laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2006

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2006, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים השביעית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בניגריה מ-28 באוקטובר עד ה-11 בנובמבר 2006. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2007, שנערך שנה לאחר מכן בסין. האליפות הייתה אמורה להתקיים בגבון, אך היא החליטה לפרוש באפריל 2006 עקב קשיים ארגוניים. חודש לאחר מכן, הודיעה הוועדה המארגנת שניגריה נבחרה לשמש כמארחת מחליפה. בעקבות ההחלטה, העפילה ניגריה אוטומטית לטורניר, וכך גם גינאה המשוונית, שהייתה אמורה לשחק מול ניגריה במוקדמות. במשחק הגמר נפגשו גאנה (בפעם השלישית בתולדותיה) והמארחת ניגריה. בסיום המשחק, ניצחה ניגריה 0–1, וזכתה בתואר בפעם השביעית ברציפות. פרפטואה נקווצ'ה, שכבשה את שער הניצחון בגמר, סיימה כמלכת השערים של הטורניר (7 כיבושים). בעקבות עלייתן לגמר, העפילו ניגריה וגאנה לגביע העולם כנציגות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
מיפוי דיגיטלי

מיפוי דיגיטלי או קרטוגרפיה דיגיטלית היא תורת היצירה, העריכה, הקריאה, העיבוד וההדפסה של מפות גאוגרפיות באופן דיגיטלי. התפקיד העיקרי של טכנולוגיה זו הוא לייצר מפות שנותנות ייצוגים מדויקים של אזור מסוים, תוך פירוט של צירי כביש ראשיים ונקודות עניין אחרות. הטכנולוגיה מאפשרת גם חישוב מרחקים ממקום למקום. על אף שניתן למצוא מיפוי דיגיטלי במגוון יישומי מחשב, כגון גוגל מפות, השימוש העיקרי במפות אלו הוא במערכות GPS, המשמשת במערכות ניווט סטנדרטיות לרכב (אנ'). שורשי המיפוי הדיגיטלי החלו במפות נייר מסורתיות כגון Thomas Guide (אנ') ו-A עד Z. מפות נייר מספקות נופים בסיסיים הדומים למפות דרכים דיגיטליות, אך לרוב הן מסורבלות, מכסות רק אזור ייעודי, וחסרות פרטים ספציפיים רבים, כגון חסימות דרכים. בנוסף, אין דרך "לעדכן" מפת נייר מבלי לקבל גרסה חדשה. מצד שני, מפות דיגיטליות, במקרים רבים, ניתנות לעדכון רק לאחרי סנכרון עם שרתי החברה. המפות הדיגיטליות המוקדמות ביותר הכילו אותן פונקציות כמו מפות נייר. עם זאת, עם התפתחות הטכנולוגיה והתרחבותה של GPS, נוספו פרמטרים שבמפות נייר רגילות לא ניתן לקבל, כגון עדכוני תנועה, נקודות עניין ומיקומי שירות. בנוסף, יש מפות דיגיטליות, כגון Google Earth, שבהן ניתן לראות נופים בתלת-מימד. קרטוגרפיה מערכת מידע גאוגרפי מפה גאולוגית "Navigation device assisting road traffic congestion management." FreshPatents.com. 9 March 2007. 12 Oct. 2008. Husby, Jonathon. "In-car navigation matures beyond ‘Point A to Point B’." Electronic Engineering Times. 28 Jan. 2008.. 12 Oct. 2008. Remondino, Fabio. "Heritage recording and 3D modeling with photogrammetry and 3D scanning (אורכב 10.10.2022 בארכיון Wayback Machine)." Remote Sensing 3.6 (2011): 1104-1138.
כפר דייגים

כפר דייגים הוא כפר שכלכלתו מבוססת על דיג וקצירת מאכלי ים. לעיתים קרובות, ממוקמים כפרי דייגים בחופים מבודדים, סביב מעגן טבעי קטן המספק מקלט בטוח לצי של סירות דיג. יש צורך בכפר הדייגים שתהיה דרך בטוחה לאחסון דגים ולאבטחת סירות כשהן אינן בשימוש. כפרי דייגים עשויים לפעול מחוף הים, במיוחד סביב אגמים. לדוגמה, סביב חלקים מהאגם מלאווי, לכל כפר דייגים יש חוף משלו. סירות דיג בכפר אופייניות, בדרך כלל, לרצועת החוף שלאורכה הן פועלות. סירות דיג מסורתיות מתפתחות עם הזמן כדי לעמוד בתנאים המקומיים, כגון החומרים הזמינים במקום לבניית סירות, סוג תנאי הים שהסירות יתקלו בהם, והדרישות של הדיג המקומי. חלק מכפרי הדייגים נמצאים על המים, כמו כפרי הדייגים הצפים במפרץ הא לונג בווייטנאם, כפר הדייגים טאי או (אנ') בהונג קונג, וכפר הדייגים קלונג (אנ') במשולש הגבולות של מלזיה, הפיליפינים ואינדונזיה. יש כפרי דייגים שבנויים על איים צפים (אנ'), כמו פומדי (אנ') באגם לוקטק (אנ') בהודו, והאיים הצפים של בני האורו באגם טיטיקקה שנמצא בפרו ובוליביה. מלבד דיג, בכפרי הדייגים נמצאים, לעיתים קרובות, סדנאות למלאכת יד, תחבורה, בתי ספר ומרפאות בריאות, דיור ואספקת מים לקהילה. בנוסף, לעיתים ליד כפרי הדייגים נמצאים מפעלים לעיבוד ושיווק דגים, וכן לבנייה ותחזוקה של סירות. עד המאה ה-19, חלק מתושבי הכפר השלימו את הכנסתם בלקיחת חפצי ערך מספינות טרופות סמוכות והברחת סחורות. מדיה וקבצים בנושא כפר דייגים בוויקישיתוף CIA World Factbook (אורכב 26.01.2021 בארכיון Wayback Machine) Updated 9 April 2009. Sciortino, J. A., Barcali, A. & Carlesi, M. (1995)Construction and maintenance of artisanal fishing harbours and village landings (אורכב 11.02.2019 בארכיון Wayback Machine) FAO Training Series 25, Rome. Smylie, M. (2013). Traditional Fishing Boats of Europe. Amberley Publishing. ISBN 978-1-4456-1434-2. ארכיון מ-2022-10-15. נבדק ב-8 ביוני 2022. {{cite book}}: (עזרה) "Tai O Fishing Village". אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2011. נבדק ב-20 באפריל 2009. {{cite web}}: (עזרה) Lake Profile: Loktak (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) LakeNet. Accessed 8 June 2022. The floating islands of Peru’s Lake Titicaca (אורכב 29.07.2021 בארכיון Wayback Machine), The Washington Post", 17 November 2014. Bathurst, Bella (2005)The Wreckers: a Story of Killing Seas, False Lights, and Plundered Shipwrecks. Boston, Mass.: Houghton Mifflin ISBN 978-0-618-41677-6 Smith, Joshua M. (2006) Borderland Smuggling: Patriots, Loyalists and Illicit Trade in the Northeast, 1783–1820 Gainesville: University Press of Florida ISBN 0-8130-2986-4. Waugh, Mary, (1985) Smuggling in Kent and Sussex 1700–1840 Countryside Books (updated 2003) ISBN 0-905392-48-5
Maren Morris: Reimagined

Maren Morris: Reimagined הוא המיני-אלבום השני של זמרת הקאנטרי האמריקאית מארן מוריס. הוא יצא לאור ב-31 במאי 2019, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק נאשוויל וכולל שלוש רצועות שכולן הופקו על ידי דייב קוב. הפרויקט הוא מעין הוצאה מחודשת של הסינגלים הפופולריים ביותר של מוריס, בגרסאות ערוכות בסגנון אקוסטי. אירוע הבכורה אירע באופן בלעדי באפל מיוזיק עם סרטון נלווה שהציג את תהליכי ההקלטה המחודשים. מארן מוריס הגיעה לפריצת הדרך שלה עם שירים שהתבססו בעיקר על מוזיקת קאנטרי, אך גם שילבו אלמנטים של R&B, פופ ורוק. האיזון עזר למוריס לזכות להצלחה רבה בכל רחבי העולם ובארצות הברית בפרט, עם שירים כמו "The Middle" ו-"The Bones". מוריס שיתפה פעולה ב-2019 עם המפיק דייב קוב כדי להקליט מחדש את מיני-אלבום הבכורה שלה, Maren Morris, בצורה אקוסטית. "אני חושבת שהסימן של שיר טוב הוא שאתה יכול להקליט אותו מחדש וזה עדיין אותו השיר. זה ידוע שההפקה של דייב כל כך שורשית ומאוד מלאה ברגש והוא פשוט מבין את הצליל הזה בצורה כל כך אינטנסיבית", הסבירה מוריס בריאיון. Maren Morris: Reimagined הוקלט בנאשוויל, טנסי באולפני RCA בי. Maren Morris: Reimagined כלל בסך הכול שלושה שירים. כל שלושת השירים הוקלטו מחדש והיו לסינגלים שזכו להצלחה מסחרית ("Girl", "The Bones" ו-"The Middle"). ב-Taste of Country תיארו את השירים בפירוט וטענו שהמיני-אלבום החדש "בעל צלילים שורשיים יותר". המיני-אלבום הופץ בהוצאת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ופורסם באפל מיוזיק ב-31 במאי 2019. הוא הופץ מחדש בהוצאת סוני מיוזיק נאשוויל עם סרטון נלווה. הסרטון כלל קטעים של תהליכי ההקלטה, כמו גם קטעים של קוב ומוריס באולפן ההקלטות. האלבום Maren Morris: Reimagined באתר אפל מיוזיק Maren Morris: Reimagined on Apple Music, Apple Music (באנגלית אמריקאית) Erlewine, Stephen Thomas. "Maren Morris: Biography". AllMusic. ארכיון מ-2022-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Hudak, Joseph (May 24, 2019). Houghton, Cillea. "Maren Morris Offers New Takes on Hit Songs for 'Reimagined' EP". Taste of Country. ארכיון מ-2022-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "'Maren Morris: Reimagined' Acoustic EP Coming Exclusively To Apple Music". Sony Music Nashville. ארכיון מ-2022-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) james, 'Maren Morris: Reimagined' Acoustic EP Coming Exclusivelt To Apple Music, Sony Music Nashville, ‏2019-05-24 (באנגלית אמריקאית)
Maren Morris Live from Chicago

Maren Morris Live from Chicago הוא המיני-אלבום השלישי של זמרת הקאנטרי האמריקאית מארן מוריס. הוא יצא לאור ב-8 במאי 2020, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק נאשוויל וכולל ארבע רצועות. הפרויקט הוקלט בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי עם השקת סיבוב ההופעות העולמי של מוריס ב-2019. המיני-אלבום עלה לאמזון מיוזיק כאשר יצא, אך לא פורסם בשאר רשתות הסטרימינג. מארן מוריס הגיעה לפריצת הדרך שלה עם שירים שהתבססו בעיקר על מוזיקת קאנטרי, אך גם שילבו אלמנטים של R&B, פופ ורוק. האיזון עזר למוריס לזכות להצלחה רבה בכל רחבי העולם ובארצות הברית בפרט, עם שירים כמו "The Middle" ו-"The Bones". המוזיקה שנכללה ב-Maren Morris Live from Chicago נלקח מערב הפתיחה של סיבוב ההופעות העולמי שלה. רצועות האלבום הוקלטו בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי במרץ 2019. הפרויקט נבחר לצאת לאור כחלופה לקונצרטים שלה שבוטלו בעקבות מגפת הקורונה. "זה מרגיש כל כך נוסטלגי להופיע בזמן האחרון אז הנה כמה שירים מערב הפתיחה של "Girl: The World Tour" (2019)", כתבה מוריס בהצהרתה. Maren Morris Live from Chicago באתר Amazon Music Maren Morris - Live from Chicago, נבדק ב-2022-06-29 Erlewine, Stephen Thomas. "Maren Morris: Biography". AllMusic. ארכיון מ-2022-02-13. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Maren Morris Contemplates Life, Legacy in 'Background Music' | Ghostarchive, ghostarchive.org Maren Morris Teams With Amazon Music For Live EP :, web.archive.org, ‏2020-05-13 "Maren Morris Live from Chicago (Amazon Original) by Maren Morris"
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2002

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2002, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים החמישית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בניגריה מ-7 בדצמבר עד ה-20 בדצמבר 2002. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2003, שנערך שנה לאחר מכן בארצות הברית. נבחרת ניגריה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באוגוסט 2002. במשחק הגמר נפגשו גאנה (בפעם השנייה בתולדותיה) והמארחת ניגריה. בסיום המשחק, ניצחה ניגריה 0-2, וזכתה בתואר בפעם החמישית ברציפות. את פרס מלכת השערים חלקו שלוש שחקניות שכבשו ארבעה שערים כל אחת - אלברטה סאקיי, ורוניקה פאווה ופרפטואה נקווצ'ה. בעקבות עלייתן לגמר, העפילו ניגריה וגאנה לגביע העולם כנציגות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
פסטיבל הסרטים במנהטן

פסטיבל הסרטים במנהטן (באנגלית: Manhattan Film Festival ; בראשי תיבות: MFF) הוא פסטיבל סרטים שנתי שנוסד בשנת 2006 על ידי שני יוצרי קולנוע עצמאי: פיליפ ג'יי נלסון וחוסה רואיז ג'וניור. כיום הפסטיבל מנוהל בידי נלסון וצוות של יוצרי קולנוע, עיתונאים ואוצרים. הפסטיבל נוסד תחת השם "Independent Features Film Festival" (הפסטיבל העצמאי לסרטים באורך מלא) ושינה את שמו ב-2010. הפסטיבל מתקיים אחת לשנה בתיאטרואות שונים כמו Symphony Space, Quad Cinema, Academy Theater at Lighthouse בנוסף למקומות קטנים יותר כמו Producers Club וHunter-College Lang Auditorium, בו מתקיים טקס סיום הפסטיבל. בשנת 2012, פסטיבל הסרטים במנהטן נכלל ברשימת "25 פסטיבלי סרטים ששווים את דמי הכניסה" של מגזין MovieMaker (אנ'). ב-2013 הפסטיבל הרחיב את תוכניתו ל-163. ביולי 2010, מייסדי פסטיבל הסרטים במנהטן, פיליפ ג'יי נלסון וחוסה רואיז, הגישו תביעה נגד פסטיבל טרייבקה בגין תחרות בלתי הוגנת. המייסדים האשימו את פסטיבל טרייבקה בגניבת הרעיון שלהם לפסטיבל סרטים וירטואלי. ב-2013 מאמר ב-Indiewire תחת הכותרת "האם ניתן לבטוח בפסטיבל הסרטים הזה?" ציטט משתתפי עבר פסטיבל שדיווחו כי הוא היה לא מאורגן באופן מופרע. המאמר התייחס לשינויים במקום ההקרנה ברגע האחרון, הקרנת גרסה שגויה של סרטים ואי יצירת קשר עם יוצרי סרטים. בשנת 2007 הפסטיבל ייסד את פרס הבאז (Buzz Award), והעניק אותו לApostles of Park Slope. יוצר הסרט, ג'ייסון קוסטו הקים בעקבותיו את The Art of Brooklyn Film Festival, שהפך לפסטיבל סרטים עצמאי פופולרי בברוקלין. בשנת 2012 הוענק פרס הסרט המרפא (Film Heals Award) למספר סרטים, ביניהם Dreams Are Not Forgotten מאת נייג'ל בארקר. בשנת 2012 הפסטיבל הציג את פרס זרקור ניו יורק (New York Spotlight Award), הוקרה לסרט שנעשה שמציג את העיר ניו יורק בצורה משכנעת ומעוררת השראה. בשנת 2013 הוענק פרס זרקור ניו יורק לשני סרטים: On The Radioman, ו-If These Knishes Could Talk. בשנת 2013, הוקרן הסרט " Yuck! A 4th Grader's Documentary About School Lunch" (יאק! סרט דוקמנטרי של תלמיד כיתה ד' על ארוחת הצהריים בבית הספר), סרט תיעודי בן 20 דקות מאת זאכארי מקסוול בן ה-11. כתלמיד ב-PS 130 באיטליה הקטנה. הסרט התיעודי זכה בפרס הבאז של הפסטיבל. היוצר התראיין לרשתות כמו בוקר טוב אמריקה והניו יורק טיימס. אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסרטים במנהטן פסטיבל הסרטים במנהטן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Manhattan Film Festival | About Us, manhattanff.com "MovieMaker Magazine: The Art and Craft of Making Movies". MovieMaker Magazine. "Manhattan Film Festival | Home". manhattanff.com. Child, Ben (7 ביולי 2010). "New York innovators sue Tribeca film festival for 'theft' of interactive concepts". the Guardian (באנגלית). נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) Guerrasio, Jason (30 ביולי 2013). "Can You Trust This Film Festival?". IndieWire. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "manhattanfilm - YouTube". www.youtube.com. Lestch, Corinne. "11-year-old screens short film about 'disgusting' school lunch food". nydailynews.com. Sen, Indrani (9 במאי 2013). "The Michael Moore of the Grade-School Lunchroom". {{cite web}}: (עזרה)
אביעד אברהמי

אביעד אברהמי (נולד ב-6 בדצמבר 1977 בירושלים) הוא עיתונאי רכב העוסק בתחום האופנועים, העורך הראשי של מגזין האופנועים פול גז, כותב על אופנועים ל-"ידיעות אחרונות", פרשן מרוצי אופנועים בערוץ ספורט 5, מדריך רכיבה מתקדמת ומורה למכונאות אופנועים. אברהמי נולד וגדל בשכונת תלפיות בירושלים. לאחר שסיים לימודיו בתיכון מכללת אורט ובמכללה למנהל, התגייס לצבא ושירת ביחידת תצפיות של חיל מודיעין. שירת כשנתיים בדרום לבנון, מתוכן כשנה וחצי במוצב דלעת. השתחרר במרץ 1999 בדרגת סמ"ר. אברהמי החל לרכוב על אופנועים בגיל 16. לאחר השירות הצבאי טייל כשנה באוסטרליה על-גבי אופנוע, ועם חזרתו ארצה התגורר בתל אביב, שם בנה פרויקט אופנוע בתצורת סופרמוטו לרכיבת מסלול, במקביל ללימודיו במכינה. בשנת 2002 החל לימודי הנדסאי מכונות – רכב במכללת תל-חי, אותם סיים כעבור שנתיים בהצטיינות. באותה השנה היה ממקימי אליפות ישראל בסופרמוטו, בה התחרה עד סיום עונת 2006, ובמהלך התקופה הזו זכה בתואר אלוף ישראל בסופרמוטו (בשנים 2005 ו-2006). בשנים לאחר מכן, התחרה באליפות ישראל באופנועי אנדורו, באליפות ישראל בקטנועים ובאליפות ישראל באופנועי סופרבייק. בשנת 2005 הצטרף לצוות המדריכים של אופנוען מאומן, ומשמש מאז כמדריך רכיבה מתקדמת בכביש, בשטח ובמסלול. בשנת 2006 הקים אברהמי את מגמת "אופנוטרוניקה" – מכונאות וחשמל אופנועים במכללת עמל מקס-פיין בתל אביב, שם לימד 12 שנים כמורה מקצועי בתיכון לתלמידים במגמה בכיתות י', י"א וי"ב. בשנת 2008 פתח אברהמי קורס לימודי ערב למבוגרים בנושא מכונאות אופנועים בו הוא מלמד עד היום. בשנת 2003 הצטרף לצוות הכותבים של מגזין האופנועים פול גז. בתחילה ככתב לעניינים טכניים, בהמשך ככותב חדשות ובוחן כביש ושטח, ולאחר מכן כעורך מדור מבחני דרכים וכמשנה לעורך הראשי. ב-2013 מונה לעורך הראשי של המגזין, תפקיד אותו הוא ממלא עד היום. משנת 2015 אברהמי הוא הבעלים של מגזין פול גז. בשנת 2018 הוענקה לו תעודת עיתונאי של לשכת העיתונות הממשלתית. בשנת 2006 התחתן ונולדו לו 3 ילדים. התגרש בשנת 2013. מלבד התחום המוטורי, אברהמי חובב ריצה למרחקים ארוכים והחל משנת 2009 הוא מתחרה אחת לשנה במרתון תחרותי. שיאו האישי במרתון: 2:43 ש' (נכון ליוני 2022). אביעד אברהמי, ברשת החברתית פייסבוק
יורי שטונוב

יורי וסילייביץ' שטונוב (ברוסית: Юрий Васильевич Шатунов;‏ 6 בספטמבר 1973 – 23 ביוני 2022) היה זמר, מוזיקאי, משורר ומלחין סובייטי ורוסי. סולן להקת לסקובי מאי (1991-1986). יורי שטונוב נולד ב-6 בספטמבר 1973 בבשקורטוסטן. באוקטובר 1986 פגש את ראש החוג המוזיקלי, סרגיי קוזנצוב (רו'), שבאותה תקופה חיפש מבצע לשיריו. כך נוצר ההרכב הראשון של להקת לסקובי מאי, שבנוסף לקוזנצוב ושטונוב, כלל את ויאצ'סלב פונומריוב (ניגן בגיטרה בס) וסרגיי סרקוב (רו') (ניהל את התאורה). לאחר שעזב את לסקובי מאי, עבר שטונוב לגרמניה, שם קיבל את השכלתו כטכנאי קול. בתקופה זו הוא עבד בעיקר באולפן, ולא הופיע בקונצרטים. באביב 1994, PolyGram Russia (אנ'), אחד מאולפני ההקלטות הגדולים ברוסיה, הציע ליורי שטונוב שיתוף פעולה. המשא ומתן עבר במהירות, וכמה ימים לאחר מכן חתם שטונוב על חוזה. ב-18 בספטמבר 2009 יצא שטונוב לסיור בערים רוסיות לתמיכה בסרט העלילתי "לסקובי מאי" (רו'). בליל 23 ביוני 2022, נפטר יורי שטונוב מאי ספיקת לב חריפה. מדיה וקבצים בנושא יורי שטונוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורי שטונוב (ברוסית ובאנגלית) יורי שטונוב, ברשת החברתית פייסבוק יורי שטונוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יורי שטונוב, ביישום טלגרם יורי שטונוב, ברשת החברתית אינסטגרם יורי שטונוב, ברשת החברתית טיקטוק יורי שטונוב, ברשת החברתית VK יורי שטונוב, סרטונים בערוץ היוטיוב יורי שטונוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יורי שטונוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יורי שטונוב, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יורי שטונוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) יורי שטונוב, באתר Yandex.Music (ברוסית) יורי שטונוב, באתר Discogs (באנגלית) יורי שטונוב, באתר Songkick (באנגלית) יורי שטונוב, באתר Genius יורי שטונוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Юрий Шатунов - биография | Узнай Всё, Uznayvse.ru (ברוסית) "Умер солист группы "Ласковый май" Юрий Шатунов". BBC News Русская служба (ברוסית). נבדק ב-2022-06-29. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדימיר פופטומוב

ולדימיר טומוב פופטומוב (בבולגרית: Владимир Томов Поптомов‏; 8 בפברואר 1890, בליצה, האימפריה העות'מאנית - 1 במאי 1952, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פוליטיקאי ומשפטן בולגרי, מראשי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה אשר בין השנים 1949–1950 כיהן כשר החוץ של הרפובליקה העממית של בולגריה ובהמשך כסגן יושב ראש מועצת השרים. ולדימיר פופטומוב נולד בעיירה בליצה וסיים בית ספר תיכון בעיר סרס. בהמשך הועסק כמורה בבנסקו. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה כקצין בצבא בולגריה. בהמשך, רכש השכלה אקדמית במשפטים באוניברסיטת סופיה. פופטומוב הצטרף למפלגה הקומוניסטית והיה אחד מפעילי השטח הבולטים שלה. בספטמבר 1923 לאחר כישלון ההתקוממות הקומוניסטית נמלט פופטומוב ליוגוסלביה. הוא נשפט בהיעדרו ונידון למוות, אך בהמשך זכה לחנינה. פופטומוב הצטרף לארגון המהפכני הפנים-מקדוני והשתלב בהנהגתו. ב-1934 עבר לברית המועצות, ושב לבולגריה בספטמבר 1944 לאחר הפיכת חזית המולדת. ב-1948 הועסק כמרצה למשפטים באוניברסיטת סופיה. בין 1949 - 1950 כיהן כשר החוץ של בולגריה ובין 1950 - 1952 כיהן כסגן יושב ראש מועצת השרים של הממשלה הבולגרית. נפטר בסופיה ב-1952 לאחר מחלה ממושכת. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר פופטומוב בוויקישיתוף מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית). ולדימיר פופטומוב - תקציר ביוגרפי, באתר politburo.archives.bg (בבולגרית).
יוליוס שטוקהאוזן

יוליוס כריסטיאן שטוקהאוזן (בגרמנית: Julius Christian Stockhausen ‏ 22 ביולי 1826 בפריז - 22 בספטמבר 1906 בפרנקפורט) היה זמר ומנחה זמרים גרמני. הוריו של שטוקהאוזן, פרנץ שטוקהאוזן (1868-1792), נבלן ומלחין, ומרגרתה שטוקהאוזן, זמרת סופרן, היו מוזיקאים מוכשרים, שזיהו את כישרונו ועודדו את פיתוחו. עוד לפני שמלאו לו עשרים, הצטיין שטוקהאוזן בנגינה בפסנתר, עוגב, כינור וצ'לו. בשנת 1845 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז, שם למד נגינה בפסנתר אצל צ'ארלס האלה וקאמיל-מארי סטאמאטי ופיתוח קול אצל מנואל גארסיה. ב-1849 המשיך את לימודיו אצל גארסיה בלונדון. עד מהרה יצא שמו כזמר בריטון קונצרטי ראוי לציון. מ-1862 עד 1869 התגורר בהמבורג כמנצח על האגודה הפילהרמונית והאקדמיה לזמרה. את חמש השנים הבאות עשה בשטוטגרט כזמר החצר של מלך וירטמברג, אחר התמנה למנצח התאחדות הזמרים של יוליוס שטרן בברלין, שם נשאר עד 1878, כאשר הוזמן לקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט כפרופסור לזמרה. חילוקי דעות עם יואכים ראף, המנהל, הובילו לפרישתו כעבור שנה וייסוד בית ספר משלו, שהתפרסם עד מהרה ברחבי העולם. לאחר מותו של ראפ (1882), חזר שטוקהאוזן לקונסרבטוריון, אבל המשיך לנהל את בית ספרו הוא. בין תלמידיו של שטוקהאוזן היו קלאריס וייטהיל, קרל פרון, אנטון סיסטרמאנס, מקס פרידלנדר, ג'ני האן, יוהאן מסכרט, הרמינה ספיז, הוראשו קונל והוגו גולדשמידט. הוא יצר "שיטת שירה", (Gesangsmethode) סשנת 1884, מדריך, שתלמידתו סופי לווה תרגמה לאנגלית. אחיו, פרנץ שטוקהאוזן הבן, היה מנצח מקהלה ידוע-שם, שלמד אצל איגנץ מושלס. בתו, יוליה שטוקהאוזן-וירת' נישאה ליוזף, בנו של הכנר הגרמני המפורסם עמנואל וירת'. היא כתבה את הביוגרפיה של שטוקהאוזן. Julius Stockhausens Gesangsmethode. Leipzig: C. F. Peters, 1884. Stockhausen, Julius. A Method of Singing. Translation: Sophie Löwe. London: Novello, Ewer and Co., 1884. Julius Stockhausens Gesangstechnik und Stimmbildung. Frankfurt am Main: C. F. Peters, 1886/87. Julia Wirth|Wirth, Julia Julius Stockhausen: der Sänger des Deutschen Liedes. Frankfurt am Main: Englert/Schlosser, 1927. Stiftung Dr. Hoch's Konservatorium Joseph Hoch zum 100. Todestag, Frankfurt am Main: Kramer, 1974. Peter Cahn,Das Hoch'sche Konservatorium in Frankfurt am Main (1878–1978), Frankfurt am Main:Kramer, 1979. מדיה וקבצים בנושא יוליוס שטוקהאוזן בוויקישיתוף יוליוס שטוקהאוזן, באתר MusicBrainz (באנגלית) Biography in German The grave of Julius Stockhausen at the Ohlsdorfer Friedhof, Hamburg Julius Stockhausen's Gesangsmethode and A Method of Singing
אלבסן

אלבסן (באלבנית: Elbasani) היא עיר באלבניה ממחוז אלבסן, והעיר הרביעית באוכלוסייתה במדינה. העיר שוכנת בצפון נהר שקומבין בין הרי סקנדרבג ומיזק שבמרכז אלבניה. מקור שמה של העיר נגזר נגזר מהמילה "מבצר" שהייתה באימפריה העות'מאנית. באוגוסט 2010 גילו ארכאולוגים שני קברים אילירים ליד חומות הטירה של אלבסן. במאה השנייה לפני הספירה, עמדת מסחר בשם Mansio Scampa ליד האתר של אלבסן המודרנית התפתחה במקום, וחיברה את הים האדריאטי עם ביזנטיון. היה זה אחד הנתיבים החשובים ביותר של האימפריה הרומית. עד המאה השלישית או הרביעית לספירה, המקום גדל לעיר אמיתית המוגנת על ידי מבצר רומאי משמעותי עם מגדלים, והמבצר השתרע על כ-300 מטרים רבועים. עיר זו מופיעה במסלולי טיול עתיקים מאוחרים כמו Tabula Peutingeriana ו-Itinerarium Burdigalense. העיר לקחה חלק בהפצת הנצרות, והיו לה בישוף, קתדרלה ובזיליקות כבר במאה החמישית. העיר שרדה התקפות של הבולגרים והאוסטרוגותים, והוזכרה ביצירתו של פרוקופיוס. עד סוף המאה ה-17 היו בעיר 2,000 תושבים. [נדרש ציטוט] בסוף המאה ה-19, אלבסן הייתה מיושבת על ידי כ-3,000 משפחות מוסלמיות ו-280 משפחות נוצריות אורתודוקסיות, מתוכן 100 משפחות אלבניות אורתודוקסיות ותיקות המתגוררות בשכונה הנוצרית הישנה בתוך המבצר ו-180 משפחות ארומניות המתגוררות בשכונת סנט ניקולס בקצה של העיר. בתחילת המאה ה-20 הוערך כי באלבסן חיו 15,000 איש. לפני מלחמת העולם השנייה, אלבסן הייתה עיר עם תערובת של מבנים מזרחיים ומימי הביניים, רחובות מרוצפים צרים ובזאר גדול. בין חומות הטירה היה יישוב מוסלמי מוגדר, רובע ארמני בפאתי העיר וכמה מסגדים ומבנים איסלאמיים. האוכלוסייה הייתה אז כ-15,000 איש. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, העיר נכבשה על ידי חיילים סרבים ב-29 בנובמבר 1912. הם נסוגו מאלבסן ב-25 באוקטובר 1913 עקב האולטימטום של בריטניה, אוסטריה והונגריה. אלבסן נכבשה ברציפות על ידי סרבים, בולגרים, אוסטרים ואיטלקים בין השנים 1915 ו-1918. הצבא הבולגרי כבש את אלבסן ב-29 בינואר 1916, במהלך הכיבוש הבולגרי. במרץ 1916 השתלט צבא אוסטריה-הונגריה על אלבסן מיוני 1916 עד מרץ 1917. ההתפתחות התעשייתית בעיר החלה בתקופה הזוגיסטית, תקופת שלטונו של זוגו הראשון, מלך אלבניה, שבה הוקמו מפעלי טבק ואלכוהול. העיר נודעה גם במבני הציבור הטובים שלה, בציוד החינוך המתקדם שלה, בגנים הציבוריים ובחנויות הבנויות מעץ. לעיר נגרם נזק רב בזמן מלחמת העולם השנייה, ואחריו הגיעה תוכנית אינטנסיבית של פיתוח תעשייתי בתקופה הקומוניסטית שהקפיצה את כמות תושבי העיר ל-75,000 תושבים. שיאו של תהליך זה היה בניית המתחם המתכתי הענק Steel of the Party, שנבנה בסיוע סיני בשנות ה-70. תחנת הרכבת אלבסן נפתחה בשנת 1950. בשנת 2011 עמדה אוכלוסיית אלבסן על 141,714, מתוכם 78,703 בעיר עצמה. בשנת 2014 שחזרה ממשלת אלבניה את אצטדיון רוז'די ביזהוטה בעיר. בשמו החדש, ארנה אלבסן הפך לאצטדיון הביתי של נבחרת אלבניה בכדורגל, אצטדיון אשר עומד בקריטריונים של פיפ"א. הונגריה דונאויווארוש, הונגריה קרואטיה אוסייק, קרואטיה אתר האינטרנט הרשמי של אלבסן אלבסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Balkanweb | Elbasan, zbulohen dy varre ilire në muret e kalasë - Kult…, archive.ph, ‏12 ביולי 2012 Moonis Raza, Geographical Dictionary Of The World In The Early 20th Century With Pronouncing Gazetteer (in 2 Vos.), Concept Publishing Company, 1990, ISBN 978-81-7268-011-4. (באנגלית)
דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית

דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית (באנגלית: Spokesperson for the United States Department of State) משמש כדובר מחלקת המדינה של ארצות הברית וכאחראי על דוברות מדיניות החוץ של ארצות הברית. לאורך השנים נושא התפקיד היה נושא אותו במקביל לתפקיד עוזר מזכיר המדינה לענייני ציבור. ב-2011 התפקיד פוצל לשני אנשים שונים, ואוחד שוב בשנת 2015. בשנת 2019, מוזגו לשכה לענייני ציבור (אנ') והלשכה לתוכניות מידע בינלאומיות (אנ'), ובמקומן נוצרה הלשכה לענייני ציבור גלובליים (אנ'). עקב מהלך זה, פוצלו שוב התפקידים, ותפקיד עוזר מזכיר המדינה לענייני ציבור מוזג לתפקיד עוזר מזכיר המדינה לענייני ציבור גלובליים. דובר מחלקת המדינה אחראי להעברת מדיניות החוץ של ארצות הברית לתקשורת האמריקאית והזרה, בדרך כלל בתדרוך עיתונאים יומי. תדרוך העיתונאים היומי כולל בדרך כלל סיכום של לוח הזמנים של מזכיר המדינה; נסיעות עתידיות של המזכיר, נשיא ארצות הברית או פקידים אחרים במחלקת המדינה; תגובות ועמדות רשמיות של ממשלת ארצות הברית על נושאים שונים ולאחר מכן שאלות ותשובות עם עיתונאים שהשתתפו בתדרוך. בתקופת כהונתו של ג'ון פוסטר דאלס כמזכיר המדינה בשנות ה-50 הוחלט שהתדרוך היומי יהיה מוקלט וזמין באתר מחלקת המדינה. דובר משרד החוץ ילווה לעיתים קרובות את מזכיר המדינה בנסיעות כדי לסייע במסיבות עיתונאים. אתר האינטרנט הרשמי של דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית (באנגלית) Josh Rogin, Victoria Nuland to be State Department spokesman, Foreign Policy (באנגלית אמריקאית) Kirby, John, U.S. Department of State Administrative Timeline of the Department of State - Department History - Office of the Historian, history.state.gov Morello, Carol; Gearan, Anne (2017-02-22). "In first month of Trump presidency, State Department has been sidelined". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2022-06-30.