laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המועצה העליונה של הכוחות המזוינים (מצרים)

המועצה העליונה של הכוחות המזוינים (בערבית: المجلس الأعلى للقوات المسلحة; מכונה לעיתים בתקשורת: המועצה הצבאית העליונה) היא קבוצת המפקדים הבכירים של צבא מצרים. בעקבות ההפיכה במצרים, עם התפטרות הנשיא חוסני מובארכ ב-11 בפברואר 2011, הועברה לקבוצה זו הסמכות למשול במצרים, עד שהושבע לנשיאות מוחמד מורסי. בעתות מלחמה נהגה המועצה להיפגש בתדירות גבוהה ולנהל את הלחימה מחדר חירום. בימי שגרה נהג ראש המדינה לנהל את ישיבות המועצה, ועמד בראשה כמפקד העליון של הכוחות המזוינים. לאחר ההפיכה, שהובילה להתפטרותו הכפויה של הנשיא מובארכ, נוצר מצב מיוחד שבו הועברו לידי המועצה כל סמכויותיו של הנשיא לניהול כל ענייני המדינה. המועצה כוללת עשרים מפקדים מהכוחות המזוינים של מצרים: סידקי סובחי – יושב ראש המועצה – המפקד העליון של הכוחות המזוינים ושר ההגנה והייצור הצבאי מחמוד איברהים חיג'אזי– סגן יושב ראש המועצה וראש המטה הכללי של הצבא אוסאמה אל-גינדי – מפקד חיל הים יונס אל-מסרי – מפקד חיל האוויר תאוויד תאופיק – מפקד פיקוד מרכז אחמד עלי – ראש אגף ההסברה (דובר צבא מצרים) מוחמד אל-אסר – עוזר שר ההגנה אחמד איברהים – מפקד משמר הגבול מוחמד א-שחאת – מפקד הארמייה השנייה אוסאמה עסכר – מפקד הארמייה השלישית סעיד עבאס – מפקד פיקוד צפון יחיא טה – מפקד פיקוד דרום מוחמד אל-מסרי – מפקד פיקוד מערב עבד אל-מונעם א-תראס – מפקד ההגנה האווירית בנוסף, יושבים במועצה שישה מפקדים נוספים, ייתכן שכוללים את ארבעת ראשי המטות של ארבע הזרועות של הצבא המצרי. ב-13 בפברואר 2011 הודיע טנטאווי, יושב ראש המועצה, כי היא תשלוט במדינה במשך כחצי שנה או עד אשר יתקיימו הבחירות לפרלמנט המצרי ("אספת העם") ול"מועצה המייעצת" (השורה), שצפויות להיערך בספטמבר. בעקבות ההפיכה במצרים (2011), לאחר שהועבר השלטון למועצה, פיזר טנטאווי את הפרלמנט ואת השורה, והמועצה הודיעה על הקפאה של סעיפי החוקה. כמו כן הודיעה המועצה על הקמת ועדה לתיקון החוקה וסעיפיה, כמענה לדרישות המפגינים. רשימת חברי המועצה העליונה של הכוחות המזוינים (2014) מידע על המועצה באתר ממשלת מצרים (באנגלית) סקירה על חלק מאנשי המועצה באתר אלג'זירה (באנגלית) צבא מצרים הודיע על ביטול החוקה ופיזור הפרלמנט, באתר nrg‏, 13 בפברואר 2011 רשימת חברי המועצה העליונה של הכוחות המזוינים (2014) ערך זה הוא קצרמר בנושא מצרים ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ פייגל

פְרִיץ פַיְיגֶל (גרמנית: Fritz Feigl;‏ 15 במאי 1875 – 23 בינואר 1971) היה כימאי יהודי, יליד אוסטריה שחי משנת 1940 בברזיל. פייגל נולד בווינה. לימודיו הגבוהים הופרעו על ידי שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 חזר ללמוד, וב-1920 סיים את לימודי הדוקטורט, שאותם עשה בהנחיית וילהלם שלנק (Schlenk). בשנת 1928 התמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה, אך בשנת 1938 נכפה עליו לפרוש מעבודתו בשל עליית הנאצים לשלטון. עד 1940 שהה בבלגיה והיה מנהל המוסד למחקר התעשייה הכימית. לאחר שנכלא תקופה קצרה במחנה ריכוז הצליח להבריח גבולות לפורטוגל ועבר לברזיל, שם קיבל אזרחות בשנת 1944 ובהמשך שנות חייו עבד באוניברסיטת ריו דה ז'ניירו. נבחר לנשיא הקהילות היהודיות במדינה. פייגל נודע בתרומותיו לפיתוח תחום הכימיה אנליטית. בשנת 1952 זכה בפרס ויצמן, ובשנת 1962 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים. פייגל נפטר בשמת 1971 בריו דה ז'ניירו. היום טקס חלוקת פרס ויצמן, דבר, 14 בפברואר 1952. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משולם פייביש לנגנר

משולם פייביש לנגנר תרנ"ז (1897) - כ' בחשוון תשי"ג (8 בנובמבר 1952) היה האדמו"ר האחרון לשושלת לנגנר מסטרטין. נולד בעיירה סטרטין שבגליציה, לרב יצחק אייזיק לנגנר ולרבקה רייזל בת בנו של הרב משולם פייש מטאש. בנערותו גדל אצל אביו, היה הוגה בתורתו בצנעה, עד כדי כך כשליצני הקהילה פגשו בו הם שאלו לשמו. כך הסתגר בחדרו בראשית ימיו, ואף מסופר שלאחר נישואיו כשבאו בני משפחה לבקרו היה פונה אליהם באמירת שלום, ומתנצל כי עליו לעזוב באומרו "אין לי זמן, חייב אני לשוב ללימודי". הרב לנגנר נישא ב- י"ט בחשוון תרע"ב לעלקא ביילא בתו של האדמו"ר רבי יוסף מאיר וורצברגר, רבה של אונטר וישוו. אשתו זו נפטרה בצעירותה בעודה כבת 28, ב- א' באלול תרפ"ח. הרב לנגנר נישא בשנית ב- תר"צ לחנה מלכה בתו של הרב יוסף הלפרין. בי"ז באלול תרפ"ב הוא היגר עם אביו וחלק גדול מבני הקהילה לארצות הברית, והשתכנו בעיר ניו יורק. שם יחד עם אביו הוא ייסד את הקהילה מחדש, ופעל רבות בהקמת מוסדות חינוך חרדי, לבני הקהילה כמו גם לחרדים מניו יורק כולה. כבר בימי אביו פתח בית מדרש לחסידי סטרטין בבראונזויל, שבמזרח ברוקלין, והתפרסם כקדוש ופועל ישועות. הוא הקפיד מאוד על המצוות, בפרט בהלכות שבת ופסח. מיד לאחר פטירת אביו (כ"ב בתמוז תש"ז) החל ממלא את מקומו בהנהגת הקהילה, אך לא לזמן רב, כי הוא נחלה קשות וברחובות ניו יורק החרדית פורסמו מודעות הקוראות לכולם להתפלל לשלומו. באותו זמן גם הוסיפו לו את השם "חיים" כסגולה לרפואה ואריכות ימים. מחוליו זה הוא נפטר בכ' בחשוון תשי"ג, ונקבר בחלקת חסידות סטרטין בניו יורק. מאשתו הראשונה עלקא ביילא נולדו: אורי לאנגנר, נישא לסימא בת הרב אברהם משה רוזן. יענטא רחל, אשת הרב שלמה גלמן, רב בניו יורק ומנהל מוסדות חינוך רבים. (חותנו של הרב אליהו ברוך פינקל) ומאשתו השנייה חנה מלכה נולדה: שרה, אשת הרב חיים יואל לקס. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדור פודור

אנדור פודור (Andor Fodor;‏ 3 במרץ 1884, תרמ"ד – 30 בדצמבר 1968, ט' בטבת תשכ"ט) היה כימאי ישראלי יליד הונגריה, ממייסדי האוניברסיטה העברית בירושלים ופרופסור לכימיה ביולוגית וקולואידית. התמקד בחקר אנזימים, חלבונים וקולואידים. פודור נולד ב-1884 בבודפשט שבהונגריה. למד בבית ספר תיכון בגראץ, וכשסיים פנה ללמוד כימיה במכון הטכנולוגי של ציריך, שם קיבל בשנת 1907 תואר דוקטור ותואר מהנדס. עבד בשווייץ ובשוודיה. בהמשך עבר לאוניברסיטת האלה שבגרמניה, ועבד כאסיסטנט ראשון של פרופ' אמיל אבדרהלדן. בשנת 1922 התמנה בהאלה לפרופסור לביוכימיה. בהשפעת היכרותו עם חיים ויצמן עלה בשנת 1923 עם אשתו ובנו לארץ ישראל והחל בהכנות להקמת האוניברסיטה העברית, תחילה בהקמת המכון לכימיה. בכך היה למעשה לפרופסור הראשון באוניברסיטה, עוד קודם להקמתה הרשמית. תחילה שימש ראש המחלקה למדעי הביולוגיה ועם הקמת החוג לביוכימיה ולכימיה קולואידית בשנת 1931 היה בה לחבר הסגל הראשון. כן כיהן כדקאן הראשון של הפקולטה למדעי הטבע. בשנת 1952 פרש לגמלאות. פודור היה נשיא גדול של לשכת הבונים החופשיים בישראל. בשנת 1955 הוענק לו פרס ויצמן ובשנת 1968 העניקה לו עיריית ירושלים את תואר יקיר העיר. בשנת 1964 הוכתר בתואר דוקטור כבוד לפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית. נפטר בירושלים בגיל 84. היה נשוי למריה פוטוק ואב לבן יחיד, פרופ' פאול יוסף פודור, כימאי אף הוא. נפש האדם וחיי הדת: שלוש הרצאות (מועבר לעברית מכ"י בידי ד' אלנר), תל אביב: יבנה, [תש"-]. Bulletin of the Research Council of Israel, In Honour of Prof. Andor Fodor's 70th birthday, Vol. IV, No. 1, Jerusalem, 1954. 'אנדור פודור', בתוך: רבקה אשבל, כי מציון תצא תורה: תולדותיהם ותרומתם של מדעני האוניברסיטה העברית בירושלים במשך ששים ושש שנה (1925–1991), כרך א: מדעי החיים, ירושלים: קסת הפקות, 1991, עמ' 24. מדיה וקבצים בנושא אנדור פודור בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "אנדור פודור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4663 יחיאל לימור, האוניברסיטה העברית בירושלים בת 40, מעריב, 1 באפריל 1965 אנדור בן יוסף פודור (1884-1968), דף שער בספרייה הלאומית Frank Leimkugel, Botanischer Zionismus - Otto Warburg (1859-1938) und die Anfänge institutionalisierter Naturwissenschaften in ,Erez Israel, Botanischer Garten und Botanisches Museum Berlin-Dahlem, 2005,‏ p. 208. (בגרמנית) האוניברסיטה העברית מצבה ותפקידיה, דבר, 30 באוקטובר 1931 אשכול הוכתר בתואר ד"ר כבוד לפילוסופיה, דבר, 18 במרץ 1964
הבור

האם התכוונתם ל... "הבור" – כינוי למוצב הפיקוד העליון של צה"ל "הבור – הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל" – ספר מאת דן מרגלית ורונן ברגמן הבור (סרט) – סרט אימה משנת 2001 הבור (אתר הנצחה) – אתר הנצחה ליהודי מינסק שנספו בשואה הבור (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה טורקית בור (פירושונים)
בכור אביב מצוי

בכור אביב מצוי (שם מדעי: primula vulgaris) הוא צמח ממשפחת הרקפתיים הנפוץ באירופה, טורקיה וההרים הגבוהים של המזרח התיכון (מלבנון עד הרי איראן). הצמח מוכר בישראל כצמח נוי המגודל בחממות ונמכר בחנויות פרחים ומשתלות. מדיה וקבצים בנושא בכור אביב מצוי בוויקישיתוף בכור אביב מצוי, באתר ITIS (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר NCBI (באנגלית) בכור אביב מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר Tropicos (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר GBIF (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר The Plant List (באנגלית) בכור אביב מצוי, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרץ צ'ארלסטון

מפרץ צ'ארלסטון (באנגלית: Charleston Harbor) הוא מפרץ השוכן לחוף האוקיינוס האטלנטי במדינת קרוליינה הדרומית סמוך לעיר צ'ארלסטון. המפרץ מנקז אליו את מימי נהרות אשלי וקופר. במימי המפרץ שוכנים שני איים: מוריס וסאליבן, וכמו כן שוכן במימי המפרץ פורט סאמטר, אתר הקרב אשר פתח את מלחמת האזרחים האמריקנית. מדיה וקבצים בנושא מפרץ צ'ארלסטון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס אנסור

ג'יימס סידני אדואר, הבארון אנסור (באנגלית: James Sidney Edouard, Baron Ensor‏, 13 באפריל 1860 – 19 בנובמבר 1949) היה צייר בלגי סימבוליסטי, שחי רוב חייו באוסטנדה. הוא היה חלק מקבוצת "העשרים" (אנ'). אביו של אנסור, שנולד בבריסל להורים אנגלים, למד הנדסה באנגליה וגרמניה, ואמו של אנסור הייתה בלגית. אנסור עצמו, שנולד באוסטנדה, לא גילה עניין בלימודים אקדמיים; הוא עזב את בית הספר בגיל חמש-עשרה והחל לעבוד כמתלמד אצל שני ציירים מקומיים. בין 1877 ו-1880 הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות בבריסל, שם הכיר את פרנאן קנופף, שלמד לצידו. עבודותיו של אנסור הוצגו לראשונה בתערוכה בשנת 1881. מ-1880 עד 1917 הסטודיו שלו היה בעליית הגג בבית הוריו, והמסעות היחידים שערך היו שלוש נסיעות קצרות לפריז, לונדון והולנד. בתחילת דרכו רבות מעבודותיו ספגו ביקורות קשות ונחשבו שערורייתיות - במיוחד הציור "בואו של ישו לבריסל" (1888-1889), אבל הוא הצליח תמיד למצוא מקומות שיציגו את עבודותיו, ובהדרגה זכה להכרה ולתהילה. ב-1895 נקנה ציורו "נער המנורה" על ידי המוזיאון המלכותי לאמנויות יפות בבריסל, והוא העלה את תערוכת היחיד הראשונה שלו. עד 1920 הוא כבר הספיק להיות במרכזן של תערוכות חשובות רבות, וב-1929 הוא קיבל תואר ברון מן המלך אלברט הראשון. ב-1933 הוא קיבל את אות לגיון הכבוד. ככל שהזדקן ירדה מאוד תפוקתו האמנותית, והוא התמקד יותר ויותר במוזיקה. אף כי לא הייתה לו כל הכשרה פורמלית, הוא היה ידוע כמאלתר ואף פרסם יצירות מפרי עטו. בעת מלחמת העולם השנייה הוא בחר להישאר באוסטנדה, למרות ההפצצות הכבדות. הוא מת אחרי מחלה קצרה, בשנת 1949. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אנסור בוויקישיתוף biography/James-Baron-Ensor ג'יימס אנסור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'יימס אנסור, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס אנסור, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס אנסור, באתר Discogs (באנגלית)
מכפיל הון

מכפיל הון (price-to-book ratio) הוא יחס פיננסי המחושב על ידי חלוקת שווי השוק הנוכחי של חברה בשווי בספרים של ההון העצמי שלה, או במשוואה: P B V M u l t i p l e = M a r k e t C a p B V E q u i t y {\displaystyle PBVMultiple={\frac {MarketCap}{BVEquity}}} הון עצמי הוא מונח חשבונאי המציין את חלק החברה המוחזק בידי בעלי המניות, או במילים אחרות, סך הנכסים של החברה פחות סך ההתחייבויות שלה. ניתן לצפות שמכפיל זה תמיד יהיה גדול מ-1 כיוון שמחיר השוק של החברה מגלם בתוכו שפע הזדמנויות ותזרימי מזומנים שהחברה עתידה להפיק. במרבית המקרים זהו אכן המצב, אולם המשבר הפיננסי שפרץ בשלהי שנת 2008 הדגים כי לעיתים מכפיל הון נמוך יכול לנבוע משתי סיבות. האחת, ציפיות לביצועים נחותים בעתיד, והשנייה, הפחתות צפויות בשווי הנכסים שבמאזן החברה. כאשר מכפיל ההון שווה ל-1, מחיר החברה בשוק שווה להון העצמי שלה. כאשר חברה נסחרת במכפיל הון נמוך מ-1, לכאורה משתלם לפרק את החברה – לקנות אותה במחיר השוק, למכור את נכסיה ולהחזיר את הלוואותיה, דבר שאמור להשאיר את הבעלים עם ההון העצמי, הגבוה מהמחיר בו נקנתה. הגורמים המשפיעים על מכפיל ההון ניתנים לזיהוי דרך משוואת החישוב שלו: P B V M u l t i p l e = R O E ∗ P R ∗ 1 + g R e − g {\displaystyle PBVMultiple=ROE*PR*{\frac {1+g}{R_{e}-g}}} מהמשוואה ניתן לראות כי הגורמים המשפיעים על מכפיל ההון של חברה הם הבאים: היחס בין רווחי החברה למה שהיא מחלקת מתוכם בפועל – PR. שיעור הצמיחה החזוי לחברה מעתה ועד אינסוף – g. הסיכון של החברה כפי שתופסים אותו בעלי המניות שלה – R e {\displaystyle R_{e}} התשואה על ההון העצמי של החברה – ROE. בענפים בהם הפעילות סובבת סביב ההון העצמי, כמו בנקאות או ביטוח, מכפילי ההון הם המכפילים הנפוצים ביותר לשימוש, והסיבה לכך היא הרגישות הרבה שלהם לתשואה על ההון העצמי. התרשים הבא מציג את מכפיל ההון והתשואה על ההון העצמי של חמשת הבנקים הגדולים בישראל, נכון לשנת 2010: כפי שניתן לראות, ישנה קורלציה גבוהה בין מכפיל ההון של כל בנק והתשואה שהוא משיג בפועל על ההון העצמי שלו. כלומר, התשואה על ההון העצמי היא אולי לא הגורם היחיד שמשפיע על מכפיל ההון, אך היא לבטח החשוב ביותר מביניהם. התרשים הבא מציג את התפלגות מכפיל ההון בישראל נכון לשנת 2010: כמו עם מכפילי הרווח, הפערים שבין מכפילי ההון הממוצעים בשלוש הקבוצות המוצגות בטבלה מדגישה את הצורך שבבחירת קבוצת השוואה איכותית לצורכי הערכת שווי של החברה אותה אנו מעריכים, קבוצה בה סטיית התקן של המכפיל קטנה יותר. במקרים בהם קיימת שונות גבוהה בקרב התצפיות נעדיף להשתמש במכפיל החציוני כיוון שהוא רגיש הרבה פחות לתצפיות קיצוניות בגודלן. הון עצמי מכפיל רווח מכפיל PEG מקור: שימוש במכפילים, המדריך להערכת שווי חברות
1929 בארצות הברית

1929 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 153 שנה מיום היווסדה. הנשיא: קלווין קולידג' (המפלגה הרפובליקנית) עד 4 במרץ, הרברט הובר (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: צ'ארלס דוז (המפלגה הרפובליקנית) עד 4 במרץ, צ'ארלס קרטיס (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 2 בינואר – פשיטת פאלמר מתרחשת במהלכה 6,000 חשודים בפעילות אנארכיסטית וקומוניסטית נעצרים ומוחזקים ללא משפט, בערים שונות בארצות הברית 17 בינואר – פורסם לראשונה הקומיקס פופאי המלח 4 במרץ – הרברט הובר מושבע לנשיא ה-31 של ארצות הברית 16 במאי – טקס האוסקר הראשון נערך בארצות הברית 24 באוקטובר – הבורסה בניו יורק קורסת ב"יום חמישי השחור", הנחשב ליום תחילת "השפל הגדול" 29 באוקטובר – קריסת הבורסה לניירות ערך בניו יורק המכונה "יום שלישי השחור". הקריסה הובילה לשפל הכלכלי הגדול 7 בנובמבר – המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק נפתח לציבור 29 בנובמבר – ריצ'רד בירד הוא האדם הראשון שטס מעל הקוטב הדרומי 24 בדצמבר – האגף המערבי של הבית הלבן נהרס בשריפה 3 בינואר – גורדון מור, מייסד אינטל 15 בינואר – מרטין לותר קינג, מנהיג אפרו-אמריקאי (נרצח ב-1968) 28 בפברואר – פרנק גרי, אדריכל אמריקאי יהודי 6 באפריל – אנדרה פרווין, פסנתרן, מלחין ומנצח אמריקני (נפטר ב-2019) 4 במאי – אודרי הפבורן, שחקנית בריטית, זוכת פרסי האוסקר, הגראמי, הטוני והאמי (נפטרה ב-1993) 28 ביולי – ג'קלין קנדי-אונאסיס, אשתו של ג'ון קנדי ולאחר מכן אשתו של אריסטוטל אונאסיס (נפטרה ב-1994) 5 בספטמבר – בוב ניוהארט, שחקן וקומיקאי אמריקאי 25 בספטמבר – ברברה וולטרס, עיתונאית אמריקאית 12 בנובמבר – גרייס קלי, שחקנית קולנוע אמריקאית ואחר כך נסיכת מונקו (נהרגה ב-1982) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 13 בינואר – ואייט ארפ, איש חוק במערב הישן של אמריקה (נולד ב-1848) 3 באוגוסט – אמיל ברלינר, ממציא אמריקאי יהודי ממוצא גרמני, המציא את הגרמופון והתקליט (נולד ב-1851) 17 בנובמבר – הרמן הולרית', סטטיסטיקאי וממציא אמריקאי (נולד ב-1860) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1928 בארצות הברית

1928 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 152 שנה מיום היווסדה. הנשיא: קלווין קולידג' (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: צ'ארלס דוז (המפלגה הרפובליקנית) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 12 במרץ – סכר סיינט פרנסיס באזור צפון לוס אנג'לס קורס וגורם להצפה בה נהרגים מעל 450 אנשים. 18 ביוני – אמליה ארהארט היא האישה הראשונה החוצה בטיסה את האוקיינוס האטלנטי 16 בספטמבר – הוריקן קטלני אשר זכה בהמשך לכינוי "Okeechobee hurricane" עבר בין היתר באזור דרום פלורידה שם הוא גרם להתמוטטות הסכר של אגם אוקיצ'ובי אשר הובילה להצפה אשר גרמה למותם של מעל 2,500 בני אדם. 27 בספטמבר – ארצות הברית מכירה ברפובליקה של סין 8 בנובמבר – הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1928: הסנאטור הרפובליקני הרברט הובר נבחר לנשיא ארצות הברית 18 בנובמבר – וולט דיסני מציג את סרט האנימציה הראשון בו הקול והתמונה מתואמים - מיקי מאוס 8 בנובמבר: הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1928: הסנאטור הרפובליקני הרברט הובר נבחר לנשיא ארצות הברית 5 בינואר – וולטר מונדייל, פוליטיקאי אמריקאי, סגנו של ג'ימי קרטר (נפטר ב-2021) 23 באפריל – שירלי טמפל, שחקנית קולנוע ופוליטיקאית אמריקאית (נפטרה ב-2014) 3 במאי – ג'יימס בראון, זמר אפרו-אמריקאי (נפטר ב-2006) 26 ביולי – סטנלי קובריק, במאי קולנוע אמריקאי ממוצא יהודי (נפטר ב-1999) 6 באוגוסט – אנדי וורהול, צייר אמריקאי (נפטר ב-1987) 7 בדצמבר – נועם חומסקי, בלשן אמריקאי 30 בדצמבר – בו דידלי, גיטריסט וזמר אמריקאי (נפטר ב-2008) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 30 באוקטובר – רוברט לאנסינג, מזכיר המדינה של ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם הראשונה (נולד ב-1864) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריידון עבאסי-דוואני

פרופסור פריידון עבאסי-דוואני (בפרסית: فریدون عباسی دوانی, נולד ב-11 ביולי 1958) היה ראש הארגון לאנרגיה אטומית של איראן מפברואר 2011 ועד ל-2013, לאחר שמונה על ידי הנשיא מחמוד אחמדינז'אד. בנוסף, עבאסי-דוואני עומד בראש הפקולטה לפיזיקה באוניברסיטת האימאם חוסיין בטהראן. בשל מעורבותו הפעילה בתוכנית הגרעין האיראנית, הוא הוכנס לרשימה השחורה של האו"ם ונאסר על מדינות העולם לנהל עמו קשרים. הוא כיהן כנשיא אוניברסיטת האימאם חוסיין מ-2001 ועד פברואר 2011. ב-29 בנובמבר 2010, כך על פי פרסומים שונים, הוא ניצל מניסיון התנקשות בעת שנסע במכוניתו ואופנוען הצמיד מטען חבלה לרכבו תוך כדי נסיעה. עבאסי-דוואני הצליח לזנק מן המכונית בשניות האחרונות. באותו היום נהרג עמיתו מאוניברסיטת שהיד בהשתי, מג'יד שהריארי. פריידון עבאסי-דוואני היה פרופסור באוניברסיטת שהיד בהשתי בטהראן (רשמית, האוניברסיטה הלאומית של איראן). הוא דוקטור לפיזיקה גרעינית וביצע מחקר גרעיני עבור משרד ההגנה האיראני. הוא היה שותף בתוכנית פיתוח טילים בליסטיים בעלי ראש קרב גרעיני. מדיה וקבצים בנושא פריידון עבאסי-דוואני בוויקישיתוף דודי כהן, איראן: ניצל מחיסול ומונה לראש סוכנות הגרעין, באתר ynet, 13 בפברואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורג'

האם התכוונתם ל... בּוּרְג' (برج, מגדל בערבית): קרב אל בורג' – קרב במלחמת העצמאות, נערך ב-16 ביולי 1948. בורג' א-סלאם – מצודה בחיפה שנבנתה על ידי דאהר אל עומר. בורג' אל-ערב – מלון פאר בדובאי. בורג' אל-ערב (מצרים) – עיר במצרים, ממערב לאלכסנדריה. בורג' ח'ליפה – גורד שחקים, הבניין והמבנה הגבוה בעולם, השוכן בדובאי. בורג' אל-מלח (מגדל המלח) - מצודה ממלוכית. בורג' אל בראג'נה – מחנה פליטים פלסטיני בלבנון. בורג' בנימינה – ח'אן היסטורי הממוקם בחלקה הדרום-מערבי של בנימינה.
ג'ורג' מנדלבאום

ג'ורג' (חיים יוסף) מנדלבאום (נולד ב-1941 בפריז) הוא מומחה לכימיה פיזיקלית ומדען מחשבים ישראלי, היה ראש הסנאט של בית הספר הגבוה לטכנולוגיה - מכון לב. נולד בפריז למשפחה יהודית של פליטי השואה מפולין. מכל משפחותיהם הענפות הם נותרו הנצר היחיד כמעט. בילדותו למד בבית ספר צרפתי מן השורה, ולאחר מכן פנה ללימודים באוניברסיטת סורבון, בה עשה עד גיל שלושים ושלוש שני דוקטורטים, הראשון בכימיה והשני במדעי המחשב. בשנת 67 עוד הרצה לתואר שני בכימיה פיזיקלית, ובשנת 68 ייסד קורס תואר שני על שימוש מחשבים בכימיה והרצה בו באוניברסיטת פייר ומארי קירי. הסבת לימודיו מכימיה למחשבים התרחשה בעקבות מהפכת הסטודנטים הקרויה "מאי 68" ושינוי מצבת התקנים באוניברסיטה, ולאור העובדה שאת כל החישובים הדרושים לתחום הכימיה הפיזיקלית נאלצו לבצע עד אותה עת באופן ידני. בשלב זה עדיין המשיך להרצות גם בכימיה, ואף הנחה כמה דוקטורים לכימיה, בנושאי תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים. בהיותו בן שלושים וחמש מונה לפרופסור וראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת פריז. שימש כמדען בכיר בצבא הצרפתי, שם שילב את שני המקצועות בהם התמחה. הוא פיתח תוכנות עבור מסכות הגז של החיילים, מה שדרש התמחות הן במחשבים והן בכימיה. פיתוחיו שימשו את הצבא הצרפתי במשך חמש עשרה שנים. בשנות השלושים לחייו החל להתקרב לשמירת המצוות באמצעות "בית רש"י" שהקים הרב יהודה ליאון אשכנזי, ולאחר מכן עסק בפיתוח הקהילה הדתית במזרח פריז בה כיהן כראש הקהילה בעזרת הרב גרשון ליבמן. היה הראשון לפתוח בפריז בית ספר יהודי להשכלה גבוהה בו משלבים לימודי תורה ומדע. מוסד זה המשיך להתקיים גם לאחר עלייתו ארצה של מנדלבאום וכבר סיים קרוב לשלושים מחזורים, כשציוני בוגריו הם מהגבוהים בפריז. בשנת 1984 עלה לישראל עם כל משפחתו, והחל לכהן כראש החוג לרובוטיקה במחלקה למדעי המחשב בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (מכון לב). לאחר זמן כיהן כראש המחלקה (1994-2000) וייסד את המסלולים להנדסת תוכנה והנדסת תקשורת מחשבים, ותואר שני במערכות תקשוב. לאחר מכן כיהן כראש סנאט הרבנים והפרופסורים של מכון לב (2001-2006). גם לאחר פרישתו הוא ממשיך להורות במכון לב. לאור פעילותו הענפה במשך השנים נתקבל עם פרישתו לגמלאות אישור מהמל"ג להענקת תואר שני בתקשורת מחשבים במכון לב. במסגרת זו הוא מעביר קורס בתואר שני עד עצם היום הזה. מנדלבאום פרסם ששים מאמרים מדעיים בתחומי מחקר מגוונים: שפות פורמליות להגדרה, תכנון וישום מערכות זמן אמת, תקשורת אוטומטית המתארגנת מאליה במערכות מבוזרות, הגדרות של מערכות זמן אמת על ידי כלים גרפים (בשפות ADA, C++, JAVA), הפעלת רובוטים על ידי שפות גרפיות ווויזואליות, מבנה מערכות מקביליות וישומים, תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים, תכונות ספיגת גזים בפחם, ועוד. קורות חיים
פסק דין ייטס נגד ארצות הברית

פסק דין ייטס נגד ארצות הברית (באנגלית: Yates v. United States) הוא פסק דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית משנת 1957, שקבע כי לא ניתן להעמיד לדין פעילים של המפלגה הקומוניסטית בשל פגיעה בביטחון המדינה. היה זה בתקופת המלחמה הקרה, עת חשש הממשל בארצות הברית בניסיונות של השלטונות הסובייטים לפגוע בשלטון הדמוקרטי בארצות הברית. בשל כך חוקק בקונגרס בשנת 1940 חוק סמית' הקובע כי ניתן להעמיד לדין אזרחים בגין פעילות של קשירת קשר נגד המדינה. בשל כך הועמדו לדין של 14 חברי המפלגה הקומוניסטית בקליפורניה בשל הפרתו של חוק זה. בעקבות כך עתרה ייטס לבית המשפט העליון בשנת 1956 בערעור בשל העובדה כי פעילות המפלגה הקומוניסטית בארצות הברית עסקה בפעילות פסיבית ביסודה ולא ניהלה שום דיונים בנוגע להפלתה של ממשלת ארצות הברית. בדיון זה חזר בו בית המשפט העליון מהחלטת דניס נגד ארצות הברית וקבע כי מותר להפיץ חומרי תעמולה קומוניסטית, וכי חוק סמית' אינו אמור להיות מוחל באופן ישיר על תעמולה קומוניסטית, אלא במקרים בהם ישנה סכנה ברורה ומיידית לשלמותו של השלטון בארצות הברית. בפסיקה זו של בית המשפט העליון נפסקה פסיקה בעלת פרשנות מצמצמת לחוק שהרי הפוסקים בראשות ארל וורן השכילו להבין את מהותו של חוק סמית' שנועד למנוע פגיעה ממשית בביטחון המדינה, ומכיוון שבפעילות הפסיבית לטענתה של ייטס במפלגה הקומוניסטית אין בה משום איום ברור ומיידי על השלטונות, אזי שחוק סמית' אינו תקף לגביהם. זהו גם פרשנות פוזיטיביסטית שהרי הפוסקים בעתירה זו לא קפאו על שמריהם ולא חששו מהפכת טענת הפוסקים בפסיקת דניס נגד ארצות הברית. פסק דין ייטס נגד ארצות הברית באתר OYEZ
ארתור קנדי

האם התכוונתם ל... ארתור אדוארד קנדי – מושל בריטי ארתור קנדי (שחקן) – שחקן קולנוע אמריקאי
ארתור אדוארד קנדי

סר ארתור אדוארד קנדי (באנגלית: Sir Arthur Edward Kennedy;‏ 5 באפריל 1809 – 3 ביוני 1883) כיהן כמושל של המושבות הבריטיות סיירה לאון, אוסטרליה המערבית, האי ונקובר, הונג קונג וקווינסלנד. ארתור קנדי נולד בקלטרה שבמחוז דאון באירלנד ב-5 באפריל 1809, והיה בנם הרביעי של יו קנדי (Hugh Kennedy) ושל רעייתו גריסיי דורתיאה (Grace Dorothea). ארתור למד בצעירותו תחת מורים פרטיים, ולאחר מכן בשנים 1823–1824 התחנך בטריניטי קולג' שבדבלין. קנדי הצטרף לצבא הבריטי לגדוד חיל הרגלים ה-11 ב-15 באוגוסט 1827. קנדי שירת בקורפו עד שנת 1837 ובין השנים 1838–1839 ו-1841–1844 שירת בקנדה. בשנת 1841 רכש לעצמו דרגת קפטן בגדוד חיל הרגלים ה-68. בשנת 1846 שב לאירלנד, ויתר על דרגתו הצבאית, והצטרף לוועדה שהוקדמה מכוח חוק העניים (Poor Law Commission), ואשר תפקידה היה לפקח על חלוקת המזון לנפגעי הרעב הגדול והיה אחראי על מחוז קלייר. בשנת 1851, בתום הרעב הגדול, ועם ביטול תפקידו הקודם הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי. במאי 1852 מונה למושל גמביה אולם בטרם החל לכהן בתפקיד מונה למושל סיירה לאון, תפקיד בו כיהן עד שנת 1854, ושקד על ייעול הממשל המקומי ועל מניעת שחיתות. בשנת 1854 קודם לתפקיד מושל אוסטרליה המערבית, תפקיד בו כיהן עד שנת 1862. בתקופת כהונתו פעל קנדי בנחישות לקידום הכלכלה. באותה עת לא היה במושבה כל גוף מחוקק או מפקח, ופעולותיו הנחרצות נחשבו בעיני התושבים המקומיים כעריצות. יחד עם זאת כלכלת המושבה פרחה בתקופת כהונתו. קנדי יזם חקיקה, עודד הגירה למושבה (מרבית המהגרים היו פושעים אשר הוגלו מאנגליה, ובכך נהנתה המושבה מכספי יישובם), וכן עודד חקלאות וחיפוש משאבים טבעיים. עם שובו לאנגליה בשנת 1862, ולאור הצלחותיו, קיבל תואר אבירות במסדר האמבט. ביולי 1863 מונה למושל האי ונקובר. קנדי הגיע לוונקובר במרץ 1864. למושבה זו הייתה מועצה מחוקקת חזקה, אשר מנעה מקנדי יוזמות חקיקתיות ושינויים ממשלתיים. בתקופה זו סבלה המושבה משפל כלכלי והעדר יכולתו לקדם את הכלכלה הביאה לכך שקנדי הואשם במצב הכלכלי הקשה. עם איחוד המושבה עם קולומביה הבריטית באוקטובר 1866 סיים קנדי את תפקידו ושב ללונדון. בדצמבר 1867 קיבל תואר אבירות בדרגה גבוהה יותר במסדר האמבט, ומונה למושל מושבת מערב אפריקה - תפקיד בו כיהן עד שנת 1872. בשנת 1871 קיבל תואר אביר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. בשנת 1872 מונה קנדי לתפקיד המושל השביעי של הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד שנת 1877. בתקופת כהונתו ייסד את הדולר ההונג קונגי, ופיתח את אזור קנדי טאון במערב ויקטוריה סיטי שבאי הונג קונג. בתום כהונתו כמושל הונג קונג מונה קנדי לתפקיד מושל קווינסלנד, תפקיד אותו נשא עד שנת 1883. בתום כהונתו עלה קנדי על האונייה "אוריינט" בדרכו לאנגליה. ב-3 ביוני 1883 בעת שהאונייה הפליגה בסמוך לעדן שבים האדום נפטר קנדי ונקבר בים. בשנת 1839 נשא קנדי לאישה את ג'ורג'ינה מקקארטני (Georgina MacCartney), ולבני הזוג נולדו שתי בנות ובן - ארתור הרברט ויליאמס. ג'ורג'ינה נפטרה ב-3 באוקטובר 1874. על שמו של קנדי נקרא אזור קנדי טאון וכן דרך קנדי בהונג קונג, וכן אגם קנדי שבקולומביה הבריטית. מדיה וקבצים בנושא ארתור אדוארד קנדי בוויקישיתוף קורות חיים קורות חיים