laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אף פעם לא התנשקה

אף פעם לא התנשקה (באנגלית: Never Been Kissed) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית וסרט נעורים משנת 1999 בבימויו של ראג'ה גוסנל (אנ'), עם דרו ברימור, דייוויד ארקט ומייקל ורטן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על עיתונאית שמקבלת משימה לכתוב כתבת תחקיר על מה שקורה בבית ספר תיכון שהוא במקרה תיכון בו למדה בעברה וסבלה מנידוי חברתי. הסרט היה שובר קופות וגרף 84.6 מיליון דולר. ג'וסי גלר (דרו ברימור) בת 25, עובדת כעורכת זוטרה בעיתון שיקגו סאן-טיימס. יום אחד מטיל עליה העורך הראשי ג'יימס ריג'פורט (גארי מרשל) לכתוב בפעם הראשונה כתבה על הנעשה בבית ספר תיכון. לשם זה עליה להתחזות לתלמידת תיכון בבית הספר בו למדה ובו סבלה כל הזמן מחרם חברתי מהתלמידים שכינו אותה "ג'וסי המגעילה" (Josie Grossie). אם היא לא תצליח היא תפוטר יחד עם הבוס שלה גאס (ג'ון סי. ריילי). העיתון מצייד אותה במכשיר הקלטה ובמצלמה נסתרת. כבר מההתחלה היא "לא מקובלת" בעיקר על ידי ה"ביצ'יות" קירסטי (מארלי שלטון), גיבי (ג'ורדן לאד) וקירסטן (ג'סיקה אלבה), אבל מתקבלת לחבורה החנונים שבראשה אלדיס (לילי סובייסקי). סם קולסון (מייקל ורטן) הוא מורה לספרות והוא מתרשם מידיעותיה של ג'וסי בספרות ומכושר הבעתה, והיא מתאהבת בו. אחיה רוב (דייוויד ארקט) נרשם גם כתלמיד, מצליח כשחקן בייסבול ומשפיע על התלמידים לטובת ג'וסי. ג'וסי נהפכת ל"מקובלת" וה"חתיך" של הכתה, גאי פרקינס (ג'רמי ג'ורדן) מוכן להיות בן זוגה בחגיגת הפרום. להפתעת כולם נבחרת ג'וסי ל"מלכת הפרום", וכאשר שלושת ה"ביצ'יות" מטיחות בפניה צעקות לא נעימות, היא מגלה לכולם שהיא בת 25 ועורכת כתבת תחקיר על בית הספר. כולם נדהמים ובעיקר המורה סם קולטון שהחל להתאהב בה וחש נבגד. הכתבה מתפרסמת וג'וסי זוכה לשבחים, אך יש לה נקיפות מצפון. היא מפרסמת מכתב התנצלות בעיתון וכותבת כי תחכה במגרש הבייסבול לפני המשחק לאותו בחור שיגיע וייתן לה נשיקה כי עד אז לא התנשקה. למקום מגיעים גם אנשי תקשורת רבים. ג'וסי עומדת במרכז המגרש ומחכה. ברגע האחרון לפני פתיחת המשחק מגיע סם והם מתנשקים לתשואות הצופים. באחד מפרקי "הרעשנים" ריטה מתחזה לתלמידת תיכון לצורך כתבה, והיא מתקרבת לשלושת בנותיה התיכוניסטיות: לואן, לני ולונה. "אף פעם לא התנשקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", באתר נטפליקס "אף פעם לא התנשקה", באתר AllMovie (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", באתר Metacritic (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", באתר אידיבי "אף פעם לא התנשקה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אף פעם לא התנשקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אף פעם לא התנשקה, באתר TCM קדימון לאף פעם לא התנשקה, באתר יוטיוב אף פעם לא התנשקה, באתר יוטיוב
בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה

בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה (בערך 940 – 1 בינואר 962), שנקרא הצעיר, היה רוזן פלנדריה, ששלט לזמן קצר ברוזנות פלנדריה יחד עם אביו, ארנולף הראשון, משנת 958 ועד מותו המוקדם. בלדווין השלישי נולד בערך בשנת 940. הוא היה בנו של הרוזן ארנולף הראשון, רוזן פלנדריה ואשתו השנייה, אדל מוורמנדואה (בערך 915 - 969). זמן קצר לפני 961 התחתן בלדווין עם מתילדה מסקסוניה (מתה ב-1008), בתו של הדוכס הרמן בילונג מסקסוניה. נולד להם בן ארנולף (960 - 987 לערך). ארנולף הראשון מינה את בלדווין השלישי לשליט שותף של פלנדריה ב-958. בתקופת שלטונו הקצר, בלדווין היה אחראי להקמת תעשיית ייצור הצמר בגנט ולשווקים בערים אחרות בפלנדריה. בלדווין השלישי מת מאבעבועות שחורות ב-1 בינואר 962, לאחר מסע נגד הנורמנים. לאחר מותו של בלדווין, ארנולף הראשון סידר ללותר, מלך צרפת להיות האפוטרופוס של בנו של בלדווין, ארנולף השני, שירש את ארנולף הראשון מדיה וקבצים בנושא בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף Detlev Schwennicke, Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten, Neue Folge, Band II (Verlag von J. A. Stargardt, Marburg, Germany, 1984), Tafel 5 Detlev Schwennicke, Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten, Neue Folge, Band I (Verlag von J. A. Stargardt, Marburg, Germany, 1980), Tafel 8 Tracy Borman, Queen of the Conqueror: The Life of Matilda, Wife of William I (Bantam Books, New York, 2011), p. 3 The Annals of Flodoard of Reims, 916-966, Ed. & Trans. Steven Fanning & Bernard S. Bachrach (University of Toronto Press, CA, 2004) 44F & n. 219
ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה

ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה (נפטר ב-22 בפברואר 1071) היה רוזן פלנדריה משנת 1070 ועד מותו בקרב קאסל ב-1071. ארנולף נולד בערך בשנת 1055, והיה בנם הבכור של בלדווין השישי, רוזן פלנדריה וריצ'ילדה, רוזנת מונס ואנו. על ערש דווי בשנת 1070, הוריש בלדווין את פלנדריה לבנו הבכור, ארנולף, ואת אנו לבן הצעיר, בלדווין, בתנאי שאם אחד יקדים את השני במותו, הוא יירש גם את הרוזנות של השני. עוד הפקיד בלדווין השישי לאחיו רובר את ההגנה על בנו ארנולף, שעדיין היה קטין, שרובר נתן לו את שבועת ההוקרה שלו והבטחתו החגיגית להגן על אחיינו. ריצ'ילדה הייתה אמורה להיות עוצרת בפלנדריה עד אשר ארנולף יגיע לבגרות. לאחר מות אביו בשנת 1070, דודו רובר הפר את שבועתו וחלק על הירושה. ריצ'ילדה פנתה לפיליפ הראשון, מלך צרפת, שזימן את רובר להופיע בפניו. רובר סירב והמשיך בתוקפנותו נגד ריצ'ילדה וארנולף, ואז פיליפ צבר צבא שהביא לפלנדריה. הצבא הצרפתי לווה בכוחות נורמנים, כנראה שנשלחו על ידי דודתו של ארנולף המלכה מתילדה ובראשם ויליאם פיצאוסברן. עם ארנולף השלישי היה גם אוסטאס השני, רוזן בולון שגייס תמיכה ניכרת ברוזן הצעיר ובאמו. שני הכוחות נפגשו בקרב קאסל ב-22 בפברואר 1071. בקרב זה כוחותיו של רובר ניצחו בסופו של דבר אך רובר עצמו נתפס וכוחותיו בתורם לכדו את הרוזנת ריצ'ילדה. שניהם שוחררו בתמורה והקרב המשיך עד לסיומו. בין ההרוגים היה ארנולף, שנהרג על ידי גרבוד הפלמינג, הרוזן הראשון מצ'סטר, אולי במקרה. כתוצאה מהקרב תבע רובר את רוזנות פלנדריה. הרוזנת ריצ'ילדה ובנה בלדווין חזרו לאנו אך המשיכו לעורר פעולות איבה נגד רובר. מכיוון שהיה קטין במותו ולא נשוי, לארנולף השלישי לא היו יורשים. מדיה וקבצים בנושא ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף Detlev Schwennicke, Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten, Neue folge, Band II (Marburg, Germany: Verlag von J. A. Stargardt, 1984), Tafel 5 Gilbert of Mons, Chronicle of Hainaut, Trans. Laura Napran (Woodbridge: The Boydell Press, 2005), p. 5 Renée Nip, 'The Political Relations between England and Flanders (1066–1128)', Anglo-Norman Studies 21: Proceedings of the Battle Conference 1998, Ed. Christopher Harper-Bill (Woodbridge: The Boydell Press, 1999), p. 154 Jim Bradbury, The Capetians: The History of a Dynasty (987–1328) (London & New York: Hambledon Continuum, 2007), p. 114 Gilbert of Mons, Chronicle of Hainaut, Trans. Laura Napran (Woodbridge: The Boydell Press, 2005), p. 6 Heather J. Tanner, Families, Friends, and Allies: Boulogne and Politics in Northern France and England, c.879–1160 (Leiden: Konninklijke Brill NV, 2004), p. 104 Renée Nip, 'The Political Relations between England and Flanders (1066–1128)', Anglo-Norman Studies 21: Proceedings of the Battle Conference 1998, Ed. Christopher Harper-Bill (Woodbridge: The Boydell Press, 1999), p. 155
בלדווין השני, רוזן אנו

בלדווין השני, רוזן אנו (1056 – 1098?) היה רוזן אנו משנת 1071 ועד מותו. בנוסף, הוא תבע את השלטון ברוזנות פלנדריה. הוא נעלם באנטוליה במהלך מסע הצלב הראשון. בלדווין היה בנם הצעיר של בלדווין השישי, רוזן פלנדריה והרוזנת ריצ'ילדה מאנו. הוא הפך לרוזן אנו לאחר מותו של אחיו הגדול, ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה, בקרב קאסל. רוזנות פלנדריה נתבעה אז על ידי דודם המנצח רובר הפריזי. במהלך התקופה שבה היה בלדווין קטין, שנמשכה עד 1083, ריצ'ילדה נלחמה ללא הרף נגד רובר כדי להשיג את השלטון בפלנדריה עבור בנה, אך היא לא הצליחה. על מנת להשיג כספים, היא הכפיפה את הרוזנות לנסיך-בישוף של לייז'. עם הכספים שהושגו בעסקה, בסביבות 1072, היא הקימה קואליציה שכללה את דוכס בויון, את רוזני נאמור, לובן, מונטיגו, צ'יני, אומון (קלרמון, לפי רייפנברג ) ואחרים, אולם רובר הביס את הקואליציה בצורה נחרצת ב-Broqueroie. בלדווין הצטרף למסע הצלב הראשון בצבאו של גודפרי מבויון (ולא עם קרובו הקרוב יותר רובר השני, רוזן פלנדריה, שמשפחתו עדיין הייתה מסוכסכת עם שלו), לאחר שמכר חלק מרכושו לנסיך-בישוף של לייז'. בשנת 1098 הוא נשלח בחזרה לקונסטנטינופול עם הרוזן איג דה ורמנדואה לאחר המצור על אנטיוכיה, כדי לבקש סיוע מהקיסר הביזנטי אלכסיוס הראשון. עם זאת, בלדווין נעלם במהלך פשיטה של הטורקים הסלג'וקים באנטוליה, וככל הנראה נהרג. גורלו של בלדווין נותר לא ברור במשך זמן רב. בזמן עלייה לרגל לירושלים בשנת 1106, ארגנה אשתו של בלדווין אידה חיפוש אחר בעלה האבוד באנטוליה, שלא היה חד-משמעי. בלדווין התחתן עם אידה, בתו של אנרי השני, רוזן לובן ואחותו של גודפרי הראשון, רוזן לובן, בשנת 1084. ילדיהם היו: בלדווין השלישי, רוזן אנו לואי, חי 1096 סימון, קאנון בלייז' אנרי, חי 1096 וילם, נפטר לאחר 1117 ארנולד; התחתן עם ביאטריקס פון את (לפני 1075 – לפני 1136), בתם של ולטר פון את ואדה דה רוסי. אביו של יוסטס האב מרואולקס. אידה, (1085 לערך – לאחר 1101); התחתנה עם גי דה שיבר; ולאחריו התחתנה עם תומאס, לורד קוסי (נקרא גם תומאס ממארל) ריצ'ילדה, (בערך 1095 – לאחר 1118); התחתנה ב-1115 עם אמורי השלישי דה מונפור. הפכה לנזירה במובז' לאחר מות בעלה. אלידיס, (לפני 1098 – 1153); התחתנה עם ניקולא השני דה רומיני מדיה וקבצים בנושא בלדווין השני, רוזן אנו בוויקישיתוף Frédéric Auguste Ferdinand Thomas de Reiffenberg, "Histoire du comté de Hainaut" By Gislebertus (of Mons), Laura Napran, Chronicle of Hainaut, 2005 Jonathan Riley-Smith, The First Crusaders 1095-1131 (Cambridge, third print 2004), 147.
לוקוס הוצאת ספרים

לוֹקוּס (מקום בלטינית) היא הוצאת ספרים ישראלית עצמאית שנוסדה בתל אביב בנובמבר 2015 על ידי שירה חפר. הוצאת לוקוס מתמקדת בספרות יפה עכשווית מהעולם ומישראל, לצד קלסיקות מודרניות ותרגומים למחזות קלסיים. מייסדת ועורכת ההוצאה, שירה חפר, הקימה וניהלה יחד עם אוריאל קון את הוצאת זיקית, ולפני כן הייתה מתרגמת. הספר הראשון שיצא בהוצאת לוקוס הוא "השעה לילה" מאת לודמילה פטרושבסקיה, סופרת ומחזאית רוסית נודעת. אחר כך יצאו בין היתר "הכותלי" של נל זינק, "קרן השמע" מאת לאונורה קרינגטון ו"מרק סוס" של ולדימיר סורוקין, שעוררו עניין רב וזכו לשבחי הביקורת. בפברואר 2016 הוציאה לאור לוקוס שלוש סדרות ראשונות: "לוקוס" – ספרות עכשווית מרחבי העולם, "לוקוס קלאסי" – קלאסיקות מודרניות, ו"לוקוס במה" – תרגומי מחזות. בינואר 2017 הוציאה לאור סדרה נוספת, "לוקוס אדרה", לשירה עכשווית, מקור ותרגום. בשנת 2018 הוצאו לאור סדרת "לוקוס מקור" לספרות עברית, סדרת "חיות אחרות" לספרים מיוחדים שאי אפשר לקטלג, וסדרה לספרי ילדים, "לוקוס פוקוס". אתר האינטרנט הרשמי של לוקוס הוצאת ספרים גילי איזיקוביץ, המו"לית שירה חפר יוצאת למלחמת תרבות, באתר הארץ, 8 ביוני 2017
Fathers & Sons

Fathers & Sons (בעברית: "אבות ובנים") הוא אלבום האולפן החמישי של זמר הקאנטרי האמריקאי לוק קומבס, שיצא ב-14 ביוני 2024 דרך קולומביה נאשוויל וסבן רידג'ס רקורדס. קדם לו השיר "The Man He Sees in Me". האלבום הופק על ידי קומבס, צ'יפ מתיוס וג'ונתן סינגלטון (אנ'). האלבום מקודם כחלק מסיבוב ההופעות של קומבס, "Growin' Up and Gettin' Old Tour". קומבס השמיע לראשונה את השיר "Take Me Out to the Ballgame" באפריל 2024, במהלך שני המופעים שלו במילווקי, ויסקונסין. הוא הכריז לראשונה על האלבום ב-6 ביוני 2024, וכן הוציא את הסינגל המוביל "The Man He Sees in Me". פייפר וסטרום מ-"Riff Magazine" תיאר את האלבום כ"שיר הלל נוקב לאבהות חדשה" ואת השירים שלו "איטיים ומכוונים, ובראשם גיטרה אקוסטית ופסנתר, כשהדגש ברור על כתיבת השירים", וסיכמה שהוא "אישי ואותנטי" ו"יפהפה". Fathers & Sons יצא ב-14 ביוני 2024 על ידי קולומביה נאשוויל וסבן רידג'ס רקורדס. הסינגל המוביל של האלבום "The Man He Sees in Me" יצא ב-6 ביוני 2024. שירים מהאלבום מבוצעים גם במסגרת סיבוב ההופעות של קומבס, "Growin' Up and Gettin' Old". Cantrell, LB (6 ביוני 2024). "Luke Combs To Release New Album On June 14". Music Row. נבדק ב-6 ביוני 2024. {{cite web}}: (עזרה) מידע על האלבום Fathers & Sons באתר MusicBrainz
פילוטימו

פילוטימו עם "F" בתחילת המילה (ביוונית: φιλότιμο; בכתיב לטיני: Philotimo) הוא שם עצם יווני בעל התרגום המילולי של "אהבת אדם", "כבוד לאדם", "חברות אנושית",, "מתן עזרה" ועוד ועוד סגולות רבות. מילה זו פילוטימו קשה לתרגם, וככל הנראה אין מילה מקבילה בשפות המערביות העיקריות, מכיוון שהיא מתארת מערך מורכב של מידות טובות. המילה משמשת בכתבים מוקדמים עתיקים, לפעמים במובן רע; המדינה של אפלטון משתמשת במילה philotimon (φιλότιμον ביוונית) באופן אירוני: "חובב כבוד". סופרים אחרים משתמשים ב־philotimeomai (φιλοτιμέομαι) במובן של "מפנק", אך גם "בזבזני" או "לתת בשפע". עם זאת, שימושים מאוחרים יותר מפתחים את המילה במובנים האציליים יותר שלה. בתחילת העידן הנוצרי, המילה הייתה חיובית בהחלט בהשלכותיה והשימוש בה בברית החדשה כנראה חיזק את השימוש בה בתרבות היוונית המודרנית. המילה philotimon נמצאת בשימוש נרחב בספרות התקופה ההלניסטית. המילה מופיעה שלוש פעמים בטקסט של איגרות פאולוס שכתב השליח פאולוס (שהוא "שאול התרסי") פאולוס היה דובר יוונית שוטפת וכתיבתו מראה שהיה משכיל ומתמצא היטב בספרות ההלנית. מכתביו נכתבו במקור ביוונית ולכן בחירת המילה הייתה מכוונת ובחירה מתוחכמת של אדם משכיל. באיגרת אל הרומאים הוא הופך את המושג לפילוטימו שלו, להטיף את החדשות הטובות של הבשורות לאנשים שלא שמעו אותן. באיגרת השנייה אל הקורינתים הוא משתמש במילה כדי לתאר את "עמלו" במובן של מפעל חייו ומאמצי חייו. באיגרת הראשונה אל התסלוניקים הוא משתמש במילה כדי לתאר את סוג השאיפה שצריכה להיות למאמינים לנהל את חייהם עם פילוטימו: חיים מעל לכל לשון הרע, המוערכים היטב על ידי קהילתם בשל טוב לבם. זוהי מילה שקשה לתרגם לכמעט כל שפה ובוודאי לעברית והיא מתורגמת בצורה שונה בהתאם לתרגומי התנ"ך. חלופות תקפות כוללות; שאפתנות, השתדלות ברצינות, שאפו, קנאות, התאמצות בשקיקה, להשתוקק חזק מאוד. בכל מקרה פאולוס משדר רצון לעשות דבר טוב ובחירת המילה שלו נותנת דגש נוסף למרדף המכובד הזה. פילוטימו משמש עד היום. בצורתו הפשוטה ביותר, פירוש המונח הוא כיבוד מצפוני של אחריותו וחובותיו של האדם, לא לאפשר לרמוס או לפגוע בכבודו של אחר, ולכבד את גאוותו של האדם. גירי (יפנית) Monteiro, Darron P. (2010-03-15). "Philotimo". The White House / President Barack Obama. The Greek Secret. The Washington Oxi Day Foundation. 2014. Dimitropoulos, Stav (2017-06-07). "The Greek word that can't be translated". BBC Travel. Plato. Republic. תורגם ע"י Shorey, Paul. Book 1, section 347b. "φιλοτιμέομαι". LSJ. Henry George Liddell; Robert Scott. "Φ φ,, φι^λοτέχν-ης, φι^λοτι_μ-έομαι". A Greek-English Lexicon. נבדק ב-10 בדצמבר 2016. {{cite book}}: (עזרה) "Strong's Greek: 5389. φιλοτιμέομαι (philotimeomai)—3 Occurrences". נבדק ב-10 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "φιλότιμο". Βικιλεξικό (Wiktionary) (ביוונית).
בלדווין השלישי, רוזן אנו

בלדווין השלישי, רוזן אֵנוֹ (1088–1120) היה רוזן אנו משנת 1098 ועד מותו. בלדווין היה בנם של בלדווין השני, רוזן אנו ואידה מלובן. הוא ירש את השלטון ברוזנות אנו בשנת 1102. בלדווין התחתן עם יולנד מחלרה בגיל צעיר. הוא היה מאורס לאדלייד ממוריין, אחייניתה של הרוזנת קלמנס מפלנדריה, אולם ביטל את הקשר. האירוסין המבוטלים גרמו לשערורייה, והרוזנת קלמנס הביאה את הנושא בפני אחיה האפיפיור קליקסטוס השני. האפיפיור הכריז כי הנישואים חוקיים ואינם ניתנים לפירוק. בלדווין מת בגיל צעיר בערך בהיותו בן 33 בשנת 1120, ונקבר במונס, בלגיה. בנו הבכור, בלדווין הרביעי, ירש אותו. בנו הצעיר ז'ראר ירש את המחוזות דודווארד ודייל, שהיו ברשות אמו. הרוזנת יולנד החזיקה באנו כנדוניה לזמן מה וכעוצרת לבנה. הוא היה נשוי ליולנדה, בתו של ז'ראר הראשון, רוזן חלרה. ילדיהם היו: בלדווין הרביעי, רוזן אנו, התחתן עם אליס מנמור ז'ראר מאנו, אב קדמון של רוזנות דייל גרטרוד/אידה מאנו, נישאה לפני 9 באוגוסט 1138 לרוז'ר השלישי מטוסני מקונשה ופלאמסטד ריכילדיס מאנו, התחתנה עם תיירי ד'אבסנה, ולאחריו התחתנה עם אוורארד השני רדולף, קסטלאן מטורנאי לאחר מותו של בלדווין, הרוזנת יולנד התחתנה בסביבות 1120 עם גודפרי השני, אדון ריבמון ובושן, אדון ואלנסיין ובנו של אנסלם מריבמון. ליולנד וגודפרי השני היו שני ילדים: גודפרי השלישי, אדון ואלנסיין ברתה מוואלנסיין, שנישאה לאוטו השני, רוזן דוראס ולאחריו התחתנה עם גי דה סן-אובר מדיה וקבצים בנושא בלדווין השלישי, רוזן אנו בוויקישיתוף Gislebertus (of Mons), Laura Napran, Chronicle of Hainaut, 2005 Heather J. Tanner, Families, friends, and allies: Boulogne and politics in northern France and England, c. 879-1160, Brill, 2004
רומאנו שמיד

רומאנו כריסטיאן שמיד (בגרמנית: Romano Christian Schmid; נולד ב-27 בינואר 2000 בגראץ שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בורדר ברמן ובנבחרת אוסטריה בעמדת הקשר התקפי. שמיד שיחק כנער בשטורם גראץ, ובעונת 2016/17 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה של המועדון, שגם הייתה הופעת הליגה היחידה שלו באותה עונה. את עונת 2017/18 פתח שמיד בשטורם גראץ, והבקיע שער אחד בשתי הופעות, אך לקראת תום חלון ההעברות עבר שמיד לפ.צ. ליפרינג, שהיא קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג. בעונת הבכורה שלו במועדון, ששיחק אז בליגת המשנה האוסטרית, הבקיע שמיד שמונה שערי ליגה. באותה עונה, 2017/18, ערך הופעה אחת בקבוצת האם, רד בול זלצבורג, מהבונדסליגה האוסטרית. את עונת 2018/19 פתח שמיד בליפרינג, אך בינואר 2019 חתם בורדר ברמן מהבונדסליגה. בפברואר 2019, זמן קצר לאחר חתימתו בורדר ברמן, נשלח שמיד להשאלה בוולפסברגר מהבונדסליגה האוסטרית, והפך לשחקן הרכב קבוע, וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי בעונת 2018/19. בקיץ 2019 חזר לורדר ברמן, אך מיד הושאל לוולפסברגר לעונה נוספת, ובעונת 2019/20 המשיך שמיד ביכולתו הטובה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בליגה. עונת 2020/21 הייתה העונה הראשונה ששמיד שיחק בורדר ברמן ולא היה מושאל. בעונה זו ערך שמיד 22 הופעות ליגה, אך נשר עם הקבוצה לבונדסליגה השנייה, לאחר שהקבוצה צברה נקודה אחת בלבד בעשרת מחזורי הליגה האחרונים. בעונת 2021/22 שמיד ערך 33 הופעות והבקיע שלושה שערי ליגה, וסייע לורדר ברמן לחזור לבונדסליגה לאחר עונה אחת בלבד. בעונות 2022/23 ו-2023/24 שמיד המשיך לתפוס מקום של קבע בהרכב ורדר ברמן, וסייע לה לסיים במרכז הטבלה. שמיד שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אוסטריה. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה הבוגרת, ערך שמיד בהפסד 0–2 לצרפת במסגרת ליגת האומות של אופ"א בספטמבר 2022. שמיד זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024, ואת שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הבקיע בטורניר זה, בניצחון 2–3 על הולנד, שהקנה לאוסטריה את המקום הראשון בשלב הבתים. מדיה וקבצים בנושא רומאנו שמיד בוויקישיתוף רומאנו שמיד, באתר Transfermarkt רומאנו שמיד, באתר Soccerway רומאנו שמיד, באתר WorldFootball.net רומאנו שמיד, באתר National Football Teams רומאנו שמיד, באתר FootballDatabase.eu
וסילי וולסקי

וסילי טימופייביץ' וולסקי (ברוסית: Василий Тимофе́евич Во́льский‏; 10 במרץ 1897 – 22 בפברואר 1946) היה גנרל של כוחות הטנקים הסובייטיים. וולנסקי נולד ב-10 במרץ 1897 במחוז טולה, ובשנת 1916 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מהפכת אוקטובר הוא הצטרף לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בשורות הצבא האדום, ובשנת 1938 מונה לנספח הצבאי בשגרירות ברית המועצות באיטליה. בין השנים 1939–1941 עמד וולסקי בראש האקדמיה למיכון ולמוטוריזציה של ברית המועצות. לאחר מכן מונה לפקד על הקורפוס הממוכן ה-4, אותו הוביל בקרב סטלינגרד בסוף 1942. בתחילה היו לוולסקי חששות לגבי מבצע אורנוס המתוכנן, והרחיק לכת עד לכתיבת מכתב אישי ליוסיף סטלין "כקומוניסט טוב" המזהיר אותו כי ההתקפה תיכשל. לאחר פגישה עם סטלין, חזר בו וולסקי ממכתבו והקורפוס סייע בכיתור והשמדת הצבא הרומני בפיקודו של גבלה. במהלך 1943 פיקד וולסקי על קורפוס הטנקים של המשמר ה-3; בשנת 1944, הועלה לדרגת קולונל גנרל, הוא מונה למפקד ארמיית הטנקים של המשמר החמישית, במקום פאבל רוטמיסטרוב. וולסקי, שסבל משחפת, אושפז במרץ 1945. הוא נפטר ב-22 בפברואר 1946 במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא וסילי וולסקי בוויקישיתוף אנטוני ביוור, סטלינגרד, עמ' 250
אור המאיר

אור המאיר הוא ספר חסידות שאוסף את דברי תורתו של רבי זאב וולף מזיטומיר ומסודר על סדר פרשת השבוע ומועדי ישראל. את הספר כתב תלמידו רבי אליעזר מז'יטומיר והוא הספיק להדפיסו עוד בחיי רבו. הספר קיבל את הסכמת רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, מקורם של רבים מדברי התורה המובאים בספר הם מתורתו של רבו המגיד ממעזריטש. בספרו דורש שלימות בעבודת השם, לכן בחצרות מסוימות אסרו על התלמידים ללמוד בספרו, על מנת שלא יפלו ברוחם. האדמו"ר רבי חנוך העניך מאלכסנדר למד מדי שבוע את דברי התורה לפרשה מתוך הספר. האדמו"ר רבי יששכר דב מבעלזא אמר ”מה שהשפיעו להמחבר תורה מן השמים, אמר רק שמינית, וממה שאמר - שמעו רק שמינית, וממה ששמעו - הבינו רק שמינית, וממה שהבין הכותב - כתב מזה רק שמינית, וממה שכתב - נאבד ונשאר בכתב יד רק שמינית, וממה שנשאר - הדפיסו רק חלק שמינית, וממה שהדפיסו - מבינים רק שמינית”. מהדורה ראשונה - ה'תקנ"ח מהדורה שנייה - אחרי שנת ה'תקנ"ח מהדורה שלישית - קוריץ, ה'תק"ע, 1810 פאריצק, ה'תקע"ה לעמבערג, ה'תרי"א (1851) וורשא, ה'תרמ"ג ב"כ, הוצאת אור החיים אור המאיר המבואר - מכון אור לישרים, עוז והדר - ה"כ, ה'תשפ"ג (2023) אור המאיר, באתר היברובוקס אור המאיר באתר הספרייה הלאומית אור המאיר המבואר עוז והדר - א - בראשית, באתר אוצר החכמה, ב - שמות, באתר אוצר החכמה, ג - ויקרא, באתר אוצר החכמה, ד - במדבר, באתר אוצר החכמה, ה - דברים, באתר אוצר החכמה עלון דברי תורה לפרשת השבוע, מדור הילולא דצדיקיא, גיליון שבת במדבר, ה'תשע"ג. צילום דף השער של מהדורה זו מעותק של האדמו"ר השני מסלונים בעל ה"דברי שמואל" עם חתימת ידו באתר בית מכירות פומביות קדם. צילום דף השער באתר בית מכירות פומביות 'קדם'.
פאריצ'י

פאריצ'י (בבלארוסית: Парычы; באנגלית: Parychy, כינוי יהודי: פאריצק) היא יישוב עירוני בסבייטלהורסק, במחוז הומל שבבלארוס, לפני מלחמת העולם השנייה התקיימה ביישוב קהילה יהודית. נכון לשנת 2023, יש בה 1,839 תושבים והיא ממוקמת ליד נהר ברזינה. ב-1793 הפך הכפר לחלק מהאימפריה הרוסית לאחר חלוקת פולין השנייה. ב-1925 רוב התושבים היו יהודים (ב-1926 - 71.4%). ב-5 ביולי 1941 נכבש היישוב על ידי הוורמאכט, והקהילה היהודית, שמנתה כ-1,700 איש, הושמדה. יהודי הכפר הובלו לגטו שהתקיים חודשיים, וב-18 באוקטובר 1941 נרצחו כולם. ב-26 ביוני 1944, היישוב שוחרר במהלך מתקפת בוברויסק. פאריצ'י ממוקמת על נהר ברזינה, כ-29 קילומטרים (18 מיל) מצפון-מערב לסבייטלהורסק, 40 קילומטרים (25 מיל) מדרום-מזרח לבוברויסק ו-114 קילומטרים (71 מיל) מצפון-מערב להומל. מדיה וקבצים בנושא פאריצ'י בוויקישיתוף
אלפרד קרובר

אלפרד לואיס קרובר (באנגלית: Alfred Louis Kroeber;‏ 11 ביוני 1876 - 5 באוקטובר 1960) היה אנתרופולוג אמריקאי, מהמשפיעים ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20. קרובר נולד בהובוקן שבניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו, שהתפרסמה ב-1901, נעשתה תחת הדרכתו של פרנץ בועז, באוניברסיטת קולומביה. העבודה התבססה על מחקר שדה שערך בקרב ילידים אמריקנים משבט הארפהו (ישבו באותם זמנים באזור קולורדו וויומינג). את רוב הקריירה שלו הוא בילה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. למרות שהוא ידוע כאנתרופולוג תרבותי, ערך קרובר עבודת מחקר משמעותית גם בתחום הארכאולוגיה, בניו מקסיקו, מקסיקו ופרו. במחקריו ביקש לקשר בין ממצאי הארכאולוגיה ובין הבנת המושג תרבות. קרובר ותלמידיו ביצעו מחקרים רבים בקרב ילידים אמריקנים באזור מערב ארצות הברית, במטרה, בין השאר, להנציח את התרבויות שהיו על סף הכחדה ושינוי. ממצאי התרבות הרבים שנאספו, הוצגו בספר "Handbook of Indians of California", שהתפרסם ב-1925. בין תרומותיו של קרובר, נמנית פעולת סיווג הלשונות של ילידי צפון אמריקה, וכן היה אחד ממפתחי המושג אזור תרבות. קרובר נודע בעבודתו עם אישי, שנחשב לאחרון בני שבט היאנה. ספרו "אנתרופולוגיה", (1923, 1948) נחשב לספר-לימוד חשוב ומקיף במשך שנים. קרובר הוא אביה של סופרת המדע הבדיוני הידועה, אורסולה ק. לה גווין. מדיה וקבצים בנושא אלפרד קרובר בוויקישיתוף אלפרד קרובר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אלפרד קרובר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אלפרד קרובר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)