laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרימו עוגן (סרט, 1945)

הרימו עוגן (באנגלית: Anchors Aweigh) הוא סרט קומדיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1945. הסרט, המשלב בתוכו צילום רגיל ומונפש, בוים בידי ג'ורג' סידני ובו מסופר על שני מלחים היוצאים לחופשה בת ארבעה ימים בהוליווד, מלווים בידי מוזיקה ושירים. הם נפגשים עם זמרת צעירה השואפת לגדולה והם מנסים לעזור לה להשיג מבחנים באולפני MGM. בסרט מככבים: פרנק סינטרה, ג'ין קלי, קתרין גרייסון. בסרט מופיע הפסנתרן והמנצח חוסה איטורבי בתפקיד עצמו. שני מלחים מאוניית מלחמה העוגנת בנמל בלוס אנג'לס, יוצאים לחופשה בת ארבעה ימים, אותה הם מעבירים בהוליווד. ג'ו בריידי (ג'ין קלי) הבטיח לחברו הביישן קלארנס דוליטל (פרנק סינטרה), כי יעזור לקלארנס להכיר בחורות, אותן לכאורה הוא מכיר כל כך טוב. באמצע הלילה הראשון שהם מבלים בעיר, הם מובלים לתחנת המשטרה כדי לעזור להחזיר הביתה את הילד היתום דונלד (דין סטוקוול). דודתו של דונלד, היא השחקנית מתחילה בשם סוזאן אבוט (קתרין גרייסון) אצלה הוא גר. ג'ו משקר לסוזאן שהצליח לארגן לה אודישן אצל המוזיקאי הידוע חוזה איטורבי (חוזה איטורבי בתפקיד עצמו), אבל כאשר סוזאן מעוניינת להשיב לו טובה בדרך רומנטית, בראדלי מנסה לתמרן את הבחורה כך שתחבור לקלארנס המעוניין. במהלך הסרט קלארנס שם את עינו על מלצרית מברוקלין (פמלה בריטון). הסצנה המוכרת ביותר מהסרט היא של הריקוד המוזיקלי בין ג'ין קלי לג'רי העכבר המצויר, החתול טום מופיע גם כן לרגע, בתור מלצר בסצנה שלאחר מכן. כל הסצנות המשלבות בין הנפשה וצילום רגיל נעשו בהשגחתם של ויליאם האנה וג'וזף ברברה. במקור רצו המפיקים לצלם את הסצנה המשולבת ביחד עם מיקי מאוס, לפי כמה מקורות הסכים וולט דיסני להשאיל את דמותו של מיקי, אך אחיו הבכור רוי התנגד לכך והעסקה לא יצאה אל הפועל. לפי ספרו של בוב תומאס על רוי דיסני, האולפנים של דיסני שהיו בחובות לאחר מלחמת העולם השנייה, העדיפו להתמקד בעשיית סרטים משלהם ולהוציאם בזמן, ולא להשאיל את הדמויות המוכרות שלהם לאולפנים אחרים כדי שהם יעשו את הרווח עליהם. הסרט זכה בפרס אוסקר בעבור הפסקול הטוב ביותר והיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר, לשחקן הטוב ביותר (ג'ין קלי). כמו כן היה הסרט מועמד גם בקטגוריית השיר הטוב ביותר, "I Fall In Love Too Easily", שבוצע בידי פרנק סינטרה. ג'ין קלי - ג'ו (ג'וזף) בריידי פרנק סינטרה - קלארנס דוליטל קתרין גרייסון - סוזאן אבוט דין סטוקוול - דונלד מרטין חוזה איטורבי - בתפקיד עצמו מדיה וקבצים בנושא הרימו עוגן בוויקישיתוף "הרימו עוגן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרימו עוגן", באתר נטפליקס "הרימו עוגן", באתר AllMovie (באנגלית) "הרימו עוגן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרימו עוגן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הרימו עוגן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שמי

האם התכוונתם ל... שמיים (עמים) – קבוצת עמים אישים ששמם שמי: אהרן (ג'ימי) שמי – לוחם פלמ"ח וצה"ל שנפל במלחמת העצמאות; עליו נכתב ספר ההנצחה המשפיע "חברים מספרים על ג'ימי" אהרן שמי (סופר) – עיתונאי, סופר וסאטיריקן ישראלי דניאלה שמי – עיתונאית ישראלית יחיאל שמי – פסל וצייר ישראלי, זוכה פרס ישראל לפיסול יצחק שמי – סופר עברי, מראשוני הסופרים העבריים החדשים שפעלו בארץ ישראל בימי טרום המדינה מנחם שמי – צייר ישראלי שיצירתו עוסקת בעיקר בארץ ישראל, אוֹרהּ, נופיה ואנשיה שמאי
הרכבת העילית של שיקגו

הרכבת העילית של שיקגו (מכונה באנגלית: 'The 'L - קיצור של Elevated train) היא מערכת הסעת המונים אשר פועלת בשיקגו ובפרווריה הקרובים. המערכת מופעלת על ידי רשות התחבורה של שיקגו (CTA). מערכת הרכבת העילית של שיקגו כוללת כיום מערך של שמונה קווי רכבת עילית אשר עוברים דרך 145 תחנות ברחבי העיר. האורך הכולל של כל הקווים הוא 170.8 ק"מ. מתוכם 57.1 ק"מ חולפים על גבי מערכת של גשרים הבנויים מעל לרחובות העיר, 59.4 ק"מ חולפים על גבי מסילה בגובה הקרקע ו-19.5 ק"מ חולפים על גבי מסילה תת-קרקעית. פרישת מערכת הקווים מאפשרת גישה לכל אזורי העיר שיקגו וכן קישור למערכי התחבורה הנוספים במטרופולין. קווי הרכבת מחברים את הפרוורים הקרובים לעיר ושכונותיה הרחוקות של עיר אל מרכז העסקים הראשי, שם מסתובבים הקווים הקצרים בלולאת גשרים עיליים וחוזרים לשכונות המרוחקות ולפרוורים הקרובים. לולאה זו נותנת למרכז העירוני הראשי את השם "Loop" ("לולאה"). על מנת לנסוע מפרבר לפרבר באמצעות ה"אל" חייבים לנסוע עם ה"אל" קודם למרכז העיר ולהחליף שם רכבת. הרכבת העילית של שיקגו היא השלישית בגודלה בארצות הברית והיא משרתת קרוב ל-620,000 אנשים בממוצע מדי יום. קווי הרכבת העילית כוללים את הקו האדום, הכחול, הירוק, הכתום, החום, הסגול, הוורוד והצהוב. הקו האדום והקו הכחול (אשר מוביל לנמל התעופה שיקגו או'הייר) הם תחתיים בחלקם ופועלים 24 שעות ביממה. שאר קווי הרכבת פועלים בכל ימות השנה בין השעות 05:00 בבוקר ל-23:00 בלילה. בשעות היום הרכבות פועלות בתדירות של 15 דקות בין רכבת לרכבת. צומת מסילות בפינה הצפון-מערבית של לולאת המסילות המרכזית שתי רכבות עילית בפינה הדרום-מזרית של לולאת המסילות המרכזית הקו החום של הרכבת העילית חוצה מעבר מעל לנהר שיקגו רכבת עילית לצד גורדי שחקים באזור הלופ תצלום משנת 1900 של שתי רכבות עילית באזור הלופ רכבת עילית באזור הלופ מדיה וקבצים בנושא הרכבת העילית של שיקגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת העילית של שיקגו (באנגלית) CTA riders flocked to `L’ trains in ‘06 CTA Facts at a Glance בשעות העומס של ימים בהם יש משחק בייסבול חשוב, הקו הסגול עוצר גם בתחנה שברחוב אדיסון
פרו בול

פרו בול (באנגלית: Pro Bowl) הוא משחק ראווה שנתי שנערך בין שחקנים נבחרים מליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול המקצוענית של ארצות הברית. עד שנת 1995 נבחרו השחקנים בהצבעה של השחקנים והמאמנים בלבד. החל משנת 1995 גם האוהדים יכולים להצביע ולבחור את השחקנים על פי תפקיד, דרך אתר האינטרנט הרשמי של ה-NFL, הצבעת הקהל מהווה שליש מהקולות, שליש נוסף ניתן להצבעת המאמנים והשליש האחרון להצבעת השחקנים. פרס לשחקן הבולט נהוג מ-1951 כשבסוף המשחק נבחר ה-MVP של משחק הפרו בול. בשנים 1957–1971 הוענקו שני פרסים נוספים לרץ המצטיין ולשחקן הבולט בקו הקדמי של ההגנה. ב-1972 נבחרו שחקנים מצטיינים הן להגנה והן להתקפה ומשנת 1973 ניתן התואר לשחקן אחד בלבד. משחק האול סטארס הראשון היה ב-1938 בתקופה זו המשחק עוד לא כונה פרו בול. המשחק היה בין הקבוצה המחזיקה בתואר אלופת ה-NFL לבין קבוצת כוכבים מכל קבוצות הליגה (למעט אלופת הליגה). המשחקים שוחקו עד 1942 ונפסקו עד שנת 1950. ב-1950 חודשו המשחקים ושמם שונה לפרו בול. בשלוש השנים הראשונות המשחקים היו בין קבוצות אולסטארס של שתי החטיבות ובשנת 1953 שונה אופן המשחק לנבחרת האולסטארס של המזרח נגד נבחרת האולסטארס של המערב (כפי שנהוג במשחק האולסטאר של ה-NBA). לאחר איחוד ליגת ה-NFL עם ליגת ה-AFL ב-1970 שונה שוב אופן המשחק למשחק בין האולסטארס של ה-NFC לאולסטארס של ה-AFC. ב-2014 שונתה המתכונת והליגה בחרה שני קפטנים (ג'רי רייס ודיון סאנדרס) שבחרו את השחקנים לקבוצות שלהם על פי סדר שנקבע בהגרלה. ב-2017 חזר הפורמט למשחק בין כוכבי ה-NFC ל-AFC. הפרו בול שוחק לאורך השנים אחרי משחק הגמר (הסופרבול) וסגר את עונת המשחקים, לקראת עונת 2009/10 נקבע כי בשנה זו יערך המשחק שבוע לפני הסופרבול. משנת 1980 עד שנת 2009 משחקי הפרו בול שוחקו באצטדיון אלוהה שבעיר הונולולו בהוואי. המשחק של עונת 2010 שוחק באצטדיון של המיאמי דולפינס והחל מעונת 2011 המשחקים חזרו להוואי. מדיה וקבצים בנושא פרו בול בוויקישיתוף ההיסטוריה של הפרו בול ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה שיקגו מידוויי

נמל התעופה שיקגו מידוויי (באנגלית: Chicago Midway International Airport) הוא נמל תעופה הממוקם סמוך לשיקגו, במדינת אילינוי שבארצות הברית. מידוויי משמש בעיקר חברות חסך ("לואו קוסט") עבור טיסות פנים-ארציות. נמל התעופה שיקגו מידוויי ממוקם בצדה הדרום מערבי של שיקגו, 13 קילומטרים מאזור "הלולאה" שבשיקגו. מידוויי הוא נמל התעופה השני בגודלו באזור המטרופולין של שיקגו ובמדינת אילינוי לאחר נמל התעופה שיקגו או'הייר אשר גדול יותר באופן משמעותי ממידוויי. בשנת 2008 עברו במידוויי 19,378,885 נוסעים. נכון להיום כ-227 טיסות בממוצע יוצאות מדי יום מנמל התעופה שיקגו מידוויי אשר מגיעות עד ל-47 יעדים. נמל התעופה מספק גישה נוחה אל מרכז העיר - נסיעה של 30 דקות באמצעות הקו הכתום של הרכבת העילית של שיקגו או באמצעות אוטובוס אזורי. האוטובוסים יוצאים מנמל התעופה פעם בשעה בין השעות 07:00 בבוקר עד 22:00 בלילה. נמל התעופה שיקגו או'הייר מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה שיקגו מידוויי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה שיקגו מידוויי ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגוסט מרסייה

אוגוסט מרסייה (בצרפתית: Auguste Mercier‏; 8 בדצמבר 1833 – 3 במרץ 1921) היה גנרל צרפתי. הוא נולד בעיר אראס שבחבל נור-פה דה קאלה בצפון צרפת. ב-1852 התקבל לאקול פוליטקניק שהיה ברובע הלטיני של פריז. הצטיין בלימודיו ובחר לשרת בחיל התותחנים. הוא שירת במקסיקו במשך ההרפתקה הצבאית של צרפת במדינה זו (1863–1867), ולקח חלק במלחמת צרפת–פרוסיה (1870). ב-1884 התמנה לבריגדיר גנרל, ב-1888 - למנהל כללי של שירותי המלחמה, ב-1889 - למפקד חטיבה (בצבא הצרפתי - דרגה גבוהה מזו של בריגדיר גנרל) וב-1893 - לשר המלחמה. יצאו לו מוניטין כאיש צבא פיקח, מדבר בקצרה ובעל זיכרון יוצא מן הכלל. בקיץ 1894 נודע לו כי המודיעין הצרפתי חשף איגרת שנשלחה אל השגרירות הגרמנית בפריז, ובה פירוט של מסמכים צבאיים חסויים צרפתיים. ב-7 באוקטובר של אותה שנה, על סמך פענוח מסמכים אלה בעזרתו של המומחה לגרפולוגיה אלפונס ברטיון, החליט כי אלפרד דרייפוס, שהיה היהודי היחיד ששירת במטה הכללי, אשם בבגידה. אחרי שדרייפוס נידון למאסר עולם באי השדים, הגנרל מרסייה הציע לשנות את החוק כדי לאפשר גזר דין מוות על בגידה. ב-1895 דרש להשמיד את המסמכים הסודיים שבעטיים דרייפוס נמצא אשם בדין, ומשלא נענה בחיוב נאלץ להתפטר מתפקידו כשר המלחמה, אך נשאר גנרל חשוב בצבא. במשפטו החוזר של דרייפוס שנערך בעיר רן שבחבל ברטאן (8 באוגוסט 1899), שימש כעד הראשי נגד דרייפוס, שנמצא אשם שנית אך שוחרר כעבור עשרה ימים בשל חנינה מנשיא הרפובליקה אמיל לובה. ב-1906 בית המשפט זיכה את דרייפוס מכל אשמה, שמו טוהר והוא הוחזר לצבא בדרגת רב-סרן, למרות התנגדותו הנחרצת של הגנרל מרסייה שלא חדל עד יומו האחרון מלהאשים את דרייפוס בבגידה. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט מרסייה בוויקישיתוף
סקוט יאנאו

סקוט יאנאו (באנגלית: Scott Yanow; ‏ נולד ב-4 באוקטובר 1954) הוא מבקר מוזיקה, היסטוריון ועיתונאי אמריקאי הכותב על ג'אז. יאנאו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק. כשהיה בן 16 עברה משפחתו להתגורר סמוך ללוס אנג'לס שבקליפורניה. בנעוריו שמע תזמורות דיקסילנד ג'אז בתוכנית רדיו יומית וכן התרשם מהופעתו של לואי ארמסטרונג בסרט של דני קיי. על אף שהיה חובב סווינג ודיקסילנד ג'אז החל להאזין גם למוזיקאים כצ'ארלי פארקר, ת'לוניוס מונק ודיזי גילספי שלתקליטיהם האזינו חבריו לקולג' (בו למד חשבונאות). אט אט החל להתפתח וסקרנותו הביאה אותו בראשית שנות השבעים להאזין ולכתוב על תקליטי והופעות ג'אז מסווינג ועד אוונגרד בעבור כתבי עת של סטודנטים. ב-1975 היה לעורך הג'אז של Record Review וב-1983 היה גם לבעל טור במגזין הג'אז הנחשב Jazziz. בנוסף נשכר לכתוב הערות אלבום עבור חברות תקליטים רבות וכתב עבור כ-600 אלבומים. ב-1996 החל לכתוב עבור אתר האינטרנט Allmusic, הפך לכותב הג'אז הראשי של האתר וכתב שם את מרבית הביוגרפיות על אמני הג'אז וביקורות על אלבומים. יאנאו מארח תוכנית רדיו שבועית ומשמש כעורך הג'אז של לוס אנג'לס טיימס (משרה ש"ירש" מלאונרד פד'ר). The Jazz Singers Jazz On Film Duke Ellington Swing Bebop (Afro-Cuban Jazz, ISBN 087930619X(2000 Trumpet Kings Classic Jazz Jazz: A Regional Exploration Jazz On Record 1917-76 Allmusic Guide to Jazz - עורך אתר האינטרנט הרשמי של סקוט יאנאו סקוט יאנאו, באתר AllMusic (באנגלית) סקוט יאנאו, באתר MusicBrainz (באנגלית) סקוט יאנאו, באתר Discogs (באנגלית)
רומן האובנשטוק-רמתי

רומן האובנשטוק-רמתי (27 בפברואר 1919 – 3 במרץ 1994) היה מלחין ומורה יהודי יליד פולין, שחי שנים אחדות בישראל וקיים קשר עם חוגי המוזיקה בארץ גם אחרי שעזב אותה. האובנשטוק-רמתי נולד בקרקוב. הוא למד הלחנה, תאוריה של המוזיקה, כינור ופילוסופיה בשנים 1937–1940. משנת 1947 עד 1950 עמד בראש מחלקת המוזיקה של רדיו קרקוב. ובשנת 1950 עלה לישראל ונשאר בה עד 1957. בשנותיו בארץ נמנה עם מקימי הספרייה המרכזית למוזיקה בתל אביב וכיהן כפרופסור באקדמיה למוזיקה בתל אביב. למוסד זה חזר בין השנים 1969 ל-1972 להגיש קורסים בתיווי. בשנת 1957 קיבל מלגה לשישה חודשים לאקדמיה למוזיקה קונקרטית בפריז. ב-1958 עבר להתגורר בווינה ועבד כעורך מוזיקה חדשה בהוצאת אוניברסל ובמקביל הגיש הרצאות אורח וסמינרים בתל אביב, סטוקהולם, דרמשטדט, בילטהובן (בהולנד) ובואנוס איירס. בשנת 1967 פנתה אליו העסקנית הציונית רחה פראייר להשתתף ב"טסטימוניום" - מיזם מוזיקלי להנצחת ההיסטוריה היהודית. ל"טסטימוניום" הראשון, בשנת 1968, כתב את היצירה "מזמור לירושלים" לתזמורת סימפונית מלאה. משנת 1973 עבד כפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של וינה, שם נפטר בשנת 1994. נוסף להיותו מוזיקאי, היה האובנשטוק-רמתי גם מעצב וצייר. האובנשטוק-רמתי השתמש בחלק מיצירותיו בשיטת הסריאליזם, שהעסיקה אותו לצד סוגיית הצורה המוזיקלית. הוא ביקש ליצור צורות נעות ומשתנות במוזיקה, בניגוד לצורות היציבות של המוזיקה הקלאסית. דרך יצירתו הייתה מעגלית - הוא החל בתיווי ועל ידי הרכבת קולות שכבה על גבי שכבה, השיג תהליך משתנה. מן התיווי התהוותה צורה שהייתה לתוכן ובכך שב אל התיווי וסגר את המעגל. הייתה זו צורה סגורה ודינאמית גם יחד, משום שכל מבצע ניגן את תפקידו בזמנים שונים ועל ידי כך השתנה הרכב הכלים המנגנים בו-זמנית, אך כל מנגן חזר על תפקידו פעם אחר פעם, בלולאות קבועות מראש, ומכאן מתפרשת הצורה כסגורה. תהליך היצירה הזה נותן לנגנים הוראות נגינה מדויקות מצד אחד וחירות ביצוע מצד שני והחיבור נשמע אפוא שונה בכל ביצוע, אבל שומר על תוכנו הקבוע. ריצ'רקארי לשלישיית כלי קשת "ברכות" לקול אישה ותשעה כלים (1953), יצירה בעלת אופי בינלאומי, המשלבת את שיטת שנים-עשר הטונים האירופאית עם מוזיקה חוץ- אירופאית כמו ראגה הודית מאקאמה ערבית, זימרה ביזנטינית וחזנות יהודית. (בכורה: פסטיבל דונאואשינגן 1954) רצ'יטטיב ואריה לצ'מבלו ותזמורת (1955) ריצ'רקארי לתזמורת כלי קשת (1956) "סימפוניות הגוונים" "מזמור לירושלים" לתזמורת סימפונית גדולה (1968) "אינסופי" לשבעה נגנים ומנצח (1975) "נעימי זמירות ישראל"/יהודה כהן, הוצאת עם עובד 1990 רומן האובנשטוק-רמתי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רומן האובנשטוק-רמתי, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט רומן האובנשטוק-רמתי, באתר AllMusic (באנגלית) רומן האובנשטוק-רמתי, באתר MusicBrainz (באנגלית) רומן האובנשטוק-רמתי, באתר Discogs (באנגלית) רומן האובנשטוק-רמתי (1919-1994), דף שער בספרייה הלאומית Examples of Notations by Roman Haubenstock-Ramati German Text by Erhard Karkoschka(1971)
סרגיי בלוב

סרגיי אלכסנדרוביץ' בלוב (ברוסית: Серге́й Алекса́ндрович Бело́в; ‏23 בינואר 1944 – 3 באוקטובר 2013) היה כדורסלן סובייטי, הידוע בשל הופעותיו עם נבחרת ברית המועצות במשחקים האולימפיים. בלוב, ששיחק כפורוורד, נחשב לאחד מטובי הכדורסלנים באירופה בכל הזמנים. נולד בעיירה נשצ'יוקובו (כיום במחוז טומסק). בצעירותו התאמן בלוב באקדמיות ספורט של הצבא האדום. בגיל 20 ערך בלוב את הופעת הבכורה שלו בקבוצה המקומית של סברדלובסק, אוראלמש, ושיחק במדיה במשך שלוש עונות בשנים 1964-1967. לאחר מכן עבר בלוב לקבוצת צסק"א מוסקבה, ושיחק במדיה במשך שתים עשרה שנים. עם צסק"א זכה בלוב ב-11 אליפויות ברית המועצות ובשתי אליפויות היורוליג, בשנים 1969 ו-1971. בנוסף, שיחק בלוב במשך ארבע עשרה שנים במדי נבחרת ברית המועצות בכדורסל, בשנים 1967-1980. הוא זכה עם נבחרתו בארבע מדליות במשחקים האולימפיים: מדליית זהב באולימפיאדת מינכן 1972, ושלוש מדליות ארד באולימפיאדות של 1968, 1976 ו-1980. הוא הוביל את נבחרת ברית המועצות לזכייה באליפות העולם בכדורסל בשנים 1967 ו-1974, ולזכייה באליפות אירופה בכדורסל בשנים 1967, 1969, 1971 ו-1979. בשנות ה-90 שימש בלוב כמאמנה של נבחרת רוסיה במשך שש שנים. הוא הדריך אותה בשתי אליפויות עולם (1994 ו-1998), שבשתיהן היא הגיעה עד לגמר, ובשלוש אליפויות אירופה, שבאחת מהן (ב-1997) זכתה במדליית הארד. בלוב גם שימש כמאמן הנבחרת הצעירה של רוסיה באוניברסיאדה ב-2009, שבה היא זכתה במדליית הכסף. בלוב נחשב לאחד מהכדורסלנים הטובים ביותר שלא שיחקו ב-NBA. ב-1991 הוא נבחר על ידי פיב"א לכדורסלן האירופי הטוב ביותר בכל הזמנים, ובשנת 1992 הוא היה לאירופי הראשון שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל. הוא הוכנס להיכל התהילה של פיב"א בשנת 2007. נפטר ב-3 באוקטובר 2013 ממחלת הסרטן. מדיה וקבצים בנושא סרגיי בלוב בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל באתר היורוליג סרגיי בלוב באתר היכל התהילה של פיב"א מהלך הקריירה כמאמן באתר Basketpedya סרגיי בלוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רום (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רוּם – משקה אלכוהולי חזק המופק מתוצרי לוואי של קנה הסוכר רוֹם – גובה אינברסיית רום – אינוורסיה המתרחשת בגובה רב אפיק רום – מערכת לחץ נמוך הנמצאת בשכבות הגבוהות של האטמוספירה ותנועתה לכיוון למזרח דפוס ראָם – בית דפוס יהודי והוצאת ספרים שפעלו בווילנה מסוף המאה ה-18 עד תחילת המאה ה-20 ROM – זיכרון לקריאה בלבד מערכות רום – חלוקת האקלים בכדור הארץ לפי קווי רוחב רום (מסע בין כוכבים) – דמות בדיונית בסדרה מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 רום (מסע בין כוכבים) – דמות בדיונית בסדרה מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 רום כרמל 1301 – מכונית משפחתית בנויה מפיברגלס מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל בשנים 1979–1981 רום כרמל 1300 – מכונית משפחתית מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמלבשנים 1976–1978 אישים: אורי רום – תת-אלוף בצה"ל, ראש הג"א גיורא רום – טייס קרב ישראלי דני רום – כדורגלן ישראלי זיו רום – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שימש מפקד שייטת ספינות הטילים יהונתן רום – שחיין ישראלי יונה רפאל רום – רב ירושלמי, חבר בית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים יונתן רום – קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, שימש מפקד עוצבת חיצי האש ומפקד יחידת אגוז יוסף רום – פרופסור להנדסה אווירונאוטית בטכניון וחבר כנסת מטעם הליכוד, בעלה של יעל רום יעל רום – טייסת ישראלית, אשתו של יוסף רום ורד רום-קידר – מתמטיקאית ישראלית, בתם של יעל ויוסף רום. מיכאיל רום – במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי ממוצא יהודי משה רום – ראש עיריית חולון בין השנים 1993-1989 נועה רום – סופרת נוער ועיתונאית אתרים: סולטנות רום – סולטנות סלג'וקית טורקית ששלטה באסיה הקטנה בשנים 1077–1307 רום (אי) (Rùm) - אי קטן בהברידיים הפנימיים, סקוטלנד רום (ג'ורג'יה) (Rome) - עיר במדינת ג'ורג'יה בארצות הברית רום (הונגריה) – כפר בהונגריה, (בהונגרית: Rum) כפר במחוז ואש, בנפת סומבטהיי שבהונגריה. רום כרמל – הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים. הנקודה נמצאת באזור הכרמל הגבוה במרכז הקשת של ציר האורך הר אלון – גבעת האנטנה רם ראם בני ראם אישים ששמם הפרטי הוא רום
רחוב פאולוס השישי

רחוב פאולוס השישי הוא רחובה הראשי של העיר נצרת, והוא קרוי על-שמו של האפיפיור פאולוס השישי, אשר ביקר בעיר ב-5 בינואר 1964. אורכו של הרחוב הוא כ-1,650 מטרים, ויחד עם המשכו הצפוני, המכונה רחוב הגליל, הוא חוצה את העיר בכיוון כללי מדרום-מערב לצפון-מזרח. תחילתו בצומת נצרת דרום, שבה הוא נפגש עם כביש 75 ועם הקצה הצפוני של התוואי הישן של כביש 60 (רחוב ג'ורג' איבן עמאר). הוא חוצה את "כיכר העיר", וחולף ממזרח לעיר העתיקה של נצרת ולמתחם בזיליקת הבשורה. סופו של הרחוב ב"כיכר המעיין" שבמרכזו שוכן מעיין מרים, מקום בו הכביש פונה לכיוון מזרח ומשנה את שמו לרחוב הגליל. בין האתרים השוכנים לאורכו של הכביש נמנים בית הספר דון גאנטלה של האב הוגו, מנזר שארל דה פוקו, מקאם שהאב א-דין ומנזר הנזירות הפרנציסקניות. לאורך חלקו המרכזי של הרחוב משתרעת חזית מסחרית שבה חנויות ובתי עסק מכל הסוגים, ומסעדות רבות. הרחוב עמוס משך כל שעות היום, ורוב קווי האוטובוס העירוניים והבין-עירוניים המשרתים את נצרת חולפים דרכו. תחנתם הסופית של חלק מקווים אלה שוכנת ברחוב ליד כיכר העיר, עובדה המוסיפה על העומס התעבורתי. מדיה וקבצים בנושא רחוב פאולוס השישי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קואיצ'ירו מאצואורה

קואיצ'ירו מאצואורה (ביפנית: 松浦 晃一郎; נולד ב-29 בספטמבר 1937), הוא דיפלומט יפני ולשעבר המזכיר הכללי של אונסק"ו. מאצואורה, יליד טוקיו, למד לתואר במשפטים באוניברסיטת טוקיו, ולתואר בכלכלה בהוורפורד קולג' שבפנסילבניה, ארצות הברית. הוא החל בקריירה דיפלומטית ב-1959. כיהן במספר תפקידים במשרד החוץ היפני, בהם מנהל המשרד לשיתוף פעולה כלכלי ב-1988, ומנהל המשרד לענייני צפון אמריקה ב-1990. בשנים 1992–1994 כיהן כסגן שר החוץ. לאחר מכן מונה לשגריר יפן בצרפת, עד 1999. אחרי שנה בה כיהן כיושב ראש אונסק"ו, נבחר למזכיר הכללי התשיעי של הארגון, ב-12 בנובמבר 1999. ב-12 באוקטובר 2005 נבחר שוב, לכהונה של עוד 4 שנים. בנובמבר 2009 הוחלף על ידי אירינה בוקובה. מדיה וקבצים בנושא קואיצ'ירו מאצואורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קואיצ'ירו מאצואורה
ז'וינווילי

ז'וינווילי (בפורטוגזית: Joinville) היא המאוכלסת בערי מדינת סנטה קטרינה, ברזיל, ומרכזה הכלכלי והתעשייתי. בז'וינווילי מתגוררים כחצי מיליון תושבים, רובם ממוצא אירופי, בעיקר גרמני. העיר ממוקמת בגובה פני הים על גדות מפרץ בביטונגה ולרגלי רכס ההרים סרה דו מאר. אקלימה של ז'וינוויל סובטרופי חם ולח, וגשום רוב ימות השנה. מקור השם הוא שמו של פרנסואה ד'אורלאן, נסיך ז'ואנוויל הצרפתי שנשא לאישה את בת קיסר ברזיל דונה פרנסיסקה בשנת 1843. בפורטוגזית ברזילאית הגיית השם הצרפתי השתבשה מעט. ז'וינווילי היא מהמרכזים התעשייתיים החשובים בברזיל. בין החברות היושבות בה "דוקול" לכלים סניטריים, "דהלר" לטקסטיל ו"בוסקאר" לאוטובוסים. העיר מארחת גם כנסים עסקיים רבים. בז'וינווילי פועלת אוניברסיטת אוניוויל העירונית וכמה מכללות פרטיות, וכן שלוחה של האוניברסיטה הציבורית של סנטה קטרינה. ז'וינווילי מארחת שני אירועים שנתיים בעלי תהודה לאומית ובינלאומית: פסטיבל הריקוד באולם הבולשוי וכן את פסטיבל הפרחים המציג זנים חדשים ופיתוחים בפלוריקולטורה. לז'וינווילי שדה תעופה לטיסות פנים, תחנת רכבת משא, תחנת אוטובוס מרכזית וכן מעגן ספינות. העיר מחוברת לציר התנועה הראשי BR101 המוביל לקוריטיבה בצפון ולבלנאריו קמבוריו ופלוריאנופוליס בדרום. מדיה וקבצים בנושא ז'וינווילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'וינווילי (בפורטוגזית ברזילאית) ז'וינווילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יוסף דורפמן

יוסף דוֹרפמן (באנגלית: Dorfman;‏ 3 באוגוסט 1940 – 8 ביוני 2006) היה מלחין ופרופסור להלחנה ומוזיקולוגיה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. דורפמן נולד באודסה למשפחה יהודית מסורתית, שכללה מוזיקאים וחזנים. מוזיקה חסידית ופולקלור יהודי היו ברקע גידולו של דורפמן והם באים לביטוי במוזיקה שלו. דורפמן החל לגלות עניין במוזיקה בגיל תשע, ובגיל שלוש עשרה כבר החל להלחין. הוא למד בקונסרבטוריון של אודסה, שם קיבל תואר מוסמך למוזיקה בהצטיינות והמשיך את לימודיו במכון גנסין במוסקבה, שם קיבל תואר דוקטור בהלחנה ומוזיקולוגיה. יוסף דורפמן עלה לישראל בשנת 1973 עם אשתו ובתו. בשנת 1983 היה לפרופסור באקדמיה למוזיקה בתל אביב, ובשנים 1985 – 1989 כיהן כמנהל האקדמיה. בנוסף, היה גם המנהל האמנותי של פסטיבל האמנות היהודית הבינלאומי, שהחל ב-1992. כמלחין, יצירותיו של דורפמן לרוב בסגנון מוזיקה של המאה העשרים, כולל סוגות רבות כדוגמת תיווי גרפי, אלתור אלקטרוני-אקוסטי וכדומה. יוסף כתב למעלה מאלף יצירות, וביניהן יצירות לכלי סולו, הרכב קאמרי, מוזיקה קולית, מוזיקה קוראלית, בלט, יצירות לתזמורת, קנטטות ואורטוריות. דורפמן חקר את המסורת המוזיקלית היהודית של מזרח אירופה, והתמקד ביצירות של החברה למוזיקה היהודית העממית. כחלק ממחקרו מצא יצירות אבודות של מלחינים מחברה זו. התעניינותו במוזיקה יהודית השפיעה על גדולתו כמלחין. לפי עופר בן עמוס, ''האלמנט החשוב ביותר בעבודותיו של יוסף דורפמן הוא עובדת היותן מוזיקה יהודית''. יוסף נפטר בשנת 2006, בגיל 65, ונקבר בבית העלמין ירקון. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית. המוזיקה של דורפמן הייתה טונאלית והתבססה על סולמות ומודוסים, על פי הטכניקה של טאנייב. הפרק הראשון של הסונאטה מס' 1 לפסנתר כתוב כווריאציות על שורה של 12 צלילים, אך איננו דודקאפוני. הפרטיטה לכלי קשת כתובה בסגנון האסכולה הקונטרפונקטית הרוסית. ביצירתו ניכרת השפעת הפולקלור היהודי-אירופי, חזנות ומוזיקה חסידית. "התעלות", לפסנתר וכלי הקשה, (1974) הייתה היצירה הראשונה, שדורפמן כתב בישראל, והיא כתובה בתיווי גרפי. "אבני ירושלים" (1974 - 1977), כתובה כמוזיקה אלקטרונית לקריין, הקורא ושר בהגייה תימנית, ולסרט מגנטי, וכוללת הקשה על אבנים וצלילים סינתטיים. " י"ב שבטי ישראל " כוללת תזמורת כלי הקשה ומלווה הקרנת תמונות של מארק שאגאל ופעלולי אורות. בשלוש היצירות הללו פתח דורפמן תקופה חדשה של כתיבה גרפית-אליאטורית ויצירה באולפן מוזיקה אלקטרונית. פרס אקו"ם (1978) מלגת קרן פולברייט (1979) מלגת מכון הינדמית (1980) אזכרה למלחין יוסף דורפמן, באתר הארץ, 5 ביולי 2006 מידע על יוסף דורפמן בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף דורפמן, דף שער בספרייה הלאומית יוסף דורפמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסף דורפמן, באתר Discogs (באנגלית) יוסף דורפמן, דף שער בספרייה הלאומית