laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ביבר הזכוכית (סרט)

ביבר הזכוכית (באנגלית: The Glass Menagerie) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1950 המבוסס על המחזה ביבר הזכוכית של טנסי ויליאמס שהשתתף גם בכתיבת התסריט ביחד עם פיטר ברניס. זה העיבוד הקולנועי הראשון למחזותיו של ויליאמס. ב-1963 הופק סרט טלוויזיה ב-CBS וב-1973 ב-ABC. ב-1987 הופק רימייק בבימויו של פול ניומן (סרטו האחרון) עם ג'ואן וודוורד, ג'ון מלקוביץ וקארן אלן (אנ'). טום וינגפילד (ארתור קנדי) הוא ימאי בצי הסוחר. בעת עבודה במשמרת על האונייה הוא נזכר במשפחתו ממנה ברח, הגרה בדירה דלה בסנט לואיס, שם גר בעבר ביחד עם אימו אמנדה (גרטרוד לורנס) ואחותו הנכה והביישנית לורה (ג'יין ויימן). הוא מתחיל לדבר וסיפורו מתואר בסרט בפלשבק. אבי המשפחה עזב את הבית לפני 16 שנים ואמנדה מתפרנסת כסוכנת מכירות לשבועון. היא מקבלת עמלה על כל מנוי ונאלצת להתחנן למנויים להמשיך את תקופת המנוי. אמנדה לא מפסיקה לספר לילדיה כמה היא הייתה יפה ומושכת כשהייתה צעירה. כמה גברים חיזרו אחריה עד שבחרה בגבר הלא נכון. תום עובד במחסן נעליים. הוא אינו מרוצה מעבודתו וממשכורתו הדלה ובעיקר מתעצבן על אימו היורדת כל הזמן לחייו בפרטים קטנים. הוא מוצא פורקן לעצמו ביציאה לבילוי בלילות ושתיית אלכוהול למגינת ליבה של אמנדה. לורה היא בחורה ביישנית ואימה מודאגת שתישאר בתולה זקנה. היא אוהבת להאזין לתקליטים ישנים ולשחק עם אוסף חיות זכוכית מיניאטורות שלה, בעיקר עם החד קרן. אמנדה שלחה אותה ללמוד הדפסה במכונת כתיבה אך היא נשרה משם לאחר מספר שיעורים והסתובבה בעיר בעיקר בגן החיות עד שאימה המיואשת גילתה זאת. אמנדה מבקשת כל הזמן מטום שימצא גבר (gentelman caller) שיסכים לבוא ולהכיר את לורה. עם טום עובד בבית החרושת בחור בשם ג'ים אוקונור (קירק דאגלס). טום מחליט להזמינו לביתו ומודיע זאת לאימו אמנדה. אמנדה מתרגשת מאוד, קונה לה וללורה שמלות מהודרות, מייפה את הדירה ומכינה ארוחת ערב מפנקת. כשג'ים נכנס מכירה אותו לורה כמי שלמד איתה בתיכון ובתחילה מסתגרת בביתה ורק לאחר שכנוע היא מצטרפת אליהם. תום ואמנדה משאירים אותם לבד, קורית הפסקת חשמל ושינהם מתחילים לשוחח לאור נרות. ג'ים מחמיא לה על יופייה וכי נכותה לא מפריעה לו. הוא מבקש ממנה להתגבר על רגש הנחיתות שלה ומזמין אותה לרקוד איתו במועדון לילה סמוך. לורה מתחילה להתאהב בו ומזמינה אותו לבוא שוב אבל הוא מודיע לה כי הוא מאורס ועומד להתחתן בקרוב עם חברתו בטי. אמנדה מאוכזבת ומטיחה בטום את האשמה בכך שהביא גבר העומד להתחתן. הוא אומר שלא ידע על כך, מתרגז ועוזב את הבית לצי הסוחר. סוף הסרט שונה לעומת המחזה ופחות עצוב. רואים בו את לורה ואמנדה מחכות לגבר (gentelman caller) המתקרב לדירה כדי לפגוש בלורה. מדיה וקבצים בנושא ביבר הזכוכית בוויקישיתוף "ביבר הזכוכית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ביבר הזכוכית", באתר AllMovie (באנגלית) "ביבר הזכוכית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ביבר הזכוכית", באתר אידיבי "ביבר הזכוכית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פיאג'ו בוורלי

פיאג'ו בוורלי (באיטלקית: Piaggio Beverly) הוא קטנוע שנבנה במספר נפחי מנוע, מתוצרת יצרנית הרכב הדו-גלגלי פיאג'ו, אשר מיוצר באיטליה משנת 2001. "בוורלי 125" (יוצר בין השנים 2017 – 2001), משנת 2007 יוצרה גרסת "S". "בוורלי 200" (מיוצר משנת 2004). "בוורלי 250" (משנת 2007 יוצרה גרסת "S"). "בוורלי 300". "בוורלי 330". "בוורלי 350". "בוורלי 400" (יוצר בין השנים 2006 – 2010). "בוורלי 500" (יוצר בין השנים 2004 – 2010) "בוורלי 125ie" (משנת 2010). "בוורלי 300ie" (משנת 2010). "בוורלי 500ie". בדגמים המוקדמים של "בוורלי 125" ו-"בוורלי 200" הורכבו מנועי "פיאג'ו" מסדרת "L.E.A.D.E.R". בדגמים החדשים של "125" ו-"250" הורכבו מנועי "פיאג'ו" מסדרה "Q.U.A.S.A.R". בשנת 2004 דגמי "בוורלי" עוצבו מחדש. בשנת 2009 עבר הדגם עיצוב מחדש בפעם השנייה. דגמי "בוורלי" משתמשים גם בתאורת LED ובאותות פנייה. תא האחסון שמתחת למושב מחזיק שתי קסדות פתוחות. מאז 2013 "פיאג'ו" ממליץ על החלפת הצילינדר הראשי כל 15,000 ק"מ בדגם "בוורלי 350" בגלל לחצי הבלמים הגבוהים בבלמי ABS. החלפת הצילינדר הראשי עולה כ-500 אירו. דגם "בוורלי" בשירות משטרת העיר ניו יורק. דגם "פיאג'ו בוורלי", 200 סמ"ק דגם "פיאג'ו בוורלי",שנת 2010 "פיאג'ו בוורלי" דגם everly Sport Touring קטנועים "פיאג'ו בוורלי" בשרות משטרת העיר ניו יורק דגם "פיאג'ו בוורלי" בשרות משטרת העיר ניו יורק, שנת 2007 קטנועים "פיאג'ו בוורלי" בשרות משטרת העיר ניו יורק קטנוע פיאג'ו X8 (אנ') אתר האינטרנט הרשמי של פיאג'ו בוורלי (באיטלקית) מדיה וקבצים בנושא פיאג'ו בוורלי בוויקישיתוף פיאג'ו בוורלי, סרטון באתר יוטיוב פיאג'ו בוורלי 1000ps.at/testbericht-2348958-piaggio-beverly //www.engines.piaggio.com/bank/3/132.pdf מנועי פיאג'ו web.archive.org/web/20070709221812 דגם פיאג'ו 300 iaggio.com/en_EN/models/beverly דגם "בוורלי 500ie" החלפת צילינדר ב-15,000 ק"מ beverlyforum.de/board/thread.php?threadid
השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה

השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה (ברוסית: Федеральная служба по труду и занятости, בקיצור Роструд, "רוסטרוד") הוא גוף סטטוטורי שהוקם בהתאם לאמנה בינלאומית של שירותי התעסוקה הציבוריים בעולם. הגוף אחראי לריכוז ידיעות על המצב בשוק העבודה ברוסיה ועל מגמות ההתפתחות בו על מנת להסדירו; הוא עוסק בשירותי השמה והשגת עבודה לדורשיה ובהפניית עובדים לדורשיהם. השירות משרת את תושבי רוסיה בעלי אזרחות רוסית. השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה (רוסטרוד) הוא גוף ממשלתי פדרלי של ממשלת רוסיה המפעיל תפקידי בקרה ופיקוח בתחום העבודה, תעסוקה, שירות אזרחי חלופי (המקבילה הרוסית לשירות לאומי), הערכה מיוחדת של תנאי העבודה ורווחת האוכלוסייה, מתן שירותים ציבוריים בתחום קידום והגנה תעסוקתית. מניעת אבטלה, סיוע בעת הגירת עבודה ויישוב סכסוכי עבודה וכן מתן ערבויות חברתיות במסגרת החקיקה של הפדרציה הרוסית בנושאים אלה. הגוף הוקם במתכונתו הנוכחית ב-9 במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית והוא יורש לשכות התעסוקה הסובייטיות שפעלו קודם לכן. בשנת 1991 הוקמו שירותי תעסוקה ממלכתיים שאוחדו לכדי שירות פדרלי אחד. השירות נתון לפיקוחו של שר העבודה והרווחה. השירות מעניק שרות למחפשי עבודה תוך גיוס כוח אדם, הן קבוע והן זמני וביצוע הכשרת עובדים. מדיה וקבצים בנושא השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה (ברוסית) השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה, ברשת החברתית פייסבוק השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה, ברשת החברתית אינסטגרם השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה, ברשת החברתית VK השירות הפדרלי לעבודה ותעסוקה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרכז הלאומי לבקרת מחלות (הודו)

המרכז הלאומי לבקרת מחלות (הראשי תיבות: NCDC; ידוע בעבר בשם המכון הלאומי למחלות תקשורת) הוא מכון תחת המינהל הכללי ההודי לשירותי הבריאות. המכון הוקם ביולי 1963 למחקר באפידמיולוגיה ובקרה על מחלות מועברות. נכון להיום יש למכון שמונה סניפים: באלואר, בבנגלור, בטריוונדרום, בקוז'יקוד, בקונור, יבגדלפור, בפטנה, ברג'מונדרי ובוואראנסי כדי לייעץ לממשלות המדינה בהתאמה לבריאות הציבור. המטה המרכזי נמצא בשאם נאת מרג בניו דלהי. מקורו של המכון ניתן לייחס "ללשכה המרכזית למלריה" שהוקמה בקאסולי, הימאצ'ל פרדש, הודו בשנת 1909. המכון המאורגן הוקם מחדש כדי לפתח מרכז לאומי להוראה ומחקר בתחומים שונים של אפידמיולוגיה ובקרה על מחלות מועברות. המכון היה אמור לשמש כמרכז מצוינות למתן מומחיות רב-תחומית ומשולבת בבקרת מחלות. המכון הוטל על המשימה לפתח כלים אפידמיולוגיים כלכליים מהירים ואמינים שניתן ליישם ביעילות בתחום לבקרת מחלות מועברות. מטרות המכון מכסות באופן נרחב שלוש פעילויות - הכשרה, שירות ומחקר מבצעי בתחום מחלות מועברות ומניעתן ובקרתן במדינה. המרכז נמצא בקשר עם אוניברסיטת גורו גובינד סינג אינדרפרסטה, דלהי. המרכז לאיידס ולמחלות קשורות הוקם במכון הלאומי למחלות תקשורת (NICD) כמעבדת הפניה לאומית בהתאם להנחיות NACO בשנת 2002. ב־30 ביולי 2009 הוא נקרא כמרכז הלאומי לבקרת מחלות. ל- NCDC יש ארבעה עשר מרכזים / חטיבות טכניות תחתיו תוכנית מעקב משולב למחלות (IDSP) המרכז לאיידס ומחלות קשורות (CARD) אגף אפידמיולוגיה החטיבה למלריולוגיה ותיאום (M&C) חטיבת הלמינולוגיה ביוכימיה וטוקסיקולוגיה חטיבת ביוטכנולוגיה חטיבת מיקרוביולוגיה אנטומולוגיה רפואית וניהול וקטור (CME ו- VM) חלוקת זונוזיס המחלקה למחלות טפיליות (DPD) המרכז לבריאות הסביבה ובריאות תעסוקתית (CE&OH) המרכז למחלות שאינן מועברות (CNCD) מרכז פיקוח והערכה סטטיסטי (SM&EC) ל-NCDC עובדים 434 קצינים ופקידים. הקצאת התקציב לשנת הכספים 2017 היה ₹ 233.04 קרורים (כ-35 מיליון דולר). רופאים מ-NCDC זומנו בעבר לחקירת התפרצויות אפשריות של מחלות כולל חשד למקרים של מגפה דלקתית בפנג'אב בשנת 2002, התפרצויות נגיף הסארס בשנת 2004, התפרצות דלקת קרום המוח בדלהי בשנת 2005 ושפעת העופות בשנת 2006, ויש להם בדק את ההיערכות לנגיף קורונה בשנים 2019–2020. NCDC בשיתוף עם המרכז לבקרת מחלות ומניעה הקים את המרכז האזורי לגילוי מחלות (GDD) בניו דלהי בהודו. זה הביא לשיתופי פעולה ארוכי טווח בבריאות הציבור בין ממשלת הודו וארצות הברית בתחומים רבים, כולל הקמת מחקר ומעקב באיכות גבוהה על מחלות זיהומיות חשובות בבני אדם, הקמת תוכנית EIS ההודית (מערכת האפידמיולוגיה למודיעין) ופיתוח ה-NCDC כסוכנות בינלאומית בדרום אסיה. אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הלאומי לבקרת מחלות (באנגלית) "India National Centre for Disease Control". International Association of National Public Health Institutes (באנגלית). נבדק ב-2020-01-28. Sethi, Chitleen K. (18 בפברואר 2002). "Tests point to plague - One more death takes toll to four". Tribune India. נבדק ב-2020-01-29. {{cite web}}: (עזרה) Sunderarajan, P. (2003-04-05). "SARS scare: two scientists sent to Bhopal". The Hindu (בIndian English). ISSN 0971-751X. נבדק ב-2020-01-29. ANI (2020-01-27). "NCDC reviews preparedness regarding coronavirus in RML hospital". Business Standard India. נבדק ב-2020-01-30. Sharma, Neetu Chandra (2020-01-25). "11 people under observation for coronavirus, PMO holds high-level meeting". Livemint (באנגלית). נבדק ב-2020-01-30.
ג'ו הנדרסון

ג'ו הנדרסון (באנגלית: Joe Henderson;‏ 24 באפריל 1937 – 30 ביוני 2001) היה מוזיקאי ג'אז ונגן סקסופון טנור אמריקאי. במשך קריירה בת ארבעה עשורים ניגן הנדרסון עם טובי הנגנים בתקופתו, והקליט אלבומים כמוביל הרכבים בחברות תקליטים שונות, בהן בלו נוט. ג'ו הנדרסון נולד וגדל בלימה, אוהיו במשפחה מרובת ילדים, יחד עם שמונה אחים נוספים וחמש אחיות. הוא עודד להתעסק במוזיקה בידי הוריו ואחיו הגדול, להם הקדיש את אלבומו הראשון, והחל ללמוד הלחנה ולנגן בפסנתר, תופים וסקסופון טנור, שנעשה לכלי המרכזי שלו. מתוך אוסף התקליטים של אחיו, ובהמלצותיו של מתופף מקומי, האזין הנדרסון לתקליטים של מוזיקאים שונים כמו לסטר יאנג, סטן גץ, דקסטר גורדון, לי קוניץ, ג'אז בפילהרמונית וצ'ארלי פארקר, שהיה להשפעתו העיקרית. בגיל 18 היה הנדרסון פעיל בסצנת הג'אז בדטרויט, ונהג לנסוע לנגן בג'אם סשנים בניו יורק במקביל ללימודיו באוניברסיטת ויין סטייט, בה למד במקביל לסקסופון גם שיעורי קונטרבס וחליל צד. מכיוון ששיעתק וזכר סולואים רבים של לסטר יאנג, חשבו מוריו כי יש לו שמיעה אבסולוטית, ומבין חבריו לאוניברסיטה נמנו יוסף לטיף, דונלד בירד ובארי האריס. לאחר מכן למד תקופה קצרה באוניברסיטת המדינה של קנטקי. בתחילת שנות ה-60 התגייס הנדרסון לצבא ארצות הברית לתקופה של שנתיים. לאחר שזכה בתחרות כישרונות של הצבא, נבחר הנדרסון לקחת חלק בסיבוב הופעות בין-לאומי עבור חיילי הצבא, ופגש בקני קלארק וקני דרו בפריז. בתום שירותו הצבאי עבר לגור בניו יורק, שם התיידד והחל בשותפות ארוכה עם החצוצרן קני דורהאם. בשנת 1963 החל להקליט, הן באלבומיו של קני והן כמוביל הרכב. אלבומיו בתקופה הזו היו מצד אחד מושפעים רבות ממסורת הביבופ וההארד בופ, אך גם ממוזיקה לטינית, ג'אז אוונגרדי ו-R&B. במשך חמש שנים בהן היה חתום הנדרסון בחברת התקליטים בלו נוט, הוא הוציא חמישה אלבומים כמנהיג, וניגן בכ-30 אלבומים נוספים של מוזיקאים אחרים כמו הוראס סילבר, לי מורגן, מק'קוי טיינר, הרבי הנקוק, אנדרו היל ואחרים. לקראת סוף שנות ה-60 עבר הנדרסון לחברת התקליטים מיילסטון של המפיק אורין קיפניוס, הוביל הרכב משותף עם פרדי האברד, והחל להתנסות בג'אז-פאנק ואפקטים אלקטרוניים שונים לצד עניין גובר ביצירת מוזיקה פוליטית. במשך שנות ה-80, הנדרסון שב להתעסק ברפטואר הסטנדרטים ובלחנים מוקדמים יותר. הוא הצטרף לחברת ורב, והקליט שני אלבומים בהופעה חיה בוילג' ונגארד יחד עם הקונטרבסיסט רון קרטר והמתופף אל פוסטר. קטע סולו מתוך אלבום מחווה למוזיקה של בילי סטרייהורן שהקליט בורב זכה בפרס גראמי לסולו המאולתר הטוב ביותר, ואחריו זכה בשני פרסי גראמי נוספים. אחרי אותו אלבום הקליט הנדרסון אלבומי מחווה למיילס דייוויס, אנטוניו קרלוס ז'ובים ואלבום של קטעים מתוך האופרה "פורגי ובס". לאחר מאבק ממושך במחלת ריאות חסימתית כרונית, נפטר הנדרסון כתוצאה מאי-ספיקת לב בגיל 64. מדיה וקבצים בנושא ג'ו הנדרסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ו הנדרסון ג'ו הנדרסון, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ו הנדרסון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ו הנדרסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ו הנדרסון, באתר Discogs (באנגלית) ג'ו הנדרסון, באתר Songkick (באנגלית) ג'ו הנדרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בירד אין ת'ה בלי

בירד אין ת'ה בלי (באנגלית: Bird in the Belly) היא להקת פולק בריטית. ב-23 במרץ 2018, הלהקה הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, The Crowing. ב-18 באוקטובר 2019, הלהקה הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Neighbours and sisters. אחד מהשירים היה "45 George Street", שיר שנכתב בהשראת הסיפור של ג'יימס פראט וג'ון סמית'. 2018: The Crowing 2019: Neighbours and Sisters אתר האינטרנט הרשמי של בירד אין ת'ה בלי בירד אין ת'ה בלי, ברשת החברתית פייסבוק בירד אין ת'ה בלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בירד אין ת'ה בלי, ברשת החברתית אינסטגרם בירד אין ת'ה בלי, סרטונים בערוץ היוטיוב בירד אין ת'ה בלי, באתר ספוטיפיי בירד אין ת'ה בלי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בירד אין ת'ה בלי, באתר Last.fm (באנגלית) בירד אין ת'ה בלי, באתר AllMusic (באנגלית) בירד אין ת'ה בלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) בירד אין ת'ה בלי, באתר דיזר בירד אין ת'ה בלי, באתר Discogs (באנגלית) בירד אין ת'ה בלי, באתר Songkick (באנגלית) "Jinnwoo unveils 'Ozzy Wood' EP ahead of debut album release - exclusive stream". 31 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) Bird in the Belly, www.facebook.com Bird in the Belly, www.facebook.com Bird in the Belly, www.facebook.com 45 George Street, by Bird in the Belly, Bird in the Belly ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגרט טיילור

מרגרט מאקאל סמית' (פֶּגִי) טיילור (באנגלית: Margaret Mackall Smith (Peggy) Taylor‏; 21 בספטמבר 1788 – 14 באוגוסט 1852), אשתו של נשיא ארצות הברית זאכרי טיילור, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1849–1850. פגי סמית' נולדה במחוז קאלוורט שבמרילנד לוולטר סמית' (Walter Smith) ולאן מאקאל (Ann Mackall). בעת ביקורה בבית אחותה בקנטקי פגשה פגי סמית' את סגן זאכרי טיילור והם נישאו ביוני 1809 והתגוררו זמן קצר בחווה שניתנה להם במתנה על ידי אביו של זאכרי, ושם נולד להם בנם הראשון. לאחר מינויו של בעלה לפיקוד על מוצב במערב, עברו השניים למוצב. שתיים מבנותיהם מתו בשנת 1820 מקדחת, ובריאותה של פגי סמית' נפגעה. מחמשת ילדיהם רק שלוש בנות ובן הגיעו לבגרות. בשל חייה הקשים התנגדה פגי שבנותיה יינשאו לקציני צבא אולם הן לא שעו לאזהרותיה ונישאו לקצינים. אף שפגי טיילור קיבלה את חבריה בקומה השנייה של הבית הלבן ואירחה את בני משפחתה בארוחות משפחתיות, ואף נכחה בארוחות פרטיות שבהן אירח בעלה מכובדים, היא סירבה להשתתף בנשפים רשמיים בבית הלבן, והותירה את תפקיד האירוח הרשמי לבתה מרי אליזבת בליס. מדיה וקבצים בנושא מרגרט טיילור בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הבית הלבן ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות מרגרט טיילור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרגרט טיילור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אזור בידוד

אזור בידוד (בצרפתית: Cordon sanitaire) הוא אזור גאוגרפי מוגדר (כגון קהילה, עיר או מדינה) שמתקיימת הגבלת תנועה של אנשים לתוכו או אל מחוץ לו. אזור בידוד משמש לעצירת התפשטות של מחלות זיהומיות. לעיתים קרובות משמש המונח מטאפורית, לניסיונות למנוע התפשטות של אידאולוגיה, הנחשבת כלא רצויה או מסוכנת, (כמו למשל תורת הבלימה של ג'ורג' קנאן נגד ברית המועצות). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אזור בידוד נוצר בדרך כלל סביב שטח שמתחוללת בו התפרצות של מחלה זיהומית, או לאורך הגבול בין שתי המדינות. לאחר הקמת אזור הבידוד, אנשים מהאזור הפגוע אינם מורשים עוד לעזוב אותו ואחרים אינם מורשים להיכנס אליו. במקרים של התפרצות קיצונית הבידוד אינו מוסר עד להעלמות מוחלטת של המחלה. בעבר אזור בידוד היה נאכף באמצעיים פיזיים הוצבה גדר וכוחות חמושים סיירו סביבה לוודא שהבידוד נשמר, התושבים המבודדים נותרו להילחם בכוחות עצמם במחלה ללא עזרה. במקרים מסוימים, קהילות בריאות מסוימות מטילות על עצמם בידוד מרצון (אנ') במטרה להימנע מהדבקה, או כאמצעי מיגון מזיהום אוויר. מומחים לבריאות הציבור מתייחסים לאזור הבידוד כהסגר ולבידוד רפואי כהתערבות תרופתית שנועדה למנוע הדבקה באמצעות ריחוק חברתי. בשנת 2003, במהלך התפרצות הסארס בקנדה, נעשה שימוש באזור בידוד למניעת הפצת הנגיף. בשנת 2003, במהלך התפרצות הסארס בסין, הונג קונג, טאיוואן וסינגפור, הוטל סגר על נוסעים המגיעים מאזורים נגועים. בסין הושמו כפרים שלמים בהסגר ולא הותר לנסוע בכפרים או מחוצה להם. כפר אחד במחוז חוביי הושם בהסגר החל מה 12 באפריל 2003 עד 13 במאי. עשרות אלפי אנשים ברחו מבתיהם כאשר נודע להם שהוא עלול להיכלל באזור הבידוד, וייתכן שגרמו בכך להרחבת תפוצת הנגיף. באוגוסט 2014, הוקם אזור בידוד סביב כמה מהאזורים הנגועים ביותר התפרצות האבולה במערב אפריקה (2014–2015). בינואר 2020, הושם אזור העיר ווהאן בבידוד עקב מגפת הקורונה, בהמשך התרחב האזור המבודד ומגבלות התנועה השפיעו על יותר ממחצית האוכלוסייה הסינית, דבר שעשוי להיות אזור הבידוד הגדול ביותר בהיסטוריה. מדינות נוספות שהנהיגו מדיניות הסגר הם מלזיה ואיטליה. הסגר בידוד אזור חיץ (אנ') אזור בידוד באתר האקדמיה ללשון העברית
זאוקסקי

זאוקסקי (ברוסית: Зао́кский) הוא יישוב פועלים עירוני, המרכז המנהלי של המחוז המוניציפלי זאוקסקי במחוז טולה, במרכז רוסיה. האוכלוסייה מונה 6,548 אנשים (נכון למפקד 2018). הכפר ממוקם בצפון מחוז טולה, 63 ק"מ מהעיר טולה, לא הרחק מהגבול עם מחוז קלוגה. בכפר שוכנת תחנת רכבת טארוסקאיה המשמשת את קו "מוסקבה-טולה". זאוקסקי מוביל את שורשיו מקהילה, שכללה את הכפר אונקי (הידוע מאז המאה ה-17), הכפר איוואנובקה ותחנת איוואנובו (כיום תחנת טרוסקאיה) של הרכבת מוסקבה-קורסק, שנבנתה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19. בשנת 1924 הכפר הופך למרכז מחוז סרפוחוב (משנת 1930 - מחוז זאוקסקי במחוז המשנה סרפוחוב של מחוז מוסקבה). בשנת 1935 אוחדו הכפרים איוואנובקה ותחנת איוואנובו, שבאותה עת קיבלה את השם טרוסקאיה, ליישוב אחד בשם זאוקסקי. ב-9 בספטמבר 1970 קיבל הכפר זאוקסקי מעמד של יישוב פועלים, מאז שמו הרשמי של יישוב הוא כפר הפועלים זאוקסקי. סמינר אדוונטיסטי נפתח בזאוקסקי בשנת 1987, כיום הסמינר מתקיים בתור האוניברסיטה האדוונטיסטית של זאוקסקי. המפעלים העיקריים של זאוקסקי: מאפייה, מפעל חקלאי, בית דפוס ובית ההוצאה לאור "מקור החיים" («Источник жизни»). בסמוך לכפר, על גדת נהר אוקה - בית הנופש וולגוז', מרכז בילוי ופארק הנופש ולגוז' ויש מספר רב של עמותות גננות באזור. ישנם שני בתי ספר בכפר (בית הספר היסודי ובית הספר התיכון על שם גיבור רוסיה, סרגיי בורנייב), פנימייה, בית ספר למוזיקה, קולנוע תלת־ממדי ובית חולים אזורי. בנוסף בזאוקסקי קיים מוסד חינוך גבוה שאינו ממשלתי של הכנסייה האדווניסטית של היום השביעי - אוניברסיטת זאוקסקי האדוונטיסטית (שכוללת בית ספר תיכון נוצרי, אקדמיה תאולוגית ומכון כלכלי נוצרי), שמבין בוגריה הנודעים הוא שחקן התיאטרון גריגורי דובריגין. מאז 2 באוקטובר 1930 יוצא לאור העיתון המקומי "זאוקסקי ווסטניק" (ידיעון זאוקסקי). ליד זאוקסקי, על גדות אוקה, נמצאת אחוזת פולינובו - מוזיאון הבית ושמורתו של האמן הרוסי המפורסם וסילי דמיטרייביץ' פולינוב, שנבנה על פי פרויקט שלו בסוף המאה ה-19. בכפר ביחובו שנמצא בסמוך לזאוקסקי נשמרה כנסיית השילוש הקדוש, שנבנתה גם היא על פי פרויקט מיוחד של פולנוב עבור האיכרים במקום בשנת 1906. אנדריי טימופייביץ' בולוטוב (נולד ב-7 באוקטובר 1738 - 3 או 4 באוקטובר 1833) הוא סופר, פילוסוף מוסרי, מדען, בוטנאי, ממקימי האגרונומיה ברוסיה. הוא תרם תרומה רבה להכרה ברוסיה של עגבניות ותפוחי אדמה בגידולים. אנדריי בולוטוב נולד בכפר אבותיו דבוריאנינוב שבמחוז המשנה אלכסינסקי במחוז טולה (כיום אזור זאוקסקי במחוז טולה) וסבולוד פיודורוביץ' רודנייב, יליד משפחת אצולה ממחוז טולה, התגורר באחוזתו בכפר מישנקי, כיום בזאוקסקי. מת ב-7 ביולי 1913 ונקבר בסביבת כנסיית גבירתנו מקאזאן בכפר סבינו, במחוז טולה. גיבור המלחמה הרוסית-יפנית, אדמירל (1905) הצי הקיסרי הרוסי, מפקד סיירת וריאג שאחוזתו משמשת כמוזיאון. מדיה וקבצים בנושא זאוקסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האתר הרשמי של מינהל מחוז זאוקסקי https://otr-online.ru/programmy/malie-goroda-rossii/zaokskii-kogda-ego-14676.html http://gazeta-zaoksk.ru terrus.ru - מסד נתונים רוסי מחוז זאוקסקי // פורטל מידע וניתוח של מחוז טולה
חצי האי ויליאמסון

חצי האי ויליאמסון (באנגלית: Williamson Peninsula) הוא חצי אי מכוסה קרח, בחופו הדרומי של האי ת'רסטון, בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. חצי האי בולט לכיוון דרום מערב לתוך מדף הקרח אבוט, בין מפרצון שווארץ ומפרצון או'דואוד. שמו של חצי האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. חצי האי נקרא על שמו של לוטננט קומנדר ה. אי. ויליאמסון (H. E. Williamson), קצין רפואה בנושאת מטוסי- הים אוניית צי ארצות הברית פיין איילנד (USS Pine Island (AV-12)) בקבוצת האוניות המזרחית במסגרת מבצע קפיצה לגובה של צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1946–1947. חצי האי ויליאמסון - מידע גאוגרפי והיסטורי, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי ויליאמסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה נתוני זריחה/שקיעה שמש/ירח עדכניים עבור חצי האי ויליאמסון מזג אוויר נוכחי בחצי האי ויליאמסון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי ויליאמסון סטטיסטיקות מזג אוויר עבור חצי האי ויליאמסון
יחסי ניו זילנד – סינגפור

יחסי ניו זילנד–סינגפור הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של סינגפור לניו זילנד. סינגפור מחזיקה בניו זילנד נציבות עליונה בוולינגטון. באופן דומה, ניו זילנד מחזיקה נציבות עליונה בסינגפור. סינגפור וניו זילנד הן חברות בחבר העמים הבריטי, ב-APEC ובאו"ם. סינגפור היא שותפת הסחר השישית בגודלה של ניו זילנד, עם הסחר הבילטראלי בין שתי המדינות בשנת 18–2017 בשווי 4.95 מיליארד דולר ניו זילנדי (כ-4.75 מיליארד דולר אמריקני). "Goods and services trade by country: Year ended June 2018 – corrected". Statistics New Zealand. נבדק ב-11 בפברואר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ג'יין אירווין הריסון

ג'יין אירווין הריסון (באנגלית: Jane Irwin Harrison; ‏ 23 ביולי 1804 — 11 במאי 1846) הייתה אשתו של ויליאם הנרי הריסון הבן (William Henry Harrison Jr) בנו של הנשיא התשיעי של ארצות הברית, ויליאם הנרי הריסון האב. שימשה בפועל כמארחת הרשמית של הבית הלבן ולמעשה הגברת הראשונה של ארצות הברית במהלך חודש אחד בשנת 1841, בו כיהן חותנה כנשיא, עת שאשתו של הנשיא (אן הריסון) הייתה חולה ולא יכלה להגיע מאוהיו (שם התגוררו היא ובעלה קודם לבחירתו לנשיא ומעברם לוושינגטון הבירה). אן הריסון לא יכלה להשתתף בטקס השבעת הנשיא ובטקסים והנשפים שנערכו לאחר מכן, ואשת בנה החליפה אותה בתפקידיה הרשמיים בטקסים אלה כמארחת. אחותה אליזבת נישאה לבן אחר של הנשיא הריסון, ג'ון סקוט הריסון; אחד מעשרת ילדיהם, בנג'מין הריסון, הפך גם הוא לנשיא ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא ג'יין אירווין הריסון בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הבית הלבן (הקישור אינו פעיל, 14 בפברואר 2024) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוף ג'ורג' החמישי

חוף ג'ורג' החמישי (באנגלית: George V Coast) הוא אזור חוף באנטארקטיקה, המהווה את חופה של ארץ ג'ורג' החמישי. החוף הוא האזור שבין נקודת אולדן בקו אורך '148°2 מזרח, וכף הדסון בקו אורך '153°45 מזרח. בשטח חוף ג'ורג' החמישי מצוי קרחון מרץ. חלקים מחוף זה נצפו מרחוק על ידי משלחת החקר של ארצות הברית בשנת 1840. לאחר מכן נחקר אזור החוף על ידי קבוצת הבסיס המרכזי (Main Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון. מוסון קרא לחוף על שמו של מלך הממלכה המאוחדת (מלך אוסטרליה באותה עת) ג'ורג' החמישי. • Cantero ÁLP, Marzal MF, Benthic hydroids (Cnidaria: Hydrozoa) from off George V Coast (East Antarctica), Zootaxa, 26 Jun 2018, 4441(1):121-136 DOI: 10.11646/zootaxa.4441.1.7 • G. D. Williams, S. Aoki, S. S. Jacobs, S. R. Rintoul, T. Tamura, N. L. Bindoff, Antarctic Bottom Water from the Adélie and George V Land coast, East Antarctica (140–149°E), JOURNAL OF GEOPHYSICAL RESEARCH, VOL. 115, C04027 https://doi.org/10.1029/2009JC005812 • Eugene Walter Domack ; John B. Anderson ; Dennis D. Kurtz, Clast shape as an indicator of transport and depositional mechanisms in glacial marine sediments; George V continental shelf, Antarctica, Journal of Sedimentary Research (1980) 50 (3): 813–819. https://doi.org/10.1306/212F7AF4-2B24-11D7-8648000102C1865D • Frezzotti, M., Cimbelli, A., & Ferrigno, J. (1998), Ice-front change and iceberg behaviour along Oates and George V Coasts, Antarctica, 1912-96, Annals of Glaciology, 27, 643-650. doi:10.3189/1998AoG27-1-643-650 חוף ג'ורג' החמישי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חוף ג'ורג' החמישי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של חוף ג'ורג' החמישי באתר נאס"א תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חוף ג'ורג' החמישי גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי