laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נדב נידם

נדב אביב נידם (נולד ב-11 באפריל 2001 במודיעין-מכבים-רעות שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת עירוני קריית שמונה (בהשאלה ממכבי תל אביב) מליגת העל. נידם גדל במחלקות הנוער של עירוני מודיעין ומכבי תל אביב. ב-7 באפריל 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, בניצחון 4-1 על מכבי נתניה במסגרת ליגת העל לעונת 2018/2019. ב-6 באוגוסט 2020 הושאל נידם למשך עונה אחת לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-15 באוגוסט 2021 הושאל נידם למשך עונה אחת לעירוני קריית שמונה מליגת העל. הוא ערך 32 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-7 באוגוסט 2022 הושאל נידם למשך עונה אחת להפועל ירושלים מליגת העל. ב-28 ביולי 2023 הושאל נידם לעונה שנייה בהפועל ירושלים. נידם הוא חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 24. מכבי תל אביב אליפות ישראל (2): 2018/2019, 2019/2020 אלוף האלופים (2): 2020, 2024 נדב נידם, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל נדב נידם, באתר Transfermarkt נדב נידם, באתר Soccerway נדב נידם, באתר WorldFootball.net נדב נידם, באתר FootballDatabase.eu יגאל גולדשטיין, ‏רשמי: נדב נידם הושאל לעירוני קריית שמונה, באתר ערוץ הספורט, 15 באוגוסט 2021 מוטי פשכצקי, ‏רשמית: נדב נידם הושאל להפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 7 באוגוסט 2022 מוטי פשכצקי, ‏נדב נידם הושאל לעונה נוספת בהפועל י-ם, באתר ערוץ הספורט, 28 ביולי 2023
שרה צ'פמן

שרה צ'פמן (באנגלית: Sarah Chapman;‏ 31 באוקטובר 1862 – 27 בנובמבר 1945) הייתה אחת ממנהיגות השביתה במפעל בריינט ומיי בשנת 1888. שביתה זו הייתה התנועה החלוצית הראשונה בעד שוויון מגדרי ושוויון בעבודה. מורשת שהפכה אחר כך לאחד מקווי היסוד של תנועת איחוד הפועלים והמסחר בממלכה המאוחדת. שרה צ'פמן נולדה ב-31 באוקטובר 1862, החמישית מתוך שבעה ילדים שנולדו לסמואל צ'פמן, משרת וטבח, ולשרה אן מקנזי. את חייה המוקדמים בילתה במייל אנד, את שארית חייה חיה באיסט אנד של לונדון. עד גיל 19, לצד אמה ואחותה הבכורה, שרה הועסקה במפעל הגפרורים בריינט ומיי. בזמן השביתה של שנת 1888, שרה צ'פמן הייתה בעלת משרה טובה באופן יחסי במפעל בריאנט ומיי והייתה חלק מבסיס כוח העבודה שלו. בדצמבר 1891 נישאה שרה לצ'ארלס הנרי דירמן, יצרן ארונות. לבני הזוג נולדה ב-1892 ביתם הראשונה, שרה אלסי, ולאחר מכן נולדו להם עוד חמישה. מאוחר יותר עברה המשפחה לביתנאל גרין, שם נשארה שרה עד סוף חייה. צ'ארלס הנרי דירמן מת ב-1922. שרה דירמן מתה בבית החולים ביתנאל גרין ב-27 בנובמבר 1945, בגיל 83, והותירה אחריה שלושה מששת ילדיה. יחד עם חמישה קשישים נוספים, נקברה שרה דרמן בקבר לא מסומן בבית העלמין מנור פארק. ביוני 1888, בפגישה של אגודת פביאן, הסכימו החברים להצעת חרם על מפעל הגפרורים בריאנט ומיי כתגובה לתנאי העסקה ירודים במפעל והתעללות בעובדות. החשבת והרפורמטורית אנני בזנט נפגשה מאוחר יותר עם פועלות מחוץ למפעל כדי ללמוד עוד, וב-23 ביוני פרסמה על כך מאמר ב-The Link הלונדוני, בשם: "עבדות לבנה בלונדון". למרות שבריאנט ומיי ניסו לכפות על עובדות לחתום על הצהרות הדוחות את הטענות, העובדות סירבו. ב-5 ביולי 1888, כ-1,400 נערות ונשים פתחו בשביתה. למחרת, 200 נשים צעדו לרחוב בוברי, וביקשו את תמיכתה של אנני בזנט. צ'פמן הייתה אחת משלוש נשים שנפגשו עם בזנט, והבטיחו את עזרתה בהקמת ועדת שביתה. מרי נאולס, מרי קאמינגס, שרה צ'פמן, אליס פרנסיס, קייט סלייטר, מרי דריסקול, ג'יין ווקלינג ואלייזה מרטין היו החברות הראשונות בוועדה זו. הנשים קיימו פגישות פומביות, זכו לסיקור עיתונאי אוהד והצליחו לגייס את תמיכתם של חברי פרלמנט שונים. הן גם קיבלו עזרה ממספר מועצות מסחר ובעקבות פגישה עם הנהלת בריאנט ומיי - קיבלו הסכמה לרשימת הדרישות שלהם. הנשים הקימו לאחר מכן איגוד (איגוד פועלות), והפגישה הראשונה שלו התקיימה באולם הישיבות סטפני ב-27 ביולי. 12 נשים נבחרו לוועדה, כולל צ'פמן. זה היה האיגוד הנשי הגדול ביותר במדינה. צ'פמן נבחרה כנציגה הראשונה של האיגוד בקונגרס איגודי הסחר (TUC), והייתה בין אלה שהשתתפו בקונגרס איגודי הסחר הבינלאומי בלונדון ב-1888. צ'פמן מופיעה כדמות בסרט של נטפליקס משנת 2022, "אנולה הולמס 2", בגילומה של השחקנית האנה דוד. הסרט מציג תיאור בדיוני על מקורותיה של שביתת הפועלות. Sarah Chapman: Matchgirl strike leader and TUC delegate, East End Women's Museum (באנגלית בריטית) Council houses named after Matchgirls Strike leader, East London Advertiser (באנגלית) Sarah Chapman, Matchgirl Strike Leader | Spitalfields Life (באנגלית) Sarah Chapman | The Matchgirls Memorial, Matchgirls Memorial (באנגלית) "Matchgirls strike pioneer Sarah Dearman's grave 'under threat'". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-06-06. נבדק ב-2022-11-26. Powered By Reason- poweredbyreason.co.uk, The Match Girls’ Strike, People's History Museum (באנגלית) Annie Besant, White slavery in London, The Tower Hamlets' Local History Library and Archives (באנגלית) Sarah Chapman and the Matchgirl's Strike - inVISIBLEwomen, www.invisiblewomen.org.uk
יחסי אזרבייג'ן–פינלנד

יחסי אזרבייג'ן–פינלנד הם היחסים הדו-צדדיים בין אזרבייג'ן לפינלנד. בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן, הנציגות של פינלנד הייתה ממוקמת בבאקו, ובראש הנציגות עמד הקונסול וגליוס. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-24 במרץ 1992. פינלנד חברה בקבוצת מינסק של OSCE, אשר נוצרה כדי לפתור את הסכסוך הארמני–אזרבייג'ני על נגורנו קרבאך באמצעות משא ומתן שלום המבוסס על עקרונות OSCE. גם כאשר נוסד מוסד היו"ר המשותף של תהליך מינסק, בראשו עמדה תחילה פינלנד יחד עם רוסיה. קבוצת עבודה על יחסים בין-פרלמנטריים של אזרבייג'ן–פינלנד פועלת במילי מג'ליס של אזרבייג'ן. קבוצת עבודה זו הוקמה ב-5 בדצמבר 2000, והראשון שעמד בראשותה היה Vagif Vakilov. ראש הקבוצה הנוכחית הוא Razi Nurullayev. אזרבייג'ן מיוצגת בפינלנד באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה. פינלנד מחזיקה באזרבייג'ן קונסוליית כבוד בבאקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–פינלנד בוויקישיתוף יחסי אזרבייג'ן–פינלנד, ברשת החברתית פייסבוק יחסי אזרבייג'ן–פינלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Xarici dövlətlərin Bakıda yerləşən nümayəndəlikləri (אורכב 27.05.2018 בארכיון Wayback Machine). axc.preslib.az (באזרית) Azərbaycan Respublikası ilə diplomatik əlaqələr qurmuş dövlətlərin siyahısı (אורכב 05.08.2017 בארכיון Wayback Machine). mfa.gov.az (באזרית) ATƏT-in Minsk qrupunun həmsədrləri ilə görüşlərə dair ümumi tarixi arayış (אורכב 26.05.2017 בארכיון Wayback Machine). lib.aliyevheritage.org, 31.01.2009 (באזרית) "Azərbaycan-Finlandiya parlamentlərarası əlaqələr üzrə işçi qrupu". ארכיון מ-2022-07-08. נבדק ב-2022-05-18.
קימברלי אקימבו (מחזמר)

קימברלי אקימבו (באנגלית: Kimberly Akimbo) הוא מחזמר משנת 2021 עם מילים ותסריט דייוויד לינדזי-אבייר (אנ') ולחן מאת ג'נין טיסורי. המחזמר מבוסס על קומדיה מאת לינדזי-אבייר משנת 2001 בעלת אותו שם (אנ'). המופע מספר את סיפורה של נערה בודדה, קים, הסובלת ממצב הדומה לפרוגריה הגורם לה להזדקן במהירות, ובכך מקנה לה מראה של אישה מבוגרת. קים נאלצת לתמרן סודות משפחתיים, אישיות גבולית והאשמות אפשריות על פשע, והיא נחושה למצוא אושר בעולם שבו אפילו הזמן לא נמצא לצידה. ההפקה הראשונה של המחזמר נפתחה באוף ברודוויי ב-8 בדצמבר 2021, בתיאטרון לינדה גרוס (אנ') במנהטן; הוא זכה לשבחי המבקרים, וגם זכה בפרס המחזמר הטוב ביותר בפרסי דרמה דסק, לוסיל לורטל ומעגל המבקרים החיצוני. המופע עבר לאחר מכן לברודוויי, ונפתח בתיאטרון בות' (אנ') ב-10 בנובמבר 2022 (ההצגות המקדימות החלו ב-12 באוקטובר באותה שנה). בשנת 2023 היה המחזמר מועמד לפרס טוני למחזמר הטוב ביותר. הפקת הבכורה של קימברלי אקימבו רצה באוף-ברודוויי החל מ-8 בדצמבר 2021 ועד 15 בינואר 2022 (עם הצגות מקדימות שהחלו ב-6 בנובמבר), בתיאטרון לינדה גרוס במנהטן. להקת תיאטרון אטלנטיק (אנ') הפיקה וג'סיקה סטון ביימה. צוות השחקנים כלל את זוכת פרס הטוני ויקטוריה קלארק, ואת המועמדים לפרס הטוני סטיבן בויר, אלי מאוזי וג'סטין קולי. ההפקה כללה עיצוב במה מאת דייוויד צין; עיצוב תלבושות מאת שרה לו; עיצוב תאורה מאת לאפ צ'י צ'ו; עיצוב סאונד מאת קאי חראדה; כוראוגרפיה מאת דני מפוד; תזמור מאת ג'ון קלאנקי, עם עיבודים מוזיקליים נוספים מאת מייסי שמידט. המופע עבר לברודוויי, לתיאטרון בות', ונפתח ב-10 בנובמבר 2022 (הצגות המוקדמות החלו ב-12 באוקטובר). בהפקה זו עיצוב התאורה נעשה על ידי אוי-סוק יו. קימברלי אקימבו (אנגלית) פרוגריה אתר האינטרנט הרשמי של קימברלי אקימבו קימברלי אקימבו באתר IBDB קימברלי אקימבו באתר Broadway.com קימברלי אקימבו באתר Playbill עמוד המחזמר באתר Playbill Kimberly Akimbo, www.iobdb.com Kimberly Akimbo – Broadway Musical – Original | IBDB, www.ibdb.com Nicole Rosky, 2022 Drama League Awards Nominations Announced - Full List!, BroadwayWorld.com (באנגלית) Nicole Rosky, KIMBERLY AKIMBO, ORATORIO FOR LIVING THINGS, and More Take Home 2022 Lucille Lortel Awards; Full List!, BroadwayWorld.com (באנגלית) Logan Culwell-Block, The Lehman Trilogy Leads 2022 Outer Critics Circle Awards, Six Wins Best Musical; See the Complete List of Winners, Playbill, ‏May 17, 2022 Author: New York Theater, Theatre World Awards 2022, New York Theater, ‏2022-05-06 (באנגלית אמריקאית)
אדוארדו רידל

אדוארדו קוריה רידל (בפורטוגזית: Eduardo Riedel; נולד ב-5 ביולי 1969) הוא המושל הנוכחי של מאטו גרוסו דו סול. בשנת 1995 הוא קיבל לידיו את ניהול הנכס הכפרי של המשפחה ב-Maracaju, וצבר ניסיון בניהול. מאז לקח על עצמו תפקידים הקשורים לניהול. בשנת 2015, רידל התפטר מתפקיד נשיא מנהל פמאסול (2012–2014), תוך שהוא מקבל את ראש מזכירות המדינה לממשל וניהול אסטרטגי של מאטו גרוסו דו סול, בממשלת ריינאלדו אזמבוג'ה, תפקיד בו הוא נשאר עד 2021. במהלך מגפת הקורונה ממשלת מאטו גרוסו דו סול, בתמיכת ארגון הבריאות הפאן-אמריקאי, יצרה את תוכנית הבריאות והבטיחות בכלכלה, שמטרתה לספק מידע ומדדים לחברה. כמו פיתוח פעולות יעילות יותר לטיפול בהשפעות הקורונה במדינה. ב-1994 התחתן עם מוניקה מוראיס, איתה יש לו שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא אדוארדו רידל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדוארדו רידל אדוארדו רידל, ברשת החברתית פייסבוק אדוארדו רידל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדוארדו רידל, ברשת החברתית אינסטגרם אדוארדו רידל, ברשת החברתית טיקטוק אדוארדו רידל, באתר פליקר "Saiba quem é: Eduardo Riedel, candidato ao governo de MS". correiodoestado.com.br. dothnews.com.br. נבדק ב-2022-10-22. "Riedel assume Seinfra com missão de reconstruir pontes e conduzir obras do 'governo presente' em MS". www.topmidianews.com.br. dothnews.com.br. נבדק ב-2022-10-22.
רינגולי

"רינגולי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד מוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבומם החמישי של הצמד, שוב אתכם. "רינגולי" נכתב על ידי שייקה פייקוב, והולחן על ידי בעז שרעבי, שהוציא באותה השנה גרסת כיסוי משלו לשיר. ב-21 ביוני 1971 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום ה-11. ב-5 ביולי עלה למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-16 באוגוסט, לאחר שמונה שבועות צעידה רצופה, יצא מהדירוג השבועי. במצעד השנתי של התחנה הופיע כשיר ה-24. בנוסף, הגיע למקום החמישי בשיאו במצעד הסינגלים של גלי צה"ל. המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 21 ביוני 1971. פזמונט המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 5 ביולי 1971. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 באוגוסט 1971. פזמונט המצעד השבועי של גלי צה"ל,11 ביולי 1971. פזמונט
ושוב אתכם

ושוב אתכם הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד מוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", והוא נכלל כרצועה השביעית באלבומם החמישי של הצמד, שוב אתכם. "ושוב אתכם" נכתב על ידי דודו ברק, והולחן על ידי נורית הירש, שעבדה רבות עם הצמד אילן (שלמה צח) ואילנית במרוצת השנים. ב-26 ביולי 1971 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום התשיעי. ב-27 בספטמבר עלה למקום הראשון – שם שהה שבועיים רצופים. ב-25 באוקטובר, לאחר שנים־עשר שבועות צעידה רצופה, יצא מהדירוג השבועי. בנוסף, הגיע למקום הרביעי בשיאו במצעד הסינגלים של גלי צה"ל. המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 26 ביולי 1971. פזמונט המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 27 בספטמבר 1971. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 באוקטובר 1971. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 25 באוקטובר 1971. פזמונט המצעד השבועי של גלי צה"ל, 12 בספטמבר 1971. פזמונט
אלכסנדר אוראהא

אלכסנדר אוראהא (בערבית: اليكساندر اوراها, בתעתיק מדויק: אליכסאנדר אוראהא; נולד ב-17 בינואר 2003 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן עיראקי יליד אנגליה המשחק בעמדת הקשר האחורי במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת עיראק. אוראהא משחק במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס החל משנת 2014. אוראהא היה חלק מסגל נבחרת עיראק עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23, ושיחק בכל משחקי נבחרתו. ב-12 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עיראק, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות. אלכסנדר אוראהא, באתר Transfermarkt אלכסנדר אוראהא, באתר Soccerway אלכסנדר אוראהא, באתר National Football Teams אלכסנדר אוראהא, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדר אוראהא".
Bang Bang (שיר של אילן ואילנית)

Bang Bang (בעברית: באנג באנג) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", כסינגל שלא מתוך אלבום. "Bang Bang" נכתב והולחן על ידי רלף זיגל. הוא יצא לאור כתקליטון דו־צדדי, כשהבי-סייד שלו היה "רינגולי", הרצועה הראשונה מתוך האלבום שוב אתכם. הוא הגיע לראש פסגת מצעד הפזמונים הלועזי של רשת ג' – הפעם הראשונה ששיר של הצמד עושה זאת לאחר "Sweet Malaika" – שם שהה שבועיים רצופים. במצעד השנתי של אותה תחנה דורג במקום ה-16. המצעד הלועזי השבועי של קול ישראל מתאריך 12 בדצמבר 1971. פזמונט המצעד הלועזי השבועי של קול ישראל מתאריך 19 בדצמבר 1971. פזמונט מצעד הפזמונים הלועזי השנתי 1971 שודר בתחנת "הגל הקל" ב-26.12.1971. פזמונט
דקלוג (סדרת טלוויזיה)

דקלוג (מבוטא כ-dɛˈkalɔg, ידוע גם כדקלוג: עשרת הדיברות) היא סדרת דרמה פולנית משנת 1988 המורכבת מעשרה סרטים קצרים באורך שעה, הסדרה נכתבה ובוימה על ידיי קשישטוף קישלובסקי. לכל פרק עלילה בהשראת אחת מעשרת הדיברות, וחוקר דמויות שמתמודדות עם דילמות מוסריות כשהם חיים בדירת שיכון בשנות ה-80 של פולין. על הסדרה, אשר נחשבת לעבודה הטובה ביותר של קישלובסקי, נאמר ב-2002 שהיא "העבודה הדרמטית הכי טובה שנעשתה ספציפית לטלוויזיה." והיא זכתה בפרסים בין-לאומיים רבים, למרות שהסדרה לא שוחררה מחוץ לאירופה עד שנות ה-90 המאוחרות. ב-1991, הבמאי סטנלי קובריק כתב בהתפעלות לתסריט שיצא לאור, לפיו, דקלוג היא יצירת המופת היחידה שהצליח לחשוב עליה. הסדרה כולה הוצגה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-46. הרעיון לסדרה עלה כשהתסריטאי קשישטוף פיסייביץ' ראה ציורים של עשרת הדיברות והציע את הרעיון של מקבילה עדכנית. הבמאי קשישטוף קישלובסקי היה מעוניין ורצה שהסדרה תהיה דיוקן של הקשיים בחברה הפולנית, תוך הימנעות מהבעיות הפוליטיות שהזכיר בסרטיו המוקדמים. בהתחלה תכנן לשכור עשרה במאים שונים, אבל החליט לביים את הפרקים בעצמו. הוא השתמש בצלם שונה לכל פרק, מלבד פרקים שלוש ותשע, בשניהם פיוטר סובצ׳ינסקי היה הצלם הראשי. הקאסט מכיל שחקנים מוכרים ולא מוכרים כאחד, אשר עם הרבה מהם קישלובסקי עבד בסרטיו האחרים. באופן טיפוסי לקישלובסקי, הטון של רוב הפרקים הוא מלנכולי, חוץ מהאחרון, אשר הוא קומדיה שחורה ובו מופיעים יז'י סטוהר וזביגניב זמחובסקי, שהופיעו גם בסרטו שלושת הצבעים: לבן. למרות שכל פרק בעל עלילה עצמאית, הם כולם קורים באותה הסביבה בורשה וחלק מהדמויות מכירות אחת את השנייה. כל פרק מציג דמויות שמתמודדות עם דילמות אתיות או מוסריות, בהשפעת עשרת הדיברות. הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 100% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 40 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.7/5. הדקלוג היא הישג גדול בפילמוגרפיה של הבמאי והתסריטאי קשישטוף קישלובסקי, בנוסף להיסטוריה של הקולנוע הפולני. הסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לתוכנית הבין-לאומית הטובה ביותר ב-1991 ובפרס בודיל לסרט האירופאי הטוב ביותר. הסדרה שובחה על ידיי מבקרי סרטים כמו רוג'ר איברט ורוברט פולפורדף, כמו כן על ידיי דמויות חשובות בתעשיית הקולנוע כמו סטנלי קובריק. קישלובסקי הרחיב את פרקים חמש ושש לסרטים באורך מלא (סרט קצר על רצח וסרט קצר על אהבה), הוא השתמש באותו הקאסט ושינה את הסיפורים במקצת. הרחבת הפרקים נעשתה כחלק מהתחייבות חוזית עם המפיקים, מאחר שסרטים באורך מלא היו קלים יותר להפצה מחוץ לפולין. "דקלוג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דקלוג", באתר נטפליקס "דקלוג", באתר AllMovie (באנגלית) "דקלוג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מלך סיאם

האם התכוונתם ל... ראמה העשירי, מלך תאילנד – המלך המכהן בתאילנד (לשעבר סיאם) אנה ומלך סיאם (ספר) – ספר מאת מרגרט לנדון משנת 1944 אנה ומלך סיאם – סרט אמריקאי משנת 1946, המבוסס על הספר מאת מרגרט לנדון המלך ואני (מחזמר) – מחזמר המבוסס על הספר מאת מרגרט לנדון המלך ואני (סרט, 1956) – סרט אמריקאי משנת 1956, המבוסס על מחזמר באותו השם
ליגת העל הסלובקית

הליגה הסלובקית הראשונה (בסלובקית: Corgoň liga) היא ליגת הכדורגל הבכירה בסלובקיה, נקראת כיום ה"פורטונה ליגה" (בסלובקית: Fortuna liga). הליגה הוקמה בשנת 1993, כאשר סלובקיה נפרדה מצ'כוסלובקיה והכריזה על עצמאותה. עד אז שיחקו הקבוצות הסלובקיות בליגת העל הצ'כוסלובקית. להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הסלובקית בעונת 2023/2024: סלובקיה הייתה חלק מצ'כוסלובקיה בשנים 1918–1939 ו-1945–1993. האליפות הסלובקית הראשונה "Zväzové Majstrovstvá Slovenska" נערכה בין קבוצות סלובקיות (1925–1933). עד 1935/36 אף קבוצה סלובקית לא שיחקה בליגה הצ'כוסלובקית (המקצוענית הממלכתית). במהלך הכיבוש הגרמני בצ'כוסלובקיה, מועדונים צ'כיים וסלובקים התחרו בתחרויות נפרדות משלהם. המועדון הסלובקי היחיד בליגה, SK ברטיסלאבה, הורחק מהליגה והצטרף לליגה סלובקית חדשה, ליגה סלובנסקה (1939–1945), ברפובליקה הסלובקית החדשה. האלופות הסלובקיות לפני הצטרפותן לליגת העל הצ'כוסלובקית ב-1946: עם תום מלחמת העולם השנייה הצטרפו הקבוצות הסלובקיות לליגת העל הצ'כוסלובקית, שם זכו להצלחה יחסית, כאשר הקבוצות הבולטות הן סלובן ברטיסלאבה (NV ברטיסלאבה), ספרטק טרנבה ואינטר ברטיסלאבה שהצליחו לזכות ב-14 אליפויות בסך הכל לאורך השנים. אחרי פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הכריזה סלובקיה על עצמאותה בין היתר גם בתחום הספורט וההתאחדות הסלובקית החלה לקיים תחרות נפרדת במדינה, וליגת העל הצ'כוסלובקית למעשה פורקה ל-2 ליגות עצמאיות: ליגת העל הצ'כית וליגת העל הסלובקית. בתחילה היו בליגה 12 קבוצות, ובשנת 1996 היא הורחבה ל-16 קבוצות. החל משנת 2000 היו בליגה 10 קבוצות, אך בתום עונת 2005/2006 עלו שלוש קבוצות לליגה הבכירה וירדה קבוצה אחת, והליגה הורחבה שוב ל-12 קבוצות. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הסלובקי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. מדיה וקבצים בנושא ליגת העל הסלובקית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הסלובקית (בסלובקית)
מירב אברהמי

מירב אברהמי (נולדה ב-5 בנובמבר 1988) היא שחקנית קולנוע. אברהמי, ילידת ירושלים, שיחקה בסרטים ישראליים. התפרסמה לראשונה בשנת 2003 לאחר שככבה כשחקנית ראשית בסרט "מיס אנטבה" של עמרי לוי. זכתה בפרסים בינלאומיים על תפקידה בסרט. פרסים אישיים: ציון לשבח לשחקנית - תחרות וולג'ין, פסטיבל הקולנוע ירושלים פרס השחקנית - פסטיבל רימוסקי, קנדה פרסים לסרט: ציון לשבח - פסטיבל ברלין פרס מיוחד של חבר השופטים - פסטיבל זלין, צ'כיה פרס ראשון - פסטיבל טיוואן פרס התסריט - פסטיבל גונפרביל, צרפת מירב אברהמי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מירב אברהמי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתים במשרה חלקית

מתים במשרה חלקית (במקור: "Dead Like Me") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בערוץ הטלוויזיה שואוטיים בין השנים 2003–2004. בשנת 2009 הוצא סרט בן 90 דקות כהמשך לסדרה (ישירות ל-DVD) בהשתתפות מרבית הצוות המקורי. הסדרה שודרה במשך שתי עונות, והוסרה מלוח השידורים באוקטובר 2004. בישראל שודרה הסדרה בערוץ אקסטרה הוט. גיבורת הסדרה היא ג'ורג'יה (ג'ורג') לאס, נערה בת 18 המוצאת את מותה בפרק הראשון של הסדרה, לאחר שמכסה אסלה של תחנת החלל הרוסית מיר נוחתת על ראשה. במקום לעבור לעולם הבא, ג'ורג' נשארת בסיאטל ומתפקדת כחלק מצוות של מלאכי מוות (קוצרים), שתפקידם לאסוף נשמות של אנשים שניות ספורות לפני מותם. ג'ורג' אינה מסתגלת בקלות למצבה החדש ומתקשה למלא את הוראות הבוס (רוב) שלה להתנתק מחייה הקודמים. במקביל, הצופים מלווים גם את התמודדותם של הוריה של ג'ורג' ואחותה הקטנה והמוזרה עם מותה. אתר האינטרנט הרשמי של מתים במשרה חלקית "מתים במשרה חלקית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מתים במשרה חלקית", באתר Metacritic (באנגלית) "מתים במשרה חלקית", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "מתים במשרה חלקית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'וזף אלן

ג'וזף אלן (באנגלית: Joseph Percival "Joe" Allen;‏ נולד ב-27 ביוני 1937) היה פיזיקאי ואסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל פעמיים. ג'וזף אלן נולד בעיירה קרופורדסוויל שבאינדיאנה וגדל בעירו. בשנת 1959 הוא סיים לימודי תואר באוניברסיטה. בהמשך הוא סיים תואר שני (1961) ותואר שלישי (1965) באוניברסיטת ייל. לאחר סיום הלימודים הוא עבד בתחום מחקר גרעיני באוניברסיטת וושינגטון, אוניברסיטת ייל ובמעבדה לאומית ברוקהייבן. בשנת 1969 אלן התקבל ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. בהיותו בנאס"א אלן תחילה עבד אמוני טיסה ובהמשך היה בצוות תמיכה של אפולו 15. בשנים 1975–1978 הוא עבד בתפקיד ניהולי בנאס"א ובשנת 1978 נקלט במרכז החלל ג'ונסון כמדען. אלן היה חלק של צוות במשימה STS-5 שהמריאה בשנת 1982 כאשר על סיפונה ואנס בראנד, רוברט אוברמייר, ג'וזף אלן וויליאם לנויר. זו הייתה הפעם הראשונה שלחלל נשלח צוות של 4 אנשים. בשנת 1985 אלן היה חבר בצוות טיסה של מעבורת במשימה STS-51-A. במהלך טיסה זו הוא ביצע פעילות חוץ רכבית במהלכה ביחד עם דייל גרדנר החזיר למעבורת לוויינים שלא תפקדו. הוא עזב את נאס"א וחיל הנחתים בשנת 1986. לאחר פרישה מנאס"א אלן מונה למנכ"ל של Space Industries Incorporated. בהמשך הוא היה יושב ראש של Veridian שעסקה בתחום תעשיית החלל. הוא פרש בשנת 2004. בשנת 1985 אלן פרסם את ספרו Entering Space: An Astronaut's Odyssey מדיה וקבצים בנושא ג'וזף אלן בוויקישיתוף ביוגרפיה ביוגרפיה
לה מונד

לה מונד (בצרפתית: Le Monde "העולם") הוא עיתון יומי צרפתי בבעלות קבוצת לה מונד, יוצא לאור מנובמבר 1944. תפוצתו בשנת 2020 – כ-393 אלף עותקים ביום. מודפס בפורמט מידי. העיתון נוסד על ידי אובר בובה-מרי לבקשתו של שארל דה גול, בעקבות נסיגת צבא גרמניה הנאצית מפריז במלחמת העולם השנייה, והחליף את העיתון לה טה (Le Temps, "הזמן") שיצא לאור בפריז מאפריל 1861 עד נובמבר 1942. המהדורה הראשונה יצאה לאור ב-19 בנובמבר 1944. רוב כתבי העיתון הם גם בעלי מניות, ומשתתפים בבחירת המנהלים. בעיתון מושם דגש על פרשנות ודעות לצד דיווחי חדשות, ונטייתו הפוליטית היא לשמאל-מרכז. בין תחקיריו הבולטים – פרשיות שחיתות של נשיא צרפת ז'אק שיראק, ומעורבות הנשיא פרנסואה מיטראן בהטבעת ספינת הדגל של ארגון גרינפיס ב-10 ביולי 1985, במהלכה נהרג צלם הולנדי. בשנת 2010 רכש גזבייה ניאל, מייסד חברת "פרי", נתח שליטה בעיתון. אובר בובה-מרי – 1944–1969 ז'אק פובט – 1969–1981 קלוד ז'וליאן – 1981–1982 אנדרה לורנס – 1982–1985 אנדרה פונטיין – 1985–1991 ז'אק לסורן – 1991–1994 ז'אן-מארי קולומבאני – 1994–2007 אריק פוטורינו – 2007–2010 אריק יזראלביץ' – 2011–2012 אלן פרשון – 2012–2013 נטלי נוגאירד – 2013–2014 ז'רום פנוליו – 2014– לה פיגארו ליברסיון לאקיפ רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד מדיה וקבצים בנושא לה מונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה מונד (בצרפתית) לה מונד, ברשת החברתית פייסבוק לה מונד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לה מונד, ברשת החברתית אינסטגרם לה מונד, סרטונים בערוץ היוטיוב מאמרי לה מונד, באתר "הארץ" לה מונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Le Monde engage un «tournant historique» ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי

"ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי" הוא ארכיון בנושא תיאטרון ישראלי ויהודי הנמצא כיום בספריית בית אריאלה בתל אביב-יפו. ראשית הארכיון באוסף האפמרה של שחקן האהל יהודה גבאי, שהחל לאסוף בנעוריו כרזות, תוכניות וחפצים נוספים הקשורים לתיאטרון. עם עלייתו לארץ-ישראל, בשנת 1921, הביא עמו גבאי את האוסף ובמשך עשרות שנים פיתח והרחיב אותו. בשנת 1973, לאחר דיונים רבים, הודיעה עיריית תל אביב על קידום הקמת המוזיאון ומינוי יהודה גבאי למנהל המוזיאון. בשנת 1974 נקבע שהמוזיאון ימוקם בדירה בת חמישה חדרים ברחוב מלצ"ט 3 בתל אביב-יפו שבה התגוררה קודם לכן מניה ביאליק ובאוקטובר 1974 הוחל בהכנת הדירה לייעודה. ב-20 באוקטובר 1976 נפתח האוסף כמוזיאון. בשנת 1977 הועבר המוזיאון לאחריות מוזיאון הארץ. בינואר 1977 החליטה העירייה להעביר את המוזיאון לבית העיר תל אביב-יפו, אך המעבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1987 עלה הרעיון להעביר את המוזיאון למרכז סוזן דלל, אך גם רעיון זה לא יצא אל הפועל. בשנת 2004 הועבר האוסף לבית אריאלה. מדיה וקבצים בנושא ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי בוויקישיתוף ספריית שער ציון - בית אריאלה: מדורי עיון מאה שנה לתיאטרון היהודי – במוזיאון לתיאטרון בת"א, דבר, 3 ביולי 1977 נפתחה תערוכת 100 שנות תיאטרון יהודי, דבר, 15 בפברואר 1978 יעקב בר-און, נשף בראשית ואיש האהל, מעריב, 26 באוגוסט 1979 טלי נתיב, מכל הרוחות: האבא של מוזיאון התיאטרון, דבר, 11 ביולי 1980 מיכל אבנור, "משוגע" לתיאטרון, מעריב, 24 בדצמבר 1982 חוה נובק, המוזיאון הפרטי של יהודה גבאי, דבר, 10 בדצמבר 1969 שרגא הר-גיל, מה הם עושים עכשיו: יהודה גבאי: מוזיאון לתיאטרון, מעריב, 29 במרץ 1970 מוזיאון תיאטרוני בדרך, על המשמר, 10 בפברואר 1971 חוה נובק, המוזיאון לתיאטרון – בין עיריה לעיריה, דבר, 28 באוגוסט 1974 מזל טוב למוזיאון התיאטרון, דבר, 3 באוקטובר 1974 אברהם רותם, מוזיאון התיאטרון של תל-אביב, מעריב, 17 באוקטובר 1976 המוזיאון לתיאטרון של תל-אביב ייפתח הערב, דבר, 20 באוקטובר 1976 מוזיאון התיאטרון נחנך בתל-אביב, דבר, 21 באוקטובר 1976 המוזיאון לתיאטרון ייכלל במסגרת מוזיאון הארץ, דבר, 20 בינואר 1977 יעקב העליון, דגם תיאטרוני ורואי חשבון, מעריב, 25 בינואר 1977 כאן הולם דופק החיים של המדינה, מעריב, 5 ביולי 1984 מביה"ס אליאנס, הראשון מחוץ ליפו, נותרה רק החזית, מעריב, 26 באוגוסט 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עביד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עביד – מילה ערבית שמשמעותה משרת או עבד מהדי עביד – כדורגלן אלג'יראי עטאף עביד – פוליטיקאי מצרי עבידיים – משפחת עקרבים עבד עבידות