laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרנית

הקרנית (בלטינית: Cornea, "קורנאה") היא חלקה הקדמי של העין, המכסה את הקשתית, האישון והלשכה הקדמית. הקרנית מספקת את רוב העוצמה האופטית של העין. ביחד עם העדשה, אחראית הקרנית לשבירת האור ולפיכך יש לה חלק במיקוד הדמות. הקרנית אחראית לכשני שלישים משבירת האור הכללית בעין, אך השבירה הסופית נעשית בעדשה, שיכולה לשנות את עקמומיותה, בעוד עקמומיות הקרנית היא קבועה. לקרנית קצות עצבים שאינם מצופים מיאלין. הם בעלי רגישות למגע, לטמפרטורה ולכימיקלים; מגע בקרנית יגרום לסגירה רפלקסיבית של העפעף. לשקיפותה של הקרנית חשיבות רבה, שכן היא משפיעה על טיב הדמות שהעין יוצרת. לכן, היא איננה מכילה כלי דם אלא ניזונה על ידי דיפוזיה של דמעות בחלקה החיצוני ומן הלשכה הקדמית בחלקה הפנימי, וכן על ידי נוירוטרופינים המועברים אליה דרך קצות העצב. בקרב בני האדם, קוטר הקרנית עומד על כ־11.5 מילימטר ועוביה התקין נע בין 0.5 מילימטר ל-0.6 מילימטר במרכז ובין 0.6 מילימטר ל-0.8 מילימטר בהיקפה. בשנת 2019 דווח לראשונה על השתלת קרנית שהתקבלה מתאי גזע. עד לשנת 2013 הוכרו בקרנית האנושית, כמו בזו של שאר הפרימטים, חמש שכבות. קרנית שקופה ודקה הבנויה מחמש שכבות ידועות וייתכן שיש שכבה שישית, אם כי קיומה עדיין לא הוכח באופן חד משמעי. קרניתם של טורפים כמו הכלב והחתול היא בעלת ארבע שכבות בלבד. החלק הקדמי מכוסה באפיתל הקרנית. עיוותים בצורת הקרנית פוגעים בראייה וגורמים לאסטיגמציה או לקוצר ראייה. בניתוחי לייזר "מגלפים" מחדש את פני השטח של הקרנית כדי להעלים את העיוות הגאומטרי. עד לתחילת העת החדשה טיפולים בבעיות ראייה נסובו בעיקרם סביב מיתוסים עממיים. המאה ה-18 הייתה תקופת מעבר בהקשר זה, לצד תחילתה של המיקרוביולוגיה, וכבר בסוף המאה ה-18 חוקרים שונים, ביניהם ארסמוס דרווין, העלו השערות שונות לגבי דרכים לבצע ניתוחים בקרנית. בשנת 1818 החלה לראשונה סדרת ניסויים בנושא, כאשר המדען פרנץ רייזינגר יזם סדרת ניסויים בהשתלת קרנית בבעלי חיים, אך בשלב זה ניסויים אלו לא נחלו כל הצלחה. הצלחה ראשונית הגיעה לבסוף בשנת 1837, כאשר החוקר סמואל ביגר הצליח להשתיל בהצלחה קרנית של צבי בצבי אחר. השתלת הקרנית המוצלחת אל עין אנושית נחלה הצלחה לראשונה בשנת 1905, אך לקתה בחסר בעקבות מחסור בהבנה רפואית משלימה בנוגע לחיטוי, הרדמה וכדומה. ההתפתחות של תחומי הרפואה השונים הללו במקביל, יצרה התקדמות עקבית לאורך המאה ה-20 בהפיכתם של ניתוחי השתלת קרנית למעשיים. תמונות של פתולוגיות בקרנית א תמונות של פתולוגיות בקרנית ב פורום לשאלות ותשובות און ליין בתחום פגיעות וניתוחי קרנית על טיפולי קרנית אצל ילדים קרנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mittanamalli S Sridhar, "Anatomy of cornea and ocular surface". Indian J Ophthalmol. 2018 Feb; 66(2): 190–194 "Osaka University team conducts world's first iPS transplant for corneal disease". The Japan Times. August 29, 2019 Dua HS, Faraj LA, Said DG, Gray T, Lowe J. "Human corneal anatomy redefined: a novel pre-Descemet's layer (Dua's layer)". Ophthalmology, 2013. Sep;120(9):1778-85 נסתרת מעין, בתוך העין: התגלתה שכבה בקרנית, באתר ynet, 14 ביוני 2013 Merindano Encina, María Dolores; Potau, J. M.; Ruano, D.; Costa, J.; Canals, M. "A comparative study of Bowman's layer in some mammals Relationships with other constituent corneal structures". European Journal of Anatomy, 2002. 6 (3): 133–40. Alexandra Z Crawford, Dipika V Patel, and Charles NJ McGhee. "A brief history of corneal transplantation: From ancient to modern". Oman J Ophthalmol. 2013 Sep-Dec; 6(Suppl 1): S12–S17
הליגה האדריאטית

הליגה האדריאטית (או בשמה הרשמי ליגת ABA), היא ליגת הכדורסל של רוב מדינות יוגוסלביה לשעבר: סרביה, קרואטיה, סלובניה, בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית, ובנוסף נטלה בה חלק, במשך כמה שנים, גם ישראל. זוהי ליגה אירופאית, הקיימת במקביל לליגות מקומיות בכל אחת מהמדינות, בדומה ליורוליג. התאחדות הליגה האדריאטית הוקמה על ידי חברה ביול"ב, וחברה מצביעה במועצת המנהלים של היורוליג. לקראת עונה 2015/2016 ניהול התחרות עבר ל-ABA League JTD. הליגה דומה לליגה הבלטית שבה משחקות קבוצות מהמדינות הבלטיות והליגה המאוחדת של VTB, בה משחקות קבוצות ממזרח אירופה. הליגה נוסדה בשנת 2001 וכללה בתוכה את 12 הקבוצות החזקות בין מדינות יוגוסלביה לשעבר. בעונת 2002/2003 הצטרפה לליגה מכבי תל אביב הישראלית לעונה אחת על חשבון קבוצה אחת שיצאה מהמפעל, וסיימה כסגנית אלופת המפעל לעונה זו. בעונת 2003/2004 כבר היו 14 קבוצות בליגה ושנה לאחר מכן 16 קבוצות. בסוף עונת 2005/2006 ירד מנין הקבוצות ל-14. בשנת 2006 קיבלה הליגה חסות מחברת "Nova Ljubljanska Banka" ושונה קוצר לראשי התיבות NLB. בעונת 2011/2012 חזרה מכבי תל אביב לשחק בליגה בנוסף להשתתפותה ביורוליג ובליגה הישראלית. בסיום העונה זכתה מכבי תל אביב בגביע הליגה לאחר שניצחה בגמר את צדביטה זאגרב, וסימנה את זכייתה הראשונה והאחרונה עד היום של קבוצה ישראלית בליגה האדריאטית. לאחר מכן הודיעה מכבי כי לא תשחק בליגה זו בעונת המשחקים הבאה. החל מעונת 2017/2018 המשחקים נערכים בחטיבה ראשונה וחטיבה שנייה תוך מעבר בין החטיבות בסיום העונה. החל מעונת 2024/2025 במשחקים תשתתף קבוצת BC דובאי. סרביה הכוכב האדום בלגרד סרביה מגה לקס סרביה פרטיזן בלגרד סרביה FMP בלגרד סרביה בוראץ צ'אצ'אק סרביה ספרטק סובוטיצה מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה מונטנגרו מורנר בר מונטנגרו סטודנטסקי סנטאר בוסניה והרצגובינה איגוקאה סלובניה צדביטה אולימפיה סלובניה קרקה נובו מסטו קרואטיה ק.ק. זאדאר קרואטיה ציבונה זאגרב קרואטיה ק.ק. ספליט איחוד האמירויות הערביות דובאי מדיה וקבצים בנושא הליגה האדריאטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הליגה האדריאטית (באנגלית) הליגה האדריאטית, ברשת החברתית פייסבוק הליגה האדריאטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הליגה האדריאטית, ברשת החברתית אינסטגרם הליגה האדריאטית, סרטונים בערוץ היוטיוב מכבי ת"א לא תשתתף בעונה הבאה באדריאטית, באתר nrg‏, 28 במאי 2012
מחודקי ראש

מחודקי ראש (שם מדעי: Rhynchocephalia) היא סדרה של זוחלים בעל-סדרת הלפידוזאוריה. רק משפחה אחת ספנודוניים בסדרה שרדה עד ימינו, ובה שרד רק מין של ספנודון (במאורית: טואטרה). מחודקי ראש מוגדרים כמאובנים חיים משום שקל יותר למצוא מאובנים שלהם מאשר פרטים חיים שלהם. משפחת ספנודוניים (Sphenodontidae) - בה שרד סוג ומין יחיד - ספנודון (Sphenodon punctatus) משפחת (Pleurosauridae) - נכחדה משפחת (Gephyrosauridae) - נכחדה מחודקי ראש, באתר ITIS (באנגלית) מחודקי ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מחודקי ראש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מחודקי ראש, באתר GBIF (באנגלית) האקדמיה קבעה את השם סְּפֵנוֹדוֹנָאִים במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית, אך מאז ההחלטה שונה העץ הטקסונומי מעט ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קווי פראונהופר

בפיזיקה, ובפרט באופטיקה, קווי פראונהופר הם אוסף קווים ספקטרליים הקרויים על שם הפיזיקאי הגרמני יוזף פראונהופר. הקווים נצפו לראשונה כקווי בליעה בספקטרום הפליטה של השמש. הכימאי האנגלי ויליאם הייד וולאסטון היה הראשון שתיאר קווים כהים בספקטרום השמש, בשנת 1802. פראונהופר גילה את התופעה מבלי לדעת על גילויו של וולאסטון בשנת 1814 והחל למדוד באופן שיטתי את אורכי הגל שבהם הופיעו הקווים הכהים. בסיום עבודתו, מנה פראונהופר 570 קווים, וציין את העיקריים שבהם באותיות מ-A עד K. בתצפיות מודרניות מזוהים אלפי קווי בליעה באור הבא מן הכוכבים. גוסטב קירכהוף ורוברט בונזן גילו מאוחר יותר שלכל יסוד כימי יש סדרת קווים ספקטרליים המאפיינים אותו. הם הסיקו כי הקווים הכהים בספקטרום השמש נוצרים מבליעה של אורכי הגל החסרים על ידי היסודות המתאימים בשכבות החיצוניות של השמש. חלק מהקווים נוצר עקב בליעה על ידי מולקולות החמצן באטמוספירה של כדור הארץ. קווי בליעה אלה הם שאיפשרו ללמוד את הרכב היסודות בשמש ובכוכבים אחרים. הקווים C, F, G', ו־h מתאימים לאלפא, בטא, גמא ודלתא בסדרת באלמר בספקטרום הפליטה של אטום מימן. הקווים D1 ו־D2 ידועים כ־"צמד הנתרן" (או "דובלט הנתרן"), אורך הגל ביניהם (589.29 ננומטר) קיבל את אות הסימון "D". לעיתים חל בלבול בהתייחסות בין סימונים שונים, לדוגמה, קו ה־d לעיתים מיוחס לקו הציאן של ברזל ב־466.814 ננומטר ולעיתים לקו ההליום הצהוב (שמכונה לעיתים D3) ב־587.5618 ננומטר. דבר דומה קורה בקו ה־e, הוא מסמן גם את הקווים הספקטרלים של ברזל וגם של כספית. כדי למנוע בלבול לרוב משתמשים בשם מלא יותר, כדוגמת "קו ה־e של הכספית" או "קו ה־d של ההליום". קו המימן מדיה וקבצים בנושא קווי פראונהופר בוויקישיתוף קווי פראונהופר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מחולל רישיונות

מחולל רישיונות, המוכר במיוחד בכינוי הלועזי keygen (הלחם של key generator), הוא תוכנית קטנה המסוגלת לייצר מספר סידורי או רישיון הרשמה של תוכנה או אלגוריתם קריפטוגרפי. את מחוללי הרישיונות כותבים קבוצות קראקרים עבור אתרי אינטרנט המוקדשים להעתקה פיראטית של תוכנות. תוכנות ומשחקי מחשב דורשים בדרך כלל הזנה של רישיון רק בשעת ההתקנה. תוכנת ההתקנה מיישמת ביטוי אלגברי על הרישיון שהוזן על מנת לאמת את תוקפו. לדוגמה, האלגוריתם יכול להגדיר שרישיון שמוזן צריך לכלול 5 מספרים שסכום הביטים שהם מייצגים הוא 25, ו-3 אותיות שסכומן, לאחר שהומרו לערך המספרי שלהם, שווה ל-42. כדי לכתוב מחולל רישיונות, הכותב נעזר לרוב ב-דיסאסמבלר, תוכנה הממירה שפת מכונה לשפת סף, על מנת לעיין בקוד התוכנה לה הוא מעוניין ליצור מחולל רישיונות זה. לאחר שהצליח לגשת לקוד התוכנה, הוא יכול לאתר את הפונקציה או פונקציות שאחראיות על האימות. באמצעות הנדסה הפוכה הוא מסוגל ליצור אלגוריתם הפוך לייצור רישיונות תקפים. מלבד בעיות אתיות וחוקיות, מחוללי הרישיונות נתקלים בשתי בעיות עיקריות: אקטיבציה ואימות רישיון מקוון. תוכנות העובדות בצורה מקוונת, כגון תוכנות המורידות עדכונים בצורה שוטפת, יכולות לבקש לאמת את הרישיון הסידורי. מסיבה זו, לא יכולים יוצרי מחוללי רישיונות לדעת כיצד עובדים אלגוריתמים אלו ולכן עבור תוכנות אלו, רק ההתקנה והשימוש המקומי אפשרי. לעיתים יכול הקראקר לעקוף בעיה זו באמצעות הסרת הדרישה לאימות הרישיון, ובמילים אחרות - יצירת קראק. בעיה נוספת, הנפוצה בעיקר בתחום המשחקים באמצעות האינטרנט, היא מקרה שבו אדם אחד משתמש ברישיון בר תוקף שחולל מחולל רישיונות, אך רישיון זה כבר נמצא בשימוש על ידי אדם אחר, בין אם אדם זה קנה את הרישיון באופן חוקי ובין אם אף הוא השיג רישיון זה באמצעות מחולל רישיונות. בנוסף, ובדומה לתוכנות שמקורן אינו ניתן לאימות, יכול המחולל לכלול נוזקה - וירוסים או סוסים טרויאניים. פעמים רבות "מקושטים" מחוללי הרישיונות באמנות ASCII ובאמנות ANSI, כמו גם מוזיקת טראקר של האסכולה הישנה. הגנת תוכנה
רון רגב

רון רגב (נולד ב-1976) הוא פסנתרן ישראלי. רון רגב, יליד תל אביב, הוא בוגר בית הספר לאמנויות בתל אביב והתיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין והיה מפקד ההרכבים הקאמריים של צה"ל. לתואר הראשון למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. מורו לפסנתר היה עמנואל קרסובסקי. בגיל 21 סיים את התואר בהצטיינות יתרה והמשיך לתואר שני ושלישי בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. מוריו שם היו ג'רום לבנטל לפסנתר ויוסף קליכשטיין למוזיקה קאמרית. בתקופת לימודיו בג'וליארד היה תחילה אסיסטנט ולאחר מכן היה חבר בסגל המורים והמרצים של בית הספר. הדוקטורט שלו, על שלישיית הפסנתר הראשונה של פליקס מנדלסון, זיכה אותו בפרס ריצ'רד פרנץ' לדוקטורט המצטיין בשנת המאה לג'וליארד. הופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית של שיקגו בפסטיבל רוויניה, עם התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ועוד. בין השאר השתתף בפסטיבל זלצבורג. מכהן כראש מחלקת כלי המקלדת של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. לימד במוסדות מוזיקה נוספים בישראל ויש מבין תלמידיו שזכו בפרסים בתחרויות. משמש כיום גם כיועץ המוזיקה של חברת "טונרה" אשר מפתחת אפליקציית תווים אינטראקטיבית. תחרות רובינשטיין העשירית, זכה בתואר "Outstanding Israeli Competitor" תחרות AMSA בסינסינטי תחרות ברוס האנגרפורד בניו יורק תחרות הפסנתר הבינלאומית הראשונה בטביליסי תחרות האמן הצעיר בירושלים תחרות אריאנה כץ בתל אביב מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל משנת 1987 עד סיום לימודיו מלגת פולברייט בשנת 1998 להמשך לימודים בג'וליארד אתר האינטרנט הרשמי של רון רגב רון רגב, סרטונים בערוץ היוטיוב רון רגב, באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב האוניברסיטה הפתוחה יוסי שיפמן, ריאיון - לחבר יצירה לתאריך, באתר הבמה, 30 באוקטובר 2013 חגי חיטרון, כל כך פחדנו שהקהל ייעלם, שהיינו מוכנים להופיע בלי תשלום, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2020 בית הספר תלמה ילין מתייחס לעבודת הדוקטורט של רון רגב הקונסרבטוריון העירוני גבעתיים חברת טונרה
יעקב זיו

האם התכוונתם ל... יעקב זיו (מדען) – מהנדס חשמל ומדען מחשב ישראלי יעקב זיו (עיתונאי) – עיתונאי ישראלי יעקב זיו (קצין) – קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף
מילת קישור

בדקדוק, מילות קישור הן מילים שתפקידן התחבירי הוא להגדיר את הקשר בין מילים, פסוקיות, משפטים ופסקאות. כל מילת קישור מבטאת קשר לוגי מסוים, כגון ניגוד, סיבה ותוצאה. קשר זה מסביר לקורא את היחס בין מה שבא לפני מילת הקישור למה שבא אחריה. מילות הקישור הופכות את הטקסט מרצף מקרי של משפטים לטקסט שלם בעל משמעות. הקישוריות היא אחד המרכיבים המרכזיים בתהליך הניתוח המבני של הטקסט. בהתאם, השימוש במילות הקישור הוא חלק מכישורי האוריינות והשפה. מילים אלו מסייעות לכותב להעביר את המסר והרעיונות שלו בצורה ברורה ולקורא – להתמצא בטקסט ולהבינו. באופן זה הן מסייעות לרכישת מיומנויות של הבנת הנקרא והבעה בכתב. על כן יש להבחין היטב בין המטרות השונות של הקשרים הלוגיים, כדי ליצור רצף טקסטואלי קריא, תקין ובהיר מבחינה לוגית. מבחינה תחבירית, מילות הקישור מחולקות לשתי קבוצות: מילות חיבור או מילות איחוי – מחברות בין משפטים במשפט המאוחה. מילות שעבוד – מחברות את המשפט המשועבד למשפט העיקרי המדובר. מבחינה סמנטית, נהוג לחלק את מילות הקישור על-פי הקשר הלוגי שהן מייצגות. להלן רשימה חלקית של מילות קישור בעברית: רשימת מילות קישור רשימת מילות קישור בעברית
גדודנית פרודניה

גְּדוּדָנִית פְּרוֹדֶנְיָה (שם מדעי: Spodoptera littoralis) היא מין של עש ממשפחת התנשמיתיים. שמה העברי נגזר משמה המדעי הקודם. אורך גופה של הפרודניה הוא 14–18 מ"מ ומוטת כנפיה היא 27–38 מ"מ. הבוגרים פעילים בשעות הדמדומים והלילה, ונמשכים לאור. המין נפוץ באפריקה ובאזור הים התיכון. תפוצה בישראל: כל הארץ, כל השנה. הפרודניה נחשבת כמזיק חמור לגידולי השדה, לגינות ולמטעים. הנקבה מטילה כ-1000 ביצים במספר הטלות. כל הטלה מונה בין שלושים לכמה מאות ביצים. הן מוטלות על כל חלקי הצמח. הביצים מוטלות ב"חבילה" המכוסה בשערות בצבע חום צהבהב הנושרות מקצה גופה של הנקבה. משך התפתחות הביצים משתנה: בקיץ 2–3 ימים מההטלה עד לבקיעה, בסתיו ובאביב 3–6 ימים ובחורף 10–18 ימים. הפרודניה היא מין רב פונדקאי - אין לו צמח מועדף, והוא מטיל את ביציו על מגוון גידולי הגינה: מברוקולי, כרוב וחסה, מיני ירקות, עשבי תיבול ועד לדשא. הזחלים מופיעים במגוון צורות וצבעים: מאפור, חום ועד ירוק אזמרגדי בהיר. הם יכולים להיות חלקים או שעירים, עם דוגמאות פסים ונקודות או בצבע אחיד. תצורות אלו משמשות אותם בהסוואה על גבי הצמח ממנו הם ניזונים. זחלים צעירים יכרסמו את העלה מצידו התחתון עד האפידרמיס ויותירו אחריהם "חלונות שקופים". הזחלים הבוגרים יכרסמו את כל העלה עד עורקיו. הם מותירים אחריהם את הפרשותיהם בצורת כדוריות זעירות ושחורות. לזחל 6 דרגות התפתחות/התנשלות. עד הדרגה השלישית הזחלים רגישים מאוד לחום ויובש, וחיים בקבוצות. לאחר הנשל השלישי הזחלים חיים ביחידות, לרוב בצד העלה התחתון. תקופת הזחל נמשכת בקיץ 12–18 ימים, בסתיו ובאביב 20–30 ימים ובחורף 70–85 ימים. הזחלים מתגלמים בתוך האדמה או בחלק התחתון של העלים. צבע הגולם חום אדום ואורכו 18–22 מ"מ. תקופת הגולם נמשכת בקיץ 5–10 ימים, בסתיו ובאביב 14–19 ימים ובחורף 21–31 ימים. מיד לאחר גיחתם מהגולם, הבוגרים מזדווגים. הנקבה מטילה את הביצים מספר שעות עד יומיים לאחר ההזדווגות. חיי הבוגרים קצרים מאוד - בקיץ יומיים עד שבוע. מין זה מעמיד, באזור החוף, 7-8 דורות בשנה. הפרודניה פגיעה מאוד בכל דרגות התפתחותה (ביצה, זחל, גולם ובוגר), ושיעור התמותה אצלה גבוה מאוד, בייחוד בעונות הקרות. בגינה ביתית ההדברה מתאפשרת באופן ידני. ניתן לזהות את הזחלים ולאספם אחד אחד. בשטחים נרחבים יותר, ניתן להשתמש בסוגי הדברה אחרים כגון: תאורת לכידה אולטרא סגולה ללכידת העש הבוגר (בתנאי שמדובר במבנה סגור אחרת המנורה עלולה למשוך אליה מזיקים חדשים) או חומרי הדברה כימיים\ביולוגיים המתאימים לזחלים אלו (למשל Bt). מדיה וקבצים בנושא גדודנית פרודניה בוויקישיתוף פרודניה, דף שער בספרייה הלאומית גדודנית פרודניה, באתר NCBI (באנגלית) גדודנית פרודניה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גדודנית פרודניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גדודנית פרודניה, באתר GBIF (באנגלית) גְּדוּדָנִית פְּרוֹדֶנְיָה במילון בעלי חיים: עשים (תשפ"ב), 2021, באתר האקדמיה ללשון העברית
ADP

ADP (ראשי תיבות של Adenosine diphosphate; אדנוזין דו-פוספט, בעברית: אדנוזין דו-זרחתי) היא תרכובת אורגנית. ADP הוא נוקלאוטיד הבנוי מהבסיס החנקני אדנין, המחובר לפחמן 1' של הסוכר ריבוז, וכן שתי קבוצות זרחה המחוברות לפחמן 5' של סוכר זה. ADP נוצר כתוצאה מהסרת קבוצת הזרחה השלישית של מולקולת ה-ATP המשמשות בעיקר להעברת אנרגיה בתאים חיים. ניתן להפוך מולקולות ADP למולקולות ATP והמכלול האנזימי האחראי לזירוז תגובות אלה בתהליך הזרחון החמצוני נקראים ATP סינתאז. בגוף האדם, ADP נשמר בגרנולות צפופות בטסיות הדם ומשוחרר בעת שפעול הטסיות. לאחר השחרור ה-ADP יוצר קישור עם קולטנים ל-ADP אשר מצויים על-גבי קרומי טסיות דם אחרות, כגון P2Y1, P2Y12 ו-P2X1 וגורם לשפעולן. במחזור הדם, ADP יכול לאבד את קבוצות הזרחה ולהפוך לאדנוזין. האנזימים המשפעלים המרה זו קרויים ecto-ADPases ותהליך זה מעכב שפעול טסיות דם נוספות. Dimroth P, von Ballmoos C, Meier T, Catalytic and mechanical cycles in F-ATP synthases. Fourth in the Cycles Review Series, EMBO Rep, 7, 3, p.276-82, 2006
ספנודון

ספנודון (שם מדעי: Sphenodon) הוא הסוג היחיד במשפחת הספנודוניים (Sphenodontidae) ובסדרה מחודקי ראש. הספנודון מוגדר כמאובן חי שלא השתנה במשך מיליוני שנים. ספנודון מצוי (Sphenodon punctatus) - המין הנפוץ יותר ספנודון מצר קוק (Sphenodon guntheri) - מין אנדמי לאי קטן שנמצא במצר קוק בין איי ניו זילנד. Sphenodon diversum - נכחד המין חי ב-32 איים קטנים וקשים להגעה ליד ניו זילנד ובשמורת הטבע זילאנדיה באי הצפוני של ניו זילנד, אליה הושב בשנת 2005. בעבר היה המין נפוץ בכל ניו זילנד, אך נכחד על היבשת עוד לפני הופעת האירופאים. הספנודון צץ לפני 250 מיליון שנים והסוג כולל את שני מיני הזוחלים הקדומים ביותר ששרדו עד ימינו. שני המינים הנ"ל הם היחידים שלא נכחדו מסדרת מחודקי הראש, אשר שגשגה בעידן הדינוזאורים (לפני כ-200 מיליוני שנים) ונכחדה בהדרגה לפני כ-60 מיליוני שנים. אזור המחיה של הספנודון מיוחד במינו: מצוקים החשופים לרוחות עזות ללחות ולמליחות ברמות גבוהות, שבגללם המערכת האקולוגית באזור היא מיוחדת במינה, וכוללת מינים בודדים שעמידים לתנאים קשים אלו. אזור המחיה הוא קר ולח ומתקרב לטמפרטורת קפיאה, אולם הספנודון הסתגל לאקלים זה ומתפקד בתנאים שבהם זוחלים אחרים היו קרוב לוודאי מתים. עין הקודקוד של הספנודון מעניקה לו את היכולת להישאר פעיל בחום גוף של עד 6 מעלות צלזיוס ולחיות עד חום גוף של 0 מעלות, שיא השרידות בקרב זוחלים. 0.30 עד 1.3 ק"ג 60 ס"מ (נקבה) 80 ס"מ (זכר) צבע העור אפור, ירקרק או אדמדם. לספנודון, יש עין שלישית במעלה הראש, הידועה גם כעין הקודקוד. לעין עדשה, רשתית וקרנית משלה, וקישור עצבי חלש למוח, עובדה אשר יכולה להעיד על התפתחות אבולוציונית מעין שלישית מתפקדת. עין הקדקוד ניתנת להבחנה רק באבקועים (צאצאים צעירים), אשר להם רקמה שקופה בקודקוד. לאחר 4-6 חודשים, הרקמה מתכסה בקשקשים בהירים ופיגמנט. עין הקודקוד קשורה בוויסות חום הגוף של הספנודון, אבל קיימת סברה לפיה היא שימושית לספיגת קרני UV ליצירת ויטמין D, לקביעת מחזורי יום ולילה (מחזורים צירקדיים), עוזרת לבקרת חום, ומסיעת לניווט על ידי קביעת מיקום השמש. מכל הטטרפודים הקיימים (בעלי ארבע רגליים), עין הקודקוד ניתנת לראות בבירור בעיקר בספנודון. גודל מח הספנודון כגודל גרגר אפונה. בנוסף, הספנודון הוא היצור החי היחיד בעל מערכת שיניים ייחודית, המורכבת משתי שורות שיניים בלסת העליונה ושורת שיניים אחת בלסת התחתונה. מדיה וקבצים בנושא ספנודון בוויקישיתוף ספנודון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספנודון, באתר ITIS (באנגלית) ספנודון, באתר NCBI (באנגלית) ספנודון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ספנודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ספנודון, באתר GBIF (באנגלית) נטלי אנג'ייר, Reptile’s Pet-Store Looks Belie Its Triassic Appeal, הניו יורק טיימס חדשנות מהטבע ארגון הביומימיקרי הישראלי, ‏מאובן חי בחזית האבולוציה, באתר "הידען", 20 באפריל 2016 מהו הדינוזאור של ניו זילנד?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
מדד הזהב

ברפואה, מדד הזהב (באנגלית: gold standard test) היא בדיקת אבחון הנחשבת למדויקת ביותר בנמצא לקביעת קיומה של מחלה. בהרחבה, מדד כזה יתן תמיד תשובה מדויקת לשאלה בינארית בכל תחום, לאו דווקא ברפואה. למדד זהב תאורטי יש רגישות של 100% וסגוליות של 100% (אם אין מדד כזה הרי שהכינוי יוכל להתייחס למדד הקרוב ביותר לכך), כלומר הבדיקה תזהה את כל החולים כחולים ואת כל הבריאים כבריאים ללא תוצאות חיוביות שגויות או שליליות שגויות. לרוב מדדי זהב אינם אפשריים או בעייתיים לביצוע במסגרת אבחון חולים. חלקם יקרים ומורכבים לביצוע, אחרים מסוכנים וכרוכים בתהליכים פולשניים כמו ניתוחים או ביופסיות וחלקם נערכים בצורה שאינה מאפשרת טיפול יעיל כמו בדיקה הכוללת מעקב לאורך זמן או נתיחה שלאחר המוות. את מדדי הזהב מחליפות בקליניקה הפרקטית בדיקות אבחון אחרות, מעשיות יותר, שרמת דיוקן ויכולת הניבוי שלהן מוערכות ביחס למדדי הזהב. כאשר נמצאות בדיקות אבחון מדויקות יותר ממדדי הזהב הקיימים, הן מחליפות אותם והופכות למדדי הזהב החדשים. דיוק ונכונות אורי גבאי, אפידמיולוגיה קלינית, אבחון, אמצעי אבחון ואסטרטגיית האבחון, Virtual TAU, אוניברסיטת תל אביב
שממיתיים

שְׂמָמִיתִיִּים (שם מדעי: Gekkonidae) היא משפחה של לטאות מאינפרא-סדרת השממיות, בגודל קטן עד בינוני, המצויות באזורים חמימים ברחבי העולם. משפחה זו כוללת כ-1630 מינים. השממיתיים ייחודיים בין הלטאות ביכולתם לתקשר זה עם זה באמצעות ציוצים דקים. לרוב השממיות אין עפעפיים כי אם קרום שקוף על עיניהן, אותו הן מנקות בליקוק. השממיתיים דומים מאוד לשממיות ממשפחות אחרות באינפרא-סדרה וקשה להבדיל ביניהם. כמה מיני שממיות מנתקים את זנבם בעת מצוקה, והוא נותר מפרפר ומסיח את דעת הטורף. מיני שממיות אחרים מסוגלים להתיז נוזל צורב מקצה זנבם. מינים רבים פיתחו כריות אצבעות מיוחדות המאפשרות להם לטפס על משטחים חלקים ואף ללכת על התקרה. שממיות הבתים ניזונות מחרקים קטנים, לכן לרוב מניחים להן לנפשן. לרוב השממיות צבע שזוף עד אפור כהה, מפוספס קלות, אם כי ישנם גם מינים עם צבעים בוהקים. כמה מיני שממיות יכולים לשנות את צבעם לצורך הסוואה בדומה לזיקיות. כמה מיני שממיות מסוגלים להעמיד צאצאים ללא הפריה, תכונה הידועה בשם רביית בתולים. תכונה זו משפרת את יכולת השממית להתפשט באיים חדשים. כריות האצבעות של השממיות עוררו סקרנות מדעית לאור יכולתן להיצמד למשטחים חלקים לחלוטין. נמצא כי כל אחת מרגלי השממית מכוסה בצפיפות בקרוב לחצי מיליון זיפים מסועפים, ולכל אחד מהזיפים 100–1,000 סעיפים. זיפים אלה יוצרים קשרי ואן דר ואלס עם המשטח עמו כרית הרגל באה במגע. תופעה זו אומנם שויכה בעבר לכוחות ואן דר ואלס, אך נבדקת היום מדעית בשנית. כך יוצרת רגל השממית מגע איתן עם המשטח עליו היא הולכת, ללא שימוש בדבק או טפרים. למעשה, נמצא כי אילו כל הזיפים על אחת מרגלי השממית היו באים במגע עם המשטח, היא הייתה מסוגלת לשאת משקל של 130 קילוגרם. כדי להרים את רגליה ולנוע עושה השממית שימוש בשני המפרקים שעל כל אחת מבהונותיה: השממית מכווצת את בהונותיה כלפי פנים וכך משנה את הזווית היחסית בין הזיפים למשטח ומקטינה את עוצמת קשרי ואן דר ואלס ביניהם. כך מסוגלת השממית לשלוט במספר הזיפים הבאים במגע עם המשטח, בין אם המשטח חלק או מחוספס. שממיות רבות מוחזקות כחיות מחמד וניזונות מחרקים שונים ולעיתים גם פירות. משפחת השממיתיים נחלקת לחמש תת-משפחות. בין המינים המצויים בארץ ישראל: שממית הבתים ישימונית מצויה שממית עצים שממית החרמון ישימונית תמנע שממית מחוספסת שממית ערבה מין מסוג Cnemaspis Agamura persica Ebenavia inunguis Paroedura picta Ptychozoon kuhli Bunopus tuberculatus גקו ענק שממיתיים, באתר ITIS (באנגלית) שממיתיים, באתר NCBI (באנגלית) שממיתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שממיתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שממיתיים, באתר GBIF (באנגלית) שממיתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Forbes, Peter (4th Estate, London 2005) 'The Gecko's Foot - Bio Inspiration: Engineered from Nature' ISBN 0-00-717990-1in H/B מידע מקיף על השממית המנומרת תמונות של שממית הקטיפה המשוישת האוסטרלית התאחדות השממיות העולמית – כולל תמונות, טבלת מינים והסברים למגדלים איך לגדל שממית מנומרת חובבי השממיות ג'וש אליס וקייטי פרנסיס יעל כורם, איך השממית נצמדת למשטחים?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, דצמבר 2016 Kellar Autumn; Metin Sitti ; Yiching A. Liang; Anne M. Peattie; Wendy R. Hansen; Simon Sponberg; Thomas W. Kenny; Ronald Fearing; Jacob N. Israelachvili; Robert J. Full. Evidence for van der Waals adhesion in gecko setae. Proceedings of the National Academy of Sciences of the USA 2002, 99, 12252-12256.