laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וילם יוהאן קולף

וילם יוהאן "פים" קולף (הולנדית: Willem Johan "Pim" Kolff; ‏14 בפברואר 1911 - 11 בפברואר 2009) היה רופא אמריקאי ממוצא הולנדי, מחלוצי הדיאליזה ופיתוח איברים מלאכותיים. קולף נולד בליידן שבהולנד. למד רפואה באוניברסיטה בעירו והתמחה ברפואה פנימית באוניברסיטת חרונינגן. שם, בהשפעת מפגש עם חולה צעיר שגסס עקב אי-ספיקת כליות, החל לעסוק במחקר אודות פיתוח כליה מלאכותית. ב-1940 הקים את בנק הדם הראשון באירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה פעל קולף בשורות המחתרת ההולנדית נגד הגרמנים. במקביל פיתח את הכליה המלאכותית המתפקדת הראשונה. ב-1943 טיפל בדיאליזה בחולה הראשון ופתח את הפתח לטיפולי דיאליזה בחולי אי ספיקת כליות בעולם כולו. ב-1945 הציל טיפול הדיאליזה שלו את חייה של חולה שלקתה באי ספיקת כליות חריפה. ב-1946 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת חרונינגן על מחקר בתחום הדיאליזה. לאחר המלחמה החל קולף לתרום את מכונות הדיאליזה שפיתח למוסדות בארצו ומחוץ לה כדי להפיץ את הידע אודות הטכנולוגיה החדשה. המכונה שתרם לבית החולים מאונט סיני בניו יורק שימשה ב-1948 לביצוע טיפול הדיאליזה הראשון בארצות הברית. ב-1950 עבר קולף לארצות הברית ולימים התאזרח בה. עבד בקליבלנד קליניק, שם היה שותף לפיתוח מכונת לב-ריאה ושיפר את מכונת הדיאליזה שלו. בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל בבוסטון פיתח את הכליה המלאכותית הראשונה להשתלה, כלית קולף-בריגהאם. ב-1967 מונה לראש מחלקת האיברים המלאכותיים והמכון להנדסה רפואית באוניברסיטת יוטה. שם היה שותף עם אחד מתלמידיו, רוברט ג'ארוויק, בפיתוח הלב המלאכותי הראשון, שהושתל לראשונה בחולה ב-1982. ב-1976 התמנה קולף לחבר האקדמיה ההולנדית המלכותית לאמנויות ומדעים. קולף מת בפנסילבניה שלושה ימים לפני יום הולדתו ה-98. קולף נחשב לאבי האיברים המלאכותיים ולאחד מהרופאים הידועים ביותר במאה ה-20. הוענקו לו 12 תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות בכל רחבי העולם והוא זכה ב-120 פרסים, לרבות פרס הארווי, פרס יפן ואות אלברט לסקר למחקר קליני רפואי. ב-1990 נכלל ברשימת 100 האנשים החשובים ביותר במאה ה-20 של המגזין לייף. בשנת 2003 היה מועמד לקבלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. מדיה וקבצים בנושא וילם יוהאן קולף בוויקישיתוף Willem Kolff (Obituary), The Telegraph, 12 February 2009 הספק על קולף, באתר הניו יורק טיימס וילם יוהאן קולף, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תיאור המקרה, מתוך הספר Replacement of Renal Function by Dialysis: A Text Book of Dialysis, באתר Google Books.
רוסלין סאנצ'ס

רוסלין מילאגרוס סאנצ'ס רודריגז (בספרדית: Roselyn Milagros Sánchez Rodríguez; נולדה ב-2 באפריל 1973) היא שחקנית, זמרת יוצרת ודוגמנית פוארטו ריקנית. מוכרת בשל תפקידה בתור הסוכנת המיוחדת אלנה דלגאדו בסדרת המשטרה של CBS, "ללא עקבות" (2005–2009). סאנצ'ס נולדה בסן חואן, פוארטו ריקו, הצעירה מארבעה ילדים; יש לה שלושה אחים גדולים. את השכלתה היסודית קיבלה בסן חואן. בגיל צעיר היא גילתה עניין גם בריקוד וגם במשחק והייתה מעלה מופעים למשפחתה. סאנצ'ז נרשמה לאוניברסיטת פוארטו ריקו (אנ'), שם כמו אביה ואחיה היא הייתה אמורה ללמוד שיווק. עם זאת, לאחר מספר קורסים היא עזבה את הלימודים. ב-1991, בגיל שמונה עשרה, עברה סאנצ'ס לניו יורק, שם לקחה שיעורי ריקוד, משחק ופיתוח קול. שנה לאחר מכן חזרה למולדתה ושיחקה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "קפטן רון" לצד קורט ראסל ומרטין שורט שצולם בחלקו במדינתה. בשנת 1993 זכתה בתחרות יופי הנקראת "מיס פוארו ריקו פטיט". בשנת 2001 שיחקה בסרט "שעת שיא 2", סרט ההמשך לשובר הקופות "שעת שיא", בכיכובם של ג'קי צ'אן וכריס טאקר. בשנת 2003 גילמה את הבלשית אלנה מסיאס לצדו של אד אוניל בסדרת המשטרה "רשתות אל. איי." של רשת ABC. בשנת 2005 החלה לשחק את התפקיד של הסוכנת המשטרתית אלנה דלגאדו בסדרה "ללא עקבות", תפקיד אותו ביצעה עד 2009 וקיבלה עליו מועמדות לפרס NAACP Image. היא הייתה אחת המועמדות לתפקיד של גבריאל סוליס בסדרה עקרות בית נואשות אך הפקת הסדרה ויתרה עליה עקב מבטאה הלטיני הכבד. היא שיחקה במספר סרטי קולנוע וביניהם בסרט "בייסיק" וכמורה לבלט בסרט "תוכנית משחק" לצד דוויין ג'ונסון. היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "המופע של דרו קארי" ו"רופא להשכיר" וב-2003 הוציאה אלבום כזמרת. בשנת 2013 החלה לגלם את דמותה של כרמן לונה, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה-קומית "עוזרות בית נחושות" שיצר מארק צ'רי לרשת הטלוויזיה Lifetime. הסדרה סיימה את שידוריה ב-2016 לאחר 4 עונות. בשנת 2014 כיכבה בסדרת הטלוויזיה הקולומוביאנית "Familia En Venta" בתפקיד הראשי של לילי, גרושה טרייה שמנסה לשקם את חייה ואת חיי משפחתה. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי של ג'יג'י מנדוזה בסדרת הדרמה האמריקאית "גרנד הוטל" ברשת ABC, לצדו של דמיאן ביצ'יר ובהפקה של אווה לונגוריה. עוד באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה הרומנטי של רשת הולמרק "טעם של קיץ" לצד בעלה אריק וינטר. סאנצ'ס נישאה ב-9 באוגוסט 1998 לשחקן האנגלי גארי סטרץ'. השניים התגרשו ב-15 באפריל 2001. לאחר גירושיה, היא התחילה מערכת יחסים עם זמר הסלסה הפורטו ריקני ויקטור מנואל. עם זאת, בדצמבר 2005 היא הודיעה כי סיימה את מערכת היחסים ביניהם. בדצמבר 2007 התארסה לשחקן אריק וינטר לאחר שנתיים של זוגיות יחד. הם התחתנו ב-29 בנובמבר 2008 בסן חואן, פוארטו ריקו. לבני הזוג יש בת, סבלה (ינואר 2012), ובן, דילן (נובמבר 2017). סאנצ'ס תומכת בזכויות בעלי החיים וחברה בארגון אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים. 2003 - Borinqueña מדיה וקבצים בנושא רוסלין סאנצ'ס בוויקישיתוף רוסלין סאנצ'ס, ברשת החברתית פייסבוק רוסלין סאנצ'ס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוסלין סאנצ'ס, ברשת החברתית אינסטגרם רוסלין סאנצ'ס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוסלין סאנצ'ס, באתר AllMovie (באנגלית) רוסלין סאנצ'ס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוסלין סאנצ'ס, באתר Metacritic (באנגלית) רוסלין סאנצ'ס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוסלין סאנצ'ס, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוסלין סאנצ'ס, באתר בילבורד (באנגלית)
ניגמטילה יולדאשב

ניגמטילה טולקינוביץ' יולדאשב (באוזבקית: Nig‘matilla To‘lqinovich Yo‘ldoshev; נולד בטשקנט ב-5 בנובמבר 1962) הוא מדינאי אוזבקי, שכיהן כנשיאה בפועל של אוזבקיסטן מות אסלאם קרימוב ב-2 בספטמבר 2016 עד 8 בספטמבר 2016. סנאטור ויושב ראש הסנאט האוזבקי מ-22 בינואר 2015. השתלם בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טשקנט ועבד במשרד התביעה הכללית באוזבקיסטן משנת 1987. בשנת 1999 מונה לעמוד בראש מחלקת החקירות הראשית של משרד התובע הכללי, ובשנת 2000 היה אחראי לפיקוח על ביטחון הפנים. בשנים 2003-2006 מונה ליועץ הנשיאותי לענייני תיאום בין זרועות הביטחון, ובשנים 2006-2008 עמד בראש המחלקה למאבק בפשעי מס במשרד התובע הכללי. עד 2011 כיהן כסגן התובע הכללי האוזבקי, ולאחר מכן מונה לתפקיד שר המשפטים, תפקיד שמילא עד ינואר 2015 עת נבחר לעמוד בראש הסנאט האוזבקי. בהתאם לסעיף 96 בחוקה האוזבקית, עקב מות נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב הוא הפך לממלא מקום נשיא אוזבקיסטן. מדיה וקבצים בנושא ניגמטילה יולדאשב בוויקישיתוף
פלורנטין פוגבה

פלורנטין פיילי פוגבה (בצרפתית: Florentin Peilé Pogba; נולד ב-19 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הבלם בסושו ובנבחרת גינאה, שבה הוא משמש גם קפטן. פלורנטין הוא אחיו הגדול של הכדורגלן פול פוגבה. פוגבה נולד בקונאקרי, בירת גינאה, וכשהיה בן 8 חודשים עבר עם משפחתו לצרפת. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצות נוער באיל-דה-פראנס. בשנת 2007 עבר למחלקת הנוער של סלטה ויגו הספרדית שם שיחק כשנתיים. בשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של סדאן הצרפתית. לאחר כשנתיים מוצלחות בקבוצת הנוער חתם פוגבה לעונה אחת בקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2012 נמכר לסנט אטיין תמורת חצי מיליון אירו, אך הושאל בחזרה לסדאן לעונה אחת. בסך הכל רשם 44 הופעות ליגה ו-4 שערי ליגה במדי הקבוצה. לאחר מכן חזר לסנט אטיין וב-3 בדצמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-17 באוגוסט 2016 כבש את שער הניצחון נגד בית"ר ירושלים בפלייאוף הליגה האירופית בניצחון 2-1. ב-31 בינואר 2018 חתם פוגבה לשנה וחצי בגנצ'לרבירליגי הטורקית. ב-5 בפברואר 2019 חתם באטלנטה יונייטד מה-MLS. ב-27 במאי 2020 חזר לצרפת וחתם בסושו. משנת 2010 הוא משחק בנבחרת גינאה, שבה הוא משמש גם קפטן. שני אחיו של פוגבה כדורגלנים אף הם: אחיו התאום, מתיאס פוגבה, כדורגלן נבחרת גינאה, ואחיו הצעיר, פול, כדורגלן יובנטוס ונבחרת צרפת. מדיה וקבצים בנושא פלורנטין פוגבה בוויקישיתוף פלורנטין פוגבה, באתר Transfermarkt פלורנטין פוגבה, באתר Soccerway פלורנטין פוגבה, באתר BDFutbol פלורנטין פוגבה, באתר WorldFootball.net פלורנטין פוגבה, באתר National Football Teams פלורנטין פוגבה, באתר FootballDatabase.eu פלורנטין פוגבה, באתר ESPN
אלפונסו

האם התכוונתם ל... אלפונסו הראשון, מלך אראגון אלפונסו השני, מלך אראגון אלפונסו השלישי, מלך אראגון אלפונסו הרביעי, מלך אראגון אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס אלפונסו הרביעי, מלך לאון אלפונסו החמישי, מלך לאון אלפונסו השישי, מלך לאון אלפונסו השביעי, מלך לאון אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה אלפונסו התשיעי, מלך לאון אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד אפונסו אישים ששמם הפרטי הוא אלפונסו
צבא ההתנגדות העממי

צבא ההתנגדות העממי היה ארגון גרילה צבאי אשר פעל בשנות ה-80 באוגנדה. בראש הארגון עמד יוורי מוסווני. במהלך עשור זה קיים הארגון מלחמת גרילה נגד שלטונו של מילטון אובוטה, ובינואר 1986 הארגון הצליח להדיח מהשלטון את טיטו אוקלו לאחר 5 שנים של מלחמה עקובה מדם. לאחר הבחירות הנשיאותיות ב-1996, אשר נתפסו כמתן לגיטימציה לשלטונו של מוסווני, שינה הארגון את שמו ל"כוח ההגנה העממי של אוגנדה". בין תומכי הארגון ניתן למנות את מנהיג לוב לשעבר מועמר קדאפי. רויטרס, המורדים באוגנדה: כבשנו את קמפאלה, חדשות, 27 בינואר 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2034

שנת 2034 היא השנה ה-34 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2034 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 28 בספטמבר - ליקוי ירח שיעור החרדים באוכלוסיית מדינת ישראל יעמוד על 17.2%, כך לפי מחקר שערך משרד הבינוי והשיכון בשנת 2015. שווייץ מתכננת להוציא משימוש את תחנת הכוח הגרעינית האחרונה שלה עד שנה זו. מועד משוער לפתיחה חלקית של קווי המטרו בגוש דן להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. מדיה וקבצים בנושא 2034 בוויקישיתוף לירן סהר, משרד הבינוי מתכנן 200 אלף דירות לחרדים - אוכלוסייתם תוכפל עד 2034, באתר ביזפורטל, 19 ביולי 2015
דשובה

דשובה או δ בעקרב הוא כוכב בקבוצת עקרב, המרכזי מבין שלושת הכוכבים היוצרים את ראשו של העקרב (מעליו נמצא גרפיאס ומתחתיו π בעקרב). שמו של הכוכב הוא שיבוש של המילה הערבית "גַ'בְּהַה" (جبهة) שפירושה מצח ושבמקור תיארה את שלושת הכוכבים שיוצרים את פני העקרב. בשל קרבתו למישור המילקה הירח מסתיר אותו מדי פעם ולעיתים רחוקות גם כוכבי הלכת כוכב חמה, נוגה ומאדים עוברים על פניו. דשובה הוא תת-ענק כחול מטיפוס ספקטרלי B0, שנמצא לקראת סיום שלב היתוך המימן בליבתו. לכוכב מסה של כ-13 מסות שמש ורדיוסו כ-6.5 רדיוסי שמש. הכוכב מאיר בעוצמה גדולה פי 38,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך למעלה מ-90% מקרינתו הם בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר בעוצמה של פי 2,500 מהשמש. בשנת 2000 בהירות נראית הכוכב החלה לעלות מדרגה 2.3 והגיעה לדרגה 1.6 שנתיים לאחר מכן והכוכב הפך מהחמישי הכי בהיר בקבוצה לשני הכי בהיר. לאחר מכן בהירות הכוכב ירדה חזרה לדרגה 2.3 בשנת 2005. בשנת 2010 הבהירות שוב החלה לעלות עד שהגיעה לדרגה 1.7 ב-2011. השינויים והפתאומיים וחסרי הסדירות בבהירות מיוחסים לזריקה של חומר מאזור קו המשווה של הכוכב, שמסתובב על צירו במהירות של לפחות 180 קילומטר בשנייה, אך ככל הנראה הרבה יותר מכך. החומר שנזרק יוצר דיסקה המקיפה את הכוכב וההתנגשויות בתוך הדיסקה גורמות להתחממות הגז ולשינויי הבהירות, שמסווגים את דשובה כמשתנה γ בקסיופאה. לדשובה יש בן זוג עמום - דשובה B שהוא כוכב הסדרה הראשית מטיפוס B1‏, B2 או B3, מסתו כ-8 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא בערך פי 4,000 מזו של מהשמש, אך מכיוון שהטמפרטורה על פניו היא יותר מ-20,000 קלווין, רובה המוחלט של הקרינה היא בתחום העל-סגול ובאור נראה הוא מאיר רק פי 200 מהשמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי מאוד בזמן הקפה של כ-10 שנים. דשובה באתר של ג'ים קלר דשובה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים A.S. Miroshnichenko, A.V. Pasechnik, N. Manset, A. C. Carciofi, Th. Rivinius, S. Stefl, V. V. Gvaramadze, J. Ribeiro, A. Fernando, T. Garrel, J. H. Knapen, C. Buil, B. Heathcote, E. Pollmann, B. Mauclaire, O. Thizy, J. Martin, S. V. Zharikov, A. T. Okazaki, T. L. Gandet, T. Eversberg, N. Reinecke: The 2011 Periastron Passage of the Be Binary delta Scorpii, The Astrophysical Journal, Vol. 766, Issue 2 (2013) M. J. Pecaut, E. E. Mamajek & E. J. Bubar: A Revised Age for Upper Scorpius and the Star Formation History among the F-type Members of the Scorpius-Centaurus OB Association, The Astrophysical Journal, Vol. 746, Issue 2 ,p. 8 (2012) G. P. Können & J. Van Maanen: Planetary occultations of bright stars., Journal of the British Astronomical Association, Vol. 91, p. 149 (1981) C. Sigismondi, G. Ucci, V. Zema, F. Scardino & F. M. Vincentelli: Photometry of Delta Scorpii from 1996 to 2013 using SOHO LASCO C3 coronograph, p. 4
פרי וירטמן

פרי וירטמן (בהולנדית: Ferry Weertman; נולד ב-27 ביוני 1992) הוא שחיין הולנדי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (בודפשט 2017) ואלוף אירופה (ברלין 2014) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ. וירטמן נולד בנארדן. הוא מתאמן באיינדהובן בהדרכתו של מרסל ואודה. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 סיים וירטמן במקום שישי בשחייה במים פתוחים, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:20.3 שעות. בשנת 2014 זכה וירטמן בשתי מדליות זהב באליפות אירופה שהתקיימה בברלין שבגרמניה, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:49:56.2 שעות, לפני תומאס לורץ מגרמניה (1:49:59.0 שעות) ויבגני דרצב מרוסיה (1:50:00.6 שעות) ובמשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם שרון ון רוונדאל ומרסל סחאוטן בתוצאה של 55:47.8 דקות, לפני יוון (56:05.5 דקות) וגרמניה (56:14.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 7:55.57 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.59 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.65 דקות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-2015 זכה וירטמן בשתי מדליות כסף בשחייה מים פתוחים, במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:50:00.3 שעות, אחרי ג'ורדן וילימובסקי מארצות הברית (1:49:48.2 שעות) ולפני ספירידון יאניוטיס מיוון (1:50:00.7 שעות) ובמשחה הקבוצתי ל-5 ק"מ ביחד עם שרון ון רוונדאל ומרסל סחאוטן בצוותא עם הקבוצה מברזיל בתוצאה של 55:31.2 דקות, אחרי גרמניה (55:14.4 דקות). באליפות אירופה בשחייה במים פתוחים שנערכה בהורן, הולנד ביולי 2016 זכה וירטמן במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:55:20.6 שעות, לפני ג'ק ברנל מבריטניה (1:55:21.2 שעות) ומרק אנטואן אוליבייה מצרפת (1:55:21.6 שעות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 55:14.8 דקות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה וירטמן במדליית זהב בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:52:59.8 שעות, לפני ספירידון יאניוטיס (1:52:59.8 שעות) ומרק אנטואן אוליבייה (1:53:02.0 שעות). למעשה, הוא חצה את קו הסיום שני אך נגע בקיר שעון העצר ראשון, לאחר שיאניוטיס פיספס את הנגיעה. רק לאחר 15 דקות של דיון הוחלט על הסדר הנ"ל. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכה וירטמן במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:58.5 שעות, לפני ג'ורדן וילימובסקי (1:51:58.6 שעות) ומרק אנטואן אוליבייה (1:51:59.2 שעות). באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים וירטמן במקום שביעי במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:51:30.8 שעות ולא הצליח להגן על תוארו. משנת 2016 בת הזוג של וירטמן היא ראנומי קרומווידג'ויו, אלופה אולימפית, אלופת עולם ושיאנית העולם בשחייה. בשנים 2016 ו-2017 זכה וירטמן בתואר שחיין השנה במים פתוחים. מדיה וקבצים בנושא פרי וירטמן בוויקישיתוף פרי וירטמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרי וירטמן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פרי וירטמן, באתר olympedia.org פרי וירטמן, באתר Swimrankings Braden Keith, Ferry Weertman Defends European 10k Title in Hoorn, באתר SwimSwam‏, July 10th, 2016 ‏ (באנגלית)
ניסקנס קבאנו

ניסקנס קבאנו (בצרפתית: Nesskens Kebano; נולד ב-10 במרץ 1992 במונטראו) הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פולהאם ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. קבאנו נקרא על שם כדורגלן העבר ההולנדי, יוהאן ניסקנס. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של א.ס.א מונטראו מצרפת שם שיחק כעשור. בשנת 2006 עבר למחלקת הנוער של מועדון הפאר הצרפתי- פריז סן-ז'רמן שם שיחק כ-5 שנים. לאחר מכן חתם השחקן בקבוצת הבוגרים ל-4 שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-8 משחקי ליגה ואף כבש שער, ובנוסף רשם הופעה במוקדמות הליגה האירופית נגד קרפטי לבוב. בשנת 2012 הושאל לקן לעונה אחת, בה שותף ב-9 משחקי ליגה וכבש שער ליגה אחד. לאחר שחזר לקבוצתו, נמכר קבאנו לשרלרואה הבלגית בה שיחק כשנתיים, ורשם 77 הופעות ליגה ו-36 שערי ליגה. בקיץ 2015 חתם קבאנו לשלוש שנים בראסינג גנק הבלגית ושיחק 16 משחקי ליגה וכבש 7 שערים. קבאנו לא התאקלם בקבוצה וב-26 באוגוסט 2016 חתם לשלוש שנים בפולהאם מהצ'מפיונשיפ תמורת 4.5 מיליון אירו. ב-27 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון על בלקברן רוברס. קבאנו שיחק משנת 2008 עד שנת 2012 בנבחרות הנוער של צרפת ורשם בהן 37 הופעות ו-5 שערים. בשל אזרחותו הקונגולזית, בחר לשחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לצד חברו לקבוצה דיומרסי נדונגלה. הוא רשם את הופעה הבכורה שלו בנבחרת בשנת 2014. מדיה וקבצים בנושא ניסקנס קבאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניסקנס קבאנו ניסקנס קבאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניסקנס קבאנו, באתר Transfermarkt ניסקנס קבאנו, באתר Soccerway ניסקנס קבאנו, באתר BDFutbol ניסקנס קבאנו, באתר WorldFootball.net ניסקנס קבאנו, באתר National Football Teams ניסקנס קבאנו, באתר FootballDatabase.eu ניסקנס קבאנו, באתר ESPN
ריאה קנטו

ריאֶה קנטו (ביפנית: 金藤理絵; באנגלית: Rie Kaneto;‏ נולדה ב-8 בספטמבר 1988) היא שחיינית יפנית, היא האלופה האולמפית (ריו דה ז'ניירו 2016), סגנית אלופת העולם בבריכת 25 מטר (דוחא 2014), אלופת האוניברסידאה (בלגרד 2009) ושיאנית אסיה הנוכחית (2016) במשחה ל-200 מטר חזה. קנטו נולדה בשוברה, במחוז הירושימה. היא החלה להתאמן בשחייה בגיל 8. היא מתאמנת בהדרכתו של צויושי קאטו. באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד בשנת 2007 זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.63 דקות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה קנטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.14 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:24.62 דקות. באוניברסיאדה שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2009 זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אוניברסיאדה חדש של 2:22.32 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא איטליה בסוף יולי אותה שנה היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.03 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:22.92 דקות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באירוויין קליפורניה בשנת 2010 סיימה קנטו במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.85 דקות. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.11 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:21.36 דקות ועלתה מהמקום הרביעי ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.74 דקות. באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי סין בשנת 2011 סיימה קנטו במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.36 דקות ובמקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.56 דקות. באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 סיימה קנטו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:22.96 דקות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט אוסטרליה בשנת 2014 זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.90 דקות, אחרי בת ארצה קנקו וטנבה (2:21.41 דקות) ולפני טיילור מקאון מאוסטרליה (2:22.89 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.97 דקות. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא קטר בדצמבר אותה שנה זכתה קנטו במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.43 דקות, אחרי קנקו וטנבה (2:16.92 דקות) ולפני שיאנית העולם ריקה מילר פדרסן מדנמרק (2:17.83 דקות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיימה קנטו במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:23.19 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:22.88 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.71 דקות. באליפות יפן שנערכה בטוקיו ב-9 באפריל 2016 זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אסיה חדש של 2:19.65 דקות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קנטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.30 דקות, לפני יוליה יפימובה מרוסיה (2:21.97 דקות) וג'ינגלין שי מסין (2:22.28 דקות). בתחרות שנערכה בברלין, גרמניה במסגרת סבב הגביע העולמי (בריכת 25 מטר), ב-31 באוגוסט אותה שנה היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא אסיה חדש של 2:16.27 דקות. בשנת 2016 זכתה קנטו בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט. 200 מטר חזה: 2:19.65 דקות (2016), שיא אסיה 200 מטר חזה: 2:16.27 דקות (2016), שיא אסיה מדיה וקבצים בנושא ריאה קנטו בוויקישיתוף ריאה קנטו, באתר olympedia.org ריאה קנטו, באתר Swimrankings ריאה קנטו, באתר SwimSwam
צוות קרקע

בתעופה, צוות קרקע הוא מכלול העובדים המטפלים בהכנת המטוס לטיסה. צוות קרקע כולל קשת רחבה של בעלי מקצועות טכניים: מכונאי מנועים, אלקטרונאים, פחחי מטוסים ועוד. בתעופה צבאית כולל צוות הקרקע גם אנשי חימוש, ובתעופה אזרחית כולל צוות הקרקע גם דיילי קרקע, המטפלים בעליית הנוסעים למטוס. בטייסת טיסה חיילי צוות קרקע נמנים עם הגף הטכני. פעולות צוות הקרקע כוללות: בדיקה יומית לכלי הטיס, בדיקה לפני טיסה, חימוש ותדלוק ותחזוקה קלה. לתחזוקה רחבה יותר פועלת בבסיס טיסה טייסת תחזוקה אווירית. הכשרת צוות קרקע לחיל האוויר הישראלי נעשית בבית הספר למקצועות הטכניים של החיל ובבתי ספר אזרחיים. יהודה אורן, ‏זיכרונות של מכונאי מטוסים בטייסת 101, מתייחס לשנים 1962-66, באתר "מרקיע שחקים", 14 באוקטובר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניהאד דביט

ניהאד דביט (1968 – 15 בינואר 2024) היה פסל ישראלי. דביט היה בן למשפחה ערבית-נוצרית מסועפת ובעלת שורשים ביפו וברמלה. מגיל צעיר היה אתאיסט. הוא למד והתחנך בין השאר בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. בגיל 19 זכה למלגת לימודים בבית הספר הגבוה לאמנויות בסופיה, בולגריה. שם רכש הכשרה אקדמית כפסל. בעת שהותו שם פתח וניהל מסעדה בשם "רמלה". בגיל 27 הגיע ליוון, שם הסתבך בסמים, הועמד לדין, הורשע וישב שש שנים בכלא היווני. בגיל 33 השתחרר מהכלא, שב לרמלה, רכש בית ישן בעיר העתיקה, שיפץ אתו והפך אותו גם לסדנה לאמנות. בהמשך התחתן, התגרש, ונישא בשנית לאשה מוסלמית. אחד מתווי ההיכר המובהקים המאפיינים את עבודתו הם פסלי עצי הזית שהוא יוצר. עצי הזית הם נושא קרוב ללבו של דביט, כסמל מובהק בן אלפי שנים לנוף הים-תיכוני שבתוכו צמח, וכסמל לשלום במזרח התיכון ובעולם. יצר מאות רבות של עצים, כל אחד מהם ייחודי ושונה מהאחרים. העצים עשויים חוטי ברזל ונחושת, בגדלים שונים - מגודל טבעי ועד לעצים זעירים. הגדולים שבהם מוצבים כפסלי חוצות. דביט יצר בשנים האחרונות לחייו בעיקר פסלי ברזל. פסליו נרכשו על ידי אספני אמנות מישראל וממדינות אחרות. פסליו הוצגו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות, בין השאר ביפו, ברמלה, בירושלים ובקיבוץ ניר עוז, ובתערוכת אמנות קבוצתית, המוקדשת לעץ הזית בגלריה של האוניברסיטה המורמונית בהר הזיתים בירושלים. "חלומו של זית" הוא פסל של עץ זית שנוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט. הפסל מוצב בכיכר וינגייט בירושלים, במקום המהווה פרשת דרכים בין היישוב היהודי, הערבי והנוצרי-מנדטורי. הפסל נוצר כמיזם עבור קרן "ראות ורעות" בירושלים, התומכת בין השאר באמנים עם נכות ראייה (רות היא אמנית בעלת מגבלת ראייה). דביט עבד ויצר ברמלה. היה נשוי ואב לשלוש בנות ובן. נפטר בפתאומיות בביתו בעיר רמלה ב-15 בינואר 2024. כנסיית טרה סנטה ברמלה פסל סוס מתכת של דביט ברמלה, ליד המנזר הפרנצסקני. פסלו של דביט, אשה בהריון, ברמלה. פסל של ניהאד דביט בכיכר ברמלה. עץ זית ממתכת בפינת הרחובות הואדי וקיסריה בחיפה. "חלומו של זית" מוצב בכיכר וינגייט בירושלים. דגם הפסל "חלומו של זית" הפסל נוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט. על הבית של ניהאד דביט, בבלוג של ימה רות הורם וניהאד דביט מספרים על עבודתם המשותפת, סרטון באתר יוטיוב, רות הורם אילנה שטוטלנד, ‏יד הברזל: האמן ניהאד דביט מספר על ההסתבכות שהובילה אותו לכלא, באתר מעריב אונליין, 24 בדצמבר 2015 רות וניהד: 'חלומו של זית', באתר יוטיוב, 29 באוגוסט 2017 [1]
לואיק פרן

לואיק פרן (בצרפתית: Loïc Perrin; נולד ב-7 באוגוסט 1985 בסנט אטיין) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הבלם. לאורך כל הקריירה שיחק פרן רק בסנט אטיין בה שימש גם כקפטן, עד לפרישתו. פרין החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פ.צ פריגנאו הצרפתית. לאחר כשנה עבר למחלקת הנוער של פ.צ צ'ארלס לה וגילנטה. בשנת 1997 פרין עבר למחלקת הנוער של סנט אטיין שם שיחק כ-6 שנים. בעודו בן 18 חתם פרין בקבוצה הבוגרת של המועדון לשנתיים בהן שיחק בתור מחליף. בשנת 2005 קיבל פרין את חולצת ההרכב בקבוצה, ועם השנים הפך לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. כיום, פרין משמש בתור קפטן ונחשב לבלם מהטובים בכל הזמנים בקבוצה. אך לצערו ב-24 ביולי 2020, במשחק הפרישה שלו בגמר הגביע הצרפתי מול פריז סן ז'רמן. הוא קיבל כרטיס אדום ישיר כאשר פצע בצורה חמורה את קיליאן אמבפה וירד בבושת פנים מהמגרש. המשחק נגמר 0–1 לפסז' שזכתה בגביע. בשנת 2003 זומן פרין לנבחרת צרפת עד גיל 18 ושיחק בה פעמיים ואף כבש שער. שנה לאחר מכן זומן לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה רשם 4 הופעות. בשנת 2015 זומן פרין על ידי המאמן דידייה דשאן לסגל נבחרת צרפת במשחקי הידידות נגד נבחרת אלבניה ונגד נבחרת שוודיה. לאור פציעתו של הבלם ממאדו סאקו זומן פרין בשנית למשחקי הידידות, הפעם נגד נבחרות גרמניה ואנגליה. פרין טרם שיחק משחק רשמי במדי הנבחרת. סנט אטיין גביע הליגה הצרפתית (1): 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא לואיק פרן בוויקישיתוף לואיק פרן, באתר Transfermarkt לואיק פרן, באתר Soccerway לואיק פרן, באתר WorldFootball.net לואיק פרן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
בוג

האם התכוונתם ל... הבוג המערבי – נהר שמקורו באוקראינה ורובו בפולין, שמימיו נשפכים לים הבלטי דרך נהר הויסלה. הבוג הדרומי – נהר באוקראינה הנשפך לים השחור.