laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הפועל הצעיר (עיתון)

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה הפועל הצעיר היה עיתון ארץ ישראלי, שנוסד על ידי מפלגת הפועל הצעיר בשנת 1907. עורכו הראשון של העיתון (עד שנת 1922) היה יוסף אהרונוביץ' ולאחר מכן יצחק לופבן. על-אף שיצא במסגרת מפלגתית, היה העיתון "רך" מבחינה אידאולוגית ולא דוגמטי וכופה את האידאולוגיה על התכנים. בראשיתו ראה "הפועל הצעיר" את טיפוח הספרות העברית כאחת ממטרותיו ובין הסופרים שפרסמו בו מפרי עטם נמנו ש"י עגנון, ר' בנימין, אז"ר, אברהם שמואל שטיין (א"ש שטיין), דוד שמעוני (שמעונוביץ'), יצחק וילקנסקי ומשה סמילנסקי, אשר ברש ויוסף חיים ברנר (שהיה, באופן יוצא דופן, גם חבר מערכת העיתון המתחרה, האחדות, של פועלי ציון). עגנון הזכיר את העיתון מספר פעמים בספרו "תמול שלשום". הופעתו של "הפועל הצעיר" הופסקה באוקטובר 1915 וחודשה רק בסוף 1918, אחרי סיום מלחמת העולם ה-I. בידיעה בעיתון "חדשות מהארץ" ("הארץ") דצמבר 1918 נכתב: "הנני בא רק להכריז בפני קוראי "החדשות מהארץ" על הופעתו מחדש של אחד האורגנים הכי חשובים שיצאו לאור עד עתה בארץ וכל חובבי הספרות והחיים החדשים יקבלו הודעה זו בברכה ובשמחה." עם האיחוד בין מפלגת אחדות העבודה ומפלגת הפועל הצעיר בשנת 1930 והקמת המפלגה המאוחדת מפא"י, הפך העיתון, שיצא במתכונת שבועית, להיות הביטאון הרשמי של מפא"י ביישוב ובשנות המדינה הראשונות. למרות היותו עיתון רשמי של המפלגה הובעו בו, בעידודו של עורכו לופבן, דעות אופוזיציוניות לקו המרכזי של המפלגה. בעיתון התפרסמו מאמרים מאת אנשי ברית שלום וכותבים אחרים שניגחו את הקו המרכזי האקטיביסטי של מפא"י ואת ראשיה. בבואו לסכם 40 שנות הופעת "הפועל הצעיר" כתב לופבן, עורכו: השחייה נגד הזרם... הייתה מסימניה הראשונים של במה זו... לא הרצון להיות פופולרי, לדבר אל יצר לבו של הרחוב, אלא הרצון להיות אמיתי ולחנך את הקורא ואת התנועה להכרת האמת, לתבונה, לשיקול דעת רציני ולאחריות, הייתה מגמתו של העתון הזה משך כל השנים. מעולם לא ערכו לו תשואות ולא מחאו לו כפיים, תמיד היה הוא כצנינים בעיני רבים, ואף בעדת אוהביו ובציבור שהוא שימש ומשמש לו כלי מבטא היה לא פעם מטרה לביקורת חמורה... במה לחינוך, להארה תרבותית ומוסרית, אך גם במת ריב ובמת מדון הייתה במה זו במשך ארבעים שנות קיומה. — יצחק לופבן, "על ספם של ימים: שנת הארבעים", הפוע"צ, 7.10.1946 העיתון נסגר בשנת 1970. הפועל הצעיר באתר הספרייה הלאומית הפועל הצעיר באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון הפועל הצעיר, באתר תנועת העבודה הישראלית מידע על הפועל הצעיר (עיתון) בקטלוג הספרייה הלאומית מאיר חזן, 'פובליציסט, מנפץ חלונות: יצחק לופבן עורך הפועל הצעיר', בתוך קשר 36 (2007), עמ' 70–82 עוזי אלידע, העולם בצהוב : לידת עיתונות ההמון הארץ-ישראלית 1884–1914, ת"א, הוצאת אוניברסיטת ת"א. 2015. אניטה שפירא, ברנר, עמודים 227 - 228. היא מכנה סופרים אלה כ"סביבה האינטלקטואלית" של העיתון שמואל יוסף עגנון, תמול שלשום, הוצאת שוקן, תשכ"ז, עמ' 132 מחבר=, הפועל הצעיר, חדשות מהארץ גליון ה- 13/12/1918 מופיע באתר עתונות יהודית הסטורית, 1918 ערך זה הוא קצרמר בנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
T-26

T-26 היה טנק סובייטי קל שיוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20. טנק זה פותח על בסיסו של טנק בריטי "ויקרס 6 טון". ה-T-26 היה בין הטנקים הראשונים שיוצרו באופן המוני בברית המועצות - בסך הכול כ-12,000 יחידות יוצרו בשנים 1931–1941. הטנק יוצר ב-4 דגמים עיקריים: טנק בעל שני צריחים, טנק בעל צריח בודד, טנק - להביור ושולה מוקשים. טנקי T-26 שירתו במספר צבאות העולם עד לאמצע שנות ה-50. הטנק שירת במסגרת מלחמת האזרחים בספרד, והניסיון שנצבר בשימוש בטנק במהלך המלחמה השפיע רבות על הדוקטרינה הסובייטית של לחימת טנקים בסוף שנות השלושים. לטנק היה תפקיד מרכזי בצבא האדום ב-1941. מדיה וקבצים בנושא T-26 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת העל הוולשית

ליגת העל הוולשית (נקראת גם "קַמְרִי פרימייר", באנגלית: Cymru Premier) היא ליגת הכדורגל הלאומית הבכירה בוויילס, ומשתתפות בה כיום 12 קבוצות. הליגה הוקמה באוקטובר 1992 והיא מקצוענית למחצה. עד 2002 קראו לליגה "הליגה של ווילס" (League of Wales או LoW), ושינתה את שמה בעקבות הסכם חסות ל"ליגת העל הוולשית", והחל מ-2019/2020 שינתה את שמה ל"קַמְרִי פרימייר" (Cymru Premier) כאשר "Cymru" הוא שם נוסף למדינת ויילס. הליגה נוצרה באוקטובר 1991, על ידי אלוון אוואנס, שהיה המנהל הכללי של התאחדות הכדורגל של ויילס, שהאמין כי נבחרת ויילס תחת איום סגירה של פיפ"א שהתחילה לחייב נבחרות שחברות בה לקיים ליגות מקומיות, וכמו כן פיפא דחקה בה להתאחד עם ההתאחדויות של אנגליה, אירלנד וסקוטלנד, לכדי התאחדות בריטית אחת של האי הבריטי, מה שההתאחדות הוולשית והבריטיות האחרות, לא רצו לעשות. על כן יצרה ההתאחדות ליגת כדורגל שהחלה לפעול בעונת 1992/1993, ויצאה לדרך ב-15 באוגוסט 1992. עד אז ארגנה ההתאחדות רק את הגביע הוולשי. הקבוצות החזקות ביותר בוויילס באותה תקופה היו: אברדייר אתלטיק, קארדיף סיטי, מרתיר טאון, ניופורט קאונטי, סוונסי סיטי ורקסהאם שהתחרו בליגות האנגליות של הפוטבול ליג עד עתה, בעוד קבוצות וולשיות אחריות התחרו בליגת הפרמייר ליג הצפונית ובליגת הפוטבול ליג הדרומית. בגלל קישורי תחבורה גרועים מבחינה היסטורית בין צפון לדרום בתוך וויילס (אם כי אלו השתפרו לאחר מלחמת העולם השנייה), לעיתים קרובות היה קל יותר למועדונים וולשים לנסוע לכיוון מזרח-מערב, ולכן מועדונים וולשים נטו להגיע יותר מזרחה לאנגליה עבור מתחרות בליגה ורבים מהצדדים המובילים למחצה המקצועיים בוויילס שיחקו במערכת הליגה האנגלית בכדורגל; בנגור סיטי הייתה חברה מייסדת ליגת העל של אליאנס (כיום הליגה האנגלית הלאומית) בשנת 1979, והגיעו לגמר גביע ה-FA בשנת 1984, לפני שעברו לליגה החדשה בוויילס בשנת 1992. מהלך הקמת "הליגה של וויילס" התחיל סכסוך בין התאחדות הכדורגל של וויילס (FAW) לבין אותם מועדונים וולשים שרצו להישאר חלק מפירמידת הכדורגל האנגלית. מועדונים אלו כונו ה-"Irate Eight" ("השמינייה הזועמת"), וכלל את בנגור סיטי, בארי טאון, קרנארבון סיטי, קולווין ביי, מרטיר טידפיל, ניופורט, ניוטאון ורילי. באותה תקופה, קרדיף סיטי, סוונסי סיטי ורקסהאם שיחקו בליגת הכדורגל האנגלית, וההתאחדות הוולשית החליטה לאפשר לאותן קבוצות להמשיך לשחק במערכת האנגלית (שם הם משחקות עד היום), אף על פי שהמשיכו להתחרות בגביע הוולשי עוד כמה עונות. הצלחתם של מועדונים אלה בגביעי הוולשית גרמה לכך שהם התמודדו לעיתים קרובות בגביע אירופה למחזיקות גביע למרות העובדה שרקסהאם מעולם לא שיחק מעל הליגה השנייה וסוונסי בילתה שתי עונות בלבד בליגה הראשונה בתחילת שנות ה-80, ואילו קרדיף הייתה קבועה למחצה של הדיוויזיה הראשונה רק משנות העשרים ועד שנת 1962. הליגה עברה שינוי בעונת 2010/2011 כך שבמקום ליגה אחת בת 18 קבוצות, התפצלה הליגה לליגה עליונה של 10 קבוצות וליגה תחתונה של 10 קבוצות לפי המיקומים בעונת 2009/2010, כמו כן ההתאחדות הוולשית תהיה אחראית בלעדית לליגות האלה במקום חברת ה"פוטבול ליג של ויילס" שתפורק. ביוני 2009 התקבלה ההצעה על ידי רוב הקבוצות בליגה וולשית אך הוחלט שבמקום 10 קבוצות בהצעה המקורית, בליגה העליונה ישחקו 12 קבוצות, כך משחקים שם מאז. קבוצה בכתב מודגש זכתה בגביע הוולשי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. קבוצה בכתב מודגש נטוי זכתה בנוסף גם בסופר-קאפ הוולשי באותה העונה והשלימה טרבל מקומי. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הוולשית
יזהר הירשפלד

יזהר הירשפלד (1950 - 16 בנובמבר 2006) היה אחד מן הארכאולוגים הבולטים בישראל, ערך חפירות באתרים ארכאולוגיים מרכזיים בארץ, כיהן כפרופסור במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, ונחשב מומחה בינלאומי לתולדות האיסיים ומנזרי מדבר יהודה. הירשפלד נולד בקיבוץ בית קשת שבגליל התחתון, וגדל בקריית טבעון ובאשקלון. למד במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, ובשנת 1987 קיבל תואר דוקטור. החל משנת 1989 שימש כמרצה במכון וארכאולוג חופר. בשנת 1998 קיבל מעמד של פרופסור מן המנין במכון. פרסם עשרות מאמרים וספרים. בשנות ה-2000 ניהל את החפירות בטבריה העתיקה ובעין גדי. הירשפלד נפטר ממחלה בשנת 2006. הירשפלד היה מן הבולטים בארכאולוגים שעסקו בקומראן ובאיסיים. דעתו המהפכנית הייתה שקומראן אינו אתר כיתתי של האיסיים, אלא מדובר בבית חווה חקלאית יהודאית בעלת מגדל. למסקנתו זו הגיע בעקבות החפירות שניהל ברמת הנדיב, בחירבת עלק, ובה חשף בית חווה כזה מן התקופה ההרודיאנית. את האתר הכיתתי המוזכר בדברי הרומאי פליניוס הזקן הוא הציע לזהות בתאים קטנים ומבודדים מעל עין גדי, תאים אותם חפר בשנותיו האחרונות. בית המרחץ של חמת גדר חירבת א-דיר, מנזר במדבר יהודה רמת הנדיב - חורבת עלק וחורבת עקב טבריה - העיר העתיקה והר ברניקי עין גדי (שמורה) - בית הכנסת וכן תאים במעלה ההר מנזר דיר קלעה סמוך ליישוב פדואל במערב השומרון סקר בתי מגורים בהר חברון סקר מפת הרודיון סקר מנזרים במדבר יהודה סקר שבטה סקר דרכי הבשמים של הנבטים בנגב סקר מנזרים באזור עזה הכמיהה אל המדבר, הוצאת ידיעות אחרונות. המדבר של העיר הקדושה, הוצאת יד בן צבי. בית המגורים הארץ ישראלי, הוצאת בן צבי. בנוסף לספריו פרסם עשרות מאמרים בכתבי עת רבים בארץ ובעולם. מדיה וקבצים בנושא יזהר הירשפלד בוויקישיתוף רשימת המאמרים של יזהר הירשפלד באתר רמב"י קום התהלך בארץ- מחקרים בארכיאולוגיה ובהיסטוריה של א"י, לזכרו של יזהר הירשפלד במלאת עשור לפטירתו, בהוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ירושלים, תשע"ו, באתר Academia.edu יזהר הירשפלד (1950-2006), דף שער בספרייה הלאומית יזהר הירשפלד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוד עמית, הסוד של עין גדי, באתר הארץ, 26 במרץ 2007
קרלומן הראשון

קרלומן הראשון (או שארלומן 751 – 771) היה מלך פרנקי מ-768 עד 771. הוא היה בנו של פפין השלישי. יחד עם אחיו, קרל (שבעתיד יהיה ידוע כקרל הגדול), נמשח קרלומן למלך על ידי האפיפיור סטפנוס השני ב-754. לאחר מותו של פפין ב-768, חילקו קרלומן וקרל את הממלכה ביניהם, כאשר קרלומן מלך בחלק המזרחי, אוסטרזיה. בין האחים שרר מתח ניכר, וייתכן שזו הייתה הסיבה לכך שלאחר מותו של קרלומן נמלטה אשתו גרברז' עם בניו לארמונו של דסידריוס (אנ'), מלכה האחרון של הממלכה הלומברדית. מפני שחלק מהמקורות מציינים כי דסידריוס היה בכלל אביה של גרברז', קשה לשפוט את טיב המתח בין האחים. סיפורים אחרים טוענים כי קרל הגדול נדהם מבריחתה של גרברז' ולא הבין למה עשתה זאת. בעת מותו של קרלומן, סופחה ממלכתו לזו של אחיו, שחילקה בין בניו. מדיה וקבצים בנושא קרלומן הראשון בוויקישיתוף קרלומן הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קרלומן הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מחוז מרשל (טנסי)

מחוז מרשל הוא מחוז במרכז מדינת טנסי שבארצות הברית אשר הוקם בשנת 1836. שטחו של המחוז הוא 974 קמ"ר ובירתו היא העיירה לואיסבורג. נכון לשנת 2010, אוכלוסיית המחוז מונה 30,617. צפיפות: 28 איש לקמ"ר המרקם הגזעי של המחוז הוא 89.42% לבנים, 7.77% אפרו-אמריקאים, 0.25% אינדיאנים, 0.31% אסיה, 0.01% איים פסיפיים, 1.46% מגזעים אחרים, ו 0.77% משני גזעים או יותר. 2.87% מהאוכלוסייה היו היספניים או לטיניים כלשהו. 25.60% מתחת לגיל 18, 8.70% לעומת 18 עד 24, 29.90% לעומת 25 עד 44, 23.20% לעומת 45 כדי 64, ו 12.60% שהיו 65 שנים ומעלה. הגיל החציוני היה 36 שנים. על כל 100 נשים היו 95.40 זכרים. לכל גיל 100 נשים 18 ומעלה, היו 92.90 זכרים. ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 38,457 $, ואת ההכנסה החציונית למשפחה היה 45,731 $. זכרים היו בעלי הכנסה חציונית של 31,876 $ לעומת 22,362 $ עבור נקבות. ההכנסה לנפש של המחוז הייתה 17,749 $. בנוגע 7.30% מהמשפחות ו 10.00% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 10.80% של אלה מתחת לגיל 18 ו 13.10% מאלו גיל 65 או מעל. מדיה וקבצים בנושא מחוז מרשל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז מרשל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיוטוניה קונגניטה

מיוטוניה קונגניטה (Myotonia congenita) היא מחלה גנטית של מערכת העצבים, הגורמת לעיכוב בהרפיה של שרירי השלד (השרירים המשמשים לתנועה רצונית). הסימפטום העיקרי של המחלה הוא קשיון שרירים, שעלול להגיע עד לכדי שיתוק. מקור המחלה הוא מוטציה גנטית תורשתית, המשפיעה על תעלות הכלור שבשרירים. המחלה מופיעה באדם וביונקים אחרים, אשר המפורסמת שבהם היא העז המתעלפת. מדיה וקבצים בנושא מיוטוניה קונגניטה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סמל אוקלהומה

החותם הגדול של מדינת אוקלהומה או סמל מדינת אוקלהומה (באנגלית: Great Seal of the State of Oklahoma) משמש כסמלה הרשמי של מדינת אוקלהומה שבארצות הברית. בנוסף, מופיע הסמל על דגלו של מושל המדינה. הסמל נבחר בשנת 1905 במהלך האספה החוקתית של מדינת סקוייה (אנ') - המדינה המוצעת על ידי תושבי הטריטוריה האינדיאנית שבדרומה של אוקלהומה של ימינו. הסמל מורכב מכוכב מחומש שבמרכזו סמלה המקורי של טריטוריית אוקלהומה, המכיל את המוטו "Labor Omnia Vincit" שמשמעותו בשפה הלטינית היא "העבודה מנצחת את הכל". הדמות המרכזית בסמל הטריטוריה היא קולומביה, המסמלת את מעמדה של אוקלהומה כמדינה חברה באיחוד ואת הצדק, מוקפת בדמותם של חקלאי חלוץ אמריקאי מימינה ואינדיאני משמאלה הלוחצים יד אחד עם השני מתחת למאזני הצדק. שניהם מסמלים יחד את הצדק הקיים בין הגזעים האנגלו-סקסים והאינדיאניים באוקלהומה וגם מצידו של הממשל הפדרלי. מתחת לשלישייה יש קרן המסמלת שפע וענף זית המסמל שלום, ומאחוריהם זורחת שמש המסמלת את התרבות והקידמה. על כל אחד מקצוות הכוכב סמל של אחד מחמשת השבטים האינדיאנים שהתגוררו באזור אוקלהומה: צ'רוקי, צ'יקאסו, צ'וקטאוו, קריק וסמינול. משמעות הסמלים לפי סדר השעון: סביב הכוכב 45 כוכבים קטנים לבנים על רקע כחול. כוכבים אלה מסמלים את 45 מדינות ארצות הברית אשר קדמו להצטרפותה של אוקלהומה כמדינה. הכוכב המחומש המרכזי בסמל מהווה למעשה הכוכב ה-46 בסמל, ובכך מסמל את מעמדה של אוקלהומה כמדינה ה-46 באיחוד. דגל אוקלהומה מדיה וקבצים בנושא סמל אוקלהומה בוויקישיתוף
מעברת אגרובנק

מעברת אַגְרוֹבַּנְק הייתה אחת משלוש המעברות שהוקמו בחדרה בימי העלייה ההמונית. בשנת 1961 פורקה המעברה ואחרוני תושביה הועברו לחדרה. עם קום מדינת ישראל, ביוני 1948, החלה עלייה גדולה של יהודים ארצה. שערי הארץ שעד כה היו סגורים לקליטת עולים, נפתחו ויהודים רבים ביקשו לעלות. למעלה מ-900,000 איש עלו למדינת ישראל בעשור הראשון להקמתה נתון שאין דוגמתו בין מדינות קולטות הגירה בעולם. הגידול העצום באוכלוסיית המדינה בפרק זמן קצר ושינוי היחס בין מספר העולים החדשים לוותיקים חייבו פתרונות מוסדיים מידיים. בין השנים 1948 ו-1949, גדלה אוכלוסיית המדינה ב-28.3%. בשנה שלאחר מכן עמד הגידול על 16.7% ובשנה שלאחר מכן חל גידול של 15.2%. העולים הרבים שהגיעו יושבו תחילה במחנות עולים או במחנה מעבר אך הגידול הרב במספרם של העולים, הצפיפות והתנאים הקשים ששררו בהן, חייבו מציאת פתרון חלופי ראוי. לוי אשכול ששימש אז כגזבר ומנהל מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית נדרש למצוא פתרון חלופי מהיר לטיפול בקליטת העולים בכלל ובפרט במצוקת הדיור שלהם. תחילה פעל אשכול בשיטתיות לאכלוס עשרות אלפי עולים בערים מעורבות לשעבר, בשכונות שבהן התגוררו ערבים עד מלחמת העצמאות, או בכפרים פלסטיניים נטושים ובמקביל עודד הקמת עשרות נקודות התיישבות חדשות. בימי העלייה ההמונית, בראשית שנות החמישים, הוקמו ליד חדרה שלוש מעברות: אגרובנק, נווה-חיים וברנדייס. מבחינת הרשויות הוכרו שלוש המעברות כמעברה אחת (מעברת אגרובנק), למרות שהיו מעברות נפרדות מבחינה טריטוריאלית, שהכילו בסך הכול כ-13,000 עולים ניצולי השואה בעיקר יוצאי רומניה, יוצאי תימן, צפון אפריקה, עיראק, כורדיסטן ופרס. שלוש המעברות הוקמו במקומם של מחנות הצבא הבריטי לשעבר, וזכו גם לקבל את שמם. לקראת סוף 1949 הוסב מחנה העולים אגרובנק למעברה, בה שהו 1,400 נפש בכ-366 משפחות, דבר שהביא למחסור במקומות עבודה. בדצמבר 1950 היו במעברה כ-200 אוהלים ו-400 צריפונים. בדצמבר 1951 נפגעה המעברה מהגשמים, אוהלים רבים התמוטטו וגשם חדר לבדונים והתקיים מבצע פינוי משפחות לבתים בחדרה. במאי 1952 היו במעברת אגרובנק מעל 5,000 נפש. במעברה שכנו מספר אישים מפורסמים, ביניהם ראש המועצה הראשון של יהוד, אברהם אלטלף. רבים מתושבי אגרובנק עברו לגבעת אולגה שהוקמה מערבית למעברה, מעברו השני של כביש החוף ועד לאזור חוף הים של חדרה. לקראת סוף שנת 1961 פעלה עיריית חדרה לפנות את 130 המשפחות האחרונות במעברות אגרובנק וברנדייס לשיכון בדירות של חברת עמידר. על ההיסטוריה של חדרה ומעברת אגרובנק באתר מוזיאון הח'אן(הקישור אינו פעיל) השתיים הנוספות היו מעברת נווה-חיים ומעברת ברנדייס מפת אזור חדרה (באנגלית), 1956, עם כיתוב בעברית "מעברת אגרובנק". מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית אולם ראו מפקד בבתי העולים לקראת הבחירות לכנסת השנייה, דבר, 2 במאי 1951 תוכנית להעסקת שוכני מחנות העולים בעבודה, דבר, 9 בספטמבר 1949; ירידה במספר העולים שבמחנות, דבר, 6 בדצמבר 1949 חדרה - חוסר עבודה בחדרה, דבר, 19 בדצמבר 1949 המעברות נאבקות עם הגשם, דבר, 5 בדצמבר 1950 מטרות עוז וסופת רוחות בכל הארץ, דבר, 16 בדצמבר 1951 חדרה בת שישים, דבר, 9 במאי 1952 י. בן אמיר, גבעת אולגה - מחול צהוב למרבדי ירק, דבר, 27 ביוני 1969 אפשרות לחיסול מעברות אגרובנק וברנדייס בחדרה, דבר, 12 בנובמבר 1961 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל אורגון

סמל מדינת אורגון (באנגלית: Seal of the State of Oregon), או החותם של מדינת אורגון (באנגלית: Oregon State Seal) הוא הסמל הרשמי של מדינת אורגון בארצות הברית. הוא עוצב על ידי הארווי גורדון ב-1857, שנתיים לפני הצטרפותה של אורגון לארצות הברית ב-1859. הסמל מופיע על צידו הקדמי של דגל מדינת אורגון. הסמל עגול, בטבעת החיצונית רשום שמה של המדינה באנגלית: "State of Oregon" ושנת הצטרפותה לארצות הברית, 1859. במעגל הפנימי מופיע עיטם לבן-ראש, הציפור הלאומית של ארצות הברית, הניצב על גבי מגן המציג תמונת נוף של הרים והאוקיינוס השקט ובה מרכיבים רבים: אייל קנדי, שמייצג את עדרי האיילים הגדולים שנמצאו בשטחה. עגלה הנמשכת על ידי שני שוורים, המזכירה את הקמת המדינה במסגרת התפשטות ארצות הברית מערבה בהתאם לאמונת הייעוד הגלוי. באוקיינוס השקט מפליגות שתי אוניות: אוניית מלחמה של הצי המלכותי הבריטי שמתרחקת מהחוף ואוניית קיטור אמריקאית שמתקרבת לחוף. החלפת הספינות מסמל את סיום השלטון הבריטי באורגון. ההרים והאוקיינוס השקט שמופיעים ברקע הסמל, מייצגים את הגאוגרפיה ההררית של המדינה הסמוכה לחוף. מתחת לתמונת הנוף מופיע הכיתוב באנגלית "The Union", שמשמעותו "האיחוד", ומתחתיו ציור המייצג אלומת קש, מחרשה ומכוש המסמלים את החקלאות במדינה. את המגן מקיפים 33 כוכבים מחמושים המסמלים את מעמדה של אורגון כמדינה ה-33 באיחוד. קודם להצטרפותה של המדינה לארצות הברית, שלטה בטריטוריה ממשלה מחוזית שסמלה, שכונה "סמל הסלמון", היה סמל עגול שהציג שלוש אלומות קש ודג סלמון מתחת לכיתוב "Oregon", שם המדינה באנגלית. דג הסלמון סימל את תעשיית הדיג הענפה בטריטוריה והקש סימל את החקלאות. הסמל הוחלף עם הכרזת אורגון כטריטוריה רשמית של ארצות הברית ב-1849. הסמל הטריטוראלי של אורגון אומץ מיד עם הכרזת הטריטוריה ב-1849. הסמל היה עגול, בטבעת החיצונית רשום שמה שמו של הסמל וחמישה כוכבים מחומשים בתחתיתו. במרכז הסמל היה מגן שהציג ספינה שטה באוקיינוס, המייצגת מסחר, ומתחתיה תמונת נוף של הרים ומחרשה. במגן תמכו נשר מימין ויליד אמריקאי משמאל. מעל המגן היה ציור של בונה המסמל את תעשיית הפרוות שהייתה התעשייה המרכזית בהיסטוריה המוקדמת של המדינה. ב-1857 נפגשה הוועדה המכוננת של אורגון, וקבעה את סמל המדינה שיכנס לשימוש מיד עם הכרזתה של אורגון כמדינה. הסמל שעוצב על ידי הארווי גורדון אומץ על ידי הוועדה, שהוסיפה לו את ציור האייל. השימוש נכנס לתוקף עם הכרזתה של אורגון כמדינה ב-14 בפברואר 1859. סמל הממשלה המחוזית של אורגון, 1843–1849 סמל טריטורית אורגון, 1849–1857 דגל אורגון אתר האינטרנט הרשמי של סמל אורגון
ויהי חושך ויהי אור

ויהי חושך ויהי אור (באנגלית: Let there be light) הוא סרט תיעודי העוקב אחר חייו של מנחם (מני) פיליפ, זמר לשעבר ובמאי קולנוע שיצא בשאלה. הסרט, בבימויים המשותף של נעם ראובני ומני פיליפ, השתתף בפסטיבל ירושלים בשנת 2007, היה מועמד לפרס וולג'ין, שודר בערוץ 8 והוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ. עקב העיסוק ביציאה בשאלה, עורר הסרט הדים רבים בקרב המגזר החרדי. הסרט פותח בתיאור חייו של מנחם פיליפ, גבר צעיר, חרדי נשוי ושומר מצוות, בן למשפחה בת 11 אחים ואחיות, ואב לחמישה ילדים. את חייו מלווים לבטים ושאלות אמונה קשות במקביל לנישואין לא מוצלחים לאישה אותה מעולם לא אהב ואשר הכירהּ רק באמצעות שידוך. בהמשך הוא מתגרש, ובמשך מספר שנים, מפתח את הקריירה המוזיקלית שלו והופך לאחד מהזמרים המצליחים ביותר בתחום המוזיקה החסידית, אבל הוא עדיין מרגיש זר בעולם בו הוא חי, והוא מחליט לעזוב הכל ולשנות את חייו. בסוף שנת 2000 הוא נוסע לטיול במזרח הרחוק משם הוא חוזר כחילוני. בעקבות חזרתו בשאלה משפחתו מתנכרת אליו ופותחת במאבק להרחקתו מילדיו באמצעות צו בית דין רבני. הסרט מתאר את הקרע שנוצר בין הילדים המשתוקקים לפגוש את אביהם מול ההתנגדות הנחרצת של המשפחה החרדית, המאבק מסתיים לאחר זמן ממושך בהכרעת בית דין שמאפשר לו לקיים מפגשים קצרים בני שעתיים פעם בשבוע, בתנאי שמקום המפגש יהיה בביתה של משפחה חרדית. מפעל חייו של מנחם כזמר חסידי יורד לטמיון כאשר הציבור החרדי מחרים את שיריו ומופסקת השמעתם בערוצי הרדיו הדתיים. במקביל מתחילים אחים נוספים של מנחם לצאת בשאלה, וגם הם מנודים ממשפחתם עקב כך. עודד אחיו עובר לארצות הברית יחד עם אשתו. אחותו לאה'לה בת ה-18 מתחתנת ועוברת לאנגליה שם היא משנה את שמה ל"לי", לזוג נולד ילד אולם לאחר שנה היא מתגרשת וקורסת נפשית, מני נוסע אליה כדי לתמוך בה, והאחים שחזרו בשאלה מבינים שעליהם לאחד כוחות והם מקימים בינם לבין עצמם משפחה חלופית למשפחת ההורים שנגזלה מהם. השם - ביצוע: מני פיליפ, לחן: ברוך חייט הנה מה טוב - ביצוע: מני פיליפ, לחן: יעקב סגל שיר למעלות - ביצוע: מני פיליפ, לחן: יוסף קרדונר Sacrifice - שינייד או'קונור Losing My Religion - אר.אי.אם. תניא - ביצוע: מני פיליפ, לחן: יוסי גרין הללויה - ביצוע: לי פיליפ, לחן: לאונרד כהן "ויהי חושך ויהי אור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמוד הסרט, לצפייה ישירה, באתר של מני פיליפ. נענע 10 על הסרט
ליגת העל הספרדית

האם התכוונתם ל... ליגת העל הספרדית בכדורסל לה ליגה ליגת העל הספרדית בכדוריד
ליגת העל הצרפתית

האם התכוונתם ל... ליגת העל הצרפתית בכדורגל ליגת העל הצרפתית (כדורגל נשים) ליגת העל הצרפתית בכדורסל
מדריך נוער (צה"ל)

מפקד נוער (ראשי תיבות: מד"ן) הוא תפקיד צבאי בחיל החינוך והנוער. מפקדי הנוער כפופים למערך אכ"א (אגף כוח אדם). תפקיד מפקדי הנוער נוצר מתוך הצורך להכין את בני הנוער המועמדים לשירות ביטחון (מלש"בים) לגיוס לצה"ל. ישנם שני סוגים של מדריכי נוער: מדריכי נוער מרחב ומפקדי נוער. שני סוגי מדריכי הנוער מעבירים מערכי שיעור שמטרתם הכנת הנוער לשירות בצה"ל, אך בעוד מפקדי הנוער פוגשים את בני הנוער לתקופה קצובה, במהלך הגדנ"ע, מדריכי נוער המרחב פוגשים את המועמדים לשירות ביטחון בבתי הספר ובמסגרות נוער אחרות ומלווים אותך לאורך תקופת המיונים לתפקידים שונים בצבא. תפקיד מפקדי הנוער הוא להפחית את חששותיהם של המועמדים לשירות ביטחון לקראת הצבא ואת ההלם הראשוני כאשר הם מגיעים אליו, להבהיר לנוער את משמעות חוק שירות ביטחון, ולעודד צעירים לשאוף ל"שירות משמעותי" (בדרך כלל נרמז ששירות קרבי "משמעותי" יותר משירות תומך לחימה או שירות עורפי). שירותם של מדריכי נוער המרחב מתבצע במסגרות חינוכיות שונות: בתי ספר תיכוניים מסוימים, בעיקר אלו הכפופים למשרד העבודה ("תיכונים מקצועיים"), אך גם במסגרות חינוכיות שרוב חניכיהן עולים חדשים, בבתי ספר "מפתן", במועדוניות נוער, ועוד. בבתי הספר מעבירים מדריכי הנוער שיעורים לכיתות י"א-י"ב הנוגעים לגיוס ולשירות בצה"ל. מטרות השיעורים להקל על ההכנה המעשית והנפשית של המועמדים לקראת גיוסם, להכין אותם לקליטתם בצה"ל לאחר הגיוס, ולעודד שיתוף פעולה עם מערכת הגיוס והשיבוץ. כמו כן, מדריכי הנוער מסייעים למועמדים בשלבי הגיוס הראשונים (צו ראשון וכו'), על מנת לאתר בעיות או צרכים מיוחדים. מפקדות הנוער יכולים גם להתייצב עם המועמדים לשירות ביטחון לצו הראשון או לברר עבורם מידע לגבי אפשרויות שיבוצם בצה"ל. מפקדי נוער מעבירים התנסות של הגדנ"ע לתלמידי תיכון. במהלך הגדנ"ע עוברים המועמדים לשירות ביטחון הדמיה של טירונות ומפקדי הנוער משמשים מפקד טירונים לקבוצה שלהם. שבוע הגדנ"ע כולל הקניית משמעת צבאית, נהלים צבאיים (השכמה, מסדרים, אימונים גופניים, תורנויות מטבח, וכו'), שיעורי נשק ושדאות. כמו כן, מפקדי הנוער מעבירים שיעורי מורשת קרב, תפקידים בצה"ל, טוהר הנשק ועוד. בנוסף לשבוע הגדנ"ע במהלך תקופת הלימודים. קיימים עוד מספר סוגי גדנ"עות כמו גדנ"ע סיור וניווט וגדנ"ע מזרחנות. מפקדי הנוער משרתים באחד משני בסיסי הגדנ"ע: צלמון ושדה בוקר ומזה כמה שנים גם בתוך בסיס חיל האוויר בחצרים. הגדרת תפקיד מדריך נוער, אתר אגף כח אדם בצה"ל
ליגת העל הספרדית בכדורסל

ליגת ה-ACB (ראשי תיבות של איגוד מועדוני הכדורסל) היא ליגת הכדורסל הבכירה בספרד. הליגה נוסדה בשנת 1956 בשם Liga Nacional (הליגה הלאומית) והחל משנת 1983 היא ידועה בשמה הנוכחי. במהלך שנות קיומה גרפה את רוב תוארי האליפות קבוצת ריאל מדריד עם 37 זכיות, כאשר במקום השני, הרחק אחריה, נמצאת ברצלונה שזכתה 20 פעמים. הליגה משחקת על פי חוקי הכדורסל של פיב"א ונחשבת לליגת הכדורסל הטובה באירופה. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בבית ובחוץ. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב משלושה משחקים כאשר בסופן מתקיימת סדרת גמר של הטוב מחמישה שבסופה מוכתרת האלופה. מדיה וקבצים בנושא ליגת העל הספרדית בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הספרדית בכדורסל ליגת העל הספרדית בכדורסל, ברשת החברתית פייסבוק ליגת העל הספרדית בכדורסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ליגת העל הספרדית בכדורסל, ברשת החברתית אינסטגרם דירוג הליגות של היורוליג