laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אומברטו השני, מלך איטליה

אומברטו השני (באיטלקית: Umberto II;‏ 15 בספטמבר 1904 - 18 במרץ 1983) היה מלכה האחרון של איטליה, בן לבית סבויה. אומברטו נולד לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ולאשתו אלנה, נסיכת מונטנגרו. אומברטו השני כיהן כמלך איטליה במשך 33 ימים (9 במאי 1946 - 12 ביוני 1946) ומכונה באיטליה ה"מלך של חודש מאי" (באיטלקית - "Re di Maggio"). אומברטו נולד ב-15 בספטמבר 1904 בטירת ראקוניג'י, נאפולי, לויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ולאלנה, נסיכת מונטנגרו, ועם לידתו קיבל את התואר נסיך פיימונטה. בשנת 1929 התחתן אומברטו עם מארי ז'וז'ה, נסיכת בלגיה, בתו של אלברט הראשון, מלך הבלגים. כיורש העצר האיטלקי הוכשר אומברטו לקריירה צבאית. בשנת 1929 חווה אומברטו ניסיון התנקשות בחייו עת ביקר בבלגיה, על ידי לוחם חרות אנטי-פשיסטי איטלקי. יחסי אומברטו עם הרודן האיטלקי בניטו מוסוליני היו יחסים מתוחים, והשניים השתדלו שלא להופיע יחדיו באירועים פומביים. בחודש מאי 1942 הועלה אומברטו לדרגת מרשל בצבא האיטלקי. כאשר הודח מוסוליני מהשלטון, בשנת 1943 נאלץ המלך ויטוריו אמנואלה לצאת לגלות במצרים, והפקיד ביד בנו אומברטו את תפקיד עוצר איטליה. בשנת 1946 התפטר המלך מתפקידו ואומברטו קיבל את התואר "אומברטו השני מלך איטליה". ימי מלכותו של אומברטו לא ארכו יותר מכחודש ימים וזאת בעקבות עריכת משאל עם באיטליה בשנת 1946, משאל שבו החליטו תושבי איטליה לבטל המלוכה ולהכריז על איטליה כרפובליקה. ראש ממשלת איטליה אלצ'ידה דה גספרי, התמנה לראש המדינה הזמני עד לבחירת נשיא איטליה הראשון. לאחר משאל העם נאלץ אומברטו השני לצאת לגלות בפורטוגל. במהלך ימי גלותו שם נפרדו אומברטו ורעייתו המלכה מארי ז'וזה. על-פי החוקה האיטלקית משנת 1947 נאסר על בני משפחת המלוכה הזכרים לבקר באיטליה. איסור זה עורר דיון בשנת 1959 כאשר עלתה כוונה שחתונת אלברט השני, מלך הבלגים ופאולה תתקיים בקריית הוותיקן והועלו רעיונות שונים על דרכי הגעתו של אומברטו לחתונה בלי שיצטרך לדרוך על אדמת איטליה. בשנת 1966 ארגנו המלוכנים משלחת של העם האיטלקי שהפליגה באונייה תחת דגל איטליה וקבלה את פני המלך על האונייה. בכך כביכול ביקר המלך אומברטו על אדמת איטליה, שכן אונייה הנושאת דגל איטליה כלולה בריבונות המדינה. בעת גסיסתו של אומברטו בשנת 1983 ניסה נשיא איטליה, סנדרו פרטיני, להפעיל השפעתו ולהביא לכך שאומברטו יסיים את חייו באיטליה, אולם ניסיון זה לא צלח ואומברטו מת בבית חולים בז'נבה בשנת 1983. אף נציג מממשלת איטליה לא נכח בהלווייתו. הוא נקבר בסבויה שבצרפת. לאומברטו ואשתו מארי ז'וזה, מלכת איטליה נולדו ארבעה ילדים: מריה פיה, נסיכת סבויה (נולדה 1934) ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי (נולד 1937) מריה גבריאלה, נסיכת סבויה (נולדה 1940) מריה באטריצ'ה, נסיכת סבויה (נולדה 1943) מדיה וקבצים בנושא אומברטו השני, מלך איטליה בוויקישיתוף אומברטו השני, מלך איטליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אומברטו השני, מלך איטליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אומברטו השני, מלך איטליה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) א. ניב, קשייו של מחותן, מעריב, 21 במאי 1959 פטפוטי קיץ איטלקיים, על המשמר, 22 ביולי 1966
אניה רוביק

אניה רוביק (בפולנית: Anja Rubik; נולדה ב-12 ביוני 1983) היא דוגמנית, פילנתרופית ואשת עסקים פולנייה. אניה רוביק נולדה בז'שוב, פולין. ב-1988, כאשר הייתה בת 5, עזבה את פולין עם משפחתה ועברו להתגורר ביוון. לאחר מכן התגוררו בקנדה ודרום אפריקה. ב-1992 חזרה המשפחה לפולין לאחר נפילת חומת ברלין. ב-1999 עברה לפריז כדי להתחיל בקריירת דוגמנות, שם לקחה חלק בשבוע האופנה בפריז. עד שסיימה את לימודיה התיכוניים, היא דגמנה במהלך חופשות בית הספר בלבד. היא הופיעה על שערי מגזינים שונים, בכללם ווג גרמניה, ווג פריז, נומרו, ניילון (Nylon), פלייר (Flair)‏, Russh ו-Elle. היא דגמנה עבור מעצבים כמו ג'יבנשי, קלואה, כריסטיאן דיור, ארמה, ולנטינו גאראווני, גוצ'י, פנדי, מיסוני, ורסצ'ה, דולצ'ה וגבאנה, פראדה, אוסקר דה לה רנטה, שאנל, באלנסיאגה, קלווין קליין, לואי ויטון וראלף לורן. היא גם דגמנה בגדי אופנה עילית עבור ולנטינו, שאנל ואלי סעב. היא הופיעה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט לשנת 2009. ווג פריז כלל אותה בין שלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים. היא כעת מדורגת במקום השלישי, לצידה של לארה סטון, ברשימת חמישים הדוגמניות המובילות, ובמקום ה-23 מתוך 25 ברשימת הדוגמניות המשתכרות את השכר הגבוה ביותר בתעשיית האופנה, לפי האתר models.com. בשנת 2010 שימשה כמנטורית בתוכנית המציאות בגרסתה בפולנית "הטופ מודל הבאה". בשנת 2014 החלה להנחות ולשפוט את תוכנית המציאות "פרויקט מסלול" בגרסתה בפולנית. בשנת 2015 עלתה עונתה השנייה של התכנית, והוכרז כי לא תחזור לעונה שלישית. רוביק והחבר הוותיק שלה, הדוגמן הסרבי סשה קנייביץ', התארסו ממש לפני חג המולד של 2010 בווינה. הזוג התחתן ב-16 ביולי 2011 דיה, מיורקה. באוקטובר 2015 היא אישרה כי נפרדו, ולאחר מכן התגרשו. משפחתה עדיין מתגוררת בפולין, שם לאניה יש בית. אתר האינטרנט הרשמי של אניה רוביק אניה רוביק, ברשת החברתית אינסטגרם Statement on talk-show Kuba Wojewódzki (in polish) of the 23rd March 2010. אניה רוביק, באתר Models.com אניה רוביק בין שלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים, באתר ווג צרפת Top 50 Models Women Top 25 Money Girls
אל חג'י דיוף

אל חג'י דיוף (בצרפתית: El-Hadji Diouf; נולד ב-15 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר סנגלי ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני. היה חלק מסגל נבחרת סנגל. ב-2001 ו-2002 זכה בתואר כדורגלן השנה באפריקה. ב-2002 זכה גם בפרס כדורגלן השנה באפריקה של ה-BBC, ובמרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. דיוף החל את הקריירה שלו בצרפת במדי הקבוצות סושו, לאנס וסטאד רן. לאחר מונדיאל 2002 בו הגיע יחד נבחרת סנגל עד לשלב רבע הגמר, הוא עבר לשחק בליברפול האנגלית תמורת 10 מיליון אירו. לאחר שנתיים לא מוצלחות בליברפול הושאל בעונת 2004/2005 לבולטון וונדררס, שרכשה את כרטיס השחקן שלו בסיום אותה עונה. דיוף שיחק במדי בולוטון במשך שלוש שנים, ואחרי כן עבר לסנדרלנד ובלקבורן. בחלון ההעברות של ינואר 2011 הושאל לגלאזגו ריינג'רס. ב-31 באוקטובר 2011 חתם בקבוצת דונקסטר רוברס מהליגה האנגלית השנייה וירד איתה לליגה השלישית. ב-9 באוגוסט 2012 עבר ללידס יונייטד וב-16 במאי 2014 שוחרר ממנה. דיוף ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סנגל בשנת 2000 נגד נבחרת בנין. במונדיאל 2002 הצליח להגיע עם סנגל עד לשלב רבע הגמר, לאחר ניצחונות על צרפת ושוודיה. דיוף נבחר לאחד מהשחקנים המצטיינים בטורניר. באותה שנה סנגל סיימה גם כסגנית גביע אפריקה לאומות. ב-3 באפריל 2009 הודיע על פרישתו מהנבחרת, וב-2011 אף קיבל עונש השעיה מהנבחרת ל-5 שנים (שקוצרו לאחר מכן), משום שהעביר ביקורת על ההתנהלות של ההתאחדות הסנגלית. מדיה וקבצים בנושא אל חג'י דיוף בוויקישיתוף אל חג'י דיוף, באתר Transfermarkt אל חג'י דיוף, באתר Soccerway אל חג'י דיוף, באתר BDFutbol אל חג'י דיוף, באתר WorldFootball.net אל חג'י דיוף, באתר National Football Teams אל חג'י דיוף, באתר FootballDatabase.eu אל חג'י דיוף, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אל חג'י דיוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סנגל: אל חאג'י דיוף הושעה לחמש שנים, באתר וואלה, 28 ביולי 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המתווך

האם התכוונתם ל... המקשר (סרט) – סרטו של ג'וזף לוסי משנת 1970 על פי תסריט של הרולד פינטר בכיכוב ג'ולי כריסטי ואלן בייטס המתווך (ספר) – ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית' שיצא לאור בשנת 1989 המתווך (סרט, 1998) – סרטו של פליקס גארי גריי משנת 1998 בכיכוב סמואל ל. ג'קסון וקווין ספייסי המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947 ספר מאת אלעד בן-דרור שיצא לאור בשנת 2012 המתווך (סרט, 2015) – סרט טלוויזיה בריטי המבוסס על הרומן "The Go-Between" (אנ') מאת אל פי הארטלי
שריאל רוזנברג

הרב שריאל רוזנברג (נולד בט' בשבט ה'תשי"א, 16 בינואר 1951) הוא ראש בית דין צדק בני ברק של הרב נסים קרליץ (מכונה 'גאב"ד') ורב שכונת "רמת דוד" בבני ברק. משמש במקביל כאב בית דין בבית הדין "הישר והטוב" בירושלים. הרב רוזנברג משמש גם כראש "ועדת הרבנים לענייני תקשורת שע"י בד"צ בני ברק" הפוסקת בעניינים של כשרות ניידים והיתרי שימוש מיוחדים, למכשירים שנחשבים אסורים לשימוש בציבור החרדי. רוזנברג נולד בתל אביב, ליצחק יעקב וטובה לאה הר-שושנים. אביו עסק בההדרת ספרי ראשונים, ובראשם "ספר הסמ"ק מצוריך". למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת באר יעקב ובישיבת בריסק. נישא לציפורה, בתו של הרב נסים קרליץ, שהייתה גננת וסופרת ילדים, שהוציאה את סדרות הספרים הפופולריות "מעגל השנה", בה שירים וסיפורים על חגי ישראל, ו"עונג שבת" על סדר פרשת השבוע. לאחר נישואיו למד בכולל חזון איש. בגיל 28 מונה לר"מ בישיבת "כנסת בית אהרון" בחיפה, בראשות הרב אפרים זורייבין. לאחר מספר שנים מונה לדיין בבית הדין של חמיו בבני ברק. במקביל שימש שנים רבות כר"מ בישיבת באר יעקב בה למד בבחרותו. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התמנה לרב שכונת רמת דוד בבני ברק. בשנת 2012, לאחר פרישת חותנו לשעבר הרב נסים קרליץ, מונה לראש בית הדין במקומו. הרב רוזנברג משמש כראש כולל שבת בכוללים של יומם ולילה בבני ברק. בשנת 2020-2019 ישב בראש הרב בית דין מיוחד בעניין הרב אליעזר ברלנד. במאי 2020 פרסם הרכב בית הדין פסק שבו נכתב שהרב ברלנד "אינו שומר על דברים שהם מג' חמורות ואביזרייהו, שומר נפשו ירחק ממנו". שורה של רבנים הצטרפו לפסק הדין. בהמשך כתב הרב רוזנברג מכתב לרב שביקש פירוט כיצד נולד פסק הדין, ובו כתב "לא היה ספק בדבר שהוא (ברלנד) נוהג לחבק ולנשק נשים ובתולות ולשלוח ידיו מתחת בגדיהן, והיו על כך עדויות שלא הוכחשו כלל". הקים כשרות מיוחדת לפאות נוכריות בשם 'עטרת ראשה', לפיקוח על כך שמקור השיער אינו תספורות במקדשים שנחשבים עבודה זרה. בשנת 2023 היה בין הרבנים שהתירו שימוש במעלית שבת מסוג חדש. בהמשך פרסם יחד עם עמיתיו מכתב שבו הם מבטלים דעתם בנושא מפני הדעה האוסרת של הרב גרשון אדלשטיין והרב דוב לנדו. נשוי ואב ל-15 ילדים. בשנת 1998 נפטרה רעייתו ציפורה וכעבור זמן נישא בשנית. בנו הרב נחום מאיר, אף הוא דיין בבית הדין וראש כולל 'חושן משפט' בכוללי "מורשה ודעת". בעבר כיהן כר"מ בישיבת אדרת אליהו. דברי שר על מסכת יבמות, כתובות ועל פרק איזהו נשך. בספר מופיעות הסכמות מהרב שמואל רוזובסקי ומהסטייפלר. דבר למשפט על דיני ממונות (2 חלקים) שיעורי תורה שביעית בנוסף פרסם חוברות שונות על ענייני אגדה והלכה, סדרת חוברות "וקראת לשבת עונג" על השבת, סדרת חוברות "תורת אמך" על עניינים בתורה, "בן יכבד אב" על עניינים שונים, חוברת ביאורי שטרות מכירת חמץ. מדיה וקבצים בנושא שריאל רוזנברג בוויקישיתוף משיעורי הרב שריאל רוזנברג, לצפייה באתר בינינו שריאל בן יצחק יעקב רוזנברג, דף שער בספרייה הלאומית פסק חסר תקדים בחריפותו נגד הרב ברלנד: "שומר נפשו ירחק ממנו", באתר בחדרי חרדים דיין חרדי בכיר: ברלנד נהג לנשק נשים, ולשלוח ידיו תחת בגדיהן - וואלה! חדשות, באתר וואלה!, ‏2020-06-15 https://www.kore.co.il/viewArticle/130811
אומגה בקנטאור

ω בקנטאור (מצוין כ-NGC 5139) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים קנטאור הנמצא במרחק של כ-16,000 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-10 מיליון כוכבים. זהו הצביר הכדורי הבהיר ביותר בשמים ואחד הקרובים ביותר לכדור הארץ. הצביר התגלה על ידי אדמונד היילי בשנת 1677 ותואר על ידו כ"כתם בהיר בקבוצת קנטאור". למעשה כבר תלמי כלל אותו בקטלוג הכוכבים שלו ככוכב והוא גם נכלל בשנת 1603 בקטלוג הכוכבים אורנומטריה של יוהאן באייר, שגם נתן לו את הציון "ω בקנטאור". ג'ון הרשל זיהה סביב שנת 1830 שמדובר בצביר כוכבים. בשנת 2008, בעקבות תצפיות נוספות, שנעשו על ידי טלסקופ החלל האבל, הועלתה השערה שבמרכז הצביר נמצא חור שחור בינוני ושלמעשה מדובר בגלקסיה ננסית שנלכדה בכוח הכבידה של שביל החלב, שפיזר את הכוכבים שמחוץ לליבתה. הצביר נמצא במרכז קבוצת הכוכבים קנטאור, בהמשך הקו המחבר את β בקנטאור עם ε בקנטאור, כ-8 מעלות מצפון לו, וכ-5 מעלות ממערב ל-ζ בקנטאור. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 3.7 כך שניתן למוצאו בקלות, אך בשל מיקומו הדרומי קשה לראותו מאירופה או מהמזרח התיכון. בתנאי תצפית מיטביים ניתן להבחין בכך שמדובר בכתם מעורפל ולא בכוכב נקודתי ובמשקפת איכותית ניתן להבחין בכוכבים שבשולי הצביר ובכך שצורתו מעט אליפטית. באמצעות טלסקופ חובבים ניתן לראות בקלות שזהו צביר כדורי. קוטרו של ω בקנטאור הוא כ-170 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-16,000 שנות אור, כך שגודלו הזוויתי הוא כ-36 דקות קשת - יותר מגודלו הזוויתי של הירח המלא. הצביר מעט אליפטי - אורך הציר המשני שלו הוא כ-80% מהציר הראשי והוא מכיל כ-10 מיליון כוכבים. מסתו הכוללת היא פי 5 מיליון ממסת השמש, עוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 700,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F5. גילו מוערך בכ-12 מיליארד שנים. בניגוד לצבירים כדוריים אחרים, הכוכבים בצביר זה הם מגילאים שונים ובעלי מתכתיות מגוונת. מדידות של מהירות התנועה של כוכבי הצביר סביב מרכזו מעלות שנמצא במרכז הצביר גוף מסיבי שמסתו מוערכת בכ-40,000 מסות שמש וככל הנראה זהו חור שחור. גודלו החריג של הצביר, צורתו הפחוסה, השונות הגדולה בגילאי כוכבי הצביר ובתכונותיהם וקיומו של חור שחור במרכזו, מרמזים על כך שייתכן ומדובר בגלקסיה ננסית שנלכדה בכוח המשיכה של שביל החלב וכתוצאה מכך איבדה את הכוכבים שבשוליה שהתפזרו בשביל החלב. ליבת הגלקסיה נשארה צפופה ודחוסה ונראית כיום כצביר גדול במיוחד. מדיה וקבצים בנושא אומגה בקנטאור בוויקישיתוף ω בקנטאור באתר SEDS. אומגה בקנטאור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אומגה בקנטאור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ω בקנטאור ב"תמונת היום" של נאס"א מ-16 באפריל 2002 אתר טלסקופ החלל האבל: Astronomers Find Suspected Medium-Size Black Hole in Omega Centauri
מארי ז'וזה, מלכת איטליה

מארי ז'וזה, מלכת איטליה הידועה גם כמארי ז'וזה נסיכת בלגיה (באיטלקית: Maria José del Belgio; ‏4 באוגוסט 1906 - 27 בינואר 2001) הייתה מלכת איטליה האחרונה מבית סבויה. מכונה באיטליה "מלכת חודש מאי" (באיטלקית - "regina di maggio") עקב 33 בלבד ימי מלכותה במאי 1946. מארי ז'וזה נולדה לאלברט הראשון, מלך הבלגים ולאליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים, בתם של קרל תאודור, דוכס בבוואריה ומריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל, ונקראה מארי ז'וזה שרלוט סופי אמיליה הנרייטה אולגה גבריאלה. בשנת 1930 נישאה ליורש העצר האיטלקי, שיהיה לימים אומברטו השני, מלך איטליה. עם נישואיה זכתה בתואר "נסיכת פיימונטה". לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים. בשנת 1939 מונתה מארי ז'וזה לנשיאת הצלב האדום באיטליה. בימי מלחמת העולם השנייה הייתה הנסיכה מארי ז'וזה בין היחידים במשפחת המלוכה האיטלקית אשר התנגדו לשלטונו הפשיסטי של מוסוליני באיטליה. ישנן אף עדויות שהנסיכה ניסתה ליצור קשרים עם גורמים מבין מדינות בעלות הברית נגד מוסוליני. כאשר הודח מוסוליני בשנת 1943, ולאחר שהמלך ויטוריו אמנואלה השלישי אולץ לצאת לגלות, הוכרז בעלה של הנסיכה מארי ז'וזה כעוצר הממלכה. באותה עת ערכו מארי ז'וזה ובעלה ביקורים רבים בערי איטליה השונות אשר השתחררו מעול השלטון הפאשיסטי, ובני הזוג זכו לאהדה רבה בקרב האוכלוסייה האיטלקית. במאי 1946 התפטר המלך ויטוריו אמנואלה מתפקידו כמלך איטליה ובנו אומברטו עלה לכס השלטון כמלך אומברטו השני. מארי ז'וזה הוכרזה כמלכת איטליה. משך כהונת בני- הזוג כמלכי איטליה לא ארכה זמן רב משום שבחודש יוני 1946 החליטו אזרחי איטליה לבטל את שלטון המלוכה במדינה ולהכריז על איטליה כעל רפובליקה. מארי ז'וזה ובעלה המלך אומברטו השני נאלצו לצאת לגלות בפורטוגל. בגלות בפורטוגל החליטו מארי ז'וזה ובעלה להיפרד ומארי וילדיה עברו להתגורר בז'נבה. בני הזוג לא התגרשו באופן רשמי עקב מחשבתו של המלך המודח כי הוא ישוב באחד הימים לשלטון באיטליה הקתולית, אשר לא הכירה באותה עת בגירושים. מארי ז'וזה מתה בעיר ז'נבה בגיל 94. במהלך ימי גלותה בז'נבה הייתה פטרונית האומנויות בתחום המוזיקה הקלאסית. למארי ז'וזה ובעלה אומברטו השני, מלך איטליה נולדו ארבעה ילדים: מריה פיה, נסיכת בורבון-פארמה (נולדה ב-1934) ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי (נולד ב-1937) מריה גבריאלה, נסיכת סבויה (נולדה ב-1940) מריה באטריצ'ה, נסיכת סבויה (נולדה ב-1943) מדיה וקבצים בנושא מארי ז'וזה, מלכת איטליה בוויקישיתוף מארי ז'וזה, מלכת איטליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מארי ז'וזה (1906-2001), מלכה, בת זוגו של אומברטו ה-2, מלך איטליה, דף שער בספרייה הלאומית
עיר של טיפשים

עיר של טיפשים היא עיר שמתוארת בפולקלור כמאכלסת טיפשים שאין כדוגמתם. ערי טיפשים מופיעות בפולקלור של עמים אחדים. ערי טיפשים בפולקלור של תרבויות שונות: ביוון העתיקה היה מדובר באנשי העיר אבדרה, הראשונה בערי הטיפשים. באנגליה מדובר באנשי הכפר גותאם. בגרמניה מדובר באנשי העיר הדמיונית שילדה, שעלילותיהם מתוארות גם בספרו של אריך קסטנר, "חכמי שילדה". בהולנד מדובר באנשי העיר קמפן. אצל הפלסטינים מדובר באנשי העיירה חמאמה או העיר חברון. בתימן מדובר באנשי העיר חאדם. בהודו הכפר מוירה שבגואה (Moira, Goa) בפולקלור היהודי ידועים "חכמי חלם", בני העיר חלם שבפולין. בישראל בעבר נפוצו מערכוני "הגשש החיוור" שהציגו כך את אנשי העיר טבריה. (לדוגמה במערכון "הקפיטריה בטבריה") "ספר הבדיחה והחידוד" מספר על שלוש ערי טיפשים (בדיחה 1085): שלושה טיפשים הם: חלמאי, שיקלוֹבי ודרוּיי, ומה בין שלושתם? דרוּיי בביתו – אדם ככל האדם; דרוּיי בציבור – טיפש מופלג. חילופו בשׁקלוֹבי; בציבור – אדם ככל האדם, בביתו – טיפש מופלג. חלמאי, בין בביתו ובין בציבור – טיפש שבטיפשים. תושביהן של ערי הטיפשים נהגו, על-פי הפולקלור, לעשות מעשים נפסדים שאין בהם תכלית, ובהם היו מתגאים כאילו היוו תרומה של ממש. למשל, אחד מחכמי חלם, שהיה בא בימים, שמע כי ישנו תוכי היכול להגיע לגיל מאה שנה, ועל מנת להיווכח אם אמנם נכון הדבר, הלך וקנה גוזל של תוכי כזה. חכמי חלם
יתרון מכני

יתרון מכני של מכונה הוא היחס בין הכוח המופק (הכוח שהמכונה מפעילה) לכוח הנכנס (הכוח הנדרש כדי להפעיל אותה). היתרון המכני שווה גם ליחס בין הדרך שלאורכה פועל הכוח הנכנס, לבין הדרך שלאורכה פועל הכוח המופק. יתרון מכני מקיים את חוק שימור האנרגיה, כלומר תוספת הכוח אינה נוצרת יש מאין אלא באה על חשבון התנועה הקצרה יותר, תוך שימור האנרגיה הכוללת. התנועה אינה חייבת להיות קווית: למשל באופניים נוצר יתרון מכני מתמסורת גלגלי שיניים, כך שמומנט הכוח גדל או קטן ביחס הפוך למהירות הזוויתית של גלגלי האופניים. היתרון המכני (   M.A. {\displaystyle \ {\textrm {M.A.}}} ) הוא הכוח (   F {\displaystyle \ F} ) המופק חלקי הכוח המופעל, או הדרך (   D {\displaystyle \ D} ) של הכוח המופעל חלקי הדרך של הכוח המופק:   M.A. = F out F in = D in D out {\displaystyle \ {\textrm {M.A.}}={\frac {F_{\textrm {out}}}{F_{\textrm {in}}}}={\frac {D_{\textrm {in}}}{D_{\textrm {out}}}}} מכונה פשוטה ממירה כוח באמצעות יתרון מכני – כלומר מכפילה את הכוח המופעל ביחס כלשהו, אך מחלקת את המרחק שעליו מופעל הכוח, באותו יחס, תוך שימור האנרגיה (   W {\displaystyle \ W} ):   W = F in ⋅ D in = F out ⋅ D out {\displaystyle \ W=F_{\textrm {in}}\cdot D_{\textrm {in}}=F_{\textrm {out}}\cdot D_{\textrm {out}}} ארכימדס ביוון העתיקה בסביבות המאה ה-3 לפנה"ס חקר מכונות פשוטות וגילה את עקרון היתרון המכני, אך רק ביחסי הכוחות הסטטיים, ולא הבין שהוא קיים על חשבון המרחק שלאורכו פועל הכוח. בספרו "מכניק" משנת 1600, גלילאו גליליי הציג תאוריה כוללת דינמית של פעולת מכונות פשוטות, ואת מסקנתו החדשנית שהן משמרות אנרגיה ולא יוצרות אותה. מכונה פשוטה עבודה יתרון מכני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תיכון כצנלסון

בית החינוך ע"ש ברל כצנלסון (ידוע אף בכינוי "כצה") הוא בית ספר תיכון עיוני בכפר סבא ע"ש ברל כצנלסון. התיכון הוקם בשנת 1946 ופועל היום תחת הנהלתו של ד"ר טובי רוזנברג. מבנה בית הספר נחשב לייחודי. התיכון מורכב ממסדרון ארוך כשממנו יוצאים האגפים של השכבות כשהאגף הראשון הוא מנהלתי (ספריה, מעבדות, מזכירות וכו') ואחריו אגף י"א, י"ב, וי' בסדר הזה. כך נוצר מצב שכל שנה התלמיד צועד מרחק רב יותר כדי להגיע לאגף שלו, כשהמטרה היא להגיע לאגף האחרון במסדרון. כמו כן לכל אגף יש את הרחבה ("פיאצה") שלו שם מבלים התלמידים של אותה שכבה. מבנה זה גורם למצב של הפרדה ניכרת בין השכבות. תיכון כצנלסון הוא הראשון והוותיק בכפר סבא, ולומדים בו כ-800 תלמידים במשך שלוש שנים. בתחילת דרכו היה התיכון חלק מבית הספר היסודי אוסישקין בכפר סבא, והיה מורכב משתי שכבות שנקראו "כיתות המשך" של ט' ו-י'. לאחר מכן הועבר התיכון למבנה עצמאי ברחוב מולדת (לימים רחוב זאב גלר) במערב העיר. בשנת 1985 עבר מוסד התיכון למבנה חדש ברחוב אז"ר בצפון העיר, שם עומד עד היום, והמבנה הישן הוסב להיות חטיבת הביניים "בן צבי" (שנסגרה ואוחדה עם חטיבת "אלון"). על סגל מוריו של בית הספר נמנה בעבר גם המשורר אריה סיון. בבית הספר ישנם מקצועות לימוד מגוונים, הן ריאליים והן הומניים, כגון: פיזיקה, ביולוגיה, גאוגרפיה, תנ"ך, ערבית, ספרות, מדעי המחשב, ביוטכנולוגיה, תקשורת, הנדסת תוכנה, היסטוריה, מדעי החברה, כימיה ועוד. מגמות הלימוד הייחודיות של בית הספר: ביוטכנולוגיה, אומנות ועיצוב חזותי, חנ"ג, הנדסת תוכנה, מוזיקה, תיאטרון וכנפי רוח. מבט אל חצר בית הספר קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון מדיה וקבצים בנושא תיכון כצנלסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיכון כצנלסון תיכון כצנלסון, ברשת החברתית פייסבוק 75 שנה לסיום מחזור א' בתיכון כצנלסון בכפר סבא כנס מחזורים היסטורי, באתר עיריית כפר סבא בוגרי תיכון כצנלסון זוכים בפרסי התיאטרון - מתוך מיינט כפר סבא
פלזאנס מקפריסין

פלזאנס מקפריסין, (צרפתית: Plaisance d'Antioche) נולדה בשם פלזאנס מאנטיוכיה או פלזאנס מפואטרי (1235–1261) הייתה נסיכה צלבנית ששימשה כעוצרת בממלכת קפריסין ובממלכת ירושלים הצלבניות. היא הייתה בתו של בוהמונד החמישי, נסיך אנטיוכיה ובשנת 1250 נישאה לאנרי הראשון, מלך קפריסין שנפטר בשנת 1253. פלזאנס הפכה לעוצרת של יורש העצר - בנה התינוק הוגו השני, מלך קפריסין. פלזאנס נישאה לבליאן מארסוף אך נישואיהם בוטלו בשנת 1258. מאז מסע הצלב השישי הייתה ממלכת ירושלים קרועה במלחמות אזרחים במהלכן נלחמו האצילים המקומיים עם נציגי הקיסר כאשר למהומה מצטרפים המסדרים הצבאיים והקומונות הימיות של ערי איטליה במלחמת כל בכל שהטילה את המדינה לאנרכיה מוחלטת, שגלשה מחוץ לתחומי ארץ ישראל אל איטליה ושאר המאחזים של ערי הנמל האיטלקיות באגן הים התיכון. על פי היסטוריוגרפים צלבנים בני התקופה טובעו במהומות 80 ספינות, נהרסו ביצורי העיר עכו ומצודות שבתוך העיר (מלבד אלו שבחזקת המסדרים הצבאיים) ונהרגו אלפי אנשים. על רקע זה, בניסיון של האצילים המקומיים להשיג לגיטימציה למעמדם הוזמנה פלזאנס על ידי בוהמון השישי, נסיך אנטיוכיה - אחיה של פלזאנס ואחד מראשי מפלגת האצילים - לעכו והוצגה כעוצרת הממלכה עבור הוגו השני עד שהקטין יוכל להיות מוכתר כמלך ירושלים, פלזאנס שהייתה בסך הכל שליט בובה במשחק הכוחות העבירה את תואר העוצר לז'אן ד'איבלין-ארסוף. קרבות הרחוב בעכו פסקו אך המתיחות לא התפוגגה. הקומונה של ונציה ובני בריתה קיבלו את הוגו כשליט, אך הקומונה של ג'נובה דחתה את הטענות והצביעה על קונראדין מצאצאי פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כשליט הלגיטימי. בוהמון שלא הצליח לבסס את מעמדו של הוגו השני כמלך ירושלים שכר 800 אבירים כצבא לתת תוקף לתביעות אך התוצאה הישירה של המהלך היה התבצרות הצדדים בעמדותיהם הפוליטיות והפיזיות. הצדדים הניצים פנו אל האפיפיור אלכסנדר הרביעי בבקשה להכריע בסכסוך ולנסות להשכין שלום בין הפלגים. ביוני 1258 נקראו נציגי הקומונות האיטלקיות לפגישה משותפת בה דרש הכס הקדוש להפסיק לאלתר את מעשי האיבה ולמסור למשמרת את רכוש הקומונות לידי ליגאט של האפיפיור. המשא ומתן עלה על שרטון לאחר שהתקפה מתואמת היטב של הצי של ונציה הצליחה להביס את הצי של גנואה בקרב ימי במפרץ חיפה. הרובע הגנואזי נהרס עד היסוד והקומונה נסוגה לבסיס כוחה בצור שם נהנתה מהגנת פיליפ ממונפורט שליט העיר. שליחי האפיפיור מצאו עצמם מול שוקת שבורה מבלי יכולת ליצוק תוכן לדרישות האפיפיור. פלזאנס נפטרה בקפריסין בשנת 1261, עם מותה עבר תואר העוצרות (חסר הכוח וריק מתוכן) לאיזבל דה ליזיניאן. יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963 עמוד 355
קרל אפל

כריסטיאן קרל אפל (בהולנדית: Christiaan Karel Appel; ‏25 באפריל 1921 – 3 במאי 2006) היה צייר, גרפיקאי, פסל ומשורר הולנדי. ב-1948 היה ממקימיה של תנועת האוונגרד האמנותית קוברה. אפל היה בן למשפחה ממעמד הפועלים. החל לצייר בגיל 14 אך אביו הספר רצה שימשיך בדרכו ובתחילה עבר הכשרה מקצועית כספר. ב-1940 עזב את בית הוריו ולמד עד שנת 1943 ברייקסאקדמי (האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנות) באמסטרדם. הוא הושפע מז'אן דובופה, פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס ואחרים. ב-1948 הקים יחד עם קורניילה (Corneille) ועם קונסטנט (Constant) את הקבוצה האמנותית "Nederlands Experimentele Groep" ("הקבוצה הניסיונית ההולנדית") ואת כתב העת "רפלקס". באותה שנה היה גם ממקימי "קוברה" עם קורניילה, קונסטנט ועם אסגר יורן הדני, וכריסטיאן דוטרמון הבלגי. מת בציריך ונטמן בחלקה 22 של בית העלמין הפריזאי המפורסם פר לשז. מדיה וקבצים בנושא קרל אפל בוויקישיתוף אתר הקרן קרל אפל תערוכותיו קרל אפל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרל אפל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קרל אפל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרל אפל, באתר Discogs (באנגלית)