laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דניאל מונסטאר

דניאל מונסטאר (באנגלית: Danielle Moonstar) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Graphic Novel #4 מאוקטובר 1982, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר בוב מקלאוד. דניאל מונסטאר היא אמריקנית ילידה משבט שאיין שהיו לה בעבר יכולות ליצירת אשליות מפחדיהם או ממשאלותיהם של אחרים. באירועי "בית אם", מכשפת השני גרמה לרבים מהמוטאנטים לאבד את כוחותיהם. דניאל הייתה אחת מהם והיא סולקה בידי אמה פרוסט מבית הספר לצעירים מחוננים של אקסבייר לאחר שלא יכלה לבצע את תפקידה יותר. במהלך מלחמת האזרחים של מארוול, היא גויסה בידי "יוזמת חמישים המדינות" לשמש כמדריכה לצד חברה לאקס-מן, חיה. רוברטו דה-קוסטה, שעמד בראש מועדון הלפייר בזמנו, גייס את דניאל לקבוצת אקס-מן אותה הקים לאחר מכן, האקס-מן החדשים. בעקבות כך הוקמה גם קבוצת המוטנטים החדשים, שבה דניאל תיפקדה כמנהיגת הקבוצה עד להתפרקותה בדצמבר 2012. כפי שתואר באירועי "אקס-מן: אוטופיה", דניאל קיבלה כוחות אסגרדיים מהולקיריות בעקבות מספר הרפתקאות באסגרד, עולם הבית של תור וולקיריה. במיתוג מחדש של "מארוול עכשיו!" היא משמשת כחברת לוחמות הולקיריור. את דמותה של מונסטאר בסרטי הלייב אקשן "המוטנטים החדשים" מגלמת השחקנית בלו האנט. מדיה וקבצים בנושא דניאל מונסטאר בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סייפר (קומיקס)

סייפר (באנגלית: Cypher, מלשון "Decypher", פיענוח) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #13 ממרץ 1984, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סאל בוסימה. סייפר הוא האלטר אגו של דגלאס "דאג" אהרון רמזי, מוטאנט צעיר בעל היכולת האינטואיטיבית והכמעט טלפתית לפענח ולתרגם כל שפה בה הוא נתקל, בין אם היא כתובה, ממוחשבת או שפת גוף. רמזי היה חבר ילדות של קיטי פרייד, וכמוה היה חובב טכנולוגיית מחשבים. הוא התקבל לשורות המוטאנטים החדשים לאחר הגעתו של וורלוק, החייזר הטכנו-אורגני, ודרישתם של חברי הקבוצה לאחד אשר יצליח לתקשר עמו. כחלק מעלילת "אקס-מן: נפילת המוטאנטים", נבל העל אני-מטור וכוחותיו החלו בקרב נגד המוטאנטים החדשים. כאשר אני-מטור ירה לכיוון וולפסביין, רמזי הגן עליה ונהרג. בעקבות מותו, מגנטו האשים את האנושות, מה שגרם למוטאנטים החדשים לדחות מעליהם את מנהיגותו ולהמשיך בחזון לדו קיום בין מוטאנטים לבני אדם. במהלך אירועי "אקס-מן: נקרושה", אלי בארד וסלנה החיו מוטאנטים מתים רבים, ביניהם רמזי וההליונס. הוא הסתנן לאוטופיה, ובעוד שאר ההליונס הלכו לתקוף את אמה פרוסט, רמזי תקף את מאגמה והותיר אותה בתרדמת לפני שטוהר משליטתם של סלנה ובארד בידי מג'יק וחזר למוטאנטים החדשים. באירועי "אקס-מן: הביאה השנייה", רמזי ניתח מאבק בין המוטאנטים החדשים לקמרון הודג' וקבע כי הם יהרגו. הוא שלח את וורלוק להרוג ולספוג את הודג' ואנשיו, והצטרף זמנית לאקס פורס כדי למנוע פלישת זקיפי סנטינל מהעתיד. רמזי וקייבל חדרו למערכות מאסטר מולד וניסו לנטרל אותו, אך מאסטר מולד ניסה להטמיע את רמזי בתוכו כדי לרכוש את יכולותיו. בכך מאסטר מולד אפשר לרמזי גישה למערכותיו, מה שגרם לביטול הפלישה. בשנת 2014, רמזי הצטרף לקבוצת אקס פקטור החדשה של תאגיד סרבאל. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאגמה (קומיקס)

מאגמה (באנגלית: Magma) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #8 מאוקטובר 1983, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר בוב מקלאוד. מאגמה הוא האלטר אגו של אמארה אקילה, מוטאנטית צעירה ממדינה בדיונית בשם נובה רומא אשר ממוקמת ביער האמזונאס, בעלת היכולת ליצור לבה ולשלוט בה. שאיפתה להפוך לגיבורת-על הביאה אותה להצטרף לקבוצת המוטנטים החדשים. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נייט גריי

נת'ניאל גריי (באנגלית: Nathaniel Grey) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. האלטר אגו שלו הוא איש אקס (באנגלית: X-Man). הדמות הופיעה לראשונה ב-X-Man #1 משנת 1995, שנכתבה על ידי ג'ף לואב ואוירה על ידי סטיב סקרוס. גריי הוא גרסה חלופית של קייבל שנוצר במציאות החלופית "עידן אפוקליפס" מהחומר הגנטי של סקוט סאמרס וג'ין גריי בידי נבל-העל מיסטר סיניסטר. שמו הפרטי נגזר מזה של סיניסטר, נתניאל אסקס, ושם המשפחה שלו מזה של אמו הגנטית ג'ין גריי. משום שלא נדבק בווירוס הטכנו-אורגני כמו קייבל, נייט קיבל כוחות טלפתיה וטלקינזיס עצומים, והוא אחד המוטאנטים החזקים ביותר בתקופת הזמן שלו. למרות הנרמז משמו, נייט היה חבר בקבוצת אקס-מן לתקופה קצרה, גם במציאות עידן אפוקליפס וגם במציאות הרגילה. הוא מוכר יותר בשמו האמיתי, אם כי לאחר אירועי אונסלוט, הוא מיוחס לרוב כאיש אקס. היה חבר באחוות המוטאנטים של האבוק, ולאחר חזרתו במהלך אירועי "שלטון אפל" חבר לקבוצת אקס-מן האפלים של נורמן אוסבורן. היה לאחרונה חבר בקבוצת המוטאנטים החדשים. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב פייגנבוים

הרב יעקב מנחם הלוי פייגנבוים (נולד בשנת תש"י, 1949) הוא נשיא מכינה קדם-צבאית קשת יהודה. בעבר היה ראש המכינה במשך כעשרים שנה, וכן רב המושב קשת ברמת הגולן. נולד וגדל ברמת גן. למד בתיכון הדתי צייטלין. התגייס לשירות קרבי בנח"ל המוצנח והמשיך לשרת במילואים בחטיבת הצנחנים ובהגנה מרחבית ברמת הגולן. במסגרת שירות המילואים לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. לאחר שחרורו מצה"ל למד מספר שנים בישיבת מרכז הרב בירושלים וכשלוש שנים בכולל האידרא בחיספין. נחשב לתלמידם של הרב צבי יהודה קוק, הרב צבי טאו, הרב יהושוע צוקרמן, הרב שלמה אבינר והרב אברהם דב אוירבך. בשנת 1986 תמך ב"נעלה" לחידוש התנועה הדתית לאומית. לקראת הבחירות לכנסת ה-18 תמך במפלגת האיחוד הלאומי. לקראת הבחירות לכנסת ה-23 הביע תמיכה באיחוד רשימות הבית היהודי, האיחוד הלאומי, נעם ועוצמה יהודית. מתנגד לעלייה להר הבית. אחד מתלמידיו הוא יוסף רוסו, עורך הגיליון הנפוץ עולם קטן. בין השנים תשמ"ב – תשנ"א שימש כרב היישוב קשת ברמת הגולן. עמד בראש המכינה הקדם צבאית קשת יהודה. לרב פייגנבוים ולרעייתו דבורה שבעה ילדים. בתו חוה נשואה לתא"ל יאיר פלאי. הוציא לאור את החיבור "אלה חמדה: שאלות, תשובות ובירורים בחיי יישוב תורני", שיצא בשני כרכים בשנים תשס"ב-תשס"ד. בשנת תש"פ הוציאו תלמידיו לאור אוסף מאמרים שלו על פרשת השבוע ומועדים, "כל דברי תלמוד תורתך באהבה". הרב יעקב פיינגבוים, 'מפתחות לאגרות הראיה' – כרכים א-ד, בתוך: אוצרות הראי"ה ז, ראשון לציון תשע"ה, עמ' 309–339 הרב הראשי לישראל - שלמה גורן - רב' (1) - ענייני הרבנות הראשית - כרך ב' 1982, באתר ארכיון המדינה, עמ' 136 התנועה הדתית לאומית, קום ועשה!, מעריב, 3 בינואר 1986 רבנים בכל הארץ לימין האיחוד הלאומי, 8 בפברואר 2009, באתר כתום ראשי מכינות: בלי חרמות ופילוגים, באתר ערוץ 7 ראשי מכינות נגד העלייה להר הבית, באתר ערוץ 7 צביקה קליין, עשור לעולם קטן: העורך מתפלל על כל גיליון, באתר nrg‏, 18 ביוני 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף אליהו מובשוביץ

הרב יוסף אליהו הלוי מובשוביץ (נולד בל' בתשרי תשכ"ג, 28 באוקטובר 1962) הוא רבה של קריית משה בירושלים, מראשי מוסד הרב קוק ועורך תורני. נולד בירושלים לרב שמואל דוד הלוי מובשוביץ, ר"מ בישיבת נובהרדוק בירושלים, עורך במכון ירושלים ומהדיר תורני המתמחה בתורת הגר"א. נקרא על שם סבו, יוסף אליהו מובשוביץ, בנו של הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה. למד בישיבת חברון. בשנת 1985 נישא למלכה, בת הרב שילה רפאל ולהם עשרה ילדים. לאחר נישואיו החל לעסוק בההדרת ספרות תורנית, ובין השאר סייע לחותנו בההדרת חידושי הריטב"א על מסכת בבא מציעא. לאחר פטירת חותנו, בשנת 1994, התמנה תחתיו כרב שכונת קריית משה בירושלים ורב בית הכנסת אוהל יצחק בשכונה, והוא בן 32. באותה עת התמנה כסגן יו"ר מוסד הרב קוק. בשנת 2001 התמנה לראש מוסד הרב קוק. כעבור זמן מונה בנו של הרב שילה רפאל, יהודה לייב, ליו"ר הנהלת מוסד הרב קוק, ולצדו שני גיסיו הרב מובשוביץ והרב נתן שפירא. בשנת 1999, לאחר פטירת ד"ר יצחק רפאל, מונה תחתיו כעורך כתב העת "סיני". הוא עורך גם את ספרי ההרצאות של הכינוס הארצי לתורה שבעל-פה הנערך על ידי המוסד. ערך את הספר "משכן שילה", הכולל לקט חידושים ופסקי דין של חותנו ואת ספר הזיכרון שיצא לזכרו. כמו כן ערך את "ספר רפאל" ובו מאמרים תורניים ומחקרים לזכרו של ד״ר יצחק רפאל, את "ספר יובל ה-70 למוסד הרב קוק" וספרים נוספים בהוצאת מוסד הרב קוק. בהמשך לאביו, חלק מהספרים שערך עוסקים בתורת הגר"א. הוציא את סידור "תפילת אליהו" על פי הלכות הגר"א. הוא מפרסם מאמרים תורניים בכתב העת סיני ועוד. משכן שילה - חידושי תורה, מאמרי הלכה ופסקי דין מאת הרב שילה רפאל, 1995 ספר זיכרון לרב שילה רפאל, 1998 תורה שבעל פה - הרצאות בכינוס הארצי לתורה שבעל פה, משנת 2000 ואילך ספר רפאל - מאמרים ומחקרים בתורה ובמדעי היהדות לזכרו של ד"ר יצחק רפאל, 2000 קובץ מאמרים ומחקרים בתורה ובמדעי היהדות, לזכרו של משה חיים הלוי קצנלנבוגן, 2000 קובץ הרמב"ם - חידושי תורה, מאמרים ומחקרים בתורתו, במשנתו ובהגותו של רבינו משה בן מימון, במלאת שמונה מאות לפטירתו, 2005 קובץ רש"י - חידושי תורה, מאמרים ומחקרים בתורתו ובמשנתו של רבי שלמה ב"ר יצחק, במלאת תשע מאות שנה לפטירתו, 2006 חידושי הגר"א אמרי נועם, על מסכת ברכות, 2006 חידושי וביאורי הגר"א על הש"ס – ביאורי אגדות, מסכת ברכות, 2007 יובל ה-70 למוסד הרב קוק - גנוזות, חידושי תורה, מחקרים בנושא הספר, 2008 הגדה של פסח :עם פירושי גאוני ליטא, 2009 פירושי וליקוטי הגר"א, על הגדה של פסח, 2009 ביאור הגר"א לנ"ך - מגילת אסתר, 2010 חידושי וביאורי הגר"א על הש"ס – מסכת אבות, 2010 מגילת אסתר עם פירושי גאוני ליטא, 2010 הרב מובשוביץ מונה לרב של "אוהל יצחק" ושל שכונת קריית משה, נח זבולוני, דבר, 94. 11. 27 יוסף אליהו בן שמואל דוד מובשוביץ (1962-), דף שער בספרייה הלאומית המכון לציונות דתית ע"ש הרב י.ל. הכהן מימון, אתר משרד החינוך
מרדכי שמואל קרול

הרב מרדכי שמואל קרול (בכתיב ארכאי: קראהל; תרנ"ט, 1899 – כ"ט באייר תש"ה, מאי 1945) היה רב בזורביץ ובנובגורוד שברוסיה, ולאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כרבו הראשון של כפר חסידים. היה חבר אספת הנבחרים הרביעית. נולד ברוסיה לישראל דב קרול. נישא לרבקה, בת הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה. לאחר נישואיו התמנה כרב בזורביץ, ולאחר מכן כיהן כרב בנובגורוד. עם חידוש הופעתו של כתב העת התורני של רבני רוסיה יגדיל תורה, בשנת תרפ"ח, נמנה עם ששת הרבנים שהשתתפו בו, בנוסף לשני עורכיו הרב יחזקאל אברמסקי והרב שלמה יוסף זוין. בתחילת שנת תרצ"ב (1931) עלה לארץ ישראל, התמנה כרבו של כפר חסידים וכיהן בתפקידו עד פטירתו. בשנת תש"ב (1942) יזם הקמת קיבוץ של בחורי ישיבות בכפר חסידים, בהם הרב אברהם סלומון והרב דוד צבי אליאך. בשנת 1944 עמד בראש רשימת האיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי בבחירות לאספת הנבחרים הרביעית וכיהן בה כשנה, עד מותו. היה תלמידו של הרב יהודה לייב דון יחיא וסייע לו לעלות לארץ ישראל בשנת תרצ"ו (1936). כמו כן ערך והוציא לאור את כתביו. פרסם מאמרים תורניים והשקפתיים בבמות שונות. בנו, הרב שלמה נח קרול, כינס וערך את כתביו ומאמריו ובשנת תשנ"ח (1998) הוציאם כספר בשם "משא דמשק". נפטר בירושלים בשנת תש"ה (1945), בגיל 46. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בהלוויה רבת משתתפים, בסמוך לקבר רבו הרב דון יחיא שנפטר ארבע שנים קודם לכן. בשנות ה-80 הקים בנו הרב שלמה נח קרול ישיבה על שמו במושב חמד בשם "חמדת שמואל", כיום שוכנת במקום ישיבת מאור יצחק. בנו הרב שלמה נח קרול - רב המושב חמ"ד, ראש ישיבת חמדת שמואל במושב וממייסדי ארגון הפעילים. חתנו, הרב אהרן בן-ציון קורנפלד ממלא את מקומו כרבו של חמד בתו שושנה - אשת הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבו של כפר חסידים וראש ישיבת כנסת חזקיהו בתו פנינה - אשת הרב יעקב ניסן רוזנטל בנותיו שולמית ומינה - נשות אחיינו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון. לאחר פטירת שולמית נשא הרב אדלשטיין את אחותה מינה נכדו שמואל קרול, הוא פזמונאי ישראלי שכתב את השירים "גבריאל" ו"אין לי איש מלבדי" שהלחין הזמר צביקה פיק, ואת השיר "המון דברים" שהלחין וביצע איתן מוסרי משא דמשק - אוצר דרשות ומאמרים ורעיונות על בעיות השעה (יצא לאור על ידי בנו, תשנ"ח) הרב ר' שמואל מרדכי קרול ז"ל, שערים, 17 במאי 1945 א. י. ג., הרב מ. ש. קרול: עשרים שנה לפטירתו, הצופה, 16 ביוני 1965, עמ' 5 הרבנית קרול ז"ל, הצופה, 2 בפברואר 1965, עמ' 1; חוה שפירא, הרבנית רבקה קרול ז"ל: שבעה לפטירתה, שם, 10 בפברואר 1965, עמ' 5; מצבתה באתר "עדה המצבה" כפר חסידים, דבר, 1 בינואר 1933, עמ' 3 הרב ר' שמואל מרדכי קרול, שערים, 17 במאי 1945 דרכו האחרונה של הרב מ. ש. קרול ז"ל, הצופה, 14 במאי 1945, עמ' 1; הלוית הרב קרול ז"ל, הבוקר, 14 במאי 1945, עמ' 3
1852 במדע

ערך מורחב – 1852 גילוי והגדרת חוק בר-למברט תחילת מציאת הוכחה למשפט ארבעת הצבעים. 24 בספטמבר – טיסה ראשונה של ספינת אוויר שנבנתה על ידי הנרי ג'יפאר. טיסות נוספות של ג'ורג' גיילי על דאון. 1 במאי – סנטיאגו רמון אי קחאל, פיזיולוג ספרדי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1934) 30 באוגוסט – יאקובוס ואן 'ט הוף, כימאי הולנדי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1911) 9 בספטמבר – ג'ון פוינטינג, פיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1914) 2 באוקטובר – ויליאם רמזי, כימאי סקוטי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1916) 15 בדצמבר – אנרי בקרל, פיזיקאי צרפתי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1908) 6 בינואר – לואי ברייל, ממציא צרפתי (נולד ב-1809) 15 באוגוסט – יוהאן גדולין, כימאי פיני (נולד ב-1760) 10 בנובמבר – גדעון מנטל, פלאונטולוג בריטי (נולד ב-1790) 27 בנובמבר – עדה לאבלייס, חלוצת מחשוב בריטית (נולדה ב-1815) מדיה וקבצים בנושא 1852 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1853 במדע

ערך מורחב – 1853 גילוי גליקוגנזה על ידי קלוד ברנר גילוי תגובת קניזארו פרסום מחקר על מערכת שטיינר. 18 ביולי – הנדריק לורנץ, פיזיקאי הולנדי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1928) 2 בספטמבר – וילהלם אוסטוולד, כימאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1932) 9 בספטמבר – פייר מרי, נוירולוג צרפתי (נפטר ב-1914) 16 בספטמבר – אלברכט קוסל, כימאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1927) 2 באוקטובר – ויליאם רמזי, כימאי סקוטי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1940) 17 במרץ – כריסטיאן אנדראס דופלר, פיזיקאי אוסטרי (נולד ב-1803) 23 באפריל – אוגוסט לורן, כימאי צרפתי (נולד ב-1807) 2 באוקטובר – פרנסואה ז'אן דומיניק אראגו, פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי (נולד ב-1786) 18 באוקטובר – יוהאן פון וולדהיים, ביולוג גרמני (נולד ב-1771) מדיה וקבצים בנושא 1853 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם אופנהיים

הרב אברהם אופנהיים (? - נפטר בי"א בחשוון ה'תקמ"ז, 7 בנובמבר 1786) היה רב בגרמניה ומחבר ספרים. נולד במנהיים ליהודה לייב אופנהיים. שימש כריש מתיבתא בעיר. לאחר מכן עבר להתגורר באמסטרדם. חיבר שני ספרים: מרגניתא שפירא על הלכות שופר, נדפס לראשונה באמסטרדם, תקכ"ז; ואשל אברהם על באר היטב, נדפס לראשונה באמסטרדם תקי"ד בשולחן ערוך אורח חיים, וגם בדובנא תק"פ. ש"י פין בספרו כנסת ישראל כותב שהוא נפטר שׂבע ימים. על מצבתו נכתב "בבית המדרש פה למד כשם ועבר". שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם אופנהיים", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 9, באתר היברובוקס אברהם אופנהיים, באנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ספרו מרגניתא שפירא, באתר hebrewbooks במבוא לשו"ע של מכון ירושלים כתוב שנפטר בתקמ"ט. ערכו שם, באתר hebrewbooks ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התחיה-צומת

התחיה-צומת הייתה רשימה שהתמודדה בבחירות לכנסת האחת עשרה. תנועת צומת והתחיה הופיעו בכנסת ה-11 ברשימה מאוחדת ימנית חילונית. הרשימה המאוחדת זכתה ל-5 מנדטים. התנועה למעשה הוקמה מרשימת התחיה שכבר הייתה בכנסת קודם לכן, ומתנועת "צומת" של רפאל איתן שהוקמה לאחר מלחמת לבנון הראשונה, בה שרת רפול כרמטכ"ל. חברי הכנסת היו יובל נאמן, רפאל איתן, גאולה כהן, אליעזר ולדמן וגרשון שפט. הרשימה שמיקמה עצמה כאופוזיציה של ממשלת האיחוד הלאומי בראשותו של שמעון פרס לא היוותה גורם משמעותי כנגד הממשלה בעלת רוב עצום. למרות האיחוד בין התנועות ב-1986 לתנועה אחת בשם "תחיה", רפול עזב את התנועה ב-1987 עקב חילוקי דעות שהיו בקרב הקבוצה. חילוקי הדעות לא היו ממש על רקע אידאולוגי מאחר שבין גאולה כהן ורפול לא היו חילוקי דעות מהותיים. גאולה כהן שעוד קודם לכן פרשה ממפלגת הליכוד על רקע אידאולוגי מובהק עקב הסכם השלום עם מצרים. מאז היא הובילה קו נוקשה והתנגדה למהלכיו של בגין. הייתה זו גאולה שבעצם הבינה את החשיבות של רפול והעמידה אותו בראש הרשימה המאוחדת כדי למנף את הרשימה הימנית גם בקרב עובדי האדמה וחברי הקיבוצים והמושבים, שאולי הזדהו עם כיווני הרשימה פוליטית ותמכו בממשלה בקו שלה במלחמת לבנון הראשונה אבל לא היו יכולים נפשית להצביע עם הימין. צירופו של רפול אפשר לאותם אנשים לעשות את הצעד של עזיבת מפלגת העבודה, והצבעה לרשימה ימנית יותר. בנובמבר 1987 שנה לאחר ייסוד המפלגה המאוחדת שנקראה התחייה, עוזב רפול את התנועה ומקים מחדש את תנועה "צומת" שרצה לכנסת ה-12 באופן עצמאי. במכתבו בעיתון "על המשמר" ביום 11 בנובמבר 1987, כותב רפול לאחים חקק שהחליטו לעזוב את תנועת התחייה ולחזור לליכוד, את הדברים הבאים: אל: בלפור והרצל מאת: רפול שלום לכם, קראתי את מכתבכם בעיון רב. אני בטוח שאתם צודקים בהרבה מדבריכם. אני חושב שאם לקחת את הבחירות אז ללכת בגוש לאומי חזק אחד. אני חושש מאוד שמסיבות קטנוניות זה לא יצא לפועל. אמרתי את זה לפני הבחירות ב-84, ואני אומר את זה גם היום. אתם צודקים באשר לנעשה ב"תחיה" וזה מעמיד אותי בפרשת דרכים. אני לא חוזר ל"ליכוד" כי מעולם לא הייתי שם, אבל כיום הם הרע במיעוטו. שלום לכם וכל טוב, רפאל איתן רפול אינו היחידי שעזב את התנועה. בנה של גאולה כהן צחי הנגבי, החליט לעזוב את התנועה ולחזור לליכוד. הנגבי, שנלחם כנגד מנחם בגין בפינוי ימית והיה לאחד הסמלים של המלחמה כנגד נטישת היישובים בסיני, אמר כי "בכנסת ה-12 אני לא אהיה עם אמא". סיעת התחיה בכנסת האחת־עשרה, באתר הכנסת סיעת צומת בכנסת האחת־עשרה, באתר הכנסת
פולאריס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כוכב הצפון – שמו הנרדף של כוכב משתנה קפאידי ראו גם כוכב הצפון (פירושונים) טכסאר – שמו הנרדף של לוויין תצפית ישראלי פולאריס (טיל) – טיל בליסטי נושא ראשי נפץ גרעיניים מתוצרת ארצות הברית פולאריס (סיפור) – סיפור קצר מאת ה.פ. לאבקרפט פולאריס (קומיקס) – דמות בדיונית מבית מארוול קומיקס
פיליפ נורמן

פיליפ נורמן (באנגלית: Philip Norman;‏ נולד ב-13 באפריל 1943) הוא סופר, ביוגרף, עיתונאי ומחזאי. נורמן נחשב לאחד הביוגרפים הבולטים של הביטלס. פיליפ נורמן נולד ברייד (Ryde) שבאי וייט ב-1943 ובילה את ילדותו בה. הוא למד בבית הספר רייד, ואביו, קלייב נורמן, ניהל את אולם הנשפים Seagull (בתרגום לעברית: שחף) במזח של רייד. נורמן כתב על ילדותו בספרו Babycham Night (קרובי משפחה שלו ייצרו מותג יין נתזים של פרי בשם בייביקאם (Babycham) בעיירה שפטון מאלט (Shepton Mallet) שבדרום-מערב אנגליה). בסוף שנות ה-60, ככתב עבור סאנדיי טיימס, הוא הוצב לחקור ולדווח על התפרקותו של העסק העצמאי של הביטלס, "Apple Corps"‏‏. ספרו של נורמן משנות ה-80 על הביטלס, Shout!: The True Story of the Beatles, הוא אחד מהביוגרפיות הפופולריות ביותר על הביטלס. נורמן הוא מחבר הספר Shout!: The Beatles in Their Generation, שתואר על ידי הניו יורק טיימס "...הביוגרפיה הסופית - מקיף, אינטליגנטי, כתוב ברגישות וחוקר ביסודיות" את "ארבעת המופלאים". הביקורת בשיקגו סאן-טיימס כתבה מתוך התלהבות רבה שהספר Shout! הוא "הטוב ביותר, הביוגרפיה המפורטת והרצינית ביותר על הביטלס והזמן שלהם". בחודש אוקטובר 2008 יצא לאור ספרו רחב היריעה, באורך של למעלה מ-800 עמודים, על ג'ון לנון: John Lennon: The Life. מלבד הביוגרפיות על חברי הביטלס, נורמן גם פרסם ביוגרפיות של באדי הולי, הרולינג סטונז ואלטון ג'ון. בנוסף לביוגרפיות שהוציא, נורמן כתב גם שישה רומנים ושני מחזות: The Man That Got Away ו-Words of Love. Shout!: The True Story of the Beatles ‏(1981) ‏, ISBN 0-241-10300-2, ISBN 0-241-10631-1 Symphony for the Devil: The Rolling Stones Story ‏(1984) ‏, ISBN 0-671-44975-3 The Life and Good Times of the Rolling Stones ‏(1989) ‏, Century Days in the life: John Lennon Remembered ‏(1990) ‏, ISBN 0-7126-3922-5 The Stones ‏(1993) ‏, Penguin Elton or Elton John ‏(1991) ‏, ISBN 0-09-174838-0 or ISBN 0-517-58762-9 Shout!: The Beatles in their Generation ‏(1996) ‏, ISBN 0-684-83067-1 Rave On: The Biography of Buddy Holly or Buddy: The Biography of Buddy Holly ‏(1997) ‏, ISBN 0-684-83560-6 or ISBN 0-330-35223-7 Sir Elton: The Definitive Biography ‏(2001) ‏, ISBN 0-7867-0820-4 The Stones: The Acclaimed Biography ‏(2002) ‏, ISBN 0-330-48057-X John Lennon: The Life ‏(2008) ‏, ISBN 0-06-075401-X נורמן מראיין את ג'ון רונלד רעואל טולקין (1967) (באנגלית) פיליפ נורמן מדבר על ג'ון לנון, באתר YouTube (באנגלית) ‏Philip Norman bio at Harper Collins Publishers‏ ‏Hohan, Randolph, ‏"They Love They Take and Make", New York Times, April 5, 1981‏ ארי קטורזה, ה"ביטלס": סודות ושקרים, באתר ynet, 17 באוקטובר 2000
1854 במדע

ערך מורחב – 1854 ג'ורג' איירי חישב את הצפיפות של כדור הארץ. ביצוע חפירות ותאור של קיריגואה, אתר מורשת עולמית ג'יימס קאטינג ממציא שיטה חדשה לפיתוח צילומים. אלישע אויטס בנה מעלית מודרנית ראשונה. בנג'מן סילימן לראשונה בצע חלוקת הנפט לחלקים על ידי זיקוק. ג'ורג' בול פרסם את עבודתו An Investigation of the Laws of Thought on Which are Founded the Mathematical Theories of Logic and Probabilities הוכחת משפט קיילי הרופא הלונדוני ג'ון סנואו גילה מקור למגפת כולרה תוך הוכחת השערתו שמקורה במים מזוהמים. פיליפו פצ'יני גילה Vibrio cholerae. 15 במרץ – אמיל אדולף פון בהרינג, פיזיולוג גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1917) 31 במרץ – דוגאלד קלרק, ממציא סקוטי (נפטר ב-1932) 29 באפריל – אנרי פואנקרה, מתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1912) 11 במאי – אוטו מרגנטלר, ממציא גרמני (נפטר ב-1899) 13 ביוני – צ'ארלס פרסונס, ממציא בריטי (נפטר ב-1931) 12 ביולי – ג'ורג' איסטמן, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1932) 23 ביולי – בירט אקרס, ממציא בריטי (נפטר ב-1918) 6 ביולי – גאורג סימון אוהם, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1789) מדיה וקבצים בנושא 1854 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ARF

ARF הוא חלבון המקודד על ידי מסגרת קריאה חלופית של לוקוס INK4a/ARF‏ (CDKN2A), המקודד גם את החלבון p16. לשני חלבונים אלו (p16 ו-ARF) תפקיד חשוב בבקרת מחזור התא. ARF מיוצר כתגובה לגירוי מיטוגני (המעודד חלוקת תא), כגון איתות שגוי לגידול מצד Myc או Ras. חלבון ה-ARF מצטבר בעיקר בגרעינון שם הוא יוצר תצמיד עם NPM ו-Mdm2, ובכך מעכב אותם. Mdm2 הוא חלבון הגורם לפירוק p53, ואינטראקציות אלו המעכבות אותו, מאפשרות ל-ARF לתפקד כמדכא סרטן ולגרום להתחלת עצירה של חלוקת התא ואפופטוזה במנגנון מבוסס p53. ARF הוא חלבון ייחודי בצורת השעתוק שלו, בהרכב חומצות האמינו שלו ובהתפרקותו. הוא משועתק על ידי מסגרת קריאה חלופית של חלבון אחר. התעתיק של ARF זוהה לראשונה באדם ב-1995, ובאותה השנה זוהה התוצר החלבוני שלו בעכבר. הגן המקודד לו מצוי על הזרוע הקצרה של כרומוזום 9 באדם, ובעכבר מצוי בכרומוזום 4.
פשוטה

פשוטה היא מונודרמה שכתבה מיקי פלג רוטשטיין. הצגת היחיד נושאת פרסים בכיכובה ובבימויו של נורמן עיסא, שוחקה בשנים 2012-2007 בהבימה. עדות של תשעה דפים מתוך יומנה המתוארת מנקודת מבטה של ילדה, אודות ניצול מיני מתמשך, מצד אביה החורג, נוכח התעלמות החברה, הממסד, בית הספר והבית, התבגרותה בצל אימה החרשת וקריסתה הנפשית והידרדרותה למחלת האנורקסיה. בהצגה משחקת פלג-רוטשטיין על בימה קטנה, Black box ריקה, למעט שעון חול היורד מהתקרה במהלך ההצגה. ההצגה הציגה וזכתה בתיאטרונטו 2007 ואומצה על ידי תיאטרון הבימה, בו הוצגה בשנים 2012-2007. פלג-רוטשטיין הופיעה עם ההצגה בגרמניה, איטליה, רומניה, רוסיה, אוקראינה, יפן וטאיוואן. כמו כן ההצגה הוצגה בהרבה מאוד ערבים מקצועיים של פסיכולוגים, פסיכיאטרים ואנשי מקצוע. 2008 – ההצגה "פשוטה" ופלג רוטשטיין זכו בתספיס פסטיבל, גרמניה: בפסטיבל המונודרמה הבינלאומי בקיל. ההצגה זכתה בפרס היצירה הטובה ביותר ובפרס התחרות במקום השלישי. 2007 – ההצגה "פשוטה" נבחרה להצגת השנה של Time Out תל אביב. 2007 – ההצגה "פשוטה" נבחרה על ידי ידיעות אחרונות לאחת מעשר ההצגות שאסור לפספס. 2007 - פלג רוטשטיין הייתה מועמדת לפרס אשת השנה בתיאטרון על ההצגה "פשוטה" בטקס אנשי השנה בקטגוריית אנשי השנה בתיאטרון, ערוץ 2. 2007 – ההצגה "פשוטה" זכתה בפרס התיאטרונטו. מאת – מיקי פלג-רוטשטיין. במאי – נורמן עיסא. עוזרת במאי – יעל פורת. עיצוב תפאורה ותלבושות – נאוה שטר. מלחין המוזיקה - עלא אבו עמרא. עיצוב תאורה – זיו וולושין. אתר ההצגה "פשוטה" צבי גורן, "פשוטה" בראש הזוכים בתיאטרונטו, באתר הבמה, 8 באפריל 2007 מרב יודילוביץ', הצגה על אלימות מינית זכתה בפרס התיאטרונטו, באתר ynet, 6 באפריל 2007 מרב יודילוביץ', "זה היה חזק ממני", באתר ynet, 11 באפריל 2007 מיכאל הנדלזלץ, סיפור לא פשוט, באתר הארץ, 7 ביוני 2007 מרב יודילוביץ', עולם מוטרף ומסויט, באתר ynet, 5 באפריל 2007 מיכל בעדני, עכבר העיר, התעללות מינית על הבמה, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2007 יונתן אסתרקין, "במה", בתוך סיכום שנת 2007", Time Out תל אביב, 27 בדצמבר 2007 – 3 בינואר 2008, גיליון מספר 269, עמ' 147. שי בר יעקב, "הטוטלית", בתוך: "ניצחון במערכה", מוסף 7 לילות של ידיעות אחרונות, כ"ה בשבט תשס"ח, גיליון מספר 1208, עמ' 7. ציפי שוחט, "שירלי ולנטיין" ו"ערבים רוקדים" בפסטיבל "תיאטרונטו", באתר הארץ, 27 במרץ 2005
תקווה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תקווה – הרצון שתתגשם התרחשות רצויה התקווה – המנון התנועה הציונית ומדינת ישראל התקוה – אוניית מעפילים שנקראה על שם ההמנון תקוותנו – שירו של המשורר נפתלי הרץ אימבר אשר עובד להמנון תקווה (כרזה) – כרזה של ברק אובמה ששימשה אותו במסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית שיר תקווה (שיר של מירי מסיקה) – שיר בביצוע הזמרת מירי מסיקה שיר תקווה (שיר של אביב גפן) – שיר בביצוע הזמר אביב גפן קרן תקווה – קרן יהודית אמריקאית למצוינות אינטלקטואלית ואזרחית בישראל התקווה 6 – להקת רגאיי והיפ הופ ישראלית, שהוקמה בשנת 2004 התקווה - מפלגה ציונית לאומית – מפלגה ישראלית ציונית-לאומית שהוקמה בשנת 2008 אתרים: הר התקווה – חווה חקלאית שהוקמה באמצע המאה ה-19 על ידי שתי קבוצות של נוצרים שכונת התקווה – שוכנת בדרום-מזרח תל אביב תקווה (בית יתומים) – בית יתומים יהודי בעיר אודסה אישים: אבי תקווה – כדורגלן עבר ישראלי משה בר-תקווה – קצין שריון ראשי לשעבר שלום תקווה – מבולטי הכדורגלנים בישראל תקווה עזיז – שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית אישים ששמם הפרטי הוא תקווה התקווה (פירושונים)