laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ראיון פרימורסקי

נפת פרימורסקי (ברוסית: Приморский райо́н; מילולית: "הנפה הסמוכה לים") הוא נפה בצפון העיר סנקט פטרבורג. הוקמה בשנת 1936 והיא אחת הנפות הגדולות מבחינת גודל אוכלוסייה: 549,774 איש. בתחומיה קיימים המחוזות המוניציפליים הבאים: המחוז המוניציפלי לאחטה-אולגינו המחוז המוניציפלי צ'ורנאיה רצ'קה המחוז המוניציפלי הששים וחמש המחוז המוניציפלי של נמל התעופה הצבאי המחוז המוניציפלי אגם דולגויה המחוז המוניציפלי יונטולובו המחוז המוניציפלי קולומיאגי כפר חוטם השועל (ליסי-נוס) קודם להקמתה בשטחה התקיימו יישובים בשם לאחטה, קולומיאגי ובובילסקאיה (כששני הראשונים הפכו ברבות הזמן למחוזות מוניציפליים בתחומי הנפה). בשנת 1703 היישובים הפכו לחלק מרוסיה ולפרברי העיר פטרבורג שאך הוקמה. פיוטר הגדול הציב באזור מפקדה צבאית שהשתמשה בשטח עבור גידולים חקלאיים. כך קרה שבגדה השמאלית של הנהר השחור החוצה את הנפה הוקמו בתי קיץ של מפקדי הצבא. כשבאחת מהן נהג להתארח פושקין עצמו. בתקופת המאה ה-19 בתחומיה עברה מסילות הברזל לויבורג וססטרורצק. במאה ה-20 הוקם שדה תעופה צבאי ששיחק תפקיד משמעותי בתולדות חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1936 שדה התעופה נסגר ובשטחו נבנו בתי מגורים. בשנות ה-60 הנפה אופיינה בפרויקטים רבים של בנייה למגורים, פרויקט שנתמך על ידי מכון המחקר המדעי לפרויקטים של לנינגרד (ЛенНИИпроект). הבנייה ההמונית היוותה חלק מהליך התיעוש בעיר. כשהבנייה בתחומיה נמשכה עד לסוף שנות ה-80. לאחר התפרקות ברית המועצות, בנייה רבה הוקפאה וחודשה רק באמצע שנות ה-90. בתקופת העשור הראשון של המאה ה-21 נבנו בניינים חדשים רבים. הנפה הוקמה בשנת 1936. בשנים 1949–1989 כונתה ז'דאנוב וכלל חלקה מנפת פטרוגרד. ב-1977 לאחטה סופחה לאזור וב-1980 צורפו גם הכפרים אולגינו, קאמנקה, וכפר חוטם השועל. במשך שנים רבות היה האזור אזור בלתי מפותח ורק בשנת 2005 בוצעו פרויקטים רבים לשיפור פני הנפה וכלכלתה. נבנו מרכזי מסחר רבים והגישה התחבורתית שופרה וגדלה ההשקעה בפיתוח התשתיות. בשנת 2015 הוקם מרכז המחקר הרפואי הלאומי על שם אלמאזוב, בית חולים ל-1500 מקומות והנחשב לבית החולים הגדול במרחב. בנוסף, בתחומיה נבנה מתחם המכונה מרכז לאחטה (Лахта-центр), שיכלול גורד שחקים שמתוכנן להיות המגדל הגבוה ביותר ברוסיה ובאירופה. בנייתו מתוכננת להסתיים בשנת 2020 יחד עם השלמת בניית מרכזי מסחר חדשים שהשלמתם תוביל להפיכת האזור לרובע עסקים. תשתית התחבורה היא אחת הפחות מפותחות בעיר. האזור סובל מפקקי תנועה רבים עקב מסילות ברזל העוברות בתחומו ויוצרות פקקים במפגשי התנועה עם הכבישים. המצב השתפר לטובה בשנת 2011 עם השלמת השלב הראשון של כביש הטבעת שנועד לפזר את התנועה ולאפשר לתושבי רובע פטרוגרד הסמוך לנסוע סביב לאזור הסמוך לים ובכך להימנע מלעבור באזור שלא לצורך. בתחומי האזור ישנן 4 תחנות רכבת תחתית ותחנה חמישית נמצאת בבנייה. מדיה וקבצים בנושא ראיון פרימורסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראיון פרימורסקי
סרט לד

סרט LED הוא סרט דק וגמיש שלאורכו מחוברות דיודות פולטות אור. הסרט מופיע בגליל ארוך וניתן לגזור בהתאם לצורך. לרוב סרט ה-LED פועל על מתח חשמלי של 12V או 24V וזרם ישר (DC), לכן על מנת לחברו למתח ביתי דרוש ספק כוח . ישנם הספקים שונים של סרטי LED; ההספק משתנה בהתאם לצפיפות הדיודות ובהתאם לגודל הדיודות; לדוגמה, סרט LED בהספק של 4.8W למטר מכיל 60 דיודות של גודל 3528 [3.5 מ"מ × 2.8 מ"מ]. סרט LED משמש למגוון רחב שימושים. לתאורה נסתרת, לתאורת תקרה [לרוב בתוך פרופיל אלומיניום] לתאורה תחת ארונות מטבח, לארונות תצוגה, להארת אובייקטים שונים, ולעיצובים שונים. גליל של פס LED דיודות LED בגדלים שונים שימוש בפס LED ברכבת בסין מדיה וקבצים בנושא סרט לד בוויקישיתוף
Scotland The Brave

"Scotland The Brave" (גאלית סקוטית: Alba an Aigh) הוא שיר סקוטי-פטריוטי. הוא היה מועמד מתוך מספר שירים נוספים, להיבחר כהמנון הלאומי של סקוטלנד על ידי סקר אינטרנטי מקוון אך קטף רק את המקום השני. המנגינה כנראה הופיעה לראשונה במאה ה-20, ובאותו זמן היה ידועה גם בסקוטלנד. המילים העדכניות שבדרך כלל מושרות כיום נכתבו בסביבות 1950 על יד העיתונאי הסקוטי קליף הנלי עבור הזמר רוברט וילסון בשיתוף פעולה עם מריון מקלורג. ביוני 2006, השיר הגיע למקום השני עם יותר מ-10,000 קולות בסקר מקוון לבחירת השיר המועדף להיבחר כהמנון הלא-רשמי של סקוטלנד, והפסיד רק לשיר "Flower Of Scotland" בניקוד. השיר שימש לייצוג סקוטלנד במשחקי חבר העמים הבריטי עד שהוא הוחלף על ידי הפרח הסקוטי מהמשחקים ב-2010 בדלהי ואילך. מדיה וקבצים בנושא Scotland The Brave בוויקישיתוף מידע על היצירה "Scotland The Brave" באתר מיוזיק בריינז The Fiddler's Companion The Royal Scottish National Orchestra - Stéphane Denève (Music Director) - The RSNO National Anthem Poll Winner Archived February 15, 2009, at the Wayback Machine. "Games team picks new Scots anthem". BBC News. 9 בינואר 2010. {{cite news}}: (עזרה)
טום קריסטנסן

טום קריסטנסן (בדנית: Tom Kristensen; נולד ב-7 ביולי 1967) הוא נהג מרוצים מקצועני לשעבר מדנמרק. קריסטנסן הוא הנהג המצליח ביותר בתולדות מרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שזכה במספר שיא של 9 ניצחונות במרוץ זה, מתוכם שישה ברציפות בין השנים 2000–2005. בשנת 1997 זכה במרוץ תחת חברת פורשה וב-2003 תחת בנטלי, כאשר שאר ניצחונותיו במרוץ הושגו תחת קבוצת אאודי. קריסטנסן נחשב על ידי רבים כנהג הטוב ביותר בכל הזמנים אשר התחרה במרוץ לה מאן ובעקבות הצלחותיו הרבות זכה בכינוי "מר לה מאן". קריסטנסן מחזיק גם בשיא הזכיות במרוץ 12 השעות של סברינג לאחר שזכה 6 פעמים במרוץ. בשנת 2013 זכה באליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC) של ארגון ה-FIA. טום קריסטנסן נולד בעיירה הוברו בדנמרק ב-7 ביולי 1967. קריירת המרוצים שלו החלה בשנת 1984 כאשר החל להתמודד במרוצי קארטינג בהם זכה במספר תארים. בתחילת שנות ה-90 החל להתחרות ביפן בסבב הפורמולה 3 ובמרוצי מכוניות תיור במקביל. בשנת 1991 זכה באליפות גרמניה בפורמולה 3, בשנים 1992 ו-1994 סיים במקום השני באליפות יפן למכוניות תיור (JTCC) ובשנת 1993 זכה באליפות יפן בפורמולה 3. בשנים 1996–1997 התחרה בסבב הפורמולה 3000 וסיים במקום השישי שנתיים ברציפות. בשנת 1998 שימש כנהג המבחן והבדיקות של קבוצת טיירל הבריטית בעונתה האחרונה במרוצי הפורמולה 1, ובשנת 2000 שימש במכונית הפורמולה 1 של קבוצת ויליאמס כנהג המבחן של יצרנית הצמיגים מישלן אשר סיפקה צמיגים לקבוצות המשתתפות בסבב הפורמולה 1. בשנת 1999 זכה קריסטנסן לראשונה במרוץ הסיבולת 12 השעות של סברינג כאשר נהג תחת קבוצת ב.מ.וו במכונית ה-V12 LMR וזכה שוב בשנת 2000 כאשר נהג עבור אאודי במכונית ה-R8 (מרוצים) החדשה של החברה. באפריל 2007 קריסטנסן היה מעורב בתאונה במהלך מרוץ במסלול הוקנהיימרינג אשר גרמה לפציעתו ולהפסקה ארוכה של קריסטנסן מאימונים, כאשר השתתפותו במרוץ לה מאן באותה שנה הוטל בספק, עם זאת קריסטנסן הספיק להחלים בזמן והורשה להשתתף לאחר שנבדק ואושר על ידי רופאי המרוץ. בנוסף דווח כי סוג חדש של צווארון בסרבל המרוצים שלו מנע ממנו את שבירת המפרקת בתאונה. בשנת 1997 התמודד לראשונה במרוץ לה מאן כאשר נהג עבור קבוצת פורשה-יואסט ובסיומו ניצחו קריסטנסן וצוותו לאחר שהקיפו את המסלול 361 פעמים במכונית הפורשה WSC-95. בשנים 2002–2000 ניצח במרוץ תחת קבוצת אאודי יחד עם צוות הנהגים השותפים עמנואל פירו ופרנק בילא במכונית האאודי R8. קריסטנסן וצוותו הפכו לנהגים הראשונים אשר ניצחו במרוץ 3 שנים ברציפות מאז עשה זאת הנהג ג'קי איקס בשנת 1977. בשנת 2003 זכה במרוץ תחת בנטלי, ובשנת 2004 ניצח שוב את המרוץ תחת אאודי והשווה את שיא 6 הניצחונות של ג'קי איקס. בשנת 2005 ניצח קריסטנסן את המרוץ וקבע שיא 7 ניצחונות חדש. במהלך מרוץ 2007 הובילה בבטחה מכוניתם של הצוות קריסטנסן\מקניש\קאפלו בדרך לניצחון אולם הצוות נאלץ לפרוש לקראת סוף המרוץ לאחר תאונה בה היה מעורב רינלדו קאפלו. ניצחונות נוספים רשם בשנים 2008 וב-2013. הישג נוסף רשם כאשר זכה באליפות העולם במרוצי סיבולת לשנת 2013 יחד עם צוות הנהגים השותפים אלן מקניש ולואיק דובאל. בנובמבר 2014 הודיע על פרישה. מדיה וקבצים בנושא טום קריסטנסן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טום קריסטנסן (באנגלית) טום קריסטנסן, ברשת החברתית אינסטגרם טום קריסטנסן, באתר DriverDB לנהגי מרוצים https://www.theguardian.com/sport/2014/nov/19/tom-kristensen-le-mans-24-hours-winner-retires-audi-fia-wec https://www.theguardian.com/sport/2012/mar/19/audi-twelve-hours-sebring-classic http://politiken.dk/sport/article288849.ece
Animals as Leaders

Animals as Leaders (מילולית: "חיות בתור מנהיגים", מבוטא: "אנימלס אז לידרס") הוא הרכב פרוגרסיב מטאל-אינסטרומנטלי, אמריקאי, מוושינגטון די.סי. מנהיג ההרכב והגיטריסט הראשי הוא טוסין אבאסי, לצידו מנגנים מאט גארסטקה בתופים וחווייר רייס בגיטרה חשמלית שנייה ובבס. ההרכב הוקם בידי טוסין אבאסי, תחילה כפרויקט סולו, בשנת 2007. שם ההרכב מושפע מהספר ישמעאל של הסופר האמריקאי דניאל קווין. לאחר פירוק להקת המטאלקור Reflux בה היה חבר טוסין אבאסי, הוא החליט לקחת שנה הפסקה מעשיית מוזיקה, והתרכז בלימודי מוזיקה ושיפור טכניקת הנגינה. בתום השנה נענה להצעת חברת התקליטים Prosthetic להקים פרויקט סולו ולהקליט אלבום. אבאסי בחר בשם Animals as Leaders. האלבום הראשון של הפרויקט הוקלט ב-2008 ונוא נושא את שם ההרכב. את רוב תפקידי הגיטרה והבס הקליט אבאסי בעצמו. בפרויקט השתתף גם גיטריסט להקת Periphery, מישה מנסור, הפיק מוזיקלית את האלבום וכמו כן תרם להקלטה תפקידי גיטרה, בס וסינטסייזר. האלבום יצא ב-2009. ב-2010 גיבש אבאסי סביבו נגנים נוספים והפרויקט הפך ללהקה. הלהקה הוציאה עד היום 3 אלבומי אולפן ועוד גרסה מחודשת לאלבום הראשון. ב-8 באוקטובר 2016 הלהקה הגיעה להופיע בישראל, במועדון האומן 17, שבתל אביב. הלהקה מזוהה עם סגנון הנגינה הוירטווזי ויוצא הדופן של אבאסי, אשר מנגן במהירות ובדיוק בגיטרות מרובות מיתרים. הלחנים של אבאסי מושפעים מרוק מתקדם ומהרמוניות ג'אז. הלהקה עושה שימוש ריתמי נרחב במשקלים א-סימטרים. כמו כן, הלהקה נחשבת לאחת ממבשרות, ומפתחות סגנון הדג'נט. החל מהאלבום השלישי, ההרכב חורג מדוגמת ה"שילוש הקדוש של הרוק", דהינו גיטרה-בס-תופים, ופועל לרוב במתכונת של טריו המורכב משתי גיטרות בעלות 7 ו-8 מיתרים ומתופף. השימוש במיתרים הנמוכים מהווה תחליף לתפקיד הבס. טוסין אבאסי – גיטרה (2007–הווה). חווייר רייס – גיטרה (2009–הווה), גיטרה בס (2015-הווה) מאט גארסטקה – תופים (2012–הווה) צ'בון ליטלפילד – בס, קלידים (2007 - 2008). מאט הלפרן - תופים (2009) נאבין קופרווייס – תופים, קלידים (2009 - 2012) Animals as Leaders ‏ (2009) Animals as Leaders – Encore Edition ‏ (2015, הוצאה מחודשת) Weightless ‏ (2011) The Joy of Motion ‏ (2014) The Madness Of Many ‏ (2016) מדיה וקבצים בנושא Animals as Leaders בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Animals as Leaders Animals as Leaders, ברשת החברתית פייסבוק Animals as Leaders, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Animals as Leaders, ברשת החברתית אינסטגרם Animals as Leaders, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Animals as Leaders, באתר ספוטיפיי Animals as Leaders, באתר Last.fm (באנגלית) Animals as Leaders, באתר AllMusic (באנגלית) Animals as Leaders, באתר MusicBrainz (באנגלית) Animals as Leaders, באתר דיזר Animals as Leaders, באתר Discogs (באנגלית) Animals as Leaders, באתר Songkick (באנגלית) Animals as Leaders, באתר Genius Animals as Leaders, באתר בנדקמפ Animals as Leaders, באתר בילבורד (באנגלית) Animals as Leaders, באתר טיידל (באנגלית) דף הפייסבוק הרשמי אורי ברייטמן, ביקורת אלבום הבכורה Animals as Leaders, באתר מתקדם , ה-25 בדצמבר 2009 אורי ברייטמן, ביקורת האלבום Weightless, באתר מתקדם, ה-14 ברץ, 2012 אורי ברייטמן, ביקורת האלבום The Joy of Motion, באתר מתקדם, ה-20 ביוני 2014 Allyn, Bobby (February 9, 2009). "Q&A: Animals As Leaders." Washington City Paper. Abasi coined the name as a reminder "that we're all essentially animals" ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרול אלט

קרול אלט (באנגלית: Carol Alt; נולדה ב-1 בדצמבר 1960) היא דוגמנית ושחקנית אמריקאית. אלט נולדה בניו יורק, אמה מוריאל הייתה עובדת חברת תעופה ודוגמנית לשעבר ושתי אחיותיה הן הדוגמניות כריסטיאן וקארן אלט ובנוסף יש לה גם אח. היא התחילה לדגמן בגיל 18 במהלך חופשת הקיץ על מנת לחסוך כסף ללימודים באוניברסיטה. ב-1979 הופיעה על שער המגזין הרפרס בזאר והתפרסמה שהייתה דוגמנית השער של גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד ובמהלך שנות ה-80 הופיעה על יותר מ-500 שערי מגזינים והייתה אחת הדוגמניות הידועות בעולם ובנוסף כונתה "הפנים" על ידי אנשי מגזין לייף. היא הובילה את הקמפיינים של חברת הקוסמטיקה קאבר גירל ופפסי דיאט ושיחקה במספר גדול של סרטים אמריקאים ואיטלקיים. בשנת 2008 אלט הייתה מתמודדת בעונת הידוענים של התוכנית "המתמחה" של דונלד טראמפ (בעבר גם הועסקה בסוכנות הדוגמנות שלו "טראמפ מודל") ובגרסה האיטלקית של "רוקדים עם כוכבים", היא טבעונית וכתבה שני ספרים אודות קידום תזונה זו, היא גם התראיינה בפרק של הסדרה התיעודית "סיפורי הוליווד" בפרק העוסק בדוגמניות על. היא מבעלי מניות המיעוט בקבוצת ההוקי קרח החדשה בליגת ה-NHL, וגאס גולדן נייטס. אתר האינטרנט הרשמי של קרול אלט קרול אלט, ברשת החברתית פייסבוק קרול אלט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרול אלט, ברשת החברתית אינסטגרם קרול אלט, ברשת החברתית Goodreads קרול אלט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרול אלט, באתר AllMovie (באנגלית) קרול אלט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קרול אלט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרול אלט, באתר Discogs (באנגלית) REPORT: GRONKOWSKI, RECCHI MINORITY OWNERS OF VEGAS NHL TEAM, ‏csnne.com, ‏23 בנובמבר 2016
יעקב ולר

יעקב (קובי) ולר (נולד ב- 1977) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה וסגן שגריר ישראל בקולומביה. שימש סגן מפקד אוגדת עזה, מפקד חטיבת עציוני ומפקד בא"פ אליקים, סגן מפקד חטיבת הצנחנים ומפקד גדוד 202. ולר למד בבית הספר הריאלי שבחיפה והיה חניך הפנימייה הצבאית לפיקוד, בוגר מחזור מ"א. התגייס לצה"ל בשנת 1995, והתנדב לצנחנים. שובץ בפלנ"ט צנחנים ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס חזר לפלנ"ט ומונה למפקד צוות. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט צנחנים בין השנים 2002–2003, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד יחידת דובדבן. לאחר מכן מונה למפקד מחזור "מצדה" בבא"ח צנחנים. בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף גדס"ר במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. באוקטובר 2012 מונה למפקד גדוד 202, ושימש בתפקיד עד אוקטובר 2014, הוא הוביל את הגדוד בין היתר במבצע שובו אחים ובמבצע צוק איתן. בסיום תפקידו יצא ללימודים. לאחר חזרתו מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים בין השנים 2015–2016. ביולי 2016 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת עציוני ובמקביל למפקד בא"פ אליקים, ושימש בתפקידיו עד 21 במרץ 2018. בשנת 2018 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2019. בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל שימש כראש תת־צוות תעופה במרכז השליטה למלחמה בקורונה. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בסין. אלישיב שמשי, "ארדוף אויביי ואשיגם", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2019 נועם אמיר, "תושבי הדרום - אתם יכולים להיות רגועים, אנחנו שומרים עליכם" (אורכב 13.04.2016 בארכיון Wayback Machine), מעריב, 8 באוגוסט 2014 שי לוי, ‏עורב, פלס"ר, פלחה"ן: כך פועל החוד הקטלני של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2011 שיר פילו, הדרך לפסגה, ביטאון ביבשה, גיליון 18, אוגוסט 2011 מפרי עטו אי אפשר לשכוח את אביתר ז"ל, באתר ישראל היום, 7 במאי 2019 המבצע הוא שעתו הגדולה ביותר של המפקד: לחימת גדוד 202 במבצע "צוק איתן", מערכות, 24 באוגוסט 2023. יעקב (קובי) ולר, באתר "בהשקט ובבטחה" מפקדי היחידה, אתר עורב צנחנים שי לוי, ‏עורב, פלס"ר, פלחה"ן: כך פועל החוד הקטלני של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2011 שלמה פיוטרקובסקי, צנחנים: הותיקים ערכו לצעירים "זובור קבר", באתר ערוץ 7, 7 בנובמבר 2013 גל פרל פינקל, החלטה לא מושלמת בזמן, עדיפה על פתרון מושלם באיחור, כתב העת "בין המערכות", 27 ביולי 2022. לילך שובל, היסטוריה: בן ראשון מהעדה האתיופית במסיימי קורס מח"טים, באתר ישראל היום, 3 באפריל 2016 יוחאי עופר, חשופים בלי צריח: תופסים קו, גזרת הצפון, מקור ראשון, 14 בפברואר 2018 מירב ארלוזורוב, אל תמהרו לארוז מזוודות — הממשלה מתכוונת להשאיר אתכם כלואים כאן, באתר TheMarker‏, 16 ביוני 2020
יחסי קטר–שווייץ

יחסי קטר–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת קטר לקונפדרציה השווייצרית. נכון ל-2019 מתקיימים בין שתי המדינות יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1973. לשווייץ ישנה שגרירות בדוחה, בירת קטר ולקטר קיימת שגרירות בברן, בירת שווייץ. היחסים בין שווייץ למדינת קטר המשיכו להשתפר במשך השנים, ההשתפרות התבטאה בסחר מוגבר בין השתיים, אספקת השירותים השווייצרים לקטר ולהפך, ידע מודרני ומחקרים משותפים, וחינוך. ישנם הרבה שיתופי פעולה שונים בין ארגונים ומוסדות קטרים לארגונים ומוסדות שווייצרים. מדינת קטר היא עניין לשווייץ מבחינת ניסיונה של שווייץ ליצור שלום בעולם. בין שתי המדינות נחתמו מגוון הסכמים במגוון תחומים ההסכם הראשון בין שתי המדינות נחתם בשנת 1995 ושני המנהיגים של שתי המדינות חתמו עליו. הסכם משותף נוסף חשוב היה הסכם שנחתם בתחומי המדע והחינוך, הסכם שנכנס לתוקפו בשנת 2004. ב-2013 ביקרה בקטר משלחת שווייצרית בראש ראש עיריית ז'נבה בדוחה שבקטר. המשלחת ביקרה על רקע חתימת הסכם סחר חופשי של מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ עם מדינות האפת"א שהן: שווייץ, נורווגיה, ליכטנשטיין ואיסלנד. במסגרת הפגישה נידונו נציגי שתי המדינות גם על נושאים אחרים דוגמת העברת טכנולוגיות שווייצריות לקטר וההפך והשקעה במוסדות ושירותים פיננסיים של שתי המדינות. אתר שגרירות שווייץ בקטר אתר משרד החוץ הקטרי Embassy of Switzerland in Qatar Qatari Embassy in Bern, Switzerland Bilateral relations Switzerland–Qatar Qatar, Switzerland explore ways to enhance economic relations
מכון ברוד

מכון אלי ואדית ל. ברוד של MIT והרווארד (באנגלית: Eli and Edythe L. Broad Institute of MIT and Harvard) ובקצרה מכון ברוד (Broad Institute) הוא מרכז מחקר גנומי וביורפואי בקיימברידג', מסצ'וסטס שבארצות הברית. המכון הוא ארגון מחקר עצמאי ללא מטרות רווח הפועל בשיתוף פעולה עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ואוניברסיטת הרווארד וחמשת בתי החולים האוניברסטאיים של הרווארד. תוכנית להקמת מכון מחקר רב תחומי ופתוח נעשתה ב-2002–2003, על ידי בני הזוג אלי ואדית ברוד, MIT, מכון וייטהד, הרווארד ובתי החולים האוניברסיטאיים שלו (המרכז הרפואי בית ישראל דיקונס, בריגהאם אנד וימנ'ס, בית החולים לילדים של בוסטון, מכון הסרטן דנה-פרבר, בית החולים הכללי מסצ'וסטס). המכון נוסד באופן רשמי במאי 2004, כשהקמתו נעשתה בסיועם של אלי ואדית ברוד שתרמו להקמתו 100 מיליון דולר. בני הזוג המשיכו לתרום למכון, ובשנים 2005, 2008 ו-2013 תרמו למעלה מ-500 מיליון דולר נוספים. המכון מורכב ממעבדות ליבה, תוכניות מחקר ופלטפורמות. תוכניות המחקר עוסקות בתחומים סרטן, גנטיקה של אוכלוסיות וגנטיקה רפואית, ביולוגיה גנומית ומעגלים תאיים, ביולוגיה כימית, מטבוליזם, מחלות מידבקות, מחקר פסיכיאטרי, ריצוף גנומי ואפיגנומיקה. המכון מפעיל פלטפורמות שהן קבוצות של חוקרים מקצועיים העוסקים במחקר ובפיתוח של כלים טכנולוגיים למחקר. המכון מפעיל את אחד ממרכזי הריצוף הגנומיים הגדולים בעולם. בראש המכון עומד אריק לנדר. מדיה וקבצים בנושא מכון ברוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון ברוד (באנגלית) מכון ברוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ג'יימס תורנטון (שחקן)

ג'יימס תורנטון (באנגלית: James Thornton; נולד ב-31 באוקטובר 1975) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד החקלאי ג'ון ברטון באופרת הסבון הוותיקה "אמרדייל" בה השתתף בשנים 2009 עד 2012. תורנטון נולד בעיר ברדפורד שבאנגליה. הוא שיחק בסדרות טלוויזיה וסרטים כמו "דייוויד קופרפילד" עיבוד לרומן מאת דיקנס, אופרת הסבון "אמרדייל", סדרת הדרמה "האגמים", הסדרה "כובע אדום" בכיכובה של טמזין אאותווייט, סרט הקולנוע "בין ענקים" ובעונה השלישית של הסדרה "סטלה". בדצמבר 2003 התחתן תורנטון עם השחקנית ג'ואנה פייג'. ארבע שנים לפני כן הם הופיעו יחד בעיבוד של ה-BBC לרומן "דייוויד קופרפילד" מאת צ'ארלס דיקנס. הוא בתפקיד חם פגוטי והיא בתפקיד דורה ספנלו. לבני הזוג יש שלושה ילדים, בת ושני בנים. ב-13 בפברואר 2010 נפגע תורנטון בתאונת דרכים בנסיעה ללונדון. כותבי הסדרה "אמרדייל" נאלצו לשכתב את הסצנות בהשתתפותו כדי להתאים אותן למצבו. ג'יימס תורנטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) 'Emmerdale' James Thornton interview: 'John Barton exit is brilliant', 13 FEBRUARY 2012 Rollo, Sarah (14 בפברואר 2010). "'Emmerdale' star hit by car in London". Digital Spy. נבדק ב-14 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
ג'יימס תורנטון

האם התכוונתם ל... ג'יימס תורנטון (שחקן) (נולד ב-1975) – שחקן אנגלי ג'יימס תורנטון (פעיל איכות הסביבה) (אנ') – עורך דין וסופר אמריקאי ג'יימס תורנטון (כלכלן) (אנ') – פרופסור לכלכלה באוניברסיטת מישיגן ג'יימס תורנטון (מהנדס) (גר') – מהנדס מחשבים אמריקאי ג'יימס תורנטון (קצין ימי) (1826–1875) (אנ') – קצין אמריקאי מתקופת מלחמת האזרחים ג'יימס תורנטון (פזמונאי) (1861–1938) (אנ') – פזמונאי אמריקאי ושחקן וודוויל ג'יימס תורנטון (שחקן פוטבול) (נולד ב-1965) (אנ') – שחקן פוטבול אמריקאי
M80

M80 (מ-Messier 80, נקרא גם NGC 6093) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים עקרב הנמצא במרחק של כ-32,600 שנות אור ממערכת השמש. הצביר התגלה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ב-4 בינואר 1781 והוכנס לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית ללא כוכבים עם מרכז בהיר מוקף בערפיליות שנראה כמו גרעין של שביט. בשנת 1784 צפה האסטרונום ויליאם הרשל ב-M80 וזיהה שזהו צביר כוכבים וציין שזהו צביר עשיר עם צורה כדורית ושמרכז הצביר דחוס מאוד. ג'ון הרשל צפה בצביר בשנת 1830 וציין שכוכביו הבהירים הם מדרגות בהירות 14-15. בשנת 1860 הופיעה בתוך הצביר נובה, שהגיעה לדרגת בהירות 7 והייתה בהירה יותר מכל הצביר. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.3 וגודלו הזוויתי כ-10 דקות קשת, כך שניתן לראותו באמצעות משקפת טובה או באמצעות טלסקופ חובבים. על מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 14, יש צורך בטלסקופ בינוני. M80 נמצא על הקו המחבר את אנטארס עם גרפיאס (β בעקרב), כ-4.5 מעלות מצפון-צפון-מערב לאנטרס וכ-4 מעלות מדרום-דרום-מזרח לגראפיאס, כך שקל לאתרו. כמו כן, הכוכב ρ (רו) בנושא הנחש נמצא כ-2 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לו. M80 נמצא במרחק של למעלה כ-12,000 שנות אור ממרכז הגלקסיה והוא מקיף אותה בזמן הקפה של כ-70,000,000 שנים. מסתו של M80 מוערכת בכ-500,000 מסות שמש, קוטרו כ-95 שנות אור והוא מאיר בעוצמה של פי 100,000 מהשמש. מרכזו דחוס ביותר, חצי ממסתו מרוכזת ברדיוס של פחות מ-6 שנות אור והוא מסווג כצביר מסוג II - הסוג השני הכי דחוס. בצביר יש מספר גדול יחסית של כוכבים כחולים שמכונים "כחולים מתעכבים" ושגילם צעיר בהרבה מגילו של הצביר. מקובל להניח שהם נוצרו כתוצאה של התנגשויות בין כוכבים פחות מסיביים בליבה הצפופה של הצביר. הספקטרום של אור הצביר מתאים לקרינת כוכב מסוג ספקטרלי F6.. מדיה וקבצים בנושא M80 בוויקישיתוף M80 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M80, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים W. E. Harris: CATALOG OF PARAMETERS FOR MESSIER'S GLOBULAR CLUSTERS J. Boyles, D. R. Lorimer, P. J. Turk, R. Mnatsakanov, R. S. Lynch, S. M. Ransom, P. C. Freire, & K. Belczynski: YOUNG RADIO PULSARS IN GALACTIC GLOBULAR CLUSTERS, p. 10
אלן מקניש

אלן מקניש (באנגלית: Allan McNish) הוא נהג מרוצים בריטי מקצועני לשעבר, משמש כיום כעיתונאי וכפרשן מרוצי הפורמולה 1 בשידורי רשת BBC הבריטית. במהלך קריירת המרוצים שלו זכה מקניש שלוש פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן, שלוש פעמים באליפות סדרת הלה מאן האמריקני וזכה באליפות העולם במרוצי סיבולת (WEC) של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לשנת 2013. בעברו של מקניש גם קריירת נהיגה קצרה בפורמולה 1. אלן מקניש נולד ב-29 בדצמבר 1969 בעיר דמפרייס שבסקוטלנד. קריירת המרוצים שלו החלה בגיל צעיר כאשר החל להתחרות במרוצי קארטינג ובקטגוריות מרוץ שונות לצעירים לצד חברו ובן עירו דייוויד קולטהרד בהם זכה במספר תארים, בנוסף ייצג את בריטניה באליפות העולם לנערים בקארטינג. בשנת 1988 זכה באליפות פורמולה ווקסהול לוטוס ובשנת 1989 סיים במקום השני באליפות הפורמולה 3 הבריטית. בשנים אלו חי בדירה באנגליה בה היה שותף יחד עם בן קבוצתו באותה עת מיקה האקינן. בין השנים 1990-1992 התחרה מקניש בסבב המרוצים פורמולה 3000 אשר נחשב לסבב מרוצי הפורמולה השני בחשיבותו באירופה בשנים ההן, בעקבות זאת נבחן על ידי קבוצות הפורמולה 1 מקלארן ובנטון לאחר שראו כי גלום בו פוטנציאל עתידי לנהיגה בסבב היוקרתי. בעונתו הראשונה בפורמולה 3000 בשנת 1990 נפצע אלן מקניש אנושות בתאונה שהיה מעורב בה במהלך המרוץ בדונינגטון פארק. עוד במהלך אותה העונה הצליח להחלים ובסופה סיים במקום הרביעי באליפות. בתחילת הקריירה ריכז אלן מקניש את מירב מאמציו במיצוי הזדמנויות במרוצי הפורמולה 1, אך עם חלוף השנים הפך לאחד הנהגים המזוהים ביותר עם מרוצי מכונית הספורט והסיבולת ואחד המצליחים שבהם. קריירת מרוצי מכוניות הספורט שלו החלה בשנת 1996 כאשר נהג עבור פורשה במכונית ה-GT1 מקטגוריית LMP1 הבכירה. בשנת 1998 זכה מקניש בהישגו הגדול ביותר עד אז כאשר ניצח לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן תחת צוות המרוצים הרשמי של פורשה במכונית ה-GT1. בשנים שלאחר מכן התחרה במרוץ לה מאן עבור קבוצות טויוטה ואאודי, כאשר הוא זוכה תחת אאודי בשני מרוצי לה מאן נוספים בשנים 2008 ו-2013. בשנת 2011 התרסק מקניש במרוץ לה מאן כבר בשעה הראשונה של המרוץ עם האאודי R18 מס' 3 של החברה על גדר הבטיחות והשמיד את המכונית כליל. תאונה זו גרמה לפרישתו המוקדמת מן המרוץ כמו גם של צמד הנהגים השותפים לו טום קריסטנסן ורינלדו קאפלו. בשנים 2004 ,2006 ,2009 ,2012 זכה מקניש במרוץ 12 השעות של סברינג. קריירת הפורמולה 1 של אלן מקניש החלה בשנת 2001 כאשר שימש כנהג הפיתוח והמבחן של קבוצת טויוטה בסבב המרוצים. קריית הנהיגה התחרותית שלו החלה בעונת 2002 כאשר שותף ב-17 מרוצים אך חווה עונה מאכזבת מאוד מבחינה אישית וקבוצתית כאשר לא הצליח לזכות בנקודות כלל במהלך כל העונה וסבל מתקלות ובעיות רבות במכונית כאשר נאלץ לפרוש ב-8 מרוצים במהלך העונה. בסוף עונה זו קבוצת טויוטה קיבלה החלטה להחליף את הצוות מקניש ובן קבוצתו מיקה סאלו בצוות נהגים חדש לקראת עונת 2003 שהורכב על ידי הנהגים אוליבר פאניס וכריסטיאנו דה מאטה. לעונת המרוצים של 2003 הוחתם אלן מקניש על ידי קבוצת הפורמולה 1 של רנו כדי לשמש כנהג המבחן והפיתוח של הקבוצה, בסופה של עונה זו עזב מקניש את הקבוצה ואת סבב הפורמולה 1 וחזר להתחרות שוב במרוצי מכוניות הספורט לעונת 2004 לאחר שחתם בקבוצת אאודי ספורט בריטניה. מדיה וקבצים בנושא אלן מקניש בוויקישיתוף אלן מקניש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלן מקניש, באתר DriverDB לנהגי מרוצים http://www.autosport.com/news/report.php/id/111886 http://www.allanmcnish.com/?site=motorsport http://qosfc.com/content-news.aspx?newsid=651
גן למעוכבי התפתחות

גן למעוכבי התפתחות הוא גן ילדים השייך לחינוך המיוחד ומיועד לילדים בגילאי 3-6 בעלי עיכוב התפתחותי. גן מסוג זה הוא קטן יחסית וכולל לרוב כ-12 ילדים. העיכוב ההתפתחותי יכול לבוא לידי ביטוי בתחומי שונים: למידה, שפה ותקשורת, מוטוריקה עדינה וגסה, בתפקוד בחיי היום יום (ADL) ובתחום הרגשי. צוות הגן כולל גננת לחינוך מיוחד, סייעת אחת או שניים וצוות פרא-רפואי (קלינאי תקשורת, מרפא בעיסוק ולעיתים תרפיסט רגשי או מנתח התנהגות). את הגן מלווה פסיכולוג. כדי לשבץ ילד לגן יש להעביר את הילד ועדת השמה. מוגבלות שכלית התפתחותית ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.