laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החמישייה הניו-יורקית

החמישייה הניו-יורקית (באנגלית: The New York Five) הוא השם שניתן לקבוצה בת חמישה אדריכלים (ריצ'רד מאייר, פיטר אייזנמן, מייקל גרייבס, צ'ארלס גוואת'מי וג'ון היידוק) בני העיר ניו יורק, אשר היוו מושא לתערוכה במומה משנת 1969 באצירת ארתור דרקסלר, ולספר עוקב אודותם, משנת 1972, בשם "חמישה אדריכלים". (Five Architects) החמישה בעלי רקע משותף כאדריכלים האמונים על טוהר הצורה והחומר, כחלק מרוח המודרניזם באדריכלות, ובכך מרפררים ביצירתם אל עבודתו של לה קורבוזיה משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, זאת חרף העובדה כי בחינה מדוקדקת של עבודותיהם מאופיינות באינדיבידואליזם רב. ייתכן כי השפעה ניכרת יותר על יצירתם ותפיסות החמישה, תמצא בעבודתו המוקדמת של פיליפ ג'ונסון, אשר הוגדר לא פעם כאב הרוחני של הקבוצה. החמישייה היוותה מטרה לביקורת עוקצנית שפורסמה בירחון Architectural Forum במאי 1973, בקבוצת מאמרים שנקראה "חמישה על חמישה", בהם האדריכלים ה"אפורים" רונלדו גיורגולה, אלן גרינברג, ז'קלין רוברטסון, צ'ארלס מור ורוברט מ. א. שטרן, תקפו את חמשת ה"לבנים" על בסיס הטענה כי הרדיפה אחר אסתטיקה מודרניסטית טהורה יצרה במישרין בניינים לא מתפקדים, שאינם קשורים לאתר, אינם קשורים למשתמש ובעלי ניכור רב לחיי היום-יום. חמשת ה"אפורים" זכו לרוח גב מרוברט ונטורי הפוסט-מודרניסט (זוכה פרס פריצקר לשנת 1991) ומן העניין הגובר באדריכלות הורנקולרית "נטולת האדריכלים" בזרם הפוסט-מודרניזם האדריכלי. בהמשך הדרך ניתן לראות התפצלות סגנונית בין החמישה ואף זניחה של עקרונות העבר אצל רובם. ג'ון היידוק פנה בעיקר להוראה, ומת בשנת 2000. מבין שאר הארבעה, נותר רק מאייר נאמן לרעיונותיו הישנים וממשיך לדבוק באדריכלות הלבנה, בעלת הטוהר המודרניסטי, הנכון לגישתו של לה קורבוזיה. גרייבס אימץ את הפוסט-מודרניזם ואף הפך לאחד מן האדריכלים הבולטים מן התקופה. יש הטוענים גם כי הגזים כאשר עסק אף באדריכלות פופוליסטית. אייזנמן פנה לדה-קונסטרוקטיביזם והיה לאחד הבולטים בסגנון זה, בעוד שגוואת'מי עידן את גישתו הראשונית והתאים אותה לרוח התקופה.
טקאישי

טקאישי (ביפנית: 高石市) היא עיר במחוז אוסקה שביפן. נכון לאוקטובר 2016 חיים בעיר 56,583 תושבים, וצפיפות האוכלוסין בה עומדת על 5,000 אנשים לקילומטר רבוע. השטח הכולל הוא 11.35 קילומטרים רבועים. כבר ב"ניהון שוקי" מופיע מספר פעמים התיאור "אגם טקאישי". ב-1889 נוסד רשמית הכפר טקאישי, כחלק ממערכת המועצות המקומיות שנהגה ביפן בשנים 1888–1947. בשנים 1904–1905 שכן בכפר מחנה לשבויים רוסיים, שנשבו במהלך מלחמת רוסיה–יפן. בין היתר נכלא במחנה יוסף טרומפלדור. העיר נוסדה ב-1 בנובמבר 1966 בעקבות שינוי מנהלי שנערך ביפן, כאיחוד של כפרים שונים ששכנו באזור. בסוף שנות התשעים חוותה משבר פיננסי קשה וראש העירייה ניסה למזג את העיר עם העיר הסמוכה סאקאי. הצעת המיזוג הפך לסוגיה בולטת בבחירות הבאות לראשות העיר, והיא בוטלה לאחר שראש העיר המכהן הפסיד בבחירות. לפיכך העיר נותרה עצמאית. טקאישי שוכנת על שפת מפרץ אוסקה. סמוכות לה הערים סאקאי, איזומיאוצו (אנ') ואיזומי (אנ'). כמחצית משטח העיר שוכנת על קרקע מאוחזרת, שעליה ניצב בית זיקוק פטרוכימי גדול. מחלקת כיבוי האש של טאקאשי מתהדרת בכבאית הגדולה ביותר ביפן, שלה זקוקה העיר כאמצעי זהירות מפני שריפות גדולות אפשריות בבית הזיקוק. בעיר עוברת הרכבת החשמלית של ננקאי (אנ'). הקו הראשי של ננקאי (אנ') עוצר בתחנת הגורומו (אנ') ובתחנת טקאישי (אנ') שבעיר. קו טקשינוהמה (אנ') של החברה עוצר בתחנת קיארבשי (אנ') ובתחנת טקשינוהמה (אנ'). ארצות הברית לומיטה (אנ'), קליפורניה, ארצות הברית (מ־1981) מדיה וקבצים בנושא טקאישי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקאישי (ביפנית) טקאישי, ברשת החברתית פייסבוק
וולוו בראג'

וולוו בראג', וולוו סטארקֶה, וולוו ראסקֶה (בשוודית: Volvo Brage/Starke/Raske) היא סדרת משאיות בינוניות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1954–1972 בשוודיה. יוצרו 29,500 יחידות. בשנת 1954 הציגה וולוו את המשאית הבינונית "L370 Brage", במשקל של 4.5 טון. בדגם הורכב מנוע בנזין עם שסתומים עליונים. בשנת 1955 הגיע הדגם "L360" הפשוט יותר, עם משקל עומס של 3.5 טון ומנוע בעל שסתומים צידיים. ייצור ה-"L360" הופסק כבר בשנת 1957. מכוניות מוקדמות היו בעלות תיבת הילוכים בעלת ארבעה הילוכים לא מסונכרנים, אך עד מהרה הוחלפה בתיבת הילוכים מסונכרנת בעלת חמישה הילוכים. הביקוש למשאיות מנועי בנזין פחת עם עליית מחירי הדלק וייצור דגם ה-"Brage" הופסק בשנת 1963. יחד עם דגם ה-"Brage" הוצגה גם גרסת הדיזל "L375 Starke", עם משקל עומס של 4.5 טון. בשנת 1955 נוסף דגם ה-"L365" הפשוט יותר, עם משקל עומס של 3.5 טון, אך ייצורו הופסק שוב בשנה שלאחר מכן. "סטארקה" החליף את תיבת ההילוכים הלא מסונכרנת שלה בתיבת הילוכים מודרנית יותר בעלת חמישה הילוכים. בשנת 1961 המכונית שינתה את שמה ל-"L465 Starke". בשנת 1961 הגיע דגם "Raske L475" הגדול יותר, עם משקל של 5 טון. בנוסף למנוע הדיזל של דגם ה"סטארקה", הוא היה מצויד גם במנוע דיזל-טורבו. משנת 1962 הוצע דגם ה-"L4751 Raske Tiptop". בשנת 1965 הציגה וולוו את דגם ה-"N84". השינוי היחיד הנוסף היה שהמשאית קיבלה מנוע עם נפח גדול יותר, 5,130 סמ"ק. "L360" – יוצרה בין השנים 1955–1957. "L370" – יוצרה בין השנים 1954–1963. "L365-475" – יוצרה בין השנים 1955–1965. "L475" – יוצרה בין השנים 1961–1965. "N84" – יוצרה בין השנים 1965–1972. משאית בינונית. מכלית (משאית) (ראו תמונות). אוטובוס (ראו תמונה). כבאית. אמבולנס (ראו תמונות) מנוע בנזין. מנוע דיזל. מנוע טורבו-דיזל. "וולוו סטארקה" דגם "L465", שנת 1964 "וולוו בראג'" דגם "L 375", שנת 1959 "וולוו בראג'" דגם "L 375", שנת 1959 "וולוו בראג'" דגם "L 375", שנת 1959 "וולוו בראג'" – אוטובוס "וולוו בראג'", שנת 1958 "וולוו Raske" דגם "L 475", שנת 1965 "וולוו Raske Tiptop" דגם "L 475", שנת 1963 – מכלית (משאית) "וולוו Raske Tiptop" דגם "L 475", שנת 1963 – מכלית (משאית) "וולוו בראג'", שנת 1955 – אמבולנס "וולוו בראג'", שנת 1955 – אמבולנס "וולוו בראג'", שנת 1955 – אמבולנס וולוו וולוו LV4 וולוו שארפנוז וולוו סדרה LV60 וולוו סדרה LV66 וולוו סדרה LV76 וולוו סדרה LV81 וולוו סנאבה וולוו F85 מדיה וקבצים בנושא וולוו בראג' בוויקישיתוף Olsson, Christer (1987). Volvo – Lastbilarna igår och idag. Malmö, Sweden: Förlagshuset Norden AB. ISBN 91-86442-76-7. Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7 וולוו סטארקה, שנת 1965 - תמונה flickr.com/photos/pris63 "וולוו בראג'" - כבאיות historical-fire-engines.com/img-volvo-brage
חסן אלבסרי

חסן אלבסרי (בערבית, حسن البصري; תעתיק מדויק: חסן אל-בצרי) היה איש דת מוסלמי, סגפן, תאולוג, פוסק הלכה, שופט ומיסטיקן, מהדור השני של המוסלמים, אשר נקראו "א-תאבעון". מעטים מאוד מכתביו המקוריים של חסן שרדו. הפתגמים והאמירות שלו בנושאים שונים הועברו בעיקר דרך מסורות בעל פה על ידי תלמידיו הרבים. חסן נולד באל-מדינה בשנת 642. אמו הייתה העוזרת של אחת מנשותיו של מוחמד, בעוד שאביו היה עבד ממוצא פרסי. חסן גדל באל-מדינה, עד שמשפחתו עברה לבצרה. כשהוא גדל, החל חסן להיות נערץ באופן נרחב בגלל נאמנותו הבלתי מתפשרת לדרכו של מוחמד. בשנת 656, עבר חסן לבצרה שבעיראק, שם הוא החל ללמוד את ההלכה האסלאמית, חדית', והחל להתעמק ביסודותיה של השפה הערבית. בצעירותו השתתף חסן במסעות הכיבוש במזרח איראן (663 לערך) ועבד כסוחר תכשיטים, זאת לפני שנטש את חיי העסקים והצבא כדי להקדיש את כל זמנו לסגפנות ולימודים רוחניים. הוא היה חבר של מוחמד בן סירין אך בהמשך חייו הם נפרדו. בשנת 720, מונה חסן להיות השופט של בצרה. חסן אל-בסרי נפטר ב-15 באוקטובר 728, בגיל 86. אף על פי שאף אחד מכתביו המלאים של חסן אלבסרי על מיסטיקה לא שרדו, ידוע שהוא הנחה כמה דורות של תלמידים, הן במדעי הדת הרגילים, והן במה שעתיד היה להיקרא "סופיות", משום כך הוא מכונה על רבים "הדיקן הגדול של הסופים", וגם "הפטריארך של המיסטיקה האסלאמית". מתוך המידע ששרד מדרשותיו, ברור כי אחד ההיבטים העיקריים בהגותו המיסטית של חסן אלבסרי הייתה תמיכתו הנלהבת בסגפנות. ניתן לראות את זה בבירור באחד המשפטים המפורסמים שלו שבו הוא אומר "עליך לחיות בעולם הזה כאילו מעולם לא דרכת בו, ובעולם הבא כאילו מעולם לא עזבת אותו". אמירה חשובה נוספת שלו בנושא היא אמירה "מי שמכיר את אלוהים אוהב אותו, ומי שמכיר את העולם נמנע ממנו". חסן אלבסרי היה מהתומכים הגדולים של השימוש בחרוזי תפילה ככלי עזר לזיקר. אחת האמירות המפורסמות שלו בנושא היא "דבר שהשתמשנו בו בתחילת הדרך, אין לנו כוונה לנטוש בסופה. אני אוהב לזכור את האל בלבי, בידי ובלשוני". כתוצאה מהדוגמה של מורים רוחניים מוקדמים כמו חסן, השימוש בחרוזי תפילה נפוץ מאוד במיינסטרים הסוני והשיעי. חסן אלבסרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Right pronunciation of Hasan al-Basri - page 13, www.rightpronunciation.com Al-Hasan Al-Basri, Islamweb (באנגלית) Kayhan Life, The Gonabadi Dervishes: Gnostics, Royal Advisors, Political and Religious Adversaries, KAYHAN LIFE, ‏2018-03-20 (באנגלית) THE BIOGRAPHIES OF THE ELITE LIVES OF THE SCHOLARS, IMAMS & HADITH MASTERS: Biographies of The Imams & Scholars, Zulfiqar Ayub, 2015-05-02. (באנגלית)
מלכה שפיגל

מלכה שפיגל (נולדה ב-19 ביולי 1954) היא מוזיקאית ואמנית ישראלית החיה בברייטון. שפיגל הייתה חברה מייסדת בלהקת הרוק הישראלית, שפעלה באירופה, מינימל קומפקט. היא עבדה גם כנגנית סולו וכאמנית חזותית, והציגה במקומות בולטים כמו המוזיאון האירי לאמנות מודרנית ואולם הפסטיבלים המלכותי. היא חברה בהרכב גית'ד (Githead) עם בן זוגה קולין ניומן (אנ'), ועם רובין רימבווד (אנ') ומקס פרנקן (אנ'). שפיגל מצאה את דרכה לעולם המוזיקה והאמנות כשעברה מתל אביב בתחילת שנות השמונים לאמסטרדם. היא הקימה את מינימל קומפקט עם ברי סחרוף וסמי בירנבך. במסגרת חברותה בלהקה ניגנה בבס ושרה מספר שירים, אחד מהם – When I go – נחשב לשיר הטוב של הלהקה ומככב בסרט מלאכים בשמי ברלין. הפעילות במינימל קומפקט מיקמה את שפיגל כחלוצה בפוסט-פאנק, זרם מוזיקלי שמשך קהל גדול ונלהב ביבשת אירופה ומחוצה לה לאורך שנים. בין השנים 1981 ל-1988 הלהקה התרחבה וכללה את המתופף מקס פרנקן והגיטריסט רמי פורטיס. הלהקה יצרה קשרים עם מוזיקאים רבים ומוערכים והקליטה עם טוקסידומון, פיטר פרינספל, ועם קולין ניומן, מלהקת Wire, שגם הפיק אחד האלבומים שלהם. שפיגל החלה לעבוד עם קולין נוימן החל משנת 1986 ויחד הם יצרו את "Commercial Suicide" ואת "It Seems". הזוג התחתן בשנת 1986 ועברו ללונדון בשנת 1992, אז גם הקימו את הלייבל "Swim ~", שכלל פרויקטים שלהם ושל אמנים נוספים. בשנת 1996 יצרה שפיגל את המיצב Immersion במוזיאון האירי לאמנות מודרנית בדבלין, דבר שמיצב אותה כאמנית חזותית בנוסף להיותה מוזיקאית. במהלך השנים 2000 עד 2002 היא השלימה תואר באמנות יפה, והתמחה בווידאו וצילום. מאז יצרה עבודות וידאו וקליפים לסרטים למספר להקות. זאת, לצד אוסף נרחב של עבודות צילום. בשנת 2004 הקימו שפיגל, ניומן ורובין רימבו את גיטהד, כששפיגל מנגנת בס, ושלושת החברים חולקים ווקאל. עיתונאי המוזיקה ג'ו טנגארי, שכתב עבור pitchfork.com, תיאר את הפאניקיות של שפיגל כגאונית וככזו המאפשרת להבחין במורכבות הצלילים. ראש בלטה Swim ~ (1993) Hide (להתחבא) Swim ~ (1997) My Pet Fish (דג המחמד שלי) Swim ~ (1997) Every Day Is Like The First Day (כל יום הוא כמו היום הראשון) Swim ~ (2012) Gliding (דואה) Swim ~ (2014) אלבומים עם מינימל קומפקט Tree (עץ) עם ההרכב Oracle Swim ~ (1994) Oscillating (מתנדנדת) בצמד Immersion Swim ~ (1994) Full Immersion (Remixes) בצמד Immersion Swim ~ (1995) Bastard (ממזר) של קולין ניומן Swim ~ (1997) Low Impact (השפעה מועטה) בצמד Immersion Swim ~ (1999) אלבום הופעה עם קולין ניומן Swim ~ (1999) Headgit עם ההרכב Githead Swim ~ (2004) Profile (פרופיל) עם ההרכב Githead Swim ~ (2005) Art Pop עם ההרכב Githead Swim ~ (2007) Landing (נחיתה) עם ההרכב Githead Swim ~ (2009) Waiting For A Sign (מחכה לסימן) עם ההרכב Githead Swim ~ (2014) אתר האינטרנט הרשמי של מלכה שפיגל מלכה שפיגל, ברשת החברתית פייסבוק מלכה שפיגל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מלכה שפיגל, באתר Discogs (באנגלית) מלכה שפיגל, באתר Songkick (באנגלית) מלכה שפיגל, דף שער בספרייה הלאומית Regev, Motti; Seroussi, Edwin (2004). Popular music and national culture in Israel. University of California Press. p. 181. ISBN 978-0-520-23654-7. Wolk, Douglas (במרץ 1996). "WIRE the connection is made". CMJ New Music Monthly. CMJ Network, Inc. (31). ISSN 1074-6978. {{cite journal}}: (עזרה) "The Event Horizon: Participating Artists - Part I". About IMMA > Press Office. Irish Museum of Modern Art. נבדק ב-2009-03-25. Tangari, Joe (28 בפברואר 2005). "Githead Headgit EP review". pitchfork. {{cite web}}: (עזרה)
כוויית אבקה

כוויית אבקה היא כווייה הנגרמת כתוצאה מחשיפה לגזים לוהטים היוצאים מלוע כלי ירייה בעת הירי. כוויות אלו נגרמות רק כאשר האדם עומד קרוב מאוד ללוע כלי הירייה, ממנו יוצאים הגזים, משום שהגזים מתפוגגים במהירות. כוויית אבקה משמשת לעיתים כאימות במקרה שמסקנת הפתולוג היא כי האדם נורה מטווח קצר. "powder burn - definition of powder burn by the Free Online Dictionary, Thesaurus and Encyclopedia". Thefreedictionary.com. נבדק ב-2012-04-14. "In order to leave powder burns on a body, how close would a gun have to be when fired? – The Blogs at HowStuffWorks". Blogs.howstuffworks.com. 2009-08-17. אורכב מ-המקור ב-2009-08-21. נבדק ב-2012-04-14. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מרדכי פודכלבניק

מרדכי פודכלבניק או מיכה פודכלבניק (בפולנית: Mordechaj Podchlebnik;‏ 1907 – 1985) היה יהודי פולני ששרד בשואה. במשך כמעט שנתיים היה חבר בזונדרקומנדו במחנה ההשמדה חלמנו בפולין הכבושה. פודכלבניק היה אחד משלושה אסירים (או יותר) שברחו ליער שסביב אזור הקבורה ההמונית בחלמנו. פודכלבניק נולד ליעקב וסוסיה (זוסיה) לבית וידבסקה מקולו. הוא היה עד לגירוש אביו, אמו, אחותו עם חמשת ילדיה, ואחיו עם אשתו ושלושה ילדיהם. בתחילת 1942  ברח ממחנה חלמנו, לאחר שהייה של 10 ימים בקומנדו של עבודות כפייה. הגיע לעיר ז'שוב (ריישא), והסתתר שם עד לשחרורו של האזור בידי הצבא האדום. פודכלבניק היה עד מפתח בשנת 1945 במשפטי חלמנו של אנשי האס-אס לשעבר במחנה חלמנו. בשנת 1961 העיד במשפט אייכמן בירושלים. פודכלבניק התראיין לסרט הדוקומנטרי שואה. בעדותו במשפט אייכמן, פודכלבניק סיפר את סיפורו. הוא סיפר שעם פרוץ המלחמה התגורר בעיירה בשם קולו (kolo), ומשם התחילו הגרמנים להוציא אותם לחלמנו לעבודה. בסוף שנת 1941, שוטרי הס"ס ושוטרים גרמנים לקחו קבוצה של 30 איש חזקים, כשירים לעבודה, והעבירו אותם לארמון בחלמנו ומשם במכונית למחנה. שם הם נספרו  והורדו למרתף שנסגר אחריהם ללא אפשרות יציאה. על פי עדותו, על הקיר היו כתובות: "איש לא יוצא מכאן חי, כל אשר יוכל יציל את נפשו, כל יום, כל לילה הולכים 2-3 מאתנו ואינם חוזרים עוד. איש אינו חי כאן זמן רב, כשמוציאים אנשים לעבודה, מהם מתים ביריות."  למחרת, הוא סיפר, הגיעו משאיות עם אנשים שנשלחו לבית מרחץ ומשם הועלו למשאיות גז. לאחר מכן, נלקחו 5 אנשים מן המרתף ונדרשו לאסוף את החפצים והנעלים של הגופות. כל יום, יצאו קבוצת אנשים לעבודה ותמיד חזרו פחות 2-3 שהיו תשושים מכדי לעבוד. לאחר שרוקנו את המשאיות מן הגופות, הורידו מהם את שיני הזהב והניחו את הגופות ליד הבורות שחפרו במהלך העבודה והם התבקשו לקבור אותם. באחת הפעמים הורידו מהמשאית את אשתו ואת ילדיו. מרדכי נשכב לידם וחיכה שירו בו, אך קראו לו לקום משום שהיה חזק. כשרצה להתאבד, חבריו שכנעו אותו לנסות להציל את עצמו, וכך ברח מן המשאית והתחבא במתבן של איכר במשך יומיים. מרדכי (מיכאל) פודכלבניק - חלמנו, במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה (USHMM) Polen: Generalgouvernement August 1941 – 1945 (בגרמנית). Vol. 9. Berlin: Walter de Gruyter. 2014-01-01. p. 227. ISBN 3486735985. Michal Podchlebnik, 1945 Chelmno Survivor Testimony. Holocaust Education & Archive Research Team, 2008. See also: Mordechai (Michael) Podchlebnik (אורכב 26.08.2013 בארכיון Wayback Machine) at Steven Spielberg Archive. שמואל קרקובסקי, כפר נידח באירופה, ירושלים: יד ושם, תשס"א, עמ' 57 Patrick Montague (15 מרץ 2012). "Epilogue (Judge Władysław Bednarz)". Chelmno and the Holocaust: The History of Hitler's First Death Camp. Univ of North Carolina Press. p. 177. ISBN 0807869414. נבדק ב-2013-05-14. {{cite web}}: (עזרה) Yad Vashem "Diaries", footnote 12 According to Yad Vashem Diaries the Grojanowski Report is available at the Jewish Historical Institute in Warsaw (copy in YVA, JM/2713), and it was also translated into Hebrew by Elisheva Shaul, "Taking of Testimony from the Forced Undertaker Jakob Grojanowski, Izbice-Kolo-Chelmno," Yalkut Moreshet 35 (April 1983), pp. 101-122. Shoah outtake footage at the מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה המשפט של אדולף אייכמן, כרך ב', ירושלים: גנזך קידוש ה', תשס"ג, עמ' 992-995 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבלן לחוץ

אַבְּלָן לָחוּץ (שם מדעי: Ablennes hians) הוא מין של דג ממשפחת השפודניים ומין יחיד בסוגו החי באוקיינוס האטלנטי ובאזור האינדו-פסיפי, כולל מפרץ אילת. אבלן לחוץ מגיע לאורך מטר והוא בעל גוף לחוץ, שנתן לו את שמו. הגב בצבע חום ירקרק, הגחון כספי וכתמים כחולים בשני הצדדים. אבלן לחוץ בעל שיניים רק בלסתות והוא ניזון בעיקר מדגים קטנים, חסילונים ודיונונים.מצב השימור של הדג הוא ללא חשש. מין זה תואר על ידי החוקר אשיל ולנסיין ב-1846. מדיה וקבצים בנושא אבלן לחוץ בוויקישיתוף אבלן לחוץ, באתר ITIS (באנגלית) אבלן לחוץ, באתר NCBI (באנגלית) אבלן לחוץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אבלן לחוץ, באתר FishBase (באנגלית) אבלן לחוץ, באתר GBIF (באנגלית) אבלן לחוץ באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדרון ים סופי

אִדְרוֹן יַם סוּפִי (שם מדעי: Hypoatherina temminckii) הוא דג ממשפחת האדרוניים החי במפרץ אילת וגם באזור האינדו-פסיפי עד לאיי קוק, איי קרוליין וקווינסלנד שבאוסטרליה. אורכו 12 סנטימטרים והוא בעל גוף דק כמו של סרדין עם קוץ אחד או שניים בסנפיר הגב הראשון. אדרון ים סופי ניזון בעיקר מפלנקטון. כמו שאר האדרוניים הוא דג מאכל. דג זה תואר על ידי החוקר פיטר בליקר במאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא אדרון ים סופי בוויקישיתוף אדרון ים סופי, באתר ITIS (באנגלית) אדרון ים סופי, באתר NCBI (באנגלית) אדרון ים סופי, באתר FishBase (באנגלית) אדרון ים סופי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צה"ל רשתי

צה"ל רשתי היא מערכת מחשוב בפיתוח, "ענן" המהווה תשתית אינטרנט מבצעית צה"לית, במטרה לאפשר שיתוף מידע מבצעי בין זרועי. הרשת עושה שימוש בארכיטקטורה פתוחה שמאפשרת לשלב בה יכולות חדשות ושואפת לאפשר שימוש במאגרי מידע גדולים קיימים שהיו לא נגישים במידה רבה קודם להקמתה. התוכנית נדרשה על ידי הרמטכ"ל בשנת 2013, אושרה במטה הכללי ב-2014 ופיתוחה החל בשנת 2015. מערכת המחשוב מבוססת טכנולוגיית Red Hat. בשנת 2016 אמר קצין קשר ותקשוב ראשי תא"ל נתי כהן כי "האתגר הוא גם לנצל את המידע ולהשתמש בו לזיהוי אנומליות בשדה הקרב, הערכת הישג, הפעלת בינה מבצעית אל מול אתגרי שדה הקרב, תגובתיות ליוזמה מבצעית, הנגשת היכולות המתקדמות ללוחם ולמפעיל האש, זיהוי הזדמנויות מבצעיות וסיכונים". ממר"ם הקימה ענן פרטי לאינטרנט המבצעי בעשרות מיליוני שקלים, אנשים ומחשבים, נובמבר 2018
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2019)

ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים 2019 (באנגלית: 2019 United Nations Climate Change Conference) היא הוועידה ה-25 בנושא. הוועידה התקיימה במדריד, ספרד החל מ-2 בדצמבר 2019 ועד ה-13 בחודש. אירועי הוועידה כללו את הוועידה ה-25 של החברות באמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים (UNFCCC), הוועידה ה-15 של הצדדים לפרוטוקול קיוטו (CMP15), והישיבה השנייה של הצדדים להסכם פריז (CMA2). הוועידה השנתית הייתה אמורה להתכנס בברזיל במהלך חודש נובמבר 2019. כשנה לפני האירוע החליט נשיא ברזיל הנבחר ז'איר בולסונארו לבטל את אירוח הוועידה מסיבות כלכליות. צ'ילה לקחה על עצמה את אירוח הוועידה במקומה של ברזיל, אך המחאות המתמשכות במדינה הובילו לביטול האירוע בצ'ילה והעברתו למדריד, ספרד. פעילים בנושא איכות הסביבה הפליגו מאירופה לאמריקה הדרומית, בטרם התקבלה ההחלטה על העברת הוועידה למדריד. במהלך חודש נובמבר ארגנו הפעילים את "ועידת היער" ( Forest COP) כוועידת-נגד שהתקיימה במרכז יער האמזונאס. בוועידה השתתפו פעילים חברתיים לצד חוקרי אקדמיה. טרסה ריברה (אנ'), השרה לענייני השינוי האקולוגי בספרד, הודיעה כי הוועידה תתקיים במכון מדריד (אנ') (IFEMA). אזור הוועידה חולק לשניים: אזור כחול ואזור ירוק. האזור הכחול שימש לקיום הוועידה ה-15 של הצדדים לפרוטוקול קיוטו (CMP15), והישיבה השנייה של הצדדים להסכם פריז (CMA2). בנוסף התקיימו באזור זה אירועים מקבילים שנוהלו על ידי ארגוני המגזר השלישי. האזור הירוק הוקדש לפעילות של ארגוני חברה אזרחית שמטרתן לעודד פעילות חברתית בנושא. אזור זה חולק לשלושה תתי אזורים: אזור המוקדש לפעילות של בני נוער, אזור המוקדש לפעילות של ילידים ואזור המוקדש לפעילות מדעית וחדשנות בתחום. ההחלטה לגבי צמצום פליטות הפחמן נדחו לוועידה הבאה. ארצות הברית, רוסיה, הודו, סין, ברזיל,אוסטרליה, וערב הסעודית התנגדו לקריטריונים החדשים. מצד שני, האיחוד האירופי הגיע להסכמה על צמצום הפליטה של פחמן לרמת אפס עד לשנת 2050. מדיה וקבצים בנושא ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (באנגלית) ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים, ברשת החברתית פייסבוק ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים, ברשת החברתית אינסטגרם Brazil Backs Out of Hosting 2019 Climate Change Meeting, New York Times, 28 November 2018 Chile, Rocked by Unrest, Withdraws From Hosting Climate and Trade Summits, New York Times, 30 October 2019 Spain Agrees to Host Key Climate Talks After Chile Pulls Out, New York Times, 31 October 2019 Activists hold climate conference deep in the Amazon rainforest, The Guardian, 15 November 2019 COP25 Ends With a Whimper: A Few Takeaways, Ecowatch' 16 December 2019
אובלד שחור-זנב

אובלד שחור-זנב (שם מדעי: Oblada melanura) הוא מין של דג ממשפחת הספרוסיים החי בים התיכון. דג זה יחידי בסוגו. אורכו של דג זה 30 סנטימטרים והוא בעל גב חום כחול וצדדים אפורים-כספיים. לאורך גבו כ-10 פסים כהים וזנב שחור, ובעקבות זאת קיבל את שמו. דג זה הוא טורף והוא ניזון בעיקר מרכיכות וסרטנאים אך גם מדגים קטנים יותר וכמו קרוביו הוא דג מאכל. דג זה תואר על ידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1758. מדיה וקבצים בנושא אובלד שחור-זנב בוויקישיתוף אובלד שחור-זנב, באתר ITIS (באנגלית) אובלד שחור-זנב, באתר NCBI (באנגלית) אובלד שחור-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אובלד שחור-זנב, באתר FishBase (באנגלית) אובלד שחור-זנב, באתר GBIF (באנגלית) אובלד שחור-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרתה בסטיאנלי

מרתה בסטיאנלי (באיטלקית: Marta Bastianelli; נולדה ב-30 באפריל 1987) היא רוכבת אופני כביש איטלקית לשעבר. בסטיאנלי היא אלופת העולם במרוץ הכביש בשנת 2007, ואלופת אירופה במרוץ הכביש בשנת 2018. בסטיאנלי התחילה את הקריירה המקצוענית שלה בסערה, כאשר זכתה בזהב באליפות העולם באופני כביש מקדימה את מריאנה ווס במקום השני ואת ג'ורג'ה ברונזיני במקום השלישי. לאחר ששלוש שנים קודם לכן, זכתה במדליית הכסף באליפות העולם עד גיל 19. בתחילת יולי 2008, בדיקת החומרים ממריצים של בסטיאנלי נמצאה כחיובית, ונמצאה בשתן שלה פנפולרמין(אנ'). בעקבות כך היא הושעתה מהנבחרת האולימפית של איטליה לאולימפיאדת בייג'ינג והושעתה לכל שנת 2009. בסטיאנלי פנתה לבית הדין לבוררות בספורט, אך הוא הגדיל את העונש לשנתיים השעיה. בסטינאלי התקשתה לחזור ליכולת שלה אחרי תום ההשעיה, והניצחון הראשון שלה מאז ההשעיה הגיע ב-2013. כאשר ניצחה את הקטע הראשון ואת דירוג הנקודות ב-Tour Languedoc Roussillon(אנ'). ובעונת 2014 לא התחרתה. בסטינאלי התחילה לחזור ליכולת שאפיינה אותה פעם, כאשר ניצחה במרוצים חד יומיים באיטליה וקטעים בודדים במרוצי קטעים. אך ב-2018 רשמה את אחת מעונות השיא שלה, מנצחת את אליפות אירופה באופני כביש את גנט - וולגם לנשים, את חץ ברבנט ואת Grand Prix de Dottignies. ב-2019 היא ניצחה את הרונדה ון פלנדרן, ואת מרוץ הקטעים הצ'כי "גרסיה - אורלובה". בנוסף לכך היא הפכה לאלופת איטליה ב-28 ביולי, וניצחה בסוף העונה את גראן פרמיו ברונו בגלי. לאחר שרכבה במשך שנתיים בקבוצת UAE Team ADQ, הודיעה ביולי 2023 על פרישה מרכיבה מקצוענית. מדיה וקבצים בנושא מרתה בסטיאנלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרתה בסטיאנלי מרתה בסטיאנלי, באתר olympedia.org מרתה בסטיאנלי, באתר Cycling Archives European Championship 2018 - Woman Race, ProCyclingStats.com
YAF

YAF (ראשי תיבות של: Young America's Foundation) היא תנועת נוער שמרנית בארצות הברית, שנוסדה בשנת 1969, אשר מטרתה "להבטיח שמספר גדול של צעירים אמריקאים יבינו ויקבלו השראה מרעיונות של חופש הפרט, זהות לאומית חזקה, שוק חופשי, וערכים מסורתיים". בשנת 2018 תיאר העיתון "לוס אנג'לס טיימס" את התנועה "אחת התנועות המובילות, משפיעות ושנויות במחלוקת במחנה השמרני של תנועות הנוער". התנועה הוקמה בשנת 1969 באוניברסיטת ואנדרבילט כאשר סטודנטים יצרו את הארגון "University Information Services" (‏UIS) כדי לאפשר לסטודנטים אווירה בה הם יכולים להביע דעות שמרניות. כאשר UIS הפכה לארגון בקנה מידה לאומי, בתחילת שנות השבעים, שונה שמו ל-Young America’s Foundation. בשנת 1998 נקנתה החווה "Rancho del Cielo" שליד סנטה ברברה בעזרת תרומה של 10 מיליון דולר מהמיליארדרים ריצ'רד והלן דה-ווס. בשנת 2017 היו ל-YAF 250 זרועות בבתי ספר ומכללות בשם "Young Americans for Freedom", אשר היו מזוהים קודם לכן עם ארגונים אחרים. בשנת 2018 פעילים של הארגון האשימו את ארגון TPUSA בכך שהוא מנצל את רשימות המיילים שלו ביולי 2019 נמסר כי מושל ויסקונסין לשעבר סקוט ווקר ימונה לנשיא YAF בשנת 2021. בנובמבר 2019 ניתקה התנועה קשר עם הנואמים מישל מלקין וניק פואנטס, שהפכו לטענתם למשויכים עם הימין הרדיקלי ואינם תואמים את השקפת התנועה. מדיה וקבצים בנושא YAF בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של YAF (באנגלית) YAF, ברשת החברתית אקס (טוויטר) YAF, סרטונים בערוץ היוטיוב "Our Mission". YAF.org. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Willon, Phil (18 בינואר 2018). "Reagan Ranch has transformed into a spawning ground for young conservatives". Los Angeles Times. {{cite news}}: (עזרה) https://www.yaf.org/news/yaf-memo-advising-our-students-about-tpusa/