פישוטה (סרט)

פישוטה: חוק החלש ביותר (בפורטוגזית: Pixote: a Lei do Mais Fraco) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 1980, בבימויו של הקטור בבנקו. התסריט נכתב על ידי בבנקו וחורחה דוראן, על פי הספר: עירוי המתים (A Infuston dos Mortos) פרי עטו של הסופר הברזילאי ז'וז'ה לוזיירו. זהו תיאור מצמרר, ריאליסטי, של בני נוער עבריינים בברזיל, והאופן בו הם מנוצלים על ידי שוטרים מושחתים וארגוני פשע אחרים ונגררים לביצוע פשעים. בתפקיד הראשי של ילד הרחוב פישוטה, משחק פרננדו ראמוס דה סילבה (ילד צעיר בן עשר, תושב פאבלה שנהרג תשע שנים מאוחר יותר בגיל 19 על ידי משטרת סאו פאולו) ולצידו השחקנית הידועה מארילייה פארה בתפקיד סואלי. העלילה סובבת סביב פישוטה, נער צעיר, אך עבריין פעיל שעוסק במעשי שוד ובסחר בסמים. לאחר מבצע משטרתי לאיתור ילדי רחוב בפאבלות, פישוטה נשלח למוסד שיקומי לנוער עבריין. בית הסוהר מתברר כמקום מחריד בו פישוטה מסניף דבק כאמצעי לבריחה רגשית מהאיומים המתמידים של התעללות ואונס שמזומנים לו שם. עד מהרה מתברר כי הפושעים הצעירים הם רק פיקדון בידי צוות המוסד ומנהלם, המשתמשים בנערים לעצמם לצורך משחקים פליליים וסדיסטים. באחד המקרים, המוסד משאיל למשטרה קבוצת נערים על מנת שישתתפו במסדר זיהוי. אחד מהם, נער בשם פומאסה, חוזר למוסד פצוע קשה מהמכות שספג. מנהל המוסד רוצה להיפטר מהבעיה ודואג לחסל את פומאסה ולהשליך את גופתו למזבלה. המוסד מאשים נער בשם גאראטאו ברצח פומאסה. גאראטאו הוא האהוב של האישה הטרנסית המכונה ליליקה (חורחה ג'וליאו). גרטאו זועק לחפותו אך צוות המוסד תופס אותו ומענה אותו למוות. הנערים מכריזים על מרד ומציתים את אזור המגורים. שופט-חוקר מגיע לבדוק את שרשרת האירועים. ליליקה מנסה להתאבד באמצעות חיתוך הוורידים בפרקי ידיה. לאחר מכן מתרחשת בריחה המונית מהמוסד. פישוטה, צ'יקו, ליליקה ומאהבה החדש דיטו (גילברטו מורה) מוצאים עצמם ברחובות סאו פאולו. לפרנסתם הם שודדים זקנים. קריסטל (טוני טורנדו), אהובה לשעבר של ליליקה וסוחר סמים, מארח אותם בביתו ומוכר להם קוקאין. הארבעה נוסעים ברכבת לריו למכור שם את הסם, אך הלקוחה, חשפנית בשם דברה, מרמה אותם. לאחר שוטטות ברחבי העיר, פישוטה וחבריו הולכים למועדון לעשות עסקת סמים נוספת. בהגיעם לשם, פישוטה מאתר את דברה. הם דורשים את כספם ופורצת קטטה. צ'יקו נהרג ופישוטה דוקר ושודד אותה. השלושה קונים זונה מזדקנת בשם סואלי, והופכים לסרסורים שלה. בשיתוף פעולה של סואלי הם שודדים כמה מלקוחותיה. ליליקה עוזבת אחרי שדיטו וסואלי מתאהבים. נשארים סואלי, דיטו ופישוטה. כאשר הם מנסים לשדוד לקוח אמריקאי של סואלי, הוא מתנגד, ופישוטה יורה בו למוות אך הורג בשוגג גם את דיטו. פישוטה מנסה למצוא נחמה אצל סואלי, בה הוא רואה דמות אם, אך היא מגרשת אותו. הוא עוזב ונראה צועד לאורך מסילת הרכבת, כשאקדח בידו, ולאט לאט דמותו מתרחקת עד שנעלמת מעין המצלמה. פרננדו ראמוס דה סילבה בתפקיד פישוטה ג'ורג'ה ג'וליאו בתור ליליקה גילברטו מורה בתור דיטו אדילסון לינו בתפקיד צ'יקו זנילדו אוליווירה סנטוס בתור פומאסה קלאודיו ברנרדו בתפקיד גאראטאו ישראל פרס דוויד בתפקיד רוברטו פאי דה פלטה ז'וז'ה נילסון מרטין דוס סנטוס בתפקיד דייגו מריליה פארה בתפקיד סואלי ז'רדאל פיליו בתפקיד ספאטוס ברנקוס רובנס דה פאלקו בתפקיד השופט אלקה מרווילה בתפקיד דבורה טוני טורנדו בתפקיד קריסטל ביאטריס סגל בתפקיד האלמנה ז'ואאו ז'וז'ה פומפאו בתפקיד אלמיר הסרט צולם בצורה של סרט תיעודי תחת השפעה רבה של הנאו-ריאליזם האיטלקי בכך שנבחרו שחקנים חובבים שסיפור חייהם דומה לזה של הגיבורים בסרט. הסרט צולם בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו. הסרט כולל כמה סצינות של חופי ריו. לאורך הסרט ניתן לראות אתרים היסטוריים בסאו פאולו כמו גשר הקשתות ('Viaduto do Chá') ומונומנט הדגלים ('Monumento às Bandeiras') בפארק איבירפוארה (Ibirapuera). הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הבמאים החדשים/ הסרטים החדשים של ניו יורק, ב־5 במאי 1981. מאוחר יותר הוא נפתח להקרנה באופן מוגבל בארצות הברית ב־11 בספטמבר 1981. הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע, כולל פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן, ספרד ; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, קנדה ; פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקארנו, שווייץ; ואחרים. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט, שכתב עבור שיקגו סאן-טיימס , ראה בסרט קלאסיקה וכתב, " פישוטה עומד בזכות עצמו ביצירתו של הקטור בבנקו, מבט מחוספס ובלתי ממצמץ על חיים שאף אדם לא צריך לחוות אותם, ועיניו של פרננדו ראמוס דה סילבה, השחקן הצעיר והארור שלו, מתבוננות בנו מהמסך לא בכאב, לא בהאשמה, לא בצער - אלא פשוט מתוך קבלת המציאות היומיומית והמדכאת. " המבקרת פאולין קאל התרשמה מאיכותו הגולמית, כמו- תיעודית, ומידת הריאליזם הפואטי שבסרט. היא כתבה, "הדימויים של הקטור בבנקו הם מציאותיים, אך נקודת המבט שלו מזעזעת באופן לירי. נראה כי סופרים דרום אמריקאים, כמו גבריאל גארסיה מארקס, שולטים באופן פואטי מושלם בשיגעון, וגם לבבנקו יש חלק מהכישרון הזה. אמנים דרום אמריקאים זקוקים לכך, כדי שיוכלו לבטא את המרקם של אי השפיות היומיומית. " מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס, וינסנט קנבי, אהב את המשחק והבימוי הנאו-ריאליסטים של הדרמה, וכתב, " [פישוטה], הסרט העלילתי השלישי של הבמאי הברזילאי יליד ארגנטינה הקטור בבנקו, עשוי היטב, ללא פשרות. סרט עגום על נערי הרחוב של סאו פאולו, ובפרט על פישוטה. המשחק כמעט טוב מכדי להיות אמיתי, אבל דה סילבה (פישוטה) וגברת פארה (סואלי) נהדרים. הסרט פישוטה אינו מיועד לבעלי קיבה רגישה. רבים מהפרטים קשים לעיכול, אך הם אינם נצלניים ואינם יומרניים. מר בבנקו מראה לנו את התחתית, ומכיוון שהוא אמן, הוא גורם לנו להאמין בכך כמו גם לכל האפשרויות שהלכו לאיבוד. " אתר ביקורת הסרטים Rotten Tomatoes מדווח על ציון חיובי לסרט של 91% על סמך 11 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 8.75 / 10. אף שהוגש על ידי ברזיל כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, הוא נפסל מאוחר יותר מאחר שהוקרן באופן מסחרי בברזיל לפני התאריך המותר. יוצרי הקולנוע ספייק לי, מירה נאיר, הרמוני קורין והאחים ספדייה ציינו שזהו אחד הסרטים האהובים עליהם. זכיות פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן : פרס OCIC - ציון לשבח; הקטור בבנקו; 1981. פסטיבל הסרטים הבינלאומי של לוקארנו, שווייץ: נמר הכסף; הקטור בבנקו; 1981. פרסי איגוד מבקרי הקולנוע בלוס אנג'לס : פרס LAFCA; הסרט הזר הטוב ביותר; 1981. פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק: פרס NYFCC; הסרט הטוב ביותר בשפה זרה; 1981. פרסי אגודת מבקרי הסרטים של בוסטון : פרס BSFC; השחקנית הטובה ביותר, מרילייה פארה; הסרט הטוב ביותר; 1982. פרסי האגודה הלאומית למבקרי קולנוע, ארצות הברית: פרס NSFC לשחקנית הטובה ביותר, מרילייה פארה; 1982. מועמדויות המועצה הארצית לביקורת של סרטי קולנוע (ארצות הברית), מועמדות לסרט הטוב ביותר בשפה זרה; 1981. גלובוס הזהב : מועמדות לסרט הזר הטוב ביותר, ברזיל; 1982. "פישוטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פישוטה", באתר AllMovie (באנגלית) "פישוטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פישוטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Pixote פישוטה לעיון הסרט סצנת סרטי פיקסוט ביוטיוב Ebert, Roger. The Chicago Sun-Times, film review, September 12, 2004. Kael, Pauline. Pixote, Foreign Affairs: The National Society of Film Critics' Video Guide to Foreign Films, editor: Kathy Schulz Huffhines, Mercury House: San Francisco, 1991, p. 498. Canby, Vincent (5 במאי 1981). "Babenco's Pixote Show the Boys of Brazil". The New York Times. נבדק ב-31 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) Pixote at Rotten Tomatoes. Last accessed: March 23, 2019. Harmetz, Aljean. "Nomination Intricacies For Foreign-Film Oscar". The New York Times. נבדק ב-11 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) / Spike Lee - Calling The Shots at BBC. Last accessed: October 8, 2011. "1981 Award Winners". National Board of Review of Motion Pictures. 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)