laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לין צ'דוויק

לין צ'דוויק (אנגלית: Lynn Chadwick;‏ 24 בנובמבר 1914 - 25 באפריל 2003) היה אמן ופסל אנגלי. זכה להכרה בזכות פסליו העשויים מברזל וברונזה, אשר נחשבים כאקספרסיוניסטיים ופיגורטיביים ומוצגים במקומות רבים בעולם. צ'דוויק נולד בלונדון למשפחה מהמעמד הבינוני, הוריו היו לוורנר ראסל צ'דוויק ומרג'רי בראון לין. החל את הקריירה בתור שרטט במשרדי אדריכלים שונים בין השנים 1933 ל-1939. במלחמת העולם השנייה שירת כטייס בחיל האוויר האנגלי ולאחר מכן עסק בעיצוב רהיטים וטקסטיל. בשנת 1950 הציג לראשונה תערוכת יחיד ובשנות החמישים התגבש סגנונו הייחודי אשר משרטט בקווים כללים בני אדם וחיות. בשנת 1956, כשהיה בן 41, זכה בפרס הראשון בפיסול בביאנלה של ונציה. עבודותיו מוצגות בין השאר במוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון ישראל. היה חבר במסדר האימפריה הבריטית ובמסדר האמנויות והספרות. היה נשוי שלוש פעמים ואב לארבעה ילדים. אריה שואג, 1960, מוצג במוזיאון ישראל שתי דמויות, 1970, מוצג במוזיאון ישראל מדיה וקבצים בנושא לין צ'דוויק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לין צ'דוויק לין צ'דוויק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לין צ'דוויק, באתר Discogs (באנגלית) גן האמנות במוזיאון ישראל, דבר, 11 ביוני 1965
אדוארדו צ'ילידה

אדוארדו צ'ילידה (בספרדית: Eduardo Chillida Juantegui; ‏ 10 בינואר 1924 – 19 באוגוסט 2002) היה פסל בסקי-ספרדי אשר נודע בזכות יצירותיו האבסטרקטיות והמונומנטליות. נולד בסן סבסטיאן שבחבל הבסקים שבצפון ספרד. בין השנים 1943–1947 למד ארכיטקטורה באוניברסיטת מדריד ולאחר מכן למד תקופה קצרה בבית ספר לאמנות. בשנת 1947 יצר את פיסלו הראשון. פסליו הראשונים היו פיגורטיביים ונעשו מחומרים כמו טיח וחימר, אולם במהרה זנח את הפיסול הפיגורטיבי בשביל פיסול אבסטרקטי ממתכת. תחילה הושפע מאוד מהפסל הספרדי חוליו גונזאלס. בשנת 1948 עזב את ספרד לטובת פריז, וחזר לספרד רק בשנת 1951. בשנת 1954 הוא יצר דלתות לבזיליקה של ארנזוזו (Arantzazu) שבאותה תקופה עברה תהליך בנייה מחדש. לפרוקיט זה הוזמנו יצירות מאמנים בסקים בולטים נוספים לרבות נסטור בסטרטשה, אגוסטין איברולה וחורחה אוטיזה. זוכה פרס פרמיום אימפריאלה לפיסול לשנת 1991. זוכה פרס וולף לאמנות לשנת 1984–1985. מדיה וקבצים בנושא אדוארדו צ'ילידה בוויקישיתוף אתר מוזיאון צ'ילידה מיצירותיו, בבלוג של משה הרפז אדוארדו צ'ילידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדוארדו צ'ילידה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדוארדו צ'ילידה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדוארדו צ'ילידה, באתר Discogs (באנגלית)
פיליפ מאטר

פיליפ מאטר (בערבית: فيليب مطر; נולד ב-1941 בירושלים) הוא היסטוריון פלסטיני-אמריקאי, שימש כמנהל המכון ללימודים פלסטינים בביירות בין השנים 1984 ל-2001. היה עמית פולברייט. סיים דוקטורט בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק. הוא לימד באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ג'ורג'טאון ובסיטי קולג' של ניו יורק. משמש כנשיא המרכז המחקר הפלסטיני-אמריקאי (Palestinian American Research Center) ועורך משנה של כתב העת Journal of Palestine Studies. The Mufti of Jerusalem: Al-Hajj Amin al-Husayni and the Palestinian National Movement, Columbia University Press, 1992 Encyclopedia of the Palestinians, Infobase Publishing, 2005 אודות
יעל פלדמן

יעל פלדמן (נולדה ב-9 בינואר 1941) היא פרופסור בדימוס לספרות עברית והשוואתית ולימודי יהדות באוניברסיטת ניו יורק בה המופקדת על הקתדרה על שם אברהם כ"ץ לחינוך ותרבות עברית. קיבלה תואר ראשון בספרות עברית ואנגלית מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1967, תואר שני בספרות עברית של ימי הביניים מההיברו קולג'(אנ') בשנת 1976. בשנת 1980 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קולומביה בניו יורק על המשורר האמריקני הדו לשוני גבריאל פרייל. העבודה הייתה הבסיס לספרה הראשון, Modernism and Cultural Transfer: Gabriel Preil and the Tradition of Jewish Literary Bilingualism משנת 1986. אחרי הדוקטורט המשיכה ללימודי פוסט-דוקטורט במרכז למחקר פסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה. בין הקטבים לקו המשווה : שירת ימי הביניים: תבניות סמאנטיות בשיר המורכב, הוצאת פפירוס, 1987. ללא חדר משלהן, מגדר ולאומיות ביצירתן של סופרות ישראליות, הוצאת הקיבוץ המאוחד: סדרת מגדרים, בעריכת חנה נווה, 2002. מאנגלית: מיכל ספיר. [הספר מוקדש למפעלן הספרותי של הסופרות שולמית לפיד, עמליה כהנא-כרמון, שולמית הראבן, נתיבה בן-יהודה, ורות אלמוג, ושל חלוצות הפמיניזם וירג'יניה וולף וסימון דה-בובואר.] Modernism and Cultural Transfer: Gabriel Preil and the tradition of Jewish literary bilingualism. Cincinnati: Hebrew Union College Press, 1986. No Room of Their Own: Gender and Nation in Israeli Women's Fiction, New York: Columbia University Press, 1999 Glory and agony: Isaac's Sacrifice and National Narrative. Stanford, California: Stanford University Press, 2010 דף הבית של פלדמן באתר אוניברסיטת ניו יורק יעל פלדמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יעל פלדמן, דף שער בספרייה הלאומית יעל פלדמן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדאר

הדֹאר היה עיתון עברי שיצא לאור בארצות הברית בין השנים 1921 ל-2005 בחסות ההסתדרות העברית באמריקה. העיתון נוסד בשנת 1921 כעיתון יומי, ולאחר שנה החל לפעול כשבועון. בשנות התשעים החל לצאת פעם בשבועיים ואחר כך כירחון ולבסוף כרבעון, בשיתוף עם ההיברו קולג' בבוסטון. בשנת 2005 נסגר עקב קשיים כלכליים. עורכו הראשון היה מרדכי ליפסון, עם מערכת קולקטיבית (שמעון ברנשטיין, יום-טוב הלמן מנחם ריבולוב). משנת 1923 ועד מותו ב-1953 ערך את העיתון מנחם ריבולוב; בין השנים 1953–1958 משה מייזלש-עמישי; בשנת 1958–1959 חיים ליף, כעורך זמני; בין השנים 1959–1969 משה ינון; בין השנים 1970–1985 היה העורך יצחק עברי; אחריו, משנת 1985, העורך היה שלמה שמיר, עם העורכת הספרותית יעל פלדמן. בשנת 2002 התמנה לעורך פרופ' לב חקק והוא ערך את "הדאר" עד סגירתו. כתב העת הפך לרבעון במתכונת חדשה וביריעה רחבה. הגיליונות היו חדשים בצורתם ובתוכנם והם כללו פרוזה, שירה, מחקרים בספרות עברית, לשון, אומנות יהודית, חינוך, מאמרים על הקהילה היהודית באמריקה, על העולם היהודי ועל ישראל, עולם המקרא, ביקורת ספרים, הזיכרון היהודי, עדות ישראל. בגליונות אלה השתתפו יוצרים חשובים מאמריקה ומישראל. בין המשתתפים מישראל היו א.ב. יהושע, משה שמיר, אהרן מגד, יצחק בן-נר, שמואל ורסס, אביב עקרוני, צבי צמרת, אמנון לורד, נורית גוברין וגרשון שקד. לאחר סגירת "הדאר" החל לב חקק משנת 2006 והלאה לערוך את "הדור: השנתון העברי של אמריקה", המופיע כל שנה כספר ובו משתתפים יוצרים וחוקרים חשובים מישראל ומאמריקה. מנחם ריבולוב (עורך), ספר היובל של הדאר: למלאת 5 שנים לקיומו, ניו יורק: ההסתדרות העברית באמריקה, תרפ"ז-1927. מנחם ריבולוב (עורך), ספר היובל של הדאר: למלאת לו שלשים שנה, ניו יורק: ההסתדרות העברית באמריקה, תשי"ב-1952. יעקב קבקוב, 'דרכו של "הדואר" כעיתון עברי באמריקה', הקונגרס העולמי למדעי היהדות 8, ג (תשמ"א), עמ' 301–308. משה פלאי, ‏"הדאר" היומי: רקע, מטרות ומציאות, קשר 18, סתיו 1995, עמ' 102–111. Weingrad, Michael, The last of the (Hebrew) Mohicans.(Hadoar)
יגיל

האם התכוונתם ל... גד יגיל – פרופסור ישראלי לביולוגיה מולקולרית גדי יגיל – שחקן ובדרן ישראלי רן יגיל – סופר ומבקר ספרות ישראלי
בנסן B-8

הבנסן B-8 (באנגלית: Bensen B-8) היה אוטוג'ירו חד מושבי שפותח בארצות הברית בשנות ה-50. למרות שהיצרן המקורי הפסיק את הייצור ב-1987, עדיין ניתן להשיג ערכות לבנייה ביתית. הכלי נבנה במקור ללא מנוע כך שהוא היה תלוי במטוס אחר (כמו דאון), אבל לאחר מכן הוסף לו מנוע ושמו שונה לB-8M. העיצוב של הB-8 הוא מינימליסטי מאוד, עם לא הרבה יותר מאשר מושב הטייס, סנפיר אחד, הרוטור והמנוע (בגרסאות הממונעות). במאי 1968 B-8 ו-B-8M נבדקו על ידי חיל האוויר האמריקני תחת השמות X-25A וX-25B בהתאמה. התוכנית הייתה לשלב רוטור במושבי המפלט במטוסי הקרב כדי לאפשר לטייסים שליטה מדויקת יותר בנקודות הנחיתה. לא נערכו מבחנים מבצעיים בהיקף מלא, ומימון חיל האוויר האמריקאי לתוכנית פסק עם תום מלחמת וייטנאם. B-8 Gyro-Glider- ללא מנוע, ממריא על ידי גרירה של כלי רכב. B-8B Hydro-Boat- ממריא על ידי גרירת ספינה. B-8M Gyro-Copter- הדגם הממונע הסטנדרטי. B-8MH Hover-Gyro- בעל פרופלור נוסף שאיפשר לו לרחף במקום. B-8MJ Gyro-Copter- תוכנן ל"המריא" על ידי קפיצה ממטוס אחר. B-8MW Hydro Copter- בעל יכולת לצוף. X-25A- הדגם הממונע שנבדק על ידי חיל האוויר האמריקאי. טס לראשונה ב-5 ביוני 1968. מוצג כיום במוזיאון חיל האוויר האמריקני. B-8 Super Bug- בעל מנוע נוסף שסייע בהמראה. B-8HD Super Gyro-Copter- בעל שני רוטורים שמונעים על ידי מנוע יחיד. B-8V - הונע על ידי מנוע Volkswagen air cooled engine. B-8W Hydro-Glider- בעל יכולת להיגרר על ידי ספינה. X-25B - הB-8 הלא ממונע שנבדק על ידי חיל האוויר האמריקאי. טס לראשונה ב-23 בינואר 1968. מטוסי ה-X מדיה וקבצים בנושא בנסן B-8 בוויקישיתוף
דן מאירשטיין

דן מאירשטיין (נולד ב-7 באוקטובר 1938) הוא כימאי ישראלי. כיהן כנשיא המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון עוד מהיות המוסד מכללה אקדמית, משנת 1995 ועד שנת 2012 בה הפכה לאוניברסיטת אריאל בשומרון. חבר סגל בכיר במחלקה למדעי הכימיה באוניברסיטת אריאל בשומרון, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וחבר באקדמיה יורופיאה. נולד בירושלים. למד כימיה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים עד קבלת התואר השלישי בשנת 1965. את השתלמות הפוסט דוקטורט השלים במעבדה לאומית בארצות הברית. התארח פעמים רבות לתקופות השתלמות במדינות שונות (יפן, ארצות הברית, גרמניה ועוד). פרופסור חבר משנת 1973, פרופסור מן המניין משנת 1978 ופרופ' אמריטוס משנת 2004 באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. היה מדען אורח במעבדות הלאומיות באורגון וברוקהייבן בארצות הברית, באוניברסיטת Case Western, באוניברסיטת הירושימה, באוניברסיטת נורנברג-ארלנגן ובמעבדת האו-מייטנר בברלין. בין יתר תפקידיו כיהן כראש המחלקה לכימיה בקריה למחקר גרעיני - נגב (קמ"ג); ניהל את ספריית אוניברסיטת בן-גוריון בנגב; כיהן כיושב ראש הוועדה למיכון הספריות האוניברסיטאיות (אחר כך גם יו"ר ועדת הספריות) של הוועדה לתכנון ולתקצוב; כיהן כנשיא החברה הישראלית לכימיה; משנה לרקטור אוניברסיטת בן-גוריון בנגב; מזכיר החטיבה לכימיה אי אורגנית של IUPAC; יושב ראש הוועדה הלאומית לכימיה; חבר הוועדה המנהלת של החטיבה לכימיה אי אורגנית של החברה האירופאית לכימיה; יושב ראש הוועדה המארגנת של שלושה כנסים כימיים בינלאומיים. חבר באגודה האמריקנית לכימיה ובחברה המלכותית לכימיה. בשנת 2011 נבחר כחבר באקדמיה יורופיאה שנוסדה בשנת 1988 ומתפקדת כאקדמיה אירופאית לכל דבר, בנושאי מדעי החברה, ספרות ומדעים מדויקים. היא מורכבת ממומחים בודדים והחברות בה מבוצעת על ידי הזמנה בלבד. נשוי לפרופסור נעמי מאירשטיין מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולהם ארבעה ילדים. פרסם כ-300 מאמרים בספרות הבינלאומית, כ-20 פרקים בספרים מדעיים, והציג כ-300 מאמרים בכנסים בינלאומיים. הנחה 45 דוקטורנטים וכ-50 מסטרנטים מהארץ ומהעולם. פרופ' מאירשטיין זכה בפרסים ובמענקי מחקר על הישגיו המדעיים, בהם פרס Meitner-Humboldt Research Prize (בשנת 1997), פרס Kolthoff (בשנת 1998) ופרס הצטיינות מטעם החברה הישראלית לכימיה (ICS) לשנת 2017, על תרומתו החלוצית לכימיה האי-אורגנית והשלכותיה על מתכות במערכות ביולוגיות. פרופ' מאירשטיין כיהן כיושב ראש אגודת הסטודנטים הישראלים בשיקגו; כיו"ר ועד ההורים של בית הספר מצדה בבאר שבע בשנות ה-70; כיו"ר ועד ההורים העירוני בב"ש למשך שנה אחת; וכיו"ר ההנהלה הציבורית של תיאטרון באר שבע במשך 10 שנים. קורות חיים בשפה האנגלית (אורכב 21.02.2011 בארכיון Wayback Machine), באתר אוניברסיטת אריאל. דן מאירשטיין, דף שער בספרייה הלאומית How to Build a University: Professor Dan Meyerstein, Chemical Sciences פרופ' (אמריטוס) דן מאירשטיין מהמחלקה לכימיה, נבחר לאחרונה כחבר ב"אקדמיה יורופיאה" פרופ' דן מאירשטיין, Prof. Dan Meyerstein: Personal Site
קהילה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מדעי החברה: קהילה – קבוצה מאורגנת או מוגדרת על פי מוצא, רעיונות או מנהיגות קהילות מדומיינות – מונח מתחום מדעי החברה קהילה מקוונת – קבוצה נפגשת באופן וירטואלי יהדות: קהילה יהודית – קבוצת יהודים הקשורה בדרך כלל למיקום (גאוגרפיה) מוגדר בקהילה – שמו של שבועון חרדי המופץ לאור במדינת ישראל אחר: קהילה רצונית – קבוצה שפרטיה בחרו בתפיסת עולם ועשייה משותפת קהילה אוטיסטית – קבוצה של הנמצאים בהקשת האוטיסטית קהילה לומדת וירטואלית – קבוצה וירטואלית שעוסקת בלמידה קהילת המודיעין – ארגונים העוסקים באיסוף ומחקר מודיעין קהילת המודיעין הישראלית – מכלול ארגוני המודיעין של ישראל הקהילה הגאה – לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים
שחייה באולימפיאדת אמסטרדם (1928)

אולימפיאדת אמסטרדם (1928) נערכה באמסטרדם, הולנד. תחרויות השחייה נערכו בין ה-4 באוגוסט 1928 ל-11 באוגוסט 1928. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 182 משתתפים (72 נשים ו-110 גברים) מ-28 מדינות. אלבינה אוסיפוביץ (ארצות הברית ארצות הברית) ומרתה נורליוס (ארצות הברית ארצות הברית), שתיהן זכו בשתי מדליות זהב, כל אחת. ג'וני וייסמילר (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ורג' קוז'אק (ארצות הברית ארצות הברית), שניהם זכו בשתי מדליות זהב כל אחד. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת אמסטרדם בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת אמסטרדם (1928), באתר סימוכין ספורט אולימפי
באסקו בתומי

באסקוֹ בתומי (בגאורגית: ბასკო ბათუმი) היא קבוצת כדורסל גאורגית מהעיר בתומי. המתמודדת בסופרליגה הגאורגית. הקבוצה משחקת בליגה הגאורגית מאז שנת 1998, העונה בה זכתה באליפות הראשונה לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול אזוט רוסתווי. מאז מחזיקה הקבוצה בחמש אליפויות (מתוכן 4 רצופות) וגביע אחד. בעונת 2000/01 השתתפה הקבוצה בגביע האתגר של הליגה הצפון-אירופית. בעונת 2002/03 הפסידה בגמר הפלייאוף 2–3 לקבוצת דינמו טביליסי ובגמר הגביע ניצחה את קבוצת אזוט רוסתווי 77–85. בתחילת עונת 2004/05 כשהיא אלופה, נאלצה הקבוצה לוותר על מקומה בליגה והורדה עד לליגה השלישית עקב בעיות כלכליות. הקבוצה הוחזרה לליגת העל בעונת 2008/09. ובעונת 2009/10 הגיעה עד לחצי גמר הגביע הגאורגי. ובליגה הפסידה לקבוצת אנרג'י רוסתווי בחצי גמר הפלייאוף. הליגה הגאורגית: אליפות (5): 1999, 2000, 2001, 2002, 2004 מקום שני: 2003 הגביע הגאורגי: זכייה (1): 2003 חצי גמר: 2010 גאורגיה מנוצ'ר מרקוישוילי גאורגיה לוון קראבאקי גאורגיה ואלרי קילדזה גאורגיה וחטנג נאדזישווילי (שיחק בבני הרצליה בעונה 1999/00) ארצות הברית ניק דילון ארצות הברית ג'פרי רוג'רס קמרון פלסיד רודומטה קרואטיה דינו בוטוראץ' מידע על הקבוצה באתר הליגה הגאורגית (אורכב 04.01.2014 בארכיון Wayback Machine) מידע על הקבוצה באתר אירובסקט עד למינויו כמאמן, בשנת 1998, היה שחקן כדורסל במועדון הכדורסל סמטרדיה מהליגה השלישית.
אנפת לילה מצויה

אנפת לילה מצויה (שם מדעי: Nycticorax nycticorax) היא מין עוף מים מתת-המשפחה אנפות לילה שבמשפחת האנפתיים. שמו של המין מגיע מכך שהוא פעיל בעיקר בשעות הלילה. אנפת הלילה המצויה יכולה להגיע לאורך של כ-64 סנטימטרים ולמשקל ממוצע של כ-800 גרם, ללא הבדלים משמעותיים בין הזוויגים. צווארה הקצר מקנה לראשה מראה עגלגל. הגב, הכיפה והמקור שחורים, הכנפיים והזנב אפורים כהים וחלקי גופה התחתונים לבנים. רגליה צהובות ועיניה אדומות. לאנפה זו יש שתי נוצות ציצית לבנות וארוכות מאחורי ראשה. בעלת תפוצה רחבה ביותר ולמעשה מקננת בכל היבשות מלבד אנטארקטיקה ואוסטרליה, עם העדפה לאזורים חמים וטרופיים. מין זה מצוי בישראל הן כמין יציב והן כעוף נודד. בשנים האחרונות חלה עלייה משמעותית בכמות אנפות הלילה המקננות וניתן למצוא אנפות לילה כמעט בכל מושבות קינוני האנפות המעורבות. בעבר קיננה אנפה זו בעיקר בצפון הארץ אך כיום מין זה מתפשט גם לאזורי פארקים במרכז הארץ. אנפות לילה הן עופות חברתיים שחיים במושבות. בעונת הרבייה מתקיים הקינון על איים או במקומות מרוחקים מטורפים. הזכר מקים טריטוריה ומחזר אחר הנקבה בתצוגות ראווה שונות, הכוללות השתחוויות המבליטות את נוצות העורף הלבנות והרטטת המקור. גם הזכרים וגם הנקבות משתתפים בהגנה, בהאכלה ובקינון, גם הזכר וגם הנקבה דוגרים על הביצים במשך כ-25 ימים עד לבקיעתן. הגוזלים עוזבים את הקן בגיל חודש ומתחילים להלך בתוך המושבה, ובגיל שישה שבועות הם לומדים לעוף. אנפת הלילה נוהגת לחפש אחר מזונה ביחידות משקיעת השמש עד שעות הבוקר המוקדמות ומסתייעת בראיית לילה. תזונת אנפת הלילה מגוונת וכוללת דגים קטנים, סרטנאים, נחשים, דו-חיים, מכרסמים קטנים, עופות קטנים, גוזלים ואפרוחים, חרקים ולעיתים גם צמחים. מדיה וקבצים בנושא אנפת לילה מצויה בוויקישיתוף אנפת לילה מצויה, באתר ITIS (באנגלית) אנפת לילה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) אנפת לילה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפת לילה מצויה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) אנפת לילה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) אנפת לילה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN אנפת לילה, באתר הצפרות הישראלי מידע מאתר ARKive מידע מאתר ARKive Black-crowned Night-Heron, All About Birds Birdlife International (April, 2009)
מחלף סומך

מחלף סומך הוא מחלף בעמק זבולון, המחבר בין כבישים 6, 70 ו-79 בסמוך לקריית אתא ולשפרעם, ודרכו עוברת תנועה רבה מעמק יזרעאל ומהגליל התחתון לכיוון חיפה והקריות. על-פי מסכת סנהדרין שבתלמוד בבלי, בסמוך למיקומו של המחלף נערכה הסמיכה שנעשתה בסוף תקופת התנאים על ידי רבי יהודה בן בבא: וישב לו בין שני הרים גדולים ובין שתי עיירות גדולות ובין שני תחומי שבת בין אושא לשפרעם וסמך שם חמשה זקנים — תלמוד בבלי מסכת סנהדרין י"ד על כן, הצומת קיבל את השם "צומת סנהדרין" שהוסב בהמשך ל"צומת סומך". עד העשור הראשון של המאה ה-21 היה המחלף, כאמור, צומת. הצומת היה בנוי מצמד של צומתי T. עקב עומסי תנועה רבים הוחלט להפוך אותו למחלף ולהרחיב את קטע הכביש המחבר בינו לבין מחלף המוביל. בחודש פברואר 2011, נפתחה הפניה ימינה מכוון דרום לנצרת, וכן שונה מיקומם של שני הרמזורים שהאטו את התנועה מדרום לצפון וגרמו לעומס רב. השינוי גרם להקלה ניכרת בתנועה בצומת, אם כי בשעות העומס נותרו עומסי תנועה מכיוון חיפה. בסוף יולי 2011 נחנך המחלף, אך בסמוך לו נמשכו עבודות הוספת נתיב בקטע הכביש בינו ובין מחלף גבעות אלונים, על כביש 6 וכביש 70. מחלף המוביל מדיה וקבצים בנושא מחלף סומך בוויקישיתוף מפת האזור, מעריב, 28 בפברואר 1986
פורוסרקוסיים

פורוסרקוסיים (שם מדעי: Phorusrhacidae) או עופות האימה היא משפחת עופות טורפים חסרי יכולת תעופה שחיו לפני 62 עד 1.8 מיליון שנים באמריקה הדרומית. גובהם של הפורוסרקוסיים נע בין מטר לשלושה מטרים והם התנהגו כמו אבותיהם הדינוזאורים הטורפים שנכחדו. העופות החיים הקרובים אליהם ביותר הם הקריאמיים מאמריקה הדרומית. לפני כשלושה מיליוני שנים, היגרו מינים מהמשפחה לאמריקה הצפונית, במהלך אירוע הגירה גדול שנקרא ההחלפה האמריקנית הגדולה, והחלו לטרוף יצורים חדשים. ואולם עופות האימה נפגעו יותר מההחלפה שהביאה לאמריקה הדרומית טורפים חזקים כמו הסמילודון, וטורפים נוספים וכן טרף רזה וזריז מדי בשבילם. כל עופות האימה נכחדו לפני 2 מיליון שנה. מדענים משערים כי עופות אלו נעו במהירות שיכולה להגיע עד 48 קילומטרים בשעה. ידועות 5 תת-משפחות, 13 סוגים ו-17 מינים במשפחה זו. סוג Lavocatavis Patagorhacos תת-משפחה Brontornithinae – תת-משפחה של עופות ענק שהתנשאו לגובה של יותר מ-2.3 מטר ברונטורניס (Brontornis) פרפיסורניס (Paraphysornis) פיסורניס (Physornis) תת-משפחה Phorusrhacinae – תת-משפחה של עופות ענק, שגובהם יכול היה להגיע עד ל-3.2 מטר בה המינים הגדולים ביותר במשפחה. דבינצנזיה (Devincenzia) קלנקן (Kelenken) פורוסרקוס (Phorusrhacos) טיטאניס (Titanis) תת-משפחה Patagornithinae – תת-משפחה בסביבות גובה 1.7 מטר, הזריזות ביותר במשפחה. Patagornis Andrewsornis אנדלגלורניס (Andalgalornis) תת-משפחה Psilopterinae – לתת משפחה זו שייכים המינים הקטנים ביותר במשפחה - גודלם בסביבות 70–100 סנטימטרים אלאוטרורניס (Eleutherornis) פלאופסילופטרוס (Paleopsilopterus) Procariama פסילופטרוס (Psilopterus) תת-משפחה Mesembriornithinae – תת-משפחה שמגיעה לגובה 1.2–1.5 מטר מסמבריאורניס (Mesembriornis) לאלוויס (Llallawavis) מדיה וקבצים בנושא פורוסרקוסיים בוויקישיתוף פורוסרקוסיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פורוסרקוסיים, באתר GBIF (באנגלית) מידע נוסף, באתר scielon (אנגלית) The reign of the terror birds מאתר ה-BBC Anitei, Stefan, "The Largest Terror Bird" Herculano M.F. Alvarenga; Elizabeth Höfling, Systematic revision of the Phorusrhacidae (Aves: Ralliformes), Pap. Avulsos Zool. (São Paulo) vol.43 no.4 São Paulo 2003. ISSN 0031-1049
גשר השלשלאות

גשר השלשלאות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Lánchíd) הוא גשר תלוי על נהר הדנובה בלב בודפשט. הגשר היה גשר הקבע הראשון שחיבר בין שני חלקיה, בודה ופשט. הגשר נבנה בין 1839 ל-1849 ביוזמת הברון אישטוון סצ'ני, תוכנן על ידי האדריכל הבריטי ויליאם טירני קלארק, והוקם על ידי המהנדס הסקוטי אדם קלארק (אין קשר משפחתי). הגשר, העשוי מברזל יצוק, נבנה באנגליה בחלקים שהובלו וחוברו בהונגריה. במהלך נסיגת גרמניה הנאצית ב-1945 פוצץ הגשר, אך נבנה מחדש בשנת 1949. מיפתח הגשר, 202 מטרים, היה בעת הקמתו מן הגדולים בעולם, אורך הגשר 375 מטר ורוחבו 16 מטר. בצידו המערבי, בודה, מסתיים הגשר בכיכר אדם קלארק בה נמצא מונומנט בגובה 3 מטרים העשוי אבן גיר בצורת הספרה 0 - זהו קילומטר אפס של בודפשט ושל הונגריה כולה. מן הכיכר נמשכת מנהרה החצובה בהר מתחת לגבעת המצודה, ואורכה 350 מטר. המנהרה נפתחה בשנת 1856. בצידו המזרחי, בפשט, מסתיים הגשר סמוך הגשר לבניין האקדמיה ההונגרית למדעים שנוסדה על ידי סצ'ני. בשני קצות הגשר מגדלי אבן אותם מעטרים פסלי אריות. הם דומים לאריות בכיכר טרפלגר בלונדון, אף שנבנו לפניהם. שני עמודי האבן מחזיקים את מבנה הברזל החזק שמשקלו כמעט 5,200 טון. לפי אגדה אורבנית נפוצה בעיר קפץ האמן שפיסל את האריות לדנובה לאחר שנוכח כי שכח לפסל להם לשון וזכה לבוז ציבורי. העובדה היא שלאריות יש לשון, אלא שהיא נסתרת, כפי שאכן מתרחש בטבע בתנוחה זו של אריה חי. אחד האריות ומבט לכיוון בודה כיכר אדם קלארק, הגשר ומבט לכיוון פשט מדיה וקבצים בנושא גשר השלשלאות בוויקישיתוף דף מידע באתר המבנים (באנגלית) מידע מפורט על הקמת הגשר (בהונגרית) הגשר יסגר למשך כשנתיים לצורך תחזוקה (בעברית) Chain Bridge Budapest, Budapest by Locals מאמר על הגשר במגזין תיירותי
שחייה באולימפיאדת פריז (1924)

אולימפיאדת פריז (1924) נערכה בפריז, צרפת. תחרויות השחייה נערכו בין ה-13 ביולי 1924 ל-20 ביולי 1924. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 169 משתתפים (51 נשים ו-118 גברים) מ-23 מדינות. נבחרת השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) לנשים זכתה ב-4 מדליות זהב מתוך 5 אפשריות וב-10 מדליות מתוך 13 אפשריות. אתל לאקי (ארצות הברית ארצות הברית), שזכתה בשתי מדליות זהב. נבחרת השחייה של ארצות הברית (ארצות הברית) לגברים זכתה ב-5 מדליות זהב מתוך 6 אפשריות. ג'וני וייסמילר (ארצות הברית ארצות הברית), שזכה ב-3 מדליות זהב. מדיה וקבצים בנושא שחייה באולימפיאדת פריז בוויקישיתוף שחייה באולימפיאדת פריז (1924), באתר סימוכין ספורט אולימפי
פנינה קז

פנינה מועד קז (נולדה ב-1938) היא סופרת ישראלית ילידת בלגיה. קז היגרה לישראל בשנת 1968, לאחר נישואיה לאיש העסקים הישראלי ישראל קז אותו הכירה בניו יורק. היא זוכת "פרס סידני טיילור" (2005) לספרות ילדים מטעם אגודת הספריות היהודיות בארצות הברית עבור ספרה "זמן אמת". עלילת הספר נפרשת מנקודת מבטן של מספר דמויות וסיפורי חייהן המצטלבים בזמן פיגוע התאבדות באוטובוס, המתפוצץ בכניסה לירושלים. קז חיברה ספרי ילדים ונוער, שהבולטת בהם היא סדרת "ברלה", העוסקת במעלליו של חילזון שזהו שמו, ודרך סיפוריו הסדרה מספקת מראה לחיי הילדים ודרכי התמודדות עם בעיות. את הרעיון לכתיבת הסדרה קיבלה מילדיה, שנהגו לצאת בימים גשומים החוצה ולאסוף "ברלך" (חלזונות ביידיש). לעיתים שכחו אותם במכנסיהם וקז שמעה את רעש הקונכיות במכונת הכביסה, מה שגרם לה לתהות איך החלזונות מרגישים, והדבר הוביל לכתיבת הסדרה. קז כתבה סיפורים קצרים עבור הבי.בי.סי, מאמרים וביקורות עבור המגזין "מטרופוליטן אופרה", ושירים ותסריטים עבור הטלוויזיה החינוכית. ספרי הילדים הראשונים שפרסמה היו "Stevie´s Tricycle" (בתרגום חופשי: "תלת האופן של סטיבי") ו-"Tommy´s New Bed" (בתרגום חופשי: "המיטה החדשה של טומי") שנכתבו בשפה האנגלית. קז זכתה בפרס ה-"International Reading Association" עבור סיפור קצר, אותו קיבלה על סיפורה "חמש מילים" (Five Words). קז הייתה נשואה לישראל קז, בעלים של חברת מאיר חברה למכוניות ומשאיות. קז אם לשלושה בנים וסבתא לנכדים. קז מתגוררת בהרצליה. ברלה, ברלה, צא החוצה (1985) ברלה בים (1987) ברלה ברלה מה בסל? (1990) ברלה ברלה תהיה בריא (1994) ברלה ברלה אח גדול (1996) מסטיק (1998) ברלה ברלה בוא לגן (1999) ברלה, ברלה, בוא לבית הספר (2002) ברלה, ברלה, מהר! מהר! (2006) כל הספרים בהוצאת כתר ירושלים. רשימת הפרסומים של פנינה קז, בקטלוג הספרייה הלאומית פנינה קז, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" שירי לב-ארי, פרס טיילור האמריקאי לסופרת פנינה קז, באתר הארץ, 9 בפברואר 2005 פרס טיילור האמריקאי לסופרת פנינה קז, באתר וואלה, 9 בפברואר 2005 הספרים של פנינה קז, באתר "סימניה" אתר על ברלה האתר של פנינה מועד קז Pnina Moed-Kass, באתר answers.com (באנגלית) ריאיון עם פנינה קז על ספרה "זמן אמת", באתר embracingthechild.org (באנגלית) זוכי פרס סידני טיילור באתר התחרות (באנגלית) פנינה קז, דף שער בספרייה הלאומית פנינה קז, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מרב יודילוביץ', פרס סידני טיילור לספרות ילדים יוענק לישראלית פנינה קז, באתר ynet, 8 בפברואר 2005
אטלס D

האטלס D שנקרא גם SM-65D Atlas היה הטיל המבצעי הראשון מסדרת הטילים אטלס. הוא שוגר לראשונה ב־11 באפריל 1959. כדי לספק הגנה זמנית של טילים, חיל האוויר האמריקאי הציב שלושה טילי אטלס D בבסיס חיל האוויר ונדנברג בכוננות. הטילים נשארו בכוננות עד ל־1 במאי 1964. בספטמבר 1959 הוקמו מספר טייסות של טילי אטלס D שמוקמו ברחבי ארצות הברית. הטיל שוגר בפעם האחרונה ב־7 בנובמבר 1967. סך הכל בוצעו 135 שיגורים מתוכם 103 הצליחו ו־32 נכשלו. האטלס D שימש גם כמשגר לוויינים וחלליות (בעיקר לבדיקות) כאשר השדרוג שלו אטלס LV-3B שימש לשיגור 4 חלליות מאוישות במסגרת תוכנית מרקורי. השיגורים של האטלס D כמשגר בוצעו מ־LC-11, 12, 13, 14 מנמל החלל קייפ קנוורל ומ־LC-576 מבסיס חיל האוויר ונדנברג. אטלס (סדרת טילים) מדיה וקבצים בנושא אטלס D בוויקישיתוף
אטלס E

האטלס E שנקרא גם SM-65E Atlas היה טיל בליסטי בין-יבשתי בשימוש חיל האוויר האמריקאי. הטיל הוא חלק מסדרת הטילים אטלס. מספר טייסות של טילי אטלס E הוקמו ומוקמו ברחבי ארצות הברית. לאחר פרישתם משימוש כטילים בליסטיים, הטילים הוסבו יחד עם טילי האטלס F למשגרי לוויינים תחת השם אטלס E/F. שיגור האטלס E/F האחרון שהיה במקורו אטלס E בוצע ב-24 במרץ 1995. הטיל שוגר סך הכל 48 פעמים מתוכם 33 שיגורים הצליחו ו15 נכשלו. מדיה וקבצים בנושא אטלס E בוויקישיתוף על סדרת טילי האטלס (באנגלית)
כרמיה

האם התכוונתם ל... כרמיה (Crémieux)- משפחה יהודית-צרפתית אדולף כרמיה – מדינאי יהודי צרפתי רחוב כרמיה – רחוב יוקרתי בשכונת המושבה הגרמנית בירושלים כרמיה – עיר בדרום-מזרח צרפת כָּרְמִיָה – קיבוץ בישראל רכס כרמיה – רכס במורדות המערביים של הר הכרמל כרמי