laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Unity (שיר של שיינדאון)

"Unity" (בעברית: אחדות) הוא הסינגל השני מתוך Amaryllis, אלבומה הרביעי של להקת הרוק שיינדאון. השיר יצא לאור ב-13 במרץ 2012. הוידאו קליפ לשיר יצא ביום הוצאתו לאור של השיר עצמו, בערוץ היוטיוב של הלהקה. במהלך הווידאו נראים לסירוגין קטעים מהופעות הלהקה, וילדה שמתהלכת ברחוב עם מצלמה למצלמת את האנשים ברחובות העיירה. הילדה מדביקה את התמונות על קיר של בניין, כך שבסופו של דבר התמונות המודבקות יוצרות תמונה של שתי ידיים בגוונים שונים הלוחצות זו את זו. סרטון השיר "Unity" באתר יוטיוב "Shinedown Chart History (Mainstream Rock)", Billboard "Shinedown Chart History (Hot Rock & Alternative Songs)", Billboard "Shinedown Chart History (Canada Rock)", Billboard "Hot Rock Songs: Year End 2012", Billboard
נתן מילשטיין

נתן מירונוביץ' מילשטיין (31 בדצמבר 1903 - 21 בדצמבר 1992) היה כנר יהודי יליד רוסיה, שקיבל אזרחות של ארצות הברית בשנת 1942, לאחר שהתגורר בה רוב ימיו. מילשטיין נחשב לאחד הכנרים הראשונים במעלה במאה ה-20. נתן מילשטיין נולד באודסה. בילדותו אילצה אותו אמו לקבל שיעורי כינור כדי למנוע אותו ממעשי שובבות. כילד, למד אצל פיוטר סטוליארסקי (שהיה גם מורו של דוד אויסטרך). כאשר היה בן 11, הזמין אותו ליאופולד אאואר להימנות עם תלמידיו בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. הוא היה אחרון תלמידיו של אאואר שעסק בנגינה באופן פעיל. כאשר נסע אאואר לנורווגיה בשנת 1917, חזר מילשטיין לאודסה. בשנת 1921 יצא לקייב, שם פגש את הפסנתרן ולדימיר הורוביץ. השניים ניגנו בצוותא ונקשרה ביניהם ידידות אמיצה. בשנת 1925 יצאו יחד למסע קונצרטים במערב אירופה. בערך באותה תקופה נעשה מילשטיין לתלמידו של אז'ן איזאיי למשך כמה חודשים. מילשטיין הופיע לראשונה בארצות הברית בשנת 1929, עם לאופולד סטוקובסקי ותזמורת פילדלפיה. בסופו של דבר השתקע בניו יורק, אם כי יצא שוב ושוב לסיורי הופעות ברחבי אירופה. מילשטיין נודע בעיקר בפרשנויותיו לסונאטות ללא ליווי של באך וליצירות מן התקופה הרומנטית. עוד נודע בקריירה הארוכה שלו: הוא המשיך להופיע בפומבי עד אמצע שנות ה-80 לחייו, ופרש רק לאחר שידו נשברה. מילשטיין היה גם מעבד ומלחין, שעיבד יצירות רבות לכינור וכתב קדנצות משלו לקונצ'רטי רבים. אחד מעיבודיו הנודעים ביותר הוא "פגניניאנה". בשנת 1960 הגיע מילשטיין להופעות בישראל עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא קיבל פרס גראמי בשנת 1975 ואת אות לגיון הכבוד מממשלת צרפת בשנת 1968. נתן מילשטיין נפטר בלונדון עשרה ימים לפני יום הולדתו ה-89. נתן מילשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר AllMusic (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר Discogs (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) נתן מילשטיין, באתר IDAGIO (באנגלית)
CAPSTONE (חללית)

קאפסטון (שם בשפת מקור: CAPSTONE-Cislunar Autonomous Positioning System Technology Operations and Navigation Experimen; או בקיצור: CAPSTONE) היא מקפת שתבדוק ותאמת את היציבות המסלולית המחושבת המתוכננת עבור תחנת החלל Gateway. החללית היא קיבוסאט של 12 יחידות[דרושה הבהרה] שתבחן גם מערכת הניווט שתמדוד את מיקומה של החללית ביחס ל-מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקע שבכדור הארץ. ה-Gateway היא תחנת חלל בפיתוח שמתכוננת בשיתוף בפעולה של כמה סוכנויות חלל ממשלתיות מאז שנת 2018 לפחות, בין סוכנויות החלל הללו נמצאות נאס"א, סוכנות החלל האירופאית (ESA) וסוכנות החלל הקנדית (CSA). גייטוואי מתוכננת להיות ממוקמת במסלול היקפי חדשני, שם היא מתוכננת לשמש כמרכז תקשורת, מעבדה מדעית, אזור מחיה לטווח הקצר ואזור אחסון לרוברים ורובוטים. גיטוואי תהווה חלק קריטי בתוכנית ארטמיס של נאס"א. הדמיות ממוחשבות מצביעות על כך שהמסלול המסוים הזה - מסלול הילה כמעט ישר (NRHO) - מציע יציבות ארוכת טווח עם דרישות הנעה נמוכות לשמירה על תחנות מסלול, על ידי שימוש בנקודת איזון מדויקת בכוח הכבידה של כדור הארץ והירח שמציע מסלול יציב. המסלול הזה מתוכנן להחליף בין המסלול ההיקפי של כדור הארץ לבין מסלול היקפי של הירח המטרה העיקרית של משימת קפסטון היא לאמת את סימולציות יציבות המסלול המחושבות עבור גיטוואי עם חללית אמיתית ובכך לאמת שמסלול כזה אפשרי. קפסטון תהיה החללית הראשונה שתפעל באותו מסלול ירח ייחודי. החללית תבחן גם מערכת ניווט בשם Cislunar Autonomous Positioning System (CAPS) (בתרגום מילולי - מערכת מיקום ירחית אוטומטית), שתמדוד את מיקומה של קאפסטון ביחס ל- מקפת לסקר הירח (LRO) של נאס"א מבלי להסתמך על תחנות קרקעיות שעל כדור הארץ. חברת רוקט לאב (Rocket Lab) תשגר את טיסת איתור הנתיבים שבעצם תשתמש ותבדוק לראשונה את מסלול NRHO. במסגרת חוזה עם נאס"א, ישוגר על ידי רכב שיגור בעל הרמה קטנה Electron . תוכנית ארטמיס רשימת טיסות חלל מאוישות https://eyes.nasa.gov/ מדיה וקבצים בנושא CAPSTONE בוויקישיתוף "Angelic halo orbit chosen for humankind's first lunar outpost". ESA. 18 ביולי 2019. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Foust, Jeff (16 בספטמבר 2019). "NASA cubesat to test lunar Gateway orbit". SpaceNews. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Torbet, Georgina (15 בספטמבר 2019). "NASA chooses a CubeSat project to test orbit route around the moon". Digital Trends. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Advanced Space selected to develop CubeSat pathfinder mission". Aerospace Technology. 16 בספטמבר 2019. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-18 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Cislunar Autonomous Positioning System (CAPS)". Advanced Space. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-16 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Rocket Lab - They Go Up So Fast Launch webcast". Rocket Lab via YouTube. 22 במרץ 2021. 9:24–11:05. ארכיון מ-24 ביוני 2021. נבדק ב-23 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה)
איוואן באשב

איוואן חריסטוב באשב (בבולגרית: Иван Христов Башев‏; 11 בפברואר 1916, סופיה, ממלכת בולגריה - 13 בדצמבר 1971, ויטושה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין השנים 1962–1971 כיהן כשר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה. איוואן באשב נולד בסופיה. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים ובהיסטוריה באוניברסיטת סופיה. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20, הצטרף לחוגי הנוער המזוהים עם המפלגה הקומוניסטית של בולגריה אשר בעת ההיא הייתה מחוץ לחוק. הוא נעצר מספר פעמים ונכלא במחנה מעצר. ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה רקם קשרים עם מנגנון הממשל החדש, והצטרף למפלגה הקומוניסטית. בין 1957–1961 כיהן כשר החינוך והתרבות של בולגריה וסגן ראש הממשלה. בין 1961–1962 כיהן כסגן שר החוץ הבולגרי. ב-1962 מונה לחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ומונה לשר החוץ של בולגריה במקומו של קארלו לוקאנוב. בדצמבר 1971 במהלך חופשה בוויטושה נקלע באשב לסערת שלגים כאשר הוא לבדו. הוא נפל, נחבל ונפטר מהיפותרמיה ותשישות לפני שצוותי ההצלה הצליחו להגיע לחלצו. על חייו ומותו של איוואן באשב, באתר ponedelnik.bg (בבולגרית) מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית). איוואן באשב, באתר rulers.org (באנגלית).
אברהם פרץ

רבי אברהם פרץ (נפטר ה'תר"ז) היה רב ודיין בקושטא, מזכיר עדת אדריאנופולי ומחבר ספר אבני שוהם. נולד לרבי יעקב פרץ. היה תלמידו ומשנהו של רבי אליעזר די טולידו, מחבר ספר משנת אליעזר, שרבי אברהם אף ישב איתו בדין באייר ה'תקע"ו, אז אישרו פסק דין של בית דין איסור והיתר, בשנת התק"ץ ובשנת התר"א, אז התירו עגונה. חתם גם על פסק דין בעניין חזקת יתומי טאראגאנו, בו חלק על רבי שמואל חיים. רבי חיים פאלאג'י, עת שלח תשובה לבנו של רבי אברהם, מכנה אותו: מר דייינא, נברשתא דדהבא, מר ניהו רבא, רב אחאי הרב המובהק, גדול הנאמר באברהם ונוגה לו ברק, כמוהר"ר אברהם פרץ נר"ו — חקקי לב, חלק ב' חשן משפט סימן א' בנו היה רבי רפאל חיים בנימין פרץ, מחבר ספר זכרנו לחיים (שאלוניקי תרל"ב) אבני שהם (ראשי תיבות של: אברהם בן יעקב שם המחבר) - חידושים על הש"ס, משניות, חידושי הלכה, חידושים על התנ"ך, דרושים, ועוד. בחיבור ישנן גם ארבע תשובת מהמחבר בנושאי עגינות, שטרות, חזקת קרקעות, הלכות שותפין והלכות הונאה. בספר גם תשובה מאת מורו ורבו, רבי אליעזר די טולידו, שגם הסכים לספר. פנקס בית הדין בקושטא, עמוד 93 סיני כא עמוד ס"ג רבי אברהם פרץ, ‏ספר אבני שהם, עמוד 5, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה משנת רבי אליעזר חלק ב', אבן העזר א', ושם חשן משפט ע"ג דף פ"א עמוד ב', דף פ"ח עמוד א', דף צ"א עמוד ב', דף צ"ד עמוד א' דף ס"ח עמוד א' - דף ע"ג עמוד א' ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל

עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל היא העונה ה־31 ברציפות בליגה הרוסית הבכירה מאז פירוק ברית המועצות וה-19 תחת השם הנוכחי כליגת העל הרוסית. נותנת החסות היא מערכת התשלומים מיר. בשל הכנסת כרטיס Fan ID, אוהדי קבוצות הכדורגל פתחו במחאה במסגרתה נמנעו מלהגיע לאצטדיוני הכדורגל. מסיבה זו משחקים רבים נערכו בנוכחות נמוכה משמעותית של קהל צופים ביציעים. זניט סנקט פטרבורג זכתה באליפות חמישית רצופה ותשיעית בסך הכל, ארבעה מחזורים לסיום העונה. נכון ל-30 באפריל 2023 נכון ל-28 באוגוסט 2022 מדיה וקבצים בנושא עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2022/2023 בליגת העל הרוסית בכדורגל האתר הרשמי של ליגת העל הרוסית - premierliga.ru "Александр Точилин возвращается в «Сочи»!". pfcsochi.ru (ברוסית). Футбольный клуб «Сочи». 2022-07-08. נבדק ב-2022-07-12. בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הקבוצות הרוסיות הושעו מהשתתפות בטורנירים של אופ"א ופיפ"א ולשאר מיקומי הצמרת אין משמעות ספורטיבית מקור Новости и медиа, premium.premierliga.ru
מניה ארנון

מניה ארנון (24 באפריל 1888 - 20 ביולי 1974) הייתה במאית תיאטרון ומורה למשחק ולבימוי, מראשונות התיאטרון בארץ ישראל. נולדה בקייב בשנת 1889. למדה בבית הספר לדרמה אצל סטניסלבסקי ושיחקה בתיאטרון הפועלים. ב-1922 עלתה לארץ ישראל במסגרת העלייה השלישית, וייסדה את "מסדה" - הסטודיה הדרמטית של "גדוד העבודה". בשנת 1925 העלתה הלהקה את המחזה "מלך הרעב", בכיכובו של מאיר מרגלית. עוד השתתפו בלהקה ראובן שילוח, לימים מראשי המוסד, מרדכי איש שלום, לימים ראש עיריית ירושלים והסופר יצחק יציב, ומנחם גנסין היה אחד המורים. ב-1927 ייסדה את הסטודיה הדרמטית בבית הספר למל בירושלים, שעברה בהמשך לפעול באקדמיה לאמנות בצלאל. בשנות ה-30 עמדה בראש הסטודיה הדרמטית מייסודה של ועדת התרבות של הקיבוץ המאוחד. בשנת 1938 העלו תלמידי הסטודיה נשף בגבעת השלושה, ושנה לאחר מכן בקיבוץ כפר גלעדי. ארנון עדיין לא דיברה עברית שוטפת ולכן לימדה ביידיש, ואת דבריה תרגם משה זעירי לתלמידים. בין התלמידים היה גם המחזאי יעקב בר-נתן. בינואר 1948 הקימה בתל אביב את בית הספר התיאטרוני, שכלל תוכנית לימודים אקדמית דו-שנתית, והיה הראשון מסוגו בישראל. הלימודים כללו בין היתר טכניקה, קריאה אומנותית, ריתמיקה, פלסטיקה ופיתוח קול. הלימודים במחזור הראשון נקטעו בשל מלחמת העצמאות, אך התחדשו בסיומה ובסיום הלימודים העלו תלמידי המחזור הראשון את המחזה "בגדי המלך החדשים" בבימויו של גדעון אוקו. בין תלמידי בית הספר התיאטרוני של ארנון נמנו לאורך השנים גם מירי מגנוס, שפרירה זכאי, דוד ברוך, הלל נאמן וישראל יצחקי. ארנון הייתה נשואה לאברהם ארנון, יו"ר הראשון של המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך. בצעירותה הייתה חברתה של המשוררת רחל והשתיים החליפו ביניהן מכתבים. נפטרה ב-20 ביולי 1974 לאחר מחלה ממושכת. לקחה חלק בפעילות פוליטית ושימשה בשנות ה-50 כנשיאה של עצרות נשים כנגד הקמתו מחדש של הוורמאכט הגרמני, נגד פסק דין המוות נגד הרוזנברגים, נגד הפקעת קרקעות ולמען השלום. ⁨לזכר נעדרים ⁩ | ⁨למרחב⁩ | 6 מאי 1962 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨לזכר י. יציב ⁩ | ⁨דבר⁩ | 14 יוני 1948 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨⁨דבר⁩ | 13 יולי 1951 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨על המשמר⁩ | 14 אוגוסט 1950 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨קול העם⁩ | 3 מרץ 1955 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨אספה חגיגית בת"א לכבוד יום האשה ⁩ | ⁨קול העם⁩ | 13 מרץ 1953 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨סופרים, אמנים ואינטליגנציה נגד נישול מתיישבים מאדמתם ⁩ | ⁨קול העם⁩ | 3 פברואר 1950 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨קול העם⁩ | 20 נובמבר 1952 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
קארלו לוקאנוב

קארלו טודורוב לוקאנוב (בבולגרית: Карло Тодоров Луканов‏; 20 באוקטובר 1897, פלבן, נסיכות בולגריה - 15 ביולי 1982, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פוליטיקאי ומשפטן בולגרי, אשר בין השנים 1956–1962 כיהן כשר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה. קארלו לוקאנוב נולד בפלבן. אביו טודור לוקאנוב (1946-1874) כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו, לחם במלחמת העולם השנייה, ובהמשך ב-1917 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של בולגריה. לוקאנוב רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. ב-1925, לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה נעצר, הועמד לדין בשל פעילות חתרנית ונדון לארבע וחצי שנות מאסר. שנה מאוחר יותר זכה לחנינה ושוחרר. בין השנים 1926 - 1944 התגורר בברית המועצות ושם הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בין השנים 1936–1938 לחם בשורות הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד. לאחר שובו למוסקבה הועסק בקומינטרן ובתחנת הרדיו המחתרתית הבולגרית "חריסטו בוטב". ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה שב לוקאנוב לבולגריה והשתלב במנגנון המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. הוא נבחר לוועד המרכזי של המפלגה, ובין 1952–1954 כיהן כסגן ראש ממשלת בולגריה. בין 1954 - 1956 כיהן כשגריר בולגריה בברית המועצות, פינלנד ומונגוליה. בין 1956 - 1957 כיהן שוב כסגן ראש הממשלה, ובמקביל בין 1956 - 1962 כיהן כשר החוץ של בולגריה. בין 1963–1966 כיהן כשגריר בולגריה בשווייץ. הוא המשיך לכהן בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית עד 1976. בנו אנדריי לוקאנוב כיהן כראש ממשלת בולגריה. מדיה וקבצים בנושא קארלו לוקאנוב בוויקישיתוף מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית). קארלו לוקאנוב ביוגרפיה, באתר policefiles.archives.bg (בבולגרית).
סיני שיפר

הרב סיני שיפר (כ"ז בחשוון ה'תרט"ו, 18 בנובמבר 1854 – ט"ו בחשוון ה'תרפ"ג, 6 בנובמבר 1922), היה רב ואב בית הדין של הקהילה האורתודוקסית בקרלסרוהה שבגרמניה. מחבר שו"ת "סתרי ומגיני", קונטרס על תספורת הזקן, וקונטרסי הלכה נוספים. נולד בנמסטו שבהונגריה לאביו ר' יקותיאל זאב ולאמו הדסה לבית גרוס. בצעירותו הוריו שלחו אותו לישיבת פרשבורג, בה למד אצל רבו רבי אברהם שמואל בנימין סופר (ה'כתב סופר'). משנת ה'תרל"ה (1875) ועד שנת ה'תרמ"א (1880) למד בבית המדרש לרבנים בברלין אצל הרב עזריאל הילדסהיימר, והוסמך להוראה. כנדרש מרבנים בגרמניה, השלים לימודי השכלה כללית באוניברסיטת לייפציג. עבודת הדוקטורט שלו (1884) עסקה ב"ספר קהלת בתלמוד ובמדרש". הוא נשא לאשה את אסתר פרל קריס, ממשפחה מיוצאי גליציה, ולהם נולדו שלוש בנות. משרת הרבנות הראשונה שלו הייתה בקהילה בהנובר, ובשנת ה'תרמ"ג, 1883, התמנה לכהונת רב 'קהל היראים' בקרלסרוהה שבמדינת באדן בגרמניה. שם שימש ברבנות במשך ארבעים שנה עד לפטירתו הפתאומית בגיל ששים ושבע, כתוצאה מפציעה בתאונה בעת לכתו לבית הכנסת. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בקרלסרוה, לצד אשתו. כתב שו"ת סתרי ומגיני, וקונטרס 'תספורת הזקן'. מלבד זאת נדפסו חידושי תורתו גם בכתבי העת התורניים בני התקופה. לרב שיפר ולאשתו היו שלוש בנות: ד"ר ציפורה, נישאה לרופא ד"ר שלמה מנחם ליבן (1884–1942). הם ושלושת ילדיהם נספו בשואה. רייזיל, נישאה לרב שמעון הלוי אדלר (1884 – 1944), רב בפראג ובזברסלב, מחנך וחוקר היסטוריית יהדות בוהמיה ואלזס. הם נספו בשואה. אך שניים מבניהם שרדו: הרב סיני יצחק אדלר, ר"מ בישיבת כרם ביבנה ורבה של אשדוד בתקופת התהוותה המחודשת לעיר, וראש כולל אברכים במבשרת ציון, ומתתיהו אדלר, שהיה מנכ"ל אוניברסיטת בר-אילן ושגריר ישראל בשווייץ. ד"ר מרים, נישאה לד"ר חיים אליהו וייל (1848–1955) מפרנקפורט, הזוג היגר לניו יורק ב-1938. הרב סיני אדלר מתתיהו אדלר מדיה וקבצים בנושא סיני שיפר בוויקישיתוף רבי סיני שיפר, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל" ספרו סתרי ומגיני, באתר היברובוקס הקונטרס תספורת הזקן, באתר היברובוקס סיני בן יקותיאל זאב שיפר (1853-1922), דף שער בספרייה הלאומית
רפאל חיים בנימין פרץ

רבי רפאל חיים בנימין פרץ היה רב בקושטא ובצ'לנקה, אב בית דין במגדלים (דרנדלים) ובגליפולי ומחבר ספר זכרנו לחיים. נולד בשנת ה'תק"ע (1810) לרבי אברהם פרץ שהיה דיין בקושטא ומחבר ספר אבני שהם ממנו למד תורה בצעירותו. למד בישיבה בקושטא מפי ראש הישיבה רבי משה פריסקו ונעשה לדיין בעיר. כיהן כרב בדרדנלים, בשנת התרכ"ז עבר לשמש כרבה של גליפולי, אז גם פרסם את ספרו הראשון, זכרנו לחיים חלק א', שם גם התכתבויות עם הרב אברהם פאלאג'י. הסכים לספר של רבי שלמה חאלילייו, שו"ת "אמר שלמה" בשנת התרכ"ד. רבי חיים חזקיהו מדיני מזכיר אותו, ופעם אף כותב עליו: ”והן עתה נדפס ספר זכרנו לחיים לאחד המיוחד מרבני דורנו מר ניהו הרב מהר"ח פרץ מר בריה דהרב אבני שהם ז"ל” שלח שאלה בנושא הקדשות לגדול הדור בזמנו, רבי חיים פאלאג'י, שמכנה אותו בתשובתו: אחד מאיר עיני חכמים, מבחר עצמים, העיר הגדולה של חכמים קושטא רבתי פלפלא חריפא שדעתו יפה, דין הוא הדר מע' החה"ש והכו' עצום ורב כמוה"ר רפאל חיים פרץ נר"ו יאיר אורו — חקקי לב, חלק ב' חשן משפט סימן א' רבי יוסף אלפאנדרי, מדייני קושטא ומחבר שו"ת פורת יוסף מתארו כחברו אוהבו "סיני ועוקר הרים". נפטר בשנת ה'תר"ם (1880) לערך. זכרנו לחיים, ג' חלקים, את שני החלקים הראשונים (שאלוניקי תרכ"ז; אזמיר תרל"ב) הוציא בחייו, ובהם פסקי דינים בארבעת חלקי הטור על סדר הא' ב'. חלק ג' נותר בכתב יד ומצוי בגנזי מכון ירושלים. ש' ואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 503 רפאל חיים בנימין פרץ, זכרנו לחיים חלק א', באתר היברובוקס רבי רפאל חיים בנימין פרץ, ‏זכרנו לחיים חלק ב', עמוד 5, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה, רפאל חיים בנימין פרץ, זכרנו לחיים חלק ב', באתר היברובוקס רפאל חיים בנימין פרץ, באתר "החכם היומי" ככל הנראה השם בנימין נוסף לו באיחור מכתב לחזקיהו שבת דף כה עמוד ב' שו"ת מכתב מחזקיהו אור לי סימן י' אזמיר תרכ"ח שו"ת פורת יוסף, יו"ד סימן א' ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד החוץ של בולגריה

משרד החוץ (בבולגרית: Министерство на външните работи) הוא משרד בממשלת בולגריה הממונה על יחסי החוץ של בולגריה. הוא נוסד זמן קצר לאחר התחייה הלאומית הבולגרית, כאשר שר החוץ הראשון נכנס לתפקידו ב-17 ביולי 1879. עד 1947, הוא היה ידוע כמשרד החוץ והדתות. שר החוץ נכון למאי 2024 הוא ראש הממשלה דימיטר גלבצ'ב. מדיה וקבצים בנושא משרד החוץ של בולגריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית) אתר האינטרנט הרשמי של משרד החוץ של בולגריה (באנגלית) משרד החוץ של בולגריה, ברשת החברתית פייסבוק משרד החוץ של בולגריה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד החוץ של בולגריה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד החוץ של בולגריה, סרטונים בערוץ היוטיוב "MFA :: Minister". mfa.bg (באנגלית). נבדק ב-2021-12-21. ערך זה הוא קצרמר בנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוטיק פריז

בוטיק פריז הוא סרט קומדיה ישראלי-צרפתי שיצא לאקרנים ב-23 ביוני 2022. זהו סרט קומדיה על חברות בין שתי נשים זרות בסמטאות הצרות של העיר העתיקה. שתי נשים זרות מארצות שונות בשם לואיז, עורכת דין מפריז, ונטע, ישראלית שחולמת להקים מלון במחנה יהודה, פוגשות זו את זו. ההיכרות ביניהן מובילה אותן להרפתקה בעקבות משאלה המסתתרת בין אבני הכותל בירושלים. נלי תגר - נטע, ישראלית שחולמת להקים מלון במחנה יהודה. ז'וזפין דראי - לואיז, עורכת דין מפריז. אנחל בונני - דניאל מוריס כהן - אבי, קצב בוכרי למרות שהוא צמחוני בת אל מוסרי - יפה אריה צ'רנר - שלמה שי מנחם "בוטיק פריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוטיק פריז", באתר אידיבי "בוטיק פריז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בוטיק פריז", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בוטיק פריז טריילר באתר יוטיוב בוטיק פריז מאחורי הקלעים באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גזה פרויד

גזה פרויד (בהונגרית: Freud Géza; בודפשט, 4 בינואר 1922 – אוהיו, ארצות הברית, 27 בספטמבר 1979) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי, דוקטור למדעי המתמטיקה (1957), זוכה פרס קושוט (1959) שהוא הפרס הגבוה ביותר בהונגריה ומקביל לפרס ישראל, פרופסור באוניברסיטת אוהיו. גזה פרויד שנולד במשפחה יהודית זכה כבר בשנת 1939 בפרס הראשון בתחרות הפיזיקה של אגודת אטווש (על שם לוראנד אטווש הפיזיקאי ההונגרי המפורסם), אך הוא לא התקבל לאוניברסיטה בגלל מוצאו היהודי. מ-1943 עד 1945 היה בשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). לפיכך סיים את לימודיו רק ב-1950 עם תואר בהנדסת מכונות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה (BME). לאחר מכן הוא הפך למרצה במכון לפיזיקה של הפקולטה למדעים של אוניברסיטת אטווש לוראנד ובהמשך למרצה בכיר. ב-1951 היה שותף בכתיבת "בעיות פיזיקליות תאורטיות", אוסף של ספרי לימוד. הוא הפך לדוקטורנט ב-1954. המנחה שלו לדוקטורט היה ליפוט פייר. עד מהרה מונה לראש המחלקה למשוואות דיפרנציאליות במכון לפיזיקה כחוקר בכיר. הוא זכה בפרס גרינוולד על ידי "החברה המתמטית יאנוש בויאי". בשנת 1959 הוענק לו פרס קושוט על הישגיו בתיאוריה וביישום המעשי של ניתוח מתמטי. משנת 1976 עבד כפרופסור אורח באוניברסיטת אוהיו סטייט. הוא הרצה וחקר בעיקר בתורת האינטרפולציה ובתורת הפולינומים האורתוגונליים, שהשתייכו לתחום הקלאסי של ניתוח מתמטי, אך השיג תוצאות גם בתחום משוואות דיפרנציאליות חלקיות. הוא פרסם 131 מאמרים על מחקריו. שיטות מתמטיות של הידרודינמיקה (בודפשט, 1955) משוואות דיפרנציאליות חלקיות (בודפשט, 1958) פולינום אורטוגונל (בודפשט-ברלין-בזל, 1969) פרס גרינוולד (1957) פרס קושוט (1959 Géza Freud, orthogonal polynomials and Christoffel functions. A case study גזה פרויד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גזה פרויד המחלקה למתמטיקה של הטכניון ספרו של גזה פרויד Orthogonal Polynomials A tribute to Géza Freud - Journal of Approximation Theory לקסיקון ביוגרפי הונגרי Problems in approximation theory. Classical and weighted cases. (האקדמיה ההונגרית למדעים, עבודה משותפת של גזה פרויד עם פאול ארדש)
דני סבן

דניאל "דני" סבן (נולד ב-1952) הוא דיפלומט ישראלי-יהודי יליד אלג'יריה ששירת כשגריר ישראל במספר מדינות באמריקה הלטינית. סבן נולד כ"דניאל צבאן" בעיר גראדייה שבמחוז מזאב בדרום אלג'יריה, אשר בשל ריחוקה מקו החוף שבקרבתו התמקמו בעיקרם היהודים, היה דליל עם כ-2,000 יהודים בלבד. אביו של סבן היה נגר, ועבד בחברה גדולה. סבן הוא הבן השני מבין תשעה ילדים. הוא למד בבית ספר כללי, ובשעות אחר הצהרים בבית הכנסת עם שאר הילדים היהודים. למדו עברית וחומש ותפילה. לאור מלחמת העצמאות של אלג'יריה כנגד הצרפתים, חלה עלייה באנטישמיות ומשפחתו עלתה לישראל ב-1962; הם שהו במחנה במרסיי ומשם המשיכו לחיפה. פקיד הסוכנות היהודית החליט לשנות את שמם מ"צבאן" ל"סבן" ("יצרן סבונים") בשל העובדה שיהודים אחרים מצפון אפריקה נשאו שם זה. משפחת סבן נשלחה לגור במעברת עמישב. סבן תכנן לפרוש מלימודים כדי לעזור בפרנסת הבית. בהתערבות מוריו, הצליח להשלים את לימודיו בישיבת בני עקיבא נחלים עם תעודת בגרות. סבן שירת בצבא בחטיבת גולני, נפצע במלחמת יום הכיפורים, נחשב למת והודעה על כך נמסרה למשפחתו, עד שיצר עמם קשר מבית החולים רמב"ם. לאחר שחרורו למד באוניברסיטת בר-אילן. עבודתו הראשונה בבנק ישראל בתל אביב, בו הועסק לשנה. לאחר מכן עבר לעבוד בסוכנות היהודית למשך שנה ומשם התקבל למשרד החוץ ב-1978. ב-2003 מונה לשגריר ישראל באקוודור. בשנת 2010 הוא כיהן כמנהל המחלקה לאמריקה המרכזית והקאריביים באגף אמריקה הלטינית של משרד החוץ והיה במשלחת החלוץ של המשרד להאיטי לאחר רעידת האדמה בהאיטי (2010). באותה תקופה מונה לשגריר ישראל לקוסטה ריקה ושגריר לא תושב בניקרגואה. מונה ב-14 ביוני 2015 לשגריר ישראל לרפובליקה הדומיניקנית ושגריר לא תושב באנטיגואה וברבודה, ג'מייקה, גרנדה, דומיניקה והאיטי. סבן מונה לשגריר לא תושב של ישראל ב-14 במאי 2017 לסנט לושה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט קיטס ונביס. כיום הוא פעיל ציבורי לגיבוש יהודי אלג'יריה בישראל . סבן מתגורר בשכונת ארמון הנציב בירושלים, ונבחר להנהלת המינהל הקהילתי של השכונה. פרט לעברית, סבן דובר ספרדית, ערבית יהודית, צרפתית ואנגלית. סבן נשוי לרחל [דרוש מקור]. דני סבן מספר על חייו, סרטון בערוץ "רואים את הקולות", באתר יוטיוב (אורך: 57:26) בתערוכה, בחידון, בתעודות הוקרה: עמישב חוגגת 70 שנה, הוותיקים מספרים על שכונה מיוחדת, באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2020-10-22 מינוי לשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, 9 בנובמבר 2003 רוני סופר וחנן גרינברג, כוח חלוץ להאיטי; שלושה ישראלים טרם יצרו קשר, באתר ynet, 13 בינואר 2010 מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, 20 בדצמבר 2009 מינויים לשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, 14 במאי 2017 https://twitter.com/kann_news/status/1541094744754987008, Twitter דניאל סבן | מנהל קהילתי תלפיות מזרח, באתר www.talpaz.org.il
חומוס FULL טריילר

חומוס FULL טריילר הוא סרט קולנוע קומי ישראלי שיצא לאקרנים ב-9 ביוני 2022. חתונה של עולה מצרפת והייטקיסט תמים נמצאת תחת מלחמת עולם של טיפוסים מחמישה מקומות שונים ומפוקפקים ביניהם: סוחרי נשק חרדים, מגדלי פרחים הומואים, מבריחים ערבים, גנגסטרים סלוניקאים והמבוקש מספר 1 בעולם. אלכסה לרנר - נטלי חדד דניס סנדלר - לב קבקוב קרן מור - שמרית מנשה נוי - יעקב מוני מושונוב - סלומון סלוניקי מיכאל מושונוב - ג'וני סלוניקי צחי גראד - ניל יניב ביטון - איזי פולי רשף - הרב פליישמן סמדר וולפמן - ריטה דיאנה גולבי ג'לאל מסראווה תאמר נפאר רונן דוידוב - גולן סלוניקי יובל סגל גיל וסרמן - צ'רלי "חומוס FULL טריילר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חומוס FULL טריילר", באתר אידיבי "חומוס FULL טריילר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "חומוס FULL טריילר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חומוס FULL טריילר באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקש ששבר את גב הגמל

הקש ששבר את גב הגמל הוא ביטוי שמתאר את הפעולה הקטנה או השגרתית הגורמת לתגובה גדולה פתאומית ובלתי צפויה, בגלל ההשפעה המצטברת של פעולות קטנות. לרוב, נעשה בביטוי שימוש בהקשר שלילי, כלומר ההתייחסות היא לצבר של פעולות שכל אחת כשלעצמה אינה מקובלת אך עם זאת לא זכתה לתגובה בזמן אמת, ודווקא פעולה לא מקובלת שלמראית עין הייתה מינורית גוררת תגובה לא מידתית. המימרה היא שאילה מאנגלית. "the last Feather may be said to break a Horses Back" נזכרת בוויכוח תאולוגי בין תומאס הובס והבישוף ג'ון ברמהול במחצית השנייה של המאה ה־17; המימרה "the least Straw breaks the Horse's Back, or a single Sand will turn the Beam of Scales which holds Weights" נזכרת בחיבור מ־1724. קזוס בלי Thomas Hobbs, "Of Liberty and Necessity", in Hobb's Tripos, 1684, p. 281 John Trenchard (anonymously), Cato's Letters London, 1724, 4:190