laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוניזם

מוניזם (ביוונית: μόνος, "מונוס" - יחיד) היא השקפה פילוסופית הטוענת שמאחורי ריבוי הדברים שסביבנו מסתתר עיקרון אחד: גורם יחיד בלתי משתנה ובלתי ניתן לחלוקה שאחראי למופעים השונים שבטבע ומסביר אותם. תפיסה זו עומדת בניגוד לדואליזם ולפלורליזם שמניחים שבבסיס ההוויה מצוי ניגוד וריבוי. בתאולוגיה משמעות המוניזם הוא אמונה באל אחד. אבי תפיסה זו בפילוסופיה הקדם-סוקרטית הוא תאלס אשר גרס ש"הכל מים". התפיסה המוניסטית השתכללה במשנתו של פרמנידס. הפער בין הפילוסופיה המוניסטית של פרמנידס לבין תפיסת הריבוי והשינוי שייצג הרקליטוס יושב במידת מה על ידי רעיון האידאות של אפלטון שאפשר הבנה של קיום הריבוי לצד קיומה של אחדות. שפינוזה דגל בהשקפה מוניסטית וטען כי הטבע הוא אחד ויחיד והאלוהות באה לידי ביטוי בטבע שהוא מוחלט ואינסופי. לא יכולים להיות בטבע שני עצמים או יותר מאותו טבע או תואר המונח מוניזם הוצג במאה ה-18 על ידי כריסטיאן וולף בעבודתו Logic, כדי לציין סוגים של מחשבה פילוסופית שבהם נעשה ניסיון לחסל את הדיכוטומיה של הגוף והנפש ולהסביר את כל התופעות על ידי עיקרון מאחד אחד, או כביטויים של חומר יחיד. בעיית הנפש-גוף בפילוסופיה בוחנת את הקשר בין הנפש לחומר, ובמיוחד את הקשר בין התודעה למוח. הנושא נחקר על ידי רנה דקארט במאה ה-17, במסגרת דואליזם קרטזיאני, ועל ידי פילוסופים טרום אריסטוטליים, במסגרת הפילוסופיה האוויסניאית (אנ') ובמסורות אסיאתיות מוקדמות יותר. מאוחר יותר הוחל מונח זה גם על תורת הזהות המוחלטת שהוגדרו על ידי הגל ושלינג. לאחר מכן נעשה שימוש נרחב יותר במונח, לכל תיאוריה שמניחה עקרון מאחד. גם התזה של המתנגדים לדואליזם הורחבה, כך שהיא כוללת פלורליזם. לדברי אורמסון (אנ'), כתוצאה משימוש מורחב זה, המונח הוא "דו משמעי באופן שיטתי". פילוסופיה של הנפש בעיית גוף-נפש דואליזם ג'יימס א' אורמסון (עורך), בן-עמי שרפשטיין (עורך המהדורה העברית), מוניסם, בספר "פילוסופיה" באתר מט"ח מוניזם באנציקלופדיה לפילוסופיה מערבית ארתור גרין, תרבו באהבה: עם נוצר וארץ קמה ושפה אשר נרדמה, על מוניזם מיסטי. מוניזם, דף שער בספרייה הלאומית אלוהים והטבע – בעיית הקיום והמוניזם של שפינוזה, פרופ' גלעד ברעלי האוניברסיטה העברית. science.jrank.Organization, Monism ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוגרשוב

האם התכוונתם ל... חיים בוגר (בוגרשוב) – מחנך עברי, פעיל ציוני וחבר כנסת רחוב בוגרשוב – רחוב בתל אביב הקרוי על שמו של חיים בוגר (בוגרשוב)
ניוטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים אייזק ניוטון – פיזיקאי, מתמטיקאי ופילוסוף בריטי בן המאה ה-17 ג'ון ניוטון – לוחם נגד סחר בעבדים ומחבר מזמורי תפילה ג'וס ניוטון (אנ') – זמרת אמריקאית הלמוט ניוטון – צלם אופנה גרמני-אוסטרלי טנדי ניוטון – שחקנית קולנוע אנגליה יואי פ. ניוטון – מייסד הפנתרים השחורים בארצות הברית לוק ניוטון – שחקן אנגלי קאם ניוטון – שחקן פוטבול אמריקאי קתרין ניוטון – שחקנית קולנוע אמריקאית אחר ניוטון (יחידת מידה) – יחידת מידה למדידת כוח הקרויה על שמו של המדען האנגלי סיר אייזק ניוטון מעלות ניוטון סולם יחידות מידה לטמפרטורה ניוטון (מחשב כף יד) – מחשב כף יד מתוצרת אפל ניוטון – דמות בסדרה "עספור"
מוסקוביה

האם התכוונתם ל... שמה של נסיכות מוסקבה בחלק מן המקורות שאינם רוסיים מתחם מגרש הרוסים בירושלים מנזר גורני בעין כרם אל-מוסקוביה - כנסיית העלייה הרוסית בירושלים המוסקוביה בנצרת מתחם כנסיית פטרוס הקדוש בתל אביב סוג של לחם רוסי כהה
האביב של בייג'ינג

האביב של בייג'ינג הוא כינוייה של תקופה קצרה של ליברליזציה פוליטית בסין הקומוניסטית אשר התרחשה בשנים 1978-1977. את שמה קיבלה התקופה מהאביב של פראג, תקופה מקבילה במאפייניה אשר התרחשה בצ'כוסלובקיה ב־1968. במשך תקופת האביב של בייג'ינג, הורשה הציבור הרחב לבקר את הממשלה בצורה שטרם נודעה כמותה בסין הקומוניסטית. רוב הביקורת שהועלתה הופנתה כלפי התנהגות הממשל במהלך המהפכה התרבותית, והיא פורסמה בציבור על ידי תנועת קיר הדמוקרטיה. מושג זה התייחס גם לתקופה של שינויים פוליטיים בסין הקומוניסטית בין ספטמבר 1997 ונובמבר 1998. במהלך "האביב החדש של בייג'ינג" הממשל הסיני הוריד חלק מההגבלות על התבטאות פוליטית והתארגנות פוליטית. העברת מחוז הונג קונג לסין ללא בעיות מיוחדות ומותו של דנג שיאופינג הובילו לתקופה הקצרה של ליברליזציה. במהלך תקופה זו קמה תנועה דמוקרטית והוכרה כמפלגה על ידי הרשויות. ווי ז'ינגשנג, ממקימי קיר הדמוקרטיה, שוחרר ממאסר וזוכה מאשמה. סין אפילו חתמה על האמנה לזכויות אזרחיות ופוליטיות. נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביקר במדינה וכן ביקרה בה מרי רובינסון, נציבת האומות המאוחדות לזכויות האדם. לקראת סוף שנת 1998 חזרה הממשלה לפעול נגד ביקורת פוליטית ונגד הפעילים של המפלגה הדמוקרטית בסין. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאפי

מאפי (Mafic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מאגמה, סלעים פלוטוניים וסלעי פרץ דלים יחסית בצורן דו-חמצני – 45-52% – המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום. המונח הוא הלחם של ההברות הראשונות – Ma ממגנזיום ו-Fe מ-Ferrum, ברזל בלטינית. למרות השם, מאגמה מאפית עשירה גם בסידן ובנתרן. המונח "סלעים מאפיים" מקביל פחות או יותר למונח הקודם "סלעים בסיסיים". סלעים המכילים אחוז נמוך יותר של צורן דו-חמצני נקראים אולטרה-מאפי. צבעם של מינרלים מאפיים הוא בדרך כלל כהה ומשום כך הם מכונים גם "מינרלים מֶלנוֹקרטיים" (בעלי צבע כהה) והם בעלי משקל סגולי גדול מ-3. מינרלים יוצרי סלעים מאפיים נפוצים כוללים אוליבין, פירוקסן, אמפיבול, ביוטיט ונציצים אחרים. הסלעים המאפיים הנפוצים הם בזלת וגברו. מבחינה כימית מצויים הסלעים המאפיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים, ואילו בקצה השני מצויים הסלעים המכונים "סלעים פלסיים" – סלעים "חמוצים". לבה מאפית דלה יחסית בסיליקה ועשירה במגנזיום ובברזל. צמיגותה נמוכה מאחר שבשל תכולת הסיליקה הנמוכה טמפרטורת הפליטה שלה המגיעה ל-1,100°C נוטה לפגוע בקשרי הפולימר וליצור דיפוזיה בתוך הנוזל. מים וחומרים נדיפים אחרים יכולים להשתחרר בקלות יותר ובצורה מדורגת מלבה מאפית, לכן פליטתה נוטה להיות נפיצה פחות מהרי געש הבנויים מלבה פלסית. בלבה מאפית ניתן למצוא פנוקריסטים גדולים שצמיחתם מתאפשרת בגלל התקררות איטית. לבה מסוג זה אופיינית להרי געש תת-ימיים, לרכסים מרכז אוקייניים – דוגמת הרכס המרכז-אטלנטי הנחשף באיסלנד – ולאזורים המצויים מעל נקודות חמות – דוגמת קו התלים הישראלי והאיים הגעשיים של הוואי). הלבה נפלטת בהתפרצויות הוואיות דרך צינורות הזנה או ממערכת סדקים, ונוטה לזרום למרחק רב. זרימה זו יוצרת חרוטי טוף, חרוטי מגן ורמות געשיות. מבנים אופייניים לסוג זה של לבה הם "לבת אא" מחוספסת, "לבת פהויהוי" חלקה ובזלת כרים. הסלעים הנוצרים מלבה זו נוטים להיות כהים: בזלת, טוף, סקוריה, טרכיט ופלגוניט. מאגמה ולבה מאפיות יוצרות מגוון של סלעים: גאולוגיה - מונחים פטרולוגיה דיאגרמת QAPF מאגמה לבה מדיה וקבצים בנושא מאפי בוויקישיתוף מאפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוח שחמט

לוח שחמט הוא הלוח המשמש במשחק השחמט, בווריאציות של משחק השחמט ובמשחקים נוספים כגון דמקה, משחק האמזונות וארימא, וכן כבסיס לחידות שונות. לוח השחמט ממומש במגוון רחב של חומרים, כיד הדמיון של יוצר הלוח: נייר, קרטון, מתכת, עץ, פלסטיק, אבן, זכוכית ועוד. גודלו הנפוץ של הלוח הוא כזה שניתן יהיה לשחק בו בנוחות סביב שולחן קטן, אך יש גם לוחות קטנים במיוחד (למשל למשחק בעת טיסה או נסיעה ברכבת) ולוחות גדולים במיוחד (למשל, במגרשי משחקים). האגדה מספרת שבעקבות המצאת השחמט פנה המלך אל הממציא ושאל איזה פרס הוא רוצה בתמורה להמצאתו הנפלאה. הממציא אמר שהוא מבקש גרגר חיטה במשבצת הראשונה, 2 גרגרים בשנייה, 4 גרגרים בשלישית, 8 ברביעית וכן הלאה, בטור הנדסי. המשימה נראתה בעיני המלך כעניין של מה בכך, והוא פקד על משרתיו למלאה, אך מהר מאוד גילה שכל מחסני התבואה בממלכה התרוקנו, בזמן שמילוי משאלתו של הממציא רחוק מלהתגשם (כבר למילוי כל המשבצות עד המשבצת ה-32 נדרשו יותר מארבעה מיליארד גרגרים). לוח השחמט מחולק ל־64 ערוגות (משבצות), בשמונה שורות ושמונה עמודות, הצבועות בצבעי שחור ולבן לסירוגין (או, בכלליות, צבע בהיר וצבע כהה). לשם רישום מהלכי המשחק, השורות ממוספרות מ-1 עד 8, והעמודות מסומנות א' עד ח', או A עד H (משמאל לימין). במשחק השחמט (ובדרך כלל גם במשחקים אחרים על לוח זה) מניחים את הלוח כך שהערוגה הימנית ביותר בשורה הקרובה לכל שחקן היא לבנה. במצב התחלתי של משחק השחמט, הכלים הלבנים מסודרים בשתי השורות 1-2 שבקצהו האחד של הלוח, והכלים השחורים בשתי השורות 7-8 שבקצהו האחר. במשחק דמקה מסודרים תריסר כלים לבנים זהים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (במשבצות השחורות בלבד), ותריסר כלים שחורים זהים מסודרים בשלוש שורות בקצהו האחד של הלוח (אף הם במשבצות השחורות בלבד). ערך מורחב – חידת שחמט חידות שחמט הן חידות שלהצגתן ולפתרונן משמשים לוח השחמט ולעיתים גם כלי השחמט (כולל החוקים החלים על כל כלי), אך הן אינן עוסקות במצבים שניתן להגיע אליהם במהלך משחק שחמט. דוגמה לחידה העוסקת בלוח השחמט: ניקח לוח שחמט ונגזור ממנו שתי משבצות הנמצאות בפינות נגדיות של הלוח (פינות שאין להן שורה משותפת או טור משותף). האם ניתן לכסות לוח זה ב-31 אבני דומינו, כך שכל אבן מכסה שני ריבועים סמוכים? הפתרון במסגרת הבאה. על לוח שחמט קיים מסלול מעגלי, שעובר מכל משבצת למשבצת סמוכה (בעלת צלע משותפת), ועובר בכל משבצת פעם אחת בלבד. מסלול זה עובר במשבצות שחורות ולבנות לסירוגין. על נתון זה מתבססת ההוכחה של משפט גומורי. מדיה וקבצים בנושא לוח שחמט בוויקישיתוף לוח שחמט, באתר MathWorld (באנגלית)
חבובוטף

חבובוטף (באנגלית: Muppet Babies) היא סדרת אנימציה בת 107 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1984–1991 ב-CBS. בישראל שודרה הסדרה בערוץ הראשון בין השנים 1988–1989 ואחר כך שודרה בערוץ ג'וניור ב-yes. במאי הגרסה העברית הוא גדי רייק שגם דיבב חלק מהדמויות. החבובוטף הופיעו לראשונה בסרט "החבובות כובשות את מנהטן". בשנת 2018 נוצרה גרסה מחודשת לסדרה בשם "חבובוטף" באנימציה ממוחשבת ותלת־ממדית. עלילת הסדרה התמקדה בדמויות "החבובות" כאשר היו זאטוטים אשר חיים יחד בחדר ילדים גדול תחת השגחתה של מטפלת המכונה "אומנת" (נאני באנגלית). בעזרת דמיונם הפעיל הם נוהגים לצאת להרפתקאות בעולמות דמיוניים. אף על פי שלעיתים הם נקלעים למצבים מסוכנים, תמיד הם ניצלים בשנייה האחרונה כאשר האומנת נכנסת לחדר על מנת לבדוק לשלומם ובכך למעשה מחזירה אותם למציאות. כמעט כל פרק הכיל שיר אחד, ולעיתים אף יותר. הסדרה המצוירת שונה מהסדרה המקורית ומיועדת יותר לגיל הרך. הסדרה כללה גם פרודיות לסרטי קולנוע שונים בהם בין השאר "מלחמת הכוכבים" ו"אינדיאנה ג'ונס". קרמיט הצפרדע (דיבוב לעברית: אייל ברטונוב) מיס פיגי (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה) פוזי הדוב (דיבוב לעברית: גני תמיר) סקוטר (החבובות) (דיבוב לעברית: אבי פניני) גונזו (דיבוב לעברית: גני תמיר) רולף הכלב (דיבוב לעברית: אבי פניני) חיה (החבובות) (דיבוב לעברית: גדי רייק) סקיטר - (אחותו התאומה של סקוטר, לא הופיעה ב"מופע של החבובות") (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה) באנסן (דיבוב לעברית: גדי רייק) אומנת (דיבוב לעברית: לימור רוזנר מוג'ה) בין הארנב - מדי פעם בפעם מדי פעם בפעם הופיעו גם ד"ר באנסין (דיבוב: גדי רייק) וביקר. "חבובוטף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חבובוטף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חבובוטף", באתר Metacritic (באנגלית) "חבובוטף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קיר הדמוקרטיה

קיר הדמוקרטיה (בסינית: 西单民主墙) היה קיר ברובע שידאן בבייג'ינג אשר עליו, החל מדצמבר 1978 ובעידוד המפלגה הקומוניסטית, כתבו פעילים למען הדמוקרטיה חדשות ורעיונות - לרוב בצורת כרזות ענק, במשך התקופה שנודעה כאביב של בייג'ינג. פעילים אלו עודדו בידי הממשלה לבקר את פעילותה של כנופיית הארבעה והחלטות מדיניות ממשלתיות כושלות קודמות, על מנת ליצור תדמית כביכול דמוקרטית. הקיר נסגר על ידי השלטון בדצמבר 1979, כאשר הביקורת על התנהלות המשטר בעבר החלה לגלוש לכיוונה של הנהגת המפלגה הקומוניסטית המכהנת. אלת הדמוקרטיה ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחשבת ישראל

מחשבת ישראל הוא תחום במדעי היהדות שעוסק ביצירות המופת של המחשבה והתרבות היהודית לדורותיה, הבנתה ומיפויה. התחום גם עוסק בקשר, בהקבלה ובהשפעה ההדדית בין דפוסי החשיבה היהודיים לבין הפילוסופיה הכללית. הישיבה התיכונית מדרשית נעם הייתה הראשונה ללמד מחשבת ישראל בצורה שיטתית, על-פי תוכנית לימודים שיצר הרב שאול ישראלי. בעקבות הספר שהוציא לאחר מכן ("פרקים במחשבת ישראל") - משרד החינוך הכיר בתחום כמקצוע שאפשר להיבחן בו לתעודת בגרות כחלופה לספרות. וכיום רוב הישיבות התיכוניות מלמדות זאת. פרופ' אליעזר שביד ומורה מצפון הארץ[דרושה הבהרה], יזמו שינוי רעיוני ומקצועי מקיף, שבמסגרתו אוחדו באוניברסיטה העברית "החוג לפילוסופיה יהודית וקבלה" ו"החוג לתולדות המחשבה היהודית", והוסיפו לכך גם את "המדור לספרות המחשבה והמוסר" שהיה שייך קודם לכן לחוג לספרות עברית. ביסוד שינוי זה עמדה ההכרה בצורך לחקור במכלול המחשבה היהודית מן המקרא ועד ימינו, בבחינת רצף (לעיתים שבור) אחד. הכרה זו מומשה רק בחלקה ומחשבת המקרא מעולם לא נכללה רשמית בתחומי עיסוקו של חוג זה. מאז הוקמו באוניברסיטאות נוספות חוגים בשם זה, או שתכני ההוראה באקדמיה מוגדרים בשימוש במונח. בישיבות הגבוהות בזרם הציוני דתי מקובל ללמוד מחשבת ישראל ולרוב קוראים ללימוד זה לימוד אמונה. הלימוד כולל לימוד ספרי פילוסופיה יהודית כגון הכוזרי וחובות הלבבות, לימוד ספרי המהר"ל וכתבי הרב קוק. ההכנסה של תחום לימוד זה לתוכנית הלימוד בישיבה נעשתה על ידי הרב קוק כשהקים את ישיבת מרכז הרב. חכמת ישראל פילוסופיה יהודית הרב שאול ישראלי, פרקים במחשבת ישראל, מכון ארץ חמדה. ענבר גלילי-שכטר, הרמנויטיקה בהוראה: חקר מקרים בהוראת מחשבת ישראל בחינוך הממלכתי, עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית, 2009. אריה סטריקובסקי (עורך), מקראה במחשבת ישראל בעת החדשה, ירושלים: המכון התורני לעידוד יוזמות ויצירות מקוריות, תשנ"ז-1997. זאב גריס, בין מדעי היהדות למחשבת ישראל: תרומת לימוד והוראת מחשבת ישראל לחינוך ולתרבות, בתוך: דרך הרוח, ספר היובל לאליעזר שביד. (עורך: יהוידע עמיר), א, ירושלים: החוג למחשבת ישראל, מכון מנדל למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית; מכון ון ליר, תשס"ה, עמ' 259–271. אבינועם רוזנק, הגיונות במחשבת ישראל: בעקבות שיעוריו של אביעזר רביצקי, זלמן שזר, ירושלים תשע"ה אתר מחשבת ישראל מאמרים שונים במחשבת ישראל, באתר "דעת" כמבואר בספרו: פרקים במחשבת ישראל - לקט מקורות לברור עקרי השקפת היהדות
ממשנתו של מאו דזה-דונג

"ממשנתו של מאו דזה-דונג" (סינית: 毛主席语录, בפין-יין: Máo zhǔxí yǔlù; מילולית: ציטטות מן היושב-ראש מאו) או "הספרון האדום" הוא ספר המתפרסם על ידי הממשל הסיני מאז 1964. כמו שמרמזת כותרתו, הספר מהווה אסופה של ציטוטים נבחרים מתוך נאומיו ומאמריו של מאו דזה-דונג. שמו החלופי של הספר, הספרון האדום, נטבע במערב בשל גודלו הזעיר שנועד לכך שיהיה נוח לנשיאה וכן בשל צבעו האדום. כינוי זה מעולם לא היה בשימוש בסין, והוא למעשה חסר משמעות בה. הערכות במערב מדברות על כמיליארד עותקים שנדפסו עד היום (מעל 800 מיליון בין השנים 1966–1971 לפי ספר השיאים של גינס) ולפיכך הוא מוזכר כאחד הספרים הנפוצים ביותר בעולם. הפופולריות העצומה נזקפת לזכות העובדה שהספר היה בגדר חובה לא רשמית בסין של המחצית השנייה של תקופת שלטונו של מאו. באותה תקופה, ובמיוחד לאורך המהפכה התרבותית, היה חייב כל אזרח לשאת ולקרוא בספר, והעונש על היתפסות בפומבי ללא הספר נע לרוב בין מלקות רחוב לשנים של עבודת פרך באחד ממחנות העבודה הרבים של אותה תקופה[דרושה הבהרה]. במהלך המהפכה התרבותית, חובת לימוד הספר חלה לא רק בבתי הספר ובאוניברסיטאות, אלא גם במקומות העבודה, שם היו קוראים קטעים ממנו מדי יום. בכל ענפי התעסוקה אורגנו קבוצות שבמסגרתן התקיימו דיונים לשינון הספר במשך שעות העבודה. ציטוטים מן הספר הוכנסו בכל פרסום כתוב (אפילו במאמרים מדעיים) כאשר הם מודגשים ולרוב גם כתובים בדיו אדומה. כדי להתגונן מפני הטענה שהשינון פוגע בתפוקת העבודה, הוסכם על פי כל שהבנת ציטוטיו של מאו מחזקת את העובד ומשפרת את תפוקתו. במהלך שנות ה־60 היה הספר סמלה הבולט ביותר של סין, פופולרי יותר אף מדיוקנו של מאו עצמו. בכרזות התעמולה שהפיץ המשטר נראתה כל דמות (למעט דמותו של מאו) כאשר היא אוחזת בספרון האדום. לאחר תום המהפכה התרבותית ב־1976 ועלייתו לשלטון של דנג שיאופינג פחתה תהילתו של הספר יחד עם דעיכת פולחן האישיות של מאו, וכיום הוא נחשב בעיקר כמזכרת ואף נמכר בצורה זו בדוכני מזכרות לתיירים ברחבי סין. ציטוטיו של מאו ערוכים בספר ב־33 פרקים כשראשי הפרקים עוסקים לרוב באידאולוגיה של מאו (נודעת כ"מאואיזם"). מאו טסה טונג, תרגום: צפוני שומרון, כה אמר מאו, תל אביב: אסיה, 1967 מאו טסה טונג, תרגום: אורי ראפ, ממשנתו של מאו טסה טונג, תל אביב: עמיקם, 1967 אמרות היושב ראש מאו טסה טונג; עברית: ישעיהו לויט, תל אביב: טרקלין, 1967. מאו דזה-דונג קומוניזם מאואיזם אינדוקטרינציה המשמרות האדומים הספר האדום הקטן של התלמידים הספר הירוק רוחנמה תעמולה קומוניסטית הספר בתרגום לאנגלית ממשנתו של מאו דזה-דונג, באתר OCLC (באנגלית)
סמואל לייבוביץ'

סמואל סימון לייבוביץ (באנגלית: Samuel Simon Leibowitz;‏ 14 באוגוסט 1893 – 11 בינואר 1978) היה פרקליט יהודי-אמריקאי אשר נודע במאבקו למען זכויות האזרח ובהגנתו המוצלחת על נערי סקוטסבורו, מקרה תקדימי בתולדות התנועה לזכויות האזרח בארצות הברית. לייבוביץ' נולד ביאסי, אז בממלכת רומניה והיגר עם הוריו לניו יורק ב-1897. הם התגוררו בלואר איסט סייד. לייבוביץ' למד בתיכון ג'מאייקה בקווינס. הוא למד באוניברסיטת קורנל ולאחר מכן בבית הספר למשפטים של קורנל.. לייבוביץ' הציל את לקוחותיו מעונש מוות בכיסא החשמלי ב-139 מתוך 140 משפטים פליליים של אישום ברצח מדרגה ראשונה שבהם שימש כפרקליט. בין היתר הגן ארבע פעמים על הגנגסטר אל קפונה. ליבוביץ נבחר לכהונה של 14 שנה בבית המשפט המחוזי של מחוז קינגס (ברוקלין) ב-1940 ונבחר שנית ב-1954. ב-1962 אם איחוד רמות שונות של בתי המשפט הביו יורק אותו תפקיד בו נשא נקרא שופט בית המשפט העליון במדינת ניו יורק במחוז קינגס. לייבוביץ' כיהן כנשיא הארגון המאוחד לחלוצי ישראל וחבר הפדרציה הפילנתרופית היהודית בניו יורק. הביוגרפיה שלו, "Courtroom", מאת העיתונאי והמשפטן קוונטין ריינולדס, תורגמה לעברית פעמיים תחת השמות "בית דין" ו"בית-המשפט". הביוגרפיה עוסקת כולה בפן המקצועי של חייו. על הספר "בית המשפט" באתר "טקסט" סמואל לייבוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) סמואל סימון ליבוביץ (1893-1978), דף שער בספרייה הלאומית Samuel Simon Leibowitz, Jewish Virtual Library Samuel Simon Leibowitz, Jewish Virtual Library ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקארי (נפה)

נפת האקארי (בטורקית: Hakkâri ili או Hakkari ili, מילולית: האקיארי; בכורדית: Culemêrg) היא נפה בדרום-מזרח טורקיה. בירת הנפה בעיר האקארי והיא נחלקת לארבע יחידות אדמיניסטרטיביות. בנפת האקארי התגוררו בשנת 2020 280,514 תושבים[דרוש מקור], רובם כורדים. לפי ההיסטוריון והגאוגרף הערבי בן המאה ה-10 לספירה, אין האבסאל, מקור השם האקארי בצירוף "הר-קאריאן" (Her-kariyan) שמשמעו "לוחמני" או "חזק". נפת האקארי שוכנת בפינה הדרום מזרחית של טורקיה, וגובלת באיראן ממזרח, בעיראק מדרום, בנפת שירנק ממערב ובנפת ואן מצפון. נפת האקארי משתרעת על פני שטח של 7,121 קמ"ר, ומתאפיינת בתבליט הררי. למעלה משלושים פסגות מתנשאות לגובה של יותר מ-3,000 מטרים, והפסגה הגבוהה ביותר היא בהר ג'ילו (Cilo) שגובהו 4,168 מטרים. גם הרמה שבבסיסי ההרים שוכנת בגובה של 1,700 מטרים מעל פני הים. באזור האקארי נתגלו ציורי אבן פרה-היסטוריים הדומים לממצאים באתרים אחרים ברחבי מזרח אנטוליה ואזרבייג'ן. האשורים[דרושה הבהרה] דיווחו[דרוש מקור] על הנאירי, נסיכויות עצמאיות שהתקיימו באזור אגב קשרים פדרטיביים במשך האלף השני לפנה"ס. שמם של שניים מהנסיכים המוזכרים - הובושקי-קאקי (ה) ודאטא (נה) - הוא ממקור חוריטי[דרושה הבהרה]. האוררטים שלטו באזור במחציתו הראשונה של האלף הראשון לפנה"ס. בתקופה העות'מאנית התגוררו באזור שבטים אשוריים[דרושה הבהרה], אך הם נאלצו לעוזבו ולעבור לעיראק ולפרס עקב הלחימה במלחמת העולם הראשונה. האשורים עצמם טוענים כי הטורקים והכורדים ביצעו בהם רצח עם וכי זו הייתה הסיבה למנוסתם מהאזור. עד שנת 1946 היוותה הנפה חלק מנפת ואן, אך אז הופרדה ממנה וזכתה למעמד של נפה נפרדת. מדיה וקבצים בנושא האקארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקארי
מיגל אנחל נדאל

מיגל אנחל נדאל אומר (בספרדית: Miguel Ángel Nadal Homar; נולד ב-28 ביולי 1966 במיורקה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי. הוא מכונה "החיה של ברצלונה". נדאל שיחק עבור מאיורקה, ברצלונה והנבחרת הלאומית של ספרד, אשר במדיה השתתף ב-62 משחקים. נדאל שיחק במשך כל קריירת המועדונים שלו בספרד. את בכורתו בליגה הספרדית ערך במיורקה ב-1986. במיורקה שיחק במשך 5 עונות מוצלחות במהלכן הבקיע 22 שערים ב-130 הופעות מעמדת ההגנה. נדאל נמשך להצעתה של ברצלונה, אחת מהקבוצות הגדולות באירופה. הוא עבר למועדון הקטלאני בשנת 1991. תקופתו בברצלונה הייתה פורייה אף היא, והוא כבש 12 שערים בקבוצה בלמעלה ב-200 הופעות במדיה. בברצלונה הוא זכה במרבית מתאריו, ביניהם 5 זכיות באליפות ספרד, זכייה אחת בליגת האלופות בשנת 1992 ושתי זכיות בגביע המלך הספרדי. ב-1999 החליט נדאל לחזור למועדונו הקודם, מיורקה, בו סיים את הקריירה שלו. הוא הופיע 149 פעמים וכבש 6 שערים בתקופתו השנייה במאיורקה. הוא אף עזר לה לזכות בגביע המלך הספרדי בשנת 2003. נדאל פרש מכדורגל ב-2005, כשהיה בן 39. נדאל ייצג את נבחרת ספרד ורשם 62 הופעות במדיה, אך לא הצליח לזכות איתה באף טורניר גדול. ביורו 1996 הוא החמיץ פנדל כנגד אנגליה באצטדיון ומבלי במהלך דו-קרב בעיטות עונשין, ובכך הודחה נבחרתו מהטורניר. כמו כן, הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002. ב-21 ביוני 2014 מונה למנהל המקצועי של קבוצתו לשעבר מיורקה. מיגל אנחל נדאל הוא דודו של הטניסאי הבכיר רפאל נדאל; בעוד שאחיו של מיגל, טוני נדאל, הוא מאמנו של רפאל. מדיה וקבצים בנושא מיגל אנחל נדאל בוויקישיתוף מיגל אנחל נדאל, באתר Transfermarkt מיגל אנחל נדאל, באתר BDFutbol מיגל אנחל נדאל, באתר WorldFootball.net מיגל אנחל נדאל, באתר National Football Teams מיגל אנחל נדאל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
פארקים לאומיים בניו זילנד

פארקים לאומיים, שמורות טבע ושטחים מוגנים אחרים מהווים כמעט שליש משטחה של ניו זילנד. שטחים אלו משתרעים על יותר מ-80,000 קמ"ר, המהווים שטחים מוגנים מסיבות סביבתיות, תרבותיות, היסטוריות או מדעיות. בניו זילנד מוכרזים 14 פארקים לאומיים, המשתרעים על שטח של כ-25,000 קמ"ר. הפארק הלאומי טונגרירו הוכרז ב-1887 והיה הפארק הלאומי הראשון בניו זילנד, הפארק הלאומי הגדול ביותר בניו זילנד הוא הפארק הלאומי פיורדלנד בדרום האי הדרומי, שטחו הוא 12,519 קמ"ר והוא אחד הפארקים הלאומיים הגדולים בעולם. בנוסף לפארקים הלאומיים קיימות בניו זילנד 20 שמורות יער בשטח כולל של 18,000 קמ"ר, כ-3500 שמורות טבע קטנות בשטח כולל של 15,000 קמ"ר ו-21 שמורות ימיות. מחלקת השימור של ניו זילנד (Department of Conservation - DOC) הוקמה ב-1987 ומאז מנהלת את כל הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע בניו זילנד, אחראית על פרויקטים של שיקום סביבתי, שימור מינים, הגנה מפני שרפות, סימון ואחזקת מסלולי טיול, מתקני קמפינג ובקתות ללינה בטרקים. מדיה וקבצים בנושא פארקים לאומיים בניו זילנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
In My Life

"In My Life" (בעברית: "בחיי") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס מהאלבום Rubber Soul שיצא בשנת 1965. השיר נכתב ברובו על ידי ג'ון לנון אבל הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. מאוחר יותר, לנון ומקרטני לא הסיכמו בנוגע למידת השפעתם על השיר. ג'ורג' מרטין מבצע באמצע השיר סולו פסנתר, שמהירותו הוגברה כדי לגרום לו להישמע יותר כמו צ'מבלו. השיר הוקלט באולפני אבי רוד ואורכו הוא 2:28. השיר היווה השראה למפיקי מוזיקת פופ להשתמש בצ'מבלו בשירים שלהם. השיר דורג במקום ה-23 ב־רשימת השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין "רולינג סטון", ובמקום ה-5 ברשימת "100 שירי הביטלס הגדולים ביותר" של המגזין. מוג'ו מיקם את השיר במקום הראשון ברשימת "השירים הגדולים של כל הזמנים" בשנת 2000. לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי, המוכרות ביניהן של אוזי אוסבורן, קית' מון וג'וני קאש. השיר הוקלט ב-18 באוקטובר והיה גמור פרט לגשר (אנ') האינסטרומנטלי. באותו הזמן, לנון עוד לא החליט באיזה כלי מוזיקלי להשתמש, אבל בסופו של דבר ביקש מהמפיק ג'ורג' מרטין לנגן סולו פסנתר, בהציעו "משהו בארוקי". מרטין כתב מלודיה בהשפעת באך אבל גילה שהוא לא מסוגל לנגן אותה בטמפו של השיר. ב-22 באוקטובר הוקלט הסולו עם הטייפ בחצי מהירות, כך שכשהוא ינוגן במהירות נורמלית המלודיה היא פי 2 מהירה יותר ובאוקטבה גבוהה יותר, מה שפותר את בעיית הטמפו ומעניק לשיר גוון ייחודי, שמזכיר את הצ'מבלו. מידע על היצירה "In My Life" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "In My Life" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"In My Life" באתר SecondHandSongs Songmeanings.net Lyrics and explanations המילים של השיר In My Life Songfacts Entry מידע על השיר (באנגלית) Bach & Roll: How the Unsexy Harpsichord Got Hip באתר ה-Wall Street Journal A Day in the Life: The Music and Artistry of the Beatles, עמ' 156 מצעד שירי הביטלס של כאן 88