laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'רג' הראסטי (היסטוריון)

ג'רג' הראסטי (בהונגרית: Haraszti György;‏ נירג'האזה 11 בינואר 1947 – 17 במאי 2023) היה היסטוריון יהודי-הונגרי. מחקריו, עבודותיו וספריו העיקריים עסקו בתולדות יהדות הונגריה. הוא היה המנכ"ל של בית הספר האמריקאי בבודפשט והמנכ"ל של המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי בבודפשט. הוא זכה בפרס שאנדור שייבר. ג'רג' הראסטי נולד במשפחה יהודית ניצולת שואה ולמד במקור כמהנדס כימי באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה וקיבל תואר כזה ב-1970. ב-1973 סיים את הדוקטורט שלו בביוכימיה. לאחר מכן, החליט שהוא עדיין רוצה לעבוד כהיסטוריון, אז הוא נרשם לפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת אטווש לוראנד. שם הוא קיבל תואר בהיסטוריה ב-1981. בשנת 2004 קיבל תואר דוקטור גם בהיסטוריה ובפילוסופיה דתית, ובשנת 2005 קיבל אישור ומינוי בבית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית. משנת 1982 עבד בארכיון הבירה של בודפשט ומשנת 1987 באוניברסיטת אטווש לוראנד עד פרישתו ב-2012, למעט התקופה שבין 1992 ל-1997, אז היה המנכ"ל של בית הספר האמריקאי והתיכון, ובין 1994 -לבין במקביל לעבודתו האוניברסיטאית ב-ELTE, ניהל את החוג להיסטוריה ופילוסופיה דתית בבית המדרש לרבנים בבודפשט - שנקראת האוניברסיטה היהודית, וכן ערך מספר כתבי עת. הוא גם הנחה נושאי דוקטורט. משנת 2011 כיהן כנשיא חבר הנאמנים של המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי והקרן הציבורית לאוסף הזיכרון והנצחה, ובין השנים 2018–2020 כיהן כנשיא חבר הנאמנים של המוזיאון ההיסטורי היהודי של ארז'בטווארוש. תחום המחקר העיקרי שלו היה תולדות יהדות הונגריה. עבודתו זכתה להכרה בצלב הזהב של הרפובליקה ההונגרית ב-1996 ובפרס אלכסנדר שייבר ב-2003. על גבול שני עולמות. (בודפשט, עבר ועתיד, 1999); קברי יהודים בבודפשט (בודפשטPolgArt Könyvkiadó, 2004); פרוטוקול אושוויץ (בודפשט, עבר ועתיד, 2005; 2016); מפאנוניה להונגריה. הכרונולוגיה המוערת של יהדות הונגריה מהזמנים הקדומים ביותר ועד ימינו בארץ האגר הראשון: מראשיתה ועד לחלוקת הארץ לשלושה חלקים. (בודפשט, MTA BTK TTI, 2014.) (עם מחברים משותפים) ההיסטוריה של יהדות הונגריה (בודפשט, Szent István Társulat, 2018) בית המדרש לרבנים בודפשט: נפטר פרופסור ג'רג' הראסטי. כתב העת "שבת" על מותו של פרופסור הראסטי https://doktori.hu/index.php?menuid=192&lang=HU&sz_ID=4443 פרידה מפרופסור הראסטי https://tti.abtk.hu/index.php?option=com_content&view=article&id=5272%3aharaszti-gyorgy-1947-2023&catid=158%3aintezeti-hirek&lang=uhudupclid=iwareazezati-hirek Lgnxb9f9ml9zzldicagp2jdonjaeii (המכון להיסטוריה) מסד הנתונים antikvarium.hu (כמה מספריו)
ג'רג' הראסטי (עורך דין)

ג'רג' הראסטי (במקור הירש, בהונגרית: Haraszti György;‏ בודפשט, ארז'בטווארוש, 7 בינואר 1912 – בודפשט, 26 בנובמבר 1980) היה עורך דין בינלאומי יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, בעלה של היסטוריונית האמנות מריאנה טקאץ'. ג'רג' הירש נולד במשפחה יהודית כבנם של מהנדס המכונות שאנדור הראסטי (הירש) ושל קלרה קליין. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטה בפקולטה למשפטים ולמדע המדינה של אוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל דוקטורט במשפטים ב-1933. ב-1938 עבר את בחינות הן לשפיטה והן של לשכת עורכי הדין. הוא לא יכול היה להצטרף ללשכה בשל יהדותו. הוא נלקח אז למחנות שירות עבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). ההצליח לשרוד ולאחר מלחמת העולם השנייה הפך לעורך דין. ב-1948 עבד במשרד התעשייה, ואחר כך עמד בראש המחלקה למשפט בינלאומי במשרד החוץ. הוא הודח מתפקידיו ב-1950 בהאשמות פוליטיות מופרכות. משנת 1952 לימד בחוג למשפט בינלאומי של אוניברסיטת אטווש לוראנד (ELTE), ובשנת 1962 מונה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה. הוא ערך את כתב העת "שאלות המשפט הבינלאומי" (I. Leyden, 1960; II. Rockville-Budapest, 1981), שהייתה סדרת פרסומים משמעותית בשפה זרה של ספרות משפטית בינלאומית הונגרית. הוא תרגם את עבודתו של הוגו גרוטיוס על חוק המלחמה והשלום (כרכים 1–3, עם מחברים שותפים רוברט ברוס וג'רג' דיושדי, בודפשט, 1960). הראסטי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברקושקרסטור. תחומי התמחותו הצרים יותר היו פסיקת בית הדין הבינלאומי בהאג, דיני החוזים הבינלאומיים, המשפט הקונסולרי ודיני החלל החיצון. ב-1957 קיבל את התואר (.CSc - קנדידט) "דוקטורט קטן" למדע המדינה והמשפט. ב-1969 הפך לדוקטור (.DSc) למדע המדינה והמשפט (1969). הוא היה חבר: במכון המשפט הבינלאומי בוועדת האו"ם לחוק החלל החיצון (במשך שנים היה נשיא קבוצת העבודה שעסקה בירח) נשיא הסניף ההונגרי של איגוד המשפט הבינלאומי נשיא ועדת המשפט הבינלאומי של איגוד עורכי הדין ההונגרי פסיקות בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) . 1956-1946 (בודפשט, 1958) שאלות יסוד של פרשנות האמנות הבינלאומיות (בודפשט, 1965) סיום האמנות הבינלאומיות (בודפשט, 1973) Some Fundamental Problems of the Law of the Treaties (בודפשט, 1973) משפט בינלאומי (ספר לימוד באוניברסיטה, עם מחברים שותפים) בודפשט, 1976, 1985;וכן בודפשט, 1989) Treaties and the Fundamental Change of Circumstances (ליידן, 1976) עיטור מסדר העמל דרג זהב (1974, 1980) Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) Haraszti György – Névpont 2018 (ג'רג' הראסטי באתר :נקודת שם" Nagy Boldizsár : György Haraszti (1912-1980) ( חוק הונגרי, מס' 1, 1981) LV: György Haraszti (1912-1980) (כתב עת למשפטים, מס' 3, 1981) "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 78/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-09-27. "Haraszti Sándor és Klein Klára házassági bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 238/1911. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-09-27. Magyar Közlöny, 1974. április 10. (26. szám) Magyar Közlöny, 1980. szeptember 14. (87. szám)
קו A-A

קו ארכנגלסק–אסטרחן (בקיצור קו A–A) היה המטרה הצבאית של מבצע ברברוסה. המושג "קו A-A" הוזכר לראשונה ב-18 בדצמבר 1940 בפקודת הפיהרר מספר 21, אשר ביטאה את המטרות של מבצע ברברוסה, מבצע הפלישה הגרמני לברית המועצות, הפקודה תיארה את כיבוש "הקו הכללי וולגה-ארכנגלסק" כיעד הצבאי הכולל של המבצע. מקורו של הקו היה במחקר צבאי מוקדם יותר שבוצע בקיץ 1940 על ידי הגנרל אריך מרקס, דו"ח זה דגל בכיבוש ברית המועצות עד לקו "ארכנגלסק-גורקי-רוסטוב" וזאת על מנת למנוע ממנה להוות איום על גרמניה בעתיד ו"להגן עליה מפני מפציצי אויב". מרקס חזה שהמערכה, כולל כיבוש מוסקבה ומחוצה לה, תימשך בין 9 ל-17 שבועות (בין חודש לארבעה חודשים). קו ה-AA ההיפותטי היה אמור להימתח מעיר הנמל ארכנגלסק שלחופי הים הלבן בצפון רוסיה, ימשיך ללאורך הוולגה ועד לעיר הנמל אסטרחן שבשפך הוולגה, לחופי הים הכספי. לאור כישלון מבצע ברברוסה והפסדיה של גרמניה במערכה שפתחה נגד ברית המועצות, הגרמנים לא הצליחו להגיע ליעד זה ולא כבשו אף אחת מהערים לאורך הקו. התכנון היה שהצבא האדום יובס בבליצקריג בקיץ וסתיו 1941, עוד לפני תחילת החורף הרוסי הקשה ובכך יושלם כיבוש ברית המועצות עד שטחי קו A-A. הורמאכט הניח שרוב האספקה הצבאית הסובייטית ועיקר פוטנציאל המזון והאוכלוסייה של ברית המועצות קיימים בארצות השוכנות ממערב לקו ה-AA המוצע,. בנוסף לאסקפה הצבאית ומצבורי הנשק שהגרמנים היו משיגים, ברית המועצות הייתה כבר בתחילת הכיבוש כ-86% משדות הנפט שלה, רובם בקווקז. קו ה-AA כיעד הסופי של מבצע ברברוסה נבחר משום שכיבוש כולל של ברית המועצות כולה במערכה צבאית אחת נחשב לבלתי אפשרי לאור ממדיה הגאוגרפיים העצומים. על פי התכנון, הנאצים תכננו להפציץ ולהרוס את מרכזי התעשייה הסובייטיים שנותרו מזרחה יותר (בעיקר מעבר להרי אורל) באמצעות הפצצות אוויריות, כאשר עבור מבצע ההריסה של המפעלים היו אמורים להיות מוקצים מאות מטוסים. Kay, Alex J. (2006). Exploitation, Resettlement, Mass Murder: Political and Economic Planning for German Occupation Policy in the Soviet Union, 1940-1941", p. 31. Berghahn Books. Rich, Norman (1973). Hitler's War Aims: Ideology, the Nazi State, and the Course of Expansion, pp. 210–212. W. W. Norton & Company Inc., New York. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קנאבסטרופר

הקנאבסטרופר (באנגלית Knabstrupper או Knabstrup) הוא גזע דני של סוס דם חם. ידוע בעיקר כסוס רכיבה, אך משמש גם כסוס רתמה וכחיית קרקס. מקורותיו של הקנאבסטרופר אינם ודאיים לחלוטין, אך מאמינים שהוא נובע מהסוסים המנומרים הפרהיסטוריים שהיו ילידי מה ששנקרא כיום ספרד. ציורי מערות המתארים סוסים עם כתמים דומים לאלו של הקנאבסטרופרים שנמצאו באזורים אלו. הגזע המודרני הוקם בדנמרק בשנת 1812, כאשר סוסת ערמונים עם סימני שמיכה מורכבת נמר הוגדלה לסוס פרדריקסבורג בצבע אחיד. קנאבסטרופר הגיעה לשיאה במאה ה-19, והסוסים אלו שימשו למגוון מטרות, ביניהם חקלאות, רכיבה וציד. אולם, בתחילת המאה ה-20 חלה ירידה בגזע עקב מספר גורמים, ביניהם מלחמות, מגפות ומיכון חקלאי. כיום, סוסי הקנאבסטרופר פופולריים ברחבי העולם ומוערכים בזכות יופיים, אתלטיותם ומזגם הטוב. הם משמשים למגוון מטרות, ביניהם רכיבה, רכיבה טיפולית, קפיצות ראווה ומרוצים. פרווה מנומרת: ידוע בעיקר בזכות הכתמים הייחודיים שלו, עם דפוסים הנעים בין פרווה מוצקה (כן, לא לכל קנאבסטרופר יש כתמים!) ועד כתמים מלאים של נמר. מגוון גדלים: מגוון רחב בגודל ובמבנה, בהתאם לקווי הדם. רובם עומדים בגובה של בין 15.2 ל-16 ידיים, אך יכולים להיות גבוהים יותר. קיימים גם סוסי פוני קנאבסטרופר. שלושה סוגים: ניתן לחלק אותם לשלושה סוגים עיקריים: סוס ספורט: בעל השפעה גדולה יותר של דם חם, מצטיין בדרסאז', אירועים וקפיצות ראווה. סוג בארוק: מבנה קלאסי יותר, קצר וחזק יותר. פוני: מתנשא לגובה של פחות מ-170.2 ס"מ, פופולרי בקרב ילדים בשל צבעוניותו ומזגו העדין. אופי: אתלטיים ואלגנטיים, עם פעולה חיה אך נוחה, נלהבים אך צייתנים. בעלי סיבולת רבה וקל לאימון. מדיה וקבצים בנושא קנאבסטרופר בוויקישיתוף Kate Pilcher, Horse Breed: Knabstrupper, Globetrotting, ‏2016-05-27 (באנגלית אמריקאית) THE KNABSTRUPPER BREED, Murderhollow (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו אזולאי

אליהו אזולאי (תרס"א, 1901 - כ' באדר א' תשמ"ו, מרץ 1986) היה רב ומחבר ספרים, מקים מושב מגדים. נולד ליצחק וליקות (לבית עמאר) ברבאט שבמרוקו. בילדותו למד בבית ספר אליאנס ואצל חכמי העיר, לדבריו הוא "גדל באווירה חב"דית". בתרע"ט התחיל ללמוד ראיית חשבון בהתכתבות באוניברסיטת סורבון. בתום לימודיו הוא עבר לקזבלנקה. בתש"ז סייע לרבי רפאל עבו ולרב אברהם קלמנוביץ, להקים את מוסדות 'אוצר התורה', ושימש בהתנדבות כמזכיר הכללי של המוסדות. במוסדות היו ישיבות ותלמודי תורה בהם למדו אלפי תלמידים. עלה לישראל עם הקמתה בתש"ח. במשך תקופה קצרה התגורר במחנה עולים ליד נתניה. ב-15 באוגוסט 1949 ייסד את מושב מגדים יחד עם 96 משפחות עולים, רובן ממרוקו. המושב החל כמושב דתי, ונקרא בתחילה "צפון עתלית" ו"עתלית ב'". המושב הוקם על אדמות שהיו שיכות לעיירה הערבית א-טירה. אזולאי הנהיג את היישוב. באופן רשמי הוא עסק במושב בהנהלת חשבונות, ועסק גם בענייני ציבור. כן היה חבר במרכז המושבים ושימש בו כראש הוועדה הדתית. במסגרת זו הקים בתי כנסיות ומקוואות במושבי העולים. בשנת תשכ"ח (1968) יצא לגמלאות והקים בחיפה מרכז סיוע לקשישים בעיקר בנושאים בירוקרטיים. נפטר בכ' באדר א' תשמ"ו. נקבר בהר הזיתים. בשנת תרפ"ה נישא לפנינה, בת אחיו אברהם, לזוג היו שישה ילדים. חיבר מספר ספרי הלכה והגות, בלשון פשוטה וקלה להבנה. לספריו הסכמות מאת הרבנים: מאיר ועקנין, יעקב סודרי, יצחק חזן, שלום משאש, אליהו בקשי דורון, אברהם חפוטא, שאר ישוב הכהן ועוד רבים. הוא פרסם גם שבחים על ספריו ממספר פוליטיקאים דוגמת יגאל ידין, זבולון המר, משה קצב ועוד ח"כים רבים. הביא גם מספר שבחים מרבניות ומורות. לצורך כתיבת ספרו הוא התכתב עם רבנים רבים ביניהם הרב יוסף משאש, הרב משה מלכה הרב עובדיה יוסף ועוד. אגרת אליהו, דינים שונים, חיפה תשל"ה, באתר אוצר החכמה אגרת שבת, חיפה תשל"ו, באתר אוצר החכמה אגרת המועדים, ירושלים תשל"ו, באתר אוצר החכמה אגרת לבר המצווה, ירושלים תשל"ו, באתר אוצר החכמה אגרת לאשה, ירושלים תשל"ז אגרת המידות, ליקוטים בנושאי מוסר ממחברים רבים בעיקר בני זמנו, חיפה תשל"ט, באתר אוצר החכמה אגרת המוסר, ירושלים תשל"ח, באתר אוצר החכמה אגרת הברכות - ברכת אליהו, חיפה תש"מ, באתר אוצר החכמה אגרת הקדושה והטהרה, תשמ"א, באתר אוצר החכמה אליהו אזולאי, באתר "החכם היומי" מידע על אליהו אזולאי בקטלוג הספרייה הלאומית אליהו אזולאי, שלמות הגאולה ואחדות העם, מעריב, 20 במאי 1971 אגרת שבת, חיפה תשל"ו, בהסכמת הרב רפאל עבו, באתר אוצר החכמה; ועד אוצר התורה קזבלנקה, בית האוצר, גיליון א, דו"ח של אוצר התורה קזבלנקה, עמ' 18, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) עולי 1949 - אזרחי 1953, דבר, 2 בינואר 1953 מקימים 4 מושבי עולים חדשים, דבר, 15 באוגוסט 1949 התכתבות שלהם נדפסה בספרו יחווה דעת חלק ב סימן יט התכתבות של שניהם נדפסה בספרו של האחרון מענה אליהו חלק ד וחלק ו אגרת הברכות - ברכת אליהו, חיפה תש"מ, באתר אוצר החכמה הרב יוסף משאש, אוצר המכתבים, חלק ג תשובה אלף תשע שו"ת מקוה המים, חלק ד תשובה כא התכתבותם נדפסה באור תורה, אב תשמ"ב, שנה יד חוברת יא, גיליון קעא, עמ' תקנט הרב אפרים גרינבלט מצטט ממנו בספרו רבבות אפרים, חלק ה או"ח סימן נו, ממפיס תשל"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
מנדלת חול טיבטית

מנדלת חול טיבטית (בסינית: 沙壇城/壇城沙畫, בטיבטית: དཀྱིལ་འཁོར།) היא מסורת ייחודית של הבודהיזם הטיבטי הכוללת יצירה והרס של מנדלות העשויות מחול צבעוני. לאחר יצירת המנדלה ועשיית כל הטקסים הפולחניים הנלווים, נהרסת המנדלה בהתאם לתפיסה הבודהיסטית בטבע החולף של החיים החומריים. מנדלה זו היא כלי להשגת חוכמה וחמלה, ולהגיע להארה. היא מתארת הרכב גאומטרי מאוזן שבו שוכנים אלוהויות. בעבר החול שהשתמשו לבניית המנדלה הייתה מכתישה של אבן צבעונית. בעידן המודרני אבנים לבנות פשוטות נטחנות ונצבעות בדיו אטום על מנת לקבל את אותו אפקט. בנוסף מערבבים את החול הזה עם פחם, גבס, ואבן חול רגילה ואדומה על מנת לקבל את הגוון הרצוי. כמו כן לעיתים מוסיפים קמח תירס, אבקת פרחים ושורשי וקליפות עץ. הנזירים מעדיפים להשתמש בריכוז גבוה וצפוף של חול כדי למזער הפרעות כגון רוח או התעטשות. הנזירים מציירים על גבי לוח, שולחן או על הרצפה לפני הנחת החול, את הדגם הגאומטרי הרצוי, בעזרת חוטים או סרגלים ומחוגה גדולה וקטנה עם גיר מיוחד. אז מניחים את החול על התרשימים בעזרת צינוריות מיוחדות הנקראות צ'אק-פור (אנ') העשויות מתכת עליהן הנזירים מקישים בעדינות עם מקל על מנת לאפשר לחול לזרום בצורה עדינה ומדויקת על התרשים. יש מנדלות שמונחות בעזרת האצבעות בלבד. בשל מורכבות העבודה ובהתאם לגודל וייעוד המנדלה, הפרויקט יכול להיעשות מכמה ימים עד מספר שבועות. מנדלת הקלאצ'קרה למשל, המכילה 722 אלוהויות המתוארות בתוכה, יכולה לקחת כמה שבועות ואילו מנדלות קטנות יותר כמו לאלוהות ימנטקה הדורשת פחות גאומטריה נערכות במשך ימים מספר. מקובל שצוות של נזירים יעבוד יחד על פרויקט, תוך עבודה בכל פעם על מקטע אחר. העבודה מלווה במוזיקה ובמזמורים מקודשים כדי להפעיל את האנרגיה האלוהית של האלים השוכנים במנדלה. הנזירים מתעסקים בפעולה זו שעות רבות תוך התרכזות ומאמץ בפרטים הקטנים ונוצרת פעולה מדיטטיבית. מקובל שהדלאי לאמה גם יעצב מנדלה זו. לאחר שהמנדלה מוכנה היא נהפכת למקודשת ובעלת כוחות של טיהור וריפוי. כוחה המרפא של המנדלה משתרע על כל העולם עוד טרם פיזורה למים זורמים. העבודה נעשית מהאמצע כלפי חוץ. המנדלה מייצגת במרחב דו-ממדי את העולם של התלת מימד. הנזירים מדמים אותה כארמון תלת־ממדי. הרס המנדלה נחשב לפעולת על בתרבות הטיבטית, על מנת להעביר את המסר של הארעי והחולף. אף האלוהויות עצמן נהרסות בסדר מסוים יחד עם שאר המוטיבים. החול נאסף לצנצנת, נעטף בבד משי ומושלך לנהר או לכל מקור מים הנמצא בתנועה. המטרה היא לשחרר אותה חזרה לטבע כדי לפזר את אנרגיית הריפוי - ההילינג של המנדלה ליצורים שחיים במים ביבשה ובאוויר. הטקס מלווה בתהלוכה ססגונית של נזירים עם כלי נגינה ומזמורים בליווי קהל. רנגולי מנדלה קולאם מדיה וקבצים בנושא מנדלת חול טיבטית בוויקישיתוף מהי מנדלת החול הטיבטית שיוצרים נזירים?, באתר אאוריקה תהליך העבודה, באתר יוטיוב, ‏2016 Tibetan Healing Mandala, סמית'סוניאן
חוסיין וחיד חראסאני

חוסיין וחיד חראסאני (בפרסית: حسین وحید خراسانی; נולד בשם מוחמד-חוסיין מולה-סאלח (בפרסית: محمدحسین ملاصالح); 1 בינואר 1921) הוא אייתוללה איראני בדרגת מרג'ע תקליד המשמש כראש הסמינר של קום. הוא משמש כראש הסמינר של קום. חראסאני נחשבת לסמכות הדתית השיעית המלומדת ביותר בחיים על ידי מספר חוקרים. חראסאני נולד בנישאפור, עיר 130 ק"מ מערבית למשהד, לשיח' אסמאעיל חראסאני, עולמא ונואם נערץ. את השכלתו הדתית החל בגיל צעיר במשהד, והשלים את ההשכלה המוקדמת ולימודי השפה הערבית שלו אצל השייח' שמס ואל-מוחקי אל-מוג'אני. לאחר מכן עבר לבית הספר "מירזה ג'עפר" וסיים את לימודיו בדרג הביניים אצל שייח' חוסיין בירסי, מירזה אחמד כיפאי, אבו אל-קאסם אל-חכים אל-אילאחי ושיח' חוסיין-עלי אל-עוספיה. הוא גם השתתף בשיעורים של מירזה מהדי אל-עספהאני, השייח' מהדי אל-אישתיאני והשייח' מוחמד נהאונדי . הוא קיבל אג'אזה (בערבית: الإِجازَة, המהווה מעין אישור באסלאם למסירת טקסט) ממורו סעיד מוחמד חוג'את קו-קאמרי. הוא עבר לנג'ף שבעיראק ב-1949 ולמד בבית הספר היזדי עשר שנים. הוא השתתף בשיעוריו של השייח' מוחמד-חוסיין נאיני במשך שנה; אבו אל-חסן אל-עוספיה לשנתיים; שייח' מוסא חונסרי במשך שש שנים; אגא דיא אל-דין אל-עיראקי, סייד ג'מאל אל-דין אל-גולפאיג'ני, השייח' קדים אל-שיראזי, סייד עבד אל-האדי אל-שיראזי וסעיד מוחסין אל-חכים. הוא למד אצל סייד אבו אל-קאסם אל-כואי שתים-עשרה שנים, והפך לאחד מתלמידיו החשובים. הוא חזר למשהד ב-1972, ולימד שם קצת פחות משנה, ולאחר מכן נסע לקום, שם קבע את מקום מושבו. עמדתו של חראסאני לגבי הממשל האיראני הייתה מעורפלת יחסית, והוא נחשב - אם בכלל - למבקר עקיף. הוא צוטט לעיתים קרובות בהרצאותיו כמי שמערער על דעותיו של המנהיג העליון של איראן. הוא חותנו של סאדק לאריג'אני. בשנת 2023 מתה אשתו של חראסאני. אתר האינטרנט הרשמי של חוסיין וחיד חראסאני מדיה וקבצים בנושא חוסיין וחיד חראסאני בוויקישיתוף Acta orientalia: ediderunt societates orientales Batava, Danica, Norvegica (באנגלית). E.J. Brill. 2007. p. 48. "al-Qa'ilun Bi A'lamiyat Ayatollah al-Udhma al-Sheikh Wahid al-Khorasani" [Declarations of Khorasani's leading religious authority]. sratali.rigala.net (בערבית). נבדק ב-2020-04-18. "Zendeginameh Ayat Allah Uzma Shaykh Vahid Khorasani" [Biography of Ayatollah Wahid Khorasani]. www.sibtayn.com (בפרסית). נבדק ב-2020-04-18. "Guzari Kutah Bar Zendegi Hazrat Ayat Allah Vahid Khurasani" [Biography of Ayatollah Wahid Khorasani]. Tebyan Foundation (בפרסית). בינואר 2018. נבדק ב-2020-04-18. {{cite web}}: (עזרה) "Samahat Ayatollah al-Udhma al-Sheikh Wahid al-Khorasani (Dam Dhiluh)". www.m-mahdi.info (בערבית). נבדק ב-2020-04-18. Bozorgmehr, Najmeh (29 בדצמבר 2010). "Leading cleric defies Tehran on confessions". Financial Times. נבדק ב-2020-04-18. {{cite news}}: (עזרה) Robin B. Wright (2010). The Iran Primer: Power, Politics, and U.S. Policy. US Institute of Peace Press. p. 223. ISBN 978-1-60127-084-9. The Echo of Iran. Tehran. 2008. p. 23. Khamenei, Ali (2023-12-11) Message of condolence to Ayatollah Hossein Wahid Khorasani Retrieved 2024-03-08 Islamic Republic News Agency, (2023-12-11) Tehran, Iran Supreme Leader issues condolences to Grand Ayatollah Vahid Khorasani Retrieved 2024-03-08
מגדל אמות הלח"י B

מגדל אמות הלח"י B (נקרא גם מגדל הפארק), הוא גורד שחקים בבני ברק המשמש למסחר ולמשרדים. גובה המגדל 186.75 מטרים והוא בעל 47 קומות. הבניין נמצא במתחם העסקים הצפוני בבני ברק, בסמוך לקניון איילון ולתחנת הרכבת בני ברק – רמת החייל, ובבעלותן של אמות השקעות וקבוצת אלייד. הבניין מתנשא לגובה 186.75 מטרים ובעל 47 קומות - קומת לובי, 2 קומות מסחר, 42 קומות משרדים, ו-2 קומות טכניות בראש המבנה. שטחה של כל קומה בבניין הוא כ-2,000 מ"ר ושטח המבנה כולו כ-100,000 מ"ר, הבניין הוא הבניין ה-11 בגובהו בישראל וה-3 בגובהו בבני ברק[דרוש מקור]. גורדי שחקים בישראל על פי היתר בנייה עדכני מינואר 2024 שבארכיון ההנדסי של עיריית הבני ברק
קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה

America's Funniest Home Videos, אשר נקראת גם America's Funniest Videos (או בקיצור AFV), היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית המשודרת בערוץ ABC בה מוצגים סרטונים מצחיקים שצולמו על ידי אנשים פרטיים שלא כחלק מהתוכנית ונשלחו לצוות ההפקה של התוכנית. הסרטונים כוללים לרוב קטעים מצחיקים עם חיות מחמד, ילדים, מתיחות מבוימות ותקריות בלתי צפויות. בסוף כל פרק הקהל בוחר את הסרטון הפופולרי ביותר מבין קומץ סרטונים בולטים. הסרטון המנצח מקבל בדרך כלל פרס כספי, ופרס גדול יותר מוענק לזוכה בפרק סיום העונה. התוכנית החלה במקור כספיישל טלוויזיוני בשנת 1989, והחל מינואר 1990 שודרה מדי שבוע בשעות הפריים טיים. את פרק הספיישל ואת שמונה העונות הראשונות של התוכנית הנחה במקור הקומיקאי בוב סאגט. לאחר שסיגט פרש מהתפקיד ב-1997, החליפו אותו ג'ון פוגלסאנג ודייזי פואנטז במשך העונה התשיעית והעשירית של התוכנית. החל משנת 2001 טום ברג'רון הנחה את התוכנית במשך 15 עונות עד 2015. אלפונסו ריביירו מנחה את התוכנית משנת 2015 ואילך. התוכנית התבססה במקור על התוכנית היפנית "Fun TV with Kato-chan and Ken-chan" אשר שודרה במקור ביפן בין השנים 1986 עד 1992. לאורך השנים הופקו גרסאות מקומיות לתוכנית במדינות גרמניה, הממלכה המאוחדת, פולין, ספרד, שוודיה, אוסטרליה, צרפת, הולנד, בלגיה, הולנד, איטליה, צ'כיה, וצ'ילה. בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות התשעים. בוב סאגט (1989–1997) ג'ון פוגלסאנג ודייזי פואנטז (1998–1999) טום ברג'רון (2001–2015) אלפונסו ריביירו (2015–הווה) אתר האינטרנט הרשמי של קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, ברשת החברתית פייסבוק קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, ברשת החברתית אינסטגרם קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, ברשת החברתית טיקטוק קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה, סרטונים בערוץ היוטיוב "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", באתר Metacritic (באנגלית) "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "קטעי הווידאו הביתיים המצחיקים ביותר של אמריקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
שימלה

שימלה (בהינדי: शिमला, בפנג'אבי: ਸ਼ਿਮਲਾ; לשעבר סימלה) היא בירת מדינת הימאצ'ל פרדש בהודו ולשעבר בירת הקיץ של הודו הבריטית. העיר שוכנת בצפון הודו, בחלק נמוך-יחסית של הרי הימלאיה. מחוז שימלה נמצא במרכז רכס הימלאיה המערבי. פני השטח הם הרריים, ורוב האזור מכוסה יער אורנים. הגובה הממוצע בעיר שימלה כ-2000 מטר מעל פני הים. העיר, שנבנתה על ידי הבריטים בסגנון אירופי, היא עיר נופש פופולרית בשל אקלימה הנוח בתקופת הקיץ; גם בחורף מגיעים תיירים הודים רבים כדי ליהנות מן השלג ומספורט חורף. האזור בו נמצאת כיום העיר שימלה היה חלק מממלכת נפאל, ונקרא שְיָאמְלָה, על שם שיאמלה דֶוִוי, אחת מהתגלמויותיה של האלה קאלי. צ'ארלס קנדי, עובד ציבור סקוטי, היה הבריטי הראשון שבנה לו בית קיץ בשימלה ב-1822, ובתוך כמה עשרות שנים כבר הפכה העיר לבירת הקיץ של הודו הבריטית, מפלט לאנשי הממשל ובני משפחותיהם מן החום והלחות הבלתי-נסבלים בדלהי, כמו גם מיתושי המלריה. עברה האימפריאלי של שימלה ניכר בכל מקום - מבני ציבור ויקטוריאניים גדולים ובתי מידות פרטיים, כמו גם קו הרכבת קלקה - שימלה, אחד הבודדים בהודו בעל מסילה צרה, ומפעל הנדסי כביר בטכנולוגיה של זמנו. אחד המבנים המפורסמים בעיר הוא מעון המשנה למלך הודו (שעמד בראש הודו הבריטית), הבנוי בסגנון טירת אבן סקוטית. במבנה זה נחתמו הסכמי שימלה, שהסדירו את חלוקת הודו ויצירתה של פקיסטן ב-1945 וב-1947 (גם הסכמי הפסקת האש אחרי מלחמת הודו-פקיסטן ב-1971 נחתמו בעיר). כיום הבניין משמש את המכון ההודי ללימודים מתקדמים (IIAS), ורק חדרים ספורים בו פתוחים לציבור, וכן הגנים רחבי הידיים המקיפים אותו. על פי מפקד האוכלוסין מ-2001 גרים בשימלה 142,161 תושבים, 57% מהם גברים. שיעור האוריינות 84%, גבוה בהרבה מהממוצע הלאומי. כ-10,000 תיירים מגיעים לעיר מדי קיץ, ומספר דומה של תושבים עוזב את העיר בחורף. מסילת קאלקה-שימלה אתר האינטרנט הרשמי של שימלה (בהינדי) נמרוד הלוי, הודו, שימלה והעמק השווה, באתר ynet, 24 במאי 2005 שימלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיימור ג'ונבלאט

תיימור וליד ג'ונבלאט (בערבית: تيمور وليد جنبلاط; תעתיק: תימור וליד ג'נבלאט; באנגלית: Taymur Walid Jumblatt; נולד ב-1982) הוא דרוזי, לבנוני, פוליטיקאי, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית (PSP) מאז יוני 2023. תיימור הוא בנו של וליד ג'ונבלאט, המנהיג הקודם של המפלגה, נכדו של כמאל ג'ונבלאט, מייסד המפלגה שנרצח על ידי הסורים בשנת 1977 ונינו של פואד ג'ונבלאט שנרצח בשנת 1921 על ידי יריב פוליטי. תיימור למד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטה האמריקאית של ביירות ולתואר שני, אף הוא במדעי המדינה, באוניברסיטת סורבון, צרפת. תיימור היה חבר מן השורה במפלגה שהנהיג אביו ובשנת 2011 הוא נבחר להיות סגנו. בבחירות לפרלמנט הלבנוני במאי 2018, הוא נבחר לנציג אזור בחירה "שוף-עאליי", במחוז הר הלבנון. ומאז הוא מנהיג הגוש "הכינוס הדמוקרטי הלבנוני (אנ')". במרץ 2017, (במלאת 40 שנה לרצח סבו, כמאל ג'ונבלאט), אביו הניח על כתפיו את הכאפייה שלו ובכך סימן אותו כיורשו. בפועל, הוא התמנה לתפקיד מנהיג המפלגה ביוני 2023. בשנת 2009 ביקרה משלחת של דרוזים ישראליים בארמונו של וליד ג'ונבלאט באל-מוח'תארה. בפגישה נכח גם תיימור. תיימור נשוי לדיאנה זועתר, בת למשפחה שיעית מהבקאע, אותה הכיר בעת לימודיהם בסורבון. Lebanon's main Druze party names Taymur Jumblatt as new leader, Lebanon's main Druze party chooses Taymur Jumblatt as new leader, ‏2023 (באנגלית) Dagher, Ramez (2015-03-20). "Introducing Taymour". Moulahazat (באנגלית). נבדק ב-2019-09-18. AFP, Lebanon’s main Druze party names new leader, son of longtime party chief, timesofisrael , Taymour Jumblatt inherits mantle of Druze leadership in Lebanon’s sectarian politics, thearabweekly, 26/06/2023 Taymour Jumblatt, Syria Comment