laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האלפבית הפונטי של נאט"ו

האלפבית הפונטי של נאט"ו פותח במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) במטרה שניתן יהיה לומר שילובים של אותיות ומספרים במהלך תקשורת בין טייסים כך שהם יבוטאו ויובנו היטב על ידי האדם שמקבל את המידע, גם אם האנשים שמתקשרים זה עם זה מדברים בשפות שונות, או אם האיכות של ערוץ התקשורת אינה מיטבית. המשתמשים באלפבית הוגים מילים במקום אותיות. כך למשל הרצף Romeo-Juliett-Zulu מייצג את האותיות R-J-Z. האלפבית הפונטי של נאט"ו נמצא כיום בשימוש נרחב בתחום העסקים והתקשורת באירופה ובאמריקה הצפונית. האלפבית הפונטי של נאט"ו אומץ גם על ידי איחוד הטלגרפים הבינלאומי (ITU). למרות שהוא מורכב ממילים באנגלית, הוא תוכנן באופן כזה שגם אנשים שאינם דוברי אנגלית כשפת אם יוכלו לזהות את מילות הקוד בקלות רבה יחסית. האלף-בית הפונטי של נאט"ו הוא כדלקמן: ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבעונית הבוסתן

צבעונית הבוסתן (שם מדעי: Xanthoria parietina) היא חזזית עלעלית אפיפיטית מהמשפחה Teloschistaceae הנפוצה באוסטרליה, אסיה, אפריקה, אמריקה הצפונית, מקסיקו ועל פני רוב אירופה, על עצים ואבנים. הפטריה יוצרת סימביוזה עם ירוקיות מהסוג טרבוקסיה. גוף החזזית, התאלוס, עלעלי ולרוב אינו גדל מכ-8 ס"מ. האונות בגודל 1–4 מ"מ ושטוחים על פני המסד. המושבות הבודדות מעוגלות, אך הן נוטות להתחבר למושבות השכנות ליצירת כיסוי רציף של המסד. צבעו של חלקו העליון נע בין כתום לצהוב ועד ירקרק בצל, וחלקו התחתון לבן, מחובר למסד בריזינים או הפטרים דלילים. החזזית חסרת סורדיות או איזידיות, אך מבני פרי בצורת אפותציות נפוצות. מבחן-כתם של התאלוס וגופי הפרי נותן תגובה חיובית אם אשלגן הידרוקסידי בצבע ארגמן. החזזית נפוצה על עצים, ולעיתים יותר רחוקות על אבנים. קליפת התאלוס עשוי תפטיר צפוף, המגן על החזזית מאובדן מים דרך התאדות ומפני קרינה, ומתחתיו שכבת האצות. בצבעונית הבוסתן ידוע שעובי הקליפה משתנה לפי בית הגידול: בבתי גידול החשופים לקרינת השמש הוא עבה יותר, ואילו בבתי גידול מוצלים הוא דק יותר, ושכבת העצות חשופה יותר, מה שמקנה לחזזית גוון ירוק יותר. הפיגמנט פריאטין היוצר גבישים זעירים בחלקו העליון של החזזית מעניק לו את צבעו הכתום-צהוב. צבעונית הבוסתן היא חזזית עמידה יחסית לזיהום, ויכולה לשמש מדד ביולוגי לזיהום האוויר. צבעונית הבוסתן היא אחת החזזיות הנפוצות ביותר בחלקה הים-תיכוני של ישראל, ומצויה הן בטבע והן על עצי נוי. צבעונית הבוסתן, באתר ITIS (באנגלית) צבעונית הבוסתן, באתר NCBI (באנגלית) צבעונית הבוסתן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צבעונית הבוסתן, באתר GBIF (באנגלית) צבעונית הבוסתן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://eol.org/pages/198033/data?predicate=http%3A%2F%2Feol.org%2Fschema%2Fterms%2FPresent Lindblom, Louise (1997). The genus Xanthoria (Fr.) Th.Fr. in North America (Thesis). Lund University. ISBN 978-91-628-2777-9. מרגלית גלון, יעקב גרטי, חזזיות ישראל: (מדריך מאויר); צילם: עמיקם שוב, תל אביב: עם עובד, תש"מ 1979. Hill, D., & Woolhouse, H. (1966). Aspects of the Autecology of Xanthoria Parietina agg. The Lichenologist, 3(2), 207-214. doi:10.1017/S0024282966000227 Silberstein, L., Siegel, B., Siegel, S., Mukhtar, A., & Galun, M. (1996). Comparative Studies on Xanthoria Parietina, a Pollution Resistant Lichen, and Ramalina Duriaei, a Sensitive Species. I. Effects of Air Pollution on Physiological Processes. The Lichenologist, 28(4), 355-365. doi:10.1006/lich.1996.0033
הילרקותריום

הילרקותריום (שם מדעי: Hilarcotherium) הוא סוג יונק נכחד דמוי-פרסתן שהשתייך לסדרה הקדומה אסטרפותרים, שהמינים שהשתייכו אליה חיו באמריקה הדרומית. יונק זה חי באמצע המיוקן ומאובניו התגלו בממצאים בתצורת לה ויקטוריה (אנ'), ומין נוסף התגלה תצורת קסטייטס (אנ') שבמחוז טולימה בקולומביה. הוא הוגדר למדע בשנת 2015. ממצאיו כללו שרידים של לסת תחתונה גדולה מאוד, וכן עצמות גולגולת ושרידי שיניים, אך גם עצם זרוע, והם שויכו לשני מינים שונים. משמעות שמו המדעי של ההילרקותריום הוא: "הבהמה של כפר הילארקו" (Hilarco village), לידו התגלה. יונק זה היה גדול מאוד, והוא דמה לאסטרפותריום והיה גדול מאוד עם עצם זרוע באורך 45 סנטימטרים. הוא היה בעל גולגולת גדולה ורחבה בעלת מגוון שיניים ובעל ניבים בולטים בקדמת הלסת אך שיניים טוחנות קטנות יותר סמוך למרכזה. בנוסף הוא היה בעל חדק קצר כמו של פיל, אשר איתו השתמש לאחיזה של ענפים או לשתייה. במדידה על סמך מבנה השיניים הטוחנות נראה שיונק זה היה גדול מאוד, כנראה הגדול שבבני סדרתו. הוא עלה במשקלו על הפראסטרפותריום והגיע למשקל של עד 6,465 קילוגרם - קרוב לפיל אפריקני, מה שהופך אותו לאחד משלושה יצורים מסדרתו שעלו על משקל של 3 טון, לצד האסטרפותריום והפראסטרפותריום. מדיה וקבצים בנושא הילרקותריום בוויקישיתוף הילרקותריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הילרקותריום, באתר GBIF (באנגלית)
קורא (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קוֹרָא (בעברית קוֹר) שם בלשון חז"ל ללב הדקל. בשפה העממית: הקליפה החומה החופה את עלי הלולב. קריאה - השמעת קול קורא – עוף מדברי ששמו נזכר במקרא. אייל קורא – יונק שחי באזורים צפוניים של כדור הארץ. הגדול שבמשפחת האיילים. בעל קורא – תפקיד ביהדות לקורא בספר התורה בנביאים ובכתובים בציבור. קריין – אדם שמתמחה בהקראת דברים לקהל. קול קורא – שם ארכאי להודעה ציבורית קריאה -פיענוח אותות כתובים: קוראים קהל היעד של הספרות. ראו ביקורת תגובת הקורא. מכשירים טכנולוגיים. קורא מסך קורא המחאות קורא כרטיסים קורא ספרים אלקטרוני אישים ש. קורא - ראו שבתאי דון-יחיא קריאה (פירושונים)
אסטרפותריים

אסטרפותריים (שם מדעי: Astrapotheriidae) היא משפחה של יונקים שנכחדו בני סדרת האסטרפותרים, אשר חיו על אדמת אמריקה הדרומית מסוף האאוקן עד לאמצע המיוקן שלפני 37.8-15.97 מיליון שנה מהיום. המינים במשפחה זו היו ארוכי לסתות, ולחלקם גם היו ניבים וחדק דמויי פיל, אם כי היו קטני מהם בהרבה בעלי ניבים חדות וארוכות בתוך פיהם. הם היו גדולים יחסית מגודל של פקארי עד לגודל של קרנף, והגדולים ביותר בקבוצה כמו הגרנאסטרפותריום, הפראסטרפותריום וההילרקותריום הגיעו עד למשקל 6.4 טון, קרובים למשקל של פיל אפריקני. יונקים אלה ניזונו מצמחייה רכה אותה טחנו עם שיניים טוחנות גדולות ואולי חיו רוב זמנם בקרבת המים כמו היפופוטם. סוג פראסטרפותריום (Parastrapotherium) אנטארקטודון (Antarctodon) Astrapodon Comahuetherium Liarthrus Maddenia תת-משפחה Albertogaudryinae Albertogaudrya Astraponotus תת-משפחה Astrapotheriinae Astrapothericulus אסטרפותריום (Astrapotherium) Scaglia תת-משפחה Uruguaytheriinae Uruguaytherium גרנאסטרפותריום (Granastrapotherium) Xenastrapotherium הילרקותריום (Hilarcotherium) מדיה וקבצים בנושא אסטרפותריים בוויקישיתוף אסטרפותריים, באתר GBIF (באנגלית)
טאהר בן עמאר

טאהר בן עמאר (בערבית: الطاهر بن عمار; 25 בנובמבר 1889 – 10 במאי 1985) היה פוליטיקאי תוניסאי. בן עמאר נולד בתוניס. הוא היה ראש ממשלת תוניסיה האחרון תחת השלטון הצרפתי בשנים 1954–1956 והיה ראש הממשלה הראשון של ממלכת תוניסיה בין ה-20 במרץ ל-11 באפריל 1956. במרץ 1920 ייסד יחד עם עבד אל-עזיז א-ת'עאלבי את המפלגה הליברלית החוקתית (אנ'). ב-3 ביוני 1955 חתם על הסכם נתינת האוטונומיה הראשון של תוניסיה, וב-20 במרץ 1956 היה השותף החותם על המזכר הרשמי המעניק עצמאות לתוניסיה יחד עם שר החוץ הצרפתי כריסטיאן פינו. ממשלתו התפזרה ב-9 באפריל 1956, לאחר ישיבת האספה המכוננת הראשונה. את מקומו תפס חביב בורגיבה, שב-25 ביולי 1957 ביטל את המלוכה והכריז על עצמו כנשיא הרפובליקה הראשונה של תוניסיה. מדיה וקבצים בנושא טאהר בן עמאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאהר בן עמאר (בצרפתית) "Jeune Afrique". 1985. http://www.csds-center.com/الطّاهر-بن-عمار-1889-1985-كفاح-رَجل-و-مصير-أمّة/ (אורכב 12.11.2017 בארכיון Wayback Machine) http://www.taharbenammar.com/chronologie.php ערך זה הוא קצרמר בנושא תוניסיה ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון מקלאוד (כדורסל)

ג'ון מת'יו מקלאוד (באנגלית: John Matthew MacLeod; ‏3 באוקטובר 1937 – 14 באפריל 2019) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן לסירוגין בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1967–2006. היה המאמן הראשי של פיניקס סאנס במשך 14 עונות רצופות, בין השנים 1973–1987. מקלאוד נולד בעיר ניו אולבני שבאינדיאנה, ובין השנים 1955–1959 למד באוניברסיטת בלרמין אשר בלואיוויל, קנטקי. בשנת 1967 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אוקלהומה, אשר ב-6 עונותיו בתפקיד רשמה מאזן כולל של 90 ניצחונות ו-69 הפסדים (56.6%). לאורך התקופה שיחקו בקבוצה, בין היתר, שחקני ה-NBA לעתיד גאר הרד, קליפורד ריי ואלבן אדמס. לקראת עונת 1973/1974 מונה מקלאוד למאמן הראשי של פיניקס סאנס, במקומו של הג'נרל מנג'ר ג'רי קולנג'לו אשר מילא את התפקיד באופן זמני. בעונת 1975/1976 הפתיעה פיניקס כאשר גברה על סיאטל סופרסוניקס (4–2) וגולדן סטייט ווריורס (4–3) בשני שלבי הפלייאוף הראשונים, בדרך להעפלתה הראשונה אי פעם לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הצטיינו כוכבי הקבוצה אלבן אדמס ופול וסטפאל, אך הסאנס הפסידו מול בוסטון סלטיקס בתוצאה 2–4. בין השנים 1977–1985 העפילה הקבוצה לפלייאוף ה-NBA במשך 8 עונות ברציפות, ובשתיים מהן – 1979 ו-1984 – העפילה לגמר האזור המערבי. בעונת 1980/1981 הובילו וולטר דייוויס, דניס ג'ונסון וטראק רובינסון את פיניקס לקביעת שיא מועדון של 57 ניצחונות, אך היא הודחה מהפלייאוף כבר בסיבוב השני. בפברואר 1987, לאחר שפתחה את עונת 1986/1987 עם 22 ניצחונות ב-56 משחקים, פיטרה הקבוצה את מקלאוד ומינתה במקומו את דיק ואן ארסדייל. מאזנה הכולל של פיניקס בתקופתו של מקלאוד עמד על 579 ניצחונות לעומת 543 הפסדים בעונה הסדירה, ו-37 ניצחונות לעומת 44 הפסדים בפלייאוף. באפריל 2012 הוצג ב"טבעת התהילה של פיניקס סאנס", המקבילה להוצאת מספר לגמלאות. בשנת 1987 מונה למאמן דאלאס מאבריקס, במקומו של דיק מוטה. בעונת 1987/1988 הובילו את המאבריקס מארק אגוויר, רולנדו בלאקמן ודרק הרפר לשלב גמר המערב, לראשונה בתולדות הקבוצה, אך היא הפסידה מול האלופה שבדרך לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 3–4. בעונה העוקבת ניצחה דאלאס 38 משחקים בלבד, ולאחר 11 משחקים בעונת 1989/1990 פוטר מקלאוד מתפקידו והוחלף על ידי עוזרו ריצ'י אדובאטו. בדצמבר 1990, לאחר שפתחה את עונת 1990/1991 עם מאזן שלילי 7–8, מינתה ניו יורק ניקס את מקלאוד למאמן הקבוצה, במקומו של סטו ג'קסון. עד לסיום אותה עונה רשמו הניקס מאזן שלילי 32–35 תחת מקלאוד, והודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי שיקגו בולס. בשנת 1991 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת נוטרדאם, במקומו של דיגר פלפס אשר החזיק בתפקיד ב-20 השנים הקודמות. עד שנת 1999 רשמה קבוצתו של מקלאוד מאזן כולל שלילי 106–124 (46.1%). לאורך התקופה שיחקו בנוטרדאם שחקני ה-NBA לעתיד לפונזו אליס, אלמר בנט, מונטי ויליאמס ופאט גאריטי. בעונת 1999/2000 חזר לפיניקס סאנס, בה שימש כעוזרם של המאמנים דני איינג' וסקוט סקיילס. בשנים 2001–2004 היה עוזר מאמן בדנוור נאגטס, תחת דן איסל, מייק אוונס וג'ף בזדליק. בעונת 2005/2006 שימש כעוזרו של מייק מונטגמרי בגולדן סטייט ווריורס, בטרם פרש מאימון. ב-14 באפריל 2019 נפטר מקלאוד ממחלת אלצהיימר, בגיל 81. סטטיסטיקות האימון של מקלאוד ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של מקלאוד בליגת המכללות, באתר sports-reference.com מקלאוד מוצג בטבעת התהילה של הסאנס, באתר הקבוצה, 18 באפריל 2012 ההודעה על פטירתו של מקלאוד, באתר הניו יורק טיימס, 15 באפריל 2019
מצביע חכם

במדעי המחשב, מצביע חכם הוא מעטפת (wrapper) למצביע (pointer) תוך מתן תכונות נוספות, למטרת ניהול זיכרון אוטומטי. בשפת C ו-++C, בניגוד לשפות בעלות מנגנון איסוף זבל כדוגמת Java או #C, האחריות על שחרור הזיכרון שהוקצה מוטלת על המתכנת. עם זאת, השפה לא אוכפת בזמן ההידור את ניהול הזיכרון. מסיבה זו, באגים הנובעים מטעויות בניהול זיכרון הם בעיה חמורה ושכיחה ביותר בתכנות בשפת C/++C. בין הבאגים הנפוצים ביותר ניתן למנות את דליפת הזיכרון הנגרמת כתוצאה מהקצאת זיכרון שלא שוחררה ומצביע מתנדנד (dangling pointer) המצביע לזיכרון שכבר שוחרר. מצביעים חכמים מונעים את מרבית הבאגים הקשורים לזיכרון על ידי הסרת האחריות מהמתכנת על שחרור הזיכרון והריסת האובייקט. אובייקט המנוהל על ידי מצביע חכם נהרס אוטומטית וזיכרונו משוחרר כאשר הבעלים האחרון (או היחיד) של האובייקט נהרס. למשל, אם המצביע החכם הוא משתנה מקומי, האובייקט ייהרס והזיכרון המוקצה ישתחרר עם היציאה מהסקופ. בצורה זו נמנע מצב של דליפת הזיכרון שהרי הזיכרון המוקצה משתחרר ללא תלות בנקודת היציאה מהסקופ וכן לא ייווצר מצביע מתנדנד מכיוון שהשחרור יתבצע רק כאשר המצביע לא יהיה עוד בשימוש. קיימים מספר סוגים של מצביעים חכמים. החלוקה הבסיסית היא למצביעים עם בעלות ייחודית על אובייקט ולמצביעים המאפשרים בעלות משותפת על אובייקט. למצביעים המאפשרים בעלות משותפת ישנו מונה פנימי הסופר את מספר המצביעים המתייחסים אליו. ברגע שמספר ההתייחסויות יורד ל-0 (קרי, לא נותרו עוד מצביעים המפנים לזיכרון), האובייקט נמחק באופן אוטומטי. איסוף זבל (מדעי המחשב) Boost ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הירי בבית הספר ראומאנמרי

הירי בבית הספר ראומאנמרי הוא אירוע ירי בבית ספר שהתרחש ב-25 בינואר 1989, בעיר ראומה שבפינלנד. היה זה אירוע הירי הראשון בתולדות פינלנד שהתרחש בבית ספר. במהלך שיעור בוקר, תלמיד בן 14 ירה בשניים מחבריו לספסל הלימודים באמצעות אקדח. שני הקורבנות נפצעו אנושות, ומתו בבית החולים בהמשך היום. האחד היה בן 15 במותו, והשני בן 14. היורה ניסה להרוג גם תלמיד שלישי, אך זה הצליח להתחמק. היורה נמלט מהמקום, ונלכד בעיר סמוכה בשעה 17:00. מכיוון שהיורה היה מתחת לגיל 15 בעת המעשה, הוא לא נשא באחריות פלילית למעשיו, אך נידון לשלם פיצויים למשפחות הקורבנות בסך של למעלה ממאה אלף מרק פיני. כלי הנשק היה בבעלותו של אביו. היורה הסביר כי ביצע את הירי בתגובה לבריונות שהופעלה כלפיו בבית הספר. "School Shootings Rare in Finland". YLE. 2007-11-07. נבדק ב-2007-11-07. Satakunnan Kansa 26.1.1989. — Helsingin Sanomat 26.1.1989. Satakunnan Kansa 26.1.1989. Sampsa selvisi hengissä Suomen ensimmäisestä kouluammuskelusta - Kun 14-vuotias poika surmasi kaksi luokkatoveriaan, aikuiset pakottivat lapset kokemaan helvetin uudelleen 24.1.2019 Iltalehti Oksanen, Atte (1 בינואר 2011). "Cultural and peer influences on homicidal violence: A Finnish perspective". Academia.edu. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
הירי בתיכון ריצ'לנד

הירי בתיכון ריצ'לנד היה אירוע ירי בבית ספר שאירע ב-15 בנובמבר 1995 בתיכון ריצ'לנד שבעיירה ליננוויל שבטנסי, על ידי ג'יימס אליסון רוזה. מהירי נהרגו שניים ואדם נוסף נפצע. ג'יימס אליסון רוזה, נער בן 17, השתמש ברובה חצי-אוטומטי רמינגטון מודל 522 קליבר 0.22. הוא הסתיר את הרובה מאחורי שיחים, החנה את המכונית מחוץ לבית הספר, ונכנס דרך מסדרון הכניסה הצפוני. בתוך המסדרון הוא התעמת עם שתי מורות ולאחר מכן ירה בראשן לעיני כחמישים מתלמידי בית הספר. כתוצאה מירי זה נהרגה אחת המורות והשנייה נפצעה באורח אנוש. לאחר הירי במורות ניסה לירות במאמן הכדורגל, אך החמיץ והרג תלמיד אחר. אחד המורים, יחד עם תלמיד, השתלטו עליו ופרקו אותו מנשקו. רוזה נידון כמבוגר. הוא הורשע ברצח מדרגה ראשונה, רצח מדרגה שנייה וניסיון רצח מדרגה ראשונה. הוא נידון למאסר עולם ללא אפשרות של שחרור מוקדם ולעוד 42 שנים נוספות. הוא כלוא ב"South Central Correctional Facility" בטנסי. LAURIE GOODSTEIN and WILLIAM GLABERSON (10 באפריל 2000). "The Well-Marked Roads to Homicidal Rage". New York Times. {{cite news}}: (עזרה) Crimelibrary.com - School Killers Rebecca Leung. "The mind of a school killer". 48 Hours. CBS News. Meyer, Richrd E. (22 באפריל 2000). "When The Shooting Stops". Los Angeles Times. נבדק ב-17 בדצמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה) Violence Goes to School (אורכב 21.10.2014 בארכיון Wayback Machine) Search Results - Tennessee Felony Offender Information, apps.tn.gov ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הירי בתיכון ריצ'לנד".
בית הנכים ברחוב מרמורק

בית הנכים ברחוב מרמורק פעל בשנים 1937–1964. בהפצצה של מטוסי וישי על תל אביב נהרגו 13 מתושבי הבית. בית הנכים, שנקרא בתחילה בית האינולידים, נוסד בשנת 1937 על ידי אנשים פרטיים. תחילה הוא פעל כסניף של מושב הזקנים, ובהמשך עבר לדירה שכורה בנווה שלום ובשנת 1938 עבר לבניין ברחוב מרמורק 22 בשכונת שפאק, שנתרם על ידי ישראל ישראלזון, יהודי עשיר מהולנד שלאחר שהפסיד את כל הונו מסר את הבית לשימוש בית הנכים, בו יזכה הוא עצמו לטיפול. ישראלזון התנה את התרומה בכך שבבניין יפעל בית כנסת שינציח אותו ואת אשתו. בשנת 1939 התרחב המוסד לבניין סמוך ברחוב מרמורק ובהמשך סופח למוסד מבנה שלישי. ב-12 ביוני 1941, לאחר חצות, הופצצה תל אביב על ידי מטוסים צרפתיים מכוחות ממשלת וישי. בהפצצה זו נהרגו 13 אנשים בבית האינואלידים ברחוב מרמורק. לאחר שלא נמצא מבנה אחר לשיכון השוהים במוסד, הנהלת המוסד העבירה את הנכים אל הבניין שנפגע פחות בהפצצה ושיקמה את חלק מהבניין לאחר ההפצצה אך התקשתה בגיוס הכסף הנדרש להשלמת התיקונים. בשנת 1944 הוקמה ועדת חקירה שהציעה תיקונים בהנהלת המוסד. בשנת 1945 ביקשה הנהלת המוסד להעבירו למקום אחר משום שהוא מפריע לשכנים ורעש השכנים מפריע לו. ב-1 בנובמבר 1952 עבר בית הנכים לרשות עיריית תל אביב יפו. בשנות ה-50 הוחלט שיש לפנות את המוסד ובמשך השנים נעשו מאמצים למצוא לו תחליף. בשנת 1955 בקשה הנהלת המוסד הקצאה של שטח באזור רמת אביב לצורך בניית מבנה חדש. עירית תל אביב שלמה לממשלת ישראל עבור מבנה לבית הנכים, אך הממשלה העבירה את המבנה למטרה אחרת. בשנת 1959 עלתה כוונה לפנות את בית הנכים למבנה של בית החולים ליולדות שיפונה עם פתיחת בית חולים איכילוב, אך תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל. בשנת 1960 הוסכם עם מלב"ן שהקשישים יועברו למוסדותיו, ואלו הועברו בפברואר 1961. אולם הנכים נותרו בבית הנכים בלי פתרון. באוגוסט 1964 נסגר בית הנכים והשוהים בו הועברו למוסד בגבעת השלושה שהועבר מידי מלב"ן לידי עירית תל אביב יפו. בשנת 1966 נהרס הבניין ובמקומו הוקם, בשנת 1993, בית כנסת. בהפצצה של בית הנכים נהרגו 12 מהשוהים במוסד. לאחר מספר ימים מת יוסף ברונשטין מפצעיו ומנין ההרוגים עלה ל-13. בית האינואלידים לפני הרחבה, דבר, 9 בנובמבר 1939 בית לנכים בתל אביב, דבר, 18 בדצמבר 1938 מניין מתפללים נאבקים נגד פינוי בית־כנסת בתל־אביב, מעריב, 24 ביוני 1965 בית הנכים בתל אביב דורש את עזרת היישוב, דבר, 26 בפברואר 1947 הפצצה זדונית של תל אביב וחיפה, אמר, 12 ביוני 1941 הפצצות הלילה בתל אביב וחיפה, דבר, 13 ביוני 1941 בית הנכים יוקם מחדש, הארץ, 20 ביוני 1941 תנו יד להשלמת בית הנכים, הארץ, 2 ביוני 1942 לקראת תיקונים בהנהלת בית הנכים בת"א, הַבֹּקֶר, 8 באוגוסט 1944 בית הנכים בתל־אביב יועבר למקום אחר, הצופה, 24 באפריל 1945 בית הנכים לרשות עירית ת"א, דבר, 4 בנובמבר 1952 ייבנה בית נכים בת"א למאה איש, דבר, 27 בינואר 1955 תכניות לעתיד, חרות, 10 בספטמבר 1958 תכניות א. שכטרמן זכו לאישור, חרות, 16 ביולי 1959 החלה ההעברה של בית הנכים בת"א, דבר, 23 בפברואר 1961 בית הנכים העירוני, חרות, 21 בנובמבר 1961 נסגר בית הנכים ברח' מרמורק, הַבֹּקֶר, 1 בספטמבר 1964 בימים אלה (תמונה), מעריב, 23 במרץ 1966 הוצע לבנות בית כנסת חדש ליד היכל התרבות בת"א, מעריב, 24 באפריל 1968 הלוית חללי בית האינוואלידים, הארץ, 13 ביוני 1941; המשך יוסף ברונשטין, דבר, 15 ביוני 1941
הוצ'קיס M201

הוצ'קיס M201 (בצרפתית: Hotchkiss M201, קרוי גם: ”La Jeep) הוא רכב שטח 4x4 מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Hotchkiss (אנ') אשר יוצר בין השנים 1955–1966 בצרפת. דגמי "הוצ'קיס M201" יוצרו לשימוש אזרחי ולשימוש צבאי עבור צבא צרפת. יוצרו 27,614 יחידות מנוע קדמי מנוע בנזין סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4 מספר נוסעים: נהג + 3 עיצוב אופייני: מושבי מתכת תלויים מלפנים, מגן רוח קדמי מתקפל קיבולת מכל דלק - 56.78 ליטר טווח נסיעה: כ-550 ק"מ בלמים: 4 בלמי תוף (בלם תוף מורכב מתוף מתכתי הצמוד לסרן, ובתוכו סנדלי בילום הנעים בעת הבלימה לעבר היקף התוף מצדו הפנימי ומתחככים בו) יכולת הרכב לטפס בשיפוע - 66% זווית שיפוע מקדימה - 45° זווית שיפוע מאחור - 35° יכולת צליחה - גובה 53 ס"מ "Hotchkiss JH-101" - דגם לשימוש אזרחי, יוצר בין השנים 1954–1960 "Hotchkiss JH-102" - דגם לשימוש אזרחי, יוצר לאחר שנת 1960 "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" - מבט לתא הנהג "הוצ'קיס M201" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" "הוצ'קיס M201" - מבט למנוע "הוצ'קיס M201" - כבאית "הוצ'קיס M201" - כבאית "הוצ'קיס M201" - כבאית "הוצ'קיס M201" - כבאית, מבט לתא הנהג הוצ'קיס ארטואה הוצ'קיס גרגואר פיג'ו P4 ג'יפ ויליס מדיה וקבצים בנושא הוצ'קיס M201 בוויקישיתוף הוצ'קיס M201, סרטון באתר יוטיוב הוצ'קיס M201, סרטון באתר יוטיוב Automobilia". Toutes les voitures françaises 1962 (salon Paris oct 1961). Paris: Histoire & collections. Nr. 19: Page 35. 1200. ג'יפים בצרפת / ראו : "M201", "JH-101", "JH-102" cj3b.info/World/France Pat Ware, The illustrated guide to militairy vehicles, uitgever: Hermes House, p. 124 Classic Military Vehicle, The French Connection ?, artikel over de Hotchkiss M201, December 2012, p. 17-20 "הוצ'קיס M201" forum.warthunder.com/index
יחסי ברזיל–שווייץ

יחסי ברזיל–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות הם יחסים דיפלומטיים קרובים, שבמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רחבים במגוון רחב מאוד של תחומים. הקשרים הראשונים שבין שווייץ לברזיל החלו בתחילת המאה התשע עשרה, כאשר סוחרים שווייצרים גילו את ברזיל כשוק ייצוא מסקרן. בשנת 1819 נפתחה הקונסוליה השווייצרית הראשונה מעבר לים בריו דה ז'ניירו. החל מ-1818 ועד אמצע המאה העשרים, ברזיל הייתה יעד מועדף להגירה שווייצרית. בשנת 1907, שווייץ פתחה נציגות דיפלומטיות בריו דה ז'ניירו, זו הועברה לברזיליה הבירה החדשה בשנת 1972. בנוסף לשגרירות, מחזיקה שווייץ שתי קונסוליות כלליות, שמונה קונסוליות כבוד ומרכז עסקים שווייצרי בברזיל. קיימים בברזיל שני בתי ספר שווייצרים בסאו פאולו ובקוריטיבה. ברזיל היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של שווייץ באמריקה הלטינית, הסחר ביניהן עבר במהלך העשור השני של המאה העשרים ואחת את רף חמישה מיליארד הפרנקים השווייצריים לסחר דו-צדדי כולל בשנה. ברזיל מייצאת לשווייץ בעיקר מתכות וקפה. מן הצד השני, שווייץ מייצאת לברזיל בעיקר מוצרי רוקחות שונים, כימיקלים ואלקטרוניקה. על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בברזיל יותר מארבע עשרה אלף אזרחים שווייצרים. שווייץ מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בברזיל גם בדרג הקונסולרי באמצעות עשר קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בבלו הוריזונטה, קוריטיבה, פלוריאנופוליס, פורטלזה, מנאוס, פורטו אלגרה, רסיפה, ריו דה ז'ניירו, סלבדור, וסאו פאולו. ברזיל מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. ברזיל מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים ז'נבה, וציריך. מדיה וקבצים בנושא יחסי ברזיל–שווייץ בוויקישיתוף Bilateral relations Switzerland–Brazil, אתר משרד החוץ של שווייץ EMBASSY OF SWITZERLAND IN BRASILIA, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN BELO HORIZONTE, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN CURITIBA, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN FLORIANOPOLIS, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN FORTALEZA, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN MANAUS, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN PORTO ALEGRE, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN RECIFE, BRAZIL CONSULATE GENERAL OF SWITZERLAND IN RIO DE JANEIRO, BRAZIL CONSULATE OF SWITZERLAND IN SALVADOR, BRAZIL CONSULATE GENERAL OF SWITZERLAND IN SAO PAULO, BRAZIL EMBASSY OF BRAZIL IN BERN, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF BRAZIL IN GENEVA, SWITZERLAND CONSULATE GENERAL OF BRAZIL IN ZURICH, SWITZERLAND
Ricki Lake

Ricki Lake (בעברית: ריקי לייק) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נטע ברזילי. השיר יצא לאור ב-7 בפברואר 2020, כסינגל מתוך מיני-אלבום הבכורה שלה, Goody Bag, על ידי חברות התקליטים טדי יזמות והפקות ורייטס מנג'מנט. השיר נכתב על ידי נטע ברזילי, האריסטוקרטים, ניקי פלורס ואמילי ואן והופק על ידי אבשלום אריאל והאריסטוקרטים. השיר הוא בסגנון הדאנס-פופ. הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו שלושה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. דודי פטימר הגדיר את השיר כ"מוצר פופ שבלוני גרוע ובנאלי שמבשר על פרשת דרכים מקצועית בה נמצאת הזמרת" הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר, בוים על ידי רועי רז, והועלה לערוץ היוטיוב של ברזילי ב-7 בפברואר 2020, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל והושק בו-זמנית בישראל ובעולם. עלות הפקת הקליפ נאמדת על כחצי מיליון שקלים. סרטון השיר "Ricki Lake" באתר יוטיוב לא, היא לא ריקי לייק: קבלו את השיר החדש של נטע ברזילי, באתר וואלה, 7 בפברואר 2020 נטע ברזילי, האריסטוקרטים, ניקי פלורס, אמילי וואן יוסי חרסונסקי, Netta, Ricki Lake, יוסמיוסיק "הכוכב הבא לאירוויזיון אירוע הגמר". mako. 2020-02-04. נבדק ב-2020-02-04. "Sneak peek 🧁 🍭 💊". mako. 2020-02-04. נבדק ב-2020-02-04. נטע ברזילי מאחורי הקלעים, באתר mako, ‏07 בפברואר 2020 דודי פטימר, ‏שירה החדש של נטע ברזילי מציג אותה באור פתטי, באתר מעריב אונליין, 7 בפברואר 2020 Netta - "Ricki Lake", נבדק ב-2020-02-07 נטע ברזילי מאחורי הקלעים של הקליפ "Ricki Lake", באתר mako, ‏07 בפברואר 2020
אוניפארם

אוניפארם בע"מ היא חברת פרמצבטיקה העוסקת בייצור תרופות בתחום הגנריקה. החברה הוקמה בשנת 1975 על ידי מגיסטר זבולון תומר. חברת אוניפארם החלה את דרכה בשנת 1975 בביתו של מגיסטר זבולון תומר אשר ייסד אותה ביחד עם רעייתו, שושנה תומר. בשנות ה-90 הצטרפו בניו של מייסד החברה רון תומר וגיל תומר. החברה עוסקת בייצור תרופות גנריות, שאותן ייצרה במפעל "תרימה" שבקיבוץ מעברות. בשנת 2017 השיקה החברה מפעל ייצור משלה המעסיק מעל 200 עובדים ושוכן באזור התעשייה מבוא כרמל. התרופות שאוניפארם מייצרת מטפלות במחלות פיזיולוגיות ונפשיות מהתחומים הבאים: מחלות זיהומיות אורולוגיה ותפקוד מיני קרדיולוגיה מערכת העצבים המרכזית בריאות הנפש אוסטאופורוזיס עיניים שינה הפרעות קשב וריכוז אתר האינטרנט הרשמי של אוניפארם שחר חי, "אנחנו הציונות הכלכלית", באתר ynet, 31 באוקטובר 2019 נווית זומר, מפעל ראשון לחברת התרופות הגנריות אוניפארם, באתר "ידיעות אחרונות", 1 בנובמבר 2017 מערכת דוקטורס אונלי, הלך לעולמו זבולון תומר, מחלוצי תעשיית הרוקחות והתרופות בישראל (אורכב 12.11.2020 בארכיון Wayback Machine), 10 בנובמבר 2020