laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבא השחרור הסימביונזי

צבא השחרור הסימביונזי (באנגלית: Symbionese Liberation Army) הייתה קבוצת טרור קטנה בעלת אידאולוגיית שמאל רדיקלית ומיליטריסטית שפעלה בארצות הברית בין השנים 1973–1975. בשיאה, מנתה הקבוצה ככל הנראה 13 חברים, רובם נשים, אשר כינו את עצמם במכתביהם למשטרה "brass" – קרי: "קצונה בכירה". חברי הקבוצה ביצעו מעשי רצח, חטיפה, שוד בנקים ומעשי אלימות נוספים. במניפסט של הקבוצה כתב דונלד דה־פריז (אנ') שהשם "סימביונזי" לקוח מהמילה סימביוזה. הרעיון מאחורי הבחירה בשם הוא יצירת חברה שכמו גוף חי בנויה מאיברים השונים לחלוטין זה מזה, אך חיים יחד בהרמוניה המאפשרת עבודה ויצירה כגוף אחד. את הקמת הקבוצה הגתה פטרישה סולטיסיק (אנ'), פמיניסטית רדיקלית, במרץ 1973. חברי הקבוצה בחרו כמנהיג את דה־פריז, אסיר שנמלט מהכלא. אף שדה־פריז היה השחור היחיד בקבוצה, הקבוצה החשיבה את עצמה לחיל החלוץ במהפכה השחורה בארצות הברית. פעולתה הראשונה הייתה ב־6 בנובמבר 1973, רצח הממונה האזורי על בתי הספר בסן פרנסיסקו, מרקוס פוסטר. פוסטר היה אחד המנהיגים השחורים בעיר, ובעל התפקיד הציבורי הרם ביותר מבניהם. הרצח בוצע על רקע מאבקו של פוסטר בסוחרי הסמים בבתי הספר, מאבק שבמסגרתו הונהג השימוש בתעודות זיהוי לתלמידים. חברי הקבוצה התנגדו לפעולה זו בטענה שהיא פוגעת בזכויות האזרח ומסמלת את השתלטות המשטרה על בתי הספר. בעקבות הרצח נתפסו שניים מחברי הקבוצה והועמדו לדין. הגם שהקבוצה הייתה קטנה יחסית, היא זכתה לפרסום וחשיפה תקשורתית גדולים ביותר, אף לאחר שחבריה נתפסו ונשפטו. עיקר הפרסום נבע מחטיפתה של פטי הרסט, נכדתו של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט. הרסט נחטפה ב־4 בפברואר 1974 מדירתה שבברקלי, קליפורניה. החוטפים תקפו פיזית את בן זוגה עד שאיבד את ההכרה ופינו אותה לדירת מסתור. לאחר מכן דרשו במכתב כופר למשפחתה שתתרום 400 מיליון דולר לקניית מזון לעניים. המשפחה תרמה 6 מיליון דולר לקניית מזון לעניים באזור מפרץ סן פרנסיסקו ושילמה את הכופר, אולם הרסט לא שוחררה. חודשיים לאחר מכן התברר כי בהיותה בשבי היא סבלה מתסמונת סטוקהולם והצטרפה לארגון שחטף אותה. הרסט צולמה בעת שוד בנק עם חברי ארגון אחרים. ב־17 במאי 1974 הקיפה משטרת לוס אנג'לס בית בעיר. בתוך הבית התבצרו דה־פריז וחמישה מחברי הקבוצה. במהלך קרב יריות שהתפתח בין הצדדים נורו כל השישה ונהרגו. הקבוצה המשיכה לפעול עוד כשנה, אז נתפסו כמה חברים והשאר, חמישה טרוריסטים, ברחו והסתתרו מחוץ לארצות הברית או בשטחה בזהות בדויה. המצוד אחרי החמישה נמשך עד שהאחרון נתפס בדרום אפריקה בשנת 2002. בהשראת הקבוצה והחטיפה המפורסמת נכתבו ספרים ובוימו סרטים, כך שההד התקשורתי סביב הקבוצה נמשך זמן רב לאחר שהתפרקה. מדיה וקבצים בנושא צבא השחרור הסימביונזי בוויקישיתוף צבא השחרור הסימביונזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תמר הרמן, מלמטה למעלה: תנועות חברתיות ומחאה פוליטית, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, כרך 3, חלק 2 (עמ' 148) ספר השנה של העיתונאים, אגודת העיתונאים בתל אביב, 1980, (עמ' 95) גילי איזיקוביץ, "הסיפור הרדיקלי של פטי הרסט": עוד סיפור פשע שלא ייאמן, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2018
פאבל פרילוצ'ני

פאבל ואלרייביץ' פרילוצ'ני (ברוסית: Павел Валерьевич Прилучный; נולד ב-5 בנובמבר 1987) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי. פאבל נולד בשימקנט שבקזחסטן. אמו הייתה צלמת ואביו מאמן אגרוף. את ילדותו העביר בכוריאוגרפיה ואגרוף. למד בבית הספר לתיאטרון בנובוסיבירסק, רוסיה. בגיל 17 עבר למוסקבה והתקבל לאקדמיה הרוסית לאומנות התיאטרון, אך בשל טעות בניירת הוא לא היה ברשימת המועמדים לאקדמיה ובמקום להמתין לכך שהטעות תתוקן הוא החליט לנסות את מזלו בבית הספר המוסקבאי לאומנות התיאטרון ולמד שם במשך שנתיים. מאוחר יותר סיים את לימודיו במכון GITIS. מיד לאחר שהשלים את לימודיו הוא התקבל לעבודה בתיאטרון הדרמה המוסקבאי במלאיה ברונאיה ועבד גם בתיאטרון הדרמה על שם פושקין ובבית בולגאקוב. סרטו הראשון היה מכורים למשחק משנת 2009 כשגילם את "דוק" והוא ככב גם בסרט ההמשך מכורים למשחק 2. ב-2012 גילם את הדמות הראשית בסרט ההמשך לעולם אפל, עולם אפל: המאזן. ב-2014 כיכב בסדרת הטלוויזיה מז'ור כאיגור סוקולובסקי, ילד מפונק שנאלץ לעבוד במשטרה. סדרה זו העניקה לו תהילה ברוסיה. בהמשך, הוא לוהק לסרט הדרמה ההיסטורי "ברית ההצלה" בתפקיד אחד מהמורדים על רקע אירועי מרד הדקבריסטים וגילם את אותה דמות גם בסדרת הטלוויזיה ברית ההצלה: זמן הזעם. בשנת 2020 גילם את מיכאיל דביאטאייב בסרטו של טימור בקממבטוב, "דביאטאייב". ב-2009 ניהל רומן קצר עם ניקי ריד. ב-2011 נישא לשחקנית אגאטה מוצנייצה. לשניים בן ובת. בפברואר 2020 החליטו השניים להתגרש. מכורים למשחק (2007) גבולות (2016) אהבה עם מוגבלות (2017) גבול (2018) ברית ההצלה (2019) שביט האלי (2020) מז'ור: הסרט (2020) צל הכוכבים (2020) הבריחה מהגיהנום (2021) מז'ור העיר החשאית חייו והרפתקאותיו של מישקה יאפונצ'יק הפשע בכלוב קווסט רפאים ברית ההצלה: זמן הזעם מדיה וקבצים בנושא פאבל פרילוצ'ני בוויקישיתוף פאבל פרילוצ'ני, ברשת החברתית פייסבוק פאבל פרילוצ'ני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאבל פרילוצ'ני, ביישום טלגרם פאבל פרילוצ'ני, ברשת החברתית אינסטגרם פאבל פרילוצ'ני, ברשת החברתית טיקטוק פאבל פרילוצ'ני, ברשת החברתית VK פאבל פרילוצ'ני, סרטונים בערוץ היוטיוב פאבל פרילוצ'ני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאבל פרילוצ'ני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פאבל פרילוצ'ני באתר רוסיה-1 Pavel Priluchnyy shared the details of novel with Nikki Reed (באנגלית) Завершились съемки лирической комедии «Комета Галлея», kinopoisk.ru Тень звезды Призрак (мини–сериал)
יחסי אורוגוואי – הרפובליקה הדומיניקנית

יחסי אורוגוואי–הרפובליקה הדומיניקנית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין הרפובליקה הדומיניקנית. היסטורית, שתי המדינות היוו חלק בלתי נפרד מן האימפריה הספרדית עד לתחילת המאה התשע עשרה. שתי המדינות הן חברות בקבוצת ריו, באיחוד הלטיני, באיחוד האקדמיות לשפה הספרדית, בארגון מדינות אמריקה, בארגון המדינות האיברו-אמריקאיות, בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, וב-G77. אורוגוואי היא פרטנרית מסחר חשובה לרפובליקה הדומיניקנית והסחר ביניהן עולה. אורוגוואי מיוצגת ברפובליקה הדומיניקנית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בסנטו דומינגו, בירת המדינה. הרפובליקה הדומיניקנית מיוצגת באורוגוואי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו, בירת המדינה. JOINT DECLARATION OF THE SEVENTY-SEVEN DEVELOPING COUNTRIES MADE AT THE CONCLUSION OF THE UNITED NATIONS CONFERENCE ON TRADE AND DEVELOPMENT Uruguayian Exports Embajada de Uruguay en Santo Domingo Embajada de República Dominicana en Montevideo
פרודואה באזה

פרודואה באזה (באנגלית: Perodua Bezza) היא מכונית סופרמיני המוגדרת מכונית עירונית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית Perodua (אנ') (שם רשמי: Perusahaan Otomobil Kedua Sendirian Berhad) אשר מיוצרת מיולי 2016 ועד היום במלזיה. "Standard G". "GXtra". "Premium X". "Advance". 4 דלתות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה קדמית. ABS. הפצת בלמים אלקטרונית "Electronic brakeforce distribution" (אנ'))(EBD). 2 כריות אוויר קדמיות. ביום הראשון לשיווק דגמי "פרודואה באזה" הוזמנו 5,000 יחידות. עד נובמבר 2018 יוצרו 138,800 יחידות. דגמי "פרודואה באזה" מיוצאים ל-מאוריציוס, סינגפור, סרי לנקה, וברוניי. הגנה בטיחותית הטובה ביותר לילדים ולמבוגרים (2016) (ASEAN NCAP Grand Prix Awards 2016). המכונית הטובה ביותר לרכב המשפחה של השנה (2016) (Carsifu Editor's Choice Awards 2016). הישג משמעותי ביותר בעיצוב - מלזיה רכב השנה (2016). הבחירה של אנשים: מכונית השנה במלזיה (2016). רכב כניסה של השנה במלזיה (2016). קטגורית העיצוב הטוב (2016). רכב של השנה (2017) (על ידי Frost & Sullivan 2017 Best Practices Award). רכב הבכורה של השנה (2017) (על ידי Frost & Sullivan 2017 Best Practices Award) סדאן והצ'בק במלזיה - רכב השנה (2017). הטוב ביותר 3 מכוניות העיר של מלזיה (2018) (Aurizn Awards 2018). זוכה הכסף - הבחירה של אנשים (2018) (Budget Car (Silver Winner) - Carlist.my People's Choice Awards 2018). "פרודואה באזה" דגם "Premium X", שנת 2018 "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" "פרודואה באזה" דגם "Premium X", שנת 2018 - מבט ללוח מחוונים פרודואה רוסה פרודואה קליסה פרודואה ויוה מדיה וקבצים בנושא פרודואה באזה בוויקישיתוף פרודואה באזה, סרטון באתר יוטיוב פרודואה באזה, סרטון באתר יוטיוב "פרודואה באזה" מנוע 998 סמ"ק zigwheels.my/new-cars/perodua/bezza "פרודואה באזה" paultan.org/2013/11/26/perodua-buddyz-sedan "פרודואה באזה" paultan.org/2015/05/21/perodua-d63d-sedan-approved-out-as-soon-as-2016 "פרודואה באזה" perodua.com.my/press-release "פרודואה באזה" carbase.my/perodua/bezza " פרודואה באזה" הגנה בטיחותית nst.com.my/news/2016/12/194893/perodua-bezza-wins-asean-ncap-awards-best-occupant-protection "פרודואה באזה" - המכונית הטובה ביותר לרכב המשפחה של השנה (2016) pressreader.com "פרודואה באזה" מכונית השנה במלזיה motortrader.com.my/news/malaysia-car-of-the-year-2016 "פרודואה באזה" קטגורית העיצוב הטוב לשנת 2016 pressreader.com "פרודואה באזה" - רכב השנה 2017 paultan.org/2017/04/17/perodua-bezza-frost-sullivan-malaysias-2017-car-of-the-year "פרודואה באזה" סדאן והצ'בק במלזיה - רכב השנה (2017) motortrader.com.my/news/2017-malaysia-car-year-awards "פרודואה באזה" הטוב ביותר 3 מכוניות העיר של מלזיה (2018) evomalaysia.com/2018-aurizn-awards-cars-of-malaysia-winners "פרודואה באזה" carlist.my/caroftheyear
מדרכות מפיקות חשמל

מדרכות מפיקות חשמל הוא אלבום הכולל ביצועים של אמנים שונים לשיריו של רוני סומק, אותם הלחין והפיק חיים רחמני. ברשימת האומנים המבצעים נכללים אומנים מפורסמים ובהם ברי סחרוף, אלון אולארצ'יק ושאנן סטריט, לצד אמנים מסצנת האינדי הישראלית, בהם קוסטה קפלן וטליה אליאב. חיים רחמני, חבר בלהקת "קטב מרירי", הלחין את השירים והפיק את האלבום המורכב משיריו של המשורר רוני סומק. הרעיון להפקת האלבום הועלה על ידי רחמני בשנת 2009, אז הציג לסומק 10 סקיצות לשירים. באותה שנה הוציאה הלהקה ביצוע לשירו של סומק "שבע שורות על פלא הירקון". רחמני העביר את הסקיצות לאומנים, שהוסיפו את הפרשנות שלהם לשירים. הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום הוא השיר "יסמין. שיר על נייר זכוכית" בביצועו של ברי סחרוף. השיר עוסק במציאות פוליטית של שני עמים מסוכסכים החיים ביחד. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ. השיר "עכשיו שיני הזאבים בבטן האיילה" המבוצע על ידי טל גורדון הוא שיר שנכתב כתגובה לשירו של אמיר גלבע "אילה אשלח אותך" שנכתב בשנת 1972. השיר מתאר את ההתרחשות לאחר שהזאבים פוגשים את האיילה ומסתיים בתיאור סצנת אונס. השיר "דימונה בלוז", שנכתב בשנת 1989 כחלק מספר השירה החמישי של סומק "ברדלס", מבוצע על ידי שאנן סטריט. אלון אולארצ'יק הוא האמן היחיד באלבום המבצע 2 שירים ("סולו", "טבלת יאוש. כלא באר שבע"). החיבור שלו לפרויקט היה מקרי לאחר שרחמני ושמעון אדף, המבצע גם הוא שיר באלבום, פגשו בו במקרה באולפן ההקלטות. מאחורי השירים עם רוני סומק, כאן - תאגיד השידור הישראלי, 27 במרץ 2019. ניצן פינקו, "מדרכות מפיקות חשמל": אלבום הביצועים לשירת רוני סומק הוא קלאסיקה מיידית, באתר כלכליסט, 23 באפריל 2019 ברי סחרוף, יסמין – שיר על נייר זכוכית, באתר יוסמיוזיק יסמין. שיר על נייר זכוכית, סרטון באתר יוטיוב מילים נטרפות בעצב /// עומר אסייס ותום יוגב על האלבום "מדרכות מפיקות חשמל", קולומבוס - מגזין לאוהבי מוזיקה, 3 במאי 2019
יונס פון קניגסוורטר

יונס פון קניגסוורטר (בגרמנית: Jonas von Königswarter‏; 10 באוגוסט 1807 – 23 בדצמבר 1871) היה בנקאי יהודי-אוסטרי. יונס פון קניגסוורטר נולד בפרנקפורט למשפחת קניגסוורטר (אנ'), זמן קצר לאחר פלישת נפולאון לגרמניה המשפחה עברה לווינה. פה הוא התחיל לעבוד בבנק אצל דודו הרמן. לדודו לא היו יורשים ויונס קניגסוורטר התקדם בבנק והועמד בראשו. בשנת 1833 הוא מונה למבקר של הבנק הלאומי של האימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1850 הועמד בראש הבנק. במקביל הוא היה פעיל בתחום הקמת מסילות ברזל והיה יושב ראש מספר חברות בתחום. יונס קניגסוורטר היה יועץ לבורסה לניירות ערך. קניגסוורטר היה פעיל בקהילה יהודית של העיר ומונה לנשיא הקהילה. הוא תרם למספר מוסדות של הקהילה. בזכות השרות שלו לטובת הציבור, הוענקו לו מספר עיטורים והוא קיבל תואר אביר. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורינג, אך ב-1941 הוא הועבר ונקבר מחדש בחלקה היהודית החדשה של בית הקברות המרכזי של וינה. לאחר מותו, בנו מוריץ פון קניגסוורטר הועמד בראש הבנק. ארמון קניגסוורטר, בשלהי המאה ה-19 הכניסה הראשית (2006) בשנת 1862 הוא יזם את בניית ארמון קניגסוורטר (אנ') ברינגשטראסה בווינה. היא הוקמה ממש מול האופרה של וינה, והייתה אחת הווילות הראשונות בשדרה. מהשנת 1890 קתרינה שראט התגוררה בארמון, עד לפטירתה בשנת 1940. ב-1907 הווילה נקנתה בידי הברון מיקלוש קיס דה איטבה, והוא הוריש אתה לשראט. מדיה וקבצים בנושא יונס פון קניגסוורטר בוויקישיתוף איזידור זינגר, ‏"Moritz, Baron von Königswarter", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
קוליברי להבי

קוליברי להבי (שם מדעי: Topaza pyra) הוא מין של עוף קטן טרופי ממשפחת הקוליבריים המצוי בצפון-מערב אמריקה הדרומית במדינות: ברזיל, אקוודור, קולומביה, פרו וונצואלה באזורי יערות גשם עד גובה 500 מטר. הוא קרובו היחיד לסוג של קוליברי קרימסון (Topaza pella). קוליברי זה בעל נוצות צבעוניות בולטות המזכירות צבעי להבה ומכאן שמו. הוא מגיע לאורך 19–20 ס"מ בזכרים ו-13–14 ס"מ בנקבות אך המשקל של שני המינים נע סביב עשרה גרם. בעוד הנקבות בולטות פחות מהזכרים בירוק בהיר וגרון אדום הזכרים נוצצים מהם יותר וצבעם אדום בוהק עם "סינר" שחור לאורך החזה והראש אך עם סנטר ותחתית גרון בצבע צהוב עד ירוק בהיר בוהק. הכנפיים אדומות בהירות ולבנות בקצוות והזנב והשת כתומים עם זוג קצוות זנב ארוכים ומפותלים בצבע שחור. המקור שחור וקצר יחסית, באורך של 25 מ"מ. קוליברי זה כמו קרוביו הוא עוף פעלתן פעיל יום המעופף בין פרחי היער בחיפוש אחר צוף מהפרחים לצד חרקים קטנים שהוא לוכד. הקוליברי יתקוף מסיגי גבול המתקרבים לפרחיו. הקוליברי אינו מצוי בסכנת הכחדה, אף שהיערות שבהם הוא מצוי עלולים להיפגע מכריתה. לקוליברי זה 3 תת-מינים: Topaza pyra pyra Topaza pyra amaruni Topaza pyra pamprepta מדיה וקבצים בנושא קוליברי להבי בוויקישיתוף קוליברי להבי, באתר ITIS (באנגלית) קוליברי להבי, באתר NCBI (באנגלית) קוליברי להבי, באתר GBIF (באנגלית) קוליברי להבי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרודואה רוסה

פרודואה רוסה (באנגלית: Perodua Rusa) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב המלזית פרודואה (Perodua) אשר יוצר בין השנים 1996–2007. מסחרית, 2 מושבים. מיניוואן, 5 מושבים, 7 מושבים. "CX" - משקל 935 ק"ג. "EX" - משקל 1,140 ק"ג. "GX" - משקל 1,145 ק"ג. דגמי "פרודואה רוסה" מבוססים על דגם: "Daihatsu Hijet" (אנ'). מנוע קדמי. מנוע בנזין. מנוע קירור מים. סוג הנעה: הנעה אחורית. 5 דלתות (דלתות אחוריות - דלתות הזזה). קיבולת מכל דלק - 47 ליטר. בלמים: בלמים קדמיים: דיסקים קשיחים, בלמים אחוריים: תוף מוביל ונגרר. מתליים: חזית - תמוכת מקפרסון (MacPherson Strut) עם בולמי זעזועים טלסקופיים כפולים, חלק אחורי - סרן קשיח עם קפיץ עלה אליפטי למחצה ובולמי זעזועים טלסקופיים. רדיוס סיבוב מינימלי - 4.2 מטר. צמיגים: 175/70R13 (דגם מנוע 1.3 ליטר), 185/70R14 (דגם מנוע 1.6 ליטר). תאוצה בין 0–90 קמ"ש היא 12.7 שניות (דגם מנוע 1.3 ליטר). תאוצה בין 0–90 קמ"ש היא 13.2 שניות (דגם מנוע 1.6 ליטר). דגמי "פרודואה רוסה" משרתים כניידות משטרה במשטרת מלזיה, ובשרות מכבי האש המלזים. "פרודואה רוסה" "פרודואה רוסה" "פרודואה רוסה" פרודואה באזה פרודואה קליסה פרודואה אלזה (אנ') מדיה וקבצים בנושא פרודואה רוסה בוויקישיתוף פרודואה רוסה, סרטון באתר יוטיוב אתר היצרן (perodua.com.my/index) "פרודואה רוסה" - מפרט web.archive.org/web/20031125160105 "פרודואה רוסה" motortrader.com.my/cars/PERODUA/RUSA
פאולוס הראשון

האפיפיור פאולוס הראשון (בלטינית: Paulus I;‏ 700 – 28 ביוני 767) היה אפיפיור מ-29 במאי 757 עד מותו בשנת 767. פאולוס נולד בשנת 700 ברומא, והיה אחיו של סטפנוס השני. הוא ואחיו סטפן התחנכו לכמורה בארמון לטראנו. בתחילה הוא שימש כדיאקון רומא, הועסק לעיתים קרובות על ידי אחיו, סטפנוס השני, במשא ומתן עם המלכים הלומברדים. אחרי מותו של סטפנוס ב-26 באפריל 757, פאולוס גבר על הסיעה שרצתה להפוך את סגן הבישוף תאופילקט לאפיפיור, ונבחר ליורשו של אחיו על ידי הרוב שרצה ההמשך המדיניות של האפיפיור המנוח. שלטונו של האפיפיור החדש נשלט על ידי היחסים עם המלכים הפרנקים והלומברדים ולא עם האימפריה הביזנטית. הוא נהג כמנהג עצמאי ליידע את האקסרכיה הקיסרית ברוונה על הבחירות שלו, אבל כתב לפפין הגוץ כי הברית הפרנקית צריכה להישמר ללא פגע. פאולוס היה ככל הנראה מודאג מהסכנה הנשקפת מהמלך הלומברדי דזידריוס. הלומברדים החזיקו את הערים אימולה, אוזימו, בולוניה, ואנקונה, אשר נתבעו על ידי רומא, ובשנת 758 תפסו את דוכסויות ספולטו ובנוונטו. בשובו מן דיכוי מרד בבנוונטו, דזידריוס ביקר ברומא, ואילץ את פאולוס לכתוב לפפין ולבקש ממנו לוותר על כל הטענות על לומברדיה. הוא הבטיח להחזיר את אימולה, אבל בתנאי שהאפיפיור ישכנע את פפין להחזיר את בני ערובה הלומברדים המוחזקים על ידי הפרנקים. במכתב שנועד להפקיד את השליחים במעבר בטוח דרך שטח לומברדיה, הסכים פאולוס לדרישותיו של דזידריוס, והתחנן בפני פפין שיסכים לרצון הלומברדים על ידי הסכם שלום והחזרת בני הערובה. במכתב סודי שני, פאולוס יעץ לפפין על הסכם דזדיריוס עם הביזנטים לכיבוש רוונה, והפציר בפפין לבוא לעזרת האפיפיור, כדי לאלץ את מלך לומברדיה להשיב את הערים שנשמרו על ידו. פפין ראה לנכון כי רצוי לשמור על יחסים טובים עם דזידריוס, ופאולוס ככל הנראה לא השלים הרבה במשחק הכפול שלו. מאוחר יותר, עם זאת, פפין נתן לאפיפיור תמיכה והוא שימש בורר בין הנציגות הרומית לטענות הלומברדיות. בשנת 765 זכויות האפיפיור שוקמו בבנוונטו ובטוסקנה, וכן בטריטוריה חלקית בספולטו. בינתיים, הניכור מן קונסטנטינופול גדל יותר ויותר. מספר פעמים, במיוחד ב-759, פאולוס חשש שהקיסר הביזנטי ישלח צבא נגד העיר רומא. פאולוס חי בחרדה מתמשכת, שמא שאיפות הביזנטים במזרח יהפכו את ההשפעה הפרנקית לטובת הלומברדים. זה היה למעשה ניסיון, אבל פפין שמר על מדיניות החוץ המקורית שלו לגבי איטליה. פאולוס מת ברומא ב-28 ביוני 767, ובמקומו נבחר סטפנוס השלישי. מדיה וקבצים בנושא פאולוס הראשון בוויקישיתוף פאולוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פאולוס הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) McClintock, John; Strong, James (15 באפריל 1882). "Cyclopaedia of Biblical, Theological, and Ecclesiastical Literature". Harper. {{cite web}}: (עזרה) "CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Pope Paul I". www.newadvent.org.
גביע איגוד השופטים בכדוריד

גביע איגוד השופטים בכדוריד הוא המפעל השלישי בחשיבותו לכדוריד בישראל, אחרי ליגת העל בכדוריד וגביע המדינה בכדוריד. המפעל הוא תחרות גביע הרשמית של ישראל בענף הכדוריד, בניהול וארגון של איגוד הכדוריד בישראל ובחסות איגוד שופטי הכדוריד. טורניר ההכנה לעונה מוקדש לזכרו של משה מויזס רש. המשחקים משוחקים לפני כל פתיחת עונה בליגת העל כטורניר הכנה לעונה הסדירה. משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל משתתפות כל קבוצות הכדוריד הרשומות בליגת העל בכדוריד. במפעל 4 סיבובים סה"כ: סיבוב ראשון, רבע גמר, חצי גמר וגמר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הטורניר בוטל עקב התפרצות מגפת הקורונה העולמית ועצירת התחרויות. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הכדוריד בישראל תולדות הליגה באתר איגוד הכדוריד בישראל
מסע הארורים

מסע הארורים (באנגלית: Voyage of the Damned) הוא סרט דרמה היסטורית משנת 1976 המבוסס על מאורעות היסטוריים אמיתיים ממסע הפליטים היהודים באונייה סנט לואיס מגרמניה לקובה ב-1939. התסריט מתבסס על ספר בשם זה מאת גורדון תומאס ומקס מורגן-ויטס משנת 1974. חלק מהשמות האמיתיים שונו והוספו סצנות לצורכי העניין הקולנועי. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (לי גרנט), לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (לאלו שיפרין) ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. קתרין רוס זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. הסרט קיבל חמש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב: פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה, פרס גלובוס הזהב לפסקול מוזיקה מקורי, פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (אוסקר ורנר) ופרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (לי גרנט). הספינה סנט לואיס עוגנת בנמל המבורג ב-13 במאי 1939 ועליה עולים 937 יהודים פליטים ממעמד גבוה יחסית שהיו יכולים להרשות לעצמם לשלם את עלות ההפלגה. לפני העלייה בודקים הפקידים הנאצים את הדרכונים שעל שמותיהם נוספים השמות ישראל או שרה ומחתימים את הדרכון באות J (יהודי). קברניט הספינה הוא גוסטב שרדר (מקס פון סידוב), שלא הצטרף למפלגה הנאצית ובעל דעות אנטי נאציות. מפקד האבווהר, וילהלם קנריס (דנהולם אליוט) מורה לפעיל הנאצי אוטו שינדליק (הלמוט גרים) להצטרף להפלגה ולדווח על התנהגותו של הקברניט והצוות ולהעביר ולקבל חומר סודי מסוכן נאצי בהוואנה. שרדר מונע ממנו לפרסם תעמולה נאצית בקרב הפליטים. בין הנוסעים בולטים מספר זוגות: פרופסור לפתולוגיה אגון קרייזלר (אוסקר ורנר) ואשתו דניז (פיי דאנאוויי). קרייזלר משמש כמקשר בין הנוסעים לקברניט. פרופסור ויילר (לותר אדלר) ואשתו רבקה (ונדי הילר). הוא נפטר בהפלגה וגופתו מוטלת לים לאחר טקס הלוויה. מר האוזר (נחמיה פרסוף) ואשתו (מריה של). הם מצפים לפגוש בבתם מירה (קתרין רוס) בהאוונה ולצערם היא מגלה להם בסוף שהיא מתפרנסת מזנות. קרל רוזן (סם ונאמייקר), אשתו לילי (לי גרנט) ובתם אנה (לין פרדריק). קרל עונה על ידי הנאצים ובנמל הוואנה הוא פוגע בעצמו, קופץ לים ומובל לאשפוז. אנה מתאהבת בדייל הקברניט, מקס גונתר (מלקולם מקדואל), וכאשר הם נוכחים בסיום המסע כי לא יוכלו להמשיך באהבתם הם מתאבדים. זוג החברים ארון פוזנר (פול קוסלו) וג'וזף מנשה (ג'ונתן פרייס), גלוחי ראש שזה עתה שוחררו ממחנה ריכוז. בהאוונה נמצא ד"ר שטראוס שמנסה לקבל את שתי בנותיו שנשלחו לבדן על ידי פרודתו לני (ג'נט סוזמן). הוא נאלץ לעבור בין הפקידים הקובנים המושחתים: חוזה אסטדס (אורסון ולס), מנואל בניטס (חוזה פרר) וחואן רמוס (ג'יימס מייסון) ולבסוף מקבל אישור להורידן לחוף. מבחוץ פועל כל הזמן מוריס טרופר (בן גזארה), ראש הסוכנות היהודית באירופה. לאחר סירוב הקובנים והאמריקאים לקלוט את הפליטים הספינה חוזרת לאירופה. חלק מהפליטים משתלטים על תא הפיקוד. הם עוזבים לאחר ששרדר הודיע להם כי הוא מתכונן להעלות את הספינה על שרטון בחוף בריטניה. ברגע האחרון מתקבלת הודעה כי בריטניה, בלגיה, צרפת והולנד, הסכימו לקבל את הפליטים. בסוף הסרט מופיע הכיתוב כי: "600 מתוך 937 נוסעי הספינה נספו במחנות הריכוז של הנאצים". מדיה וקבצים בנושא מסע הארורים בוויקישיתוף "מסע הארורים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסע הארורים", באתר AllMovie (באנגלית) "מסע הארורים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מסע הארורים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מסע הארורים", באתר אידיבי "מסע הארורים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למסע הארורים (בצרפתית), באתר יוטיוב מסע הארורים, באתר TCM
פרודואה קליסה

פרודואה קליסה (באנגלית: Perodua Kelisa) היא מכונית סופרמיני המוגדרת מכונית עירונית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית Perodua (אנ') (שם רשמי: Perusahaan Otomobil Kedua Sendirian Berhad) אשר יוצרה בין השנים 2000–2007 במלזיה. דגמי "פרודואה קליסה" התבססו על דגם "Daihatsu Mira" (אנ') (דור חמישי) מתוצרת דייהטסו היפנית. 5 דלתות האצ'בק. 4-5 נוסעים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. מנוע קירור מים. קיבולת מיכל בנזין - 40 ליטר. מיזוג אוויר. צבע נגד חלודה. רדיו - טייפ. הזעקה / נעילה מרכזית. חלונות חשמל. רדיוס סבוב מינימלי - 3.94 מטר. תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 14.8 שניות (מנוע 989 סמ"ק). "EX" - יוצר בין השנים 2001–2004 "EZ" - יוצר בין השנים 2001–2007 "GX" - יוצר בין השנים 2001–2007 "850 EX" - יוצר בין השנים 2004–2007 "EZS" - יוצר בין השנים 2004–2007 "GXL" - יוצר ב-2002 ובין השנים 2004–2005 "EZL" - יוצר ב-2002 ובין השנים 2004–2005 "GXQ" - יוצר בין השנים 2006–2007 "EZQ" - יוצר בין השנים 2006–2007 "פרודואה קליסה" "פרודואה קליסה", שנת 2005 "פרודואה קליסה", שנת 2005 "פרודואה קליסה" "פרודואה קליסה" פרודואה רוסה פרודואה באזה פרודואה ויוה פרודואה אקסיה אתר האינטרנט הרשמי של פרודואה קליסה מדיה וקבצים בנושא פרודואה קליסה בוויקישיתוף פרודואה קליסה, סרטון באתר יוטיוב "פרודואה קליסה" - מפרט archive.org/web/20040610141715 "פרודואה קליסה" - מפרט ומידות carfolio.com/specifications/models "פרודואה קליסה" בין השנים 1997-2002 parkers.co.uk/perodua/nippa/hatchback-1997 "פרודואה קליסה" - מחירים web.archive.org/web/20040810065320 "פרודואה קליסה" - צבעים web.archive.org/web/20041112035432
יוחנן האחד עשר

האפיפיור יוחנן האחד עשר (בלטינית: Ioannes XI;‏ 910 בערך – דצמבר 935) היה אפיפיור ממרץ 931 (בגיל 20) עד מותו בדצמבר 935. אמו הייתה ככל הנראה מרוזיה, האישה הכי חזקה ברומא. אולם האבהות שלו נתונה במחלוקת. על פי הליבר פונטיפיקליס, אביו היה האפיפיור סרגיוס השלישי. אם זה נכון, יוחנן האחד עשר יהיה ידוע כאפיפיור היחיד שהיה בן בלתי חוקי של אפיפיור. (סילבריוס היה בן חוקי של הורמיסדס). מצד שני, קיימות גם טענות, כי יוחנן האחד עשר היה בנו של אלבריק הראשון מספולטו, רוזן טוסקולום. אמא שלו מרוזיה הייתה דה-פקטו השליטה הרומית בזמנו, וכתוצאה מכך אחראית על מינויו של האפיפיור. בעקבות הדחתה של מרוזיה סביב 932, יוחנן האחד עשר הפך לכפוף לשליטתו של אלבריק השני מספולטו, הצעיר, אחיו למחצה. השליטה היחידה שנשארה בידי האפיפיור הייתה מילוי חובותיו הרוחניות. כל שאר השליטה הייתה בידי אלבריק השני, אשר התערב לא רק בניהול החילוני, אלא גם בענייני הכנסייה. זה היה התעקשותו של אלבריק השני כי פליום ניתנה לתאופילקטוס, הפטריארך של קונסטנטינופול (935), וגם לארטולד, הארכיבישוף של ריימס (933). היה זה יוחנן האחד עשר אשר עמד בראש הכנסייה הקתולית במהלך ההשפלה העמוקה ביותר שלה, אם כי הוא היה זה שגם העניק פריבילגיות רבות לקהילה של קלוני, אשר עמדה מאוחר יותר במרכז רפורמות קלוני של הכנסייה. מדיה וקבצים בנושא יוחנן האחד עשר בוויקישיתוף יוחנן האחד עשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוחנן האחד עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) George L. Williams, Papal Genealogy: The Families and Descendants of the Popes, (McFarland & Company Inc., 1998), 15.