laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ני טאטל הוברט

אסתר ג'יין "ג'ני" הוברט לבית טאטל (באנגלית: Esther Jane "Jennie" Hobart‏; 30 באפריל 1849 – 8 בינואר 1941) הייתה אשתו של גארט הוברט, סגן נשיא ארצות הברית בשנים הראשונות של נשיאותו של ויליאם מקינלי. היא שימשה כגברת השנייה של ארצות הברית משנת 1897 ועד מותו של בעלה ב-1899, והייתה פילנתרופית ופעילה קהילתית בניו ג'רזי. הוברט שימשה לעיתים קרובות כמארחת הבית הלבן מכיוון שהגברת הראשונה, אידה סקסטון מקינלי, סבלה מאפילפסיה ומחלות כרוניות אחרות. הוברט נולדה ב-30 באפריל 1849 בפטרסון, ניו ג'רזי, שם גם גדלה, והייתה בתם של עורך הדין הבולט סוקרטס טאטל ואשתו, ג'יין וינטרס. אמה נפטרה זמן קצר לאחר הלידה, והותירה את גידולה על ידי אמה החורגת, אליזבת וילר טאטל. היא נישאה לגארט הוברט בפטרסון ב-21 ביולי 1869, בתחילת דרכו כעורך דין ופוליטיקאי. נולדו להם ארבעה ילדים, שניים מהם מתו בילדותם. השניים האחרים היו גארט הבן ופאני, שמתה ב-1895. בשנת 1896, גארט הוברט נבחר לסגן נשיא ארצות הברית לצד ויליאם מקינלי, והמשפחה עברה לוושינגטון הבירה. בתור הגברת השנייה של ארצות הברית, הוברט שימשה לעיתים קרובות כמארחת הבית הלבן מכיוון שהגברת הראשונה, אידה סקסטון מקינלי, סבלה מאפילפסיה ו מחלות כרוניות אחרות. סגן הנשיא הוברט מת מאי-ספיקת לב ב-21 בנובמבר 1899. לאחר מותו, היא חזרה לפטרסון והתערבה בענייני הקהילה. היא הייתה חברה קרובה של גברת מקינלי ומיהרה לבאפלו, ניו יורק, להציע את תמיכתה כשהנשיא מקינלי נרצח בספטמבר 1901. במהלך תנועת זכות הבחירה לנשים האמריקנית, הוברט מיקמה את עצמה כאנטי סופרג'יסטית באופן מוחלט. היא ארגנה את אגודת ניו ג'רזי המתנגדת לבחירה לנשים וקיימה פגישות קבועות. הוברט מתה מדלקת ריאות ב-8 בינואר 1941 בהלדון, ניו ג'רזי, שם התגוררה בחווה של בנה, ונקברה בבית הקברות סידר לאן בפטרסון, ניו ג'רזי. כאשר משפחת מקינלי עברה לגור בבית הלבן לאחר השבעתו של הנשיא מקינלי, משפחת הוברט שכרה אחוזה מעבר לכיכר שזכתה לכינוי "הבית הלבן הקטן", רשמית בית בנג'מין אוגל טיילו. הוברט הייתה מבקרת מדי יום את אידה מקינלי שאיתה חלקה ידידות קרובה, ולעיתים קרובות ממלאת את תפקידה. בריאותה הגרועה של גברת מקינלי במהלך השנתיים הראשונות לממשלתו של מקינלי הובילה לכך שהוברט השתלטה על תפקידים רבים השמורים בדרך כלל לגברת הראשונה. הנשיא מקינלי היה משתמש באות שנקבע מראש של החזקת עיתון לפני הוברט כאשר גברת מקינלי עמדה להתעלף, והתריע לה להשתלט על אירוח האורחים. מדיה וקבצים בנושא ג'ני טאטל הוברט בוויקישיתוף ג'ני טאטל הוברט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Second Spouses". WHHA (en-US) (באנגלית). נבדק ב-2023-10-10. "McKinley Writes to the Widow of His Vice President and Dear Friend, Mrs. Hobart". Shapell (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-10-10.
אגום השלישי

אגום השלישי היה מלך בבל מהשושלת הכשית, באמצע המאה ה-15 לפני הספירה, בנו של כשתיליאש השלישי. באופן ספקולטיבי, ייתכן והוא המלך ה-13 בשושלת הכשית, אמנם ברשימת מלכים זו קיים חֶסֶר, שקיים גם ברשימת המלכים האשורית. נראה שהיה מממשיכי דרכו של בורנבוריאש הראשון, מכיוון שהוא מוזכר ב"דברי ימי המלכים הראשונים" לאחר בנו אולם-בוריאש. אף ששם לא נזכר לצד שמו תואר מלכות, אין להוכיח מכך שלא היה מלך, כיון שמקור זה אינו עקבי בעניין זה, ואכן מתואר שם שהוא הזעיק את צבאו "אומנשו-אידקמה". ידוע עליו מעט מאוד. ההתייחסות הבבלית היחידה אליו היא ב"דברי ימי המלכים הראשונים", על גדוד שהוביל נגד "ארץ הים" דרומית לבבל, בשנת 1465 לפנה"ס בערך. פלישתו באה על רקע פלישת דודו אולם-בוריאש, עליו מסופר באותו חיבור שורות מספר לפני כן, שכבש מחוז זה ומינה את עצמו ל"אדון הארץ". לא ידוע האם נלחם בממלכה כשית יריבה, מחוז מרדן או שושלת "ארץ הים" החדשה. לכאורה הוא כבש את העיר "דור אנליל" שאינה מוכרת ממקורות אחרים ושלט על כל דרום מסופוטמיה. החפירה שערכה Béatrice André-Salvini (1995) בבחריין, דילמון העתיקה, העלתה כ-50 לוחות שחלקם מתוארכים לאגום השלישי, שהשנים ה-3 וה-4 שלהם מעידות בתאריכים של טקסטים שנמצאו באזור קלעת. -בחריין, כאשר ייתכן שהשלטון הקאסיטי השתרע על האי. הוצע כי בהמשך להצלחותיו בכיבוש ים סילנד, הוא חצה לבחריין, בנה ארמון חדש והקים ביורוקרטיה מקומית, ובשנים השלישית והרביעית שלו החלו מסמכים מינהליים לתארך לתקופת שלטונו. מתעוררת בעיה בתיאוריה זו עקב נוסחת התאריך. המלכים המאוחרים קדאשמן-ארבה הראשון וקוריגאלצו הראשון לכל אחד מהם יש טקסטים המתוארכים בסגנון הארכאי "שם השנה" ולא עד יורשיהם, Kadašman-Enlil I ו־Burna-Buriaš II, שנות המלוכה נמנות מאז עלייתו של מלך. רשום A-gu-um בכרוניקה של מלכים מוקדמים. Kingslist A, לוח BM 33332 במוזיאון הבריטי. Kinglist A.117, Assur 14616c, ב-Istanbul Arkeoloji Műzeleri. Chronicle of Early Kings (ABC 20) לוח BM 96152 במוזיאון הבריטי, עותק B, שורות 16 עד 18. Leonhard Sassmannshausen (2004). "כרונולוגיה בבלית של המחצית השנייה של האלף השני לפני הספירה". בתוך ח' רעב ור' פרוזינסקי (עורך). עידן האפל של מסופוטמיה נבדק מחדש (PDF) . וינה: Verlag Der Österreichische Akademie der Wissenschaften. עמ' 157–177. JA Brinkman (1976). "אגום". חומרים לחקר ההיסטוריה של קסיית, כרך I (MSKH I) . המכון המזרחי של אוניברסיטת שיקגו. עמ' 98–99. JA Brinkman (יולי 1972). "יחסי חוץ של בבל מ-1600 עד 625 לפני הספירה: העדות התיעודית". כתב העת האמריקאי לארכאולוגיה . 76 (3): 271–281. IES Edwards, עורך. (1978). ההיסטוריה העתיקה של קיימברידג' . הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ע. 433. Niek Veldhuis (2000). "תרגילי קאסיטי: תמציות ספרותיות ולקסיקליות". Journal of Cuneiform Studies (52): 67–94. DT Potts (אפריל 2006). "אלאמיטים וקסיטים במפרץ הפרסי". כתב עת ללימודי המזרח הקרוב . 65 (2): 111–119. doi: 10.1086/504986 לדוגמה, חודש אג'ארו, היום ה-19, השנה הרביעית לאגום, בטאבלט QA94-49, תיעוד של משלוח תבלינים, שומשום וכמון שחור. לוח נ"י 3199: "השנה כדשמן-חרבה, המלך, חפר את תעלת דיניקטום; לוח D85: "היום ה-19 של סאבאטו, השנה שבה בנה קוריגלצו את האקוריג'יברה".
טרמיט פורמוסי

טרמיט פורמוסי או טרמיט פורמוסני (שם מדעי: Coptotermes formosanus) הוא סוג של טרמיט שמקורו בדרום סין ואשר היגר לטאיוואן, יפן, דרום אפריקה, סרי לנקה, ארצות הברית כשהוא נישא על גבי משלוחי עץ. שייך לקבוצת הטרמיטים שוכני הקרקע. מקור שמו של הטרמיט הפורמוסי בשם הקולוניה הספרדית שהתקיימה בצפון טאיוואן פורמוסה הספרדית.[דרוש מקור] אורכו של הפרט המכונף כ-12–15 מ"מ, צבעו חום בהיר, מחושיו ישרים. ארבעת כנפיו שוות באורכן וארוכות בהרבה מבטנו, ללא היצרון בין החזה לבטו. לחיילים של הטרמיט הפורמוסי יש רקש אליפטי בצבע חום-כתמתם, לסת מעוגלת וגוף לבנבן. הם מראים תוקפנות כלפי כל חפץ שמתקרב ועשויים להפריש נוזל לבן מפתח בראשם. הטרמיט הפורמוסי הוא חרק חברתי החי בקהילות גדולות ובקינים תת-קרקעיים. מקנן בסביבה לחה ובה מזון עשיר בתאית. גודל המושבות של הטרמיט הפורמוסי מגיע למיליוני פרטים, כשמושבה אחת יכולה לכלול מעל 70 אלף פרטים בעלי יכולת התרבות בשנה. בניגוד לרוב מיני הטרמיטים שוכני הקרקע שלהם קן אחד בלבד קרוב לפני השטח, הטרמיט הפורמוסי מקים קן ראשי עמוק בקרקע ומספר קני משנה שיכולים להיות ממוקמים בתוך עצים, שורשים וקירות בתים, ואשר יכולים להתנתק מהקן הראשי ולתפקד כקנים עצמאיים. המושבה מחפשת מזון עד מרחק של כמאה מטרים מהקן הטרמיט הפורמוסי מותיר אחריו במהלך פעילותו תעלות בוץ בקוטר 0.5-1 ס"מ. אצל הטרמיט הפורמוסי כ-15-25% מהפרטים בקן הם חיילים הפועלים להגן על הקן ותוקפים פולשים (זאת לעומת 1-3% בקרב מיני טרמיטים מקומיים בישראל). מעוף הכלולות של הטרמיט הפורמוסי בישראל מתרחש על פי רוב בחודשי האביב או הקיץ, בימים חמים ללא רוחות. הטרמיט הפורמוסי הוא סוג הטרמיט המסב את הנזק הכלכלי הגדול בעולם. המושבות עשויות לגרום להרס למבנים, למתקני עץ, ואף לעצים חיים. בישראל הוא מהווה מין פולש הדוחק מיני טרמיטים מקומיים. בעל יכולת חדירה גם לשכבות חומרים כגון פלסטיק, גומי, בטון ומתכות רכות, ועל כן נוטה לפגוע גם בצנרת ובתשתיות חשמל וטלפון תת-קרקעיות. הטרמיט הפורמוסי מכונה לעיתים 'טרמיט-על' בשל מושבותיו הגדולות והנזק שביכולתן להסב. הדברת הטרמיט הפורמסי מתבססת על פתיונות מורעלים בעלי פעילות מושהית המכילים מעכבי כיטין (IRG), המפוזרים בדרך כלל בתחנות האכלה. הרעיון מאחורי שיטה זו הוא שהפיתיון המורעל מועבר על ידי הפועלים אל תוך המושבה. המין זוהה לראשונה בישראל ביולי 2019 על ידי תומר לו, מומחה לטרמיטים, בפתח תקווה. באוקטובר 202 זוהה בפתח תקווה ובסביבתה גם על ידי אגף מזיקים והדברה במשרד להגנת הסביבה. ביוני 2021, בזכות היענות הציבור לקריאת המשרד להגנת הסביבה לדווח על מקרי טרמיטים נוספים, זוהו אזורים חדשים נגועים ביישובים הסמוכים לפתח תקווה, גבעת השלושה, נחלים ונופך. מדיה וקבצים בנושא טרמיט פורמוסי בוויקישיתוף טרמיט פורמוסי, באתר ITIS (באנגלית) טרמיט פורמוסי, באתר NCBI (באנגלית) טרמיט פורמוסי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרמיט פורמוסי, באתר GBIF (באנגלית) טרמיט העל הפורמוסי - הפולשים - מינים פולשים בישראל, באתר הפולשים - מינים פולשים בישראל, ‏8 בינואר 2017 הטרמיט הפורמוסי באתר המשרד להגנת הסביבה common name: Formosan subterranean termite באתר entnemdept.ufl.edu בימים האחרונים התקבלו דיווחים כי נצפו מעופי טרמיטים בודדים באזורים שונים בעיר פתח תקווה באתר המשרד להגנת הסביבה אילנה קוריאל, הטרמיט "המזיק ביותר בעולם" התגלה בפתח תקווה, באתר ynet, 23 בספטמבר 2020 פלישת טרמיט העל הפורמוסי לישראל - ממצאים ראשוניים ואסטרטגיה של המשרד להגנת הסביבה באתר קק"ל נעה פישר, טרמיט העל-הפורמוסי התגלה לראשונה מחוץ לפתח תקווה, באתר ynet, 29 ביוני 2021
לטישה סטיבנסון

לטישה גרין סטיבנסון לבית גרין (באנגלית: Letitia Green Stevenson;‏ 8 בינואר 1843 – 25 בדצמבר 1913) הייתה אשתו של סגן הנשיא עדלי א. סטיבנסון הראשון, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית מ-1893 עד 1897. לטישה גרין נולדה ב-8 בינואר 1843 באלגני, פנסילבניה, והייתה בתם של הכומר הפרסביטריאני לואיס וו. גרין (1806–1863), שהיה ראש סנטר קולג' בדנוויל, קנטקי, ומרי פיצ'י פריי, צאצאית של המודד וההרפתקן ג'ושוע פריי. היא התחנכה ב-Walnut Hill Female Institute בלקסינגטון, קנטקי, ובבית ספר ליד פארק גראמרסי בניו יורק. עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-1861, היא חזרה ללקסינגטון. לאחר שאביה נפטר בשנה שלאחר מכן, עברה גרין עם אמה צפונה לצ'נואה, אילינוי, שם התגוררה אחותה, ג'וליה גרין סקוט. שם, היא פגשה וחיזרה אחרי עדלי יואינג סטיבנסון, בוגר סנטר קולג'. הזוג התחתן בביתה של ג'וליה ב-22 בדצמבר 1866. בני הזוג סטיבנסון עברו לגור בבית בבלומינגטון הסמוכה בשנת 1869, זמן קצר לאחר לידת ילדם הראשון, לואיס, שנקרא כך על שם אביה. הם תכננו בקפידה את משפחתם בעידן לפני שזה היה נפוץ או מקובל בציבור. לטישה קיימה את משק הבית בהיעדרו התכוף של בעלה. הבת מרי, שכונתה "בסי", הייתה חולה בילדותה ולבסוף נכנעה לשחפת ב-1895. לואיס גם אושפז לעיתים קרובות בבית חולים עקב סיבוכים מפציעה שנגרמה במהלך ציד. סטיבנסון נסעה עם בנה לסניטריומים ברחבי האזור. בסופו של דבר, אחריותו של סטיבנסון דעכה כאשר לואיס התחתן והבנות ג'וליה ולטיליה עזבו לפנימייה. לאחר מינוי פוליטי ב-1884 אשר הוביל למעבר לוושינגטון הבירה, סטיבנסון הפנתה את מרצה לתנועת זכויות הנשים המתעוררת. כאשר עדלי היה מועמד לסגן נשיא ארצות הברית ב-1892, במהלך הבחירות לנשיאות לצד גרובר קליבלנד, לטישה פעלה מטעמו. סטיבנסון כבר הייתה רגילה לדבר בציבור דרך הנהגת מועדוני הנשים של בלומינגטון, ודיברה בשם בעלה, במיוחד בהתנגדות לחוק הלודג'. היא גם כתבה בדרך כלל מכתב אישור לתקשורת המקומית לאחר קמפיין בעיר. לואיס סטיבנסון הפך למזכיר המדינה של אילינוי ואביו של מושל אילינוי ושל המועמד לנשיאות בשנים 1952 ו-1956 עדלי סטיבנסון. הנין שלהם, עדלי יואינג סטיבנסון השלישי, היה סנאטור אמריקאי מאילינוי מ-1970 עד 1981 ומועמד לא מוצלח למושל אילינוי ב-1982 וב-1986. היא סבלה משגרון חמור ומכאבי ראש ממיגרנות שלעיתים קרובות אילצו אותה ללבוש סדי רגליים. אף על פי כן, היא תוארה כ"מתבוננת ושופטת חריפה של אנשים, ומארחת מקסימה". היא עזרה להקים את בנות המהפכה האמריקנית כדי לנסות לרפא את המחלוקות בין צפון לדרום לאחר מלחמת האזרחים וירשה את גברת קרוליין הריסון כנשיאת הארגון. היא מתה בביתה בבלומינגטון, אילינוי ביום חג המולד בגיל 70 בשנת 1913. מדיה וקבצים בנושא לטישה סטיבנסון בוויקישיתוף לטישה סטיבנסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "VP Adlai Stevenson". 30 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "MRS. A.E. STEVENSON DIES.; Wife of ex-Vice President and ex-President General of D.A.R." (PDF). The New York Times. 1913-12-26. נבדק ב-2009-02-19.
זמן אלול (אלבום)

זמן אלול הוא אלבומו הרביעי של הזמר-יוצר החרדי-ישראלי נפתלי קמפה שיצא לאור בשנת 2022 בהפקתם המוזיקלית של אלי קליין ואיצי ברי. באוגוסט 2022 הוציא קמפה את אלבום האולפן הרביעי שלו - 'זמן אלול', בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי. האלבום כולל 12 רצועות ובהם גרסאות כיסוי לשירים מתוך התפילות לחודש אלול ולימים הנוראים, ולשירים מסורתיים לימים אלו. שמו של האלבום, 'זמן אלול', הוא הכינוי בעולם הישיבות לתקופה שבין ראש חודש אלול למוצאי יום כיפור. כדי ליצור אוירה של קומזיץ, האלבום הוקלט בליווי מקהלה. מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב באתר כיכר השבת כי ”האלבום החדש של נפתלי קמפה, "זמן אלול", הוא פס קול נפלא ומדויק של הימים הנוראים, קומזיץ כיפי עם מיטב הלהיטים בביצוע זורם, "פשוט" וכיפי להאזנה... מדובר באלבום שפשוט יכניס אתכם לאווירה של הימים הנוראים בצורה הטובה ביותר, ישר ולעניין, בלי משחקים, בלי שטיקים ועם המון נשמה ולב”. זמן אלול באתר הרשמי של נפתלי קמפה "זמן אלול": אלבום קומזיץ חדש לנפתלי קמפה, באתר קול חי מיוזיק א-ל-ו-ל: אלבום קומזיץ חדש של נפתלי קמפה, באתר המחדש, ‏15 באוגוסט 2022 נתנאל לייפר, זמן אלול: זה האלבום לפתוח איתו א.., באתר כיכר השבת, ‏2022-09-01
פיגוע הירי בצומת מחולה (2024)

פיגוע הירי בצומת מחולה היה פיגוע ירי שהתרחש ב-11 באוגוסט 2024 על ידי מחבלים פלסטינים מארגון הטרור חמאס. בפיגוע נרצח ישראלי אחד ונפצע ישראלי נוסף באופן בינוני. מבצעי הפיגוע נמלטו. זהו פיגוע הירי השני שמתרחש בצומת, לאחר פיגוע ירי שהתרחש במקום ב-2001. שני מחבלים ירו שמונה כדורים לפחות לעבר שני כלי רכב בכביש 90 ממערב למזרח. הפצוע האנוש המשיך בנסיעה עד היישוב רותם, שם צוותי הצלה קבעו את מותו. נהג הרכב השני, שנפצע באורח ביוני, המשיך בנסיעה לכיוון מחולה. המחבלים נמלטו מהזירה. כוחות צה"ל פתחו במרדף אחר המחבלים, חסמו צירים וביצעו סריקות נרחבות במרחב. כוחות מיוחדים מיחידת דובדבן, יחידת מרעול, יחידת תגובה מהירה, ויחידה 636 הוקפצו למרחב. על פי דיווחים פלסטינים כוחות צה"ל החלו לפעול בכפרים כרדלה וברדלה שבצפון הבקעה. מסוק של מד"א הטיס את הפצוע באורח בינוני לבית החולים רמב"ם כשהוא סובל בפלג גופו התחתון. הנרצח בפיגוע הוא יהונתן דויטש מבית שאן, היה מאורס לנכדתו של ד"ר אלי שוסהיים ראש אגודת אפרת. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע. הפיגוע בצומת מחולה (1993) פיגוע הירי בצומת מחולה (2001) מדיה וקבצים בנושא פיגוע הירי בצומת מחולה בוויקישיתוף כרמל דנגור איתי בלומנטל, פיגוע ירי בבקעה: גבר כבן 20 נרצח, אזרח נוסף נפצע בינוני, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 באוגוסט 2024 ציפורה סימן טוב, פיגוע ירי בצומת מחולה שבבקעה: שני פצועים, אחד במצב אנוש, באתר עכשיו 14, 11 באוגוסט 2024 ישי אלמקייס, ‏הרוג ופצוע בפיגוע ירי בצומת מחולה, בעיתון מקור ראשון, 11 באוגוסט 2024 לי עייש, ינון שלום יתח, פיגוע ירי בבקעת הירדן: פצוע אנוש ופצוע במצב קל-בינוני; המחבל נמלט, באתר i24news, ‏11 באוגוסט 2024 אלישע בן קימון, הפצוע דיווח על הירי, יהונתן שנרצח אותר במרחק כ-250 מטרים | שלב אחר שלב, באתר ynet, 11 באוגוסט 2024 אורן דגן, ‏חמאס קיבל אחריות על הפיגוע בבקעת הירדן, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 11 באוגוסט 2024
כמלאך

כמלאך הוא אלבומו השלישי של הזמר-יוצר החרדי-ישראלי נפתלי קמפה שיצא לאור ב-28 באוקטובר 2021 בהפקתם המוזיקלית של אלי קליין ואיצי ברי. קמפה הוציא שני סינגלים מתוך האלבום טרם צאתו - בינואר 2021 הוציא את הסינגל "אם תעירו", ובאוקטובר 2021 הוציא את הקליפ-סינגל "חושב על ירושלים". קמפה השיק את האלבום ב-28 באוקטובר 2021. באלבום 11 שירים, את כולם הלחין נפתלי קמפה ועיבדו אלי קליין ואיצי ברי. בדצמבר 2021 ערך את מופע ההשקה לאלבומו, בנייני האומה בירושלים. לאחר שנכח במופע, כתב מבקר המוזיקה נתנאל לייפר "לדעתי גולת הכותרת של המוזיקה החסידית/יהודית בשבוע זה הייתה ההכרה בכך שנפתלי קמפה הוא כוכב זמר חסידי בהתהוות, מהסוג שהופך ברבות הימים ל"אחד מגדולי הזמר החסידי"." מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב על האלבום ”האלבום השלישי של קמפה, הוא פשוט נעים לאוזן וחוסר היומרנות בקולו וביצועיו של הזמר הנהדר הזה הם נדבך נוסף בדמותו הצנועה והאהובה. קמפה הוכיח באלבומו השלישי כי הוא כאן כדי להישאר וכדי להפוך לאחד מגדולי הזמר החסידי המודרני, אם לא הבולט שבהם.” באוקטובר 2022 האלבום זכה בתואר אלבום השנה לשנת ה'תשפ"ב במצעד השנתי של תחנות הרדיו קול חי מיוזיק, וקול פליי, ושל אתר כיכר השבת. השיר "חושב על ירושלים" מתוך האלבום הגיע למקום השלישי בקטגוריית "שיר השנה" במצעד השנתי של האתר "כיכר השבת" לסיכום שנת תשפ"ב במוזיקה היהודית. כמלאך באתר הרשמי של נפתלי קמפה נתנאל לייפר, ‏באולפן: נפתלי קמפה משיק אלבום שלישי, באתר כיכר השבת, 16 בנובמבר 2021 נפתלי קמפה מארח את ארי היל: 'אם תעירו', באתר המחדש, ‏26 בינואר 2021 יאיר טוקר, נפתלי קמפה "חושב על ירושלים" בקליפ חדש, באתר כיכר השבת, ‏19 באוקטובר 2021 כל רגע - לקראת האלבום השלישי: נפתלי קמפה בקליפ חדש • צפו, באתר kore.co.il יאיר טוקר, ‏נפתלי קמפה משיק אלבום שלישי: "כמלאך", באתר כיכר השבת, 28 באוקטובר 2021 נפתלי קמפה בביצוע LIVE: "שובי", באתר קול חי מיוזיק, ‏1 בפברואר 2022 נתנאל לייפר, ‏הייתי שם כדי לראות איך נוצר "כוכב" אמיתי, באתר כיכר השבת, 9 בדצמבר 2021 נתנאל לייפר, ‏החנוכיה המוזיקלית: האלבום השלישי של נפתלי קמפה, באתר כיכר השבת, 20 בדצמבר 2022 המצעד השנתי: המשדר המלא!, באתר קול חי מיוזיק תוצאות המצעד השנתי של קול פליי תשפ"ב 🏆 – קול פליי, באתר קול פליי נתנאל לייפר, משה מנס, ‏אלו אנשי השנה במוזיקה לשנת תשפ"ב, באתר כיכר השבת, 13 באוקטובר 2022
חורבת א-טייבה

חורבת א-טייבה היא אתר ארכאולוגי ברמת הגולן שבו נחשפו שרידי יישוב יהודי קדום ובית כנסת, עליהם הוקם כפר ערבי בתקופה מאוחרת יותר. החורבה נמצאת על הגדה הדרומית של נחל עיט, דרום מערבית למושב אניעם. על פי הסקר והמחקר שנערכו במקום, עולה כי הכפר של העת החדשה הוקם על חורבות היישוב היהודי הקדום. לעיתים ישירות על גבי קירות של היישוב העתיק. מדרום לכפר משתרעים שדות חקלאיים וממזרח לו, יש טרסות. המבנה המרכזי הוא של בית כנסת שנבנה באבני גזית. בחלק מהאבנים שלו נעשה שימוש משני. אבנים מעוטרות מבית הכנסת משולבות בבתים החדשים וחלקן מפוזרות בשטח החורבה. ברחבי חורבת א-טייבה נמצאו בבנייה משנית אבנים מעוטרות המאפיינות בתי כנסת בגולן. בין האבנים יש כותרות, חוליות עמודים, קורת ארכיטרב ומשקוף מעוטר. ממצאים נוספים כוללים: אגן איגום, בית בד, בודדה, שכב ריחיים של חמור, משקולת קורה ובסיס בורג. הממצא הקרמי כולל חרסים מתקופת הברונזה, תקופת הברזל, התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית הארץ ישראל, התקופה הביזנטית והתקופה הממלוכית. מצפון מזרח לאתר נתגלה בית הקברות הקדום של היישוב עם קברים חצובים בסלע. בן אפרים יגאל, אפשטין קלר, אורמן דן, מעוז אורי צבי, יצחקי גל, אילן צבי, בן דוד חיים, פלאי גלעד, סקר רמת הגולן, באתר survey.antiquities.org.il
דקסטר: התחייה

דקסטר: התחייה (באנגלית: Dexter: Resurrection) היא סדרת דרמת פשע אמריקאית, שפותחה על ידי קלייד פיליפס, המהווה המשך לאירועי עלילת המיני-סדרה "דקסטר: דם חדש". הסדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2025 ברשת "שואוטיים" בארצות הברית, ובשירות הזרמת המדיה "פרמאונט+" ברחבי העולם. מייקל סי הול – דקסטר מורגן (אנ') ב-26 ביולי 2024, במהלך פאנל ייעודי שהתקיים בכנס הקומיק-קון, סן דייגו עבור קידום הסדרה "דקסטר: החטא הקדמון", הוכרז לראשונה על פיתוחה של סדרת המשך למיני-סדרה "דקסטר: דם חדש", בה ישוב מייקל סי הול לגלם את דמותו של דקסטר. את הסדרה, שנועדה על פי מקורות להיות "רב-עונתית", פיתח קלייד פיליפס, יוצר הסדרה המקורית, שעתיד לשמש גם כמפיק בפועל וכשואוראנר. צילומי הסדרה עתידים להתחיל בינואר 2025. הסדרה עתידה לעלות לשידור במהלך שנת 2025 ברשת "שואוטיים". "דקסטר: התחייה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Thomas, Carly (July 26, 2024). "'Dexter: Resurrection' Series Set at Showtime With Michael C. Hall Returning". The Hollywood Reporter. Retrieved August 11, 2024. "Showtime Announces Michael C. Hall's Epic Return to the Dexter Franchise in Two Series for Paramount+ with Showtime". Paramount Press Express (Press release). July 26, 2024. Retrieved August 11, 2024. Cordero, Rosy (July 26, 2024). "Michael C. Hall Returning To 'Dexter' Universe For New Series 'Resurrection' & 'Original Sin' – Comic-Con". Deadline Hollywood. Retrieved August 11, 2024.
דלתת הריין-מז-סכלדה

דלתת הריין-מז-סכלדה היא דלתת נהר בהולנד ובבלגיה שנוצרה על ידי מפגש נהרות הריין, המז והסכלדה. התוצאה היא שפע של איים לשעבר, זרועות ים וענפי נהרות, שבהם לנתיב מים שנראה כנחל רציף אחד עשויים להיות שמות נפרדים רבים עבור מקטעים שונים. היות שהריין תורם את רוב המים, נפוץ המונח "דלתת הריין", אם כי שם זה משמש גם לדלתה שבה הריין האלפיני זורם לימת קונסטנץ. לפי כמה חישובים, הדלתה של הריין-מז-סכלדה מכסה 25,347 קמ"ר, מה שהופך אותה לגדולה באירופה. החשיבות הכלכלית של הדלתה היא עצומה מכיוון שעל כל אחד משלושת הנהרות ניתן לשוט בצורה נוחה, מה שהופך את הדלתה לשער של הים הצפוני לשאר אירופה שמלבד גרמניה וצרפת, כולל גם את כל מרכז אירופה. הנמלים העיקריים בדלתה הם: בהולנד: רוטרדם, נמל זיילנד (פליסינגן -טרנויזן), ונמל אמסטרדם דרך תעלת אמסטרדם-ריין. בבלגיה: נמל אנטוורפן ונמל גנט דרך תעלת גנט-טרנויזן וזייסכלדה. האזור כולו מוגן מפני הצפה על ידי מפעלי הדלתה . צורת הדלתה של הריין נקבעת על ידי שתי התפצלויות: ראשית, במילינגן אן דה ריין, הריין מתפצל לנהר הוואל ולנדריין, ושנית ליד ארנהם, נהר האייסל מסתעף מהנדריין. זה יוצר שלושה זרמים עיקריים, שניים מהם משנים שמות לעיתים קרובות למדי. הענף הראשי הגדול והדרומי מתחיל בתור הוואל וממשיך כ-Boven Merwede ("מרוֶיידה עליון"), Beneden Merwede ("מרוֶיידה תחתון"), נהר נורד ("נהר צפון"), ה-Nieuwe Maas ("המז החדש"), Het Scheur ("הקרע") ו-Nieuwe Waterweg ("נתיב מים חדש"). הזרימה האמצעית מתחילה בנדריין, ואז משתנה לנהר הלֶק, מצטרפת לנהר נורד, ובכך נוצר המז החדש. הזרם הצפוני שומר על השם אייסל עד שהוא זורם לתוך אגם אייסלמייר . ההידרוגרפיה של הדלתא הנוכחית מאופיינת בזרועותיה הראשיות של הדלתא, בזרועות מנותקות (האייסל ההולנדי, נהר הלינגה, נהר פכט ועוד) ובנהרות ונחלים קטנים יותר. נהרות רבים נסגרו (על ידי סכרים) וכיום משמשים כתעלות ניקוז לפולדרים הרבים. בניית מפעלי הדלתה שינתה את הדלתה במחצית השנייה של המאה ה-20 באופן מהותי. כיום מי הריין זורמים לים, או למפרצים ימיים לשעבר המופרדים מהים, בחמישה מקומות. מדיה וקבצים בנושא דלתת הריין-מז-סכלדה בוויקישיתוף Tockner, K.; Uehlinger, U.; Robinson, C. T.; Siber, R.; Tonolla, D.; Peter, F. D. (2009). "Introduction to European rivers" (PDF). In Lekens, Gene E. (ed.). Encyclopedia of Inland Waters. Vol. 3. Elsevier. pp. 366–377. ISBN 978-0-12-370626-3. De Nieuwe Delta: De Rijn-Maas-Schelde Delta in verandering, Jap Sam Books, 2017, ISBN 978-94-90322-73-1
התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – קרב רב קבוצתי לגברים

תחרות קרב רב קבוצתי לגברים באולימפיאדת פריז (2024) נערכה ב-27 ביולי וב-29 ביולי 2024 בהיכל הספורט פריז-ברסי, כחלק מתחרויות ההתעמלות באולימפיאדת פריז. בשלב המוקדמות התחרו 12 קבוצות, כל אחת בת 5 מתעמלים. המדליות בתחרות הוענקו על ידי נבן איליק מצ'ילה (חבר ה-IOC), יחד עם מורינארי וואטנבה מיפן (נשיא ה-FIG). כדי להשתתף במשחקים האולימפיים, על ועד אולימפי לאומי לזכות באחד מ-12 המקומות הקבוצתיים. מקומות אלה הוקצו דרך אליפות העולם בהתעמלות בשנת 2022 (שלוש הקבוצות המובילות) ודרך אליפות העולם בהתעמלות בשנת 2023 (תשע הקבוצות המובילות, לא כולל אלו שהעפילו ב-2022). 12 הקבוצות התחרו בשלב המוקדמות בפריז ב-27 ביולי, כאשר 8 הקבוצות המובילות התקדמו לשלב הגמר. הקבוצות הבאות העפילו למשחקים האולימפיים על ידי השגת אחת משלושת המקומות הראשונים באליפות העולם בהתעמלות 2022: סין יפן בריטניה הקבוצות הבאות העפילו למשחקים האולימפיים על ידי השגת אחת מתשע המקומות הראשונים, מבין הקבוצות שטרם העפילו, באליפות העולם בהתעמלות 2023: ארצות הברית קנדה גרמניה איטליה שווייץ ספרד טורקיה הולנד אוקראינה ערך מורחב – התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) – מוקדמות גברים שמונה הקבוצות המובילות, לפי הציון המשולב מכל מכשיר, התקדמו לשלב הגמר. בגמר, כל קבוצה בחרה שלושה מתעמלים שיתחרו על כל מכשיר. כל הציונים מכל מכשיר סוכמו כדי לתת את הציון הסופי של הקבוצה. הציונים שנצברו בשלב המוקדמות לא עברו לשלב הגמר. התעמלות באולימפיאדת פריז (2024) התעמלות במשחקים האולימפיים התעמלות מכשירים במשחקים האולימפיים Gymnastics 101: Olympic competition format, באתר NBC,‏ 14 במרץ 2024 Men's Team - Qualification results, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית, 27 ביולי 2024 Artistic Men's Team - Final results, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית, 29 ביולי 2024