laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סורה

סוּרָה (בערבית: سُورَة. ברבים: سُوَر, סֻוַר. מתורגם לעברית לעיתים כחזון או כפרשה) היא מילה בשפה הערבית שמשמעותה "פרק". יש המייחסים את המילה "סורה" למילים שונות בשפה העברית, כגון "בשורה" או "שורה". המילה בדרך כלל מתייחסת ל-114 הסורות אשר מרכיבות את הקוראן. סורות הקוראן ערוכות לפי אורכן, מן הסורות הארוכות ביותר (סורת "הפרה" שאורכה 286 פסוקים) ועד לסורות קצרות שאורכן פסוקים מועטים. פסוק נקרא "אַ֫יַה" (פירוש המילה בערבית: "אות", "סימן") וברבים "אַיַא֫ת". "איה" פירושו כל סימן לקיומו של אלוהים. הקוראן כולו מורכב מ-6235 איאת. הספירה הכוללת של איאת עשויה להשתנות. לפעמים זה תלוי בספירה של ה"בסמלה" ("בשם האלוהים") או לא. אם נספור את ה"בסמלה" נקבל יותר איאת. עם זאת, יש כמה חריגות מכלל זה כפי שאפשר לראות בהמשך. הסורה הראשונה היא סורת הפתיחה - "סורת אל-פַאתִחַה", בת שבעה פסוקים - תפילה קצרה לאללה. סדר זה אינו תואם את סדר התגלות הסורות לנביא מוחמד. הסורות מחולקות לסורות שנתגלו במכה, והן הראשונות בהתגלותן, ולרוב הקצרות יותר, ומכילות במיוחד את חזיונות הנביא, ועיקרי אמונה; ולסורות שנתגלו באל-מדינה, והן מאוחרות יותר, ארוכות יותר, ומכילות הוראות מעשיות, חוקים ומצוות. למעשה מתייחסת החלוקה לסורות שנתקבלו לפני ההג'רה, כלומר כשהיה מוחמד במכה, ולאלו שנתנו אחריה, עת שהה מוחמד רוב הזמן באל-מדינה. כך, סורות שקיבל מוחמד לאחר ההג'רה, גם אם שהה במכה, נחשבות כסורות שנתנו באל-מדינה. בנוסף, לא שוררת תמימות דעים בקרב מפרשי הקוראן השונים לגבי המקום בו ניתנו כמה סורות. פרשה הקֻראן - ספר הספרים של האסלאם, תרגם מערבית ד"ר אהרון בן שמש, הוצאת ספרים קרני, תל אביב, 1978. הקוראן - תרגם מערבית פרופ' אורי רובין, הוצאת אוניברסיטת ת"א, 2005. מדיה וקבצים בנושא סורה בוויקישיתוף The Noble Qur'an תרגום הקוראן לאנגלית קובצי mp3 להורדה של כל הסורות סורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בתרגום רקנדורף בתרגום ריבלין העיר המוצגת בטבלה זו היא המקובלת על ידי מרבית חוקרי האסלאם, עם זאת קיימות מחלוקות על מקורן של מרבית הסורות. המשמעות המילולית של אל-חִג'ר היא "עיר/ארץ האבן" וכנראה מדובר בהתייחסות לעירם של בני העם הקדום ת'מוד שלא שעו לאזהרות נביאם צאלח והמשיכו בכפירתם ולכן נהרגו כולם. כינוי לקוראן, מרבית הפרשנים טוענים כי משמעותו היא הקריטריון בין הבדלת טוב ורע או אמת ושקר (מהשורש הערבי פ.ר.ק).
ווטרלו הוקס

ווטרלו הוקס (באנגלית: Waterloo Hawks) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר ווטרלו, איווה, אשר שיחקה בליגת ה-NBA בעונת 1949/1950. ההוקס הם קבוצת הספורט היחידה ממדינת איווה שהשתתפה אי פעם באחת מארבע ליגות הספורט הבכירות של ארצות הברית (MLB ,NHL ,NFL ו-NBA). הקבוצה הוקמה בשנת 1948 והצטרפה לליגת ה-NBL, במסגרתה שיחקה בעונת 1948/1949. ההוקס ניצחו 30 מתוך 62 משחקיהם (48.4%) ולא העפילו לשלב הפלייאוף. לקראת עונת 1949/1950 התמזגו ליגת ה-NBL וליגת ה-BAA וייסדו את ליגת ה-NBA, אליה עבר מועדון ההוקס. את עונתה היחידה בליגת ה-NBA סיימה ווטרלו במקום החמישי בבית המערבי, עם מאזן שלילי 19–43, ונותרה מחוץ לפלייאוף. השחקנים הבולטים בקבוצה היו הפאוור פורוורד דיק מהן והסנטר הארי בויקוף, שהובילו את קלעי ההוקס בשתי עונותיה. ביוני 1950, לאחר פירוק הקבוצה, נערך ב-NBA "דראפט פיזור" במסגרתו נבחרו שחקני הקבוצה על ידי יתר קבוצות הליגה. השחקנים היחידים שנבחרו בדראפט הפיזור היו מהן ובויקוף, שניהם על ידי בולטימור בולטס. בשנת 1950 הצטרפה הקבוצה לליגת ה-NPBL, וניצבה בסיום עונת 1950/1951 כמוליכת הבית המערבי, עם מאזן 24–32 (57.1%). עם סיום העונה הסדירה התפרקה הליגה מבלי לקיים שלבי פלייאוף וללא הכתרת אלופה. סיכום עונת 1948/1949 של ההוקס ב-NBL באתר Basketball-reference.com סיכום עונת 1949/1950 של ההוקס ב-NBA באתר Basketball-reference.com היסטוריית הקבוצה, באתר nbahoopsonline.com סיכום עונת 1948/1949 של ההוקס ב-NBL, באתר basketball-reference.com סיכום עונת 1949/1950 של ההוקס ב-NBA, באתר basketball-reference.com נבחרי דראפט הפיזור של ווטרלו הוקס, באתר realgm.com
שרה פריש

שרה פריש (נולדה בשנת 1948), שופטת בית משפט השלום פתח תקווה בדימוס. ממקימי המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון, כיום[דרושה הבהרה] היא עובדת במשרד עורכי הדין "פריש, שפרבר, ריינהרץ ושות' ". עו”ד פריש משמשת בתפקידים ציבוריים רבים ומגוונים. פריש נולדה בישראל בשנת 1948. בשנת 1966 סיימה את הלימודים התיכוניים בבית ספר צייטלין. היא למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב וב-1971 סיימה אותם. בשנים 1972–1980 עבדה בפרקליטות מחוז המרכז, כעורכת דין והתקדמה לדרגת סגנית בכירה ראשונה לפרקליט המחוז. בסוף שנת 1980, כאשר הייתה בת 32, נבחרה לשופטת על ידי הוועדה לבחירת שופטים, ובכך הייתה לאשה הצעירה ביותר בישראל שמונתה לשופטת. דבר מינויה עורר דיון על רקע העובדה שלא שירתה בצה"ל ולא עשתה שירות לאומי, וכך הצליחה לצבור את עשר שנות הותק הנדרשות למינוי לשופטת בגיל כה צעיר. בינואר 1981 הושבעה לשופטת בבית המשפט השלום בפתח תקווה. ב-31 בדצמבר 1994 פרשה מתפקידה כשופטת. עם פרישתה מכס השיפוט ועד שנת 2004 כיהנה כנשיאת מכללת שערי משפט, ובמקביל הקימה את משרד עורכי הדין יחד עם שותפה, עו”ד אהרון שפרבר. במשך למעלה מ-20 שנה שימשה עו”ד פריש מרצה בתחום המשפט הפלילי, המשפט המבוים ורשלנות רפואית באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת שערי משפט. בשנת 1998 מונתה לעמוד בראש ועדת המוניות של משרד התחבורה, ובהמשך הודחה מתפקיד זה על ידי שר התחבורה, מאיר שטרית. כיהנה בדירקטוריונים של הקרן החדשה לירושלים, רשות שדות התעופה, רפאל ותש"ן והייתה חברה בוועדות איתור אחדות. ב-12 באוגוסט 2019 הודיע מבקר המדינה מתניהו אנגלמן על מינויה של פריש לעמוד בראשות ועדת ההיתרים. שבוע לאחר מכן הודיעה פריש כי היא מוותרת על התפקיד נוכח הביקורת על מינויה והפיכת הוועדה ל"כדור משחק במגרש הפוליטי". שרה פריש, באתר הרשות השופטת עו”ד (שופטת בדימוס) שרה פריש, באתר של פריש, שפרבר, ריינהרץ ושות' - משרד עורכי דין מארק שון, שרה פריש: "מי שגובה 800 דולר לשעה - לא בורר טוב יותר", באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2009 מארק שון, שרה פריש: "מי שגובה 800 דולר לשעה - לא בורר טוב יותר", באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2009 איה אורנשטיין, מדוע השופטת לא שרתה בצבא, מעריב, 21 בדצמבר 1980 החשוד בארגון חטיפת הילד, מעריב, 10 באוגוסט 1973 כתבי אישום על הריגה נגד מנהלי "בית טינה", דבר, 11 בספטמבר 1978 מרדכי אלקן, קצינת משטרה פרצה בבכי בחקירתה - והשופט יעץ לתביעה להביא פחות עדים, מעריב, 2 בינואר 1979 שרה פריש, באתר הרשות השופטת שין נגד שין, דבר, 17 בדצמבר 1980 תגובות על מינוי שופטת, מעריב, 28 בדצמבר 1980 הושבעו שופטים, דבר, 13 בינואר 1981 הודעה על גמר כהונתו של שופט, ילקוט הפרסומים 4285, התשנ"ה, 23 בפברואר 1995, עמ' 2166 אביעד גליקמן, סערת מינויי המבקר: העבר הבעייתי של יו"ר ועדת ההיתרים החדשה, באתר חדשות 13, 13 באוגוסט 2019 הדס מגן, ‏סדר מקוצר, באתר גלובס, 13 באפריל 2004 רויטל חובל, פחות משפטנים, יותר תומכי ליכוד: מבקר המדינה הודיע על מהפכה בוועדת ההיתרים, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2019 רויטל חובל, יו"ר ועדת ההיתרים החדשה פורשת: "הוועדה הפכה לכדור משחק במגרש הפוליטי", באתר הארץ, 19 באוגוסט 2019
דוד רוקני

דוד רוֹקְנִי (נולד ב-6 בינואר 1932, כ"ז בטבת ה'תרצ"ב) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, ששימש כמפקד טקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות בין השנים 1983–2016. רוקני נולד לשעהבן וגזלה בכרמאנשאה שבאיראן, בן שלישי מתוך ארבעה ילדים. אביו היה יבואן עשיר. עלה לישראל בשנת 1950 והצטרף לקיבוץ אשדות יעקב. בשנת 1952 נסע לאיראן למטרת נישואין. בנסיעה זו הכיר את אשתו רונית ונישא לה, ולאחר חופשה קצרה חזר לשירות כנגד יחידה בגדודו. בשנת 2013 יצא סרט תיעודי בשם "הטקס" על האירוע בהשתתפותו. שירת בחטיבת גולני 35 שנים בתפקידי מטה והדרכה, והיה רס"ר בה"ד 11 בשנות ה-70. במהלך שירותו הצבאי מונה למפקד טקס הדלקת המשואות המסורתי המתקיים כל שנה בערב יום העצמאות. לצורך זה קיבל דרגת קצונה וגויס בכל שנה למילואים למשך 42 יום. במהלך שירותו ניהל 34 טקסי הדלקת משואות. הוחלף על ידי סגן-אלוף שמעון דרעי, שקודם לימים לדרגת אלוף-משנה. מתגורר ברמת גן, נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא דוד רוקני בוויקישיתוף רותם פסו, אל"מ (במיל') רוקני: צעקתי לדגלנים – "תברחו!", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 24 באפריל 2012 איתמר אייכנר, הסמל של טקס הדלקת המשואות פורש, באתר ynet, 8 באפריל 2016 רועי ינובסקי, אחרי 34 שנה: אל"מ רוקני מתכונן למצעד הדגלנים האחרון, באתר ynet, 10 במאי 2016 דוד רוקני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איתמר אייכנר, הסמל של טקס הדלקת המשואות פורש, באתר ynet, 8 באפריל 2016 עניין אישי עם אל"מ (מיל') דוד רוקני, באתר ערוץ 7, 20 באפריל 2018 השמירה האחרונה: המלצות צפייה ליום הזיכרון, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2013
פרס שפירא

האם התכוונתם ל... פרס שפירא (ציונות דתית) – פרס על שם השר חיים משה שפירא למחשבת הציונות הדתית, לספרות תורנית ולספרות יפה דתית. ראו גם קטגוריה:זוכי פרס שפירא פרס שפירא (סוציולוגיה) – פרס על שם הסוציולוג יונתן שפירא, ניתן מטעם האגודה ללימודי ישראל. ראו גם קטגוריה:זוכי פרס שפירא בלימודי ישראל פרס יאיר שפירא – פרס ישראלי למחול על שם יאיר שפירא
סוכת שלום (שכונה)

שכונת סוכת שלום היא שכונה יהודית הממוקמת במזרח שכונת נחלאות שבירושלים, בין הרחובות סוכת שלום ומסילת ישרים. השכונה נבנתה בשנת 1888 במתכונת שכונות החצר, אך עם הגידול בביקוש למגורים בתחילת המאה ה-20 נבנתה החצר דירות ואופייה של השכונה השתנה. השכונה נבנתה כשכונת מסחר - כלומר על ידי משקיע ולמטרות רווח, על ידי השותפים יוהנס פרוטיגר, יוסף נבון ביי, ושלום קונסטרום. שותפים אלו הם שהקימו גם את השכונות מחנה יהודה, נווה שלום, בית יוסף ועיר שלום. שם השכונה בא לה משמו של יוזם הקמת השכונה, שלום קונסטרום והיא רומזת לברכת השכיבנו בנוסחה המיוחד לשבת ולקטע בברכת המזון בנוסח הספרדי: "הרחמן הוא יפרוס עלינו את סוכת שלומו". היציאה מן החומות שוק מחנה יהודה נחלאות ירושלים בתקופה העות'מאנית שכונת סוכת שלום באתר "אהבת ירושלים" של רפי כפיר ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גורדון קנדי (שחקן)

גורדון קנדי (באנגלית: Gordon Kennedy; נולד ב-22 בפברואר 1958) הוא שחקן סקוטי. קנדי גדל בעיר טרננט שבמזרח לותיאן בסקוטלנד. הוא למד בקולג' ג'ורג' ווטסון באדינבורו. אחר כך למד בקולג' ג'ורדנהיל באוניברסיטת סטרת'קלייד (אנ'). תפקידו הבולט הראשון של קנדי היה בתוכנית המערכונים "Absolutely" (אנ'). הוא הגיש את תוכנית הלוטו (אנ') לצדה של מנחת הטלוויזיה אנתאה טרנר, והופיע בתפקיד עצמו בתוכנית הפרודית "Plugs". הוא שיחק בסדרות דרמה כמו "כובע אדום" של ה-BBC בתפקיד סמל ברוס הורנסבי. עוד הופיע באופרת סבון של ערוץ BBC Scotland בשם "River City". מ-2006 ועד 2009 שיחק בתפקיד ג'ון הקטן בכל שלוש העונות של סדרת הטלוויזיה "רובין הוד" בהפקת ה-BBC. מאז 2007 הוא הקריין בתוכנית הריאליטי הבריטית "Kitchen Nightmares" (אנ') בנוסף להיותו שחקן, קנדי הוא גם מאמן רגבי בקבוצת לונדון ואספס (אנ'). פעמים רבות השתתף בתוכנית הרדיו "Test Match Sofa" העוסקת בפרשנות של משחקי קריקט. The Corstorphine Road Nativity - המספר מופע האימים של רוקי (1990/1991) בתפקיד אדי / ד"ר סקוט The James Plays - התיאטרון הלאומי בלונדון (אוקטובר 2014) - בתפקיד מורדק סטיוארט / ליווינגסטון / ג'ון גורדון קנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גורדון קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גורדון קנדי, באתר AllMovie (באנגלית) גורדון קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Red Cap
גורדון קנדי

האם התכוונתם ל... גורדון קנדי (מוזיקאי) – מוזיקאי רוק אמריקאי נולד ב-1995 גורדון קנדי (שחקן) – שחקן סקוטי נולד ב-1958
ג'ורג'טו ג'וג'ארו

ג'ורג'טו ג'וג'ארו (באיטלקית: Giorgetto Giugiaro; נולד ב-7 באוגוסט 1938) הוא מעצב רכב איטלקי. ג'וג'ארו נחשב לממציא סגנון "קיפולי הנייר" הזוויתי בעיצוב מכוניות, ששלט בשנות השבעים והשמונים והתאפיין בזוויות ישרות וקווים חדים. הוא גם תכנן מספר מכוניות תצוגה ומכוניות על, לצד מכוניות נפוצות הנוסעות יום יום בכבישים. ג'וג'ארו נולד בגארסיו, בצפון מערב איטליה, והתעניין בצעירותו בציור בהשפעת סבו שהיה צייר פרסקו בכנסיות ואביו, מאריו, שהיה צייר איקונות. בגיל 14 הוא נשלח לבית ספר לאמנות בטורינו, ולמד גם שיעורי ערב בבית ספר טכני. כישרונו אותר על ידי דאנטה ג'יאקוזה, המנהל הטכני של פיאט שגייס אותו לעבודה במחלקת תכנון כלי הרכב המיוחדים ב-1955, כשג'וג'ארו היה בן 17 בלבד. ג'וג'ארו נהנה מהמשרה הקבועה אך לא אהב את המבנה ההיררכי המורכב של פיאט, שהביא לכך שלא היה יכול לזהות את עבודתו במכונית המוגמרת. לכן, כשקיבל הצעת עבודה מבונה המרכבים נוצ'יו ברטונה ב-1959, הוא עבר אליו ונהנה מחופש עיצובי רב יותר. בעודו עובד עבור ברטונה, בגיל 22, הוא גויס לשירות חובה צבאי, לאחר שתכנן בפחות מארבעה חודשים את מכוניות האלפא 2000 ספרינט והגורדון-קיבל. בהתערבות ברטונה הועבר ג'וג'ארו לשרת בבסיס בקרבת טורינו ובמקום להתגורר בבסיס שכר לו ברטונה חדר מלון סמוך, שם הוא תכנן את האלפא ג'וליה ספרינט GT. בתמורה להטבות אלו צייר ג'וג'ארו דיוקנים של כל מפקדיו. כאשר הג'וליה GT הוצגה להנהלת אלפא-רומיאו בתום שלושה חודשי עבודה, היא התקבלה ישירות ליצור ללא כל שינוי, ייצור שנמשך 14 שנים. בשנת 1966 עבר ג'וג'ארו לסדנת גיה. בגיה נדרש ג'וג'ארו, בניגוד למשרד ברטונה בעל האופי המשפחתי, לנהל צוות עיצוב גדול ויצר קשרים עם תעשיית הרכב היפנית. לאחר שהשתלט אלחנדרו דה-טומאסו על גיה, התגלעו חיכוכים בינו לבין ג'וג'ארו. זה האחרון המשיך לעבוד כיועץ חיצוני במשך שנה, בשל התחייבויות חוזיות לגיה, ואז ב-13 בפברואר 1968 הוא יסד משרד עיצוב שלו ששמו שונה עם השנים ל-"איטלדזיין ג'וג'ארו". שותפו למשרד היה אלדו מאנטובאני, מהנדס גופים שהכיר בברטונה ומבוגר ממנו ב-11 שנה. ג'וג'ארו נחשב למעצבו של המיניוואן הראשון, הלנצ'יה מגא-גמא של 1978, שלא הגיע לייצור משמעותי אך נחשב לבעל השפעה על תעשיית הרכב. אלפא רומיאו קנגורו (1964) אלפאסוד (1972) בררה (2002) אלפֶטה GTV (1974) ויסקונטי (2004) אאודי 80 (1976) דה טומאזו מנגוסטה (1966) דלוריאן DMC-12 (1981), שהתפרסמה בסרט בחזרה לעתיד דייהו מאטיז (1997) לגנצה (1997) מגנוס (2000,2003) קאלוס (משווקת גם כשברולט אביאו) (2002) לצ'טי (משווקת גם כשברולט אופטרה) (2004) יונדאי מוטור סונטה (1988) פרארי 250 GT ברטונה GG50 פיאט פנדה (1980) אונו (1983) פונטו (1993) 850 ספיידר דינו (1967) איסוזו איסוזו 117 קופה איסוזו פיאצה פולקסווגן גולף (1974) פאסאט (1973) פולו (1975) שירוקו (1974) רנו 19 (1988) 21 (1986) לנצ'יה דלתא (1979) לנצ'יה פריזמה (1982) לקסוס GS (1993) לוטוס אספרי (1973) סאאב 9000 (1984) סיאט איביזה (1986) סובארו SVX (1991) מדיה וקבצים בנושא ג'ורג'טו ג'וג'ארו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורג'טו ג'וג'ארו ג'ורג'טו ג'וג'ארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
המרכז לחקר העיר והאזור ע"ש קלצניק

המרכז לחקר העיר והאזור על שם פיליפ ואתל קלצניק הוקם בטכניון בשנת 1969 על ידי פרופ' משה היל, והיה הראשון מסוגו בישראל. המרכז קשור הדוקות במסלול לתכנון ערים ואזורים שבפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים. הוא משתף פעולה עם מוסדות מחקר אחרים בטכניון ועם עמיתים-חוקרים בטכניון ובישראל בכללה. מנהל המרכז הנוכחי הוא פרופ' ניר מועלם. ייעודו של המרכז הוא לקדם את הידע, הנוגע להבנת תהליכים של התפתחות ותפקוד עירוניים ואזוריים, ולסייע בקביעת מדיניות פיתוח ברמה הלאומית, האזורית והיישובית-מקומית. החוקרים הפעילים במרכז עוסקים בתחומים הבאים: תכנון שימושי קרקע, תכנון חברתי, תכנון כלכלי, היבטים פסיכולוגיים ביחסי אדם-סביבה, היבטים משפטיים בתכנון, היבטים סביבתיים בתכנון, דיור, תחבורה, שיקום עירוני, פיתוח אזורי, פיתוח נדל"ן, תכנון ומשאבי טבע (מים, אנרגיה), תכנון ועיצוב הנוף, שיטות ממוחשבות מתקדמות בתכנון, שיתוף הציבור בתכנון, מיתון קונפליקטים בתהליכי הפיתוח העירוני ותכנון עבור אוכלוסיות ספציפיות. מחקרי המרכז ממומנים על ידי גופים וקרנות בינלאומיות ולאומיות, על ידי משרדי ממשלה בישראל, רשויות מקומיות וגופים ציבוריים אחרים בארץ. הידע הנאגר באמצעות המחקרים מופץ למקבלי החלטות, לציבור המתכננים, ולחוקרים עמיתים, באמצעים מגוונים: בראש ובראשונה באמצעות הוצאת ספרים עצמית, שבמסגרתה רואים אור ספרים, דוחות וניירות עמדה (בעברית ובאנגלית), וגם באמצעות ייזום סמינרים, ימי עיון וסימפוזיונים ציבוריים. החוקרים מרבים להשתתף בכנסים מדעיים ומקצועיים בינלאומיים וישראלים, ומכהנים לעיתים קרובות בוועדות ציבוריות, לאומיות ומקומיות. תחומי מחקר ופרסום במרכז: תכנון ותוכניות לרמותיהן: רמה לאומית, אזורית ומקומית, דיור, בנייה והתחדשות עירונית, מדיניות קרקעית ופיתוח נדל"ן, פיתוח כלכלי ודינמיקה מרחבית, שימושי קרקע ותחבורה, משאבי טבע, איכות הסביבה והנוף, היבטים חברתיים ופסיכולוגיים בתכנון ותכנון בסקטור הערבי. אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לחקר העיר והאזור ע"ש קלצניק ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך ובנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארנו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארנו – נהר באיטליה ארנו (אטול) – אטול באוקיינוס השקט, חלק מאיי מרשל שם משפחה: שם המשפחה ארנו נובע משם פרטי זהה, בקרב יהודים נובע מן השם אהרן: אנני ארנו – סופרת צרפתייה, כלת פרס נובל לספרות ברנאר ארנו – איש עסקים צרפתי הידוע בעיקר כמנכ"ל תאגיד LVMH מישל ארנו – זמרת ובמאית צרפתייה נלי ומר ארנו – סרט קולנוע צרפתי אישים ששמם הפרטי הוא ארנו ארנולד משה חנינא אשל, שמות המשפחה בישראל, חיפה 1967 עמ' 19.
דניאל אמרטי

דניאל אמרטי (באנגלית: Daniel Amartey; נולד ב-21 בדצמבר 1994 בגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק כשחקן הגנה וכקשר בקבוצת בשיקטש. אמרטי נולד באקרה בירת גאנה. הוא שיחק במחלקת הנוער של אינטרנשיונל אליס המקומית. בגיל 16 סומן על ידי מגנוס פהרסון, שערך סקאוטינג ביבשת אפריקה לקראת מינויו למאמן יורגודן. כאשר מונה פהרסון למאמן יורגודן, הוא הבטיח את רכישתו של אמרטי כאשר יגיע לגיל 18. על-מנת להכין את אמרטי למעברו העתידי לשוודיה, המועדון הביא אותו לתקופות קצרות בשנים 2011 ו-2012 על-מנת שישחק בקבוצת הנוער של המועדון. ב-3 במרץ 2013 ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כששיחק 80 דקות בניצחון 0–3 על אומאו במסגרת הגביע השוודי. ב-31 במרץ ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל השוודית, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–3 להלסינגבורג במסגרת המחזור הראשון. ב-26 במאי הבקיע אמרטי את שער הבכורה שלו במועדון, כשהשווה את התוצאה ל-1-1 בגמר הגביע השוודי לעונת 2013 נגד גטבורג, בו הפסידה יורגודן בדו-קרב בעיטות עונשין. בחודש יולי 2014 עבר אמרטי לפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית. ב-20 ביולי ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד סילקבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-19 באוגוסט הבקיע אמרטי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-13 בהפסד 2–3 לבאייר לברקוזן במסגרת מוקדמות ליגת האלופות 2014/2015. ב-8 במרץ 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הדנית, שער בדקה ה-43 בניצחון 1–3 על ברונדבי במסגרת המחזור ה-20 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון זכה בגביע הדני. ב-22 בינואר 2016 עבר אמרטי ללסטר סיטי מהפרמייר ליג וחתם על חוזה ל-4 שנים וחצי. ב-27 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 78 דקות בניצחון 0–1 על נוריץ' סיטי במסגרת המחזור ה-27 בפרמייר ליג. ב-19 בינואר 2015 ערך אמרטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לנבחרת סנגל במסגרת גביע אפריקה לאומות 2015. נבחרת גאנה סיימה את אותו טורניר כסגנית האלופה. נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. פ.צ. קופנהגן הגביע הדני (1): 2014/2015 לסטר סיטי אליפות אנגליה: 2015/2016 הגביע האנגלי: 2020/2021 מגן הקהילה: 2021 מדיה וקבצים בנושא דניאל אמרטי בוויקישיתוף דניאל אמרטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל אמרטי, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל אמרטי, באתר Transfermarkt דניאל אמרטי, באתר Soccerway דניאל אמרטי, באתר BDFutbol דניאל אמרטי, באתר WorldFootball.net דניאל אמרטי, באתר National Football Teams דניאל אמרטי, באתר FootballDatabase.eu Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית) CAN 2023 : la liste du Ghana sans Partey ni un réfractaire !, Afrik-Foot, ‏1 בינואר 2024 (בצרפתית)
השיל

האם התכוונתם ל... השיל מקראקא – תלמיד חכם נודע אברהם יהושע השיל מאפטא – אדמו"ר, אבי שושלות אפטא-זינקוב(-מז'יבוז') וקופיטשניץ אברהם יהושע השיל – האדמו"ר השני של חסידות קופיטשניץ יוסף משה השיל – אדמו"ר במז'יבוז', בנו של אברהם יהושע השיל מאפטא יצחק מאיר השיל (ז'ינקוב) – אדמו"ר חסידי, השני בשושלת אפטא-ז'ינקוב יצחק מאיר השיל (מז'יבוז-חיפה) – אדמו"ר חסידי, השישי אפטא-ז'ינקוב ישראל שלום יוסף השיל – אדמו"ר חסידי, החמישי בשושלת אפטא-זינקוב משולם זוסיא השיל – אדמו"ר חסידי, השלישי בשושלת אפטא-זינקוב פנחס השיל – רב ואדמו"ר חסידי בבוהוש ובזינקוב. נצר למשפחת הרבנים מחסידות אפטא-זינקוב השל העשיל
נחצ'יבאן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נחצ'יבאן – רפובליקה אוטונומית של אזרבייג'ן נחצ'יבאן (עיר) – בירתה של רפובליקת נחצ'יבאן חאנות נחצ'יבאן – מדינה פאודלית שהתקיימה בטריטוריה של רפובליקת נחצ'יבאן
קוואדוו אסמואה

קוואדוו אסמואה (באנגלית: Kwadwo Asamoah; נולד ב-9 בדצמבר 1988 בקומאסי שבגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת הקשר ולעיתים בעמדת המגן השמאלי. אסמואה נולד בקומאסי שבגאנה. בצעירותו שיחק בקבוצות הגאנאיות קאסמאן וליברטי פרופשיונלס, עד שבשנת 2008 עבר למועדון השווייצרי AC בלינצונה והושאל למועדון האיטלקי טורינו. בחודש יוני 2008 חתם אסמואה באודינזה מהסרייה א'. ב-11 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 בתיקו 1-1 נגד סמפדוריה במסגרת המחזור ה-18 בסרייה א'. ב-19 באפריל 2009 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה העשירית בניצחון 1–3 על פיורנטינה במסגרת המחזור ה-32 בליגה. אסמואה הפך במהרה לשחקן מפתח במועדון. הוא שיחק באודינזה במשך 4 עונות, בהן ערך 114 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים. בחודש יולי 2012 עברו אסמואה וחברו לקבוצה מאוריסיו איסלה ליובנטוס בעסקת בעלות משותפת. יובנטוס שילמה 9 מיליון אירו תמורת 50% מחוזהו של אסמואה. ב-11 באוגוסט 2012 ערך אסמואה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 120 דקות והבקיע שער בניצחון 2–4 על נאפולי במסגרת הסופר קאפ האיטלקי. בשל הופעתו המרשימה במשחק, החליט אנטוניו קונטה, מאמנה של יובנטוס, להציב אותו בהרכב הפותח במשחק הליגה הראשון של יובנטוס לעונת 2012/2013 נגד פארמה ב-25 באוגוסט. גם במשחק זה, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 0–2, הרשים אסמואה, ובישל שער לסטפן ליכטשטיינר. ב-16 בספטמבר 2012 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו בסרייה א', שער בדקה ה-84 בניצחון 1–3 על גנואה במסגרת המחזור השלישי. בעונתו הראשונה במועדון זכה אסמואה באליפות איטליה. בתום העונה רכשה יובנטוס את כל הזכויות על השחקן, והוא חתם על חוזה ל-4 שנים במועדון. בעונת 2013/2014 לקח אסמואה חלק באליפות נוספת של המועדון, שזכה פעם נוספת גם בסופר קאפ האיטלקי. ב-1 בנובמבר 2014, במשחק במסגרת המחזור העשירי של עונת 2014/2015 נגד אמפולי, נפצע אסמואה והושבת למשך רוב העונה. הוא חזר להתאמן רק לקראת סוף העונה, בה זכתה יובנטוס באליפות נוספת. בשל הפציעה לא לקח חלק גם בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, בו ניצחה יובנטוס. ב-23 במאי 2015 חזר אסמואה למגרשים, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על נאפולי במסגרת המחזור ה-37 בסרייה א'. ב-2 ביולי 2018 חתם אסמואה לשלוש שנים באינטר מילאנו. ב-19 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–1 על ססואולו. ב-3 בפברואר 2021 חתם אסמואה בקליארי עד לסוף העונה. אסמואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה בשנת 2006. הוא יצג את מולדתו בגביע אפריקה לאומות בשנים 2008, 2010, 2012 ו-2013. כמו כן, לקח חלק גם במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014. יובנטוס אליפות איטליה (6): 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018. הסופר קאפ האיטלקי (3): 2012, 2013, 2015 הגביע האיטלקי (4): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 אישיים השחקן האפריקאי המבטיח (1): 2010 השחקן הגאנאי של השנה (2): 2012, 2013 קבוצת השנה בסרייה א' (1): 2014 מדיה וקבצים בנושא קוואדוו אסמואה בוויקישיתוף קוואדוו אסמואה, באתר Transfermarkt קוואדוו אסמואה, באתר Soccerway קוואדוו אסמואה, באתר WorldFootball.net קוואדוו אסמואה, באתר National Football Teams קוואדוו אסמואה, באתר FootballDatabase.eu
אלנה

האם התכוונתם ל... אלנה (בולגריה) – עיירה במרכז בולגריה סנט'אלנה – אי בלגונת ונציה שבאיטליה אלנה, נסיכת יוון ודנמרק – בתם של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון ושל סופיה, נסיכת פרוסיה אלנה, נסיכת מונטנגרו – מלכת איטליה במחצית הראשונה של המאה ה-20 אלנה, דוכסית לוגו – בתם הבכורה של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד לשעבר ושל סופיה, מלכת ספרד, והשלישית בסדר הירושה לכתר הספרדי אישים ששמם הפרטי הוא אלנה הלנה (פירושונים) אלן
הדולפין השחור

כלא הדולפין השחור (ברוסית: Чёрный Дельфин; בתעתיק עברי: צ'ורני דֶלפין), הידוע רשמית כמתקן הכליאה הפדרלי מס' 6 של מחוז אורנבורג, הוא בית סוהר רוסי עבור עבריינים מסוכנים ביותר, ונחשב אחד מבתי הכלא השמורים ביותר בעולם. הכלא מהווה מושבת עונשין מיוחדת עבור אסירים שנידונו למאסר עולם. הכלא שוכן בעיר סול-אילצק, הסמוכה לאגם רזוואל שבמחוז אורנבורג, הסמוך לגבול עם קזחסטן. זהו בית הכלא הגדול ביותר ברוסיה, בעל קיבולת של 1,600 אסירים. נכון לשנת 2011, נכלאו בו כ-700 אסירים, וניהל אותו צוות של כ-900 סוהרים. הכלא נחשב לשמור ביותר ברוסיה, ומאז נבנה מעולם לא התרחש ממנו ניסיון בריחה. שם הכלא נובע מהמזרקה הניצבת בכניסה למתחם הכלא, שיש האומרים שנבנתה על ידי אסירי הכלא. בית הכלא הוקם לראשונה בתקופת שלטונה של יקטרינה הגדולה, בשנת 1773. לאורך שנות קיומו שימש הכלא כמקום מאסר לאסירים פוליטיים ולפושעים מסוכנים. בשנת 2000 הפך המתחם בית כלא פדרלי לאסירים שנידונו למאסר עולם. קרולה נהר צבן ז'מצרנו (אנ') זלימחן גושמזוקייב (אנ') סאיד אמירוב (אנ') אלכסיי פיצ'וגין (אנ') מיכאיל פופקוב ולדימיר ניקולייב ולדימיר מוחנקין סרגיי שיפילוב סרגיי מדוייב (אנ') ולרי סקופצוב (אנ') אלכסנדר פירובסקיך (אנ') ולדימיר קרישטופה (אנ') ואדים ירשוב (אנ') ולדימיר דרגנר (אנ') ואדים קרוטוב (אנ') יבגני נגורניי (אנ') אולג רילקוב (אנ') ויקטור סוטניקוב (אנ') יורי ציומן (אנ') ראוף ארשוקוב (רו') הדולפין השחור: כך נראה הכלא הכי מפחיד ברוסיה, באתר ‏מאקו‏, 15 ביוני 2018 בתי הכלא הקשים ברוסיה: כלא הדולפין השחור (באנגלית). בתוך כלא הדולפין השחור של רוסיה, כתבה משנת 2024 בדיילי סטאר זהו סרט תיעודי שהופק וצולם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק, בשנת 2011 - המתעד את המתרחש בכלא זה. משך הסרט: 44:30 דקות. אזהרת צפייה: הסרט מכיל תוכן אלים, ברוטלי וקשה לצפייה. לפיכך, הוא אינו מומלץ לצפייה על ידי ילדים ובני נוער. ברוסית: "ФКУ ИК-6 УФСИН России по Оренбургской области". "הדולפין השחור", או כרטיס בכיוון אחד בלבד... כלא עבור פושעים, אשר נידונו למאסר עולם (ברוסית). ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.