laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנפילה (קאמי)

הנפילה (בצרפתית: La Chute) הוא רומן פילוסופי קצר של הסופר הצרפתי אלבר קאמי, אשר יצא לאור בשנת 1956. זהו הרומן הבדיוני האחרון שקאמי השלים בחייו. הספר הוא מונולוג בעל כמה חלקים שהגיבור, ז'אן בטיסט קלמנס, מספר לזר שפגש זה עתה בבר באמסטרדם. אותו זר הוא צרפתי שהגיע גם הוא לעיר וז'אן בטיסט פונה אליו כ"בן ארצו". הוא מגולל באוזניו את סיפור חייו כעורך דין פריזאי מצליח שהפך ל"שופט בעל תשובה", אדם עשיר ומכובד שחווה התמוטטות, נפילה, וכעת נותר לו להביט על טעויות העבר ולהרהר במשמעותן. הספר חג סביב מונחים פילוסופיים כגון - חירות ובדידות, זרות, מצבו של האדם בעידן המודרני, משמעות ואמת. הפילוסוף והסופר ז'אן-פול סארטר כתב על הספר: "זהו הספר הכי טוב והכי פחות מובן של קאמי". הספר תורגם פעמיים לעברית. בשנת 1959 על ידי המתרגם צבי ארד, ובשנת 2014 על ידי המתרגם עמנואל פינטו. שני התרגומים פורסמו בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר עובד להצגת יחיד על ידי השחקן והבמאי ניקו ניתאי והיא הועלתה מעל 3,600 פעמים. יצחק לאור, שקרים ובגידות: החשבון של אלבר קאמי עם אירופה, באתר הארץ, 30 בינואר 2015 הנפילה, באתר OCLC (באנגלית) יצחק לאור, "הנפילה": אלבר קאמי וסוד האשה הטובעת, באתר הארץ, 6 בפברואר 2015 אריק גלסנר, על "הנפילה", של אלבר קאמי, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 24 בדצמבר 2014 הנפילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנחם מאוטנר, "אחריות" ו"אינטגריטי": בין "הנפילה" של אלבר קאמי לבין "השופט" של אספריל, באתר פורום עיוני משפט, אוניברסיטת תל אביב, כרך מ"ד http://t-karov.co.il/show.php?id=2408 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטיאן ויגנין

כריסטיאן איוואנוב ויגנין (בבולגרית: Кристиан Иванов Вигенин;‏ נולד ב-12 ביוני 1975, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן כשר החוץ של בולגריה בשנים 2013–2014. כריסטיאן ויגנין נולד בסופיה. ב-1994 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית ונמנה עם מקימי ארגון הנוער הסוציאליסטי בבולגריה. ויגנין רכש השכלה אקדמית ביחסים בינלאומיים ומקרו-כלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית בסופיה. ב-2005 נבחר מטעם המפלגה הסוציאליסטית לפרלמנט הבולגרי. לאחר הצטרפות בולגריה לאיחוד האירופי נבחר לחבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת הסוציאליסטים האירופאים. ב-29 במאי 2013 התמנה לשר החוץ של בולגריה בממשלתו של פלמן אורשרסקי וכיהן בתפקידו עד ה-6 באוגוסט 2014, עת הוקמה ממשלתו השנייה של בויקו בוריסוב. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן ויגנין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן ויגנין כריסטיאן ויגנין, ברשת החברתית פייסבוק כריסטיאן ויגנין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטיאן ויגנין, ברשת החברתית אינסטגרם כריסטיאן ויגנין, סרטונים בערוץ היוטיוב כריסטיאן ויגנין, באתר הפרלמנט האירופי, אוחזר ב-3 ביולי 2015 (באנגלית).
אלן פרבר

אלן פרבר (נולד ב-25 בדצמבר 1995) הוא אתלט ישראלי, 3 פעמים ברציפות אלוף ישראל (2014, 2015 ו-2016) בהטלת כידון. פרבר גדל בריגה לטביה והתאמן בהטלת כידון בהדרכתה של אינדרה אורסון. בגיל 15 סיים רביעי באליפות לטביה לקדטים, ובגיל 16 זכה בתואר סגן-אלוף לטביה לנוער בהטלת כידון בסביבות 63 מטר. בסוף שנת 2012 עלה לישראל עם משפחתו ולמד כשנה בכפר הנוער בן שמן. בהמשך התאמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והיה חבר בקבוצת מכבי תל אביב בהדרכתו של גרש גרשקוביץ'. בתחרויות המכביה התשע-עשרה לנוער שנערכו בשנת 2013 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 61.97 מטר, תוצאה טובה יותר מזו של המנצחים בבוגרים. באליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 2014 זכה פרבר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא ישראלי חדש לנוער של 69.98 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 הוא זכה באליפות ישראל בהטלת כידון במדליית זהב בתוצאה של 69.32 מטר, לפני האלוף היוצא עשהאל ארד מאתלטי כיוונים באר שבע (58.87 מטר) וניקולאי גילימוביץ מירושלים (55.90 מטר). שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ביוג'ין, ארצות הברית בסוף יולי הוא סיים במקום 21 בהטלת כידון בתוצאה של 63.48 מטר. בתחרות הזמנה שנערכה ב-10 ביוני 2015 קבע פרבר בהטלת כידון, שיא אישי חדש של 72.10 מטר. במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום שלישי בהטלת כידון בתוצאה של 70.18 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 66.48 מטר, לפני עשהאל ארד (64.29 מטר) ואור כתב ממכבי חיפה כרמל (64.17 מטר). הטלת כידון: 72.10 מטר (2015) אלן פרבר, באתר מבט למרוץ אבינעם פורת, זריקת עידוד: סיפורו של אלן פרבר, באתר ynet, 2 במאי 2014 מערכת, ‏נוער משתפר: שיא נוסף לאלן פרבר באליפות הנוער, באתר ONE‏, 14 במאי 2014 Winners and Medals תחרויות האתלטיקה היוו את אליפות אירופה דרג ג', ולכן השתתפו בה רק 14 מדינות, ומרבית הספורטאים הבכירים ביבשת לא נטלו בה חלק. לא חולקו מדליות אישיות בתחרויות אלה, אלא נערכה תחרות קבוצתית בין הנבחרות, כאשר בכל מקצוע משתתף ספורטאי אחד מכל מדינה ולשלוש הנבחרות הראשונות הוענקו מדליות. ארבע הנבחרות שכלל הישגי הספורטאים שלהן היו הטובים ביותר העפילו לדרג ב'. נבחרת ישראל סיימה במקום שלישי כללי.
מפל לאחה

מפל לאחה (בספרדית: Salto del Laja) הוא מפל מים בנהר לאחה, במחוז ביוביו במרכז צ'ילה, 25 ק"מ צפונית ללוס אנחלס. המפל מורכב למעשה מארבעה מפלים דמויי פרסה המצויים זה לצד זה, ברוחב כולל של 455 מטרים. גובהם של המפלים נע בין 40 ל-55 מטרים. בשל סמיכותו של המפל לכביש הפאן-אמריקאי, הוא נגיש מאוד למבקרים, ויש סביבו פיתוח מסחרי רב. בעבר ניתן היה לצפות במפל מהכביש עצמו, בגשר שמעל נהר לאחה, ואולם תוואי הכביש הוסט בראשית המאה ה-21. מדיה וקבצים בנושא מפל לאחה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוזלן

"גוזלן" הוא שם משפחה יהודי מארצות צפון אפריקה. האם התכוונתם ל... יצחק גוזלן – כדורגלן ישראלי שובל גוזלן – כדורגלן ישראלי ליאון גוזלן – סופר ומחזאי יהודי צרפתי מהמאה ה-19
נקש-י רג'ב

נקש-י רג'ב (בפרסית: نقش رجب) הוא אתר ארכאולוגי סמוך למזרח[דרושה הבהרה] אסטח'ר ושנים עשר קילומטר צפונה מפרספוליס בפרובינציית פארס שבאיראן. יחד עם נקש-י רוסתם, שנמצאת במרחק קילומטר, האתר הוא חלק מהעיר מארוודשת (אנ'). שני האתרים נכנסו לרשימת המועמדות של אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו. בנקש-י רג'ב יש ארבעה תבליטים העשויים מאבן גיר שמתוארכים לתחילת תקופת האימפריה הסאסאנית. התבליט הראשון הוא של ארדשיר הראשון (226–241), מייסד השושלת הסאסאנית. השני הוא של היורש של ארדשיר, שאפור הראשון (241–272). בתבליט השלישי מתואר 'מצעד שבור' שחוגג את הניצחון בשנת 244 על האימפריה הרומית בראשות הקיסר הרומי ולריאנוס ופיליפוס הערבי. התבליט הרביעי מיוחס לקארטיר. מדיה וקבצים בנושא נקש-י רג'ב בוויקישיתוף Nasqsh-e Rostam and Naqsh-e Rajab
אנה צ'נסלור

אנה תיאודורה צ'נסלור (באנגלית: Anna Theodora Chancellor; נולדה ב-27 באפריל 1965) היא שחקנית אנגלייה. צ'נסלור נולדה בריצ'מונד, פרוור של לונדון, אנגליה. היה לה תפקיד בולט בסדרה "קוואנה QC" (בכיכובו של ג'ון ת'או). היא מוכרת מתפקידה כ"פרצוף ברווז", חברתו של יו גרנט, בסרט "ארבע חתונות ולוויה אחת. תפקידים מוכרים נוספים שלה הם קרוליין בינגלי בעיבוד של ה-BBC לרומן "גאווה ודעה קדומה" משנת 1995, וקווסטולר רונטוק ב"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה. בשנת 2005 היה לה תפקיד קבוע, כג'ולייט שו, בסדרת הדרמה הפופולרית "ספוקס של ערוץ BBC One. עוד השתתפה בסדרת הטלוויזיה "The Vice", ב-"Jupiter Moon", בסדרות "קריוקי" ו"לזרוס הקר" מאת דניס פוטר, בסרטו של ברנרדו ברטולוצ'י "החולמים". בשנת 2002 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מגעים אסורים", עיבוד לרומן "לגעת בקטיפה" מאת שרה ווטרס. בשנת 2006 כיכבה בקומדיה השחורה "סקס, רובים ופרברים". ב-2011 שיחקה בתפקיד משנה בסדרת המתח "The Hour" עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-2013 זכתה בפרס אוליבייה על תפקידה במחזה "Private Lives" מאת נואל קאוורד. בין השנים 1993 ל-1998 הייתה צ'נסלור נשואה לנייג'ל וילובי. ב-2010 התחתנה עם רדה דבה (Redha Debbah). יש לה בת אחת. היא פטרונית של ארגון הצדקה לילדים "Scene & Heard". "Boston Marriage", תיאטרון דונמר ורהאוס - מרץ - אפריל 2001; דונמר בווסט אנד - נובמבר 2001 - פברואר 2002 "Mammals", תיאטרון אוקספורד פלייהאוס וסיור הופעות - לורנה, ינואר 2006 "Never So Good", התיאטרון המלכותי הלאומי - קיץ 2008 "The Observer", התיאטרון המלכותי הלאומי - אביב 2009 "The Last of the Duchess", תיאטרון המפסטד - אוקטובר - נובמבר 2011 "Private Lives" (בתפקיד אמנדה), בפסטיבל צ'יצ'סטר, ספטמבר 2012, ובתיאטרון גילגוד בלונדון יולי - ספטמבר 2013) "The Wolf From the Door", תיאטרון רויאל קורט, ספטמבר - נובמבר 2014 אנה צ'נסלור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה צ'נסלור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אנה צ'נסלור, באתר AllMovie (באנגלית) אנה צ'נסלור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנה צ'נסלור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנה צ'נסלור באתר bbc.co.uk The Hour at IMDb Patrons "Review of Private Lives". Time Out. נבדק ב-15 ביולי 2013. {{cite web}}: (עזרה) Anna Chancellor leads Royal Court revolution, bbc news
דני גנות

דן (דני) גנות הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כראש להק כוח האדם בחיל האוויר. גנות נולד בעיר סיגאט שברומניה. בגיל 6 עלה עם הוריו לישראל. אביו פאול היה רופא רנטגנולוג ואימו יהודית רופאת ילדים. סיים קורס טיס ושירת בחיל האוויר כנווט הרקולס בטייסת 103 וטייסת 131. בהמשך פיקד על טייסת המזל"טים הראשונה, שימש ראש מחלקת קצינים במטה חיל האוויר ופיקד על בסיס לוד. בשנים 2004 עד 2007 עמד בראש להק כוח האדם. מאחוריו 36 שנות טיסה פעילה. שימש נספח צבאי בסינגפור. גנות נשוי אב לשלושה בנים וסב לשניים. בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים. "זהו סופו של פרק שהיה בלתי נפרד מחיי", באתר חיל האוויר, 1 ביולי 2015 סינגפור: ברית מילה לבן השלוחים, באתר חב"ד און ליין, 2009
גמר קופה אמריקה 2015

גמר קופה אמריקה 2015 נערך באצטדיון הלאומי של צ'ילה, בסנטיאגו שבצ'ילה ב-4 ביולי 2015, שבסופו נקבע כי נבחרת צ'ילה היא הזוכה במהדורת 2015 של טורניר קופה אמריקה, לאחר שגברה על נבחרת ארגנטינה, בסיומו של דו-קרב פנדלים, בתוצאה של 4 – 1. זוהי הופעתה החמישית של נבחרת צ'ילה בגמר וזכייתה הראשונה בקופה אמריקה. הופעתה הקודמת בגמר הייתה בשנת 1987, בו הפסידה לנבחרת אורוגוואי. נבחרת ארגנטינה השתתפה בגמר עשרים ושש פעמים לפני כן. הופעתה הקודמת בגמר הייתה בשנת 2007, בו הפסידה לנבחרת ברזיל. ניצחונה האחרון בטורניר (ובכל המסגרות הבינלאומיות) התרחש בשנת 1993, כאשר גברה בגמר על נבחרת מקסיקו. ניצחונה של נבחרת צ'ילה בטורניר, הבטיח את העפלתה לגביע הקונפדרציות 2017, כנציגת אמריקה הדרומית. שופט: קולומביה ווילמר רולדן קוונים: קולומביה אלכסנדר גוזמן, קולומביה כריסטיאן דה לה קרוס שופט רביעי: ונצואלה חוסה ארחוטה שופט חמישי: אקוודור כריסטיאן לסקאנו
מולטו טשומה

מולטו טשומה וירטו (באמהרית: ሙላቱ ተሾመ, בתעתיק לטיני: Mulatu Teshome, באורומו: Mulaatuu Tashoomee; ‏נולד ב-1 בינואר 1955 או ב-31 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אתיופי. כיהן כנשיא אתיופיה החל מ-7 באוקטובר 2013 ועד 25 באוקטובר 2018. קודם לכן כיהן למשך שלוש שנים בראש בית הפדרציה (הבית העליון של הפרלמנט) של אתיופיה. מולטו טשומה נולד בכפר ארג'ו במחוז ולגה, בימינו אורומיה, בשנת 1955 או 1956. התחנך בסין בשפה הסינית המנדרינית, בה סיים את התואר הראשון בכלכלה פוליטית ותואר דוקטור במשפט בינלאומי באוניברסיטת בייג'ינג. לימד במספר מוסדות אוניברסיטאיים. באמצע שנות התשעים כיהן כסגן שר לפיתוח ושיתוף פעולה כלכלי לצד השר גירמה בירו והתמנה בשנת 2001 כשר החקלאות. בשנים 2005-2002 כיהן כיושב ראש בית הפדרציה האתיופית. לאחר מכן שימש כשגריר אתיופיה בסין, יפן, אזרבייג'ן וטורקיה. ב-7 באוקטובר 2013, בעודו מכהן כשגריר בטורקיה, נבחר מולטו על ידי הפרלמנט בפה אחד כנשיא אתיופיה. גם החבר היחיד של סיעת האופוזיציה בבית (אחדות לדמוקרטיה וצדק), גירמה סייפו, בירך על בחירתו. בדומה לשני קודמיו בתפקיד הנשיא, נגסו גידאדה וגירמה וולדה גיורגיס לוצ'ה, מולטו הוא בן לקבוצה האתנית אורומו. מבחינה דתית הוא משתייך לעדה הנוצרית האתיופית האורתודוקסית. לד"ר מולטו טשומה יש בן אחד. תמונות נשיא המדינה ראובן ריבלין ומולטו טשומה בעת ביקורו הממלכתי של ריבלין באתיופיה: מדיה וקבצים בנושא מולטו טשומה בוויקישיתוף באתר סוכנות החדשות של סין כתבה על בחירתו בעיתון "אורמבה טיימס"
מו (זמרת)

קארן מארי אגארד אורסטד אנדרסן (בדנית: Karen Marie Aagaard Ørsted Andersen; נולדה ב-13 באוגוסט 1988) הידועה בשם הבמה MØ (נהגה: מוּ) היא זמרת ויוצרת אלקטרו-פופ דנית. בשפה הדנית פירוש המילה מוּ הוא בתולה, בנוסף, זהו ראשי התיבות של שמה, מארי אורסטד. מו מספרת כי השם מסמל עבורה את הרצון לשמר את הילדה שבתוכה על אף הצורך בהתפתחות והתבגרות. בילדותה העריצה את להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז שהיוו עבורה השראה לפיתוח קריירה מוזיקלית ובשנת 2014 אף הוציאה גרסת כיסוי לשיר "Say You’ll Be There" של הלהקה. מו החלה את דרכה המוזיקלית בשנת 2007 בצמד פאנק דני בשם MOR. ב-2013 הוציאה סינגל בשם "88 XXX" בהפקתו של הדיג'יי והמפיק המוזיקלי דיפלו, שנכנס למיני אלבום שהוציאה באותה שנה. היא פרצה לתודעת הקהל הרחב בשנת 2014 דרך שורה של שיתופי פעולה עם אמנים מוכרים בעולם המוזיקה. באותה שנה היא שיתפה פעולה עם הראפרית איגי אזליה בסינגל "Beg for it" ועם הזמרת השוודית אליפנט (Elliphant) בסינגל "One more". ב-2015 שרה והשתתפה בכתיבה של הלהיט "Lean on" עם ההרכב מייג'ור לייזר (Major Lazer), בו חבר דיפלו. על אף היותה חתומה בחברת המוזיקה סוני, את שיריה היא מקליטה בבית ולא בסטודיו. מו מושפעת מאמנים שונים, בהם סוניק יות', ליקה לי, גריימס וטווין שאדו (Twin Shadow). כמו כן, למרות שסגנון המוזיקה שלה הוא אלקטרו-פופ, היא שואבת השראה ממגוון סגנונות מוזיקליים ביניהם רוק, סול ורית'ם אנד בלוז. ביוני 2015 הופיעה מו במועדון הבארבי בתל אביב דרך חברת ההפקות נרנג'ה. באוקטובר 2015 הוציאה את הסינגל "Kamikaze". במאי 2016 הוציאה את סינגל חדש בשם "Final song". ב-19 באוקטובר 2018 הוציאה הזמרת אלבום חדש בשם "Forever Neverland". 2014: No Mythologies to Follow 2018: Forever Neverland 2022: Motordrome 2013: Bikini Daze 2017: When I Was Young 2019: Walshy Fire Presents: MMMMØ – The Mix 2014: Fall Tour 2019: Forever Neverland World Tour 2022: Motordrome World Tour Chapter: 1 מדיה וקבצים בנושא מו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מו (באנגלית) מו, ברשת החברתית פייסבוק מו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מו, ברשת החברתית אינסטגרם מו, ברשת החברתית טיקטוק מו, סרטונים בערוץ היוטיוב מו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מו, באתר ספוטיפיי מו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מו, באתר AllMusic (באנגלית) מו, באתר MusicBrainz (באנגלית) מו, באתר דיזר מו, באתר Discogs (באנגלית) מו, באתר Genius מו, באתר SecondHandSongs מו, באתר טיידל (באנגלית) מו, באתר אמזון מיוזיק שי סגל, ‏לערב אחד מו השכיחה את כל הצרות שלנו, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2015 נוי אלוש‏, מו-שלמת: קשה יהיה למצוא מישהו שלא יצא מרוצה מההופעה של Mø, באתר וואלה, 10 במאי 2015 Wondering sound, MØ Interview (באנגלית) The Gurdian, New band of the week (באנגלית)
יהודה פן

יהודה (יוּדל, יוּרי) פֶּן (ביידיש פען; ברוסית: Юдель (Юрий) Пэн;‏ 5 ביוני 1854 – 1 במרץ 1937) היה צייר, מעצב ומורה לאמנות, מייסד בית הספר לאמנויות בוויטבסק, דמות בולטת של הרנסאנס היהודי באמנות הרוסית של ראשית המאה ה-20 ומורם של אמנים יהודים חשובים. יהודה פן נולד בעיר נובו-אלכסנדרובסקי שבתחום קובנה, האימפריה הרוסית (ביידיש: אֶזֶ'רֶני; כיום: זרסאי בליטא). הוא נולד למשפחה מרובת ילדים וענייה ונשלח ללמוד בחדר בהיותו בן ארבע, עם מותו של אביו. כישרונו בציור התגלה כבר בילדותו. בשנת 1867, בגיל 13, עבר לעיר דווינסק ועבד כשוליית מעצב. במסגרת זו הוא עיצב בתי קהילה יהודית, בתי כנסת ורחובות בעיר. בשנת 1880 עבר לבירה סנקט פטרבורג ובה למד באקדמיה הקיסרית לאמנות (אנ') עד שנת 1886. בשנת 1891, בתום לימודיו באקדמיה, עבר לעיר ויטבסק, שכמחצית מתושביה היו יהודים, ובה הקים בית ספר פרטי לציור. ייחודו של בית הספר היה שרוב תלמידיו היו יהודים ולכן שפת הלימוד הייתה יידיש והלימודים בו לא התקיימו בשבתות ובחגים היהודיים. ציוריו של פן עוסקים בעיקר בחיי היומיום של היהודים בעיירה ובישיבה. הוא צייר דמויות שונות מחיי הקהילה, בהם בעלי מלאכה. כמו כן, צייר את רחובות העיר ותמונות נוף. עם תלמידיו נמנו האמנים מארק שאגאל, אל ליסיצקי, אבל פן, אוסיפ זאדקין, משה מימון וזאיר אזגור. אחרי מהפכת אוקטובר הפך בית הספר הפרטי של פן ל"מכללה עממית לאמנות". פן לימד בבית הספר עד שפרש לגמלאות בשנת 1923. פן נרצח בביתו בליל ה-28 בפברואר 1937. נסיבות הרצח טרם פוענחו. מארק שאגאל, חיי, ספרית דורון, ספרית הפועלים 1951 מדיה וקבצים בנושא יהודה פן בוויקישיתוף הלל קזובסקי, יהודה פן, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) ש. אנ-סקי, יורי מוסייביץ' פן, יברייסקיה אנציקלופדיה, בוויקיטקסט (ברוסית) יצחק ליכטנשטיין, "אמני וויטבסק היהודים", בתוך: ברוך קרוא (עורך), וויטבסק, תל אביב: ארגון עולי וויטבסק והסביבה בישראל, תשי"ז, עמודות 105–107. (ספר יזכור לקהילת ויטבסק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 65) מעם, יהודה פען: (50 יאָר קינסטלערישע טעטיקייט), ליטערארישע בלעטער, 30 במרץ 1934 (ביידיש) ישראל ראבינאוויטש, יהודה פען, ליטערארישע בלעטער, 25 ביוני 1937 (ביידיש) יורי יהודה פן (1854-1937), דף שער בספרייה הלאומית
בית הקברות הצבאי פובונזקי

בית הקברות הצבאי פובונזקי הוא אתר פולני ממלכתי, הממוקם בחלקה המערבי של העיר ורשה בירת פולין. בית הקברות נוסד ב-1912 ולאחר הקמתה מחדש של פולין העצמאית ב-1918 הפך לבית קברות ממלכתי. נקברו בו רבים שנפלו בקרב למען ארצם מאז המאה התשע עשרה. הם כוללים בין השאר חללים מקרב ורשה (1920), המערכה בפולין בראשית מלחמת העולם השנייה ומרד ורשה הכושל ב-1944. קברי האחרונים, שרבים מהם הם אלמונים, מכסים חלק ניכר משטח האתר. בחלק מהחלקות בו קבורים יחד חברים לנשק מאותן יחידות. בבית הקברות גם נמצאים מספר קברי אחים של אזרחים שהוצאו להורג על ידי שלטון הכיבוש הגרמני בפולין. בשנת 1964 שינה השלטון הקומוניסטי בפולין את שם האתר ל"בית הקברות הקהילתי" (Communal Cemetery). בשנת 1998 הושב לו שמו המקורי. מספר רב של אנשי צבא פולנים בכירים הובאו לקבורה באתר, בהם: וויצ'ך ירוזלסקי – לוחם בצבא הסובייטי, שר ההגנה וראש הממשלה של פולין הקומוניסטית (1923–2014) אדווארד אוחאב – לוחם בצבא הסובייטי, מנהיג פולין הקומוניסטית ונשיאה (1906-‏1989) מיכל רולה-ז'ימיירסקי – מפקד צבא פולין ושר ההגנה (1890-‏1989) זיגמונט ברלינג – מפקד ארמייה פולנית בצבא הסובייטי (1896–1980) אנתוני כרושצ'ל (Antoni Chruściel) – פיקד על הכוחות הפולנים במרד ורשה (1895–1960) סטניסלב גז'מוט-סקוטניצקי (Stanisław Grzmot-Skotnicki) – מפקד גיס פולני, נהרג במהלך המערכה בפולין (1894–1939) סטניסלב סוסאבובסקי (Stanisław Sosabowski) – מפקד חטיבת צנחנים שהשתתפה במבצע מרקט גארדן בהולנד (1892–1967) סטפן באוק (Stefan Bałuk) – מאנשי הקומנדו הפולנים הגולים שאומנו בבריטניה והוצנחו בפולין הכבושה (צ'יכוצ'מני (Cichociemni)) ‏(1914-‏2014) מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הצבאי פובונזקי בוויקישיתוף אתר בית הקברות
פלשתינה פרימה

פלשתינה פרימה (מלטינית: Palaestina Prima או Palaestina I, מילולית: "פלשתינה הראשונה") הייתה ישות מנהלית ביזנטית שבירתה קיסריה וראשיתה סמוך לשנת 409, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקה וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזנטית. הצו חילק את הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתיים: "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון ומישור החוף, ו"פלשתינה סקונדה" ("פלשתינה השנייה"), שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן, וזאת בנוסף על "פלשתינה סלוטאריס" ("נושעת, ניצלת") ששטחה נגרע מפרובינקיית סוריה פלשתינה כבר בשנת 358 ועתה נקראה "פלשתינה טרטיה" ("השלישית"). בשנת 484 לערך, בזמן שלטון זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול הראשון, ככל הנראה משום שהקיסר ביקש לכפות עליהם את הנצרות. המרד פרץ בשכם ובשומרון. המורדים כבשו את קיסריה והשתלטו על כל הפרובינקיה פלשתינה פרימה. אולם בסופו של דבר המרד נכשל. כוחותיו של דוכס פלשתינה הצליחו לדכא אותו ומנהיג המרד, יוסטאס, הוצא להורג. זנון אסר על השומרונים לקיים את פולחנם על הר גריזים והפך את בית הכנסת שעליו לכנסייה. בשנת 495 לערך נעשה ניסיון נוסף למרד, אך הוא דוכא על ידי פרוקופיוס, מושל אדסה (אנ'). בתחילת שנת 529, בתקופת שלטון יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, פרץ המרד השומרוני הגדול ביותר, שהתפשט משכם אל קיסריה ובית שאן והגיע גם לסביבות ירושלים ועד דרומה של פלשתינה פרימה. המרד דוכא ובשל תוצאותיו הקשות, העניק האוצר האימפריאלי הקלות רבות לפלשתינה פרימה. בשנת 536, בתקופת יוסטיניאנוס, הועלה מושל הפרובינקיה לדרגת פרוקונסול והוא קיבל את דרגת הכבוד Spectabilis (נערץ), השנייה בסדר הדרגות של המעמד הסנאטורי. כמו כן, הוא קיבל את הזכות ללבוש בגד ארגמן, משכורתו הוגדלה וניתנה לו עדיפות משפטית על פני נציב פלשתינה סקונדה. במקרה של מרד, היה עליו לדכאו גם אם פרץ בפלשתינה סקונדה. המושל ישב בקיסריה, בירת הפרובינקיה. בשנת 536 מושל הפרובינקיה היה סטפנוס, מהעיר עזה. במאה ה-6 היה מושל נוסף בשם תאודורוס, יליד קיסריה. המושלים באו בעיקר מהשכבות העירוניות הבינוניות והעליונות. למושל היה משרד משלו: עמד לרשותו סגל של פקידים ברמות שונות ובתחומים שונים. היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית 21 ערים בפלשתינה פרימה. גאורגיוס מקיפרוס מנה במחצית השנייה של אותה מאה, שתי ערים נוספות, יבנה וניקופוליס, ויישובים נוספים. פלשתינה פרימה נכבשה בידי האימפריה הסאסאנית בשנת 614, אולם שבה ונכבשה בידי ביזנטיון בשנת 628, לפני שנפלה בידי המוסלמים עם הכיבוש הערבי של ארץ ישראל בשנת 636. פלשתינה סקונדה פלשתינה טרטיה ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק ג, 3. המשטר והמנהל הביזנטי בארץ ישראל (ירון דן), עמ' 260. פרקים בתולדות עם ישראל: העת העתיקה / הנרי רומנוב - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק א, 2. האימפריה הרומית והמנהל הרומי בארץ־ישראל (משה דוד הר), עמ' 67. ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק ג, 2. ארץ ישראל באימפריה הביזנטית: היסטוריה מדינית (395–634) (ירון דן), עמ' 250–252. ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק ג, 3. המשטר והמנהל הביזנטי בארץ ישראל (ירון דן), עמ' 262–263. ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך חמישי: התקופה הרומית-ביזנטית, חלק ג, 6. פני הארץ ויישובה: האוכלוסייה, העיר והכפר (ירון דן), עמ' 296–297. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היי פייבר הפקות

היי פייבר הפקות היא חברת תקליטים למוזיקת אינדי ישראלי שהוקמה על ידי נמרוד דוויק, יוצא להקת ההיפ הופ "פרברים רפיוג'יז". הלייבל הוקם בשנת 2004 במטרה לתת בית למוזיקת רחוב ישראלית שחברי הלהקה מצאו שאין חברת תקליטים בישראל שתייצג אותם. הלייבל עוסק בעיקר בהיפ הופ, בפאנק רוק, בסקא ובמוזיקה אלקטרונית. בשנים הראשונות להקמתו עסק הלייבל גם בהפקת אירועים ובוקינג, תוך שהוא פועל בישראל ובאירופה. הפקות הלייבל העניקו במה מיינסטרימית לסצנות המטאל, הפאנק רוק וההיפ הופ. בין היתר הפיק במות במסגרת עיר הבירה בשנים 2006–2007, מוטורולה מוטומיוזיק ופסטיבלים כדוגמת בוםבמלה. מבין אמני הלייבל, יצאה להקת הסקא פאנק קיובן בי, בשנת 2007 לסיבוב הופעות באירופה. הלייבל הוציא בשנת 2008 את אוסף הפאנק רוק הישראלי הראשון Punkrock.co.il‏, אשר לווה במגזין אינטרנטי שפעל במשך שנה וסיקר את סצנת הפאנק רוק הישראלית. האוסף יצא בישראל וביפן. בשנת 2009 הודיע על צמצום פעילותו ומעבר להפצה בלבד של מוזיקה. בשנים האחרונות קידם הלייבל משמעותית בעיקר את סצנת ההיפ הופ בישראל ובין האמנים שפעלו במסגרתו ניתן למנות את אורטגה, לוקץ', נועה פארן, פלד, נצ'י נצ', שירי לדלסקי ואחרים. עוד אמנים שפעלו במסגרתו: להקת הפאנק רוק Man Alive, להקת הפופ פאנק ביט69 ואמן ההארדקור טכנו VndrShmkn, לימים המפיק גד ברוך חינקיס, סולן להקת Dirty Honkers. הלייבל מיוצג בפי"ל, הפדרציה הישראלית למוזיקה ישראלית וים תיכונית ואמניו מופצים דיגיטלית ברחבי העולם. במהלך פעילותו הלייבל הוציא לאור מספר ספרי קומיקס והפצתם ועסק בהפקת שוקי קומיקס. 2004 - פי.אר. טרופרז - מתוך הזוהמה 2004 - VNDRSHMKN, The VNDRSHMKN Experiense 2007 - פרברים רפיוג'יז - ראפרריום 2007 - שיטי סיטי - תרבות הפארקים 2007 - פלד ואורטגה - ממשיכים לבעוט 2007 - ביט69 - חומרים רטובים 2007 - קיובן בי - Hero WannaBeez 2008 - ביט69 - בנות אוהבות בנים חזקים 2008 - איתי לוקץ' - לא דובים ולא יער 2008 - MAN ALIVE - MAN ALIVE 2008 - End/Of -The Lowest Fi 2009 - Punkrock.co.il - אוסף פאנק רוק ישראלי 2010 - פלד ואורטגה - משלוח מיוחד 2011 - נצ'י נצ' - צדיק אחד בסדום 2013 - נצ'י נצ' - בור ועם הארץ 2014 - שירי לדלסקי - 3 שניות 2015 - נצ'י נצ' - ברוכים הבאים לפתח תקווה 2015 - אורטגה - החיים על פי אורטגה 2016 - פלד - הכל עליי 2016 - אורטגה - החיים על פי אורטגה פרק ב' 2017 - סול ג'יי - נשמיה[דרוש מקור] 2019 - Gabriel Ehrlich - Sinking Ship 2019 - EDER - EDER 2024 - אבגדה - קוקו מדיה וקבצים בנושא היי פייבר הפקות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היי פייבר הפקות היי פייבר הפקות, ברשת החברתית פייסבוק חן רוזנק‏, הלייבל היי פייבר רענן מתמיד, באתר וואלה, 9 במאי 2007 גל ד., תכירו: קיובן בי מוזיקה נטו, Punkrock.Co.Il (ארכיון) מיוצגים בפי"ל אביב מזרחי, מסיבת הקומיקס הגדולה, באתר nana10‏, 24 בפברואר 2005
קרוזו

האם התכוונתם ל... אנריקו קארוזו – זמר אופרה איטלקי דייוויד קרוזו – שחקן אמריקאי רובינזון קרוזו – רומן מאת הסופר דניאל דפו קרוזו – עיר בצרפת קרוז