laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sultans of Swing

Sultans of Swing הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס, והשיר המזוהה עמה יותר מכל שיר אחר. אף על פי שהוצג לראשונה ב-1978, הייתה זו הוצאתו המחודשת לאור בשנת 1979 שהפכה אותו ללהיט בממלכה המאוחדת ובארצות הברית. השיר נכתב על ידי מארק נופלר בבר בדרום לונדון. הוא שאב את השראתו מנגינתה של להקת ג'אז אשר נגנה בפינתו של פאב, שאלמלא הלהקה, היה נותר שומם. בתום ההופעה הכריז סולן הלהקה כי הם "סולטני הסווינג". נופלר השתעשע מן הניגוד מוחלט שבין שמה המרשים של הלהקה לבין הופעתה והסביבה הצנועה שבה הופיעה. השיר הוקלט לראשונה כניסיון באולפן בצפון לונדון, ביולי 1977. עד מהרה הוא התפרסם ברדיו והלהקה קיבלה חוזה הקלטות. השיר הוקלט בשנת 1978 לאלבום הבכורה של הלהקה, Dire Straits. החברה רצתה סאונד פחות מלוטש להשמעות ברדיו, ולכן גרסה נוספת של השיר הוקלטה באפריל 1978, ויצאה לאור כסינגל בבריטניה, בגרמניה ובמדינות נוספות. בעקבות חידושו בינואר 1979, השיר נכנס למצעד הפזמונים האמריקאי. באופן חריג, הצלחתו הגיעה יותר מ-6 חודשים אחרי שחרור האלבום הראשון של הלהקה באוקטובר 1978. השיר הפך ללהיט בארצות הברית. השיר כבש את המקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי, והמקום ה-4 בבילבורד הוט 100 וגם להצלחת מכירות האלבום שבו נכלל. גרסת האלבום של השיר הכילה סולו גיטרה אשר קצר שבחים רבים, והגיע למקום ה-7 ברשימת סולואי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין Guitar World‏, ובמקום ה-32 ברשימת קטעי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין רולינג סטון. מארק נופלר נוהג לאלתר ולהאריך את הסולו בשיר בזמן הופעות חיות. מידע על היצירה "Sultans of Swing" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Sultans of Swing" באתר SecondHandSongs "Sultans of Swing – The alternate single version and the demo version – sound and gear", באתר Mark Knopfler Guitar 100 Greatest Guitar Solos #22: "Sultans of Swing" באתר המגזין Guitar World. NZ Top 40 Singles Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏12 באוגוסט 2024
פולינה זקלוז'ני

פולינה זקלוז'ני (נכתב גם ז'קלוז'ני; נולדה ב-21 בפברואר 1992) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית. זקלוז'ני נולדה באוקראינה וכיום מתגוררת ברמת גן, תלמידה בתיכון מקיף בעיר מגוריה. היא מתאמנת תחת הדרכתן של אלה סמופלוב ורעיה ארגו באגודת מקפ"ת בפתח תקווה. את דרכה בעולם ההתעמלות האומנותית החלה בגיל 7, ואת עולמה הספורטיבי היא משלבת עם החלקה על הקרח. באליפות העולם שנערכה במיה שביפן בספטמבר 2009 החליפה את קטיה פיסצקי והצטרפה לארבע מתעמלות שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג (2008), יחד הגיעו למקום החמישי בתרגיל עם חמישה כדורים. באליפות אירופה שנערכה בברן בשנת 2010 סיימה עם חברותיה לנבחרת במקום השביעי בקרב-רב ובמקום החמישי בתרגיל עם חמישה כדורים. באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי. באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת אכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה. פולינה זקלוז'ני, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פולינה זקלוז'ני, באתר olympedia.org פולינה זקלוז'ני, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית פולינה זקלוז'ני, באתר הוועד האולימפי בישראל פולינה ז'קולז'ני, באתר וואלה, 30 בינואר 2012 פולינה זקלוז'ני, באתר Gym Style Ynet ספורט, הרוקיסטית, באתר ynet, 20 במרץ 2012 אבישג בדש-זברו, מסין ליפן: פולינה המתעמלת מככבת בנבחרת, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 12 באוקטובר 2009 שמה נכתב בווריאציות שונות, אולם אישור לשם הנוכחי התקבל במהלך שיחת טלפון עם בני ביתה. ישראל סיימה במקום עשירי, לא העפילה ללונדון, באתר הוועד האולימפי בישראל אורן אהרוני, התעמלות: הנבחרת הבטיחה את מקומה בלונדון, באתר ynet, 17 בינואר 2012 ריתמיקה: מקום שני לנבחרת ישראל, באתר nrg‏, 18 בינואר 2012
פאניה חיסין

פאניה (פרידה) חיסין (פריזר) (10 באוגוסט 1862 - 4 בספטמבר 1920), אחת מחברות ביל"ו הראשונות ומחלוצות העלייה הראשונה, נמנתה עם מייסדי תל אביב וראשון לציון. חיסין נולדה בקרץ', קרים שברוסיה. למדה בבית ספר עממי ובגימנסיה רוסית. בהמשך נסעה למוסקבה להשתלם בזמרה ולהמשיך בלימודים בקונסרבטוריון על מנת להיות זמרת באופרה. בעקבות הפרעות בדרום רוסיה בשנים 1881-1882 (הסופות בנגב), הצטרפה בשנת 1882 לאגודת ביל"ו יחד עם בעלה לעתיד, חיים חיסין, על מנת לעלות לארץ ישראל. בינואר 1883 עלתה לארץ והצטרפה יחד עם חברי אגודה נוספים למקוה ישראל, תחילה גרו עם חבריהם בבית אנטון איוב שבפרדסי יפו שם עבדו בחקלאות בהמשך עברו לראשון לציון אותה קיוו לפתח למושבה. בשנת 1885 חזרו בני הזוג חיסין לרוסיה אך בשנת 1886 עלו שוב לארץ למושבה גדרה. חיסין עבדה בהקמת היישוב ואף בהגנתו בפני התקפות של האוכלוסייה הערבית. לאחר לידת ביתה הראשונה, יהודית, בשנת 1887 נדדה המשפחה שוב חזרה לרוסיה שם למד חיים רפואה. בשנת 1905 עלו המשפחה שוב לארץ והשתכנו בתל אביב, שם התמנה חיים לראש הוועד של "חובבי ציון". חיסין הייתה לשותפה ביסוד תל אביב ופיתוח הפעילויות ההצבוריות והחברתיות בעיר. בקיץ 1913 התלוותה לאחותה לביקור ברוסיה אך בעקבות מלחמת העולם הראשונה הצליחה לחזור לארץ רק בסוף 1919. דוד תדהר (עורך), "פאני (פרידה) חיסין (פריזר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 770 פאניה וד"ר חיים חיסין, באתר משפחות מייסדי תל אביב פאניה ודר' חיים חיסין רוטשילד 14
זוג קווים למילימטר

זוג קווים למילימטר (בראשי תיבות: זקלמ"מ; באנגלית :LP/mm) היא יחידת מידה תקנית למדידת רזולוציה של תמונות דיגיטליות או מודפסות. על מנת למדוד רזולוציית תמונה, ניתן להשתמש במגוון שיטות. אחת השיטות היא לספור כמה קווים אפשר לצופף יחדיו לאורך מילימטר אחד בתמונה ועדיין יהיה ניתן להבחין כי מדובר בקווים נפרדים. עין האדם מסוגלת להפריד בין לא יותר מעשרה קווים למילימטר – 10 זקלמ"מ. מכיוון שבין הקווים המסומנים יהיו קווים לבנים (השווים ברוחבם לקווים השחורים), ניתן לדבר על זוג קווים, השחור והלבן, במקום על מספר קווים כללי. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'רוזלמה

ג'רוזלמה (באיטלקית: Gerusalemme - ירושלים) היא מפה של ירושלים מסוף המאה ה-16 מעשה ידי נזיר איטלקי. בחלקה העליון הימני של המפה יש תיאור קצר בשפה האיטלקית של "העיר הקדושה ירושלים" (La santa città di Gerusalemme). המפה נועדה להדרכת עולי רגל, ככל הנראה איטלקים. 62 אתרים במפה ממוספרים וחלק ממנה הוקצה למקרא מפורט המזהה אותם. שולי המפה מעוטרים בציורים של עולי רגל. מפות עתיקות של ירושלים, באתר הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ני גרוס

ג'ני גרוס (בגרמנית: Jenny Groß; באנגלית: Jenny Gross;‏ 5 בספטמבר 1863 – 8 במאי 1904) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה אשר שיחקה באוסטרו-הונגריה ובגרמניה. גרוס נולדה במושונטארצ'ה (Mosontarcsa) שבהונגריה, על גבול אוסטריה, (כיום אנדאו (Andau) באוסטריה). החלה לשחק בתיאטרון קארל (CarlTheater) בווינה כשא.פ. זוננטל שימש לה מנטור. ב-1885 שיחקה בתיאטרון הממלכתי-לאומי הגרמני (Hoftheater) בברלין בתפקיד אשת סלונים סנטימנטלית (Salondame) ולאחר מכן בתיאטרון לסינג (Lessingtheater) שנוהל על ידי אוסקר בלומנטל. גרוס הייתה אהובת מבקרי התיאטרון ובהם המשורר והסופר הגרמני תאודור פונטאנה. היא שיחקה בהצגת הבכורה של ההצגה "מאדאם סאן-ג'יין" (Madame Sans-Gêne) של המחזאי ויקטוריאן סארדו (Victorien Sardou) בעת שהוצגה בגרמניה בפעם הראשונה. גם במחזותיו של המחזאי-סופר-משורר האוסטרי לודוויג אנצנגרובר (Ludwig Anzengruber) וגם בקומדיות העממיות, הוכיחה גרוס את כשרונה הרב-גוני. גרוס נפטרה בברלין בירת גרמניה ב-8 במאי 1904, ונקברה בווינה. מדיה וקבצים בנושא ג'ני גרוס בוויקישיתוף Hans Morgenstern: Jüdisches biographisches Lexikon. Eine Sammlung von bedeutenden Persönlichkeiten jüdischer Herkunft ab 1800, p.303, ISBN 978-3-8258-0509-8 ‏ ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ISO-2709

ISO 2709 הוא תקן לשמירת מידע ביבליוגרפי והעברתו. תקן זה נמצא בשימוש נרחב בקטלוגים בספריות ברחבי העולם. תקן זה פותח בשנות ה-60 תחת הנחייתה של אברם הנרייטה כדי לקודד את המידע שנשמר על כרטיסי ספרייה בספריית הקונגרס של ארצות הברית. תקני MARC ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כתר דמשק (1260)

כתר דמשק (Ms. Heb. 790=24) הוא כינוי לכתב יד מעוטר של התנ"ך, אחד מכתרי דמשק, המצוי בספרייה הלאומית בגבעת רם שבירושלים. כתב יד זה הוא הראשון מקבוצת כתרי דמשק שהגיע לידי הספרייה הלאומית והיה חשוף לציבור, ולכן היה ידוע בתור "כתר דמשק". כיום משתמשים בשם זה לרוב ביחס לחומש כתר דמשק. על פי הקולופון שלו, כתר דמשק נכתב בשנת 1260 על ידי מנחם בן רבי אברהם ו' מאלך, בעיר בורגוס שבקסטיליה (ספרד של ימינו). הספר הועבר לבית הכנסת חוש-אל-באשה אל-ענאבי בדמשק שבסוריה, ומכאן שמו של הכתר כיום. בכל שנה ביום ט' באב היו בני הקהילה קוראים את ספר איוב מתוך ה"כתר". בשנת 1940 נגנב הכתר מבית הכנסת. הספר התגלה שוב בשנת 1962 עת נרכש עבור הספרייה הלאומית. אחד מעמודי הכתר (המכיל איור) נמכר ביוני 1987 במכירה פומבית, ונרכש על ידי המוזיאון היהודי בטולדו שבספרד. הכתר כולל את כל ספרי התנ"ך, כשהוא מנוקד ומכיל טעמים והערות מסורה גדולה ומסורה קטנה. המסורה הגדולה בכל עמוד כתובה עם קישוטי מיקרוגרפיה. בין כל אחד מחלקי התנ"ך מצוי דף איור צבעוני. סימוני הסדרים והפרשיות מעוטרים בצבע זהב וצבעים נוספים. עידו ברונו, טמיר ונדיר מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית, הספרייה הלאומית יוסף עופר, כתרי תורה, לשוננו לעם 40-41, תשמ"ט-תש"ן, עמ' 107-110 מדיה וקבצים בנושא כתר דמשק בוויקישיתוף הכתר באתר הספרייה הלאומית הסכת: סיפורם המופלא של כתרי דמשק, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אוגוסט 2021 מידע על כתר דמשק (1260) בקטלוג הספרייה הלאומית כתר דמשק, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
עשרים וארבעה ראשי איברים

עשרים וארבעה ראשי איברים הם כינוי לאיברים מסוימים בגוף, שעבד כנעני יוצא לחירות כשאדונו פצע אותו באחד מאיברים אלה. בתלמוד למדו דין זה מפסוק בפרשת משפטים: ”וְכִי יַכֶּה אִישׁ אֶת עֵין עַבְדּוֹ, אוֹ אֶת עֵין אֲמָתוֹ, וְשִׁחֲתָהּ, לַחָפְשִׁי יְשַׁלְּחֶנּוּ, תַּחַת עֵינוֹ. וְאִם שֵׁן עַבְדּוֹ אוֹ שֵׁן אֲמָתוֹ יַפִּיל, לַחָפְשִׁי יְשַׁלְּחֶנּוּ, תַּחַת שִׁנּוֹ”. אף שבתורה מדובר רק בפגיעה בעין או בשן, חז"ל קיבלו שמדובר באבות טיפוס לכל איבריו שאם נפגעו ונחתכו אינם חוזרים לגדול, והרחיבו זאת לכל 24 האיברים הדומים להם, שאף בהם כריתתם מחייבת את האדון לשחרר את עבדו. לגבי השימוש דווקא בשן ובעין בציווי המקראי, מבואר על ידי רש"י כי ההוצאה לחופשי מתבצעת גם לאחר פגיעה באיברים שהעבד לא נולד איתם (בדומה לשן) אך רק עבור איברים שאין להם תחליף (כעין) ולא, לדוגמה, בשן חלב שאחרת תצמח במקומה. במשנה מבואר שעבד יוצא לחירות מאדונו, בשלוש דרכים, או על ידי תשלום כסף לאדון, או על ידי קבלת שטר שחרור, ואפשרות שלישית היא במקרה והאדון פצע את עבדו וחיסר את אחד מאבריו, במקרה כזה חייב האדון להעניק לעבד שטר שחרור. בנוסף לזה צריך העבד לטבול טבילה נוספת על טבילת העבדות שלו, ובטבילה זו הוא משתחרר והופך לגר יהודי לכל דבר ועניין: ”כשישתחרר העבד, צריך טבילה אחרת בפני שלושה ביום, שבה תיגמר גירותו, ויהיה כישראל; ואין צריך לקבל עליו מצוות, ולהודיעו עיקרי הדת, שכבר הודיעוהו, כשטבל לשם עבדות” במשנה מנו את כל 24 האיברים: אצבעות הידיים והרגליים (20), ראשי האזניים (1), ראש החוטם (1) ראש הגווייה (1), וראשי הדדים שבאישה (1) לדעת הרב שמואל שטראשון ראשי האוזנים נחשבים כשני ראשי איברים כמו כן שני ראשי דדי האשה והמספר 24 המובא במשנה מדבר רק על ראשי איברים שבאיש, ובאישה ישנם עוד שנים. דין נוסף הנוגע לראשי איברים הוא בדיני נגע הצרעת שאינו מטמא משום מחיה, במקרה והנגע הוא באחד מעשרים וארבעה ראשי איברים הללו. ספר שמות, פרק כ"א, פסוקים כ"ו–כ"ז רש"י בספר שמות, פרק כ"א, פסוק כ"ו. משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק י"ג, הלכות ז'–ט') משנה, מסכת נגעים, פרק ו', משנה ז' על פי ביאור הרמב"ם בפירוש המשנה שם משנה, מסכת נגעים, פרק ו', משנה ז'. משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת צרעת, פרק ג', הלכה ח'
יאיר סהר

יאיר סהר (נולד ב-1 ביולי 1958) כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית וכיו"ר מפעלי בורסת היהלומים בשנים 2011 - 2013. בשנת 2013 קיבל את התואר נשיא כבוד של בורסת היהלומים של ניו יורק - ה-DDC בעבור פועלו לקירוב שתי בורסות היהלומים בתקופת כהונתו כנשיא בורסת היהלומים הישראלית. בינואר 2016 קיבל יאיר סהר את התואר נשיא כבוד לכל ימי חייו של בורסת היהלומים הישראלית. יאיר סהר נולד והתחנך בתל אביב. הוא למד חשמל בתיכון אורט סינגלובסקי ושירת בצבא כמדריך בפנימיית חיל חימוש. בראשית שנות השמונים פתח משרד לביקוע יהלומים. עם המעבר לביקוע בלייזר המשיך לעסוק בביקוע בסיוע חמש מכונות לייזר. בגיל 26 החל לנסוע לבלגיה לרכוש יהלומי גלם, ובהמשך החל לעסוק גם בייצור. ב-1999 נכנס לשותפות עם היהלומן מוטי עבו. השניים הקימו את "סהר עתיד יהלומים בע"מ'", העוסקת בייצור יהלומים בישראל ויצוא באמצעות מנהלי מכירות ונציגויות בארצות הברית ובהונג קונג. החברה מעסיקה כ-40 עובדים בישראל וכן עובדים מחוץ לישראל - כולם ישראלים. החברה נמנית עם מקבלי הסייט של ה-DTC – חברת הסחר של ספק הגלם המרכזי בעולם – דה בירס, ועם לקוחות הליבה הראשונים של חברת הארי וינסטון, האחראית לשיווק 40% מתפוקת מכרה היהלומים דיאביק. בשנת 2009 קיבלה חברת "סהר עתיד" את התואר יצואן מצטיין של מדינת ישראל מידי נשיא המדינה, שמעון פרס. את פעילותו הציבורית בענף היהלומים התחיל יאיר סהר בגיל 35. הוא כיהן במגוון רחב של תפקידים ציבוריים בבורסת היהלומים הישראלית, בהתאחדות תעשייני היהלומים בישראל ובמכון היהלומים הישראלי. בין היתר מילא תפקידים מובילים ובהם המשנה לנשיא הבורסה, סגן הנשיא, חבר נשיאות, גזבר ויושב ראש של ועדות רבות העוסקות בקביעת מדיניות וסדר היום המורכב והמגוון בבורסת היהלומים הישראלית. בנוסף כיהן כיו"ר ועדת הכספים של הבורסה, חבר נשיאות וחבר בוועדות שונות בהתאחדות תעשייני היהלומים וכדירקטור במכון היהלומים הישראלי וחבר בוועדות השונות של המכון. ביולי 2011 נבחר יאיר סהר לכהונת נשיא בורסת היהלומים הישראלית ויו"ר מפעלי בורסת היהלומים. במקביל לכהונתו כנשיא הבורסה מכהן יאיר סהר כדירקטור במכון היהלומים הישראלי וכחבר בוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים. יאיר סהר מתגורר ברמת גן, נשוי למיכל ואב לשני בנים ושתי בנות. "חשיבה אסטרטגית על המימון הענפי", שירה עמי, "היהלום" 204, עמ' 12 – 15, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011 "שלב ההכנות מסתיים, היציאה לדרך כבר החלה", היהלום 205, עמ' 12 – 14, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011 '2012 עשויה לסמן שינוי לטובה', היהלום 206, עמ' 24 – 26, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2012 יאיר סהר נבחר לנשיא בורסת היהלומים הישראלית, באתר בורסת היהלומים הישראלית טל ליטמן, יאיר סהר נבחר לנשיא החדש של הבורסה ליהלומים, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2011 ראיון עם יאיר סהר בתוכנית צבע הכסף, באתר רשות השידור "שלב ההכנות מסתיים, היציאה לדרך כבר החלה", שירה עמי, "היהלום" 205, עמ' 12 - 14, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011 חזון, יצירתיות ונחישות, שירה עמי, "היהלום" 203, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011
רשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה

הרשת האלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה היא רשת אלחוטית קהילתית של "המרכז העצמאי למדיה" (UCIMC) באילינוי. הפרויקט הוקם בשנת 2000 על ידי קבוצת מפתחים מתוך רצון להשתמש בחיבורי אינטרנט קיימים אשר הוקצו למוסדות ציבוריים (כגון משרדים עירוניים, בתי ספר ואוניברסיטאות) שאינם מנוצלים עד תום. מטרת הפרויקט היא בניית רשת אלחוטית חברתית בצורה חסכונית ויעילה, ללא מטרות רווח, על ידי התקנה של ציוד רשת אלחוטית (WIFI) על גגות חברי הקהילה המקומית. UCIMC הצליח להקים את הרשת קהילתית במהירות גבוהה. פרויקט זה הוא אחד מני רבים אשר יצרו רשתות קהילתיות ברחבי העולם, ומפתח פלטפורמה להעתקת המודל למקומות נוספים בהתאם לצרכים המשתנים. חיבור יותר אנשים לרשת האינטרנט ולשירותי פס רחב פיתוח קוד חומרה ותוכנה אשר פתוח לשימוש על ידי פרויקטים אלחוטיים ברחבי העולם בניית קהילה תומכת של פס רחב בערים ועיירות ברחבי העולם ללא מטרות רווח פלטפורמת CUWiN מכוונת לספק טופולוגיית רשת שאינה היררכית אשר מבוססת על תשתיות וטכנולוגיות קיימות. בעבר, רשתות מסוג זה סבלו מבעיית "הרחבה להיקפים גדולים" (סילומיות) משום שהיקף התקשורת גדל מעבר ליכולת של הנתבים האינדיבידואלים הקיימים ברשת לקבל ולהעביר את האינפורמציה. כתוצאה מכך, כאשר רשת מסוג זה הגיעה לגודל מסוים, הנתונים הרבים שעברו בה גרמו לקריסתה. על מנת להתגבר על בעיה זו, פותחו אלגוריתמים המשפרים את יכולת הנתבים להתמודד עם היקף כה רחב של אינפורמציה. חברי הפרויקט מעריכים ששיפור טכני זה מאפשר תקשורת יעילה בין אלפי עד עשרות אלפי צומתי רשת בטופולוגיה עירונית עמוסה. בנוסף לאלגוריתמים שפותחו על מנת לשפר את ניתוב האינפורמציה, פלטפורמת CUWiN משתמשת ב"מטריצת ניתוב" אשר פותחה על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מטריצה זו, מאפשרת אדפטציה דינאמית לאיכות כל חיבור ברשת בהתחשבות במרחקים ביניהם. הפרויקט מורכב משתי תתי קבוצות: קבוצה אשר עוסקת ישירות בבניה ופיתוח של הרשת האלחוטית השיתופית בקהילת אורבנה-שמפיין קבוצה אשר עוסקת בפיתוח כללי של פלטפורמת רשת אלחוטית קהילתית CUWiN -- The Champaign-Urbana Community Wireless Network The National Summit for Community Wireless Networks
אנה יגיילונקה

אנה יגיילונקה (בפולנית: Anna Jagiellonka, בליטאית: Ona Jogailaitė,‏ 18 באוקטובר 1523 קרקוב - 9 בספטמבר 1596 ורשה) הייתה נסיכה פולנית-ליטאית מבית יגיילו. בשנת 1575 מונתה לתפקידים מלך פולין ודוכס גדול של ליטא בין השנים 1586-1575, כאשתו ושותפתו למלכות של סטפאן באטורי. היא הייתה בתו של המלך זיגמונט הראשון "הזקן" והייתה הנצר האחרון של השושלת היגלונית. בדומה ליאדוויגה לבית אנז'ו, אנה נשאה את התואר של "מלך" פולין - "Król" (או בלטינית: Anna Dei Gratia Rex Poloniae), ומשמעות הדבר הייתה שהיא שליטת הממלכה בזכות עצמה. כל נושאי כתר פולין נשאו את התואר הזה ללא הבדל מין. רק הנשים שהוכתרו באמצעות נישואיהן לגברים מלכי פולין נקראו "מלכה" (בפולנית - „Królowa“ או בלטינית Regina Poloniae. אנה יגיילונקה נולדה בקרקוב כבתם של המלך זיגמונט הראשון של פולין ושל אשתו האיטלקיה, בונה ספורצה, ממילאנו. היא הייתה הרביעית מתוך חמשת ילדיהם. אחיה היו: איזבלה יגיילו (1559-1519), מלכת הונגריה, אשתו של המלך יאנוש סאפויאי, ז'ופיה (1575-1526), הנשואה להיינריך השני, דוכס של בראונשווייג-וולפנביטל, קטלין, מלכת שוודיה, אשתו של המלך יוהאן השלישי ואזה. אחיה הגדול, ז'יגמונד אוגוסט, עלה בשנת 1548 על כס המלכות של פולין. בגיל 49 הייתה אנה יגיילונקה עדיין רווקה כשאחיה, המלך זיגמונט השני אוגוסט נפטר ללא ילדים. הנסיבות הפכו את הנציגה האחרונה של השושלת היגלונית לדמות חשובה בחיים הפוליטיים של הממלכה. המלך הנבחר החדש היה חייב לשאת אותה לאשה. בשנת 1573 זכה בכתר מלכות פולין הנסיך הצרפתי אנרי לבית ולואה. אך אחרי הכתרתו לא מיהר לערוך טקס נישואים עם אנה. כעבור זמן קצר הוא ברח מפולין מבלי להתפטר רשמית על מנת לרשת את כס המלכות של צרפת אחרי מותו הפתאומי של אחיו, שארל התשיעי. עזיבת אנרי את פולין השאירה במדינה וקואום של שלטון. ב-15 בדצמבר 1575 אנה נחשבה ליורשתו אבל לא בתואר מלכה אלא כאינפנטה היא קראה לעצמה Anna Dei Gratia Infans Regni Poloniae" (אנה בחסד האל אינפנטה של ממלכת פולין). בו זמנית התחיל החיפוש אחרי בעל מתאים. בעצת הקנצלר יאן זמויסקי הציג את מועמדותו סטפאן באטורי, השליט של טרנסילבניה והוא נבחר למלך פולין ודוכס גדול של ליטא לצידה של אנה יגיילונקה. בפועל השלטון בממלכה רוכז בהמשך בידיו. אנה שרדה את מות בעלה ונפטרה ללא ילדים. יורשה היחיד היה זיגמונט השלישי ואזה, הבן של אחותה הקטנה ומלכת שוודיה, קתרינה לבית יגיילו. אנה סייעה לו לעלות על כס המלכות בפולין תחת השם זיגמונט השלישי אחרי מותו של סטפאן באטורי. המלכה האלמנה נפטרה ב-1596 בוורשה, בימי שלטון אחיינה, זיגמונט. היא נקברה בקתדרלת ואוול. Maria Bogucka. Anna Jagiellonka. — Wrocław: Ossolineum, 2009 (בפולנית) Małgorzata Duczmal. Jogailaičiai (Litvanca). Translated by Birutė Mikalonienė and Vyturys Jarutis. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras. 2012 ISBN 978-5-420-01703-6. מדיה וקבצים בנושא אנה יגיילונקה בוויקישיתוף אנה יגיילונקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עירי כהן

עירי כהן הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד עוצבת האש (אוגדה 98). עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך שירות המילואים השלים קורס מפקדי פלוגות וקורס מפקדי גדודים. כמפקד מחלקה בגדוד צנחנים במילואים לחם כהן במלחמת ששת הימים בחזית הדרום ובחזית רמת הגולן, כסמ"פ לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן ובחזית הדרומית. לאחר המלחמה שימש כהן במספר תפקידי פיקוד והיה בצוות ההקמה של עוצבת חצי האש. כמו כן פיקד ארבע פעמים על קורס מפקדי פלוגות עורב. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 697 גדוד צנחנים במילואים בעוצבת חצי האש. במהלך מלחמה זו פיקד על מארב שביצע גדודו כנגד חטיבת שריון סורית. הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל. בהמשך נקרא לשוב לשירות קבע, עבר קורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד החטיבה בה שימש כמ״פ, סמג״ד ובהמשך מג"ד. עם פרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, זמן קצר לאחר שובו לשירות סדיר כמפקד עוצבת חצי האש (חט׳ 551), נקראה העוצבה לקחת חלק בתכנון ובהכנות האינטנסיביות ללחימה בעומק. עם סיום תפקידו כמפקד עוצבת חצי האש, מונה כהן לתפקיד סגן מפקד עוצבת האש ושנה לאחר מכן למפקד עוצבת האש (אוגדה 98) בדרגת תא"ל, תפקיד אותו מילא במשך כשלוש שנים. במהלכן התמקדה פעילות העוצבה בפיתוח תורת לחימה ייעודית, פיתוח ושכלול טכניקות לחימה, פיתוח והטמעה של אמל״ח ייעודי, ארגון ובניין כוח והכשרות. במהלך תקופת פיקודו על עוצבת חצי האש ועוצבת האש, ביצעה עוצבת האש מספר רב של מבצעי עומק ונטלה חלק משמעותי במבצע ענבי זעם. עם סיום תפקידו כמפקד העוצבה, נשלח כהן מטעם מערכת הביטחון לשליחות של כשנתיים בחו"ל. בשובו משליחות זאת השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו היה במשך כ-6 שנים עמית מחקר במכון לחקר תורת המערכה. חבר בוועדת חקירה מטכ״לית לתפיסת ההפעלה במלחמת לבנון השנייה. דני ברנר, כולם היו בניו, ישראל היום, ‏ 29.09.2010. עידו גפן, "קרב מורשת", במחנה, ‏ 07.06.2012, עמוד 32. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו כאמל

אַבּוּ כַּאמִל שֻׁגַ'אע בְּן אַסְלַם (בערבית: أبو كامل شجاع بن أسلم; 850 לערך–930 לערך), שנודע גם בכינוי אַלְ-חַאסִב אלְ-מַסְרִיּ (الحاسب المصري – "המְחשב המצרי"), היה מתמטיקאי מצרי. מעט ידוע על חייו של אבו כאמל. מכינויו משערים כי נולד, חי ופעל במצרים. בספר משנת 988 המתעד את הספרות הערבית במאה ה-10, נמנים תשעה ספרים שכתב אבו כאמל. שלושה מספרים אלה שרדו עד ימינו, ומהם עולה כי אבו כאמל היה אחד מחשובי המתמטיקאים של המאה ה-10, ממשיך דרכו של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בהנחת יסודות האלגברה. אבו כאמל עצמו בהחלט משבח את אל-ח'ואריזמי, ומציין בספרו: "אל-ח'ואריזמי הוא חלוץ האלגברה, שהגה את העקרונות היסודיים שלה". ידוע גם כי פיבונאצ'י למד את כתביו של אבו כאמל, ומחקריו התבססו על עבודתו. לכן, אבו כאמל הוא חוליה מקשרת בין האלגברה הערבית של אל-ח'ואריזמי לאלגברה האירופית. בספרו, "האלגברה", עסק אבו כאמל בשיטות לפתרון משוואות ריבועיות ומשוואות דיופנטיות וביישום האלגברה לפתרון בעיות גאומטריות. אבו כאמל התקדם צעד גדול קדימה כאשר עסק גם בחזקות גבוהות יותר וניסה להתמודד עם משוואות ממעלות גבוהות המתקבלות במהלך פתרון המשוואות הדיאופנטיות. הוא תפס באופן אינטואיטיבי את כללי החזקות המוכרים כיום. כך למשל, אל "x ברביעית" הוא מתייחס כאל "x בריבוע בריבוע". הוא התבסס על שיטותיו של אל-ח'ואריזמי לפתרון משוואת ושיפר אותן. "ספר המדידות הגאומטריות" הוא ספר הדרכה למודדים ממשלתיים, שהיו צריכים למדוד שטחים לצורכי מיסוי. הספר מפרט שיטות גאומטריות ואלגבריות לחישובי שטחים שונים, מרחקים, ואף נפחים, וכולל דוגמאות חישוביות מפורטות. לחישובים הקשורים במעגל משתמש אבו כאמל בערך 22/7 כקירוב לפאי, שסוטה מהערך האמיתי בכאלפית. "ספר הדברים הנדירים באמנות החישוב" עוסק בפתרון משוואות מרובות משתנים, שלהן יותר מפתרון אחד. אבו כאמל היה הראשון שהבין כי במתמטיקה אין די במציאת פתרון לבעיה, אלא יש צורך למצוא את כל הפתרונות האפשריים לבעיה נתונה. גם בספר זה מציג אבו כאמל שיטות חדשות לפתרון בעיות שלא היו מוכרות קודם לכן. בנוסף לכך, הוא מגלה מחדש שיטות שהיו ידועות לדיופנטוס, אך עדיין לא היו מוכרות בעולם הערבי, כיוון שספרו של דיופנטוס עדיין לא תורגם לערבית בתקופתו. אבו כאמל, באתר MacTutor (באנגלית) ערך על אבו כאמל באתר אנציקלופדיה.קום
פרנציום

פְֿרַנְצִיּוּם (Francium) הוא יסוד ממשפחת המתכות האלקליות, שסמלו הכימי Fr ומספרו האטומי 87. הפרנציום זוהה בשנת 1939 על ידי מרגריט פריי ונקרא על שמה של צרפת (France באנגלית) - מתכת אלקלית רדיואקטיבית המצויה במחצבי אורניום ותוריום. היסוד הוא המתכת האלקלית הכבדה ביותר ואף היסוד בעל האלקטרושליליות הנמוכה ביותר (משום כך הוא היסוד הכי בסיסי במים). הוא נוצר כתוצאה מהתפרקות אלפא של אקטיניום וניתן להפיקו באופן מלאכותי על ידי הפגזת תוריום בפרוטונים. על אף שהוא מופיע בטבע במינרלי אורניום, מעריכים שיש פחות מ-30 גרמים בקרום כדור הארץ בכל רגע נתון. זהו היסוד הכי פחות יציב מבין 101 היסודות הראשונים. ישנם 41 איזוטופים ידועים של פרנציום. זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של יסוד זה, 223Fr, הוא 22 דקות והוא איזוטופ הפרנציום היחיד שקיים בטבע. כל האיזוטופים הידועים של הפרנציום הם מאוד לא יציבים, לכן שאוב המידע על תכונות היסוד מתהליכים רדיוכימיים. מתכת אלקלית הטבלה המחזורית בסיס מתכת WebElements.com - Francium Chemical information for Francium פרנציום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך מחושב, אין צברי פרנציום מספיקים למדידה Glazov, V. M., and V. B. Kol'tsov. "Estimation of certain physico-chemical properties of francium." (1979).