laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיתר (פיזיקה)

בתורת המיתרים, מיתר (string) הוא מרכיב יסודי של תתי-החלקיקים כאשר בשינוי רטיטתו משתנה החלקיק היסודי, מקוורקים ועד חלקיקים נשאי כוח. תורת המיתרים מצביעה על קיומם של עצמים אורכיים הנקבעים על-פי תבנית הרטיטות שלהם, מה שבא לידי ביטוי בשמם: "מיתרים". אורך מיתר טיפוסי הוא בערך אורך פלאנק, וכך הוא משמש כמרכיב יסודי של הכל. מיתרים יכולים להיות סגורים או פתוחים. מיתר פתוח הוא מיתר שקצותיו חופשיים, והוא בנוי כמו חוט או רצועה. מיתר סגור הוא מיתר שקצותיו מחוברים (כלומר שאין לו קצוות) ויוצרים מעין מעגל או לולאה. מיתר סגור מזכיר מיתר פתוח שקצותיו נפגשו. מיתר הוא חד-ממדי. בכל רגע נתון במרחב הוא נע בשני ממדים. מפני שהמיתר אורכי והוא נע במרחב-זמן, כל תנועה שלו מהווה שני ממדים. חלקיק נקודתי נע בממד אחד בכל רגע נתון, אך למיתר יש גם אורך וגם זמן. התנועה הדו-ממדית של המיתר קרויה "יריעת עולם". יריעות עולם עשויות להיצמד לממברנת דיריכלה. המיתרים באורך פלאנק. הם זעירים, אך לא נקודתיים. הם נמדדים בקני-מידה זעיר, לכן הם גם מהווים חלק זעיר מהמרחב. קני-המידה של המיתרים קטן מספיק כדי שהם יהיו חשופים לממדים נסתרים. הממדים הנסתרים תואמים לקני-המידה של המיתרים. תורת המיתרים מציעה אפשרות לקיום יותר מארבעה ממדים במרחב-זמן. תורת המיתרים אומרת שקיימים בו 26 ממדים. תורת העל-מיתר היא תורת מיתרים המכילה בתוכה סימטרית-על. יש אלפי תורות על-מיתרים, ביניהן חמש עיקריות המדמות מיתרים בעלי סימטריות-על שונות. טיפוס I, למשל, הוא מיתר בעל סימטרית-על אחת. בנוסף לטיפוס I, קיימים הטיפוסים IIA, IIB, HO, HE, שע"פ תורת M הם כולם תיאור של מיתר אחד. קני-המידה של תורת העל-מיתר גדול יותר מאשר תורת המיתרים הקלאסית. לכן, המיתרים צריכים להימדד בקני-מידה של 10 ממדים. תורת העל-מיתר מצמצמת את כמות הממדים הנסתרים לקנה-מידה גדול יותר, שמתאים ל-10 ממדים במרחב-זמן בלבד. תורת המיתרים על-מיתרים ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
B in the Mix: The Remixes

B in the Mix: The Remixes הוא אלבום הרמיקס הראשון של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. אלבום הרמיקס יצא לאור ב-22 בנובמבר 2005. על ידי חברת התקליטים ג'ייב רקורדס. האלבום מכיל רמיקסים של הלהיטים הגדולים ביותר של ספירס, החל מ-"Baby One More Time..." ועד ל-"Toxic". בנוסף, צורף לאלבום רמיקס לסינגל החדש ביותר של ספירס נכון לאותה עת, "Someday (I Will Understand)", וכמו כן שיר חדש בשם "And Then We Kiss", שהיה מקום ראשון באינדונזיה וישראל. לאור הריונה של ספירס עם בנה, שון פרסטון, היא לא יכלה לקדם את האלבום ולכן מכירות האלבום היו נמוכות. האלבום נכנס למקום 134 במצעד הבילבורד עם מכירות של 14,100+ עותקים בשבוע הראשון ליציאה. ביפן נכנס למקום ה-25 במצעד האלבומים, ועד היום מכר כיותר מ-135,000+ עותקים בארצות הברית. האלבום יצא לאור בכמה גרסאות, גרסה רגילה (11 שירים) ובגרסת "מורחבת" ובה 14 שירים דרך אתר האייטונס, אך ביפן יצאה גרסה שונה שכוללת 14 רימקסים שונים. במכירות האלבום זכה להצלחה דיי גבוה ומכר כיותר מ-1,000,000+ עותקים ללא כול קידומים משמעותיים. מידע על האלבום B in the Mix: The Remixes באתר MusicBrainz מידע על האלבום B in the Mix: The Remixes באתר AllMusic האלבום B in the Mix: The Remixes באתר Discogs האלבום B in the Mix: The Remixes באתר ספוטיפיי האלבום B in the Mix: The Remixes באתר דיזר האלבום B in the Mix: The Remixes באתר אפל מיוזיק האלבום B in the Mix: The Remixes באתר טיידל
עאליי

עאליי (בערבית: عاليه, תעתיק מדויק: עאליה) היא עיירת נופש בנפת עאליי בהר הלבנון בלבנון. העיירה שוכנת ברום 913 עד 1,000 מטרים מעל פני הים, כ-17 קילומטר דרומית-מזרחית לביירות ולא הרחק מבחמדון. מקור השם עאליי בשפה הארמית ופירושו "מקום גבוה", היות שהעיירה יושבת בנוף הררי. בעיירה שורר אקלים ים תיכוני ומזג האוויר הוא כבשאר הכפרים והעיירות בהר הלבנון; החורף מושלג וגשום (כמות המשקעים השנתית הממוצעת בהר הלבנון היא כ-1,500 מ"מ) ואילו בקיץ מזג האוויר חמים ונוח, לכן יש ועאליי מכונה "כלת הקיץ". אוכלוסייתה של עאליי מורכבת מדרוזים ומנוצרים מרונים ואורתודוקסים. עשירים רבים מהעולם הערבי, ובעיקר ממדינות המפרץ הפרסי, מחזיקים בבתי קיץ בעיירה, ומספר התושבים בה משתנה לקראת הקיץ, אם כי הנהירה ההמונית של עשירים מוסלמים לעיירה בקיץ אינה משפיעה דמוגרפית על הרכב האוכלוסייה. בעבר התקיימה בעאליי קהילה יהודית, שעברה עם הדרוזים מדיר אל-קמר לאחר שאלו החלו נוטשים את העיירה בשנת 1860 בעקבות הטבח בנוצריי הר הלבנון והתערבות צרפת בסכסוך הדרוזי-נוצרי באזור. בתקופת השלטון העות'מאני על לבנון הייתה עאליי תחנת מעבר לרכבת שפעלה בהר הלבנון בין השנים 1892–1895 וקישרה את ביירות ודמשק. כמו כן, שכן בעיירה בית הקיץ של המושל העות'מאני בהר הלבנון. עאליי נחשבת לאחד ממוקדי התיירות הפופולריים בלבנון ובמזרח התיכון כולו, ומושכת אליה המוני תיירים מדי שנה. במקום שפע של מלונות, מסעדות, אתרי קניות ואטרקציות תיירותיות. בנוסף לכך, במזרח העיר קזינו ומספר רב של פאבים, מועדונים, וחיי לילה משגשגים. הפרנסה העיקרית של תושבי העיירה היא מהתיירות. מאז שנת 2001 מתבצעות בעיירה פעולות לשחזור ושימור אתריה העתיקים, ביניהם שדרת השוק הערבי העתיק, הרחוב הראשי בעיירה. איטליה קזרטה, קמפניה, איטליה בית הכנסת בעאליי מדיה וקבצים בנושא עאליי בוויקישיתוף Localiban - נתונים רשמיים על הפיתוח המקומי בלבנון אתר עם מידע על העיר
אלכסנדר לבד

אלכסנדר לֶבֵד (ברוסית: Алекса́ндр Ива́нович Ле́бедь) ‏ (20 באפריל 1950 – 28 באפריל 2002) היה גנרל בצבא ברית המועצות ובצבא רוסיה ופוליטיקאי פופולרי, שנהרג בהתרסקות מסוק. אלכסנדר לבד נולד ב-20 באפריל 1950 בעיר נובוצ'רקסק שבדרום רוסיה. לאחר סיום בית ספר תיכון, ניסה להתקבל לקורס טיס, אך נדחה בשל ליקויים בריאותיים. בשנת 1969 הוא התקבל לבית ספר לקציני חיל הצנחנים, בעיר ריאזן, אותו סיים בשנת 1973. לאחר סיום הלימודים הוא שירת כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה של צוערים באותו בית הספר. בשנים 1980–1982 הוא לחם כמפקד גדוד צנחנים באפגניסטן. על אומץ לבו עוטר בשני אותות הצטיינות (עיטור הכוכב האדום ועיטור הדגל האדום). במהלך הפוטש של אוגוסט לבד לצד פאבל גרצ'וב היה בין מפקדי חיל הצנחנים שהחלו שיחות עם נציגי של בוריס ילצין וסירבו לבצע תקיפה של בניין הפרלמנט. לבד נודע כמי שסיים את מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, וכמי שהכניע את כוחות הצבא המולדבי במלחמתם נגד הבדלנים מטרנסניסטריה. לאחר שירות צבאי ממושך נאלץ לבד לפרוש מהצבא, בעקבות מחלוקת עם שר ההגנה. הוא פנה לחיים פוליטיים, והתמודד על משרת נשיא רוסיה מול בוריס ילצין, והגיע בבחירות אלה למקום השלישי. לאחר הבחירות מונה לבד ליועץ לענייני ביטחון לאומי. בתפקידו האחרון הוא שימש כמושל מחוז קרסנוירסק שבסיביר. לבד נהרג בתאונת מסוק, שארעה בהרי סייאן, בדרום סיביר המזרחית, לאחר שהמסוק התנגש ברשת קווי חשמל בשל תנאי מזג אוויר קשים. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר לבד בוויקישיתוף אלכסנדר לבד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחל רפאים

נַחַל רְפָאִים הוא נחל אכזב בהרי יהודה, המנקז את כל אזור דרום מערב ירושלים וסביבותיה. אורך הנחל כ-20 ק"מ והוא מתחלק לשלושה חלקים עיקריים: בחלקו העליון עובר הנחל בתוך העיר ירושלים, בתחומי עמק רפאים דרך המושבה הגרמנית ויתר שכונות העמק (במקביל לנתיב רחוב עמק רפאים), וממשיך דרך שכונת קטמונים עד לאזור קניון מלחה וגן החיות התנ"כי. בחלק זה הנחל מתון יחסית אך יוצר חציצה בין שכונת גילה הדרומית לחלקי העיר האחרים. החלק השני של הנחל ידוע גם בשם "עמק לבן". בקטע זה הנחל יוצא מהשטח הבנוי ומתחתר לעמק בעומק 200–300 מטר. על מדרונותיו נובעים הרבה מאוד מעיינות שכבה דוגמת עין לבן ועין חניה, ועל מדרונותיו בנויים המושבים אורה ועמינדב והכפרים הפלסטיניים ואלאג'ה ובתיר. חלקו האחרון של הנחל הוא קטע יפה, עמוק ומפותל. מהכפר בתיר ואילך מכוסים מדרונות הנחל התלולים ביערות קק"ל (יער עמינדב ויער בגין) ונוצרים בו נפתולים רבים. סיומו של הנחל במפגש עם נחל שורק, מתחת לכביש ירושלים–בר־גיורא. לאורך כל מסלולו של הנחל מלווה אותו מסילת הרכבת הוותיקה מירושלים לבית שמש. מדיה וקבצים בנושא נחל רפאים בוויקישיתוף גן לאומי נחל רפאים, באתר רשות הטבע והגנים Yuval Baruch, Salvage Excavations and Survey at Refaim Valley, Jerusalem, Hadashot Arkheologiyot, ESI 118, 2006-01-01
קרוסרודס

קרוסרודס (באנגלית: Crossroads) הוא סרט דרמה קומית משנת 2002 אשר בוים על ידי טמרה דייוויס. זהו הסרט הראשון בכיכובה של כוכבת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. תסריט הסרט נכתב על ידי שונדה ריימס בשנת 2001,. בשנת 2002 הוצע לבריטני ספירס להשתתף בתפקיד הראשי בסרט, במקביל להקלטת אלבום האולפן השלישי שלה. ספירס הסכימה להצעה. הסרט היה אמור במקור להיקרא "What's Friends Are For" ("בשביל מה יש חברים?"), אך לבסוף שמו שונה ל"קרוסרודס" ("צומת דרכים"). בחלק ממדינות אירופה הסרט שווק בשם "Not A Girl" ("לא ילדה"). הסרט צולם במשך 40 ימים במיקומים שונים בקליפורניה, לוס אנג'לס, ולואיזיאנה. פסקול הסרט כלל שירים מאלבום האולפן השלישי של ספירס "Britney" וכמו גם שירים של האמנים מדונה, שאניה טוויין, אן סינק, שריל קרואו, ופארל ויליאמס. טמרה דייוויס הייתה הבמאית של הסרט. עלילת הסרט מתמקדת בשלוש חברות ילדות - לוסי (ספירס), קית' (זואי סלדנה) ומימי (טרין מאנינג). השלוש היו החברות הכי טובות בילדות, אך כשהגיעו לתיכון כל אחת הלכה לדרכה - קית' הפכה ל'מלכת הכיתה', לוסי ל'חנונית' ואילו מימי נחשבה ל'פריקית'. ביום האחרון של התיכון שלושץן נפגשות בשנית, לאחר שנים שלא דיברו האחת עם השנייה. הן פותחות קפסולת זמן שהן הטמינו באדמה בילדותן אשר מכילה פתקים עליהם כל אחת רשמה מה החלום שתרצה להגשים עד סיום התיכון. מימי, שנמצאת בהיריון, מציעה לבנות לנסוע איתה ועם ידידה, בן (אנסון מאונט) ללוס אנג'לס לעבור אודישנים לחוזה הקלטות. לוסי, אשר רוצה להיפגש עם אמהּ שנטשה אותה בגיל צעיר מסכימה וקית', אשר עומדת בפני חתונה ורוצה להיפגש עם ארוסה, מסכימה גם היא. הארבעה יוצאים למסע בין ברחבי ארצות הברית, הן מוצאות אהבה, ידידות ונאמנות, ומגלות שמה שחשוב באמת זה לא לאן נוסעים, אלא עם מי. למרות שהסרט הופק בתקציב צנוע של כ-12 מיליון דולרים, הסרט זכה להצלחה מסחרית וגרף מעל ל-37 מיליון דולרים בארצות הברית לבדה ומעל ל-61 מיליון דולרים ברחבי העולם. את ההצלחה המסחרית של הסרט ניתן לייחס במידה רבה לכך שבריטני ספירס, אשר הייתה באותה העת אחת מכוכבות הפופ הפופולריות ביותר בעולם, השתתפה בסרט. הביקורות לסרט היו מעורבות. המבקרים קראו לסרט "צפוי ועבור המעריצים הצעירים של ספירס". למרות זאת, קיבלה ספירס מחמאות על משחקה, ערוץ E! אמרו שמשחקה של ספירס מהנה יותר מכוכבות פופ אחרות, כמו מנדי מור ומריה קארי, אשר ניסו גם לשחק בסרטי קולנוע באותה התקופה אתר האינטרנט הרשמי של קרוסרודס "קרוסרודס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרוסרודס", באתר נטפליקס "קרוסרודס", באתר AllMovie (באנגלית) "קרוסרודס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קרוסרודס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קרוסרודס", באתר Metacritic (באנגלית) "קרוסרודס", באתר אידיבי "קרוסרודס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "קרוסרודס", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג"
דריווש

האם התכוונתם ל... דריווש הראשון מלך פרס (שלט 486-521 לפנה"ס) דריווש השני מלך פרס (שלט 405-423 לפנה"ס) דריווש השלישי מלך פרס (330-380 לפנה"ס) דריווש המדי לפי היהדות מלך בבל בין בלשאצר לכורש
קונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית

קונסטנטינוס האחד עשר או בשמו המלא קונסטנטינוס האחד עשר דראגאסס פאלאיולוגוס (ביוונית: Κωνσταντίνος ΙΑ' Δραγάσης Παλαιολόγος; בסרבית: Константин XI Палеолог Драгаш) היה הקיסר האחרון של האימפריה הביזנטית, נולד בקונסטנטינופול ב-8 בפברואר 1405 ומת בה, בקרב, ביום נפילתה לידי האימפריה העות'מאנית, ב-29 במאי 1453. קונסטנטינוס היה הילד השמיני, מתוך עשרה, של הקיסר הביזנטי מנואל השני ושל רעייתו, הלנה דראגאש, בתו של השליט הסרבי קונסטנטין דראגאש. הוא התחנך בקונסטנטינופול תחת השגחת הוריו, ובשנים 1437–1439, כשאחיו, יוחנן השמיני, נסע לאיטליה, מונה על ידיו לעוצר קונסטנטינופול. ב-1443 התמנה לדספוט של מוראה וניהל את הארץ מארמונו שבמיסטרס. יוחנן השמיני הצביע עליו כעל יורשו, אך לאחר מותו תבע אח שלישי, דמטריוס פאלאיוגלוס את כס הקיסרות. שני האחים פנו אל הסולטאן העות'מאני מורט השני כדי שיפסוק מי צריך להיות הקיסר וזה בחר בקונסטנטינוס. קונסטנטינוס מלך מ-1448 ועד כיבוש קונסטנטינופול. קונסטנטינוס לחם באומץ כנגד העותמאנים אך לא יכל להגן על העיר מול כוחותיהם, כשסוף הקרב התקרב וראה שעדיין בחיים אמר "העיר נפלה אך אני עדיין בחיים", זרק לרצפה את גלימתו הסגולה לרצפה והוביל מתקפה אחרונה כנגד העותמאנים, קונסטנטינוס מת במתקפתו האחרונה ואיתו האימפריה הביזנטית ואולי אף האימפריה הרומית עצמה (אשר האימפריה רומית המזרחית או ביזנטית הייתה ממשיכתה הישירה של רומא). קונסטנטינוס נישא פעמיים ושתי נשותיו נפטרו לפניו. יש חילוקי דעות לגבי צאצאיו, חלק מהמקורות טוענים שלא היו לו, וחלק טוענים שהייתה לו בת בשם מגדלנה. תפקידו של קונסטנטינוס בעת ההגנה על קונסטנטינופול יצר לו מוניטין של מגן האמונה הנוצרית והוא נחשב לקדוש לא רשמי של הכנסייה האורתודוקסית. שירי קינה רבים בשפה היוונית דנים בגורלו ואגדות רבות נקשרו בשמו. בעיר אתונה מוצב פסל שיש של קונסטנטינוס, כשהוא מצביע לכיוון קונסטנטינופול. הפסל מכונה "מלך השיש" ושימוש נושא מרכזי במחזמר מאת סטמאטיס ספאנודאקיס, הנושא את השם "מלך השיש". שירי המחזמר, שנושאיהם לקוחים מכיבוש קונסטנטינופול, הופקו בתקליטור משנת 1998. כיבוש קונסטנטינופול מדיה וקבצים בנושא קונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף קונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תומאס הווארד מולינה

תומאס הווארד מולינֶה (Thomas Howard Molyneux) היה קצין חיל הים הבריטי, שביקש במאה ה-19 לשוט בנהר הירדן מהכנרת לים המלח כדי לשרטט את מפת האזור. באוגוסט 1847 עגנה האונייה שבה שירת מולינה בחופי ארץ ישראל. הוא העביר לכנרת סירת עץ ויצא למסע נועז בחום הכבד של בקעת הירדן. הוא הצליח להגיע לים המלח עם מספר מדידות שערך לפני ששב כשהוא חולה לאונייתו, ומת כעבור כמה ימים בביירות. הכף הדרומית בלשון היבשתית שבאמצע ים המלח נקראה על שמו כף מולינה, אך כיום לא נותר ממנה זכר בגלל התייבשות ים המלח. סירת העץ של מולינה, השריד האחרון מההרפתקה, הובאה לישראל מאנגליה על ידי זאב וילנאי. היא הוצגה בתחילה במוזיאון בית היוצר שנסגר בהמשך. כיום היא מוצבת בלובי של בניין מרכז המבקרים של מפעלי ים המלח. הסירה נחקרה ושופצה על ידי סטודנטים מהחוג לציויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה. זאב וילנאי, "כיצד מצאתי את מצבת קוסטיגן", "כיצד מצאתי את סירת מולינה", ואהבת לארצך כמוך, ירושלים תשל"ה, 171-168. חיים גורן, ‏ניקולייסון ופין על מסעותיהם ומותם של קוסטיגן ומולינה, קתדרה 85, אוקטובר 1997 Andrew C. A. Jampoler, Sailors In The Holy Land: The 1848 American Expedition To The Dead Sea and The Search For Sodom and Gomorrah, Naval Institute Press (2005) (see chapter 7) מדיה וקבצים בנושא תומאס הווארד מולינה בוויקישיתוף חיים גורן, ‏ניקולס ופין על מסעותיהם ומותם של קוסטיגן ומולינה, קתדרה 85, אוקטובר 1997 יהודה זיו, ‏שמות בלתי ליגליים: עוד על חללי חקירת ים המלח קוסטיגן מולינה ודייל, קתדרה 86, ינואר 1998 אלי אשכנזי, מי ישקם את הסירה שחצתה את נהר הירדן במאה ה-19?, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2007
ברדיה (עיר)

בַרְדִיַּה (ערבית: البردية, או בוּרדי: البردي) היא עיר נמל בצפון מזרח לוב, סמוך לגבול עם מצרים. העיר הייתה המבצר האיטלקי המוגן ביותר בלוב במלחמת העולם השנייה, במלחמתם נגד הבריטים. השלטון בעיר עבר ידיים מספר פעמים, עד שנכבשה לבסוף, בנובמבר 1942 בידי הבריטים. מדיה וקבצים בנושא ברדיה בוויקישיתוף הקרב על ברדיה ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בלוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באיזיט הראשון

באיזיט הראשון (טורקית I. Bayezid המכונה Yıldırım, יילדירים, שמשמעותו "הברק" וזאת משום מהירות מסעותיו הצבאיים ויכולתו לעבור בין מספר חזיתות בתוך זמן קצר להפליא; טורקית עות'מאנית بايزيد اول, 1360 – 8 במרץ 1403) היה סולטאן האימפריה העות'מאנית בשנים 1389–1402. באיזיט עלה לכס המלכות לאחר ההתנקשות באביו מוראט הראשון. מיד לאחר מכן ביאזיט חנק למוות את אחיו יעקוב, על מנת שזה האחרון לא יוכל לדרוש את הכס העות'מאני או לגרום להפיכה. כדי לנקום על ההתנקשות באביו בקרב קוסובו, הוציא באיזיט להורג את אסיריו הסרביים. אף על פי כן, באיזיט הצליח להשיג חוזה שלום עם המנהיג הסרבי סטפן בולקוביץ'. ההסכם העניק לסרביה ריבונות ניכרת. בשנים שלאחר מכן, ניצחו חילותיו של באיזיט הראשון את הבולגרים ופלשו ליוון, אלבניה ובוסניה. באנטוליה כבשו חילותיו כמה אזורים נרחבים כמו נסיכות קרמן שבירתה בקוניה. במקום לשתף פעולה עם הממלוכים, כפי שעשו הסולטאנים שקדמו לו, יצא באיזיט למלחמה בהם, ניצחם וכבש כמה ממבצריהם באנטוליה הדרומית. מלחמותיו של באיזיט כנגד מדינות מוסלמיות גרמו לכעס רב עליו מצד האליטות הדתיות במדינתו. בשנת 1391 הקים באיזיט מבצר סמוך לקונסטנטינופול בצד האסייתי של מצר בוספורוס, שכונה אנאדולו היסארי. באותה שנה הוא שם מצור על בירת האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול, והאפיפיור בוניפקיוס התשיעי קרא למסע צלב נגדו. לקריאה נענו זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מספר דוכסים צרפתיים, הרפובליקה של ונציה, הרפובליקה של ג'נובה ומסדר אבירי רודוס; סך הכל כ־100,000 איש. הצבא הצלבני שם מצור על ניקופול בשנת 1396, והכריח את באיזיט לצאת לעזרת העיר. ב־25 בספטמבר לחמו הצבאות זה בזה. למרות שבאיזיט סבל אבדות כבדות מהצבא הצלבני, הצלבנים נטשו לבסוף את שדה הקרב. המצור על קונסטנטינופול נמשך עד 1398. הוא פסק באופן זמני לאחר שהביזנטים העלו לבאיזיט מס כבד, אך לבסוף הפסיק באיזיט את המצור באופן חד-צדדי, כאשר טימור לנג פלש לממלכתו בשנת 1400. טימור לנג החריב שתי ערים באנטוליה והמשיך במסעו דרומה. לאחר כיבוש סוריה ובגדאד, הוא שב לאנטוליה, ובקיץ 1402 נחל באיזיט תבוסה מוחצת בקרב אנקרה. קרב זה היה הרה הגורל עבור באיזיט שנשבה ב-20 ביולי 1402, נכבל, ונלקח לכלוב בו הוא הוצג כשלל מלחמה. ישנה אגדה המספרת שטימור לנג נהג בבאיזיט כהדום לרגליו בעת שביו. באיזיט מת בשנת 1403 באקשהיר ויש טענה כי התאבד. הוא נקבר בבורסה. מבחינה מנהלתית ארגן באיזיט את הסנג'קים של האימפריה ויצר מנגנון בירוקרטי לאיסוף מיסים. המנהל שלו אופיין בכניסה נוחה יחסית של נוצרים גם לתפקידים בכירים, ובמקביל הוא החל להשתמש בעבדים נוצרים כחיילים. מדיה וקבצים בנושא באיזיט הראשון בוויקישיתוף באיזיט הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אדון וגברת אנדרוז

אדון וגברת אנדרוז (באנגלית: Mr and Mrs Andrews) הוא ציור שמן מאת הצייר האנגלי תומאס גיינסבורו. הציור צויר בין השנים 1748–1750 והוא מוצג בגלריה הלאומית בלונדון. בציור מוצגים רוברט אנדרסון בן העשרים ושתיים הניצב ליד רעייתו בת השש-עשרה, פרנסיס קארטר. הזוג נישא בנובמבר 1748 וגיינסבורו החל ליצור את הציור זמן קצר לאחר נישואיהם. רוברט ניצב לצד רעייתו, נשען על עץ אלון ומחזיק תחת כתפו רובה ציד. לצידו ניצב כלב ציד. פרנסיס, אשתו, יושבת על ספסל מתכת ובו פיתוחים בסגנון הרוקוקו. היא לבושה שמלה כחולה ורחבה וחובשת כובע. אופן תיאורה מצביע על השפעת יצירתו של אנתוני ואן דייק על גיינסבורו, אשר היה בתחילת שנות העשרים שלו. האזור בו מונחות ידיה, על גבי השמלה מתואר כריק ביחס לנהוג בתקופה. ייתכן כי באזור זה התכוון גיינסבורו לצייר את גברת אנדרוז מחזיקה פסיון מת, כשהרובה והכלב מרמזים על הציד שבמהלכו כנראה נורה הפסיון. את תיאור ז'אנר הדיוקן המשפחתי מצרף גיינסבורו אל תיאור נוף, התופש את רוב שטחה של הקומפוזיציה. מדיה וקבצים בנושא אדון וגברת אנדרוז בוויקישיתוף
סטרטופאוזה

סטרטופאוזה היא שכבת אוויר באטמוספירה המפרידה בין הסטרטוספירה לבין המזוספירה. הטמפרטורה של אטמוספירת כדור הארץ משתנה בהתאם לגובה, כאשר הטמפרטורה הממוצעת של האטמוספירה בגובה פני הים היא 14 מעלות צלזיוס. היחס בין הגובה לטמפרטורה משתנה בהתאם לשכבות האטמוספיריות השונות. הגבולות בין השכבות נקראים טרופופאוזה, סטרטופאוזה ומזופאוזה, ובהם הטמפרטורה לא משתנה עם הגובה. גובה השכבה הוא בין 50 ל-55 ק"מ מעל קרקע כדור הארץ. הלחץ האטמוספירי הוא 1 חלקי 1000 מהלחץ בגובה פני הים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר וסטמינסטר

גשר וסטמינסטר (באנגלית: Westminster Bridge) הוא גשר מעל הנהר תמזה במרכז לונדון המקשר בין רובע וסטמינסטר לבין רובע למבת'. לגשר שבע קשתות. את העיטורים הגותיים תכנן צ'ארלס בארי, מתכנן ארמון וסטמינסטר. צבעו של הגשר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי. גשר למבת' הסמוך צבוע באדום - כצבע כיסאות בית הלורדים. מצידו המערבי של הגשר נמצא הפרלמנט הבריטי בארמון וסטמינסטר ובית פורטקליס, ובצידו הצפון מזרחי של הגשר נמצאים בניין המחוז של לונדון והלונדון איי. בסרט הקולנוע המדע הבדיוני 28 יום אחרי מתעורר גיבור הסרט ומגלה שכל תושבי לונדון נעלמו. באחת מסצנות הסרט חוצה הגיבור את הגשר העמוס בדרך כלל, כשהוא ריק לחלוטין. ב-22 במרץ 2017 אירע על הגשר פיגוע דריסה, בו נרצחו חמישה ונפצעו כחמישים. הגשר המקורי במקום נבנה בשנים 1739–1750 אך היה רעוע ביותר. הגשר הנוכחי נבנה בשנת 1862 והוא העתיק מבין גשרי מרכז לונדון הקיימים כיום. טרם הקמת הגשר (המקורי), היה ניתן לחצות את התמזה רק דרך גשר לונדון או דרך גשר קינגסטון. אך גשרים אלו, שהיו באותם ימים צרים ורעועים לא עמדו בעומס תנועת הכרכרות שהעבירו כמויות רבות של סחורה בין שתי גדות התמזה. מעבר בין שתי הגדות דרך גשר לונדון ארך לעיתים קרובות כשעה ואף יותר מכך. בשנת 1664 הועלה לראשונה הרעיון של הקמת גשר חדש באזור וסטמינסטר אך בשל התנגדות מצד חברות הספנות הבריטיות שתפעלו מעבורות, וקווי תובלת סחורות בין שני חלקי התמזה, לא נתקבלה החלטה לבניית גשר במקום. לאחר סדרת התנגדויות נוספת וגידול מתמיד בנפח התנועה בגשר לונדון קבע המלך הג'ורג' השני במאי 1736 כי יבנה גשר חדש במיקום שהוצע ואנשי חברות הספנות יקבלו פיצוי בגובה של כ-25,000 ליש"ט. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-18 החל סמואל סקוט לצייר את לונדון, במיוחד את גשר וסטמינסטר החדש, שנבנה באותם ימים. לאחר הגעת קאנאלטו ללונדון בשנת 1746, ציורי הנוף של העיר הפכו אופנתיים, הוא החל לעבד את הרישומים לציורי שמן. הוא צייר לפחות אחת עשרה גרסאות לתצפית על גשר לונדון העתיק, הישנה ביותר משנת 1747. סקוט המשיך לצייר עותקים ממנה לאחר 1757, כאשר הבתים הנשענים על הגשר, המוצגים בציור נהרסו. תמונות גשר לונדון צוירו לעיתים קרובות כתליון מורכב מזוג תמונות והשנייה תמונה של מגדל לונדון או גשר ווסטמינסטר. גשר וסטמינסטר. ברקע ארמון וסטמינסטר גשר וסטמינסטר הראשון. ציור מעשה ידי קאנאלטו, 1746 מדיה וקבצים בנושא גשר וסטמינסטר בוויקישיתוף מילות שירו של ויליאם וורדסוורת' "על גשר וסטמינסטר". Pierce, Patricia, Old London Bridge – The Story of the Longest Inhabited Bridge in Europe, Headline Books, 2001, ISBN 0-7472-3493-0 at p.45
יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית

יוחנן השמיני פלאולוגוס (ביוונית: Ἰωάννης Παλαιολόγος;‏ 18 בדצמבר 1392 – 31 באוקטובר 1448) היה הקיסר הלפני אחרון של האימפריה הביזנטית. יוחנן היה בנם הבכור של הקיסר הביזנטי מנואל השני (עמנואל השני) ושל רעיתו, הלנה דראגאש, בתו של השליט הסרבי, קונסטנטין דראגאש. הוא היה שותף לשלטון של אביו לפני 1416 והחל מ-1425. יוחנן התחתן 3 פעמים, אך לא היו לו ילדים. יוחנן ניהל את הגנת קונסטנטינופול בעת המצור שהטיל עליה הסולטאן מורט השני ב-1423. הוא נאלץ להסכים לוויתור שעשה אחיו לוונציאנים, כשהעביר להם את השלטון על סלוניקי. יוחנן חיפש את הדרך לאיחוד הנצרות המזרחית עם הנצרות המערבית ועמד בראש המשלחת הביזנטית, בשנים 1437–1439 שניהלה באיטליה את המסע ומתן בין הנהגות שתי הדתות. המשא ומתן הוכתר בהצלחה ובפירנצה הכריז האפיפיור אאוגניוס הרביעי על האיחוד, אך התנגדות שקמה בקרב הביזנטינים הכשילה את ההסכם. בעת שהיתו של יוחנן באיטליה מינה את אחיו קונסטנטינוס האחד עשר לעוצר קונסטנטינופול וייעד אותו להיות יורשו. מדיה וקבצים בנושא יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טרסות האורז של הקורדילרה הפיליפינית

טרסות האורז של הקורדילרה הפיליפינית הן מערכות של טרסות לגידול אורז המשתרעות בהרי הפיליפינים. הטרסות מהוות מערכת סביבתית מורכבת המשלבת מאפיינים פיזיים, אדריכליים, חברתיים, תרבותיים, כלכליים ודתיים. ארבע ממערכות הטרסות שהשתמרו בצורה הטובה ביותר, השוכנות במחוז קורדיליירה בצפון-מזרחו של האי לוזון, הוכרזו על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1995. הטרסות הוכרזו כאתר בסיכון בשנת 2001. טרסות האורז נחשבות למונומנט היחיד בפיליפינים שבו לא ניכרות ראיות להשפעה קולוניאלית. שבטי ההרים הם בין העמים היחידים בפיליפינים אשר הצליחו להתנגד לשלטון הזר, ולשמר את תרבותם. הטרסות הן מבני האבן היחידים ששרדו מהתקופה שקדמה לכיבוש הזר של הפיליפינים, שכן התרבות המקומית עשתה שימוש בעץ לבניית מבני מגורים ומקדשים. מקובל שהקמת הטרסות החלה לפני כ-2000 שנה, אך קיימת מחלוקת באשר לייעודן המקורי. ברי שלמקימיהן היה ידע והבנה מתקדמת בהנדסת בניין ובהידראוליקה. הידע הדרוש לתחזוקת הטרסות לא הועלה על הכתב, והוא עובר בעל פה מדור לדור. כאשר הטרסות החלו לשמש לחקלאות, גידלו בהן טארו (Colocasia esculenta), ומאוחר יותר גם אורז. הטרסות שוכנות בגבהים הנעים בין 700 ל-1,500 מטר מעל פני הים, והן משתרעות על פני שטח של כ-10,360 קמ"ר. כל ארבע מערכות הטרסות המוכרזות השתמרו בשלמותן, וסביבן אזור חיץ של חורשות המכונות "מויונג" (Muyong), כפרים וחורשות קדושות. אף שטרסות נפוצות בכל רחבי דרום-מזרח אסיה, ייחודן של הטרסות בפיליפינים הוא בגובהן הטופוגרפי הרב ובתלילות המדרונות שעליהן הוקמו. מדרונות אלה המגיעים לשיפוע של עד 70 מעלות, אינם מאפשרים שימוש בבעלי חיים או במיכון מכל סוג שהוא. האורז שנשתל בטרסות הוא מזן עמיד בפני תנאי כפור. הטרסות נבנו על ידי הקמת קיר אבנים ראשוני ומולאו בעפר. בתוך שכבת העפר נבנתה מערכת ניקוז תת-קרקעית, וכאשר השכבה הגיעה לגובה של כמטר מתחת לגובה הרצוי, הונחה עליה שכבה של אדמה מהודקת. קירות האבן הם בגובה ממוצע של כשני מטרים, אך קיימים קירות המגיעים עד לגובה של שישה מטרים. הטרסות עוטפות את מורדות המדרונות לאורך קווי הגובה הטופוגרפיים, והחורשות שוכנות מעליהן ומתוחזקות בהתאם למסורת השבטית. תחזוקה שוטפת זו של החורש העילי מבטיחה אספקת מים סדירה השומרת על הצפת הטרסות. הטרסות נבנו באופן שיאפשר את חלוקת המים באופן שוויוני לאורך כל המדרון, ומבלי שטרסה מסוימת תעצור את זרימתם ותמנע מים מאלה שמתחתיה. במעלה המדרונות הוקמו מערכות מורכבות של סכרים, תעלות וצינורות חיזרן, המתוחזקים בצורה שיתופית והמנקזים את המים אל הנחלים שבין המדרונות. הכפרים שוכנים בסמוך לטרסות וכל אחד מהם מתחלק לקבוצות של מספר בתים שבכל אחת מהן מתגוררת משפחה מורחבת אחת. הבתים בנויים מעץ והם ניצבים על ארבעה עמודים. הגישה אליהם היא באמצעות סולם המורם בשעות הלילה. בכל הבתים, העשויים מעץ, יש חדר בודד, והם נושאים גג בצורת פירמידה. במרחק מה מקבוצת הבתים שוכן האזור המקודש, שבו ניצבת בדרך כלל חורשה, ובה מתגוררים ה"מומבאקי" (Mumbaki) המופקדים על עבודת הפולחן. סובאק מדיה וקבצים בנושא טרסות האורז של הקורדילרה הפיליפינית בוויקישיתוף סקירה קצרה של הטרסות בבנאווה ושאר הטרסות באזור גלריית תמונות רונן רז, ‏אמנות טרסות האורז של הקורדילרה הפיליפינית בצפון האי לוזון, באתר GoTravel