laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדוארד בורק

אדוארד ריימונד בורק (בשם מלא באנגלית: Edward Raymond Burke‏; 28 בנובמבר 1880 – 4 בנובמבר 1968) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת נברסקה בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית — תחילה בבית הנבחרים (1933–1935) ולאחר מכן בסנאט (1935–1941). בורק נולד בשלהי נובמבר 1880 במחוז בון הום שבדקוטה הדרומית. בהמשך עבר עבר לספרטה, השוכנת במדינת ויסקונסין עם הוריו ואז לבלויט (Beloit) שבאותה המדינה, שם למד במכללה המקומית. בורק סיים את לימודיו בשנת 1906, עבר לשדרון שבצפון-מערב נברסקה, והחל ללמד בבית ספר עד 1908. משהשלים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, התקבל ללשכת עורכי הדין של נברסקה בשנת 1911. אחר כך היה חנוון באומהה. במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בורק לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת כלוטננט שני בשירות האוויר בין השנים 1917–1919. הוא כיהן כנשיא מועצת החינוך של אומהה מ-1927 עד 1930. בשנת 1933 החל כהונתו בקונגרס ה-73 כנציג מחוז הקונגרס השני של נברסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים האמריקאי התמודד בהצלחה אל הסנאט של ארצות הברית בבחירות 1934. בראשית ינואר 1935 בורק הושבע לתפקידו בסנאט. בסנאט, תמך בורק בניו דיל הראשון של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אך התנגד לניו דיל השני ויצא חוצץ נגד מדיניות הבית הלבן על הוספת שופטים חדשים לבית המשפט העליון של ארצות הברית ולחלק ממדיניות החוץ של רוזוולט. בנוסף, בורק האמין האמין ששום נשיא לא צריך לכהן יותר משתי תקופות כהונה. כתוצאה מהתנגדותו העזה לנשיא איבד בורק את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתקופת כהונה שנייה בסנאט ובמקומו נבחר מושל נברסקה רוברט לירוי קוקרן (אנ'). במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1940 הוא אישר אתתמך בורק במועמד המפלגה הרפובליקנית, ונדל וילקי, וגם במועמד הרפובליקני לסנאט בנברסקה יו באטלר, שגבר על קוקרן ביום הבחירות הכלליות. הוא שב לעסוק בעריכת דין באומהה ב-1941 ועבר לוושינגטון הבירה בשנה העוקבת כדי לשמש כנשיא התאחדות מפיקי הפחם הדרומית עד ל-1947. הוא היה נציג בוושינגטון ויועץ כללי בוועדה למתן מעמד מדינה עבור הוואי עד 1950, אז פרש לקנסינגטון שבמרילנד. בראשית נובמבר 1968 הלך בורק לעולמו. מדיה וקבצים בנושא אדוארד בורק בוויקישיתוף אדוארד בורק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אדוארד בורק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדוארד בורק, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
אריו

במיתולוגיה האירית, אריו (באירית: Éire) היא בתם של דלבאת וארנמס מטואטה דנה דן, והיא האלה של אירלנד. השם האנגלי לאירלנד מגיע מהשם "Ériu" והמילה הגרמאנית: "Land", כלומר: "Ériuland". כיוון שאריו מיוצגת כאלת אירלנד, היא מתפרשת לעיתים קרובות כאישיות מודרנית של אירלנד, או האנשתה המדינית והלאומית, אם כי מכיוון שהשם "אריו" הוא הצורה האירית הישנה יותר של המילה אירלנד, שמה המודרני שונה לעיתים קרובות ל"אייר "או "ארין" כדי שיתאים לצורה מודרנית. על פי המיתולוגיה האירית, אריו שהתה עם אחיותיה, באנבה ופודלה והייתה חלק משלישיית אלות כשהגיעו המיליזיאנים מגליסיה, כל אחת משלוש האחיות ביקשה לתת את שמה לארץ. ושלושת השמות הוענקו לארץ, אף על פי שאריו (Éire) הפך לשם הראשי בשימוש, (באנבה ופודלה עדיין משמשים לעיתים כשמות פואטיים לאירלנד, כמו שאלביון משמש כשם פואטי לבריטניה הגדולה). הלקסיקון של אוניברסיטת ויילס לשפות קלטיות סיווג את המילה אריו כמילה ששורשיה מגיעים מהשפה "פרוטו קלטית" שהייתה נפוצה באסיה ואירופה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אירלנד ובנושא מדינות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאודי A1

אאודי A1 (באנגלית: Audi A1) היא מכונית סופרמיני במרכב האצ'בק, שמיוצרת על ידי אאודי משנת 2010. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2010 והגיעה לישראל באותה שנה. הדור הראשון יוצר בין השנים 2010–2018. הדור הראשון כלל מנוע טורבו בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.0 ליטרים המספק כ-95 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמד בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 10.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 186 קמ"ש. לדור הראשון כשלוש גרסאות נוספות. הראשונה אאודי A1 ספורטבק גרסה בעלת חמש דלתות הכוללת אותו מנוע כמו הגרסה הבסיסית. היא הוצגה בשנת 2011. השנייה אאודי A1 קוואטרו גרסה מוגבלת (333 יחידות) בעלת מנוע חזק והנעה כפולה (4X4), היא נחשבת למכונית המיני החזקה ביותר בעולם. היא כוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-258 כוחות סוס. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.7 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 245 קילומטרים לשעה. היא הוצגה בשנת 2011 ושיווקה החל במחצית שנת 2012. השלישית אאודי S1 גרסת הספורט לגרסה הבסיסית הכוללת מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-231 כוחות סוס. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומרטים לשעה. היא הוצגה בז'נבה בשנת 2014. בסוף שנת 2014 עברה ה-A1 מתיחת פנים, הכוללת עיצוב חדיש ומודרני ומנועים חדשים ומשופרים. בשנת 2018 הציגה אאודי את הדור השני לאאודי A1. הדור השני כולל עיצוב חדשני ומידות (אורך, רוחב, גובה) גדולות יותר. גרסאות ה-A1 (ספורטבק ו-S1) נשארו ואאודי הוסיפה גרסה חדשה במרכב קרוסאובר בשנת 2019. הדור השני כולל מנוע טורבו בנזין I3 צילנדרים בנפח 1.0 ליטרים המספק כ-116 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.4 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 203 קילומטרים לשעה. בדור השני הציגה אאודי כשלוש גרסאות נוספות. הראשונה אאודי A1 ספורטבק גרסת החמש דלתות הכוללת אותו מנוע כמוהגרסה הבסיסית. השנייה אאודי S1 גרסת הספורט לגרסה הבסיסית הכוללת אותו מנוע כמו מלפני הדור הראשון. השלישית אאודי A1 סיטיקארבר גרסת קרוסאובר בעיצוב מכונית שטח. היא הוצגה בשנת 2019. נתוני מכירות בישראל על פי נתוני קארזון: דור ראשון ספורטבק דור ראשון גרסת הקווטרו S1 דור ראשון דור שני ספורטבק דור שני S1 דור שני גרסת הסיטיקארבר מדיה וקבצים בנושא אאודי A1 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אאודי A1 ליאור בר-עוז, אודי A1: יוקרתית בקטן, באתר אוטו, ‏10 בפברואר 2010 אלי שאולי, אודי A1 הגיעה לישראל, באתר אוטו, ‏10 אוקטובר 2010 רועי צוקרמן, אודי מציגה A1 ספורטבק: גרסת חמש דלתות ל-A1, באתר אוטו, ‏20 בינואר 2011 רועי צוקרמן, הסופרמיני החזקה בעולם: אודי A1 קוואטרו, באתר אוטו, ‏21 בדצמבר 2011 אוהד אלגוב, אודי תציג את ה-S1 הלוהטת בז'נבה, באתר אוטו, ‏12 בפברואר 2014 יואל פלרמן, אודי A1: ועכשיו מתיחת הפנים, באתר אוטו, ‏16 בינואר 2014 רועי צוקרמן, אודי A1 חדשה - בישראל בתחילת 2019, באתר אוטו, ‏20 ביוני 2018 רועי צוקרמן, אודי A1 יורדת לשטח: סיטיקארבר, באתר אוטו, ‏29 ביולי 2019 אאודי A1, באתר קארזון
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30

דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 (בגרמנית: 30. Waffen-Grenadier-Division der SS) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס, אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. חיילי הדיוויזיה היו מתנדבים מברית המועצות. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוגוסט 1944 כדיוויזיית משטרה שהורכבה ממתנדבים משטחי ברית המועצות. בעיקר מרוסיה, בלארוס ואוקראינה. מטה הדיוויזיה היה בתחילה בוורשה, אולם בהמשך היא הועברה לצרפת כדי להילחם בפעילי תנועת ההתנגדות הצרפתית. במהלך אוקטובר של אותה שנה התמרדו שניים מתוך ארבעת הרגימנטים של הדיוויזיה, וחייליהם רצחו את הקצינים הגרמנים והצטרפו לפרטיזנים הצרפתיים ביערות. 2,300 לוחמים נוספים הוגדרו כלא אמינים ונשלחו לגרמניה למטרות עבודה. הרגימנטים שנותרו נאמנים הוגדרו מחדש כבריגדת הוואפן גרנדיר אס אס רוסיה הלבנה והועברו מחדש לאימונים. ב-9 במרץ 1945 תוגברה היחידה והיא הוגדרה מחדש בתור דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 (רוסיה הלבנה ה-1). היחידה לחמה כנגד צבא צרפת החופשית בחזית המערבית וביצעה מספר פשעי מלחמה כנגד אזרחים צרפתים. ב-15 באפריל של אותה שנה הדיוויזיה פורקה. מרבית החיילים הועברו לצבא השחרור הרוסי בעוד הקצינים סופחו לדיוויזיית האס אס ה-38. מפקדה היחיד של הדיוויזיה לכל אורך פעילותה היה הנס זיגלינג. דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-30 באתר Axis History (באנגלית)
Skat

האם התכוונתם ל... סקאט – משחק קלפים גרמני שירת סקאט – סגנון שירה SCAT Airlines – חברת התעופה
מוחמד בזום

מוחמד בזום (בצרפתית: Mohamed Bazoum; נולד ב-1 בינואר 1960) הוא פוליטיקאי ניז'רי, אשר כיהן בתפקיד נשיא ניז'ר מאז 2 באפריל 2021 ועד הדחתו בהפיכה הצבאית ב-26 ביולי 2023. טרם התמנה לנשיא, כיהן כנשיא המפלגה הניז'רית לדמוקרטיה וסוציאליזם. הוא כיהן גם כשר החוץ בין השנים 1995–1996 ובין השנים 2011–2015. הוא היה שר המדינה בין השנים 2015–2016, והיה שר המדינה לענייני פנים בין 2016 לקיץ 2020, אז התפטר מתפקידו והתמקד במערכת הבחירות לנשיאות ניז'ר. בזום ניצח בסיבוב השני בבחירות לנשיאות עם 55.67% מהקולות נגד הנשיא לשעבר מוחאמן אוסמנה. בזום הוא נשיאה הראשון של ניז'ר שמוצאו משבטי הנוודים הערבים במזרח המדינה. בזום למד פילוסופיה באוניברסיטת שייח אנטה דיופ בדקר, בירת סנגל. עם סיום לימודיו שב לניז'ר ועבד כמורה בבית ספר. הוא היה פעיל באיגוד עובדים ובשנות ה-90 חבר למהמדואו איסופו להקמת המפלגה הניז'רית לדמוקרטיה וסוציאליזם, בראשה הוא עומד. בדצמבר 2022, מוחמד בזום מונה לנשיא הנוכחי של האיחוד הכלכלי והמוניטרי של מערב אפריקה (UEMOA), במהלך הפסגה הרגילה ה-23 של ראשי המדינות והממשלות של הארגון באבידג'אן. ב-26 ביולי 2023 הודח מתפקיד נשיא ניז'ר לאחר הפיכה צבאית. ב-13 באוגוסט 2023 הודיעה ממשלת ניז'ר כי היא מתכוונת "להעמיד לדין בפני הרשויות הלאומיות והבינלאומיות המוסמכות את מוחמד בזום ושותפיו המקומיים והזרים, בגין בגידה חמורה וערעור הביטחון הפנימי והחיצוני של ניז'ר". ב-30 בנובמבר 2023, הודיעה משפחתו של מוחמד בזום כי נותק עמו הקשר, מאז 18 באוקטובר 2023, לאחר שהוחזק במעצר בית במעון הנשיאותי, עם אשתו ובנו, מאז ההפיכה בחודש יולי.[1]. מדיה וקבצים בנושא מוחמד בזום בוויקישיתוף מוחמד בזום, ברשת החברתית פייסבוק מוחמד בזום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Niger's Mohamed Bazoum sworn in as president after failed coup". BBC News (באנגלית בריטית). 2021-04-02. נבדק ב-2021-04-02. "Niger's Bazoum offers stability over democracy". Emerald Expert Briefings. oxan–db (oxan–db). 1 ינו' 2019. doi:10.1108/OXAN-DB243255. נבדק ב-5 באפריל 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "Mohamed Bazoum wins Niger's presidential runoff". Nation. AFP. 23 בפברואר 2021. נבדק ב-5 באפריל 2021. {{cite news}}: (עזרה) Who is Nigerien presidential candidate Mohamed Bazoum?. africanews, February 2, 2021 Uemoa : Bazoum, croissance et inflation au menu du sommet des chefs d’État – Jeune Afrique, JeuneAfrique.com (בצרפתית) סוכנויות הידיעות‏, צבא ניז'ר הודיע על הדחת הנשיא וסגירת גבולות המדינה: "החלטנו לשים קץ למשטר העלוב", באתר וואלה, 27 ביולי 2023 Coup d’État au Niger: qu’impliquent les accusations de la junte contre le président Mohamed Bazoum?, RFI, ‏14 באוגוסט 2023 (בצרפתית)
זיו מורגן

זיו מורגן (נולד ב-19 בינואר 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21. מורגן נולד וגדל בחדרה שבישראל. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בית"ר טוברוק נתניה. בגיל 15 הצטרף למכבי חיפה, וממנה עבר לעירוני קריית שמונה. ב-28 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בניצחון 1–2 על הפועל חדרה במסגרת גביע הטוטו. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 להפועל כפר סבא. בעונת 2020/2021 הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה הבוגרת. ב-16 ביולי 2023 הושאל לצ'.פ.ר. קלוז' מליגת העל הרומנית למשך עונה-אחת, עם אופציית רכישה בסיומה. ב-11 בינואר 2024 חזר לקריית שמונה לאחר שביקש לסיים את תקופת ההשאלה שלו. ב-25 בינואר 2024 חתם בהפועל תל אביב. ברשותו של מורגן גם דרכון פורטוגלי. זיו מורגן, ברשת החברתית אינסטגרם זיו מורגן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל זיו מורגן, באתר Transfermarkt זיו מורגן, באתר Soccerway זיו מורגן, באתר WorldFootball.net זיו מורגן, באתר FootballDatabase.eu זיו מורגן, באתר ESPN גידי ליפקין, ‏זיו מורגן הושאל לקלוז' תמורת 140 אלף אירו, באתר ONE‏, 16 ביולי 2023 שלמה וייס‏, מורגן שוחרר מקלוז' וחזר לקרית שמונה, מחפש קבוצה להמשך העונה, באתר וואלה, 11 בינואר 2024 הדר יעקבי, ‏רשמי: זיו מורגן חתם בהפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 25 בינואר 2024 שלום אלבז, ‏לוגסי, מורגן, שכר ושבירו לא ימשיכו בק"ש, באתר ONE‏, 8 במאי 2023
אורי דהן

אורי דהן (נולד ב-7 בדצמבר 1999) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הבלם בבית"ר ירושלים. דהן נולד בחצור הגלילית וגדל בראש פינה. הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה, אליה הצטרף בגיל תשע, ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון, עד שבשנת 2018 הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-30 בנובמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–1 למכבי תל אביב. ב-13 ביוני 2020 וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–1 על הפועל רעננה. ב-23 ביוני 2021 חתם לארבע שנים במכבי חיפה. את הופעת הבכורה ערך ב-7 ביולי, במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, בתיקו 1-1 מול קאיראט אלמטי. בליגה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 בספטמבר, בניצחון 1–2 על בני סכנין. את העונה הראשונה במדי חיפה סיים דהן עם 15 הופעות בכל המפעלים. ב-28 בספטמבר 2022 הושאל עד תום העונה לבית"ר ירושלים. ב-30 באוגוסט 2023 הושאל לעונה נוספת לבית"ר ירושלים. ב-8 ביולי 2024 חתם בבית"ר ירושלים לשלוש שנים. שיחק בנבחרת הנוער ומשחק בנבחרת הצעירה של ישראל.[דרוש מקור], זומן לנבחרת הבוגרת. מכבי חיפה אלוף האלופים: 2021, 2023 גביע הטוטו: 2021/2022 אליפות: 2021/2022 בית"ר ירושלים גביע המדינה: 2022/2023 אורי דהן, ברשת החברתית אינסטגרם אורי דהן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אורי דהן, באתר Transfermarkt אורי דהן, באתר Soccerway אורי דהן, באתר WorldFootball.net אורי דהן, באתר FootballDatabase.eu אסי ממן, ‏ממלצרות לאלופה: הדרך של דהן למכבי חיפה, באתר ONE‏, 23 ביוני 2021 חיזוק להגנה: אורי דהן חתם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 24 ביוני 2021 אופיר סער‏, אורי דהן הושאל ממכבי חיפה לבית"ר ירושלים לעונה אחת, באתר וואלה, 28 בספטמבר 2022
תיכון חדש הרצליה

תיכון חדש הרצליה הוקם בשנת 2000 במבניו של בית הספר "אורט" שפעל באותו המקום, תיכון חדש הרצליה שוכן יחד עם עוד שני בתי-ספר, תיכון "הנדסאים" (שמו הרשמי: "תיכון הנדסאים הרצליה ליד אוניברסיטת ת"א") וחטיבת הביניים "יד גיורא" בקמפוס הרצליה. נכון לשנת 2019 (שנת הלימוד תשע"ט) לומדים בבית הספר כ-602 תלמידים, בין שכבות י' - יב'. בבית הספר מסלולי למידה כגון: כיתה עיונית, כיתת מב"ר וכיתת אתגר. תוכניות מצוינות: כיתת מצוינות, דיפלומטיה ויחסים בינלאומיים, מועדון עמ"ט - עתודה מדעית טכנולוגית. מגמות על-אזוריות: מדעי המחשב (5 יח"ל), הנדסת תוכנה וסייבר (5 יח"ל). רפואה (5 יח"ל), מערכות בריאות (5 יח"ל). משפטים (2 יח"ל), קרימינולוגיה/פסיכולוגיה (3 יח"ל כל מקצוע). מגמות נוספות ומקצועות בחירה: מדעים: פיזיקה, כימיה, ביולוגיה (5 יח"ל לכל מקצוע). חינוך גופני בהתמחות מדריכי כושר במרחב הפתוח. מוזיקה (5-10 יח"ל). תקשורת, קולנוע וחברה. מדעי הסביבה - גאוגרפיה (5 יח"ל), ניהול תיירותי – התמחות במלונאות, שפות זרות - ערבית וצרפתית (5 יח"ל לכל מקצוע). רשימת בוגרי ובוגרות בית הספר אתר האינטרנט הרשמי של תיכון חדש הרצליה שקיפות בחינוך, באתר shkifut.education.gov.il יח"ל - יחידות לימוד אודות – תיכון חדש הרצליה, באתר tichonhadash.co.il
מחלף ירקון

מחלף ירקון הוא מחלף המפגיש את כביש 5 ("חוצה שומרון") וכביש 40. הוא נמצא בצפון-מזרח פתח תקווה בסמוך לגבולה עם הוד השרון, ומצפון-מערב לראש העין. המחלף נקרא על שם נחל הירקון העובר בסמוך והוא נפתח לתנועה במאי 1997. ועדת השמות קבעה ששם המחלף יהיה "מחלף ירקונים" אך במע"ץ טענו שהשלט קטן מדי עבור שם זה ולכן קצרה את השם. בטרם הקמת המחלף היה במקום צומת שנחנך באוגוסט 1987 עם סלילת כביש 5 בקטע מצומת מורשה לכיוון אריאל. המחלף מאפשר נסיעה רצופה על גבי גשר בכביש 5, ללא רמזורים. בכביש 40 כוללת הנסיעה רמזורים. המעבר בין הכבישים מתאפשר בכל הכיוונים. סמוך למחלף נמצאים תחנת הרכבת פתח תקווה סגולה ומתחם מסחרי גדול הנקרא "מתחם ירקונים". באוגוסט 2018 קבע בית המשפט המחוזי מרכז כי ב-1 בינואר 2019 יפונה המתחם, שהוקם ללא היתר על קרקע חקלאית. מדיה וקבצים בנושא מחלף ירקון בוויקישיתוף אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים יהודה זיו, רגע של מקום, עמ' 149 - 149 עמית דובקין, חצי שעה מתל אביב, מעריב, 11 באוגוסט 1987
דריל לינדזי

סר ארנסט דריל לינדזי ( באנגלית: Ernest Daryl Lindsay‏; 31 בדצמבר 1889 – 25 בדצמבר 1976) היה אמן אוסטרלי. הוא היה הבן הצעיר במשפחה גדולה, שנולד למנתח האנגלי-אירי רוברט צ'ארלס אלכסנדר וג'יין אליזבת לינדזי (לבית ויליאמס), מקרסוויק, ויקטוריה, שילדו עשרה ילדים. דריל ואחיו פרסי (הבכור), ליונל ונורמן, היו אמנים; רובי, גם היא אמנית, הייתה אשתו של הקריקטוריסט, המאייר והעיתונאי וויל דייסון. טרם מלחמת העולם הראשונה הפך דריל לעובד בחוות כבשים ליד קולארנברי ומאוחר יותר שירת במלחמה בצרפת. באנגליה הוא הפך לאמן של הכוח האוסטרלי. הוא יצר קשרים רבים בעולם האמנות ולמד בבית הספר לאמנות סלייד בלונדון. דריל זכה להצלחה מתונה עם ציוריו של פרחים לבנים. בשנת 1922, באנגליה, דריל לינדזי נשא לאשה את ז'אן בבקט וייגל, שלימים תהפוך לסופרת. כשחזרו בני הזוג להתגורר באוסטרליה, הם בנו בית בשם "Mulberry Hill" בחצי האי מורנינגטון, והתגוררו בו עד ש"השפל הגדול" אילץ אותם לעבור למגורים צנועים יותר בבקוס מארש. כשהמצב השתפר הם חזרו לבית המקורי. בשובו לאוסטרליה הוא הוקסם מסיבוב ההופעות הראשון, 1936–1937, של "להקת הבלט הרוסי" באוסטרליה. הוא צייר אותם בהופעות ובמהלך החזרות ופרסם מאוחר יותר ספר של ציוריו. הוא אייר את זיכרונותיו של ארנולד הסקל, ריקודים סביב העולם. בשנת 1940 דריל לינדזי הפך לאוצר בגלריה הלאומית של ויקטוריה, והתמנה למנהל בין השנים 1942 ל -1956. הוא היה גם חבר בוועד המייעץ לאמנות של חבר העמים בשנת 1953. ב־31 במאי 1956 הוא קיבל תואר אביר על "שירותים לאמנות". דריל לינדזי נפטר ביום חג המולד 1976, במורינגנטון, ויקטוריה, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87. הוא הותיר אחריו את אשתו. לא היו להם ילדים. אשתו, ג'ואן לינדזי, השאירה את מולברי היל לנאמנות הלאומית כשמתה בשנת 1984. מדיה וקבצים בנושא דריל לינדזי בוויקישיתוף F. Philipp and J. Stewart (eds.), In honour of Daryl Lindsay: essays and studies (Melbourne: Oxford University Press, 1964). Daryl Lindsay, Claude Kingston, Back stage with the Covent Garden Russian ballet, [Sydney: s.n, 1938
מד מתח

מד מתח (וולטמטר) הוא מכשיר מדידה למדידת מתח חשמלי בין שתי נקודות במעגל החשמלי. מד המתח מחובר במקביל לרכיבים הנמדדים, ומדידת המתח במעגל מתאפשרת בעזרת העברת זרם דרך התנגדות המד (שצריכה להיות גבוהה ככל הניתן). למעשה מודד המכשיר את הפרש הפוטנציאלים בין שתי נקודות. המדידה מוצגת על גבי תצוגה דיגיטלית או בצורה אנלוגית של מחט על גבי סולם ערכים. למד מתח אופייני שני גשושים (Probe) בצבעי שחור ואדום. הגשוש השחור מסמן את הקוטב השלילי (מינוס) והגשוש האדום מסמן את הקוטב החיובי (פלוס). היפוך בחיבור הגשושים לצורכי מדידה לא תשפיע על התוצאה אלא על סימון הקוטב (כיוון זרימת המטען החשמלי). מדיה וקבצים בנושא מד מתח בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Freedom.

Freedom. (בעברית: חופש.) הוא מיני-אלבום מאת הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. האלבום יצא בהפתעה ב-4 באפריל 2021, במהלך חג הפסחא. באלבום מתארחים האמנים טורי קלי, BEAM, ברנדון לאב, צ'נדלר מור, פינק סווטס (אנ'), ג'ודה סמית' ולורן וולטרס. ב-19 במרץ 2021 הוציא ביבר לאור את אלבום האולפן השישי שלו, Justice. מיד לאחר צאתו, החל לפרסם בחשבונות המדיה החברתית שלו תמונות בהן הוא נראה מקליט ועובד על מוזיקה חדשה באולפן הקלטות. ב-4 באפריל במהלך חג הפסחא, כשבועיים לאחר צאת האלבום Justice, פרסם ביבר ברשתות החברתיות כי הוציא בהפתעה את המיני אלבום "Freedom.". המיני אלבום הוא בהשראת מוזיקת גוספל. האלבום Freedom. באתר ספוטיפיי האלבום Freedom. באתר דיזר האלבום Freedom. באתר אפל מיוזיק Justin Bieber Surprises Fans With Release of New Gospel EP 'Freedom', ET, ‏4 באפריל 2021 ג'סטין ביבר, Freedom on all platforms, אינסטגרם, ‏4 באפריל 2021. Justin Bieber Surprise Releases 'Freedom' EP, בילבורד, ‏4 באפריל 2021
אלכסנדר אבן-חן

אלכסנדר אבן־חן (נולד ב-1960) הוא פרופסור חבר במכון שכטר למדעי היהדות, המתמחה במחשבת ישראל של העת המודרנית ורב קונסרבטיבי. אבן-חן נולד בארגנטינה ועלה לישראל. בשנת 1980 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בחוגים לפילוסופיה ולמחשבת ישראל. לאחר סיום התואר הראשון, בשנת 1983, המשיך אבן חן לתואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטה זו. בשנת 1985, לאחר שאושרה עבודת התזה, התגייס אבן חן לצה"ל ושירת שם שלוש שנים כקצין הסברה. כשנה לאחר, בשנת 1988 החל ללמוד לקראת תואר דוקטור לפילוסופיה במחלקה למחשבת ישראל אותם סיים בשנת 1992, תחת הנחייתו של פרופסור שלום רוזנברג. נושא עבודת הדוקטורט היה: "משנתו הפילוסופית של נפתלי הרץ אולמן". באותה שנה גם הוסמך אבן-חן לרבנות בבית המדרש לרבנים ע"ש שכטר וסיים תואר שני נוסף בלימודי יהדות במכון שכטר. בשנת 1993 מונה אבן חן למרצה במכון שכטר, בשנת 1999 התקדם לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 2015 קיבל על ידי המל"ג קידום לדרגת פרופ' חבר. במהלך הקריירה האקדמית פרסם אבן חן מספר ספרים ומאמרים רבים בכתבי עת אקדמיים בעברית ובאנגלית. אלכסנדר אבן חן, קול מן הערפל - אברהם יהושע השל, בין פנומנולוגיה למיסטיקה, תל אביב 1999 אלכסנדר אבן חן, תרגום ומבוא של הספר: אברהם יהושע השל, השבת, תל אביב 2003. אלכסנדר אבן-חן, עקדת יצחק בפרשנות המיסטית והפילוסופית של המקרא, תל אביב 2006 Alexander Even-Chen and Ephraim Meir, Between Heschel and Buber. A Comparative Study, Boston, Academic Studies Press אלכסנדר אבן חן, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוטון פורסט

הוטון פורסט (באנגלית: Haughton Forrest‏; 30 בדצמבר 1826 – 20 בינואר 1925) היה אמן אוסטרלי, שהתמחה בנופים ובסצינות ימיות. הוא היה אחד מעשרה ילדים שנולדו למשפחה איש צבא. אביו, תומאס, היה פרש של המלכה ויקטוריה. לא ברור מדוע המשפחה הייתה בצרפת, אך הם חיו בה עד 1830, אז מהפכת יולי אילצה אותם לעזוב. הם התיישבו בג'מייקה, שם היה לאביו מטעי סוכר. הוא למד בבית הספר של מאנינג בג'מייקה והמשיך באקדמיה צבאית בויסבאדן. בשנת 1852 הוא נכנס ליחידת תותחנים בלונדון ומאוחר יותר לחיל הרגלים המלכותי של מונמות'. לאחר שהתקדם לדרגת קפטן הוא התפטר מתפקידו הצבאי, ועבר לשירות המדינה במשרד הדואר הבריטי. בשנת 1858 הוא נישא לאלמנה, הנרייטה בונס (1824–1893). נולדו להם שני בנים, אחד מהם נפטר בינקות, ושתי בנות. זמן קצר לאחר החתונה הם התיישבו בדרום אנגליה, שם הפליג והחל לצייר. אין שום תיעוד על השכלה באמנויות, ולכן ניתן להניח שהוא היה אוטודידקט. בשנת 1875, אולי ניסה לחקות את הקריירה של אביו כבעל מטעים, הוא קיבל מענק אדמה בקיטולנד - יישוב אנגלי במדינת פאראנה בברזיל, אך מצא שם סביבה בלתי ניתנת למגורים. בשנה שלאחר מכן הוא קיבל מענק קרקע דומה בצפון מזרח טסמניה על נהר הרינגרומה. עד מהרה הוא נטש גם את המקום ועבר לסורל, שם מילא מספר תפקידים עירוניים, כולל פקיד קרקעות, מפקח עירוני ומפקח על המשטרה. בשנת 1881 הוא עזב את אותם משרדים ועבר לוולינגטון המלטס, פרבר של הובארט, כדי להתמסר כולו לאמנות. בשנת 1899 נבחרו ציוריו של הר וולינגטון והובארט, חלקם על בסיס תצלומים, לסט הבולים הראשון של אוסטרליה. במהלך קריירה של כמעט שבעים שנה, הוא הפיק למעלה מ-3,000 ציורים בפורמטים. עיזבונו היה צנוע מאוד ורק בהווה העניין בציוריו התחדש. מדיה וקבצים בנושא הוטון פורסט בוויקישיתוף haughton forrest artwork | Haughton Forrest artwork at The Forrest Project, The Forrest Project (באנגלית אמריקאית) Haughton Forrest, www.utas.edu.au Garrott, G. R. "Forrest, Haughton (1826–1925)". Australian Dictionary of Biography. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הוטון פורסט".
ג'ון גאווין

ג'ון גאווין (באנגלית: John Gavin;‏ 8 באפריל 1931 – 9 בפברואר 2018) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. לאחר פרישתו ממשחק מילא מספר תפקידים ציבוריים בהם שגריר ארצות הברית במקסיקו. נולד בשם ג'ון אנתונר גולנור בלוס אנג'לס. אמו ממקסיקו ואביו ממוצא אירי. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד וקיבל תואר בוגר בכלכלה ויחסים באמריקה הלטינית. במלחמת קוריאה שירת כקצין מודיעין על נושאת המטוסים "פרינסטון". לאחר שחרורו ב-1955 עבר בהצלחה מבחן בד והחל להופיע בסרטים. ב-1958 שיחק בסרט "עת לאהוב ועת למות" וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש ומבטיח ביותר. ב-1959 שיחק בתפקיד ראשי בסרט חיקוי לחיים לצידן של לנה טרנר וסנדרה די. ב-1960 שיחק בסרט פסיכו של אלפרד היצ'קוק בתור סם לומיס, בן זוגה של מריון (ג'נט לי). באותה שנה שיחק במותחן "קולות בערפל" לצידה של דוריס דיי וב"ניחוח של סקנדל" לצידה של סופיה לורן. ב-1961 שיחק שוב עם סנדרה די בקומדיה של פיטר יוסטינוב "רומנוף וג'ולייט" בתור רומנוף, בנו של שגריר ברית המועצות ב"קונקורדיה" שמתאהב בג'ולייט, בתו של שגריר ארצות הברית באותה מדינה. באותה שנה שיחק שוב אתה בסרט "נשיקתה הראשונה של תמי". באותה שנה שיחק בסרט "ספרטקוס" בתור יוליוס קיסר והסרט "רחוב אחורי" לצדן של סוזן הייוורד וורה מיילס. ב-1967 שיחק בקומדיה המוזיקלית מילי המודרנית והמתוקה לצידה של ג'ולי אנדרוז. הוא שיחק גם בטלוויזיה בסדרות כמו ספינת האהבה, "דסטרי", "המופע של דוריס דיי", "מרכז רפואי" ו"אי החלומות". הנשיא רונלד רייגן מינה אותו לשגריר ארצות הברית במקסיקו בשנים 1981–1986. שימש כיועץ של המזכיר הכללי של ארגון מדינות אמריקה בשנים 1960–1965. הוא היה חבר בוועד גילדת שחקני המסך ושימש נשיא הוועד בשנים 1971–1973. עת לאהוב ועת למות (1958) חיקוי לחיים (1959) פסיכו (1960) קולות בערפל (1960) ספרטקוס (1960) רומנוף וג'ולייט (1961) נשיקתה הראשונה של תמי (1961) רחוב אחורי (1961) מילי המודרנית והמתוקה (1967) המשוגעת משאיו (1969) ג'ניפר (1978) מדיה וקבצים בנושא ג'ון גאווין בוויקישיתוף ג'ון גאווין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון גאווין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'ון גאווין, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון גאווין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון גאווין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון גאווין, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון גאווין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון גאווין, באתר Internet Broadway Database