laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תל שוקת

תל שוקת הוא תל ארכאולוגי בצפון הנגב, בין באר שבע למיתר, צמוד לכביש 60 ממזרח ולמחלף שוקת, הקרוי על שמו. כיום פעיל במקום בית קברות מוסלמי, המשרת את האוכלוסייה הבדואית באזור. חרסים שנמצאו בתל מעידים על התיישבות במקום בתקופה הכלקוליתית, ולאחר מכן יושב האתר ברצף מהתקופה הישראלית ועד התקופה הרומית. יש המזהים בתל שוקת את היישוב המקראי 'לְבָאוֹת' (הנקרא גם 'בֵית לְבָאוֹת' או "בֵית בִּרְאִי"), המוזכר ברשימת הערים שקיבלו בני שבט שמעון בתוך נחלת שבט יהודה. כמו כן, יש המזהים במקום את היישוב 'בֵית פָּלֶט' המוזכר בספר נחמיה כאחד היישובים הדרומיים שבהם גרו אנשי יהודה בתקופה הפרסית. במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, התמקמו בתל שוקת כ-1,100 חיילים עות'מאנים מדיוויזיית הפרשים ה-3. כאשר התקרבו כוחות אנזא"ק לכיוון תל באר שבע כהכנה לקרב באר שבע, הם נתקלו באש מסיבית מכיוון העמדות העות'מאניות המבוצרות שחלשו על הדרך מבאר שבע לחברון וירושלים. בית הקברות משמש את תושבי חורה והפזורה הבדואית באזור והוא עודנו פעיל. קבורים בו גם מספר חיילי צה"ל בני המגזר הבדואי. ערך מורחב – מחלף שוקת מחלף שוקת נמצא כחצי קילומטר מדרום מערב לתל, והוא מחבר את כביש 60 עם כביש 31. במקום נבנה "צומת שוקת" עם סלילתו של כביש 31, באמצע שנות החמישים, כחלק מההכנות להקמת העיר ערד, מתוך כוונה לחבר את העיר למרכז הארץ מצד אחד ולאזור ים המלח מצד שני. בספטמבר 2016 נפתח לתנועה מחלף שנבנה עם פתיחתו של כביש 6 בינו לבין מחלף לקייה.[דרוש מקור] מדרום מערב לצומת נמצאת תחנת המשטרה "העיירות", המעניקה שירותי שיטור לעיירות האזור: חורה, לקייה, מיתר, עומר וליישובי הפזורה הבדואית הסמוכים. סמוך אליה ישנה תחנת דלק. מצדו המערבי של הצומת, על כביש 31 לכיוון לקייה וכביש 6, נמצאת תחנת דלק נוספת, ועל ידה מתחם מסעדות. מדיה וקבצים בנושא תל שוקת בוויקישיתוף צומת שוקת והבאר, אתר "אתרים דרום". מפה טופוגרפית בישראל, תל שוקת, 1:50,000, באתר עמוד ענן כל מקום ואתר 331 ראו "עולם התנ"ך" יהושע טו לב ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ל"ב, ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ו' וספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ל"א ספר נחמיה, פרק י"א, פסוק כ"ו מאיר אפעל (עורך), ישראל ויהודה בתקופת המקרא בתוך יעקב שביט (עורך הסדרה), "היסטוריה של ארץ ישראל", יד יצחק בן צבי, 1998, עמ' 245; יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא, הוצאת יד יצחק בן צבי 1987, עמ' 315 חללי צה"ל הקבורים בבית הקברות בצומת שוקת, אתר משרד הביטחון ראו סיפור סלילת הכביש מאת אריה אליאב, עיר עולה מן המדבר: ימים ראשונים בערד, בתוך: מרדכי נאור (עורך), "ים המלח ומדבר יהודה: 1900-1967: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר", יד יצחק בן-צבי, 1990, בעיקר בעמ' 168-167.
יחסי בהוטן–סין

היחסים הדו-צדדיים בין ממלכת בהוטן לבין הרפובליקה העממית של סין יחסית מתוחים והמדינות אינן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. סין חולקת גבול משותף עם צפון בהוטן, סכסוכים על הגבול של 470 ק"מ וסכסוכים טריטוריאליים הם מקור לסכסוך פוטנציאלי. מאז שנות ה-80 קיימו ממשלות מדינות אלה באופן קבוע שיחות בנושאי גבול וביטחון שנועדו להפחית את המתחים. לאורך כל תולדותיה, היו לבהוטן קשרים תרבותיים, היסטוריים, דתיים וכלכליים קרובים עם טיבט. היחסים עם טיבט הפכו מתוחים כאשר בהוטן התייצבה לצד האימפריה הבריטית במלחמתה עם טיבט. כניסתם של חיילים סיניים לטיבט בשנת 1951 גרמה למתח ניכר עם בהוטן, שחששה מהתוקפנות של סין. הגבול עם סין מעולם לא הוכר רשמית, וההתקוממויות הפופולריות בטיבט נגד סין הקומוניסטית בשנת 1959, ובריחת הדלאי לאמה להודו הפכו את ההגנה מסין לעדיפות עליונה עבור בהוטן. ההערכה היא כי למעלה מ-6,000 טיבטים ברחו לבהוטן וקיבלו מקלט מדיני. ערך מורחב – גבול בהוטן–סין הצבא הסיני כבש שמונה מובלעות במערב טיבט תחת שלטון בהוטני. בשנת 1961 פרסמה סין מפה עם מתווה שונה של קו הגבול המסורתי, שהראה כי חלק מהשטחים של בהוטן, נפאל והמדינה ההודית - סיקים שייכים לסין. פלישתם של חיילים סינים ורועים טיבטיים לשטח בהוטאני גרמה גם למתיחות בבהוטן. בהוטן סגרה את גבולותיה ויצרה קשרים צבאיים נרחבים עם הודו. במהלך מלחמת הודו–סין בשנת 1962, הרשויות הבהוטניות אפשרו את תנועת הכוחות ההודים דרך שטחה של בהוטן. עם זאת, התבוסה של הודו עוררה את החשש ביכולתה של הודו להגן על בהוטן. לפיכך ביחסיה עם הודו דבקה בהוטן במדיניות נייטרלית. על פי הצהרה רשמית של מלך בהוטן בפרלמנט, ישנן ארבע טריטוריות שנויות במחלוקת בין בהוטן לסין. השטח השנוי במחלוקת משתרע על שטח של יותר מ-270 קמ"ר. עד שנות ה-70 ייצגה הודו את האינטרסים של בהוטן במשא ומתן עם סין. בהיותה חבר באומות המאוחדות בשנת 1971, התחילה בהוטן לעבור מסלול אחר במדיניות החוץ שלה. באו"ם הצביעה בהוטן בעד סין ותמכה במדיניות "סין המאוחדת". בשנת 1974 הוזמן שגריר סין בהודו לבהוטן להשתתף באירועים לרגל הכתרתו של המלך ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק. בשנת 1983 נערך בניו יורק משא ומתן בין שרי החוץ של בהוטן וסין, בהם דנו בכינון יחסים דו-צדדיים. בשנת 1984 החלו בהוטן וסין במשא ומתן ישיר שנתי על סוגיית הגבולות. בשנת 1998 חתמו בהוטן וסין על הסכם לשלום ושלווה בגבול. זה היה ההסכם הדו-צדדי הראשון בין שתי המדינות. בהתאם לאמנה, סין אישרה מחדש את כיבודה לריבונותה ולשלמות הטריטוריאלית של בהוטן, ושני הצדדים הסכימו לבנות יחסים על בסיס "חמשת העקרונות של דו קיום בשלום". עם זאת, סין, בניגוד להסכם 1998, החלה בבניית כבישים בשטחים שבמחלוקת. העיתון הבהוטני קינסל כתב כי סין יכולה להשתמש בכבישים לצורך תביעות נוספות בשטחי הגבול. בשנת 2002 הגישה סין ראיות לטענות בשטחים שבמחלוקת, לאחר שהושג משא ומתן על הסכם ביניים. A New Bhutan Calling (14 May 2008). OutlookIndia.com. Bhutan — China relations In Bhutan, China and India collide (12 January 2008). AsiaTimes.com. Bhutan: a land frozen in time(9 February 1998). BBC. Indo-Bhutanese relations. (1991) Library of Congress Country Studies Bhutan Gazette(הקישור אינו פעיל) (7 June 2007). BhutanGazette.
קבוצת סינופק

החברה הפטרוכימית לסין (בסינית: 中国石油化工集团公司) או קבוצת סינופק היא החברה הגדולה ביותר בעולם בתחום זיקוק הנפט, הגז והפטרוכימיה. היא מנוהלת על ידי הנציבות הפיקוח והמנהל על נכסים (בסינית: 国务院国有资产监督管理委员会) עבור מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין. המטה הראשי של החברה שוכן בבייג'ינג, ואל מול משרדיה שוכן המטה הראשי של חברת הנפט המתחרה "CNOOC", שנמצאת גם היא בבעלות ממשלתית סינית. החברה הפטרוכימית דורגה בשנת 2019 במקום השני בדירוג החברות של כתב העת פורצ'ן, עם הכנסות של יותר מ -414 מיליארד דולר. מה שהופך אותה לחברה השנייה בגודלה בעולם מבחינת הכנסות. חברת הבת העיקרית של החברה היא תאגיד הדלק והכימיקלים של סין אשר מוכרת בשם המקוצר סינופק, ונסחרת באופן דואלי בבורסה לניירות ערך בשנגחאי ובבורסה לניירות ערך בהונג קונג. אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת סינופק "Archived copy". ארכיון מ-2019-05-18. נבדק ב-2019-02-14. {{cite web}}: (עזרה)
Faking It

Faking It (בעברית: לזייף את זה) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס, בהשתתפות הזמרת האמריקאית קלאני, והראפר האמריקאי ליל יאכטי. השיר פורסם כסינגל החמישי והאחרון מאלבום האולפן החמישי של האריס, Funk Wav Bounces Vol. 1. השיר נכתב על ידי האריס, ליל יאכטי וג'סי רייז, הופק על ידי האריס, ויצא לרדיו הלהיטים העכשוויים בארצות הברית ב-17 באוקטובר 2017 דרך קולומביה רקורדס. השיר יצא לרדיו הלהיטים העכשוויים בבריטניה ב-17 בנובמבר 2017 ובאיטליה ב-24 בנובמבר 2017 דרך סוני מיוזיק אנטרטיינמנט. מבחינה מוזיקלית, Faking It הוא שיר המשלב רית'ם אנד בלוז עכשווי ופופ, ומכיל אלמנטים של מיאמי בס ומוזיקת פופ משנות השמונים. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 באוקטובר 2017. הקליפ ביים על ידי אמיל נאוה, ובו מופיע יאכטי, הלבוש במשקפי Clout ויושב על מכונית קפואה, קלאני, היושבת על כיסא ליד כלב, והאריס, המופיע בהופעת קמע בסוף הקליפ. מידע על היצירה "Faking It" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Faking It" באתר Discogs סרטון השיר "Faking It" באתר יוטיוב "Top 40/Mainstream > Future Releases". All Access Music Group. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2017. נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "BBC – Radio 1 – Playlist". BBC Radio 1. 17 בנובמבר 2017. אורכב מ-המקור ב-20 בנובמבר 2017. נבדק ב-17 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "CALVIN HARRIS FT KEHLANI É LIL YACHTY "Faking It" - (Radio Date: 24/11/2017)". radiodate.it. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}: (עזרה) Barlow, Eve (7 ביולי 2017). "Calvin Harris: Funk Wav Bounces Vol. 1 Album Review". Pitchfork. נבדק ב-14 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Evenson, Austin (30 ביוני 2017). "Calvin Harris proves tastemaking chops 'Funk Wav Bounces'". Dancing Astronaut. נבדק ב-4 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Leight, Elias (24 באוקטובר 2017). "See Kehlani, Lil Yachty in Calvin Harris' 'Faking It' Video". Rolling Stone. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Calvin Harris - Faking It (Official Video) ft. Kehlani, Lil Yachty – YouTube Calvin Harris - Faking It (Behind the Scenes) ft. Kehlani, Lil Yachty – YouTube
עיטור הכבוד (רוסיה)

עיטור הכבוד (ברוסית: Орден Почёта) הוא עיטור של הפדרציה הרוסית. העיטור נוסד על פי צו מספר 442 של נשיא הפדרציה הרוסית מה-2 במרץ 1994. מסדר הכבוד מוענק לאזרחים על הישגים גבוהים בפעילות למען המדינה, באמצעות ייצור, מחקר, פעילויות סוציו-תרבותיות, חברתיות וצדקה, שאיפשרו לשפר משמעותית את תנאי החיים של העם, על תרומה בהכשרת כוח אדם מוסמך, חינוך הדור הצעיר ושמירת החוק והסדר. אין להתבלבל עם העיטור אות הכבוד הסובייטי, אם כי העיטור הנוכחי מהווה לממשיך דרכו. נשיא רוסיה V. פוטין וזכה בצו - האלופה האולימפית פעמיים סבטלנה Khorkina. 8 ביוני 2001 ראה אבירי מסדר הכבוד הראשונים שזכו לפרס היו ספורטאים ומאמנים בעקבות תוצאות משחקי החורף האולימפיים ה-17 ב-1994. אנדריי ולדימירוביץ' סקוך (13 בדצמבר 2010) - סגן הדומא הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית III, IV, V, VI ו-VII כינוסים עיטורים, מדליות ותוארי כבוד של הפדרציה הרוסית מדיה וקבצים בנושא עיטור הכבוד בוויקישיתוף http://award.gov.ru/honour_order.html http://www.consultant.ru/document/cons_doc_LAW_104589/5c0a58a5fffc5cf609ffcb74a91470da6d3ffa5b/ https://astv.ru/news/materials/andrey-skoch-zhizn-i-karernyy-put-osnovatelya-fonda-pokolenie https://uznayvse.ru/znamenitosti/biografiya-andrey-skoch.html https://aif.ru/dontknows/file/prezident_blagotvoritelnogo_fonda_andrey_skoch_dose https://expertsouth.ru/press_release/SkochAndreyVladimirovichbiografiya/ Биография и карьера депутата Андрея Владимировича Скоча, https://abireg.ru (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
I'm Not Alone

"I'm Not Alone" (בעברית: "אני לא לבד") הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס, שיצא כסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השני שלו, Ready for the Weekend. ב-12 באפריל 2009, נכנס השיר ישירות למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הסולו הראשון של האריס שכובש את ראש המצעד, כאשר לפניו נכנס Dance wiv Me, סינגל של דיזי רסקל בשיתוף עם האריס וכרום. בשנת 2010 האריס זכה לקרדיט המיוחס לכתיבת הסינגל Yeah 3x של כריס בראון, בגלל הדמיון המובהק בין שני השירים. האריס הוציא מחדש את הסינגל ב-5 באפריל 2019, לצד המיני אלבום I'm Not Alone 2019, ובו גרסאות מחודשות ורמיקסים של שיריו. השיר נכנס ישירות למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי - לשבוע שהסתיים ב-18 באפריל 2009 - והדיח את Poker Face של ליידי גאגא מראש המצעד. השיר שהה במקום הראשון במשך מספר שבועות, עד שהודח ממנו על ידי Tinchy Stryder של נאמבר וואן ו-N-Dubz. ב-3 בינואר 2010, נכנס השיר מחדש למצעד, במקום ה-99. ברפובליקה של אירלנד, הסינגל נכנס בשבועו הראשון למקום ה-14 במצעד הסינגלים האירי, וב-9 באפריל 2009, הגיע למקום הרביעי, שיאו במצעד. מידע על היצירה "I'm Not Alone" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "I'm Not Alone" באתר יוטיוב "Calvin Harris goes straight to Number One with new single, Lady Gaga back on top of album charts". Daily Mirror. 2009-04-12. נבדק ב-2019-09-10. Reporter, News (2009-04-26). "Tinchy Stryder knocks Calvin Harris off Number One". NME (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-09-10. Gregory, Jason (25 באוגוסט 2011). "Calvin Harris: I'm Best Mates With Chris Brown After 'Yeah 3x' Row". Gigwise. נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) karsoowuttt (2019-04-05). "Calvin Harris Remixes & Remasters A Decade-Old Classic [LISTEN]". Your EDM (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-09-10. ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית) BRIT Certified, BPI (באנגלית)
עיטור כבוד

האם התכוונתם ל... אות הכבוד של ספרות קטלוניה עיטור אות הכבוד עיטור הכבוד (רוסיה) עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית
סלאח א-דין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צלאח א-דין – מנהיג ממוצא כורדי, הסולטן הראשון של מצרים וסוריה, מייסד השושלת האיובית סלאח א-דין (מחוז) – מחוז בעיראק רחוב צלאח א-דין – רחוב מרכזי במזרח ירושלים, המוביל משער הפרחים לעבר המושבה האמריקאית כינוי מקובל למשרד המשפטים, שהמטה שלו שוכן ברחוב צלאח א-דין דרך צלאח א-דין – דרך מרכזית ברצועת עזה ובעיר עזה
עיטור הידידות (רוסיה)

עיטור הידידות (ברוסית: Орден Дружбы) הוא עיטור של הפדרציה הרוסית. העיטור נוסד על פי צו מספר 442 של נשיא הפדרציה הרוסית מ-2 במרץ 1994. קודמו של העיטור בתקופה הסובייטית היה עיטור הידידות של העמים, שנוסד בשנת 1972. הענקה הראשונה בוצע בנובמבר 1994 לקונסטנטין טיטוב שז היה מושל מחוז סמרה. שלוש אנשים קיבלו את העיטור פעמיים. עד לשנת 2009 העיטור היה אחרון בסדר היררכי של העיטורים הרוסים, נכון לשנת 2024 הוא החמישי בסדר העיטורים. צו הידידות יינתן לאזרחי הפדרציה הרוסית, כמו גם לאזרחי מדינות זרות: על תרומה מיוחדת בחיזוק שלום, חברות, שיתוף פעולה והבנה הדדית בין עמים; לפעילות פורה בנושא התקרבות והעשרה הדדית של תרבויות של אומות ולאומים; לפעילות פעילה בשימור, שיפור ופופולריות של המורשת התרבותית וההיסטורית של רוסיה; להצלחות העמל בתעשייה, בחקלאות ובשאר ענפי המשק; לפעילות פורה בפיתוח מדע, חינוך, בריאות ותרבות; על תרומה רבה ביישום פרויקטים כלכליים גדולים המשותפים עם הפדרציה הרוסית והשקעה בכלכלה של הפדרציה הרוסית; לעבודות צדקה נרחבות. הענקת עיטור הידידות, בדרך כלל, כפופה בכך שלאזרח של הפדרציה הרוסית כבר יש פרס אחר, של הפדרציה הרוסית. עיטורים, מדליות ותוארי כבוד של הפדרציה הרוסית מדיה וקבצים בנושא עיטור הידידות בוויקישיתוף תיאור העיטור Орден Дружбы. Award.gov.ru
שביל קליפות הגרעינים

שביל קליפות הגרעינים הוא אלבום הבכורה של להקת טיפקס, שיצא באוגוסט 1992, הגיע למעמד של אלבום זהב ומכר כ-22 אלף עותקים. סולן הלהקה, קובי אוז, כתב והלחין את כל שירי האלבום למעט "רבי יעקב", שאוז כתב את מילותיו ללחן של ולדימיר קוסמה, "אני אוהב אותך" שכתב והלחין שייך מואיז'ו, ושיר נוסף שהלחין אוז יחד עם דני רכט. בעיבוד השירים השתתפו כל חברי הלהקה ויאיר ניצני. דני רכט ושמוליק נויפלד הפיקו את השירה. אלון אולארצ'יק הפיק את האלבום מוזיקלית. שם האלבום הוא פרפרזה על הספר "שביל קליפות התפוזים". האלבום כלל מוזיקה מעורבת: פופ עם השפעות של רוק ומוזיקה מזרחית. מילות חלק מהשירים עסקו במחאה לצד שירים פשוטים יותר. מתוך האלבום התפרסם בעיקר הלהיט, "הרבי ג'ו כפרה", שכתב אוז יחד עם רכט, שיר נוסף שגם כן זכה להצלחה יחסית מהאלבום היה "ריקוד הפסדובלה". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז (למעט היכן שמצוין אחרת).  מידע על האלבום שביל קליפות הגרעינים באתר MusicBrainz עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
סלסלת פירות (קאראווג'ו)

סלסלת פירות (באיטלקית: Canestra di frutta) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר קאראווג'ו משנת 1599 לערך, המתאר טבע דומם. היצירה מוצגת בספרייה האמברוזיאנית במילאנו. תיארוך הציור נתון במחלוקת בין החוקרים והדעות נעות בין 1596 ל-1601. אחד הנימוקים בעד שנת 1601 הוא הדמיון לסלסלה בארוחת ערב באמאוס, המתוארך ל-1601. משנת 1607, הציור כבר היה בחזקתו של פדריקו בורומאו, מייסד הספרייה האמברוזיאנית ואספן אמנות, ששהה ברומא בין השנים 1597 ל-1602, וככל הנראה רכש את הציור ישירות מהאמן. הציור מראה סלסלת נצרים שופעת פירות ועלים, המוצגת בריאליזם רב ותשומת לב לפרטים הקטנים. פדריקו בורומאו, מייסד הספרייה האמברוזיאנית, הזכיר את הציור יוצא הדופן הזה פעמים רבות בכתביו וציין שהוא חיפש לשווא ציור שיוכל להשתוות לו. אבל, הוא כתב, "בגלל היופי והמצוינות הבלתי ניתנים להשוואה, הוא נשאר לבד". בדומה ל”ארוחת ערב באמאוס”, נראה שהסלסלה מתנודדת על גבול מרחב התמונה, בסכנת נפילה מהציור אל חלל הצופה (אפקט אשליה אופטית הקרוי טרומפ-לויל). ב”ארוחת ערב באמאוס” זהו מכשיר דרמטי, חלק מהדרך בה קרוואג'ו יוצר את המתח של הסצנה, כאן נראה כי טרומפ-לויל הוא כמעט כל מטרת הציור. הסלסלה מכילה שישה פירות שונים: הפרי העליון הוא אפרסק בהיר וגדול המחובר לגבעול עם חורים בעלים, הדומים לנזקי עש. מתחתיו תפוח יחיד, עם שני חורים שנגרמו מתולעים, אשר אחד מהם מראה כבר ריקבון משני בקצהו. אגס סמוק צהוב, עם נזקי חרקים. ארבע תאנים, שתיים ירוקות בצד ימין ושתיים סגולות. הסגולות בשלות לחלוטין ומחורצות לאורכן. בנוסף, עלה תאנה גדול עם נגע פטרייתי בולט. חבוש אחד, ללא כתמים, עם שלוחה בעלים המציגה כתמים פטרייתיים. ארבעה אשכולות ענבים, שחור, אדום, זהוב ולבן. האשכול האדום מצד ימין מציג כמה ענבים מצומקים, ואילו שני האשכולות משמאל מראים פירות במצב בשלות יתר. ישנם שני עלי ענבים, האחד מיובש ומקומט. ואילו השני מכיל כתמים לבנים של ביצי חרקים. פרשנויות רבות נכתבו על משמעות הפירות, האכולים בידי תולעים וחרקים, אחת הפרשנויות היא שמדובר במטאפורה על הכנסייה. קאראווג'ו הרבה לתאר פירות בציוריו, אך זהו אחד מהשניים היחידים (השני הוא "טבע דומם עם פירות" (אנ')) שבו הם מהווים את עיקר היצירה. ארוחת ערב באמאוס, ציור של קאראווג'ו משנת 1601. אתר האינטרנט הרשמי של סלסלת פירות (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של סלסלת פירות (באיטלקית) מדיה וקבצים בנושא סלסלת פירות בוויקישיתוף "Basket of fruit". הספרייה האמברוזיאנית. (באנגלית) Janick, Jules. "Caravaggio's Fruit: A Mirror on Baroque Horticulture". purdue.edu. Purdue University. (באנגלית)
You're My Best Friend

"You're My Best Friend" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שנכתב על ידי נגן הבס של הלהקה, ג'ון דיקון, שכתב אותו לאשתו. הוא נכלל תחילה באלבום משנת 1975 "A Night At The Opera", ולאחר מכן יצא כסינגל. השיר הופיע גם באלבום Live Killers (1979), ובאלבומי האוסף Greatest Hits (1981) ,Absolute Greatest (2009) ו-Queen Forever (2014). השיר הגיע למקום השביעי במצעדי הסינגלים של בריטניה ומספר 16 במצעדי ההבילבורד הוט 100 של ארצות הברית. השיר זכה בתואר פלטינה על ידי ה־RIAA בארצות הברית עם למעלה ממיליון עותקים שנמכרו. השיר הופיע מאז בטלוויזיה, בקולנוע ובמדיות אחרות, כמו משפחת סימפסון ואיש משפחה. דיקון כתב את השיר לאשתו ורוניקה טסלף. בשיר זה הוא מנגן בפסנתר חשמלי בנוסף לגיטרה בס. במהלך הופעות חיות הלהקה השתמשה בפסנתר כנף ולא בפסנתר חשמלי, והוא מושר על ידי פרדי מרקיורי, ואילו דיקון ניגן בגיטרה בס בדיוק כמו בהקלטה המקורית. השיר מבוצע בהופעות על ידי הלהקה מסיבוב ההופעות 1976 עד סוף סיבוב ההופעות של The Game בשנת 1980. לאחר מכן הוא לא היה בהופעות ולא יושמע שוב בשידור חי עד לאחר מותו של מרקורי. פרדי מרקורי: שירה עיקרית, ליווי, פסנתר כנף (בהופעות) בריאן מיי: גיטרות, ליווי רוג'ר טיילור: תופים, ליווי ג'ון דיקון: פסנתר חשמלי, גיטרה בס בקליפ רואים את חברי הלהקה באולם ענק שמוקף באלפי נרות, כולל נברשת התלויה מהתקרה. הווידאו צולם בקיץ 1976. בקליפ רואים את ג'ון דיקון מנגן על פסנתר כנף, אף על פי שבהקלטה הוא מנגן על פסנתר אלקטרוני. מידע על היצירה "You're My Best Friend" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "You're My Best Friend" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "You're My Best Friend" באתר Discogs סרטון השיר "You're My Best Friend" באתר יוטיוב מילים לשיר
המוזיאון היהודי של רודוס

המוזיאון היהודי של רודוס הוא מוזיאון השוכן ברובע היהודי לה ג'ודריה של העיר רודוס באי רודוס, המציג את ההיסטוריה של יהדות רודוס. המוזיאון ממוקם בשטח בית הכנסת קהל שלום. בשנת 1997 הקים אהרון חסון את המוזיאון. חסון תושב לוס אנג'לס שסבו וסבתו נולדו ברודוס, ביקר ברודוס בשנת 1995 במסע בעקבות הקהילה היהודית של רודוס שהתגוררה באי, ובעיקר ברובע היהודי לה ג'ודריה. קהילת רודוס הייתה מרכזית וחשובה עד השואה (שניים מרבני רודוס מונו לראשון לציון לאחר עלייתם לארץ ישראל). בביקורו התוודע חסון כי תיירים רבים עוברים בשכונה שהייתה יהודיות ואף נכנסים לבית הכנסת קהל שלום, אך אין שום הסברים ומידע עבור המבקרים. בנוסף התברר לו שאין מוזיאון שינציח את ההיסטוריה של הקהילה היהודית אשר חיה שם במשך מאות שנים. על כן ראה חשיבות בהקמת מוזיאון אשר ישמר את ההיסטוריה היהודית הייחודית של המקום. חסון הקים גם ארכיון על מנת לשמר את זיכרון הקהילה. הכניסה למוזיאון מקווה שנמצא במוזיאון לבוש מסורתי של יהודי רודוס מצבה משנת ה'שנ"ג (1593) ספר תורה עתיק של קהילת רודוס אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היהודי של רודוס מדיה וקבצים בנושא המוזיאון היהודי של רודוס בוויקישיתוף
לזלי וקסנר

לזלי (לס) הרברט וקסנר (באנגלית: Leslie Herbert Wexner; נולד ב-8 בספטמבר 1937) הוא נדבן ואיש עסקים יהודי-אמריקאי ומייסד קרן וקסנר. נולד בדייטון אוהיו להורים הארי לואיס ובלה ממוצא יהודי רוסי. וקסנר סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אוהיו, אך נשר מבית הספר למשפטים במדינה בשביל לסייע להוריו במכירה בחנות המשפחתית. לאחר מכן לווה וקסנר 5,000 דולר מדודתו והקים בשנת 1963 חנות מתחרה בחנותם של הוריו שנקראה דה לימיטד. בתחילה פתח חנות אחת במרכז הקניות קינגסדייל בעיר ארלינגטון עילית, אוהיו, ואחרי כן הקים את חברת דה לימיטד בשם L Brands. בהמשך סגרו הוריו של וקסנר את חנותם והצטרפו לעבוד ברשת שלו. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 פתח וקסנר מספר רב של חנויות. בשנת 1982 רכש וקסנר במיליון דולר את המותג ויקטוריה'ס סיקרט שנוסדה על ידי איש העסקים האמריקאי רוי ריימונד ב-12 ביוני 1977. כיום ויקטוריה סיקרט היא ספינת הדגל של חברת דה לימיטד, אשר מחזיקה ב-3,000 חנויות בעולם ושווה כמעט 11 מיליארד דולר. מגזין פורבס ממקם את וקסנר במקום ה-80 ברשימת 400 עשירי ארצות הברית והונו מוערך ב-6.2 מיליארד דולר. בשנת 2020 פרסם הוול סטריט ג'ורנל כי וקסנר מעוניין למכור את המותג ויקטוריה סיקרט. בשנת 1984 ייסד וקסנר יחד עם אשתו אביגיל את קרן וקסנר (באנגלית: The Wexner Foundation) שהיא ארגון פילנתרופי יהודי-אמריקאי. הקרן מפעילה תוכניות הכשרה ופיתוח של אנשי מקצוע. מטרתה, לחזק את המנהיגות והמצוינות הניהולית במגזר הציבורי בישראל ובקהילות היהודיות בעולם. וקסנר קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב. וקסנר היה הלקוח העיקרי של עבריין המין ואיש העסקים היהודי-אמריקאי ג'פרי אפשטיין שהחל משנת 1987 התחיל אפשטיין לנהל את הונו. ובשנת 1991 העניק וקסנר לאפשטיין הרשאה בלתי מוגבלת לפעול בשמו בכל עניין, לרבות בקרן וקסנר, הרשאה שאותה ניצל אפשטיין לפעולות עסקיות לטובת עצמו. בין היתר רכש אפשטיין נכסים שונים מחברות בשליטת וקסנר ומכר להן אותם בחזרה במחיר כפול. בכתבת פרופיל שפרסמה העיתונאית ויקי וורד ב"ואניטי פייר" ב–2003 צוין כי לשניים מערכת יחסים קרובה ביותר, שאיפשרה לאפשטיין לרכוש מווקסנר אחוזה במנהטן. שותפים עסקיים מוקדמים של וקסנר טענו בפני הניו יורק טיימס כי אפשטיין קטע את קשריהם עם וקסנר. כמו כן הרחיק אפשטיין את אמו של וקסנר מחבר הנאמנים של קרן וקסנר והזרים 21 מיליון דולר מקרן וקסנר לקרן בניהולו הפרטי. החל מקיץ 1996 החל אפשטיין לתקוף מינית עובדות של וקסנר ודוגמניות שקיוו לעבוד עבור רשת ויקטוריה'ס סיקרט. לטענת הניו יורק טיימס, וקסנר הבטיח לטפל בתקיפה מינית נוספת שהתרחשה בשנת 1997, בה התחזה אפשטיין לבכיר ברשת ויקטוריה סיקרט. בפועל נותקו הקשרים העסקיים הגלויים בין וקסנר לאפשטיין רק עם הרשעתו בפלילים של אפשטיין בשנת 2008. וקסנר נשוי לאביגיל ס. קופל, עורכת דין, לבני הזוג ארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא לזלי וקסנר בוויקישיתוף אתר קרן וקסנר איתמר אייכנר, הסירוב לחשוף סטודנטים שתמכו בחמאס: קרן וקסנר מפסיקה לתרום להרווארד, באתר ynet, 16 באוקטובר 2023 הסוד מאחורי ויקטוריה: המיליארדר היהודי שמחזיק במותג ההלבשה התחתונה הגדול בעולם, באתר Forbes Israel, ‏7 באוקטובר 2014 "המיליארדר שעשה כסף מנשים סקסיות בתחתונים - ועכשיו האתגר הגדול שלו הוא אמזון". TheMarker. נבדק ב-2020-06-15. הסוד מאחורי ויקטוריה: המיליארדר היהודי שמחזיק במותג ההלבשה התחתונה הגדול בעולם, באתר Forbes Israel, ‏7 באוקטובר 2014 נל, ‏מנכ"ל ויקטוריה'ס סיקרט בדיונים על פרישה ומכירת המותג, באתר גלובס, 29 בינואר 2020 אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת תל אביב מעניקה תואר ד"ר לשם כבוד ללסלי וקסנר
6 ימים 7 לילות

שישה ימים, שבעה לילות (באנגלית: Six Days, Seven Nights) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה הרפתקאות מ-1998, בבימויו של איוון רייטמן ובכיכובם של האריסון פורד ואן הייש. התסריט לסרט נכתב על ידי מייקל בראונינג. רובין מונרו (אן הייש) הוא עורכת מגזין אופנה מניו יורק בשם "Dazzle". החבר שלה פרנק (דייוויד שווימר) מפתיע אותה בחופשה בת שבוע במקאטאה, אי בדרום האוקיינוס השקט. את החלק האחרון במסעם המיוחד למקאטאה הם עושים במטוס מסוג "DHC-2 Beaver" שמטיס אותו טייס אמריקאי בגיל העמידה, קווין האריס (האריסון פורד), אליו מתלווה חברתו הצעירה, אנג'ליקה (ז'קלין אובדרורס). החבורה מגיעה לאי, ובלילה הראשון שלהם פרנק ורובין מתארסים. קווין משתכר ומתחיל עם רובין, משום שלא זיהה אותה, אך ללא הצלחה. למחרת בבוקר, הבוסית של רובין רוצה שתקטע את החופשה שלה ותטוס לטהיטי כדי לפקח על אירוע אופנה. קווין מטיס אותה לטהיטי אבל השניים נקלעים לסופה, בעקבותיה מתרסקים על אי בודד. בני הזוג שלהם מצטרפים לקבוצות החיפוש, אך לאחר מספר ימים החיפוש נפסק. פרנק, שמאמין שרובין מתה, משתכר ושוכב עם אנג'ליקה אחרי שהיא מפתה אותו. בינתיים באי, רובין וקווין נאבקים בשודדי ים יפנים ומנסים לתקן את המטוס ההרוס בעוד רובין נאבקת עם רגשותיה לפרנק ותוהה אם באמת רוצה להתחתן איתו. הסרט צולם במיקום בקוואי. הפעלולים בסרט נעשו ללא הדמיה ממוחשבת. האריסון פורד, שלו רישיון טיסה מסחרי ביצע את מרבית הפעלולים בעצמו בסרט. הסרט הופץ ב־12 ביוני 1998 ולמרות ביקורות מעורבות, הסרט זכה להצלחה בקופות עם הכנסות של 16 מיליון דולר בסופ"ש הבכורה וסה"כ הכנסות של 164.8 מיליון דולר ברחבי העולם. האריסון פורד בתפקיד קווין האריס אן הייש בתפקיד רובין מונרו דייוויד שווימר בתפקיד פרנק מרטין ז'קלין אובדרורס בתפקיד אנג'ליקה טמורה מוריסון בתפקיד ג'אגר אליסון ג'ני בתפקיד מרג'ורי דגלאס ווסטון בתפקיד פיליפה סינקלייר קליף קרטיס בתפקיד קיפ דני טרחו בתפקיד פירס בן בודה בתפקיד טום מרלו דרק באסקו בתפקיד ריקי איימי סדריד בתפקיד המזכירה של רובין קארי רוסל בתפקיד בעל היאכטה "6 ימים 7 לילות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", באתר נטפליקס "6 ימים 7 לילות", באתר AllMovie (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", באתר Metacritic (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", באתר אידיבי "6 ימים 7 לילות", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "6 ימים 7 לילות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "6 ימים 7 לילות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) 6 ימים 7 לילות באתר מוג'ו ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.