laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארץ שארקו (גרינלנד)

ארץ שארקו (באנגלית: Charcot Land) היא חצי אי בצפון-מזרח גרינלנד. חצי האי ממוקם באזור הפארק הלאומי צפון מזרח גרינלנד. חצי האי שוכן בצמוד למערכת הפיורדים קנגרטיטיווק. שיא גובהו של חצי האי 1,197 מטרים מעל פני הים. ארץ שארקו היא אזור הררי, הגובל מדרום בקרחון דאוגארד-ינסן, ומצפון בקרחון פ. גראאה. הנקודה המזרחית ביותר של חצי האי היא כף הדובה הגדולה. ממערב לחצי האי מצויה יריעת הקרח היבשתית גרינלנד, ומספר נונאטאקים. חצי האי התגלה במסגרת סקר אווירי שבוצע על ידי לאו קוק (Lauge Koch), במסגרת משלחת החקר התלת שנתית למזרח גרינלנד. חצי האי נקרא על שם חוקר הקטבים הצרפתי ז'אן-באטיסט שאקו. • Hansen, B. & STEIGER, R. & HIGGINS, A.. (1981), Isotopic evidence for a Precambrian metamorphic event within the Charcot Land window, East Greenland Caledonian fold belt • Thrane, Kristine. (2004), Palaeoproterozoic age of a basement gneiss complex in the Charcot Land tectonic window, East Greenland Caledonides, Geological Survey of Denmark and Greenland Bulletin. 6. 10.34194/geusb.v6.4818 • United States Hydrographic Office, Sailing Directions for East Greenland and Iceland, P 107 מפת אזור ארץ שארקו תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור ארץ שארקו קורות חייו של ז'אן-באטיסט שארקו, ואתרים הקרויים על שמו הגאזט הרשמי של שמות גרינלנד של ארצות הברית מידע גאוגרפי
לויד סמאקר

לויד קנת' סמאקר (באנגלית: Lloyd Kenneth Smucker; נולד ב-23 בינואר 1964) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של קהיליית פנסילבניה מאז 2017. בשנים 2017–2019 ייצג סמאקר את מחוז הקונגרס ה-16, אך לקראת בחירות 2018 בארצות הברית הורה בית המשפט העליון של פנסילבניה על שינוי מפת מחוזות הבחירה במדינה ומחוזו נספר מחדש כמחוז ה-11. טרם היבחרו לקונגרס היה סמאקר חבר הסנאט המדינתי של פנסילבניה. סמאקר נולד בלנקסטר שבפנסילבניה, בנם של דניאל וארי סמאקר. הוא נולד למשפחת אמישית. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון מנוטי שבלנקסטר ב-1981, למד סמאקר במכללת עמק לבנון ובמכללת פרנקלין ומרשל. במשך 25 שנה שימש כנשיא "חברת סמאקר" (Smucker), ארגון לבנייה מסחרית בבעלות משפחתית. בטרם שירת שתי תקופות כהונה כמפקח עירוני בעיירה וסט לאמפטר (West Lampeter Township), היה סמאקר חבר בוועדת התכנון העירוני של היישוב. בשנת 2008, לאחר שגיב ארמסטרונג המכהן, החליט לפרוש אחרי 23 שנה בסנאט של פנסילבניה, נכנס סמאקר לבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית וגרף 47% מהקולות תוך שהוא גובר על ארבעה יריבים אחרים. בבחירות הכלליות הוא ניצח את יריבו חבר מועצת העיר לנקסטר ומועמד המפלגה הדמוקרטית, חוסה א. אורדנטה, ברוב בן 57% לעומת 43%. ב-8 בנובמבר 2016 ניצח סמאקר את כריסטינה הרטמן במירוץ להחלפתו של ג'ו פיטס בקונגרס של ארצות הברית. ב-3 בינואר 2017, עם התכנסות הקונגרס ה-115 של ארצות הברית, סמאקר הושבע לתפקידו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של פנסילבניה. לקראת בחירות 2018, הורה בית המשפט העליון של פנסילבניה על מפה חדשה של מחוזות הקונגרס במדינה. בעקבות זאת, מחוזו של סמאקר נספר מחדש כמחוז ה-11. המחוז היווה רסיסים ממחוז לנקסטר ששכן בעבר במחוז הקונגרס השביעי, תוך שהוא מאבד את חלקיו במחוזות צ'סטר וברקס. כדי לפצות על אובדן האוכלוסייה, בוסס המחוז במערב המדינה ונספח אליו רוב החלק המזרחי והכפרי יותר של מחוז יורק. מחוז הקונגרס ה-16 הישן הישנה היה אחת המחוזות הרפובליקניים ביותר בפנסילבניה, אך המגמה הדמוקרטית במחוזות הסמוכים יותר לפילדלפיה הביאה את המרוצים לנשיאות ארצות הברית לצמודים במיוחד. ג'ון מקיין זכה במחוז זה עם 51 אחוז מהקולות בבחירות 2008, ואילו מיט רומני זכה בו עם 52% בבחירות שלאחר מכן. דונלד טראמפ רשם בבחירות לנשיאות ב-2016 תוצאה דומה לזו של מקיין. על פי העיתונאי נייט קון מ"הניו יורק טיימס", שינויים אלה הותירו את סמאקר בעמדת נחיתות ביחס לבחירות הקודמות בהן התמודד. חרף השינויים הדמוגרפיים במחוזו, נבחר סמאקר לתקופת כהונה שנייה עם 59% מקולות הבוחרים. מדיה וקבצים בנושא לויד סמאקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לויד סמאקר בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) לויד סמאקר, ברשת החברתית פייסבוק לויד סמאקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לויד סמאקר, סרטונים בערוץ היוטיוב לויד סמאקר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית) Lloyd Smucker beats Christina Hartman, Shawn House in 16th Congressional District race, באתר LancasterOnline‏, 9 בנובמבר 2016 (באנגלית) The New Pennsylvania Congressional Map, District by District, באתר הניו יורק טיימס, 19 בפברואר 2018 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לויד סמאקר".
יחסי הולנד–הונגריה

יחסי הולנד–הונגריה הם יחסי החוץ בין הולנד להונגריה. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי. היחסים בין המדינות החלו במהלך הרפורמציה, כאשר הולנד, שהייתה בתור הזהב שלה, סיפקה תמיכה משמעותית לנוודים הונגרים שהגיעו לשם ללמוד. הישגי התרבות ההונגרית זכו להערכה רבה מצד הקהל ההולנדי מאז המאה ה-19, במיוחד בתחום הספרות והמוזיקה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, תפסה שוב הצדקה ההולנדית חשיבות רבה: מספר רב של ילדים הונגרים אומללים ויתומים הגיעו להולנד, שם התקבלו זמנית או לצמיתות על ידי משפחות. לאחר המרד ההונגרי ב-1956 הגיע מספר רב של פליטים הונגרים שוב להולנד, שם התקבלו בצורה מועילה מאוד. ההונגרים החיים בהולנד היו חברים מוערכים בחברה שם בסוף המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21, רבים מהם תרמו להתפתחות המדינה עם תוצאות משמעותיות. לאחר חילופי המשטר הגיעו גם מספר לא מבוטל של הולנדים להונגריה. הולנד מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט וקונסוליית כבוד בפץ'. הונגריה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג ו-6 קונסוליות כבוד באמסטרדם, ארנהם, ארדנהאוט (אנ'), וינסום (אנ'), דן בוס וקוראסאו. מדיה וקבצים בנושא יחסי הולנד–הונגריה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
פורמולה 1 עונת 1978

עונת 1978 הייתה העונה העשרים ותשע של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). מריו אנדרטי זכה באליפות הנהגים והוא הנהג האמריקאי האחרון שזכה בתואר. רוני פטרסון דורג בסיום העונה במקום השני, אף על פי שמת מסיבוכים רפואיים שנגרמו לו בעקבות תאונה שאירעה במהלך גרנד פרי איטליה, שני מרוצים לסיום העונה. גונאר נילסון, שפרש בסיום העונה הקודמת בשל מחלת הסרטן נפטר בחודש אוקטובר לאחר מאבק של כשנה במחלה. אלופי העונה הקודמת, ניקי לאודה וקבוצת פרארי נפרדו בסוף 1977, ושני הצדדים נאבקו במהלך עונה זו לשחזר את הצלחות העבר. קרלוס ראוטמן, הנהג המוביל של פרארי, סיים את העונה במקום השלישי. לאודה סיים במקום הרביעי עם שני ניצחונות. גרנד פרי יפן תוכנן להתקיים ב-16 באפריל, בין גרנד פרי מערב ארצות הברית לגרנד פרי מונקו, אך לבסוף בוטל מסיבה שאינה ידועה. הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון שש התוצאות הטובות מתוך שבעת המרוצים הראשונים בעונה ושש התוצאות הטובות מתוך שבעת המרוצים האחרונים בעונה. הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1978 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine. "Looking back: F1's Phantom Races". Talking about F1. 17 בפברואר 2011. נבדק ב-23 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
יוליוס אקסטר

יוליוס אקסטר (בגרמנית: Julius Exter‏; 20 בספטמבר 1863 – 16 באוקטובר 1939) היה צייר ופסל גרמני. יוליוס אקסטר הגיע ממשפחה נרחבת של סוחרים שבסיסה בלודוויגסהאפן, נוישטט ובאד דורקהיים. הוא היה בנו של איש העסקים קרל אוגוסט אקסטר ובן דודו של האדריכל אוגוסט אקסטר. תחילה למד בגימנסיה הגדולה במנהיים. ב־26 באפריל 1881 תועד כניסתו לכיתת העתיקות באקדמיה לאמנות במינכן, שם לימים התאמן כצייר. עד מהרה התיידד עם פרנץ פון שטוק, שהיה בן אותו גיל ועבר מבית הספר לאומנויות ומלאכה לאקדמיה באותה שנה, שהתאפיין בעיקר באהבתם לציור באוויר הפתוח. בשנת 1898 נישא יוליוס אקסטר לציירת והפסנתרנית יודית אנה קולר (1868–1952), בתו של המו"ל קרל כריסטיאן קוהלר שבסיסו בדרמשטאדט. הנישואים, מהם נולדו הילדים יהודית (1900–1975; ציירת ופסל) וקרל (1902–1982; צייר ומעצב תפאורה), התגרשו בשנת 1917. בית החווה שנרכש על ידי יוליוס אקסטר באוברסי-פלדוויס בשנת 1902 הפך למעון האמן ולמיקום בית הספר שלו לציור, שנודע ברחבי אירופה. הוא עצמו עבר לבסוף ממינכן לפלדוויס בשנת 1917. ב -1902 הוא מונה לפרופסור משנה וחבר כבוד באקדמיה לאמנויות. יוליוס אקסטר נפטר ב־16 באוקטובר 1939 בביתו. בשנת 1972 הבת יודית הורישה את אחוזת אביה ואת הבית בפלדוויס למדינת בוואריה בתמורה לקצבה. הבית של אקסטר פתוח לקהל הרחב כמוזיאון וגלריה; יצירות רבות של אקסטר ממוקמות בטירה העתיקה בהרנכימיזה. אקסטר השתייך לזצסיון במינכן, אותו ייסד בשנת 1892. בתקופה זו נוצרו בעיקר ציורים מונומנטליים עם נושאים דתיים וסימבוליסטיים, כולל אם וילד (1893), הטריפטיכון אדם וחוה: לידה - פיתוי - גן עדן אבוד (1894) וכן דיוקנאות רבים. בסביבות 1900 היה אקסטר חלוץ הציור המודרני במינכן. תמונותיו של הצייר האוונגרדי מצאו שוק מכירות בכל רחבי גרמניה ובמיוחד בשווייץ. אקסטר התפתח מההיסטוריציזם לצבעוניות התוססת של האקספרסיוניזם. בחורף 1908 הוא היה בקשר הדוק עם פרנץ מארק. מוקד עבודתו האמנותית היה קומפוזיציות פיגורטיביות, דיוקנאות, נופים ועירום. עבודתו המאוחרת האקספרסיבית היא אחד משיאי הציור בדרום גרמניה בראשית המודרניזם. מדיה וקבצים בנושא יוליוס אקסטר בוויקישיתוף Ewald Bender: Exter, Julius. In: Ulrich Thieme (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 11: Erman–Fiorenzo. E. A. Seemann, Leipzig 1915, S. 124 Eintrag Matrikelbuch 1884–1920, Kunstakademie München Elmar D. Schmid: Julius Exter. Aufbruch in die Moderne. Klinkhardt & Biermann, München 2000,
שניה (הונגריה)

שֶנְיֶה (בהונגרית: Sényő) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. בשניה חיו יהודים בתקופות זמן שונות, יהודים רבים משניה נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא שניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שניה נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי שניה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאטמה בנת אסד

פאטמה בנת אסד (בערבית: فاطمة بنت أسد, 555–626) הייתה אמו של האימאם עלי בן אבי טאלב, ודודתו של מוחמד, נביא האסלאם. פאטמה בנת אסד ובעלה, אבו טאלב, שימשו כהוריו המאמצים של מוחמד במשך חמש עשרה שנים, מאחר שמוחמד איבד את אמו כשהוא היה בגיל שש, ואביו נפטר עוד לפני שהוא נולד. פאטמה בנת אסד הייתה בתו של אסד אבן האשם ופאטמה בנת קייס. לפאטמה היו ארבע בנים ושתי בנות: טאלב עקיל ג'עפר אל-טיאר עלי בן אבי טאלב פאח'יתה בנת אבי טאלב ג'מאנה אבו חוד'יפה בן עותבה עבדאללה אבן ג'חש תמים אל-דארי Hassan Abbas, The Prophet's Heir: The Life of Ali ibn Abi Talib, Yale University Press, 1399 fatimah bint asad, hotsolder.com Muḥammad Ibn Saọd, The women of Madina, London: Ta-Ha, 1995, ISBN 1-897940-24-6
2020 בקנדה

אירועים בשנת 2020 בקנדה. מונרך – אליזבת השנייה המושל הכללי – ז'ולי פאייט ראש הממשלה - ג'סטין טרודו אירוע מתמשך – מגפת הקורונה בקנדה. 8 בינואר – 57 קנדים נהרגו בהתרסקות טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס. 17 בינואר – בעקבות סופת שלג הוכרז מצב חרום בחלק מהמדינה. 25 בינואר – מקרה ראשון של קורונה בקנדה. 6 במרץ – מקרה ראשון של מוות מקורונה בקנדה. 21 באוקטובר – ממשלת ג'סטין טרודו שורדת הצבעת אי-אמון. 7 בדצמבר – עד סוף שנה צפויים להגיע 240 אלף חיסונים ראשונים נגד מקורונה. 31 בדצמבר – מספר מאומתים הגיע ל-581,428 מהם 15,606 נפטרו. 7 בינואר - ניל פירט (נולד ב-1952), המתופף וכותב השירים של להקת ראש. 11 באפריל - קולבי קייב (נולד ב-1994), שחקן הוקי קרח מקצועני. 5 ביולי - ניק קורדרו (נולד ב-1978, שחקן, שנודע במיוחד בזכות תפקידי הבמה שלו בתיאטראות ברודוויי. 11 באוגוסט - מרסל אדמס (נולד ב-1920), איל נדל"ן, מיליארדר, וניצול שואה. 18 בספטמבר - ג'ון טרנר (נולד ב-1929), כיהן ראש ממשלת קנדה הזמני. 20 באוקטובר - ג'יימס רנדי (נולד ב-1928), קוסם וספקן מדעי, שהתפרסם בעיקר כחושף תרמיות פסאודו-מדעיות. 19 בדצמבר - ליאו פאניץ' (נולד ב-1945), פרופסור למדע המדינה. מדיה וקבצים בנושא 2020 בקנדה בוויקישיתוף "'Our profound regrets': Iran state TV says Ukrainian jet was 'unintentionally' shot down". National Post (באנגלית). 2020-01-11. נבדק ב-2021-09-24. Trudeau: Canada to get Pfizer vaccine by end of this year, AP NEWS, ‏2020-12-07 (באנגלית)
סמסו

סמסו (בדנית: Samsø) הוא אי דני בקטגט, כ-15 ק"מ מחצי האי יוטלנד. קהילת האי מונה 3,724 תושבים והיא נקראת סימסינג. שטחו 114 קמ"ר. בשל מיקומו, האי שימש בתקופת הוויקינגים כמקום מפגש מרכזי. בשנת 1997 זכה סמסו בתחרות ממשלתית להפוך למודל של אנרגיה מתחדשת. 100% מהחשמל של האי מגיע מאנרגיית רוח וחומר הגלם "ביומסה". מדיה וקבצים בנושא סמסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמסו "Denmark's Wind of Change". Time.com. Kolbert, Elizabeth. "The Island in the Wind". Newyorker.com. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דנמרק ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדי לבנת

עדי לבנת (נולד ב-6 בינואר 1945) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. היה ממקימי סיירת דוכיפת בחטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 932 ומפקד חטיבה 5. כיהן כמנהל אבטחת תעופה של חברת אל על בצרפת ובתחנות אל על באירופה בשירות הביטחון הכללי. עדי לבנת נולד בתל אביב, בן יחיד לאורה, מרפאה בעיסוק, ולאהרון, נהגו של ראש הממשלה ושר החוץ, משה שרת. גדל והתחנך אצל סבו הרב חיים מרדכי ליסמן, איש ציבור ומראשי הפלג הדתי של תנועת החרות. בוגר בית הספר בזק בירושלים. לבנת התגייס לצה"ל בשנת 1962, והתנדב לשייטת 13. במסגרת הכשרת הלוחם בשייטת עבר קורס מכי"ם בגדוד 50 של הצנחנים ונשאר לשרת בצנחנים. לאחר קורס קציני חי"ר חזר לפקד על מחלקת תול"ר בגדוד 50. יצא להשתלמות בצרפת על שִריוניות AML עם כמה קציני צנחנים בפיקודו של אהוד שני, ויחד הקימו את סיירת דוכיפת. שירת בסיירת במלחמת ששת הימים, והשתתף בפריצת הציר לטרון-רמאללה בשיתוף עם סיירת חרוב. במהלך המלחמה נפל מפקד היחידה סרן אהוד שני, אותו החליף בתפקיד אמנון ליפקין שחק. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בגדוד 890 בפיקודו של דן שומרון, ולחם איתה בקרב כראמה. לאחר מכן היה מדריך מחלקתי בקורס קצינים. בהמשך היה קצין המבצעים של מפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בפיקודו של רפאל איתן. לאחר מכן יצא לשליחות בת שנתיים מטעם צה"ל לקונגו הבלגית. במלחמת יום הכיפורים פיקד על כוח משימה של מרגמות 120 מ"מ וג'יפי תול"ר בחזית התעלה. בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד המרכז תחת משה לוי. לאחר מכן היה קצין אג"ם של חטיבת הבקעה בתקופת המרדפים. לאחר שנה של לימודים בפו"ם מונה למפקד גדוד 932 בין השנים 1978–1979. הגדוד בפיקודו מנע חדירות של מחבלים מגבול ירדן והשתתף במרדפים. בשנת 1981 מונה למפקד חטיבה 5 והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה, בתפקיד זה שירת עד שנת 1983. בשנת 1983 מונה למפקד בית הספר לחי"ר עד שנת 1984. בשנת 1985 סיים את שירותו ופרש מצה"ל. עם תום שירותו הצבאי גויס לבנת לשירות הביטחון הכללי, עבר קורס קציני ביטחון של התעופה האזרחית, וניהל את ביטחון אל על בפריז ואחר כך באירופה. לאחר מכן ניהל את ביטחון חברת ארקיע כשלוש שנים. עם סיום תפקידיו הביטחוניים הקים את חברת "ואקאנס" להשכרת וילות ובתי אחוזה לחופשות. לבנת בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובמנהל עסקים בתוכנית לה"ב אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. היה נשוי לדבורה לבית גיטליס ולהם שלוש בנות. נשוי בשנית לד"ר ענת פלד. מתגורר בקיבוץ מעיין צבי. מפקדי חטיבה 5 לדורותיה, באתר www.amuta5.org, ‏נלקח ב-24 בפברואר 2021
ארתור פיטגר

ארתור פיטגר (בגרמנית: Arthur Fitger‏; 4 באוקטובר 1840 – 28 ביוני 1909) היה צייר, מבקר אמנות, מחזאי ומשורר גרמני. ארתור פיטגר היה אחד מעשרת ילדיו של פטר דידריך פיטגר ( 1804-1865). רשם בדוכסות אולדנבורג וירש תואר אצולה שהוענק לסבו היינריך פיטגר וצאצאיו הגברים בעקבות פעולתו בשדה הקרב במלחמת שבע השנים. אשתו של פטר הייתה קלרה מריה קרוליין פלייט ( 1815-1891), שאמה, קרוליין (סבתו של ארתור), בתו של רוזנת מהולשטיין והתחתנה עם יועץ מלכותי פרנץ פלייט בשנת 1800. בזמן נישואיה לאביו של ארתור, קלרה מריה קרוליין הייתה אלמנה עם שתי בנות. ארתור פיטגר גדל בדלמנהורסט, בבית שהיה גם פונדק ותפקד כנקודת ביניים להחלפת סוסים וחילופי דואר / מכס בין אולדנבורג לברמן. אחיו הצעיר אמיל פיטגר היה עורך ראשי של ה"ווזר-צייטונג" בברמן במשך שנים רבות. ארתור פיטגר למד בבית הספר היסודי בדלמנהורסט ולאחר מכן בגימנסיה באולדנבורג, שם התגורר בביתו של באוראט אוטו לאסיוס (1797–1888). בשנת 1858 נסע פיטגר לאקדמיה של מינכן, שם למד אצל מוריץ פון שווינד (1804–1875), פטר פון קורנליוס (1783–1867) ואחרים. הוא נסע לאנטוורפן בשנת 1861 ואז לפריז. בין השנים 1863 ל־1865 הוא שהה ברומא, בתמיכת מלגה מהדוכס הגדול של אולדנבורג. לאחר מכן בילה את השנים הבאות לסירוגין בווינה ובברלין לפני שעבר לברמן בשנת 1869. פיטגר נודע בזכות עבודות הדקורציה הגדולות שלו, שבוצעו בעיקר בברמן. הוא קישט את הכנסייה בשתי תמונות: "הבן האבוד" ו"השומרוני הרחום ". בהשפעת מלחמת צרפת-פרוסיה בשנת 1870, הוא הפיק את יצירות האמנות "התעוררותו של ברברוסה", שנדדה בגרמניה והגדילה את המוניטין שלו עוד יותר. בין השנים 1883–1884 צייר ציורי קיר גדולים בהמבורג. לאחר מכן שב לברמן שם צייר ציורי קיר של נימפות באולם הקיסרי בבניין הדואר האימפריאלי החדש. במקור צייר בסגנון קורנליוס, ומאוחר יותר השתמש בצבע באופן מודרני יותר, בדומה להנס מקארט (1840–1884). ארתור פיטגר זכה במדליית זהב על ציורו "איקרוס" כשהוצג בתערוכה העולמית בשיקגו 1892-1893 פיטגר היה ידוע גם בכתיבתו. מחזותיו, אדלברט פון ברמן (אולדנבורג 1873). Die Hexe ("המכשפה", אולדנבורג, 1878), "מחסדי האל", אולדנבורג, 1884. הוצגו לעיתים קרובות. הוא כתב גם על אלברכט דירר, יוהאן קפלר ומיכלאנג'לו. יצירותיו החשובות ביותר של פיטגר הן אוספי השירה "אנשים מטיילים (מהדורה 2, אולדנבורג, 1883) ולילות חורף ( אולדנבורג, 1880). הוא תרגם לגרמנית (1886) יצירות של לורד ביירון, וכתב על ההיסטוריה של האנדרטאות והאמנות של ברמן 1877. פיטגר נחשב לאדם חשוב באמנות בברמן בסביבותיה ב־1900. לביקורות האמנותיות שלו, שפורסמו בעיתונות, הייתה השפעה מתמשכת על הטעם האמנותי. הוא היה יו"ר אגודת האמנים ושמר על התפיסה השמרנית באמנות. הוא מתח ביקורת חריפה על אמנים שעקבו אחר אופנות שהיו מודרניות באותה תקופה, כולל הציירים הצרפתים המודרניים. עם זאת, ביקורתו לא הצליחה למנוע פריצת דרך של האמנות המודרנית בצפון גרמניה. מדיה וקבצים בנושא ארתור פיטגר בוויקישיתוף Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds., Fitger, Arthur Heinrich Wilhelm, The New International Encyclopædia Landesamt für Denkmalpflege – Denkmaldatenbank, www.denkmalpflege.bremen.de
פיליפ פון פולץ

פיליפ פון פולץ (בגרמנית: Philipp von Foltz‏; 11 במאי 1805 – 5 באוגוסט 1877) היה צייר גרמני. פיליפ פון פולץ היה בנו של הצייר לודוויג פולץ, ממנו קיבל גם את שיעורי האמנות הראשונים שלו, ואחיהם של לודוויג ופרידריך פולץ. בגיל 20 נסע למינכן בשנת 1825, שם התקבל כתלמיד על ידי מנהל האקדמיה המלכותית לאמנות, הצייר פטר פון קורנליוס. עד מהרה הותר לפולץ לסייע למורה שלו בעבודה על ציורי הקיר בגליפטותק ותחת ארקדות הופגארטן. בקניגסבאו החדש עיצב פולץ יחד עם וילהלם לינדנשמיט הזקן, סצנות מהבלדות של פרידריך שילר כנושא שלהן. בנוסף הוקם סלון קטן ובו 19 תמונות המכילות את שיריו של גוטפריד אוגוסט בורגר. במהלך תקופה זו יצר פולץ גם מספר ציורי שמן, חלקם בסגנון רומנטי וחלקם ציור ז'אנרי. יצירתו המפורסמת ביותר מתקופה זו הייתה בשנת 1833 "פרידתו של המלך אוטו הראשון מיוון". בסתיו 1835 יצא פולץ למסע לימודים לרומא. שם נוצרה בחורף שלאחר מכן, היצירה המונומנטלית "קללתו של הזמר", על פי שיר באותו שם מאת לודוויג אולנד. לאחר שהייה של שלוש שנים באיטליה, חזר למינכן וזמן קצר לאחר מכן מונה לפרופסור באקדמיה לאמנות על ידי המלך מקסימיליאן השני. תיאודור פיקסיס היה בין תלמידיו. בשנת 1869 הוענקה לפולץ דרגת אצולה, והיה חבר באגודת מינכן לאמנות נוצרית. בגיל 72 נפטר פון פולץ ב־5 באוגוסט 1877 במינכן. כנציג ציור ההיסטוריה ייחס פולץ חשיבות רבה לציור מדויק ולביצוע מצפוני של עבודותיו. כצייר ז'אנר, התמקד בקלילות ובשירה. ניתן לסווג את עבודתו כשמרנית ואקדמית. אחיו לודוויג פולץ היה אדריכל ידוע. מדיה וקבצים בנושא פיליפ פון פולץ בוויקישיתוף Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 7, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1878, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 150
יפו ד'

יפו ד' היא אחת משכונותיה של יפו, ומהווה חלק מרובע 7. יפו ד' היא אחת השכונות הדרומיות ביותר בתל אביב-יפו – היא גובלת בעיר חולון, נתיבי איילון ומחלף וולפסון ממזרחה, בשכונת יפו א' (דקר) מצפונה, בשכונת נווה גולן ממערבה ובעיר בת ים מדרומה. הדירות בשכונה נחשבות לזולות במיוחד בהשוואה לשאר יפו. השכונה נחשבת לענייה במיוחד – חלקים משמעותיים מהאוכלוסייה בשכונה הם עולים חדשים, וכ-30% מתושבי השכונה נתמכים בצורה כלשהי על ידי הרווחה. מאז 2017 תוכננו כמספר פרויקטים משמעותיים של פינוי-בינוי הכוללים פינוי ובינוי של מאות דירות. בפרויקט ייבנו כמספר מגדלים והעבודות יבוצעו על ידי החברות "אלמוג" ו"זוהר יזמות". בשכונה פועלים בין השאר של בית חב"ד, קן הנוער העובד והלומד ומרכז דניאל של היהדות הרפורמית. עוד פועל בשכונה מרכז תרבות אניס, הכולל אודיטוריום בן 150 מקומות. יפו ד' נבחרה להיות התחנה השישית של זומו - המוזיאון שבדרך והתצוגה בה החלה באוקטובר 2022. ארז כהן, מחירי הדירות ביפו ימשיכו לעלות - האם זו הזדמנות השקעה?, באתר ביזפורטל, 1 בדצמבר 2019 אמנון הררי, נועם כהן, גלי וולוצקי ועינת שרון, השכונה עם שמות הרחובות הכי יפים ביפו, באתר טיים אאוט, ‏11 בינואר 2018 דותן לוי, יפו מתרוממת: עיריית ת"א אישרה פינוי־בינוי לשכונת יפו ד', באתר כלכליסט, 12 באוגוסט 2019 ענת דניאלי, מאות דירות ושלושה מגדלים יוקמו ביפו ד’, באתר כלכליסט, 5 בספטמבר 2018 אלפי שאולי, יפו ד': בדרך לפינוי-בינוי עוצרים בכנס דיירים, באתר ynet, 18 במאי 2014 קן יפו ד', באתר הנוער העובד והלומד בית דניאל מרכז תרבות אניס, באתר של עיריית תל אביב יפו https://zumu.org.il/zumu_catalog/%d7%a7%d7%98%d7%9c%d7%95%d7%92-%d7%99%d7%a4%d7%95/
מנוע כוכבי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טכנולוגיה: מנוע כוכבי – תצורה של מנוע בעירה פנימית מבני-על מנוע כוכבי – מבנה-על, שיעודו להזיז כוכב, ביחד עם כל העצמים הקשורים אליו כבידתית
לודוויג פולץ

לודוויג פולץ (בגרמנית: Ludwig Foltz;‏ 23 במרץ 1809 – 10 בנובמבר 1867) היה אדריכל, פסל ומאייר גרמני. לודוויג פולץ היה בנו של הצייר לודוויג פולץ. אחיו היו פיליפ פון פולץ, גם הוא צייר חשוב, והשרטט והחרט פרידריך פולץ. לודוויג פולץ נסע לשטרסבורג בשנת 1825 בגיל 16, שם מצא עבודה בקתדרלה ובהקמת בית ספר חדש. הוא חזר לביתו לאחר שלוש שנים ושם משך את תשומת ליבו של יוהאן קלאודיוס פון לסולקס, שנתן לו את הרחבת טירת ריינק, אותה קיבל לידיו השר לעתיד מוריץ אוגוסט פון בתמן-הולווג. על מנת לנהל את הבניין בהצלחה למד פולץ את שיטת הבניה במשך כשנה. לאחר מכן, הוא נסע למינכן בשנת 1830 לאקדמיה לאמנות. לאחר חמש שנים נוספות, השר יוזף לודוויג פון ארמנספרג הפקיד בידיו את השחזור והריהוט של טירתו ליד דגנדורף ביער בוואריה בשנת 1837. בשנת 1837 מונה פולץ למורה בבית הספר למסחר ברגנסבורג. הוא בנה כאן את הוילה המלכותית בין השנים 1854–1856 בסגנון נאו-גותי, ואז מונה לפרופסור בפוליטכניק במינכן והופקד על בית המגורים המלכותי. בשנת 1852/55 נבנתה קפלת הקריפטה על אנטוניברג ליד סטפרג בהנחייתו מטעם משפחת האצולה ארקו. בשנת 1860 הוא קיבל עבודה ברגנסבורג לסגור סופית את חזית הכנסייה המערבית, שנסגרה זמנית לאחר שנהרסה באמצע המאה ה-16. העבודה כללה הרחבת החלל הפנימי בכנסייה. פולץ פתר את המשימה ברגישות מבלי לפגוע בחלקים הישנים. נוצר אגף מערבי שמכיל גלריית עוגבים בת שתי קומות. השנים האחרונות בחייו הוקדשו בעיקר לכנסייה המשוחזרת במינכן. נבנו בה 42 פסלי קדושים בגודל טבעי עשויים אבן וחימר, 40 פסלים קטנים יותר מגולפים בעץ, שתי נברשות גדולות, פריטי מזבח רבים ועוד. לודוויג פולץ היה חבר באגודת מינכן לאמנות נוצרית. הוא נפטר במינכן ב־10 בנובמבר 1867. קברו של פולץ נמצא בבית העלמין הדרומי העתיק במינכן. מדיה וקבצים בנושא לודוויג פולץ בוויקישיתוף Peter Morsbach: Regensburger Kirchen, Verlag Friedrich Pustet, Regensburg 1990 Verein für christliche Kunst in München (Hrsg.): Festgabe zur Erinnerung an das 50jähr. Jubiläum. Lentner’sche Hofbuchhandlung, München 1910, S. 119.Meyers
סבולץ'

סבולץ' (בהונגרית: Szabolcs) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בסבולץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 450 ובשנת 2020 רק 400 תושבים. באזור הכפר בוצעו חפירות ארכאולוגיות בהם נתגלו קברים של גברים עם צמות שיער מעוטרות בקישוטים עשויים זהב, עצים מצופים כסף ועצמות של עופות. חוקרים טוענים כי במחצית הראשונה של המאה ה-10 היה באזור בית מלאכה של צורף. מאחר שמדובר בקברים בהם נמצאו תכשיטים רבים, רבים מאמינים כי המקום שימש כמקום לינה של הדוכסים הגדולים מהונגריה של אותה תקופה. בסבולץ' חיו יהודים בתקופות זמן שונות, יהודים רבים מסבולץ' נרצחו בשואה. מדיה וקבצים בנושא סבולץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סבולץ' (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי סבולץ' שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.