laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גיום בוזיניאק

גיום בוזיניאק (בצרפתית: Guillaume Bouzignac‏ סביב 1587 – בערך 1643) היה מלחין צרפתי. בוזיניאק נולד כנראה בסן-נאזר. הוא למד בקתדרלה של נרבון עד 1604, וכיהן כמנצח מקהלה בקתדרלות של אנגולם, בורג'ה, טור וקלרמון-פראן. המוטטים של בוזיניאק שמורים בשני כתבי יד. הם ייחודיים ביותר: "פשוט מאוד, אין עוד מוזיקה של התקופה שנראית אותו דבר על הדף או נשמעת אותו דבר כמו המוטטים של בוזיניאק". "שם אחד בתקופה זו מתנשא מעל אלה של בני תקופתו בכל מוזיקת הקודש, לרבות מיסות: שמו של גיום בוזיניאק". מוטטי הדיאלוג שלו, כגון "Unus ex vobis" ו-"Dum silentium", הם אורטוריות בקנה מידה קטן, המבשרות את ג'אקומו קריסימי ואחר מארק-אנטואן שרפנטייה (1704-1643) שני דורות לאחר מכן. מוטטים, טה דאום, אנסמבל לז אר פלורסאן בניצוח ויליאם כריסטי, הרמוניה מונדי HMC 901 471 מוטטים עם הקאמרטה של בוסטון בניצוח יואל כהן, אראטו 4509 98480-2 מוטטים, האנסמבל הווקאלי של זקס בניצוח מתיאס יונג, TACET s56 2007 Motets, Te Deum Les Arts Florissants (ensemble)|Les Arts Florissants dir. William Christie Harmonia Mundi HMC 901 471 Motets with Jean Gilles Leçons de Ténèbres Boston Camerata dir. Joel Cohen Erato 4509 98480-2 Motets Sächsisches Vocalensemble dir. Matthias Jung TACET S 156 2007 גיום בוזיניאק, באתר ספוטיפיי גיום בוזיניאק, באתר MusicBrainz (באנגלית) גיום בוזיניאק, באתר Discogs (באנגלית) סטנלי סיידי, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים, כרך 3 עמ' 121, 1980 Anthony J.R. French baroque music from Beaujoyeulx to Rameau 1978 p167 Lewis A. Fortune N. Opera and church music, 1630-1750 1975 p422
אמדיה

אמדיה או אמדיה הפקות (ברוסית: Амедиа Продакшн) היא אחת מהחברות הגדולות ברוסיה להפקת סדרות טלוויזיה, סרטים ותוכניות טלוויזיה. אמדיה נוסדה בשנת 2002 על ידי המפיק הרוסי אלכסנדר אקופוב. החברה מייצרת מדי שנה כמאתיים חמישים שעות של תוכן בז'אנרים שונים — דרמה, סרטים בלשיים, מותחנים, קומדיות רומנטיות וקומדיות. לרשות "אמדיה" אולפן הסרטה עצמאי במרכזמוסקבה בשטח כולל של מעל 40,000 מ"ר עם שישה עשר מתחמים צילום. החברה הייתה הראשונה ברוסיה לארגן הפקות משותפות עם אולפני ההפקה הגדולים בהוליווד. בספריית החברה כשלושת אלפים שעות של תוכן, כמעט שבעים פרויקטים, כשהמפורסם ביותר מהם הוא הטלנובלה "נסטיה המסכנה", הסיטקום "האומנת הנפלאה שלי", הטלנובלה "קטי המכוערת" ו"יום הסטודנט", המותחן המיסטי "בית ספר סגור", הדרמה ההיסטורית "יקטרינה" ואחרים. במקביל לעבודה על סדרות, סרטים ותוכניות "אמדיה" עורכת חיפוש והדרכה של צוותי הפקה שונים. בפרויקטים של "אמדיה" התחילו את דרכם אל הקהל הגדול שחקנים רוסיים כמו ילנה קוריקובה, אנסטסיה זאוורוטניוק, נלי אובארובה, אנה סנאטקינה, נטליה רודובה, קיריל סאפונוב, דנייל סטראחוב ופאבל פרילוצ'ני. ב"אמדיה" נערכו שני מחזורים של בתי ספר למשחק (בשיתוף עם בית הספר של התיאטראות במוסקבה) וקורסי הפקה בשיתוף עם בית הספר שך המכון הממלכתי לקולנוע על שם גראסימוב, כמו גם סמינרים עם תסריטאים, במאים ומפיקים אמריקנים. החברה עורכת תחרויות עבור תסריטאים בשם "מעבדת הרעיונות" ו"מעבדת המשחק", אשר משתתפים בה שחקנים צעירים. "אמדיה" היא החברה הרוסית הראשונה להיות חברה גילדת התסריטאים של אמריקה, איגוד מקצועי לתסריטאי קולנוע, טלוויזיה, פרסום ותיאטרון. באיגוד חברים הקולנוענים הגדולים ביותר באירופה ובאמריקה. ב-2013 אמדיה השיקה את שירות הסטרימינג "אמדיאטקה" (Amediateka.ru) אשר קיבל בשנת 2017 רישיון לשדר ברוסיה תוכן מבית HBO. ב-2018 אמדיה הפיקה בשיתוף פעולה עם HOT הישראלית את סדרת הטלוויזיה "בתולות", המבוססת על סדרה ישראלית באותו שם. מדיה וקבצים בנושא אמדיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמדיה אמדיה, ביישום טלגרם אמדיה, ברשת החברתית VK אמדיה, סרטונים בערוץ היוטיוב «Амедиа» откажется от российских сценаристов ערוץ 9 ישדר את הטלנובלה הרוסית הראשונה
הירואקי היראוקה

הירואקי היראוקה (ביפנית: 平岡拓晃; נולד ב-6 בפברואר 1985) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. היראוקה התחרה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2008 ו-2012. בלונדון 2012 הוא זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. היראוקה מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות כסף (2009 ו-2011) ומדליית ארד (2010). במשחקי אסיה הוא זכה במדליית כסף (2010) ובאליפויות אסיה הוא זכה במדליית זהב (2008). במהלך הקריירה זכה היראוקה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. במרץ 2016 הוא הודיע על פרישה מג'ודו. הירואקי היראוקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הירואקי היראוקה, ברשת החברתית אינסטגרם הירואקי היראוקה, באתר olympedia.org הירואקי היראוקה, באתר איגוד הג'ודו העולמי הירואקי היראוקה, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
1912 במוזיקה

ערך מורחב – 1912 28 בפברואר – בקונצרט בקופנהגן מנצח קרל נילסן על בכורה של סימפוניה מס' 3 (אספנסיבה) והקונצ'רטו לכינור 26 ביוני – בכורה לסימפוניה מס' 9 מאת גוסטב מאהלר בווינה בנגינתה של הפילהרמונית של וינה בניצוחו של ברונו ולטר ספטמבר – ויליאם כריסטופר הנדי מפרסם את השיר " The Memphis Blues", אחד משירי הבלוז הראשונים שהפך ללהיט 16 באוקטובר – בכורה ל"פיירו הסהרורי" מאת ארנולד שנברג ב-Choralion-Saal שב "Alexander's Ragtime Band" – מילים ולחן אירווינג ברלין, אי ריי גץ, א. בולדווין סלואן "Dreams Of Long Ago" – מילים ארל קרול, לחן אנריקו קארוזו אלבן ברג – "חמישה שירים תזמורתיים לטקסטים של גלויות מאת פטר אלטנברג" פרנק ברידג' – חמישייה לפסנתר מקס ברוך – קונצ'רטו לשני פסנתרים ותזמורת פרוצ'ו בוזוני – סונטינה מס' 2 קרלוס צ'אבס מיניאטורה לפסנתר ואלסים מס' 1 ו-2 לפסנתר קלוד דביסי – ג'יגים פרדריק דיליוס  The Song of the High Hills  On Hearing the First Cuckoo in Spring פול דיקא – La Peri (בלט) אדוארד אלגר – The Music Makers ג'ורג'ה אנסקו – Sonatensatz in F♯ minor אלכסנדר גלאזונוב – Finnish Sketches פרסי גריינג'ר – Handel in the Strand ארתור הונגר – סונאטה ברה מינור לכינור ופסנתר צ'ארלס אייבס – Robert Browning Overture לאוש יאנאצ'ק The Fiddler's Child V mlhách (In the Mists) אנטולי ליאדוב – Iz Apokalipsisa אופוס 66 ג'אן פרנצ'סקו מאליפיירו –  אריאונה - פואמה סימפונית לצ'לו ותזמורת  Danze e canzoni לתזמורת קרל נילסן  Paraphrase over ‘Naermere Gud til dig’ סונאטה מס' 2, אופוס 35, לכינור ופסנתר ארנולד שנברג – פיירו הסהרורי מוריס ראוול – דפניס וכלואה סרגיי רחמנינוב – שירים (14) אופוס 34 אז'ן ד'אלבר Die verschenkte Frau (וינה, 6 בפברואר) Liebesketten (וינה, 12 בנובמבר)  וולטר דאמרוש – "יונת השלום" ריכרד שטראוס – Ariadne auf Naxos פרנץ שרקר – Der ferne Klang פרוצ'ו בוזוני – Die Brautwahl 15 במרץ – לייטנינג הופקינס, מוזיקאי בלוז (נפטר ב-1982) 2 באפריל – הרברט מילס מרביעיית האחים מילס (נפטר ב-1989) 22 באפריל – קתלין פרייר, זמרת קונטראלטו (נפטרה ב-1953) 24 באפריל – רנאטו צ'ליני, מנצח (נפטר ב-1967) 13 במאי – גיל אוונס, פסנתרן ומוביל הרכב ג'אז (נפטר ב-1988) 18 במאי – פרי קומו, זמר (נפטר ב-2001) 23 במאי – ז'אן פראנסה, מלחין (נפטר ב-1997) 31 במאי – אלפרד דלר, זמר (נפטר ב-1979) 28 ביוני – אלעזר דה קארווליו, מנצח ומלחין (נפטר ב-1996) 27 ביולי – איגור מרקביץ', מלחין (נפטר ב-1983) 23 באוגוסט – ג'ין קלי, רקדן, שחקן וזמר (נפטר ב-1996) 5 בספטמבר – ג'ון קייג', מלחין (נפטר ב-1992) 19 בספטמבר – קורט זנדרלינג, מנצח (נפטר ב-2011) 21 באוקטובר – סר גאורג שולטי, מנצח (נפטר ב-1997) 6 ביוני – ג'וליו ריקורדי, מו"ל ומוזיקאי 13 באוגוסט – ז'יל מאסנה, מלחין 10 בנובמבר – ריקארדו אנטוניאצי מדיה וקבצים בנושא 1912 במוזיקה בוויקישיתוף
סכר קוקה קודו סינקלייר

סכר קוקה קודו סינקלייר (בספרדית: Coca Codo Sinclair) הוא סכר המשלב תחנת כוח הידרואלקטרית באקוודור. הסכר נמצא על נהר קוקה במחוז נפו כ-100 קילומטרים מהבירה קיטו. הסכר הוא פרויקט האנרגיה הגדול ביותר בהיסטוריה של אקוודור. הרעיון לפרויקט תחנת כוח הידרואלקטרית החל להתגבש בתחילת שנות ה־80 של המאה ה־20, אך לא יצא אל הפועל בשל בעיות תקציב והתפרצות הר הגעש רוונטדור ב־1987. ב־2007 הציע נשיא אקוודור רפאל קוראה לחדש את הרעיון, ובמסגרת זו נשכרה חברה איטלקית לבחינת הרעיון. התחנה ההידרואלקטרית בהספק של 1500 מגוו"ט מיועדת לספק 8.63 ג'יגה ואט לשעה, כ-44% מצריכת האנרגיה במדינה. לצורך הקמת הפרויקט הוקמה ב-2010 חברה בבעלות המדינה, כשעלות הפרויקט היא 2.6 מיליארד דולר. בנוסף נשכרה חברת הנדסה סינית, סינוהידרו, לביצוע הפרויקט. הסכר מומן בחלקו בעזרת הלוואה של 15 שנה מהרפובליקה העממית של סין בסכום של 1.68 מיליארד דולר. בעקבות הלוואה זאת ואחרות מסין, חויבה אקוודור לספק לסין 80%–90% מייצוא הנפט שלה, ולהסתייע בחברות ובטכנולוגיות סיניות בפרויקטים. באוקטובר 2012 הושלמה בנייתו של כביש הגישה לתחנה. ב-2012 אוטובוס שהסיע פועלים שעבדו על הקמת הפרויקט פגע בסלע, ובתאונה נהרגו שני עובדים. ב-12 בדצמבר 2014 במהלך בנייתו נהרגו 13 עובדים בקריסת תעלה, 10 אקוודורים ושלושה סינים. בעיות נוספות שעלו במהלך הפרויקט היו ההשפעות הסביבתיות שלו, בשל סמיכותו של הפרויקט להר הגעש רוונטדור, ופגיעה במערכת האקולוגית של האמזונאס. הפרויקט אמור היה להסתיים עד סוף 2014, אך התעכב והתחנה החלה לפעול בנובמבר 2016. בנובמבר 2018 נשכרה החברה הגרמנית TÜV לבדיקת סדקים שהתגלו בסכר. מדיה וקבצים בנושא סכר קוקה קודו סינקלייר בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, סין בנתה לאקוודור סכר, אבל הציפה אותה בחובות ובשערוריית שחיתות, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2018 Coca Codo Sinclair Hydroelectric Project, Power Technology | Energy News and Market Analysis (באנגלית) זה ייגמר רע: מסע הקניות ההרסני של סין, באתר TheMarker‏, 31 ביולי 2015 הניו יורק טיימס, סין בנתה לאקוודור סכר, אבל הציפה אותה בחובות ובשערוריית שחיתות, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2018 Fatal accident at Ecuador’s flagship hydro plant amplifies expert calls for transparency, Diálogo Chino, ‏2014-12-19 (באנגלית) TUV SUD to determine solutions to distributor cracks at Coca Codo Sinclair hydroelectric plant, www.hydroworld.com
סול (מיתולוגיה נורדית)

סול (בנורדית עתיקה: Sól; "שמש") היא השמש והאנשתה במיתולוגיה הנורדית. ישנו גם אזכור לדמות מקבילה לסול במיתולוגיה הגרמאנית. באחד משני לחשי מרזבורג, שנכתבו בגרמנית עלית עתיקה במאה ה-9 או העשירית לספירה, מתוארת סול כאחותה של סינת'גונט. לאלה סינת'גונט אין אזכור במקור אחר. הסיפור מתאר את סול וסינת'גורט מרפאות את סוסו של פול (Phol), דמות שגם לה אין אזכור במקור אחר. במיתולוגיה הנורדית, מתוארת סול באדה הפואטית שנכתבה במאה השלוש-עשרה ומורכבת ממקורות מסורתיים מוקדמים יותר, ובאדה הפרוזאית, שנכתבה במאה השלוש-עשרה על ידי סנורי סטורלוסון. גם באדה הפרוזאית וגם באדה הפואטית סול מתוארת כאחותו של מאני, האנשת הירח, וכבת של מונדילפארי. בשתיהן לעיתים מתייחסים לסול בשם אלפרד'ול (Álfröðull). בשתיהן סול גם עתידה להיהרג על ידי זאב מפלצתי באירועי ראגנארוק, ולפני מותה תספיק ללדת בת שתמשיך את עבודת אמה ברקיע. באדה הפרוזאית, סול מתוארת כאשתו של גלנר (Glenr), אל שרוכב על סוסי השמש ברחבי השמיים. כשם עצם פרטי, סול מופיעה באופן נרחב בספרות הנורדית העתיקה. חוקרים הציעו תאוריות שהאלה התפתחה מתקופת הברונזה הנורדית ומשורשים פרוטו-הודו-אירופיים, בשל הדמיון לאלי שמש רבים אחרים, כגון סול הרומי. מדיה וקבצים בנושא סול בוויקישיתוף
יהודה לירמה

הרב יהודה לירמה (מוכר בספרות הרבנית גם כ:יהודה לירמא מבלגרד, 1580, קושטא, האימפריה העות'מאנית 1642, בלגרד, האימפריה העות'מאנית) היה הרב הראשי של יהודי בלגרד 1617–1642. הרב לירמה הקים בבלגרד ישיבה, ובתקופתו הפכה העיר למרכז הלכה. יהודה לירמה נולד בקושטא לשמואל, ולמד בישיבתו של הרב יחיאל באסאן שנחשב לרבו המובהק. ב-1597 תועד יהודה לירמה כמורה צדק בבלגרד, בעת כהונתו של מאיר אנג'יל כרב הראשי של הקהילה. הרב אפרים הכהן מכנה בספרו "שער אפרים" את יהודה לירמה כ"רב מובהק ופסקן גדול". ב-1617, לאחר שעזב הרב מאיר בן אברהם אנג'יל את בלגרד, התמנה לירמה לרב הראשי של הקהילה. הוא הקים ישיבה גבוהה בבלגרד ובתקופתו הפכה העיר למרכז הלכה. תלמידו המובהק וממשיך דרכו הרב שמחה אפרים בן גרשון הכהן מציין כי הרב לירמה כתב ספרי שאלות ותשובות רבים ובהם 400 תשובות ארוכות. בשלהי תקופת כהונתו או בתקופת כהונת תלמידו ומחליפו שמחה בן גרשון הכהן, אירעה שרפה גדולה בבלגרד אשר כילתה את מבנה הישיבה והספרייה שבה. רוב כתביו אבדו. שמחה בן גרשון הכהן הצליח להציל 29 מתשובותיו של הרב לירמה, וב-1647 פרסם בוונציה את התשובות בשם "פליטת בית יהודה". הרב יהודה לירמה נפטר בבלגרד ב-1642 והוא בן 62. נקבר בבלגרד וקברו אבד או נהרס, ככל הנראה במהלך כיבוש בלגרד ב-1688. אחיינו יוסף אלמושנינו כיהן בהמשך המאה ה-17 כרב הראשי של בלגרד. לאורך השנים חל בלבול בין הרב יהודה (בן שמואל) לירמה מבלגרד, לבין הרב יהודה בן שמואל לירמה מאיטליה בעל ה"לחם יהודה", שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-16. ככל הנראה הטעות החלה בכתביו של משה שטיינשניידר. אין תימוכין לקשר משפחתי בין השניים. פליטת בית יהודה, באתר אוצר החכמה ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 53-52. הקהילה היהודית בבלגרד, חכמים, רבנים ודיינים, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988, עמודים 59-58. הרב יהודה בן שמואל לירמה, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
דובוני אכפת לי ובני דודים

דובוני אכפת לי ובני דודים (באנגלית: Care Bears and Cousins) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, המשמשת כספין אוף לסדרה "דובוני אכפת לי: ברוכים הבאים לארץ אכפתיה" המבוססת על זיכיון המדיה "דובוני אכפת לי" שבבעלות American Greetings. הסדרה הוכרזה באוקטובר 2014, ובוימה על ידי אנדרו יאנג. לסדרה הופקו שתי עונות שכל אחת מהן כוללת שישה פרקים באורך 22 דקות, כאשר היא הופצה במקור בנטפליקס ארצות הברית. העונה הראשונה עלתה לשירות הסטרימינג ב-6 בנובמבר 2015, ואילו השנייה עלתה ב-5 בפברואר 2016. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ הופ! בשנת 2016. בני הדודים של דובוני אכפת לי מגיעים לארץ אכפתיה, שם יחד עם הדובונים הם לומדים על חשיבות הדאגה לזולת ומגלים כוחות "בטן פלא" חדשים שעוזרים להם להתמודד עם הפחדים שלהם. לב-פלא (Wonderheart Bear) – הדובה הצעירה מבין כל הדובונים. רוצה להיות דובה גדולה כמו כולם. היא סקרנית ותמיד שואלת שאלות. יש לה בובה בצורת ארנב. יש לה על הבטן סמל של לב בתוך לב. דב לב טוב (Tenderheart Bear) – הדוב הבכור והחכם ביותר בארץ אכפתיה. הוא יודע מה הילדים צריכים בשביל לחלוק את הרגשות שלהם. יש לו על הבטן סמל של לב אדום. דב שמחה (Funshine Bear) – פעיל, אתלטי ותחרותי בכל הנוגע לספורט, רכיבה על אופניים, החלקה, גלישה, הליכה וטיול גלישה. שום דבר לא עושה אותו מאושר יותר מאשר להסתובב עם חברים או לצאת הרפתקאות פרוע. יש לו על הבטן סמל של שמש מחייכת צהובה. דב קוטר (Grumpy Bear) – אכלן גדול, זעפן, בנאי ומכונאי. יש לו על הבטן סמל של ענן שמוריד גשם ולבבות. דובונית חייכנית (Cheer Bear) – הדובה המאושרת ביותר בארץ אכפתיה. מעודדת את כולם, ומפיצה שמחה. לעיתים קרובות היא מטפלת בגינה שלה. יש לה על הבטן סמל של קשת בענן. דובונית הרמוניה (Harmony Bear) – שרה ומנגנת בכל מכשיר. היא מעודדת את הדובים האחרים בעזרת מוזיקה. יש לה על הבטן סמל של פרח עם עלי כותרת שונים. דובונית שיתופית (Share Bear) – דובה דואגת, שאוהבת לשתף את חבריה בכל דבר. אוהבות להכין מאפים לכולם. יש לה על הבטן סמל של שתי סוכריות על מקל בצורת לב. אריה לב-אמיץ (Brave Heart Lion) – המנהיג של בני הדודים. פילה לב-רחב (Lotsa Heart Elephant) – מרבה לומר את המשפט "וזו האמת". בת הדודה של דובוני אכפת לי. דביבון לב-נבון (Bright Heart Raccoon) – מומחה להמצאות. בן הדוד של דובוני אכפת לי. שובבן (King Beastly) – חיה שובבה ושחצנית ביותר שלובשת כתר. הוא אוהב לגרום לצרות. הדיבוב העברי בוים על ידי גדי לוי, והופק על ידי מעיין שניידר-משה. דובוני אכפת לי ובני דודים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "דובוני אכפת לי ובני דודים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דובוני אכפת לי ובני דודים", באתר נטפליקס "דובוני אכפת לי ובני דודים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בריאן סטלטר, Netflix's strategy: Shows for every age, באתר Business News,‏ 13 באוקטובר 2014
Sreda

Sreda (ברוסית: Среда; מילולית: יום רביעי, אם כי שמה המלא הוא "חברת ההפקות Sreda", ברוסית: Продюсерская компания «СРЕДА») היא שמה של חברת הפקות רוסית אשר מייצרת תוכניות טלוויזיה וסדרות עבור ערוץ 1, ערוץ רוסיה-1, NTV, ערוץ 5, ערוץ TV Center, ערוץ REN TV, STS, TV-3, וערוץ שישי!. החברה גם שיתפה פעולה עם ערוצי הטלוויזיה האוקראיניים אוקראינה, אינטר, 1+1 ו-ICTV ועם הערוץ הבלארוסי בלארוס-1 והערוץ הקזחי ערוץ 1 אירואסיה. החברה נוסדה ביוני 2008 על ידי המפיק אלכסנדר צקאלו, לאחר שעזב את תפקיד סגן מנכ"ל הערוץ הראשון ברוסיה לפרויקטים מיוחדים. עד 31 במרץ 2014 הבעלים של החברה היה המפיק רוסלן סורוקין. זוהי חברת הטלוויזיה הראשונה ברוסיה, אשר קיבלה רישוי להפיק גרסאות מקומיות לסדרות של ה-BBC והחברה הפיקה את הגרסה הרוסית של Life on Mars, תחת השם "הצד האפל של הירח". ב-2016 Sreda הפיקה סדרה נוספת של ה-BBC (לות'ר), תחת הכותר קלים. זו גם חברת הטלוויזיה הרוסית הראשונה אשר הצליחה למכור סדרה (מז'ור) לנטפליקס. סדרות אחרות אשר נטפליקס רכשה מידי Sreda כוללים גם את "השיטה", "ארבה", "פרצא", "טריטוריה" ו"ספרטה". Sreda & Co. Sreda Fetisov Films Best Episodes Media Wind Film הצד האפל של הירח (2012) מז'ור (2014–הווה) השיטה (2015) פרצא (2015) ארבה (2016) קלים (2016) טרוצקי (2017) טריטוריה (2018) ספרטה (2018) הסניגורים (2019) השר האחרון (2020) שרלוק הולמס ברוסיה (2020) פרויקט אנה ניקולאייבנה (2020) כימרה (2022) סינדרלה (2012) ארבה (2015) גוגול (סדרת סרטים) (2017-2018) גוגול: ההתחלה (2017) גוגול: ויי (2018) גוגול: נקמה נוראית (2018) בנדר: ההתחלה (2021) ההבדל הגדול (2008-2014) פרוז'קטורפריסהילטון (2017) מדיה וקבצים בנושא Sreda בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Sreda Sreda, ברשת החברתית פייסבוק Sreda, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Sreda, ביישום טלגרם Sreda, ברשת החברתית אינסטגרם Sreda, ברשת החברתית טיקטוק Sreda, ברשת החברתית VK Sreda, סרטונים בערוץ היוטיוב "Телеканал ТВ-3 покажет телесериал "Гоголь" сначала в кинотеатрах, а лишь потом на телеэкране". ודומוסטי. "Александр Цекало: "Я не чиновник. И не тусовщик"". Kurskaya Pravda. אורכב מ-המקור ב-2018-12-29. נבדק ב-2018-12-28. "Создатель "Большой разницы" стал исполнительным продюсером на СТС". איזבסטיה. "Среда". Association of Producers of Film and Television. "Russia's version of Life on Mars is a huge hit". BBC. אורכב מהמקור ב-2013-09-27.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) Georg Szalai. "'Luther' to Get Russian Remake as BBC Worldwide Gears up for Program Showcase". The Hollywood Reporter. Sarah Deen. "BBC's Luther to be remade as Klim for Russian TV". Metro International. "Метод Цекало: как шоумен стал первым российским партнером Netflix". RBK. "How Alexander Tsekalo and Russian TV series conquered Netflix and the world". Russia Beyond. Rebecca Flood. "First Scandi noir, now Slavic noir: Russia premiers its take on the cultural phenomenon". Daily Express.
אלנה וסיליבנה גלינסקיה

אלנה וסיליבנה גלינסקיה (ברוסית: Елена Васильевна Глинская‏; סביב 1510 - 4 באפריל 1538, מוסקבה) אשתו השנייה של וסילי השלישי הנסיך הגדול של מוסקבה ואימו של הצאר איוואן האיום. הייתה הנסיכה הגדולה של נסיכות מוסקבה ובהמשך השליטה בפועל של הנסיכות כעוצרת. וסיליבנה גלינסקיה נולדה באזור פרוז'ני. אביה היה הנסיך וסילי לבוביץ גלינסקי (רוסית: Васи́лий Льво́вич Гли́нский) מהדוכסות הגדולה של ליטא. אימה אנא יקשיטש (קרואטית: Ana Jakšić) הייתה ממוצא סרבי מאזור יקשיטש (אנ') וסיליבנה גלינסקיה נישאה לווסילי, לאחר שזה התגרש מאשתו הראשונה שהייתה עקרה, ב-21 בינואר 1526. היא ילדה את איוואן ב-25 באוגוסט 1530, ואת יורי(אנ') ב-30 באוקטובר 1532. וסילי השלישי מת בדצמבר 1533, כשאיוואן יורש העצר היה קטין בן שלוש, ואלנה הפכה לשליטה של הנסיכות כעוצרת, תפקיד אותו מילאה במשך חמש שנים עד מותה ב-1538. כעוצרת הייתה פעילה מאוד בהבטחת שלומה של הנסיכות. חתמה הסכם שביתת נשק עם הדוכסות הגדולה של ליטא, ובמקביל ניטרלה את כוחה של שוודיה. פדתה שבויים רוסיים וגם בנתה חומה חדשה סביב מוסקבה. וסיליבנה גלינסקיה נפטרה ב-4 באפריל 1538. קיימות סברות שהורעלה בידי בני משפחת שויסקי (רוסית:Шуйские)(אנ'), שהשתלטו על העוצרות לאחר מותה. וסיליבנה גלינסקיה נקברה בקתדרלה של מנזר העלייה לשמים בקרמלין. אלנה וסיליבנה גלינסקיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כיום בקרואטיה בדיקות שנעשו לאחרונה על שרידיה תומכות באפשרות שאכן הורעלה ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצד האפל של הירח (סדרת טלוויזיה)

הצד האפל של הירח (ברוסית: Обратная сторона Луны) הוא סדרת טלוויזיה רוסית מז'אנר המתח, המבוססת על הסדרה מבית BBC בשם חיים על מאדים (באנגלית: Life on Mars). הסדרה הופקה על ידי חברת Sreda עבור הערוץ הראשון ברוסיה. הסדרה נקראת על שם אלבום של פינק פלויד, באותו שם יותר מאשר על שם שירו של דייוויד בואי. הדגש חשוב מאחר שפינק פלויד היה פופולרי בברית המועצות בשנות השבעים המאוחרות, בעוד בואי היה אלמוני יחסית עבור צעירי ברית המועצות. בשנת 2011, מיכאיל סולוביוב הבן הוא קצין משטרה במוסקבה. הוא נפגע על ידי מכונית בעת שניסה לעצור מטורף אלים, כשהוא מתעורר הוא מוצא את עצמו בגופו של אביו, סגן מיכאיל סולוביוב האב, ששירת בשירות המיליציה במוסקבה, בשנת 1979. מיכאיל אינו בטוח אם הוא חולם בזמן שהוא בתרדמת, או אם הוא השתגע, או אם הוא באמת חזר בזמן. כל מה שהוא יודע כעת זה שהוא חייב להתמודד עם הסביבה הזרה לו של רוסיה הסובייטית, לתפוס פושעים (כולל רוצח סדרתי מסוכן) ומעל לכל דבר אחר, להבין מה קרה לו. מיכאיל חוזר לשנת 2011 אבל מגלה מציאות אלטרנטיבית: ברית המועצות לא התפרקה ואנשים טסים למאדים. במציאות החדשה הזאת למיכאיל יש אישה ובת. הוא מוצא עצמו במסע מתמשך לגילוי העצמי שלו בעודו נאבק במקביל ברוצח סדרתי ששם לו למטרה לפגוע במיכאיל ובכל מי שקשור אליו. בשנת 2013 הסדרה זכתה בשלושה פרסי APKiT בקטגוריות מיני סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר, עבודת הבימוי הטובה ביותר (אלכסנדר קוט) ושחקן הטלוויזיה הטוב ביותר (פאבל דרביאנקו). "הצד האפל של הירח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצד האפל של הירח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Russia's version of Life on Mars is a huge hit". BBC. 28 בדצמבר 2012. אורכב מהמקור ב-27 בספטמבר 2013. נבדק ב-27 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) "Обратная Сторона Луны - Russian 'Life On Mars' Trailer (2012)". youtube.com. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "'Life on Mars' to be remade for Russian TV". digitalspy.com.uk. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Dark Side of Mars: Russian LOM Adaption Praised". cultbritannia.co.uk. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Life On Mars - Russian version: Dark Side of the Moon". domeofstars.com. אורכב מ-המקור ב-2020-05-29. נבדק ב-10 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
Nothing Breaks Like a Heart

Nothing Breaks Like a Heart (בעברית: שום דבר לא נשבר כמו לב) הוא שיר של המוזיקאי הבריטי מארק רונסון בהשתתפות הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-29 בנובמבר 2018 על ידי תקליטי RCA בתור הסינגל המוביל מאלבום האולפן החמישי של רונסון, Late Night Feelings. במאי 2018, פורסם במדיה החברתית שהם עובדים יחד באולפן. ביוני 2018 הכריז רונסון שהשיר יצא בקרוב. רונסון וסיירוס הופיעו לראשונה עם השיר בתוכנית "The Graham Norton Show" ב-7 בדצמבר 2018. סיירוס העלתה הצצות לווידאו קליפ בטוויטר ואינסטגרם ב-26 בנובמבר 2018. הווידאו קליפ צולם באוקטובר 2018 בקייב, אוקראינה. הווידאו קליפ יצא ב-29 בנובמבר 2018. גרסה נוספת לקליפ של השיר יצאה ב-30 בנובמבר 2018 וזמינה אך ורק לספוטיפיי. בארצות הברית, השיר נכנס למקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשיר ה-46 של סיירוס שנכנס למצעד. בבריטניה, השיר נכנס למקום העשירי במצעד הסינגלים הבריטי. בשבוע השני, השיר עלה למקום הרביעי ולבסוף הגיע למקום השני. מידע על היצירה "Nothing Breaks Like a Heart" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Nothing Breaks Like a Heart" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Nothing Breaks Like a Heart" באתר Discogs מילות השיר "Nothing Breaks Like a Heart" באתר Genius סרטון השיר "Nothing Breaks Like a Heart" באתר יוטיוב מידע על השיר "Nothing Breaks Like a Heart" באתר iTunes מידע על השיר "Nothing Breaks Like a Heart" באתר ספוטיפיי מידע על השיר "Nothing Breaks Like a Heart" באתר טיידל Mark Ronson Chart History, Billboard
מאיר אנג'יל

הרב מאיר בן אברהם אנג'יל (שם משפחתו נכתב גם אנז'יל וגם אנג'ל; 1558, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 1630, צפת, ארץ ישראל בתקופה העות'מאנית) היה הרב הראשי של יהודי בלגרד ויהודי סופיה. נולד בסופיה לר' אברהם שהיה ראש הקהילה של יהודי סופיה. בצעירותו עלה לארץ ישראל, התיישב בצפת, והיה תלמידם של שמואל אוזידא וחיים ויטאל. אנג'יל מציין בכתביו גם את ישראל סרוג כאחד ממוריו, וגם אלעזר אזכרי. בהמשך, כיהן ברבנות בקושטא. ב-1593 פרסם את ספרו "קשת נחושה" שעסק באתיקה ובמוסר. בראשית המאה ה-17 הגיע לבלגרד וכיהן כרב הראשי של הקהילה. ב-1617 סיים את כהונתו, נקרא לסופיה, ובה כיהן כרב ראשי וכאב בית הדין הרבני לאחר פטירתו של הרב אהרן מלטי. ב-1619 פורסם בקרקוב ספרו "מסורת הברית". ב-1622 פורסם במנטובה ספרו "מסורת הברית הגדול". בכתביו הוא הרחיב ופיתח את פרשנותם של יעקב בן אשר ומשה אלשייך. פסיקתו האחרונה בבית הדין הרבני בסופיה ניתנה ב-27 באפריל 1628. סמוך למועד זה פרש מתפקידו ובמקומו מונה לרב הראשי של יהודי סופיה הרב אברהם בן אשכנזי. הרב מאיר אנג'יל שב לארץ ישראל, השתקע בצפת ובה נפטר ב-1630. הרב מאיר אנג'יל, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) קשת נחושה, באתר אוצר החכמה כתב יד, מסורת הברית הגדולה, אוהיו, מאה 17, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית מסורת הברית הגדול, פרשת מצורע, אות תצא, דף ס ע"ג, ופרשת שופטים, אות תתקמד, דף כו ע"ד. דוד פיפאנו, שלשלת רבני סופיה ובולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 139. ג'ני לבל, עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 52. הקהילה היהודית בבלגרד, חכמים, רבנים ודיינים, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, 1988, עמודים 59-58. הרב מאיר בן אברהם אנג'יל, באתר encyclopedia.com (באנגלית).