חולות חלוצה

חולות חלוצה הוא שטח של חולות נודדים בדרום־מערב מדינת ישראל. שטח החולות ממוקם מדרום־מזרח לרצועת עזה ומזרחית לגבול ישראל-מצרים. שטח החולות כמעט שאינו מיושב, ומשמש בעיקר כשטח אש של צה"ל. גבולות השטח הגאוגרפי של חולות חלוצה הוא רצועת עזה והקיבוצים כרם שלום וגבולות בצפון, כביש 211 בדרום באמצע פתחת ניצנה, גבול ישראל מצרים במערב וכביש 222 במזרח. שטח האזור מצוין כ-1,090 קמ"ר, באתר המשרד להגנת הסביבה. שטח חולות חלוצה מאופיין גאולוגית באדמה נודדת האופיינית לאזור הנגב, בעיקר אדמת לס. השטח ברובו בגובה של בין 10 ל-100 מטר מעל גובה פני הים ויש בו מאגר מי תהום מליחים המכיל כמות מים כפולה מזו של הכנרת אך הוא מנוצל רק על ידי יישובי חבל שלום לצורכי חקלאות. מקורם של החולות הוא בבליית הרי גרניט במזרח אפריקה, שהוסעו לאורך הנילוס לעבר הים התיכון, ונישאו על ידי הרוח לפנים הארץ מצפון סיני. שימושי הקרקע בחולות חלוצה כוללים: גן לאומי חלוצה – אתר מורשת עולמית בו שרידי עיר נבטית חולות עגור צפון – שמורת טבע בחלקו הצפוני של האזור חולות עגור – שמורת טבע בחלקו המרכזי של האזור חולות נחל סכר – שמורת טבע בחלקו המזרחי של האזור חולות שונרה – שמורת טבע בחלקו הדרומי של האזור חבל שלום – גוש יישובים ושטחים חקלאיים בשוליים הצפוניים של האזור פתחת ניצנה – גוש יישובים ושטחים חקלאיים בשוליים הדרומיים של האזור שטחי אש – רוב שטח חולות חלוצה מוגדר שטח אש בשימוש המרכז הלאומי לאימונים ביבשה במאי 2001 ממשלת ישראל הסכימה על הצעת ההחלטה, שהביא לממשלה שר התשתיות אביגדור ליברמן, בגיבוי ראש הממשלה, אריאל שרון, על תוכנית להקמת חמישה יישובים בחולות חלוצה. מטרת ההחלטה הייתה למנוע מסירת השטח במסגרת הסכם לחילופי שטחים כחלק מהסדר הקבע עם הפלסטינים. זאת לאחר שעלתה אפשרות שהאזור ישמש כחלק ממדינה פלסטינית עתידית, במסגרת חילופי שטחים, ותיתן מענה לצפיפות האוכלוסין ברצועת עזה. הצעה כזו נכללה, לדוגמה, ביוזמת ז'נבה, וגם אהוד ברק תמך ברעיון זה בהיותו ראש הממשלה, בשנת 2000. מיד הוחל בתכנון שלושה יישובים, שלומית, ניצנית וחלוצית והוקמה ועדת היגוי. במקביל, בשנת 2002, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובניה רמת נגב את הכרזתה של שמורת טבע בחולות חלוצה על מנת למנוע בנייה שתפגע בשטחי הטבע שבהם נמצאים בעלי חיים וצמחים מוגנים. בין המתנגדים לפיתוח השטח היה ארגון חיים וסביבה שטען כי הקמת יישובים חדשים לא רק תפגע בטבע, אלא גם תחליש יישובים קיימים בפריפריה, על ידי הפניית תקציבים לפיתוח חדש על חשבון השקעה ביישובים קיימים. בינואר 2003, החלו העבודות על הקמת היישוב באר מילכה בדרום חולות חלוצה כחלק מפיתוח פיתחת ניצנה, וביוני 2006 אוכלס. בינואר 2005 אישרה הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה אשכול את התוכניות להקמת שלומית, בה בשלב הראשון 1,500 יחידות דיור וחלוצית 4, שתוכנן, בשלב ראשון, ל-300 יחידות דיור, שבחלקן נחלות חקלאיות. בפברואר 2005 הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה הפקידה תוכנית מפורטת ליישוב שלומית, בה רק 500 יחידות דיור ואת התוכנית להקמת שני יישובים: חלוצית 1 וחלוצית 4 (שקיבלו אחר כך את השמות בני נצרים ונווה) שנועדו למפוני רצועת עזה לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות. חבל שלום חולית (גאוגרפיה) תמר נוי, ענת מרחב ודניאל ציפר, חולות חלוצה: סקר פרהיסטורי, הוצאת מוזיאון ישראל, 1971 צבי גילת, חולות חלוצה: באמצע שומקום, באתר ynet, 3 בינואר 2001 יאיר עציון, ‏חלוצה - התחלה חדשה לתכנון המדברי, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2001 תמי זילברג, ‏החלוצים של חלוצה, באתר גלובס, 5 במאי 2003 חולות חלוצה - עגור, אתר המשרד להגנת הסביבה שמורת עגור - ריכוז החולות הגדול בארץ, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2002 עליזה ארבלי, הוגשה תוכנית להקמת 5 יישובים בחלוצה, באתר הארץ, 8 במאי 2001 דליה שחורי, יוסי ורטר, הממשלה החליטה לפעול להקמת יישובים בחולות חלוצה, באתר הארץ, 15 ביולי 2001 חלוצי חלוצה להכשלת הסדר שלום, באתר הארץ, 19 ביולי 2001 צפריר רינת, למרות המאמצים, הקמת יישובים בחלוצה תפגע בסביבה, באתר הארץ, 11 בפברואר 2004 דליה טל, ‏ועדת היגוי ליישוב בחולות חלוצה, באתר גלובס, 17 ביוני 2001 תמר נהרי‏, חולות חלוצה יוכרזו שמורת טבע, באתר וואלה, 7 בינואר 2002 דוד הכהן, "חיים וסביבה": אסור לבנות בחלוצה, באתר ynet, 15 ביולי 2001 ארז ארליכמן, יש חיים בחולות, באתר ynet, 10 באפריל 2009 גדי גולן, ‏החלו עבודות הקמת היישוב באר מילכה בחולות חלוצה, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2003 15 משפחות ייכנסו לבאר מילכה ברמת הנגב, באתר גלובס, 4 ביוני 2006 גדי גולן, ‏המחוזית קיבלה תוכניות להקמת שלומית וחלוצית 4, באתר גלובס, 9 בינואר 2005 המחוזית הפקידה תוכנית מפורטת לישוב שלומית בחלוצה - מיועד למתפני גוש קטיף, באתר גלובס, 6 בפברואר 2005 הופקדה בתנאים תוכנית להקמת יישוב בחולות חלוצה עבור מפוני קטיף, באתר גלובס, 5 במרץ 2006