laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
30 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 30 (מספר) – שלושים, מספר טבעי חוק 30 – חוק בינארי חד-ממדי של אוטומט תאי שהוצג על ידי סטיבן וולפרם השנה 30 השנה 30 לפני הספירה שנות ה-30 של המאה ה-20 – העשור משנת 1930 ועד 1939 שנות ה-30 של המאה ה-21 – העשור משנת 2030 ועד 2039 המאה ה-30 לפנה"ס – תקופה שהחלה בשנת 3000 לפני הספירה והסתיימה בשנת 2901 לפני הספירה שלושים (אבלות) – ממנהגי האבלות היהדות בשלושים הימים הראשונים בסיס פלמחים (בח"א 30) – בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי ונמל חלל לשיגור טילים ולוויינים לחלל יחידה 30 – פלוגת סיור של צה"ל, שפעלה בכפיפות לחטיבת הנגב הדיוויזיה ה-30 (ורמאכט) – דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה מועדון ה-30 או פורום G30 - ארגון בינלאומי של כלכלנים ואקדמאים בכירים הפועל במתכונת של צוות חשיבה 30 (אלבום) – אלבום של הזמרת אדל שלושים (אלבום) – אלבום של הזמר-יוצר והמלחין נתן גושן 30 בהרקולס – כוכב משתנה סדיר למחצה מסוג ענק אדום בקבוצת הכוכבים הרקולס
אברהם אסיאו

אברהם אַסֵיאוֹ (נכתב גם: אסאו; 1915 – 1992) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, שפעל באנגליה ובישראל משנות ה-50 עד ראשית שנות ה-80 והיה מנהל בית הספר לאמנויות הבמה בית צבי. אסיאו נולד בשנת 1915 בבולגריה, עלה ארצה ב-1924, בילדותו, ונקלט בקיבוץ בית השיטה. למד בגימנסיה הרצליה, היה חניך המחנות העולים והתגייס להגנה. למד תיאטרון ובימוי והיה בוגר המחזור הראשון של הסטודיו למשחק שליד הבימה בהדרכת צבי פרידלנד ב-1945. הוא עבד בתיאטרון אהל, בתיאטרון זווית, בקאמרי ובהבימה. בשנת 1948 נסע ללונדון ללמוד באקדמיה לדרמה "סנטרל סקול" (אנ'). הוא התקדם שם לתפקיד מרצה והיה במאי קבוע (אחד משלושה) ובוחן אמנותי מטעם האוניברסיטה של לונדון. אסיאו עבד במחלקת הדרמה של הבי.בי.סי. והיה הבמאי הישראלי הראשון שהעלה מחזה באנגליה (1961). בעת שהותו בלונדון העלה אסיאו מחזות רבים בישראל כבמאי אורח. הוא היה ידוע בביקורתו הקשה נגד הלהקות הצבאיות, שכן לטענתו הן העלו בדרנים לדרגת שחקנים, מבלי שהייתה להם כל הכשרה, מה שהוביל לזילות באיכות השחקנים בארץ. בשנת 1962 שכנע מנהל בית הספר לאמנויות הבמה ברמת גן ד"ר חיים גמזו את אסיאו לשוב ארצה ולנהל את בית הספר במקומו. אסיאו חזר ארצה ומצא את בית הספר במצב כלכלי קשה ועם מעט מאוד תלמידים. בשנתיים הראשונות לעבודתו הוא התמסר לבית הספר וכמעט שלא ביים דבר. בשנים אלה הוא שימש כשופט בתחרויות אמנויות במה שונות, בהן תחרות המחזה המקורי של משרד החינוך ופרס התסכית המקורי של קול ישראל בשנות ה-60. אסיאו החזיק בתפקידו כמנהל בית הספר במשך כשבע שנים, עד שנת 1970, שבה הועזב ב"הפיכת חצר" באמצע השנה. הסיבה לעזיבתו הפתאומית הייתה חילוקי דעות עם הוועד המנהל, שטען כי אסיאו עובד "יותר מדי" בבימוי, וכי הדבר פוגע בתפקודו כמנהל בית הספר. דוגמה לעומס שבו היה נתון אפשר למצוא בסוף 1963, כאשר ביים את "ביבר הזכוכית", בתיאטרון זווית ואת "סוף המירוץ" בהבימה, וכדי שיוכל לנכוח בשתי הופעות הבכורה שהתקיימו באותו ערב, היה עליו לנסוע במכוניתו מתיאטרון לתיאטרון הלוך ושוב במשך כל הערב, כדי להימצא לצד השחקנים. בעקבות פיטוריו מבית צבי, שימש אסיאו במהלך כל שנות ה-70, בצד עבודתו כבמאי, כראש מדור הדרמה בשידורי ישראל ב"קול ישראל" וערך תסכיתים באופן קבוע ברשת א'. אסיאו שיחק בסרטים: רומן בהמשכים (1985), האינסטלטור (1986) והדרך לעין חרוד (1990). אסיאו היה חבר ההסתדרות והיה מן התומכים הראשונים במפלגת המערך. הוא היה נשוי לחיה, בתם הבכורה של אברהם ורוזה ליפשיץ, בעלי מלון עדן בירושלים. לזוג נולדו בן ובת. הבן גלעד היה במאי סרטים אך הפך בהמשך לרופא. עם מות הוריה של חיה, ירשו בני הזוג אסיאו את ניהול מלון עדן, אך מכרו אותו ב-1973 לבנק ישראל. אסיאו ביים עשרות מחזות בארץ ובאנגליה, ביניהם: צייד המכשפות, חנה סנש, שלושה שברחו, נערה לרוח, במזל נשים, הדיבוק מנווה שאנן, רקוויאם לנזירה, מסעו של פרישון, סוף המירוץ, ביבר הזכוכית, סדום סיטי, הלילה השנים עשר ועוד. בין תלמידיו בבית צבי ניתן למנות את זאב רווח, מיכל בת-אדם ויוסף שילוח. בין השחקנים שעבדו איתו היו זיוית אברמסון, חנה רובינא, בומבה צור ורבים אחרים. אברהם אסיאו, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב אברהם אסיאו, בארכיון הבימה אברהם אסיאו, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב דבר, 1 באוקטובר 1958 על המשמר, 18 באוקטובר 1963 דבר, 16 באפריל 1970 ליליה פתר, 'ביבר הזכוכית' בתיאטרון 'זווית', קול העם, 15 בנובמבר 1963 הצגת הבכורה של "ביבר הזכוכית" תתקיים בערד, למרחב, 10 בספטמבר 1963 מעריב, 3 בנובמבר 1963
גל קנז

גל קנז (נולד ב-25 בדצמבר 1960) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומאמן כדורסל בהווה. שיחק בתפקיד הרכז, גובהו 1.82 מטר. גל קנז נולד בקיבוץ גן שמואל, לקריקטוריסט והצייר שאול קנז, ולאיריס, ציירת ופסלת. קנז גדל במחלקת הכדורסל של הקיבוץ, ונחשב לשחקן מצטיין מגיל צעיר. בתיכון זכה באליפות הכדורסל לבתי הספר התיכוניים בשנת 1978, כשחקן במוסד החינוכי גן שמואל, ונבחר כשחקן המצטיין של האליפות. בגיל 15 צורף לקבוצה הבוגרת של הפועל גן שמואל בעת שזו שיחקה בליגה הארצית, ועלה איתה לליגה הלאומית. ב-1978 לאחר עונתו השנייה בקבוצה ובהיותו בן 17, במשחק המכריע מול הפועל נהריה קלע קנז 26 נקודות שהחזירו את גן שמואל מפיגור גדול והבטיחו את העלייה. ב-1983 הצטרף להפועל גליל עליון ושיחק שנה אחת בקבוצה. לאחר מכן חזר לגן שמואל, ובעונת 1985/86 הוא שיחק בהפועל ירושלים ששיחקה אז בליגה השנייה. קנז היה מכוכבי הקבוצה, ובתום העונה עלתה הקבוצה לליגה הלאומית. במשחק העלייה לליגה הלאומית נגד אליצור נוה דוד רמלה קלע קנז 33 נקודות. הוא שיחק בשורות הקבוצה 3 עונות בסך הכל. קנז מדורג ראשון בטבלת קולעי הנקודות בכל הזמנים בגן שמואל, וקלע 2,241 נקודות בליגה הלאומית. כשחקן הצטיין בקליעה מטווחים ארוכים. היה שני בטבלת הקלעים מטווח השלוש (לאחר דורון ג'מצ'י) לאחר שעזב את הפועל ירושלים שיחק חמש שנים נוספות בהפועל גן שמואל. לאחר מכן עבר לעונה אחת במכבי קריית מוצקין, ובשנת 1994 חזר לגן שמואל ששיחקה בליגה א' כמאמן שחקן עד לשנת 2007 בעת שהתפרקה הקבוצה. במקביל שימש כרכז מקצועי וכמאמן נוער ונערים בקבוצת גן שמואל/מנשה עד 2008. קנז אימן ושימש רכז מקצועי גם בקבוצות נוספות בליגת הנוער הלאומית וקבוצות בוגרים בהן ג'ת ,באק'ה אל גרביה ,אליצור נתניה, חדרה ,הפועל גבעת אולגה, קיסריה וג'יסר אזרקא. כיום קנז משמש כמאמן קבוצת נערים בהפועל אור עקיבא ומאמן ומרכז את בית הספר לכדורסל בג'יסר א-זרקא. קנז היה חבר בכל הנבחרות הצעירות של ישראל. כשחקן בנבחרת הקדטים של ישראל השתתף באליפות אירופה שהתקיימה בצרפת, הוביל את הנבחרת בטבלת קלעי הנקודות עם 18.7 נקודות למשחק, וסיים שלישי בדירוג הקלעים בטורניר. היה חבר בנבחרת העתודה של ישראל. קנז השתתף ב-26 משחקים בשורות הנבחרת הבוגרת, וקלע בהם 50 נקודות. היה חבר בסגל הנבחרת לאליפות אירופה בשנת 1981 שנערכה בצ'כוסלובקיה. נכון ל-2017 קנז משמש כמאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל ג'ת, וכמנהל המקצועי של מחלקת הנוער קנז נשוי לרונית אשר קנז ואב לארבעה בנים. מדיה וקבצים בנושא גל קנז בוויקישיתוף גל קנז, ברשת החברתית LinkedIn פרופיל, באתר פיב"א ליאת רון, פורטפוליו, נגה קנז, באתר גלובס, 5 בינואר 2017 ירון אביטוב, אחרון הפועלים בעיתון כל העיר, 14 במרץ 1986 עמ' 63 נוסטלגיה לאומית - העולות הגדולות, באתר ספסל, 11 באוקטובר 2007 ירון אביטוב, אחרון הפועלים, בעיתון כל העיר, 14 במרץ 1986 קלעי כל הזמנים - הפועל גן שמואל, באתר מנהלת ליגת העל קלעי כל הזמנים - גל קנז, באתר מנהלת ליגת העל יצחק ויסהוף, לחוץ בקיבוץ, בעיתון "חדשות הספורט" 25 בינואר 1985, עמוד 10 1977 European Championship for Cadets , באתר fiba כדורסלני העתודה יגיעו למקסיקו שעות ספורות לפני המשחק הבין-יבשתי, מעריב, 3 באוגוסט 1979 אוהד גרייבסקי, בירת הכדורסל של המגזר, באתר ספסל, 13 במאי 2016
עזאי אפלבום

עזאי אפלבום (נובמבר 1940 – 20 במאי 2017) היה מנתח לב ישראלי, אשר כיהן כמנהל הראשון של המחלקה לכירורגיית לב במרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע. אפלבום נולד בתל אביב להורים מעולי העלייה הרביעית. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. קיבל רישיון רופא ב-1970 וב-1976 סיים את התמחותו בכירורגיית לב וחזה. עבד כרופא במחלקה לניתוחי לב-חזה במרכז הרפואי הדסה תחת ניהולו של פרופ' יוסף ברנרד בורמן, שם התקדם לדרגת סגן מנהל המחלקה ולפרופסור חבר בבית הספר לרפואה בירושלים. בשנת 1992 נעתר לפניית שירותי בריאות כללית לעבור למרכז הרפואי סורוקה על מנת לפתח את המחלקה לכירורגיית לב שם, אשר לא ערכה עד אותו זמן ניתוחים ועשתה רק צנתורים מעטים. לדבריו עשה את המעבר מטעמים אידאולוגיים. עם מעברו לנגב התחייב שלא לעסוק עוד בפרקטיקה פרטית וזאת בתמורה לעבודה בשכר מיוחד. למשך פרק זמן היה מנתח הלב היחיד בדרום הארץ. בשנת 2002 פורסם על ידי הממונה על השכר באוצר כי אפלבום קיבל את השכר הגבוה ביותר במגזר הציבורי לאותן שנים - 108 אלף ש"ח לחודש (שכלל עבודה במרפאות בקהילה ושעות נוספות). גם בשנת 2004 היה אפלבום בראש טבלת מקבלי השכר הגבוה בשירות הציבורי. לדברי אפלבום היה פרסום זה חדירה קשה לפרטיותו והוא פגע בו מאד. בנובמבר 2005 פרש לגמלאות. במהלך עבודתו בבאר שבע ביצע כ-5,000 ניתוחים. נפטר ב-20 במאי 2017, בגיל 77. אפלבום, שומר מצוות, היה נשוי ואב לשלושה. עזאי אפלבום, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים מידע על רישיון הרופא של עזאי אפלבום קובי בן שמחון, יום שלישי בצהריים, באר שבע: פרישה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2005 מיטל יסעור, "שיאן השכר" פרופ' אפלבאום יוצא לפנסיה, באתר ynet, 1 בנובמבר 2005 פרופ' עזאי אפלבאום ויתר על פרקטיקה פרטית, באתר הארץ, 20 במרץ 2007
נמנמן זוטי

נַמְנְמָן זוּטִי או נמנמן מצוי או נמנמן הלוז (שם מדעי: Muscardinus avellanarius) הוא מכרסם לילי קטן ממשפחת הנמנמניים והוא המין היחיד בסוגו. הוא מצוי ברחבי אירופה. נמנמן זוטי קטן ביותר - אורכו 6-9 ס"מ ומשקלו 17-20 גרם, אך לפעמים נמצאים פרטים ששוקלים 30-40 גרם. צבעו חום בהיר והוא בעל אוזניים גדולות, עיניים קטנת ושחורות ואף קצר ומשופם. הנמנמן מצוי בתרדמת חורף בחודשי החורף שבין אוקטובר לאפריל. הוא מצוי בחורשות ויערות נשירים באירופה וכן במערב אסיה. הנמנמן פעיל לבדו וניזון ממגוון מזונות ביניהם אגוזים, זרעים, פרחים, פירות יער, חרקים כמו כנימות וזחלים אך בעיקר אגוזי לוז מהם קיבל את שמו השני. הוא עצמו נטרף על ידי שועל אדום, שונר, גירית מצויה, סמור, חתול ועופות דורסים. הוא עלול גם להירמס תחת רגלי איילים או אנשים ולהיפגע מתחרות עם סנאים על מקורות מזון או לא למצוא מספיק מקורות מזון לחורף. מדיה וקבצים בנושא נמנמן זוטי בוויקישיתוף נמנמן זוטי, באתר ITIS (באנגלית) נמנמן זוטי, באתר NCBI (באנגלית) נמנמן זוטי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמנמן זוטי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נמנמן זוטי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמנמן זוטי, באתר GBIF (באנגלית) צפריר רינת, הנמנמן הזוטי נמצא על סף הכחדה, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2023 נמנמן זוטי באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
Indeed.com

Indeed.com הוא מנוע חיפוש משרות שהושק בארצות הברית בשנת 2004. המערכת מקבצת משרות פתוחות מאלפי אתרים כולל לוחות דרושים, חברות השמה ועמודי קריירה באתרי חברות. בחודש אוקטובר 2010 עקף אתר Indeed.com את monster.com והפך לאתר חיפוש העבודה בעל תעבורת הגולשים הגדולה היותר בארצות הברית. הנהלת האתר ומשרדיה הראשיים ממוקמים באוסטין שבטקסס. המערכת זמינה במעל ל-60 מדינות ברחבי העולם וב-28 שפות שונות. אתר Indeed נוסד על ידי רוני קאהן (Rony Kahan) ופול פורסטר (Paul Froster) באוסטין, טקסס. בשנת 2005 השיקה Indeed את גרסת הבטא על פי מודל המכונה על ידיהם "רשת פרסום משרות -תשלום על פי קליק" ("pay-per-click job advertising network"). בנוסף לחיפוש משרות על פי תפקיד ניתן לחפש על פי מילות מפתח כביטוי למגמות בשוק העבודה. ב-1 באוקטובר 2012 הפכה Indeed ליחידה תפעולית עצמאית של חברת Recruit Co. Ltd היפנית. ביולי 2016 הודיעה Recruit Holdings Co Ltd שרכשה את נכסי חברת Simply Hired המתחרה של Indeed אשר תהפוך לשותפה פרסומית של Indeed. ביוני 2010 השיקה Indeed אתר בעברית עם משרות הממוקמות בישראל. באוקטובר 2016 החל אתר Indeed ישראל לאפשר למחפשי עבודה להגיש מועמדות למשרות ישירות מאתר Indeed. בפברואר 2017 החלה Indeed לאפשר למעסיקים לפרסם משרות בעברית באתר הישראלי. שירותי אתר Indeed כוללים חיפוש עבודה, טרנדים בשוק העבודה, העלאת, אחסון וחיפוש קורות חיים, יצירת עמוד קריירה, חיפוש טרנדים בתעשיות עבודה שונות, חיפוש משכורות ופורומים בנושא חיפוש עבודה. אתר האינטרנט הרשמי של Indeed.com (באנגלית) Indeed.com, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Indeed.com, ברשת החברתית אינסטגרם Indeed.com, ברשת החברתית טיקטוק Indeed.com, סרטונים בערוץ היוטיוב Indeed ישראל אודות il.indeed.com Indeed.com Site Info, Alexa Internet, מקור 22 ביוני 2016 אודות il.indeed.com, מקור 30 במאי 2017 "Indeed Slips Past Monster, Now Largest Job Site By Unique Visitors", מקור 9 בדצמבר 2010
אברם דרגומירוב

אברם מיכאילוביץ' דרגומירוב (ברוסית: Драгоми́ров Абра́м Миха́йлович; 21 באפריל 1868 – 9 בדצמבר 1955) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה החמישית במלחמת העולם הראשונה ולקח גם חלק במלחמת האזרחים ברוסיה. דרגומירוב נולד ב-21 באפריל 1868 בעיר צ'רניהיב שהשתייכה אז לאימפריה הרוסית. העיר נמצאת כיום בתחומי אוקראינה המודרנית. אביו היה הגנרל מיכאיל דרגומירוב, ואמו הייתה סופיה אברמובנה גריגורביץ' (1845-1912). ב-1887 התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוצב בדרגת סגן משנה ברגימנט סמיונובסקי של המשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1891 הועלה לדרגת לוטננט, וב-20 במאי 1893 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי והועלה לדרגת קפטן. הוא הוצב במחוז הצבאי הקווקזי, וב-1895 מונה לקמ"ט למשימות מיוחדות של המחוז. באוקטובר 1895 נכנס ללימודים בבית הספר לקציני פרשים אותו סיים באוגוסט 1896. הוא הוצב לזמן מה ברגימנט הדרגונים ה-44 (ניז'ני נובגורוד), ולאחר מכן מילא סדרה של תפקידי ניהול ומטה וטיפס בסולם הדרגות. ב-6 בדצמבר 1902 הועלה לדרגת פולקובניק ומונה לראש המטה של דיוויזיית הפרשים ה-7. בפברואר 1903 הועבר למלא את אותו התפקיד בדיוויזיית הפרשים ה-10. ב-21 במאי 1912 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד מבצר קובנה, וב-27 בנובמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-2. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה ב-16 באוגוסט 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הועלה דרגומירוב לדרגת גנרל לייטננט. ב-12 בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-16, וב-6 באפריל 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-9 אשר היה חלק מהארמייה השלישית. הוא לחם בקרב גליציה, ובמהלך מתקפת גורליצה-טרנוב הצליח להדוף בהצלחה את ההתקפה של הארמייה האוסטרו-הונגרית הרביעית בפיקודו של הארכידוכס יוזף פרדיננד. עם זאת, בשל תבוסת שאר הצבא הרוסי נאלץ גם דרגומירוב להצטרף לנסיגה הגדולה. ב-14 באוגוסט 1916 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-29 באפריל 1917 הוא מונה לראש מטה החזית הצפונית, אולם ב-1 ביוני סולק מתפקידו כיוון שלא היה נאמן מספיק למשטר החדש שקם לאחר מהפכת פברואר. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, דרגומירוב הצטרף לצבא הלבן. מאוקטובר 1918 עד ספטמבר 1919 שימש כמושל העליון של דרום-רוסיה מטעם הצבא הלבן, ויחד עם אלכסנדר קולצ'ק נפגש בפריז עם מנהיגי מדינות ההסכמה בניסיון לשכנע אותן להתערב בלחימה בדרום רוסיה. לאחר מכן שימש כמפקד העליון של אזור קייב. בעקבות סיום המלחמה בתבוסת הצבא הלבן, הוא עבר ליוגוסלביה, וב-1931 עקר לצרפת. הוא היה פעיל מאוד במסגרת הארגון הצבאי הכלל רוסי אשר הקים פיוטר וראנגל, ונועד לאחד את כל מתנגדי הקומוניזם הרוסים ברחבי אירופה. ב-1934 הוא עבר לאוסטריה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא תמך בפעילותו של הגנרל אנדריי ולאסוב, וב-1945 אף התגייס לצבא השחרור הרוסי והוצב בכוחות המילואים שלו. ב-1950 הוא חזר לגור בצרפת, ונפטר בפריז ב-9 בדצמבר 1955 בגיל 87. מדיה וקבצים בנושא אברם דרגומירוב בוויקישיתוף אברם דרגומירוב (ברוסית) אברם דרגומירוב (ברוסית) אברם דרגומירוב (ברוסית) אברם דרגומירוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יורי דנילוב

יורי ניקיפורוביץ' דנילוב (ברוסית: Ю́рий Ники́форович Дани́лов; 13 באוגוסט 1866 - 3 בפברואר 1937) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה החמישית במלחמת העולם הראשונה. כונה "דנילוב השחור", במטרה להבדילו מדנילוב האדום ומדנילוב הלבן. דנילוב נולד בעיר קייב ב-13 באוגוסט 1866 למשפחת אצולה. ב-1883 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, וב-1886 סיים את בית הספר לתותחנים מיכאילובסקי. הוא הוצב בדרגת לוטננט בבריגדת התותחנים ה-27 אשר הוצבה בווילנה. בין השנים 1889-1892 למד באקדמיית המטה הכללי וסיים אותה בהצטיינות. ב-1892 הועלה לדרגת קפיטן והוצב במחוז הצבאי קייב, שם סייע בהכנת המוסדות האזרחיים לגיוס. בין השנים 1896-1897 פיקד על פלוגה במסגרת רגימנט החי"ר ה-129. ב-1889 הועלה לדרגת פודפולקובניק, וב-1903 הועלה לדרגת פולקובניק. הוא הוצב במטה הכללי ושרת בתפקידי ניהול ומטה. ב-1906 מונה למפקד גדוד במסגרת הרגימנט הפיני של המשמר הקיסרי. בין השנים 1906-1908 פיקד על רגימנט החי"ר ה-166 רובנו. בין 1908-1914 שימש כראש אגף האפסנאות במטה הכללי. ב-1909 הועלה לדרגת גנרל מיור וב-1913 לדרגת גנרל לייטננט. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דנילוב ראש אגף האפסנאות של המטה הכללי תחת הדוכס הגדול ניקולאי. לאחר קרב גליציה הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בין השנים 1915-1916 פיקד על הקורפוס ה-25 ולחם עמו כחלק מהארמייה השלישית ומהארמייה הרביעית. בין 1916-1917 הוא שימש כראש מטה החזית הצפונית. במהלך מהפכת פברואר הוא נכח בהתפטרותו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. ב-29 באפריל 1917 מונה למפקד הארמייה החמישית. הוא ניסה לחזק את הסדר והמשמעת בארמייה, אולם נכשל לנוכח הקריסה הכללית של רמת המשמעת בצבא. ב-9 בספטמבר, לאחר שמתקפה נואשת של כוחותיו נכשלה, הוא הועבר לכוחות המילואים. ב-1918 הציע דנילוב את שירותיו לצבא האדום, והציע תוכנית לייעול הצבא אשר לא אושרה בידי הסובנארקום. הוא התנגד למגעים עם מעצמות המרכז, ולאחר החתימה על חוזה ברסט-ליטובסק, פרש מהצבא האדום והתגייס לצבא המתנדבים של הצבא הלבן. הוא לחם במסגרת זו במלחמת האזרחים ברוסיה, ולאחר סיום המלחמה נמלט לצרפת וחי את שארית חייו כהיסטוריון של הצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה. הוא נפטר בפריז ב-3 בפברואר 1937. מדיה וקבצים בנושא יורי דנילוב בוויקישיתוף יורי דנילוב באתר "המלחמה הגדולה" (באנגלית)
אוריה מצויה

אוריה מצויה (שם מדעי: Uria aalge) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים החיים בארקטיקה. אורכה של אוריה מצויה 38–46 ס"מ, מוטת כנפיה 61–73 ס"מ. ומשקלה הממוצע 775-1,250 גרם. צבעה חום כהה, בטנה לבנה וראשה שחור, עם פס לבן לאורך המקור החד והגדול. עמידתה של אוריה זו יציבה יותר משאר קרוביה ומזכירה מעט פינגווין. אוריות אלה מקננות במושבות צפופות על צוקים רבים לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט שסמוכים לאמריקה הצפונית וצפון אירופה וכן בכמה איים. מושבות אלו מלאות באלקות ממינים שונים. כל זוג מקנן בנקרת סלע ומגדל גוזל אחד. טורפים אינם מעיזים להתקרב לצוקים הן מחמת הגובה והן משום ההתנהגות התוקפנית של הלהקות. עם זאת, כאשר הפרחונים נאלצים לעופף מהצוקים לעבר האוקיינוס לעיתים מפרידה בינם לבינו טונדרה, ועליהם לעבור אותה במהירות. חלקם מצליחים להגיע לאוקיינוס בליווי הוריהם. חלקם נוחתים בטונדרה ונטרפים על ידי שחפים לבני כנף ושועלי שלג, הממתינים להם שם. האוריות משיגות את מזונן בים והן צוללות כדי לתפוס דגים ורכיכות ימיות. U. a. aalge U. a. albionis U. a. hyperborea U. a. intermedia U. a. spiloptera U. a. inornata U. a. californica מדיה וקבצים בנושא אוריה מצויה בוויקישיתוף אוריה מצויה, באתר ITIS (באנגלית) אוריה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) אוריה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוריה מצויה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) אוריה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) אוריה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
לטיפה אבן זיאתין

לטיפה אבן זיאתין (בערבית: لطيفة بن زياتين; נולדה ב-1 בינואר 1960, בתטואן שבמרוקו) היא פעילה חברתית צרפתייה-מרוקאית, אמו של עימאד אבן זיאתין (נולד ב-1981), שבמהלך שירותו כחייל בצבא צרפת, נרצח באירוע טרור במרץ 2012. לזכרו של עימאד, הקימה לטיפה עמותת שלום הנושאת את שמו. לטיפה, שגדלה בתרבות דתית מוסלמית, היגרה בגיל 17 ממרוקו לצרפת בשביל לחיות עם בעלה – אחמד, שבאותה תקופה גר בטולוז והיה פעיל בחברת הרכבות הצרפתית SNCF. נולדו להם ארבעה בנים ובת אחת, ביניהם עימאד איבן זיאתין שנרצח בגיל 30 על ידי הטרוריסט המוסלמי-צרפתי מוחמד מרה. בעקבות הסבל והטראומה שחוותה לאחר מות בנה, ובהשפעת רצונה הרב למנוע מקרים נוספים של שנאה וטרור בעולם, החליטה אבן זיאתין להקים עמותת שלום בשם "עימאד – ארגון למען הנוער והשלום" (בצרפתית: IMAD - Association pour la jeunesse et la paix), אותה הקימה ב-20 באפריל 2012 – כחודש לאחר רצח בנה. עמותה זו פועלת למען קידום השיח ההדדי בין בני נוער מתרבויות שונות, דתות שונות, לאומים שונים ומרקעים חברתיים נבדלים. במקביל, היא פועלת למען שיקום אוכלוסיות של בני נוער הנמצאים במצוקה כלכלית-חברתית. בפברואר 2017 הוצא לפועל פרויקט "חיים ביחד" (Vivre Ensemble) בחסות הארגון, שבמסגרתו יצאה משלחת של 30 בני נוער ישראלים ופלסטיניים – יהודים, נוצרים וערבים, למסע חינוכי ייחודי בפריז שהפגיש ביניהם, גיבש אותם יחדיו וחשף בפניהם את העושר התרבותי של שלוש הדתות. במהלך הביקור אירח את המשלחת נשיא צרפת לשעבר – פרנסואה הולנד, שהביע את תמיכתו בחברי המשלחת ואת הערכתו כלפי פעילות הארגון. אבן זיאתין משקיעה רבות בקידום הערכים ההומניסטיים בהן דוגלת, ומבקרת יום-יום במוסדות חינוך שונים, בהם מציגה את תפיסת עולמה שמבוססת על ערכים כגון אמפתיה, כבוד, קבלת האחר ואהבת הזולת. לדעתה של לטיפה, המגוון התרבותי שמאפיין את עולמנו הוא סגולה שיש להיטיב ממנה, ולא דבר שאמור להוות גורם לשנאה ולסכסוכים קשים בין עמים. לדבריה, בני הנוער הם אלו שיקבעו את העתיד ולפיכך נחוץ להשקיע בחינוכם על מנת ליצור עולם טוב יותר, בו לאלימות ולטרור אין מקום. מדיה וקבצים בנושא לטיפה אבן זיאתין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לטיפה אבן זיאתין לטיפה אבן זיאתין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Ondine Millot, Latifa Ibn Ziaten "Hollande encourage de jeunes Israéliens et Palestiniens à porter un « message de paix »". The Times of Israël (בצרפתית). נבדק ב-2017-06-03.
מורלט משויש

מורלט משויש (שם מדעי: Brachyramphus marmoratus) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים. אורכו של המורלט 25 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות כהות עם ראש וחזה לבנים, כיפת ראש כהה, עיניים כהות ומקור דק שחור, כנפיים בעלי קצוות שחורות ואמצע לבן ובטן לבנה מנומרת. המורלט בעל רגליים עם קרומי שחייה והוא שחיין וצוללן טוב אך מעופף חלש. מורלטים אלה חיים באמריקה הצפונית בסמוך לאוקיינוס, אך הם מתרבים ביערות של עצים מחטניים כמו אשוח דאגלס, אשוחית, Tsuga ואף על הסקויות העצומות (בעיקר סקוויה נאה) ובהם מקננים ומטילים ביצה יחידה. לאחר 40 יום הוא מוכן לעופף לעבר האוקיינוס. המורלטים יכולים לשחות בים במשך זמן רב ולא לשוב ליבשה. הם ניזונים מדגים שהם מוצאים ובעיקר מדגי הרינג וטרוטנית. הביצים והגוזלים נטרפים לעיתים על ידי עורבני שטלר (Cyanocitta stelleri) ועורב שחור. מדיה וקבצים בנושא מורלט משויש בוויקישיתוף מורלט משויש, באתר ITIS (באנגלית) מורלט משויש, באתר NCBI (באנגלית) מורלט משויש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מורלט משויש, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מורלט משויש, באתר GBIF (באנגלית) מורלט משויש באתר הרשימה האדומה של IUCN
המזוודה הגרעינית (רוסיה)

המזוודה הגרעינית של רוסיה, מכונה רשמית צ'גט (ברוסית: Чегет, על שם הר צ'גט שבקברדינו-בלקריה, רוסיה) ומהווה חלק ממערכת אוטומטית לשליטה ובקרה על הכוחות הגרעיניים האסטרטגיים של רוסיה (המכונה רשמית קזבק, Казбек, על שם הר קזבק). הצ'גט פותחה בתקופת יורי אנדרופוב בראשית 1980. המזוודה נכנסה לשירות כשמיכאיל גורבצ'וב הפך למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית במרץ 1985. המזוודה מחוברת למערכת תקשורת מיוחדת המכונה בשם קוד קווקז (Кавказ, על שם אזור הקווקז), אשר נועדה לתמוך בבכירי הממשלה ולספק ערוץ תקשורת רציף במידה ומתקבלת ההחלטה על שימוש בנשק גרעיני. לנשיא הרוסי ישנה גישה מלאה כל הזמן למזוודת הצ'גט, הוא מלווה על ידי איש שירות האבטחה הפדרלי, שמתפקידו לדאוג שלנשיא תהיה גישה רציפה אל צפני המזוודה. אומנם מקובל להניח שגם שר ההגנה והרמטכ"ל מחזיקים במזוודה גרעינית אך לא ידוע בוודאות אם אכן ישנן מזוודות גרעיניות גם לשר ההגנה וראש המטה הכללי. במקרה של אישור לשימוש בנשק גרעיני, המטה הכללי מקבל את האות ויוזם מתקפה גרעינית. זאת לאחר קבלת הקודים לשיגור הטילים אם זה באמצעות צוללות בעלות טילים בליסטיים או בשיגור מרוחק של טילים בליסטיים בין יבשתיים. המזוודה הגרעינית הופעלה לקראת התקפה פעם אחת בלבד בתולדותיה, ב-25 בינואר 1995, עקב תקרית הטיל הנורווגי (אנ'), כאשר טכנאי מכ"ם רוסים זיהו בטעות טיל מחקר נורווגי, שאסף מידע על הזוהר הצפוני, כטיל גרעיני אמריקאי הטס לכיוון המרחב האווירי הרוסי. נשיא רוסיה בוריס ילצין התעתד לשגר מתקפת נגד גרעינית על ארצות הברית אך לאחר שהסתברה הטעות נמנע השיגור. המזוודה הגרעינית הופיעה במספר סרטי קולנוע לרבות: שחק אותה סמארט (2008) סולט (2010) משימה בלתי אפשרית 4: קוד הצללים (2011) מהיר ועצבני 8 (2017) וכן גם במשחקי המחשב: Hitman 2 Battlefield 3 המזוודה גם היוותה נושא לשיר "מזוודת הנשיא" («Чемодан Президента») של להקת "קרמטורים" («Крематорий»). פוטבול גרעיני – המקבילה האמריקאית. המלחמה הקרה לוחמה גרעינית מידע באתר armscontrol.ru Adventures of the "Nuclear Briefcase" A 2nd Briefcase for Putin Post-Soviet Russia and Ukraine: Who can push the Button? Cold-War Doctrines Refuse to Die אסף שטול-טראורינג, 25.1.1995 / הטיל הנורווגי שהקפיץ את מערך הגרעין הרוסי, באתר הארץ, 25 בינואר 2012
מורלט קטן

מורלט קטן (שם מדעי: Brachyramphus) היא סוג של עוף ימי ממשפחת האלקיים בתוכו 3 מינים. המורלטים הם עופות קטנים באורך 25 ס"מ והם בעלי נוצות חומות מנומרות מעט אך פנים לבנות עם כיפה ומקור שחורים. המקור קצר והם בעלי קרומי שחייה. כנפיהם מותאמות לשחייה וצלילה מתחת למים אך לא לתעופה מהירה. המורלטים שוכנים בחופי אמריקה הצפונית של האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט ובשונה משאר האלקיים ועופות הים, מטילים ביצה בודדת על ביערות מחטניים הסמוכים לאוקיינוס, ואף ביערות סקויה עצומים. האפרוח גדל תוך 40 יום ופורח מהקן לאוקיינוס. כמה מהמינים מצויים בסכנת הכחדה עקב כריתת היערות והפגיעה בדגה. סוג מורלט קטן (Brachyramphus) מין מורלט משויש (Brachyramphus marmoratus) מין מורלט ארך-מקור (Brachyramphus perdix) מין מורלט קיטליצי (Brachyramphus brevirostris) מדיה וקבצים בנושא מורלט קטן בוויקישיתוף מורלט קטן, באתר ITIS (באנגלית) מורלט קטן, באתר NCBI (באנגלית) מורלט קטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מורלט קטן, באתר GBIF (באנגלית) מורלט קטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)