laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאון גנוט

לאון גנוט הייט (בספרדית: León Genuth Hejt;‏ 5 באוגוסט 1931 – 10 במרץ 2022) היה מתאבק יהודי ארגנטינאי, מקום שישי במשחקים האולימפיים (הלסינקי 1952), פעמיים ברציפות אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (1950 ו-1955), אלוף המכביות (השלישית 1950 והרביעית 1953) ו-9 פעמים ברציפות אלוף ארגנטינה (1948–1956). במכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 הוא זכה בשתי מדליות זהב במשקל בינוני, בהיאבקות בסגנון יווני-רומי לפני ברמן מישראל וקוסובר מקנדה ובהיאבקות בסגנון חופשי לפני לאסקי מארצות הברית וקוסובר. במשחקים הפאן-אמריקאיים הראשונים שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1951 הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 79 ק"ג לפני לואיס נורטון מארצות הברית ואדוארדו אסאם ממקסיקו (אנ') באולימפיאדת הלסינקי (1952) הוא סיים בהיאבקות בסגנון חופשי במקום שישי במשקל עד 79 ק"ג, למרות פציעה בכתף. בסיבוב הראשון הוא ניצח בהחלטת שופטים את וייקו לאטי מפינלנד (1-2), בסיבוב השני הוא ניצח בהפלה (12:45) את אדאלברטו לפרי מאיטליה, בסיבוב השלישי הוא הפסיד בהפלה (5:55) לחולם טאחטי מאיראן שזכה במדליית הכסף ובסיבוב הרביעי הוא הפסיד בהחלטת שופטים (0-3) לגוסטב גוקה מגרמניה שסיים במקום רביעי. בשל הפציעה הוא לא השתתף בתחרות בסגנון חופשי. במכביה הרביעית שנערכה בספטמבר 1953 הוא הגן על תואריו וזכה בשתי מדליות זהב בהיאבקות בסגנון יווני-רומי ובהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני. בקרב הגמר הוא ניצא את מ. קני מדרום אפריקה, במה שהוגדר הקרב היפה בתחרות. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 79 ק"ג, לפני הבצל הובל מארצות הברית ואדוארדו אסאם ממקסיקו. לאון גנוט, באתר olympedia.org TESTIMONIO DE LEÓN GENUTH, 11 באוגוסט 2015 (בספרדית) By César R. Torres and David MK Sheinin, Max Nordau y el judaísmo muscular en Argentina, ‏6 באוקטובר 2021 (בספרדית) תוצאות המכביה, על המשמר, 4 באוקטובר 1950 היום טקס נעילת המכביה, חרות, 8 באוקטובר 1950
יובאנוביץ'

האם התכוונתם ל... איגור יובאנוביץ' – כדורגלן קרואטי איוואן יובאנוביץ' – כדורגלן ומאמן סרבי ארסניה יובאנוביץ' – אמן סרבי ברניסלאב יובאנוביץ' – כדורגלן סרבי ג'ורג'ה יובאנוביץ' – כדורגלן סרבי דראגומיר יובאנוביץ' – פוליטיקאי סרבי ז'ארקו יובאנוביץ' – מוזיקאי סרבי לזאר יובאנוביץ' – כדורגלן סרבי מילאן יובאנוביץ' – כדורגלן סרבי מינדה יובאנוביץ' – כדורגלן יוגוסלבי מרקו יובאנוביץ' – כדורגלן סרבי
רודולפו נרי-ולה

רודולפו נרי-ולה (בספרדית: Rodolfo Neri Vela) (נולד ב-19 בפברואר 1952, צ'ילפנסינגו) הוא מדען מקסיקני ואסטרונאוט מטעם נאס"א. הוא היה המקסיקני הראשון שטס לחלל. רודולפו נרי-ולה נולד בשנת 1952 בצ'ילפנסינגו למשפחה בעלת שורשים מאיטליה. לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטה במקסיקו סיטי וסיים אותה בשנת 1975 עם תואר בבניית מכונות וחשמל. בשנת 1976 הוא קיבל תואר שני בטלקומוניקציה מאוניברסיטת אסקס. בשנת 1979 הוא קיבל תואר שלישי מאוניברסיטת ברמינגהאם עבור מחקר בתחום קרינה אלקטרומגנטית. לאחר סיום הלימודים נרי-ולה חזר מקסיקו ועבד במספר מוסדות ממשלתיות בתחום חשמל וטלקומוניקציה. בשנת 1983 הוא התחיל לעבוד בפרויקט לוויין מקסיקני Morelos במשרד התקשורת. בסוף שנת 1982 נחתם הסכם לפיו בעקבות שיגור מספר לוויינים מקסיקנים, המדינה קיבלה אפשרות לשלוח אסטרונאוט לחלל. בחירת המועמדים החלה רק בשנת 1985 וביוני נשלחו שלושה נבחרים לקורס בנאס"א. לאחר סיום קורס הכנה רודולפו נרי-ולה נכלל בצוות STS-61-B שנשלח לחלל על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס בנובמבר 1985. במהלך הטיסה בין היתר שוחרר לוויין תקשורת Morelos-B. בשנים 1989–1990 נרי-ולה שהה בהולנד ועבד בסוכנות החלל האירופית. בהמשך הוא חזר למקסיקו ותקופה ארוכה הוא מלמד באוניברסיטה במקסיקו-סיטי כפרופסור בפקולטה לבניית מכונות. נרי-ולה פרסם מספר ספרים ומספר רב של מאמרים מדעים. מדיה וקבצים בנושא רודולפו נרי-ולה בוויקישיתוף רודולפו נרי-ולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריאיון עם נרי-ולה (בספרדית)
שמורת מבוא אשדוד

שְׁמוּרַת מבוא אשדוד היא שמורת טבע של מקבץ עצי השיטה המלבינה הגדול ביותר בישראל. גודל השמורה הוא כ-863 דונם, והיא הוכרזה ב-12 באפריל 1973. בשנות ה-60 הייתה השמורה אתר לטיולים לחובבי טבע. תוכנית מפורטת של השמורה אושרה בספטמבר 1969. הכרזה על השמורה התעכבה ורשות שמורות הטבע הצהירה שתאפשר לחברת החשמל להשתמש ב-8 דונם משטח השמורה לצורך הקמת חוות שנאים. לבסוף השמורה הוכרזה באפריל 1973. לימים, בשנת 2011, נגרע שטח החווה משמורת הטבע. בתחילת ספטמבר 2020 אירעה שריפה גדולה בשמורה וכשליש משמורת הטבע נשרפה. השמורה שוכנת מצפון למחלף אשדוד ומחוברת במסדרון אקולוגי עם חולות פלמחים. בשמורה נמצאת מקבץ השיטה המלבינה הגדול ביותר בישראל. בשמורה נמצאים גם עצי שקמים ואקליפטוסים, רותם המדבר, אטד החוף וטבורית נטויה וכן רימונים וצבר מצוי שנותרו מבוסתנים שחרבו. בשמורה מצויים מספר צמחים נדירים כמו אירוס הארגמן, היפוכריס קרח, קחוון פלשתי, חרצית דביקה וגלונית פלשתית. צמחים נוספים הגדלים בשמורה הם פרחי סביונים וחומעה עטוייה. בשנת 1981 הועברו מספר פרטים של סחלב הביצות לשמורה אך אלו לא נצפו בשנים האחרונות. במרץ 2014 נצפה בשמורת מבוא אשדוד, מגלית מצרית, שנחשב במשך זמן רב לפרח שנכחד מארץ ישראל. שמורת מבוא אשדוד, באתר "טבע ונופים בישראל" טיולים בארץ אשדוד – מולדת השיטה המלבינה, הארץ, 15 במרץ 1963 הודעה בדבר אישור תכנית מפורטת, הצופה, 29 בספטמבר 1969 רשות שמורות הטבע ויתרה על השיטה, מעריב, 4 באוקטובר 1972 שמורת מבוא אשדוד, באתר "טבע ונופים בישראל" דור גפני, אשדוד: שריפה גדולה משתוללת בשמורת השיטה, באתר כאן דרום אשדוד, 4 בספטמבר 2020 דור גפני, שליש משמורת הטבע נשרף אך הגורם לדליקה אפילו לא נבדק, באתר כאן דרום אשדוד, 8 באוקטובר 2020 דור גפני, אשדוד: אזור תעשייה חדש יוקם בשטח בעל רגישות אקולוגית "גבוהה ביותר", באתר כאן דרום אשדוד, 19 באוקטובר 2020 צבי אילן, אתרי אשדוד וחופיה, דבר, 3 ביוני 1976 סקר תשתיות טבע עירוני אשדוד, דצמבר 2016, עמודים 56–57 מגלית מצרית, באתר רשות הטבע והגנים, 17 במרץ 2014
תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער

תחרות פרסי הטלוויזיה (הישראלית) לילדים ולנוער הוא פרס שניתן מדי שנה על ידי האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לאנשי הטלוויזיה המצטיינים, החל משנת 2021. עד שנת 2020 ניתנו פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער במסגרת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. בשנת 2021, החליטה האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה לנהל טקס שנתי נפרד להענקת פרסי כבוד לעולם התוכן של הילדים והנוער. תוכן זה יזכה לתחרות נפרדת וטקס משלו בשם "תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער" שיתקיים לראשונה בחודש אוגוסט וישודר בערוצי ניקולדיאון. ב-25 באוגוסט 2021, שודר הטקס לשנת 21–2020 בשידור חי בניקלודיאון במדיטק בחולון. הטקס לשנת 22–2021 התקיים ב-29 בדצמבר 2022, הכריזה האקדמיה כי הטקס יועבר באמצעות סרטוני טיקטוק וReel. ביום הטקס, תפרסם האקדמיה בעמוד היוטיוב כ-15 סרטונים קצרים שונים בהם יוענקו הפרסים לזוכים. הטקס ישודר בכאן חינוכית ב-5 בינואר 2023. ערך מורחב – תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-1 סדרת דרמה: "פלמ"ח – עונה 1" סדרה קומית: "ילדי בית העץ – עונה 4" סדרת תעודה: "להציל את חיות הבר – עונה 3" תוכנית לגיל הרך: "קפה עמליה – עונה 2" תוכנית מגזין, בידור והעשרה: "סליחה על השאלה – ילדים – עונה 1" השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה: "נאיה בינשטוק – פלמ"ח" השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה: "אברהם ארנסון – פלמ"ח" השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית: "גאיה באר גורביץ' – אבא מטפלת" השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית: "יובל סמו – אבא מטפלת" בימוי בסדרת דרמה: "יהונתן בר אילן, עומר גולדמן, נועה גוסקוב – פלמ"ח" בימוי בסדרה קומית: "שירילי דשא – ילדי בית העץ" תסריט בסדרת דרמה: "יהונתן בר אילן, עדן גוריון, נעה גוסקוב, דניאל ברק, ליאור אמסטרדמסקי, ירון ארזי, עומר גולדמן – פלמ"ח" תסריט בסדרה קומית: "נטלי מרכוס, אסף בייזר, נעם נבו, יעל כץ, הדר תדמור, יובל פרידמן, ניר ברגר, רמי פרג – צפוף" ערך מורחב – תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער ה-2 סדרת דרמה: "כראמל – עונה 1" סדרה קומית: "האחיין שלי בנץ – עונה 1" סדרת תעודה: "להציל את חיות הבר – עונה 4" תוכנית לגיל הרך: "פרפר נחמד – עונה 1" תוכנית מגזין, בידור והעשרה: "סליחה על השאלה – ילדים – עונה 3" השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה: "לירית בלבן - כראמל" השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה: "יובל סגל - כראמל" השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית: "נטע רוט - לבד בבית" השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית: "יובל סמו – אבא מטפלת" בימוי בסדרת דרמה: "לליב סיון - מיוחדת" בימוי בסדרה קומית: "שירילי דשא – ילדי בית העץ" תסריט בסדרת דרמה: "רועי שגב, שירילי דשא – כראמל" תסריט בסדרה קומית: "דרור ויידמן, ברק כהן, מתן בלומנבלט, מאיה סובול, איל אפטר, לילך ברנע לשם, הדר תדמור – האחיין שלי בנץ" פרס מסך הזהב פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה משה אבוטבול, לראשונה: תחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ונוער יוצאת לדרך, באתר פרוגי, 23 במאי 2021 אורן שטרנברג, "קופה ראשית", "סברי מרנן" ו"נבסו" בפנים. מי עלו לטקס פרסי הטלוויזיה?, באתר אייס, 22 במרץ 2021 מערכת tvbee, ‏הוכרזו המועמדים בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2021. הוכרזו המועמדים בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער, באתר אייס, 24 בנובמבר 2022
בית חנה סנש

בית חנה סנש הוא מוזיאון שנבנה בקיבוץ שדות ים כדי להנציח את פועלה של חנה סנש וחבריה צנחני היישוב שפעלו באירופה בתקופת מלחמת העולם השנייה. המבנה, שנבנה בסגנון הבאוהאוס לאחר מלחמת העולם השנייה, שוקם והוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. חנה סנש, בת קיבוץ שדות ים, הייתה אחת מצנחני היישוב שהתנדבו לצנוח ב-1944 ברחבי אירופה כדי לסייע ליהודים שם. שבעה מבין הצונחים נתפסו והוצאו להורג, על ידי הנאצים, וביניהם גם חנה סנש. ב-1945, כשהתברר גורלם של הצנחנים ושל חנה סנש, החלו חברי קיבוץ שדות ים, בהובלתו של חבר הקיבוץ צביקה בהריה, לפעול להנצחתה. ב-1946, לאחר שהוחלט על בניית "בית חנה סנש", נמסרה עבודת התכנון לידי האדריכל שמואל מסטצ'קין ובהמשך נמסרה עבודת הבנייה לחברת סולל בונה. טקס חנוכת הבית נערך ב-26 במרץ 1950 כחלק מהטקסים שליוו את העלאת עצמותיה של חנה סנש מבית הקברות היהודי של בודפשט, הונגריה לארץ ישראל. בין האולמות שהוקמו בבית נכלל גם חדר הנצחה אותו חנכה אימה של חנה סנש קטרינה סנש. לאחר חנוכתו שימש הבית את תושבי שדות ים כמרכז תרבות. ב-1991 נפתח המקום לציבור כמוזיאון. ב-1999 החל תהליך שיפוץ ושימור המבנה בעקבות בלאי מואץ שנגרם מהקרבה לים. תהליך זה הובל על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בשיתוף משרד ירושלים ומורשת, משרד התרבות והספורט, החברה הממשלתית לתיירות, המועצה האזורית חוף הכרמל וקיבוץ שדות ים והוא כלל רוויזיה של חללי המוזיאון והתצוגות שבו. התהליך הסתיים עם חנוכתו מחדש של המוזיאון ב-6 בנובמבר 2020 ופתיחתו המחודשת לקהל בנוכחות נשיא המדינה יצחק הרצוג. ב-2007 הוצב בחזית המוזיאון פסל שהונח במקור על קברה של סנש בהונגריה. הפסל נוצר ב-1945 על ידי הפסל ההונגרי אנדראש בק (אנ'). בית חנה סנש נבנה במרחק קצר מהים וחלונותיו צופים אליו. הבית בן שתי הקומות נבנה בסגנון הבאוהאוס בעזרת אבני כורכר מקומיות. בתכנון המקורי כלל הבית את חדר ההנצחה וכן ספרייה, חדר עיון, חדר חוגים, מוזיאון לעתיקות קיסריה, חדר מוזיקה, במה פתוחה ואולם מופעים. במסגרת השיפוצים שנערכו בתחילת המאה ה-21 שונה המבנה הפנימי תוך הרחבת החלק המוקדש להנצחת סיפור חייהם של חנה סנש וצנחני היישוב. כמו כן הוקם במקום אודיטוריום, שומר חדר המוזיקה ונוספה תערוכה על קיבוץ שדות ים המוצגת בבמה הפתוחה. במבנה סמוך שוקם מוזיאון "אוצרות קיסריה" הכולל ממצאים ארכאולוגים ייחודיים מקיסריה וסביבתה. בנוסף לבית סנש תכנן מסטצ'קין, בתקופת עבודתו במקום, גם את הפרויקטים "מעוז הים" (שנועד להנציח את כ"ג יורדי הסירה) ואת המוזיאון הארכאולוגי (שניהם הוקמו בקרבת בית סנש). הכניסה למוזיאון הפסל שהובא למקום ב-2007 מבית הקברות בבודפשט פנים המוזיאון מכשיר הקשר שהיה בשימוש הצנחנים ומוצג במוזיאון שלט של המועצה לשימור אתרים המוצג בכניסה למוזיאון מדיה וקבצים בנושא בית חנה סנש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית חנה סנש בית חנה סנש, ברשת החברתית פייסבוק בית חנה סנש, ברשת החברתית פייסבוק בית חנה סנש - מרכז ההנצחה בקיבוץ שדות ים, באתר "ציוני דרך" בית חנה סנש - קיבוץ שדות ים, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל בית חנה סנש בקיבוץ שדות ים, באתר "אטרקציות בקיבוצים" שאר הצנחנים שהוצאו להורג היו אנצו סירני, חביבה רייק, רפאל רייס, צבי בן-יעקב, אבא ברדיצ'ב ופרץ גולדשטיין סנש הובאה למנוחות בהר הרצל, ירושלים תאריך זה מציין 100 שנה להולדתה של סנש ו-76 שנה להירצחה טקס חנוכת המוזיאון ב-2020, סרטון באתר יוטיוב
מדרסה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מדרסה – בערבית: مدرسة (תעתיק מנוקד: מַדְרַסַה או מַדְרַסֵה) - פירושה בית ספר או בית מדרש ללימודי דת האסלאם. מדרסה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית. מדרסה (עמותה) – עמותה ישראלית שעוסקת בלימוד ערבית מדוברת. מקומות: אל-מדרסה א-תנכיזיה – מבנה מדרסה ממלוכית סמוך לכותל המערבי. אל-מדרסה א-טשתמוריה – מבנה מדרסה ממלוכית סמוך לכותל המערבי. מדרסת אשרפיה – מדרסה אסלאמית בצד המערבי של הר הבית בירושלים. מדרשה
מגלית מצרית

מגלית מצרית (שם מדעי: Hypecoum aegypitacum) הוא עשב חד-שנתי, מין נדיר בסוג מגלית. גובה המגלית המצרית הוא 10–25 סנטימטר. יש לו שני עלי גביע משוננים וארבעה עלי כותרת. מגלית מצרית גדלה באזור אלכסנדריה במצרים, חצי האי סיני וישראל. בשנת 1928 תועדה בפעם הראשונה והאחרונה המצאות של המגלית המצרית בארץ ישראל, במהלך המאה ה-20. מאז נחשב הפרח לנכחד בישראל. אולם במרץ 2014 נצפה הפרח שוב בשמורת מבוא אשדוד. מגלית מצרית, באתר צמח השדה מגלית מצרית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה מגלית מצרית, באתר Tropicos (באנגלית) מגלית מצרית, באתר GBIF (באנגלית) מגלית מצרית, באתר IPNI (באנגלית) סקר תשתיות טבע עירוני אשדוד, דצמבר 2016, עמודים 56-57 מגלית מצרית, אתר רשות הטבע והגנים, 17 במרץ 2014
ג'ואנה שימקוס

ג'ואנה מארי פואטייה (באנגלית: Joanna Shimkus נולדה ב-30 באוקטובר 1943) היא שחקנית קולנוע קנדית. היא אלמנתו של השחקן סידני פואטייה ואמה של השחקנית סידני טמיה פואטייה. ג'ואנה מארי שימקוס נולדה בהליפקס, נובה סקוטיה, ליוזף שימקוס, יהודי ממוצא ליטאי ומארי פטרי, קתולית ממוצא אירי. אביה עבד עבור הצי המלכותי הקנדי. היא למדה בבית ספר ששכן במנזר וגדלה במונטריאול. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בשנת 1964 בסרטו של ז'אן אורל "דה ל'אמור". (היא הופיעה לראשונה בסרט הקצר של ז'אן-לוק גודאר "מונפרנס-לוואלואה", תרומתו לסרט האנתולוגיה "שש בפריז"; הוא צולם בדצמבר 1963, אך הסרט יצא לאקרנים רק ב-1965. אז הבחין בה במאי הקולנוע רוברט אנריקו, שבחר בה להופיע בשלושה מסרטיו; "Les aventuriers"‏ (1967), מול אלן דלון ולינו ונטורה, טאנטה זיטה (1968) ו"הו!" (1968). היא הופיעה בסרטו של ג'וזף לוסי "בום!" (1968), מול אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון, והאיש האבוד (1969), מול סידני פואטייה. הקריירה הקולנועית שלה נמשכה עד תחילת שנות ה-70, עם תפקידים בהם ב-"L'Invitée" ‏ (1969), "הבתולה והצועניה" (1970), "נישואיו של ברוקר צעיר" (1971) ו"זמן לאהבה" (1972). שימקוס התחתנה עם סידני פואטייה ב-1976, ויש להם שתי בנות: אניקה וסידני טמייה, שהיא גם שחקנית. לשימקוס שלושה נכדים; שניים מאניקה ואחד מסידני טמייה. סידני פואטייה מת ב-6 בינואר 2022, בגיל 94. מדיה וקבצים בנושא ג'ואנה שימקוס בוויקישיתוף ג'ואנה שימקוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואנה שימקוס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואנה שימקוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואנה שימקוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואנה שימקוס, באתר Discogs (באנגלית) Sandra Brennan (2008). "Joanna Shimkus". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2008. {{cite web}}: (עזרה) Guy Flatley, Philadelphia (10 בנובמבר 1968). "Sidney Poitier as Black Militant". The New York Times. p. D15. {{cite news}}: (עזרה) Sidney Poitier death certificate, tmz.com. Accessed April 28, 2022. Marriage Register - Nova Scotia Archives archives.novascotia.ca Ogle Davis, Sally (20 ביולי 1971). "Shimkus An Anti-Actress". St. Petersburg Times. p. 6-D. נבדק ב-8 בינואר 2022. {{cite news}}: (עזרה) "She's From Halifax". The Calgary Herald. 4 בספטמבר 1970. {{cite web}}: (עזרה) Joyce Haber (6 ביולי 1969). "Joanna Shimkus Happy To Get By on Personality". Toledo Blade. {{cite web}}: (עזרה) Joyce Haber (18 במאי 1969). "Joanna Shimkus: Filmdom's Beautiful Ugly Duckling". Los Angeles Times. {{cite web}}: (עזרה) "Joanna Shimkus Poitier". American Masters. PBS. 6 באוקטובר 1998. נבדק ב-20 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה) Wheeler W. Dixon, The Films of Jean-Luc Godard (SUNY Press, 1997), p. 57. Pulver, Andrew (7 בינואר 2022). "Sidney Poitier, Black acting pioneer, dies aged 94". The Guardian. נבדק ב-11 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
רסיסים של חיבה

רסיסים של חיבה (באנגלית: A Thousand Acres) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1997 בבימויה של ג'וסלין מורהאוס, עם ג'סיקה לאנג, מישל פייפר, ג'ניפר ג'ייסון לי וג'ייסון רוברדס בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "A Thousand Acres" של ג'יין גרייבס סמיילי משנת 1991 שזכה בפרס פוליצר לסיפורת ול"פרס חוג מבקרי הספר הלאומי" (אנ') לסיפורת. העלילה היא בהשראת המחזה המלך ליר של ויליאם שקספיר – אב זקן וחולה עומד לחלק ירושה לשלוש בנות. ג'סיקה לאנג הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. לארי קוק (ג'ייסון רוברדס) הוא בעל חווה חקלאית גדולה באיווה. יש לו שלוש בנות, הבכורה-ג'יני (ג'סיקה לאנג) – נשואה לטאי סמית' (קית' קאראדין) ואין להם ילדים. השנייה היא רוז (מישל פייפר) הנשואה לפיטר לואיס (קווין אנדרסון) ולהם שתי בנות מתבגרות – פאמי (מישל ויליאמס) ולינדה (אליזבת מוס) והשלישית היא קרולין (ג'ניפר ג'ייסון לי) שמתגוררת בדה מוין ועוסקת בעריכת דין. לארי הוא אלמן ומתקשה לתפקד. הוא רוצה להוריש את החווה לבנותיו כדי שתמשכנה לנהל את החווה בעזרת בעליהן. ג'יני ורוז מסכימות וקרולין מסרבת. לארי כועס ומנתק את הקשר עם קרולין. יחסיה של ג'יני עם בעלה לא יציבים על רקע חוסר יכולתה ללדת. היא מקיימת קשרים אינטימיים עם ג'ס קלארק (קולין פירת') בנו של חוואי שכן בשם הרולד קלארק (פאט הינגל). ג'ס היה בעבר בן זוגה אבל הוא עזב את המקום וחזר כעבור 13 שנים. מצבו הנפשי והקוגניטיבי של לארי הולך ומתערער. הוא מרבה בשתיית אלכוהול, נפצע בתאונה וג'יני אוסרת עליו לנהוג. הוא מפתח שנאה כלפי ג'יני ורוז ומבקש לנשל אותן מהחווה בעזרת עורכת הדין קרולין. בשלב זה מגלה רוז לג'ני כי לארי אביהן ניצל אותן מינית בילדותן. הוא התחיל בג'יני ואחר כך עבר לרוז. ג'יני שהייתה עד אז בהדחקה, מקבלת זאת קשה. לארי טוען ששתיהן גורמות נזק לחווה אך מפסיד במשפט. פיטר נהרג בתאונה עצמית לאחר שהיה שיכור. ג'יני עוזבת את החווה ומתחילה לעבוד כמלצרית. לאחר זמן מתקשרת אליה רוז ומגלה לה כי סרטן השד ממנו סבלה מספר שנים, התפרץ שוב ומצבה קשה. ג'יני נפרדת ממנה בבית החולים, חוזרת לחווה, מוכרת אותה לתאגיד ועוברת משם עם פאמי ולינדה. "רסיסים של חיבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רסיסים של חיבה", באתר נטפליקס "רסיסים של חיבה", באתר AllMovie (באנגלית) "רסיסים של חיבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רסיסים של חיבה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רסיסים של חיבה", באתר אידיבי "רסיסים של חיבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לרסיסים של חיבה, באתר יוטיוב רוז משוחחת עם ג'יני על ההתעללות המינית על ידי אביהן, באתר יוטיוב
הפיגוע בסניף שופרסל בירושלים

הפיגוע בסניף שופרסל בירושלים היה פיגוע תופת של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, שהתרחש ב-21 בפברואר 1969 בסניף אגרון של רשת שופרסל. בפיגוע נרצחו שני ישראלים ותשעה אנשים נפצעו. ב-21 בפברואר 1969 הופעל מטען חבלה, שהונח בסניף של רשת המרכולים שופרסל ברחוב אגרון בירושלים, מרכול הומה אדם. כתוצאה מכך נרצחו שני אנשים ונפצעו תשעה. בפיגוע זה נרצחו לאון קנר בן ה-21 מנתניה ואדי יופה בן ה-22, סטודנטים באוניברסיטה העברית, שנכנסו למרכול כדי לקנות מצרכים לטיול. מטען חבלה שני נמצא במרכול ונוטרל. בחקירה שלאחר הפיגוע נחשף ארסנל של נשק, אשר כלל חומרי נפץ. ב-25 בפברואר 1969, ארבעה ימים אחרי הפיגוע בסניף שופרסל, הטמינו אותם מחבלים של החזית העממית שתי פצצות בחלון של הקונסוליה הבריטית בירושלים. המטען התפוצץ בדירתה של מזכירה בקונסוליה, שלא הייתה בבית באותה עת. לא היו נפגעים, אף על פי שהחדר ניזוק. ניסיון להניח מטען בקונסוליה ביום שישי קודם לכן נכשל כשהמטען התגלה ונוטרל. חמישה מחבלים המעורבים בפיגוע הועמדו לדין. שלושה מהם נדונו למאסר עולם, אחד נדון ל-15 שנות מאסר ואחת - לחמש שנות מאסר. אחת מהנידונים למאסר עולם, רסמיה עודה, נמנתה בשנת 1979 עם 78 אסירים ששוחררו על ידי ישראל במסגרת עסקה לשחרור החייל השבוי אברהם עמרם, וגורשה לירדן. בשנת 1994 היא היגרה לארצות הברית, שם נתגלה שהפרה את חוקי ההגירה האמריקאים, בכך שהשמיטה את העובדה כי הורשעה במעורבות בפיגוע בירושלים ב-1969 וישבה כעשור בכלא הישראלי. עקב כך גורשה מארצות הברית בשנת 2017, לפי החלטת בית המשפט האמריקאי. הממשלה תדון היום על הפיצוץ בבירה וההתקפה בציריך, למרחב, 23 בפברואר 1969; המשך ששון: הפעילות החבלנית לא תשבש אורחות חיינו, למרחב, 23 בפברואר 1969; המשך לא היתה פאניקה וגם לא התפרעויות, למרחב, 23 בפברואר 1969 "החזית העממית" מודיעה שהיא ביצעה הפיצוץ, למרחב, 23 בפברואר 1969 "אין שיכלול בשיטות החבלנים", למרחב, 23 בפברואר 1969 יוסף חריף, הממשלה דנה היום בפיצוץ ב"שופרסל" ובמסקנות המתחייבות מההתקפה על המטוס, מעריב, 23 בפברואר 1969 יחיאל לימור, פקודות מעצר נגד חלק מהחשודים שנעצרו בעקבות הפיצוץ בירושלים, מעריב, 23 בפברואר 1969 אריק דאונטון, אירגוני החבלה מאיימים ב"מיתקפת אביב" גדולה, מעריב, 23 בפברואר 1969 ג. שרוני, "יש לי חבר נחמד - אנחנו גרים ולומודים יחד באוניברסיטה", מעריב, 23 בפברואר 1969 יובל אליצור, "הייתי במרחק עשרה מטרים מהדינמיט", מעריב, 23 בפברואר 1969 יחיאל לימור, לפתע נהפך המקום לגהינום של דם, מעריב, 23 בפברואר 1969; שניים נהרגו ותשעה נפצעו בהתפוצצות ב"שופרסל" בירושלים, הצופה, 23 בפברואר 1969; המשך; 60 עצורים נחקרים בעקבות הפיצוץ בירושלים, דבר, 23 בפברואר 1969; המשך "Forty Members of Terrorist Cells Rounded Up in Supermarket Bombing Case". JTA. 4 במרץ 1969. נבדק ב-16 במרץ 2017. {{cite news}}: (עזרה) יחיאל לימור, פיצוץ בקונסוליה הבריטית במזרח ירושלים, מעריב, 26 בפברואר 1969 "Officials Escape Injury in British Consulate Explosion". JTA. 26 בפברואר 1969. נבדק ב-16 במרץ 2017. {{cite news}}: (עזרה) מאסר עולם ל-3 מנאשמי הפיצוץ ב"שופרסל", דבר, 23 בינואר 1970 סוכנויות הידיעות, ‏מחבלת פלסטינית תגורש מארה"ב, באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2017; אמיר בוגן, ניו יורק, הטעות שעלתה לרוצחת הישראלים בגירוש מארה"ב, באתר ynet, 2 בספטמבר 2017
קאוטוקיינו (כפר)

הכפר קאוטוקיינו (בנורווגית: Kautokeino, בסאמית צפונית: Guovdageainnu (מילולית "דרך מרכז") או Guovdageaidnu (מילולית: "הדרך של המרכז")), הוא המרכז המנהלי של מטרופולין קאוטוקיינו במחוז טרומס ופינמרק בנורווגיה. הכפר נמצא לאורך נהר קאוטוקיינו (אנ'), בערך 60 ק"מ דרומית לכפר מאסי ובערך 40 קילומטרים צפונית לגבול פינלנד-נורווגיה. הכפר משתרע על שטח של 2.45 קמ"ר, ונכון ל-2022 היו בו 1,510 תושבים, וצפיפות אוכלוסין של 616 תושבים לקמ"ר. בכפר נמצאים כנסיית קאוטוקיינו, האוניברסיטה הסאמית, בית הספר התיכון, בית הספר לרעיית איילים והאולם האזורי, וכן מוקדים מסחריים כמו תחנת הדלק, ומשרדים של העיתון הסאמי "אוויר (אנ')". במרכז נמצא מרכז קניות Márkan Senteret, סניף מנהל העבודה והרווחה (אנ'), סניף צפון של בנק ספארבנק 1 (אנ') ומשרדי השידור הציבורי NRK. מסעדת "בודו" ("הפסקה" בסאמית) שהייתה גם היא במרכז נסגרה. בכפר ישנו גם סניף של מונופול היין הנורווגי (אנ'), ופאב מקומי בשם "Mara's pub" שמארח הופעות חיות. לאורך כביש E45 דרומית לכפר, נמצא האזור המסחרי עם סניפים של רשת המרקט קופ מרקד (אנ') ושל רשת הדיסקאונט REMA 1000 (אנ'). הכביש האירופי E45 (לשעבר כביש לאומי 93) עובר בכפר בדרכו דרומה אל אלטה. שדה התעופה הקטן של קאוטוקיינו ממוקם צפונית לכפר. ב-1852 התחולל בכפר מרד קאוטוקיינו. בשנים 1882–1883 הקים סופוס טרומהולט (אנ') בכפר מצפה לזוהר הקוטב. הוא לא הצליח לתעד בצילומים את זוהר הקוטב, אך השתמש במצלמה כדי לתעד נופים, מבנים ואנשים. הוא היה הראשון שתיעד את הסאמים בקאוטוקיינו בפורטרטים עם שמותיהם המלאים, שלא על תקן תייר או כדגימות לגזע. האוסף של טרומהולט הפך ב-2012 לחלק ממסמכי המורשת של נורווגיה לפי אונסק"ו, כך לפי תצוגה בחזית בניין סטיין רוקאן (אנ') באוניברסיטת ברגן. קאוטוקיינו שימשה בתור אתר הצילומים של סדרת הדרמה Outlier (TV series) (אנ') בשנת 2020. ציור של הכפר קאוטוקיינו ב-1799, מאת אנדרס פרדריק חולדברנד (שו') נוף בקאוטוקיינו 2007. כנסיית קאוטוקיינו מימין. מרכז הכפר קאוטוקיינו ב-2009, במרכז תחנת הדלק Esso. תחנת הדלק Esso בקוטוקיינו בשנת 2012, וברקע בניין קמפוס דייהטוסידה, מקום מושבה של האוניברסיטה הסאמית. Store norske leksikon. "Kautokeino" (בנורווגית). נבדק ב-2013-04-01. Statistisk sentralbyrå (2017-01-01). "Urban settlements. Population and area, by municipality". Kruse, Elise (2014-03-01). "Arven etter samene". Bergens Tidende (בנורווגית). נבדק ב-2018-07-03. Keslassy, Elsa (2020-06-15). "Reinvent Kicks Off Pre-Sales on Hot New Scandi Drama Outlier". Variety. נבדק ב-2021-10-26. Gunleik (2020-11-26). "Shuuto Arctic: Outlier - 'Here's to the crazy ones...'". Quine. נבדק ב-2021-10-26.
דיפ פאנק (Funk)

דיפ פאנק (Funk) (באנגלית: Deep funk) הוא תת-סוגה מוזיקלית של מוזיקת פאנק (Funk) הכולל הדגשה של הגרוב ואלתור. המונח משמש גם לתיאור הקלטות פאנק "נדירות" שנבדקו על ידי אספנים ותקליטנים. אמנים כמו ג'יימס בראון והמטרס (אנ') היוו מעין בסיס לתת-הסוגה המוזיקלית הזו. מקורה של תת-הסוגה המוזיקלית היא בשנות ה-60 וה-70, בארצות הברית. הסוגה המוזיקלית נורת'רן סול, שהיא מעין סוגת מוזיקה וריקוד שצמח בצפון ומרכז אנגליה בסוף שנות ה-60 מסצנת המוד הבריטית, בעלת קווי דמיון לדיפ פאנק. Bush, John; Stephen Thomas Erlewine; Chris Woodstra; Vladimir Bogdanov (2003). All Music Guide to Soul The Definitive Guide to R&B and Soul. Backbeat. p. ix.