laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טפילי תטולה

טפילי תטולה הם מיני בעלי חיים המשתמשים בחיות אחרות כדי לטפל בביציהם ובצאצאיהם. התופעה נפוצה במיוחד אצל עופות המטילים את ביציהם בקינים של עופות אחרים. אצל מרבית העופות, הטפילים הגוזלים והביצים דומים לגוזלים והביצים של המינים שמועדפים עליהם כ"מאמצים" לגוזלים. העופות הטפילים הידועים ביותר הם הקוקייתיים וכמותם נוהגים גם האלמנתיים, האוביליים, מיני פזאיים שונים וברווז שחור-ראש. התנהגות נפוצה יותר היא היטפלות למקננים אחרים בתוך אותו המין. כך נוהגים מספר מיני ברווזים. בנוסף לעופות ישנם עוד מינים טפילים - סינודונטיס הקוקייה משתמש במיני אמנוניים לטיפול בצאצאיו ובעולם החרקים ידועים סוגי הדבורים Nomada וPolistes כטפילים של דבורים אחרות. הקוקייתיים היא משפחת העופות טפילי התטולה הידועים ביותר. השם באנגלית הוא "cuckoo", שם שמזכיר מאוד את השם קוקייה ונובע מאונומטופיה. אצל חלק ממיני הקוקייה הטפילים, הנקבה יכולה להטיל ביצים בתוך 10 שניות. בדומה לתרנגולות, נקבות הקוקייה מסוגלות להטיל ביצה אחת ביום, ובין 18 ל-16 ביצים בעונה. למרות הדימוי הרווח, מרבית הקוקיות (תשעים מינים מתוך 149 מיני הקוקיה (אנ')), דווקא מקננות ומטפלות בביציהן ובגוזליהן בעצמן. רק 56 מינים מן העולם הישן ועוד שלושה מינים מן העולם החדש נטפלים לעופות אחרים. לכל מין עוף טפיל יש מינים שהם מעדיפים להטיל בקניהם את הביצים שלהם, ולרוב הגוזלים והביצים דומים לגוזלי וביצי המין המארח. הנקבות של המינים הטפילים מסוגלות להטלה מהירה ביותר, וזאת כדי להטיל את הביצים כאשר בעלת הקן לא שמה לב לכך. אצל חלק מעופות הטפילים הגוזלים אוכלים או דוחפים מהקן את הביצים של הגוזלים האחרים. הנקבה המארחת לרוב לא מבחינה בכך שהגוזל הוא לא הגוזל שלה, אם כי לרוב הוא מגיע בסופו של דבר לגודל גדול יותר מאמו המאמצת. לאחר שהגוזל מגיע לבגרות, הוא עוזב את הקן המארח. הוא חי לבדו עד שהוא מוצא בן זוג. סינודונטיס הקוקייה, דג ממשפחת המוקוקיידים, הוא טפיל תטולה של מספר אמנוניים דוגרי-פה. הביצים נשמרים בפה של הדג המאכסן, ובוקעים לפני הביצים של המאכסן עצמו. דגי הטפיל שבקעו אוכלים את ביצי המאכסן בעודם בפיו. הקרפיון Pungtungia herzi הוא טפיל תטולה של המין Siniperca kawamebari ממשפחת הפרקות הממוזגות. הזכרים של המארח שומרים על הטריטוריה מפני טורפים עד לבקיעת הביצים, ויוצרים חלקה של קנים כעין "קן" באזור ההטלה. הנקבות (אחת או יותר לאזור) מבקרות במקום כדי להטיל ביצים. ביצי הטפיל קטנות יותר ודביקות יותר מביצי המארח. במחקר שנעשה נמצא שבכ-65% מאתרי ההטלה של המארח נמצאו ביצי טפיל. ערך מורחב – חומסנות יש מינים שונים של דבורי קוקייה, כולן מטילות ביצים בתאי קינים של דבורים אחרות, אך בדרך כלל הן מסווגות כחומסנים (קלפטו-פרזיטים), ופחות כטפילי תטולה, משום שבשלבים הלא בוגרים הם כמעט לא ניזונות ישירות על ידי המארח הבוגר. במקום זאת, הם פשוט לוקחים את המזון שנאגר על ידי המארחים. קוקייתיים עופות טפילים - תופעות ומועדים בטבע אהוד קלפון מדיה וקבצים בנושא טפילי תטולה בוויקישיתוף יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: הקוקיה, הברבור והברווזון המכוער, באתר "הידען"
קרל אמסון יואל

קרל אַמסון יואל (בגרמנית: Karl Amson Joel;‏ 20 בנובמבר 1889, קולמבורג (אנ')‏ - 4 בנובמבר 1982, נירנברג) היה סוחר טקסטיל גרמני יהודי, בעליה של חברת Joel Macht Fabrik. הוא סבם של המנצח אלכסנדר ג'ואל (אנ') והמוזיקאי בילי ג'ואל. יואל, בנו של סוחר טקסטיל, ייסד בשנת 1928 בנירנברג חברה להזמנת מוצרי טקסטיל וביגוד בדואר. שנה לאחר מכן החל הייצור. חברתו של יואל הפכה במהרה לאחת המובילות בתחומי מכירות בדואר בגרמניה (יחד עם Quelle-Schöpflin). לאחר עליית הנאצים לשלטון (1933) הופלה יואל על ידי המנהיגים האזוריים של המפלגה הנאצית, במיוחד יוליוס שטרייכר. לכן העביר יואל את החברה לברלין הבירה בשנת 1934, ושם שכר אתר למפעל בוודינג והתקין מכונות אריזה חדשות; מחלקת התפרים נותרה בנירנברג. עם התגברות האפליה (למשל, חיוב סימון משלוחים באות "J" כסמל ליהודי), ועם התגברות האריזציה, נאלץ יואל למכור את החברה ליוזף נקרמן (אנ') ב-1938. התשלום המקורי של 2.3 מיליון רייכסמארק הופחת על ידי נקרמן ל-1.1 מיליון רייכסמארק. הכסף הועבר לנאמנות לבנק הארדי ושות' (.Hardy & Co) בברלין. ביולי 1938 היגרו יואל ואשתו מטה לשווייץ, שם למד בפנימייה בנם הלמוט (שנקרא מאוחר יותר הווארד), לימים אביו של בילי ג'ואל. כמי כסוּוג כ-"Devisenausländer" (מהגר מטעמים כלכליים) לא יכול היה יואל לקבל גישה אל חשבון הנאמנות בברלין. באוגוסט 1938 נאסרה חזרתו ובספטמבר הוחרמו יתר עסקיו. דרך צרפת ואנגליה הפליגו בינואר 1939 לקובה ומשם הגיעו לארצות הברית, שם פתח יואל עסק חדש ב-1942. ב-1957 קיבל יואל פיצוי של 2 מיליון מארק גרמני מנקרמן עבור חברתו. באותה תקופה הייתה בבעלותו של נקרמן החברה המשגשגת ביותר בגרמניה להזמנות בדואר. ב-1964 חזר יואל לנירנברג, שם נשאר עד מותו ב-1982. מדיה וקבצים בנושא קרל אמסון יואל בוויקישיתוף בילי ג'ואל (30 ביולי 2012). "Billy Joel". Here's The Thing. נבדק ב-2012-08-03. They had a mail-order textile business, Joel Macht Fabrik ... {{cite web}}: (עזרה) Julia Goldman (17 בינואר 2003). "Stranger No More". The Jewish Week. נבדק ב-2012-08-03. The purchaser was Josef Neckermann, a 25-year-old Wuerzberg native and Nazi-party member who earlier had bought out the Jewish department store king, Siegmund Ruschkewitz. Without realizing the significance of his actions, Neckermann reportedly wrote in his memoirs, "I just carefully stirred my cup of coffee ... and thus became an aryaniser." {{cite news}}: (עזרה) [1]
דליה עמיהוד

דליה עמיהוד (1941 - 3 בינואר 2017) הייתה זמרת ישראלית, מחלוצות הזמר המזרחי בישראל. דליה עמיהוד נולדה בארץ ישראל בימי המנדט הבריטי בשנת 1941, כדור חמישי. היא החלה את פעילותה כזמרת בשנות ה-50. סגנון שירתה לא היה מקובל באותה עת, ולטענתה על רקע זה היא הוחרמה ושיריה לא הושמעו ברדיו. בין השנים 1962–1964 הופיעה באיראן, שרה שירים בפרסית והופיעה שם עם הזמר הארמני-איראני ויגן דרדריאן, שהיה פופולרי באיראן. היא הופיעה ושרה בישראל גם בשפות עברית, טורקית ויידיש. היא נהגה להופיע בערבי שירה בציבור. הופיעה שנים רבות במועדון הזמר "היקב" בראשון לציון. עם שיריה הידועים נמנים "סיגל" (שהלחין אריס סאן), "סלע בודד", "פרח הלימון" ו"רק חיוך אחד" (שאותו שרה עם יהורם גאון). בין השירים השונים שביצעה היו "שיבולת בשדה", "הורה ממטרה", "ערב של שושנים", "נערה ושמה כנרת" ושירים נוספים. היא הוציאה מספר אלבומים שכללו שירי ילדים ושירי ארץ ישראל, ובהם שלושה אלבומים בסדרה "לכל האוהבים לשיר". עמיהוד נפטרה מדום לב בביתה בגבעתיים ב-3 בינואר 2017, בגיל 75. היא נטמנה בבית העלמין ירקונים, הותירה אחריה את בעלה, חיים אינסמן, עמו הופיעה גם בשירה, וכן בת משותפת. שירי ילדות, 2010 לכל האוהבים לשיר - 119 להיטים ב-3 תקליטורים, 2002 לכל האוהבים לשיר חלק ג', 1994 לכל האוהבים לשיר חלק ב', 1990 לכל האוהבים לשיר - חלק א', אחים ראובני, 1988 שירי פסח, סדרה 2, תקליטון, הד ארצי, 1974 סיגל, הד ארצי, 1971 שירים ים-תיכוניים, הד ארצי, 1970 משחק מחבואים, תקליטון, הד ארצי, 1969 דליה עמיהוד – בוקר טוב לרן, שרה שירי ילדים, הד ארצי, 1968 שייבנה בית המקדש, תקליטון, הד ארצי, 1967 מכתב שלא נכתב, תקליטון, הד ארצי, 1967 פורים שמח, תקליטון, הד ארצי, 1967 אילנית ודליה עמיהוד – שירי ילדים לחג הסוכות ושמחת תורה, התקליט חיפה מרים אביגל ודליה עמיהוד – שירי חגים, הד ארצי חנוכה, שמחה לילדים (עם עליזה גבאי ואסתר טובי), מקולית בשירי חג – חנוכה, מקולית, 1965 שירים לראש השנה ולסוכות, תקליטון, הד ארצי, 1964 זה העלם, תקליטון, 1962 דליה עמיהוד – חג שמח, שירי חג לילדים, מקולית, 1958 דליה עמיהוד (תקליט ראשון), תקליטון, הד ארצי מדיה וקבצים בנושא דליה עמיהוד בוויקישיתוף דליה עמיהוד, באתר זמרשת דליה עמיהוד, באתר שירונט דליה עמיהוד, דף שער בספרייה הלאומית דליה עמיהוד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דליה עמיהוד - לכל האוהבים - שירה בציבור יורם רותם - באתר MOOMA איתי שטרן, מתה הזמרת דליה עמיהוד, מחלוצות הזמר המזרחי, באתר הארץ, 3 בינואר 2017 הזמרת דליה עמיהוד הלכה לעולמה באתר רשת ב' סיגל מאתר שירונט סלע בודד מאתר יוטיוב רק חיוך אחד מאתר שירונט שיבולת בשדה מאתר שירונט הורה מדורה מאתר שירונט נערה ושמה כנרת מאתר שירונט עמי פרידמן, הזמרת דליה עמיהוד הלכה לעולמה, באתר ynet, 3 בינואר 2017
יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי

יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי הוא חג המתרחש כל שנה ב-31 במרץ, ואשר מוקדש לאנשים טרנסג'נדרים ולהעלאת מודעות לאפליה ואלימות כלפי אנשים טרנסג'נדרים ברחבי העולם. החג נוסד על ידי הפעילה הטרנסג'נדרית רייצ'ל קרנדל במישיגן בשנת 2009 כתגובה להיעדר ימי ציון בקהילה הגאה לנושאים טרנסג'נדרים, בהביעה התסכול שהיום היחיד הקיים הוא יום הזיכרון הטרנסג'נדרי אשר מתאבל על אובדנם של אנשים טרנסג'נדרים בגין פשעי שנאה, אך שאינו מכיר או מכבד את חברי הקהילה הטרנסג'נדרים בעודם חיים. היום הבינלאומי לנראות טרנסג'נדרית הראשון נערך ב-31 במרץ 2009. החג נחגג באירועים של קהילות טרנס ולהט"ב ברחבי העולם – כולל ארצות הברית, קנדה, אנגליה, אירלנד, סקוטלנד, שוודיה, גרמניה וישראל. ובנוסף, מתקיימים אירועים וירטואליים רבים במדיה חברתית ובאתרי אינטרנט, לרבות פייסבוק, טוויטר, טאמבלר ואינסטגרם. המשתתפים פרסמו סלפיז, סיפורים אישיים, נתונים סטטיסטיים לגבי סוגיות טרנסיות, ותכנים אחרים שמטרתם להעלות מודעות ולהגביר נראות. טרנספוביה יום הזיכרון הטרנסג'נדרי שבוע המודעות הטרנסג'נדרי יום הנראות הביסקסואלי שבוע הנראות הביסקסואלי מצעד הטרנסים יום כינויי הגוף הבינלאומי מדיה וקבצים בנושא יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יום הנראות הטרנסג'נדרית הבין-לאומי (באנגלית) הקהילה המקוונת לנראות טרנסית "Nenshi proclaims Trans Day of Visibility". Canadian Broadcasting Corporation. "Today is International Transgender Day of Visibility". Human Rights Campaign. 31 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) "A time to celebrate". The Hamilton Spectator. 27 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) Carreras, Jessica. "Transgender Day of Visibility plans erupt locally, nationwide". PrideSource. אורכב מ-המקור ב-2013-03-27. נבדק ב-2017-01-04. "Trans* Education & Advocacy Protest RTE March 31st". Gaelick. 31 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Twitter / The_SSP_: The SSP stands in solidarity ..." 31 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה) אור סגל, אקטיביזם: יום הנראות הטרנסג'נדרית הבינלאומי, באתר הטלוויזיה החברתית, ‏29 במרץ 2016 "These Trans People Are Taking Selfies To Celebrate Transgender Day Of Visibility". BuzzFeed LGBT. 31 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הספרייה העירונית - כפר סבא

הספרייה העירונית - כפר סבא היא ספרייה הפועלת בשני מבנים המצויים בקריית ספיר במדרחוב שבמרכז כפר סבא, ובנוסף על כך מפעילה שבעה סניפים ברחבי העיר: המרכז הקהילתי ע"ש זאב גלר (רח' מור), המרכז קהילתי ע"ש אלי כהן (רח' ויצמן), בית הנוער והקהילה לזרוס (רח' רמז), בית הנוער והקהילה עציון (רח' הרב גולד), בית הנוער והקהילה קפלן (רח' ירמיהו), בית הספר רחל המשוררת (רח' נעמי שמר) ובית הספר ש"י עגנון (רח' ספיר) בשנות ה-30 של המאה ה-20, הספרייה היחידה שפעלה בכפר סבא הייתה ספרייה שהשתייכה לוועדת התרבות של מועצת פועלי כפר סבא. בספרייה היו כ-1000 ספרים, וכ-50 קוראים קבועים. בשנת 1963, ההסתדרות הכללית של העובדים בישראל הפעילה בכפר סבא שתי ספריות: ספרייה מרכזית בבית ההסתדרות, וסניף נוסף של ספרייה שפעל בשכונת סירקין ונקרא על שם אהרן אמיר. בשנת 1973 הפעילה ההסתדרות שלוש ספריות: ספרייה אחת במרכז כפר סבא, ספרייה בשכונת עלייה וספרייה בשכונת יוספטל. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, עם הדיונים על הפיכת כפר סבא ממושבה לעיר, הוחלט על הקמת היכל תרבות עירוני שיכלול ספרייה למבוגרים ולנוער. התוכניות הבשילו לבניית בית יד לבנים שכלל, בין היתר, אולם לספרייה, בשנים 1970–1973. יואל כהן, המנהל הראשון של הספרייה, עסק בהקמת אוספי הספרייה השונים ובבנייתם, וניהל את הספרייה עד שנת 2007. באוקטובר 2009 הספרייה העירונית של כפר סבא זכתה בציון לשבח ארצי עבור הפעילות שהתקיימה בה במהלך אותה שנה. בספרייה העירונית בכפר סבא ספרי קריאה בעברית, אנגלית, רוסית וצרפתית וכן אוסף של ספרי עיון וכתבי עת. כמו כן, קיימים בה ספרים לפעוטות, לילדים ולנוער. בספרייה מדף ספרים בין-לאומי של ספרי ילדים מאוירים ממדינות העולם השונות, מדף "ספרים של פעם" של ספרי ילדים מוקדמים ואוסף ספרי משחק. בספרייה קיימים עזרים לאנשים בעלי מוגבלויות: כבדי ראייה ולקויי קריאה המבקרים בספרייה יכולים להיעזר במכשיר הגדלה שולחני, המשמש לצילום המסמך אשר רוצים להכירו, ולהגדלתו בעזרת מסך מחשב. כמו כן, באפשרותם להיעזר בתכנת הקראה ממוחשבת, המאפשרת לבחור את המסמך שאותו רוצים להכיר, ולשמוע אותו דרך אוזניות. האזנה לטקסטים כתובים מתאפשרת גם באמצעות שאילת תקליטורים שבהם הקלטות של ספרים שונים, ועבור מנויי הספרייה - גם דרך התחברות לתוכנה המאפשרת להאזין להקלטות של ספרים בעזרת גלישה ישירה (streaming). אתר האינטרנט הרשמי של קטלוג הספרייה העירונית כפר סבא דף הספרייה המרכזית באתר עיריית כפר סבא דף ספריית הילדים באתר עיריית כפר סבא דף סניפי הספרייה באתר עיריית כפר סבא דף הספרייה המרכזית בפייסבוק דף ספריית הילדים בפייסבוק קריית ספיר היא מרכז בכפר סבא אשר בו ממוקמים מוסדות תרבות שונים. למידע נוסף ראו כאן. סניפי הספרייה, באתר עיריית כפר סבא כפר סבא, דבר, 3 במרץ 1933 כפר סבא - הפעולה התרבותית, דבר, 23 במרץ 1934 פעולות תרבות, ההסתדרות - זרוע נאמנה בבנין העיר, דבר, 6 במאי 1963 חנוכת ספריה ע"ש א. אמיר ז"ל, מעריב, 9 ביולי 1962 ספרים וחדר קריאה ע"ש אהרן אמיר בכ"ס, דבר, 13 ביולי 1962 ע. פרי פז, כפר־סבא - עיר פועלים, דבר, 20 ביוני 1973 גבריאל אליהו, כפר שהוא מרכז נפתי, חרות, 28 בנובמבר 1961 מרץ נעורים לפיתוח כפר סבא, חרות, 8 במאי 1962 ישעיהו אביעם, אדריכלים רבים מתעניינים ב"היכל התרבות" של כפר־סבא, מעריב, 16 ביוני 1963 מרדכי אלקן, כפר סבא: הבטחות מעטות, פעילות רבה, מעריב, 9 בדצמבר 1970 יוסי ביילין, כפר־סבא - סבתא, דבר, 9 במאי 1973 12 באפריל 2017 (IDT)Card27 אודות הספריות, באתר הספרייה העירונית כפר סבא(הקישור אינו פעיל, 14.8.2021)
יחידת רימון (1970)

יחידת רימון (נקראת גם סיירת רימון) הייתה יחידה מובחרת בצה"ל הכפופה לפיקוד הדרום, אשר פעלה לסירוגין משנת 1970 עד 2005 ותפקידה העיקרי היה לחימה בטרור הפלסטיני ברצועת עזה. בשנת 1970 הטיל אלוף פיקוד הדרום, אריאל שרון, על סרן מאיר דגן, יוצא סיירת צנחנים ומפקד פלוגה באחד מגדודי החטיבה, להקים יחידה ללחימה בטרור ברצועת עזה. יחידה זו הייתה מודל מוקדם ליחידות המסתערבים (יחידת דובדבן וימ"ס) של היום וביצעה פעילות דומה. לימים העיד דגן כי לוחמי היחידה הוכשרו בירי מהיר באקדחים מסוגים שונים ואומנו להגיב מהר תחת אש. על חיילי היחידה הוטל לפעול בשטח הרצועה, בדגש על המרחבים האורבניים, יחד עם אנשי שב"כ, במטרה לאתר, לעצור ולחסל מחבלים. פעילות היחידה הייתה שנויה במחלוקת, על פי עדותו של דניאל עוקב. בשנת 1971 הוביל דגן את לוחמי היחידה במבצע "תעשייה", במהלכו התחזו הלוחמים לניצולי ספינת דיג טרופה שהגיעו מלבנון לרצועת עזה והצליחו להרוג את בכיר המחבלים ברצועת עזה באותה עת. היחידה הועברה לחטיבה מרחבית הבקעה בזמן ארץ המרדפים בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 והמשיכה לפעול כמחלקת הסיור של החטיבה עד שנת 2005, אז הועברה לאחריות גדוד "נצח יהודה" (הנח"ל החרדי) ופעלה שם כמחלקת סיור. בשנת 2010 הוקמה בפיקוד הדרום יחידה חדשה בשם "יחידת רימון", שנסגרה גם היא בשנת 2018 ולוחמיה שובצו והועברו ליחידות מגלן ודובדבן בחטיבת הקומנדו. גרסה אחת למקור שמה של היחידה הוא באירוע בו מצאה היחידה מצבור של רימוני יד ששימשו את המחבלים. במקום לפוצץ אותם פיצוץ מבוקר או פשוט להחרימם, החליטו ביחידה למלכדם באמצעות קיצור פתיל ההשהייה של הרימונים מזמן של 5 שניות לשנייה אחת בלבד. כאשר המחבלים ניסו מאוחר יותר להשתמש ברימונים הללו כנגד כוחות צה"ל, רבים מהם התפוצצו להם בידיים. עם זאת, האלוף במיל' מאיר דגן, מקים היחידה ומפקדה, ציין כי הסיפור הוא רק מיתוס, והיחידה קרויה על שם עץ הרימון. אביחי בקר, רימון נפל, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2002 אביעד גליקמן, מאיר דגן נזכר בסיירת רימון: "הרגנו עשרות רבות", באתר ynet, 8 בנובמבר 2011 שי לוי, ‏נוסטלגיה קרבית: הסיירות המובחרות של פעם, באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2012 שי לוי, ‏השאירו חותם ונעלמו: יחידות צה"ל שפורקו, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2013 רונן ברגמן, הזיקיות של מאיר, באתר "ידיעות אחרונות", 4 באפריל 2017 יוסי מלמן, הקשר עם שרון התחיל בימי הקמת סיירת רימון, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2002 גור סלומון, ה-ע´ של המדינה, מקור ראשון, ‏ 25.05.2007, כפי שהועלה באתר פרש. אביעד גליקמן, מאיר דגן נזכר בסיירת רימון: "הרגנו עשרות רבות", באתר ynet, 7 בנובמבר 2011 אמיר אורן, המלחמה החשובה ביותר של מאיר דגן היא זו שנמנעה, באתר הארץ, 18 במרץ 2016. ‏יחידת רימון באתר "יחידה". אנשיל פפר, ערב ראש השנה, צה"ל פותח את סיירת רימון, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2011
פיאט 500 טופולינו

פיאט 500 טופולינו (Topolino) הוא דגם של מכונית מיני איטלקית קטנה שיוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית פיאט בין השנים 1936–1955. יוצרו כ-520,000 יחידות. מקור המילה טופולינו הוא באיטלקית ופירושו "עכבר קטן". דגם ה-סימקה 5 מתוצרת סימקה הצרפתית נבנה על בסיס ה"פיאט 500 טופולינו". בשנת 2023 הודיעה פיאט כי בכוונתה לחדש את הדגם, אך הפעם חשמלי ועם מזגן. הוצגו שלוש גרסאות: דגם A - מנוע 13 כ"ס, 2 דלתות, 2 דלתות וגג מתקפל. יוצר משנת 1937 עד 1948. דגם B - מנוע 16 כ"ס, מנוע בעל שסתומים עיליים, 3 דלתות, דגם מסחרי שהיה קרוי באיטליה: "500 B Giardinetta". יוצר בשנים 1949-1948. דגם C - מנוע 16 כ"ס, 2 דלתות, 3 דלתות ו-2 דלתות ואן. יוצר בשנים 1949–1955. מתכנן הטופולינו היה המהנדס דנטה ג'קוזה. מחירה של פיאט טופולינו בהשקה היה כ-9,750 לירות איטלקיות. מנוע קדמי 569 סמ"ק, ארבעה צילינדרים, מקורר מים, בהספק של 13 כ"ס, שבהמשך ההספק הוגדל ל-16 כ"ס הנעה אחורית תמסורת ידנית 4 מהירויות אורך הרכב - 3,215 מ"מ, ובגרסה השנייה 3,245 מ"מ רוחב - 1,275 מ"מ ובגרסה השנייה 1,288 מ"מ גובה - 1,377 מ"מ בסיס גלגלים - 2,000 מ"מ בשנת 1938 שווקה הפיאט 500 טופולינו בארץ ישראל המנדטורית על ידי "פיאט סוכנות ארץ-ישראל בע"מ". מחירה של ה-פיאט 500 טופולינו היה 130 לירות א"י לגרסת גג סגור ו-140 לירות א"י לגרסת גג מתקפל. דגמים נוספים ששווקו על ידי פיאט היו: פיאט 1500, פיאט 508 באלילה ופיאט 1100 (1937). פיאט טופולינו ג'ארדיניירה (סטיישן) מודעת פרסומת לפיאט טופולינו בהולנד פיאט טופולינו המנוע של פיאט טופולינו סמל חברת פיאט על החזית של טופולינו 1948 מבט לתוך פיאט טופולינו פיאט טופולינו מסחרית פיאט טופולינו טנדר (Pickup) פיאט טופולינו, שנת 1939 פיאט טופולינו קונברטייביל מד המהירות של פיאט טופולינו שנת 1949 דלת הנהג בפיאט טופולינו שנת 1949 המנוע בפיאט טופולינו 1949 מבט על לוח השעונים פיאט טופולינו קונברטייביל 1953 פיאט פיאט 508 באלילה פיאט 527 יואב קווה, מפיאט טופולינו 1936 ועד פיאט פנדה החדשה, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2004 מועדון החמש גדי ירון פיאט מחזירה את הטופולינו; תיוצר בסרביה, באתר ynet, 1 במאי 2008 פיאט טופולינו , (4:09 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו , (8:10 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו , (7:19 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו , (9:08 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו , (14:59 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו טנדר , (3:26 דקות), יו-טיוב פיאט טופולינו שנת 1947 , (0:46 דקות), יו-טיוב מדיה וקבצים בנושא פיאט 500 טופולינו בוויקישיתוף "פיאט 500 טופולינו" - קטלוג (מפרט טכני) automobile-catalog.com/model/fiat/500_topolino נועם ריין, פיאט טופולינו חוזרת - הפעם כחשמלית זעירה לעיר, באתר ynet, 1 ביוני 2023 פיאט 500 ג'ארדינייטה 1952 תערוכות - רון ארד פיאט 1100 אתר נוסטלגיה
חוק הכותרות של בטרידג'

חוק הכותרות של בטרידג' הוא כינוי לאמרה בתחום העיתונות שקובעת כי ״התשובה לכל כותרת שמסתיימת בסימן שאלה היא: לא״. האימרה נקראת על שם איאן בטרידג', עיתונאי טכנולוגיה בריטי, אף שהעיקרון שהיא מביעה ותיק. בדומה ל״חוקים״ אחרים, כמו חוק מרפי, גם אמרה זו היא הומוריסטית ולא נועדה להילקח פשוטה כמשמעה. בתחום פיזיקת החלקיקים, העיקרון ידוע כ״חוק הינצ'קליף״, על שם הפיזיקאי הבריטי איאן הינצ'קליף, שקבע כי כאשר הכותרת של מאמר מחקר אקדמי מנוסחת בצורת שאלת ״כן או לא״, התשובה לשאלה זו תהיה: ״לא״. הקביעה הזו הובילה באופן הומוריסטי למקרה של פרדוקס השקרן, במאמר שפורסם בשם בדוי ב-1988 ונשא את הכותרת ״האם חוק הינצ'קליף נכון?״. קליקבייט פלוריום אינטרוגטיונום Betteridge, Ian (23 בפברואר 2009). "TechCrunch: Irresponsible journalism". Technovia.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2011-01-09. נבדק ב-27 ביוני 2011. {{cite web}}: (עזרה) Macalope, The (2012-08-11). "The Macalope Weekly: Pointless Exercises". Macworld. נבדק ב-2012-11-08. Dawkins, pp. 220-222 Gooden, Ch. 3 "Guest Blogger: Joe Polchinski on the String Debates". Cosmic Variance. Discover Magazine. 7 בדצמבר 2006. נבדק ב-16 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) Peon, Boris (4 באוגוסט 1988). "Is Hinchliffe's Rule True?". נבדק ב-21 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
עין עבדת

עין עבדת הוא מעיין בהר הנגב, הנובע בנחל צין ומוגדר כגן לאומי. עין עבדת הוא מעיין הנובע כשלושה ק"מ דרומית למדרשת בן-גוריון וכארבעה ק"מ צפונית לחורבת עבדת. דרך יורדת ממדרשת בן-גוריון לגן הלאומי עין עבדת. הנחל יוצר קניון צר ועמוק בסלע הקירטון הרך והלבן. מי המעיין יוצרים בדרכם פלג, מפל בגובה 15 מטר ובריכות. המפל נשפך לבריכה שעומקה שמונה מטר. בגדות הפלג ישנה צמחייה המושכת בעלי חיים ביניהם יעלים ונשרים. המקום הוא גן לאומי עם שתי כניסות לחלקו העליון ולחלקו התחתון, וניתן לבקר בו בשעות מוגדרות ומוגבלות כמו בכל גן לאומי לטובת בעלי החיים החיים באזור. בנחל צומחת חורשה של צפצפת הפרת, עץ הצומח בנאות מדבר ומתאפיין במגוון רחב של צורות עלים. קניון עין עבדת בנחל צין מתחיל במקום בו הנחל עוזב את רמת עבדת ומתחבר בין הרמה ורכס חתירה. קניון עין עבדת הוא קניון טבעי בסלע הגיר הלבן ובו אבני צור שחורות וחומות. בקניון עין עבדת נובעים שלושה מעיינות: עין מעריף, עין עבדת ועין מור. עין עבדת הוא מעיין שכבה. מי הגשמים זורמים מתחת לאדמה על שכבה אטומה עד שהם מגיעים לפתח יציאה באזור הקניון. ליד עין מור צומחת אלה אטלנטית גדולה שגילה מוערך ב-250 שנים. המצאות האלה האטלנטית מרמזת על אפשרות שהאזור היה גשום יותר בעבר. שביל המטיילים באתר עובר ליד מערות נזירים שהתגוררו והתבודדו במקום בתקופה הביזנטית. במערות ישנם חדרים וגומחות ששימשו כארונות. הנזירים גם חצבו את גרמי המדרגות כדי להקל את הגישה שלהם למים. מעל עין מעריף סמוך לראש השביל העולה מעיין עבדת נמצאים שרידים של מגדל מרובע אף הוא מהתקופה הביזנטית אשר שימש את הנזירים לתצפית ושמירה על החלקות החקלאיות שלהם. בראש הקניון מרפסת תצפית המשקיפה על מפל עין מעריף אשר גובהו כ-60 מטר מעל עין עבדת וסביבו צמחייה צפופה. עבדת אנציקלופדיה אריאל לידיעת הארץ מאת זאב וילנאי, הוצאת עם עובד. כל מקום ואתר תשל"ח 1978, משרד הביטחון – ההוצאה לאור וכרטא. אתר האינטרנט הרשמי של עין עבדת גן לאומי עין עבדת, באתר רשות הטבע והגנים עין עבדת באינדקס, פורטל התיירות לישראל אשרה גבאי, קניון עין עבדת בהר הנגב, באתר ynet, 6 בדצמבר 2002 מאור בקל, טיול לעין עבדת: נווה מדבר גם בשיא הקיץ, באתר הארץ, 12 ביולי 2018 שמורת הטבע עין עבדת 1969, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים משה גלעד, בעין עבדת יש משהו מהיופי הטבעי והפרוע, באתר הארץ, 5 ביוני 2024 זיוון זאב, 2001. עברות שמות מקומות בנגב. אריאל – כתב עת לידיעת ארץ -ישראל, 150-151 – עם הפנים אל הנגב, עמ' 21–26. גן לאומי עין עבדת – רשות הטבע והגנים, באתר www.parks.org.il
שלום בסקין

שלום (סול) בסקין (15 באוגוסט 1923 - 17 בינואר 2017 ) היה צייר ופסל ישראלי. הוא שירת כקצין לוחם בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, ושירת כקצין לוחם (רב-סרן) בצבא הגנה לישראל בימי קום מדינת ישראל. בסקין נולד בשנת 1923 בפוצ'יוב, עיירה קטנה באוקראינה, ובהגיעו לגיל שנתיים היגרה משפחתו לשיקגו, ארצות הברית. הוא גדל במשפחה יהודית, הוריו היו חב"דניקים, וסבו היו הרב משה מרדכי, שהיה ידוע בקרב הקהילה היהודית בפוצ'יוב. את רעייתו, רחל הריסון (אחותה של מיכל מודעי), דור שביעי בארץ ישראל, פגש בעת ששירתו בצה"ל. לסול ולרחל שני בנים ובת. בסקין שירת כמעט שלוש שנים בצבא ארצות הברית כרובאי באוגדת חיל הרגלים ה-34 בתוניסיה ובמערכה על איטליה. במהלך 18 חודשים של לחימה, השתתף בכמה קרבות קשים - הקרב על מונטה קסינו, באנציו ובקרב על ההרים עד לעמק הפו. מונה לקצין בשדה הקרב ושירת כקצין באותה יחידה במהלך כל המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה שב לאירופה ונהיה מעורב מאוד ב"עליה ב". כמו כן, נסע ברחבי העולם כימאי בצי הסוחר. בהיותו בסין, שמע על החלטת האומות המאוחדות על הקמת מדינת ישראל, ולארץ ישראל הגיע באפריל 1948. התגייס ל"הגנה", לשורות הגדוד השלישי של חטיבת אלכסנדרוני, ראשית כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה, וסיים את שירותו הצבאי בחטיבה כמפקד קבוצת הסיור. במהלך חייו, הן כחייל צבא ארצות הברית, הן כימאי והן כחייל בצבא ההגנה לישראל, תיעד בסקין את חייו בתמונות ובסרטוטים. לאחר המלחמות [דרושה הבהרה], כאשר פרש מהצבא, פיסל אנדרטות לזכר חללי מערכות ישראל והיה פעיל ביחידת ההסברה של צה"ל. חלק מציוריו[דרושה הבהרה] תרם למוזיאונים בישראל. אנדרטת חטיבת אלכסנדרוני בנתניה. אנדרטת פ"ז בקריית גת. איור סדרת ילדים אלמונים מאת גלילה רון־פדר-עמית. איור ומפות פרקי יומן של מאיר הר ציון רן בוקר, מלחמת יום הכיפורים, מבעד לאיורים, באתר ynet, 13 בספטמבר 2013 ריאיון עם בסקין (באנגלית) במיזם תיעוד דור תש"ח, תולדות ישראל, תל אביב, 27 באוקטובר 2008 שלום בסקין (1923-2017), דף שער בספרייה הלאומית שלום בסקין באתר חברה קדישא ת"א–יפו רחל בסקין (לבית הריסון), 1927 - 1999 באתר MyHeritage
Dragon Ball Xenoverse 2

Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה ותפקידים המבוסס על זיכיון דרגון בול שפותח על ידי Dimps ופורסם על ידי Bandai Namco. זהו משחק ההמשך של Dragon Ball Xenoverse ששוחרר ב-5 בפברואר 2015. המשחק שוחרר ב-25 באוקטובר 2016 עבור פלייסטיישן 4 ו-Xbox One, שלושה ימים לאחר מכן למחשב האישי דרך סטים, ובסתיו 2017 ל-Nintendo Switch. זהו משחק הווידאו השני של דרגון בול ששוחרר על קונסולות משחקי הווידאו של הדור השמיני. Dragon Ball Xenoverse 2 הוא משחק לחימה תלת-ממדי המתרחש בעולם של הזיכיון דרגון בול. מטרת המשחק היא לתקן את ההיסטוריה המשובשת של דרגון בול מסאגת הסאיינים על ידי דמות הנוצרת על ידי השחקן; שיכול לעצב אותה, לאמן אותה, לעלות אותה רמות, ולבחור בין חמישה גזעים. העולם העיקרי של המשחק הוא עולם עתידי-מרובה משתתפים שבו השחקן יכול לצאת למשימות ולפגוש שחקנים אחרים דרך אונליין ולהילחם איתם. בשלבים תוכלו למצוא אויבים מוכרים מהסדרה כגון מאג'ין בו, סל, פריזה ועוד.. אתר האינטרנט הרשמי של Dragon Ball Xenoverse 2 (ביפנית) "Dragon Ball Xenoverse 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dragon Ball Xenoverse 2, באתר PCGamingWiki (באנגלית)