laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פריז התוססת

פריז התוססת (באנגלית: Paris When It Sizzles) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1964 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם ויליאם הולדן ואודרי הפבורן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הסרט הצרפתי "החגיגה של הנרייטה" (אנ') משנת 1952. העלילה מתרחשת בפריז ושם הסרט לקוח משירו הידוע של קול פורטר "אני אוהב את פריז" - ...I love Paris in the summer when it sizzles... העלילה היא על תסריטאי ומזכירה הכותבים תסריט ומשתתפים בו. השחקנים מופיעים בתפקידים כפולים, במציאות ובתסריט - "סרט בתוך סרט". אלכסנדר מאירהיים (נואל קאוורד) הוא מפיק סרטים הנופש בריביירה הצרפתית בחוף קאן. הוא עומד להפיק סרט בשם "הנערה שגנבה את מגדל אייפל" ומטיל על התסריטאי ג'ורג' בנסון (ויליאם הולדן) המתגורר בפריז, לכתוב את התסריט. בנסון לא מסוגל לכתוב ושקוע כל הזמן בשתיית אלכוהול. יומיים לפני שמאירהיים עומד להגיע לפריז כדי לקבל את התסריט, הוא שוכר כתבנית בשם גבריאל סימפסון (אודרי הפבורן) כדי שתעזור לו. גבריאל הצעירה והיפה מעוררת בו את יצר הכתיבה וביחד אתה הם כותבים תסריט שבו הם משחקים תפקידים ראשיים. בנסון הוא "ריק" וגבריאלה היא "גבי". זה סרט פשע, אימה, ריגול ואהבה. מל פרר ומרלן דיטריך מופיעים בו בתפקידי קמע. העלילה מתרחשת בפריז התוססת ביום הבסטיליה. בסופה מתאהבים "ריק" ו"גבי" גם בתסריט וגם במציאות ומצליחים להשלים את התסריט. "פריז התוססת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פריז התוססת", באתר נטפליקס "פריז התוססת", באתר AllMovie (באנגלית) "פריז התוססת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פריז התוססת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לפריז התוססת, באתר יוטיוב פריז התוססת, באתר TCM פריז התוססת, באתר ארכיון המדינה פרד אסטיר שר "That Face", באתר יוטיוב תחילת המפגש בין בנסון למיס סימפסון, באתר יוטיוב הסצנה הסופית של פריז התוססת, באתר יוטיוב
My Generation

My Generation (הדור שלי) הוא שיר מ-1965 של להקת המי (The Who). השיר נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, My Generation, ונחשב ללהיט הראשון והמצליח ביותר של הלהקה. My Generation נכתב בידי גיטריסט ומנהיג הלהקה, פיט טאונסנד למען צעירים בריטיים מרדניים שהיו חלק מזרם ה"מודים" (Mods) והוא ביטא את תחושותיהם אשר המבוגרים לא יכלו להבין. טאונסנד קיבל השראה מהשיר Young Man Blues של אמן הבלוז מוז אליסון, וטען כי בלעדיו מעולם לא היה כותב את השיר. כמו שירים מוקדמים רבים של המי, גם זה הושפע רבות מסגנון הרית'ם אנד בלוז האמריקאי, במיוחד בטכניקת קריאה ותגובה: דלטריי, הסולן, היה שר שורה בעוד טאונסנד ואנטוויסל היו משיבים לו במשפט קבוע- Talkin' 'bout my generation. היבט נוסף על השיר הוא האופן בו רוג'ר דלטריי העביר אותו, כשהוא מגלם בשירתו דמות של נער מתוסכל ומגמגם. קיימים מספר סיפורים המסבירים זאת. לפי הראשון השיר היה עוד שיר- R&B ללא הגמגום, אך בהשראת שיר של ג'ון לי הוקר, Stuttering Blues (בלוז למגמגם), טאונסנד עיבד את השיר מחדש. סיפור נוסף טוען כי הגמגום היה כדי לרמוז על מילת הגידוף- fuck כאשר דלטריי שר בגמגום- Why don't you all fu.. fu.. fade away! אולם, המפיק של השיר, של טלמי, התעקש כי מדובר היה בצירוף מקרים משעשע אשר לפי דעתו היה צריך לשמור. תחנת ה- BBC סרבה לשדר את השיר מחשש לפגיעה באנשים עם ליקויי דיבור, אך שינתה את החלטתה לאחר שהשיר הפך ללהיט אדיר. ביצוע השיר משקף את מילותיו ותואם להן: מהיר, אגרסיבי, ובעל עמדה וביקורת נוקבת. אחד מסמלי השיר הוא הצגת אחד מהסולואים הראשונים על גיטרת בס (על ידי ג'ון אנטוויסל) בהיסטוריה של הרוק. סיום השיר מציג התפרצות דמוית פיצוץ בתיפוף של קית' מון, שנתמך בידי פיט טאונסנד שמנגן בפורענות וברעש ללא כל הגיון. השיר התקבל אל הפנתיאון של הרוקנ'רול בתור אחד השירים המוערכים והמהוללים בז'אנר. הוא נבחר בתור השיר האחד עשר הגדול ביותר של מגזין הרולינג סטון ברשימת 500 השירים של כל הזמנים. ככל הנראה, האלמנט החזק ביותר בשיר הוא המלל אשר נחשב לאחת ההצהרות הנוקבות ביותר של הנוער בהיסטוריית הרוק. ה"גישה" של השיר עזרה בהמשך לעליית זרם הפאנק, וכן הוא נחשב לשיר הפאנק הראשון. השורה המפורסמת של השיר שהפכה לסמל בקרב בני דורם של חברי הלהקה ושל צעירים רבים בהמשך השנים היא- I hope I die before I get old. השיר יצא לאור כסינגל בנובמבר 1965 והגיע למקום השני בראש המצעדים בבריטניה ולמקום ה-74 בארצות הברית. השיר מופיע גם באלבום הבכורה של הלהקה הנושא את אותו השם ובהופעות זכה לביצועים ארוכים כחלק ממחרוזות שירים או עם סולואים מתמשכים (כמו באלבום ההופעה- Live at Leeds, שם השיר מגיע לאורך של כרבע שעה). אחת הסיבות להפיכתו של השיר לאחד מלהיטי הרוק המצליחים, שהיא גם אחד מסממני ההצלחה שלו, היא המספר הרב של גרסאות הכיסוי שעשו לו, חלקן באלבומים, ולא רק בהופעות, כמקובל. השיר זכה ל-16 גרסאות כיסוי על ידי האומנים: גרין דיי, לימפ ביזקיט, אואזיס, איירון מיידן, הילרי דאף, פיונרל דרס, מקפלי, סוויט, סטארפיילד, גורקי פארק, קפטן ג'ק, די-רקט, פרד דארסט, חור בשמיים, פיל ג'ואל ומיקס על ידי דאנס דאנס רבולושן. מידע על היצירה "My Generation" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "My Generation" באתר Discogs גרסאות נוספות ל"My Generation" באתר SecondHandSongs
יטי צהוב ובלתי ניתן לעצירה

יטי צהוב ובלתי ניתן לעצירה (באנגלית: The Unstoppable Yellow Yeti) היא סדרת טלוויזיה מונפשת שנוצרה על ידי אנטטו הארלין וג'ונאס אוטי, והוצגה לראשונה בערוץ דיסני בצרפת ב-14 במאי 2022. הסדרה הופצה מאוחר יותר בפינלנד ב-Yle Areena ביולי 2022. זאת הסדרה האחרונה שנכתבה עם הכותב ריד הריסון לפני פטירתו ב-15 בינואר 2024. בפרק הראשון, אוסמו בן ה-12 נאלץ לעזוב את חייו הישנים מאחור כשהוא עובר עם אביו לווינטרטון, כפר בדיוני מצפון לחוג הארקטי, שמושלג בו כל השנה. אוסמו ובת דודתו ריטה פוגשים יטי צהוב בשם גוסטב, ומתחילים לחוות איתו הרפתקאות. בכפר יש שפע של כללים נוקשים, כולל איסור על מפלצות. אביה של ריטה, רומן כרום, שהוא ראש הכפר, שונא מפלצות. כדי להסתתר ממנו, גוסטב מתלבש בתחפושות שונות. הסדרה מאזכרת מסורות פיניות רבות כמו שחיית קרח, חגיגות האחד במאי ומסיבות סרטנים ומזון מהיר מלאפנראנטה. אנטטו הארלין וג'ונאס אוטי הקימו חברה בשם Gigglebug Entertainment בשנת 2013, והחלו להציג רעיונות לדמות הראשית של הסדרה כבר במהלך השנה הראשונה להקמת החברה. בשנה שלאחר מכן הם סיפרו על הרעיון שלהם לעובד דיסני שפגשו בצרפת. הרעיון מצא חן בעיני דיסני, והם ביקשו מהארלין ואוטי ליצור איתם קשר כשהוא יגיע לשלבי ההבשלה הסופיים שלו. בשנת 2015, Gigglebug Entertainment, Disney EMEA ו-Zodiak Kids Studios החלו לפתח את הסדרה ביחד. מאוחר יותר Gigglebug Entertainment שיתפה פעולה עם דיסני בפיתוח "רחוב 101 דלמטים" בשנת 2016. הפקת הסדרה עצמה החלה בקיץ 2020, עם אוטי כבמאי ראשי והרלין כמפיק בפועל לצד מנכ"ל אולפני זודיאק קידס, בנואה די סבטינו. זודיאק קידס קיבלה את זכויות ההפצה הבינלאומיות של הסדרה. התוכנית הוכרזה רשמית באוקטובר 2020. זו הייתה הפעם הראשונה שדיסני הזמינה תוכנית מקורית מפינלנד. הסדרה הופקה במהלך שנתיים בפינלנד, קנדה, צרפת ובריטניה. הדמות הראשית בסדרה קיבלה השראה מחברת הילדות של אוטי, קיקה. קיקה היה תלמיד קוסטה ריקני שהגיע לחילופי תלמידים בפינלנד וגר בביתו של אוטי בלאפנראנטה ועשה רושם גדול על אוטי בן ה-14, שמחשיב את עצמו מופנם. קיקה שבר את קודי ההתנהגות הפיניים ולימד את אוטי לראות את העולם מנקודת מבט חדשה. במהלך שלב סיעור המוחות, היטי גוסטב הפך לבובת לבד ואוטי והארלין התבדחו על שלג צהוב. העונה הראשונה מורכבת מ-50 פרקים בני 11 דקות. הפרקים משודרים בזוגות כדי להתאים למרווחי הזמן של חצי השעה כשהם משודרים בערוץ דיסני. 20 הפרקים הראשונים בני 11 הדקות יצאו ב-Yle Areena ב-1 ביולי 2022, וכל העונה שוחררה מאוחר יותר ב-Disney+. זו גם התוכנית הפינית הראשונה של דיסני, אם כי היוצרים פיתחו את "רחוב 101 דלמטים" שיצא בשנת 2019. בבריטניה, הסדרה יצאה ביוטיוב על ידי ZeeToons. הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי עדי וולוצקי. "יטי צהוב ובלתי ניתן לעצירה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יטי צהוב ובלתי ניתן לעצירה", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) יטי צהוב ובלתי ניתן לעצירה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מדף הקרח רוס

מדף הקרח רוס (באנגלית: Ross Ice Shelf) הוא מדף הקרח הגדול ביותר באנטארקטיקה. שטחו של המדף 487,000 קילומטר רבוע, ואורכו 800 קילומטר (שטחו גדול משטח צרפת). עובי המדף כמה מאות מטרים, ואורך חזית הקרח הפונה אל האוקיינוס הדרומי כ-600 קילומטר. גובה מדף הקרח מעל פני הים הוא בין 15 ל-50 מטרים, אולם 90% מהקרח המרכיב את המדף נמצא מתחת לפני הים. מרבית שטח מדף הקרח מהווה חלק משטח חסות רוס המהווה (על פי הכרזתה) חלק מניו זילנד. מרבית מדינות העולם אינן מכירות בתביעת ריבונות זו. המדף קרוי על שם רב החובל ג'יימס קלארק רוס אשר גילה אותו ב-28 בינואר 1841. רוס מיפה את חזית המדף. ממדף הקרח רוס ניתק קרחון B-15 שהוא הקרחון הימי הגדול ביותר שתועד. שטחו המקורי היה כ-11,000 קמ"ר, יותר ממחצית שטחה של ישראל. הקרחון ניתק במרץ 2000 ונשבר לאחר מכן למספר קרחוני משנה שהגדול בהם היה קרחון B-15A בשטח 3,100 קמ"ר. מדיה וקבצים בנושא מדף הקרח רוס בוויקישיתוף תמונות מדף הקרח מדף הקרח רוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Marvelous

Marvelous (ביפנית: 株式会社マーベラス) היא חברת פיתוח והפצת משחקי וידאו יפנית. החברה הוקמה בשנת 2011 תוך מיזוג של מספר חברות בתחום. שמה בהקמה היה Marvelous AQL. החל משנת 2014 היא פועלת תחת השם הנוכחי. החברה הוקמה בשנת 2011 תוך מיזוג 3 חברות יפניות שפעלו בתחום: AQ Interactive הוקמה בשנת 2005 על בסיס חברת Cavia. החברה פיתחה משחקים רבים לרבות "הטינה". בשנת 2009 מטה החברה עבר לטוקיו. בבעלות החברה הייתה חברה אמריקאית Xseed Games. Liveware חברה שהתמחה ביצירת תוכן לסמרטפונים. Marvelous Entertainment הוקמה בשנת 1997 והתמחה ביצירת משחקי וידאו. הסדרה המוצלחת של החברה הייתה Story of Seasons. המשחק הראשון בסדרה שוחרר בשנת 1997. בשנת 2003 שוחרר Harvest Moon: Friends of Mineral Town. המשחק אחרון בסדרה שוחרר בשנת 2021. בנובמבר 2012 החל מסחר של מניות החברה בבורסה לניירות ערך בטוקיו. באותה שנה החלה לפעול באנגליה חברת בת Marvelous Europe. היא פיתחה מספר משחקים לפלטפורמות ניידות. בשנת 2017 הוקמה חברת בת Honey∞Parade Games לפיתוח משחקים בסדרה Senran Kagura. עד לאוגוסט 2017 נמכרו כ-1.65 העתקים של משחקי הסדרה. במאי 2020 20% ממניות החברה נרכשו על ידי Tencent תמורת 65 מיליון $. במהלך פעילותה החברה פיתחה עשרות משחקי וידו לפלטפורמות שונות. כמו כן היא פעילה שתחום אנימה. מדיה וקבצים בנושא Marvelous בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Marvelous (ביפנית) Marvelous, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Marvelous, סרטונים בערוץ היוטיוב תיאור פעילות החברה https://www.gematsu.com/2017/08/senran-kagura-series-worldwide-sales-top-1-65-million
ג'ורג' דיואי קלייד

ג'ורג' דיואי קלייד (באנגלית: George Dewey Clyde;‏ 21 ביולי 1898 – 2 באפריל 1972) היה פוליטיקאי אמריקאי והמושל העשירי של יוטה, שכיהן בשנים 1957–1965 מטעם המפלגה הרפובליקנית. קלייד קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת יוטה ואת התואר שני מאוניברסיטת קליפורניה שבברקלי. ב-1953 מונה למנהל מועצת המים והאנרגיה של יוטה. בשנת 1956, קלייד הביס את המושל העצמאי המכהן ג'יי ברקן לי ואת הדמוקרטית ל.ס. רומני. במהלך כהונתו הראשונה של קלייד כמושל, הוא הגדיל את תקציב החינוך והעלה את שכר המורים. בנוסף על כך, הוקמו כבישים מהירים רבים, הועלה שכרם של עובדי המדינה, ובוצעו רפורמות במערכות הרווחה, הפארקים הממלכתיים והספריות. בכהונתו השנייה של קלייד הסתכסך הממשל עם איגודי העובדים במערכת החינוך, מה שהוביל לשביתות ולעיצומים. במקביל, הוא גם היה מעורב בהקמת הפארק הלאומי קניונלנדס. ב-1964 בחר שלא להתמודד לקדנציה שלישית. קלייד סבל משבץ זמן קצר לאחר הפרישה ומת מהשפעותיו ב-2 באפריל 1972. ג'ורג' דיואי קלייד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'וזף טול

ג'וזף קמפ טול (באנגלית: Joseph Kemp Toole;‏ 12 במאי 1851 – 11 במרץ 1929) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית שכיהן כמושל הראשון והרביעי של מונטנה. טול נולד בסוואנה שבמיזורי ולמד בבית ספר ציבורי בסנט ג'וזף. בשנת 1868 סיים את לימודיו בהצטיינות במכון הצבאי המערבי בניו קאסל שבקנטקי. הוא עבר להלנה שבמונטנה ב-1870. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1871. מיד לאחר מכן טול החל לעבוד בהלנה. טול היה התובע המחוזי של המחוז השיפוטי השלישי של מונטנה (1872–1876), וחבר בבית הנבחרים הטריטוריאלי של מונטנה (1879–1881), ונשיא המועצה הטריטוריאלית של מונטנה (1881–1883). בשנת 1890 הוא התחתן עם לילי רוזקרנס, בתו של הגנרל ויליאם רוזקרנס ונולדו להם שלושה ילדים. טול כיהן כציר בוועידת החוקה הממלכתית בהלנה בשנים 1884–1889. הוא החל לכהן כמושל הראשון של מונטנה שכיהן מ-8 בנובמבר 1889 ועד 1 בינואר 1893. לאחר סיום הכהונה הוא חזר לעסוק בעריכת דין בהלנה. טול היה ציר לוועידות הלאומיות הדמוקרטיות בשנים 1892 ו-1904. הוא חזר לתפקיד המושל מ-7 בינואר 1901 עד 1 באפריל 1908 והתפטר בגלל בריאות לקויה. טול מת ב-11 במרץ 1929, בגיל 77. הוא קבור בבית הקברות תחיית המתים בהלנה שבמונטנה. מדיה וקבצים בנושא ג'וזף טול בוויקישיתוף ג'וזף טול, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Montana Governor Joseph Kemp Toole". National Governors Association. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "MISS ROSECRANS MARRIED". New York Times. 8 במאי 1890. נבדק ב-11 בספטמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה) "A Brief History of Montana". The Official Website for the State of Montana. נבדק ב-10 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
ויליאם גאי

ויליאם לואיס גאי (באנגלית: William Lewis Guy;‏ 30 בספטמבר 1919 – 26 באפריל 2013) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל דקוטה הצפונית שבארצות הברית בשנים 1961–1973. גאי היה האדם שכיהן הכי הרבה שנים בתולדות התפקיד במדינה – 12 שנים. גאי נולד בדווילס לייק שבדקוטה הצפונית. הוא קיבל את התואר הראשון שלו במכללה החקלאית של צפון דקוטה (NDAC). הוא שירת בדרגת לוטננט בצי האמריקני במלחמת העולם השנייה כקצין ירי. לאחר המלחמה הוא קיבל תואר שני מאוניברסיטת מינסוטה. גאי התחתן ב-30 בינואר 1943. הוא כיהן בבית הנבחרים של צפון דקוטה למשך קדנציה אחת מ-1959 עד 1961. ב-1960 נבחר לראשונה לתפקיד המושל. בשנת 1966 גאי נבחר ליושב ראש אגודת המושלים הלאומית וב-1974 ניסה להתמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית. בשנותיו האחרונות סבל מאלצהיימר. גאי מת בבוקרו של 26 באפריל 2013 בווסט פארגו, דקוטה הצפונית, בגיל 93. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1186. מדיה וקבצים בנושא ויליאם גאי בוויקישיתוף ויליאם גאי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ויליאם גאי באתר The Political Graveyard (באנגלית) ויליאם גאי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Smith, Nick (2013-07-05). "Jean Guy dies at 90". Bismarck Tribune. נבדק ב-2013-08-01.
סיינגה

סיינגה (בספרדית: Ciénaga) היא העיר השנייה בגודלה במחוז מגדלנה (לאחר סנטה מרתה) שבקולומביה. לפי ההערכות, בשנת 2019 התגוררו בעיר כ-105,510 תושבים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 34 מעלות צלזיוס. לפני הגעתם של המתיישבים הספרדים, האזור היה מאוכלס על ידי ילידים. בשנת 1529 הקים הנזיר פריי טומאס אורטיז קהילה נוצרית מקומית. במהלך מלחמת העצמאות הקולומביאנית, הפכה סיינגה לשדה קרב בנובמבר 1820. עיירה זו הייתה גם הנמל העיקרי של קולומביה בסוף המאה ה-19 וקלטה הגירה משמעותית (במיוחד מלבנון ואירופה). ב-6 בדצמבר 1928 התרחש בעיר טבח הבננות בקולומביה. בטבח זה נרצחו רבים מעובדי חברת הפירות המאוחדת השובתים. גם כיום תעשיית הבננות נחשבת למשמעותית במיוחד, והיא אוזכרה בספרו של גבריאל גארסיה מארקס "מאה שנים של בדידות". מדיה וקבצים בנושא סיינגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיינגה סיינגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Colombia Tourism Ministry". אורכב מ-המקור ב-2014-04-29. נבדק ב-2012-05-07.
ג'יין צ'יימברס

ג'יין צ'יימברס (באנגלית: Jane Chambers;‏ 27 במרץ 1937 – 15 בפברואר 1983) הייתה מחזאית אמריקאית, מחלוצות המחזאות הלהט"בית. צ'יימברס נולדה בקולומביה, קרוליינה הדרומית וגדלה באורלנדו, פלורידה, שם החלה לכתוב תסריטים עבור תחנות רדיו מקומיות. היא למדה במכללת רולינס, בכוונה להיות מחזאית, אך נשרה מהלימודים בעקבות אפליה שחוותה כאישה שם. ב-1956 למדה משחק במשך עונה אחת בפסדינה פלייהאוס, עבר להתגורר בניו יורק ולאחר מכן הגיעה לעיירה פולנד ספרינג במדינת מיין ועבדה שם בתחנת טלוויזיה מקומית. כשחזרה לניו יורק ב-1968 נרשמה לגודארד קולג' בוורמונט כדי להשלים את התואר הראשון. בוורמונט היא פגשה את בת' אלן, שהפכה לזוגתה ולמנהלת האישית שלה. ב-1971 זכתה צ'יימברס בפרס רוזנטל לשירה, והמחזה שלה "Christ in a Treehouse", זכה בפרס הטלוויזיה החינוכית של קונטיקט. ב-1972 זכתה במלגת יוג'ין אוניל על "סיפורי המהפכה ואגדות אמריקאיות אחרות", וסייעה להקים תיאטרון במרכז לנשים בניו יורק, שם העלתה את המחזה שלה Random Violence. ב-1973 זכתה בפרס גילדת הסופרים של אמריקה על כתיבתה לאופרת הסבון Search for Tomorrow. בשנת 1974 היה המחזה שלה A Late Snow לאחד המחזות הראשונים שייצגו דמויות לסביות באור חיובי. לאחר מכן כתבה ב-1980 מחזה לסבי נוסף, קיץ אחרון, עבור פסטיבל האומנויות הלהט"בי הראשון, על ההשלכות שיש לאבחון בסרטן על אישה ועל חברותיה הלסביות. שנה לאחר מכן, הפיקה את המחזה My Blue Heaven לפסטיבל האמנויות הלהט"בי השני, ואת המחזה The Quintessential Image לכנס תיאטרון הנשים במיניאפוליס. צ'יימברס אובחנה בסרטן בשנת 1981. היא מתה בביתה בגרינפורט, לונג איילנד ב-15 בפברואר 1983. מאז שנת 1984 מוענק פרס שנתי על שמה, פרס ג'יין צ'יימברס למחזאות. George Haggerty, Bonnie Zimmerman, Encyclopedia of Lesbian and Gay Histories and Cultures: An Encyclopedia. Gay histories and cultures. Vol. 2, Taylor & Francis, 1999, ISBN 978-0-8153-3354-8. (באנגלית) Jane Chambers - About, www.janechambers.org ATHE, 2022 ATHE-WTP JANE CHAMBERS PLAYWRITING AWARD
אוסקר פלאנו

אוסקר פלאנו פדרנו (בספרדית: Óscar Plano Pedreño; נולד ב־11 בפברואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק במועדון אלצ'ה כקשר התקפי. כיליד מדריד, פלאנו הצטרף לאקדמיה של ריאל מדריד בגיל 11. המשחק הראשון של פלאנו במדי הקבוצה הבוגרת, ריאל מדריד קסטיליה, התקיים ב־17 באוגוסט 2012, במסגרת הליגה הספרדית השנייה, כאשר שיחק 68 דקות בהפסד החוץ 1–2 לוויאריאל ב'. באותה עונה הוא כבש ארבעה שערים עבור הקבוצה, שסיימה במקום השמיני. ב־2 בספטמבר 2013, פלאנו הושאל לאלקורקון עבור עונת 2013/2014. ב־29 ביולי 2014 הוא חתם על חוזה קבוע לשנתיים. פלאנו הבקיע תשע פעמים בעונת 2015/2016 (השני מבין המבקיעים בקבוצה באותה עונה, אחרי דייוויד רודריגס (אנ') שהבקיע 19 שערים), ועזר לקבוצה לסיים במקום השביעי בתום העונה בליגה השנייה. ב־3 ביולי 2017, פלאנו הצטרף לריאל ויאדוליד בחוזה לשנתיים. הוא כבש ארבעה שערים ב־40 משחקים בעונת 2017/2018, כשבסוף העונה חזר המועדון ללה ליגה לאחר היעדרות של ארבע שנים. פלאנו שיחק לראשונה בליגה הספרדית הבכירה ב־17 באוגוסט 2018, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בתיקו 0–0 בחוץ מול ז'ירונה. מדיה וקבצים בנושא אוסקר פלאנו בוויקישיתוף אוסקר פלאנו, באתר Transfermarkt אוסקר פלאנו, באתר Soccerway אוסקר פלאנו, באתר BDFutbol אוסקר פלאנו, באתר FootballDatabase.eu "2–1. Cavenaghi da los tres puntos al Villarreal ante un buen RM Castilla" [2–1. Cavenaghi gives three points to Villarreal against a good RM Castilla]. La Información (בספרדית). 17 באוגוסט 2012. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Cerezo, Hugo; Jiménez, Rubén (13 באוקטובר 2018). "Los 50 mirlos más prometedores de La Fábrica al inicio de la década, ¿dónde están ahora?" [The Factory's 50 most promising prospects at the beginning of the decade, where are they now?]. Marca (בספרדית). נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "El delantero Oscar Plano jugará cedido en el Alcorcón una temporada" [Forward Oscar Plano will play one season on loan at Alcorcón]. La Información (בספרדית). 2 בספטמבר 2013. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Óscar Plano ficha por dos temporadas con el Alcorcón" [Óscar Plano signs for two seasons with Alcorcón]. Estadio Deportivo (בספרדית). 29 ביולי 2014. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Fernández, Pablo (26 בנובמבר 2016). "Plano y David amenazan al Oviedo" [Plano and David threaten Oviedo]. La Voz de Asturias (בספרדית). נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "El Valladolid ficha a Óscar Plano" [Valladolid sign Óscar Plano]. El Día de Valladolid (בספרדית). 3 ביולי 2017. נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Pérez Baraja, Jesús (6 ביוני 2018). "Óscar irrumpe en primer Plano" [Óscar is Plan ("Plano" in English, pun on his surname) A material]. Marca (בספרדית). נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Rodríguez, Chus (16 ביוני 2018). "De la A a la Z: Las claves del ascenso del Valladolid" [From A to Z: The keys of Valladolid's promotion]. Marca (בספרדית). נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Danés, Jordi (17 באוגוסט 2018). "El Girona se estrella ante un rocoso Valladolid" [Girona crash into hard Valladolid]. El Periódico de Catalunya (בספרדית). נבדק ב-3 בינואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אוסקר פלאנו".
יחסי הונגריה–ליטא

יחסי הונגריה–ליטא הם יחסי החוץ בין הונגריה לליטא. שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי. בשנת 1386, לאחר מאמצים משכנעים של שליחים הונגרים ופולנים, יוגאילה אלגירדאיטיס, הדוכס הגדול של ליטא הוטבל כקתולי. לאחר מכן הוא נישא להדוויג, בתו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה והוכתר כמלך פולין. במהלך המאה ה-15 שתי המדינות חלקו לתקופת זמן קצרה את אותו המלך ולדיסלב השלישי, מלך פולין והונגריה שמלך למשך 4 שנים על שתי המדינות ולמשך 10 שנים על פולין לבד. ולדיסלב נפטר בגיל 20 בלבד כאשר נפל בקרב נגד הטורקים שהיו באזור העיר וארנה שבבולגריה. במאה ה-16 בחרה פולין, שכללה גם את ליטא, את המלך סטפאן באטורי ההונגרי למלוך עליה. בין יתרונותיו העיקריים לליטא אפשר להזכיר את מעשה אישור השוויון של ליטא ופולין ב"רפובליקה של שני העמים" (זה היה השם הרשמי של ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא); הקלה על הקמת אוניברסיטת וילנה ב-1579; הקמת בית הדין העליון של ליטא כבית המשפט העליון לערעורים של האצולה הליטאית; ביצעה ארגון מחדש ומודרניזציה מוצלחים של כוחות הצבא הליטאי והחזרה של ליבוניה מרוסיה, כמו גם דחיקה של רוסיה מהנמלים הבלטיים. בשנים 1577–1579, בהזמנתו של סטפאן באטורי, גנרל הונגרי מפורסם גאספר בקס הוביל בהצלחה יחידות צבאיות ליטאיות כדי להגן על האינטרסים של הדוכסות הגדולה של ליטא. על שמו נקראת גבעה במרכז וילנה, בה נקבר גספר בקס. בשנת 1924 כוננו יחסים דיפלומטיים בין הרפובליקה של ליטא לממלכת הונגריה. בתקופה שבין מלחמות העולם יוצגה ליטא בהונגריה באמצעות שגרירותה בברלין, גרמניה, ובנוסף החזיקה קונסוליה כללית בבודפשט. מאידך, הונגריה יוצגה בליטא באמצעות שגרירותה בהלסינקי, פינלנד, ובנוסף החזיקה הייתה קונסוליית כבוד בקובנה, הבירה הזמנית של ליטא. הונגריה הכירה בליטא דה יורה ב-24 באוגוסט 1991, וב-2 בספטמבר 1991 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. ליטא מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט. הונגריה מחזיקה בליטא שגרירות בוילנה וקונסוליה בקובנה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הונגריה–ליטא בוויקישיתוף יחסי הונגריה–ליטא, באתר משרד החוץ הליטאי יחסי הונגריה–ליטא, באתר משרד החוץ הליטאי אתר על יחסי מדינות
בות' גרדנר

ויליאם בות' גרדנר (באנגלית: William Booth Gardner;‏ 21 באוגוסט 1936 – 15 במרץ 2013) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-19 של וושינגטון בשנים 1985–1993 מטעם המפלגה הדמוקרטית. גרדנר שימש כחבר הסנאט של מדינת וושינגטון מטעם המחוז ה-26 מ-1971 ועד 1973. גרדנר נולד בטקומה, וושינגטון ב-21 באוגוסט 1936. הוא למד בתיכון קלובר פארק בלייקווד וסיים את לימודיו בבית הספר לייקסייד בסיאטל. הוריו התגרשו כשהיה צעיר מאוד. אביו החורג היה נורטון קלאפ, אחד הבעלים המקוריים של מחט החלל בסיאטל. אמו, אחותו ואחיו נהרגו בהתרסקות מטוס כשהיה בן 14. גרדנר הוא בוגר בית הספר לעסקים של אוניברסיטת וושינגטון ואוניברסיטת הרווארד. במהלך שנות ה-70 היה מעורב בעסקי הכדורסל במדינה. ב-1984 נבחר גרדנר לתפקיד המושל, וב-1988 נבחר לכהונה שנייה. ב-1992 בחר שלא להתמודד לכהונה שלישית. כמושל, גרדנר חתם על תוכנית לביטוח רפואי ציבורי לעניים עובדים. בנוסף על כך, גרדנר ביצע רפורמות באיכות הסביבה, באקדמיה, בחינוך הציבורי ובזכויות להט"ב. בשנת 1994 וכשנה לאחר פרישתו, גרדנר אובחן כחולה במחלת פרקינסון. בשנת 2006, הוא הודיע על תמיכתו בסיוע רפואי להתאבדות. בשנים שלאחר מכן גרדנר היה פעיל מאוד בנושא זה. ב-2009 חברת HBO הפיקה את הסרט התיעודי הקצר "הקמפיין האחרון של המושל בות' גרדנר" על גרדנר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר. גרדנר מת בביתו בטקומה ב-15 במרץ 2013 ממחלת פרקינסון. הוא היה בן 76 במותו. מדיה וקבצים בנושא בות' גרדנר בוויקישיתוף בות' גרדנר באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) בות' גרדנר באתר The Political Graveyard (באנגלית) בות' גרדנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Former Gov. Booth Gardner Dies". Congressman Denny Heck. 16 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Wealthy Washingtonian Norton Clapp Dies". The Spokesman-Review. Associated Press. 25 באפריל 1995. נבדק ב-11 באוגוסט 2021. {{cite news}}: (עזרה) Yardley, William (18 במרץ 2013). "Booth Gardner Dies at 76; Ex-Washington Governor". The New York Times. {{cite news}}: (עזרה) La Corte, Rachel (16 במרץ 2013). "Former Wash. Gov. Booth Gardner dies". The Seattle Times. אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2014. {{cite news}}: (עזרה) Postman, David (7 בפברואר 2006), "Ex-governor backs initiative to legalize assisted suicide", The Seattle Times {{citation}}: (עזרה) Oscars, Nominees (פבר' 2010). "2009 Oscar Nominees". USA: Oscars. נבדק ב-21 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה)