הסדר ואסנאר

הסדר ואסנאר על בקרת הייצוא של נשק קונבנציונלי וסחורות וטכנולוגיה דו-שימושית הוא משטר פיקוח רב-צדדי (MECR) עם 42 מדינות משתתפות, לרבות מדינות רבות אשר לקחו חלק בקומקון (ברית ורשה). הסדר ואסנאר יוסד כדי לתרום לביטחון וליציבות אזוריים מקומיים ובינלאומיים באמצעות קידום שקיפות ואחריות גדולה יותר בקשר עם העברות נשק קונבנציונלי וסחורות וטכנולוגיה דו-שימושית, ובכך למנוע את ערעור היציבות. המדינות המשתתפות מעוניינות, באמצעות המדיניות הלאומית שלהן, להבטיח שהעברות של פריטים אלה אינן תורמות לפיתוח או להגברת היכולות הצבאיות שבכוחן להחליש את מטרות ההסדר, וכן שאינן מוסטות לתמוך ביכולות אלה. ההסדר הוא המחליף של ועדת הקואורדינציה של המלחמה הקרה - עבור בקרת היצוא הרב-צדדית (Coordinating Committee for Multilateral Export Controls - COCOM). הוא יוסד ב-12 ביולי 1996, בוואסנאר, הולנד, הסמוכה להאג. הסדרי ואסנאר קפדניים הרבה יותר מאשר COCOM, ומתמקדים בעיקר בשקיפות של מדיניות בקרת הייצוא הארציים ואינם מעניקים זכות וטו לחברים יחידים על החלטות ארגוניות. מזכירות לניהול ההסכם נמצאת בווינה, אוסטריה. ואולם, בדומה ל-COCOM, אין המדובר באמנה, ולכן ההסדר אינו מחייב מבחינה משפטית. מדי חצי שנה מחליפות המדינות החברות מידע על משלוחים של נשק קונבנציונלי למדינות שאינן חברות בהסדר ואסנאר (ראו בהמשך), משלוחים המשתייכים לשמונה קטגוריות נשק רחבות: טנקים, כלי רכב משוריינים (AFV), ארטילריה בקנה מידה גדול, מטוסים צבאיים, מסוקים צבאיים, ספינות מלחמה, טילים או מערכות טילים, וכן כלי נשק קטנים וכלי נשק קל. קווי המתאר של ההסדר מפורטים במסמך שכותרתו "הנחיות ונהלים, לרבות היסודות הראשונים". רשימת הטכנולוגיות המוגבלות מחולקת לשני חלקים, "רשימת מוצרים וטכנולוגיות דו-שימושיות" (הידועה גם בשם הרשימה הבסיסית) ו"רשימת החימוש". הרשימה הבסיסית מורכבת מעשר קטגוריות המבוססות על רמות גבוהות של תחכום: קטגוריה 1 - חומרים מיוחדים וציוד נלווה. קטגוריה 2 - עיבוד חומרים. קטגוריה 3 - אלקטרוניקה. קטגוריה 4 - מחשבים. קטגוריה 5 - חלק 1 - אמצעי תקשורת. קטגוריה 5 - חלק 2 - אבטחת מידע. קטגוריה 6 - חיישנים ולייזרים. קטגוריה 7 - ניווט ואוויוניקה. קטגוריה 8 - ציוד ימי. קטגוריה 9 - חלל והנעה. הרשימה הבסיסית מחולקת לשתי קטגוריות משנה מהותיות - רגיש ורגיש מאוד. פריטים המקוטלגים כ"רגיש מאוד" כוללים חומרים עבור טכנולוגיות זיהוי חדירה - לדוגמה, ציוד שיכול לשמש לגילוי צוללת, מכ"מים מתקדמים או טכנולוגיות מנועי סילון. רשימת החטיבות מחולקת ל-22 קטגוריות, שאינן מקוטלגות. על מנת שהפריט ייכלל ברשימות, על המדינות החברות לקחת בחשבון את הקריטריונים הבאים: זמינות זרה מחוץ למדינות המשתתפות; היכולת לשלוט ביעילות על ייצוא טובין; היכולת ליצור מפרט ברור ואובייקטיבי של הפריט; נשלט על ידי משטר און קבוצת אוסטרליה, קבוצת הספקים הגרעיניים, או משטר בקרת טכנולוגיה של טילים. נכון לפברואר 2018, 42 המדינות המשתתפות הן: אוסטריה אוסטרליה אוקראינה איטליה אירלנד אסטוניה ארגנטינה ארצות הברית בולגריה בלגיה גרמניה דנמרק דרום אפריקה דרום קוריאה האיחוד האירופי הודו הולנד הונגריה הממלכה המאוחדת (בריטניה) טורקיה יוון יפן לוקסמבורג לטביה ליטא מלטה מקסיקו נאט"ו נורווגיה ניו זילנד סלובניה סלובקיה ספרד פולין פורטוגל פינלנד צ'כיה צרפת קנדה קרואטיה רומניה רוסיה שוודיה שווייץ אלבניה, צ'ילה, קפריסין, איסלנד וסרביה אינן חברות להסכם וסנאר. לעניין הרפובליקה העממית של סין וישראל, ראו למטה. מדינה המעוניינת להצטרף להסדר צריכה לעמוד בדרישות הקבלה הבאות: ייצור או ייצוא של נשק או ציוד תעשייתי רגיש; שמירה על מדיניות של אי-הפצה ועל מדיניות לאומית הולמת, לרבות דבקות ב: מדיניות של אי-הפצה, כאשר הדבר ישים, כגון קבוצת הספקים הגרעיניים, משטר הפיקוח על טכנולוגיות הטילים וקבוצת אוסטרליה; האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, אמנת הנשק הביולוגי, אמנת הנשק הכימי, ובמידת הצורך, והאמנה לצמצום הנשק האסטרטגי (START Iׂ) (כולל פרוטוקול ליסבון). שמירה על בקרת ייצוא אפקטיבית. ההסדר פתוח, על בסיס גלובלי ולא מפלה, למדינות הדבקות והעומדות בקריטריונים המוסכמים. קבלה של חברים חדשים דורשת את הסכמה של כל החברים להסדר. הרפובליקה העממית של סין אינה חברה בהסדר. גם ישראל אינה חברה בהסדר (בין השאר משום שאינה חתומה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני), אך חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני מסתמך על ההסדר בקביעה של ציוד לחימה וציוד דו־שימושי מפוקח שעל הייצוא שלהם חל החוק. הודו הצטרפה כמדינה ה-42 ב-7 בדצמבר 2017. "מדינות ההסדר של ואסנאר בחנו את ההתקדמות של מספר מדינות מבקשות והסכימו בישיבת המליאה על צירוף בהודו, אשר תהפוך למדינה ה-42 המשתתפת בהסדר, וזאת מיד עם השלמת הסידורים הדרושים להצטרפות" נאמר בהצהרה. הבקשה של הודו נתמכה על ידי רוסיה, ארצות הברית, צרפת וגרמניה. בחודש דצמבר 2013 תוקנה רשימת הייצוא של טכנולוגיות מוגבלות, כך שתכלול מערכות מעקב מבוססות אינטרנט. טכנולוגיות חדשות שכעת תחת משטר בקרת הייצוא כוללות "תוכנת חדירה" - תוכנה המיועדת להביס את אמצעי ההגנה של המחשב או הרשת כדי לחלץ נתונים או מידע - כמו גם מערכות מעקב IP. מטרת התיקונים הייתה למנוע מחברות טכנולוגיה מערביות למכור טכנולוגיות מעקב לממשלות הידועות בפגיעה בזכויות אדם. עם זאת, כמה חברות טכנולוגיה הביעו חשש כי היקף הבקרות עשוי להיות רחב מדי, באופן שיגביל את יכולתם של חוקרי הביטחון לזכות ולתקן רגישויות אבטחה. גוגל ומטא מתחו ביקורת על ההגבלות שיוטלו על פעילויות כמו בדיקת חדירות, שיתוף מידע על איומים ותוכניות תמריצים לזיהוי באגים. לטענתם, ההגבלות יחלישו את ביטחון המדינות המשתתפות, ויעשו מעט כדי לרסן איומים מצד מדינות שאינן משתתפות. אתר האינטרנט הרשמי של הסדר ואסנאר הנחיות ונהלים, כולל אלמנטים ראשוניים הסדר ואסנאר "Statement Issued by the Plenary Chair on 2017 Outcomes of the Wassenaar Arrangement" (PDF). 7 בדצמבר 2017. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-03-06. נבדק ב-7 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Wassenaar Arrangement decides to make India its member". 8 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) IANS (8 בדצמבר 2017). "India becomes member of key export control regime". {{cite web}}: (עזרה) "Google says controversial export proposal would make the world 'less secure'". The Verge. נבדק ב-2015-07-30. "Wassenaar rules are not the right direction - Facebook U.S. Public Policy | Facebook|accessdate=2015-07-30|website=www.facebook.com". "Cyber industry assails anti-hacking regulations". נבדק ב-2015-07-30. "The international rules that have the security world on alert". The Verge. נבדק ב-2015-07-30.