laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Too Many People

"Too Many People" (בעברית: "יותר מדי אנשים") הוא שיר של פול מקרטני ואשתו לינדה מקרטני, מתוך האלבום Ram משנת 1971. השיר יצא כבי-סייד של הסינגל "Uncle Albert/Admiral Halsey", ונכלל גם בתיבת The 7″ Singles Box בשנת 2022. "Too Many People" מכיל חפירות ליריות על חברו לשעבר של מקרטני ללהקה ושותפו לכתיבת השירים, ג'ון לנון, כמו גם על אשתו יוקו אונו. על פי מבקר מייקל גאלוצ'י, זוהי "הנשיקה הכי נשכנית של מקרטני לחבריו לשעבר ללהקה". מקרטני נזכר בראיון לפלייבוי בשנת 1984: הסתכלתי על אלבום הסולו השני שלי לפני כמה ימים, Ram, ואני זוכר שהייתה התייחסות אחת קטנה לג'ון בכל העניין. הוא הטיף הרבה, וזה קצת עלה לי באף. באחד השירים כתבתי "יותר מדי אנשים מטיפים למנהגים", אני חושב שזו השורה. זאת אומרת, זו הייתה חפירה קטנה בג'ון ויוקו. לא היה בזה שום דבר אחר שהיה עליהם. אה, היה "לקחת את הפסקת המזל שלך ושברת אותה לשניים". השיר מתחיל בשורה "חתיכת עוגה", שהתגלתה מאוחר יותר כהערה מרומזת כלפי לנון: כאילו, חתיכת עוגה הופכת לעוגה, וזה כלום, זה כל כך לא מזיק באמת, רק חפירות קטנות. אבל השורה הראשונה עוסקת ב"יותר מדי אנשים שמטיפים למנהגים". הרגשתי שג'ון ויוקו אומרים לכולם מה לעשות. והרגשתי שלא צריך שיגידו לנו מה לעשות. כל הטנור של הביטלס היה, כאילו, כל אחד לעצמו. חירות. פתאום זה היה "אתה צריך לעשות את זה". זה היה רק קצת האצבע המכשכשת, והייתי מעוצבן מזה. אז זה חייב להיות דבר עליהם. -פול מקרטני, מוג'ו, 2001 השורה "You took your lucky break and broke it in two" ("לקחת את שבירת המזל שלך ושברת אותה לשניים") הייתה במקור "Yoko took your lucky break and broke it in two" ("יוקו לקחה את שבירת המזל שלך ושברה אותה לשניים"), אם כי מקרטני תיקן אותה לפני הקלטת השיר. למרות זאת, גאלוצ'י מפרש את המשפט כ"חפירה במערכת היחסים של לנון עם יוקו אונו". הרולינג סטון ציין כי "המלודיה המתוקה להפליא של "Too Many People" היא הוכחה לכך שמקרטני יכול להשתמש בקסם שלו כנשק כשהוא רוצה". "Too Many People" הוקלט לראשונה ב-10 בנובמבר 1970 באולפני קולומביה בניו יורק. רוב האוברדאבינג, כולל הוספת כלי נשיפה ממתכת לתחילת השיר, התרחש בינואר 1971. אוברדאבינג נוסף התרחש במרץ ובאפריל 1971. פול מקרטני - שירה, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרה בס לינדה מקרטני - קולות רקע יו מקראקן - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית דני סייוול - תופים, כלי הקשה מידע על היצירה "Too Many People" באתר מיוזיק בריינז Paul McCartney | News | 'The 7” Singles Box' - Out 2 December 2022, paulmccartney.com (באנגלית) Michael GallucciMichael Gallucci, Top 10 Beatles Post-Breakup Fight Songs, Ultimate Classic Rock, ‏2013-10-22 (באנגלית) Paul McCartney 1984 Playboy Interview, web.archive.org, ‏2012-11-10 Too Many People, The Beatles Bible, ‏2012-03-04 (באנגלית בריטית) Lennon and McCartney: together alone: a critical discography of their solo work, 2007, עמ' 45-46, ISBN 978-1-906002-02-2 The Words and Music of Paul McCartney: The Solo Years, 2010, עמ' 28-29, ISBN 978-0-313-34969-0 Jon Dolan,Simon Vozick-Levinson,Will Hermes,Rob Sheffield, Jon Dolan, Simon Vozick-Levinson, Will Hermes, Rob Sheffield, Paul McCartney's 40 Greatest Solo Songs, Rolling Stone, ‏2020-11-30 (באנגלית אמריקאית)
רוברטו פורטה

רוברטו פורטה (בספרדית: Roberto Porta;‏ 7 ביוני 1913 – 2 בינואר 1984) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי-איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ. פורטה תחילה שיחק עבור נבחרת איטליה והיה חלק מהסגל שזכה בגביע מרכז אירופה בשנים 1935–1933, אולם ערך במדיה משחק אחד בלבד. לאחר מכן עבר לנבחרת אורוגוואי בזכות שתי הזהויות שהיו לו, וכבש במדיה 14 שערים בסך הכל. פורטה זכה עימה בקופה אמריקה 1942 בו כבש חמישה שערים לאורכו. נסיונל אליפות אורוגוואי (6): 1939, 1940, 1941, 1942, 1943, 1946 נבחרת איטליה גביע מרכז אירופה: 1933–1935 נבחרת אורוגוואי קופה אמריקה: 1942 מדיה וקבצים בנושא רוברטו פורטה בוויקישיתוף רוברטו פורטה, באתר Transfermarkt רוברטו פורטה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רוברטו פורטה, באתר WorldFootball.net רוברטו פורטה, באתר National Football Teams רוברטו פורטה, באתר FootballDatabase.eu
עפעופי, מצמוצי והנהון

עפעופי, מצמוצי והנהון (באנגלית: Wynken, Blynken and Nod, "ווינקן, בלינקן ונוד") הוא סרט קצר מונפש אמריקאי, אשר מבוסס על שיר הערש "Wynken, Blynken, and Nod" מאת יוג'ין פילד. הסרט, אשר משמש כסרט ה-69 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", בוים על ידי גרהם הייד, נכתב על ידי מריל דה מריס וורנון סטלינגס, הופק על ידי וולט דיסני והולחן על ידי לי הרליין. הסרט הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי RKO בארצות הברית ב-27 במאי 1938. אורך הסרט הוא כ-8 דקות. סרט זה הוא השני בסדרה שמבוסס על שיר מאת פילד, לאחר הסרט "ארץ ערש" משנת 1933 שמבוסס על אוסף השירים שלו "Lullaby-Land: Songs Of Childhood". הפקת הסרט תוכננה להתחיל בינואר 1934, אך כתיבת התסריט החלה רק שנה לאחר מכן. הסיבה לכך היא הפקת הסרט המונפש העלילתי באורך מלא "שלגיה ושבעת הגמדים" שיצא לאקרנים בשנת 1937. לשלושת התינוקות שמככבים בסרט יש קווי דמיון לדמותו של מייקל דרלינג, אחיה הקטן של וונדי מהסרט "פיטר פן" משנת 1953. מאז יציאת הסרט לאקרנים, הוא הופץ במדיות נוספות, ביניהן הפרק העשרים של סדרת הטלוויזיה "Sing Me a Story with Belle" ובכרך השני של סדרת התקליטורים "אגדות דיסני". הכרך השני הופץ בישראל בדיבוב עברי בשנת 2005 על ידי פורום פילם, כשהסרט נכלל בו. ב-6 באוקטובר 2023 הסרט עלה לשירות הסטרימינג דיסני+. הסרט עוקב אחר שלושה תינוקות, ווינקן, בלינקן ונוד, אשר שטים בירח בתוך נעל עץ כדי לצוד כוכבים. הסרט מתחיל ומסתיים עם שיר הערש "Wynken, Blynken, and Nod" מאת יוג'ין פילד, אשר בוצע בגרסת המקור על ידי מרי מודר. בדיבוב העברי השיר מבוצע על ידי לימור שפירא בבימויה של שפרירה זכאי. בספר "The Disney films" שנכתב על ידי מבקר הקולנוע האמריקאי ליאונרד מלטין נכתב שהסרט "הוא אקסטרווגנטי כמו כל הפקה של דיסני; הוא קבע סטנדרט שהיה כנראה אקסטרווגנטי מכדי לשמור עליו, כאשר רוב המאמצים הופנו להפקת סרטים עלילתיים בסוף שנות ה-30. לאחר 1940 הקריקטורות הייחודיות הללו יצאו מלוח הזמנים של ההפקה של דיסני". לינדזי מאייר כתב על הסרט באתר "DVDizzy" שהוא "אלגנטי למדי", ושניתן לראות שהוא "משלב טכניקות רבות שנלמדו ושוכללו על ידי אמני דיסני". "עפעופי, מצמוצי והנהון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עפעופי, מצמוצי והנהון", באתר AllMovie (באנגלית) "עפעופי, מצמוצי והנהון", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "עפעופי, מצמוצי והנהון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הצד האחורי של ה-DVD "אגדות דיסני - חלק 2" בעברית אף על פי ששמות הדמויות בסרט נשארו בדיבוב העברי ללא שינוי משפת המקור, הוחלט לקרוא לסרט בהפצה הרשמית בעברית "עפעופי, מצמוצי והנהון" צוות האתר, Disney+ to Debut 27 Restored Classic Walt Disney Animation Studios Shorts, באתר D23‏, 19 ביוני 2023 הספר "The Disney films" מאת ליאונרד מלטין, יצא לאור ב-1973 לינדזי מאייר, Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review, באתר DVDizzy‏, 18 במרץ 2006
אדריאן גרינסמית'

אדריאן גרינסמית' (באנגלית: Adrian Greensmith; נולד ב-23 בדצמבר 2001) הוא שחקן אמריקאי. אדריאן גרינסמית' גדל בברוקלין, ניו יורק ולונדון. אמו מניו יורק ואילו אביו אנגלי. הוא למד משחק באוניברסיטת לונדון בין השנים 2019 ל-2022 וסיים תואר ראשון. בשנת 2019 הופיע גרינסמית' בקליפ "Little Bit More" של הזמרת ויטני וורז ב-2019. בשנת 2022 הופיע בתפקיד הראשי הראשון שלו בסרט שליטי המטאל, שם גילם את מעריץ המטאל והגיטריסט הנלהב האנטר. למעשה, הוא גם מנגן בגיטרה בחיים האמיתיים, בעיקר מוזיקה קלאסית וג'אז. בשנת 2023 הופיע בתפקיד ראשי במיני סדרה המבוססת על ספרו של הרלן קובן, מחסה. שנה לאחר מכן הופיע בפרק בסדרה בעיית שלושת הגופים. אדריאן גרינסמית', ברשת החברתית אינסטגרם אדריאן גרינסמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Angelique Jackson, Variety, Variety, ‏25 בפברואר 2021 Aramide Tinubu, Variety, Variety, ‏18 באוגוסט 2023 Louise Griffin, Morgan Cormack, Meet the cast of 3 Body Problem on Netflix, Radio Times, ‏22 במרץ 2024 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדריאן גרינסמית'".
הפיגוע בקרוקוס סיטי הול

הפיגוע בקרוקוס סיטי הול התרחש ב-22 במרץ 2024, כאשר ארבעה חמושים פתחו בירי בקרוקוס סיטי הול שבקרסנוגורסק, מחוז מוסקבה, רוסיה. בפיגוע נרצחו לפחות 144 בני אדם ומאות נפצעו. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית לקח אחריות על הפיגוע. ב-2 במרץ 2024, כוחות הביטחון הרוסיים הרגו 6 חשודים כחברי דאעש באינגושטיה. ב-7 בחודש ה-FSB הודיע כי הוא נטרל תא טרור של דאעש במוסקבה שתכנן לבצע פיגוע כנגד בית כנסת בעיר. ב-8 במרץ 2024, כשבועיים לפני הפיגוע, הזהירה שגרירות ארצות הברית במוסקבה את תושבי ארצות הברית מאפשרות לפיגועים בהתקהלויות גדולות באזור מוסקבה. אזהרות דומות פורסמו זמן קצר לאחר מכן בידי קנדה ובריטניה. ה-CIA העביר התרעה לגורמי ממשל ברוסיה בהם ציינו כי שלוחה של דאעש מעורבת בתכנון המתקפה הצפויה. לטענת סוכנות רויטרס גם איראן העבירה לרוסים התרעה ממוקדת על פעילות תא של ארגון הטרור דאעש חורסאן. ב-19 במרץ, שלשה ימים לפני הפיגוע, התייחס נשיא רוסיה ולדימיר פוטין במפגש עם צמרת ה-FSB להתרעות של המדינות המערביות וטען כי מדובר בפרובוקציה מערבית שנועדה לערער את היציבות ברוסיה. ב-22 במרץ 2024, בשעות הערב, ארבעה חמושים תושבי טג'יקיסטן, לבושים מדי צבא רוסיה פתחו בירי בקרוקוס סיטי הול שבעיר קרסנוגורסק, הסמוכה לבירת רוסיה מוסקבה, מספר דקות לפני הופעתה של להקת הרוק הרוסית פיקניק (אנ'). בפיגוע נרצחו לפחות 144 אנשים ומאות נפצעו. הטרוריסטים השתמשו בפצצות תבערה והציתו במקום שרפה שגרמה למותם של חלק מההרוגים, וכובתה מאוחר יותר בעזרת מסוקים. מרכזי קניות ומרחבים אחרים פונו לאחר המתקפה. זהו הפיגוע הקטלני ביותר ברוסיה מאז משבר בני הערובה בבסלאן ב-2004. כארבע שעות לאחר הפיגוע, ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות על הפיגוע. שירות הביטחון הפדרלי הרוסי (פ.ס.ב.) טען שהמפגעים נתפסו בדרכם לאוקראינה עם מכונית מסוג רנו במחוז בריאנסק הסמוך לגבול עם מדינה זו. בתקשורת הרוסית פורסמו תיעודים מחקירותיהם של המפגעים, שכללו עינויים קשים. הפיגוע בדגסטן (2024) מדיה וקבצים בנושא הפיגוע בקרוקוס סיטי הול בוויקישיתוף אסף רוזנצוייג, ‏הפיגוע ההמוני במוסקווה: לפחות 40 נרצחו, כ-100 נפצעו; דאעש קיבלו אחריות, באתר ‏מאקו‏, 22 במרץ 2024 סוכנויות הידיעות, אירועים המוניים בוטלו, מצוד ברוסיה אחר המחבלים מדאעש: "ירו באופן אקראי", באתר ynet, 22 במרץ 2024 N12 - השאלות הקשות בעקבות הפיגוע במוסקבה והביקורת נגד פוטין, באתר N12, ‏2024-03-24 U.S. warns of imminent Moscow attack by 'extremists,' urges citizens to avoid crowds באתר NBC, ‏ 8 במרץ 2024 (באנגלית) טיימס, ניו יורק (2024-03-28). "זלזל בהתראות ובורח מאחריותו למחדל הביטחוני העצום. פוטין והפיגוע שפוספס". הארץ. נבדק ב-2024-04-03. רויטרס חשפה: איראן הזהירה את רוסיה לפני הטבח במוסקבה | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-04-01 הבית הלבן: העברנו לרוסיה התרעה בכתב על הפיגוע במוסקבה, היא יודעת שניסינו למנוע אותו | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-03-28 אלכס נירנבורג, פיגוע במוסקווה: 143 נרצחו ומאות נפצעו, 11 חשודים נעצרו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 במרץ 2024. יוסי נכטיגל, ‏החשודים בפיגוע במוסקבה עברו עינויים - בדאע"ש מבטיחים לנקום ברוסים, באתר כיכר השבת, 25 במרץ 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא טרור ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Street of Dreams

"Street of Dreams" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית Guns N' Roses, אשר הופיע לראשונה ב-Chinese Democracy, אלבומה השישי שיצא לאור בשנת 2008. השיר נכתב במקור בשנת 1999 על ידי סולן הלהקה אקסל רוז. באותה תקופה, קרא לשיר "The Blues". לאחר שסיים רוז את הליך כתיבת השיר, הולחן יחד עם חבריו ללהקה, הבסיסט טומי סטינסון, הקלידן דיזי ריד, הגיטריסט המוביל רובין פינק וגיטריסט הקצב פול טוביאס. לאחר 8 שנים, שונה שמו של השיר ל-"Street of Dreams". השיר היה מרכיב עיקרי בהופעות הלהקה בסיבוב ההופעות לקידום האלבום Chinese Democracy. השיר בוצע ב-231 הופעות מתוך 239 הופעות שנכללו בסיבוב ההופעות המדובר. בשנים 2001–2007 סולו הגיטרה בשיר בוצע על ידי רובין פינק, ובחלקו האחרון של סיבוב ההופעות שהתקיים בשנים 2009–2011 בוצע הסולו על ידי די ג'יי אשבה (אשר המשיך לבצע את הסולו עד 2012, כאשר הלהקה הפסיקה להופיע עם השיר עד שנת 2022). בדומה לסיבוב ההופעות הקודם של הלהקה, גם בסיבוב ההופעות הנ"ל הלהקה הופיעה עם השיר כמעט בכל ההופעות שהתקיימו במסגרתו. בניגוד לשני סיבובי ההופעות הקודמים, השיר בוצע פעמים מעטות בתחילת סיבוב ההופעות לחגיגות 25 שנים לאלבום הבכורה של הלהקה, Appetite for Destruction ו-4 שנים לאלבום האחרון שלה, Chinese Democracy. אחד מהביצועים של השיר תועד ונכנס לסרט ההופעה של הלהקה, Appetite for Democracy 3D, אשר יצא לאור בשנת 2014. השיר בוצע לראשונה מזה 10 שנים בסיבוב ההופעות We're F'N' Back Tour בהופעה של הלהקה ב-18 ביוני 2022 בפראג. מאז, השיר מבוצע לעיתים רחוקות מאוד. מאז שחזרה הלהקה להופיע עם השיר, בוצע הוא 14 פעמים בלבד. בניגוד לסיבובי ההופעות שהתקיימו בשנים 2001–2014, הסולו חולק בין שני הגיטריסטים של הלהקה- סלאש מבצע את החלק הראשון של הסולו, ולאחר מכן ממשיך אותו ריצ'רד פורטס. אקסל רוז - שירה מובילה ועריכה דיגיטלית פול טוביאס - גיטרת קצב ריצ'רד פורטס - גיטרת קצב רון "במבלפוט" ת'אל - גיטרת קצב רובין פינק - גיטרה מובילה באקטהד - גיטרה מובילה טומי סטינסון - גיטרת בס ושירה מלווה בריין - תופים דיזי ריד - פסנתר, קלידים, שירה מלווה וסינתיסייזר-תזמורת כריס פיטמן - סינתיסייזר, סאב-בס, תכנות, קלידים וסינתיסייזר-תזמורת פול בקמסטר - תזמורת מרקו בלטרמי - תזמורת אריק קאודיו - עריכה דיגיטלית קארם קוסטנזו - עריכה דיגיטלית סין ביוואן - עריכה דיגיטלית מידע על היצירה "Street of Dreams" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Street of Dreams" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Street of Dreams" באתר יוטיוב
אבה טאנל

אבה וולטר טאנל (באנגלית: Ebe Walter Tunnell;‏ 31 בדצמבר 1844 – 18 בדצמבר 1917) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור בשנים 1871–1873 וכמושל דלאוור ה-50 בשנים 1897–1901. אבה טאנל נולד ליד קלארקסוויל, כיום אושן ויו, שבמחוז סאסקס, דלאוור, כבנם של ננסי ג'. לונג וסטיבן טאנל. לאחר שהתחנך בבתי ספר ציבוריים במילפורד ובלואס, הוא ניהל את חנות הכלבו בלאקווטר, שאותה הקים סבו. ב-1872 הוא עבר לעיר לואס, וניהל שם בית מרקחת וחנות חומרי בניין. טאנל היה אחד משני מושלי דלאוור שלא נישאו מעולם. בשנים 1871–1873 כיהן טאנל כחבר בית הנבחרים של דלאוור, ובשנים 1885–1890 שימש כפקיד בבית משפט השלום של מחוז סאסקס. ב-1894 הוא התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית ללא הצלחה על משרת מושל דלאוור, אז הוא נוצח על ידי מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ושוע מרוויל. שנתיים לאחר מכן, ב-1896, הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס את מועמד מפלגת האיחוד של הרפובליקנים ג'יימס ר. הופקר, ואת מועמד המפלגה הרפובליקנית הרגילה, ג'ון סי. היגינס. הוא כיהן כמושל מ-19 בינואר 1897 ועד 15 בינואר 1901. חוקת דלאוור החדשה שהתקבלה ב-1897, נכתבה והתקבלה בעת תקופת כהונתו. על פי החוקה החדשה הורחב הייצוג של מחוז ניו קאסל באספה הכללית, אך צומצם הייצוג של וילמינגטון, שכבר הייתה החלק המאוכלס ביותר של המדינה. בין השינויים הרבים שנכללו בחוקה, נוצרה משרת סגן המושל, התאפשר למושלים להיבחר לתקופת כהונה שנייה וניתנה להם הזכות להטיל וטו על צעדי חקיקה, משך תקופת הכהונה של השופטים הופחתה מכהונה לכל החיים לכהונה של 12 שנים, ובוטל מס הגולגולת. במהלך תקופת כהונתו של טאנל כמושל הועברו על ידי האספה הכללית חוקי הקמת החברות, שיצרו סביבה עסקית חיובית שהובילה להיותה של דלאוור המקום המועדף בארצות הברית להתאגדותן של חברות עסקיות. לאחר תום תקופת כהונתו כמושל, שב טאנל ללואס, שם הוא היה לנשיא בנק החוואים של דלאוור, חבר בחבר המנהלים של חברת הרכבות דלאוור, מרילנד ווירג'יניה, והבעלים של העיתון "דלאוור פיילוט". אבה טאנל נפטר בלואס ב-18 בדצמבר 1917. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 234. אבה טאנל באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) אבה טאנל באתר The Political Graveyard (באנגלית) אבה טאנל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Shoot 'em up

Shoot 'em up (שוט אם אפ) הוא תת-ז'אנר של משחקי פעולה בו השחקן צריך להילחם במספר רב של אויבים כאשר יורים עליהם וצריכים גם להתחמק מהקליעים שהם יורים לעברכם. המשחקים בז'אנר מאופיינים לעיתים רבות במכניקה פשוטה, במשחק אינטנסיבי, וברמת קושי מאתגרת. במשחקי Shoot 'em up השחקנים שולטים בדרך כלל בחללית, במטוסים או בכלי רכב אחרים, וחמושים בכלי נשק שונים כגון לייזרים, טילים ופצצות. המטרה העיקרית לרוב היא לשרוד התקפות מצד המוני אויבים ובו זמנית לחסל כמה שיותר אויבים. לעיתים רבות צריכים להתחמק מקליעים, לנווט בסביבות מורכבות, לשנן דפוסי התקפות של האויבים, ולהביס בוסים רבי עוצמה בסוף כל שלב. משחקים מוקדמים בולטים בז'אנר כוללים את המשחק Spacewar! משנת 1962 ואת משחקי הארקייד "Space Invaders" שיצא ב-1978, ו-"Galaxian"(אנ') שיצא ב-1979 ו-Asteroids שיצא ב-1979, אשר היו המשחקים שסיפקו את ההשראה הראשונית למשחקים בז'אנר. לאורך שנות ה-80 וה-90, הז'אנר פרח וחלק מהמשחקים הבולטים ביותר בז'אנר באותה התקופה כללו את המשחקים Gradius (1985), R-Type (1987) ו-1942 (1984). במהלך המאה ה-21 המשחקים בז'אנר התפתחו באופן מהותי כאשר המשחקים בז'אנר כוללים לרוב גרפיקה מרהיבה במיוחד, ואת האפשרות לקחת חלק במשחק מרובי משתתפים מקוון. ערכים על משחקי Shoot 'em up מדיה וקבצים בנושא Shoot 'em up בוויקישיתוף
ניקולס רוזוולט

ניקולס רוזוולט (באנגלית: Nicholas Roosevelt; 2 באוקטובר 1658 – 30 ביולי 1742), נולד כניקולס ואן רוזנפלט (Nicholas van Rosenvelt) היה פוליטיקאי אמריקאי. הוא בן למשפחת רוזוולט ואזרח הולנדי-אמריקאי בולט של ניו אמסטרדם (לימים ניו יורק), והיה אחד מאבותיו הקדמונים של תאודור רוזוולט (1858–1919) ופרנקלין דלאנו רוזוולט (1882–1945). הוא היה הרוזוולט הראשון שכיהן בתפקיד נבחר באמריקה הצפונית, בתור אלדרמן (אנ'), וכן הראשון שהשתמש באיות המוכר של שם המשפחה. רוזוולט נולד בניו אמסטרדם והוטבל ב-2 באוקטובר 1658. הוא היה בנם של קלאס מרטנסן ואן רוזנפלט (Claes Maartenszen van Rosenvelt) (בערך 1626–1659), האב הקדמון המהגר של משפחת רוזוולט באמריקה, ושל ינטיה סמואלס תומאס (Jannetje Samuels Thomas‏; 1625–1660). הוא הוטבל בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו אמסטרדם. עד 1680, הוא עבר לאסופוס (אנ'), ליד קינגסטון (אנ'), יישוב הולנד מוקדם נוסף בהולנד החדשה. שם, ב-5 באפריל 1680, הוא חתם על עצומה המבקשת כומר לקינגסטון. בתקופתו באסופוס, הוא היה סוחר פרוות ביחסי ידידות עם האינדיאנים. ב-1690 חזר עם משפחתו לניו יורק, שם נרשם כבעל עיסוק של "בולטר" (bolter). הוא הפך לבעל זכות הצבעה ב-23 באוגוסט 1698. פעיל פוליטית, הוא תמך במפלגתו של יאקוב לייסלר (אנ'), שהוביל מרד ב-1689 לתמיכה בתביעה של ויליאם השלישי מאורנג'-נסאו לכס המלכות האנגלי במהפכה של 1688. ניקולס רוזוולט היה אלדרמן מ-1698 עד 1701 ושוב ברובע הדרומי ב-1715. משפחת רוזוולט, כולל ניקולס, היו בעלי עבדים. אחד מעבדיו של ניקולס, טום, הועלה על המוקד בחשד שהשתתף במרד העבדים הכושל של 1712. הוא התחתן עם היילטייה יאנס קונסט (Heyltje Jans Kunst‏; 1664–1730) בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו יורק ב-9 בדצמבר 1682. עם אשתו נולדו לו עשרה ילדים, ארבעת הראשונים הוטבלו באסופוס והשאר בניו יורק. הוא מת בניו יורק ב-30 באוגוסט 1742. הוא חבר באספה או מועצה עירונית בתחומי שיפוט רבים המבוססים על החוק האנגלי. FDR Genealogy Caliendo, Ralph J. (2010). New York City Mayors. Xlibris Corporation. ISBN 978-1450088145. Blackman, Paul H.; McLaughlin, Vance (2004). "Mass legal executions in America up to 1865". Crime, History & Societies. 8 (2): 33–61. doi:10.4000/chs.460. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. Tom, the slave of Nicholas Roosevelt – the last common ancestor of both Presidents Theodore and Franklin D. Roosevelt – was roasted slowly, the process reportedly taking more than 8 hours. {{cite journal}}: (עזרה) Burke, Arthur Meredyth (1908). The Prominent Families of the United States of America. Genealogical Publishing Com. ISBN 978-0806313085.
אופי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישיות – מכלול התכונות הנפשיות אישים: ג'ון אופי – צייר בריטי ולטר אופי – צייר ומעצב גרפי גרמני קתרין אופי – צלמת דוקומנטרית אמריקאית הופי אפי
יוהאנס רוזוולט

יוהאנס רוזוולט (באנגלית: Johannes Roosevelt; 27 בפברואר 1689 – 1750), הידוע בשם ג'ון רוזוולט, היה איש עסקים ופוליטיקאי בניו יורק ואב קדמון של הענף של משפחת רוזוולט של אויסטר ביי (אנ') שבלונג איילנד, כולל תאודור ואלינור רוזוולט. יוהאנס רוזוולט הוטבל ב-27 בפברואר 1689 באסופוס (אנ'), ליד קינגסטון (אנ'), יישוב הולנד מוקדם בהולנד החדשה, בזמן שאביו ניקולס רוזוולט (1658–1742) ואימו, היילטייה יאנס קונסט (1664–1730), חיו שם. ניקולס, יליד אמסטרדם החדשה, היה בנו של קלאס מרטנסן ואן רוזנפלט (Claes Maartenszen van Rosenvelt) (בערך 1626–1659), האב הקדמון המהגר של משפחת רוזוולט באמריקה. ניקולס החזיר את משפחתו לניו יורק, שם נולד, בסביבות 1690. בשנת 1730, יוהנס הפך לבן חורין (כלומר קיבל זכות הצבעה). הוא היה עוזר לאלדרמן (אנ') משנת 1717 עד 1727 ואלדרמן מ-1730 עד 1733. על פי תיאור היסטורי אחד, "הוא הצליח בחקלאות וביזמות עסקיות, והיה לו עניין רב ביצירות אמנות, מה שנראה לחבריו תענוג מוזר וראוותני. אומרים שהוא היה מהראשונים לייבא ציורים, רהיטים משובחים, וכלי מתכת אמנותיים מהולנד. הוא עשה זאת בקנה מידה כה נרחב עד שביתו נתפס כארץ פלאות על ידי חבריו הפחות יוזמים". יוהאנס רוזוולט נשא לאישה את היילטייה שיורטס (Heyltje Sjoerts‏; 1688–1752) ב-25 בספטמבר 1708, בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו יורק. היא הייתה בתו של אולברט שיורטס (1661–1710), שנולד בהולנד והיגר להולנד החדשה. ליוהאנס ולהיילטייה היו אחד-עשר ילדים. אחד הילדים, יאקובוס ג'יימס רוזוולט, היה אבי הסבא-רבא של הנשיא לעתיד תאודור רוזוולט. עבדו של יוהאנס רוזוולט, קוואק (Quack), היה אחד הקושרים הנאשמים במרד העבדים (אנ') לכאורה שהטיל אימה על העיר ניו יורק בשנת 1741. הוא הורשע בהצתת פורט ג'ורג' (אנ') והוצא להורג על ידי העלאה על המוקד. הוא חבר באספה או מועצה עירונית בתחומי שיפוט רבים המבוססים על החוק האנגלי. Blackman, Paul H.; McLaughlin, Vance (2004). "Mass legal executions in America up to 1865". Crime, History & Societies. 8 (2): 33–61. doi:10.4000/chs.460. נבדק ב-9 באוקטובר 2020. exemplified by the treatment of Johannes Roosevelt’s slave, Quack….Roosevelt suggested to Quack that his only hope was to say he was guilty and seek a reprieve, but the mob watching the execution refused to allow a delay for a reprieve to be considered, and the two slaves were burned {{cite journal}}: (עזרה)
שרון כהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שרון כהן – מדבב, מתרגם, מוזיקאי ושחקן שרון כהן (שף) – השף של מסעדת "שילה" דנה אינטרנשיונל – השם הרשמי של הזמרת
גיבור (אישיות)

גיבור הוא אדם אמיתי או דמות בדיונית ראשית אשר זוכה להערצה או אידיאליזציה עקב ביצוע מעשה יוצא דופן וראוי לשבח אותו הוא/היא ביצע/ה לעיתים רבות באומץ רב. הגיבורים מתוארים בדרך כלל כאנשים המפגינים אומץ רב, יושרה ואלטרואיזם בזמנים קשים. הם עשויים להחזיק ביכולות או כישרונות יוצאי דופן, אבל מה שמייחד אותם כגיבורים הוא הנכונות שלהם להשתמש בתכונות הללו על מנת לעשות את הדבר הנכון, לעיתים קרובות תוך כדי סיכון אישי או הקרבה עצמית. היכולות הללו אינן רק פיזיות, אלא גם כוחות נפשיים ורוחניים. גיבורים מיתולוגיים – דמויות אגדיות מהמיתולוגיה והפולקלור. דוגמאות לגיבורים מיתולוגיים יכולים לכלול את אכילס, איפיגניה והרקולס. גיבורים ספרותיים – גיבורים בספרות שעוברים לרוב מסע של גילוי עצמי. דוגמאות לגיבורים ספרותיים יכולים לכלול הן גיבורים בספרות הקלאסית כמו אנה קארנינה, סינבד, רובין הוד, הארי פוטר, פרודו באגינס, דון קיחוטה, שרלוק הולמס, וז'אן ולז'אן והן גיבורי על בדיוניים כמו סופרמן, ספיידרמן, באטמן, וונדר וומן וקפטן אמריקה. גיבורים היסטוריים – אישים בולטים בהיסטוריה שזכו להערצה רבה על מנהיגותם, אומץ לבם או תרומתם העצומה לחברה. לעיתים רבות מדובר במנהיגים צבאיים, ממציאים או אישים שהובילו לשינוי מהותי בחברה. דוגמאות לגיבורים היסטוריים יכולים לכלול את ג'ואן ד'ארק, ג'וזפה גריבלדי, סופי שול, אלווין יורק, אודי מרפי, צ'אק ייגר, אלן טיורינג, ראול ולנברג, וצ'יון סוגיהרה, רוזה פארקס ונלסון מנדלה. גיבורים מודרניים – אישים בולטים בהווה שזכו להערצה רבה על מנהיגותם, אומץ לבם או תרומתם העצומה לחברה. דוגמאות לאנשים שניתן להגדיר כגיבורים מודרניים יכולות לכלול את מלאלה יוספזאי ואילון מאסק. דוגמה לגיבור מיתולוגי: אכילס במהלך מלחמת טרויה, כפי שמתואר בציור חרס יווני עתיק אשר מתוארך לשנת 300 לפני הספירה לערך דוגמה לגיבור היסטורי: הדיפלומט השוודי ראול ולנברג הציל את חייהם של עשרות אלפי יהודים בבודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה דוגמה לגיבור ספרותי: דמותו של ד'ארטניאן בשלושת המוסקטרים דוגמה לגיבורים ספרותיים: באטמן (אשר גולם על ידי אדם ווסט) ורובין (אשר גולם על ידי ברט וורד) בסדרת הטלוויזיה באטמן ששודרה בשנים 1966–1968 גיבור לאומי גיבור (ספרות ואמנות) אנטי-גיבור גיבור תרבות גיבור על מדיה וקבצים בנושא גיבור בוויקישיתוף
אל סיגלו דה טוראון

אל סיגלו דה טוראון (בספרדית: El Siglo de Torreón) הוא יומון מקסיקני שפועל מאז 28 בפברואר 1922. היומון היה אחראי בעבר על פרסום מצעדי המוזיקה ברחבי אמריקה הלטינית. נכון ל-2024, תפוצת העיתון הוא 30,000 עותקים בימי שני עד שבת ו-37,849 עותקים בימי ראשון. אתר האינטרנט הרשמי של אל סיגלו דה טוראון (בספרדית) אל סיגלו דה טוראון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "AEE". www.aee.com.mx. ארכיון מ-1999-10-09. נבדק ב-2022-11-11. Life, PLAYERS of (2022-07-07). "El Siglo de Torreón: 20 portadas que han marcado la historia en 100 años". PLAYERS of Life (בMexican Spanish). ארכיון מ-2022-11-18. נבדק ב-2022-11-18. El Siglo de Torreón, mpm.com.mx