MTCR

MTCR (ראשי תיבות של Missile Technology Control Regime, כלומר "משטר בקרת טכנולוגיית טילים") הוא משטר בקרת ייצוא רב-צדדי, תוצאת הסכמה פוליטית מחייבת אך לא רשמית בין 35 מדינות-חברות, השואפות להגביל את התפשטות הטילים וטכנולוגיית הטילים. המשטר הוקם בשנת 1987 על ידי מדינות ה-G7 המתועשות. ה-MTCR שואף להגביל את הסיכונים של הפצת נשק להשמדה המונית (WMD) על ידי שליטה בייצוא של סחורות וטכנולוגיות שיכולות לתרום למערכות אספקה (מלבד מטוסים מאוישים) של נשק כזה. בהקשר זה, ה-MTCR שם דגש מיוחד על רקטות וכלי טיס בלתי מאוישים המסוגלים לספק מטען של לפחות 500 ק"ג לטווח של לפחות 300 ק"מ וכן על ציוד, תוכנה וטכנולוגיה עבור מערכות כאלה. מדינת ישראל אינה חתומה רשמית אך התעשיות הביטחוניות בישראל מחויבות למשטר ומייצאות על פי הכללים המפורטים בו. ה-MTCR אינו אמנה ואינו מטיל התחייבויות משפטיות מחייבות על שותפים (חברים). במקום זאת, מדובר בהבנה פוליטית לא רשמית בין מדינות המבקשות להגביל את התפשטות הטילים וטכנולוגיית הטילים. משטר בקרת הטילים (MTCR) הוקם באפריל 1987 על ידי מדינות ה-G7 : קנדה, צרפת, גרמניה, איטליה, יפן, בריטניה וארצות הברית. הוא נוצר כדי לבלום את התפשטותן של מערכות אספקה בלתי מאוישות לנשק גרעיני, בפרט מערכות שיכולות לשאת מטען של 500 ק"ג לטווח של לפחות 300 ק"מ. ה-MTCR חל על יצוא לחברים וללא חברים. מזכר עזר שצורף להסכם אומר שהוא אינו מחליף הסכמים קודמים, שלדברי חברות נאט"ו מאפשרות אספקת מערכות "קטגוריה 1" בין חברות נאט"ו. דוגמה לכך היא ייצוא ארצות הברית של טילי טריידנט לבריטניה לצורך אספקת נשק גרעיני. בפגישה השנתית באוסלו בין ה-29 ביוני ל-2 ביולי 1992, בראשות סטן לונדבו, הוסכם להרחיב את היקף ה-MTCR כך שיכלול אי-הפצה של כלי טיס בלתי מאוישים (מל"טים) לנשק להשמדה המונית. חומרים אסורים מחולקים לשתי קטגוריות, המפורטות בנספח הציוד, התוכנה והטכנולוגיה של MTCR. שלושים וחמש מדינות חברות, כאשר הודו הצטרפה ב-27 ביוני 2016. לפי איגוד בקרת הנשק, ה-MTCR הצליח לעזור להאט (או לעצור) כמה תוכניות טילים בליסטיים: "ארגנטינה, מצרים ועיראק נטשו את תוכנית הטילים הבליסטיים המשותפת של קונדור II. ברזיל ודרום אפריקה גם גנזו או ביטלו תוכניות טילים או כלי שיגור לחלל. חלק ממדינות ברית ורשה לשעבר, כמו פולין וצ'כיה, השמידו את הטילים הבליסטיים שלהן, בין השאר, כדי לשפר את סיכוייהן להצטרף ל-MTCR". באוקטובר 1994, המדינות החברות ב-MTCR קבעו מדיניות הדדית מחייבת: אם חבר אחד שולל מכירת טכנולוגיה למדינה אחרת, כל החברים חייבים לעשות את אותו הדבר. סין ראתה במקור את ה-MTCR כצעד מפלה מצד ממשלות מערביות, שמכרו מטוסים צבאיים מתוחכמים תוך הגבלת מכירות של טילים בליסטיים מתחרים. היא הסכימה בעל פה שהיא תעמוד ב-MTCR בנובמבר 1991, וכללה את ההבטחה במכתב משר החוץ שלה בפברואר 1992. סין חזרה על התחייבותה בהצהרה המשותפת של ארצות הברית-סין מאוקטובר 1994. בהצהרה המשותפת שלהן מאוקטובר 1997, אמרו ארצות הברית וסין כי הן הסכימו "להתבסס על ההצהרה המשותפת על אי-הפצת טילים משנת 1994". רשימת בקרת היצוא של טילים וטילים וטכנולוגיות, תקנה רשמית, פורסמה באוגוסט 2002. בשנה שלאחר מכן, יו"ר MTCR הזמין את סין להשתתף. סין ביקשה להצטרף ל-MTCR ב-2004, אך חברות לא הוצעה בגלל חששות לגבי תקני בקרת היצוא של המדינה. ישראל, רומניה וסלובקיה הסכימו לציית לכללי הייצוא של MTCR, למרות שהן אינן חברות. על אף האמור לעיל, למשטר יש מגבלות; ידוע שהמדינות החברות מפרות את הכללים בחשאי. חלק מהמדינות הללו, עם דרגות שונות של סיוע חוץ, הציבו טילים בליסטיים לטווח בינוני שיכולים לעבור יותר מ-1,000 ק"מ ומפתחות טילים עם טווחים גדולים יותר; ישראל וסין פרסו מערכות SLCM גרעיניות אסטרטגיות, ICBMs ומערכות שיגור לוויינים. מדינות שאינן חברות ב-MTCR קונות ומוכרות בשוק הנשק העולמי; צפון קוריאה נתפסת כיום כמקור העיקרי להפצת טילים בליסטיים בעולם, וסין סיפקה טילים בליסטיים וטכנולוגיה לפקיסטן. סין סיפקה DF-3A IRBMs לערב הסעודית ב-1988 לפני שהסכימה באופן לא רשמי לציית להנחיות MTCR. ישראל אינה יכולה לייצא את מערכת שיגור החלל שלה שביט בשל מעמדה שאינו חבר ב-MTCR, למרות שממשל קלינטון התיר את האיסור על יבוא לחברות אמריקאיות לקנות את השביט ב-1994. ליותר מ-20 מדינות יש מערכות טילים בליסטיים. קוד ההתנהגות הבינלאומי נגד הפצת טילים בליסטיים (ICOC), הידוע גם כקוד ההתנהגות של האג, הוקם ב-2002. הקוד, הקורא לריסון ולזהירות בהפצת מערכות טילים בליסטיים המסוגלות להעביר נשק להשמדה המונית, מונה 119 חברים. המשימה שלה דומה ל-MTCR's, קבוצת יצוא. הודו הגישה בקשה לחברות ביוני 2015 בתמיכת רוסיה, צרפת וארצות הברית, והפכה לחברה ב-27 ביוני 2016. פקיסטן אינה חברה ב-MTCR. למרות שהביעה רצון להצטרף לקבוצה, היא לא הגישה בקשה. ממשלת פקיסטן התחייבה לדבוק בהנחיות MTCR, ואנליסטים מאמינים שהמדינה עושה זאת. בשנת 2020 הודיעה ממשלת ארצות הברית כי תפרש מחדש את יישום ה-MTCR כדי לזרז מכירות של כלי טיס בלתי מאוישים (מל"טים) למדינות אחרות. מדיניות ארצות הברית המתוקנת תפרש מחדש את האופן שבו ה-MTCR חל על מל"טים הנוסעים במהירויות מתחת ל-800 קמ"ש, כגון מל"טים Predator ו-Reaper (תוצרת General Atomics) ומזל"ט Global Hawk (תוצרת Northrop Grumman). ל-MTCR יש 35 חברים: ארגנטינה ארגנטינה, 1993 אוסטרליה אוסטרליה, 1990 אוסטריה אוסטריה, 1991 בלגיה בלגיה, 1990 בולגריה בולגריה, 2004 ברזיל ברזיל, 1995 קנדה קנדה, 1987 צ'כיה צ'כיה, 1998 דנמרק דנמרק, 1990 פינלנד פינלנד, 1991 צרפת צרפת, 1987 גרמניה גרמניה, 1987 יוון יוון, 1992 הונגריה הונגריה, 1993 איסלנד איסלנד, 1993 הודו הודו, 2016 אירלנד אירלנד, 1992 איטליה איטליה, 1987 יפן יפן, 1987 לוקסמבורג לוקסמבורג, 1990 הולנד הולנד, 1990 ניו זילנד ניו זילנד, 1991 נורווגיה נורווגיה, 1990 פולין פולין, 1997 פורטוגל פורטוגל, 1992 דרום קוריאה דרום קוריאה, 2001 רוסיה רוסיה, 1995 דרום אפריקה דרום אפריקה, 1995 ספרד ספרד, 1990 שוודיה שוודיה, 1991 שווייץ שווייץ, 1992 טורקיה טורקיה, 1997 אוקראינה אוקראינה, 1998 אנגליה אנגליה, 1987 ארצות הברית ארצות הברית, 1987 מי שאינם חברים המתחייבים לדבוק ב-MTCR כוללים: סין הרפובליקה העממית של סין ישראל ישראל רומניה רומניה סלובקיה סלובקיה אתר האינטרנט הרשמי של MTCR Missile Technology Control Regime website Sarah Chankin-Gould & Ivan Oelrich, "Double-edged shield," Bulletin of the Atomic Scientists, May/June 2005. MTCR, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Frequently Asked Questions (FAQs)". Missile Technology Control Regime. נבדק ב-10 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "MTCR Index". mtcr.info. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2016. נבדק ב-29 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Possible Constraints on future UK decision-making on any replacement for Trident". Defence Select Committee. UK Parliament. 19 בינואר 2006. נבדק ב-9 במאי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Research Library: Country Profiles: Israel". NTI. 2 באוקטובר 2009. אורכב מ-המקור ב-3 ביוני 2004. נבדק ב-2010-06-11. {{cite web}}: (עזרה) "The Missile Technology Control Regime at a Glance". Arms Control Association. נבדק ב-2010-06-11. Huang, Chin-Hao (25 במאי 2012). ""Bridging the gap": Analysis of China's export controls against international standards". Foreign and Commonwealth Office. נבדק ב-4 בינואר 2022 – via gov.uk. {{cite web}}: (עזרה) "James Martin Center for Nonproliferation Studies | Combating the spread of weapons of mass destruction with training & analysis". Cns.miis.edu. נבדק ב-2016-02-13. "China and Multilateral Export Control Mechanisms". Ministry of Foreign Affairs of the People's Republic of China. 27 במאי 2010. נבדק ב-2010-06-11. {{cite web}}: (עזרה) "Missile Regime Puts Off China". Arms Control Today. Arms Control Association. בנובמבר 2004. נבדק ב-2010-06-11. {{cite web}}: (עזרה) "The Missile Technology Control Regime at a Glance | Arms Control Association". Armscontrol.org. נבדק ב-2016-02-13. "China Secretly Sold Saudi Arabia DF-21 Missiles With CIA Approval". The Diplomat. 31 בינואר 2014. נבדק ב-30 ביוני 2016. {{cite news}}: (עזרה) "International Assessment and Strategy Center > Research > Pakistan's Long Range Ballistic Missiles: A View from IDEAS". אורכב מ-המקור ב-29 בדצמבר 2012. נבדק ב-2012-12-07. {{cite web}}: (עזרה) "Israel-U.S. Trade Grows but Missile-related Exports are Still Controlled". Wisconsinproject.org. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-2016-02-13. {{cite web}}: (עזרה) "India Fails to get MTCR Membership, But Wins Wide Support". www.indiastrategic.in. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "India joins Missile Technology Control Regime. Top 5 things to know". The Hindu (בIndian English). 27 ביוני 2016. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "India joins Missile Technology Control Regime as full member". The Indian Express. 27 ביוני 2016. נבדק ב-27 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "The Missile Technology Control Regime". www.mtcr.info. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-2016-06-27. {{cite web}}: (עזרה) Ghazala Yasmin Jalil. "India's Membership of Missile Technology Control Regime: Implications for South Asia". Strategic Studies. 37 (3): 42–3, 52. Baqir Sajjad Syed (2016-06-30). "Why Pakistan doesn't want to join MTCR". Dawn. [Pakistan's Foreign Office spokesman said] that Pakistan was already voluntarily following the MTCR guideline. Adil Sultan (2018). Universalizing Nuclear Nonproliferation Norms: A Regional Framework for the South Asian Nuclear Weapon States. Springer Publishing. p. 73. Pakistan voluntarily adheres to MTCR guidelines ... "PAKISTAN EXPORT CONTROL INFORMATION". Bureau of Industry and Security. אורכב מ-המקור ב-2022-05-13. Pakistan is not a member of the Australia Group, Missile Technology Control Regime, Nuclear Suppliers Group, or the Wassenaar Arrangement, but maintains control lists consistent with the guidelines of all regimes but the Wassenaar Arrangement. Daryl G. Kimball (בספטמבר 2020). "U.S. Reinterprets MTCR Rules". Arms Control Today. Arms Control Association. נבדק ב-4 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "U.S. relaxes rules to export more aerial drones". Reuters (באנגלית). 2020-07-24. נבדק ב-2021-10-31.