laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אתר הראשונים בנגב

אתר הראשונים בנגב הוא אתר מורשת שהוקם בקיבוץ רוחמה בנגב הצפוני. האתר מספר את סיפורה של ההתיישבות המקורית ברוחמה ב-1912. האתר כולל מוזאון, את הבאר המקורית של היישוב, אוסף של כלי חקלאות מראשית המאה העשרים ומספר משוריינים ממלחמת העצמאות. האתר הוא אתר פתוח, עם שולחנות, נגישות לנכים ושירותים. אתר המבקרים כולל ביקור במוזאון האתר. המוזאון הוקם בתוך מבנה ביטחון ישן, הכולל חדר מעצר (למסתננים) וכן ארון עץ ששימש לכליאת העצור במהלך חקירתו. במוזאון יש תמונות, מפות ומיצג אור-קולי. האתר כולל גם את הבאר העתיקה שנחפרה ב-1913 והיא השריד היחיד ששרד מחוות רוחמה המקורית. בשנים האחרונות נוקתה הבאר ושוחזרו המנוע והמשאבה המדמים שאיבת מים מהבאר. לצד הבאר יש גן פסלים, של כלי חקלאות ישנים. האתר ברוחמה מתאר את סיפורם של המתיישבים הראשונים, קבוצת צעירים שעלתה מרוסיה, התמודדותם עם קשיי החקלאות והיחסים עם השכנים מעזה. קהילת הסוחרים בראשותו של יחיאל צ'לנוב החליטה לשלוח לארץ ישראל את צעיריה על מנת לסלול את הדרך לכולם. הצעירים נתקלו בקשיים רבים, וזכו לכינויי גנאי- מוסקווים. על מנת להתקיים הקבוצה קנתה שטח משל עצמה וביקשה מהאגרונום צבי הירשפלד לעמוד בראשו. הקבוצה קנתה שטח בנגב מתוך אמונה (שהקדימה את זמנה), שהדבר יסייע לקבוע את גבולות המדינה שבדרך. הם עלו לאתר בחנוכה תרע"ב - שלהי דצמבר 1911. בשנת היישוב הראשונה המתיישבים הביאו מים מרחוק. ב-1913 נחפרה באר בעומק 38 מטרים. למרות כל הקשיים החווה הקפידה על עבודה עברית. בין המתיישבים היו גם ציפורה זייד, ויוסף לישנסקי. בפרעות 1917 היישוב ננטש. היו ניסיונות נוספים ליישב מחדש את רוחמה, אך המצב הביטחוני גרם לכשלונותיהם. לבסוף השומר הצעיר עלה על הקרקע והקים את הקיבוץ מחדש ב-1943. גרשון גרא, חמדת אבות, הוצאת משרד הביטחון. מרדכי אלקיים, 40 שנות ישוב יהודי בעזה ובאר שבע, והקמת חוות רוחמה, הוצאת המחבר בשיתוף המרכז למורשת יהודי עזה, בשנת 1994 אתר האינטרנט הרשמי של אתר הראשונים בנגב מדיה וקבצים בנושא אתר הראשונים בנגב בוויקישיתוף אתר הראשונים בנגב, קיבוץ רוחמה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, ‏26 בדצמבר 2017 אתר הראשונים ברוחמה, באתר המועצה האזורית שער הנגב גיורא צור - מבט, הקמת אתר הראשונים ברוחמה, באתר כאן ארכיון, ‏27.12.1986 סרט של מרכז המבקרים - בית ההראשונים בנגב - רוחמה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 08:06), הופק ב-2013 מרדכי אלקיים. 40 שנות ישוב יהודי בעזה ובאר שבע, והקמת חוות רוחמה, הוצאת המחבר בשיתוף המרכז למורשת יהודי עזה, בשנת 1994 היישוב היהודי הראשון בנגב, באתר כאן ארכיון
שטפן אילזנקר

שטפן אילזנקר (בגרמנית: Stefan Ilsanker, נולד ב-18 במאי 1989) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק כקשר הגנתי בקבוצת גנואה ובנבחרת אוסטריה. אילזנקר ייצג את מדינתו באליפויות אירופה לנבחרות צעירות בכמה גילאים שונים. שטפן הוא בנו של הרברט אילזנקר, שוער עבר ומאמן השוערים בהווה של קבוצת רד בול זלצבורג. אילזנקר החל את הקריירה בקבוצת הנוער של קבוצת 1. האליינר SK כשוער, אך במהרה החליף את עמדתו בקישור המגרש. בשנת 2005, הוא חתם בקבוצת רד בול זלצבורג, בה שיחק בשנותיו הראשונות בקבוצת הנוער. ב-4 באפריל 2009, קיבל זימון בכורה לסגל הקבוצה הבכירה לקראת משחק ליגה, אמנם רק ב-15 באוגוסט 2009 שותף לראשונה למשחק עבור מועדונו, במסגרת הגביע האוסטרי. עשרה ימים לאחר מכן, ב-25 באוגוסט 2009, הוא אף שותף לראשונה במשחק בינלאומי עבור רד בול זלצבורג, במשחק מול מכבי חיפה הישראלית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בסיום עונת 10–2009, אילזנקר חתם בקבוצת מטרסבורג. לאחר שנתיים, הוא חזר לרד בול. הוא היה שותף לזכיית קבוצתו בדאבל המקומי בעונת 2013/2014, ובנוסף זכה באליפות נוספת בעונה שלאחר מכן. ב-2015, עבר לשחק בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. בסיום עונתו הראשונה בלייפציג, אילזנקר היה שותף להעפלתה ההיסטורית של קבוצתו לעבר הבונדסליגה. ב-31 בינואר 2020 חתם לשנתיים וחצי באיינטרכט פרנקפורט. רד בול זלצבורג הבונדסליגה האוסטרית: 2013/2014, 2014/2015 הגביע האוסטרי: 2013/2014 איינטרכט פרנקפורט הליגה האירופית: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא שטפן אילזנקר בוויקישיתוף שטפן אילזנקר, ברשת החברתית אינסטגרם שטפן אילזנקר, באתר Transfermarkt שטפן אילזנקר, באתר Soccerway שטפן אילזנקר, באתר WorldFootball.net שטפן אילזנקר, באתר National Football Teams שטפן אילזנקר, באתר FootballDatabase.eu
טליה רחימי

טליה רחימי (נולדה ב-1978) היא סופרת ילדים ישראלית. טליה רחימי נולדה ברחובות. חלומה לכתוב החל, לדבריה, כשהייתה בכיתה ג' או ד', אז כתבה סיפורים, שחלמה יום אחד לפרסם, במחברת שורות שלה קראה "סיפורים". רחימי היא בעלת תואר בחינוך, בלשנות וספרות אנגלית מאוניברסיטת בן-גוריון. ביחד עם חברתה, אפרת מרקו, הקימה רחימי את בית ספר "לינג" לשפות. ב-2010, פרסמה את ספרה הראשון, "פיציריקה", המיועד לבני נוער. ב-2012, פרסמה את ספר הילדים, "זאור הדינוזאור". כיום מלמדת אנגלית בתיכון דה שליט ברחובות. פיציריקה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010) - OCLC 745382662 זאור הדינוזאור (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012) - OCLC 782085811 מדיה וקבצים בנושא טליה רחימי בוויקישיתוף ביקור בית עם הסופרת טליה רחימי: זאור הדינוזאור עדנה אברמסון, לא מרחמים על ילדי הגן: קנאה בספרי ילדים, באתר ynet, 16 בפברואר 2012 ספרים חדשים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2012 הסיפור של איציק הליצן - "זאור הדינוזאור" - רדיו 103FM ביקור בית עם הסופרת טליה רחימי: זאור הדינוזאור, readbooks.co.il, 2012 דוח קריאה טליה רחימי-פיציריקה, אוחזר 2 ביוני 2016 לינג בית הספר לשפות עדנה אברמסון, לא מרחמים על ילדי הגן: קנאה בספרי ילדים, באתר ynet, 16 בפברואר 2012 ספרים חדשים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טליה רחימי".
מארי ת'ארפ

מארי ת'ארפ (באנגלית, Marie Tharp;‏ 30 ביולי 1920 – 23 באוגוסט 2006) הייתה גאולוגית אמריקאית ואוקיינוגרפית, שבשותפות עם ברוס היזן יצרה את המפה המדעית הראשונה של קרקעית האוקיינוס כולו. עבודתה של ת'ארפ חשפה את הרכס המרכז-אטלנטי, ותרמה להתקבלות תאוריות טקטוניקת הלוחות ונדידת היבשות. ת'ארפ נולדה באיפסילנטי, מישיגן. אמה הייתה מורה לגרמנית ולטינית ואביה שרטט מפות סקר קרקע עבור מחלקת החקלאות של ארצות הברית. ת'ארפ קיבלה תואר ראשון באנגלית ומוזיקה מאוניברסיטת אוהיו בשנת 1943. לאחר מכן פנתה ללימודי תואר שני בגאולוגיה באוניברסיטת מישיגן, וכן קיבלה תואר במתמטיקה מאוניברסיטת טולסה, בזמן שכבר עבדה כגאולוגית בחברת Stanolind Oil. בשנת 1948 עברה ת'ארפ לניו יורק, והועסקה על ידי מוריס יואינג במעבדה הגאולוגית לאמונט באוניברסיטת קולומביה. בהתחלה עבדה בשרטוט טכני, לאחר מכן פגשה את ברוס היזן והם החלו לעבוד יחד. בתחילה, הם עסקו באיתור מטוסים שהופלו במלחמת העולם השנייה בעזרת תצלומי אוויר. בהמשך, החלו למפות את הטופוגרפיה של קרקעית האוקיינוס. כיון שלא נהוג היה באותה תקופה שנשים יצטרפו לצוותי ספינות, במשך 18 השנים הראשונות של עבודתם המשותפת, היה היזן אחראי על איסוף הנתונים מסיפון ספינת המצפה, ואילו ת'ארפ, מן המעבדה, עיבדה את הנתונים ושירטטה את מפות קרקעית האוקיינוס. ולמרות זאת, בשנת 1965 הצטרפה תארפ לראשונה למסע איסוף נתונים. בהמשך הקריירה ת'ארפ עסקה באיסוף נתונים באופן עצמאי מספינת החקר של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול, וכן נתונים סייסמוגרפיים של רעידות אדמה מתחת לים. בעזרת נתוני התצפיות ונתוני סונאר תת-ימי, שרטטה תארפ את קרקעית האוקיינוסים. אחת התגליות החשובות שלה ושל היזן היה הרכס המרכז-אטלנטי, המשתרע מדרום לצפון האוקיינוס. רכס זה התברר כחלק מתוך מערכת עולמית של רכסים תת-ימיים שנוצרו מתוך התרחקות הלוחות הטקטוניים. גילוי זה הוביל לאישוש תאוריית נדידת היבשות. ת'ארפ והיזן פרסמו את המפה הפיזית הראשונה של האוקיינוס האטלנטי בשנת 1957. עבודתם הושלמה בשנת 1977, כאשר פרסמו את המפה של קרקעית האוקיינוס כולו, בשיתוף פעולה עם צייר הנוף האוסטרי היינריך ברנן. ת'ארפ המשיכה להורות ולחקור באוניברסיטת קולומביה עד פרישתה בשנת 1983. לאחר מכן הפעילה עסק להוצאה לאור והפצת מפות. היא תרמה את אוסף המפות והארכיון שלה למחלקה למפות וגאוגרפיה בספריית הקונגרס בשנת 1995. מארי ת'ארפ נפטרה ממחלת הסרטן ב-23 באוגוסט 2006. בשנת 2001 ת'ארפ קיבלה את הפרס השנתי הראשון של Lamont-Doherty Heritage על מפעל חייה ועבודתה החלוצית בתחום האוקיינוגרפיה. בשנת 2009 הוכנסה המפה ההיסטורית של האוקיינוס האטלנטי ששרטטה ת'ארפ לשירות המפות של גוגל, כדי שניתן יהיה לראות אותה בעת השימוש בממשק Google Earth. מדיה וקבצים בנושא מארי ת'ארפ בוויקישיתוף המפות של מארי ת'ארפ (באנגלית) מארי ת'ראפ באוניברסיטת קולומביה (באנגלית) כתבי מארי ת'ארפ בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
רובר הראשון, רוזן פלנדריה

רובר הראשון (Robert I;‏ סביבות 1029 - 13 באוקטובר 1093) היה רוזן פלנדריה משנת 1071 עד מותו ב-1093. בשנת 1068 התחתן רובר עם גרטרוד מסקסוניה, בתו של ברנרד השני, דוכס סקסוניה. רובר היה בנו הצעיר של בלדווין החמישי, רוזן פלנדריה ואדל מצרפת, רוזנת פלנדריה. אחיו היה בלדווין השישי, רוזן פלנדריה קודם. בירושה, נתן אחיו את רוזנות פלנדריה לבנו הבכור, ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה ואת רוזנות אנו לבנו הצעיר, בלדווין השני, רוזן אנו. רובר התנגד לירושה והביס את אחיינו ארנולף השלישי, רוזן פלנדריה בקרב קאסל (1071). בעקבות מות ארנולף בקרב קיבל רובר את הרוזנות של פלנדריה. רובר השני, רוזן פלנדריה אדלה מפלנדריה מדיה וקבצים בנושא רובר הראשון, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף ביוגרפיה, באתר geni.com רובר הראשון, רוזן פלנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Whonix

Whonix היא הפצת גנו/לינוקס המבוססת על דביאן, שמטרתה לספק פרטיות ואנונימיות. מערכת ההפעלה כוללת שתי תמונות ISO שנועדו לרוץ מתוך מכונה וירטואלית, אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor. כל התקשורת עוברת דרך רשת Tor כדי לשמור על אנונימיות המשתמש. Whonix מופצת בתור שתי תמונות ISO: אחת כשולחן עבודה והשנייה כיציאת Tor. התמונות מותקנות על מערכת ההפעלה המארחת של המשתמש. כל תמונה מכילה הפצת גנו/לינוקס מותאמת המבוססת על דביאן. העדכונים מופצים באמצעות רשת Tor על ידי מנהל החבילות של דביאן. תוכנת הוירטואליזציה הנתמכת היא VirtualBox. ניתן להשתמש גם ב-KVM (אנ') או Qubes OS. בהפעלה המערכת מריצה בדיקת עדכונים על מנת לוודא שהתוכנה מעודכנת, והתאריך והשעה מכוונים כראוי. למכונה הווירטואלית האחראית על יציאת Tor, יש שני ממשקי רשת וירטואליים, אחד מחובר לרשת האינטרנט באמצעות NAT שעל המערכת המארחת, ומשמש כדי לתקשר עם תחנות ברשת Tor. והשני מתחבר לרשת תקשורת מקומית וירטואלית שרצה בתוך המערכת המארחת. המכונה הווירטואלית המפעילה את שולחן העבודה מריצה את תוכנות המשתמש. היא מחוברת רק לרשת התקשורת המקומית הפנימית, ויכולה לתקשר אך ורק עם המכונה האחראית על יצאת Tor, דבר שמאלץ כל תעבורה של מידע לעבור דרך רשת Tor. המכונה הווירטואלית המריצה את שולחן העבודה יכולה לראות את כתובת ה-IP של רשת התקשורת המקומית הפנימית בלבד, שזהה בכל התקנה של Whonix. לתוכנות המשתמש אין שום ידע בנוגע לכתובת ה-IP המקורית של המשתמש, אין להן גם שום גישה למידע אודות החומרה הפיזית של המשתמש. למעשה כדי להשיג מידע כזה, התוכנה צריכה למצוא דרך "לצאת החוצה" מהמכונה הווירטואלית, או לעקוף את יציאת Tor (בדרך כלל על ידי פרצת אבטחה בתוכנה או בליבה). הדפדפן שמותקן בשולחן העבודה הוא גרסה מותאמת של מוזילה פיירפוקס המסופקת על ידי פרויקט Tor ונקראת Tor Browser. דפדפן זה הותאם כדי לשמור על האנונימיות ברשת Tor ולמנוע ממידע מזהה "לדלוף" מהדפדפן. בשונה מ־Whonix ,Tails לא "חולה בשכחה", גם המכונה הווירטואלית האחראית על היציאה של Tor וגם המכונה הווירטואלית האחראית על שולחן העבודה שומרות את מצבן לאחר כל אתחול. לא להיות "בשכחה" משפר את אבטחת המכונה האחראית על היציאה של Tor, על ידי כך שזה מאפשר למכונה לבחור תחנת כניסה מוכרת ברשת Tor, וכך לצמצם את הסיכויים להיתקל בתחנות זדוניות ברשת. מצד שני, מערכת שאינה "בשכחה" יכולה לאפשר לתוקפים, במיוחד לבעלי אתרים, לשייך את הפעילות של משתמש Tor מסוים למשתמש Tor אחר, אפילו עם אמצעי ההגנה של דפדפן Tor; עבור חלק מהמשתמשים, זו יכולה להיות פרצת אבטחה משמעותית. זה אפשרי לאלץ את המערכת להיות בשכחה על ידי שימוש בתמונת מערכת (אנ') והחזרת מערכת ההפעלה למצבה הקודם באופן ידני בסוף כל שימוש, אך המפתחים של Whonix מציינים שזו דרך לא מספקת. זה גם אפשרי להריץ יותר משולחן עבודה אחד על יציאת Tor אחת. אפשרות נוספת יכולה להיות על ידי שימוש בשני מחשבים פיזיים (לא וירטואליים) נפרדים זה מזה פיזית, אחד בתור המכונה האחראית על היציאה של רשת Tor, והשני בתור המכונה האחראית על שולחן העבודה, כך אפשר להתגונן מפני מתקפות על תוכנת הווירטואליזציה כגון ניסיונות של תוכנה מסוימת "לצאת החוצה" מהמכונה הווירטואלית אל תוך המערכת המארחת. Tails Tor שירותים נסתרים ברשת Tor דביאן דארקנט פרטיות באינטרנט מעקב על מחשבים ורשתות מדיה וקבצים בנושא Whonix בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Whonix (באנגלית) מתן הרט, מצב פרנואיד במגזין Digital Whisper, ינואר 2015. דף המשתמש של פטריק שלאיזאר, באתר Whonix
בית ישע

בית ישע הוא מבנה בקיבוץ גבעת ברנר שהוקם כבית הבראה צמחוני והפך, לאחר מלחמת העצמאות, לבית הבראה כללי פופולרי. בית ההבראה נסגר בשנות ה-80 של המאה ה-20, והמבנה מוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. בית ישע הוקם בגבעת ברנר כבית הבראה צמחוני ביוזמתה של ישע סמפטר, תושבת רחובות. ישע תכננה בית הבראה בהסתכלות בריאותית כוללנית שיציע אירוח מבוסס צמחונות, שקט ושלווה, תרבות וחינוך לדרך חיים בריאה. בית ישע הוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ונחנך ב-1935. הקמת הבית מומנה על ידי ישע והתכנון נעשה על ידי יוחנן רטנר בסגנון הבינלאומי. בית ההבראה נוהל על ידי לאה ברלין, חברתה של ישע ואירח מגוון של אורחים שכלל תושבי ארץ ישראל, תיירים, מבריאים וחיילים בריטים. ב-1938 נפטרה ישע ולאה שהמשיכה לנהל את המקום שינתה את שמו ל"בית ישע" והשתדלה לשמר את רוח המקום. בתקופת מלחמת העצמאות שימש המקום כבית הבראה לפצועי צה"ל ובהתאם לכך שונה תפריט שהוגש למבריאים. בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד עברה לאה לקיבוץ נצר סרני וניהול המקום עבר לידי חברי גבעת ברנר. בעקבות שינוי ההנהלה הפך המטבח לרב גוני והמקום הפך לפופולרי (במיוחד לחברי ההסתדרות). ב-1982 נסגר בית ההבראה ולאחר סגירתו הושכרו חלקים ממנו לחיילים, סטודנטים ומתנדבים וחלקים אחרים הוזנחו. גם הגינה המפוארת שהקיפה את הבית הוזנחה. בין השנים 2014–2017 בוצעו במקום צילומים לסדרת הטלוויזיה "שכונה". המבנים המתפוררים שימשו בסדרה כמגוריהן של משפחות המוצגות כעניות. בית ההבראה כולל מספר אגפים והוא נבנה והוגדל לאורך מספר שנים: האגף הראשון נבנה ב-1934, נחנך ב-1935 וכלל מבנה אחד, חד קומתי, ובו 6 חדרים. ב-1936 נבנה אגף נוסף ובו 21 חדרים. ב-1941 נבנה אגף נוסף בן 10 חדרים. ב-1943 נבנתה קומה שנייה על המבנה המקורי (תוספת זו התאפשרה מאחר שנבנה מבטון יצוק). ליד בית ההבראה נבנה ב-1942 בית עבור הרופא של המקום. מסביב לבית ההבראה הוקם גן ובו בריכה (כחלק מהתפיסה הבריאותית של המקום). לאחר סגירת בית ההבראה הוזנחה הגינה. מדיה וקבצים בנושא בית ישע בוויקישיתוף נטע מעין סמולר, בין שני בתים: בית סרני, בית ישע (הקישור אינו פעיל), באתר הקיבוצים מיכאל יעקובסון, זוהר בדשא, באתר Xnet‏, 21 ביולי 2011 סיבוב באתר הצילומים הנטוש של הסדרה "שכונה", באתר של מיכאל יעקובסון בית ישע, באתר "גבעת ברנר" בית ישע וה'יציקה' הראשונה של גג רציני.., באתר "גבעת ברנר" בית ישע, באתר "ארגון היקים" 40 שנה ל"בית ישע" בגבעת ברנר, דבר, 4 בינואר 1977 "בית ישע" בית ההבראה והנופש בגבעת ברנר, דבר, 26 ביוני 1979 הכסף הגיע ממכירת ביתה של ישע ברחובות לחיים ויצמן. בהמשך נבנו אגפים בסגנון מודרני יותר. במסגרת ההסכם עם הקיבוץ הוסכם ששתי הנשים יגורו בבית ההארחה. "בית ישע", דבר, 3 בינואר 1939 תקוה וינשטוק, סיר הבשר ניצח, מעריב, 1 ביוני 1953 קיימות מספר סיבות לסגירת המקום: רעש הטיסות מנמל התעופה בן-גוריון, חוסר אטרקציות ותחרות מבתי הארחה אחרים.
ברכיספליים

ברכיספליים או קרפדות אוכפיות (שם מדעי: Brachycephalidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב בתוכה שני סוגים: Brachycephalus ו-Ischnocnema. בני משפחה זו חיים רק ביער האטלנטי של דרום מזרח ברזיל והם קטנים ביותר (עד 1.8 ס"מ) ובעלי עור בצבע צהוב או כתום - המשמש כצבע מרתיע נגד טורפים, עקב רעילותו הגבוהה של העור בטטרודוטוקסין. הכפות שלהם בעלות בהונות רבים יותר משאר האצבעות, בניגוד לשאר הצפרדעים והם בעלי חיבוק כלולות ייחודי. אחת מבנות המשפחה - Brachycephalus didactylus, היא הצפרדע הקטנה ביותר בחצי הכדור הדרומי. במהלך 2015 התגלו שבעה מינים חרשים במשפחה, במדינות פרנה וסנטה קטרינה, על הרי שולחן ייחודיים. כל מין צפרדע חי בהר משלו בבדידות משאר האזור. משפחה ברכיספליים (Brachycephalidae) סוג Brachycephalus - בו 30 מינים. סוג Ischnocnema - בו 33 מינים. מדיה וקבצים בנושא ברכיספליים בוויקישיתוף ברכיספליים, באתר ITIS (באנגלית) ברכיספליים, באתר NCBI (באנגלית) ברכיספליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברכיספליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברכיספליים, באתר GBIF (באנגלית)
מנטליים

מנטליים (שם מדעי: Mantellidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב. צפרדעים אלה חיות רק ביערות מדגסקר ובאי מיוט, שליד חופי אפריקה והם מגוונות באופיים. חלקם שוכנות יבשה ומטפסות עצים ואחרות שוכנות בביצות ונחלים. הם מטילים את ביציהם הן במים והן על עלים לחים. הם בעלי גדלים משתנים ואצל חלקם הנקבות גדולות מהזכרים, בעוד אצל אחרים הזכרים גדולים מהנקבות. חלק מהמינים אחראים לצאצאים ואחרים עוזבים אותם. אך כולם מחפשים מחסה בשעות החמות של היום, מתחת העלים או במים. כמו כן כולם אוכלות בשר (בעיקר של חרקים). הסוגים Boophis ו-Mantella משמשים כחיות מחמד. במשפחה יותר מ-210 מינים ב-3 תת-משפחות: משפחה מנטליים (Mantellidae) תת-משפחה Boophinae סוג Boophis תת-משפחה Laliostominae סוג Aglyptodactylus סוג ומין יחיד Laliostoma labrosum תת-משפחה Mantellinae סוג Blommersia סוג ומין יחיד Boehmantis microtympanum סוג Gephyromantis סוג Guibemantis סוג Mantella סוג Mantidactylus סוג Spinomantis סוג ומין יחיד Tsingymantis antitra סוג ומין יחיד Wakea madinika מדיה וקבצים בנושא מנטליים בוויקישיתוף מנטליים, באתר ITIS (באנגלית) מנטליים, באתר NCBI (באנגלית) מנטליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מנטליים, באתר GBIF (באנגלית)
פטרופדיים

פטרופדיים (שם מדעי: Petropedetidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיים רק באפריקה שמדרום לסהרה. צפרדעים אלה, שברובן בגודל בינוני, חיות באזורים לחים למחצה או בנחלים ביערות ברחבי אפריקה, והראשנים נמצאים בנהרות מהירי או מאטי זרימה. לחלקם טפרים ארוכים. משפחה זו קרובה למשפחת הצפרדעיים ובעבר גם סווגה כחלק ממנה. המשפחה קרובה לסוג צפרדע גוליית (Conraua), המוגדר לעיתים כמשפחה עצמאית - צפרדעי גוליית (Conrauidae). במשפחה ישנם 3 סוגים ו-12 מינים: משפחה פטרופדיים (Petropedetidae) סוג Arthroleptides סוג ומין יחיד Ericabatrachus baleensis - מצוי בסכנת הכחדה חמורה סוג Petropedetes מדיה וקבצים בנושא פטרופדיים בוויקישיתוף פטרופדיים, באתר ITIS (באנגלית) פטרופדיים, באתר NCBI (באנגלית) פטרופדיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פטרופדיים, באתר GBIF (באנגלית)
כיכר עיריית יפו

כיכר עיריית יפו או בשמה כיום: כיכר דימיטר פשב, על שם חסיד אומות העולם הבולגרי, היא כיכר מרכזית ביפו. הכיכר נמצאת במפגש הרחובות: שדרות ירושלים, דרך בן צבי, רחוב התקומה, רחוב עולי ציון, רחוב 3335. בחזית הכיכר נמצא בניין משכנות רות דניאל, וסביבו נמצאים "מרכז תרבות על שם מנדל", "מגדל דחף (בניין "מגדלות יפו" לשעבר)" ו-"בית הכנסת המרכזי של יפו". בראשית תקופת המנדט הבריטי הוחלט על תכנון מחודש של שדרות ירושלים ועל הקמתן של כיכרות בכל הצמתים של השדרה כדי לשוות לה מראה אירופאי במטרה למחוק את הזהות המזרחית של העיר ולהשליט בה את המראה המערבי. בשנת 1934 הוכרזה תל אביב כעיר עצמאית לצד העיר יפו והוחלט על הקמתו של בניין עירייה מודרני בסגנון באוהאוס מערבי שיחליף את בית הסראייה (יפו) ולצידו כיכר עם מזרקה בסגנון מערבי. המגרש שנבחר היה על הצומת של שדרות ירושלים (שאז נקראה: שדרות המלך ג'ורג') - דרך בן צבי (שאז נקראה: דרך ירושלים) על הכביש הראשי שהוביל אז אל ירושלים. הכיכר כונתה על ידי התושבים המקומיים כיכר העירייה או כיכר המינהלה. לאחר הקמת המדינה יפו ותל אביב חוברו להן תחת רשות מוניציפלית אחת - עיריית תל אביב-יפו שהכינה תוכנית מתאר מקומית חדשה עבור שדרות ירושלים במסגרתה נהרסו הכיכרות במרכז השדרה. עד לשנות ה-60 עמדה המזרקה על אי-תנועה במרכז השדרה ולאחר מכן הוזזה לצדה המזרחי במטרה להרחיב את הכביש ומסביבה הוצבו חמישה עמודי תאורה. עד לשנת 1970 עמד בחזית הכיכר לונה פארק - יפו שעבר לאחר מכן אל מתחם גני התערוכה ובמקומו הוקמו גן ומקלט ציבורי. במהלך שנות ה-90 הוקם בחזית הכיכר הפונה אל השדרה בניין משכנות רות דניאל ונהרס הגן הציבורי לטובת רחבה שבסופה נשארה עומדת המזרקה ההיסטורית. בשנת 2008 במהלך שיפוץ השדרה נהרסה המזרקה והוקמה מחדש ללא עמודי התאורה, וכן שופצה הרחבה. משום שבעבר הייתה בעיר קהילה גדולה של עולי בולגריה הוחלט לקרוא לכיכר, הסמוכה ל'גן יהודי בולגריה', על שם דימיטר פשב שהציל יהודים בבולגריה.[דרוש מקור] המזרקה בכיכר שלט הנצחה לזכר דימיטר פשב משכנות רות דניאל בית הכנסת המרכזי - יפו מדיה וקבצים בנושא כיכר עיריית יפו בוויקישיתוף על תולדות כיכר העירייה ביפו, בספר ״השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים״, מאת ורד נבון, הוצאה עצמית, מהדורה שנייה 2021
כיכר פלומר (תל אביב)

כיכר פלומר היא כיכר ציבורית בתל אביב. הכיכר קרויה על שם הלורד הרברט פלומר, שהיה הנציב העליון הבריטי לארץ ישראל. הכיכר ממוקמת בכניסה הראשית של מתחם יריד המזרח, במרכז רחוב התערוכה והיא קרויה כך מאז שנפתח היריד לראשונה בשנת 1934, ושנתיים לאחר מותו של הלורד פלומר. הכיכר ממוקמת בהמשך רחוב דיזנגוף פינת רחוב התערוכה בסמוך אל מתחם נמל תל אביב הישן. את הכיכר הקיפו 2 מבנים בצורת האות ר ששופצו ושוקמו בשנת 2013 ביחד עם כניסה חדשה אל מתחם יריד המזרח. פסל "הגמל המעופף" בכיכר - 1934 מראה כללי על הכיכר מתוך מתחם יריד המזרח - 1934 המבנה המעוגל של חברת מספרו בכניסה לנמל ת"א (1939). מדיה וקבצים בנושא כיכר פלומר בוויקישיתוף
איתן לוי

איתן לוי (נולד ב-9 ביוני 1966) הוא כדורגלן עבר ישראלי. לוי שחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 17, ב-1 באוקטובר 1983, כשעלה בהרכב הראשון נגד הפועל לוד. את שערו הראשון בליגה הבכירה כבש במשחק נגד בית"ר תל אביב ב-17 באוקטובר 1987. לוי היה שותף בזכייה ב-2 גביעי מדינה ב-1986/1987 ו-1987/1988. ב-1990 פרש לוי ממשחק פעיל לאחר פציעה. במהלך הקריירה במכבי תל אביב שותף ב-164 משחקים וכבש 4 שערים, מתוכם 122 משחקים ו-2 שערים בליגה הבכירה. גביעי מדינה: 2 1986/1987, 1987/1988 אלכס פרלסמן, שלא נדע, מעריב, 3 ביוני 1990 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל שאולזון

שמואל אלעזר שאולזון (י"ט באב תרפ"ה, אוגוסט 1925 - כ"ז באלול תש"מ, ספטמבר 1980) היה סגן ראש עיריית ירושלים וממנהיגי אגודת ישראל בירושלים. נולד בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה המקורבת לחוגי חב"ד לנחמה ולרב אלתר פרץ חיים. התייתם מאביו בהיותו בן 6. למד בישיבת עץ חיים. בשנת תש"ו התחיל לכתוב טור לנוער בעיתון קול ישראל של אגודת ישראל, בשנת תש"י היה מחנך בת"ת "עץ חיים", בסיון תשי"א התחתן עם רחל בתו של משה לייב קרישבסקי, בשנת תשי"ד התחיל לעבוד במשרדי מרכז אגודת ישראל יחד עם משה פרוש ובנו מנחם, ועם השנים מונה למזכ"ל המשרד. בשנת תשל"ג מונה כנציג תנועת אגודת ישראל לסגן ראש עיריית ירושלים ובמסגרת תפקידו פעל למען הציבור החרדי. נפטר בפתאומיות באור לכ"ז באלול תש"מ (1980), במשרדו בבית אגודת ישראל ברחוב פרס, ירושלים ונקבר בהר הזיתים. לשאולזון יש שלושה בנים וארבע בנות, בנו הרב חיים הוא בלוגר חרדי-אמריקאי. חתנו, הרב חיים ניסלביץ, משמש שליח חב"ד ורב שכונת ארמון הנציב בירושלים. בשנת 1984 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר נוף בירושלים. שמואל אלעזר היילפרין, עסקן מזן נכחד, עיתון כפר חב"ד, גיליון 1159, ערב ראש השנה תשס"ו אבי ז"ל, הרב שמואל שאולזון 35 שנה לפטירתו - מאמר מאת בנו חיים שאולזון אהוב ונערץ 8 שנים לפטירתו לוי יצחק הירושלמי, איש מאה שערים שקיבל את מירב הקולות אחרי טדי קולק: "נצחון אגודת-ישראל בירושלים הוא פרי אי-תכנון (המשפחה)", מעריב, 17 בנובמבר 1978 היה בן אחר בן לרב יהודה לייב מינוביץ' אחיו של רבי שניאור זלמן מלאדי יאיר אטינגר, הבלוגר שהפך לאימת האדמו"רים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
סטיב ארקל

סטיבן קווינסי ארקל (באנגלית: Steven Quincy Urkel, מגולם על ידי ג'ליל וייט) הוא דמות בדיונית בסיטקום "אריזה משפחתית". ארקל הוא דמות של חנון שלומיאל מוגזם, המרכיב משקפיים בעלי עדשות עבות, מכנסיים המוחזקים באמצעות כתפיות (שלייקעס) וקול גבוה עם צחוק המלווה בנחירות. לארקל אינטליגנציה גבוהה, אך הוא מועד לתאונות וחריג חברתית. אוהב ריקודי פולקה ויודל. הוא היה אמור להיות דמות חד-פעמית בתוכנית, אבל בזכות נתוני מדרוג גבוהים, הוא הפך לדמות הראשית של הסדרה החל מעונתה השנייה. בסדרה, סטיב מאוהב בלורה וינסלו. סטיב ממציא המצאות שונות, ביניהן מכונה שהופכת אותו מחנון ל"קול" מגניב ופופולרי. האלטר אגו ה"קול" שלו היא סטפן, בו לורה וינסלו מתאהבת. כאשר בהמשך, הוא יוצר מכונת שיבוט, אשר בטעות משבטת את עצמו, ובזכות השיבוט, סטיב מבין מדוע שונאים אותו, ובמקביל לורה גורמת לסטפן לשוב לתמיד, בעזרת השיבוט, מבלי שסטיב ישתנה אליו. ובמספר פרקים, שבהם היו כל מיני כנופיות, סטיב השתנה בעזרת תא השינוי (ולעיתים עם בנים אחרים שהיו אתו) לשחקן ברוס לי. בין סטיב לחברי משפחת וינסלו יש יחסי אהבה-שנאה מורכבים. במהלך הסדרה עבד סטיב במספר מקומות. בין היתר בתור עובד במסעדה של רייצ'ל, ביחד עם לורה ועובד בסניף של רשת של מזון מהיר תחת הנהלתו של אדי, שבהמשך גם וולדו הועסק שם בתור טבח. במספר מן הפרקים מוזכרים הוריו הביולוגיים של סטיב, ונרמז כי הוא עבר התעללות מילולית. וכמו כן, נרמז שמשפחתו אתאיסטית. כאשר סטיב החל להאמין לראשונה באלוהים לאחר ביקורו הראשון בכנסייה, הוא נשאל על ידי אביו לגבי אמונה באל שלא נראה לעין, אז סטיב השיב שזה עניין של אמונה. וכאשר אביו, מנתח מוח במקצועו, עבר לרוסיה, סטיב הורשה לגור עם משפחת וינסלו. צער גידול בנות - ב-1991 הופיע בפרק בו עזר לסטפני לאחר שקיבלה משקפיים. אבא חורג, אמא חורגת - בפרק השני של הסדרה, ארקל עוזר לחברת העט שלו, אל למברט, לרומם את רוחה לאחר שהדייט שלה נפרד ממנה לפני מסיבת ריקודים בבית הספר. "סקובי דו ונחש מי!" - סטיב ארקל מתלווה לחבורה לפתור תעלומה בפרק בעונה הראשונה. הדמות עצמה זכתה למשחק קופסה בשם "Do the Urcel" כשבו המשתתפים צריכים לחקות את כל מה שסטיב עושה, המשחק עצמו כלל גם משקפי קרטון ובובת אצבע שבה השחקן יכול לחקות את הריקוד של סטיב. המשחק עצמו נמכר כנראה רק בארצות הברית.