laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרובע התשיעי של פריז

הרובע התשיעי של פריז (בצרפתית: IXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, צרפת. יש בו מקומות מרכזיים רבים, בינם שדרות אוסמן על בתי הכולבו הגדולים של גאלרי לפאייט ושל פרנטן שבהם. הרובע התשיעי, יחד עם הרובע השני והרובע השמיני, מאכלס את אחד ממרכזי העסקים של פריז, סביב אזור האופרה גרנייה. שטח הקרקע של הרובע התשיעי הוא 2.179 קמ"ר. ברובע צולם אחד מהסרטים הראשונים אי פעם, "איש הולך מעבר לפינה". שיא צפיפות האוכלוסין ברובע התשיעי היה בשנת 1901, אז הגיע מספר התושבים ל-124,011 (56,912 תושבים לקמ"ר). מאז משך הרובע בעיקר פעילות עסקית ושימש פחות כאזור מגורים. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה רק 55,838 איש, בעוד שהרובע מאכלס 111,939 משרות. כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע התשיעי הם: רובע סן-ז'וֹרְז' (Quartier Saint-Georges) רובע דה לה שוֹסֵה-ד'אָנטן (Quartier de la Chaussée-d'Antin) רובע די פוּבּוּרג מוֹנְמרטר (Quartier du Faubourg Montmartre) רובע דה רוֹשֶשְאוּאָ (Quartier de Rochechouart) האופרה גרנייה הקברט פולי ברז'ר אולם המופעים אולימפיה, בשדרות דה קפוצ'ין מס. 28 גאלרי לפאייט מוזיאון גרוון מוזיאון גוסטב מורו חלק מכיכר פיגאל שדרות אוסמן אוטל דרואו פסאז' אוורה פסאז' זופרואה (Passage Jouffroy) כנסיית נוטרדאם דה לורט כנסיית סן ז'ורז' בית הכנסת הגדול בפריז אתר האינטרנט הרשמי של הרובע התשיעי של פריז (בצרפתית) הרובע התשיעי של פריז, ברשת החברתית פייסבוק הרובע התשיעי של פריז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הרובע התשיעי של פריז, ברשת החברתית LinkedIn
אבאדאן

אַבָּאדָאן (בפרסית: آبادان) היא עיר בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן, השוכנת על האי אבאדאן שבנהר ארוואנד רוד, כ-53 קילומטרים מהמפרץ הפרסי, סמוך לגבול איראן-עיראק. האי, 68 קילומטרים אורכו ו-3–19 קילומטרים רוחבו, גובל במערב בארוואנד רוד ובמזרח בבאהמנשיר, שפך נהר כארון. אבאדאן היא בירת מחוז אבאדאן (אנ'). היא ידועה גם כעיר נפט גדולה, ועיקר התעשייה בעיר הוא מהפקת נפט. אבאדאן נחשבת לעיר שהתפתחה במקור כעיר נמל תחת שלטון בית עבאס. על-פי האגדה, היא נוסדה על ידי איש קדוש, "אבאד", ובתקופה זו הייתה מרכז סחר של מלח ומחצלות ארוגות. שקיעת הסחופת בשפך הנהר הרחיקה את העיר מהנהר; אבן בטוטה תיאר את אבאדאן בתור עיר קטנה על מישור שטוח הסמוך לים. מן הבחינה המדינית, אבאדאן הייתה פעמים רבות מוקד של מחלוקת בין כוחות פוליטיים סמוכים. בשנת 1847, רכשה אותה ממלכת פרס, ומאז ואילך נותרה העיר תחת שלטונה. למן המאה השבע-עשרה היה האי אבאדאן חלק מאדמות שבט כעב (בני כעב) הערבי. ענף של חמולה זו, מוחייסן, מיקם את מרכז העניינים שלו במוחמרה (כיום ח'וראמשהר), עד לסילוקו מהשלטון של השייח' ח'זעל בשנת 1924. בשנת 1978 התרחש בעיר פיגוע השרפה בקולנוע רקס בה נהרגו מאות אנשים. אוכלוסייתה האזרחית של העיר נפלה וכמעט נעלמה כליל במרוצת שמונה השנים של מלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1992 רק 84,774 מתושביה שבו לחיות בה. מאז ועד שנת 2001 זינקה אוכלוסיית העיר ל-206,073 תושבים. האקלים בעיר הוא מדברי. הקיץ יבש וחם בצורה קיצונית, ובו הטמפרטורה היא מעל 45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה בחורף היא 16-20 מעלות צלזיוס. מדיה וקבצים בנושא אבאדאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבאדאן (בפרסית) אוסף תמונות מן העיר אבאדאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבדן

האם התכוונתם ל... אבאדאן – עיר בדרום-מערב איראן אבא יודן (אבדן) – מחכמי ארץ ישראל בדור הראשון של האמוראים אובדן אבאדאן (פירושונים)
פארק בגין

פארק בגין הוא פארק לאומי בהרי ירושלים, ממוקם במבואות הדרומיים-מערביים של ירושלים, מצפון לכביש 375, קרוב למושבים מבוא ביתר ובר גיורא. נקרא על שם מנחם בגין. הפארק חולש על הציר הדרומי העתיק לירושלים, מאשקלון דרך עמק האלה לכיוון בית לחם ודרום ירושלים. בפארק בגין תצפיות נוף לעבר ירושלים ונחל שורק, גבעות רמות עם עצי חורש ים תיכוני. במקום מספר מעיינות של חקלאות הררית מסורתית הזורמים לבריכות אגירה, לבוסתני פרי ולחורשות ירוקות. אתרים בפארק: שמורת הר גיורא וקברו של שיח' מרזוק מעיין "עין יואל" מעיין עין קובי וחורבות הכפר אל קאבו נחל רפאים ומסילת הרכבת יפו–ירושלים אנדרטה לזכר הנספים במגדלי התאומים מדיה וקבצים בנושא פארק בגין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק בגין חוה בראון, בדרך הרכסים בפארק מנחם ועליזה בגין, באתר ynet, 9 ביולי 2008 ​ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטריזם (גמולוגיה)

בגמולוגיה, אַסטֶריזם היא תופעה אופטית המופיעה בכמה מסוגי אבני האודם, אבני הספיר, וסוגים נוספים של אבני חן, טבעיות וסינתטיות. על שטח הפנים של אבנים אלו יש אזור של החזרת אור בצורת כוכב. צורת הגביש והמערך הקריסטלוגרפי קובעים האם לכוכב יהיו ארבע או שש קרנים. על מנת לראות את התופעה חותכים ומלטשים את האבנים בצורת קבושון. מקור שם התופעה מיוונית, "אסטר" פירושו כוכב. התופעה קיימת באבני האודם והספיר בשל זיהומים של מחטים זעירות של רוטיל (תחמוצת הטיטניום) המצויה בהם. נוהגים להבדיל בין שני סוגים של אסטריזם: אפיאסטריזם (Epiasterism) – הסוג המופיע בספיר וברוב אבני החן האחרות והוא תוצר של החזר האור ממינרלים הכלולים באבן החן והמסודרים בצורה מקבילה. דיאסטריזם (Diasterism) – כמו שניתן לראות ברוז קוורץ והוא תוצאה של אור העובר בתוך אבן החן. על מנת לראות תופעה זו יש להאיר את אבן החן מאחוריה.
מבחן במה

מבחן במה או אודישן (בלטינית: Audition) הוא הופעה קצרה של שחקן, מוזיקאי, או רקדן לפני צוות של בוחנים, שבה נבדקת מידת התאמתם לתפקיד מסוים. במובנו הרחב, המונח אודישן, הפך לשם נרדף לשלב קבלת מועמדים שאינם אנשי מקצוע באמנות הבמה, לצורך בחינת קבלתם לתוכניות מציאות. מבחן במה משמש לרוב כריאיון עבודה בתחום אמנות הבמה. בעזרתו מדרגים הבוחנים את הנבחנים על פי רמת התאימות שלהם לתפקיד מסוים. לכן מועמד המנסה להתקבל לתזמורת קלאסית לא יתבקש לנגן קטע של לד זפלין, ושחקן המבקש לשחק ב"המלט" לא יבצע קטע של חנוך לוין. יש שלושה סוגים של מבחני במה. באחד מקבל הנבחן את הקטע שלו מראש, והוא צריך להתכונן עליו וללמוד אותו. סוג זה של מבחן במה אופייני לתיאטרון ולקולנוע. השחקן יתבקש ללמוד בעל-פה קטע שיתנו לו הבוחנים מראש. לעיתים מדובר בקטעים מתוך היצירה המועלית, ולעיתים רק באותה סוגה. בסוג אחר של מבחני במה מחליט הנבחן איזה קטע הוא רוצה להעלות, מתכונן עליו לבד ומציג אותו בפני הבוחנים. הסוג הזה אופייני במיוחד לתחום המוזיקה; למשל, זמר שרוצה להצטרף ללהקה יכין מראש כמה שירים שאותם הוא רוצה לשיר. סוג שלישי, האופייני במיוחד למחול, הוא שהיצירה ניתנת בזמן המבחן, והנבחן צריך ללמוד אותה במקום ולהציגה. למשל, רקדנים יתבקשו ללמוד את הכוריאוגרפיה במקום. בצורה זו נבחנת גם יכולת הלמידה של האמן. לעיתים גם משלבים בין כמה סוגים; למשל, מבקשים מזמר לשיר תחילה משהו שהוא מכיר, ואז מלמדים אותו שיר חדש. ישנן מספר תוכניות מציאות בטלוויזיה שבמרכזן שלבים דמויי מבחן במה למשתתפים בהן. לרוב, המועמדים בתוכניות אלה עוברים סדרה של מבחנים, אל מול חבר שופטים, בנוכחות קהל האולפן, בתחרות על פרס כלשהו. לרוב יש גם שלב שבו קהל הצופים שופט בין המועמדים השונים, בהצבעה דמוקרטית. הראשונה מסוג זה הייתה הסדרה "אמריקן איידול" (שעל פיה נבנתה גם המקבילה הישראלית "כוכב נולד"). יש להבדיל בין אודישנים בתוכנית מציאות המתבצעים בשידור חי מול קהל חי וחבר שופטים, לעומת מבחני במה רגילים שאינם מתבצעים במתכונת כזאת. אודישן עיוור
מקדש הזהב בדמבולה

מקדש הזהב בדמבולה או מקדש המערות בדמבולה שוכן במרכזה של סרי לנקה, כ-70 ק"מ מצפון לעיר הקדושה קאנדי. זהו מערך המערות הבודהיסטיות הגדול והשמור ביותר במדינה, ומאז שנת 1991 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית. המערות שוכנות בסלע בגובה של 150 מטר מדרום לעיר דמבולה, וזה משקיף על המישורים שסביבו. בסלע 80 מערות ששימשו למגורי נזירים וחמש המערות הגבוהות ביותר משמשות כמקדשים. אלה מכילות 153 פסלי בודהה ועיטורי קיר עשירים בשטח של 1,950 מ"ר הקשורים בחייו. בנוסף נמצאים באתר שלושה פסלים של מלכי סרי לנקה וארבעה פסלים של אלים הינדים. הסלע בדמבולה היה למרכז דתי בודהיסטי במאה ה-3 לפנה"ס ומאז היה פעיל משך יותר מ-2200 שנים עד להווה. עם זאת, קיימות במקום עדויות לפעילות אנושית בתקופה הפרהיסטורית, ובכלל זה גם אתר מגליתים השוכן בקרבת מקום. במאה ה-1 לפנה"ס הפכו חמשת מסתורי הסלע הגבוהים ביותר והפונים לכיוון דרום למקדשים. בין המאה ה-5 למאה ה-12 הורחבו מסתורי סלע אלה ונבנו קירות שחצצו בינם לבין החוץ, כך שהפכו למערות מובחנות. בסופה של התקופה כבר קיבל האתר את עיקר צורתו ואופיו הנוכחי. המערות שופצו במאה ה-18, וציורי הקיר חודשו בסגנון האסכולה של קאנדי באותה תקופה. עוד נוסף גג מעל צידן החיצוני של המערות, ויצר מעין אכסדרה. במאה ה-19 ובמאה ה-20 המשיכו עבודות חידוש האתר לפי הצורך, ציורי קיר שמצבם התדרדר חודשו ובשנות השלושים של המאה ה-20, נבנתה האכסדרה מחדש, בסגנון המערב יסודות אירופים ואסיתיים. בשנת 1991 הוכר המקום כאתר מורשת עולמית בשטח של 25 הקטאר, ובשנת 2000 נוסף לו מקדש מצועצע מודרני, שהוקם במימון יפני. המקדש שוכן לרגלי הסלע בכניסה אל האתר, ועל גגו הוצב פסל בודהה מודרני מוזהב הנישא לגובה של 30 מטר. במערה הראשונה, מערת "המלך האלוהי" (Devaraja Viharaya), נמצא פסל הבודהה השוכב הגדול באתר. הפסל נחצב בסלע, אורכו 15 מטר והוא נצבע פעמים רבות, לאחרונה במאה ה-20. לרגליו של הבודהה ניצב פסל תלמידו אנאנדה. במערה מקדש קטן ובו פסל של האל וישנו. המערה השנייה או מערת "המלכים הרמים" (Maharaja Vihariya) היא המערה הגדולה והמרשימה באתר. אורכה 52 מטר, רוחבה 23 מטר וגובהה המקסימלי הוא 7 מטר. המערה נקראת על שם שני פסלי המלכים שנמצאים בה. נוסף לאלה נמצאים בה 16 פסלי בודהה עומדים ו-40 פסלים נוספים יישובים. פסל הבודהה המרכזי שהיה מצופה בעבר בזהב, ישוב מתחת לקשת מקושטת בדרקונים. במערה זרם בלתי פוסק של מים המטפטפים מהקיר ונאספים לצורכי פולחן. המערה השלישית היא מערת "המקדש הגדול החדש" (Maha Alut Viharaya) והיא נפרדת מקודמתה בקיר לבנים. מערה זו שימשה עד למאה ה-18 כחדר אחסנה, מועד בו הפכה למקדש. גם במערה זו פסל שכוב של בודהה ו-50 פסלי בודהה נוספים. המערה הרביעית מכונה "המערה המערבית" (Pachima Viharaya) למרות שאינה המערבית מבין המערות. מערה זו והמערה החמישית, מערת "המקדש החדש השני" (Devana Alut Viharaya), קטנות יותר ונושאות עניין פחות. מדיה וקבצים בנושא מקדש הזהב בדמבולה בוויקישיתוף באתר משרד התיירות של סרי לנקה אודות דמבולה אודות המקום
מפתח (כלי)

מפתח הוא כלי המשמש, לצד המנעול, לאבטחה פיזית של חפצים ומרחבים ומאפשר למחזיק בו לנעול ולפתוח מנעולים המתאימים רק לו. מפתחות עשויים לרוב ממתכת, אך ישנם מפתחות המורכבים מחומרים אחרים. השימוש במפתחות ומנעולים מתועד כבר מתקופת התנ"ך: "וַיֵּצֵא אֵהוּד הַמִּסְדְּרוֹנָה וַיִּסְגֹּר דַּלְתוֹת הָעַלִיָּה בַּעֲדוֹ וְנָעָל". כיום קיימים סוגים רבים של מפתחות ובהם: מפתח אפס שמשמש לרוב לדלתות חדרים. מפתח פלדלת שמשמש לרוב לדלתות יותר מוגנות וחזקות. מפתח ברזל שמשמש או למנעולים רגילים (לא של דלתות) או של דלתות פחות שמורות מפלדלת אבל יותר ממפתח אפס. כיום גם משתמשים במפתח כמעט לכל שימוש, אפילו לנעילת אופניים, אבל עיקר השימוש של המפתח הוא לדלתות של חדרים, בתים, משרדים וכולי. במילה מפתח נעשה שימוש גם בהשאלה, כדוגמת מפתח לפענוח צופן בתחום הקריפטוגרפיה, או מפתח סול בנגינה. מחזיק מפתחות שכפול מפתחות מפתח ראשי (מאסטר) פריצת מנעולים מפתוח מחדש מפתח העניינים מדיה וקבצים בנושא מפתח בוויקישיתוף המדריך השלם - למנעולים חבויים - מפתח 0 technology/key-machine-component מפתח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוסף המפתחות של רות הורם ספר שופטים, פרק ג', פסוק כ"ה ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנרי לבואיס

הנרי ריצ'רדסון לבואיס, הבן (באנגלית: Henry Richardson Labouisse‏; 11 בפברואר 1904 – 25 במרץ 1987) היה דיפלומט אמריקאי, כיהן כשגריר ארצות הברית ביוון ובצרפת. עמד בראש ארגון יוניצ"ף בין השנים 1965 ל-1979. לבואיס, בנם של הנרי ריצ'רדסון האב ופרנסס דוברו (הוגר) ריצ'רדסון, נולד בניו אורלינס ב-1904. בשנת 1926 סיים לבואיס תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ובשנת 1929 הוכשר לבואיס כעורך דין באוניברסיטת הרווארד. לאחר סיום לימודיו עבד כפקיד בתוכנית מרשל, שם התקדם בסולם הדרגות עד למקום עבודתו הבא כשגריר ארצות הברית בצרפת בין השנים 1951–1954. לאחר כהונתו כשגריר מונה לבואיס לעמוד בראש ארגון אונר"א. לאחר מכן, ב-1961, מונה לבואיס לעמוד בראש המנהלה לשיתוף פעולה בינלאומי האמריקאית, שתפקידה לקבוע את העזרה הכספית הניתנת על ידי ארצות הברית למדינות זרות, עד מינויו לשגריר ארצות הברית ביוון בשנת 1962. הוא החזיק במשרה זו עד 1965, עת מונה ליושב ראש יוניצ"ף. מדיניותו ביוניצ"ף הייתה ש"הדאגה לילדים של היום היא חלק בלתי נפרד מהדאגה לשלום של מחר". לבואיס פעל רבות למען מטרות הומניטריות ברחבי העולם. לבואיס, חבר בכנסייה האפיסקופלית (הכנסייה האנגליקנית בארצות הברית), נשא ב-29 ביוני 1935 לאישה את אליזבת סקריבן קלארק, שילדה את בתו אן. בשנת 1945 מתה אליזבת. תשע שנים לאחר מותה של אליזבת, בשנת 1954, בזמן כהונתו כשגריר ארצות הברית בצרפת הוא הכיר את אווה קירי, בתם של מארי ופייר קירי, והתחתן איתה. לבואיס מת מסרטן במנהטן ב-1987. בשנת 1984 ייסדו בתו של לבואיס ובעלה, אן ומרטין פרץ, קרן המעניקה את פרס לבואיס לזכרו, מלגה על סך 25,000 דולר לבוגרי אוניברסיטת פרינסטון, הרוצים לעבוד מחוץ לארצות הברית בעבודות המעבירות את "מורשת לבואיס". כתבה בניו יורק טיימס על מות לבואיס (באנגלית) הנרי לבואיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דיפלומטים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דון ז'ואן

האם התכוונתם ל... דון חואן – דמות מאהב אגדי שפיתה נשים רבות דון ג'ובאני – אופרה של מוצרט, המבוססת על דמותו של דון חואן דון ז'ואן (מוזיקה) – פואמה סימפונית מאת ריכרד שטראוס דון ז'ואן (מחזה) – מחזה מאת מולייר דון ז'ואן (סרט) – סרט משנת 1998 (אנ')
הר יזרצה

הר יזרצה (באלבנית: Maja e Jezercës, בסרבית: Jezerski Vrh/Језерски Bрх - "פסגת האגם" בשתי השפות) הוא ההר הגבוה בהרי פרוקלטייה (Prokletije) ובאלפים הדינרים בכלל, והוא נישא לגובה של 2,692 מטר. הר יזרצה שוכן בצפון-מערבה של אלבניה, סמוך לגבולה עם מונטנגרו וכ-60 ק"מ מחופי הים האדריאטי. ההר עשוי אבן גיר ומורדותיו העליונים כמעט קרחים לחלוטין מצמחייה. מדיה וקבצים בנושא הר יזרצה בוויקישיתוף אתר מקיף ביותר אודות ההר
קלש אחמד-ביי

קלש אחמד-ביי שרוואשידזה (1747 - 2 במאי 1808) היה שליט נסיכות אבחזיה בערך מ-1780 ועד מותו ב-2 במאי 1808. קלש-ביי היה בנו של מאנוצ'ר שרוואשידזה. בילדותו הוא נלקח לאיסטנבול שבטורקיה כבן ערובה, ושם גם התאסלם. הוא חזר לאבחזיה מאיסטנבול בשנות השבעים של המאה השמונה עשרה, במטרה להשתלט על השלטון במולדתו. בעזרת כוחות טורקיים, הצליח קלש-ביי להדיח את דודו, זוראב שרוואשידזה, והשתלט על הכתר האבחזי. קלש-ביי נודע בפעילותו הנמרצת לחיזוק כוחה של הנסיכות כאשר יזם מאבקים כנגד נסיכות מגרליה השכנה ממזרח. בשנת 1802 הוא הצליח לקבל תמיכה טורקית והשתלט על מבצר המגרלי, אנאקליה. בשנת 1803, לאחר הצטרפותה של מגרליה לאימפריה הרוסית, ניסה קלש-ביי, להגיע למערכת יחסים קרובה וידידותית עם האימפריה הרוסית, שהובילה לניתוק הקשר בין אבחזיה לאימפריה העות'מאנית. העות'מאנים מצידם הודאגו, במידה הולכת וגוברת, מהתקרבותה של רוסיה לאבחזיה, וניסו להעביר את קלש-ביי מתפקידו בכוח. אולם הם נכשלו. בסופו של דבר הצליחו העות'מאנים להדיח את קלש-ביי מתפקידו על ידי כך שהם חברו לבנו של קלש-ביי, אסלן ביי, שהרג את אביו בהתנקשות, והפך לשליטה החדש נסיכות אבחזיה. האנציקלופדיה הגאורגית-סובייטית (1983), כרך 10, עמ' 689
קרלסרוהה

קרלסרוהה (בגרמנית: Karlsruhe) היא עיר בגרמניה שהייתה בעבר בירת מחוז באדן. העיר שוכנת בצפון מדינת באדן-וירטמברג, על גדות נהר הריין, סמוך לגבול גרמניה-צרפת. אחרי שטוטגרט ומנהיים קרלסרוהה היא העיר השלישית בגודלה במדינת באדן-וירטמברג, עם שטח של כ-173 קמ"ר. קרלסרוהה היא הבירה ההיסטורית של מדינת באדן. בעיר שוכן בית המשפט העליון של גרמניה ובית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה. משמעות השם קרלסרוהה הוא "מנוחת קרל", על שם מייסד העיר, המרקיז קרל וילהלם. על-פי האגדה, העיר נוסדה לאחר שקרל וילהלם התעורר משינה במהלך מסע ציד, כשבחלומו ראה את הקמת העיר במקום. העיר תוכננה כדי לשמש כעיר הבירה של מרקיזות באדן. קו הרוחב 49° צפון עובר בעיר, ומסומן בקו צבע ואבן המסמנת את מיקומו בגן העיר (Stadtgarten). העיר תוכננה כשמגדל הארמון במרכזה, ו-32 רחובות יוצאים ממנו, כחישורי גלגל או צלעות מניפה. דבר שהעניק לעיר את כינויה: "עיר המניפה" (Fächerstad), רוב הרחובות הללו עדיין קיימים. תכנון זה היווה מקור השראה לוושינגטון די. סי., שאף היא עוצבה בצורה זו. ערך מורחב – יהדות קרלסרוהה הקהילה היהודית בקרלסרוהה קיימת מתחילת המאה ה-18. בתחילת המאה ה-20 הייתה בקרלסרוהה קהילה יהודית גדולה, מפוארת ומבוססת, שכללה מעל 3,300 תושבים יהודים (נכון לשנת 1925). כ-50 אחוזים מהתושבים היהודים נרצחו על ידי הנאצים ועוזריהם בתקופת השואה. לאחר המלחמה חזרו היהודים להתיישב בעיר באיטיות, וכיום יושבים בה כ-900 יהודים. כן ישנו בה בית חב"ד שמשרת את יהודי האזור. קרלסרוהה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרלסרוהה (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית קרלסרוהה, ברשת החברתית פייסבוק קרלסרוהה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרלסרוהה, ברשת החברתית אינסטגרם קרלסרוהה, ברשת החברתית LinkedIn אתר האינטרנט הרשמי של קרלסרוהה (בגרמנית) בית חב"ד בקרלסרוהה (אורכב 19.07.2011 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל אליקים

דניאל אליקים (נולד ב-3 בנובמבר 1953) הוא רב אמן בינלאומי לשחמט בכתב ואלוף ישראל לשחמט בכתב 4 פעמים - בשנים 1986, 2016, 2017 ו-2023. שחקן נבחרת ישראל בשחמט בכתב משנת 1992 ועד היום, סיים בתיקו את משחקו עם אנטולי קרפוב (אלוף העולם לשעבר) במשחק סימולטני. תושב רמת גן. להלן טבלת תחרויות מרכזיות בהן השתתף בעבר ומשתתף בהווה. "תוצאה בפועל" מודגשת - תוצאה המזכה בציון לתואר רב אמן בינלאומי. דניאל אליקים, באתר פיד"ה (באנגלית) דניאל אליקים, באתר האיגוד הישראלי לשחמט רשימות דירוג באתר ICCF
תחנת הרכבת סבסטיה

תחנת הרכבת סבסטיה הייתה התחנה החמישית מתוך שש, שבנו הטורקים בין השנים 1912 ל-1915 לאורך מסילת השומרון שנסללה מעפולה לשכם. התחנה נמצאת כקילומטר וחצי מדרום לסבסטיה וכחצי קילומטר ממזרח ליישוב שבי שומרון. בתחנה נבנו שלושה מבנים וכן מאגר מים. חלקם כמו גם חלק מצנרת הולכת המים עדיין נראים בשטח. קיים בלבול בין תחנת סבסטיה הרחוקה יותר מסבסטיה לבין תחנת הרכבת מסעודיה הקרובה לסבסטיה (כקילומטר וחצי מערבית לה). מדיה וקבצים בנושא תחנת הרכבת סבסטיה בוויקישיתוף התוכנית הטורקית להשלים את המסילה עד ירושלים לא צלחה
רוברט מורלי

רוברט מורלי (באנגלית: Robert Morley; ‏26 במאי 1908 - 3 ביוני 1992) היה שחקן ומחזאי בריטי, מהשנונים והבולטים שבדורו. פרט לעשרות רבות של תפקידים - על הבמה, בקולנוע ובטלוויזיה - הפך מורלי למעין 'דמות' קלאסית - הג'נטלמן הבריטי היהיר, הנהנתן, רב השנינה, מגוחך-משהו ולעיתים אפילו מרושע קלות. לאחר כמה תפקידים בתיאטרון הבריטי, כולל מן הרפרטואר הקלאסי, גילה הקולנוע את מורלי והוא הפך לאחד השחקנים המבוקשים ביותר - כולל בארצות הברית ובצרפת. בין סרטיו הבולטים : "בו ברומל", "מארי אנטואנט", "מר פיט הצעיר", "הכה את השטן", "המלכה האפריקאית", "הצעירים", "טופקאפי", "המסע", "אמריקה לאן?", "ג'ינגיס חאן", "תשע שעות לראמה", "אנשים מופלאים במכונות מעופפות", "קח אותה, היא שלי" ורבים אחרים. מורלי היה אחד הכוכבים גדולי-השכר של הווסט-אנד וזכור לצופי התיאטרון הבריטי משורה של תפקידים - בעיקר בקומדיות, אחדות מהן חיבר בעצמו. הוא אף חיבר דרמות דוגמת "אדווארד בני". במשך שנים היה אף לאחד מהדמויות הבולטות בתוכניות אירוח ושעשוע בטלוויזיה הבריטית. בנו שרידן מורלי (1942–2007) היה עיתונאי נודע ומחבר ספרים על תיאטרון. האוטוביוגרפיה שלו נשאה את השם ההולם - "רוברט מורלי, ג'נטלמן אחראי". בעשור האחרון לחייו זכה לתהילת עולם כפרזנטור של חברת התעופה הבריטית בריטיש איירוייז. מדיה וקבצים בנושא רוברט מורלי בוויקישיתוף רוברט מורלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט מורלי, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט מורלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוברט מורלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט מורלי, באתר Discogs (באנגלית) רוברט מורלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט מורלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרדנות

שרדנות (באנגלית: Survivalism) הוא מונח בו משתמשים בדרך כלל כדי לתאר תת-תרבות או תנועה של אנשים המצפים ומתכוננים לאסון עתידי באזור בו הם חיים או בסדר החברתי או הפוליטי העולמי. לעיתים קרובות מתכוננים שרדנים לאסון המצופה על ידי רכישת כישורים (למשל, ללמוד להגיש מענה רפואי בחירום), אגירת אוכל ומים, או בניית מבנים שישפרו את סיכוי ההישרדות (למשל, מקלט תת-קרקעי). ההכנות הספציפיות אשר נעשות על ידי השרדנים תלויות לרוב באסון הצפוי, כאשר האסונות הצפויים השכיחים ביותר הם: אסונות טבע, כגון סופות טורנדו, הוריקנים, רעידות אדמה, סופות שלג, וסופות רעמים חמורות. אסון מעשה ידי אדם: תאונות של דליפת כימיקלים או חומרים רדיואקטיביים, מלחמה. התמוטטות כללית של החברה, אשר תיווצר ממחסור בחשמל, דלק, אוכל ומים. כאוס כללי, או אירוע אפוקליפטי לא מוסבר. כיצד לשרוד מתקפה גרעינית דגלאס ראשקוף, הישרדות בכל מחיר: תוכנית יום הדין של העשירים, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2018 רועי צ'יקי ארד, אנשים שנערכים כבר שנים לקריסה לא קונים שימורים. יש להם מאגרים בהרים, באתר הארץ, 8 באפריל 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבול (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גבול – קו המפריד בין שתי ישויות גאוגרפיות (בדרך-כלל, מדינות) גבולות – קיבוץ בנגב המערבי חורבת גבול – שרידי יישוב ובית כנסת מתקופת התלמוד ברמות יששכר יש גבול – הוותיקה והבולטת בתנועות הסרבנות בישראל ומזוהה עם השמאל הרדיקלי פסיכולוגיה: גבולות אישיים או גבולות בינאישיים – כללים מנחים המגדירים את האופן המתאים עבור כל אדם לגבי התנהגות אנשים אחרים בקרבתו. גבולות בטיפול – היבטים שונים המגדירים את מסגרת היחסים הטיפוליים במהלך טיפול נפשי. הצבת גבולות – האופן בו תוחמים בעלי סמכות את תחום הפעולה של הנתונים לסמכותם. אמנות: גבולות (תערוכה) – תערוכה שהתקיימה בשנת 1980 במוזיאון ישראל גבולות – מחזה של שמוליק לוי גבול (הרלדיקה) (Bordure) – בהרלדיקה, גבול בעל צבע מנוגד למגן גבול (סרט שוודי) (אנ') – סרט משנת 2018 בבימויו של עלי עבאסי (אנ') ובכיכובה של אווה מלאנדר (אנ') מתמטיקה: גבול (מתמטיקה) – נדבך יסודי באנליזה מתמטית ובחשבון אינפיניטסימלי גבול של סדרה – מספר שאליו הולכים ומתקרבים אברי סדרה ממשית גבול (טופולוגיה) – בטופולוגיה, הכללה חשובה של מושג הגבול מן החשבון האינפיניטסימלי גבול של פונקציה – מושג יסוד בחשבון אינפיניטסימלי, המתאר לאיזה ערך מתקרבת הפונקציה כאשר המשתנה הבלתי תלוי הולך ומתקרב לנקודה מסוימת או גדל בלי הגבלה, או קטן בלי הגבלה פילוסופיה: גבולות הזמן – סוגיה העוסקת בתכונותיו הלוגיות של הזמן כביטוי כמותי.
צומת גיתי

צומת גִּתַּי אֲבִישָׂר (נהגה: Avisar) ממוקם בין צומת אריאל למחלף ברקן, ומחבר את כביש חוצה שומרון הישן (כביש 505) לקטע המזרחי של כביש חוצה שומרון (כביש 5). הצומת נקרא על שם החייל גיתי אבישר שנהרג בשנת 1993 בעת סיור באזור. הכפר הערבי חארס שוכן על רכס מצפון לצומת. הצומת מקשר לשפלה ולגוש דן את תושבי היישובים ברקן וקריית נטפים ששוכנים על כביש 505, וכן את תושבי רבבה, יקיר, נופים ועמנואל ששוכנים על כביש 5066. בצומת גיתי עוברים אלפי כלי רכב ביממה כך שנוצר סיכון בטיחותי גדול לתושבי האזור. בנובמבר 2008 הושלמה הארכת כביש 5 מצומת גיתי ועד צומת אריאל והרחבתו לכביש דו-מסלולי, בעקבות פיגוע ירי שאירע סמוך לצומת אריאל בשנת 2007. בדצמבר 2008 נחנך בצומת רמזור, ולמעשה זהו הרמזור הראשון בשומרון ובנימין. מדיה וקבצים בנושא צומת גיתי בוויקישיתוף
אדמוניתיים

המונח "אדמונית" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיער אדמוני, ראו ג'ינג'י. אדמוניתיים (שם מדעי: Paeoniaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים, ובה סוג יחיד, אדמונית (שם מדעי: Paeonia) המונה מינים רבים. המינים בסוג זה נפוצים באמריקה הצפונית, דרום אירופה (כולל ישראל, בתפוצה הדרומית ביותר) ואסיה. קיימים כמה עשרות מינים של אדמונית, מתוכם רק מין אחד פורח בארץ ישראל - אדמונית החורש. מרבית מיני האדמונית הם צמחים עשבוניים רב-שנתיים, בעלי עלים מפולגים לאונות ומורכבים. הם נוטים לפרוח באביב ובתחילת הקיץ, בפריחה גדולה ובולטת בצבעים בהירים - ורוד, צהוב, אדום ולבן. מבין כלל מיני האדמונית, מגודל באופן מסחרי בארץ המין אדמונית עשבונית (P.lactiflora), באזורים גבוהים - רמת הגולן, הר חברון ובגליל המערבי. המין הוצג לראשונה בארץ למטרות גידול מסחרי בשנות התשעים, ככל הנראה על ידי פרופסור אברהם הלוי. קיימים למעלה מתריסר זנים שונים, הנפרדים בצבע, אופי עלי הכותרת, עמידות ועוד. הפרחים נקטפים בחודש אפריל או מאי ומיוצאים רובם ככולם לשוקי חוץ, בתחרות עם הולנד. בשנת 1999 נשקל לגדל מספר זנים חדשים, כגון השירלי טמפל (ורוד) והצ'ארלי ווייט (לבן), אף על פי שחיי המדף שלהם קצרים. עוד על גידול האדמונית בארץ. בעוד שבהולנד נמכרים מעל 40 מיליון פרחי אדמונית בשנה (נכון ל-2006), בישראל ייצוא הפרח לא עבר את סף מיליון היחידות לשנה. סביר כי מצב השוק הנוכחי נוצר כתגובת שוק ליוזמה ישראלית. במטרה להביס את ההולנדים, ניסו הישראלים לגדל את הפרחים בחממות מבוקרות וכך להקדים את מועד הפריחה (בדרך כלל החל ממאי) במספר שבועות ואף חודשים. לפרק זמן קצר השיטה הניבה פרי, אך כשקרבו המגדלים הישראלים להפקת רווח משמעותי החלו ההולנדים מגדלים אדמוניות בשיטה דומה, והציפו את השוק באפריל. עם ירידת המחיר לפרח מ-85 יורוסנט ל-60 יורוסנט, ירדה מעט הרווחיות למגדל הישראלי, ועימה פחת האיום למגדל ההולנדי. האדמונית היא פרח חשוב לאומית בסין, שם פעמים ספורות ניסו להפכו רשמית לפרח הלאומי. יחד עם פריחת השזיף, האדמונית היא מהפרחים הסמליים החשובים בתרבות הסינית. ביפן משתמשים בו ברפואה משלימה כתרופה לפרכוסים ועוויתות. באינדיאנה, ארצות הברית הפרח נבחר ב-1957 כפרח המייצג הרשמי של המדינה. אדמוניתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדמוניתיים, באתר ITIS (באנגלית) אדמוניתיים, באתר NCBI (באנגלית) אדמוניתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אדמוניתיים, באתר Tropicos (באנגלית) אדמוניתיים, באתר GBIF (באנגלית) אדמוניתיים, באתר IPNI (באנגלית) מידע מתוך אתר משרד החקלאות