laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
A Sky Full of Stars

"A Sky Full of Stars" הוא שיר שהוקלט על ידי להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי, כחלק מאלבום האולפן השישי שלהם, Ghost Stories, בשנת 2014. הסינגל יצא לאור ב-2 במאי 2014, והוא היה הסינגל השלישי אותה הוציאה הלהקה כדי לקדם את האלבום. השיר נוצר בשיתוף פעולה עם המפיק המוזיקלי/דיג'יי השוודי אביצ'י, עם עזרה בהפקה מהמפיקים המוזיקליים הבריטיים פול אפוורת', דניאל גרין, וריק סימפסון. הווידאו קליפ הרשמי לשיר בוים על ידי מאט וייטקרוס וצולם ב-17 ביוני 2014 ברחוב קינג שבפרבר ניוטאון אשר בסידני, אוסטרליה. הווידאו קליפ יצא לאור ב-19 ביוני 2014. מידע על הסינגל "A Sky Full of Stars" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "A Sky Full of Stars" באתר Discogs סרטון השיר "A Sky Full of Stars" באתר יוטיוב Nattress, Katrina (22 בנובמבר 2019). "30 Alternative Rock Songs That Defined the 2010s". iHeartMedia. נבדק ב-16 ביוני 2022. {{cite web}}: (עזרה) Billboard Global 200, בילבורד, ‏17 באוגוסט 2024 Billboard Global Excl. US, בילבורד, ‏17 באוגוסט 2024
צ'ארלס למברט

צ'ארלס למברט (באנגלית: Charles Lambert,‏ 7 במרץ 1891–1935) היה נומיסמט ומוזאולוג בריטי שחי ופעל בארץ ישראל. נודע בחקר מטבעות עתיקים בארץ ישראל מהתקופה הפרסית ועד לתקופה הביזנטית. התמנה לראש אגף הנומיסמטיקה במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל ועבד במוזיאון הארכאולוגי של ארץ ישראל, (בימינו מוזיאון רוקפלר) בירושלים. למברט שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה בצרפת ואחר כך כמתורגמן לערבית במשלחת הצבאית המצרית בחצי האי סיני. בשנת 1920 מונה לקצין הגירה בממשלת המנדט הבריטי. בשנת 1926 עבר למחלקת העתיקות של ממשלת המנדט. בשנת 1928 לקראת תוכנית הבנייה של נמל חיפה שנדרשה להקמת מחצבות באזור נחל מערות במצוק הר הכרמל נשלח למברט לחקור את השטח במערת הנחל. למרות שלא היה ארכאולוג בהכשרתו, למברט ערך במערה חפירות שיטתיות באיכות גבוהה לזמנו שאיפשרו לו לגלות ממצאים פרהיסטוריים חשובים ביותר מן התרבות הנאטופית, לרבות חפץ אמנות מן הקדומים ביותר שנתגלו במזרח התיכון - ידית עשויה מעצם מגולפת בצורת בעל חיים. לאחר שלמברט גילה כי בנחל מערות יש ממצאים פרהיסטוריים חשובים, הוא שלח מברק לירושלים המודיע על הממצא הייחודי שהוא מצא. בעקבות המברק הוחלט לשלוח את הארכאולוגית הבריטית דורותי גארוד לחקור את המערות. הממצאים שמצאה הביאה לגניזת התוכנית להפוך את מצוק נחל המערות למחצבה.. הקריירה המדעית המבטיחה של למברט נקטעה על ידי מותו בשנת 1935 כשהוא בן 44 בלבד. כנוצרי אנגליקני הובא לקבורה בבית הקברות הנוצרי פרוטסטנטי בהר ציון בירושלים. פרסם, בין היתר קטלוגים של "מטבעות פיניקים", "מטבעות מצרים-ערבים, פיניקים ואחרים מן המאה ה-4 לפנה"ס", "מטבעות שבמוזיאון רוקפלר", "מטבעות ברונזה יהודים מן העופל", "הערה על הפן ההפוך של טטרדרכמה מזמן המרד היהודי השני", "מטבעות מן התקופה הקונסטנטינית" ו"מטבעות ביזנטים". Mina Weinstein Evron Archeology in the Archives:Unveiling the Natufian Culture of Mount Carmel. Brill, Leiden and Boston 2009 Obituary, Mr. Charles Lambert, פלסטיין פוסט, 21 ביולי 1935 Breaking Ground: Pioneering Women Archaeologists, page 395 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משהו חייב לקרות

משהו חייב לקרות הוא אלבום הבכורה של זמר הרגאיי והדאנסהול הישראלי סול ג'יי. האלבום יצא לאור בדצמבר 2012 והופק על ידי סול ג'יי בשיתוף עם צ'ולו. ב-2 בינואר 2012 הוציא לאור סול ג'יי את הקליפ לסינגל הראשון מהאלבום, "מריאנה" בעמוד היוטיוב הרשמי שלו. ב-6 באוגוסט יצא לאור הקליפ של הסינגל השני מהאלבום, "תן חיוך". ב-5 באוקטובר 2012 פורסם גם הקליפ לסינגל "אצלי בדם". ב-27 בדצמבר 2012 השיק סול ג'יי את האלבום במועדון הסאבליים. באירוע ההשקה התארחו האמנים: אקסום, נצ'י נצ', צ'ולו, פישי הגדול וסאבלימינל. יום לאחר מכן, ב-28 בדצמבר 2012, יצא גם הקליפ לסינגל הרביעי מהאלבום, "אל תבכו". ב-8 בדצמבר 2013 יצא הקליפ לסינגל החמישי מהאלבום, "קח הכל באיזי", שבו מארח סול ג'יי את טדרוס. אסף נבו, ‏משהו חייב לקרות עם סול ג'יי, אז אל תבכו, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2012 גיא גלבוע, מפתח סול: על אלבום הבכורה של סול ג'יי, באתר kaboom אסף וטאשסקי, סול ג'יי - משהו חייב לקרות, באתר חבית הדגים
איניאס

אַינֵיאָס (ביוונית: Αινείας; בלטינית: Aeneas) הוא דמות אגדית, נמנה עם גיבורי מלחמת טרויה, אל למחצה, בנם של אנכיסס (אנ') ושל האלה ונוס, ואביה הקדמון של משפחת היוליים, משפחתו של יוליוס קיסר. כשכבשו היוונים את טרויה, רצה איניאס להישאר בעיר כדי לנקום בהלנה, אך אמו ביקשה שיימלט. בדרכם מתה אשתו קראוסה (אנ'), והוא המשיך עם אביו אנכיסס ובנו להפליג אל מולדת חדשה תוך כדי שהוא נושא את פסל האלה אתנה – הפלאדיום (אנ'). ונוס שכנעה את יופיטר להישבע לה שבנה ימלוך על איטליה, והובילה את איניאס אל המלכה דידו בקרתחדשת. בקרתאגו סיפר איניאס לראשונה את פרשת הסוס הטרויאני. בהמשך שמע איניאס את הנבואה שעל פיה ימלוך באיטליה ובכל תבל, ובמצוות האל מרקוריוס עזב את קרתאגו והמשיך במסע. דידו המאוהבת זעמה על עזיבתו, והתאבדה בשריפה. במסעו ירד איניאס בהדרכת סיבילה לשאול, שם פגש את דידו, אשר נמלטה מפניו אל בעלה הראשון ושם פגש גם את אביו המת, שהראה לו את צאצאיו העתידים להיות מנהיגי רומא. לאחר נדודים רבים הגיע איניאס לאיטליה, והשתתף בקרבות קשים עם המתנגדים לכניסתו. איניאס נפצע בקרב, ונוס אמו נתנה לו צמח בעל סגולות מרפא. בסיום הפך איניאס ליצור פלאי על־אנושי, התגבר על אויביו, והיה לאביו של מייסד אלבה לונגה, ממנה באו רמוס ורומולוס, מייסדי רומא. ההיסטוריון היווני הלאניקוס מלסבוס (המאה ה־5 לפנה"ס) כתב ביצירתו "טרואיקה" על נדודיו של איניאס לאחר נפילת טרויה. אולם סיפור עלילותיו של איניאס מגולל בעיקר באפוס "אינאיס" (או "איניאדה") של המשורר הרומאי ורגיליוס (נכתבה בין השנים 29–19 לפסה"נ). על פי עדויות ארכאולוגיות, המיתוס בדבר הקשר בין איניאס לרומא היה ידוע באטרוריה כבר בסוף המאה ה־6 לפנה"ס. ב"טרואיקה" מופיע האזכור המוקדם ביותר בספרות של הקשר בין איניאס לרומא. מיתוס זה נזכר מאוחר יותר אצל הסופרים הרומים: באפוס "המלחמה הפונית" של המשורר גנאיוס נאיוויוס (המאה ה־3 לפנה"ס), באפוס "האנאלים" (אנ') של המשורר קווינטוס אניוס (אנ')‏ (המאה ה־2 לפנה"ס), ובספר "ההתחלות" (אנ') של קאטו הזקן. המיתוס זכה לתפוצה רבה בזמן המלחמות הפוניות. סיפור חייו של איניאס מתואר גם בספרה של אורסולה לה גווין, "לאוויניה". בספר זה מוצג הסיפור מנקודת מבטה של אשתו. איניאידה דידו ואניאס עדית המילטון, מיתולוגיה, מסדה, 1982, פרק טז. הרפתקאותיו של איניאס, עמ' 182–195. אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמוד 16–45. מדיה וקבצים בנושא איניאס בוויקישיתוף איניאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רחל צלניק, רומא: אימפריאליזם ואימפריה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך א, יחידה 2, עמ' 105–106.
לאונרדו דה לורנזו

לאונרדו דה לורנזו (באנגלית: Leonardo De Lorenzo;‏ 29 באוגוסט 1875 - 29 ביולי 1962) היה חלילן איטלקי ומחנך מוזיקלי. נולד בויג'אנו(אנ'), במחוז פוטנצה (נפה), דה לורנזו התחיל לנגן בחליל בגיל 8 ונסע לנאפולי להשתתף ב"קונסרבטוריון למוזיקה סן פייטרו אה מאיילה". בגיל 16 הוא היגר לארצות הברית, עבד במלון קרולין, קנטקי, אך בשנת 1896 הוא חזר לאיטליה כדי לעשות את שירותו הצבאי באלסנדריה, והיה בלהקה צבאית. הוא הצטרף לתזמורת בקייפטאון בגיל 25. ב-1907, הוא חזר לנאפולי כדי להשלים את לימודיו, ואז הוא נסע לאמריקה שוב, והפך לחלילן הראשון של התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק בבימויו של גוסטב מאהלר, וניגן בהתזמורת הסימפונית של ניו יורק, הוא היה גם חלילן בתזמורת מינסוטה, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס וגם התזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר. ב-1914 הוא פגש את מוד פיטרסון בתזמורת מינסוטה, פסנתרנית שליוותה אותו בתדירות גבוהה והפכה לאשתו. ב-1917 מועדון החלילית של לוס אנג'לס הציג מחזמר לכבודו ודה לורנזו נתמנה לחבר הכבוד הראשון של האגודה. בין השנים 1923-1935 לאונרדו היה פרופסור לחליל בבית הספר איסטמן למוזיקה, לאחר פרישתו הוא התמקד בהלחנה וכתיבת פרסומים תאורטיים. כל החומר המחקרי שלו נתרם לאוניברסיטת דרום קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו דה לורנזו בוויקישיתוף לאונרדו דה לורנזו, באתר AllMusic (באנגלית) לאונרדו דה לורנזו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביוגרפיה של לאונרדו דה לורנזו, באתר flutiste ביוגרפיה של לאונרדו דה לורנזו, באתר comuneviggiano עובדות על לאונרדו דה לורנזו, בספרייה הלאומית הגרמנית חומר חופשי על לאונרדו דה לורנזו, בפרויקט הספרייה הבינלאומית לחומר מוזיקלי
פתח תקווה טרופרס

פתח תקווה טרופרס (Troopers; מאנגלית: "חייל") היא קבוצת פוטבול מהעיר פתח תקווה המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית. בעונתה הראשונה בליגה (2011/2012) סיימה הקבוצה את החלק הסדיר של העונה במקום העשירי והאחרון במאזן 0-10. בעונה שלאחר מכן, 2012/2013, סיימה הקבוצה במקום התשיעי במאזן 2-8 ולא העפילה לפלייאוף. עונת 2013/2014 הייתה הטובה ביותר של הקבוצה מאז הקמתה, והיא סיימה אותה עם מאזן 5-4. הקבוצה עלתה לווילד קארד, שם הפסידה לתל אביב פיונירס. בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 3-6, שהספיק לה להגיע לווילד קארד, שם הודחה על ידי חיפה אנדרדוגס. 2022-2023 |0-9 |לא העפילה
משה דלוז'נובסקי

משה דלוז'נובסקי (דלוזשנאווסקי; בפולנית: Moszek Dłużnowski;‏ 1903–1977) היה עיתונאי, סופר ומחזאי יידיש. משה דלוז'נובסקי נולד בטומשוב מזובייצקי (כיום חלק מפולין) בשנת 1903 למשפחה מרקע צנוע. גדל והתחנך בעיר מולדתו. בשנים 1925-1930 כיהן כעורך של עיתון יידיש מקומי בשם טאָמאשאָווער וואָכנבלאט. בנוסף לקח חלק בפעילות ציונית כחבר בפועלי ציון. בשנת 1930 עזב את עיר מולדתו והיגר לצרפת, היכן שגר אחיו הבוגר אברם. בפריז המשיך לשמש בתור כתב של מספר עיתוני יידיש. מעט לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, נמלט מצרפת למרוקו מפני גרמניה הנאצית. אחיו הגדול אשר נשאר בצרפת, נספה באושוויץ. בהשפעת שהותו במרוקו חיבר לימים רומן ביידיש העוסק בחיי היהודים במלאח המסורתי, תלאותיהם וההתעמרות בהם מצד שייח' מקומי; רומן זה תורגם בהמשך לעברית תחת השם "בנות הקדר: רומן מחיי היהודים במרוקו" וכן תורגם לאנגלית ולספרדית. בשנת 1942 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. במהלך השנים הבאות חיבר מספר רב של רומנים, מחזות, ספרי ילדים ומסות ביידיש. המחזה הידוע ביותר שחיבר היה "די איַינזאמע שיף" שעוסק בשואה. המחזה הוצג בתיאטרוני יידיש בני יורק (בכיכוב השחקן מוריס שוורץ) וכן בתיאטרון היהודי בוורשה. ברומן "דאס ראד פון מזל" שחיבר בשנת 1949 כלל זכרונות מעיר מולדתו טומשוב מזובייצקי (הספר כלל איורים של מאנה כץ). הוא כתב בקביעות לעיתון היידיש האמריקאי פארווערטס וכן לעיתונים וכתבי עת אחרים שיצאו לאור בניו יורק, בואנוס איירס, מקסיקו סיטי וישראל. בשנת 1949 זכה בפרס ע"ש צבי קאסל לספרות יהודית. בארצות הברית שמר על קשר קרוב עם סופרים וכותבים אחרים ביידיש יוצאי פולין, בהם יצחק בשביס-זינגר. נפטר בניו יורק בשנת 1977. בנות הקדר : רומן מחיי היהודים במרוקו, תרגם לעברית: אהרון וייסמן, ירושלים : אחיאסף, 1954. ווינט-מילן : נאוועלע, בוענאס איירעס : יידבוך, 1963. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) ווי א בוים אין פעלד : ראמאן, בוענאס איירעס : יידבון, 1958. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) דער רייטוואגן, בוענאס איירעס : אלטער ראזענטאל פאנד, 1958. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) טירן און פענצטער : דערציילונגען, בוענאס איירעס : יידבוך, 1966. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) הארבסט אין וויינגארטן : דערציילונגען און דראמעס, בוענאס איירעס : יידבוך, 1956. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) א ברונעם ביים וועג : דערציילונגען, בוענאס-איירעס : אונזער בוך, 1953. (הספר באתר ארכיון האינטרנט) J. Leftwich (ed.), An Anthology of Modern Yiddish Literature, The Hague – Paris, 1974, pp. 329–330 (biographical note) רשימת הפרסומים של משה דלוז'נובסקי, בקטלוג הספרייה הלאומית משה דלוזשנאָווסקי באתר WorldCat Identities אברהם לעוו, "ווינטמילן", לעבנס-פראגן, 01 בנובמבר 1965. "אין ווינגארטן", לעבנס-פראגן, 01 באוקטובר 1957. גבריאל וייסמן, "א ברונעם ביים וועג", לעבנס-פראגן, 01 בפברואר 1954. גבריאל וייסמן, "די אינזאמע שיף", לעבנס-פראגן, 01 בנובמבר 1968. משה דלוז'נובסקי (1905-1977), דף שער בספרייה הלאומית New York Yiddish Theatre Opens with Play on Nazi Brutalities, JTA, December 10, 1956. https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990021280080205171/NLI
הדגל הארמי

הדגל הארמי/סורי (בסורית: ܐܬܐ ܣܘܪܝܝܬܐ, אתא סורייתא), הוא דגל המשמש חלק מבני העדה הארמית-נוצרית ברחבי העולם, מתוך מטרה להדגיש את ההיסטוריה והזהות הלאומית שלהם כנצר לארמים הקדומים, שחיו באזור הסהר הפורה לפני כ- 3,000 שנה. הדגל נקבע לראשונה במגזין בהרא סורייא (אנ') בגיליון ינואר 1980. עם זאת, הוא שונה לצורתו הנוכחית ב- 1982 על ידי עבדמשיחא חנא (ܥܒܕܡܫܝܚܐ ܚܢܐ), חבר המפלגה הסורית הסוציאלית-לאומית. התבליט המקורי המופיע בדגל התגלה על ידי החוקר הצרפתי אנדרה דופנט-סומר (André Dupont-Sommer) (אנ') בתל חלף [דרוש מקור] שבצפון סוריה. בתבליט המקורי מופיעה שמש מכונפת (סמל לאל השמש במזרח התיכון הקדום) החקוק כעיגול. בעיצוב הדגל, השמש הוחלפה על ידי להבה או לפיד. לפי גרסה אחת, הלהבה מסמלת את רוח הקודש, הרקע האדום את הדם שנשפך ברצח העם האשורי (באימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20) והצבע הצהוב את התקווה למדינה עצמאית, מכיוון שלעם האשורי אין מדינה. בישראל משמש הדגל החל מהעשור השני של המאה ה-21 חלק מהנוצרים בישראל אשר מזדהים עם הלאום הארמי, בהם הכומר הנוצרי גבריאל נדאף. ארגון "פורום גיוס העדה הנוצרית", התומך בגיוסם של בני העדה הארמית-נוצרית לצה"ל, עושה שימוש בדגל דומה לדגל הארמי. בגרסה זו, במקום הלהבה מופיע צלב, על הכנף הימנית מופיע עיגול לבן קטן ובו ארז הלבנון ועל הכנף השמאלית עיגול לבן קטן ובו צריח. לדבריהם, "הנשר מסמל את ישו שנשא אור לכל ארבעת כיווני העולם (ארבעה כוכבים) והמגדל הוא מגדל השמירה לארץ האבות". ארז הלבנון מסמל את הר הלבנון, "המעוז האחרון שיש בו עדיין ישות ארמית פיניקית נוצרית מזרחית באדמת האבות" דגל הדרוזים הדגל הצ'רקסי הדגל הנוצרי מדיה וקבצים בנושא הדגל הארמי בוויקישיתוף הדגל הארמי, באתר דגלי העולם (באנגלית) מתוך סטטוס בעמוד הפייסבוק של הפורום
סומה (עיר)

סומה (בטורקית: Soma) היא עיר בנפת מניסה במחוז הים האגאי שבמערב טורקיה. העיר משתרעת על פני 787 קמ"ר ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 111,789 תושבים. סומה היא העיר הצפונית ביותר בנפה וגובהה 161 מטרים מעל פני הים. הפעילות הכלכלית בעיר מתמקדת בכריית פחם חום ושימוש בו להפקת חשמל. במהלך מלחמת העולם הראשונה המשיכו מכרות הפחם לפעול. הפחם שהופק אז תואר כ"גרוע מאוד". בין היתר שימש הפחם את הגרמנים להנעת רכבות באזור. חלק קטן מהפחם היה נשלח לאיזמיר. חוות הרוח של סומה, עם 119 טורבינות רוח והספק של 140.4 מגה-ואט היא אחת החוות הגדולות של אנרגיית רוח בטורקיה. ב-13 במאי 2014 אירע אסון המכרה בסומה, כאשר בשריפה במכרה פחם באזור נהרגו 301 כורים. זהו אסון המכרה הכבד ביותר בתולדות טורקיה, והכבד ביותר במאה ה-21. מדיה וקבצים בנושא סומה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סומה Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בטורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיסטמה

קבוצת סיסטמה (ברוסית: Система, באנגלית: Sistema) היא קונגלומרט עסקים המונהג על-ידי המיליארדר והאוליגרך הרוסי ולדימיר יבטושנקו. יבטושנקו מחזיק כ-64% ממניות הקבוצה, בעוד שכ-18% ממניותיה הנסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון. המשרדים הראשיים ממוקמים בעיר מוסקבה, בירתה של רוסיה. שווי החברה מוערך (נכון לספטמבר 2014) בכ-9 מיליארד דולר. בעל המניות העיקרי וראש מועצת המנהלים של חברת "סיסטמה" לשעבר הוא האוליגרך ולדימיר יוטושנקוב (כ-59.2% מניות). לאחר הטלת הסנקציות של בריטניה על רוסיה, יוטיושנקוב העביר כ-10% מהמניות לבנו, ועל-כן חלקו של פליקס יוטיושנקוב עלה לכ-15.2%, ושל ולדימיר יוטיושנקוב ירד לכ-49.2%. שירותי החברה ותחומי השליטה מגוונים וכוללים: שירותי IT (מחשוב): Sitronics, Mobile TeleSystems, Moscow City Telephone Network, SkyLink, MTS India מיקרו-אלקטרוניקה: Sitronics, NIIME, Mikron, STROM telecom ביטוח: ROSNO בנקאות: MBRD (ראשי תיבות: Moscow Bank for Reconstruction and Development) קבלנות בניין: Sistema-Hals קמעונאות: Detsky Mir Group תקשורת: Sistema Mass Media נפט: Ufaorgsintez, Novoil, Ufaneftehim, Ufimskiy NPZ, Bashkirnefteprodukt, Bashkirenergo תיירות: Intourist רדיו וחלל: RTI Systems תרופות: בינופארם תחבורה: SG-Trans ספורט: Olympic Sistema מדיה וקבצים בנושא סיסטמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיסטמה סיסטמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיסטמה, ברשת החברתית אינסטגרם סיסטמה, סרטונים בערוץ היוטיוב סיסטמה, באתר Crunchbase (באנגלית) Феликс Евтушенков: развитие телеком-вертикали АФК «Система» и дальнейшая карьера предпринимателя, ryb.ru Феликс Евтушенков: АФК «Система» и отход от ее проектов, www.dk.ru Феликс Евтушенков, Феликс Евтушенков. Управление потребительским портфелем АФК «Система» и другие направления карьеры, ‏14 октября 2021 Влад Максаков, Феликс Евтушенков в АФК «Система» и предпринимательская деятельность вне корпорации, Общественная служба новостей, ‏2021-12-12 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לובצ'ה (פולין)

לובצ'ה (בפולנית: Lubcza) היא כפר למרגלות צדם הצפוני של הרי הקרפטים, במחוז טרנוב בפרובינציית פולין קטן שבדרום פולין. הצמחייה באזור כוללת עצי אשור, אלנוס ואשוחית. בכפר מספר אתרים שזכו להכרה בחשיבותם ההיסטורית עקב עתיקותם. בין אתרים אלה - כנסייה בסגנון גותי ועוד מספר כנסיות ובהן פסלים המוקדשים לקדושים נוצריים רבים, בהם סופיה הקדושה ויוחנן הקדוש, מנזר, בית קברות, חלק מבתי הכפר ואף אסמים וממגורות. לאחר חלוקת פולין השתייך הכפר לאימפריה האוסטרית. עם הקמת פולין העצמאית בין מלחמות העולם נכלל הכפר בשטח פולין והשתייך לפרובינציית קרקוב. קיים תעוד לנוכחות יהודים בלובצ'ה במהלך המאה ה-19. ב-1830 נמנו בו 81 יהודים. מדיה וקבצים בנושא לובצ'ה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאניבצי

לאניבצי (באוקראינית: Ланівці; בפולנית: Łanowce) היא עיר במערב אוקראינה. באזור קיימות עדויות ליישוב מתקופת הברונזה, עדויות שהתגלו בשנות ה-20 של המאה ה-20. בין העדויות - צלחות וכלי חרס. עדויות אלה שמורות במוזיאון להיסטוריה בלבוב. היישוב הקיים היום נוסד ככל הנראה ב-1444, על פי אזכור בכתב זכויות שנתן קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין לאציל מקומי. עם חלוקת פולין השנייה, ב-1793, נכללה לאניבצי בשטח האימפריה הרוסית. במאה ה-19 התקיימו בעיירה כנסייה, בית כנסת, בית ספר ציבורי ושלושה ירידים שנתיים. בשנת 1915 הונחה בעיירה מסילת רכבת. תקופה קצרה אחרי מלחמת העולם הראשונה הייתה לאניבצי בשטח הרפובליקה העממית של אוקראינה, ומ-1921 הייתה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה. בספטמבר 1939 כבשה ברית המועצות את לאניבצי, שהייתה בשטח של מזרח פולין שיועד לברית המועצות על פי הנספח הסודי בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביולי 1941 כבשה גרמניה הנאצית את לאניבצי, ובמרס 1944 שב וכבש הצבא האדום את לאניבצי. בשנת 1956 קיבלה לאניבצי מעמד של עיר. ב-1982 הוקמה אנדרטה בלאניבצי לזכר קורבנות גרמניה הנאצית בעיר ובשנת 1985 הוקמה בה אנדרטה לזכר החיילים הסובייטים שנהרגו במלחמה נגד גרמניה הנאצית. יהודי העיירה מנו כ-650 נפש לפני השואה. ביולי 1941, בעת פלישת הגרמנים לברית המועצות, נכבשה לאניבצי ועשרות יהודים נרצחו בידי אוקראינים. באוגוסט רצחו הגרמנים מנהיגים בקהילה היהודית, לפי הכוונתם של אוקראינים מקומיים. במרס 1942 הוקם גטו ובו רוכזו עוד כ-1,500 יהודים מעיירות סמוכות לרבות קטריניבקה. ב-13 עד 14 באוגוסט 1942 נרצחו כמעט כל יהודי הגטו בירי בבורות ליד העיירה ובסמוך להם. באתר בעיר בו נרצחו כ-3,500 יהודים, מלאניבצי ומהסביבה, הוקמה אנדרטת הנצחה. מדיה וקבצים בנושא לאניבצי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאניבצי אתר האינטרנט הרשמי של לאניבצי ספר יזכור לקהילת לנוביץ, בספריית העיר ניו יורק לנוביץ (Łanowce), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם לאנוביץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), לאנובצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1402–1403), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפר

האם התכוונתם ל... אריק אלפר – ממנצחי "הישרדות" רבקה אלפר – סופרת ועורכת ישראלית יוסי אלפר – איש המוסד ופרשן מדיני/ביטחוני רוגל אלפר – עיתונאי ישראלי רלף אלפר – פיזיקאי יהודי-אמריקאי אלפרט
רוני שוורץ (ג'ודוקא)

רוני שוורץ (נולדה ב-26 ביוני 1984) היא ג'ודוקא ישראלית. אלופת ישראל (2009, 2010, 2011) וסגנית אלופת ישראל (2012 ו-2013) במשקל עד 52 ק"ג. שוורץ החלה להתאמן בג'ודו באופן מקצועי, בגיל 23 בשנת 2007. היא מתאמנת בהדרכת בתיה אדיב. שוורץ זכתה במדליית ארד בהופעת הבכורה שלה בסבב הבוגרים העולמי כשהתחרתה בתחרות גביע העולם בסופיה, בולגריה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג. במהלך השנים 2007–2012 זכתה שוורץ ב-8 מדליות במסגרת הסבב העולמי בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג. לאחר מכן עברה להתחרות בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. מאז 2013 מתחרה שוורץ בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג ובמהלך 2013–2014 זכתה ב-10 מדליות במסגרת הסבב העולמי. בת זוגה של שוורץ, אמלי רוסנו, ג'ודוקא מבלגיה היגרה לישראל על מנת להתגורר עמה וקיבלה ביולי 2014 אזרחות, שמאפשרת לה להתחרות במדי נבחרת ישראל בג'ודו. שוורץ בוגרת מדעי המחשב וביולוגיה באוניברסיטת ת"א ועובדת בתחום המחשבים. רוני שוורץ, באתר איגוד הג'ודו העולמי רוני שוורץ, באתר JudoInside.com אורן אהרוני, נוסעת בעקבות האהבה, באתר ynet, 16 בינואר 2014 אורי טלשיר, רוני שוורץ, ההייטקיסטית שמקווה לייצג את ישראל באולימפיאדה, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2015 יניב יוסיף אור, אין הפתעות: זאבי ושלזינגר אלופי הארץ בג'ודו, באתר one,‏ 24 בדצמבר 2009 הפתעה אחת וקאמבק מרגש באליפות ישראל בג'ודו, באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2011 אורן אהרוני, אמלי רוסנו תקבל אזרחות ישראלית, באתר ynet, 22 ביולי 2014
ליאו דליב

ליאו קלמנט פיליברט דליב (שם מלא בצרפתית: Léo Clement Philibert Delibes; ‏21 בפברואר 1836 – 16 בינואר 1891), היה מלחין צרפתי, תלמיד של אדולף אדם. בתחילת דרכו כתב כמה אופרות ואופרטות. ב-1863 נתמנה נגן-ליווי באופרה של פריז וכעבור זמן היה למנצח על מקהלת האופרה. יצירותיו הנודעות ביותר הן הבלטים "קופליה" וסילביה (בלט) והאופרה "לאקמה". הוא לימד בקונסרבטואר של פריז. קמיל ארלנגר היה בין תלמידיו. מדיה וקבצים בנושא ליאו דליב בוויקישיתוף ליאו דליב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאו דליב, באתר AllMovie (באנגלית) ליאו דליב, באתר ספוטיפיי ליאו דליב, באתר AllMusic (באנגלית) ליאו דליב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ליאו דליב, באתר Discogs (באנגלית) תוכנית על ליאו דליב, אתר BBC (באנגלית) ליאו דליב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליאו דליב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומקאסט

תאגיד קומקאסט‏ (באנגלית: Comcast Corporation, בשמו הקודם Comcast Holdings) הוא תאגיד הכבלים והתקשורת הגדול בעולם במונחי הכנסה. קומקאסט היא חברת הכבלים ושירותי האינטרנט הגדולה בארצות הברית, והשלישית מבין חברות הטלפוניה. התאגיד הוא בין היתר הבעלים של רשת הטלוויזיה NBC, של אולפני יוניברסל ושל אולפני האנימציה של דרימוורקס. Comcast משרתת לקוחות פרטיים ועסקיים ב-40 מדינות בארצות הברית וכן במחוז קולומביה. משרדי החברה ממוקמים בפילדלפיה, פנסילבניה. שווי השוק של החברה מוערך בכ-210 מיליארד דולר (פברואר 2022). ב-28 באפריל 2016, נודע כי חברת הכבלים קומקאסט, בראשות סרטי יוניברסל, רוכשת את אולפני ההנפשה של דרימוורקס תמורת 3.8 מיליארד דולר. החברה סובלת מתדמית שלילית. שירות הלקוחות של החברה סופג ביקורת לעיתים קרובות. כמו כן החברה הפרה את עיקרון נייטרליות הרשת, ונתונה בניגוד עניינים כמפיקת תוכן שהיא גם ספקית אינטרנט[דרוש מקור]. ב-22 בספטמבר 2018, רכשה קומקאסט את רשת המדיה "סקיי" תמורת 39 מיליארד דולר. כמה ימים לאחר מכן מכרה פוקס המאה ה-20 את יתרת החזקותיה בסקיי לקומקאסט תמורת 15 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא קומקאסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומקאסט קומקאסט, ברשת החברתית פייסבוק קומקאסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קומקאסט, הבלוג הרשמי קומקאסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרופיל Comcast באתר פורבס קומקאסט, פרופיל החברה באתר ביזפורטל מידע עסקי על חברת קומקאסט באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) קומקאסט, בגוגל פיננסים קומקאסט, באתר Crunchbase (באנגלית) קומקאסט, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) שירות כלכליסט, רשמית: קומקאסט רוכשת את דרימוורקס תמורת 3.8 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 28 באפריל 2016 שירות כלכליסט, קומקאסט גברה על פוקס: תרכוש את רשת סקיי הבריטית ב-39 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 22 בספטמבר 2018 שירות כלכליסט, פוקס תמכור לקומקאסט את יתרת אחזקותיה בסקיי ב-15 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הלאומית הבריטית

המפלגה הלאומית הבריטית (באנגלית: British National Party או BNP) היא מפלגת ימין קיצוני לאומנית בריטית. המפלגה הוקמה על ידי ג'ון טינדל (John Tyndall) ב-1982 תוך מיזוג מספר מפלגות פוליטיות והונהגה על ידי ניק גריפין מ-1999 ועד 2014. BNP היא בעלת מדיניות בולטת נגד מהגרים לבריטניה וקוראת לפינוי עם פיצוי למהגרים אשר יחזרו לארץ מולדתם. לפי המפלגה, חסימת הגירה תוביל לחיסכון של בניית דירות באזורים ירוקים. המפלגה מתנגדת לנישואים חד מיניים וללהט"ב ולטענתה בריטניה צריכה לחזור למסגרת המשפחה המסורתית. המפלגה תומכת בעונש מוות, אירוסקפטיות, ביטוח בריאות בחינם לכל אזרחי בריטניה, אנטי-גלובליזציה ולאומיות לבנה. המפלגה מתנגדת לבניית מסגדים חדשים במדינה ולכל סוג של תעודת זהות ביומטרית. פרשנים פוליטיים טוענים כי המפלגה היא פשיסטית (או נאו-פשיסטית) ואנטישמית - אך המפלגה מכחישה זאת. אפילו גורמים שמרניים כמו למשל ראש הממשלה דייוויד קמרון ביקרו את המפלגה. כיום המפלגה מתנערת מן הדימוי האנטישמי שדבק בה ובין מועמדיה יש אשה יהודייה - פטרישה ריצ'רדסון. ביולי 2014 פרש גריפין מתפקידו והוחלף על ידי אדם ווקר (Adam Walker), מורה לשעבר אשר נאסר עליו ללמד שוב בבריטניה לצמיתות לאחר שהורשע באשמת שימוש במחשבי בית ספר לשם צריכת חומר גזעני. נכון לינואר 2015, במפלגה חברים כ-500 חברים (לעומת 4,220 חברים בדצמבר 2013). למעשה, אין למפלגה כוח - למפלגה אין נציגים כלל בפרלמנט האירופי, אספת לונדון או בבית הנבחרים הבריטי. למפלגה 2 מושבים בלבד ברשויות המוניציפליות (מתוך 21,871 נציגים בכל בריטניה). לטענת אנשי המפלגה, נמנע ממנה להתמודד באופן דמוקרטי בשל רדיפות השלטונות. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הלאומית הבריטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הלאומית הבריטית (באנגלית) המפלגה הלאומית הבריטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפלגה הלאומית הבריטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.