laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לקסיגרמה

בבלשנות, לקסיגרמה הוא מונח מקביל למונח לקסמה, אך בעוד לקסמה משמש בתיאור שפות טבעיות, המונח לקסיגרמה משמש בתיאור סוג מסוים של שפות מתוכננות. שני המונחים הללו קרובים למונח מילה. לקסיגרמה היא בעצם סוג של לוגוגרמה. מדובר בסמל המייצג מושג לשוני כלשהו, שבשפה מדוברת היה מבוטא באמצעות מילה. בעוד לוגוגרמות עשויות להיות איקוניות, כלומר לשקף את המושג בצורה גרפית, לקסיגרמות הן תמיד שרירותיות, ולעולם אינן איקוניות. מבחינה זאת לקסיגרמות דומות מאוד למילים בשפה מדוברת, או בכתב אלפביתי - כשם שאין קשר חזותי או קולי בין מילה לבין המושג שהיא מייצגת (ברוב המקרים מדובר ברצף צלילים או שרטוטים שאינם דומים לעצם או למושג שהם מתייחסים אליו), כך אין קשר חזותי בין הלקסיגרמה למושג שהיא מייצגת. לקסיגרמות הן תמיד סמלים חזותיים - שרטוט או תמונה - ואין להן ביטוי קולי. שפת לקסיגרמות פותחה באוניברסיטה של ג'ורג'יה (Georgia State University) בארצות הברית, כשפה מתוכננת (חיקוי של שפה טבעית). המטרה הייתה ליצור שפה שתוכל לשמש שימפנזים ננסיים (בונובו) - קוף אדם, שדומה מאוד לבן אדם, אך אינו מסוגל להפיק קולות האופייניים לשפה אנושית. השפה פותחה במסגרת ניסוי בלשני שבו ניסו ללמד שימפנזים ננסיים לדבר באמצעות מקלדת שעל כל מקש שלה הוטבעה לקסיגרמה. הקשה על מקש שעליו מוטבעת לקסיגרמה מקביל להגיית מילה בשפה מדוברת. סדר ההקשות כפוף לחוקים תחביריים הדומים לחוקי התחביר הקובעים את אופן צירוף המילים למשפטים בשפות המדוברות. לוגוגרמה אידאוגרמה מילה (בלשנות) מורפמה גרפמה ניסויים בלשניים בקופי אדם קנזי שפה מתוכננת שפת הלקסיגרמות של אוניברסיטת ג'ורג'יה
A 67-es út

"A 67-es út" ("אַ הַטוואַן-הֶטֶש אוּט" - בתרגום חופשי לעברית: "כביש 67" או "הדרך ה-67") הוא שיר של הלהקה ההונגרית ריפבליק. את השיר כתב והלחין סולן הלהקה, לאסלו בודי (ציפה). הופעתה המשמעותית הראשונה של להקת ריפבליק הייתה במופע כישרונות שהתקיים בעיירה בלטונללה(הו'), הסמוכה לכביש 67, ולכן כביש 67 נחשב לחלק מההיסטוריה של הלהקה לדברי ציפה, השיר נכתב על נערה מהעיר קאפושוואר, הסמוכה אף היא לכביש 67. ב-1997 זכה השיר בפרס ינה הוסקה(הו') לשיר השנה לשנת 1996. בשנת 2006 קיים אתר origo.hu הצבעה בקרב הקוראים לבחירת השיר ההונגרי הפופולרי הטוב ביותר בכל הזמנים. השיר אמנם לא הגיע למקום הראשון, אך נכלל בעשירייה הראשונה. שני האלבומים שבהם נכלל השיר הגיעו למעמד של אלבום פלטינה. ב-1995 היה זה האלבום Disco, שזכה מאז למעמד אלבום יהלום, וב-2013 היה זה אלבום ההופעה החיה 20 éves ünnepi koncert. השיר נשאר אחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הלהקה, עדיין מנוגן ברדיו ההונגרי גם קרוב ל-30 שנה אחרי צאתו לאור, והלהקה מקפידה לבצע אותו בהופעות. בשנת 1997, על כביש 67 באזור שאחרי הגשר שמעל אגם דשדה, הוצב עמוד זיכרון המנציח את חברי להקת ריפבליק. העמוד הוא פרי יצירתו של הפסל יוז'ף קלינג, ושם היצירה הוא "השיבה הביתה". בשנת 2013 נפטר ציפה מהתקף לב בגיל 47. על מנת להנציח את זכרו, הוחלט להקים כביש מוזיקלי, הראשון מסוגו בהונגריה, שנחנך ב-2019. קטע הכביש, שאורכו הכולל כ-500 מטרים, ממוקם על כביש 67, בקילומטר ה-59 של הכביש, בכיוון הנסיעה מאגם בלטון לקאפושוואר. נסיעה על הכביש בקטע המדובר כשהרכב נוסע סמוך לשולי הכביש, משמיעה את קטע הפתיחה של השיר. מהירות הנסיעה המומלצת על מנת לשמוע את הקטע היא 80 קמ"ש. מידע על היצירה "A 67-es út" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "A 67-es út" באתר יוטיוב Nyaka Szabolcs, A 67-es út mellett kezdődött, 1998. augusztus 7, Új Dunántúli Napló Márkus Kata, A Republic ismét hazatalált, 2005. márc. 11, Somogyi Hírlap Az ország tíz kedvenc slágere - Álomsláger a célegyenesben, 2006. augusztus 2, Origo DISCO by REPUBLIC sales and awards, Best Selling Albums Arany- és platinalemezek Nagy Zoltán, Cipő és társai Kaposváron is otthonra leltek, 2015. 10. 02, történt Kaposváron Világhírű lett a zenélő 67-es út, 2019. DECEMBER 30, Magyar Hírlap ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "A 67-es út".
הספרייה הלאומית של נפאל

הספרייה הלאומית של נפאל (נפאלית: नेपाल राष्ट्रिय पुस्तकालय) - היא ספרייה לאומית של מדינת נפאל ומשמשת כספריית הפקדה. הספרייה ממוקמת בארמון ממשלתי האריהאר בהוואן (חוץ מהספרייה הוא מאכלס גם משרדי משרד החקלאות וועדה הלאומית לזכויות אדם) הנמצא בעיר לליטפור. לצורך מיון האוסף משתמשים בספרייה בשיטת דיואי. בשנת 1956 החליטה ממשלת נפאל לרכוש את אוספו הפרטי של הנזיר מלכותי. באוסף זה היו 34,292 פריטים אשר כללו מונוגרפיות, פמפלטים וכתבי עת. אוסף זה היה ראשיתה של הספרייה. הספרייה הלאומית נוסדה ב-2 בינואר 1957, בראשיתה הייתה הספרייה מוגבלת לשימושם של אנשי אקדמיה בלבד, אך ב-1961 נפתחה הספרייה לשימושו של הקהל הרחב. באותה השנה הספרייה עברה למשכנה הנוכחי בארמון האריהאר בהוואן, הספרייה ממוקמת בקומה הראשונה של האגפו הדרומי של המבנה. בשנת 2000 עמד האוסף על 75,000 פריטים, כולל פריטים נדירים אשר יצאו לאור במאה ה-17 בסנסקריט ואנגלית. הספרייה משמשת כספריית הפקדה של בנק אסיה להתפתחות. אוסף הספרייה מחולק לפי שפת פרסום, כמו כן ישנם אוספים מיוחדים: אוסף כללי אוסף בשפה ההינדית - כ-75 אחוזים מאוסף זה הם ספרים בשפה ההינדית. רובם יצאו לאור לפני שנת 1960. האוסף כולל אנציקלופדיות, מילונים, טקסטים דתיים, ספרים בפילוסופיה הודית ועוד. כמו כן, באוסף ספרים בשפות הודיות אחרות. אוסף בשפה הנפאלית - כמחצית מאוסף זה בנוי מספרות יפה. שאר הספרים מכסים נושאים במדעי החברה, היסטוריה, ביוגרפיות, דת ושפה. אוסף בשפת הסנסקריט - באוסף זה כלולים ספרים נדירים בשפת הסנסקריט, חלק מהפריטים יצאו לאור במאה ה-19 המוקדמת. האוסף כולל ספרים בפילוסופיה, דת, היסטוריה וספרות יפה בסנסקריט. אוסף מפות ותצלומים - אוסף הספרייה כולל מפות נפאל, אטלסים ותצלומים של מלכי נפאל ואישים מפורסמים אחרים מנפאל. אוסף אודיו-ויזואלי - אוסף זה כולל קלטות אודיו, וידאו ודיסקים, עליהם אפשר למצוא בין היתר אנציקלופדיות. כאן כלולים גם סרטי אנימציה יפניים לילדים. אוסף דו"חות אוסף תיזות - אוסף הספרייה כולל כ-1,200 עבודות דוקטורט ותיזה. התיזות מתקבלות מאוניברסיטאות מרחבי נפאל. אוסף כתבי-עת ועיתונים - הספרייה רוכשת כ-40 כתבי-עת ועיתונים ועוד 25 מתקבלים כמתנה. באוסף ישנם כתבי-עת ועיתונים מן המאה ה-19 והמאה ה-20 המוקדמת. כ-50 אחוז מתקציב הרכישות משמש לרכישת כתבי-עת ועיתונים. Thapa, D. (2000). The Nepal National Library: an introduction. Library Review (Glasgow), 49(7), 348–. https://doi.org/10.1108/00242530010344219 אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של נפאל (באנגלית) אתר הספרייה Thapa, D. (2000) פירוט האוספים באתר הספרייה
אלכסנדר סטופין

אלכסנדר סטופין (ברוסית: Александр Ступин;‏ 24 בפברואר 1776 – 12 באוגוסט 1861) היה צייר ומורה לאמנות רוסי. הוא ייסד והוביל את בית הספר לציור בארזמאס. הוא היה בנו הבלתי חוקי של אציל. בשנת 1787 הפך לחניך בבית המלאכה לציור אייקונים בטמניקוב. עם סיום הקורס בשנת 1799, הוא נסע לסנט פטרסבורג ללימודים נוספים באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל איוואן אקימוב. ב-1802 סיים עם תעודה (תואר שני) ו-200 רובל להוצאות, באדיבות מנהל האקדמיה. לאחר מכן חזר לארזמאס, שם השתמש בחלק מהכסף כדי להקים את בית הספר הראשון לאמנות מחוץ לעיר גדולה. בשנת 1809, האקדמיה גילתה עניין בבית ספרו, כיבדה אותו בתואר "אקדמי" ושלחה יצירות אמנות מקוריות או יציקות גבס לתלמידיו להעתיק. אמנים ידועים רבים החלו את לימודיהם אצל סטופין, ביניהם אבגרף קרנדובסקי, וסילי ראב ו-וסילי פרוב. בשנת 1836, לאחר שמצא את עצמו עסוק בהפעלת בית הספר ובהוראה, הוא שכר את אחד מתלמידיו לשעבר להיות מפקח. שבע שנים לאחר מכן, בית הספר וביתו נהרסו בשריפה. הוא טען כי השריפה נעשתה על ידי אנשים "קנאים", ככל הנראה שבחרו להתעלם מהעובדה שהייתה מתיחות בין בית הספר לקהילה עקב השימוש בדוגמניות עירום ובפסלי גבס, אותם גינה כומר מקומי אחד כ"אלילים ". עם זאת, הוא התאושש ובנה מחדש, ועד 1846 היה המקום גם מוזיאון קטן עם ספרייה. ב-1862, זמן לא רב לאחר מותו של סטופין, נסגר בית הספר. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר סטופין בוויקישיתוף Русские художники. Ступин Александр Васильевич., www.artsait.ru Richard Stites: Serfdom, Society, and the Arts in Imperial Russia, Yale University Press, Они здесь родились, жили, работали, бывали..., tmn13.ucoz.ru
בן ציון נוה

בן ציון (בנצי) נוה (נולד ב-8 בפברואר 1938) הוא מהנדס ומנהל ישראלי, אשר שימש כמנכ"ל רפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה וראש מפא"ת. בן ציון נוה נולד בתל אביב ב-1938 לשלמה והניה וולצקי, תעשיינים שעלו מפולין ב-1934. הוא גדל בשכונת פלורנטין ולמד בבית הספר תחכמוני ובהמשך בתיכון עירוני ב'. עשה תואר ראשון בטכניון במסגרת העתודה האקדמית ושירת ברפא"ל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה. בשנת 1962 נוה סיים בהצטיינות תואר שני באווירונאוטיקה בטכניון. שנה מאוחר יותר נשלח לפריז מטעם משרד הביטחון, ובינואר 1967 חזר לישראל ושב לרפא"ל, בה עבד כראש תחום. ב-1971 קודם לתפקיד ראש חטיבת אווירומכניקה ברפא"ל, בשנה זו זכה בפרס ביטחון ישראל. שנתיים לאחר מכן נשלח ללימודי דוקטורט באווירונאוטיקה באוניברסיטת נוטרדאם בארצות הברית, שאותם סיים בהצטיינות כעבור שנתיים בלבד. בשנת 1978 מונה למנכ"ל רפא"ל. בתקופת כהונתו הונחה אבן הפינה להקמת מכון לשם - מתקן נוסף של רפאל בגליל. בשנת 1982 הושאל למשרד הביטחון, לשם הקמת מפא"ת, ולאחר שיזם את חיבור המחקר והפיתוח עם ניהול התשתיות במשרד הביטחון, כיהן כראש מפא"ת הראשון בשנים 1982–1985. במסגרת תפקידו זה, נוה גם היה חבר במטכ"ל. בשנים 1985–1987, בעודו בשבתון מרפא"ל, כיהן כמנכ"ל סאיטקס. בתקופה זו הוביל תוכנית רה-ארגון והתייעלות בחברה, והשקעה של החברה בתחום המזל"טים, בחברת ההזנק "חץ הכסף" (שלימים הפכה חלק מחברת אלביט מערכות). בשנת 1988 פרש מרפאל, והקים עם שותפים חברת ייעוץ בשם "בינה" שהייתה פעילה כעשור בעולמות הייעוץ הביטחוני. שימש גם כיועץ בחברת Wales העוסקת בייעוץ אסטרטגי ביטחוני לגופים בינלאומיים. נוה שימש כדירקטור בממגורות דגון ויו"ר הדירקטוריון במפעלים הקיבוציים כבירן וכפר סאלד. הוא נמנה גם עם חבר הנאמנים של הטכניון במשך כעשרים שנה. בין השנים 1986–1995 שימש כחבר מועצת המנהלים של קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי, שמטרתה לעודד שיתוף פעולה מחקרי בין האוניברסיטאות במדינות. פרס ביטחון ישראל בשנת 1971. ניהול תעשיות עתירות-ידע בישראל, רמות, 1995. Theater ballistic missile defense, עם עזריאל לורבר, הארגון האמריקאי לאווירודינמיקה ואסטרונאוטיקה, 2001. הספר עוסק באסטרטגיית הגנה מפני טילים בליסטיים. נוה חתום גם על עשרות פרסומים מקצועיים נוספים בתחומי האווירונאוטיקה והניהול. נוה נשוי לנעמי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא בן ציון נוה בוויקישיתוף מרדכי ברקאי, נתתם היסכם על הארגון מחדש במשרד הבטחון, דבר, 3 במרץ 1982 אברהם פלג, ההפתעה שלנו במלחמת לבנון: המזל "טים והמיגון על הטנקים, מעריב, 22 בספטמבר 1985 ארזי צוחק אחרון, חדשות, 5 בספטמבר 1988 מאיר נויבך, טיבר, ארזי והחברים, חדשות, 18 באוגוסט 1987 אודי עציון, "יום אחד גם קרבות אוויר יתבצעו עם מל"טים חמושים", באתר ynet, 18 בדצמבר 2023
תמר הוסטובסקי ברנדס

תמר הוסטובסקי ברנדס היא חברת סגל (בדרגת פרופסור חבר) בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו. היא בעלת תואר ראשון במשפטים (LL.B) מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, תואר שני (LL.M) בהצטיינות ודוקטורט (J.S.D) במשפטים מאוניברסיטת קולומביה. תחומי המחקר של הוסטובסקי ברנדס הם משפט בין-לאומי פומבי ומשפט חוקתי, והיחס בין השניים, וכן בממשק בין משפט לתאוריה פוליטית. לפני שהצטרפה לסגל הקריה האקדמית אונו, עבדה הוסטובסקי ברנדס כעורכת דין במחלקה המסחרית במשרד עורכי הדין Schulte, Roth & Zabel, LLP, בניו יורק, ולימדה בתואר השני בלימודים גלובליים באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2018 היא התארחה כ-Short Term International Visiting Professor בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה. מאמרה "The Diminishing Status of International Law in the Decisions of the Israeli Supreme Court concerning the Occupied Territories" זכה בפרס המאמר הטוב ביותר לשנת 2021 בכתב העת "International Journal of Constitutional Law". הוסטובסקי ברנדס היא עמיתה בכירה במכון למחשבה ישראלית. כמו כן היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה הפועל נגד הרפורמה המשפטית בשנת 2023. במהלך 2023 מונתה הוסטובסקי ברנדס לצוות המשא ומתן של מפלגת העבודה בבית הנשיא, לצד אבי ניסנקורן וחברי הכנסת אפרת רייטן וגלעד קריב, וכיהנה בו עד לפרישת המפלגה מהשיחות. הוסטובסקי ברנדס נולדה וגדלה בירושלים. למדה בבית הספר התיכון הגמנסיה העברית ושירתה בצה״ל כקצינת חינוך. תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר הקריה האקדמית אונו תמר הוסטובסקי ברנדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר גוגל סקולר תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר SSRN תמר הוסטובסקי ברנדס ויניב רוזנאי, "כן, בג"ץ יוכל להתערב בביטול עילת הסבירות", באתר הארץ, 23 ביולי 2023. תמר הוסטובסקי ברנדס, "אסור להפוך את החלטת בג"ץ בעניין הסבירות לחזות המחאה", באתר גלובס, 12 בספטמבר 2023. ד"ר תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר הקריה האקדמית אונו, ‏1 במאי 2019 Tamar Hostovsky Brandes, The diminishing status of international law in the decisions of the Israeli Supreme Court concerning the Occupied Territories, International Journal of Constitutional Law, ‏17 September 2020 I•CON Best Paper Prize: prize-winning papers, International Journal of Constitutional Law ד"ר תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר המכון למחשבה ישראלית "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה. מפלגת העבודה תצטרף לשיחות הרפורמה בבית הנשיא, באתר אייס, 28 במרץ 2023 ניצן שפיר, ‏צוות המשא-ומתן של העבודה פרש משיחות ההידברות בבית הנשיא, באתר גלובס, 16 באפריל 2023
כוכבה פליטר

כוכבה (כוכי) פליטר (1949 – 2 באוקטובר 2015) הייתה שחקנית כדורסל כיסאות גלגלים בנבחרת ישראל במשחקים הפאראלימפיים. פליטר נולדה בכפר שלם ובגיל שנתיים חלתה במחלת הפוליו. היא נפגעה בגפיה התחתונות ועברה ניתוחים מרובים ברגליה. את עיסוקה בספורט נכים החלה במרכז הספורט לנכים של איל"ן. התחרתה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל והיא הייתה חברת נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים. השתתפה במשלחת ישראל אל המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) בה זכו במדליית ארד. בגיל מבוגר לקחה חלק בפעילות ריקוד בכיסאות גלגלים והייתה חברת להקת "גלגלי ראשון". נפטרה ב-2015. עיריית ראשון לציון קיימה ערב זיכרון בשנה הראשונה לפטירתה. לציון יום השנה השני לפטירתה הוקדש על שמה טורניר הסטריטבול שקיימו ההתאחדות הישראלית לספורט נכים ואתנה - המועצה הציבורית לקידום נערות ונשים בספורט. מנישואיה לחיים פליטר הייתה אם לשלושה. אברהם תשובה, משלחת הנכים יוצאת לסטוקמנדוויל, מעריב, 17 ביולי 1975
המוזיאון לאמנות יהודית בפריז

המוזיאון לאמנות יהודית היה מוזיאון פרטי לאמנות שפעל בשכונת מונמארטר ברובע ה-18 בפריז בין השנים 1948 - 1988. המוזיאון לאמנות יהודית בפריז היה המוזיאון הראשון בצרפת שהוקדש כולו לאמנות יהודית. מאמצע המאה ה-19 ועד להקמתו בשנת 1948, הוצגו תערוכות אמנות יהודית במסגרת מוזיאונים לאומיים ומקומיים. בשנת 1853, מוזיאון הלובר הציג באולם מיוחד חפצים שנתרמו על ידי הארכאולוג פרדיננד דה סולסי אשר סייר באזור ואדי קומראן בשנת 1851 ועסק רבות בארכאולוגיה מקראית. בשנת 1890, הוצג במוזיאון קלוני אוסף המלחין, המנצח ואספן האמנות אייזיק שטראוס (Isaac Strauss) (צר'). בשנת 1896 נפתח במוזיאון ארלטן (Museon Arlaten) (אנ') בארל אולם לאוספים יהודיים. במוזיאון אלזס נפתח אולם לאמנות יהודית בשנת 1908, בבאיון בשנת 1932 ובמוזיאון ננסי בלורן בשנת 1939. המוזיאון לאמנות יהודית בפריז הוקם בשנת 1948 ביוזמתו של לאון פרנקל, מנהל התוכנית להוראת הטכנולוגיה ברשת בתי הספר אורט צרפת, במטרה להנציח את זכר התרבות היהודית שהושמדה בשואה. המוזיאון שכן בקומה השלישית בבניין בית ספר אורט, אשר הועמדה לרשות המוזיאון על ידי הנהלת רשת אורט. המוזיאון נחנך רשמית ב-8 במאי 1949 תחת השם "ארכיון ומוזיאון לאמנות עממית יהודית". שנה לאחר מכן שונה שמו "למוזיאון לאמנות יהודית". רשת אורט העולמית המשיכה לתמוך במוזיאון על ידי מימון חלק מהפעילות, תרומת ספרים, חפצים ומסמכים ובניית דגמים של ריהוט ובתי כנסת בסדנאות של אורט. האוספים הראשונים שהוצגו במוזיאון לאמנות יהודית בפריז כללו פרטי יודאיקה, בגדים, תכשיטים, פרסומים ותמונות שסיפרו את סיפור הגירת היהודים לצרפת. החפצים נתרמו על ידי הארגון היהודי להשבת זכויות יורשים (Jewish Restitution Successor Organization) (אנ').בשנים עשר חדרי המוזיאון הוצגו דגמים של בתי כנסת מפולין ומרוסיה, אוסף מסמכים בנושא אדריכלות בתי כנסת באירופה, חפצים אתניים, ציורים, פסלים, דגמים של מצבות מבתי קברת יהודיים בבוקובינה ובגליציה ומצבות מבית הקברות בפראג. האוצרת הראשונה של המוזיאון, מרי שבחאי, בנתה והציגה אוספים של עבודות גרפיות של אמנים רוסים, גרמנים וצרפתים. בשנת 1953 הוצגה במוזיאון תערוכה מעבודותיהם של תשעים אמני תחריט יהודים ביניהם לאופולד גוטליב, מארק שגאל, מקס ליברמן ויעקב שטיינהרדט (כולל פרסום קטלוג התערוכה). בשנת 1957 הוצגה התערוכה "ציירים יהודים בני זמננו" שכללה גם פרסום קטלוג. בשנת 1969 הוצגה תערוכה בשם "תלבושות ותמונות מחיי היהודים" בההוצגן תחריטים מהמאה ה-15 עד המאה ה-19. (כולל פרסום קטלוג התערוכה) המוזיאון עסק גם בהוצאה לאור של ספרי אמנות כגון "עבודות של אמנים יהודים שנספו לאחר גירוש" (בשנת 1955) ו"הבטים שונים של האמנות היהודית בין השנים 1600 – 1830" (בשנת 1960). המוזיאון נסגר בשנת 1988 והאוספים הועברו למוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות ברובע השלישי בפריז. Judith Lindenberg, Le musée d’Art juif de Paris (1948-1998), Dans Archives Juives 2022/2 (Vol. 55), pages 118 à 133 John R. Bartlett, Archaeology and Biblical Interpretation, Routledge, 2002-01-04, ISBN 978-1-134-76870-7. (באנגלית) From workshop to museum: ORT and the transmission of Jewish culture, Musée d'Art et d'Histoire du Judaïsme, ‏2021-03-26 (באנגלית) Mairie de Paris, RAPPORT AUDIT DU MUSÉE D'ART ET D'HISTOIRE DU JUDAÏSME Graveurs Juifs Contemporains; Estampes, Livres; Exposition du 15 Mars au 15 Avril, 1953, Musée d’Art Juif | Sanctuary Books | Rare Books & Manuscripts | NYC (באנגלית אמריקאית) Musée d'art juif (Paris, France)
פיל גלפונד

פיל גלפונד (באנגלית: Phil Galfond; נולד ב-16 בינואר 1985) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה ב-3 צמידי אליפות העולם בפוקר. גלפונד החל לשחק בפולטילט פוקר תחת שם המשתמש "OMGClayAiken" ובמהרה השתתף במשחקי הקאש הגבוהים באתר. לפרקים היה בעל הרווחים הגבוהים ביותר עבור שחקן באתרי פוקר, כשעבר את סף 10 מיליון הדולר ברווחים ב-2012. בהמשך שיחק גם בפוקרסטארס תחת שם המשתמש "MrSweets28". גלפונד ממעיט בלשחק טורנירי פוקר, ומשחק בטורניר אליפות העולם בפוקר בלבד, למעט מספר בודד של טורנירים אליהם הוזמן במיוחד. בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו זכה בטורניר אומהה ב-2008. ב-2013 סיים במקום השני בטורניר טקסס הולדם. ב-2015 זכה בצמיד השני שלו בטורניר 2-7 Lowball Draw בו השתתפו ניק שולמן, דן סמית', אריק סיידל ואלי אלעזרא. ב-2018 זכה בצמיד השלישי שלו, בטורניר אומהה Hi-Lo. נכון לפברואר 2023, גלפונד זכה בסך של כ-3 מיליון דולר מטורנירי פוקר, וכמעט כל סכום זה בסבב אליפות העולם. בדצמבר 2012 הקים את אתר לימוד הפוקר "Run It Once", בו הוא מארח שחקני פוקר מוכרים אחרים אשר מפרסמים סרטונים ללימוד פוקר מתקדם. ב-2016 פרסם גלפונד שהוא מתכוון להקים אתר פוקר מקוון חדש, ושטח את דעותיו לגבי איך אתר שכזה צריך להיראות. ב-6 בפברואר 2019 יצא האתר במתכונת בטא. בינואר 2022 בעקבות רגולציות שונות בשוק האמריקאי, עצר האתר מלאפשר לשחקנים מחוץ לארצות הברית לשחק בו. בהמשך השנה מכר גלפונד את חלקו באתר לרשת המשחקים "Rush Street Interactive". גלפונד מוכר כאחד משחקני האומהה הולדם הטובים בעולם, ולעיתים מתקשה למצוא שחקנים שישחקו נגדו. בנובמבר 2019 פרסם את "אתגר גלפונד" בו הוא מאפשר לשחקנים שונים לשחק נגדו מספר קבוע מראש של ידי אומהה בבלינדים של $100/$200 או יותר, כאשר המנצח זוכה בסכום כסף נוסף אשר נקבע מראש. במקור ההצעה הייתה עבור 50 אלף ידיים עם הימור צד של חצי מיליון דולר והייתה פתוחה לשחקנים אשר להם אתרי הדרכות בפוקר, אך בהמשך פתח את ההצעה לכל שחקן אשר מוכן לקחת אותה, לאחר שהשניים יקבעו סכומים וספים. נכון לפברואר 2023, שישה שחקנים בלבד נענו לאתגר. גלפונד נשוי לשחקנית פארה פאת', אשר שיחקה את דמותה של מימי לוקהארט באופרת הסבון ימי חיינו, ולהם ילד. מדיה וקבצים בנושא פיל גלפונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיל גלפונד פיל גלפונד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיל גלפונד, באתר The Hendon Mob פיל גלפונד, באתר Global Poker Index פיל גלפונד, באתר אליפות העולם בפוקר OMGClayAiken, באתר HighStakes DataBase (באנגלית) בארכיון האינטרנט דף הבית, באתר Run It Once (באנגלית) A Poker Site Should, באתר RunItOnce, ‏2016 (באנגלית) Valerie Cross,‏ Phil Galfond's Run It Once Poker Site to Launch With Public Beta Feb. 6, באתר PokerNews,‏ 4 בפברואר 2019 (באנגלית) Jon Sofen,‏ Phil Galfond Sells RIO Poker Site to Rush Street, Will Remain in Key Role, באתר PokerNews,‏ 4 במרץ 2022 (באנגלית) Heads Up Battle, באתר RunItOnce, ‏19 בנובמבר 2019 (באנגלית) Galfond Challenge, באתר RunItOnce, ‏19 בנובמבר 2019 (באנגלית)
Just Wanna Rock

Just Wanna Rock הוא שיר של הראפר האמריקאי ליל עוזי ורט. הוא יצא לאור כסינגל המוביל מתוך אלבומו השלישי, Pink Tape, ב-17 באוקטובר 2022, באמצעות אטלנטיק רקורדס וג'נריישן נאו. עוזי כתב את השיר עם המפיקים MCVertt וסינתטיק. הוא קידם את השיר קודם לכן באפליקציית טיקטוק, שם צבר למעלה מ-500 מיליון צפיות. הווידאו קליפ הרשמי שפורסם ב-18 בנובמבר 2022, בבימויו של גיבסון הרזר שעבד עם וודס בעבר. הקליפ צולם בעיר ניו יורק וכולל את חברי AMP קאי קנט ופאנום, הראפר 2Rare מפילדלפיה ודרו ג'יזי, שהפכו את הריקוד לפופולרי בטיקטוק. מידע על היצירה "Just Wanna Rock" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Just Wanna Rock" באתר יוטיוב Callas, Brad (17 באוקטובר 2022). "Lil Uzi Vert Drops "Just Wanna Rock" Track". Complex. נבדק ב-17 באוקטובר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Kelly, Dylan (18 בנובמבר 2022). "Lil Uzi Vert Goes Intergalactic for "Just Wanna Rock" Music Video". HypeBeast. ארכיון מ-2022-12-30. נבדק ב-18 בנובמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה) Hot 100 Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Streaming Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Radio Songs 2023, Billboard, ‏2023 (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
וסילי ראב

וסילי אגורוביץ' ראב (ברוסית: Васи́лий Его́рович Ра́ев;‏ 1808 – 1871) היה צייר רוסי וחבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות. במקור הוא היה צמית, השייך למר קושלב, שלימים נתן לו את חירותו. את הכשרתו הראשונית קיבל בבית ספר פרטי לציור בארזמאס, שנוסד על ידי אלכסנדר סטופין. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנקט פטרבורג, עם מיכאיל איבנוב. בשנת 1837, הוא ערך טיול לקווקז, והביא רישומים רבים של הרי אורל והרי אלטאי. בשנת 1840, האקדמיה העניקה לו את התואר "אמן". בשנת 1842 נשלח לאירופה על ידי האקדמיה. בהיותו ברומא, בנוסף לציור, הוא למד ליצר פסיפס. ב-1849 הוא נאלץ לשוב לרוסיה, עקב אי-שקט פוליטי מתמשך באיטליה. במשך שנתיים עבד על יצירת פסיפסים. הוא הוכר כאקדמאי בשנת 1851. הוא יצא שוב לחו"ל בשנת 1854. בשנים האחרונות לחייו עסק בציור בסגנון ביזנטי. הוא היה מורה מבוקש. תלמידיו כללו את איוואן אייווזובסקי, מיכאיל לבדב ואלכסיי בוגוליובוב. בין יצירותיו הידועות ביותר ניתן למנות נוף של רומא ממונטה מריו ו"חזון אליפיוס". ניתן לראות את עבודותיו בגלריה טרטיאקוב, במוזיאון הרוסי ובמוזיאון טרופינין. מדיה וקבצים בנושא וסילי ראב בוויקישיתוף С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 163. Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 163. Vasili Egorovich Raev - Biography, www.askart.com
מיכאיל איבנוב

מיכאיל איבנוב (באנגלית: Mikhail Ivanov; ‏ 1748 - 16 באוגוסט 1823) היה צייר, אקוורל ואקדמאי רוסי. אביו היה חייל בגדוד סמיונובסקי. בשנת 1762, הוא ואחיו התקבלו לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. בתחילה הוא לקח קורסים מעשיים בציור, בשנת 1764, הפך לתלמידו של איוון גרוט, אשר הדריך אותו בציור ציפורים, חיות ופרחים. הוא זכה במדליית כסף בשנת 1769, ואחריה מדליית זהב בשנת 1770. הנוף שלו המתאר עץ זית, חיילים ורועי צאן. זיכה אותו במסע לימודי למערב אירופה. בפריז למד אצל ז'אן בטיסט לה פרינס, איתו העתיק נופים של המאסטרים הישנים. הוא נמשך במיוחד לאמנים הולנדים ופלמים. בשנת 1773, הוא וארקיפ אחיו, נסעו לרומא, שם צייר נופים בשטח והעתיק עוד ציורים מהמאסטרים הישנים, שרבים מהם שלח בחזרה לאקדמיה ברוסיה. ב-1779, נסע דרך ספרד ושווייץ לרוסיה. עם שובו הכירה בו האקדמיה כמועמד לתואר "אקדמאי". בשנת 1780, הוא קיבל משימה ללוות את הנסיך גריגורי פוטיומקין, ובהתאם להוראותיו של הנסיך לצייר את כל המקומות והאירועים שהיו בדרכם. הוא עשה רישומים וצבעי מים רבים ברחבי חצי האי קרים והקווקז, כמו גם סצנות קרב, המתארות את המצור על אוצ'קיב (1788) ואת המצור על איזמעיל (1790). ב-1785, הוא קיבל תואר אקדמאי. עבודתו האחרונה במשימה זו הייתה תיאור מותו של פוטיומקין בבסרביה (1791), אשר נחרט על ידי גבריאל סקרודומוב והופץ ברבים. לאחר מכן, הוא חזר לסנט. פטרבורג ושימש כאוצר במוזיאון הארמיטאז'. בשנת 1792 נישא לאלמנתו של סקרודומוב, מריה איבנובנה. משנת 1800 לימד באקדמיה שיעורים בציור קרב. משנת 1804 לימד גם ציור נוף. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל איבנוב בוויקישיתוף Русская живопись. Русский пейзажист и баталист Михаил Матвеевич Иванов, web.archive.org, ‏2016-12-26 Alexey Usov, Natalia Shabelnikova, Boris Yablokov, History of the Russian Far East. From Ancient Times to the Present Day, State Academic University for the Humanities, 2021, ISBN 978-5-6048041-2-4 Путевые альбомы М.М.Иванова в собрании Русского музея. Художник-академик при светлейшем князе. Альбомы известного пейзажиста Михаила Матвеевича Иванова (1748–1823), www.nasledie-rus.ru
רעידת האדמה בוואנגנואי (1843)

רעידת האדמה בוואנגנואי הייתה רעידת אדמה, שהתרחשה ב-8 ביולי 1843 בשעה 16:45 בעוצמה משוערת של 7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. לפי ההערכות, מוקד הרעש היה כ-50 ק"מ צפון-מזרחה מוואנגנואי (אנ'), ניו זילנד לכיוון טייהאפה (אנ'). המכון הגאולוגי של ניו זילנד (אנ') מיקם את מוקד הרעש 35 ק"מ מזרחית לטייהאפה, ליד מפרץ הוק (אנ'). זו הייתה רעידת האדמה הראשונה בניו זילנד בעוצמה 7, שקיימים לגביה רישומים כתובים, והראשונה שנרשמו בה מקרי מוות. ניו זילנד שוכנת לאורך הגבול בין הלוח האוסטרלי (אנ') והפסיפי. הרעד הורגש בחלק גדול מהאי הצפוני ודווח שהוא נמשך שלוש דקות ליד מוקויה (אנ'). לפחות עשרה רעידות משנה דווחו באותו היום ורעידות נוספות דווחו עד ינואר 1845. הנזק באזור וואנגנואי הגיע ל-IX-X בסולם מרקאלי. בתים רבים ניזוקו, וכנסיית לבנים בפוטיקי נהרסה. הייתה התפשטות נרחבת של שולי הטרסה לנהר וואנגנואי (אנ'), וקטע ממצוק שייקספיר נפל לתוך הנהר. שני בני אדם נהרגו כשביתם נסחף באחת ממפולות האדמה שנגרמו ברעידה. Eileen McSaveney. "Landslide related fatalities" (PDF). Te Ara The Encyclopedia of New Zealand. נבדק ב-28 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) The Big Shakeup, www.flatrock.org.nz