laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבי סמולארק

אאוזביוש "אֵבִּי" סמולארק (בפולנית: Euzebiusz "Ebi" Smolarek; נולד ב-9 בינואר 1981 בלודז') הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקיצוני והחלוץ החוד. כיום מאמן את קבוצת הנוער של פיינורד. אבי סמולארק הוא בנו של ולודז'ימייש סמולארק, שהיה מהכדורגלנים המובילים בפולין בשנות ה-80 והשתתף בשני מונדיאלים. אביו הלך לעולמו בשנת 2012. סמולארק גדל בהולנד, היכן שאביו, ולודז'ימייז', שיחק בליגה ההולנדית הבכירה ואחר כך עבד שם כמאמן. סמולארק התקדם במחלקות הנוער של פיינורד עד שהגיע לקבוצה הבוגרת. בהמשך הקריירה שיחק בבורוסיה דורטמונד ובראסינג סנטנדר. בעת ששיחק בסנטנדר הוא הושאל לעונה אחת לבולטון וונדררס, ובסיום אותה עונה עזב את סנטנדר. בשנת 2009 עבר לשחק בקבוצת קוואלה מיוון. אחרי עונה אחת עבר לקבוצת פולוניה ורשה. בשנת 2011 חתם בקבוצת אל-ח'ור מקטאר ובשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת דן האג. בהמשך השנה עבר לקבוצת יאגלוניה ביאליסטוק מפולין ושיחק בקבוצה עד שנת 2013. ב-29 ביולי 2014 פרש אבי סמולארק ממשחק פעיל ומונה למאמן קבוצת הנוער של פיינורד. מדיה וקבצים בנושא אבי סמולארק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבי סמולארק אבי סמולארק, באתר Transfermarkt אבי סמולארק, באתר Soccerway אבי סמולארק, באתר BDFutbol אבי סמולארק, באתר WorldFootball.net אבי סמולארק, באתר National Football Teams אבי סמולארק, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרינה

פרינה (ביוונית: Φρυνη) הייתה הטאירה מפורסמת (קורטזנה או זונת צמרת) ביוון העתיקה במאה הרביעית לפנה"ס. פרינה הייתה ידועה ביופייה, ובכך שהתאימה את המחיר שדרשה מהלקוחות שלה בהתאם לרגש שלה כלפיהם (לקוחות שאהבה במיוחד שילמו פחות), יחד עם זאת היא ידועה בכך שכמעט תמיד דרשה תשלום בגין שירותיה. פרינה נולדה בתספיה שבבויאוטיה בשם מנסארטה אולם בשל צבע עורה כונתה "פרינה" משמעו - "קרפדה", והתגוררה מרבית חייה באתונה. במשך חייה הפכה עשירה ביותר, עד שהציעה לשקם את חומות תבאי בשנת 336 לפנה"ס לאחר שאלה נהרסו על ידי אלכסנדר הגדול, בתנאי שעל חומות העיר ייכתב: "נהרסו על ידי אלכסנדר, שוקמו על ידי פרינה הקורטזנה (הזונה)." בשל יופייה הרב שימשה השראה ודגמנה עבור פסלים רבים, וכן דגמנה עבור הצייר אפלס שצייר את ונוס עולה מהים. בשל יופייה אף שימשה השראה לציירים מודרניים כגון ז'אן לאון ג'רום אשר צייר את "Phryné devant l'Areopage" בשנת 1861 [1] וציירים רבים אחרים. [2] [3] מלומדים סבורים כי היא שימשה דוגמנית עבור הפסל אפרודיטה מקינדוס מאת הפסל פרקסיטלס. הפסל הוצב במקדש אפרודיטה בתספיה, כפסל המסמל את האלה. פרינה הואשמה ונשפטה בטענה כי השתתפה במיסטריות האלאוסיניות, והגן עליה הנואם היפרידס, שהיה אחד ממאהביה. על פי המסופר, כאשר נדמה היה שהיא עומדת להיות מורשעת, הורידה את בגדיה, ולאחר ששופטיה ראו אותה ערומה, הם זיכו אותה (באותה עת האמינו כי יופי מעיד על אלוהות הנמצאת בתוך האדם, ויופייה היה כה רב שהשופטים לא יכלו להאמין שהיא אשמה). לאחר שמלך לידיאה שהיה מכוער במיוחד רצה את שירותיה, ובשל כיעורו נקבה פרינה במחיר גבוה במיוחד, נאלץ המלך הנואש להסכים למחיר הגבוה בו נקבה ולהכפיל את המיסים בממלכתו על מנת לשלם לה. לעומתו, פרינה נתנה את שירותה לפילוסוף דיוגנס בחינם, מאחר שהעריצה את חוכמתו, וכן נתנה שירותים מוזלים לפילוסוף קסנוקרטס. מדיה וקבצים בנושא פרינה בוויקישיתוף פרינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דון קרלוס ביואל

דון קרלוס ביואל (באנגלית: Don Carlos Buell;‏ 23 במרץ 1818 - 19 בנובמבר 1898) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית שנלחם בקרבות הסמינול, במלחמת ארצות הברית–מקסיקו ובמלחמת האזרחים האמריקנית. ביואל נולד בעיר מריאה שבאוהיו, וחי באינדיאנה לפני פרוץ מלחמת האזרחים. הוא סיים את האקדמיה הצבאית ב-1841 והוצב כסגן משנה בחיל הרגלים. במלחמת מקסיקו הוא שירת תחת פיקודם של זאכרי טיילור ווינפילד סקוט, קיבל שלושה עיטורי גבורה ונפצע בקרב על צ'ורובוסקו. בין המלחמות שירת כשליש צבאי בקליפורניה. עם פרוץ מלחמת האזרחים סייע ביואל בארגון ארמיית הפוטומק ופיקד למשך זמן קצר על אחת מיחידותיה. בנובמבר 1861 החליף את ויליאם שרמן בראש מחוז אוהיו (שהפך לארמיית אוהיו ולאחר מכן לארמיית קמברלנד), והוטל עליו לפעול במזרח טנסי - אזור שהיה ידוע באהדתו לצפון והיה בעל חשיבות למאמצים הפוליטיים של המלחמה. ביואל התעלם מהפקודות שקיבל ויצא לעבר נאשוויל, אותה כבש ב-25 בפברואר 1862, תוך שהוא נתקל בהתנגדות מועטה בלבד. ב-21 במרץ קודם ביואל לדרגת מייג'ור גנרל. בקרב שילה תגבר ביואל את כוחותיו של יוליסס גרנט, וסייע לו להביס את כוחות הדרום ב-7 באפריל 1862. ביואל גרס כי כניסתו לקרב מנעה את תבוסתו של גרנט, דבר שגרם לגרנט לנטור לו טינה לשנים לבוא. ביואל המשיך תחת פיקודו של הנרי האלק במצור על קורינת', ובחודשים יוני ויולי החל במסע בראש ארבע דיוויזיות לעבר צ'טנוגה, אך קווי האספקה שלו נותקו על ידי פרשיו של נייתן בדפורד פורסט, והתקדמותו נעצרה. ביואל היה אחד הקצינים הבודדים בצבא הצפון שהיה בעל עבדים עם פרוץ המלחמה (שאותם ירש ממשפחתה של אשתו), ולכן נחשד על ידי רבים באהדה לדרום. חשדות אלה רק התגברו לאחר שביואל אכף מדיניות של התעלמות מאזרחי הדרום במהלך פעולותיו בטנסי ובאלבמה. ב-2 במאי 1862, כאשר העיר את'נס באלבמה נבזזה על ידי חיילי הצפון, העמיד ביואל למשפט צבאי את נציגו בעיר, ג'ון טורצ'ין. ב-30 בספטמבר 1862 נכנע הנשיא אברהם לינקולן ללחצים שהופעלו עליו, והורה כי הגנרל ג'ורג' תומאס יחליף בתפקידו את ביואל. תומאס סירב לקבל עליו את המינוי, ולינקולן נסוג בו והותיר בתפקיד את ביואל, אך טורצ'ין לא עמד לבסוף למשפט צבאי ואף קודם לדרגת בריגדיר גנרל. בסתיו 1862 פלש הגנרל הדרומי ברקסטון בראג לקנטקי וביואל נאלץ לסגת צפונה עד לנהר האוהיו. צבאותיהם של השניים נלחמו ב-8 באוקטובר 1862 בקרב פריוויל, שהסתיים ללא הכרעה, אך עצר את התקדמות צבא הדרום ואילץ אותו לסגת לטנסי. לאחר שביואל לא הצליח לרדוף אחר כוחות הדרום הנסוגים הוא הודח מהפיקוד לטובת ויליאם רוזקרנס. ביואל נותר ללא תפקיד צבאי רשמי למשך שנה וחצי, אותן בילה באינדיאנפוליס, עד שעזב את השירות הצבאי ב-23 במאי 1864. לאחר סיום המלחמה התגורר ביואל באינדיאנה ובקנטקי, עבד בתעשיית הברזל והפחם כנשיא "חברת הברזל של נהר גרין". הוא נפטר ברוקפורט שבמדינת קנטקי ונקבר בסנט לואיס, מיזורי, בבית הקברות בלהפונטיין. מדיה וקבצים בנושא דון קרלוס ביואל בוויקישיתוף דון קרלוס ביואל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דון קרלוס ביואל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הטאירה

הטאירה (ביוונית: εταίραι, ברבים: הטאירי) היה המעמד הגבוה ביותר של זונות ביוון העתיקה - בדומה לקורטיזנות של אירופה בתקופת הרנסאנס. ההטאירי שימשו מלוות מתוחכמות שבילו עם לקוחות קבועים יותר מאשר מעניקות שירותי מין. ביוון העתיקה ההטאירי היו למעשה נשים חופשיות בעלות השפעה. הן נדרשו ללבוש בגדים מיוחדים ולשלם מיסים, והורשו לאגור רכוש. מרביתן היו שפחות משוחררות או נשים זרות ולא נשים יווניות חופשיות. ההטאירי היו ידועות בכישוריהן בתחום הריקוד והמוזיקה, ובניגוד לנשים היווניות היו משכילות והיו מסוגלות לדבר על פילוסופיה ותרבות - הן היו הנשים היחידות שיכלו להשתתף בסימפוזיונים ולהביע דעתן - וגברים הקשיבו להן. חשיבותן של ההטאירה באה לידי ביטוי בנאומו של אפולודורוס איש אכרנאי (המאה ה-4 לפנה"ס) "נגד נאיירה" (אנ'), שבו אמר: "יש לנו הטאירה להנאה, פאלאקאה (פילגשים) לספק את צורכי הגוף, ונשים להוליד יורשים חוקיים ועל מנת לשמור באופן נאמן על תכולת הבית". הידועה בין ההטאירי הייתה תרגליה - הטאירה איונית המוזכרת בכתביו של פלוטרכוס. הטאירי נוספות הן אספאסיה - הפילגש של פריקלס, רודופיס המוזכרת אצל סאפפו והרודוטוס, תאיס - פילגשו של אלכסנדר הגדול ואם שושלת תלמי ופרינה - קורטיזנה ידועה מהמאה ה-4 לפנה"ס. בשנת 2023 התגלה בישראל קבר של הטאירה עם מראת ברונזה נדירה שהשתמרה באופן יוצא דופן. זנות ביוון העתיקה חיי נשים באתונה הקלאסית.(באנגלית) הטאירה - באנציקלופדיה רומנה. (באנגלית) הטאירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הטאירה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ירון דרוקמן, קבר של "אשת ליווי" מלפני כ-2,300 שנה נחשף בירושלים, באתר ynet, 27 בספטמבר 2023
כובולתי

כּוֹבּוּלֶתִּי (בגאורגית: ქობულეთი) היא עיר בגאורגיה במחוז הדרומי אג'ריה בנפת כובולתי. היא ממוקמת על החוף המזרחי של הים השחור, במרחק של 27 ק"מ מבתומי. העיר מאופיינת באקלים סובטרופי עדין, ואוויר נקי ומיונן. כובולתי היא עיר נופש של תיירים גאורגים ותושבים מהגוש הסובייטי לשעבר. מקום ביקור בולט הוא יער עצי אורן המשתרע במקביל לחוף הים. העיר משמשת מרכז מנהלתי של נפת כובולתי. אוכלוסיית העיר מונה 16,546 איש.(2014) הוכרזה כעיר בשנת 1944. לפי עדויות ארכאולוגיות שנתגלו ליד הכפר פיצ'וונארי (10 ק"מ צפונית לכובולתי), נאמר כי האזור ההררי שליד כובולתי התחיל להיות מיושב מהתקופה המזוליתית, ובתחילת תקופת הברונזה נכבש החלק הדרומי של קולכיס. אף נתגלתה התיישבות של האיספאני (ispani) באזור. אתר האינטרנט הרשמי של כובולתי מדיה וקבצים בנושא כובולתי בוויקישיתוף שמורת הטבע של כובולתי, באנגלית כריסטופר טופלין (2004), פונטוס והעולם החיצון: מחקרים על ההיסטוריה של הים השחור, היסטוריוגרפיה וארכאולוגיה, עמ' 85, באנגלית, מסת"ב 9004121544 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפת כובולתי

נפת כובולתי (בגאורגית: ქობულეთის რაიონი, מילולית: כּוֹבּוּלֶתיס ראיוֹני) היא נפה בחלק הדרום־מערבי של גאורגיה, בחלק הצפוני של הרפובליקה האוטונומית, והמחוז הגאורגי, אג'ריה. היא גובלת בנפת אוזורגתי מצפון. המרכז האדמיניסטרטיבי הוא העיר כובולתי, שנמתחת לאורך חופי הים השחור. נפת כובולתי מורכבת מיישוב עירוני אחד, 2 אזורים שאינם עירוניים ו־17 מועצות כפריות. ישנם 48 כפרים בנפה. בנפה יושבים נציגים מ־24 לאומים שונים החיים ביחד עם הגאורגים. נפת כובולתי ידועה במסורתה, הכנסת אורחים, אקלים סובטרופי עדין, אוויר ימי מיונן, השמש הזורחת בבהירות, וים חם.[דרוש מקור] האתרים הארכאולוגיים, המתוארכים לתקופת האבן, תחילת התקופה הפאודלית והעת העתיקה, מוכיחים כי הייתה התיישבות עירונית משמעותית בתקופת קולחידה העתיקה לאורך החוף המזרחי של הים השחור. נפת כובולתי עשירה בנהרות, כגון: נהר קינטרישי נהר צכויסצע'לי נהר אצ'ריסצע'לי נהר אוצ'חמורי נהר אצ'קווה נהר דקווה 11 כנסיות (13 בבניה) 2 מסגדים 4 פארקים 15 מלונות מדיה וקבצים בנושא נפת כובולתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת כובולתי
קהל מדומה

קהל מדומה (אנגלית: imaginary audience) היא תופעה פסיכולוגית בה חש אדם שכלל הסובבים מתבוננים בו ומבקרים את מראהו ומעשיו, למרות שבמציאות אין הדבר כך. התופעה, בדומה לתופעת המעשיה האישית, אופיינית למתבגרים צעירים (בסביבות גיל 12-13). לדוגמה, מתבגר עלול לחשוב שהכל מודעים לפצעון שהופיע על פניו. תאוריה אחת מסבירה את התופעה כהשלכה של אגוצנטריות (התמקדות מוגזמת של האדם בעצמו) האופיינית לגילאים אלה. המתבגר, אשר זה עתה התחיל לפתח את יכולת החשיבה המופשטת, מבין שלאחרים יש תהליכי מחשבה דומים, אך מתקשה להבדיל בין תוכן מחשבותיו שלו ותוכן מחשבותיהם של אחרים. כתוצאה מכך מייחס המתבגר את מחשבותיו לאחרים. תאוריה אחרת מסבירה את התופעה כנטייה של המתבגר לחלום בהקיץ על עצמו במצבים בין-אישיים, וקובעת שהיא הכרחית בתהליך הניתוק מהמשפחה וגיבוש הזהות העצמית. Revisiting The Imaginary Audience And Personal Fable Constructs Of Adolescent Egocentrism: A Conceptual Review‏ (ISSN-0001-8449) מאת Lesa Rae Vartanian David Elkind, 1967 לפי תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה, החשיבה המופשטת מופיעה לראשונה בגילאים אלו, בשלב האופרציות הפורמליות Lapsley, D. K (1993). Toward an integrated theory of adolescent ego development: The "new look" at adolescent egocentrism. American Journal of Orthopsychiatry, 63, 562-571.
נפת חאשורי

נפת חאשורי (בגאורגית: ხაშურის მუნიციპალიტეტი, מילולית: חאשוּריס מוניציפליטי) היא נפה בדרום-מערב מחוז כארתלי הפנימית שבגאורגיה. היא גובלת מצפון-מזרח, מזרח ודרום-מזרח בנפת כארלי, מדרום ודרום-מער בנפת בורג'ומי, ממערב בנפת חרגאולי ובצפון-מערב בנפת סצ'חרה. בצפון היא גובלת בנפת סצ'חרה ונפת כארלי. המרכז המינהלי של הנפה הוא חאשורי. עד שנת 1930 נכללה באוייזד גורי שבפלך טביליסי. משנת 1930 ראיוני (נפה) נפרדת. משנת 2006 ועד היום נקראת בשם הנוכחי. הנפה משתרעת על מישור כארתלי בשטח של 585.2 מ"ר. בנפה זורמים הנהרות: נהר הקורה, סוּראמוּלָה, טיליאני, צֶ'ראתחֶווי, דָזַמָה. בשטח הנפה נמצאים עיירת הנפש סוראמי, והיישוב ההיסטורי (כיום כפר) כּווישחֶתי. העיר חאשורי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה סוראמי. כמו כן ישנן 11 תמי: אָלִי, גוֹמִי, אוֹסִיאָוּרִי, פּלֶווִי, כּווִישחֶתִי, צוֹצחנַארָה, צחרַאמוּחָה, צָאר'ווְלִי, צרוֹמִי, חָאלֶבִּי וחצִיסִי. מדיה וקבצים בנושא נפת חאשורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת חאשורי אתר האינטרנט הרשמי של נפת חאשורי נפת חאשורי, ברשת החברתית פייסבוק אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה. תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חאשורי

חאשוּרי (בגאורגית: ხაშური) היא עיר בנפת חאשורי שבמחוז כארתלי הפנימית, מרכז גאורגיה, למרגלות הרי הקווקז הקטן, על גדות נהר הסוּראמוּלה (სურამულა), בגובה 690 מטר מעל פני הים, ומשמשת כמרכז המנהלתי של הנפה. חאשורי הוכרזה כעיר בשנת 1921. אוכלוסיית העיר מונה 28,711 איש. חאשורי נוסדה בשנת 1872, כתחנת רכבת צנועה בשם מיכאילוֹבוֹ (მიხაილოვო), וזה היה שמה עד לשנת 1917, ונכללה במחוז פותי-טביליסי. העיר התפתחה, עד לסוף אותה מאה למרכז תחבורתי חשוב. בשנת 1894 נסלל קו מסילת הברזל, חאשורי-בורג'ומי. בשנת 1896 הייתה לתחנת מעבר בקו צינור הנפט באקו-בתומי, שנבנתה לאורך קו מסילת הברזל, ושימש למעבר נפט לאוניות בים השחור. בשנים 1918–1928, נקרא העיר חאשורי, ובשנים 1928–1934, נקראה העיר סטליניסי (בתרגום חופשי מגאורגית: "של סטלין" או "ששייך לסטלין") מפעלי התעשייה של חאשורי כוללים: מפעל למכלי זכוכית, מפעל לטיפול בנפט גולמי ותחנת כוח הידרואלקטרית, שעל נהר הסוראמולה, ונבנה בעזרת האיחוד האירופי. העיר היא מקום מושבם של משפחת ג'וגשווילי (משפחתו של יוסיף סטלין). במאי 2000 הוצב מחדש, במקום מרכזי בעיר, פסל בגובה 2.5 מטר של סטלין. 44 שנים לאחר שהוסר. בעיר נמצאים שרידים של מצודה מהמאה ה-18. וקתדרלה ונציגות של האיפרכיה של רואיסי-אורבניסי. אתר האינטרנט הרשמי של חאשורי מדיה וקבצים בנושא חאשורי בוויקישיתוף חאשורי, ברשת החברתית פייסבוק סאאקשווילי: רוסיה פלשה לשתי עיירות נוספות, באתר ynet, 15 באוגוסט 2008 חאשורי - נתונים גאוגרפיים אוכלוסיית העיר לפי שנים: 1989 - 31,717 איש 1993 - 33,400 איש 2002 - 28,560 איש 2005 - 28,711 איש האתר הרשמי של האיפרכיה של רואיסי-אורבניסי
נפת ג'ווה

נפת ג'ווה (בגאורגית: ჯავის რაიონი, גַ'וויס ראיוֹני) היא נפה במחוז כארתלי הפנימית שבגאורגיה. עד שנת 1917 נכללה בנפת גורי שבפלך טביליסי. משנת 1922 נכללה ברפובליקה האוטונומית של דרום אוסטיה. בעקבות הסכסוך האוסטי-גאורגי ופרישת דרום אוסטיה בתקופת מלחמת האזרחים של גאורגיה, נמצאת הנפה בשליטת הבדלנים האוסטים. בתחומי הנפה נמצא מעבר רוקי, המעבר היחיד שחוצה את רכס הקווקז הגדול הפתוח במשך כל ימות השנה ומחבר את גאורגיה ורוסיה. בנפה שתי עיירות, ג'ווה וקוואיסה. מדיה וקבצים בנושא נפת ג'ווה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קווקז ובנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז' בתשרי

ז' בתשרי הוא היום השביעי בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. ז' בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". היום השביעי של עשרת ימי תשובה ה'תקס"ג – רבי חיים מוולוז'ין, תלמיד הגר"א, מפרסם קול קורא ל"אוהבי התורה" ביהדות ליטא כדי שיסייעו להקמת ישיבה. פרסום המכתב נחשב כיסוד ישיבת וולוז'ין, לימים "אם הישיבות". ה'תש"ד – צעדת הרבנים בוושינגטון: רבנים מהנהגת יהדות ארצות הברית האורתודוקסית הפגינו בוושינגטון די. סי. בקריאה לבעלות הברית להתערב ולהקדיש מאמץ מלחמתי לעצירת השואה. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' בתשרי היא בדרך כלל פרשת האזינו. אם ראש השנה חל ביום חמישי בשנת בר המצווה, תיפול שבת בר המצווה ביום כיפור, ואז דוחים את הקריאה בתורה לסוכות. ב'קצ"ז – זבולון, בנו העשירי של יעקב אבינו ה'תקכ"ג – החת"ם סופר (הרב משה סופר), ראש ישיבה ומגדולי הרבנים והפוסקים בדורות האחרונים (נפטר ב-ה'ת"ר) ה'תשל"ג – משה סעדה, חוקר במח"ש וחבר הכנסת מטעם הליכוד ב'שי"ב – זבולון, בנו העשירי של יעקב אבינו ה'תצ"ז – רבי דוד אופנהיים, פוסק ואב"ד בניקולסבורג ופראג, רב ראשי למורביה ובוהמיה, נדבן ואספן ספרים. (נולד בה'תכ"ד) ה'תרי"א – רבי מנחם נחום טברסקי, אדמו"ר ממקארוב ה'תרצ"ז – מאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב ה'תש"ח – הרב יהושע צימבליסט, רב וראש ישיבה במינסק ה'תשט"ו – הרב נח גד וינטרוב, מחבר ספרים ה'תשנ"ח – יחיאל אליאש, מייסד בני עקיבא ה'תשע"ה – שלמה להט, ראש העיר השביעי של תל אביב ו' בתשרי – ח' בתשרי תשרי כ-68.1% מכלל השנים. כ-31.9% מכלל השנים.
ט"ז בתשרי

ט"ז בתשרי הוא היום השישה עשר בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישה עשר בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. ט"ז בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז". היום הראשון של חול המועד סוכות בארץ ישראל ובחוץ לארץ יום טוב שני של סוכות ה'ק"י – גזרות ק"ט: הפרעות ביהודי אירופה בשל האשמות בגרימת המוות השחור מתפשטות לקרמס שבאוסטריה, והשכונה היהודית נשרפה על יושביה. ה'תשל"א – אנואר סאדאת נבחר לנשיא מצרים ה'תשל"ד – מלחמת יום הכיפורים – חיל הים הישראלי מתעמת עם סוריה במסגרת קרב טרטוס ה'תשמ"ב – חוסני מובארכ נבחר לנשיאות מצרים, שבוע לאחר רצח אנואר סאדאת ה'תשס"ו – מתחיל משפטו של סדאם חוסיין ה'תרפ"ט – אלי ויזל, סופר אמריקאי יהודי, ניצול השואה וזוכה פרס נובל לשלום ה'תנ"ח – רבי משה זכות (הרמ"ז), רבה של הקהילה הספרדית בוונציה ושל יהדות מנטובה, ראש ישיבה, ומשורר. ממקובלי איטליה, שהפיץ את קבלת האר"י ומהרח"ו. ה'תרל"ט – רבי יצחק דב במברגר, הרב מוירצבורג, מגדולי הפוסקים ביהדות גרמניה בתקופה המודרנית, נודע בשל התנגדותו לרש"ר הירש בפולמוס הפרדת הקהילות בגרמניה. (נולד בה' בחשוון ה'תקס"ח) ה'תרע"ד – רבי צבי הירש שפירא, האדמו"ר השני לחסידות מונקאטש ורבה של העיר, מייסד 'כולל מונקאטש' וממנגדי הציונות ואגודת ישראל. (נולד בי"א בתמוז ה'תר"י) ה'תשי"ד – הרב יוסף רוזין (בלארוס), ראש 'אגודת הרבנים של צפון אמריקה' ט"ו בתשרי – י"ז בתשרי תשרי
כ"ד בתשרי

כ"ד בתשרי הוא היום העשרים וארבעה בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וארבעה בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ד בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגו". בחוץ לארץ – אסרו חג של סוכות, וראש השנה של פרשת השבוע. כ"ד בתשרי תמיד חל בשבוע שבו נקראת הפרשה הראשונה, פרשת בראשית. יום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל ג'תט"ו – נחתמת אמנת נחמיה, בה התחייבו יהודי שיבת ציון בראשות נחמיה לקיים מצוות מסוימות ה'רמ"ב – האינקוויזיציה הספרדית ממנה את שני האינקוויזיטורים הראשונים ולמעשה מתחילה בפעילותה נגד יהדות ספרד ה'תש"ו – החלה לפעול תנועת המרי העברי, המשותפת להגנה, לאצ"ל וללח"י ה'תשמ"ט – ועדת הבחירות המרכזית פוסלת את רשימת "כך" של מאיר כהנא מהשתתפות בבחירות לכנסת ה'תרצ"א – דן פגיס, משורר ומתרגם עברי וחוקר של שירת ימי הביניים של יהדות ספרד (נפטר בה'תשמ"ו) ה'תשכ"ז – רבי אליעזר גולדמן, האדמו"ר מזווהיל בארצות הברית ה'תשל"ה – עודד קטש, כדורסלן ישראלי ה'תשל"ה – אסי כהן, שחקן ישראלי ה'תשמ"ז – ענבר לביא, שחקנית טלוויזיה וקולנוע ישראלית-אמריקאית ה'רס"ט – רבי יהודה מינץ, מגדולי רבני אשכנז במאה ה-15, רבה של פדובה ה'תקמ"ב – רבי יעקב יוסף מפולנאה מחבר הספר 'תולדות יעקב יוסף', תלמיד הבעש"ט ומאבות תנועת החסידות ה'תרל"ה – רבי אליהו גוטמכר, מראשי הציונות הדתית (נולד ב-ה'תקנ"ו) ה'תרמ"ד – הרב אברהם יהודה הכהן שוורץ, רב בברגסז ובמאד שבהונגריה, מחבר שו"ת "קול אריה" (נולד בה'תקפ"ד) ה'תשכ"א – הרב יעקב משה טולידאנו, רב העיר תל אביב-יפו ושר הדתות בממשלות ה-8 וה-9 (נולד ב-ה'תר"ם) ה'תשנ"ו – רבי חיים זנוויל אברהמוביץ, "הרימניצער", אדמו"ר חסידי ה'תשע"א – רבי יהודה מועלם, מראשי ישיבת פורת יוסף (נולד ב-ה'תרפ"א) כ"ג בתשרי – כ"ה בתשרי תשרי סידור רב סעדיה גאון עמוד שס"ה ספר נחמיה, פרק ט', פסוק א'
ז' בחשוון

ז' בחשוון הוא היום השביעי בחודש השני בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש השמיני למניין החודשים מניסן. ז' בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בהז" ואף פעם אין בו קריאת התורה. פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' חשוון היא תמיד פרשת לך לך. מתחילים לבקש על הגשמים בברכת השנים בארץ ישראל. כך נפסקה ההלכה, לפי דעות רבי יהודה ורבן גמליאל. יום העלייה ג'של"ט – על פי המסורת, נבוכדנצר השני, מלך בבל שוחט (כמאמר המקרא) את בניו של צדקיהו לנגד עיניו ולאחר מכן מנקר את עיניו ה'תרל"ט – הגיעו ראשוני המתיישבים מירושלים לאדמות אום-מלאבס עליהם הוקמה פתח תקווה – "אם המושבות" ה'תש"ב – כ-9,200 מיהודי גטו קובנה נרצחים בפורט התשיעי ה'תשט"ו – נפתחת לתנועה תחנת הרכבת תל אביב מרכז ה'תשל"ג – הראשון לציון הרב עובדיה יוסף והרב שלמה גורן מתמנים לרבנים הראשיים לישראל. ה'תשס"ו – עמיר פרץ נבחר ליושב ראש מפלגת העבודה, לאחר מערכת בחירות בה התמודד כנגד שמעון פרס ובנימין בן אליעזר ה'תש"ד – אקציית הילדים בגטו שאוולי ה'תשפ"ג – הבחירות לכנסת העשרים וחמש ה'תקצ"ג – הרב חיים חזקיהו מדיני, מחבר הספר שדי חמד, רבה של העיר קרסו-בזאר (בילוהירסק) שבחצי האי קרים ושל חברון (נפטר ב-ה'תרס"ה) ה'תרנ"ו – לוי אשכול, ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל (נפטר ב-ה'תשכ"ט) ה'תרנ"ח – אב"א אחימאיר, מממנהיגי ברית הרוויזיוניסטים ותנועת בית"ר (נפטר ב-ה'תשכ"ב) ה'תשט"ו – הרב אלימלך פירר, רב ויועץ רפואי ומקים ארגון "עזרה למרפא" ה'תשל"ו – הרב אהרן מרדכי רוקח, בנו של האדמו"ר מבעלזא הרב ישכר דב רוקח. ה'תשנ"ד – עומר אדם, זמר ישראלי השר מוזיקה ים-תיכונית ה'תר"ח – רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין מרוזדול, האדמו"ר השלישי בשושלת זידיטשוב, מחבר "דעת קדושים" (נולד ב-ה'תקנ"א) ה'תרכ"ו – רבי נתן דוד רבינוביץ משידלובצה, אדמו"ר מבית פשיסחה, נכד היהודי הקדוש (נולד ב-ה'תקע"ד) ה'תרס"ו – רבי ירחמיאל צבי רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא-שעדליץ (נולד ב-ה'תרל"ח) ה'תרע"ג – רבי דוד גוטרמן מסאווראן, האדמו"ר הרביעי בשושלת סאווראן ה'תר"צ – הרב יוסף לייב בלוך, רב העיר טלז וראש ישיבת טלז (נולד ב-ה'תר"כ) ה'תרצ"ד – הרב מאיר שפירא, מייסד וראש ישיבת חכמי לובלין ומייסד הדף היומי (נולד ב-ה'תרמ"ז) ה'תשל"ד – הרב ישראל ולץ, רב הונגרי-ישראלי, מחבר שו"ת "דברי ישראל". ה'תשע"ט – פרופ' יעקב וינרוט, עורך דין ופילוסוף. ו' בחשוון – ח' בחשוון חשוון
כ"ט בתשרי

כ"ט בתשרי הוא היום העשרים ותשעה בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ט בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ט תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום שני, שלישי או חמישי, או פרשת בראשית אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת. ערב ראש חודש חשוון יום כיפור קטן ה'ת"ש – היטלר מכריז על הקמת הגנרלגוברנמן בפולין ה'תשמ"ז – מוגש דו"ח ועדת לנדוי לחקר שיטות החקירה של השב"כ, בעקבות פרשת קו 300 ה'תשס"ו – האו"ם מאשר את ההחלטה לפיה ה-27 בינואר יהיה יום הזיכרון הבינלאומי לשואה ה'תר"ד – משה לייב ליליינבלום, סופר איש תנועת ההשכלה ברוסיה, מראשי חובבי ציון והציונות המעשית. (נפטר בג' באדר א' ה'תר"ע) ה'תש"ן – שיר אלמליח, דוגמנית ישראלית ה'תשס"ב – הדר מוכתר, אושיית רשת ופעילה חברתית על פי המסורת – שמעון הצדיק, כהן גדול בתקופת בית שני ה'רס"ט – דון יצחק אברבנאל – פרשן מקרא, פילוסוף ומדינאי, ממנהיגי יהדות ספרד ערב הגירוש, שר אוצר במספר מדינות באירופה ומחבר פירוש נודע לתנ"ך. (נולד בה'קצ"ז) ה'שכ"ג – רבי אליעזר מזיא, אב"ד ומרא דאתרא בפרידברג (אנ'), אביו של רבי יצחק מזיא בעל שו"ת 'יפה נוף', נרצח על קידוש השם. ה'תר"א – רבי אברהם דוד מבוטשאטש, בעל האשל אברהם – בוטשאטש ה'תרפ"ד – רבי שמואל צבי דנציגר, האדמו"ר השלישי בשושלת אלכסנדר, מכונה התפארת שמואל על שם ספרו. ה'תשכ"א – הרב חכם סלימון ברזאני, רב העיר מוסול בעיראק ואב בית הדין בה ה'תשע"ב – הרב אהרן חיטריק, חוקר ויושב ראש מערכת אוצר החסידים, לההדרת כתבי אדמו"רי חב"ד. כ"ח בתשרי – ל' בתשרי תשרי כ-71.4% (בדיוק: 5 שביעיות) מכלל השנים. כ-28.6% (בדיוק: 2 שביעיות) מכלל השנים.
כ"ח בתשרי

כ"ח בתשרי הוא היום העשרים ושמונה בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ח בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ח תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום שני, שלישי או חמישי, או פרשת בראשית אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת. ד'תתקמ"ח – ממלכת ירושלים הצלבנית נכנעת לצלאח א-דין ה'תרל"ה – נחתמת אמנת ברן ונוסד איגוד הדואר העולמי ה'תרצ"א – בריטניה מפרסמת את הספר הלבן השני ה'תש"ז – נוסד קיבוץ עין צורים ה'תש"ט – הושלם שחרור הגליל ב"מבצע חירם" במלחמת השחרור ה'תשל"ד – הפסקת האש בין ישראל לבין מצרים וסוריה נכנסת לתוקפה ומביאה לידי סיום את מלחמת יום כיפור ה'תש"ב – נורית זרחי, משוררת ישראלית ה'תש"ה – חיים סבן, איש עסקים ומפיק טלוויזיה ישראלי ה'תש"י – בנימין נתניהו, ראש הממשלה התשיעי של ישראל ה'תשכ"א – עודד מזרחי, סופר ומשורר ה'שצ"ד – הרב אפרים זלמן שור, ראב"ד בריסק ולובלין, בעל התבואות שור. ה'תקצ"ה – רבי שמואל לנדא, פוסק הלכה, בנו של רבי יחזקאל לנדא ויורשו כראב"ד וראש הישיבה בפראג. ה'תשמ"ג – רחל כהן-כגן, פוליטיקאית ישראלית ויו"ר ויצו (נולדה ה'תרמ"ח). כ"ז בתשרי – כ"ט בתשרי תשרי כ-71.4% (בדיוק: 5 שביעיות) מכלל השנים. כ-28.6% (בדיוק: 2 שביעיות) מכלל השנים.
כ"ז בתשרי

כ"ז בתשרי הוא היום העשרים ושבעה בחודש הראשון בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושבעה בחודש השביעי למניין החודשים מניסן. כ"ז בתשרי לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ז תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום שלישי או ביום חמישי, או פרשת בראשית אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או ביום שני. ה'תרט"ז – דוד וולפסון, פעיל ציוני, (נפטר באלול ה'תרע"ד) ה'תש"ד – רון בן ישי, עיתונאי ישראלי ד'תתקל"ה/ד'תתקל"ח (וישנן גם דעות נוספות) – רבי יצחק הזקן מחשובי בעלי התוספות. ה'ש"ג – רבי אברהם בן אביגדור, רבה של בוהמיה, אב"ד וראש ישיבה בפראג. ה'תק"ב – הרב אלעזר רוקח, רב בברודי ובאמסטרדם, בעל המעשה רוקח. (נולד בה'תמ"ה) ה'תר"ג – הרב אפרים יצחק מפרעמיסלא, מחשובי פרשני המשנה ומחבר הפירוש "משנה ראשונה" ופירוש "משנה אחרונה" על שישה סדרי משנה. תלמידו של רבי אלימלך מליז'נסק. (נולד בה'תקכ"ב) ה'תשי"ד – משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי. (נולד בז' באדר ה'תרל"ד) ה'תשע"ו – הרב יורם אברג'ל, מייסד מוסדות "קול רינה רב פעלים" בנתיבות. (נולד בי"ז בסיוון ה'תשי"ז) כ"ו בתשרי – כ"ח בתשרי תשרי כ-43.4% מכלל השנים. כ-56.6% מכלל השנים.