סדר הפרשיות בתפילין

התפילין הן תשמיש קדושה יהודי העשוי מעור ומכיל קלף עליו רשומות ארבע פרשיות מהתורה, ומשמש לקיומה של מצוות הנחת תפילין. בעניין סדר הפרשיות בתפילין קיימות ארבע שיטות מרכזיות בהלכה; בטרמינולוגיה ההלכתית השיטות השונות זכו לכינויים: שיטת רש"י; שיטת רבנו תם; שיטת הראב"ד; ושיטת השימושא רבא (חיבור בהלכות תפילין המיוחס לתלמיד של אחד הגאונים). הסדר הנפוץ הוא כשיטת רש"י. על פי שיטת רש"י יש לסדר את הפרשיות בסדר זה: "קדש", "והיה כי יביאך", "שמע", "והיה אם שמוע", כשבתפילין של ראש מתחילים מצד ימין של מי שמסתכל על ראשו של בעל התפילין (שמאל המניח). כך גם סברו הרמב"ם, הרשב"א, והרא"ש, וגם "הרבה גאונים" סברו ככה וכך היה נהוג בארצות המזרח בימי הרמב"ם. ערך מורחב – שימושא רבא לשיטת השימושא רבא, בתפילין של ראש, הסדר הוא כשל רש"י אלא שמתחילים מצד ימין של מי שמניח את התפילין, אולם יש המבארים את דבריו באופן שאין מחלוקת בינו ובין שיטת רש"י. כמו כן תפילין שימושא רבא גדולות יותר מהרגיל- "אצבעיים על אצבעיים". בשיטת רבנו תם יש לסדר את הפרשיות בסדר זה: "קדש", "והיה כי יביאך" "והיה אם שמוע" ו"שמע", כשבתפילין של ראש מתחילים מצד ימין של מי שמסתכל על ראשו של בעל התפילין. בתוספות כתוב שכך סברו גם רבנו חננאל, האי גאון, וגאונים אחרים (אולם רמב"ם כתב שהאי גאון סבר כרש"י). לפי הרמב"ם כך היה דעת הרי"ף. גם בפסקי תוספות וסמ"ג טעון שלשיטה זו יש מקור קדום במזרח. הרמב"ם כתב ש"כל אנשי מערב" סברו כדעת רבינו תם, וגם הוא עצמו נהג ככה עד שהגיע לארצות המזרח והשתכנע שדעת רש"י היא הנכונה. לדעת הראב"ד סדר הפרשיות בתפילין של ראש כדעת רבינו תם, אך מתחילים מצד ימין של מניח את התפילין. המחלוקת בין השיטות נובעת מפירושים שונים בלשון הגמרא: ”תנו רבנן: כיצד סדרן? קדש לי והיה כי יביאך מימין, שמע והיה אם שמוע משמאל. והתניא איפכא? אמר אביי: לא קשיא, כאן מימינו של קורא, כאן מימינו של מניח.”. המילים "שמע והיה אם שמוע משמאל" יכולות להתפרש שהן מסודרות משמאל לימין (כדעת ר"ת והראב"ד) או שהן מונחות בצד שמאל של התפילין (ובזה מודים רש"י והשימושא רבה). כמו כן נחלקו האם "קדש לי והיה כי יביאך מימין" הוא מימינו של קורא (העומד מול המניח וכביכול קורא את הפרשיות שבתוך התפילין, זו דעת רש"י ור"ת) או מימינו של מניח (דעת הראב"ד). בספר תיקוני הזוהר מובא שבירושלמי מפורש שסדר הפרשיות הוא "הויות באמצע", כלומר, כדעת רבינו תם או הראב"ד. בחלק מספרי ההלכה מצוין שאפילו משה רבנו קיבל את מצוות התפילין בשני אופנים. כך למשל, הרב אביעד שר שלום באזילה כתב ב"אמונת חכמים" (סימן ל'): ”כשמשה רבינו קיבל מפי הגבורה סדר פרשיות התפילין, קיבל שני אופנים. אופן אחד להמון העם, ואופן נוסף ליחידי סגולה הבאים בסוד ה'.” הסדר של רש"י הוא הסדר הנפוץ ביותר, ואחריו - של רבנו תם. סדרי הפרשיות של רש"י ורבנו תם שונים בכך: בשולחן ערוך נפסק שיש להניח תפילין של רש"י כיון שכך הוא מנהג העולם, אולם ירא שמים צריך להניח גם תפילין של רבנו תם מחמת הספק. כיום, רוב החסידים מניחים תפילין דרבנו תם בנוסף לתפילין דרש"י לאחר החתונה, אם כי בחסידויות חב"ד, ברסלב וקומרנא מקובל להניח תפילין של רבנו תם מיד עם הבר מצווה. תפילין של רבנו תם, באתר עולמות - לימוד בעיון תפילין דרבנו תם שו"ת הרמב"ם רפט תוספות, מסכת מנחות, דף ל"ד, עמוד ב' פסקי תוספות, מנחות צב "בנהרדעא ובירושלם מצאו ב' זוגים אחת כרש"י ואחת כר"ת" ספר מצוות גדול, עשין כב: "אבל רב שרירא גאון ובנו רב האי גאון ורבינו יעקב [כתוס׳ שם וכן הוא בהלכות קטנות דלעיל] מפרשים דבית שלישי והיה אם שמוע בית רביעי שמע וסימנך הוויות להדדי" להרחבה ראו: הערך "תפילין דרבנו תם", באתר המכלול השגות הראב"ד, ספר אהבה, הלכות תפילין ומזוזה וספר תורה, פרק ג', הלכה ה' תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ל"ד, עמוד ב' תיקוני הזוהר, דף ט', עמוד א' הרב חיים יוסף דוד אזולאי, שם הגדולים, מערכת ספרים, ערך ירושלמי הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.