laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוח לוב

לוח לוב (הידוע גם בשם לוח עיר, פלטת השלל הלובית, פלטת המחווה הלובית, פלטת המצור ופלטת טהנו או טיהנו) הוא החלק התחתון ששרד של לוח אבן קוסמטי הנושא קישוט מגולף וכתיבה הירוגליפית. הוא מתוארך לתקופת הנקאדה השלישית או לתקופה הקדם שושלתית של מצרים (כ-3200 עד 3000 לפני הספירה). הלוח נמצא באבידוס, מצרים. הלוח עשוי מצפחה, אורכו כ-19 ס"מ ורוחבו כ-22 ס"מ. הלוח שוכן בחדר 43 בקומת הקרקע של המוזיאון המצרי, קהיר, ומספר יומן כניסתו הוא JE27434 והמספר הכללי הקטלוגי שלו הוא CG14238. מצד אחד של הלוח, יש סצנה של הליכה של בעלי חיים בתוך הרשומות. מתחת לבעלי חיים אלו נמצא בוסתן עצי זית, והכתובת ההירוגליפית ת'נו או ת'הנו (מתועתק בדרך כלל כטהנו), ככל הנראה טופונים של דלתא הנילוס המערבי או, על פי רוב החוקרים, מה שהיה מזוהה לאחר מכן עם לוב העתיקה. הדמות מורכבת ממקל השלכה על אליפסה, שמשמעותה "אזור", "מקום", "אי", טופונים של לוב או הדלתא המערבית המבוטאת ת'נו, ת'ייהנו. הצד ההפוך של הלוח הלובי מציג את רגליהם של כמה אנשים מעל קו הרישום. לפי הרישום, מתוארות שבע עיירות מבוצרות, כששם כל עיר כתוב בחומה. מעל כל עיירה, בעל חיים תופס את חומה עם ההירוגליף מר (מעדר). גונטר דרייר פירש את הסצנה הזו כזירת הרס ובעלי החיים, או הסטנדרטים של בעלי החיים, כשמות מלכותיים. עם זאת, חוקרים אחרים הציעו כי בעלי החיים מייצגים צבאות מלכותיים או סמלים. פרשנות אחרת לגמרי היא שהסצנה מייצגת את יסוד הערים הללו. רשימת לוחות צבעים קדומים לוח קוסמטי אביר אל-שאהווי. המוזיאון המצרי בקהיר , (הוצאת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר 2005), ISBN 977-17-2183-6 Lloyd, Alan B. A Companion to Ancient Egypt, vol.1, (Blackwell 2010),ISBN 1-4443-2006-8 סיידלמאייר, סטפן. מצרים: עולם הפאהונים, עורכים: רג'ין שולץ, מתיאס זיידל, (קונמן, 1998),ISBN 3-89508-913-3 ווילקינסון, טובי. מצרים השושלת המוקדמת, (Routledge, 1999),ISBN 0-415-18633-1 מדיה וקבצים בנושא לוח לוב בוויקישיתוף פלטת לוב (כוללת תמונות מולטימדיה מתקרבות של החלק הקדמי והאחורי של הפלטה, בחלון קופץ). מבט אחורי של הצבעים (האתר הרשמי של המוזיאון המצרי, קהיר) מבט גדול מלפנים ומאחור (כולל ביבליוגרפיה של מאמרים מצרים המתייחסים ללוח) Lloyd 2010, p. 841. Abeer El-Shahawy 2010, p. 20. Stephan Seidlmayer 1998, p. 28. Fragment of The Tehenu palette "Libyan Tribute" tablet, official website of The Grand Egyptian Museum Wilkinson 1999, p. 137 "Cairo Museum".
מתילדה בלינד

מתילדה בלינד (באנגלית: Mathilde Blind;‏ 21 במרץ 1841, מנהיים – 26 בנובמבר 1896) הייתה סופרת, משוררת ומבקרת ספרות בריטית. מתילדה בלינד נולדה במנהיים למשפחה של יעקב כהן ופרדריק אטלינגר. כאשר היא הייתה בת שנה אביה נפטר ובאותה שנה אלמנתו התחתנה עם קרל בלינד. קרל בלינד היה מהפכן ולאור השתתפותו במהפכה גורש מדוכסות הגדולה של באדן. בסביבות 1852 הם הגיעו ללונדון ובאותה תקופה מתילדה שינתה שם משפחתה ל-בלינד. בלונדון מתילדה למדה בבית ספר לבנות. בהמשך היא עברה לציריך, אך בהיותה אישה לא קיבלה אישור להגיע להרצאות של אוניברסיטת ציריך. היא לקחה שיעורים פרטיים אצל קונו פישר. בשנת 1866 אחיה פרדיננד התנקש באוטו פון ביסמרק והתאבד בכלא. בשנת 1867 בלינד פרסמה ספר שירים Poems שהוקדשו לזכר אחיה ולמורה של בלינד מהפכן איטלקי ג'וזפה מציני. השקפת עולם של בלינד הושפעו רבות ממהפכנים רבים שהיו באים לבית המשפחכה לרבות קרל מרקס ולואי בלנק. כמו כן היא הייתה מעורבת בתנועת נשים. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 בלינד החלה לפרסם את היצירות שלה תחת שמה. בשנת 1870 היא העבירה הרצאה על יצירות של פרסי ביש שלי. במשך 15 שנים היא עבדה כמבקרת ספרות כתב עת ב־Athenaeum. בעקבות ביקור בסקוטלנד, בלינד פרסמה מספר ספרי שירה. בשנות ה-80 היא כתבה ספר ביוגרפי על ג'ורג' אליוט ומאדאם רולאן. ספר פרוזה היחיד של בלינד "Tarantella" לא זכה להצלחה יתרה. בשנת 1893 הוא תורגם לצרפתית ואך יצאה מהדורה נוספת של הספר באנגלית. בשנת 1889 היא פרסמה ספר שירה The Ascent of Man כתגובה לתאוריה של צ'ארלס דרווין. בלינד נפטרה בשנת 1896 בלונדון. מדיה וקבצים בנושא מתילדה בלינד בוויקישיתוף מתילדה בלינד בפרויקט גוטנברג כתבי מתילדה בלינד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
שש חברות בע"מ

שש חברות בע"מ (באנגלית: Six Companies, Inc.) היה מיזם משותף של חברות בנייה, שהוקם כדי לבנות את סכר הובר על נהר הקולורדו בנבאדה ובאריזונה. מאוחר יותר החברות השותפות בנו גם את סכר פארקר, חלק מסכר גרנד קולי, מוביל המים של נהר הקולורדו על פני מדבריות מוהאבי וקולורדו לדרום קליפורניה העירונית, ופרויקטים גדולים אחרים. החברות שהיו שותפות למיזם הן: חברת הנרי ג'יי קייזר מאוקלנד, קליפורניה ותאגיד בכטל מסן פרנסיסקו. נרשמו כחברה אחת בשם "בכטל-קייזר": 30% מקדונלד וקאן מלוס אנג'לס: 20% יוטה קונסטרקשן קומפני מאוגדן, יוטה: 20% מוריסון-קנודסן מבויסי, איידהו: 10% חברת פסיפיק ברידג' מפורטלנד, אורגון :10% J.F. Shea Co מפורטלנד, אורגון: 10% סכר גרנד קולי סכר פארקר Six Companies, Now Single Unit, Ready to Sign Contract for Hoover Dam; newspaper article; unknown date. Myrick, David F. (1992). Railroads of Nevada and Eastern California. Vol. 2: The Southern Roads. Reno: University of Nevada Press. pp. 734–752. ISBN 0-87417-194-6. Wolf, Donald E. (1996). Big Dams and Other Dreams: The Six Companies Story. University of Oklahoma Press. ISBN 0-8061-2853-4. Herman, Arthur (2012). Freedom's Forge: How American Business Produced Victory in World War II. New York: Random House. pp. 37, 52–5, 210. ISBN 978-1-4000-6964-4.
נמר מערות

נמר מערות הקרוי גם נמר פליסטוקני או נמר עידן הקרח האירופי (שם מדעי: Panthera pardus spelaea) הוא תת-מין קדום של נמר שחי ברחבי אירופה, בתקופת הפליסטוקן. בגודלו הוא דמה לנמר מודרני והוא חי מלפני 600,000-11,000 שנה. נראה שנמר המערות דמה במראהו ובפרווה לנמר שלג או לנמר פרסי. גולגולת הנמר הייתה בינונית-ארוכה ומאפייניה קרובים לנמר פרסי. כמה מהתיאורים נמצאו במערת שובה, צרפת ומראים שנמר המערות דמה לנמר מודרני. עם זאת, לא ברור אם חברבורות הנמר היו גדולות בדומה לנמרים החיים כיום. בניגוד לנמר מודרני, בטן הנמר הייתה בהירה ללא כתמים. שרידי נמרים באירופה מעידים כי נמרים שחיו באזורים קרים יותר גדולים יותר מנמרים שחיו באזורים חמים. בדומה לנמרים אחרים, גם אצל נמרי המערות היה דימורפיזם מיני, שכן הזכר היה גדול מהנקבה. שרידים של נמרי מערות נחפרו ונמצאו בשווייץ, בריטניה, גרמניה, צרפת, ספרד, פולין, איטליה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ואוקראינה. השרידים הקדומים ביותר נמצאו באתר האכיאולוגי Grotte du Vallonnet בצרפת ובגרמניה והם מתוארכים ל-600,000 שנה, בתקופת הפליסטוקן מוקדם. שלד שלם של נמר מערות נמצא במערת Vjetrenica Cave, בוסניה והרצגובינה. בנוסף לשלד הנמר, אותרו גם ארבעה שרידי נמר נוספים והם מתוארכים ל-37,000-29,000. במערת שובה שבצרפת אותרו ציורי מערות של נמרים בני 37,500 שנה. השרידים המאוחרים ביותר של נמרים ברחבי אירופה נמצאו בקרואטיה והם מתוארכים ל-24,000 שנה. בגרמניה שרידים צעירים יותר של נמרי מערות תוארכו ל-11,000 שנה. שרידי נמרים שתוארכו לתקופת ההולוקן נמצאו בספרד, איטליה ובחבל הבלקן. השרידים הצעירים ביותר של נמרים אירופיים נמצאו באוקראינה והם מתוארכים ל-2,000 שנה. בנוסף, נתגלו שרידים נוספים במערב יוון ובהרי הקרפטים. שרידים אחרים של הנמר אותרו באולביה, אוקראינה. שרידים צעירים יותר באולביה עשויים להיות נמרים שהובאו מאסיה הקטנה וחיו בשבי. אולביה אז הייתה מושבה יוונית בתקופה אליה הובאו הנמרים. שרידים של נמרי מערות נמצאו לעיתים במערות, שם כנראה חיפשו מקום למחסה או שהחביאו את טרפם. לפי הממצאים, נמרי המערות העדיפו בעיקר מערות קטנות. ככל הנראה, מכיוון שמערות גדולות נשלטו על ידי טורפים גדולים יותר (כמו אריה מערות ודוב מערות). במערות קדומות באירופה אותרו יותר שרידי אריה מערות מאשר נמרי מערות, ולרוב שרידיהם במערות מיוחסים לשרידים של פרטים בוגרים. דבר שמרמז כי נמרי המערות לא גידלו את גוריהם במערות. עם זאת, נמצאו נמרי מערות במערות גדולות ובשקעים עמוקים, כמו במערת Zoolithen Cave שבגרמניה. ייתכן שתזונתו של נמר המערות דמתה לזו נמר השלג, והם צדו בעיקר חזירי בר, יעלים ואיילים. סביר להניח שנמר המערות היה נוהג לצוד דובים במהלך תרדמה במאורותיהם. באזורים קרים, נמרי המערות שכנו בעיקר ביערות הרריים, אלפיניים ובהרים מעל קו העצים, אך יש עדויות לכך שנמרי מערות חיו גם באזורים פתוחים, כגון ערבות.
דוכס רטלנד

דוכס רטלנד (באנגלית: Duke of Rutland) הוא תואר אצולה אנגלי הניתן בממלכה המאוחדת. הדוכסות נקראת על שם אזור רטלנד במזרח המידלנדס, היא נוסדה ב-1703 על ידי המלכה אן עם הפיכת רוזן רטלנד התשיעי ג'ון מנרז לדוכס רטלנד הראשון, זאת כאות הוכרה לתרומתו במהלך המהפכה המהוללת. החל מ-1999, נושא בתואר זה דייוויד מנרז, דוכס רטלנד ה-11 לצד אשתו ריצ'ל אמה מנרז דוכסית רטלנד. רוזנות רטלנד שקדמה לדוכסות הוקמה לראשונה ב-1390 עבור אדוארד מנוריץ', דוכס יורק (נכדו של אדוארד השלישי), אך פסקה להתקיים עם מות בנו ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק לאחר שנשללו תאריו והוחזרו למלך. הרוזנות הוקמה מחדש ב-1446 עבור אדמונד, בנו השני של ריצ'רד פלנטג'נט ואחיו הצעיר של אדוארד (לעתיד מלך אנגליה אדוארד הרביעי), עם מותו של אדמונד הרוזנות חדלה שוב מלהתקיים. בפעם השלישית הוקמה הרוזנות מחדש עבור תומאס מנרז (נכד-נכדו של ריצ'רד פלטג'נט) שהפך לרוזן רטלנד הראשון ב-1525 ומאז התקיימה הרוזנות באופן רציף, ב-1703 ג'ון מנרז, רוזל רטלנד התשיעי, קודם לדוכס רטלנד הראשון ונוסדה הדוכסות. לצד התואר 'דוכס רטלנד' שאר תוארי הדוכסות כוללים את מרקיז גרנבי (הניתן באופן מסורתי ליורש העצר של הדוכסות), רוזן רטלנד, ברון מנרז מהדון במחוז דרבי, וברון רוס מביוור במחוז ליסטר. אחוזת הדוכסות היא טירת ביוור שם שוכן הדוכס ומשפחתו ובבעלות הדוכסות גם בית הדון. הדוכסות מזוהה באופן היסטורי עם דוכסות יורק (הסמוכה גאוגרפית לאחוזות רטלנד), מאז נוסדה בפעם השלישית היא נמצאת בידי משפחת מנרז (Manners), צאצאי דוכס יורק ריצ'רד פלנטג'נט. ג'ון מנרז, דוכס רטלנד הראשון (1711–1638) – בנו היחיד של רוזן רטלנד השמיני ג'ון מנרז, דוכס רטלנד השני (1721–1676) – בנו של הדוכס הראשון ג'ון מנרז, דוכס רטלנד השלישי (1779–1696) – בנו הבכור הדוכס השני צ'ארלס מנרז, דוכס רטלנד הרביעי (1787–1754) – נכדו של הדוכס השלישי ג'ון הנרי מנרז, דוכס רטלנד החמישי (1857–1778) – בנו הבכור של הדוכס הרביעי צ'ארלס ססיל מנרז, דוכס רטלנד השישי (1888–1815) – בנו השלישי של הדוכס החמישי ג'ון ג'יימס רוברט מנרז, דוכס רטלנד השביעי (1906–1818) – בנו הרביעי של הדוכס החמישי הנרי ג'ון ברינסלי מנרז, דוכס רטלנד השמיני (1852–1925) – בנו הבכור של הדוכס השביעי ג'ון הנרי מונטגיו מנרז, דוכס רטלנד התשיעי (1886–1940) – בנו הצעיר של הדוכס השמיני צ'ארלס ג'ון רוברט מנרז, דוכס רטלנד העשירי (1919–1999) – בנו הבכור של הדוכס התשיעי דייוויד צ'ארלס רוברט מנרז, דוכס רטלנד ה-11 (נולד ב-1959) – בנו הבכור של הדוכס העשירי יורש העצר הוא צ'ארלס ג'ון מונטגיו מנרז, מרקיז גרנבי (נולד ב-1999) – בנו הבכור של הדוכס ה-11 מדיה וקבצים בנושא דוכס רטלנד בוויקישיתוף
1999 בספרות

ערך מורחב – 1999 ספוטניק אהובתי מאת הארוקי מורקמי הילדה שאהבה את טום גורדון מאת סטיבן קינג "מעוף המלאכים" מאת מייקל קונלי (מסדרת "הארי בוש") 8 בפברואר – אייריס מרדוק, סופרת 10 במאי – של סילברסטיין, משורר אמריקני 5 ביוני – מל טורמה (Mel Tormé), זמר, שחקן, מלחין. 18 ביולי – מאיר אריאל משורר מלחין וזמר. 18 באוגוסט – חנוך לוין, סופר ומחזאי ישראלי (נולד ב-1943) 12 בדצמבר – ג'וזף הלר - סופר אמריקאי ("מלכוד 22") (נולד ב-1923). פרס נובל לספרות מוענק לגינטר גראס 1998 בספרות 1999 2000 בספרות שנים בספרות ספרות מדיה וקבצים בנושא 1999 בספרות בוויקישיתוף
קרב צ'רנוביל

קרב צ'רנוביל (ברוסית: Бои за Чернобыль, באוקראינית: Бої за Чорнобиль) היה עימות צבאי באזור ההדרה של צ'רנוביל בין הכוחות המזוינים הרוסים והכוחות המזוינים של אוקראינה ב-24 בפברואר 2022, במהלך היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה. כוחות רוסים שפלשו ממדינת בלארוס השתלטו על אזור תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל עד סוף אותו יום. הכוחות כנראה השתמשו באזור כאזור היערכות לקראת תקיפת הבירה קייב. במהלך אסון צ'רנוביל ב-1986, שוחררו כמויות גדולות של חומר רדיואקטיבי מתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל אל הסביבה. האזור ברדיוס של 30 ק"מ המקיף את הכור שהתפוצץ פונה ונסגר על ידי הרשויות הסובייטיות. לאחר התפרקות ברית המועצות, אזור זה הפך לחלק מאוקראינה העצמאית החדשה, ונוהל על ידי שירות החירום הממלכתי של אוקראינה. ב-24 בפברואר 2022, היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה, במהלך אחר הצהריים הודיעה ממשלת אוקראינה כי הכוחות הרוסיים פתחו במתקפה כדי לכבוש את אזור ההדרה של צ'רנוביל. עד סוף היום הודיעה ממשלת אוקראינה עוד כי הכוחות הרוסיים כבשו את צ'רנוביל ופריפיאט. בעקבות הלכידה הרוסית של אזור ההדרה, הודיעה ממשלת ארצות הברית על "דיווחים אמינים לפיהם חיילים רוסים מחזיקים כעת את צוות מתקני צ'רנוביל כבני ערובה". נמסר כי הפגזות ארטילריות פגעו במקומות אחסון פסולת רדיואקטיבית. עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה". נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כינה את כיבוש האזור "הכרזת מלחמה נגד אירופה כולה". מיכאילו פודוליאק, יועץ לראש לשכת הנשיא של אוקראינה, צוטט כאומר כי מדובר ב"מתקפה חסרת טעם לחלוטין", ו"מצב תחנת הכוח הגרעינית לשעבר בצ'רנוביל, הכליאה ומתקני אחסון הפסולת הגרעינית הוא לא ידוע". עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה" וכי "יש חשיבות חיונית לכך שהפעילות הבטוחה והמאובטחת של המתקנים הגרעיניים באותו אזור לא תושפע או תשובש בכל דרך שהיא". ב-30 במרץ 2022, הפנטגון טען שהכוחות הרוסיים החלו לסגת מתחנת הכוח הגרעינית המושבתת בצ'רנוביל. חברת האנרגיה הלאומית האוקראינית מסרה שרוב הכוחות הרוסיים שכבשו את צ'רנוביל עזבו את המקום, ורק מספר מצומצם של חיילים נשאר שם. לפי החברה, רוסיה הסכימה רשמית להשיב את התחנה. אוקראינה שבה לשלוט בה ב-1 באפריל 2022. שני עובדים אוקראינים בצ'רנוביל העידו כי כשהרוסים הגיעו לאזור התחנה הם עברו באזור שהכניסה אליו מותרת רק באישור מיוחד, ופיזרו בדרכם אבק רדיואקטיבי. החיילים הרוסים נכנסו ללא ציוד מגן לאזור שרמות הקרינה בו אדירות, ולאחר מכן החלו לפתח תסמיני מחלה. בהמשך, כאשר צ'רנוביל שבה לשלטון אוקראיני, משרד ההגנה של אוקראינה הציג סרטון שבו נראו עמדות צבאיות רוסיות ובורות ושוחות שחפרו הרוסים באזור זה. מדיה וקבצים בנושא קרב צ'רנוביל בוויקישיתוף צ'רנוביל במלחמה: כך מתנהל המקום הכי מסוכן באירופה Inside Chernobyl: We stole Russian fuel to prevent catastrophe 50 הרוגים בתקיפת תחנת רכבת בעיר קרמטורסק, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי הרוסים נסוגים מצ'רנוביל. ארה"ב: "יועצי פוטין הטעו אותו, מפחדים לומר את האמת", באתר ynet, 30 במרץ 2022 אוקראינה חוזרת לשלוט בצ'רנוביל, וטוענת: "הרוסים נחשפו לקרינה וחלו", באתר ynet, 31 במרץ 2022 הרוסים עזבו את צ'רנוביל - השליטה באתר הגרעיני חזרה לאוקראינה, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2022 גיהינום במריופול: "רוסיה מונעת כניסה כדי שהעולם לא יידע". תמונות מצ'רנוביל: "הרוסים חפרו ב'יער האדום' המזוהם", באתר ynet, 7 באפריל 2022
ליגת העל הטנזנית

ליגת העל הטנזנית (בסוואהילי: Ligi Kuu Tanzania Bara), היא ליגת הכדורגל הבכירה בטנזניה, ומשתתפות בה נכון לעונת 2021/2022, 16 קבוצות. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1965, והאלופה בעונה הראשונה הייתה סנדרלנד. הליגה כיום מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל הטנזנית אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). נכון לעונת 2021/2022, בליגה 16 קבוצות, אשר משחקות 2 סיבובי משחק אחת נגד השנייה. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) מעפילה למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית, מחזיקת הגביע וסגנית האלופה מעפילות לגביע הקונפדרציה האפריקאי, בעוד 3 הקבוצות במקומות האחרונים בליגה יורדות לליגת המשנה הטנזנית. קבוצת יונג אפריקנס היא הקבוצה המצליחה ביותר בטנזניה, עם 22 זכיות באליפות הליגה (מאז 1965). שנייה בדירוג היא סימבה עם 21 אליפויות, ושניהן שולטות בכדורגל הטנזני ומקורן מחלקים שונים בעיר הגדולה ביותר בטנזניה, דאר א-סלאם. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע פדרציית הספורט עזאם באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
רגימנט אזוב

מחלקת המבצעים המיוחדים של אזוב (באוקראינית: Окремий загін спеціального призначення) היא יחידה ימנית קיצונית נאו-נאצית המשתייכת למשמר הלאומי של אוקראינה. השתתפה לראשונה בלחימה בזמן הכיבוש מחדש של מריופול מידי כוחות בדלנים פרו-רוסים ביוני 2014. אזוב הוקם בתחילה כמיליציה התנדבותית ב-5 במאי 2014 במהלך המשבר באוקראינה. ב-12 בנובמבר 2014, אזוב שולב במשמר הלאומי של אוקראינה (הכפוף למשרד הפנים של אוקראינה), ומאז כל החברים ביחידה הם חיילים בחוזה המשרתים במשמר הלאומי של אוקראינה. בשנת 2018 פעילי זכויות אדם ישראלים חתמו על העצומה להפסקת מכירת נשק לאוקראינה בטענה שישראל מוכרת נשק אוטומטי בסגנון תבור ונגב לממשלת אוקראינה בידיעה שחלק מהנשק הזה מגיע לידיהם של המיליציה הימנית קיצונית אזוב. למרות ההאשמות כי הקבוצה היא אנטישמית, חלק מחברי הקהילה היהודית באוקראינה תומכים ומשרתים בגדוד אזוב. אחד מחבריה הבולטים הוא נתן חזין, מנהיג "מאות היהודים" במהלך הפגנות יברומאידאן ב-2013 בקייב. בשנת 2017 הוערך גודלו של הגדוד בלמעלה מ-2,500 חברים, אך עד שנת 2022, הוא הוערך בכ-900. ב-2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, רגימנט אזוב נלחם נגד הצבא הרוסי במריופול ובראשו ניצב דניס פרוקופנקו. עם כיבוש מריופול וכניעת המגינים נפלו בשבי הרוסי רבים מלוחמי הרגימנט. שני מפקדי אזוב, שלא נפלו בשבי, Konstantin Nemicev ו-Serghei Veliciko מבוקשים על ידי הרוסים באשמת עינוי ורצח שבויים רוסים. הרוסים הציעו מיליון רובלים (שווה ערך ל-16,600 יורו בעת הפרסום) עבור מידע שיוביל ללכידתם. משרד הפנים (אוקראינה) המשמר הלאומי של אוקראינה מדיה וקבצים בנושא רגימנט אזוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רגימנט אזוב (באוקראינית) רגימנט אזוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רגימנט אזוב, ביישום טלגרם רגימנט אזוב, ברשת החברתית אינסטגרם רגימנט אזוב, סרטונים בערוץ היוטיוב US lifts ban on funding ‘neo-Nazi’ Ukrainian militia US lifts ban on funding ‘neo-Nazi’ Ukrainian militia (באנגלית) האולטראס, אזוב באטאליון וכדורגל באוקראינה RĂZBOI ÎN UCRAINA. Mărturii terifiante făcute de un medic militar francez. „Bucha, o înscenare! Am văzut personal crimele abominabile comise de Batalionul Azov” – VIDEO (ברומנית) https://www.washingtonpost.com/world/2022/04/06/ukraine-military-right-wing-militias/ וושינגטון פוסט, 6 באפריל 2022 Congress Has Removed a Ban on Funding Neo-Nazis From Its Year-End Spending Bill | The Nation, The Nation, ‏4 בundefined 2016 Lazaredes, Nicholas (23 במרץ 2015). "Ukraine crisis: Inside the Mariupol base of the controversial Azov battalion". ABC News. Sydney. {{cite news}}: (עזרה) Роз'яснення щодо статусу спецпідрозділу "Азов" [Clarification as to the status of Special Forces "Azov"]. ngu.gov.ua (באוקראינית). 23 באפריל 2015. אורכב מ-המקור ב-9 ביולי 2015. נבדק ב-23 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) Rights groups demand Israel stop arming neo-Nazis in Ukraine, Haaretz, ‏1 ביוני 2018 Антисемитизм или манипуляция: усиливается ли притеснение евреев в Украине Rușii oferă recompensă pentru prinderea a doi dintre comandanţii regimentului Azov. Ce sumă au pus la bătaie (ברומנית)
ליגת העל של חוף השנהב

ליגת העל של חוף השנהב (בצרפתית: championnat de Côte d'Ivoire de football, נקראת גם MTN Ligue 1 או Ligue 1 Orange), היא ליגת הכדורגל הבכירה בחוף השנהב, ומשתתפות בה נכון לעונת 2021/2022, 14 קבוצות. הליגה הוקמה רשמית בשנת 1960, והאלופה בעונה הראשונה הייתה יו.אס.סי. בסאם. הליגה כיום מנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של חוף השנהב אשר כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF). נכון לעונת 2021/2022, בליגה 14 קבוצות, אשר משחקות 2 סיבובי משחק אחת נגד השנייה. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (האלופה) ובמקום השני (הסגנית) מעפילות למוקדמות ליגת האלופות האפריקאית, מחזיקת הגביע והקבוצה שסיימה במקום השלישי מעפילות לגביע הקונפדרציה האפריקאי, בעוד 2 הקבוצות במקומות האחרונים בליגה יורדות לליגת המשנה של חוף השנהב, MTN Ligue 2. קבוצת א.ס. מימוסאס היא הקבוצה המצליחה ביותר בחוף השנהב, עם 29 זכיות באליפות הליגה (מאז 1960), כמו כן היא מחזיקת השיא העולמי לרצף משחקים ללא הפסד, עם 108 משחקים בליגה ובגביע המקומי ללא הפסד, בין השנים 1989 ל-1994. שנייה בדירוג האליפויות היא אפריקה ספורטס עם 18 אליפויות מדינה, ושניהן שולטות בכדורגל בחוף השנהב ומקורן בעיר הגדולה ביותר בחוף השנהב, אביג'אן. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע חוף השנהב בכדורגל באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
חוקת אוקראינה

חוקת אוקראינה (באוקראינית: Конституція України) מהווה את הבסיס החוקי של אוקראינה. החוקה אומצה ואושררה בישיבה החמישית של המועצה העליונה של אוקראינה ב-28 ביוני 1996. החוקה התקבלה בתמיכת 315 קולות מתוך 450 קולות אפשריים (300 קולות מינימום). כל שאר החוקים והפעולות המשפטיות האחרות של אוקראינה חייבים להיות בהלימה לחוקה. הזכות לתקן את החוקה באמצעות הליך חקיקה מיוחד נתונה אך ורק לפרלמנט. הגוף היחיד שיכול לפרש את החוקה ולקבוע אם החקיקה תואמת אותה הוא בית המשפט החוקתי של אוקראינה. מאז 1996 נחגג יום החוקה ב-28 ביוני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. שינוי ב-2004, 2010, ו-2014. חוקת אוקראינה מחולקת ל-15 פרקים: עקרונות כלליים זכויות האדם והאזרח, חירויות וחובות בחירות. משאל עם המועצה העליונה נשיא אוקראינה קבינט השרים של אוקראינה. גופים אחרים בעלי סמכות ביצוע פרוקורטורה (משרד התובע) צדק המבנה הטריטוריאלי של אוקראינה הרפובליקה האוטונומית של קרים שלטון עצמי מקומי בית המשפט החוקתי של אוקראינה הצגת תיקונים לחוקת אוקראינה הוראות סופיות הוראות מעבר בהתאם לפרק XIII: של חוקת אוקראינה ניתן לבצע תיקונים בחוקה רק בהסכמת שני שלישים לפחות מההרכב החוקתי (450 המחוקקים האוקראינים) של המועצה העליונה של אוקראינה. בנוסף לכך, תיקונים בפרק I - "עקרונות כלליים", פרק III - "בחירות. משאל עם" ופרק XIII - "הכנסת תיקונים לחוקת אוקראינה", יכולים להיות מתוקנים על ידי הפרלמנט של אוקראינה רק בתנאי שהם יאושרו גם במשאל עם אוקראיני שיועד על ידי נשיא אוקראינה. מדיה וקבצים בנושא חוקת אוקראינה בוויקישיתוף חוקת אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק Ukraine celebrating 20th anniversary of Constitution, UNIAN (28 June 2016) Yulia Tymoshenko Goes On Trial A Day Before Constitution Day, Eurasia Daily Monitor (30 July 2011) Ukraine marks Constitution Day on June 28, UNIAN (28 June 2018) BYT not to vote for prolonging term of parliament, president, Kyiv Post (January 31, 2011)
אברם ארכיפוב

אברם ארכיפוב (ברוסית: Абра́м Архи́пов;‏ 27 באוגוסט 1862 – 25 בספטמבר 1930) היה אמן ריאליסטי יהודי רוסי, שהיה חבר בקולקטיב האמנות "איחוד האמנים הרוסים". נולד בכפר יגורובו במחוז ריאזאן. ארכיפוב עזב את הכפר ועבר לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה בשנת 1877, שם הוא למד בהדרכתם של אמנים רוסים שונים כולל וסילי פרוב, וסילי פולנוב ולדימיר מאקובסקי. בשנת 1883, ארכיפוב עבר ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרבורג, ושהה שם שנתיים, לפני ששב להשלים את לימודיו במוסקבה. כמה עדויות מצביעות על כך שאבותיו של ארכיפוב היו חקלאים יהודים עניים ברוסיה שעברו למחוז ריאזאן. אנטישמיים רוסיים התייחסו לארכיפוב, איליה רפין ויצחק לויתן כחייזרים יהודים בתרבות הרוסית. ארכיפוב התקבל לקולקטיב האמנות, ״הנודדים״ ב-1889, והצטרף לאיגוד האמנים הרוסים ב-1903. נושאים המופיעים ביצירות האמנות שלו כוללים את חייהן של נשים רוסיות, בריאליזם המתאר את המציאות היומיומית העגומה שלהן. ארכיפוב גם צייר כמה ציורים של איכרים ברוסיה הכפרית. הוא מתאר את הנשים בשמלות מסורתיות צבעוניות ובתלבושות לאומיות. כמו אחרים באיגוד האמנים הרוסים, גם ארכיפוב צייר באופן קבוע בחוץ, הוא היה מטייל וצייר סצנות מצפון רוסיה ומחוף הים הלבן. ארכיפוב לימד גם בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם היה סטודנט במקור. אלכסנדר קופרין היה בין תלמידיו. ארכיפוב הצטרף לאגודת האמנים של רוסיה המהפכנית בשנת 1924, ובשנת 1927 זכה בתואר ״אמן העממי של ברית המועצות״. ארכיפוב נפטר במוסקבה ב-1930. מדיה וקבצים בנושא אברם ארכיפוב בוויקישיתוף אברם ארכיפוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Biography of Arkhip Yefimovich Arkhipov (1862-1930), artroots.com Биография — Архипов Абрам Ефимович - Музей Арт-Рисунок, www.art-drawing.ru Волшебник кисти, верный своей теме, АЛЕФ (ברוסית)
ניקולאי בודארבסקי

ניקולאי בודארבסקי (ברוסית: Николай Бодаревский;‏ 6 בדצמבר 1850 – 1921) היה צייר ופרופסור לאמנות רוסי יליד אוקראינה; קשור ל-"נוודים". הוא נולד למשפחת אצולה מולדבית וותיקה. הוא סיים את בית הספר לאמנות באודסה, שהיה שלוחה של האקדמיה האימפריאלית לאמנויות . מ-1869 עד 1873 למד באקדמיה, אצל פיוטר שמשין וטימופי נף. במהלך שהותו שם, הוענקו לו ארבע מדליות כסף ושתי מדליות זהב. בשנת 1875, הוא זכה בתואר "אמן", מהשורה הראשונה, על יצירתו ״פול הקדוש מסביר את הנצרות למלך הורדוס אגריפס״. בשנת 1880, הוא החל להציג עם קבוצת האמנים הנוודים. הוא הפך לחבר ב-1884 והמשיך להציג איתם עד 1918. לאחר שהתוודע ליצירותיו של ויסלר, צייר דיוקנאות נשיים רבות בסגנון דומה, כולל אחת של הצארינה אלכסנדרה פיודורובנה. בשנת 1889 הוא הציג ביחד עם אפאנאסי רזמריצין בתערוכה משותפת באודסה. בשנת 1889, וסילי ספונוב, מנהל הקונסרבטוריון במוסקבה, הזמין אותו לצייר ארבעה עשר דיוקנאות של מלחינים מפורסמים עבור האולם הגדול. ארבעה הוסרו ב-1953, לטובת מלחינים אחרים. ציורי מנדלסון והיידן נמצאו ב-1999 ושוחזרו מחדש. ציורי גלוק והנדל עדיין נעדרים. יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב, אנדריי ריאבושקין ואחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית ״המושיע על הדם״. הוא יצר סקיצות לשישה עשר פסיפסים של סצנות מהתנ"ך ומההיסטוריה של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית. בשנת 1908, על עבודתו בכנסייה הוא זכה בתואר "אקדמי" על ידי האקדמיה. עבודתו אינה ידועה מחוץ לרוסיה, מכיוון שמעולם לא הציג תערוכה באירופה או צפון אמריקה. לאחר המהפכה, הוא חזר לאודסה ומת שם במהלך רעב הקשור למלחמת האזרחים הרוסית. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי בודארבסקי בוויקישיתוף ניקולאי בודארבסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Русские художники. Бодаревский Николай Корнилиевич., www.artsait.ru Kenneth, Nikolai Bodarevsky, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית) Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru