laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורקאן קורקמז

פורקאן קורקמז (בטורקית: Furkan Korkmaz; נולד ב-24 ביולי 1997) הוא כדורסלן טורקי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד במונקו מהליגה הצרפתית הראשונה בכדורסל וביורוליג חבר נבחרת טורקיה בכדורסל מאז שנת 2015. קורקמז נולד באיסטנבול שבטורקיה. הוא שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של אנאדולו אפס. בשנת 2013 הושאל לקבוצת פרטבניאל מהליגה השנייה בטורקיה. ב-2014 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת של אנאדולו אפס, הוא זכה עם הקבוצה בגביע הטורקי ובסופרקאפ. בדצמבר 2016 הושאל לקבוצת באנוויט מהליגה הראשונה וליגת האלופות בכדורסל. הוא רשם בליגה הטורקית ממוצע של 10.8 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק וזכה עם הקבוצה בגביע הטורקי, לראשונה בתולדותיה. בליגת האלופות סייע לקבוצתו להעפיל למשחק הגמר ורשם ממוצע של 10.4 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק. קורקמז נבחר במקום ה-26 בדראפט ה-NBA‏ 2016 על ידי פילדלפיה 76', וחתם בקבוצה ביולי 2017. במהלך עונת הרוקי נשלח מספר פעמים לקבוצת הפיתוח של פילדלפיה מליגת הפיתוח של ה-NBA, דלאוור 87'. משנת 2013 חבר קורקמז בנבחרות טורקיה. הוא סיים עם הנבחרת במקום השביעי באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2013, בה סיים כמלך הסלים עם 25.2 נקודות למשחק. ב-2014 היה שותף לזכיית הנבחרת עד גיל 18 באליפות אירופה שנערכה בטורקיה. ב-2015 זכה עם הנבחרת עד גיל 18 במדליית כסף באליפות שהתקיימה ביוון, הוא קלע 16.1 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר. באותה שנה סיים עם הנבחרת עד גיל 19 במקום השלישי באליפות העולם שהתקיימה ביוון, באליפות קלע 13.7 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית הטורניר. בספטמבר 2015 שיחק בנבחרת הבוגרת של טורקיה באליפות אירופה שנערכה בגרמניה ובצרפת. הוא שיחק בנבחרת גם בטורניר הקדם אולימפי ב-2016. באליפות אירופה בכדורסל 2017 רשם ממוצע של 10.5 נקודות למשחק. מדיה וקבצים בנושא פורקאן קורקמז בוויקישיתוף פורקאן קורקמז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג קורקמז המעט יותר מנוסה רוצה לעזור לטורקיה לעלות שלב, אתר פיב"א, 6 ביוני 2017 אתר האליפות
אורי ברנר (מלחין)

אורי (יורי) ברנר (נולד ב-17 ביולי 1974) הוא מלחין, מוזיקאי ומעבד ישראלי. אורי ברנר נולד במוסקבה למשפחת מוזיקאים: אמו היא כנרת שניגנה באופרה, ואביו נגן בסון שהיה חבר בתזמורת הסימפונית של ברית המועצות לשעבר. את לימודי המוזיקה החל בגיל צעיר ביותר. בשנת 1980 התקבל כתלמיד בבית הספר המרכזי למוזיקה של הקונסרבטוריון ע"ש צ`ייקובסקי במוסקבה, שם למד נגינה בפסנתר ובבסון ומאוחר יותר גם הלחנה. בשנת 1991, אחרי שנתיים במכללת המוזיקה "גנסין" במוסקבה, במגמות פסנתר, בסון והלחנה, היגר לגרמניה שם המשיך להשתלם בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן ואחר כך בקונסרבטוריון "סווילינק" באמסטרדם, אצל הפרופ' דאן מאנקה. בהמשך למד קומפוזיציה בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש רוברט שומאן בדיסלדורף, בהדרכת פרופ' מנפרד טרויאן. בשנת 1996 עלה עם רעייתו ארצה. במהלך תקופת לימודיו בגרמניה והולנד היה פעיל כנגן מבצע בקונצרטים, שכללו הופעות באולם ויטגשטיין, תיאטרון דיסלדורף ועוד, וכן בהופעות ג'אז, ביג בנד וכלייזמר. בנוסף היה נגן הבסון הראשון בתזמורת הסימפונית הצעירה של העיר אאכן בגרמניה. אורי ברנר לקח חלק בכיתות אמן עם מלחינים חשובים כדיטר דאלמוט, דטלב גלארנט ואחרים. הוא כתב מוזיקה לסרט קצר של ראלף ריוקהואר, שהוקרן פעמים רבות בערוץ הראשון של הטלוויזיה הגרמנית, בפסטיבלים שהתקיימו ברחבי גרמניה ובפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים. יצירותיו של אורי ברנר יצאו לאור על ידי מרכז המוזיקה הישראלי והמכון למוזיקה ישראלית ובוצעו במסגרות קונצרטים, פסטיבלים וסדנאות ברחבי הארץ, אירופה, ארצות הברית וקנדה. הוא כתב למעלה מ-50 יצירות למגוון הרכבים וסגנונות ובהם: סונטות לפסנתר, מוזיקה קאמרית הכוללת שתי רביעיות מיתרים, יצירות לתזמורת גדולה ותזמורת מיתרים, פרקי תהילים למקהלה ולתזמורת, סימפוניה קונצ'רטנטה לויולה ותזמורת סימפונית ועוד. זכה בפרסים יוקרתיים ובמלגות הצטיינות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל, בפרס "קלון" למלחינים צעירים, הוכר כמלחין מצטיין מטעם משרד התרבות, במלגת הנשיא לדוקטורנטים מצטיינים בלימודי הדוקטורט לקומפוזיציה, אותם הוא משלים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2006 זכה בפרס ראש הממשלה למלחינים. בשנים האחרונות יצאו לאור שני תקליטורים הכוללים מיצירותיו ובימים אלה רואה אור אלבום הבכורה שלו שהוקלט בחברת "הליקון". אורי ברנר מקדיש את רוב הופעותיו לשילובים של אלתורים חופשיים עם מוזיקה כתובה ומשתף פעולה עם אמנים ידועים מהארץ ומחו"ל. על בסיס פעילות זו ייסד בשנת 2004 את קבוצת "טאבולה ראסה", שהופיעה ברחבי הארץ וביצעה הקלטות רדיו רבות. בין השנים 2008–2023 היה מלחין הבית של הסינפונייטה הישראלית באר שבע והרבה מיצירותיו זכו לביצועים של התזמורת תחת מאסטרו דורון סלומון כמנצח ואחרים. בקיץ 2010 התארח בהופעה של הזמר החרדי יעקב שוואקי בקיסריה וניגן את שירו של שוואקי "מהרה", מתוך אלבומו הראשון "שמעתי". ב-2016 התמנה אורי למנהל המוזיקלי של תיאטרון "מיקרו" בירושלים. כיום מנהל את קונסרבטוריון רון שולמית. 2017 - פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים אתר האינטרנט הרשמי של אורי ברנר אורי ברנר, דף שער בספרייה הלאומית קלאסי - אורי ברנר - מלחין הבית של הסינפונייטה, באתר "הבמה" מהרה - שוואקי קיסריה 2 | Meheira - Shwekey Caesarea II, נבדק ב-2022-07-26 אמיר מנדל, ג'זיסט וחמישה מוזיקאים קלאסיים יחלקו 300 אלף שקל, פרס רה"מ, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2017
אילן רכטמן

אילן רכטמן (נולד ב-4 באפריל 1963) הוא פסנתרן, מלחין ומנהל מוזיקלי ישראלי. הופעת הבכורה של רכטמן הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כשהיה בן 11. מאז הופיע כמעט עם כל התזמורות בארץ ועם תזמורות רבות מחוצה לה וכן ברסיטלים ובקונצרטים של מוזיקה קאמרית. בשירותו הצבאי ניגן רכטמן בתזמורת חיל האוויר כנגן סינתיסייזר. רכטמן הופיע בקרוב ל-40 מדינות מסביב לעולם, וביותר מ-80 ערים בארצות הברית, באולמות קונצרטים חשובים כדוגמת קרנגי הול (ניו יורק) האולם הסימפוני (שיקגו), סאל פלייל (פריז) ויגמור (לונדון) ושיתף פעולה עם אמנים כמו יו יו מה, עברי גיטליס, אליסה ויילרשטיין, הרביעייה הירושלמית והכוריאוגרף מרק מוריס. רכטמן זכה בכמה פרסים, ביניהם פרס נורי באמצעות קרן התרבות אמריקה-ישראל בניו יורק, פרסי קלרמונט ושפירא בישראל ובמדליית כסף בתחרות הפסנתר הבין-לאומית הראשונה בסן אנטוניו. הוא החל לכתוב מוזיקה כבר בגיל תשע. עם יצירותיו להרכבים שונים נמנות יצירות שהזמינו המנצחים זובין מהטה ולורין מאזל ופסטיבל המוזיקה צ'אטאקווה לרגל חגיגות 125 שנים לפסטיבל. באולימפיאדת בייג'ינג 2008, המתעמלת האמריקאית נסטיה ליוקין השתמשה ביצירה פרי עיטו של רכטמן כשזכתה במדליית זהב בתרגיל התעמלות הקרקע שלה. רכטמן שהה שש שנים בברזיל (2007-2001), ניגן עם תזמורות מקומיות ובקונצרטים קאמריים ושימש מנהל מוזיקלי של סדרות המוזיקה הקאמרית "אום סרטו אולהר" בסאו פאולו. בעת שהותו בברזיל כתב כמה יצירות לסרטים ולטלנובלה "אספרנסה" ושימש כמנהלה של תחרות הפסנתר הבין-לאומית ע"ש וילה לובוס. רכטמן הקליט בחברות, כמו נקסוס, סנטאוור, וול טמפרד פרודקשנס, מרידיאן BIS, ו-MMC. הקלטתו של "שורו מס' 5" מאת וילה לובוס זכתה בפרס בחירת העורכים של כתב העת "גרמופון". רכטמן היה המייסד והמנהל המוזיקלי של כמה הרכבים וסדרות קונצרטים בניו יורק והפיק למעלה מ-1,500 קונצרטים. ב-2008 התמנה רכטמן למנהל המוזיקלי של סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות, הוא סיים את תפקידו בשנת 2023. אביו היה המנצח, נגן הבסון והמעבד מרדכי רכטמן. מדיה וקבצים בנושא אילן רכטמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אילן רכטמן אילן רכטמן, סרטונים בערוץ היוטיוב אילן רכטמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) חגי חיטרון, אילן רכטמן ינהל את תוכניות המוסיקה במוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 14 ביולי 2008
אליפות ברזיל בכדורגל 1980

אליפות ברזיל בכדורגל 1980 הייתה הפעם ה-24 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. לראשונה היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. אחד ההחלטות החשובות שהתקבלו היה צמצום משמעותי של הקבוצות המשתתפות - מ-94 ל-44. המשחקים החלו ב-23 בפברואר 1980 והסתיימו ב-1 ביוני 1980. בתחרות השתתפו 44 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים: 40 קבוצות חולקו ל-4 בתים תוך קיום משחק בודד בין קבוצות הבית. בשלב השני לתחרות התווספו אמריקה (סאו פאולו), אמריקנו, באנגו ורסיפה. בשלב זה 32 קבוצות (28 מהשלב הראשון ו-4 שהצטרפו) התמודדו ב-8 בתים על 16 מקומות בשלב השלישי. בשלב השלישי 16 קבוצות ב-4 בתים התמודדו על העלייה לחצי הגמר. בשלב הרביע השתתפו 4 קבוצות. המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ של חצי הגמר והגמר. במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. פלמנגו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון. סאו פאולו - 8 ריו דה ז'ניירו - 7 פרנמבוקו - 3 ריו גראנדה דו סול - 3 פרנה - 2 גויאס - 2 באהיה - 2 מינאס ז'ראיס - 2 סיארה - 2 סנטה קטרינה - 1 פארה - 1 אמזונאס - 1 אלגואס - 1 ריו גראנדה דו נורטה - 1 אספיריטו סאנטו - 1 פאראיבה - 1 פיאאוי - 1 סרז'יפה - 1 מרניאו - 1 המחוז הפדרלי של ברזיל - 1 מאטו גרוסו - 1 מאטו גרוסו דו סול - 1 משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס זיקו, שחקנה של פלמנגו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. טוניניו סזאר, שחקנה של אתלטיקו מיניירו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. זאת בפעם השנייה בקריירה. נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia
יחסי איי שלמה – צרפת

יחסי איי שלמה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין הרפובליקה הצרפתית. שר החוץ של איי שלמה, מר ויליאם האומאאה, השתתף בפסגת צרפת-אוקיאניה השלישת שנערכה בנומאה, קלדוניה החדשה ב-31 ביולי 2009. ראש ממשלת איי שלמה, מר גורדון דארסי לילו, נסע לנומאה לפסגת מדינות האוקיינוס השקט ה-21 בשנת 2014. איי שלמה יוצגה על ידי שגרירתה באו"ם בפסגת צרפת-אוקיאניה הרביעית ובוועידת האקלים בפריז ב-30 בנובמבר ובשבוע הראשון של דצמבר 2015 בהתאמה. עסקים צרפתיים מעורים יותר באזור האוקיינוס השקט ובמיוחד באיי שלמה כאשר סוכנות צרפתית פרטית לאנרגיה קיימת בה. בשנת 2015 צרפת יצאה לאיי שלמה סחורה בשווי 714 אלף דולר אמריקאי ועיקרה היה בולים ומכונות כביסה. לעומתה איי שלמה ייצאה לצרפת סחורה בשווי 1.53 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר דגים מעובדים. צרפת מיוצגת באיי שלמה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפורט מורסבי, פפואה גינאה החדשה. צרפת מחזיקה גם קונסוליית כבוד בהוניארה, איי שלמה. איי שלמה מיוצגת בצרפת ובאירופה כולה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבריסל, בלגיה. France and Solomon islands, France Diplomatie What does France export to the Solomon Islands? (2015), OEC What does France import from the Solomon Islands? (2015), OEC EMBASSY OF THE SOLOMON ISLANDS IN BRUSSELS, BELGIUM, EMBASSYPAGES.COM
וילהיים ארצי

וילהיים (ארנסט) ארצי (1912–1977) היה שחיין ושחקן כדורמים צ'כוסלובקי-ישראלי. אלוף המכביה הראשונה (1932) בעל 3 מדליות זהב, אלוף ארץ ישראל ושחקן נבחרת ארץ ישראל בכדורמים בשנות ה-30 וה-40. וילהיים גדל בצ'כוסלובקיה ושיחק כדורמים בקבוצת הכח וינה. במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 זכה ארצי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.5 דקות, לפני אוטו כהן מצ'כוסלובקיה (3:09.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 11:22 דקות, לפני אוסטריה (11:50 דקות) ופולין (12:23 דקות) ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:47.6 דקות, לפני ארצות הברית (3:52.6 דקות) ופולין (4:11.7 דקות). בסוף שנת 1934 עלה ארצי לישראל. הוא שיחק כדורמים בקבוצת מכבי חיפה. באליפות ארץ ישראל שנערכה בבריכת השחייה בימק"א ירושלים בשנת 1935 זכה וילהיים בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ארץ ישראל חדש של 3:04.8 דקות, לפני יעקב גודארד ממכבי תל אביב (3:26.3 דקות) ושיין מחיפה (3:35.4 דקות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.4 דקות לפני שני לרנר מכבי תל אביב (1:12.6 דקות) ומכנס (ימק"א). במכביה השביעית שנערכה בשנת 1965 זכה ארצי להשתתף בטקס הפתיחה במשמר הכבוד של דגל המכביה כנציג המכביה הראשונה ביחד עם פרידה ליכטבלאו ועוד 5 זוגות, אחד לכל מכביה. לקראת התחרויות השחייה במכביה השניה, דואר היום, 17 בפברואר 1935 צבי כתבי, בספורט/ עשירים בגולה ודלים בישראל, דבר, 16 ביוני 1950 אורי ירון, ותיקי השחיה בארץ שוב זינקו לבריכה, מעריב, 20 בספטמבר 1976 היסטוריה בישראל, ספורט ללא עבר - ד"ר חיים קאופמן אספורט - ההתחרויות הארציות בשחיה לרבנאות הארץ, הירדן, 5 במרץ 1935 המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 הישגי המכביה השנייה, דואר היום, 17 במאי 1935 אספורט - ההתחרויות השחיה לרבנאות א"י, הירדן, 1 במרץ 1935 מחיי הספורט בארץ - התחרויות השחיה לרבנאות א"י, דואר היום, 15 במרץ 1935 נשלמות ההכנות לפתיחת המכביה מחר ברמת גן, על המשמר, 22 באוגוסט 1965
ארמון סנגוב

ארמון סנגוב (ברומנית: Palatul Snagov) הוא ארמון ברומניה, על חוף אגם סנגוב, ששימש בתקופות שונות את הנסיך ניקולאה (בונה הארמון), יון אנטונסקו וגאורגה גאורגיו-דז'. הארמון נבנה בשנות השלושים של המאה העשרים על ידי האדריכלית הנרייטה דלאוורנצ'אה להזמנתו של הנסיך ניקולאה, אח של קרול השני, מלך רומניה. ניקולאה הודח ממעמדו והוגלה מרומניה על ידי אחיו ב-1937 ובהמשך, לאחר שעלה לשלטון, יון אנטונסקו התמקם בארמון. כשהשלטון ברומניה עבר לידי הקומוניסטים ויון אנטונסקו הוצא להורג, גאורגיו-דז' התמקם בארמון עד מותו. לאחר מותו של גאורגיו-דז' תכנן ניקולאה צ'אושסקו להפוך את הארמון למקום כינוס של ממשלת רומניה, אך לשם כך נדרשה הרחבה. עבודות ההרחבה נערכו בשנות השבעים של המאה העשרים ונמשכו שבע שנים תחת פיקוחו של פרופסור ניקולאה ולדסקו. מהמבנה המקורי נותרו רק המבוא, הפרוזדור והמדרגות. ניקולאה צ'אושסקו השתמש בארמון לצורכי כינוסים וזה היה המקום הראשון אליו נמלט עם פרוץ המהפכה הרומנית (1989). כעת הארמון מנוהל בידיים פרטיות ואולמותיו משמשים לכנסים, אירועים וחגיגות לכל המזמינים ומשלמים. בספטמבר 2012 נערכה בארמון חתונת בתו הצעירה של נשיא רומניה, טראיאן בססקו מדיה וקבצים בנושא ארמון סנגוב בוויקישיתוף Palatul Snagov (ברומנית) Palatul Snagov האתר הרשמי (ברומנית)
מייקל בילס

מייקל בילס (באנגלית: Michael A. Bills) (נולד ב-1958) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. שירת כמפקד הארמייה השמינית של צבא ארצות הברית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. בילס התגייס לצבא ארצות הברית ב-1976 ושירת כטכנאי מסוקים. ב-1979 יצא ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, הוא התגייס מחדש לצבא כקצין בדצמבר 1983. שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השני של רגימנט השריון ה-81 של הארמייה השביעית במערב גרמניה. שימש במשך שנתיים כקצין כוח אדם בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים הרביעי בדיוויזיית החי"ר הראשונה ובמאי 1991 מונה למפקד פלוגה בגדוד. הוא השתתף עמו במלחמת המפרץ. שימש קצין אג"ם וסגן מפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים המשוריין השלישי. בשנים 2000–2002 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט הפרשים הראשון של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. בתפקידו הבא שירת במרכז לאימוני תמרון קרבי בארמייה השביעית, במהלך תפקיד זה השתתף בלחימה במבצע חופש לעיראק. ב-2003 ועוטר על פועלו בכוכב הכסף. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שירת במפקדת התמיכה בחיילים נכים במחלקת ההגנה של ארצות הברית ובאגף כוח האדם של הצבא. באוגוסט 2006 מונה למפקד רגימנט הפרשים המשוריין השלישי, הוא לחם עם הרגימנט במלחמת עיראק. באפריל 2009 מונה לראש תוכנית "הלוחם המתקדם" במכון לחקר הביטחון. ביוני 2010 מונה למפקד כוח המשימה המשותף-צפון בפיקוד צפון של ארצות הברית. בספטמבר 2011 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן ראש מטה כוחות ארצות הברית באירופה. ביולי 2013 מונה למפקד בסיס פורט קרסון בקולורדו. במרץ 2014 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה, הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, הוצב עם הדיוויזיה באפגניסטן ופיקד על כוח המשימה המשותף ב"מבצע חירות מתמשכת". בינואר 2016 מונה לקצין המבצעים של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הארמייה השמינית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. ב-2020 סיים את שירותו. בילס בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. הוא נשוי למייגן ואב לשלושה בנים. מדיה וקבצים בנושא מייקל בילס בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה Stephen Alan Bourque,John W. Burdan, The Road to Safwan: The 1st Squadron, 4th Cavalry in the 1991 Persian Gulf War, 2007, עמ' 12 1st Cavalry commander gets second star, ‏kdhnews.com, ‏28 ביוני 2014
סנגוב

האם התכוונתם ל... אגם סנגוב – אגם במרחק כ-30 קילומטרים מבוקרשט, ברומניה ארמון סנגוב – ארמון על גדת אגם סנגוב האי סנגוב – אי קטן באגם סנגוב יער סנגוב – יער גדול על גדת אגם סנגוב כפר סנגוב – כפר רומני בקרבת אגם סנגוב מנזר סנגוב – מנזר באי סנגוב אצטדיון סנגוב – אצטדיון הכדורגל של קבוצת ספורטול סנגוב ספורטול סנגוב – מועדון כדורגל רומני
בילס

האם התכוונתם ל... באפלו בילס – קבוצת פוטבול אמריקאית אישים: אליהו בילס – מחנך עברי ומורה לציור בליטא ובישראל ג'ניפר בילס – שחקנית אמריקאית מייקל בילס – גנרל אמריקאי
אל החוף

"אל החוף" או "היהודי האלמוני" היא סדרת הדפסים של הצייר הישראלי אריה אַלוַאִיל משנת 1939. סדרת ההדפסים "אל החוף" נוצרה על ידי אלואיל בשנת 1939 בטכניקה של חיתוכי לינול (לינולאום) – פיתוח מודרני של טכניקת חיתוך העץ. הסדרה היא בת 32 הדפסים שגובהם 10 ס"מ, ורוחבם 8 ס"מ. והיא פורסמה לראשונה כקובץ בהוצאת "הלל", הוצאה שהקים האמן, על הוצאת דביר תחת השם "היהודי האלמוני: 32 ציורים", בליווי הקדמה מאת מכס ברוד. בשנת 1944 הוציא אלואיל את הסדרה מחדש כספר בהוצאת יבנה, כשהוא מוסיף להדפסים ולהקדמה קטעי ספרות עברית שונים שנערכו על ידי א. רוזנצויג ובשם "אל החוף: ל"ב ציורים". סדרת ההדפסים מתארת מסע של יהודי מבית הוריו בשטעטל, דרך דימויים של גלות ופרעות אל ארץ ישראל. ההדפס הראשון, "בבית אבא ואמא", מציג ילד העומד בין שני הוריו על רקע נוף של בתי העיירה. סגנון העבודות אקספרסיוניסטי. גם במקומות בהן בוחר האמן לתאר נוף, הוא עושה זאת באמצעות ריבוי מישורים, ולא באמצעות פרספקטיבה. בנוסף, מרבית הדמויות מעוצבות ללא תווי פנים ספציפיים. ברוד העיר בהקדמה כי הביוגרפיה של האמן "מצאה לה כאן ביטוי מרומז ומסוים כל כך שהיא נעשית יחד עם זה שירת האדם, שירת האנושות הנאבקת, שמתוך שאיפה לאור סופה שהיא מכריעה את כל המעצורים". גליה בר אור ראתה בסדרה, שההוצאה לאור שלה כונתה בשם אביו של אלואיל, ביטוי ביוגרפי לחששותיו של האמן לגורל משפחתו וגורל העם היהודי ערב מלחמת העולם השנייה. ראו: בר אור, גליה, אריה אלואיל: אות, דמות, נוף, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, 2015, עמ' 112.
יחסי סנט קיטס ונוויס – צרפת

יחסי סנט קיטס ונוויס–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין פדרציית סנט כריסטופר ונוויס לבין הרפובליקה הצרפתית. בשנת 2015 סנט קיטס ונוויס ייצאה לצרפת סחורה בשווי 209 אלף דולר אמריקאי, הסוגים העיקריים של הסחורות שיוצאו הם: חיות משק, כלי מדידה, שומן צמחי ומוצרי טלפוניה שונים. באותה השנה ייצאה צרפת לסנט קיטס ונוויס סחורה בשווי 920 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר קוניאק ומשקאות חריפים אחרים, יין, טלפונים ומכוניות. France and Saint Kitts and Nevis, France Diplomatie What does Saint Kitts and Nevis export to France? (2015), OEC What does Saint Kitts and Nevis import from France? (2015), OEC
אליפות ברזיל בכדורגל 1981

אליפות ברזיל בכדורגל 1981 הייתה הפעם ה-25 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-17 בינואר 1981 והסתיימו ב-3 במאי 1981. בתחרות השתתפו 44 קבוצות והיא נערכה במספר שלבים: 40 קבוצות חולקו ל-4 בתים תוך קיום משחק בודד בין קבוצות הבית. בשלב השני לתחרות התווספו נאוטיקו, פלמיירס, באהיה ואוברדה. בשלב זה 32 קבוצות (28 מהשלב הראשון ו-4 שהצטרפו) התמודדו ב-8 בתים על 16 מקומות בשלב השלישי. בהמשך נערכו שלבי הגמר, תוך משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות. במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. גרמיו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון. סאו פאולו - 7 ריו דה ז'ניירו - 5 פרנמבוקו - 3 פרנה - 3 באהיה - 3 מינאס ז'ראיס - 3 אלגואס - 2 גויאס - 2 ריו גראנדה דו סול - 2 סיארה - 2 סנטה קטרינה - 1 פארה - 1 אמזונאס - 1 ריו גראנדה דו נורטה - 1 אספיריטו סאנטו - 1 פאראיבה - 1 פיאאוי - 1 סרז'יפה - 1 מרניאו - 1 המחוז הפדרלי של ברזיל - 1 מאטו גרוסו - 1 מאטו גרוסו דו סול - 1 קודמה בעקבות הישג טוב יותר בשלב רבע הגמר קודמה בעקבות הישג טוב יותר בשלב שמינית הגמר משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס נוניס, שחקנה של פלמנגו כבש 16 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. פאולו איזידורו, שחקנה של גרמיו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. זאת בפעם השנייה בקריירה. נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia
ויליאם אדוארד מילר

ויליאם אדוארד מילר (באנגלית: William Edward Miller;‏ 22 במרץ 1914 - 24 ביוני 1983) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת ניו יורק. הוא היה מועמד המפלגה הרפובליקנית לסגן נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964. הוא היה המועמד הקתולי היחיד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית עד להתמודדותו של פול ריאן בבחירות לנשיאות 2012. מילר נולד בלוקפורט שבמדינת ניו יורק לאליזבת (לבית היינץ'), שהייתה בעלת חנות כובעים קטנה, ואדוארד ג'. מילר, מטאטא רצפות בתי חרושת. הורי אביו היגרו מגרמניה, ואמו הייתה ממוצא אירי. מילר למד באוניברסיטת נוטרדאם שבמדינת אינדיאנה ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אולבני. הוא שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, ומאוחר יותר עזר להעמיד לדין את פושעי המלחמה הנאצים במשפטי נירנברג. מילר מונה לתובע המחוזי של מחוז ניאגרה ב־1948 בידי המושל תומאס דיואי. מילר כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1951 ל-1965 והיה יושב ראש הוועדה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית מ-1961 עד 1964. בבחירות לנשיאות ארצות הברית בחר בו מועמד המפלגה הרפובליקנית הסנאטור בארי גולדווטר. להיות עמיתו למרוץ. לדברי גולדווטר מכיוון ש"הוא משגע את ג'ונסון" בפעלתנות שלו. אך לפי הסברים אחרים, ג'ונסון "בקושי היה מודע לקיומו של מילר". מבחינה אידאולוגית הוא היה שמרן כמו גולדווטר. לאחר הפסדם בבחירות של גולדווטר מילר, שב מילר אל עיר הולדתו לוקפורט, שם הוא חזר לעסוק במשפטים. הוא הופיע גם בפרסומות עבור אמריקן אקספרס. מארק ז. ברבק טוען כי עד מותו, מילר "היה מוכר יותר במראהו בפרסומת מאשר בשנותיו בקונגרס". הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. לו ולאשתו סטפני (וגנר) היו שלוש בנות ובן אחד. בתו הצעירה ביותר, סטפני מילר, הייתה סטנדאפיסטית בשנות ה-80 של המאה ה-20, הגישה תוכנית לילה מאוחרת בשנות ה-90 של המאה ה-20 ואשת CNBC, ומפיקה תוכניות רדיו בעלות גוון ליברלי. בנו, ויליאם אדוארד מילר הבן, התמודד ללא הצלחה לבית הנבחרים ב-1992 וב-1994 מטעם המפלגה הרפובליקנית כמייצג המחוז ה-29 בניו יורק. Fitzgerald, Libby Miller (2004). Bill Miller: Do You Know Me? A Daughter Remembers. Warwick House. ISBN 1-890306-73-8. מדיה וקבצים בנושא ויליאם אדוארד מילר בוויקישיתוף ויליאם אדוארד מילר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם אדוארד מילר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דאגלס מק'גיל, EX-REP. WILLIAM MILLER, 69, DIES; GOLDWATER'S 1964 RUNNING MATE, באתר הניו יורק טיימס, 25 ביוני 1983 ליבי פיצג'רלד, The Man Who Wanted To Be Vice President, באתר Wayback Machine,‏ 7 בינואר 2007 Fighter for His Party; William Edward Miller, באתר הניו יורק טיימס, 22 בינואר 1960 Perlstein, Rick (2002). Before the Storm: Barry Goldwater and the Unmaking of the American Consensus. p. 389 Guess Who?, טיים מגזין, 17 בפברואר 1975 מארק ז. ברברק, Ticket to the White House or political oblivion? The challenge for Donald Trump as he seeks a running mate, באתר לוס אנג'לס טיימס, 20 ביוני 2016 The Political Graveyard: Index to Politicians: Miller, U to Z
ויליאם מילר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ויליאם מילר – כומר בפטיסטי אמריקאי ויליאם ר. מילר – פסיכולוג אמריקאי ויליאם אדוארד מילר – חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ומועמד לסגנות נשיאות ארצות הברית ב-1964 ויליאם מילר - שחקן אמריקני, משחק בסדרה המאה
דוביל

דוביל (בצרפתית: Deauville) היא קומונה הנמצאת מחוז קלבדוס בנורמנדי שבצפון צרפת, צמודה בחלקה הצפוני לטרוביל. ההיסטוריה של דוביל ידועה עוד מהמאה ה-11 אך היא החלה להתפתח רק במחצית השנייה של המאה ה-19. הוקמו בה בתי מלון מפוארים, מסלולים למרוצי סוסים, מרינה, חוף ים מפורסם, חווילות מפוארות וקזינו גדול. דוביל מכונה "מלכת החופים של נורמנדי". חוף הים של דוביל ובו טיילת עץ מפורסמת (Promenade des Planches) הפך אותה לעיר קיט יוקרתית ומשך אליה את עשירי צרפת בעיקר בתקופה ה-בל אפוק. דוביל סבלה במלחמת העולם הראשונה ובעיקר במלחמת העולם השנייה בו הייתה כבושה על ידי הגרמנים שהחרימו את רוב מתקני הנופש שלה. מאז שנות ה-60 היא חזרה למעמדה הקודם. לאורך הטיילת צמודים למלתחות החוף לוחות עץ ועליהם שמות של שחקנים ויוצרי קולנוע אמריקאיים שביקרו במקום. גם טרוביל הצמודה אליה מצפון נחשבת אתר קיט מבוקש אבל יותר עממי. מאז 1975 נערך בדוביל פסטיבל סרטים אמריקאיים. בתחילה הוא לא היה תחרותי אך מ-1995 מחולקים פרסים לסרטים באורך מלא ומ-1998 גם לסרטים קצרים. בספטמבר 1919 נפגשו בדוביל דייוויד לויד ג'ורג' וז'ורז' קלמנסו וחתמו על "הסכם דוביל" בו נקבע גבול אזור ההשפעה הבריטי בארץ ישראל, כקו ישר מראש הנקרה לעמק החולה, מעט צפונה לאיילת השחר. מלון Royal Barriere, המפואר ביותר בדוביל טיילת העץ בדוביל חוף הים בדוביל בית עץ מסוגנן בדוביל מדיה וקבצים בנושא דוביל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוביל (בצרפתית) דוביל, ברשת החברתית פייסבוק דוביל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דוביל, ברשת החברתית אינסטגרם דוביל, סרטונים בערוץ היוטיוב מדריך תיירות בדוביל, באתר informationfrance דוביל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוביל (צרפת), דף שער בספרייה הלאומית