laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת קלן

אוניברסיטת קלן (בגרמנית: Universität zu Köln ובקיצור הנהוג בגרמניה, Uni Köln, "אוּני קלן") היא אוניברסיטה ציבורית בעיר קלן בגרמניה. אוניברסיטת קלן הוקמה ב-1388 והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות ביותר באירופה. כיום לומדים בה למעלה מ-50,000 סטודנטים, דבר שהופך אותה לאחת האוניברסיטאות הגדולות בגרמניה. בית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה משתייך למייסדי הברית הגלובלית בחינוך לניהול (CEMS). האוניברסיטה חברה ב"קרן הגרמנית למדע" (DFG) שכוללת את האוניברסיטאות המובילות בגרמניה, חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה), באוניברסיטה הצרפתית-גרמנית (FGU) ובקבוצת קוימברה (GC). בנוסף לאוניברסיטה ברית מחקר עם שותפי המחקר הבאים: אגודת מקס פלאנק, אגודת הלמהולץ ואגודת לייבניץ. לאוניברסיטת קלן יש רשת בין-לאומית עם מוסדות שותפים ברחבי העולם שמכילה יותר מ-300 שותפויות ברמת הפקולטה והמחלקה ו-85 שותפויות כלל אוניברסיטאות. אוניברסיטת קלן החלה רשמית ללמד ב-6 בינואר 1388 כאוניברסיטה הרביעית באימפריה הרומית הקדושה, אחרי אוניברסיטת קארל בפראג, אוניברסיטת וינה ואוניברסיטת היידלברג. על צו הקמתה חתם האפיפיור אורבנוס השישי. ב-1798 סגרו כוחות הכיבוש הצרפתי בראשות נפוליאון, שפלשו לקלן ב-1794, את האוניברסיטה, מכיוון שמוריה סירבו להישבע אמונים לרפובליקה הצרפתית. הרקטור, פרדיננד פרנץ וולרף (Ferdinand Franz Wallraf) החביא את חותם האוניברסיטה, ונעשה בו שימוש לאחר הפתיחה מחדש ב-1919. האוניברסיטה נפתחה מחדש לאחר מלחמת העולם הראשונה ואובדן אוניברסיטת שטרסבורג לצרפת, בדומה לשתי אוניברסיטאות גרמניות אחרות - אוניברסיטת המבורג ואוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה שבפרנקפורט. האוניברסיטה היא תאגיד סטטוטורי ומופעלת על ידי המדינה הפדרלית של נורדריין-וסטפאליה. האוניברסיטה מחולקת לשש פקולטות: הפקולטה לניהול, כלכלה ומדעי החברה הפקולטה למשפטים הפקולטה לרפואה עם בית החולים האוניברסיטאי של קלן הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע הפקולטה למדעי החברה ההומניסטיים דירוג שאנגחאי - מקום 151–200 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 160 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 268 (2024) דירוג שאנגחאי - מקום 6–9 (2023) דירוג Times Higher Education - מקום 15 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 17 (2024) ורנר אק, היסטוריון תקופת בית שני היינריך בל, סטודנט, ערב מלחמת העולם השנייה ולאחריה אוטה דייכמן, היסטוריונית של המדעים ושל יהדות גרמניה אנדריאס הילגרובר, היסטוריון, חוקר שואה אנה זגרס, סטודנטית להיסטוריה כללית, היסטוריה של האמנות ולימודים סיניים, החל מ-1922 ישעיהו ליבוביץ, עוזר מחקר, 1928 - 1933 (עד עליית הנאצים לשלטון) הנס קלזן, פרופסור למשפטים, בשנת 1933 (עד עליית הנאצים לשלטון) קרלהיינץ שטוקהאוזן, סטודנט לבלשנות, 1947 - 1951 קרל שמיט, פרופסור למשפטים ומדעי המדינה, החל משנת 1933 מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קלן (בגרמנית, באנגלית ובסינית) אוניברסיטת קלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קלן, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת קלן, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת קלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מטוס שליטה ובקרה

מטוס שליטה ובקרה (באנגלית: Airborne Warning And Control System או AWACS או AEW&C) הוא מטוס אשר מותקן בו מכ"ם ייעודי ותפקידו הוא לזהות איומים ולתאם פעולות אוויריות (ומכאן שמו האנגלי שאומר: מערכת אזהרה ובקרה מוטסת). הבריטים היו הראשונים שהרכיבו אנטנת מכ"ם סובבת על מטוס (הוויקרס ולינגטון) על מנת שהוא יהווה "מרכז יירוט אווירי". בפברואר 1944 החל צי ארצות הברית בתוכנית פיתוח של מטוס בקרה שהיה דגם מוסב של מפציץ צלילה מדגם TBM, ניסויי הטיסה המוצלחים הראו שהמכ"ם הצליח לאתר מבנים מנמיכי טוס במרחק של למעלה מ-161 ק"מ. סך הכול נבנו ושירתו 40 יחידות מדגם TBM-3W. בשנות החמישים והשישים שולבו מערכות מכ"ם ובקרה במטוסים גדולים יותר (לרוב מטוסי נוסעים מוסבים) שאפשרו למערכות לטוס גבוה יותר ולהישאר באוויר ליותר זמן. מלחמת פוקלנד שהתרחשה בשנת 1982 המחישה לראשונה את החיוניות של מטוסים אלו לשדה הקרב, כאשר סייעו לצי הבריטי להתגונן בפני התקפות אוויריות של חיל האוויר הארגנטינאי. מטוסי שליטה ובקרה מסוגלים לכסות יותר שטח אווירי מאשר מכ"מים ומרכזי בקרה קרקעיים, שלושה מטוסי בקרה המשייטים בגובה 9,000 מטר מסוגלים לכסות את כל מרכז אירופה (כאשר כל מטוס מכסה 311,990 קילומטרים רבועים). צוות המטוס מסוגל לזהות מטוסי אויב ולתאם את היירוט שלהם, בעצם מטוסי הבקרה מסוגלים לחסוך ממטוסי הקרב את הצורך בהפעיל את המכ"ם שלהם בשביל לזהות ולקבל כיוון למטרה, מה שמגדיל את החמקנות שלהם שכן המכ"ם שלהם לא נקלט אצל האויב (RWR). בנוסף מסוגלות מערכות המטוס לאסוף מודיעין אלקטרוני, ועל ידי כך לעזור ליצור תמונת מצב מושלמת של גזרת השליטה של המטוס. בדרך כלל כולל צוות המטוס את הטייסים, הנווטים, מהנדסי הטיסה והמכונאים המוטסים שיש בכל מטוס תובלה. יחודו של מטוס הבקרה הוא צוות בקרים היושב מול צגי מכ"ם ושולט על גזרה מוגדרת משטח הכיסוי של מכ"ם המטוס. לצורך כיסוי מתאים במטוסי השליטה והבקרה הורכבו צלחות מכ"ם מסתובבות אשר שימשו את מטוסי הבקרה עד להופעתו של מכ"ם AESA (מכ"מ המסובב את האלומה שלו אלקטרונית ולא מכנית על ידי סיבוב האנטנה), יתרונו של מכ"ם זה הוא ביכולתו לסרוק את שטח הכיסוי שלו במהירות רבה, בהשוואה למכ"מים רגילים, ויכולות השידור והקליטה שלו עדיפות. התעשייה האווירית יצרה את מערכת המכ"ם AESA הראשונה המותאמת למטוסי בקרה הפלקון. מדיה וקבצים בנושא מטוס שליטה ובקרה בוויקישיתוף מטוס שליטה ובקרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניר דבורי, "אורון" - מטוס אחיזת שטח שפותח בישראל, באתר N12‏, 27 באוגוסט 2023
דמסוס הראשון

דמסוס הראשון או דמסוס הקדוש (Damasus I;‏ 305 – 11 בדצמבר 384) כיהן כבישוף של רומא מ-1 באוקטובר 366 עד מותו. הוא הכווין את סינוד רומא של שנת 382, בו נקבע קאנון כתבי הקודש. דמסוס יצא נגד תפישות המינות של האפולינריזם והאריאניות, והזמין את הוולגטה שנערכה ותורגמה על ידי הירונימוס. כמו כן, הוא שיקם את היחסים בין כנסיות רומא ואנטיוכיה, וטיפח את האדרת עדי האמונה. דמסוס נולד בשנת 305 לערך באזור העיר אידנייה א וליה בפורטוגל של ימינו; ייתכן אף שנולד באזור קשטלו ברנקו, גם הוא בפורטוגל של ימינו. בתקופתו, נקרא האזור לוסיטניה, והיה חלק מן האימפריה הרומית המערבית. הוא חי בתקופת עלייתו לשלטון של קונסטנטינוס, איחוד החלק המערבי של האימפריה עם זה המזרחי והפילוג המחודש, ומעל הכל, בתקופה שבה החלה הנצרות להפוך לדת השלטת באימפריה הרומית. בצעירותו שירת בקודש בכנסיית סן לורנצו בפניספרנה. ירש את ליבריוס כאפיפיור ה-37. נחשב אחרי מותו לקדוש נוצרי. יום חגו חל ב-11 בדצמבר. לפי הנצרות האורתודוקסית יום חגו חל ב-13 בנובמבר. מדיה וקבצים בנושא דמסוס הראשון בוויקישיתוף דמסוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דמסוס הראשון, באתר NNDB
פרזות

האם התכוונתם ל... עיר פרזות – יישוב שלא מוקף בחומה פרזות החברה העירונית לשיכון ירושלים – חברה ממשלתית ירושלמית לניהול נכסי דלא-ניידי, ידועה בשם "חברת פרזות" רומא עיר פרזות – סרט קולנוע איטלקי מ-1945 בבימויו של רוברטו רוסליני עיר מפורזת – יישוב שבזמן מלחמה מוצהר כי אין בו כוחות צבא, נשק ומתקנים צבאיים אזור מפורז – שטח, בדרך כלל בין שני כוחות צבאיים או יותר, בו אסורה הכנסת צבא או כל פעולה צבאית שטח הפקר – שטח שאין עליו שליטה בפועל, בדרך כלל עקב היותו נושא מחלוקת בין שני צדדים לוחמים
כיוונים חדשים

כיוונים חדשים הוא כתב עת לענייני ציונות, יהדות, מדיניות, חברה ותרבות. כתב העת יוצא לאור פעמיים בשנה על ידי ההסתדרות הציונית העולמית בשותפות עם מוסד ביאליק. שמו של כתב העת מעיד כי הוא המשך של כתב העת כיוונים שפסק לצאת לאור בשנות ה-90 לאחר כ-50 גיליונות. כקודמו מהווה כתב העת במה לדיונים מפורטים על עתידה של הציונות ועתיד העם היהודי בישראל ובגולה וכן לביקורת ספרות ומאמרים בנושאים קרובים. מייסד העיתון, עורכו והרוח החיה בו עד מותו היה אלי אייל (נפטר בספטמבר 2017). כתב העת הוא פלורליסטי, מקיים חופש אקדמי ואינו מתערב בתכנים המייצגים לעיתים עמדות שונות מעמדתה הרשמית של ההסתדרות הציונית המוציאה אותו לאור. בין הכותבים בכתב העת ניתן למנות, לדוגמה, את הסופרים א"ב יהושע, אמנון שמוש ועמוס עוז, את חוקרי הספרות נורית גוברין, זיוה שמיר וגרשון שקד, את הפרופסורים אליעזר שביד, ניצה בן-דב, יצחק בן ישראל, רות גביזון, יחזקאל דרור, רחל אליאור, ועליזה שנהר, ואת חברי הכנסת לשעבר יוסי שריד וגד יעקבי. אתר האינטרנט הרשמי של כיוונים חדשים אלי אשד, כתב העת "כיוונים חדשים" נמצא בסכנת סגירה, פורסם ב 19 בפברואר 2005 (מאז נמצא תקציב להמשך הוצאתו לאור)
ת'אד אלן

אדמירל ת'אד אלן (אנגלית: Thad William Allen; נולד ב-16 בינואר 1949) היה המפקד ה-23 של משמר החופים האמריקני, בין השנים 2006 ל-2010. שימש כמפקד הכוח המטפל בדליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010). נולד בטוסון, אריזונה, אביו היה טכנאי במשמר החופים ולחם במלחמת העולם השנייה. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1967. הוא למד במכללת משמר החופים האמריקאי וסיים תואר שני בניהול ציבורי מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ותואר שני בניהול מאוניברסיטת MIT. ב-25 במאי 2006 מונה לתפקיד מפקד משמר החופים האמריקני על ידי הנשיא בוש ובאישור הסנאט. ב-25 במאי 2010 החליפו בתפקיד רוברט פאפ. תפקידו הראשון כקצין דגל (קצין בכיר) היה כמפקד של המחוז השביעי של משמר החופים. בין השנים 2002 ל-2006 שימש כראש המטה הכללי (התפקיד השלישי בהיררכיה) של משמר החופים האמריקאי. בשנת 2005 מונה על ידי סוכנות FEMA האמריקאית לניהול מאמצי החילוץ בניו אורלינס בעקבות הוריקן קתרינה. בשנת 1975 נישא לאשתו פמלה, והם הורים לשלושה ילדים. מתגורר בצ'בי צייס במרילנד. ב-2011 מונה לסגן נשיא חברת הייעוץ בוז אלן המילטון. מדיה וקבצים בנושא ת'אד אלן בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר משמר החופים
שמואל צמח

שמואל צמח (21 במאי 1932 - 15 באוקטובר 2017) היה מפיק, אמרגן ואיש תרבות ישראלי. צמח נולד בפתח תקווה. הוא החל את דרכו כמארגן פסטיבלי ריקודים ופסטיבל באר שבע בשנות ה-50. היה שליח המדינה בארצות הברית במשך שנה וארגן שם את חגיגות העשור למדינת ישראל. היה מנהל ההפקה של להקת כרמון, מפיק מחזות זמר בתיאטרון גיורא גודיק. צמח הפיק בארץ גרסאות עבריות למחזות זמר כמו "כנר על הגג", "גברתי הנאוה" ו"סיפור הפרברים".לאחר מכן נהפך לאחד ממפיקי המופעים הבולטים בישראל ונחשב לחלוץ הופעות האצטדיונים בישראל. צמח היה מפיק ואמרגן עצמאי אשר הביא ארצה אמנים מן השורה הראשונה, בהם אנריקו מסיאס, פרנק סינטרה, מרסדס סוסה, הבולשוי הרוסי, לאונרד כהן, אריק קלפטון, ג'ואן באאז ורבים אחרים. שימש נשיא כבוד לתמיד של ארגון האמרגנים בישראל, יקיר העיר תל אביב, וזוכה בפרס אמ"י למפעל חיים לשנת תשס"ט. בטקס פרסי אקו"ם של שנת 2017, קיבל פרס מפעל חיים על תרומתו להעשרת התרבות בישראל. עיריית תל אביב קבעה לזכרו לוחית זיכרון בכניסה לפסאז' הוד ברחוב דיזנגוף היכן שהיה משרדו. הרחבה מאחורי היכל התרבות בפתח תקווה נקראת על שמו. אתר האינטרנט הרשמי של שמואל צמח שמואל צמח, ברשת החברתית פייסבוק שמואל צמח באתר איגוד האמרגנים איתי שטרן, מת האמרגן שמואל צמח, חלוץ הופעות האיצטדיונים בארץ, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2017 המפיק והאמרגן שמואל צמח הלך לעולמו בגיל 85, באתר וואלה, 15 באוקטובר 2017 מתוך עמוד הפייסבוק של שמואל צמח שמואל צמח וצבי אבני – בין יקירי תל אביב, באתר "הבמה", 25 באפריל 2004 טל פרי, ‏פרס מפעל חיים לאמרגן ולמפיק הוותיק שמואל צמח, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2009
משה שחורי

משה שחורי (נולד ב-19 בפברואר 1955) הוא קצין צה"ל בדימוס שכיהן כקצין מודיעין ראשי בצה"ל בדרגת תת-אלוף ושימש כמנכ"ל מפלגת קדימה תחת ציפי לבני כיו"ר המפלגה. שחורי התגייס לצה"ל בשנת 1975 והוכשר כטכנאי. כקצין בכיר פיקד על מחלקת האיסוף באגף המודיעין, בשנים 1993–1998 פיקד על יחידה 9700, המערך החזותי הכולל את יחידת התצפית והמזל"טים. בין השנים 2001–2005, בתקופת האינתיפאדה השנייה, היה קצין מודיעין ראשי. כקצין מודיעין ראשי, היה שחורי אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004. בסיום תפקידו, בתקופת ההכנות לתוכנית ההתנתקות, השתחרר מצה"ל. בין השנים 2005–2008 היה מנכ"ל הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל. באותה תקופה החל לעסוק בהתנדבות בקידום פרויקטים בעיריית ראש העין, עיר מגוריו. בשנת 2008 נרתם בהתנדבות לניהול מטה הבחירות של ציפי לבני בהתמודדותה על ראשות מפלגת "קדימה". לאחר היבחרה של לבני לראשות המפלגה, בחודש נובמבר מונה שחורי למנכ"ל המפלגה. ב-2011 נעצר עם רעייתו במסגרת פרשת שוחד ברשות המיסים והוצא לחופשה מתפקידו. ב-2014 נסגר התיק בשל העדר ראיות מספיקות. ב-2013 סיימה משטרת ישראל חקירה בעניין פרשיות הנוגעות להתנהלות עובדי ויועצי המפלגה ומצאה כי קיימת תשתית ראייתית לעבירות של שחורי בנושא רישום כוזב במסמכי תאגיד, קשירת קשר לביצוע פשע, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, שיבוש מהלכי משפט ועבירות של פגיעה בפרטיות.[דרושה הבהרה] שחורי הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה והלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה, ובוגר הקורס לפיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי לעורכת הדין דליה שחורי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא משה שחורי בוויקישיתוף אמיר בוחבוט, "יש באמ"ן 'מפצחי תעלומות' בני 18", באתר nrg‏, 28 במרץ 2005 http://www.rosh-haayin.muni.il/article_page.asp?id=2575 (הקישור אינו פעיל) מערכת וואלה! חדשות‏, בעקבות מעצרו: מנכ"ל קדימה הוצא לחופשה מתפקידו, באתר וואלה, 15 בפברואר 2011 זוהר שחר לוי, נסגר תיק החקירה נגד משה שחורי ורעייתו, באתר כלכליסט, 8 באוקטובר 2014 חן מענית, ‏המשטרה: להעמיד לדין את מנכ"ל קדימה לשעבר, משה שחורי, באתר גלובס, 18 ביולי 2013 הסתיימה החקירה בעניין מפלגת קדימה, אתר משטרת ישראל, 18 ביולי 2013 תומר גנון, הסדר טיעון לעו"ד דליה שחורי: תודה בהשמטת הכנסות ולא תורשע, באתר כלכליסט, 28 במאי 2015
השושלת הבחרית

השושלת הבחרית (הממלוכים הבחרים או הממלוכים הקיפצ'אקים, בערבית: المماليك البحرية) הייתה שושלת של סולטאנים ממלוכים, רובם ממוצא טורקי-קיפצ'אקי, ששלטו במצרים ובחלקים נרחבים מהמזרח התיכון בין השנים 1250 ל-1382. במהלך שלטונם נלחמו הסולטאנים הבחרים נגד הצלבנים ונגד האימפריה המונגולית, ולאחר התפרקותה של האחרונה, גם כנגד האילח'אן. עליית הממלוכים השושלת הבורג'ית אליהו אשתור, תולדות היהודים במצרים ובסוריה תחת שלטון הממלוכים, כרך א מדיה וקבצים בנושא השושלת הבחרית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זרועות ברקן

זרועות ברקן בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, המייצרת מתקני תלייה לטלוויזיה ולמכשירי אלקטרוניקה בידורית. החברה הוקמה ב-1988 בשם ברקן הנדסה, על ידי ליאור ברקן, שעל שמו נקרא המותג. בהמשך שינתה החברה את שמה לזרועות ברקן. בשנת 1993 המפעל עבר לאזור התעשייה ברקן. במהלך שנת 2011 כל הייצור עבר לסין, בעוד שצוות הפיתוח וההנהלה נשארו בישראל. בחברה עובדים כ-33 איש. ב-2001, במטרה להגדיל את נתח השוק האמריקאי שלה שעמד על 25%, הקימה "זרועות ברקן" חברה בת בארצות הברית. ב-2005 הקימה חברה בת בגרמניה, כדי לשרת את השוק האירופאי. ב-2005 זכתה החברה בקטגוריית "קולנוע ביתי" בתחרות העיצוב והחדשנות של תערוכת האלקטרוניקה CES בלאס וגאס. בעשור הראשון של המאה ה-21 מוצרי החברה יוצאו למדינות רבות. אתר האינטרנט הרשמי של זרועות ברקן אורה קורן, שולח זרועות, באתר הארץ, 26 בפברואר 2008 רונית מורגנשטרן, שאלה של ש(ל)יטה, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2007 ענת כהן, ‏מנכ"ל ומייסד זרועות ברקן: "הבנתי שאני מנהל גרוע", באתר גלובס, 22 באפריל 2010 ספיר פרץ, ‏בזכות הפלזמות, באתר גלובס, 11 ביוני 2007 הדס מנור, ‏זרועות ברקן תשקיע בישראל 13.5 מיליון שקל, במקום בסין, באתר גלובס, 4 בפברואר 2004 ברוש תקשורת, "זרועות ברקן" תחשוף לראשונה פיתוח ישראלי עולמי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בספטמבר 2005 זרועות ברקן באתר מילוג גולן חזני, הייצור של מפעל זרועות ברקן עובר לסין, באתר כלכליסט, 13 בספטמבר 2013 Digital, חברת ברקן המייצרת זרועות לטלוויזיות הקימה חברת בת בארה"ב, באתר TheMarker‏, 22 באוקטובר 2001 ברקן גרמניה באתר רשם החברות הגרמני רמי היפש, זרועות ברקן זכתה בתחרות עיצוב וחדשנות בתערוכת האלקטרוניקה CES, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2005 מעיין כהן, ‏זרועות ברקן תייצא לקנדה במיליון דולר, באתר גלובס, 25 בינואר 2009 זיו קריסטל, ‏זרועות ברקן חתמה הסכם ייצוא בכ-5 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2005 זרועות ברקן תייצא לתורכיה בהיקף של מיליון דולר לשנה, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2005 זרועות ברקן תשווק בסקנדינביה, באנגליה ובאירלנד ב-7.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 בינואר 2007 זרועות ברקן מרחיבה הפעילות באירופה, באתר גלובס, 9 בינואר 2007 ספיר פרץ, ‏זרועות ברקן ישווקו בערוץ הקניות של NBC, באתר גלובס, 29 ביוני 2006 גדי גולן, ‏הסכם לזרועות ברקן בהולנד בכמיליון דולר, באתר גלובס, 22 במרץ 2006 זיו קריסטל, ‏MENARDS תשווק את זרועות ברקן בחו"ל, באתר גלובס, 2 בינואר 2006 זרועות ברקן תייצא לגרמניה ב-5 מיליון דולר, באתר גלובס, 2 בדצמבר 2003 מעיין כהן, ‏זרועות ברקן תייצא לספרד ופורטוגל זרועות למסכים דקים, באתר גלובס, 16 במאי 2005
ברנדה סונג

ברנדה סונג (באנגלית: Brenda Song; נולדה ב-27 במרץ 1988) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. התפרסמה בעיקר בזכות תפקידה כלונדון טיפטון בסדרות הטלוויזיה "החיים היפים של זאק וקודי" ו"החיים היפים על הסיפון". ברנדה סונג נולדה בקרמייקל, פרוור בסקרמנטו, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה תאילנדית. סבא וסבתא מצד אביה היו משבט קונג (Xiong, בתאית; 熊), אך שינו את שם משפחתם לסונג כאשר המשפחה היגרה לארצות הברית. הוריה ילידי תאילנד והכירו בארצות הברית. אביה עובד כמורה בבית ספר ואמה עקרת בית. יש לה שני אחים צעירים, טימי וניית'ן. כשהייתה בת שש עברה סונג עם אמה ללוס אנג'לס, קליפורניה כדי לתמוך בקריירת המשחק שלה; שאר בני המשפחה עברו גם הם אחרי שנתיים. כילדה צעירה, סונג רצתה לרקוד בלט ואילו אחיה הצעיר רצה לעסוק בטאקוונדו. היא אמרה; "אמא שלי רק רצתה לקחת אותנו למקום אחד", אז הם התמידו עם טאקוונדו. אף על פי שסונג בכתה לאורך כל השנה הראשונה שלה, היא מחזיקה כעת בחגורה שחורה בטאקוונדו. סונג למדה בחינוך ביתי וקיבלת את תעודת גמר התיכון שלה בגיל 16, ולקחה קורסים במכללה קהילתית. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2009, עם תואר ראשון בפסיכולוגיה ומנהל עסקים. סונג החלה את הקריירה שלה כדוגמנית לאופנת ילדים בסן פרנסיסקו, לאחר שאיתר אותה סוכן דוגמניות היא החלה לשחק בגיל חמש בפרסומת למותג הפיצה Little Caesars ואחר כך בפרסומת לברבי. בשנת 2013 כיכבה בתור ורוניקה בסדרת הטלוויזיה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, לצד סת' גרין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת, וקיבלה ביקורות מעורבות. בשנת 2018 לוהקה סונג לסדרת הדרמה של רשת ABC, "תחנה 19", מבית היוצר של שונדה ריימס. בשנת 2019 הוכרז כי סונג תדבב בסדרת האנימציה של ערוץ דיסני, "אמפיביה", בתור הקול של אן בונצ'וי. לאחר מכן כיכבה במותחן הפסיכולוגי "אובססיה סודית" לצדו של מייק ווגל. הסרט הוא תוצר מקורי של שירות הזרמת המדיה נטפליקס ועלה שם לראשונה ב-18 ביולי 2019. בנוסף, שיחקה בסרט "Changeland", דרמה קומית בבימויו של סת' גרין. סונג, אשר קיבלה את התפקיד עקב היכרות מוקדמת שלה עם גרין, הכירה בסרט את בן זוגה כיום מקולי קאלקין. סונג גם ביצעה הופעת אורח בווידאו קליפ לשיר "Star Maps" של הצמד אלי ואייג'יי מתוך מיני-אלבום השני שלהן "Sanctuary". בחודש נובמבר עלתה ברשת Hulu סדרת הטלוויזיה הקומית "פני בובה", בהשתתפותה של סונג בדמותה של מדיסון מקסוואל, חברתה הטובה ביותר של ג'ולס; אותה מגלמת קאט דנינגס. בשנת 2011 התארסה סונג למוזיקאי טרייס סיירוס, אך השניים נפרדו בשנת 2013. בשנת 2017 החלה זוגיות עם השחקן מקולי קאלקין, אשר הכירו בצילומים לסרט "Changeland". ב-5 באפריל 2021 נולד לזוג בן, דקוטה סונג קאלקין ובינואר 2022 התארס הזוג. ברנדה סונג, ברשת החברתית פייסבוק ברנדה סונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברנדה סונג, ברשת החברתית אינסטגרם ברנדה סונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנדה סונג, באתר AllMovie (באנגלית) ברנדה סונג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברנדה סונג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברנדה סונג, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקולי קאלקין הפך לאבא בגיל 40, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2021 מקולי קאלקין מאורס, באתר פנאי פלוס, ‏27 בינואר 2022
המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב)

המכון לארכאולוגיה על שם סוניה ומרקו נדלר באוניברסיטת תל אביב ממוקם בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. המכון הוקם בשנת 1966 על ידי פרופסור יוחנן אהרוני. כיום משמש המכון את החוקרים, עמיתי המחקר ותלמידי המחקר מהחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב. המכון מתמקד במגוון גדול של תחומים ותקופות; החל מן התקופות הפרהיסטוריות, דרך המקראיות, התקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית וכלה בימי הביניים. במסגרת מחקרי המכון מתקיימים בכל שנה מספר רב של חפירות וסקרים ארכאולוגיים. בין אלה ניתן לציין את החפירות במערת קסם, נחל זהורה, תל בית שמש, תל מגידו, תל בית ירח, יבנה ים, אפולוניה-ארשף ועוד. החל משנות ה-90 של המאה ה-20, עורך המכון חפירות הצלה מגוונות בכל רחבי הארץ באמצעות המכון ישראלי לארכאולוגיה. אלה חפירות חוזיות. עם סיום החפירות, משוחרר בדרך כלל השטח בידי רשות העתיקות להמשך פיתוחו בידי היזם. המכון מפעיל מספר מעבדות מחקר: המעבדה לארכאו-בוטניקה – מתמקדת בחקר הצומח והאקלים בסובב הקדום. המעבדה למיקרוארכאולוגיה השוואתית – מתמקדת בחקר הטכנולוגיה הקדומה ומוצאם של ממצאים ארכאולוגיים באמצעות בדיקות מעבדה של מגוון כלי חרס, תעודות קדומות הכתובות בכתב יתדות וכן דגימות קרקע מאתרים ארכאולוגיים. כמו כן מאגד המכון מעבדות המיועדות לשימור ותיעוד ממצאים מחפירות המכון. המכון מפעיל את מערכת ההוצאה לאור על שם אמרי וקלייר יאס המפיקה סדרות של פרסומים קבועים בארכאולוגיה ובהם סדרת מונוגרפיות, פרסומי חפירות הצלה וכתב העת המדעי Tel Aviv. אתר האינטרנט הרשמי של המכון לארכאולוגיה (באנגלית) המעבדה לארכאובוטניקה המעבדה למיקרוארכאוגאולוגיה השוואתית ספריית המכון מעבדת השימור והרפאות
בורי

האם התכוונתם ל... קיפון בורי – דג מסוג קייפון בורי – אתר פרהיסטורי בהודו בורי (מנצ'סטר רבתי) – עיר באנגליה בורי (שבט) – שבט גרמאני עתיק בורי (מיתולוגיה) – אבי האסיר במיתולוגיה הנורדית ליב בורי – מנחה ושחקנית פוקר בריטית
10 סיפורים

10 סיפורים (באנגלית: 10 Stories) הוא אוסף סיפורים קצרים שכתב ארנסט המינגוויי. אוסף זה לא יצא לאור בצורה כזו על ידי המינגוויי, והוא מבוסס על בחירה של עורכי ספרים של המינגוויי בעברית. מעטיפת הספר אפשר ללמוד כי הסיפורים הכלולים בכרך זה לקוחים מהאוסף ארבעים ותשעה הראשונים, שיצא לאור בשנת 1938. במבוא של המינגוויי לקובץ זה הוא כתב: "הספר הזה כולל סיפורים מסוגים שונים. אני מקווה שתמצאו כמה שאתם אוהבים. לאחר שקראתי אותם שוב, החביבים עלי ביותר הם: חיי האושר הקצרים של פרנסיס מקומבר; בארץ אחרת; גבעות כמו פילים לבנים; אבוד לך; שלגי הקילימנג'רו; מקום נקי, מואר היטב; וסיפור בשם אור העולם, שמעולם לא היה חביב על אף אחד אחר. יש גם כמה אחרים. משום שאילו לא אהבת אותם, לא היית מפרסם אותם". שבעה מתוך עשרת הסיפורים כאן הם אלה שמונה המינגוויי ונוספו להם גם הרוצחים, חתול בגשם וקנרית לאחת. רוב הסיפורים שפורסמו בקובץ הזה מופיעים לראשונה בעברית והם חלק ממפעל התרגום החדש של כתבי המינגוויי, בעריכת רחל פן. כמו שאר ספריו של המינגוויי, גם אוסף הסיפורים כאן מושפע מהרפתקאותיו של הסופר ומהאירועים שחווה בחייו. חיי האושר הקצרים של פרנסיס מקומבר שלגי קילימנג'רו חתול בגשם בארץ אחרת גבעות כמו פילים לבנים הרוצחים קנרית לאחת מקום נקי, מואר היטב אור העולם אבוד לך דרור בורשטיין, הקרחון העצום השקוע מתחת למי הסיפור, באתר הארץ, 30 באפריל 2007 עשרה סיפורים מאת: ארנסט המינגוויי, אתר טקסט ארנסט המינגוויי, 10 סיפורים באתר הוצאת פן מאשה צור גלוזמן, הזקן, בלי הים, באתר nrg‏, 2 במאי 2007
שגריר

שגריר הוא דיפלומט אשר מייצג את מדינתו במדינה זרה ואחראי לטיפוח יחסי ממשלתו עם מדינה זו. דרגת השגריר היא מהדרגות הבכירות בשירות הדיפלומטי והוא מהווה למעשה את ראש המשלחת הדיפלומטית של מדינתו במדינת השירות. מושבו של השגריר ושל כל צוות עוזריו נמצא בבניין השגרירות הנמצא לרוב בבירת המדינה הזרה. ישנם מקרים ששגריר אחד מייצג את מדינתו בכמה מדינות שבדרך כלל סמוכות זו לזו (מסיבות של מחסור בכוח-אדם או רמת עדיפות נמוכה של האזור בשיקולים הדיפלומטיים ההדדיים). כמו כן נשלחים שגרירים למוסדות בינלאומיים כגון האומות המאוחדות והאיחוד האירופאי. אם נפסקים היחסים הדיפלומטיים בין שתי מדינות מסיבה כלשהי, חדלים השגרירים לייצג את מדינתם והם מוחזרים אליה. החזרות שגרירים ("להתייעצויות") יכולות להתרחש גם כשהשגריר עצמו, עקב עבירה פלילית או התנהגות בלתי הולמת למעמדו, נחשב לאישיות בלתי רצויה במדינת השירות; כצעד הבא לאיים בניתוק יחסים או כמחאה על צעד בזירה הבינלאומית. במצב כזה מנהל את הנציגות לעיתים נציג זוטר יותר הנקרא Chargé d'affaires – "ממונה על העניינים". מוסד השגריר היושב קבע בארץ זרה התחיל באיטליה במהלך המאה ה-15, על ידי הרפובליקה של ונציה. החוקים הבינלאומיים שמגדירים את זכויותיו וחובותיו של השגריר נוסחו בהסכמים שנעשו בין מדינות אירופה במשך המאה ה-19 ומאז לא השתנו חוקים אלה בהרבה. בשנת 1815 נקבעה במהלך קונגרס וינה מערכת בינלאומית של דרגות דיפלומטיות כאשר הדרגה הדיפלומטית הגבוהה ביותר היא שגריר. השגריר נהנה, כמו כל הדיפלומטים, מחסינות דיפלומטית. כאשר מגיע שגריר חדש למדינה זרה, הוא מביא עמו את כתב האמנה מאת שליט או נשיא מדינתו ומציג כתב זה לפני שליט המדינה שאליה הוא נשלח. זהו אישור רשמי כי נתמנה לתפקיד רם זה וכי הוא רשאי לייצג את ענייני מדינתו במדינה הזרה. הזכויות והחובות החלות על השגריר מוגדרות באמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים. השגריר מדווח לממשלתו על המתרחש במדינה שאליה נשלח ממדינתו, למטרה זו הוא נעזר בדואר דיפלומטי או בקווי טלפון מאובטחים שדרכם הוא יכול להעביר הודעות ללא חשש מפני צנזורה או ריגול. דרג דיפלומטי שגריר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שגרירים, דף שער בספרייה הלאומית