laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שאראף רשידוב

שאראף רשידוב (באוזבקית: Sharof Rashidovich Rashidov‏; 6 בנובמבר 1917 – 31 באוקטובר 1983, טשקנט) היה מדינאי סובייטי, המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוזבקית בשנים 1959-1983 (האישיות הממסדית הבכירה באוזבקיסטן הסובייטית). על תרומתו זכה 10 פעמים בעיטור לנין, פעמיים בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי, ובעיטורים נוספים. רשידוב נולד בעיירה ז'יזאק (90 ק"מ מסמרקנד) למשפחת איכרים ממוצא אוזבקי. בשנת 1935 הוא סיים בית ספר למורים והחל ללמד בבית הספר בעיר בו נולד. בשנת 1937 הוא עבר לסמרקנד והחל לעבוד בעיתון מקומי תחילה כמזכיר ואחר כך כעורך. במקביל לעבודה בעיתון, השלים רשידוב לימודים באוניברסיטה של טשקנט. בשנת 1941 הוא גויס לצבא האדום ונפצע בקרבות מלחמת העולם השנייה. לאחר החלמה מפציעה חזר רשידוב לסמרקנד. בשנת 1944 החל בקריירה מפלגתית ומונה למזכיר סניף מפלגתי בסמרקנד. הספר הראשון של רשידוב יצא לאור בשנת 1945. בשנת 1951 הוא פרסם ספר ראשון בטרילוגיה על האירועים השונים באוזבקיסטן הסובייטית. הספר השלישי בסדרה זו פורסם בשנת 1971. בנוסף לכך הוא פרסם מספר ספרים נוספים. בשנת 1969 על בסיס אחד מספריו צולם סרט קולנוע. בשנים 1979-1980 יצאה לאור אוסף יצירות של רשידוב ב-5 כרכים. בשנת 1950 רשידוב עבר לטשקנט ומונה לתפקיד יושב ראש הסובייט העליון של הרפובליקה. הוא כיהן בתפקיד זה במשך תשע שנים. בשנת 1959 הוא קודם לתפקיד המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית של אוזבקיסטן הסובייטית. במציאות הסובייטית זה התפקיד הבכיר ברפובליקה. רשידוב ניהל את הרפובליקה עד מותו בשנת 1983. במהלך כהונתו אוזבקיסטן הסובייטית התפתחה מאוד, נבנו ערים חדשות, מפעלי תעשייה רבים והוקמו מוסדות תרבות. בשנת 1966 העיר טשקנט עברה רעידת אדמה קשה. רשידוב פעל רבות לשיקום העיר. עם הגעת יורי אנדרופוב לשלטון היחסים בין רשידוב לבין מוסקבה עברו משבר קשה. אנדרופוב רמז לרשידוב שהוא מצפה ממנו להתפטר, אך רשידוב העדיף להישאר בתפקיד. לטשקנט הגיעה ממוסקבה צוות חוקרים שהחלו לחקור שחיתות שלטונית ובמיוחד דיווחים על איסוף כותנה (פרשת הכותנה). עד מהרה נמצאו ראיות לכאורה על שחיתות בקנה מידה ארצי והיו גם ראיות שקשרו את רשידוב לנושא. ב-31 באוקטובר 1983 רשידוב נפטר. הוא נטמן במרכז העיר והיה מתוכנן להקים במקום מאוזולאום שיהיה מקום עלייה לרגל של תושבי הרפובליקה. בקיץ 1984 לטשקנט הגיע משלחת רמת דרג ובראשו יגור ליגצ'וב, מראשי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בכינוס מפלגתי שבמהלכו היה צריך לבחור יורש לרשידוב, כול הנאומים התרכזו בגינוי של רשידוב והוא הואשם בשחיתות, אי-קידום אנשים ראויים וכו'. בהתאם להחלטת הכינוס הוצאה גופת רשידוב ממקום קבורתה במרכז העיר והועברה לבית העלמין. בעקבות הטיהורים שנערכו לאחר הכינוס, כל ראשי הממסד המפלגתי והשלטוני של הרפובליקה הוחלפו וחלקם נשפט. בשנת 1991, לאחר שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות, שוחררו כל הנאשמים שהיו במעצר ושמו של רשידוב נוקה. בעיני השלטון הנוכחי רשידוב נחשב למנהיג מקומי שקידם את הרפובליקה תוך עמידה בלחצים משלטון המרכזי שבמוסקבה. מדיה וקבצים בנושא שאראף רשידוב בוויקישיתוף
על-מישור

בגאומטריה, על-מישור הוא מרחב ממימד n − 1 {\displaystyle n-1} בתוך מרחב ממימד n {\displaystyle n} . לדוגמה, בישר החד-ממדי העל-מישורים הם הנקודות, במישור הדו-ממדי העל-מישורים הם הישרים, ואילו במרחב התלת-ממדי העל-מישורים הם המישורים. במרחב אפיני או במרחב וקטורי כללי (כמו המרחב האוקלידי) ניתן להגדיר על-מישור כאוסף הנקודות שפותרות משוואה ליניארית אחת (שלא כל מקדמיה אפס): { ( x 1 , … , x n ) : a 1 x 1 + … + a n x n = b } {\displaystyle \{(x_{1},\ldots ,x_{n}):a_{1}x_{1}+\ldots +a_{n}x_{n}=b\}} במרחב וקטורי על-מישור הוא הזזה של תת-מרחב ממד אחד פחות. על-מישור חוצה את המרחב לשני חצאי-מרחבים. על-מישור, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הערצה

הערצה היא רגש אנושי שבו אדם מגלה הערכה רבה, לרוב לא ביקורתית, כלפי אדם אחר, תופעה או עצם. הערצה קשורה בדרך כלל להתפעלות רבה מהאחר וממעשיו. המעריץ נוטה לייחס לנערץ כמעט אך ורק תכונות חיוביות, ונוטה להתעלם, להדחיק או להכחיש קיום תכונות שליליות בנערץ. פן אופייני אחר של הערצה הוא נטייה לביטול עצמי, ולהעמדת המעריץ מול הנערץ כמי שערכו פחות במידה ניכרת מזה של הנערץ, או לאמוד את רצונותיו כחשובים פחות מאלו של הנערץ. ניתן להבחין במספר סוגים עיקריים של הערצה: בסוג זה של הערצה, המעריץ מתייחס לאדם אחר באופן לא ביקורתי ככליל השלמות מכל או מרוב הבחינות. לרוב, מאופיינת הערצה כזו בנטייה להאדיר תכונות חיוביות באדם הנערץ, ולמזער, להתעלם, או להגדיר כחיוביות תכונות שליליות של הנערץ. כאשר המעריץ מכיר את הנערץ באופן אישי, לובשים יחסיהם לעיתים קרובות דמות של הענקת שירותים שונים של המעריץ לנערץ. כאשר המעריץ אינו מכיר את הנערץ באופן אישי, או שההכרות ביניהם שטחית ורופפת, יש בדרך כלל גם תפקיד חשוב, מנקודת מבטו של המעריץ, להשתייכות לקבוצת מעריצים והשתתפות בפעולות פולחניות שונות שמוקדן הוא הנערץ. האדם הנערץ הוא באופן טיפוסי מצטיין בתחום פעילות מסוים, או בעל תכונה בולטת ההופכת אותו לחריג ובולט. תחושת ההערצה גורמת למעריץ להאדיר עוד יותר את מידת ההצטיינות או הבולטות של הנערץ, כשהוא מלווה האדרה זו לעיתים קרובות בהמעטה בערך עוסקים אחרים בתחום או בביטול יכולותיו הוא בתחום הפעולה. כאשר התחושה מלווה גם ביכולת לביקורת שקולה והתייחסות עניינית לצדדים החיוביים והשליליים בנערץ, הרגש הוא הערכה ולא הערצה. בסוג זה של הערצה, רוחש המעריץ הערכה רבה לקבוצת אנשים, חפץ או רעיון מסוים שיש לו קשר אליהם, אם כחבר בקבוצה, בעל תפקיד רשמי או לא רשמי ביחס לחפץ, או מחזיק ברעיון מסוים. תחושות של הזדהות עמוקה עם לאום, דת, קבוצת כדורגל או פולחן מסוים אופייניות לסוג זה של הערצה. המעריץ בסוג זה של הערצה מתייחס בדרך כלל לקבוצות או רעיונות מופשטים כאילו הובילו אך ורק או בעיקר לתוצאות טובות או תחושות טובות, ממעט או מבטל את ערכן של תוצאות סותרות, ונוטה לעיתים קרובות להתייחס להיבטים שליליים של מושא ההערצה כאילו היו היבטים חיוביים במהותם. מאחר שהמעריץ שייך לרוב באופן כזה או אחר למושא ההערצה, יש בהערצה מסוג זה היבט של הערצה עצמית. ההיבט הנרקיסיסטי של ההערצה מנוטרל במקרה זה לעיתים קרובות באמצעות ביטול ערך הפרט כשלעצמו, ומציאת הגדולה שבו רק באמצעות חברותו בקבוצה הנערצת. פולחן אישיות פאנדום אוהד (ספורט) ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2048

שנת 2048 היא השנה ה-48 במאה ה-21. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 2048 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 15 באפריל-16 באפריל – יום העצמאות – חגיגות המאה למדינת ישראל ובמסגרתן, בין היתר, תיפתח קפסולת זמן שהוטמנה ביסודות הבניין של הספרייה הלאומית בירושלים בשנת 2018. הספר 2048 של העתידן דוד פסיג נקרא על שם שנה זו. מדיה וקבצים בנושא 2048 בוויקישיתוף נעמה ריבה, הפרויקטים שישנו את המדינה: איך תיראה ישראל בשנת המאה, באתר הארץ, 17 באפריל 2018 ישראל 2048, סדרת כתבות באתר "גלובס". נטע נסים, כמה חם יהיה כאן בשנת ה-100 לישראל?, באתר "זווית", 18 ביוני 2019. להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing.
1024 (מספר)

1024 (נכתב גם 1,024) הוא מספר טבעי, עוקב ל-1023 וקודם ל-1025. 1024 הוא חזקה של 2 - הוא שווה ל- 2 10 {\displaystyle 2^{10}} . זוהי החזקה הקטנה ביותר של 2 הדורשת 4 ספרות בייצוג עשרוני. 1024 הוא גם מספר ריבועי - הוא שווה ל- 32 2 = ( 2 5 ) 2 {\displaystyle 32^{2}=(2^{5})^{2}} . הוא כפול מ512 וחצי מ2048. 1024 הוא מידה של נפח במערכות עיבוד ואחסון מידע בתחום המחשוב והאלקטרוניקה המשמשת לכימות של זיכרון מחשב, נפח דיסק קשיח וקצב נתונים והיא מסומנת באות K (קילו־). הצירוף KB (עם B גדולה) מתייחס למושג 'קילובייט', והצירוף Kb (עם b קטנה) מתייחס לקילוביט. 1024 הוא מספר פרידמן בבסיס 10. כי.   1024 = ( 4 / 2 ) 10 {\displaystyle \ 1024=(4/2)^{10}} . מדיה וקבצים בנושא 1024 בוויקישיתוף
מקמהון

האם התכוונתם ל... אד מקמהון – קומיקאי, מנחה שעשועוני טלוויזיה, כרוז וידוען אמריקאי ג'וליאן מקמהון – שחקן ודוגמן אוסטרלי ג'ק מקמהון – כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. הנרי מקמהון – דיפלומט וקצין בריטי, שירת כנציב הבריטי העליון במצרים מכתבי חוסיין-מקמהון – חמישה עשר מכתבים בין הנרי מקמהון לבין השריף חוסיין בן עלי קו מקמהון – קו גבול בין בריטניה וטיבט, 1914 ויליאם מקמהון – מדינאי אוסטרלי, ראש ממשלת אוסטרליה ה-20 פטריס דה מק-מהון – נשיא צרפת
קאפאה

קאפאה (באנגלית: Kapaa) הוא יישוב במחוז קאואיי ונמצא באי קאואיי, אחד מאיי הוואי. על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, בעיר התגוררו 10,699 תושבים. לעיר יש ריכוז גדול של מלונות, מרכזי קניות ומסעדות. משמעות השם קאפאה בשפה ההוואית הוא "מוצק". חקלאות הייתה תעשייה גדולה בקאפאה במהלך המאה ה-19 וה-20. לעיר יש שדות קנה סוכר ושדות האננס הכי גדולים בקוואי. בעבר גם היה בעיר מפעל לשימורי אננס. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 26 קמ"ר אשר מתוכם 25 אדמה ו-0.52 מים. על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2000, היו בעיר 9,471 תושבים, 3,129 משקי בית ו-2,281 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 375.1 נפש לקמ"ר. היו בעיר 3,632 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 143.8 דירות לקמ"ר. 31.7% מכלל התושבים בעיר הם אסייתים. מדיה וקבצים בנושא קאפאה בוויקישיתוף קאפאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יהודית זיו

יהודית "ג'ודי" זיו (נולדה ב-26 ביוני 1953) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל בזריקת דיסקוס. זיו נולדה בשם יהודית גנז בחולון וגדלה במושב בית יצחק. בילדותה היא התאמנה בשחייה ובשנת 1968 סיימה במקום חמישי באליפות ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה. בהמשך, היא התאמנה בקבוצת הפועל חדרה באתלטיקה בהדרכת שורה רפפורט ואמנון גור. נוסף לכך, היא שיחקה בקבוצת הכדוריד של בית יצחק בליגה הלאומית. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1969 זכתה זיו ב-3 מדליות ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.24 מטר, אחרי מירה בולבה (11.76 מטר) וליאורית דניאל (11.68 מטר), בזריקת דיסקוס בתוצאה של 30.68 מטר, אחרי ליאורית דניאל (36.97 מטר) ומירה בולבה (35.28 מטר) ובהטלת כידון בתוצאה של 28.26 מטר, אחרי קלרה פלום (38.45 מטר) וחווה שחר (31.51 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 זכתה זיו במדליית כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.61 מטר, אחרי ליאורית דניאל (41.14 מטר) ולפני מירה בולבה (33.13 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1971 זכתה זיו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.78 מטר, לפני מירה בולבה (35.81 מטר) ומאירה רוטמן (31.68 מטר) ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.40 מטר, אחרי אסתר שחמורוב (11.78 מטר) ומירה בולבה (11.41 מטר). ב-29 באוגוסט 1972 קבעה זיו בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 45.26 מטר, התוצאה השנייה בטיבה של ישראלית באותה העת, 19 ס"מ פחות מהשיא הישראלי של ליאורית דניאל (45.45 מטר). בנובמבר אותה שנה עברה זיו, במהלך שרותה הצבאי, תאונת דרכים קשה, שבה שברה את עצם הירך ומספר חוליות בעמוד השדרה. היא אושפזה כ-7 חודשים בבית חולים ולאחר שהשתחררה התברר לה שכתוצאה מהתאונה היא סיימה את הקריירה הספורטיבית שלה. בשנים 1974–1977 למדה זיו חינוך גופני וחינוך מיוחד במכון וינגייט. כיום, היא נשואה ואמא לשלושה ילדים ומתגוררת בבית יצחק. זריקת דיסקוס: 45.26 מטר (1972) הדיפת כדור ברזל: 11.88 מטר (1970) 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל באתר איגוד האתלטיקה בישראל 3 הראשונים בכל מקצוע, מעריב, 6 ביולי 1969 יעקב פתאל, שיא חדש של גונטובניק בברזל, דבר, 5 ביולי 1970 מתתיהו ברוש, שני שיאים מרשימים באתלטיקה, דבר, 11 ביולי 1971 אורי ירון, שזיפי ב-600 מטר, מעריב, 15 בנובמבר 1970
אחת קדושה

אחת קדושה (בלטינית: unam sanctam) היא בולה אפיפיורית מאת האפיפיור בוניפקיוס השמיני על כך שהכנסייה הקתולית היא: כנסייה אחת, קדושה, קתולית ואפוסטולית, אשר מחוץ לה אין ישועה ולא כפרת עוונות. מקור שמה של הבולה במילים הפותחות אותה: "Unam sanctam ecclesiam catholicam et ipsam apostolicam urgente fide credere cogimur et tenere". הבולה, הנחשבת כאחת ההצהרות הקיצוניות ביותר של עליונות רוחנית אפיפיורית, פורסמה ב-18 בנובמבר 1302 כחלק מחילופי הצהרות חריפות בין בוניפקיוס השמיני והמלך פיליפ הרביעי מצרפת במהלך המאבק על מיסוי הכנסייה. לצורך תשלום הוצאות המלחמה בין צרפת לאנגליה, הטילו מלכי אנגליה וצרפת מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני, שהטיל צו מפורש האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, פיליפ הרביעי גירש מצרפת את נציגי האפיפיור ואסר על העברת כספי כנסייה מצרפת לידי האפיפיור. ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת בגידה במלכות ונכלא. הבישופים, כנציגי הכנסייה, היו חסינים מפני השלטון האזרחי והיו כפופים לאפיפיור עצמו, ולכן נוצר סכסוך נוסף בין האפיפיור למלך. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל בדצמבר 1301 צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה. ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו, שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא. בתגובה פרסם האפיפיור את הבולה. הבולה מנסחת עקרונות דוגמטיים בדבר אחדותה של הכנסייה הקתולית, שיש צורך בשייכות אליה לשם ישועת נשמות נצחית, בדבר מעמדו של האפיפיור כראש עליון של הכנסייה, ומכאן חובת הכניעה לאפיפיור כדי להשתייך לכנסייה ובכך להגיע לישועה. האפיפיור מדגיש את המיקום הגבוה יותר של הצד הרוחני בהשוואה לסדר החילוני. כמו כן קובעת הבולה את זכות הכנסייה (כלומר האפיפיור) למנות בישופים ולשפוט אותם, ומצטטת את תביעות האפיפיורים הקודמים לעליונות האפיפיורים על השלטון החילוני. בוניפקיוס השמיני אשרר בבולה שהאפיפיור הוא נציג אלוהים בעולם הגשמי, ולכן בסמכותו לשפוט ולהעניש כל אדם (כולל מלכים), והדרך לגאולה היא כניעות לאפיפיור. דואו סונט הטקסט בלטינית, באתר ויקיטקסט
מיכאל בן-נפתלי

מיכאל (מישקה) בן-נפתלי (26 בנובמבר 1921 – 24 בפברואר 2008) היה ספורטאי ספורט נכים ישראלי. הוא בנה את עגלת ספורט הנכים הקרויה על שמו (מב"ן). בן-נפתלי למד בבית הספר תל-נורדאו ובבית הספר הטכני מונטיפיורי. בצעירותו בתל אביב היה חבר השומר הצעיר בקן צפון של גדוד משמר העמק וחבר הפלוגה הימית של הפועל תל אביב. הוא עבד בבית החרושת אמפא כחרט ובמסגרת חברותו בחי"ש גויס במלחמת השחרור לחטיבת קרייתי. בקרב בכפר עאנה נפגע מירי בעמוד השדרה במהלך חילוץ פצועים בנסיעה על משוריין. הפגיעה הותירה אותו משותק בפלג הגוף התחתון. כבעל מלאכה הוא בנה בשנות החמישים את עגלת הספורט לנכים שנקראה על שמו – מב"ן. ב-1953 יצא במשלחת הראשונה מישראל שהשתתפה במשחקי סטוק מנדוויל, התחרה בקליעה למטרה וזכה במקום הראשון במשחה חתירה. הוא התמיד בהשתתפות במשחקים והשתתף במשחקים בשנות החמישים, השישים והשבעים. ב-1954 זכה במדליית כסף בהטלת כידון ובמדליית ארד במשחי חתירה וגב. ב-1957 התחרה בשחייה והיה חבר נבחרת הכדורסל. ב-1960 וב-1964 השתתף בנבחרת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברומא ובטוקיו והיה חבר נבחרת הכדורסל שזכתה במדליות ארד. ב-2008 נפטר. הוא הוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות פעיל. אתר "Billiongraves" קורות החיים של מיכאל בן-נפתלי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) ישראל פז, מישקה מביתן 19 - אלוף שחייה באולימפיאדת הנכים, על המשמר, 11 באוגוסט 1953 מיכאל קרייטמן, ספורט הנכים בישראל, באתר הספרייה הווירטואלית הבאים והיוצאים, מעריב, 27 באוגוסט 1953
ישיבת חכמי לב

ישיבת חכמי לב היא ישיבה תיכונית חרדית בירושלים, שנפתחה ב-א' באלול תשע"ג, 7 באוגוסט 2013. את היוזמה להקמת הישיבה החל הרב בצלאל כהן בזמן לימודיו ב"בית הספר למנהיגות חינוכית" של מכון מנדל למנהיגות, בסיום לימודיו שם הוא חבר לאגודה לקידום החינוך אשר ראתה גם כן חשיבות רבה בהקמתה של הישיבה עבור הציבור החרדי. את הצורך בהקמת הישיבה הוא זיהה בעובדה שבפני מרבית הבנים בוגרי החינוך היסודי החרדי (תלמוד תורה), עומדת בדרך כלל עם סיום לימודיהם בכיתה ח' (החינוך היסודי החרדי הוא בשכבות א'-ח') אופציה נורמטיבית אחת של המשך ב"ישיבה קטנה" (שכבות ט'-י"א) שבה לומדים לימודי קודש בלבד. הוא ביקש ליצור אלטרנטיבה, שתאפשר לנער החרדי לבחור בין מסלול הדורש התמסרות מוחלטת ללימוד תורה, לבין מסלול המאפשר שילוב של לימודי קודש ברמה גבוהה עם לימודים כלליים במגוון מקצועות עד הגשה לבגרות. הישיבה נועדה לספק מענה לנערים חרדים המעוניינים בשילוב של לימודי קודש עם לימודים כלליים עד זכאות לבגרות מליאה, תוך שמירה על רמה דתית-רוחנית גבוהה כמקובל בעולם הישיבות החרדי. ישיבות תיכוניות-חרדיות פונות לנערים מבתים חרדיים מודרניים ואינן מתאימות למרבית בוגרי בית ספר עממי חרדי. בהקמת הישיבה נקבעו שלושה יעדים: 1. השלמת פערים לימודיים במקצועות הליב"ה עבור בנים בוגרי החינוך החרדי שלא למדו אנגלית וידיעותיהם בחשבון ובמקצועות כלליים נוספים הן ברמה נמוכה. 2. התאמה תרבותית לנערים חרדים מכלל החוגים והעדות בקהילה החרדית. 3. עלות שכר לימוד בהישג יד של משפחה חרדית רגילה. הישיבה נפתחה בתחילת שנת הלימודים תשע"ד עם כיתה אחת במודל של "בית ספר צומח". עם תלמידים בשיעור א' (כיתה ט'), התפתחה למוסד ארבע-שנתי (ט'-י"ב), ובשנת הלימודים תשע"ט נפתחה בה כיתת מכינה. הלימוד לפני הצהריים מוקדש ללימודי גמרא ולמקצועות קודש נוספים, ולימודי אחר הצהריים ללימודים תיכוניים. תוכנית הלימודים כוללת: תלמוד, תושב"ע, תנ"ך, היסטוריה, אנגלית, מתמטיקה, מדעים, של"ח, לשון, חינוך גופני ומחשבת ישראל. התלמידים ניגשים לבחינות הבגרות ורובם המכריע מגיע לזכאות לתעודת בגרות.[דרוש מקור] צוות הישיבה כולל ראש ישיבה, מנהל תיכון, ר"מים, מורים מקצועיים, יועץ חינוכי, עובד סוציאלי ומדריכי פנימייה, הצוות מקבל הדרכה מקצועית ופדגוגית מאנשי מקצוע בעזרת האגודה לקידום החינוך שהישיבה בבעלותה. בשנת תשע"ט התפטר הרב בצלאל כהן מראשות הישיבה ובמקומו מונה לתפקיד הרב יוני הוכמן. הישיבה ממוקמת, נכון ל-2021, בשכונת בית וגן בירושלים. ישיבת חכמי לב, באתר "אגודה אחת" ריאיון עם הרב בצלאל כהן, באתר "אגודה אחת", 17 ביולי 2013 אתר האגודה לקידום החינוך חנני ברייטקופף, ‏ניצחון להתנגדות החרדית? ישיבת 'חכמי לב' משנה מגמה, באתר כיכר השבת, 13 במאי 2020 ישיבת חכמי לב, ברשת החברתית פייסבוק
ספורוציט

תא אם דיפלואידי המתפתח במנבג (ספורנגיום), רקמת הריבוי של הצמח. כאשר מתקיימים התנאים המתאימים הספורוציט עובר חלוקת הפחתה (מיוזה) לקבלת ארבעה תאים הפלואידים הנקראים ספורות (נבגים). רקמת הספורנגיום הייתה קיימת בתצורות שונות משלבים קודמים באבולוציה של הצמח. בשלבים המוקדמים של הטחביים והשרכים ההומוספורים ישנו סוג אחד של ספורוציט ללא הבדלים בין זכר לנקבה. בעוד שבמינים ההטרוספורים החל משלב הליקופודיים ועד למכוסי הזרע ישנם ספורוציטים זכריים הנקראים תאי מיקרוספורוציט, אלה עוברים חלוקת הפחתה לקבלת מיקרו-ספורות (בצמחים הפורחים אלה הם גרגרי האבקה). וכמו כן ישנם תאי ספורוציט נקביים הנקראים מגה ספורוציט, אלה עוברים חלוקת הפחתה לקבלת מגה-ספורות. P.H. Raven, R.F. Evert, S.E. Eichhorn (2005): Biology of Plants, 7th Edition, W.H. Freeman and Company Publishers, New York, ISBN 0-7167-1007-2
הנסיך ג'ורג'

האם התכוונתם ל... הנסיך ג'ורג' מוויילס – בנם של נסיך ונסיכת ויילס ויליאם וקתרין הנסיך ג'ורג', דוכס קנט – דוכס קנט, בנו הרביעי של המלך ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ומרי מטק. הנסיך ג'ורג', דוכס קמברלנד – בעלה של המלכה אן הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' – איש צבא בריטי, נכדו של המלך הבריטי ג'ורג' השלישי פרינס ג'ורג' (קולומביה הבריטית) – עיר בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה
מאמחיר'

מאמחיר' (בצ'רקסית: Мамхыгъ) הוא אחד השבטים הצ'רקסים. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. על פי סיפורי עם ומסורות צ'רקסיות, מוצא שבט המאמחירים הוא מחוף הים השחור. כאשר אוכלוסיית השבט גדלה, הוא היגר לאזור שבין הנהר בליה והנהר קורדוז'פס. באותה התקופה, מספר חברי השבט נע בין 3,500 אנשים ל-15,000/ הם התגוררו ב-16 כפרים. בני השבט דיברו בעגה משלו, הדומה לעגה האבחזית. החוקר אלכסנדר ג'אקוב טארסוב (А.Н. Дьячков-Тарасов) דיווח בסוף המאה ה-19 על הכפרים המאמחיר'ים הבאים: פטוקאי (Патукай) - על גדת הנהר קורו; דוקסאבל (Духхабль) - על הנהר קורדזיבס - (Курджипс); הייסמיזי (Хачемзий) - קרוב לנהר טולה; דאייסהבל (Дачехабль)- בין קורדזיבס והנהר בילייה; קוראל (Кураль) - באמצע הכפר מאמהיגוב. כפרים נוספים היו: זורטלי (Хоретли), בארדזוק'ג' (Барджукай), באדזינאג' (Бадженай) וירדן (Уордане). לאחר פוגרום שהתרחש בשנת 1823, ירד מספרם של הכפרים באופן דרמטי. אנשים רבים משבט מאמחיר' מצאו מקלט בשבט האבזחים. במהלך מלחמת הקווקז, בשואה הצ'רקסית, שבט המאמחיר' נאלץ לעזוב את השטחים בהם התגורר. רוב הניצולים יצאו לאימפריה העות'מאנית. אלה שנותרו, קיבלו אזרחות רוסית והקימו את הכפר מאמחג (Мамхег) בחלק התחתון של הנהר פארס (באדיגיה). אחרים היגרו לכפרים צ'רקסים של שבטים אחרים הממוקמים בקרבת מקום. בשנת 1884, המספר הכולל של המחמירים באזור קובאן שנותרו ברוסיה היה 1,258 אנשים, אשר 715 מהם חיו בכפר מאמחג. M.E. Sharpe, "Mamheg", In The Peoples of the USSR: An Ethnographic Handbook, M.E. Sharpe, 1988, p. 130. ערך זה הוא קצרמר בנושא קבוצות אתניות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיר נדן

אמיר נדן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. עם גיוסו לצה"ל התנדב נדן לצנחנים, עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לפלוגת העורב החטיבתית. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים מונה למפקד צוות בפלוגת עורב צנחנים, ובהמשך שימש סגן מפקד פלוגת הנ"ט ולחם במבצע חוק וסדר. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה ובהם מפקד פלוגה, מפקד מגמת האימון המתקדם בבסיס האימונים החטיבתי ומפקד גדוד 202. בהמשך שימש כמפקד גדוד גפן בבית הספר לקצינים, סגן מפקד חטיבת הצנחנים, מפקד עוצבת חירם וקצין אג"ם פיקוד הצפון. בתפקידו הבא שימש כנספח צה"ל לפיקוד הכוחות המשותפים של צבא ארצות הברית (JFCOM), ולאחר מכן מונה לפקד על מגמת יבשה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. נדן הועלה לדרגת תא"ל ומונה לסגן מבקר מערכת הביטחון ורח"ט לביקורת מוכנות צה"ל. לאחר תפקיד זה, נדן פרש משירות סדיר בצה"ל. נדן משרת כסגן מפקד גיס במילואים. אורי אס, צה"ל: תושבי דרום לבנון נמלטים מבתיהם, באתר הארץ, 16 באפריל 2002. צה"ל תפס קטיושות ומטענים של החיזבאללה, באתר וואלה, 15 באפריל 2002. עומר חימי, קריה נטושה, מעריב, ‏ 18.05.2005. רועי כספי, הלימוד המשולב, ביטאון ביבשה, גיליון 6, יוני 2008. יובל אזולאי, ‏הפיתוח הישראלי החדש שימנע מכוחותינו לירות על כוחותינו, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2016 גל הירש, "סיפור מלחמה סיפור אהבה", הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 52. עמירה שגב, "העלילה", הארץ, ‏ 31.03.2000. רשימת מפקדי גדוד 202 של הצנחנים, באתר חטיבת הצנחנים. צה"ל תפס קטיושות ומטענים של החיזבאללה, באתר וואלה, 15 באפריל 2002. עומר חימי, קריה נטושה, מעריב, ‏ 18.05.2005. רועי כספי, הלימוד המשולב, ביטאון ביבשה, גיליון 6, יוני 2008. שחר גינוסר, "דו"ח שתיקה", ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, ‏ 28.03.2014. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תימור כהן

תימור כהן (נולדה ב-16 במרץ 1989) היא שחקנית ישראלית. כתבת ופאנליסטית בקשת 12. תימור נולדה וגדלה בתל אביב. היא למדה משחק בבית הספר היסודי לאמנויות ולאחר מכן למדה במגמת התיאטרון בתיכון עירוני א' בתל אביב. ב-2009, בתום שירותה הצבאי בחיל המודיעין, החלה את לימודיה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. במהלך לימודיה שיחקה את "בטי הזונה" באופרת הרוק "שרוליק", פרי עטם של יוני זיכהולץ ושי להב, בשיתוף עם שחקני הקאמרי. בנוסף, שיחקה בהצגות "ילד הנה ציפור" בבימויה של חגית רכבי, "טרוריזם" בבימויו של כפיר אזולאי ו"ויברטור" בבימויו של ניר ארז. כמו כן הופיעה במספר קליפים של להקת בלקן ביט בוקס. לאחר סיום לימודיה כהן שיחקה במספר הצגות ילדים בתיאטרונים מוכרים, ביניהן "התפקיד הראשי" בתיאטרון אורנה פורת, "החטיפה מן המנזר" בתיאטרון השעה הישראלי, וההצגה "מופע זוגי" בתיאטרון לצעירים במדיטק. בשנת 2013 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה פצועים בראש בתפקיד ליאנה ובעונה השנייה של הסדרה נויורק בתפקיד אילנית. באותה שנה הקליטה את השיר "חמאה" במסגרת פרויקט "ווקמן בלוז" של הצמד שי להב ושי להב. ב-2014 זכתה בתחרות המונולוגים של תיאטרון אורנה פורת. ב-2015 הופיעה לראשונה על במת הבימה, בהצגות "אבא גוריו", "יחסים מסוכנים" ו-"משפחה עליזה". באותה שנה השתתפה במופע "הפסקת אש" של קבוצת הסאטירה "בורדל טוטאל" וב"מופע זוגי" של תיאטרון המדיטק. מ-2021 משתתפת בתוכנית "מה הלו"ז" בקשת 12 לצד מעיין אדם. כהן נישאה לבמאי קובי פלשמן באוגוסט 2018. מדיה וקבצים בנושא תימור כהן בוויקישיתוף תימור כהן, ברשת החברתית אינסטגרם תימור כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תימור כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תימור כהן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רן בוקר, כובשות את המסך: השחקניות המבטיחות, באתר ynet, 1 בנובמבר 2013 תימור כהן באתר "ייצוג 1" אור נוף, לא רק סאלי מ"המפקדת": תימור כהן היא הדבר הכי פאן באינסטגרם באתר "את", 13 ביולי 2021. תימור כהן, גיליתי את האינסטגרם. נחשפתי. חגגתי את עצמי בלי בושה באתר "timeout", נובמבר 2021.