ליאוניד בלאט

ליאוניד דוידוביץ' בלאט (ברוסית: Леонид Давыдович Блат; ‏2 ביולי 1923 - 14 באפריל 2012) היה יהודי סובייטי, שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה. בלאט נולד במשפחת פועלים יהודים. סבו לחם בשורות הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה, עוטר על גבורתו בצלב גאורגי הקדוש. אביו של לאוניד בלאט, לחם במלחמת העולם השנייה, עוטר במדליית העוז. לאוניד, לאחר שמונה שנות לימוד, החל לעבוד במפעל. ביולי 1941, עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות התנדב לחזית. השתתף בקרבות באופן פעיל מאז אוגוסט אותה השנה. לפי הגרסה שהוא מספר בסיפור זיכרון הוא שירת בגבול ברית המועצות עם גרמניה הנאצית ביוני כבודק גבולות ומשם התחילה השתתפותו במלחמת העולם השנייה. השתתף בהגנת לנינגרד, יצירת מאחז נבסקי בספטמבר והגנתו. נפצע שם ועל פועלו זכה למדליית העוז. היה שייך לאותה היחידה במהלך כל המלחמה, שתחילה הייתה נקראת האוגדה הראשונה של נ.ק.ו.ד. ובהמשך מאוגוסט 1942 צורפה כאוגדה מס' 46 לגיס השני של הארמייה השנייה. השתתף במבצע ניצוץ לפריצת המצור על לנינגרד, קרבות על הרצועה הקרלית, טרטו ופרנו, כיבוש קניגסברג, שחרור פולין ומקלנבורג והשתלטות על האי ריגן. אות ההצטיינות הראשון, מדליית העוז, קיבל על צליחת נהר נייבה ב-20 בספטמבר 1941 לצידו הגרמני עד להשתלטות כוחות הצבא האדום. בקיץ 1943 באזור ישוב פליוסה הקרוב לפסקוב חדר לעורף הגרמני ויצר קשר עם פארטיזנים ועל סמך המידע שהעביר בעקבות כיבוש המקום על ידי הכוחות הסובייטיים קיבל את עיטור הכוכב האדום. עיטור התהילה הראשון קיבל על אחזקת תקשורת יציבה בין 13 ל 17 ביוני 1944 במהלך התקפת נגד פינית בין פיקוד התותחנים ליחידותיו כשהוא גם כיוון את התותחים וגם גרם לטנקים הפיניים להפנות אש לעברו - עקב כך גם נפצע ויום למחרת (18 ביוני) חיסל עוד שני לוחמים במהלך הצבת קו תקשורת נוסף. בסתיו 1944 הועבר לחזית הביילורוסית השנייה. את עיטור התהילה השני קיבל על אחזקת התקשורת בין פיקוד התותחנים ליחידותיו והכוונת הירי של התותחים ב-14 בינואר 1945 במהלך מתקפת נגד גרמנית בסמוך לעיר צ'חאנוב הפולנית. את עיטור התהילה מדרגה ראשונה קיבל בקרב על העיר דנציג כשגם כן היה מופקד על אחזקת קווי תקשורת. לאחר ששוחרר מן השירות הפעיל ב-1947, הוא סיים עשר שנות לימוד ב-1949. עבד תחילה כרתך במפעל "הניצוץ של לנין" ובהמשך במפעל הניסיוני למוצרי תברואה "סאנטכמונטאז'", שם הגיע לעמדת סגן מנהל המפעל. לאחר מכן במשך שלושים שנים עבד במפעל פסלים וגם שם הגיע לעמדת סגן מנהל המפעל. חי עד סוף ימיו בעיר הולדתו. סיפורי חיילים יהודיים בצבאות הלוחמים בנאצים - באתר יד ושם Ne_radi_slavy/_Ne_radi_slavy.html "ארבע שנים ב"חלק הקדמי" (Четыре года - на «передке»), בתוך ספר בעריכת א. פינצ'וק "סיפור על הגבורה: אוסף סיפורי הזכרונות של וטרנים של מלחמת העולם השנייה - גיבורי ברית המועצות" (Сказание о подвиге: Сборник воспоминаний ветеранов Великой Отечественной войны - Героев Советского Союза.), ספר שני, עמ' 99, סנט פטרבורג, 2003 (רוסית) Ne_radi_slavy/_Ne_radi_slavy.html "ארבע שנים ב"חלק הקדמי" (Четыре года - на «передке»), בתוך ספר בעריכת א. פינצ'וק "סיפור על הגבורה: אוסף סיפורי הזכרונות של וטרנים של מלחמת העולם השנייה - גיבורי ברית המועצות" (Сказание о подвиге: Сборник воспоминаний ветеранов Великой Отечественной войны - Героев Советского Союза.), ספר שני, עמ' 102, סנט פטרבורג, 2003 (רוסית) דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (רוסית) Ne_radi_slavy/_Ne_radi_slavy.html "ארבע שנים ב"חלק הקדמי" (Четыре года - на «передке»), בתוך ספר בעריכת א. פינצ'וק "סיפור על הגבורה: אוסף סיפורי הזכרונות של וטרנים של מלחמת העולם השנייה - גיבורי ברית המועצות" (Сказание о подвиге: Сборник воспоминаний ветеранов Великой Отечественной войны - Героев Советского Союза.), ספר שני, עמ' 107, סנט פטרבורג, 2003 (רוסית)