laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אתי מאירסון

אתי מאירסון (נולדה ב-27 בספטמבר 1962) היא קצינת משטרה בדימוס בדרגת ניצב משנה, בתפקידה האחרון שירתה כמפקדת משטרת התנועה הארצית (מתנ"א) עד לסוף שנת 2022. מאירסון התגייסה למשטרת ישראל בגיל 20. היא מילאה שורה של תפקידים בכירים במשטרה, בהם מפקדת מחוז חוף באגף התנועה, וסגנית מפקד משטרת התנועה הארצית. ב-2006 העידה עדות אופי לטובת אחד השוטרים בפרשת השוטרים הנוקמים. ב-2009 במהלך אסון הכרמל, שימשה כסגנית מפקדת תחנת חיפה. באוקטובר 2017 מונתה לראשת היחידה לביטחון מידע (יחב"מ). קודם לכן שימשה כמפקדת תחנת זכרון יעקב. ב-30 במאי 2021 החלה לשמש כמפקדת משטרת התנועה הארצית (מתנ"א) וסיימה תפקיד זה בסוף שנת 2022, ממלא מקומה-נצ"מ יורם ברינה. מאירסון בעלת תואר שני במנהל עסקים. היא נשואה לחיים, אם לשניים ומתגוררת בעתלית. אחיה ראב"ד, היסטוריה בחיפה: אשה מפקדת תחנת המשטרה, באתר ynet, 1 במרץ 2009 פיקודים חדשים לשדרה התחנתית במשטרת מחוז חוף נצ"מ אתי מאירסון מונתה למפקדת משטרת התנועה הארצית ’’לפעמים אני מרגישה כמו לוליינית בקרקס’’(הקישור אינו פעיל, 30.5.2022)
מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 1990

מצעד סוף השנה של בילבורד הוט 100 לשנת 1990 הוא רשימת השירים לסיכום שנת 1990 של הבילבורד הוט 100, שפורסמה בדצמבר 1990. דירוג המצעד מבוסס על נתוני השמעות ברדיו ועל נתוני מכירות שנאספו לאורך אותה שנה. כמו כן, הוא חושב לפי נתוני מכירות שנאספו בפרקי זמן ספציפיים שנקבעו על ידי בילבורד ומתבסס על מצעד השירים השבועי שמופק על ידו. 1990 בארצות הברית Longbored Surfer - 1990, longboredsurfer.com
שאנדור וינצה

שאנדור וינצה (במקור ויינברגר, בהונגרית: Vincze Sándor; שאטוראליאויהיי, 3 ביולי 1886 – ארצות הברית, 1946) היה עיתונאי ופוליטיקאי יהודי-הונגרי. שאנדור וינצה נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף ויינברגר ושל גבריאלה בישבאום. בקלוז'-נאפוקה הוא היה ממנהיגי הסוציאל-דמוקרטים המקומיים ובשנת 1918 מונה לסגן הנציב הממשלתי בטרנסילבניה. ברפובליקה הסובייטית ההונגרית פעל תחת מור פריאוס ולאסלו דיאנש והיה קומיסר העם של בודפשט (ראש קומיסריון העם העירוני) ופיקח על התחבורה, בריאות הציבור והבנייה. לאחר נפילת הרפובליקה הוא נעצר ב-13 באוגוסט 1919 בגין תפקידו תחת הרפובליקה, אך שוחרר כבר ב-25 באוגוסט. הוא היגר לווינה, משם כתב מכתב ביחד עם ברנאט קונדור נגד ג'רג' לוקאץ' הוא היגר לארצות הברית באותה השנה עסק בעיתונאות ומת שם ב-1946. ציאבה נאג': לקסיקון ספרות המהגרים ההונגרית. מוזיאון ספרותי ומרכז לספרות עכשווית, 2000. אלברט וארי : קורבנות השלטון האדום בהונגריה, בודפשט מסת"ב 978 963 848 400 0 "שאנדור וינצה". המוזיאון הספרותי פטפי. אילן יוחסין של שאנדור וינצה "ספר הפרוטוקולים של מועצת השרים המהפכנית 1919 (Magyar Országos Levéltár kiadványai, II. Forráskiadványok 13a". Arcanum. 1986. p. 120. "Vincze Sándor". Petőfi Irodalmi Múzeum. נבדק ב-2015-06-30.
רוברט אינגרסול

רוברט גרין אינגרסול (באנגלית: Robert Green Ingersoll‏; 11 באוגוסט 1833 – 21 ביולי 1899) היה עורך דין, סופר ונואם אמריקני, שהיה ידוע בהגנתו של הזרם האגנוסטי. זכה לכינוי "האגנוסטי הגדול". רוברט אינגרסול נולד בדרזדן, ניו יורק. אביו, ג'ון אינגרסול, היה מטיף פרוטסטנטי שתמך בביטול העבדות בארצות הברית. דעותיו הקיצוניות גרמו לו ולמשפחתו לעבור ערים לעיתים קרובות. בבגרותו הפך רוברט למורה, ועיקר התמחותו היו לטינית והיסטוריה. רוברט נישא בשנת 1862 לאווה אמיליה פרקר (1841–1923). נולדו להם שתי בנות. הבת הבכורה, אווה אינגרסול-בראון, הייתה פמיניסטית וסופרגיסטית ידועה. רוברט ואחיו אבון התקבלו ללשכת עורכי הדין באילינוי בשנת 1854. אחד התיקים הזכורים ביותר הוא "משפט הכוכבים", שערורייה פוליטית במרכזה מערכת הדואר של ארצות הברית, בה נחשף כי עובדי דואר קיבלו שוחד כדי להעניק זכויונות למסדירת דואר בדרום ובמערב המדינה. עם תחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, רוברט הקים את גדוד הפרשים המתנדבים ה-11 של אילינוי ופיקד עליו. הגדוד נלחם בקרב שילה. ב-1862 רוברט, אז קצין בצבא האיחוד, נלכד על ידי חיילי הקונפדרציה בלקסינגטון, טנסי, ואז שוחרר על תנאי - נאסר עליו להילחם בחיילי הקונפדרציה עד אשר יוחלף בעבור חייל קונפדרציה בדרגה שווה לזו שלו. תנאי זה הקשה על רוברט למלא את תפקידו הצבאי, והוא הגיש את התפטרותו מהצבא ביוני 1863. לאחר המלחמה, רוברט כיהן כתובע הכללי באילינוי. אף על פי שמעולם לא נבחר למפלגה הרפובליקנית, הוא היה חבר מרכזי במפלגה. דעותיו בנוגע לעבדות, זכות הבחירה של נשים וסוגיות אחרות הקבילו לקונצנזוס הכללי בחברה, אך דעותיו האתאיסטיות והאגנוסטיות מנעו ממנו להתקדם מבחינה פוליטית. בהרצאה שכותרתה "הכופרים הגדולים", הוא תקף את רעיון קיומו של הגיהנום: "כל הנבזות, כל הנקמה, כל האנוכיות, כל האכזריות, כל השנאה, כל תחושת קלון שלב האדם מסוגל לחוש, צמחה ונשאה פרי במילה אחת - גיהנום." אינגרסול מת מאי ספיקת לב בגיל 65. זמן קצר לאחר מותו אסף גיסו עותקים מכתביו כדי לפרסמם במהדורת ספרים - מהדורת דרזדן - 12 כרכים ששמרו את רעיונותיו ודעותיו של רוברט אינגרסול לדורות הבאים. אפרו של רוברט פוזר בבית הקברות הלאומי בארלינגטון. מדיה וקבצים בנושא רוברט אינגרסול בוויקישיתוף רוברט אינגרסול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי רוברט אינגרסול בפרויקט גוטנברג (באנגלית) רוברט אינגרסול, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט אינגרסול (1833-1899), דף שער בספרייה הלאומית Joseph McCabe, A biographical dictionary of modern rationalists, London, Watts, 1920 Ingersoll, Robert G. (1915). "The Great Infidels". The Works of Robert G. Ingersoll, in Twelve Volumes, Volume III. The Dresden Publishing Company. p. 319. נבדק ב-9 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
צ'סטר הרדינג

צ'סטר הרדינג (באנגלית: Chester Harding‏: 1 בספטמבר 1792 – 1 באפריל 1866) היה צייר פורטרטים אמריקאי, הידוע בציוריו של דמויות מפורסמות בארצות הברית ובאנגליה. הרדינג נולד בקונווי, מסצ'וסטס ב-1 בספטמבר 1792. הוא היה הרביעי מבין שנים עשר ילדים שנולדו לאמו, אוליב (לבית סמית') הרדינג, ולאביו, אבל הרדינג. הוא גדל במדינת ניו יורק, והיה נער בעל גוף חזק. משפחתו עברה לקלדוניה, ניו יורק, כשהיה בן ארבע עשרה, והוא היה צריך לעזור בפרנסת המשפחה. במלחמת 1812 הוא צעד כמתופף עם המיליציה לסנט לורנס. לאחר מכן הוא הפך לרוכל, שומר פונדק וצייר בית, וצייר שלטים בפיטסבורג, פנסילבניה. הוא עבד כצייר שלטים כשנה, כאשר הכיר ציירי פורטרטים נודדים, שהוביל אותו לנסות את אותה אמנות. לאחר שהצליח לצייר דיוקן של אשתו, הוא הקדיש את עצמו בהתלהבות למקצוע. הוא צייר כמה פורטרטים אחרים בפיטסבורג, ואז נסע לפריז, קנטקי, שם סיים 100 דיוקנאות בחצי שנה במחיר של 25 דולר כל אחד. הוא עשה מספיק כסף כדי לממן לימודים באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה. לאחר מכן התבסס בסנט לואיס, ובסופו של דבר המשיך דרכו כצייר פורטרטים נודד. באוגוסט 1823 נסע לאנגליה והקים סטודיו בלונדון ובילה שלוש שנים בלימוד וציור. הוא זכה להצלחה רבה, צייר אנשי מלוכה ואצולה, ולמרות היעדר חינוך מוקדם ומעמד חברתי, הוא הפך לחביב בכל המקומות. עם שובו לארצות הברית בשנת 1826, התיישב בבוסטון, בתחילה התגורר בביקון היל, בוסטון, מסצ'וסטס, במה שנודע בשם בית צ'סטר הרדינג, ציון דרך היסטורי לאומי אשר בימינו שוכנת בו לשכת עורכי הדין בבוסטון. הוא שהה שם עד 1830. בשנת 1845, לאחר מות אשתו, הוא נסע שוב לאנגליה לביקור שני של תשעה חודשים. לאחר שובו התגורר בספרינגפילד, מסצ'וסטס, ובילה את חורפיו לעיתים קרובות בסנט לואיס או בחלק מערי הדרום.[5] בשנת 1828 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי של כבוד. הוא צייר דיוקנאות של רבים מהגברים והנשים המפורסמים בתקופתו. בין האנשים שישבו אצלו היו ג'יימס מדיסון, ג'יימס מונרו, ג'ון קווינסי אדמס, ג'ון מרשל, ניקולס בראון, ג'וניור, דאדלי לוויט פיקמן, צ'ארלס קרול, ועוד. הרדינג הוא הצייר הידוע היחידי שצייר את דניאל בון בחיים. עבודתו האחרונה הייתה דיוקנו של האלוף ויליאם ט. שרמן. דיוקנו של דניאל ובסטר הגיע ללשכת עורכי הדין בניו יורק, וג'ון רנדולף לגלריית קורקורן בוושינגטון הבירה. ב-14 בפברואר 1815 התחתן הרדינג עם קרוליין מטילדה וודרוף (1795–1845) בקלדוניה שבמחוז ליווינגסטון, ניו יורק. קרוליין הייתה בתו של ג'יימס וודרוף. יחד הם היו הורים לתשעה ילדים, כולל ארבעה בנים, שניים שנלחמו כל אחד בצד אחר במלחמת האזרחים. אשתו נפטרה ב-27 באוגוסט 1845 בספרינגפילד, מסצ'וסטס. הרדינג נפטר בבוסטון ב-1 באפריל 1866, ונקבר בבית העלמין ספרינגפילד בספרינגפילד. דרך בנו הוראס, הוא היה סבו של ויליאם פ.ג הרדינג (1864–1930), יו"ר הפדרל ריזרב ונשיא בנק הפדרל ריזרב של בוסטון, וצ'סטר הרדינג (1866–1936), המושל של אזור תעלת פנמה בין השנים 1917–1921, אשר בסוף חייו הפך גם לצייר פורטרטים ידוע. דניאל בון דניאל ובסטר גברת בלאק ג'יימס מונרו מדיה וקבצים בנושא צ'סטר הרדינג בוויקישיתוף צ'סטר הרדינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'סטר הרדינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Death of Chester Harding" (PDF). The New York Times. 4 April 1866. "Chester Harding American, 1792 - 1866", www.nga.gov "Harding, Chester" . Encyclopedia Americana. 1920. Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Harding, Chester" . Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press
פניולה

פניולה (בהונגרית: Panyola) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פניולה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-754 תושבים בשנת 1990 עד 552 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-13. יהודים חיו בפניולה בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא פניולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פניולה "פניולה", באתר JewishGen (באנגלית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי פניולה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
תמר ברגמן

תמר ברגמן (ט' בשבט תרצ"ט, 29 בינואר 1939 - ח' בחשון תשע"ז, 9 בנובמבר 2016) הייתה סופרת ועורכת תוכניות רדיו לילדים ובני-נוער. תמר ברגמן נולדה בתל אביב, בת לפניה (לבית אורלוב) ולכתריאל יפה (אחיה של דורה גוטמן, רעייתו של נחום גוטמן), רב-החובל של הספינה 'ארי הים', שלימים נקראה כ"ג יורדי הסירה. בהיותה בת שנתיים וחצי, נספה אביה בפעילות מבצעית עם היעלמותה של הספינה כ"ג יורדי הסירה. אודותיו כתבה את הספר רב חובל שב אלייך (הספר בקטלוג ULI). בצעירותה למדה בקיבוץ אשדות יעקב ובהמשך בבית הספר התיכון על שם ארלוזורוב בירושלים. את לימודיה האקדמיים עשתה בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים וכן למדה ספרות צרפתית בסורבון בצרפת. בעלה היה הפסיכולוג ד"ר זאב ברגמן. אחיה היה ד"ר דן יפה, פיזיקאי אשר נקרא בשמו המחתרתי של אביו בההגנה. בנה, עופר ברגמן, הוא פרופסור חבר במחלקה למדעי המידע באוניברסיטת בר-אילן. בתה, אורית ברגמן, היא מאיירת ישראלית ומרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. בין השאר איירה את הספר מוק של אמה. כלתה, רותו מודן, היא אמנית, מאיירת ומחברת ספרי קומיקס ישראלית. בין איוריה שני ספרים של תמר ברגמן: קונכיית הסודות (הספר בקטלוג ULI), והספר איפה? (הספר בקטלוג ULI) 1984 - פרס ברנשטיין : ספר הילד משמה (הספר בקטלוג ULI) 1989 - פרס זאב : לספר לאורך המסילה (הספר בקטלוג ULI) 1993 - הדלקת משואה ביום העצמאות 1994 - פרס הקרן לירושלים : לספר כמראה לטושה (הספר בקטלוג ULI) 1995 - פרס אקו"ם : לספר קונכית הסודות (הספר בקטלוג ULI) 2000 - פרס זאב : לספר אינה עפה עם הציפרים (הספר בקטלוג ULI) רשימת הפרסומים של תמר ברגמן, בקטלוג הספרייה הלאומית תמר ברגמן באתר דף-דף גרשון ברגסון על הספר :כל אחד היה פעם ילד תמר ברגמן: מאחורי הספרים באתר דף-דף תמונות תמר ברגמן וספריה תמר ברגמן, דף שער בספרייה הלאומית תמר ברגמן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה תמר ברגמן, באתר library.osu.edu לכסיקון הספרות העברית החדשה
פניגה

פניגה (בהונגרית: Penyige) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית פניגה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-747 תושבים בשנת 1990 עד 701 תושבים בשנת 2020. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-12. יהודים חיו בפניגה בתקופות זמן שונות, ובחורשה סמוכה קיים בית קברות יהודי ובו כ-10 מצבות ישנות. יהודי הכפר היו כפופים לקהילה היהודית בפהרגיארמט. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא פניגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פניגה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בפניגה תיעוד יהודי פניגה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
רעות דוד

רעות דוד (נולדה ב-3 ביוני 1989) היא כדורגלנית ישראלית, ששיחקה בעמדת הבלמית בקבוצת בנות נתניה בליגה הלאומית בכדורגל נשים ובנבחרת ישראל. דוד החלה לשחק כדורגל בגיל צעיר, בצוותא עם אחותה, שני, בקבוצת הכדורגל לילדים של מכבי חדרה, משום שלא הייתה אז מסגרת כדורגל נשים שתוכל לקלוט אותה. עם הקבוצה זכתה בגביע טורניר "פוקס קידס", שאף זיכה אותה בנסיעה לטורניר העולמי בברצלונה באותה שנה. עד הקמת קבוצת הכדורגל שיחקה בקבוצת כדורסל. עם הקמת קבוצת כדורגל הנשים מכבי כישרונות חדרה ב-2004 הצטרפה לקבוצה. דוד שיחקה במכבי כישרונות חדרה החל מעונת 2004/2005 ועד עונת 2020/2021 ברצף. במהלך תקופה זו הייתה קפטנית הקבוצה במשך שנים רבות. הישג השיא של דוד היה זכיית הקבוצה בגביע המדינה בעונת 2014/2015 והנפת הגביע כקפטנית הקבוצה. דוד צורפה לנבחרת ישראל עד גיל 19 ורשמה במסגרתה 7 הופעות, במהלכן כבשה שער אחד. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס, ב-15 באוגוסט 2009. בסך הכל רשמה 5 הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל, בהן כבשה שער אחד. מכבי כישרונות חדרה גביע המדינה: 2014/2015 רעות דוד, באתר Soccerdonna (בגרמנית) פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גם בנות יכולות, באתר וואלה, 20 באפריל 2006 מכורות לכדור באתר גפן מגזין המושבות, 16 ביולי 2010 שני ורעות דוד כדורגל חלומי באתר העיר ניוז, 10 בינואר 2021
מטעה כחול-קווים

מטעה כחול-קווים (שם מדעי: Plagiotremus rhinorhynchos) הוא מין של דג ממשפחת הקרנוניים, החי בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט לאורך האזור האינדו-פסיפי. דג זה מתחקה אחרי הדג נקאי אילתי, ממשפחת השפתוניים המצוי באזור חיותו. דג זה מגיע לאורך של 12 סנטימטרים בקירוב והוא בעל גוונים צהובים ועליהם פסים אופקיים כחולים. חלקם בעלי גוונים שחורים ועליהם פסים אופקיים כחולים כשהזנב והסנפירים צהובים. הדג יכול להבריק את צבעי הפסים הכחולים כשהוא מחפש מזון ובניגוד למרבית הקרנונים הוא יכול לשחות ביעילות במים מעל הקרקעית, אף שלרוב הוא נח בין תעלות או חורים בסלע או באלמוגים. הדג דומה במראהו וצורת שחייתו לדג הנקאי, המנקה דגים אחרים מטפילים. עם זאת בניגוד אליו הוא לא אוכל טפילים ועור מת, אלא מתנהג בעצמו כטפיל על דגים אחרים, מהם הוא קורע פיסות בשר קטנות. הוא בעל אופיואיד ארס חלש המעמעם את הפגיעה בקורבנותיו, כשלחץ הדם שלהם יורד מעט והמטעה יכול להימלט מהם במהירות. חלק מהדגים מזהים אותו ולא מתקרבים לתחנות ניקוי בסביבתו. הצלחתו של הדג תלויה ביחסים מול הנקאי האילתי - בדומה לחקיינות בטסיאנית היא תלויה בכך שהמחוקה (הנקאי) יעלה בשכיחותו בהרבה על המחקה (המטעה), אחרת הדגים יקשרו בין הנקאים לטפיליהם ויימנעו מקרבה לעמדות הניקוי. מדיה וקבצים בנושא מטעה כחול-קווים בוויקישיתוף מטעה כחול-קווים, באתר ITIS (באנגלית) מטעה כחול-קווים, באתר NCBI (באנגלית) מטעה כחול-קווים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מטעה כחול-קווים, באתר FishBase (באנגלית) מטעה כחול-קווים, באתר GBIF (באנגלית) מטעה כחול-קווים באתר הרשימה האדומה של IUCN
הקבינט של ארצות הברית בממשל וורן הרדינג

הקבינט של ארצות הברית בממשל וורן הרדינג כיהן במשך שנתיים וחמישה חודשים, ממועד השבעת הנשיא הרדינג ב-4 במרץ 1921 ועד למותו ב-2 באוגוסט 1923. הקבינט כלל 11 בעלי תפקידים. בסך הכל כיהנו בו 13 גברים. תקופת כהונתו של הרדינג כנשיא הייתה קצרה. לכן כיהנו רוב האישים שמונו לקבינט עם הקמתו במשרותיהם במשך כל ימיו של הקבינט. חילופי גברי חלו רק בתפקידי המנהל הכללי של הדואר ומזכיר הפנים. מזכיר המדינה: צ'ארלס אוונס יוז (1921-‏1923) מזכיר האוצר: אנדרו ויליאם מלון (1921–1923) מזכיר המלחמה: ג'ון ויקס (1921-‏1923) התובע הכללי: הארי מיקאיה דוהרטי (1921-‏1923) המנהל הכללי של הדואר: ויל הייז (1921-‏1922), יוברט וורק (1922-‏1923), הארי סטיוארט ניו (1923) מזכיר הצי: אדווין דנבי (1921-‏1923) מזכיר הפנים: אלברט פול (1921-‏1923), יוברט וורק (1923) מזכיר החקלאות: הנרי קאנטוול וואלאס (1921-‏1923) מזכיר המסחר: הרברט הובר (1921-‏1923) מזכיר העבודה: ג'יימס ג' דייוויס (1921–1923) סגן הנשיא: קלווין קולידג' (1921–1923) מדיה וקבצים בנושא הקבינט של ארצות הברית בממשל וורן הרדינג בוויקישיתוף וורק קודם ב-1923 ומונה לכהן כמזכיר הפנים.
רודולף ורץ

רודולף ורץ (בגרמנית: Rudolf Wertz;‏ 1909 – 1966) הוא רופא אוסטרי, שהציל יהודים ממוות בידי הנאצים במלחמת העולם השנייה. ד"ר רודולף ורץ היה רופא אוסטרי שקיבל את תואר הכבוד "חסיד אומות העולם". ורץ חילץ יהודים מגירוש לפולין על ידי הוצאת אישורים למחלות קשות עבורם. בשנת 1941, כאשר גורשו אלפי יהודים מווינה לפולין, מספר נשים יהודיות המיועדות לגירוש פנו לד"ר ורץ בבקשה לעזרה. ורץ נתן לנשים קופות חולים בהן צוין שהן תחת הוראה רפואית להישאר במיטה והן לא גורשו. אחת הנשים שניצלה על ידי ורץ הייתה גרטרוד פריץ ילידת וינה. פריץ קיבלה פקודות גירוש לפולין בספטמבר 1941, ומכיוון ששמעה על ד"ר ורץ שעוזר לנשים רבות אחרות, ניגשה אליו לעזרה. היא הראתה לורץ את הודעת הגירוש שלה, והוא כתב פתק חולה המתאר מחלה שלא חלתה בה. הודות לתעודה זו, בה נאמר כי אינה מסוגלת לעזוב את מיטתה במשך שישה שבועות, פריץ ניצלה מההובלה. פריץ גורשה מאוחר יותר לטרזינשטט ולא למחנות בפולין, שם שרדה עד סוף המלחמה. ד"ר ורץ סיכן את עצמו בכך שהוא עזר לנשים יהודיות המיועדות לגירוש. הוא לא קיבל שום פיצוי בגין זה, מלבד התשלום הרגיל עבור דמי מחלה שלקח מלקוחותיו בסכום של 5 רייכסמארק. לקראת סוף המלחמה גילו הגרמנים את פעילותו הבלתי חוקית, וכעונש הוכנס לחטיבת עונשין צבאית שקיבלה משימות מסוכנות במיוחד, אך הוא שרד. לאחר המלחמה המשיך ורץ לעבוד כרופא בווינה. פריץ גם חיה בווינה והתחתנה. היא ביקרה את ד"ר ורץ על מנת להודות לו והביאה לו שעון זהב במתנה. ורץ סירב לקחת את המתנה והצהיר שהוא עושה את מה שהוא עשה כגבר, כנוצרי וכרופא, ולא על מנת לקבל פרס. על הצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה הכיר יד ושם ברודולף ורץ כחסיד אומות העולם ב־31 במאי 1966. רודולף ורץ, באתר יד ושם (באנגלית) The Righteous Among The Nations, The Righteous Among The Nations a letter to the stars [DE], www.lettertothestars.at
קראטיפוס איש אתונה

קראטיפוס (ביוונית: Κράτιππος; פעל סביב שנת 375 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני. מתוך קטע בחיבור של פלוטרכוס, ניתן להחשיב זאת כמסקנה די בטוחה שקראטיפוס היה סופר אתונאי, שזמן כתיבתו בין ההיסטוריונים תוקידידס וקסנופון, וכי חיבורו המשיך את התיאור של תוקידידס מהנקודה בה הוא נעצר (410 לפנה"ס) ועד לקרב קנידוס (394 לפנה"ס). בספרות העתיקה יש רק שלוש או ארבע התייחסויות אליו, וחשיבותו נובעת מכך שהוא זוהה על ידי כמה חוקרים עם מחבר הפרגמנט ההיסטורי שפורסם מתוך הפפירוסים מאוקסירינכוס (אנ') (שנמצאו באוקסירינכוס (אנ') במצרים) וידוע בשם הלניקה מאוקסירינכוס. Cratippus, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה פלוטרכוס, מוראליה, "על תהילת האתונאים", פרק 1, פסקה 1 (345 E). ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
STS-9

STS-9, ידועה גם בשם (Spacelab 1), הייתה הטיסה התשיעית בתוכנית מעבורות החלל של ארצות הברית, והשישית של מעבורת החלל קולומביה לחלל. מפקד: ג'ון יאנג טייס: ברוסטר שו מומחה למשימה: אוון גאריוט מומחה למשימה: ד"ר רוברט פארקר (Dr. Robert A. Parker) מומחה מטען: ד"ר ביירון ליכטנברג מומחה מטען: גרמניה ד"ר אולף מרבולד מומחה מטען: הולנד וובו אוקלס מומחה מטען: מייקל למפטון (Michael Lampton) המשימה יצאה לחלל עם המספר הרב ביותר אנשי צוות שיצאו עד אותה התקופה (6 אנשי צוות). השיגור נערך ב-28 בנובמבר 1983 השעה 11:00:00 בבוקר לפי שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. במקור, תוכנן השיגור חודשיים קודם לכן, אך נדחה לאחר שנתגלתה דליפה בנחיר הפליטה של רקטת ההאצה הימנית. דבר זה גרם להחזרתה של המעבורת לבניין ההרכבה, לשם החלפת הנחיר. לראשונה טסו שני אנשי צוות שהם לא אסטרונאוטים. שני מומחי המטען: חוקר מטעם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ד"ר בירון ליכטנברג, וד"ר מרבולד, אזרח מערב גרמניה שהיה גם הראשון בתוכנית החלל שאינו אזרח ארצות הברית. המשימה כולה הוקדשה ל"מעבדת החלל" (Spacelab 1), פרויקט משותף של נאס"א וסוכנות החלל האירופאית. התוכנית הראתה יכולת למחקר מתקדם בחלל, עבודת צוות, ותיאום מוחלט בין נאס"א לסוכנות החלל האירופאית. המימון ל"מעבדת החלל" בא מצד סוכנות החלל האירופאית. הצוות התחלק לשני צוותים של 3, וכל צוות עבד בתורו 12 שעות. יאנג, פארקר ומרבולד כונו "הצוות האדום" בעוד ששאו, גריוט וליכטנברג כונו "הצוות הכחול". 72 ניסויים מדעיים נערכו במשימה זו, בתחומי האסטרונומיה, פיזיקה אטמוספירית ופיזיקה של פלזמה, פיזיקה של השמש, מדעי החיים ותצפיות על כדור הארץ. בשל העובדה שהכל עבד ללא תקלות, הוארכה המשימה ביום, וסה"כ 10 ימים של שהייה בחלל. משימה זו הייתה הארוכה ביותר עד אותה שנה. הנחיתה התעכבה במשך שמונה שעות, לאחר ששני מחשבי ניווט על סיפון המעבורת הפסיקו לפעול, כמו גם מערכת מדידה אינרציאלית. במהלך הנחיתה, פרצה אש באחת המשאבות ההידראוליות, עקב דליפה שהגיבה להידרזין במכלול המנוע האחורי. הדליפה שיתקה גם את המשאבה השנייה, לאחר שכובתה. לו פרצה הדליפה מספר שניות קודם לכן, כל שלוש המשאבות היו עלולות לצאת מכלל פעולה, השליטה במעבורת הייתה אובדת, וקרוב לוודאי שהייתה מתרסקת על קרקע המדבר. בסמל המשימה מתוארת המעבורת ו"מעבדת החלל" שהיא נושאת בתא המען. תשעת הכוכבים מאחורי המעבורת, מתאר את מספר הטיסה (הטיסה התשיעית). משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-9 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של STS-9 סיכום המשימה באתר נאס"א סרטון על המשימה תיאור המשימה STS-9, באתר Encyclopedia Astronautica
ג'נסיס GV70

ג'נסיס GV70 (באנגלית: Genesis GV70) היא מכונית במרכב קרוסאובר שמייצרת ג'נסיס מוטורס משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2020 והגיעה לישראל ביוני 2021. ה־GV70 היא הקרוסאובר השני של ג'נסיס אחרי ג'נסיס GV80. ה־GV70 מעוצבת בהשראת ה־GV80 ודומה בעיצוב לאאודי Q5. היא כוללת מסך מגע מרכזי שקוטרו 14.5 אינץ' המציג את נתוני הרכב ואת ביצועיו ומשדר את המולטימדיה לרכב, וגם לוח מחוונים דיגיטלי שקוטרו 12.3 אינץ'. ה־GV70 מגיעה בשלוש גרסאות: שתיים בעלות מנועי בנזין ואחת שבה מנוע דיזל. מנוע הבנזין שנפחו 2.5 ליטר טורבו מספק כ־304 כוחות סוס, ומנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר טורבו מספק כ־380 כוחות סוס. מנוע הדיזל, שנפחו 2.2 ליטר טורבו, מספק כ־210 כוחות סוס. מנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר ומנוע הדיזל כוללים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. למנוע הבנזין 2.5 ליטר יש תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים. ישנה אפשרות לחבילת ספורט, המעניקה לרכב מראה ספורטיבי וכוללת מתלים בכיול חזק יותר, דיפרנציאל מוגבל החלקה, עיצוב ייחודי לחישוקי הגלגלים, סופיות אגזוז בולטות יותר, גימור קרבון בתא הנוסעים ומושבי ספורט בצבע שחור. ב-19 בנובמבר 2021 חשפה ג'נסיס את הגרסה החשמלית ל-GV70. העיצוב כמעט ולא השתנה אלא עבר התאמה קטנה לרכב חשמלי. את הדגם משווקת ג'נסיס עם מערכת הנעה כפולה הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 430 כ"ס ומומנט המרבי על 61.7 קג"מ, לחיצה על מצב BOOST מעלה את ההספק לזמן מסוים ל-483 כ"ס ואת המומנט המרבי ל-71.3 קג"מ, זמן התאוצה במצב ה-BOOST אורך 4.5 שניות. את קיבולת הסוללה ג'נסיס לא מפרסמת אך את טווח הטעינה והטעינה היא כן פרסמה ואלו עומדים על, טווח נסיעה של 400 ק"מ וזמן טעינה במטען מהיר בקיבולת 350 קילוואט תאפשר הטענה מ-10% עד 80% מקיבולת הסוללה בתוך 18 דקות. הדגם המשווק בישראל מצויד במנוע הטורבו־בנזין שנפחו 2.5 ליטר והוא בעל ההנעה הכפולה. ה־GV70 משווקת בישראל בשלוש רמות גימור: רמת הגימור Elegant – מחיר המחירון 339,000 ש"ח; רמת הגימור Luxury – מחיר המחירון 379,000 ש"ח; רמת הגימור Sport – מחיר המחירון 399,000 ש"ח. מבט לפגוש הקדמי מבט לפגוש האחורי מבט לצד חבילת הספורט מדיה וקבצים בנושא ג'נסיס GV70 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'נסיס GV70 אתר האינטרנט הרשמי של ג'נסיס GV70 בישראל חזי גורן, ג'נסיס GV70 במבחן דרכים, בפורטל הרכב גיר, 1 בספטמבר 2021 אלדד מנורי, רכב הפנאי ג'נסיס GV70 נחשף, באתר בפורטל הרכב גיר, ‏2 בנובמבר 2020 ג'נסיס GV70 2021 בישראל – מחיר החל מ־339,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏8 ביוני 2021 ג'נסיס משיקה את ה־GV70 החדש, באתר קארטיוב, ‏8 בדצמבר 2020 cartube, בשנה הבאה בישראל: 2022 ג'נסיס GV70 חשמלי עם 483 כ"ס - cartube, באתר www.cartube.co.il
משפחה בהסעה

משפחה בהסעה היא סדרה דוקומנטרית-מציאותית ישראלית, אשר עלתה לשידור בכאן 11 ב-27 במאי 2021. הסדרה מתעדת את השיחות של ילדים עם הוריהם כשהם נוסעים ברכב, כשכל פרק בסדרה עוסק בנושא אחר שמעסיק את הנוער הישראלי. הסדרה בוימה על ידי ליה חפץ, ומבוססת על הפורמט הבריטי "Teen Taxi" של רשת BBC. חלק מהמשתתפים בתוכנית מוכרים בעיקר מתוכנית הטלוויזיה הפופולרית, הבנים והבנות, המשודרת בערוץ הילדים. אלה ברנס (44) וליאל ברנס (18) מבת ים אריאל שוורצמן (50) ומיה שוורצמן (17) משער אפרים ברוריה ברטלר (45) ואוריה ברטלר (15) מתקוע דוד יצקוב (43) ויותם יצקוב (14) מחיפה ורד טילן (50) וכרמל טילן (16) מחדרה ורד בכר (43) ותומר בכר (18) מרמת גן לירון זהבי (41) ואורי זהבי (17) מחולון מירי פורסט (37) ויעל פורסט (18) מרחובות עופר לוי (49) ותמיר לוי (16) מגדרה ענת טווינה (49) ויוחנן טווינה (19) מתל אביב ראשל אזריאל (38) ואורון קטורזה (15) מצור הדסה רינת בארי (45) ואלה בארי (16) שלום אלי (42) ומוריה אלי (15) מבאר שבע שלומי דהן (57) ודנה דהן (18) מראשון לציון שרון עדני (47) וגיא עדני (15) מגן יבנה אורלי חן (43) ונהוראי חן (17) מקריית אתא אורית (44) ונגב (16) ממזכרת בתיה שירי קניסברג (43) ומאי לוי (15) מגיאה קארין ביטון () ושאיין קמל (15) מתל אביב אסתי סומפו (36), אורי סומפו (14.5) ואלכס טל סומפו (12) מירושלים ירון דוינו (46) ויובל דוינו (17) ממעלה אדומים הילה דנינו (43) ועידו דנינו (17) מקריית אתא כרמית ניסן (41) והדר ניסן (16) מרמת ישי שושי שדה (49) ונעמה שדה (17) מעץ אפרים אסנת ימטוביץ' (44) ואופיר ימטוביץ' (16) מקיבוץ נגבה לבנת גוטליב (47) וילי גוטליב (15) מיבנה רחל כהנא (54) ועינב כהנא (17) מקריית מוצקין טל שנהר (43) ויול שנהר (17) מלהבים עופר נאמני (51) וזיו נאמני (16.5) מקריית אונו לני בלאו (45), פיליפ בלאו (49) ולונה בלאו (14) מרמת גן עזרא בסון (52) ואגם בסון (17) מפתח תקווה משפחה בהסעה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הדס סיון, ‏כוכבת הסדרה החדשה של כאן 'משפחה בהסעה' בראיון לסרוגים: "בהחלט התקרבנו", באתר "סרוגים", 26 במאי 2021 מירב דוסטר, ‏"לא חושבת שיש משהו שלא סיפרתי לה, גם כשאני מכירה בנים", באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2021 גילי איזיקוביץ, "משפחה בהסעה" מגלה את מה שההורים לא יודעים על חיי ילדיהם, באתר הארץ, 1 ביוני 2021 קשת ברגסון, ‏כוכבי 'משפחה בהסעה' לסרוגים: "היום דתיים יותר פתוחים", באתר "סרוגים", 13 בינואר 2022