laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוקטובר (כתב עת)

אוקטובר (ברוסית: Октябрь) הוא ירחון ספרותי הרואה אור מאז 1924 בברית המועצות וברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות. כתב העת נוצר על ידי קבוצת סופרים ומשוררים בשם "אוקטובר" (על שם מהפכת אוקטובר) וגיבש קו קומוניסטי המקורב לתכתיבי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנותיו הראשונות היה ביטאון איגוד הכותבים הפרולטרים במוסקבה ולאחר מכן השתייך לאיגוד היוצרים של ברית המועצות. גם בתקופה הקשוחה פחות, ההפשרה של חרושצ'וב, שמר הכתב העת על קו סטליניסטי נוקשה. בין היתר פורסמו בירחון יצירות מאת סרגיי יסנין, ולדימיר מאיאקובסקי, מיכאיל זושצ'נקו, אנדריי פלטונוב, ארקדי גאידר, אלכסנדר טברדובסקי, קונסטנטין פאוסטובסקי, אלכסיי טלסטוי וולנטין קטייב. כן פורסמו תרגומי שירה כגון יצירות מאת ליון פויכטוונגר, אנרי ברביוס, רומן רולן, תאודור דרייזר, מרטין אנדרסן נקסה, היינריך מאן ועוד, שנודעו בהשקפת עולם סוציאליסטית. החל משנות השבעים פורסמו גם יצירות ליברליות יותר, אך עדיין היטב בתחומי המותר לפי תכתיבי המפלגה. כך התפרסמו בירחון מיצירות אנטולי ריבקוב, בלה אחמדולינה, אנדריי ווזנסנסקי, יבגני יבטושנקו ועוד. בתקופת הגלאסנוסט החלו להתפרסם בירחון יצירות שהיו אסורות בברית המועצות, כגון "חיים וגורל" מאת וסילי גרוסמן, שהתפרסם רק ב-1988, אף שחובר כעשרים שנה קודם לכן או המחזה "אדם וחוה" מאת מיכאיל בולגקוב ואף יצירות מאת דיסידנטים כאנדריי סחרוב, אנה אחמטובה, אלכסנדר גאליץ' ואנטון דניקין. כן ראו אור באותה עת יצירות מאת גולים רוסים שהיו אסורים בפרסום כולדימיר נבוקוב, סרגיי דובלטוב ואחרים. באותה עת, עוד טרם התפרקות ברית המועצות, הפך הירחון לכתב העת הראשון שקיבל מימון ממשלתי ללא התערבות בתכנים וסימל את עידן הפרסטרויקה וחופש הביטוי. להגדרה זו הוביל מכתב תמיכה פומבי בירחון שחיברו מספר אנשי רוח, בהם דמיטרי ליכצ'וב, אולג יפרמוב, מארק זכארוב ואלפרד שניטקה. לאחר התפרקות ברית המועצות המשיך הירחון להופיע. כתב העת מפרסם סיפורים בהמשכים, פואמות, סקירות וביקורת ספרות וקולנוע. זהו כתב העת החשוב ביותר בתחום הקולנוע הסובייטי. על כתב העת, באתר "חדר קריאה" גליונות נבחרים לעיון מאז 1924 גליונות לקריאה, מ-1996 ערב שירה שארגן הירחון, נובמבר 2016
נובי מיר

נובי מיר (ברוסית: Но́вый Ми́р, מילולית: "עולם חדש") הוא ירחון ספרותי שראה אור בברית המועצות וברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות. הירחון נודע בקו הליברלי שלו, שלא היסס למתוח ביקורת על השלטונות ולאתגר את גבולות חופש הביטוי. הירחון נוסד בשנת 1925. שמו ניתן כהמשכיות וקריאת תיגר לשמות הירחונים הספרותיים "מיר בוז'י" ("עולם האלוהים"; ראה אור בשנים 1892-1906) ו"סוברמני מיר" ("עולם העכשיו"; 1906-1917). בתחילה שמר הירחון על נאמנות לקווי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנת 1950 התמנה אלכסנדר טברדובסקי לעורכו הראשי של הירחון. מיד לאחר מות סטלין החל לפרסם בירחון דברי ביקורת במסגרת ספרותית. ב-1954 אולץ להתפטר. אולם ב-1958, עם ההפשרה של חרושצ'וב, הושב לתפקידו. החל מאותה עת הפך הירחון לבמה לפרסומים ביקורתיים, שאיתגרו את גבולות חופש הביטוי. המגמה הגיעה לשיא ב-1962 עם פרסום הנובלה "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'" מאת אלכסנדר סולז'ניצין, שתיאר חיים בגולאג. מגמה זו נמשכה עד 1970, אז אולץ טברדובסקי להתפטר מתפקיד העורך. בעת הפרסטרויקה גיבש הירחון קו ביקורתי ביותר נגד מוסדות המדינה והמפלגה, כולל מתיחת ביקורת על מיכאיל גורבצ'וב. כן התפרסמו בו לראשונה יצירות אנטי-סובייטיות בולטות של כותבים כג'ורג' אורוול, יוסף ברודסקי, בוריס פסטרנק וולדימיר נבוקוב. מדיה וקבצים בנושא נובי מיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובי מיר (ברוסית) נובי מיר, ברשת החברתית פייסבוק נובי מיר, ביישום טלגרם נובי מיר, ברשת החברתית VK גליונות לקריאה חופשית נובי מיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רפאל טולוי

רפאל טולוי (באנגלית: Rafael Tolói; נולד ב-10 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם באטאלנטה ובנבחרת איטליה. טולוי גדל במחלקת הנוער של גויאס, כשלאחר מכן שיחק בקבוצה הבוגרת במשך שלוש עונות. ב-5 ביולי 2012, סאו פאולו הודיעה על החתמתו של טולוי בחוזה לחמש שנים. את שערו הראשון במדי הקבוצה הבקיע ב-25 ביולי 2012 במשחק נגד אתלטיקו גויאניינסה. ב-3 באוגוסט 2013, טולוי הבקיע שער בניצחון 0–2 על בנפיקה ליסבון במסגרת גביע אאוזביו, ניצחון אשר העניק לסאו פאולו את הזכייה בתואר. ב-31 בינואר 2014, טולוי הושאל לרומא לשארית עונת 14–2013 תמורת חצי מיליון אירו. המעבר נחתם עם אופציית רכישה בתום העונה בסך חמישה וחצי מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במדי הג'יאלורוסי ערך ב-25 במרץ 2014 בניצחון 1–2 על טורינו. הוא שיחק את מלוא 90 הדקות במשחק זה עקב השעייתו של אל-מהדי בן עטיה, שאותה ספג במחזור הקודם. ב-17 בפברואר 2021 קיבל טולוי אזרחות איטלקית, וב-19 במרץ זומן לראשונה על ידי המאמן רוברטו מאנצ'יני. הוא ערך את הופעת הבכורה בניצחון 0–2 נגד ליטא בוילנה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. סאו פאולו גביע סודאמריקנה: 2012 גביע אאוזביו: 2013 אטאלנטה הליגה האירופית: 2023/2024 נבחרת איטליה אליפות אירופה: יורו 2020 מדיה וקבצים בנושא רפאל טולוי בוויקישיתוף רפאל טולוי, ברשת החברתית אינסטגרם רפאל טולוי, באתר Transfermarkt רפאל טולוי, באתר Soccerway רפאל טולוי, באתר BDFutbol רפאל טולוי, באתר WorldFootball.net רפאל טולוי, באתר National Football Teams רפאל טולוי, באתר FootballDatabase.eu רפאל טולוי, באתר ESPN
אופל ריג'נט

אופל ריג'נט (בגרמנית: Opel Regent, שם רשמי: Opel 24/110) היא מכונית סלון מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH) אשר יוצרה בין השנים 1928 – 1929 ברפובליקת ויימאר. 4 דלתות, 6-7 נוסעים - סלון. 2 דלתות, 2 מושבים - רודסטר. יוצרו 25 יחידות. מנוע קדמי - 6 ליטר. מנוע בנזין. מנוע קירור מים. צמיגים : 6.75x32 מחיר היחידה עמד בין 19,500–21,000 רייכסמארק (שנת 1928, בגרמניה). במרץ 1929 קנתה ג'נרל מוטורס 80% ממניות "אופל" שהיו בבעלות מיסדה אדם אופל. מכיוון שג'נרל מוטורס חששה מתחרות רבה מדי עם הדגמים המובילים של המותגים שלה : קאדילק וביואיק, היה צורך לקנות בחזרה את כל 25 דגמי ה-"אופל ריג'נט" שנמכרו בעבר. אופל אופל 10/30 PS מדיה וקבצים בנושא אופל ריג'נט בוויקישיתוף אופל, האתר הבינלאומי "אופל ריג'נט", שנת 1928 - מפרט carfolio.com/specifications Marcus Schneider: Deutsche Automobile. Edition XXL, Fränkisch-Crumbach 2005, ISBN 3-89736-327-5, S. 274 "אופל ריג'נט" 4 דלתות, סלון en.wheelsage.org/opel/24_110_ps_regent "אופל ריג'נט" - תמונה favcars.com/opel/opel-regent-24-110-ps-limousine "אופל ריג'נט" (בגרמנית) opel-specials.de/opel-regent
בדד (שיר של זוהר ארגוב)

בדד הוא פזמון שכתב עמשי לוין, הלחין עוזי מלמד, וידוע בביצוע של זוהר ארגוב. השיר נכתב על ידי עמשי לוין לאחר פרידה מחברתו. הוא הוקלט לראשונה על ידי זבדיה לוי ולהקת "העליזים" בשנת 1961. בקרדיטים לשיר חתמו היוצרים בשם העט שלהם: עמוס יהב (מילים) ועוזי יהב (לחן). בשנת 1969 ביצע את השיר ההרכב "הברנשים של פיאמנטה", שכלל את אלברט פיאמנטה, אהרל'ה קמינסקי ומלחין השיר עוזי מלמד. צ'אבי חתוכה הזמר מאילת הקליט אף הוא את השיר בשנת 1973. זוהר ארגוב שצפה בחתוכה מבצע את השיר בעת שביקר באילת, החליט להקליט אותו בשנת 1982. השיר נכלל באלבום השלישי של ארגוב, "נכון להיום", וזכה לעיבוד של ננסי ברנדס. השיר נבחר במקום השלישי במצעד הים תיכוני של ynet, רדיו תל אביב, רדיו חיפה ורדיו דרום, ונבחר במקום השישי ב"מצעד של המדינה". מילות השיר, באתר שירונט ביצוע מוקלט של בדד בצירוף מילות השיר באתר הספרייה הלאומית (בביצוע הברנשים של פיאמנטה, הביצוע הראשון) דודי פטימר, הלך לעולמו זבדיה לוי, המבצע הראשון והמקורי של השיר "בדד", באתר מעריב, 4 בספטמבר 2019 בדד, כבר 23 שנים, ידיעות אחרונות יהודה נוריאל, שובר שורות, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2019 אבי שושן, אתם בחרתם: "הפרח בגני" הוא הלהיט הים תיכוני הגדול בכל הזמנים, באתר ynet, 23 באפריל 2015
ריימונד מאסי

רימונד מרסי (באנגלית: Raymond Massey;‏ 30 באוגוסט 1896 – 29 ביולי 1983) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי-אמריקאי. מאסי נולד בטורונטו, קנדה. במלחמת העולם הראשונה הצטרף לצבא הקנדי, נלחם ונפצע בחזית המערבית בבלגיה. הוא שירת גם כמייג'ור בצבא בתפקיד שליש במלחמת העולם השנייה. ב-1944 קיבל אזרחות אמריקאית. הוא החל להופיע בתיאטרון ובסרטים אילמים. פריצת הדרך שלו הייתה בשנת 1939 בסרט "אייב לינקולן מאילינוי" בו שיחק בתפקיד ראשי כאברהם לינקולן, תפקיד עליו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. הוא שיחק בסרטים רבים בתפקידי משנה. תפקיד בולט היה לו בסרט קדמת עדן כאדם טראסק, אבא מסוגר שאינו יכול להראות חיבה לבנו כיילב "כאל" טראסק (ג'יימס דין). מאסי שיחק גם בסדרות טלוויזיה. שרפה מעל אנגליה (1937) – בתפקיד פליפה השני, מלך ספרד, לצידם של לורנס אוליבייה וויוויאן לי. השבוי מזנדה (1937) – בתפקיד מייקל. אייב לינקולן באילינוי (1939) – בתפקיד אברהם לינקולן. שביל סנטה פה (1940) – בתפקיד ג'ון בראון. רעל ותחרה (1944) – לצד קרי גרנט. האישה בחלון (1944) – בבימויו של פריץ לאנג. האבל יאה לאלקטרה (1947) – לפי מחזה של יוג'ין או'ניל. כמעיין המתגבר (1949) – לצד גרי קופר ופטרישה ניל. קדמת עדן (1955) – כאדם טראסק, אביו של "כאל" (ג'יימס דין). זעקת הקרב (1955) – לפי ספרו של לאון יוריס. הערומים והמתים (1958) – לפי ספרו של נורמן מיילר. ארמון הקרח (1960) – לפי ספרה של עדנה פרבר. זהב מק'קנה (1969) – בתפקיד כומר. ריימונד מאסי היה אביהם של השחקנים דניאל ואנה מאסי. אחיו היה וינסנט מאסי שהיה המושל הכללי של קנדה. מדיה וקבצים בנושא ריימונד מאסי בוויקישיתוף ריימונד מאסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריימונד מאסי, באתר AllMovie (באנגלית) ריימונד מאסי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ריימונד מאסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריימונד מאסי, באתר Discogs (באנגלית) ריימונד מאסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריימונד מאסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פאול אלפרד ביפלד

פאול אלפרד ביפלד (באנגלית: Paul Alfred Biefeld;‏ 22 במרץ 1867 – 21 ביוני 1943) היה פיזיקאי אמריקאי-גרמני שעל שמו נקרא אפקט ביפלד-בראון. פאול אלפרד ביפלד נולד ביושטדט בממלכת סקסוניה. בשנת 1881 המשפחה עברה לארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון ובשנת 1894 קיבל תואר בהנדסת חשמל. בשנת 1900 הוא סיים דוקטורט באוניברסיטת ציריך ובאותה שנה התחתן עם אמה באוך, ילידת פרנקפורט. בשנים 1900–1906 הוא לימד פיזיקה והנדסת חשמל באוניברסיטה בגרמניה. בשנים 1906–1911 הוא היה פרופסור לפיזיקה ואסטרונומיה באקרון. בהמשך הוא עבר לאוניברסיטת דניסון, ולימד שם עד לשנת 1943. פאול ביפילד ידוע בזכות גילוי אפקט ביפלד-בראון בתקופה שעבד באוניברסיטת דניסון. קורות חיים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרם

הרם (באנגלית: Herm) הוא הקטן שבאיי התעלה הפתוח לציבור. האי מהווה חלק מהביליוויק של גרנזי. האי הרם היה מיושב החל מהתקופה הפרהיסטורית. באי התגלו שרידי קבר מהתקופה הנאוליתית. התיעוד הראשון של התיישבות באי הרם הוא מהמאה השישית בה שימש האי מרכז למגורי נזירים. ישנה סברה כי מקור השם "הרם" במילה הנורדים ל"נזיר". לפי סברה אחרת מקור שם האי במילה "ארם" (erm) שמשמעה "יד" - בשל צורת האי. הנזירים שהתגוררו באי סבלו מפגעי מזג האוויר. מכתבי התקופה עולה כי סופה סחפה בשנת 709 את חלק האי המחבר בינו לבין האי ג'ת'ו. בשנת 933 סופח האי, יחד עם יתר איי התעלה לדוכסות נורמנדי, והפך למושבת כתר בשנת 1204 עם חלוקת נורמנדי. לאחר המעבר של האי לשלטון הבריטי עזבו הנזירים את האי. בין השנים 1570–1737 שימש האי אתר ציד למושלי גרנזי. במאה ה-19 החל תיעושו של האי בעקבות הקמת מחצבות גרניט. הגרניט נחצב לצורך בניית ביצורים באיי התעלה. האי נחכר על ידי הממשלה הבריטית והכניסה אליו נאסרה. בתקופת מלחמת העולם השנייה האי נכבש על ידי הנאצים. לאחר מלחמת העולם החלטה המועצה של גרנזי לקנות את האי מהממשלה הבריטית ולהפוך אותו לאתר נופש. גרנזי משכירה את האי לחוכר המנהל את האי עבור מבקרים. בדומה לשאר איי התעלה, בעבר השפה הרשמית באי הייתה צרפתית. ככל הנראה, בדומה לאיים השכנים, תושבי האי דיברו בינם לבין עצמם עגה נורמנית כלשהי אולם לא נותרו לזו שרידים. כיום השפה המדוברת באי היא אנגלית. תנועת רכבים באי אסורה, בדומה לאי השכן סרק, אולם לעומת סרק - בהרם אסורה גם תנועת אופניים. תושבי האי רשאים לנסוע בטרקטורים. אורכו של האי ½2 ק"מ ורוחבו 0.8 ק"מ. האי מוארך בצורתו ומשתרע מצפון לדרום. בחלקו הצפוני של האי מצויים חופי ים חוליים המהווים אתר תיירות פופולרי. חופיו הדרומיים צוקיים. דרומית לאי נמצא איון ג'ת'ו אשר הפולקלור המקומי מספר שהיה מחובר לאי המרכזי ברצועת אדמה שנשטפה בסופה חזקה שאירעה בשנת 709. עיקר כלכלת האי מתבסס על ענף התיירות. הכנסות נוספות מקורן בגידול ירקות, בבולים המודפסים באי ונמכרים לאספנים. מקור נוסף של הכנסה הוא אגרות של חברות הנרשמות באי בשל היותו של האי מקלט מס. מדיה וקבצים בנושא הרם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרם (באנגלית) הרם, ברשת החברתית פייסבוק הרם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הרם, ברשת החברתית אינסטגרם
מארק אנדרוז

מארק אנדרוז (באנגלית: Mark Andrews;‏ 19 במאי 1926 – 3 באוקטובר 2020) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת דקוטה הצפונית בבתי הקונגרס של ארצות הברית במשך 23 שנה - תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט. אנדרוז נולד במחוז קאס שבדקוטה הצפונית, שם למד בבית הספר הציבורי של המחוז. ב-1944, בהגיעו לגיל 18, החל אנדרוז ללמוד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא עזב את האקדמיה ב-1946 לאחר ששוחרר בעקבות מוגבלות. לאחר מכן למד באוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית בפארגו. את לימודיו הגבוהים סיים ב-1949. בתום לימודיו האקדמיים פנה לחקלאות. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 החל בפעילות פוליטית, שירת באיגודי חקלאות ובארגונים של המפלגה הרפובליקנית. ב-1962 התמודד אנדרוז לתפקיד מושל דקוטה הצפונית, אך הפסיד למושל המכהן ויליאם גיא בפער של 2,000 קולות בלבד. בשנה שלאחר מכן הוא זכה במועמדות הרפובליקנית למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס היחידי והכללי של דקוטה הצפונית, כאשר נערכו בחירות מיוחדות עם מותו של חבר הקונגרס היילמאר ניגארד. בבחירות אלה ניצח אנדרוז. הוא נבחר לכהונה מלאה ב-1964 ושירת בבית הנבחרים עד לשנת 1981, ונבחר מחדש כל שנתיים עד אז. ב-1980 החליט אנדרוז שלא להתמודד בבחירות חוזרות לבית הנבחרים. במקום זאת, הוא התמודד על אחד ממושביה של דקוטה הצפונית בסנאט של ארצות הברית, שאויש במשך עשרות שנים בידי מילטון יאנג, שהודיע כי לא יתמודד לבחירה מחדש ופרש לאחר הבחירות. אנדרוז ניצח בבחירות עם 70% מקולות הבוחרים, וכיהן בסנאט תקופת כהונה בודדה, בשנים 1981–1987. הוא היה יו"ר הוועדה המיוחדת לענייני האינדיאנים בארצות הברית בשנים 1983–1987. לאנדרוז הייתה היסטוריית הצבעות כמעט ליברלית ברוב הקריירה שלו בקונגרס של ארצות הברית. אנדרוז הובס בבחירות חוזרות ב-1986 על ידי נציב המיסים של דקוטה הצפונית מהמפלגה הדמוקרטית, קנט קונרד, בפער של 2,120 קולות בלבד - אחד מההפסדים הצמודים ביותר בהיסטוריה של הבחירות לסנאט (קונרד זכה ב-49.8% מהקולות בעוד אנדרוז זכה ב-49.1%). בעקבות ההפסד הצמוד פרש אנדרוז מהזירה הפוליטית. הוא הקים חברת ייעוץ בוושינגטון די. סי.. שדה התעופה הבינלאומי גרנד פורקס שבגרנד פורקס קרוי לעיתים "נמל תעופה הבינלאומי מארק אנדרוז", אך השימוש בשם דעך פופולריות ירודה. הוא היה הרפובליקני האחרון שכיהן בקונגרס מדקוטה הצפונית משלהי כהונתו ב-1987 ועד לבחירתם של ריק ברג לבית הנבחרים וג'ון הובן לסנאט ב-2010, בהתאמה. נפטר ב-3 באוקטובר 2020. התגורר בעיירה מפלטון שבמדינת הולדתו. מארק אנדרוז, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
תובה

תובה (תֻּבָּה; אולי מן תיבה, באנגלית: Chassis) היא השלדה של רכב קרבי משוריין, שבה נמצאות המערכות האוטומטיביות של כלי הרכב, בהן המנוע, ממסרת, המזקו"ם (או הגלגלים), מכלי דלק ותא הנהג. התובה ממוגנת בדרך כלל במעטפת שריון כבדה. לעיתים קרובות תובה אחת (למשל של טנק או נגמ"ש) משמשת בסיס למשפחה שלמה של כלי רכב משוריינים. דבר זה נעשה הן בתכנון מראש (תובה אחת מתוכננת למשפחה שלמה של כלי רכב והתקנת המרכבים השונים היא פשוטה יחסית, כגון משפחת הסטרייקר) והן בתכנון שבדיעבד, כלומר בהסבת תובות באופן שלא היה בתכנון המקורי (לדוגמה: הסבת טנק ה-T-55 לנגמ"ש "אכזרית" על ידי צה"ל). שלדת רכב – המהווה מסגרת לכלי הרכב כולו ואליה מתחברים המכלולים השונים, כגון חטיבת הכוח, מערכות ההנעה והמרכב. תא הנהג – נמצא בחזית התובה, וממנו מפעיל הנהג את הכלי ומנווט אותו. חטיבת כוח – כוללת את המנוע והממסרת, ומספקת כוח מניע לכלי ולכלל מערכותיו. מערכות הנעה: המַזְקוֹ"ם (מערכת זחלים, קפיצים ומרכובים) הוא כינוי למכלול המניע של הטנק הכולל זחלים, מַרכּוֹבים (בוגים) וקפיצים (בולמי זעזועים). גלגלים אופניים – במספר כלי רק"ם, לרוב נגמ"שים ושריוניות, במקום מזקו"ם מונע כלי הרכב על גבי גלגלים עטויי צמיגים בדומה לטרקטורים ומשאיות כבדות. מכלי דלק – נושאים את הדלק הדרוש לפעילות חטיבת הכוח. שריון לכלי רכב – לוחות שריון, יציקות פלדה ומיגונים נוספים המגינים על התובה, המערכות המכניות שבה ואנשי הצוות הנמצאים בה. מרכב – החלק הייעודי של כלי הרק"ם, המותקן על התובה. דוגמאות למרכבים כוללים: צריח נושא תותח טנק בטנקים, תא לוחמים בנגמ"שים, משגר רקטות או תותח הוביצר בכלי ארטילריה, וכדומה. בתובה אפשר גם לשאת תחמושת וציוד נוסף. התובות שלהלן ידועות ונפוצות ורובן שימשו בסיס למשפחות שלמות של כלי רכב משוריינים: ארצות הברית M4 שרמן, במקור טנק הממלכה המאוחדת צנטוריון, במקור טנק ברית המועצות T-55, במקור טנק ארצות הברית M113, נגמ"ש קל ומשפחת רק"ם ארצות הברית בראדלי, נגמ"ש בינוני ומשגר רקטות ארצות הברית סטרייקר, נגמ"ש אופני ומשפחת רק"ם ישראל מרכבה, טנק מערכה ונגמ"ש כבד רכב קרבי משוריין טנק שלדת רכב מדיה וקבצים בנושא תובה בוויקישיתוף
She's a Lady

She's a Lady (בעברית: היא ליידי) הוא שיר שכתב פול אנקה, ויצא באלבומו Paul Anka '70s (תקליטי RCA מ-1970). ההקלטה המצליחה ביותר של השיר הייתה בביצועו של טום ג'ונס, שיצאה לאור בתחילת 1971. זהו הסינגל של טום ג'ונס שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעדים בארצות הברית, והלהיט האחרון שלו שהגיע לעשרת הגדולים של מצעדי בילבורד. הסינגל "She's a Lady" היה שבוע אחד במקום הראשון במצעד של מגזין Cash Box, ושבוע אחד במקום השני בבילבורד הוט 100, אחרי השיר "Me and Bobby McGee" בביצועה של ג'ניס ג'ופלין. השיר הגיע גם למקום הרביעי במצעד Easy Listening של בילבורד. השיר דורג במקום ה-25 במצעד השנתי של בילבורד לשנת 1971. בקנדה הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים RPM 100. ב-2013 יצא השיר באלבומו של פול אנקה "Duets" בו שרו יחד את השיר אנקה וטום ג'ונס. אנקה שכתב את הבית הראשון של השיר לאלבום הדואטים כי הוא לא אהב את ההתייחסות השובניסטית שבו. הבי-סייד של הסינגל היה השיר "My Way" שגם את מילותיו כתב פול אנקה. קולנוע 1973 – "That Man Bolt" בביצוע סמנתה נייטינגייל במועדון לילה 1995 – "קדילאק של סופשבוע" 1993 – "Wilder Napalm" 1996 – "קשורות" 1998 – "פחד ותיעוב בלאס וגאס" 1999 – "אגנס בראון" 2000 – "איזה מין שוטרת" 2002 – "The Wild Thornberrys Movie" 2003 – "שחקי אותה כמו בקהאם" 2006 – "חיים בזרם" בביצוע הדמות שמגלם יו ג'קמן, רודי 2009 – "Madea Goes to Jail" 2014 – "The Little Rascals Save the Day" טלוויזיה בפרק "Bend Her" בסדרה "פיוצ'רמה" משנת 2003 פרודיה על השיר בתוכנית ריאליטי בשם "He's a Lady" בערוץ TBS השיר שימש כפרסומת למיץ תפוזים בהשתתפות קירה סדג'וויק השיר הופיע בפרסומת לסיטקום הבריטי "מה יגידו השכנים?" בעונה הרביעית של התוכנית האמריקאית "רוקדים עם כוכבים" לילה עלי ומקסים קמרקובסקי רקדו צ'ה צ'ה צ'ה לצלילי השיר בעונה ה-14 של התוכנית "America's Got Talent" זמרת בשם גינגזילה ביצעה את השיר באודישן שלה. מידע על היצירה "She's a Lady" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"She's a Lady" באתר SecondHandSongs "The Hot 100". Billboard. Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 131. en:Billboard Year-End Hot 100 singles of 1971 "My Way: An Autobiography". Paul Anka. "WOW! Gingzilla Is A 7-Foot-Tall Lady With A Beard And A Voice! - America's Got Talent 2019" (Video). Youtube. America's Got Talent. 28 במאי 2019. נבדק ב-27 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה)
ארסיבו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארסיבו – מחוז בפוארטו ריקו מצפה הכוכבים ארסיבו – מצפה כוכבים רדיו-טלסקופ גדול שנמצא במחוז ארסיבו שבפוארטו ריקו הודעת ארסיבו – מסר שנשלח לחלל באמצעות גל רדיו ממצפה ארסיבו בשנת 1974
חצי האי ג'ייסון

חצי האי ג'ייסון (באנגלית: Jason Peninsula) הוא חצי אי גדול בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. בחצי האי, המתנשא מעל מדף הקרח לארסן, מספר פסגות המכוסות ברובן שלג. חצי האי משתרע מהמישור הצר שממזרח לכיפת מדיאה ועד כף פראמנס. אורכו של חצי האי 78 קילומטרים. מגלה הארצות הנורווגי קארל אנטון לארסן מיפה את חוף אנטארקטיקה באזור זה ב-9 בדצמבר 1893. לארסן קרא לאחת מהפסגות "הר ג'ייסון" על שם ספינתו - "ג'ייסון". לארסן היה רחוק מכדי למפות את האזור בפירוט, אולם בשנת 1902 המשלחת האנטארקטית השוודית בפיקודו של אוטו נורדנשלד, ראתה את חצי האי מנונאטאק בורכגרווינק, וחשבה כי מדובר באי ולא בחוף היבשת. בשנת 1955 סקר שטחי חסות איי פוקלנד מיפה את האזור וקבע כי מדובר בחצי אי גדול. • David J. Cantrill, Imogen Poole, The Vegetation of Antarctica through Geological Time, P 178 חצי האי ג'ייסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי ג'ייסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור חצי האי ג'ייסון מידע גאוגרפי והיסטורי
עמק לינדום

עמק לינדום או עמק לינדם (באנגלית: Lindum Valley) הוא עמק מכוסה קרח, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. פתחו של העמק פונה לכיוון צפון - לתוך קרחון הת'רטון. העמק נמצא 9 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לפסגת דריק. שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי. העמק נקרא על שמו של היישוב לינדום - אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).   עמק לינדום באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית עמק לינדום באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור עמק לינדום מידע גאוגרפי והיסטורי כיום - היישוב לינקולן.
לוחום צ'חווימיאני

לוּחוּם צ'חווִימִיאַנִי (בגאורגית: ლუხუმ ჩხვიმიანი; נולד ב-3 במאי 1993) הוא ג'ודוקא גאורגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, אלוף העולם (2019). צ'חווימיאני נולד במסטיה בשנת 1993, ובשנת 2010 נשלח למועדון דינמו טביליסי. במרץ 2014, זכה צ'חווימיאני במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי. בשנת 2015 הוא זכה בשתי מדליות ארד מגראנד סלאם באקו ומגראנד פרי סמסון. במרץ 2017 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי לאחר שניצח בגמר את בן ארצו הגאורגי אמירן פאפינשווילי. בשנת 2018 הוא זכה שוב במדליית זהב מגראנד פרי טביליסי ובמדליית ארד מגראנד סלאם דיסלדורף. בשנת 2019, הגיעה הפריצה הגדולה של צ'חווימיאני. באליפות אירופה שנערכה באותה השנה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, הוא זכה במדליית הזהב כאשר בחצי הגמר ניצח את וואליד חיאר הצרפתי וגבר בגמר על פרנסיסקו גאריגוס הספרדי. באליפות העולם באותה השנה צ'חווימיאני הפתיע כאשר זכה במדליית הזהב אף על פי שהגיע לאליפות מדורג במקום התשיעי בעולם. לאחר 5 ניצחונות בקרבות המוקדמים, הוא ניצח בחצי הגמר את ריוג'ו נגיאמה היפני בווזארי לאחר תרגיל סומי-אוטושי בזמן ניקוד זהב. בגמר צ'חווימיאני גבר על שראפודין לוטפילאייב האוזבקי באיפון 18 שניות לסיום לאחר תרגיל טאי-אוטושי. באותה השנה זכה גם במדליית הזהב בגראנד פרי טביליסי. באולימפיאדת טוקיו 2020, סיים צ'חווימיאני במקום השביעי. לאחר ניצחון באיפון בסיבוב השני על קראמט חוסיינוב האזרי, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר ליפני נאוהיסה טקאטו ונשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לקים וון-ג'ין הדרום-קוריאני והודח. אליפות העולם: טוקיו 2019: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג אליפות אירופה: מינסק 2019: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי): גראנד פרי טביליסי 2014: מדליית ארד גראנד פרי סמסון 2015: מדליית ארד גראנד סלאם באקו 2015: מדליית ארד גראנד פרי טביליסי 2017: מדליית זהב גראנד סלאם דיסלדורף 2018: מדליית ארד גראנד פרי טביליסי 2018: מדליית זהב גראנד סלאם דיסלדורף 2019: מדליית ארד גראנד פרי טביליסי 2019: מדליית זהב גראנד סלאם קאזאן 2021: מדליית זהב לוחום צ'חווימיאני, ברשת החברתית פייסבוק לוחום צ'חווימיאני, ברשת החברתית אינסטגרם לוחום צ'חווימיאני, באתר olympedia.org לוחום צ'חווימיאני, באתר איגוד הג'ודו העולמי לוחום צ'חווימיאני, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.