laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליהו הזקן

רבי אליהו הזקן בן מנחם ממאנש (Le Mans), פוסק הלכה ופייטן ממנהיגי יהדות צרפת הצפונית בתקופתו. חי ופעל לערך בין השנים ד'תש"מ (980)–ד'תת"כ (1060). התואר "הזקן" הוצמד אליו כבר בחייו וכמה סדרות טורים באזהרת "אמת יהגה חכי" שחיבר נושאות אקרוסטיכון "אליהו הזקן". אין להניח שהיה זה שם משפחתו שכן אחיו לא כונה הזקן. הידע עליו אינו רחב. האזהרה שחיבר "אמת יהגה חכי" זכתה לתפוצה רחבה ולדיון בספרות ההלכה החל מרבינו תם ועד למחקר המודרני. האזהרה זכתה למספר מהדורות מדעיות ומוערות. היא מעוררת שאלות מחקריות רבות כגון: הצופן הגלום באקרוסטיכון, היחס בין הפיוט להלכה ועוד. מסורת מהמאה ה-13 בשם "סדר היחס", אשר פורסמה במאה ה-15 בשו"ת מהרש"ל, קובעת כי רבי אליהו הזקן היה בעל אחותו של רב האי גאון. צונץ פיקפק במסורת זו, ובעקבותיו חוקרים רבים דחו אותה כאגדה, משום שלא סביר שחכם צרפתי לא נודע במיוחד ישא את אחותו של הגאון הבבלי. גם מבחינה כרונולוגית היא קשה שכן רבי אליהו הזקן חי דור שלם לאחר רב האי גאון. אולם, עזרא פליישר מצא בסוף האקרוסטיכון של אזהרות רבי אליהו את הכינוי "אלוף". התואר "אלוף" היה תואר כבוד בבלי, שמעניקיו היו ראשי הישיבות והגאונים שבבבל. בכך ראה פליישר הוכחה שרבי אליהו היה בעל זיקה חזקה לישיבות בבל ואולי אף נסע ללמוד בה, ולכן הציע שניתן לקיים את המסורת שהוא נישא לאחות רב האי גאון. אברהם גרוסמן צירף לכך תוספת למדרש קהלת רבה שנמצאה בכתב יד בידי מנחם הירשמן, שנכתבה בידי חכם בשם אליהו בן מנחם המתאר את עלייתו לירושלים בשלושת הרגלים. בניגוד למגלה התוספת הירשמן, גרוסמן טען שהמדובר כאן ברבי אליהו בן מנחם מצרפת, והביא מכאן ראיה נוספת לשהייתו של רבי אליהו בארצות המזרח. על כך הוסיפו פליישר וגרוסמן ראיות שונות לזיקה של רבי אליהו למורשת בבל, בין השאר במניין המצוות באזהרותיו, ובנכונותו לדון בשאלת היתר אמירת קרובות בתפילה. את הקושי הכרונולגי הציע גרוסמן לתרץ בכך שמדובר על קרובת משפחה רחוקה יותר של רב האי גאון, ואולי מדובר בבת אחותו ולא באחותו עצמה. יונה פרנקל התייחס לשיטת גרוסמן ופליישר, ודחה אותה. לדבריו, מציאת התואר "אלוף" בחתימת האזהרות היא מלאכותית ומאולצת. גם את הידיעה על עלייתו לרגל של חכם בשם רבי אליהו בן מנחם אין כל סיבה לפרש כמתייחסת לחכם הצרפתי, וסביר יותר לדעתו שהיא עוסקת בחכם בשם זהה מארצות המזרח. פרנקל סבור כי בלתי סביר כלל לטעון שרבי אליהו נסע לבבל או לארץ ישראל, כי אילו היה נוסע היה לבטח מכיר שם את אזהרותיו של רב סעדיה גאון שהיו נפוצות בארצות אלה, והיה מושפע מהן בכתיבת אזהרותיו. מאחר שאין רואים כל השפעה של רס"ג על רבי אליהו (אלא רק השפעה של אתה הנחלת, הלכות גדולות ורבי בנימין בן שמואל), לא ייתכן שרבי אליהו בקר בבבל. את המסורת על נישואיו על משפחת רב האי גאון הוא דוחה כאגדה. אברהם גרוסמן, חכמי צרפת הראשונים (קורותיהם, דרכם בהנהגת הציבור, יצירתם הרוחנית), הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים תשנ"ה אברהם גרוסמן, שקיעת בבל ועליית המרכזים היהודים החדשים באירופה במאה הי"א: אגדה ומציאות; בתוך "דברי האקדמיה הלאומית הישראלית", כרך ח', ירושלים תשנ"ט, עמ' 159–185 תוספות, מסכת יומא, דף ח', עמוד א', ד"ה דכולי. עזרא פליישר, "אזהרות לר' בנימן (בן שמואל) פייטן", קבץ על יד יא [כא] (תשמ"ה), עמ' 64–66, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). מנחם הירשמן, "שער הכוהן ועלייתו לרגל של אליהו בן מנחם: שרבובי מסורות של ימי-הביניים במדרשי חז"ל", תרביץ נה [ב] (טבת תשמ"ו), עמ' 217–227. אברהם גרוסמן, חכמי צרפת הראשונים, עמ' 88–98. יונה פרנקל, מבוא, מחזור לשבועות לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם, ירושלים תש"ס, עמ' מז–מח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
אדית מרי בראון

אדית מרי בראון (24 במרץ 1864 – 6 בדצמבר 1956) רופאה ומייסדת הקולג' הראשון ללימודי רפואה לנשים באסיה. הייתה חלוצה בהדרכת רופאות ומיילדות בהודו, בשיטות מערביות. מרי בראון נולדה בקאמבריה אשר בצפון מערב אנגליה בשנת 1864 למשפחה בת שבע נפשות והייתה הבת הרביעית מבין חמש אחיות. אביה נפטר בעודה צעירה והמשפחה העתיקה את מגוריה ללונדון, עיר הולדתה של האם. מרי בראון למדה בבית הספר התיכון קרוידון Croydon High School(אנ')- בי"ס עצמאי לנערות בדרום לונדון. לאחר מכן המשיכה בלימודיה באוניברסיטת קיימברידג' וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1882. היא הייתה אחת הנשים הראשונות לקבל תואר מצטיינת, אך מאחר שבאותה תקופה אי אפשר היה לקבל תעודה כזו באנגליה, הרי שזו הוענקה לה רק בשנת 1891 באדינבורו. לאחר מכן למדה רפואה בבית הספר לרפואת נשים בלונדון ואדינבורו. בשנת 1891 נשלחה בראון על ידי האגודה הבפטיסטית המסיונרית בה הייתה פעילה, לבומביי. שם נדהמה לראות את המצב הירוד של הרפואה והבריאות בהודו ונוכחה לדעת שמערכת הרפואה ההודית בעיקר עבור נשים, כגון הכשרת רופאות ומיילדות, ובתי חולים לנשים, נמוכה ברמתה. בשנת 1893 הוחלט בוועידת נשים מסיונריות שיש צורך בבית ספר לרפואה לנשים שיהיה מסונף לבית חולים לנשים בהודו. בשנת 1894 פתחה בראון את בית הספר לרפואה לנשים נוצריות, בפנג'אב בצפון הודו, בעיר לודהיאנה במבנה ישן של בית ספר, אותו שכרה בראון באמצעות תרומה בסך 50 ליש"ט מתושבת בריסטול.עם פתיחתו מנה בית הספר ארבעה סטודנטים וארבעה חברי סגל אקדמי. במשך הזמן הפך המקום למכללה בה למדו סיעוד, רוקחות ומיילדות והוקם בית חולים בן 200 מיטות. המכללה נתמכה על ידי מענקים מפנג'אב וכן מארגוני נשים מלונדון, אדינבורו. גלאזגו, וכן מאוסטרליה, קנדה וניו זילנד. בשנת 1951, כשמלאו 50 שנה להגעתה של בראון להודו, התרחב בית החולים ומנה 411 רופאים, 143 אחיות, 168 בתי מרקחת וכ-1000 מיילדות. שנה לאחר מכן, ב-1952 פרשה בראון ממשרתה כמנהלת בית החולים ועברה לקשמיר. בראון נפטרה ב-6 בדצמבר 1956 בעיר סרינגאר שבהודו והיא בת 92. פרס "מסדר האימפריה הבריטית" הוענק לבראון בשנת 1932, וכך הפכה לזכאית להוסיף לפני שמה את התואר "דיים" (Dame). A problem and its solution by Edith Mary Brown, 1909 With Marian Anderson by Edith Mary Brown,1948 Meditations, prayers and poems from the Bible of Dr. Edith Mary Brown 1864-1956 by Edith Mary Brown Miss Brown's Hospital : the story of the Ludhiana Medical College and Dame Edith Brown, O.B.E., its founder. Francesca French, 1954 Voice of a Stranger: the stirring story of a woman who blazed a trail of missionary endeavour in India. Ruth Dibble, Ludhiana British Fellowship (England), 1975 Windsor, Laura Lynn (2002). Women in Medicine: An Encyclopedia. p. 38. ISBN 157607-392-0. נבדק ב-5 בינואר 2016. {{cite book}}: (עזרה) "Ludhiana Medical College". Mundus Gateway. נבדק ב-5 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Page 10 | Supplement 33785, 29 December 1931 | London Gazette | The Gazette, www.thegazette.co.uk
אודינזה

אודינזה קאלצ'ו (באיטלקית: Udinese Calcio S.p.A., או בקצרה אודינזה) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר אודינה (מחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה) שמשתתף בסרייה א'. תלבושת הבית המסורתית של הקבוצה היא בפסי שחור ולבן, מכאן הכינויים הביאנקונרי (לבנים-שחורים) והזברטה (הזברות הקטנות, בניגוד ליובנטוס - הזברות הגדולות). הקבוצה משחקת באצטדיון פריולי, בעל 25,144 מקומות. המועדון נוסד בשנת 1896 כחלק מהאגודה להתעמלות וסיוף של אודינה. בשנים הראשונות הקבוצה השתתפה בעיקר בטורנירים מקומיים ורק בשנת 1912 הצטרפה רשמית לסרייה A. ברוב שנות המועדון לא נרשמו הישגים בולטים והקבוצה ירדה ועלתה ליגה מספר פעמים רב. בשנת 1922 הצליחה אודינזה להגיע לגמר הגביע האיטלקי אבל הפסידה 1:0 לקבוצת FC Vado משער בהארכה. הנדנדה בין הליגות נמשכה לאורך שנות ה-30 וה-40 כשבשנת 1955 נרשם הישג השיא של הקבוצה, שסיימה במקום השני בליגה, אחרי מילאן. אולם לאחר ההצלחה הגיעה תקופה ארוכה של דעיכה בשנות ה-60 וה-70 כשהמועדון בילה 15 עונות רצופות בליגה השלישית. רק בשנת 1978 הצליחה הקבוצה לעלות שוב לליגה השנייה ובעונה שאחריה טיפסה חזרה לסרייה A. בשנות השמונים אודינזה הייתה בעיקר קבוצת תחתית, אף על פי שבשורותיה הופיע אז זיקו האגדי מנבחרת ברזיל. בסוף עונת 86–1985 ירדה הקבוצה לליגה השנייה, בעקבות עונש הורדת נקודות על מעורבות בהימורים. שוב החלה הנדנדה בין הליגות עד לעונת 96–1995, שבה הקבוצה הצליחה סוף סוף להתבסס בסרייה A. בעונת 97–1996 אודינזה העפילה לראשונה לגביע אופ"א ובעונה שאחריה סיימה במקום השלישי המפתיע, רק אחרי יובנטוס ואינטר, הרבה הודות ל-27 השערים של החלוץ הגרמני אוליבר בירהוף. בשנים הבאות אודינזה הייתה בעיקר במרכז הטבלה. למרות תחלופה גבוהה בעמדת המאמן, הצליחה הקבוצה להתקדם בהדרגה ונהנתה מהצלחות כמו העפלה נוספת לגביע אופ"א ב-2003, מקום רביעי בליגה ב-2005, והעפלה לשלב הבתים של ליגת האלופות ב-2006. אודינזה ידועה בשנים האחרונות כקבוצה שנוהגת לגלות שחקנים צעירים ולא מוכרים, להשביח אותם ולמכור אותם במחיר גבוה כדי להמשיך לקיים את המועדון. בשנת 2011, לדוגמה, עזבו את הקבוצה שחקנים כמו אלכסיס סאנצ'ס (לברצלונה תמורת 26 מיליון אירו) וגוקהאן אינלר (לנאפולי תמורת 13 מיליון אירו). נכון ל-1 בפברואר 2024 ברזיל מארסיו אמורוזו גאנה סטפן אפיה ארגנטינה אבל באלבו פרו ג'רונימו בארבדילו ארגנטינה דניאל ברטוני גרמניה אוליבר בירהוף איטליה מארקו בראנקה איטליה פרנקו קאוזיו איטליה מורגן דה סאנטיס ברזיל אדיניו ספרד ריקרדו גאייגו איטליה ג'וליאנו ג'אניקדה דנמרק תומאס הלבג איטליה וינצ'נצו יאקווינטה צ'כיה מארק יאנקולובסקי דנמרק מרטין יורגנסן גאנה סאלי מונטארי איטליה פאולו פוליצ'י צ'כיה דויד פיסארו ארגנטינה רוברטו סנסיני בלגיה יוהאן ואלם ברזיל זיקו איטליה פאביו קווליארלה איטליה אנטוניו די נטאלה צ'ילה אלכסיס סאנצ'ס איטליה דינו זוף מדיה וקבצים בנושא אודינזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אודינזה (באיטלקית) אודינזה, ברשת החברתית פייסבוק אודינזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אודינזה, ברשת החברתית אינסטגרם אודינזה, ברשת החברתית טיקטוק אודינזה, ברשת החברתית LinkedIn אודינזה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
שחטאר דונצק במפעלים האירופיים

שחטאר דונצק משתתפת במפעלים האירופיים מאז 1976, תחילה כשייצגה את ברית המועצות ושיחקה לראשונה נגד דינמו ברלין במסגרת גביע אופ"א 1976/77. המועדון האוקראיני ייצג את ברית המועצות עד לפירוקה בשנת 1991. לאחר נפילת ברית המועצות, שחטאר מייצגת את אוקראינה. שחטאר מדורגת במקום 18 בדירוג אופ"א והיא אחד ממועדוני הכדורגל הטובים במזרח אירופה. יארוסלב רקיצקי הוא משיאני ההופעות של שחטאר במפעלים האירופיים עם 82 הופעות בכל המסגרות, 72 מהן בליגת האלופות ו־28 בליגה האירופית. הישג השיא של שחטאר בליגת האלופות הוא העפלה לשלב רבע גמר הטורניר בעונת 2010/2011, בו הובסה על ידי ברצלונה. אותה פגשה עוד בשנת 2009 בטורניר הסופר קאפ האירופי, בו הפסידה 1:0. מאז 1997, המועדון משתתף ברציפות מדי שנה עם הצלחות שונות, תוך שהוא משתתף גם בליגת האלופות מאז שנת 2000. ההעפלה הראשונה של שחטאר לשלב הבתים במפעל אירופי היה בליגת האלופות בעונת 2000/01, כאשר שחטאר דונצק שיחקה נגד ארסנל, לאציו וספרטה פראג בבית ב'. בהיותה משתתפת קבועה בשלב הבתים בליגת האלופות, שחטאר הגיעה רק פעמיים לשלב הבתים בגביע אופ"א או בליגה האירופית (בעונת 2005/06 ובעונת 2009/10). בשנת 2009 זכתה שחטאר דונצק בגביע אופ"א אחרי שגברה על ורדר ברמן בגמר שנערך באיסטנבול והפכה לקבוצה הראשונה באוקראינה העצמאית שזכתה בגביע אירופי. בעונת 2010/11 העפילה שחטאר לרבע גמר ליגת האלופות, כשהודחה על ידי ברצלונה; זו הייתה הפעם הראשונה בה הקבוצה העפילה לשלב הנוקאאוט בליגת האלופות. בעונת 2015/16, למרות תצוגה לקויה בשלב הבתים בליגת האלופות, שחטאר הצליחה להעפיל לשלבי הנוקאאוט של הליגה האירופית כשסיימה במקום השלישי בבית; שחטאר הגיע לחצי הגמר לאחר שהדיחה את שאלקה 04, אנדרלכט ובראגה, אך בסופו של דבר הודחה על ידי סביליה.      זכייה בתואר      העפלה לגמר דירוג המועדונים של אופ"א הגרלה פיקנטית בניחוח ברזילאי: הכירו את שחטאר דונייצק, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2020
רכס קורט

רכס קורט (באנגלית: Court Ridge) הוא רכס נמוך המכוסה בקרח, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה. הרכס משתרע בין הקצה הצפוני של הרי היינס, שברכסי פורד, ונמשך עד מפרץ סלצברגר. הרכס התגלה מהאוויר, בטיסה הצפון-מזרחית שנערכה על ידי אנשי משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה, בין ה-15 וה-16 בדצמבר 1934. הרכס נקרא על שמו של ארנולד קורט (Arnold Court), שהיה מטאורולוג בבסיס ווסט (West Base), של השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בשנים 1939–1941. רכס קורט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס קורט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רכס קורט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מרכס קורט לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
קונצ'רטו לכינור של מנדלסון

הקונצ'רטו לכינור במי מינור אופוס 64 הוא הקונצ'רטו השני של המלחין הגרמני פליקס מנדלסון והמוכר יותר. הקונצ'רטו נחשב לאחת היצירות החשובות ביותר ברפרטואר לכינור והוא נוגן על ידי הסולנים הגדולים ביותר בעולם. הקונצ'רטו הוא היצירה התזמורתית הגדולה האחרונה של מנדלסון והוא אחת היצירות החשובות בתולדות המוזיקה הקלאסית. הקונצ'רטו נכתב במשך שש שנים מ-1838 עד 1844. זוהי יצירה רומנטית לכול דבר הן בתקופה והן בסגנון המוזיקלי שלה. ביצוע הבכורה של היצירה נערך ב-13 במרץ 1845 בעיר לייפציג שבגרמניה והיצירה בוצעה על ידי תזמורת הגוונדהאוס שמנדלסון בעצמו היה המנצח הראשי שלה. היצירה נכתבה לכינור ותזמורת הכוללת שני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, שתי קרנות יער, טימפני וסקצית מיתרים. ביצוע ממוצע של היצירה לא עולה על 30 דקות והיא לא נחשבת יצירה ארוכה. הקונצ'רטו בנוי משלושה פרקים בסדר של מהיר, איטי, מהיר: אלגרו מולטו אפסיונאטו – היצירה נפתחת בכניסה כמעט מידית של הכינור בה הוא מציג לנו את הנושא המרכזי, דבר שלא היה נהוג באותה תקופה בקונצ׳רטי אשר לרוב היו נפתחים בהקדמה תזמורתית ארוכה. הפרק הראשון (מי מינור) בנוי בצורת סונטה האופיינית לקונצ׳רטי באותה תקופה. בפעם הראשונה הקדנצה של הקונצ'רטו, אשר נמצאת באמצע הפרק, נכתבת כולה על ידי המלחין ולא מאולתרת על ידי הנגן. הפרק מסתיים בשני אקורדים של התזמורת שאחריהם הבסון מנגן צליל ארוך שגולש אל תוך הפרק השני. אנדנטה – הפרק השני (דו מז׳ור) מתחיל בפתיחה קצרה של התזמורת שאחריה הכינור מנגן את הנושא הרגוע של הפרק. הפיתוח של הפרק מגיע בערך באמצע הפרק ונכתב בסולם לה מינור. אלגרו נון טרופו, אלגרו מולטו ויואצ'ה – הפרק השלישי (מי מז׳ור) נפתח בהקדמה קצרה של הכינור והתזמורת במי מינור המזכירה את הפרק הראשון. לאחר ההקדמה הכינור מנגן קטע סולו קצר שמתחבר לנושא של הפרק. לפרק יש אופי מאוד קופצני ומהיר ודורש יכולות טכניות גבוהות מהסולן. הקונצ'רטו לכינור של מנדלסון השפיע על הקונצ'רטי של הרבה מלחינים אחרים שבאו אחריו. הקונצ'רטו היה הצלחה מידית כבר לאחר ביצוע הבכורה שלו. בסוף המאה ה-19 היצירה כבר הוחשבה כאחד הקונצ'רטי לכינור הטובים ביותר בהיסטוריה. הקונצ'רטו הוא אחת היצירות החשובות והמפורסמות ביותר של מנדלסון בפרט ובתולדות המוזיקה בכלל. היצירה בוצעה על ידי גדולי הכנרים בעולם והוקלטה עשרות פעמים לאורך ההיסטוריה. מדיה וקבצים בנושא קונצ'רטו לכינור של מנדלסון בוויקישיתוף קומפילציה של היצירה, סרטון בערוץ "Passion For Violin", באתר יוטיוב (אורך: 27:48), 13 באוגוסט 2020 הקונצ'רטו לכינור של מנדלסון במי מינור (אופוס 64), באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (באנגלית) מת'יו לורנזון, Deep Listen: Mendelssohn Violin Concerto in E minor, באתר ABC‏, 30 במאי 2018 (באנגלית) מנדלסון - קונצ'רטו לכינור, האתר למוזיקה קלאסית טל אגם, Mendelssohn – Violin Concerto – The Best Recordings – Part One, באתר The Classic Review‏, 29 באוקטובר 2019 (באנגלית) Top 10 Violin Concertos (updated 2019), באתר Gramophone‏, 2 בינואר 2019 (באנגלית) פליקס מנדלסון-ברתולדי, באתר BBC (באנגלית) Countdown: the top 20 violin concertos, באתר Classic MRP‏, 20 באפריל 2017 (באנגלית)
Trio of Doom

Trio of Doom (בתרגום חופשי: שלישיית האבדון) הייתה שלישיית ג'אז-פיוז'ן קצרת ימים, סופרגרופ שהורכב מהגיטריסט ג'ון מקלפלין, הבסיסט ג'אקו פסטוריוס והמתופף טוני ויליאמס. ההרכב נוצר בעידוד קולומביה רקורדס בשנת 1979 כדי לנגן בפסטיבל הוואנה ג'אם בקובה לצד בילי ג'ואל, קריס קריסטופרסון, ריטה קולידג' ואחרים. ההופעה החיה היחידה שלהם התקיימה ב-3 במרץ 1979 והיא הוקלטה בסרט תיעודי של ארנסטו חואן קסטלנוס (אנ') בשם Havana Jam '79 (אנ'). ב-8 במרץ 1979, ההרכב התכנס מחדש בניו יורק כדי להקליט את השירים שניגנו בהופעה החיה, אך ויכוח שפרץ בין פסטוריוס לבין ויליאמס הביא להתפרקות ההרכב. אלבום המתעד את ההופעה הופץ ב-26 ביוני 2007 תחת Legacy Recordings (אנ') ובו חמש רצועות מההופעה בהוואנה ג'אם וחמש רצועות שהוקלטו באולפן. "Drum Improvisation" (Tony Williams) – 2:46 "Dark Prince" (John McLaughlin) – 6:36 "Continuum" (Jaco Pastorius) – 5:11 "Para Oriente" (Tony Williams) – 5:42 "Are You the One? Are You the One?" (John McLaughlin) – 4:51 "Dark Prince" (John McLaughlin) – 4:11 "Continuum" (Jaco Pastorius) – 3:49 "Para Oriente" (alternate take one) (Tony Williams) – 1:05 "Para Oriente" (alternate take two) (Tony Williams) – 0:20 "Para Oriente" (Tony Williams) – 5:28 רצועות 1–5 הוקלטו ב-3 במרץ 1979 בתיאטרון קארל מארקס, הוואנה, קובה. רצועות 6–10 הוקלטו ב-8 במרץ 1979 באולפני CBS, ניו יורק. Trio of Doom, באתר MusicBrainz (באנגלית) Trio of Doom, באתר Songkick (באנגלית) "Trio of Doom - Trio of Doom Live". Popmatters. נבדק ב-5 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "McLaughlin/Pastorius/Williams - Trio of Doom". MusicTap. אורכב מ-המקור ב-2010-07-15. נבדק ב-5 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Jaco Pastorius, John McLaughlin, Tony Williams - Trio of Doom CD review". Glide Magazine. נבדק ב-5 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Jaco Pastorius, John McLaughlin, Tony Williams - Trio of Doom". Discogs. נבדק ב-5 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Interview: John McLaughlin (solo, Mahavishnu Orchestra, Miles Davis)". 8 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
מדומע

מדומע הוא תערובת של פירות תרומה בפירות אחרים שאינם תרומה (פירות חולין). עבור מי שאינו כהן, תרומה נחשבת לאיסור אכילה. מפני חשיבותה של התרומה, חכמים קבעו שבמקרה בו התערבה תרומה עם שאר אוכלים מותרים מאותו הסוג, לא מספיק רוב של מזון היתר כנגד התרומה, וגם לא ביטול בשישים, אלא נדרש שיהיה בחולין פי 100 מכמות התרומה. כאשר התערבה התרומה עם פחות ממאה כנגדה הכל נקרא מדומע ואסור באכילה. את המדומע ניתן למכור לכהן במחיר זול (מכיוון שהתערובת מותרת רק לכהנים שוויה פחות משווי פירות חולין מאותו הסוג) חוץ משווי מה שנפל, שכן הוא שייך לכהן. כאשר המאכלים המעורבבים אינם מאותו סוג, הכל נאסר רק אם התרומה נותנת טעם בשאר המאכלים. כל סוגי התרומה מצטרפים אחד עם השני ונחשבים כדבר אחד, לדוגמה: תמר מתרומה גדולה ותמר של ביכורים שהתערבו בתמרים אחרים, נדרשים מאתיים תמרים של חולין כדי לבטלם. טעם חומרה זו שהחמירו חכמים בתרומה, שהביטול הוא במאה, ולא בששים כמו איסורי אכילה אחרים, נלמד מתרומת מעשר שאף על פי שהיא רק אחד ממאה, היא אוסרת את כל התבואה עד שמפרישים אותה, ולכן בכל התרומות ישמר אותו היחס. בביכורים ישנו דין מיוחד שכאשר התערבב הפרי בירושלים, גם אם יש פי מאה מהם באותו המאכל, הכל נאסר לזרים משום שעשאום חכמים כדבר שיש לו מתירין. כאשר יש בפירות בחולין מאה ויותר כנגד התרומה, התערובת כולה מותרת באכילה למי שאינו כהן, אלא שעליו להרים ממנה פירות כשיעור התרומה שנפלה ולתת אותם לכהן. במשנה מובאות שלוש דעות תנאים לגבי השיעור הנדרש לכך שהתרומה תהיה בטלה בחולין: לשיטת שיטת רבי אליעזר, שהלכה כמותה, הביטול הוא במאה ואחד. לשיטת רבי יהושע הביטול הוא במאה ועוד כל שהוא. לשיטת רבי יוסי בן משולם הביטול הוא במאה ועוד 1/6. משנה, מסכת תרומות, פרק ד', משנה ז'; משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות תרומות, פרק י"ג, הלכה א'. משנה, מסכת תרומות, פרק ה', משנה א', משנה תורה לרמב"ם, הלכות תרומות, פרק י"ג, הלכה ב' תלמוד בבלי, מסכת מעילה, דף ט"ו, עמוד ב'; משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות תרומות, פרק י"ג, הלכה ב', הלכות תרומות, פרק ט"ו, הלכה כ"א. ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ט"ו, הלכה ט"ז משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות ביכורים ושאר מתנות כהונה שבגבולין, פרק ד', הלכה ט"ו על פי משנה, מסכת בכורים, פרק ב', משנה ב'
אריסטיד זוגבו

אריסטיד בנואה זוגבו (בצרפתית: Aristide Benoît Zogbo; נולד ב-30 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר איבוארי ששיחק בעמדת השוער. זוגבו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של עיסייה ואזי, ואף שיחק בקבוצה הבוגרת עד שנת 2007. בשנת 2007, זוגבו חתם באיתיחאד אל שורטה מהליגה המצרית השנייה, שנוסדה שנתיים קודם לכן. בעונתו הראשונה, היה שותף לעליה של קבוצתו לליגת העל המצרית לראשונה בתולדותיה. ב-3 בספטמבר 2009, זוגבו חתם במכבי נתניה מליגת העל לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-17 באוקטובר 2009 זוגבו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד מכבי פתח תקווה. זוגבו, היה השוער הראשון של קבוצתו עד למחזור ה-28, למעט 6 משחקים באמצע העונה מהם נעדר, עקב השתתפותו בגביע אפריקה לאומות 2010. בסיום העונה, נתניה לא ממשה את האופציה על השוער והוא שוחרר. בשנת 2012, זוגבו חזר למולדתו וחתם בבינגרוויל, בה שיחק שנה וחצי ולאחר מכן לא זכה לחזור לשחק כדורגל. ב-24 במאי 2008, זוגבו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב בהפסד 0–1 ליפן. זוגבו, השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2010 ובמונדיאל 2010. עיסייה ואזי הגביע האיבוארי: 2006 אריסטיד זוגבו, באתר Transfermarkt אריסטיד זוגבו, באתר WorldFootball.net אריסטיד זוגבו, באתר National Football Teams אריסטיד זוגבו, באתר FootballDatabase.eu אריסטיד זוגבו, באתר ESPN
ליאנדרו בולמארו

ליאנדרו ניקולס בולמארו (בספרדית: Leandro Nicolás Bolmaro; נולד ב-11 בספטמבר 2000) הוא כדורסלן ארגנטינאי, בעל אזרחות איטלקית, המשחק בקבוצת באיירן מינכן מליגת העל הגרמנית. בולמארו נולד וגדל בעיר לאס וריאס אשר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. בשנת 2017, בעודו בן 16, החל לשחק עבור קבוצת באיה בלנקה מליגת העל הארגנטינאית, וב-23 משחקיו בקבוצה קלע 2.0 נקודות בממוצע למשחק. באפריל 2018 זומן להשתתף במשחק נייקי הופ סאמיט, כשחקן "נבחרת העולם". במשחק עצמו שותף לכ-10 דקות, וקלע 6 נקודות. לקראת עונת 2018/2019 עבר לשחק בקבוצת ברצלונה הספרדית. באותה עונה שיחק עבור קבוצת הבת של המועדון, "ברצלונה B", אשר השתתפה בליגה הספרדית השנייה, וב-33 משחקיו קלע 10.4 נקודות ומסר 2.7 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה העוקבת שיחק לסירוגין בקבוצת הבוגרים ובקבוצת הבת; בתקופתו עם ברצלונה B בליגה הספרדית השלישית קלע בולמארו 14.9 נקודות למשחק, וכשחקן הקבוצה הבוגרת קלע 5.1 נקודות למשחק בליגת העל הספרדית ו-1.8 נקודות למשחק ביורוליג. באוגוסט 2020 חתם בקבוצה על הארכת חוזה, על אף שהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2020. במשחק הרביעי של עונת 2020/2021 בליגת העל הספרדית, ב-20 באוקטובר 2020, הצטיין מול קבוצת גיפוזקואה עם שיא קריירה של 10 אסיסטים. לאורך אותה עונה רשם ממוצעים של 4.7 נקודות ו-1.6 אסיסטים למשחק בליגה הספרדית וביורוליג. בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר בולמארו בבחירה ה-23 על ידי ניו יורק ניקס, ומיד הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס. כשנה לאחר מכן, בספטמבר 2021, עזב את ברצלונה וחתם על חוזה במינסוטה. מדיה וקבצים בנושא ליאנדרו בולמארו בוויקישיתוף ליאנדרו בולמארו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליאנדרו בולמארו, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סטטיסטיקות הקריירה של בולמארו, באתר היורוליג סיכום משחק נייקי הופ סאמיט 2018, באתר USA Basketball,‏ 13 באפריל 2018 בולמארו חותם על הארכת חוזה בברצלונה, באתר היורוליג, 13 באוגוסט 2020 בולמארו מצטיין בניצחון ברצלונה מול גיפוזקואה, באתר eurohoops.net,‏ 20 באוקטובר 2020 מינסוטה מצרפת את רוביו, מקדניאלס ובולמארו, באתר הקבוצה, 20 בנובמבר 2020
בנטון (אי, אנטארקטיקה)

האי בנטון (באנגלית: Benton Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה. האי ממוקם 9 קילומטרים צפונית-מערבית מהאי נולן. אורכו של האי 7 קילומטרים. האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965. שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN). האי נקרא על שמו של ויליאם ט. בנטון (William T. Benton), מצי ארצות הברית, שהיה מלח באוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), אשר סיירה לאורך חוף זה של ארץ מרי בירד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962. האי בנטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית האי בנטון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה האי בנטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור האי בנטון מפת אזור האי בנטון האי בנטון באתר marineregions מזג אוויר נוכחי מעודכן באי בנטון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור האי בנטון סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור האי בנטון גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
ת'ואוד (אי)

האי ת'ואוד (באנגלית: Thode Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה. האי ממוקם 1.9 קילומטרים צפונית מערבית לאי בנטון, ו-9.3 קילומטרים ממזרח לאי פשבישבסקי. האי מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965. שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN). האי נקרא על שמו של ג'ורג' סי. ת'ואוד (George C. Thode), טכנאי אלקטרוניקה ומטאורולוג בתחנת בירד בשנת 1968. האי ת'ואוד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית האי ת'ואוד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור האי ת'ואוד מפת אזור האי ת'ואוד האי ת'ואוד באתר marineregions מחשבון מרחקים - מרחק מהאי ת'ואוד לאתרים סמוכים מזג אוויר נוכחי מעודכן באי ת'ואוד תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור האי ת'ואוד סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור האי ת'ואוד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
דגל בנגלדש

דגל בנגלדש (בבנגלית: বাংলাদেশের জাতীয় পতাকা) אומץ באופן רשמי ב-17 בינואר 1972. במהלך מלחמת הודו–פקיסטן השלישית, הידועה בבנגלדש כמלחמת השחרור, בשנת 1971, היה בשימוש דגל דומה, שבו הופיעה מפת בנגלדש מעל השמש האדומה. המפה הוסרה מאוחר יותר, כנראה כדי לשמור על עיצוב פשוט. הדגל דומה לדגל יפן, אך יש לו רקע ירוק במקום לבן. הדגל מורכב מדיסקה אדומה המייצגת את השמש האדומה העולה מעל בנגל מעל לרקע ירוק. הצבע האדום של השמש מסמל גם את הדם של אלו שנפלו למען עצמאות בנגלדש. הירוק מסמל את השפע של אדמת בנגלדש. המנון בנגלדש סמל בנגלדש דגל פקיסטן מדיה וקבצים בנושא דגל בנגלדש בוויקישיתוף בנגלדש, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל בנגלדש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא בנגלדש. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.