laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Angellore

Angellore היא להקה המנגנת דת'-דום גותי מצרפת שהוקמה ב-2007. הלהקה משתמשת בשירת היפה והחיה המשלבת גרואלינג וסופרן נשי. שיריה עוסקים באהבה, מוות, צער ושכול. הלהקה נקראת על שם השיר Angellore של להקת המטאל הגותי המשפיעה טריסטניה. רוסריוס וולרן הכירו אחד את השני דרך האינטרנט במרץ 2007. ביולי של אותה שנה, במהלך פסטיבל אביניון, הם הקימו את הלהקה Angellore, שנקראה על שם שיר מאלבום המופת Widow's Weeds של להקת המטאל הגותי טריסטניה. באוגוסט 2007 הם הלחינו, כתבו והקליטו את הדמו הראשון שלהם Ambrosia. רוסריוס נגין בגיטרה, בקלידים וגם שר, ואילו ולרן ניגן בשאר הכלים וגם הפיק את הדמו. הלהקה לא הייתה מרוצה מאיכות ההקלטה אך למרות זאת העלתה את הדמו למייספייס. הדמו שהועלה למייספייס משך את תשומת לבו של המוזיקאי מרקוס מאראדו מפורטוגל ושילב את הלהקה בפרויקט שלו Merankorii, שיצא כאלבום בפברואר 2009. בשנים האלה הלהקה הקליטה שני אלבומי EP:‏ Les Promesses de l’Aube ו-Elégies aux Ames Perdues. בסתיו 2009 הצטרף ללהקה המתופף רוני, חבר ותיק של ולרן. בדצמבר של אותה שנה הקליטה הלהקה את אלבום הבכורה שלהם באולפני AV. ההקלטה נמשכה זמן רב ורק ב-2012 יצא האלבום, "Errances", בהתחלה כאלבום דיגיטלי למכירה באינטרנט ושנה אחר כך - גם כתקליטור פיזי. האלבום זכה לביקורות טובות. ב-2015 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים Shunu Records ובאוגוסט של אותה שנה הוציאה את אלבומה השני "La Litanie des Cendres". הלהקה מונה בהשפעותיה את להקות הדום-דת' הגותיות Draconian ו-Saturnus, ולהקות הדום מטאל Empyrium ו-Shape of Despair. רוסריוס - שירה, גרואלינג, גיטרה חשמלית, גיטרת באס, קלידים (2007 - היום) ולרן (פרנסואה בלאן) - קלידים, שירה, גרואלינג (2007 - היום) רוני - תופים (2009 - היום) לוסיה - זמרת, שירה נשית (2016 - היום) סלין - גיטרת באס (2016 - היום) את אלבומיה מקליטה הלהקה בהשתתפות מוזיקאים נוספים, בהן הזמרת הקלאסית Lucia והכנרת קתרין ארקז. Ambrosia - דמו (מוזיקה), 2007 Les promesses de l'aube - מיני אלבום, 2008 Elégies aux âmes perdues - מיני אלבום, 2009 Merankorii / Angellore - ספליט, 2009 Shades of Sorrow - סינגל, 2009 Moonflower - דמו (מוזיקה), 2011 Premiéres liturgies - Soupirs d'aurore - אלבום אוסף, 2012 Errances - אלבום אולפן מלא, 2012 La Litanie des cendres - אלבום אולפן מלא, 2015 סקירה על הלהקה באתר Doom-metal.com ביקורת על האלבום La Litanie des cendres, באתר Doom-Metal.com Angellore, ברשת החברתית פייסבוק Angellore, באתר ספוטיפיי Angellore, באתר Last.fm (באנגלית) Angellore, באתר MusicBrainz (באנגלית) Angellore, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Angellore, באתר דיזר Angellore, באתר Discogs (באנגלית) Angellore, באתר בנדקמפ Angellore - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com Lucia
הטוב שבי

הטוב שבי (באנגלית: The Best Of Me) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה הרומנטית בבימויו של מייקל הופמן ובכיכובם של ג'יימס מרסדן ומישל מונאהן. בתפקיד אמנדה הצעירה משחקת ליאנה ליברטו. הסרט הוא עיבוד לספרו של ניקולס ספארקס הנושא את אותו השם. צילומי הסרט החלו ב-6 במרץ 2014 בניו אורלינס והוא יצא לאקרנים ב-17 באוקטובר 2014. הסרט מגולל את סיפורם של דוסון ואמנדה, נאהבים לשעבר מתקופת התיכון שנפגשים אחרי 20 שנה כאשר הם חוזרים לעיירת הולדתם בעקבות הלוויה של חבר משותף. דוסון קוֹל (ג'יימס מרסדן), עובד על אסדת קידוח נפט על חופי לואיזיאנה כאשר פיצוץ אדיר במתקן משליך אותו למים וכמעט הורג אותו, אך באורח פלא, הוא שורד. חודשים מאוחר יותר, לאחר שהחלים, דוסון שומע על פטירתו של חברו הטוב טאק הוסטטלר, שהיה עבורו תחליף אב והוא חוזר הביתה לעיירת הולדתו לראשונה מזה כעשרים שנה כדי לקיים את משאלותיו האחרונות של טאק. כשדוסון מגיע אל הבית, הוא מופתע לגלות שטאק ארגן שחברתו של דוסון מילדות, אמנדה קולייר (מישל מונאהן), תצטרף אליו. נראה שכוונותיו של טאק היו שאמנדה ודוסון יציתו מחדש את אהבתם. אלא שאמנדה נשואה היום. דוסון נולד בשכונת עוני למשפחת פשע ידועה לשמצה, בן לאב מתעלל. בפלאשבקים מתגלה כי כנער, עזב בעבר את בית אביו ואחיו, ונשאר ללון במוסך של טאק, מכונאי מקומי שהתאלמן רק לאחרונה, ואפשר לדוסון לחיות בביתו ובהמשך אף נהג בו כבן. דוסון ואמנדה למדו יחד בתיכון, התחילו לצאת ובמהרה התאהבו. לפני נשף הסיום, אביו ואחיו של דוסון הכו קשות את טאק. דוסון הזועם הולך לבית אביו במטרה להרוג אותו עם הרובה של טאק. הם נאבקים, ובן דודו של דוסון, שחברתו בהריון, נהרג בטעות. בתמורה להקלה בעונשו, מעיד דוסון כנגד אביו ואחיו. עם זאת, כיוון שהוא צפוי לשבת בכלא במקרה הטוב ארבע שנים, מנתק דוסון את קשריו עם אמנדה, מאלץ אותה לצאת ללימודים גבוהים ולא לחכות לשחרורו. לאחר מותו של טאק, אמנדה ודוסון נפגשים עם עורך דינו ששולח אותם לפזר את אפרו של טאק בבקתת הנופש שלו ושל אשתו. מאוחר יותר, דוסון ואמנדה מבלים לילה יחדיו, סועדים צהריים ודנים בתוכניותיהם לעתיד. עם זאת, למחרת מחליטה אמנדה לחזור למשפחתה ולנישואיה המנוכרים. דוסון נשאר בינתיים בבקתה של טאק, לשקם את הגן, ומאוחר יותר אמנדה מחליטה להיפרד מבעלה, ומשאירה לדוסון הודעה קולית המביעה לו את אהבתה. אלא שאז מקבלת אמנדה עוד הודעה, שבנה נפגע בתאונת דרכים וזקוק להשתלת לב. בעבר כבר איבדה אמנדה בת קטנה, אך הפעם נמצא תורם לב לבנה. למחרת בבוקר כשהיא מתעוררת, היא רואה את דוסון מתבונן בה בשנתה, יושב על צד מיטתה, אך זו הייתה רק אשליה. כי אמה מגיעה אליה בבוקר ומבשרת לה שדוסון נרצח בידי אביו. שנה מאוחר יותר, אמנדה מקבלת שיחת טלפון מבנה, שגילה כי תורם הלב היה דוסון קול. מאוחר יותר מבקרת אמנדה בביתו של טאק ומוצאת שם מכתב שדוסון השאיר בזמנו עבורה. הוא מבין שיש לה התחייבויות בהו עליה לעמוד, ולכן הוא יכול רק לאהוב אותה יותר. בסיום חלופי שצורף לגרסת ה-DVD, אמנדה עוזבת את בעלה והיא ודוסון נפגשים ונהנים מהליכה דרך הגן של טאק וכתוביות הסיום מתגלגלות. "הטוב שבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הטוב שבי", באתר נטפליקס "הטוב שבי", באתר AllMovie (באנגלית) "הטוב שבי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הטוב שבי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הטוב שבי", באתר Metacritic (באנגלית) "הטוב שבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דורון פישלר‏, חיבוק עוטף: להתכרבל מול השמאלץ של "הטוב שבי" ולהוריד עוד נשנוש, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2014 עכבר העיר, הטוב שבי The Best of Me, באתר הארץ
יני יוהנסון

יני קרולין אליונור יוהנסון (בשוודית: Jennie Caroline Eleonore Johansson נולדה ב-15 ביוני 1988) היא שחיינית שוודית. היא אלופת העולם (קאזאן 2015) במשחה ל-50 מטר חזה ו-3 פעמים ברציפות סגנית אלופת אירופה (בודפשט 2010, דברצן 2012 וברלין 2014) במשחה ל-100 מטר חזה. יוהנסון נולדה בהדמורה במחוז דלרנה. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010, זכתה יוהנסון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.36 דקות ביחד עם ריקה מילר פדרסן מדנמרק, אחרי יוליה יפימובה מרוסיה (1:06.32 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.24 שניות, אחרי יוליה יפימובה שקבעה שיא אליפות חדש של 30.29 שניות וקייט הייווד מבריטניה (31.12 שניות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה יוהנסון במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 30.89 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.02 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, במאי 2012 זכתה יוהנסון פעם שנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.85 דקות, אחרי שרה פווה מגרמניה (1:07.33 דקות) ולפני מרינה גרסיה אורסיינקי מספרד (1:07.91 דקות). באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה יוהנסון פעמיים במקום עשירי, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.57 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 1:07.14 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.76 דקות, היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:06.94 דקות. באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 סיימה יוהנסון במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 30.23 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.41 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא לאומי חדש של 1:06.96 דקות ועלתה מהמקום השביעי. באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט זכתה יוהנסון ב-3 מדליות כסף. במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.52 שניות, אחרי רותה מיילוטיטה מליטא (29.89 שניות) ולפני מוניק ניהאוז מהולנד (30.64 שניות), פעם שלישית ברציפות במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.04 דקות, אחרי ריקה מילר פדרסן שקבעה שיא אליפות חדש של 1:06.23 דקות ולפני אריאנה קסטיליוני מאיטליה (1:07.36 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.04 דקות אחרי דנמרק שקבעה שיא אירופה חדש של 3:55.62 דקות ולפני בריטניה (3:57.97 דקות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 זכתה יוהנסון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 30.05 שניות, לפני אליה אטקינסון מג'מייקה שקבעה שיא לאומי חדש של 30.11 שניות ויוליה יפימובה (30.13 שניות) ומדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:55.24 דקות, אחרי סין (3:54.41 דקות) ולפני אוסטרליה (3:55.56 דקות). כשחיינית שנייה היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:05.63 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.17 דקות. 50 מטר חזה: 30.05 שניות (2015), שיא שוודיה 100 מטר חזה: 1:06.68 דקות (2013), שיא שוודיה 200 מטר חזה: 2:27.96 דקות (2014) 50 מטר חזה: 29.80 שניות (2013) 100 מטר חזה: 1:04.94 דקות (2014) 200 מטר חזה: 2:22.66 דקות (2014) מדיה וקבצים בנושא יני יוהנסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יני יוהנסון יני יוהנסון, באתר olympedia.org יני יוהנסון, באתר Swimrankings יני יוהנסון, באתר SwimSwam
בלמזויווארוש

בלמזויווארוש (בהונגרית: Balmazújváros, ביידיש:באלמאז אויוואראש) היא עיר במחוז היידו-ביהר שבמזרח הונגריה, בצפון המישור הגדול, 23 ק"מ מדברצן ובסמוך להיידוסובוסלו. תושבי העיר הם הונגרים כמעט כולם, אם כי בעיר קיים מיעוט צועני של כ-4%. אזור בלמזויווארוש היה מיושב עוד בתקופה הפרה-היסטורית. שושלת ארפאד שלטה באזור במספר כפרים קטנים באזור ושמות השליטים משושלת זו השתמרו במספר יישובים וכרמים באזור. היישוב בלמזויווארוש עצמו נוסד אחרי הפלישה המונגולית לאירופה, במהלכה נהרסו רוב היישובים הקטנים באזור. היישוב מוזכר במסמכים אפיפיוריים מהמאה ה-14. במאה ה-15 מוזכר שוב היישוב, בתור יישוב שאותו העניק זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחד מאצילי האימפריה. היישוב שגשג במחצית המאה. הוענקו לו זכויות עיר ממתיאש הראשון, מלך הונגריה, והתפתחה בו כיכר שוק. העיר נפגעה במהלך המלחמות בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרומית הקדושה באזור, בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17, אך בשנות ה-20 של המאה ה-17 שבה אוכלוסייתה והשתקמה. התאוששות העיר נמשכה גם תחת שלטונה של המלכה מריה תרזה. באמצע המאה ה-18 הגיעה לעיר אוכלוסייה גרמנית ובמאה ה-19 התהוו בעיר מעמדות בורגניים של סוחרים ובעלי עיסוקים פיננסיים. במלחמת העולם הראשונה נספו רבים מתושבי העיר. בשנת 1919 כבשה רומניה את העיר במסגרת הכיבושים והסיפוחים שיצרו את רומניה הגדולה. באוקטובר 1944 שבה העיר לשליטת הונגריה. לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה העיר מוקד לתחילתו של ניסוי ברפורמת קרקעות בהונגריה. בשנת 1950, בעקבות קולקטיביזציה כפויה, נוסדו בעיר קואופרטיבים. הקואופרטיבים, בהם הקואופרטיב על שם לנין והקואופרטיב על שם הכוכב האדום, העסיקו עובדים עד שנות השמונים של המאה ה-20 והיו המעסיקים הגדולים בעיר עד תום התקופה הקומוניסטית. האזכור הראשון של יהודים במקום הוא במפקד שנערך בשנת 1784 בו נמנו 16 יהודים בעיר. בשנת 1845 התארגנה הקהילה ובשנת 1850 נבנה בית כנסת במקום ובהמשך אף הוקמה ישיבה בראשות הרב נתנאל פריד שנסגרה בעקבות אנטישמיות בשנת 1938. בשנת 1944 היו בעיר 340 תושבים יהודים מתוך כ-20,000 תושבים. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה גויסו גברים יהודים לפלוגות שרות העבודה (עבודות כפייה) בצבא ההונגרי ורבים מהם נספו. במאי 1944 הוקם גטו בבלמזויווארוש ובו רוכזו יהודים מיישובי הסביבה. ביוני הועברו תושבי הגטו לחווה בהיידוסנטג'ורג'פוסטה (Hajduszentgyörgypuszta) באזור דברצן ושוכנו שם בדירי חזירים. משם גורשו למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם – לאושוויץ. מלכיאור (מֶנְיהֵרְט) לנדייל (בהונגרית: Lengyel Menyhért בשמו המקורי לייבוביץ. בלמזויווארוש, 12 בינואר 1880 - בודפשט, 23 באוקטובר 1974) היה סופר, פובליציסט, מחזאי, תסריטאי, הונגרי-יהודי. הוא היה גם הבמאי המשותף של "תיאטרון מרכז העיר" בבודפשט (1930-1929). פולין לנצוט, פולין (מ־1993) פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 175-176 בלמזויווארוש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 57. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא בלמזויווארוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלמזויווארוש בלמזויווארוש (Balmazújváros), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם דף הקהילה של בלמזויווארוש מתוך מפקד קהילות הונגריה על מחנה הריכוז שטרסהוף באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חורגין

חורגין הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... בתיה חורגין – פרופסור אמריטה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן, בתו של פנחס יעקב חורגין – סופר עברי ועורך ספרים ועיתוני ילדים פנחס חורגין – מייסדה ונשיאהּ הראשון של אוניברסיטת בר-אילן
מסגד חזרט סולטאן

מסגד חַזְרֶט סולטאן (בקזחית: Әзірет Сұлтан мешіті) בעיר אסטנה, בירת קזחסטן, הוא המסגד הגדול ביותר במרכז אסיה. הוא נחנך בשנת 2012. גובהו 51 מטר, וארבעת המגדלים שסביבו גובהם 77 מטר. המסגד יכול להכיל עשרת אלפי איש. הוא נמצא בגדה הימנית של נהר ייסיל בחלק הצפון-מזרחי של העיר, בסמוך לארמון השלום וההתפייסות, האוניברסיטה הקזחית הלאומית, והמוזיאון לארכאולוגיה ואתנוגרפיה. המסגד קרוי על שמו של המשורר והמיסטיקן הסופי המוסלמי קוז'ה אחמט יסאווי, בן המאה ה-12. שמו של המסגד נבחר על ידי נשיא קזחסטן לשעבר, נורסולטן נזרבייב. המסגד כולל אולם תפילות לגברים ולנשים, משרדו של האימאם, ספרייה, חדר אוכל, אולם חגיגות וחדרי לימוד. הבניין נבנה בסגנון אסלאמי קלאסי, והוא משלב גם מוטיבים קזחיים אופייניים, בעיקר בפנים המסגד. בניית המסגד החלה בחודש אוקטובר 2010. את עבודות הבנייה ביצעה חברה טורקית. מתחם המסגד משתרע על שטח כולל של מעל 10 דונם. מדיה וקבצים בנושא מסגד חזרט סולטאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מסגד חזרט סולטאן גלריית תמונות של המסגד, באתר תיירות מקזחסטן
דימות רפואי

דימות רפואי הוא שימוש בבדיקות שונות לצורך הדגמה חזותית של חלקים פנימיים של גוף נבדק. טכנולוגיה זו משמשת לאבחון קליני, למחקר פיזיולוגי ולסיוע בעת פעילות פולשנית. טכנולוגיות דומות פותחו גם עבור יישומים תעשייתיים. הדימות הרפואי נחלק לשני תחומים: דימות מבני ודימות תפקודי. הדימות המבני נותן מידע אנטומי על צורה של מבנים בגוף, ועמו נמנים צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית ובדיקת אולטרה סאונד רפואית. סוג זה של דימות מצטיין בפירוט אנטומי מדוקדק, לרבות איברים קטנים מאוד, ובתיאור היחסים המרחביים בין האיברים. דימות תפקודי, המשמש בתחום הרפואה הגרעינית, מאפשר באמצעות חומרים רדיואקטיביים במינון נמוך הנקלטים ברקמות מטרה, בחינה של פעילות רקמה, מטבוליזם ותהליכים בתוך איבר או רקמה בזמן מחלה. שיקוף היא שיטה שיכולה להדגים גם מבנה וגם תפקוד. לדוגמה: בזמן צנתור בעורקים הכליליים ניתן לראות גם את האיבר עצמו (הלב) וגם את הפעילות שלו (התכווצות והרפיה). הסוגים השונים של הדימות הרפואי משמשים לבחינת איברים שונים בגוף, על פי אטימותם או תגובתם לקרינה. לעיתים נצבע האיבר הנבדק בחומר הנראה בבירור בבדיקה, כאשר האיבר עצמו שקוף לבדיקה המבוקשת. למשל, ניתן להחדיר לאיבר חומר ניגוד, כגון בריום בצילום רנטגן. לכל שיטת דימות יתרון בגילוי סוג מסוים של פתולוגיה גופנית, ולעיתים הרופאים משתמשים במספר שיטות או בשיטה משולבת כדי להגיע לאבחנה. הדימות הרפואי מתבצע באמצעות ציוד ייעודי ממוחשב, המורכב משלושה חלקים עיקריים: מקור קרינה (או גלים), גלאים המתאימים לגלים שמשדר המקור ומקום בגוף הנבדק. הקרינה הנפלטת מהמקור, אשר יכולה להיות חיצונית כמו בדימות המבני או פנימית כמו בדימות התפקודי, נקלטת בגלאים ונשמרת במחשב כערך מספרי בהתאם לעוצמת הקליטה. ערכים אלו נקראים הדגימות. הדגימות מעובדות בכלים מתמטיים מתקדמים ליצירת תמונה המייצגת את פנים הגוף (המקטע הנסרק). התוצר המחושב מציג חתך בתוך הגוף, ובעיבוד נוסף על כמה פרוסות סמוכות, ניתן לייצר תמונה תלת־ממדית של איבר בתוך הגוף. את התמונות שמפיק ציוד הדימות מפענח רופא רדיולוג. אחד העקרונות החשובים ביותר בדימות רפואי בו נעשה שימוש בקרינה מייננת, הוא עקרון ALARA – As Low As Reasonable achievable. משמעות הדבר היא שהרנטגנאי שואף להשתמש בכמות הקרינה הנמוכה ביותר האפשרית, מבלי לפגוע באיכות התמונה וביכולת להפיק ממנה מידע אבחנתי עבור הרופאים. הדבר מושג במספר אמצעים, לדוגמה באמצעות הקטנה של זמן החשיפה של הנבדק לקרינה, דבר שרלוונטי במיוחד בצילומים של ילדים, או כאלה הקשורים לתנועתיות כגון מערכת העיכול שלה יש תנועה פריסטלטית טבעית ובלתי רצונית. מדיה וקבצים בנושא דימות רפואי בוויקישיתוף עופר בן חורין, ניידות הרנטגן הראשונות- המלחמה של מארי קירי, באתר MRI הפורטל הישראלי מידע על בדיקות דימות באתר כמוני גילוי קורונה על ידי ניתוחת תמונה – מחקר של חיית גרינשפן פורטל דימות רפואי בתחום ה-MRI אבחון רפואי, הדמיה, דף שער בספרייה הלאומית
אדולף פגו

אדולף פגו (13 ביוני 1889 – 31 באוגוסט 1915) היה מדריך טיס וטייס צרפתי, אלוף ההפלות הראשון בהיסטוריה הודות להישגיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. אדולף סלסט פגו נולד ב-13 ביוני 1889 במונטפרט צרפת. שירת בצבא צרפת משנת 1907 עד 1913. תאריך השחרור שלו היה 13 בפברואר 1913, מיד לאחריו השתלם בשיעורי טיס והוציא רישיון טיס ב-1 במרץ 1913. פגו הוא הטייס הראשון שביצע צניחה ממטוס. במהלך הצניחה, הוא צפה במסלול הטיסה של המטוס שנטש, ראה שהמטוס ביצע לולאה, וכך עלה לראשו הרעיון לבצע תמרון לולאה בטיסתו הבאה. לאחר צניחתו אמר לעיתונאים: "ראיתי אותו, לבדו, טס בלולאה. כך שאתם רואים שזה אפשרי. בנוסף, אנסה זאת בעצמי!". בתור טייס ניסוי בחברת המטוסים של לואי בלריו, הקדיש את כל מאמציו כדי להשיג את מטרתו והתאמן עד קצה גבול היכולת במטוס מדגם בלריו XI. מטוסו האישי עבר מקצה שינויים, והוא התאמן על הקרקע בשהייה במהופך - כל אלה על מנת לטוס במהופך ב-1 בספטמבר 1913. ב-21 בספטמבר ביצע תמרון לולאה באוויר, בהאמינו כי הוא הטייס הראשון שעושה זאת. פגו ואנשים רבים האמינו שהוא הטייס הראשון בהיסטוריה שביצע את התמרון הקשה, אך למעשה היה זה הטייס הרוסי פיוטר נסטרוב שביצע תמרון לולאה מעל בסיס חיל אוויר בקייב ב-9 בספטמבר 1913. פגו היה הטייס הראשון שהתמחה בביצוע תמרוני לולאה. זמן קצר לאחר טיסתו ב-21 בספטמבר, הוא הוזמן על ידי הצאר הרוסי להפגין את יכולתיו בפני טייסי חיל האוויר הרוסי. פגו נהפך למדריך טיס אהוד בקרב טייסים צרפתיים ואירופאים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פגו התנדב לשרת בחיל האוויר הצרפתי, ובמהרה שובץ בתור טייס סיור. ב-5 בפברואר 1915, הוא והרובאי שלו הפילו שני מטוסים גרמנים ואילצו מטוס גרמני שלישי לנחות. פגו החל להטיס מטוסים חד-מושביים במהרה ובאפריל השיג שתי הפלות נוספות. הפלתו השישית הושגה ביולי. לא ידוע בוודאות כמה מטוסי אויב פגו הצליח ל"השמיד" לחלוטין, מאחר שקרבות האוויר הראשונים היו נדירים והחוזר מהם קיבל קרדיט על אילוץ היריב לנחות. עם זאת, זוהי עובדה ודאית שפגו, ולא רולאן גארוס (שהפיל "רק" ארבעה מטוסי אויב), הוא הטייס הצרפתי הראשון שהיה זכאי לקבל תואר של אלוף הפלות. ב-31 באוגוסט 1915, פגו הופל על ידי אחד מחניכיו לשעבר, הגרמני וולטר קנדולסקי, בעודו מנסה ליירט מטוס סיור גרמני. במותו היה בן 26. הצוות של מטוס סיור זה הטיל זרי קבורה מעבר לקווי צרפת. במהלך המלחמה קמה שמועה שקרית שוולטר יורט על ידי טייס צרפתי אחר, אך בפועל וולטר קנדולסקי שרד את המלחמה. מדיה וקבצים בנושא אדולף פגו בוויקישיתוף אדולף פגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טראוגוט הר

גנרל טראוגוט הר (בגרמנית: Traugott Herr;‏ 16 בספטמבר 1890 – 13 באפריל 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הר נולד ב-16 בספטמבר 1890 בופרלינגן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-35 (ברנדנבורג ה-1 - היינריך, נסיך פרוסיה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בקיץ 1916 נפצע הר באורח קשה במהלך הקרבות, ובפברואר 1917 חזר לחזית כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-451, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר הר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה הר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בינואר 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-33. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט התחלופה ה-13. עם פרוץ המלחמה היה הר מפקד רגימנט התחלופה ה-13, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-13 במסגרת הקורפוס ה-14. ב-18 בספטמבר 1939 מונה הר למפקד הרגימנט הממונע ה-66, שהיה אף הוא חלק מהדיוויזיה ה-13, ופיקד עליו בהמשך המערכה בפולין. בתחילת המערכה על צרפת לחם הר עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-13 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, וב-17 באוקטובר 1940 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-13. במהלך מבצע ברברוסה לחם הר עם החטיבה שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-13 במסגרת הקורפוס הממונע ה-3, וב-2 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1941 מונה הר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-13, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-9 באוגוסט 1942 קיבל הר על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-31 באוקטובר 1942 נפצע קשה מרסיס בראשו. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה הר לדרגת גנרל לוטננט, וב-29 ביוני 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-76 בצרפת, שהפך ב-22 ביולי לקורפוס הפאנצר ה-76. ב-1 בספטמבר 1943 הועלה הר לדרגת גנרל חיל השריון, והועבר לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-24 בנובמבר 1944 מונה הר למפקד הארמייה ה-14, וב-18 בדצמבר 1944 קיבל על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן אושפז הר בבית חולים לצורך ניתוח, וב-16 בפברואר 1945 מונה למפקד הארמייה העשירית. ב-2 במאי 1945 עם כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה, נכנע הר בראש כוחותיו, ונלקח לשבי הבריטי. הר שוחרר מהשבי במאי 1948. לאחר שחרורו התגורר הר באכטרווהר עד למותו ב-13 באפריל 1976. מדיה וקבצים בנושא טראוגוט הר בוויקישיתוף טראוגוט הר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ג'יימס לי ברק

ג'יימס לי ברק (באנגלית: James Lee Burke; ‏ נולד ב-5 בדצמבר 1936) הוא סופר מותחנים אמריקאי שיצר את דמותו של דייב רובישו, החוקר הפרטי לשעבר ובלש המשטרה. ברק נולד ביוסטון וגדל בלואיזיאנה. הוא בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט ותואר שני מטעם אוניברסיטת מיזורי. בין היתר עבד בתעשיית הנפט, כעיתונאי ועובד סוציאלי. הוא לימד כתיבה יצירתית באוניברסיטת ויצ'יטה. ברק זכה פעמיים בפרס אדגר על ספרים אודות גיבורו דייב רובישו. שניים מספריו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו. ברק נשוי, אב לשתיים. ספרי ברק שתורגמו לעברית הם: "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004. "פגאסוס נוחת", הוצאת אריה ניר, 2008. אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס לי ברק (באנגלית) ג'יימס לי ברק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס לי ברק, ברשת החברתית Goodreads רון מיברג, עם הספר: האמריקאים קוראים ספרים, באתר nrg‏, 24 ביולי 2009. רון מיברג, האם גויים מבינים שואה: הסופרים שעוסקים בהיסטוריה עדכנית, מעריב, ‏ 14.01.2015. רון מיברג, ‏השטן ירד למיין, באתר מעריב אונליין, 22 בינואר 2018. לא הייתי נפגש איתם בלי מאבטח חמוש..., באתר הארץ, 12 בספטמבר 2006. רון מיברג, עם הספר: האמריקאים קוראים ספרים, באתר nrg‏, 24 ביולי 2009.
דרך קנה הסוכר

דרך קנה הסוכר (באנגלית: Purple Cane Road) הוא הספר האחד-עשר בסדרת הספרים של הסופר האמריקני ג'יימס לי ברק אודות דייב רובישו, אשר יצא לאור בשנת 2004. כאשר סרסור בניו איבריה, לואיזיאנה, שאל את בלש המשטרה רובישו אם הוא בנה של מיי גילורי, זונה שנרצחה בידי אנשי משטרה שלושים שנה קודם לכן וגופתה הושלכה לביצה בצד דרך קני הסוכר, רובישו מגיב באלימות יוצאת דופן. אזכור מותה של אמו מביא את רובישו, אשר שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם, וחברו קליט פורסל, נחת לשעבר שלחם אף הוא בווייטנאם והיה שותפו של רובישו במחלק הרצח של משטרת ניו אורלינס, לפתוח בחקירה במטרה לאתר את השוטרים המושחתים שרצחו את אמו. הספר "דרך קנה הסוכר", באתר "סימניה". פרק ראשון, nrg, ‏ 15 בנובמבר 2004. נועם שיזף, במקום כזה הוא גדל, עם קלח תירס תקוע לו בפה, nrg, ‏ 15 בנובמבר 2004. ג'יימס לי ברק, "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004, עמודים 21-22. ג'יימס לי ברק, "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 266. ג'יימס לי ברק, "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 223. ג'יימס לי ברק, "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004, עמוד 14.
ברלינר שטאדטשלוס

ברלינר שטאדטשלוס (בגרמנית: Berliner Stadtschloss, ארמון העיר ברלין) הוא ארמון בארוק מלכותי השוכן באי המוזיאונים במרכז ברלין ומשמש כיום כמוזיאון פורום הומבולדט. בניית הארמון המקורי החלה בשנת 1443 והסתיימה בשנת 1451. הארמון הורחב כמה פעמים כשהפעם האחרונה הייתה ב-1894. הארמון נפגע קשות במלחמת העולם השנייה, וביולי 1950 נהרס לחלוטין, ועל שטחו נבנה ארמון הרפובליקה. לאחר איחוד הגרמניות הוחלט לבנות את הארמון מחדש ולשחזר את חלקו החיצוני. בין 2006–2008 נהרס ארמון הרפובליקה. שחזור ארמון ברלין החל ב-2013 והסתיים בשנת 2020. נכון לשנת 2019, עלות הבנייה מחדש של הארמון היא כ-770 מיליון אירו. הארמון המחודש מכיל את פורום הומבולדט (אנ'), מוזיאון לאמנות לא-אירופאית הקרוי על שם האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט. המוזיאון נפתח דיגיטלית בדצמבר 2020, אך נותר סגור לקהל עקב מגפת הקורונה. מדיה וקבצים בנושא ברלינר שטאדטשלוס בוויקישיתוף Thomas Rogers, "Humboldt Forum in Berlin Finally Opens (Kind of)", New York Times, December 17 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.