יוז'ף לוקאץ' (בנקאי)

סֶגֶדִי יוז'ף לוקאץ' (במקור לווינגר עד 1890, בהונגרית: Lukács József; סגד, 16 בנובמבר 1855 – בודפשט, 23 בינואר 1928) היה הונגרי-יהודי בעל תואר אצולה, מנהל הבנק האנגלו-אוסטרי, אביו של הפילוסוף ג'רג' לוקאץ'. יוז'ף (לוקאץ') לווינגר הוא למעשה מייסד משפחת האצולה ההונגרית-יהודית לוקאץ'. הוא היה בנם של יעקב לווינגר ויוליה פולאק. יוז'ף לווינגר הצליח ללמוד עד גיל 13 ואז עזב את בית הספר והתחיל לעבוד בבנק. הסבים והסבתות של לווינגר לא היו עשירים: על פי תעודת הלידה של הסב, שגם שמו היה יוז'ף לווינגר, היה יצרן שמיכות בסגד. על פי זיכרונו של נכדו, היו לסב עקרונות יושר והגינות קיצוניים עד כדי כך שנשאר עני כל חייו. הוא לא ידע קרוא וכתוב, ויכול היה רק לכתוב את שמו. הסבא נלחם בצבא של לאיוש קושוט במהפכת 1848 בהונגריה, ונכדיו לעיתים הקניטו אותו שהפסידו בקרב המכריע באִישַסֶג מפני שברח. סבו זה של יוז'ף נפטר בשנת 1903, בגיל 93. בגילאי 13 עד 18 עבד בסגד. הוא המשיך את השכלתו, למד שפות, היסטוריה וכלכלה. בגיל 18 הגיש מועמדות למכרז של בנק בבודפשט לתפקיד "מנהל ההתכתבויות". הוא זכה בתפקיד, עבר לפשט, ומונה למנהל סניף בודפשט של בנק האנגלו-אוסטרי כבר בגיל 24. תחילה עבד כאמור ב"בנק האנגלו-הונגרי" מגיל 18, אחר כך ב"בנק האשראי הכללי ההונגרי" ומשנת 1880 בבנק האנגלו-אוסטרי. בשנת 1882 הוא התקבל לתא פאטריה של הבונים החופשיים, ובשנת 1901 הגיע לדרגת אמן/רב בונה. יוז'ף לווינגר, שהיה כבר פקיד בנק יוקרתי, ב־1 ביולי 1883 נשא לאישה את אדל ורטהיימר שהכיר בווינה. ב-מאי 1899 הוענקה לו תואר אצולה עם הקידומת סֶגֶדִי וגם סמל אצולה מפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם המלך פרנץ יוזף הראשון של הונגריה. אדל ורטהיימר הייתה בתם של מריה נוישלוס ושל הנריק ורטהיימר, נכדתו של ברנט נוישלוש. על פי הנתונים הזמינים, ברנט גדל בפשט, בבית דודו, מנו, עמוס נוישלוש, לאחר שאיבד את הוריו מוקדם מאוד, לפני גיל 10. על פי זיכרונה של מריה לוקאץ', בתו של יוז'ף, היא גדלה בשגשוג מכיוון שסבה היה עשיר מאוד. אדל ורטהיימר אכן הביאה הון רב לנישואין, כפי שמעיד מכתב מאת יוז'ף לוקאץ' בשנת 1911, בו הוא כותב את הדברים הבאים על החומר שניתן היה לספק לבנו: "... אם אמות היום, אתה זכאי להכנסות מרכוש מכובד שהכנסותיו... יכולות לספק לך את כל הדרוש על פי התוכניותיך." מכתב זה גם מאשר כי אדל ורטהיימר הביאה את רכוש לנישואין, יוז'ף הביא את המעמד היוקרתי, ואת ההזדמנות לשמור ולהגדיל את העושר. יוז'ף עבד עד 1906 בבנק אנגלו-אוסטריה כמנכ"ל הבנק. "חדשות בודפשט" דיווחו על מותו. Déry Béla – Bányász László – Margitay Ernő (szerk.): A Nemzeti Szalon almanachja (Képzőművészeti Lexikon). Budapest, 1912 Körner Éva: Derkovits Gyula. Budapest, 1968 Szinyei Merse Anna: Szinyei Merse Pál élete és művészete. Budapest, 1990 Sz. n.: László Fülöp kiállításának katalógusa. Nemzeti Szalon, Budapest, 1907 Lyka Károly – Majovszky Pál – Petrovics Elek: A magyar akt-kiállítás albuma. Műcsarnok, Budapest, 1925-26 Sz. n.: Az 1925-26. évi Akt-kiállítás katalógusa. Műcsarnok, Budapest, 1925-26 Balogh, Jolán: Katalog der ausländischen Bildwerke des Museums der Bildenden Künste in Budapest IV-XVIII. Jahrhundert. 2 kötet, Budapest, 1975 Geskó Judit (szerk.): Picasso, Klee, Kandinszkij. A svájci Ruff-gyűjtemény remekei. SzM, Budapest, 2007 Molnos Péter – Várkonyi György: Antal – Lusztig gyűjtemény. A pécsi válogatás 2006-2008. A huszadik század első felének magyar művészete. Budapest, 2009 Gömöry Judit – Veszprémi Nóra (szerk.): A Művészház 1909-1914. Modern kiállítások Budapesten. MNG, Budapest, 2009 Markója Csilla – Bardoly István (szerk.): A Nyolcak. Janus Pannonius Múzeum Modern Magyar Képtár, Pécs, 2010 Boros Judit – Plesznivy Edit (szerk.): Ferenczy Károly (1862-1917) gyűjteményes kiállítása. MNG, Budapest, 2011-12 בשפת המקור: Lukács József. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum Lukács (Löwinger) József. Kieselbach Galéria Kókai Károly: A fiatal Lukács György és a zsidóság. Szombat, 2002. február 1. Bendl Júlia: Lukács György élete a századfordulótól 1918-ig. Budapest: Scientia Humana Társulás, 1994. בתרגום לעברית: יוז'ף לוקָאץ'. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי לוקאץ' (לווינגר) יוז'ף. גלריית קיזלבאך. https://web.archive.org/web/20110225011453/http://kieselbach.hu/ קארוי קוקאי: ג'רג' לוקאץ' הצעיר והיהדות. המגזין האינטרנטי "שבת", 1 בפברואר 2002 יוליה בנדל: חייו של ג'רג' לוקאץ' מסוף המאה ועד 1918. בודפשט: אגודת סיינטיה הומנה, 1994. A Belügyminisztérium 1890. évi 63910. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1890. év 7. oldal 11. sor. Halálesete bejegyezve Budapest I. ker. polgári akv. 217/1928. folyószám alatt. K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 70. kötet - 598 - 602. oldal Bendl Júlia: Lukács György élete a századfordulótól 1918-ig. Budapest: Scientia Humana Társulás, 1994.