laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גוטייה לארסונר

גוטייה לארסונר (בצרפתית: Gautier Larsonneur; נולד ב-23 בפברואר 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בסנט אטיין. לארסונר נולד בצרפת, ובגיל 11 הצטרף למחלקת הנוער של ברסט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-11 באוגוסט 2017, כששמר על רשת נקייה בתיקו 0–0 של קבוצתו עם גָזֵלֵק אָזַ'אקְסְיוֹ. כבר באותה עונה הפך לשוער הפותח של הקבוצה, וגם בעונה שאחריה הצליח לשמור על מקומו ולסייע לקבוצה להעפיל לליג 1. בעונת 2021/2022 איבד את המקום בהרכב לשוער מרקו ביזוט. מדיה וקבצים בנושא גוטייה לארסונר בוויקישיתוף גוטייה לארסונר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גוטייה לארסונר, באתר Transfermarkt גוטייה לארסונר, באתר Soccerway גוטייה לארסונר, באתר WorldFootball.net גוטייה לארסונר, באתר FootballDatabase.eu "LFP.fr - Ligue de Football Professionnel - Domino's Ligue 2 - Saison 2017/2018 - 3ème journée - Stade Brestois 29 / Gazélec FC Ajaccio". www.lfp.fr. ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גוטייה לארסונר".
קרחון רושריי

קרחון רושריי (באנגלית: Rochray Glacier) הוא קרחון באי ת'רסטון המצוי בסמוך לקצה הצפון-מערבי של ארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 9.3 קילומטרים. הקרחון ממוקם בסמוך ממזרח לגבעת הנדרסין. הקרחון זורם לכיוון דרום, ונשפך במצר פיקוק אל מדף הקרח אבוט. נונאטאק ג'ורדן מפריד בין מוצאו של קרחון רושריי, לבין מוצאו של קרחון קוקס. הקרחון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי), בדצמבר 1946. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שם לוטננט זוטר (Lieutenant (junior grade)) סמיול רושריי (Samuel Rochray), מצי ארצות הברית, שהיה טייס מסוקים על אוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) בפברואר 1960. רושריי ביצע מספר טיסות, במסגרתן התגלו אזורים באי ת'רסטון, שלא התגלו קודם לכן. קרחון רושריי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון רושריי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון רושריי לאתרים סמוכים מזג אוויר נוכחי מעודכן בקרחון רושריי (לרבות זמני שקיעת/זרחית שמש/ירח עדכניים) תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון רושריי נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור קרחון רושריי סטטיסטיקות מזג אוויר עבור קרחון רושריי גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי על נונאטאק ג'ורדן
סנגק

סנגק (בפרסית: سنگک; באזרית: səngək) הוא לחם העשוי מחיטה מלאה ונפוץ במטבח הפרסי. פירוש המילה סאנגק הוא אבן קטנה מכיוון שהוא נאפה על חלוקי נחל קטנות בתנור על חום גבוה. הסנגק דומה בטעמו ללחם הנאן ונהוג לצרוך אותו בתוספת שומשום, קצח או פרג. הלחם מוזכר לא מעט בתרבות האיראנית וקיימת מחלוקת רב שפתית על ההיסטוריה שלה. יש הטוענים שהלחם היה נפוץ באיראן לפני תקופת האסלאם והוזכר כאשר אחד המלכים הסאסנים חלה ורופאו הורה להכין למלך לחם שנאפה על חול. טענה נוספת עלתה ביידי החוקר סייד דאוד רוג'אני שהציג כתובת עתיקה משנת 1062 לספירה בה נכתב על לחם שנאפה על חלוקי נחל חמים. אזכור נוסף מהמאה ה-11 הוא שחיילי הצבא הפרסי נשאו עימם כמות קטנה של חלוקי נחל כדי לבנות תנור סנגאק ובעזרתם יוכלו לאפות לחם. הסנגק נחשב למוצר בפופולרי גם באזרבייג'ן ונהוג לאכול אותו עם קבב טלה, אך לאחר השתלטות ברית המועצות בשנת 1920 הפך לפחות נפוץ. כיום, הסנגק משמש כלחם שולחן לחתונות המוגש עם דבש ושומשום. מדיה וקבצים בנושא סנגק בוויקישיתוף מתכון לחם סנגק פרסי, באתר Cookli מתכון סנגק: איך מכינים לחם שטוח פרסי, באתר Lightups Breads of Iran - Food Reference Bread Article by Annie S. Wesley, www.foodreference.com Sangak bread - Tourism of Persia | Iran tourism, Tourism of Persia, ‏5 בפברואר 2018 (באנגלית) رادیو زمانه | خارج از سیاست | پرسه در متن | «نان‌ سنگک»، ‌بهترین‌ نان‌ دنیا, zamaaneh.com About Sangak, ifood.tv (באנגלית) 8.3 Bread - Chorak, www.azer.com
ז'אן-קווין דוברן

ז'אן-קווין דוברן (בצרפתית: Jean-Kevin Duverne; נולד ב-12 ביולי 1997) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בברסט, בה הוא משמש גם כקפטן. דוברן נולד בפריס, ובגיל 17 הצטרף למחלקת הנוער של לאנס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-5 באוגוסט 2016, בתיקו 2–2 עם טור. מאותו משחק השתלב דוברן בקביעות בהרכב קבוצתו, שדשדשה בליגה הצרפתית השנייה. בספטמבר 2019 רכשה אותו ברסט, העולה הטרייה לליג 1, תמורת 2 מיליון אירו. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-קווין דוברן בוויקישיתוף ז'אן-קווין דוברן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'אן-קווין דוברן, באתר Transfermarkt ז'אן-קווין דוברן, באתר Soccerway ז'אן-קווין דוברן, באתר BDFutbol ז'אן-קווין דוברן, באתר WorldFootball.net ז'אן-קווין דוברן, באתר FootballDatabase.eu Game at Soccerway ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן-קווין דוברן".
ג'יזל סילבר

ג'יזל סילבר (נולדה ב־22 במאי 1976) היא שחקנית ישראלית. נולדה בשם אסנת חכים בשדה נחום לאחר מכן עברה לכרמיאל, וב-1990 בגיל 14 עברה לתל אביב. למדה במגמת המחול בבית הספר לאמנויות תלמה ילין. למדה משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. ב-1996 שיחקה בתפקיד מרכזי בתור ליאת לנקרי בסדרה "הפוך". ב-1997 גילמה את מיצי בסרט הטלוויזיה של גל אוחובסקי ואיתן פוקס "בעל בעל לב" לצד צק ברקמן וסמי הורי, ובסרט הטלוויזיה של איתן גרין "אישה מרציפן" לצד דורית לב ארי. ב-2001 גילמה את שירלי בסרטו של עודד דוידוף "מרס תורכי" לצד אלון אבוטבול, דלית קהן, גל זייד וצחי גראד; והשתתפה בסרטו של איתן ענר "פרצוף של פוקר" לצד סנדרה שדה וששון גבאי כחלק מסדרת סרטי הדרמה עטורת פרסים "שיעור מולדת" שהופקה עבור זכיינית ערוץ 2 רשת. ב-2002 שיחקה בתפקיד מרכזי בתור נילי (היא) בסדרה הקומית "הוא והיא" לצד אמנון וולף. ב-2002 גילמה את חווה בסרטו של אורי ענבר "בית"ר פרובנס" לצד זאב רווח ואיתי תורג'מן. ב-2004 גילמה את אורית תמיר בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה", וגילמה את נגה בסרטו של שי כנות "אהבה קולומביאנית" לצד מילי אביטל ושמיל בן ארי. ב-2005 גילמה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "עולם מושלם"; השתתפה בסדרת הטלוויזיה "כתב פלילי"; ובסרטי הקולנוע "החשוד האחרון" (לצד שמיל בן ארי); וגילמה את תמי גל, בחורה המקבלת תפקיד ראשי בסרט אך חייה דומים יותר מדי לסרט, בסרטם של נמרוד עציון-קורן וסער לחמי "דמיונות". בשנת 2007 החלה לקריין בתוכנית "סייד קיק" של שלישיית הפיג'מות ברדיו 99. באותה שנה נבחרה להוביל את הקמפיין של חברת האיפור "קרליין". בשנת 2017 שיחקה בפרק סיום העונה הרביעית של הסדרה "החברים של נאור". שיחקה בעונה 8 של הסדרה "החיים זה לא הכול".[דרוש מקור] נולדה וגדלה בקיבוץ שדה נחום. בשנת 2007 החליטה להפוך לטבעונית. בשנת 2008 שינתה רשמית את שמה לג'יזל סילבר. ב-2011 עזבה את ישראל ללוס אנג'לס שם בגיל 36 נישאה לרונן ארמוני, איש עסקים בתחום הנדל"ן ובגיל 37 נולד בנם רפאל בניגוד לצפי הרופאים שכמעט ולא נתנו לה סיכוי ללדת. בשנת 2017 נטען במאמר ב"ידיעות אחרונות" כי חכים הייתה חברה בכת מייסודה של חוה גואז, והיא שייעצה לה לשנות את שמה. מדיה וקבצים בנושא ג'יזל סילבר בוויקישיתוף ג'יזל סילבר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ג'יזל סילבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יזל סילבר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'יזל סילבר, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים יובל אברמוביץ', סרטה של ג'יזל סילבר - ראיון מחכים עם אסנת חכים, באתר nrg‏, 16 באוגוסט 2008 גבי בר חיים, או מיי גוד: ג'יזל סילבר (לשעבר אסנת חכים) חזרה ארצה עם מנטרה חדשה, באתר nrg‏, 10 ביולי 2009 גבי בר־חיים, בעזרת השם, באתר ynet, 19 באוגוסט 2016 יובל אברמוביץ', סרטה של ג'יזל סילבר - ראיון מחכים עם אסנת חכים, באתר nrg‏, 16 באוגוסט 2008 גבי בר-חיים, תחקיר: הכת הסודית של המפורסמים נחשפת, באתר ynet, 25 בינואר 2017
גבעת הנדרסין

גבעת הנדרסין או גבעת הנדרסן או גבעת הנדרסון (באנגלית: Hendersin Knob או Henderson Knob) היא גבעה עגולה מכוסה קרח בחלק הדרום - מערבי של האי ת'רסטון, אי המצוי בסמוך לקצה הצפון-מערבי של ארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. הגבעה מתנשאת בין ראשו של קרחון קרפט, לבין ראשו של קרחון רושריי. הגבעה מופתה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי), 1946 – 1947. שמה של הגבעה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הגבעה נקראת על שם האלחוטן ונדל ק. הנדרסין (Wendell K. Hendersin), מצי ארצות הברית, אשר נפל חלל בעת התרסקות מטוס ימי באי ת'רסטון, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) ב-30 בדצמבר 1946. גבעת הנדרסין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית גבעת הנדרסין באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה גבעת הנדרסין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור גבעת הנדרסין מחשבון מרחקים - המרחק מגבעת הנדרסין לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
ברנדן שרדונה

ברנדן שרדונה (בצרפתית: Brendan Chardonnet; נולד ב-22 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בברסט. שרדונה נולד בצרפת, ובצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ברסט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במאי 2013, בהפסד קבוצתו 2–3 לפריז סן-ז'רמן. מאותו משחק החל להשתלב שרדונה מפעם לפעם בהרכב קבוצתו, שדשדשה בליגה הצרפתית השנייה. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לעונה אחת לאפינאל מהליגה השלישית, ושב לברסט בתום העונה. מדיה וקבצים בנושא ברנדן שרדונה בוויקישיתוף ברנדן שרדונה, באתר Transfermarkt ברנדן שרדונה, באתר Soccerway ברנדן שרדונה, באתר BDFutbol ברנדן שרדונה, באתר WorldFootball.net ברנדן שרדונה, באתר FootballDatabase.eu ברנדן שרדונה, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטסלה רודסטר של אילון מאסק

טסלה רודסטר של אילון מאסק היא מכונית ספורט חשמלית ששימשה כמטען הדמה של טיסת המבחן "פאלקון כבד" בפברואר 2018, והפכה מאז ללוויין מלאכותי של השמש. במושב הנהג הוצבה "סטארמן", בובת אדם הלבושה בחליפת חלל (על שם שירו של דייוויד בואי "starman"). המכונית והטיל יוצרו על ידי טסלה ו-SpaceX, שתיהן חברות בראשות אילון מאסק. מודל הרודסטר משנת 2008 הוא בבעלותו האישית של מאסק, ושימש אותו בעבר בחיי היום יום. זו המכונית הראשונה ששוגרה לחלל והקיפה את השמש. המכונית, שהורכבה על השלב השני של הרקטה, צברה מספיק מהירות כדי להימלט מכוח המשיכה של כדור הארץ ולהיכנס למסלול הליוצנטרי אליפטי שחוצה את מסלול מאדים. המסלול מגיע למרחק מרבי מהשמש באפסיד של 1.66 יחידות אסטרונומיות. בתחילת השיוט מחוץ לאטמוספירה של כדור הארץ, וידאו בשידור חי שודר בחזרה למרכז בקרת המשימה למשך מעט יותר מארבע שעות. אנליסטים לפרסום ציינו את תחושת ניהול המותג של מאסק ושימוש במדיה חדשה להחלטתו לשגר טסלה לחלל. מאסק הסביר שהוא רוצה לעורר את הציבור לגבי "האפשרות שמשהו חדש יקרה בחלל" כחלק מחזונו הגדול יותר להפיץ את האנושות לכוכבי לכת אחרים. המכונית בחלל הפכה במהירות לנושא לממים באינטרנט. משטרת מערב אוסטרליה הפיצה תמונה של אקדח מד מהירות מכוון לרודסטר בעודה מעל אוסטרליה. סקודה הפיקה סרטון פארודי על סקודה סופרב שנוסעת ל"מארס", כפר במרכז צרפת, בעל שם זהה לכוכב מאדים. "דונאט מדיה" ניסתה לשגר טסלה מודל X באמצעות בלון לחיזוי מזג אוויר. ToSky, סטארט-אפ רוסי, שיגר לגובה של 20 ק"מ דגם מוקטן של לאדה מתקופת ברית המועצות, הנושאת בובת תצוגה של ראש רוסקוסמוס, דמיטרי רוגוזין. מדיה וקבצים בנושא הטסלה רודסטר של אילון מאסק בוויקישיתוף Elon Musk's Space Tesla Isn't Going to Mars. It's Going Somewhere More Important., Popular Mechanics, ‏2018-02-06 (באנגלית אמריקאית) נבו טרבלסי, ‏ההחזקות של אילון מאסק: מפייפאל ועד טסלה ו-SpaceX, באתר גלובס, 27 באפריל 2022 Harwood, William (8 בפברואר 2017). "'Starman' puts Earth in the rearview mirror". CBS News – via Spaceflight Now. {{cite news}}: (עזרה) Live Views of Starman, סרטון בערוץ "SpaceX", באתר יוטיוב (אורך: 04:13:11) Dave Mosher, Elon Musk explains why he launched a car toward Mars — and the reasons are much bigger than his ego, Business Insider, ‏14 במרץ 2018
רחמן חג'ייב

רחמן ראחים אוגלו חג'ייב (באזרית: Rəhman Xudayət oğlu Hacıyev; נולד ב-25 ביולי 1993) הוא כדורגלן אזרי, המשחק בעמדת הקשר בנפטצ'י באקו ובנבחרת אזרבייג'ן. כבר בגיל צעיר הצטרף חג'ייב לבאקו, והתפרסם בעיקר עקב העובדה שהפך לשחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של הליגה (בגיל 15 ותשעה חודשים) שזוכה באליפות, בעת זכייתה של באקו באליפות הליגה בעונת 2008/2009. בינואר 2014 הושאל לסומגאיט, וביולי 2014 הושאל לגזיאנטפ. בינואר 2015 חתם בנפטצ'י באקו. ב-8 ביולי 2020 הושאל לקשלה. חג'ייב שיחק במדי הנבחרות הצעירות של אזרבייג'ן, וב-17 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת, במשחק נגד מולדובה. באקו אליפות (1): 2008/2009 הגביע האזרי (2): 2009/2010, 2010/2011 רחמן חג'ייב, באתר Transfermarkt רחמן חג'ייב, באתר Soccerway רחמן חג'ייב, באתר WorldFootball.net רחמן חג'ייב, באתר National Football Teams רחמן חג'ייב, באתר FootballDatabase.eu Рахман Гаджиев рассказал о своей карьере и огласил главную цель, www.azerifootball.com "Xoş gəldin, Rəhman!". keshlafc.az (באזרית). Keşla FK. 8 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Азербайджан завершает год победой над Молдовой". azerisport.com/ (ברוסית). Azerisport. 17 בנובמבר 2015. נבדק ב-18 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אגנש קון

אגנש קון (במקור קוהן-כהן, בהונגרית: Kun Ágnes; ברוסית: Агнесса (Агнеш) Кун; נאג'אנד, 21 בינואר 1915 – בודפשט, 19 באוקטובר 1990) הייתה מתרגמת יהודייה-הונגרייה, עורכת, בתם של בלה קון (מנהיג הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) ושל אירן גאל. אגנש קון הייתה אשתו השנייה של המשורר וסופר היהודי-הונגרי אנטל הידאש. ביום נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היא ואמה צעדו לתחנת הרכבת קלנפולד ונסעו ברכבת לאוסטריה ברכבת של קרובי משפחתם של קומסרי העם (למעשה שרי ממשלת הונגריה הסובייטית) של הרפובליקה. משם המשיכה עם אמה לאיטליה. שם נולד אחיה הצעיר, שהפך לרופא מיקלוש קון (1920–1996), שנולד בבולוניה. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 הם נסעו לברית המועצות, שם הצטרפו לראש המשפחה לבלה קון. אגנש נרשמה לאוניברסיטת מוסקבה, שם למדה היסטוריה, ספרות ופילוסופיה, והכירה את הספרות הרוסית. הוא התחתנה עם אנטל הידאש בברית המועצות. אגנש קון החלה את עבודתו הרצינית כמתרגמת בשנות ה-40 של המאה ה-20 תחת השם הבדוי "אנה קרסנובה". היא תרגמה לרוסית את ספרו המפורסם של גזה גארדוני כוכבי אגר, אבל תרגמה גם יצירות מאת שנדור פטפי, ז'יגמונד מוריץ, אנטל הידאש. עבודות התרגום הספרותיות שלה כוללות את העובדה שבתרגומיה של כמה משוררים הונגרים (מיהאי פזקש, מיהאי ורשמארטי, יאנוש אראן, אנדרה אדי, אטילה יוז'ף, מיקלוש רדנוטי) לרוסית היא פנתה לכמה משוררים רוסיים וביקשה מהם "לשפץ" את התרגום שלה לגרסה רוסית איכותית (פסטרנק, צ'וקובסקי, מרטינוב, סמוילוב ועוד). אתגר גדול יותר היו הדרמות צ'ונגור וטינדה של מיהאי ורשמארטי, או הדרמה של אימרה מדאץ' טרגדיית האדם. היא הורשתה לחזור להונגריה בשנת 1959 והייתה אחד ממכיני ציון יובל המאה להולדתו של אביה, בלה קון. מאוחר יותר עבדה בעריכה לדפוס של כמה מכתבי בעלה. Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. ((לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש - אגנש קון) Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה בקטלוג המוזיאון הספרותי פטפי) לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדק מרסל, 1965-1963. הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי. סקסארד, באביץ', 1996. לקסיקון חדש לספרות הונגרית. עורך ראשי. פטר לאסלו. 1994. מדיה וקבצים בנושא אגנש קון בוויקישיתוף אגנש קון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Kun Béláné: Kun Béla. Emlékezések. Bp., 1969, 223. p.
סמל פיטקרן

סמל פיטקרן אומץ ב-4 בנובמבר 1969. הסמל הוא שלט אצולה המציג את העוגן והתנ"ך מהספינה הבאונטי. אלמנטים אלה מזכירים את ההיסטוריה של המתיישבים הראשונים באי - מורדי הבאונטי משנת 1789. במרכז השלט משולש ירוק על רקע פס צהוב ורקע כחול. צבעים אלה מייצגים את האי וחופיו על רקע האוקיינוס השקט. בראש הסמל מופיע פרח של עץ הפורטיה ומריצה המסמלת את החקלאות באי. הסמל מופיע על דגל פיטקרן ועל דגל מושל האי. גלריית סמלי הממלכה המאוחדת מדיה וקבצים בנושא סמל פיטקרן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קופה אמריקה 1921

טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1921 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1921) נערך בארגנטינה והיה הטורניר החמישי של הקופה אמריקה. בטורניר השתתפו 4 נבחרות, ונבחרת ארגנטינה זכתה בפעם הראשונה בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. צ'ילה גם הוזמנה לשחק בטורניר אך פרשה עקב בעיות פנימיות בנבחרת. הטורניר כולו נערך באצטדיון ספורטיבו באראקאס בבואנוס איירס ומספר המושבים היה 30,000. הטורניר נערך באוקטובר 1921. היו ציפיות גדולות לקראת המשחק בין ארגנטינה המארחת לאורוגוואי. סבסטיאן גארסיה, נשיא ליגה רוזרינה דב פוטבול, סידר שמי שהגיע לצפות במשחק שבבואנוס איירס מהעיר רוסאריו מחיר הכרטיסים ירד. קרוב ל-3,000 איש מרוסאריו הגיעו לתמוך בנבחרתם שכללה את השחקנים חוליו ליבונטי, סראפו, אדולפו סלי ופלורינדו ברזוטי. הרכבת יצאה בשעה 6 בבוקר, חוזה לרוסאריו בשעה 18:00. בכדי להוריד לחץ מהשחקנים, מנהלי ארגנטינה נשאו אותם למחנה אימונים בטיגר שבמחוז בואנוס איירס. בוקצ'ה, דיג ומוזיקה היו חלק מהפעילויות במהלך שהותם שם. ביום שישי שלפני משחק הסיום בטורניר, בעוד ששחקני אורוגוואי שיחקו כדורסל במחנה שלהם בוויסנטה לופס, העבירו מנהלי ארגנטינה את השחקנים שלהם מטיגר למלון במרכז העיר של בואנוס איירס, שם הם היו תחת פיקוח קפדני. אף אחד לא היה יכול לברוח משם, על אף שצמד הזמרים קרלוס גרדל וחוסה ראזאנו הופיעו בתיאטרון אסמרלה, לא רחוק מהמלון. ארגנטינה ניצחה את כל משחקיה וזכתה בטורניר, שהיה גם לתואר הרשמי הראשון שלה. חלוצה חוליו ליבונטי זכה בתואר הכובש המצטיין עם שלושה שערים, ואילו שוערה אמריקו טסוריירה נבחר לשחקן המצטיין. 3 שערים ארגנטינה חוליו ליבונטי 2 שערים ברזיל מצ'דו אורוגוואי אנחל רומאנו מדיה וקבצים בנושא קופה אמריקה 1921 בוויקישיתוף נתונים על קופה אמריקה 1921 קופה אמריקה 1921 בארכיון RSSSF
מייגן ג'נדריק

מייגן מ. ג'נדריק-קוואן (באנגלית: Megan M. Jendrick-Quann; נולדה ב-15 בינואר 1984) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית (סידני 2000) במשחה ל-100 מטר חזה וסגנית אלופת העולם (מלבורן 2007) במשחה ל-200 מטר חזה. במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-13 תוארי אליפות ארצות הברית, קבעה 4 שיאי עולם ו-27 שיאי ארצות הברית. באליפות ארצות הברית שנערכה בכלוביס, קליפורניה בשנת 1998 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני 1999 זכתה ג'נדריק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:03.09 דקות, לפני אוסטרליה (4:05.74 דקות) ויפן (4:07.14 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.54 דקות, אחרי שיאנית העולם פני היינס מדרום אפריקה (1:07.08 דקות) ולפני בת ארצה כריסטי קאוול (1:08.56 דקות). באולימפיאדת סידני (2000) זכתה ג'נדריק בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.05 דקות, לפני לייזל ג'ונס מאוסטרליה (1:07.49 דקות) והאלופה היוצאת פני היינס (1:07.55 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברברה בדפורד, ג'ני תומפסון ודארה טורס בשיא עולם חדש של 3:58.30 דקות, לפני אוסטרליה (4:01.59 דקות) ויפן (4:04.16 דקות). באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ב-2001 היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם נטלי קוגלין, מרי דסנזה וארין פניקס בתוצאה של 4:01.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 4:01.50 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (4:02.53 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.55 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.80 דקות. באוניברסיאדה שנערכה באיזמיר, טורקיה בשנת 2005 היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה ב’וצאה של 30.88 שניות, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.20 דקות, לפני בת ארצה רבקה סוני (1:08.77 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:07.00 דקות). באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה 2006 זכתה ג'נדריק במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.58 דקות, אחרי בת ארצה טרה קירק (1:07.56 דקות) ולפני שרה קסוליס מאוסטרליה (1:08.12 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.98 דקות באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה במרץ 2007 היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה ביחד עם קירסטי בלפור בריטניה בתוצאה של 2:25.94 דקות, אחרי לייזל ג'ונס (2:21.84 דקות). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. ג'נדריק נשואה לסופר האמריקאי נייתן ג'נדריק. לזוג שני ילדים בן, דית'ן (2011), ובת, סידני (2014). מדיה וקבצים בנושא מייגן ג'נדריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייגן ג'נדריק (באנגלית) מייגן ג'נדריק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מייגן ג'נדריק, באתר olympedia.org מייגן ג'נדריק, באתר Swimrankings
אלכסנדר ארקטוב

אלכסנדר ארקטוב (1888 – 1961;‏ Могилевский, Александр Аркадьев) היה מבקר תיאטרון, תסריטאי ובמאי קולנוע יהודי. אחד מבמאים הבולטים של קולנוע אילם וממקימי מערך תעמולה סוביטית בקולנוע. אלכסנדר ארקטוב נולד בשנת 1888 ברצ'יצה, האימפריה הרוסית. ארקטוב החל את דרכו כמבקר תיאטרון ועיתונאי. משנת 1910 עבד כתסריטאי ומשנת 1912 התחיל גם לביים סרטים על חיי יהודים בתחום המושב. בשנת 1910 כתב ארקטוב את התסריט הראשון לסרט העלילתי המקורי הראשון של הקולנוע היהודי אשר צולם על ידי הבמאים הצרפתיים מטרום וגנזן. היה זה סרט מלודרמה המבוסס על עלילת השיר העממי היהודי הפופולרי "לחיים". הסרט הוצג בבתי קולנוע רבים ברוסיה. בשנת 1911 כתב תסריט לסרט בשם "הכינור" המבוסס על סיפור מאת הרצמן. בשנת 1912 ארקטוב כתב שני תסריטים וגם ביים לראשונה שני סרטים, "אל נקמה" ו"רייצ'ל". בשנת 1913 ארקטוב ביים את הסרט "הצרות של שרה" שנחשב לאחד משיאי הסרטים היהודיים. עם הופעה זו החלה עליית הקריירה של איוון מוז'וחין. ארקטוב הצליח להעביר בסרט את הידע שלו על הפרטים היומיומיים של חיי העיר הקטנה. הסרט זכה להצלחה גדולה, אבל לא בקרב יהודים בתחום המושב. כל הסרטים שביים ארקטוב עד למהפכת אוקטובר ברוסיה מתמקדים בסיטואציות דרמטיות של החיים הפנימיים של הקהילה היהודית בתחום המושב, בהתנגשויות שנגרמו על ידי החוקים והמסורת היהודית. העלילות שיקפו את עמדתו של חלק משמעותי מהנוער היהודי, שעזב את תחום המושב, קיבל השכלה חילונית באוניברסיטאות ולאחר מכן התבולל. בשנים 1917–1918 ביים ארבעה סרטים עבור אולפני הסרטים "מזרח" בעיר אודסה. נושאי הסרטים האלה היו שונים. הם התמקדו בדיכוי והשפלה שתושבי תחום המושב חוו תחת שלטון הצאר. הצגת סרטים אלה עד 1917 הייתה בלתי אפשרית עקב הצנזורה. סרטו היהודי האחרון של ארקטוב "רוצה להיות רוטשילד" מבוסס על אחד המונולוגים המפורסמים של שלום עליכם בשם "לו הייתי רוטשילד". בשנים 1918–1920 היה ארקטוב אחד ממקימי מערך התעמולה הסוביטית בקולנוע. ארקטוב התאכזב מהר מממשל הסובייטי ופנה לשר התרבות הקומיסר לונצ'רסקי בבקשה לנסוע אל מחוץ לברית המועצות. ב 1921 נשלח במסגרת עבודתו לאוסטריה ולא חזר יותר לברית המועצות. באוסטריה ביים ב 1921 סרט היסטורי "ז'אן טורוט". בשנת 1923 ארקטוב עבד ככתב של "המסך הסובייטי" באנגליה ובשנת 1924 היגר לארצות הברית, שם הקים סטודיו לצילום. בזמן מלחמת העולם השנייה ביים סרטים חינוכיים עבור צבא ארצות הברית. ב 1945 הקים אולפן סרטים בהוליווד בו צילם סרטים בנושא דת עבור קהל צעיר. הרצה באוניברסיטת קליפורניה. אלכסנדר ארקטוב נפטר ב 1961 בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. 1910 - "לחיים" 1911 - "כינור" (דרמה מהחיים היהודיים המבוססת על סיפורו מאת הרצמן) (לא נשמר) 1912 - "אל נקמות" (מבוסס על המחזה אל נקמות של שלום אש) 1912 - "רייצ'ל" 1913 - "הצרות של שרה" (העלילה בנויה על המנהג לדרוש גט לבני זוג נטולי ילדים) 1914 - "וולגרי" (דרמה יומיומית מחייהם של סוחרי הוולגה) (לא נשמר במלואו) 1915 - "קתרינה הרוצחת" (עיבוד של סיפור "ליידי מקבת 'ממחוז מצנסק" מאת לסקוב) (לא נשמר) 1915 - "החרציות דעכו מזמן בגן" (דרמה סנטימנטלית עם עלילה פלילית פיקטיבית) (לא נשמר) 1917 - "תשפטו, אנשים" (מבוסס על סיפורו של י"ל פרץ בשם "הלוחות שבורים") 1917 - "רוצה להיות רוטשילד" (עיבוד הסיפור של שלום עליכם) 1920 - "שני עולמות" 1921 - "ז'אן טורוט" (אוסטריה) Еврейская тема в кинематографе Российской империи, СССР, России, СНГ и Балтии (1909—2009), Харьков: Скорпион П-ЛТД, 2013, עמ' 628. (ברוסית) אלכסנדר ארקטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ריאל תימני

ריאל תימני (ערבית: ريال يمني) הוא המטבע הרשמי של תימן. יש מטבעות של 1,5,10 ו-20 ריאל ובשטרות כסף משתמשים ב-20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 ריאל. הבנק המרכזי של תימן מנפיק את המטבעות והשטרות. בעקבות מלחמת האזרחים בתימן נוצר פיצול בריאל התימני, כאשר רק שטרות שהודפסו עד שנת 2016 ניתנים לשימוש בשטחים בשליטת החות'ים. כתוצאה מכך, שטרות ריאל תימני שהודפסו לאחר שנת 2016 נסחרים כיום לפי שער חליפין נמוך יותר מאשר שטרות ישנים. פילס ריאל 1 (פנים וגב) 5 ריאל (פנים וגב) 10 פילס ריאל 1 (פנים וגב) 5 ריאל (פנים וגב) 10 ריאל מדיה וקבצים בנושא ריאל תימני בוויקישיתוף מלחמה מוניטארית בתימן, בבלוג תועלת שולית (31 בינואר 2022) ריאל תימני, באתר XE (באנגלית) ספר העובדות העולמי, 2010 מלחמה מוניטארית בתימן | תועלת שולית ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.