laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עץ הדומים תפוס

עץ הדומים תפוס הוא ספר מאת גילה אלמגור משנת 1992, המתאר את חוויותיה כנערה בכפר הנוער הדסים. הסיפור מגולל מערכת יחסים הנרקמת בקרב בני נוער ניצולי שואה החיים בכפר נוער בישראל בשנות ה-50, שם גרים גם נערים צברים. הספר עובד לסרט קולנוע מצליח ועטור פרסים ב-1995, בבימויו של אלי כהן, וכן לתיאטרון. הספר תורגם לאנגלית תחת השם "Under the Domim tree" וכן לשפות נוספות. בסוף הספר "הקיץ של אביה" אמה של אביה, הניה, מתאשפזת ודודתה, אליס, שולחת את אביה בת ה-10 לפנימייה עד שאמה תחלים. כך מסתיים הספר הקודם ובתחילת הספר "עץ הדומים תפוס" אביה גדלה והיא חיה בפנימייה אשר רבים מהנמצאים בה הם ניצולי-שואה. היא ואמה נשארות בישראל בעוד שדודתה אליס כותבת לאביה שהיא נוסעת לגרמניה לצורך השילומים המיועדים לה ולמשפחתה. מספר חודשים לפני קו העלילה חברי קבוצת "חמנית" בפנימיית "אודים" מחפשים אחר חניך בקבוצתם, מישה אלבוים. התקופה בה הם מחפשים אותו היא תקופת החורף שמקשה על החיפושים. בני נוער יתומים ניצולי שואה ובני נוער "צברים" חיים בפנימייה "אודים". בבוקר הם מנהלים חיים רגילים ולפעמים כשרע להם או כשהם רוצים לדבר, הם נפגשים תחת עץ הדומים ומדברים או חושבים, אך בלילה שבים ועולים הזיכרונות מימי השואה. אביה ה"צברית" רוצה לגלות את זהותו של אבא שלה, ולשם כך היא מתמודדת עם אמה הלוקה בנפשה, ומתחברת עם יוּרק. אלכס ומישה הם נערים ניצולי שואה שחיו לבד ביערות בפולין. בלילות, הם סובלים מסיוטים ואלכס נושא את מישה על גבו והם רצים לעבר שטחים פתוחים. יולה מגלה שאבא שלה חי, אולם בסוף מתברר לה שכאשר סיפרו לו, מרוב התרגשות הוא נפטר. זוג ניצולים מפולין טוענים שמירה היא הילדה שלהם ונערך דיון בבית משפט בשאלה אם עליה לגור עימם או להישאר בפנימיה. בסוף המשפט מירה נזכרת בהוריה האמיתיים ובאחיה אנטק שכפי הנראה מתו בשואה. היא צועקת לעבר השופט "אני רוזנר, מרים רוזנר" וזוג הניצולים חשוך הילדים נותר לבדו בבית המשפט. הספר מסתיים כאשר חברי הפנימייה יורדים ממשאית ההובלות. מירה היא הראשונה שרצה לעבר העץ, ויורק שמזמין את אביה להתקרב לעץ אומר לה: "לא עכשיו, עץ הדומים תפוס". על פי הספר הופק בשנת 1994 סרט הקולנוע הישראלי "עץ הדומים תפוס" בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן, לפי תסריט שנכתב על ידי אלמגור, כהן ואיל שר. הסרט צולם בכפר הנוער בן שמן. זהו סרט המשך לסרטם הקודם של אלמגור וכהן, "הקיץ של אביה". בשנת 2007 הועלתה על הבמות גרסת ההצגה על פי המחזה שכתבה דפנה אנגל בבימויו של משה קפטן. בין היתר השתתפו בהצגה זו שחקנים מוכרים כמו גאיה טראוב (בתפקיד אביה) וסשה גרישקוב (בתפקיד שרה ב'), ולצדם גם שחקנים אלמוניים. ההצגה זכתה להצלחה רבה בתחום הצגות ילדים ונוער, בדומה להצלחת הספר והסרט. ביקורת על הספר באתר סימניה עופרה עופר אורן, "הקיץ של אביה", "עץ הדומים תפוס": טוב לקרוא שוב!, בבלוג "סופרת ספרים", 29 באוגוסט 2022
ולס פארגו

ולס פארגו (באנגלית: Wells Fargo & Company; בראשי תיבות: WFC) היא חברת שירותים פיננסיים אמריקאית רב-לאומית עם פעילות ברחבי העולם. ולס פארגו הוא הבנק הגדול בארצות הברית על פי שווי השוק והבנק הרביעי בגודלו בארצות הברית לפי שווי נכסים. זהו הבנק השני בגודלו בתחום הפיקדונות, שירותי המשכנתאות למגורים, וכרטיסי האשראי. בשנת 2011, ולס פארגו נחשב לחברה ה-23 בגודלה בארצות הברית. בשנת 2007 היה הבנק היחיד בארצות הברית שהמשיך להיות מדורג AAA על ידי חברת הדירוג S&P, אם כי הדירוג שלו מאז הורד גם כן ל-AA לאור המשבר הפיננסי של 2007–2011. הפעילות העיקרית של החברה בארצות הברית היא בנק ולס פארגו אשר קבע את משרדו הראשי בסו פולס, דרום דקוטה. ולס פארגו במתכונת הנוכחית הוא תוצאה של רכישה בשנת 1998 של "Wells Fargo & Company" מקליפורניה על ידי תאגיד "Norwest", אשר מקורו ממיניאפוליס, וכן של ההשתלטות בשנת 2008 על בנק Wachovia בעיצומו של המשבר הכלכלי שהחל ב-2007. אף על פי שתאגיד Norwest היה הישות השולטת לאחר המיזוג בשנת 1998, החברה החדשה בחרה לעצמה את השם ולס פארגו, על מנת ליהנות מההיסטוריה בת 150 השנים של הבנק וכן מהמוניטין שלו. בעקבות הרכישה, החברה העבירה את המטה שלה למטה ולס פארגו בסן פרנסיסקו וכן מיזגה את חברת הבת התפעולית שלה עם חברה בת לתפעול של ולס פארגו שמשרדיה נמצאים בסו פולס. בשנת 2010 היו לוולס פארגו 6,335 סניפי בנק קמעונאיים וכן 12,000 מכונות כספומט, 280,000 עובדים ולמעלה מ-70 מיליון לקוחות. ולס פארגו הוא אחד מארבעת הבנקים הגדולים של ארצות הברית עם בנק אוף אמריקה, סיטיגרופ וג'יי פי מורגן צ'ייס. בדצמבר 2016, ברוקרים אפרו-אמריקאים טענו שהבנק התנהג בגזענות כלפיהם, ולא סיפק להם את אותן הזדמנויות תעסוקתיות שסיפק לעמיתיהם הלבנים. לאחר הסכם פשרה, התחייב הבנק לשלם 35 מיליון דולר ליותר מ-500 יועצים פיננסיים ומתלמדים בתחום. מדיה וקבצים בנושא ולס פארגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ולס פארגו ולס פארגו, ברשת החברתית פייסבוק ולס פארגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ולס פארגו, ברשת החברתית אינסטגרם ולס פארגו, ברשת החברתית LinkedIn ולס פארגו, באתר פינטרסט מידע עסקי על חברת ולס פארגו באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) ולס פארגו, בגוגל פיננסים ולס פארגו, באתר Crunchbase (באנגלית) ולס פארגו, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) טענות לגזענות מצד וולס פארגו: ישלם 35 מיליון דולר במסגרת פשרה, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2016
פורשה 550

פורשה 550 (ידועה גם בשם 1500RS) היא מכונית ספורט אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1953-1956. הפורשה 550 פותחה בהשראת מכונית הפורשה 356 ומאבות טיפוס של מכוניות ספיידר על ידי פרי פורשה, בנו של מייסד החברה פרדיננד פורשה, לאחר שחברת פורשה החליטה לייצר מכונית אשר תתמודד במרוצי מכוניות. בשנת 1951 פותחו שני דגמים בתצורת מנוע מרכזי אשר נבנה ממנוע ה-1.5 ליטרים ובעל ההספק של 86 כ"ס של הפורשה 356 רודסטר. מכונית הפורשה 550 הוצגה לראשונה בשנת 1953 בתערוכת המכוניות בפאריס. בגרסתה הראשונה הייתה המכונית בעלת מנוע 1.5 ליטרים אשר סיפק 110 כ"ס (135 כ"ס בדגם ה-550A משנת 1956), ומומנט מרבי של 12.33 קג"מ. מנוע הרכב היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים מקורר מים עם ארבעה גלי זיזים (שניים בכל צד), עם שני מצתים ושני מפיצי וסלילי הצתה נפרדים. כדי להשיג יעילות מקסימלית במרוצים, גובהה של הפורשה 550 מן הקרקע היה נמוך מאוד. במהלך מרוץ מכוניות בשנת 1954 הצליח נהג הפורמולה 1 הגרמני הנס הרמן לעבור עם הפורשה 550 ספיידר מתחת למחסום רכבת סגור. גרסה מאוחרת יותר של המכונית, הפורשה 550A משנת 1956 אשר הייתה לבעלת שלדה קלה ונוקשה יותר, הניבה לחברת פורשה את הניצחון הראשון שלה במירוץ יוקרתי, מרוץ הטארגה פלוריו לשנת 1956. שמה של הפורשה 550 נקרא כך עקב משקלה (550 ק"ג) ולעיתים נקרא שמה 1500RS עקב נפח מנועה (1500 סמ"ק). הפורשה 550 ספיידר ידועה בזכות היותה המכונית בה נהג שחקן הקולנוע ג'יימס דין כאשר נהרג בתאונת דרכים בשנת 1955. מדיה וקבצים בנושא פורשה 550 בוויקישיתוף אתר פורשה ישראל
שן צונג-ון

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא שן. שן צונג-ון (בסינית: 沈從文; 28 בדצמבר 1902 – 10 במאי 1988) היה סופר סיני מודרני, אינטלקטואל סיני בולט, וארכאולוג. למרות שספריו נאסרו לפרסום בסין ונגנזו בשנות החמישים, חשיבותו כסופר והשפעתו על הספרות הסינית המודרנית רבה. יש הסבורים שהוא משתווה בחשיבותו לסופר הסיני לו שו'ן. ספרו "עיירת הגבול" תורגם לעברית. שן צונג-ון נולד במחוז חונאן. מבחינה אתנית הוא השתייך לבני המיאו והטוג'יה שהיוו מיעוט, רוב תושבי מחוז חונאן היו בני האן. באזור כפרי אפוף יערות ונהרות והמפורסם בנהרות המהווים את נוף ילדותו, הוא נהר היאנגצה. יחד עם הנוף המרהיב, שן צונג כילד ונער חזה במעשי זוועה (תוצאה של מהפכת 1911 שבה הסתיימה תקופת השלטון הקיסרי והביאה לגל של מעשי הרג וטבח). מאוחר יותר יהווה הניגוד בין המושלם למעוות מוטיב מרכזי ביצירותיו הספרותיות. בהיותו בן 13 הוא נשלח לבית ספר צבאי ולאחר מכן אל הצבא. הוא קטע את שירותו הצבאי ב-1922 ובחר להקדיש עצמו ללימודים ולכתיבה, (בתקופת שירותו הצבאי הוא נחשף שוב לניגודים: מצד אחד המציאות הצבאית בה חי, ומאידך הוא נחשף בתקופת שירותו הצבאי לספרות המודרנית הסינית). הוא עקר לפקין שם חי בדוחק והחל לפרסם את סיפוריו שעוררו תשומת לב בקרב חוגי הספרות. ב-1927 עקר לשאנגחאי והחל לעסוק בכתיבה ובעריכה ספרותית. החל משנות השלושים ועד פרוץ מלחמת סין יפן, לימד ספרות באוניברסיטאות שונות ובאותו זמן גם כתב את רוב יצירותיו ובין היתר גם את קובץ סיפוריו עיירת הגבול. עם פרוץ מלחמת סין-יפן הוא עקר לדרום מערב סין, הוא לימד באוניברסיטת קונמינג, וכרבים מהאינטלקטואלים הסינים הוא החל לכתוב ספרות פטריוטית שנועדה לעודד את הלוחמים הסינים וגם את העם הסיני. ב-1946 הוא החל ללמד באוניברסיטאות פקין ופו-רן, דעותיו כאינטלקטואל וכסופר הכילו ניגודים, מצד אחד האמין בעצמאותו של האמן ואי תלותו באידאולוגיות ובנאמנותו אך ורק אל היושר האינטלקטואלי. ומאידך ברוח הקומוניזם הסיני הוא סלד מאלילים ומדת ובמיוחד סלד מהקונפוציאניזם הוא טען שתופעה זו המתבטאת גם כפולחן וגם כדרך חיים היא סכנה לחברה הסינית. בעקבות עליית הקומוניסטים לשלטון ב-1949, החל מסע רדיפות שיטתי נגדו, הוא הואשם באי נקיטת עמדה בתקופת מלחמת האזרחים הסינית. מכבש הלחצים שהופעל עליו הביאו בסמוך ל-1950 לנסות לשים קץ לחייו, ובמציאות הפוליטית הסינית הוא מצא עצמו מותקף מימין ומשמאל בגלל סירובו לוותר על עצמאותו כסופר ולשרת צד אידאולוגי כלשהו. ב-1950 הוא אולץ להפסיק להרצות ולעבוד באוניברסיטאות בסין וספריו נגנזו ולא היו נגישים לציבור הסיני. הוא אולץ לעבוד בתפקיד זוטר במוזיאון ההיסטורי של פקין. צונג התמסר אל תפקידו החדש ועד מהרה החל לפרסם מאמרים מקצועיים בתחום הארכאולוגיה, חלק מהמאמרים אף פורסמו מחוץ לסין והקנו לצונג מוניטין כחוקר ארכאולוגיה. צונג בניגוד לסופרים סינים אחרים שרד את מהפכת התרבות הסינית. בשנות השמונים עקב שינוי יחס המשטר אל חופש היצירה, החלו יצירותיו הגנוזות של צונג לצאת לאור לאחר שלושים שנות גניזה. כתביו מעוררים סקרנות גם מחוץ לתחומי סין וחלק מיצירותיו תורגמו למספר שפות. בחודש מאי בשנת 1988 נפטר שן צונג ון בפקין. טקס הלווייתו היה צנוע, סוכנות הידיעות הסינית דיווחה על הלווייתו של צונג באופן לקוני. עיירת הגבול, הוצאת עם עובד. תרגמה מסינית והוסיפה הערות ואחרית דבר אמירה כץ, 1989. מדיה וקבצים בנושא שן צונג-ון בוויקישיתוף על הספר עיירת גבול(הקישור אינו פעיל) שן צונג-ון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ירון קסטנבוים

ירון קסטנבוים (נולד ב-1968) הוא שף ישראלי והבעלים של מסעדת M25 בתל אביב. בשל גובהו של ירון קסטנבוים, אביו ייעד לו קריירה בכדורסל, ואף בילדותו שיחק כדורסל במספר קבוצות, אולם הוא רצה ליצור אמנות. נקודת המפנה בחייו החלה בשנת 1988 בחגיגת הבר מצווה של אחיו הצעיר. המשפחה חגגה במסעדת "קליפורניה" וקסטנבוים התרגש מהאוכל שבושל על ידי פטריק באואר. החוויה הותירה בו התרשמות עמוקה והוא ביקש להתחיל לעבוד כמלצר במקום, אך מכיוון שלא הייתה משרה פנויה, החל לעבוד במטבח במקום זאת. לאחר מכן החל לעבוד ב"קייטרינג מייקל שטרן", שם גם הכיר את רן שמואלי. בשנת 1990 נסע ללמוד במכון הקולינרי ה-C.I.A ‏ (The Culinary Institute of America) ‏, במדינת ניו יורק. בחופשתו, בסיום השנה הראשונה, נסע לאנטיגואה שבקריביים, שם עבד במלון יוקרתי השייך לרשת סיינט ג'יימס, החביבה על עשירי העולם. בנסיעתו גילה קסטנבוים את המטבח הקריבי. לאחר שקסטנבוים סיים את לימודיו במכון, אחרי שהחזיק בתפקיד נשיא מועדון היין של בית הספר, וזכה לארבעה פרסי הצטיינות, נבחר לעבוד אצל השף ז'ורז' בלאן, ורכש את התמחותו במסעדות 3 כוכבים של המדריך היוקרתי מישלן, אצל השפים הצרפתיים אלן דיקאס, ופייר גנייר. בשנת 1993 אביו של קסטנבוים, יצחק, נפטר ממחלת הסרטן, ומחלתו זירזה את חזרתו של קסטנבוים לארץ. בסמוך לחזרתו לישראל, קטסנבוים החל לעבוד במסעדת "קרן" תחת חיים כהן. בעבודתו התיידד עם המלצרית רונית ברונפמן שהכירה לו את הקונדיטור דני הקר (בוגר הקורדון בלו) ויחד בשנת 1993 הם הקימו את חברת "פוד ארט". לאחר זמן מה, הצטרפו לחברה איתן תגר ואילן בן דוד, ויחד הם מתגו אותה כחברת קייטרינג ברמה גבוהה. "פוד ארט" הפעילה גם מסעדה בשעות הצהריים, המסעדה נבחרה מספר שנים כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל בידי שגיא כהן, שהיה אז מבקר המסעדות של העיתון מעריב. בשנת 1997 הקים את הגרסה הכשרה של הקייטרינג בשם "מזל טלה". משנת 2008 קסטנבוים שימש כפרשן, לצד השף רן שמואלי, בארבע עונות תוכנית הטלוויזיה קרב סכינים ששודרה בערוץ 10. עם השפים המוערכים על קסטנבוים נמנים ז'אן ג'ורג' מניו יורק, פייר גנייר מפריז, ונובו מטסוהיסה. והישראלים, עזרא קדם, רונן דברת בלוך, אבי קונפורטי, רפי כהן וארז קומרובסקי. כיום קסטנבוים הוא שותף במסעדת "חדר אוכל" שבתל אביב. ומתגורר בתל אביב עם בתו שירה, מאשתו הראשונה, אשתו הנוכחית ענת טל וילדיהם המשותפים ינאי ודריה ועוסק, בין היתר, בגלישת גלים ורכיבה על אופנועים. דמיון חופשי: ספר אירוח - עם טלי יעקבי, (2010), הוצאת כנרת מתכון בטוח - נבחרת החלומות של השפים, (2010), הוצאת פן ומשכל ביוגרפיה של ירון קסטנבוים, באתר "שפים" רננה פרס אנשי האוכל: ירון קסטנבוים, באתר "שפים" ירון קסטנבוים, באתר "מתכון בטוח" מערכת נענע 10, ירון קסטנבוים, באתר nana10‏, 1 ביולי 2008 רוי רגב, קרב סכינים היא כמו טורניר כדורגל, באתר nrg‏, 28 בנובמבר 2008 מרמלדה, מריחים את סוף השבוע: ספר בישול חדש, באתר nrg‏, 17 בפברואר 2010 ריטה גולדשטיין, ‏האיש שהביא את פושון לתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2014 שרון בן-דוד, שבר ת'שוק: ירון קסטנבוים מסכם שנה מוצלחת, באתר Time Out תל אביב, 8 בספטמבר 2015 דנית ניצן, זה לא אוכל זה קונספט, באתר הארץ, 29 במרץ 2004 ספרים חדשים, באתר הארץ, 28 באפריל 2010 הספר מתכון בטוח, באתר סימניה
ולד הטומאה

בדיני טומאה וטהרה, ולד הטומאה הוא דבר שנטמא מכח אב הטומאה. המקור התורני למושג ראשון לטומאה מופיע בספר במדבר; ”וכל אשר יגע בו הטמא יטמא” (במדבר יט כב). הטמא פירושו אדם בדרגה של אב הטומאה וכל אשר יגע בו היינו חפץ שמוכשר לקבל טומאה. בתלמוד ירושלמי נחלקו בכך רבי יוחנן ובר קפרא, לפי רבי יוחנן ולד הטומאה הוא טומאה מהתורה, ולפי בר קפרא הוא מדברי חכמים. המפרשים מסבירים כי המחלוקת היא אודות שני לטומאה, כלומר - האם וולד הטומאה יכול לטמא אובייקט אחר בטומאה מהתורה. לפי בר קפרא מהפסוק "וכל אשר יגע בו הטמא יטמא" משמע שרק אב הטומאה יכול לטמא ראשון לטומאה, אבל אין מקור לכך שהראשון לטומאה הופך את הנוגע בו לשני לטומאה, ואילו לפי רבי יוחנן מכיוון שכתוב "והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל", שמכך משמע "כל טמא" - גם ראשון לטומאה, יש להוכיח ששני לטומאה גם הוא מהתורה. אדם, כלים, אוכלים ומשקים שנגעו באב הטומאה. לפעמים מכונה ולד הטומאה. מאכל או משקה שנטמאו מ"ראשון לטומאה" נעשים "שני לטומאה". "שני לטומאה" מטמא רק קודש ותרומה (ולא חולין) ב"שלישי לטומאה". חולין שנטמאו מראשון לטומאה נפסלו ואינם מטמאים עוד (חז"ל גזרו על משקים שנטמאו שתמיד יחזרו להיות ראשון לטומאה (כך שמשקה לא יהיה אף פעם שני לטומאה). גזירה זו הולידה את המשפט "מטמאיך לא טמאוני ואתה טמאתני" - אדם שנגע בחפץ שני לטומאה לא נטמא, אולם אם נגע החפץ במשקים והמשקים באדם (חוזרים המשקים להיות ראשון לטומאה), האדם נטמא. ידיים של אדם הן תמיד (אא"כ ידוע לו שטבל) שניות לטומאה, בשל כך יש ליטול ידיים טרם אכילת פרי רטוב (שהוכשר לקבל טומאה על ידי אחד משבעת המשקים)). קודש או תרומה שנטמאו מראשון לטומאה. לפעמים מכונה ולד ולד הטומאה. קודש שנטמא מ"שני לטומאה" או תרומה שנטמאה מ"שני לטומאה" נעשים "שלישי לטומאה" ופסולים. "שלישי לטומאה" מטמא רק קודש ב"רביעי לטומאה". קודש שנטמא מ"שלישי לטומאה" נעשה "רביעי לטומאה" ופסול. "רביעי לטומאה" לא מטמא שום דבר ב"חמישי לטומאה" למעט מי אפר פרה אדומה. במסכת פסחים (דף י"ח) מובא שייתכן שיהיה חמישי לטומאה לפי שיטת רבי עקיבא, אולם הרמב"ם (בהלכות שאר אבות הטומאות יא, ד) פוסק נחרצות: "הרביעי פסול ואינו מטמא ואין רביעי עושה חמישי לעולם". מסכת פסחים פרק ראשון. הרמב"ם בהקדמתו לסדר טהרות כתב וזו לשונו: "ויקראו גם כן הראשון ולד הטומאה והשני ולד ולד הטומאה והמשנה תקרא כל מה שאינו אב ולד הטומאה בין שהוא ראשון או שני". הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
לוקאס טיל

לוקאס דניאל טיל (באנגלית: Lucas Daniel Till; נולד ב-10 באוגוסט 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור אנגוס "מאק" מקגייוור (אנ') בסדרה "מקגייוור" (2016 - 2021) ברשת CBS, המבוססת על סדרת הטלוויזיה באותו השם משנות השמונים. בקולנוע הוא ידוע בתפקידיו בסרטים "האנה מונטנה: הסרט" (2009), "מרגל במשרה חלקית" (2010), פלישה עולמית: קרב לוס אנג'לס" (2011) ובדמותו כהאבוק בסרטי "אקס-מן: ההתחלה" (2011), "אקס-מן: העתיד שהיה" (2014) ו"אקס-מן: אפוקליפסה" (2016). טיל נולד בבסיס הצבאי פורט הוד שבעיר קילין, טקסס שבארצות הברית. אביו הוא קצין בדרגת לויטננט קולונל (מקביל לסא"ל). בילה את מרבית ילדותו בעיר מריאטה שבג'ורג'יה. בגיל קטן החליטה אמו לרשום אותו לשיעורי משחק, שם התגלה על ידי סוכן מקומי. כשסיים להצטלם לסרט "האנה מונטנה: הסרט" חזר לעיר מגוריו כדי לסיים את לימודיו, ומיד לאחר מכן נסע ללוס אנג'לס כדי להתעסק באופן מלא בפיתוח קריירת משחק. את התפקיד הראשון שלו קיבל טיל בגיל 13 בדרמה המשפחתית "הרפתקאותיה של אוסי נאש", אולם התגלה באופן רשמי כעבור שנה בסרט האימה "ברק משגע". בגיל 15 הופיע בדרמה המוזיקלית "הולך בדרכי", שם שיחק בתור ג'ק קאש אחיו של זמר הקאנטרי ג'וני קאש (חואקין פיניקס). לאחר מכן שיחק בתפקידים קטנים בסרטי האימה "ריקוד המתים", "הובא לקבורה" ו"הצד האחר" לצד ג'יימי אלכסנדר. ושיחק בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה: "האוס" ו"מדיום". טיל פרץ לראשונה לתודעה בשנת 2009, בקומדיה המוזיקלית "האנה מונטנה: הסרט" בתפקיד טרוויס ברודי, חבר הילדות של האנה מונטנה (מיילי סיירוס). באותה שנה השתתף בקליפ לשיר "You Belong with Me" של טיילור סוויפט בתור מושא אהבתה. בשנת 2010 השתתף בקומדיית הריגול "מרגל במשרה חלקית" בתור המרגל הרוסי לארי לצד ג'קי צ'אן. בשנת 2011 התפרסם טיל בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה" בתפקיד המוטנט האבוק ובהופעה קטנה יותר בסרט המלחמה הבדיוני"פלישה עולמית: הקרב על לוס אנג'לס". בשנת 2014 שיחק בסרט המתח "קריסטי" לצד אשלי גרין, ושיחק בסרט ההמשך "אקס-מן: העתיד שהיה". בשנת 2016 החל לשחק את התפקיד הראשי של אנגוס "מאק" מקגייוור (אנ') בסדרה "מקגייוור"; בשנת 2021 הסתיימה העונה החמישית והאחרונה. ב-2016 הוא שיחק גם בסרט "משאית מפלצת" ובסרט האימה "החדר הנסתר" על פי תסריט של ונטוורת' מילר. בשנת 2021 שיחק בסרט "Son of the South", שם גילם את בוב צלנר (אנ'), נכדו של חבר בקו קלוקס קלאן שמצטרף לתנועה זכויות האזרח בארצות הברית. הסרט מבוסס על האוטוביוגרפיה של צלנר "The Wrong Side of Murder Creek". מדיה וקבצים בנושא לוקאס טיל בוויקישיתוף לוקאס טיל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוקאס טיל, ברשת החברתית אינסטגרם לוקאס טיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לוקאס טיל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לוקאס טיל, באתר AllMovie (באנגלית) לוקאס טיל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לוקאס טיל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ציפי שמילוביץ, ניו יורק, "מפה לשם הפכתי למקגייוור", באתר ynet, 20 בינואר 2017
טובא

האם התכוונתם ל... טובא (הר חברון) – כפר בדואי בדרום הר חברון טובא-זנגרייה – יישוב בדואי בגליל אום טובא – שכונה ערבית במזרח ירושלים טובא (נהר) – נהר בגאורגיה טובה
ישיבת רעותא

בית מדרש רְעוּתָּא (מארמית: רצון) הוא ישיבה ציונית דתית השוכנת במושב כרמל בדרום הר חברון, בראשות הרב נתן אופנר. לומדים בה כ-40 תלמידים ואברכים. הישיבה הוקמה בשנת תש"ס בידי בוגרי מכינה קדם-צבאית יתיר. מקימי הישיבה חקקו את המשפט "לדבר ולחשוב אך טוב על כל אחד מישראל באשר הוא" בכניסה לבית המדרש, אותו משתדלים לקיים באי הישיבה. בישיבה מושם דגש על לימוד תורה ועולם רוחני מעמיק ומתקיימים בישיבה לימודי אמונה נרחבים. שניים מסדרי הלימוד מוקדשים ללימוד גמרא בעיון ואחד ללימוד גמרא בבקיאות. הישיבה הוציאה 2 אלבומי מוזיקה: בה'תשע"א יצא לאור האלבום "צלילי תשובה" - שיעורים וניגונים; האלבום "רעותא דליבא" עם ניגונים שהלחין ראש הישיבה הרב נתן אופנר, ובשנת ה'תשע"ה את האלבום הכפול "פני שבת" - בחלק הראשון קבלת שבת ותפילת ערבית של שבת, ובחלק השני ניגוני סעודת ליל שבת. התלמידים שרו, ניגנו והפיקו את האלבום. בישיבה קיים מסלול הסדר. עם זאת, כל תלמיד מחליט באופן עצמאי על מסגרת גיוסו. ב-15 בספטמבר 2022 אירע פיגוע ירי לעבר הישיבה, בו נפצע אחד התלמידים באורח בינוני ופונה לבית החולים סורוקה בבאר שבע. בראשות הישיבה עומד הרב נתן אופנר בוגר ישיבת מרכז הרב ותלמידם של הרב אברהם אלקנה שפירא, הרב שאול ישראלי, הרב צבי ישראל טאו, הרב מרדכי שטרנברג, הרבי מאמשינוב והרב עודד וולנסקי, הרב מגדיר את ארבעת האחרונים כרבותיו המובהקים. בישיבה משמשים כרמי"ם: הרב מתן מרבש, הרב הלל אייזן והרב גיל סנדר. אתר האינטרנט הרשמי של בית מדרש רעותא ישיבת רעותא, ברשת החברתית פייסבוק בית מדרש רעותא, ברשת החברתית פייסבוק סרטונים בערוץ של בית מדרש רעותא, באתר יוטיוב שמעון כהן, 'ככל שאוהבים תלמיד הוא נכון יותר להשקעה', באתר ערוץ 7, 29 באוגוסט 2010 קוביס, תפילות וניגונים מבית מדרש רעותא: פני שבת, באתר ערוץ 7, 24 ביוני 2015 רעותא - בית מדרש (כרמל), דף שער בספרייה הלאומית צלילי שמע באתר הספרייה הלאומית פני שבת א' - ניגונים מבית מדרש רעותא, סרטון בערוץ "בית מדרש רעותא", באתר יוטיוב (אורך: 54:01) פני שבת ב' - ניגונים מבית מדרש רעותא, סרטון בערוץ "בית מדרש רעותא", באתר יוטיוב (אורך: 01:08:51) עדו בן פורת, פיגוע ירי לעבר ישיבת רעותא בכרמל: "פתאום התלמיד שם לב שהוא ספוג דם", באתר ערוץ 7 [1]
יסעור שחפי

יסעור שחפי (שם מדעי: Fulmarus) נקרא גם יסעור פולמאר, הוא סוג של עוף ימי השייך למשפחת היסעוריים המעופף מעל האוקיינוסים הקוטביים. סוג זה קרוב לסוג יסעור ענק ולסוגים אנטארקטיים כמו יסעור שלג, יסעור הכף ויסעור אנטארקטי. הוא כולל שני מינים קיימים ועוד שניים נכחדים: סערון שחפי (Fulmaris glacialis) פולמאר דרומי (Fulmarus glacialoides) Fulmarus miocaenus - נכחד Fulmarus hammeri - נכחד "פולמאר" נגזר מהשפה הנורדית העתיקה שמשמעותה full - גס ו-mar - שחף. גס מתייחס לריח שמן הקיבה שהם מפיקים, ושחף מתייחס למראה שלהם. הם חולקים תכונות מסוימות עם מינים אחרים במשפחת היסעוריים. הם מייצרים שמן קיבה המורכבת משעוות אסטר וטריגליצריד העוזר להם כנגד טורפים. יש להם בלוטת מלח מעל הנחיריים המסייעת להתפיל את גופם, עקב כמות גבוהה של מים מלוחים מהאוקיינוס שהם סופגים. הבלוטה מפרישה תמיסת מלח מאפם. שני מינים תוארו בזכות עצמות המאובנים שנמצאו על חוף האוקיינוס השקט שבקליפורניה. סערון שחפי (שם מדעי: Fulmaris glacialis) חי בצפון האוקיינוס האטלנטי ובצפון האוקיינוס השקט. בעוד שפולמאר דרומי (שם מדעי: Fulmarus glacialoides) חי, כפי ששמו מרמז, באוקיינוסים הדרומיים. עופות אלו דומים לשחפים אבל בין הסוגים אין קשר. פולמאר הצפון אפור ולבן עם מקור צהוב. גובהו 43–52 ס"מ, אורך מוטות הכנף 102–112 ס"מ. פולמאר הדרום חיוור יותר, וקצוות כנפיו כהות. אורכו 45–50 ס"מ ואורך מוטות הכנף שלו 115–120 ס"מ. שני המינים מתרבים בצוקים, במקומות נטולי טורפים. הם מטילים ביצה אחת לבנה. ביציהן מונחות על גבי סלע חשוף, או על שקעים רדודים המרופדים בחומר צמחי. הביצים בוקעות לאחר כ-8 שבועות, נדגרות על ידי שני ההורים. הגוזלים עוזבים את הקן כ-7 שבועות לאחר מכן. ההורים מטפלים בגוזליהם כ-41–57 ימים, כאשר בשבועיים הראשונים אחד מההורים לא נסוג בכלל מהאפרוח, ודואג לחימומו. בניגוד ליסעורים אחרים בגודל קטן-בינוני, הם אינם ליליים, ואינם משתמשים במחילות. הם חיים בים הפתוח במיוחד כשהם אינם בתקופת הרבייה. כמו רוב היסעורים, תזונתם היא דגים (כגון מדוזות ודיונונים), שמן וטפלי בשר. טווח מינים אלה גדל מאוד במאה האחרונה עקב הזמינות של פסולת רבה של דגים וטפלי בשר דגים, שדגים אותם בכמויות מסחריות; אך ייתכן שזה בעקבות שינויי האקלים. הגידול באוכלוסייה בולט במיוחד באיים הבריטיים. כמו יסעורים רבים, יכולת ההליכה שלהם מוגבלת, אבל הם עפים מצוין. פעולת הכנף שלהם חזקה למדי בניגוד לשחפים. צווארם נראה כדמוי שור בהשוואה לשחפים. תוחלת חייהם ארוכה, 40 שנים. רובם מגיעים לגיל הזה. מדיה וקבצים בנושא יסעור שחפי בוויקישיתוף יסעור שחפי, באתר ITIS (באנגלית) יסעור שחפי, באתר NCBI (באנגלית) יסעור שחפי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יסעור שחפי, באתר GBIF (באנגלית) יסעור שחפי באתר BTO
משחק ידידות

משחק ידידות או משחק הכנה, הוא שם כולל למשחק בספורט קבוצתי שאינו מתנהל במסגרת תחרותית אלא על פי הסכמה הדדית בין קבוצות או בין נבחרות, הן ברמה המקומית והן ברמה הבינלאומית. בדרך כלל, נערכים משחקי ידידות כהכנה לקראת משחקים במסגרת תחרותית, ומשמשים את מאמני הקבוצות כדי לבחון שחקנים ושיטות משחק. במשחקי ידידות רשאיות הקבוצות, אם הוסכם על כך ביניהן, לחרוג מכללי ההחלפות הרגילים או לשתף שחקנים שאינם רשומים באופן רשמי כשחקני הקבוצה, כדי לאפשר שיתוף של שחקנים רבים במהלך המשחק. יש משחקי ידידות המיועדים גם להעלאת תרומה מההכנסות למטרה משותפת. משחקי ידידות בינלאומיים מוכרים כמשחקים רשמיים לצרכים סטטיסטיים אם הם עומדים בתנאים מסוימים. למשל, פיפ"א (הפדרציה הבינלאומית לכדורגל) קבעה שרק משחקים בין הנבחרות הלאומיות הבכירות מוכרים על ידה כמשחקים רשמיים, ובתנאי שלא התבצעו יותר מ-6 חילופים בכל נבחרת. להתאחדויות לאומיות יש כללים משלהן, וייתכן מצב שהתאחדות אחת מכירה במשחק ידידות כמשחק רשמי אך יריבתה במשחק אינה מכירה בו. ההתאחדות לכדורגל בישראל היא בין הליברליות בנושא זה, ומכירה במשחקים של הנבחרת האולימפית עד 1988, ובמשחקים נגד נבחרות אולימפיות, נבחרות משנה ונבחרות צעירות כמשחקים רשמיים. מדיה וקבצים בנושא משחק ידידות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלאו מחצצר

קלאו חצוצרה (שם מדעי: Bycanistes bucinator או Ceratogymna bucinator) הוא מין בינוני במשפחת הקלאוניים המין מאופיין בקסדה גדולה המתמשכת מהראש ועד סוף המקור אצל הזכרים וקצת קטנה יותר אצל הנקבות. הוא חי באזור אפריקה הדרומית בארצות דרום אפריקה, קניה, בורונדי, בוטסואנה, נמיביה וקונגו. הראש והגוף שחורים, נוצות התעופה לבנות ונראות כמו כתם לבן מעל הזנב בעת שאינו עף, והזנב עצמו בצבע שחור. טבעת העין אדומה או ורודה, המקור חום בהיר. הרגליים שחורות. אורכו של הקלאו בממוצע הוא בין 58 ל-65 ס"מ. הקלאו הוא חברתי ונמצא בזוגות ובקבוצות של עד חמישה פרטים. לעיתים הם מתאספים בלהקות ענק של מעל ל-50 פרטים. הקלאו ניזון בעיקר מפירות וחרקים. הוא מאוד נפוץ באזורי המחיה שלו אך כמות הפרטים הבוגרים לא ידועה. הקלאו יציב ואין באוכלוסייתו ירידה גבוהה. לכן הקלאו נמצא במצב ללא חשש ברשימה האדומה של IUCN. הקלאו ידוע ביכולותו לעשות מגוון טריקים בשבי וידידותי מאוד לבעליו. דרוש בשבילו כלוב גדול ומרווח בגלל אופי הפעילות שלהם בטבע. צריך לתת להם אספקת פירות גבוהה כי הם ידועים כבעלי חיים שאספקת הברזל בדם שלהם גבוהה מאוד, כמו מחלת ההמוכרומטוזיס אצל בני האדם. מדיה וקבצים בנושא קלאו מחצצר בוויקישיתוף קלאו מחצצר, באתר ITIS (באנגלית) קלאו מחצצר, באתר NCBI (באנגלית) קלאו מחצצר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קלאו מחצצר, באתר GBIF (באנגלית) גארת' רוקרופט, מידע על הקלאו, Birds in CA קלאו חצוצרה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.