laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שוקי ודורית

שוקי ודורית היה צמד זמרים ישראלי שפעל בשנים 1978–1990 בתל אביב. חברי הצמד היו דורית פרקש ושוקי שוקי, שגם הלחין את כל שיריהם המשותפים. תחילת דרכם הייתה בשנת 1978 כששוקי, בן להורים מוזיקאים שעלו איתו מלבנון וחניך בקיבוץ, שהיה אז סטודנט באוניברסיטה, הכיר את דורית, גם היא סטודנטית באותה תקופה, אותה שמע שרה קודם לכן, והציע לה להקליט איתו את השיר "גן נעול", שהלחין למילים של רחל המשוררת. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1979 וזכה להצלחה גדולה. בעקבות הצלחת השיר הוציא לאור הצמד את אלבומם הראשון בשנת 1980, "גן נעול", בהפקתו של דודו אלהרר. בין שירי האלבום שהתפרסמו ניתן למנות את ״גן נעול״, "רוח בהרים" (שהלחין שוקי למילותיה של לאה גולדברג) ו"על נהרות בבל" (בלחנו של המלחין האנגלי בן המאה ה-18 פיליפ הייז, שהתפרסם בביצועו של דון מקליין, והושר באלבום עם המילים המקוריות מספר תהילים, פרק קל"ז). האלבום לא זכה להצלחה מסחרית. ב-1982 השתתף הצמד בפסטיבל הזמר המזרחי (דרור - למנצח שיר מזמור) עם השיר "תני לי את ידך". באותה שנה הקליטו את השיר "יום חדש" שזכה להצלחה. ב-1983 הופיע הצמד במופע המשותף ״שיישאר בינינו״ בצוותא עם יורם טהרלב. הצמד הקפיא את עבודתו המשותפת ב-1984. דורית החלה לעבוד על שירים עם הנרי ברטר (המפורסם שבהם הוא השיר "סרפד" שכתבה רחל שפירא). בשנת 1988 נישאו שוקי ודורית זה לזה וחזרו לשתף פעולה באופן מקצועי, כאשר הקליטו את השיר "תותים" למילותיו של יורם טהרלב. השיר זכה להצלחה יחסית ובעקבות זאת הוציאו בשנת 1990 את אלבומם השני והאחרון "תותים". לאחר יציאת האלבום הפסיקו לעבוד יחד על שירים חדשים. שוקי עבד כטכנאי הקלטות, ודורית החלה קריירת סולו. בשנים האחרונות מופיע הצמד ברחבי הארץ. בראשית עבודתם המשותפת של הצמד לא היה ביניהם קשר רומנטי. במהלך שנות ה-80, התגרשה דורית מבעלה וב-1988 נישאה לשוקי, והם נשואים עד היום. לשניים בת משותפת בשם תמר שוקי (שאוקי), זמרת. בעונה השנייה של ארץ נהדרת, הופיעה סדרת מערכונים על זוג ישראלי ממוצע: שוקי (דב נבון) ודורית (עלמה זק) על שמם של הצמד. באוקטובר 2018 הקליטו השניים את השיר אל ארצי של רחל המשוררת, בלחנו של שוקי, לציון 128 שנה להולדת המשוררת ולציון 70 שנה לעצמאות ישראל. שוקי ודורית, באתר שירונט שוקי ודורית, באתר Discogs (באנגלית) שוקי ודורית, דף שער בספרייה הלאומית שוקי ודורית, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) סמדר שיר, קפיצה מאלמוניות אל ראש המצעד, מעריב, 21 במאי 1979 דודי פטימר, ריאיון עם שוקי ודורית באתר "דודיפדיה", 30 בספטמבר 2015 מערכון לדוגמה, באתר MAKO ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים אבירי

חיים אבירי (25 באפריל 1920 - ינואר 2013) היה מורה למתמטיקה ומחבר ספרי לימוד בתחום זה. חיים אבירי נולד במקוב מזובייצקי, פולין. עלה לארץ בשנת 1935. הוא קיבל תואר שני מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עם סיום לימודיו החל לעבוד בהוראת מתמטיקה בבתי ספר תיכוניים ובפרט "אהל שם" ברמת גן. אבירי מוכר בעיקר בשל ספרי הוראת המתמטיקה שכתב במשך עשרות שנים, ומאות אלפי תלמידי תיכון נעזרו בהם בלימודיהם. להלן מספר מהספרים שהוציא: אלגברה לבחינות בגרות: שלוש יחידות לימוד יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1981 אלגברה מצומצמת; אוסף בעיות שיטתי לתלמידי בתי ספר תיכונים ונבחנים חיצוניים, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1968, מכיל 88 עמודים אלגברה ספרותית: מבחר בעיות בצירוף הדרכה ופתרונות, יצא לאור על ידי הוצאת המכון הישראלי להשכלה בכתב, בשנת 1974 אלגברה רחבה; אוסף שיטתי של בעיות לתלמידי המגמות המתמטיות ולמתכוננים לקונקורסים לבתי-ספר גבוהים, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב - מכון ישראלי להשכלה, בשנת 1983 אלגברה רחבה: ארבע וחמש יחידות לימוד - אוסף חדש של בעיות ותרגילים, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1985 אלגברה תיכונית - חוג ראשון + חוג שני, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1979 אלגברה תיכונית מורחבת: 4-5 יחידות לימוד, יצא לאור על ידי הוצאת מישל"ב - מכון ישראלי להשכלה בכתב, בשנת 1980 בעיות באנליזה מתימטית: שלוש יחידות לימוד, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1983 גאומטריה אנליטית (4 ו-5 יחידות לימוד): אוסף בעיות - מהדורה מורחבת ומעודכנת, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1997 גאומטריה וטריגונומטריה: ספר לימוד לתלמידים בכל מסלולי החינוך הטכנולוגי, יצא לאור על ידי הוצאת אורט, בשנת 1994 חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי - מבחר שיטתי של בעיות ותרגילים, יצא לאור על ידי הוצאת חידוש, מכיל 82 עמודים טריגונומטריה - ספר לימוד ושאלון, יצא לאור על ידי הוצאת חידוש, בשנת 1990, מכיל 188 עמודים יסודות המתמטיקה המודרנית : ספר לימוד לתלמידים בבתי-ספר על-יסודיים, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1979 מתמטיקה : תדריך לסימנים, הגדרות, נוסחות ומשפטים, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב - מכון ישראלי להשכלה, בשנת 1974 סטטיסטיקה - מגמה חברתית, יצא לאור על ידי הוצאת מכון ישראלי להשכלה שאלון טריגונומטרי, יצא לאור על ידי הוצאת חידוש, בשנת 1964, מכיל 67 עמודים שיעורים בגאומטריה של המישור (מהד' מורחבת), יצא לאור על ידי הוצאת מישלב, בשנת 1988 שעורים בהסתברות ובסטטיסטיקה : 3 יחידות לימוד, יצא לאור על ידי הוצאת מישלב - מכון ישראלי להשכלה, בשנת 1983 מדיה וקבצים בנושא חיים אבירי בוויקישיתוף מידע על חיים אבירי בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של חיים אבירי, באתר "סימניה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רצח רעיה גולן

רצח רעיה גולן אירע בשנת 1964 בו החיילת בת 19 נרצחה על ידי תושב בדואי. הרצח גרר אחריו הדים תקשורתיים, ציבוריים ופוליטיים. רעיה גולן הייתה בת קיבוץ עין המפרץ אשר שירתה בבסיס צבאי בנגב. ב-10 בינואר 1964 ביקשה גולן לבקר את חברתה שהתגוררה בערד שאך זה נוסדה. היא הגיעה לבאר שבע ומשם עלתה לטרמפ עד למושב עומר. הנהג שהסיע אותה הספיק לראות אותה עולה על ג'יפ ומאז נעלמו עקבותיה. המשטרה פתחה בחקירה שבמהלכה נמצא כי הג'יפ הושכר לאזרח בדואי. המשטרה פתחה בחיפושים ואף הטילה עוצר על כאלף בדואים בנגב. חוקרי המשטרה הגיעו לאוהלו של עג'עוג' מוחמד אל-סייד משבט אבו רקייק, ולאחר שהתכבדו בקפה ביקשו ממנו עזרה בחיפוש אחר הנעדרת. אל-סייד סיפר לחוקרים כי כשעבר ליד בור מים הבחין בתיק. הוא הוביל את החוקרים לבור המים ולאחר שאיבת חלק מהמים נתגלתה גופתה של גולן כשחבל כרוך לצווארה, והבדיקה הפתולוגית הראתה כי גולן נרצחה בחניקה. לא נתגלו סימני אונס, אך ההשערה הייתה שהרצח אירע תוך ניסיון תקיפה. מעילה של גולן נתגלה באוהל של אל-סייד בידי שכניו, והם הביאו אותו למשטרה. בעקבות מציאת הגופה הודח מתפקידו שייח' של שבט בדואי שהתגורר בקרבת הבור בו נמצאה הגופה, בטענה שלא סייע למשטרה. ההדחה עלתה לדיון בכנסת מכיוון שהשייח' המודח היה חבר מפ"ם. אל-סייד הואשם ברצח לפני בית המשפט המחוזי בירושלים, ולאחר ניהול משפט הורשע ונידון למאסר עולם באוקטובר 1964. במרץ 1965 נדחה ערעורו על ההרשעה על ידי בית המשפט העליון. בהמשך הומתק דינו של אל-סייד על ידי נשיא המדינה, אפרים קציר, והוא שוחרר ממאסרו בינואר 1982. גולן נקברה בקיבוץ עין המפרץ, שם הוקמה אנדרטה לזכרה. אנדרטה נוספת לזכרה הוקמה סמוך למקום הרצח בצומת יתיר (על כביש 31, ממזרח לצומת שוקת). גם באנדרטה זו וגם באתר הזיכרון של משרד הביטחון לא מוזכרת העובדה כי היא נרצחה. בשנת 2013, האנדרטה בכביש 31 הושחתה ונופצה, ועם הזמן הועלמה כליל. בשנת 2018 לאחר בניית מחלף חדש בצומת האנדרטה הוקמה מחדש. קורות החיים של רעיה גולן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון חנינא פורת, "רצח החיילת רעיה גולן" - 54 שנה לאירוע שהפך למחלוקת פוליטית בין מפא"י למפ"ם, אתר News1, חדשות מחלקה ראשונה, 5 באוגוסט 2018 כתבנו בבאר שבע, מאת יצחק שתיל, אדר תשנ"א, מרץ 1991, עמ׳ 34 עד 40 נעלמה צעירה מעין המפרץ, דבר, 21 בינואר 1964 הסיע בטרמפ את הנערה שנעלמה, דבר, 23 בינואר 1964 תיקה של רעיה גולן נמשה מבור המים, דבר, 29 בינואר 1964 ויכוח סוער בכנסת בענין הדחת שייך אל עטאונה, דבר, 21 במאי 1964 בית המשפט המחוזי של באר שבע טרם זכה אז למעמד עצמאי עג'עוג' אל-סיד הורשע ברצח רעיה גולן ונידון למאסר עולם, דבר, 29 באוקטובר 1964 ת"פ (מחוזי ירושלים) 230/64 היועץ המשפטי לממשלה נ' עג'עוג' אל-סייד, פסקים (מחוזיים) מ"ג בעמ' 15 נדחה ערעורו של רוצח החיילת רעיה גולן, דבר, 11 במרץ 1965 דברי הכנסת, דיון מיום 26 ביוני 1985
בשקירית

בשקירית (башҡорт теле ‏- IPA: ‏[baʂ.ˌqʊ̞rt.tɪ̞.ˈlɪ̞]‏Ⓘ‏) היא שפתה הרשמית של הרפובליקה הבשקירית והעם הבשקירי. השפה משתייכת לענף הקיפצ'קי במשפחת השפות הטורקיות, וקרובה מאוד לטטרית. מספר דוברי השפה נכון ל-2010 מוערך בכ-1,367,000. בשפה יוצאים לאור ספרים שונים וכתבי עת, כדוגמת העיתונים "בשקורסטן" ו"װאטאנדש". היא נכנסה לספר האדום של אונסק"ו ברשימת השפות המדוברות באירופה הנמצאות בסכנת הכחדה. ערך מורחב – האלפבית הבשקירי עד לשנת 1928 נכתבה הבשקירית בכתב הערבי. בין השנים 1928-1940 נכתבה השפה בווריאציה מותאמת של הכתב הלטיני, ומ-1940 ועד היום היא נכתבת בגרסה מיוחדת של הכתב הקירילי. הבשקירית הנה שפה אגלוטינטיבית, ומשכך, רבים בה הצירופים המעניקים למילה יחידה משמעויות שונות. צורת הריבוי מובעת באמצעות הסיומות הבאות: лар - במילים המסתיימות בתנועה (бала — балалар). тар - במילים המסתיימות בעיצור אטום (бармаҡ — бармаҡтар). дар - במילים המסתיימות בעיצור קולי (ил-дәр, көн-дәр). ҙар - במילים המסתיימות באותיות и, й, у, р (ер-ҙәр). בבאשקירית אין מין דקדוקי. אתר האינטרנט הרשמי של בשקירית (בבשקירית, ברוסית ובאנגלית) http://www.helsinki.fi/~tasalmin/europe_report.html#Bashkir הספר האדום של אונסק"ו
1942 בקולנוע

ערך מורחב – 1942 גברת מיניבר מסע נואש קציר הגורל יאנקי דודל דנדי Gentleman Jim אביב ברמות אי שם אמצאך This Gun for Hire Reap the Wild Wind Footlight Serenade פרס אוסקר הסרט הטוב ביותר: גברת מיניבר השחקן הטוב ביותר: ג'יימס קאגני - יאנקי דודל דנדי שחקן המשנה הטוב ביותר: ואן הפלין - ג'וני להוט השחקנית הטובה ביותר: גריר גרסון - גברת מיניבר שחקנית המשנה הטובה ביותר: תרזה רייט - גברת מיניבר הבמאי הטוב ביותר: ויליאם ויילר - גברת מיניבר 9 בינואר – סוזאנה יורק, שחקנית בריטית 10 בינואר – וולטר היל, במאי אמריקאי 31 בינואר – דניאלה ביאנקי, שחקנית איטלקית 31 בינואר – דרק ג'רמן, במאי בריטי (נפטר ב-1994) 2 בפברואר – בו הופקינס, שחקן אמריקאי 20 בפברואר – קלוד מילר, במאי צרפתי 21 בפברואר – מרגרטה פון טרוטה, במאית גרמנית 23 במרץ – מיכאל הנקה, במאי גרמני 27 במרץ – מייקל יורק, שחקן בריטי 28 במרץ – מייק ניואל, במאי בריטי 3 באפריל – מרשה מייסון, שחקנית אמריקאית 5 באפריל – פיטר גרינוויי, במאי בריטי 6 באפריל – בארי לוינסון, במאי אמריקאי 8 באפריל – דאגלס טרמבול, יוצר אפקטים מיוחדים ובמאי אמריקאי 13 באפריל – ביל קונטי, מלחין פסקולים אמריקאי 17 באפריל – דייוויד בראדלי, שחקן בריטי 23 באפריל – סנדרה די, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-2005) 24 באפריל – ברברה סטרייסנד, זמרת ושחקנית אמריקאית 26 באפריל – קלודין אוז'ה, שחקנית צרפתייה 18 ביוני – רוג'ר איברט, מבקר אמריקאי 1 ביולי – ז'נבייב בוז'ולד, שחקנית קנדית 9 ביולי – ריצ'רד ראונטרי, שחקן אמריקאי 13 ביולי – האריסון פורד, שחקן אמריקאי 21 ביולי – ורוניק ונדל, שחקנית צרפתייה 24 ביולי – כריס סרנדון, שחקן אמריקאי 29 ביולי – טוני סיריקו, שחקן אמריקאי 1 באוגוסט – ג'אנקרלו ג'אניני, שחקן איטלקי 20 באוגוסט – אייזק הייז, מוזיקאי ושחקן אמריקאי (נפטר ב-2008) 5 בספטמבר – ורנר הרצוג, במאי, תסריטאי, שחקן ומפיק גרמני 29 בספטמבר – מדליין קאהן, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1999) 29 בספטמבר – איאן מקשיין, שחקן בריטי 5 באוקטובר – ג'ון סיל, צלם אוסטרלי 6 באוקטובר – בריט אקלנד, שחקנית שוודית 10 באוקטובר – פיטר קויוטי, שחקן אמריקאי 11 באוקטובר – אמיטאב באצ'אן, שחקן הודי 12 באוקטובר – דליה לביא, שחקנית ישראלית 15 באוקטובר – פני מרשל, במאית אמריקאית 23 באוקטובר – מייקל קרייטון, סופר, תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי (נפטר ב-2008) 26 באוקטובר – בוב הוסקינס, שחקן בריטי 2 בנובמבר – סטפני פאוורס, שחקנית אמריקאית 17 בנובמבר – מרטין סקורסזה, במאי אמריקאי 18 בנובמבר – לינדה אוונס, שחקנית אמריקאית 30 בדצמבר – פרד וורד, שחקן אמריקאי 5 בינואר – טינה מודוטי, צלמת, שחקנית ופעילה פוליטית איטלקית 16 בינואר – קרול לומברד, שחקנית 29 במאי – ג'ון ברימור, שחקן 3 באוגוסט – ג'יימס קרוז, שחקן ובמאי אמריקאי 29 באוגוסט – ג'ון גוטווט (אנ'), במאי גרמני-יהודי 20 באוקטובר – מיי רובסון, שחקנית אוסטרלית 9 בנובמבר – עדנה מיי אוליבר, שחקנית קולנוע 14 בנובמבר – סידני פוקס, שחקנית אמריקאית 16 בנובמבר – יוזף שמידט, זמר אופרה, חזן ושחקן יהודי יליד בוקובינה במבי האמברסונים המופלאים קזבלנקה 1941 בקולנוע 1942 1943 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע ֿ מדיה וקבצים בנושא 1942 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1942 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
1941 בקולנוע

ערך מורחב – 1941 סרג'נט יורק הם מתו עם המגפיים שלהם הונקי טונק ינקי בחיל האוויר המלכותי מה יפית עמק נוי פרס אוסקר הסרט הטוב ביותר: מה יפית עמק נוי – פוקס המאה ה-20 השחקן הטוב ביותר: גרי קופר – סרג'נט יורק שחקן המשנה הטוב ביותר: דונלד קריספ – מה יפית עמק נוי השחקנית הטובה ביותר: ג'ואן פונטיין – חשד שחקנית המשנה הטובה ביותר: מרי אסטור – השקר הגדול התסריט המקורי הטוב ביותר: אורסון ולס, הרמן ג'יי. מנקייביץ'– האזרח קיין הבמאי הטוב ביותר: ג'ון פורד – מה יפית עמק נוי 5 בינואר – הייאו מיאזאקי, יצרן סרטים יפני 8 בינואר – גרהאם צ'אפמן, קומיקאי 14 בינואר – פיי דאנאוויי, שחקנית 26 בינואר – סקוט גלן, שחקן 14 באפריל – ג'ולי כריסטי, שחקנית 20 באפריל – ראיין אוניל, שחקן 5 בנובמבר – ארט גרפונקל, זמר, שחקן מזדמן 4 בינואר – אנרי ברגסון, סופר 10 בינואר – ג'פנר, קומיקאי ושחקן דמבו הפיל המעופף הנץ ממלטה 1940 בקולנוע 1941 1942 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1941 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1941 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
שמעון אברמסקי

שמעון אברמסקי (באנגלית: Chimen Abramsky;‏ 12 בספטמבר 1916 – 14 במרץ 2010) היה היסטוריון יהודי-בריטי ופרופסור בקולג' אוניברסיטת לונדון. אברמסקי נולד בעיר מינסק (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית) לרייזל, בעלת ייחוס רבני, ולרב יחזקאל אברמסקי, תלמיד חכם וראש ישיבה נודע. שמעון לא למד בבית ספר באופן מסודר אלא עם מורים פרטיים, בשפות יידיש, רוסית ועברית. בשנת 1929 נשפט אביו יחזקאל לגלות בסיביר בעקבות פעילותו נגד הדיכוי של היהדות בברית המועצות. לאחר קמפיין בינלאומי שוחרר, ובדצמבר 1931 היגרה המשפחה לאנגליה, ושם למד שמעון אברמסקי אנגלית. בשנת 1936 נסע לארץ ישראל כדי ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר בוגר בהיסטוריה יהודית וכללית ופילוסופיה. במהלך שהותו היה מעורב בפעילות פוליטית סוציאליסטית. בשנת 1939 חזר לקיץ לבקר את הוריו, וכשפרצה מלחמת העולם השנייה נשאר באנגליה ועבד בחנות ספרים יהודית בלונדון, כך שמעולם לא סיים תואר ראשון. בשנת 1940 נישא למרים לבית נירשטיין, בתו של אחד מבעלי החנות. בשנת 1941 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבריטית והיה פעיל בה. בשנת 1952 הוא שלח מכתב למערכת האקונומיסט בה יצא נגד הטענה שהשלטון בברית המועצות הוא אנטישמי, וטען שלא ניתן לדעת האם יהודי ברית המועצות רוצים לעלות לישראל. בשנת 1958, כשנתיים לאחר הפלישה הסובייטית להונגריה, פרש ממנה. בשנת 1965 פרסם את ספרו הראשון, "קרל מרקס ותנועת העבודה בבריטניה", שאותו כתב יחד עם הנרי קולינס. חברו הטוב, ישעיה ברלין, המליץ לו להיכנס לעולם האקדמיה, ובזכות המלצה זאת החל ללמד כמרצה, תחילה בקולג' סנט אנתוני באוקספורד ומשנת 1966 החל ללמד היסטוריה יהודית בקולג' אוניברסיטת לונדון. נפטר ב-14 במרץ 2010, והיה בן 94 במותו. היה אב לשני ילדים, ג'ק, מתמטיקאי, וג'ני (אנ'), מפיקה בכירה ב-BBC. נכדו סשה אברמסקי (אנ') הוא עיתונאי. אחיו יעקב דוד אברמסקי (1914–1979) היה סופר עברי, מתרגם, ביבליוגרף ובלשן ישראלי. ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית. פרופסור שמעון אברמסקי: היסטוריון, באתר "הטיימס" (באנגלית) לזכרו של שמעון אברמסקי, באתר "הגרדיאן" (באנגלית) שמעון אברמסקי (1916-2010), דף שער בספרייה הלאומית רשימות אנטי מא, המשקיף, 17 ביולי 1944; המשך יהודי ססס"ר - שותפים מלאים בבניין הסובייטי, קול העם, 10 באוגוסט 1952 Abramsky, Sasha (2015-08-27). "How the Atheist Son of a Jewish Rabbi Created One of the Greatest Libraries of Socialist Literature". The Nation (באנגלית אמריקאית). ISSN 0027-8378. נבדק ב-2021-04-08. ארכיון שמעון אברמסקי, בספרייה הלאומית
אבנר שמעוני

אבנר שמעוני (באנגלית: Abner Shimony; ‏ 10 במרץ 1928 – 8 באוגוסט 2015) היה פיזיקאי ופילוסוף של המדע יהודי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת בוסטון. מחקריו עסקו באספקטים השונים של מכניקת הקוונטים ותורת היחסות. שמעוני נולד בשנת 1928 למשפחה שומרת מצוות בקולומבוס, אוהיו. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה ופילוסופיה מאוניברסיטת ייל ב-1948 ותואר שני מאוניברסיטת שיקגו ב-1950. ב-1953 השלים דוקטורט בפילוסופיה בייל, וב-1962 דוקטורט בפיזיקה מאוניברסיטת פרינסטון בהנחיית יוג'ין ויגנר. בין השנים 1953 ל-1955 שירת בצבא ארצות הברית בחיל הקשר. התפרסם במיוחד בזכות פיתוח "אי-השיווין CHSH", ניסוי המאפשר לאשש באופן אמפירי את משפט בל. בשנים 1995–1996 היה נשיא האגודה לפילוסופיה של המדע. היה נשוי לאנתרופולוגית אנה-מרי אנרוד שמעוני (1928–1995) ואב לשני בנים. נפטר ב-8 באוגוסט 2015. אבנר שמעוני, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דף אישי באתר אוניברסיטת בוסטון ביוגרפיה קצרה (אורכב 28.10.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר NationMaster
התאחדות הצלילה החופשית העולמית

התאחדות הצלילה החופשית העולמית (באנגלית: AIDA - International Association for Development of Apnea) היא התאחדות עולמית המנהלת ורושמת את תוצאות התחרויות לענף הצלילה החופשית. מטרת הארגון היא לקבוע סטנדרטים לבטיחות, נהלים לתחרויות, לנהל את רישום התוצאות בתחרויות רשמיות ולפעול חינוך ולקידום ענף הצלילה החופשית. הארגון הוקם ב-2 בנובמבר 1992 על ידי רונלד ספקר וקלוד שפוי בניס, צרפת. בשנת 2007 הוקמה "AIDA ישראל", נציגתה הרשמית של התאחדות הצלילה החופשית העולמית בארץ. אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הצלילה החופשית העולמית AIDA ישראל
נפת טבריה

נפת טבריה (באנגלית: Sub-district of Tiberias) הייתה נפה במחוז הגליל בתקופת המנדט הבריטי על שם העיר טבריה. לפי תוכנית החלוקה נועד כל שטח הנפה להיות חלק מהמדינה היהודית, אולם במהלך מלחמת העצמאות השטח שמדרום וממזרח לכנרת נכבש על ידי הצבא הסורי. בעקבות הסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה בתום מלחמת העצמאות הפך השטח לאזור מפורז, ולמרות היותו שטח ריבוני ישראלי, נשלט בפועל בידי סוריה. רובו המכריע של שטח הנפה נשאר בישראל והפך לנפת כנרת במחוז הצפון. לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945 היה סך האוכלוסייה בנפה 39,200 בני אדם והתפלגה כדלקמן: ערבים:24,810, מתוכם 2,360 נוצרים יהודים: 13,100 אחרים: 1,290 יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). לפי סקר הכפרים משנת 1945 היה סך השטחים של יישובי הנפה 440,969 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 231,761 דונמים שטח בבעלות יהודית: 167,406 דונמים שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 41,802 דונמים עיר הנפה: טבריה (בערבית: طبريا) כפרים ויישובים: סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל
נפת נצרת

נפת נצרת (באנגלית: Sub-district of Nazareth) הייתה נפה במחוז הגליל בתקופת המנדט הבריטי על שם העיר נצרת. לפי תוכנית החלוקה נועד שטח הנפה להתחלק בין המדינה הערבית והמדינה היהודית, אולם נותר במדינת ישראל בעקבות מלחמת העצמאות והפך לחלק ממחוז הצפון. לפי סקר הכפרים, שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, היה סך האוכלוסייה בנפה כ-46,100 בני אדם, והתפלג כדלקמן: ערבים: 38,500, מתוכם 11,040 נוצרים יהודים: 7,600 יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). לפי סקר הכפרים משנת 1945 היה סך השטחים של יישובי הנפה 497,533 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 263,088 דונמים שטח בבעלות יהודית: 137,382 דונמים שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 97,063 דונמים עיר הנפה: נצרת (בערבית: الناصرة) כפרים ויישובים: סקר הכפרים המנדטורי 1945
נפת חיפה (המנדט)

נפת חיפה (באנגלית: Sub-district of Haifa) הייתה הנפה היחידה במחוז חיפה בתקופת המנדט הבריטי. נקראה על שם העיר הגדולה בה, חיפה. לפי תוכנית החלוקה נועד שטח הנפה להיות חלק מהמדינה היהודית ואכן בעקבות מלחמת העצמאות הוא נותר במדינת ישראל והפך למחוז חיפה של ימינו. לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945 היה סך האוכלוסייה בנפה 224,430 בני אדם והתפלגה כדלקמן: ערבים: 115,790, מתוכם 30,200 נוצרים יהודים: 104,310 אחרים: 4,330 יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד). לפי סקר הכפרים משנת 1945 היה סך השטחים של יישובי הנפה 1,031,755 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן: שטח בבעלות ערבית: 434,666 דונמים שטח בבעלות יהודית: 364,276 דונמים שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 208,047 דונמים שטח בבעלות אחרים: 24,766 דונמים נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
רווחי אל-ח'טיב

רַוְוּחי אל-ח'טיב (בערבית: روحي الخطيب; 1914 – 6 ביולי 1994) היה ראש עיריית מזרח ירושלים בשנים 1957–1967. אל-ח'טיב עמד בראש עיריית מזרח ירושלים עד לכניסת כוחות צה"ל לשכונותיה במלחמת ששת הימים. לאחר סיום תפקידו שימש בתפקידי הנהלה בחברת תיירות ערבית ובחברת החשמל העירונית. במרץ 1968 התבקש להגיע לחקירה מטעם גורמי צה"ל, אשר בעקבותיה גורש לירדן בנימוק כי המשך שהותו בעיר מהווה סכנה לביטחון המדינה. משפחתו המשיכה להתגורר בירושלים ובשנת 1969 שהתה אף אשתו במעצר למשך 15 יום, לאחריו גורשה גם היא לירדן. במאי 1993 חזר אל-ח'טיב לשטחי יהודה ושומרון[דרושה הבהרה] וכעבור שנה נפטר. מדיה וקבצים בנושא רווחי אל-ח'טיב בוויקישיתוף
עארף א-דג'אני

עארף פשה א-דג'אני (בערבית: عارف الدجاني; 1856 - 14 באפריל 1930) היה ראש עיריית ירושלים בשנים 1917–1918. א-דג'אני נולד בירושלים למשפחה ותיקה בעיר, שבאדמותיה מצוי קבר דוד המלך על הר ציון. לאחר מלחמת העולם הראשונה וראשית המנדט הבריטי על ארץ ישראל, מונה לראש עיריית ירושלים. בשנת 1918 היה לנציג בוועד המנהל של האגודה המוסלמית-הנוצרית, מטעמה שימש מאוחר יותר נשיא סניף האגודה בירושלים ונשיא האגודה הכללית. בשנת 1919 היה בין יוזמי כינוס אספה פלסטינית לאומית, הקונגרס הערבי-פלסטיני, שנערכה בירושלים וקראה ליצירת ממשלה פלסטינית בשיתוף סוריה ולדחיית טענות התנועה הציונית. א-דג'אני נבחר לסגן נשיא האספה ועמד בראש תנועת "פלסטין לפלסטינים". בתוך הוועידה, היה המתנגד העיקרי למגמת האחדות הסורית. בספטמבר 1920 הצטרף אל מוסא כאזם אל-חוסייני כשותף בהנהגת התנועה הלאומית הפלסטינית. בדצמבר אותה שנה, נבחר בקונגרס הפלסטיני השלישי בחיפה לסגנו של אל-חוסייני בראשות הוועד הפועל הערבי, שהוקם לראשונה באותה ועידה. בזמן יציאת המשלחת הפלסטינית הראשונה ללונדון, נבחר דג'אני לעמוד בראש הוועד הפועל, במקום חוסייני, שנבחר לעמוד בראש המשלחת. דג'אני הגיב לאי צירופו למשלחת בניהול הסברה נגד התועלת שבה ואף הפריע לאיסוף הכספים למענה. שנה לאחר מכן דרש לעמוד בראש המשלחת לחג'אז, וכאשר לא נבחר, יצא נגד ההחלטה לשלוח אותה ונגד מדיניות הוועד הפועל. הוועד הגיב לכך בפיטוריו. ביוני 1922 הוא פוטר מנשיאות הוועד הפועל. הפיטורים הללו הביאו גם להרחקתו מהאגודה המוסלמית-נוצרית הירושלמית. הוא הצטרף אל האופוזיציה, והוביל אותה לצדו של ראע'ב נשאשיבי. באותה תקופה הצטרף אחיו, שוכרי א-דג'אני, אל הארגון האופוזיציוני הראשון, "האגודה המוסלמית הלאומית", מה שפגע במעמדו של עארף. מדיה וקבצים בנושא עארף א-דג'אני בוויקישיתוף יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, עמ' 86. יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 90. יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 171. יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 231–232. יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 223.
עינית (ציוד אופטי)

עינית היא עדשה המצויה בסוגים מסוימים של מיקרוסקופים או טלסקופים. עינית מצויה במכשירים שבהם מתבוננים ישירות בעצם הנצפה, וזו העדשה האחרונה לפני העין. עינית מודרנית מורכבת ממספר עדשות המוצמדות יחד. העינית תורמת הגדלה נוספת להמכשיר, ניתנת להזזה לאורך המכשיר לצורך מיקוד, מאפשרת תחום ראייה זוויתי מסוים ומרחק מסוים מהעין. מכשיר אופטי יכול להיות מצויד בעיניות שונות הנתנות להחלפה בהתאם לנדרש. במכשירים מתקדמים, המשמשים למחקר, נהוג להחליף את העינית במצלמה (CCD) ולצפות בתוצאה על מסך מחשב במקום באופן ישיר, או בנוסף לצפייה ישירה. מבחינה אופטית, פעולת העינית היא הגדלה של הדמות הממשית שיוצר האובייקטיב בתוך המכשיר, כפי שעושה עדשה מגדילה. אובייקטיב עדשה עינית הצצה מדיה וקבצים בנושא עינית בוויקישיתוף oculars באתר חברת אולימפוס ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עינית

האם התכוונתם ל... עינית (בעלי חיים) – עין פשוטה (ocelli), איבר חוש הקולט אור וקיים לרוב בפרוקי-רגליים. עינית (ציוד אופטי) – אוקולר (eyepiece, ocular lens), עדשה המצויה בסוגים מסוימים של מיקרוסקופ או טלסקופ. עינית הצצה – אמצעי אבטחה המותקן בדלתות. עין
פלורין איטלקי

המונח "פלורין" מפנה לכאן. לערך העוסק בהילך החוקי של ארובה, ראו פלורין ארובי. פלורין איטלקי או, פשוט, פלורין (באיטלקית: Fiorino, מילולית: פרח קטן) היה מטבע שנטבע בפירנצה בין השנים 1252 ו-1523. בתקופה זו היה המטבע, יחד עם הדוקט הוונציאני (שהיה שווה-ערך לו), הילך חוקי בכל רחבי אירופה. היה זה ההילך הראשון ממנו נטבעה כמות מספיק גדולה של מטבעות, שאיפשרה הפיכתו לבעל משמעות בכלכלה העולמית. תפוצתם של סניפי בנקים מפירנצה ברחבי העולם הפכו את המטבע להילך העיקרי בסחר הבינלאומי. ערכו של המטבע ועיצובו כמעט ולא השתנו לאורך השנים. פלורין זהב (fiorino d'oro) היה עשוי מ-54 גריין זהב טהור. המטבע שימש כתקן, אמת מידה אחידה לחליפין וערכם של מטבעות שונים נקבע ביחס אליו. כך, בעוד שבשעת הפקתו היה שוויו זהה ללירת כסף אחת, ב-1500 שולמו תמורתו שבע לירות, דבר המשקף את קצב האינפלציה. במהלך המאות ה-14 וה-15 טבעו כ-150 ישויות מדיניות שונות באירופה גרסה משלהן לפלורין. בהן הפורינט של ממלכת הונגריה, הגילדר ההולנדי (ששמו קוצר מ"פלורין זהב", guilder florin בהולנדית, ל-"מוזהב" בלבד), הגולדן של נסיכויות גרמניה השונות ושל אוסטריה, הזלוטי הפולני (שגם פירוש שמו הוא "מוזהב") ועוד. מדינות קולוניאליות אלה טבעו גרסאות מקומיות של פלורין במושבותיהן מעבר לים. במאה ה-15 אומץ ה"רייכסגולדן" (גרמנית: Reichsgulden) כהילך החוקי של האימפריה הרומית הקדושה. על המטבע הפלורנטיני המקורי נטבעו פלר דה ליס (פרח החבצלת, שהקנה למטבע ולעיר פירנצה את שמם) בצד אחד ודמותו של יוחנן המטביל, עוטה אדרת שיער, בצדו השני. במהדורות שונות הוחלף ה"פלר דה ליס" בסמל הרלדי של הישות המנפיקה. גם דמותו של יוחנן המטביל הוחלפה בגרסאות מקומיות לקדוש הפטרון של הישות המנפיקה, כגון לסלו הקדוש, מלכהּ של הונגריה ופטרונה על הפורינט. The economy of Renaissance Florence מאת Richard A. Goldthwaite מדיה וקבצים בנושא פלורין איטלקי בוויקישיתוף כלכלת פירנצה (באנגלית) על מנת לסבר את האוזן, בערכי אפריל 2010 שווי כמות זהב זו היא כ-130 דולר ארצות הברית לירות הכסף היו הבסיס לכלכלה היום-יומית של פירנצה
אידריס הראשון

האם התכוונתם ל... אידריס הראשון, מלך לוב – מלך לוב בשנים 1951 - 1969 אידריס הראשון (מרוקו) (אנ') – מייסד השושלת האידריסית ששלטה במרוקו. שלט בשנים 788 – 791