laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יה אלי וגואלי

יה אלי וגואלי הוא פיוט המושר בקהילות אשכנז המזרחי, בשלוש הרגלים. הפיוט נאמר אחרי קריאת התורה, קודם אמירת 'אשרי יושבי ביתך', והוא משמש 'רשות' לתפילת המוסף. מחבר הפיוט אינו ידוע, יש שכתבו שהאקרוסטיכון של הפיוט הוא 'יהודה', בעקבות כך יש שייחסו את הפיוט לרבי יהודה הלוי, אך אחרים דחו השערה זו מאחר שהאקרוסטיכון של הפיוט הוא 'יהודא', ורבי יהודה הלוי היה חותם את שמו 'יהודה' עם האות ה"א בסוף השם, ולא באל"ף. הפיוט מוזכר בהגהות לספר המנהגים של יצחק אייזיק מטירנא, אך אין ידוע מידי מי יצאו הגהות אלה, ונראה שזמנם מאוחר יותר. הפיוט נדפס ב'יוצרות פולין', דפוס ונציה שנת שנ"א. רבים התקשו בכוונתו של הפייטן, למה רמזו דבריו, ויש שכתבו בעקבות כך, שהפיוט מיוסד על פי הקבלה. אך אחרים טענו שהפיוט סובל משינויים רבים בעקבות הצנזורה ששלטה בה, ולכך קשה להבין כוונתו. כאמור פיוט זה נאמר בשלושת הרגלים קודם התחלת תפלת המוסף לפני אמירת ה'אשרי', והוא משמש כעין פתיחה ונטילת רשות. יש נוהגים שלא לומר את הפיוט בשבת, וכן בימים שבהם אומרים 'יזכור', אין נוהגים לאומרו. בטעם הדבר יש שכתבו מאחר שבימים אלה ישנו הפסק בין קריאת התורה למוסף ('יקום פורקן', ו'יזכור'), לא רצו להפסיק בפיוטים נוספים. יש שטענו שהסיבה לכל דיני אי אמירתו, היא שהפיוט נתקן בחוץ לארץ, שבו נהוג יום טוב שני, ויש ימים מרובים שאפשר לאומרו, אבל בארץ ישראל שאין יום טוב שני, נוהגים לאומרו בכל חג, מלבד חגים שאומרים בהם יזכור. בחג הפסח יש שנהגו להשמיט את המילים 'ותודה' מאחר שאין מקריבים קרבן תודה בפסח (וכפי שמטעם זה אין אומרים 'מזמור לתודה' בימי חול המועד פסח). אחרים דחו טענו זו מאחר שאף קרבן אשם אינו קרב ביום טוב, וכוונת הפייטן כפי הנראה הייתה על כל סוגי הקרבנות באופן כללי. בחלק מהנוסחאות הגרסה היא "בנתיבות לב, עולם לבלב", אך בהרבה נוסחאות אחרות הנוסח הוא "בנתיבות לב, לבלב", וכך הוא בנוסח הנפוץ כיום. בנוסח סידור השל"ה נדפס: "כל אדמתך", אך ברוב הדפוסים הנוסח הוא "כל גוי אדמתך". לחנים רבים נתחברו על פיוט זה, ואף נשתמרו לו כמה לחנים עתיקים בקהילות שונות. בשנת 2008 חידש הזמר ניצן-חן רזאל לחן ששמע מהרב צפניה דרורי, אשר התוודע אליו במסגרת תפקידו כתחקירן באתר הזמנה לפיוט. לחן זה זכה אף לגרסאות כיסוי שונות, ביניהן של אפרת גוש, ואחרים. מוסף תורני, קולמוס - 105, תשע"ב, באתר אוצר החכמה פירוש על הפיוט מאת הרב אשר זאב ורנר, טעם זקנים, באתר היברובוקס סלה אהללך, פירוש על הפיוט 'יה אלי וגואלי', באתר היברובוקס יה אלי וגואלי, באתר ויקיטקסט הפיוט יה אלי וגואלי, באתר הפיוט והתפילה ניגון ברסלב לפיוט, מבוצע בידי דדי בן עמי בנוסחאות המצויות כיום חסרה תיבה זו, אך היא מצויה בקצת מדפוסים הישנים. הפיוט לא נתקבל כלל בקהילות אשכנז המערבי, וגם בקצת קהלות אשכנז המזרחי כגון קהילת וויען לא נתקבל. דניאל גולדשמידט, מחזור סוכות, עמ' 152. דף קכ עמ' ב. יונה פרנקל בהקדמתו למחזור לסוכות, כתב שסידור השל"ה הוא המקום הראשון שנדפס פיוט זה, אך באמת הוא נדפס בספר יוצרות הנ"ל קודם, ולאחר מכן נדפס בסידור שער השמים (הידוע כ"סידור השל"ה" מפני שיש בו פירוש מאת בעל השל"ה, אבל מלבד הפירוש הזה אין קשר בין השל"ה ובין הסידור. מכל מקום, אין פירוש שם על הפיוט שלנו). שלמה יהודה הירש, מרא דשמעתתא - עטרת יהושע, ירושלים, תשס"א, עמ' קכ"ח כך כתב בלוח ארץ ישראל (בשחרית ליום א' של פסח) בשם הרב חיים ברלין. הובא בספר 'שערי הפסח', להרב יהודה טשזנר.
אלמליק (שינג'יאנג)

אלמליק הייתה עיר הבירה של חבל הארץ ההיסטורי ז'טיסו במרכז אסיה, במקום בו נמצאת היום העיר יינינג שבמחוז שינג'יאנג שבסין. האזכורים הראשונים אודות אלמליק הם מהמאה ה-13 והם מדברים על אלמליק כעיר המרכזית של השלטון המונגולי באזור ז'טיסו כחלק ממדיניות הכיבוש של ג'ינגיס חאן. לאחר מותו של ג'ינגיס חאן, הפכה העיר לחלק מחאנות צ'אגאטאי, אותה הקים צ'אגאטי חאן, בנו של ג'ינגיס חאן. חשיבותה של אלמליק בחאנות צ'אגאטי הייתה גדולה מכיוון שהיא ישבה על דרך המשי שהייתה עורק חשוב בהעברת סחורה מסין ומרכז אסיה לאזורים אחרים. W. Barthold [rev. by B. Spuler and O. Pritsak], "Almaligh", Encyclopaedia of Islam, 2nd ed. Niu Ruji, "Nestorian Inscriptions from China (13th - 14th Centuries)", in R. Malek, Jingjiao, The Church of the East in China and Central Asia, 2006. Daniel Waugh, "Almaliq" (University of Washington) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיאט פנורמה

פיאט פנורמה (בספרדית: Fiat Panorama) היא מכונית סטיישן, קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הברזילאית Fiat Automoveïs (צר'), חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט, אשר יוצרה בין השנים 1980–1986. דגם ה"פיאט פנורמה" קרוי גם "פיאט 147 פנורמה" (Fiat 147 Panorama), משום שהדגם מתבסס על "פיאט 147"(אנ') שיוצרה בברזיל (גרסת סטיישן במקום גרסת ההצ'בק), אשר התבססה על גרסת פיאט 127 אשר יוצרה באיטליה. "Panorama 1050 " "1.3 diesel Panorama" C CL 3 דלתות - סטיישן 5 נוסעים מנוע פיאט פיאט פנורמה, שנת 1983 פיאט פנורמה פיאט פנורמה פיאט פנורמה פיאט 127 פיאט טורו פיאט אלבה "פיאט פנורמה" - תמונות מדיה וקבצים בנושא פיאט פנורמה בוויקישיתוף "פיאט פנורמה" - מפרט automoto.it/catalogo/fiat/127-station-wagon פיאט 147 bestcars.uol.com.br/bc/informe-se/passado/historia-fiat-147-spazio-oggi-panorama "פיאט פנורמה 147" quatrorodas.abril.com.br/noticias/grandes-brasileiros-fiat-panorama
טורגנה חאטון

טורגנה חאטון (?-1246) הייתה אשתו של אוגדיי חאן וחאטון (נקבה המשמשת כחאן) האימפריה המונגולית לאחר מותו של בעלה אוגדיי חאן. הייתה אשתו הראשונה של קודו בנו של טוקטוי ממנהיגי שבט המרקיטים (מרקידים) המונגולי. לאחר איחוד השבטים על ידי ג'ינגיס חאן, לקח אותה ג'ינגיס חאן לאישה לבנו אוגדיי חאן. לאחר מות בעלה אוגדיי היא הפכה להיות חאטון האימפריה המונגולית. אחד הצעדים הראשונים שלה כחאטון היה שינוי ורפורמות בחוקה המגבילה והאכזרית של האימפריה המונגולית. לאחר מכן הדיחה את ילו חוסי מתפקידו כראש שבטי המונגולים. ככל הנראה היא מצאה את מותה בשבועות הראשונים לשלטון בנה גויוק חאן. ככל הנראה בהיתקלות בינה לבין כוחותיו של בנה. מדיה וקבצים בנושא טורגנה חאטון בוויקישיתוף Carl Fredrik Sverdrup, The Mongol Conquests The Military Operations Of Genghis Khan And Sübe’etei, Helion & Company Limited, 2017, עמ' 84 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיינד

סטיינד (באנגלית: Staind, נשמע כמו "מוכתם") היא להקת נו-מטאל / פוסט-גראנג' מצליחה ממסצ'וסטס, ארצות הברית. הלהקה היא חלק קטן מיוצרי גל הלהקות, אבל בקשרים טובים עם יוצרי גל הלהקות קורן ולימפ ביזקיט. הלהקה התגלתה על ידי פרד דרסט סולן הלהקה לימפ ביזקיט, אשר הפיק את אלבומה השני והשלישי, לאחר שהוציאה את אלבומה הראשון באופן עצמאי. האלבום Dysfunction היה כבד יותר מהאלבומים שיצאו אחריו, שבהם הרחיבה הלהקה את סגנונה. הלהקה מזכירה בגישתה המוזיקלית את הלהקות טול ואליס אין צ'יינס קורן ולימפ ביזקיט. האלבומים Chapter V ,14 Shades of Grey ו-Break the Cycle הגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית. Dysfunction הגיע עם הזמן למעמד של פלטינה כפולה. סולן הלהקה ארון לואיס כתב את השיר "Layne" בעקבות מותו של ליין סטאלי מאליס אין צ'יינס. לואיס נחשב לאחד מהזמרים שהשפעתו של סטאלי ניכרת עליהם בבירור. השיר נכלל באלבום "14iShades of Grey" ("שמעתי היום שהלכת, הייתי חייב לעצור ולשיר איתם את השיר שהם ניגנו על מנת להיפרד, שיר שהעניק לי את חיי בחזרה... את חייך הענקת, את חיי הצלת, שמך היה ליין"). ארון לואיס (שירה, גיטרה) מייק מושוק (גיטרה) ג'וני "אולד סקול" אפריל (בס, קולות רקע) ג'ון ויסוצ'קי (תופים) Tormented 1996 Dysfunction 1999 Break the Cycle 2001 x14 Shades of Grey 2003 Chapter V 2005 The Illusion of Progress 2008 MTV Unplugged 2006 מדיה וקבצים בנושא סטיינד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטיינד סטיינד, ברשת החברתית פייסבוק סטיינד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטיינד, ברשת החברתית אינסטגרם סטיינד, סרטונים בערוץ היוטיוב סטיינד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיינד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סטיינד, באתר ספוטיפיי סטיינד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סטיינד, באתר Last.fm (באנגלית) סטיינד, באתר AllMusic (באנגלית) סטיינד, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיינד, באתר דיזר סטיינד, באתר Yandex.Music (ברוסית) סטיינד, באתר Discogs (באנגלית) סטיינד, באתר Songkick (באנגלית) סטיינד, באתר Genius סטיינד, באתר SecondHandSongs סטיינד, באתר בילבורד (באנגלית) סטיינד, באתר טיידל (באנגלית) סטיינד, באתר אמזון מיוזיק האתר הברזילאי הרשמי מילות השיר ״Layne", מתוך אתר שירונט
מוחמד בן אסמאעיל

מוחמד בן אִסמאעיל (בערבית: محمد بن إسماعيل) היה אימאם מוסלמי אסמאעילי, ובנו של אִסמאעיל אבן ג'עפר. רוב האסמאעיליה הולכים בעקבות צאצאיו, דרך בנו עבדאללה, אשר ידוע גם בשם אלוואפי אחמד (בערבית: الوافي أحمد). צאצאיו היו אלו אשר יסדו את האימפריה של השושלת הפאטמית. מוחמד בן אסמאעיל נולד ב-12 לחודש רביע אל-אוול בשנת 128 בלוח השנה ההיג'רי, שנת 740 לספירה. בילדותו המוקדמת, הוא היה תחת חסותו, השגחתו והגנתו של הסבא שלו, האימאם ג'עפר א-צאדק, באל-מדינה. מוחמד המשיך במהלך חייו לשכון באל-מדינה, במטרה להצמיח את האסמאעיליה. הוא נהג להסוות את זהותו, ורק אליטה מובחרת של מקורבים ידעה את זהותו האמיתית, וזאת על מנת לחמוק מהרודנות השלטונית אשר ניסתה לרדוף את זרם האסמאעיליה. הח'ליפה, הארון א-רשיד, פתח בחקירה למציאת מקום משכנו של מוחמד, ואף שלח כוחות רבים לתור אחריו ברחבי העיר, מוחמד הסתתר במקלט תת-קרקעי שנבנה תחת ביתו.. אשתו של הארון א-רשיד, שבסתר ליבה העריצה את האימאם מוחמד בן אסמאעיל, סייעה למוחמד והוא הצליח לחמוק מאל-מדינה ולעבור לכופה הוא נותר בכופה לתקופה זמן ארוכה וממושכת, והשלים את תקופתו כאימאם, תקופה שנמשכה 45 שנים. הוא נפטר ביולי 809. אסלאם שיעי רשיד א-דין סנאן עלי בן אבי טאלב אסמאעיליה Daftary, Farhad, The Ismāʻı̄lı̄s : their history and doctrines, 1st pbk. ed, Cambridge [England]: Cambridge University Press, 1992 Daftary, Farhad, A modern history of the Ismailis: continuity and change in a Muslim community, London: I.B. Tauris Daftary, Farhad, The Assassin legends : myths of the Ismaʻilis, Papaerback ed, London: Tauris, 1995 Daftary, Farhad, The Ismailis : an illustrated history, London: Azimuth Editions in association with the Institute of Ismaili Studies, 2008 Daftary, Farhad, Mediaeval Ismaʻili history and thought, Cambridge: Cambridge University Press, 1996 Daftary, Farhad, A short history of the Ismailis : traditions of a Muslim community, Edinburgh: Edinburgh University Press, 1998
פיאט טורו

פיאט טורו (בספרדית: Fiat Toro) הוא טנדר, מהודר, קבינה כפולה מתוצרת יצרנית הרכב הברזילאית Fiat Goiana (ספ'), חברת בת של קונצרן הרכב האיטלקי פיאט אשר מיוצרת משנת 2016 ועד היום. מטה ומפעל החברה מוקמו במחוז פרנמבוקו בעיר "Goiana" (אנ'), 65 קילומטרים צפונית ל-"Recife" (אנ'). פירוש המילה הספרדית "טורו" הוא שור. הנעה קדמית 4x2 הנעה כפולה 4x4 קבינה כפולה: 5 נוסעים 4 דלתות מכל דלק: 60 ליטר 1,800 מנוע בנזין 2,400 מנוע בנזין 2,000 מנוע דיזל "פיאט טורו" "פיאט טורו" "פיאט טורו", הנעה 4x2 "פיאט טורו", הנעה 4x4 "פיאט טורו" פיאט פנורמה אתר האינטרנט הרשמי של פיאט טורו (בפורטוגזית) מדיה וקבצים בנושא פיאט טורו בוויקישיתוף פיאט טורו, בביצוע מבחן דרכים, סרטון באתר יוטיוב פיאט טורו, סרטון באתר יוטיוב פיאט טורו, סרטון באתר יוטיוב פיאט טורו, סרטון באתר יוטיוב פיאט טורו, סרטון באתר יוטיוב "פיאט טורו" 2016 Fiat Toro "פיאט טורו" FIAT TORO WINS IMPORTANT INTERNATIONAL DESIGN AWARD "פיאט טורו" taraborelli.com/fiat/toro "פיאט טורו" Fiat Toro, le prime foto del pick-up torinese, su panorama-auto.it, 18 dicembre 2015. URL consultato il 5 agosto 2016. "פיאט טורו" fiat.com.py/modelo/toro
יואב רינון

יואב רינוֹן (נולד ב-1963) הוא חוקר ספרות ומתרגם ישראלי, פרופסור חבר לספרות השוואתית וללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית בירושלים וראש בית הספר לספרויות עתיקות וחדשות באוניברסיטה. מחקרו עוסק בשאלות זהות ביצירתם של שארל בודלר, מרסל פרוסט וולטר בנימין. רינון נולד בתל אביב. אביו שירת בצבא הקבע ואימו מורה לספרות אשר כתבה תיזה בהנחיית ברוך קורצווייל. הוא גדל בשכונות רמת אביב וגני צהלה, ושירת כמדריך חובשים בצה"ל. הוא יצא מהארון כהומו בגיל 17, ונכנס למערכת יחסים עם גבר בן 30 למשך שנה. בגיל שלושים נישא למוציאה לאור הילית חמו-מאיר, ונולדה להם בת. הם התגרשו לאחר שש שנים, ומאז נכנס לזוגיות עם גבר למשך 19 שנים. לאחר שירותו הצבאי עבר לירושלים ולמד באוניברסיטה העברית. את עבודת המחקר לקבלת תואר דוקטור כתב רינון על יצירתו של המרקיז דה סאד בהנחיית מנחם ברינקר וזלי גורביץ'. העבודה ראתה אור לאחר מכן כספר בעברית בהוצאת רסלינג (חדר המיתות של סאד) ובאנגלית (Sadian Reflections). ב-2008 ראה אור מחקרו על תפיסת הטראגי ביצירתו של הומרוס. ב-2014 ראה אור ספרו "משבר מדעי הרוח", שעורר דיון ציבורי בנושא. רינון עוסק גם בתרגום ספרות קלאסית לעברית. בין היתר תרגם מיוונית עתיקה את הפואטיקה של אריסטו עם פירושים, ואת ה"תופת" מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה אליגיירי מאיטלקית. חדר המיתות של סאד, הוצאת רסלינג, 2003. אריסטו, הפואטיקה, תרגום, מבוא, הערות ומאמר סיכום, הוצאת מאגנס, 2003. דנטה אליגיירי, הקומדיה האלוהית (התופת), תרגום ופירושים, יחד עם לואיזה פרטי-קואומו, הוצאת כרמל, 2014. משבר מדעי הרוח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014 דף הספר בהוצאה Sadian Reflections, Fairleigh Dickinson University Press, 2005 ISBN 978-0838640678 Homer and the Dual Model of the Tragic, Ann Arbor: University of Michigan Press, 2008 ISBN 978-0472116638 דף הספר בהוצאה ארוס ומלנכוליה - תשע נשמות. מחזה מקורי בשתי מערכות. מרץ 2020. דף מרצה, החוג לספרות כללית והשוואתית, הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית יורם הרפז, "מצוינות אנושית היא עבודת חיים", ריאיון עם רינון בהד החינוך לרגל צאת ספרו "משבר מדעי הרוח", יוני 2014 גילי איזיקוביץ, הפרופסור לספרות החליט לכבס את הכביסה האקדמית המלוכלכת בחוץ, באתר הארץ, 17 בפברואר 2021 רונן טל, "על הבמה אני רוצה שהרוע ינצח", באתר הארץ, 9 ביולי 2024 ממאמריו: האלגיה השנייה לאוֹרפֵאוּס; האלגיה החמישית לאורפיאוס, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2018 לרצוח את המלך ולהישאר סימפטי, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2011 "שניים כדים מונחים על רצפת היכלו של זאוס", באתר הארץ, 10 במאי 2012 הבחירה של אודיסיאוס בחיים, באתר הארץ, 22 בפברואר 2013 הטמטום, השמאלץ והבנאליות של ואגנר, באתר הארץ, 24 במאי 2013 הצצה אל "גן התענוגות הארציים" של היירונימוס בוש, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2016 הידרדרות לפשיזם איננה מקרית - לא בגרמניה, ולא בישראל, באתר הארץ, 16 במאי 2019 תערוכה של דירר בווינה מעלה על נס את יכולתו הטכנית המופלאה, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2019 יואב רינון, דף שער בספרייה הלאומית גילי איזיקוביץ, הפרופסור לספרות החליט לכבס את הכביסה האקדמית המלוכלכת בחוץ, באתר הארץ, 17 בפברואר 2021 יוחנן גלוקר, ‏הכלב ממשיך לנבוח, קתרסיס שחר סמוחה, ‏"חברה של אנשים שרק חושבים איך להשיג עוד כסף - רקובה", באתר גלובס, 7 ביוני 2014 רות פיין, האם למדעי הרוח יש עוד מקום במרחב הציבורי, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2014 יצחק לאור, קאנט שלא יצא מן הארון, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003
לטאה (סוג)

לטאה (שם מדעי: Lacerta), הוא סוג של זוחלים קטנים ממשפחת הלטאיים החיים באירופה, אסיה ואפריקה. בסוג זה לטאות קטנות שצבעם העיקרי ירוק בהיר והם בעלי זנב ארוך, ראש גדול ורגליים קצרות. הם פעילי יום ברובם ומחפשים חרקים ויצורים קטנים נוספים. הלטאות יכולות להשיר את זנבם כאשר הוא נתפס בפיו של טורף וכך הם נמלטות. בני סוג זה הם מטילי ביצים. לטאת החולות (Lacerta agilis) Lacerta bilineata לטאה ירוקה (Lacerta media) Lacerta mostoufi Lacerta pamphylica Lacerta schreiberi Lacerta strigata Lacerta trilineata לטאה אזמרגדית (Lacerta viridis) מינים רבים שהיו שייכים לסוג עברו לסוגים אחרים: Anatololacerta, Iberolacerta, Archaeolacerta, Apathya, Darevskia, Phoenicolacerta, Omanosaura, Teira, Hellenolacerta, Zootoca, Timon, Podarcis, Dalmatolacerta, Parvilacerta ו-Iranolacerta. מדיה וקבצים בנושא לטאה בוויקישיתוף לטאה, באתר ITIS (באנגלית) לטאה, באתר NCBI (באנגלית) לטאה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לטאה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לטאה, באתר GBIF (באנגלית) לטאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Nyayo Car

Nyayo Car היה פרויקט של ממשלת קניה לאב-טיפוס של מכונית משפחתית שהחל בשנת 1986, כאשר נשיא קניה דניאל אראפ מוי ביקש מאנשי אוניברסיטת ניירובי (אנ') לפתח רכב מתוצרת מקומית. נבנו 5 אבות טיפוס, בין השנים 1986–1989, בשם "Pioneer Nyayo Cars " ובמבחני דרכים של היצרן, שנערכו במומבסה אבות הטיפוס הגיעו למהירות של 120 קמ"ש. הוקמה בניירובי חברה ממשלתית בשם : "Nyayo Motor Corporation " כדי להגיע לייצור המוני. עם זאת, בשל היעדר כספים, המכונית מעולם לא נכנסה לפסי הייצור. הפרויקט הכושל של ייצור ה-"Nyayo Car" כונה פיל לבן. 4 דלתות - סדאן 2 דלתות - טנדר מדיה וקבצים בנושא Nyayo Car בוויקישיתוף נפילת פרוייקט "Nyayo Car" Nyayo Car, סרטון באתר יוטיוב Nyayo Car, סרטון באתר יוטיוב דגם "Nyayo Car" aada-african-car.blogspot.co.il/2009/04/nyayo-pioneer דגמי "Nyayo Car" Kenya National Assembly Official Record (Hansard) דגם "Nyayo Car" businessdailyafrica.com/analysis/Something-wrong-at-Nyayo-car-parastatal פרויקט "Nyayo Car" שהתרסק standardmedia.co.ke/evewoman/article/2001247638/why-nyayo-motor-cars-project-collapsed דגם "Nyayo Car" Political Power and Tribalism in Kenya "פִּיל לָבָן" הוא כינוי לנכס רב ערך לכאורה, אשר הופך לעול ולמעמסה. פיל לבן יכול להיות נכס שעלות אחזקתו גבוהה מהתועלת שבו ואינו משמש את הציבור תמונות של מכוניות "Nyayo Car" (ראו תמונות דל דגמי הטנדר) omgvoice.com/news/nyayo-car-rare-photos
אמת המים שבמקדש

אמת המים שהייתה בבית המקדש הייתה הפתרון הטכני לניקוז הנוזלים הרבים שנקוו על רצפת בית המקדש מתחת למזבח, כתוצאה מדמי הקרבנות הרבים שנשחטו בבית המקדש. באמה נצטברו שיירי הדם שנשפכו ליסוד המזבח, ולאמה שפכו גם את הפסולת שהייתה במקדש, כגחלים שנשתיירו במחתה, דמי קרבנות שנפסלו, גיד הנשה של קרבנות השלמים, ולדעת רבי יהודה אף גופות חטאת העוף הבאה על הספק. האמה הובילה מעין עיטם, והייתה מחוברת ככל הנראה לאמת המים שבנה הורדוס להובלת מים מבריכות שלמה לארמונו ולמקדש. מי האמה נשפכו לנחל קדרון, והדמים שהיו בו נמכרו לגנני ירושלים לצורכי זיבול. באמה השתמשו גם כדי לנקות את רצפת בית המקדש, הניקוי התבצע באופן הבא: פקקו את פתח יציאת המים בסוף האמה, המים שהמשיכו לזרום לאמה עלו על גדות האמה ומילאו את רצפת העזרה, לבסוף הסירו את הפקק, והמים שחזרו לאמה שטפו איתם את כל הלכלוך שברצפת העזרה. בשבת היה אסור לנקות את המקדש באופן זה, אבל אם חל ערב פסח בשבת, שאז שחטו אלפי כבשים בשביל קרבנות הפסח, והרצפה הייתה מלוכלכת יותר מדי נהגו לפקוק את האמה אף בשבת. ונחלקו תנאים למטרת הפקיקה. לדעת רבי יהודה עשו כן מחוסר ברירה כדי לשטוף את העזרה, ולכן התירו איסור שבות. ולדעת חכמים לא פקקו את פתח היציאה של האמה אלא סתמו את כל האמה, כדי שדמי הקרבנות לא יתנקזו לאמה, כדי להגדיל את הטקס בעיני המתבוננים, שכן ”שבח הוא לבני אהרן שילכו עד ארכובותיהם בדם”. משנה, מסכת מידות, פרק ג', משנה ב'. משנה, מסכת תמיד, פרק ה, משנה ה. משנה, מסכת זבחים, פרק ח', משניות ז-יא. משנה, מסכת תמורה, פרק ז, משנה ו. משנה, מסכת יומא, פרק ה, משנה ו. תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ה, עמוד ב'. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורורקור

הורורקור (באנגלית: Horrorcore) או דת' ראפ (Death rap) הוא תת-ז'אנר במוזיקת היפ הופ שבו המילים עוסקות במוטיבים החוזרים בסרטי אימה או שהמילים טרנסגרסיות (מפרות כללי מוסר בסיסיים וברורים). הז'אנר התפתח מאמני הארדקור היפ הופ שהתחילו לעסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר, ולא כמו רוב אמני ההארדקור היפ הופ, דיברו על אלימות עד לנקודה שהמוזיקה נהיית מבעיתה, אימתנית, מטרידה ולא נוחה למאזין. אלימות מוגזמת ועיסוק בעל טבעי הם מוטיבים ליריים חוזרים ונשנים בהורורקור, אך אמני הז'אנר לעיתים קרובות מדברים באופן יותר מציאותי, אך עדיין מטריד על מחלות נפש והתמכרות לסמים. המונח "הורורקור" נהפך למקובל על ידי קבוצות היפ הופ שהושפעו מסרטי אימה, כגון גרייבדיגאז ופלאטליינרז. קבוצת הראפ הראשונה שעשתה ראפ הורורקור באופן לא אקראי היא גטו בויז, שהוציאו את שיר ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1988, את אלבום ההורורקור הראשון שלהם בשנת 1991. בשנת 1994, ההורורקור נהיה משמעותי בעקבות אלבומים אפלים של גרייבדיגאז ופלאטליינרז. בשנת 1999, אמן ההורורקור אמינם הוציא את אלבומו השני (והראשון הפופולרי), The Slim Shady LP, ובשנת 2000 את אלבומו השלישי, The Marshall Mathers LP, ששניהם מכרו מיליוני תקליטים, ולפי חלק מהחוקרים, הפכו את ההורורקור לטרנדי לזמן קצר. בשנת 2009, אמינם הוציא את אלבומו השישי, Relapse, שעסק בדברים יותר קיצוניים אפילו מההורורקור השגרתי. Relapse הוא אלבום ההורורקור הפופולרי האחרון עד ימינו. אמינם וקבוצתו D12 הם אמני ההורורקור היחידים שהיו פופולריים במיינסטרים. "הורורקור" מתייחס לסוג ראפ שנושאיו אפלים, גותיים, טרנסגרסיים, ו/או נושאים המושפעים מסרטי אימה כגון מוות, פסיכוזה, כת השטן, הפרעות נפשיות, פגיעה עצמית, קניבליזם, הטלת מום, נקרופיליה, התאבדות, רצח, עינויים, אונס והתמכרות לסמים, ולעיתים קרובות עיסוק בעל טבעי ובתורת הנסתר. לפי הראפר מארז, "אם תיקח את סטיבן קינג או וס קרייבן ותשים להם ביט ראפ, זה מי שאני". התכנים הליריים נוטים להיות דומים לאלו בדת' מטאל, מה שהוביל לשם נוסף לסוגה, "דת' ראפ". Fernando Jr., S.H, The Pick, the Sickle & the Shovel ביקורת, באתר Rolling Stone, ‏4/11/07 wcco.com - The Dark World Of Horrorcore Music (ארקיב), ‏2007-11-24 Strauss, Neil. "POP VIEW; When Rap Meets The Undead" (באנגלית). נבדק ב-2018-03-19.
אלמנצור באללה אלפאטמי

אלמנצור באללה אלפאטמי (בערבית: المنصور بالله الفاطمي, ידוע גם כאבו טאהר אסמאעיל אלמנצור באללה אלפאטמי, 931–953) היה הח'ליפה השלישי של השושלת הפאטמית. אלמנצור באללה אלפאטמי, נולד בשנת 913 ברקאדה שליד קירואן, ובשנת 946 כבר ירש את השלטון מאביו, אבו אל-קאסם אלקאים. הוא גדל בצפון אפריקה, בסביבה של מהפכות ומלחמות. הממלכת הפאטמית מצאה את עצמה במשבר עמוק בעקבות המרד של אבו יזיד, מרד שהתרחש בין השנים 943-947. עם זאת, כאשר אחדותם של המורדים החלה להיסדק, הצליח אבו טאהר לדכא את המרד. לאחר שהוא הביס את המורדים, ניכס לעצמו אבו טאהר את התואר "אלמנצור", והתיישב באלמנצוריה שהייתה גם היא סמוכה לקירואן. אלמנצור העסיק את עצמו בארגון מחדש של האימפריה הפאטמית במשך כל ימי חייו, עד לתום שלטונו. הוא חידש את המאבק נגד בית אומיה, כבש מחדש את סיציליה, ומשם הפלישה לאיטליה גם היא התחדשה. אלמנצור נפטר לאחר מחלה קשה, ב-19 במרץ 953, ובכך העביר את השלטון לבנו, אבו תמים מעד אל-מועיז. עלי בן אבי טאלב חסן בן עלי חוסיין (בן עלי) רשיד א-דין סנאן אסלאם שיעי מדיה וקבצים בנושא אלמנצור באללה אלפאטמי בוויקישיתוף Daftary, Farhad; Jiwa, Shainool, The Fatimid caliphate: diversity of traditions, London: I.B. Tauris in association with The Institute of Ismaili Studies, 2018 Madelung, Wilferd, The succession to Muḥammad: a study of the early Caliphate, Cambridge: Cambridge University Press, 1997 Daftary, Farhad., Study of Shi'i Islam, The: History, Theology and Law., London: I.B. Tauris, 2014 Daftary, Farhad; Sajoo Amyn B.; Jiwa, Shainool, The Shi'i world: pathways in tradition and modernity, London: I.B. Tauris, in association with the Institute of Ismaili Studies, 2015 Maqrīzī, Aḥmad ibn ʻAlī, 1364-1442., Towards a Shiʻi Mediterranean empire: Fatimid Egypt and the founding of Cairo: the reign of the Imam-caliph al-Muʻizz from Taqī al-Dīn Aḥmad b. ʻAlī al-Maqrīzī's Ittiʻāẓ al-ḥunafāʼ bi-akhbār al-aʼimma al-Fāṭamiyyīn al-khulafāʼ, London: I.B. Tauris Publishers, 2009 Pierce, Matthew, Twelve infallible men: the imams and the making of Shi'ism, Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 2016 Hamdani, Sumaiya Abbas, 1962-, Between revolution and state: the path to Fatimid statehood: Qadi al-Nuʻman and the construction of Fatimid legitimacy, London: I.B. Tauris, 2006
אינוקנטיוס השלושה עשר

אינוקנטיוס השלושה עשר (בלטינית: Innocentius XIII;‏ 13 במאי 1655 – 7 במרץ 1724, נולד בשם מיכלאנג'לו דה קונטי) היה אפיפיור מ-8 במאי 1721 ועד מותו. שם לו למטרה לחולל רפורמות בהנהגת הכנסייה הקתולית, ובפרט נלחם בנפוטיזם שהיה נוהג שהשחית את מנהל מדינת האפיפיור וכלל חלוקת כיבודים, תארים ונחלות לקרובי משפחתו של האפיפיור המכהן. האפיפיור האחרון שנקרא בשם "אינוקנטיוס". נולד בפולי שבלאציו למשפחת אצולת בעלי האדמות דה קונטי (dei Conti). אביו היה קרלו השני, דוכס פולי. משפחה זו העמידה שמונה אפיפיורים נוספים ובהם אינוקנטיוס השלישי, גרגוריוס התשיעי ואלכסנדר הרביעי. הוא למד באנקונה ולאחר מכן בקולג' הישועי ברומא ובספיאנצה – אוניברסיטת רומא. בנוסף ללימודי הסמכה לכהונה התמחה במשפט קאנוני ומשפט אזרחי. ב-26 ביוני 1695 מונה על ידי אינוקנטיוס השנים עשר לארכיבישוף טרסוס (תואר בלבד, ללא סמכויות כנסייתיות) ונונציו לשווייץ. בין השנים 1697 ל-1710 הועבר לכהן כנונציו לפורטוגל. ב-7 ביוני 1706 הועלה לדרגת קרדינל. ב-1709 מונה לארכיבישוף אוזימו וב-1712 לארכיבישוף ויטרבו וטוסקנלה, כן כיהן בתפקיד מזכיר אוצר הקרדינלים בקוריה הרומאית. ב-1719 התפטר מתפקידיו בשל מחלה. לאחר מותו של קלמנס האחד עשר התכנסה קונקלווה, שנקרעה בין תומכי בית בורבון (נציגיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ופליפה החמישי, מלך ספרד) לבין תומכי קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הקונקלווה, שנפתחה ב-31 במרץ הייתה סוערת ולא הצליחה להגיע להכרעה במשך למעלה מחודש ימים. לבסוף זכה דה קונטי, שהוצע על ידי סיעת בית בורבון, ל-54 מתוך 55 קולות ונבחר לאפיפיור ב-8 במאי בעיקר בזכות ההכרה בתכונותיו כלמדן מעמיק של החוק הכנסייתי, אדיקותו הדתית ואופיו המפשר. הוא נטל לעצמו את השם אינוקנטיוס השלושה עשר לזכר בן משפחתו, אינוקנטיוס השלישי. בתקופתו המשיכה המחלוקת על הטקסים הסיניים, שהחלה בימי קודמו והוא אסר על פעילות המיסיונרים הישועים בסין. בתקופתו התכנסו שתי קונסיסטוריות והוא מינה שלושה קרדינלים חדשים בלבד. שלושה אישים הועלו על ידי לדרגת מבורך, יאן מנפומוק, דלמציו מונר ואנדראה דה קונטי ואיזידורוס מסביליה הוכרז על ידו לדוקטור של הכנסייה. מבחינה מדינית הבטיח האפיפיור סיוע לונציה ולמלטה במאבקן נגד האימפריה העות'מאנית. באנגליה תמך בטענתו של ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט לכתר, והלה שהה ברומא תחת חסותו. מדיה וקבצים בנושא אינוקנטיוס השלושה עשר בוויקישיתוף ערך באנציקלופדיה הקתולית דף מידע "כתר משולש" על האפיפיור אינוקנטיוס השלושה עשר אינוקנטיוס השלושה עשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אינוקנטיוס השלושה עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)