laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נשיא הרפובליקה הסינית

נשיא טאיוואן, רשמית נשיא הרפובליקה הסינית (בסינית: 中華民國總統; פין-יין: Zhōnghuá Mínguó Zǒngtǒng) הוא ראש המדינה של טאיוואן, המשרה העליונה ביותר ברפובליקה הסינית והוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים. בדומה לנשיא מדינת ישראל, נשיא טאיוואן אינו נחשב חלק מאף אחת מרשויות השלטון; אך בניגוד לנשיא הישראלי, שתפקידו טקסי בלבד, לנשיא טאיוואן סמכויות פוליטיות משמעותיות, ואכן המשטר בטאיוואן הוא משטר נשיאותי. הרפובליקה הסינית הוקמה בשנת 1912 על שטחי סין היבשתית, ברם לאחר השתלטות המפלגה הקומוניסטית הסינית על כל השטחים, ממשלת הרפובליקה הסינית התמקמה באי טאיוואן בשנת 1947. תפקיד הנשיא נוסד בשנת 1948 ולנשיא הראשון מונה צ'יאנג קאי שק ששלט עד מותו בשנת 1976. נשיאת הרפובליקה הסינית הנוכחית היא צאי אינג-ון שהחליפה את מא יינג-ג'יו ב-20 במאי 2016 כנשיאה אישה הראשונה בהיסטוריה של המדינה. הנשיא הזמני הראשון ונשיאים לאחר חוקת 1947 סון יאט-סן (המפלגה הלאומנית) הנשיא הזמני הראשון (כיהן בשנת 1912) נשיא ראשון — צ'יאנג קאי שק (המפלגה הלאומנית) כיהן 5 קדנציות רצופות (בשנים 1948–1975) נשיא שני — ין ג'יאגאן (המפלגה הלאומנית) ממלא מקום (כיהן בשנים 1975–1978) נשיא שלישי — ג'יאנג ג'ינגגוו (המפלגה הלאומנית) כיהן 2 קדנציות רצופות (בשנים 1978–1988) נשיא רביעי — לי דנגחוויי (המפלגה הלאומנית) כיהן 3 קדנציות רצופות (בשנים 1988–2000) נשיא חמישי — צ'ן שואי-ביאן (המפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית) ‏2 קדנציות רצופות (בשנים 2000–2008) נשיא ששי — מא יינג-ג'יו (המפלגה הלאומנית) ‏2 קדנציות רצופות (בשנים 2008-2016) נשיאה שביעית — צאי אינג-ון (המפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית) נשיאה אישה ראשונה ‏2 קדנציות רצופות (בשנים 2024-2016) הנשיא השמיני — לאי צ'ינגדה (המפלגה הדמוקרטית-פרוגרסיבית) (משנת 2024) נשיא הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא נשיא הרפובליקה הסינית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא הרפובליקה הסינית נשיא הרפובליקה הסינית, ברשת החברתית פייסבוק
חוט בנאים

חוט בנאים (נקרא גם: חוט סימון) הוא כלי עבודה ידני המשמש לסימון קווים ישרים בעבודות בניה ונגרות. חוט בנאים עשוי בדרך כלל מחוט כותנה, או חומר סינתטי חזק ואלסטי. מגיע בדרך כלל כשהוא מלופף. לשימוש רב פעמי, ניתן להשתמש בצ'וק ליין, מכשיר המאחסן בתוכו חוט עשוי מחומר הסופח אבקת סימון ובקצהו מותקן תופסן. את הצוק ליין ממלאים מדי פעם באבקת סימון צבעונית הצובעת את החוט. להלן מספר שימושים בחוט הבנאים: במהלך מתווה יסודות, משמש לסימון תוואי שטח (בעיקר בעבודות בנייה). עם מריחתו בגיר לבן, מתיחתו והצמדתו לקרקע, יכול לסמן קו ישר (Skirrett). בעזרת החוט מתווים את המסלול המבוקש מנקודה לנקודה. בהנחת מרצפות - מסמן את המיקום הישר של המרצפות המונחות, כדי לוודא שהריצוף יצא ישר ומדויק. בהנחת לבנים על נדבך הקיר - התווית קו ישר שלידו יונחו הבלוקים. משמש גם לקשירה של משקולת, כדי לבדוק ניצבות של קיר (כמו אנך). בתור שנוגריסט בתחילת העבודה, לסימון גבולות או אפילו לסימון גובה. ניתן להשחיל חוט בנאים באמצעות שואב אבק, והוא יוביל אחריו חוט משיכה חזק יותר. ניתן להשתמש בחוט זה במגוון עבודות אומנות ויצירה, תליית תמונות ועוד. ולכל צורך של חוט, לקשירה רופפת של חומר גלם. חוט בנאים אינו טוב לסימון גובה במפתחים גדולים, עקב משקלו העצמי.
נוף בסביבות ירושלים

"נוף בסביבות ירושלים" או "נס הרים" (1994) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי עופר ללוש. "נוף בסביבות ירושלים" הוא הדפס המתאר נוף הררי של אזור נס הרים, בקרבת העיר ירושלים. תיאור נוף ירושלים הוא נושא שכיח ביצירות האמן. העבודה הודפסה בטכניקה של גיר, אקווטינטה וחומצה חיה במרכז גוטסמן לתחריט בכברי במהדורה של 6 עותקים. הנוף ההררי מחולק לשלוש גליונות נייר, במתכונת של טריפטיכון, בגובה כולל של 190 ס"מ וברוחב של 375 ס"מ. העבודה מאופיינת באקספרסביות של הרישום, שנוצרה על ידי השימוש בטכניקת האקווטינטה ובהוספת כתמי החומצה על פלטות התצריב העשויות נחושת. העבודה הוצגה בתערוכת היחיד של ללוש בגלריה האוניברסיטאית (1994). בתערוכה "עופר ללוש: בין תחריט לפיסול" (2005) במוזיאון הפתוח תפן הוצגה גרסה צבועה של ההדפס. גיר שמן משמש לחסימה של חלקים מפלטת התצריב בזמן צריבתה בחומצה. ראו: נס הרים, טריפטיך, באתר מרכז גוטסמן לתחריט ראו: עופר ללוש: בין תחריט לפיסול, המוזיאון הפתוח, גני התעשייה תפן ועומר, עמ' 73-72
הוהנצולרן-הייגרלוך

הוהנצולרן-הייגרלוך (Hohenzollern-Haigerloch) הייתה ענף בשושלת הוהנצולרן. נסיכי השושלת שלטו בנסיכות קטנה בדרום מערב גרמניה עד לשנת 1849, בה סופחה הנסיכות לפרוסיה. בשנת 1576 מת קרל הראשון, רוזן הוהנצולרן, ונחלתו חולקה בין שלושת בניו; אייטל פרידריך הרביעי, רוזן הוהנצולרן ירש את הוהנצולרן-הכינגן, קרל השני, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן ירש את הוהנצולרן-זיגמרינגן, וכריסטוף, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ירש את הוהנצולרן-הייגרלוך. בשנת 1634 מת קרל, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ללא ילדים, ונחלתו עברה להוהנצולרן-זיגמרינגן. בשנת 1681 הוקמה הוהנצולרן-הייגרלוך מחדש על ידי פרנץ אנטון, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך - בנו של מיינהרד הראשון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן, והיא התקיימה שוב עד למותו של פרנץ כריסטוף אנטון, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך בשנת 1767. כריסטוף 1576-1592 יוהאן כריסטוף 1592-1620 קרל (1620-1634) פרנץ אנטון 1681-1702 פרדיננד לאופולד 1702-1750 פרנץ כריסטוף אנטון 1750-1767 הוהנצולרן-הייגרלוך
גדעון גרטנר

גדעון גרטנר (באנגלית: Gideon Gartner;‏ 1935 – 12 בדצמבר 2020) היה יהודי-אמריקאי, מייסד גרטנר (נקראה עד 2001 "קבוצת גרטנר"), חברת מחקר וייעוץ בתחומי ה-IT הממוקמת בסטמפורד, קונטיקט. גרטנר נולד בפלשתינה (א"י), וגדל בניו יורק. הוא סיים (BSME) במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1956, ותואר שני בבית ספר סלואן למנהל עסקים של MIT ב-1960. בשנים שקדמו להקמת "קבוצת גרטנר," היה גרטנר שותף באופנהיימר ושות'. הוא נבחר לאנליסט הטכנולוגיה המוביל בוול סטריט בין השנים 1972 ו-1977 (כולל), בסקר השנתי של הבנקים הגדולים, קרנות ומוסדיים אחרים, חברות השקעה, שפורסם על ידי מגזין Institutional Investor. גרטנר נפטר ב-12 בדצמבר 2020. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לילך רוזנברג-פרידמן

לילך רוזנברג-פרידמן (נולדה ב-1969) היא היסטוריונית ישראלית במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. רוזנברג-פרידמן עוסקת בעיקר בהיסטוריה החברתית של היישוב ושל מדינת ישראל, בדגש על 'היסטוריה מלמטה' ועל הכללת מגוון של קולות בשיח ההיסטורי. מחקריה עוסקים בפרט בנשים, במגדר ובמשפחה. רוזנברג-פרידמן נולדה בשנת 1969 ברמת גן. את שלושת תאריה האקדמיים קיבלה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. את תואר הדוקטור קיבלה בשנת 2002. עבודת הדוקטור שלה, בהנחיית פרופ' מרגלית שילה, עסקה בנושא "נשים ומגדר בציונות הדתית: ארגון, התיישבות וביטחון, 1948-1918". החל משנת 2017 רוזנברג-פרידמן מכהנת כפרופסור-חבר במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן (בשנים תשע"ב ותשע"ו זכתה בפרס המרצה המצטיינת). בשנים 2022-2017 כיהנה כראש המחלקה. מחקריה עוסקים בתחומי מחקר הנוגעים להיסטוריה חברתית של היישוב ושל מדינת ישראל ובפרט בהתפתחות הציונות הדתית, בעיקר בתחומי חינוך ומגדר; תפיסות של מגדר ואימהוּת בעידן של תמורות לאומיות ובעתות חירום, תוך הצגת דפוס חדש של אימהות לאומית, שאינה רק הרחבה של האימהות הפרטית, אלא המרה של האימהות הפרטית בלאומית, יחד עם נטישה זמנית של הילדים הביולוגיים; עיצוב זהויות בתקופות משתנות; השפעת חיי היומיום על עיצוב אופני מנהיגות שונים, ואופן התגבשותה של מנהיגות נשית במרחב גברי. רוזנברג-פרידמן פעילה גם במרחב הציבורי, כמו בפורום נשים דתיות באתר קולך, מתוך שאיפה לתרום להכללת הקול הנשי בהיסטוריה ולהכרה בו. רוזנברג-פרידמן נשואה ואם לארבעה ילדים, ומתגוררת בשוהם. לילך רוזנברג-פרידמן, מהפכניות בעל כורחן: נשים ומגדר בציונות הדתית בתקופת היישוב, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, ה'תשס"ה לילך רוזנברג-פרידמן, הפלות מלאכותיות: בבואה לדיוקנו הרבגוני של היישוב, עיונים בתקומת ישראל 24, 2014, עמ' 220–257 לילך רוזנברג-פרידמן, שמרנות פורצת דרך: לדמותן של מנהיגות ציוניות דתיות בתקופת היישוב, עיונים בתקומת ישראל, (סדרת נושא): מגדר בישראל, עמ' 409–438 לילך רוזנברג־פרידמן, ציונות מבטן ומלידה: הילודה ביישוב ובמדינת ישראל בראשיתה: מניעתה ועידודה 1960-1918, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023 Lilach Rosenberg-Friedman, Birthrate Politics in Zion: Judaism, Nationalism, and Modernity under the British Mandate, Indiana university press, 2017 מדיה וקבצים בנושא לילך רוזנברג-פרידמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לילך רוזנברג-פרידמן רשימת המאמרים של לילך רוזנברג-פרידמן באתר רמב"י "היסטוריה מלמטה: הילודה ביישוב והניסיונות להסדרתה", הרצאה בכנס אודות "המפנה התרבותי" בחקר הציונות וישראל, אוניברסיטת תל אביב, 2014, סרטון באתר יוטיוב "בין 'גבעת עדה' ל'-נצר סרני': סיפורה העלום של עדה סרני, מפקדת ההעפלה מאיטליה", הרצאה במסגרת ערב פתוח של המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, שנערך ב-19 ביוני 2012., סרטון באתר יוטיוב ניר חסון, בניגוד לצו השעה, נשות היישוב בימי המנדט אמרו כן להפלות, באתר הארץ, 26 ביולי 2013 יותם ברגר, הנשים שלחמו לצד הגברים בגוש עציון - ונשכחו, באתר הארץ, 1 במאי 2017 דף הספר Birthrate Politics in Zion, באתר Combined Academic Publishers לילך רוזנברג-פרידמן, דף שער בספרייה הלאומית
מורדרד

מורדרד או מודרד (באנגלית: Mordred או Modred, בוולשית: Medrawt) הוא דמות באגדת המלך ארתור, הידוע כבוגד שלחם במלך ארתור בקרב קמלן, בו הוא נהרג וארתור נפצע אנושות. האזכור הראשון של מורדרד (בו הוא מכונה מודרדוס) נמצא בספר "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae), אשר נכתב על ידי ג'פרי ממונמות' בשנת 1136 לערך. בספר, מורדרד מתואר כאחיינו וכבוגד של ארתור. מסופר כי ארתור השאיר את מורדרד אחראי לכס המלוכה בזמן שהוא חצה את תעלת למאנש כדי להילחם בנציב הרומי, לוסיוס. במהלך היעדרו, מורדרד הכתיר עצמו למלך ונאף עם אשתו של ארתור, גווינביר. ג'פרי לא מציין עד כמה גווינביר שיתפה פעולה עם מעשיו של מורדרד, אלא כותב כי המלכה "הפרה את נדריה" וכי הוא "מעדיף לא לומר דבר בעניין." בעקבות זאת, ארתור שב לבריטניה ולחם נגד מורדרד בקרב קמלן, ולבסוף הרג אותו. ארתור נפצע אנושות בקרב ונשלח לאבלון. העדויות בנוגע לקשר המשפחתי בין מורדרד וארתור אינן חד-משמעיות, אך כיום מורדרד ידוע כבנו הממזר של ארתור מאחותו למחצה, מורגן, למרות שבעיבודים מודרניים, דמותה של מורגן מיוחסת לזו של מורגן לה פיי. בספרות המוקדמות, מורדרד נחשב לבנה הממזר של מורגן, שהייתה ידועה בשם אנה, מבעלה, המלך לוט מאורקני. אחיו הביולוגיים ואחיו למחצה של מורדרד הם גאווין, אגרביין, גאהריס וגארת'. מדיה וקבצים בנושא מורדרד בוויקישיתוף
פיג'ו 908

פיג'ו 908 (בצרפתית: Peugeot 908) היא מכונית מרוץ מתוצרת חברת פיג'ו, הצרפתית, אשר יוצרה בשנת 2011. הדגם יועד למרוצי מכוניות. גוף ה"פיג'ו 908" בנוי מיציקת סיבי פחמן, בתוך גוף הרכב. בדגם ה"פיג'ו 908" מושב נהג בלבד. צמיגי דגם ה"פיג'ו 908", תוצרת "Michelin". הדגם החליף את פיג'ו 905. בשנת 2011 דגמי "פיג'ו 908" השתתפו במרוץ 24 השעות של לה מאן והגיעו למקום השני, שלישי ורביעי. פיג'ו 908 Peugeot 908 HYbrid4 פיג'ו 908, שנת 2011 פיג'ו 908 במרוץ לה מאן פיג'ו 908 פיג'ו 908, דגם היבריד 4 פיג'ו 908, דגם היבריד 4 פיג'ו פיג'ו 905 פיג'ו 908 HDi FAP מכונית על סיב פחמן מרוץ מכוניות פיג'ו 908 (2011 Peugeot 908 - Images, Specifications and Information) מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 908 בוויקישיתוף פיג'ו 908 במרוץ לה-מאן (17:20 דקות), יו-טיוב
פרדריק פדילה

פרדריק "פרד" מ. פדילה (באנגלית: Frederick "Fred" M. Padilla; נולד ב-1959) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. כיהן כנשיא האוניברסיטה לביטחון לאומי. פדילה נולד בטורחון שבספרד, בן לאב ששירת כקצין בחיל האוויר של ארצות הברית. ב-1982 סיים תואר ראשון בגאוגרפיה מאוניברסיטת מזרח קרולינה וב-1983 התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. שירת כמפקד מחלקה, מפקד פלוגה ושליש בגדוד השלישי של רגימנט המרינס השישי. שימש מפקד פלוגה רובאית ומפקד פלוגה מסייעת בגדוד השלישי של רגימנט הנחתים התשיעי. קצין מבצעים בדיוויזיית הנחתים הראשונה ומפקד הגדוד הראשון ברגימנט הנחתים החמישי. בתקופת פיקודו השתתף הגדוד במלחמת עיראק והיה הכוח הקרקעי הקונבנציונלי הראשון שפלש למדינה, הוא השתלט על אזור שדות הנפט ברומליה שבסמוך לגבול עם כווית ובהמשך הוטלה עליו המשימה לכבוש את ארמון הנשיאות של סדאם חוסיין בבגדאד. תפקידים נוספים כללו שירות באגף התכנון ובאגף המשאבים של המטות המשולבים, מפקד כוח הנחתים על ספינת האספקה "Canopus", מפקד בית הספר לחי"ר-מערב וראש מטה פיקוד פיתוח הלוחמה של הנחתים בבסיס קוונטיקו. באוגוסט 2009 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד בסיס הטירונים של הנחתים באי פריס שבקרוליינה הדרומית. ביולי 2011 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית המוצבת באוקינאווה שביפן. ביולי 2013 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לראש אגף תוכניות, מדיניות ומבצעים במטה חיל הנחתים. בנובמבר 2014 מונה לנשיא האוניברסיטה לביטחון לאומי וכיהן בתפקיד עד ספטמבר 2017. לאחר מכן מונה לראש מנהלת יכולות אינטגרציה משולבות במחלקת פיתוח הלוחמה והאינטגרציה של חיל הנחתים. הוא פרש מהשירות ב-2019. פדילה בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר המכללה למטה של הכוחות המזוינים ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי. מדיה וקבצים בנושא פרדריק פדילה בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי Parris Island commander Padilla awarded his star, ‏islandpacket.com, ‏15 באוגוסט 2009 3rd MarDiv welcomes new leader, אתר חיל הנחתים, 8 ביולי 2011 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרדריק פדילה".
משהו נפלא

משהו נפלא (באנגלית: Some Kind of Wonderful) הוא סרט נעורים אמריקאי משנת 1987. הסרט עוסק בהיררכיה החברתית הקיימת בבית ספר תיכון ציבורי בארצות הברית. קית' וידידתו הטומבוי ווטס מעוניינים לשפר את מעמדם החברתי. כשקית' מתחיל לצאת עם אמנדה, מלכת הכיתה והנערה הפופולרית ביותר בבית הספר, ווטס מגלה שרגשותיה כלפיו עמוקים משחשבה. בנוסף לכך הארדי, חברה לשעבר של אמנדה המגיעה משכונה אמידה, מתחיל לקנא עקב הקשר ביניהם והוא מזמין את קית' ואמנדה למסיבה בביתו לאחר הדייט שלהם. לקית' נודע שכל הדייט עם אמנדה זה רק בדיחה, והוא חושב שגם אמנדה מעורבת המזימה. הוא מחליט בכל זאת להמשיך בתוכנית, אבל לגרום לדייט להיות משהו מיוחד. הוא מבזבז את כל חסכונותיו לאוניברסיטה על מסעדה יוקרתית ועל רכב מפואר שכור. בעצת חברתו ווטס הוא גם קונה עגילים יקרים. במהלך המסיבה מתפתחת קטטה בין קית' להארדי, אמנדה סוטרת על פניו של הארדי, ומבינה שעליה לבחון מחדש מי הם חבריה. היא מחליטה לעזוב את הארדי, וביציאה המסיבה, היא משיבה לקית' את העגילים באומרה 'בתוך לבך רצית להביא אותם למישהי אחרת'. ווטס לעומת זאת, מבינה שהיא הפסידה, וקית' יישאר עם אמנדה, היא עוזבת את המקום דומעת. ואילו קית' מבין שאהבתו האמיתית היא ווטס. הוא רץ אחריה ומנשק אותה. בסוף הסרט, קית' אומר לווטס, 'את נראית טוב כשאת לובשת את העתיד שלי'. "משהו נפלא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משהו נפלא", באתר נטפליקס "משהו נפלא", באתר AllMovie (באנגלית) "משהו נפלא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משהו נפלא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משהו נפלא", באתר Metacritic (באנגלית) "משהו נפלא", באתר אידיבי "משהו נפלא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בנימין חמווי

הרב בנימין חמווי (1860–1925) היה שד"ר ירושלמי, פקיד כוללות הספרדים, רב הערים לאריסה (יינישיר) וקסטוריה שביוון, רב העיר בלגרד שבסרביה, ובסוף ימיו איש ציבור בחיפה. נולד בירושלים בשנת 1860 (ה'תר"ך) לרב משה חמווי, שהיה ממנהיגי העדה המערבית בעיר, בן למשפחה שמוצאה בחלב שבסוריה. בילדותו התחנך בתלמוד תורה ובישיבה בעיר, וידידיו מתקופה זו היו הרבנים חיים משה אלישר, דוד פאפו, יצחק אשכנזי, יעקב מאיר ואליהו משה פאניז'יל. בשנת 1878 (ה'תרל"ח) יצא לשליחות כשד"ר מטעם כוללות הספרדים בירושלים לערי טורקיה. כשהגיע ללאריסה שביוון (שהייתה אז בשליטת טורקיה), נעתר לבקשת ראשי הקהילה היהודית לכהן כרב ומורה צדק למשך כשנתיים, ולאחר שסיים את כהונתו חזר לירושלים, שם שימש בסוף תקופת כהונת הראשון לציון הרב אברהם אשכנזי כפקיד כוללות הספרדים בירושלים. בשנת 1883 (ה'תרמ"ג) יצא שוב לשליחות כשד"ר מטעם רבני ירושלים. כשהגיע לבלגרד שבסרביה ב-1884, נעתר לבקשת מנהיגי הקהילה היהודית לכהן אצלם כרב וכמורה הוראה. לאחר מספר חודשים עזב את תפקידו בשל סכסוך שאליו נקלע עם ראשי הקהילה. לאחר כשנתיים חזר לירושלים, ומשם עבר להתגורר בקסטוריה שביוון (שהייתה אז בשליטת טורקיה), שם נבחר לשמש כרב במשך כשלוש שנים. בשנת 1889 (ה'תרמ"ט) חזר לירושלים, ובעקבות מחלת העצבים ממנה סבל, עבר להתגורר בחיפה בעצת רופאיו. בחיפה עסק לפרנסתו במכירת קרקעות שרכש, וכחלפן כספים כשותף עם יעקב טיאט. בחיפה סייע רבות לרבני העיר, ונחשב ליד ימינם של הרב אברהם כלפון והרב מסעוד התשואל. בחודש פברואר 1914 נמנה עם מקבלי פניו של אדמונד רוטשילד בחיפה כנציג הקהילה היהודית בעיר. על השפעתו הרבה בקרב הקהילה היהודית בחיפה, כתב משה דוד גאון: "בימיו לא העז איש מעדת היהודים בחיפה לחלל את השבת או לפרוץ פרצה כל שהיא במסגרת הדת והמוסר". הלך לעולמו ב-25 בפברואר 1925 (כ"ח בשבט ה'תרפ"ה), ונקבר בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. נישא למרים מזל, בנו היה הרב משה חמווי, ובתו לאה נישאה לרב יעקב חי זריהן. אמתחת בנימין – שו"ת על דרך הפשט בסדר א"ב, ירושלים ה'תרל"ז עין ימין – חיבור גדול על התורה, וביאור הכתובים על דרך הסוד בני בנימין – ספר כללים עד דרך הקבלה, בסדר א"ב לבנימין אמר – ביאור על אגדות התלמוד בדרך הסוד כן חיבר קובץ שו"ת בענייני אישות, וחל' מחידושיו הודפסו בספר "ישא איש". משה דוד גאון, "בנימין ב"ר משה חמוי", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 258, באתר היברובוקס מצבתו באתר "עדה המצבה" לעיתים "חמוי" או "חמאווי"
מוטי מלכא

מרדכי "מוטי" מלכא (נולד ב-16 בדצמבר 1958) הוא המנהל הכללי של המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד, מייסד ויו"ר המרכז לתרבות האנדלוסית ולפיוט בישראל, מייסד "התזמורת האנדלוסית הישראלית" באשדוד, ייסד וניהל את הפסטיבלים "מדיטרנה", "אושפיזין מוזיקלי", "תור הזהב" ו"אשדודשירה". מלכא נולד בעיר מקנס שבמרוקו ליעקב ורוחמה לבית שטרית מגורמה באזור תאפילאלת. בשנת 1963 עלה ביחד עם משפחתו לישראל, אל מעברת פרדס חנה בה יושבה המשפחה בשנים הראשונות בישראל. מלכא החל את לימודיו בבית הספר היסודי רמב"ם באשדוד, ואת לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון מקיף ב' הממלכתי-דתי. ב-1986 נשא מלכא לאשה את אסתר לבית קנינו. בוגר היחידה לפעילי ציבור באוניברסיטת בר-אילן. תואר ראשון B.A במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה. תואר שני M.A מוסמך בממשל, בהתמחות במדיניות ומנהל ציבורי מבית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, המרכז הבינתחומי הרצליה. מלכא היה מדריך, רכז תרבות ומנהל הפנימייה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל בשנים 1980–1985. ניהל את מתנ"ס "תקוותנו" באשדוד בשנים 1985–1999. היה מנכ"ל "המרכז לפיוט ושירה אשדוד" בשנים 1988–2011, מנהל אמנותי של המרכז וממייסדיו. מנכ"ל "התזמורת האנדלוסית הישראלית" בשנים 1994–2008 אשר אותה ייסד יחד עם יחיאל לסרי. מלכא מילא תפקיידם בשורת מוסדות תרבות נוספים בעולם הפיוט והמוזיקה האנדלוסית, ובהם: פרס תור הזהב, מטרוז' – המרכז למוזיקה אתנית-לוד, תחרות העוד הבינלאומית ע"ש סמי אלמגריבי, תחרות הקמנג'ה-קמנצ'ה ע"ש ישועה אזולאי, מטרוז' – המרכז למוזיקה אנדלוסית ולפיוט בישראל. יו"ר אגודת הידידים-קרן התזמורת האנדלוסית בשנים 1996–1998 וממייסדיה. ניהל את הקמתו של המשכן לאמנויות הבמה הפיס אשדוד בשנים 2009–2012, והוא המנכ"ל מ-2012. מלכא חבר מועצת המוזיאונים, הנהלת איגוד מנהלי תרבות ברשויות המקומיות ובחוג הידידים של האקדמיה ללשון העברית. קיבל את פרס ישראל יחד עם יחיאל לסרי בשם התזמורת האנדלוסית לשנת 2006 "על התרומה שהרימה לחברה הישראלית בהעמדת הפיוט, השירה והמוזיקה האנדלוסית הישראלית. על הצלחתה להפוך את המוזיקה האנדלוסית ואת שירת הפיוטים לחלק מצבעי התרבות הישראלית בת זמננו". אות יקיר התאחדות יהודי מרקש לשנת 2012 חתן פרס גאון לשנת תשע"ח – 2018 בתחום הנחלת מורשת יהודי צפון אפריקה חתן פרס מפעל חיים של אמ"י – איגוד אומני ישראל 2019 ליווי של פעילות אקי"ם בשנים 2008–2013 בשיתוף עם דני מרוז יו"ר אקי"ם באשדוד. יו"ר המרכז לתרבות האנדלוסית ולפיוט בישראל (המרכז לפיוט ושירה אשדוד) משנת 2013. מנהל אמנותי של מרכז מטרוז' – לוד המרכז למוזיקה אתנית משנת 2015 מדיה וקבצים בנושא מוטי מלכא בוויקישיתוף מוטי מלכא, ברשת החברתית פייסבוק "פרס גאון יוענק למוטי מלכא - כאן דרום - אשדוד". כאן דרום - אשדוד. 2017-08-07. נבדק ב-2017-08-08. "הוא גאון! פרס גאון הוענק למוטי מלכא - אשדוד נט". נבדק ב-2017-09-03.
סרינה סקוט תומאס

סרינה הרייט סקוט תומאס (באנגלית: Serena Harriet Scott Thomas; נולדה ב-21 בספטמבר 1961) היא שחקנית אנגלייה. סקוט תומאס נולדה במחוז דורסט שבדרום-מערב אנגליה. אחותה היא השחקנית קריסטין סקוט-תומאס. בשנת 1993 היא גילמה את דיאנה, הנסיכה מוויילס בסרט ביוגרפי על חייה. ב-1999 היא התפרסמה כששיחקה את ד"ר מולי וורמפלייש בסרט הריגול העולם אינו מספיק שהיה הסרט התשעה עשר בסדרת סרטי ג'יימס בונד. בשנת 2001 שיחקה סקוט תומאס בסדרת הדרמה הרפואית "כל הנשמות", שבוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2005 היא גילמה את אשתו של ברוס וויליס בסרט "בן ערובה". בשנת 2011 שיחקה את אמה של קתרין, דוכסית קיימברידג' בסרט "ויליאם וקייט". כמו כן, השתתפה סקוט תומאס בסדרות הטלוויזיה "NCIS" ו-"ניפ/טאק", ושיחקה תפקיד קבוע בסדרת המשטרה "נאש ברידג'ס" ברשת CBS. מדיה וקבצים בנושא סרינה סקוט תומאס בוויקישיתוף סרינה סקוט תומאס, ברשת החברתית פייסבוק סרינה סקוט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סרינה סקוט תומאס, באתר AllMovie (באנגלית) סרינה סקוט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סרינה סקוט תומאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מייק מורהיים

מיכאל "מייק" מורהיים (באנגלית: Michael "Mike" Morhaime, נולד ב-3 בנובמבר 1967) הוא יהודי-אמריקאי, נשיא ומייסד Blizzard Entertainment (נוסד ב-1991, בשם Silicon & Synapse), חברה לפיתוח משחקי וידאו הממוקמת באירוויין, קליפורניה, בבעלות Activision Blizzard. הוא גם בוגר של Triangle Fraternity וקיבל את תואר ראשון ב-1990 מ-UCLA. בשנת 2008, מורהיים זכה בפרס אמי השנתי (ה-59) לטכנולוגיה והנדסה על יצירת העולם של וורקראפט. יחד עם דון דגלאו מ-Stormfront Studios וג'ון קרמאק מ-id Software, מורהיים הוא רק אחד מתוך שלושה מעצבים או המפיקים שקיבלו פרס אמי ופרס האקדמיה האינטראקטיבית לאמנות ומדע. מורהיים קיבל את פרס יזם השנה הלאומי (ארצות הברית) של ארנסט אנג יאנג בתחום הטכנולוגיה ב-2012. ב-2015 מורהיים קיבל את פרס IGDA (אגודת מפתחי המשחקים הישראלית) ל-"Game Innovation Spotlight Award". מדיה וקבצים בנושא מייק מורהיים בוויקישיתוף מייק מורהיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק מורהיים, ברשת החברתית אינסטגרם "Notable Alumni". אורכב מ-המקור ב-2009-07-18. נבדק ב-2009-02-01. M. Abraham (2006-11-06). "UCLA Engineering Celebrates Accomplishments at Annual Awards Dinner". UCLA Henry Samueli School of Engineering and Applied Science. אורכב מ-המקור ב-2007-12-22. נבדק ב-2007-09-22. "Blizzard Entertainment 10th Anniversary Celebration". Blizzard Entertainment. אורכב מ-המקור ב-2002-01-26. נבדק ב-2007-09-22. Ernst & Young Entrepreneur Of The Year Award winner, ey.com; accessed 2016-07-27. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורה (שיר)

"הורה" הוא השיר עמו ייצג הזמר אבי טולדנו את ישראל באירוויזיון 1982. את השיר כתב יורם טהרלב, אבי טולדנו, מבצע השיר, הלחין אותו, ועיבד ננסי ברנדס. לחן השיר נשען על פתיח כלי הנשיפה בשיר "הורה ממטרה" שהלחין משה וילנסקי. לפי סדר הצגות השירים בתחרות האירוויזיון 1982, השיר הושמע חמישה עשר במספר, וזכה במקום השני. הייתה זו הפעם הראשונה בה ישראל זכתה במקום השני באירוויזיון. ב-1982 הזמרת ירדנה ארזי הפסידה בפעם הראשונה בקדם-אירוויזיון כאשר שרה את השיר "מוזיקה נשארת" (שמרית אור-הנרי ברטר) לאבי טולדנו שזכה בקדם עם השיר "הורה". כאשר זכה טולדנו בקדם, הוא נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 1982. השיר סיים, כאמור, במקום השני עם 100 נקודות. "הורה" קיבל "דוז פואה" (שתים עשרה נקודות, שהוא הציון המרבי שכל מדינה יכולה להעניק) מפינלנד ומגרמניה, ועשר נקודות מארבע מדינות נוספות, ולא קיבל נקודות כלל מטורקיה ומאירלנד. בדיעבד, הסתבר שצוות השופטים הפיני אהב מאוד את טולדנו ששר בקולי קולות "זונה" ("הורה" בשפה הפינית). את כוריאוגרפיית השיר יצר שלמה רוזמרין. מידע על היצירה "הורה" באתר מיוזיק בריינז "הורה" באתר בית לזמר העברי "הורה" באתר של אקו"ם הורה, באתר אקו"ם "הורה" באירוויזיון 1982, בביצוע אבי טולדנו, סרטון באתר יוטיוב "הורה", באתרו של יורם טהרלב הורה, באתר שירונט הורה, באתר פזמונט מקור מידע לקרדיטים: אבי טולדנו, הורה (תקליט שדרים), הד ארצי, 1982 [1] ליאון קיכלר, מאלמו, שבדיה, ‏תולדות ישראל באירוויזיון: 73' עד 2013, באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2013
עונת 1973/1974 בפוטבול ליג

עונת 1973/1974 הייתה העונה ה-75 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-25 באוגוסט 1973 והסתיימה ב-11 במאי 1974. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ,בדיוויזיון הרביעי ובסופר דיוויזיון החמישי. הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. ברנלי וקווינס פארק ריינג'רס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977. לידס יונייטד זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו סאות'המפטון, מנצ'סטר יונייטד ונוריץ' סיטי. במקומן לליגה הבכירה עלו מידלסברו, לוטון טאון וקרלאיל יונייטד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון). מיק שאנון מסאות'המפטון כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. איאן קלהאן מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. נורמן האנטר מלידס יונייטד כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf