laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית חמאווי

בית חמאווי הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שהוקם בשנת 1923 (ה'תרפ"ג). הבית שימש כבית מגורים לרב משה חמווי, אחד ממייסדי השכונה, ומשפחתו. מבנה הבית משמש כאתר מורשת בישראל בזכות עיצובו האדריכלי. הבית הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שתוכננה על ידי האדריכל ריכרד קאופמן. האחראי הישיר לעיצוב המבנה איננו ידוע. מדובר במבנה אבן חד קומתי, שתוכנן על ציר סימטרי מובהק. בחזית הבית מרפסת מקורה בעלת פתח קשתי, ומאחוריה חזית בעלת שלושה חלונות טריפוריים. מעל מרפסת הכניסה נמצא גמלון ואבן בצורת צדף, עליה רשומה שנת הקמת הבית והפסוק “אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני”. בעבר, היה הבית מוקף בבוסתן ובו בריכה, מזרקת אבן ואדניות בנויות. בפנים הבית קירות בעלי עיטורים צבעוניים, ואריחי רצפה מאוירים, ייחודיים לכל חדר. על פי סקר השימור, שהוכן על ידי עיריית חיפה בסוף שנת 1993, מתואר הבית כמבנה בעיצוב ארכיטקטוני מיוחד בעל ערך אסתטי גבוה. באפריל 2019, קרסה התקרה בבית חמאווי, והובילה לשריפה במקום. בנובמבר 2012, התקבלה תוכנית לשיפוץ הבית, בה הוחלט להוסיף למבנה בניין בן שש קומות, ובו 15 יחידות דיור ועליית גג. לתוכנית החדשה היו כ-40 מתנגדים, שכללו את תושבי השכונה, אדריכלים ואת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. הסיבות להתנגדות: שוני בין סגנון הבנייה החדש לסגנון הקיים חסימת הנוף, הרוח והאור אי התאמה לסביבה העירונית צמצום מקומות החנייה באזור פגיעה באיכות החיים של תושבי השכונה בוועדה שהתקיימה בפברואר 2015, הוחלט שמבנים הנמצאים ברשימת השימור של עיריית חיפה, ובית חמאווי ביניהם, לא ישונו או יהרסו. בספטמבר 2019, דנו פעם נוספת על התוכנית לשיפוץ הבית. בשנת 2021 הוגשה תוכנית לשימור ושיפוץ הבית, הכוללת 5 קומות מגורים מעל המבנה הקיים, ושימוש מסחרי בקומת הקרקע. באוגוסט 2023 החלה הכנה לשיפוץ הבית, הכוללת גזימת עצים וניקוי השטח הסובב את הבית. מדיה וקבצים בנושא בית חמאווי בוויקישיתוף בית חמאווי, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל סרטון המציג את בית חמאווי, באתר יוטיוב בית חמאווי – מבנה לשימור בטיילת בת גלים – רציף מרגולין 39 – כרטיס השימור מאת זיוה קולודני ותוכניות הבינוי המאיימות על המבנה, מרגולין 39, באתר חי פה - חדשות חיפה, 25 במאי 2013 קריסת הגג של בית חמאווי – מבנה נטוש לשימור בטיילת בת גלים בחיפה • כבאות והצלה, ירון כרמי, באתר חי פה - חדשות חיפה, 9 באפריל 2019 תוכנית "בית חמאווי" חוזרת לשולחן הוועדה המקומית, אודיה שווץ, באתר רדיו חיפה, 22 בספטמבר 2019 תוכנית 304-0407908 חיפה - תב"ע עכשיו, באתר תב״ע עכשיו
רדיו זניט

רדיו זניט (ברוסית: Радио Зенит) היא תחנת רדיו בסנקט פטרבורג. תחנת הרדיו החלה לפעול ב-20 באוקטובר 2007 בשעה 12:00 בסנקט פטרבורג. הפורמט של תחנת הרדיו מרמז על מרכיב מוזיקלי - מוזיקת פופ ורוק עולמית ורוסית, כמו גם מוזיקה משנות ה-80 וה-90. במקביל, השידור מתמקד גם בחדשות, תוכניות אנליטיות ותוכניות מקוריות על אנשים שיש להם דעות מקוריות על כדורגל, אך לא רק. התחנה נוטה לשדר בשידור חי את משחקי הכדורגל של מועדון הכדורגל זניט ומדווחת גם על חדשות הסובבות סביב מועדון הכדורגל זניט וסביב מועדון ההוקי קרח "סק"א". חדשות, Новости חדשות הספורט, Новости спорта תוכנית הבוקר "לא בשום שער", Утреннее шоу «Ни в какие ворота» תוצאת זניט, Зенитный расчёт מגזין גברים, Мужской журнал עולם הכדורגל, Мир футбола חום הוקי, Хоккейная лихорадка קסם הספורט, Магия спорта גבוהים, Высокие מטה האימון, Тренерский штаб ריאיון, Интервью ידיים למעלה!, Руки вверх! ניתוח הרוח, Фантомная аналитика פרס ממשלת סנקט פטרבורג בתחום העיתונות לשנת 2015 בקטגוריית "השידורים הטובים ביותר". פרס תחרות העיתונאים SeZaM-2015, פרס השנה. פרס "תמיכה במידע של הוועד האולימפי המיוחד בסנקט פטרבורג" תעודה "על תרומה רבה לפופולריות של חינוך גופני וספורט, קידום אורח חיים בריא." חתן פרס ליגת העל הרוסית בכדורגל (RFPL). פרס משרד הספורט של הפדרציה הרוסית "על מיטב חומרי הטלוויזיה והרדיו על יישום תוכנית היעד הפדרלית "פיתוח תרבות גופנית" ו"ספורט בפדרציה הרוסית לשנים 2006-2015." פרס מועדון הכדורגל זניט עבור שידור הרדיו הטוב ביותר - לילנה אוקימובה, ראש מחלקת המידע הספורטיבי ברדיו זניט. ניתן להאזין לרדיו זניט כחלק מהחבילה הבסיסית של NTV Plus וטריקולור מהלוויין Eutelsat W4 ברחבי רוסיה. התחנה אינה נקלטת בישראל וניתן להאזין לה רק באמצעות אתר האינטרנט של התחנה. אתר האינטרנט הרשמי של רדיו זניט רדיו זניט, ברשת החברתית פייסבוק רדיו זניט, ברשת החברתית אינסטגרם רדיו זניט, ברשת החברתית VK
מזמור חג המולד (מיני-סדרה)

מזמור חג המולד (באנגלית: A Christmas Carol) היא מיני-סדרה בריטית מסוגת הפנטזיה המבוססת על ספר באותו השם מאת הסופר צ'ארלס דיקנס. מיני-הסדרה עלתה לשידור ב-"BBC One" בבריטניה וב-"FX" בארצות הברית במהלך דצמבר 2019. מיני-הסדרה, שכוללת שלושה פרקים, נכתבה על ידי סטיבן נייט, שאף אמון על הפקתה לצידם של השחקן טום הארדי והמפיק רידלי סקוט בין המפיקים בפועל. אבנעזר סקרוג' הוא אדם אמיד, מבוגר ומריר המתעב בכל ליבו את תקופת חג המולד. בערב חג מולד אחד, סקרוג' מקבל ביקור משלוש רוחות רפאים שמראות לו את עברו, את ההווה שלו ואת עתידו ומלמדות אותו שיעור חשוב בתיקון התוצאות שעליהם הביאו אותו דרכיו ואורח חייו. צוות השחקנים הוכרז במאי 2019. גיא פירס - אבנעזר סקרוג' אנדי סירקיס - רוח חג המולד של העבר סטיבן גרהאם - ג'ייקוב מרלי שרלוט ריילי - לוטי / רוח חג המולד של ההווה ג'ו אלווין - בוב קרצ'יט וינט רובינסון - מרי קרצ'יט ג'ייסון פלמינג - רוח חג המוולד של העתיד קייואן נובאק - עלי באבא לני ראש - טים הקטן ג'וני האריס - פרנקלין סקרוג' בנובמבר 2017 הוכרז כי רשת "BBC" הזמינה מיני-סדרה חדשה על ספרו של דיקנס, "מזמור חג המולד", שתיכתב על ידי סטיבן נייט בשלושה פרקים. במקביל לכתיבת מיני-הסדרה, נייט אחראי להפקתה בפועל לצידם של טום הארדי ורידלי סקוט. בינואר 2019, נחשף כי במקביל להפקת הסדרה, הארדי אף יככב בה, אולם הדמות אותה הוא יגלם לא נחשף. במאי, נודע שגאי פירס יגלם את דמותו של סקרוג', לצידם של השחקנים אנדי סירקיס, סטיבן גרהאם, שרלוט ריילי, ג'ו אלווין, וינט רובינסון וקייואן נובאק. רוטגר האוור, שלוהק לדמותו של רוח חג המולד של העתיד, חלה מכדי לצלם את הסצנות בהשתתפותו והוחלף על ידי ג'ייסון פלמינג. צילומי מיני-הסדרה החלו במאי 2019 באולם ריינהאם שבמזרח לונדון. בתחילת יוני, הצילומים נערכו בבית החולים לורד לייסטר בוורוויק. "מזמור חג המולד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מזמור חג המולד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מזמור חג המולד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Steven Knight to adapt Dickens' novels for BBC One - Media Centre". BBC. Retrieved 4 November 2019. "BBC - Casting announced for A Christmas Carol as BBC One and FX partner on new adaption of the Charles Dickens classic written by Steven Knight - Media Centre". www.bbc.co.uk. Tartaglione, Nancy; Tartaglione, Nancy (28 November 2017). "Steven Knight To Adapt Charles Dickens Novels For BBC One; Ridley Scott, Tom Hardy Exec Producing". Deadline. Retrieved 4 November 2019. Chitwood, Adam (21 January 2019). "Exclusive: Steven Knight Talks 'A Christmas Carol' with Tom Hardy & Teases Ambitious Dickens Plans". Collider. Retrieved 4 November 2019. White, Peter; White, Peter (9 May 2019). "FX Boards BBC One's Steven Knight-Penned Adaptation Of Charles Dickens' Classic 'A Christmas Carol'". "Rutger Hauer not featured in mini series A Christmas Carol - tellerreport.com". www.tellerreport.com. Roach, April. "Rainham Hall filming pictures: Guy Pearce spotted amongst actors filming for BBC's A Christmas Carol". Romford Recorder. "Here's a look at what the BBC is filming at Warwick's Lord Leycester Hospital". www.warwickcourier.co.uk.
ניסן כהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ניסן כהן – מראשי התנועה הציונית בהונגריה ניסן כהן (כדורגלן) – כדורגלן ישראלי ניסן כהן הב-רון – מלחין, מעבד מוזיקלי, מורה למוזיקה ומנחה שירה בציבור ישראלי ניסן כהן-מלמד – מלחין, מורה, חזן ואתנומוזיקולוג ישראלי
Ultra

Ultra (אולטרה) הוא אלבום האולפן התשיעי של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא באפריל 1997. ב-1 ביוני 1995, הודיע אלן ויילדר על פרישתו מהלהקה, לטובת פרויקט הסולו שלו, Recoil. בשנתיים שקדמו לאלבום, התמכר דייב גהאן קשות לסמים. בין היתר, הוא ניסה להתאבד ואף חווה מוות קליני למשך 2 דקות, לאחר שנטל מנת יתר של הרואין וקוקאין. עזיבתו של ווילדר ומצבו של גהאן גרמו לרבים להאמין כי הגיע הסוף של הלהקה, אך לא כך היו הדברים והלהקה חזרה לאלבום נוסף 4 שנים אחרי האלבום הקודם, Songs of Faith and Devotion. האלבום הגיע למקומות 1 ו-5 במצעדי האלבומים בבריטניה וארצות הברית (בהתאמה). כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור. דייב גהאן שר את כל השירים מלבד Home ו-The Bottom Line, שאותם שר מרטין גור. Home הוא הסינגל השלישי שאותו מרטין גור שר (הקודמים היו Somebody ו-A Question Of Lust). Uselink ו-Jazz Thieves הם שירים אינסטרומנטליים. Junior Painkiller הוא קטע אינסטרומנטלי מוחבא ושמו לא מופיע בעטיפת האלבום. מידע על האלבום Ultra באתר MusicBrainz מידע על האלבום Ultra באתר AllMusic האלבום Ultra באתר Discogs האלבום Ultra באתר ספוטיפיי האלבום Ultra באתר יוטיוב
יוז'ף בוז'יק

יוז'ף בוז'יק (בהונגרית: József Bozsik; ‏28 בנובמבר 1925 בקישפשט שבהונגריה – 31 במאי 1978 בודפשט, שבהונגריה) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי ושיחק בכל הקריירה שלו בקבוצה בודפשט הונבד. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50 של המאה ה-20. יוז'ף בוז'יק נולד ב-28 בנובמבר 1925 בקישפשט (כיום מחוז בבודפשט), שבהונגריה. הוא התחיל לשחק כדורגל במגרש הכדורגל המקומי בקישפשט עם חברו הטוב והשכן פרנץ פושקש. כשבוז'יק היה בן 11, הוא משך את תשומת הלב של מועדון הכדורגל בודפשט הונבד והמועדון החתים אותו בקבוצת הנוער. בשנת 1943 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה נגד ואשאש. בוז'יק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה בגיל 22 במשחק מול בולגריה ב-17 באוגוסט 1947 ומשם רשם במדיה 100 הופעות נוספות וכבש לזכותה 11 שערים. משחקו האחרון בנבחרת היה ב-18 באפריל 1962 נגד אורוגוואי. בוז'יק היה שיאן ההופעות הופעות בנבחרת עד לשנת 2016 אז נשבר שיאו על ידי השוער גאבור קיראי. עם הונגריה זכה בוז'יק במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת הלסינקי בשנת 1952 והיה שותף בשתי התבוסות שהנחילו ההונגרים לאנגלים, באחת מהן כבש בניצחון 3–6 ב"משחק המאה" שנערך באצטדיון ומבלי הישן. במונדיאל 1954 הונגריה הייתה הפייבוריטית לזכות בטורניר אך הפסידה בגמר 2–3 לנבחרת גרמניה המערבית במשחק שזכור בשם: "הנס של ברן". בסוף הטורניר נבחר בוז'יק להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. בוז'יק שיחק גם במונדיאל 1958. עם הונבד זכה בוז'יק ב-5 תארים של הליגה ההונגרית ובשנת 1959 זכה בגביע מיטרופה. בסך הכל שיחק 447 משחקים וכבש 33 שערים עבורה. בשנת 1962 פרש בוז'יק מקריירת משחק. בודפשט הונבד אליפות הונגריה (5): 1949–1950, 1950, 1952, 1954, 1955 נבחרת הונגריה מדליית זהב אולימפית: 1952 סגנות מונדיאל 1954 תארים אישיים שחקן השנה של הונגריה: 1952 נבחרת הטורניר של המונדיאל: 1954 מדיה וקבצים בנושא יוז'ף בוז'יק בוויקישיתוף יוז'ף בוז'יק, באתר Transfermarkt יוז'ף בוז'יק, באתר WorldFootball.net יוז'ף בוז'יק, באתר National Football Teams יוז'ף בוז'יק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt יוז'ף בוז'יק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
זוסמן קיסלגוף

זוסמן (זנובייב אהרונוביץ') קיסלגוף (ברוסית: Зусман Аронович Кисельгоф ‏ 1878 בנפת ויטבסק - 1939 בלנינגרד) היה אספן מוזיקה עממית רוסית-יהודית. יחד עם יואל אנגל ניהל עבודת שדה לאיסוף שירי-עם דתיים וחילוניים. הוא הביא גם את הפסנתרן מוזס מילנר לחברה, שפרסמה רבים משירי היידיש של מילנר. מדיה וקבצים בנושא זוסמן קיסלגוף בוויקישיתוף זוסמן קיסלגוף (1878-1939), דף שער בספרייה הלאומית The Most Musical Nation: Jews and Culture in the Late Russian Empire ג'יימס בנג'מין לפלר (2010), "העם המוזיקלי ביותר: יהודים ותרבות בשלהי האימפריה הרוסית"; ניו הייבן, הוצאת אוניברסיטת ייל מסת"ב 9780300198300 Der Zionismus in der Musik: Jüdische Musik und nationale Idee יאשה נמצוב, (2009) "הציונות במוזיקה": מוזיקה יהודית והרעיון הלאומי, ויסבאדן: הוצאת האראסוביץ. מסת"ב 9783447057349 עמ' 154 History of the New Jewish School in music לפלר, עמ' 161 (2010) Der Eintritt des Jüdischen in die Welt der Kunstmusik ביאטה שרדר-נאונבורג, "כניסת היהודים לעולם אמנות המוזיקה" КИСЕЛЬГОФ Зусман אנציקלופדיה רוסית יהודית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאפיה (אי)

מאפיה (או: צ'ולה שמבה, בסוואהילי: Kisiwa cha Mafia) הוא אי בטנזניה לחופי האוקיינוס ההודי הנמצא כ-25 ק"מ מחופי טנזניה ומונה כ-46 אלף תושבים, רובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים. האי אינו חלק מזנזיבר ושייך מנהלית למחוז פוואני (Pwani (אנ')). כלכלת האי מבוססת בעיקר על דייג, חקלאות לצריכה מקומית ומעט תיירות. נמל תעופה אזרחי ורציף עגינה ימי לספינות קטנות ממוקמים בעיר קילינדוני (אנ'), העיר הגדולה באי, המהווה בית לכ-12 אלף איש. בחלקו הדרומי של האי נמצאת שמורת טבע (אנ') המהווה מוקד משיכה לצוללנים מרחבי העולם. אף על פי שאין הסכמה ברורה לגבי מקור השם, שם האי נגזר כנראה מהביטוי הסוואהילי "מאהלי פה אפיה" (mahali pa afya) שמשמעו "מקום בריא". ארכיפלג מאפיה מורכב מכמה איים: אחד גדול בשטח של 394 קמ"ר ושאר האיים קטנים. רוב האוכלוסייה מתגוררת באי הגדול, אך מעט מתגוררים גם באיים הקטנים יותר כדוגמת האי צ'ולה. מפרץ צ'ולה, המוכל בשמורת הטבע, משובץ באיים קטנים והוא גם המקום היחיד בארכיפלג בו ניתן למצוא הריסות ארכאולוגיות. פני השטח מישוריים ומכוסים יער. עצי מנגרוב שוכנים לאורך החוף. האי מאפיה מאופיין באקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת בעיר קילינדוני היא 26.7 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,705 מ"מ. העונה הרטובה מתרחשת בין מרץ למאי והעונה היבשה משתרעת בין יולי לאוקטובר. מעט מאוד מן הדרכים באי סלולות, השאר כבישי עפר נוחים יחסית. אמצעי התחבורה הנפוצים ביותר בקרב תיירים ומקומיים כאחד הן מוניות-אופנוע ובאג'ג' (טוק-טוק), כנפוץ בשאר חלקי המדינה. בנוסף, קיים קו אוטובוס מקומי (דאלה-דאלה) שעובר לאורך הדרך המרכזית באי מדרום (קילינדוני) לצפון (בוואני). אל האי ניתן להגיע דרך האוויר או דרך הים. קיימות טיסות סדירות מדאר א-סלאם וזנזיבר אל האי וממנו, המופעלות על ידי מטוסים קלים בעלי 6–12 מושבים. טיסה ממוצעת אורכת כחצי שעה. קיים שירות מעבורת בין הרציף בקילינדוני באי מאפיה לבין הכפר ניאמיסאטי (Nyamisati) השוכן על החוף סמוך לשפך נהר הרופיג'י. ההפלגה נמשכת כארבע שעות ולוח הזמנים משתנה תדיר בכפוף לתנאי הים ומזג האוויר. עקב הגידול בתעבורה לאי, ממשלת טנזניה החלה בהקמת נמל ורציף מודרני בצד היבשה (ניאמיסטי) הצפוי להיפתח בשנת 2020. בניגוד לאיים המפורסמים של טנזניה זנזיבר ופמבה, תיירות באי מאפיה קיימת בקנה מידה זעיר. ישנם לודג'ים ואתרי בילוי בעיקר בעיר קילינדוני ובכפר אוטנדה השוכן בתוך תחומי שמורת הטבע. מוקדי המשיכה העיקריים הם החופים הרגועים ואתרי הצלילה השוכנים בין כ-100 ל-250 מטרים מקו החוף. כמו כל שמורות הטבע במדינה, גם באי מאפיה גובים דמי כניסה יומיים לשמורה, העומדים בשנת 2019 על סך של 23 דולר ליום כולל מיסים. חוף האי אחת מהספינות המשמשות את שירותי המעבורת לאי חוף בקילינדוני. לדייג מקום מרכזי בכלכלת האי מדיה וקבצים בנושא מאפיה בוויקישיתוף מאפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו

התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו (באנגלית: San Francisco Symphony, ובראשי תיבות: SFS) היא תזמורת גדולה שמקום מושבה הקבוע הוא בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הופעתה הראשונה הייתה בדצמבר 1911. התזמורת מנגנת באולם הקונצרטים על שם לואיז מ. דייוויס, שנבנה בשנת 1980. תזמורת סן פרנסיסקו יוצאת לסיורים קבועים בארצות הברית, באירופה ובאסיה, והקונצרטים שלה משודרים מדי שבוע בתחנות רדיו רבות. לתזמורת היסטוריה ארוכה של הקלטות, מהן נודעות ביותר אלה של פייר מונטה לחברת תקליטי RCA, של הרברט בלומסטדט לחברת דקה, ושל מייקל טילסון תומאס לחברת BMG ולחברת התקשורת SFS של התזמורת עצמה. המקהלה הסימפונית של סן פרנסיסקו שליד התזמורת נוסדה בשנת 1973, ותזמורת הנוער הסימפונית סן פרנסיסקו בשנת 1981. בשנת 1999 פעלה התזמורת יחד עם להקת מטאליקה ליצירת אלבום משותף בשם S&M. ניצח על האלבום מייקל קאמן, והוא זכה בפרס גראמי על ביצוע רוק אינסטרומנטלי הטוב ביותר לשיר The Call of Ktulu. בשנת 2004 השיקה תזמורת סן פרנסיסקו את "Keeping Score – MTT On Music", שהיא למעשה סדרת מיזמים של התזמורת, הכוללים: מופעים אודיו-ויזואליים ל- DVD, שידורים ב- PBS's Great Performances, אתרי מולטימדיה ברשת, ותוכניות חינוכיות לבתי ספר. בשלהי שנת 2015 הודיעה התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו על הקמת מועדון לילה במתחם האולם, במטרה למשוך צעירים רבים יותר לקונצרטים. בדצמבר 2018 פורסם כי המנצח הפיני אסה-פקה סאלונן נבחר להיות המנהל המוזיקלי הבא של התזמורת, והוא נכנס לתפקיד בספטמבר 2020, בשנת 2024 התפטר סאלונן מתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת. אסה-פקה סאלונן (2020 - ממשיך) מייקל טילסון תומאס (1995 - 2020) הרברט בלומסטדט (1985 - 1995) אדו דה וארט (1977 - 1985) סייג'י אוזאווה (1970 - 1977) יוזף קריפס (1963 - 1970) אנריקה חורדה (1954 - 1963) פייר מונטה 1935 - 1954) באזיל קאמרון ואיזאיי דוברובן (1930 - 1934) אלפרד הרץ (1915 - 1930) הנרי האדלי (1911 - 1915) מדיה וקבצים בנושא התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, ברשת החברתית אינסטגרם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, סרטונים בערוץ היוטיוב התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר ספוטיפיי התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר Songkick (באנגלית) התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, באתר בילבורד (באנגלית) Esa-Pekka Salonen named next Music Director of the San Francisco Symphony, באתר הרשמי של התזמורת, ‏5 בדצמבר 2018(הקישור אינו פעיל)
עכשיו קרוב

עכשיו קרוב הוא פזמון עברי אשר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל, הופק על ידי רייכל בשיתוף עם גלעד שמואלי ובוצע על ידי תמיר נחשון. השיר יצא לאור בינואר 2013 כסינגל הראשון מתוך האלבום החמישי של הפרויקט של עידן רייכל, רבע לשש, אשר זכה במעמד "אלבום פלטינה מרובעת". השיר זכה במקום השישי במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' ובמקום השני במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, מיד אחרי שיר נוסף מתוך האלבום רבע לשש, "בלילה". יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית לשיר ונתן לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. השיר זכה לקאבר בביצוע הזמרת הקובנית דנאי סוארס בשם "Closer Now" אשר כולל דגימה מתוך השיר המקורי, הקאבר נכנס לאלבומה השני של סוארס, Palabras Manuales. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית הפרויקט של עידן רייכל - עכשיו קרוב, באתר יוסמיוסיק, ‏15 בינואר 2013
מירקו לוי

מירקו לוי (בסרבית קירילית: Мирко Леви; בקרואטית: Mirko Levi; ‏5 בנובמבר 1920, נובסקה (אנ'), ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 2 בספטמבר 2002, בלגרד, סרביה ומונטנגרו) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי. נולד בעיירה נובסקה הסמוכה לסיסאק לעמנואל וקרולינה לבית קָאוּפֶר. רכש השכלה תיכונית בנובסקה, ותיכונית בווינקובצי. בהמשך החל בלימודי הנדסת רכבות באוניברסיטת זאגרב וב-1941, השנה השלישית ללימודיו התרחשה הפלישה ליוגוסלביה ולימודיו הופסקו. לוי חזר לנובסקה ובהמשך נאסרו הוא ומשפחתו על ידי כוחות האוסטאשה ונשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. ביאסנובאץ פגש בקצין אוסטאשה שהיה חברו לספסל הלימודים בווינקובצי, אשר עזר לו להימלט מהמחנה. במשך מספר חדשים הסתתר מירקו לוי בכנסייה באחד הכפרים. בראשית 1942 חבר לכוחות הפרטיזנים של טיטו ושירת כקצין קשר. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה המשיך לשרת בצבא העממי היוגוסלבי, הוצב בזאגרב ובהמשך בבלגרד. בבלגרד מונה למנהל אחד המפעלים של חברת SOKO וב-1952 מונה למנהל הצבאי של מפעל הנשק "זראק" (בסרבית: Зрак) בסרייבו והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1959 נסע להשתלמות במפעל נשק בעיר ינה בגרמניה המזרחית. ב-1963 ניהל את המכון הטכני של צבא יוגוסלביה והועלה לדרגת קולונל. במסגרת תפקידו עסק בפיתוח טנקים עבור צבא יוגוסלביה. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-1974 השתחרר משירות צבאי. מירקו לוי הלך לעולמו בבלגרד ב-2002 והוא בן 81. יהודים נודעים בסרביה, עמודים 135–136 (בסרבית).
גוסטב שבש

גוסטב שבש (בהונגרית: Sebes Gusztáv; נולד ב-22 בינואר 1906 בבודפשט, הונגריה – 30 בינואר 1986 בבודפשט) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יהודי הונגרי שאימן את "נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות ה-50. שבש דגל בגרסה מוקדמת של טוטאל פוטבול, כשכל שחקן מסוגל לשחק בכל העמדות. תחתיו הונגריה זכתה לרצף של 22 משחקים רצופים ללא הפסד. במהלך זמן זה, הונגריה הפכה לאלופה אולימפית בשנת 1952 ולאלופת מרכז אירופה בשנת 1953. הביסה פעמיים את נבחרת אנגליה בכדורגל, 3–6 בשנת 1953 ו-1–7 ב-1954, וסיימה במקום השני במונדיאל 1954 לאחר הפסד מפתיע 2–3 בגמר לגרמניה המערבית. לאחר הפסד זה הונגריה הגיעה לעוד רצף מרשים של 18 משחקים ללא הפסד, שהגיע לסיומו ב-19 בפברואר 1956, עת הפסידה 1–3 לנבחרת טורקיה בכדורגל. למרות רצף הניצחונות, שבש פוטר לאחר התבוסה 4–5 נגד נבחרת בלגיה בכדורגל ב-3 ביוני 1956. הוא נשאר פעיל בכדורגל לאורך כל חייו, עבד כמנהל וכיהן בתפקידי אימון ב-Újpesti Dózsa SC, בודפשט הונבד וב-Diósgyőri VTK. שבש נפטר ב-30 בינואר 1986. באולימפיאדת הלסינקי שנערכה בקיץ 1952 עלו לראשונה הונגריה בהרכב המנצח שלה, שכלל את פרנץ פושקש, שנדור קוצ'יש ושחקן משנה טוב פטר פאלוטאס. הונגריה הגיעה בקלות לגמר. בחמישה משחקים כבשו 20 שערים וספגו 2 בלבד. בחצי הביסו 0–6 את שוודיה ובגמר ניצחו 0–2 את יוגוסלביה עם שערים של פושקש וזולטן צ'יבור. שבש התכונן לצמד המשחקים בקפדנות רבה. הוא השאיל מה-FA האנגלי כדורים כבדים יותר בשביל אימון יותר טוב ושינה את מיקום מגרש האימונים של הנבחרת למגרש בממדיו של ומבלי. הוא גם סידר משחקי אימון מול קבוצות ונבחרות שמשחקות בסגנון האנגלי כדי להתכונן טוב לשיטת המשחק נגדם. בדרך ללונדון עצרו בפריס למשחק חימום נגד קבוצתו לשעבר של שבש, אולימפיקה בילנקורט, אותה הביסו 1–18. נבחרת אנגליה כללה שחקנים כמו: סטנלי מתיוס, סטן מורטנסן, בילי רייט ועוד כוכבים. הונגריה הביסה אותה 3–6 עם שלושער של נאנדור הידגקוטי וצמד של פושקש בהצגה ענקית. במשחק השני שנערך בהונגריה הפעם הביסה אותה 1–7 עם עוד משחק מרשים. הונגריה הגיעה למונדיאל עם ביטחון לאחר שלא הפסידו משחק משנת 1950. הם עברו בקלות את שלב הבתים עם ניצחונות 0–9 נגד קוריאה הדרומית ו-3–8 נגד גרמניה המערבית. ברבע גמר פגשה את ברזיל במשחק חם מאוד. הונגריה ניצחה 2–4 ובסיום המשחק התחילה קטטה בה שבש סיים עם ארבעה תפרים כתוצאה מבקבוק שבור. בחצי פגשה הונגריה את אורוגוואי, הזוכה הנוכחית של אותו מונדיאל, והמשחק נגמר בתוצאה 2–2 לאחר 90 דקות. בהארכה צמד של שנדור שלח אותה למשחק הגמר לאחר ניצחון 2–4. הונגריה קיוותה לשחזר את התבוסה לה הנחילה לגרמניה המערבית בשלב הבתים, אך ההונגרים הפסידו בגמר 2–3 במשחק שזכור בשם:"הנס של ברן". מ.ט.ק הונגריה/הונגריה אליפות הונגריה (3): 1929, 1936, 1937 הגביע ההונגרי: 1932 נבחרת הונגריה מדליית זהב אולימפית: 1952 גביע מרכז אירופה: 1953 סגנות מונדיאל 1954 מדיה וקבצים בנושא גוסטב שבש בוויקישיתוף גוסטב שבש, באתר Transfermarkt גוסטב שבש, באתר WorldFootball.net גוסטב שבש, באתר National Football Teams גוסטב שבש, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
קרב שדות הפלנור

קרב שדות הפלנור (באנגלית: Battle of the Pelennor Fields) הוא קרב המתקיים בספר השלישי של טרילוגיית "שר הטבעות" שנכתב על ידי ג'.ר.ר טולקין, ובסרט שר הטבעות: שיבת המלך שנוצר בידי פיטר ג'קסון. הקרב מתרחש בשדות הפלנור בסמוך לעיר מינס טירית. הקרב מתנהל בין צבאות האורקים (מינאס מורגול) של ארץ מורדור לצבא העיר מינאס טירית ועוד מספר צבאות. בעקבות חיפושיו של סאורון שליט האופל אחר הטבעת האחת, שלח את צבא האורקים של מינס מורגול על מנת למצוא את נושא הטבעת (פרודו בגינס באותה העת) בשביל לקבל את מלוא כוחו ולשלוט על הארץ התיכונה. בעקבות זאת ציווה דנתור בן אקתליון (עוצר גונדור) להדליק את משואות המצוקה על מנת לייחל לעזרה מרוהן בקרב מול צבאותיו של סאורון. כתוצאה מכך חיל הפרשים של תאודן מממלכת רוהן יצא לכיוון העיר מינס טירית. ארגורן, גימלי ולגולס עברו בשבילי המתים כדי לקחת איתם את צבא המתים של הר דימהולט בעקבות קללה שהוטלה עליהם. צבאותיו של סאורון התקדמו אל עבר מצודת אוסגיליאת בכוונה לכבוש אותה. שם חיכה להם חיל הרגלים של מינס טירית. בהגיעם למצודה, תקפו בני האדם את צבא האורקים וניהלו קרב על שליטת המצודה כדי לפלוש אל מרחבי הפלנור המובילים אל העיר. בזכות יתרונם המספרי, האורקים השתלטו על המצודה ופלשו אל מרחבי הפלנור לכיוון מינס טירית. באותה העת התארגנו אנשי העיר למתקפה. דנתור, עוצר גונדור, שלח את בנו הצעיר פרמיר עם חיל הפרשים של צבא העיר על מנת להילחם בשולטים על אוסגיליאת ולעכב את כוחותיהם ואולי אפילו להשמידם; אנשיו של פרמיר נופלים בקרב אך פרמיר שורד ומצליח להגיע אל שערי העיר כשהוא מעולף ונגרר על ידי סוסו. בו בזמן חיל הרגלים של סאורון מתקדמים אל עבר חומות העיר כשבידיהם בליסטראות ומגדלי מצור. לאחר מצור של כמה שעות, מצליחים האורקים לפרוץ את שערי העיר ולפלוש אל המעגל התחתון של מינס טירית. כעבור לילה ארוך של לחימה, מגיעים פרשי הרוהירים מממלכת רוהן המובל על ידי תאודן מלך רוהן. לאחר נאום מוטיבציה קצר, מסתערים פרשי רוהירים על צבאות סאורון כשידם על העליונה. כעבור דקות של לחימה והשגת שליטה בקרב, נכנסים למערך אנשי ממלכות הרד מארצות הדרום, כשהם רכובים על פילי המומקיל בשיתוף פעולה עם צבאותיו של סאורון. הפילים משיגים שליטה בקרב לזמן קצר, אולם הרוהירים מצליחים להתגבר על חיות הענק כעבור זמן קצר. באותה העת מגיעים תשעת הפרשים השחורים בהנהגת המלך המכשף מאנגמר, רכובים על יצורים מעופפים. אנגמר מסתער על תאודן ומפיל אותו ארצה כאשר סוסו נופל עליו. המלך המכשף מגיע על מנת לחסל את תאודן אך אאווין, אחייניתו של תאודן, מתייצבת בינו לבין המלך המכשף על מנת להגן עליו. קרב מתנהל ביניהם אשר בסופו בעזרתו של מריאדוק ברנדיבק מצליחה אאווין לחסל את המלך המכשף, אך מתעלפת. באותה העת מגיעות ספינות שודדי הים של אומבר אל הנמל שבנהר, שם מחכה להם פלוגת אורקים. מהספינות יורדים ארגורן, לגולס וגימלי המסתערים עליהם יחד עם צבא המתים מהרי האובך. יחדיו הם מחזירים את השליטה בקרב למגיני מינס טירית. כעבור שעה קלה, משיגים מגיני העיר שליטה מלאה על הקרב, ומצליחים להדוף ולהשמיד את כוחותיו של סאורון. צבא המתים נכנס אל העיר ומטהר אותה מזרים. לאחר מכן, מכיוון שהשלימו את שבועתם, שוחררו המתים מהר דימהולט בידי ארגורן למנוחת עולמים. בהתחלה היה זה סרומן, אך ניטל ממנו התפקיד בספר השני שושלת העוצרים הייתה שושלת אנשים מגונדור ששמרה על כס המלוכה לאחר שהמלך האחרון של גונדור (אארנדור) נעלם, ולפי ההשערות מת, אך אין הוכחות לכך. בגלל זה העוצרים שלטו לבינתיים על גונדור "עד שיבוא המלך."