין מידה לאדם, הוצאת דביר, 1992. מדיה וקבצים בנושא סמואל ג'ורג' מורטון בוויקישיתוף סמואל ג'ורג' מורטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי סמואל ג'ורג' מורטון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Lewis, J., D. DeGusta, M. Meyer, J. Monge, A. Mann, and R. Holloway (2011). "The Mismeasure of Science." Public Library of Science Biology 9 (6): e1001071. Michael, J. S. (1988). "A New Look at Morton's Craniological Research." Current Anthropology 29: 349-354
עיט סוואנות

עיט סוואנות (שם מדעי: Aquila rapax) הוא מין עיט במשפחת הנציים. זהו עוף דורס גדול. הוא מגיע לגודל של 62-72 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 165-185 ס"מ ומשקלו 1.6-2.4 ק"ג. בעבר סווג כתת-מין של עיט ערבות, אך כיום הוא מוגדר כמין נפרד. מין זה אינו נודד בניגוד לעיט הערבות והוא מתרבה באפריקה, צפונית ודרומית למדבר סהרה ובדרום מערב אסיה הטרופית עד להודו. הוא מקנן קבוע המטיל 1-3 ביצים בקן הנמצא על עצים או על האדמה. בכל אזור תפוצתו הוא מעדיף אזורים יבשים ופתוחים כמו מדבריות או סוואנה. עיט הסוואנה ניזון בעיקר מפגרים למיניהם, אך יצוד יונקים קטנים, זוחלים ועופות ואף יגנוב מזון מדורסי יום אחרים. הקול שמשמיע עיט זה מזכיר את קריאת העורב, אך בעיקרון זהו עיט שקט שלא משמיע קול חוץ מבתצוגה. מדיה וקבצים בנושא עיט סוואנות בוויקישיתוף עיט סוואנות, באתר ITIS (באנגלית) עיט סוואנות, באתר NCBI (באנגלית) עיט סוואנות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט סוואנות, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיט סוואנות, באתר GBIF (באנגלית) עיט סוואנות באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דואר צבאי (ישראל)

בצה"ל, שירותי הדואר הצבאי (בראשי תיבות: ד"צ) ניתנים לצורך העברת דברי דואר בין חיילים לבין חיילים, בין חיילים לבין אזרחים ובין יחידות צה"ל לאזרחים באמצעות דואר ישראל. לכל יחידה צבאית נקבע (כיום) מספר ד"צ בן חמש ספרות שהראשונה בהן היא תמיד "0", המטופל על ידי דואר ישראל כמספר מיקוד. ליחידה חותמת ד"צ משולשת ואישורים לקבלת דואר ומסירתו. חותמת ד"צ משולשת מהווה תחליף לבולי דואר בתוך הארץ, והטבעתה על מכתבי חיילים, מכתבי אזרחים, עובדי צה"ל ודואר רשמי הנשלחים בתוך הארץ, פוטרת מתשלום דמי הדואר. על דברי דואר הנשלחים ליחידות צה"ל נרשם מספר הד"צ של יחידת הנמען, וכן פרטיו המלאים של הנמען. על דברי דואר המשוגרים על ידי חיילים מצוינים פרטי השולח האישיים הצבאיים ומספר הדואר הצבאי של היחידה. לחייל הנמצא בשירות סדיר או בשירות מילואים פעיל אסור לשלוח דברי דואר פרטיים אישיים מבתי דואר או מתיבות דואר אזרחיות, אלא באמצעות משרד הדואר ביחידתו. דברי דואר פרטיים, הנשלחים על ידי חיילים, יועברו לצנזורה הצבאית באמצעות בית הדואר שאליו קשורה היחידה. עם הקמת צה"ל הוקם במאי 1948 "שירות הדואר הצבאי" (תחת אגף האפסנאות) שהפעיל את מערך דואר החיילים במהלך מלחמת העצמאות. לאחר סוף מלחמת העצמאות, ביוני 1949 הוקמה "יחידת קצין הדואר" (תחת חיל הקשר והתקשוב). הדואר הצבאי פעל במסגרת היחידה עד שזו נסגרה במרץ 2007. פעילות הדואר הצבאי וחיילי יחידת קצין הדואר עברו אז לגדוד תקשוב "צמרת". היחידה נסגרה בעקבות הצטמצמות השימוש בדואר הצבאי כאמצעי המרכזי לתקשורת בין החיילים למשפחתם בבית, עקב העלייה בשימוש בטלפונים ניידים. עיקר הדואר שנשאר בעת סגירת היחידה היה דואר רשמי (הכולל צווי גיוס וצווים לחיילי מילואים), פרסומים צבאיים (ביטאון חיל האוויר, עיתון במחנה, איגרות מפקדים לחיילי מילואים) וחבילות לחיילים (בעיקר לחיילים בטירונות ובהכשרה). בשנות ה-2000, בהתאם לירידה בשימוש בזמני שלום, כך גם פחתה מעורבות שירות הדואר הצבאי בזמני מלחמה. גלויות הדואר הצבאי, אשר שימשו את החיילים שבשטח לשלוח דרישת שלום הביתה, נתנו את מקומן ליוזמות אזרחיות של דואר ישראל בשיתוף עם האגודה למען החייל. כך, במבצע צוק איתן ובמלחמת חרבות ברזל הגיעו לשטחי הכינוס ניידות אשר חילקו גלויות שהופקו במיוחד לחיילים, על מנת שיוכלו לרשום מכתבים ולשלוח אותם למשפחותיהם. ב-2015 עבר הטיפול בדואר חיילים מחיל הקשר והתקשוב לאחריות יחידת מופת של אגף כוח האדם במטה הכללי. מדיה וקבצים בנושא דואר צבאי בוויקישיתוף שירותי הדואר הצבאי, 1969, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים מידע על דואר צבאי בקטלוג הספרייה הלאומית חיים לעבען, שירותי דואר צבאי, הצופה, 11 ביולי 1967 יהושע שגיא, החותמת המשולשת של הדואר הצבאי, דבר, 12 ביוני 1977 כך פועל הדואר הצבאי, דבר, 30 בדצמבר 1980 פקודת מטכ"ל 3.0203, 10 באוקטובר 2001 (בעבר פ"מ 60.0103). רון קסלר, אורנג' והדואר יחלקו לחיילים גלויות כדי לאפשר להם לשלוח ד"ש מהשטח, באתר אנשים ומחשבים, 30 ביולי 2014 ד"ש מהשטח: דואר ישראל למען הדרום, באתר דואר ישראל המפקדים בשטח ביקשו - והדואר הפיק למענם גלויות למשלוח ד"שים כמו פעם, באתר ynet, 25 באוקטובר 2023 דואר ישראל פותח שירות חדש בחינם: זה הקאמבק המרגש, באתר אייס, 31 באוקטובר 2023 דניאל רוזן, הצבי במדים: הדואר הצבאי, תש״ח–תשע״ה (1948–2015), ירושלים: העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, 2022. פרק ו: דעיכת הדואר הצבאי, עמ' 62, 64, 65.
פרנצלאו

פרנצלאו (מגרמנית: Prenzlau) היא עיר מחוז במדינת ברנדנבורג בגרמניה. העיר נמצאת כ-100 ק"מ צפונית לברלין וכ-50 ק"מ מערבית לשצ'צ'ין שבפולין. במקום ישנם עדויות להתיישבות עוד מהתקופה הנאוליתית וכן התיישבות של שבטים סלאביים במאה ה-7 לספירה, אשר הותירו עדות למצודה. העדות הכתובה הראשונה לעיר היא משנת 1187, ובה מוזכרת העיר עם השוק של קריג. פרנצלאו היא עיר הולדתה של אשתו לעתיד של המלך הפרוסי, הנסיכה פרידריקה לואיס מהסן-דרמשטאדט, וגם עיר הולדתו של צייר הנוף הקלאסי וחברו של גתה יעקב פיליפ האקרט. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו יותר מ-85% מהעיר, והשיקום החל רק בשנת 1952, בעיקר באמצעות מבנים טרומיים שנבנו על ידי השלטונות המזרח-גרמניים. לאחר איחוד גרמניה נעשו עבודות שיקום נרחבות, וקו הרקיע של העיר השתנה, שופצו מבנים רבים ונבנו כבישים חדשים. מאידך, רבים מן המפעלים באזור נאלצו לסגור או להקטין משמעותית את מספר העובדים. מדיה וקבצים בנושא פרנצלאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנצלאו (בגרמנית) פרנצלאו (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית Willkommen beim offiziellen Stadtportal der Stadt Prenzlau., PRENZLAU Stadt Kusst See ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פונקציית השגיאה

פונקציית השגיאה (באנגלית: Error Function) היא פונקציה שאינה אלמנטרית המופיעה בהסתברות, סטטיסטיקה, משוואות דיפרנציאליות חלקיות והנדסת חומרים. פונקציית השגיאה מסומנת erf ⁡ ( x ) {\displaystyle \operatorname {erf} (x)} ומוגדרת: erf ⁡ ( x ) = 2 π ∫ 0 x e − t 2 d t {\displaystyle \operatorname {erf} (x)={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\int _{0}^{x}e^{-t^{2}}\,\mathrm {d} t} פונקציית השגיאה היא פונקציה אי-זוגית השואפת ל-1 כאשר x → ∞ {\displaystyle x\to \infty } , ול-1- כאשר x → − ∞ {\displaystyle x\to -\infty } (תוצאה מוכרת של אינטגרל גאוסיאני). פונקציית השגיאה איננה פונקציה אלמנטרית (תוצאה שהוכיח ז'וזף ליוביל), כלומר לא ניתן לבנות אותה על ידי פעולות האריתמטיקה הבסיסיות והרכבה של פולינומים, פונקציית האקספוננט והפונקציות הטריגונומטריות, והפונקציות ההופכיות להן. טור טיילור של פונקציית השגיאה הוא: erf ⁡ ( x ) = 2 π ∑ n = 0 ∞ ( − 1 ) n x 2 n + 1 n ! ( 2 n + 1 ) = 2 π ( x − x 3 3 + x 5 10 − x 7 42 + x 9 216 −   ⋯ ) {\displaystyle \operatorname {erf} (x)={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\sum _{n=0}^{\infty }{\frac {(-1)^{n}x^{2n+1}}{n!(2n+1)}}={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\left(x-{\frac {x^{3}}{3}}+{\frac {x^{5}}{10}}-{\frac {x^{7}}{42}}+{\frac {x^{9}}{216}}-\ \cdots \right)} הנגזרת של פונקציית השגיאה היא: d d x e r f ( x ) = 2 π e − x 2 {\displaystyle {\frac {\rm {d}}{{\rm {d}}x}}\,\mathrm {erf} (x)={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\,e^{-x^{2}}} האינטגרל הלא מסוים שלה הוא: x erf ⁡ ( x ) + e − x 2 π {\displaystyle x\,\operatorname {erf} (x)+{\frac {e^{-x^{2}}}{\sqrt {\pi }}}} פונקציית השגיאה המשלימה מסומנת erfc(האות C בעבור complementary) ומוגדרת: erfc ⁡ ( x ) = 1 − erf ( x ) = 2 π ∫ x ∞ e − t 2 d t {\displaystyle \operatorname {erfc} (x)=1-{\mbox{erf}}(x)={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\int _{x}^{\infty }e^{-t^{2}}\,\mathrm {d} t} פונקציית שגיאה מרוכבת (או פונקציית שגיאה מדומה), המסומנת כ־erfi, מוגדרת להיות: erfi ⁡ ( x ) = − i erf ⁡ ( i x ) = 2 π ∫ 0 x e t 2 d t = 2 π e x 2 D ( x ) , {\displaystyle {\begin{aligned}\operatorname {erfi} (x)&=-i\operatorname {erf} (ix)\\&={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\int _{0}^{x}e^{t^{2}}\,\mathrm {d} t\\&={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}e^{x^{2}}D(x),\end{aligned}}} כאשר D ⁡ ( x ) {\displaystyle \operatorname {D} (x)} היא פונקציית דוסון (Dawson function, אשר יכולה להחליף את erfi כדי למנוע גלישה אריתמטית). חרף שמה, "פונקציית השגיאה המרוכבת", erfi ⁡ ( x ) {\displaystyle \operatorname {erfi} (x)} מחזירה ערכים ממשיים כאשר x ממשי. פונקציית השגיאה מתארת את ההסתברות שמשתנה אקראי בעל התפלגות נורמלית יקבל ערך שמרחקו מהתוחלת קטן מערך פונקציית השגיאה: erf ⁡ ( x σ 2 ) = 1 2 π σ ∫ μ − x μ + x e − ( t − μ ) 2 2 σ 2 d t {\displaystyle \operatorname {erf} \left({\frac {x}{\sigma {\sqrt {2}}}}\right)={\frac {1}{{\sqrt {2\pi }}\sigma }}\int _{\mu -x}^{\mu +x}e^{\frac {-(t-\mu )^{2}}{2\sigma ^{2}}}\,\mathrm {d} t} ניתן לתאר את פונקציית ההתפלגות המצטברת של התפלגות נורמלית בעזרת פונקציית השגיאה: Φ ( x ) = 1 2 ( 1 + e r f x − μ σ 2 ) {\displaystyle \Phi (x)={\frac {1}{2}}\left(1+\mathrm {erf} \,{\frac {x-\mu }{\sigma {\sqrt {2}}}}\right)\!} פונקציית השגיאה מופיעה בפתרון משוואות דיפרנציאליות חלקיות כמו משוואת הדיפוזיה. התפלגות נורמלית אינטגרל גאוסיאני מדיה וקבצים בנושא פונקציית השגיאה בוויקישיתוף MathWorld - Erf פונקציית השגיאה, באתר MathWorld (באנגלית)
ינבוע

ינבוע (בערבית: ينبع, תעתיק מדויק: יַנְבֻּעְ, מילולית: "מעיין") היא עיר נמל במחוז אל-מדינה שבמערב ערב הסעודית. העיר שוכנת בדרום-מערב המחוז לחוף ים סוף, כ-160 קילומטרים דרום-מערבית לעיר אל-מדינה. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 331,916 בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה במחוז אל-מדינה ולעיר השנייה בגודלה בערב הסעודית השוכנת על חוף ים סוף (אחרי ג'דה). העיר הוקמה במוצא צינור נפט שהוביל נפט מהמפרץ הפרסי לים סוף, שנבנה במטרה לעקוף את מצר הורמוז, ובכך להימנע מהסיכון שבזמן מלחמה או משבר תחסום איראן את התנועה במצר. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימשה ינבוע בסיס לכוחות בריטים וערבים שנלחמו באימפריה העות'מאנית. עד 1975 הייתה ינבוע עיר נמל קטנה, אז החליטה ממשלת ערב הסעודית לפתח בינבוע ובג'ובייל מרכזי תעשייה. את ינבוע משרת נמל תעופה בינלאומי (YNB). מדיה וקבצים בנושא ינבוע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ינבוע ינבוע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Medina Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המלחת קרקע

המלחת קרקעות היא תופעה גאוגרפית בה מצטבר בהדרגה מלח על פני הקרקע או בשכבות קרקע אליהן מגיעים שורשי צמחים, עד שריכוזו מגיע לכזה שבו צמחים כבר לא יכולים לגדול בקרקע והיא כבר לא מתאימה לחקלאות. במצבים קיצוניים הקרקע יכולה להגיע לרמת מליחות שאינה מאפשרת אפילו את גדילתם של צמחים המותאמים למליחות. השקיה במים מליחים - באזורים שבהם אין מים מתוקים משקים במים מליחים[דרוש מקור]. השקיה במים מתוקים יחסית במשך אלפי שנים. למשל השקיה בתעלות ממימי נהר פרת, החידקל והנילוס. בעיות ניקוז - מי הגשמים, מי נחלים או מים שמגיעים באופן מלאכותי להשקיה, מצטברים ומתאדים, והמלח שבהם נותר בקרקע. מחסור בגשמים - הגשם שוטף את האדמה. כשהוא לא קיים נוצרת המלחה. הגעת מי תהום קרוב לפני הקרקע והתאדותם תוך השארת המלח בקרקע. הזרמת שפכים ביתיים או תעשייתיים. המלחת מקור המים בשל ניקוז מי גשמים מקרקעות שהומלחו כבר קודם מאיץ המלחה של קרקעות נוספות. ישראל - בעמק יזרעאל, אגם כפר ברוך גורם להמלחה, ולכן החליטו לרוקן אותו כדי להכשיר את הקרקעות בעמק לגדילת צמחייה. אגן הנילוס במצרים - קרקעות רבות נעזבות באזור זה בעקבות המלחה. חלק נכבד מהעזרה של ארצות הברית למצרים מופנית לחפירת תעלות ניקוז כדי לפנות מלחים מהקרקע. הפרת והחידקל - מי הפרת מלוחים יחסית, ובשל כך בעיראק רבע מהקרקעות בהן היו גידולים חקלאיים נעזבו עקב ההמלחה. מדבור משרד החקלאות > יחידות המשרד > שימור קרקע וניקוז > התחנה לחקר הסחף > פרסומים > 2011 > המלחת קרקעות בעקבות פעילות חקלאית
צינור נפט

צינור נפט הוא צינור המשמש להובלה של נפט, ממקום הפקתו לבית זיקוק או לנמל שממנו הוא ממשיך את דרכו במכליות, או מבית זיקוק לתחנות הפצה. לצינורות נפט הייתה בעבר וכיום חשיבות כלכלית ופוליטית רבה. עקב חשיבותם הרבה צינורות הנפט היו מוקד לחבלות ופגיעה מכוונת. בהרבה מקומות הקימו כביש לאורך הצינור כדי לתחזק אותו וגם כדי לשמור עליו מחבלות. צינור IPC – צינור מעיר הנפט כירכוכ שבעיראק דרך סוריה לעיר הנמל טריפולי שבלבנון. הצינור נסגר עקב סכסוכים בין סוריה לעיראק. צינור מכירכוכ לעיר הנמל איכסנדרון שבטורקיה. הצינור נבנה כדי לעקוף את סוריה. האו"ם סגר את הצינור לאחר מלחמת המפרץ כחלק מהצעדים כלפי עיראק. צינור הנפט כירכוכ–ג'ייהאן צינור הנפט כירכוכ–חיפה דרך זרקא שבירדן. את הצינור בנו הבריטים והוא נסגר עם קום מדינת ישראל. צינור הטפ-ליין מערב הסעודית דרך ירדן, סוריה ורמת הגולן ללבנון. הצינור נבנה כדי להעביר כמויות גדולות של נפט למרחק גדול, כתחליף לתעלת סואץ שהייתה סגורה. כשישראל כבשה את רמת הגולן ב-1967 עבר חלק מהצינור בשטח שבשליטתה, והמשיך לפעול עד 1975, אז נסגר עקב מלחמת האזרחים בלבנון. קו צינור אילת-אשקלון נבנה כדי להזרים נפט איראני ולעקוף את תעלת סואץ. חדל לעבוד תקופה לאחר המהפכה באיראן. כיום מזרים נפט מצרי לישראל. צינור מהמפרץ הפרסי לעיר ינבוע שלחוף ים סוף. נבנה כדי לעקוף את מצר הורמוז שנתון לאיום איראני. בתכנון נמצא צינור מערב הסעודית דרך עומאן לחופי האוקיינוס ההודי, במטרה לעקוף את מצר הורמוז. בתכנון צינור הנפט הטרנס-אנטולי צינור הנפט סומד – צינור נפט במצרים המוביל נפט גולמי ממסוף עין שוקנה בחופי הים האדום לאלכסנדריה שלחופי הים התיכון. צינור הנפט חבשאן–פוג'יירה – מוביל נפט גולמי מאבו דאבי לנמל הנפט בפוג'יירה שבמפרץ עומאן. מטרת הצינור לעקוף את מצר הורמוז דרך היבשה. המדינות שהרויחו הכי הרבה ממעבר הצינורות בשטחיהן הן סוריה וטורקיה.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא צינור נפט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא נפט וגז ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס נמרס למתמטיקה

פרס פרדריק אסר נמרס למתמטיקה (באנגלית: Frederic Esser Nemmers Prize in Mathematics) הוא פרס שניתן אחת לשנתיים על ידי אוניברסיטת נורת'ווסטרן. הפרס נוסד בשנת 1994 יחד עם פרס נמרס לכלכלה, בעקבות תרומה של 14 מיליון דולר מאת האחים נמרס, מתוך כוונה ליצור פרס המשתווה ביוקרתו לפרס נובל. הפרס כולל מענק בסך 150,000 דולר, ושהייה של עשרה שבועות באוניברסיטת נורת'ווסטרן. 1994 - יורי מאנין 1996 - ג'וזף קלר 1998 - ג'ון הורטון קונוויי 2000 - אדוארד ויטן 2002 - יעקב סיני 2004 - מיכאיל גרומוב 2006 - רוברט לנגלנדס 2008 - סימון דונלדסון 2010 - טרנס טאו 2012 - אינגריד דובשי 2014 - מייקל ג'רום הופקינס 2016 - ינוש קולר 2018 - אסף נאור 2020 - נאליני אננתרמן 2022 - בהרגב בהט 2024 - לואיג'י אמברוסיו Nemmers Prizes, באתר של אוניברסיטת נורת'ווסטרן
פרס נמרס לכלכלה

פרס ארווין פליין נמרס לכלכלה (באנגלית: Erwin Plein Nemmers Prize in Economics) הוא פרס שניתן אחת לשנתיים על ידי אוניברסיטת נורת'ווסטרן. הפרס נוסד בשנת 1994 יחד עם פרס נמרס למתמטיקה, בעקבות תרומה של 14 מיליון דולר של האחים נמרס, מתוך כוונה ליצור פרס המשתווה ביוקרתו לפרס נובל (חלוקת פרס נובל לכלכלה התחילה בשנת 1969, לפני פרס זה). הפרס כולל מענק בסך 150,000 דולר, ושהייה של עשרה שבועות באוניברסיטת נורת'ווסטרן, ונחשב הפרס המדעי בעל הערך הכספי הגדול ביותר בארצות הברית. תחת תקנון הפרס, חתני פרס נובל לכלכלה אינם זכאים לזכות בפרס נמרס, אך הפרס ניתן לכלכלנים בולטים ששמם מוזכר כמועמדים מובילים לפרס נובל. ואכן, נכון ל־2020, שמונה מזוכי הפרס - דיאמונד, סרג'נט, אומן, מקפאדן, פרסקוט, הנסן, טירול ומילגרום - זכו בפרס נובל לכלכלה לאחר שזכו בפרס נמרס. 1994 - פיטר דיאמונד 1996 - תומאס סרג'נט 1998 - ישראל אומן 2000 - דניאל מקפאדן 2002 - אדוארד פרסקוט 2004 - אריאל רובינשטיין 2006 - לארס הנסן 2008 - פול מילגרום 2010 - אלחנן הלפמן 2012 - דרון אג'מולו 2014 - ז'אן טירול 2016 - ריצ'רד בלנדל 2018 - דייוויד קרפס 2020 - קלודיה גולדין 2022 - אריאל פאקס אתר האינטרנט הרשמי של פרס נמרס לכלכלה
בחריין במשחקים האולימפיים

בחריין משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. בשש הופעותיה הראשונות של בחריין במשחקים לא הגיעו ספורטאיה להישגים גבוהים. המצב השתנה באולימפיאדת בייג'ינג (2008), כאשר מספר אתלטים הגיעו לשלבי הגמר בתחרויות בהן השתתפו. ראשיד ראמזי זכה במדליית זהב, הראשונה בתולדות בחריין, בריצת 1500 מטר, ואולם בשנת 2009 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול אותה ממנו, לאחר שנכשל בבדיקת סמים. יוסוף סעד כאמל הגיע למקום החמישי בריצת 800 מטר ומרים יוסוף ג'מאל הגיעה להישג דומה בריצת 1500 מטר. בילאל מנסור עלי סיים במקום השמיני בריצת 1500 מטר וטארק מובראכ טאהר סיים במקום ה-11 בריצת 3000 מטר מכשולים. באולימפיאדת לונדון (2012) שיפרה ג'מאל את הישגה, וזכתה במדליית הארד בריצת 1500 מטר. ב-2016 שודרגה למדליית זהב לאחר פסילת שתי מתחרותיה הטורקיות בשל הרשעה באימרוץ. שילטאיה אשטה סיימה במקום השישי בריצת 10000 מטר ובמקום העשירי בריצת 5000 מטר, בילאל מנסור עלי סיים במקום העשירי בריצת 1500 מטר וטז'יטו דאבה סיימה במקום ה-12 בריצת 5000 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה רות ג'בט במדליית הזהב בריצת 3000 מטר מכשולים ויוניס קירווה זכתה במדליית הכסף בריצת המרתון. עלי חאמיס סיים במקום השישי בריצת 400 מטר, אלברט קיביצ'י-רופ סיים במקום השביעי בריצת 5000 מטר ורוז צ'לימו סיימה במקום השמיני בריצת המרתון. המשותף לספורטאים הבחרייניים הבכירים הוא שאיש מהם, פרט לעלי חאמיס, אינו יליד בחריין. ראמזי יליד מרוקו, כאמל, עלי, טאהר, ג'בט, קירווה, קיביצ'י-רופ וצ'לימו ילידי קניה וג'מאל, אשטה ודאבה ילידות אתיופיה. כולם קיבלו אזרחות בחריינית לאחר שכבר הגיעו להישגים ספורטיביים בזירה הבינלאומית, כחלק ממאמציה של המדינה להגיע בדרך זו להישגים ספורטיביים שייזקפו לזכותה, בדומה למדינות אחרות במפרץ. בעבר נדרשו מרבית האזרחים החדשים לשנות את שמותיהם לשמות ערביים. באולימפיאדת לונדון, רק שניים מתוך 12 חברי המשלחת הבחריינית היו ילידי בחריין. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: בחריין במשחקים הפאראלימפיים בחריין במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא בחריין במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף הוועד האולימפי של בחריין באתר המועצה האולימפית של אסיה ניר יהב‏, יש להם 22 מדינות, אז איפה המדליות?, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2008 "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
מכבי חדרה

האם התכוונתם ל... מכבי חדרה (כדורסל) מכבי חדרה (כדורגל) מכבי חדרה (כדורגל נשים) מכבי חדרה (כדורעף נשים)
מועצה מקומית תעשייתית

מועצה מקומית תעשייתית בישראל היא רשות מקומית המנהלת אזור תעשייה בין עירוני הכולל כמה מפעלים בעלי תשתית ומערכות ציבוריות משותפות. קיימות שתי מועצות מקומיות תעשייתיות: נאות חובב בדרום ומגדל תפן בצפון. המועצה היא בת תשעה חברים. יושב ראש המועצה הוא נציג של שר הפנים, שאינו מקרב עובדי המדינה. כן חברים בה נציג שר התעשייה המסחר והתעסוקה, נציג שר הבריאות, שלושה נציגים של הרשויות המקומיות הגובלות באתר התעשייתי ושלושה נציגים של המפעלים במועצה. מבנה זה נועד ליצור איזון בין האינטרסים השונים של המפעלים ושל הציבור. תשעת חברי המועצה לא נבחרים בבחירות כברשויות מקומיות אחרות, אלא ממונים על ידי משרדי הממשלה. הכשרת קרקעות, כבישים, מערכות ביוב, ניקוז, שפכים, מים, גינון, חשמל, מקלטים ושטחים ציבוריים אחרים. שמירה ואחזקה של השטחים והמתקנים הציבוריים באתר התעשייתי. פיקוח על קיום חוקים, תקנות וצווים בקשר לבנייה, הפעלה והחזקת המפעלים באתר התעשייתי. פיקוח על מיחזור האנרגיה ועל איכות הסביבה באתר התעשייתי. ארגון וניהול שירותים משותפים באתר התעשייתי: בטיחות, שירותי כבאות, עזרה ראשונה ותחבורה. בשונה מרשויות מקומיות אחרות, המועצה לא עוסקת בנושאי חינוך, רווחה ודומיהם. מפעלי המועצה אינם משלמים ארנונה ליישובים הסמוכים, אלא משלמים אגרה למימון פעילות המועצה התעשייתית, אגרה זו נמוכה מתשלומי הארנונה המקובלים. המועצה נטולת מענקים ומתפקדת לפי הנחיות משרד הפנים ולפי חוק השלטון המקומי. בקרב ארגוני איכות הסביבה קיימת ביקורת נגד המועצות התעשייתיות. לטענתם, מועצה תעשייתית היא מועצה של מפעלים שמפקחת על עצמה, ובכך האינטרס שלה הוא לשמור על המפעלים ולא על הסביבה והיישובים שסביבה. בכך היא שונה ממועצה מקומית רגילה שבה תושבי המועצה יכולים לפקח על פעילות המועצה.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא מועצה מקומית תעשייתית בוויקישיתוף צו המועצות המקומיות (מועצה מקומית תעשייתית נאות חובב), התשמ״ט–1989, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט צו המועצות המקומיות (מועצה מקומית תעשייתית מגדל תפן), התש״ן–1990, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט מירב ארלוזורוב, ויכוח על כוח, איכות סביבה וארנונה: האם ניתן היה למנוע את האסון הנורא באשלים?, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2017 כינון מועצה מקומית תעשייתית, פקודת הרשויות המקומיות
אפיכרמוס

אפיכרמוס מקוס (ביוונית: Ἐπίχαρμος) היה מחבר קומדיות יווני (בערך 530 - בערך 440 לפסה"נ) חי בסירקוזה שבסיציליה. פיתח את המחזה הקומי העממי הדורי והעלה אותו למדרגת קומדיה אומנותית. בהבדל מכותבי הקומדיות האטיים, לא מתח ביקורת סאטירית על אנשי המדינה ופעולותיהם, אלא על הרעיונות של הפילוסופיה והספרות. מן הקומדיות המרובות שחיבר שרדו קטעים מועטים בלבד. אפיכרמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית מדרש לרבנים

האם התכוונתם ל... בית המדרש לרבנים באיסטנבול – בית מדרש לרבנים מיסודם של ר' אברהם דאנון וחברת כל ישראל חברים שפעל בתחילת המאה העשרים. בית המדרש לרבנים באמריקה – המרכז האקדמי והרוחני העליון של הזרם היהודי הקונסרבטיבי בית המדרש לרבנים באמסטרדם – בית מדרש גבוה לרבנים וישיבה, הוקם על ידי הרב יוסף צבי דינר ופעל במחצית השנייה של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בית המדרש לרבנים בבודפשט – מוסד ניאולוגי ללימודי תאולוגיה יהודית בבודפשט בית המדרש לרבנים בברלין – מוסד יהודי רבני אורתודוקסי, שהוקם בברלין על ידי הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר ב-1873 והתקיים עד השואה בית המדרש לרבנים בברסלאו – בית מדרש גבוה להכשרת רבנים ומורים ולעיסוק בחכמת ישראל, שפעל בברסלאו בשנים 1854–1938 בית המדרש לרבנים בווינה – בית מדרש לרבנים מיסודו של הרב אהרן ילינק בית המדרש לרבנים בווילנה – בית מדרש לרבנים מטעם השלטונות שנוסד ב-1847 בית המדרש לרבנים בז'יטומיר – בית המדרש לרבנים מטעם שלטונות האימפריה הרוסית בז'יטומיר בית מדרש לרבנים (מץ) – בית מדרש לרבנים שהתקיים בין השנים 1829–1859 במץ בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת – בית מדרש לרבנים של היהדות הרקונסטרוקטיבית תחכמוני (בית ספר) – בית מדרש לרבנים תחכמוני של תנועת המזרחי בוורשה בית המדרש לרבנים בוורשה – בית המדרש לרבנים מטעם שלטונות האימפריה הרוסית. בית המדרש הרבני של צרפת – המוסד המרכזי ללימודי תאולוגיה יהודית בצרפת בית המדרש לרבנים בבראטיסלבה – ישיבה בפרשבורג (בראטיסלבה) מיסודו של החתם סופר, שהוכרה בידי ממלכת הונגריה כבית המדרש להסמכת רבנים אורתודוקסים בהונגריה בית מדרש גבוה