נימפית מצויצת

נימפית מצויצת (שם מדעי: Nymphicus hollandicus; באנגלית: Cockatiel) או בשמה המקובל, קוֹקָטִיל, היא מין עוף יחיד בסוגו במשפחת הקקדואיים האנדמי לאוסטרליה. בנוסף, הקוקטילים נפוצים מאוד כחיות מחמד ברחבי העולם מפני שהם קלים לגידול. הקוקטילים שניים בפופולריות שלהם בעולם כחיות מחמד אחרי התוכון האוסטרלי. בעבר הקוקטיל היה נחשב כמין קקדו קטן, אך מחקרים מולקולריים חדשים יותר, מסווגים אותו כסוג ומין בפני עצמו. בתי הגידול הנפוצים של הקוקטילים הם בעיקר אזורים בהם הקרקע לחה, כמו ביצה, ואזורים המכוסים בצמחייה של שיחים סבוכים ועצים נמוכים כמו בתה עשבונית. הציצית הייחודית (ומכאן שמו) של הקוקטיל מבטאת את מצבו הרגשי, בין הסימנים העיקריים שמבטא הקוקטיל נמצאים: כשהפס אנכי - התוכי חווה חרדה או התרגשות. כשהפס באלכסון - התוכי רגוע. כשהפס מאוזן - התוכי כועס, או מנסה להתגונן. בניגוד לרוב הקקדואיים, לקוקטיל יש נוצות זנב ארוכות במיוחד המהוות כמחצית מאורכו הכולל, שהוא בין 30 ל-33 ס"מ. עם זאת, קוקטיל הוא המין הקטן ביותר במשפחת הקקדואיים אשר בדרך כלל אורכם הוא בין 30 ל-60 ס"מ. הצבע הרגיל של הקוקטיל בטבע הוא אפור, עם כתמים לבנים בולטים בקצוות הכנפיים. צבע פניו של הזכר הוא לבן או צהוב, בעוד שפני הנקבה בעיקר אפורות או אפורות בהירות. בנוסף, שני המינים בעלי כתם כתום עגול על שתי האוזניים, המכונה לרוב "לחיי צ'דר". למרות זאת, הכתם הכתום נפוץ בדרך כלל אצל זכרים בוגרים, ולעיתים קרובות משותק אצל הנקבות. הקוקטיילים הם עופות ווקאלים יחסית, יכולת הדיבור והחיקוי, וקריאות הזכר הם מגוונות, טובות ומפותחות הרבה יותר מזו של הנקבה. בנוסף, ניתן ללמד אותם גם לשיר מנגינות ספציפיות, ואפילו לחזור על מילים שנאמרו על ידי אנשים (לרוב הם יחקו מילים רק אחרי בעליהם) כמו רוב התוכים. למרות זאת, יכולת הדיבור של הקוקטיילים נמוכה במידה רבה מאשר תוכים גדולים, וכאשר ינסו לדבר, לרוב המילה לא תהיה ברורה. לזנים שונים של התוכי מראה שונה: אלבינו - בשל בעיית פגמנטציה נוצר תוכי לבקן עם עיניים אדומות אשר קבל את השם "אלבינו". לוטינו - גוף לבן עם פנים צהובות ועיניים אדומות. וויט פייס - גוף אפור כהה עם פנים לבנות. פנינה - כתמי צבע צהוב ולבן שיכולים להמצא לאורך כל הגוף. קינמון - כל הגוף בצבע חום אפרפר עם כתמים צהובים לבנים. כסף - כל הגוף כסוף אפור. כל גוזלי הקוקטיילים פרועים, בעלי מראה של נקבה וכמעט שאין להבחין במינם בזמן שבין הבקיעה מהביצה ועד ללעיטה הראשונה. הגוזלים בעלי פסים צהובים אופקיים על פני החלק התחתון של נוצות זנבם; כתמים צהובים על נוצות כנפיהם הפנימיות הראשונות; פס אפור על הפנים והציצית וכתם כתום עמום על כל אחת מהלחיים. קוקטיילים בוגרים הם בעלי דימורפיזם זוויגי, אך במידה פחותה בהרבה ביחס למינים אחרים של עופות. הדימורפיזם ניכר רק לאחר השינוי הראשון, המתרחש בדרך כלל בין שישה לתשעה חודשים לאחר הבקיעה: הזכר מאבד את החסימה והכתמים הלבנים או הצהובים על החלק התחתון של נוצות הזנב והכנפיים. הנוצות האפורות על לחייו ופסגתו מוחלפות בנוצות צהובות בהירות, בעוד שתיקון הלחי הכתום נעשה בהיר וברור יותר. הפנים והציצית של הנקבה יישארו בדרך כלל בצבע אפור בעיקר, אם כי גם עם כתם הלחי. בנוסף, הנקבה בדרך כלל שומרת את החסימה אופקית על החלק התחתון של נוצות הזנב שלה. מדיה וקבצים בנושא נימפית מצויצת בוויקישיתוף אילוף תוכים, באתר תוכאידה (בעברית) נימפית מצויצת, באתר ITIS (באנגלית) נימפית מצויצת, באתר NCBI (באנגלית) נימפית מצויצת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נימפית מצויצת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נימפית מצויצת, באתר GBIF (באנגלית) נימפית מצויצת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נימפית מצויצת באתר תוכיאדה (בעברית) תוכי קוקטייל באתר תוכיאדה נימפית מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN