laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קליפסו (ריקוד)

קליפסו (באנגלית: Calypso) הוא סגנון מוזיקלי וריקוד במקצב אופייני לתרבות האפרו-קריבית. מקור הסגנון בטרינידד, והוא בימינו למעשה שילוב בין הסגנון של המוזיקה האפריקאית מתחילת המאה ה-20 ורגאיי מג'מייקה של שנות ה-50. ברקע להתפתחות המוזיקלית באיים הקריביים עומדים היחסים החברתיים באיים והיחס לתושבים ממוצא אפריקאי, שהובאו כעבדים ונאסר עליהם לדבר במהלך העבודה - על מנת להעביר מסרים התפתחה שפה מוזיקלית לא מילולית. סגנון זה השפיע על הזהות האפריקאית של תושבי טרינידד, שהמוזיקה שלהם הושפעה גם מן האדונים הקולוניאליים השונים של האי: צרפת, ספרד, ובריטניה. ההשפעה הצרפתית על הקליפסו היא הכנסתו לקרנבל, שהצרפתים הביאו לאי. תחרויות קליפסו הפכו פופולריות במהלך תקופת הקרנבל, בעיקר אחרי ביטול העבדות ב-1834. מוזיקת קליפסו ערך זה הוא קצרמר בנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שואן מוריס

שואן מוריס (בוולשית: Siwan Morris; נולדה ב-7 בפברואר 1976) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ולשית, הידועה בעיקר מהופעתה בדרמת נעורים סקינס ששודרה בערוץ E4, בין היתר ידועה בוויילס בזכות הופעתה בהפקות טלוויזיה וקולנוע וגם בהצגות בשפה הוולשית. מוריס נולדה בגלינית' שבמחוז ניית' פורט טלבוט אשר בדרום ויילס ולמדה משחק באוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר. בשנת 2001 היא השתתפה בתוכנית הריאליטי-טיולים האמריקאית "Scariest Places on Earth". בשנת 2002 השתתפה בדרמת המשטרה The Bill, בנוסף שחקה בתפקיד אורח כדמות סאבין בסדרת הדרמה הרפואית "Casualty". בשנת 2007 היא השתתפה פעם שנייה בתפקיד אורח בסדרה Casualty בתור קולין קולמן. באותה שנה היא גלמה תפקיד ראשי בעונה הראשונה של דרמת הנעורים סקינס את הדמות אנג'י, המורה לפסיכולוגיה במכללת Roundview ובעונה שנייה חזרה בתפקיד אורח. בשנת 2013 גלמה את לוסי בסרט המדע הבדיוני "The Machine". בשנת 2014 השתתפה בתפקיד אורח בדרמה הרפואית של רשת BBC הולבי סיטי בדמות הולי סינגלטון, בנוסף היא גלמה את אמה של מייב בסדרה דוקטור הו. בשנת 2019 שחקה בתפקיד אורח של רוז בשני פרקים באופרת הסבון איסטאנדרס ששודרה ב-BBC. היא דוברת ולשית ואנגלית כשפת אם. שואן מוריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שואן מוריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שואן מוריס, באתר MusicBrainz (באנגלית) שואן מוריס, באתר Discogs (באנגלית)
אאוטירנוזאורים

אאוטירנוזאורים (שם מדעי: Eutyrannosauria) הוא ענף של דינוזאורים טורפים מקבוצת הטירנוזאורים, הכולל את המינים הקרובים ביותר למשפחת הטירנוזאוריים. קבוצה זו התקיימה בקרטיקון העליון של חצי הכדור הצפוני, בין אסיה לאמריקה הצפונית לפני 80.6 מיליון שנה, והם כנראה חלפו דרך גשר ברינג הקדום. אחרוני מינים אלה כמו הטירנוזאורוס רקס נכחדו לפני 66 מיליון שנה עם סופו של הקרטיקון. הקבוצה הוגדרה ב-2018 והיא כוללת כיום רק שלושה סוגים שאינם טירנוזאוריים: האפלצ'יוזאורוס, הביסטהייברסור, שלעיתים נכלל במשפחת הטירנוזאוריים, והדריפטוזאורוס שנכלל במשפחת הדריפטוזאוריים. כמה מהחוקרים משייכים לקבוצה עוד סוגים כמו האלקטרוזאורוס. אלו היו טורפי-על ידועים בגודלי ענק והגדול שבהם היה הטירנוזאורוס, באורך של עד 12.8 מטר ובמשקל של מעל 7 טונות. כמו כן הוא היה בעל עוצמת נשיכה חזקה יותר משל כמעט כל יצור חי, מאפיין שעזר לו לטרוף דינוזאורים ענקיים אחרים. קבוצה אאוטירנוזאורים (Eutyrannosauria) סוג ללא מקור אפלצ'יוזאורוס (Appalachiosaurus) סוג ביסטהייברסור (Bistahieversor) משפחה דריפטוזאוריים (Dryptosauridae), בה הדריפטוזאורוס משפחה טירנוזאוריים (Tyrannosauridae) תת-משפחה Albertosaurinae סוג אלברטוזאורוס (Albertosaurus) סוג גורגוזאורוס (Gorgosaurus) תת-משפחה Tyrannosaurinae סוג אליוראמוס (Alioramus) סוג צ'יאנשוזאורוס (Qianzhousaurus) סוג דינמוטרור (Dynamoterror) סוג דספלטוזאורוס (Daspletosaurus) סוג ליתרונקס (Lythronax) סוג ננוטירנוס (Nanotyrannus) סוג נאנוקזאורוס (Nanuqsaurus) סוג רפטורקס (Raptorex) סוג טרבוזאורוס (Tarbosaurus) סוג טראטופונאוס (Teratophoneus) סוג טירנוזאורוס (Tyrannosaurus) סוג זוצ'נגטירנוס (Zhuchengtyrannus)
בר סימן טוב

האם התכוונתם ל... יעקב בר-סימן-טוב – פרופסור ליחסים בינלאומיים, ראש מרכז שווייץ לחקר סכסוכים באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מכון ירושלים לחקר ישראל משה בר סימן טוב – כלכלן ישראלי, מנכ"ל משרד הבריאות
אש (שיר של רמי קלינשטיין)

אש הוא שיר שכתבה חנה גולדברג והלחין, עיבד ושר רמי קלינשטיין. השיר הוא סינגל מתוך אלבומו של קלינשטיין "ביום של הפצצה", שיצא לאור בספטמבר 1986. השיר לווה בווידאו קליפ. בשנת 2001, יצאו קלינשטיין ורעייתו דאז, ריטה, לסיבוב הופעות משותף. הם ביצעו בו גרסאות משותפות של שיריהם וביניהם "אש", שיצא כסינגל השלישי מתוך אלבום המופע המשותף שלהם. גם לגרסה זו הופק קליפ. השיר זכה לפרסום מחודש כאשר ביצע אותו המתמודד שי גבסו בגמר העונה הראשונה של כוכב נולד. סרטון השיר "אש" באתר יוטיוב "אש" באתר של אקו"ם מילות השיר "אש" באתר שירונט אש, באתר "פזמונט" לדף השיר באתר הספרייה הלאומית נריה קראוס, "היינו עובדים שעות בשביל צליל אחד": הסיפור מאחורי השיר "אש", באתר חדשות 13, 6 באפריל 2021 הסיפור מאחורי השיר "אש", חנה גולדברג - האתר הרשמי רמי קלינשטיין - אש, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:46) ריטה ורמי – אש באתר Discogs אש, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:35) רמי וריטה - אש - הופעה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:31) המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 21 באוקטובר 1986, באתר "פזמונט" המצעד השנתי תשמ"ז (1987), באתר "פזמונט" מצעד שירי רמי קלינשטיין, באתר "פזמונט"
ניר מימון

ניר מימון (נולד ב-20 ביולי 1980) הוא מפיק מוזיקלי, מלחין ובסיסט ישראלי. מימון נולד בקריית ים. החל לנגן בפסנתר בגיל 13. שירת בצה"ל כמוזיקאי, על נגינה בפסנתר קלאסי. לאחר סיום שירותו הצבאי החל מימון לנגן גם בגיטרה בס וליווה בהופעות את פבלו רוזנברג, הראל מויאל ושלומי שבת. החל משנת 2009 ועד לשנת 2016 היה מימון חלק מלהקת הרוק "היהודים". ב-2015 היה שותף להפקת האלבום החמישי של הלהקה, "יותר לא". מימון הוא שותפו לעיבוד, ההלחנה וההפקה המוזיקלית של הזמר דודו טסה בשיתופו הפיק את אלבומיו של טסה "בסוף מתרגלים להכל", "אחרי לילה של רעש", שלושת אלבומי "דודו טסה והכוויתים", "סחרחורת", "עיר ובהלות", "הגולה" ו"איגרת אל הילדים". ב-2011 זכו מימון ודודו טסה בפרס אקו"ם להישג השנה למעבדים על אלבומם "דודו טסה והכווויתים". בשנת 2013 יצא האלבום השני של בעז בנאי "אין אף אחד בבית" בהפקתו של ניר מימון ובו גרסת כיסוי לשיר "מרב אהבה שותק" של יוסי בנאי שיצא כסינגל בשנת 2010 והגיע לראשי המצעדים באותה השנה וגם למצעדי הפזמונים של העשור. ב-2017 נסע מימון יחד עם חברי הכוויתים לסיבוב הופעות בארצות הברית, כחימום למסע ההופעות של להקת רדיוהד בארצות הברית. באותה שנה, הפיק למירי מסיקה את האלבום אלוהי הדברים הקטנים, ולזמר עקיבא תורג'מן את אלבום הבכורה שלו "עולמות". ב־2019 החל לעבוד עם הזמרת נרקיס על הפקת הופעה ואלבום אולפן. באותה השנה זכה מימון בפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר, עבור הלחנת הפסקול לסרט הקולנוע "מאמי". מדיה וקבצים בנושא ניר מימון בוויקישיתוף ניר מימון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר מימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניר מימון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ניר מימון, באתר ספר הקולנוע הישראלי ניר מימון, באתר Discogs (באנגלית) ניר מימון, באתר "פזמונט" בן שלו, כך פיצח דודו טסה את הסאונד הישראלי, באתר הארץ, 28 ביוני 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסטרוכרוס

אוסטרוכרוס (שם מדעי: Austrocheirus; מילולית: "יד דרומית") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הצרטוזאורים, שחי בקרטיקון העליון של ארגנטינה לפני 96.2 מיליון שנה מזמננו. הוא התגלה ב-2010 בתצורות סרו פורטלסה (אנ') שבסנטה קרוז, בפטגוניה, ארגנטינה וסווג בידי מרטין אסקורה (Martín Ezcurra), פדריקו אנגולין (Federico Agnolin) ופרננדו נובאס (Fernando Novas). הסוג כלל מין יחיד, Austrocheirus isasii, על שם החוקר המגלה Marcelo Pablo Isasi. הממצאים כללו את כפות הרגליים, עצמות שוקה ועוד עצמות גפיים וללא גולגולת. ממדיו של הדינוזאור היו קשים לזיהוי עקב מיעוט הממצאים באזור. ב-2012 הולץ (Holtz) העריך שהדינוזאור הגיע לאורך 6.5 מטר. לעומת זאת ב-2016 החוקרים Molina-Pérez & Larramendi העריכו שהוא הגיע לאורך 9.3 מטר ולמשקל של מעל 1.1 טון בקירוב. הדינוזאור כנראה היה טורף-על באזור לצד מיני קרכרודונטוזאוריים או שהיה אוכל נבלות. דינוזאור זה היה קרוב מעט לקרנוטאורוס ושאר האבליזאוריים, אך כנראה היה בעל אבות קדומים יותר, הקשורים לצרטוזאוריים. הוא היה קרוב לברברוזאורוס (אנ'), הסרכוזאורוס (אנ') והפוסטרוונאטור כסוג בקבוצה Neoceratosauria. כמותם הוא היה בעל מבנה לסתות חזק וקצר יחסית וגפיים די-קטנות, אם כי לא כמו של הקרנוטאורוס. מדיה וקבצים בנושא אוסטרוכרוס בוויקישיתוף אוסטרוכרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוסטרוכרוס, באתר GBIF (באנגלית)
כל הכבוד

כל הכבוד הוא פזמון שכתב דן אלמגור, הלחין דובי זלצר, ובוצע במחזמר קזבלן על ידי יהורם גאון. "כל הכבוד" הוא אחד הפזמונים במחזמר קזבלן. עם עליית המחזמר בסוף 1966, פורסם שהפזמונים שלו נכתבו על ידי עמוס אטינגר וחיים חפר. במרץ 1967 תבע דן אלמגור את מפיק המחזמר, גיורא גודיק, בטענה שהפזמונים מבוססים על עבודתו, שעליה לא קיבל תמורה. לתביעתו צירף תצהיר של ד"ר עדי צמח בו נטען "כי לגבי השירים "כל הכבוד", "תרד ממני קזבלן", "המריצה" ועוד, אין כל ספק כי דמיון יסודי ומרהיק לכת שורר בין הטכסט ... של אלמגור, לבין הטכסט [של המחזמר]. ... דמיון זה מתבטא בזהות מבנית, רעיונית, קצבית, תחבירית ולעיתים אף זהות מילולית מוחלטת." גודיק טען, מנגד, שאלמגור ואטינגר כתבו את הפזמונים על פי הוראות של יגאל מוסינזון ומכך נובע הדמיון. בדיון בבית המשפט הודה עמוס אטניגר שראה את הפזמונים שכתב דן אלמגור לפני שכתב את הפזמונים שלו. בתחילת אפריל 1967 פסק השופט יוסף מיכאל לם שרק שני הפזמונים, "כל הכבוד" ו"תרד ממני קזבלן" הם פרי עמלו של אלמגור, אך ציין שהוא נוטה להאמין ששני המחברים הושפעו מיגאל מוסינזון. השופט לם קבע כי גודיק חייב להזכיר את שמו של אלמגור בין כותבי הפזמונים או להחליף, תוך 14 יום, את שני הפזמונים, כך שלא יהיה דמיון ביניהם. הפזמון "כל הכבוד" הולחן על ידי דובי זלצר ובוצע על ידי יהורם גאון. לאחר שעובד המחזמר לסרט הקולנוע "קזבלן" בשנת 1973, הפך השיר למזוהה עם גאון. השיר כתוב מנקודת מבטו של קזבלן המדבר בגוף ראשון. שאיפתו הגדולה ביותר היא לקבל כבוד מכל הסובבים אותו, תוך ציון התנגותו הנאותה בכל התרחשות. השיר מרמז גם על עברו הקרבי בצה"ל. במצעד שירי יהורם גאון שנערך ברשת ג' ב-1999, ובמצעד זהה שנערך בגלי צה"ל ב-2004, דורג השיר במקום הרביעי. במצעד זהה שנערך ב-2010 ברשת ג' דורג השיר במקום השמיני. כל הכבוד - יהורם גאון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:28) מילות השיר "כל הכבוד", באתר שירונט סטפאן גלברט, קזבלן כמחזמר מקורי, על המשמר, 14 בדצמבר 1966 נחמן בן עמי, קאזא בקיבוץ הגלויות, מעריב, 28 בדצמבר 1966 מי חיבר הפזמון "תרד ממני קזבלן"?, למרחב, 6 במרץ 1967 השופט לם חייב את גודיק לשנות שניים מפזמוני המחזמר "קזבלן", למרחב, 3 באפריל 1967 דויד פרץ, כל הכבוד, באתר תרבות.il
סלע האריס (אנטארקטיקה)

סלע האריס (באנגלית: Harris Rock) הוא הגדול והדרומי ביותר מבין קבוצה של שלושה איונים (סלעים הבולטים מעל פני הים) בארכיפלג קבוצת איי ז'ואנוויל שבאנטארקטיקה. שלושת הסלעים מצוין מצפון לסלע מונטרו, ולאי ד'אורוויל. האיון ממוקם 7 ק"מ צפונית-מזרחית לכף חונקל; ובמרחק 6.3 ק"מ צפונית-מערבית לאי לימוזה. האיון צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957. שם האיון מופיע לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1960. האיון נסקר על הקרקע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1958–1961. הסלע נקרא על שמו של קפיטן סאנטאיגו האריס (Santiago Harris), מצי ארגנטינה. • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 291 סלע האריס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית סלע האריס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה סלע האריס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור סלע האריס סטטיסטיקות מזג אוויר עבור סלע האריס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
Selfish (שיר של מדיסון ביר)

"Selfish" (בעברית: "אנוכי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדיסון ביר, מתוך אלבום הבכורה שלה, Life Support. השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2020, על ידי חברת התקליטים אפיק רקורדס, כסינגל מתוך האלבום. עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-19 במצעד השירים מתחת להוט 100. השיר נכתב על ידי מדיסון ביר, אליזבת לואל בולנד, ג'ראמיה דניאלס, ג'רמי דוסוליט, לירוי קלמפיט וטים סומרס והופק על ידי מדיסון ביר ולירוי קלמפיט. השיר הוא מעין בלדת פופ איטית עם הפקה מפושטת. הקול של ביר בשיר תואר כ-"רגשני". בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50 מיליון השמעות. מגזין הבילבורד שיבח את הביצועים הקוליים של ביר בשיר וכתב כי הזמרת "נשמעת בטוחה ומגישה את היכולות שלה כזמרת". מידע על הסינגל "Selfish" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Selfish" באתר Genius סרטון השיר "Selfish" באתר יוטיוב מדיסון ביר, אליזבת לואל בולנד, ג'ראמיה דניאלס, ג'רמי דוסוליט, לירוי קלמפיט, טים סומרס Madison Beer Releases Outstanding New Song "Selfish," Song Quickly Surpasses 1 Million Spotify Streams, Headline Planet, ‏2020-02-16 (באנגלית) irishcharts.com - Discography Madison Beer, irish-charts.com Madison Beer Speaks Her Truth On New Single “Selfish”, idolator, ‏2020-02-14 Madison Beer, Billboard Madison Beer – Selfish (באנגלית), נבדק ב-2020-05-06 Selfish, נבדק ב-2020-05-06 First Stream: Justin Bieber, Billie Eilish, Sam Smith, Monsta X & More, Billboard, ‏2020-02-14
סלע האריס

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה סלע האריס (אנטארקטיקה) – איון בקבוצה איי ג'ונוויל שבאנטארקטיקה קנדה סלע האריס (קולומביה הבריטית) – איון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה סלע האריס (ססקצ'ואן) – אנדרטה היסטורית בפרובינציית ססקצ'ואן שבקנדה
הדיוויזיה ה-19 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-19 (בגרמנית: 19. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוקטובר 1866, ובמלחמת צרפת–פרוסיה לחמה בקרבות מארס-לה-טור, אורליאן, לה מאן, ספישרה, המצור על מץ וקרב באון-לה-רולנד כחלק מהקורפוס ה-10. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-10 בפיקוד אוטו פון אמיך, אשר היה חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה בקרב לייז' ובקרב סן-קנטן, ולאחר מכן בקרב המארן ובקרב על האן. באפריל 1915 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה ה-11 במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. בספטמבר אותה שנה הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, ולחמה כחלק מארמייה השלישית בקרב שמפאן השני. לאחר מתקפת ברוסילוב בשנת 1916 חזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, אך בנובמבר אותה שנה חזרה לחזית המערבית ובאביב 1917 היא לחמה בקרב השני על האן. בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הוגו אברהרד צו מינסטר-מיינהוול (30 באוקטובר 1866 – 9 באוגוסט 1867) אמיל פון שוורצקופן (10 באוגוסט 1867 – 21 באוקטובר 1870) אמיל פון וינה (22 באוקטובר 1870 – 17 באוגוסט 1871) לודוויג פון שלוטהיים (18 באוגוסט 1871 – 19 במרץ 1872) הרמן פון טרסקוב (20 במרץ 1872 – 22 בינואר 1873) אוטו פון סטרובברג (23 בינואר 1873 – 27 באוקטובר 1880) ברנהרד פון דריגלסקי (28 באוקטובר 1880 – 3 בספטמבר 1884) אלברט פון ראוך (4 בספטמבר 1884 – 1 באוגוסט 1888) הרמן פון לטו-בורבק (2 באוגוסט 1888 – 26 בינואר 1892) הנס פון לנקה (27 בינואר 1892 – 19 במאי 1896) פרנץ פון דר מילבה (20 במאי 1896 – 17 באפריל 1898) גוסטב פון בלומנטל (18 באפריל 1898 – 10 במאי 1901) אדולף פון רוזנברג-גרוסינסקי (11 במאי 1901 – 21 במרץ 1902) אריך לולהפה מאת לוונספרונג (22 במרץ 1902 – 21 באפריל 1905) מוריז מאת לינקר (22 באפריל 1905 – 16 בדצמבר 1908) ארתור פון דיטליין (17 בדצמבר 1908 – 4 בינואר 1911) מגנוס פון אברהרדט (5 בינואר 1911 – 21 במרץ 1913) מקס הופמן (22 במרץ 1913 – 20 ביולי 1915) מקס פון שמטאו (21 ביולי 1915 – 30 ביולי 1916) ולטר פון הולסן (30 ביולי 1916 – ינואר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-19 בוויקישיתוף
אסון הקסטל

אסון הקסטל אירע ביום שלישי, 3 ביולי 1951, כאשר התפוצצו חומרי נפץ במחסן של חברת "תעשיית אבן וסיד" במחצבות הקסטל שבאזור הקסטל. באירוע נהרגו שמונה מפועלי חברת סולל בונה שהועסקו במחצבה. שבעה מן ההרוגים נקברו בקבר אחים בבית הקברות סנהדריה בירושלים, והשמיני נקבר באבו גוש. מיד לאחר האסון החליטה ממשלת ישראל השנייה על הקמת ועדת חקירה ממשלתית בראשות נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים אלפרד ויתקון, לבחינת נסיבות האסון. הוועדה בחנה טענות שלפיהן התרשלה החברה בהטמעת נוהלי בטיחות בעבודה עם חומרי הנפץ ובאחסון שאינו נאות, ומנגד טענות נגד הרשויות על אי קביעת נהלים ברורים. מן העדויות שגבתה הוועדה בימים שלאחר האסון, עלו כשלים חמורים הן בחינוך לבטיחות בעבודה, והן בקיום נהלים מסודרים לעבודה בטוחה ואכיפתם. דו"ח הוועדה העלה מסקנות נגד המפקחים על מקומות העבודה, מנהלי העבודה בחברות המפעילות את המחצבות, וכן על סידורי העבודה במחצבות. הדו"ח נמסר לידי שרת העבודה גולדה מאיר בחודש יולי, אך לא נמסר לפרסום לציבור עד חודש ספטמבר. לא ננקטו צעדי ענישה, ונמסר כי הדו"ח ישמש רק בסיס לתיקון נוהלי העבודה. ימים אחדים לאחר הגשת הדו"ח, דיווחה שרת העבודה על מסקנות הדו"ח בישיבת הממשלה. בעקבות מסקנות הדו"ח הוקמה ועדת שרים ובה שרת העבודה, שר האוצר אליעזר קפלן ושר המשפטים פנחס רוזן, כדי לקבוע את הצעדים שיינקטו בעקבות האסון. "חרות", ביטאון תנועת האופוזיציה חרות, ניצל את האסון כדי לתקוף את ממשלת מפא"י, וטען כי העובדה שתחת ממשלת פועלים הוזנחו נוהלי הבטיחות בעבודה מלמדת על ניצולם של פועלים מן המעמדות הנמוכים, והפקרתם לגורלם. בספטמבר אותה השנה פורסם הדו"ח, ולאחר פרסומו גם "הבקר" (המזוהה עם הציונים הכלליים) תקף את השלטון וכתב כי האסון חשף את תוצאותיה הרות האסון של התנהלות מפלגת השלטון ובחירת מנהלים בחברות הממשלתיות הגדולות לפי קרבתם הרעיונית למפלגה ולא לפי כישוריהם. סופר "הבוקר", אסון מחריד במחצבה בהר הקסטל: 8 נהרגו, 10 נפצעו בהתפוצצות, הַבֹּקֶר, 4 ביולי 1951 הרוגי אסון־העבודה בקסטל הובאו למנוחות בקבר־אחים בירושלים, על המשמר, 5 ביולי 1951 סופר "הבוקר", ועדת חקירה תברר סבות אסון הקסטל, הַבֹּקֶר, 5 ביולי 1951 הרוגי המחצבה בקסטל הובאו למנוחת עולם, הוקמה ועדת חקירה ממשלתית, דבר, 5 ביולי 1951 לא היה אישור המשטרה למחסן בקסטל, הצופה, 10 ביולי 1951 נציגי "אבן וסיד" מטילים אסון הקסטל על השלטונות, הַבֹּקֶר, 10 ביולי 1951 האשמות נגד משרד העבודה בחקירת האסון על הקסטל על זילזול בהוראות, על המשמר, 10 ביולי 1951 חקירת אסון הקסטל נסתיימה, חרות, 13 ביולי 1951 נמסרו המסקנות על אסון הקסטל, על המשמר, 16 ביולי 1951 ועדת שרים תדון בדו"ח אסון הקסטל, הַבֹּקֶר, 19 ביולי 1951 ברוך וויניצקי, אסון הקאסטל ו"ממשלת פועלים", חרות, 20 ביולי 1951 בשולי מסקנות ועדת חקירה אחת, הַבֹּקֶר, 13 בספטמבר 1951
ליילי

ליילי הם צמד מוזיקלי ישראלי המורכב מגל תורן וגיא לוי. ההרכב הוקם ב-2017 על ידי חברי הילדות, סולן להקת מרסדס בנד גל תורן ונגן הקונטרבס גיא לוי. השניים הכירו מאז שהיו בני 6, כאשר גדלו יחד במבשרת ציון. לפני הקמת ההרכב היו לשניים סקיצות של שיריהם, אשר נמחקו בטעות על ידי תורן. בשנת 2016 ניגש אל השניים יובל שפרמן וביקש מהם את השירים לפסקול סדרתו החדשה "אורי ואלה". בנובמבר 2017 הוציאו את אלבומם הראשון, הנושא את שמם, בחברת התקליטים נענע דיסק. האלבום זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה. ביולי 2022 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבומם השני, "הינה". בנובמבר, יצא הסינגל "עבריין". באותו חודש יצא האלבום השני, ליילי II. ליילי, ברשת החברתית פייסבוק ליילי, סרטונים בערוץ היוטיוב ליילי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ליילי, באתר ספוטיפיי ליילי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליילי, באתר Songkick (באנגלית) ליילי, באתר בנדקמפ בן שלו, הפרויקט המוזיקלי החדש של גל תורן מזכיר שהוא לא רק שחקן מעולה, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2017 שי סגל, ‏ליילי אלגנטיים וסקסיים, הכנות של קינג קרול ממכרת, באתר "Time Out ישראל" חי בגימל מהיכל התרבות | שלומי שבן מארח את גל תורן באתר יוטיוב, ה-8 באפריל 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-17 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-17 (בגרמנית: 17. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוקטובר 1866, וחייליה גויסו בעיקר מערי ההנזה וממקלנבורג-שוורין. במלחמת צרפת–פרוסיה לחמה בקרבות קולומבי, מץ, אורליאן ולה מאן כחלק מהקורפוס ה-9. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-9 בפיקוד פרדיננד פון קוואסט, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה בפיקוד אלכסנדר פון קלוק. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו, המארן, שמפאן והסום. בשנת 1917 היא השתתפה בקרב אראס ובקרב פשנדל, ובשנת 1918 השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-30 בספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה. אדולף פון רוזנברג-גרושצ'ינסקי (20 באוקטובר 1866 – 13 ביולי 1870) גוסטב פון שימלמן (18 ביולי 1870 – 13 בנובמבר 1870) הרמן פון טרסקוב (14 בנובמבר 1870 – 29 בינואר 1871) גוסטב פון שימלמן (30 בינואר 1871 – 19 במרץ 1872) לודוויג פון שלוטהיים (20 במרץ 1872 – 5 באפריל 1880) הרמן לודוויג פון וארטנסלבן (6 באפריל 1880 – 20 באוגוסט 1884) ולטר ברונסארט פון שלנדורף (21 באוגוסט 1884 – 11 ביולי 1888) אוטו פון דרהנטל (12 ביולי 1888 – 14 במרץ 1890) קרל פינק פון פינקנשטיין (24 במרץ 1890 – 26 בינואר 1895) ארנסט פון פטרסדורף (27 בינואר 1895 – 14 במאי 1897) אנטון הרווארט פון ביטנפלד (20 במאי 1897 – 8 ביוני 1900) קלאוס פון אונד צו אגלופשטיין (9 ביוני 1900 – 17 במאי 1903) גינטר פון קירכבך (18 במאי 1903 – 18 בספטמבר 1907) קורט פון פריטצלוויץ (1 באוקטובר 1907 – 8 בפברואר 1911) גוטרד ניקיש פון רוזנגק (9 בפברואר 1911 – 3 בפברואר 1913) הנס פון וינטרפלד (4 בפברואר 1913 – 2 במרץ 1914) ארנולד פון באואר (3 במרץ 1917 – 14 באוקטובר 1914) תאודור שטנגל (15 באוקטובר 1914 – 10 במאי 1916) הנס פון מינקוויץ (11 במאי 1916 – 1 בינואר 1917) ארתור פון גאביין (2 בינואר 1917 – 30 ביולי 1918) זיגפריד פון הלד (1 באוגוסט 1918 – 19 בינואר 1919) יוהנס פון בוסה (20 בינואר 1919 – 30 בספטמבר 1919) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-17 בוויקישיתוף
הדיוויזיה ה-34 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-34 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה באפריל 1915 כחלק מצבא קיצ'נר, ובינואר 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-3, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-34
סצ'ואנוזאורוס

סצ'ואנוזאורוס (שם מדעי: Szechuanosaurus; מילולית: "הלטאה של סצ'ואן") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קדום שכנראה מבוטל כיום. הוא חי בסין הקדומה של תור היורה לפני 160 מיליון שנה. הסוג התגלה בתצורת ששימיאו (אנ') בסצ'ואן שבסין, ותואר ב-1942 בידי החוקר יאנג ג'ונגג'יין. הסוג כלל מין אחד - Szechuanosaurus campi, לכבוד החוקר האמריקאי צ'ארלס לואיס קאמפ (אנ'), אשר עזר בגילוי הדינוזאור. ממצאיו של דינוזאור זה כללו בעיקר שרידי שיניים חרוטיות בעלות קצה להבי והממדים של הדינוזאור הובילו כמה חוקרים להעריך את אורכו ב-8 מטרים ואת משקלו במעל 1,000 עד 1,500 קילוגרם, זאת למרות הממצאים המעטים והמקוטעים. חוקרים אחרים העריכו שהיה קטן יותר ולא עולה על 450 קילוגרם. בתחילה אחד מהמינים בסוג, Szechuanosaurus yandonensis, זוהה כמוטל בספק ובוטל. מין שני, Szechuanosaurus campi נמצא על פי יאנג ג'ונגג'יין כתקף ובעל קירבה לבני משפחת המטריאכאנטוזאוריים או הסינרפטוריים ופחות לטטנורים. עם זאת ממצאי צורת אגן הירכיים הובילו כמה חוקרים למסקנה שהיה קרוב יותר לפיאטניצקיזאורוס. בשנת 2012 הוא נכלל כמין של יאנגצ'ואנוזאורוס, אשר נמצא באותה תצורה וחי באותה תקופה. מדיה וקבצים בנושא סצ'ואנוזאורוס בוויקישיתוף סצ'ואנוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סצ'ואנוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
פלסיוטילוזאורוס

פלסיוטילוזאורוס (שם מדעי: Plesiotylosaurus; משמעות השם: "קרוב לטילוזאורוס") הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת המוזאזאוריים, שחי בסוף הקרטיקון לפני 70 עד 69 מיליון שנה מזמננו. הוא ידוע משלדים שנמצאו בבתרונות של תצורת מורנו (אנ') בקליפורניה. ב-1942 תיאר אותו החוקר צ'ארלס לואיס קאמפ (אנ'). אומנם פלסיוטילוזאורוס היה דומה לטילוזאורוס, אך לא קרוב אליו. הוא היה דומה יותר למוסזאורים, כמומוזאזאורוס והפרוגנתודון, והיה להם מבנה גולגולת דומה. הגולגולת הייתה גלילית, ולה חוטם שרירי דמוי-טורפדו ששימש לתנועה במהירות במים. ממצאי המוסזאור הכילו כמעט 90% מהגולגולת והלסתות שאורכם קרוב ל-90 סנטימטרים. אורך הזוחל כולו עלה על 6.5 מטרים, גדול מתנין ים מודרני. לפלסיוטילוזאורוס היו לסתות גדולות ובהן שיניים מעוקלות שפנו אחורה ונתנו כוח נשיכה מוגבר. שרירי הלסת היו מחוברים לאחורי הגולגולת. מבנה זה דמה ללסתות הפרוגנתודון ונתן עוצמת נשיכה חזקה ביותר, שאיפשרה למוסזאור להתגבר אפילו על טרף גדול או משוריין כמו צבי ים. המוסזאור היה טורף-על שצד כל יצור ימי בגודלו או פחות ממנו. עקב גודלו הוא כנראה חי במים רדודים יחסית, כדי להימנע מטריפה בידי מוסזאורים גדולים יותר או כרישי ענק. מדיה וקבצים בנושא פלסיוטילוזאורוס בוויקישיתוף פלסיוטילוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלסיוטילוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)