laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בזמק

בׇּזְמֵק (באנגלית: Bazdmeg) הוא סרט קומדיה עצמאי ישראלי משנת 2019 שביימו והפיקו אריאל וייסברוד ויוסי מאירי. התסריט נכתב על ידי וייסברוד ומאירי ביחד עם גדי וילצ'רסקי, שגם משחק בסרט לצד מיטל גל סויסה, אורי יניב ויוסי צברי. לאחר שנקלעה לחובות, נטע (מיטל גל סויסה) נאלצת לצאת למסע מטורף עם שלושה חברים מוזרים - גדי (גדי וילצ'רסקי) הסטלן, דוד ( אורי יניב) האידיוט ויוסף (יוסי צברי) הקמצן - בעקבות כסף שהותיר עבורם חבר משותף לפני מותו. היא מוכרחה להתגבר על השנאה שלה אליהם ולעבוד יחד איתם כדי להתמודד עם המכשולים שעומדים בדרך. בתחילת דרכו הסרט נקרא "שלושה צעדים למיליון". בינואר 2015, גדי וילצ'רסקי פרסם פוסט בעמוד הפייסבוק שלו בו פנה לעוקביו בבקשה לתרום להפקת הסרט באמצעות מימון המונים: "במקום להיגרר בין הקרנות השונות ובמקום להתחנן לכל מיני מפיקים שישקיעו בסרט, החלטנו לגייס את הכסף ישירות מהצופים! כלומר - אתם אלה שתגרמו לסרט הזה לקרות!". בפברואר 2015, לקראת סיום קמפיין המימון, התראיין וילצ'רסקי למגזין המקוון "קנאביס" ואמר ש“יש בארץ מיליון צרכני קנאביס וגם להם מגיע ייצוג הולם בקולנוע הישראלי [...] נחנקנו כבר מהסרטים על הסכסוך הפלסטיני” והוסיף שמדובר ב“סרט הסטלנים הראשון בישראל”. הקמפיין לא הצליח להגיע לסכום היעד וגייס 50,866 ש"ח בלבד מתוך 500,000 ש"ח המבוקשים. לפי סרטונים שפורסמו לקידום הקמפיין, נלי תגר הייתה אמורה לשחק את דמותה של "נטע" ודוד שאול את דמותו של "דוד" הסרט יצא בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי. בזמק, ברשת החברתית פייסבוק "בזמק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בזמק", באתר ספר הקולנוע הישראלי "בזמק", באתר אידיבי "בזמק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בזמק", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בזמק, קדימון הסרט באתר יוטיוב (אורך: 1:51) ביקורות איתן וויץ, בזמק: הביקורת, באתר קולנוע בראש צלול, ‏20 ביולי 2019 נתנאל שלומוביץ, "בזמק" הוא סרט סטלנים ישראלי בלי כיוון, באתר הארץ, 20 ביולי 2019 עינת אוליבייר, ‏מנהיג ג'וינט ישראל: גדי וילצ'רסקי עובר לקולנוע - לסרט סטלנים, כמובן, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2019 מאיר שניצר, ‏כקליפת הג'וינט: סרט המריחואנה "בזמק" הוא בזבוז זמן מוחלט, באתר מעריב אונליין, 27 ביולי 2019 ראיונות רחלי רוטנר‏, גדי וילצ'רסקי אוסף תרומות ל"סרט הסטלנים הראשון", באתר וואלה, 23 בינואר 2015 אדיב ירון, “שלושה צעדים למיליון”: סרט סטלנים חדש של גדי וילצ’רסקי, באתר מגזין קנאביס, ‏24 בפברואר 2015 אינה טוקר, גדי וילצ'רסקי: "הייתי בשוק מתוצאות הבחירות", באתר ynet, 18 ביולי 2019 נירית אנדרמן, הקולנוענים שמחו כי צונזרו על ידי שמאלנים חוזרים עם קומדיית סטלנים, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2019 גדי וילצ'רסקי, "3 צעדים למיליון" - סרט סטלנים חדש - שלב גיוס הכסף, באתר פייסבוק, ‏14 בינואר 2015 אדיב ירון, “שלושה צעדים למיליון”: סרט סטלנים חדש של גדי וילצ’רסקי, באתר מגזין קנאביס, ‏24 בפברואר 2015 גדי וילצ'רסקי, שלושה צעדים למיליון - עושים יחד את סרט הסטלנים הראשון בישראל!, באתר mimoona, ‏2015 (ארכיון) שלושה צעדים למיליון - קנו כרטיס!, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:19) שלושה צעדים למיליון - שבוע ראשון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:12)
עץ הדומים תפוס (סרט)

עץ הדומים תפוס הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1995 בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן. זהו עיבוד קולנוע לספר האוטוביוגרפי בעל אותו שם מאת גילה אלמגור שכתבה את התסריט יחד עם איל שר, אך עם שינויים מהסיפור המקורי. הסרט צולם בכפר הנוער בן שמן. זהו סרט המשך לסרטם הקודם של אלמגור וכהן, "הקיץ של אביה". בסרט זה צפו כ-50,000 איש, נמוך מהסרט שלפניו. העלילה מתרחשת בכפר נוער בו מתגוררים בני נוער, שחלקם עברו את השואה. אביה הגרה בכפר היא בת לאם הלוקה בנפשה. זאביק ויורק הם חברים טובים אשר משפיעים האחד על השני באופן הרסני, עד כדי כך שהוחלט להעביר אחד מהם לכפר נוער אחר. מירה היא בת להורים מכים, והיא טוענת כי הם אינם הוריה האמיתיים, ובדיון בבית המשפט מצליחה להיזכר מיהם הוריה האמיתיים. הסרט השתתף בפסטיבלים: פסטיבל קאן 1995 (במסגרת "מבט מסוים"). פסטיבל ויאדוליד 1995, ספרד. פסטיבל סנטה ברברה 1995, ארצות הברית (זוכה פרס הצטיינות אמנותית). וזכה בפרסים: פרסי אופיר 1995 (זוכה 3 פרסים: צילום - דוד גורפינקל, עיצוב אמנותי - איתן לוי, עיצוב תלבושות - רונה דורון). פסטיבל הקולנוע ירושלים 1995 (זוכה פרס וולג'ין לסרט הטוב ביותר). "עץ הדומים תפוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עץ הדומים תפוס", באתר AllMovie (באנגלית) "עץ הדומים תפוס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עץ הדומים תפוס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עץ הדומים תפוס", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עץ הדומים תפוס", באתר אידיבי "עץ הדומים תפוס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "עץ הדומים תפוס", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
כל השירים (תרצה אתר)

כָּל הַשִּׁירִים הוא שמו של ספר שירים מאת תרצה אתר שיצא לאור בשנת 2018 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר יצא לאור 40 שנה לאחר מותה של תרצה אתר, והוא מאגד 500 שירים ופזמונים פרי עטה, הן כאלה שנדפסו בעבר והן שירים ופזמונים גנוזים. הכותר כולל לקט של כל שיריה של תרצה אתר ומבחן מפזמוניה, בהם אני חולם על נעמי, בלדה לאישה, בלדה על נערי שגדל, פתאום עכשיו, פתאום היום ושיר לערב חג. לדברי בכל סרלואי, השירים מאופיינים במנעד רגשי ולשוני רחב וקו מלנכולי מובהק. העורכת נגה אלבלך הוסיפה לספר "אחרית דבר" בו היא מספרת את הרקע לכתיבת חלק מהשירים והפזמונים ומצרפת קטעי יומנים ומכתבים של אתר. להלן רשימת חלק מהשירים והפזמונים, אשר הובאו בסדר נתינתם בלקט; כל השירים (נעמי שמר) דף הספר באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד תרצה אתר,כל השירים תל אביב :הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית, אוניברסיטת תל אביב, 2018 ,תשע"ט. (הספר בקטלוג ULI) מאיה נחום שחל, 40 שנה למותה של תרצה אתר: ספר עם כל שיריה, באתר כלכליסט, 30 באוקטובר 2018 בכל סרלואי, ‏"תרצה אתר" מספק יכולת התבוננות חסרת רחמים כלפי הקיום, בעיתון מקור ראשון, 7 בפברואר 2019 "תרצה אתר- כל השירים. כל האהבות והכאבים." באתר "אוצר מילים"
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2019

אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 לשנת 2019 נערכה בתאריכים 13–21 ביולי 2019 בתל אביב וברמת גן שבישראל. ישראל העפילה בפעם השלישית ברציפות למשחק הגמר, בו ניצחה את נבחרת ספרד בתוצאה 84–92 וזכתה באליפות אירופה בפעם השנייה ברציפות. בתחרות השתתפו 16 נבחרות: ישראל - המארחת, האלופה המכהנת לשנת 2018 אוקראינה איטליה בריטניה גרמניה טורקיה יוון לטביה - מקום 3 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2018 ליטא מונטנגרו סלובניה - מקום 2 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2018 ספרד סרביה פולין - מקום 1 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2018 צרפת קרואטיה בסיבוב זה הקבוצות מחולקות ל-4 בתים של 4 קבוצות כל אחת, כאשר כל הקבוצות עולות לשלב שמינית הגמר, המתקיים בשיטת הצלבה - בית א' עם בית ב' ובית ג' עם בית ד' (מקום ראשון בבית א' מול מקום רביעי בבית ב', מקום ראשון בבית ג' מול מקום רביעי בבית ד', מקום שני בבית א' מול מקום שלישי בבית ב' וכן הלאה). שלוש הנבחרות שמסיימות במקומות האחרונים יורדות לדרג ב' (כלומר רק הנבחרת במקום השלושה עשר נשארת בדרג א'). ישראל דני אבדיה ישראל ים מדר ישראל דני אבדיה ספרד קרלוס אלוסן ספרד סרגיי מרטינס גרמניה פיליפ הרקנהוף יוון גאורגיוס קאלאיצאקיס - 19.7 למשחק מונטנגרו מרקו סימונוביץ' - 13 למשחק ישראל ים מדר - 7.7 למשחק ארבעת המקומות הראשונים נקבעו על בסיס משחק הגמר ומשחק על המקום השלישי. שאר המיקומים נקבעו ראשית לפי משחקי הדירוג. בריטניה פרשה מאליפויות 2022 (בדרג א' וב'). ופולין ניצלה מירידה. אתר האינטרנט הרשמי של אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2019
ניסן דוידי

ניסן דוידי (נולד ב-8 באפריל 1971) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן כמפקד מפקדת "אלון", ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל, קצין הלוגיסטיקה של פיקוד הצפון וקצין הלוגיסטיקה של פיקוד העורף. דוידי הוא בן הזקונים של ראובן ואילנה אשר עלו לישראל מאיראן בשנת 1962 והתיישבו בנהריה. הוא אח לשלושה. גדל בנהריה והוא בוגר תיכון "עמל" במגמה ריאלית-מחשבים. התגייס לצה"ל באוגוסט 1989 והיה לקצין בחיל התחזוקה, היה מ"פ מפקדה בגדוד 334 (גדוד תותחי רומח M-110‏ לאחר מכן היה חבר במשלחת לארצות הברית ללימוד וקליטת מערכת ה-MLRS, ושימש מ"פ מפקדה בגדוד המנתץ הראשון בצה"ל (גדוד 484) לפני איחודו עם גדוד 334. בהמשך היה קצין הלוגיסטיקה החטיבתי של אגד ארטילרי 219 וקצין אג"ם לוגיסטיקה של פיקוד הצפון. בשנת 2000 מונה לקצין הלוגיסטיקה של אגד ארטילרי 282, לאחר מכן היה סגן אגד הלוגיסטיקה של אוגדה 78 ב-2004 מונה לקצין הלוגיסטיקה של עוצבת המפץ (אוגדה 319) ב-2006 מונה לסגן קצין הלוגיסטיקה של פיקוד הצפון, וב-2007 מונה לקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל (אוגדה 91). שימש ראש ענף ההספקה בחטיבת הלוגיסטיקה באט"ל וקצין לוגיסטיקה של פיקודי העורף והצפון. לפני כניסתו לתפקיד ראש חטיבת הלוגיסטיקה, שימש הוא כראש מחלקת הלוגיסטיקה והמבצעים בחטיבה. בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, בהיותו קצין הלוגיסטיקה של עוצבת המפץ, גייסה האוגדה בגיוס מלא חטיבת מילואים (חטיבה 226) אשר הוכפפה לעוצבת הפלדה (אוגדה 162), כמו גם גיוס מלא של אגד ארטילרי 9222 במילואים והכפפתו למרכז האש הפיקודי. בתום המלחמה, מונה להוביל את התחקיר הפיקודי על מוכנות הימ"חים אשר הוצג על ידו בוועדת וינוגרד, שבה העיד. בשנת 2014 במהלך מבצע צוק איתן היה קצין הלוגיסטיקה של פיקוד העורף במסגרתו עסק בגיוס משמעותי של גדודי חילוץ והצלה במילואים במחוזות דרום, מרכז וירושלים. כמו גם במענה וסיוע לוגיסטי לאוכלוסייה ולרשויות בכל הקשור לתמיכה בפתיחת המקלטים. בזמן התפרצות נגיף הקורונה בישראל מונה לפקד על מפקדת "אלון". בפברואר 2021 העביר מכתב לפרקליט הצבאי הראשי ולמפקד מצ"ח ובו הכפשות נגד קצינים אחרים בהם תא"ל שהתמודד מולו לתפקיד ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. לאחר תחקיר סגן הרמטכ"ל ולאחר שהתברר שהטענות במכתב אינן נכונות, קיבל דוידי הערה פיקודית והודיע על פרישתו משירות הקבע. ניסן הוא בוגר פו"ם 'ברק' בהצטיינות, בעל תואר ראשון בכלכלה ולוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. החל מינואר 2022 מכהן כסמנכ"ל תפעול ותשתיות בקבוצת רמי לוי שיווק השקמה. נשוי לדורית, רואת חשבון במקצועה ובעלת משרד רו"ח בנהריה, אב לשלושה ילדים ומתגורר במושב בגליל המערבי. מדיה וקבצים בנושא ניסן דוידי בוויקישיתוף יואב זיתון, תרגיל לצד חוסרים: "לדרום אנו מוכנים, לצפון נצטרך לקחת מאוגדות שלא יילחמו", באתר ynet, 11 ביולי 2019 תא"ל ניסן דוידי, "האמבולנסים של צה"ל - לא מה שחשבתם", באתר "הידברות", דצמבר 2018 ערוץ 7, חדשות 12: מכתב עם מידע מכפיש נגד קצין שמתמודד על מינוי לתפקיד אלוף נשלח לפצ"ר ולמפקד מצ"ח • החשד הוא שהמכתב נשלח על רקע התמודדותו לתפקיד, באתר ערוץ 7, 14 בפברואר 2021 גיא פלג, ‏חשיפת N12: מפקד הקורונה בצה"ל חיבר את המכתב המכפיש נגד קצין אחר; צפוי לפרוש מתפקידו, באתר ‏מאקו‏, 18 בפברואר 2021
יעקב כהן (ש"ס)

יעקב כהן (24 בדצמבר 1947, י"א בטבת ה'תש"ח – 29 בדצמבר 2018, כ"א בטבת ה'תשע"ט) היה איש ציבור חרדי, ממייסדי מפלגת ש"ס וסגן ראש עיריית ירושלים מטעמה; מייסדה ובעליה של הוצאת הספרים "שיח ישראל". כהן נולד בירושלים לשמחה אליגרה ולראובן כהן, מצאצאי החיד"א וצאצאי הרב הגדול תנא דאורייתא הרב דוד פארדו. למד בישיבת הרמב"ם בראשות הרב אברהם חפוטא. מספר שנים לאחר נישואיו הקים את הוצאת הספרים 'שיח ישראל' בשכונת מקור ברוך. הדפיס את כל ספרי סביו וספרים רבים נוספים. לוח השנה בהוצאתו, 'לוח שיח ישראל' - הכולל זמני הלכה, מולד הירח וימי זיכרון של חכמי ישראל, זכה להצלחה. בשנת 1982 הקים עם ניסים זאב ושלמה דיין את מפלגת ש"ס כרשימה שהתמודדה לבחירות בעיריית ירושלים, כדי להילחם באפליה במוסדות החינוך החרדיים, שנשלטו אז בעיקר על ידי אגודת ישראל. הרשימה זכתה להישג בלתי צפוי כשהכניסה שלושה נציגים למועצת העיר (לעומת שני מנדטים לאגודת ישראל ומנדט אחד למפד"ל). כהמשך להצלחה המוניציפלית הוקמה מפלגת ש"ס הארצית, ובמהלך ההתמסדות והקמת מועצת חכמי התורה, נדחק יעקב כהן למקום החמישי ברשימה, כשבראשות הרשימה הוצב הרב יצחק פרץ. המפלגה זכתה לארבעה מושבים בבחירות והוא לא נכנס לכנסת. לאחר הבחירות פרש מש"ס והתמקד במעשי חסד וסיוע לציבור. בביתו ברחוב מלכי ישראל הקים מדי שנה בימי חג הסוכות את 'סוכת החסד', שאליה היו מגיעים אנשים שנקלעו לירושלים וסעדו בסוכה. כהן נפטר ממחלה בשבת, בכ"א בטבת תשע"ט. לאחר פטירתו עלו ראשי מפלגת ש"ס ובראשם שר הפנים אריה דרעי לקברו, שם הודו לו על פועלו וביקשו מחילה על התנהלות המפלגה כלפיו בראשית ימיה. בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "הבלתי רשמיים" המספר על הקמת מפלגת ש"ס, שבו מגלם שולי רנד את דמותו של יעקב כהן. לאחר מחלה קשה: רבי יעקב כהן הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים. לינוי משעלי, ‏הבלתי רשמי: יעקב כהן ממייסדי תנועת ש"ס הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 29 בדצמבר 2018 על פי דבריה של ד"ר ענת פלדמן, בסרטו של ניסים מוסק, מבט שני - "בין לינדנשטראוס לש"ס" (18 בינואר 2012). קודם לכן ניסה ניסים זאב להקים בית ספר עבור בנות מזרחיות. כשניסה לגייס מימון מעיריית ירושלים אמר לו פקיד בעירייה כי ללא כוח פוליטי לא יוכל לגייס מימון ותמיכה כשסיעת ש"ס עלתה לקברו של הנפטר לבקש מחילה • צפו, באתר בחדרי חרדים, 2 בינואר 2019
שכונת אפרים (רחובות)

שכונת אפרים היא שכונה בצפון מערב רחובות הקרויה על שם אפרים פישל רוטנשטרייך. השכונה הוקמה כשכונה חקלאית על ידי ארגון העובדים של הציונים הכלליים בשותפות עם התאחדות התימנים, על אדמה של הקרן הקיימת. בעת הקמתה, נבנו בשכונה 37 בתים בני שני חדרים, מטבח, מרפסת ושירותים. לצד כל בית היה שטח של דונם וחצי למשק עזר. להקמת השכונה סייעו קרן היסוד ובנק המשכנתאות והבנייה בוצעה על ידי ארגון הקבלנים ברחובות. השכונה נחנכה ב-15 ביולי 1940, בטקס לזכרו של אפרים פישל רוטנשטרייך, שעל שמו נקראה השכונה. המתיישבים שכללו 18 מהתאחדות התימנים, 8 ממשפחות עליית סיטקוב מגליציה ו-11 מארגון הציונים הכלליים, נכנסו לבתים בסביבות מרץ 1941. בהצופה נכתב שכולם "פועלים חקלאיים ושומרי דת". עד הקמת המדינה הייתה השכונה מבודדת ואירעו מקרים של ירי על השכונה מצד ערביי זרנוגה. בינואר 1949 החליטה מועצת עיריית רחובות על הכללת השכונה בעיר רחובות והמהלך אושר סופית על ידי משרד הפנים בספטמבר 1949. ממערב לשכונה הקומה מעברה א' של רחובות, ומצידה השני, בינה לבין כפר מרמורק וגבתון הוקמה שכונת הוותיקים. באמצע שנות ה-50 זוהתה השכונה כשכונה אשכנזית, ועלו תלונות כלפיה על התבדלות מתושבי המעברה. במחצית השנייה של שנות ה-50 הוקם בשכונה בית ספר דתי בשיתוף עם משרד החינוך אך בניגוד לעמדת העירייה. השכונה מתאפיינת גם היום ברוב שטחה בבתים צמודי-קרקע השומרים על אופיה הכפרי, אך תוכנית מדיניות העירייה מ-2023 קובעת בנייה בגובה של עד תשע קומות בצפון השכונה לאורך רחוב דרך הים. באפרים אליעזר זק"ש, אתר ראשונים רחובות, כתוב ששכונת אפרים נקראה על שמו של אפרים זקס. ייתכן שמדובר בטעות וייתכן שמדובר בשכונה אחרת, שהוקמה על שטח הכרמים בין המושבה לשכונת שעריים. על שכונה זאת ראו: עבודתה של הקה"ק, דבר, 25 באוגוסט 1930 ו-בין שערים ורחובות, דבר, 27 בדצמבר 1931 "שכונת אפרים" ברתובות, הַבֹּקֶר, 10 ביולי 1940 שכונת אפרים ליד רחובות, הַבֹּקֶר, 16 ביולי 1940 שכונת אפרים, הצופה, 7 במאי 1941 יריות על שומרים ברחובות, משמר, 23 באוגוסט 1944 רחובות מרחיבה גבולותיה, הצופה, 13 בינואר 1949 הורחב שטח שיפוטה של רחובות, הצופה, 30 בספטמבר 1949 בשיכון, דבר, 17 בינואר 1950 אפארטהאיד ברחובות, הארץ, 11 במרץ 1954 הוקמה קואליציה חדשה בעירית רחובות, דבר, 24 באוקטובר 1956 יעקב וישליצקי, ביה"ס בשכונת אפרים, הארץ, 3 ביוני 1958 החינוך הדתי - בן חורג לממשלה, הצופה, 13 בספטמבר 1959
הירש בער הורביץ

הִירְש בֶּער הורביץ (שמו המאוחר: הרמן הדוויג ברנרד, בלועזית: Herman Hedwig Bernard‏; 1785 – 15 בנובמבר 1857) היה משכיל יהודי־אוקראיני, פרופסור מרצה לשפה העברית באוניברסיטת קיימברידג', בריטניה. ידוע בשל חברותו עם רבי נחמן מברסלב. הורביץ נולד באוקראינה כ"הירש בער" ומוצאו מאומן. בצעירותו התיידד עם משכילי העיר. אביו היה 'משכיל' יהודי בשם חייקל הורביץ (1749–1822) וגיסו, 'משכיל' אף הוא, היה משה לנדא (1786–1862). בגיל 25 היה משחק שחמט עם רבי נחמן מברסלב, ואף היה מקריא לו סיפורי קלאסיקה בשפה הגרמנית. היכרותו עם הרבי החלה עת שלח לו מאומן לברסלב עותק של הספר "יין לבנון", פירוש על מסכת אבות של נפתלי הרץ וייזל. הספר הגיע בדיוק למחרת שרפה שכילתה את בית הרבי, יחד עם הודעה על דירה פנויה לבואו של הרבי לעיר אומן. לפי מסורת חסידות ברסלב כחצי שנה לאחר מכן אף עזר לחסיד ר' נתן מנמירוב להעלות על הכתב את דרשת הרבי האחרונה לחייו, שניתנה בראש השנה התקע"א. בעסקי משפחתו נסע מדי פעם לגרמניה, שם נחשף לתרבות האירופית, לשפות ולמושגים חדשים. הוא אימץ לעצמו תפיסת עולם דאיסטית הדומה לתפיסותיו של דוד פרידלנדר. בשל חובות כספיים ברח מאוקראינה בשנת 1825 ומצא מקלט באנגליה ושם הפך לפרופסור לשפות עתיקות, והרצה במשך שנים על השפה העברית. החוקרים חלוקים בשאלה האם התנצר או לא. בקרב חסידי ברסלב נפוצו סיפורים ומיתוסים שונים על חייו ומותו, ועל חזרתו בתשובה בסוף ימיו. לאחרונה אף החלה תופעה של חסידים הנוסעים לקברו בקיימבריג' כדי לתקן את נשמתו. סמואל טרנר (אנ'), שהיה פרופסור ללשון וספרות עברית, ציין לגבי סִפרו של הורביץ כי: "התלמיד ימצא כי ספר זה הוא יעיל מאוד ברכישת העברית הרבנית". קטעים נבחרים בעקרונות המרכזיים בקודש ובאתיקה של היהודים מתוך "יד החזקה" של הרמב"ם - יצא עם תרגום לאנגלית, הדגמות נרחבות מהתלמוד, וכן קובץ ראשי התיבות הנפוצים בעברית. קיימברידג' 1832 מדריך לתלמיד העברי, עם סיכום ההיסטוריה הקדושה, לונדון, 1839 ספר איוב, כפי שהוצג לתלמידיו בקיימברידג', נערך ותורגם עם הערות נוספות, מאת פ' צ'אנס, לונדון 1884 מידע על הירש בער הורביץ בקטלוג הספרייה הלאומית The main principles of the creed and ethics of the Jews : exhibited in selections from the 'Yad Hachazakah' of Maimonides, קיימברידג', 1832. (באנגלית), במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית הירש בר הורביץ (1785-1857), דף שער בספרייה הלאומית שמואל הורביץ, סיפורים נפלאים, ירושלים, תרצ"ה, עמ' לו-מ חיים ליברמן, ר' נחמן מברסלב ומשכילי אומאן, אהל רח"ל ג, ניו-יורק, תשמ"ד, עמ' 323 צבי מרק, מבוא, כל סיפורי רבי נחמן מברסלב, ישראל, 2014, עמ' 27-28 שמואל פיינר, באמונה בלבד! הפולמוס של ר' נתן מנמירוב נגד האתאיזם וההשכלה, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, 1999, עמ' 89-124 ארתור גרין, בעל היסורים, עמ' 243-260 תופעה: פוקדים את קברו של המשכיל הירש בער הורביץ ואומרים ‘תיקון הכללי’, באתר אומן שלום Samuel H. Turner, Biographical Notices of Some of the Most Distinguished Jewish Rabbies (sic) and Translations of Portions of Their Commentaries, and Other Works, New York: Stanford and Swords, 1847, עמ' 40. (באנגלית)
ארני תור סיגורדסון

ארני תור סיגורדסון (באיסלנדית: Árni Þór Sigurðsson; נולד ב-30 ביולי 1960 בריקייוויק) הוא פוליטיקאי ודיפלומט איסלנדי. ארני תור סיגורדסון הוא בעל תואר בכלכלה ורוסית מאוניברסיטת אוסלו. לאחר קבלת התואר הוא המשיך בלימודי רוסית במוסקבה. במשך 13 שנים הוא היה חבר עיריית ריקייוויק והיה אחראי על נושאי החינוך, תכנון עירוני. בשנים 1994–2006 היה יושב ראש דירקטוריון של הנמל. בשנת 2007 ארני תור סיגורדסון נבחר לאלת'ינג מטעם תנועת השמאל הירוק. הוא כיהן בפרלמנט עד לשנת 2014. בתקופה זו היא כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט בשנים 2009–2010 וב-2012–2013. כמו כן הוא היה יושב ראש הסיעה. בשנת 2015 הוא מונה לשגריר לענייני ארקטיקה. בדצמבר 2017 הוא החליף את קריסטין א. ארנאדוטיר בתפקיד שגריר איסלנד בפינלנד. בהיותו בתפקיד זה הוא נציג המדינה גם במדינות הבלטיות ואוקראינה. ב-2020 החל את כהונתו כשגריר איסלנד ברוסיה, ומשם הוא שימש גם כשגריר לא תושב באוזבקיסטן, אזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, טג'יקיסטן, טורקמניסטן, מולדובה, קזחסטן וקירגיזסטן. ב-2023 איסלנד החליטה לסגור את שגרירותה ברוסיה ובכך הוא סיים את כהונתו. בהמשך אותה שנה הוא מונה לשגריר איסלנד בדנמרק. מדיה וקבצים בנושא ארני תור סיגורדסון בוויקישיתוף קורות חיים (באנגלית) "Ambassador of Iceland presents copies of credentials to Russian First Deputy Foreign Minister". Government of Iceland (באנגלית). 2020-08-28. נבדק ב-2022-02-02. "Embassy of Iceland in Moscow - Embassy Information". Government of Iceland (באנגלית). נבדק ב-2022-02-02. "Starfsemi sendiráðsins lögð niður í dag". 1 באוגוסט 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Árni Þór Sigurðsson sendiherra afhendir trúnaðarbréf". Stjórnarráð Íslands (באיסלנדית). 2023-09-22. נבדק ב-2024-05-13. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא איסלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרמן טילקה

הרמן טילקה (בגרמנית: Hermann Tilke, נולד ב-31 בדצמבר 1954) הוא מהנדס גרמני, נהג מרוצים ומתכנן מסלולי מרוצים האחראי לתכנון מספר מסלולים לאליפות הפורמולה 1. טילקה נולד ב-31 בדצמבר 1954 בעיר אולפה שבגרמניה המערבית. במהלך שנות השמונים התחרה במרוצי מכוניות תיור, בעיקר במסלול הנורבורגרינג. לאחר שסיים לימודי תואר הנדסה אזרחית בהתמחות בניהול תחבורה ותנועה באוניברסיטה למדעים יישומיים של אכן, ייסד בשנת 1984 את חברת "טילקה הנדסה". טילקה הוא אחד מארבעה מהנדסים המוכרים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), אך למעשה הוא היחיד שמתכנן מסלולי מרוצים. אחת מהעבודות הראשונות שביצע הייתה תכנון ובנייה של כביש גישה למסלול הנורבורגרינג. העבודה המשמעותית הראשונה שביצע הייתה הבנייה מחדש של מסלול האוסטרייכרינג, שקוצר באופן משמעותי ונקרא לאחר הבנייה מחדש A1 Ring (כיום הרד בול רינג). במהלך השנים היה מעורב במספר פרויקטים של בנייה מחדש ושינוי של מסלולים קיימים ביניהם ההוקנהיימרינג, נורבורגרינג, מסלול המרוצים של ברצלונה ופוג'י ספידוואי ביפן. בנוסף לשיפוץ מסלולים קיימים טילקה תכנן ובנה מספר רב של מסלולים חדשים לחלוטין, עליהם היה מופקד משלב התכנון הראשוני. מרבית המסלולים נבנו באסיה ובמזרח אירופה. הוא תכנן את המסלול הבינלאומי בספאנג (מלזיה), המסלול הבינלואמי בבחריין, המסלול הבינלאומי בשאנגחאי, איסטנבול פארק רייסינג, מסלול יאס מרינה (אבו דאבי), מסלול קוריאה הבינלאומי, מסלול בודהה הבינלאומי (הודו) ואת מסלולי הרחוב בולנסיה וסינגפור. הוא תכנן את המסלול המחודש באוסטין, טקסס לקראת חזרתה של ארצות הברית לאליפות בשנת 2012 ואת המסלול בסוצ'י לקראת גרנד פרי רוסיה שהצטרף לאליפות בשנת 2014. המסלול האחרון אותו תכנן הוא מסלול הרחוב בהאנוי, לקראת גרנד פרי וייטנאם שתוכנן להצטרף לאליפות בעונת 2020, אך בסופו של דבר לא התקיים בשל מגפת הקורונה. מדיה וקבצים בנושא הרמן טילקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרמן טילקה Tilke, tailor, circuit maker, The Guardian, 21 March 2009
וייט מודל M

וייט מודל M (ב-אנגלית: White Model M) היא מכונית מפוארת בסגנון מכונית עידן פליז המונעת באמצעות מנוע קיטור מתוצרת White Motor Company (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1906–1910 ב-ארצות הברית. נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט רכש יחידה בשנת 1909 חברת "וייט מוטור" הייתה חברה אמריקאית לייצור משאיות, אוטובוסים וטרקטורים חקלאיים משנת 1900 ועד 1980. החברה ייצרה גם אופניים, גלגיליות, מחרטות אוטומטיות ומכונות תפירה. לפני מלחמת העולם השנייה, החברה התבססה בקליבלנד, אוהיו. בסוף המאה ה-19 בנו של מייסד החברה, רולין וייט (Rollin H. White) התחיל לבנות מכוניות קיטור. הקבוצה הראשונה של חמישים מכוניות הושלמו באוקטובר 1900, אבל לא נמכרו לציבור עד אפריל 1901, כדי לבדוק ולבחון את הרכבים ביסודיות. בשנת 1905 היה צורך להפריד את מחלקת הרכב מחברת האם שלה כדי להתאים את צמיחת העסק ולהפריד ביניהם פיזית. ב-4 ביולי 1905 הושקה מכונית קיטור שהייתה מכונית מרוץ, בשם "Whistling Billy". בשנת 1907 "ספינת קיטור לבנה" (White steamer) הייתה אחת הרכבים הראשונים בבית הלבן, כאשר הנשיא תאודור רוזוולט, הנשיא ה-26 של ארצות הברית, אפשר להשירות החשאי של ארצות הברית להשתמש במכונית שמאחורי עגלתו. דגמי "וייט מודל M" נבנו בין השנים 1906–1910. הנשיא טאפט רכש את מכונית הקיטור ""וייט מודל M"" בשנת 1909 מכונית הקיטור האחרונה נבנתה בינואר 1911, כאשר עברה החברה לכלי רכב המונעים בבנזין. החברה בנתה כ-10,000 מכוניות קיטור. מכוניות "וייט מודל M" היו מכוניות מתוחכמות מכניות. היצרן השתמש בגנרטור קיטור רכוב במרכז המכונית, המנוע הורכב מתחת למכסה המנוע. מחיר דגם ה-"וייט מודל M" עמד על 4,000 דולר (שנת 1909, ארצות הברית) מכונית פתוחה 7 מושבים מנוע קיטור קדמי מערכת היגוי - מימין טווח נסיעה - כ-150 ק"מ 4 צמיגיים סימטריים צמיג רזרבי נשיאי ארצות הברית החלו את השימוש במכוניות בראשית המאה ה-20, כאשר הנשיא ויליאם הווארד טאפט רכש ארבע מכוניות והסב את אורוות הבית הלבן למוסך. הנשיא טאפט רכש צי של ארבע מכוניות: שתי מכוניות מפוארות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית "Pierce-Arrow Motor Car Company" (אנ'), מכונית חשמלית מתוצרת יצרנית המכוניות החשמליות "Baker Motor Vehicle Company" (אנ') ומכונית קיטור "וייט מודל M" מתוצרת כלי הרכב "White Motor Company" (אנ') "וייט מודל M" "וייט מודל M" מכוניותיו של הנשיא ויליאם הווארד טאפט, שנת 1910 מנוע קיטור המכונית הנשיאותית (ארצות הברית) מדיה וקבצים בנושא וייט מודל M בוויקישיתוף היסטוריה - White Motor Company web.archive.org/web/20111025001120 "וייט מודל M" heritagemuseumsandgardens.org/automobile/1909-white-steamer "וייט מודל M" historicvehicle.org/national-historic-vehicle-register/vehicles/1909-white-model-m-steam-car מכוניות הנשיאים / ראו "וייט מודל M", שנת 1909 Presidential Car 1907 steam-powered manufactured by White "וייט מודל M" historicvehicle.org/car-matters-1909-white-model-m-steam-car מכוניתו של הנשיא טאפט virtualsteamcarmuseum.org/makers/white_steam_car_president_taft