laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה דויטשמן

משה (מושיקו) דויטשמן (16 בפברואר 1954 – 5 במרץ 1975) היה חייל ישראלי בחטיבת גולני, אשר נהרג בקרב יריות במהלך הפיגוע במלון סבוי בתל אביב ב-1975. דויטשמן, אשר שהה באותו הזמן בחופשה בביתו, שמע את היריות ויצא להילחם במחבלים. על מעשה זה הוענק לו לאחר מותו עיטור המופת. דויטשמן נולד ב-1954 בלוד, בן פרץ וחנה, ולו אחות ואח. למד בבית הספר היסודי "גורדון" ברמת גן, ובהמשך למד מגדנאות ולאחר מכן התלמד בחנות המשביר לצרכן בעיצוב חלונות ראווה. התגייס לצה"ל במאי 1972 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. השתתף במלחמת יום הכיפורים, אז נפצע בבטנו בקרב על תל-דהור. ב-5 במרץ 1975, כאשר חדרו מחבלים למלון "סבוי" בתל אביב, שהה דויטשמן בחופשה בביתו. כאשר שמע יריות, נטל את נשקו האישי ורץ לעבר המלון. הוא הגיע ראשון אל פתחו, שם נתקל במחבלים, שהתכוונו לצאת לתקיפת יעד נוסף. לאחר חילופי ירי שנמשכו זמן קצר, הוא נפגע ונפל, זחל לעבר מכונית שחנתה בקרבת מקום, ופונה לבית החולים הדסה, שם מת מפצעיו. דויטשמן נקבר בבית העלמין הצבאי קריית שאול. על מעשיו הוענק לו עיטור המופת על ידי הרמטכ"ל, רב-אלוף מרדכי גור, בספטמבר 1975. קורות החיים של משה דויטשמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון עיטור המופת שהוענק למשה דויטשמן, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל משה דויטשמן, באתר הגבורה
קולון (פנמה)

קולון (בספרדית: Colón) היא עיר נמל בפנמה, בירת פרובינציית קולון והעיר השנייה בגודלה בפנמה. העיר נמצאת לחופי הים הקריבי, כ-50 קילומטרים מבירת פנמה, פנמה סיטי. העיר נוסדה על ידי ארצות הברית ב-1850 כתחנה על תעלת פנמה. העיר קרויה על שמו של כריסטופר קולומבוס (בספרדית שמו: Cristóbal Colón). היא שוכנת על החוף הקריבי של פנמה. מרבית העיר נשרפה במלחמת האזרחים הקולומביאנית של 1885, אך היא התאוששה ומ-3,000 תושבים בשנת 1,900 היא הגיעה ל-204,000 תושבים בשנת 2000. מצודת סן לורנסו - מצודה ליד תעלת פנמה. המצודה נכבשה על ידי הנרי מורגן בשנת 1668, ונכבשה בשנית ב-1739. השוק החופשי של קולון - (לפניכם דף בוויקיפדיה האנגלית). "הגשר האטלנטי" בקולון - הגשר השלישי ליד תעלת פנמה שבקולון. הגשר נמצא ליד האוקיינוס האנטלנטי. מדיה וקבצים בנושא קולון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קולון (בספרדית) קולון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של פנמה ובנושא יישובים באמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסביב למדורה

"מסביב למדורה" הוא שיר עברי, שנכתב על ידי המשורר נתן אלתרמן והולחן על ידי המלחין יאיר רוזנבלום. הוא אחד השירים הידועים ביותר שנכתבו אודות הפלמ"ח ותרם לבניית המיתוס אודותיו. השיר פורסם על ידי אלתרמן ב-7 במאי 1948 (כ"ח בניסן תש"ח, "כתמיד בניסן, הירח..."), במדורו הטור השביעי בעיתון דבר, לכבוד יום השנה השביעי להקמת הפלמ"ח. היה זה בעיצומה של מלחמת העצמאות וימים מעטים לפני הקמת מדינת ישראל ("על סיפו של הדרור..."), כאשר אנשי הפלמ"ח כבר הספיקו להילחם ולחרף את נפשם בכל חלקי הארץ. זהו שיר הלל לפלמ"ח ששמו מבוסס על הספר "מסביב למדורה" אשר פורסם שנתיים קודם לכן, ב-1946, על ידי יצחק שדה, שהיה ממקימי הפלמ"ח ומפקדו הראשון. השיר מתאר את הווי אנשיו הצעירים ואת אורח חייהם הפשוט. הוא מעלה על נס את נשיאתם בנטל והקרבתם שנעשו בצנעה ובאלמוניות מחד, ומאידך את המיתוס הנוצר סביב אלו ("מה נוסיף ונאמר, מדברים פעוטים נוצרות אגדות..."). מילותיו מסתיימות בהכרה ברורה בתרומת הפלמ"ח לתקומתה הקרובה של המדינה: אֲבָל כָּכָה יוּגַד נָא לֵאמֹר: נְעָרִים, לֶהֱוֵי נָא יָדוּעַ – בֵּין חַגָּיו הַגְּדוֹלִים שֶׁל הַדּוֹר אֵין יָפֶה מֵחַגְּכֶם הַצָּנוּעַ. לְמוּלְכֶם הָאֻמָּה עַל סִפּוֹ שֶׁל הַדְּרוֹר מִשְׁתַּחֲוָה, וּבוֹכָה – הֲבִינוּהָ. יאיר רוזנבלום הלחין את השיר מיוזמתו בשנת 1971. הוא נועד להיכלל בתוכניתה של להקת הנח"ל שהופקה באותה שנה, והסולן המיועד היה גידי גוב. לא כך היה לבסוף וזאת עקב מחלוקת שפרצה בין חברי הלהקה סביב הפקת אותה תוכנית, שהביאה לפרישת רוזנבלום מהפקתה. בעקבות זאת העביר רוזנבלום את השיר אל צוות הווי חטיבת הצנחנים ושלישיית פיקוד המרכז עם הסולנית דורית ראובני, והוא הושר על ידם במשותף. כך נולד הביצוע הידוע ביותר של השיר. בעקבות הצלחתו אוחדו שני ההרכבים כדי ליצור את להקת פיקוד המרכז, וכללו את השיר בתוכניתם "שר מי ששר אחרון". לשיר הופק גם וידאו קליפ ידוע בהשתתפות חברי להקת פיקוד מרכז. שובצו בו תמונות רבות של אנשי הפלמ"ח, ולצידן צולמו חברי הלהקה כשבידיהם רובים והם משחזרים חלק מאותן תמונות. במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל בשנת תשל"ב הגיע השיר למקום השלישי. "מסביב למדורה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "מסביב למדורה" באתר שירונט נתן א., מסביב למדורה, דבר, 7 במאי 1948 אלי אשד, מסביב למדורה: הפזמון שגרם מרד בצה"ל, באתר מגזין אימגו, 26 באפריל 2009 פרק 37 בספרה של זיוה שמיר, כלניות: על פזמוניו של נתן אלתרמן, תל אביב, ספרא והוצ. הקיבוץ המאוחד ספרית הפועלים, 2022 פרשה זו הייתה היוותה השראה לסצנת המרד בסרט הקולנוע הלהקה (מקור: מסביב למדורה: הפזמון שגרם מרד בצה"ל).
מהדורת קוורטו

המונח "קוורטו" מפנה לכאן. לערך העוסק במשחק לוח עם שם דומה, ראו קוורטו (משחק לוח). מהדורת קוורטו הוא ספר או חוברת המורכבת מדפים בגודל רבע-גיליון, כלומר גיליון דפוס סטנדרטי מקופל פעמיים ומודפס משני צדדיו, כך שמכל גיליון נוצרים שמונה עמודים מודפסים. גודל הדף הוא 12 × 91/2 אינץ' (38.2 × 24.15 סנטימטר). המונח משמש, מלבד בקיטלוג יצירות דפוס, למהדורות הנפרדות של מחזות יוצרים מהתקופה האליזבתנית, בראש ובראשונה ויליאם שייקספיר. בתקופה האליזבתנית איפשרה טכנולוגיית הדפוס הדפסה זולה יחסית של חוברות בגודל רבע-גיליון. בעוד ספרים בעלי חשיבות הודפסו בפורמט פוליו (חצי-גיליון), לא נחשבו מחזות ופואמות כחומר חשוב מספיק להוצאה בדפוס כספרים והוצאו לאור כחוברות בפורמט קוורטו. שייקספיר ומחזאים אחרים בני דורו כיוונו את יצירתם לבמה והזכויות על המחזה נשמרו על ידי המחזאי וקבוצת התיאטרון שהעלתה את המחזה (במקרה של שייקספיר - אנשי הלורד צ'מברלין). עם זאת, עקב הפופולריות של המחזות התקיימה תחרות בין מוציאים לאור להדפיס את טקסט המחזות. לשם כך נעזרו המוציאים לאור ברישומי לחשן התיאטרון, בכתבנים שישבו בקהל ובזכרונם של שחקנים שסיפקו את טקסט המחזה למו"ל. מדובר היה בפעולה בלתי-חוקית וגנבת האפשרות הבלעדית להציג את המחזה מידי להקת התיאטרון בעלת הזכויות. כל מו"ל ביקש להיות הראשון שיוציא לאור מחזה פופולרי וכך, עקב החיפזון וההסתמכות על מקורות בלתי-אמינים ראו אור גרסאות פגומות של רבים מן המחזות, הכוללים שגיאות רבות ואיכות הפקתם נמוכה. מהדורות אלה נקראות "קוורטו רע" (Bad Quarto). כאשר נאספו מחזותיו של שייקספיר להוצאה אחת ב-1623, במסגרת מהדורת הפוליו הראשונה, כתבו עורכי המהדורה בהקדמה שהציבור היה חשוף לפני כן ל"אינספור עותקים גנובים, פגומים, עילגים ומעוותים על ידי נוכלים ומתחזים". במקרים מסוימים מכרו להקות התיאטרון את המחזות ומסרו למו"ל נאמן טקסט אמין. כך, ב-1598 למשל נקלעה להקת התיאטרון של שייקספיר לקשיים כספיים, עקב כך נאלצה הלהקה למכור את הזכויות על ארבעה ממחזותיה. המחזות ריצ'רד השלישי, ריצ'רד השני, הנרי הרביעי, חלק ראשון ועמל אהבה לשווא נמכרו למוציא לאור שפרסם אותם במהדורת קוורטו כספרונים. חוקרי שייקספיר נתקלים לעיתים בהבדלים משמעותיים בין מהדורות הקוורטו לבין עצמן ובינן לבין מהדורת הפוליו. לעיתים עד כדי תמונות שלמות הנמצאות במהדורה אחת ונעדרות מן השנייה. הבדלי גרסאות גדולים נמצאים במחזות המלט, המלך ליר, מקבת', רומיאו ויוליה ועוד. מהדורות קוורטו ידועות מסומנות במחקר Q1, Q2 וכן הלאה. במקרים רבים דנים החוקרים אם מדובר בשיבושים מחמת שגיאות וכתיבה על סמך זיכרון או שהן משמרות גרסה אותנטית של המחזה שהועלה על הבמה. דורי פרנס, קווארטו, פוליו ואוקטאבו סטיבן גרינבלט, להיות או לא להיות שייקספיר, תרגמה מאנגלית: מיכל קירזנר אפלבוים, ספרי עליית הגג, 2010, עמוד 390
ג'ון מרפי (שחיין)

ג'ון ג'וזף מרפי (באנגלית: John Joseph Murphy; נולד ב-19 ביולי 1953) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי, אלוף עולם בעל 4 מדליות, מהן 3 זהב ושיאן עולם. מרפי נולד בשיקגו, אילינוי. הוא למד באוניברסיטת אינדיאנה ושחה בהדרכתו של המאמן הנודע "דוק" קונסילמן, לצידו של מארק ספיץ. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 זכה ב-2 מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם דייוויד אדגר, ג'רי היידנרייך וכוכב המשחקים מארק ספיץ בשיא עולם חדש של 3:26.42 דקות, לפני ברית המועצות (3:29.72 דקות) ומזרח גרמניה (3:32.42 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.35 שניות, אחרי רולנד מאתס ממזרח גרמניה שקבע שיא אולימפי חדש של 56.58 שניות ובן ארצו מייק סטאם (57.70 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.08 שניות. באליפות העולם שנערכה בבלגרד, אותה העת יוגוסלביה בשנת 1973 זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מל נאש, ג'ו בוטם וג'ים מונטגומרי בתוצאה של 3:27.18 דקות, לפני ברית המועצות (3:31.36 דקות) ומזרח גרמניה (3:32.03 דקות). באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי בשנת 1975 זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברוס פורניס, ג'ים מונטגומרי ואנדי קואן בשיא עולם חדש של 3:24.85 דקות, לפני מערב גרמניה (3:29.55 דקות) ואיטליה (3:31.85 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש נוסף של 3:49.00 דקות, לפני מערב גרמניה (3:51.85 דקות) ובריטניה (3:52.80 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.34 שניות, אחרי רולנד מאתס שקבע שיא אליפות חדש של 58.15 שניות ולפני מל נאש (58.38 שניות). ג'ון מרפי, באתר olympedia.org
ואש

האם התכוונתם ל... ואש – דמות במסע בין כוכבים ואש (מחוז) – מחוז בהונגריה אישים: אימרה ואש – רופא הונגרי אלן מריה ואש – סופרת סאמית זולטאן ואש (רופא שיניים) – רופא יהודי-הונגרי זולטאן ואש (פוליטיקאי) – פוליטיקאי הונגרי וש ואס
צו מניעה (קמפיין)

צו מניעה הוא קמפיין של החברה לתועלת הציבור "שמיר", שהוקמה בשנת 2003 במטרה לספק מידע רפואי לציבור ללא תשלום. מטרת הקמפיין היא להפחית את מספר החולים בסרטן המעי הגס, העלאת המודעות למחלה, שכיחותה ואמצעים למניעתה וגילויה המוקדם, כדוגמת בדיקות קולונוסקופיה, וסיוע בהעברת מידע בתחום. הקמפיין מתנהל בעיקר בהתנדבות, והוא נעשה בשיתוף עם איגוד רופאי הגסטרואנטרולוגיה ועם ארגון הגג האירופי Digestive Cancer Europe (DICE). האגודה פועלת בדרכים שונות למען העלאת המודעות למחלה ומניעתה, כגון "מרוץ בתחתונים" בשם "תזיזו ת'תחת" המתקיים בפארק הירקון בתל אביב ובו הרצים לובשים תחתונים מעל לבגדי הריצה ועליהם מסרים. בשנת 2009 הוצגה כחלק מהקמפיין תערוכת "Giant Colon" בנמל תל אביב ובה מעי גס ענקי שניתן ללכת בתוכו ולגלות במהלך השוטטות את הסממנים למחלה ולמחלות מעיים נוספות. אירוע צו מניעה בפארק הירקון בתל אביב (2012) נקודת זינוק למרוץ במקצה התחרותי של 5 ק"מ ערך מורחב – סרטן המעי הגס סרטן המעי הגס הוא מחלה הכוללת גידולים סרטניים במעי הגס, בחלחולת (סרטן הרקטום) ובתוספתן. זהו סוג הסרטן השלישי בשכיחותו, והשני בגורמי המוות הסרטניים בעולם המערבי. הסברה היא כי גידולים סרטניים במעי הגס מקורם לרוב בפוליפים אדנומטיים במעי הגס. גידולים אלה שפירים בדרך כלל, אך כמה מהם עלולים להיעשות ממאירים עם הזמן. המחלה מאובחנת באמצעות קולונוסקופיה, בדיקה פולשנית של המעי הגס דרך החלחולת. הטיפול הוא בדרך כלל ניתוחי, ובמקרים רבים נדרשת גם כימותרפיה. מדיה וקבצים בנושא צו מניעה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צו מניעה
דניאל דה מוטה

דניאל דה מוטה אלבס (נולד ב-11 בספטמבר 1985 באטלברוק שבלוקסמבורג) הוא כדורגלן לוקסמבורגי ממוצא פורטוגלי המשחק כחלוץ בקבוצת ראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג ובנבחרת לוקסמבורג. דה מוטה התחיל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון בעיר הולדתו, אצלה אטלברוק. בעונת 2005/2006 כבש 16 שערים ובעונה לאחר מכן זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 24 שערים. ביולי 2008 עבר למועדון הגדול בלוקסמבורג F91 דודלאנג' תמורת 65,000 אירו. עם קבוצת דודלאנג' זכה דה מוטה ב-6 אליפויות וארבעה גביעים. דה מוטה בן להורים פורטוגלים שעבדו בלוקסמבורג. ב-2007 השיג אזרחות לוקסמבורגית ומשחקו הראשון היה במסגרת מוקדמות יורו 2008 נגד נבחרת אלבניה. ב-9 בפברואר 2011 כבש את 2 שעריו הראשונים במדי הנבחרת בניצחון נגד סלובקיה במשחק ידידות. ב-7 בספטמבר 2012 כבש את שערו הראשון במסגרת רשמית בהפסד 2-1 לפורטוגל. מדיה וקבצים בנושא דניאל דה מוטה בוויקישיתוף דניאל דה מוטה, באתר Transfermarkt דניאל דה מוטה, באתר Soccerway דניאל דה מוטה, באתר WorldFootball.net דניאל דה מוטה, באתר National Football Teams דניאל דה מוטה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא לוקסמבורג. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורליאן ז'ואקים

אורליאן ז'ואקים (בלוקסמבורגית: Aurélien Joachim) (נולד ב-10 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת החלוץ. אורליאן הוא אחיו הצעיר של רוכב האופניים הלוקסמבורגי בנואה ז'ואקים. ז'ואקים גדל במחלקת הנוער של וירטון ובשנת 2004 עלה לקבוצה הבוגרת. ב-2006 עבר לבוכום מהבונדסליגה ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ושנה לאחר מכן עבר למילואים של אלמניה אאכן. בשנת 2008 עבר ז'ואקים לדיפרדנג' 03 מליגת העל הלוקסמבורגית. במאי 2011 עבר ל-F91 דודלאנג'. לאחר שזכה עימה באליפות בשנת 2012, זכה ז'ואקים להשתתף עם המועדון במוקדמות ליגת האלופות. ב-2 המשחקים נגד טרה פנה מסן מרינו כבש 4 שערים, ב-2 משחקים והוסיף עוד שתיים בצמד המשחקים מול רד בול זלצבורג בסיומו עברה דודלאנג' שלב ונעצרה על ידי מריבור הסלובנית. ב-29 באוגוסט 2012 הושאל לוילם II עד לסיום העונה. בשנת 2013 עבר לשחלק בקבוצת וואלבייק ההולנדית. בקיץ 2014 חתם בצסק"א סופיה הבולגרית, ב-17 ביולי 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד זימברו קישינב. בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במדים בינלאומיים של נבחרת לוקסמבורג כשהוא רק בן 19. את השער הראשון שלו כבש ב-7 בפברואר 2007 בניצחון 1-2 במשחק ידידות על גמביה כאשר ז'ואקים כבש את שער השוויון. אורליאן ז'ואקים, באתר Transfermarkt אורליאן ז'ואקים, באתר Soccerway אורליאן ז'ואקים, באתר WorldFootball.net אורליאן ז'ואקים, באתר National Football Teams אורליאן ז'ואקים, באתר FootballDatabase.eu
רשימה מקובצת

רשימה מקובצת (ר"מ) היא יחידה רישומית בצה"ל, אשר אינה כוללת תקני כח אדם, אלא מסופחים אליה רישומית חיילים שאינם כלולים זמנית במצבה של יחידות אחרות, שהן בעלות תקן כוח אדם. חלק מהר"מים שהתקיימו בעבר מוזגו ליחידות צה"ליות אחרות. ר״מ 2 – חיילים אשר בשל מצב רפואי זמני נבצר מהם לבצע תפקיד ביחידתם. ר"מ 3 – חיילים במעצר/מאסר (3א'), מחבוש (3ד') ומאסר בכלא אזרחי (3ב'). ר"מ 3ב' משולב כעת בענף "עצמה" במיטב. ר"מ 4 – חיילים במהלך הכשרתם – טירונות בסיסית (4ב') וקורס יסוד (4ג'). ר"מ 4א' משולב כעת כ-תנה"ג בענף תגבורת סדיר במיטב. ר"מ 6 – חיילים עריקים (ר"מ 6ב עריק בארץ, ר"מ 6ב עריק בחו"ל), שבויים (ר"מ 6ד) ונעדרים (ר"מ 6א). ר"מ 7 – חופשה ללא תשלום למשרתי קבע ר"מ 8 – חיילים בדחיית שירות. ר"מ 44 – משרתי קבע בלימודים מלאים. ר"מ 60 – חיילי מילואים אשר לא ניתן לזמנם בשל היותם חברי הכנסת או מועמדים לכנסת. [דרוש מקור] ר"מ 70 – חיילי מילואים אשר לא ניתן לזמנם בשל היותם נמצאים באופן קבוע בחו"ל. ר"מ 80 – חיילי מילואים אשר לא ניתן לזמנם בשל היותם נבחרי ציבור (שרי ממשלה, חברי כנסת, ראשי עיריות וכדומה) מכהנים. פירוט הרשימות הקיימות בנספח ד' ב פקודת מטכ"ל 01.101, ארגון הצבא ויחידותיו, תקינה ושיאי כ"א, באתר צה"ל, 2020 ר״מ 2, באתר צה״ל מור תורג'מן, סיפוח לר"מ 2: כל מה שרציתם לדעת, חיילים מצייצים ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ובסטר

האם התכוונתם ל... ביירון ובסטר (Byron Webster) – שחקן אנגלי-אמריקאי ג'ון ובסטר (אנ') – מחזאי אנגלי דניאל ובסטר – מדינאי ונואם אמריקאי מפורסם מהמאה ה-19 נואה ובסטר – מייסד מילון ובסטר מילון ובסטר ובסטר (סדרת טלוויזיה) – קומדיה בכיכובו של עמנואל לואיס קרחון ובסטר – קרחון באנטארקטיקה אוניברסיטת ובסטר – אוניברסיטה פרטית במיזורי בסטר בוסטר
תיאטרון אבי

תיאטרון אבי (באירית: Amharclann na Mainistreach היגוי אפרוקסימטיבי:"אווארקלן מה מונישטרך", באנגלית: Abbey Theatre) הוא התיאטרון הלאומי בדבלין, אירלנד. תיאטרון אבי הוקם בשנת 1903 על מנת להציג יצירות של מחזאים אירים, או בעלות נושאים קשורים לאירלנד ולתרום לקידום הזהות התרבותית של ארץ זו. עם מייסדיו נמנו הליידי אוגוסטה גרגורי, המשורר ויליאם בטלר ייטס והלאומן האירי אדוורד מרטין. ההצגה הראשונה הועלתה על בימתו ב-27 בדצמבר 1904. הוא נוסד על בסיס התיאטרון הספרותי האירי (1899) והחברה הדרמטית הלאומית האירית של וילי פיי. השטח שעליו נבנה נרכש ברחוב Old Abbey בדבלין בתמיכתה של אני הורנימן. בשנותיו המוקדמות שם התיאטרון נקשר מאוד לסופרים של התחייה האירית והתחייה הקלטית ושימש אכסניה למחזאים ושחקנים אירים רבים. על במת תיאטרון אבי הוצגו מחזות בכורה של סופרים אירים כמו ויליאם בטלר ייטס, איזבלה גרגורי, ג'ון מילינגטון סינג, ג'ורג' ויליאם ראסל ושון או'קייסי. המוסד התפרסם במיוחד בהפקות של מחזות מן המאה ה-20 המוקדמת. בשנים האחרונות של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התיאטרון מקדם דורות צעירים של מחזאים ושחקנים. התיאטרון מאחסן גם במה ניסיונית, "תיאטרון פיקוק", עם אולם של 157 מקומות, שעל במתו משחקים תלמידי בית הספר למשחק של הבית. בנוסף להקתו ערכה סיורי מופעים בחו"ל, במיוחד בצפון אמריקה. החל משנת 1925 הוא זכה למימון מממשלת אירלנד והפך לתיאטרון הממלכתי המסובסד הראשון שבעולם שהוא דובר אנגלית. גם בימינו הוא מקבל סבסוד שנתי מהמועצה לתרבות של אירלנד. אחרי שנהרס בדליקה בשנת 1951 להקת התיאטרון אבי נאלצה להתארח בבניין התיאטרון קווינ'ס. בשנת 1966 נבנה מחדש לפי תוכנית האדריכל מייקל סקוט ואולמו מכיל כיום 628 מושבים. עד שנת 2006 נוהל התיאטרון על ידי חברה שנשאה את השם "חברת התיאטרון הלאומי בע"מ". מאז הוא מנוהל על ידי חברה חדשה בשם Abbey Theatre-Amharclann na Mainistreach. תיאטרון אבי מציג גם מחזות בשפה האירית. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון אבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון אבי תולדות התיאטרון באתר הרשמי topic/Irish-National-Theatre-Society תיאטרון אבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
משה פדהצור

משה פדהצור (פודהורצר; ה' בסיוון תרמ"ט, 4 ביוני 1889 – ב' בתשרי תשכ"ג, 30 בספטמבר 1962) היה מראשי היישוב היהודי בצפת, כיהן כראש העיר הראשון של צפת לאחר קום המדינה. נולד בצפת, בנו של אלעזר יעקב פודהורצר ורוחמה, בת הרב רפאל זילברמן, רבה של צפת. למד בישיבה של סבו הרב זילברמן, וכן אצל הרידב"ז. נישא לבתו של דודו, הרב אלעזר זילברמן. היה מזכירו ועוזרו הראשי של סבו הרב זילברמן. סייע לאביו בפעולותיו במירון. בשנת 1924 יזם סלילת כביש מצפת למירון, ששימש את העולים לקברו של רבי שמעון בר יוחאי. בדצמבר 1923 נבחר למזכיר סניף בני ברית בצפת. היה פעיל מרכזי במוסדות ובארגונים יהודיים מקומיים שסייעו ליהודי צפת וארגן מגביות לטובת היישוב. פרסם מאמרים רבים בעיתוני התקופה בישראל ומחוצה לה לטובת היישוב היהודי בצפת ובגליל העליון. סייע לקרן הקיימת לישראל בגאולת אדמות בעין זיתים ובמירון. בשנת תר"צ (1930) התמנה כחבר במועצת העיר, ובמשך השנים מילא תפקידים מרכזיים בגופים ציבוריים רבים. בשנת 1931 נבחר לוועד הקהילה בצפת ונתמנה ליו"ר ועד הקהילה, תפקיד בו החזיק שנים רבות. לאחר מאורעות תרפ"ט הודו שלטונות המנדט בפני חברי הוועד הזמני של יהודי צפת כי אין להם יכולת להגן על ביטחונם של יהודי העיר והורו לתושבים לנטוש את העיר. פודהורצר עמד בראש המתנגדים בהכריזו: "לא נזוז מפה, לא נסכים שצפת תהיה חברון שנייה!". בעקבות זאת חזרו בהם השלטונות מהחלטתם ופודהורצר עצמו התמנה לחבר בהנהלת קרן העזרה לנפגעי הפרעות. גם במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט פעל להגנת תושבי העיר. בשנת 1938, לאחר שכוחות הצבא עזבו את העיר, הפעיל את קשריו אצל שלטונות המנדט ובעקבות זאת הוחזרו כוחות הצבא לעיר והוגדל מספר הנוטרים העבריים בעיר. בתקופת מלחמת העצמאות מילא תפקיד מרכזי בהנהגת הציבור היהודי בצפת. לאחר קום המדינה התמנה לראש העיר צפת. אחד ממפעליו הבולטים כראש עיר היה הקמת קריית האמנים בעיר. כיהן בתפקידו עד שנת 1955. פודהרצר היה נשוי פעמיים. רעייתו הראשונה, לאה (בתו של דודו, הרב אלעזר זילברמן), נפטרה במגפה בשנת 1918. לשניים נולדו חמישה ילדים. נישא בשנית לשושנה. בנו מרעייתו שושנה היה העיתונאי דוד פדהצור ונכדו היה הטייס והפרשן הצבאי ראובן פדהצור. נפטר בצפת בשנת 1962, ונקבר בבית הקברות בעיר. בצל המצודה - עמידתה של צפת בתש"ח, מאיר מיבר, הוצאת מלוא מדיה וקבצים בנושא משה פדהצור בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "משה פודהורצר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 155 אישים ומוסדות, הצופה, 25 באוגוסט 1949 הכביש למירון, דואר היום, 10 בינואר 1924 צפת, דואר היום, 19 במאי 1924 בלשכת בני ברית, דואר היום, 28 בדצמבר 1923 צפת, דואר היום, 3 באפריל 1924 חברה למלחמה בשחפת, דואר היום, 11 ביולי 1927 באגודה למען צפת, דבר, 30 באפריל 1930 בחירת ועד קהלת כנסת ישראל בצפת, דואר היום, 27 באוקטובר 1931 בועד הקהלה של צפת, דואר היום, 12 בנובמבר 1931 גדעון לוי, הקברניט פדהצור, באתר הארץ, 17 באפריל 2014 ר' משה פדהצור ז"ל הובא למנוחות, חרות, 2 באוקטובר 1962
אלעזר יעקב פודהורצר

אלעזר יעקב פודהורצר (ט"ו באדר תר"כ, מרץ 1860 – י"ד בחשוון תרפ"ה, נובמבר 1924) היה מראשי היישוב היהודי בצפת, שד"ר ומגואלי מירון. נולד בצפת, בן הרב יונה פודהורצר. סבו, הרב יעקב פודהורצר (נכדו של רבי משה פודהוצר), כיהן כרב בטרנופול שבגליציה ועלה לארץ ישראל באמצע המאה ה-19 והתיישב בצפת. בצעירותו קיבל חינוך תורני. נישא לבתו של הרב רפאל זילברמן, רבה של צפת. בשנת תרמ"ז (1887) יצא מטעם קהילת יהודי צפת למסע במדינות הקיסרות האוסטרו-הונגרית כדי לקבל את עזרתם של היהודים עבור תושבי צפת. היה מגואלי אדמת מירון. הוא רכש אדמה במקום, הקים ישיבה ומושב זקנים, כמו כן גאל את קברו של רבי יוחנן הסנדלר וסייע בגאולת שרידי בית הכנסת העתיק במירון שבסמוך לקבר רבי שמעון בר יוחאי. במשך שנים עמד בראש בית החולים אטלינגר בצפת. פעל להקמת בית חולים מודרני יותר ובהשתדלותו הוקם בית החולים רוטשילד (כיום בית החולים זיו). היה מראשי הציבור בצפת ובגליל העליון וייצג את התושבים בפני השלטונות. כמו כן פעל רבות בקרב התושבים במושבות בגליל העליון. בנו הוא משה פדהצור, שכיהן כראש העירייה הראשון של צפת לאחר קום המדינה. דוד תדהר (עורך), "אלעזר יעקב פודהורצר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 155 פנחס גרייבסקי, מהבונים הראשונים: ליום מלאת 10 שנים לפטירתו של הרב אלעזר יעקב פודהורצר ז"ל, דואר היום, 23 באוקטובר 1934, עמ' 5
משה פודהורצר

משה פודהורצר (נולד ב-1945) הוא יזם, תעשיין ואיש עסקים, כיהן כמנכ"ל טמפו משקאות, הקים וייסד את חברת "נביעות". נולד בישראל, בנם של שרה ועו"ד יהודה אריה פודהורצר, נישא לבלהה, בתו של התעשיין משה בורנשטיין, מייסדה ובעליה של חברת טמפו. לאחר שירותו הצבאי למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטה בר-אילן וכן סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1972. לקראת סיום לימודיו וקבלת רישיון עורך-דין, הצטרף משה לתשלובת מפעלי "טמפו" בע"מ ושימש מנכ"ל החברה קרוב ל-20 שנה, עד תחילת שנות ה-90. ב"טמפו" הוביל פודהורצר מהלכים אסטרטגיים שהשפיעו משמעותית על החברה ועל שוק המזון והמשקאות בישראל בכלל. כך, תחת ניהולו, הייתה החברה הראשונה להכניס את בקבוקי הפלסטיק לתחום המשקאות הקלים במקום בקבוקי הזכוכית שהיו מקובלים אז. כמו כן, בתקופה זו הפכה ל"טמפו תעשיות בירה בע"מ" לאחר שרכשה את מפעלי הבירה בארץ. בשנים אלה גם החלה לייצר את פפסי קולה. טמפו חברה לחברת הייניקן ההולנדית והפכה לנציגתה בארץ. בשנת 1989 יזם והקים כבעלים באופן פרטי את חברת "נביעות" שתוך זמן קצר הצליחה לכבוש 50% מנתח השוק בישראל וכעבור שלוש שנים מהקמתה, הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2000, צורפה חברת "קוקה קולה" כשותפה, כשרכשה 40% ממניות נביעות. פודהורצר המשיך לשמש כיו"ר החברה. בעקבות הסכם זה, "קוקה קולה" הפכה למפיצה של בקבוקי נביעות בעוד "נביעות" הפיצה בעצמה את מכלי המים הביתיים. בשנת 2003, מכר 45% ממניות טמפו שהיו ברשותו וברשות רעייתו לשותפים אחרים בחברה. בשנת 2005, מכר משה את יתרת המניות כ-44% בנביעות לקוקה קולה ויצא מתעשיית המשקאות הקלים. בשנה זו זכה בתואר "יקיר העיר קריית שמונה". באותן שנים החל לעסוק ולהתפתח בתחום יזמות נדל"ן בספרד וקפריסין שם הקים פרויקטים לבניית מאות יחידות נופש וכן בארצות הברית – שם הוא פעיל עד עצם היום הזה באמצעות חברת "פודהורצר החזקות בע"מ". השקעות נוספות נעשות באמצעות חברת "פי.אי.אם פודהורצר השקעות וניהול בע"מ"; זרוע ההשקעות ובאמצעותה, גם נבדקות השקעות ריאליות בישראל, תוך ניצול יכולותיו הניהוליות והעסקיות של משה פודהורצר והחלטת החברה להשקיע בעסקים הדורשים "שינוי כיוון". משה פודהורצר משמש כחבר במועצת הנאמנים ובועדת הקבע (דירקטוריון) של אוניברסיטת בר-אילן. פודהורצר מתגורר בתל אביב ואב לארבעה. בנו אייל הוא הבעלים של חברת "Ecoenerg" שעוסקת בהשקעות בתחום הסולארי בישראל ובאירופה. מדיה וקבצים בנושא משה פודהורצר בוויקישיתוף