laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיונונים

דיונונים (שם מדעי: Decapodiformes) היא תת-מחלקה של רכיכות ימיות ממחלקת הסילוניות, היכולים לנוע באמצעות הנעה סילונית. הם קרוביהם הרחוקים של התמנונים. בני הקבוצה הם בעלי שמונה רגליים המשמשות לתנועה ועוד שתיים לתפיסת מזון. הם בעלי קונכייה פנימית קשה וכן מקור קרני, שלעיתים הוא בעל ארס. הם שוחים בצורה אחורית ופעילים בעיקר בשעות החשיכה. הדיונונאים מומחים בהסוואה - דבר העוזר להם נגד טורפים וגם להתקרב לטרפם ולתפוס אותו בזרועותיהם הדביקות. בשנת 2021 קבע מחקר שבוצע בבית הספר לכלכלה של לונדון כי דיונונים, לצד תמנונים וסרטנים, הם יצורים בעלי תודעה אשר "מסוגלים להרגיש כאב, עונג, רעב, צמא, חמימות, אושר, נחמה והתרגשות". בעקבות זאת הודיעה ממשלת בריטניה על הכללת דיונונים בחוק לרווחת בעלי חיים בעלי מודעות (אנ'). סדרת ה-Boletzkyida - נכחדה קבוצת הבלמניטים (Belemnoidea) - נכחדה סדרת הספירולאים (Spirulida) סדרת הדיונונאים (Sepiida) סדרת הדיונונים המעוגלים (Sepiolida) סדרת דיונוני הרחף (Teuthida) דוריטאותיס אופלסכנס Euprymna berryi דיונון הרוקחים מדיה וקבצים בנושא דיונונים בוויקישיתוף אורי ברמן, ‏תחכום ההסוואה של הדיונון, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי‏, 23 באוגוסט 2023 דיונונים, באתר ITIS (באנגלית) דיונונים, באתר NCBI (באנגלית) דיונונים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נעה שפיגל, דיונון תועד באופן נדיר בחוף מעגן מיכאל, באתר הארץ, 12 במאי 2024 גיא ורון, ‏יותר ממטר אורך: דיונון מעופף נדיר נפלט לחוף מעגן מיכאל, באתר ‏מאקו‏, 12 במאי 2024 London School of Economics and Political Science, Review of the Evidence of Sentience in Cephalopod Molluscs and Decapod Crustaceans, נובמבר 2021,עמ' 7-8 ההודעה לעיתונות של ממשלת בריטניה, נובמבר 2021
אנריקה השלישי, מלך קסטיליה

אנריקה השלישי, מלך קסטיליה (4 באוקטובר 1379 – 25 בדצמבר 1406), היה מלך קסטיליה בין השנים 1390 - 1406. אנריקה השלישי נולד בבורגוס ב-4 באוקטובר 1379, לחואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה. זמן קצר לאחר לידתו סוכם שאנריקה יתחתן עם ביאטריש, מלכת פורטוגל, אולם לבסוף אביו התחתן איתה, ובכך פרץ משבר 1383–1385, שבסיומו עלה לשלטון בפורטוגל ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל. ב-9 באוקטובר 1390 מת אביו חואן הראשון, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1391 פרצו פרעות קנ"א, ומכיוון שהשלטון היה בידי אפוטרופסים וכוחם היה חלש, לא נמנעו הפרעות ביהודים. בשנת 1393 תפס אנריקה את השלטון, ומיד החל לחזק את כוחו על חשבון האצולה. במהלך שלטונו, נחל הצי הקסטיליאני במספר ניצחונות נגד האנגלים; בשנת 1400 שלח אנריקה צי ימי כנגד בסיסי הפיראטים בצפון אפריקה, ובשנת 1402 כבש את האיים הקנריים. בשנת 1396 הדף אנריקה פלישה פורטוגזית וב-15 באוגוסט 1402 חתם על הסכם שלום עם ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל. אנריקה תמך באנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, וחידש את הקרבות עם אמירות גרנדה, אולם מותו המוקדם מנע ממנו לנצל את הצלחתו בקרבות. ב-25 בדצמבר 1406 מת אנריקה השלישי, ובנו חואן השני, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1388 התחתן אנריקה עם קתרין מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, ממנה נולדו לו 3 ילדים: מריה מקסטיליה, מלכת אראגון (1401–1458) קתרינה, נסיכת ויאנה (1403–1439) חואן השני, מלך קסטיליה (1405–1454) מדיה וקבצים בנושא אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בוויקישיתוף אנריקה השלישי, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כרישי במבוק

כרישי חזרן (שם מדעי: Hemiscylliidae) היא משפחת דגי סחוס מסדרת הזנבתנאים, המכונים לעיתים זנבתנים שטוחים. אלו כרישים קטנים עם גודל מרבי של 121 ס"מ והם חיים בצמוד לקרקעית הים, בדרך כלל בין סלעים ואלמוגים. זנבם מוארך וגופם דק, ומצדי פיהם ישנם "זיפים" קטנים העוזרים בחישה. הם יכולים לכופף את סנפיריהם ולהשתמש בהם כרגליים . דגים אלה אפורים או מוסווים וניזונים מיצורים שוכני קרקעית כמו חסרי חוליות מימיים או דגים. הם חיים באזור הימים הטרופיים האינדו-פסיפיים. משפחה כרישי במבוק (Hemiscylliidae) סוג כריש במבוק (Chiloscyllium) מין Chiloscyllium arabicum מין Chiloscyllium burmensis מין Chiloscyllium caerulopunctatum מין גִּלְדָּן אָפֹר (Chiloscyllium griseum) מין Chiloscyllium hasseltii מין גִּלְדָּן נָקֹד (Chiloscyllium indicum) מין Chiloscyllium plagiosum מין Chiloscyllium punctatum סוג כריש במבוק מנומר (Hemiscyllium) מין Hemiscyllium freycineti מין Hemiscyllium galei מין Hemiscyllium hallstromi מין Hemiscyllium halmahera מין Hemiscyllium henryi מין Hemiscyllium michaeli מין כריש הכותפת (Hemiscyllium ocellatum) מין Hemiscyllium strahani מין Hemiscyllium trispeculare מדיה וקבצים בנושא כרישי במבוק בוויקישיתוף כרישי במבוק, באתר ITIS (באנגלית) כרישי במבוק, באתר NCBI (באנגלית) כרישי במבוק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כרישי במבוק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרישי במבוק, באתר GBIF (באנגלית)
אלפונסו הרביעי, מלך אראגון

אלפונסו הרביעי (באראגונית: Alifonso IV d'Aragón;‏ 2 בנובמבר 1299 - 24 בינואר 1336), היה מלך אראגון בין השנים 1327–1336. אלפונסו הרביעי נולד ב-2 בנובמבר 1299 לחיימה השני, מלך אראגון וביאנקה דה אנז'ו, בתם של שארל השני, מלך נאפולי ומריה מהונגריה, מלכת נאפולי. בשנים 1323–1324, כבש אלפונסו את סרדיניה, וסיפח אותה לכתר אראגון. בשנת 1327 מת אביו חיימה השני, מלך אראגון, ואלפונסו עלה במקומו לשלטון, מאחר שאחיו הבכור חיימה מאראגון ויתר על זכויותיו כדי להפוך לנזיר. בשנת 1329 פתח אלפונסו במלחמה ארוכה עם הרפובליקה של ג'נובה. העיר סאסארי שסופחה לממלכה בשנת 1323, מרדה באלפונסו שלוש פעמים, אולם נשארה תחת לבסוף תחת שלטונו. לאחר התאלמנותו בשנת 1327, התחתן אלפונסו מתחתנת בשנת 1329 עם לאונור מקסטיליה, אחותו של אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, שהייתה מאורסת קודם לכן לאחיו חיימה, שסירב לממש ביניהם את הנישואים. בעקבות נישואיו השניים, הסתכסך אלפונסו עם בנו פדרו. ב-24 בינואר 1336 מת אלפונסו הרביעי בברצלונה, ובנו פדרו הרביעי, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. בשנת 1314 התחתן אלפונסו עם תרסה ד'אנטנסה, בתם של גומבאו ד'אנטנסה וקונסטנס מאנטיון, ממנה נולדו לו 7 ילדים: אלפונסו (1315–1317) קונסטנס מאראגון, מלכת מיורקה (1318–1346) פדרו הרביעי, מלך אראגון (1319–1387) חיימה הראשון, רוזן אורחל (1321–1347) איזבל (1323–1327) פדריקה (1325) סנצ'ו (1327) בשנת 1329 התחתן אלפונסו עם לאונור מקסטיליה, בתם של פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה וקונסטנס מפורטוגל, ממנה נולדו לו 2 ילדים: פרננדו, נסיך אראגון (1329–1363) חואן (1331–1358) מדיה וקבצים בנושא אלפונסו הרביעי, מלך אראגון בוויקישיתוף אלפונסו הרביעי, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חדקנאים

חדקנאים (שם מדעי :Acipenseriformes) היא סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר. אלו דגי גרם המצויים בנהרות ומים מליחים ורק מינים מעטים חיים בים הפתוח. הם חיים באמריקה הצפונית, באירופה ובאסיה (בעיקר ברוסיה ובים השחור). עם זאת חלקם נמצאו גם באפריקה ודרום אמריקה. המין הגדול בבני הסדרה הוא הבלוגה שיכול להגיע למשקל 1.5 טון ולאורך 7.2 מ'. הדבר הבולט ביותר בחדקנים הוא חוטמם הגדול הנראה כמו חדק ומכאן שמם. מתוך הלסת העליונה יוצאים זיפים דמויי שפם העוזרים לחדקן לחוש בסביבתו ולחפש את טרפו. לחדקן אין קשקשים אך יש רצועות גרמיות מחוץ לעורם. הוא אינו כשר בהלכה, אך הוא דג מאכל נפוץ ומביציו מכינים מאכל הקרוי קוויאר. בתוך הסדרה ישנם 2 משפחות קיימות: חדקניים וחדקני שיניים: סדרה חדקנאים (Acipenseriformes) משפחה חדקניים (Acipenseridae) תת-משפחה Acipenserinae סוג חדקן (Acipenser) בו 18 מינים. סוג הוסו (Huso) בו 2 מינים. תת-משפחה Scaphirhynchinae סוג סקפירינכוס (Scaphirhynchus) בו 3 מינים. סוג פסודוסקפירינכוס (Pseudoscaphirhynchus) בו 3 מינים. משפחה חדקני שיניים (Polyodontidae) סוג ומין יחיד חדקן שיניים אמריקאי (Polyodon spathula) סוג ומין יחיד חדקן שיניים סיני (Psephurus gladius) - נכחד משפחה Chondrosteidae - נכחדה משפחה Errolichthyidae - נכחדה משפחה Peipiaosteidae - נכחדה מדיה וקבצים בנושא חדקנאים בוויקישיתוף חדקנאים, באתר ITIS (באנגלית) חדקנאים, באתר NCBI (באנגלית) חדקנאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חדקנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חדקנאים, באתר GBIF (באנגלית)
מסלול המרוצים אסקוט

מסלול המרוצים אסקוט בעיירה אסקוט בברקשייר שבאנגליה הוא ממסלולי מרוצי הסוסים החשובים בבריטניה ומשמש למרוצי סוסים מגזע ת'ורוברד. האתר, השוכן בקרבת טירת וינדזור, ידוע בזכות קשריו הקרובים עם בית המלוכה האנגלי, המקיים בו מדי שנה את תחרויות שבוע אסקוט המלכותי, שהוא אחד האירועים החברתיים הנחשבים בבריטניה. בסך הכל מתקיימים באסקוט 26 ימי מרוצים ברכיבה שטוחה בשנה, מחודש מאי ועד חודש אוקטובר, וכן תחרויות מרוץ משולבות בקפיצות במהלך חודשי החורף. כמקובל בבריטניה מלווים מרוצים אלו בהימורים על תוצאותיהם בהיקף נרחב. מסלול אסקוט נוסד בשנת 1711 על ידי אן, מלכת בריטניה. בשנת 1813 חוקק הפרלמנט חוק מיוחד על מנת להבטיח את המשך השימוש באתר כמסלול למרוצי סוסים. כעבור מאה שנה נחקק חוק נוסף, שהקים את רשות אסקוט, המנהלת את האתר עד היום. בשנת 1839 הוקם באתר יציע צופים. מהיווסדו ועד לשנת 1945 שימש המסלול לתחרויות שבוע אסקוט המלכותי בלבד. בספטמבר 2004 נסגר האתר למשך 20 חודשים לשם הקמת יציע צופים חדש בתכנונה של פירמת פופולוס (Populous) בתקציב של 185 מיליון לירות. המלכה אליזבת השנייה פתחה את המסלול מחדש ב-20 ביוני 2006. לאחר פתיחתו של היציע החדש התעוררו במהרה תלונות על תנאי הצפייה הגרועים במרוצים שמאפשרים חלק ממקומות הישיבה בו ועל גודל השטח שהוקצה בו למסעדות, ברים ושירותים אחרים. בעקבות זאת תוכננו והוצאו לפועל שינויים ביציע לשם שיפור הראות ממנו בתקציב של 10 מיליון לירות. במסלול שוכן גם מועדון הקריקט המלכותי אסקוט, שנוסד בשנת 1897. מגרשיו שוכנים בין מסלולי הרכיבה. שבוע אסקוט המלכותי (Royal Ascot), הנערך במסלול מאז היווסדו, הוא גולת הכותרת של שנת הפעילות באתר. הוא נערך מדי שנה בחודש יוני במעמד המונרך וחברים אחרים של משפחת המלוכה. כל אחד מימי התחרויות בשבוע זה נפתח בהגעת בני המשפחה לאתר במרכבות סוסים המלוות בתהלוכת מלווים מלכותית ובהנפת הנס המלכותי של הממלכה המאוחדת. מסורת זו קיימת משנת 1825, בימי מלכותו של ג'ורג' הרביעי. במהלך חמשת ימי השבוע, משלישי עד שבת, נערכים שישה מרוצים מדי יום ובסך הכל 30 מרוצים. היוקרתי שבהם הוא גביע הזהב של אסקוט (Ascot Gold Cup). בשנת 2016 נערכה תחרות זו לכבוד יום הולדתה ה-90 של המלכה. שלושה מתחמי אורחים עומדים לרשות באי שבוע אסקוט המלכותי. המתחם המלכותי הוא היוקרתי והמאובטח מכולם ובו מסעדות וברים מעולים. על מנת להתארח במתחם זה צריכים המעוניינים לקבל הזמנה לכך מאת מי שהתארחו בו בעבר בארבע שנים לפחות. לנשים וגברים המבקרים במסלול אסקוט נקבעו כללי לבוש. במתחם המלכותי קיים קוד לבוש מיוחד, הנאכף בקפידה. כך, במתחם זה נשים נדרשות ללבוש שמלות באורך וסגנון מסוימים, ללא חשיפת כתפיים או בטן, וכן לחבוש כובע. גברים נדרשים ללבוש מקטורן עם וסט ולחבוש כובע צילינדר. שבוע אסקוט המלכותי הוא אירוע חברתי מרכזי בבריטניה וכלי התקשורת מסקרים את הנוכחים בו ואת הופעתם ומלבושיהם אף יותר מאשר את המרוצים הנערכים בו באותם ימים. 300 אלף איש מבקרים במסלול אסקוט במהלכו, דבר העושה אותו למרוץ הסוסים בעל הקהל הגדול ביותר באירופה. ב-2016 הגיע סכום הפרסים שחולקו בשבוע המרוץ לסכום של 6.58 מיליון לירות. במסלול אסקוט צולמה אחת הסצנות מהסרט רצח בעיניים בסדרת ג'יימס בונד. גם בסרט אחר בסדרה, סקייפול, צולמה אחת הסצנות במסלול (כביכול בנמל התעופה של שנגחאי). מדיה וקבצים בנושא מסלול המרוצים אסקוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מסלול המרוצים אסקוט (באנגלית) מדריך אינטראקטיבי לשבוע אסקוט 2009, באתר ה-BBC על שבוע אסקוט המלכותי, באתר Royal Ascot Betting יאיר קטן, אירוע מלכותי: רויאל אסקוט מתחיל, באתר ynet, 13 ביוני 2016
רב-סנפירים

רב-סנפירים (שם מדעי : Polypteriformes) היא סדרת דגים ממחלקת מקריני סנפיר, בתוכה משפחה יחידה - רבי סנפירים (Polypteridae) ובה 14 מינים קיימים. לדגים אלה ריאות קטנות המסייעות להם לנשום במים דלי-חמצן. הם בעלי גוף מוארך, סנפירים תחתונים קטנים אך שורה של סנפירים גרמיים דמויי קוצים לאורך פלג גופם העליון. הם חיים רק במים מתוקים באזור הנילוס של אפריקה ובביצות סביבו. דגים אלה שייכים לקבוצה שונה משאר מקריני הסנפיר, בקבוצת הסחוס גרמיים יחד עם החדקנאים. הם בעלי תכונות האופייניות לבעלי ארבע רגליים כמו סנפירים בשרניים, ריאות העוזרות להם לנשום במים דלים בחמצן ולסתות מפותחות כמו בעל ארבע רגליים. הם יכולים להגיע לאורך של 97 ס"מ. סדרה רב-סנפירים (Polypteriformes) משפחה רבי סנפירים (Polypteridae) סוג בואיטיוס (Bawitius) - נכחד סוג Serenoichthys - נכחד סוג ומין יחיד רב-סנפיר נחשי (Erpetoichthys calabaricus) סוג רב-סנפיר (Polypterus) מין Polypterus ansorgii מין Polypterus bichir מין Polypterus congicus מין Polypterus delhezi מין רב-סנפיר קונגו (Polypterus endlicherii) מין Polypterus mokelembembe מין Polypterus ornatipinnis מין Polypterus palmas מין Polypterus polli מין Polypterus retropinnis מין Polypterus senegalus מין Polypterus teugelsi מין Polypterus weeksii מדיה וקבצים בנושא רב-סנפירים בוויקישיתוף רב-סנפירים, באתר ITIS (באנגלית) רב-סנפירים, באתר NCBI (באנגלית) רב-סנפירים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רב-סנפירים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רב-סנפירים, באתר GBIF (באנגלית) רב-סנפירים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הקורפוס ה-12 (ורמאכט)

הקורפוס ה-12 (בגרמנית: XII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בוויסבאדן ב-1 באוקטובר 1936, וכמפקדו הראשון מונה ולטר שרוט. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מהארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השנייה, והשתתף בקרב סמולנסק, ולאחר מכן בבלימת מתקפת הנגד הרוסית סביב מוסקבה, כחלק מהארמייה הרביעית. הקורפוס לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית, והושמד במהלך מבצע בגרטיון. ב-28 במרץ 1945 הוקם הקורפוס מחדש, ולמפקדו מונה הרברט אוטרקאמפ. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה השביעית בדרום-מערב גרמניה ובצ'כוסלובקיה, עד שנכנע לאמריקנים ב-8 במאי 1945. גנרל חיל הרגלים ולטר שרוט (1 באוקטובר 1936 - 9 באפריל 1940) גנרל אוברסט גוטהרד היינריצי (9 באפריל 1940 - 17 ביוני 1940) גנרל חיל הרגלים ולטר שרוט (17 ביוני 1940 - 19 בפברואר 1942) גנרל חיל הרגלים ולטר גרסנר (19 בפברואר 1942 - 18 בפברואר 1943) גנרל חיל הרגלים קורט פון טיפלסקירך (18 בפברואר 1943 - ספטמבר 1943) גנרל לוטננט אדגר רהריכט (ספטמבר 1943) גנרל חיל הרגלים קורט פון טיפלסקירך (ספטמבר 1943 - 4 ביוני 1944) גנרל לוטננט וינצנץ מילר (4 ביוני 1944 - 7 ביולי 1944) גנרל חיל התותחנים הרברט אוטרקאמפ (28 במרץ 1945 - 8 במאי 1945) במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-75 הדיוויזיה ה-268 הדיוויזיה ה-198 בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-31 הדיוויזיה ה-34 הדיוויזיה ה-45 במבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18 הדיוויזיה ה-57 הדיוויזיה ה-267 הקורפוס ה-12 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
סחוס-גרמיים

סחוס-גרמיים (שם מדעי: Chondrostei) היא תת-מחלקה של דגים ממחלקת מקריני סנפיר. בתת-מחלקה זו שרדו רק 2 סדרות ובהם 3 משפחות. דגים אלה הם דגי גרם אך עצמותיהם בנויות מסחוס דק והם מזכירים מעט את דגי הסחוס כמו בצורת הסנפירים והזנב ובפתחי הנשימה שלהם, אך קשורים יותר לבני קבוצת כליל גרמיים שבה נמצאים רוב הדגים המודרניים. דגים אלה החלו להתפתח בתקופת הסילור אך רוב הסדרות שלהם נכחדו וכיום שרדו רק 2 סדרות: חדקנאים ורב-סנפירים. רב-סנפירים (Polypteriformes) משפחה רבי סנפירים (Polypteridae) חדקנאים (Acipenseriformes) משפחה חדקניים (Acipenseridae) משפחה חדקני שיניים (Polyodontidae) משפחה Chondrosteidae - נכחדה משפחה Errolichthyidae - נכחדה Cheirolepidiformes - נכחדה Guildayichthyiformes - נכחדה Luganoiiformes - נכחדה Palaeonisciformes - נכחדה. בה היה הפלאוניסקום Perleidiformes - נכחדה Phanerorhynchiformes - נכחדה Pholidopleuriformes - נכחדה Ptycholepiformes - נכחדה Saurichthyiformes - נכחדה Tarrasiiformes - נכחדה מדיה וקבצים בנושא סחוס-גרמיים בוויקישיתוף סחוס-גרמיים, באתר ITIS (באנגלית) סחוס-גרמיים, באתר NCBI (באנגלית) סחוס-גרמיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סחוס-גרמיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סחוס-גרמיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קשות-סנפיר

קְשׁוּת-סנפיר (שם מדעי: Amia calva) הוא מין דג יחידי במשפחת האמיות ובסדרה קשת סנפירים, שבמחלקת מקריני הסנפיר. דג זה הוא קרוב משפחתם של דגי התנין וכמותם שייך לקבוצת התמים גרמיים שהם פרימיטיביים יותר משאר הדגים המודרניים. דג זה מגיע לאורך 65-70 ס"מ בנקבות ו-50-65 ס"מ בזכרים, כשמספר פרטים מגיעים לאורך של יותר ממטר. משקלם הכללי הוא 10 ק"ג. הדג מצויד הן בזימים לנשימה במים והן בשלפוחית ריאות, המצויה ליד המעי הקדמי, למקרה שהוא מצוי הרחק מהמים ויכול להזיק מעמד יותר זמן מדגים אחרים שמתים מחוץ למים. לדג זה לסתות גדולות ושיניים חדות, סנפירים אחוריים מעוגלים היוצרים צורת קשת ונתנו לדג את שמו ועל הזנב למעלה ישנו "כתם עין" בולט. שאר גופו של הדג מוסווה ודומה בצבעו לצבע הבוץ בביצות בהם הוא חי. הוא טורף מארב של יצורים קטנים יותר כמו דגי אחרים, סרטנים וחרקי מים. דג זה מצוי רק במזרח אמריקה הצפונית באגמים, ביצות ונהרות, אך גם במים מליחים ואף בחופים המזרחיים של ארצות הברית. זכרי קשות-סנפיר מגנים על צאצאיהם הדגיגים, ששוחים לצדם. כשמופיע טורף פוטנציאלי, האב אף עשוי להתרחק מהדגיגים במהירות ולהעמיד פני פצוע על מנת למשוך אליו את הסכנה ולהרחיקה מצאצאיו. מדיה וקבצים בנושא קשות-סנפיר בוויקישיתוף קשות-סנפיר, באתר ITIS (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר NCBI (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר FishBase (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר GBIF (באנגלית) קשות-סנפיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קשות-סנפיר באתר הרשימה האדומה של IUCN Morris, D., Animal Watching: A Field Guide to Animal Behaviour, London: Jonathan Cape, 1990
הקורפוס ה-13 (ורמאכט)

הקורפוס ה-13 (בגרמנית: XIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בנירנברג ב-1 באוקטובר 1937, וכמפקדו הראשון מונה מקסימיליאן פון וייכס. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השמינית של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק. ביולי 1942 הוכפף הקורפוס לארמייה השנייה, ולחם עמה בקרבות בגזרה הדרומית, ולאחר מכן בגזרה המרכזית. בספטמבר 1943 הוכפף הקורפוס לארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. ב-22 ביולי 1944 הושמד הקורפוס במבצע לבוב-סנדומייז', וב-5 באוגוסט הוכפפו שרידיו לקורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד. ב-6 באוקטובר 1944 הוקם הקורפוס מחדש, על בסיס מפקדת הכוחות בהרי הווז', ולמפקדו מונה הנס פלבר. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה השביעית בדרום-מערב גרמניה, בתורינגיה ובסקסוניה, עד שנכנע לאמריקנים ב-8 במאי 1945. גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס (1 באוקטובר 1937 - 26 באוקטובר 1939) גנרל אוברסט היינריך פון ויטינגהוף (26 באוקטובר 1939 - 25 באוקטובר 1940) גנרל חיל הרגלים הנס פלבר (25 באוקטובר 1940 - 14 בינואר 1942) גנרל לוטננט אוטו-ארנסט אוטנבאכר (14 בינואר 1942 - 21 באפריל 1942) גנרל חיל הרגלים אריך שטראובה (21 באפריל 1942 - 20 בפברואר 1943) גנרל לוטננט פרידריך זיברט (20 בפברואר 1943 - 7 בספטמבר 1943) גנרל חיל הרגלים ארתור הוף (7 בספטמבר 1943 - 25 באפריל 1944) גנרל לוטננט יוהנס בלוק (25 באפריל 1944 - 5 ביוני 1944) גנרל חיל הרגלים ארתור הוף (5 ביוני 1944 - 22 ביולי 1944) גנרל חיל הרגלים הנס פלבר (6 באוקטובר 1944 - 12 בפברואר 1945) גנרל לוטננט ראלף פון אוריאולה (12 בפברואר 1945 - 31 במרץ 1945) גנרל לוטננט מקס בורק (31 במרץ 1945 - 21 באפריל 1945) גנרל חיל הרגלים ולטר האם (21 באפריל 1945 - 21 באפריל 1945) גנרל חיל התותחנים ולטר לוכט (21 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-10 הדיוויזיה ה-17 רגימנט האס אס לייבשטנדרטה אדולף היטלר במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-15 הדיוויזיה ה-17 הדיוויזיה ה-10 בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-17 הדיוויזיה ה-78 הקורפוס ה-13 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ליבקה

ליבקה (בגרמנית: Lübbecke) היא עיר בצפון-מזרח מדינת נורדריין-וסטפאליה בצפון גרמניה. עיר המחוז לשעבר שוכנת על השיפולים הצפוניים של גבעות ויהן (בגרמנית: Wiehengebirge) ומונה כ-26,000 תושבים. העיר משתייכת למחוז המזרח-וסטפאלי מינדן-ליבקה, המשתייך לריגירונגסבצירק דטמולד. ליבקה נזכרת לראשונה באנלים הפרנקיים הקיסריים כאתר בו התרחשה מתקפה סקסונית על מחנה פרנקי. העיר קרויה על שם נחל קטן שזורם בשטחה. היישוב הקטן הפך לדיוקסיה בבישופות מינדן. ב-1279 זכתה ליבקה לכתב זכויות עירוניות מידי הבישוף של מינדן וולקווין משוולבנברג. בשנת 1648 בוטלה בישופות מינדן והשלטון בה עבר לידיה של ברנדנבורג, ומאוחר יותר לידי פרוסיה. ליבקה שוחררה על ידי הבריטים בתום מלחמת העולם השנייה. קהילה יהודית התקיימה בליבקה עוד בימי הביניים. ב-1350 נערכו פרעות ביהודי העיר על רקע האשמת היהודים במוות השחור. הפרעות הביאו להפסקת הקיום היהודי בעיר עד לראשית המאה ה-17. במהלך המאה ה-18 גדלה בהדרגה הקהילה היהודית הקטנה בליבקה. בשנת 1855 נחנך בעיר בית כנסת חדש, שהחליף אולמות תפילה בבתי שונים בבתיהם של חברי הקהילה היהודית המקומית. בית הכנסת בליבקה נהרס עד היסוד בפרעות ליל הבדולח ב-10 בנובמבר 1938. חברי הקהילה שלא היגרו נספו בשואה. כיום ניצבת אנדרטה במקום בו עמד בית הכנסת המקומי. בליבקה בית קברות יהודי שנחנך באמצע המאה ה-18. מדיה וקבצים בנושא ליבקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליבקה (בגרמנית)
דגי גרם עילאיים

דגי גרם עילאיים (שם מדעי: Neopterygii) היא תת-מחלקה של מקריני סנפיר בה נמצאים רוב החולייתנים בעולם וכן רוב הדגים ודגי המאכל. בני קבוצה זו מתחלקים לשתי אינפרא-מחלקות: תמים גרמיים שהם פרימיטיביים יותר ובעלי קרבה לסחוס גרמיים וכליל גרמיים שהם הדגים הפותחים יותר והמותאמים יותר למים וכוללים את מרבת המינים בקבוצה. מינים אלו חיים בכל האוקיינוסים והיבשות במגוון בתי גידול, מנהרות וביצות ואף אזורים יבשים יותר ועד למצולות הים. רובם הגדול נושם אוויר על ידי הזימים, אך חלקם גם בעלי שלפוחית ריאות לא מפותחת העוזרת להם לנשום ביבשה. הגדול שבדגים אלה הוא דג שמש מגובשש (Mola mola) שיכול להגיע לאורך 3.3 מטר ולמשקל 2,300 ק"ג. מקאירה כחולה (Makaira nigricans) ארוכה יותר (5–6 מטר) אך שוקלת פחות (כ-800 ק"ג). המפרשניים ודג-החרב הם הדגים המהירים ביותר, שיכולים להגיע למהירות של כ-80 קמ"ש. תת-מחלקה דגי גרם עילאיים (Neopterygii) סדרה Semionotiformes - נכחדה אינפרא-מחלקה תמים גרמיים (Holostei) סדרה דגים תניניים (Lepisosteiformes) סדרה קשת סנפירים (Amiiformes) סדרה Pachycormiformes - נכחדה אינפרא-מחלקה כליל-גרמיים (Teleostei) על-סדרה אוסטאוגלוסומורפיים (Osteoglossomorpha) סדרה עין-ירחיים (Hiodontiformes) סדרה גרום-לשונאים (Osteoglossiformes) על-סדרה Elopomorpha סדרה טרפוניים (Elopiformes) סדרה דגי העצם (Albuliformes) סדרה נוטקנטיים (Notacanthiformes) סדרה צלופחאים (Anguilliformes) סדרה חכאי תהומות (Saccopharyngiformes) סדרה Crossognathiformes - נכחדה על-סדרה Clupeomorpha סדרה סרדינאים (Clupeiformes) על-סדרה Ostariophysi סדרה גונורינצ'יים (Gonorynchiformes) סדרה קרפיונאים (Cypriniformes) סדרה חריתאים (Characiformes) סדרה דגי-חשמל טרופיים (Gymnotiformes) סדרה שפמנונאים (Siluriformes) על-סדרה Protacanthopterygii סדרה ארגנטיניים (Argentiniformes) סדרה זאבי נהר (Esociformes) סדרה סמלטאים (Osmeriformes) סדרה סלמונאים (Salmoniformes) על-סדרה Stenopterygii סדרה חוטמני ג'לי (Ateleopodiformes) סדרה סטומיי תהומות (Stomiiformes) על-סדרה Cyclosquamata סדרה דגי-לטאים (Aulopiformes) על-סדרה Scopelomorpha סדרה פנסאים (Myctophiformes) על-סדרה Lampridiomorpha סדרה למפיריים (Lampriformes) על-סדרה Polymyxiomorpha סדרה דגים מזוקנים (Polymixiiformes) על-סדרה Paracanthopterygii סדרה פרקופסיים (Percopsiformes) סדרה קרפדנוניים (Batrachoidiformes) סדרה חכאים (Lophiiformes) סדרה בקלאים (Gadiformes) סדרה צלופחי-קושק (Ophidiiformes) על-סדרה Acanthopterygii סדרה קיפונאים (Mugiliformes) סדרה כסופי-צד (Atheriniformes) סדרה חניתאים (Beloniformes) סדרה דגי-לווייתן (Cetomimiformes) סדרה אידרונאים (Cyprinodontiformes) סדרה סטפנובריכיים (Stephanoberyciformes) סדרה ברקנאים (Beryciformes) סדרה זאוסאים (Zeiformes) סדרה צמידונאים (Gobiesociformes) סדרה עוקצנוניים (Gasterosteiformes) סדרה אבובונאים (Syngnathiformes) סדרה צלופחי ביצות (Synbranchiformes) סדרה נפוחיתאים (Tetraodontiformes) סדרה סוליתאים (Pleuronectiformes) סדרה עקרבנונאים (Scorpaeniformes) סדרה דקראים (Perciformes) - בה 40% מהדגים הקיימים מדיה וקבצים בנושא דגי גרם עילאיים בוויקישיתוף דגי גרם עילאיים, באתר ITIS (באנגלית) דגי גרם עילאיים, באתר NCBI (באנגלית) דגי גרם עילאיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגי גרם עילאיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)