laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טרזופוליס

טֶרֵזוֹפּוֹלִיס (בפורטוגזית ברזילאית: teɾeˈzɔpolis) היא עיירה בברזיל השוכנת במדינת ריו דה ז'ניירו, באזור הררי המכונה Região Serrana. הפארק הלאומי dos Órgãos נמצא בגבולות העיר. העיר ידועה כביתה של נבחרת ברזיל בכדורגל, מכיוון שהיא מארחת את מגרש האימונים של CBF בגרניה קומארי. לפני הגעתם של הפורטוגזים לאזור בו שוכנת היום טרזופוליס, במאה ה-16, גרו בה ילידים ברזילאים. במאות הבאות החלו הפורטוגזים לקנות שם אדמות. האזור נכבש גם על ידי קווילומבו, שנוצר על ידי עבדים נמלטים שהגיעו ממטעי קני סוכר ליד ריו דה ז'ניירו. בשנת 1821 הקים האזרח האנגלי ג'ורג' מארס (נולד וגדל בפורטוגל) חווה, שלימים הפכה ליישוב החשוב ביותר לאורך הדרך בין החצר, בריו דה ז'ניירו, לבין שטחה של ז'ראיס (כיום, מדינת מינאס ז'ראיס). Gerais), שהובילה לשיפור הגדול בחקלאות ובגידול בקר. המשפחה הקיסרית הברזילאית התרשמה רבות מהיופי הטבעי ומהאקלים של האזור, שהתפתח באיטיות כך שב-1855 הפך היישוב לכפר שקיבל את השם Freguesia de Santo Antonio de Paquer. המשך הפיתוח של הכפר נבע מהסוחרים שהגיעו ממינאס ז'ראיס בדרך לריו דה ז'ניירו, והשתמשו באזור כתחנת מנוחה. לבסוף, ב-6 ביולי 1891, הפך הכפר לעירייה שנקראה טרזופוליס ("עיר תרזה"), על שם הקיסרית תרזה כריסטינה, אשתו של הקיסר פדרו השני. הצמיחה הבלתי מבוקרת של טרזופוליס וערים אחרות באזור ההררי ליד ריו דה ז'ניירו הובילה לבניית מספר רב של בתים בשטח הררי או על גדות נהרות. עובדה זו, יחד עם כמות גשמים של 24 שעות שחרגה מהצפוי במשך כל החודש, גרמה לסדרה של שיטפונות ומפולות בוץ בינואר 2011. יותר מ-400 בני אדם מתו ואלפים איבדו את בתיהם באירוע, הנחשב לגרוע ביותר טרגדיה הקשורה למזג האוויר בהיסטוריה של ברזיל. על פי מפקד האוכלוסין הברזילאי של 2010, בעיר יש אוכלוסייה של 163,746 איש בשטח אדמה של 770,6 קמ"ר. הפארק הלאומי Serra dos Órgãos נמצא בסביבה. הצמחייה השולטת בו שייכת לסוג היער האטלנטי. העיר מוקפת ביערות ובפסגות או פסגות ידועות, שבגללן העיר ידועה כבירה הלאומית של טיפוס הרים. הפסגות המפורסמות ביותר הן: פסגת פדרה דו סינו - 2,263 מטר (7,425 רגל) פסגת פדרה דו אסו - 2,230 מטר (7,320 רגל) פסגת אגולה דו דיאבו - 2,020 מטר (6,630 רגל) פסגת Nariz do Frade - 1,919 מטר (6,296 רגל) פסגת דדו דה דאוס - 1,651 מטר (5,417 רגל) פסגת פדרה דה ארמיטאז' - 1,485 מטר (4,872 רגל) פסגת אצבע גבירתנו - 1,320 מטר (4,330 רגל) מתוכם, דדו דה דאוס ("האצבע של האל") הוא המפורסם ביותר. העירייה מכילה את פארק הטבע העירוני Montanhas de Teresópolis בשטח של 4,397 דונם, שנוצר בשנת 2009 כדי להגן על שטח גדול של היער האטלנטי. העירייה הכילה את אזור הגנת הסביבה Floresta do Jacarandá בשטח של 2,700 הקטרים, אך זה כבה ב-2013. הוא מכיל את 7,500 הקטרים (19,000 דונם) Bacia dos Frades להגנת הסביבה, שנוצר בשנת 1990. העירייה מכילה 20% מ-46,350 הקטרים (114,500 דונם) הפארק הלאומי Três Picos, שנוצר ב-2002. הוא מכיל חלק מפסיפס היער האטלנטי המרכזי של ריו דה ז'ניירו של יחידות שימור, שנוצר ב-2006. טרזופוליס מתאפיינת באקלים גבוה סובטרופי (סיווג אקלים של קופן: Cfb), עם חורפים קרים ויבשים יחסית וקיץ מתון ורטוב. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 16 מעלות צלזיוס/ 60.8 מעלות פרנהייט. לטרזופוליס יש את אחד האקלים המתון בברזיל וזו אחת הסיבות לכך שהאזור נבחר כמטה האימונים של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, המארח את נבחרת ברזיל בכדורגל, הממוקמת בגרניה קומארי. העיר התאומה של טרזופוליס היא ריו דה ז'ניירו. מדיה וקבצים בנושא טרזופוליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרזופוליס טרזופוליס, ברשת החברתית פייסבוק
IFF

האם התכוונתם ל... איי.אפ.אפ (International Flavors & Fragrances) – חברה אמריקאית לייצור חומרי טעם וריח זיהוי עמית-טורף – Identification, Friend or Foe אם ורק אם – if and only if
חורחוג

חורחוג (במונגולית: Xopxoг) היא מנת ברביקיו במטבח המונגולי. חורחוג מיוצר על ידי בישול חתיכות בשר בתוך מיכל המכיל גם אבנים חמות מאוד ומים, ולרוב גם מחומם מבחוץ. להכנת חורחוג, המונגולים לוקחים בשר כבש (ניתן להחליף בבשר עיזים) וחותכים אותו לחתיכות בגודל מתאים תוך השארת העצמות מחוברות לבשר. לאחר מכן מניח הטבח עשר עד עשרים אבנים בגודל אגרוף מעל אש. כשהאבנים חמות מספיק, הן מונחות יחד עם הבשר במיכל הבישול הנבחר. כדי חלב מתכת הם בחירה מסורתית וטיפוסית כאמצעי בישול למנה זו, אם כי כל מיכל מתאים (לא רק של חלב) שחזק מספיק, כדי להחזיק את האבנים החמות ואת הבשר. חום האבנים והאדים יבשלו את הבשר בתוך הכד. הטבח יכול לשים את הכד גם על האש או על הכיריים אם האבנים לא מספיק חמות. האבנים ישחירו מהחום ומהשומן שהן סופגות מהכבש. הכד נשאר מכוסה בזמן שהטבח מקשיב ומריח את הארוחה כדי לשפוט מתי היא מוכנה. לאבנים יכול לקחת עד שעה וחצי כדי לבשל את הבשר מספיק. כשהמנה מוכנה, הטבח מחלק מנות בשר יחד עם האבנים החמות, שמועברות מיד ליד ונאמר שיש להן תכונות מועילות. הסועדים בדרך כלל אוכלים חורחוג באצבעותיהם, אם כי ניתן להשתמש בסכינים כדי לחתוך את הבשר מהעצם. נאמר שהמנה היא המצאה מודרנית יחסית מהמאה ה-20, שראשיתה מתקופת הנוכחות הצבאית של ברית המועצות במונגוליה, כאשר המונגולים החלו לבשל עם כדי מים/חלב היצוקים של הצבא האדום. זוהי וריאציה של בואודוג, מאכל מונגולי ישן יותר עשוי על אבנים חמות שבהן הבשר מבושל בתוך עור של חיה. חורחוג הוא מאכל פופולרי במטבח המונגולי, אך הוא בדרך כלל אינו מוגש במסעדות. רשימת מנות כבש המטבח המונגולי אסאדו מדיה וקבצים בנושא חורחוג בוויקישיתוף מתכון של חורחוג Thrift, Eric (2001). The cultural heritage of Mongolia. Naranbulag printing. Sanders, Alan J.K.; J. Bat-Ireedui (1995). Mongolian phrasebook. Lonely Planet. p. 99. ISBN 978-0-86442-308-5. נבדק ב-11 בדצמבר 2010. {{cite book}}: (עזרה) "Khorkhog - Meat cooked with hot stones - Mongolian Recipes". www.mongolfood.info. The Real Mongolian Barbecue, Luke Tsai, KQED San Francisco "savourasia.com - savourasia Resources and Information". www.savourasia.com. אורכב מ-המקור ב-22 אפר' 2008. {{cite web}}: (עזרה)
ויליאם קופר (מושל דלאוור)

ויליאם בארקלי קופר (באנגלית: William Barkley Cooper;‏ 16 בדצמבר 1771 – 29 באפריל 1849) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הפדרליסטית ולאחר מכן המפלגה הוויגית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור בשנים 1816–1818 ובשנים 1835–1837, וכמושל דלאוור ה-32 בשנים 1841–1845. ויליאם קופר נולד בעיירה לאורל שבמושבת דלאוור, כבנם של אייזק וקומפורט טאוסנד בארקלי קופר. סבו, בארקלי טאוסנד, הגיע ללאורל ב-1768 ממחוז דורצ'סטר שבפרובינציית מרילנד, ובזמן מסוים היה כמעט כל האזור בבעלותו. אביו כיהן כחבר האספה הכללית של דלאוור, היה נציג לוועידה של דלאוור לאשרור חוקת ארצות הברית ב-1787 והיה נציג לוועידת החוקה של דלאוור ב-1792. אחיו, תומאס קופר, כיהן גם הוא כחבר האספה הכללית של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1813–1817. ב-1795 נשא קופר לאישה את ננסי ג'ונס, ולשניים נולד בן אחד בשם ויליאם. לאחר מות רעייתו, נישא קופר בשנית ב-1816 לנלי וורן, ולאחר מותה הוא נישא בשלישית ב-1828 לג'יין טאוסנד פאלמר. מנישואיו השניים והשלישיים לא נולדו לו ילדים. קופר שירת כלוטננט משנה במיליציה של דלאוור ובהמשך קודם לדרגת קפטן. בשנים 1797–1805 כיהן קופר כשופט שלום, ובנוסף, כיהן בשנים 1800–1812 כשריף של מחוז סאסקס. בשנים 1816–1817 הוא היה חבר בית הנבחרים של דלאוור, ושוב בשנים 1835–1837. ב-1817 הוא מונה כשופט בבית המשפט לפניות רגילות של מחוז סאסקס. ב-1840 נבחר קופר כמושל דלאוור לאחר שניצח בבחירות את וורן ג'פרסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית, וכיהן כמושל מ-19 בינואר 1841 ועד 21 בינואר 1845. קופר בלט בפניותיו לאספה הכללית של דלאוור על כך שהחוק הפלילי במדינה מיושן, ובשל כך נדרש ממנו כמושל המדינה להעניק חנינות כדי לאפשר צדק כראוי לאמות המידה של התקופה. ויליאם קופר נפטר בביתו שבלאורל ב-27 באפריל 1849. הוא נטמן בבית הקברות המתודיסטי הישן שבעיר. בנו היחיד, ויליאם, יצא לדרום במלחמת האזרחים האמריקאית, ועל פי כמה מקורות, שירת בצבא הקונפדרציה, הוחזק כשבוי לזמן מה בפורט דלאוור, ונמלט ב-1862. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 224. ויליאם קופר באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ויליאם קופר באתר The Political Graveyard (באנגלית) ויליאם קופר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ממלכת סקסוניה

ממלכת סקסוניה (בגרמנית: Königreich Sachsen) הייתה ממלכה שהתקיימה בין השנים 1806–1918 כחברה עצמאית במסגרת הקונפדרציה של הריין. בשנת 1871 שויכה לאימפריה הגרמנית והתקיימה כמדינה חופשית במסגרתה עד תום מלחמת העולם הראשונה וויתורו של מלך סקסוניה פרידריך אוגוסט השלישי על כס המלוכה בשנת 1918. בשטחה מתקיימת כיום מדינת סקסוניה בשטח גרמניה. סקסוניה התקיימה כאלף שנים, עד 1806, במסגרת האימפריה הרומית הקדושה כנסיכות הבוחר מסקסוניה, ובראשה עמד נסיך בוחר. עם התפרקות האימפריה, בעקבות קרב אוסטרליץ, ניתן לה מעמד של ממלכה עצמאית בתמיכת צרפת. הנסיך הבוחר שעמד בראשה באותה עת היה למלך סקסוניה, פרידריך אוגוסט הראשון. בעקבות תבוסת פרוסיה בקרב ינה ובקרב אאורשטדט, באותה שנה הצטרפה סקסוניה לקונפדרציה של הריין ונותרה חברה בה עד לפירוקה ב-1813 בעקבות קרב לייפציג. בקרב זה תמך מלך סקסוניה בצרפת ובעקבות החלטתו ננטש על ידי חייליו ונלקח בשבי על ידי פרוסיה. שטח הממלכה נחלק ו-57% ממנו הועברו לידי פרוסיה כפרובינציית סקסוניה הפרוסית, בעוד יתרתו נותרה על כנה והמלך הושב לעמוד בראשה. עם הקמת הקונפדרציה הגרמנית הצטרפה הממלכה לשורותיה. במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 נתנה סקסוניה את תמיכתה בידי אוסטריה, ושלחה את צבאה להילחם לצד אוסטריה בבוהמיה ולא השאירה אותו להגן על שטחה. בתחילת הלחימה, ב-17 ביוני 1866 נכנסו כוחות פרוסיה לסקסוניה וכבשו אותה. בסיום הלחימה ביקשה אוסטריה מפרוסיה שלא לספח את סקסוניה כמחוות כבוד, ופרוסיה נעתרה לבקשה, והותירה את סקסוניה כמדינה עצמאית. מאוחר יותר באותה שנה הצטרפה סקסוניה על דעת עצמה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871 הובילה לשיוך חברות הקונפדרציה אל האימפריה הגרמנית ומלך סקסוניה יוהאן נותר בתפקידו והוכפף לקיסר האימפריה הגרמנית. בתום מלחמת העולם הראשונה פרש וילהלם השני, קיסר גרמניה מתפקידו וויתר על כס המלוכה. מלך סקסוניה פרידריך אוגוסט השלישי הלך בעקבותיו והביא לפירוק ממלכת סקסוניה וצירופה אל רפובליקת ויימאר. פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה (1806–1827) אנטון, מלך סקסוניה (1827–1836) פרידריך אוגוסט השני, מלך סקסוניה (1836–1854) יוהאן, מלך סקסוניה (1854–1873) אלברט, מלך סקסוניה (1873–1902) גאורג, מלך סקסוניה (1902–1904) פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה (1904–1918) ממלכת סקסוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על המדינות בו יאמר, המגיד, 27 ביוני 1866
ברון

בָּרוֹן, או בגרסה הנשית ברונית, הוא תואר כבוד לאצילים המקובל באחדות ממדינות אירופה, בדרך כלל ארצות מערב אירופה. תואר אצולה זה מיוחס בדרך כלל כתואר פאודלי. מקור השם במילה הפרנקית baro שמשמעותה "אדם חופשי, לוחם". מילה זאת התמזגה עם המילה beorn באנגלית העתיקה שמשמעותה "אציל". בימי הביניים המוקדמים התואר ברון היה שווה לוסאל. במאה ה-13 כונו ברונים כל שכבת האצולה. בבריטניה היו קיימים, למשל, "ברונים גבוהים" ו"ברונים נמוכים" בהיררכיה של האצולה. במאה ה-14 התגבשה סופית ההייררכיה הפאודלית של בני האצולה: התואר ברון הוא הנמוך ביותר, מתחת לויקונט ומעל האביר (שהוא אציל חסר תואר). במאה ה-14 הוכנס תואר אצולה חדש - ברונט, בין הברון והאביר. במאה ה-19 העניק נפוליאון ה-1 את התואר ברון לפקידים ולאנשי כמורה וראשי ערים בעלי רכוש מעל 15000 פרנק. התואר ברון עובר בירושה לכל בניו של הברון ומכאן הריבוי של בני תואר אצולה זה. במאה ה-20 הברונים בבריטניה קיבלו תואר לורד ונכנסו לבית הלורדים. במרחב הגרמני מקבילה לתואר הברון דרגת "פרייהר". הברון מינכהאוזן הברון פייר דה קוברטן הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד "הברון האדום" מנפרד פון ריכטהופן הברון מוריס דה הירש (Moritz, Freiherr Von Hirsch Auf Gereuth) הברון יוסף גינצבורג הברון אוכס פון לרכנאו הברון של לה ברד ושל מונטסקייה הברון פליקס דה מנשה הברון מתיאש צ'אני הברון עילי ברון מדיה וקבצים בנושא ברון בוויקישיתוף ברון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אביעזר שפירא

הרב אביעזר (זליג אשר) שפירא (נולד בה' אדר ה'תש"ד, 29 בפברואר 1944) הוא משגיח וראש ישיבת קול תורה לצעירים, אדמו"ר ורב בית הכנסת "אור החיים" של חסידות דרוהוביץ' ויושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים. נולד בכפר חסידים לשלמה אהרן ורחל שפירא. למד בישיבת קול תורה ומשם המשיך לישיבת חברון. במהלך השנים מונה לכהן כמשגיח בישיבת קול תורה לצעירים במקומו של הרב ישראל גנס שעבר לשמש כר"מ בישיבה. בשנת ה'תש"ל מונה לכהן כרב בית הכנסת "אור החיים" שהוקם בשנת ה'תר"צ על ידי בן הדוד של סבו, הרב אברהם יעקב שפירא, ומשמש כאדמו"ר של חסידות דרוהוביץ'. הרב שפירא משמש גם כיושב ראש הועד המנהל של חברה קדישא "חסידים" בירושלים. וחבר בעמותות "כולל חיבת ירושלים" ו"הדר אסתר". לפני המהפך של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן בעיתון יתד נאמן של הציבור החרדי, הוא ביקש להכניס רבנים נוספים לוועדה הרוחנית של העיתון, וביניהם, את הרב שפירא. הרב שפירא נוהג ללכת כל יום לכותל המערבי, ובמהלך השנים ייסד את מנהג אמירת "נשמת כל חי" כל יום בחצות בכותל המערבי. אביו, הרב שלמה אהרן, הוא בנו של הרב אביעזר זליג אשר שפירא ממשיך שושלת חסידות דרוהוביץ' של דודו הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ובנו של הרב יצחק מרדכי שפירא שהיה אדמו"ר בגוואדזיץ. הרב שפירא הוא משושלת קוז'ניץ מצד אביו של סבא רבא שלו, ומשושלת רוז'ין מצד אמו של סבא רבא שלו. הרב שפירא נשוי לרבנית שרה יראת. לרב שפירא 10 ילדים ובנוסף אימץ עוד 4 ילדים של אחותו[דרוש מקור]. בנו מנחם שפירא הוא סגן ראש עיריית בני ברק ומנהל המחלקה המוניציפלית של סיעת דגל התורה. בן נוסף הוא גדליה שפירא, מנכ"ל העיתון 'מרכז העניינים'. בתו רבקה נשואה לרב יחיאל ברלין ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק. הרב אביעזר שפירא - תגית באתר JDN הרב אביעזר שפירא - תגית באתר כיכר השבת 'לומדע'ס' זה בהירות, ישרות ועמקות. אותם כמעט ולא ניתן להשיג בלימוד מתוך ספרים., באתר דרשו משה ויסברג, מיוחד: הצצה לעולם הישיבות הקטנות בירושלים - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 15 ביולי 2023 בית הכנסת אור חיים ע"ש האדמו"ר מדרוהוביץ זצ"ל ירושלים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" ספר השלום והאחדות, ירושלים, תשע"ד, עמ' רנד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) חברה קדישא גחש"א המאוחדת דכוללת החסידים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" צדקת רבי מאיר בעל הנס כולל חבת ירושלים לעדת גאליציה (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" הדר אסתר ע"ש הרבנית אסתר וינקלר ע"ה (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" נחשף: מאחורי הקלעים של מהפך השליטה ב'יתד נאמן', באתר כיכר השבת אנשי הכותל, מוסף שבת קודש סוכות, בני ברק: יתד נאמן, תשע"ו, עמ' 46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) הדס שפירא ע"ה נפטרה לאחר מחלה קשה, באתר כיכר השבת נתי קאליש, ביארצייט של מרן הרב שך: ראש הישיבה מסר את שיעורו הראשון, באתר קול חי
המיתון הגדול

המיתון הגדול (באנגלית: The Great Recession) הוא המיתון הכלכלי העולמי החמור שהחל בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בעקבות התנפצות בועת הנדל"ן בארצות הברית והמשבר הפיננסי שבא בעקבותיו. לתקופה זו היו השלכות מרחיקות לכת שהשפיעו על מדינות רבות ברחבי העולם. ההיקף ומועד ההתרחשות של המיתון השתנה בפועל ממדינה למדינה (ראו מפה מצורפת). קרן המטבע הבין-לאומית הגדירה את המיתון הגדול כהתמוטטות הכלכלית והפיננסית החמורה ביותר מאז השפל הגדול. ההשפעה של המיתון הגדול הייתה נרחבת, והשפיעה על כלכלות, בתי עסק ואנשים אינדיבידואלים רבים ברחבי העולם. שיעורי האבטלה זינקו באותה העת כאשר במקביל בתי עסק רבים התקשו במיוחד לשרוד. שוקי המניות חוו ירידות חדות, וממשלות רבות נאלצו באותה התקופה לנסות לייצב את הכלכלות שלהן. למיתון הגדול היו השלכות חברתיות וכלכליות ניכרות כאשר מיליוני אנשים איבדו באותה התקופה את בתיהם, את מקום עבודתם ואת חסכונותיהם. תעשיות מסוימות נפגעו גם הן במיוחד במהלך המיתון הגדול. תעשיית הרכב בארצות הברית לדוגמה התמודדה במהלך המיתון עם ירידה חדה במכירות, והדבר הוביל להתערבות ממשלתית כדי למנוע את קריסתן של יצרניות הרכב האמריקניות. כמו כן גם ענף הבנייה ברחבי העולם נפגע במיוחד במהלך תקופת המיתון כאשר עיקולים ופשיטות רגל הפכו נפוצים באותה התקופה. המיתון לא הורגש באותה מידה ברחבי העולם. בעוד שרוב הכלכלות המפותחות בעולם, ובמיוחד הכלכלות של אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואירופה, נקלעו למיתון קשה ומתמשך, כלכלות מתפתחות רבות לא הושפעו במיוחד - במיוחד סין, הודו ואינדונזיה, שכלכלותיהן צמחו באופן ניכר בתקופה זו. באופן דומה גם הכלכלות של אזור אוקיאניה לא הושפעו במיוחד באותה התקופה בשל קרבתם לשווקים של אסיה. בועה כלכלית המשבר הכלכלי העולמי (2008) משבר הסאבפריים קריסת שוק מניות מדיה וקבצים בנושא המיתון הגדול בוויקישיתוף The Investopedia Team. "The Great Recession Definition". Investopedia (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2021. נבדק ב-12 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Singh, Manoj. "The 2007–2008 Financial Crisis in Review". Investopedia (באנגלית). נבדק ב-12 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "World Economic Situation and Prospects 2013". Development Policy and Analysis Division of the UN secretariat. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) United Nations (15 בינואר 2013). World Economic Situation and Prospects 2013 (trade paperback) (1st ed.). United Nations. p. 200. ISBN 978-9211091663. The global economy continues to struggle with post-crisis adjustments {{cite book}}: (עזרה)
תומאס סטוקטון

תומאס סטוקטון (באנגלית: Thomas Stockton;‏ 1 באפריל 1781 – 2 במרץ 1846) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הוויגית, שלחם במלחמת 1812, וכיהן כמושל דלאוור ה-33 מ-1845 ועד מותו. תומאס סטוקטון נולד במחוז ניו קאסל שבדלאוור כבנם של ג'ון וננסי גריפין סטוקטון. אביו היה בריגדיר גנרל שלחם ב-מלחמת 1812 ופיקד על הבריגדה הראשונה של המיליציה של דלאוור. סטוקסון נשא לאישה את פידליה ג'ונס, בתו של השופט קנסי ג'ונס, ולשניים נולדו חמישה ילדים. הוא סיים את לימודיו בפרינסטון קולג'. לאחר סיום לימודיו הצטרף סטוקטון למיליציה של דלאוור. במלחמת 1812 הוא השתתף במתקפה על פורט ג'ורג' על נהר ניאגרה ולחם בקרב לונדיס ליין. הוא קודם לדרגת מייג'ור ברגימנט הרגלים ה-42, ופרש מצבא ארצות הברית ב-1825. בשנים 1832–1835 היה סטוקטון הרשם של בית המשפט לצדק של מחוז ניו קאסל. ב-1844 הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס בבחירות את ויליאם תארפ, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא הושבע לכהונתו ב-21 בינואר 1845 וכיהן בו עד מותו. הוא היה השישי מבין מושלי דלאוור שנפטרו בכהונתם. תומאס סטוקטון נפטר בניו קאסל ב-2 במרץ 1846. הוא נטמן בבית הקברות של כנסיית עימנואל האפיסקופלית שבעיר. חלק מבניו ומנכדיו לחמו במלחמת האזרחים האמריקאית. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 224-225. תומאס סטוקטון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) תומאס סטוקטון באתר The Political Graveyard (באנגלית) תומאס סטוקטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ITunes Session (מיני-אלבום של סלאש ומיילס קנדי)

iTunes Session הוא מיני-אלבום של הגיטריסט סלאש והזמר מיילס קנדי, אשר מהווה חלק מתוך סדרת המיני-אלבומים הנושאת את אותו שם. מיני-אלבום זה נחשב לחמישי בקריירה של סלאש ולרביעי בקריירה של קנדי. המיני-אלבום מכיל שני שירים מקוריים של סלאש וקנדי מתוך אלבום הסולו של סלאש, Slash, גרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Led Zeppelin, שתי גרסאות כיסוי לשירי להקת Velvet Revolver, בה היה חבר סלאש בשנים 2002-2008 (סלאש חזר ללהקה לשתי הופעות חד פעמיות בשנים 2010 ו-2012) וגרסת כיסוי אחת לשיר של להקת Guns N' Roses, בה סלאש היה חבר בשנים 1985–1996 (סלאש חזר ללהקה בשנת 2016).
בית הקברות בית עולם

בית הקברות בית עולם (באנגלית: Beth Olam Cemetery) הוא בית קברות היסטורי בשכונת סייפרס הילס אשר בברוקלין שבעיר ניו יורק. זהו בית קברות בסגנון כפרי אשר הוקם במקור בשנת 1851 על ידי שלושת הקהילות היהודיות במנהטן - קהילת שארית ישראל (פורטוגזית-ספרדית), קהילת בני ישורון וקהילת שערי תפילה. בשנת 1882 הוזמן הארכיטקט האמריקאי-אנגלי קלברט ווקס לתכנן את המבנה של בית הקברות. ווקס עיצב גם את השערים של המבנה. זהו המבנה הדתי היחיד שעיצב ווקס, אשר לקח בעבר גם חלק בעיצוב סנטרל פארק. באפריל 2019 גנבים גנבו 14 דלתות מבני מאוזוליאום בבית הקברות בשווי של 30,000 דולר וכמו גם 75 פתחי אוורור. בנג'מין קרדוזו (1870–1938), כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. עמנואל לסקר (1868–1941), שחמטאי, מתמטיקאי ופילוסוף יהודי-גרמני, אלוף העולם השני בשחמט. היה אלוף העולם במשך 27 שנים, ונחשב לאחד מגדולי השחמטאים בכל הזמנים. אמה לזרוס (1849–1887), משוררת יהודייה-אמריקאית. שירה המפורסם ביותר הוא הסונטה "הקולוסוס החדש" החקוק על פסל החירות בניו יורק. אוריה לוי (1792–1862), קומודור בצי האמריקאי. היהודי הראשון שהגיע לדרגה בכירה זו. הנרי פררה מנדס (1852–1937) רב אמריקאי יליד בריטניה. בנימין פרנקלין פיישוטו (1834–1890), עורך דין ודיפלומט יהודי-אמריקאי דוד די סולה פול (1885–1970), הרב הספרדי המוביל במאה ה-20 בארצות הברית אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות בית עולם "Cemeteries". Congregation Shearith Israel. נבדק ב-20 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Celona, Larry; McCarthy, Craig (21 באפריל 2019). "Thieves loot $30K of goods from historic Jewish cemetery". New York Post. נבדק ב-22 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה) Kaufman, May (22 באפריל 2019). "Thief Steals $30K In Mausoleum Items From Jewish Cemetery: Report". patch.com. Patch. נבדק ב-22 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) Dwyer, Jim (21 במאי 2010). "163 Years Later, a President Visits to Say Thank You". New York Times. נבדק ב-22 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה) "700 Pay Tributes at Mendes Rites – Simple Funeral Is Held for Rabbi Emeritus of Shearith Israel Congregation – Service As He Directed – No Praise of Him Is Uttered and Body Is Left in Room Next to 'Auditorium Built for God'". New York Times. 25 באוקטובר 1937. p. 22. נבדק ב-22 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה)
על הקרח 3

"על הקרח 3" (ברוסית: «Лёд 3») הוא סרט מלודרמה ספורטיבית רוסית, בבימויו של יורי חמלניצקי, בהפקתו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של אלכסנדר פטרוב, אנה סווראנסקאיה ומריה ארונובה. הקרנת הבכורה נערכה ב-14 בפברואר 2024, חג האהבה. הסרט מהווה סרט המשך לסרט "על הקרח 2" ובדומה לקודמו הפך לשובר קופות משהכניס 191 מיליון רובלים בסוף השבוע הראשון שלו, במה שמהווה לאחת ההכנסות הגבוהות ביותר לסרט קולנוע רוסי. בסך הכל הכניס הסרט 1.8 מיליארד רובלים. הסרט מתרחש לאחר האירועים המסופרים בסרט הקודם: נאדיה גדלה והפכה למחליקה אומנותית. היא חולמת על זכייה בגביע, בדיוק כמו שאמה חלמה פעם. גורין מתנגד לקריירת הספורט של בתו - הוא מגן עליה מכל הקשיים ואפשר להבין אותו: הוא הפסיד יותר מדי. באימון חשאי, נאדיה פוגשת שחקן הוקי קרח צעיר ונועז ממוסקבה והם מתאהבים. האב אינו מאמין בכנות ברגשותיו של הצעיר ומנסה להפריד בין בני הזוג. אבל מכשולים רק מחזקים אהבה אמיתית, וכשאוהבים, הסוף המופלא ביותר יכול להפוך למציאות, ממה כפי שקרה לגורין עצמו עם אהבתו הגדולה... אנה סווראנסקאיה כנאדז'דה "נאדיה" גורינה ויטאליה קורניינקו, כנאדיה בת ה-13 אלכסנדר פטרוב כאלכסנדר "סשה" גורין מריה ארונובה כאירינה שטאלינה סטפן בלוזרוב כסרגיי אורלוב סרגיי לוויגין כסרגיי איוואנוביץ' צילומי הסרט נערכו באגם באיקל ונערכו גם במוסקבה, מחוז אירקוטסק ובבוריאטיה. על הקרח 3, ביישום טלגרם על הקרח 3, ברשת החברתית VK "על הקרח 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "על הקרח 3", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Лёд 3‏, ЕАИС
קנארית (צידון)

קנארית (בערבית: قناريت) הוא כפר בנפת צידון במחוז דרום לבנון, כ-6 ק"מ דרומית לעיר צידון, מדרום לע'אזיה, ממזרח לכביש החוף (מס' 51), כ-1.5 ק"מ מזרחית לים התיכון, בגובה כ-200 מ' מעל פני הים. שטח הכפר הוא כ-3,000 דונם. בשנת 2014 גרו בו 214 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני, מהם 211 שיעים ו-3 נוצרים. בשנת 1875 כתב ויקטור גרן על הכפר: "קנארית הוא כפר שאוכלס על ידי מתואלים ונבנה על גבי יישוב עתיק, כפי שמעיד מאגר מים שנחצב בסלע, כמה מערות קבורה ומחצבות עתיקות". بلدة قناريت, lub-anan.com, ‏2014 Victor Guérin, Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French). Vol. 3: Galilee, pt. 2., Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 516
שלום פוברסקי

הרב שלום פוברסקי (כ"ד ניסן ה'תרצ"ה, 27 באפריל 1935 – י"א טבת ה'תשפ"א, 26 בדצמבר 2020) היה מראשי ישיבת קול תורה ור"מ בישיבת באר יעקב. נולד בברנוביץ' לרב יהושע דוד וחיה פייגל פוברסקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדדה המשפחה לווילנה, שם מצאו להם מחסה פליטים יהודיים רבים על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בעת שהותו בווילנה למד קרוא וכתוב אצל אשתו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק, הרבנית אלטע הענדיל, נינתו של הרב מאיר אוירבך. מהפחד שהקומונסטים יפתיעו אותם בעת לימודם, הניחו לוח שחמט על השולחן, שבו יחליפו את ספרי הלימוד במידה והם יבואו. כמו כן השתתף במסע הלווייתו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי שנפטר באותו הזמן. לאחר מכן המשיכה המשפחה לנדוד ברחבי ברית המועצות, ובהיותו בגיל שש עלתה משפחתו לפלשתינה והתיישבה בתל אביב. בהיותו בגיל 10 בערך נכנס ללמוד בישיבת היכל התלמוד בעיר, וקצת לפני גיל 13 המשיך לישיבת פוניבז' בבני ברק. בהגיעו לפרקו נישא לרבנית חינה אסתר, בתו של הרב שמחה פינס. שימש כר"מ בישיבת באר יעקב במשך עשרות שנים והתגורר ביישוב באר יעקב, ובשנת ה'תשמ"ב מונה לכהן כר"מ בישיבת קול תורה בירושלים. הרב פוברסקי שימש כעורך הראשי של התלמוד ירושלמי בהוצאת מכון המאור. בח' טבת ה'תשפ"א פונה לבית החולים הדסה עין כרם לאחר שנדבק בנגיף הקורונה וסבל מקשיי נשימה וסיטורציה נמוכה. במהלך סוף אותו השבוע הורדם והונשם. בי"א טבת ה'תשפ"א נפטר בבית החולים כשהוא בן 85, ונטמן בבית החיים פוניבז' בבני ברק. הרב שלום פוברסקי, שמועה ברורה, חיים בנון, תשע"ז - על מסכתות פסחים, קידושין, ויבמות המבוסס על רשימותיו והקלטות של השיעורים. אביו הרב יהושע דוד פוברסקי היה ראש ישיבת פוניבז' ובעל ה'ישועות דוד'. אחיו, הרב ברוך דב פוברסקי משמש עד היום בתפקיד ראש ישיבת פוניבז'. אח נוסף הוא הרב ד"ר חיים פוברסקי חתנו של הרב פסח קוקיס. בעלה של אחותו הוא הרב ברוך פינס שהוא גם אחיה של אשתו. לרב פוברסקי תשעה ילדים: בנו, הרב יוסף שלמה, הוא ראש כולל עטרת שלמה בפתח תקווה. בנו, הרב שמחה, משמש כמשיב בישיבת נתיב הדעת בירושלים. בנו, הרב חיים, הוא ראש כולל חזון אב"י בבני ברק. בתו, חיה פייגל, נשואה לרב יהודה אורלנסקי המשמש כר"מ בישיבת קול תורה. יעקב א. לוסטיגמן, סיפורים שנשמעו מפיו של ראש ישיבת 'קול תורה', הגאון הגדול רבי שלום פוברסקי זצ"ל, באתר דרשו נעמה גרין, רבי שלום פוברסקי זצ"ל: קווים לדמותו של ראש הישיבה שנפטר מהקורונה, באתר הידברות שיעורי הרב שלום פוברסקי באתר "קול הלשון" משה ויסברג, אבל כבד בישיבת קול תורה: הגאון רבי שלום פוברסקי זצ"ל, באתר כל רגע; אבל בעולם התורה: מראשי ישיבת 'קול תורה' – הגאון רבי שלום פוברסקי זצ"ל, באתר JDN‏; מאות בהלויית הגר"ש פוברסקי זצ"ל מראשי ישיבת קול תורה • תיעוד, באתר JDN‏; ר' שלום זצ"ל // הרב אברהם בורודיאנסקי, באתר כיכר השבת