laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גל סופות הטורנדו בארצות הברית (2021)

סופת הטורנדו בארצות הברית (2021) הייתה סופת טורנדו נדירה שהתרחשה ב-10–11 בדצמבר 2021 בדרום ארצות הברית והמערב התיכון. הסופה החלה בצפון מזרח ארקנסו, והמשיכה למיזורי, אילינוי, טנסי, וקנטקי. הערכות ראשוניות מצביעות על כך שמשפחת הטורנדו - שזוהתה על ידי כמה כלי תקשורת כ"טורנדו ארבע המדינות", בשל מאפיינים הדומים של הסופה לטורנדו התלת-מדינות ב-1925 - עשויה לחתוך נתיב של עד 250 מייל (400 ק"מ). סופות רעמים אחרות השפיעו על חלקים ממזרח מיזורי, דרום אילינוי, מערב ואמצע טנסי, ומערב ומרכז קנטקי בשעות הערב המאוחרות עד שעות הלילה של 11 בדצמבר, כולל שתי סופות טורנדו עזות שפגעו באולינג גרין, קנטקי ומיזורי. הערכות לא מאומתות מצביעות על כך שהתפרצות הטורנדו גרמה לבין 75–100 מקרי מוות בארבע המדינות. אם יאושרו הנתונים, יהיה זה אירוע הטורנדו הקטלני ביותר בהיסטוריה של מדינת קנטקי, שיעלה על הטורנדו באזור לואיוויל שהתרחש ב-27 במרץ 1890, שגרם לפחות ל-76 הרוגים. העיר מייפילד בקנטקי ספגה את הנזק הרחב ביותר. דווח כי כ-110 בני אדם נלכדו בבית חרושת לנרות כאשר הטורנדו פגע במקום. 40 בני אדם חולצו מהבניין. נזק חמור נגרם למספר מבנים באזור מייפילד מרכז העיר המסחרי, כולל בית העירייה. גם תחנת הכיבוי ותחנת המשטרה בעיר נהרסו. מושל קנטקי, אנדי בישיר, הצהיר כי מעל 50 אנשים מתו בעיר, מאוחר יותר הוא העלה את הערכתו ל-70 בני אדם, וכן אמר שמניין ההרוגים עלול לעלות ליותר מ-100. על פי ההערכות, הטורנדו הוא ככל הנראה הטורנדו הקטלני ביותר בהיסטוריה של קנטקי מאז ההתפרצות באזור לואיוויל ב-1890, וההתפרצות הקטלנית ביותר שהתרחשה במדינה מאז התפרצות ב-1974. מעל 14,000,000 תושבים נותרו ללא חשמל. ברחבי המדינה כולה, היו הערכות שבין 60,000,000 ליותר מ-80,000,000 אנשים נותרו ללא חשמל. נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן הכריז על אסון חירום עבור מדינת קנטקי. ביידן גם הצהיר שהוא יאשר הצהרות חירום למדינות אחרות אם יגישו אותן. מדיה וקבצים בנושא גל סופות הטורנדו בארצות הברית בוויקישיתוף ynet, זה לא סרט, זו המציאות: צילום הטורנדו שהדהים את העולם, באתר ynet, 15 בדצמבר 2021 ניו יורק טיימס ואי-פי, לפחות 70 הרוגים בסופות טורנדו בארה״ב, חשש לחייהם של עשרות נוספים, באתר הארץ, ‏12 בדצמבר 2021 'I'm so scared': Frantic videos show chaos of deadly Kentucky tornado, NBC News (באנגלית) Kentucky hardest hit as storms leave dozens dead in 5 states, AP NEWS, ‏11 בדצמבר 2021 (באנגלית)
דובה

האם התכוונתם ל... דובה - נקבת הדוב דובה (כפר) – כפר בהונגריה חורבת דובה – אתר ארכאולוגי בישראל וילי דובה – מנחת טלוויזיה הולנדית דובהה דאובה
ספירליה

ספירליה (שם מדעי: Spiralia) היא קבוצה גדולה של בעלי חיים המהווה לצד הקבוצה אקדיסוזואה (Ecdysozoa) את אחת משתי הקבוצות שבקבוצה קדמוני הפה (Protostomia). הקבוצה כוללת בעלי חיים מגוונים כמו רכיכות, תולעים שטוחות, תולעים טבעתיות וכמה מערכות קטנות יותר. המשותף למיני הקבוצה הוא חלוקת תאים בעוברים של רוב המינים בקבוצה לופוטרוכוזואה (למעט המינים שבמערכות החיטחבים, ברכיופודים ופורונידה) ובמערכה גנתוסטומולידה. ספירליה מחולקת לשבע קבוצות קטנות יותר: לופוטרוכוזואה (Lophotrochozoa) הכוללת את הרכיכות, תולעים טבעתיות, ברכיופודים, סיקליופורה, חיטחבים, אנטופרוקטה, תולעי חוטם, פורונידה ותולעים סיפוניות, גנתיפרה (Gnathifera) הכוללת את מיקרוגנאטוזואה, גנתוסטומולידה וגלגיליות, גסטרוטריכה, תולעים שטוחות, רומבוזואה, תולעים קוצניות ראש ואורתונקטידה. הקבוצה כוללת את המערכות הבאות: רכיכות (Mollusca) תולעים טבעתיות (Annelida) ברכיופודים (Brachiopoda) סיקליופורה (Cycliophora) חיטחבים (Bryozoa) אנטופרוקטה (Entoprocta) תולעי חוטם (Nemertea) פורונידה (Phoronida) תולעים סיפוניות (Sipuncula) תולעים שטוחות (Platyhelminthes) גסטרוטריכה (Gastrotricha) רומבוזואה (Rhombozoa) אורתונקטידה (Orthonectida) גלגיליות (Rotifera) גנתוסטומולידה (Gnathostomulida) מיקרוגנאטוזואה (Micrognathozoa) תולעים קוצניות ראש (Acanthocephala) ספירליה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליגה הספרדית השנייה בכדורסל

ליגת הכדורסל הספרדית (בספרדית: Liga Española de Baloncesto), הידועה גם בשם LEB Oro, היא הליגה השנייה במבנה ליגות הכדורסל בספרד, אחרי ליגת ה-ACB. הליגה נוסדה בשנת 1996. היא מנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל הספרדית ומשחקת תחת חוקי פיב"א. בליגה מתמודדות 18 קבוצות. בכל עונה, הקבוצה המדורגת ראשונה בסיום העונה הסדירה עולה אוטומטית לליגת העל, ואילו הקבוצות שמסיימות במקום השני עד התשיעי נכנסות לטורניר פלייאוף, בו המנצחת זוכה גם היא לעלות לליגת ה-ACB. שתי הקבוצות האחרונות בליגה יורדות לליגה השלישית (LEB Plata). בסך הכל 81 קבוצות התחרו ב-LEB Oro מאז הקמתה ב-1996. 19 קבוצות הוכתרו לאלופות ו-30 זכו לעלות ל-ACB (אם כי ארבע מהן לא יכלו לשחק בליגה הראשונה). מלייה היא הקבוצה היחידה ששיחקה בכל עונות הליגה. כל קבוצה בליגה משחקת מול שאר הקבוצות פעמיים, פעם אחת בבית והשנייה בחוץ. כל ניצחון מוסיף שתי נקודות לקבוצה בדירוג הליגה, וכל הפסד מוסיף רק אחת. במחצית העונה, שתי הקבוצות הראשונות בטבלה מעפילות לגביע נסיכת אסטוריאס, גביע הליגה השנייה, המשוחק באולם של מוליכת הטבלה. בסיום העונה הסדירה הקבוצה המדורגת ראשונה עולה ישירות לליגת ה-ACB, הקבוצות המדורגות בין המקום השני לתשיעי משחקות בפלייאוף העלייה (סדרת הטוב מ-5 ברבע הגמר ולאחר מכן פיינל פור) בו המנצחת עולה גם היא לליגה הראשונה, ושתי הקבוצות האחרונות יורדות לליגה השלישית. אתר האינטרנט הרשמי של הליגה הספרדית השנייה בכדורסל
בריגדת הנחתים הראשונה האימאם חוסיין

בריגדת הנחתים הראשונה האימאם חוסיין (פרסית: تیپ یکم تفنگداران دریایی امام حسین) היא בריגדת נחתים של צי הרפובליקה האסלאמית של איראן שבסיסה בבנדר עבאס, הורמוזגאן. היחידה היא אחת מיחידות תכאוור (כוחות מיוחדים) בכוחות המזוינים האיראניים. בתקופת שלטונו של השאה, חלק גדול מהאימונים הימיים הועברו על ידי הספצנאז של ברית המועצות ושירות הסירות המיוחד הבריטי. ההכשרה היא תהליך של כ-12 חודשים. לאחר שהמתגייס הוכיח את הדרישות הפיזיות המינימליות, הוא נשלח למספר קורסים להמשך הכשרה. לפי ממשלת ארצות הברית, צי הרפובליקה האסלאמית של איראן "ככל הנראה מאומן במגוון יכולות, כולל צלילה קרבית, צניחה, תקיפה אמפיבית, תקיפה מוטסת, הריסות תת-מימיות, סיור מיוחד, חיפוש ותפיסה ימית. פעולות אנשי הבירגדה מסוגלים גם להחדרה סמויה מצוללות". הבריגדה פועלת במפרץ הפרסי. במבצעיה היא משתמשת בצוללות זעירות. Special Operations.Com - Iranian Takavaran, web.archive.org, ‏2011-11-29 "Takavaran, Naval Commandos". Special Operations. Com. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2011. נבדק ב-15 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "گزارشي از مرکز آموزش تکاوران کلاه سبز/نيروي دريايي ارتش چگونه کلاه سبز تربيت مي کند+عکس". Mashregh News. נבדק ב-15 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) https://www.dia.mil/Portals/110/Images/News/Military_Powers_Publications/Iran_Military_Power_LR.pdf https://twitter.com/covertshores/status/1349651651330781184, Twitter ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואלרי פקרס

ואלרי פקרס (בצרפתית: Valérie Pécresse; נולדה ב-14 ביולי 1967) היא פוליטיקאית צרפתית חברת מפלגת הרפובליקנים, המכהנת כנשיאת מחוז איל-דה-פראנס (אזור המטרופולין של פריז). היא הייתה מועמדת קואליציית השמרנים בבחירות לנשיאות צרפת 2022. בבחירות לנשיאות היא הגיעה למקום החמישי עם כ-4.8% מהקולות, התוצאה הגרועה ביותר של מועמד הרפובליקנים מאז הקמת המפלגה. פקרס נולדה בניי-סיר-סן. היא בתם של הכלכלן דומיניק רו ושל קתרין ברטאניה. ב-1988 סיימה תואר ראשון מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז וב-1992 סיימה תואר במשפטים מבית הספר הלאומי למינהל. היא לימדה משפטים במכון למדע המדינה פריז, עבדה בסוכנות הידיעות הצרפתית. ב-1997 החלה לעבוד בלשכתו של ראש ממשלת צרפת ליונל ז'וספן ולאחר מכן בלשכתו של נשיא צרפת ז'אק שיראק. ב-2002 נבחרה לאספה הלאומית כנציגת המושב השני של מחוז איוולין מטעם מפלגת האיחוד למען תנועה עממית (UMP). היא כיהנה כחברה בוועדת התרבות ובוועדת החוקה וכן שימשה הדוברת של מנהיג המפלגה ניקולא סרקוזי. ב-2007 מונתה לשרה להשכלה גבוהה ומחקר בממשלתו של פרנסואה פֿיוֹן. ביוני 2011 מונתה לשרה לענייני תקציב ורפורמות וכן לדוברת הממשלה. ב-2012 בעקבות הפסד השמרנים בראשות סרקוזי, חזרה לכהן כחברה באספה הלאומית ושימשה חברה בוועדת הכספים. בדצמבר 2015 נבחרה לנשיאת מחוז איל-דה-פראנס, היא נבחרה לתקופת כהונה נוספת ביוני 2021. ב-2017 היא הקימה את מפלגת "Soyons libres" ("בואו נהיה חופשיים") בתוך מפלגת הרפובליקנים. היא פרשה ממפלגת הרפובליקנים בשנת 2019 לאחר תבוסת המפלגה בבחירות לפרלמנט האירופי וחזרה אליה ביולי 2021 כדי להתמודד בפריימריז שקדמו לבחירות לנשיאות בשנת 2022. בדצמבר 2021 נבחרה למנהיגת גוש השמרנים לקראת הבחירות לנשיאות צרפת 2022 לאחר ניצחון בסיבוב השני של הבחירות המקדימות על אריק צ'יוֹטי. בסיבוב הראשון היא הגיעה למקום החמישי עם כ-4.8% מהקולות, התוצאה הגרועה ביותר של מועמד המפלגה. לאחר תבוסתה, היא הכריזה על תמיכתה בעמנואל מקרון בסיבוב השני. כיוון שלא חצתה את הסף של 5% מקולות הבוחרים, פקרס אינה זכאית להחזר על הוצאות הקמפיין, שעלה כ-7 מיליון אירו, מתוכם כ-5 מיליון אירו הוצאו מכיסה הפרטי. היא הכריזה על קמפיין למימון המונים במטרה להחזיר את ההוצאות. פקרס נשואה ואם לשלושה. מדיה וקבצים בנושא ואלרי פקרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואלרי פקרס ואלרי פקרס, ברשת החברתית פייסבוק ואלרי פקרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ואלרי פקרס, ביישום טלגרם ואלרי פקרס, ברשת החברתית אינסטגרם ואלרי פקרס, ברשת החברתית טיקטוק ואלרי פקרס, ברשת החברתית LinkedIn ואלרי פקרס, סרטונים בערוץ היוטיוב ביוגרפיה Nicu Calcea, "How the centre-left and centre-right in France collapsed", The New Statesman, April 11 2022 Paul Boulben, "Présidentielle 2022 : qui est Valérie Pécresse, la candidate désignée par LR ?", La nouvelle répulique, April 12 2021 France 24, "French Socialist, Green, conservative candidates back Macron in election run-off against Le Pen", April 10 2022 Victor Jack, "French election losers appeal to voters to help repay campaign debts", Politico, April 11 2022
אגם גזיבודה

אגם גזיבודה (באלבנית: Liqeni i Gazivodës; בסרבית: Језеро Газиводе), הוא מאגר מים מלאכותי, בגודל של כ-12 קמ"ר, שנמצא בקוסובו ובסרביה. הנהר איבר (אנ') נשפך לתוך מאגר המים. האגם נוצר בשנות ה-70 של המאה ה-20, כחלק מפרויקט של Energoprojekt ו-Hidrotehnika להקמת סכר על גדות הנהר איבר (אנ'). מעריכים כי עד 1,000 איש שחיו באזור, נאלצו לעבור למקום אחר. עלות הפרויקט מוערכת בכ-90 מיליון דולר. פירוק יוגוסלביה בשנות ה-90 של המאה ה-20, ועצמאות קוסובו ב-2008, הביאו למחלוקת בין הרפובליקה של סרביה לקוסובו לגבי הבעלות על האגם. סרביה טוענת כי היא צריכה לקבל את האגם מאחר שהישות המשפטית האחראית להלוואות של יוגוסלביה הייתה הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה (אנ')‏. קוסובו טוענת כי היא צאיכה לקבל את האגם מאחר שהישות המשפטית האחראית להלוואות של הבנק העולמי הייתה המחוז האוטונומי הסוציאליסטי של קוסובו (אנ'), בעוד שסרביה, כישות משפטית, לא הייתה מעורבת במימון הפרויקט. טענה נוספת שמעלה קוסובו היא שהפיצויים לאנשים שהועברו מהאזור, הן מהרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה והן המחוז האוטונומי הסוציאליסטי של קוסובו, שולמו אך ורק על ידי המוסדות של המחוז האוטונומי הסוציאליסטי של קוסובו. כיום, הסכר נשלט על ידי סרביה. מדיה וקבצים בנושא אגם גזיבודה בוויקישיתוף Gail Warrander; Verena Knaus (2010). Kosovo. Bradt Travel Guides. pp. 279–. ISBN 978-1-84162-331-3. Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. "Istorija jezera Gazivode". www.rts.rs. ארכיון מ-2019-09-09. נבדק ב-2020-04-04. Terminski, Bogumil (2014). Development-Induced Displacement and Resettlement: Causes, Consequences, and Socio-Legal Context. Columbia University Press. p. 192. ISBN 978-3838267234. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite book}}: (עזרה) "Gazivode | Srbija - Hidrotehnika - Hidroenergetika a.d." hidroenergetika.co.rs. ארכיון מ-2021-03-05. נבדק ב-2020-04-02. "Energoprojekt". ארכיון מ-2021-09-16. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Neprihvatljivo je da imovina Srbije pripadne Prištini". Danas. 18 באוגוסט 2013. ארכיון מ-2021-04-14. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Stojanović, M (18 במרץ 2017). "Seljimi: Nema razgovora sa Beogradom o imovini". Danas. ארכיון מ-2021-04-14. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה) Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. "Istorija jezera Gazivode". www.rts.rs. ארכיון מ-2019-09-09. נבדק ב-2020-04-02. "Ujmani, objekt strategjik: Kur e si u ndërtua?". Veriu. 18 באוגוסט 2018. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-3 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Nikola Petrović: Vlada ne pristaje na preduzeće po kosovskim zakonima". Danas. 15 בדצמבר 2015. ארכיון מ-2021-04-14. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}: (עזרה)
I Don't Belong in This Club

"I Don't Belong in This Club" (בעברית: "אני לא שייך למועדון הזה"; לעיתים מעוצב כ-"I Don't Belong In This Club") הוא סינגל בביצוע להקת הבנים האמריקאית, Why Don't We, והראפר והפזמונאי האמריקאי, מאקלמור, שיצא, על ידי Signature ואטלנטיק רקורדס, ב-20 במרץ 2019. השיר נכתב על ידי מאקלמור, ג'ייקוב מנסון, מקס וולפגנג וזאק אייבל, והופק על ידי ג'ייקוב מנסון. נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-171 מיליון פעמים בספוטיפיי. הווידאו קליפ של השיר, שבויים על ידי ג'ייסון קינג, הועלה לערוץ היוטיוב של הלהקה ב-20 במרץ 2019. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-24 מיליון פעמים. מידע על הסינגל "I Don't Belong in This Club" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "I Don't Belong in This Club" באתר Genius סרטון השיר "I Don't Belong in This Club" באתר יוטיוב "I Don't Belong in This Club - Single by Why Don't We & Macklemore". Apple Music. ארכיון מ-2020-12-16. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) I Don't Belong In This Club, 2019-03-20, ארכיון מ-2021-10-19, נבדק ב-2021-12-12 "Why Don't We & Macklemore - I Don't Belong In This Club [Official Music Video]". YouTube. ארכיון מ-2021-07-24. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Why Don't We & Macklemore Would Rather Be Home in Video For 'I Don't Belong In This Club': Watch". Billboard. 20 במרץ 2019. ארכיון מ-2020-11-07. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
מנוף מים (קטרי קיטור)

מנוף מים לקטרי קיטור היה מתקן ששימש למילוי כמות גדולה של מים לדוד של קטר קיטור. קטרי קיטור צרכו כמויות גדולות של מים, לכן ברזי מים היו חלק חיוני בכל תחנת רכבת. מנופי מים היו ממוקמים בדרך כלל בקצה הרציף, כך שניתן היה למלא מים במהלך עצירה או המתנה בתחנה. בדרך כלל, מנופי מים מורכבים מצינור פלדה זקוף בגודל של כ-8 עד 12 אינץ' (0.20 עד 0.30 מטרים) בקוטר עם צינור אופקי מסתובב המחובר לקצהו העליון כדי ליצור זרוע מסתובבת. הזרוע המסתובבת מתוכננת בדרך כלל להיות במצב המקביל למסילות כאשר אינו בשימוש. מנופי מים תוכננו לספק עד 10 מטר מעוקב (2,600 גלון) של מים לדקה. באזורים הררים, ניתן היה לסכור נחלים ונהרות ולהזרים מים על ידי כוח הכבידה אל מנוף המים. באזורים שטוחים מים היו נאגרים במיכל ליד המנוף ומוזרמים אליו. מיכלי מים יכולים להיות בנפח מ-190 מטר מעוקב (50,000 גלון) עד ליותר מ-757 מטר מעוקב (200,000 גלון). במקרים מסוימים השתמשו בבאר על מנת לספק את המים למיכל. לפעמים, כאשר מים היו קשים, היה צורך לטפל בהם. כיוון שמים קשים גרמו להצטברות אבנית בחלק הפנימי של דוד הקטר. האבנית המצטברת על משטחי העברת חום יוצרת שכבת בידוד בין המתכת של תא שריפה ומי הדוד. זה גרם למתכת להתחממות יתר או לחלודה מוגברת, בלאי מוגבר ולבסוף לכשל. מנופי מים היו בשימוש רחב בארץ ישראל בתקופת קטרי קיטור. עם השלמת המעבר של רכבת ישראל לקטרי דיזל בשנת 1959 הופסק השימוש במנופי מים, והם, כמעט כולם, פורקו. היום בישראל נשארו מנופי מים בודדים והם נשמרים במסגרת שימור מורשת הרכבת. רשימת מנופי מים שהשתמרו בישראל: מנוף מים של תחנת הרכבת יפו מנוף מים של תחנת הרכבת בתיר מנוף מים של תחנת הרכבת לוד (בסוף הרציף 1/2) שני מנופי מים של תחנת הרכבת חיפה מזרח (האחד בפינה הצפונית של מתחם מוזיאון הרכבת והשני מאחרי בניין אולם ב' בצד הדרום-מערבי של המתחם) מדיה וקבצים בנושא מנוף מים בוויקישיתוף
אגודת פטפי

אגודת פטפי (בהונגרית: Petőfi Társaság; התקיימה מ--1876 עד 1944) הייתה אגודה ספרותית ש נוסדה במטרה להפיץ את הערצת והאדרת שמו של המשורר הלאומי ההונגרי שנדור פטפי ולמען טיפוח השירה והסיפורת ההונגרית ברוח לאומית. שאנדור באלאז', קארוי אייסאקי, יוז'ף קומוצ'י, גוסטב לאוקה, טמאש סאנה ואדה סיגליגטי עבדו רבות סביב הקמתה של האגודה. היא קיימה את הפגישה הפומבית הראשונה שלה ב-1876. זו נערכה ב-1 בינואר באולם הטקסים של האקדמיה ההונגרית למדעים. עם קריאות שיריו של שנדור פטפי שנבחרו בקפידה, אגודת פטפי זכתה במהרה לקהל גדול ולפופולריות, אף כי בתחילה ממש לא היה לה אולם משלה שבו יכלו לקיים את מפגשי הקריאה החודשיים ונאלצה להשתמש בחדרי עמותות אחרות. האקדמיה, באדיבותו של הרוזן מנייהרט לונאי, פתחה לה את חדר הישיבות שלה מדי חודש, רק שנים מאוחר יותר. שם ערכו חברי האגודה דאז את מפגשי הקריאה הפומבית שלהם ביום ראשון השני של כל חודש. חברי ואורחי האגודה הרגילים קראו במפגשים אלה יצירות ספרות יפה מקוריות והיסטוריה ספרותית, למעט קריאת יצירות מתורגמות. במהלך קיומה פרסמה האגודה מספר יצירות מקוריות ובמשך זמן מה היה לה גם עלון שאותו הפסיקו מאוחר יותר. מכרזי האגודה לכתיבת יצירות פיוטיות (שירה) וניתוחי ספרות יפה העשירו את הספרות ההונגרית ביצירות ובהסברים. כבר בראשית דרכה דאגה מאוד האגודה לאסוף את כתבי היד של פטפי ונתונים על חייו; היא אספה גם את המהדורות המקוריות של המשורר הגדול ותרגומים של יצירותיו לשפות שונות, וכן דיוקנאות שלו. ספריית הספרים וכתבי היד של האגודה שימשו לעיתים קרובות אסתטיקאים הונגרים שעסקו בפטפי והם פנו לאגודה לקבלת עצות ולהכוונה גם מחו"ל, במיוחד מאיטליה ומשוודיה, שם היו לאגודה גם חברים חיצוניים, מהמתרגים והסוקרים של פטפי באותן מדינות. מספר החברים הקבועים נקבע עד למספר 60 והאגודה יכלה לבחור חבר כבוד וחבר חיצוני כרצונה. הנשיא הראשון של האגודה היה הסופר מור יוקאי בין חברי הכבוד היה לאיוש קושוט, שהעריך מאוד את מטרות האגודה במכתב ארוך אל טמאש סאנה לאחר בחירתו. אגודת פטפי הקימה את מוזיאון פטפי והוציאה לאור את סדרת "ספריית פטפי". מתוך 132 חברי האגודה (בכל התקופות יחד) 19 היו יהודים (כ-14%) איגנץ הלפי ארנה ספ אדולף זילברשטיין בלה לאזאר מיהאי פלדי אנדור פטרדי מניהרט פלאדי איזידור מילקו ארנה מזאי אדה קאבוש אמיל מקאי איגנץ קונט משה רוביני (רובין) לאיוש דוצי פרנץ סצ'י (מחזאי) טמאש פאלו שאנדור פלקי ז'יגמונד שבק (שטרנפלד) פאל פרקש מיהאי בביץ' גזה גארדוני קלמן מיקסאט פרנץ מורה יוז'ף בוקור (עורך). אגודת פטפי, בלקסיקון הגדול של פלאס. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998) ISBN 963 85923 2 X) Új magyar lexikon V. (Mf–R). Szerk. Berei Andor és 11 tagú szerk.bizottsága Budapest: Akadémiai. 1962. (לקסיקון הונגרי חדש) מדיה וקבצים בנושא אגודת פטפי בוויקישיתוף
ג'יימס בלור

ג'יימס בלור (באנגלית: James Bloor; נולד ב-27 בינואר 1992) הוא שחקן אנגלי, אשר מוכר מתפקידו בתור אייק בסרט "המנסרים מטקסס: ההתחלה" (2017), בשל תפקידו בתור הסוכן ווייט בסרט "משחק מחושב" (2019) ובזכות הופעתו בתור צ'ארלס דוקט בסדרה "בארקסקינס" (2020) בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. בלור סיים את לימודי התואר הראשון בחוג ללימודי היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 2014. בשנת 2015, ערך בלור את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בדרמת הפשע של רשת ITV; ‏"DCI Banks", שם גילם את ספנסר פוסטר. באותה שנה שיחק בתפקיד "ניק" בסרט הדרמה "הנסיכה הטוטאלית". בשנת 2017, שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט האימה "המנסרים מטקסס: ההתחלה" לצד סטיבן דורף. ג'וליאן מורי ואלכסנדר בסטילו ביימו את הסרט. באותה שנה, כיכב בלור בסרט המתח "Go North" לצד ג'ייקוב לופלנד, סופי קנדי קלארק ופטריק שוורצנגר. את הסרט ביים מתיו אוגנס. ג'יימס בלור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Ge, Linda; Sneider, Jeff (11 במרץ 2015). "James Bloor in Final Negotiations to Join 'Texas Chainsaw Massacre' Prequel 'Leatherface' (Exclusive)". thewrap.com. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite news}}: (עזרה) Hardwick, Viv (1 באפריל 2015). "Loving the role of DCI Banks". thenorthernecho.co.uk. נבדק ב-28 באוגוסט 2015. {{cite news}}: (עזרה) Kit, Borys (20 באוגוסט 2015). "'Leatherface' Actor Joins Post-Apocalyptic Thriller 'North'". hollywoodreporter.com. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. {{cite news}}: (עזרה)
יאן ברייטנבך

יאן דירק ברייטנבך (באפריקאנס: Jan Dirk Breytenbach;‏ 14 ביולי 1932 – 16 ביוני 2024) היה איש צבא דרום אפריקני. בריטנבך היה המייסד והמפקד הראשון של גדוד הסיור הראשון, מייסד גדוד 32, הידוע גם בשם "גדוד באפלו", וכן של חטיבת צנחנים 44. בקריירה הארוכה שלו שירת במבצע מוסקטר, במלחמת ביאפרה, במלחמת הגבול של דרום אפריקה ובמלחמת האזרחים באנגולה, והגיע לדרגת קולונל לפני פרישתו. הוא החל את הקריירה הצבאית שלו בחיל השריון בכוחות ההגנה של דרום אפריקה ב-1950. הוא עזב ב-1955 והצטרף לזרוע האווירית של הצי המלכותי הבריטי כנווט. הוא השתתף בנחיתות סואץ ב-1956. ב-1961 הצטרף מחדש לצבא דרום אפריקה והפך לצנחן. לאחר ששירת בגדוד הצנחנים הראשון, גנרל פריץ לוטס הטיל עליו לארגן את יחידת קומנדו הראשונה בצבא דרום אפריקה ב-1971. ב-1975 הוביל ברייטנבך את הכוחות המיוחדים של צבא דרום אפריקה מבצע סוואנה, ההתערבות החשאית של דרום אפריקה במלחמת האזרחים באנגולה. השרידים של קבוצה זו הפכו לגדוד 32 הידוע כ"גדוד התאו". הוא למד במכללה הצבאית למטה ב-1977 והועלה לדרגת קולונל. בשנת 1978, הוביל את המתקפה האווירית של צבא דרום אפריקה על קאסינגה, ולאורך שנים המשיך להתמודד עם גרסאות מנוגדות של האירוע בעיתונות. הוא הפך לקצין מטה בכיר למבצעים בפיקוד צפון טרנסוואל ופיקד על חטיבת הצנחנים 44 מ-24 בספטמבר 1980 עד 31 בדצמבר 1982. הוא הקים את בית הספר לגרילה של צבא דרום אפריקה, עליו פיקד עד פרישתו. ברייטנבך פרש מהצבא ב-1987, ומאז כתב מספר ספרים. הוא אחיו של המשורר והסופר הדרום אפריקאי בריטן ברייטנבך ושל כתבת המלחמה/צלמת המלחמה קלוט ברייטנבך. עיטור ון ריבק עיטור הצלב הדרומי מדליית הצלב הדרומי מדליית הצטיינות צבאית מדליית עבור המולדת מדליית אפריקה הדרומית מדליית שירות כללי מדליית שירות טוב, זהב (30 שנה) מדליית שירות טוב, כסף (20 שנה) מדליית שירות טוב, ארד (10 שנים) מדליית השירות הכללי של הצי (בריטניה) Breytenbach, Jan (1986). Forged in battle. Saayman & Weber. ISBN 0-7971-0025-3 Breytenbach, Jan (1990). They live by the sword. Lemur. ISBN 0-620-14870-5 Breytenbach, Jan (1997). Eden's exiles, one soldier's fight for paradise. Queillerie. ISBN 1-874901-24-4 Breytenbach, Jan (2001). The plunderers. Covos Day. ISBN 1-919874-01-1 Breytenbach, Jan (2002). The Buffalo Soldiers, the story of South Africa's 32-Battalion, 1975–1993. Galago. ISBN 1-919854-07-X Breytenbach, Jan (2008). Eagle Strike: The Story of the controversial airborne assault on Cassinga 1978. Manie Grove Publishing. ISBN 978-0-620-40614-7 Breytenbach, Jan (2011). The Tempered Sword: Forged in battle revisited; Operation Savannah and the birth of 32Bn. South Africa: Manie Grove Publishing. ISBN 978-0-620-500470 יאן ברייטנבך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Galago, web.archive.org, ‏2019-10-26 Ian S. Uys, South African military whoơs who, 1452-1992, Germiston, Republic of South Africa : Fortress Publishers, 1992, ISBN 978-0-9583173-3-7 Enduring suffering: the Cassinga Massacre of Namibian exiles in 1978 and the conflicts between survivors' memories
ביל מילנר

ויליאם הנרי מילנר (באנגלית: William Henry Milner; נולד ב-4 במרץ 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. התפרסם בתפקיד הבכורה שלו בסרט "הבן של רמבו" ומתפקידו כמגנטו בסרט "אקס-מן: ההתחלה". ויליאם הנרי מילנר נולד בפרוור טדינגטון ברובע ריצ'מונד שעל התמזה בלונדון וגדל והתחנך בפרוור המפטון, גם הוא בלונדון. מילנר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרטו של הבמאי גארת' ג'נינגס "הבן של רמבו" משנת 2007, ועל הופעתו הועמד מילנר לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי בקטגוריית השחקן המבטיח של השנה. באותה שנה, הוא הופיע בסרטי הטלוויזיה "Who Killed Mrs De Ropp?" ו-"My Boy Jack" לצד דניאל רדקליף. בשנת 2008 כיכב מילנר לצד מייקל קיין בסרט "Is Anybody There?". בשנת 2009, הופיע בסרט הטלוויזיה המבוסס על ספרו של דייוויד אלמונד, "סקליג". מילנר גילם את בנו של איאן דיורי, מילנר שיחק גם בסרט הביוגרפי "סקס סמים ורוקנרול" משנת 2010. בשנת 2011 הוא שיחק את התפקיד של מגנטו הצעיר בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה". בשנת 2016 שיחק בתפקיד טום הארווי בסרט המדע הבדיוני של נטפליקס, "אייבוי". ביל מילנר, ברשת החברתית אינסטגרם ביל מילנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביל מילנר, באתר AllMovie (באנגלית) ביל מילנר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Sally Williams, ‏Son of Rambow: ready for action, The Telegraph, 22 March 2008 Maher, Kevin (4 בדצמבר 2009). "Andy Serkis brings Ian Dury back to life". The Times. נבדק ב-8 בדצמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) McClintock, Pamela (17 באוגוסט 2010). "January Jones joins 'X-Men'". Variety. אורכב מ-המקור ב-21 באוגוסט 2010. נבדק ב-18 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה)