laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ולדיסלב בוגיצ'ביץ'

ולדיסלאב בוגיצ'ביץ' (בסרבית קירילית: Владислав Богићевић; נולד ב-7 בנובמבר 1950) הוא כדורגלן עבר סרבי. בוגיצ'ביץ', יליד בלגרד, החל את הקריירה שלו בכוכב האדום בלגרד, עימה זכה בחמש אליפויות יוגוסלביה. בנבחרת יוגוסלביה שיחק בוגיצ'ביץ' 47 משחקים, והשתתף איתה במונדיאל 1974. לאחר עונה אחת במריבור ושמונה עונות בכוכב האדום, עבר בוגיצ'ביץ' לניו יורק קוסמוס מה-NASL. באותו זמן זכה לכינוי "בוגי". ב-203 משחקי עונה כבש בוגיצ'ביץ' 31 שערים ובישל 147. בכל שבע עונותיו ב-NASL היה חלק מנבחרת העונה הראשונה או השנייה. בנוסף זכה עם הקוסמוס בשלוש אליפויות. בשנת 2002, נכנס בוגיצ'ביץ' להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי. ולדיסלב בוגיצ'ביץ', באתר Transfermarkt ולדיסלב בוגיצ'ביץ', באתר National Football Teams ולדיסלב בוגיצ'ביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים סרבים ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל יוב

דניאל יוֹבּ (בהונגרית: Jób Dániel;‏ 22 בדצמבר 1880, ארד – 20 בנובמבר 1955, בודפשט) היה במאי הונגרי-יהודי, סופר, מתרגם, עיתונאי, במאי תיאטרון. אשתו הייתה בושקה שימון (1970-1909), מלכת היופי הראשונה של הונגריה. בשנת 1900 יוב היה עיתונאי של המדיאר הירלאפ. משנת 1907 היה תחילה הבמאי ואחר כך המנהל האומנותי והבמאי הראשי של תיאטרון הקומדיה של בודפשט. משנת 1908 הופיעו עבודותיו במגזין ניוגט. חמש שנים מאוחר יותר, בשנת 1913, הוא הוצג מחזהו "הלילך". בשנת 1918 הועלה תיאטרון הקומדיה המחזה שלו "סערה סתוית". בשנים 1939-1921 ומשנת 1945 עד 1949 היה המנהל האמנותי של תיאטרון הקומדיה. אחרי 1949 עבד באגף המדעי של התאחדות אומנות הבמה. הוא ביים את מחזותיהם של שאנדור ברודי, פרנץ מולנר, דז'ה סומורי ושאנדור הוניאדי. המחזות שהיו הבמאי שלהם במשך הזמן: שו: פיגמליון דז'ה סומורי: הרמלין פרנץ הרצג: שועל כחול צ'כוב: הדוד וניה פרנץ מולנר: הברבור צ'כוב: שלוש אחיות איבסן: יון גבריאל בורקמן צ'אפק: RUR צ'כוב: גן הדובדבנים הלילך (1913) סערה סתוית (1918) אנגל: מעל המים (1904) צ'כוב: הדוד וניה (1920) מיהו מי בספרות ההונגרית? Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató Könyvek ISBN 963-8607-10-6 לקסיקון הונגרי לקורות חיים לקסיקון הונגרי לאומנות הבמה לקסיקון יהודי הונגרי . אד. פיטר אוגווארי. בודפשט: לקסיקון יהודי הונגרי. מדיה וקבצים בנושא דניאל יוב בוויקישיתוף
בית הכנסת בזניצה

בית הכנסת בזניצה (בסרבו-קרואטית: Sinagoge u Zenici) היה בית כנסת, אשר פעל בעיר זניצה במרכז בוסניה והרצגובינה בין השנים 1903–1941. ערכים מורחבים – הקהילה היהודית בזניצה יהודים ספרדים הגיעו לזניצה במהלך המאה ה-18. המצבה הקדומה ביותר שאותרה בבית הקברות היהודי בזניצה היא מ-1747. ב-1880, לאחר סיפוח בוסניה בפועל על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית נוסדה רשמית הקהילה במקום. בשלהי המאה ה-19 היגרו לעיר משפחות של יהודים אשכנזים שראשיהן הועסקו במנגנון הממשל המקומי או שהיו בעלי מקצועות חופשיים. בראשית המאה ה-20 התגוררו בזניצה כ-300 יהודים, וערב הפלישה ליוגוסלביה כ-200. בשואת יהודי יוגוסלביה נספו 185 מבני הקהילה, והיא לא חודשה לאחר מלחמת העולם השנייה. בית הכנסת הוקם ב-1903 בסגנון אדריכלי נאו-מורי. המבנה היה בן שתי קומות. גובהו הפנימי היה 10 מטרים, שטחו 120 מטר מרובע, וקומתו השנייה שימשה לעזרת נשים. אף על פי שהקהילה היהודית הייתה מעורבת, היה בית הכנסת בעל צביון ספרדי והתפילות נוהלו בדרך כלל בנוסח הספרדים. בתקופת בין המלחמות כיהן ליאון יהודה פינצי כרב הראשי של הקהילה, החזנים היו מוריץ אלטרץ ומוריץ שלום, וראשי הקהל היו יהודה מונטיליו, משה דאנון והרמן לייב ליבלינג. ב-1960 נמכר מבנה בית הכנסת לרשות המקומית זניצה. ב-1967 שוּכָּן במבנה המוזיאון האתנוגרפי של זניצה. כאשר נחנך המוזיאון האתנוגרפי הותקנה במקום לוחית זיכרון לזכר בני הקהילה שנספו בשואה. המבנה מתוחזק על ידי הרשות המקומית ובקומתו הראשונה מוצגת תערוכה ובה גם חפצי יודאיקה של הקהילה היהודית ובכללם שני כתרי רימונים משלהי המאה ה-19, וחנוכיה. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת בזניצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת בזניצה (בבוסנית) בית הכנסת בזניצה, באתר המרכז לאמנות יהודית הקהילה היהודית בזניצה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 157. בית הכנסת בזניצה, באתר המוזיאון העירוני זניצה (באנגלית). אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, עמוד 8, באתר אוניברסיטת סירקיוז (באנגלית). אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
דייל קרנגי

דייל קרנגי (שם מלא באנגלית: Dale Breckenridge Carnegie‏; 24 בנובמבר 1888 – 1 בנובמבר 1955) היה סופר אמריקאי ומפתח שיטת קרנגי לפופולריות, מודעות עצמית ודיבור לפני קהל. דייל קרנגי נולד למשפחה ענייה בעיר מריוויל במדינת מיזורי. הוא למד במכללה ממשלתית למורים בוורנסבורג (Warrensburg). לאחר סיום לימודיו עבד כאיש מכירות. הוא החל להרצות בנושא דיבור לפני קהל לפני אנשי מכירות בארגון ימק"א המקומי. קרנגי חקר את תולדותיהם של אנשים עשירים ומשפיעים וכתב ספר על הנשיא אברהם לינקולן. קרנגי כתב ספרי הדרכה שהודפסו בעשרות מיליוני עותקים ותורגמו לעשרות שפות. הוא הקים את הארגון "דייל קרנגי ושותפיו", שמרכזו בניו יורק. הארגון מרכז את כל ההכשרות בשיטת קרנגי המועברות בעולם. קרנגי מת ב-1955 מלימפומת הודג'קין. לאחר מותו ירשה אשתו דורותי את הזכויות לספריו. סניף של ארגונו קיים גם בישראל, ובראשו עומד גלעד ניומן. "כיצד לרכוש ידידים והשפעה" "איך לדבר לפני קהל ולהשפיע על אנשים" "המנהיג שבך" "אל דאגה", תרגום מאנגלית How to stop worrying and start living, תרגם י.א. עבאדי, בהוצאת ספרי לפיד, סטימצקי 1957 אתר האינטרנט הרשמי של דייל קרנגי (באנגלית) דייל קרנגי, ברשת החברתית Goodreads דייל קרנגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דייל קרנגי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי דייל קרנגי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) דיל קרנגי (1888-1955), דף שער בספרייה הלאומית ביוגרפיה של דייל קרנגי, אתר IMDb
הרונה השביעית

הרונה השביעית (ברוסית: Седьмая руна) היא סדרת טלוויזיה רוסית שנוצרה בידי הבמאי אלכסיי סידורוב. העלילה מתרחשת בעיר הדמיונית נסק שבצפון-מערב רוסיה. הסדרה שודרה בערוץ 5 מ־5 באפריל 2015 ועד ל־30 באפריל 2015. הסדרה הופקה על ידי חברת ההפקות Mars Media וכללה 8 פרקים שהתפרשו על פני עונה אחת. אורך הפרקים הוא 50 דקות. בעיר נסק בנסיבות מסתוריות מתה בת המושל. כדי להבהיר את נסיבות מותה, החוקר אולג נסטרוב מגיע לעיר נסק ממוסקבה. במקום בו נמצאה גופתה של הנערה, התקיים משחק תפקידים על האפוס "קאלוואלה" הקארלי-פיני, ומנהיגת האנשים במשחק, ורה, מתחילה במקביל בחקירה משלה. עם זאת, קורבנות חדשים וסדרת אירועים מסתוריים מבלבלים יותר ויותר את ורה ואולג ועד מהרה נסטרוב מבין שלא רק שחקנים מעורבים. מסתבר כי הבנקאי הראשי, התובע העירוני והמושל עצמו מעורבים בהימורים מוזרים, שמשמעותם נסתרת. יורי קולוקולניקוב – אולג נסטרוב אגניה קוזנצובה – ורה יוליה סניגיר – טטיאנה רומן מדיאנוב ויקטור סוחורוקוב דמיטרי אוליאנוב "הרונה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרונה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מוסקבה זורחת

מוסקבה זורחת (В Москве всегда солнечно) היא קומדיית מצבים שחורה רוסית. הסדרה נוצרה ופותחה על ידי רוב מקאלהניי, דמיטרי סביאננקו ויבגני ניקישוב. מהווה עיבוד רוסי לסדרה "פילדלפיה זורחת". הסדרה שודרה לראשונה בערוץ THT ב-12 במאי 2014. ב-1 ביולי 2019 שודרה מחדש בערוץ THT4. הפרויקט הוא עיבוד לסדרה האמריקאית "פילדלפיה זורחת". הגרסה הרוסית נושאת הומור לא סטנדרטי כבר בשם הסדרה, אם בפילדלפיה, בה מתרחשת הסדרה המקורית אכן השמש באמת זורחת כמעט כל השנה, הרי שעל פי הסטטיסטיקה במוסקבה, השמש זורחת בממוצע רק 80 יום בשנה ובדומה לכך הסדרה כולה בנויה על סתירות פרדוקסליות כאלה. ידידות איתנה, אהבה אמיתית, דבקות באידיאלים, אצילות וכבוד, צניעות וחסד - כל זה לא קשור לגיבורי הסדרה. ארבעה גיבורים צעירים: הם למדו יחד בבית הספר ויש להם עסק משלהם - בר הבירה "פילדלפיה", אבל הוא כמעט לא מביא הכנסות. כל התוכניות והתקוות שלהם - אהבה וכסף - קורסות, מתמודדות עם המציאות. הסיבה לכך היא אנוכיותם, עצלנותם וטיפשותם.ורק עליזות טבעית יחד עם טמטום שכבר ציינו עוזרים להם להישאר אופטימיים ולא להתמכר לתדהמה. הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של ארבעה חברים, צעירים, אנוכיים ובלתי מוסריים אשר מנהלים פאב כושל בדרום מוסקבה בשם "פילדלפיה" - סרגיי וילנה קובאלב, מקסים בוריסנקו ורומן מקארוב. הם למדו יחד בבית הספר וכל תוכניותיהם ותקוותיהם מתרסקים על קרקע המציאות. הם נוהגים לרקום מזימות מפורטות על-מנת להשיג יתרון על שאר חברי הקבוצה או על אנשים אחרים לצורך רווח אישי או רק לשם ההנאה אותה הם מפיקים מפגיעה בזולת, הם משתמשים באופן קבוע במין כאמצעי לסחיטה או כאמצעי להפעלת מניפולציות על אנשים ואף אחד מהם איננו נאמן לשאר החברים - כל אחד יבגוד בחבריו מבלי להסס אם יוכל להפיק מכך רווח או תועלת כלשהי. לאורך הסדרה מתמודדת הדמויות עם סוגיות שנויות במחלוקת כמו הפלות, גזענות, שנאת זרים, המתת חסד, סקסיזם, דת, זכויות הומוסקסואלים והטרדה מינית. קונסטנטין קריוקוב אלכסנדרה רבנוק פאבל אברמנקוב דמיטרי אסטרחן אירינה אפקסימובה אלכסנדר גולובקו אינגריד אולרינסקאיה יבגני גונצ'רוב אליונה וודונאייבה דמיטרי רומנוב סרגיי סיבוחו מיכאיל קרילוב נטליה קוסטניובה "מוסקבה זורחת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מוסקבה זורחת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מוסקבה זורחת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Сериал В Москве всегда солнечно, Vokrug.tv В Москве всегда солнечно на ТНТ4 В Москве всегда солнечно (2014), kino-teatr.ru ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מולדובה–צ'ילה

יחסי מולדובה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין הרפובליקה של צ'ילה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים ענפים, מתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה רבים במגוון תחומים ונחתמו בין המדינות מספר הסכמים. כמו כן, מתקיימים בין המדינות שיתופי פעולה במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מולדובה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-12 במאי 1993. אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במולדובה אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן למשך תשעים ימים. גם אזרחי מולדובה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה אינם זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן. מולדובה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה אינה מיוצגת במולדובה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה האמינה את שגרירותה שבבוקרשט, בירת רומניה הסמוכה, על מולדובה. Republica Chile, אתר משרד החוץ של מולדובה Informativo de Visas Diplomáticas y Oficiales, אתר משרד החוץ של צ'ילה
שנת התרבות (סדרת טלוויזיה)

שנת התרבות (ברוסית: Год культу́ры) הוא שמה של סדרת דרמה קומית-סאטירית רוסית. הסדרה עוקבת אחר פקיד עצלן במשרד החינוך של רוסיה שנאלץ בהוראת נשיא רוסיה לצאת לעיירה נידחת על מנת לסייע למוסד ההשכלה המקומי להגיע לדירוג מאה האוניברסיטאות הטובות במדינה בתוך שנת עבודה אחת. הסדרה שודרה בשירות הסטרימינג "Premier", באמצעות אתר האינטרנט מבית ערוץ THT, החל מה-22 בנובמבר 2018 ועד ל-24 בינואר 2019. לאחר מכן הסדרה שודרה בערוץ THT מ-4 בפברואר ועד ל-6 במרץ 2019. ביוני 2021 הושלמו צילומי העונה השנייה במוסקבה. לאחר מסיבת העיתונאים השנתית של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ויקטור סיצ'ב, עובד משרד החינוך של רוסיה המבלה את חייו בנעימים במעט מעש ובהנאה מחייו כפקיד ממשלתי מקבל הוראה מגבוה לגור במשך שנה בעיירה המרוחקת ורחניאמסק בתוככי רוסיה על מנת להתמנות לראש הפקולטה לספרות רוסית של המכון המקומי לפילולוגיה על מנת להפוך את המוסד בתוך שנה לאחד ממאה המוסדות להשכלה גבוהה הטובים במדינה. אלא שהוא אינו איש עובד ומוצא עצמו במצבים שונים ומשונים, בעודו מנסה להתחמק מהמטלה, אך התושבים רואים בו את התקווה לעתיד טוב יותר. סיבה נוספת לגלותו של סיצ'ב למחוז מרוחק תהיה הפורום הבינלאומי לספרות. הוא כבר התכונן לקידום מבטיח, אך לפתע מגלה שהוא טרם שילם את חובו לגמרי בשאלה לא נוחה שנשאלה לנשיא במהלך מסיבת העיתונאים השנתית מפי מורה מאוניברסיטה מחוזית. לכן, סיצ'ב נאלץ לנסוע שוב לורחניאמסק, שם מראה שהרבה השתנה במהלך היעדרותו. פיודור בונדרצ'וק - ולדימיר סיצ'ב, פקיד במשרד החינוך הנשלח לגלות בעיירה ורחניאמסק מריה אחמטזיאנובה - סופיה, עובדת המכון המקומי לפילולוגיה רינאל מוחמטוב - סטניסלב קורוליוב, עוזרו של סיצ'ב אלכסנדר ליקוב - לב פילין, דיקן המכון לפילולוגיה מרינה סולוגוב - אולגה מרדיניץ', מרצה במכון לפילולוגיה אלכסנדר אובלאסוב - שוטר, מאבטח המכון לפילולוגיה אלכסנדר יאצנקו - אנטולי סאפריקין, מרצה Screamin' Jay Hawkins — I Put a Spell on You פיליפ קירקורוב — צבע המצב רוח כחול (Цвет настроения синий) Kerim Gunes — Take Me Outta Here Jack Tyson Charles — Weight of the World James Oliver Hutchinson & Adele Roberts — Cannot Stop LOBODA — עיניך (Твои глаза) Howling Snake Slayer — I Was Born to Haunt You Kerim Gunes — I Wanna Be Your Man Andrew Kingslow — Second Line Stomp להקת סטארלקי (Стрелки) — רוצה להיות רזה (Я хочу быть худой) Timothy Lee — Try It Once Clav & David Austin & Harlin James — Handle It Jeremy Willis — Listen to Me Leigh Gracie — Look No Further איגור ניקולאייב — נשתה למען האהבה (Выпьем за любовь) Louis Hackett — Lonely Cowboy Song Geoffrey Gascoyne — Clap Back אתר האינטרנט הרשמי של שנת התרבות שנת התרבות, סרטונים בערוץ היוטיוב "שנת התרבות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שנת התרבות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) «Год культуры. Саундтрек» на Яндекс. Музыке (אורכב 24.02.2019 בארכיון Wayback Machine)
טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות

טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות היו שטחי ארץ ביבשת אפריקה ובאוקיאניה, אשר נוהלו תחת משטר נאמנות של ארגון האומות המאוחדות החל משנת 1946. טריטוריית הנאמנות האחרונה, פלאו, זכתה לעצמאות ב-1994. משטר הנאמנויות בא במקומו של משטר המנדטים של חבר הלאומים, הארגון הבינלאומי שפורק באותה שנה. הטריטוריות נוהלו על ידי מועצת הנאמנות של האומות המאוחדות באמצעות שליטה ישירה של מדינות מבין חברות האו"ם. מטרת משטר הנאמנות הייתה להכין את טריטוריות הנאמנות ותושביהן לקראת קבלת עצמאות. הבסיס למשטר הנאמנויות היה הוראות פרק יב' למגילת האו"ם. סומלילנד הייתה השטח היחיד שנוהל כנאמנות מבלי שנוהל לפני כן כמנדט. השטח היחיד שהיה תחת מנדט ולא הועבר למעמד של טריטוריית נאמנות היה דרום מערב אפריקה. דרום אפריקה, ששלטה בו, סירבה לשינוי. בשנת 1990 זכה השטח לעצמאות כמדינת נמיביה. אין לבלבל בין משטר הנאמנות של האו"ם לבין הטריטוריות שנוהלו באופן ישיר וזמני על ידי האו"ם עצמו. נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט הציע במהלך מלחמת העולם השנייה כי בחצי האי הקוריאני ינוהל משטר נאמנות אמריקאי-סובייטי. ההצעה גוועה לאחר מותו, אם כי הועלתה בוועידה שנערכה במוסקבה בדצמבר 1945. ממשלו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן הציע ב-1948 להקים טריטוריית נאמנות בארץ ישראל לאחר סיום המנדט הבריטי עליה. מדיה וקבצים בנושא טריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות בוויקישיתוף פרק יב' למגילת האו"ם
רוח תרמלית

במדעי האטמוספירה, רוח תרמלית היא ההפרש הוקטורי בין מהירות הרוח הגיאוסטרופית ברום למהירות הרוח הגיאוסטרופית שבמפלסים נמוכים יותר. זוהי גזירת הרוח ההיפותטית שהייתה מתקיימת אילו הרוחות היו מצייתות לחוקי המאזן הגיאוסטרופי בכיוון האופקי, בעוד שלחץ האוויר היה מצוי בשיווי משקל הידרוסטטי בכיוון האנכי. השילוב בין שני מאזני הכוחות הללו מכונה מאזן רוח תרמלית. רוח תרמלית נגרמת בבסיסה על ידי גרדיאנט טמפרטורה אופקי; על פי המשוואה ההיפסומטרית, עובייה של שכבת אוויר המפרידה בין שני מפלסי לחץ ברומטרי יחסי לטמפרטורה הממוצעת של השכבה, כך שמשטחים איזובריים נוטים להתרחק זה מזה עם הגידול בטמפרטורה (בהתאמה עם הגידול בעובי השכבה). באופן שקול, משטחים איזובריים המקושרים לגרדיאנט טמפרטורה אופקי יהיו נטויים בזווית משתנה ביחס למישור האופקי, והדבר יתבטא בגרדיאנט לחץ אופקי חזק יותר. רוח המצויה במאזן גיאוסטרופי נעה במקביל לאיזוברים, ונושבת מהר יותר ככל שגרדיאנט הלחץ האופקי חזק יותר (על מנת שיתקבל שוויון בין כוח קוריוליס - היחסי למהירות הרוח - לבין כוח גרדיאנט הלחץ). על אף הדמיון לתופעת הבריזה, שנגרמת גם היא מהבדלי טמפרטורה אופקיים (בין הים והיבשה), רוח תרמלית היא תהליך שונה במהותו. שוני זה נובע בראש ובראשונה מכך שרוח תרמלית מתייחסת למצב של שיווי משקל הידרוסטטי בכיוון האנכי, בעוד שבריזה מתייחסת למצב בו האטמוספירה המקומית תומכת בתנועת אוויר אנכית, מה שבא לידי ביטוי בהיווצרות תא סירקולציה קטן בין הים ליבשה. למושג הרוח התרמלית יש חשיבות בהסברת דפוסים אטמוספיריים בקנה מידה גדול. לדוגמה, הרוח התרמלית המקושרת לניגודי הטמפרטורה בין הקטבים לקו המשווה היא המנגנון הפיזיקלי המרכזי מאחורי היווצרות זרם הסילון בחציה העליון של הטרופוספירה, שהיא השכבה האטמוספירית שבין פני השטח של כדור הארץ עד לגבהים של בערך 12–15 קילומטרים. שם המונח רוח תרמלית נחשב לעיתים קרובות לבחירה לא מדויקת, ומשום שהמונח מתאר את השינוי ברוח עם הגובה, ולא את הרוח עצמה. כלומר כאשר הבדלי הלחצים בין בסיסה התחתון לבסיסה העליון של עמודת אוויר תואמים בדיוק את משקלה. האוויר החם יותר הופך קל יותר מהאוויר בסביבתו, ולכן כוח העילוי פועל עליו גדול ממשקלו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופרים אסורים (הונגריה, 1944)

ביום 29 באפריל 1944 הוציאה ממשלת הונגריה תקנה האוסרת על קריאה, מכירה או הצגה של יצירות של סופרים, משוררים ומחזאים היהודים-הונגרים או יהודים לא הונגרים שיצירותיהם תורגמו להונגרית. התקנה פרטה תחילה את 118 היהודים-הונגרים ו-34 הזרים-יהודים שעל יצירותיהם היא חלה. התקנה נקראה בהונגרית: A m. kir. minisztérium 10.800/1944. M. E. számú rendelete a magyar szellemi életnek a zsidó szerzők írói műveitől való megóvása tárgyában, שם שמשמעותו ההגנה על החיים האינטלקטואליים ההונגריים מפני כותבים (סופרים) יהודים. התקנה הייתה חלק משורה של חוקים מפלים נגד היהודים בהונגריה במלחמת העולם השנייה במהלך פלישת גרמניה להונגריה בתקופת ממשלות דמה סטויאי ופרנץ סלשי. שישה שבועות אחרי פרסום התקנה, ב־25 ביוני 1944 הוכרזה תקנה משלימה של משרד הפנים ההונגרי (A 11.300/1944. M. E. számú határozat) האוסרת הוצאה לאור של יצירות של סופרים יהודים שהופיעו ברשימה חדשה, ומחייבת את הוצאתם מרשות הרבים והשמדתם. ברשימה זו הופיעו 56 שמות נוספים על הרשימה הקודמת, סך הכל 174 יוצרים הונגרים ו-34 זרים. ספרי היוצרים שהופיעו בנספחים לתקנות אלה נאסרו לחלוטין לקריאה ולהפצה, ואת העותקים שנמצאו בספריות הציבוריות היה חובה לשלוח למיחזור נייר ל"חברה ההונגרית לרכישת חומרי גלם לתעשיית הנייר". הרשימה כוללת את הסופרים האסורים הן מִתקנה 10.800/1944. M. E והן מִתקנה 11.300/1944. M. E, על פי הסדר שהופיעו בהן. ברשימה יש 178 שמות. בתקנה מופיעים 34 סופרים זרים (שניים מהם לא זוהו). רובם (20 סופרים) נולדו באזור דובר הגרמנית (האימפריה האוסטרו-הונגרית, הרייך הגרמני), האחרים נולדו בעיקר בצרפת (5) ובאימפריה הרוסית (6). (קטע מיומן קולנוע מיוני 1944) התקנה "A m. kir. minisztérium 10.800/1944. M. E. számú rendelete a magyar szellemi életnek a zsidó szerzők írói műveitől való megóvása tárgyában". Belügyi Közlöny (19): 589–592. 1944-04-30. Trócsányi, Zoltán (1945). "A budapesti német könyvharácsolás" (PDF). Magyar Könyvszemle. 69: 1-21. מתוך
ספוטניק (סרט)

ספוטניק (ברוסית: Спутник) הוא סרט קולנוע רוסי מסוגת הפנטזיה והמותחן בהפקת פיודור בונדרצ'וק ובתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. הצגת הבכורה של הסרט תוכננה להיות בפסטיבל הסרטים טרייבקה באפריל 2020, אולם התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה טרפדה תוכנית זו. הסרט הועלה ב-23 באפריל 2020 ישירות לשירותי הזרמת המדיה, ובכך הפך לסרט הראשון בתולדות רוסיה שהועלה לשירותים אלה טרם הקרנתו בבתי הקולנוע. הסרט שודר במקביל בשירות more.tv, שירות Wink ובאתר ivi.ru‏. הסרט שהועלה לצפייה ישירה דיגיטלית בלבד נכנס לרשימת חמשת הסרטים הפופולריים ביותר בשרתי iTunes והפופולרי ביותר בקטגוריית האימה, כאשר הסרט הופץ להקרנה בארצות הברית ב-14 באוגוסט בבתי קולנוע נבחרים, במקביל להפצתו בפלטפורמות סטרימינג. ברית המועצות, 1983. הקוסמונאוט קונסטנטין ושניאקוב חוזר מטיסת חלל כשהוא נושא עמו יצור מכוכב אחר. הוא נלקח למעבדה חשאית למחקר אצל הנירופיזיולוגית טטיאנה קלימובה המנסה להציל את חייו של טייס החלל. אוקסנה אקינשינה (אנ') — טטיאנה קלימובה פיוטר פיודורוב — קונסטנטין ושניאקוב פיודור בונדרצ'וק — בכיר בחיל החלל אנטון ואסילייב פאבל אוסטינוב אתר האינטרנט הרשמי של ספוטניק ספוטניק, ברשת החברתית אינסטגרם "ספוטניק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספוטניק", באתר AllMovie (באנגלית) "ספוטניק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ספוטניק", באתר Metacritic (באנגלית) "ספוטניק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ספוטניק" באתר filmpro.ru אורון שמיר, "ספוטניק": מותחן המדע הבדיוני הסובייטי שיבדר אתכם לא פחות מהמקבילים ההוליוודיים, באתר הארץ, 8 באפריל 2021 «Спутник» ‒ смотрите первый трейлер космического хоррора "Премьера фантастического фильма "Спутник" Егора Абраменко состоится онлайн". ТАСС. נבדק ב-2020-04-02. קדימון הסרט (ברוסית) Фантастика «Спутник» стала первой российской картиной, попавшей в топ-5 американского iTunes
קונבאייר

קונבאייר (באנגלית: Convair) הייתה חברה אמריקאית, ובהמשך חטיבת ייצור נפרדת בג'נרל דיינמיקס לייצור כלי טיס. במהלך קיומה הרחיבה פעילותה גם לייצור רקטות ומשגרי לוויינים וחלליות. החברה נוסדה ב-1943 תחת השם קונסולידייטד וולטי (Consolidated Vultee) ממיזוגן של החברות קונסולידייטד איירקראפט ו- Vultee Aircraft. שמה האחרון נוצר מקיצור שמות החברות שהתמזגו ליצירתה: Con-V-Air. בשנת 1953 נרכשה החברה על ידי "ג'נרל דיינמיקס" והופעלה כ"חטיבת קונבאייר" למשך מרבית ההיסטוריה התאגידית שלה. קונבאייר ידועה בעיקר בשל המטוסים הצבאיים שלה. החברה ייצרה מטוסים כגון קונבאייר B-36 פיסמייקר, קונבאייר F-102 דלתא דאגר, קונבאייר F-106 דלתא דארט והמפציץ קונבאייר B-58 הסלר. החברה גם ייצרה את טילי האטלס הראשונים, כולל את מאיצי החלל ששימשו בטיסות המסלול המאוישות של פרויקט מרקורי. עיצוב האטלס-קנטאור שלאחר מכן של החברה, המשיך בהצלחה זו, ונגזרותיו עדיין נמצאות בשימוש נכון לשנת 2019. במהלך קיומה, נכנסה החברה גם לעסקי ייצור מטוסי הנוסעים הסילוניים עם הקונבאייר 880 והקונבאייר 990. אלה היו קטנים יותר ממטוסי נוסעים בני זמנם כמו הבואינג 707 והדאגלס DC-8, אבל מעט מהירים יותר משני אלה האחרונים, כך שמספר הנוסעים שניתן היה לשאת ב- CV-990 לדוגמה, היה קטן יחסית למתחריו אך צריכת הדלק שלו הייתה גבוהה יותר. שילוב מאפיינים זה, הכשיל מציאת פלח שוק רווחי מספק ולכן פרשה החברה מעסקי ייצור מטוסי הנוסעים. עם זאת, יכולת הייצור שנבנתה לפרויקטים האלה, הוכיחה עצמה כרווחית מאוד, והחברה הפכה לקבלנית משנה מרכזית לייצור גופי מטוסי נוסעים. בשנת 1994, נמכרו רוב חטיבות החברה על ידי "ג'נרל דיינמיקס", למקדונל דאגלס וללוקהיד. שאר רכיבי החברה הנותרים הושבתו סופית בשנת 1996. קונבאייר - מטוסים קונבאייר - טילים ומשגרים מדיה וקבצים בנושא קונבאייר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איאן גומז

איאן גומז (באנגלית: Ian Gomez; נולד ב-27 בדצמבר 1964) הוא שחקן אמריקאי הידוע מתפקידיו בסדרות "פליסיטי" ו"קוגר טאון". גומז נולד בניו יורק לאב אמן ולאם רקדנית. במוצאו הוא פורטוריקני ויהודי ממוצא רוסי. גומז היה נשוי לשחקנית ניה ורדלוס ולהם בת משותפת מאומצת. בעקבות נישואיו המיר דתו לנצרות יוונית-אורתודוקסית. הזוג התגרש בשנת 2018 לאחר 23 שנות נישואין. בשנים 1995–1999 ו-2002–2004 שיחק בסדרה "המופע של דרו קארי". עם קארי שיתף פעולה בשנת 1999 בתוכנית "של מי השורה הזו בכלל?". בשנים 1998–2002 שיחק בסדרה "פליסיטי" בתפקיד חוויאר קינטטה. בשנת 2002 כיכב בווידאו קליפ לשיר של הזמרת אלאניס מוריסט. בשנה זו שיחק בשני פרקים בעונה השלישית של הסדרה "תרגיע" עם לארי דייוויד. ב-2003 שיחק בסרט הקומדיה "לתפוס את פאפי". בשנת 2005 כיכב בסדרת הסיטקום "ג'ייק מתקדם" של רשת ABC, בתור אדריאן, חברו הטוב ביותר של ג'ייק, אותו גילם ג'ון סטיימוס. בשנת 2006 שיחק בתפקיד משני בפרק בעונה השלישית של הסדרה "אבודים" ובתפקיד משני בסדרה "ריבה". בשנים 2009–2015 כיכב בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרה הקומית "קוגר טאון" בתפקיד של אנדי טורס, בעלה הצייתן של אלי. הסדרה שודרה במשך שלוש עונותיה הראשונות ברשת ABC ובשלוש העונות שאחריה שודרה ברשת TBS. בשנת 2015 החל להנחות את התוכנית "The Great American Baking Show" ברשת ABC לצד אשתו דאז ניה ורדלוס ומנחים נוספים. בשנת 2019 שיחק בסרטו של קלינט איסטווד "ריצ'רד ג'וול", לצדם של קתי בייטס וג'ון האם. בשנת 2021 החל לשחק בסדרת הדרמה "פיזיקל" בשירות אפל TV פלוס. בהמשך שנה זו שיחק גומז בסרט "The Ultimate Playlist of Noise"; סרט מקורי של רשת הולו. בשנת 2022 החל לשחק בסדרה הקומית "בחורה רווקה שיכורה" של ערוץ Freeform, בדמותו של בוב, בן זוגה של קרול (אלי שידי). הסדרה הסתיימה לאחר שתי עונות. באותה שנה גילם את קווין ריביירה בסדרה "עיר הרצח" של נטפליקס. מדיה וקבצים בנושא איאן גומז בוויקישיתוף איאן גומז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איאן גומז, באתר AllMovie (באנגלית) איאן גומז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Ian Gomez Biography (1964-), באתר Film Reference Pplus, הפרידה היוונית שלי: ניה ורדולוס נפרדה מבעלה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 4 ביולי 2018 The Great Holiday Baking Show: US tries and fails to copy UK super smash, באתר הגרדיאן, 30 בנובמבר 2015
אליזבת יונגמן

אליזבת יונגמן (בגרמנית: Elisabeth Jungmann; ‏1894 - 28 בדצמבר 1958) הייתה אחות ומתרגמת יהודייה. אליזבת יונגמן נולדה בשלזיה שהייתה חלק של האימפריה הגרמנית וגדלה בבית יהודי מתבולל ביחד עם אחותה אווה רייכמן. בין משפחתה לרב הקהילה, ליאו בק, שררו יחסי ידידות. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה היא הייתה אחות בצבא הקיסרות הגרמנית. לאחר סיום המלחמה אליזבת יונגמן עברה לגרמניה והייתה מזכירה ומתרגמת של גרהרט האופטמן בשנים 1922–1933. לאחר מכך היא הייתה קרובה לרודולף בינדינג והם אף תכננו להתחתן, אך לא יכלו לממש את הרצון בגלל חוקי נירנברג. בשנת 1927 אליזבת יונגמן הכירה את משפחת מקס בירבום, קריקטוריסט וחקיין בריטי. הם נפגשו באופן קבוע בבית בירבום ברפאלו שבאיטליה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה אליזבת יונגמן עברה לבריטניה. במהלך המלחמה היא עבדה בארגונים היהודים בלונדון ובמשרד העורף. לאחר המלחמה היא המשיכה להתגורר בבריטניה. היחסים הקרובים עם מקס בירבום נמשכו, כאשר בשנת 1951 אשתו נפטרה, אליזבת יונגמן עזרה לו בסידורים. החל מתקופה זו היא הייתה המזכירה של בירבום ועזרה לו בניהול הבית. ב-20 באפריל 1956 הם התחתנו ואליזבת יונגמן הייתה היורשת שלו ובעלת זכויות לכל יצירותיו כאשר הוא נפטר במאי 1956. נפטרה בשנת 1958. Corry Nethery: The Second Lady Beerbohm. Dawson’s Book Shop, Los Angeles, 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.