laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זיזף תאנה ג'מייקני

זיזף תאנה ג'מייקני (שם מדעי: Ariteus flavescens) הוא מין של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים האנדמי לאי ג'מייקה. אורכו הממוצע של הזיזף 5–7 ס"מ ומשקלו 11–13 גרם (הנקבות גדולות מהזכרים). כנפיהם קצרות אך רחבות וזנבם כמעט לא נראה. הם בעלי פרווה חומה אדמדמה עם כתם לבן על הכתפיים, וכמו רוב מיני הזיזפיים יש להם "זיז" דמוי עלה גדול על האף ולו צורה מפותלת מעט (עלה אפי). הזיזפים חיים אך ורק ביערות גדולים וכן במטעי בננות וקוקוס בכל רחבי האי. הם ניזונים בעיקר מפירות רכים כמו תאנה ובננה וגם מחרקים. מצב השימור של הזיזף הוא "ללא חשש". מדיה וקבצים בנושא זיזף תאנה ג'מייקני בוויקישיתוף זיזף תאנה ג'מייקני, באתר ITIS (באנגלית) זיזף תאנה ג'מייקני, באתר NCBI (באנגלית) זיזף תאנה ג'מייקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף תאנה ג'מייקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף תאנה ג'מייקני, באתר GBIF (באנגלית) זיזף תאנה ג'מייקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיזף יבלתי

זיזף יבלתי (שם מדעי: Trachops cirrhosus) הוא מין של עטלף חרקים גדול החי באמריקה המרכזית והדרומית ביערות טרופיים. הוא המין היחיד בסוגו. לזיזף ישנם שפתיים בעלי בליטות דמויות יבלות על שפתיו ומכאן שמו. צבע הפרווה חום אדמדם והבטן אפורה. הוא בינוני בגודלו: משקלו מגיע ל-32 גרם ואורך גופו 76 עד 88 מ"מ. זנבו הקצר הוא בגודל 12 עד 21 מ"מ, ועיטור העלה האפי שלו דמוי זיז עם קצוות משוננים. שיניו הן חדות ביותר ויש לו 2 זוגות חותכות ו-3 טוחנות. לו כנפיים רחבות, ואמת ידיו באורך של 57 עד 64 מ"מ. אוזניו גדולות וארוכות מראשו. רגליו גדולות ולהן טופרים קצרים. אין הבדלים מורפולוגיים בין הזכרים לבין הנקבות. הזיזף היבלתי נמצא ביערות שונים ממקסיקו ועד בוליביה וצפון ברזיל. הוא נתלה על עצים ביום ויוצא לצוד בלילה ומחפש לשם כך אזורי נחלים ואגמים. מזונו העיקרי הוא חרקים, אך עקב גודלו הוא יוצא לצוד גם צפרדעים, לטאות ואוכל גם פירות וזרעים. בשביל לצוד הוא מקשיב לקריאות החיזור של חרקים וצפרדעים ועט עליהם מבין הענפים. הם מגיעים לבגרות בין בגיל 9 עד 12 חודשים. הזכרים המגיעים לבגרות מינית מפרישים ריח מיוחד, המסייע לתקשר עם בני מינם ובבחירת בנות זוג. תקופת הרבייה היא בתקופה היבשה, בדרך כלל בין ינואר ליוני. בטרינידד נצפו מתרבים גם בדצמבר, ובאקוודור במהלך פברואר. הם חיים בלהקות של עד שישה פרטים. מדיה וקבצים בנושא זיזף יבלתי בוויקישיתוף זיזף יבלתי, באתר ITIS (באנגלית) זיזף יבלתי, באתר NCBI (באנגלית) זיזף יבלתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיזף יבלתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיזף יבלתי, באתר GBIF (באנגלית) זיזף יבלתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זיזף יבלתי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נץ עטלפים

נץ עטלפים המכונה לעיתים דאת עטלפים (שם מדעי: Macheiramphus alcinus) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הנציים, המתמחה בציד עטלפים. למרות שהוא קרוי נץ הוא אינו שייך לסוג נץ אלא ממויין כסוג ומין יחיד בתת-משפחת הדאות. תפוצתו של נץ זה הוא באפריקה שמדרום לסהרה, בדרום-מזרח אסיה ובאי גינאה החדשה. הוא מעדיף שטחים פתוחים, אך חי בכל אזור, מיערות טרופיים לערבות צחיחות. צבעו של הנץ שחור או חום כהה וכתם לבן על החזה והגרון. כל עין מוקפת בפסים לבנים. פס שחור עובר מתחת לסנטר. אורכו מגיע ל-45 ס"מ וכנפיו רחבות ומעוגלות כדי לתמרן ביער. כמו ששמו מרמז, הנץ ניזון בעיקר מעטלפים שיוצאים בשעות בין הערביים וזוהי השעה בה הנץ יוצא לציד - דבר ייחודי בין דורסי היום. הנץ עט על להקת העטלפים בצלילה חדה ומנסה לתפוס עטלף שלא מספיק לברוח. שיטה זו גוררת הרבה הצלחות לנץ. בנוסף הוא יצוד כמו כל נץ, עופות אחרים - בעיקר סיסים, תחמסים סנוניות ואף חרקים גדולים. הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא נץ עטלפים בוויקישיתוף נץ עטלפים, באתר ITIS (באנגלית) נץ עטלפים, באתר NCBI (באנגלית) נץ עטלפים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נץ עטלפים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נץ עטלפים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נץ עטלפים, באתר GBIF (באנגלית) נץ עטלפים באתר הרשימה האדומה של IUCN
האליפסה

האליפסה (באנגלית: The Ellipse) היא פארק הממוקם דרומית לבית הלבן, מגורי נשיא ארצות הברית, בוושינגטון, בירת ארצות הברית. שטח הפארק 210,000 מ"ר ושמו הרשמי הוא "פארק הנשיא - דרום" (President's Park South). הפארק מהווה חלק מפארק הנשיא. בשנת 1791 תוכנן הפארק כחלק מתוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לאזור הבית הלבן. אזור הפארק כונה בשם "המגרש הלבן" ("the White Lot") בשל הגדר הלבנה שהקיפה אותו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שטחי הפארק, והשטחים סביב אנדרטת וושינגטון שניצבה אז בלתי גמורה מדרום לו, שימשו כאורוות לסוסים וחמורים, וכן כאזורי אוהלים לצבא מדינות האיחוד. בשנת 1860 שימש שטח הפארק כמגרש עבור קבוצת הבייסבול של וושינגטון. בשנת 1867 החלה בניית הפארק, והוא עוצב בשנת 1879 וננטעו בו העצים המצויים סביבו כיום. בשנת 1890 התיר קונגרס ארצות הברית לקיים בפארק אירועים שונים, ובהם אירועים דתיים. בערב חג המולד בשנת 1923 הדליק נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' את "עץ חג המולד הלאומי של ארצות הברית" והחל מסורת של הדלקת העץ הלאומי. בין השנים 1924 ו-1953 הודלק עץ חג המולד באתרים שונים ברחבי העיר וושינגטון, ובהם מספר פעמים על מדשאות הבית הלבן. ב-10 באוגוסט 1933 הועבר הפארק לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, התיר שירות הפארקים הקמת מגורי חיילים בשטחי הפארק בשל מצב החירום. משכנות חיילים אלה, שכונו "קסרקטין הבית הלבן" ("White House Barracks") נהרסו בשנת 1954. במאי 1994 נפתח בפארק מרכז מבקרים (The Ellipse Visitor Pavilion) המשמש לחלוקת כרטיסים לאירועים, כגון משחק גלגול הביצים של חג הפסחא, וכן סיורים בגני הבית הלבן. מרכז המבקרים כולל מרכז מידע למבקרים, שירותים, ומתקני עזרה ראשונה. משטרת הפארקים של ארצות הברית מבצעת אכיפה בתחומה של האליפסה. בפארק מספר אנדרטאות, ובהן אנדרטת הצופים של ארצות הברית וכן מתקיים בו אירועים שונים, ובהם הדלקת עץ חג המולד הלאומי, והדלקת החנוכייה הלאומית של ארצות הברית. בפארק נערכים טקסי הסיום של בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ואירוע גלגול ביצי הפסחא של הבית הלבן. מדיה וקבצים בנושא האליפסה בוויקישיתוף תיאור האליפסה, וההיסטוריה של האליפסה
מחכים לגופמן

מחכים לגופמן (באנגלית: Waiting for Guffman) הוא סרט קומדיה מוקומנטרי שנכתב ובוים על ידי כריסטופר גסט ויצא לאקרנים בשנת 1997. בנוסף לגסט, צוות השחקנים כולל גם את קתרין אוהרה, יוג'ין לוי, פרד ווילארד ופארקר פוזי. שם הסרט הוא אזכור למחזה מאת סמואל בקט, מחכים לגודו. כמו בסרטים מוקונטריים אחרים בכיכובו של גסט, כגון ספיינל טאפ, רוב הדיאלוג מאולתר. בגלל שעלילת הסרט היא על הפקת מחזמר, הוא כולל גם כמה וכמה קטעים מוזיקליים מקוריים. בעיירה הקטנה והבדיונית בליין שבמדינת מיזורי, קומץ של תושבים הזויים נמצאים בתהליכי הפקה של מחזמר בתיאטרון הקהילתי בהנהגתו של הבמאי המוחצן, קורקי סיינט קלייר (כריסטופר גסט). המחזמר, אשר מתאר את ההיסטוריה של העיירה, נקרא "אדום, לבן ובליין" (Red, White and Blaine), אמור לעלות כחלק מחגיגות 150 שנות קיומה של העיירה. המלוהקים הראשיים במחזמר הם רון ושילה אלברטסון (קתרין אוהרה ופרד ווילארד), זוג סוכני נסיעות ושחקנים חובבניים; ליבי מיי בראון (פארקר פוזי), עובדת בסניף מקומי של מסעדת דיירי קווין; קליפורד וולי (לואיס ארקט), תושב ותיק של העיירה בליין, ומפחלץ חיות בדימוס אשר משמש כקריין של המחזמר; ג'וני סאבאג' (מאט קיסלאר), מכונאי רכב חתיך ושכחן, שעבורו מוכן קורקי לעשות הכל כדי שישתתף במחזמר; ודוקטור אלן פרל (יוג'ין לוי), רופא שיניים, "מרובע" באופן טראגי, הנחוש לגלות את הבדרן החבוי בו. מורה התיכון, לויד מילר (בוב בלבן), הוא המנהל המוזיקלי המתוסכל של המחזמר. קורקי ניצל את קשריו מעברו, במחזות שהוצגו אוף-ברודוויי, כדי להזמין את מורט גופמן, מפיק בברודוויי, כדי לכתוב ביקורת על המחזמר "אדום, לבן ובליין". קורקי מוביל את צוות השחקנים לחשוב שביקורת טובה של גופמן יכולה להוביל לכך שהמחזמר יגיע עד לתיאטראות ברודוויי. קורקי סיינט קלייר (כריסטופר גסט) דוקטור אלן פרל (יוג'ין לוי) רון אלברטסון (פרד ווילארד) שילה אלברטסון (קתרין אוהרה) ליבי מיי בראון (פארקר פוזי) קליפורד וולי (לואיס ארקט) ג'וני סאבאג' (מאט קיסלאר) מומחה לעב"מים (דוד קרוס) גברת פרל (לינדה קאש) רד סאבאג' (בריאן דויל מרפי) רוי לומיס (פול בנדיקט) חטוף עב"מים (פול דולי) "מחכים לגופמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מחכים לגופמן", באתר נטפליקס "מחכים לגופמן", באתר AllMovie (באנגלית) "מחכים לגופמן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מחכים לגופמן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מחכים לגופמן", באתר Metacritic (באנגלית) "מחכים לגופמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Waiting for Guffman - 1997, Box Office Mojo, אוכזר 14 באוגוסט 2015
תניא רבתי

תניא או תניא רבתי, הוא ספר הלכה שנכתב בתקופת הראשונים באיטליה על ידי רבי יחיאל בן יקותיאל הרופא. שם הספר נקבע בפי העם בשל המילה הראשונה בספר, הפותח בציטוט ברייתא: "תניא היה רבי מאיר אומר...". הספר נדפס לראשונה בשנת ה'רע"ד ללא ציון שם המחבר. אך כיום הספר מיוחס בוודאות לרבי יחיאל ב"ר יקותיאל ב"ר בנימין ב"ר יחיאל הרופא ממשפחת הענוים. זיהוי זה נעשה על פי מה שנמצא כתוב בגוף הספר באחת ההלכות: ”פעם אחת הייתי אני יחיאל הסופר...”. כאמור, הספר שנדפס בעילום שם, ייחוס בעבר בשוגג למחברים אחרים: כך למשל בעמוד השער של מהדורת הספר שנדפסה בזאלקווא ובסדילקאב יוחס הספר ל"רבי יחיאל אחי רבי יעקב בעל הטורים", וכך גם נזכר בספר "מגן גבורים". אחרים ייחסו את כתיבת הספר לרב ישעיה בר אבא מרי, שחי בתקופת הריב"ש. תוכן הספר הוא דינים ומנהגים לכל השנה, מחולקים למאה סימנים. יש מהחוקרים הסבורים כי רבים מהדינים בספר הם קיצור של הספר שבלי הלקט שחיבר צדקיה בן אברהם הרופא. לדעת הרב ישראל בראון, עורך מהדורת תניא רבתי בהוצאת מוסד הרב קוק, 'תניא רבתי' אינו קיצור של שבלי הלקט, אלא ששני הספרים נכתבו על ידי שני תלמידים שלמדו בבית מדרשו של הריבב"ן, ושניהם ציטטו את הריבב"ן, ולכן קטעים רבים בספרים חופפים. "תַּנְיָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק י, עמוד 281, באתר היברובוקס ישראל בראון (מהדיר), מבוא לתניא רבתי, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשע"א. עמ' 1–34, באתר אוצר החכמה תניא, מנטובה ה'רע"ד, באתר היברובוקס תניא, קרימונה ה'שכ"ה, באתר היברובוקס תניא רבתא, זולקווא תק"ס, באתר היברובוקס תניא רבתא, סדילקוב תקצ"ו, באתר היברובוקס תניא רבתי עם ביאור מהרש"ה, כולל מבוא. שמעון הורוביץ, ורשה תרל"ט, באתר היברובוקס ישראל בראון (מהדיר), תניא רבתי, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשע"א, באתר אוצר החכמה תניא רבתי, באתר OCLC (באנגלית) בדפוס מנטובה משנת רע"ד הוא נקרא בשם מנהג אבות רבי דוד קונפורטי, קורא הדורות, מהדורת קסל, דף כג עמוד א. מסיבה זו שלל הרב חיד"א את הזיהוי שמחבר הספר הוא רבי ישעיה בר אבא מרי, ראו בספרו שם הגדולים, מערכת ספרים אות ת סעיף ע. יחיאל בן יקותיאל, הרופא, תניא רבתא, באתר היברובוקס. על שו"ע או"ח, בסימן קכ"א ס"ג. שו"ת רבי יעקב הלוי סי' ל'. ראו בספר שם הגדולים, לחיד"א מערכת ספרים אות ת סעיף ע, שדחה דעה זו. הרב ישראל בראון, מבוא לתניא רבתי, מוסד הרב קוק, ירושלים תשע"א. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית ובנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפסה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... במתמטיקה: אליפסה – צורה גאומטרית, המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור שסכום מרחקיהן משתי נקודות קבועות במישור, הנקראות מוקדים, הוא קבוע פונקציה אליפטית – פונקציה מרוכבת מרומורפית בעלת שני מחזורים בלתי תלויים מעל R עקום אליפטי – עקום המוגדר על ידי משוואה מעוקבת מסוימת אינטגרל אליפטי – סוג של אינטגרל בכימיה: תרכובת אליפטית – תרכובת אורגנית שאינה ארומטית אתרים: האליפסה – פארק סמוך לבית הלבן
המהפכה התעשייתית השנייה

המהפכה התעשייתית השנייה הוא כינוי לתקופה שתחילתה במאה ה-19 בין 1840–1860 וסיומה במאה ה-20 בתחילת מלחמת העולם הראשונה. ידועה גם כ"מהפכה הטכנולוגית" עקב ההתפתחות של טכנולוגיות רבות בזמנה, כגון: החשמל, הרכב הפרטי, תעשיית הפלדה, הטלגרף, רדיו, טלפון, הנורה החשמלית, שיטת פס הייצור, מנוע הבעירה הפנימי, דשנים כימיים, כרטיסי הניקוב, וכלי התעופה הראשונים ששימשו בפועל לצורכי תחבורה. לצד התפתחות טכנולוגיות חדשות מאופיינת המהפכה התעשייתית השנייה בהמשך ההתפתחות של טכנולוגיות רבות שמקורן במהפכה התעשייתית כגון: סירות המנוע, הרכבות, תהליכי מיכון ושיטות ייצור. המהפכות הטכנולוגיות התפתחו לצד ההתפתחות של תעשיות כלכליות חדשות כגון תעשיית הנפט, פלדה, חשמל, תקשורת שנשלטו בחלקן על ידי תאגידי ענק שזירזו תהליכים של גלובליזציה וסחר בינלאומי. המהפכה התעשייתית השנייה נחשבת למהפכה שהפכה את ארצות הברית למעצמה עולמית לצד השפעה מסיבית על מדינות מערב אירופאיות רבות כגון: גרמניה, צרפת, בריטניה הולנד ועוד. המעבר אפשר חינוך נרחב יותר שאפשר עיתונות ובניית מפלגת המון. המהפכה התעשייתית השנייה שהתרחשה לקראת סוף המאה ה-19, וסבבה סביב פיתוחים כמו: מנוע קיטור תעופה תקשורת בינלאומית הקולנוע איפשר תעמולה המונית סדר דפוס ממוכן ערך מורחב – ציר זמן של המהפכה התעשייתית השנייה בעקבות התפתחות טכנולוגית של שיטות לייצור המוני של פלדה ובמיוחד תהליך בסמר, החל בארצות הברית תהליך בקנה מידה היסטורי של בנייה גשרים ומבני מגורים ומשרדים גבוהים מאוד שכונו עם השנים גורדי שחקים. התהליך החל ב-1874 עם סיום בניית גשר הפלדה הראשון בעולם, גשר אידס, לאחר 7 שנים של בנייה, גשר שנבנה בסנט לואיס במדינת מיזורי שבארצות הברית ואיפשר מעבר מעל נהר המיסיסיפי. הגשר נבנה לצרכים עסקיים על ידי חברת "Keystone Bridge Company" שנוהלה ומומנה בידי אנדרו קרנגי מתוך אמונה בפלדה כדור הבא של חומרי הבנייה. ההשקעה של קרנגי זכתה להצלחה. הוא הקים את חברת הפלדה "Carnegie Steel Company" והפך אותה לאחת החברות הגדולות והמשמעותיות ביותר בשוק האמריקאי לייצור הפלדה. בשנת 1884 נבנה גורד השחקים שתוכנן על יד ויליאם לה ברון ג'ני בשם "בניין הום אינשורנס" בעיר שיקגו, והיה לגורד השחקים הראשון שנבנה אי פעם בעולם. "בניין הום אינשורנס" נבנה בעזרת שלד בניין עשוי מפלדה. במהלך המהפכה התעשייתית השנייה התפשטו פסי הרכבת לאורך מערב אירופה וארצות הברית תוך כדי שהם מקשרים בן אזורים מרוחקים ומאפשרים סחר בהיקפים חסרי תקדים. בניגוד למהפכה התעשייתית הראשונה שבה היה מרכז הפיתוח באירופה, בעיקר סביב בריטניה, במהפכה התעשייתית השנייה הפכה כלכלת ארצות הברית למרכז הכלכלי העולמי ולמעצמה עולמית, תוך כדי שהיא עוקפת את הכלכלה הבריטית והופכת לכוח הפוליטי והכלכלי החשוב בעולם . במהלך החצי השני של המהפכה התעשייתית השנייה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית נודעה הכלכלה האמריקאית ככלכלה מונופוליסטית שנשלטת בידי מספר בעלי הון שכונו הברונים השודדים/יזמי התעשייה. מתוכה יצאו תאגידי ענק שהפכו למרכזים של תעשיות חדשות כגון פלדה, נפט וחשמל. ביניהם לפי תעשיות : ג'ון ד. רוקפלר (נפט), אנדרו קרנגי (פלדה), קורנליוס ואנדרבילט (רכבות וספינות), ג'יימס ביוקנן דיוק (טבק) וג'יי. פי. מורגן בנקאי עשיר, שנחשב למשמעותי ביותר מבין הברונים השודדים ושלט על תעשיות רבות כגון: בנקאות, חשמל, תקשורת ופלדה (לאחר שרכש את תעשיית הפלדה של אנדרו קרנגי). המהפכה התעשייתית מדיה וקבצים בנושא המהפכה התעשייתית השנייה בוויקישיתוף ראו Railroad mileage increase by groups of states
ססקיה ריבס

ססקיה ריבס (באנגלית: Saskia Reeves; נולדה ב-16 באוגוסט 1961) היא שחקנית אנגלייה. ידועה בעיקר מהופעותיה בסרטים "Close My Eyes" מ-1991 ו-" I.D." מ-1995, ומהמיני-סדרה "Frank Herbert's Dune". היא עבדה עם הבמאים מייק לי, סטיבן פוליאקוף, מייקל וינטרבוטום וניקולס הייטנר. ריבס נולדה בלונדון לאם הולנדית ואב אנגלי. היא למדה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה שבלונדון. בתחילת הקריירה שלה הופיעה בתיאטרון בובות וברביו סאטירי בתיאטרון הקהילתי של קובנט גרדן. בטלוויזיה השתתפה ריבס בסדרות "ספוקס", "The Commander", "לות'ר" ובסדרה הרפואית "Bodies". בתיאטרון שיחקה בתיאטראות בלונדון "התיאטרון המלכותי הלאומי" וב"תיאטרון רויאל קורט" כמו גם בסיורי הופעות בינלאומיים. בנוסף לקריירת המשחק, קולה של ריבס משמש לפרסומות קריינות וקריאת ספרי שמע. ב-2008 כיכבה ריבס בהפקה מחודשת של "English Touring Theatre" למחזה "Hello and Goodbye" מאת המחזאי את'ול פיוגארד שהועלה בתיאטרון "טרפלגר סטודיוס" בלונדון. ב-2010 גילמה את אן דרווין, אשתו של ג'ון דרווין, בדרמה "Canoe Man" על פי פרשת היעלמותו של ג'ון דרווין (אנ') לצידו של ברנרד היל. ב-2011 גילמה ריבס את אם המשפחה, אנה ברנגוון, בעיבוד לרומנים של ד. ה. לורנס "הקשת בענן" ו"נשים אוהבות" ששודר ב-BBC4. ב-2010 שיחקה ריבס בסדרה המשטרתית "לות'ר" בכיכובו של אידריס אלבה. ב-2015 השתתפה בסדרה "וולף הול" בתפקיד ג'והנה ויליאמסון. ססקיה ריבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ססקיה ריבס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ססקיה ריבס, באתר AllMovie (באנגלית) ססקיה ריבס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ססקיה ריבס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Portrait of the artist: Saskia Reeves, actor" The Guardian (21 October 2008). Retrieved 27 February 2012. Saskia Reeves - Qvoice Voice Over Agency, London "Canoe Man". BBC Online. נבדק ב-26 במרץ 2010. {{cite web}}: (עזרה) Simon Horsford, ‏Women in Love, BBC Four, preview, The Telegraph, 24 March 2011
אות מאבשלום

אות מאבשלום הוא רומן היסטורי שעלילתו נרקמה סביב סיפור חייו ומותו של אבשלום פיינברג ומנציח גם את זכרו של קרוב משפחתו אבשלום שוהם שנשא את שמו ונפצע בתאונת אימונים, פציעה שהביאה למותו כעבור שנים אחדות. הספר שנכתב בידי נאוה מקמל-עתיר יצא לאור על ידי ידיעות ספרים בשנת 2009 וזכה להצלחה מסחרית רבה. מקמל-עתיר קיבלה את אות "ספר זהב" על מכירת 20,000 עותקים ממנו, שלושה חודשים בלבד מאז יצא הספר לאור. כעבור שלושה חודשים נוספים הגיעו מכירות הספר ל-40,000 עותקים והוא זכה לאות "ספר הפלטינה" מטעם התאחדות המו"לים. בשש השנים הבאות נמכרו 60,000 עותקים נוספים וביוני 2015, העניקה ההתאחדות לספר את אות "ספר היהלום" על מכירת 100,000 עותקים. גרפולוגית צעירה בשם אלמה באך מתחקה אחר גבר שכתב ידו נשלח אליה לניתוח. על פי כתב ידו, מגלה אלמה תכונות אופי כגון חריפות שכל, רוחב אופקים ואומץ. היא מגלה אדם יצרי בעל דמיון מפותח, שפה נדירה ורגישות של אמן, גבר הממגנט אליו אנשים אך גם יודע להתבודד ולשמור סוד, ובעיקר אדם המסוגל לאהוב בעוצמות אדירות ומוכן להקריב למען אהבתו– אהבתו לאדמה, אהבתו לאישה– ולשלם על כך את המחיר עד תום. היא נחושה בדעתה לפגוש אותו פנים מול פנים. הספר מתנהל למעשה בשני מישורי זמן מקבילים. האחד, המתרחש במדינת ישראל בת ימינו, מספר את המסע שאותו עוברת אלמה כדי לגלות את אותו גבר. השני מתאר את סיפור חייו של אבשלום פיינברג, ממייסדי ומנהיגי מחתרת ניל"י.בספר מתואר שיפוץ בית פיינברג בצורה מוחשית. בספר משולב סיפורו של מפעל ההנצחה לאבשלום שוהם, אחיינו של אבשלום פיינברג, שנקרא על שמו וב-1970 במהלך אימון צבאי ספג פציעה קשה בראשו מרסיסי מרגמה, ואחרי סבל של ארבע שנים נפטר. אות ספר זהב - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - ספטמבר 2009 אות ספר פלטינה - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - ינואר 2010 אות ספר יהלום - התאחדות הוצאות ספרים בישראל - יוני 2015 אתר האינטרנט הרשמי של אות מאבשלום אתר הבית של נאוה מקמל עתיר אות מאבשלום, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה" רשימת הפרסומים של אות מאבשלום, בקטלוג הספרייה הלאומית יואב איתיאל, אבשלום עדיין גר כאן, מגזין המושבות, 21 באוגוסט 2009 דורון קורן, אות הצטיינות, באתר ynet, 29 בנובמבר 2009 גלובס, הנשים המשפיעות, נאוה מקמל-עתיר נבחרת לאחת מ-50 הנשים המשפיעות, ליידי גלובס, 1 בספטמבר 2010 מנורה חזני, ‏אישי נשי: נאוה מקמל עתיר ו'אות מאבשלום', בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית" אות מאבשלום, באתר OCLC (באנגלית) יואב איתיאל, אות "ספר הזהב" לנאוה מקמל-עתיר על "אות מאבשלום", גפן מגזין המושבות, 16 בספטמבר 2009 רשימת הזוכים ב"ספר הפלטינה", התאחדות הוצאות ספרים בישראל, ינואר 2010, אוכזר 14 באוגוסט 2015 המבצעים חוזרים, גם הירידים: שבוע הספר העברי ה-54 נפתח היום, גלי מרקוביץ סלוצקר, מעריב, 3 ביוני 2015, אוחזר 18 באוגוסט 2015 אות מאבשלום, ידיעות ספרים, אוחזר 14 באוגוסט 2015
פטר קורץ

פטר קורץ (בגרמנית: Peter Kurz; נולד ב-6 בנובמבר 1962) הוא פוליטיקאי ומשפטן גרמני. מכהן מ-2007 כראש עיריית מנהיים. למד משפטים באוניברסיטאות היידלברג ומנהיים וקיבל את תואר הדוקטור שלו ב-1995 לאחר התמחות כשופט בבית דין לעניינים מנהליים. קורץ, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD, אס-פה-דה), שימש כחבר ההנהלה האזורית של המפלגה בבאדן-וירטמברג בין השנים 1995-2005. ב-17 ביוני 2007 נבחר כיורשו של ראש עיריית מנהיים, גרהרד וידר (אף הוא חבר ה-SPD). קורץ נשוי ואב לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא פטר קורץ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוסלן ג'אנאייב

סוסלן טוטראזוביץ' ג'אנאייב (ברוסית: Сосла́н Тотра́зович Джана́ев) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער. סוסלן נולד ב-13 במרץ 1987 באורדז'וניקידזה שברוסיה הסובייטית סוסלן טוטראזוביץ' ג'אנאייב החל לשחק כדורגל באקדמיה של ספרטק ולדיקווקז. ב-1996 עבר למוסקבה והצטרף לבית הספר לספורט של צסק"א, בה הוא לא הצליח לקבל מקום בהרכב הקבוצה הבוגרת, כאשר השתתף רק ב-6 משחקי קבוצת הנוער וספג 6 שערים. ב-2007 עבר לקאמאז שם שיחק על בסיס קבוע: בליגה הלאומית – 28 משחקים עם 17 ספיגות, בגביע – 2 משחקים ו-3 ספיגות. ב-2008 עבר לספרטק מוסקבה שם ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 באוגוסט במשחק גביע נגד דינמו בריאנסק. לרוב שיחק בקבוצת הנוער (18 הופעות - 17 ספיגות, רק 2 הופעות בקבוצה הבוגרת), איתה לקח אליפות רוסיה. בעונת 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה ב-18 באפריל במשחק ליגה מול טרק גרוזני ולא ספג שער. לאחר מכן שימש כשוער הראשון של הקבוצה לאחר שהחליף את סטיפה פלטיקוסה. ב-7 בנובמבר ספרטק, אשר נלחם על האליפות הפסיד לקריליה סובייטוב כתוצאה מטעות של ג'אנאייב. במשחק הבא מול צסק"א סוסלן שוב ביצע אותה טעות גורלית, כאשר ניסה לתפוס את הכדור והדף אותו אל תוך השער, גם אז ספרטק הפסידה. אחרי המשחק ג'אנאייב ביקש סליחה מחבריו לקבוצה ומהאוהדים. כתוצאה מ-2 טעויותיו הואשם בכך, שלא ניצח את פלטיקוסה בתחרות על מקום בהרכב, אלא זכה בו בגלל חוק הגבלת הזרים. במחזור השני של עונת 2010 מול זניט סנקט פטרבורג ג'אנאייב נבחר לשחקן המפגש לאחר מספר הצלות טובות. ב-4 באפריל במשחק מול טום טומסק סוסלן ביצע טעות שבגללה היריבה זכתה בכדור עונשין מ-11 מטרים והמשחק נגמר 2:2. ב-10 במאי במשחק מול אלניה ג'אנאייב ספג 5 שערים. ב-21 ביולי במשחק מול סיביר, לאחר שביצע טעות שהשפיעה על תוצאת המשחק הקודם, ג'אנאייב נשאר על הספסל ואת מקומו תפס סרגיי פסיאקוב. ב-27 באוגוסט ג'אנאייב עבר לטרק תמורת הגעת השוער אנדריי דיקאן לספרטק. הוא היה מושאל לטרק במשך שנתיים וחצי. ב-23 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטרק במשחק נגד סאטורן ראמנסקו שנגמר בניצחון 0:1. ב-20 בדצמבר 2012 הושאל לאלניה עם אופציה לרכישה. ב-2 בספטמבר 2013 חזר לספרטק. בחורף 2014 עזב את ספרטק והתחיל להתאמן ברוסטוב, ב-2 ביולי הוא חתם חוזה ל-3 שנים עם הצהובים-כחולים. הופעת בכורה הוא רשם ב-24 בספטמבר 2014 בהפסד גביע 3:0 לסיזראן-2003. ב-18 ביולי 2015 ג'אנאייב הופיע לראשונה במדי רוסטוב במשחק ליגה מול טרק שנגמר 1:1. ב-25 בספטמבר 2009 קיבל זימון לנבחרת הבוגרת למשחקי מוקדמות המונדיאל מול גרמניה ואזרבייג'ן. כמו כן הוזמן למשחקים של הנבחרת השנייה והשתתף ב-3. קבוצתיים רוסיה ספרטק מוסקבה מקום 2 בליגה הרוסית - 2009 רוסיה רוסטוב מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16 מדיה וקבצים בנושא סוסלן ג'אנאייב בוויקישיתוף סוסלן ג'אנאייב, ברשת החברתית פייסבוק סוסלן ג'אנאייב, ברשת החברתית אינסטגרם סוסלן ג'אנאייב, באתר Transfermarkt סוסלן ג'אנאייב, באתר Soccerway סוסלן ג'אנאייב, באתר National Football Teams סוסלן ג'אנאייב, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
פאול הייזה

פאול הייזה (בגרמנית: Paul Johann Ludwig von Heyse;‏ 15 במרץ 1830 – 2 באפריל 1914) היה סופר, משורר, מחזאי, בלשן ומתרגם יהודי-גרמני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1910. הייזה נולד בברלין לאב פרופסור באוניברסיטה. סבו היה מדקדק נודע. הוא למד בלשנות קלאסית באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת בון וסיים את לימודיו בשנת 1852. עבודת הסיום שלו הייתה מחקר על שירת פרובאנס, שעורר את התעניינותו של מקסימיליאן השני מלך בווריה, שהזמין אותו לחצרו במינכן. יחד עם חברו, המשורר עמנואל גייבל פרסם בשנת 1852 את האוסף שירים ספרדיים ובשנת 1860 את שירים איטלקיים (שהולחנו מאוחר יותר על ידי הוגו וולף). במהלך שנות יצירתו פרסם למעלה מחמישים רומנים. בשנת 1910, בגיל 80, הוענק לו פרס נובל לספרות על "אמנותו המושלמת והאידיאליסטית, שבאה לידי ביטוי בפעילות ממושכת וראויה לשבח בשטח השירה, הדרמה, הרומן וסיפורים קצרים בעלי שם עולמי". הוא גם קיבל תואר אצולה. נפטר במינכן ב-1914. העקשן, הסיפור הראשון שכתב. נחשב ליצירתו הטובה ביותר. Franziska von Rimini 1850 פרנצ'סקה מרימיני Spanisches Liederbuch 1852 ספר השירים הספרדיים Novellen 1855 נובלות (כולל הסיפור "L'Arrabbiata" המרוגזת) Vier neue Novellen 1859 ארבע נובלות חדשות Die Sabinerinnen 1859 הסבינות Der Centaur 1860 הקנטאור Ludwig der Bayer 1862 לודוויג הבווארי Andrea Delfin 1862 אנדראה דלפין Meraner Novellen 1864 שומרי כרם מראן Der letzte Centaur 1870 הקנטאור האחרון Ein neues Novellenbuch 1871 אסופת נובלות חדשה Gedichte 1872 שירים Kinder der Welt 1873 ילדי העולם Im Paradiese 1875 בגן עדן Neue moralische Novellen 1878 נובלות מורליסטיות חדשות Der Salamander 1879 סלמנדרה Das Ding an sich 1879 הדבר עצמו Das Buch der Freudschaft 1883 ספר הידידות Verse aus Italien 1889 חרוזים מאיטליה Merlin 1892 מרלין Melusine 1895 מלוזינה Victoria Regia und andere Novellen 1906 ויקטוריה רגיה ונובלות נוספות Gegen den Strom 1907 נגד הזרם Die Geburt der Venus 1909 לידתה של ונוס Colberg 1865 קולברג. Maria Maroni 1865 מריה מרוני (טרגדיה). Hadrian 1865 אדריאן (טרגדיה). Der Sohn des Vaters 1898 בן אביו (קומדיה). Maria von Magdala 1899 מריה מגדלנה שנאסר על ידי הצנזורה. מדיה וקבצים בנושא פאול הייזה בוויקישיתוף פאול הייזה, באתר פרס נובל (באנגלית) פאול הייזה, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. פאול הייזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פאול הייזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פאול הייזה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פאול היזה (1830-1914), דף שער בספרייה הלאומית פאול הייזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאול הייזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאול הייזה, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.