מזמורי אסף

מזמורי אסף הם שנים-עשר מזמורים שנמצאים בספר תהילים בפרקים נ' ובפרקים ע"ג-פ"ג לפי המספור שבנוסח המסורה (על פי המספור בתרגום השבעים ובוולגטה מדובר על הפרקים 49, 72-82). הייחוס של המזמורים הוא לאסף עצמו, ולא לבניו של אסף. קרוב לוודאי שסיבת הדבר היא שאסף היה בן דורו של דוד המלך, ודוד מינה אותו למשרה רמה בבית המקדש. בתנ"ך, ישנם לפחות שלושה אנשים הנושאים את השם "אָסָף". ככל הנראה מדובר על אסף בן ברכיהו, הראשון בשלושת ראשי הלויים המשוררים בימי דוד (יחד עם הימן וידותון) ומוזכר בספר דברי הימים ב', פרק ל"ה, פסוק ט"ו כאבי משפחת לויים המשוררים בבית המקדש: ”וְהַמְשֹׁרְרִים בְּנֵי אָסָף עַל מַעֲמָדָם כְּמִצְוַת דָּוִיד...”. אסף מיוחס למשפחת גרשון בן לוי. אסף מוזכר כאחד מן המשוררים שהשתתפו בחנוכת מקדש שלמה בספר דברי הימים ב', פרק ה', פסוק י"ב. בתור דמות בכירה במערכת הדתית בירושלים ובמקדש, אסף היה שותף בפן הציבורי ופן הפרטי. על פי התיאורים בדברי הימים הוא שימש כפקיד רשמי במשך כמה שנים, החל בימי של דוד המלך והמשיך גם בימי שלמה המלך. אם הדמות המתוארת היא בשני חלקי דברי הימים היא אותה דמות, נראה במשך תקופת שירותו הארוכה בקודש הוא הספיק לראות פקידים מושחתים רבים וייתכן שתהילים ע"ג מהווה עדות לשחיתות בה הוא חזה. במסכת נזיקין, בבא בתרא מייחסים את כתבי דוד בין היתר לאסף : ”דוד כתב ספרו על ידי עשרה זקנים: על ידי אדם הראשון, על ידי מלכי-צדק, ועל ידי אברהם, ועל ידי משה, ועל ידי הימן ועל ידי ידותון, ועל ידי אסף, ועל ידי שלושה בני קורח”. לפי שיטת רבי יוחנן בקהלת רבה, אסף שבספר תהילים אינו אסף בן ברכיהו אלא אביאסף בן קרח. לכל מזמור תהילים יש משמעות נפרדת והם אינם ניתנים לסיכום אחיד. לאורך שנים עשר מזמורים נפרשים נושאים כמו השיפוט האלוהי ופסק הדין והחובה לקיים את חוקי ה' ומצוותיו. לדברי הרמן גונקל, ועל פי שיטת חקר הסוגים שפיתח ישנם ז'אנרים רבים ושונים של מזמורי תהילים הכוללים: המנונים ושירי שבח, קינות עם, תלונות ציבור ותלונות יחיד, מזמורי תודה ומזמורי תורה ותפילה. כמה ממזמוריו של אסף ניתנים לסיווג כקינת עם כי הם מודאגים מרווחתה של קהילה אנושית שלמה. חלק ממזמורים אלה מתארים הרס היסטורי או עתידי עבור שבטם ומסתמכים על רחמיו של האל שיציל אותם מיד אויב. בחלק מזמורי מופיעה בכותרת גם המילה "למנצח". יש המפרשים את זה כדי לומר שהם נכתבו המתוך מטרה להיות נקראים על ידי המשורר למול קהל גדול. מאפיין נוסף של מזמורי תהילים אלה הוא השימוש במילה "סלה" אשר ניתנו לה מספר פירושים. בספר תהילים מזמור ע"ד, כותרת המזמור היא "מַשְׂכִּיל לְאָסָף". תרגום השבעים מסביר את המילה משכיל כתבונה. לדעת רד"ק זהו מונח המציין סוג של שיר. יש הסוברים כי המונח מַשְׂכִּיל היא מיומנות הנדרשת בהפעלת כלי הנגינה וביצוע מוזיקלי. בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. החלק בו נמצאים מזמורי אסף הוא החלק השני של ספר תהילים (מתוך חמישה קבצים שמרכיבים את הספר כולו). חלק זה מוכנה בשם "המזמורים האלוהיסטיים" בשל הקשר שבינם לבין המקור האלוהיסטי (על פי תורת המקורות של הרמן גונקל). חלק זה מכונה כך כיוון שבמזמורים הללו השם המפורש אינו מופיע כמעט בכלל ואילו השם אלוהים משמש כמקומו. קובץ המזמורים האלוהיסטיים נחלק לשלושה חלקים: למרות זאת, בחלק מהמזמורים האלה מופיע השם המפורש לצד השם אלוהים. לדוגמה- במזמורי אסף: ספר תהילים, פרק ע"ד, פסוק י"ח, ספר תהילים, פרק ע"ה, פסוק ט', ספר תהילים, פרק ע"ו, פסוק י"ב, ספר תהילים, פרק ע"ח, פסוק ד' ועוד, במזמורי בני קורח: ספר תהילים, פרק מ"ב, פסוק ט' ועוד, ובמזמורי דוד: ספר תהילים, פרק נ"ד, פסוק ח' ועוד. נחום מ. סרנה, עולם התנ"ך - תהלים א', עמ' 16 בבא בתרא, י"ד. קהלת רבה (וילנא) פרשה ז ד"ה (ד) ד"א החכמה נחום סרנה, עולם התנ"ך: תהילים א', תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 18. Black, Matthew (1962). Peake's Commentary on the Bible. London: Thomas Nelson and Sons Ltd.