laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורלן (חליפת חלל)

אורלן (ברוסית: Орлан - עיטם) היא סדרת חליפות חלל שתוכננה ונבנתה על ידי NPP זבזדה. החליפות שימשו ומשמשות לביצוע הליכות חלל במסגרת תוכנית החלל הרוסית, ממשיכתה של תוכנית החלל הסובייטית, ושימשו גם סוכנויות חלל נוספות, כולל נאס"א. אחת הגרסאות של חליפת החלל אורלן משמשת את תוכנית החלל הסינית. חליפת החלל הראשונה בסדרה הייתה ה-LOS‏ (Lunar orbit suit - חליפה למסלול סביב הירח), שפותחה עבור משימות סובייטיות אל הירח. פיתוח החליפה בחל ב-1967 והסתיים ב-1971 עם ביטול התוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח. הדגם השני בסדרה היה האורלן-D, שפיתוחו החל ב-1969 ונמשך עד ל-1977. ב-20 בדצמבר 1977 בוצעה הליכת החלל הראשונה באמצעות האורלן-D בתחנת החלל סאליוט 6, במהלך משימת סויוז 26. דגם D יצא משימוש ב-1984 לאחר ששימש גם בסאליוט 7. האורלן-DM נכנס לשימוש לראשונה ב-2 באוגוסט 1985 בתחנת החלל סאליוט 7. בהמשך שימש הדגם גם בתחנת החלל מיר עד ליציאתו משימוש ב-1988. האורלן-DMA נכנס לשימוש בנובמבר 1988 בתחנת החלל מיר, והמשיך לשמש בתחנה עד ל-1997. האורלן-M נכנס לשימוש בתחנת החלל מיר ב-1997 והמשיך ושימש גם בתחנת החלל הבינלאומית עד ל-2009. האורלן-MK נכנס לשימוש ב-2009 בתחנת החלל הבינלאומית, והוא צפוי לשמש בה עד לכניסת הדגם הבא, ה-MKS, לשימוש בסביבות 2015. חליפות החלל מסוג אורלן שימשו טייסי חלל סובייטים, רוסיים, אמריקאיים, אירופאים וסיניים. בסין נקראת חליפת החלל (גרסה של האורלן-M) בשם "האיינג" (海鹰) - התרגום המילולי הסיני לעיטם. חלפות החלל אורלן הם חצי קשיחות - פלג הגוף העליון והקסדה לא ניתנים להזזה או לסיבוב, אך הזרועות ניתנות להזזה. בשונה מחליפות החלל האמריקאיות, את חליפות החלל מסוג אורלן לא לובשים, אלא ניכנסים לתוכם דרך פתח בגב, שלאחר סגירתו מורכב עליו מכל החמצן. צורת "לבישה" זו הופכת את תהליך ההכנה להליכת החלל לקצרה (כ-5 דקות בלבד) ופשוטה. אספקת החמצן לחליפת החלל אורלן-D, וכן התקשורת עם הקוסמונאוט שבחליפה, נעשתה דרך צינור שחיבר את החליפה אל החללית ממנה יצאו להליכת החלל. החל מהאורלן-DM תוכננו החליפות כך שהן יכולות לפעול עצמאית. בנוסף לדגמים שצוינו לעיל, ישנם עוד שלושה דגמים המשמשים לאימון טייסי החלל: GN - משמש לאימונים בבריכות מים (בהן אפשר לדמות מצבי חוסר כבידה) T - משמש לתרגול הפרוצדורות במנעל אוויר V - משמש לאימוני טיסה במיקרו-גרביטציה אורלן D אורלן DMA אורלן M אורלן MK חליפת חלל הליכת חלל מדיה וקבצים בנושא אורלן בוויקישיתוף גלריית תמונות של חליפות החלל מסדרת אורלן NASA Press Briefings - 9/4/97 "Orlan Space Suit". Encyclopedia Astronautica. Russian Spacesuits RuSpace
פסטיבל האור בירושלים

פסטיבל האור בירושלים הוא אירוע שנתי הנערך בעיר העתיקה בירושלים במשך שבוע אחד בחודש יוני, החל משמונה בערב ועד חצות. הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 2009. הפסטיבל הוא יוזמה של הרשות לפיתוח ירושלים בשיתוף המשרד לירושלים והתפוצות, משרד התיירות, עיריית ירושלים, והוא מנוהל ומופק על ידי החברה העירונית אריאל. את הפסטיבל הגה אדוארדו הובשר אשר גם ניהל אמנותית את הפסטיבל בין השנים 2009 ו-2016. הכניסה לפסטיבל היא חופשית, אך במהלכו מתקיימים גם סיורים בתשלום. בפסטיבל מוצגים מיצגי אור של אמנים שונים מישראל ומן העולם המשתמשים באור על מנת ליצור פסלים, מיצבים ועבודות אמנות. המיצגים השונים ממוקמים לאורך מסלולים השוכנים בעיר העתיקה ובסביבותיה, המסומנים בחבלי אור בצבעים שונים. הפסטיבל כולל גם אירועים פתוחים לקהל ואירועים בתשלום, והוא מושך למעלה מ-300,000 מבקרים מדי שנה. בין האתרים הנכללים בפסטיבל הם שער יפו, שער שכם, בית כנסת החורבה, שער ציון והרובע היהודי. בשער יפו ממקמים בכל שנה יצירות ענק ובהן כיפה ענקית (ב-2012) וארמון (ב-2014). מיצג פני ירושלים מיצג ליד החורבה מזרקת המוריסטן שער שכם בפסטיבל ב-2014 פסטיבל האורות (ברלין) מדיה וקבצים בנושא פסטיבל האור בירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האור בירושלים אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל האור בירושלים (באנגלית) פסטיבל האור בירושלים 2015, תמונות בפליקר
טגרה

טגרה (Tegra) הוא שמה של סדרת רכיבי מערכת על שבב של חברת NVIDIA. השבבים מבוססים על ליבות ARM ועל המעבד הגרפי GeForce של החברה. הם מיועדים לשימוש במערכות כגון טלפונים חכמים וטאבלטים. Tegra 2 היא סדרת שבבים הכוללים שתי ליבות ARM A9 ועובדות בקצב שעון של 1-1.2GHz. Tegra 3‏ (Kal-El) היא סדרה של שבבים הכוללים ארבע ליבות ARM A9 רגילות וליבה חמישית אטית יותר. הליבה האיטית אמורה לאפשר עבודה חסכנית כאשר אין צורך בכל ארבע הליבות. מדיה וקבצים בנושא טגרה בוויקישיתוף מעבדי Tegra 2 ו־Tegra 3 - באתר חברת NVIDIA ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליבנים

ליבנים (לִבְנִים) הוא מושב חקלאי וקהילתי בגליל העליון, צפונית-מערבית לכנרת במערב בקעת גנוסר השייך למועצה אזורית מרום הגליל. המושב תוכנן כחלק מהגוש המזרחי של תוכנית המצפים בגליל. המושב הוקם בשנת 1982 על ידי 10 אנשים מהמושבים בסביבה כמושב עובדים. בשנת 1989 המושב החקלאי פתח את זרועותיו לתושבים נוספים. שמו של המושב הוא כשם עצי הליבנה הגדלים באזור. מושב ליבנים מונה כמאה משפחות. מדיה וקבצים בנושא ליבנים בוויקישיתוף ליבנים באתר הרשות לפיתוח הגליל ליבנים - האתר הרשמי של היישוב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 צבי אילן, מכמני נופים חדשים, דבר, 1 באוגוסט 1980
לפידות

לַפִּידוֹת הוא מושב ליד כרמיאל ומעלות תרשיחא השייך למועצה אזורית מעלה יוסף ומהווה היישוב הדרומי ביותר בה. היישוב הוקם בשנת 1978 על ידי בני מושבים מהאזור ובשיתוף הסוכנות היהודית. שמו סמלי, לקוח מן התנ"ך: דבורה אשת לפידות. לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ביישוב 42 משקי בית, בהם כ-122 תושבים. המושב מכיל שכבות גיל מגוונות. אופי ההתיישבות חילוני, אך מתקיימות תפילות בבית הכנסת בכל שבת וחג. ביישוב קיים משק עופות משותף לתושבי המושב וכן משק חקלאי של אחת המשפחות, הכולל רפת וחוות סוסים. רוב האוכלוסייה מתפרנסת בעיקר באזור התעשייה תפן. החלה[דרושה הבהרה] בניית הרחבת המושב. כרגע מכשירים שטח ל-33 יחידות דיור מתוך 147 הצפויות. כ-500 מטר דרומית למושב שוכנת מערת לפידות. מדיה וקבצים בנושא לפידות בוויקישיתוף לפידות באתר הרשות לפיתוח הגליל מידע על לפידות בקטלוג הספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אהרן דולב, ערביי הגליל אמרו לנו גלויות שמטרתם למנוע התיישבות יהודית, מעריב, 1 בדצמבר 1978 ענבר שחר, ישובי מעלה יוסף פינה לתפארת על גבול הלבנון, מעריב, 3 בינואר 1988 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וזפין (ברידג')

ג'וזפין היא קונבנציית הכרזה בברידג' במצבים בהם מנסים למצוא חוזה אופטימלי בגובה 6 (סלאם קטן) או בגובה 7 (סלאם גדול) ואין אפשרות או אין צורך להשתמש בקונבנציה השואלת את השותף על מספר קלפי האס או על מספר קלפי המפתח שברשותו. בקונבנציה זו מנסים למצוא את מספר הקלפים הבכירים בסדרה מסוימת שמחזיק השותף. זהי צורה נפוצה באירופה לקונבנציית Grand Slam Force. הקונבנציה הומצאה על ידי השחקן האמריקאי אלי קלברסטון (Ely Culbertson) בשנת 1936 ונקראה על שם אשתו ג'וזפין קלברסטון. הקונבנציית פורסמה על ידי ג'וזפין בעיתון The Bridge World. מהלך ההכרזה הראה כי ניתן לבצע סלאם קטן לפחות יש הסכמה על סדרת השליט. אם טרם הושגה הסכמה, משמעות הכרזת 5NT היא שהסדרה האחרונה שהוכרזה היא סדרת השליט. ההכרזה עברה את הגובה של 4NT, המשמש במרבית המקרים לשאלה על קלפי מפתח, כאשר יש הסכמה על סדרת השליט. הכרזה של 5NT במצב זה היא שאלה על מספר הקלפים הבכירים בסדרת השליט, שמחזיק השותף. קלפים בכירים לצורך קונבנציה זו הם: אס, מלך ומלכה. תשובות השותף הן:. ♣6 - אין ברשותי אף אחד מהקלפים הבכירים 6 בסדרת השליט - ברשותי אחד מהקלפים הבכירים הכרזת סדרת השליט בגובה 7 - ברשותי שניים מהקלפים הבכירים בלקווד (ברידג') GRAND SLAM FORCE, Bridge Guys כלל זה אינו מחייב. המשמעות של הכרזת 5NT מבלי שעברו את הגובה של 4NT זהה. ברוב המקרים עוברים את הגובה של 4NT באמצעות הכרזות Cue Bid מוצגת התשובה על פי הקונבנציה המקורית של קלברסטון. יש שחקנים המנצלים את מרחב ההכרזות לתיאור מדויק יותר של היד ולא רק להצגת מספר הקלפים הבכירים בסדרת השליט.
וייטסטיל שארפ

וייטסטיל הייסטינגס שארפ (באנגלית: Waitstill Hastings Sharp; 1 במאי 1902 – 25 בפברואר 1983) היה חסיד אומות העולם, אזרח ארצות הברית. בשנת 1939, ערב פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה, הגיע שארפ לצ'כוסלובקיה עם אשתו, מרתה, ועד אוגוסט 1939 סייע עמה למספר יהודים לצאת מצ'כוסלובקיה. ב-1940 הגיע וייטסטיל עם אשתו לאזור וישי בצרפת, והשניים סייעו ליהודים רבים, בהם אינטלקטואלים, סופרים ואנשי רוח, לברוח לספרד. בין היהודים שהצילו היו הסופר ליון פויכטוונגר שהוברח למרסיי ומשם, בזהות בדויה, לספרד. בני הזוג שארפ הצליחו להעביר את פויכטוונגר אל מעבר לגבול על ידי שיחוד שומרי הגבול הספרדים בסיגריות. מספרד הגיע פויכטוונגר לארצות הברית באוניה. לאחר הצלתו של פויכטוונגר שב וייטסטיל שארפ לצרפת וסייע עם אשתו לתשעה ילדים יהודים מווישי – ביניהן אמלי, אוולין ומריאן דיאמנט וכן אווה-אסתר פייגל – לקבל ויזות לארצות הברית. ב-2005 החליט יד ושם להעניק את אות חסידי אומות העולם לבני הזוג שארפ המנוחים. מידע על וייטסטיל שארפ ואשתו, מרתה שארפ, באתר יד ושם וייטסטיל שארפ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'וזף אנדרה

ז'וזף אנדרה (בצרפתית: Joseph André;‏ 1908 – 1973), היה כומר קתולי מנאמור שבבלגיה שהציל מאות יהודים, רובם ילדים, בתקופת השואה, וזכה עקב כך בתואר חסיד אומות העולם. הוסמך לכומר בשנת 1936 והיה מורה בתיכון בשנים שלפני המלחמה. אנדרה החל בהצלת יהודים בשנת 1942, לאחר שנודע לו שמכר יהודי שלו, ד"ר ארתור בורק, נמצא בסכנת גירוש. אנדרה מצא מסתור עבור משפחת בורק שם שהו שנתיים, עד שחרור בלגיה. שבוע לאחר מכן הסתיר אנדרה את בני דודיו של ד"ר בורק. הוא יצר קשר עם "ועד ההגנה היהודי" (CDJ), ארגון יהודי מחתרתי שארגן מקומות מסתור עבור יהודים, והביע את נכונותו לעשות ככל יכולתו להציל כל יהודי שיופנה אליו, אצל מסתירים אחרים או בביתו-שלו. אנדרה השפיע על רבים מתושבי אזור מגוריו ללכת בעקבותיו ולסייע בהצלת יהודים. כך למשל, החביא ד"ר פרננד ארנולד יהודים במחלקה למחלות מידבקות מבית החולים סנט קמיל בנאמור. אנדרה נסע ברחבי בלגיה ושכנע אבות מנזרים, ראשי מוסדות ובעלי בתים פרטיים להחביא ילדים יהודים. לגסטפו נודע על פעילותו. אנדרה הפך למבוקש ונאלץ להסתתר עד לשחרור נאמור על ידי האמריקאים בספטמבר 1944. הוא מעולם לא ניסה להפוך את הילדים שהציל לנוצרים, מתוך תמיכה בחופש הדת. עם השחרור לקח על עצמו אנדרה לאסוף את הילדים שהחביא במקומות ולהשיב אותם אל הוריהם, אם שרדו את השואה, או לארגונים יהודיים שהסכימו לקבלם. באוקטובר 1945 עזבו אחרוני הילדים את ביתו של האב אנדרה. במסיבת הפרידה ענד אנדרה על צווארו מגן דוד ולא צלב. מ- 1957 ועד מותו ניהל מרכז לשיקום פליטים ואסירים משוחררים. ב-1967 ביקר האב אנדרה בישראל והתקבל על ידי עשרות מהילדים שהציל. נפטר במשרדו ב- 1 ביוני 1973. בהלווייתו היו ניצוליו בין נושאי ארונו. מידע על האב ז'וזף אנדרה באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת הרכבת אחיהוד

תחנת הרכבת אֲחִיהוּד היא תחנת רכבת הממוקמת בסמוך למושב אחיהוד ולפארק תעשיות בר לב על מסילת עכו–כרמיאל ומשרתת את יישובי הסביבה ואת אזור התעשייה הסמוך. התחנה נפתחה ב-20 בספטמבר 2017, יחד עם תחנת הרכבת כרמיאל, עת הושלם פרויקט מסילת עכו-כרמיאל. מן התחנה ניתן להגיע לחיפה, לכרמיאל, לתל אביב ולבאר שבע. במסגרת עבודות ההכנה על התוואי בוצעו על ידי רשות העתיקות חפירות בדיקה יזומות. במסגרת עבודות אלו התגלו קברים; מכיוון שהמסילה הייתה אמורה לעבור באזור זה בחפיר, הקברים היו אמורים להיפגע. בשנת 2010 החל הליך תכנוני לפתרון הבעיה. החלופה שנבחרה הייתה הגבהת התוואי. כתוצאה מהשינוי הזה נדרש שינוי של תוכניות הביצוע לאורך של 5 ק"מ מסילה בדגש על תחנת אחיהוד שהוקמה במפלס גבוה יותר. השינויים במפלס המסילה לא פגעו במהירות התכן של המסילה, 160 קמ"ש, ואושרו על ידי אתרא קדישא, אך גרמו לעיכוב בפרויקט, ולעלויות גבוהות מהמתוכנן. אף שעיקר תכליתה של התחנה הוא לשרת את אזור התעשייה בר-לב, התחנה נבנתה מעט במרחק ובסמוך לצומת אחיהוד, משיקולים הנדסיים של שיפוע המסילה. בתחנת הרכבת עוצרות בשעות השיא רכבות בקו כרמיאל – באר שבע - מרכז ובקו כרמיאל – חיפה - חוף הכרמל. בשעות השפל עוצרות רכבות בקו כרמיאל - חיפה פעם בשעה בכל כיוון. בכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ובו עוברים מספר קווי אוטובוס ליישובים באזור וכולם אינם נגישים לנכים. כל הקווים העוברים במסוף מופעלים על ידי "נתיב אקספרס" מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת אחיהוד בוויקישיתוף תחנת אחיהוד באתר רכבת ישראל תחנת רכבת אחיהוד, באתר V5 אדריכלים פירוט נוסף, כולל תרשים, באתר הישן, בארכיון האינטרנט תגובה ל"תחנת בר-לב. אופס...תחנת אחיהוד", בעמוד הפייסבוק של שבתשתיות אחיה ראב"ד, "רגע היסטורי": הרכבת לכרמיאל יצאה לדרך, באתר ynet, 20 בספטמבר 2017 שחר הזלקורן, מה יעכב את קו הרכבת בצפון? קברים יהודיים, באתר ynet, 20 בפברואר 2010
אנדרה גלן-הרשקוביצ'י

אנדרה גלן-הרשקוביצ'י (בצרפתית: Andree Geulen-Herscovici);‏ (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים. אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל. כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי. לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים. גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא. לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה. ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים. במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה. התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה. המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו. שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם. באותו לילה הלכה גלן לספר לכל התלמידים היהודים שהכירה על הפשיטה והזהירה אותם לבל ישובו אל בית הספר. לאחר מכן שכרה דירה בזהות בדויה וחלקה אותה יחד עם אידה סטרנו. הקשר עם ארגוני ההצלה נשמר באמצעות תיבות דואר סודיות. במשך למעלה משנתיים אנדרה אספה ילדים והעבירה אותם למחבוא אצל משפחות נוצריות ובמנזרים. היא וידאה שהמשפחות מסוגלות לקלוט את הילדים והמשיכה לבקר אותן ולדאוג לצורכיהן. הוריהם של רבים מהילדים שהעבירה גלן למסתור, נרצחו בשואה. גלן פעלה להחזרת ילדים ממשפחותיהם האומנות אל הוריהם או משפחתם. לאורך השנים שמרה על קשר עם הילדים שהצילה. ב-1989 הוכרה אנדרה גלן כחסידת אומות העולם. ב-2007 ביקרה שוב בישראל וביד ושם לרגל כנס בינלאומי של ילדים שהיו במסתור בבלגיה. בטקס ביד ושם הוענקה לה אזרחות כבוד של מדינת ישראל. בזמן ביקורה בישראל, נפגשה גלן עם ניצולים שאת חלקם הצילה בהיותם ילדים. "אפילו בזמנים האפלים ביותר של האנושות ניתן למצוא ניצוצות של אור", אמר השגריר הבלגי בישראל, "אנדרה גלן-הרשקוביצ'י הייתה אחד מניצוצות אלו." נפטרה ב-1 ביוני 2022. מדיה וקבצים בנושא אנדרה גלן-הרשקוביצ'י בוויקישיתוף מידע על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר יד ושם על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י בתוך פרק בפודקאסט של יד ושם על חסידי אומות העולם (עם תמלול) שיר שנכתב לכבוד יום הולדתה ה-90 של גלן, סרטון באתר יוטיוב כתבה על חגיגת יום הולדתה ה-100 של גלן (בצרפתית), סרטון באתר יוטיוב כתבה על גלן בעיתון הארץ באנגלית מ-18 באפריל 2007. צפורה רומן, אני ילד מספר 0423 במחברת הקודים של אנדרה גלן, שהצילה אלפי ילדים יהודים, באתר ynet, 26 בינואר 2022 על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר ejwiki (ברוסית) כתבה על אנדרה-גלן-הרשקוביצ'י, בוושינגטון פוסט (באנגלית) איתמר אייכנר, "הכי קשה היה להפריד אותם מהוריהם": הלכה לעולמה המורה שהצילה אלף ילדים בשואה, באתר ynet, 2 ביוני 2022
ספר החילוקים

ספר החילוקים או ספר החילוקים שבין אנשי מזרח ובני ארץ ישראל הוא חיבור קטן מראשית תקופת הגאונים, המתאר כחמישים הבדלי מנהגים בין בני ארץ ישראל לבני בבל בנושאים שונים. זהו ספר המנהגים הראשון שבידינו, והוא נתחבר כנראה במאה השמינית בארץ ישראל, בעברית. חשיבותו רבה להבנת מקורות מנהגים שונים, והבדלי המנהג בין הארצות שהושפעו מהתלמוד הירושלמי לארצות שקיבלו בלעדית את התלמוד הבבלי. מחברו אינו ידוע. הקראים השתמשו בספר לנגח בו את הרבניים, בטענה שהספר מוכיח שמסורתם לא נשמרה היטב, וכך נפלו בה שיבושים שהביאו למחלוקות ולחילוקים. לחיבור זה שלוש מהדורות מדעיות. לראשונה, ראתה אור מהדורתו של יואל מילר, וינה, ה'תרל"ח. מרדכי מרגליות ההדיר את החיבור תחת השם: החילוקים שבין אנשי מזרח ובני ארץ ישראל, ירושלים תרצ"ח. בנימין מנשה לוין, אוצר חלוף מנהגים בין בני ארץ ישראל ובין בני בבל, ירושלים תש"ב. רשימת החילוקים שבין בני ארץ ישראל ובני בבל, באתר מפעל המילון ההיסטורי ללשון העברית של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני חלוף מנהגים בין בני בבל לבני ארץ ישראל, מהדורת יואל הכהן מיללער, וינה, תרל"ח/ 1878, באתר היברובוקס החילוקים שבין אנשי מזרח ובני ארץ ישראל, מהדורת מרגליות, (ירושלים, תרצ"ח / דצמבר, 1937), באתר היברובוקס אוצר חלוף מנהגים, מהדורת לוין, ירושלים, תש"ב, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סויוז TM-30

סויוז TM-30 (ברוסית: Союз TM-30), הידועה גם כמיר EO-28, הייתה משימה בתוכנית סויוז, המשימה המאוישת ה-39 והאחרונה אל תחנת החלל מיר. המשימה מומנה על ידי החברה הפרטית מיר-קורפ במטרה לתקן ולהפעיל מחדש את התחנה. הצוות גם חידש את אספקת התחנה והעלה את מסלולה ל-360 × 378 ק"מ. הגבהת מסלול התחנה, שבוצעה על ידי מנועי חלליות הפרוגרס M1-1 ו-M1-2, הפכה את פגישתם של מיר ותחנת החלל הבינלאומית בחלל לבלתי אפשרית (כדי למנוע התנגשות אפשרית), כפי שביקשה נאס"א. משימה זו הייתה המשימה הראשונה במימון פרטי אל תחנת חלל. המשימה הייתה חלק ממאמציה של חברת מיר-קורפ לחדש ולהפריט את מיר, שהתקרבה אל סוף ימיה. משימות נוספות לאחר סויוז TM-30 תוכננו להמשיך את תהליך חידוש התחנה, ששוגרה ב-1986, אך חוסר מימון והשקעה הביאו בסופו של דבר ליציאתה ממסלול של מיר והתפרקותה באטמוספירה במרץ 2001. רוסיה סרגיי זליוטין - מפקד רוסיה אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד רוסיה פאבל וינוגרדוב - מהנדס טיסה היו תוכנית לכלול בצוות החללית שחקן קולנוע ולדימיר סטקלוב שעבר קורס הכנה אך בחוסר מימון בסופו של דבר לא נכלל בצוות. סויוז TM-30 הייתה הראשונה בסדרת משימות שתוכננו על ידי מיר-קורפ לחידוש תחנת החלל מיר המתיישנת לשימושים מסחריים. למרות שהמשימה תוכננה להימשך כחודשיים, אמר מפקד המשימה זליוטין לפני השיגור כי אם יושג מימון המשימה עשויה להימשך עד אוגוסט (חודשיים נוספים), אז יבוא צוות מחליף. האפשרות הנוספת, שהתבצעה בסופו של דבר, הייתה נטישתה של התחנה שוב, כפי ששננטשה לפני כן על ידי משימת סויוז TM-29 באוגוסט 1999. "סויוז TM-30" שוגרה ב-4 באפריל 2000, 05:01:29 UTC, מ-LC-1 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן. העגינה במיר הושלמה ב-6 באפריל, 06:31:24 UTC. למרות שחללית יכלה לעגון בתחנת החלל בצורה אוטומטית, שלבי העגינה האחרונים בוצעו בצורה ידנית. המעבר לשליטה הידנית בוצעה לאחר שהצוות הבחין בסטייה קלה של החללית ממסוף העגינה. ב-7 באפריל, בשעה 9:32 UTC לערך, פתחו הקוסמונאוטים את פתח החללית, ייצבו את אטמוספירת התחנה והחלו בפעילויות מתוכננות במסגרת משלחת מס' 28. ב-25 באפריל שוגרה חללית פרוגרס לא מאוישת, פרוגרס M1-2, מבייקונור כשבתוכה אספקה לצוות התחנה. החללית עגנה במיר ב-27 באפריל. יום קודם לכן, ב-26 באפריל, נותקה החללית פרוגרס M1-1, שהגיעה לתחנה בפברואר ושימשה את סוכנות החלל הרוסית להגבהת מסלול התחנה, ממיר, הוצאה ממסלולה והתפרקה מעל האוקיינוס השקט מזרחית לניו זילנד. הליכת החלל היחידה במשימה בוצעה ב-12 במאי. מטרת הליכת החלל הייתה לתקו מספר רכיבים פגועים של מיר ולצלם תמונות פנורמיות של התחנה במטרה לאתר פגיעות ובמטרה לנתח את השפעת החלל על גוף התחנה. הקוסמונאוטים בחנו פאנל סולארי פגום של היחידה "קוונט-1", וגילו שכבל שרוף שחיבר את הפאנל אל מערכת ההיגוי שלו, מנע את כיוון הלוח כראוי. בסופו של דבר הוחלט כי הפאנל הסולארי אינו ניתן לתיקון. ב-15 ביוני 2000, בשעה 21:24 UTC לערך, ניתקה "סויוז TM-30" מתחנת החללר. הנחיתה הושלמה ב-16 ביוני בשעה 00:44 UTC, כ-45 ק"מ דרומית-מזרחית לארקליק, קזחסטן. מדיה וקבצים בנושא סויוז TM-30 בוויקישיתוף סויוז TM-30 (באנגלית) מיר EO-28 (באנגלית) Mir EO-28 MirCorp Mission New mission planned for Mir as current one wraps up Space Crew poised for return to Mir on Tuesday Missions to Mir in 2000 MIR: Expedition 28 (EO-28)
גיורא בכר

גיורא בכר (נולד בשנת 1950) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי ושגריר ישראל לשעבר בברזיל. בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב בפסיכולוגיה ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בוגר מחזור 1995 של המכללה לביטחון לאומי. עבודת הגמר שלו במכללה עסקה בנושא "השתתפות ישראלית בכוחות שלום של האו"ם". בכר נולד בקיבוץ משגב עם משם עבר לנתניה שבה סיים (1968) את לימודי התיכון בבית הספר ע"ש טשרניחובסקי. בשנת 1978 התקבל בכר לקורס הצוערים והצטרף למשרד החוץ. שירת בנציגויות ישראל ברפובליקה הדומיניקנית (בשנים 1982–1984) ובארגנטינה (בשנים 1984–1987) שם היה אחראי לנושאי הסברה, עיתונות ותרבות. בשנת 1989 מונה בכר לעמוד בראש הקונסוליית ישראל במומבאי שבהודו, שבאותה עת טרם כוננה עם ישראל יחסים דיפלומטיים מלאים. בתקופת כהונתו חלה האצה בפיתוח הקשרים המדיניים בין המדינות, בין היתר עקב היחלשות הגוש המזרחי, שהגיעה לשיאה עם התפרקות ברית המועצות, ותהליך השלום הישראלי-פלסטיני. ב-22 בינואר 1992 הוזמן בכר לניו דלהי לפגישה חסרת-תקדים עד אז עם מנכ"ל משרד החוץ ההודי, ג'יוטינדרה נאת' דיקשיט, בה נמסר לו, כי בכוונת ממשלת הודו להביא בעתיד הקרוב לשיפור יחסיה עם ישראל, הגם שטרם הוחלט האם יסתפקו בהעברת הקונסוליה לניו דלהי או יאפשרו מיד פתיחת שגרירות. בכר הבהיר בתגובה, כי ממשלת ישראל מצפה לכינון יחסים דיפלומטים מלאים ללא כל סייג. ב-29 בינואר הבשיל המהלך להכרזה היסטורית על שדרוג יחסי הודו–ישראל ליחסים דיפלומטיים מלאים. בכר היה הממונה הראשון על שגרירות ישראל בניו דלהי בין פברואר לספטמבר 1992. בין השנים 2000 ל-2004 היה בכר הקונסול הכללי בפילדלפיה שבארצות הברית. במסגרת תפקידו היה אחראי מטעם ישראל לפעילות הדיפלומטית במדינות פנסילבניה, אוהיו, קנטקי, דלאוור, וירג'יניה המערבית ודרום מדינת ניו ג'רזי. במטה משרד החוץ שירת בשורה של תפקידים ובהם מנהל המחלקה לבקרת נשק ומנהל מחלקת דרום מזרח אסיה. בכר כיהן בתפקיד שגריר ישראל בברזיל בשנים 2008–2011. במהלך שירותו בברזיל נערך לראשונה ביקור רשמי של נשיא ברזיל במדינת ישראל. כמו כן, נערכו בברזיל ביקורים רשמיים של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס (הביקור הקודם של נשיא ישראלי נערך בשנות ה-60), ושל שר החוץ אביגדור ליברמן. בין השנים 2011 ל-2014 שרת בכר כשגריר מיוחד באגף לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ ואחראי, בין השאר, על פרויקטים שמבצע משרד החוץ בהודו ובסין. ביולי 2013 יצא לאור בהוצאת ספרי צמרת ספרו "הודו - יומן מדיני" המתאר את ספור כינון היחסים הדיפלומטיים בין הודו לישראל. ב-2015 פרש בכר לגמלאות משירות החוץ. בכר מתגורר בנתניה, נשוי ואב לשלושה. הנורמליזציה ביחסי הודו ישראל, בתוך: משרד החוץ - 50 השנים הראשונות, כתר הוצאה לאור, 2002 הודו - יומן מדיני: סיפור כינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל להודו ממבט אישי 1989-1992, הוצאת ספרי "צמרת" מדיה וקבצים בנושא גיורא בכר בוויקישיתוף משה יגר, כיצד הושגה הנורמליזציה ביחסי הודו–ישראל, נתיב, ינואר 2003 מינויים לשירות החוץ, החלטה מספר 3074 של ממשלת ישראל השלושים ואחת, משנת 2008, באתר של משרד ראש הממשלה אמנון מרנדה, הנשיא ערך "קבלת שבת" עם יהודי ריו דה ז'ניירו, באתר ynet, 14 בנובמבר 2009
F-1 (מנוע רקטי)

ה-F-1 היה מנוע רקטי שפותח על ידי חברת רוקטדיין לשימוש בסטורן V. חמישה מנועי F-1 הורכבו בשלבו הראשון (S-IC) של המשגר העצום, ששימש לשיגור המשימות המאוישות אל הירח במסגרת תוכנית אפולו של נאס"א. ה-F-1 הוא מנוע הדלק הנוזלי בעל תא בעירה יחיד החזק בעולם, עם דחף של 6.77 מגה-ניוטון. ל-RD-170 יש מעט יותר כוח, אך הוא מורכב מ-4 נחירי פליטה מאוחדים. S-IC J-2 מדיה וקבצים בנושא F-1 בוויקישיתוף ה-F-1 באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1882 במדע

ערך מורחב – 1882 חקר כוכב שביט C/1882 R1 שהיה נצפה במהלך ספטמבר 1882. 24 במרץ – גילוי Mycobacterium tuberculosis על יד רוברט קוך גילוי פגוציטוזה על ידי איליה מצ'ניקוב. 29 באפריל – ורנר פון סימנס מציג את הטרוליבוס הראשון בברלין. הוצאת פטנט על מגהץ חשמלי. גילוי נוכחות הליום על כדור הארץ. פרדיננד פון לינדמן הוכיח שפאי הוא מספר טרנסצנדנטי. פרסום מחקרו של ולדימיר בכטרב על תפקוד המוח ובמיוחד היפוקמפוס. 14 במרץ – ואצלב שרפינסקי, מתמטיקאי פולני (נפטר ב-1969) 23 במרץ – אמי נתר, מתמטיקאית גרמנית (נפטרה ב-1935) 30 בספטמבר – הנס גייגר, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1945) 5 באוקטובר – רוברט גודרד, מחולצי מדע הטילים האמריקאי (נפטר ב-1945) 11 בדצמבר – מקס בורן, פיזיקאי גרמני חתן פרס נובל (נפטר ב-1970) 28 בדצמבר – ארתור אדינגטון, אסטרופיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1944) ישראל אהרוני – זואולוג וחוקר החי בארץ ישראל (נפטר ב-1946) 11 בינואר – תאודור שוואן, פיזיולוג גרמני (נולד ב-1810) 19 באפריל – צ'ארלס דרווין, ביולוג אנגלי (נולד ב-1809) 23 בספטמבר – פרידריך ולר, כימאי גרמני (נולד ב-1800) 24 בדצמבר – יוהאן בנדיקט ליסטינג, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1808) מדיה וקבצים בנושא 1882 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.