קילימנג'רו

קילימנג'רו (בסוואהילי: Kilima Njaro, כלומר "הר נג'ארו") הוא ההר הגבוה ביותר באפריקה, והוא מתנשא לגובה של 5,895 מטרים. זהו הר געש רדום. פסגתו, כמו רוב שטחו, שוכנת בצפון טנזניה, וחלק ממורדותיו הצפוניים של ההר נמצאים בשטחה של קניה. ההר הוא אחד משבע הפסגות, ופסגתו מהווה תחנה במסע שבע הפסגות. מראה ההר ייחודי ובולט ביחס לאזור שבו הוא שוכן, בהיותו גבוה במיוחד ומכוסה בשלג הנראה ממרחקים, מבעד לסוואנה האפריקנית המישורית והיבשה. פסגת ההר מכוסה במעטה שלג תמידי, בניגוד לאקלים האפריקאי החם והצחיח שבו ההר שוכן, ועל אף מיקומו כ-350 קילומטרים בלבד מקו המשווה. שטח המסיב של הר הקילימנג'רו רחב מאוד ומשתרע על כ-80 על 60 קילומטרים. הקילימנג'רו הוא הר געש שכבתי ובו שלושה חרוטים געשיים עיקריים. הגבוה שבהם הוא חרוט קיבו (Kibo), שפסגתו קרויה אוּהוּרוּ (5,895 מטרים), שֵׁם שמשמעותו בסוואהילי - "חירות". שני החרוטים הגעשיים האחרים הם מוונזי (Mawenzi, בגובה 5,149 מטרים) ושירה (Shira, בגובה 3,962 מטרים). ההר הוא אחד מכמה הרי געש ששוכנים לאורך הבקע הסורי-אפריקני. אף על פי שהתפרצות געשית בהר אינה צפויה, מדענים חוששים מהתפרצות פתאומית כפי שאירעה בהר סנט הלנס, וכן מפגיעת מטיילים מלבה והידרדרות סלעים כפי שכבר אירע בעבר, מה שיצר מכתש בצדו המערבי של ההר. מעולם לא תועדה התפרצות של הר הגעש, אך מקומיים טוענים שהוא התפרץ לפני 170 שנים בערך. חוקרים מצאו שרידי לבה ובזלת שמקורן בהתפרצות שאירעה במאות השנים האחרונות כ-400 מטרים מראש ההר, עובדה המעידה על פעילות וולקנית ענפה. לעיתים פולט ההר אדים בעלי ריח גופרית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האדם הראשון הידוע שהגיע לפסגה הגבוהה ביותר (אוהורו) היה יוהאני קיניאלה לאואו (Yohani Kinyala Lauwo), אשר טיפס להר מספר פעמים ושימש מדריך לטיפוס ה"רשמי" הראשון לפסגת ההר של המטפס הגרמני הנס מאייר (אנ') והמטפס האוסטרי לודוויג פורטשלר ב-6 באוקטובר 1889. על שמו נקרא המכתש במרכז ההר – "מכתש לאואו". ההר הוא יעד תיירותי פופולרי, ועוברים בו שישה מסלולים באורכים שונים אל הפסגה, כשהמסלולים הארוכים מתאימים יותר למטפסי הרים מתחילים, מכיוון שישנה סכנה ללקות במחלת גבהים, וטיפוס ארוך יותר מקל על ההסתגלות. בשנים האחרונות נוצר תהליך של הפשרת קרחונים בפסגת ההר. קרחונים אלה נוצרו לפני 11,700 שנה, במהלך עידן הקרח האחרון. במהלך מאה השנים האחרונות נמסו למעלה מ-80% מהקרחונים. מחקר שנעשה בשנת 2002 על ידי אוניברסיטת המדינה של אוהיו מעריך שכל הקרחונים יפשירו עד שנת 2040 ואולי אף קודם לכן. להיעלמות הקרחונים השפעה רבה על הסביבה ועל משטר המשקעים האזורי, ומשערים – הן במחקר זה והן במחקרים אחרים – כי סיבת ההפשרה היא התחממות גלובלית. * https://www.kilimancoffee.com/- קפה משובח שהרעיון הגיע כשהם היו בטנזניה. מחקר על קרחוני ההר (אורכב 02.02.2018 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת מדינת אוהיו על ההר, באתר נאס"א תמונות פנורמיות מראש ההר תמונות מהטיפוס לפסגה, באתר השטח הישראלי יריב כץ, הגשמת חלום: לטפס על הקילימנג'רו, באתר ynet, 5 במרץ 2018 בני פירסט, קילימנג'רו: סוף הסיפור, גליליאו, 119, יולי 2008\ עמ' 30–34 [1] קילימנג'רו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גילי חסקין, טיפוס להרי מרו וקלימנג'ארו, ספטמבר 2019 אייל לנדסמן, אל פסגת הקילימנג'רו, בלוג צילום, באתר הארץ, 23 בינואר 2022 "Climbing Mount Kilimanjaro". Altezza (באנגלית). נבדק ב-2018-02-02. "Melting Snows of Kilimanjaro". Nasa's Scientific Visualization Studio (באנגלית). 18 בדצמבר 2002. נבדק ב-2018-02-02. {{cite web}}: (עזרה) http://www.sciencemag.org/cgi/content/summary/sci;298/5593/518