laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קדמת עדן (רומן)

קדמת עדן (באנגלית: East of Eden) הוא רומן מפתח מאת זוכה פרס נובל לספרות, ג'ון סטיינבק. הרומן התפרסם ב-1952 והוא משל לעלילת קין והבל על בסיס חוויותיו של סטיינבק מעמק סלינה שבקליפורניה. העלילה מתרחשת בין מלחמת האזרחים האמריקאית למלחמת העולם הראשונה ומגוללת את סיפורם של שני אחים ושני דורות. הרומן מתחיל בתיאור של עמק סלינה שבקליפורניה וממשיך בתיאור של סמואל וליזה המילטון, מהגרים מאירלנד. הזוג מגדל תשעה ילדים במציאות לא קלה של שלהי המאה ה-19. סמוך לבגרותם, אדם טראסק רוכש את החווה הטובה ביותר בעמק סלינה. אדם סבל ילדות נוקשה לצד אחיו צ'ארלס. הוא עזב את בית הוריו אל הצבא ולאחר מכן נדד ברחבי היבשת. בנדודיו הסתבך בכמה מעשי ביזה ואף ביקש מצ'ארלס לשלם עבור בגדים שבזז. בהמשך אדם חוזר אל החווה בדיוק כשאביו נפטר ומוריש לכל אחד מהאחים 50,000 דולר. במקביל מתוארת הנערה קטי. היא סדיסטית, קרה, מחושבת ומניפולטיבית. היא גדלה בחווה סמוכה לחוות האחים ומשתמשת במיניותה כדי להשיג את מבוקשה. באחד הערבים היא מציתה את בית הוריה על יושביו והורגת את הוריה. בהמשך היא מוכית על ידי סרסור ומוטלת במצב קשה ליד חוות האחים. אדם לא מודע לעברה של קטי, מתאהב בה ונושא אותה לאישה. קטי מפתה את צ'ארלס מיד לאחר נישואיה לאחיו אדם. הזוג עובר להתגורר בעמק סלינה בעוד קטי בהריון ולא מרוצה מהריונה, ולבסוף יולדת תאומים. השאלה נשארת פתוחה מיהו אבי הילדים, אדם או צ'ארלס, או שמא כל אחד מהם הוא אבי עובר אחד. לאחר שקטי ילדה תאומים היא יורה באדם ובורחת. קטי הופכת להיות פרוצה בבית בושת מצליח, היא משנה את שמה לקייט ומתכוונת לכבוש את ליבו של הבעלים. המקום הופך לידוע בסדיזם. אדם נותר לגדל את ילדיו לבדו ונעזר בסמואל המילטון ובמשרת הסיני, ששמו לי. בהמשך העלילה מתוארות שיחותיהם הפילוסופיות של סמואל, אדם ולי. הם דנים על סיפור קין והבל ולי שכבר הפך להיות בן בית, טוען כי סיפור קין והבל לא תורגם כיאות לאנגלית. הוא מספר על השפה העברית ועל פירושים לסיפור התנ"כי בעברית. התאומים כיילב (הצורה האנגלית של השם: כָּלֵב) ואהרון (משול לקין והבל) גדלים ללא ידיעה כי אמם היא קייט ולמעשה מעולם לא עזבה את העמק. בבגרותם כיילב מחליט לעבוד כחקלאי, בעוד אהרון בוחר להיות כומר. על רקע מלחמת העולם הראשונה, כיילב פותח בעסק עם אחד מבניו של סמואל. העסק מצליח מעבר לציפיותיו של כיילב. הוא מחליט 'לקנות את אהבת אביו' ומתכנן להעניק לאביו מתנה של 15,000 דולר בחג ההודיה ובמקביל אחיו אהרון חוזר מלימודיו. אווירת מתח אופפת את הבית. אדם אינו מקבל את מתנתו של כיילב ומבקש ממנו להחזיר כל פרוטה מאחר שהרווח נעשה על חשבון החיילים בחזית. כנקמה, כיילב שכבר יודע מי היא קייט, לוקח את אחיו לבית הבושת ומראה לו את אמם. עולמו של אהרון נשבר לרסיסים. הוא בורח, מתגייס למלחמה ונהרג. כשאדם מגלה הוא מקבל שבץ מוחי ובעודו גוסס לי מתחנן לפניו שיסלח לבנו. הוא מברך את בנו בברכתו של האל לקין: 'תמשול'. הרומן קדמת עדן עובד לסרט באותו שם שיצא ב-1955 בכיכובו של ג'יימס דין. הסרט זכה בפרסי הגלובוס, קאן ובטקס פרסי האוסקר. ב-1981 הופקה מיני סדרה קדמת עדן. "קדמת עדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קדמת עדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון סטיינבק (1902-1968.), קדמת עדן, דף שער בספרייה הלאומית Carl Nolte,‏ In Steinbeck Country, באתר עיתון San Francisco Chronicle אנציקלופדיה לספרות, מיריים וובסטר
משלב דיבורי

משלב דיבורי (דִּבּוּרִיוּת או קולוקיאליזם, מלעז: Colloquialism) הוא משלב לשוני המדובר בפי כלל הציבור. הוא מבוסס על כללי השפה התקנית, אך אין בו הקפדה דקדקנית על חוקיה. כמו כן, המשלב הדיבורי כולל מילים או צירופים לשוניים שנפוצים בדיבור היומיומי, אך לרוב אינם מופיעים בשפה הרשמית והכתובה. הגבול בין ביטוי עגה (סלנג) לבין ניב דיבורי הוא אפור. חלק מהבלשנים מבחינים כי עגה נפוצה בקרב קבוצות שונות, הדוברות אותה שפה. אולם, קבוצה אחת לא תבין ביטוי עגה של קבוצה אחרת. לדוגמה, המונח הצה"לי 'פז"ם' המתאר ותק, ויובן בפי כל חייל, לא יובן בהכרח על ידי נער לפני גיוס. כמו כן, הביטוי "שלאגר" (שמשמעו להיט) לא תמיד יובן בפי הנוער. לעומת זאת, המשלב הדיבורי נפוץ בקרב כל דוברי השפה, מכיוון שגם הגורמים הרשמיים ביותר משתמשים במשלב הדיבורי בשפת היומיום. דוברים יכולים להכיר מאפיין לשוני או ביטוי מסוים אבל לא להשתמש בו. הסיבה לכך היא שהם מאמינים שהצורה לא תקנית. כמו כן, המצב יכול לנבוע מסיבות אידאולוגיות, דתיות וחברתיות. המשלב הדיבורי גמיש ומשתנה במשך הזמן. הוא מושפע מהלשון הכתובה ולהפך בחברות אורייניות. כמו כן, שפות זרות או כלי התקשורת יכולים לתרום למשלב הדיבורי.ישנם בלשנים שמסווגים את הסלנג כסוג של משלב דיבורי. עם זאת, לא כל משלב דיבורי הוא סלנג. לדידם, אם רוב דוברי השפה מכירים את הביטוי ואף משתמשים בו, הוא אינו נחשב לעגה אלא לניב דיבורי. שימוש בביטוי "אין לי כוח" מביע פעמים רבות תחושת עצלנות או חוסר רצון. ביטוי זה נפוץ בשפה היומיומית, אך נעדר כמעט לגמרי בשפה הרשמית. ביטויים דומים הם "לא בא לי", "לא נראה לי", "מה קורה", "מה העניינים", "סבבה". יש ביטויים משותפים כמו "שלום", "שנה טובה", "ביזיון", "משתתף בצערך". רמת הדיבוריות יכולה להשתנות במקומות שונים. בישראל, כתוצאה מגודלה הקטן, ההבדלים הם קטנים יחסית, והדיבוריות אחידה יחסית. עם זאת, בעוד ברוב חלקי הארץ נפוצה המילה "בוחן", בחיפה נקרא בפי כל "בַּחַן". במרכז הארץ, היישוב טירת כרמל נקרא בשמו זה, בעוד באזור הצפון הוא נקרא "טירה". ההבדל בשימוש במילה מסוימת משתנה בין המשלב הדיבורי לבין השפה הרשמית. לדוגמה, המילה "המון" שמשמעותה התקנית היא עַם, כמות גדולה של אנשים, או הקול שהם מייצרים. במשלב הדיבורי המילה "המון" מביעה את הביטוי "הרבה מאוד" - "המון כסף", "המון חברים". במדינות דוברות האנגלית ניתן לשים לב בבירור לרמת הדיבוריות של מילים שונות. לדוגמה, מי סודה. במינסוטה ובלואיזיאנה, יחד עם קנדה נהוג לקרוא לסודה "פופ". בצפון מזרח ארצות הברית, במערבה הרחוק ובדרומה, מכונה המשקה "סודה". בניו אינגלנד הוא מכונה "טוניק", ובחלקים שונים בסקוטלנד "ג'ינג'ר". רמת הדיבוריות משתנה גם עם השנים ולאורך ההיסטוריה. בעוד המילה קמצן היא יומיומית, ואף על פי כן, תקינה לכל דבר, המילים "כִּילַי" ו"צייקן" שמשמעותם זהה כמעט ולא באים לידי ביטוי בדיבור, אך כי תקינים גם הם. המילה "פחד" שגורה מאוד בשפה וגם היא תקינה. המילה "חַת", שמשמעותה גם כן פחד, לא שגורה, אך קיימת בדיבור. לכן, רמת הדיבוריות שלה נמוכה יותר. לעומת זאת, המילה "זלעפה" כמעט שאינה מופיעה בדיבור. כאשר מעשירים את אוצר המילים, מתקשים הלומדים לא פעם לדעת אם מילה היא ניב דיבורי או נחשבת רשמית מאוד, כך שמשתרבבים למשפטים יומיומיים מילים לא דיבוריות ורשמיות. המילים הלא דיבוריות שנלמדו יכולות להפוך לדיבוריות אם אנשים רבים ישתמשו במילה.
בלנדוב

בלנדוב (בפולנית: Błędów) הוא כפר קטן במחוז גרוייץ בפרובינציה מזוביה במרכז פולין, כ-16 ק"מ מדרום מערב לגרוייץ ו-33 ק"מ מדרום מערב לוורשה. נכון ל-2009 התגוררו במקום כ-1,000 תושבים. בלנדוב הוקמה בראשית המאה ה-19 במסגרת מבצע תיעוש שיזמה ממשלת פולין הקונגרסאית. למקום הובאו בעלי מלאכה מפרוסיה. תחילה התאפיין היישוב במפעלי אריגה, אך מאוחר יותר נסגרו מפעלים אלו. יהודי בלנדוב היו סמוכים בתחילה לקהילת מוגיילניצה הסמוכה. בשנת 1849 התמנה כרב עצמאי לקהילת בלנדוב, רבי יעקב יצחק שפירא, בנו של רבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא, שהשתייך לשושלת קוז'ניץ. רבי יעקב יצחק שפירא וצאצאיו שימשו כרבנים בעיירה עד מלחמת העולם השנייה וגם ניהלו בה חצר חסידית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם נפתחו בבלנדוב סניפים של תנועות ציוניות שונות וכן סניף של אגודת ישראל. ערב השואה היוו יהודי בלנדוב כמחצית מכלל התושבים. בספטמבר 1939 נכנס הצבא הגרמני לבלנדוב ובראשית 1941 גורשו כ-1,000 מיהודי בלנדוב והסביבה לגטו ורשה. ישראל זונדר (עורך), ספר יזכור מוגיילניצה-בלנדוב, בהוצאת ארגון יוצאי מוגלניצה ובלנדוב בישראל, תל אביב, 1972 מדיה וקבצים בנושא בלנדוב בוויקישיתוף "בלנדוב", באתר JewishGen (באנגלית) בלנדוב, באתר "מרכז מורשת יהדות פולין" "בלנדוב", באתר השטעטל הווירטואלי מוניקה טומקייביץ' ומרטין דין (אנ'), בלנדוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 364), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הוצאות תקורה

הוצאות תקורה (באנגלית: Overhead) הן הוצאות אשר אינן משמשות ישירות בתהליך הייצור או בתהליך השירות ואשר אינן מדידות ביחידת תפוקה, אך דרושות כדי שתהליך הייצור או השירות יתרחש. דוגמאות לכך ניתן לראות בהוצאות חשמל, מים, אנרגיה, שכר דירה, ביטוח, אבטחה, אחזקה וכדומה. הוצאות אלה יכולות גם לא להתרחש פיזית בבית העסק כגון: הובלה, פרסום, עריכת דין, שירותי בנק, דואר, חברות באיגודים מקצועיים וכדומה. הוצאות אלה מתווספות לעלויות הישירות: עלות עבודה ובדרך כלל מועמסות על עלות החומר על מנת לחשב רווח תפעולי של מוצר או שירות כלשהו. על דרך השלילה מקובל להגדיר תקורה כאותן הוצאות שתידרש החברה להוציא בכל מקרה, גם אם לא תספק מוצר או שרות כלשהם. תלות התקורה בטווח הזמן - התקורה יכולה להשתנות עם הזמן כאשר החברה מתאימה את תקורתה לצרכיה המשתנים. כאשר היקף הפעילות גדל, בדרך כלל תידרש גם הגדלה של התקורה, ולהפך, אולם על פי רוב התאמת היקף הוצאות התקורה להיקף הפעילות אורכת זמן שבמהלכו התקורה עלולה להיות גדולה או קטנה יותר מהתקורה במצב הקבוע. למשל - בטווח של חודש כל הוצאות השכר של החברה הן הוצאות תקורה כיוון שפיטורין או גיוס עובדים (לצורך התאמת היקף העובדים להיקף הפעילות שירד או עלה) הם הליך האורך חודש לכל הפחות. בטווח ארוך יותר ניתן להתאים את הוצאות השכר להיקף הפעילות ולכן בטווח ארוך הוצאות השכר הן הוצאות ישירות. תקורה (מחשבים) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה מווינה

שלמה הוא רב מסתורי מהעיר וינה שהופיע באתיופיה במאה ה-17. החוקר וולף לסלאו זיהה את שלמה עם אברהם שמוזכר בכרוניקה אנונימית ואשר הציל את ביתא ישראל מכיליון וסבר ששמו "שלמה בן אברהם". זיהוי זה של לסלאו גלש גם לקוורין. הזיהוי של אותו אברהם שידוע במסורת ביתא ישראל בשם דינזו אברהם עם הרב שלמה מקורה בטעות של לסלאו שכן אין קשר בין שני האישים. במסורת ביתא ישראל מוזכר השם שלמה שהיה אזמץ' (מנהיג) יהודי וחי במאה ה-17, קוורין סבור כי לא ייתכן שהרב שלמה ואזמץ' שלמה הם אותו איש. שלמה הגיע לאתיופיה ובידו ספרים רבניים במטרה לפגוש בביתא ישראל. בתקופתו, ממלכת סמין שכללה את רוב אנשי ביתא ישראל הייתה במלחמה נגד אתיופיה והסברה היא שפגש ביהודים שהיו נתיני אתיופיה. במשך שהותו באתיופיה הרב היה בפולמוס דתי עם הישועים על הפרשנות במקרא בדבר הנבואות המספרות לכאורה על הולדת ישו. אחד הוויכוחים נערך בכפר דנקז, שבו שכן הקיסר סוסניוס, והרב ניצח בוויכוח לעיני קהל גדול, רבים נמשכו לדבריו והשפעתו הייתה גדולה. לאור השפעת הרב הפצירו הישועים בקיסר לגרשו, אך מאמציהם כשלו. הרב גורש לבסוף מאתיופיה וספריו הרבניים הועלו באש, לאחר שפירושו לא תאם את פרשנות הקיסר. יש המשערים כי הרב הוא האדם אשר השפיע על הפרשנות האתיופית למקרא החל מהמאה ה-17 ואילך, שיש בה עדויות להשפעה עברית. לאונרדו כהן וסטיבן קפלן, "מקור חדש על יהודי מווינה בחצרו של מלך אתיופיה", פעמים 94-95, תשס"ג, עמ' 211-216 אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג Wolf Leslau, "A Falasha Religious Dispute", Proceedings of the American Academy for Jewish Research Vol. 16, 1947, pp.71-95 James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168 Wolf Leslau, "A Falasha Religious Dispute", Proceedings of the American Academy for Jewish Research Vol. 16, 1947, p.79-80 James Arthur Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168, p. 107 חיים רוזן, "השימוש באילנות יוחסין בקרב ביתא ישראל - לדמותו של גיבור היסטורי בספרות ובמסורות", פעמים 58, תשנ"ד, עמ' 121 לאונרדו כהן וסטיבן קפלן, "מקור חדש על יהודי מווינה בחצרו של מלך אתיופיה", פעמים 94-95, תשס"ג, עמ' 213 אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג, עמ' 157-158 כהן וקפלן, עמ' 213-214; סטיבן קפלן ומליי מולוגטה, "תרגומי מקרא לגעז - הקשרים יהודיים ונוצריים", פעמים 83, תש"ס, עמ' 123
חדרך

חַדְרָךְ (ידועה גם כ"חזרך" או בשמה הארמי: Hatarikka - חתריקה), הייתה פחווה קטנה שהוקמה בתחילת האלף ה-1 לפנה"ס, על ידי הארמים באזור שמצפונית לחמאת. מזוהה עם תל אפיס שבצפון סוריה. פחוות חתריקה הייתה ידועה גם בשם "ממלכת לֻעַש" או "ממלכת נחושה" ובטקסטים אשוריים כונתה "ממלכת לחטי" מלכה של חדרך היה המלך זַכֻּר והוא השאיר אחריו מצבת אבן, הנקראת "כתובת זכור". על מצבה זאת מתואר כיתור העיר על ידי בן הדד בן חזאל וכל המלכים עוזריו, אשר שמו מצור על חדרך, הרימו דייק, וחפרו "חריץ" כדי לפרוץ אל תוך העיר הנצורה. המלך זַכֻּר מודה בכתובת, לאל הארמי בעל–שמים, שחילץ אותן מן המצור בו בן הדד הובס. החוקרים משווים סיפור זה עם סיפורם של חזקיהו וסנחריב, שבשני המקרים אירע הבלתי יאומן, והחזק בניגוד לכל הציפיות נסוג מן הקרב מבלי לנצח. כך בשני המקרים ננטעה האמונה בלב אנשי הדור, שהגורם לנסיגה הבלתי מוסברת הוא נסי האשורים, בתקופת מלכותם של שלמנאסר הרביעי ואשור-דן השלישי, ניסו לכבוש את חדרך מספר פעמים. בשנים 772 לפנה"ס, 765 לפנה"ס, 755 לפנה"ס. על אף שהייתה זאת תקופה בה נחלש השלטון המרכזי, עם זאת, נמנעו מתקיפות צבאיות בדרומה של סוריה. חתריקה, מוזכרת במקורות היהודים לראשונה בתנ"ך.”מַשָּׂא דְבַר-ה' בְּאֶרֶץ חַדְרָךְ, וְדַמֶּשֶׂק מְנֻחָתוֹ” לאחר מכן בספרי: ”אמר לו רבי יוסי בן דורמסקית לרבי יהודה, למה אתה מעוות עלינו את הכתובים, מעידני עלי שמים וארץ שאני מדמשק ויש שם מקום ושמו "חדרך”. בין אגרות שמואל בן עלי, נשלחה גם איגרת לחכמי דמשק וחדרך. לאחר מסע הצלב הראשון גלתה "ישיבת ארץ הצבי", בראשותו של הגאון שלמה כהן מארץ ישראל אל חתריקה. בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ב' - ממלכת ישראל ויהודה (יחידות 4–6), תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. מהדורה שנייה: 2008. אברהם נגב, הערך: חדרך, לכסיקון מקראי, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965. Middle East Kingdoms עודד ליפשיץ, ירושלים בין חורבן להתחדשות - יהודה תחת שלטון בבל, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2004, עמ' 21. מלך חמת ומחוז לעש שבצפון סוריה, מדרום לעיר חלב של ימינו בוסתנאי עודד, פריטים מתוך ספר פרופ' חמ"י גבריהו: מחקרים במקרא ובמחשבת ישראל - הצלת ירושלים מידי סנחריב: הרקע לסיפור הנס, החברה לחקר המקרא בישראל ה'תשנ"א ראו: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך 2, עמ' 255. ספר זכריה, פרק ט', פסוק א' ספרי לספר דברים, עמ' קט"ו, באתר דעת רבי יהודה ניסה לתת לשם "חדרך" מובן נוטריקוני, וטען ששם זה מכוון למשיח שהוא חד לאומות העולם, ורך לישראל. על כך הגיב רבי יוסי בלשון קשה. האגרות נמצאו בגניזת קהיר וקובצו בספר על ידי החוקר שמחה אסף אנציקלופדיה אריאל, עמ' 2213; על פי; ‏J. Mann, ‏ The Jews in Egypt and in Palestine ‏, 1920, עמ' 196.
רחמים צ'קול

רחמים צ'קול (נולד ב-8 במאי 1988 באתיופיה) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת הפועל בני אשדוד עירוני מליגה ב'. צ'קול נולד באתיופיה, ועלה לישראל. החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ולאחר מכן בקבוצה המאוחדת מועדון ספורט אשדוד, במדיה עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2006. ב-1 בספטמבר 2011 עבר צ'קול לקבוצת מכבי תל אביב בתמורה ל-350,000 דולר, בנוסף להעברתו של חאתם אלחמיד לאשדוד. ב-5 בדצמבר 2012 התירה ממכבי תל אביב את חוזהו של צ'קול שלא השתלב בקבוצה ומיעט לשחק, ובינואר 2013 סיכם על חזרתו לקבוצת נעוריו, מועדון ספורט אשדוד. בתום העונה שוחרר גם מאשדוד. בנובמבר 2013 חתם צ'קול במכבי יבנה מהליגה הלאומית. בינואר 2014 עבר להכח עמידר רמת גן מאותה הליגה. בתחילת עונת 2014/2015 חזר צ'קול למועדון ספורט אשדוד, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה. ב-13 באוגוסט 2015 חתם בהפועל ראשון לציון, במדיה שיחק עונה אחת. ב-1 בספטמבר 2016 חתם בקבוצת הפועל נצרת עילית. ב-2 באוגוסט 2017 חתם בהפועל אדומים אשדוד מליגה ב'. ב-2 ביולי 2020 חתם בעירוני מודיעין מליגה ב'. ב-2 בנובמבר 2021 חתם בהפועל בני אשדוד מליגה ג'. ב-15 ביוני 2022 חתם במכבי קריית מלאכי עירוני מליגה ב'. לזכותו של צ'קול 12 הופעות ושני שערים בנבחרת הנוער של ישראל, וכן 12 הופעות ושני שערים בנבחרת הצעירה עד גיל 21. רחמים צ'קול, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל רחמים צ'קול, באתר Transfermarkt רחמים צ'קול, באתר Soccerway רחמים צ'קול, באתר FootballDatabase.eu יניב טוכמן, רחמים צ'קול: הבנתי שכדורגל זו הפרנסה היחידה שיכולה להיות לי, באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2010 ‏צנציפר ושיינמן, מכבי תל אביב שיחררה את רחמים צ'קול, באתר ynet, 5 בדצמבר 2012 ‏יניב טוכמן, צ'קול: "המעבר למכבי ת"א היה טעות", באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2012 רחמים צ'קול חתם במכבי יבנה, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2013 נדב צרפתי, ‏רחמים צ'קול חתם לעונה אחת בהפועל ראשל"צ, באתר ONE‏, 13 באוגוסט 2015 קובי פורטל, רחמים צ'קול חתם בנצרת עילית, באתר דאבל פס, 1 בספטמבר 2016 שלומי והבה, רחמים צוקול, ליאור עדיקה, גל אגלשטיין חתמו בעירוני מודיעין, באתר דאבל פס, 2 ביולי 2020 יונתן גינזבורג, ‏רחמים צ'קול חתם בהפועל אשדוד מליגה ג', באתר ONE‏, 2 בנובמבר 2021 שווה עלייה? רחמים צ'קול חתם בקריית מלאכי, באתר Msn‏, 15 ביוני 2022
פייטרו פורקה

פייטרו פורקה (באיטלקית: Pietro Forquet;‏ 2 ביולי 1925 – 27 בינואר 2023) היה שחקן ברידג' איטלקי ששיחק בקבוצה הכחולה, איתה הוא זכה 15 פעמים באליפות העולם בברידג' לנבחרות לאומיות. בן זוגו בקבוצה זו היה במרבית המקרים בניטו גארוצו ובמקרים אחרים אאוג'ניו קיאראדיה או גוליילמו סיניסקלקו. ביחד עם בניטו גארוצו כתב את הספר The Italian Blue Team Bridge Book הנחשב על ידי רבים כאוסף הטוב ביותר של חלוקות ברידג' מופלאות. הזוג גארוצו-פורקה נחשב לאחד הזוגות החזקים בתולדות הברידג'. על פי מאמר משנת 1997 ב-Time Magazine, זוג זה הוא כנראה הזוג החזק ביותר בהיסטוריה של הברידג'. הוא השתמש בשלוש שיטות הכרזה שונות מבוססות קלאב: קלאב נפוליטאני, קלאב כחול ו-Precision. פורקה כתב את הספר Bridge With The Blue Team וביחד עם גארוצו את הספר Italian Blue Team Bridge Book. פורקה שנולד וגדל בנאפולי היה בנקאי. הוא היה ידוע בשקט הנפשי שלו במהלך המשחק. דוגמה בולטת לשקט הנפשי שלו הייתה באליפות אירופה ב-1956. בתחרות הגמר מול נבחרת צרפת הגיע פורקה לחוזה של ♠7 הניתן לביצוע. שותפו גוליילמו סיניסקלקו תיקן ל-7NT. היות שהשליטה בסדרת ה-♥ התבססה על חוסר (Void) בסדרה זכו הצרפתים ב-6 לקיחות בסדרה זו. מרבית השחקנים היו מגיבים בכעס כלפי שותפם. פורקה הסתפק באמירה שקטה שכל אחד לפעמים טועה. לטענת מומחים בזכות התנהגותו במקרה זה זכתה איטליה באליפות כי תגובה אחרת הייתה פוגעת בתפקודו של השותף בהמשך התחרות. פורקה נפטר ב-27 בינואר 2023. בניטו גארוצו ג'ורג'ו בלאדונה הקבוצה הכחולה (ברידג') גאייר הלגמו ריקסי מרקוס Pietro Forquet & Benito Garozzo, The Italian Blue Team Bridge Book, Cassell, 1970 Pietro Forquet, Bridge with the Blue Team, Gollanz,1997, ISBN 0-575-06391-2 WBF Entry The Blue Team(1), 8th European Pairs Championship, 21-26 March 1995 Pietro Forquet, Bridge Files ,Count The Opponent's Hands but when you counted them play intelligently Harold Schogger Neapolitan Club, "Pietro Forquet - Interview Intelligence: Operational BI", neapolitanclub.altervista.org
תהיל"ה

תהיל"ה (תשתית הממשלה לעידן האינטרנט), היא המערכת המרכזית של ממשלת ישראל להפצת מידע ממשלתי באינטרנט והגוף המרכזי שמבטיח שירותי גלישה מאובטחים למשרדי הממשלה ולמוסדותיה. מיזם תהיל"ה, הוקם בשנת 1997 במאמץ ממשלתי משותף שהובל על ידי החשב הכללי דאז שי טלמון וסגנו הבכיר איציק כהן מטרת המיזם הייתה לענות על איומים באבטחת המידע של הרשת הממשלתית הפנימית עם חיבורה לאינטרנט, ללא אמצעי בקרה והגנה. למן הקמתה ועד סוף 2009 ניהל בועז דולב את הפרויקט. בינואר 2010 מונה אילן יום טוב למנהל הזמני של הפרויקט. נכון ל-2008, תהיל"ה מכילה חוות שרתים של מאות שרתי מידע. תהיל"ה אחראית להקמתה של תשתית מרכזית של מערכות מידע המבוססת על עיקרון הממשל הזמין, שכוללות בין השאר מערכת לניהול, מילוי והורדת טפסים רשמיים למיניהם ומאפשרת תשלום מקוון. במרץ 2011 קיבלה ממשלת ישראל החלטה להקים את גוף המנמ"ר הממשלתי, ולהכניס את פעילות תהיל"ה תחת ניהולו של גוף זה, יחד עם פעילותו של אגף ממשל זמין, ופעילויות רוחביות נוספות. תהיל"ה אור הירשאוגה, אילן יום-טוב מונה למנהל זמני של אגף ממשל זמין, באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2010 אור הירשאוגה, ד"ר נחמן אורון: ממשל זמין ייצא מידיו של סגן החשכ"ל, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המועצה העליונה לענייני עתיקות של מצרים

המועצה העליונה לענייני עתיקות של מצרים (בערבית: المجلس الأعلى للآثار) הייתה הגוף הבכיר במצרים האחראי על ניהול ואחזקת אתרי העתיקות במדינה ונחשבה לאחד מארגוני העתיקות הוותיקים בעולם. עד ינואר 2011 הייתה המועצה כפופה לשר התרבות. לאחר מכן הפכה למשרד ממשלתי בשם "משרד העתיקות", ביולי 2011 הושב השם ישן והיא המשיכה להיקרא בשם המועצה העליונה לעתיקות, אף שב-2014 שוב הפכה למשרד הממשלתי לענייני עתיקות. המועצה העליונה לעתיקות הייתה אחראית לשימור, הגנה ופיקוח על כל העתיקות בחפירות הארכאולוגיות במצרים. המחלקה הוקמה לראשונה בשנת 1859 כמחלקת העתיקות של משרד התרבות, בשנת 1971 שונה שמה לארגון העתיקות המצרי. ב-1994 על פי צו נשיאותי של חוסני מובארכ, המחלקה הפכה למועצה העליונה לעתיקות. בשנים 2008-2002 הושבו כ-3,000 חפצים גנובים. בשנים 2002-2011 כיהן זאהי חוואס כמזכיר כללי של המועצה העליונה לעתיקות של מצרים. לאחר תחילת ההפיכה במצרים הנשיא מובארק ערך שינויים בממשלה והמועצה העליונה לעתיקות הפכה למשרד ממשלתי וחוואס נשאר שר העתיקות. במרץ 2011 הוא פרש, אך הושב לתפקידו וביולי פוטר, יחד עם מספר שרים בממשלת עיסאם שאראף. בשנים 2013-2014 חזרה לפעילות, אך בהמשך אורגנה כמשרד ממשלתי בשם משרד העתיקות. מנהלי מח' העתיקות (מטעם צרפת) אוגוסט מארייט (1881-1858) גסטון מספרו (1886-1881) אז'ן גרבו (1892-1886) ז'אק דה מורגן (1897-1892) ויקטור לורה (1899-1897) גסטון מספרו (1914-1899) לקאו פייר (1936-1914) דריוטון אטיין (1952-1936) מנהלי מח' העתיקות (מצרים) מוסטפא עאמר (1956-1953) עבאס באיומי (1957-1956) מוחרם כמאל (1959-1957) עבד אל פתאח-הילמי (1959) מוחמד אנואר שוכרי (1964-1960) מוחמד מאהדי (1966-1964) גמאל מוכטאר (1971-1967) ראשי ארגון העתיקות גמאל מוכטאר (1977-1971) מוחמד עבד אל קאדר מוחמד (1978-1977) שהאטה אדם (1981-1978) פואד אל עוראבי (1981) חאדרי אחמד (1988-1982) מוחמד עבד אל-חאלים נור אל-דין (1988) סייד תאופיק (1990-1989) מוחמד איברהים בכר (1993-1990) מזכ"לי המועצה העליונה לעתיקות מוחמד עבד אל-חאלים נור אל-דין (1996-1993) עלי חסן (1997-1996) גבאללה עלי גבאללה (2002-1997) זאהי חוואס (2002 - ינואר 2011) שר המדינה לענייני עתיקות זאהי חוואס (ינואר - יולי 2011) מזכ"ל המועצה העליונה לעתיקות מוחמד עבדל פתח (יולי 2011 - ספטמבר 2011) מוסטפא אמין (ספטמבר 2011 - 2013) מוחמד איברהים (2013 - 2014) אתר האינטרנט הרשמי של המועצה העליונה לענייני עתיקות של מצרים (באנגלית)
כריך חמאת בוטנים, בננה וקותלי חזיר

כריך חמאת בוטנים, בננה וקותלי חזיר (באנגלית: Peanut butter, banana and bacon sandwich), המכונה גם כריך אלביס (Elvis sandwich), הוא כריך המכיל חמאת בוטנים, פרוסות בננה טרייה ורצועות בייקון (קותלי חזיר) מטוגנות. לעיתים מטוגן הכריך כולו בחמאה (בדומה ללחם מטוגן). מתכון זה נודע בשל העובדה שהיה מאכל האהוב ביותר על אלביס פרסלי. אזכורים רבים של כריך זה בספרי הביוגרפיה ובמאמרים שנכתבו על אלביס הביאו לכך שהכריך זוהה עמו ולעיתים נושא את שמו. ספרים אלה מתארים גרסאות שונות של המאכל שאותו הכינה אימו של אלביס לבנה, ובהם הבננות טוגנו בקרמל, ולעיתים הוגש המאכל בלחמנייה הוואית מתוקה. גם ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג ציין כי מאכל זה אהוב עליו ביותר וכי הוא היה רוצה שהכריך יהיה ארוחתו האחרונה. מתכון הכריך באתר mako רוברט סיצמה, הקטסטרופות הקולנריות שהתחבאו במטבחו של אלביס פרסלי דייוויד שיפמן, "הארוחה האחרונה של ראש העיר היא רצחנית", הניו יורק פוסט, 26 ביולי 2008
Fruit Ninja

Fruit Ninja (בתרגום לעברית: "נינג'ת פירות") הוא משחק ארקייד ופעולה מצליח שפותח על ידי החברה Halfbrick Studios ‏לאייפון, לאייפוד טאץ', לאייפד, למכשירי אנדרואיד, לאקסבוקס, למחשב ועוד. המשחק הושק ב-21 באפריל 2010 בחנות האפליקציות של אפל (Appstore) לאייפון ולאייפוד טאץ' בהמשך, עקב ההצלחה הגדולה של משחק שוחררו גרסאות נוספות לאייפד ב-12 ביולי 2010, למכשירים מבוססי אנדרואיד ב-17 בספטמבר 2010 בנוסף המשחק שוחרר גם למערכת ההפעלה Windows Phone 7 בהמשך גם למערכת ההפעלה Bada של סמסונג ולמערכת ההפעלה Symbian. במשחק השחקן יכול לבחור באפשרויות של כמה משחקים - לאחר 3 פסילות הוא נפסל, משחק לדקה, משחק לדקה וחצי ומשחק נגד שחקן שונה. מטרת המשחק היא לחתוך פירות, לדוגמה: אננס, תפוח, לימון, בננה, אבטיח, מלון וכו'. השחקן צריך לצבור כמה שיותר נקודות וכשהוא שובר שיאים הוא גם קונה כל מיני דברים בעזרת סטאר שניתן להשיג רגיל (בכל משחק) למשל: רקעים חדשים חרבות חדשות וכו', המשחק בנוי על סכינים שבעזרתם חותכים פירות ומגיעים לניקוד הגבוה ביותר. למשחק ישנם 3 מצבים: Classic Mode (מצב קלאסי): מצב משחק ללא הגבלת זמן עם 3 פסילות. במצב זה יש פצצות שאם חותכים אותן המשחק נגמר. כאשר מגיעים ל-100, 200, 300 נקודות וכן הלאה או עוברים אותן (מדלגים בגלל בונוס), נוספת פסילה (כך שאם נשארו 2 פסילות כעת נותרו 3), וישנו גם פרי הפיטאיה ששוויו 50 נקודות. Zen Mode (מצב זן): מצב משחק של 90 שניות שבו נזרקים מספר פירות המביאים יותר נקודות אם חותכים אותם בתנועה אחת מהירה. Arcade Mode (מצב ארקייד): מצב משחק שבו יש שלושה סוגי בננות: Frenzy ,Freeze ו-Double Points. במצב זה יש גם פצצות שאם חותכים אותן הן מורידות 10 נקודות. בסוף המשחק נזרק רימון שאותו צריך לחתוך כמה שיותר מהר כדי להגיע לתוצאה הסופית, לאחר התפוצצות הרימון מגיעים הבונוסים. Temple Run Tiny Wings מדיה וקבצים בנושא Fruit Ninja בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Fruit Ninja (באנגלית) Fruit Ninja, ברשת החברתית אקס (טוויטר)