laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השחור החדש (אלבום)

השחור החדש הוא אלבום הבכורה של גיא מזיג, שיצא בשנת 2015. האלבום כולל 9 שירים, ביניהם שני חידושים של מזיג לשיריו מלהקת הדורבנים שבה היה חבר: "את" ו"אם רק תדברי". מתוך האלבום יצאו הסינגלים "לבד במדבר", "רוצה שנתממש" ו"עושה קסמים ורוקנ'רול". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גיא מזיג. גיא מזיג -מילים, לחנים, שירה, גיטרות, עיבוד, תזמור והפקה טל רונן - תופים דני שניידרמן - גיטרה בס עידו זלזניק - פסנתר, האמונד, קלאבינט, מוג, וורליצר יוסי מור - פסנתר, קלאבינט, המונד, וורליצר נדב גיימן - כלי הקשה גילי לייבוביץ' - טמבורין אדיר כוכבי - חצוצרה גל דהן, גלעד רונן - סקסופון יעלי ארז, מגי היקרי, עדי כהן - קולות פיני ארובייב, יונתן דנינו - סמפלים עידן רייכל - פנדר רודס חן שנהר, ניצן קנטי - כינורות נועם חיימוביץ' וינשל, ניצן קנטי - ויולה נועה איילי - צ'לו מיכאל שוורץ - פנדר הפקה: פיני ארונבייב - מאסטרינג, מיקס יונתן דנינו - מיקס גילי לייבוביץ', יונתן דנינו, גיא ווב, ברק יחזקאלי, ארן לביא - טכנאי הקלטה, עריכה יוני חזק (צ'וזק) - עוזר טכנאי השחור החדש, להאזנה באתר Bandcamp ynet, "השחור החדש": זו החמישייה של גיא מזיג, באתר ynet, 20 בדצמבר 2015 ביקורות נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 122: החדש של גיא מזיג מסתפק במועט, באתר וואלה, 13 בינואר 2016 יוסי חרסונסקי, גיא מזיג - השחור החדש, באתר יוסמיוזיק, ינואר 2016 במקור מתוך האלבום "לוי" מאת הדורבנים במקור מתוך האלבום "אחד אחרי השני" מאת הדורבנים
גיבוב ליניארי

גיבוב ליניארי (Linear probing) הוא שיטת תכנות לפתרון התנגשויות בתוך טבלאות גיבוב - מבני נתונים לשמירה על אוסף של זוגות מפתח וערך. הוא הומצא בשנת 1954 על ידי ג 'ין אמדל, איליין מ. מק' גרו, וארתור סמואל הראשון, ונותח בשנת 1963 על ידי דונלד קנות'. יחד עם double hashing, גיבוב ליניארי הוא סוג של מיעון פתוח. כלומר כל תא מכיל זוג אחד של מפתח-ערך. כאשר פונקציית גיבוב גורמת להתנגשות (כלומר היא מיפתה מפתח למקום שתפוס על ידי ערך אחר בטבלה) נבדוק האם התא הבא בטבלה ריק וכך נמשיך עד למציאת מקום ריק. חיפוש מבוצע באותו אופן, על ידי חיפוש בטבלה החל במיקום שניתן על ידי פונקציית הגיבוב, עד למציאת תא עם התאמת מפתח או תא ריק. במחיקה איננו יכולים להשאיר את התא ריק משום שלאחר מכן בחיפוש נוכל לטעות ולכן במחיקה נשמור בתא דגל לציון המחיקה. שימוש בגיבוב ליניארי יכול להיות מיושם כך שתוחלת מספר הפעולות קבועה. במילים אחרות, פעולות הוספה הסרה וחיפוש יכולות להיות מיושם בממוצע - (1)O, כל עוד מקדם העומס של טבלת הגיבוב הוא קטן מאחד. Knuth, Donald (1963), Notes on "Open" Addressing, אורכב מ-המקור ב-2016-03-03
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2014

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2014 הייתה התחרות ה-17 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. התחרות התקיימה ב־31 במאי 2014 מחוץ לקתדרלת קלן בעיר קלן שבגרמניה. התחרות אורגנה על ידי שירות השידור הגרמני (WDR), ומוזיקאים מ-14 מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני. זו הייתה הפעם החמישית בה התחרות נערכה תחת כיפת השמיים. הפעם האחרונה בה אירחה גרמניה את התחרות הייתה ב-2002. כל המשתתפים ביצעו יצירה קלאסית לפי בחירתם בליווי התזמורת הסימפונית של שירות השידור הגרמני, בניצוחה של קריסטינה פוסקה. בשנה זו השתתפו בתחרות 14 מדינות. מלטה ומולדובה עשו את הופעת הבכורה שלהם באירוויזיון למוזיקאים צעירים. ארמניה, בלארוס, בוסניה והרצגובינה, גאורגיה ואוקראינה פרשו מהתחרות לשנה זו. הונגריה חזרה לתחרות לראשונה מאז אירוויזיון 2000. זיוּ הָא מאוסטריה זכה בתחרות, לצד סלובניה והונגריה שהגיעו למקום השני והשלישי בהתאמה. אוסטריה זכתה גם באירוויזיון 2014. מקום האירוח של התחרות היה כיכר רונקליפלאץ הממוקמת מחוץ לקתדרלת קלן. סאבין היינריך הייתה המנחה של תחרות 2014. שלב חצי הגמר של התחרות בוטל בשנה זו, אך סבב מוקדמות התקיים במשך יומיים מ-26-27 במאי הוזרם בשידור חי באתר הרשמי של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. כל מוזיקאי נדרש לנגן במשך 15 דקות או פחות, ועד 5 דקות בגמר ב-31 במאי. חבר השופטים הבינלאומי נתן ניקוד לכל מוזיקאי וביצוע במהלך סבב המוקדמות. הנקודות נוספו לאלה שניתנו בגמר, ומהן הוחלט על שלושת המתמודדים הראשונים. המוזיקאים לוו בתזמורת הסימפונית של שירות השידור הגרמני, בניצוחה של קריסטינה פוסקה. הזוכה במקום הראשון זכה להופיע עם התזמורת הפילהרמונית של וינה בשנת 2015. כל המדינות המשתתפות נכנסו אוטומטית לשלב הגמר. הסבב המקדים התקיים בשני חלקים. החלק הראשון התקיים ב-26 במאי 2014 והשני ב-27 במאי 2014. חבר השופטים המקצועי העניק נקודות בסיבוב זה. פרסים הוענקו לאמנים של שלוש המדינות המובילות. הטבלה הבאה מדגישה את המקומות הראשונים באמצעות זהב, כסף וארד. תוצאות הניקוד של שאר המשתתפים אינן ידועות ואף פעם לא פורסמו על ידי איגוד השידור האירופי. האירוויזיון למוזיקאים צעירים מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2014 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2014 אתר האינטרנט הרשמי
רוברט דוסיי

רוברט דוסיי (נולד ב-4 בינואר 1972) הוא פוליטיקאי ושר החוץ של טוגו. שמו הרשמי של התפקיד הוא "שר החוץ, שיתוף הפעולה והאינטגרציה האפריקנית של טוגו". הוא החל לכהן בתפקיד ב-17 בספטמבר 2013 בממשלתו של קומי סלום קלסאו והמשיך בתפקיד גם עם החלפת הממשלה לממשלתו השנייה של קווסי אהומיי זונו. נולד ב-4 בינואר 1972 בבנגי (הרפובליקה המרכז-אפריקאית),  לזרם הפרנציסקני, לנזיר של הקהילה הקתולית בני האושר ואף היה בעצמו נזיר קתולי למשך תקופה. הוא פרופסור לפילוסופיה פוליטית, הוא קנטאני (ואף ביצע את עבודת הדוקטורט שלו על עמנואל קאנט) ומומחה בנושאים של שלום, ניהול ופתרון של סכסוכים מזוינים. בין השנים 2005 ל-2013 כיהן כיועץ דיפלומטי לנשיא הרפובליקה של טוגו. מאז ספטמבר 2013 הוא עומד בראש משרד החוץ, השיתוף והאינטגרציה האפריקנית. דוסיי הוא תומך גדול של ישראל, הוא ביקר בה מספר רב של פעמים. ב-23 בינואר 2017 הוא פגש את בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בלשכתו בירושלים, וסייר בעיר העתיקה בירושלים ובכותל המערבי. ב-2015 ו-2016 נבחר להיות ברשימת 100 האנשים הכי משפיעים ביבשת אפריקה לשנים בידי המגזין "NewAfrican". ב-2012 קיבל את אות לגיון הכבוד של צרפת. פגישתו עם בנימין נתניהו, יוטיוב, 23 בינואר 2017. ארז לין, שר החוץ הטוגולזי: "צריכים אתכם באפריקה", באתר ישראל היום, ‏21 ביוני, 2018 ביקור שר החוץ של טוגו בישראל, באתר משרד החוץ, ‏23 בינואר 2017
פרנץ לנדגראף

גנרל פרנץ לנדגראף (בגרמנית: Franz Landgraf;‏ 16 ביולי 1888 – 19 באפריל 1944) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. לנדגראף נולד ב-16 ביולי 1888 במינכן. בשנת 1909 התגייס לנדגראף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-5 (ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן), עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוא הועבר לרגימנט היגר הבווארי ה-1, ובשנת 1917 הוא התחתן עם אוגניה ברגמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף לנדגראף לפרייקור בבמברג, שם הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד גדוד ההכשרה של רגימנט הרגלים ה-21. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרובאים ה-2, וב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-7. בפרוץ המלחמה היה לנדגראף מפקד רגימנט הפאנצר ה-7, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-15 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד חטיבת הפנצר ה-4, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-16 ביוני 1940 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 בינואר 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה לסירוגין במהלך הלחימה ברוסיה, וב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באוגוסט 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים בצרפת. ב-1 באוקטובר 1943 הוא הועבר לעתודת המילואים של הוורמאכט, וב-19 באפריל 1944 הוא מת בביתו בשטוטגרט. מדיה וקבצים בנושא פרנץ לנדגראף בוויקישיתוף פרנץ לנדגראף באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
טום ואן ארסדייל

תומאס ארתור ואן ארסדייל (באנגלית: Thomas Arthur Van Arsdale; נולד ב-22 בפברואר 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. ואן ארסדייל, גארד בגובה 1.96 מטר ששיחק במכללות עבור אוניברסיטת אינדיאנה, נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בשנת 1965. בסיומה של עונתו הראשונה בליגה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-1966, יחד עם אחיו התאום הזהה דיק ואן ארסדייל. ואן ארסדייל שיחק ב-NBA במשך 12 עונות: במדי הפיסטונס, סינסינטי רויאלס, קנזס סיטי-אומהה קינגס, פילדלפיה 76', אטלנטה הוקס ופיניקס סאנס. ואן ארסדייל, שנבחר שלוש פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA, היה אחד מטובי הקולעים מקו העונשין ב-NBA באופן עקבי לאורך הקריירה שלו. הוא פרש ממשחק ב-1977. ואן ארסדייל עדיין מחזיק בשיא המשחקים בקריירה בלי הגעה בודדת לפלייאוף ה-NBA -‏ 929 משחקים. ואן ארסדייל הוא גם השחקן שקלע את מספר הנקודות הרב ביותר בקריירה (14,232 נקודות) מבלי להגיע לפלייאוף. מדיה וקבצים בנושא טום ואן ארסדייל בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Veteran guard Jamal Crawford still waiting for his shot at a winner, Seattle Times (January 11, 2009) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
23FM

23FM היא סדרת טלוויזיה קומית ללימוד עברית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנת 2007. התוכנית הופקה בשיתוף עם הפיקוח על הוראת השפה העברית במשרד החינוך. העלילה מתרחשת מאחורי הקלעים של תחנת רדיו 23FM ומתמקדת בחבורת צעירים העובדים, מפיקים ומשדרים בתחנת הרדיו ומתמודדים עם הלחץ שמאחורי השידור, עם התקציב המוגבל, מערכות יחסים, תחרויות ומאבקי כוח. חומר הלימוד לבגרות ללשון מועבר דרך עלילה קומית הפונה לצעירים ולמבוגרים גם יחד. שחק (ניר גרינברג): "כלבויניק" בתחנה, הדמות הגברית והמושכת, תפקידו הרשמי הוא הטכנאי. מאוהב בליאת. שאיפתו המרכזית היא לשדר, להגיש תוכנית רדיו משלו. פלג (אליענה בקייר): מנכ"לית התחנה. אביה פיני (דליק ווליניץ) קנה לה תחנת רדיו בעקבות שירותה בגלי צה"ל . ליאת (יעל דואני): שדרנית "שתיים בשתיים". אוהבת את האדם והטבע. אפרת (ליבנת טיראן): שדרנית "שתיים בשתיים". בחורה אנרגטית, אמביציוזית. קרני (גלי גולדשמיט): שדרנית "שתיים בשתיים". אוהבת את החיים. יעל (עדינה חיימיס): מפיקה ומנהלת התוכניות של התחנה. בעלת ידע רחב במוזיקה, בקשר תמידי עם אמה החיה בדיור מוגן. בכל פרק מתראיינים בתוכנית הרדיו אנשי תקשורת ואורחים מפורסמים כמו ג'קי לוי, רזי ברקאי, שאנן סטריט, שלמה גרוניך, מרב מיכאלי, אבשלום קור ואישים נוספים. עברית בסימן טוב Here we are Seven in Heaven "23FM", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סדרת הדרמה "23FM" - מדריך למורה, משרד החינוך והתרבות, הפיקוח על הוראת העברית
קרל פון ובר

גנרל קרל ריטר פון ובר (בגרמנית: Karl Ritter von Weber;‏ 23 באוגוסט 1892 – 20 ביולי 1941) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קרל ובר נולד ב-23 באוגוסט 1892 בגייזלבאך, לאדמונד ובר, בעל בית חרושת לרהיטים, ולאלאונורה לבית פרנץ. בשנת 1911 התגייס ובר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-13 (פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-9 באוקטובר 1917 הוענק לו על פעולותיו בקרב איפר השלישי עיטור המסדר הצבאי של מקס יוזף, ובעקבות כך קיבל את תואר האצולה ריטר פון ובר. בשנת 1918 נפצע פון ובר פעמיים בקרב אראס (1918). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון ובר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-13 במאי 1935 מונה פון ובר למפקד גדוד ההדרכה ה-2 של רגימנט הרגלים ה-20, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-62. ב-1 ביולי 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-93. בפרוץ המלחמה היה פון ובר מפקד רגימנט הרגלים ה-93, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-13. ב-16 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-1, וב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה לראש מטה דיוויזיית הפאנצר ה-11. ב-1 בדצמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-7 ביולי 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-17 ברוסיה. ב-19 ביולי 1941 הוא נפצע קשה בלחימה סביב סמולנסק מפגיעת רסיס, וב-20 ביולי 1941 הוא נפטר כתוצאה מפציעתו בבית החולים השדה בקרסני-רוסל. קרל פון ובר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
עד הקצה - ג'סטה 2

עד הקצה ג'סטה 2 הוא סרט קומדיית נעורים ישראלי משנת 2018, בהפקתם של האחים משה ולאון אדרי והילה ערן. הוא מהווה המשך לסרט "ג'סטה". חבורת ג'סטה כבשה את הפסגה. השלישייה העשירה והמפורסמת סיימה את עלילת הסרט הקודם כשהיא בשיא אבל מאז הלכו היחסים והידרדרו. הגאווה של אדם והכסף הגדול הרחיקו את אדם ושחר והם החליטו לקחת הפסקה זה מזו. פיתה שומר על קשרים עם שניהם אבל עסוק באובססיה החדשה שלו לאקסטרים ומשמש כגורו של כושר ופיתוח אפליקציות בתחום. אדם שנחוש להוכיח שהוא יכול גם לבד נופל קורבן לעוקץ מצד כנופיית מתוחכמת המונהגת בידי אשת צללים מסתורית ומאבד את הכל. הגאווה שלו לא תיתן לו לבקש עזרה מחבריו והוא ינסה להסתיר את הנפילה ובכך ידחה מעליו את שחר ופיתה וירחיקם עוד יותר. רק כאשר יתחקה אחר מקורות העוקץ שהפיל אותו ויגלה שהכנופיה מתכננת גורל דומה גם לצמד חבריו. ינסה אדם לחבור אליהם חזרה וביחד להשיב מלחמה. אדם בן ארצי (און רפאלי) - מאוהב בשחר והופך לבן זוגה. שחר (נאיה פדרמן) - חברתו של אדם. יואב "פיתה" (מתן לקס) - החבר של אדם ושחר. שימי דה לוקו (גיא זו-ארץ) - מנהיג חבורת הנוכלים. עבריין צעצוע. בעל פה גדול. מצחיק ושטותניק. תחתיו צמד הבריונים בוקסר ובולדוג. חובב אלימות ואופנועים. חושש עד מוות מסבינה ואן דר חאל בת ה-90, מנהיגת כנופיית העוקץ שנועדה לנשל את חבורת ג'סטה מהונה. קסם (עמי אנידג'ר) גבעול (רודי סעדה) אנה (גילי איצקוביץ) - חניכה חדשה בתוכנית המנטורינג של יואב (פיתה) שואפת להיפטר מחששות וחרדות שמלווים אותה ולכן מוכנה לעבור את תוכנית האקסטרים של גורו הכושר ואיכות החיים. "עד הקצה - ג'סטה 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עד הקצה - ג'סטה 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "עד הקצה - ג'סטה 2", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט עד הקצה - ג'סטה 2 באתר אידיבי עד הקצה - ג'סטה 2 טריילר באתר יוטיוב אינה טוקר, הילד השמן שהפך לסטנדאפיסט הצה"לי הראשון, באתר ynet, 12 ביולי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נורית הילר

נורית הילר (נולדה ב-1960) היא מהרדיולוגיות הבכירות בישראל, מנהלת מכון הדימות ("מכון הרנטגן") ולשעבר סגנית מנהלת בית-החולים הדסה הר הצופים בירושלים. תחום מומחיותה הוא פענוח בדיקות CT ו-MRI של כל מערכות הגוף. נולדה בחיפה וגדלה בבית דתי בקריית-ים. אביה, מרדכי הוזמי, היה חוקר במשטרת ישראל. בעקבות שירות לאומי בבית-חולים החליטה ללמוד רפואה. היא למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, התמחתה ברדיולוגיה אבחנתית (רנטגן) בבית החולים שערי צדק בירושלים והשתלמה בדימות השלד בבית-החולים אלברט איינשטיין בניו יורק. בבית החולים שערי צדק התמחתה בפיענוח בדיקות CT ו-MRI ובשנת 2000 עברה לבית-החולים הדסה. משנת 2007 היא מנהלת את מכון הדימות ("מכון הרנטגן") בבית-החולים הדסה הר הצופים ובמשך חמש שנים שימשה כסגנית מנהלת בית-החולים ואחראית על מערך שעת החירום. פרופ' הילר חברה בהסתדרות הרפואית, בהנהלת איגוד הרדיולוגים בישראל, ומשמשת כסגנית יו"ר הוועדה לבחינות ההתמחות ברדיולוגיה. היא גזברית איגוד הרדיולוגים, יו"ר הוועדה המדעית של הכנס השנתי של איגוד הרדיולוגים הישראלי ומזכירה מדעית של כנס הרדיולוגים הישראלי-צרפתי. במשך שנים היא עוסקת בהוראה ובהדרכת סטודנטים ומתמחים ברדיולוגיה. סטודנטים לרפואה באוניברסיטה העברית דירגו אותה כמרצה מצטיינת. פרופ' הילר פרסמה עשרות מחקרים ומאמרים בתחום הדימות והרדיולוגיה. היא חברה באיגודים בינלאומיים של רדיולוגים, ומשמשת כסוקרת מאמרים עבור עיתונים מקצועיים בתחומה. פרופ' הילר מתגוררת בירושלים, נשואה לרופא השיניים ד"ר חיים הילר, ואם לדנה הילר, אשת-מחשבים בחברת היי-טק. נורית הילר, ברשת החברתית LinkedIn נורית הילר, באתר ResearchGate רשימת מאמרים ומחקרים
פרידריך הרליין

גנרל פרידריך הרליין (בגרמנית: Friedrich Herrlein;‏ 27 באפריל 1889 – 28 ביולי 1974) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הרליין נולד ב-27 באפריל 1889 באהרנברייטשטיין, ובשנת 1910 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-3. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא סופח לרגימנט המילואים של המשמר ה-2, וב-18 ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט. בשנת 1916 הוא נפצע בקרבות, ובפברואר 1917 הוא מונה לשליש בדיוויזיה ה-2. בדצמבר 1917 הוא הועבר לרגימנט המשמר ה-1, ובפברואר 1918 הוא מונה לקצין מטה בחטיבת המילואים של המשמר ה-1. במאי 1918 הוא מונה לקצין במטה הכללי, ב-20 ביוני 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובתום מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין במטה הדיוויזיה ה-224. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, עיטור צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף הרליין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-16, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-65. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-116, וב-1 בינואר 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט. בפרוץ המלחמה היה הרליין מפקד רגימנט הרגלים ה-116, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-9. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 בפברואר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-71. ב-28 במרץ 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-18, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק. באוגוסט 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 ולחמה עמה בקרב לנינגרד, ובאוקטובר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18. ב-22 בספטמבר 1941 הוענק לו על פעולותיו צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 הוא פרש מתפקידו בעקבות מחלה. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 באוקטובר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-55 בגזרה המרכזית. ב-1 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובפברואר 1945 הוא הועבר לעתודת המילואים של ה-OKH. במרץ 1945 הוא שימש כקצין מטה בקבוצת ארמיות דרום, וב-18 באפריל 1945 הוא נפל בשבי הבריטי. ב-17 במאי 1948 שוחרר הרליין מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בגיסן. הרליין ניסה להביא לפיוס בין גרמניה לצרפת, ואף היה חבר בסגל הבונדסוור, עד מותו ב-28 ביולי 1974. מדיה וקבצים בנושא פרידריך הרליין בוויקישיתוף פרידריך הרליין באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ואאל נסאר

ואאל נסאר (בערבית: وائل نصار; ‏1973 – 30 במאי 2004) היה פעיל טרור פלסטיני תושב העיר עזה. נחשב עד לחיסולו בידי ישראל לאחד ממנהיגי גדודי עז א-דין אל קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס. נסאר נולד בשנת 1973 בעיר עזה. מוצא משפחתו מהכפר בית דאס ששכן עד 1948 סמוך לאשדוד. הצטרף לגדודי עז א-דין אל-קסאם במהלך האינתיפדה הראשונה. היה בכלא של הרשות הפלסטינית בשנים 1996–2000. בין פיגועי ההתאבדות שבהם היה מעורב נסאר[דרוש מקור]: הפיגוע במעבר ארז בחודש ינואר 2004, שהיה פיגוע משותף לחמאס, לפת"ח ולג'יהאד האסלאמי; פיגוע ההתאבדות שבוצע על ידי אישה במחסום ארז, בו נהרגו אזרח ישראלי, שני חיילים ושוטר מג"ב; הפיגוע במועדון מייק'ס פלייס בתל אביב, בו נהרגו 3 אזרחים ונפצעו למעלה מ-60; וכן, ניסיון פיגוע באמצעות רפסודת תופת בינואר 2003 נגד ספינת דבור של חיל הים הישראלי. בתחילת דרכו שימש נסאר כמאבטח של מנהיג תנועת החמאס, אחמד יאסין. ממידע שהתקבל עלה נסאר כמי שביצע באוגוסט 1995 פיגוע ירי נגד כוחות צה"ל ותכנן לבצע פיגוע התאבדות. במאי 1996 נעצר על ידי הרשות הפלסטינית ושוחרר לאחר חקירתו. מאז שחרורו על ידי הרשות הפלסטינית הסתמן ואאל נסאר כמפקד החמאס בעיר עזה וסגנו של מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של החמאס. ואאל נאסר חוסל כשמסוקי צה"ל ירו טילים לעבר אופנוע שעליו רכב עם פעיל אחר בחמאס, מוחמד סרסור, ב-30 במאי 2004. ואאל נאסר באתר החמאס גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 161
לוי (אלבום)

לוי הוא אלבומה השני של להקת הדורבנים, שיצא בשנת 2006. מתוך האלבום זכו להצלחה השירים "עוד לילה" ו"כל מה שרצית". בעקבות הצלחת האלבום, זכתה הלקה בתואר "הרכב השנה" במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ. האלבום מציג התפתחות מוזיקלית של הלהקה ביחס לאלבומה הראשון, ומרחיב את מגוון הסגנונות שלה. מוטיב הדיסקו, שליווה את רוב אלבומה הראשון של הלהקה, מופיע גם באלבום זה ("את") אם כי בכמות מופחתת. האלבום כולל, בין השאר, בלדות רוק ("בפורים הזה", "כל מה שרצית"), שירי סמבה ובוסה נובה ("סמבה סתיו") ומקצבים לטינו-אמריקאיים ("צידו האחר", "יום שישי בשש"). בסיסט הלהקה אייל מזיג כינה את האופי המוזיקלי של האלבום "קיבוץ גלויות". באלבום זה ממשיך הקו ההומוריסטי המאפיין את הלהקה, ואף תופס מקום גדול יותר משתפס באלבום הקודם. קו זה ניכר בשיר "הידעת?", המציג רשימת "עובדות" שחלקן פיקטיביות והומוריסטיות לחלוטין, ובקטעי מעבר כמו "ניטרה בוי" ו"שיר מתקופת הבארוק". חברי הלהקה: איתי גלוסקא - שירה וקולות עידו אופק - גיטרות, שירה וקולות גיא מזיג - גיטרות, שירה, קולות, גלוקנשפיל ("פעם אחת") אייל מזיג - גיטרה בס, שירה, קולות, חליל ("שיר בתקופת הבארוק") רון אלמוג - תופים, כלי הקשה וקולות משתתפים נוספים: איתמר גרוס - קלידים רוני עברין - כלי הקשה אריק דוידוב - חצוצרה יאיר סלוצקי - טרומבון עופר פלד - סקסופון וחליל צד אייל הלר - גיטרה קלאסית ("סמבה סתיו", "צידו האחר", "יום שישי בשש") עינב מילר - בסון שחר זיו - קרן יער יוליה סברדלוב - נבל יובל ועומר אופק - קולות ("הידעת") הפקה: הדורבנים - עיבודים והפקה מוזיקלית יוסי חסון - טכנאי הקלטה יועד נבו - עריכה דיגיטלית זהבית לגאלי - הפקה בפועל גלעד לנגר - צילום אולגה אגוזי - ארט נדב ברקן - עיצוב גרפי מידע על האלבום לוי באתר MusicBrainz מור שני‏, אלבום חדש לדורבנים, באתר וואלה, 9 במאי 2006 יוסי חרסונסקי, הדורבנים - לוי, באתר יוסמיוזיק, אוגוסט 2006 שוב הדיסקו כאן: האזינו לקלאסיקות העבריות שבחר גיא מזיג, באתר www.maariv.co.il אלבום חדש לדורבנים - וואלה! תרבות, באתר וואלה!, ‏2006-05-09
הדיוויזיה ה-90 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-90 היא דיוויזיית אימונים של צבא ארצות הברית הכפופה ליחידות המילואים. הדיוויזיה פעלה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושוב במהלך מלחמת העולם השנייה בחזית המערבית, ופורקה בסוף 1945. הדיוויזיה הוקמה מחדש בשנת 1995, וכיום מוצבת בסן אנטוניו, טקסס. הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה, ונשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית, שם לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. בשנת 1919 פורקה הדיוויזיה, אולם היא הוקמה מחדש בשנת 1921. בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויסו כוחות הדיוויזיה, ובאפריל 1944 היא נשלחה לאנגליה. ביוני 1944 נחתו כוחות הדיוויזיה בנורמנדי, ולחמו בקרב על שרבור, ולאחר מכן במבצע קוברה ובקרב פאלז. לאחר מכן לחמו כוחות הדיוויזיה במצור על מץ, ובהמשך השתתפו בקרב הארדנים. במרץ חצו כוחות הדיוויזיה את המוזל, הריין והמיין וכבשו את מיינץ, ולאחר מכן התקדמו ברחבי גרמניה לעבר הסודטים בצ'כוסלובקיה, ואף שחררו את מחנה הריכוז פלוסנבירג. ב-8 במאי 1945 נכנע לכוחות הדיוויזיה אלוף ההפלות הגרמני, אריך הרטמן, יחד עם שאר אנשיו. לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1995 היא הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-90 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-90 (באנגלית)
פרידריך-קרל קרנץ

גנרל פרידריך-קרל קרנץ (בגרמנית: Friedrich-Carl Cranz;‏ 14 בנובמבר 1886 – 24 במרץ 1941), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קרנץ נולד ב-14 בנובמבר 1886 בקולם, ובשנת 1905 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-113 (באדן ה-5), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1914 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובשנת 1915 הוא הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1916 הוא מונה למפקד פלוגה, ולקראת סוף המלחמה הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-45. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף קרנץ לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1928 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 בנובמבר 1930 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-14 (וירטמברג). ב-1 באפריל 1933 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1935 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוגוסט 1936 הוא מונה לראש מחלקה במשרד-הצבא, וב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. עם פרוץ המלחמה מונה קרנץ למפקד הדיוויזיה ה-18, ופיקד עליה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחם קרנץ עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-18, ובשלב השני כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית, וב-29 ביוני 1940 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ופיקד על הסבת הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת בסתיו אותה שנה, אולם ב-24 במרץ 1941 הוא נהרג בתאונת אימונים בנויהאמבר על הקוויז. פרידריך-קרל קרנץ באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
רובאי מהודר

רובאי מהודר (שם מדעי: Ptiloris magnificus) הוא מין של ציפור שיר טרופית ממשפחת העדניים. בטבע הוא מצוי בגינאה החדשה וצפון קווינסלנד באוסטרליה. הרובאי הוא ציפור באורך 34 ס"מ ובעלת דו-צורתיות זוויגית. הזכר שחור ובעל "סינר" על החזה בצבע כחול בוהק המתפשט עד תחתית סנטרו, מה שנתן לו את שמו. תחת החזה ישנו פס שחור ותחתיו פס דק ירקרק והבטן חומה-זהובה. על הראש "כיפה" בצבע כחול בוהק. המקור אפור והפה צהוב. הנקבה לעומתו חומה עם בטן לבנה משורטטת בשחור. היא גם קטנה יותר מהזכר. בעדני זה המאפיין הבולט הוא כנפיו הגדולות נפרשות לצדדים ויוצרות מראה של מניפה גדולה, בעוד הראש מוטל אחורה ומציג את החזה והצוואר הבוהקים במקומו. ואולם העדני לאחר שמצליח לשבות את בת זוגו ולהזדווג איננו עוזר לה במלאכת הקינון וגידול הצעירים כלל. ציפור זו ניזונה ממיני פירות ומפרוקי רגליים החיים ביער. P. m. alberti P. m. magnificus המין רובאי מזרחי (Ptiloris intercedens) בעבר נחשב לתת-מין של רובאי זה. מדיה וקבצים בנושא רובאי מהודר בוויקישיתוף רובאי מהודר, באתר ITIS (באנגלית) רובאי מהודר, באתר NCBI (באנגלית) רובאי מהודר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רובאי מהודר, באתר GBIF (באנגלית) רובאי מהודר באתר הרשימה האדומה של IUCN