laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכס פי

אָלֵכְּסַנְדֶר פָּפָּקוֹנְסְטַדִּינוּ (ביוונית: Αλέξανδρος Παπακωνσταντίνου, נולד ב-29 בדצמבר 1979 בבְּרֵנְשִׁירְקָה שבשוודיה) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי יווני-שוודי. ידוע בדרך כלל בשמו המקוצר אלכס פי (Alex p). הוא יוצר בז'אנר הפופ-דאנס, מוזיקה אלקטרונית וניתן לראות בשיריו גם השפעות של מוזיקה אתנית. בשנת 2011 הצטרף לצוות הכותבים של הפזמונאי המפורסם רד וואן. שיתוף הפעולה בניהם התקיים עד לשנת 2014. במהלך השנים הללו היה שותף בהפקת הסינגל של אנריקה איגלסיאס I Like How It Feels. גם לקח חלק בכתיבה ובהפקה של האלבום C'est la vie של המוזיקאי ח'אלד. בשנת 2013 הזמר האמריקאי מארק אנתוני פרסם גרסת כיסוי לשיר C'est la vie אותו הפיק פפקונסטדינו, גרסת הכיסוי זכתה להצלחה רבה ואף זכתה בפרס גראמי הלטיני, בנוסף השיר שהה 51 שבועות במצעד הלטיני של בילבורד, זהו הזמן הרב ביותר של שיר לשהות במצעד, מלבד שיאו של השיר despacito. בתקופת שיתוף הפעולה עם רד וואן כתב והפיק את השיר Whip It של ניקי מינאז', את השיר Live It Up של ג'ניפר לופז ופיטבול ועוד שירים נוספים. הוא גם ידוע בשל השירים שכתב והלחין לתחרות האירוויזיון. הוא כתב את השיר Yassou Maria שייצג את יוון ב-2007 וזכה במקום השביעי, את השיר Always שייצג את אזרבייג'ן ב-2009 וזכה במקום השלישי, את השיר La La Love שייצג את קפריסין ב-2012 וזכה במקום השש עשרה ואת השיר fuego שייצג את קפריסין ב-2018 וזכה במקום השני והיה עד לרגע האחרון האיום העיקרי על זכייתה של ישראל בתחרות. משנת 2017 חבר בהרכב הפופ השוודי VAX, יחד עם הזמרים טדי סקיי וויקטור סוונסון. אחותו היא ריצה פפקונסטדינו, מנחת טלוויזיה מפורסמת של תאגיד השידור השוודי. אלכס פי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכס פי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכס פי, באתר Discogs (באנגלית)
בית החולים סנט מרי מגדלן (גלסטונברי)

בית החולים סנט מרי מגדלן (באנגלית: Hospital of St Mary Magdalene) בגלסטונברי בסאמרסט באנגליה נבנה בשנת 1310 על ידי מנזר גלסטונברי. הוא מוגדר כבניין רשום מדרגה II*, והוגדר בחלקו כמונומנט רשום. בית החולים נבנה לפני 1322 כבית מחסה לעשרה אנשים, יחד עם הקפלה על שם מרגרט הקדושה. חלקים מהקפלה המקורית עדיין שרדו. הקפלה הייתה צמודה לאולם בית החולים שנהרס לאחר פירוק המנזרים באנגליה. יתרת הבניינים הם משלהי ימי הביניים, שמשערים שנבנו ב-1444. בית חולים קודם שנתמך על ידי מנזר גלסטונברי העתיק את מקומו לאתר הנוכחי סביב 1250, וב-1460 הוא הוקדש למרים המגדלית הקדושה הפטרונית של חולי הצרעת. במאה ה-16 הקפלה במבנה שימשה לתפילות לעילוי נשמת המתים (Chantry), ותמיכה כספית באחים ובכומר שפעלו במקום ניתנה על ידי המנזר עד פירוק המנזרים. לאחר הפירוק ניתן המימון מהכתר האנגלי ומגזבר בתי החולים של המחוז. גג האולם הגדול פורק והתאים משני הצדדים הוסבו לעשרה בתי מחסה בני שתי קומות. בתחילת המאה ה-17 תוארו בתי המחסה כ"חרבים" וב-1703 אבדה התקרה לקפלה. במאה ה-19 צומצם מספר תאי המגורים ונפתח מקום לכביסה משותפת. הצד הדרומי של בתי המחסה נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובאתר הוכנה גינה קהילתית ונבנו דירות לקשישים. אחד מבתי המחסה שוחזר והוא פתוח לציבור. קפלת האבן היא חדר בודד ופתוחה לתפילות או להגיגים. בקפלה יש תמונות חדשות יחסית של מרים המגדלית ושל מרגרט הקדושה (St Margaret) שהקפלה קרויה על שמה. חלון הקשת המחודדת המקורי חסום. על הגג יש מגדל פעמונים קטן שנבנה אחרי שהקפלה הוקמה. במגדל מתוארת דמותה של מרגרט הקדושה. במגדל יש מקום לשני פעמונים, אחד מהם עדיין קיים. בתי המחסה הם בני שתי קומות ולהם גג צפחה וניתן לבקר בבית לדוגמה. מדיה וקבצים בנושא בית החולים סנט מרי מגדלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים סנט מרי מגדלן "Almshouses and Chapel of St Mary Magdalene's Hospital". National Heritage List for England. Historic England. "Part of the Hospital of St Mary Magdalene, Magdalene Street". National Heritage List for England. Historic England. "Chapel". St Margaret's Chapel and Royal Magdalene Almhouses. Siraut, M.C.; Thacker, A.T.; Williamson, Elizabeth. "Glastonbury: Town Pages 16-43 A History of the County of Somerset: Volume 9, Glastonbury and Street". British History Online. Victoria County History. "Almshouses". St Margaret's Chapel and Royal Magdalene Almshouses. "St Margaret's Chapel and Royal Magdalene Almshouses". Pilgrim Reception in Glastonbury. "23575: Hospital of St Mary, Chapel and Men's Almshouses, Magdalene Street, Glastonbury". South West Heritage Trust.
העולם החדש הפראי

העולם החדש הפראי הידועה גם בשם אמריקה הפרהיסטורית (באנגלית: Wild New World) היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית בת 6 פרקים של ה-BBC ששודרה בערוץ דיסקברי אשר עוסקת בחיים באמריקה במהלך עידן הקרח ומתארת את הפרהיסטוריה, הנופים וחיות הבר של היבשת מרגע בואם של בני האדם ועד לסוף עידן הקרח. התוכנית מכילה גם גרפיקה ממוחשבת וגם חיות אמיתיות. בתוכנית מוצגים לעיתים קרובי משפחה של חיות נכחדות אמריקאיות בדמות קרוביהם החיים שאינם אמריקאים (כמו האריה האמריקני והברדלס האמריקני) המצולמים כחלק מהפאונה הצפון אמריקאית לצד מינים נכחדים או מינים קיימים אמריקאים. כך למשל מציגים ברדלס אפריקני בציד של אנטילוקפרות. ארץ הממותה: הפרק הראשון מתרחש באזור ברינגיה (אלסקה ויוקון שבצפון קנדה של ימינו) לפני 14,000 שנה. באזור זה רעו כבשי מושק וסוסי בר לצד עדרי ממותות צמריות. אריות אמריקנים ארבו לעדרים וצדו לעיתים צאצאי ממותות ובעיקר ביזונים, אך נאלצו לפנות את טרפם לטורף הגדול של האזור דוב קצר-פנים. בעלי חיים אחרים המופיעים בפרק כוללים זאבים, דובים, כבשי דאל, אנטילופות סאיגה ואיילי צפון. ארץ הקניונים: הפרק מתרחש בדרום-מערב ארצות הברית (נבדה וגרנד קניון של ימינו) לפני 13,000 שנה. הוא עוסק באנשים הראשונים שהגיעו לאזור הגרנד קניון ובבעלי חיים נכחדים שחיו שם כמו הממותה הקולומביאנית, העצלן נות'רותריופס והסמילודון בעל ניבי החרב. בעלי חיים אחרים בפרק כוללים פומות, כבשי בר, ברדלסים אמריקאים וזאבי בלהות. נווה מדבר בעידן הקרח: הפרק מתרחש בדרום-מזרח ארצות הברית (פלורידה של ימינו) לפני 13,000 שנה. בזמן עידן הקרח, היו ערבות וביצות הדרום גן-עדן לאנשים הראשונים שם וגם לחיות בר שנמלטו מהקור. טפירים וקפיבארות קדומות רעו שם, לצידם של העצלנים הענקיים והמסטודונים הגדולים. בפרק נראה גם טיגריס שנחרבי המנסה לצוד בואש אך מובס ויגואר המתנפל על גליפטודון והורג אותו בנשיכה מאחורי הצוואר. בעלי חיים אחרים בפרק כוללים פומות, תחשי נהר, אליגטורים, לוטרות ודביבונים. קצה הקרח: הפרק מתרחש בצפון-מערב ארצות הברית (וושינגטון ואורגון של ימינו) לפני 13,000 שנה. בימינו ישנם שם יערות גשם לחים ושופעים, אך כשהאדם הגיע אליהם הוא הגיע לאקלים שונה מאוד: יערות פתוחים הקרובים לאזורי טונדרה. ביערות אלה היו בעלי חיים גדולים כמו אייל הצפון, הביזון והמסטודון הענקי. הטורף הגדול באזור היה ההומוטריום שיכל להרוג את כל אלה. סרנגטי אמריקני: הפרק מתרחש לפני 13,000 בערבות העשב הרחבות של אמריקה (קולורדו של ימינו). בעבר אזורים אלה היו מאוכלסים בחיות ענקיות שניזונו אחת מהשנייה, בדומה לסרנגטי של היום. היו שם ממותות ענקיות, אריות שצדו סוסים וביזונים וברדלסים מהירים שרדפו אחרי אנטילוקפרות אך המרשים מכל אלה היה מין דוב ענקי טורף - דוב קצר-פנים ששקל אולי מעל טון. ממותה עד מנהטן: הפרק מתרחש לפני 14,000 שנה במנהטן של ימינו. בפרק מדובר על הכחדת המגה-פאונה הגדולה של אמריקה ועל הסתגלות המינים הקיימים להימצאות האדם ביבשת. כשהאדם הגיע הוא השמיד את רוב המינים הענקיים של אמריקה לרבות הממותות, המסטודונים, מיני הסוסים, עצלני הקרקע, החתולים הגדולים (למעט הפומה) והדוב קצר-הפנים. בהמשך הסוסים חזרו עם האדם הלבן לאמריקה אך שימשו לציד מסיבי של ביזונים. עם זאת כמה מינים למדו לחיות עם האדם. כך סנוניות מקננות במבנים שהוכנו למענם, סיסים חולפים מעל ארובות בפורטלנד, שועלי מקרוטיס מסתובבים בלוס אנג'לס, איילי קורא מחפשים מזון בלילות ליד אנקורג' ועקב אדום זנב מקנן במנהטן. מפלצות שפגשנו - סדרה דומה המבוססת על קטעים מהסדרה ענקי עידן הקרח "העולם החדש הפראי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) התכונית באתר ה-BBC (באנגלית)
המעגל האדום

המעגל האדום (בצרפתית: Le Cercle Rouge) הוא סרט פשע צרפתי-איטלקי משנת 1970 בבימוי של ז'אן-פייר מלוויל שגם כתב את התסריט, עם אלן דלון, ג'אן מריה וולונטה, איב מונטן ובורביל בתפקידים הראשיים. רוב סרטיו של מלוויל עוסקים בפשע וזה אחד מהבולטים ביניהם. זהו סרט פשע מסוגנן בעל אווירה קודרת ואפוקליפטית. בפתח הסרט מביא מלוויל משפט של בודהא שאמר לאחר שצייר מעגל עם גיר אדום: "אם אנשים שלא הכירו מקודם, נפגשים יום אחד במקום אחד לא משנה מה עלה בגורלם ומה הייתה דרכם עד כה, הם כעת בתוך מעגל אדום". הסרט מתאר שלושה עבריינים – אסיר משוחרר, אסיר נמלט ושוטר עבריין שנפגשים יום אחד במעגל דמים אדום ממנו לא יצאו. האסיר קורי (אלן דילון) משתחרר מבית סוהר במרסיי לאחר חמש שנים. אחד הסוהרים נותן לו אינפורמציה בקשר לחנות תכשיטים יוקרתית בפריז. קורי מגיע לדירת עמיתו לפשע, ריקו החייב לו כסף ובאיומי אקדח נוטל ממנו את הכסף, הולך לשחק סנוקר והורג שם עבריין ששלח ריקו לרצחו, קונה רכב וממשיך לעבר פריז. באותו זמן מוביל קצין המשטרה מטאי (בורביל) עצור בשם ווז'ל (ג'אן מריה וולונטה) לפריז, בקרון שינה, כבול למיטתו באזיקים. בלילה מצליח ווז'ל לנתק עצמו ולזנק מהרכבת. מטאי רודף אחריו אך לשווא. מתארגן כוח גדול של שוטרים וכלבים למרדף. קורי סועד במסעדת דרכים ומבחין בווז'ל הנכנס לתא המטען של מכוניתו. הוא מתחיל לנסוע ומצליח לעבור מספר מחסומי משטרה. כעבור זמן הוא עוצר במקום מבודד, ומוציא את ווז'ל מתא המטען. לאחר עימות קצר הם מתוודעים אחד לשני, ושניהם ממשיכים לפריז, עם ווז'ל בתא המטען. בדרך עוצרים אותם שני רוצחים שכירים מאנשי ריקו, לוקחים את הכסף מקורי, ועומדים להוציאו להורג אך ווז'ל מפתיע אותם מתא המטען, ורוצח את שניהם. הם מגיעים לפריז וקורי מתחיל לתכנן את שוד חנות התכשיטים. לשם כך הוא מצרף את ז'נסן (איב מונטן), שוטר בדימוס שמוכר כצלף מיומן וכעת הוא אלכוהוליסט במצב קשה עם הזיות על רמשים הזוחלים על גופו. ז'נסן מפסיק לשתות, מצטרף אליהם, מתאמן בצליפה, ומארגן רובה וקליעם מיוחדים כדי לשתק את מתג האבטחה בירייה מדויקת מרחוק, מבקר בחנות כלקוח ובוחן את מערכת האבטחה. השוד המסובך עובר ללא תקלות אך הסוחר ברכוש גנוב שהיה אמור לקבל מקורי את התכשיטים מסרב לקבל אותם לאחר שהוזהר מצד ריקו. הוא שולח את קורי לבעל מועדון לילה מפוקפק בשם סנטי, המשתף פעולה עם קצין המשטרה, מטאי ומעודכן בהתפתחויות. מטאי נפגש עם קורי ומתחזה לסוחר בסחורה גנובה. הוא קובע עם קורי פגישה בבית מבודד. קורי מאמין לו ומגיע למקום עם הסחורה. אלא שווז'ל וז'נסן עוקבים אחריו, וכשקורי מציג למטאי את הסחורה הגנובה ווז'ל פורץ למקום באקדח שלוף, ומורה לו לעזוב את המקום. השלושה נסים ביחד אך נהרגים מיריות מטאי והשוטרים. המעגל האדום נסגר. מדיה וקבצים בנושא המעגל האדום בוויקישיתוף "המעגל האדום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המעגל האדום", באתר נטפליקס "המעגל האדום", באתר AllMovie (באנגלית) "המעגל האדום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המעגל האדום", באתר Metacritic (באנגלית) "המעגל האדום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט המעגל האדום, באתר יוטיוב
טינטה ברוטה

טינטה ברוטה (בפורטוגזית: Tinta bruta; באנגלית: Hard Paint) הוא סרט דרמה ברזילאי משנת 2018 אותו ביימו מרצ'יו רולון ופיליפה מצמבאכר. הסרט הוקרן במסגרת "פנורמה" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-68,‏ בו זכה בפרס טדי עבור הסרט העלילתי הלהט"בי באורך מלא הטוב ביותר של הפסטיבל. הסרט מתמקד בפדרו (שיקו מנגת), צעיר ביישן המתפרנס מהופעה בחדרי צ'אט ארוטיים. הסימן המסחרי שלו הוא לרקוד תוך כדי מריחת צבעי גוף זרחניים על גופו. פדרו מגלה שמקור פרנסתו נמצא בסכנה, כאשר משתתף אחר בחדרי הצ'אט מחקה את הופעותיו. "טינטה ברוטה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טינטה ברוטה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טינטה ברוטה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Press Office (25 בינואר 2018). "Programme for Berlinale Panorama 2018 Complete: What's Your Poison?". Annual Archives: 2018. Berlin International Film Festival. נבדק ב-29 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Roxborough, Scott (23 בפברואר 2018). "Berlin: 'Hard Paint' Wins Teddy Award for Best LGBTQ Feature". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. נבדק ב-23 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Rooney, David (20 בפברואר 2018). "'Hard Paint' ('Tinta bruta'): Film Review | Berlin 2018". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. נבדק ב-23 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)
טימותי ריי בראון

טימותי ריי בראון (באנגלית: Timothy Ray Brown;‏11 במרץ 1966 – 29 בספטמבר 2020) היה אזרח אמריקאי, שנחשב לאדם הראשון שהחלים מאיידס/HIV. בראון אובחן כנשא HIV בשנת 1995 בעודו סטודנט בברלין ועל כן כונה בעולם הרפואה "החולה מברלין". בשנת 2007, בראון שהיה נשא HIV, עבר תהליך של השתלת מח עצם כטיפול ללוקמיה. מבין 60 תורמים פוטנציאליים הרופאים בחרו בתורם אחד בעל מוטציה גנטית בפרוטאין CCR5. שינוי גנטי זה העניק לתורם עמידות טבעית בפני נגיף האיידס, שכן הנגיף אינו יכול להיקשר לתאי מערכת החיסון שלו ולשכפל את עצמו. בערך ל-1% מאוכלוסיית אירופה יש את העמידות הזאת לאיידס, אך האחוז הוא נמוך משמעותית באוכלוסיות אחרות. השתלת מח העצם נעשתה בשנית לאחר שנה בה הלוקמיה של בראון החריפה. לאחר שלוש שנים מאז השתלת מח העצם בפעם הראשונה, ועל אף שבראון לא קיבל קוקטייל נגד HIV, לא אותר בדמו או בתאים אחרים בגופו HIV. נוגדנים ל-HIV בדמו של בראון גם הם פחתו באופן ניכר, אישוש נוסף שהנגיף כבר לא היה בגופו. רופאים שחקרו את המקרה טוענים כי מדובר במקרה חריג בספרות הרפואית, וכי השתלת מח עצם דומה לא תהווה תרופה לאיידס. בראון, "החולה מברלין", סבל ממחלת השתל נגד המאכסן וממחלה המדללת את החומר הלבן בתאי המוח (Leukoencephalopathy), שתיהן כסיבוכים של השתלת איברים. כלומר, ההליך הרפואי שבראון עבר לא מתאים לנשאי HIV אחרים, גם אם יימצאו תורמים בעלי מוטציה גנטית ב-CCR5. ישנם חוקרים הסוברים כי דווקא 'מחלת השתל נגד המאכסן' היא התהליך שגרם לגופו להכחיד את נגיף הכשל החיסוני בגופו ולא השתלת מח העצם. נכון לשנת 2020, שישה אנשים נוספים החלימו מנגיף האיידס לאחר שלקו במחלת השתל נגד המאכסן. רק אחד מהם קיבל השתלת מח עצם בעלת פגם בפרוטאין CCR5, כך שעולה בבירור שמחלת השתל נגד המאכסן היא זו שמביסה את נגיף האיידס. ביולי 2012 בראון הכריז על הקמת קרן שתוקדש למלחמה ב-HIV ובאיידס. בראון נפטר ב-29 בספטמבר 2020 מהישנות מחלת הלוקמיה. ADULT Stem Cell Transplant Cures HIV-Positive Man, Say Docs - Fox Nat…, archive.is, ‏2015-01-21 Is Anyone Immune to HIV?, www.hivplusmag.com, ‏2016-03-23 (באנגלית) "Meet the man who was cured of HIV". נבדק ב-2020-10-01. (דרושה הרשמה לקריאת הכתבה) האיש שניצח את האיידס מת מסרטן, באתר וואלה, 30 בספטמבר 2020
The Conjuring (פסקול)

The Conjuring: Original Motion Picture Soundtrack הוא פסקול סרט האימה העל-טבעי האמריקאי "לזמן את הרוע" (2013), שהולחן על ידי המלחין ומפיק הסרטים האמריקאי ג'וסף בישארה. הפסקול יצא לאור ב-16 ביולי 2013, על ידי חברות התקליטים ווטר-טאוור מיוזיק ולה-לה לנד רקורדס. The Conjuring הוא הפסקול הרשמי של סרט האימה העל-טבעי שובר הקופות "לזמן את הרוע", שיצא לאקרנים שלושה ימים לאחר צאתו. ב-The Conjuring נכללים שירים מסוגת המוזיקה האלקטרונית ומסוגת המוזיקה הקלאסית. כל שירי הפסקול פרט לשיר "Family Theme", הולחנו על ידי המלחין ומפיק הסרטים האמריקאי ג'וסף בישארה. את השיר "Family Theme", הלחין מארק אישם, והוא הושמע בכתוביות סיום הסרט "לזמן את הרוע". שיר הנושא של הפסקול "The Conjuring", תיפקד כשיר הפותח את הסרט ואת הפסקול כאחד. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי ג'וסף בישארה, פרט ל-"Family Theme", שהולחן על ידי מארק אישם. מידע על האלבום The Conjuring באתר MusicBrainz האלבום The Conjuring באתר ספוטיפיי האלבום The Conjuring באתר דיזר האלבום The Conjuring באתר אפל מיוזיק Joseph Bishara - The Conjuring (Original Motion Picture Soundtrack), Discogs (באנגלית) Mike Gencarelli, CD Review "The Conjuring: Original Motion Picture Soundtrack", MediaMikes, ‏2013-07-03 (באנגלית) Girl ♡ Life, Girl ♡ Life, ‏2020-11-16 (באנגלית) The Conjuring Soundtrack on Apple Music Joseph Bishara - The Conjuring (Original Motion Picture Soundtrack), Discogs (באנגלית) The Conjuring, נבדק ב-2018-09-21 Joseph Bishara - The Conjuring (Original Motion Picture Soundtrack), Discogs (באנגלית) The Conjuring [Original Soundtrack - | Songs, Reviews, Credits | AllMusic], AllMusic projecticeman365 (2013-09-25), The Conjuring official theme: family theme, נבדק ב-2018-09-21 John Lester (2014-08-02), The Conjuring - Official Theme Song, נבדק ב-2018-09-21
פיטר דה ג'רזי

פיטר דה ג'רזי (באנגלית: Peter de Jersey; נולד ב-1965) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון בריטי. דה ג'רזי מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד ג'רום טיילור בסדרה המשטרתית "The Bill". בין 2000 ל-2003 שיחק בתפקיד סטיב וורינג בסדרה הרפואית "הולבי סיטי", עד שהדמות נהרגה בתאונת דרכים. תפקידים נוספים שלו בטלוויזיה היו בסדרות "רופאים" ו"דיאל ופסקו". בפרק "Father's Pride" בסדרה "תחבולות חדשות" הופיע לצדו של השחקן ג'רמי שפילד איתו שיחק בסדרה "הולבי סיטי". בשנים 2008 ו-2000 הופיע דה ג'רזי עם הלהקה השייקספירית המלכותית בתפקידים שונים בהם אורלנדו לצדה של סמנתה בונד כרוזלינד, הורציו לצדו של דייוויד טננט כהמלט, ואוברון במחזה "חלום ליל קיץ". עם התיאטרון המלכותי הלאומי שיחק דה ג'רזי בעיבוד של הלן אדמונדסון לרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי. דה ג'רזי זכה לשבחים על גילום דמותו של אנטיוכוס במחזה "Believe In What You Will". עוד השתתף במחזה "Rough Crossings" עיבוד בימתי של קאריל פיליפס לספרו של סיימון שאמה. פיטר דה ג'רזי גילם את גופר במחזה "חתולה על גג פח לוהט" מאת טנסי ויליאמס בתיאטרון נובלו בלונדון, לצדם של ג'יימס ארל ג'ונס, פלישיה רשאד ואדריאן לסטר. בפרק "יומו של הדוקטור" לציון 50 שנה לסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" שיחק דה ג'רזי בתפקיד אנדרוגר. הפרק שודר לראשונה ב-23 בנובמבר 2013. פיטר דה ג'רזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר דה ג'רזי, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר דה ג'רזי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Results for Civil Births in Birth, Marriage, Death & Parish Records Theatre review: Believe What You Will at RSC at the People's Theatre, Newcastle, www.britishtheatreguide.info "Theatre review | Cat On a Hot Tin Roof | Novello, London | Stage | The guardian". נבדק ב-2014-05-15.
צומת ג'ונגל

צומת ג'ונגל (באנגלית: Jungle Junction) היא סדרת הנפשה ממוחשבת חינוכית אמריקאית-בריטית לילדים משנת 2009. הסדרה נוצרה על ידי טרבור ריקטס, בוימה על ידי מורגן פרנסיס והופקה על ידי חברת Spider Eye Productions. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של קבוצת חיות בגלגלים המלמדים את הצופים בבתי על אכפתיות כלפי הסביבה. הסדרה הופצה במדינות רבות ברחבי העולם, ביניהן ארצות הברית, הולנד, בריטניה, אירלנד, ספרד וישראל. הסדרה שודרה לראשונה בספרד ב-26 בספטמבר 2009. בארצות הברית הסדרה שודרה לראשונה ב-5 באוקטובר 2009 בערוץ פלייהאוס דיסני, ולאחר מכן בערוץ דיסני ג'וניור עד ה-23 במאי 2012. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית החל מה-5 בינואר 2010 עד שנת 2012 בערוץ דיסני. לסדרה יש שתי עונות ו-46 פרקים באורך 25 דקות, שכל פרק מורכב משני פרקים משניים באורך 11 דקות. הסדרה עוקבת אחר קבוצת חיות בגלגלים אשר בכל פרק מלמדים את הצופים בבית על אכפתיות כלפי הסביבה בעזרת הרפתקאות. כל הדמויות בסדרה הן חיות בעלות גלגלים במקום כפות רגליים, החיות כמו כלי תחבורה. זוטר (Zooter) - חזירה ורודה, מחלקת מכתבים בצומת ג'ונגל. פילוואן (Ellyvan) - פיל כחול, החבר הכי טוב של זוטר. בנגו (Bungo) - ארנב כתום עם אוזניים חומות וזנב דמוי זנב דביבון, תולה תמרורים בצומת ג'ונגל. סרטקסי (Taxicrab) - סרטן אדום, מכין שייקים. אוטואלה (Carla) - קואלה כתומה, בעלת מכולת. קרוקר (Crocker) - תנין ירוק, יש לו מיומנות בגינון. היפובוס (Hippobus) - היפופוטם צהוב בצורת אוטובוס. הוא הכלי תחבורה של גברת ג'ולי. לאנס (Lance) - קרנף סגול בצורת אמבולנס. בובי (Bobby) - טוקן כחול מפקד משטרת צומת ג'ונגל. דוזר (Dozer) - שור, מתקן כבישים. גברת ג'ולי (Miss Jolly) - זברה בעלת משקפיים, מורה בבית ספר לחמישה תלמידים. קרפדי (Toadhog) - צפרדע ירוק, מרושע ורגזן. אוהב לאכול תולעים וזבובים, לשנו דביקה וארוכה כך שהיא יכולה לתפוס דברים. פלאגוגו (Flagogo) - פלמינגו ורוד. החיפושיות (The Beetlebugs) - חמש חיפושיות צבעוניות הדומות לילדים קטנים, אינם יכולים לדבר והם תלמידיה של גברת ג'ולי. הצבע של כל חיפושית שונה: יש אחד אדום, אחד כתום, אחד צהוב, אחד ירוק ואחד כחול. שמם אינו ידוע. במאית הדיבוב של הסדרה בעברית הייתה אפרת ענבל, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן. "צומת ג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צומת ג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צומת ג'ונגל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית צומת ג'ונגל - סדרה חדשה, באתר ביגו
קסיוס (תנין)

קסיוס הוא תנין ים זכר גדול מאוד וזקן מאוד. ב-2011 הוכתר קסיוס על ידי ספר השיאים של גינס כתנין הגדול ביותר בשבי. בעת קביעת השיא היה אורכו 5.48 מטרים (18.0 רגל) ומשקלו כ-2,200 ליברות (1,000 קילוגרם), וגילו מוערך ב-110 שנים. כיום הוא חי בשבי בגן החיות Marineland Crocodile Park שבגרין איילנד שבקווינסלנד, אוסטרליה. הוא נקרא על שם קסיוס קליי (המתאגרף ששינה את שמו מאוחר יותר למוחמד עלי). קסיוס הוא תנין גדול ולמוד קרבות, ובמהלך חייו נפצע וסובל ממספר נכויות: הוא חסר את הקצה הקדמי של חרטומו, את רגל שמאל הקדמית ואת קצה זנבו. קסיוס נולד באזור הטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה ובשל גודלו החל לעשות צרות ולתקוף בני אדם וכלי שיט. הוא תקף סירות קטנות בנהר פיניס שבטריטואיה הצפונית עד אשר נלכד ב-1984. ב-1987 עבר למשכנו הנוכחי ב-Marineland Crocodile Park שבקווינסלנד, לשם הוא הובא על ידי צייד התנינים ג'ורג' קרייג. כאמור, ב-2011 נכנס קסיוס לספר השיאים של גינס כתנין הגדול ביותר בשבי, אך ב-2012 איבד את התואר ללולונג, תנין ים באורך 6.17 מטרים (20.2 רגל) שנלכד בפיליפינים, אך שב וזכה בשיא אחרי שלולונג מת בשבי ב-2013. קסיוס באתר גן החיות Marineland Green Island קסיוס באתר ספר השיאים של גינס Guinness World Records. "Largest Crocodile in Captivity". נבדק ב-21 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Satherly, Jessica. "We're going to need a bigger paddling pool: Meet Cassius Clay the world's biggest captive crocodile". נבדק ב-10 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Nelson, Sara C. "Cassius, World's Largest Crocodile In Captivity Celebrates 110th Birthday With Meat Cake". נבדק ב-21 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
סטיבן קובצביץ'

סטיבן קוֹבָצֶבִיץ' (באנגלית: Stephen Kovacevich; נולד ב-17 באוקטובר 1940), שעד 1975 היה ידוע בשם סטיבן בישופ ואחר סטיבן בישופ-קובצביץ', הוא פסנתרן ומנצח אמריקאי. סטיבן קובצביץ' נולד בלוס אנג'לס לאב קרואטי ולאם אמריקאית. כשאמו נישאה בשנית, שונה שמו לסטיבן בישופ, השם שבו הופיע בראשית הקריירה. בהמשך התברר לו, שלעיתים קרובות מבלבלים בינו לבין הזמר והגיטריסט סטיבן בישופ. כדי למנוע בלבול, החל להופיע בשם סטיבן בישופ-קובצביץ' ואחר פשוט כסטיבן קובצביץ'. הוא הופיע לראשונה בקונצרט בגיל 11; בגיל 18 עבר ללונדון ללמוד במלגה אצל מיירה הס ומאז הוא תושב לונדון, המתגורר בהמפסטד. ב-1961 הגיש הופעת בכורה אירופאית סנסציונית בויגמור הול, הנגינת סונאטה לפסנתר של אלבן ברג, שלושה פרלודים ופוגות של באך וווריאציות דיאבלי של בטהובן. הוא יצא גם למסע קונצרטים בבריטניה עם ז'קלין די פרה. משנת 1961 עד 1967 היה קובצביץ' נשוי לסופרת והפסיכותרפיסטית ברנרדין בישופ, לשעבר וול, שמתה בשנת 2013. נולדו להם שני בנים, מאט בישופ (מנהל בצוות פורמולה 1 של מקלארן ופוף בישופ, (כבאי). ב-1967 הופיע קובצביץ' לראשונה בניו יורק ומאז סייר באירופה, ארצות הברית, המזרח הרחוק, אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אמריקה. כסולן ומנצח, הוא מרבה לבצע ולהקליט יצירות מאת מוצרט, בטהובן, שוברט, ברהמס, בארטוק ואחרים. הוא מופיע גם בנגינת מוזיקה קאמרית, ובין שותפיו לנגינה היו ז'קלין די פרה, מרתה ארחריץ', סטיבן איסרליס, נייג'ל קנדי, לין הארל, שרה צ'אנג, גוטייה קאפוסון, רנו קאפוסון ועמנואל פאהוד. במשך שנים רבות הגיש כיתות אמן בקורס הקיץ הבינלאומי בדארטינגטון. סטיבן קובצביץ' היה בעלה השלישי של מרתה ארחריץ'; בתם, סטפאני ארחריץ', היא צלמת מקצועית. מדיה וקבצים בנושא סטיבן קובצביץ' בוויקישיתוף סטיבן קובצביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן קובצביץ', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סטיבן קובצביץ', באתר ספוטיפיי סטיבן קובצביץ', באתר AllMusic (באנגלית) סטיבן קובצביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיבן קובצביץ', באתר דיזר סטיבן קובצביץ', באתר Discogs (באנגלית) סטיבן קובצביץ', באתר Songkick (באנגלית) סטיבן קובצביץ', בביצוע David Dubal interview with Stephen Kovacevich, סרטון באתר יוטיוב, WNCN-FM, May 6, 1983 מרכז אלדוול, כיתות אמן עם סטיבן קובצביץ' "Brahms brings balm" המפסטד והייגייט אקספרס, מה במנוזיקה: "ברהמס מביא מרפא" 2013 הגרדיאן, הספד לברנרדין בישופ, 5 ביולי 2013 "Martha Argerich speaks to Stephen Kovacevich with Jeremy Nicholas" גרמופון, מאמר מערכת: "מרתה ארחריץ' מדברת אל סטיבן קובצביץ' עם ג'רמי ניקולס נובמבר 2008