laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות הדיוות

אליפות הדיוות הייתה האליפות השייכת למתאבקות בארגון ה-"WWE". ב-3 באפריל 2016, האליפות הוחלפה באליפות הנשים של ה-WWE. אליפות הדיוות של ה-WWE נוצרה ב-2008 על ידי המנהלת של התוכנית סמאקדאון, ויקי גאררו. המתאבקת הראשונה שזכתה באליפות הייתה מישל מק'קול ב-20 ביולי 2008, לאחר שניצחה את נטליה. בשנת 2009 האליפות הועברה לתוכנית Raw. ב-19 בספטמבר 2010, מישל מק'קול, אלופת הנשים, הביסה את מלינה, אלופת הדיוות, וכתוצאה מכך שמה של האליפות הוחלף ל"אליפות הדיוות המאוחדת של ה-WWE", חודש לאחר מכן שמה של האליפות הוחזר ל"אליפות הדיוות של ה-WWE". ב-3 באפריל 2016, באירוע רסלמניה 32, הציגה ליטה את "אליפות הנשים של ה-WWE" (במקום "אליפות הדיוות") והכריזה כי מהיום ואילך יקראו לדיוות "סופרסטארס" (Superstars), כפי שלגברים. הוכרז כי המנצחת בקרב בין שארלוט, בקי לינץ' וסשה בנקס תהיה אלופת הנשים הראשונה ותזכה באליפות הנשים החדשה. שארלוט ניצחה בקרב וזכתה באליפות. עם הרחבת המותג הראשונה של WWE בשנת 2002, נכתבה עלילה שלפיה ארגון ה-WWE הקצה את עובדיו לתוכניות טלוויזיה שונות ולסיבובי הופעות שונים, כשאליפות הנשים של ה-WWE הייתה אמורה להיות מוגנת במקור בשני המותגים. עם זאת, בשלב מסוים באותה שנה, הוא הפך בלעדי למותג Raw. לאחר מכן, רק דיוות במותג Raw יכלו להתחרות על התואר, בעוד שהדיוות במותג סמאקדאון לא יכלו להתחרות על אליפות בלעדית לנשים. עם זאת, בכמה הזדמנויות, התקנון נעקפה כאשר מלינה, אשלי מסארו, טורי וילסון ונידיה התמודדו על התואר בזמן שהן היו במותג סמאקדאון, אך אף אחת לא הצליחה לזכות באותה אליפות. כתוצאה מכך, הארגון יצר את אליפות הדיוות והציג אותה ב-6 ביוני 2008 בפרק של התוכנית סמאקדאון, כאשר אז המנהלת הכללית של סמאקדאון, ויקי גוררו, הכריזה על יצירת התואר. ב-6 ביוני וב-4 ביולי, בפרקי התוכנית השבועית סמאקדאון, נטליה ומישל מק'קול ניצחו בקרב חלומות הזהב שלהן בהתאמה (שכללה בנוסף גם את מאריס, ויקטוריה, קלי קלי, צ'רי וליילה) כדי להעפיל לקרב על אליפות הדיוות. באירוע החגיגה האמריקאית הגדולה, מק'קול ניצחה את נטליה והפכה לאלופה הראשונה. כשמאריס זכתה בתואר ממק'קול בדצמבר 2008, היא פרקה את פיקת הברך באירוע חי מאוחר יותר באותו חודש. בדומה לאופן שבו טריש סטרטוס שמרה על אליפות הנשים כאשר הושבתה עם פריצת דיסק בשנת 2005, מאריס הצליחה לשמור על תואר הדיוות עם שובה בסוף ינואר 2009. כחלק מהדראפט של 2009, אז אלופת הדיוות, מאריס, הייתה אחת המתאבקות שהועברו למותג Raw, תוך כדי כך שהאליפות הפכה בלעדית למותג Raw. ב-4 בינואר 2010 ה-WWE החליטו להפשיט את התואר ממלינה לאחר שהאחרונה נפצעה, ולכן קיימו טורניר בין שבועיים כאשר ב-22 בפברואר ב-Raw התקיים הגמר, שבו מאריס ניצחה את גייל קים, מה שהפך אותה לאלופה הראשונה שמוכתרת בפעם השנייה. האלופה הגבוהה ביותר הייתה מישל מק'קול (1.78 מטר). האלופות הנמוכות ביותר היו AJ לי וליילה (1.57 מטר). הניצחון המהיר ביותר היה של ניקי בלה שניצחה את AJ לי, ומלינה שניצחה את ג'יליאן הול ב-35 שניות. מדיה וקבצים בנושא אליפות הדיוות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות הדיוות
אורך חיים

האם התכוונתם ל... אורך חיים (טכנולוגיה) (אנ') – הזמן שבו מוצר ניתן לשימוש מרגע שהוצא מאחסון והחל השימוש בו חיי מדף – בלוגיסטיקה, הזמן המרבי שניתן לאחסן מוצר לפני שלא יהיה ניתן לעשות בו שימוש תוחלת חיים – הזמן הממוצע של חיי אורגניזם אורך חיים (תכנות) (אנ') – בתכנות, פרק הזמן בריצת התוכנית שבו משתנה או אובייקט נשמרים בזיכרון אורך חיים (פיזיקה) (אנ') – הממוצע החשבוני של משכי הקיום האינדיבידואליים של חלקיקים או מרכיבים אחרים של מערכת פיזיקלית אורח חיים (שולחן ערוך) התנהגות מחצית חיים
מייקל ג'ייסטון

מייקל ג'ייסטון (באנגלית: Michael Jayston; 29 באוקטובר 1935 – 5 בפברואר 2024) היה שחקן אנגלי. ג'ייסטון נולד בעיר נוטינגהאם שבנוטינגהאמשייר. הוא שיחק בתפקידים שייקספיריים בטלוויזיה בהם דמטריוס במחזה "חלום ליל קיץ" (1968), גרציאנו במחזה "הסוחר מוונציה" (1973), ואמונד במחזה "המלך ליר" (1975). ב-1969 הופיע בדמות דאולינג, עובד מדינה, בעונה האחרונה של הדרמה "The Power Game". ב-1970 גילם ג'ייסטון את הנרי איירטון בסרט ההיסטורי "קרומוול". ב-1971 כיכב בדמות הצאר ניקולאי בסרט "ניקולס ואלכסנדרה", וב-1972 שיחק בתפקיד סר הנרי רויס לצדו של רוברט פאוול בסדרת דרמה של ה-BBC בשם "The Edwardians" בפרק "מר רולס ומר רויס". ב-1973 הופיע בתפקיד ראשי בדמות מר רוצ'סטר בעיבוד של ה-BBC ל"ג'יין אייר" לצדה של סורקה קיוזאק. ב-1974 שיחק בתפקיד גרצינו בסרט של התיאטרון הלאומי "הסוחר מוונציה" בכיכובו של לורנס אוליבייה ששיחק בדמות שיילוק. ב-1974 הופיע ג'ייסטון פעמים בסדרת האנתולוגיה "Thriller", וב-1975 שיחק בתפקיד המרגל קווילר בסדרת הטלוויזיה הבריטית באותו שם. ב-1977 גילם את ג'ונתן מנסל בעיבוד של ה-BBC לספר "She Fell Among Thieves" מאת דורנפורד ייטס (אנ'). ב-1979 הופיע בתפקיד פיטר גווילאם לצדו של אלק גינס במיני-סדרה "החפרפרת" המבוססת על רומן באותו שם. ב-1986 שיחק ג'ייסטון בתפקיד ואליארד בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו" במיני-סדרה בשם "The Ultimate Foe". הוואליארד הוא התגלמות הצד האפל של הדוקטור. הוא חזר וגילם את הדמות בתסכיתי האודיו "He Jests at Scars...",‏ "Sixth Doctor's Last Adventure" ו-"Trial of the Valeyard" בהפקת Big Finish Productions. ב-1989 גילם ג'ייסטון את נוויל באדג'ר בעיבוד הטלוויזיוני לקומדיה "A Bit of a Do" מאת דייוויד נובס (אנ'). ב-1990 גילם את דמותו של ג'יימס בונד בעיבוד הרדיופוני של הרומן "אתה חי רק פעמים". ב-1991 הופיע בתפקיד קולונל מוסטרד בסדרת הטלוויזיה "קלואדו" ובשנה שאחר כך שיחק בתפקיד אורח בפרק "UnXpected" של הסדרה "Press Gang". עוד בטלוויזיה השתתף בסדרה "איסטאנדרס", באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", בסדרה הקומית "על שוטים ואנשים", בסדרה "The Darling Buds of May", בסדרה "Tales of the Unexpected", בסדרה המשטרתית "The Bill", ובתפקיד דונלד דה סוזה בסדרה "אמרדייל". עוד הופיע ב"הולבי סיטי" ובדמות מר ספונר בסדרה "Tracy Beaker Returns". ג'ייסטון הקליט ספרי שמע של כל ספרי ג'ון לה קארה, כהמשך לתפקידו בדמות פיטר גווילאם בסדרה "החפרפרת" משנת 1979. בין השנים 1965 ל-1970 היה ג'ייסטון נשוי לשחקנית לין פארלי (אנ'). מ-1970 עד 1977 היה נשוי להת'ר סנדון. מאז 1979 היה נשוי לאן סמית'סון. מייקל ג'ייסטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל ג'ייסטון, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל ג'ייסטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מייקל ג'ייסטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל ג'ייסטון, באתר הסדרה "ג'יין אייר" Cricketing actor back to open on home turf, By This is Nottingham, Posted: July 15, 2010 The Valeyard – Michael Jayston Doctor Who Interview
רויאל

רויאל (Royal) הוא שם משפחה שמקורו בצרפתית ומשמעותו מלכותי. האם התכוונתם ל... דונלד רויאל – כדורסלן אמריקאי סגולן רויאל – פוליטיקאית צרפתייה רויאל ארסנל – מפעל נשק ותחמושת בלונדון רויאל ראמבל – אירוע היאבקות מטעם WWE רויאל ליג – אליפות הכדורגל הסקנדינבית שהתקיימה שלוש פעמים (משנת 2004 ועד שנת 2007) חברות תעופה ששמם רויאל רויאל אייר מרוק רויאל ג'ורדניאן רויאל ברוניי כלי רכב ששמם רויאל קרייזלר רויאל – היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר שיוצרה בין השנים 1933–1950 דודג' רויאל – היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר שיוצרה בין השנים 1959–1954 דודג' קוסטום רויאל – היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1959–1955 ב-ארצות הברית קרייזלר רויאל (אוסטרליה) – היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב קרייזלר אוסטרליה, חברת בת של קבוצת קרייזלר, אשר יוצרה בין השנים 1957–1963 באוסטרליה דייהו רויאל – היא סדרה של מכוניות סלון שיוצרה בקוריאה הדרומית בין השנים 1972–1993 באמצעות חברות בת של ג'נרל מוטורס
דוד שניאור

דוד שניאור (בלועזית David Schneuer ‏, 1905 - 1 בנובמבר 1988), היה צייר, מעצב במה וגרפיקאי שפעל בתחילת דרכו בגרמניה ולאחר מכן בישראל. נולד בעיר פשמישל בגליציה (כיום בדרום-מזרח פולין), גדל במינכן ולמד בה אמנות. יצירתו משקפת באופן ייחודי את תור הזהב של האקספרסיוניזם הגרמני ששלט באמנות החזותית בגרמניה בין השנים 1905–1925. הוא חווה את האירועים שהובילו לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה בשנת 1933, כמו גם מאסר באותה שנה, כעציר פוליטי במחנה הריכוז דכאו. לאחר שנחלץ כעבור חודשיים מהמאסר, הצליח להגיע לארץ ישראל דרך פראג כשבאמתחתו כרזות וציורים ספורים פרי יצירתו ששרדו. נמנה עם מייסדי "אגודת הציירים העבריים לגרפיקה שימושית בארץ ישראל" ואף היה חבר כבוד בה. הוא השתקע בתל אביב, ועבד בה לפרנסתו בתחום הגרפיקה והפרסום. בהמשך הקדיש את רובו ככולו ליצירת מאות רבות של ציורים ורישומים שמוצגים עד היום באוספים קבועים בגלריות ובמוזיאונים רבים ברחבי הארץ ובעולם. יונה פישר, אוצר אמנות וחתן פרס ישראל, כתב בספר האמן "SCHNEUER" ‏ שיצא לאור בשנת 1986, כי "דוד שניאור הוא רשם וירטואוזי, חושני אינסטינקטיבי" וכן "בעל מלאכה פשוט" כפי שנהג שניאור להעיד על עצמו. דני קרוון כתב בירחון לאמנות ולספרות גזית, כי "דוד שניאור הוא וירטואוז בשליטתו על כלי עבודתו, ככנר אמן היודע להוליך את הקשת על גבי המיתר ולהפיק ממגע זה גוני גוונים וצלילים". דוד שניאור נולד ב-16 בדצמבר 1905 בעיר פשמישל. בהיותו בן שנתיים החליטו אביו יוסף ואמו דבורה, להגר לאמריקה, אך דחו את החלטתם בעת ששהו זמן מה בהמבורג. בסופו של דבר החליטו להשתקע במינכן שם גדל שניאור עם ששת אחיו ואחיותיו ובמרוצת הזמן התבססו במקום. בתחילת דרכו עבד אביו במינכן כשוחט, ובהמשך הפך לסוחר אמיד בעל השפעה ומהלכים בעיר. כיוון שבבית ניהלו ההורים אורח חיים דתי, נשלח שניאור ללמוד במסגרת שנקראה "תלמוד תורה" שהקימה הקהילה החרדית בעיר, ובמקביל למד בבית הספר העממי הגרמני שרוב תלמידיו היו קתולים. לאחר מכן למד בבית הספר התיכון הריאלי. חבריו באותה עת היו תלמידים בוואריים כמו גם ילדים יהודים שעמם נטל חלק בפעילויות של איגוד הספורט היהודי "בר כוכבא" " ואיגוד הצעירים הציוני "בלאו וייס" - ("Blau Weiss" שפירושו תכלת לבן/ כחול לבן). בשנת 1922, כשהיה בגיל 17, נשלח להכשרה חקלאית בפרוסיה המזרחית למשך מספר חודשים, במסגרת חברותו בארגון בלאוּ-וייס שראה בלימודי החקלאות אבן יסוד של החזון הציוני. הוא נהג להזכיר את המטלות החקלאיות השונות שהוטלו עליו באותה עת, כגון העמסת קציר על סוסים וזריעת תפוחי אדמה כחלק מהחוויות המכוננות שעיצבו את חייו והתבטא לא אחת כי עבודת הידיים בחקלאות, הייתה למעשה ההכנה הראשונה שלו כאמן יוצר. לאחר שסיים את ההכשרה בפרוסיה, נסע לברלין ועבד שם במשך חצי שנה עם צייר שלטים ויחד עמו צייר שלטים עבור חנויות של יהודים. כתבה מקיפה על חייו ויצירתו של דוד שניאור בירחון לאמנות ולספרות "גזית" מדיה וקבצים בנושא דוד שניאור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוד שניאור יצירתו של דוד שניאור וביוגרפיה מאת יונה פישר (באנגלית) דוד שניאור באתר מוזיאון ישראל מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל (ארכיון מקוון) דוד שניאור (1905-1988), דף שער בספרייה הלאומית
השתיין

השתיין (בגרמנית: Der Trinker) הוא ספר מאת הסופר הגרמני הנס פאלאדה, שיצא לאור בשנת 1950, לאחר מות מחברו. הספר נכתב על ידי פאלאדה במהלך שנת 1944, בעת מאסרו ב"בית מחסה לפושעים חולי נפש", לשם נשלח על ידי המשטר הנאצי, מה שהיה שקול באותם הימים לעונש מוות. תקוותו היחידה לצאת ממצב זה הייתה להבטיח לגבלס כי ישלים יצירה אנטישמית שהוזמנה אצלו בעבר. בעקבות זאת הובטח שלומו, וסופקו לו חומרי כתיבה, בהם השתמש פאלאדה לכתיבת שלושה ספרים, ובהם "השתיין". שלושת הספרים נכתבו בקוד, שפוענח רק לאחר מותו של פאלאדה. העלילה מתארת את סיפורו של ארווין זומר, איש מעמד הביניים המתגורר בגרמניה של שנות ה-30, אשר בבעלותו עסק זעיר, ונשוי למגדה, המסייעת בניהול העסק. חייו השגרתיים והמשעממים של הגיבור משתנים בהדרגה בעקבות גילויו של הגיבור את נפלאות הטיפה המרה, והפיכתו בהדרגה, שלב לאחר שלב, לאלכוהוליסט. שינוי זה מוביל את הגיבור למסע בין מספר מוסדות סגורים ובתי כלא בגרמניה של אותה התקופה, וכל זאת תוך מעבר בין מספר נקודות שבר, אשר משנות את עולמו ללא היכר. הספר "השתיין", באתר "סימניה" דוד רוזנטל‏, "השתיין" של הנס פאלאדה: ספר מבריק, חשוף ואוטוביוגרפי, באתר וואלה, 29 בינואר 2014 עמיחי שלו, "השתיין": התמכרות כתשובה למהוגנות, באתר ynet, 10 בפברואר 2014 איילת קליין כהן, "השתיין": רקוב, מאכזב ונוגע ללב, באתר nrg‏, 18 בפברואר 2014 יניב מגל, ‏גלגלי הפאלאדה: הצצה לספרו של הנס פאלאדה "השתיין", באתר גלובס, 25 בפברואר 2014
סומאטופילקס

סומאטופילקס (ביוונית עתיקה: σωματοφύλαξ) הייתה דרגה בכירה בצבא המוקדוני. התרגום המילולי של מילה זו היא "שומרי ראש", אם כי אין מדובר בשומרי ראש במובן המודרני של המושג, אלא בקצינים בכירים מלווים את המלך ומשמשים למעשה כקציני המטה שלו. בספרטה הייתה קיימת יחידה שנקראה "היפיס", אשר כללה 300 איש ואנשיה היו שומריו של המלך, ובין יתר תפקידיהם פינו לו את הדרך כאשר עבר. ההיפיס מפורסמים כיום בעיקר בשל קרב תרמופילאי שבו הושמדה היחידה כליל. גם בממלכה האחמנית הייתה יחידה של שבעה קצינים מובחרים שליוו את המלך ונקראו "אנושיה" (anûšiya). סביר להניח שהסומאטופילקס הוקמו בהשראת אחת מן היחידות הנזכרות לעיל. אולם בעוד שבספרטה ופרס לא הייתה אבחנה ברורה בין שומרים ממשיים המגנים על המלך לבין אנשי המטה שלו, במוקדון הייתה חלוקה מסודרת. אלו שלחמו לצד המלך בקרב והגנו עליו נקראו "הטיירוי" ("רעי המלך"), בעוד הסומאטופילקס היו למעשה קצינים בכירים שקיבלו בדרך כלל משימות חשובות ואף פיקוד אד-הוק על חלקים מהצבא. היו תמיד רק שבעה סומאטופילקס והם באו מקרב האצולה המוקדונית, ונבחרו מבין ההטיירוי. הסומאטופילקס הראשונים ידועים לנו מתקופת מלכותו של פיליפוס השני, מלך מוקדון. בנו, אלכסנדר הגדול, נתן להם משימות חשובות מאוד במהלך מסעות המלחמה שלו, וכך הם צברו יותר ויותר כוח. בשנת 326 לפנה"ס הוא אף מינה סומאטופילקס שמיני, ונתן את התואר לפאוקסטאס, אשר הציל את חייו במהלך המצור על עיר המאלים. להלן תבנית של הסומאטופילקס במהלך תקופת שלטונו של אלכסנדר הגדול: Niese, B., Geschichte der Griechischen und Makedonischen Staaten seit der Schlacht bei Chaeronea, Vol. I, Darmstadt, 1963, p. 43. סומאטופילקס באתר ליוויוס
רוס 248

רוס 248 (באנגלית: Ross 248, ידוע גם בשמות HH באנדרומדה, גליזה 905 או LHS 549) הוא כוכב הנמצא כ-10.3 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים אנדרומדה והוא הכוכב העשירי הכי קרוב למערכת השמש, אך למרות קרבתו היחסית הוא עמום מדי מכדי צפייה בו בעיניים בלבד. הכוכב הובחן לראשונה בשנת 1926 על ידי פרנק אלמור רוס (אנ'). המסה של הכוכב היא 12% ממסת השמש ורדיוסו כ-16% מרדיוס השמש, אך עוצמת ההארה שלו היא רק 0.2% מעוצמת ההארה של השמש. הסיווג הספקטרלי שלו הוא M6 V, מה שמסווג אותו ככוכב הסדרה הראשית מסוג ננס אדום. רוס 248 מאופיין גם ככוכב הבזק, ולכן קיבל גם ציון של כוכב משתנה, HH באנדרומדה. בשנת 1950 הוא היה הכוכב הראשון שזוהה ככוכב משתנה גם בשל כתמי שמש על פניו, כך שהוא גם משתנה BY בדרקון. מסלולו של רוס 248 יביא אותו קרוב יותר למערכת השמש בעתיד. בעוד 33,000 שנים הוא יהיה במרחק 3.024 שנות אור, הכוכב הכי קרוב לשמש (ראו גרף) ולאחר מכן שוב יתרחק. כיום השכנים הקרובים ביותר לרוס 248 הם זוג הננסים האדומים גרומברידג' 34 שנמצאים במרחק של כ-1.8 שנות אור ממנו וניתנים לראייה ללא ציוד עזר ככוכב עמום עם בהירות מדרגה 4. במרחק של כ-4.5 שנות אור נמצא זוג הננסים האדומים קרוגר 60 שבהירותם לא מאפשרת לראותם ללא ציוד עזר ובמרחק של כ-5.6 שנות אור נמצאים זוג הכוכבים 61 בברבור שיראו מרוס 248 ככוכב עם בהירות מדרגה 3.2, בהיר בהרבה מכפי שהזוג נראה מכדור הארץ. מדיה וקבצים בנושא רוס 248 בוויקישיתוף רוס 248, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 549, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) S. L. Lippincott: Astrometric search for unseen stellar and sub-stellar companions to nearby stars and the possibility of their detection, Space Science Reviews, vol. 22, p. 168 (1978) (באנגלית)
הדיוויזיה ה-28 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-28 (בגרמנית: 28. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה בחזית האירופית ובחזית המזרחית. הדיוויזיה הוקמה בברסלאו ב-1 באוקטובר 1936, והועמדה תחת פיקוד הנס פון אובסטפלדר. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה ה-14, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה הרביעית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה התשיעית, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-1 בדצמבר 1941 הפכה הדיוויזיה להדיוויזיה הקלה ה-28, והועברה למנוחה תחת פיקוד הארמייה הראשונה כחלק מהקורפוס ה-8 בחזית המערבית, ובפברואר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-11. ב-1 ביולי 1942 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-28. הדיוויזיה לחמה בקרבות בחצי האי קרים, כחלק מהארמייה ה-11, ובספטמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לגזרה הצפונית יחד עם שאר הארמייה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה הצפונית, ובכלל זה במצור על לנינגרד, ובשנת 1944 הועברה לגזרה המרכזית, שם לחמה בקרבות הקשים שהתחוללו בפרוסיה המזרחית כחלק מהארמייה הרביעית עד סוף המלחמה. הדיוויזיה ה-28 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה הקלה ה-28 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית היגר ה-28 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הדיוויזיה ה-26 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-26 (בגרמנית: 26. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה בפולין, בקרב על צרפת, בקרבות החזית המזרחית, והושמדה במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26, שלחמה בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב על הבליטה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1936 בקלן, והועמדה תחת פיקוד פריץ קיהנה. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה חלק ממפקדת הכוחות בהרי אייפל במסגרת הארמייה החמישית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה התשיעית, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ביולי 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השנייה, ובדצמבר אותה שנה לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה האיטלקית השמינית והארמייה ההונגרית השנייה. בפברואר 1943 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השנייה, ובאוקטובר 1943 הועברה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, עמה לחמה באזור סמולנסק. ביוני 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית ולחמה עמה במבצע לבוב-סנדומייז', וב-10 בספטמבר 1944 הושמדה הדיוויזיה בקרבות באזור קובל, ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-253. ב-25 באוגוסט 1944 הוקמה דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-582, וב-17 בספטמבר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26, והיא הועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית. בדצמבר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחמה עמה במהלך הקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה כחלק מארמיית הפאנצר החמישית בקרבות בגרמניה, עד להשמדתה בהרי ההארץ ב-21 באפריל 1945. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-26 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-26 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ב-18 בספטמבר 1939 הפך הקורפוס לקורפוס ה-23.
פוגרום

פוגרומים (ברוסית: Погром, מילולית: השמדה, הרס, ריסוק – ביחיד: פוגרום), או פרעות, הן פעולות אלימות קבוצתיות נגד מיעוט אתני או דתי, מובלת בידי ההמון הזועם (ולעיתים אף בעידוד המשטר השולט), במטרה להביא לפגיעה חסרת הבחנה בנפש או ברכוש של הקבוצה הנפגעת ולגרום למנוסתם. במונח נעשה שימוש נרחב לתיאור התנכלויות המוניות רחבות היקף ובעיקר נגד יהודים כקבוצת מיעוט שונה וזרה במזרח אירופה, על ידי קבוצות מאורגנות או ספונטניות. פעולות אלו נבעו מעידוד ציבורי של רעיונות אנטישמיים, וזכו לעיתים קרובות בעידוד מידי השלטונות והמשטרים. המילה נעשתה נפוצה במשמעות זו לאחר הפוגרומים שבוצעו בדרום האימפריה הרוסית בשנים 1881–1884 (הסופות בנגב), ופרעות קישינב שנעשו בבסרביה בשנים 1903–1905 (פוגרומי חג הפסחא הנוצרי). רדיפות יהודים בצורה מובחנת משאר העמים התחילו סמוך למאה ה-4, בעקבות הכרזתה של הנצרות כדת הרשמית של האימפריה הרומית. בימי הביניים באירופה המערבית הן התגברו והתחוללו בהיקפים נרחבים בתקופת מסעי הצלב, כאשר הצלבנים, בדרך ל"שחרור" ארץ הקודש מידי המוסלמים (הסרצנים, בפי הנוצרים), פגעו ואף הכחידו קהילות יהודיות רבות. במאה ה-20 התחוללו פוגרומים בקהילות יהודיות לפני השואה ובתחילתה. בין הבולטים הם: ליל הבדולח שנערך בלילה שבין 9 ל-10 בנובמבר 1938 (ט"ז בחשוון תרצ"ט), בכל רחבי הרייך השלישי (גרמניה ואוסטריה); פוגרום פשיטיק במרץ 1936 נגד הקהילה היהודית בעיירה פשיטיק שבמזרח פולין; פרעות דורחוי – פוגרום שערכו יחידות צבא רומניות ביהודי העיירה דורוחוי (Dorohoi) שברומניה, ביום 1 ביולי 1940; ליאו מוצקין, מראשי התנועה הציונית, אמר בשנת 1926: "מי שלא ראה בעיניו את הפרעות לא יידע מה טיבו של פוגרום. אני עברתי כל זאת, בילדותי, ולעולם לא אשכח את הזוועה שבדבר, עד יום מותי". את הפוגרומים לאורך אלף השנים האחרונות ניתן לחלק לתקופות שונות בהיסטוריה, ולפי אזורים גאוגרפים, הפוגרומים נקראו בשמות שונים. בתחילת שנות ה-1000 הראשון הם נקראו "גזרות", ונמשכו גם לאחר תקופות מסעי הצלב השונות על-ידי צלבנים ומיסיונרים. בימי הביניים, נלוו בדרך כלל ל"גירוש היהודים" פוגרום או טבח ביהודים, המרת דתם בכפייה (ראו האנוסים, אנוסי משהד) לנצרות או לאסלאם, באימפריה הרוסית הם גם נקראו "פרעות". הפוגרומים בארץ ישראל נקראו "המאורעות", ולפעמים נקראו "טבח", כמו כן פרצו פוגרומים בעקבות עלילות דם אנטישמיות רבות מספור. עלילת דם, אנטישמיות נוצרית אבלות (יהדות), תשעה באב אלימות נגד יהודים במרכז אירופה ובמזרחה, 1944–1946 אלימות נגד יהודים בפולין, 1944–1946 אלימות נגד יהודים בצ'כוסלובקיה, 1918–1920 השואה טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (במערב-גרמניה; 1972) מלחמת חרבות ברזל אלימות מינית במתקפת הפתע על ישראל 2023 "זעקות ואז שתיקה" Slavery in 21st-century jihadism (אנ') דב וולחונסקי, פוגרום-הפתיחה של המאה הכ’: הפוגרום בקישינב 1903, שרשיו ותולדותיו, העבר, כ', ה'תשל"ג, עמ' 176–194. דניאל בלטמן, פוגרום קיילצה – אנטישמיות פולנית או תוצאה של מאבק פוליטי?, בשביל הזיכרון, 1, ה'תשנ"ו, עמ' 4–8. עוזי אלידע, "העיתונות העברית לנוכח פוגרום: 1920–1929", קשר, מס' 61, 2023–2024, עמ׳ 55–90. רשימה חלקית של תעניות לזכר חורבן קהילות, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" פוגרום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פוגרומים, דף שער בספרייה הלאומית אורי קציר, חמש יריות ברחוב ראסין, באתר האייל הקורא
תיקון רציפות

בתורת ההסתברות, תיקון רציפות היא טרנספורמציה המופעלת על משתנה מקרי בעל התפלגות בדידה, כשמנסים לקרב אותה באמצעות התפלגות רציפה, על מנת לשפר את הקירוב. לפני שתוכנות סטטיסטיות בעלות יכולת חישוב חזקה היו זמינות, לתיקוני רציפות היה תפקיד חשוב ביישומים של מבחנים סטטיסטיים בהם המשתנה הנבדק היה בעל התפלגות בדידה, כמו התפלגות בינומית או פואסונית; בפרט הייתה להן חשיבות רבה עבור חישובים שנעשו באופן ידני. כשרמת דיוק גבוהה במיוחד אינה נדרשת, חישובים הנעשים במחשב עבור פרמטרים מסוימים יכולים להסתמך גם היום על תיקון הרציפות, וכך לשפר את הדיוק (לעומת אי-שימוש בתיקון רציפות) תוך שמירה על פשטות התוכנה ועל מהירות הריצה שלה. נניח כי X ∼ Bin ( n , p ) {\displaystyle X\sim {\textrm {Bin}}\left(n,p\right)} ‏(X מתפלג בינומית עם פרמטרים n ו-p). אז לכל x ∈ { 0 , 1 , 2 , . . . n } {\displaystyle x\in \{0,1,2,...n\}} מתקיים: P ( X ≤ x ) = P ( X < x + 1 ) {\displaystyle P\left(X\leq x\right)=P\left(X<x+1\right)} אם n p {\displaystyle np} ו- n p ( 1 − p ) {\displaystyle np(1-p)} גדולים מספיק (נהוג להחשיב 5 ומעלה כגדולים מספיק), אז ההסתברות לעיל ניתנת לקירוב טוב על ידי: P ( Y ≤ x + 1 ) {\displaystyle P\left(Y\leq x+1\right)}     או על ידי:     P ( Y ≤ x ) {\displaystyle P\left(Y\leq x\right)} עבור Y ∼ N ( n p , n p ( 1 − p ) ) {\displaystyle Y\sim {\textrm {N}}\left(np,np(1-p)\right)} ‏(Y מתפלג נורמלית עם פרמטרים np ו-(np(1-p. לכן קירוב זה נקרא גם "קירוב נורמלי"). כל זה נכון גם בלי תיקון רציפות. תיקון רציפות פירושו לקחת את הערך האמצעי בין x לבין x+1, כלומר לקחת את x+0.5, וכך נקבל קירוב שהוא יותר מוצלח: P ( Y ≤ x + 1 2 ) {\displaystyle P\left(Y\leq x+{\frac {1}{2}}\right)} ההחסרה של 1 2 {\displaystyle {\frac {1}{2}}} ‏ מ- x + 1 {\displaystyle x+1} או ההוספה של 1 2 {\displaystyle {\frac {1}{2}}} ‏ ל- x {\displaystyle x} היא למעשה תיקון הרציפות. באופן דומה, אם נרצה לקבל קירוב עבור: P ( X ≥ x ) = P ( X > x − 1 ) {\displaystyle P\left(X\geq x\right)=P\left(X>x-1\right)} נשתמש ב: P ( Y ≥ x − 1 2 ) {\displaystyle P\left(Y\geq x-{\frac {1}{2}}\right)} נניח כי   X ∼ Poisson ( λ ) {\displaystyle \ X\sim {\textrm {Poisson}}\left(\lambda \right)} . ‏ (X מתפלג פואסונית עם פרמטר λ) תוצאת הקירוב הנורמלי היא: P ( X ≤ x ) = P ( X < x + 1 ) ≈ P ( Y ≤ x + 1 2 ) {\displaystyle P\left(X\leq x\right)=P\left(X<x+1\right)\approx P\left(Y\leq x+{\frac {1}{2}}\right)} עבור Y ∼ N ( λ , λ ) {\displaystyle Y\sim {\textrm {N}}\left(\lambda ,\lambda \right)} . משפט הגבול המרכזי תיקון רציפות, באתר MathWorld (באנגלית)
יחסי מלזיה–נורווגיה

היחסים שבין מלזיה לבין ממלכת נורווגיה הם יחסים טובים המתבטאים בתחומים רבים. מלזיה מחזיקה קונסוליה המייצגת אותה באוסלו בירת נורווגיה כאשר לנורווגיה יש שגרירות המייצגת אותה בקואלה לומפור. שתי המדינות הן מדינות אשר קיימים בהן מרבצי נפט. עקב כך, תעשיית הנפט הפכה לנושא הכי חשוב ביחסים בין שתי המדינות. שתי המדינות גם משתפות פעולה בתעשיית החקלאות. נכון ל-2013 ישנן 50 חברות נורווגיות הרשומות במלזיה. בשנת 2006 הייצוא למלזיה מנורווגיה היה שווה 150 מיליון רינגיט מלזי כאשר הייבוא ממלזיה לנורווגיה היה שווה 338.7 מיליון רינגיט מלזי. נורווגיה מרבה לספק למלזיה אמצעי ביטחון, נשק ושירותים צבאיים. The Royal Norwegian Embassy in Kuala Lumpur Norway. Retrieved 31 December 2013. Official visit to Malaysia: Opening of business seminar The Royal House of Norway. 9 March 2010. Retrieved 31 December 2013. Young royals in Malaysia News in English.no. 9 March 2010. Retrieved 31 December 2013. "Malaysia and Norway sign aquaculture agreement" Panorama Acuicola. 31 December 2013. Jotun Is The Best In Promoting Bi-lateral Businesses Relations Between Norway And Malaysia Press Release Distribution. 30 October 2007. Retrieved 31 December 2013. France, Norway offer to sell arms MOVE TO ENHANCE TRADE RELATIONS: Nations keen to provide Malaysia with jet-fighters, copters and missiles ,the original on 29 December 2013. Retrieved 31 December 2013.