laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קארסטן יאנקר

קארסטן יאנקר (בגרמנית: Carsten Jancker; נולד ב-28 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. יאנקר מאמן כיום את קבוצת ס.וו. הורן האוסטרית. יאנקר, יליד גרבסמוהלן שבגרמניה המזרחית, שיחק במועדוני הנוער של הנזה רוסטוק ופ.צ. קלן לפני שעלה לבוגרים של פ.צ קלן בבונדסליגה בשנת 1993. בקיץ 1995 הושאל לעונה אחת לראפיד וינה, והבקיע שבעה שערים בטורניר גביע אירופה למחזיקות גביע, אך קבוצתו הפסידה בגמר 1-0 לפריס סן ז'רמן. עם זאת, יאנקר זכה עם ראפיד וינה באליפות אוסטריה. כשחזר יאנקר מההשאלה בראפיד וינה בקיץ 1996, חתם בבאיירן מינכן, שהתרשמה מיכולותיו בגביע המחזיקות. יאנקר שיחק בבאיירן מינכן שש עונות, זכה עמה בארבע אליפויות, שני גביעים, ארבעה סופר-קאפ, זכייה אחת בליגת האלופות בעונת 2001, לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה במשחק הגמר מול ולנסיה, וזכייה אחת בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס. באותן שנים, יאנקר שיתף פעולה בהתקפה של באיירן מינכן עם החלוץ הברזילאי ג'ובאני אלבר, והם יצרו ביחד חוליית התקפה אפקטיבית במיוחד. יאנקר הופיע במדי באיירן מינכן 143 פעמים, והבקיע 48 שערים. בקיץ 2002 חתם יאנקר באודינזה. יאנקר לא הסתגל לסגנון המשחק בסרייה א', והבקיע 2 שערים בלבד בשתי עונות, שבסופן עבר לקייזרסלאוטרן, שם רשם שיפור מסוים ביכולתו, ואף הבקיע שישה שערים במשחק גביע מול שונברג 95, שהסתיים בתוצאה 15-0 לטובת קייזרסלאוטרן, נתון המהווה שיא כיבושים עבור שחקן אחד במפעל הגביע הגרמני (נכון ל-2015). יאנקר ירד ליגה עם קייזרסלאוטרן בעונת 2006, ובתומה עבר לשאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית, שם נכשל ושוחרר אחרי שבעה משחקים. בפגרת החורף עבר למטרסבורג מהבונדסליגה האוסטרית, שם חווה עדנה מחודשת והבקיע 24 שערים ב-81 הופעות, עד לפרישתו ב-2009. יאנקר נכלל בסגל הגרמני ליורו 2000 בזכות הצלחתו בבאיירן מינכן ושיתוף הפעולה עם ג'ובאני אלבר. יאנקר לא הרשים במדי נבחרת גרמניה, ונטען כי לא הצליח להסתגל למשחק ללא אלבר כפי שנדרש בנבחרת הגרמנית. עם זאת, המשיך יאנקר להיות חלק מהנבחרת גם בטורניר מוקדמות מונדיאל 2002, בו הבקיע שער יתרון לגרמניה, במשחק בו הובסה לבסוף הנבחרת בתוצאה 5-1 על ידי נבחרת אנגליה. עם זאת, העפילה לבסוף גרמניה למונדיאל 2002. יאנקר זומן על ידי רודי פלר לסגל הגרמני לאותו מונדיאל. בטורניר זה הבקיע יאנקר שער בניצחון 8-0 על נבחרת ערב הסעודית בשלב הבתים, ופתח בכל שלושת המשחקים של גרמניה בשלב זה, אך הוחלף בכולם, ולא שיחק באף משחק בשלב הנוק אאוט, לרבות גמר מונדיאל 2002, בו הפסידה גרמניה 2-0 לברזיל. לאחר המונדיאל, יאנקר לא זומן יותר לנבחרת. ליאנקר 33 הופעות במדים הלאומיים, בהן הבקיע עשרה שערים. יאנקר אימן לתקופה קצרה בשנת 2010 את קבוצת הנוער האוסטרית נויזיידל, ובאותה שנה החל לעבוד כמאמן הנוער עד גיל 15 של ראפיד וינה. בשנת 2013 קודם לתפקיד עוזר המאמן בראפיד וינה, תפקיד אותו מילא עד לשנת 2016. בשנת 2017 מונה כמאמן קבוצת ס.וו. הורן האוסטרית. עם ראפיד וינה: אליפות הבונדסליגה האוסטרית: 1995/96 עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (4): 1996/97, 1998/99, 1999/00, 2000/01 הגביע הגרמני (2): 1997/98, 1999/00 גביע הליגה הגרמנית (4): 1997, 1998, 1999, 2000 ליגת האלופות: 2001 הגביע הביניבשתי: 2001 מדיה וקבצים בנושא קארסטן יאנקר בוויקישיתוף קארסטן יאנקר, באתר Transfermarkt קארסטן יאנקר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קארסטן יאנקר, באתר WorldFootball.net קארסטן יאנקר, באתר National Football Teams קארסטן יאנקר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ריימונד אאומן

ריימונד אאומן (בגרמנית: Raimond Aumann, נולד ב-12 באוקטובר 1963 באאוגסבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת השוער. כינויו של אאומן הוא "באלו" על שם דמותו של באלו הדוב מספר הג'ונגל. אאומן שיחק בבאיירן מינכן החל משנת 1982, תחילה כשוער מחליף לז'אן-מרי פפאף, והחל משנת 1984 תפס את עמדת השוער הראשון עד שנפצע, ופפאף חזר להיות השוער הראשון, עד שפרש בשנת 1988. פרישה זו סללה לאאומן את הדרך לעמדת השוער הראשון באופן בלעדי, והוא הפך לאחד השוערים הטובים בגרמניה. עם באיירן מינכן זכה אאומן בשש אליפויות הבונדסליגה ופעמיים בגביע הגרמני. אאומן צבר 216 הופעות במדי באיירן מינכן ב-12 עונות, ושימש כקפטן הקבוצה בין השנים 1991-1994, לאחר פרישתו של קלאוס אאוגנטאלר ממשחק פעיל. בשנת 1994 עבר אאומן לבשיקטש לעונה אחת וסייע לה לזכות באליפות, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לאאומן 4 הופעות בנבחרת גרמניה. אאומן השתייך לסגל הנבחרת הגרמנית שזכתה במונדיאל 1990, אך לא שיחק בו. אאומן מועסק כיום כקואודינטור של מועדון האוהדים של באיירן מינכן. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (6): 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1989/90, 1993/94 הגביע הגרמני (2): 1983/84, 1985/86 עם נבחרת גרמניה המערבית: מונדיאל: 1990 עם בשיקטש: אליפות ליגת העל הטורקית בכדורגל: 1994/95 מדיה וקבצים בנושא ריימונד אאומן בוויקישיתוף ריימונד אאומן, באתר Transfermarkt ריימונד אאומן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ריימונד אאומן, באתר WorldFootball.net ריימונד אאומן, באתר National Football Teams ריימונד אאומן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קולאק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קולאק – כינוי לחקלאי מבוסס היטב ברוסיה ובברית המועצות קולאק (מאפה) – מאפה רומני מסורתי תיאודור קולאק – מוזיקאי גרמני קולק
תקוות גדולות (סדרה, 1981)

תקוות גדולות (באנגלית: Great Expectations) היא מיני סדרה בת 12 חלקים משנת 1981, עיבוד טלוויזיוני של לרומן "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס. את הסדרה ביים ג'וליאן אמייס ואת התסריט ג'יימס אנדרו הול. ג'רי סאנדקוויסט - פיפ ג'ואן היקסון - מיס האווישם סטרטפורד ג'ונס - אייבל מגוויץ' פיליפ ג'וזף - ג'ו גרג'רי שרה-ג'יין וארלי - אסטלה דרק פרנסיס - ג'אגרס קולי ג'יוונס - מר ומיק טים מונרו - הרברט פוקט לינל הפט - אורליק פיטר ויטברד - קומפייסון כריסטין אבסלום - בידי איאן אורמסבי-נוקס - בנטלי דרמל ג'ון סטרטון - הדוד פאמבלצ'וק מרג'ורי ייטס - גברת ג'ו גרג'רי פטסי קנזיט - אסטלה הצעירה פיטר בנסון - מר וופסל מלני יוז - קלרה ברלי קולין מאייס - הנער של טראב גרהם מק'גארת' - פיפ (בגיל 9) פול דייוויס פרואלס - פיפ (בגיל 12) טוני סימפסון - אביו הזקן של ומיק ג'נט הנפריי - קאמילה אנט בדלנד - פלופסון "תקוות גדולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תקוות גדולות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דאגלס מקגרגור (איש צבא)

דגלס א. מקגרגור (באנגלית: Douglas Macgregor) (נולד ב-4 בינואר 1947) הוא חייל, סופר ותאורטיקן צבאי. מקגרגור נולד וגדל בפילדלפיה. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1976, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני שריון, קורס סיירים והסמכה כצנחן. במלחמת המפרץ לחם מקגרגור כקצין אג"ם בגדוד השני של רגימנט השריון ה-2, בקרב של "קו אורך 73". על האופן בו לחם בקרב זה עוטר בכוכב הארד. בהמשך שימש כמפקד גדוד השריון הראשון ברגימנט הפרשים המשוריין ה-4. בשנת 2004 פרש מקגרגור לגמלאות בדרגת קולונל. למקגרגור תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מטעם אוניברסיטת וירג'יניה. הוא פרסם עד כה ארבעה ספרים אודות תאוריה צבאית ובכלל זה בחינה של הלוחמה המודרנית, ניתוח קרבות ממלחמת המפרץ ומלחמת עיראק וכן בחינת השינויים במבנה מהצבא האמריקני. ב-27 ביוני 2020 הודיע הבית הלבן כי בכוונת הנשיא דונלד טראמפ למנות את מקגרגור לתפקיד שגריר ארצות הברית בגרמניה. הרמות המתמזגות במלחמה, מערכות 339, 1995 "סופת מדבר", קוסובו ואתגר השינוי, מערכות 374-375, פברואר 2001 מחשבות על בניין הכוח בעידן של התכווצות תקציב הביטחון, בין הקטבים ‏16–17, יולי 2018, עמ' 45–59 "השתנות תחת אש", מערכות, 2007. מדיה וקבצים בנושא דאגלס מקגרגור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאגלס מקגרגור (באנגלית) דאגלס מקגרגור, הבלוג הרשמי לייזר ברמן, ‏על קרקע יציבה – ביקורת ספר, בין הקטבים ‏21, יולי 2019, עמ' 323–328 אלחנן שפייזר ויאיר אנסבכר, ‏הקולונל האמריקני שיהפוך לגורו של קציני צה"ל, בעיתון מקור ראשון, 9 בדצמבר 2019 על הצורך להשתנות - על ספרו של דגלס א' מקגרגור, "השתנות תחת אש: מהפכה בצורת הלחימה של אמריקה", באתר צה"ל, 9 בפברואר 2020. אור ברק, לקרוא בין השורות, עדכן אסטרטגי, כרך 23, גיליון 4, אוקטובר 2020. אמיר בוחבוט, צריך "מיוחדים" בכל צה"ל, באתר nrg‏, 6 באפריל 2007. הרברט ריימונד מקמאסטר, ‏פלוגה ה' במערכת המפרץ, מערכות 346, פברואר 1996, עמודים 26-39 . מייקל ר. גורדון וברנרד א. טריינור, "קוברה 2", הוצאת משרד הביטחון, 2010, עמוד 60. עמוס הראל, עוזר הרמטכ"ל יצא למלחמת חורמה בפאוור פוינט, באתר הארץ, 7 ביוני 2009. אמיר בוחבוט‏, הפרה הקדושה של צה"ל: כנפי הצנחנים יקוצצו?, באתר וואלה, 8 בנובמבר 2013. גל פרל פינקל, ‏גם ארצות הברית צריכה שמלחמותיה יהיו קצרות, ממוקדות וברורות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 במרץ 2017 ספרים חדשים, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007.
ג'ון בויד (חייל)

ג'ון ריצ'רד בויד (באנגלית: John Richard Boyd‏; 23 בינואר 1927 - 9 במרץ 1997) היה קולונל אמריקאי יוצא חיל האוויר של ארצות הברית אשר היה לסופר ותאורטיקן צבאי מוביל. בויד נולד וגדל באירי, פנסילבניה. בשנת 1945 התגייס לצבא ארצות הברית ושימש כמדריך שחייה ביפן. בשנת 1948 פרש מן הצבא והשלים שני תארים ראשונים מאוניברסיטת אייווה והמכון הטכנולוגיה של ג'ורג'יה. בשנת 1951 שב לשירות צבאי בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא השלים קורס טיס כטייס קרב ולחם במלחמת קוריאה כטייס F-86 סייבר. עם שובו לארצות הברית, אף שלא זקף לזכותו שום הפלה או קרב, נעשה למדריך לקרבות אוויר בבית הספר לטיס לנשק של חיל האוויר. לאחר מכן שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1975 סיים את שירותו ופרש לגמלאות בדרגת קולונל. לאחר פרישתו נעשה לסופר, אסטרטג ותאורטיקן צבאי מוביל. בין היתר פיתח את מעגל קבלת החלטות ש ה-OODA שכלל ארבעה שלבים: התבוננות, התמצאות, החלטה ופעולה (באנגלית: observe, orient, decide, and act, developed ). שמעון נוה, "אמנות המערכה : התהוותה של מצוינות צבאית" / שמעון נוה ; מתרגם: מיכאל גוגנהיימר. תל אביב: מערכות, 2001. מדיה וקבצים בנושא ג'ון בויד בוויקישיתוף שאול ברונפלד, בגדי המלך החדשים הגרסה האמריקנית, מערכות, גיליון 418, אפריל 2008, עמודים 24-28. ג'ון בויד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שאול ברונפלד, בגדי המלך החדשים הגרסה האמריקנית, מערכות, גיליון 418, אפריל 2008, עמוד 25. עפר שלח, "המגש והכסף", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2003, עמודים 39-41.
גיסין

האם התכוונתם ל... אבשלום גיסין – קצין יהודי בצבא הטורקי אריה גיסין – מהנדס ומנהל ישראלי, נכדו של אריה לייב גיסין אריה לייב גיסין – איש העלייה הראשונה, בנו של דוד גיסין דוד גיסין – איש העלייה הראשונה עופר שלמה גיסין – רב, מרצה ומורה רוחני קובי גיסין – איש חינוך ישראלי רון גיסין – מוזיקאי ושדרן בריטי רענן גיסין – יועץ תקשורת ישראלי, בנו של אריה גיסין גיא גיסין – עורך דין.
עידו ריבלין

עידו בריאן ריבלין (נולד ב-3 בינואר 1988) הוא מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. הוא הלחין, בין היתר, את המוזיקה לסרט "גאליס - המסע לאסטרה", ולסדרות "הקלמרים" ו"גאליס". כיום עובד עידו על פרויקטים כגון הלחנת פסקולים לסרטים וסדרות, והפקת שירים עבור אמנים שונים. עידו ריבלין נולד בשנת 1988. הוא למד והתחנך בבית הספר רימון. הוא החל לנגן על פסנתר החל מגיל 6, ומאז הלך והתמקצע ולמד אצל מורים למוזיקה, ביניהם שמוליק נויפלד. ריבלין היה חבר בלהקת התחתונים ושימש בה כקלידן עד שהפסיקה את פעילותה. ריבלין הלחין מוזיקה לפרסומות ואף הלחין פסקולים למספר סדרות מצליחות, ביניהן "גאליס". לריבלין שותף לעבודותיו בשם דניאל מרקוביץ', אשר הלחין גם הוא פסקול עבור הסרט "גאליס - המסע לאסטרה" ולפרויקטים נוספים. בשנת 2013, ריבלין הצטרף ללהקת לולה מארש, ויצא איתה לסיבובי הופעות ברחבי הארץ והעולם, עד 2017. ב-2018, עבר עידו לקנדה, ומתגורר בטורונטו. סגנונו המוזיקלי של עידו ריבלין בולט במיוחד במוזיקת פסקול. ניתן בנקל להבחין שהוא משלב בין מוזיקה קלאסית, מוזיקה אלקטרונית, וכלים מודרניים כמו גיטרה חשמלית ואקוסטית. דוקטור ליבי - הלחנת פסקול לסדרה גאליס - הלחנת פסקול לסדרה גאליס - המסע לאסטרה - הלחנת פסקול מקורי לסרט הקלמרים - הלחנת פסקול מקורי לסדרה היחידה - הלחנת פסקול מקורי הרווק - הלחנת פסקול סלב'ס - הלחנת פסקול נויורק - הלחנת פסקול לסדרה רויאל שף - הלחנת פסקול מקורי לסדרה חצויה - הלחנת פסקול מקורי לסדרה חצויה - הדבר האמיתי - הלחנת פסקול לסדרה פצועים בראש - הלחנת פסקול לסדרה נעלמים - הלחנת פסקול לסדרה חנוך דאום מחשב מסלול מחדש - הלחנת מוזיקה מקורית לסדרה נינג'גו - הלחנת מוזיקה לעונה העתידית של הסדרה ריבלין מלחין גם מוזיקה לפרסומות, והלחין, בין השאר, את מוזיקת הרקע ללוגו של גלובוס גרופ. הלחנת שירים לסדרה "חצויה" הפקת שיר הנושא של "גאליס" הפקת שיר נושא ל"רויאל שף" הפקת שיר הנושא של "הרווק - עם דודו אהרון" הפקת שיר הנושא של "מועדון החנונים" הפקת שיר הנושא של "היחידה" עיבוד והפקת השיר "לא כאן" של מנור שבת הפקת השיר "נולדתי להופיע" של עודד פז ועדי הימלבלוי הפקת השיר "פסגות חייך" של עוזיה צדוק הפקת השיר "הכל זמני" של פן חזות עידו ריבלין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עידו ריבלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עידו ריבלין, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) עידו ריבלין, באתר MusicBrainz (באנגלית) עידו בריאן ריבלין, דף שער בספרייה הלאומית
המרת קידוד

המרת קידוד (באנגלית: Transcoding, הלחם של Transition ו־Encoding) היא המרה ישירה (אנלוגית–אנלוגית או דיגיטלית–דיגיטלית) של קידוד אחד למשנהו. לדוגמה המרת קובצי וידאו (כמו PAL, SECAM, NTSC), קובצי אודיו (כמו MP3, WAV) או תווים (כמו UTF-8, ISO/IEC 8859). ההמרה מתבצעת בדרך כלל במקרים בהם מחשב המטרה, אינו מכיר את הפורמט המקורי או מקרים בהם רוצים להמיר פורמט משיקולים שונים כגון הקטנת רוחב הפס על ידי שימוש בפורמט שמקטין את גודל הקובץ הנשלח על חשבון איכות הווידאו. בעולם הווידאו האנלוגי, המרת קידוד מתבצעת באופן תדיר בזמן ריצה, לצורך חיפוש בקובץ או הצגתו. דוגמה לכך היא הפורמטים של קובצי Cineon ו־DPX שמשמשים לסינמה דיגיטלית אולם גודל קובץ של סרט באורך של שעתיים יכול להיות 8 טרה־בייט. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם דה-פוי

ויליאם יוג'ין דה-פוי (באנגלית: William Eugene DePuy‏; 1 באוקטובר 1919 – 9 בספטמבר 1992) היה גנרל אמריקאי בדימוס, אשר הקים את פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC). דה-פוי נולד וגדל בג'יימסטאון, דקוטה הצפונית. במקביל ללימודיו באוניברסיטת דרום דקוטה שירת דה-פוי במשמר לאומי. עם סיום לימודיו הוסמך כקצין בדרגת לוטננט ועבר קורס קציני חי"ר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס דה-פוי לצבא ארצות הברית ושירת במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט החי"ר ה-357, לחם בקרב על הבליטה ושימש כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט. לאחר המלחמה שימש דה-פוי במספר תפקידי מטה ופיקוד בחיל הרגלים של צבא היבשה. במלחמת וייטנאם לחם דה-פוי כמפקד הדיוויזיה הראשונה. בשנת 1973 כתוצאה מלקחי מלחמת וייטנאם הוטל על דה-פוי להקים את פיקוד ההדרכה והאימונים של צבא ארצות הברית (TRADOC). דה-פוי נחשב לאחד מאבות דוקטרינת "קרב האוויר-יבשה", אסטרטגית הלחימה של הכוחות האמריקנים במלחמת המפרץ. הוא פרש לגמלאות בשנת 1977. ויליאם דה-פוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שאול ברונפלד, לא בדיונים ולא בשיח – מהפכה נקנית בוויכוחים נוקבים, בין הקטבים 17, יולי 2018, עמ' 193–209 משה אלוש ואלי מרדכי, קצין השלישות - מחליפו של הקמ"ן, מערכות 436, אפריל 2011, עמוד 43. מקס הייסטינגס, ארמגדון: הקרב על גרמניה 1944-1945, הוצאת דביר, 2007, עמוד 323. טל טובי, ניצחו בקרב - הפסידו במלחמה, מערכות 431, יוני 2010, עמוד 41. בני מיכלסון, "ללחוץ קדימה" (PRESS ON) - כתבים נבחרים של הגנרל דון סטארי (STARRY), אתר עמותת "יד לשריון". אלווין והיידי טופלר, "מלחמה ואנטי-מלחמה", הוצאת ספרית מעריב, 1994, עמוד 65. עפר שלח, "המגש והכסף", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2003, עמוד 35.
גרייס גילי

גרייס ביירס (באנגלית:Grace Byers; נולדה ב-26 ביולי 1984) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית, הידועה בשל גילום דמותה של אניקה קלהון בסדרת הדרמה המוזיקלית של רשת פוקס, "אימפריה". גרייס גילי נולדה בעיר באטלר, פנסילבניה ב-26 ביולי 1986, וגדלה באיי קיימן מינקותה. אחרי שחזרה עם הוריה לארצות הברית, היא קיבלה תואר ראשון באמנויות תיאטרון באוניברסיטת דרום פלורידה בטמפה. היא מאוחר יותר למדה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם קיבלה תואר שני באמנות במשחק. לאחר סיום לימודיה, גילי אז עברה לניו יורק, שם היא הופיעה באוף ברודוויי במספר הצגות, כולל במחזמר הרוק "רנט". ב-2013, היא הופיעה בהפקות שיקגו בקומדיות "שונא הבריות" ו"טרטיף". ב-2014, לוהקה בתור אניקה קלהון בסדרת הדרמה המוזיקלית של רשת פוקס, "אימפריה" לצד טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון. הסדרה עלתה לשידור ב-7 בינואר 2015. בשנת 2018 כיכבה במותחן הפשע "Bent", לצד קארל אורבן וסופיה ורגרה. בשנת 2015 התארסה לשחקן טריי ביירס, ששיחק לצידה ב"אימפריה". השניים נישאו בטקס שנערך בגראנד קיימן ב-14 באפריל 2016. מדיה וקבצים בנושא גרייס גילי בוויקישיתוף גרייס גילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרייס גילי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דראפט ההרחבה של שנת 1989 ב-NBA

דראפט ההרחבה של שנת 1989 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה התשיעי בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-15 ביוני 1989 בעקבות הצטרפותן הצפויה של 2 קבוצות חדשות לליגה בעונת 1989/90: מינסוטה טימברוולבס ואורלנדו מג'יק. דראפט הרחבה הוא הליך המאפשר לקבוצות חדשות לבחור שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קיימות, למעט שחקנים שהקבוצה בוחרת "להגן" עליהם. בדראפט הנוכחי כל קבוצה יכלה להגן על שמונה שחקנים מתוך סגל הקבוצה. מינסוטה ואורלנדו ניתנה זכות לבחור שחקן אחד מכל אחת מקבוצות הליגה, למעט שארלוט הורנטס ומיאמי היט שהצטרפו לליגה רק בעונה האחרונה. לפני ביצוע הדראפט נערכה הטלת מטבע על מנת לקבוע את סדר הבחירה של הקבוצות בדראפט ההרחבה ובדראפט הרגיל. אורלנדו זכתה בהטלת המטבע וקיבלה את זכות הבחירה הראשונה בדראפט ההרחבה ואת הזכות לבחור 12 שחקנים. מינסוטה קיבלה את הזכות לבחור 11 שחקנים בדראפט ההרחבה וקיבלה אפשרות בחירה גבוהה יותר בדראפט 1989. המג'יק השתמשו בזכות הבחירה הראשונה בשביל לבחור את סידני גרין מניו יורק ניקס.‏ 9 מתוך 12 השחקנים שבחרה הקבוצה בדראפט שיחקו בקבוצה בעונתה הראשונה, ורק שני שחקנים שיחקו בקבוצה יותר מ-3 עונות. מינסוטה בחרה בבחירה הראשונה שלה את ריק מהורן, הפאוור פורוורד של דטרויט פיסטונס, אך הוא סירב להצטרף לקבוצה ונשלח בטרייד לפילדלפיה 76' לפני תחילת העונה. רק 4 שחקנים מתוך ה-11 שבחרה הקבוצה שיחקו בה לבסוף, ורק שחקן אחד (טיירון קורבין) שיחק בה יותר מעונה אחת. ותק בליגה עד הדראפט עונות בהן שיחק השחקן עם הקבוצה בה נבחר בדראפט ההרחבה Knicks' Green Is Taken First In N.B.A.'s Expansion Draft, New-York Times, 16 June 1989
דור (מושב)

דּוֹר הוא מושב ליד זכרון יעקב השייך למועצה אזורית חוף הכרמל. הוקם בשנת 1949 על ידי קבוצת עולים יוצאי יוון, שלאחר מכן הצטרפו אליהם יוצאי עיראק. המושב הוקם על האדמות החקלאיות של הכפר הערבי טנטורה, שתושביו גורשו או ברחו לפי גישות שונות במחקר ההיסטורי במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור אליו לאחריה. שמו של המושב נובע משמה של העיר הקדומה דור ששכנה סמוך למקום. חוף דור, חוף הים הסמוך למושב, הוא אחד הנוחים לרחצה בישראל, עקב היותו בתוך מפרץ טבעי. לאורך חוף דור ניתן למצוא שפע של צמחיית חופים, בעלי חיים עשירים וצמחיית חולות. החוף הצפוני של דור הוכרז כשמורת טבע. המושב דור לכיוון דרום, אוגוסט 2020 חוף הרחצה במבט אווירי, ספטמבר 2020 מדיה וקבצים בנושא דור בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי ריאד המלך ח'אלד

נמל התעופה הבינלאומי ריאד המלך ח'אלד (בערבית: مطار الملك خالد الدولي) הוא נמל התעופה המשרת את העיר ריאד, בירת ערב הסעודית. הנמל הוא השני בממלכה בעומס פעילותו (אחרי נמל התעופה בג'דה): בשנת 2013 עברו בו 18,585,000 נוסעים במסגרת 161,314 תנועות מטוסים. הוא משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברת התעופה סעודיה. נמל התעופה ממוקם 35 קילומטרים מצפון למרכזה של ריאד. הוא החל לפעול בשנת 1983 והחליף את נמל התעופה הישן של העיר, הממוקם במרכזה (נמל תעופה זה משרת מאז את חיל האוויר המלכותי הסעודי). נמל התעופה תוכנן על ידי פירמת האדריכלים האמריקאית הבינלאומית HOK. הוא נקרא על שמו של ח'אלד, מלכה הרביעי של ערב הסעודית. הנמל משרת כ-40 חברות תעופה. קווי תעופה פועלים בינו לבין יעדים רבים בערב הסעודית, יעדים במזרח התיכון, אפריקה, המפרץ הפרסי, הודו, פקיסטן, אינדונזיה, הפיליפינים ויעדים באירופה ובצפון אמריקה. בנמל התעופה שני מסלולי טיסה מקבילים באורך של 4,205 מטרים. בנייני הנמל ניצבים בשטח שבין המסלולים. משרת אותו כביש טבעת הבנוי סביב המסלול המערבי. בנמל ארבעה טרמינלים ציבוריים, הניצבים בשורה בצד המסלול המזרחי. שטח בסיס כל אחד מהם הוא 47,500 מטרים מרובעים. לכולם צורת משולש ובכל אחד מהם (למעט טרמינל 4, הצפוני שבהם, שאיננו פעיל) מותקנים שמונה גשרי עלייה למטוסים. הם מחוברים ביניהם בבניינים מוארכים. לצד המסלול המערבי של הנמל ניצב הטרמינל המלכותי, המשרת את בני משפחת המלוכה ואורחים רשמיים מחוץ לארץ ומותקן לקיום טקסים רשמיים בתוכו. גם לו מבנה משולש. בשטח הנמל נמצא גם טרמינל לטיסות פרטיות. במרכז שטח הנמל, בצמוד לטרמינלים הציבוריים ומול הטרמינל המלכותי, ניצב מסגד הנמל. כיפתו העגולה מתנשאת לגובה של 40 מטרים. שטח המסגד (בשני מפלסים) הוא 5,800 מטרים מרובעים. הוא יכול להכיל 5,000 מתפללים וברחבה שלידו יש מקום ל-5,000 נוספים. בצד המסגד ניצב מינרט בגובה של 39 מטרים. הטרמינל המלכותי מחובר למסגד במעבר טקסי באורך של 390 מטרים. בסמוך למסגד נמצא מגדל הפיקוח של הנמל, שגובהו 81 מטרים. בצמוד לטרמינלים ולמסגד נמצאים שני חניונים ובהם מקומות חנייה לכ-11,600 כלי רכב. בשטח הנמל יש צמחייה בשטח כולל של 550 דונם ובה עצים וצמחים אחרים, שנבחרו בשל עמידותם לאקלים היבש השורר באזור. בנמל מתבצעת תוכנית פיתוח המיועדת להעלות את קיבולתו מ-12 מיליון נוסעים בשנה ל-35 מיליון. במסגרתה יושמש בו הטרמינל הרביעי וייבנה טרמינל חמישי. כמו כן יחובר הנמל למערכת הרכבת התחתית של ריאד, הצפויה להתחיל בפעולתה ב-2019. נמל התעופה נכלל ברשימת האתרים לנחיתות חירום של מעבורות החלל האמריקאיות. מזרקה בנמל התעופה המסגד בנמל התעופה. מימין נראה מגדל הפיקוח מראה תקרת אחד הטרמינלים מזכיר ההגנה של ארצות הברית רוברט גייטס מגיע לנמל התעופה, 6 באפריל 2011 אחת מהמעליות בנמל התעופה מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי ריאד המלך ח'אלד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי ריאד המלך ח'אלד נמל התעופה הבין-לאומי ריאד המלך ח'אלד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר נמל התעופה נמל התעופה, באתר Flightstats מקור: http://www.globalsecurity.org/space/facility/sts-els.htm.
תרשים עץ (הסתברות)

בתורת ההסתברות, ניתן להשתמש בתרשים עץ (דיאגרמת עץ) כדי לייצג מרחב הסתברות. תרשימי עץ עשויים לייצג סדרה של מאורעות בלתי תלויים (כגון סדרה של הטלות מטבע) או מאורעות בעלי הסתברויות מותנות (כגון הוצאת כדורים משק). כל צומת בתרשים מייצג מאורע וההסתברויות שלהן זהות. צומת הגזע (הצומת הראשון) מייצג מאורע ודאי. כל קבוצה של צומתי אחים מייצגת חלוקה בלעדית וממצה של מאורע ההורה. הסתברותו של צומת שווה להסתברות המאורע אליו הוא מקושר, לאחר שמאורע ההורה התרחש. ההסתברות שסדרת מאורעות המובילה לצומת מסוים תתרחש שווה למכפלת הסתברויות הצומת וכל הוריו. למשל, אם יש כד עם 3 כדורים שחורים ו-2 כדורים לבנים, ואני מוציא שני כדורים בזה אחר זה- בלי להחזיר את הכדור הראשון שהוצאתי. אז הצומת הראשונה היא הוצאת הכדור הראשון - וההסתברות להוצאת כדור שחור היא 0.6 לעומת ההסתברות להוצאת כדור לבן שהיא 0.4. אם הוצאתי כדור שחור אז בצומת השנייה יש לי סיכוי של 0.5 להוצאת כדור שחור, והסתברות של 0.5 להוצאת כדור לבן (כיון שנותרו בכד 2 כדורים שחורים ו-2 כדורים לבנים). אולם, אם הוצאתי כדור לבן בתחילה - אזי בצומת השנייה יש לי סיכוי של 0.75 להוצאת כדור שחור, ו-0.25 להוצאת כדור לבן (כיון שנותרו בכד 3 כדורים שחורים וכדור אחד לבן). המשמעות של זה היא שההסתברות להוצאת שני כדורים שחורים למשל היא מכפלה של ההסתברויות 0.6 ו-0.5, כלומר 0.3. לעומת זאת ההסתברות להוצאת שני כדורים לבנים היא מכפלת ההסתברויות 0.4 ו-0.25, כלומר 0.1. עץ החלטה עץ (תרשים) עץ (תורת הגרפים) מדיה וקבצים בנושא תרשים עץ בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שארל לה ברן

שארל לה בּרַן (בצרפתית: Charles Le Brun; ‏24 בפברואר 1619 – 22 בפברואר 1690) היה צייר ומעצב פנים צרפתי. נולד בפריז לאב שהיה פסל. גדל בחברת ציירים שהיו חבריו של אביו ולמד לשרטט בעודו ילד. בגיל 11 התקבל לסטודיו של הצייר סימון וואה בפריז. ב-1634 צייר אלגוריה על חיי הקרדינל רישלייה, שהתלהב מן הציור והזמין אצלו ציורים על נושאים מיתולוגיים כדי לעטר בהם את ארמונו בפריז. ב-1642 התלווה לצייר ניקולא פוסן במסע לרומא, ושם בהדרכתו של פוסן התחקה אחרי הציורים של רפאל ושל אמני הרנסאנס האיטלקי. ב-1646 חזר לפריז והפך לבן חסותו של ניקולא פוקה. כמו כן הוזמן בשנה זו (1646) ביחד עם אסטאש לה סואר לקשט את חללי ארמון לַמבֶּר (אנ') בפריז. ב-1648, בעזרתם של הקרדינל מאזארן ושל ז'אן-בטיסט קולבר, הקים את האקדמיה לציור ולפיסול (אנ') בפריז. ב-1655 אקדמיה זו קיבלה מעמד ממלכתי והוסמכה להכשיר אמנים לשירות המדינה. ב-1662 קנה קולבר עבור בית המלוכה הצרפתי את "גובלן", שהיה מפעל לייצור שטיחי קיר בפריז, ולה ברן מונה ב-1668 למנהלו. לואי הארבעה עשר הזמין אצל לה ברן ציורים היסטוריים. הציור "אלכסנדר הגדול ומשפחת דריוס" שבה את לבו של המלך, שהעניק ללה ברן תואר אצולה ומינה אותו ב-1662 לצייר הראשי שלו (אנ'). ב-1663 נתמנה לה ברן למנהל האקדמיה לציור ולפיסול, שאורגנה מחדש על ידי שר האמנות קולבר ב-1664 ונקראה בשם "האקדמיה המלכותית לאמנות". לה ברן נתמנה לשקם את הגלריה המרכזית בארמון הלובר בפריז, שעלתה בלהבות ב-1661, וצייר שם את "אגדות אפולו" (גלריית אפולו). במשך 17 שנה (1664–1681) עסק לה ברן בעיצוב הפנים של ארמון ורסאיי, תכנן את "מדרגות השגרירים" וצייר 27 ציורי קיר המתארים את תהילתו של המלך לואי הארבעה עשר מ-"שלום הפירנאים" (1659) ועד "הסכמי ניימכן" (1679). ב-1677 התלווה אל המלך במסע למערכה בפלנדריה. משחזר המשיך בעבודתו בוורסאיי: "אולם המראות" (1679–1684) ו"אולם המלחמה והשלום". אחרי מות קולבר ב-1683 ירד לה ברן מגדולתו. הוא נפטר במפעל "גובלן" בפריז ב-1690 ונקבר בכנסיית סנט ניקולה דו שארדונה (אנ') ברובע החמישי שאת החזית שלה עיצב בסגנון קלאסי. יצירתו של לה ברן הייתה שילוב של ציור, עיצוב פנים, אדריכלות, צורפות, עבודות עץ, עיצוב שטיחי קיר ועבודות שונות הכרוכות בעיטור ארמונות – יצירה שהוגדרה לימים כ"סגנון הבארוק של המלך לואי הארבעה עשר". מדיה וקבצים בנושא שארל לה ברן בוויקישיתוף שארל לה ברן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שארל לה ברן, באתר MusicBrainz (באנגלית) שארל לה ברן, באתר Discogs (באנגלית)