laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אגור שיף

אגור שיף (באנגלית: Agur Schiff; נולד ב-1955) הוא סופר עברי. נולד בתל אביב לסופר מידד שיף. בשנים 1977–1981 למד אנימציה באקדמיה לאמנות St. Martin's School of Art בלונדון. בשנים 1983–1985 התמחה באיור והדפס אמנותי באקדמיה Rijksakademie van Beeldende Kunsten באמסטרדם. בתחילת שנות ה-90, אחרי פעילות קולנועית שכללה סרטי אנימציה קצרים וסרט עלילתי באורך מלא (ז'נטילה), החל לפרסם סיפורים קצרים. פרסם שישה רומנים ושני קובצי סיפורים קצרים. זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, תש"ע, וספרו "המאחרים" היה מועמד ברשימה הקצרה לפרס ספיר 2014. חיות מתות ומזג אוויר, סיפורים, כתר, 1995 סיפורים לנסיעות קצרות, סיפורים, הקיבוץ המאוחד, 1999 הרגלים רעים, רומן, כנרת זמורה ביתן, 2004 מה שרציתם, רומן, כנרת זמורה ביתן, 2007 בחול, רומן בלשי, עם עובד / ספריה לעם, 2010 המאחרים, רומן, עם עובד / ספריה לעם, 2013 אלמוֹניוּת, רומן, עם עובד / ספריה לעם, 2017 אשמתו של פרופסור שיף, רומן, אחוזת בית, 2021 1981: זכה בפרס דרקון הכסף בפסטיבל קרקוב לסרטים קצרים, על סרטו "יום הולדת לליאון". 1997: זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, על סרטו "ז'נטילה". אגור שיף, אתר הבית אגור שיף, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אגור שיף, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" רשימת הפרסומים של אגור שיף, בקטלוג הספרייה הלאומית אגור שיף, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל יורם מלצר, אמנות הסיפור הקצר / עלים, באתר nrg‏, 2 בפברואר 2001 בתיה גור, האב, הבן ואנאבל, באתר הארץ, 23 בפברואר 2005 קרן דותן, זו לא נוסטלגיה לשטעטל, זו נוסטלגיה לתל אביב, באתר הארץ, 21 במאי 2007 אריק גלסנר, על "מה שרציתם", מעריב, 2008 ורד לי, חמש שאלות לאגור שיף: ג'וינט משנות ה-70, באתר הארץ, 10 במרץ 2010 שירי לב-ארי, זורק חול בעיניים, באתר ynet, 17 במרץ 2010 אריק גלסנר, הבולשת גולשת: על "בחול" של אגור שיף, באתר nrg‏, 17 באפריל 2010 אסתי אדיבי-שושן, "תפורי טלאים" על "בחול" באתר מחשבות על ספרים, 18 ביוני 2011 כרמית ספיר ויץ, מי סופר עם אגור שיף, מחבר "המאחרים", באתר nrg‏, 23 בינואר 2014 גילי איזיקוביץ, הסופר אגור שיף בועט בלב הספרות הקאנונית, באתר הארץ, 16 במרץ 2017 קרן דותן, ביקורת על "אלמוניות": סופר נולד, באתר ישראל היום, אפריל 2017 עמרי הרצוג, "אלמוֹניוּת": הצחוק של שוטה הכפר הספרותי מידבק, באתר הארץ, 14 ביוני 2017 גילי איזיקוביץ, אגור שיף: "כשסופר לבן כותב על אפריקה הוא בהכרח מבצע פעולה של ניצול", באתר הארץ, 17 בנובמבר 2021 אגור שיף, ברשת החברתית פייסבוק אגור שיף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אגור שיף, דף שער בספרייה הלאומית אגור שיף, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דפנה לוי, ראיון עם אגור שיף בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״, 19 במארס 2022 דפנה לוי, "אשמתו של פרופסור שיף": אפריקה שלנו, ישראל היום, 26 בנובמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפרד ורנר

אלפרד ורנר (גרמנית: Alfred Werner; ‏12 בדצמבר 1866 במילוז, אלזס - 15 בנובמבר 1919) היה כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1913, "על עבודתו על קשרי האטומים במולקולות", במיוחד על הצעת תצורה אוקטהדרלית לקומפלקסי מתכות מעבר. ורנר פיתח את הבסיס לכימית קואורדינציה מודרנית. כמו כן, גילה את החומר הקסול. רוב חייו החזיק במשרת פרופסור לכימיה באוניברסיטת ציריך שבשווייץ (משרה אותה קיבל בגיל 29 בלבד). ב-1893 ורנר הראה כי מספר האטומים המקושרים לאטום מרכזי, "מספר הקואורדינציה", הוא לעיתים קרובות ארבעה, או שישה, ומגיע לעיתים רחוקות יותר עד שמונה. בעקבות גישה זו, הציע ב-1904 ריכרד אבג (Abegg) את הכלל הידוע כיום ככלל אבג, לפיו ההפרש בין הערכיות החיובית ביותר לשלילית ביותר של יסוד הוא בדרך כלל שמונה. כלל זה שימש מאוחר יותר את גילברט נ. לואיס, כאשר הציע, בשנת 1916, את כלל האוקטט בתאורית האטום הקובייתי (cubical atom) שלו. מדיה וקבצים בנושא אלפרד ורנר בוויקישיתוף אלפרד ורנר, באתר פרס נובל (באנגלית) ביוגרפיה אלפרד ורנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפרד ורנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאודור ויליאם ריצ'רדס

תיאודור ויליאם ריצ'רדס (באנגלית: Theodore William Richards‏; 31 בינואר 1868 בג'רמנטאון, פנסילבניה - 2 באפריל 1928 בקיימברידג', מסצ'וסטס) היה כימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1914, "על קביעת משקלם האטומי של יסודות רבים". ריצ'רדס נולד ב-1868 לוויליאם ט. ריצ'רדס, צייר נופים, ואנה ני מטלק, משוררת. בתחילה דאגה אימו להשכלתו, ומאוחר יותר נסע ללמוד באנגליה ובצרפת. ב-1883 החל בלימודיו בהוורפורד קולג' בפנסילבניה, התמחה במדעים, וסיים ב-1885, אז המשיך לאוניברסיטת הרווארד. הוא קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה ב-1888, ובילה שנה בגרמניה, שם למד אצל ויקטור מאייר. כאשר חזר להרווארד היה לעוזר הוראה בכימיה, מדריך, פרופסור חבר, ולבסוף התמנה לפרופסור מן המניין ב-1901. ב-1903 התמנה ליושב ראש המחלקה לכימיה באוניברסיטת הרווארד, וב-1912 קיבל את מינוי הפרופסור לכימיה ע"ש ארווינג, ומנהל המעבדה לזכר וולקוט גיבס. כמחצית מעבודתו המקורית עסקה במשקלים אטומים, החל בעבודתו על חמצן ונחושת ב-1886. עד 1912 קבע מחדש, בדיוק רב, את משקלם האטומי של יותר משלושים יסודות כימיים בעלי חשיבות. לשם השגת יסודות בדרגת ניקיון גבוהה פיתח שיטות ולמד על מקורות אפשריים לזיהום. מאוחר יותר שיחק תפקיד חשוב בגיבוש ההבנה המודרנית של האטום, הוא היה הראשון שהראה בעזרת אנליזה כימית כי ליסוד יכולים להיות משקלים אטומיים שונים כאשר קבע משקל אטומי של עופרת ממקור טבעי ובהמשך השתמש בעופרת שנוצרה בדעיכה רדיואקטיבית. בשני המקרים התקבלו משקלים אטומיים שונים, תוצאה זו תמכה בקונספט האיזוטופים. הוא המציא את הקלורימטר האדיאבטי ואת הנפלומטר בו השתמש לקביעת המשקל האטומי של סטרונציום ריצ'רדס זכה לתארים לשם כבוד ופרסים שונים ברחבי העולם, ביניהם פרס נובל לכימיה לשנת 1914. הוא היה נשוי, ונולדו לו שני בנים ובת. בין תחביביו נמנו רישום, גולף ושיט. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1919–1921). מדיה וקבצים בנושא תיאודור ויליאם ריצ'רדס בוויקישיתוף תיאודור ויליאם ריצ'רדס, באתר פרס נובל (באנגלית) תיאודור ויליאם ריצ'רדס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה תיאודור ויליאם ריצ'רדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיאודור ויליאם ריצ'רדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבחן איימס

מבחן איימס הוא מבחן ביולוגי הנועד להעריך את הפוטנציאל המוטגני של תרכובות כימיות. כיוון שמחלת הסרטן מקושרת לרוב לנזקים ב-DNA, המבחן משמש גם כמבחן מהיר להעריך את הפוטנציאל הקרצינוגני של התרכובת, כיוון שמבחנים סטנדרטיים לקרצינוגניות שנעשים על מכרסמים אורכים שנים רבות והם יקרים מאוד. התהליך מתואר בסדרה של מאמרים משנות ה-70 המוקדמות על ידי ברוס איימס והקבוצה שלו מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המבחן עושה שימוש במספר זנים של החיידק Salmonella typhimurium שנושא מוטציות בגנים המעורבים בסינתזת היסטידין, כך שהם יזדקקו להיסטידין ממקור חיצוני כדי לגדול (אוקסוטרופים להיסטידין). המשתנה הנבדק הוא היכולת של המוטגן לגרום למוטציה מחזירה כך שהחיידק יוכל לגדול במצע חסר היסטידין. הזנים הנבחנים מתוכננים באופן מיוחד כך שיהיו להם הן מוטציות היסט והן מוטציות נקודתיות בגנים הדרושים לסינתזת היסטידין, מה שמאפשר לגלות מוטגנים הפועלים במנגנונים שונים. תרכובות מסוימות הן ספציפיות ביותר, וגורמות החזרה רק בזן אחד או שניים. הזנים הנבדקים נושאים גם מוטציות בגנים האחראים לסינתזת ליפופוליסכרידים, מה שגורם להגדלת החדירות של מעטפת התא של החיידק, ולמוטציות במערכת התיקון באמצעות חיתוך וסילוק שהופכות את המבחן לרגיש יותר. מקטע של כבד עכבר מוסף כדי לדמות את האפקט של מטבוליזם, כיוון שמספר תרכובות, כגון בנזופירן, אינן מוטגניות בעצמן, אולם תוצריהן כן מוטגניים. החיידקים מפוזרים על צלחת אגר עם כמות קטנה של היסטידין. כמות קטנה זו במדיום הגדילה מאפשרת לחיידקים לגדול בפרק זמן התחלתי שבו יש זמן מספיק להתרחשות המוטציה. כשכל ההיסטידין נצרך, רק החיידקים שעברו מוטציה להחזרת היכולות לסנתז בעצמם היסטידין ישרדו. הצלחת מודגרת למשך 48 שעות. המוטגניות של חומר פרופורציונלית למספר המושבות שנספרו. כיוון שחיידקי סלמונלה הם פרוקריוטים, הם אינם מודל מושלם עבור בני אדם. מודל ניסויי אחר נעשה עבור תאים אאוקריוטים (לדוגמה: תאי שמרים). עקה גנטוקסית Bruce N. Ames, E. G. Gurney, James A. Miller, and H. Bartsch (1973). "Carcinogens as Frameshift Mutagens: Metabolites and Derivatives of 2-acetylaminofluorene and other Aromatic Amine Carcinogens". PNAS 69: 3128-2132 Bruce N. Ames, Frank D. Lee, and William E. Durston (1973). "An Improved Bacterial Test System for the Detection and Classification of Mutagens and Carcinogens". PNAS 70: 782-6 Joyce McCann, Neil E. Spingarn, Joan Kobori, and Bruce N. Ames (1975). "Detection of Carcinogens as Mutagens: Bacterial Tester Strains with R Factor Plasmids". PNAS 72: 979-83 Bruce N. Ames, William E. Durston, Edith Yamasaki, and Frank D. Lee (1973). "Carcinogens are Mutagens: A Simple Test System Combining Liver Homogenates for Activation and Bacteria for Detection". PNAS 70: 2281-5
יוסטינוב

האם התכוונתם ל... דמיטרי אוסטינוב – מדינאי ואיש צבא סובייטי פיטר יוסטינוב – שחקן, סופר, תסריטאי ומחזאי בריטי, אשר זכה פעמיים בפרס אוסקר פלטון פון אוסטינוב – ברון רוסי ובעליו של מלון הפארק במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו
וימבלדון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וימבלדון – פרבר בדרום לונדון. אליפות וימבלדון – תחרות טניס המתקיימת בווימבלדון, אחת מארבע תחרויות הגראנד סלאם. פארק וימבלדון – פארק באזור וימבלדון. וימבלדון ופאטני קומונז – פארק בדרום מערב לונדון. וימבלדון (כדורגל) – קבוצת הכדורגל של וימבלדון. וימבלדון (דקוטה הצפונית) – עיר בדקוטה הצפונית. וימבלדון (סרט) – סרט קולנוע. רכס וימבלדון – רכס הרים ברכסי קיטימט בקולומביה הבריטית שבקנדה.
אוכף

אוכף הוא התקן המיועד לישיבה על גבן של בהמות רכיבה, לרוב על גב סוסים. השימוש באוכף נועד לשרת מספר מטרות, בהן: נוחות הישיבה על הסוס והשמירה על שיווי המשקל בזמן הרכיבה. איזון של משקל הרוכב על גבי הסוס, על־מנת להפחית מהמאמץ של הסוס. שמירה על יציבות הרוכב, בעזרת הארכופים, הנמצאים בשני צדי האוכף ולתוכם יכול הרוכב להכניס את רגליו, בעזרת המשענת, שבצדו האחורי של האוכף ומעניקה תמיכה לגב הרוכב, ובעזרת הקרן, הנמצאת בקדמת האוכף (באוכפי רכיבה מערבית בלבד) ומאפשרת לרוכב להיאחז בה. הקרן נקראה בעבר גבר האוכף. אוכף לרכיבה מערבית ("ווסטרן")- אוכף מאסיבי בדרך-כלל, בעל קרן, עשוי מעור בסגנון המערב הפרוע, נועד לרעיית בקר ומקצועות הרכיבה המערבית. אוכף אנגלי- אוכף הנועד לקפיצות מעל מכשולים ("jumping show") ולרכיבה אומנותית ("דרסאז'"). אוכף זה קל יותר ביחס לאוכף המשמש לרכיבה המערבית, והוא חסר קרן. אוכף מרוצים- אוכף קל ביותר, חסר קרן, נועד לרכיבת מרוצים על־מנת להפחית ככל הניתן את המשקל על גב הסוס. אוכף לרכיבת פעלולים ("טריק ריידינג")- אוכף בעל קרן ובעל רצועות המאפשרות לרוכב להאחז בידיו וברגליו בעת ביצוע פעלולים שונים. אוכף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם פוקנר, הבלתי מנוצחים, ישראל: עם עובד, 1964, עמ' 181 רכיבה שהתפתחה במערב ארצות הברית ומכאן שמה
תג

האם התכוונתם ל... תג יחידה – תג הנענד על מדיו של חייל בצה"ל המייצג את שיוכו ליחידתו תג (גופן) (Serif) - קווים קטנים בגּוֹפָן (פוֹנְט, Font) תגית מטא – תגית HTML שמכילה מידע על תוכנו ויוצריו של דף אינטרנט תג (מטאדאטה) – מילת מפתח המוצמדת למסמך ומשקפת את תוכנו תגית (הרלדיקה) – מטען הרלדי הדומה לרצועת התליונים אשר מתוחה על חזהו של סוס מאוכף תג (תוכנה) – תוכנת מחשב המשמשת לעימוד טקסט בעברית, בפרט ספרי קודש תג - הוצאה לאור פעולת תג מחיר תג - סימן מבחין הנכתב על אותיות בספרי תורה, ראו אותיות סת"ם#התגים סיכה (פירושונים)
סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית

סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית מורכב ממגן במרכז, עם שני דגלים בקצוותיו, ושמש שזורחת על המגן. מתחת ומעל למגן יש עיטורים, ומתחת למגן ממוקמת גם מדליה. הפיל ועץ הבאובב מסמלים את הטבע ואומץ הלב של המדינה. כוכב הזהב על מפת אפריקה מסמל את המיקום של הרפובליקה המרכז-אפריקאית. היד (בפינה הימנית התחתונה) הייתה הסמל של המפלגה השולטת בשנת 1963 כשהסמל אומץ. דגל הרפובליקה המרכז-אפריקאית המנון הרפובליקה המרכז-אפריקאית מדיה וקבצים בנושא סמל הרפובליקה המרכז-אפריקאית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחל גילבון

נַחַל גִּילְבּוֹן (בערבית: חלקו העליון ואדי דֵיר סְרָס, על שמו של כפר בדואי, בסמוך, חלקו המרכזי, ואדי דַּבּוּרָה, על שם הכפר הבדואי דַּבּוּרָה, בסמוך, משמר שמו של כפר דבורה היהודי מתקופת המשנה והתלמוד וחלקו התחתון וָאדִי גָ'לָבִּינָה על שם הכפר הבדואי במוצא הנחל) הוא נחל ושמורת טבע במרכז רמת הגולן, הידוע גם כ"נחל דבורה" ולאורכו שני מפלי מים גדולים: מפל דבורה, המזרחי יותר, ומפל גילבון הנופל מגובה של כ-40 מטרים וממוקם כמה מאות מטרים במורד הנחל. השמורה נמצאת כ-4 ק"מ מצפון-מזרח לקיבוץ גדות. שמו העברי ניתן לו לפני מלחמת ששת הימים ב-1958 כאשר רק חלקו התחתון של הנחל היה בתחום ישראל. הוא נבחר בשל הדמיון לשם גֶ'לַבִּינָה – שמו של כפר בדואי זעיר במוצא הנחל, בין המוצבים הסוריים. על פי זאב וילנאי מקור השם באחד ממיני קטניות הנזכרות בתלמוד ירושלמי – גילבונא. הנחל מתחיל כנחל אכזב ליד קיבוץ אורטל, וממשיך דרום-מערבה דרך הכפרים הסורים הנטושים נפח ועליקה. מעיינות עליקה הנובעים באזור זה הופכים את הנחל לנחל איתן, והוא ממשיך מערבה בקניון צר לעמק החולה. בחלק זה של הנחל ישנם מספר מפלים. הנחל נשפך לירדן באזור גשר הפקק. זהו הנחל הדרומי ביותר בגולן המתנקז לעמק החולה, וממנו דרומה מתנקזים הנחלים לעבר בקעת בית צידה (ה"בטיחה") והכנרת. בגדה הצפונית של הנחל, סמוך למפל גילבון, נמצאות חורבות כפר דבורה, וכשני קילומטרים מצפון לערוצו זורם נחל שוח. מדרום לנחל נמצאים שני בסיסים נטושים של צבא סוריה, שאחד מהם שימש כבסיס צה"ל במשך תקופה קצרה. עדיין אפשר לראות במקום את הביצורים הסוריים מהם הופגזו שדות משמר הירדן וגדות. על גדות הנחל צמחייה מגוונת הכוללת בין השאר הרדופים, פטל קדוש, קנה מצוי, אלוני תבור ועוד מינים רבים של צמחייה ארצישראלית מגוונת. הסלע לאורך הנחל הוא בזלת, ולצד הנחל - ובמיוחד סביב הברכות והמפלים, ניתן להבחין בתצורת "משושים" שיוצרים סלעי הבזלת. בקירות הבזלת מערה טבעית ולעיתים חוסים בה עטלף חרקים או בארית הרים. בצדו הדרומי של הנחל, מאות מטרים מזרחית מהירדן בנו הסורים בריכה לרווחת קציני צבאם, המלאה מים כל ימי השנה. מעיין עין ג'לבינה שממלא את הבריכה, שימש להפעלת טחנת קמח. אבני הרחיים עדיין עומדות על מקומן ושאריות המנגנון פזורות במבנה. במקום אמת מים קטנה וסדוקה שמכוסה כיום בעצי תאנה, קנה ושיחי פטל קדוש. מדיה וקבצים בנושא נחל גילבון בוויקישיתוף נחל ג'ילבון: רמת הגולן במיטבה, באתר טיולי, 12 ביוני 2018 אורלי גנוסר, ‏אל הג’ילבון ובחזרה: טיול קצר, בינוני או ארוך עם הרבה צל ושכשוכים, באתר גלובס, 20 ביולי 2019 http://kineret.org.il/streams/נחל-גילבון/ הידוע גם בשמו המשובש גִ'ילַבּוּן ילקוט הפרסומים 2633 (עמ' 1830), ‏10 ביוני, 1980 ילקוט הפרסומים 605 (עמ' 1130), ‏12 ביוני, 1958
טקרולימוס

טקרולימוס (באנגלית: Tacrolimus, שמות מסחריים בישראל: פרוגרף - prograf ופרוטופיק - protopic; שמות נוספים: FK-506 ו-Fujimycin) היא תרופה מדכאת מערכת חיסון (אימונוסופרסיבית) המשמשת בעיקר למניעת דחיית שתל כבד או כליה. התרופה מורידה את פעילות מערכת החיסון של המטופל ובכך מקטינה את הסיכון שזו תזהה ותפעל כנגד השתל כאל גורם זר. התרופה, במשחה, משמשת גם לטיפול במקרים חמורים של התקפי דלקת עור אטופית ("אסתמה של העור"), כטיפול במחלת ויטיליגו ולעיתים בטיפול בבעיות עיניים שונות, כגון: אובאיטיס כתוצאה מהשתלת מח עצם, נאווסקולריזציה של הקרנית, דלקת של הקרנית והלחמית ועוד, במיוחד כאשר הרקע לבעיות בעין הוא אוטואימוני או אטופי. למרות שאינו אנטיביוטיקה, טקרולימוס הוא לקטון של מקרוליד שהתגלה ב-1984 בתסיסה של הבקטריה Streptomyces tsukubaensis. טקרולימוס התגלה ב-1987 על ידי צוות חוקרים יפני בראשות ט' גוֹטוֹ, ט' קינוֹ, ו-ה' הַטַנקַה. זהו המקרוליד הראשון שהתגלה כמדכא מערכת החיסון. בדומה לציקלוספורין, הוא התגלה בפטריית קרקע, למרות שהוא מיוצר על ידי הבקטריה Streptomyces tsukubaensis. השם Tacrolimus נגזר מהמילים 'Tsukuba macrolide immunosuppressant'. התרופה היא תרופה אתית (עדיין מוגנת בפטנט)[דרושה הבהרה] ושייכת לחברת התרופות היפנית Astellas Pharma Inc. בשמות פרוגרף (בקפסולות ובתמיסה להזרקה) ופרוטופיק (במשחה). התרופה אושרה לראשונה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-1994 לשימוש במניעת דחיית שתל למושתלי כבד. השימוש הורחב בהדרגה וכיום היא מאושרת גם למושתלי כליות, מושתלי לב, מושתלי מעי, מושתלי לבלב, מושתלי ריאות, מושתלי מח עצם ועוד. מנגנון הפעילות של טקרולימוס אינו ברור. מנגנון משוער אחד מבוסס על עיכוב עקיף של גורם השעתוק NF-AT (בדומה למנגנון הפעולה של ציקלוספורין): נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי T על ידי קישור לחלבון התוך-תאי (FKBP-12 (FK-binding protein, לאחר מכן נוצר קומפלקס בין טקרולימוס, FKBP-12, קלמודולין (calmodulin), קלצינורין (calcineurin) וסידן. הקומפלקס גורם לאובדן יכולתו של קלצינורין לגרום לפוספורילציה. בכך גורם השעתוק NF-AT (nuclear factor of activated T-cells) לא עובר די-פוספורילציה (הסרת זרחן) ואינו מסוגל לעבור אל הגרעין. ללא פקטור השעתוק NF-AT לא מבוטאים הגנים המקודדים לציטוקינים מסוג אינטרלוקין (IL-2, IL-4, IL-5), אינטרפרון גאמה, TNF, ו-GM-CSF. כל החלבונים הללו מעורבים בשלבים הראשונים של הפעלת תאי T כך שטקרולימוס מדכא את התגובה החיסונית הנוצרת כתוצאה מפעילותם של תאי T. בנוסף נמצא שטקרולימוס מעכב את פעילותם של תאי לנגרהרסט, באזופילים ותאי פיטום. מדיה וקבצים בנושא טקרולימוס בוויקישיתוף נתוני התרופה מתוך אתר מנהל המזון והתרופות האמריקאי דף מידע של היצרן פרמנטק הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תומאס אסק

תומאס אסק (אנגלית: Thomas Usk; נפטר ב-4 במרץ 1388), משורר אנגלי משלהי ימי הביניים. הוא נולד בלונדון, ומחברו של The Testament of Love, שבעבר נחשב בכלל ליצירתו של ג'פרי צ'וסר. הפרלמנט (המכונה "הפרלמנט חסר-הרחמים" בחיבור) רדף אותו ובשנת 1388 אף הביא להוצאתו להורג. The Testament of Love הוא יצירת פרוזה אלגורית שנכתבה בשבתו בבית-הסוהר במטרה לגייס עזרה. ואלטר סקיט גילה שהאותיות התחיליות של הפרקים יוצרות יחד אקרוסטיכון: "MARGARET OF VIRTU HAVE MERCI ON TSKNVI." על פי הפענוח המקובל, המילה האחרונה היא "THINUSK," או "thin(e) Usk." אסק שימש כמשרת לג'ון נורת'המפטון כשהאחרון כיהן כראש העיר של לונדון בשנים 1381 עד 1383. בשנת 1384, הוא נעצר ושוחרר בתמורה להלשנה על נורת'המפטון, משום שלא היה לו כל רצון, לדבריו, להיות "מרטיר מסריח". דבר זה הקנה לו את איבתה של קבוצת גלוסטר. כשהם החלו לצבור כוח, אסק נשפט לטביעה, תלייה והתזת ראשו, וזה הוצג מעל שער ניוגייט. ג'ון ממאלוורן מספק תיאור של ההוצאה להורג בהמשכו ל-Polychronicon, בספרו על כך שנדרשו שלושים מכות חרב כדי לגדוע את ראשו של אסק. אסק היה גובה-מכס בין השנים 1381 ל-1384, כאשר צ'וסר היה מבקר-המכס, והוא הכירו. ב-The Testament of Love, אל האהבה מהלל את "mine own true servant, the noble philosophical poet in English", שכתב שיר על טרוילוס (כלומר, צ'וסר). אסק היה חבר בתנועת הלולארדים, אך הושב לכנסייה הקתולית במהלך שהותו בבית-הסוהר. המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, כעת ברשות הציבור. The Testament of Love
1406

שנת 1406 היא השנה השישית במאה ה-15. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 30 בנובמבר – גרגוריוס השנים עשר הופך לאפיפיור ה-205 לאחר מות אינוקנטיוס השביעי אולריך השני מסלג'י (נפטר ב-1456) המשורר הצרפתי אסטאש דשאן 17 במרץ – אבן ח'לדון, היסטוריון והיסטוריוגרף ערבי (נולד ב-1332) 19 במרץ – אבן חלדון, היסטוריון ערבי (נולד ב-1332) 4 באפריל – רוברט השלישי, מלך סקוטלנד (נולד ב-1340 לערך) 15 ביולי – וילהלם האדיב, חבר בבית הבסבורג ודוכס אוסטריה (נולד ב--1370) 6 בנובמבר – אינוקנטיוס השביעי, אפיפיור (נולד ב-1339) 25 בדצמבר – אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בין השנים 1390 – 1406 (נולד ב-1379) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1406‎ נפטרים ב-1406‎ מדיה וקבצים בנושא 1406 בוויקישיתוף
ארון מתים

ארון מתים הוא תיבה המשמשת להצגה וקבורה או שרפה של גופת אדם מת. ארון מתים עשוי להיות קבור באדמה ישירות, או ממוקם בכיפת קבורה. ישנן מדינות בהן שיטה אחת נהוגה בבלעדיות. יש מדינות בהן זה תלוי בבית הקברות. גם סוגי ארונות המתים הם תלויי תרבות. במדינת ישראל קבורה בבתי קברות אזרחיים של החברה קדישא היא בתכריכים, ללא ארון. בבתי קברות צבאיים הקבורה נעשית בארון אחיד, סגור, הנישא עטוף בדגל ישראל. במדינות המחייבות קבורה בארון, חלק מפלגי היהדות האורתודוקסית קוברים בארון מישורי-חלק, עשוי עץ שאסור כי יכיל כל סוג של מתכת או תכשיטים, ולכן בארונות אלה משתמשים ביתדות עץ במקום במסמרים. בתחתית הארון חייבים להיות חורים כי על פי ההלכה היהודית המת צריך להיות מחובר לקרקע. בחלק מהתרבויות בהן חולפים על פני המת בטרם הקבורה נהוגים ארונות מתים פתוחים. בארצות המערב ארונות כאלו בדרך כלל מרופדים בבד, כך שהמת מוצג כשוכב במיטה, בבגדים מהודרים, וראשו מונח על כרית. גופה המיועדת להצגה בארון פתוח לרוב נחנטת ומאופרת. בסין ויפן, ארונות המתים העשויים מעץ ריחני וחסין ריקבון כמו ארז וברוש לדוגמה, הם מבוקשים מאוד. באפריקה ארונות מתים נבנים מאובייקטים רגילים שונים, כמו מכונית או מטוס, בצורות רבות. גלוסקמה סרקופג ארון מתים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארונות קבורה, דף שער בספרייה הלאומית ארון מתים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מגמה בבית הספר – תוכנית לימודים על-יסודית מגמה ירוקה – ארגון סטודנטים עצמאי מאגמה – במתמטיקה, שמו של מבנה אלגברי המורכב מקבוצה עם פעולה בינארית מאגמה – חומר סלעי מותך מאגמה - קונטרס לשירה חדשה מאגמה (להקה) – להקת רוק מתקדם צרפתית מאגמה (קומיקס) – דמות קומיקס מבית מארוול קומיקס מגמה 2000 – תוכנה מבית אי אונליין
אלפיים

האם התכוונתם ל... שנת 2000 המספר 2000 אלפיים (כתב עת) באג אלפיים ראו גם 2000 (פירושונים)
אלפיים (כתב עת)

אלפיים - כתב עת רב-תחומי לעיון, הגות וספרות היה כתב עת שיצא לאור מדי כחצי שנה, החל משנת 1989 ועד 2009 בהוצאת עם עובד. בכתב העת התפרסמו מאמרים בתחומי מדעי החברה ומדעי הרוח, מאמרים בתחומי דעת נוספים, וכן שירה. עורכו הראשון של כתב העת, אהוביה מלכין, הציג את יעדיו בפתח הגיליון הראשון: 'אלפיים' אמור להיות כתב עת בינתחומי לא רק במובן זה שיכלול דברי ספרות, עיון והגות בכפיפה אחת, אלא אף משום שקשת הנושאים והבעיות שידונו בו תקיף את מרב התחומים - חברה וכלכלה, מדיניות ומשטר, מדע ותרבות - ומשום שיהיה פתוח לניסיונות לחרוג מן התחומים המקצועיים המוגדרים ולטוות חוט מחשבה חדשני. ממילא מובן שיכוון לא אל איש המקצוע אלא אל הקורא בעל העניין הרחב. החל מגיליון 7 ערכה את כתב העת ניצה דרורי-פרמן. הגיליון האחרון שיצא היה מספר 34. רשימת הגיליונות של "אלפיים" ותוכן העניינים שלהם, באתר של הוצאת "עם עובד" אביעד קליינברג, אף פעם לא שחור ולבן, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007, על גיליון 30 של "אלפיים" מאיר בוזגלו, חידה אחת על הר סיני פורסם בגיליון 21 דורון קורן, לחנך את המחנכים, באתר ynet, 24 בדצמבר 2009
קדוש מגן

קדוש מגן של קבוצת אנשים מסוימת, בכנסיות נוצריות המאמינות בתיווך על ידי קדושים, הוא קדוש נוצרי שלו יחס מיוחד אל אותה קבוצה והחברים בה, והנחשב לקשוב יותר לתפילותיהם של אנשים אלה. קדוש מגן מקושר פעמים רבות למקומות גאוגרפיים - ממדינות, דרך ערים כפרים או רבעים ועד אתרים ספציפיים (כגון בית תפילה כלשהו או אתר טבע), למקצועות או עיסוקים (חיילים, בנאים, כוורנים, יוצקי שעווה וכו'), חולים במחלה או בעלי מום, ולקבוצות אחרות. קדושים מגנים רבים מופקדים על בריאותם של בעלי חיים (חיות בית, צאן, דבורים וכו'), אם כי ברור שהכוונה היא כי הם קשובים לבעליהם. הקשר בין קדוש מגן לבין נושא פטרונותו עשוי לנבוע ממאפיינים שונים: מאפיינים הקשורים בחייו – מקום לידתו, מותו או קבורתו, אזור פעולתו, עיסוקו, אופן מותו, (בדרך כלל בשל אמונתו הדתית) ועוד. לדוגמה פטריק הקדוש שפעל באירלנד הוא הקדוש המגן של מדינה זו ועמה; לוצ'יה הקדושה מסירקוזה היא הקדושה המגנה של סירקוזה בה נולדה ומתה. באגדות ומסורות שנקשרו בו. לדוגמה, דיוניסיוס הקדוש שצעד כשהוא אוחז בראשו הערוף ברחובות פריז, הוא מגנם של הסובלים מכאב ראש. על דרך של היקש או קביעה של מוסדות הכנסייה. לדוגמה פיאכריוס הקדוש (Fiachrius), מגנם של נהגי המוניות, נקבע ככל הנראה ככזה בשל כך שמוניות המרכבה הראשונות בפריז, חנו מחוץ למלון Hotel de Saint Fiacre בעיר הנושא את שמו. אגאתה הקדושה, אשר שדיה נכרתו בעת עינוייה, הפכה ככל הנראה בדרך של היקש גם למגנתם של יוצקי הפעמונים. קביעה שרירותית לחלוטין. לדוגמה, גאורגיוס הקדוש הוא הקדוש המגן של יחידות גאוגרפיות ולאומיות שונות שלא היה בהן מימיו (אנגליה, קטלוניה, מוסקבה ועוד). יום חגו של קדוש מגן מצוין פעמים רבות על ידי אלה שהקדוש הוא מגנם, והדבר נכון במיוחד במקרה של קדוש מגן לאומי, שיומו הופך ליום חג לאותו לאום. תופעה דומה של קישור בין ישות אלוהית לבין קבוצת בני אדם מוכרת גם בדתות לא מונותאיסטיות ורווחה עד מאוד במיתולוגיה היוונית (דוגמה אחת מני רבות היא האלה אתנה שהייתה האלה המגנה של אתונה העתיקה), וברומא העתיקה שם רווחו אלי בית ומשפחה, ואלים אשר הופקדו על תחום מסוים (לדוגמה יאנוס שהופקד על שערים, דלתות, זמן ועוד). מדיה וקבצים בנושא קדוש מגן בוויקישיתוף קדוש מגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)