laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמנות מטאפיזית

אמנות מטאפיזית הייתה סגנון ציור שפרח בעיקר בין השנים 1911 ו-1920 בעבודותיהם של האמנים האיטלקיים ג'ורג'ו דה קיריקו וקארלו קארה. התנועה החלה עם דה קיריקו, שלעבודותיו החלומיות, עם ניגודי האור והצל החדים שבהן, הייתה תכונה מסתורית ומעט מאיימת. דה קיריקו, אחיו הצעיר אלברטו סאביניו וקארה יצרו באופן רשמי את האסכולה ואת עקרונותיה בשנת 1917. בעוד שסגנון הפוטוריזם דחה בעיקשות את העבר, תנועות מודרניות אחרות הושפעו בעבודותיהן דווקא מנוסטלגיה כלפי ההדר הקלאסי של איטליה. ג'ורג'ו דה קיריקו פיתח לראשונה את הסגנון לו הוא קרא מאוחר יותר "ציור מטאפיזי" בעודו במילאנו. עם זאת, היה זה באזור הרגוע יותר של פירנצה שבו הוא פיתח לבסוף את הדגש שלו על חללים מוזרים ומצמררים, אותו הוא ביסס על הפיאצה האיטלקית. רבות מעבודותיו של דה קיריקו מתקופתו בפירנצה מעוררות תחושה של ניתוק בין העבר להווה, בין מושא הציור לחלל שהוא מאכלס. עבודות אלה משכו אליהן במהרה את תשומת לבם של אמנים אחרים כגון קארלו קארה וג'יורג'יו מורנדי. בציורו "מלנכוליית טורין" מ-1915, לדוגמה, הוא השתמש בניגודים חדים, באופן בלתי-טבעי כמעט, של אור וצל, שמעניקים לציור אווירה נוגעת ללב, אך גם מאיימת ומסתורית. החלל הפרספקטיבי העמוק והשמיים הכהים בציור הם כלים אופייניים בעבודותיו המוזרות והמעוררות של דה קיריקו. הוא העניק לציוריו כותרות אניגמטיות, כמו "הנוסטלגיה של האינסופי" (1913-1914), "כיבושו של הפילוסוף" (1914) ו-"גמולו של הידעוני" (1913), שתרמו לרושם הקריפטי שלהם. אמנים מטאפיזיים נוספים הם פיליפו דה פיסיס ומריו סירוני. האסכולה המטאפיזית לא החזיקה מעמד זמן רב. היא התפרקה בשנת 1951 לערך, בגלל ויכוח בין דה קיריקו לבין קארה לגבי מי מהם ייסד את הקבוצה. מדיה וקבצים בנושא אמנות מטאפיזית בוויקישיתוף
חורבת עטוש

חורבת עטוש (ח'רבת עטושה במקור) היא חורבה בשיפולי בקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, המזוהה עם היישוב התלמודי "עטוש" (או כפר עטוש). יישוב זה נזכר במקורות חז"ל כמקום מוצאו של האמורא מהדור השלישי והרביעי רבי יצחק עטושיא, אשר פעל באזור טבריה. באתר נמצאו אבני גזית ושרידי פסיפס, וכן מצויים בו בריכה מטויחת ושרידי מבנים. כקילומטר מצפון לחורבה נמצאת חורבת אבצם. פנחס נאמן, עֲטוּשָׁה, אנציקלופדיה לגיאוגרפיה תלמודית - ב, תל אביב: יהושע צ'צ'יק, הוצאת ספרים בע"מ, תשל"ב, עמ' 261, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין, פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן, פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר, פרק ג', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת גיטין, פרק ו', הלכה ה'; תלמוד ירושלמי, מסכת סוטה, פרק ג', הלכה א', ועוד. א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי-כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 83, ח' עטוש. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חורבת ציידתה

חורבת ציידתה (ידועה גם בשם ח'רבת ציאדה) היא חורבה בבקעת יבנאל שבגליל התחתון, מדרום למושב הזורעים, שבה שכן לפי הסברה היישוב התלמודי "ציידתה". שמה המקורי של החורבה, הנזכר גם במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, הוא "ח'רבת ציאדה". בספר יהושע מתואר בפירוט אזור דרום נחלת שבט נפתלי: ”וַיְהִי גְבוּלָם מֵחֵלֶף מֵאֵלוֹן בְּצַעֲנַנִּים וַאֲדָמִי הַנֶּקֶב וְיַבְנְאֵל עַד לַקּוּם”. לכל המקומות שלעיל הייתה מסורת של זיהויים בתקופת התלמוד: ”מחלף - חלף, מאילון - איילון, בצעננים - אגנייא דקדש, ואדמי - דמין, הנקב - ציידתה, ויבנאל - כפר ימה, עד לקום - לוקים”. לפי מסורת זו, המעוגנת גם באונומסטיקון של אוסביוס, חז"ל ראו ב"אדמי" ו"הנקב" שני יישובים נפרדים, הגם שמבחינה לשונית דומה שמדובר ביישוב אחד, כאשר התוספת "הנקב" נועדה כנראה להבחין את "אדמי הנקב" מיישוב נוסף בשם "אדמי". "ציידתה" התלמודית זוהתה אפוא על ידי חז"ל עם עיר מקראית בשם "הנקב", שייתכן שיש לה זיקה ל"דרך החורנים" שעברה במקום, בשל משמעות המילה "נקב" כ"מעבר". בסקר שנערך במקום נתגלו שרידים מעטים, הכוללים אבני גזית ספורות, שרידי בתים ושרידי פסיפסים. ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ל"ג. תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק א', הלכה א'. אונומסטיקון 20, שורה 21; 138, שורה 4. אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - בתי-כנסת בגליל ובגולן, עמ' 64–65, ח' ציידתה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות צרפת בטניס 1948

אליפות צרפת 1948 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-19 במאי והסתיימו ב-29 במאי.[דרושה הבהרה] זו הייתה האליפות ה-47 מאז ייסודה. בתחרות זו השתתפו 92 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית), ניצח בתחרות יוז'ף אשבות (הונגריה הונגריה), מנצח תחרות 1947, הודח בסיבוב השני ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הראשון אריק סטארגס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר מרסל ברנר (צרפת צרפת), הודח ברבע הגמר ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הפסיד בגמר באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר ג'ובני קוצ'לי (איטליה איטליה), הודח ברבע הגמר פרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי דרגוטין מיטיץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה), הודח בסיבוב הרביעי טוני מוטרם (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי יוסיפ פלדה (יוגוסלביה יוגוסלביה), הודח בסיבוב הרביעי פיליפ ושר (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב הרביעי לנארט בריילין (שוודיה שוודיה), הודח ברבע הגמר מרצ'לו דל בלו (איטליה איטליה), הודח ברבע הגמר ולדיסלב סקונצקי (פולין פולין), הודח בסיבוב השני מנצח תחרות של שנת 1947 יוז'ף אשבות (הונגריה הונגריה) הודח בסיבוב השני. בגמר התחרות פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית) נפגש עם ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) וניצח ב-4 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 50 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג: דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר פטריסיה טוד (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1947, הודחה בחצי הגמר נלי לנדרי (צרפת צרפת), ניצחה בתחרות שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה בגמר ז'וז'ה קרמצ'י (הונגריה הונגריה), הודחה בסיבוב השני מרי פרנטיס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר אנליזה בוסי (איטליה איטליה), הודחה ברבע הגמר הלן ריבני (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר קולט רוסמבר (בונה) (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי מרטה פטרדי (הונגריה הונגריה), הודחה בסיבוב השלישי מרים דה בורמן (בלגיה בלגיה), הודחה בסיבוב השלישי ז'קלין פטורני (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי אליס וייוורס (לוקסמבורג לוקסמבורג), הודחה בסיבוב השני באה קאריס (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי ארלט האלף (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי ז'קלין בוטין (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי מנצחת תחרות 1947 פטריסיה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) הודחה בחצי הגמר. במשחק הגמר נלי לנדרי (צרפת צרפת) נפגשה עם שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחה ב-3 מערכות. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר לנרט בריילין (שוודיה שוודיה) וירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם הארי הופמן ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו אותם ב-3 מערכות. בתחרות השתתפו 22 זוגות. מזוג מנצחות תחרויות 47–1946 רק לואיז ברוף השתתפה השנה. במשחק הגמר דוריס הארט ופטריסיה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) ניצחו את שירלי פריי ומרי פרנטיס (ארצות הברית ארצות הברית) בשתי מערכות. בתחרות השתתפו 46 זוגות. מנצחי תחרות 1947 שיילה סאמרס ואריק סטארגס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) לא השתתפו השנה. במשחק הגמר פטריסיה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) וירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו בשתי מערכות. תחרות נשים תחרות גברים האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה נתונים נוספים על האליפות
תלוליות הענבים בנגב

תלוליות הענבים בנגב (ידוע גם כ"תלילאת אל עינב") היא תופעה של תלוליות הבולטות סביב אתרים נבטיים בנגב. התלוליות הן שרידים לחקלאות עתיקה בנגב, הנראים עד היום סביב שש הערים הנבטיות: שבטה, ניצנה, חלוצה, רחובות בנגב, עבדת וממשית. שרידים אלה באים לידי ביטוי כמדרונות הבנויים מאלפי גלי אבנים שנערמים באופן מסודר. פירוש המילים "תלילאת אל עינב" הוא תלוליות הענבים (מערבית). שם אחר: רג'אם אל כרום. התלוליות נראות כגלי אבנים הדומים לעציצים הפוכים, הנערמים במערך מסודר על מדרונות הגבעות. קוטר של תלולית אופיינית הוא כמטר אחד וגובהה כחצי מטר. המרחק בין תלולית אחת לשנייה הוא כ-2–3 מטרים. בנוסף לתלוליות עצמן, במקרים מסוימים נערמים פסי חצץ ארוכים על גבי המדרונות. חוץ מפסי החצץ, ישנן אבנים הנאספות על התלוליות, והן יוצרות פני שטח נוחים לזרימת מים על גבי המדרונות. האבנים שנאספו הן אבנים שהיו על פני השטח ונערמו שם בגלים, ללא כל פינוי. בשנת 1870 סיירו בנגב המזרחן אדוארד הנרי פאלמר והזואולוג ובוטנאי ריצ'רד דרייק במטרה למפות את הנגב, לתעד את החי והצומח ולמפות אתרים ארכאולוגים. בהיותם ליד ניצנה שהיתתה ידועה אז בשם "עוג'ה אלחפיר" הם שמו לב לשורות שורות של ערמות אבנים קטנות שהיו מפוזרות על פני מדרונות החמרה. הם הבינו שהשורות הן מעשה ידי אדם אבל לא הצליחו להבין את המטרה לה נוצרו. הבדואיים במקום אמרו להם ששמן של התלויות הן "תולילות – אל – ענב". מכאן הניחו פלמר ודרייק שהמטרה של התלוליות הייתה לדליית גפנים. בספרו כתב ”... מדרונות אלה, אילו היו מטופלים בכלי עבודה ובאמצעי השקייה, כפי שבוודאי היו בידי תושבי עוג'ה, התאימו מאוד לגידול גפנים. כיסוי הקרקע הצורני השחור הקרין את חום השמש כשהערמות הקטנות אפשרו לגפנים להתפשט מבלי שהאשכולות יגעו באדמה.” מסקנותיו של פלמר ודרייק היו מקובלות בקהילה המדעית ונושא זה לא נחקר עד שנות ה-50 של המאה ה-20, אז החל מחקר ארכאולוגי וגאומורפולוגי על חקלאות עתיקה בנגב. בשטח לא נמצאו כל שרידים הקשורים בגפן או בענבים. פרופסור יהודה קידר החל לחקור את הנושא. בין השנים 1961–1964 כתב את הספר המקיף "החקלאות הקדומה בהרי הנגב", שכולל סקר יסודי, של כל שרידי החקלאות הקדומה בהר הנגב שיצא בשנת 1967. במחקרו הגיע למסקנה שהמקום לא מתאים לגידול גפנים בגלל מיעוט מי גשמים. במחקרו הוא הגיע למסקנה שמטרת שורות התלוליות הייתה לגרום לגידול בסחיפת קרקע הלס מהמדרון לוואדי, שם התקיימה חקלאות. מי השיטפונות שירדו במורד בין שורות האבנים והקרקע שנסחפה יצרו בתחתית הואדי תשתית טובה של קרקע לגידול חקלאי ומים להרוות את השדות. במחקרים נוספים שנעשו על ידי פרופסור מיכאל אבן-ארי הוא הגיע למסקנות דומות. פרופסור משה שחק שיער שהמטרה של התלוליות הייתה להגדיל את כמות מי הנגר שירדו במדרון וכך להעלות את פוריותו עבור צמחיית בר שתשמש למרעה העדרים. הגאומורפולוג פרופסור חנוך לביא הגיע למסקנה דומה. תלוליות הענבים המסתוריות בנגב, יגאל גרנות, באתר מסע אחר תלֶילָאת-אל-עֶנַבּ באתר yoaView בעקבות חידת התלוליות – יומיים באזור עבדת ושבטה באתר שדה בוקר גדעון אבני, יואב אבני ונעמי פורת, החקלאות הקדומה בהר הנגב - בחינה מחודשת, פרסום של יד בן-צבי, קתדרה 133, עמ' 198, תשרי תש"ע הפתעה נגבית- סקירה בנושא, עם צילומי אוויר. תלוליות הענבים המסתוריות בנגב, יגאל גרנות, באתר מסע אחר
איסידורה סקוליץ'

איסידורה סֶקוּלִיץ' (בסרבית: Исидора Секулић,‏ 16 בפברואר 1877 - 5 באפריל 1958) הייתה סופרת, מסאית, ומבקרת אמנות סרבית. עוד בחייה היא זכתה בהכרה רבה: איזידורה הייתה האישה הראשונה שהתקבלה כחברה באקדמיה המלכותית הסרבית למדע (1939), חברה באקדמיה הסרבית למדעים למדעים ואומנות (1950) נשיאת כבוד של מרכז ה-PEN הסרבי (1931), סגנית נשיא אגודת הסופרים של יוגוסלביה ונשיאת איגוד הסופרים של סרביה. כיום, מדי שנה נערך כנס מדעי הנושא את שמה וניתן במסגרתו פרס איזידורה סקוליץ'. סקוליץ', נולדה בכפר מושורין (Mošorin ) ליד טיטל (Titel) וודינה (לשעבר בשטח האימפריה האוסטרו- הונגרית). בילדותה למדה בבית ספר לבנות נובי סאד ולאחר מכן בסומבור, בודפשט. היא למדה ספרות, מדעים, ופילוסופיה. היא סיימה את בית הספר הפדגוגי בבודפשט בשנת 1892, ולאחר מכן לימדה מתמטיקה במקומות שונים. היא הנישאה לרופא פולני שנפטר זמן קצר לאחר הנישואין (1914). היא לא נישאה מחדש ולא היו לה ילדים. מאוחר יותר השלימה דוקטורט בשנת 1922 בגרמניה. במסעותיה התגוררה תקופות שונות באנגליה, צרפת, ונורווגיה. בזמנה היא נחשבה לאחת הנשים המשכילות ביותר והמבריקות ביותר בסרביה והיא הייתה בקשר קבוע עם אינטלקטואלים מובילים (למשל Branko Radičević, Đura Jakšić, Laza Kostić, Petar Kočić, Ivo Andrić ואחרים). המפגשים האינטלקטואליים שערכה בביתה היו מפורסמים בכך שנדונו בהם נושאים מגוונים כגון ספרות, מוזיקה, תיאטרון, ציור ועוד. בעקבות מסעותיה בנורווגיה, מאוסלו דרך ברגן עד מחוז פינמרק, חיברה את ספר המסעות Pisma iz Norveške ("מכתבים מנורווגיה") בשנת 1914. אסופת סיפורים קצרים שלה, Saputnici, התאפיינה בסגנון נועז ובניתוח עצמי נוקב.[דרוש מקור] היא שלטה בכתשע שפות מדוברות, וכן בשפות הקלאסיות. כתיבתה של סקוליץ', שמתאפיינת בליריות, במהורהרות, אך גם בנוסח אנליטי ובוחן, הגיעה בראשית כתיבת הסיפורת המודרנית בסרבית. סקוליץ' עוסקת במצב האנושי בסביבה המודרנית. ברומן העיקרי שלה, Кроника паланачког гробља ("תולדות בית עלמין בעיר קטנה"), היא הופכת את סדר המאורעות: כל חלק בספר מתחיל בבית העלמין, וחוזר אחורנית אל החיים הסוערים בעבר. דמויות כגון גוספה נולה נמנות עם דמויות הנשים החזקות הראשונות בספרות הסרבית, והן מתוארות כאמיצות, גאות, ונחושות. כמו כן חיברה סקוליץ' כתבים ביקורתיים בתחום ביקורת מוזיקה, אמנות, תיאטרון, אדריכלות, ספרות, ופילוסופיה. בנוסף חקרה ספרויות זרות. מדיה וקבצים בנושא איסידורה סקוליץ' בוויקישיתוף knjizenstvo - מרכז מידע אודות סופרות סרביות איסידורה סקוליץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
נחל קינה

נַחַל קִינָה הוא אחד הערוצים במערב מדבר יהודה. אורכו של הנחל כ־8 ק"מ, והוא מצוי מדרום־מערב לערד ובו נמצא "גב־קינה" הנחשב לאחד הגבים הגדולים בדרום הארץ. תחילת נחל קינה הוא למרגלות הר קינה המתנשא לגובה 635 מטר, לאחר מסלול זרימה באורך 13 ק"מ[דרושה הבהרה] ממרגלות ההר, נשפך הנחל אל נחל חימר שהוא הנחל המנקז הראשי מקו בקעת ערד – דימונה עד לקצה הצפוני של ים המלח והר סדום. נחל קינה מנקז את דרומה של בקעת ערד אף הוא. נחל חימר הוא הגדול מנחלי יהודה ודרך שני הנחלים הללו מתרחשים מספר שיטפונות מדי שנה ועוברים בהם כמויות עצומות של מים. ככל הנראה לפני מיליוני שנים הנחל זרם מערבה אל הים הקדום, אך נעצר בשל התרוממות קימוטי הקשת הסורית ונלכד במסלול נחל חימר הגדול. מעל נחל קינה שוכן האתר הארכאולוגי חורבת עוזה. זוהי מצודה ששימשה לכל אורך התקופות. זאת בשולטה על דרך אדום המקראית העתיקה העוברת בנחל. במסלול הנחל נמצאים בורות מים ומערות טבעיות. בנחל עוברים מסלולי טיולים המסומנים במפת סימון שבילים. נחל קינה היה נחלתו של שבט הקיני. שבט זה נדד והיה שותף לשבטי ישראל בנדידה במדבר ושמו, "ואדי הקינה" נשמר בפי יושבי המדבר. בספרים יהושע ושמואל מתוארות העדויות על התיישבות שבט הקיני באזור זה. שמו של הנחל משמר את שמו של השבט הקיני שהיה אחד היישובים שהיו בימי חלוקת הארץ לשבטים והיה בידי שבט יהודה, כמתואר בספר יהושע: ”זאת נחלת מטה בני יהודה למשפחתם. ויהיו הערים מקצה למטה בני יהודה אל גבול אדום, בנגבה הבצאל ועדר ויגור. וקינה ודימונה, ועדעדה”. (פרק ט"ו, פסוקים כ'–כ"ב) גם בספר שמואל מופיעות העדויות על התיישבות שבט יהודה באזור זה במילים" נגב הקיני", "וערי הקיני". (ספר שמואל פרקים כ"ז,ל') אזור נוסף בו שכנו כנראה חלק מבני השבט הוא ליד מגידו שבצפון, כמסופר בפרשת דבורה הנביאה על התנתקות חבר הקיני והתיישבותו בצפון, דבר המונצח בשם נחל קיני הסמוך למגידו. בתקופת המקרא עברה בנחל קינה דרך אדום, שקישרה בין ערד והרי חברון בצפון, לים המלח והערבה בדרום. לאחר אזור הנחל קיים אזור ההתחתרות העמוקה של נחל קינה. מתחת לאזור זה מתגלה מפל הקינה – זהו מפל שברוב ימי השנה הוא יבש. בקרקעית המפל נמצא גב הנקרא "גב קינה". בגב מצויים מים כל ימי השנה אך מצב המים, צלילותם וצבעם תלוי בפרק הזמן שחלף מהשיטפון האחרון באותו אזור ובעוצמתו. מדיה וקבצים בנושא נחל קינה בוויקישיתוף נחל קינה באתר טבע ונופים בישראל נחשון אפיק‏, נחל קינה: טיול אל הגב שהתמלא מים צלולים במדבר יהודה, באתר וואלה, 12 בינואר 2018 קישורים לדפי הסקר של אתרים ארכאולוגים שנסקרו בנחל קינה בסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (14), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (15), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (24), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (25), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (26), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (27), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (28), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (38), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (39), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (40), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (41), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (42), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (47), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה (49), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל קינה, מתוך אתר טבע ונופים בישראל דב פוניו, ארץ הקיני, מתוך אתר צ. לדרך גב קינה באתר החברה להגנת הטבע גב קינה ונחל קינה, באתר נלך נחל קינה באתר Yoaview
היצף

היצף (באנגלית: Dumping) הוא מושג בסחר בינלאומי המתאר יצוא סחורות במחירים נמוכים מהמחירים בהם נמכרות הסחורות בארץ המוצא שלהן ולעיתים אף במחירים נמוכים מעלויות הייצור. ההיצף משמש יצרנים ומשווקים המנסים לחדור לשוק חדש או לדחוק את רגלי המתחרים על מנת להשתלט על השוק. תחילה קונים את כלל הסחורות, מניות או החברות העוסקות באותו התחום או מייצרות את אותו המוצר במחיר גבוה מעל המבוקש, כך שבעל החברה או המניות יתפתו למכור את המוצר. אז פונים למכירת המוצר במחיר מוזל, לפעמים במחיר הפסד, או מחיר היצף, עד לדחיקת כלל המתחרים והשתלטות מוחלטת על השוק, כך שאותו קונה נשאר הבעלים הבלעדיים למכירת המוצר. לאחר השתלטותו של אותו היצרן או המשווק על כלל השוק, ביכולתו לקבוע מחיר גבוה או זול כרצונו. לרוב, פונים שחקנים מסוג זה בלעדית למוצר הטוב והמשוכלל ביותר הקיים בשוק, תוך התעלמות ודחיקת כל יתר המוצרים ומתחרים הפועלים באותו התחום. לעיתים מוכרים מוצר בהיצף לאור עודפי ייצור מקריים או מסחורה שנותרה לאחר פשיטות רגל. ההיצף נתפס כתחרות לא הוגנת ובמדינות רבות ננקטה חקיקה האוסרת אותו לחלוטין או מטילה מגבלות ועיצומים כנגד הנוקטים בו. מכסי מגן מונופול קרטל אוליגופול מדיניות השוק האירופי המשותף בנושא היצף (באנגלית) היצף באתר "מעות" היצף (סחר בינלאומי), דף שער בספרייה הלאומית Ellis, Randall P. "Creaming, skimping and dumping: provider competition on the intensive and extensive margins." Journal of health economics 17.5 (1998): 537-555.
לואיק נוטה

לואיק נוטה (בצרפתית: Loïc Nottet; נולד ב-10 באפריל 1996) הוא זמר בלגי, אשר סיים במקום השני בעונה השלישית של "The Voice Belgique" (המקבילה הבלגית ל-"The Voice") בשנת 2014. נוטה ייצג את בלגיה בתחרות האירוויזיון לשנת 2015, שנערכה בווינה, אוסטריה. לואיק נוטה נבחן לתוכנית המציאות "דה וויס - בלגיה" עם השיר "Diamonds" של הזמרת ריהאנה, והגיע למקום השני בגמר של העונה השלישית. הוא היה חלק מהקבוצה של בוורלי ג'ו סקוט. במהלך התוכנית ביצע מספר שירים, כגון "Love Me Again" של ג'ון ניומן, "Happy" של פארל ויליאמס, "Counting Stars" של ואן ריפאבליק ועוד. בגמר עצמו ביצע את "Diamonds" של ריהאנה. ב-3 בנובמבר 2014, רשות השידור דוברת הצרפתית של בלגיה, RTBF, הכריזה כי נוטה יהיה הזמר שייצג את המדינה באירוויזיון 2015 בווינה. השיר שלו, "Rhythm Inside" ("הקצב שבפנים"), הוצג לראשונה ב-10 במרץ 2015. הוא הופיע בחצי הגמר הראשון, שנערך ב-19 במאי 2015 כמופיע השלישי בחצי הגמר, והצליח להעפיל אל הגמר. בגמר היה השלושה-עשר במספר להופיע, וסיים במקום הרביעי, עם 217 נקודות. ב-2016 הוציא נוטה את הסינגל הראשון שלו, "Million eyes", וב-2017 את אלבום הבכורה שלו, "Selfocaracy", אשר הגיע למעמד פלטינה בבלגיה ובצרפת. ב-29 במאי 2020 ייצא אלבומו השני, "Sillygomania". מדיה וקבצים בנושא לואיק נוטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לואיק נוטה לואיק נוטה, ברשת החברתית פייסבוק לואיק נוטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואיק נוטה, ברשת החברתית אינסטגרם לואיק נוטה, ברשת החברתית טיקטוק לואיק נוטה, סרטונים בערוץ היוטיוב לואיק נוטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיק נוטה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לואיק נוטה, באתר ספוטיפיי לואיק נוטה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) לואיק נוטה, באתר Last.fm (באנגלית) לואיק נוטה, באתר AllMusic (באנגלית) לואיק נוטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואיק נוטה, באתר דיזר לואיק נוטה, באתר Yandex.Music (ברוסית) לואיק נוטה, באתר Discogs (באנגלית) לואיק נוטה, באתר Songkick (באנגלית) לואיק נוטה, באתר Genius לואיק נוטה, באתר בילבורד (באנגלית) לואיק נוטה, באתר טיידל (באנגלית) About Loïc Nottet באתר האירוויזיון (באנגלית)
נציב (עיר מקראית)

נְצִיב הייתה עיר מקראית בשפלת יהודה, בסמוך לקעילה, הנזכרת בספר יהושע: ”לִבְנָה וָעֶתֶר וְעָשָׁן וְיִפְתָּח וְאַשְׁנָה וּנְצִיב וּקְעִילָה וְאַכְזִיב וּמָרֵאשָׁה”. בתחילת המאה ה-4 לספירה ציין אוסביוס באונומסטיקון כי העיר הייתה נושבת בימיו, ושכנה במיל התשיעי בדרך שבין בית גוברין לחברון (הירונימוס תיקן כי מדובר בשבעה מיל). האתר זוהה על ידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ועוד קודם לכן על ידי החוקר יהוסף שוורץ, עם החורבה הנקראת עד ימינו בשם ח'רבת בית נציב, במערב הרי יהודה, כשלושה ק"מ דרומית-מזרחית לתל קילא, המזוהה עם קעילה, וכק"מ אחד צפונית לתרקומיא. "ח'רבת בית נציב" מפוצלת לחורבה מערבית ולחורבה מזרחית, כאשר בחורבה המערבית שרידים מהתקופה הרומית והביזנטית, ובחורבה המזרחית שרידים מתקופות קדומות יותר (החל מתקופת הברזל), המחזקים את זיהויה עם העיר המקראית. ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים מ"ב–מ"ד. תבואות הארץ, פרק ג, ב. אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ה', עמ' 913-914. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזרעה (יישוב קדום)

מזרעה הוא יישוב קדום, שבו נתקיימה קהילה יהודית בימי מרד בר כוכבא (135-132 לספירה), בחופו המזרחי של ים המלח, בסמוך ללשון ים המלח. השם נזכר כמקום מושבו של "בסאס בן ישוע", שהיה במקור מעין גדי, ונזכר באגרות בבתא בת שמעון ממערות נחל חבר. לפי הסברה שהעלה פרופ' יגאל ידין, שם היישוב השתמר בשם הכפר הירדני אלמזרעה, השוכן כיום בסמוך ללשון ים המלח. פרופ' יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 248. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה ובנושא ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בסלאן

בסלאן (רוסית: Беслан; אוסטית: Беслæн) היא עיר הממוקמת ברפובליקה של צפון אוסטיה - אלניה של רוסיה ומהווה את המרכז המנהלי של מחוז פרבוברז'ני (כלומר המחוז שנמצא בגדה הימנית של הנהר). בשנת 2010, חיו בעיר כ-36,728 אנשים, דבר שעושה את בסלאן לעיר השלישית בגודלה ברפובליקה של צפון אוסטיה - אלניה, אחרי ולידיקווקז ומוזדוק. העיר ממוקמת כ-15 קילומטרים צפונית לוולדיקווקז. בסלאן מהווה צומת רכבות חשוב, היא נמצאת על הקו בין העיר רוסטוב על הדון לבין העיר באקו. בעיר זו מתחיל גם הקו שמגיע לוולדיקווקז. זו עיר תעשייתית-חקלאית שנוסדה ב-1940, המהווה בעצם את המרכז התעשייתי לכל הערים שמסביבה. העיר נוסדה בשנת 1847 בידי מהגרים מערים אחרות באוסטיה אלניה. בתחילה, הייתה העיר כפר קטן שמבוסס כמעט כליל על חקלאות, ונקראה אז "בסלאניאקו" (ההתיישבות החלוצית בבסלאן) בידי תקיף מקומי, באסלאן טולטוב. למרות זאת, גם אחרי ימיו של התקיף, בשימוש רשמי הכפר נקרא גם טולטוב או טולטוסקוייב. שם העיר שונה במהלך שנות החמישים. בעקבות התיעוש המהיר, וכניסת תעשיות לעיר, מעבר לחקלאות, הפך הכפר הקטן לרשות מקומית ושמו היה בסלאן. ב-1 בספטמבר 2004, בית הספר המקומי של בסלאן, 'בית הספר מספר אחת', הותקף בידי מורדים צ'צ'נים, אירוע הידוע כמשבר בני הערובה בבסלאן. המצור הסתיים ב-3 בספטמבר, בחילופי אש קשים בין הטרוריסטים לבין כוחות הביטחון. התוצאות היו טרגיות - ונהרגו מאות אזרחים חפים מפשע, ביניהם ילדים רבים. משבר בני הערובה בבסלאן מדיה וקבצים בנושא בסלאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסלאן (ברוסית)
תומא מנייה

תומא מנייה (בצרפתית: Thomas Meunier, נולד ב-12 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בליל ובנבחרת בלגיה. בינואר 2011 הוחתם מנייה על ידי קלאב ברוז' מקבוצת וירטון ששיחקה בליגה השלישית. בסוף יולי 2011 היה מנייה שותף ב-20 דקות במשחק הפתיחה של עונת 12–2011 בליגה הבלגית נגד וסטרלו, ואף כבש באותו המשחק. ב-3 ביולי 2016 חתם לארבע שנים בפריז סן-ז'רמן הצרפתית. ב-25 ביוני 2020 חתם לארבע שנים בבורוסיה דורטמונד. ב-7 בפברואר 2024 חתם בטרבזונספור הטורקית. ב-19 ביולי 2024 חזר לצרפת וחתם בליל. בספטמבר 2011 זומן מנייה לנבחרת הבלגית עד גיל 21 וכבש במוקדמות אליפות אירופה 2013 עד גיל 21 נגד אזרבייג'ן. ב-14 בנובמבר 2013 ערך מנייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת קולומביה. מנייה שיחק את מלוא 90 הדקות בשני ניצחונות הנבחרת נגד נבחרת אירלנד ונבחרת שוודיה במסגרת שלב הבתים ביורו 2016 ואף פתח בהרכב בניצחון 0–4 על נבחרת הונגריה. ב-13 בנובמבר 2016 הבקיע את שערו הראשון במדים הבינלאומיים בניצחון 1–8 על נבחרת אסטוניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ב-31 באוגוסט 2017 כבש מנייה שלושער ובנוסף בישל ארבעה שערים בניצחון הבית 0–9 על נבחרת גיברלטר. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024. קלאב ברוז' אליפות בלגיה: 2015/2016 גביע בלגי: 2014/2015 פריז סן-ז'רמן אליפות צרפת: 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 גביע צרפתי: 2017/2018 גביע הליגה הצרפתי: 2016/2017, 2017/2018 הסופר קאפ הצרפתי: 2016, 2017, 2019 בורוסיה דורטמונד הגביע הגרמני: 2020/2021 נבחרת בלגיה מונדיאל 2018: מקום שלישי מדיה וקבצים בנושא תומא מנייה בוויקישיתוף תומא מנייה, ברשת החברתית פייסבוק תומא מנייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תומא מנייה, ברשת החברתית אינסטגרם תומא מנייה, באתר Transfermarkt תומא מנייה, באתר Soccerway תומא מנייה, באתר BDFutbol תומא מנייה, באתר WorldFootball.net תומא מנייה, באתר National Football Teams תומא מנייה, באתר FootballDatabase.eu תומא מנייה, באתר ESPN Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית) 25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.