laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
CiU

CiU, (ראשי תיבות בקטלנית של Convergència i Unió - התכנסות ואיחוד) היה מערך מפלגות מרכז-ימין לאומני קטלאני. המרכיב הראשי בה היא מפלגת "ההתכנסות הדמוקרטית של קטלוניה" (CDC, ראשי תיבות בקטלנית של Convergència Democràtica de Catalunya), הליברלית, והמרכיב המשני היא מפלגת "האיחוד הדמוקרטי של קטלוניה (UDC, ראשי תיבות בקטלנית של Unió Democràtica de Catalunya), הנוצרית דמוקרטית. המפלגה החזיקה בשלטון בז'נרליטט של הקהילה האוטונומית קטלוניה מאז כינונו מחדש ב-1980 ועד שנת 2003 בהנהגתו של ז'ורדי פוז'ול. מחליפו בראשות המפלגה ארטור מאס היה ראש האופוזיציה בשנים 2003 עד 2010, כשהשלטון עבר לידי הסניף הקטלני של המפלגה הסוציאליסטית הספרדית, ומאז הבחירות לפרלמנט הקטלני ב-2010 הוא עומד בראש הממשל המקומי. ה-CiU דגל רוב שנותיו ביתר עצמאות לקטלניה בתוך המסגרת של ספרד. אולם מאז 2012 עבר לתמוך בעצמאות מלאה של קטלוניה. מאס הקדים את הבחירות בשנתיים והבטיח שאם ייבחר מחדש יוביל את קטלוניה לקראת החלטה בנושא במשאל עם. המפלגה הייתה הגדולה ביותר בפרלמנט הקטלוני, עם 50 נציגים מתוך 135 חבריו בעקבות הבחירות של 2012, והיא שלטה בזכות הסכם עם המפלגה השנייה בגודלה, השמאל הרפובליקני של קטלוניה (ERC), שתומך בממשל שלה מבחוץ, וביוזמה למשאל עם. למפלגה גם נציגות בפרלמנט הספרדי, שם היא זכתה בבחירות שנערכו ב-2011 ב-15 מתוך 350 הצירים בבית התחתון, ו-9 מתוך 264 חברי הסנאט. ביוני 2015 התפרק המערך עקב מחלוקת בין המפלגות המרכיבות אותה לגבי עצמאות קטלוניה. מדיה וקבצים בנושא CiU בוויקישיתוף CiU, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדר פרימור, מנהיג הבדלנים בקטלוניה: בתוך כשנתיים נזכה בעצמאות, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
סודות מתוקים

סודות מתוקים היא סדרת ספרי בישול רבת מכר של השף קונדיטורית הישראלית קרין גורן. שם הסדרה בא מתוך התוכן הייחודי שהספרים כוללים: לצד המתכונים מכיל הספר גם פטנטים קונדיטורים שונים הרלוונטיים למתכון המופיע בעמודה, כשהם ממוסגרים תחת הכותרת "סוד מתוק". את הספרים מלווים צילומים של הצלם דניאל לילה. גורן גם מנחה תוכנית בישול בטלוויזיה הקרויה באותו שם, "סודות מתוקים". בסדרה יצאו שני חלקים. הספר השני מכיל 100 מתכונים והוא מחולק ל-5 פרקים שונים. סודות מתוקים, באתר הרשמי של קרין גורן סודות מתוקים 2, באתר הרשמי של קרין גורן אפרת מיכאלי, סודות מתוקים 2 של קרין גורן: בסוף נשארים עם טעם רע, באתר הארץ, 12 בינואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ילדודס (אתר אינטרנט)

ילדודס הוא אתר אינטרנט חינוכי ודתי לילדים, המכיל סרטים ושירים לצפייה ישירה (תחת הכותרת 'טלדודס'), משחקי מחשב, פורום לילדים, בדיחות ופעילויות כגון דפי ציור לצביעה עבור ילדים קטנים. ילדודס הוא אתר מבית ערוץ 7 (בדומה לערוץ מאיר לילדים של מכון מאיר), המיועד לילדים בגילאי 5 עד 14. יוצרי התוכנית ילדודס הם הרב שלומי רוזנטל ויוני קמפינסקי. האתר מכין תכנים חינוכיים עם מסרים יהודיים, כגון שמירת שבת, חגים ואמונה באלוהים. באתר ישנם סרטי וידאו לצפייה ישירה תחת הכותרת 'טלדודס' (הלחם המילים "טלוויזיה" ו"ילדודס"), משחקים חינוכיים, בדיחות שהילדים מעלים לאתר, פורום לילדים ודפי צביעה לילדים קטנים. "טלדודס" היא תוכנית טלוויזיה לילדים מבית ערוץ 7. בכ"ט בתמוז תשע"ב, 19 ביולי 2012, חגגה טלדודס מאתיים תוכניות. בטלדודס מספר סוגי תוכניות: "הרב שלומי מספר" - סיפורים מפי הרב שלומי רוזנטל, מיוצרי התוכנית. הסיפורים בעלי מסר חינוכי ואופי יהודי, ובין השאר מספרים על רבנים צדיקים, חסידים שחירפו נפשם ללימוד תורה ועוד. "החברים מגבעה שבע" - תוכנית בה מוצגות חידות לילדים, על ידי בובות דמויות ציפורים, בהשתתפות יוני קמפינסקי, מיוצרי התוכנית, היוצר גם את הקומיקס "אפרים" באתר. בתוכנית מוצגות שאלות לילדים הצופים בבית, בנושא פרשת השבוע, כאשר לפני כל פרשה מביאה התוכנית חידה על הפרשה. "תרבות, מוזיקה ופנאי" לילדים - מדור בו מוצגים הופעות, ראיונות ושירים עם אומני המוזיקה היהודית. בין הראיונות: "כוכבי יאלילי לראשונה בישראל", "שלמה כץ על הכוחות שאחרי החגים", ו"ליפא שמלצר מצדיע לחיילי הנח"ל החרדי". "פרקי בובות" - סדרה בה מופיעות בובות דמויות אנוש, בהשתתפות הרב בני לאו המשוחח עימן ומקריא להן סיפורים. הסדרה מותאמת גם לילדים קטנים. "משפט לעם" - מדי יום שני מתפרסם סרטון ובו שאלה בתחום דיני ממונות (חפצים, כספים וכדומה) המותאמת במיוחד לילדים. הילדים מוזמנים לשלוח טופס אל מכון משפט העם (שמוציא בשיתוף ערוץ 7 את הפרקים בסדרה זו), ולהשתתף בהגרלה נושאת פרסים מתנת "כפר השעשועים". את הבובות שבחידה מפעיל הבובנאי לן לויט. מדורים נוספים בילדודס הם: משחקים - משחקים חינוכיים לילדים, עם הוראות הפעלה ומקשים הדרושים למשחקים. האתר מכיל ברובו משחקים מבית היוצר "גלים". ציורים לילדים - ציורי צביעה לילדים הניתנים להדפסה או לצביעה במחשב. בדיחות - בדיחות שילדים מעלים לאתר. בנוסף, במדור "הטוב הרע והמרקע" מועלים סרטונים משעשעים לילדים. פורום - פורום לילדים, בו מועלים נושאים בהם ילדים עוסקים ומתעניינים. בפורום אפשר להגיב על שרשור קיים, או ליצור שרשור חדש. כתבה על ילדודס במוסף אתנחתא של העיתון בשבע. העיתון בשבע, מוסף אתנחתא - מדור הילדים. אתר ילדודס ישי קרוב, ילדודס: מציינים 200 תכניות של ת"ת וירטואלי, באתר ערוץ 7, 16 ביולי 2012
סולם ספיר-סימפסון

סולם ספיר-סימפסון הוא סולם המשמש לדירוג עוצמתם של סופות הוריקן, אשר הומצא בשנת 1969 על ידי המהנדס הרברט ספיר ומנהל המרכז הלאומי להוריקנים של ארצות הברית, רוברט סימפסון. ניתן להתייחס לסולם כאל הרחבה של סולם בופורט, המשמש לדירוג עוצמתן של רוחות. דרגה 1 של סולם זה מקבילה בקירוב לדרגה 12 של סולם בופורט. בסולם זה משתמשים על-מנת להעריך את מידת הנזק שיגרום ההוריקן לכשיגיע ליבשה. השימוש בסולם מוגבל רק להוריקנים באוקיינוס האטלנטי ובצפון-מזרח האוקיינוס השקט. לגבי סופות טרופיות באזורים אחרים משתמשים בסולמות אחרים, הדומים בעיקרם לסולם ספיר-סימפסון. סולם ספיר-סימפסון, באתר National Hurricane Center (באנגלית)
מנחם אילן

מנחם אילן (1931 – 17 באוגוסט 2024) היה משפטן ישראלי שכיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב בשנים 1995–2000 וכשופט בפועל בבית המשפט העליון. אילן נולד בתל אביב, למד בבית הספר תחכמוני ולאחר מכן בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. לאחר שירות בצה"ל בשנים 1949–1950 למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין ביולי 1958. אילן עבד מספר שנים בפרקליטות המדינה כעוזר פרקליט המחוז, ובין השאר הופיע כתובע במשפטו של שלמה וינקרוט בפני השופט אליעזר מלחי, דבר שהביא אותו לאחר שנים, בהיותו כבר שופט, להופיע כעד תביעה במשפטו של מלחי. לאחר תקופה קצרה כעורך דין פרטי בשנים 1962–1963, נתמנה בתחילת 1964 לשופט בבית משפט השלום בתל אביב. בספטמבר 1976 קודם אילן לבית המשפט המחוזי. אילן דן במספר משפטי שוחד מפורסמים, שהנודע בהם היה משפטו השני של אשר ידלין, בו זיכה אילן את ידלין מכל אשמה. במשפט נוסף זיכה אדם שהציע טובות הנאה לחבר מועצת עיריית בת ים כדי שיעבור למפלגה אחרת, מאשמת הצעת שוחד, בקובעו, על פי החוק באותם ימים, שהצעה כזאת כלל איננה שוחד. בשנת 1992 מונה אילן לסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב, ובשנת 1995 מונה לנשיא בית המשפט. בשנת 2000 פרש אילן לגמלאות. לאחר פרישתו עסק בגישור, וכיהן בוועדות ציבוריות שונות, בהן הוועדה הציבורית לפי חוק מימון מפלגות. אילן נתמנה לשופט בפועל בבית המשפט העליון בספטמבר 1998 לתקופה של מספר חודשים. בתקופת כהונתו בעליון היה בין שופטי הרוב שהכריעו נגד הסגרתו של סמואל שיינביין לארצות הברית, עקב היותו אזרח ישראלי, למרות שהתגורר כל חייו בארצות הברית. אילן ניהל אורח חיים דתי. נפטר באוגוסט 2024. מנחם אילן, באתר הרשות השופטת מנחם אילן, באתר News1 מחלקה ראשונה הוסמכו 36 עורכי דין חדשים, דבר, 31 ביולי 1958 הנימוקים לזיכוי וינקרט נראו תמוהים בעיני, דבר, 12 בינואר 1967 למכירה חלקים ואביזרים, מעריב, 29 בדצמבר 1963 מונו שופטים לבימ"ש מחוזי, דבר, 14 בספטמבר 1976 אבי בטלהיים, לאחר 6 שנים של עינוי הדין זוכה נאשם מאשמת השוחד, מעריב, 12 באוקטובר 1978 החל משפט השוחד של רכז רכישות, מעריב, 24 בנובמבר 1978 עובד אוניברסיטת ת"א זוכה מקבלת שוחד, מעריב, 17 ביולי 1979 אשר ידלין זוכה מכל אשמה, דבר, 26 בספטמבר 1978 אבי בטלהיים, החוקר הפרטי אברשה אהרונסון זוכה משוחד פוליטי בבת ים, מעריב, 3 במאי 1979 וראו גם: אליהו סעדון זוכה מאשמה, דבר, 28 ביוני 1977 הודעה בדבר הרכב הוועדה הציבורית, ילקוט הפרסומים 5587 הודעה על מינוי שופט, ילקוט הפרסומים 4653
דינה פלפל

דינה פלפל (נולדה בשנת 1939) היא מדענית וחוקרת ישראלית, פרופסור אמריטה במחלקה לאפידמיולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נולדה בישראל, בתו של הרב נסים דוד עזראן. אמה, אביגיל, היא בת הרב יוסף שלוש, מרבני ישיבת פורת יוסף ורב העדה המערבית בירושלים ונכדת הרב דוד שלוש, ראש ישיבה במרקש. נישאה ליהושע פלפל, לימים נשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. בשנת 1985 קבלה תואר דוקטור בבריאות הציבור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1975 החלה לעבוד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בין השנים 1977–2007 שימשה כמרצה וכחוקרת במחלקה לאפידמיולוגיה באוניברסיטה. בשנת 2005 הייתה חברת ועדת ההיגוי של דו"ח כללי על מצב הבריאות בנגב. כיהנה כיו"ר האגודה הישראלית לאפידמיולוגיה. היא אם לארבעה ומתגוררת בעומר. אחותה, חנה-צביה, היא אשת הראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר הרב מרדכי אליהו. בנה הוא פרופ' יצחק (צחי) פלפל, גנטיקאי במכון ויצמן למדע. דינה פלפל, דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "הרב נסים דוד עזראן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3620 האוניברסיטה העברית בירושלים - רשימת המסיימים תשמ"ה, מעריב, 22 באוגוסט 1985 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהושע פלפל

יהושע אהרון פלפל (1939 - 4 בפברואר 2016) היה שופט ישראלי, כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. נולד בירושלים ליצחק ומרים פלפל. למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1965–1974 עבד כעורך דין. בשנת 1974 התמנה לשופט בבית המשפט השלום בבאר שבע, וכיהן בתפקיד 11 שנה. בשנת 1985 התמנה לשופט בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 1999 התמנה לסגן נשיא בית משפט זה. בשנת 2003 התמנה כנשיא בית המשפט המחוזי בבאר שבע. שימש בתפקידו עד לפרישתו לגמלאות, בשנת 2009. היה נשוי לפרופ' דינה פלפל. אב לארבעה, ביניהם פרופ' יצחק פלפל, והתגורר בעומר. בן דודו היה אלוף ישראל טל. כיכר בבאר שבע במרכז האזרחי במפגש הרחובות קרן היסוד והנרייטה סולד, ליד קריית הממשלה ובית המשפט המחוזי, קרויה על שמו. מודעת אבל. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CD+G

CD+G (ידוע גם בתור CD+Graphics) הוא סוג מיוחד של תקליטור אודיו שמסוגל להציג גרפיקה ברזולוציה נמוכה בנוסף להשמעה של רצועות האודיו המאוחסנות על גבי התקליטור, במידה שהתקליטורים מהסוג הזה מנוגנים בנגן שתומך בהתקן זה. תקליטורים מהסוג CD+G נמצאים בעיקר בשימוש במכונות קריוקי אשר מסתמכות רק על כך שהתקליטורים המנוגנים בהם יהיו בפורמט זה על מנת להציג על המסך את מילות השירים הכלולים בתקליטור. רצוי לציין כי ניתן לנגן גם את התקליטורים מסוג CD+G בנגני תקליטורים אודיו סטנדרטיים, אך רק כאשר מנגנים אותם בנגני תקליטור מיוחדים התומכים בהתקן CD+G, ניתן לצפות גם באלמנטים הגרפיים המאוחסנים על גבי התקליטורים (לרוב נגני התקליטורים התומכים בהתקן CD+G מחוברים למסך טלוויזיה או צג מחשב). על אף שלרוב נעשה שימוש בתקליטורים מסוג CD+G במכונות קריוקי לאורך השנים יצאו לשווקים מכשירים אחרים התומכים גם בפורמט זה. מבין המכשירים הבולטים שמסוגלים להציג את המידע הגרפי המאוחסן בתקליטורי ה-CD+G ניתן למנות מספר מכשירים בולטים שיצאו לשווקים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 בהם נגן התקליטורים CD-i מבית פיליפס, קונסולת משחקי הווידאו Sega Saturn וקונסולת המשחקים 3DO. מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ועד היום חברות שונות מייצרות נגני DVD התומכים בפורמט זה. כמו כן, החל מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ישנם גם תוכנות מחשב שונות המסוגלות לנגן תקליטורים בפורמט זה במחשבים הביתיים. תקליטורי CD+G מכילים גרפיקה צבעונית בעלת 16 צבעים בלבד (4-ביט) המוצגת ברזולוציה של 300 x‏ 216 פיקסלים. בדומה לתקליטורי אודיו סטנדרטיים, גם תקליטורי CD+G מכילים בסביבות 15–20 שירים בכל תקליטור. תקליטור ה-CD+G המסחרי הראשון בהיסטוריה שיצא לשווקים, היה "Eat or Be Eaten" מאת The Firesign Theatre שיצא לשווקים במהלך שנת 1985. קיימים תוכנות מחשב שונות המאפשרות למשתמשים בהם לייצר תקליטורים מסוג CD+G ולגרום לכך שהמילים של השירים יוצגו על גבי המסך במקביל להשמעת השירים שבתקליטור. Silvertone – אלבום הבכורה של זמר הרוק האמריקני כריס אייזק אשר יצא לשווקים בשנת 1985. Smash Hits – אלבום האוסף של להקת הרוק האמריקנית-בריטית The Jimi Hendrix Experience, בהנהגתו של הגיטריסט ג'ימי הנדריקס, אשר יצא לשווקים בשנת 1988. Naked - אלבום האולפן ה-8 והאחרון של להקת הגל החדש האמריקנית Talking Heads שיצא לשווקים בשנת 1988. The Breathtaking Blue – אלבום האולפן השלישי של להקת הסינת'פופ הגרמנית המצליחה אלפאוויל שיצא לשווקים בשנת 1989. Behind the Mask - אלבום האולפן ה-15 של להקת הרוק האמריקנית-בריטית פליטווד מק שיצא לשווקים בשנת 1990. MP3+G קריוקי תקליטור מדיה וקבצים בנושא CD+G בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוף.

סוף. (באנגלית: This Is the End) הוא סרט קומדיה אמריקאי, הסרט הראשון שבוים על ידי סת' רוגן ואוון גולדברג. הסרט יצא לאקרנים ב-12 ביוני 2013. הסרט היה לשובר קופות כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו והוא רווחי ביותר ביחס לתקציבו. לאחר סדרה של אירועים קטסטרופליים משונים שהרסו את לוס אנג'לס, שישה חברים נלכדים בביתו של חברם, ג'יימס פרנקו, אחרי מסיבה פרועה שערכו. כעת, כשהעולם בחוץ מתפרק, האספקה האוזלת והדיכאון בבית מאיימים לקרוע את החברות מבפנים, נאלצת בסופו של דבר החבורה לעזוב את הבית ולהתמודד עם המציאות. השחקנים ברשימה מגלמים גרסאות מוקצנות של עצמם. ג'יימס פרנקו ג'יי בארושל סת' רוגן ג'ונה היל דני מקברייד קרייג רובינסון אמה ווטסון מייקל סרה צ'נינג טייטום כריס מינץ-פלאס קווין הארט ג'ייסון סיגל ריהאנה פול ראד עזיז אנסרי דייוויד קרומהולץ הבקסטריט בויז באתר של המבקר רוג'ר איברט ניתן לסרט 3.5 כוכבים מתוך 4 ונכתב שהסרט מצחיק, כיפי, מותח ומשוחק היטב. גם בישראל הסרט התקבל בביקורות חיוביות. באתר seret כתב המבקר יאיר הוכנר כי הסרט פרוע וכייפי, בעיתון הארץ נכתב שזהו הסרט "המרענן" של הקיץ. באתר ynet נכתב כי הסרט הוא מאוד מצחיק ועם השנים הוא יקבל מעמד של סרט פולחן. מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות הכתיר את הסרט כאחת מקומדיות הטובות והחכמות של העשור. טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הסרט המצחיק ביותר – זכייה טקס פרסי הקומדיה האמריקני: הבמאים הטובים ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – זכייה טקס פרסי הקומדיה האמריקני: התסריט הטוב ביותר לסרט קומדיה (סת' רוגן ואוון גולדברג) – מועמדות טקס פרסי הקומדיה האמריקני: השחקן הקומי הטוב ביותר (סת' רוגן) – מועמדות טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (ג'ונה היל) – מועמדות טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקן המשנה הקומי הטוב ביותר (דני מקברייד) – מועמדות טקס פרסי הקומדיה האמריקני: שחקנית המשנה הקומית הטובה ביותר (אמה ווטסון) – מועמדות טקס פרסי ה-mtv: הרגע המוזיקלי הטוב ביותר (הבקסטריט בויז, סת' רוגן, קרייג רובינסון וג'יי בארושל) – זכייה טקס פרסי ה-mtv: הקרב הטוב ביותר (ג'יימס פרנקו, סת' רוגן וג'ונה היל) – מועמדות מדיה וקבצים בנושא סוף. בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוף. "סוף.", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סוף.", באתר נטפליקס "סוף.", באתר AllMovie (באנגלית) "סוף.", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סוף.", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סוף.", באתר Metacritic (באנגלית) "סוף.", באתר אידיבי "סוף.", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נתוני תקציב והכנסות, סוף., מתוך אתר Box Office Mojo, כניסה אחרונה 09/4/14 הכנסות הסרט בארצות הברית ובעולם, באתר Box Office Mojo אבנר שביט‏, "הסוף": האפוקליפסה מעולם לא הייתה כיפית יותר, באתר וואלה, 4 באוקטובר 2013 ארז דבורה, "סוף": משפילים את עצמם, מצחיקים אותנו, באתר ynet, 7 באוקטובר 2013
MP3+G

MP3+G הוא פורמט קובץ של שירי קריוקי שנוצר במטרה שאפשר יהיה לנגן על גבי מחשבים אישיים בקלות ובזריזות קובצי אודיו מסוג MP3 בשילוב תצוגה של מידע גרפי בסיסי (כגון מילות שירים) מסוג CD+G. הפורמט משלב שימוש בקובצי אודיו בפורמט MP3 בתוספת קובץ CD+G גולמי המכיל מידע גרפי בסיסי. כל שיר בפורמט MP3+G מורכב בפועל משני קבצים דיגיטליים שונים בעלי שם קובץ זהה וסיומת קובץ שונה - קובץ MP3 וקובץ CDG. גודלם הקטן של קובצי MP3 ואיכות השמע הגבוהה יחסית שלהם הפכה ברבות השנים את השימוש בשירי קריוקי בפורמט MP3+G לנפוץ בהרבה מאשר שירי קריוקי בתקליטורי CD+G וזאת משום שקובץ של שיר בפורמט זה תופסים בסביבות שמינית משטח האחסון אשר אותו השיר היה תופס על גבי תקליטור CD+G סטנדרטי. את קובצי ה-CD+G עם מילות השירים ניתן לייצר באמצעות תוכנות עריכה מיוחדות המאפשרות למשתמשים בהם ליצור אלמנטים גרפיים שונים, ובהם תצוגה של מילות השירים, על מנת שאלו ינוגנו במקביל לנגינת קובץ MP3 מסוים. התוכנה WinCDG, אשר הייתה התוכנה הראשונה שמסוגלת לנגן קבצים בפורמט MP3+G, פורסמה לראשונה בינואר 1998. על אף שבתחילה התוכנות שמנגנות פורמט זה פעלו רק במידה שבאותה המחיצה היו מאוחסנים גם קובץ ה-MP3 וגם קובץ ה-CDG, לאורך השנים רוב התוכנות אשר מסוגלות לנגן פורמט זה תוכנתו באופן בו הם מסוגלות לקרוא קובצי ZIP בודדים המכילים הן את קובץ ה-MP3 של השיר והן את קובץ ה-CDG של השיר בצורה דחוסה. כמו כן, ישנן גם תוכנות מחשב שונות המאפשרות לצרוב שירי קריוקי בפורמט MP3+G על גבי תקליטור CD+G (בסביבות 15-20 שירים על גבי כל תקליטור) על מנת להפעילו במכונות הקריוקי הסטנדטיות. זהו אחד הפורמטים הנפוצים ביותר לנגינת שירי קריוקי במחשב האישי. CD+G קריוקי History of MP3+G ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקאומורפיזם

סקאומורפיזם (מיוונית: סקאוס, σκεῦος- כלי, מורפוס, μορφή - צורה) או סקאומורף הוא אלמנט בעיצוב של מוצר חדש המחקה עיצוב המדמה את הפונקציונליות של המוצר המקורי. השימוש בסקאומורפיזם נעשה בכוונת תחילה על מנת לאפשר למשתמש, על אף השימוש במוצר חדש, להרגיש שהוא צופה ומשתמש במראה הישן והנוח שהוא רגיל אליו. דוגמה לכך היא פלסטיק דמוי עץ, המשמש לרהיטים. הגדרה אחרת למושג היא יצירת מוצר חדש מחומרים חדשים המשמש לאותם השימושים של המוצר המקורי. מוצרים זולים המנסים לחקות מוצרים יקרי ערך, כדוגמת חיקויי כלי אוכל ממתכת, יוצרו בעבר מקרמיקה, הזולה משמעותית. כיום נהוג לייצר מוצרים רבים מפלסטיק ולשוות לו מראה של חומרים שונים, כגון עץ או מתכת, בעלות הנמוכה מייצור בעזרת החומר המקורי. לדוגמה, אריחי פרקט לרצפה, כפתורים לביגוד, נורות חשמל המדמות נרות, ויניל דמוי עור לריהוט וביגוד. תוכנות מחשב רבות משתמשות בממשק משתמש סקאומורפי המדמה עצמים מהעולם האמיתי. דוגמאות לכך הן תוכנות לוח שנה המדמות לוח שנה מודפס, תוכנות ניהול רשימות המדמות לוח כתיבה צהוב או פתקים. כמו כן שימוש במדי חוגה ותצוגות אנלוגיות שונות. מדיה וקבצים בנושא סקאומורפיזם בוויקישיתוף
דן זקהיים

דן (דני) זקהיים (13 במאי 1958 - 22 בפברואר 1994) היה אמן מיצג ופסל ישראלי. ממקדמי אמנות המיצג בישראל. דן זקהיים נולד בשנת 1958 בתל אביב, כאח צעיר של רון (רוני)(1953-2020), ואח גדול של אסתי . בנעוריו למד בתיכון תלמה ילין. בשנת 1983 שב לישראל מלימודי אמנות באוניברסיטת קונקורדיה בקנדה ושימש כארט דירקטור וכמעצב גרפי עד 1985. בשנת 1988 הקים, ביחד עם תמר רבן וענת שן, עמותה בשם "מקלט 209", שביקשה לקדם את אמנות המיצג בישראל. לצד מייצגים שנשאו אופי טקסי ושמאניסטי, כגון "להירדם על פטמת יער" (1987), יצר זקהיים מיצגים בעלי אופי פוסט-מודרני וספקטקולרי, כגון "מפלגת בבל", המדגישים אלמנטים של מלאכותיות. בעבודות אחרות יצר טשטוש מכוון בין האמנות לחיים היום-יומיים. בשנת 1987 התגלה בגופו נגיף ה-HIV. תחת השפעה זו יצר סדרה של עבודות בהן בלט המוות כמוטיב מרכזי. אשתו, קרול גודין, הייתה המעצבת הראשונה של בית האופנה "קום איל פו". דן זקהיים נפטר בשנת 1994 כתוצאה מגידול במוח, שנגרם ממחלת האיידס. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול. בשנת 2004 נערכה בגלריה האוניברסיטאית באוניברסיטת תל אביב תערוכה רטרוספקטיבית ליצירותיו. ארכיונו של זקהיים נתרם בשנת 2016–2017 על ידי קרול גודין לארכיון לתיעוד ולחקר האמנות בישראל ע"ש משה ציפר ("בית ציפר") באוניברסיטת תל אביב. בתחילת 2023 הועלתה תערוכה מיצירותיו בחנות "קום איל פו" בנמל תל אביב, שנוצרה מאוסף יצירות שנמצאו ברחוב בראשון לציון בסוף שנת 2022. 1976 – בוגר בית הספר תלמה ילין, גבעתיים 1978-1979 – בלט קלאסי, בת דור, ת"א 1979–1982 – תואר ראשון באמנות ומולטימדיה, אוניברסיטת קונקורדיה, מונטריאול, קנדה 1983 – בית הספר גריי איימס לסטפס, ניו יורק, ארצות הברית 1983 – אופנה, טלוויזיה, איפור ותיאטרון, אודרי מוריס ושות', מונטריאול, קנדה 1990 – מיצג, המדרשה לאמנות, רמת השרון 1987 – פרס שני על המיצג "עקבות של מלאכים מלמעלה: תופעה", פסטיבל ישראל, ירושלים 1991 – פרס האמן הצעיר, משרד החינוך, התרבות והספורט 2004 – "דני זקהיים: עבודות, 1980–1993", הגלריה האוניברסיטאית לאמנות, אוניברסיטת תל אביב. אתר האינטרנט הרשמי של דן זקהיים דן זקהיים, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל 10 שנים למותו של דן זקהיים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 במאי 2004 השינקינאי הולך יחף, באתר וואלה, 17 במאי 2004 דנה גילרמן, מסביב לסוד, באתר הארץ, 19 במאי 2004 סמדר שפי, מופע הכנה למוות, באתר הארץ, 24 במאי 2004 DANZAKHEM.COM וידאו "מפלגת בבל" https://www.youtube.com/watch?v=jC2fmzWcY3o g" וידאו "חיים-חיים" #4 https://www.youtube.com/watch?v=8pfKesOygSg וידאו "הוד ההעדר" https://www.youtube.com/watch?v=rw9nJvhcPVg וידאו " עקבות מלמעלה-תופעה" https://www.youtube.com/watch?v=pyvmRETyQsI וידאו "דני דין נע ונד" https://www.youtube.com/watch?v=5zwT18pQz10 וידאו "עכשיו כאן מחר לאן" דנה תגר https://www.youtube.com/watch?v=0oJNX3m5hKY דן זקהיים באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
אנטרס

האם התכוונתם ל... אנטארס – הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת עקרב אנטרס – משגר תחנות חלל
לאומדון

לאומדון היה מלך טרויה לפני פריאמוס בנו. הוא בנה את החומה הגדולה של טרויה. על מנת לבנות את החומה הגדולה של טרויה נעזר לאומדון באלים אפולו ופוסידון. לאחר בניית החומה הוא סירב להעניק להם את הזבח המוסכם, צעד שהוביל להטלת קללות על העיר מידי האלים. אפולו הטיל על העיר מגפה קשה ופוסידון שילח בה מפלצת ים נוראה שקטלה אנשים שירדו אל החוף. בנבואה נאמר ללאומדון כי הוא צריך להקריב את בתו הסיונה למפלצת הים ובכך להסיר את הקללה. במסעותיו עם הארגונאוטים נתקל הרקולס בהסיונה הכבולה לסלע בים, שחרר אותה והוביל אותה חזרה לטרויה. הוא כרת עם אביה עסקה בה יתן לאומדון את סוסיו בני האלמוות, אותם קיבל מזאוס, בתמורה לכך שהרקולס יקטול את מפלצת הים. הרקולס הרג את המפלצת אך לאומדון סירב לתת את הסוסים. בתגובה, כבש הרקולס את טרויה ולקח את הסיונה איתו. מאוחר יותר, הוא נתן אותה במתנה לחברו טלאמון. בנו של לאומדון מנימפת מים (Ναϊάδες) (אנ') סטרימו (Στρυμώ) הוא טיתונוס. מדיה וקבצים בנושא לאומדון בוויקישיתוף לאומדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קפודיסטריאס

האם התכוונתם ל... אישים אבגוסטינוס קפודיסטריאס – איש צבא ומדינאי יווני יואניס קפודיסטריאס – דיפלומט רוסי יליד יוון ואחר כך המושל הראשון של מדינת יוון העצמאית. הנצחה אוניברסיטת אתונה – בשמה המלא האוניברסיטה הלאומית של אתונה על שם קפודיסטריאס נמל התעופה הבינלאומי קורפו יואניס קפודיסטריאס – נמל תעופה על שמו של יואניס קפודיסטריאס רפורמת קפודיסטריאס – שינוי חלוקה מנהלית ביוון ב-1997 אחר שמה האיטלקי של העיר קופר בסלובניה
גשר וילסון

גשר וילסון או "הגשר הגדול" הוא גשר עתיק הנמצא מצפון לרחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. הגשר קרוי על שמו של החוקר הבריטי צ'ארלס וילסון שהיה הראשון שחקר באופן מדעי את קשת וילסון, הקרויה גם על שמו, המהווה חלק מן הגשר. הגשר בנוי על גבי שני טורים של קמרונות, כל טור בעל שני מפלסים, והוא מחבר את העיר העליונה של ירושלים עם הר הבית. הקמרונות המחזיקים את הגשר מצויים כיום במתחם מנהרות הכותל. הקמרון המזרחי ביותר של הגשר, הוא קמרון יחיד, לא דו מפלסי כשאר הקמרונות ומשולב בכותל המערבי. קשת זו מכונה קשת וילסון, והיא כפולה בגובהה וברוחבה משאר קמרונות הגשר. מעל קשת וילסון, בקצהו המזרחי של הגשר, ניצב בימי הבית השני אחד מארבעה שערי הר הבית בכותל המערבי, המכונה שער וילסון. על גבי הגשר עובר כיום רחוב השלשלת ובסופו שער השלשלת, המשמש כיום כשער כניסה להר הבית. בימי הבית השני וכן בתקופות מאוחרות יותר עברה על הגשר אמת המים התחתונה, שהובילה מים מבריכות שלמה הסמוכות לבית לחם ועד להר הבית. לדעת דן בהט נבנה הגשר לראשונה בתקופה החשמונאית, וחרב על ידי אנשיו של אריסטובולוס השני בעת המצור של המצביא הרומאי פומפיוס בשנת 63 לפסה"נ. הגשר שוקם בתקופה ההרודיאנית ועבר שינויים בימי הקולוניה איליה קפיטולינה. כיום ידוע כי קשת וילסון שעומדת כיום היא הקשת המקורית שנבנתה בימי בית המקדש השני והיא לא התמוטטה מעולם. בעבר הוצע כי הקשת התמוטטה במהלך חורבן בית שני ושוקמה רק בתקופה האומיית. לדעת עמוס קלונר הגשר שוקם כבר בתקופה הרומית ולא בתקופה המוסלמית, והקמרונות הקיימים כיום הם מן התקופה הרומית המאוחרת ואלה איפשרו גישה בימי אליהי קפיטולינה להר הבית עליו נבנה מקדש יוליאני על ידי הלגיון העשירי שישב בעיר. אלכסנדר און ושלומית וקסלר בדולח פרסמו מאמר ובו טענו שבימי הבית השני לא היה כלל גשר קשתות שחיבר את העיר העליונה עם הר הבית. בימי הבית השני היה במקום רק קיר סכר גדול שעליו עברה דרך. קשת וילסון לדעתם לא הייתה חלק מגשר אלא מחלף, בדומה לקשת רובינסון. לדבריהם, נבנה גשר הקשתות לראשונה בתקופה הרומית, ובמהלכה גם הוכפל רוחבו. לפי דעה זו אמת המים התחתונה לא נכנסה להר הבית דרך גשר וילסון אלא צפונה יותרבדעה זו תומך גם מאיר בן דב. למרגלות גשר וילסון התגלו בחפירות ארכאולוגיות מקוואות טהרה מימי הבית השני וכן מבנה מפואר מן התקופה ההרודיאנית, ככל הנראה נימפיאון. גם כיום נמשכות חפירות ארכאולוגיות לאורך גשר וילסון במתחם מנהרות הכותל. Johanna Regev, Joe Uziel, Tehillah Lieberman, Avi Solomon, Radiocarbon dating and microarchaeology untangle the history of Jerusalem's Temple Mount: A view from Wilson's Arch, PLOS ONE 15, 2020-03-06, עמ' e0233307 doi: 10.1371/journal.pone.0233307 דן בהט, מנהרות הכותל המערבי, ירושלים ה'תשס"ג, עמ' 59-54. וקסלר-בדולח, און ורוזנטל-הגינבוטום, "גשר וילסון" לאור חפירות חדשות, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, ב', תשס"ט, עמ' 55–63. שלומית וקסלר בדולח, תוואי האמה התחתונה מימי הבית השני ומקום כניסתה להר הבית, קתדרה 140, תשע"א דן בהט ואבי סולומון, מקווה קדום במנהרת הכותל', חידושים בחקר ירושלים 9, 2003, עמ' 83-104 אלכסנדר און ושלומית וקסלר-בדולח, "מבנה מפואר (נימפיאון?) מימי הבית השני במנהרות הכותל", חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, ה'.
וחיד האשמיאן

וחיד האשמיאן כורבכנדי (בפרסית: وحید هاشمیان کربکندی‏; נולד ב-21 ביולי 1976) הוא כדורגלן עבר איראני. לזכותו של האשמיאן 50 הופעות בנבחרת איראן. כינויו של האשמיאן הוא "המסוק". את רוב הקריירה שלו עשה האשמיאן בבונדסליגה בה שיחק בהמבורג, בוכום, באיירן מינכן, והנובר 96. אתר האינטרנט הרשמי של וחיד האשמיאן מדיה וקבצים בנושא וחיד האשמיאן בוויקישיתוף וחיד האשמיאן, באתר Transfermarkt וחיד האשמיאן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) וחיד האשמיאן, באתר WorldFootball.net וחיד האשמיאן, באתר National Football Teams וחיד האשמיאן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אתרו הרשמי של האשמיאן ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.