laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאיל קוזנצוב

מיכאיל קוזנצוב (ברוסית: Михаил Варфоломеевич Кузнецов;‏ נולד ב-22 באוגוסט 1968, טיומן, רוסיה, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי רוסי, שכיהן בתפקיד מושל מחוז פסקוב. מיכאיל קוזנצוב נולד בטיומן. בשנים 1984–1985 הוא למד בפנימיה למתמטיקה ולאחר סיומה החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה אותה סיים בשנת 1991. מיכאיל קוזנצוב עבד במערכת הבנקאיות הרוסית והתקדם ליושב ראש מנהלים של אחד הבנקים. בשנת 1995 הוא נבחר לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית כנציג של המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה. פעילותו בדומה התרכזה בנושאים פיננסיים. בבחירות שנערכו בשנת 1999 הוא לא הצליח להיבחר. בשנת 2002 הוא היה ראש רשימה מקומית למועצת מחוז פסקוב ונבחר למועצה. בשנת 2004, בבחירות למושל הוא ניצח את המושל המכהן ובדצמבר 2004 נכנס לתפקיד. זמן קצר אחרי זה הוא התפקד למפלגה השולטת במדינה רוסיה המאוחדת. בבחירות לדומה שנערכו בשנת 2007 הוא עמד בראש הרשימה המפלגתית במחוז. בשנת 2009 מיכאיל קוזנצוב עזב את תפקיד המושל ובמקומו מונה אנדריי טורצ'אק. מיכאיל קוזנצוב חזר לסיביר ועוסק בתחום ייצור החשמל. בשנים 2013–2018 הוא היה יושב ראש של חברת ייצור חשמל באזור. מיכאיל קוזנצוב ספורטאי פעיל בתחום צניחה חופשית. בשנים 2003–2010 הוא היה חבר נבחרת רוסיה והשתתף באליפויות העולם. פעמיים הוא זכה במדליות באליפויות העולם וזאת בנוסף לאליפויות רוסיה ואירופה. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל קוזנצוב בוויקישיתוף ביוגרפיה
הסימפוניה הרביעית של מנדלסון

הסימפוניה הרביעית בלה מז'ור אופוס 90, הידועה בשם הסימפוניה "האיטלקית" (מנדלסון עצמו כינה כך את היצירה), היא סימפוניה משנת 1833, מיצירותיו הידועות ביותר של המלחין הגרמני פליקס מנדלסון-ברתולדי. כתב היד של היצירה שמור בספריית המדינה בברלין. בשנים 1829–1831 מנדלסון יצא לטייל ברחבי אירופה במטרה להחשף לתרבויות שונות ולהתפרסם בחוגים מוזיקליים מחוץ לברלין. נופי איטליה והאווירה בה עוררו בו השראה לכתיבת הסימפוניה הרביעית שלו (הטיול נתן לו השראה לכתיבת שתי יצירות נוספות – הסימפוניה השלישית (הסקוטית) (אנ'), ואוברטורת ההברידיים). מנדלסון כתב את הטיוטה הראשונית בעודו באיטליה אך לא סיים שם את כתיבת היצירה. קטע מתוך מכתב שמנדלסון שלח מוונציה לאביו: זו איטליה! ועכשיו מתחיל מה שתמיד תיארתי לעצמי... שהוא האושר העילאי בחיים. ואני נהנה מכך. היום היה כל כך מעשיר שעכשיו בערב עלי לנוח מעט. אני כותב לכם, הורי היקרים, כדי להודות לכם על שהענקתם לי את כל השמחה הזו. — מנדלסון לאביו, אברהם מנדלסון. המכתב נשלח מוונציה ב-10 באוקטובר 1830. קטע מתוך מכתב שמנדלסון שלח מרומא לאחותו פאני: אני מתקדם במהירות בכתיבת הסימפוניה האיטלקית. זו תהיה היצירה העליזה ביותר שכתבתי עד כה, ובמיוחד הפרק האחרון. עדיין לא החלטתי לגבי הפרק האיטי. אני סבור שאכתוב אותו כשאהיה בנאפולי. מנדלסון קיבל בקשה לכתיבת סימפוניה עבור החברה הפילהרמונית של לונדון (אנ') ובעקבות זאת החליט לסיים את כתיבת הסימפוניה. הכתיבה הסתיימה בברלין ב-13 במרץ 1833. מנדלסון ניצח בעצמו על הביצוע הראשון של היצירה שנערך בלונדון ב-13 במאי 1833 בקונצרט של החברה הפילהרמונית של לונדון. הצלחתה של הסימפוניה והפופולריות של מנדלסון בבריטניה השפיעו על המשך התפתחותה של המוזיקה הקלאסית הבריטית. הביצוע הראשון של היצירה בארצות הברית נערך על ידי החברה המוזיקלית הגרמנית של בוסטון ב-1 בנובמבר 1851, בניצוחו של קארל ברגמן (אנ'). מנדלסון עצמו לא היה מרוצה מהיצירה ואמר שהסבה לו כמה מהרגעים הקשים ביותר שחווה במהלך עבודותיו. הוא ערך את היצירה ב-1837 ואפילו תכנן לכתוב גרסות אחרות לפרקים השני, השלישי והרביעי. הוא מעולם לא פרסם את הסימפוניה והיא הופיעה לראשונה בדפוס רק ב-1851. לכן שם הסימפוניה הוא "סימפוניה מס' 4", אף על פי שבפועל זו הייתה הסימפוניה השלישית שכתב. הסימפוניה כתובה לתזמורת הכוללת: 2 חלילי צד, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 2 קרנות יער, 2 חצוצרות, טימפני וכלי מיתר. הסימפוניה מורכבת מארבעה פרקים: Allegro vivace (לה מז'ור) Andante con moto (רה מינור) Con moto moderato (לה מז'ור) Presto and Finale: Saltarello (לה מינור) הפרק הראשון בנוי בצורת הסונאטה וסגנונו עליז. בפרק השני מנדלסון מעביר את רשמיו מתהלוכה דתית בה צפה בנאפולי. הפרק השלישי הוא מינואט. הפרק האחרון מבוסס על הריקודים האיטלקיים סאלטארלו (אנ') וטרנטלה. הסימפוניה הרביעית של מנדלסון היא מבין היצירות הגדולות הראשונות שמתחילות בסולם מז'ורי ומסתיימות בסולם מינורי. ביצוע הסימפוניה אורך כחצי שעה. מדיה וקבצים בנושא הסימפוניה הרביעית של מנדלסון בוויקישיתוף כתב היד של היצירה בספריית המדינה בברלין. Programme notes, Susan Halpern J. Michael Allsen, Programme notes, 2008 בגרסה שערך ב-1837. ייתכן שחברו של מנדלסון, איגנץ מושלס, שהיה אף הוא מלחין, ערך קלות את הגרסה הזו (Susan Halpern)
ראגרטס בפריז: הסרט

ראגרטס בפריז: הסרט (באנגלית: Rugrats in Paris: The Movie) הוא סרט אנימציה אמריקאי לילדים מסוגת קומדיה, דרמה והרפתקאות, המבוסס על סדרת האנימציה של ערוץ ניקלודיאון, "ראגרטס". הסרט מתרחש באופן כרונולוגי לפני העונה השביעית של הסדרה, והוא מציג לראשונה את דמויותיהן של קימי וואטאנובי ואת אימה, קירה. כמו כן, הסרט מציג את הופעתם היחידה של שני נבלים בזיכיון, קוקו לה-בוש, מנהלת פארק מרושעת אשר שונאת ילדים ובמיוחד תינוקות, ואת העוזר שלה ז'אן קלוד. הסרט הופץ בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2000. הסרט זכה לביקורות חיוביות והכנסות של 103.3 מיליון דולר מתוך תקציב של 30 מיליון דולר. לעומת הסרט הראשון, סרט זה לא דובב לעברית. הסרט מספר על טומי וחבורתו שיצאו לחופשה בפריז, לאחר שקראו לאביו של טומי לעבודה שלו, באותו הזמן, אביו של צ'אקי, צ'אז, מחפש אישה חדשה שתהיה אימו החדשה של צ'אקי, בפריז הוא הכיר את קירה ווטאנובי ואת בתה קימי. אולם קוקו לה-בוש שונאת הילדים זממה להתחתן עם צ'אז מפני שרצתה את תפקיד הנשיאה. בעזרת חבריו, הצליח צ'אקי לגבור על פחדיו ולמנוע מקוקו המרשעת להתחתן עם אביו. לבסוף צ'אז התחתן עם קירה וצ'אקי קיבל אמא חדשה וגם אחות חדשה. כריסטין קוונאו - צ'אקי פינסטר מייקל בל - צ'אז פינסטר אליזבת דיילי - טומי פיקלס שריל צ'ייס - אנג'ליקה פיקלס קאת' סוסי - פיל, ליל ובטי דוויל קרי סאמר - סוזי קרמייקל טרה סטרונג - דיל פיקלס דיון קוואן - קימי ווטאנאבי ג'וליה קאטו - קירה ווטאנאבי ג'ק ריילי - סטו פיקלס ג'ו אלסקי - סבא לו פיקלס דבי ריינולדס - לולו פיקלס מייקל בל - דרו פיקלס מלאני שרטוף - דידי פיקלס טרס מקנייל - שרלוט פיקלס פיליפ פרוקטור - הווארד דוויל סוזן סרנדון - קוקו לה-בוש ג'ון לית'גו - ז'אן-קלוד מאקו - מר יאמאגוצ'י טים קארי - זמר סומו בילי וסט - זמר סומו קווין מייקל ריצ'רדסון - זמר סומו דן קסטלנטה - כומר ליסה מקלורי - הנסיכה קייסי קסם - תקליטן בחתונה פסקול הסרט הנקרא "Rugrats in Paris: The Movie: Music" הופץ לראשונה ב-7 בנובמבר 2000. הפסקול מכיל 14 שירים ובונוסים של הדגמות ופרסומות. החברה האחראית על המוזיקה בסרט הייתה מאבריק. ראגרטס ראגרטס: הסרט מדיה וקבצים בנושא ראגרטס בפריז: הסרט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראגרטס בפריז: הסרט "ראגרטס בפריז: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ראגרטס בפריז: הסרט", באתר נטפליקס "ראגרטס בפריז: הסרט", באתר AllMovie (באנגלית) "ראגרטס בפריז: הסרט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ראגרטס בפריז: הסרט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ראגרטס בפריז: הסרט", באתר Metacritic (באנגלית) "ראגרטס בפריז: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מרקורי מטאור

מרקורי מטאור (באנגלית : Mercury Meteor) היא "מכונית מנהלים" אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1961–1963 דור ראשון - יוצר בין השנים 1960–1961 (דגם שנת 1961) דור שני - יוצר בין השנים 1963-1962 2 דלתות - סדאן (דור ראשון, דור שני) 4 דלתות - סדאן (דור ראשון, דור שני) 2 דלתות - הרדטופ (דור שני) 4 דלתות - הרדטופ (דור ראשון) 4 דלתות - סטיישן (דור שני) יחידות שיוצרו : 155,154 מספר נוסעים : 6 (דגמים : 4 דלתות סדאן, 4 דלתות הרדטופ) מנוע קדמי מנוע בנזין סוג הנעה : הנעה אחורית דגמי "מרקורי מטאור" צולמו לעשרות סרטים וסדרות טלוויזיה 1961 - 53,122 יחידות 1962 - 51,862 יחידות 1963 - 50,170 יחידות תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 17.7 שניות (דגם סדאן שנת 1962, מנוע 2.7 ליטר המשודך לתיבת הילוכים ידנית 3 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 20.4 שניות (דגם סדאן, שנת 1962, מנוע 2.7 ליטר המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית 2 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.2 שניות (דגם סדאן שנת 1962, 3,620 סמ"ק המפיק 147 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים ידנית 3 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 15.0 שניות (דגם סדאן שנת 1962, 3,620 סמ"ק המפיק 147 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית 2 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.3 שניות (דגם סדאן שנת 1962, 3,620 סמ"ק המפיק 147 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים ידנית 4 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.5 שניות (דגם סדאן, שנת 1962, 4,267 סמ"ק המפיק 166 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים ידנית 3 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.7 שניות (דגם סדאן, שנת 1962, 4,267 סמ"ק המפיק 166 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים אוטומטית 2 מהירויות) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.6 שניות (דגם סדאן, שנת 1962, 4,267 סמ"ק המפיק 166 כ"ס המשודך לתיבת הילוכים ידנית 4 מהירויות) "מרקורי מטאור", שנת 1961 בתצורה 2 דלתות הרדטופ "מרקורי מטאור" "מרקורי מטאור" "מרקורי מטאור" שנת 1963 בתצורה 2 דלתות הרדטופ-קופה "מרקורי מטאור", שנת 1963 בתצורה 2 דלתות הרדטופ-קופה "מרקורי מטאור", שנת 1963 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "מרקורי מטאור", שנת 1963 "מרקורי מטאור" "מרקורי מטאור", שנת 1963 "מרקורי מטאור", שנת 1963 "מרקורי מטאור", שנת 1963 - סטיישן מרקורי S-55 מרקורי וויאג'ר מרקורי טרנפיק קרוזר מדיה וקבצים בנושא מרקורי מטאור בוויקישיתוף אתר מרקורי הבינלאומי Gunnell, John, Editor (1987). The Standard Catalog of American Cars 1946–1975. Kraus Publications. ISBN 0-87341-096-3 "מרקורי מטאור 800", שנת 1961 curbsideclassic.com/curbside-classics-american/curbside-classic-1961-mercury-meteor-800-the-beginning-of-the-end "מרקורי מטאור", שנת 1962 - ברושור hemmings.com/stories/2015/11/06/fleet-footed-1962-mercury-meteor-brochure "מרקורי מטאור", דור שני, שנת 1962 - מפרט automobile-catalog.com/make/mercury/meteor_2gen/meteor דגמי "מרקורי מטאור" בסרטים וסדרות טלוויזיה imcdb.org/vehicles_make-Mercury_model-Meteor
יהונתן מרדכי

יהונתן (יוני) מרדכי (נולד ב-1967) הוא במאי ומפיק סרטים, וידאו קליפים ופרסומות ישראלי. יהונתן מרדכי, בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדע המדינה, למד ללימודי תואר שני בפילוסופיה, היסטוריה ואמנות במכון כהן, אוניברסיטת תל אביב, משמש מאז שנת 2005 כבמאי ומפיק תוכן וידאו. ביים מאות פרסומות לטלוויזיה וקמפייני דיגיטל רבים, ביניהם לאסם, הונדה, דומינו'ס פיצה, AIG ישראל, דורקס, משרד הבריאות, קק"ל. כתב, ביים והפיק תוכן וידאו לחברות מסחריות רבות ביניהן ארומה אספרסו בר, הקריה האקדמית אונו, בנק יהב, טיב טירת צבי, טיטולים, אופל. מחלוצי במאי הקליפים בדור החדש של ערוץ המוסיקה 24 בישראל. ביים קליפים מוזיקליים ללהקות, זמרות ולזמרים רבים ביניהם שלומי שבת, רן דנקר, מאיה בוסקילה, שרית חדד, יהודית רביץ, אוהד חיטמן, מירי מסיקה, נתן גושן, עדן בן זקן, סינרגיה ועוד. סרטו הקצר "שששש" (2019) בכיכובם של נועה קולר וארז דריגס השתתף במעל 70 פסטיבלים יוקרתיים בעולם וזכה בפרסים רבים על הסרט הקצר הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ועוד. חבר הנהלת איגוד הבמאיות והבמאים מאז שנת 2010. נשוי ואב לשתיים, מתגורר בתל אביב. הקמפיין שביים לחברת דורקס, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2012. הקמפיין: "שרה ויינשטוק" שביים לכללית, זכה בפרס קקטוס הזהב, בשנת 2009. ב-2019 ביים והפיק את הסרט הקצר "שששש", בכיכובם של נועה קולר וארז דריגס. ב-2021 ביים והפיק את הסרט הקצר "מאיה איילון", בכיכובה של קרן מור. ב-2021 ביים והפיק את הסרט הקצר "אימוג'י לב כחול", בכיכובה של נעמי לבוב. 2015 עדן בן זקן, "מנגינה" 2013 לי בירן, "כיסים", "תני לי אוויר" 2012 אריק סיני "נובלס" 2010 סגיב כהן "בדרך אליך" אופיר כהן "מה נהיה" קובי פרץ "אולי" 2009 שרית חדד, "זה ששומר עלי", "חופשייה" אביהו שבת "עדיין שלך", "קחי את ליבי" קובי פרץ, "כמה אהבה" אופיר כהן, "כשאת נוגעת" 2008 סינרגיה, "מתי את חוזרת" קובי פרץ, "אני לא בן של מלך" 2007 יהודית רביץ, "כשתבוא אהבה" עילי בוטנר ורן דנקר, "שווים" 2006 סינרגיה, "עד אליך", "מרגיש אחר", "אשם", "תראי זה אני", "בדד". יהונתן מרדכי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוני מרדכי ברשת החברתית פייסבוק. נירית אנדרמן, תפקיד חדש בקולנוע הישראלי: מתאמת אינטימיות. ככה זה עובד, באתר הארץ, 15 בפברואר 2021 יוני מרדכי האתר הרשמי. טריילר לסרט SHHHH. על הסרט SHHHH באתר imdb. סרטונים של יוני מרדכי באתר Vimeo. סרטונים של יוני מרדכי באתר יוטיוב. יהונתן מרדכי באתר איגוד הבמאיות והבמאים. ריאיון עם יוני מרדכי על תעשיית הקליפים, בתוכנית "צבע הכסף" בכאן ב. שני גורקביץ'‏, במאי קליפים ישראלים יערכו סדנה מקצועית לקולגות, באתר וואלה, 21 באפריל 2011 "איזו מין תעשייה", ביקורת סרט של יוני מרדכי באתר האיל הקורא, 3 בנובמבר 2004. פרס קקטוס הזהב 2012 דורי בן ישראל, קקטוס הזהב 2012: גראנד בולבול הזהב, באתר מזבלה, ‏2012-05-29, באתר מזבלה פרס קקטוס הזהב 2009 דורי בן ישראל, שילוח, קשישה בת 80 מאחוריך, באתר מזבלה, ‏2009-06-01, באתר מזבלה כתבה על הסרט מאיה איילון, נירית אנדרמן, "אני לא מבין איך לא היה תפקיד כזה עד היום על סט הצילומים", באתר הארץ, 15 בפברואר 2021, באתר הארץ
המותניים הצרים של ישראל

המותניים הצרים של ישראל הוא הכינוי שניתן לשטח מדינת ישראל מחדרה ועד לאזור שמצפון לתל אביב בשנים 1949–1967. שטח זה היה תחום על ידי חוף הים התיכון ממערב לבין הגבול בין ישראל לבין השומרון שהיה מוחזק על ידי ירדן ממזרח. רוחבו של השטח לא עלה על 20 קילומטר ובאזור שמול קלקיליה הצטמצם ל-14 קילומטר. ממדים צרים אלו בהשוואה למרחק בין גבולותיה של ישראל ממזרח למערב בחלקים אחרים של המדינה הקנו לאזור את כינויו. רוחבו הקטן של השטח המתואר נחשב כסיכון אסטרטגי לישראל, שכן הוא העמיד אותה מול אפשרות שכוח צבאי עוין הממוקם בשומרון יפרוץ לרוחב המותניים הצרים, יגיע במהירות אל חוף הים ועל ידי כך ינתק את הקשר היבשתי בין צפונה של ישראל לבין מרכזה ודרומה. בנוסף, באזור זה התקיים מרחק קטן בין הגבול לבין ריכוזי האוכלוסייה הישראלית באזור המרכז והשרון. רוחב השטח שבין חדרה לתל אביב בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים נקבע בהשפעת ההישגים הצבאיים של ישראל באזור זה במהלך מלחמת העצמאות ותוצאות הסכם שביתת הנשק בינה לבין ירדן. בפועל לא הספיק כוחה הצבאי של ישראל לדחוק את צבאות ירדן ועיראק במהלך המלחמה ממאחזיהם במערב השומרון. רוחב הרצועה שהייתה בידי ישראל מחדרה ועד תל אביב ערב הסכם שביתת הנשק בינה לבין ירדן היה אף צר יותר. עם זאת, במסגרת ההסכם מסרה ירדן בידי ישראל שטחים שהיו בשליטתה ובשליטת צבא עיראק מצפון לכביש ואדי עארה ועד לכפר קאסם בדרום, ובכך גדל רוחב השטח שבידי ישראל באזור זה. ביומה הראשון של מלחמת ששת הימים הומחש עד כמה צרים המותניים, כאשר תותחים ירדנים שהוצבו בקלקיליה הפגיזו את תל אביב. בביטוי "המותניים הצרים" נעשה שימוש בישראל לאחר מלחמת ששת הימים גם בהקשר של התנגדות להסכם קבע בין ישראל לפלסטינים שבו תפנה ישראל את שטח השומרון. רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "(ה)מותניים הצרים", עמ' 167 המותניים הצרים של המדינה 1948–1967, תוכנית יום עיון, 5 בפברואר 2018, באתר עיריית נתניה How To Secure Borders, מאמר מערכת בכתב העת "Washington Report on Middle East Affairs", ‏18 באוקטובר 1982 (באנגלית). כל עוד לא החילה ישראל את המשפט שלה על השומרון או חלק ממנו מוסיף גבולה לעבור בתוואי זה עד היום. המרחק המקסימלי בין הגבולות ממערב למזרח הגיע לכ-100 קילומטר בין גבול רצועת עזה לבין חלקו הדרומי של ים המלח. דנה ירקצי‏, כשתל אביב הופגזה, באתר וואלה, 28 במאי 2017
אגם מקדונלד (מונטנה)

אגם מקדונלד (באנגלית: Lake McDonald) הוא האגם הגדול ביותר בפארק הלאומי גליישר. האגם ממוקם במחוז פלטהד, מדינת מונטנה שבארצות הברית. האגם מצוי בגובה 961 מטרים מעל פני הים. אורכו של האגם 16 קילומטרים, רוחבו 1.6 קילומטרים, עומקו 152.4 מטרים. שטחו של האגם 27,610 דונמים. האגם מצוי מצידו המערבי של קו פרשת המים של אמריקה. דרך הולכים-אל-השמש עוברת במקביל לחוף הדרומי של האגם. באגם מצויים מספר מינים מקומיים של דגי טרוטה, ומינים נוספים של דגי מאכל ובהם טרוטת עין-הקשת, טרוטת האגמים, אלתית אדומה. על אף זאת מי האגם אינם מלאים חומרי מזון, ובשל כך מספר הדגים מועט, והאגם אינו מהווה אתר דיג פופולרי. ביערות סביב האגם מצויים דובי גריזלי, דובים שחורים אמריקנים, איילי קורא, ואיילים שחורי זנב (בעיקר באזור החוף הצפוני של האגם). היערות סביב האגם הם יערות צפופים של עצי מחט בעיקר אשוחית, ואשוח. נחל מקדונלד (McDonald Creek) יוצא מהאגם, ונשפך אל מידל פורק פלטהד. אגם מקדונלד הוא האתר המתוייר ביותר בשטח הפארק הלאומי גליישר. בקצה המערבי של האגם מצוי מרכז מבקרים של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. במרכז המבקרים אתר לינה והסעדה. המלון הקרוב ביותר לאגם הוא לודג' אגם מקדולנד, המהווה אתר מורשת היסטורי לאומי של ארצות הברית. צילום מעשה ידי אנסל אדמס מבט מכיוון דרך ההולכים אל השמש האגם בסתיו מבט מהחוף המזרחי של האגם. מדיה וקבצים בנושא אגם מקדונלד בוויקישיתוף אגם מקדונלד באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית אתר מרכז המבקרים שעל גדת האגם מפה טופוגרפית של אזור אגם מקדונלד תיאור אגם מקדונלד אגם מקדונלד - מידע לתיירים אגם מקדונלד באתר Visit Montana מסלולי הליכה על גדת אדם מקדונלד באתר alltrails מסלולי הליכה בסמוך לאגם מקדונלד באתר hikingproject מסלולי ריצה בסמוך לאגם מקדונלד באתר trailrunproject נופי אגם מקדונלד, סרטון באתר יוטיוב מזג אוויר נוכחי מעודכן באגם מקדונלד תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור אגם מקדונלד מידע גאוגרפי פעילות תיירות וספורט באגם מקדונלד בעלי חיים בסמוך לאגם מידע תיירותי מידע על מרכז המבקרים
ארנסט להנר

ארנסט להנר (בגרמנית: Ernst Lehner; ‏7 בנובמבר 1912 – 10 בינואר 1986) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני. להנר נולד ב-7 בנובמבר 1912 באאוגסבורג שבגרמניה. הוא היה נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בעמדת החלוץ באמצע ובסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. מומחיותו הייתה בבעיטות כדורי קרן מהן לעיתים היה כובש שערים. במהלך המחצית השנייה של משחק מוקדמות מונדיאל 1938 נגד אסטוניה להנר בישל שני שערים מנקודת הקרן לראשו של חבר לנבחרת, יוזף גאוכל, ובכך נבחרתו ניצחה את המשחק 1–4 בסיומו. יש שכינו אותו כ"שחקן הלא-מקצועי הטוב ביותר באירופה" בשל שקריירה מקצוענית לא הורשתה בזמן זה בגרמניה. להנר היה לאחד השחקנים שייצג את מערב אירופה נגד מרכז אירופה ב-1937. במדי הנבחרת הגרמנית גם שיחק במונדיאל 1934 ו-1938. במונדיאל 1934 אשר נערך באיטליה כבש צמד במשחק על המקום השלישי נגד אוסטריה. להנר היה שותף באחד מ-8 השערים במשחק המפורסם נגד דנמרק ב-1937, בו הגרמנים הביסו אותם 0–8 בורוצלב שבפולין. באותה שנה הוא ונבחרתו ניצחו ב-10 מתוך 11 המשחקים ששיחקו. בסך הכל ערך להנר 65 הופעות בהם כבש 31 שערים במדים הלאומיים. בספר שהוצא לאור בשנת 1978 הנקרא "כדורגל", הלמוט שן, מאמן נבחרת גרמניה המערבית בין השנים 1964–1978, תיאר את להנר במילים הבאות: "הדרך שלו לשחק כקיצוני הייתה הדרך שתמיד רציתי שקיצוניים ישחקו. תמיד מוכן לקחת את הכדור, לשלוט במשחק, דריבליסט מעולה ושחקן בעל יכולת איום עם שתי הרגליים שלו". להנר נפטר ב-10 בינואר 1986 בגיל 73. ארנסט להנר, באתר Transfermarkt ארנסט להנר, באתר Soccerway ארנסט להנר, באתר WorldFootball.net ארנסט להנר, באתר National Football Teams ארנסט להנר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אלכסנדר דוברינין

אלכסנדר יורביץ' דוברינין (נולד ב-27 במרץ 1957, ממדיש) הוא זמר, משורר ומוזיקאי רוסי. חבר בקבוצות זודצ'יה, מיראז', זדרסטבוי, פסניה, וסיוליה רביאטה, קולנוע. דוברינין נולד בממדיש ב-27 במרץ 1957 במשפחת מורים. אמו, דוברינה מרגריטה מקסימובנה הייתה מורה לרוסית וספרות רוסית. אביה, יורי קרימוביץ 'דוברינין – מורה לעבודה[דרושה הבהרה], רישום[דרושה הבהרה] ותרבות הגוף. אלכסנדר החל ללמוד מוזיקה בילדותו והתעניין במבצעים זרים. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר ושירת בצבא, הוא נכנס ל- GMPI על שמו M. M. איפוליטוב-איבנוב, אך לא נכנס[דרושה הבהרה]. בשנת 1982 עלה לבמה המקצועית. השתתף בקבוצות האדריכלים[דרושה הבהרה], מיראז', שלום שלום, וסיוליה רביאטה, קולנוע[דרושה הבהרה]. הוא עבד עם המלחינים איגור מטטה ("צחוק", "לעולם", "הישאר"), ארקדי אוקופניק ("פרחי לילה", "ריטה-מרגריטה") ועוד. ביצע להיטים "אטלנטיס" (מוזיקה. ו. מתווינקו), בקבוצה וסיוליה רביאטה הופיעו: "הליצן האדום", "המדבר" (מוזיקה. ויאצ'סלב דוברינין דוברין), "באיים הקנריים" (מוזיקה. ט. אפימוב), "ספינת כוכבים", "נערת הכיסוי" (מוזיקה. פ. סלובודקין) ועוד. כל השירים האלה קיבלו צליל חדש[דרושה הבהרה]. בסוף שנות ה -90 דוברינין עוסק בקריירת סולו[דרושה הבהרה]. בשנת 1992 הוא הוציא את הדיסק "פרחי הלילה". בשנת 1997 האולפן Gala Records הוציא את אלבומו החדש, "Take and Buy". בשנות התשעים קיבל אלכסנדר דוברינין הכרה ציבורית כאמן סולו. נכון לעכשיו הוא נותן בהצלחה קונצרטים סולניים ברוסיה, אזורים ומדינות חבר העמים. הוא משתתף בקונצרטים משותפים עם כוכבי הפופ הרוסי והזר, משתתף בתוכניות טלוויזיה, מופיע בפסטיבלים ובאירועים במקומות שונים. "נערת שער. שירים לפסוקיה של נטליה פרוסטורובה ”- חברת מנגינה (С60 30329-30 007) (ענק)[דרושה הבהרה], 1990 "פרחי לילה" (ענק), 1992 קח וקנה CD תקליטי גאלה, 1997 "פרחי לילה" ריטה מרגריטה אטלנטיס "הליצן האדום" "מדבר" "באיים הקנריים" Stargazer "נערת כיסוי" "ורדים ורודים" (רוזוויה רוזי) אלכסנדר דוברינין, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכסנדר דוברינין, באתר Discogs (באנגלית) "Александр Добрынин: «Светку Соколову» у меня не отнимет никто!"". אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-2014-11-20.
האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים

האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים הייתה אנדרטה שניצבה בצומת קבטיה בעמק דותן שבשומרון. האנדרטה הוקמה לאחר מלחמת ששת הימים לזכר 54 חיילי החטיבה (כיום - חטיבה 188) שנהרגו במהלך המלחמה. לאחר חתימת הסכמי אוסלו פורקה האנדרטה וחלק ממרכיביה שולבו באנדרטאות אחרות. האנדרטה הוקמה בצומת קבטיה בעקבות הקרבות שניהלה החטיבה באזור במהלך המלחמה נגד הצבא הירדני. הירדנים הפעילו בגזרה זו טנקים חדישים מדגם פטון M-47 מול טנקי השרמן המיושנים של צה"ל. בקרבות בשומרון נפלו 51 מתוך כלל חללי החטיבה במלחמה (שלושה נוספים נפלו בקרבות ברמת הגולן). האנדרטה נחנכה ביום השנה השני למלחמה. המרכיב העיקרי באנדרטה היה תל של 54 אבני בזלת, כמספר הנופלים, אשר הובאו מרמת הגולן. על גבי התל הוצב סלע בזלת נוסף, שעליו נחרתו שמות הנופלים. משמאל לתל האבנים הוצב טנק M-47 ירדני שנלקח שלל על ידי החטיבה במהלך הקרב. צריח הטנק פנה אל התל ותותחו היה מורכן לעומתו. לפני התל והטנק נקבע שלט רחב שעליו נרשמה הכתובת: כבוד ותהילה לגיבורי עוצבת הפלדה אשר בדמם קידשו מולדת. מתחם האנדרטה גודר בגדר נמוכה סמלית שהורכבה מזחלי טנקים. נוכחות האנדרטה במקום העניקה לצומת את הכינוי "צומת הטנק". לאחר חתימת הסכמי אוסלו בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית פורקה האנדרטה והוסרה ממקומה. הסלע שעליו נחרתו שמות הנופלים שולב באתר ההנצחה העיקרי של חטיבה 188 ברמת הגולן. הטנק הירדני הועבר למוזיאון יד לשריון שבלטרון, ואילו השלט הרחב שהוצב למרגלות האנדרטה שולב באנדרטת החטיבה בפארק עוצבות השריון בלטרון. אריה יצחקי, "עמק דותן", 'בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל', כרך א', תל אביב: בר, 1988 אנדרטה לחללי חטיבה 45 - עמק דותן (אורכב 11.07.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר יד לשריון גלעד לחללי חטיבה 45 שנפלו במלחמת ששת הימים (אורכב 11.07.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר גל-עד אנדרטה לחללי חטיבה ארבעים וחמש במלחמת ששת הימים, צומת קבטיה, עמק דותן, שומרון, באתר יד יצחק בן-צבי צומת קבטיה, באתר עמוד ענן
אמיר גוטמן

אמיר גוטמן (נולד בשנת 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף המשמש כראש מספן המודיעין בזרוע הים. בעבר שימש כמפקד בסיס אשדוד. גוטמן נולד ולמד בנתניה. התגייס לחיל הים והתנדב לקורס חובלים. בסיום הקורס הוצב בפלגה 914 ולאחר הכשרה הוסמך לפיקוד על דבורה. לאחר פיקוד על כלי שיט מונה למפקד סיירת דבורות. בשנים 2003–2004 פיקד על פלגה 915. היה מפקד אח"י חץ (סער 4.5) ולאחר מכן מדריך ראשי בקורס חובלים. בשנת 2012 הועלה לדרגת סגן-אלוף וקיבל את הפיקוד על אח"י אילת. באוגוסט 2014 מונה למפקד פלגה 33, ובין שאר המבצעים פיקד על הפלגה במהלך מבצע עמוד ענן, מבצע חשיפה מלאה ומבצע צוק איתן. לאחר מכן פיקד על קורס חובלים בבה"ד חיל הים. ב-2017 מונה לנספח הימי בוושינגטון בדרגת אלוף-משנה. ב-2019 מונה למפקד בסיס אשדוד, ופיקד על הבסיס במהלך מבצע שומר החומות. בספטמבר 2021 סיים את תפקידו. בדצמבר 2021 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מספן המודיעין בחיל הים. באוקטובר 2024 פורסם כי הוא עתיד לפקד על מספן הים. גוטמן נשוי לנטלי ואב לארבעה ילדים. אמיר בוחבוט‏, "מדובר כאן בהישרדות": הסיוט הכי גדול בגיבוש לקורס חובלים, באתר וואלה, 28 בינואר 2016 נועם אמיר, ‏מפקד זירת עזה בחיל הים: כך התמודדנו עם הקומנדו הימי, בעיתון מקור ראשון, 23 במאי 2021 אביב פירסט, טקס החלפת מפקד בסיס אשדוד, באתר זרוע הים, ‏2 בספטמבר 2019 מירב לוי דיאמנט, משמר המפרץ שלנו, באתר יום יום אילת, ‏2 בספטמבר 2003 אמיר בוחבוט‏, "מדובר כאן בהישרדות": הסיוט הכי גדול בגיבוש לקורס חובלים, באתר וואלה, 28 בינואר 2016 מפקד חדש לבסיס חיל הים באשדוד, באתר צה"ל, 20 בספטמבר 2021 אריה יואלי, ‏כבוד למגזר: אל"מ שגיא ברוך יועלה לדרגת תא"ל, באתר "סרוגים", 5 באוקטובר 2024