הפירמידות של גוימאר

הפירמידות של גוימאר נמצאות בכפר גוימאר (Güímar) שעל החוף המזרחי של האי טנריפה השייך לקבוצת האיים הקנריים בספרד. מדובר בסדרה של פירמידות שבסיסן מלבני והבנויות מחמש מדרגות ושיש להן דמיון מוחשי לפירמידות של המאיה והאצטקים במקסיקו. אדמתם של האיים הקנריים טרשית וזרועה סלעי לבה, במשך שנים איכרים מקומיים סיקלו אבנים וערמו אותן בקצות שדותיהם. תהליך זה היה מנהג נפוץ באיים הקנריים. דיווחים של המקומיים ותמונות ישנות מראים כי היו פירמידות כאלו במקומות רבים על האי, אך רובן נהרסו משום שהיו חסרות תועלת ובאבן נעשה שימוש כחומר בניין זול. בגוימאר עצמו היו תשע פירמידות שמתוכן נותרו רק שש. ב-1991 בדק החוקר הנורווגי הנודע תור היירדאל את הפירמידות וגילה כי לא ייתכן שמדובר בערמת אבנים אקראית. כך למשל על האבנים שבצלעות הפירמידה יש סימנים ברורים של סיתות, האדמה שעליה נבנתה הפירמידה עברה לפני כן יישור, ומקורן של האבנים מהן בנויה הפירמידה הוא בסלעי לבה ולא מהשדות הסמוכים. היירדאל גם גילה כי לכיוון שבו בנויות הפירמידות יש משמעות אסטרונומית. ביום של נקודת ההיפוך של הקיץ (היום הארוך ביותר) ניתן לראות שקיעה כפולה מפסגת הפירמידה הגדולה ביותר – השמש שוקעת מאחורי פסגת הר גבוה, עוברת אותה, מופיעה שנית ושוקעת מאחורי הר נוסף פעם שנייה. לכל הפירמידות יש מדרגות בצדן המערבי. בקצה המדרגות ניתן לראות את זריחת השמש בבוקר של נקודת ההיפוך של החורף. במשך שנים רבות החזיק היירדאל בתאוריה כי היה קשר בין מצריים הקדומה לבין תרבויות דרום אמריקה, בניית פירמדות המשותפת לשתי התרביות היו אחת ההוכחות המרכזיות לדעתו לתיאוריה זו. ב-1970 היירדאל הראה כי ניתן לשוט מצפון אפריקה לאיים הקריביים בספינה העשויה קני גומא שנבנתה לפי ציורים מצריים קדומים ובשיטות הספנות הקדומות, כשהפליג ממרוקו לברבדוס על ספינת הפפירוס "רע 2". היירדאל פיתח תאוריה לפיה היו האיים הקנריים בסיסים למסחר קדום בין אמריקה לים התיכון. ואכן הנתיב המהיר ביותר בין שני העולמות עובר דרך האיים הקנריים, ואף כריסטופר קולומבוס עשה בו שימוש והפרמידות של גוימאר שימשו תימוכין לתאוריה זו. עם זאת, היירדאל לא הצליח לגלות את גילן של הפירמידות או לענות על השאלה מי בנה אותן. הגואנצ'ים (Guanches) – התושבים המקוריים של האיים הקנריים – חיו במערה מתחת לאחת הפירמידות, מה שמעיד שהפירמידות נבנו אחרי תקופתם. הגואנצים עצמם חסרו כלי מתכת ולא נראה שהיו יכולים לסתת את אבני הלבה הקשות. כמו כן, עד לכיבוש הספרדי במאה ה-15 גוימאר היה משכנו של אחד מעשרת ה"מנסיס" (menceys מלכים) של טנריפה. לפי דיווחו של פליניוס הזקן, האיים הקנריים היו בלתי מיושבים בזמנו של חנון הספן (בערך 600 לפני הספירה)' אך היו בהם הריסות של מבנים גדולים ולכן ניתן לייחס את בניית הפרמידות לתקופה קדומה יותר, כלומר הפיניקים או הפרעונים עצמם. המעבר מחוף היבשת הקרוב ביותר, דרום מרוקו, קשה למדי בשל זרמי הים, ונוח יותר להגיע מאירופה ומאזור הים התיכון. בעקבות מאמציו של היירדאל ותמיכה כספית של הנורווגי פרד אולסן נפתח לציבור ב-1998 הפארק האתנולוגי של הפירמידות של גוימאר. הפארק משתרע על שטח של 65,000 מ"ר וכולל מרכז מבקרים שבו תיאור מסעותיו של היירדאל והתאוריות שלו בדבר הפירמידות. שני ביתנים מכילים תצוגות הקשורות להיירדאל ודגמים של ספינותיו ובהם שחזור בגודל מלא של "רע 2". מחקרים ארכאולוגיים והיסטוריים מאוחרים יותר הראו כי הפרמידות נבנו במאה ה-19 ככול הנראה על ידי בעל האחוזה המקומי והם אינם אנדרטה לספנים זרים אלא ליכולותיהם וחזונם של תושבי האיים הקנריים עצמם. מדיה וקבצים בנושא הפירמידות של גוימאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפירמידות של גוימאר Gomes &Mederos, EL COMPLEJO DE LAS MORRAS DE CHACONA (GÜÍMAR. TENEFUFE): RESULTADOS DEL PROYECTO DE INVESTIGACI~N María de la Cruz Jiménez Gómez, Juan Francisco Navarro Mederos, The Morras de Chacona complex (Güimar, Tenerife) results of the research project, XII Colloquium on Canarian-American History : (1996) / coord. by Francisco Morales Padrón, Vol. 1, 1998