laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויליאם בר

ויליאם בר (באנגלית: William Pelham Barr; נולד ב-23 במאי 1950) הוא עורך דין אמריקאי ממוצא יהודי שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשליהם של דונלד טראמפ וג'ורג' הרברט ווקר בוש. אביו של בר היה יהודי שהמיר את דתו לנצרות קתולית ואילו אימו היא אירית ונוצרייה קתולית מלידה. בר למד באוניברסיטת קולומביה, הוא סיים תואר ראשון בממשל ב-1971, תואר שני בממשל ולימודי סין ב-1973. לאחר לימודיו עבד ב-CIA. ב-1977 סיים תואר JD בהצטיינות במשפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. לאחר לימודי המשפטים עבד תחת שופט בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה. ב-1982 מונה ליועץ בצוות מדיניות הפנים בממשלו של רונלד רייגן. ב-1983 עזב את הבית הלבן ושימש עורך דין ושותף במשרד עורכי דין Shaw, Pittman, Potts & Trowbridge בוושינגטון די. סי. ב-1989 מונה לעוזרו של התובע הכללי של ארצות הברית, ב-1990 מונה למשנה לתובע הכללי ובנובמבר 1991 מונה לתובע הכללי תחת נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 1993. במהלך תפקידו הוביל את התמודדות המשרד עם הפיגוע בטיסה 103 של פאן אמריקן, משבר המשכנתאות (אנ') ומלחמת המפרץ. לאחר סיום כהונתו של הנשיא בוש, שימש כיועץ משפטי וסגן נשיא של חברת התקשורת GTE ולאחר רכישתה בשנת 2000 כיועץ המשפטי וסגן נשיא של החברה המאוחדת ורייזון תקשורת עד 2008. בהמשך שימש עורך דין פרטי בחברת Kirkland & Ellis במהלך כשנה וב-2017 חזר לייעץ בחברה. בדצמבר 2018 הכריז נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על מינויו של בר לתובע הכללי. הוא נכנס לתפקידו ב-14 בפברואר 2019. בר טען כי הדמוקרטיה בארצות הברית נועדה כדי לשמור על חופש הדת, והתבססה על כך שהציבור האמריקאי הוא דתי ומגביל את עצמו בגלל המחויבות לערכי ומצוות הדת. לעומת זאת, במאה ה-21 ישנה עזיבה של האמונה הדתית לטובת חיים של הפקרות ונהנתנות, וכפייה אנטי דתית בתקשורת, בתרבות ואף במסגרת החוק. בשנת 2020 הופיע ברשימה השנתית של מגזין טיים, טיים 100. ב-15 בדצמבר 2020 הכריז על התפטרותו מהתפקיד, שתיכנס לתוקף ב-23 בדצמבר. ב-14 בדצמבר 2020 הודיע הנשיא טראמפ באמצעות הטוויטר שבר יתפטר מתפקידו ב-23 בדצמבר. בר עצמו אישר את ההתפטרות במכתב שהעביר לנשיא באותו יום. בר נשוי לכריסטין והם הורים לשלושה. מדיה וקבצים בנושא ויליאם בר בוויקישיתוף החוקה ושלטון החוק: נאומו של שר המשפטים האמריקני ויליאם בר, באתר מידה, 26 בספטמבר 2020. ויליאם בר באתר חברת Kirkland & Ellis ויליאם בר באתר בלומברג Attorney General William P. Barr Delivers Remarks to the Law School and the de Nicola Center for Ethics and Culture at the University of Notre Dame, www.justice.gov, ‏2019-10-14 (באנגלית) William Barr: The 100 Most Influential People of 2020, Time מייקל באלסמו, Trump says Barr resigning, will leave before Christmas, באתר AP‏, 15 בדצמבר 2020 (באנגלית) Benner, Katie (December 14, 2020). "William Barr Is Out as Attorney General". The New York Times. Barr, William P. (December 14, 2020). "(Resignation)". Letter to President Donald J. Trump.
הגירה שלילית

הגירה שלילית או מאזן הגירה שלילי הוא מצב שבו מספר המתגוררים במקום מסוים הולך ופוחת, משום שמספר העוזבים גדול יותר מממספר המצטרפים המגיעים מבחוץ להתגורר במקום זה. לרוב[דרוש מקור] מדובר במצב שבו צעירים רבים אינם רואים את עתידם במקום ובוחרים לעזוב למקום אחר. לרוב זהו תהליך המגביר את עצמו עם הזמן ולכן קשה לטיפול. ככל שהמצב במקום מתדרדר, המקום הופך לפחות אטרקטיבי ולכן תושבים נוספים מעוניינים לעזוב אותו ולפיכך גורמים להתדרדרות נוספת במצב ולהגברת ההגירה השלילית. כיוון שהעוזבים הם לרוב צעירים בעלי משפחות צעירות, התופעה גוררת סגירת מוסדות לימוד והזדקנות של המקום. שיאה של הגירה שלילית יכולה להתבטא בנטישה כוללת ויצירת עיר רפאים. אחד הגורמים שיכולים לעצור או לסתור הגירה שלילית הוא תחושת לוקל-פטריוטיזם (תחושת שייכות וגאווה במקום ורצון להילחם ולתרום למענו). יוקר המחיה גורם לכך שילידי המקום מתקשים לרכוש בו דירה או לקיים רמת חיים רצויה. כאשר חודרים למקום גורמים בעלי ממון המשנים את אפיו נקראה התהליך ג'נטריפיקציה תחושת ביטחון אישי ירודה עקב פשע או טרור, דוחפת בעלי יכולת ובעיקר צעירים משכילים ובעלי משפחות החוצה מהמקום אבטלה, חוסר מקורות תעסוקה וקושי להתפרנס באזור באופן מותאם לרמת החיים הרצויה ירידה כללית ברמת השירותים והמחיה, עקב ניהול לא תקין למשל, יכולה לגרום למעבר מי שידו משגת למקום בו רמת השירותים גבוהה יותר שינוי תרבותי, למשל כתוצאה מהגירה אל המקום, שמשנה את אפיו, גורמת לאלו שהתרבות החדשה אינה מתאימה להם לעזוב תדמית שלילית או סטיגמה חברתית על המקום זיהום אוויר וסכנות בריאותיות אחרות בליה עירונית בטווחי זמן גדולים ניתן לדבר גם על שינוי אקלים, המניע תהליך של הגירה לאן צועדת ישראל השניה ?, עמדה (כתב עת סוציאליסטי), 1 באוקטובר 1974 משולם עד, הנגב מפסיד תושבים, דבר, 9 בדצמבר 1977 לאן כולם עוברים? כך נראית הגירה שלילית בארצות הברית הילה ציאון, בדיקה: הישראלים נוטשים את הערים הגדולות, באתר ynet, 13 בנובמבר 2015 סמר עודה, מה גורם להגירה השלילית מחיפה?, חי פה, 3 באוקטובר 2017
רוסטם איברייב

רוסטם איברייב (בקזחית: Рустам Ибраев; נולד ב-29 במאי 1991) הוא ג'ודוקא קזחי. איברייב מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן אלוף העולם (2015). באפריל 2011 איברייב זכה לראשונה באליפות קזחסטן. בספטמבר 2012, הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'World Cup Tashkent'. בספטמבר 2013 איברייב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי אלמטי שבמדינת הולדתו. בדצמבר 2014 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שניצח את ארטיום ארשנסקי הישראלי בקרב על המדליה. במאי 2015 הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח בגמר את ונסן לימאר הצרפתי. באליפות העולם 2015 שנערכה באסטנה שבקזחסטן, זכה איברייב במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בסיבוב הראשון הוא ניצח בניקוד יוקו את יאניסלב גרצ'ב הבולגרי, בסיבוב השני הוא ניצח שוב ביוקו את לנין פרסיאדו מאקוודור ובשמינית הגמר הוא גבר בווזארי ויוקו על אמירן פאפינשווילי הגיאורגי. ברבע הגמר הוא ניצח בווזארי את צ'וי אין-היוק הדרום קוריאני ובחצי הגמר גבר ביוקו על בולדבטאר גאנבט המונגולי. בגמר איברייב פגש את בן-ארצו ילדוס סמטוב והפסיד בעונשים. מקור: אליפות העולם: אסטנה 2015: מדליית כסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי): גראנד פרי אלמטי 2013: מדליית ארד גראנד סלאם טוקיו 2014: מדליית ארד גראנד פרי דיסלדורף 2015: מדליית ארד גראנד סלאם באקו 2015: מדליית זהב גראנד סלאם אבו דאבי 2015: מדליית ארד גראנד פרי אלמטי 2016: מדליית כסף רוסטם איברייב, ברשת החברתית פייסבוק רוסטם איברייב, ברשת החברתית אינסטגרם רוסטם איברייב, באתר איגוד הג'ודו העולמי רוסטם איברייב, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ריו שיצ'ינוהה

ריו שיצ'ינוהה (ביפנית: 七戸龍; נולד ב-14 באוקטובר 1988) הוא ג'ודוקא יפני. שיצ'ינוהה מתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג, פעמיים סגן אלוף העולם (2014 ו-2015). במאי 2012, שיצ'ינוהה זכה לראשונה באליפות יפן. בדצמבר אותה השנה הוא זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו. באליפות העולם 2014 שנערכה בצ'ליאבינסק, זכה שיצ'ינוהה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לטדי רינר הצרפתי. עוד באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם פריז לאחר שניצח בגמר את דויד מורה הברזילאי. במאי 2015 שיצ'ינוהה זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי. בדצמבר הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו לאחר שהפסיד בגמר לבן-ארצו היסאיושי הראסווה. באליפות העולם 2015 שנערכה באסטנה, שיצ'ינוהה זכה שוב במדליית הכסף לאחר שניצח 4 מתוך 5 קרבות. הוא התחיל בסיבוב השני נגד דויד מורה הברזילאי וניצח בזכות עונשים. בשמינית הגמר הוא ניצח בניקוד יוקו את דניאל אלרסטורפר האוסטרי, ברבע הגמר הוא ניצח באיפון את יאקיב חאמו האוקראיני ובחצי הגמר גבר באיפון על אדם אוקרואשווילי הגיאורגי לאחר ריתוק מוצלח. בגמר שיצ'ינוהה פגש את טדי רינר הצרפתי בשחזור הגמר משנה לפני כן והפסיד בניקוד וואזרי ויוקו. שיצ'ינוהה השתתף באליפות אסיה 2017 שנערכה בהונג קונג וזכה במדליית הכסף לאחר שהפסיד בגמר לקים סונג-מין הדרום קוריאני. ריו שיצ'ינוהה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריו שיצ'ינוהה, ברשת החברתית אינסטגרם ריו שיצ'ינוהה, באתר איגוד הג'ודו העולמי ריו שיצ'ינוהה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
ויאצ'סלב טרובניקוב

ויאצ'סלב איוואנוביץ' טרובניקוב (ברוסית: Вячесла́в Ива́нович Тру́бников;‏ 25 באפריל 1944 – 18 באפריל 2022) היה מדינאי רוסי, כיהן כמנהל שירות הביון של הפדרציה הרוסית (1996–2000), כיהן גם כסגן שר החוץ של הפדרציה הרוסית (2000–2004) וכשגריר הפדרציה הרוסית בהודו (2004–2009). היה בעל עיטור גיבור הפדרציה הרוסית (1999). ויאצ'סלב נולד באירקוטסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות למשפחה של פועל בתעשייה האווירית שנמלטה ממוסקבה. לאחר מלחמת העולם השנייה המשפחה חזרה למוסקבה. ב-1961 למד בבית הספר למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מוסקבה. ב-1967 השלים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה. נוסף לרוסית הוא דיבר גם אנגלית והינדית. הוא שירת בק.ג.ב. מ-1967 ועד להתפרקות ברית המועצות, אך בעיקר עבד בשירות ביון החוץ ובמינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב. בשנים 1971–1977 שירת בהודו ובבנגלדש כמרגל תחת כיסוי כעיתונאי. בשנים 1977–1984 עבד במנגנוני הביון הסובייטי במוסקבה ובשנים 1984–1990 ניהל את רשתות הריגול הסובייטיות בהודו ובבנגלדש, כמו גם בנפאל ובפקיסטן. בשנים 1990–1992 ניהל את מחלקת מדינות דרום אסיה בסוכנות הביון. ב-12 בינואר 1992 מונה לסגנו הראשון של מנהל שירות ביון החוץ של רוסיה. ב-10 בינואר 1996 מונה למנהל סוכנות הביון הרוסית, תפקיד שמילא עד ל-20 במאי 2000. ב-28 ביוני 2000 מונה לסגן ראשון לשר החוץ של רוסיה הממונה לענייני חבר המדינות. ב-29 ביולי 2004 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לשגריר רוסיה בהודו. מינויו ספג לביקורת רבה בהודו בשל פעילויות הביון שלו שם וזמן רב המתין עד שמינויו אושר. בעבודתו פעל רבות לחיזוק ההשפעה הרוסית ולהמשך שיתוף הפעולה בין המדינות בתחום הצבאי. באוקטובר 2009 החל לעבוד כאיש מחקר במכון לכלכלה עולמית ויחסים בינלאומיים על שם יבגני פרימקוב, הפועל בחסות המרכז למחקרים פוליטיים. נפטר ב-18 באפריל 2022. מדיה וקבצים בנושא ויאצ'סלב טרובניקוב בוויקישיתוף "עותק בארכיון" Посол. Embassy of Russia in New Delhi. אורכב מ-המקור ב-2004-12-12. נבדק ב-2018-12-11.
איוויה (מחוז משנה)

מחוז משנה איוויה (בבלארוסית: Іўеўскі раён) הוא אחד מ-17 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הורדנה בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר איוויה. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה איוויה 28,891 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 79.63% בלארוסים, 15.4% פולנים, 2.42% רוסים ו-1.84 טטרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (93.66%) ורוסית (5.67%). מדיה וקבצים בנושא איוויה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איוויה (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסאקי פוקואוקה

מסאקי פוקואוקה (ביפנית: 福岡政章; נולד ב-12 ביולי 1984) הוא ג'ודוקא יפני. פוקואוקה מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות העולם (2013). במאי 2008 פוקואוקה זכה בטורניר 'Super World Cup Moscow' לאחר שניצח בגמר את גל יקותיאל הישראלי. בדצמבר אותה השנה הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי. שנה לאחר מכן הוא זכה בזהב בגראנד סלאם טוקיו לאחר שניצח בגמר את בן-ארצו הירואקי היראוקה היפני. בשנת 2010 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז ובמדליית זהב בגראנד סלאם טוקיו. בשנת 2011 פוקואוקה זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז ובעוד שתי מדליות זהב בטורנירי גראנד פרי בדיסלדורף ואבו דאבי. באליפות העולם 2013 שנערכה בריו דה ז'ניירו, זכה פוקואוקה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את לי ג'יאדי הסיני לאחר ריתוק מוצלח, בקרב השני הוא ניצח בווזארי את צ'ו ג'ון-הו הדרום קוריאני ובשמינית הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את ארמן נזריאן הארמני. ברבע הגמר הוא הפסיד באיפון לאזאמט מוקאנוב הקזחי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על ניג'אט שיחאליזדה האזרי, פוקואוקה עלה לקרב על הארד בו גבר באיפון על צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי. באותה השנה פוקואוקה זכה במדליית כסף באליפות אסיה. מסאקי פוקואוקה, באתר איגוד הג'ודו העולמי מסאקי פוקואוקה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
רוברט משוידובדזה

רוברט ניקולאביץ' משוידובדזה (ברוסית: Роберт Николаевич Мшвидобадзе; נולד ב-17 באוגוסט 1989) הוא ג'ודוקא רוסי. משוידובדזה מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן אלוף העולם (2018) ואלוף אירופה (2017, 2020). בנובמבר 2012, משוידובדזה זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי צ'ינגדאו. בשנת 2013 הוא זכה בשתי מדליות ארד בגראנד פרי סמסון וגראנד סלאם באקו. בדצמבר 2016 משוידובדזה זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שניצח באיפון את אמרטובשין דאשדווה המונגולי בקרב על המדליה. באוקטובר 2017 הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי לאחר שניצח בגמר את פליפה קיטדאי הברזילאי. באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכה משוידובדזה במדליית זהב. בסיבוב הראשון הוא ניצח את מקסים קילמאו הבלארוסי, בשמינית הגמר הוא ניצח את ברנרד אזינוביץ' הקרואטי וברבע הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב האזרי. בחצי הגמר משוידובדזה ניצח את לוקהומי צ'קהוימיאני הגיאורגי ובגמר גבר על יאניסלב גרצ'ב הבולגרי. באליפות העולם 2018 שנערכה בבאקו, משוידובדזה זכה במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג לאחר שניצח 5 מתוך 6 קרבות. משוידובדזה התחיל בסיבוב השני בו ניצח את מוחמד ג'ומיר אודין רוני מבנגלדש. בסיבוב השלישי הוא ניצח בניקוד ווזארי את לוקה מקיידזה הצרפתי, בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את מורטיז פלאפקי הגרמני וברבע הגמר הוא ניצח את לי הא-רים הקוריאני. בחצי הגמר משוידובדזה ניצח באיפון את אמירן פאפינשווילי הגיאורגי ובגמר הפסיד לנאוהיסה טקאטו היפני. בדצמבר 2018, הוא זכה במדליית זהב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בגואנגג'ואו. בשמינית הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את לוחום צ'חווימיאני הגיאורגי, ברבע הגמר הוא ניצח את אריק טקאבטקה הברזילאי בזמן ניקוד זהב ובחצי הגמר הוא גבר ילדוס סמטוב הקזחי בזכות עונשים. בגמר משוידובדזה התמודד מול אמירן פאפינאשווילי הגיאורגי ולאחר שהקרב נכנס לזמן ניקוד זהב, הוא הצליח לבצע תרגיל טאני-אוטושי מוצלח שזיכה אותו בניקוד ווזארי וניצחון. באליפות אירופה 2020 אשר נערכה בפראג, זכה משוידובדזה בפעם השנייה בתואר האירופי. הוא החל את דרכו בשלב שמינית הגמר בו ניצח בווזארי את מיהרק אקוס הטורקי. ברבע הגמר הוא ניצח את סאבה קראקיזידי היווני ובחצי הגמר גבר באיפון על יאניסלב גרצ'ב הבולגרי. בגמר משוידובדזה התמודד מול בן ארצו, יאגו אבולדזה הרוסי, וניצח באיפון ארבע שניות לסיום הקרב. באולימפיאדת טוקיו 2020, משוידובדזה התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג והודח בקרב הראשון לאחר הפסד בווזארי לטורניקה צג'קדואה ההולנדי. רוברט משוידובדזה, ברשת החברתית פייסבוק רוברט משוידובדזה, ברשת החברתית אינסטגרם רוברט משוידובדזה, באתר olympedia.org רוברט משוידובדזה, באתר איגוד הג'ודו העולמי רוברט משוידובדזה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אריאלה גולדמינץ

אריאלה גולדמינץ (נולדה ב-21 בדצמבר 1955, ו' בטבת תשט"ז) היא סופרת ישראלית, זוכת פרס היצירה לסופרים עבריים לשנת תשע"ט. גולדמינץ נולדה וגדלה בחיפה. בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית, תעודת הוראה באנגלית ותולדות התיאטרון מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בספרות עברית והשוואתית בהצטיינות במגמת כתיבה יוצרת מאוניברסיטת חיפה. גולדמינץ עבדה כמורה לאנגלית וכמנהלת לשכה בחברות שונות בתחום ההיי-טק ובאוניברסיטת חיפה. בשנים האחרונות גולדמינץ עוסקת בכתיבה ולמידה. בכתיבתה עוסקת גולדמינץ בגיבורים מורכבים, בעלילה המבטאת את מורכבות החיים ובסתירות פנימיות. בדצמבר 2018 הוכרז על זכייתה בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת תשע"ט. גולדמינץ מתגוררת בחיפה, נשואה ואם לבן. מרוץ שליחים, 2015, כנרת, זמורה-ביתן דביר מוציאים לאור, עורכת הספר: נועה מנהיים. הספר זכה בפרס שרת התרבות לסופרים בראשית דרכם וכן במענק מטעם קרן י.ל. גולדברג. מדובר ברומן המתרחש בקונדיטוריה ותיקה וידועה בחיפה, עוסק בחיי היומיום של גיבוריו.. ככל שיתיר הזמן, 2018, כנרת, זמורה-ביתן דביר מוציאים לאור, עורכת הספר: נועה מנהיים. הספר הוא רומן שעלילתו מתרחשת בחיפה, עוסק במערכות יחסים בין אנשים.. מדיה וקבצים בנושא אריאלה גולדמינץ בוויקישיתוף אריאלה גולדמינץ, ברשת החברתית פייסבוק ספרים שכתבה אריאלה גולדמינץ באתר הספרייה הלאומית הסופרת אריאלה גולדמינץ באתר סימניה השאלון עם אריאלה גולדמינץ במגזין הספרות קורא בספרים מור אלזון, אריאלה גולדמינץ: "נוכחות המוות טבעית", באתר ynet, 3 במרץ 2015 סמדר שיר, העיר שלי, חיפה, הרעילה אותי לאט־לאט, באתר "ידיעות אחרונות", 16 במרץ 2019 אריאלה גולדמינץ (1955), באתר library.osu.edu יובל פלוטקין, הוכרזו הזוכים בפרסי רה"מ לספרות עברית, באתר ynet, 9 בדצמבר 2018 רונית מטלון, מרוץ שליחים - אריאלה גולדמינץ, באתר הספרייה הלאומית מור אלזון, אריאלה גולדמינץ: "נוכחות המוות טבעית", באתר ynet, 3 במרץ 2015 עמרי הרצוג, לכל ספר יש טעם. "מרוץ שליחים" הוא תענוג לחך, באתר הארץ, 3 במאי 2015 מאירה ברנע גולדברג, ‏8 המלצות קריאה מעולות ליום כיפור, באתר ‏מאקו‏, 18 בספטמבר 2018 אריאל כהן, בדידות תוצרת סין, באתר ישראל היום, 2 בדצמבר 2019
אולג מקארוב

אולג גריגורייביץ' מקארוב (ברוסית: Макаров Олег Григорьевич; 6 בינואר 1933 – 28 במאי 2003) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במשימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6. אולג מקארוב נולד בעיירה אודומלה במחוז טבר למשפחת פקידים. בשנת 1951 הוא סיים את בית הספר בעיר רובנו ובשנת 1957 סיים תואר בהנדסה מהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. הוא נקלט לעבודה במחלקת תכנון מס' 1. בשנת 1966 מקארוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת החלל. הוא היה אמור להשתתף במשימות לכיוון הירח שבוטלו. בשנת 1973 מקארוב טס לחלל בחללית סויוז 12 לצד וסילי לאזארב. במסגרת אותו צוות, בשנת 1975 הם שוגרו בחללית "סויוז 1–18" אך השיגור נכשל. בשנת 1978 אולג מקארוב ביצע את הטיסה השנייה שלו על סיפון חללית סויוז 27 (ולדימיר דז'ניבקוב היה מפקד צוות). החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 בה כבר פעלה משלחת מס' 1. דז'ניבקוב ומקארוב חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26. בשנת 1980 מקארוב ביצע את הטיסה השלישית בחללית סויוז T-3 (לאוניד קיזים היה מפקד צוות). החללית עגנה בתחנת חלל סאליוט 6 וצוות ביצע מספר רב של ניסויים. בשנת 1986 מקארוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים. במשך כל התקופה, הוא המשיך לעבוד בתכנון חלליות והתקדם לתפקידי ניהול בכירים. בשנת 1980 מקארוב סיים את עבודת הדוקטורט והחל משנת 1983 החל ללמד במכון לפיזיקה והנדסה במוסקבה. זאת במקביל לעבודתו בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה אולג מקארבו נפטר ממחלת לב בשנת 2003. מדיה וקבצים בנושא אולג מקארוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית) אולג מקארוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דניאל נתיאה

דניאל נתיאה (ברומנית: Daniel Natea; נולד ב-21 באפריל 1992) הוא ג'ודוקא רומני. נתיאה מתחרה בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (קאזאן 2016). במאי 2014, נתיאה זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו. בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי לאחר שניצח בגמר את בן-ארצו ולאדוט סימיונסקו הרומני. באליפות אירופה 2016 שנערכה בקאזאן, זכה נתיאה במדליית הארד בקטגוריית המשקל מעל 100 ק"ג. בשמינית הגמר הוא ניצח את דניאל אלרסטורפר האוסטרי וברבע הגמר הוא ניצח את בארנה בור ההונגרי. בחצי הגמר הוא הפסיד לאורי ששון הישראלי ונשר לקרב על הארד בו ניצח את אולקסנדר גורדיינקו האוקראיני. באולימפיאדת ריו 2016, הוא הודח בסיבוב השני לאחר ניצחון על קונתיף יה-און התאילנדי והפסד לעבדולו טנגרייב האוזבקי. במאי אותה השנה נתיאה זכה במדליית זהב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בגוודלחרה כשניצח בגמר את אורי ששון. בספטמבר הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי זאגרב לאחר שבקרב הגמר ניצח באיפון את סוון היינלה הגרמני. כחודש לאחר מכן נתיאה זכה בזהב נוסף בגראנד סלאם אבו דאבי. דניאל נתיאה, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל נתיאה, ברשת החברתית טיקטוק דניאל נתיאה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דניאל נתיאה, באתר olympedia.org דניאל נתיאה, באתר איגוד הג'ודו העולמי דניאל נתיאה, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
מארק מדוז

מארק מדוז (באנגלית: Mark Meadows; נולד ב-28 ביולי 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, ראש סגל הבית הלבן לשעבר, קודם לכן כיהן כנציג המחוז ה-11 של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא שימש יושב ראש "שדולת החופש" (Freedom Caucus) בקונגרס (אנ'). מדוז נולד בבית חולים של צבא ארצות הברית בוורדן שבצרפת, היכן שאביו הוצב בעת שירותו הצבאי. הוא גדל בפלורידה. מדוז בעל תואר ראשון ביחסי ציבור מאוניברסיטת דרום פלורידה. בנובמבר 2012 נבחר לנציג המחוז ה-11 של קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית. מאז נבחר עוד שלוש פעמים לתפקיד. הוא מכהן כחבר בוועדת החוץ וכחבר בוועדת התחבורה והתשתיות וכחבר וועדת הביקורת. בנובמבר 2016 נבחר ליושב ראש שדולת החופש בבית הנבחרים, המייצגת קבוצת חברי קונגרס שמרניים וליברטיאניים מהמפלגה הרפובליקנית. במרץ 2020 מונה לראש סגל הבית הלבן במקומו של מיק מולבני. נשוי לדבי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא מארק מדוז בוויקישיתוף מארק מדוז, ברשת החברתית פייסבוק מארק מדוז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארק מדוז, ברשת החברתית אינסטגרם מארק מדוז, סרטונים בערוץ היוטיוב מארק מדוז, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
אלכסנדר קוקול

אלכסנדר קוקול (בסרבית: Александар Кукољ; נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא ג'ודוקא סרבי. קוקול מתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף אירופה (2017). בפברואר 2010, קוקול זכה לראשונה באליפות סרביה. ביוני 2012 הוא זכה במדליית זהב בטורניר 'World Cup Lisbon'. בספטמבר 2014 קוקול זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי זאגרב. במאי 2016 הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם באקו, באוקטובר אותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם אבו דאבי ובדצמבר הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שניצח בגמר את אקסל קלרז'ה הצרפתי באיפון. באולימפיאדת ריו 2016, הוא הודח בסיבוב השלישי לאחר הפסד למשו בייקר היפני. באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכה קוקול במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את סיריל גרוסקלאוס השווייצרי, בשמינית הגמר הוא ניצח את רוקס ננארטויציוס הליטאי וברבע הגמר גבר על קרן כריסטופר קאליולייד האסטוני. בחצי הגמר הוא ניצח את ממדאלי מחדייב האזרי ובגמר גבר על אקסל קלרז'ה הצרפתי. באליפות העולם של אותה שנה הוא הפסיד בקרב על מדליית ערד לאושנגי מרגיאני. בשנת 2018 הוא זכה בשתי מדליות זהב בתחרויות מהסבב העולמי; במרץ הוא זכה בגראנד סלאם יקטרינבורג לאחר שבגמר ניצח באיפון את יהור וראפיאו הבלארוסי. בנובמבר הוא זכה בגראנד פרי האג כאשר בגמר ניצח באיפון את ניקולוז שראזאדישווילי הספרדי בתוך 37 שניות לאחר תרגיל בשם טאי-אוטושי. בשנת 2020 עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. באליפות העולם 2021 אשר נערכה בבודפשט זכה קוקול במדליית הכסף; לאחר ארבעה ניצחונות באיפון בקרבות הראשונים, הוא ניצח בחצי הגמר בווזארי את שאדי אל-נחאס הקנדי ובגמר הפסיד לז'ורז' פונסקה הפורטוגלי. באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בסיבוב השני לאחר הפסד לצ'ו גו-האם מקוריאה הדרומית. אלכסנדר קוקול, ברשת החברתית פייסבוק אלכסנדר קוקול, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסנדר קוקול, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלכסנדר קוקול, באתר olympedia.org אלכסנדר קוקול, באתר איגוד הג'ודו העולמי אלכסנדר קוקול, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אף אחד

"אף אחד" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, תאמין לי. השיר יצא לאור ב-11 בספטמבר 2016, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. השיר הוכתר כ"שיר השנה" של ישראל לשנת 2017, על ידי מאקו, ערוץ 24 ותחנות הרדיו האזוריות. השיר הגיע למקום הראשון בגלגלצ, השני במדיה פורסט, והשני ברשת ג'. השיר נכתב והולחן על ידי הראל סנדרוסי והופק על ידי ינון יהל. השיר הוא מעין בלדת פופ ים-תיכונית, אשר מספרת בתוכה סיפור על כך שאין לעדן בן זקן אף אחד שיהיה לצידה, תוך שהיא חוזרת ואומרת שלמרות הכל, היא מצליחה להתמודד עם המצב. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל. טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת מילות השיר. בנוסף לכך, העלתה בן זקן לערוצה רמיקס רשמי שיצא עבור השיר. נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-19 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מתוך הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב. סרטון השיר "אף אחד" באתר יוטיוב עדן בן זקן - אף אחד, באתר רדיו קליק לים התיכון, ‏2016-09-11 (ארכיון) שיר השנה תשע"ז: "אף אחד" של עדן בן זקן, באתר ‏מאקו‏, 20 בספטמבר 2017 אף אחד - עדן בן זקן, באתר גלגלצ, ‏דצמבר 2016 (ארכיון) Media Forest, mediaforest.biz, ‏ספטמבר 2016 (ארכיון) עדן בן זקן, אף אחד - רשת ג', באתר פזמונט, ‏ספטמבר 2016 עדן בן זקן - הערוץ הרשמי, עדן בן זקן - אף אחד, נבדק ב-2018-12-11 אף אחד - מילים, באתר שירונט, ‏ספטמבר 2016 (ארכיון) אף אחד, נבדק ב-2021-07-17 עדן בן זקן - הערוץ הרשמי, עדן בן זקן - אף אחד - רמיקס - ינון יהל ומור אברהמי, נבדק ב-2018-12-11 עדן בן זקן - אף אחד, באתר יוטיוב, ‏4 בספטמבר 2016 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב, באתר יוטיוב, ‏אוגוסט 2015 http://mediaforest.biz/Charts/YearlyCharts
משולש הגבולות (סרט)

משולש הגבולות (באנגלית: Triple Frontier) הוא מותחן סרט פעולה-שוד אמריקאי מ-2019 בבימויו של ג'יי. סי. צ'נדור, שהופץ על ידי נטפליקס. בסרט מככבים בן אפלק, אוסקר אייזק, צ'ארלי האנם, גארט הדלונד, ופדרו פסקל. נאמנויות נבחנות כאשר חמישה חברים, כולם יוצאי הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, מתאחדים כדי לשדוד ברון סמים דרום אמריקאי, בפעולה שמובילה לשרשרת של השלכות בלתי נמנעות. בן אפלק — טום "זבוב אדום" דייוויס אוסקר אייזק — סנטיאגו 'פופ' גרסיה צ'רלי הנאם — ויליאם 'ראש הברזל' מילר גארט הדלונד — בן מילר פדרו פסקל — פרנסיסקו 'שפמנון' מוראלס אדריה ארחונה — יובאנה ריינלדו גאייגוס — גבריאל מרטין לוריאה שילה ואנד — לורן ייטס אתר האינטרנט הרשמי של משולש הגבולות משולש הגבולות, ברשת החברתית פייסבוק משולש הגבולות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משולש הגבולות, ברשת החברתית אינסטגרם "משולש הגבולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משולש הגבולות", באתר נטפליקס "משולש הגבולות", באתר AllMovie (באנגלית) "משולש הגבולות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משולש הגבולות", באתר Metacritic (באנגלית) "משולש הגבולות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שי שגב, ג'ירפה בטלוויזיה: ביקורת סרט – "משולש הגבולות", באתר ג'ירפה, 11 במרץ 2019 אור סיגולי, ‏"משולש הגבולות" מספק את האקשן הוא הטוב ביותר שראינו מאז "משימה בלתי אפשרית: התרסקות", באתר גלובס, 29 במרץ 2019 Dino-Ray Ramos, ‘Triple Frontier’ Trailer: Ben Affleck & Company Take Down A South American Drug Lord In Netflix Feature. Deadline.com