laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתתיהו קלהורה

מתתיהו קלהורה (כונה גם: מתתיהו אפטייקר) היה רופא ורוקח יהודי בקרקוב, מבני משפחת קלהורה. הוצא להורג באשמת ביזוי הנצרות בי"ד בכסלו ה'תכ"ד (1663), בפיוטרקוב טריבונלסקי. נולד לדוד בן משה קלהורה, בנו של רבי ישראל שמואל קליהרי, כאבותיו היה גם הוא רוקח ורופא מבוקש בקרקוב. במסגרת תפקידו שימש כרופא גם בכמה מנזרים בסביבת קרקוב. בחורף תכ"ד הואשם מתתיהו בביזוי ישו ואמו מרים הקדושה, לאחר שהתווכח עם נזיר דומיניקני ממכריו בשם "סירוציוס הבללי" ששימש כמטיף בכנסייה על שם אדלברט מפראג (וויטייך הקדוש) (אנ'). הנזיר האשים את מתתיהו שהשאיר באחת הכנסיות פתק שהכיל גידופים כלפי ישו הנוצרי ואמונתו. בין עדי הקטגוריה היה יהודי מומר בשם הירונים רובינקובסקי מקרקוב, שהתגורר בעבר עם מתתיהו בבית אחד, שהעיד שהוא כותב הפתק. במשפט זה שנערך בטירת ואוול בקרקוב, נידון מתתיהו למיתה בעינויים קשים. לאחר שמשפחתו הגישה ערעור, נקבע מועד למשפט חוזר ב-26 בדצמבר 1663 (כ"ו בחשוון ה'תכ"ד) בפיוטרקוב. למשפט השני נקראו עדים נוספים: אברהם שתדלן ורבי השיל מקראקא. בינתיים נפטר רבי השיל בכ' בתשרי ה'תכ"ד עקב הפרשה, ולמשפט החוזר הופיעו על דוכן העדים רובינקובסקי ואברהם שתדלן בלבד. שמו של השופט היה סולינסקי (פול'). מתתיהו נידון למיתת שריפה בעינויים קשים לפני מותו, והעונש הוצא לפועל בפיוטרקוב בי"ד בכסלו ה'תכ"ד (13 בדצמבר 1663); פיו ולשונו נחתכו, עורו הופשט מעליו בחייו, ולבסוף הוא הועלה על המוקד. את אפרו ירו מקנה תותח. ומה שנשאר מגופתו נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב שעל יד בית הכנסת הרמ"א. בזמן המשפט אירעו בקרקוב התנפלויות אנטישמיות על היהודים, בהן נהרגו יהודים רבים ורכוש רב נבזז. תופעות אלו נמשכו גם אחר ביצוע פסק הדין. מותו נחקק בזיכרון הקולקטיבי של קהילת קראקא, ולזכרו חיבר רבי ברכיה בירך הדרשן מקרקוב תפילת אל מלא רחמים; "את נשמת הקדוש והטהור ר' מתתיהו בן החבר ר' דוד שמסר נפשו ונשמתו על קדוש השם המיוחד לקרבן ניחֹח ואשו, בקדושה ובטהרה, כפתו ידו על העמוד לשריפה י"ד לירח כסליו במנינה וספירה, וצעק צעקה גדולה ומרה, ה' הוא אלקים באימה וביראה ובשפה ברורה, חתכו פיו ולשונו ושרפו כלו כליל והגדילה המדורה, ככבשן אש רשפי שלהבת-יה, ראוי להזכירו אצל חנני' מישאל ועזריה, חתכו ממנו רצועות בחיים חיותו ונתחו אותו לנתחים כהנה וכהנה הוסיפו ליסרה, צברו אפרו והכניסו אותו בכלי היורים, ויורו המורים, והייתה לאבק ולרוח סערה, העל אלה תתאפק ד' ותחשה אדון כל היצירה, על שמך הגדול המחלל לעיני העמים, ועל דם חסידך הנשפך בידי זדים ארורה, שכר חציך, מדם אויבך ודמם תשפוך כדם פרים וחית היערה, כו'" — חיים דב פרידברג, לוחות זכרון, פרנקפורט דמיין תרס"ד, עמ' 68, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). המאורע מוזכר גם בספר "שם יעקב" שהודפס כחמישים שנה לאחר מכן, בו נכתב: ”כמו שאירע בימינו ובזמננו שחיטת נפש הקדוש והטהור מוהר"ר מתתיהו מקראקא שפשטו עורו מראשו ועד כף רגלו”. אלכסנדר גוטרמן, יהודים ספרדיים על אדמת פולין, יד בן צבי. רבי חיים נתן דמביצר, כלילת יופי, חלק א', קרקוב תרמ"ח, עמ' כ"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). צבי קארל, ערים ואמהות בישראל, חלק ב', ירושלים תש"ח, עמ' 310, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). מאיר בלבן, שלשלת היחס של משפחת אורנשטיין - ברודא, ורשה תרצ"א, עמ' 16, באתר אוצר החכמה. יעקב בן יחזקאל סג"ל, שם יעקב, פרנקפורט דאודר תע"ו, דף נ"ב עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
יצחק מאיר קנל

רבי יצחק מאיר קַנַל (בכתיב יידי: קַאנַאל; ה'תרכ"ב – כ"ח באב ה'תש"ב, 11 באוגוסט 1942) היה רב בבלאשקי ובוורשה, סגן יושב ראש אגודת הרבנים בפולין, מהחברים הבולטים בוועד הרבנים בוורשה. נולד בוורשה בשנת תרכ"ב למשה אהרן, חסיד גור. בצעירותו למד אצל רבי ישראל יהושע מקוטנא, והוסמך על ידו לרבנות. נסע לאדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר מגור ואחריו לבנו רבי אברהם מרדכי אלתר. כיהן כרב בליאשקי הסמוכה לקאליש, ובשנת תרפ"ג מונה על ידי נציג אגודת ישראל בקהילת ורשה כחבר ועד הרבנים בוורשה. הרב קנל היה מהרבנים הפעילים ביותר בוורשה, והיה לאחד ממייצגי הרבנות בעיר בפני השלטונות, התפרסם גם כעסקן ציבורי, וכגומל חסד. ועסק גם בעסקנות. נטל חלק פעיל במיוחד במאבק נגד שחיטה. כיהן כסגנו של נשיא אגודת הרבנים בפולין (הנשיאים היו: רבי יחזקאל ליבשיץ, רבי אהרן לוין, ורבי מנחם מנדל אלתר). הרב קנל התגורר ברחוב טוורדה 24, בקרבת בנייני הקהילה היהודית ונחשב לרב האזור. הוא השתתף בכל ישיבות שלטון הקהילה והיה מעורה מאוד בנעשה. נטל חלק פעיל במאבק על השחיטה היהודית בפולין בשנת תרצ"ו. בזיווג שני נשא את פייגא שיינדל בת רבי אריה לייבוש רוקח בנו של רבי יהושע מבעלז שבעלה רבי שלמה בן רבי דוד טברסקי נרצח בפרעות פטליורה. בנו היה ר' יהושע קנל חתן הרב פנחס פינקלשטיין רבה של פאלניץ. באוגוסט 1942 אמר הרב קנל לאלכסנדר זושא פרידמן: "אני לא אתן להסיע אותי מכאן! יבוא עלי מה שיבוא – אבל כאן, במקום! שאבוא לפחות לקבר ישראל...". לפי עדותו של הלל זיידמן, גילה הרב קנל התנגדות אקטיבית לגירוש אל מחנות המוות. בהיותו בכיכר האומשלאגפלאץ, ניסה לחטוף את נשקו של הגרמני ששמר עליו, ובעקבות כך נורה ונהרג במקום. כך זכה לקבר ישראל. גרסה נוספת למעשה זה מסר נכדו ישראל קנל שסיפר כי במהלך האקציה, כאשר הגיעו קציני האס-אס לדירתו של הרב קנל וציוו עליו לרדת אל הרחוב בדרך אל האומשלאגפלאץ, סירב הרב קנל לציית. הוא סטר לגרמני בפניו, ובו-במקום נורה ונהרג. הרב יצחק מאיר קאנאל הי”ד, סגן נשיא אגודת הרבנים בפולין, באתר "תורתך לא שכחתי". רבי יצחק מאיר קנל, באתר "זכור". אברהם פוקס, השואה במקורות רבניים, ירושלים תשנ"ה, עמ' 137, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). הלל זיידמן, יומן גיטו ווארשה, תל אביב תש"ו, עמ' 55, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). יקיר יוד, "עדות משלימה על גורל אחרוני האדמו"רים", בתוך: בית יעקב, גליון 47, ירושלים תשכ"ג, עמ' 9, באתר אוצר החכמה.
איימרי

האם התכוונתם ל... ג'וליאן איימרי – פוליטיקאי בריטי, בנו של ליאופולד איימרי ג'ון איימרי – בריטי משתף פעולה של המשטר הנאצי, בנו של ליאופולד איימרי ליאופולד איימרי – מדינאי בריטי איימרי (זמרת) (אנ') – זמרת, פזמונאית ומחברת אמריקאית אמרי אימרי
לה מוניטר אוניברסל

לה מוניטר אוניברסל (בצרפתית: Le Moniteur Universel) היה עיתון צרפתי שראה אור בפריז בירת צרפת במאה ה-18 ובמאה ה-19. לה מוניטר או סתמית: מוניטר כפי שנקרא בקצרה, היה העיתון הצרפתי המרכזי בתקופת המהפכה הצרפתית ובמשך תקופה ארוכה שימש כתב עת רשמי של הממשלה הצרפתית לצורכי פרסום חוקים וגם לתעמולה, במיוחד תחת משטרו של נפוליאון בונפרטה. העיתון זכה לתפוצה גדולה בצרפת ובשאר מדינות אירופה. וגם בעיתונות העברית - ידיעות מתורגמות מהעיתון צוטטו בקביעות בגליונות "הכרמל". בתקופת המהפכה הצרפתית, נפוץ העיתון גם באמריקה. העניין שעוררו בציבור דיוניה של האספה הלאומית הראשונה העלה בדעתו של היג-ברנאר מארה (אנ') הדוכס מבסנו (אנ') לפרסם אותם במסגרת ה-"Bulletin de l'Assemblée". שרל-ז'וז'ף פנקוק (אנ') מו"ל צרפתי מפורסם והבעלים של המרקור דה פראנס התלהב ושכנע אותו להוציא עיתון גדול שנקרא בתחילה "Gazette Nationale ou Le Moniteur Universel" והודפס בפורמט פוליו. בתחילת דצמבר 1799 הוכר העיתון כעיתון רשמי. בתקופת נפוליאון התהדק הפיקוח הממשלתי על העיתונות ודיווחיו של העיתון על דיוני החקיקה הוחלפו בתכנים אחרים כמו מאמרים פולמוסיים נגד אנגליה. בתחילת שנת 1811 קוצר שמו של העיתון, הוסרו ממנו המילים "Gazette Nationale" והוא נותר בשמו Le Moniteur Universel. בתקופה זו החלו מאמרים על ספרות, מדע ואמנות לתפוס חלק ניכר מעמודי העיתון ואופיו הפוליטי המובהק התעמעם. מיד לאחר מהפכת יולי 1830, באחד מצעדיה הראשונים, השתלטה ממשלתו של לואי פיליפ על 'לה מוניטר' והכפיפה אותו לשליטתה. בעקבות סכסוך עם נפוליאון השלישי חדל העיתון להיות פרסום רשמי של ממשלת צרפת ב-31 בדצמבר 1868, במקומו הוקם כתב-עת רשמי של האימפריה (ובהמשך הרפובליקה) הצרפתית, שמכונה כיום "Journal Officiel de la République Française" ובנובמבר 1870 קיבל הפרסום החדש את המונופול לפרסום חוקים ותקנות. לה מוניטר אוניברסל המשיך להתקיים כעיתון עצמאי, שמרני בנטייתו, למרות אובדן התמיכה הממשלתית, במשך 30 שנה נוספות עד לסגירתו בסוף יוני 1901. מדיה וקבצים בנושא לה מוניטר אוניברסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל ארכיון גליונות סרוקים של לה מוניטר אוניברסל באתר הספרייה הדיגיטלית Gallica של הספרייה הלאומית של צרפת
Carnivore

Carnivore (בתרגום לעברית: טורף) הוא אלבום האולפן השביעי של להקת ההבי מטאל האמריקאית בודי קאונט שיצא לאור ב-6 במרץ 2020 בהפצת חברת התקליטים סנצ'ורי מדיה רקורדס. האלבום הוקדש ללמי קילמיסטר, מלהקת המטאל מוטורהד, שנפטר חמש שנים קודם לכן, והיווה גורם השפעה על הלהקה. לפני צאת האלבום הופצו מתוכו שני סינגלים, "Carnivore" ו-"Bum-Rush". בראיון למגזין "Loudwire", שנערך לפני הקלטת האלבום, הסביר סולן הלהקה, אייס-טי, בבדיחות את שם האלבום: בעיקרון אנחנו אומרים לטבעונים 'לכו תזדיינו'. הגענו למסקנה שכל מה שקשור לטורפים די מגניב. אנחנו טורפים! אני לא מתכוון באמת לטבעונים כשאני אומר 'לכו תזדיינו', פשוט כולם כאלה כוסיות לאחרונה, [אז] אנחנו טורפים. עטיפת האלבום עוצבה על ידי זביגניו מ. ביילאק (Zbigniew M. Bielak) אותו פגשה הלהקה במהלך סיבוב ההופעות האירופאי שלה ב-2017, ושעיצב בעבר עטיפות עבור להקות כמו דייסייד, גוסט, פרדייז לוסט ואחרות. זה האלבום הראשון של הלהקה ללא שירים שנכתבו על ידי ארני סי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי טרייסי מרו, וינסנט דניס, ויל דורסי וויל פוטני אלא אם נכתב אחרת.  פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מידע על האלבום Carnivore באתר MusicBrainz האלבום Carnivore באתר ספוטיפיי Daniel Cordova, THE WEEKLY INJECTION: New Releases From BODY COUNT, MY DYING BRIDE, and More Out Today – 3/6, March 6, 2020, Metal Injection Michael Pementel, Album Review: Body Count Deliver a Bloodthirsty Attack on Carnivore, March 5, 2020, Consequence DiVita, Joe. "Body Count Dish Out Brutal New Song 'Carnivore'". Loudwire. נבדק ב-24 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) Childers, Chad. "Body Count Start a Revolution With 'Bum-Rush' Video". Loudwire. נבדק ב-24 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) Brian Ives, Body Count to Record New Album 'Carnivore' in 2018, May 19, 2018, Loudwire Listen To Title Track Of New BODY COUNT Album, 'Carnivore', December 13, 2019, Blabbermouth
1945 בצרפת

שנת 1945 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 958 שנות לאום. שנה זו הייתה שנת הסיום של מלחמת העולם השנייה, במהלכה צרפת הייתה כבושה בידי גרמניה. נשיא הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית (ראש הממשלה) – שארל דה גול 1 בינואר – ז'אן-פול סארטר מסרב לקבל את לגיון הכבוד. 6 בפברואר – רובר ברזיאק מוצא להורג בגין הסתה, שיתוף פעולה עם הנאצים ובגידה במולדת. 9 במרץ – יפן מפילה את שלטון וישי בווייטנאם. 2 במאי – קולט היא האישה הראשונה שמתקבלת לאקדמיית גונקור. 7 במאי – הגנרל הגרמני אלפרד יודל חותם על כניעה ללא תנאי מטעם גרמניה. 8 במאי – מלחמת העולם השנייה מסתיימת באירופה. 8–29 במאי – כוחות צרפתיים הורגים 6,000 תושבים מקומיים בטבח סטיף(אנ'). 23 ביולי – המרשל פיליפ פטן עומד לדין באשמת בגידה. 31 ביולי – פייר לאוואל מסגיר עצמו לחיילי בעלות הברית באוסטריה. 19–30 באוגוסט – תנועת הווייט מין עורכת את מהפכת אוגוסט בווייטנאם. 15 באוקטובר – ראש ממשלת צרפת לשעבר, פייר לאוואל, מוצא להורג בידי כיתת יורים אחרי שהורשע בבגידה. 21 באוקטובר – נערכות בחירות לפרלמנט, בפעם הראשונה נשים מורשות להצביע. 13 בנובמבר – שארל דה גול נבחר לראש הממשלה הזמנית. 2 בדצמבר – הבנקים הצרפתיים מולאמים. 22 בינואר – ז'אן-פייר ניקולס, נהג מרוצים. 17 בפברואר – ברנאר ראפ, במאי סרטים ומגיש חדשות (נפטר ב-2006). 4 באפריל – דניאל כהן-בנדיט, פוליטיקאי יהודי-גרמני-צרפתי, ממנהיגי הפגנות מאי 1968 ונשיא משותף של הקבוצה הירוקה בפרלמנט האירופי. 7 באפריל – ז'ואל רובישון, שף וכותב ספרי בישול (נפטר ב-2018). 15 באפריל – כריסטיאן ברגלין, פוליטיקאי (נפטר ב-2008). 15 ביוני – פרנסואה שאנדרנגור, סופרת. 20 ביוני – ז'אן-קלוד איזו, משורר, מחזאי, תסריטאי וכותב נובלות (נפטר ב-2000). 30 ביולי – פטריק מודיאנו, סופר יהודי-צרפתי, חתן פרס גונקור ופרס נובל לספרות. 12 באוגוסט – ז'אן נובל, אדריכל, זוכה פרס וולף לאדריכלות ופרס פריצקר. 27 באוגוסט – קתרין לרוי, צלמת מלחמה (נפטרה ב-2006). 12 באוקטובר – אורור קלמנט, שחקנית. 13 באוקטובר – כריסטוף, זמר (נפטר ב-2020). 16 באוקטובר – פסקל סוורן, מגיש טלוויזיה וסופר (נפטר ב-2008). (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1945) 5 בפברואר – דניס בלוך, סוכנת מנהלת המבצעים המיוחדים (נולדה ב-1916). ליליאן רולף, סוכנת בעלות הברית (נולדה ב-1914). ויולט סאבו, סוכנת חשאית מטעם בעלות הברית (נולדה ב-1921). 6 בפברואר – רובר ברזיאק, עיתונאי ופובליציסט, הוצא להורג באשמת הסתה, שיתוף פעולה עם הנאצים ובגידה (נולד ב-1909). 30 במרץ – אליז ריווה, נזירה קתולית וגיבורת מלחמת העולם השנייה (נולדה ב-1890). 8 ביוני – רובר דסנוס, משורר (נולד ב-1900). 20 ביולי – פול ואלרי, משורר, סופר ומבקר ספרות (נולד ב-1871). 15 באוקטובר – פייר לאוואל, ראש ממשלת צרפת שלוש פעמים, בפעם השלישית בצרפת של וישי, הוצא להורג באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים (נולד ב-1883). 26 באוקטובר – פול פליוט, סינולוג ומזרחן (נולד ב-1878). מדיה וקבצים בנושא 1945 בצרפת בוויקישיתוף
מצעד שירי קוריאה הדרומית

מצעד שירי קוריאה הדרומית הוא מצעד מוזיקה בדרום קוריאה, שמפורסם על ידי בילבורד מאז מאי 2022 ומהווה תחליף למצעד בילבורד קיי-פופ הוט 100 שסקר שירים בקוריאה הדרומית ופעילותו הופסקה באותה שנה. המצעד מתעדכן מדי יום שלישי באתר של בילבורד והוא חלק מאוסף מצעדי הלהיטים של בילבורד, המדרג את 25 השירים המובילים מדי שבוע ביותר מ-40 מדינות ברחבי העולם. המצעד עוקב אחר ביצועי השירים מיום שישי עד חמישי. הדירוג מבוסס על הורדות דיגיטליות בחנויות מוזיקה (אנ') (לא נכללות מכירות של אתרים שמוכרים ישירות לצרכן כגון חנות של אמן בודד) וסטרימינג מקוון המתרחש בדרום קוריאה במהלך תקופת המעקב. כל הנתונים מסופקים על ידי לומינייט דאטה. השיר הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד היה "Still Life" (אנ') של ביג באנג בגיליון שפורסם ב-7 במאי 2022. השיר שנמצא במקום הראשון כרגע, נכון למצעד שפורסם ב-27 ביולי 2024, הוא "Supernatural" (אנ') של ניו-ג'ינס. Billboard Staff, Billboard Expands International Footprint With ‘Hits of the World’ Charts, Billboard, ‏14 בפברואר 2022
היפרתרמיה

המונח "מכת שמש" מפנה לכאן. לערך העוסק בסרט, ראו מכת שמש (סרט). המונח "היפרתרמיה" מפנה לכאן. לערך העוסק בטיפול הסרטן, ראו היפרתרמיה טיפולית. היפרתרמיה (בלועזית: Hyperthermia) היא עלייה חריגה בטמפרטורת הגוף הנגרמת בגלל בעיה בפליטת החום הנוצר בו ופגיעה במנגנון ויסות החום, דבר הגורם לפגיעה ברקמות הגוף שנועדו לפעול בצורה אופטימלית בטמפרטורה שבין 36 ל-38 מעלות צלזיוס. הסיבות הנפוצות ביותר להיפרתרמיה כוללות מכת חום ותגובות שליליות בין תרופות. להבדיל מ"התייבשות", המוגדרת כחסר בנוזלים (דהידראציה), "היפרתרמיה" היא מצב שבו, בדרך כלל עקב חשיפה לטמפרטורות גבוהות ביחד עם פעילות גופנית מאומצת, נפגע מנגנון ויסות החום של הגוף ונגרמת הצטברות חום בגוף ועלייה בטמפרטורת הגוף, מה שמביא בעקבותיו להרס רקמות ועלול לגרום אף למוות במקרים קיצוניים. במכת חום קלה התסמינים יכולים להתבטא רק בדופק מהיר, סומק, הזעה מרובה, כאבי ראש, סחרחורת קלה ובלבול עקב פגיעה במערכת העצבים המרכזית. במכת חום חמורה, תעלה בדרך כלל טמפרטורת הגוף על 40 מעלות צלזיוס, העור יהיה חם, יבש וסמוק, ולעיתים ייגרמו הזיות, פרכוסים ואובדן הכרה. חלק מהתסמינים כמו דופק מהיר, חולשה ובלבול עד מצב עילפון, יכולים להיות קיימים במצב של התייבשות, אך במצב של התייבשות תתלוה גם תחושת צמא, יובש בפה, לחץ דם נמוך והיעדר הזעה. בדרך כלל טמפרטורות גבוהות ולחות גבוהה או פעילות גופנית מאומצת מאוד ולעיתים צירוף של השניים. גם עליה בחום הגוף עקב מחלה עלולה להתפתח למכת חום. המוּעדים להיפגע הם אנשים הסובלים מהפרעות במחזור הדם, כמו גם חולי סוכרת, חולים כרוניים, אלכוהוליסטים, קשישים שנוטלים בדרך כלל תרופות, ילדים שאצלם מנגנון ויסות החום עדיין לא התפתח כראוי, וכן כל אדם העוסק בפעילות גופנית מאומצת בסביבה שבה האקלים חם ולח (עומס חום גבוה). את כל אלה יש להבדיל ממחלה שמקורה ככל הנראה גנטי המכונה יתר חום ממאיר (malignant hyperthermia syndrome) או MH. הסיבה למחלה זו היא הפרעה תורשתית בפעילות השרירים המתכווצים ללא הרף, אשר גוררת עליה מהירה בחום הגוף, כשל מערכות ומוות. הטיפול העיקרי במכת חום הוא הניסיון להחזרת הטמפרטורה של הגוף למצב הנורמלי. קירור הגוף יכול להעשות באמצעות הרטבתו במים, או טבילתו באמבט פושר. רצוי מאוד להעבירו למקום קריר, ממוזג ומוצל, להחזיר נוזלים באמצעות שתייה או הזרקה תוך ורידית של מי מלח ואף לתת תרופה להורדת חום במקרה שטמפרטורת הגוף מעל 38 מעלות. בישראל עלה הנושא לכותרות בעקבות מקרי מוות ממכות חום הן של חיילים שנחשפו לתנאים קשים באימונים, בניווטים ובגיבושים, הן של ספורטאים שמתו במהלכם של אירועים ספורטיביים, וכן בעקבות מקרים של שכחת ילד ברכב שהתחמם בשמש הקיצית והפך למלכודת מוות. לצה"ל יש הנחיות המחייבות הפסקת פעילות אימונים כאשר הטמפרטורה נעשית גבוהה במיוחד. תרמותרפיה נוחות אקלימית מכת חום, באתר שירותי בריאות כללית מכת חום , באתר מכבי שירותי בריאות מכת חום, באתר אינפומד הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שמוסוכוס

שמוסוכוס (שם מדעי: Shamosuchus) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 83.6 עד 72.1 מיליון שנה מזמננו במרכז אסיה. המאובנים של זוחל זה התגלו בתצורות ג'אדוקוטה (אנ') שבמונגוליה והוא תואר למדע ב-1924 בידי החוקר צ'ארלס ס. מוק (Charles C. Mook). משמעות השם שלו הוא: "תנין מדבר גובי (בסינית: sha mo)", כששם המין היחיד בסוג: Shamosuchus djadochtaensis, קרוי על שם אתר הממצאים. זוחל זה לא היה תנינאי אמיתי והיה קרוב יותר לסרקוסוכוס הענקי. מספר חוקרים רואים בסוג זה טקסון בטל ששייך לסוג פרליגטור, הקרוב גם לקנסג'סוכוס הגדול וכמותם הוא משויך למשפחה Paralligatoridae. זוחל זה הגיע לאורך של 4 מטרים ובניגוד לתנינאים החיים תנין זה היה בעל גולגולת מעט שטוחה בעלת פתחי עיניים וחוטם באותה שיפוע של הגולגולת ולא מעליהם, מה שמזכיר יותר את הגוויאליים ומותאם לתנוזה של טרף מיימי בעיקרה, תוך שהזוחל היה צריך להרים את ראשו מהמים כדי לנשום. המבנה של השיניים והלסת גם מרמז שהתנין התאים בעיקר לתזונה של חסרי חוליות מימיים בעלי קונכייה או שלד חיצוני כמו צדפות, חלזונות וסרטנים ואולי לעיתים טרף גם חולייתנים שהתקרבו למים. מדיה וקבצים בנושא שמוסוכוס בוויקישיתוף שמוסוכוס, באתר GBIF (באנגלית)
לאון פליישר

לאון פליישר (באנגלית: Leon Fleisher;‏ 23 ביולי 1928 – 2 באוגוסט 2020) היה פסנתרן ומנצח יהודי-אמריקאי, אחד הפסנתרנים הנודעים בעולם. נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, הוריו היו מהגרים. שם החל בלימודי הפסנתר בגיל 4 אצל ארתור שאנבל. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה כשהיה בן 8. בגיל 16 הופיע עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר מונטה. לאון פליישר הקליט סדרת תקליטים מרשימים עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד לפני שמחלה (דיסטוניה פוקאלית) שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. בין היצירות שהקליט היו קונצ'רטי של גריג, מוצרט, שומאן, רחמנינוב, ברהמס ובטהובן. משנת 1964 הוא המשיך לנגן רפרטואר ליד שמאל, עד שריפוי בזריקות רעלן הבוטולינום השיב לו את יכולת השימוש ביד ימין. בתקופה זו גם החל לנצח. פליישר נודע בעיקר בפרשנויותיו לקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן וברהמס. בשנת 2004 יצאה הקלטה של פליישר בנגינה בשתי ידיים, לראשונה מזה ארבעים שנה ויותר, בתקליט שהוכתר בשם המתאים "שתי ידיים" וזכה לשבחי הביקורת. הוא ידוע בשל פרשנותו לשני הקונצ'רטי לפסנתר מאת ברהמס ולחמשת הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן (שאותם הקליט עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד). פליישר עסק הן בניצוח והן בהוראה למעלה מ-60 שנה בקונסרבטוריון פיבודי ובמכון קרטיס למוזיקה. כמורה, פליישר המשיך במסורת בטהובן, שעברה מדור לדור דרך קרל צ'רני, תאודור לשטיצקי וארתור שנאבל עד אל פליישר עצמו, שהמשיך ומסר אותה הלאה למאות תלמידי הפסנתר שלו במשך קרוב ליובל שנים. השפעתו על פסנתרנים קלאסיים מודרניים, בעיקר בצפון אמריקה, הייתה עצומה. בין הפסנתרנים ידועי השם, שהיו תלמידיו של פליישר, אפשר למצוא את אנדרה ואטס, אמיליו דל רוסאריו, יעל וייס, פיליפ בוש, מריאן האן, אורית וולף, אלון גולדשטיין עינב ירדן ועוד. פליישר נפטר מסרטן ב-2 באוגוסט 2020 בגיל 92. מדיה וקבצים בנושא לאון פליישר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאון פליישר (באנגלית) לאון פליישר, באתר AllMusic (באנגלית) לאון פליישר, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאון פליישר, באתר Discogs (באנגלית) לאון פליישר, באתר Songkick (באנגלית) לאון פליישר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kozinn, Allan (2020-08-02). "Leon Fleisher, 92, Dies; Spellbinding Pianist Using One Hand or Two". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-08-03. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ורדן הוקינס

ג'ורדן דורל הוקינס (באנגלית: Jordan Dorrell Hawkins; נולד ב-29 באפריל 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע, בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA. הוקינס נולד וגדל בגיית'רסבורג, מרילנד, ושיחק בתיכונים מקומיים. בעונתו האחרונה בתיכון העמיד ממוצעים של 19.7 נקודות, 11.4 ריבאונדים, 3.7 אסיסטים, 2.3 חטיפות ו-1.9 חסימות למשחק. לאחר שסיים תיכון, קיבל הוקינס הצעות ממספר אוניברסיטאות, אך בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קונטיקט. בעונת 2021/2022 העמיד ממוצעים של 5.8 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-14.7 דקות למשחק, והפסיד את סוף העונה בשל זעזוע מוח. במשחק הפתיחה של עונת 2022/2023 ספג זעזוע מוח נוסף, אך נעדר משני משחקים בלבד. במהלך העונה העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים, ו-1.3 אסיסטים למשחק. בתום העונה זכה עם קבוצתו בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, לאחר ניצחון 76–59 על סן דייגו במשחק הגמר, בו קלע 16 נקודות. ב-7 באפריל 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA. הוא נבחר במקום ה-14. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Gavin Keefe, UConn's Hawkins arrives from DeMatha with confidence, motivation, www.theday.com (באנגלית אמריקאית) Charlotte Carroll, Jordan Hawkins becomes second guard to commit to UConn for 2021, The Athletic (באנגלית) David Borges, UConn gets ‘a steal’ in athletic shooting guard Jordan Hawkins from DeMatha Catholic, New Haven Register, ‏2020-08-07 (באנגלית אמריקאית) After a first year filled with learning, UConn guard Jordan Hawkins is ready to take flight, Hartford Courant, ‏2022-06-13 (באנגלית אמריקאית) Dom Amore: UConn fans could finally see all of what a healthy, smooth Jordan Hawkins can do, and the Huskies would benefit from Game 1, Hartford Courant, ‏2022-11-06 (באנגלית אמריקאית) David Borges, Can UConn men's basketball guard Jordan Hawkins step up as big-time scorer? 'NBA is in his future', CT Insider, ‏2022-11-01 (באנגלית אמריקאית) With Big East opener looming, UConn guard Jordan Hawkins in concussion protocol, Tyler Polley out with stomach virus, Hartford Courant, ‏2022-03-08 (באנגלית אמריקאית) Dan Hurley searching for toughness with slew of new faces; Jordan Hawkins puts on a show in scrimmage, Hartford Courant, ‏2022-11-03 (באנגלית אמריקאית) David Borges, Jordan Hawkins' concussion history cause for concern, but not career-altering, CT Insider, ‏2022-11-09 (באנגלית אמריקאית) Adam Betz / Journal Inquirer, Hawkins, Jackson return as UConn routs UNC Wilmington, Journal Inquirer, ‏2022-11-19 (באנגלית) UConn’s Adama Sanogo, Jordan Hawkins named First Team All-Big East; Karaban, Clingan on All-Freshman team, Hartford Courant, ‏2023-03-05 (באנגלית אמריקאית) Sam Vecenie and Dana O'Neil, UConn's Jordan Hawkins declares for NBA Draft, The Athletic (באנגלית) View Author Archive, Email the Author, Follow on Twitter, Get author RSS feed, UConn tops San Diego State to win 2023 national championship, ‏2023-04-04 (באנגלית אמריקאית) UConn's Hawkins riding title high to draft entry, ESPN.com, ‏2023-04-07 (באנגלית) Adam Betz / Journal Inquirer, UConn's Hawkins to enter NBA draft, Journal Inquirer, ‏2023-04-07 (באנגלית)
זוראן סאביץ'

זוראן סאביץ' (בסרבית: Зоран Савић; נולד ב-18 בנובמבר 1966) הוא כדורסלן עבר המשמש כמנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג. סאביץ' עשה את צעדיו הראשונים בקריירה עם צ'ליק בליגה היוגוסלבית הראשונה. בשנים 1990 ו-1991 הוא שיחק במדי יוגופלסטיקה ספליט וזכה בכתר המשולש (אליפות הליגה היוגוסלבית, הגביע היוגוסלבי וגביע אירופה לאלופות), בכל אחת מהשנתיים הללו. בשנת 1991 הוא עזב את יוגוסלביה וחתם בברצלונה מליגת העל הספרדית, אותה הוביל ב-1993 לחצי גמר גביע קוראץ', שם הודחה הקבוצה על ידי וירטוס רומא. לאחר מכן חתם סאביץ' בפאוק סלוניקי מיוון, עימה זכה בגביע קוראץ' ב-1994 אחרי ניצחון על פלקנסטרו טריאסטה ובגביע היווני ב-1995 אחרי ניצחון על פאניוניוס. לאחר מכן שיחק שנה בריאל מדריד הספרדית לפני שחזר לאיטליה וחתם בקינדר בולוניה ב-1996. עם בולוניה הוא זכה בגביע האיטלקי ב-1997 ובאליפות איטליה וביורוליג ב-1998. הוא זכה בפרס ה-MVP של פיינל פור היורוליג באותה שנה. בקיץ 1998 עבר למועדון הטורקי אפס פילזן וזכה עימו בסופר קאפ הטורקי. לאחר מכן חזר סאביץ' בברצלונה בשנת 2000 ועבר לסקיפר בולוניה ב-2001. ב-2002 הוא פרש ממשחק מקצועני. סאביץ' היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל, בתקופתה כרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה (SFR). במדי הנבחרת הוא זכה באליפות העולם בכדורסל 1990 ובאליפות אירופה בכדורסל 1991. סאביץ' ייצג גם את נבחרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בכדורסל (סרביה ומונטנגרו). כחבר בנבחרת הוא זכה באליפויות אירופה ב-1995 ו-1997. הוא היה מהנבחרת שזכתה במדליית הכסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת אטלנטה (1996). לאחר שפרש ממשחק בפורטיטודו בולוניה ב-2002 הפך סאביץ' לחלק מהנהלת המועדון, וכיהן שלוש שנים כג'נרל מנג'ר של הקבוצה. בין 2005 ל-2008 הוא היה הג'נרל מנג'ר של ברצלונה, וב-2008–2009 ניהל את פורטיטודו. לאחר מכן הפך סאביץ' לסוכן, והקים את סוכנות Invictus Sports Group. ב-16 במרץ 2021 מונה סאביץ' למנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד. זוראן סאביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) "Zoran Savić – sinonim za trofeje". b92.net. נבדק ב-12 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) יוגוסלביה: זוראן סאביץ' פורש מכדורסל, באתר ynet, 16 ביוני 2002 "Zoran SAVIC - Olympic Basketball | Yugoslavia". הוועד האולימפי הבין-לאומי (באנגלית). 2016-06-21. נבדק ב-2020-07-02. "Zoran Savic: 'Always room for growth'". יורוליג בסקטבול (באנגלית). נבדק ב-2020-07-02. "Too good (not) to be true - Zoran Savić sportski direktor Partizana". mozzartsport. נבדק ב-12 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Savić u Partizanu: Nedostajao mi je stres, Bogdanović da bude model". b92.net. נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה)