שאנדור ברודי (סופר)

שַאנְדוֹר בְּרוֹדִי (בהונגרית: Bródy Sándor; אגר, 23 ביולי 1863 – בודפשט 1924) היה סופר, פובליציסט ומחזאי הונגרי-יהודי. הוא השפיע רבות על רבים מהסופרים ההונגריים ובהם, פרנץ מולנר, ז'יגמונד מוריץ, דיולה קרודי ועוד. אביו של ברודי היה סוחר תבואה בעיר אגר בהונגריה, ממוצא יהודי. במשך זמן מה היה אביו סוכנו של הארכיבישוף של אגר במכירת התבואה שלו. ברודי היה ילד צעיר כשאביו ירד מנכסיו, והלך לעולמו זמן קצר לאחר מכן. הוא ירש ממנו רק את חיצוניותו. ברודי למד הוראה כדי להפך למורה בבית ספר, אבל מעולם לא סיים את לימודיו. הוא היה מסוגל לגשר על הפערים האלה בהשכלתו או בחוסר השכלתו באמצעות כישרונו יוצא הדופן. אמנם באותה עת רוב הבורגנות והאינטליגנציה ההונגרית היו דו לשוניים (הונגרית וגרמנית), אך הוא דיבר רק הונגרית. בגיל 18 החל לעבוד כלבלר אצל אחיו שהיה עורך דין בעיר גיולה. את מאמריו הראשונים החל לפרסם בעיתון המקומי בעיר. הוא הושפע מאוד מהמורשת של הסופר הגדול מור יוקאי ומהנטורליזם של אמיל זולא. לאחר שעבר לבודפשט בשנת 1884, הצליח לפרסם את כרך הנובלות שלו בשם "עוני", ואת הרומן "דוקטור פאוסט". שני אלה משכו אליו תשומת לב הקהל והחוגים הספרותיים. רבים ראו בברודי את "אמיל זולא" ההונגרי". בגיל 18 החל לעבוד כלבלר אצל אחיו שהיה עורך דין בעיר גיולה. את מאמריו הראשונים החל לפרסם בעיתון המקומי בעיר. הוא הושפע מאוד מהמורשת של הסופר הגדול מור יוקאי ומהנטורליזם של אמיל זולא. לאחר שעבר לבודפשט בשנת 1884, הצליח לפרסם את כרך הנובלות שלו בשם "עוני", ואת הרומן "דוקטור פאוסט". שני אלה משכו אליו תשומת לב הקהל והחוגים הספרותיים. רבים ראו בברודי את "אמיל זולא" ההונגרי". בשנת 1888–1989 הוא עבד כעיתונאי בעיתון מאדיאר הירלפ (הו') (חדשות הונגריות-Magyar Hírlap). הוא נסע לקלוז'-נאפוקה וערך שם את כמה וכמה עיתונים. בשנת 1890 הוא חזר לבודפשט, ועבד שוב עבור העיתון מאדיאר הירלפ. בתקופה שבין 1903 ל -1905 ערך בהשתתפות הסופרים זולטאן אמברוש וגזה גרדוני את שבועון "עתיד"(הו'), אשר יכול להיחשב כמבשרו של כתב העת ניוגט (מערב). בכתב העת עתיד מתח ביקורת על כישלונות החברה של אותה עת. בתקופה זו הייתה לו מערכת יחסי אהבה עם הסופרת רנה ארדש (יהודיה ששמה המקורי היה רגינה ארנטל). ברודי, שחווה רגשות אהבה עזים כלפיה ניסה להתאבד בקיץ 1905 בעיירה האוסטרית זמרינג. לאחר החלמתו חזר לעיתונות. לאחר חזרתו שוב להונגריה בשנת 1923 נשאר לבדו וסבל מבעיות כלכליות. עוד הספיק לכתוב את עבודתו הגדולה האחרונה, סיפור קצר על רמברנדט, האמן הבודד והזקן. הוא מת בשנת 1924. בעיר הולדתו אגר קראו ספריה על שמו בשנת 1952. שאנדור ברודי הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. מצבתו עוצבה על ידי הפסלת היהודייה-הונגרייה ארז'בט פורגאץ'-האן. אשתו הייתה איזבלה רוזנפלד, סופרת, שהשתמשה בשם העת ההונגרי יהודית פאהר. אחד מבניהם, אנדראש ברודי, היה עיתונאי אף הוא. בנו הנוסף אילש ברודי היגר לארצות הברית. בשנת 1995 ייסד נכדו, הסופר ואיש העסקים האמריקאי אלכסנדר ברודי, פרס ספרותי על שמו (אנ'). הרחוב "ברודי שאנדור אוטצה", הקרוי על שמו, ממוקם במרכז בודפשט. אחייניו היו הפיזיקאי אימרה ברודי שנספה בשואה וחבר האספה הלאומית של הונגריה ארנה ברודי ששרד את השואה. המצוין מטה הן יצירותיו העיקריות של ברודי. כמעט כל יצירתו תורגמה לגרמנית וחלקה גם לשפות רבות נוספות כגון: אנגלית, צרפתית, דנית, קרואטית, רומנית ועוד. Regénytárgyak", tales, 1892 A kétlelkű asszony", novel, 1893 Az Egri diákok", 1894 Nyomor", stories, 1884 Faust orvos", novel, 1888–90 Don Quixote kisasszony", novel, 1888 Emberek", stories, 1888 Színészvér", stories, 1891 Hófehérke", novel, 1894 "Apró regények", 1895 "Két szőke asszony", novel, 1895 "Éjszaka", stories, 1895 "Rejtelmek", stories, 1895 "Az asszonyi szépség", 1897 "Tündér Ilona", novel, 1898 "Az ezüst kecske", de luxe edition, 1898 "Egy férfi vallomásai", 1899 "Fehér könyv", 1900–01 Hegedüs Géza. Bródy Sándor, A magyar irodalom arcképcsarnoka (1991) Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. Bródy Sándor életrajza a Bródy Sándor Megyei és Városi Könyvtár honlapján מדיה וקבצים בנושא שאנדור ברודי בוויקישיתוף מידע על שאנדור ברודי בקטלוג הספרייה הלאומית שאנדור ברודי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי שאנדור ברודי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) שאנדור ברודי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שאנדור ברודי (1924-1863), סופר ומחזאי יהודי הונגרי, באתר בית התפוצות Fehér Judit, Asszonyok - Bródy Sándor feleségének története és írásai - Bródy Sándor feleségének története és írásai, Ulpius-ház, 2007