laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוטו אורבן

אוטו אורבן (בהונגרית: Orbán Ottó‏, 20 במאי 1936 – 26 במאי 2002) היה משורר, מתרגם ומסאי הונגרי-יהודי זוכה פרס קושוט (1992) וזוכה פרס אטילה יוז'ף פעמיים (1985, 1973). אוטו אורבן נולד בבודפשט בשנת 1936. אוֹרְבַּן למד ספרנות באוניברסיטת בודפשט ועבד בכתב-העת "קֹרְטָרְשׁ". ספר ביכוריו, "חג שחור" התפרסם ב-1960, ואחריו הופיעו, בין השאר, "פרידה מבית-לחם" (1967), "קורבן-אדם" (1973), "הר-הגעש הרדום" (1981) ו"עוצמת השירה" (1994). אוֹרְבַּן שהרבה לתרגם להונגרית מאנגלית ומספרדית נודע גם בזכות ספרי הילדים המצוינים שכתב והודות לספר-המסע שלו על הודו, "חלון לאדמה" (1972). שירתו שילבה לשון גבוהה ונמוכה, דיאלוגים וסלנג. מדיה וקבצים בנושא אוטו אורבן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנים ובנושא הונגרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארז'בט טוט

ארז'בט טוט (בהונגרית: Tóth Erzsébet; נולדה ב-28 באוגוסט 1951) היא משוררת הונגרייה. טוט נולדה בטטבאניה שבצפון-מערב הונגריה. היא למדה מנהל עסקים ועבדה בין השנים 1981 ו-1985 בשירות חברת השקופיות ההונגרית. לאחר מכן התמסרה לכתיבה. טוט פרסמה את ספר הביכורים שלה, "אמצעו של שיר אינסופי", בשנת 1979. לאחר מכן התפרסמו ספריה "יום הנר" (1982) ו"מאחורי פניך" (1993). אמנם היקף יצירתה הספרותית אינו רחב, אולם שיריה מעוררים עניין ותשומת לב בצלילות הבעתם ובעוצמת תיאוריהם. מדיה וקבצים בנושא ארז'בט טוט בוויקישיתוף
יורם הכהן

יורם הכהן הוא מנכ"ל איגוד האינטרנט הישראלי (משנת 2015). הוא עורך דין ומומחה אבטחת מידע ישראלי, שהקים ועמד בראש הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע (רמו"ט) במשרד המשפטים בין השנים 2006–2013. יורם הכהן קיבל תואר בוגר במשפטים (LL.B) מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1991, וכן תואר במנהל עסקים (eMBA) מבית הספר למנהל ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב בשנת 2000. הוא היה מורה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה (בה העביר קורסים על יישומי מחשבים במשפט, יזמות בחברות עתירות-ידע וראיות אלקטרוניות ועבירות מחשב), בפקולטה לניהול בטכניון (הבטים משפטיים של מסחר אלקטרוני) ובמכללה למנהל (ראיות אלקטרוניות ועבירות מחשב). יורם הכהן עסק בממשק בין טכנולוגיות מידע, משפט ומידע מאז היותו סטודנט למשפטים בפקולטה למשפטים בירושלים בסוף שנות ה-80. ניהל את פיתוח מאגר המידע "תקדין" של חברת סי.די.אי סיסטמס, שהיה מוצר ההוצאה לאור האלקטרונית הראשון בשוק הישראלי. בסי.די.איי היה עורך ראשי והיועץ המשפטי של החברה. היה המנכ"ל של חברת ההזנק Musicnotes, שפיתחה טכנולוגיות להוצאה לאור אלקטרונית של תווי מוזיקה קלאסית, ונרכשה על ידי תאגיד ההוצאה לאור הגרמני Schott Music GmbH. היה סמנכ"ל גורם מאשר (certification authority) בחברת אבטחת המידע סקיורנט בע"מ. סקיורנט אושרה בחודש פברואר 2003 כחברה הראשונה הפועלת כ"גורם מאשר" לפי חוק חתימה אלקטרונית שחוקק בישראל בשנת 2001, והכהן היה אחראי לתהליך ההקמה של הגורם המאשר וניהולו. בהקמת הגורם המאשר עסק הכהן בהקמת תשתית אבטחת מידע לזיהוי דיגיטלי וחתימה אלקטרונית על בסיס מערכות מפתח ציבורי - PKI ובהסמכת המערכות של החברה לתקן אבטחת המידע ISO 17799. מונה לראש רמו"ט על ידי ממשלת ישראל ב-5 בנובמבר 2006, לאחר שנבחר לתפקיד זה על ידי ועדת איתור בראשה עמד מנכ"ל משרד המשפטים משה שילה. משימתו הייתה להקים "רשות משפטית להגנת פרטיות וטכנולוגיות מידע", תחתיה הוצבו שלוש יחידות שהיו קיימות בשנת 2006 במשרד המשפטים: רשם מאגרי מידע, הפועל לפי חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981; רשם גורמים מאשרים, הפועל לפי חוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001; רשם שירותי נתוני אשראי ומידע על עוסקים, על פי חוק שירות נתוני אשראי, התשס"ב-2002. מראשית פעילותה נקראה הרשות "הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע", ובקיצור רמו"ט. שם זה הוחלף באופן רשמי על ידי הממשלה בשנת 2012 והחל משנת 2017 נקראת "הרשות להגנת הפרטיות". בשנת 2015 מונה למנכ"ל איגוד האינטרנט הישראלי. אלה לוי-וינריב, ‏"אנשים מעלים מידע אינטימי לפייסבוק בלי לחשוב על ההשלכות", באתר גלובס, 22 באוקטובר 2010 עמיר קורץ, פרשת הרוגלות: "רק כשעזבתי הבנתי באיזו עוצמה המערכת שומרת על עצמה", באתר כלכליסט, 24 במרץ 2022 בועז גילמור, ‏סקיורנט אושרה כגורם מאשר לחתימה אלקטרונית, באתר גלובס, 10 בפברואר 2003 אישור מינוי ראש הרשות המשפטית לטכנולוגיות מידע והגנה על הפרטיות ומינוי רשם מאגרי מידע, החלטה מספר 629 של ממשלת ישראל השלושים ואחת, משנת 2006, באתר של משרד ראש הממשלה מינויו של יורם הכהן לתפקיד מנכ"ל איגוד האינטרנט, Telecom News 21.07.2015
היחס הפלסטי

היחס הפלסטי (באנגלית: plastic ratio), המספר הפלסטי ( plastic number) או הקבוע הפלסטי (plastic constant) הוא המספר האי-רציונלי ...1.324717957. היחס הפלסטי מסומן באות היוונית ρ או באות ψ {\displaystyle \psi } . היחס הוא אחד הפתרונות של המשוואה ממעלה שלישית x 3 = x + 1 . {\displaystyle x^{3}=x+1\,.} היחס הוא אחד משלושת פתרונות המשוואה, והיחיד שהוא מספר ממשי: ψ = 108 + 12 69 3 + 108 − 12 69 3 6 ≈ 1.324718... {\displaystyle \psi ={\frac {{\sqrt[{3}]{108+12{\sqrt {69}}}}+{\sqrt[{3}]{108-12{\sqrt {69}}}}}{6}}\,\approx 1.324718...} היחס הפלסטי שווה לשורש החוזר ψ = 1 + 1 + 1 + ⋯ 3 3 3 . {\displaystyle \psi ={\sqrt[{3}]{1+{\sqrt[{3}]{1+{\sqrt[{3}]{1+\cdots }}}}}}\,.} המספר הפלסטי הוא המספר אליו שואף היחס בין שני איברים עוקבים בסדרת פאדובן (...1,1,1,2,2,3,4,5,7,9,12,16,21,28,37,49) ובסדרת פרין (,...,0,2,3,2,5,5,7,10,12,17,22,29,39), ובכך הוא מקביל ליחס הזהב בסדרת פיבונאצ'י ובסדרות מקבילות. בסדרת פרין כל איבר P ( n )   {\displaystyle P\left(n\right)\ } , החל מהאיבר העשירי בערך, שואף ליחס הפלסטי בחזקת מספרו הסידורי של האיבר בסדרה: P ( n ) ≈ ψ n {\displaystyle P\left(n\right)\approx {\psi ^{n}}} כך למשל היחס הפלסטי בחזקת 16 קרוב מאוד לאיבר ה-16 בסדרת פרין, שערכו 90. בתכונה זו מזכיר היחס הפלסטי את תכונתו של יחס הזהב, שחזקות שלו הן קירוב טוב לסדרת מספרי לוקאס. היחס הוא פתרון גם של המשוואה ψ 5 = ψ 2 + ψ + 1 {\displaystyle \psi ^{5}=\psi ^{2}+\psi +1} הנזיר ההולנדי האנס ואן דר לאן (Hans van der Laan) הוא שנתן ליחס הפלסטי את שמו ב-1928, אך הראשון שחקר את תכונותיו היה הצרפתי ז'ראר קורדונייה (Gérard Cordonnier) (1907-1977),ב-1924. ואן דר לאן (1904-1991), שהיה גם ארכיטקט, התייחס בעיקר לתכונותיו האסתטיות של המספר, וטען כי היחס, או הקירוב שלו, 4/3, הוא אחת מאמות המידה לתפיסה של גודלם השונה של עצמים תלת־ממדיים. מדיה וקבצים בנושא היחס הפלסטי בוויקישיתוף אתר קרן ואן דר לאן היחס הפלסטי, באתר MathWorld (באנגלית) סדרת הספרות של היחס הפלסטי באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
גזה סץ'

גזה סץ' (בהונגרית: Szőcs Géza;‏ 21 באוגוסט 1953 – 5 בנובמבר 2020) היה משורר הונגרי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. גזה סץ' נולד ב-1953 במַרוֹשְׁוָשָׁרְהֵי (טרגו מורש ברומנית) ולמד באוניברסיטת קולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית), שם סיים את חוק לימודיו ב-1978. למן פרסום ספרו "דו-קרב" (1977) נאסר עליו לפרסם ברומניה את שיריו. ב-1982 פרסם יחד עם עמיתיו עצומה הקוראת לשלטונות רומניה להעניק זכויות למיעוטים הלשוניים במדינה. כותבי העצומה נרדפו, וסץ' נכלא והושם במעצר-בית עד 1986. בין השנים 1986 ו-1989 שהה כגולה פוליטי בשווייץ; חזר לטרנסילווניה בשנת 1990. שירתו של סץ' תיעדה עולם שרומס את חירויות הפרט ושמשטר אימים שולט בו ביד רמה. שילוב העגמומיות, ההומור והאבסורד ושפע משחקי המילים קירבו את שירתו לסיפורת הפוסט-מודרניסטית בספרות הונגריה ובמיוחד ליצירת פטר אסטרהאזי. סץ' נפטר ב-5 בנובמבר 2020 מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 בהתפרצות נגיף הקורונה בהונגריה. מדיה וקבצים בנושא גזה סץ' בוויקישיתוף גזה סץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Meghalt Szőcs Géza". Telex.hu (בהונגרית). 2020-11-05. נבדק ב-5 בנובמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליסון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אליסון – צמח ממשפחת צמחים בעלי פרחים אישים ג'ון אליסון – שחקנית קולנוע, רקדנית וזמרת אמריקאית ג'ון אליסון (פוליטיקאי) – פוליטיקאי אמריקאי, בנו של ג'יימס ג'יימס אליסון (פוליטיקאי) – פוליטיקאי אמריקאי, אביו של ג'ון ג'ורג' אליסון – עיתונאי אנגלי הרלן אליסון – סופר מדע בדיוני יהודי-אמריקאי לארי אליסון – יזם יהודי-אמריקני קית' אליסון – פוליטיקאי אמריקני מוסלמי רלף אליסון – סופר אפרו-אמריקאי אליסון בקר – שוער כדורגל ברזילאי, מוכר בשמו הפרטי אלסון אישים ששמם הפרטי הוא אליסון
טיו

טיו (איות נוסף לשמו טאו. פירוש השם "המרסק" ) היה מלך של מצרים התחתונה ששלט בדלתא של הנילוס בעת העתיקה. מופיע כרביעי ברשימת כתובות אבן פלרמו לאחר פו, סקע וג'או יחד עם עוד מספר מלכים ממצרים התחתונה. מעבר לכך לא ידוע דבר על חייו ושלטונו. פרעוני מצרים הכרונולוגיה המצרית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוחיחר

אוּחִיחַר (בספרדית: Ugíjar) היא עיירה ורשות מקומית (ספ') במזרח הקומרקה (אנ') אלפוחרה גרנדינה (Alpujarra Granadina), בפרובינציה גרנדה (אנ'), בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה שבדרום ספרד. העיירה נמצאת במרחק 120 קילומטרים מבירת הפרובינציה, גרנדה, בתחום השיפוט של אורחיבה (Órgiva). בשנת 2013 התגוררו בעיירה כ-2,600 תושבים. עלילת ספרו השני של הסופר הספרדי אילדפונסו פלקונס, הרומן ההיסטורי "היד של פאטימה" (ספ'), נפתחת באוחיחר (בתרגום הספר לעברית נקראת העיירה אוגיחר). מדיה וקבצים בנושא אוחיחר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוחיחר
מצודת חוקוק

מצודת חוקוק היא מבנה מבוצר שנבנה ב-1945 על ידי סולל בונה מצפון מערב לכנרת ובקרבת נחל עמוד. שימש בתחילה למגורי גרעיני הכשרה של הפלמ"ח ובהמשך כנקודת הקמת קיבוץ חוקוק. עם הרחבת הקיבוץ ננטשה המצודה והמקום הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך. המצודה נבנתה בסביבה מאוכלסת על ידי ערבים על מנת להביא להתיישבות יהודית באזור ועל מנת לשמור על הכביש העולה מטבריה לגליל העליון (בשנות האלפיים, חלק מכביש 90). גישה זו נגזרה מתפיסה ביטחונית של מיקום מצודות באזורים עם אוכלוסייה ערבית צפופה והיא מומשה גם בבית קשת, עמיעד, ביריה, משגב עם, רמות נפתלי ועין זיתים. המבנה, שהוקם ב-1945, תוכנן על ידי יעקב מטריקין בתקופה שכיהן כראש המחלקה הטכנית של מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. שטח המצודה הוא כ-1,200 מ"ר (30x40) והיא כוללת חומת מגן, מגדל מים, עמדות תצפית והגנה וחדרים. ב-5 באוקטובר 1945, לאחר הקמת המצודה, היא אוכלסה על ידי ההכשרה המגויסת של הפלמ"ח מחפצי-בה וקבוצת משוחררי הצבא הבריטי. המתיישבים והקימו במקום חדרי מגורים וכן יחידות עזר. בנוסף הוצבו בחצר המבנה אוהלים עבור משפחות. אנשי המקום עסקו בעיקר בעבודה ובאימונים. בשנת 1946 הצטרפו למקום גרעינים נוספים והוקם קיבוץ חוקוק. אנשי הקיבוץ המשיכו להתגורר במצודה. ב-1948 סייעו אנשי היישוב, שיצאו מהמצודה, לבלום את כוחות צבא ההצלה בהנהגת קאוקג'י. ב-1950 החל הקיבוץ לבנות את המשק מחוץ למצודה אבל זו המשיכה לשמש אותו למטרות שונות. ב-1983 נטש הקיבוץ את המקום שהועבר לרשות המועצה לשימור אתרים ששיפצה את המקום, פתחה בו מוזיאון והפכה אותו לאתר תיירות בו מתבצעת פעילות חינוכית, סיורים באזור, סדנאות, סמינרים וימי עיון. כיום המצודה משמשת את קהילת חוקוק כמקום התכנסות לציון חגי ישראל וטקסים כמו יום השואה, הזיכרון והעצמאות. חוקוק (יישוב עתיק) מדיה וקבצים בנושא מצודת חוקוק בוויקישיתוף מצודת חוקוק באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל התחלת קיבוץ חוקוק באתר קיבוץ חוקוק (אורכב) שמעון נוי, חוקוק-מצודה לא נודעת, עיתון על המשמר, 15 באפריל 1947 מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 31 חדר אוכל, מטבח, מאפיה, מחסן בגדים, מתפרה, נשקייה, מחסנים, בריכת אגירה ומערכת איסוף מים מהגגות הצטרפו הכשרות מבית השיטה ומנען בעיקר שימשה המצודה לאכלוס גרעיני נח"ל וקבוצות של חברת הנוער
אולבור תולוס

אולבור תולוס הוא הר געש כבוי הנמצא במישור אליסיום על פני כוכב הלכת מאדים. ההר מצוי בסמך להרי הגעש אליזיום מונס והקאטס תולוס. גובהו של ההר 4.5 קילומטרים מעל פני המאדים, וקוטרו 158.38 קילומטרים. בראש ההר מצויה קלדרה שקוטרה 30 קילומטרים ועומקה 3 קילומטרים (הקלדרה, לשם השוואה, גדולה מהר הגעש אטנה שבאיטליה). טופוגרפיה של ההר וסביבתו . אולימפוס מונס מדיה וקבצים בנושא אולבור תולוס בוויקישיתוף מיקום ההר באתר גוגל מאדים מידע על ההר, באתר נאס"א
סוכנות מיפוי לאומית

סוכנות מיפוי לאומית (בכמה מדינות זהו גם מכון גאוגרפי לאומי) הוא ארגון או מוסד ממשלתי העוסק במיפוי, מדידות שטח, צילומי אוויר, ורישום מקרקעין (קדסטר) של מדינה. בכמה מדינות משמשת גם סוכנות מיפוי לאומית בתור "מרכז מידע גאוגרפי לאומי". בנוסף לכך סוכנות מיפוי לאומית גם אחראית בדרך כלל על ארגונים גאוגרפיים העוסקים בגיאודזיה, כרטוגרפיה, מערכות מידע גאוגרפי, פוטוגרמטריה, וחישה מרחוק. בנוסף לעבודה הממשלתית סוכנות המיפוי הלאומית עובדת בשיתוף פעולה עם ארגונים ציבוריים ואף מעניקה שירות לאדריכלים, מתכנני ערים, מוסדות חינוך, וארגונים פרטיים. סוכנות המיפוי הלאומית הראשונה בעולם "סוכנות המיפוי של בריטניה" החלה את דרכה בשנת 1747 כאשר הוצע לסוכנות לערוך את פרויקט המיפוי של סקוטלנד. הסקר דאז נערך במפות של קנה מידה של 1 אינץ' שווה ל-1000 מטרים (1:36,000) ובה בעת נקבעה גם נקודת הטריאנגולציה (רשת טריאנגולציה) הראשית של בריטניה (1783-1853) שהביאה אל הקמתה של הסוכנות הבריטית הקרויה בשם: "סוכנות הסקרים". עבודה מסודרת של הסוכנות למיפוי המדינה החלה רק בשנת 1790 כאשר מועצת המנהלים של הסוכנות הייתה צריכה להכין עבודה בנושא סקר צבאי במידה של אינץ' 1 השווה למייל 1 (1:63,360 קנה מידה). במהלך השלושים השנים לאחר מכן, כשליש משטחה של אנגליה וויילס הופיעו כבר על מפות מסודרות עם נקודות ציון. בישראל פועל המרכז למיפוי ישראל המשמש בתור סוכנות המיפוי הלאומית לאחר שהוקם על ידי הבריטים בשנת 1920 בתור "מחלקת המדידות של ארץ ישראל" והפך לאחר קום המדינה לאגף המדידות של משרד השיכון עד להקמתו של המרכז הלאומי למיפוי של ישראל בשנת 1988. המרכז למיפוי ישראל - אתר האינטרנט של המרכז מידע על סוכנויות מיפוי לאומיות באתר של הפדרציה הבינלאומית של המודדים
תאפילאלת

תאפילאלת (בערבית: تافيلالت; בתאמאזיגת: ⵜⴰⴼⵉⵍⴰⵍⵜ) הוא אזור גאוגרפי ונווה מדבר במרוקו, בקצהו הצפון-מערבי של מדבר סהרה. באזור עובר נהר הזיז, ולאורכו שוכנות מספר עיירות גדולות. עם העיירות המרכזיות באזור נמנות א-רשידיה (לשעבר קצר א-סוק), שבה גרים כ-100 אלף תושבים, ריסאני, וארפוד. בימי הביניים שכנה במרכז תאפילאלת העיר סיג'ילמסה, שהייתה מרכז מסחרי גדול של כל אזור המגרב. האזור מפורסם עבור תעשיית התמרים הגדולה שלו, והוא מכונה עקב כך גם "עמק התמרים". מוצאה של השושלת העלווית השולטת במרוקו הוא מתאפילאלת. ערכים מורחבים – סיג'ילמסה, קהילת יהודי תאפילאלת משפחת אבוחצירא מוצאה מן האזור. נוסף על כך, שר הפנים לשעבר, אריה דרעי, מוצאו מאזור זה. Walter B. Harris, Tafilet; The Narrative of a Journey of Exploration in the Atlas Mountains and the Oases of the North-west Sahara ,Edinburgh: W. Blackwood and Sons, 1895. מאיר נזרי, קהילות תאפילאלת / סג'למאסא, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2013, 744 עמודים. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" מדיה וקבצים בנושא תאפילאלת בוויקישיתוף Tafilalt region web site אוסף יהדות תאפילאלת, מאוספי הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי. תאפילאלת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עמוס כרמל, "הכל פוליטי: לקסיקון הפוליטיקה הישראלית", כרך ראשון, עמ' 1 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גן האומות בהר הרצל

גן האומות בהר הרצל הוא פארק בהר הרצל שניטע על ידי ראשי מדינות ופמליות זרות שהגיעו לביקורים ממלכתיים בישראל. הגן משתרע מסביב לרחבת הכניסה הראשית של הר הרצל, בפינה הדרום-מזרחית של בית הקברות האזרחי. בשטח הגן בסמוך אל הרחבה ניצב "פסל המנורה". בסמוך לכל עץ בגן מופיע שלט קטן ובו ציון שם הנוטע, תאריך הנטיעה וסוג העץ שניטע. בסמוך אל חלקת ראשי ההסתדרות הציונית העולמית ומשפחת הרצל וגם בסמוך אל חלקת גדולי האומה הוקמו שתי מרפסות תצפית אל ירושלים והסביבה. בשטח הגן ברזי מים וכיסאות ישיבה רבים. בפינה הדרום-מערבית של הגן הוכשר שטח למחנאות ונופש. בשנת 2003 עבר שטח הנטיעות אל יער ירושלים הסמוך, ביער האומות שניטע על ידי הקרן הקיימת לישראל, משרד החוץ, וארגון אונסק"ו של האומות המאוחדות, כחלק משביל "דרך עץ הזית" העובר ביער ונמצא בסמוך אל דרך יוסף וייץ המחברת את הר הרצל עם קריית משה. פסל המנורה בקצה גן האומות סככת מנוחה למבקרים בקצה הגן - בסמוך אל רחבת הר הרצל מרפסת תצפית אל ירושלים בסמוך אל חלקת גדולי האומה אזור הפיקניקים של הר הרצל בגן האומות מדיה וקבצים בנושא גן האומות בהר הרצל בוויקישיתוף מפת גן האומות בהר הרצל באתר WikiMapia מאמר על חורשת האומות באתר של הקרן הקיימת לישראל
אורי מורי

"אוּרי מוּרי" היה קומיקס שיצר אריה נבון בעזרת לאה גולדברג והתפרסם באופן לא רציף בשנים 1934–1967 בעיתון "דבר לילדים". נבון, הקריקטוריסט של העיתון "דבר", הציע לעורך המוסף לילדים של העיתון, יצחק יציב, ליצור קומיקס לילדים. "אורי מורי" הופיע לראשונה כרצועת קומיקס במוסף לילדים של "דבר", שנה ד, גיליון ג (לט) (30 בנובמבר 1934, כ"ג בכסלו תרצ"ה). לאחר שלוש רצועות, נסע נבון להשתלם בצרפת. כשחזר נבון ב-1937 החל לעבוד בשיתוף פעולה עם לאה גולדברג, שהייתה אז סגנית עורך המוסף שהפך ב-1936 לשבועון – "דבר לילדים". בין עבודותיהם המשותפות היה "אורי מורי", שהופיע מדי שבוע בדף האחרון של "דבר לילדים" – נבון יצר את סדרת האיורים, וגולדברג חיברה לפיהם סיפור מחורז. לימים סיפר נבון: ביום רביעי, בדרך כלל, הייתי מחפש בית-קפה לשבת בו. [...] חשבתי על נושא לקאריקאטורה הפוליטית. כשגמרתי לצייר אותה - הפניתי לאורי-מורי. וזה היה מעין קינוח, שעשוע. ציירתי סיפור, בדיחה, תעלול והבאתי אותו ללאה שנהגה לשבת אחר הצהרים בקפה 'הרלינגר' ברחוב בן-יהודה. היא הייתה נועצת סיגריה בתוך פומית ארוכה, מציתה אותה, מעלה כמה טבעות עשן וברגע מוסיפה חרוזים לציורים. היא הייתה 'קלת חרוז'. במשך הזמן תפס נבון את מקומה של גולדברג ככותבת, כשהוא מוותר על שימוש בחרוזים. בשנים 1948–1951 פורסמו עלילות נוספות של אורי מורי בגיליונות "דבר לילדים". בשנת 1967 הופיעה דמותו של אורי מורי בפעם האחרונה, בציור בודד, ובו תואר כטייס הטס לחלל. נבון מיקם חלק מסיפורי העלילה בנוף מדברי שומם ומיעט בהצגת דמויות של מבוגרים. "אורי מורי" תואר כדמות ילד החובש כובע מצחייה ולבוש מכנס קצר. משתי רצועות הקומיקס הראשונות – הראשונה, הפותחת במילים: "פנו דרך! אורי-מורי בא לָאָרץ", ומציגה את אורי-מורי והוריו עושים את דרכם עם מזוודותיהם מהנמל; והשנייה, שכותרת המשנה שלה היא "הרפתקאותיו הראשונות בארץ" – עולה שהוא לא נולד בארץ ישראל אלא עלה אליה (כמו יוצרו, נבון, שעלה לארץ עם משפחתו באונייה "רוסלאן" בגיל 10). ואולם מעת הגיעו היה ל"צבר" לכל דבר. במשך השנים התפתחה דמותו של אורי מורי, על ידי קישורו למדינת ישראל הצעירה, שהוא הוצג כסמלה. הסדרה נחשבת לאחת מן החשובות שנוצרו במדיום זה בשנות ה-30 בארץ ישראל, בכך שביססה את הזיהוי בין הילד הארצישראלי לבין ה"צבר". אלי אשד (מחקר וכתיבה), צחי פרבר (עורך), גלית גאון (אוצרת), קומיקס עברי. פרק א: השנים הראשונות, 1935–1975, חולון: המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס, תשס"ח 2008, בפרט עמ' 6, עמ' 12–15 אלי אשד, הרב נבון: על אמן הקריקטורות והקומיקס העברי הראשון (אורכב 02.08.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר "קולמוסנט" אורי-מורי חוזר, מעריב, 6 בינואר 1984 הקומיקס עצמו: אורי-מורי: הלו!, דבר, 30 בנובמבר 1934 (רצועת הקומיקס הראשונה) אורי מורי: (הרפתקאותיו הראשונות בארץ), דבר, 18 בינואר 1935 (רצועת הקומיקס השנייה) הופעתו הראשונה של אורי-מורי במוסף לילדים של עיתון דבר (30 בנובמבר 1934) באתר הספרייה הלאומית אורי-מורי חוזר, מעריב, 6 בינואר 1984. אלי אשד, הקומיקס העברי המקורי הראשון?, בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 1 במאי 2008 אלי אשד (מחקר וכתיבה), צחי פרבר (עורך), גלית גאון (אוצרת), קומיקס עברי. פרק א: השנים הראשונות, 1935–1975, חולון: המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס, תשס"ח 2008, עמ' 12–15.
ג'ף הורנסק

ג'פרי ג'ון "ג'ף" הורנסק (באנגלית: Jeffrey John "Jeff" Hornacek; נולד ב-3 במאי 1963) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. הורנסק העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 1986 ונבחר בבחירה ה-46 על ידי פיניקס סאנס. בעונת הרוקי שלו עלה הורנסק מהספסל כמחליפו של וולטר דייוויס, ובעונתו השנייה כבר עלה בחמישייה ב-49 משחקים מ-80 המשחקים בהם שותף. עם מינויו של קוטון פיטסימונס למאמן בעונת 1988/1989 והחתמת טום צ'יימברס לקבוצה, הפכה פיניקס מקבוצה הנאבקת בתחתית הליגה לקבוצת צמרת. הורנסק קיבל מפיטסימונס קרדיט רב כשחקן חמישייה קבוע, וגמל לו ב-13.5 נקודות למשחק. פיניקס שיפרה את מאזן הניצחונות שלה ל-55 ניצחונות בעונה לעומת 28 בלבד בעונה שקדמה לה, והעפילה למשחקי הפלייאוף לראשונה זה ארבע שנים. לאחר עונת 1991/1992, בה היה לקלעי המוביל של קבוצתו עם 20.1 למשחק, ונבחר (בפעם היחידה בקריירה שלו) להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, עבר הורנסק בטרייד לפילדלפיה 76' לצידם של טים פרי ואנדרו לאנג תמורת צ'ארלס בארקלי שעבר לפיניקס. בעונתו הראשונה בפילדלפיה קלע הורנסק 19.1 נקודות למשחק, שני בקבוצתו רק להרסי הוקינס, אולם פילדפיה סיימה את העונה כאחת הקבוצות החלשות בליגה עם 26 ניצחונות בלבד מול 56 הפסדים. באמצע עונתו השנייה בפילדלפיה, עונת 1993/1994, עבר הורנסק בטרייד ליוטה ג'אז לצידו של שון גרין, בתמורה לג'ף מלון שעבר לפילדלפיה. ביוטה הפך הורנסק עד מהרה לאופציה השלישית בהתקפת הקבוצה מאחורי ג'ון סטוקטון וקארל מלון, היה לבורג חשוב בהרכב שהעפיל לשתי סדרות גמר רצופות (1997 ו-1998) בהן הפסידו לשיקגו בולס בהנהגתו של מייקל ג'ורדן, והיה פעמיים לאלוף תחרות השלשות. בשנת 2011, לאחר התפטרותם של ג'רי סלואן, מאמנה של יוטה ג'אז, ועוזרו פיל ג'ונסון מונה טיירון קובין למאמן הקבוצה והורנסק מונה לעוזרו. הוא שימש בתפקיד שנתיים בטרם קיבל על עצמו את עמדת המאמן הראשי בפיניקס סאנס. בעונה שטרם מינויו של הורנסק למאמנה של הקבוצה, סיימה פיניקס במאזן של 25 ניצחונות מול 57 הפסדים והייתה מהקבוצות החלשות בליגה. לפני פתיחת העונה עזב את הקבוצה הסנטר הפותח מרצ'ין גורטאט ופרשנים צפו כי פיניקס תהיה מהקבוצות החלשות בליגה גם בעונה זו. הורנסק הנחיל בקבוצתו סגנון המבוסס על ריצה מהירה להתקפה וזריקת שלשות. תחתיו פרץ גוראן דרגיץ' ונבחר לשחקן המשתפר של העונה ב-NBA פיניקס הייתה להפתעת העונה, פספסה אך במעט את ההעפלה למשחקי הפלייאוף והורנסק סיים שני רק לגרג פופוביץ' בהצבעה למאמן השנה ב-NBA. ב-1 בפברואר 2016 פוטר הורנסק מתפקידו כמאמן פיניקס, לאחר כשנתיים וחצי בתפקיד. ב-2 ביוני 2016 מונה למאמנה הראשי של קבוצת ניו יורק ניקס. ב-12 באפריל 2018 פוטר מתפקידו בסיום העונה הסדירה. בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 1998/1999 50 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא ג'ף הורנסק בוויקישיתוף ג'ף הורנסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA 1986-87 Phoenix Suns Depth Chart 1991-92 Phoenix Suns Roster and Stats 1992-93 Philadelphia 76ers Roster and Stats אסף רביץ‏, פיניקס סאנס: רצים לשום מקום, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2013 אסף רביץ‏, סוף שנה א': העונה של המאמנים החדשים ב-NBA, באתר וואלה, 22 במרץ 2014 בפעם השלישית: גרג פופוביץ' מאמן העונה, באתר ערוץ הספורט, 22 באפריל 2014 Suns Relieve Jeff Hornacek of Head Coaching Duties ג'ף הורנאסק מונה למאמן ניו יורק, באתר וואלה, 2 ביוני 2016 הורנסק פוטר מהניקס, בלאט מועמד להחליפו, באתר ynet, 12 באפריל 2018
מוזיקת פופ פרסית

מוזיקת פופ פרסית (בפרסית: موسیقی پاپ فارسی; באנגלית: Persian pop music), ידועה גם כמוזיקת פופ איראנית (Iranian pop music) או כפרסיפופ (Parsipop), הוא תת-ז'אנר מוזיקלי הכולל בתוכו מוזיקת פופ בשפה הפרסית או בשפות אזוריות המדוברות באיראן ובאפגניסטן. אף על פי שהמקור של מוזיקת הפופ הפרסית הוא באיראן, המוזיקה מושמעת גם בטג'יקיסטן, אפגניסטן, ובתפוצה האפגנית והאיראנית באירופה ובאמריקה. פרסומו של ויגן דרדריאן (הידוע כ"מלך הג'אז") בתחילת שנות ה-50 וההשפעה המערבית על מעמד הביניים הובילו למהפכה מוזיקלית באיראן, כאשר באיראן היו בעיקר זמרים קלאסיים. מוזיקת הפופ הפרסית התפתחה בשנות ה-70. בדומה למוזיקת הפרסית הקלאסית היה שימוש בכלי נגינה ובאלמנטים מקומיים, אך היה שימוש גם באלמנטים ובכלי נגינה מודרניים, כמו: גיטרה חשמלית. לאחר המהפכה האיראנית ב-1979 מוזיקת הפופ הפרסית נאסרה באיראן. מוזיקאים רבים עזבו את איראן לארצות אחרות, בעיקר ללוס אנג'לס בארצות הברית. מחוץ לאיראן החלו לפעול ערוצי טלוויזיה, תחנות רדיו ואתרי אינטרנט, אשר היוו תפקיד חשוב בחיבור בין אומני הפופ הפרסי לבין הקהל האיראני ברחבי העולם. גוגוש שבזמן המהפכה הייתה בארצות הברית חזרה לאיראן, אך לא יכלה לשיר תקופה ארוכה ובסופו של דבר היגרה לארצות הברית בה החלה בקריירה מוצלחת מחדש. תמר עילם גינדין, קול הקמפוס, בין האיסלאם למחתרת - סצנת המוזיקה של איראן, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2013 Vigen Derderian: Pop idol of a musical revolution in Iran
נתן שפיגל (צייר)

נתן שפיגל (בפולנית: Natan Szpigel;‏ 1886 – 1942) היה צייר יהודי פולני. שפיגל היה חבר חשוב בקבוצה האקספרסיוניסטית רבת ההשפעה "יונג יידיש". הוא הציג בתערוכות ברחבי אירופה עד כליאתו בגטו ראדומסק ב-1939. נרצח בטרבלינקה ב-1942. רק כ-20 מיצירותיו שרדו את מלחמת העולם השנייה. נתן שפיגל נולד בלודז' שבפולין הרוסית במשפחה שומרת מצוות. הוא למד אמנות בגיל צעיר, וב-1920 נסע לרומא, במימון של נדבן, שם המשיך את לימודיו אצל חנוך הנריק גליצנשטיין. תערוכתו הראשונה נערכה ב-1921 בלודז', והצלחתו הגדולה הראשונה הייתה הזמנה להציג בסלון הסתיו ב-1924. הוא הוזמן להציג בלונדון בגלריית בן אורי ב-1930 וכן בתערוכה משותפת עם יעקב אפשטיין. הוא הציג בפולין בקביעות: בלודז', בקרקוב ובוורשה בשנים 1921, 1928 ו-1937. שפיגל ראה עצמו כצייר יהודי, וציוריו משקפים את ראיית העולם הזאת. הוא תיאר סצנות מחיי היהודים בפולין בסגנון ריאליסטי. כמו כן צייר פורטרטים טבע דומם בצבעי מים ושמן. מאפיין ייחודי של ציוריו בצבעי מים הוא השימוש שלו בלכה כדי לתת להם גיל וניגודיות. הוא היה חבר בשתי קבוצות אמנים בלודז': 'יונג יידיש' ו'התחלה' (קבוצת אמנים מלודז' שהציגו ברחבי פולין בשנות ה-20 וה-30). לפני מלחמת העולם השנייה התגורר שפיגל בראדומסק. זמן קצר אחרי הפלישה הגרמנית לפולין ב-1939 נכלא שפיגל ובני משפחתו בגטו ראדומסק. הוא המשיך לצייר בזמן שהותו שם. הא נספה במחנה ההשמדה טרבלינקה ב-1942. עבודותיו של שפיגל מצויות באוספים ציבוריים בתל אביב, בלונדון, בלובלין ובעין חרוד. טבע דומם טבע דומם עם דגים עיירה אישה סורגת מדיה וקבצים בנושא נתן שפיגל בוויקישיתוף קרן נתן שפיגל יששכר בן-אברהם, 'דער קונסט-מאלער נתן שפיגעל', בתוך: ליבר לוש (עורך), ספר יזכור לקהילת ראדומסק והסביבה, תל אביב תשכ"ח 1967, עמ' 285–286 (ספר יזכור לקהילת ראדומסק, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 289–290) (ביידיש) "נושאיו – עמלי ישראל בעיירה ובעיר – שואבי מים, בעלי מלאכה, ילדים עניים, נשים זקנות, נעים ונדים; סימטאות מעוקלות, בתים שחוחים. הרקע שלו אינו, כמקובל בציירי העיירה, צד הרומנטיות של שבת, אלא אפרורית יום חול והתיאור ריאליסטי" (בספרות ובאמנות, דבר, טורים 3–4, 19 במרץ 1937). ערך זה הוא קצרמר בנושא ציירים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.