לאיוש טיהני

טיהאני לאיוש (בהונגרית: Tihanyi Lajos; בודפשט, 29 באוקטובר 1885 – פריז, 11 ביוני 1938) היה צייר אוונגרד הונגרי-יהודי, חרש ובמידה רבה גם אילם, חבר בחוגים וסדנאות של חוג מיאנק (MIÉNK ראשי תיבות בהונגרית של חוג האימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים שהיה אגודת אמנים שפעלה בין השנים 1908 עד 1911, השמונה (ציירים) (Nyolcak - השם בהונגרית של החוג (1909-1919) שהיה קבוצת האמנים האוונגרדים ההונגריים המשמעותית ביותר בראשית המאה העשרים ו"היום" Ma (1925-1916) היה כתב עת לספרות ואמנות. בגיל 11 איבד טיהני את שמיעתו בגלל סיבוך של דלקת קרום המוח. בגלל חרשותו קולו היה מעוות, הוא קרא שפתיים, וכשדיבר הגה רק כמה מילים בקול גרוני. כתוצאה מכך נאלץ לוותר על לימודיו בתיכון. הוא התחיל לשרטט והמשיך בלימודיו במה שנקרא היום האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות שהיא כיום המרכז הלאומי להשכלה גבוהה באמנויות יפות בהונגריה. המוסד החינוכי הזה נוסד בשנת 1871 בשם "בית הספר המלכותי ההונגרי ללימוד דפוס וציור למורים". טיהני המשיך את לימודיו בבתי ספר פרטיים שונים. בשנת 1907 יצא למסע לימודים קצר בפריז, שם הפוביזם השפיע בעיקר על אמנותו, ואחר כך יצא לאיטליה. במשך ארבעה קיצים (1907–1910) הוא צייר בעיר באיה מארה, במושבת האמנים של באיה מארה, שהייתה סדנת אמנות חשובה לציירים ופסלים, אך הוא לא היה חלק מבית הספר. הוא היה בעצם אוטודידקט מחוץ לבית הספר הפתוח ולמד בעצמו. בבאיה מארה הוא היה מקורב לקבוצת ה"ניאו", ומשנת 1909 הפך לחבר מייסד של ה"שמונה". בתערוכה השנייה של חוג האימפרסיוניזם והנטורליזם ההונגרי הציג לראשונה את ציוריו (1908). בסוף שנות העשרה של המאה העשרים פגש את לאיוש קשאק, שארגן עבורו תערוכה בסלון של כתב העת מא (Ma) ברחוב ואצי בשנת 1918. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היגר טיהני לווינה ועד מהרה עבר לברלין. בשנת 1923 חזר שוב לפריז. העולם האמנותי שם חיבק אותו במהירות, כולל ז'אן קוקטו, טריסטן צארה, קונסטנטין ברנקוש ומוריס אוטריו. הטבע הדומם, הדיוקנאות והתצורות העירוניות של הקוביזם האנליטי ואחר כך של הסינתטי, הוחלפו אצלו בקומפוזיציות מופשטות יותר ויותר, והגיעו לאומנות מופשטת מלאה בראשית שנות השלושים. בשנת 1933 הוא הצטרף לקבוצת Abstraction-Création. את יצירותיו המאוחרות כבר לא יכול היה לראות הקהל בהונגריה, מכיוון שטיהאני דחה את הרעיון של תערוכה רטרוספקטיבית בבודפשט בשנת 1937. הוא אחד היוצרים הבולטים של האוונגרד ההונגרי. הסגנון שלו נגזר מפול סזאן והלך לכיוון הקוביזם. גם הפוביזם והאקספרסיוניזם (אוסקר קוקושקה) השפיעו עליו. הוא התעניין בכל אמנות, כולל מוזיקה. בקונצרטים הוא חש את המוזיקה על ידי כך שנצמד לכיסא שלפניו. Fürdőzők – 1907 Cigányasszony gyermekkel – 1908 Nagybányai utcarészlet – 1908 Tájkép – 1908 Klauzál tér – 1909 Tájkép híddal – 1909 Csendélet cserepes virággal – 1909 Önarckép – 1912 Bölöni György arcképe – 1912 Virgil Ciaclan portréja – 1914 Női arckép (Leopold Magda) – 1914 Fülep Lajos – 1915 Révész Béla arcképe – 1917 Ady Endre arcképe - 1918 Kassák Lajos arcképe – 1918 Munkáscsalád – 1921 Tristan Tzara arcképe – 1926 Beszélgetők – 1928 מתרחצים - 1907 צוענייה עם ילד - 1908 פרטי רחוב בבאיה מארה - 1908 נוף - 1908 כיכר קלאוזאל - 1909 נוף עם גשר - 1909 טבע דומם עם פרחים בעציץ - 1909 דיוקן עצמי - 1912 דיוקנו של ג'רג' בלני - 1912 דיוקן Virgil Ciaclan - 1914 דיוקן נשי (מגדה לאופולד) - 1914 לאיוש פילפ - 1915 דיוקן בלה רווס - 1917 דיוקן אנדרה אדי - 1918 דיוקן לאיוש קשאק - 1918 משפחה פועלים - 1921 דיוקן טריסטן צארה - 1926 משוחחים - 1928 1920, Solo exhibit in Vienna 1921, Solo exhibit in Berlin 1973, Tihanyi Lajos emlékkiálitása (Memorial exhibition), Hungarian National Gallery 1991–1992, Standing in the Storm: The Hungarian Avant-Garde from 1908–1930, Santa Barbara Museum of Art, Santa Barbara, California 2004, Modernisms: European Graphic Art 1900–1930, Hungarian National Gallery, June 18 – September 12, 2004 2006, Hungarian Fauves from Paris to Nagybánya, 1904–1914, 21 March—30 July 2006, Hungarian National Gallery MIÉNK Magyar Vadak Nyolcak Ma Képzőművészet Magyarországon לקסיקון יהודי הונגרי. לאיוש טיהני. Magyar zsidó lexikon Dévényi Iván: Tihanyi. Budapest : Corvina Kiadó, 1968. לאיוש טיהאני (באנגלית) Passuth Krisztina: A Nyolcak festészete. Budapest, 1967. מדיה וקבצים בנושא לאיוש טיהני בוויקישיתוף Dénes Zsófia: Tihanyi Lajos טיהני וחבריו בפריז גלריה קוגרט