laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שבת בשבתו

שבת בשבתו הוא עלון שבת המיועד למגזר הציוני דתי, היוצא לאור על ידי מכון צומת. ראשיתו של העלון, שהיה הראשון מבין עלוני השבת במתכונת הפופולרית כיום, בשנת תשמ"ד (1984), כאשר הסתדרות הפועל המזרחי קיבלה הקצאת כספים ייחודית עבור נושאי תרבות. הרב ד"ר יצחק אלפסי, שקיבל את ההצעה לפתח יוזמה רעיונית כלשהי לשימוש בכסף, הציע להקים עלון שבועי שיעסוק בנושאי יהדות בפורמט קטן, "ארבעה עמודים שבאמצעות קיפול נוסף ניתן להכניס לכיס". העלון החל להופיע בעריכתו בשבת פרשת וישב, כ"א בכסלו ה'תשמ"ה (14 בדצמבר 1984). (לקראת הוצאת כרך א' של העלון, השלים הרב ד"ר אלפסי את העלונים החסרים לפרשיות בראשית-וישלח). בתחילת שנת ה'תשנ"ד (1993) עבר העלון לרשותו של מכון "צֹמת" (צוותי מדע ותורה) בראשותו של הרב ישראל רוזן. בגיליון ראש השנה ה'תשס"ג (ספטמבר 2002) קיבל העלון את הפורמט הנוכחי. העלון כולל מאמרים המתייחסים לפרשת השבוע, חסידות, הלכה, סיפור לילדים, סקירה על דמות מן הציונות הדתית, תולדות ההתיישבות בארץ ועוד, מלבד כמה מדורים קבועים. מגוון הכותבים בגיליון הוא רחב, אך בעיקר כותבים בו רבנים המתגוררים בגוש עציון וכן מלמדים בישיבת הר עציון. העלון הוא בעל זיקה לתנועת המפד"ל. בין הכותבים הבולטים: הרב ישראל רוזן. ב-2005 הצטרף אל הכותבים מן הזווית הפוליטית, יו"ר המפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב. העלון מומן תחילה על ידי הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל ולאחר מכן עבר לניהול עסקי של משרד הפרסום 'גל-אורן'. לאחר גיליון 1678 שיצא בשבת פרשת קרח, ל' בסיוון ה'תשע"ז (24 ביוני 2017), הופסקה הוצאת העלון, 33 שנים לאחר הופעתו הראשונה. זאת בשל אילוצים כלכליים. כעבור 9 חודשים, לקראת שבת פרשת צו ב-ח' בניסן ה'תשע"ח (24 במרץ 2018) חודשה הוצאת העלון לאור (גיליון 1679), הפעם בעריכת יוסף ארנפלד (הרב רוזן נפטר ב-2 בנובמבר 2017) ובהוצאת משרד הפרסום גל אורן לרנר (איחוד בין משרדי גל אורן והמשרד של אבי לרנר). הפורמט החדש שונה מקודמו בכך שנוספו לו ראיון ומדור ברנז'ה (מעין מדור רכילות) וגדלו שטחי הפרסום. באלול ה'תשע"ט (ספטמבר 2019) התמזג העלון ישע שלנו לתוך "שבת בשבתו". ארכיון עלוני שבת בשבתו האתר של מכון צומת - המכון שמוציא לאור את העלון יואל רפל, עיתוני בתי הכנסת, קשר, 1991 אריה יואלי, ‏מחיה המתים: העלון שבת בשבתו חוזר לפעילות, באתר "סרוגים", 21 במרץ 2018 'שבת בשבתו' ו'יש"ע שלנו' מתמזגים, 25 בספטמבר 2019, באתר כיפה
קהולנה

קהולנה (בבנגלית: খুলনা) היא העיר השלישית בגודלה בבנגלדש, ומשמשת כבירת מחוז קהולנה ונפת קהולנה. העיר שוכנת לגדות נהר רופסה (Rupsa), ובה אחד מנמלי הנהר הגדולים במדינה. הנמל הימי במונגלה, הנמל השני בגודלו בבנגלדש, שוכן כ-48 קילומטרים דרומית לעיר. העיר נחשבת לשער הכניסה ליער סונדרבאנס, קווי אוניית קיטור פועלים מקהולנה לסונדרבאנס שבו אוכלוסייה של טיגריס בנגלי. עיר המסגדים בגרהאט שהוכרזה כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו שוכנת דרומית לקהולנה. קהולנה היא המרכז הכלכלי השלישי בגודלו בבנגלדש, וממוקמים בה מפעלי תעשייה כבדה וקלה. הסקטורים העיקריים הם ייצור סוכר, יוטה וכימיקלים, אריזת דגים ופירות ים, עיבוד מזון ובניית ספינות. האזור הוגדר כאזור עיבוד לייצוא (מין אזור סחר חופשי) דבר שהביא להשקעות זרות משמעותיות. רכבת בנגלדש מפעילה רכבות מקהולנה לבירה דאקה ולערים נוספות. נמל התעופה ג'סוריי השוכן כ-71 ק"מ צפונית למרכז העיר הוא נמל התעופה היחיד באזור, מספר חברות תעופה מפעילות ממנו טיסות לדאקה. מדיה וקבצים בנושא קהולנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קהולנה קהולנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אליזבת גרייסן

אליזבת גרייסן (באנגלית: Elizabeth Gracen; נולדה ב-3 באפריל 1961) היא שחקנית אמריקאית. גרייסן נולדה בארקנסו. ב-1982 נבחרה למיס אמריקה כנציגת ארקנסו, ומימננה לימודי משחק בניו יורק בעזרת הפרס הכספי. לאחר מכן היא עברה להוליווד על מנת להתחיל קריירה במשחק. היא שיחקה ב-1984 בסרט "ליסה" לצד ג'פרי טמבור. ב-1992 היא שיחקה באחד התפקידים בסדרה איש הנצח והצטלמה בעירום עבור מגזין פלייבוי. ב-1996 שיחקה במותחן "עדה לרצח" בכיכובה של הילרי סוונק. היא שיחקה גם במספר סדרות טלוויזיה ובין היתר ב-2002 הופיעה בפרק של הסדרה מכושפות. היא נשואה בפעם השלישית וב-2005 נולדה בתה. מדיה וקבצים בנושא אליזבת גרייסן בוויקישיתוף אליזבת גרייסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אליזבת גרייסן, באתר AllMovie (באנגלית) אליזבת גרייסן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אליזבת גרייסן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נינו גאלוביץ'

נינו גאלוביץ' (נולד ב-6 ביולי 1992) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בארוקה בעמדת הבלם. גאלוביץ' הוא בוגר מחלקת הנוער של ר.נ.ק. ספליט. ב-10 בספטמבר 2011 גאלוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה במשחק הליגה נגד ואראז'דין. בעונתו הראשונה התקשה לקבל את ההזדמנות בהרכב בגלל העדפתו של המאמן לתת את חולצת ההרכב לשחקנים מנוסים יותר. את עונת 2012/2013 התחיל כשחקן הרכב, אך במהלך העונה הגיע מאמן חדש לקבוצה ומעמדו של גאלוביץ' התערער. בעונת 2014/2015 הצליח לבסס את מעמדו בהרכב הקבוצה ושיחק 33 משחקים ואף קיבל את סרט הקפטן. בקיץ 2015 הושאל לסלאבן בלופו לתקופה של חצי עונה. בינואר 2016 חזר לספליט, אך ישב ביציע עד לסיום העונה עקב מחלוקות כספיות עם ההנהלה. ב-6 ביולי 2016 חתם במ.ס. אשדוד. ב-19 בדצמבר 2016 שוחרר מהקבוצה. בינואר 2017 חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית. שם שיחק במשך שנתיים, אז עבר לסגאן טוסו היפנית. ב-16 ביולי 2019 הושאל לדינמו מינסק. ב-18 בינואר 2020 חתם ברייקה לשנה וחצי. ב-28 בינואר 2022 חתם בארוקה. נינו גאלוביץ', באתר Transfermarkt נינו גאלוביץ', באתר Soccerway נינו גאלוביץ', באתר WorldFootball.net נינו גאלוביץ', באתר FootballDatabase.eu רועי זריהן, ‏נינו גאלוביץ' חתם ל-3 שנים במ.ס. אשדוד, באתר ערוץ הספורט, 6 ביולי 2016 יניב טוכמן‏, מ.ס. אשדוד: תביעתו של ניר קלינגר בסך 700 אלף שקלים נדחתה, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2016
ברסאנט צלינה

ברסאנט צלינה (נולד ב-9 בספטמבר 1996) הוא כדורגלן קוסובני המשחק בעמדת הקשר התוקף בא.י.ק סולנה ובנבחרת קוסובו. צלינה נולד בפריזרן, קוסובו, יוגוסלביה ובגיל שנתיים עזב עם משפחתו לדראמן שבנורווגיה. בגיל 11 התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של סטרומסגודסט המקומית. בגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של מנצ'סטר סיטי. ב-1 ביולי 2014 צלינה חתם ל-3 שנים במנצ'סטר סיטי. באותה תקופה עבר ניתוח עקב פציעה ולאחר שסיים את תהליך השיקום הצטרף לקבוצת הנוער של המועדון. בדצמבר 2014 נקרא לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת עקב עומס המשחקים של הקבוצה באותה העת, אך לא זכה לדקות משחק. צלינה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הסיטי במשחק ידידות נגד המבורג במהלך מחנה אימון שנערך באבו דאבי. ב-9 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הסיטי במסגרת רשמית בניצחון 0–3 נגד נוריץ' סיטי במסגרת גביע ה-FA. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בהפסד 1–3 ללסטר סיטי ואף בישל את השער היחיד של סיטי במשחק לסרחיו אגוארו. בקיץ 2016 הושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית. בקיץ 2017 הושאל לאיפסוויץ' טאון. ב-31 ביולי 2018 חתם לארבע עונות בסוונסי סיטי תמורת 3 מיליון פאונד. ארבעה ימים לאחר החתימה, צלינה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שפילד יונייטד. ב-9 בספטמבר 2020, צלינה חתם בדיז'ון מליגת העל הצרפתית. ב-31 באוגוסט 2021 חזר לקדנציה שנייה באיפסוויץ' טאון. בצעירותו, שיחק צלינה בכל נבחרות הנוער של נורווגיה. לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מיוחד מפיפ"א לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, צלינה זומן לסגל הנבחרת לקראת משחקה הראשון נגד האיטי שנערך ב-5 במרץ 2014. ב-7 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד עומאן. בינואר 2015 חשף כי דחה זימון מנבחרת נורווגיה בטענה כי הוא מעוניין להמשיך לייצג את קוסובו. ב-13 בנובמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד אלבניה. מדיה וקבצים בנושא ברסאנט צלינה בוויקישיתוף ברסאנט צלינה, באתר Transfermarkt ברסאנט צלינה, באתר Soccerway ברסאנט צלינה, באתר BDFutbol ברסאנט צלינה, באתר WorldFootball.net ברסאנט צלינה, באתר National Football Teams ברסאנט צלינה, באתר FootballDatabase.eu ברסאנט צלינה, באתר ESPN
רב אבדימי בר חמא בר חסא

רַב אַבְדֵּימִי בַּר חַמָּא בַּר חַסָּא או: רַב אַבְדֵּימִי בַּר חַמָּא בַּר דוֹסָּא היה אמורא מבעלי האגדה שזמנו ומקומו לא נודעו במדויק, אך נראה שהיה מאמוראי בבל, כי דבריו נזכרים רק בתלמוד הבבלי ולא בתלמוד הירושלמי הארצישראלי. הוא פירש כפשוטה את תחתית ההר בפסוק המתאר את טרום מעמד הר סיני "ויתיצבו בתחתית ההר" (ספר שמות, פרק י"ט, פסוק י"ז), כתוצאה מקריאה זו בפסוק דרש: ”מלמד שכפה הקדוש ברוך הוא עליהם את ההר כגיגית ואמר להם אם אתם מקבלים התורה מוטב ואם לאו שם תהא קבורתכם”. אמורא אחר, רב אחא בר יעקב, העלה מדרשה זו לימוד זכות על מי שעברו על חוקי התורה, כי קיבלו אותה באונס ולכן אינה מחייבת אותם. אך רבא סייג זאת לתקופה שעד ימי אחשוורוש שבה לפי מסורת חז"ל קיבלו היהודים את התורה כמסמך מחייב, מרצון. עוד דרש: ”מאי דכתיב "לא בשמים היא ולא מעבר לים היא"? - לא בשמים היא, שאם בשמים היא אתה צריך לעלות אחריה ואם מעבר לים היא אתה צריך לעבור אחריה”. ”כל העוסק בתורה הקב"ה עושה לו חפציו שנאמר כי אם בתורת ה' חפצו”. חנוך אלבק, מבוא לתלמודים, תל אביב: דביר, תשכ"ט. נספח א לפרק שישי: אמוראים שלא ידוע זמנם, עמ' 611 "אַבְדֵּימִי בַּר חַמָּא בַּר חַסָּא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 13, באתר היברובוקס הרב אהרן הימן, "ר' אבדימי בר חמא בר חסא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט הרב יהודה אדרי, "ר' אַבְדִּימֵי בַּר חָמָא (בַּר חַסָּא)", בנתיב האמוראים, ירושלים תש"מ, עמ' 29, באתר אוצר החכמה תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף פ"ח, עמוד א' ספר דברים, פרק ל', פסוק י"ב תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף נ"ה, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ט, עמוד א'
פרוסידיס

פרוסידיס הוא סטודיו אנימציה צרפתי, שנוסד על ידי אלבר בארייה, אשר בין היתר הפיק את סדרות החינוך "היה היה" האדם (1978), החלל (1982), החיים (1987), האמריקות (1991), המגלים (1994), החוקרים (1996), כדור הארץ (2008) וחפצים (2024). הסדרות של סטודיו זה נמכרות בלמעלה מ-100 מדינות. אתר האינטרנט הרשמי של פרוסידיס "פרוסידיס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האתר הרשמי
נדיה רייזנברג

נדיה רייזנברג (בליטאית: Nadia Reisenberg ‏ 14 ביולי 1904 - 10 ביוני 1983) הייתה פסנתרנית יהודיה-אמריקאית ילידת ליטא. רייזנברג נולדה בווילנה ולמדה אצל ליאוניד ניקולאייב בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בעקבות המהומות של מהפכת אוקטובר, חזרו היא ומשפחתה לווילנה, ומשם נסעו לוורשה וגרמניה. בסופו של דבר הגיעו לניו יורק בשנת 1922 ושם השתקעו. רייזנברג הופיעה בקונצרטים במהלך שנות ה-20' של המאה ה-20, בעיקר עם אחותה, קלרה רוקמור, אבל בשנת 1930 חזרה ללימודים ובחרה ביוזף הופמן כמורה. פעילותה הקונצרטית של רייזנברג התרחשה בשנות ה-40. בעיקר זכתה לשבחים על סדרת הקונצרטים שלה שהקיפו את כל הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט, בניצוח אלפרד ולנשטיין, לרשת הרדיו WOR. הקונצרטים שודרו בעונת 1939/40. הקונצרטים הללו "יצרו היסטוריית רדיו". במרץ 1962 ביקרה נדיה רייזנברג בישראל ונתנה כיתות אמן לפסנתרנים צעירים באקדמיה למוזיקה בירושלים וביוני של אותה שנה חזרה לאקדמיה לקורס קיץ עד ספטמבר 1962. לצדה הגישה כיתות אמן וקורס קיץ הזמרת ג'ני טוראל. רייזנברג המשיכה להופיע עד סוף חייה, ובקרנגי הול הופיעה 22 פעמים בסך הכל. אף כי בדרך כלל ניגנה כסולנית עם הפילהרמונית של ניו יורק, הופיעה גם בשני רסיטלים באולם: בתוכנית שכולה יצירות צ'ייקובסקי ב-13 בנובמבר 1943, לציון יובל החמישים למות המלחין, ובתוכנית של רפרטואר לא ידוע ב-21 בנובמבר 1947. בשנים הבאות, לימדה רייזנברג בג'וליארד וישבה לעיתים קרובות בחבר השופטים של תחרות לוונטריט. בין תלמידיה הנודעים אלנה ברסלווסקי, רמי בר-ניב, ריצ'רד גוד והרופא ריצ'רד קוגן. בנה, מבקר המוזיקה רוברט שרמן מלמד קורסים ב"עסקי המוזיקה" בג'וליארד ולפני כן כתב ביקורת מוזיקה לניו יורק טיימס במשך ארבעים שנה. הוא ובנה השני, אלכסנדר, כתבו יחד ביוגרפיה של אמם, "Nadia Reisenberg: A Musician's Scrapbook" ‏(1985). מאז 2002 מתקיים טקס הענקת פרס נדיה רייזנברג לרסיטל, במימון קרן נדיה רייזנברג וקלרה רוקמור. הטקס מתקיים כל שנתיים בבית הספר מאנס למוזיקה בניו יורק. רייזנברג ומשפחתה היו יהודים. נדיה רייזנברג נפטרה בשנת 1983 בניו יורק, שנה וחצי לאחר הופעתה האחרונה בקרנגי הול. נדיה רייזנברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נדיה רייזנברג, באתר AllMusic (באנגלית) נדיה רייזנברג, באתר MusicBrainz (באנגלית) נדיה רייזנברג, באתר Discogs (באנגלית) נדיה רייזנברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Nadia Reisenberg Collection at the International Piano Archives|International Piano Archives at Maryland] The Nadia Reisenberg & Clara Rockmore Foundation "Chopin helps Nadia Reisenberg, a forgotten pianist, come back to life" by Anthony Tommasini, The New York Times (5 January 2009) נדיה רייזנברג, בביצוע Nadia Reisenberg plays Haydn, סרטון באתר יוטיוב, Piano Sonata No. 52 (Haydn)|Piano Sonata No. 52 ידיעה, "מורות אורחות באקדמיה למוזיקה", דבר, 27 במרץ 1962 "ז'ני טורל ונדיה רייזנברג לאקדמיה למוסיקה בבירה", מעריב, 29 במרץ 1962 Nadia Reisenberg by Harriet Feinberg, Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia ["http://www.nadiareisenberg-clararockmore.org/aboutus.htm About us"] Nadia Reisenberg by Harriet Feinberg, Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia
אולכסנדר זינצ'נקו

אולכסנדר זינצ'נקו (באוקראינית: Олександр Володимирович Зінченко; נולד ב-15 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר והמגן השמאלי בארסנל ובנבחרת אוקראינה. זינצ'נקו הוא בוגר מחלקת הנוער של שחטאר דונצק עימה השתתף בליגת האלופות לנוער בעונת 2013/2014 והיה שותף בכל משחקי הקבוצה שהגיעה עד לשמינית הגמר בו נעצרה על ידי ארסנל. בינואר 2015 הצטרף לאופה מליגת העל הרוסית. ב-20 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד פ.צ. קרסנודאר. ב-4 ביולי 2016 חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג, והושאל לפ.ס.וו. איינדהובן לעונה אחת, שלאחריה חזר למנצ'סטר סיטי. בעונת 2017/2018 זינצ'נקו היה חלק מהזכייה של מנצ'סטר סיטי באליפות הפרמייר ליג, באותה עונה פפ גוארדיולה החל להשתמש בזינצ'נקו כמגן שמאלי, זינצ'נקו ערך 8 הופעות ליגה באותה עונה. באוגוסט 2018 זינצ'נקו דחה הצעה מקבוצת וולברהמפטון וונדררס על מנת להילחם על מקומו במנצ'סטר סיטי. בחלק השני של עונת 2018/2019 זינצ'נקו היה שחקן קבוע בהרכב של מנצ'סטר סיטי והרשים בתפקודו כמגן שמאלי על אף שזו לא העמדה הטבעית שלו. הוא שיחק במרבית המשחקים בחצי השני של העונה, ועזר לקבוצה לזכות באליפות שנייה ברציפות, בגביע האנגלי ובגביע הליגה האנגלי. את שער הבכורה בקבוצה הבקיע במשחק הגביע האנגלי ב-9 בינואר 2019. ב-20 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לסוף עונת 2023/2024. ב-18 ביולי 2022 חתם בארסנל תמורת 30 מיליון אירו עד 2026. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-5 באוגוסט, בניצחון 0–2 על קריסטל פאלאס. ב-18 בפברואר 2023 כבש שער בכורה בניצחון 2–4 על אסטון וילה. ב-12 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה הבוגרת במסגרת מוקדמות יורו 2016 נגד ספרד. ב-29 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 4–3 על רומניה, והפך לכדורגלן הצעיר ביותר שכובש במדי נבחרת אוקראינה. זינצ'נקו נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016, בה לקח חלק בכל שלושת משחקי הנבחרת בתחרות. ביורו 2020 היה זינצ'נקו בין שחקני המפתח של נבחרת אוקראינה, הוא נטל חלק בכל חמשת משחקיה בטורניר. הבקיע שער אחד - במשחק שמינית הגמר נגד שוודיה. באותו המשחק גם בישל את שער הניצחון, אותו הבקיע ארט דובביק. נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.. לקח חלק בכל שלושת משחקי הנבחרת בתחרות. מנצ'סטר סיטי אליפות אנגליה (5): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022 גביע הפוטבול ליג (3): 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021 גביע ה-FA‏ (1): 2018/2019 מגן הקהילה (2): 2018, 2019 ארסנל מגן הקהילה: 2023 מדיה וקבצים בנושא אולכסנדר זינצ'נקו בוויקישיתוף אולכסנדר זינצ'נקו, ברשת החברתית אינסטגרם אולכסנדר זינצ'נקו, באתר Transfermarkt אולכסנדר זינצ'נקו, באתר Soccerway אולכסנדר זינצ'נקו, באתר BDFutbol אולכסנדר זינצ'נקו, באתר WorldFootball.net אולכסנדר זינצ'נקו, באתר National Football Teams אולכסנדר זינצ'נקו, באתר FootballDatabase.eu אולכסנדר זינצ'נקו, באתר ESPN נשיא אוקראינה זלנסקי: "כולנו אוהדים של זינצ'נקו" Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
אמברואז פרה

אמברואז פרה (בצרפתית: Ambroise Paré‏; סביב 1510 – 1590) היה כירורג צרפתי, מהרופאים הבולטים בעידן הרנסאנס. שמו של פרה הלך לפניו בכל רחבי אירופה, לא רק בזכות היותו רופא מצוין אלא גם בזכות יחסו ההומני למטופליו. נחשב לאבי הרפואה הכירורגית המודרנית ומגדולי המנתחים. פרה נולד בלאוואל שבצרפת. בגיל 23 עבר לפריז. את הכשרתו הרפואית באנטומיה ובכירורגיה רכש בבית החולים הידוע הול דיה, שם שימש כשוליה. לאחר מכן הפך לכירורג צבאי, תפקיד אותו מילא בהצלחה מרובה במשך 15 השנים הבאות. הצלחותיו הרפואיות הקנו לו מוניטין גם מחוץ לצבא, ובהמשך התמנה למשרת הכירורג המלכותי בחצרו של המלך אנרי השני. הוא התמיד במשרה זו גם בחצר יורשיו המלכים פרנסואה השני, שארל התשיעי ואנרי השלישי. במסגרת התנסויותיו בצבא פיתח שיטות טיפול חדשניות. כך למשל, באותה תקופה, הטיפול המקובל בפציעות ירי היה צריבתם בשמן רותח, וזאת מתוך אמונה כי האזור הפצוע מורעל. באחת הפעמים שבהם טיפל בחייל, אזל השמן הרותח ופרה החליט לנסות תחליף. הוא יצר תערובת של חלמון ביצה, שמן ורדים וטרפנטין, משח אותה על הפצע ואז חבש אותו. להפתעתו, פרה גילה כי הטיפול האלטרנטיבי הוביל להחלמה מהירה יותר מזה שהוכיח הטיפול הקונבנציונלי. את מסקנותיו פרסם ב-1545, אולם אלו התקבלו בתחילה בבוז על ידי הקהילה הרפואית משום שנכתבו בשפה הצרפתית ולא בלטינית, כפי שהיה מקובל באותה תקופה. מצד שני הייתה זו הפעם הראשונה שספרות מקצועית בתחום הרפואה נכתבה בשפה הנגישה לקהל הרחב, והודות לכך זכה פרה למוניטין גם מחוץ לחוג המדעי. מדיה וקבצים בנושא אמברואז פרה בוויקישיתוף אמברואז פרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמנדה נונס

אמנדה נונס (בפורטוגזית: Amanda Nunes; נולדה ב-30 במאי 1988) ידועה גם בכינוי 'הלביאה' (The Lioness) היא לוחמת MMA ברזילאית, ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) במשקל תרנגול ואלופת העולם הנוכחית במשקל נוצה. נונס היא האישה הברזילאית האלופה הראשונה של ה-UFC, וכן הלהט"בית המוצהרת הראשונה (מקטגורית גברים ונשים) שזכתה באליפות העולם ב-UFC. כמו כן, היא האישה הראשונה בתולדות ה-UFC להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות וכן האישה הראשונה להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות במקביל (והשלישית בסך הכל לאחר קונור מקגרגור הראשון ודניאל קורמייה השני). נונס גדלה בעיירה קטנה הסמוכה לסלבדור, ברזיל. בגיל 7 החלה ללמוד קארטה, ובגיל הבגרות החלה להתאמן באגרוף ובג'ו ג'יטסו ברזילאי. לנונס חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי, וחגורה חומה בג'ודו. נונס החלה את קריירת ה-MMA שלה במרץ 2008. בינואר 2011 החלה להילחם במסגרת סטרייקפורס (אנ') והביסה בקרב הראשון שלה את ג'וליה באד באמצעות נוקאאוט טכני תוך 14 שניות בלבד. ביולי 2012, החלה להילחם במסגרת Invicta FC (אנ') ובאוגוסט 2013, החלה להילחם במסגרת ה-UFC. ב-9 ביולי 2016, זכתה בתואר אלופת העולם במסגרת אירוע UFC 200 (אנ') לאחר שניצחה את מישה טייט. ב-30 בדצמבר 2016, במסגרת אירוע UFC 207 (אנ'), הגנה נונס על תוארה לאחר שהביסה את רונדה ראוזי בנוקאאוט טכני, לאחר 48 שניות מפתיחת הסיבוב הראשון של הקרב. ב-8 ביולי 2017, נונס הייתה אמורה להגן על תואר האליפות מול הלוחמת ולנטינה שבצ'נקו במסגרת אירוע UFC 213 (אנ'), אולם מספר שעות לפני תחילת הקרב, נונס הודיעה כי אינה מרגישה טוב ולכן הקרב בוטל. ב-9 בספטמבר 2017, במסגרת אירוע UFC 215, נלחמה נגד שבצ'נקו וניצחה אותה בהחלטת שופטים חצויה. ב-12 במאי 2018, במסגרת אירוע UFC 224, נלחמה נגד רקל פנינגטון וניצחה אותה בנוקאאוט טכני. ב-29 בדצמבר 2018, עלתה לקטגורית משקל נוצה על מנת להילחם מול האלופה בקטגוריה זו, כריס סייבורג. נונס ניצחה את סייבורג בנוקאאוט בסיבוב הראשון ובכך הפכה לאישה הראשונה בתולדות ה-UFC להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות וכן האישה הראשונה להחזיק בשתי אליפויות בקטגוריות משקל שונות במקביל. נונס היא הלוחמת השלישית בתולדות ה-UFC שמחזיקה בשני תארים במקביל, לאחר קונור מקגרגור הראשון ודניאל קורמייה השני. נכון לספטמבר 2020, מאזן הקרבות של נונס עומד על 21 ניצחונות ו-4 הפסדים. נכון לספטמבר 2020, נונס מדורגת במקום הראשון ברשימת הלוחמות הטובות ביותר (בכל קטגוריות המשקל) של ה-UFC. נונס חיה בניו ג'רזי, ארצות הברית ומנהלת מערכת יחסים עם נינה אנסרוף (אנ'), לוחמת MMA במשקל קש שחתומה גם היא בארגון ה-UFC. מישה טייט רונדה ראוזי הולי הולם מדיה וקבצים בנושא אמנדה נונס בוויקישיתוף אמנדה נונס, ברשת החברתית פייסבוק אמנדה נונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמנדה נונס, ברשת החברתית אינסטגרם אמנדה נונס, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) אמנדה נונס, באתר שרדוג אמנדה נונס, באתר טאפולוגי ריאיון עם אמנדה נונס - ערוץ היוטיוב של ה-UFC אמנדה נונס נגד רונדה ראוזי - הקרב המלא (אירוע UFC 207) - אתר האינטרנט של ערוץ הספורט Amanda Nunes ill, out of UFC 213 main event, mmafighting UFC FIGHER RANKINGS
ישראל גליס

אברהם ישראל גֵּליס (נולד בט' בשבט ה'תשי"א, 16 בינואר 1951) הוא עיתונאי, סופר ושדרן רדיו חרדי ירושלמי. גליס, דור עשירי בירושלים, נולד וגדל בשכונת מאה שערים, ליעקב גליס, שהיה אחד מעורכי עיתון "המודיע". למד בתלמוד תורה במאה שערים, והמשיך אצל סבו הרב יעקב מלמד קלמנוביץ' ובתלמוד תורה עץ חיים. הוריו ביקשו שילמד גם לימודים כללים והעבירו אותו לתלמוד תורה בבית הספר שילה. לאחר מכן למד בישיבת תפארת צבי וישיבת חברון. גליס היה רכז מערכת וכתב בעיתון "יתד נאמן" ועזב כשהחל המאבק עם החסידים. הוא המשיך לכתוב עבור השבועונים "משפחה" ו"ערב שבת". במשך 16 שנה היה מגיש את תוכנית הרדיו "מלווה מלכה" ברשת ב' של קול ישראל, מחצות מוצאי שבת ועד השעה שלוש בבוקר, עד סגירת רשות השידור ובנוסף שידר בערוץ 7 ומגיש תוכנית שבועית בשם "גליס מירושלים" ברדיו קול חי. כיום הוא רב ומרצה המתמצא בידיעת עברה של העיר ירושלים. גליס שימש כחבר המועצה הישראלית לקולנוע מטעם הציבור החרדי ובשנת 2012, החליטה שרת התרבות והספורט לימור ליבנת לא להאריך את כהונתו בגלל ביקורתו הנוקבת נגד הקולנוע הישראלי. בשנת 2022 זכה באות יקיר העיר ירושלים. גליס נשוי לרחל (למשפחת שפירא) ולהם שני בנים ושש בנות. שכונות בירושלים, ירושלים: המכון לחקר ירושלים, 1987 שבעים שנות תורה ומוסר: מסלבודקא לחברון וירושלים, 1994 כנסת ישראל: ישיבת חברון כנסת ישראל, קוים לתולדותיה מסלבודקא ועד לגבעת מרדכי, 2009 מדריך כרטא - קברי צדיקים בארץ ישראל: תהלים, סגולות, תפילות, הוצאת כרטא, 2005 הוד והדר: ספר אלבומי על בתי הכנסת בארץ ישראל , הוצאת כרטא, 2011 נחמן סלצר, האיש לנו בירושלים, הוצאת שער, 2021. ישראל גליס, ברשת החברתית פייסבוק טורי דעות של הרב גליס באתר כיכר השבת טורי דעות באתר רדיו קול חי הרב אברהם ישראל גליס - תרבות ופנאי (ספר), ראיון בעיתון בשבע. עפרה לקס, עניין אישי עם הרב אברהם ישראל גליס, באתר ערוץ 7, 4 באוגוסט 2017 סטלה קורין-ליבר, רב מדליק - ראיון עם ישראל גליס, מעריב, 13 באוקטובר 1989, עמ' 16 ו-19 עניין אישי עם הרב אברהם ישראל גליס, באתר ערוץ 7 איגוד במאי הקולנוע והטלוויזיה - שרת התרבות החליטה: הרב ישראל גליס לא יישאר במועצת הקולנוע, באתר www.directorsguild.org.il (ארכיון) נגה משל, "ברכות בשקל": איך קרה שקברי צדיקים עברו מהפך ממקום קדוש לשוק פרוע?, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2008
ורד שפר

ורד שפר (נולדה ב-6 בפברואר 1962) היא שופטת ישראלית בדימוס, שכיהנה כנשיאת בית הדין האזורי לעבודה בנצרת. מלכת היופי של ישראל לשנת 1979 שפר נולדה בחיפה כורד פולגר. במהלך שירותה הצבאי שימשה כקצינה. בשנת 1979 נבחרה כמלכת היופי של ישראל. בשנת 1986 סיימה לימודיי משפטים באוניברסיטת תל אביב, היא עבדה תקופה מסוימת כעורכת דין. ב-1994 מונתה לרשמת בית הדין לעבודה בנצרת, ב-1997 מונתה לשופטת בבית הדין, וב-2006 מונתה לנשיאתו. בשנת 2019 פרשה מכס השיפוט. נשואה ואם לשלושה בנים ומתגוררת במנוף. ורד שפר, ברשת החברתית פייסבוק ורד שפר, באתר הרשות השופטת מלכת היופי - שנות ה-70 תמונה של ורד פולגר מלכת היופי, מעריב, 12 ביולי 1979 דליה בן-ארי, מסכמים עשור: שנות ה-70, תחרות מלכת היופי של ישראל מסכמת שישה עשורים. והשבוע: העשור השלישי - שנות השבעים, באתר Xnet‏, 29 במרץ 2011
מתיו מארש (שחקן)

מתיו מארש (באנגלית: Matthew Marsh; נולד ב-8 ביולי 1954) הוא שחקן אנגלי. מארש נולד בלונדון. הוא אחיו הבכור של ג'ון מארש חבר להקת הדאנס "The Beloved" (אנ'). בקולנוע הופיע מארש בסרטים "הפרוטוקול הרביעי" (1987), "קשר השתיקה" (1989), "המסע אל הרי הירח" (1990), "Alambrado" (מ-1991), "Dirty Weekend" (מ-1993), "משחקי ריגול" (2001), "מירנדה (2002), "באד קומפני" (2002), "החשוד" (2003) ובסרט "An American Haunting" (מ-2005). ב-2011 גילם מארש את דמותו של שר החוץ האמריקאי אלכסנדר הייג בסרט "אשת הברזל". ב-2005 כיכב מארש בתפקיד סיימון יואיט בעונה הראשונה של הסדרה הסאטירית "The Thick of It". בטלוויזיה כיכב מארש לצדה של אמנדה ברטון בסדרה "The Commander". ב-2007 הופיע בעונה השישית של סדרת הריגול "ספוקס", וב-2008 השתתף בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה "לואיס". עוד הופיע פעמיים בפרקים בסדרה "רציחות במידסומר" (בפרק "Painted Blood" בעונה השישית, ובפרק "They Seek Him Here" בעוה העשירית). בסדרה הקומית "ננס אדום" שיחק מארש בפרק "Holoship", ובסדרה "Game On" שיחק בתפקיד בריאן קנדי בפרק "Tangerine Candy Floss and Herne Bay Rock" בשנת 1996. ב-1985 גילם את דמותו של הזמר אלטון ג'ון בסרט הטלוויזיה "ג'ון ויוקו: סיפור אהבה" (אנ'). התפקידים של מארש בתיאטרון כוללים את המחזה "קופנהגן" ב-1998, והמחזה "Blood and Gifts" בשנת 2010. הוא גילם את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל במחזה "Turning Point" מאת מייקל דובס ששודר בטלוויזיה בערוץ Sky Arts. הסיפור מתאר מפגש בשנת 1938 בין ראש הממשלה לעתיד והמרגל הסובייטי גאי ברג'ס, שהיה אז צעיר העובד ב-BBC. את דמותו של ברג'ס גילם בנדיקט קמברבאץ', איתו עבד מארש קודם לכן ב-2004 בסרט הטלוויזיה זוכה השבחים "הוקינג". ב-2014 הופיע מארש בתפקיד פרנטה מלך נאפולי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י". מתיו מארש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מתיו מארש, באתר AllMovie (באנגלית) מתיו מארש, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "The Day Churchill Met Traitor Guy Burgess". Daily Express. London. 12 באוגוסט 2009. נבדק ב-22 בספטמבר 2011. {{cite news}}: (עזרה)
מתיו מארש

האם התכוונתם ל... מתיו מארש (נהג מרוצים) (אנ') – נולד ב-1968, נהג מרוץ בריטי מתיו מארש (שחקן) – (נולד ב-1954) שחקן אנגלי מתיו מארש (מתאגרף) (אנ') – (נולד ב-1982) מתאגרף בריטי מתיו הנרי מארש (אנ') – חבר פרלמנט בריטי נציג סליסבורי. מטי מארש (אנ') – שחקן רוגבי