פיגוע מכונית התופת בצומת כפר דרום

פיגוע מכונית התופת בצומת כפר דרום הוא פיגוע טרור שבוצע ב־9 באפריל 1995 על ידי מחבל מתאבד פלסטיני, חבר ארגון הג'יהאד האסלאמי, בצומת הסמוך ליישוב כפר דרום, אשר התנגש עם רכבו העמוס מטעני חבלה, באוטובוס קו 36 של אגד, שנסע מאשקלון דרך ציר כיסופים לאזור כפר דרום ברצועת עזה, כשהוא מלא בחיילים שחזרו לבסיסיהם מחופשת השבת, והתפוצץ. הרכב והאוטובוס נהרסו כליל. כתוצאה מהפיגוע נרצחו 6 חיילים ואזרחית אחת, ונפצעו 30 נוספים. יממה לאחר הפיגוע נפטר עוד חייל שנפצע (הנרצח השמיני). ביום ראשון 9 באפריל 1995, בשעה 11:00 בבוקר, יצא אוטובוס אגד מס' 36, מהתחנה המרכזית באשקלון לכיוון גוש קטיף, כשעליו חיילים רבים. באותה שעה הסתתר חאלד חטיב, צעיר פלסטיני בן 22, איש הג'יהאד האסלאמי, תושב מחנה הפליטים נוסייראת, בפרדס, במרחק כקילומטר אחד מצומת כפר דרום. חטיב, הגיע למקום מכיוון ח'אן יונס ברכב מסוג פולקסווגן טרנספורטר בצבע כחול, כשהרכב עמוס בעשרות ק"ג של חומרי נפץ ומטעני חבלה, זאת מתוך כוונה לארוב ולפגוע באוטובוס הנמצא בדרכו למקום. להסוואה הונחו ברכב ארגזים מלאים בעשבים. חטיב גויס על ידי נביל א-שרחא, מבכירי הג'יהאד האיסלאמי, תושב נוסייראת אף הוא, שהיה אחראי לגיוס והכנת צעירים רבים, לביצוע פיגועי התאבדות ברצועת עזה, ולתכנונו של הפיגוע. היה זה חלק מתוכנית של ארגון הג'יהאד, שבאה בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו, להוציא לפועל פיגועים, במטרה לטרפד את התהליך המדיני בין ישראל לפלסטינים. (כמו פיצוץ מכוניות התופת בבית-ליד ב-22 בינואר 1995. פיגוע שבוצע בשיתוף פעולה עם החמאס). האוטובוס נסע כשרוב הנוסעים יושבים על כיסאותיהם, והאחרים נוסעים בעמידה. כשהגיע האוטובוס למחסום כיסופים, הצטרפו אליו שני ג'יפים צבאיים, אחד מלפנים ואחד מאחור, כליווי שניתן באותם ימים לכל אוטובוס ישראלי, שנסע ליישובים בלב רצועת עזה. חטיב הכיר את לוח הזמנים של האוטובוס הישראלי, וידע בדיוק מתי הוא יגיע לציר כפר דרום. סמוך לשעה 12:00 חלפה שיירת כלי הרכב בצומת, ופנתה צפונה, לעבר כפר דרום. חטיב החל לנסוע על שביל העפר, כשהוא מתקדם אל עבר האוטובוס. כאשר חלף הג'יפ הראשון על פני מכונית התופת, עלה המחבל על הכביש, תוך שהוא מאיץ את מהירות הרכב. ברגע שהוא הדביק את האוטובוס, סטה לכיוונו והתנגש בו. על פי עדויות של אנשים שהיו במקום, נשמע קול פיצוץ עז, וחלקי מתכת מן הרכבים התעופפו באוויר למרחק רב. החיילת אורית טאפט, שנפצעה בפיגוע סיפרה: ”לא ממש הבנו בהתחלה מה קרה. היה הרבה עשן ושקט אחר כך התחילו יריות וצעקות, כאשר התפזר העשן ראיתי את האסון מסביבי, ושם התחלתי לנסות ליישם את מה שלמדתי כמגישת עזרה ראשונה במד"א ירושלים, עוד לפני הגיוס”. לדבריה של טאפט, החיילים שעמדו באוטובוס, שימשו לה כמגנים חיים, על תפקודה בעת הפיגוע, למרות פציעתה, קיבלה טאפט צל"ש מפקד חיל הים. בינתיים החלו זורמים למקום כוחות צבא והצלה. המוקד של המועצה האזורית חוף עזה, שלח באופן מיידי צוותים רפואיים אזרחיים, שהחלו פועלים בטיפול בפצועים הרבים בשטח, לצד חובשים צבאיים. כוחות רפואה מתוגברים הגיעו לזירה מבתי החולים שבדרום, במסוקי חיל האוויר, תוך כ־20 דקות. בתוך זמן קצר הוקם בפרדס הסמוך בית חולים שדה. תוצאות הפיגוע פורסמו באותו יום. 6 חיילים נרצחו, ועוד תלמידת סמינר אחת, אזרחית ארצות הברית. כן נמנו 30 פצועים. אחד הפצועים, סמל אברהם ארדיטי, נלחם על חייו בבית החולים במשך יממה ומת מפצעיו והיה למעשה הנרצח השמיני במניין בפיגוע. נרצחי הפיגוע: רב"ט איתי דינר, סמ"ר מאיר שנוולד, סמל נטע סופרין, סמל יובל רגב, סמל צבי נרבט, רב"ט טל ניר, אליסיה פלאטו, סמל אביבי ארדיטי. ב־12 באפריל 1995 קיימה הכנסת כנס מיוחד לרגל הפיגוע ופיגוע נוסף שהיה בסמוך לנצרים. ב־25 בדצמבר 2003, בתקיפת מסוקים, בה שוגרו מספר טילים אל מכונית במרכז העיר עזה, נהרג בכיר הג'יהאד נביל א-שרחא שתכנן את הפיגוע. שלושה מנרצחי הפיגוע היו בני ראשון לציון ולזכרם הוקם "גן השלושה" ברחוב ירושלים בעיר זו. מדיה וקבצים בנושא גן השלושה בראשון לציון בוויקישיתוף סיפור צל"ש האלוף של אורית טאפט, באתר הגבורה