laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיירות בליסבון

ליסבון היא אחת מיעדי העיר הפופולריים ביותר באירופה. ליסבון בירת פורטוגל מושכת מספר משמעותי של תיירים בכל שנה,[דרוש מקור] נמשכת המורשת ההיסטורית והתרבותית שלה, וחיבורי התחבורה והתשתיות התיירותיות טובות. את העיר חוצים שדרות ומונומנטים היסטוריים לאורך הכבישים הראשיים, בעיקר באזורים העליונים. בולטות בין אלה שדרת האניבדה דה ליברדדה (שדרת החירות), אוונידה פונטה פררה דה מלו, אוונידה אלמירנטה רייז ואבנידה דה רפובליקה (שדרת הרפובליקה). אזור העיר פומבלין התחתונה משתרע על פני כ-235,620 מטרים רבועים של מרכז ליסבון. היא כוללת את רשת הרחובות שמצפון לפראקה דו קומרוסו, בין קאיס דו סודרה לרובע אלפמה שמתחת לטירת ליסבון, ומשתרעת צפונה לכיוון כיכר רוסיו ופיג'יירה ואבנידה דה ליברדדה. האלפמה הוא הרובע העתיק ביותר של ליסבון, ומשתרע על המדרון שבין טירת סאו ז'ורז'ה לנהר טחו. הרובע מכיל הרבה אטרקציות היסטוריות חשובות, כמו גם שפע של ברים ומסעדות פאדו. Avenida da Liberdade (שדרת החירות) היא שדרה חשובה במרכז ליסבון העוברת צפונית מערבית ממרכז ליסבון. זוהי שדרה ברוחב 90 מטר ואורכה 1,100 מטר, עם עשרה נתיבים המחולקים על ידי מדרכות הולכי רגל מעוטרות בגנים. הוא מקשר בין כיכר המסעדורים לבין מרקיז מכיכר פומבל. תושבי ליסבון מתייחסים אליו לפעמים כאל "אבנידה" (השדרה). בליסבון חסרים אדריכלות ומונומנטים של בירות אירופיות רבות אחרות, חלקם הגדול בגלל רעידת האדמה של ליסבון משנת 1755, שהרסה את מרבית מבניה של ליסבון, כולל ארמונות וספריות מפורסמות, כמו גם רוב הדוגמאות לארכיטקטורה המאנולינית המנופלית של פורטוגל מהמאה ה -16. כמה מבנים שספגו מעט נזק לרעידות אדמה נהרסו בעקבות השריפה שלאחר מכן. בליסבון יש שני אתרים הרשומים על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית : מגדל בלן ומנזר ז'רונימוש. בנוסף, Pombaline Baixa או מרכז העיר ליסבון הוצעו להיות מועמדים כאתרים של אונסק"ו. בעיר ישנם כמה מוזיאונים מהותיים. המפורסמים שבהם הם Museu Nacional de Arte Antiga (המוזיאון הלאומי לאמנות עתיקה), מוזיאון Azulejo הלאומי, Museu Calouste Gulbenkian (מוזיאון Calouste Gulbenkian), המכיל אוספים מגוונים של אמנות עתיקה ומודרנית, Museu Nacional do Traje e da מודה (המוזיאון הלאומי לתלבושות ואופנה), מוזיאון אוסף בררדו (אמנות מודרנית) במרכז התרבות של בלם, מוזיאון דה אלקטריקייד ( מוזיאון החשמל), מוזיאון נציונאל דוס קוקס (מוזיאון המאמן הלאומי), המכיל את אוסף המלכותי הגדול ביותר המאמנים בעולם), המוזיאון לרוקחות, המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע והמדע, מוזיאון המזרח, מוזיאון דו תיאטרו רומנו (מוזיאון התיאטרון הרומי), ומוזיאון העיר ליסבון. ישנן מספר אטרקציות תיירותיות מחוץ לעיר, אך בתוך מטרופולין ליסבון. דוגמאות לכך כוללות את הריביירה הפורטוגלית, כולל אסטוריל, אתרי החוף של קסקאיס והעיר העתיקה של סינטרה.
רחוב ואצי

רחוב ואצי (בהונגרית: Váci utca) הוא אחד ממסלולי הולכי רגל הראשיים ואולי הרחוב המפורסם ביותר של מרכז בודפשט, הונגריה. הוא כולל מסעדות וחנויות רבות המספקות בעיקר את השוק התיירותי. רחוב ואצי הוא אחד מרחובות הקניות המרכזיים בבודפשט. בין החנויות שיש ברחוב זה: זארה, H&M, מנגו, סברובסקי, הוגו בוס, לקוסט ונייקי. הרחוב נפתח לכיכר ורשמארטי Vörösmarty. מדיה וקבצים בנושא רחוב ואצי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משלים שועליים

משלים שועליים היא סדרת אנימציית סטופ מושן בפלסטלינה בת 13 פרקים. הסדרה הופקה לטלוויזיה הישראלית על ידי האנימטור רוני אורן ושודרה בערוץ הראשון בשנת 1989. את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עידית הלוי. עלילת הסדרה התבססה על מעשיות מאת איזופוס, ז'אן דה לה פונטן ואחרים. הסיפורים הומחשו בעזרת חיות היער, כאשר לרוב, העלילה התמקדה בבעל חיים אחד חלש יחסית שמצליח להערים על בעל חיים חזק יותר שמתעמר בו. לכל פרק היה מוסר השכל ייחודי שהופיע בסיומו. באנגלית מירב השמות השתנו. "זריזי" למשל הפך ל"בריקסטון" ו"פריכיהו" ל"קריספין". השועל והחסידה פיתויו של תיאודור התיש הסתננות שועלית נקודת הצחוק של זריזי הארנב מסכת הזפת של נחמן השועל והעורב השועל והדובדבנים השועל והעוגה הארוחה המלכותית של אלביס השועל והארנב תאוות הדבש של זריזי הארנב השלל של אלביס האריה בחירת חיית השנה דינג הכלב החסידה (באנגלית החסידה נקראת "פרנסין") השועל- משמש כפרוטגוניסט של הסדרה. זריזי הארנב נחמן הדב עדינה הפרה פגניני החזיר פריכיהו החתול צביקה הצב קווקר הצפרדע קרקפתא העורב אלביס האריה תיאודור התיש ירמיהו התן קישקע התרנגולת (באנגלית היא תרנגול ממין זכר בשם "ג'יבּלט") נוריס בן האדם כבשים אשתו ובנו של נחמן הדובים. השמש "משלים שועליים", באתר אידיבי "משלים שועליים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צלחת המרגלים

"צלחת המרגלים" או "צלחת המרגלים עם אשכול ענבים" היא צלחת מעוטרת שעיצב זאב רבן בשנת 1920 בקירוב. הצלחת, בקוטר של 22 ס"מ, עשויה נחושת בטכניקה של ריקוע והטבעה. מרכז הצלחת מכיל מדליון ובו מתוארות שתי דמויות הנושאות אשכול ענבים גדול. זהו ייצוג מסורתי של שנים עשר המרגלים. נושא זה הופיע בעבודות רבות שנוצבו בבית-הספר. שולי הצלחת מעוטרים בדגם של לוחיות ובהן שיבולי חיטה ושישה מדליונים דמויי מטבעות עתיקים, ובהם דימויים של המנורה, רימונים, עץ תמר, שופרות, לירה וכד דמוי אמפורה. הצלחת יוצרה על ידי "קבוצת שרא"ר", שעל חבריה נמנו יהודה שניאור, שלמה רבינוביץ, מרדכי אוסנוביץ ודוד ריבקינד, ופעלה מ"בתי בצלאל" ועסקה בעבודת פילגרין, מקשה בכסף ונחושת ובאטיק על מתכת. עם זאת, קיימות צלחות שיוצרו, כנראה, על ידי יצרנים אחרים. היא מהווה דוגמה לשימוש שעשו רבן ואמני בצלאל אחרים בתיאורי התנ"ך ובתיאורים מן הארכאולוגיה של ארץ-ישראל בתוך מסגרת ציונית.
Po co

Po co (בעברית: בשביל מה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפולנייה קאיה בשיתוף המוזיקאי הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2017, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים קאייקס. עם יציאתו, נכנס השיר אל המקום ה-3 במצעד הפזמונים השבועי שבפולין. השיר נכתב על ידי קאיה, הולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי קאיה ויאן סמוצ'ינסקי. השיר הוא בסגנון הפופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-2 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, הועלה לערוץ היוטיוב של חברת קאייקס ב-26 באפריל 2017, בסמוך לצאת הסינגל. נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון. ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - AirPlays - Top - Archiwum, bestsellery.zpav.pl Po co, נבדק ב-2020-04-14 Kayah feat. Idan Raichel - Po co (Official Video), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:27) ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - Wyróżnienia - Złote płyty CD, bestsellery.zpav.pl
מרוץ בכיסאות גלגלים

מרוץ בכיסאות גלגלים הוא ספורט נכים פאראלימפי לנכים ואנשים המוגבלים פיזית. מרוץ כיסאות גלגלים מבחינת חוקים הוא זהה לתחרויות ריצה אלא שהוא מבוצע תוך כדי ישיבה על כיסא גלגלים. כיסאות הגלגלים המשמשים לתחרויות אלה עוצבו במיוחד עבור ספורט זה, ובנויים כך שניתן להגיע איתם למהירות של למעלה מ-30 קמ"ש. ספורט זה החל כאשר מלחמות העולם, ששינו את פני החברה המערבית בדרכים רבות, השפיעו באופן משמעותי על השקפת החברה ועל היחס שלה לאנשים עם מוגבלות. לפני המלחמות, אנשים עם מוגבלות נחשבו כנטל על החברה. מאחר ששורדי מלחמה רבים חזרו הביתה עם ליקויים גופניים וצרכים פסיכולוגיים, היה צורך להקים תוכניות חדשות שיעזרו להם לחזור חזרה לחברה. לזכותה של הממשלה הבריטית ייאמר כי היא הראשונה שהכירה בצרכים אלה על ידי פתיחת מרכז לנפגעי עמוד השדרה בבית החולים סטוק מנדוויל באיילסברי, אנגליה, בשנת 1944. סר לודוויג גוטמן, היה זה שלמעשה פיתח את ספורט המרוץ בכיסאות גלגלים, על מנת לספק את הצורך הספורטיבי למטופליו. בהנחייתו של גוטמן נערכו "משחקי הסטוק מנדוויל" הראשונים למשותקים בשנת 1948. בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים התפשט הספורט ברחבי אירופה ובארצות הברית. במהלך תקופה זו צצו ברחבי אירופה תחרויות ואירועי ספורט נוספים עבור אנשים בכיסאות גלגלים. בשנת 1952 אורגנה התחרות הבינלאומית הראשונה לספורטאים בכיסאות גלגלים בין נבחרת בריטניה לנבחרת הולנד. 130 ספורטאים עם חבלות בעמוד השדרה התמודדו בשישה ענפי ספורט. כדי לכבד את הערך החברתי והאנושי הנגזר מתנועת הספורט בכיסאות גלגלים, הוועדה האולימפית הבינלאומית (IOC) הכירה בעבודתו של גוטמן בשנת 1956 והעניקה למשחקי סטוק מנדוויל את גביע סר תומאס פירנלי על הישג ראוי לשירות התנועה האולימפית. מאז תחילת מרוצי כיסאות הגלגלים של סטוק מנדוויל התרחבו תוספי ספורט רבים כמו ירי בחץ קשת על כיסא גלגלים, טניס שולחן, פיינטבול, זריקת כידון ומקצועות נוספים. בשנות השישים החל להופיע גם כדורסל בכיסאות גלגלים והרמת משקולות לנכים. בשנת 1960 הוקמה הפדרציה הבינלאומית לספורט בכיסאות גלגלים של סטוק מנדוויל (ISMWSF) כדי לאפשר את כל התחרויות הבינלאומיות עבור אנשים עם פגיעות בעמוד השדרה. בשנות השישים המאוחרות הורחבו תחרויות הספורט הבינלאומיות וכללו קבוצות מוגבלות אחרות שלא היו זכאיות לאליפות העולם. בנוסף, ארגון הספורט הבינלאומי לנכים (ISOD) הוקם רשמית בפריס בשנת 1964, במטרה לספק הזדמנויות ספורט בינלאומיות לעיוורים ולאנשים עם מוגבלות מוטורית אחרת. המרחקים המבוצעים במרוצי כיסאות גלגלים כוללים מרחקי ספרינט של 100 מ', 200 מ' ו -400 מ', מרחקים בינוניים של 800 מ' ו 1500 מ', מרחקים ארוכים של 5000 מ' ו -10,000 מ' ומרוצי שליחים של 4 × 100 מ' ו -4 × 400 מ'. ישנו גם מרתון על כיסא גלגלים. ספורטאים שנמצאים בכיסא גלגלים יכולים להשתתף גם באירועי שטח; אלה כוללים פיינטבול, הטלת כידון וזריקת דיסקוס. ישנם גם אירועים משולבים כמו פנטאתלון, בו הספורטאי משתתף במרוצי מסלול שטח וכביש, ותחרויות קפיצה וזריקה, תלוי במוגבלות של הספורטאים. מדיה וקבצים בנושא מרוץ בכיסאות גלגלים בוויקישיתוף מידע על המשחקים הפאראלימפיים לנכים באוסטרליה - 2008
לואי שברולה

לואי-ג'וזף שברולה (בצרפתית: Louis-Joseph Chevrolet;‏ 25 בדצמבר 1878 - 6 ביוני 1941) היה נהג מרוצים ומייסדה של חברת המכוניות "שברולט", כיום המותג המפורסם ביותר של ג'נרל מוטורס. נולד בעיר לה שו-דה-פון בקנטון נשאטל שבשווייץ. ב-1886 היגרה משפחתו לצרפת. שם פיתח שברולה את יכולותיו המכניות והתעניינותו במרוצי מכוניות. הוא עבד בחנות במכניקה "רובלין" בין השנים 1895 ו-1899 בזמן ששהה בפריז. ב-1900 עבר למונטריאול שבקוויבק, קנדה. שנה לאחר מכן, עבר לניו יורק שם שכרה אותו חברת פיאט. בזמן שעבד בחברת המכוניות ביואיק למד עיצוב מכוניות והחל לעצב מנוע משלו למכונית חדשה ב-1909. זמן קצר לאחר מכן הצטרף אליו ויליאם דוראנט והם הקימו את חברת "שברולט" בדטרויט, מישיגן. לשברולה ודוראנט היו חילוקי דעות על העיצובים וב-1915 מכר דוראנט את חלקו בחברה. כעבור שנה, מוזגה החברה לתוך ג'נרל מוטורס של דוראנט. חוץ מהיותו גאון מכני ללא כל חינוך רשמי, לואי היה אחיו הגדול של גסטון שברולה, שזכה באינדיאנפוליס 500 של שנת 1920 במכונית שבנה לואי, שבעצמו התחרה במירוץ ארבע פעמים, כשב-1919 הגיע למקום השביעי. אחיו הגדול, ארתור שברולה, התחרה גם הוא פעמיים. לואי שברולה קבור בבית הקברות "ג'וזף הקדוש" באינדיאנפוליס, אינדיאנה. מדיה וקבצים בנושא לואי שברולה בוויקישיתוף לואי שברולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואי שברולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מינדלו

מינדלו (בפורטוגזית: Mindelo) היא עיר שנמצאת במחוז סאו ויסנטה, שבכף ורדה. העיר ממוקמת כ-269 ק"מ מפראיה. מדי שנה בחודש פברואר מתקיים בעיר מינדלו קרנבל המזכיר את הקרנבל בברזיל. הקרנבל נמשך מספר ימים. משתתפים בו מבוגרים בני נוער וילדים בתהלוכות קרנבל. יש 4 תהלוכות העוברות בנפרד. הקרנבל מתחיל בשעה 18:30 ונמשך עם מרווחים עד חצות. הוא עובר ברחובות העיר ליד הנמל. לפני הקרנבל הרשמי עוברים ברחובות אנשים עם מיצגים שונים הנכשים עצמאית, חלקם מיצגי מחאה למשל כנגד יוקר המחיה, זיהום הסביבה. התהלוכות השונות מתחרות זו בזו בטיב המופע. קרנבל דומה מתקיים גם באיים אחרים בכף ורדה, אבל הקרנבל במינדלו נחשב למרכזי והגדול שבנם ומביא תיירים לעיר לצפות בקרנבל. הזמרת סזריה אבורה נולדה במינדלו ומונצחת ברחבי העיר. הוקם מוזיאון קטן המנציח אותה. בעיר יש גם מרכז תרבות המציג עבודות של אמנים שונים. פורטוגל פורטו, פורטוגל פורטוגל קוימברה, פורטוגל גרמניה קרונח (אנ'), גרמניה ארצות הברית ניו בדפורד, מסצ'וסטס, ארצות הברית דרום אפריקה סיינט הלנה ביי (אנ'), דרום אפריקה מדיה וקבצים בנושא מינדלו בוויקישיתוף מינדלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Cape Verde: Islands, Municipalities, Cities & Urban Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Mindelo, Cabo Verde, www.geonames.org Mindelo, Mapcarta (באנגלית) Mindelo, Mindelo (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com "Normais Climatológicas" (בפורטוגזית). Instituto Nacional de Meteorologia e Geofísica. אורכב מ-המקור ב-29 בדצמבר 2020. נבדק ב-28 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Klimatafel von Mindelo / Sao Vicente / Kapverden (Rep. Kap Verde)" (PDF). Baseline climate means (1961-1990) from stations all over the world (בגרמנית). Deutscher Wetterdienst. נבדק ב-8 באוגוסט 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסומאדה

אסומאדה (בפורטוגזית: Assomada) היא עיר שנמצאת במחוז סנטה קטרינה (אנ') באי סנטיאגו שבכף ורדה. העיר ממוקמת כ-26 ק"מ מפראיה. מדיה וקבצים בנושא אסומאדה בוויקישיתוף תצפית על העיר אסומדה במרכז האי סנטיאגו בכף ורדה. המדריך מספר על העיר. Assomada Cape Verda, בתאריך 27 בפברואר 2023 Cape Verde: Islands, Municipalities, Cities & Urban Localities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Assomada, Cabo Verde, www.geonames.org Assomada, Mapcarta (באנגלית) Assomada, Assomada (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Assomada Annual Weather Averages, WorldWeatherOnline.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסטרה בורגייס

אנתוניו קרלוס דה מנזס (Antonio Carlos de Menezes; נולד ב-6 בספטמבר 1955), הידוע בכינויו מסטרה בורגייס (Mestre Burguês), הוא אומן לחימה ומוזיקאי ברזילאי העוסק באמנות הלחימה קפוארה. בורגייס הוא בעל דרגת "מאסטר", חגורה לבנה בקפוארה, והוא עומד בראש קבוצת הקפוארה הבינלאומית "מוזנזה" והפדרציה של הקפוארה. אנתוניו קרלוס דה מנזס נולד בכבר לרנג'ייראס (Laranjeiras), שבמדינת אספיריטו סנטו, שבברזיל. בגיל צעיר מאוד, עבר לגור יחד עם משפחתו בשכונת חאמוס שבעיר ריו דה ז'ניירו. בילדותו, התמודד בורגייס עם אלימות מצד מספר ילדים בשכונה, ולכן התחיל בגיל 12 ללמוד את אמנות הלחימה קפוארה יחד עם עוד מספר חברים, כדי שיוכל להתגונן מפני הבריונים. ככל שהזמן עבר השתפר בורגייס והפך למשתתף קבוע בשיעורי הקפוארה של מסטרה מטרינייה (Mestre Mentirinha), ולבסוף הפך לחבר קבוצת הקפוארה "מוזנזה" שהקים מסטרה פאולו (Mestre Paulão). דה מנזס קיבל מהמורה שלו, מסטרה פאולו, את הכינוי "בורגייס" (Burgues) שפירושו בפורטוגזית "בורגני", כלומר, עשיר, משום שהיה משלם את שכר הלימוד כשלושה חודשים מראש. לאחר פרישתו של מסטרה פאולו מהקפוארה, לטובת שירות צבאי בחייל הים של ברזיל, קיבל בורגייס על עצמו את ראשות הקבוצה. בורגייס העביר את מטה קבוצה לעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה שבברזיל, והפך אותה לבינלאומית, עם סניפים ב-25 מדינות בעולם, ביניהן ישראל. בורגייס הקים בשנות ה-90 את ה"פדרציה של הקפוארה", איגוד הקפוארה הגדול והבכיר ביותר בעולם, בראשו הוא עומד גם היום. אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת "אסטילו דה ג'וגו מוזנזה" בישראל אתר האינטרנט הרשמי של מסטרה בורגייס אתר האינטרנט של קבוצת "מוזנזה" בישראל
ויליאם פרנק

ויליאם בירל פרנק (באנגלית: William Birrell Franke;‏ 15 באפריל 1894 – 30 ביוני 1979) היה איש עסקים ופקיד ממשל אמריקאי. הוא נודע בעיקר בשל שירותו כמזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1959–1961 בממשלו של נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. ויליאם פרנק נולד בעיר טרוי שבמדינת ניו יורק לוויליאם ולהלנה (לבית בירל) פרנק. הוא התחנך בעיר הולדתו ולמד באוניברסיטת פייס, שם הוא סיים לימודי תואר במנהל עסקים בהתמחות בחשבונאות. הקריירה של פרנק כללה עיסוק בראיית חשבון וניהול בחברת Cluett, Peabody & Company בניו יורק, בחברת Naramore, Niles & Company ברוצ'סטר ובחברת Touche, Nivin & Company בניו יורק. בהמשך הוא היה שותף בכיר בחברת Franke, Hannon & Withey, משרד ראיית חשבון בניו יורק. הוא גם היה חבר בדירקטוריון של כמה חברות, כולל, יושב ראש מועצת המנהלים של חברת ג'ון סימונס בניוארק וחבר במועצת המנהלים ב-General Shale Products Corporation בג'ונסון סיטי ובחברת הרכבות קרוליינה, קלינצ'פילד ואוהיו. ב-1935 וב-1936 הוא משך תשומת לב ציבורית כאשר הוא השלים את דוחות הביקורת על אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה בעקבות רצח יואי לונג שחשף אי סדרים במסמכי האוניברסיטה ובחשבונותיה. בין השנים 1948–1951 היה פרנק חבר בצוות הביקורת האזרחי של צבא ארצות הברית. לאחר מכן ועד 1952 הוא היה עוזר מיוחד למזכיר ההגנה של ארצות הברית. בין השנים 1954–1957 שימש פרנק כסגן מזכיר הצי לענייני כספים. לאחר מכן ועד 1959 הוא שימש כתת-מזכיר הצי. לאחר מכן ועד לתום נשיאותו של אייזנהאואר הוא כיהן כמזכיר הצי. בתקופת כהונתו זו הוא קידם את הפיתוח וההכנסה של טכנולוגיות חדשות לצי ארצות הברית, כולל השימוש בספינות מלחמה מונעות באנרגיה גרעינית. לאחר פרישתו התגורר פרנק בבית הקיץ של משפחתו בבנסון שבוורמונט. הוא החזיק משרד בעיר רטלנד הסמוכה, שם הוא עסק בייעוץ השקעות. הוא גם שימש כחבר במועצת המנהלים ובמועצה המייעצת של בנק האוורד. ויליאם פרנק נפטר ברטלנד ב-30 ביוני 1979 מסיבוך של ניתוח בכיס המרה. הוא נטמן בבית הקברות פיירויו שבבנסון. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פרנק בוויקישיתוף ויליאם פרנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Naval History and Heritage Command (April 9, 2008). "Biography, William Birrell Franke". Modern Biographical Files. Washington, DC: Navy Department Library.
Forever Your Girl

Forever Your Girl (בעברית: לנצח הבחורה שלך) הוא אלבום הבכורה של הזמרת פאולה עבדול אשר שוחרר ב-21 ביוני 1988 על ידי וירג'ין רקורדס. אלבום זה היווה את הפריצה של עבדול לשוק המוזיקה לאחר שלפניי כן שימשה ככוראוגרפית של אמנים כמו ג'ורג' מייקל, ג'נט ג'קסון, זי זי טופ וכו'... אלבום זה זכה להצלחה אדירה והפך באותה תקופה לאלבום הבכורה המצליח ביותר בכל הזמנים בין היתר בעקבות ההישג החסר תקדים שלו בו עבדול הצליחה להכניס למקום הראשון בארצות הברית 4 שירים מהאלבום. נכון להיום מכירות האלבום עומדות על 18 מיליון עותקים. ב-1987 החלה עבדול לחסוך כסף בשביל להקליט קלטות דמו. חברת וירג'ין רקורדס בראשו של ג'ף איירוף (אשר החתים גם את ג'נט ג'קסון בחברה אחרת) גילתה התעניינות בעבדול והחתימה אותם על חוזה אצלם. בגלל שעד כה התעסקה בעיקר בריקוד עבדול לא הייתה מספיק מיומנת בשירה ולשם כך היא עבדה עם מפתחי קולות ומפיקים מוזיקליים כדי לפתח את היכולות הווקאליות שלה. בריאיון ג'ף איירוף אמר כי עבדול התעקשה שהיא יכולה לשיר ואיירוף החליט לתת לה צ'אנס והבין שאם תוכל גם לשיר וגם לרקוד היא יכולה להיות כוכבת. עם שחרורו האלבום לא זכה להצלחה מיידית ולקח לו 64 שבועות עד שהגיע למקום הראשון בארצות הברית, הזמן הארוך ביותר שנדרש מאלבום בשביל להגיע למיקום זה. בסופו של דבר האלבום זכה להצלחה ענקית בארצות הברית כאשר מכר 7 מיליון עותקים במדינה ובכך היה זכאי ל-7 מעמדות פלטינה ובכל העולם זכה להצלחה ענקית עוד יותר כאשר מכר 11 מיליון עותקים נוספים. מתוך האלבום יצאו 6 סינגלים כאשר ארבע מתוכם הגיעו למקום הראשון בארצות הברית, ובכך הפך לבין האלבומים היחידים שהצליח להכניס הכי הרבה שירים מתוכו למקום הראשון במדינה ולאלבום הבכורה הנשי הראשון שהצליח להכניס הכי הרבה שירים מתוכו למקום הראשון במדינה. השיר "The Way That You Love Me" הצליח להגיע למקום ה-3 במדינה ובכך עבדול הפכה לאמן שהצליח להכניס הכי הרבה שירים מהחמישייה הפותחת לאלבום אחד. בנוסף האלבום הצליח להגיע למקום ה-4 במצעד אלבומי ה-R&B האמריקאי ו-4 שירים מתוך האלבום כבשו את המקום הראשון במצעד שירי ה-R&B האמריקאי. תחילה האלבום לא נחל הצלחה גדולה עד שיצא השיר "Straight Up" שהפך ללהיט ענק והביא את עבדול לפריצה באביב/קיץ 1989. לאחר מכן האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית שם שהה במשך 10 שבועות לא רצופים. בחורף 1990 האלבום הגיע להישג חסר תקדים כאשר הצליח למכור 191 אלף עותקים ביום אחד בארצות הברית. ב-1998 בילבורד הכריז כי אלבום זה הוא האלבום המצליח ביותר שיצא מוירג'ין רקורדס ו-5 שירים מתוכו דורגו ברשימת 20 השירים המצליחים ביותר שיצאו מחברה זו. האלבום זיכה את עבדול ב-4 פרסי VMA, שני פרסי AMA, פרס גראמי ופרס בחירת הקהל. מידע על האלבום Forever Your Girl באתר MusicBrainz מידע על האלבום Forever Your Girl באתר AllMusic האלבום Forever Your Girl באתר Discogs האלבום Forever Your Girl באתר יוטיוב דאנס-פופ, ניו ג'אק סווינג, R&B אוליבר ליבר, גלן בולרד, אליוט וולף, אל.איי ריד, בייביפייס, ג'ס ג'ונסון, קארטיס וויליאמס, טרוי וויליאמס Login • Instagram, www.instagram.com
Shut Up and Dance: Mixes

Shut Up and Dance: Mixes (בעברית: תשתקו ותרקדו: מיקסים) הוא אלבום הרמיקסים הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית פאולה עבדול אשר יצא לאור ב-8 במאי 1990, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. אלבום הרמיקסים הגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד 200. האלבום מכיל רמיקסים לכל הסינגלים מאלבום הבכורה של פאולה עבדול, רמיקס לשיר "One or the Other", שהוא נלקח מתוך אלבום הבכורה שלה ומחרוזת של רמיקסים לכל ששת הסינגלים מאלבום הבכורה שלה. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים ושני קליפים, אחד למחרוזת הרמיקסים והשני לרמיקס לשיר "Straight Up". האלבום זכה להצלחה אדירה כאשר היגע למקום ה-7 בארצות הברית ואף הגיע למעמד פלטינה במדינה על מכירות של מיליון עותקים. הצלחתו החסרת תקדים הפכה אותו לאלבום הרמיקסים השני הנמכר ביותר לאותה תקופה ונכון להיום הוא אלבום הרמיקסים השלישי הנשי הנמכר ביותר בכל הזמנים והחמישי בדירוג של נשים וגברים כאחד. בנוסף להצלחתו בארצות הברית הוא זכה להצלחה גם בבריטניה שם שוחרר מאוחר יותר במהדורה מחודשת עם רמיקסים נוספים. מידע על האלבום Shut Up and Dance: Mixes באתר MusicBrainz מידע על האלבום Shut Up and Dance: Mixes באתר AllMusic האלבום Shut Up and Dance: Mixes באתר Discogs Paula Abdul - Shut Up And Dance (The Dance Mixes), Discogs (באנגלית) Paula Abdul, Billboard
Spellbound

Spellbound (בעברית: מאויש) הוא אלבומה השני של הזמרת פאולה עבדול אשר יצא ב-14 במאי 1991, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, כשהבולט מתוכם הוא השיר "The Promise of a New Day", אשר כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. בדומה לקודמו גם אלבום זה להצלחה גדולה כאשר כל הסינגלים שיצאו ממנו הצליחו להיכנס לעשרים העליונים בארצות הברית והאלבום עצמו מכר 3 מיליון עותקים בארצות הברית ובכך היה זכאי ל-3 מעמדות פלטינה. בנוסף גם הגיע למקום הראשון בארצות הברית, והפך לאלבום האולפן השני שלה שהצליח לעשות זאת. מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים: "Rush Rush", "The Promise of a New Day", "Blowing Kisses in the Wind", "Vibeology" ו-"Will You Marry Me?". הסינגל האחרון שהיה אמור לצאת מהאלבום הוא "U" ואף צולם לו וידאו קליפ שקטעים מתוכו נראו בסיבוב ההופעות שלה אך בסופו של דבר מסיבות לא ידועות יציאתו בוטלה. האלבום זיכה את עבדול בפרס גראמי בקטגוריית "העטיפה הטובה ביותר". מידע על האלבום Spellbound באתר MusicBrainz מידע על האלבום Spellbound באתר AllMusic האלבום Spellbound באתר Discogs האלבום Spellbound באתר ספוטיפיי האלבום Spellbound באתר יוטיוב פופ, R&B, דאנס-פופ, ניו ג'אק סווינג, היפ-הופ נשמה פיטר לורד, פלסלי פארק, וי ג'פרי סמית', דון וואס, ג'ורג, קוריינט Paula Abdul, Billboard Paula Abdul, Billboard Paula Abdul, GRAMMY.com, ‏2019-11-19 (באנגלית)
ואטנס

ואטנס (בגרמנית: Wattens) היא עיירת שוק של מחוז אינסברוק באוסטריה במדינת טירול. עיר זאת ידועה בעיקר כבית חברת זכוכית הקריסטל סברובסקי. ואטנס ממוקמת בעמק אין התחתון בצפון טירול, כ-13 קילומטרים מזרחית לאינסברוק. האזור העירוני משתרע מן הגדה הדרומית של נהר אין אל עמק הצד ואטנטאל. השם ואטנס הוזכר לראשונה כ"וואטאנס" (Vuattanes) בשטר משנת 930, כאשר האזור היה חלק מדוכסות הגזע הגרמנית בוואריה. האזור הוחזק על ידי ספירת טירול מהמאה ה-12 ואילך ונרכש על ידי הבית האוסטרי של הבסבורג בשנת 1363. בשנת 1559 הוקמה טחנת נייר בוואטנס, הראשונה במדינות אוסטריה. הכלכלה המקומית קדומה עוד יותר, כאשר בשנת 1895 דניאל סברובסקי (1862–1956), עובד זכוכית מייז'טין פוד בוקובו (Jiřetín pod Bukovou) שבבוהמיה, התיישב כאן כדי להתחיל בייצור תכשיטים קריסטליים. ואטנס קיבלה זכויות שוק בשנת 1895. חברת סברובסקי היא מקור הכלכלה העיקרי של ואטנס. בשנת 1995 חגגה את יובל המאה שלה עם הקמת מוזיאון "סברובסקי קריסטלוולטן". אנדרה הלר עיצב כמה ארונות סקרנות שעוצבו על פי החדרים ההיסטוריים של טירת אמבראס. המוזיאון מציג את ההיסטוריה של ייצור הקריסטלים, חייו של דניאל סברובסקי ואוסף גדול של קריסטלים הכולל יצירות של אמנים בולטים כגון בריאן אינו וניקי דה סן פאל. זהו אחד היעדים התיירותיים העיקריים באוסטריה, והוא מושך אליו מבקרים מכל העולם. מדיה וקבצים בנושא ואטנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואטנס (בגרמנית) Martin Bitschnau; Hannes Obermair (2009). Tiroler Urkundenbuch, II. Abteilung: Die Urkunden zur Geschichte des Inn-, Eisack- und Pustertals. Vol. 1. Innsbruck: Universitätsverlag Wagner. pp. 104–5 no. 138. ISBN 978-3-7030-0469-8.