laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טקס החניכה

טקס חניכה (באנגלית: The Hazing) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באוקטובר 1942 ב-Thrilling Wonder Stories, ותורגם לעברית בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3. כדור הארץ הצטרף לפני כשלוש שנים לפדרציה הגלקטית, ועכשיו מגיעים עשרה סטודנטים מכדור הארץ לאוניברסיטת ארקטורוס. שלושה סטודנטים משנה ב' מגלים את הפסיכולוגיה המוזרה של בני כדור הארץ- רגשותיהם מתלהטים ככל שמספרם עולה, בשונה משאר המינים התבונתיים שנרגעים ככל שמספרם עולה. בעקבות כך, הם מחליטים לעשות להם מתיחה- הם לוקחים את בני כדור הארץ לחללית באמצע הלילה, ומנחיתים אותם בכוכב לכת פרימיטיבי. במהלך המסע מחליטים בני כדור הארץ כי חטיפתם היא "טקס חניכה" של האוניברסיטה, ובמקום להתלהט הם נרגעים ואף הולכים לישון. לאחר השארת בני כדור הארץ על הכוכב, החללית נפגעת מפגיעת אסטרואיד, ושלושת הסטודנטים מצליחים לחזור לקחת את בני כדור הארץ רק לאחר שמונה ימים. בחזרתם הם נחרדים לגלות שהם השאירו את בני האדם ליד כפר של ילידים, ולא נשאר להם כל זכר. הסטודנטים יורדים מהחללית ומותקפים על ידי הילידים, שלוקחים אותם כשבויים לכפר שלהם. בכפר הילידים מגלים הסטודנטים שהילידים חושבים שבני כדור הארץ הם אלים, ושהם מתכוונים להקריב אותם כקורבן אדם. לאחר שימוש בפסיכולוגיה, מצליחים בני האדם לשכנע את הילידים לא להקריב את הסטודנטים, והם נמלטים בעזרת החללית בחזרה לאוניברסיטה.
M77

M77 (מ-Messier 77) או NGC 1068 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-47 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים לווייתן. במרכז הגלקסיה נמצא חור שחור שמסתו מוערכת ב-10-100 מיליון מסות שמש.. M77 היא גלקסיית סיפרט, עם גרעין גלקסייה בו בולע החור השחור הסופר מסיבי כמויות גדולות במיוחד של חומר. זו הגלקסייה היחידה שפליטת חלקיקי הנייטרינו שלה חזקה דייה עד שזוהתה בוודאות M77 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, עוזרו של האסטרונום שארל מסיה ב-29 באוקטובר 1780. מסיה עצמו צפה בה ב-17 בדצמבר של אותה שנה והכניס אותה לקטלוג מסיה כשהוא מתאר אותה כצביר כוכבים שמכיל ערפיליות סמוך לכוכב δ (דלתא) בלווייתן. גם ויליאם הרשל שצפה בה ב-1783 תיאר את הגלקסיה ככוכב מוקף בערפילית ויותר מאוחר, ב-1801 כצביר בתוך ערפילית. ב-1850 זיהה האסטרונום ויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי שמדובר בערפילית בעלת מבנה ספירלי. ב-1908 חוקרים במצפה הכוכבים ליק שהקרינה הנפלטת ממרכז הגלקסיה מכילה קווי פליטה רחבים במיוחד. תופעה זו מצביעה על קיומם של ענני גז הנפלטים ממרכז הגלקסיה במהירות גבוהה שמגיעה ל-100 ק"מ בשנייה. בשל תכונה זו, מסווגת M77 כגלקסיית סיפרט מסוג II והיא למעשה גלקסיית סיפרט הראשונה שהתגלתה. בשנת 1952 התגלה שמרכז הגלקסיה מהווה מקור חזק של גלי רדיו והוא קיבל את הסימונים Cetus A ו-3C 71 ברשימות של מקורות רדיו ובשל כך הגלקסיה מסווגת גם כגלקסיית רדיו. בעזרת מדידות בגלי רדיו ובתחום התת-אדום ניתן היה להבחין בתנועה של החומר סביב מרכז הגלקסיה ומכאן להסיק את קיומו של החור השחור המסיבי שבמרכזה, אף על פי שענני הגז והאבק הנפלטים מליבת הגלקסיה לא מאפשרים תצפיות באור נראה. M77 נמצאת במרחק זוויתי של כ-0.85 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב δ (דלתא) בלווייתן כך שקל מאוד לאתר אותה. עם בהירות נראית מדרגה 8.9 ניתן בקלות לראות אותה במשקפת, אך להבחין במבנה הספירלי דורש טלסקופ בקוטר 12 אינץ' לפחות, ותנאי חושך עם זיהום אור מינימלי. גודלה הזוויתי הנראה הוא כ-7 דקות קשת שממרחק של כ-47 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-95,000 שנות אור, אך בצילומים ארוכי חשיפה ניתן להבחין שקוטרה הוא כמעט כפול מכך ומגיע ל-170,000 שנות אור. ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M77 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה. M77 נמצאת בתוך קבוצת גלקסיות קטנה שנקראת על שמה "קבוצת M77". אחת מגלקסיות הקבוצה, NGC 1055 נמצאת כחצי מעלה מצפון-צפון-מערב ל-M77 ועם בהירות נראית מדרגה 11.4 ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים. חברה נוספת בקבוצה, NGC 1073 נמצאת כ-1.4 מעלות מצפון-צפון-מזרח ל-M77 (כ-1.5 מעלות מצפון מערב ל-δ בלווייתן) וגם לה בהירות נראית מדרגה 11. שאר חברות הקבוצה עמומות יותר ולא ניתנות לצפייה באמצעות ציוד חובבים. מדיה וקבצים בנושא M77 בוויקישיתוף M77 באתר SEDS M77, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים S. Friedrich, S. Binnewies, R. Stoyan: Atlas of the Messier Objects How To See Black Holes By Catching Neutrinos Carl K. Seyfert: Nuclear Emission in Spiral Nebulae, 1943, Astrophysical Journal, vol. 97, p.28 NED data for the Messier Object 77
טרור בצרפת

צרפת חוותה פעולות טרור לאורך שנותיה. במשך המאה ה-20 והמאה ה-21 יצאו פיגועים לפועל מקשת גדולה של ארגוני טרור, ביניהם תנועות לאומיות ופרטיזניות של מושבות צרפתיות לשעבר, כמו באלג'יריה ובלבנון; ארגוני טרור פלסטינים; ארגוני טרור אסלאמיים ואנשים ששאבו השראה מהם; ארגונים שהתנגדו להגירה לצרפת ותמכו בלאומיות; איליץ' רמירס סאנצ'ס, שנודע כ"קרלוס התן" ומקורביו, וארגוני שמאל רדיקלי ואנטי ממשלתיים. בין ארגוני הטרור שפועלים או פעלו בצרפת נמנים ארגון אבו נידאל, פעולה ישירה, אל-קאעידה בחצי האי ערב, ארגון קרל מרטל, הצבא הארמני הסודי לשחרור ארמניה, הקבוצה האסלאמית החמושה, חזבאללה, ארגון הג'יהאד האסלאמי, המדינה האסלאמית (דאעש), החזית העממית לשחרור פלסטין ועוד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 4 אזרחים צרפתיים נרצחו במסגרת פיגועי 11 בספטמבר. 4 אזרחים צרפתיים נרצחו במסגרת הפיגועים בבאלי ב-2002. מחבל מוסלמי פתח באש על קבוצה שמנתה חמישה תיירים צרפתים שביקרו במאוריטניה ב-24 בדצמבר 2007. ארבעה נרצחו ואחד נפצע קשה. שני אזרחי צרפת נרצחו במתקפת הטרור במומבאי שהתרחשה ב-2008. 8 אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע התאבדות בבית קפה במרקש שבמרוקו ב-2011. שני אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע בקניון וסטגייט שבקניה ב-2013. שני אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו שבתוניסיה ב-2015. 3 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור בבורקינה פאסו ב-2016(אנ'). 4 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור בגראן-בסאם שבחוף השנהב ב-2016. 6 אזרחים צרפתיים נרצחו בפיגוע ירי בניז'ר ב-9 באוגוסט 2020. 42 אזרחים צרפתיים נרצחו במתקפת הטרור על ישראל ב-7 באוקטובר 2023. מדיה וקבצים בנושא טרור בצרפת בוויקישיתוף ynet, מתקפת טרור בצרפת: 84 נרצחו בפיגוע משאית בחגיגות יום הבסטיליה בניס, באתר ynet, 15 ביולי 2016. סוכנויות הידיעות‏, צרפת: חמישה בני ערובה הוחזקו בכנסייה; גרונו של הכומר שוסף, באתר וואלה, 26 ביולי 2016. "Macron leads ceremony for French victims of Hamas attacks" (באנגלית בריטית). 2024-02-07. נבדק ב-2024-04-27.
Digital Whisper (מגזין)

Digital Whisper הוא כתב עת דיגיטלי ישראלי, העוסק בנושאים הקשורים בטכנולוגיה ואבטחת מידע, שהוקם מתוך מטרה לספק לקורא הישראלי תוכן איכותי ואמין בשפה העברית על מגוון נושאים הקשורים לעולם אבטחת המידע והמחשבים. כתב העת מפרסם גיליון חדש מדי חודש, ומשתתפים בכתיבתו מגוון כותבים העוסקים בהיבטים שונים של עולם הטכנולוגיה. המגזין הוקם בין היתר בשל מיעוט תוכן איכותי ואמין בשפה העברית על מגוון הנושאים הקשורים באבטחת המידע. לדברי הכותבים שאב המגזין השראה מכתב העת הוותיק והפופולרי Phrack (אנ'), שנודע בזכות איכותו, והוותק הרב שצבר במהלך השנים. הנושאים והתחומים המרכזיים שבהם המגזין עוסק הם: מתקפות מבוססות זיכרון ומתקפות מבוססות Web. הינדוס לאחור (באנגלית: Reverse Engineering) וניתוח תוכן בינארי. חקר מערכות הפעלה וסביבות עבודה. פרוטוקולים, ארכיטקטורה ורשתות תקשורת. מערכות ורכיבי Embedded. סטגנוגרפיה, קריפטוגרפיה וקריפטו-אנליזה. זיוף ואימות מידע. פיתוח נכון ואלגוריתמיקה. Outdoor hacking. חקר וניתוח קוד זדוני. פיתוח טכנולוגיות Rootkit וניתוח מנגנוני Anti-Reversing. פרטיות ואנונימיות. דיני מחשבים, מידע ואינטרנט. הגיליונות מופצים בצורת PDF דרך רשת האינטרנט, דבר שמאפשר תפוצה רחבה, נכון למאי 2024 ראו אור 161 גליונות. אבטחת מידע קריפטוגרפיה האקינג אתר האינטרנט הרשמי של Digital Whisper הרעיון מאחורי Digital Whisper הוא ליצור נקודה שתספק לקורא הישראלי תוכן בעברית, באתר digitalwhisper הגיליון ה-73 שכותביו אומרים שהושפע מהמגזין Phrack לא מעט, באתר digitalwhisper הנושאים העיקריים, באתר digitalwhisper מספר הגליונות, באתר digitalwhisper ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודי

האם התכוונתם ל... דוד רודי – פסיכולוג ישראלי סבסטיאן רודי – כדורגלן גרמני צבי רודי – סופר וסוציולוג ישראלי שמעון רודי – איש שרירים ועבריין תל אביבי המוזכר בשיר השכונה רודולף אישים ששמם הפרטי הוא רודי
ריהארד גוזמיץ'

ריהארד גוזמיץ' (בהונגרית: Richárd Guzmics; נולד ב-16 באפריל 1987) הוא כדורגלן הונגרי המשחק כבלם בקבוצת סלובן ברטיסלאבה והנבחרת ההונגרית. גוזמיץ' התקדם במחלקת הנוער של קבוצת סומבטהיי האלאדאש עד אשר עלה לסגל הקבוצה הבכירה בעונת 2004-2005. אחרי עונת בכורה בה שותף ב-5 משחקי ליגה בלבד, המשיך לשחק בהאלאדאש 9 עונות נוספות, בהן היה לשחקן הרכב קבוע בסגל המועדון. ב-10 בספטמבר 2014, לאחר 10 עונות בהן שותף ב-247 משחקי ליגה במדי האלאדאש, חתם גוזמיץ' במועדון ליגת העל הפולנית ויסלה קרקוב. ב-7 בינואר 2017 חתם בינביאן פונדה הסינית. גוזמיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ההונגרית, ב-14 בנובמבר 2011, במהלך משחק ידידות מול נורווגיה בו הפסידה הונגריה בתוצאה 2-0. ב-7 בספטמבר 2015, כבש גוזמיץ' את שערו הראשון עבור הונגריה, בתיקו החוץ 1-1 מול צפון אירלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא נכלל בסגל הנבחרת ההונגרית לטורניר הגמר של יורו 2016 בצרפת. מדיה וקבצים בנושא ריהארד גוזמיץ' בוויקישיתוף ריהארד גוזמיץ', באתר Transfermarkt ריהארד גוזמיץ', באתר Soccerway ריהארד גוזמיץ', באתר National Football Teams ריהארד גוזמיץ', באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק מאיר האיתן

הרב יצחק מאיר האיתן (כ"ד בכסלו תש"א 24 בדצמבר 1940 – ו' באלול תשנ"א 16 באוגוסט 1991) היה רבו הראשון של השומרון. נולד בעיר ברלד ברומניה לתמר, בתו של הרב משולם ראטה, ולרב ד"ר ישראל הייטנר (האיתן), שכיהן שנים רבות כרב הראשי של חיל הים, ונקרא על שם סבו. היה בן יחידי יחד עם אחות, ציפורה. בגיל שלוש וחצי, ביום ב' בסיוון תש"ד, עלתה משפחתו ארצה. למד בבית הספר היסודי לבנים יבנה בחיפה, בישיבת כפר הרא"ה והחל מתשי"ט בישיבת כפר חסידים, שם היה מתלמידי הרב אליהו לופיאן, חלק מהשיעורים המסוכמים בספר "לב אליהו" הם פרי עטו. משם עבר לישיבת מרכז הרב והיה מתלמידי הרב צבי יהודה קוק. היה משתתף קבוע גם בשיעוריו של הרב שלמה יוסף זוין. בשלהי שנת תשכ"ד נישא לדבורה לבית הרצברג. בשנת תשכ"ז כיהן משגיח רוחני בישיבה גבוהה בקריית שמואל. לאחר מכן חזר לירושלים והתגייס לשירות קצר של שלושה חודשים בחיל ההנדסה. בהמשך שימש כר"מ בישיבת נתיב מאיר. היה ממייסדי ישיבת ירושלים לצעירים ביחד עם הרבנים יוסף ברמסון ויעקב פילבר ושימש בה כמשגיח בשנותיה הראשונות. כן היה שותף בהקמת הישיבה התיכונית במבשרת ירושלים בראשות הרב שבתי זליקוביץ. שימש מספר שנים כרבו של המושב בית מאיר ועמד במשך תקופה בתור ראש כולל שהקים במקום. ניהל את עזבונו של סבו הרב משולם ראטה והוציא לאור חלק ניכר מכתביו. היה חבר בגרעין המייסד של היישוב קרני שומרון בשנת תשל"ח, במשך כחצי שנה התגורר במבנה צבאי במחנה קדום יחד עם שאר משפחות הגרעין, לאחר מכן עברו להתגורר בקרני שומרון (במיקומה הנוכחי). לאחר מספר שנים עבר להתגורר ביישוב קדומים. בשנת תשמ"ג יסד את רבנות שומרון ועד פטירתו שימש כרב האזורי של השומרון. בתקופה זו היה אחראי בין השאר על מינוי רבנים ליישובים רבים ביהודה ושומרון. כרב השומרון השתמש רבות בכוחא דהיתרא עדיף. נפטר ממחלה בשנת תשנ"א ונקבר בבית העלמין של קרני שומרון. בית הכנסת המרכזי של היישוב קדומים קרוי על שמו. היה נשוי לדבורה לבית הרצברג, הזוג התגוררו בקדומים ולהם 11 ילדים, בין ילדיו נמנים: הרב אליהו האיתן – רב משיב במכון פוע"ה. אמציה האיתן – במאי ותסריטאי ובעלים של אולפני אתרוג. חתנו הוא הסופר חיים אקשטיין. הרב משולם האיתן – ר"מ בישיבת רמות. נעה – נשואה לרב עמיחי כנרתי, ר"מ בישיבת איתמר וחוקר במכון שלמה אומן. נילי – נשואה לרב אלקנה סגל, ר"מ בישיבת נתיבות ישראל. הרב יהושע האיתן – שימש כראש כולל בשכונת רמות בירושלים, נפטר בגיל 46. לאחר פטירתו עברה אלמנתו להתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים. עמיחי ונעה כנרתי, לשם שמים: מדברי תורתו, תולדות חייו, הנהגותיו ומידותיו של אבינו מורנו ורבנו הרב יצחק מאיר האיתן זצ"ל, תשס"ו ותשס"ח עמיחי כנרתי, המאיר לארץ: בירורים בנושא ארץ ישראל, חלק ג, יצא לאור במלאת עשור לפטירת הרב האיתן, תשס"א (בסופו ארבע מכתבים מהרב האיתן) סרט זיכרון לעילוי נשמתו בהפקת אולפני אתרוג. הרב האיתן הרים את התורה בשומרון, הרב אליקים לבנון בריאיון לאתר ערוץ 7. עדות הרב יוסף ברמסון הלל מאיר, "הרב האיתן הרים את התורה בשומרון", באתר ערוץ 7, 6 בספטמבר 2011 מתוך סרט הזיכרון אתר מכון פוע"ה עפרה לקס, לכל איש יש סרט, באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2013 צוות הישיבה באתר ישיבת רמות אתר מכון שלמה אומן חיים לב, ירושלים: ראש הכולל נפטר בדמי ימיו, באתר ערוץ 7, 6 באפריל 2014
עובד מיכאלי

עובד מיכאלי (עָבֶּד) (15 בנובמבר 1921 - 25 בפברואר 2001) היה מראשוני המתגייסים לפלמ"ח, במסגרתו נלחם ונפצע בקרבות באזור ירושלים. מהדמויות המרכזיות ב"ילקוט הכזבים", בו הוא מאוזכר בכינוי "עבד". עסק לאחר פרישתו בתיעוד פרקים בהיסטוריה הציונית. מיכאלי נולד בעיר קישינב שבמולדובה לשרה ויצחק מיכאלי, הבכור מבין חמישה בנים (שמות אחיו: שֵׁם (ג'ים) יעקב (ג'ק), יוסף וחנן). ב-1922 עלתה המשפחה ארצה והתיישבה בעין חרוד, שם גדל ולמד. ב-1941 התגייס לפלמ"ח וצורף לפלוגה א'. ב-1942 סיים מיכאלי קורס מ"כים וב-1944 סיים קורס מ"מים וחזר לשרת כמ"מ בפלוגה א'. במסגרת תפקידו השתתף במספר פעולות מטעם ההגנה, כמו הסזון ופריצת מחנה עתלית. בהמשך עבר לתפקיד מ"מ בפלוגה ה' ועסק בגיוס ואימון חברי פלמ"ח חדשים. בתקופת מלחמת העצמאות מונה מיכאלי למ"פ בגדוד החמישי של חטיבת הראל, נלחם בקרבות ירושלים ונפצע בקרב סן סימון. לאחר המלחמה חזר לקיבוצו אולם המשיך לשרת במילואים בצה"ל והשתתף בפעולות התגמול ובמלחמות ישראל עד פרישתו ב-1976. בשנת 1956 נסע מיכאלי לאיראן, שם עסק בהכשרת יהודים לעלייה (חזר ב-1958). מיכאלי שהמשיך לגור בעין חרוד כל חייו נישא לשולמית ולהם שלוש בנות, יעל, ענת ותמר, שנפטרה בגיל צעיר. בערוב ימיו ייסד תערוכת ציוד חקלאי בשטח הקיבוץ, ונדד בין הקיבוצים ברחבי ישראל לאסוף ממצאים לאוסף. נפטר בשנת 2001 ונקבר בקיבוצו. "ילקוט הכזבים" הוא אוסף צ'יזבאטים, מתקופת הפלמ"ח, שליקטו דן בן אמוץ וחיים חפר ופרסמו, לראשונה, בשנת 1956. מיכאלי (בשם החיבה שלו "עבד") הוא אחד מגיבורי הספר, הכולל שמונה אזכורים שלו. עבד זורק רימון למרחק של שמונים מטר. פעם היה צריך להכניס רימון לתוך חלון של בית במרחק של חמישים מטר, הוא הלך שלושים מטר אחורנית וזרק — ילקוט הכזבים, 1956 בזמן הסזון, שלחו את עבד לחיפה ואמרו לו לשבת בבית קפה מסוים ולהקשיב לשיחות של המבקרים. כדי שלא יחשדו בו שהוא מקיבוץ, לבש עבד חליפה שבני השיג לו מהבימה, עניבה יפה ומשקפי שמש של מזכיר עין חרוד. כשנכנס לבית הקפה וראה את כל הטיפוסים החשודים שהסתכלו עליו במבט חשוד, התיישב ליד בחורה באחד השולחנות והתחיל כאילו להתעניין בה. מפה לשם התפתחה שיחה מעניינת מאוד ביניהם ועבד הרגיש שהיא בסדר גמור. מרוב חיבה הוריד לה על הגב טפיחה בלאפה הגדולה שלו. "תגיד", אמרה הבחורה כשהיא משתעלת, "אתה לא במקרה מקיבוץ?" — ילקוט הכזבים, 1956 עובד מיכאלי, הדסה אביגדורי אבידוב, עלילות "גדוד העבודה", הוצאת קיבוץ עין חרוד, 2004 עובד מיכאלי, הקרב על ירושלים במלחמת העצמאות, הוצאת אריאל, 1994 עובד מיכאלי, באתר הפלמ"ח אייזיק סדומי, עבד הלך לחפש את האתמול - ומצא אותו, דבר, 4 ביולי 1975 עבד הלך - אחד מאחרוני "ילקוט הכזבים" הלך לעולמו בעין חרוד, באתר הארץ, 28 בפברואר 2001 מיכאלי, מהגדוד הרביעי, הוזעק עם פלוגתו לסייע לאנשי הגדוד החמישי שהתבצרו במנזר אולם נפצע בדרך לשם ב-1952 השתתף מיכאלי בקרב תל מוטילה הקבר של עובד מיכאלי בבית העלמין בעין חרוד מאוחד, באתר BillionGraves יצאו מהדורות מאוחרות יותר
מדינות האיחוד

האם התכוונתם ל... האיחוד – מדינות הצפון במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית האיחוד האירופי – איחוד מדינות באירופה האיחוד האפריקאי – מחליפו של ארגון אחדות אפריקה טריטוריית איחוד – יחידה מנהלית פדרטיבית בהודו
אברהם בן דוד (קצין)

אברהם בן דוד (נולד ב-1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין הנדסה ראשי וכראש מטה פיקוד העורף. בן דוד שירת כקצין בחיל ההנדסה הקרבית. פיקד על גדוד 601. בשנים 1992 עד 1994 פיקד על חטיבת עציון ולאחר מכן פיקד על בית הספר להנדסה צבאית. שירת כקצין הנדסה ראשי בשנים 1999 עד 2003, כולל במהלך נסיגת צה"ל מדרום לבנון, פרוץ האינתיפאדה השנייה ומבצע חומת מגן, אירועים בהם מילא חיל ההנדסה תפקיד משמעותי. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש ראש מטה פיקוד העורף, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשירות המילואים משמש סגן מפקד פיקוד העורף, ומילא תפקיד זה במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאחר שחרורו מונה ב-2008 למנהל חטיבת שיווק ומכירות ישראל בחברת מוטורולה ובשנת 2019 מונה למנכ"ל החברה. בן דוד בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל ומחשבים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. מדיה וקבצים בנושא אברהם בן דוד בוויקישיתוף מיכל זילבר, תא"ל (מיל.) אברהם בן דוד הצטרף למוטורולה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 ביוני 2008 דורון נחום, בהצדעה: קציני המילואים העסוקים ביותר בצה"ל, באתר nana10‏, 27 במאי 2011
לא סופי

לא סופי (באנגלית: !Not Final) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באוקטובר 1941, ותורגם לעברית בשנת 1981 בספר חדירת הזמן תחת השם לא סופית!, ושוב בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3. זהו אחד משני הסיפורים היחידים של אסימוב בהם יש אינטליגנציה לא אנושית שמקורה במערכת השמש. הסיפור ממחיש את המתח בין המדע התאורטי לבין המדע המעשי ("הטכני"). את התאורטי מייצג המדען היוצא בטענה הנחרצת ששדה כוח הוא דבר בלתי אפשרי ("זה סופי! זה סופי! זה סופי!"), ואת המעשי מייצג הטכנאי שמצליח להתגבר על הבעיה וליצור שדה כוח. המתיישבים של כדור הארץ על גנימד, הלווין הגדול ביותר של צדק, מגלים את קיומם של חיים תבוניים על צדק. הם מצליחים ליצור קשר עם בני צדק בעזרת רדיו, ומשוחחים איתם. כאשר בני צדק מגלים שבני שיחתם אינם בני צדק כמוהם, הם שולחים להם הודעה שהם ישמידו אותם, ומנתקים אתם את הקשר. הסיבה לאיום זה נעוצה בכך שבני צדק רואים בבני שיחתם יצורים נחותים מהם. מדענים על גנימד מבינים ששום ספינה של צדק לא תוכל לעזוב את הכוכב ללא טכנולוגיית שדה כוח, וקובעים כי אם טכנולוגיה כזאת אינה אפשרית, בני צדק לא יוכלו לממש את האיום שלהם. למרות שיצירת שדה כוח היא אפשרית, הוא לא יכול להתקיים יותר משבריר שנייה בכוח הדרוש להתגברות על לחץ האוויר של כדור הארץ, וקל וחומר של צדק. המדען האחראי, תאורטיקן מבריק, חוזה ומוכיח על ידי ניסויים שהדבר אינו אפשרי. ניקולס אורלוף, נציג המושבות שהיה על גנימד כדי להעריך את האיום, מדווח לכדור הארץ שהאיום של בני צדק כבר לא מהווה סכנה. בינתיים, ספינה מתקרבת לגנימד כדי לקחת את אורלוף ולהחזירו לכדור הארץ. בשיחה בין קפטן הספינה וטכנאי מתגלה כי הספינה עושה שימוש בשדה כוח בצורה גאונית שהמדענים על גנימד לא חשבו עליה. הטכנאי כמובן גילה ששדה הכוח מתפוצץ, תוך שהוא מאבד בתהליך יד ועין, אך הוא מצליח לעקוף את הבעיה על ידי כיבוי והדלקה של שדה הכוח בתדירות גבוהה. בצורה זו הוא פועל מעט זמן כך ששדה הכוח לא מספיק להתפוצץ, אבל בכל זאת מספיק זמן כך שהוא לא מאבד אוויר. השורה האחרונה של הסיפור, "אני מתאר לעצמי שהוא [אורלוף] יהיה די מרוצה [מהטכנולוגיה החדשה]", היא אירונית מאחר שהקורא יודע שזה בדיוק ההפך ממה שאורלוף (ושאר המין האנושי) רוצה, מאחר שהוא מראה כי בני צדק יכולים לפתח שדה כוח לצאת מצדק ולממש את איומו.
גזר דין מוות (סיפור קצר)

גזר דין מוות (באנגלית: Death Sentence) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הוא הופיע לראשונה בגיליון נובמבר 1943 של Astounding Science Fiction, ותורגם לעברית בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3. תאור ריאלו, חוקר תימהוני, ניגש לפסיכולוג באוניברסיטת ארקטורוס. לטענתו הוא בילה שנים רבות על כוכב לכת נידח ומצא ראיות מעורפלות על כך שהיה פעם חלק מהפדרציה הגלקטית האבודה, שהתבססה על פסיכולוגיה הרבה יותר מתקדמת מהפסיכולוגיה של היום. בהתבסס על דיווחיו יוצאת קבוצת מחקר כדי לחקור את כוכב הלכת. הם מגלים מסמכים בני כמה אלפי שנים ומתחילים לחקור אותם. ריאלו טוען כי הפסיכולוגים העתיקים הקימו עולם המלא ברובוטים בעלי מוח פוזיטרוני, במטרה לחקור אותם ולבצע עליהם ניסויים. בנוסף לכך טוען ריאלו כי הוא כבר היה על הפלנטה, וכי הוא נתן לרובוטים לבחון את ספינת החלל שלו. בעקבות המצב הזה נוצר חשש כי הרובוטים יפתחו מסע בין-כוכבי, ויפתחו במלחמה נגד הפדרציה הנוכחית. הממשלה מחליטה בחוסר ברירה לתקוף ולהשמיד אותם לפני שזה קורה - כך שעל עולם הרובוטים נגזר דין מוות. ריאלו מסרב לתת לזה לקרות, ויוצא לכוכב כדי להזהיר את הרובוטים. הוא חוזר לעיר בה פגש את הרובוטים לראשונה - עיר בשם ניו יורק.
ספינת תותחים נושאת טורפדות

ספינת תותחים נושאת טורפדות (באנגלית: torpedo gunboat) הוא הכינוי שניתן בשלהי המאה ה-19 לסוג מסוים של ספינת תותחים, שחומשה גם בטורפדות ונועדה לרדוף אחר ספינות טורפדו ולהשמידן. בסוף העשור האחרון של המאה ה-19 תפסו את מקום ספינות התותחים נושאות הטורפדות אניות מלחמה ייעודיות יעילות ומוצלחות מהן, הלא הן המשחתות (torpedo boat destroyers). בשנות השמונים ובשנות התשעים של המאה ה-19 נבנו עבור הצי המלכותי הבריטי מספר ספינות תותחים נושאות טורפדות, למשל מדגמי "אלארם" (Alarm) ו"דרייד" (Dryad); ספינות דומות נבנו או נרכשו גם על ידי מספר ציי מלחמה אירופיים ועל ידי צי המלחמה היפני. כלי שיט אלו, שהיו למעשה סיירות קטנות מאוד, חומשו בצינורות טורפדו ובתותחים, ונועדו ללכוד את ספינות הטורפדו הקטנות מהן. בפועל הן לא השיגו את מטרתן העיקרית, מאחר שלא מסוגלות היו להשיג את ספינות הטורפדו המהירות מהן. אחת מספינות התותחים נושאות הטורפדות המהירות ביותר הייתה "דֶסְטְרוּקְטוֹר" (Destructor) של הצי הספרדי; היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1887, ונחשבת על ידי כמה מקורות למשחתת הראשונה בעולם. Kern, Robert and Dodge, Meredith (1990), Historical dictionary of modern Spain, 1700–1988. Greenwood Press. Roger Chesneau, Sagène Kolesnik (1979), Conway's All the World's Fighting Ships, 1860-1905. London, Conway Maritime Press. Winfield, Rif and Lyon, David (2004), The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889. London, Chatham Publishing. מדיה וקבצים בנושא ספינת תותחים נושאת טורפדות בוויקישיתוף Kern (1990), p. 361.
ריינר גאי

ריינר גאי (בגרמנית: Reiner Geye, נולד ב-22 בנובמבר 1949 בדיסבורג שבגרמניה המערבית, נפטר ב-8 באוגוסט 2002 במיינץ שבגרמניה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדות החלוץ והקשר בפורטונה דיסלדורף ובקייזרסלאוטרן. גאי ערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, והבקיע שער אחד. ריינר גאי החל לשחק בקבוצה הבוגרת של פורטונה דיסלדורף בשנת 1970, ובעונתו הראשונה בקבוצה, 1970/71, העפיל עמה לבונדסליגה. עד מהרה הפך גאי לאחד החלוצים המובילים בקבוצה, ושיתף פעולה בהתקפה עם גרד צווה וקלאוס בודה. בעונת 1972/73 הבקיע גאי 16 שערי ליגה, ובעונת 1973/74 הבקיע כמות זהה. בעונת 1974/75 הבקיע גאי 15 שערי ליגה, כאשר בכל אחת משלוש העונות האלה בישל לפחות חמישה שערים. לאחר מכן ירדה תפוקתו של גאי, ובשתי העונות הבאות הבקיע 11 שערים בלבד במצטבר. בתום עונת 1976/77 עזב גאי את פורטונה דיסלדורף, בה ערך 286 הופעות בכל המפעלים והבקיע 116 שערים, וחתם בקייזרסלאוטרן. גאי נדרש לשתי עונות הסתגלות בקייזרסלאוטרן, כאשר הוא נחשב לחלוץ המשני בקבוצה, והחלוץ הראשי היה קלאוס טופמולר. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה גאי הבקיע בסך הכל עשרה שערי ליגה. בעונת 1979/80, לאחר עזיבתו של טופמולר, גאי הפך לחלוץ הראשי בקבוצה והבקיע 17 שערי ליגה, שהם שיא אישי שלו, והקבוצה סיימה במקום השלישי בבונדסליגה. בעונת 1980/81 הבקיע גאי 11 שערי ליגה. עם זאת, גאי לא הצליח לשמור על יכולת התקפית זו בחמש העונות הבאות, בהן הבקיע בסך הכל תשעה שערי ליגה, מאחר שהועבר לתפקיד מעט הגנתי יותר, כאשר תפקיד החלוץ המרכזי הוטל בעיקר על תומאס אלופס. עם זאת, גאי מעולם לא איבד את מקומו בהרכב, ותרם לקבוצה מהקישור. עונתו האחרונה של גאי בקייזרסלאוטרן הייתה 1985/86, ולאחריה פרש ממשחק פעיל, לאחר שערך 290 הופעות בכל המפעלים בדי קייזרסלאוטרן, בהן הבקיע 47 שערים. בנובמבר 1972 ערך גאי את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית, בניצחון 5-1 על נבחרת שווייץ. בספטמבר 1974 הבקיע גאי את שערו היחיד במדים הלאומיים, בניצחון 2-1 על נבחרת שווייץ במשחק ידידות. בנובמבר 1974 ערך את הופעתו הרביעית והאחרונה בנבחרת, בתיקו 2-2 מול נבחרת יוון במוקדמות יורו 1976. לאחר פרישתו מונה גאי לסגן הנשיא של קייזרסלאוטרן, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1996. גאי נפטר בשנת 2002 ממחלת שחמת הכבד, שנגרמה עקב אלכוהוליזם. ריינר גאי, באתר Transfermarkt ריינר גאי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ריינר גאי, באתר WorldFootball.net ריינר גאי, באתר National Football Teams ריינר גאי, באתר FootballDatabase.eu
יחסי אינדונזיה–קטר

רפובליקת אינדונזיה ומדינת קטר מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1976. היחסים בין אינדונזיה לקטר הם יחסים חמים משום חברותיהן בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי והיותן שתי מדינות משפיעות על העולם הערבי והאסלאמי בזירה הבינלאומית. קטר מיוצגת באינדונזיה באמצעות שגרירות הנמצאת בעיר הבירה ג'קרטה ואינדונזיה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות הממוקמת בעיר הבירה דוחה. בזכות הנפט שלה, הגז הטבעי שלה ומשאביה הרבים, קטר היא מדינה מבין העשירות בעולם. נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו, ביקר ביקור רשמי ב-2006 בדוחה, כדי לפתות את הקטרים להשקיע באינדונזיה, בביקור נחתמו הסכמים רבים בתחומי החינוך והתרבות. אמיר קטר, שייח חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני נסע לביקור רשמי בג'קרטה כמחווה לביקור הקודם. במהלך הפורום לדמוקרטיה בבאלי IV בדצמבר 2011, ראש ממשלת קטר שייח מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני נפגש עם יודהויונו ואלה שוחחו. סך היקף הסחר בין שתי המדינות בשנת 2011 הגיע ל 683.6 מיליון דולר אמריקאי. לפי הדו"ח, קטר סחרה הרבה יותר בשנת 2011. זאת בשל שני גורמים עיקריים; ראשון, האוכלוסייה והדמוגרפיה של קטר קטנה מכדי ליצור בביקושים למוצרי אינדונזיים, ואילו השני הוא גידול מתמיד לכאורה של צורך האינדונזי לנפט, מה שהופך את הייבוא הקטרי לאינדונזיה למשמעותי. הייצוא האינדונזי לקטר כולל ריהוט, ציוד משרדי, נייר, מוצרי חשמל תעשייתיים וביתיים. אינדונזיה היא בין יעדי ההשקעות של קטר. בחודש מאי לשנת 2010, קטאר הולדינגס, רשות ההשקעות קטר, הקימה קרן אינדונזית אשר שוויה הוא כמיליארד דולר אמריקאי. חברת התקשורת הקטרית QETL מחזיקה 65 אחוזים ממניותיה של חברת התקשורת השנייה בגודלה באינדונזיה, PT Indosat, ושוויה הוא יותר משלוש וחצי מיליארד דולר. מספר חברות אינדונזית השקיעו גם הן בקטר, כמעט כל אחת מהחברות קשורות לנפט, חברת הנפט הממשלתית האינדונזית - PT Pertamina היא בעליה של חברת הנפט Sector-3 הקטרית. נכון ל-2016, יש כ-40 אלף אינדונזים אשר עובדים בקטר. חלק מהם עובדים במגזר הנפט, ואילו אחרים עובדים כעובדי מדינה מקומיים. קטר מבקשת עובדים מיומנים ומאומנים מאינדונזיה, במיוחד עובדי שמן וגז ואחיות. לדברי משרד העובדים האינדונזי, בתחילת 2014, קטר פרסמה בקשה לעובדים אינדונזיים מיומנים למילוי אלף משרות פנויות שם. בין היתר הם מתפקדים בתעשיית הנפט והגז, מלונאות ואירוח המגזר, טכנולוגיית המידע, ענף הבנייה, ורפואה. שגרירות אינדונזיה בדוחה, קטר (הקישור אינו פעיל, 10 בספטמבר 2019) שגרירות קטר בג'קרטה, אינדונזיה Qatar wants to invest more in rising Indonesia: Envoy "Meningkatkan Totalitas Diplomasi RI - Qatar" (הקישור אינו פעיל, 10 בספטמבר 2019) "Menakertrans: Qatar sediakan ribuan lowongan TKI"