laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאמיינסק

קאמיינסק (או קאמינסק; בפולנית: Kamieńsk) היא עיירה במחוז ראדומסק שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קאמיינסק נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1374 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1870 נטלו הרוסים את מעמדה העירוני של קאמיינסק. זכויות אלה הושבו לקאמיינסק בשנת 1994. יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-18, ומאמצע המאה ה-19 היו היהודים לרוב תושבי היישוב. עוד בתחילת המאה ה-19 קודש בעיירה בית עלמין יהודי ונבנה בה בית כנסת. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,163 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 834 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל. ביולי 1937 נערכו בעיירה פרעות אנטישמיות, בהן הוכו יהודים רבים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה קשות בידי הגרמנים, וכמחצית מיהודיה נמלטו ממנה. באוקטובר 1942 שולחו קרוב ל-600 היהודים שנותרו בעיירה, ובהם פליטים רבים, למחנה ההשמדה טרבלינקה. מספר יהודים מהעיירה שהצליחו להימלט ליערות הסביבה הוסגרו ברובם המכריע לגרמנים בידי איכרי הסביבה. במקרה אחד, פולני שהבטיח לספק ל-12 בני משפחה יהודית מזון במחבוא שהכינו לעצמם במחצבה סמוכה לעיירה, בתמורה לכל רכושם, סתם עם אבן גולל את פתח המסתור, והביא לחנק המשפחה. מדיה וקבצים בנושא קאמיינסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאמיינסק קאמיינסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין "קאמיינסק", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, קאמיינסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 236–237), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
דגרתל מיקרונזי

דגרתל מיקרונזי (שם מדעי: Megapodius laperouse) הוא עוף טרופי קרקעי ממשפחת הדגרתיליים והוא הקטן מבני המשפחה. מין זה מצוי בסכנת הכחדה בטבע באזור חיותו - איי מיקרונזיה. הדגרתל הוא עוף בינוני החי על קרקע. אורכו 38 ס"מ והוא בעל כסות נוצות שחורה או חומה כהה וראש בהיר יותר ובעל ציצה קנה ממעל. המקור כתום ועל הצוואר חלק עור אדום. הרגליים גדולות ביותר וצהובות. הוא קורא בקול גבוה. הוא חי בשטחים מיוערים באיי האוקיינוס השקט וניזון על קרקע היער ממגוון מזונות מהחי והצומח. הוא חי באיי מריאנה באסנשן, אגריגן, פאגן, אגויגאן ואלמגן וכמה בודדים נצפו בסאיפאן וטיניאן. הדגרתל מצוי בסכנת הכחדה בטבע מכיוון שהתקיים במשך תקופה ארוכה באיים מבודדים שהפכו אותו לחסר פחד מפני ציידים ומטורפים שהובאו על ידי האדם לאיים. כמו כן שריפת צמחייה והכנסת צמחים פולשים שפגעו ביערות גרמו למין להתמעט. מדיה וקבצים בנושא דגרתל מיקרונזי בוויקישיתוף דגרתל מיקרונזי, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל מיקרונזי, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל מיקרונזי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתל מיקרונזי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דגרתל מיקרונזי, באתר GBIF (באנגלית) דגרתל מיקרונזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מלאו

מלאו (שם מדעי: Macrocephalon maleo) הוא מין יחיד בסוגו של עוף ממשפחת הדגרתיליים האנדמי לאי סולאווסי באינדונזיה. המלאו הוא עוף ייחודי לאי סולאווסי וליערות הגשם ויערות ההר שבו. אורכו 55-60 ס"מ והוא עוף גדול יחסית למשפחה. צבעו אפור-חום. העור סביב עיניו חשוף וצהבהב. הוא בעל כתר שחור. רגליו בצבע אפור-כחול והן ארוכות ומאפשרות לו לרוץ מהר. הוא יכול גם לעוף אך משתמש ביכולת זו לעיתים רחוקות. הנקבות קטנות במעט מהזכרים אבל אין הבדלים גדולים בכל השאר. המלאו, כמו קרוביו, חי ביערות הגשם ומחפש יצורים קטנים כמו טרמיטים וחיפושיות, פירות ועלים למאכל על פני האי. הוא חי בקבוצות קטנות בטבע. הקינון מתבצע בדרך מיוחדת: בני הזוג בונים תל גדול מעפר או חול ובתוכו מונחת הביצה היחידה שלהם, גדולת הממדים. לאחר מכן הם נשארים בסביבה. הזכר מצויד בחיישן טמפרטורה ומדי פעם הוא בודק את הטמפרטורה בתוך התל. הזוג מוסיף עפר לתל, או גורע ממנו, בהתאם לתוצאות. כך משמש התל כמדגרה. עם בקיעתו, האפרוח צריך להבקיע את דרכו החוצה מתוכו, והוא יוצא מוכן לחיים. לרוב אין בכלל מפגש בין האפרוח להוריו. הוא יוצא לדרכו לחפש מזון בלי לפגוש בהם. המלאו נמצא בסכנת הכחדה עקב ציד, פגיעה באזורי מחייתו, סחר בעופות וכן מהכנסת טורפים שאינם ילידי האי. נכון לשנת 2005 ישמספרי המין עומדים על 4,000-7,000 פרטים בוגרים. החל משנת 1972 המין נחשב מין מוגן באינדונזיה. מדיה וקבצים בנושא מלאו בוויקישיתוף מלאו, באתר ITIS (באנגלית) מלאו, באתר NCBI (באנגלית) מלאו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מלאו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מלאו, באתר GBIF (באנגלית) מלאו באתר הרשימה האדומה של IUCN
קאמיאנקה בוזקה

קאמיאנקה בוזקה (באוקראינית: Кам'янка-Бузька; בפולנית עד 1945: Kamionka Strumiłowa, קאמיונקה סטרומילובה; ביידיש: קאַמינקע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, על גדת נהר הבוג המערבי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קאמיאנקה בוזקה נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-15, עת נקראה בשם "דימושין", ובשנת 1509 הוענקו לה זכויות עיר. במשך השנים הייתה העיירה למרכז מסחר חשוב, בעיקר הודות לישיבתה על נהר הבוג. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם הסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1456, ובשנת 1627 הותר ליהודים לבנות בה בית כנסת. בשנת 1913 פגעה בעיירה שרפה גדולה, שכילתה את רוב בתי היהודים ביישוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלטו מהעיירה רוב יהודיה, ורבים מהם לא שבו אליה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 3,283 יהודים, למעלה ממחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין. ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ולמחרת אלו רצחו בה כ-200 יהודים. ב-2 ביולי 1941 ערכו אוקראינים מקומיים, בעידוד הגרמנים, פוגרום המוני ביהודי העיירה, במהלכו נרצחו כמה מאות יהודים. ב-10 בנובמבר 1941 פשטו הגרמנים על בתי היהודים בעיירה, ולאחר סלקציה, רצחו כ-500 יהודים ביער סמוך. בהמשך החודש הוקם בעיירה מחנה עבודה, בו רוכזו יהודים רבים מיישובי הסביבה, ואשר רבים מיושביו מתו ממגפות וברעב. ביוני 1942 הובאו לעיירה יהודים נוספים שגורשו מיישובי הסביבה. באקציה שנערכה במקום ב-15 בספטמבר 1942 שילחו הגרמנים כ-1,500 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך רצח כמה עשרות יהודים בשטח העיירה. ב-21 בספטמבר 1942 נרצחו כ-600 יהודים נוספים מהעיירה בסביבת הכפר זאובוז'ה. יהודים שניסו למצוא מקומות מסתור בסביבת העיירה אותרו ונרצחו ברובם בידי הגרמנים והאוקראינים. ב-28 באוקטובר 1942 שולחו כמה מאות יהודים שעוד נותרו בעיירה לבלז'ץ. ב-10 ביולי 1943 חוסל סופית גם מחנה העבודה שהוקם בעיירה, כאשר מספר הנספים בו עמד על למעלה מ-5,000 יהודים. על פעילותה בזמן במלחמה יאדוויגה ואלקוב קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא קאמיאנקה בוזקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאמיאנקה בוזקה קאמיונקה סטרומילובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "קמיונקה בוז'נסקה (לשעבר קמיונקה סטרומילובה)", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו'), קמיונקה סטרומילובה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 789–790), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קמיאנקה-בוזקה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
איילי

איילי הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלווין איילי – רקדן וכוריאוגרף אמריקני ממוצא אפרו-אמריקני יעקב איילי – שחקן, מחזאי, תסריטאי, משורר וסופר ישראלי סרג' איילי – כדורגלן עבר מחוף השנהב קרן קטקו איילי – ד"ר לחינוך וחלוצת הפדגוגיה האקטיביסטית בישראל איילי (זמרת) (אנ') - זמרת אמריקאית שפועלת בעיקר בקוריאה הדרומית.
בראשי

בראשי הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... זכריה בראשי – דרשן ירושלמי יצחק בראשי – ממייסדי כפר אוריה, רב שכונה בנתניה ומרבני יהדות כורדיסטן בישראל כנרת בראשי – עורכת דין ומנחת טלוויזיה ישראלית מתן בראשי – כדורגלן ישראלי המשחק בקבוצת הפועל הוד השרון
דיאמנט

דיאמנט הוא שם משפחה אשכנזי שמשמעותו יהלום. האם התכוונתם ל... אילנה שושן (דיאמנט) – מפיקת סרטים, דוגמנית, שחקנית, ופעילה למען העצמת נשים ישראלית דורה דיאמנט – אהובתו של פרנץ קפקא והאישה היחידה שניהלה עמו חיים משותפים תחת קורת גג אחת לירון דיאמנט – כדורגלן ישראלי המשחק בקבוצת הפועל רמת גן דיאמנט (משגר) – משגר חלליות מתוצרת צרפת דיאמנט צעצועים – חברת משחקים ויבואנית צעצועים דיאמונד
טריבון צבאי

טריבון צבאי (בלטינית: tribunus militum) הייתה דרגה בצבא הרומי. מקור משרת הטריבון הצבאי היא עוד בתקופת המלוכה הרומית. בתקופת הרפובליקה, בכל שנה ה"קומיטיה פופולי טריבוני" (אספת העם כולו) בחרה ב-24 גברים בשנות העשרים לחייהם, בעלי שאיפה סנאטורית, לשרת כטריבון החיילים ("טריבוני מיליטינום"). במסגרת תפקידם נשלחו בקבוצות של שישה לארבעת הלגיונות הקונסולאריים כדי לשמש כמפקדיהם. הטריבונים שימשו בעיקר בתפקידי מטה, שימשו כעוזרי המצביא, והיו אחראים על המשמעת בלגיון, לפעמים הם שימשו גם כמפקדים ישירים של חלקים מלגיון, מיחידות בסדר גודל קוהורטה ומעלה. לאחר שנבחר הטריבון הצבאי, הוא שירת בצבא בדרך כלל כ-5 עד 10 עונות. לאחר סיום שירותו הצבאי היה יכול האדם ששירת בתפקיד להתחיל במסלולו הפוליטי ברומא, כיוון שמשרת הטריבון הצבאי הייתה (לא ברור אם באופן רשמי או לא) המשרה הראשונה במסלול המשרות. בתקופת הקיסרות הרומית מונו הטריבונים הצבאיים על ידי הקיסר, נוהל שהחל בימי אוגוסטוס. כל לגיון קיבל שישה טריבונים, כאשר אחד מהם היה מהמעמד הסנטורי (Tribunus legionis latclavius), נבחר על ידי הקיסר מקרב הפרטורים או הקווסטורים. חמשת הטריבונים הנוספים נבחרו גם כן על ידי הקיסר, אולם מקרב מעמד הפרשים (Tribunus legionis angusticlavius). הטריבונים פיקדו על הקוהרטות של כל לגיון כאשר סדר הכוחות של קוהורטה נע בין 500 ל-1,000 חיילים. הטריבון מהמעמד הסנאטורי היה הבכיר מבין ששת הטריבונים הצבאיים בלגיון, וחוץ מפיקודו על קוהרטה, שימש בדרך כלל גם כסגנו של מפקד הלגיון, הלגאטוס (שגם נבחר על ידי הקיסר). תפקיד הטריבון הצבאי היה אחד משלוש המשרות הצבאיות שהיו חייבים בני מעמד הפרשים לשרת בהם, על מנת שיוכלו לאחר שירותם הצבאי לשרת בממשל הקיסר.
פסק דין מגדל נגד אבו חנא

פסק דין מגדל נ' אבו חנא העוסק בדיני נזיקין וקובע מהי הדרך הנכונה לחישוב פיצויים בגין אובדן יכולת השתכרות במקרה שהניזוק הוא ילד המשוייך למגזר או מגדר מסוים. פסק הדין קובע כי אין להתחשב בנתונים כגון מין ומוצא בקביעת פיצויים, אלא יש לפסוק פיצויים גלובליים לפי השכר הממוצע במשק, אלא אם כן ישנן ראיות המעידות על הכיוון העסקי האינדיבידואלי של הניזוק. רים אבו חנא נפגעה בתאונת דרכים כשהייתה בת 5 חודשים. בית המשפט המחוזי בחיפה פסק לה פיצויים שונים עבור ראש הנזק של כאב וסבל ובעבור ההוצאות הרפואיות. באשר לפיצוי עבור אובדן כושר השתכרות פסק בית המשפט סכום גלובלי של 500 אלף ₪ זאת כיוון שלדידו אין אינדיקציה לגובה ההשתכרות העתידה של אבו חנא ועל כן לא ניתן לתת פיצוי "מדויק".אובדן מגדל טוענים כי מדובר בסכום מופרז שכן בהתחשב בסביבה בה אבו חנא גדלה הסיכוי שהיא תשתכר בעתיד הוא אפסי שכן רוב רובן של הנשים מהמגזר ובמקום מגוריה של אבו חנא לא משתלבות בשוק העבודה. מאידך טוענת אבו חנא, שאין להתחשב ברקע ממנו באה והתחשבות שכזו מפרה את עקרון השוויון. לדידה יש להסתמך על נתונים אישיים ובהיעדרם על השכר הממוצע במשק לחישוב אובדן כושר השתכרות. השופט אליעזר ריבלין קובע שככלל משתמשים בנתוניו האישיים של האדם כדי לחשב את ראש הנזק "אבדן כושר השתכרות". אבל כיוון שאצל קטינים רבה העמימות בנוגע לעיסוק העתידי אותו היו בוחרים וממילא קיימת עמימות בנוגע לגובה שכרם העתידי, קיימת הנחת מוצא שהיו משתכרים את השכר הממוצע במשק. שאלתו של ריבלין היא למעשה מתי ניתן לסטות מהכלל האמור, האם כשיש הנחות סטטיסטיות על מגזר הניזוק מקום מגוריו וכיוצא בזה או אך ורק כשיש נתונים אינדיבידואליים על הניזוק עצמו. ריבלין עוסק בסוגיה תוך שהוא שם לנגד עיניו את אחת ממטרות הנזיקין שהיא צדק חלוקתי, וקובע ש”לכל אדם עומדת הזכות לכתוב את סיפור חייו” לפיכך הוא משאיר את פסק הדין של בית המשפט המחוזי על כנו, ומכריע שבאין נתונים אינדיבידואליים הפיצוי אותו תקבל הניזוקה יהיה בהתאם לשכר הממוצע במשק. הוא למעשה אומר שכיוון שהאדם הוא אוטונומי אין להכיר במציאות בה הוא כבול להשתייכותו התרבותית, וממילא אין הצדקה לסטות מהכלל של השכר הממוצע במשק על בסיס אותה השתייכות. כאשר בקטין אנו עוסקים, תרים אנו אפוא אחר נתון שיאפשר מתן פיצוי חרף מעטה העמימות. בפועל מבקשים אנו לאתר נתון שישקף את מבחר האפשרויות שהיה פתוח בפני הנפגע-הקטין. נתון זה צריך לבטא את האפשרות שהקטין היה מצוי בבגרותו ברף ההשתכרות הנמוך, אך גם את האפשרות האחרת, שבבוא העת היה הקטין מגיע לגדולות בתחום המקצועי. על הנתון הזה לאצור את מבחר הסיפורים הפתוחים בפני ילד בישראל – כל ילד, מכל מין, מוצא, גזע ודת. רף ההשתכרות הממוצע במשק הוא הנתון המיטבי המגשים מטרה זו. בחירה בנתון אחר לנפגע-קטין השייך לקבוצת אוכלוסייה מסוימת אך משום השתייכותו זו, משמעותה דבקות בהנחה כי אפשרויות תעסוקתיות הקיימות בישראל אינן פתוחות כלל – אף לא יהיו פתוחות בעתיד – בפני ילדי אותה קבוצה. לשלילה זו אין בסיס עובדתי או נורמטיבי. היא עצמה עלולה ליצור מציאות מפלה. היא עלולה להיות בבחינת נבואה המגשימה את עצמה — פסקה 34 לפסק הדין של השופט ריבלין, ע"א 10064/02 מגדל נ' אבו חנא ע"א 10064/02 מגדל נ' אבו חנא, ניתן ב־27 בספטמבר 2005 ת"א (חיפה) 621/98 אבו חנא רים נ' אבו חנא יוסף ואחרים, ניתן ב-17 באוקטובר 2002 מתוך דבריו של השופט ריבלין בפס"ד הנ"ל
טורמה

טורמה (בלטינית: Turma – "להקה") הייתה יחידה צבאית בחילות הפרשים של הצבא הרומי והצבא הביזנטי. הצבא הרומי בתקופת הרפובליקה התיכונה, התבסס בעיקר על חיל רגלים כבד, אולם לכל לגיון צורפו 300 פרשים. על פי פוליביוס הפרשים חולקו ל-10 טורמות על אחת בת שלושים איש. אנשי הטורמה היו בוחרים מביניהם שלושה דקוריונים שיפקדו עליהם. הבכיר מביניהם היה המפקד העליון, והשניים האחרים שימשו כסגניו. לא ידוע על שינויים רבים שנערכו בחיל הפרשים הרומאי, זרוע זו נותרה הזרוע המוזנחת ביותר בצבא הרומי והרומאים העדיפו להשתמש בפרשים גאלים או נומידים. במהלך המאה ה-7, עבר הצבא הביזנטי רפורמות שנועדו לעקור את הבעיות שהיו בצבא הרומאי שהצבא הביזנטי ירש אותו. הצבא הביזנטי החל להתבסס על תמות. כל תמה (θέμα מחוז) היה אחראי על גיוס צבא שהיה אמור להגן על המחוז מפלישות האויב. הטורמה מתוארת כיחידה העיקרית של הצבא התמתי, אם כי הטורמות שילבו גם יחידות רגליות לפי הצורך. פוליביוס, ספר שישי, 25.
חמיימים

בסיס חְמֶיימִים (ברוסית: Хмеймим, בערבית: حميميم) הוא שמו של בסיס טיסה רוסי השוכן ליד לטקיה בסוריה ומשמש את חיל האוויר הרוסי שמשתמש בכמה ממתקני שדה התעופה הסורי באסל אל-אסד. נגיש לאנשי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית בלבד. הבסיס הוקם במהרה במהלך שנת 2015 ותוכנן לשרת מעל 1,000 איש. מטוס הסוחוי-24 הרוסי שהופל על ידי F-16 טורקי במהלך הסיוע הצבאי שהעניקו הרוסים לסוריה במלחמת האזרחים של סוריה היה בדרכו חזרה לשדה התעופה בחמיימים. ב-25 בדצמבר 2016 התרסק מטוס טופולב Tu-154 רוסי שעשה דרכו מרוסיה לבסיס חמיימים, וכל 92 הנוסעים ואנשי הצוות שבו נהרגו. בדצמבר 2017 ביקר במקום נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, והודיע על קיצוץ משמעותי ונסיגת חלק משמעותי מכוחות הצבא הרוסי בסוריה וצמצום המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה. ב-31 בדצמבר 2017, על פי דיווח של העיתון הרוסי "קומרסנט", הושמדו בבסיס לפחות שבעה מטוסים, בהפגזה של כוחות המורדים. הבסיס נועד לשמש כמרכז האסטרטגי של המבצע הרוסי בסוריה. קיומו נחשף על ידי ארצות הברית. הבסיס הפך למבצעי ב-30 בספטמבר 2015. הוא משרת מטוסי אנטונוב An-124, מטוסי תובלה מדגם איליושין Il-76, ולמעלה מ-50 מטוסי קרב מדגם סוחוי Su-24, סוחוי Su-25 וסוחוי Su-34. בבסיס נמצאים גם כמה טנקים מדגם T-90, נגמ"שים מדגם BTR-82, ומסוקי קרב מדגם מיל מי-24 ומיל מי-8. בנובמבר 2015 הוצבה בבסיס סוללת מערכת הגנה נגד טילים S-400. בינואר 2016 צורף מטוס סוחוי Su-35 אל הטייסת הרוסית שבמקום. בפברואר 2016 הצטרף גם מטוס הביון טופולב Tu-214. להגנת הבסיס הותקנה מערכת קראסוחה. מדיה וקבצים בנושא חמיימים בוויקישיתוף שבעה מטוסים רוסיים הושמדו בסוריה, באתר ynet, 3 בינואר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמיית הדגל האדום הראשונה

ארמיית הדגל האדום הראשונה (ברוסית: Краснознамённая армия ‏я‏-1 ) הייתה ארמייה של הצבא האדום שהוצבה במזרח הרחוק הרוסי במלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה ביולי 1938 במזרח הרחוק הרוסי כהגנה מפני פלישה אפשרית של האימפריה היפנית. השם הראשוני של הארמייה היה "ארמיית החוף" והיא לחמה במסגרת סכסוך גבולות שפרץ אותה תקופה בין ברית המועצות לאימפריה היפנית. הארמייה לחמה בקרב אגם חסן וקרב חלקין גול, וכשנתיים לאחר הקמתה ב-1940 הוענק לה השם "ארמיית הדגל האדום הראשונה". הארמייה הושארה במזרח הרחוק ולא לקחה חלק בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. ועל אף שהאימפריה היפנית הייתה בברית עם גרמניה הנאצית התברר שהיפנים מכבדים את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. הארמייה נכללה בתוך חזית המזרח הרחוק הראשונה. ב-9 באוגוסט 1945, הפרה ברית המועצות את הסכם הנייטרליות ופתחה בהתקפה באזור מנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הארמייה לקחה חלק בקרבות באזור העיר חרבין, ולאחר כניעת האימפריה היפנית פיקחה על פירוקן של מספר ארמיות יפניות. הארמייה הוצבה במזרח הרחוק ופורקה ב-1959. קוזמה פודלאס (יולי 1938 - יולי 1939) מרקיאן פופוב (יולי 1939 - ינואר 1941) אנדריי יריומנקו (ינואר 1941 - יוני 1941) וסילי ואסילייב (יוני 1941 - אוקטובר 1942) מיכאיל סאבושקין (אוקטובר 1942 - יוני 1945) ארמיית הדגל האדום הראשונה (ברוסית) ארמיית הדגל האדום הראשונה (ברוסית)
הארמייה השנייה (איטליה)

הארמייה השנייה של הצבא האיטלקי (באיטלקית: Armata 2), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר. הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, ולחמה בקרבות החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. היא התבלטה במהלך קרבות הנהר איזונצו וכבשה את העיר גוריצה מידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא פורקה לאחר קרב קפורטו במהלכו הושמדה כמעט כליל. הארמייה הוקמה בשנית במהלך יוני 1938. הארמייה הוצבה באזור הגבול עם יוגוסלביה כהכנה לקראת הפלישה ליוגוסלביה. ב-11 באפריל קיבלו הכוחות האיטלקיים על הגבול היוגוסלבי הוראה לנוע. הארמייה השנייה נעה מצפון מזרח איטליה לכיוון ליובליאנה (סלובניה של ימינו) ועד לחוף המזרחי של הים האדריאטי באזור דלמטיה, כמעט ללא כל התנגדות יוגוסלבית. לאחר כניעת יוגוסלביה הוצבה כחיל מצב באזור דלמטיה וליובליאנה. היא גם לקחה חלק במערכה נגד הפרטיזנים בקרואטיה והרצגובינה. לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, תקפו הגרמנים והקרואטים את הטריטוריות האיטלקיות בבלקן. הארמייה השנייה סרבה להיכנע ולחמה נגד הגרמנים והקרואטים עד שהתפרקה בספטמבר 1943. מרבית חיילי הארמייה סירבו לשתף פעולה עם הרפובליקה של סאלו, ורובם הצטרפו לפרטיזנים. גנרלו פייטרו פרוגוני (מאי 1915 - יוני 1916) גנרלו סטימיו פיקנטיני (יוני 1916 - יוני 1917) גנרלו לואיג'י קאפלו (יוני 1917 - אוקטובר 1917) גנרלו לוקה מונטורי (תקופה קצרה במהלך אוקטובר 1917) גנרלו לואיג'י קאפלו (אוקטובר 1917 - נובמבר 1917) ויטוריו אמברוסיו (יוני 1938 - ינואר 1942) מריו רואטה (ינואר 1942 - ינואר 1943) מריו רובוטי (ינואר 1943 - ספטמבר 1943) הארמייה השנייה באתר Axis History (באנגלית) הארמייה השנייה באתר אקסיס היסטורי
מופע הטלוויזיה של רוקי

מופע הטלוויזיה של רוקי (באנגלית: The Rocky Horror Picture Show: Let's Do the Time Warp Again) הוא רימייק לטלוויזיה משנת 2016 של סרט הקולנוע "מופע הקולנוע של רוקי" משנת 1975. את סרט הטלוויזיה ביים קני אורטגה, על פי התסריט המקורי שנכתב על ידי ריצ'רד או'בריאן וג'ים שרמן לגרסת הסרט המקורית משנת 1975. בסרט מככבת לברן קוקס בתפקיד פרנק נ' פורטר, והוא שודר ברשת פוקס ב-20 באוקטובר 2016. עלילת העיבוד הטלוויזיוני המחודש זהה במהותה לעלילת הסרט המקורי, עם מספר סצנות נוספות המציגות קהל הצופה בסרט באולם קולנוע. כבר בשנת 2002 החלו בפוקס תוכניות לייצר רימייק לסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי", עם הקרנת בכורה הצפויה לשנת 2003 - לציון 30 שנה למחזמר שעליו מבוסס הסרט. מפיק ברודוויי לשעבר גייל ברמן היה צפוי להיות מעורב בפרויקט זה, כמפיק-שותף. גם ערוץ MTV תכנון רימייק, שיועד לצאת בשנת 2008, גם הוא עם ברמן כמפיק, אולם גם תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל בסופו של דבר. ב-10 באפריל 2015 פורסם כי קני אורטגה, הידוע בעיקר בזכות בימוי סרטי הקולנוע "הוקוס פוקוס", "היי סקול מיוזיקל", "Michael Jackson's This Is It", וסרטי הטלוויזיה של "היורשים", יביים את הרימייק. ב-21 באוקטובר 2015, השחקנית המועמדת לפרס אמי לברן קוקס, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כאסירה הטרנסג'נדרית סופיה בורסט מדרמת הכלא של נטפליקס "כתום זה השחור החדש", הצטרפה לצוות שחקני הסרט, בתפקיד המדען המטורף ד"ר פרנק נ' פורטר, תפקיד אותו גילם במקור, בשנות ה-70, השחקן טים קארי. לו אדלר, שהפיק את הסרט המקורי, מפיק גם את הרימייק, יחד עם גייל ברמן וקני אורטגה. פרט לבימוי ולהפקה, אורטגה הוא גם הכוריאוגרף של הסרט. צוות העיצוב האמנותי של הסרט מתכנן "לדבוק בנאמנות לטקסט ולמוזיקה של המקור, אבל לעצב מחדש את הסיפור מבחינה ויזואלית". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-20 באוקטובר 2016, בערוץ פוקס. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ריצ'רד או'בריאן.  אתר האינטרנט הרשמי של מופע הטלוויזיה של רוקי (באנגלית) מופע הטלוויזיה של רוקי, ברשת החברתית פייסבוק מופע הטלוויזיה של רוקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מופע הטלוויזיה של רוקי, ברשת החברתית אינסטגרם "מופע הטלוויזיה של רוקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מופע הטלוויזיה של רוקי", באתר AllMovie (באנגלית) "מופע הטלוויזיה של רוקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מופע הטלוויזיה של רוקי", באתר Metacritic (באנגלית) "מופע הטלוויזיה של רוקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Andreeva, Nellie (10 באפריל 2015). "Rocky Horror TV Remake In Works At Fox With Gail Berman & Kenny Ortega". Deadline.com. Penske Media Corporation. נבדק ב-4 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Harp, Justin (22 באוקטובר 2015). "Orange Is the New Black's Laverne Cox is replacing Tim Curry as Dr Frank-N-Furter in Fox's Rocky Horror Show". Digital Spy. נבדק ב-4 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Hibberd, James (21 באוקטובר 2015). "Laverne Cox to star in Fox's Rocky Horror reboot". Entertainment Weekly. נבדק ב-4 בנובמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) Zuckerman, Esther (21 באוקטובר 2016). "Fox's Rocky Horror remake isn't a time warp worth doing". The A.V. Club. נבדק ב-20 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Jayson, Jay (21 באוקטובר 2015). "Orange Is The New Black's Laverne Cox To Star In Rocky Horror Picture Show Remake". ComicBook.com. נבדק ב-4 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
החזית הבלטית הראשונה

החזית הבלטית הראשונה (ברוסית: Прибалтийский фронт й-1) הייתה חזית, שהשתייכה לצבא האדום במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרבות בכיבוש לטביה ובלארוס, תוך שהיא כובשת לבסוף את קניגסברג. החזית הבלטית הראשונה, הוקמה ב-20 באוקטובר 1943 על ידי שינוי שמה של חזית קלינין. כמפקדה הראשון שימש אנדריי יריומנקו והיא כללה ארבע ארמיות ביניהן ארמיית אוויר אחת. החזית השתתפה במתקפת הקיץ הסובייטית, שחררה את העיר ריגה, וסייעה בכיתור 30 דיוויזיות גרמניות בקורלנד שבלטביה. המשיכה להתקדם לעבר בלארוס וכבשה את העיר ויטבסק. ב-24 בדצמבר 1943 כבשה את העיירה גורודוק שהייתה מרכז חשוב של הצבא הגרמני. במוסקבה ירו 124 פגזים לכבוד החזית הבלטית הראשונה על ניצחון זה. ב-22 ביוני 1944 השתתפה במבצע בגרטיון, הסבה אבדות כבדות לארמיית הפאנצר השלישית וכבשה את העיר פולוצק. על כך הוענק למפקד החזית דאז איוואן בגרמיאן עיטור גיבור ברית המועצות. החזית השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. ב-10 באוקטובר 1944 היא כבשה את העיר ממל. באפריל 1945 השתתפה בכיבוש העיר קניגסברג. היא פורקה ב-24 בפברואר 1945, ואנשיה פוזרו בין היחידות השונות. גנרל של ארמייה אנדריי יריומנקו (20 באוקטובר 1943 - 19 בנובמבר 1943) גנרל של ארמייה איוואן בגרמיאן (19 בנובמבר 1943 - 24 בפברואר 1945) עם הקמתה כללה החזית את היחידות הבאות: ארמיית ההלם הרביעית ארמיית המשמר השישית הארמייה ה-43 ארמיית האוויר השלישית החזית הבלטית הראשונה באתר samsv (ברוסית) החזית הבלטית הראשונה באתר nashapobeda (ברוסית) מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים החזית הבלטית הראשונה (ברוסית)
פוגואידה

הפוגואידה (באנגלית: Phugoid) היא תנועה אופיינית של מטוס המתרחשת בניסיון לייצבו בטיסה אופקית. כאשר מטוס משנה את גובהו, תנודת פוגואידה נלווית תמיד לניסיון להתייצב בגובה החדש. בתנודת הפוגואידה, המטוס מעלרד מעלה ומטפס, ולאחר מכן מעלרד מטה ויורד בגובה, כאשר בתהליך זה הוא מאיץ ומאט כאשר הוא טס "במעלה הגבעה" או "במורד הגבעה". התנודה כולה ניתנת להבנה כתמורה איטית של אנרגיה קינטית ואנרגיה פוטנציאלית כובדית מסביב למפלס של שיווי משקל. הפוגואידה הוא אחד ממודי הדינמיקה העיקריים של מטוס, והוא דוגמה קלאסית למערכת משוב שלילי. במהלך תנודת פוגואידה למטוס יש זווית התקפה קבועה בקירוב אך זווית עלרוד משתנה, הנגרמת על ידי תמורה חוזרת של מהירות הרוח המציפה (מהירות המטוס) וגובה המטוס. ניתן לעורר את הפוגואידה באמצעות הטיה קצרה של הגה הגובה (הטיה קצרה וחדה של משטח הניהוג, ולאחר מכן חזרה למצב היציב), כך שהתוצאה היא שינוי בכוח העילוי וזווית העלרוד בעוד קודם המטוס היה מצוי במצב שיוט (טי"א - טיסה אופקית). כשהמהירות יורדת, העילוי יורד ואף המטוס ירד אל מתחת לאופק, בעוד שכשהמהירות עולה, העילוי עולה ואף המטוס יטפס מעל האופק. המודל המציג את תנודת הפוגואידה מניח הנחה יסודית לגבי התנודה הקצרה - המודל מניח שהיציבות הסטטית של המטוס גבוהה (יציבות סטטית נמדדת לפי המרחק השלילי בין מרכז הלחץ למרכז הכובד, אשר מתפקד כזרוע מומנט) כך שהתנודה הקצרה קצרה מאוד ומרוסנת חזק מאוד, על כן על המטוס פועלת תאוצת עלרוד נמוכה והוא שומר על זווית התקפה קבועה בקירוב. הפוגואידה היא אם כן, אחת משתי תנודות המתרחשות במוד האורכי, כשהראשונה היא התנודה הקצרה שתוארה קודם ואילו השנייה היא הפוגואידה המכונה "התנודה הארוכה". הפוגואידה מכונה לעיתים "תנודת כבידה" ומשום שהכבידה היא הגורם המניע אותה. המטוס המצוי בתנודת פוגואידה מנסה כל העת לחזור למצב שיווי משקל בו מתקיים שוויון בין העילוי ומשקל המטוס. אם המטוס מצוי בשיווי משקל במהירות V אז מתקיים: W = L = C ⋅ V 2 {\displaystyle W=L=C\cdot V^{2}} . השינוי בעילוי עקב שינוי קטן בגודל המהירות הוא d L = 2 C V ⋅ ( d V ) {\displaystyle dL=2CV\cdot (dV)} , והשינוי בגובה לפי השינוי במהירות הוא d H = V ( d V ) / g {\displaystyle dH=V(dV)/g} , על כן תנודת הפוגואידה היא הרמונית בקירוב עם זמן מחזור: T = 2 π 2 ( g / V ) = π 2 ( V g ) {\displaystyle T={\frac {2\pi }{{\sqrt {2}}(g/V)}}=\pi {\sqrt {2}}({\frac {V}{g}})} . זמן המחזור של תנודת פוגואידה עשוי להשתנות בין עשרות שניות למטוס קל למספר דקות עבור מטוס גדול וכבד יותר (זה בא לידי ביטוי בכך שמהירות המטוס במצב שיווי משקל גבוהה יותר, על כן זמן המחזור בנוסחה ארוך יותר). בעבור מטוסים קלים במיוחד זמן המחזור של הפוגואידה עשוי להיות בין 15 ל-25 שניות. יציבות כלי טיס