יוהאן שטאדן

יוהאן שטאדן (בגרמנית: Johann Staden;‏ הוטבל ב-2 ביולי 1581 – נפטר ב-15 בנובמבר 1634) היה נגן עוגב ומלחין גרמני מתקופת הבארוק. שטאדן נודע בעיקר בייסוד מה שנודע בשם אסכולת נירנברג, כביכול. יוהאן היה בנם של הנס ואליזבת שטאדן. התאריך המדויק של לידתו איננו ידוע; סבורים, שנולד בנירנברג ב-1581 (התאריך על תמונת הדיוקן היחידה ששרדה) והרשומות מלמדות, שאדם בשם יוהנס שטארן הוטבל ביולי 1581. בגיל 18 כבר זכה שטאדן לפרסום ניכר וכיהן כנגן עוגב באחת הכנסיות בעיר; בשנת 1604 שירת כנגן החצר בביירוית; באותה שנה גם נשא אישה. בשנת 1605 עברה החצר לקולמבאך, שם נשאר שטאדן עד 1610, הוציא לאור שני קבצים של שירים חילוניים, "שירים גרמניים חדשים" (Neue teutsche Lieder) משנת 1606 ו"שירי כמורה גרמנים חדשים" Neue teutsche geistliche Gesäng משנת 1609. ייתכן שביקר שוב בביירוית בשנת 1610 וחזר לנירנברג ב-1611, השנה שבא הוטבלה בתו בעיר זו. ביוני 1612 יצא שוב מנירנברג להחליף את הנס ליאו האסלר בתפקיד נגן העוגב בחצר של דרזדן. שם נשאר עד סביבות 1614-15 וב-20 ביוני 1616 התמנה לנגן העוגב בשפיטאקירכה בנירנברג. בהמשך אותה שנה עבר ללורנצקירכה כמחליפו של קספר האסלר. לבסוף, בשנת 1618, קיבל את המשרה המוזיקלית היוקרתית ביותר בנירנברג: נגן עוגב בכנסיית זיבאלד הקדוש (Sebalduskirche). במשרה זו נשאר עד מותו בשנת 1634. חלק גדול מן המוזיקה של שטאדן השתמר בקבצים מודפסים. יצירותיו הראשונות שיצאו לאור היו השירים החילוניים של Neue teutsche Lieder משנת 1606, עוד הוצאה של אותם שירים ב-1609 ו-Venus Kräntzlein ב-1610; השירים מאופיינים במקצבים מטעים בפשטותם, בעלי הרמוניות פשוטות ומכילים מעט מאוד, אם בכלל, קונטרפונקט אימיטאטיבי. תיאור זה נכון גם לגבי שירי הקודש שלו, שגם הם יצאו בקבצים אחדים. עניין רב יותר מעוררת מוזיקת קודש אחרת שחיבר: "Harmoniae sacrae" משנת 1616 מכילה כמה מן הקונצ'רטי הדתיים הגרמניים המוקדמים ביותר, שהכניסו את מושגי הבסו קונטינואו מחייב (אובליגטו), ליווי אינסטרומנטלי עצמאי וקונצ'רטו סולו למסורת הנירנברגית; מאפיינים אלה מופיעים גם בקבצים אחרים של מוזיקת קודש כוראלית. הסגנון הבסיסי שמר עם זאת על זה של המוטט. המוזיקה האינסטרומנטלית של שטאדן מכילה כ-200 יצירות, ביניהן לא רק צורות מחול שונות אלא גם כמה מן הסונאטות הגרמניות הראשונות. ייתכן, שיצירות אלה נכתבו לקבוצת נגנים בשם "נירנברג מוזיקקרנצליין". שטאדן נחשב למורה מעולה; הייתה לו יד ביצירת המסורת של נירנברג ותלמידו החשוב ביותר, יוהאן ארסמוס קינדרמן, ימשיך מסורת זו ויעבירה דרך גיאורג קספר וקר והיינריך שוומר אל האחים קריגר ובסופו של דבר ליוהאן פכלבל, שהיה תלמידם של וקר ושוומר. בין תלמידיו של שטאדן היו שלושה מבניו (יוהאן, אדם וזיגמונד תאופיל ועוד כמה מלחינים פחותים בחשיבותם מנירנברג. פרט לייסוד של אסכולת נירנברג כביכול על ידי הכשרת מוזיקאים צעירים, כללו עיסוקיו של שטאדן בנירנברג בשנות ה-20' וה-30' של המאה ה-17 הערכת מוזיקה חדשה שהוקדשה לעיר (בין השאר, Geistliche Concerten של סמואל שיידט מ-1634.) Harold E. Samuel. "Johann Staden", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed 29 December 2005), grovemusic.com (subscription access). הרולד א. סמואל, "יוהאן שטאדן", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים/מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי Neue deutsche Lieder samt etlichen Galliarden (1609) Venuskränzlein, gewidmet Markgraf Christian von Brandenburg-Bayreuth (1610) Harmoniae sacrae pro festis praecipuis totius anni (1616) Neue Pavanen, Galliarden, Couranten, Intraden und Canzonen (1618) Harmoniae novae sacrarum cantionum (1628) Hertzens-trosts-Musica (1630) Musicalischer Freuden - und Andachtswecker (1630) Trauerlied zum Tode Gustav II. Adolfs von Schweden (1632) Operum Musicorum Posthumorum (1643) Neue deutsche Lieder nach Art der Villanellen Neue teutsche geistliche Gesäng Hauß-Music Geistlicher Music-Klang Davids-Harpfe מדיה וקבצים בנושא יוהאן שטאדן בוויקישיתוף יוהאן שטאדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהאן שטאדן, באתר Discogs (באנגלית)