laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוחנן זייד

יוחנן זייד (2 בנובמבר 1920 - 4 בספטמבר 1999) היה איש פלמ"ח, איש כוחות הביטחון הישראלים וחקלאי. יוחנן זייד נולד ב-1920 בירושלים, לציפורה ואלכסנדר זייד, אח תאום ליפתח ואח לגיורא ולכוכבת. גדל בכפר גלעדי. בשנת 1926 עברה המשפחה לשייח אבריק שבעמק יזרעאל, עקב סכסוך עם חלק מאנשי השומר. יוחנן למד בבית הספר היסודי של כפר יהושע ואחר כך בבית הספר החקלאי בנהלל. עקב התנכלויות של ערבים לתחבורה, החליטה אמו להעבירו לפנימייה בבית הספר החקלאי כדורי, אותו סיים במחזור בוגריו השני של בית הספר. במהלך השנים 1939–1940 עסק בהדרכת נוער בירושלים וארגן גרעין נוער להתיישבות חלוצית. גרעין זה, יחד עם גרעין נוסף שארגן אחיו, יפתח, במקווה ישראל, הקימו את הקיבוץ גבעות זייד בו הכיר את אשתו, צביה. מתקופה זו קיימת הגדה של פסח בנוסח לא מסורתי שנכתבה לבני הקיבוץ בשנת 1950 יצאה בהדפסה ליתוגרפית של כתב-יד אומנותי עם איורים מאת יוחנן זייד בהתאם למאורעות התקופה. ביולי 1943 התגייס כנהג משאית ליחידת תובלה 462 בחזית איטליה, כאשר הפלוגה, שאיבדה אנשים רבים בטביעת הארינפורה, התארגנה מחדש. זייד היה אחד הבולטים באנשי יחידת הצללים אשר אנשיה נטלו חלק באיתור פליטים יהודים והגשת עזרה ראשונית להם. הקימה להם נקודת הכשרה צבאית לפליטים היהודים ליד מילאנו והייתה אחראית לתחזוקתה ולהדרכתה. כמו כן ארגנו את עלייתם הבלתי לגאלית לארץ והיה בצוות שהכין את אניית המעפילים "דב הוז". במסגרת זו אף נכלא באיטליה ושוחרר על ידי אנשי יחידתו במבצע חשאי. ב-1946 חזר לקיבוץ גבעות זייד, ובפרוץ מלחמת העצמאות הצטרף לפלמ"ח. השתתף בקרבות בעמק יזרעאל והגליל ואחר כך הצטרף לחטיבת הנגב במבצע חורב, פיקד על מחלקת ג'יפים בגדוד ה-9 של החטיבה. בשנת 1967 כתוצאה מהצורך להקים מנגנון ממשל וביטחון בשטחים, התנדב לשב"כ ועסק בפעילויות ביטחוניות בשומרון עד אמצע שנות ה-70. לאחר יציאתו לגמלאות, חזר לביתו בגבעות זייד ועסק בגידול צאן. נישא לצביה זייד, אב לארבעה. זייד יוחנן(הקישור אינו פעיל), באתר מעפילים תמונתו באתר הפלמ"ח יוחנן ובני משפחת זייד המורחבת מתראיינים בתוכנית שרתי לך ארצי פרק 14-אדמה אדמתי, באתר היוטיוב של רשות השידור. סידרה משנת 1974 המספרת ב 26 פרקים של סיפורים ושירים את פסקול ראשית הציונות. יחידת הצללים של ישראל ליברטובסקי, בעיתון דבר 31 במרץ 1980. פלמ"ח - קרבות חטיבת "הראל" במבצע "חורב"
פטוצ'יני

פטוצ'יני (מאיטלקית – Fettuccine, רצועות קטנות) הוא סוג של פסטה. הפטו'ציני דק ורחב, ומיוצר מביצים ומקמח, בדומה לטליאטלה. במטבח האיטלקי הוא מיוצר טרי באופן מסורתי, אך גרסאות יבשות קיימות גם הן בשווקים. מנת פטוצ'יני נפוצה בצפון אמריקה וברחבי העולם היא פטוצ'יני אלפרדו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לול (סרט)

לול הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימוים של אריק איינשטיין וצבי שיסל, שיצא לאקרנים בשנת 1988. הסרט נערך מקטעי שירים ומערכונים נבחרים, שנבחרו מתוך סדרת תוכניות הטלוויזיה לול 1-4, אשר שודרה בערוץ הראשון, בהפקת חברת "הגר", בין השנים 1969–1973 והוקלטה באולפני ישראקול, קולינור. כוכבי סדרת הטלוויזיה, "לול", כונו לימים "חבורת לול". בתוכנית השתתפו בין היתר: אריק איינשטיין, אורי זוהר, שלום חנוך, ג'וזי כץ, צבי שיסל, משה איש כסית, שמוליק קראוס, יהונתן גפן ואורחים נוספים, דוגמת: דורי בן זאב, דן שילון, תיקי דיין, אורי גרוס וטליה שפירא. ערך מורחב – לול (פסקול) בשנת 1988 יחד עם עריכת הסרט, יצא לחנויות תקליט אלבום מוזיקלי המכיל שירים ומערכונים מתוך הסרט, בהפקתו של צבי שיסל תוצרת ישראל פונוקול. בשנת 1994 הוסב התקליט לתקליטור. באלבום זה מופיעים השירים: "אבשלום", "צא מזה", "כתבו עליו בעיתון", "אני אוהב לישון", "אמא אדמה", "למה לי לקחת ללב", "שיר מספר שמונה", "מה איתי", "אבישג", "אני ואתה" והמערכונים: "חידון התנ"ך", "סמי וסוסו", "אני אישה", "עולים חדשים", "הרומאים" ו"לה מרמור מאת פרלש". כל השירים באלבום נכתבו על ידי "חבורת לול" ומבוצעים על ידי אריק איינשטיין, שלום חנוך וג'וזי כץ וכל המערכונים נכתבו על ידי אורי זוהר ואריק איינשטיין ומשוחקים על ידי "חבורת לול". לול (סדרת תוכניות הטלוויזיה) חבורת לול "לול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
עימוד

עימוד היא טכניקה, תפיסה התכנונית ועיצוב של מספר אלמנטים גרפיים וטקסטואליים על-גבי עמוד. ברוב המקרים, בהקשר של עיתון, מגזין, אתר אינטרנט או ספר. מקובל לחשוב שעימוד נעשה עבור תוכן מודפס, אם כי גם בפלטפורמות דיגיטליות יש צורך בעימוד טכני של מיקום אובייקטים בשורת הקוד שמרכיבה את אתר האינטרנט. עימוד מתייחס לגודל הכותרות, סוג וגודל הגופן, הטיפוגרפיה, אורך השורות ורוחב הטורים, חלוקת העמוד לטקסט ותמונה והיחסים ביניהם, הטמעת תרשימים ואינפוגרפיקה, שילוב מודעות ועוד. בעידן המודרני העימוד נעשה לרוב בתכנות ייעודיות כדוגמת אינדיזיין (Indesign, של חברת אדובי מערכות), פבלישר (Publisher, של חברת מיקרוסופט) או בתוכנת "הוצאה לאור שולחנית" אחרת. קיימות גם תכנות ייעודיות לעימוד ספרי קודש לפי התבנית המקובלת בהם, כגון תוכנת "תג", ותוכנת "משבצת". עימוד תורני לספרי קודש, באתר טקסט רץ
מריה קוטרבה

מריה קוטרבה (בפולנית: Maria Kotarba; 4 בספטמבר 1907 – 30 בדצמבר 1956) הייתה פולניה קתולית אשר שימשה שליחה בתנועת המחתרת הפולנית ופעלה בהעברת מסרים ואספקה בין קבוצות מחתרת שונות. היא נאסרה, נחקרה ועונתה על ידי הגסטפו, נכלאה בכלא טמרוב ומשם נשלחה ב-5 בינואר 1943 למחנה הריכוז אושוויץ. ב-18 בספטמבר 2005 הוכרה מריה קוטרבה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם על שסיכנה את חייה כדי להציל את חיי אסירים יהודים בשני מחנות ריכוז. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, בחודש ספטמבר 1939, מריה קוטרבה הייתה עדה להשמדת שכניה היהודים ליד גורליצה, שם התגוררה ונשבעה כי תסייע ליהודים ככל שתוכל. בהגיעה לאושוויץ בחורף 1943, ניתן לקוטרבה מספר אסיר 27995 ולאחר שעבדה במספר מקומות במחנה, הושמה ב"פלוגת הגינון" (גרמנית Kommando Gartnerei). במסגרת זו עבדה בשטחים חקלאיים שהוחרמו באזור הכפר רייסקו. בקיץ 1943 התארגנה במחנה המחתרת הפולנית וצירפה לשורותיה את קוטרבה, אשר נודעה בזכות שליחויותיה עבור המחתרת בטרם מאסרה. קוטרבה עסקה בהברחת מזון, תרופות וידיעות מתנועת המחתרת שמחוץ למחנה אל הפעילים בתוכו. במחנה פגשה קוטרבה את לנה מנקובסקה, אשר הוגלתה למחנה מגטו ביאליסטוק. לנה שרדה את הסלקציה כאשר העמידה פנים שהיא אסירה פולנייה פוליטית, זאת בזכות חזות פניה. בין שתי הנשים צמחה לה ידידות אמיצה. מריה עשתה הכל כדי לסייע לידידתה וכן לאחותה של לנה גוטה, אשר הועברה לאושוויץ, יחד עם ידידה, ממחנה מיידנק. לנה כינתה את מריה "האמא של אושוויץ". בחודש ינואר 1945, כאשר האס אס פינה את מחנה הריכוז לכיוון גרמניה הנאצית, פונו אף שתי הידידות בנפרד והגיע ברכבת למחנה הריכוז ראוונסבריק. מריה מצאה את ידידתה לנה שרועה באפיסת כוחות בשלג ונשאה אותה לצריף שבו הייתה. בחודש פברואר 1945 הועברו האסירות למחנה נוישטאט-גלווה ושם שוחררו על ידי הצבא האדום בחודש מאי 1945. לאחר השחרור שבה מריה לביתה בפולין. היא נותרה רווקה ונפטרה בשנת 1956 מבלי שהתאוששה מפגעי שנות כליאתה. לנה מנקובסקה נישאה והתיישבה בבריטניה. בשנת 1997 לא הצליחה לנה להשיג לידידתה הכרה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם. בחודש פברואר 2005 ביקר בישראל הבריטי ג'יימס פוקר, ידיד של לנה, כשהוא נושא עמו את עדותה של לנה. עדות זו הביאה להכרה במריה קוטרבה כחסידת אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא מריה קוטרבה בוויקישיתוף Maria Kotarba באתר יד ושם Angel of Auschwitz honoured באתר מוזיאון אושוויץ Maria Kotarba, Poland באתר הקרן הבינלאומית ע"ש ראול ולנברג
יחד (פסיכודינמיקה)

"יחד" (באנגלית: jointness) הוא מושג פסיכודינמי המתאר יחסי אובייקט נורמליים בין שתי ישויות שונות (למשל תינוק ואמו או שותפים בוגרים) במרחב שלישי וירטואלי משותף. כל אחד משני האנשים שבחוויית ה"יחד" הוא בעל ייחודיות, שלמות בפני עצמו, והוא חווה את השני כ"לא-עצמי" מוכר. במרחב ה"יחד" הם מתמסרים לחבירה רגשית, קובעים את מידת הקרבה ביניהם, כאשר כל אחד קשוב בחושיו וברגשותיו לנפרדוּת של הזולת (השותף), שנחווה כ"לא-עצמי". ראשיתו של ה"יחד" בשלב האוראלי (על פי פרויד) של התפתחות התינוק, בשנה הראשונה לחיים. ה"יחד" מתגבש בשלבים הבאים של ההתפתחות הרגשית. במהלך ההתקשרות במרחב משותף של "יחד", חווים השותפים אינטימיות, קרבה, שותפות ואושר, ונוצרת ביניהם תקשורת חושית ייחודית שמוכרת רק להם. לפיכך, מרחב ה"יחד" משמש כמרחב מתווך (transitional space), כתופעה מתווכת, המגשרת על השונוּת ועל האחרוּת (על פי עמנואל לוינס) בין נפרדים ומתקיימת כל עוד הם מתמסרים זה לזה. חוויית ה"יחד" מגיעה לסיומה לאחר זמן קצר יחסית. השניים השונים, שחברו באינטימיות וחשו נינוחות במרחב המוכר, חווים היפרדות, וכל אחד מהם חוזר למקומו הנפרד עם מטען רגשי מוטבע כתבניות-זיכרון של התיידדות ואינטימיות, כחוויה של שותפות חדשה, כמו גם של פרידה. יחסי אובייקט, המאופיינים כ"יחד", תחילתם מראשית החיים והם נמשכים במהלכם, תוך עיצוב אינסוף תופעות מתווכות לשמירה על אובייקט האהבה, על ההתקשרות איתו ועל ייחודיות העצמי. אובייקט מעבר יחסי אובייקט מנגנוני הגנה מרחב פוטנציאלי רוני סולן (1992) 'יחד' כאינטגרציה של התלכדות ונפרדות ביחסי אובייקט ונרקיסיזם, שיחות ו' (3): עמ' 205 רוני סולן (2007) חידת הילדות, מודן הוצאה לאור, עמ' 129-162 מידע וקישורים על "יחד", באתר של רוני סולן רוני סולן (2007), יחסי אובייקט - מערכת ההתקשרות, אתר פסיכולוגיה עברית Solan Ronnie (1991) Jointness as integration of merging and separateness in object relations and narcissism. Psychoanal. Study of the Child, Vol. 46: 337-352. Psychoanalytic Electronic Publishing Solan, Ronnie (1998) Narcissistic Fragility in the Process of Befriending the Unfamiliar. Amer. J. Psycho-Anal., Vol. 58:(2)163-186. Springerlink.(הקישור אינו פעיל) transitional phenomena - מונח של דונלד ויניקוט (Winnicott, 1951) ‏
אנדריי באל

אנדריי מיכאילוביץ' באל (באוקראינית: Андрій Міхайлович Баль;‏ 16 בפברואר 1958 – 9 באוגוסט 2014) היה כדורגלן אוקראיני ששיחק בעיקר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת ברית המועצות. בנבחרת ברית המועצות שיחק 20 משחקים וכבש שער אחד, מול ברזיל במונדיאל 1982. בתחילת שנות ה-90 שיחק באל בישראל, בקבוצות מכבי תל אביב ובני יהודה תל אביב. לאחר שפרש ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון, שימש כעוזרו של מאמן מכבי חיפה, גיורא שפיגל, והוביל יחד עמו את הקבוצה לזכייה באליפות ללא הפסד בשנת 1994. בשנת 1998 מונה לעוזר מאמן מכבי הרצליה, ולאחר מכן שימש כמאמן הראשי של הכח רמת גן. בשנת 2000 חזר למולדתו, שימש כעוזר מאמן דינמו קייב, ולאחר שאימן את וורסקלה פולטבה מונה בשנת 2003 לעוזר מאמן נבחרת אוקראינה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2007. בשנת 2009 מונה למאמנה הראשי של צ'רנומורץ אודסה, ובשנת 2011 שב לתפקיד עוזר מאמן נבחרת אוקראינה, וכמו כן שימש כמאמנה הזמני של הנבחרת. באל נפטר בגיל 56 ב-9 באוגוסט 2014, לאחר שסבל מאירוע לב בעת משחק כדורגל ותיקים בקייב. גביע אירופה בכדורגל עד גיל 19 – 1976 גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 – 1977 אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 – 1980, 1990 גביע אירופה למחזיקות גביע – 1986 אליפות ברית המועצות – 1981, 1985, 1986, 1990 גביע ברית המועצות – 1982, 1985, 1987, 1990 גביע הטוטו – 1992 מדיה וקבצים בנושא אנדריי באל בוויקישיתוף אנדריי באל, באתר Transfermarkt אנדריי באל, באתר WorldFootball.net אנדריי באל, באתר National Football Teams אנדריי באל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt תומר גנור, אנדריי באל: "בזמני הכדורגל בישראל היה יותר טוב", באתר ynet, 2 בפברואר 2007 אנדריי באל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה של אנדריי באל (ברוסית) דוד נתן, אנדריי באל, שחקן מכבי ת"א ובני יהודה לשעבר, מת בגיל 56, באתר ynet, 9 באוגוסט 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לב בחורף

לב בחורף (בצרפתית: Un cœur en hiver) הוא סרט קולנוע צרפתי שיצא לבתי הקולנוע בשנת 1992. במאי הסרט הוא קלוד סוטה, וכוכביו הם עמנואל ביאר, דניאל אוטיי ואנדרה דוסוליר, מפיצי הסרט היו Koch-Lorber Films. עלילת הסרט מתרחשת בפריז בת ימינו ומספרת את סיפורן של שלוש דמויות, מקסים, סטפן וקמיל, שנקלעים לתוך משולש אהבה. קמיל היא כנרת שתהילתה והפופולריות שלה עולה כפורחת, היא פותחת במערכת יחסים ארעית עם מקסים שבבעלותו סדנה ליצור ותיקון כינורות. סטפן הוא עובדו וחברו של מקסים, ולאחר שהוא פוגש את קמיל שמביאה את כינורה המקולקל לתיקון, היא מתאהבת בו בצורה כפייתית, אהבה אותה הוא דוחה. "לב בחורף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לב בחורף", באתר נטפליקס "לב בחורף", באתר AllMovie (באנגלית) "לב בחורף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לב בחורף", באתר אידיבי "לב בחורף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לב בחורף סרטים פילוסופיים ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנק דרייק

פרנק דרייק (באנגלית: Frank Drake;‏ 28 במאי 1930 – 2 בספטמבר 2022) היה פרופסור לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה אמריקאי, מיוזמי פרויקט סט"י לחיפוש חיים תבוניים ביקום, ומנסח נוסחת דרייק לחישוב מספר התרבויות התבוניות ביקום. דרייק נולד בשיקגו ב-1930. בשנת 1961 ארגן, יחד עם ג'. פטר פירמן, את הוועידה הראשונה של פרויקט סט"י (SETI) שהתקיימה במערב וירג'יניה. באותה התכנסות צנועה, בנוכחות שנים-עשר מדענים בלבד, הציע את הנוסחה ההסתברותית הנושאת את שמו, נוסחת דרייק. מטרת הנוסחה לקבוע את מספר הציוויליזציות בגלקסיית שביל החלב שמנסות ליצור עמנו תקשורת רדיו, ובכך להגיע לאומדן של הסיכוי ליצור קשר עם חיים מחוץ לכדור הארץ. בשנת 1972 עיצב עם קרל סייגן את דיסקית פיוניר, המסר הראשון שנשלח לתרבויות חוצניות תבוניות, וצורף לחלליות פיוניר 10 ו-11, שנשלחו אל מחוץ למערכת השמש. דרייק היה חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ואף שימש כחבר בוועד המנהל של המועצה לפיזיקה ואסטרונומיה בשנים 1989 עד 1992. כמו כן, היה נשיא האגודה הפסיפית לאסטרונומיה. היה פרופסור לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה באוניברסיטת קורנל בשנים 1964–1984 ומנהל מצפה הכוכבים של ארסיבו. דרייק היה פרופסור לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, שם היה גם דיקן מדעי הטבע בשנים 1984–1988. נפטר ב-2 בספטמבר 2022. פרדוקס פרמי מדיה וקבצים בנושא פרנק דרייק בוויקישיתוף פרנק דרייק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה יהונתן ברקהיים, האסטרופיזיקאי שחיפש חייזרים, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 בספטמבר 2022
נלי ומר ארנו

נלי ומר ארנו (בצרפתית: Nelly et Monsieur Arnaud) הוא סרט צרפתי משנת 1995 אותו ביים קלוד סוטה ובו מככבים מישל סרו, עמנואל ביאר וז'אן יו אנגלד. הסרט זכה בפרס סזאר לבמאי הטוב ביותר ובפרס השחקן הטוב ביותר זכה מישל סרו. נלי (ביאר) נשואה לג'רום (ברלין), גבר שהפסיק לעבוד ולחפש עבודה. נלי עובדת חלקית בבית דפוס, אולם היא מפגרת בתשלום עבור שישה חודשים שכירות של הדירה בה היא דרה עם בעלה. היא נפגשת עם ז'קלין בבית קפה, שם היא פוגשת את פייר, איש עסקים עשיר שיצא לגמלאות. לאחר שהוא נוכח לדעת שנלי שקוע בחובות, מחליט ארנו בספונטניות לתת לה 30,000 פרנקים כמתנה. נלי נענית להצעה באי-רצון, מסלקת את חוב השכירות שזמן פירעונו חלף ומעתיקה את מקום מגוריה לדירה אחרת. נלי נאותה להקליד את זכרונותיו של ארנו, ברם ארנו מתעקש שלא יהיה זה תשלום עבור הכסף שהוא כבר נתן לה, אלא שהוא ישלם לה עבור העבודה. כך למדה נלי עוד אודות חייו של ארנו: הוא היה שופט במושבה צרפתית ולאחר מכן איש עסקים. נלי מנהלת רומן עם העורך של ארנו. ארנו מעט מקנא. "נלי ומר ארנו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נלי ומר ארנו", באתר נטפליקס "נלי ומר ארנו", באתר AllMovie (באנגלית) "נלי ומר ארנו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נלי ומר ארנו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "נלי ומר ארנו", באתר אידיבי "נלי ומר ארנו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קריית ויז'ניץ

קריית ויז'ניץ (או שיכון ויז'ניץ; השם המקורי: שיכון אהבת ישראל ואור החיים) היא שכונה בבני ברק המשמשת כמרכז לחסידות ויז'ניץ בישראל. לאחר השואה, שלח האדמו"ר השישי מויז'ניץ, רבי חיים מאיר הגר, שישב באותה עת בגרוסוורדיין (אורדאה) שברומניה, כמה מחסידיו הנאמנים, לארץ ישראל להכשיר את הקרקע לעלייתו ולבניית מרכז לחסידות ויז'ניץ בארץ. בשנים תש"ו-תש"ח התקיימו מגעים עם בעלי קרקעות בארץ, ולבסוף נרכש שטח גדול סמוך לבני ברק, אז עדיין יישוב קטן יחסית. המקום נקרא בראשית דרכו "כפר ויז'ניץ" ובהמשך התאחד עם בני ברק וזיכרון מאיר. בחודש ניסן ה'תש"ח נערך מעמד הנחת אבן פינה ובסיוון ה'תשי"א עבר רבי חיים מאיר מתל אביב לבני ברק וכן עברה לשם ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר. בשנת ה'תשי"ב עבר רבי משה יהושע הגר לגור בשיכון ומונה על ידי אביו וועד הקהל לרב הקריה. בה'תשל"ב נפטר רבי חיים מאיר ואת מקומו מילא בנו הרב משה יהושע, שמינה את בנו, הרב ישראל הגר לרב הקריה. בהמשך הורחק הרב ישראל מהחסידות, ומשנת ה'תש"ן כיהן אחיו הרב מנחם מנדל הגר כרב הקריה. בשנת ה'תשס"ב החזיר האדמו"ר את הרב ישראל למעמדו המרכזי בחסידות ולאחר פטירת האב משמש הרב ישראל כאדמו"ר בקריה במקומו. בכ' באדר תשפ"א מינה רבי ישראל, את בנו בכורו הרב חיים מאיר הגר לרב הקריה. בקריה ישנם כ-50 מוסדות חינוך: ישיבות גבוהות וקטנות, כוללים לאברכים, תלמודי תורה, בתי ספר לבנות, סמינרים - יסודי ועל יסודי, גנים ופעוטונים. המבנה המרכזי בשכונה הוא בית המדרש הגדול של חסידות ויז'ניץ שנחנך בשנת תשמ"ג. בשכונה מתגוררות כ-3,000 משפחות, רובן הגדול חסידי ויז'ניץ, בשכונה יש "שטיבלאך", בשם "בית הלל", הפועלים כמעט בכל שעות היממה. הרחובות בשכונה נקראים על שם אדמו"רי קוסוב-ויז'ניץ. בשנת תשע"ו החלו עבודות להקמת בניין בית המדרש החדש, לשם כך נהרס בתחילת שנת תשע"ז בית המדרש הישן. בראש השנה תשפ"ב נחנך בית המדרש החדש, מהגדולים בעולם. בניין התלמוד תורה במקום כולל במקום בנין הכנסת אורחים בשיכון. רמת ויז'ניץ טלי חתוקה ואחרים, מרחב מיקוח : תהליכי התחדשות עירונית בעידן הנאו-ליברלי, המעבדה לעיצוב עירוני באוניברסיטת תל אביב, תל אביב: רסלינג, 2020. בעיקר עמ' 101–140 על שם רבי ישראל הגר בעל ה"אהבת ישראל" מוויז'ניץ ואחיו רבי חיים הגר מאוטיניה.
אנדראס איבנשיץ

אנדראס איבנשיץ (בגרמנית: Andreas Ivanschitz, נולד ב-15 באוקטובר 1983, באייזנשטט שבאוסטריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק כקשר התקפי. איבנשיץ נולד למשפחה ממוצא קרואטי. כילד, איבנשיץ החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית של עיירתו, ASK באומגרטן, בה בילה 9 שנים (1989-1998). ב-1998 גילו אותו ציידי הכישרונות של ראפיד וינה והחתימו אותו על חוזהו המקצועני הראשון. המשחק הראשון בו השתתף בווינה היה במסגרת הגביע האוסטרי כנגד רנשהופן ב-26 באוקטובר 1999. משחקו הראשון בליגה היה בשנת 2000 נגד ווסטנרוט זלצבורג. במהלך 177 משחקים בראפיד וינה הבקיע איבנשיץ 47 פעמים. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל האוסטרית ובגביע האוסטרי בעונת 2004/05 . בשנת 2003 הוא נבחר לשחקן השנה באוסטריה. בינואר 2006 עבר איבנשיץ לשחק בשורות רד בול זלצבורג, לפני שהצטרף למועדון היווני פנאתינייקוס באוגוסט אותה השנה בהשאלה לשנתיים. ב-20 ביוני 2008, איבנשיץ חתם במועדון היווני. ב-18 ביוני 2011 חתם לשנתיים במינץ. ב-10 ביוני 2013 חתם בלבאנטה הספרדית. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-1 על ראיו ואיקאנו. ב-4 באוגוסט 2015 חתם בסיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS. איבנשיץ שותף בכל משחקיה של הנבחרת האוסטרית במהלך טורניר הגמר של יורו 2008, שנערך במדינתה, והיה שותף להדחתה כבר בשלב הבתים המוקדם של הטורניר. לזכותו של איבנשיץ 12 שערים ב-69 הופעות במדי הנבחרת האוסטרית. איבנשיץ מגיע ממשפחה עם רקע מוזיקלי, והוא מנגן במספר רב של כלים מוזיקליים. מדיה וקבצים בנושא אנדראס איבנשיץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדראס איבנשיץ אנדראס איבנשיץ, באתר Transfermarkt אנדראס איבנשיץ, באתר Soccerway אנדראס איבנשיץ, באתר WorldFootball.net אנדראס איבנשיץ, באתר National Football Teams אנדראס איבנשיץ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
זולה ממברס

זולה ממברס היה הרכב היפ הופ ישראלי, שהורכב מדי ג'יי ושלושה ראפרים שביצעו טקסטים בעברית. הטקסטים עוסקים לעיתים נדירות במחאה, כנהוג בז'אנר, ולעיתים תכופות יותר בנושאים קיומיים כגון אהבה, דת, פילוסופיה ודברים נוספים. ההרכב החל את דרכו בשנת 2003. הלהקה מנתה חמישה חברים, גיא אפיק (שיבה) אוריאל אהרוני, נמרוד בר (קלידים וקולות), שחר פולאק (ליל וניל), ודן קוברסקי (קובה). באותה השנה, הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "תשובה לאהבה" יחד עם הזמרת קרן לוי. הסינגל הביא להרכב את פריצתו וזכה להצלחה רבה בין היתר בהופעות בתוכניות הנוער אקזיט בערוץ 10, בערוץ ניקלודיאון ובערוץ 2. בנוסף, נכלל השיר באלבום האוסף "שניים סוכר 2". בשנת 2004 יצא לאור אלבום הבכורה "גיבורים", וזכה להצלחה רבה. בזמן הוצאת האלבום, היו חברי הלהקה בני 18 ובשנת 2005 התגייסו לצה"ל והכריזו על הפסקה בפעילותם. חברי הלהקה תרמו להגברת המודעות נגד תופעת ההשתמטות ופעלו נגדה במסגרת שירותם הצבאי. בסתיו 2008 חברו חברי ההרכב לצמד היוצרים "יוד קיי" והקליטו את אלבומם השני המשותף, "חצי קילו". קולו של גיא אפיק אינו נשמע, אך הוא נכח בהקלטת אלבום זה ובחר שלא לבצע את השירים. בשנת 2015 הודיעה עיריית נהריה כי היא אוסרת את השמעת שירה של הלהקה "אתי את ילדה רעה" באירועי הקיץ בעיר בעקבות תוכנו הבוטה. זולה ממברס, באתר שירונט זולה ממברס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) משדר נער ונערת השנה בערוץ 2 בתוכנית אקזייט בערוץ 10 בערוץ ניקולדיון הארץ, נהריה מציגה: 14 השירים שאסור להשמיע לבני נוער
מאראט איזמאילוב

מאראט ניילביץ' איזמאילוב (ברוסית: Марат Наилевич Измайлов, בטטרית: Марат Наил улы Измайлов; נולד ב-21 בספטמבר 1982 במוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי טטרי. איזמאילוב הוא שחקן מהיר בעל בעיטה חזקה מרחוק. איזמאילוב שיחק במחלקת הנוער של לוקומוטיב מוסקבה. הוא התקדם מקבוצת המשנה של לוקומוטיב להרכב הראשון של הנבחרת הלאומית הרוסית תוך חצי שנה, בגיל 19. ביולי 2007, הושאל איזמאילוב לספורטינג ליסבון מפורטוגל לעונה אחת. המשחק הראשון שלו בקבוצה הפורטוגזית היה ב-11 באוגוסט 2007 בסופר קאפ הפורטוגזי, נגד פורטו. המשחק הוכרע בתוצאה 1-0 לזכותה של ספורטינג ליסבון, משער שכבש איזמאילוב בדקה ה-75 של המשחק, בבעיטה חזקה ממרחק רב. ב-6 באוקטובר 2007, נכנס איזמאילוב כמחליף, כבש שני שערים לקראת סוף המשחק מול ויטוריה דה גימארייש. איזמאילוב חתם על חוזה רשמי בקבוצה הפורטוגזית ששילמה ללוקומוטיב מוסקבה 4 מיליון אירו תמורתו. ב-7 ביוני 2013 חתם בקבוצה הפורטוגזית פורטו, הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה במשחקו השני מול פאסוס די פריירה אשר הסתיים בניצחון 2-0. ב-31 בינואר 2014 הושאל לגבאלה האזרית. ב-16 ביולי 2014 הושאל לקרסנודאר. ביולי 2016 חתם בקרסנודאר לאחר שנה ללא כדורגל. ב-9 ביוני 2017 חתם באררט מוסקבה, שם סיים את הקריירה שלו כשחקן. איזמאילוב שיחק בסגל נבחרת רוסיה במונדיאל 2002 ויורו 2004, מאז לא שיחק בנבחרת עד לשנת 2012, אז זומן לסגל נבחרת רוסיה לקראת יורו 2012. מדיה וקבצים בנושא מאראט איזמאילוב בוויקישיתוף מאראט איזמאילוב, באתר Transfermarkt מאראט איזמאילוב, באתר Soccerway מאראט איזמאילוב, באתר WorldFootball.net מאראט איזמאילוב, באתר National Football Teams מאראט איזמאילוב, באתר FootballDatabase.eu
מלחז אסתיאני

מַלחַז אסַתיאני (בגאורגית: მალხაზ ასათიანი; נולד ב-4 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדות ההגנה והקישור במועדון הכדורגל הרוסי לוקומוטיב מוסקבה. הוא החל לשחק כקשר התקפי אבל היכולות ההגנתיות שלו הקנו לו את המוניטין של בלם יציב. הוא משחק בעיקר במרכז ההגנה בלוקומוטיב, למרות זאת אסתיאני משמש כעושה משחק בנבחרת גאורגיה. אסתיאני החל את קריירת המשחק שלו במדי טורפדו כותאיסי המקומית. במהלך 3 וחצי השנים בהן שיחק בטורפדו, הוא זכה עם הקבוצה שלוש פעמים ברצף באליפות האומגלסי ליגה. בשל הפרסום שלו בגאורגיה הוא הוחתם על ידי לוקומוטיב מוסקבה, בה משחק עד היום. באוגוסט 2008 הושאל לדינמו קייב. אסתיאני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה בשנת 2001. מאז ועד היום שיחק ב-42 משחקי נבחרת בהם כבש 4 שערים. אחד השערים שלו בנבחרת היה מול נבחרת רוסיה בכדורגל בטורניר המוקדמות ליורו 2004. כמו כן, כבש מלחז שערים חשובים בטורניר המוקדמות למונדיאל 2006, אליו גאורגיה לא הצליחה להעפיל. טורפדו כותאיסי שלוש פעמים אלוף גאורגיה (2002-2000) מחזיק הגביע הגאורגי (2001) מחזיק גביע נשיא טורקמניסטן (טורניר בינלאומי, 2002) לוקומוטיב מוסקבה אלוף רוסיה (2004) מחזיק הגביע הרוסי (2007) מחזיק שני גביעי הסופר קאפ הרוסי (2003, 2005) מחזיק גביע אלופות חבר המדינות (2005) דינמו קייב אלוף אוקראינה (2009) מדיה וקבצים בנושא מלחז אסתיאני בוויקישיתוף מלחז אסתיאני, באתר Transfermarkt מלחז אסתיאני, באתר Soccerway מלחז אסתיאני, באתר WorldFootball.net מלחז אסתיאני, באתר National Football Teams מלחז אסתיאני, באתר FootballDatabase.eu
יעקב גוגבשווילי

יעקב גוֹגֶבָּשווילי (בגאורגית: იაკობ გოგებაშვილი;‏ 15 באוקטובר 1840 – 1 ביוני 1912) היה איש חינוך, סופר ילדים ועיתונאי גאורגי, הנחשב למייסד הפדגוגיה המדעית של גאורגיה. הוא חיבר את ספר האלפון לילדים, "דֶדָה אֶנָה" ("დედა ენა", מילולית: "שפת אם"), שהפך, מאוחר יותר, בגרסה מותאמת, כספר לימוד האלפבית לילדים עד ימינו. כל ילד גאורגי, מאז שנת 1880 למד קרוא וכתוב בשפת אמו. גוגבשווילי נולד בכפר ואריאני שליד העיר גורי שבאימפריה הרוסית (פלך טביליסי במלכות המשנה של הקווקז), בן לכומר עני בשם סימון גוגבשווילי. הוא למד בסמינר הדתי גורי וסמינר טביליסי לפני שהתקבל, בשנת 1861, לאקדמיה התאולוגית בקייב. במקביל ללימודיו הוא נכח בהרצאות מדעי הטבע באוניברסיטת קייב, שם התוודע גם לתובנות הרוסיות של רעיונות פוליטיים של הֶרצֶן, בלינסקי, צ'רנישבסקי ואחרים. בשלב זה גוגבשווילי, שלא כמו אינטלקטואלים אחרים בני דורו, הושפע פחות מהרדיקלים הרוסים ויותר מהרקע הנוצרי שספג בסמינר בגורי ובטביליסי. בשנת 1863, הוא חזר לגאורגיה ולימד אריתמטיקה וגאוגרפיה בסמינר בטביליסי ומאוחר יותר מונה למפקח. דירתו של גוגבשווילי, שאירח רבות מתלמידי הסמינר, הפכה תוך זמן קצר, למחסה לדיונים אסורים בענייני אמנות ופוליטיקה. כתוצאה מכך הוא הודח, בשנת 1874, מתפקידו בהוראת הסינוד הקדוש של סנקט פטרבורג. מאותה תקופה ואילך הקדיש את מרצו להפצת ההשכלה בקרב בני עמו. בשנת 1879, הוא עזר לייסד את האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים ובאמצעותה תיעל את מאמציו בתגובה לרוסיפיקציה. פועלו היה בעיקר במערכת החינוך הגאורגית, ועצירת הסחף כנגד השפה הגאורגית שננטשה ונדחקה לטובת הרוסית. גוגבשווילי רכש השפעה בקונסטלציית האינטלקטואלים סביב איליה צ'בצ'בדזה, שהיווה את חוד החנית בתחיית התנועה הלאומית הגאורגית עד למותו בהתנקשות בשנת 1907. חיבורו רב ההשפעה ביותר של גוגבשווילי הוא "דדה אנה", ספר לימוד בסיסי של גאורגית עבור ילדים, פורסם לראשונה בשנת 1876. הספר עובר מהאלפבית לטקסט ספרותי, עם מספר קטעים אנציקלופדיים, הוא עבר מספר רב של מהדורות עד שהפך במשך מאה השנים הבאות, לספר לימוד למתחילים, לא רק לגאורגית אלא גם למספר שפות בקווקז. עבודה חשובה נוספת שלו היא "שער הטבע" ("ბუნების კარი", "בּוּנֶבּיס קארוֹ") משנת 1868, שכוללת אגדות ומציגה את מדעי הטבע כאנציקלופדיה מיניאטורית לילדים. בנוסף לכך כתב גוגבשווילי גם מספר סיפורי פיות ורומנים היסטוריים לילדים וכמו כן מאמרים עיתונאיים לטובת התרבות והזהות הגאורגית. דויד מרשל לאנג (1962), ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, (באנגלית) דונלד ראיפיאלד (2000), הספרות של גאורגיה: היסטוריה, מסת"ב 0700711635, (באנגלית) רולנד גריגור סאניי, יצירת האומה הגאורגית, מסת"ב 0253209153, (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יעקב גוגבשווילי בוויקישיתוף יעקב גוגבשווילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אושנגי אובולדזה (1989), יעקב גוגבשווילי: אבי בית הספר הלאומי הגאורגי, מסת"ב 0828538018 יצירות של יעקב גוגבשווילי, באתר ממשלת גאורגיה, בגאורגית יעקב גוגבשווילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)