laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מונטיי מוריס

מונטיי רוברט מוריס (באנגלית: Monté Robert Morris; נולד ב-27 ביוני 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-ניגרי המשחק בקבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז. מוריס נולד בעיר גרנד ראפידס שבמישיגן, וגדל בפלינט הסמוכה. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון פלינט ביצ'ר" הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת התיכונים של מישיגן (מהדרג השלישי), ובעונה האחרונה זכה בתואר שחקן העונה במישיגן ("Michigan Mr. Basketball"). בין השנים 2013–2017 למד באוניברסיטת המדינה של איווה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 12.2 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-5.5 אסיסטים למשחק. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"), לראשונה מזה 14 שנים, ובעונת 2015/2016 שחזרה הישג זה. בעונתו הראשונה שבר מוריס את שיא ליגת המכללות עם יחס אסיסטים-איבודים של 4.79 (מסר 4.79 אסיסטים על כל איבוד כדור). בעונתו האחרונה במכללה שבר את השיא פעם נוספת, עם יחס אסיסטים-איבודים של 5.21. בדראפט ה-NBA‏ 2017 נלקח מוריס בבחירה ה-51, על ידי דנוור נאגטס. כחודש לאחר הדראפט חתם מוריס על "חוזה כפול" בדנוור, במסגרתו שיחק בעונת 2017/2018 לסירוגין עבור הנאגטס ועבור קבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. לאורך אותה עונה שותף בשלושה משחקי NBA בלבד, אך ב-37 משחקיו בליגת הפיתוח הצטיין עם ממוצעים של 17.8 נקודות ו-6.5 אסיסטים למשחק. בעונת 2018/2019 הפך לחלק אינטגרלי מרוטציית הקבוצה ב-NBA, כששיחק בכל 82 משחקי הנאגטס ורשם ממוצעים של 10.4 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק כמחליפו מהספסל של ג'מאל מארי. דנוור סיימה את העונה הסדירה במקום השני במערב עם 54 ניצחונות ו-28 הפסדים, והעפילה לחצי גמר המערב לראשונה מאז עונת 2008/2009. בעונת 2019/2020 המשיך לשחק בתפקיד דומה בקבוצה. דנוור סיימה את העונה הסדירה במקום השלישי במערב עם 46 ניצחונות ו-27 הפסדים, ואף העפילה לגמר המערב, לראשונה מאז עונת 2008/2009. מדיה וקבצים בנושא מונטיי מוריס בוויקישיתוף מונטיי מוריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN מוריס זוכה בפרס "מר מישיגן בכדורסל", באתר mlive.com,‏ 18 במרץ 2013 סטטיסטיקות המכללות של מוריס, באתר sports-reference.com מוריס הופך לכוכב במכללות, באתר amestrib.com,‏ 4 באפריל 2014 ארבעה שחקנים ממישיגן נבחרים בדראפט 2017, באתר freep.com,‏ 23 ביוני 2017 רשימת הנבחרים בדראפט 2017, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של מוריס בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
מגלים צלילים עם לולי

מגלים צלילים עם לולי היא סדרת אנימציה מקורית בשילוב לייב אקשן המשודרת בערוץ לולי מבית היוצר של קבוצת מדיה הופ!. הסדרה עוסקת בהיכרות עם קולות וצלילים מוכרים וחדשים הנמצאים בסביבה הקרובה של הילד אותם הוא פוגש בחיי היומיום שלו. פיתוח הסדרה לווה על ידי הפסיכולוג אודי וולפה. בכל פרק שומעים לולי ואמא צלילים מוכרים או חדשים, אותם אפשר לשמוע בכל רחוב ובכל שכונה, ומנסים לגלות מאין מגיע הצליל ומי משמיע אותו. כל פרק בנוי במבנה קבוע בו לולי מנחש שני ניחושים שגויים ובניחוש השלישי מצליח לגלות מהכין מגיע הצליל ואיך נראה מי או מה שהשמיע אותו. כל חיפוש וניחוש מתבטא במבט מהחלון ומעבר לצילומי LIVE. בסיומו של כל פרק ישנו שיר שנותן עוד נקודת מבט על בעל החיים או החפץ שלולי זיהה את הצליל שהוא משמיע. הסדרה מהווה למעשה הזמנה להורים ופעוטות לשחק ביחד את משחק "הצלילים המתחבאים", אותו משחקים לולי ואמא, להביט גם הם דרך חלון ביתם, להקשיב לקולות מהרחוב ולנסות לגלות מאין הקולות מגיעים ומי משמע אותם. בסדרה משולבים משפטי מפתח קבועים שגם ההורים הצופים יוכלו להשתמש בהם בזמן המשחק. מגלים צלילים עם לולי באתר ערוץ לולי
דייוויד פרנקל

דייוויד פרנקל (נולד ב-9 בדצמבר 1983) הוא שף ישראלי והבעלים של מסעדת "פרונטו". פרנקל נולד וגדל בקריית טבעון להורים ממוצא דרום אמריקאי, והחל לעבוד במטבחים בגיל 15. שירת כלוחם בסיירת יעל ובתום שירותו הצבאי, עבר פרנקל לתל אביב ושימש כסו־שף של מסעדת "אורקה" ו"כתית". בגיל 23 עבר לניו יורק שם עבד במסעדת "פלאי" וסיים לימודי קונדיטוריה ב-fci בהצטיינות. לאחר מכן המשיך לסטאז' במסעדה היוקרתית מוגריץ(אנ') בעיירה סן סבסטיאן בספרד ואף שימש שם שנה כשף־מנהל של מחלקת הדגים. בין לבין עבד במסעדת "קורטון (אנ')" הניו-יורקית וב'"פרסה"(אנ') של תומאס קלר, ועשה סטאז' במסעדת "נומה" הדנית שנחשבה אז למסעדה הכי טובה בעולם על פי מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם של סן פלגרינו. ב-2011 לאחר סיום עבודתו ב'נומה' שב פרנקל ארצה, והצטרף למסעדת פרונטו שהעתיקה את מקומה מאחד העם לרחוב הרצל בתל אביב, כשף המוביל. פרונטו קטפה פרסים ותארים רבים לאורך השנים. דייוויד אף הוא זכה בתחרות השף הצעיר של סן פלגרינו בשנת 2012 ושנתיים לאחר מכן זכה בפרס שף השנה של מגזין Time Out. בשנת 2016 ספג פרנקל ביקורת על כך שסילק את נוחי דנקנר ממסעדתו, לטענתו בעקבות התנהגות מבזה כלפי עובדי המקום. כשלושה חודשים לאחר המקרה התנצל פרנקל בפני דנקנר. ב-2019 פתח פרנקל את הלאונג' בר laylah באיביזה. ביולי 2022 השתתף בתוכנית "שף מתחלף" שמשודרת ברשת 13, והחליף מסעדה עם השף שחף שבתאי. דייוויד פרנקל, ברשת החברתית פייסבוק דייוויד פרנקל, ברשת החברתית אינסטגרם תיקי גולן, קינג דייוויד, TimeOut,‏ 2 בספטמבר 2013 שרון בן דוד, דיוויד פרנקל מתחמם, באתר "את", 11 בינואר 2016 רעות ברנע, דייוויד פרנקל: מנמיך את גובה הלהבות, באתר כלכליסט, 24 בספטמבר 2017 תיקי גולן, דיוויד פרנקל: "הגשנו פיצות שהתביישתי למכור", באתר ynet, 24 בספטמבר 2019 חן שליטא, ‏הילד הרע של עולם הקולינריה התל-אביבי: "בסוף הבנתי שהייעוד שלי הוא לא לשים אותי במרכז", באתר גלובס, 5 באוקטובר 2019 הילה אלפרט, השף התוסס: דיוויד פרנקל חוזר, באתר ישראל היום, 22 באפריל 2021 אלון הדר, רמזי זה לגובניקים: שף דיוויד פרנקל, באתר nrg‏, 23 בינואר 2012 גלי וולוצקי, דיוויד פרנקל: "שפים הם אנשים שמכורים לריגושים", באתר כלכליסט, 5 במרץ 2015 גיל משעלי, ‏הסערה נמשכת: אנשי עסקים יוצאים נגד המעשה של דיוויד פרנקל, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2016 TheMarker Online, השף של פרונטו התנצל בפני דנקנר: "אני מתייסר", באתר TheMarker‏, 6 באפריל 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראובן אלבז

הרב ראובן אלבז (נולד בט"ו בסיוון ה'תש"ד, 6 ביוני 1944) הוא חבר מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס, ראש ישיבת אור החיים המיועדת לחוזרים בתשובה ורב שכונת בית ישראל. בשנת 2008 הורשע בפסק דין חלוט בתיווך לשוחד ובקשירת קשר לביצוע פשע במסגרת פרשת בניזרי. נולד בפאס שבמרוקו להורים שמוצאם מהעיר בוז'עד. עד גיל 11 למד בתלמוד תורה חצי יום לימודי קודש וחצי יום לימודים כלליים. בשנת ה'תשט"ז (1956), עלה לישראל דרך עליית הנוער ללא הוריו, שהצטרפו לאחר זמן. במשך שנתיים למד בבית ספר של תנועת פא"י עד גיל בר מצווה. הרב אלבז סיפר כי בגיל מבוגר יותר נולד אצלו הרצון לעסוק בהחזרה בתשובה: "אני זוכר שעשו לכולנו בר מצווה משותפת, והזמינו אותי לדבר. אני לא יכול לשכוח את הנאום הזה. אמרתי לכולם שעם ישראל צריך לחזור בתשובה, ושאנחנו הנחשונים שלפני המחנה, ואנחנו נעשה מהפכות בעם ישראל. והחל מאז הפך אצלי הרצון להפיץ את אור ה' בעולם".[דרוש מקור] למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה בראשות הרב דב מאיר רובמן שאירח אותו לסעוד על שולחנו בערבי שבתות וחגים. למד גם אצל הרב רפאל שפירא, חתן הרב רובמן, והיה אצלו כבן בית. כעבור שלוש שנים, לאחר התייעצות עם הרב יעקב ישראל קניבסקי ("הסטייפלר"), עבר ללמוד בישיבת מגדיאל אצל רבי נחום לסמן. לאחר מכן עבר לישיבת נובהרדוק-בית יוסף בירושלים אצל הרב בן ציון ברוק וחתנו הרב אברהם נח גרבוז. לאחר נישואיו המשיך ב"מתיבתא הראשון לציון" אצל הרב עובדיה יוסף, שם קיבל סמיכה לרבנות ולדיינות[דרוש מקור]. בגיל 25 מונה לרבה של שכונת בית ישראל בירושלים. למד פסיקה הלכתית גם אצל הרב בן ציון אבא שאול, כאשר השניים למדו בחברותא. משנת ה'תשכ"ט (1969) משמש הרב אלבז כראש ישיבת אור החיים ומוסדותיה בשכונת הבוכרים בירושלים. הוא קרא לישיבה על שם ספרו של רבי חיים בן עטר. במסגרת פעילותו להחזרה בתשובה הקים קהילות לומדים בערים בישראל. שיעורו בישיבה מועבר בימי חמישי דרך לוויין דר וסוחרת. בימי שבת הוא מוסר שיעור בפרשת השבוע. רבים משיעוריו משודרים באינטרנט ובתחנות הרדיו. בשנת 2012 העריך המגזין פורבס את שווי המוסדות בראשותו בכ-40 מיליון ש"ח. בשנת ה'תשע"ה (2015), לקראת הבחירות לכנסת ה-20, מונה לחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס. ב-21 במרץ 2006 עצרה המשטרה את הרב אלבז, בחשד שקיבל כספים מהקבלן משה סלע, ידידו של שלמה בניזרי, בתמורה לטובות הנאה שהעניק בניזרי לסלע. הוא הואשם בקשירת קשר לביצוע פשע, קבלת שוחד ותיווך לשוחד. ב-1 באפריל 2008 הרשיע בית המשפט המחוזי בירושלים את הרב אלבז בתיווך לשוחד ובקשירת קשר לביצוע פשע. השופט יעקב צבאן קבע בגזר הדין, כי "אדם הנמצא במעמדו וכוחו... ראוי ברגיל למאסר בפועל משמעותי... אולם...יש לתת מלוא המשקל לעברו הטוב, המיטיב והמיוחד." בשל כך נגזרו על הרב אלבז 8 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 120,000 ש"ח. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה. אתר ישיבת אור החיים משיעורי הרב ראובן אלבז, לצפייה באתר בינינו ראובן אלבז, דף שער בספרייה הלאומית ע"פ 5083/08 ראובן אלבז נ' מדינת ישראל, ניתן ב-24 ביוני 2009 הרבנים העשירים בישראל - פורבס ישראל אבי שיף, הגאון רבי ראובן אלבז צורף למועצת החכמים, באתר בחדרי חרדים, 15 בינואר 2015. ח"כ שלמה בניזרי הורשע בקבלת שוחד מהקבלן משה סלע ובהפרת אמונים, באתר גלובס, 1.4.08 ח"כ שלמה בניזרי הורשע בעבירות של לקיחת שוחד והפרת אמונים - פסקדין, באתר www.psakdin.co.il רותי אברהם, שנה וחצי מאסר בפועל לבניזרי; בגלל הקלון - בוטלה חברותו בכנסת, באתר News1,‏ 27.4.08
רוברט מוליקן

רוברט סנדרסון מוליקן (בשם מלא באנגלית: Robert Sanderson Mulliken;‏ 7 ביוני 1896 – 31 באוקטובר 1986) היה כימאי ופיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1966 על פיתוח תאוריית האורביטל המולקולרי. כן נקראת על שמו השיטה לחישוב מטענם החשמלי של אטומים במולקולה, Mulliken population analysis. נולד בניובריפורט מסצ'וסטס הסמוכה לבוסטון. אביו היה פרופסור לכימיה אורגנית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). כבר כנער סייע לאביו, שחיבר ספר בן ארבעה כרכים על כימיה אורגנית, במלאכת העריכה. בשנת 1913 זכה במלגת הצטיינות והחל ללמוד כימיה והנדסה כימית ב-MIT. ב-1917 קיבל תואר ראשון. עקב כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה, סייע מוליקן למאמץ המלחמתי ועבד באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. בייצור גז רעיל במעבדתו של ג'יימס בריאנט קונאנט. כעבור תשעה חודשים גויס לחיל הלוחמה הכימית של צבא ארצות הברית (United States Army Chemical Corps), אך המשיך בעבודתו במעבדה. לאחר המלחמה הבין שאינו רואה את עתידו במעבדה הכימית ונרשם למסלול לתואר דוקטור באוניברסיטת שיקגו. ב-1921 קיבל תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט של מוליקן בשיקגו עסקה בבידוד איזוטופים של כספית באמצעות אידוי בהדרכתו של זוכה פרס נובל לפיזיקה רוברט מיליקן. לאחר שנחשף לעבודתו של הרמן שלזינגר על דיבורן (Diborane (אנ'), תרכובת של בורון ומימן – B2H6), החליט להקדיש את עצמו לחקר תכונותיהן של מולקולות מעניינות. הוא עסק בהפרדת איזוטופים של בורון ובמבנה מולקולות של בורון-חנקן באמצעות ספקטרוסקופיה, אותה למד במיוחד באוניברסיטת הרווארד, שם גם העמיק את ידיעותיו בתורת הקוואנטים. באותה עת הכיר גם את עמיתיו לעתיד, רוברט אופנהיימר, ג'ון ואן ולק, והרולד יורי. בין השנים 1925 ל-1927 שהה מוליקן באירופה ועבד עם ארווין שרדינגר, פול דיראק, ורנר הייזנברג, לואי דה ברויי, מקס בורן וולתר בותה (כולם חתני פרס נובל). יחד עם פרידריך הונד החל לגבש את תאוריית האורביטל מולקולרי, הנקראת Hund-Mulliken theory. עד 1928 כיהן כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת ניו יורק. ב-1931 קיבל מינוי כפול הן כפרופסור לפיזיקה והן כפרופסור לכימיה באוניברסיטת שיקגו והמשיך ללמד גם בניו יורק. בשנת 1936, בגיל 40, נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, החבר הצעיר ביותר בתלדות הארגון, עד לאותה עת. במלחמת העולם השנייה ניהל מוליקן את פרויקט הפלוטוניום של אונברסיטת שיקגו. בהמשך פיתח שיטות מתמטיות על מנת לחשב את מבנה האלקטרונים במולקולות שעוררו לדרגת אנרגיה, באופן ששיטות מוקדמות יותר לא יכלו לבצע. עבור העבודה שביצע בתקופה זו זכה בפרס נובל בשנת 1966. ב-1952 עשה שימוש בכלים של מכניקת הקוונטים על מנת לנתח תגובות בין חומצות לואיס לבין מולקולות בסיס. בשנת 1967 נבחר כעמית זר בחברה המלכותית הבריטית. ב-31 באוקטובר 1986, בגיל 90, נפטר מהתקף לב בבית בתו בווירג'יניה. ב-1929 נשא לאשה את הלן, בתו של הגאולוג אדולף קרל נואה מאוניברסיטת שיקגו. לשניים שתי בנות. אשתו נפטרה ב-1975. מדיה וקבצים בנושא רוברט מוליקן בוויקישיתוף רוברט מוליקן, באתר פרס נובל (באנגלית) ביוגרפיה באתר פרס נובל ביוגרפי לזכרו, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית מוליקן ולינוס פאולינג ציטוטים של מוליקן רוברט מוליקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שמריה מוורחובקה

רבי שמריהו (שמער'ל) מוורחובקה (או וורחיבקה. נפטר בב' בכסלו ה'תקל"ו, 1775) היה מגיד מישרים בורחובקה ומו"ץ בסאווראן, מבני חבורתו של הבעל שם טוב. על פי המסופר, בתחילה עסק במסחר, אך משלא נולד לו בן זכר, הבטיח לו הבעל שם טוב בן זכר תמורת עושרו, ומאז עסק במגידות. ב"שבחי הבעל שם טוב" מובא בשמו: "קודם ביאת משיח צדקנו יסתלקו כל האותות והמופתים והניסים הגלויים והמפורסמים הממשיכים ומתלהבים לב האדם לעבודתו יתברך, ואין מחיה נפש רק מי שיאחוז באמונה". בנו ר' דוד, כיהן כרבה של טיצ'לניק. לפניו כיהן כרב בטישלניק חתנו של ר' שמריה, ר' פאלק. ר' שמריה נקבר בבית הקברות היהודי בוורחובקה. בשואה נהרס חלק גדול מבית הקברות, ומקום קברו היה נחשב לאבוד. תושבי העיירה אף השתמשו בשטח בית הקברות לחקלאות. בשנות ה-90, הגיעה לעמותת "אהלי צדיקים" עדות של יהודי יליד ורחיבקה, שלפני שעזב את העיירה סימן את מקום קברו של ר' שמריה במוט ברזל אדום. לפי עדות זו איתרה העמותה את מקום הקבר, ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוקמה מחדש מצבה על קברו. "הקדמת הכותב", בשם ר' גדליה מליניץ ורחיבקה: הוקם ציונו של תלמיד הבעל שם טוב ורחיבקה: שוקם ציון הרה"ק רבי שמעריל מורחיבקה זיע"א תלמיד הבעש"ט ורחיבקה: ניקוי, שיפוץ והקמת מצבות
יחסי ליבריה–צ'ילה

יחסי ליבריה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ליבריה לבין הרפובליקה של צ'ילה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ליבריה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין ליבריה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-19 ביולי 1945. אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בליבריה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן. גם אזרחי ליבריה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן. צ'ילה אינה מיוצגת בליבריה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ליבריה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. Reseña histórica de la presencia chilena en África (אורכב 21.08.2017 בארכיון Wayback Machine), הספרייה הלאומית של צ'ילה Informativo de Visas Diplomáticas y Oficiales, אתר משרד החוץ של צ'ילה
ג'סיקה

"ג'סיקה" הוא שיר שכתב זאב נחמה, הלחינו נחמה ותמיר קליסקי וביצעו להקת אתניX ויבגני שפובלוב. השיר יצא לאור בשנת 1993. השיר נכלל באלבום "אדם ונחש". בשירותו בצה"ל היה זאב נחמה בגרעין נח"ל בקיבוץ בארי, והכיר שם מתנדבת שהייתה מיודדת עם חברי הגרעין. לימים, כשחלק נחמה את הסיפור עם חבר הלהקה תמיר קליסקי, סיפר לו קליסקי סיפור דומה על מתנדבת בקיבוץ מגל בו שהה כחבר גרעין, ששמה היה ג'סיקה. נחמה שילב את השם ג'סיקה בשיר שכתב. בביצוע השיר השתתף יבגני שפובלוב אליו פנתה הלהקה. שפובלוב ביצע קטע אופרה בג'יבריש שנשמע כמו איטלקית. השיר זכה בתואר "שיר השנה" לשנת תשנ"ג 1993 של רשת ג'. בשנת 2018 הוציאה הלהקה את השיר "ג'סיקה 2", שתוכנו הוא החיפושים אחר ג'סיקה לאחר שעזבה את ישראל. האוסף של אתניX, מרכז מידע ישיר, 1995. (הספר בקטלוג ULI) סרטון השיר "ג'סיקה" באתר יוטיוב מילות השיר "ג'סיקה" באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית ג'סיקה, באתר Discogs דודי פטימר, ‏אתניקס מפתיעים ב"ג'סיקה 2", סטטיק ובן אל ממחזרים ומאכזבים ועוד סינגלים, באתר מעריב אונליין, 19 בנובמבר 2018 עמי פרידמן, יסמין, אלה וג'סיקה: נשים שהפכו לשיר ישראלי, באתר ynet, 23 בינואר 2015 איך זה שלא התפרקנו, באתר ידיעות אחרונות, 15 באוקטובר 2014 (הקישור אינו פעיל) ג'סיקה, באתר "פזמונט" מה עלה בגורלה של ג'סיקה? קבלו את שיר ההמשך של אתניקס, באתר וואלה, 19 בנובמבר 2018
ג'ון ואן ולק

ג'ון הסברוק ואן ולק (באנגלית: John Hasbrouck Van Vleck; ‏ 13 במרץ 1899 - 27 באוקטובר 1980) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1977 (יחד עם פיליפ אנדרסון ונוויל מוט) על תרומתו להבנת התנהגות אלקטרונים במוצקים מגנטיים. כן עסק בחקר כאוס קוונטי. נולד במידלטאון, קונטיקט וגדל במדיסון. אביו היה מתמטיקאי וסבו אסטרונום. בשנת 1920 סיים את אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנת 1922 קיבלת תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד. ב-1923 הצטרף לסגל אוניברסיטת מינסוטה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון לפני שקיבל משרה באוניברסיטת הרווארד. במחקריו ביסס את יסודות חקר המגנטיות המודרנית, המבוססת על עקרונות מכניקת הקוונטים ותרם לתחומי חקר הקשרים הכימיים בקומפלקסים מתכתיים, שבירת ניוון פיזיקלי בגבישים ותאוריית שדה הליגנד. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד במעבדות MIT בתחום המכ"ם. מחקריו ותגליותיו בתחום התנהגות אורכי גל שונים בעת מעברם דרך האטמוספירה תרמו לפיתוח הרדיו-אסטרונומיה. ביוני 1942 היה אחד משמונת המשתתפים בכינוס מיוחד של פיזיקאים שכינס רוברט אופנהיימר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי על מנת לדון בפיתוח נשק גרעיני בארצות הברית. כינוס זה הוביל לפרויקט מנהטן במעבדה הלאומית לוס אלמוס, בה השתתף ואן ולק כחבר ועדת התכנון של פצצת האטום "ילד קטן" שהוטלה על הירושימה. בשנת 1966 הוענקה לו המדליה הלאומית למדעים, ב-1967 נבחר עמית זר של החברה המלכותית, ב-1971 הוענקה לו מדליית אליוט קרסון וב-1974 הוענקה לו מדליית לורנץ. בשנת 1977 הוענק לו פרס נובל לפיזיקה, יחד עם עמיתיו פיליפ אנדרסון ונוויל מוט. הוא נפטר בקיימברידג' (מסצ'וסטס) בגיל 81. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ואן ולק בוויקישיתוף ג'ון ואן ולק, באתר פרס נובל (באנגלית) ג'ון ואן ולק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ביוגרפיה באתר האקדמיה למחקר קוונטי מולקולרי ביוגרפיה באתר זוכי פרס נובל ג'ון ואן ולק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון ואן ולק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רודא

האם התכוונתם ל... פיגם מצוי (Ruta chalepensis) נקרא בערבית רוּדָּא. רולף (רודא) ריילינגר – אמן ישראלי. רודא ישוב באוקריאינה במחוז לבוב עיר בהונגריה רודא-באנה ראו רודבאניה. רודא או רדו אליל בקידר העתיקה רודה (פירושונים)
ורדית אירופית

ורדית אירופית (שם מדעי: Carpodacus erythrinus) הוא מין מהסוג ורדית. אורכה של הציפור 13–15 ס"מ, אורך הכנף שלה 8.3 ס"מ, והמשקל שלה הוא כ-20 ג'. צבע הראש, החזה והעכוז של הזכר אדום עז. גרונו אדמדם, ובטנו אפרפרה בהירה (בניגוד לבטנו של זכר ורדית סיני, שבטנו בצבע ורוד). הציפור נפוצה בצפון אירופה, במרכזה ובמזרחה; במערב ובמרכז סיביר (ממזרח לאגן הלנה ולהרי סייאן); צפון-מערב מונגוליה. בקיץ גם מצפון-מערב הבלקן, רומניה, אוקראינה וקזחסטן. בחורף היא מופיעה גם בצפון הודו, שפלת נפאל, בהוטן, צפון מיאנמר וצפון-מערב תאילנד. בישראל היא מופיעה לעיתים נדירות בחורף, וחולפת לעיתים נדירות באזור אילת. מקור שמה המדעי, Carpodacus erythrinus, ביוונית עתיקה ובלטינית. ביוונית, "karpos" היא מילה שמשמעותה "פרי"; "dakos" היא המילה היוונית לפועל "נושך"; והסיומת "erythrinus" מקורה במילה הלטינית "erythros", "אדום". ורדית סיני - מין נוסף מאותו סוג מדיה וקבצים בנושא ורדית אירופית בוויקישיתוף ורדית אירופית, באתר ITIS (באנגלית) ורדית אירופית, באתר NCBI (באנגלית) ורדית אירופית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ורדית אירופית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) ורדית אירופית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ורדית אירופית, באתר GBIF (באנגלית) ורדית אירופית באתר הרשימה האדומה של IUCN Clement, P.; Christie, D.A. (2014). "Common Rosefinch (Carpodacus erythrinus)". In del Hoyo, J.; Elliott, A.; Sargatal, Sargatal; Christie, D.A.; de Juana, E. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Barcelona, Spain: Lynx Edicions. נבדק ב-12 ביולי 2015. {{cite book}}: (עזרה) החי והצומח של ארץ ישראל עמ' 453 Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London, United Kingdom: Christopher Helm. pp. 92, 149. ISBN 978-1-4081-2501-4.
Nektar

Nektar (בעברית: נקטר) היא להקת רוק מתקדם בריטית שנוסדה בשנת 1969 בהמבורג שבגרמניה. הלהקה התפרקה ב-1982 והתאחדה כ־20 שנה לאחר מכן. הלהקה פעילה עד היום. להקת נקטר נוסדה בהמבורג שבגרמניה בשנת 1969, על ידי הגיטריסט והזמר רוי אלברייטון הבריטי, אלן "טאף" פרימן הקלידן, דרק "מו" מורה על הבס, רון האודן על התופיםו האמנים מיק ברוקט וקית' וולטרס שהיו אחראים על האורות ועל האפקטים המיוחדים. אלבום הבכורה של הלהקה, Jurney To The Centre of the Eye שיצא בשנת 1971 הכיל שיר אחד שאורכו 49 דקות. זה היה אלבום קונספט. האלבום שאחריו, A Tab in the Ocean שיצא בשנת 1972, הושפע מיותר מרוק ומבלוז. וולטרס עזב את הלהקה כשהוציאו את אלבומם השלישי, Sounds Like This, שיצא בשנת 1999, אלבום כפול מאולתר בהופעה חיה בסטודיו. הלהקה המשיכה להשתמש בו לעיצוב אלבומיהם לזמן מה. בשנת 1973 הוציאה נקטר אלבום רביעי, Remember The Future, אלבום קונספט שזכה להצלחה גדולה, והלהקה התפרסמה. האלבום הגיע למקום העשרים במצעדים באמריקה.[דרוש מקור] האלבום שבא אחריו, Down to Earth משנת 1974 הוא גם אלבום קונספט שנמכר טוב והגיע למקום ה-40, וכלל את השיר היחיד שלהם שנכנס למצעדים של בילבורד, "Astral Man". האלבום הבא, Recycled שיצא בשנת 1975 היה קרוב יותר ללהקות כמו ג'נטל ג'ייאנט והמשיך את הקשר ההדוק של הלהקה עם הרוק מתקדם. אלברייטון עזב את הלהקה בדצמבר 1976, קצת לפני הוצאת האלבום "Magic is a Child" בשנת 1977. חברי הלהקה הנותרים חברו לגיטריסט והסולן דייב נלסון בנקודה זו. האלבום היה יותר אקלקטי, אבל עם שירים קצרים יותר. מבחינת המילים, האלבום דיבר על נושאים רבים כמו המיתולגיה הנורדית וקסמים, ועד לפסי רכבת ונהגי מכוניות. בשנת 1978 הלהקה התפרקה; עם זאת בשנת 1979 אלברייטון ופרימן הקימו את הלהקה מחדש עם הבסיסט קרמין רוחאס והמתופף דייב פרטר והוציאו אלבום חדש, Man in The Moon בשנת 1980, לפני שהלהקה התפרקה שוב בשנת 1982. בשנת 2000 נקטר חזרה לפעילות עם הרכב חדש: אלברייטון, פרימן והמתופן ריי הארדוויק, והוציאה אלבום חדש שנקרא The Prodigal Son. רון האודן - תופים דרק מורה - בס וקלידים מיק ברוקט - אפקטים מיוחדים רייך קלנדה - גיטרה, שירה רנדי דמבו - בס קנדל סקוט - קלידים 1971 - Jurney to the Centre Of The Eye 1972 - A Tab in the Ocean 1973 - Sounds Like This 1973 - Remember The Future 1974 - Down on Earth 1975 - Recycled 1977 - Magic is a Child 1980 - Man in Monn 2001 - The Prodigal Son 2004 - Evolution 2008 - Book Of Days 2012 - A Spoonful Of Time 2013 - The Time Machine 2019 - The Other Side מדיה וקבצים בנושא Nektar בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Nektar Nektar, ברשת החברתית פייסבוק Nektar, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Nektar, באתר ספוטיפיי Nektar, באתר AllMusic (באנגלית) Nektar, באתר MusicBrainz (באנגלית) Nektar, באתר דיזר Nektar, באתר Discogs (באנגלית) Nektar, באתר Songkick (באנגלית) Nektar, באתר בנדקמפ Nektar, באתר בילבורד (באנגלית)
דסטורויה

דסטורויה (ביפנית: デストロイア; באנגלית: Destoroyah) הוא קאייג'ו מוטאנטי המופיע בסדרת סרטי גודזילה. דמותו של דסטורויה הופיעה לראשונה בסרט גודזילה נגד דסטורויה (1995), מבית היוצר של טוהו ונוצרה על ידי היוצרים קאזוקי אומורי וטקאו אוקווארה. מקורו של דסטורויה הוא מושבה שלמה של סרטנאים פרקמבריאליים מיקרוסקופיים ששוחזרו ועברו מוטציה על ידי פצצת משמיד החמצן שהופעלה כדי להרוג את הגודזילה המקורי של אותו יקום בשנת 1954, כפי שהוסבר בהייסי. בשנת 1996, הסרטנאים המיקרוסקופיים מתפתחים קדימה אבולוציונית וגודלים לגודל אדם ואף מצליחים להדוף את כוחות ההגנה של יפן. מאוחר יותר, הסרטנאים הגדולים מתפתחים ליצור ענק אחד מעופף אשר מקבל את שמו המפורסם ״דסטורויה״ ונלחם מול גודזילה ג'וניור. לאחר שגודזילה וגודזילה ג'וניור הביסו את צורתו המעופפת של דסטורויה, דסטורויה מתפתח קדימה אבולוציונית ומתפתח לצורתו הסופית. הוא מצליח להרוג את גודזילה ג'וניור ופונה להילחם בגודזילה. גודזילה וכוחות ההגנה של יפן מצליחים להביסו, אך גודזילה כבר גוסס ומת, בדומה לגודזילה המקורי מ-1954. לקראת סוף סדרת סרטי הייסי, התסריטאי קאזוקי אומורי הציע תחילה שגודזילה יילחם מול רוח הרפאים של גודזילה המקורי מ-1954, אך רעיון זה בוטל עקב כך שגודזילה נלחם כבר במספר אנטגוניסטיים הדומים לו באותו יקום (בהם ביולאנטה, מכה-גודזילה וספייס-גודזילה). עם זאת, הוחלט לשמור על האזכורים של הסרט המקורי על ידי החזרתה של פצצת המימן ״משמיד החמצן״, הנשק שהרג את גודזילה המקורי. הדמות שנוצרה תחילה נקראה ״ברובארוי״, אם כי הרעיון לדמות זו בוטל עקב שהשם דמה מדי למילה ״ברברי״, ולכן שם זה יכול היה להיחשב כגזעני. שמו של ברובארוי שונה אחר כך ל״דסטורויה״. עיצוביו של ברובארוי דמו יותר לדיונון, אם כי הרעיון היה שדסטורויה יתעלה על גודזילה בגובה. כל צורותיו של דסטורויה עוצבו על ידי מינורו יושידה, שהונחה להפוך את היצור לסרטן מפלצתי. עיצובו הסופי של דסטורויה עוצב על ידי המאייר נוריושי אוראיי, ששילב זאת בכרזת הסרט. תיאורו של אוראיי שימש מאוחר יותר כבסיס למודל תלת-ממדי ששימש לבניית חליפתו של דסטורויה. גודזילה נגד דסטורויה (1995) גודזילה נגד דסטורויה (מאנגה - 1995) גודזילה: אגדות (2011–2012) גודזילה: שולטי כדור הארץ (2013–2015) גודזילה: קטקליזם (2014) גודזילה בגיהנום (2015) גודזילה: שכחה (2016) דסטורויה באתר הרשמי של טוהו