laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נארוהיטו, קיסר יפן

נארוּהיטוֹ, קיסר יפן (ביפנית: 徳仁; נולד ב-23 בפברואר 1960) הוא קיסר יפן ה-126, בנו הבכור של אקיהיטו ורעייתו הקיסרית מיצ'יקו. נארוהיטו החל לכהן כקיסר ב-1 במאי 2019 לאחר פרישת אביו מכס הקיסרות, תקופת מלכותו נקראת "תקופת ראיווה" (令和, "הרמוניה נפלאה"). נארוהיטו הוא הקיסר הראשון שנולד ביפן שלאחר מלחמת העולם השנייה. נארוהיטו הוא בעל תואר ראשון (1982) ושני (1988) בהיסטוריה מאוניברסיטת גקושויין שבטוקיו. בשנים 1983 - 1985 למד בקולג' מרטון שבאוניברסיטת אוקספורד בבריטניה; על תקופת שהייתו שם כתב מספר מאמרים וזכרונות, בהם "The Thames and I: A Memoir of Two Years at Oxford". נארוהיטו נישא ב-1993 למסאקו, דיפלומטית במשרד החוץ היפני. החתונה נערכה במקדש שינטו בטוקיו בפני 800 מוזמנים, רבים מהם מלכים וראשי מדינות בעולם, והיא סוקרה בהרחבה בתקשורת העולמית. בני הזוג מתגוררים בארמון טוגו שבטוקיו, עם בתם אאיקו, שנולדה ב-2001. בעשור האחרון מתקיים פולמוס ציבורי בעקבות לידת הבת היחידה, סביב השאלה האם לשנות את החוק היפני המונע מנשים לרשת את הכתר. ב-2008 עלתה משפחת הנסיך לכותרות כאשר הנסיך ביקש את הבנת הציבור בהקשר למחלתה של אשתו, שאובחנה כסובלת מהפרעת הסתגלות. ההשערות בתקשורת לגבי מחלתה היו כי הגורם לכך הוא הדחק שחשה סביב הלחצים להביא בן זכר לעולם, בשל החוק היפני. תפקיד יורש העצר הועבר לנארוהיטו ב-1991, כשנתיים לאחר מות סבו, הקיסר הירוהיטו. תוארו הרשמי מעליית אביו לשלטון ועד עלייתו שלו היה "נסיך הכתר של יפן". נארוהיטו מתעניין במדיניות המים ושימורם, והוא חבר כבוד בוועידה העולמית למאה ה-21 בנושא המים, שנוסדה על ידי הבנק העולמי והאו"ם. הוא היה פטרון המשחקים האולימפיים באולימפיאדת נאגנו (1998) שהתקיימה ביפן, ומ-1998 הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי. מ-1994 הוא מכהן כסגן נשיא של כבוד בצלב האדום היפני. בנוסף נשא בתפקידים ייצוגיים רבים כנסיך, ביפן ובביקורים רשמיים ברחבי העולם. ב-2009 היה הראשון בשושלת הקיסרות היפנית שביקר בווייטנאם הקומוניסטית. ב-1 במאי 2019 התחיל לכהן כקיסר, לאחר פרישת אביו מתפקיד זה בעודו בחיים. מדובר באירוע נדיר למדי בהיסטוריה של יפן. ב-22 באוקטובר 2019 התקיימה הכתרתו הרשמית כקיסר יפן. מדיה וקבצים בנושא נארוהיטו, קיסר יפן בוויקישיתוף רויטרס‏, למד בחו"ל וגדל עם הוריו: קיסר יפן החדש שובר את המסורת, באתר וואלה, 3 במאי 2019 נארוהיטו, קיסר יפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נארוהיטו, קיסר יפן, ברשת החברתית אינסטגרם למשפחת הקיסרים היפניים אין שם משפחה, והם בעלי שם פרטי בלבד. יופי והרמוניה: יפן הכריזה על עידן קיסרי חדש, באתר וואלה! חדשות, ‏2019-04-02 איריס ז'ורלט, טוקיו, יפן: הממשלה רוצה לראות נסיכה על כס הקיסר, באתר ynet, 2 בדצמבר 2005 Japan's crown prince seeks public understanding for ailing princess סוכנויות הידיעות, לראשונה זה 200 שנה: קיסר יפן פרש מתפקידו, באתר ynet, 30 באפריל 2019
אחי הדוב 2

אחי הדוב 2 (באנגלית: 2 Brother Bear) הוא סרט המשך לסרט "אחי הדוב", שיצא בשנת 2006 ישירות לוידאו ול-DVD. הסרט נפתח בפלאשבק שחווה קנאי: בילדותו שיחק עם חברה בשם ניטה על גבי קרחון. לפתע הקרחון נשבר וניטה נפלה למים, אך קנאי הציל אותה והעניק לה קמע. הסרט עובר ליום חתונתה של ניטה עם גבר בשם אטקה. ממש לפני הנישואין, האדמה נבקעה והפרידה ביניהם. ניטה פנתה לשמאנית הכפר כדי שתסביר לה מדוע נבקעה האדמה, והשמאנית הסבירה שכאשר קנאי העניק לה את הקמיע הוא יצר קשר ביניהם, וכדי לבטל את הקשר ובכך ליצור אפשרות שיתחתנו עם אנשים אחרים, על ניטה לשרוף את הקמיע שנתן לה קנאי יחד איתו במקום שבו נתן לה אותו. כדי שתוכל לדבר איתו, יצרה אצלה השאמאנית יכולת לדבר עם חיות. ניטה וקנאי נפגשו והתחילו ללכת אל המקום שבו הביא לה את הקמיע. במהלך המסע המשותף קנאי וניטה מתיידדים, וניטה מתגברת על הפוביה שלה ממים. בסוף הסרט, לאחר שהם שרפו יחד את הקמע, הם מכירים באהבתם זה את זה, אך קנאי לא רוצה להפוך בחזרה לאדם ולעזוב את קודה. לכן ניטה הופכת לדובה והם מתחתנים. אחי הדוב אתר האינטרנט הרשמי של אחי הדוב 2 "אחי הדוב 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אחי הדוב 2", באתר נטפליקס "אחי הדוב 2", באתר AllMovie (באנגלית) "אחי הדוב 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אחי הדוב 2", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "אחי הדוב 2", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "אחי הדוב 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אחוות האהבה האלוהית

אחוות האהבה האלוהית (בגרמנית: Oratorium der göttlichen Liebe) הייתה אחווה שהוקמה בשנת 1497 בידי קתרינה מגנואה (Catherine of Genoa) בעיר ג'נובה. הארגון האמין כי להדיוטות יש מקום ותפקיד בחיים הדתים של קהילת אירופה ולכן, הם איחדו אנשים מכל שדרות ומעמדות האוכלוסייה כדי לבצע פעולות צדקה ותרומה לקהילה. האחווה היוותה ביטוי לרפורמציה הקתולית. ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחוות אורסולה הקדושה

אחוות אורסולה הקדושה (Religiosas Ursulinas de la Unión Romana) היא אחווה קתולית שהוקמה בידי אנג'לה מרג'י בברשה שבאיטליה בנובמבר 1535. האחווה נקראת על שם "אורסולה הקדושה". רוב פעילות האחווה היו נשים מבוגרות עשירות שמטרתן הייתה להשכיל נשים ובייחוד נערות עניות, בתקופה בה נשים לא קיבלו חינוך סדיר ואלו שזכו לחינוך היו רק בנות האליטה החברתית. התנועה החלה בצפון איטליה, התפשטה לדרום צרפת ומשם אל אזורים נוספים באירופה. בתחילת פעולתה של האחווה היא לא נתקלה בהתנגדות מצד הכנסייה, אולם בשלהי המאה ה-16 החלה הכנסייה ללחוץ על נשות האחווה להתנזר, הן בשל שתפקיד ההוראה היה נתון בידי אנשי דת והן בשל הפחד וחוסר הנאותות בכך שנשים אלו היו ללא חסות גברית. ב-1612 החלו נשות האחווה בתהליך ההתנזרות, דבר שהקל עליהן להרחיב את פעילותן לאזורים נוספים. נשות האחווה נטלו על עצמן סיכונים רבים. לדוגמה, ב-1620 הן הקימו בקנדה בית ספר לאינדיאניות, על אף שהאזור נחשב לנידח ולבעל תרבות שונה. מריה גיאר דה ל'אינקרנסיון (Marie Guyart de l’Incarnation) ייסדה את הארגון בצרפת החדשה. היא עברה לקוויבק סיטי שבקנדה והשאירה אחריה אוטוביוגרפיה רוחנית ומאות מכתבים על חייה בקרב האינדיאנים אותם חנכה. מדיה וקבצים בנושא אחוות אורסולה הקדושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אחוות אורסולה הקדושה (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של אחוות אורסולה הקדושה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אחוות אורסולה הקדושה (בפולנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריינג'ר 2

ריינג'ר 2 (באנגלית: Ranger 2) הייתה משימת ניסוי לגשושית הריינג'ר של נאס"א כחלק מתוכנית ריינג'ר שמטרתה הייתה שליחת גשושיות אל הירח על מנת לקבל תמונות קרובות מפניו. ריינג'ר 2 שוגרה על מנת לבחון את מערכותיה ולבצע מספר תצפיות מדעיות על קרינה קוסמית, שדות מגנטיים, קרינה, חלקיקי אבק וחיפוש אחר "זנב" של גז מימן הנגרר אחרי כדור הארץ. ריינג'ר 2 הייתה שייכת לבלוק 1 של גשושיות הריינג'ר והייתה זהה כמעט לחלוטין לריינג'ר 1. היא הייתה בעלת בסיס משושה ברוחב 1.5 מטרים עליו הורכבו מוטות אלומיניום בצורה חרוטית לגובה 4 מטרים. שני לוחות סולאריים באורך 5.2 מטרים הורכבו על הבסיס ונפרשו לאחר השיגור. אנטנה מתכוונת הורכבה בתחתית הבסיס. הכלים המדעיים ושאר הרכיבים הורכבו על הבסיס ומוטות האלומיניום. הכלים כללו: טלסקופ ליימן־אלפא, מגנטומטר אדי־רובידיום, מנתח אלקטרוסטטי, גלאי חלקיקי אנרגיה לטווח בינוני, שני טלסקופים, תא מיינן לקרינה קוסמית, גלאי אבק קוסמי וסופרי סיניטילציית קרני־X קוסמיות. מערכת התקשורת כללה אנטנה לטווח רחוק, אנטנה לטווח בינוי ושני משדרים. האנרגיה החשמלית סופקה על ידי שני לוחות סולאריים, סוללה במשקל 53.5 ק"ג ומספר סוללות קטנות על חלק מהכלים. השליטה בגשושית הושגה באמצעות בקר זמן, חיישני ארץ ושמש, גירוסקופים ומנועים קטנים. הטמפרטורה נשמרה בצורה פאסיבית באמצעות לוחות זהב, צבע לבן ומשטחי אלומיניום מלוטשים. ריינג'ר 2 שוגרה למסלול חנייה ארצי במסלול לווייני נמוך ב-18 בנובמבר 1961, אך עקב כשל טכני שלב האג'ינה של המשגר לא הופעל ולכן הגשושית לא הוכנסה למסלולה המתוכנן ונשארה במסלול הנמוך. מסלולה דעך והיא שבה לאטמוספירה ב־20 בנובמבר 1961. מדיה וקבצים בנושא ריינג'ר 2 בוויקישיתוף ריינג'ר 2 במסד הנתונים NSSDC (באנגלית) היסטוריה של תוכנית ריינג'ר 1977 (באנגלית)
ממו די פיליפוצ'ו

ממו די פיליפוצ'ו (באיטלקית: Memmo di Filippuccio;‏ סביבות 1250, סיינה – 1325, סן ג'ימיניאנו), היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה. המידע המתועד על קורות חייו מועט, זאת בדומה לרבים מהאמנים בני אותה תקופה. על כן הביוגרפיה שלו היא משוערת ברובה, משוחזרת על ידי החוקרים על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור. לכן יש גם הבדלים בין המקורות השונים. נולד בסיינה לאב שהיה צורף זהב. בנו ליפו ממי היה צייר אף הוא. ביתו ג'ובנה הייתה נשואה לצייר סימונה מרטיני. היה פעיל בסן ג'ימיניאנו לפחות מ-1303, ייתכן שבתחילת דרכו יחד עם דוצ'ו. בנו ליפו ממי קיבל את הכשרתו הראשונית בסדנה שלו בסן ג'ימיניאנו. מ-1317 יצרו יחד סדרה של פרסקאות מאסטה לבית העירייה של סן ג'ימיניאנו. מדיה וקבצים בנושא ממו די פיליפוצ'ו בוויקישיתוף גלריה וירטואלית של עבודותיו של ממו די פיליפוצ'ו קורות חייו באתר Web Gallery of Art (באנגלית) קורות חיי בנו באנציקלופדיה איטלקית מקוונת ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
על גופתה המתה

על גופתה המתה (באנגלית: Over Her Dead Body) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית שיצא לאקרנים בשנת 2008, בכיכובם של אווה לונגוריה, פול ראד, לייק בל וג'ייסון ביגס. קייט והנרי הם זוג מאושר. הנרי מציע לקייט נישואין ובמהלך החתונה, קייט נהרגת בעקבות תקרית עם פסל מקרח. לא מודעת לעובדה שהיא מתה, נשמתה של קייט מתעוררת בכור המצרף ומתחילה להתווכח עם אחת המלאכיות. לבסוף, המלאכית עוזבת את קייט מבלי להסביר לה כיצד להמשיך הלאה לגן עדן. שנה לאחר מכן, אחותו של הנרי, קלואי מנסה לגרום להנרי להמשיך הלאה בחייו ומפגישה אותו עם אשלי, מדיומית ובעלת עסק הסעדה עם חברה הגאה, דן. לאחר פגישה ראשונה לא מוצלחת, קלואי נותנת לאשלי את יומנה של קייט כדי שאשלי תעמיד פנים מול הנרי שהיא תיקשרה עם קייט ותשכנע אותו להמשיך הלאה. במהלך התהליך, הנרי ואשלי מתאהבים למורת רוחה של קייט, שצופה בהנרי. כשקייט מתלוננת על השתלשלות האירועים, אשלי שומעת אותה, אך לא מבינה את מקור הקול. זועמת על אשלי וחשה חסרת אונים, קייט פוגשת את הפסל שפיסל את פסל הקרח שהרג אותה בחתונתה ומבינה שגם הוא רוח רפאים כמותה (הוא נהרג לאחר שנהג בשכרות) והפסל מסביר לה שכדי להמשיך עלייה, עליהם לסיים "דברים בלתי פתורים" שנשארו בחייהם. מאמינה שעבודתה היא להגן על הנרי, קייט מתחילה להטריד את אשלי (מכיוון שרק היא מסוגלת לשמוע ולראות אותה). בעזרת יכולותיה החדשות כרוח רפאים, קייט מנסה להפחיד את אשלי ומאיימת עליה כדי שתיפרד מהנרי. אשלי מסרבת להיפרד מהנרי, אבל האחרון מגלה את יומנה של קייט ונפרד מאשלי לאחר שהוא מאמין שהקשר ביניהם הוא תרמית. שבורה מהפרידה, אשלי מבקשת עצה מדן, אך מתפלאת כשדן מספר לה שהוא לא באמת הומו ובעצם נמשך אליה בסתר במשך שנים והשניים רבים. עם הזמן, השניים משלימים ומחדשים את החברות ביניהם. לאחר שצפתה בהנרי בדיכאון במשך מספר חודשים, קייט פוגשת את הפסל בשנית והוא אומר לה שאם היא הייתה מסיימת את "הדברים הבלתי פתורים" שלה, היא כבר הייתה בגן עדן ושואל אותה מה היא באמת רוצה. קייט משיבה שהיא רק רוצה שהנרי יהיה מאושר ולבסוף קייט מבינה שהנרי יהיה מאושר עם אשלי. הפסל חושף שקייט היא בעצם ה-"עסק הבלתי גמור" שלו ומטרתו הייתה לגרום לה לעשות את הדבר הנכון לפני שהוא ימשיך הלאה. קייט מנסה לשכנע את אשלי לחזור להנרי, אך אשלי מאמינה שקייט עדיין מתנכלת לה ומתכוננת לטיסה ללאס וגאס עם דן. בייאושה, קייט מגלה שהיא יכולה להשתלט על תוכי המחמד של אשלי ובכך לדבר עם הנרי ולשכנע אותו לעצור את אשלי לפני הטיסה. מבינה שהנרי סלח לה ושקייט רוצה באושר של שניהם, אשלי מתאחדת באושר עם הנרי. בחתונתם, אשלי מעכבת את החופה והולכת הצידה כדי לדבר עם קייט ולהבטיח לה שהיא תמיד תשאף להפוך את הנרי למאושר. במהלך החתונה, דן מתחבר עם קלואי. עכשיו כשהיא מוכנה להמשיך הלאה, קייט מגיעה שוב לכור המצרף, שם המלאכים מתרשמים מפעולותיה. אווה לונגוריה - קייט פול ראד - הנרי לייק בל - אשלי ג'ייסון ביגס - דן לינדזי סלואן - קלואי מישה קולינס - בריאן קלי רוחה - "המלאכית" ויליאם מורגן שפרד - האב מארקס סטיבן רוט - פסל קרח אתר האינטרנט הרשמי של על גופתה המתה "על גופתה המתה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "על גופתה המתה", באתר נטפליקס "על גופתה המתה", באתר AllMovie (באנגלית) "על גופתה המתה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "על גופתה המתה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "על גופתה המתה", באתר Metacritic (באנגלית) "על גופתה המתה", באתר אידיבי "על גופתה המתה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יבה

צ'יבה (ביפנית: 千葉市, באנגלית: Chiba) היא עיר הבירה של מחוז צ'יבה באי הונשו שביפן. העיר ממוקמת כ-40 ק"מ מזרחית לטוקיו, לחופי מפרץ טוקיו. צ'יבה נוסדה ב-1 בינואר 1921, וב-1 באפריל 1992 ניתן לה מעמד רשמי של עיר (מעמד המוקנה ביפן לערים בעלות אוכלוסייה מעל חצי מיליון תושבים). ב-1 ביולי 2021 היו בעיר 977,693 תושבים, המתגוררים בצפיפות של 3,598 נפשות לקמ"ר. במרץ 2007 היו בעיר 19,135 תושבים זרים, כ-2% מכלל האוכלוסייה. צ'יבה מדורגת במקום ה-13 מבין הערים המאוכלסות ביותר ביפן. נמלי התעופה המשרתים את העיר הם: נמל התעופה טוקיו נריטה ונמל התעופה האנדה. המונורייל העירוני של צ'יבה שאורכו 15.2 ק"מ עובר במרכז העיר. בתחנת הרכבת בעיר עוברים הקווים: קו סובו-מיין, קו סובו-צ'ו, קו סובו (ראפיד), קו נריטה, קו סוטובו, וקו יוצ'יבו. קנדה צפון ונקובר, קנדה (מ־1970) פרגוואי אסונסיון, פרגוואי (מ־1970) טקסס יוסטון, טקסס (מ־1972) הפיליפינים קזון סיטי, הפיליפינים (מ־1972) הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין (מ־1986) שווייץ מונטרה, שווייץ (מ־1996) הרפובליקה העממית של סין ג'ניואן, הרפובליקה העממית של סין (מ־1996) מדיה וקבצים בנושא צ'יבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'יבה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של צ'יבה אתר האינטרנט הרשמי של צ'יבה (באנגלית) צ'יבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'יבה, ברשת החברתית פייסבוק צ'יבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'יבה, סרטונים בערוץ היוטיוב
וזר

האם התכוונתם ל... וזר (גרמניה) – (Weser) נהר בצפון-מערב גרמניה הנשפך לים הצפוני, באזור העיר ברמרהאפן. וזר (צרפת) – (Vézère) נהר הזורם בדרום-מערב צרפת בחבל פריגור. עמק הנהר הוא אתר מורשת עולמית.
מנאז' א-טרואה

מנאז' א-טרואה (מצרפתית: Ménage à trois, מילולית "משק בית לשלושה") הוא מונח המתאר מערכת יחסים בה שותפים שלושה אנשים. במקור מתייחס המונח לשלושה אנשים המתגוררים יחדיו, כאשר לפחות אחד מהם מקיים יחסי מין עם כל אחד משני האחרים. כיום המונח נמצא בשימוש רחב יותר ומתייחס לכל פעילות שבמצב השכיח כוללת שני אנשים אך בפועל מעורבים בה שלושה, גם אם לא מדובר ביחסים הכוללים מין. בנוסף, משמש המונח לתיאור ספציפי של יחסי מין בשלישייה. פוליגיניה פוליאמוריה פוליגמיה שלישייה (מיניות) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עץ על מים

עץ על מים הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמר הישראלי, עמיר בניון, שיצא בשנת 2012. מהאלבום יצאו חמישה סינגלים; הסינגל הראשון היה אחרי שנקרע הים, הוא יצא לאור ביוני 2011 ומילותיו חוברו על ידי רעייתו של בניון, מרים. הסינגל השני הוא השיר עד מתי אשר יצא לתחנות הרדיו באוקטובר 2011, והפך במהרה ללהיט גדול. הסינגל השלישי הוא שיר אהבה שנקרא אם אשכחך אהובתי, אשר הפך גם הוא ללהיט עם צאתו, בדצמבר 2011. סינגל רביעי נקרא כמו תינוק אשר יצא בינואר 2012 וכבש את ראשות מצעד הפזמונים של רשת ג', 'מקום בצמרת'. הסינגל החמישי נקרא טבעות. סינגל נוסף שיצא הוא שיר הנושא של האלבום עץ על המים שיצא לרדיו במאי. באוגוסט 2012 הוציא לאור סינגל שביעי מתוכו מלך בשדה (תודה). חמישה מהשירים באלבום נכתבו בידי אשתו של בניון, מרים. כמו כן הוא כולל גרסת כיסוי לשירה של נעמי שמר, כמו חצב. האלבום זכה לביקורות אוהדות מאוד. בעקבות האלבום יצא בניון לסיבוב הופעות הנושא את שם האלבום. אבי שושן, עמיר בניון: חוזר להיות הילד הטוב, באתר ynet, 12 בינואר 2012 עינב שיף‏, עמיר בניון באלבום "עץ על מים": בליגה משל עצמו, באתר וואלה, 15 בינואר 2012
חיסרון לגודל

חיסרון לגודל (המונח האנגלי המקביל: Diseconomies of scale) הוא מונח מתחומי הכלכלה והניהול המתאר מצב בו ארגון גדול סובל מחיסרון על פני ארגון קטן יותר, מעצם היותו גדול יותר. חיסרון לגודל בא לידי ביטוי כאשר עוצמת הארגון מקזזת את היתרונות לגודל שמשיג הארגון, והארגון יוצא נפסד. כאשר עלויות מסוימות של העסק עולות בצורה רבה יותר לעומת העלייה בגודלו, מדובר בחיסרון לגודל. הגדרה מדויקת יותר היא כי העלות הממוצעת ליחידה לטווח הארוך עולה עם עלייה בתפוקה. המושג חיסרון לגודל משמש הן בהיבט המחקרי והן בהיבט של קבלת החלטות. את הגודל מאפיינים על פי העניין. מאפייני גודל שכיחים כוללים את כמות אנשים, היקפי פעילות כגון כמות היחידות המיוצרות, כמות מכירות הון וכדומה. הסיבות לחיסרון לגודל הן לרוב סיבות פנימיות של הפירמה. אחת הסיבות העיקריות היא הקושי בניהול ארגון גדול - ככל שהארגון גדול יותר כך קשה יותר לפקח עליו. הוא מורכב יותר ולכן תיאום ותקשורת בין מחלקות שונות הופך להיות קשה יותר. בנוסף, העובדים בארגון גדול עשויים להרגיש פחות מחויבים אליו והמעסיקים יכולים לגורם לעובדים להרגיש פחות מוערכים וכתוצאה מכך נגרמת ירידה בתפוקה. חיסרון לגודל יכול להתרחש גם מסיבות חיצוניות לפירמה. לדוגמה, כאשר העסק הופך להיות גדול יותר עלול לפעול לחץ על אספקה של חומרי גלם ומחירי התשומות יעלו. בענפים מסוימים, הרגולציה יכולה להיות הדוקה יותר על חברות גדולות כתוצאה של דיני תחרות או עבור תעשייה מסוימת. עם זאת, בדרך כלל, יש יתרון לגודל בהתמודדות עם הרגולציה. דרך הפתרון במצב שבו יש השפעה של חיסרון לגודל היא לפצל את הפירמה לכמה ארגונים קטנים. זה יכול לקרות כברירת מחדל כאשר החברה נמצאת בקשיים כלכליים ונאלצת לסגור את החטיבות הלא רווחיות או שזה יכול לקרות באופן מתוכנן אם ההנהלה מוכנה. כדי למנוע השפעות שליליות של חיסרון לגודל על הפירמה להיצמד ככל האפשר לעלות הממוצעת המינימלית שלה ולא לחרוג ממנה. על-מנת להגיע לעלויות הממוצעות הנמוכות ביותר, על החברה להתרחב למדינות נוספות כדי ליצור ביקוש נוסף למוצריה או לייצר מוצרים חדשים שאינם מתחרים במוצריה המקוריים. עם זאת, הפעולות הללו לא יוכלו להבטיח שלא יהיו בעיות תקשורות וניהול. בנוסף, הפירמה צריכה לבצע ניתוח שיטתי ועיצוב מחדש של תהליכים עסקיים, על-מנת להפחית את מורכבות הייצור וזה יוביל להגברת התפוקה. מערכות ניהול משופרות ומתקדמות יאפשרו שליטה יעילה על העבודה ובכך ניתן יהיה להוריד את התקורה. בענפי ייצור בהם השינוע יקר בצורה משמעותית ביחס לייצור, למשל מוצרים הדורשים הובלה בהקפאה כגון גלידה, ביזור הייצור למפעלים קטנים ומפוזרים יהיה כלכלי יותר ממפעל ריכוזי, למרות כפילות המשאבים. יתרון לגודל אפקט הרשת Diseconomies of scale, https://moneyterms.co.uk/diseconomies-of-scale/ Diseconomies of scale, https://moneyterms.co.uk/diseconomies-of-scale/ https://www.investopedia.com/terms/d/diseconomiesofscale.asp, Investopedia - Diseconomies of scale McLean, Timothy A. "Lean for Small and Medium Sized Manufacturing Enterprises". TXM Lean Solutions. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן-קלוד פסקל

ז'אן-קלוד פסקל (בצרפתית: Jean-Claude Pascal‏; 24 באוקטובר 1927 – 5 במאי 1992) היה זמר צרפתי שזכה באירוויזיון השישי (1961), בו ייצג את לוקסמבורג עם השיר "אנחנו האוהבים", שנכתב על ידי ז'אק דטן ומוריס וידלן. פסקל ייצג את לוקסמבורג גם בתחרות האירוויזיון ב-1981 עם השיר "אולי זה לא אמריקה", שנכתב על ידי ז'אן-קלוד פסקל, סופי מקאנו וז'אן קלוד פטיט. ז'אן-קלוד פסקל נולד ב-24 באוקטובר 1927 בפריז. בגיל 17 התנדב לצבא צרפת החופשית ונטל חלק בקרבות במזרח צרפת ובגרמניה. על גבורתו בקרבות עוטר בצלב המלחמה. לאחר סיום שירותו הצבאי הוא למד בסורבון. הוא החל לככב בקולנוע בשנות ה-50 המוקדמות. באמצע שנות ה-50 החל לשיר. בשנות ה-70 המוקדמות היה גם לסופר והיסטוריון. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-קלוד פסקל בוויקישיתוף ז'אן-קלוד פסקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן-קלוד פסקל, באתר AllMovie (באנגלית) ז'אן-קלוד פסקל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'אן-קלוד פסקל, באתר ספוטיפיי ז'אן-קלוד פסקל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן-קלוד פסקל, באתר דיזר ז'אן-קלוד פסקל, באתר Yandex.Music (ברוסית) ז'אן-קלוד פסקל, באתר Discogs (באנגלית) השיר הזוכה ב-1961 "אנחנו האהובים" - מקום 1 31 נקודות באתר YouTube שירו השני מ-1981 "אולי זה לא אמריקה" - מקום 11 41 נקודות באתר YouTube ז'אן-קלוד פסקל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
איזבל אוברה

איזבל אוברה (בצרפתית: Isabelle Aubret‏; נולדה ב-27 ביולי 1938 בליל) היא זמרת צרפתייה. היא זכתה באירוויזיון 1962 עם השיר "אהבה ראשונה", שנכתב על ידי קלוד אנרי ויק ורונאלד ואלאדי. אוברה הופיעה גם באירוויזיון 1968 עם השיר "המעיין" (אנ') שנכתב על ידי דניאל פור, הנרי דיז'אן וגי בונה (נציג צרפת באירוויזיון 1983 ובאירוויזיון 1970). איזבל אוברה נולדה בליל ב-27 ביולי 1938. ב-1952 הייתה אלופת צרפת בהתעמלות קרקע. כנערה היא השתתפה בתחרויות שירה והפכה ל"זמרת התזמורת" של העיר לה הבר. ב-1960 הופיעה באולימפיה (פריז). לאחר הזכייה פגשה שני זמרים, שלפי דבריה עזרו לה מאוד בקריירה שלה, ז'אק ברל וז'אן פרה (1930–2010). היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את צרפת באירוויזיון ובין היתר ב-1983 עם השיר הפטריוטי "France, France" איתו הייתה במקום השלישי. ב-1992 קיבלה את אות לגיון הכבוד מידי פרנסואה מיטראן. מדיה וקבצים בנושא איזבל אוברה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איזבל אוברה (בצרפתית) איזבל אוברה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איזבל אוברה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איזבל אוברה, באתר ספוטיפיי איזבל אוברה, באתר AllMusic (באנגלית) איזבל אוברה, באתר MusicBrainz (באנגלית) איזבל אוברה, באתר דיזר איזבל אוברה, באתר Yandex.Music (ברוסית) איזבל אוברה, באתר Discogs (באנגלית) איזבל אוברה, באתר Songkick (באנגלית) איזבל אוברה, באתר Genius איזבל אוברה, באתר SecondHandSongs השיר ״אהבה ראשונה״ - מקום 1 עם 26 נקודות באתר YouTube השיר ״המעיין״ - מקום 3 עם 20 נקודות באתר YouTube
גרטה ויורגן אינגמן

גרטה ויורגן אינגמן (בדנית: Grethe og Jørgen Ingmann) היה צמד מוזיקלי שהתקיים בין השנים 1955–1975. הצמד ידוע בעיקר בזכות זכייתו באירוויזיון השמיני, עם השיר "בלדת מחול" שנכתב על ידי אוטו פרנשר וסזאר ולמאר סורנסן. נולד בשם יורגן פדרסון ב-26 באפריל 1925. הוא בנו של עובד רכבת ויש לו שני אחים. בגיל 15 החל אינגמן לנגן בגיטרה. הוא עבד כשולייה בעסקי דפוס. שם הבמה הראשון שלו היה יורגן אינגמן והגיטרה שלו. בשנים 1945–1958 הוא היה חבר בתזמורת של כנר הג'אז דנית. בשנים 1956–1975 ו-1983–1990 היה נשוי לגרטה אינגמן. נפטר ב-21 במרץ 2015. נולדה בשם גרטה קלמנסן ב-17 ביוני 1938. בשנת 1945 החלה לעבוד ברדיו. אינגמן השתתפה בקדם האירוויזיון הדני בשנת 1979. ב-8 באפריל 1990 נפטרה גרטה אינגמן ממחלת הסרטן. מדיה וקבצים בנושא גרטה ויורגן אינגמן בוויקישיתוף גרטה ויורגן אינגמן, באתר ספוטיפיי גרטה ויורגן אינגמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) גרטה ויורגן אינגמן, באתר דיזר גרטה ויורגן אינגמן, באתר Discogs (באנגלית) בלדת מחול באתר YouTube
שלמה בן ארצי

שלמה בן ארצי (Shlomo Benartzi) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. מחקריו עוסקים בתחום הכלכלה ההתנהגותית. סיים תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1989. בשנת 1994 סיים דוקטורט מבית הספר לניהול עסקים באוניברסיטת קורנל בניו יורק. בין השנים 1994 ל-1996 שימש כמרצה באוניברסיטת דרום קליפורניה, בין השנים 1996 ל-2002 שימש כמרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנת 2002 קיבל דרגה של פרופסור חבר ובשנת 2007 קיבל דרגה של פרופסור מן המניין. בן ארצי הוא מהמייסדים של פורום הכלכלה ההתנהגותית (Behavioral Finance Forum), קבוצה של חוקרים ואקדמאים מובילים בתחום מרחבי העולם. בן ארצי שימש כחבר בוועד המנהלים של חברות וארגונים שונים, בהם: Alaska State Pension,‏ Fuller and Thaler Asset Management, ‏Guggenheim Partners,‏ Morningstar and the U.S. Department of Labor. דף אישי באתר האוניברסיטה (באנגלית) אורי פסובסקי, הסמארטפון שטימטם אותי, באתר כלכליסט, 6 באוגוסט 2015 אמיתי זיו, דחיפה דיגיטלית רכה, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2016 טלי חרותי-סובר, 50 דולר בצד כל חודש - 100 אלף בפנסיה: הישראלי שלימד מיליונים איך לחסוך, באתר TheMarker‏, 11 במאי 2017 ריצ'רד ת'יילר, שלמה בן ארצי חסכונות לפנסיה