laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבי קדם

צבי קדם (באנגלית: Zvi Kedem) הוא מדען מחשב ישראלי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק. מחקריו עוסקים בכריית מידע, סיבוכיות חישובית וחישוב מבוזר. קדם היה קצין בצה"ל בין השנים 1967 ל-1971. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה מהטכניון ב-1967, ב-1970 תואר שני, ודוקטורט במתמטיקה בהנחיית הפרופסורים שמואל וינוגרד ועזריה פז בשנת 1974. בשנים 1972–1973 היה מרצה באוניברסיטת קולומביה. בין 1973 ל-1975 לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בין 1975 ל-1980 היה פרופסור חבר באוניברסיטת טקסס בדאלאס. בין השנים 1980 ל-1985 לימד באוניברסיטת סטוני ברוק בניו יורק. משנת 1984 משמש כפרופסור מן המניין במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק ובין השנים 1991 ל-1994 עמד בראשה. צבי קדם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צבי קדם, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אתר אישי, באתר אוניברסיטת ניו יורק (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה מורן

שלמה מורן (נולד ב-1947) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. זוכה פרס גדל לשנת 1993. נולד בקיבוץ יגור, לאריה לייב ולטר ורוחמה לבית פולק, שניהם מהעיר ברסטצ'קה שבווהלין, פולין (כיום אוקראינה), אח לגדי מורן, לימים פרופסור למתמטיקה, לרמי ובלהה. למד מתמטיקה בטכניון וסיים תואר ראשון בשנת 1975 ודוקטורט בהנחיית פרופסור עזריה פז בשנת 1979. מחקריו עוסקים בין השאר (מהמאוחר למוקדם) ברשתות דינמיות, היבטים אלגוריתמיים בביולוגיה חישובית (עם דגש על עצים פילוגנטיים), חישובים מבוזרים, אלגוריתמים עם יצוב עצמי, אלגוריתמים ותורת הסיבוכיות, אלגוריתמי קרוב לבעיות קשות ב-NP. בשנת 1993 זכה יחד עם עוד ארבעה מדענים בפרס גדל על פיתוח מערכת הוכחה אינטראקטיבית. בשנים 1994–1996 היה מזכיר קיבוץ יגור, לצדה של יעל סלע. בשנים 1998–2001 היה דקאן הפקולטה למדעי המחשב בטכניון. נשוי לאורלי ולהם שלושה ילדים, מתגורר בקיבוץ יגור. שלמה מורן, ברשת החברתית LinkedIn שלמה מורן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שלמה מורן, באתר dblp שלמה מורן, באתר ResearchGate שלמה מורן, באתר גוגל סקולר שלמה מורן באתר הטכניון שלמה מורן באתר הפקולטה למדעי המחשב בטכניון רמי מורן – תולדות חייו ונסיבות מותו כפי שנאמרו על קברו, באתר קיבוץ געש ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכל זה מלמעלה

הכל זה מלמעלה הוא אלבומו השני של הזמר דודו אהרון, יצא לאור ביולי 2009. דודו כתב והלחין את רוב שירי האלבום. הכולל את הלהיטים: "לא דומה", "נוצה ברוח" ו"הכל זה מלמעלה". האלבום הגיע למעמד אלבום זהב על מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים. כמו ילד ילדה מבית טוב נוצה ברוח אהובה שלי כל העולם לא דומה זה קורה לי כוכב המזל שלי עושה לי את היום הכל זה מלמעלה כמה את יפה יש לי רק אותך עלה קטן שלי הכל זה מלמעלה - אקוסטי כמו ילד לא דומה כל העולם ילדה מבית טוב מידע על האלבום הכל זה מלמעלה באתר MusicBrainz האלבום הכל זה מלמעלה באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנסאוקסאניה

טראנסאוקסאניה או "טראנסאוקסיאנה" (פירוש מילולי בלטינית: "מעבר לנהר האוקסוס"; שמות נוספים: בערבית: ما وراء النهر Ma Wara' un-Nahr שפירושו "מעבר לנהר", בפרסית: فرارود "Farārud") הוא שטח נרחב במרכז אסיה הנפרש בין נהרות אמו דריה לסיר דריה, כיום בין אוזבקיסטן, טג'יקיסטן ודרום קזחסטן. המושג נכנס לשימוש בזמן כיבושיו של אלכסנדר מוקדון אז נהיה לגבול צפון-מזרחי של האימפריה שלו במאה ה-4 לפנה"ס. מאז ועד הכיבוש הערבי התרבות באזור נשארה שילובם של תרבויות יוון, פרס, סין ובודהיזם וקיבלה שם סרינדיאנית. בתקופת הממלכה האחמנית באיראן חלק מן האזור קיבל את השם סוגדיאנה (אנ') שבתקופת האימפריה הסאסאנית התפשט לכלל האזור על מנת להבדילו מבאקטריה הסמוכה. בין הממלכה לאימפריה הוא נכלל בשליטת הממלכה הסלאוקית, ממלכת יוון-בקטריה, האימפריה הפרתית ואימפריית קושאן. מגלה הארצות הסיני ג'אנג צ'יאן היה הסיני הראשון המתועד שסיפר על האזור אותו הוא ביקר ב-126 לפנה"ס יחד עם ביקורו בבקטריה ופרתיה. מדיה וקבצים בנושא טרנסאוקסאניה בוויקישיתוף טרנסאוקסאניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילה גאצוטי

וילה גאצוטי (איטלקית: Villa Gazzotti) היא אחת הווילות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בברטזינה (Bertesina) שבפאתי ויצ'נזה. וילה גאזוטי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו. הייחוס של הווילה הזו לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין, השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוס המבנה לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול. הבניין נבנה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה. הווילה לא נבנתה כווילה כפרית שכן הבעלים, גאזוטי, היה גובה מסים בעל אמצעים צנועים, שפשט רגל בעקבות הבנייה. ואמנם הבניין הוא בן שתי קומות בלבד. מעל קומת שירותים נמוכה, שוכנת קומת האדון, אליה עולה גרם מדרגות חזיתי. קומה שלישית, האופיינית לווילות כפריות, אשר בה אוחסנה תוצרת חקלאית, חסרה במבנה זה. במרכז חזית המבנה נצבת מבואה שבה שלוש קשתות התומכת בגמלון. זו הופעתו הראשון של מוטב חזית המקדש הרומי (אם כי כאן על קשתות ולא על עמודים כבווילות שנבנו אחר כך), המאפיין כל כך את האדריכלות של פלאדיו. מכל צד של המבואה קבועים שני חלונות מלבניים גבוהים, כל חלון עם משקוף גמלוני. בין הקשתות לבין החלונות מפרידות אומנות מלבניות המסתיימות בראשן בכותרות קורינתיות מסוגננות. הבניין כולו עשוי לבנים ומצופה טיח, אך פרטים רבים בבניין (משקופים, כותרות וכדומה) מגולפים באבן. הווילות הפלדיאניות בוונטו Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 72-73. מדיה וקבצים בנושא וילה גאצוטי בוויקישיתוף
ראשד חוסיין

ראשד חוסיין (בערבית: راشد حسين; 1936, מוסמוס – 1977, ניו יורק) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי. חוסיין נולד ב-1936 בכפר מוסמוס שבואדי עארה. בשנת 1944 עבר עם משפחתו לחיפה, ובשנת 1948 עזב אותה. לאחר שסיים את לימודי התיכון עבד שלוש שנים כמורה, אולם פוטר עקב פעילותו הפוליטית. בשנות החמישים והשישים היה העורך של "אלמרצאד", "אל-פאג'ר" ו"אל-מוסוואר", שלושה ירחונים בערבית שיצאו לאור על ידי מפ"ם. בשנת 1967 נסע לארצות הברית ובשנת 1971 נסע לסוריה והיה ממייסדי מרכז המחקר הפלסטיני ועבד בעבור המחלקה העברית ברדיו סוריה. בשנת 1973 ברח לארצות הברית ושימש שם כעיתונאי של סוכנות הידיעות הפלסטינית וואפא. בשנת 1974 הופיע בסרטו של הבמאי ליונל רוגוזין "Arab Israeli Dialogue", בדו-שיח עם הסופר הישראלי עמוס קינן, שעסק בשורשי הסכסוך ובדרכים אפשריות לפתרונו. ב-1 בפברואר 1977 מת בשריפה שפרצה בבית המלון שבו שהה בניו יורק. הוא נקבר בכפר הולדתו מוסמוס. כתיבתו עסקה בנושאים לאומיים פלסטיניים. כמו כן עסק בתרגום, הוא תרגם לערבית שירים של חיים נחמן ביאליק ולעברית תרגם שירי עם ערבים. שירו "אשה אנאלפביתית" תורגם על ידי נתן זך ובוצע בלחן של שפי ישי על ידי חוה אלברשטיין באלבומה "שיר במתנה". בשנת 1967 יצא לאור בהוצאת דביר הספר "דקלים ותמרים", שכלל מבחר תרגומי שירה ערבית שתרגם בצוותא עם נתן זך. מבחר משירתו של חוסיין תורגם לעברית על ידי ששון סומך ופורסם באנתולוגיות שונות. ראשד חוסיין בוועידת-יסוד תנועת העולם הזה בתל אביב, 1965 ראשד חוסיין בחתונה של קרובים בכפר מוסמוס, 1964 ראשד חוסיין עם עברון ואבנרי בהפגנה נגד הפקעת אדמות, 1965 ראשד מתרגם דברי עד במשפט ציבורי על הפקעת אדמות, באולם מוגרבי, 1965 מדיה וקבצים בנושא ראשד חוסיין בוויקישיתוף מנחם בן, קו המשווה: טעות ברוכה, באתר nrg‏, 3 ביוני 2011 עופר אדרת, טרוריסט מנומס: סיפורו הטראגי של "ביאליק ממוסמוס", באתר הארץ, 16 ביוני 2019 Poetics of Disaster: Nationalism, Gender, and Social Change Among Palestinian Poets in Israel After Nakba(הקישור אינו פעיל) מאת הוניידה גאנם. Rashid Husain: portrait of an angry young Arab Emile Marmorstein Memorial for an exile : Rashed Hussein (1936-77) Eqbal Ahmad
ריקבון ביטים

ריקבון ביטים (באנגלית: Data rot, Bit decay, Bit rot) היא תופעה המתארת אובדן מידע באמצעים לאחסון נתונים ממוחשבים. דיסק קשיח, דיסקטים ואמצעים אחרים של מדיה מגנטית עלולים לאבד המידע השמור עליהם עקב איבוד של כיוון המגנטי של ביטים, גם מזג אוויר לח או חם גורמים לריקבון של החומר עצמו. תקליטורים ותקליטי DVD המאחסנים את המידע בטכנולוגיה אופטית עלולים להיפגם כאשר החומר מהם עשויים נפגע או שהם נשחקים. אמצעי אחסון ישנים מאוד כמו כרטיס מנוקב או סרט מנוקב, העשויים מנייר, עלולים להישחק או ממש להירקב באופן מילולי. החזקת גיבוי במערכת קבצים מתקדמת (התומכת Data scrubbing) ובאתרי אחסון שונים מסייע להתגברות על בעיה זו. Bitrot in JPEG files, 0 bits flipped Bitrot in JPEG files, 1 bit flipped Bitrot in JPEG files, 2 bits flipped Bitrot in JPEG files, 3 bits flipped ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוך נס

לוך נס (באנגלית: Loch Ness, בגאלית סקוטית: Loch Nis) זהו לוך, אגם עמוק של מים מתוקים, הנמצא בהיילנדס בסקוטלנד. האגם הוא גוף המים הגדול ביותר לאורכו של השבר הגאולוגי הקרוי גלן אלבין או "הגלן הגדול" (גלן בגאלית סקוטית: עמק) שמתחיל באינוורנס בצפון ונגמר בפורט ויליאם בדרום; חלק מתוואי התעלה הקלדונית שמחברת בין הימים בשני קצותיו של גלן אלבין עובר בלוך נס. לוך נס מורכב מסדרת אגמים אשר נוצרו כתוצאה מהפשרת קרחוני ענק בסוף תקופת הקרח האחרונה. לוך נס הוא האגם השני בגודלו בסקוטלנד, שטחו כ-56 קמ"ר (שליש משטח הכנרת). האגם נודע בגלל המפלצת המיתולוגית שנצפתה בו, כביכול, וקרויה לכן "המפלצת מלוך נס". מאז התאוריות על המפלצת מלוך נס, היו עדויות ואנשים שטענו שראו אותה. באפריל בשנת 1934 התפרסמה תמונה שפרסם מרמדיוק וודרהל, שבה ראש של יצור משונה מגיח מהאגם, לאחר זמן התמונה התבררה כמזויפת. התברר שהוא רצה לנקום בחבריו לאחר שלגלגו לו, לכן הוא רצה למתוח אותם. לכן הוא בנה דגם של ראש מחימר שחיבר לסירת צעצוע. בנו צילם את התמונה מזווית מרוחקת כדי שתיראה אמינה. אחד ההסברים לקיומה של אגדת המפלצת הוא ריבוי צלופחים באגם, שייתכן שאנשים טועים לראות בהם מפלצת. טענה זאת אוששה באמצעות דגימת הDNA של מימי האגם, שנמצאו בה כמויות גדולות של DNA של צלופחים. בלדד השוחי, האם באגם לוך-נס יש מפלצת?, באתר ערוץ עשר לוך נס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סלימאן ג'ובראן

סלימאן ג'ובראן (בערבית: سليمان جبران; נולד ב-1939) הוא פרופסור חבר בדימוס בחוג ללימודי הערבית והאסלאם באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בשירה ערבית מודרנית, אוטוביוגרפיות, ספרות פלסטינית וספרות מהג'ר. ג'ובראן נולד בכפר פקיעין בגליל בשנת 1939. בשנת 1957 סיים לימודיו התיכונים בכפר יסיף.לאחר מכן הוא הועסק כמורה בכמה בתי ספר, הבולטים בהם תיכון דלית אל כרמל ותיכון אורתודוקסי ערבי בחיפה. במקביל, בשנת 1967 החל ללמוד באוניברסיטת חיפה, סיים בה תואר ראשון בהצטיינות בשפה ערבית והיסטוריה של המזרח התיכון. הוא עשה תואר שני באוניברסיטה העברית וקיבל תואר דוקטורט בהנחיית ששון סומך בשפה וספרות ערבית מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1985. בשנת 2001 הוא הדריך את יאסין כתאני בעבודת הדוקטורט שלו. בין השנים 2004 ל-2006 היה הנשיא הראשון של האקדמיה ללשון ערבית בישראל. ביוגרפיה קצרה (בערבית) מאמריו(הקישור אינו פעיל) (בערבית) סלימאן ג'בראן, דף שער בספרייה הלאומית
דייוויד אברקרומבי

דייוויד אברקרומבי (באנגלית: David Thomas Abercrombie; ‏6 ביוני 1867 – 29 באוגוסט 1931) היה מעצב אופנה אמריקאי שייסד יחד עם שותפו עזרא פיץ' את מותג האופנה האמריקאי אברקרומבי אנד פיץ'. אברקרומבי נולד בבולטימור שבארצות הברית והתחנך בבתי ספר ממלכתיים בעיר. לאחר מכן התחיל ללמוד במכללה מקומית בבולטימור, והתמחה בהנדסה אזרחית וטופוגרפיה. ב-4 ביוני 1892 ייסד את "Abercrombie Co" בדאון טאון של מנהטן שבניו יורק ומכר ציוד ובגדי ספורט. בשנת 1900 הצטרף אליו עזרא פיץ', לקוח קבוע שלו, והחברה שינתה את שמה לאברקרומבי אנד פיץ'. ב-1907 לאחר מחלוקת בין אברקרומבי ופיץ' עזב אברקרומבי את החברה, והשאירה בידי פיץ'. זמן קצר לאחר מכן החנות הפכה לחנות לבגדי נשים ולבסוף לחנות אופנה, ונפתחה החנות הראשונה של המותג בשדרה החמישית במנהטן. מאז הפך המותג לפופולרי בארצות הברית ובעולם. ב-25 באפריל 1896 נישא אברקרומבי ללוסי. נולדו להם ארבעה ילדים. המשפחה התגוררה בעיר ניוארק ולאחר מכן עברו להתגורר בברוקלין ולבסוף עברו לאוסינג, כפר במדינת ניו יורק. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמון דומאנק

רמון דומאנק (בצרפתית: Raymond Domenech; נולד ב-24 בינואר 1952 בליון, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא קטאלני ומאמן כדורגל. במשך ארבע שנים (1989-1993) עבד כמאמן אולימפיק ליון. ב-2004 התמנה למאמן של נבחרת צרפת, והוליך אותה לגמר מונדיאל 2006 שם זכתה הנבחרת במדליית כסף. דומאנק נבחר במפתיע למאמן הנבחרת ב-12 ביולי 2004 וירש את מקומו של ז'אק סנטיני, אחרי שהנבחרת הודחה באליפות אירופה. הנבחרת תחת דומאנק לא צלחה הצלחות רבות, אפילו להפך. במהלך כמעט כל תקופת האימון שלו, הושמץ רבות על ידי התקשורת והשחקנים שאף גלשו לעימותים פנימיים. החריף ביותר הוא כאשר בחדרי ההלבשה במחצית במשחק מונדיאל 2010 בין נבחרת צרפת למקסיקו קילל ניקולא אנלקה את דומאנק במילים קשות. יממה לאחר המשחק יצא קפטן הנבחרת פטריס אברה כנגד דומאנק. במהלך המונדיאל עצמו, קמפיין הנבחרת הצרפתית ודומאנק נחשב לכישלון גדול כאשר הפסידו פעמיים וסיימו פעם אחת בתיקו והשיגו נקודה אחת בלבד במהלך שלב הבתים אשר אותו סיימו במקום האחרון. ב-23 בדצמבר 2020, לאחר 10 שנים בהן לא אימן, חזר לאמן וחתם בנאנט מליגת העל הצרפתית. מדיה וקבצים בנושא רמון דומאנק בוויקישיתוף רמון דומאנק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רמון דומאנק, באתר Transfermarkt רמון דומאנק, באתר National Football Teams רמון דומאנק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים צרפתים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך דליטש

פרידריך דליטש (בגרמנית: Friedrich Delitzsch‏; 3 בספטמבר 1850 – 19 בדצמבר 1922) היה אשורולוג גרמני, בנו של מתרגם הברית החדשה לעברית, פרנץ דליטש. דליטש נולד בארלנגן ולמד בלייפציג ובברלין. בשנת 1874 הוכשר כמרצה לשפות שמיות ואשורולוגיה בלייפציג. ב-1885 קיבל תואר פרופסור בלייפציג, ולאחר מכן גם תוארי פרופסור בברסלאו (1893) ובברלין (1899). הוא היה ממייסדי החברה האוריינטלית הגרמנית (Deutsche Orient-Gesellschaft), והיה מנהל של המחלקה למזרח הקרוב במוזיאונים המלכותיים. פרידריך דליטש התמחה בלימודי השפות העתיקות של המזרח התיכון, ופרסם מספר עבודות על השפה האשורית, ההיסטוריה של אשור ועל תרבותה. הוא זכור בעיקר בגלל הביקורת שלו כנגד הברית הישנה. בשנת 1902 חפר במשך שמונה חודשים את האתר של העיר השומרית שורופק בשיתוף האדריכל הגרמני רוברט קולדווי (Robert Koldewey). הממצאים שלהם כללו מאות לוחות חרס מהתקופה שקדמה לסרגון מאכד (המאה ה-24 לפנה"ס). ב-1902 פרסם סדרת הרצאות שכותרתה "בבל והתנ"ך" (Babel und Bibel בגרמנית), בה טען כי כתבי הברית הישנה, כולל סיפורי הבריאה והמבול וספר הברית, מקורם באגדות בבליות עתיקות, וכי אברהם אבינו וחמורבי היו ידידי נפש. האשורולוגים היהודים יוליוס אופרט ודוד פויכטואנג, שהיו בין המתנגדיו, סתרו את טענותיו בזו אחר זו. במהלך השנים הבאות תורגמו ספריו למספר שפות, וההרצאה "בבל והתנ"ך" הוצאה בהוצאות מחודשות. בשנות העשרים המוקדמות פרסם דליטש את שני חלקי הספר "התעתוע הגדול", חיבור ביקורתי על ספרי תהילים, הנביאים ויתר הברית הישנה. דליטש פקפק גם בדיוק ההיסטורי של הברית הישנה דוגמת סיפור כיבוש הארץ ודן בלקויות של ערכי המוסר המתבטאים בתנ"ך. מלחמת הלוחות: ההגנה על המקרא במאה התשע-עשרה ופולמוס בבל והתנ"ך, יעקב שביט ומרדכי ערן, הוצאת עם עובד 2003 מדיה וקבצים בנושא פרידריך דליטש בוויקישיתוף פרידריך דליטש, הקורספונדנציה לפני שלשת, ארבעת אלפים שנה | חלק א' | חלק א' (המשך) | חלק ב' | חלק ג' | חלק ד' | הצפירה, 1916 יעקב שביט, כבר אי אפשר לאכול בבבל נקניקייה בלי חרדל ברלינאי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2019 פרידריך דליטש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
מאנאס

מאנאס (קירגיזית Манас) הוא אפוס קירגיזי מסורתי, הנקרא על שם גיבורו הראשי - מאנאס, אשר איחד את השבטים הקירגיזיים. שירת המאנאס מכילה מעל לחצי מיליון שורות בחרוזים, ונכנסה לספר השיאים של גינס כאפוס הארוך ביותר. למרות שאפוס המהאבהארטה ההודי ארוך יותר, הרי שמספר השורות במאנאס גדול יותר, הגם שהן קצרות יותר מאלו שבמהאבהארטה. עקב היותם של הקירגיזים נוודים הרי שהאפוס הועבר במשך הדורות בעל פה בלבד, תופעה ייחודית כשלעצמה בשל אורכו העצום. האפוס מספר את סיפורו של הגיבור הקירגיזי מאנאס, תולדות חייו, ומלחמותיו כנגד השבטים הקלמיקים. האפוס מחולק לשלושה חלקים המספרים את סיפורו של מאנאס עצמו, של בנו סמטיי, ושל נכדו סייטק. לאפוס חשיבות רבה בתרבות הקירגיזית, וקטעים נבחרים ממנו מצוטטים בידי אנשים שמקצועם בכך ("מאנאסצ'י" - манасчы) בניגון מיוחד ובליווי מוזיקלי. מדיה וקבצים בנושא מאנאס בוויקישיתוף Longest poem ever published
דניאל אדם מוולסלאבין

דניאל אדם מוולסלאבין (או איש וולסלאבין), (בצ'כית: Daniel Adam z Veleslavína, ‏31 באוגוסט 1546 - 18 באוקטובר 1599) היה מילונאי, מדפיס ומוציא לאור, מתרגם וסופר צ'כי, נציג ההומניזם בבוהמיה. השפיע בצורה ניכרת על הספרות הצ'כית בת זמנו עד כדי כך ששלב שלם בהתפתחותה נקרא "התקופה הוולסלאבינית" - Veleslavínská doba. נולד בווֶלֶסלאבין ב-31 באוגוסט 1546. ישוב הולדתו, וולסלאבין, הפך משנת 1922 חלק מן העיר פראג. למד באוניברסיטת קארל בפראג ובין השנים 1569-1575 היה שם פרופסור. התחתן עם אנה, בתו של המדפיס גאורג (ייז'י) מלאנטריך מאוונטין ומשום כך היה עליו לעזוב את המשרה באוניברסיטה בתקופה שבה נדרש מהפרופסורים להישאר רווקים. התחיל לעבוד עם חמיו ואחרי מותו של זה המשיך את דרכו בבית הדפוס. דניאל אדם מוולסלאבין היה בחשאי חבר ב "אחים הבוהמים", הכנסייה הפרוטסטנטית הצ'כית. מאוחר יותר קיבל תואר אצולה. על ידי עבודות עריכה ותרגום תרם תרומה מיוחדת להתפתחות השפה הספרותית הצ'כית. עבודתו "סילבה קוודרילינגוויס" ("יער ארבע השפות") הייתה למילון הצ'כי-לטיני ולטיני-צ'כי הידוע ביותר. יחד עם צוותו תרגם והוציא לאור ספרים רבים בתחום ההיסטוריה, הדת והמדע. הוא עצמו כתב ספר מקורי אחד מלבד - "לוח השנה ההיסטורי" Kalendář historický, (1578), (1590) - מעין סקירה של ההיסטוריה האירופית. מתוך תרגומיו, העבודה בעלת ההשפעה הרבה ביותר הייתה תרגום צ'כי של כתבי הקודש - הביבליה מקראליצה Bible kralická בשישה כרכים, 1579-1594. השפה שבה נכתבה נחשבה מופת לשפה צ'כית ספרותית בארצות הצ'כיות ובסלובקיה בנות זמנו- וכונתה שפת כתבי הקודש או שפת הביבליה (bibličtina). נפטר בפראג בגיל 53 ב-18 באוקטובר 1599. לוח שנה היסטורי (Kalendář historický) שתי כרוניקות על הקמת ארץ הצ'כים - יצירה קולקטיבית ( Kroniky dvě o založení České země) אוצר ארבע השפות - Silva quadrilinguis - מילון צ'כי - יווני - לטיני - גרמני. Dictionarum latinum s českými výklady מילון לטיני-צ'כי Slovník latinsko-česko-německý מילון לטיני-צ'כי - גרמני תרגומים: Mathiolliho herbář העשביה של מטיאולי (1501-1577) Cariona Kronika světa - Chronicon Carionis - כרוניקת העולם של יוהאן קאריון Sv. Augustina Rukovět מדריך לכתבי אוגוסטינוס Politika historica Kocínova Abeceda podobojné manželky ספר האלף-בית של יאן קוצין Moudrost Syracha - חכמת בן סירא Hosiova kronika moskevská כרוניקה של מוסקבה מאת מתיוש הוזיאס ויסוקומיצקי (Matouš Hozius Vysokomýtský (1555 - 1589) Vypsání města Jerusalému כרוניקת העיר ירושלים Hospodář Historie církevní od Kocína תולדות הכנסייה מאת קוצין Kronika nová o národu tureckém היסטוריה חדשה של העם הטורקי מאת יוהאן לוונקלאו (יוהנס לאונקלאביוס) Výklad ke žalmu 91. atd - על תהלים צ"א Forst, Vladimír, a kol. Lexikon české literatury : osobnosti, díla, instituce. 1. A-G. Praha : Academia, 1985. 900 s. ISBN 80-200-0797-0. (ולדימיר פורסט - לקסיקון הספרות הצ'כית) Památník Danieli Adamu z Veleslavína. Praha : Gremium knihkupců pražských, 1899. Dostupné online (לזכר דניאל אדם מוולסלאבין, 1899, פראג, ברשת) Hovorka, Josef M.. Daniel Adam z Veleslavína - Ke třístému výročí jeho úmrtí. Praha : Zlatá Praha Roč.XVI.čís.49, 1899. (יוזף הובורקה - דניאל אדם מוולסלאבין - ליובל המצער של מותו 1899) מדיה וקבצים בנושא דניאל אדם מוולסלאבין בוויקישיתוף קורות חיים - בצ'כית
המיולה

במוזיקה, המיולה היא תבנית ריתמית שבה שתי תיבות מוזיקליות שמשקלן משולש (שלושה חצאים, או שלושה רבעים), מוטעמות כאילו היו שלוש תיבות שמשקלן זוגי (שני חצאים או שני רבעים). למשל, מהלך קצבי אשר ללא המיולה יראה כך (משמאל לימין): - - < | - - < | - - < | - - < עם המיולה יראה כך: - < - | < - < | - - < | - - < (כאשר < מיצג פעמה מוטעמת) בדוגמה הקצבית להלן מופיעה המיולה בשתי התיבות האחרונות: הספירה בהן נשארת משולשת, אולם ההטעמה הקצבית מחלקת אותן לשלוש פעמים שני רבעים. דוגמה נוספת להמיולה מופיעה בתיבות 64–65 בפרק הראשון של הסונאטה לפסנתר ק. 332 מאת מוצרט: קל לראות את השינוי בהטעמה לפי תפקיד היד השמאלית. תחושת ההטעמה אצל המאזין בתיבות 62–65 היא, אם כך: 1, 2, 3, 1, 2, 3, 1, 2, 1, 2, 1, 2. השימוש בהמיולה אופייני בעיקר לתקופת הרנסאנס והברוק, בריקודים דוגמת הקוראנט והסרבנד, שם היא מופיעה בדרך כלל לפני הקדנצה המסיימת, אך נעשה בה שימוש גם במוזיקה מאוחרת יותר. מדיה וקבצים בנושא המיולה בוויקישיתוף
קווארנה

המונח "קבארנה" מפנה לכאן. לערך העוסק בזן ענבים, ראו קברנה סוביניון. קווארנה (בבולגרית: Каварна) היא עיר נמל לחוף הדרום המערבי של הים השחור בשטח מחוז דובריץ' שבחבל דרום דוברוג'ה בבולגריה. העיר שוכנת 64 קילומטרים צפונית-מזרחית לוארנה ו-49 קילומטרים מבירת המחוז דובריץ'. התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית ובמקום הוקם יישוב שנקרא קְרוֹאוּנוֹי. בהמשך, הפך היישוב חלק מפרובינציה רומית, כאשר במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נחרב ברעידת אדמה וקרס אל תוך הים השחור. העיר נבנתה מחדש ועברה לחזקת האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-7 נכבש האזור על ידי שבטים סלאבים ופרוטו-בולגארים בהנהגת אספרוך, אשר הוו את הבסיס להקמת האימפריה הבולגרית הראשונה והעיר הביזנטית הוחרבה והועלתה באש. היישוב התפתח מחדש כמה עשרות שנים מאוחר יותר תחת השם קָארְבוּנָה. קיים תיעוד בפורטולאנו לנמל שפעל בעיר במהלך המאה ה-14. השם קווארנה מופיע לראשונה בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-17 ומניחים שזהו יישוב חדש, אשר צמח על בסמיכות לחורבות קודמו שלא שרד את כיבושו ב-1397, במהלך נפילת האימפריה הבולגרית השנייה לידי האימפריה העות'מאנית. עד למאה ה-19 פעל במקום נמל מסחרי שדרכו יוצאה חיטה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר לאחר קרבות דמים בין תושביה הבולגרים והגגאוזים למיליציית הבאשי בוזוק המוסלמית צ'רקסית ובהמשך, הפכה מכוח חוזה סן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה הועברה העיר לחזקת רומניה, נכבשה בידי הצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה והוחזרה שוב לרומנים מתוקף חוזה ניי. תמיכת בולגריה בגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה הובילה להסכם קראיובה אשר במסגרתו הוחזר כל חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה ב-1940. העיר נותרה מאז בחזקת הבולגרים. בעיר נמל דיג קטן, מעגן יאכטות, קומפלקס בתי הארחה וכן מגרשי גולף המצויים בהקמה. באזור העיר קיים מפעל ליצור מים מינרליים, מפעלי מזון, טקסטיל ועיבוד עץ. 95 אחוזים מהתושבים הם נוצרים אורתודוקסים, 4 אחוזים פרוטסטנטים והשאר מוסלמים סונים. בעיר שורר אקלים ממוזג מתון עד תת-ים תיכוני בשל השפעתו הממתנת של הים השחור. החודש החם בשנה הוא יולי והטמפרטורות נעות בין 17oc מינימום ועד 27oc מקסימום. החודש הקר בשנה הוא ינואר, בו נעות הטמפרטורות ממינימום של מינוס 1oc ועד מקסימום 5oc. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 472 מילימטרים והחודש הגשום ביותר הוא נובמבר. מדיה וקבצים בנושא העיר קווארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קווארנה מידע על מזג האוויר בעיר
מיכאיל ברקלאי דה טולי

מיכאיל ברקלאי דה טולי (ברוסית: Михаил Богданович Барклай-де-Толли, בגרמנית: Michael Andreas Barclay de Tolly;‏ 27 בדצמבר 1761 – 26 במאי 1818) היה גנרל-פלדמרשל רוסי שבלט במלחמת רוסיה–צרפת (1812). זכור כראשון שיישם את מדיניות האדמה החרוכה, מדיניות שהתפרשה אז ברוסיה כתבוסתנית. הוא נולד במשפחת גרמנים-בלטים בעלת שורשים סקוטים. בעקבות דיכוי מרד בסקוטלנד על ידי אוליבר קרומוול עברה משפחתו לריגה במהלך מחצית המאה ה-17 . סבו היה ראש העיר של ריגה. אביו (Weinhold Gottard Barclay de Tolly) שירת בצבא הרוסי והיה בעל תואר אצולה רוסי. הוא נולד, קרוב לוודאי, באחוזה המשפחתית פמושיס, צפונית-מזרחית לשיאולאי שבאותה תקופה הייתה בשטחה של דוכסות קורלנד וסמיגליה ובשנת 1795 סופחה לאימפריה הרוסית במהלך חלוקת פולין. הוא עצמו כתב בביוגרפיה שלו שנולד בריגה. ברקלאי דה טולי התחיל את שירותו הצבאי בשנת 1776, ובשנת 1778 קודם לדרגת קצין זוטר. לאור העדר קשרים ובהיותו חסר יחוס נאלץ לשרת 20 שנים עד שקודם לדרגת סגן-אלוף. הוא השתתף במלחמה העות'מאנית - רוסית (1787 - 1792), בין היתר במצור אוצ'קוב ובקרבות נוספים. בשנת 1790 הועבר לצפון והשתתף במלחמה נגד השוודים. בשנת 1794 השתתף בקרבות בפולין בזמן המרד המקומי. באחד הקרבות נגד הצבא הצרפתי ספג פציעה קשה שאילצה אותו לעזוב את הצבא לאחר שקודם בדרגה וקיבל עיטורי כבוד. בשנת 1808 חזר לצבא ובמסגרת המלחמה הפינית נטל חלק בפעולות נגד שוודיה. פעילותו הייתה בין הגורמים העיקריים להצלחה הרוסית במלחמה ובסיפוח פינלנד. לאחר המלחמה קודם למושל פינלנד ועד לשנת 1810 היה המפקד הצבאי של האזור. ב-20 בינואר 1810 התמנה לתפקיד שר הביטחון וחיזק את הצבא לקראת המלחמה נגד צרפת ויזם את הקמת הארגון הראשון למודיעין צבאי ברוסיה, הלשכה המיוחדת. הוא פיקד על הארמייה הראשונה שהתמקמה בליטא. בלחץ כוח עודף, החל בנסיגה מאורגנת תוך ניהול קרבות והחל להשתמש באסטרטגיה שנקראה מאוחר יותר אדמה חרוכה. בסביבות אוגוסט התחבר עם הארמייה השנייה שהייתה בפיקודו של פיוטר בגרטיון שהאשים אותו באי-יכולת ניהול המלחמה וייצג בכך את הדעה ששיטת הלחימה הזאת אינה מכובדת. הערכת פעילותו בזמן המלחמה מושפעת מראיית ה"מפלגה הרוסית" בחצר המלוכה, שראתה בו גרמני שמסיבה לא ברורה הוביל לאסטרטגיית נסיגה בשלב הראשון של המלחמה. ב-29 באוגוסט 1812 הוחלף דה טולי על ידי מיכאיל קוטוזוב שקיבל את פיקוד העליון על הצבא. ברקלאי דה טולי נשאר מפקד הארמייה הראשונה. למרבה האירוניה, קוטוזוב המשיך באסטרטגית האדמה החרוכה של דה-טולי. בקרב בורודינו היה מפקד האגף הימני של הצבא הרוסי ובלט מאוד בניהול הקרב. בישיבת מטה לאחר הקרב תמך בפינוי מוסקבה. לאור היחסים הקשים עם קוטוזוב, עזב בספטמבר את הצבא. לאחר מותו של קוטוזוב חזר לתפקידו כמפקד העליון. בשנת 1813 השתתף בקרבות במסגרת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית ותקופה מסוימת היה מפקד של צבא הקואליציה. על פעילות זו קיבל עיטור אנדריי הקדוש. על ניצחונו בקרבות סביב פריז והפלישה אליה, קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל וקיבל תואר רוזן. בשנת 1815 קיבל תואר נסיך. בשנת 1818, לאור בעיות בריאות ביקש אישור לנסוע לגרמניה. נפטר בדרך ב-26 במאי 1818 ונטמן באחוזה משפחתית שנמצאת באסטוניה של היום. קורות חיים (באנגלית) קורות חיים (ברוסית) מיכאיל ברקלאי דה טולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קצת אחרי ההפסד של הרוסים בקרב סמולנסק (1812)