laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כתובת המזבח מגבל

כתובת מזבח גבל היא כתובת פיניקית על שבר מזבח מאזור מקדשי גבל. הכתובת התגלתה בסביבות 1923 במהלך החפירות של פייר מונטה באזור המקדשים בעיר, מחוץ למקדשים ולקברים, כמה מטרים מהיפוקאוסט (אנ'), בחומה מודרנית. הכתובת, הידועה בסימון KAI 12, חקוקה על פאת המזבח, ותוכנה הוא: החנוטם אל פעלת אנכ עבדאשמן בנה בן אסעא לאדנן ולסמל בעל יברכ ויחוו משמעות הכתובת היא: ”ה"חנוטם" האלה פעלתי אנכי עבדאשמן הבנאי בן אסעא לאדוננו ולסמל בעל. יברהו ויחיהו.” – "חנוטם" הן "מסיכות", מהמלה היוונית χωνευτός (המופיעה בתרגום השבעים כתרגום למלה המקראית "מסיכה"), והם מוזכרים גם בכתובת פיניקית מסרדיניה (אנ'); "אסעא" הוא שם מקוצר, אולי מקוצר מ"אסעמס" – "איסיס נשאה/העמיסה"; "אדוננו" הוא אל כלשהו, ו"סמל בעל" הוא צלם בעל. צורת חלק מהאותיות, בפרט האותיות ה' וט', שונה מכל הכתובות הפיניקיות שנמצאו בפיניקיה עד אותה עת וקרובה יותר לנאו־פונית, ולכן הכתובת תוארכה במקור לתקופה הרומית. מאוחר יותר התארוך דויק למאה ה־2 לפנה"ס. רשימת כתובות כנעניות וארמיות Lidzbarski, Mark. "Zu den phönizischen Inschriften von Byblos" Orientalistische Literaturzeitung, vol. 30, 1927, pp. 454-458. https://doi.org/10.1524/olzg.1927.30.16.229 and https://doi.org/10.1524/olzg.1927.30.16.231 C. R. KRAHMALKOV, THE BYBLIAN PHOENICIAN INSCRIPTION OF ‘BD’ŠMN: A CRITICAL NOTE ON BYBLIAN GRAMMAR, Journal of Semitic Studies, Volume XXXVIII, Issue 1, SPRING 1993, Pages 25–32, https://doi.org/10.1093/jss/XXXVIII.1.25 Montet, Pierre, BAH 11 - Byblos et l'Egypte Quatre Campagnes de Fouilles à Gebeil 1921-1922-1923-1924 (1928), p.258, item: 1020: OBJETS TROUVÉS HORS DU TEMPLE ET DES TOMBEAUX: 1020. — Un autel de pierre portant une inscription phénicienne (pl. CLV). — Hauteur actuelle : 0 m 36. — Trouvé à quelques mètres des hypocaustes, dans un mur moderne. Une inscription phénicienne de quatre lignes est gravée sur une face. Montet, Pierre, BAH 11 - Byblos et l'Egypte Quatre Campagnes de Fouilles à Gebeil 1921-1922-1923-1924 (1928), p.258, item: 1020 נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 132–134 Herbert Donner, Wolfgang Rölig, Kanaanäische und aramäische Inschriften, Band II: Kommentar, Otto Harrassowitz, 1964, עמ' 16–17 Peckham, B. (2019). The Development of the Late Phoenican Scripts. Harvard Semitic Studies. Brill. ISBN 978-90-04-38578-8. נבדק ב-2022-01-12.
מטרופוליס (סרט, 2001)

מטרופוליס (ביפנית: メトロポリス) הוא סרט מדע בדיוני יפני בסגנון אנימה משנת 2001 בבימויו של רינטארו המבוסס באופן רופף על סדרת מאנגה באותו השם(אנ') מאת אוסמו טזוקה שפורסמה במקור בשנת 1949, אשר בעצמה נוצרה בהשראת הסרט האילם משנת 1927 "מטרופוליס". הסרט הופק על ידי אולפן האנימציה Madhouse וחברת טוהו בשיתוף עם חברת טזוקה הפקות. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-26 במאי 2001 ביפן. הסרט מתרחש בעתיד דיסטופי בעיר העתידנית "מטרופוליס" בה חיים זה לצד זה בני אדם ורובוטים. רוב האוכלוסייה האנושית של העיר מאשימים את הרובוטים במצוקות שלהם שנובעים מהאבטלה והעוני. העיר נשלטת על ידי מנהיג רב עוצמה בשם דיוק רד. העלילה מתמקדת בחקירה שמנהלים הבלש שונסאקו באן ואחיינו קניצ'י אשר חוקרים את המדען ד"ר לאוטון שחשוד בסחר באיברים. במעבדה של ד"ר לאוטון קניצ'י מגלה את טימה שהיא גרסה רובוטית לבתו המנוחה של דיוק רד, אותה ד"ר לאוטון יצר עבורו. קניצ'י מחליט לסייע לה ובעקבות כך הם בורחים משם ביחד ומוצאים את עצמם בלב העיר העצומה. קניצ'י צריך כעת להגן על טימה המסתורית מפני אנשים שונים שמנסים ללכוד אותה, כולל רוק, בנו המאומץ של דיוק רד, אשר מעוניין להשמיד את טימה. פסקול הסרט כולל בעיקר מוזיקת ג'אז בסגנון ניו אורלינס שהלחין טושיוקי הונדה וכולל את הקאבר של אטסוקי קימורה לשיר העם האמריקאי "St. James Infirmary Blues" ואת שיר הסיום "There'll Never Be Good-Bye" מאת מוקי אובטה. אתר האינטרנט הרשמי של מטרופוליס (באנגלית) "מטרופוליס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מטרופוליס", באתר נטפליקס "מטרופוליס", באתר AllMovie (באנגלית) "מטרופוליס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מטרופוליס", באתר Metacritic (באנגלית) "מטרופוליס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הקדימון של הסרט, סרטון באתר יוטיוב Metropolis (2001) - Release info - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-01-13 Metropolis (movie) - Anime News Network, www.animenewsnetwork.com
סמל קומורו

סמל קומורו מורכב מחצי סהר אשר מופיע גם בדגלה הלאומי. במרכז הסהר מופיעים ארבעה כוכבים המייצגים את ארבעת איי המדינה. מעל הסהר ישנה שמש זורחת ממנה יוצאים שמונה קרניים. מסביב לנקודה המרכזית בסמל, כתוב שם המדינה בצרפתית וערבית. הסמל תחום בצידיו על ידי שני ענפי זית, ועל ידי סרט הנושא את המוטו הלאומי של המדינה, "אחדות, צדק, קידמה", בחלקו התחתון. דגל קומורו המנון קומורו מדיה וקבצים בנושא סמל קומורו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
SSLV

SSLV (קיצור של Small Satellite Launch Vehicle) הוא משגר לוויינים וחלליות רב שלבי שפותח על ידי הארגון ההודי לחקר החלל ומשמש לשיגור לוויינים קטנים של הודו ולקוחותיה. מתקני השיגור של משגרי SSLV נמצאים במרכז החלל סאטיש דאוון הממוקם בחוף הדרום־מזרחי של הודו. בעתיד מתוכנן לבנות כן שיגור למשגר זה במרכז החלל העתידי. המשגר יכול להביא מטען של 500 ק"ג למסלול לווייני נמוך או 300 ק"ג למסלול מסונכרן שמש. בשנת 2016 הוחלט לפתח משגר חדש לשיגור לוויינים קטנים. הפיתוח הושלם בשנת 2018 והחלה בנייה ובדיקות המשגר. עלות השיגור לעומת משגרים הודים אחרים ירדה באופן משמעותי לכ-4 מיליון $. להכנת השיגור נדרש צוות של כ-6 אנשים והוא נמשך כשבוע. השיגור הראשון בוצע ב-7 באוגוסט 2022 ולא הצליח. השיגור השני בוצע ב-10 בפברואר 2023. למסלול הועברו 3 לוויינים במשקל כולל של 334 ק"ג. לשנת 2024 מתוכננים שיגורים נוספים. מדיה וקבצים בנושא SSLV בוויקישיתוף תיאור המשגר רשימת שיגורים עלות השיגור
LVM-3

LVM-3 (קיצור של Launch Vehicle Mark-3, עד לשנת 2022 - GSLV Mk III) הוא משגר לוויינים וחלליות רב שלבי שפותח על ידי הארגון ההודי לחקר החלל ומשמש לשיגור לוויינים כבדים של הודו ולקוחותיה. מתקני השיגור של המשגר נמצאים במרכז החלל סאטיש דאוון הממוקם בחוף הדרום־מזרחי של הודו. לצורכי שיגור הותאם כן שיגור SLP. המשגר יכול להביא מטען של 10,000 ק"ג למסלול לווייני נמוך או 4,000 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי. הוא מיועד לשיגורי חלליות לכיוון הירח, מאדים ונגה. כמו כן הוא ישיש המשגר לטיסות מאוישות עתידיות של הודו. הפיתוח החל בתחילת המאה ה-21 עם תכנון לבצע את השיגור הראשון בשנת 2010. עקב בעיות טכניות הפיתוח לקח זמן יותר מהצפוי. בדיקות ראשונות נחלו בשנת 2010. בשנת 2014 בוצע טיסה תת-מסלולית. לאחר ביצוע מוצלח של טיסה זו הוחלט לבצע מספר שינויים. בשנת 2017 בוצע שיגור מוצלח ראשון שהיה מוכרז כשיגור ניסיון. בשנת 2019 בעזרת המשגר שוגרה גשושית צ'אנדריאן 2 לכיוון הירח. בשנת 2022 בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה חברה OneWeb הפסיקה שיגוריה בעזרת משגרים רוסים והחלה שיגורים בעזרת משגר LVM-3. בשנת 2023 שוגרה גשושית צ'אנדריאן 3. לשנת 2024 מתוכננים שיגורים לא מאוישים של חללית מאוישת הודית. מדיה וקבצים בנושא LVM-3 בוויקישיתוף תיאור המשגר רשימת שיגורים
צוות קרב חטיבת השריון ה-20

צוות קרב חטיבת השריון ה-20 (באנגלית: 20th Armoured Brigade Combat Team) היא חטיבת חיל שריון של הצבא הבריטי. החטיבה נמצאת תחת פיקוד הדיוויזיה השלישית ובסיס האם שלה במחנה בולפורד, וילטשייר. החטיבה כוללת שני רגימנטים משוריינים (משמר הדרגונים המלכותי ורגימנט ההוסרים המלכותי של המלכה), שני גדודי חיל רגלים משוריין (הראשון מרגימנט הפוסיליירים המלכותי והחמישי מרגימנט הרובאים), ושני גדודי מילואים (מאותם רגימנטים), בנוסף לגדוד לוגיסטיקה ויחידות סיוע נוספות. לצד צוות קרב חטיבת השריון ה-12, מהווה החטיבה את המרכיב המשוריין העיקרי של הדיוויזיה השלישית והצבא הבריטי כולו. החטיבה הוקמה תחילה כחטיבת מילואים של הצבא הטריטוריאלי (כוח המילואים של הצבא הבריטי) עם תחילת מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, בתור חטיבת השריון הקלה ה-20. ב-1943 החטיבה הפכה לחטיבת הכשרה לצוותי שריון וזו נסגרה עם סיום המלחמה ב-1945. ב-15 בספטמבר 1950 החטיבה הוקמה מחדש כחטיבת שריון וכחלק מהעתודה של האסטרטגית של הצבא הבריטי אל מול כוחות ברית ורשה, בדצמבר 1951 נשלחה החטיבה להצבה בגרמניה כחלק מהדיוויזיה השישית לחיזוק ארמיית הריין הבריטית. באפריל 1958 הדיוויזיה השישית נסגרה כחלק מצמצום משמעותי בצבא, חטיבת השריון ה-20 הועברה לפיקוד הדיוויזיה הרביעית ואימצה את סמל "אגרוף הפלדה" מהדיוויזיה השישית. בדצמבר 1977 חטיבות ארמיית הריין שונו לקבוצות משימה (Task Force) וחטיבת השריון ה-20 הפכה לקבוצת המשימה הוטל (Hotel) במבנה פיקודי שונה, אך בינואר 1980 שונו שוב שמות החטיבות לשמותיהן הקודמים ויחידות החטיבה חזרו לפיקודה הישיר. לאחר סיום המלחמה הקרה וצמצומים בצבא הבריטי שבאו בעקבות נפילת חומת ברלין, חטיבת השריון ה-33 נסגרה והתאחדה עם חטיבת השריון ה-20 בדצמבר 1992 והיא עברה לפיקוד הדיוויזיה הראשונה. במהלך שנות ה-90 נטלה החטיבה חלק במערכות שונות בהן מלחמת בוסניה וב-2003 לקחה חלק בשלב הפלישה של מלחמת עיראק (מבצע טליק 3), היא נשלחה שוב לעיראק באפריל 2006 (טליק 8) וב-2008 (טליק 13). באוקטובר 2011 לקחה החטיבה את הפיקוד על כוח המשימה הבין לאומי הלמנד כחלק ממלחמת אפגניסטן עם תחילת מבצע הריק 15. בינואר 2015 הפכה לחטיבת חיל הרגלים המשוריינת ה-20 כאשר שונה הרכבה לשלושה זוגות של גדודי חיל רגלים משוריינים (גדוד סדיר וגדוד מילואים מאותו רגימנט), מהרגימנט המרסיאני, רגימנט הפוסיליירים המלכותי ורגימנט הרובאים ורגימנט השריון ההוסרים המלכותי של המלכה. כחלק מתוכנית "חייל העתיד" שפורסמה במרץ 2021, אורגנו מחדש יחידות רבות בצבא והחטיבה הפכה לצוות קרב משוריין המבוסס על שני זוגות גדודי חיל רגלים משוריינים ושני רגימנטים משוריינים. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-21 עתידים להיקלט בחטיבה טנקי צ'אלנג'ר 3 והיא מתוכננת לפקד על רגימנט סיור מבוסס נגמ"שי אג'קס, נגמ"שי הווריור של יחידות חיל הרגלים עתידים להיות מוחלפים בנגמ"שי בוקסר. משמר הדרגונים המלכותי - שריון (צ'אלנג'ר 2) רגימנט ההוסרים המלכותי של המלכה - שריון (צ'אלנג'ר 2) הגדוד הראשון, רגימנט הפוסיליירים המלכותי - חי"ר משוריין הגדוד החמישי, רגימנט הפוסיליירים המלכותי - חי"ר משוריין (מילואים) הגדוד החמישי, רגימנט הרובאים - חי"ר משוריין הגדוד השביעי, רגימנט הרובאים - חי"ר משוריין (מילואים) הרגימנט הרביעי, חיל הלוגיסטיקה המלכותי - חי"ר משוריין גדוד הסיוע המשוריין, חיל ההנדסה החשמלי והמכני המלכותי מדיה וקבצים בנושא צוות קרב חטיבת השריון ה-20 בוויקישיתוף אודות החטיבה באתר משרד ההגנה הבריטי צוות קרב חטיבת השריון ה-20, ברשת החברתית פייסבוק צוות קרב חטיבת השריון ה-20, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
גזרת הלבוש

האם התכוונתם ל... גזרת הלבוש באימפריה הרוסית גזרות הלבוש באימפריה העות'מאנית גזרת הלבוש בירושלים בתקופה הממלוכית בירושלים בתקופה הממלוכית 1301
ורמיצ'לי

ורמיצ'לי (באיטלקית: Vermicelli) באיטליה, הם סוג של פסטה ארוכה ויבשה מחיטת דורום עם חתך עגול ועם קוטר גדול יותר מאשר ספגטי. אם הקוטר קטן יותר ניתן להשתמש במונח ההקטנה vermicellini. בהגהות של המאה ה-12 המשלימות את הפירושים שכתב רש"י (שנחשב כידוע לאחד מגדולי הפרשנים של כתבי הקודש השונים) לתלמוד הבבלי, מופיעים "ורמיצ'לי" עם התעתיק "ורמישלש", שבשל משמעותו הסמויה מוביל למוצא המילה בשפה האיטלקית. זוהי אחת מצורות הפסטה העתיקות ביותר, לטענת חלק מהחוקרים מקור הפסטה והמילה באזור נאפולי ולפי מה שדווח ב-1338 על ידי יצרנית הפסטה המאסטר ברנבה דה ריטניס, הוורמיצ'לי כבר היו מוכרות באותה התקופה בשמות אחרים גם בצפון איטליה. המונח vermicelli מופיע גם, עם השם vermiculi, בספר אמנות הבישול (Liber de Coquina), ספר מתכונים שחובר על ידי מחבר לא ידוע מהאזור הנאפוליטני בין המאה ה-13 והמאה ה-14. המונח אומץ בשפות שונות, אם כי בחלק מהן הוא מציין לעיתים סוגי פסטה שונים בצורתם ובהרכבם. באנגלית, בהולנדית ובספרדית המונח מציין סוג של פסטה כמו ספגטי אך עם חתך דווקא דק יותר, בעוד שבצרפתית משתמשים במונח vermicelle, אשר בתורו מציין פסטה עם חתך עגול ורזה במיוחד. ספגטי אטריות מדיה וקבצים בנושא ורמיצ'לי בוויקישיתוף "Vermicelli". "Vermicello" (באנגלית). La pasta: Storia e cultura di un cibo universale. Gius.Laterza & Figli Spa. ISBN 9788858102077. "Rashi's Method of Biblical Commentary" (באנגלית). "Vermicelli". "Vermicelli" (באנגלית). "Vermicelli" (בהולנדית). "Vermicelli" (בספרדית). "Vermicelle" (בצרפתית).
חיים אביגדור

חַיִּים אֲבִיגְדוֹר (נולד ב-1700, ה'ת"ס, תאריך פטירתו אינו ידוע) היה רב ושד"ר, מחבר הספר "פרי עץ חיים". אביגדור נולד בקושטא וגדל בביתו של משה הכהן, לאחר שנתייתם מהוריו בגיל צעיר. בראשית דרכו התורנית למד בישיבת אליעזר נחום, ובהמשך למד כשבע שנים בישיבת חיים קמחי, אשר בעקבותיו ביקש לעלות לארץ ישראל ולהתיישב בצפת. לאחר מותו של קמחי שב לקושטא, אולם בשל מגפה שפרצה בעיר יצא במסע לערי אירופה, תחילה לסלוניקי וללאריסה שביוון, ובהמשך לאיטליה, לגרמניה ולהולנד. במסגרת מסע זה גייס תרומות ליישוב היהודי בטבריה ולישיבה שהיה ברצונו להקים שם. בהיותו באמסטרדם נסמך על שולחנו של יוסף הכהן די אזיבידו, ובשנת 1742 פרסם את ספרו, "פרי עץ חיים", שעסק ביד החזקה, בארבעה טורים בתלמוד ובפוסקים. בספרו כתב גם שאלות ותשובות ודרישתו וחידושיו על פרשת השבוע. הרב אריה לייב מאמסטרדם חתם על הסכמה לספר זה. בהמשך אותה שנה עלה לטבריה והצטרף לחוג של חיים אבולעפיה ביישוב היהודי בעיר, ואף נשלח מטעמו כשד"ר לאיטליה. חיים אביגדור נשא אישה, אולם לא השאיר אחריו ילדים. חכם חיים אביגדור, באתר החכם היומי סולומון שכטר ויצחק ברוידה, ‏"חיים אביגדור", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) חכם חיים אביגדור, באתר החכם היומי סולומון שכטר ויצחק ברוידה, ‏"חיים אביגדור", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "אביגדור, חיים", האנציקלופדיה העברית (כרך א, עמ' 138), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמית ולדמן

עמית ולדמן (נולד ב-14 בדצמבר 1972) הוא עיתונאי ואיש טלוויזיה ישראלי. שימוש ככתב ועורך חדשות חוץ ב־N12. ולדמן ערך סרטי תחקיר עבור ערוץ הכנסת וערך את התכנית "סדר עולמי" בהגשת ערד ניר בחברת החדשות. משמש כעורך חדשות ותוכנית חדשות החוץ "העולם היום" בתאגיד השידור הישראלי[דרושה הבהרה]. ולדמן נולד וגדל בשכונת ניות בירושלים. היה חניך ומדריך בתנועת הצופים בשבט "מצדה". את שירותו הצבאי עבר כלוחם ומפקד בחי"ר. למד בהאוניברסיטה העברית בירושלים בחוג למדעי החברה. לעולם התקשורת נחשף כקשב צעיר בטלוויזיה הישראלית. לאחר תקופה עבר לערוך חדשות בחברת החדשות ולפרסם מידע עבור חדשות חוץ באינטרנט וכחלק מרצועות שידור N12 ובערוץ הכנסת. בעת שעבד ולדמן בחברת החדשות, ניהל מספר משדרים מיוחדים, כגון סיכומי שנה, סיכומי העשור ואירועי הלוויית המלכה אליזבת השנייה. ולדמן הוציא סרטי תעודה בעקבות תחקירים שערך: "הבית בשדרה הראשונה" - תחקיר אודות מוסדות האו"ם, "איזונים ובלמים" - סרט דוקומנטרי אודות שיטת הממשל האמריקאית ו"הגשר על הבוספורוס". כתבות של עמית ולדמן, באתר מאקו עמית ולדמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איזונים ובלמים, סרט שערך עמית ולדמן, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 28:55) עמית ולדמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערוץ הכנסת - הבית בשדרה הראשונה: סרטו של עמית ולדמן, סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 24:27) איזונים ובלמים - סרט תעודה של ערוץ הכנסת, סרטון בערוץ "Einat Wilf", באתר יוטיוב (אורך: 28:55) ערוץ הכנסת - הגשר על הבוספורוס - בקרוב בערוץ הכנסת, סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 01:04)
פסטה מוליקטה

פסטה מוליקטה (באיטלקית: Pasta mollicata; מילולית: פסטה עם פירורי לחם) היא מאכל ממחוז בזיליקטה, מנה מסורתית שמכינים אותה בכל דרום איטליה (מצוג'ורנו). בהשוואה למתכוני פסטה אחרים, היא נחשבת ל"מנה ירודה או ענייה" מכיוון שלא מכינים אותה עם מרכיבים רבים. מנת פסטה מוליקטה מבושלת בדרך כלל על ידי טיגון בצל קצוץ (שנטבל בעבר ביין אדום) במחבת בישול עם שמן זית כתית מעולה ומעט שומן חזיר. לאחר מכן מוסיפים לתערובת עגבנייה קצוצה ומבשלים על אש גבוהה במשך מספר דקות. לאחר מכן מוסיפים מעט לחם מיושן שנטחן לפירורים ומניחים את המחבת על אש גבוהה במשך כ-15 דקות. לאחר שמנקזים את הפסטה המלוחה ומקפיצים אותה עם מעט גבינת קצ'וריקוטה, המנה מתובלת בעוד קצ'וריקוטה טרייה, שמן ומעט פלפל חריף. לפסטה מוליקטה, כמו "מנות ירודות או עלובות" אחרות, יש וריאציות עונתיות רבות. הכנות מיוחדות כוללות החלפת בצל בכרישה טרייה. יש גם כמה מתכונים שבהם מוסיפים לתיבול הבסיסי אגוזים קצוצים ו/או פטריות טריות. למנת פסטה זו יש וריאציות רבות בהתאם לאזור. בבזיליקטה מכינים את הגרסה הפשוטה ביותר גם עם פרטי (Ferretti) או סטרשינטי (Strascinati), שמוגש עם פירורי לחם, שמן ושום. מרכיבים נוספים הם עגבניות קצוצות או רוטב בשר, גבינה מגוררת או פלפל מפורר או אבקה. לעיתים רחוקות יותר, מוסיפים גם אנשובי, צימוקים או שקדים. הפסטה הזו עם פירורי לחם נכללת בין מנות המזון המסורתיים של לוקני, תחת השמות: Fusilli lucani con la mollica di pane (פוזילי עם פירורי לחם) Ferriciell cu la muddica Fusill' cu' muddia בקלבריה ובסיציליה מתבלים לפעמים פסטה כזו (בדרך כלל ספגטי) בפירורים אחרים במקום בפירורי לחם ונהוג להשתמש באנשובי. מדיה וקבצים בנושא פסטה מוליקטה בוויקישיתוף "Food Safety: How Long Does Pasta Last". נבדק ב-9 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה)
רוטב ארביאטה

רוטב אררביאטה, (באיטלקית: L'arrabbiata או Sugo all'arrabbiata או רק Arabbiata בניב הרומאי), הוא רוטב חריף לפסטה העשוי מ: שום, עגבניות ופלפל צ'ילי אדום מיובש המבושל בשמן זית. מקורו של הרוטב מאזור לאציו, המחוז בו שוכנת רומא ובמיוחד מהעיר רומא. אררביאטה פירושו המילולי באיטלקית "כועס". בניב הרומאי, התואר arabbiato מציין "מאפיין" כלשהו (במקרה זה חריפות). ברומא, למעשה, כל מזון שבושל במחבת עם הרבה שמן, שום וצ'ילי כדי לעורר צמא עז, נקרא "אררביאטו" (למשל "ברוקולי ארביאטי"). המצאת המנה החלה בשנות ה-50 ובשנות ה-60, בתקופה שבה אוכל בעל חריפות (הכוונה כאן לחריף ממש או למפולפל) היה באופנה במטבח הרומאי. המנה נחגגה מספר פעמים בסרטים איטלקיים, בעיקר בסרטים "La grande abbuffata" של מרקו פררי (1973) וב"רומא" של פדריקו פליני (1972). המרכיבים העיקריים הם עגבניות קלופות, שום, שפע פלפלי קאיין צ'ילי, מלח ושמן זית כתית מעולה. לפעמים מוסיפים לפסטה פרמזן מגורר וגבינת פקורינו רומנו. בכפרים פונטה באסו ופונטה אלטו בעיריית קסטל סנטאנג'לו בנפת ריאטי, מתקיים פסטיבל פנה אל'ארביאטה למעלה מחמישים שנה. Carnacina, Luigi; Buonassisi, Vincenzo (1975). Roma in Cucina (באיטלקית). Milano: Giunti Martello. Ravaro, Fernando (2005). Dizionario romanesco (באיטלקית). Roma: Newton Compton. ISBN 9788854117921. מדיה וקבצים בנושא רוטב ארביאטה בוויקישיתוף Ravaro (2005), p.86, sub voce Silvia, Spagni (2010). L'arte di cucinare alla romana: ricette tradizionali e curiosi aneddoti per piatti da imperatore (באיטלקית). Roma: Newton Compton. ISBN 9788854122574. OCLC 955291501. Carnacina (1975), pg. 81. Giorgioni, Livio (2002). La grande abbuffata: percorsi cinematografici fra trame e ricette (באיטלקית). Pontiggia, Federico, 1978-, Ronconi, Marco, 1972-. Cantalupa (Torino): Effatà. p. 25. ISBN 9788874020225. OCLC 50875311.
סטפן סז'ורנה

סטפן סז'ורנה (בצרפתית: Stéphane Séjourné; נולד ב-26 במרץ 1985) הוא פוליטיקאי צרפתי, המכהן כשר החוץ ואירופה בממשלתו של ראש ממשלת צרפת גבריאל אטאל מאז ה-11 בינואר 2024. חבר במפלגת הרנסאנס. קודם לכן, שימש חבר בפרלמנט האירופי (MEP) משנת 2019, יועצו של עמנואל מקרון במהלך מסע הבחירות לנשיאות צרפת ב-2017 ומשנת 2022 מזכיר הכללי של מפלגת הרנסאנס. סז'ורנה הוא הומו מוצהר והיה בזוגיות עם ראש ממשלתו גבריאל אטאל. סז'ורנה נולד בוורסאי. הוא גדל במדריד ובבואנוס איירס ולאחר מכן השתתף בתוכנית ארסמוס בגרנדה. הוא למד באוניברסיטת פואטייה. בשנים 2012–2014 עבד במשרדו של ז'אן פול הושון במועצה האזורית איל-דה-פרנס ולאחר מכן שימש כיועצו של שר הכלכלה והאוצר עמנואל מקרון. הוא שימש כיועצו של מקרון בבחירות לנשיאות צרפת ב-2017. לאחר הבחירות עבד לצדם של אלכסיס קולר (אנ') ואיסמאל אמליאן (אנ'). לאחר מכן הוא לקח חופשה בת שישה חודשים כדי להוביל את הקמפיין שלו לפרלמנט האירופי ב-2019. בשנים 2019–2024 כיהן כחבר הפרלמנט האירופי, בוועדה לענייני משפט (2019–2022), בוועדה המיוחדת לבינה מלאכותית בעידן דיגיטלי (2020–2022) ובוועדה לזכויות נשים ושוויון מגדרי (מאז 2022). בוועידת הרנסאנס שנערכה בספטמבר 2022, נבחר סז'ורנה ליו"ר המפלגה. בעקבות מינויו של גבריאל אטאל על ידי הנשיא מקרון לתפקיד ראש ממשלת צרפת הוא התמנה לתפקיד שר החוץ ואירופה והחליף בתפקיד את קתרין קולונה. סז'ורנה הוא הומוסקסואל וחי באיחוד אזרחי, עד שנת 2022, עם גבריאל אטאל, ראש ממשלת צרפת. מדיה וקבצים בנושא סטפן סז'ורנה בוויקישיתוף סטפן סז'ורנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
פיצריקה

"פיצריקה (Pitsirika)" (בעברית: "ילדונת") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן, ביחד עם הזמר הקפריסאי-ישראלי טריפונס. הוא יצא לאור במאי 2008, בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבום האולפן האחד-עשר של גולן, הוזה אותך מולי (2008). השיר הגיע למקום השני במצעד העברי השבועי של רשת ג'. השיר נכתב על ידי רונן ירקוני ויוסי חן, הולחן על ידי מתיוס גיאנוליס ולפטריס ואזאיוס והופק על ידי תמיר צור. טריפונס סיפר על השיר כי: ”הכרתי את אייל גולן דרך השיר 'פיציריקה'. במשך שנה שלמה שמרתי את השיר הזה במגרה והחלום שלי היה להקליט אותו כדואט עם אייל. עברה יותר משנה ולא הצלחנו להגיע אליו וכמעט ויתרנו. יום אחד הגענו להקליט והשמענו את השיר לתמיר צור, המעבד. הוא פנה למשה פרץ והציע לו דואט ומשה לא רצה לעשות את זה. בסוף אייל שמע את השיר וביקש יומיים לחשוב. כעבור יומיים הוא חזר לתמיר והודיע שהוא הולך על זה”. עשור לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מחצי מיליון השמעות. האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-28 באוגוסט 2019. הוא צבר למעלה מחצי מיליון צפיות. סרטון השיר "פיצריקה" באתר יוטיוב פיציריקה – פזמונט, באתר pizmonet.co.il שי פרץ, גבירותיי ורבותיי, אייל גולן, באתר ynet, 24 במרץ 2010 פיציריקה, 2008-03-07, נבדק ב-2024-01-14 פיציריקה, נבדק ב-2024-01-14
אביגדור בן שמחה הלוי מגלוגוי

אֲבִיגְדוֹר בֶּן שִׂׂׂמְחָה הַלֵּוִי מִגְּלוֹגוֹי (נולד סביב 1725–1810), אשר נודע גם בראשי התיבות אל"ם, היה מורה, סופר ומדקדק בוהמי–יהודי. אביגדור מגלוגוי נולד למשפחה יהודית ענייה בעיירה גלוגוב שבשלזיה תחתית. אביו, שמחה, היה מלמד ואמו בראונכה באה ממשפחת תאומים הרבנית. לזמן מה עבד כמורה פרטי בברלין, שם הצטרף לחוג המשכילים של משה מנדלסון. ב-1768 עבר לפראג והמשיך בעבודתו כמורה. בראשית שנת 1773, במהלך מסעו בסקסוניה, נעצר באשמת שווא של גנבה והוחזק בכלא בפירנה במשך 10 חודשים. במהלך מעצרו עסק בלימוד תנ"ך, תלמוד והגות יהודית מימי הביניים. מכתב שכתב מנדלסון ומתוארך ל-13 בינואר 1774 שכנע את הרשויות לזכותו מכל חשד ולשחררו. בעזרת יצחק דסאו, וקרוב משפחתו, רבי צבי הירש לוין, עלה בידו לשוב לפראג. החיבור הראשון של אביגדור שפורסם היה ספר דקדוק עברי קצר בשם "דבר טוב", אשר התפרסם ב-1783 בפראג יחד עם קטעים מהחיבור "מרפא לשון" מאת משה בן שם טוב אבן חביב, ועם הסכמה מהרב יחזקאל לנדא. בשנת 1792 ערך את המחברת הראשונה של אגרות שכתב לו מנדלסון למחברת "אגרות הרמ"ד", וב-1797 פרסם את המחברת השנייה, אשר מהווה נספח לשירו הדידקטי "חותם תוכנית", אשר מנסה להוכיח כי לימוד התורה עולה על כל שיטות הפילוסופיה שהומצאו, מימי סוקרטס ועד לעמנואל קאנט. בשנת 1802 פרסם חמישה חומשי תורה עם תרגום ופרשנות מאת מנדלסון בצירוף הקדמה שהוא עצמו כתב. הדבר האחרון שחיבר היה השיר "שיר נפלא", שנכלל בספרו של זאב וולף בוכנר (הרזב"ד), "צחות המליצה", מ-1835. ישראל דוידזון, ‏"אביגדור מגלוגוי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
דמעות (שיר של אייל גולן)

"דמעות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אייל גולן. הוא יצא לאור ביוני 1998, בהוצאת חברת התקליטים שולטן וישי בן צור, כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, חייל של אהבה (1998). השיר יצא לפני האלבום. את השיר כתב זאב נחמה, שהלחין והפיק אותו ביחד עם תמיר קליסקי. השיר נחשב לאחד משירי החותם של גולן. הוא דורג במקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' במשך ארבעה שבועות. במצעד העשור של רשת ג' שפורסם ב-26 ביוני 1999, דורג במקום השלישי. בשנת 2009 דורג במקום השביעי במצעד שירי אייל גולן, שכלל את מיטב השירים של הזמר לפי דירוג. בסוף שנת 1998 נבחר "דמעות" להיות "שיר השנה" של רשת ג'. זהו שירו הראשון של גולן שהצליח לזכות בתואר זה והשיר המזרחי הראשון שעשה זאת. השיר נכתב על ידי זאב נחמה והולחן והופק על ידי נחמה ביחד עם תמיר קליסקי. בריאיון ל-ynet, סיפר נחמה: ”כתבתי את הטקסט אחרי שאבי יעקב נפטר מסרטן בגיל 65”. הוא המשיך ואמר: ”המשפט 'אמרת שהגשם ישטוף את הדמעות' הגיע על בסיס משהו שאבא שלי אמר לי במהלך ההתמודדות שלו עם המחלה, 'החורף בא, הקיץ בא, והחיים לאט־לאט מקהים את הכאב'”. השינוי של הטקסט אירע בעקבות מותה של עינת לוי-מיארה ידידתו הטובה של נחמה, שנפטרה כתוצאה מגידול מוחי, שנתיים לאחר שהתחתנה. בסופו של דבר, נשלחה הגרסה הסופית לאייל גולן במטרה להקליטו. בעטיפה של התקליטור ישנה הקדשה לזכרה של לוי-מיארה. במרוצת השנים נודע כי את "דמעות" כתב נחמה על חברתו שנפטרה ממחלת הסרטן, אך נכתב בהתחלה על אביו, יעקב שנפטר מאותה המחלה בגיל 65. השיר מהול במאפייני מוות, כדוגמת השורות: ”שמך חקוק על האבן”, ”הדמעות ממשיכות, הן זולגות אל הקבר החם” ו”את עכשיו בגן עדן”. בשנת 2010 הוציא גולן את זר כיסופים: אוסף שירי אהבה, בו נכלל "דמעות" בגרסה מחודשת מזו שיצאה בשנת 1998. מספר עשורים לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-1.2 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-20 ביולי 2011. הוא צבר למעלה מ-2.3 מיליון צפיות. סרטון השיר "דמעות" באתר יוטיוב דמעות (אייל גולן) – פזמונט, באתר pizmonet.co.il חייל של אהבה – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מצעד העשור תש"ן–תשנ"ט – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מצעד שירי אייל גולן – פזמונט, באתר pizmonet.co.il תשנ"ח – פזמונט, באתר pizmonet.co.il מצעד הפזמונים השנתי – פזמונט, באתר pizmonet.co.il רז שכניק, הסודות מאחורי הלהיטים של אתניקס, באתר ynet, 11 ביוני 2021 Facebook, www.facebook.com מימה - אייל גולן - דמעות, באתר www.mima.co.il מילים לשיר דמעות - אייל גולן, באתר שירונט זר כיסופים, 2010-08-10, נבדק ב-2024-01-14 דמעות, 2007-01-04, נבדק ב-2024-01-14 אייל גולן דמעות Eyal Golan, נבדק ב-2024-01-14