laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצושימה

מָצוּשימה (ביפנית: 松島‏, Matsushima) היא קבוצת איים במחוז מיאגי, יפן. בקבוצה ישנם כ-260 איונים המכוסים בעצי אורן, והם נחשבים לאחד משלושת הנופים של יפן. ישנן ארבע נקודות תצפית על מצושימה: נוף מרהיב (sōkan 壮観) נוף יפה (reikan 麗観) נוף מכשף (yūkan 幽観) נוף נהדר (ikan 偉観) נוף מרהיב: מבט מאוטקמורי נוף יפה: מבט מטויאמה נוף מכשף: מבט מאוגידאצ'י נוף נהדר: מבט מטאמוסן למרות הקרבה של מטסושימה לרעידת האדמה והצונאמי של טוהוקו ב-2011, האזור היה מוגן על ידי האיים ונגרם לו נזק קטן יחסית. הצונאמי הראשוני היה בגובה 3.2 מטר והשני 3.8 מטר. החשמל שוחזר עד 18 במרץ, המים שוחזרו במלואם עד 16 באפריל וקו הרכבת סנסקי בין תחנת טקג'ימאצ'י לסנדאי עד 28 במאי. עם זאת, אושרה נהרגו שלושה בני אדם במצושימה עצמה (כולל ברעידות משנה) וכן 18 הרוגים מחוץ לעיר. מדיה וקבצים בנושא מצושימה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצושימה (ביפנית, באנגלית, בסינית ובקוריאנית) מצושימה, ברשת החברתית פייסבוק מצושימה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מצושימה, ברשת החברתית אינסטגרם מצושימה, סרטונים בערוץ היוטיוב מדריך טיול למצושימה, ויקימסע. John Burnett, Tsunami Spares Japan's Pine-Covered Islands, NPR, 18/4/2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלושת הנופים של יפן

שלושת הנופים של יפן (ביפנית: Nihon Sankei 日本三景) היא רשימה קאנונית של הנופים היפים ביותר ביפן, הדומה לרשימת שבעת פלאי תבל. הרשימה מיוחסת למלומד רזאן היאשי, שהזכיר אותה לראשונה ב-1643. שלושת הנופים הם: מפרץ מצושימה, מחוז מיאגי: קבוצה של כ-260 איונים מכוסים עצי אורן. אמאנוהשידאטה, מחוז קיוטו: שרטון המחבר את שני קצוות מפרץ מיאזו. איצוקושימה (מיאג'ימה), מחוז הירושימה: אי קדוש בו שוכן מקדש שינטו. איוני מפרץ מצוישמה אמאנוהשידאטה במבט מהמערב טוריאי במקדש השינטו באיצוקושימה מדיה וקבצים בנושא שלושת הנופים של יפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שלושת הנופים של יפן ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבעוני רחב עלים

צבעוני רחב עלים (שם מדעי: Tulipa gesneriana) הוא מין מתורבת מהסוג צבעוני. הצבעוני רחב העלים הוא גאופיט (צמח בעל בצל) ונפוץ בעיקר בגינון בשל צבעי פרחיו היפים. מקורו במזרח התיכון ואפריקה. הוא צומח לגובה 50 ס"מ, ושותלים אותם בחודש דצמבר. הוא פורח במגוון צבעים בחודש אפריל. מדיה וקבצים בנושא צבעוני רחב עלים בוויקישיתוף צבעוני רחב עלים, באתר ITIS (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר NCBI (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר Tropicos (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר GBIF (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר The Plant List (באנגלית) צבעוני רחב עלים, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה למפרט

שלמה יצחק למפרט (נולד ב-כ"ח בחשוון ה'ת"ש; 10 בנובמבר 1939) הוא איש אקדמיה ודירקטור ישראלי, אשר הקים מספר בתי ספר ללימודי מנהל העסקים בישראל. למפרט סיים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בשנת 1963. בשנת 1965 סיים לימודי תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת ניו יורק, ובשנת 1971 סיים לימודי דוקטורט במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה. בשנים 1969 עד 1971 שימש כפרופסור עוזר (Assistant Professor) בבית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק. החל משנת 1971 שימש כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 הקים את החוג למנהל עסקים של המכללה למינהל בתל אביב ועמד בראשה עד לשנת 1979. בשנים 1977‏-1979 ייסד את לימודי התואר השני במנהל עסקים במסגרת החוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן וריכז אותם בדרגת מרצה בכיר. ב-1979–1982, 1986-1987, 1988-1989 שימש כפרופסור חבר (Associate Professor) בברוך קולג' בניו יורק. בשנת 1991 הקים את בית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן ועמד בראשו עד שנת 1995. בשנים 1995‏-1996 הקים למפרט את בית הספר הבינ"ל לניהול של טורו קולג' (כיום ידוע כמכון לנדר) בירושלים, ושימש כדיקן בית הספר. בשנים 2003‏-2004 עמד בראש התוכנית לתואר שני למנהלים ה-EMBA למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל המשיך למפרט להרצות באוניברסיטת בר-אילן עד שפרש ממנה בשנת 2005. בשנת 2005 הצטרף למכללת הדסה על מנת לייסד את החוג לניהול מערכות בריאות, תיירות והתמחות במשאבי אנוש (נוסד בשנת 2007), ומאז הוא עומד בראשו. למפרט שימש כיועץ הכלכלי ושיווקי לגופים פרטיים וממשלתיים בישראל, בהם רשת הקמעונות שקם (1972–1973), התעשייה האווירית ומבקר משרד הביטחון (1979–1980), בנק המזרחי (1983–1986), המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר (1985–1989). הוא אף שימש כחבר דירקטוריון בחברת בזק (1993–1994), פלאפון (1994–1995), חברת "אתגר" (1992–1998), וחברת נביעות (1997–2002). בנוסף, המציא למפרט את הפולימטר (מכשיר למדידת עמדות, דעות ורגשות) המאפשר לאבחן את כלל האוכלוסייה, החל מגיל 4. הוא רשם אותו כפטנט בארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה וישראל. כיום הפולימטר משמש ככלי מדידה אינטרנטי שמאפשר בחינה של כל תהליך קבלת ההחלטה, ולא רק מדידה של הבחירה הסופית - זוהי גישה פורצת דרך ורשומה כפטנט בארצות הברית ובישראל. מנהלים אינם מתמטיקאים. הוצאת המכללה - המדרשה למינהל, 1977.
מפת חואן דה לה קוסה

מפת חואן דה לה קוסה (Juan de la Cosa) היא מפת עולם (מפה מונדי) המצוירת על קלף משנת 1500. המפה, המוצגת כיום במוזיאון הימי (אנ') של מדריד, בספרד, צוירה על ידי הקרטוגרף והספן חואן דה לה קוסה (אנ'), בעת שהותו בעיר הנמל פוראטו דה סנטה מריה שבאנדלוסיה. אורכה של המפה 93 ס"מ ורוחבה 183 ס"מ. המפה מעוטרת בעיטורים רבים, ובשל עושר ציוריה, סביר להניח שהמפה הוזמנה על ידי בית המלוכה של קסטיליה וארגון. מפה זו היא המפה הקדומה ביותר המציגה את יבשת אמריקה שתאריך יצירתה אינו שנוי במחלוקת. המפה מתארת את חלקי יבשת אמריקה אשר התגלו עד מועד ציורה על ידי מגלי ארצות ספרדים פורטוגזים ואנגלים. המפה מתארת גם את יבשת אסיה, את אמריקה ואת אפריקה, וכמקובל באותה עת מציינת אירועים ובהם הגעתו של וסקו דה גאמה להודו בשנת 1498. מדיה וקבצים בנושא מפת חואן דה לה קוסה בוויקישיתוף תצלום מפורט של המפה Luis A. Robles Macias Juan de la Cosa’s Projection: A Fresh Analysis of the Earliest Preserved Map of the Americas, Coordinates, Series A nº. 9, 24 May 2010. Chart of Juan de la Cosa: The First Known Map of America, Google Arts & Culture, 2019 בניגוד למפת וילנד אשר יש המתארכים אותה לתקופה מאוחרת יותר. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אונסן

אונסן (ביפנית: Onsen 温泉) הוא מונח יפני המשמש לרוב לתיאור מעיינות חמים, אך גם את מתחם הרחצה ואת האכסניות שמסביבו. ביפן, כמדינה הפעילה מבחינה געשית, פזורים אלפי אונסן. באופן מסורתי שימשו האונסן בתי מרחץ ציבוריים, וכיום הם מהווים חלק חשוב מתיירות הפנים במדינה. ישנם סוגים רבים של אונסן, בהם אונסן פנימי (notenburo 野天風呂) ואונסן חיצוני. חלק מהאונסן משמשים בתי מרחץ ציבוריים וחלקם פרטיים, לרוב כחלק ממלון או אכסניה. לרוב ניתן למצוא את האונסן באזורים הכפריים של יפן, והדבר מושך תיירים יפנים רבים המגיעים לאונסן על מנת להירגע מחיי העיר. היפנים רואים חשיבות בהפלת המחסומים והכרת אנשים אחרים באווירה הנינוחה של ריוקן (מלון בסגנון יפני מסורתי) ושל האונסן. המצאות אונסן מצוינת במפות לרוב בסימן ♨ או בקאנג'י 湯 (יו, פירושו "מים חמים"). יש להבדיל בין אונסן לסנטו, שהוא בית מרחץ ציבורי פנימי בו הבריכות מלאות במי ברז חמים. ההגדרה הרשמית של אונסן קוראת למים חמים הנוצרים בשל פעילות גאותרמית, וההגדרה החוקית קובעת שעל המים להכיל לפחות אחד מתוך תשעה עשר יסודות כימיים מוגדרים. למי האונסן מיוחסות סגולות מרפאות בזכות המינרלים שבהם. אונסן עשוי להכיל מספר בריכות, כשבכל אחת מהן מים והרכב מינרלים שונה. הבריכות החיצוניות עשויות על פי רוב מעץ ברוש יפני, משיש או מגרניט, כאשר בריכות פנימיות עשויות לרוב אריחים, פלדת אל-חלד או זכוכית אקרילית. באופן מסורתי רחצו נשים וגברים יחד באונסן ובסנטו, אך מאז פתיחתה של יפן למערב בתקופת מייג'י הפכה הנורמה לאונסן נפרד לכל מין. באזורים כפריים ביפן ניתן למצוא עד ימינו אונסן משותף, שלרוב מציעים הפרדה בשעות מסוימות של היום. ילדים קטנים משני המינים רשאים להיכנס לשני האונסן. באונסן, כמו בסנטו, על המבקר לשטוף עצמו ביסודיות בטרם הכניסה למים החמים. תחנות הרחצה מצוידות בשרפרפים, ברזים, דליים וכלי רחצה כגון סבון ושמפו. כניסה למים בלי לרחוץ את הגוף או עם שיירי סבון אינם דבר מקובל. לרוב אסורה הכניסה לאונסן עם בגדי ים. המבקרים לרוב מביאים מגבת קטנה המשמשת לרחצה. המגבת עשויה גם לשמש כיסוי חלציים בעת המעבר מאזור הרחצה לאזור הבריכות. ניתן לטבול את המגבת במי הבריכה ולהניחה על הראש וכך לחמם גם אותו. אונסן רבים אוסרים על כניסה עם קעקועים, המזוהים ביפן באופן מסורתי עם היאקוזה, ולפיכך עם עולם הפשע. חוק זה נאכף על כולם, כולל זרים ונשים. כיום, חלק קטן מהאונסנים מאפשרים לבעלי קעקועים קטנים להיכנס לאונסן כל עוד הקעקוע מכוסה בפלסטר עמיד למים בצבע גוף. בשל המינרלים והכימיקלים הטבעיים המצויים במימיו, נחשב האונסן כמקום בעל השפעות רפואיות. היפנים מאמינים שאונסן מרפא כאבים ומחלות, ופוקדים אותו כאתר תרפי. סנטו מעיין חם אשיו מדיה וקבצים בנושא אונסן בוויקישיתוף אתר המרכז מידע על 125 אונסן מרחבי יפן. מפה אינטראקטיבית המציגה אונסן ביפן. עפר קידר, מי מפחד מרחצה משותפת - חוויית הרחצה באונסן של טייל ישראלי, אתר "המצלמה מוסיפה חמישה קילו". Julian Ryall, Japanese owners of famous ‘onsen’ hot springs soften their stance on tattoo ban to appease foreign visitors, South China Morning Post, 2015-11-06
2009 ברפובליקה העממית של סין

2009 ברפובליקה העממית של סין הייתה השנה בה חגגה הרפובליקה העממית של סין 60 שנה מיום היווסדה. נשיא - חו ג'ינטאו ראש ממשלה - ון ג'יאבאו פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 15 בינואר - כלכלת סין עקפה את כלכלת גרמניה והפכה לכלכלה השלישית בגודלה בעולם אחרי כלכלת ארצות הברית וכלכלת יפן, בהתבסס על נתוני ניתוח מחודש של הצמיחה במדינה במהלך 2007. 9 באפריל - הלוויין Beidou-2B שוגר לחלל. 2 ביוני - בעקבות פשיטת הרגל של תאגיד ג'נרל מוטורס, הודיע התאגיד על מכירת מותג רכבי השטח האמר לחברת סצ'ואן טנגזהונג (Sichuan Tengzhong) הסינית שמייצרת כלי רכב כבדים לבניית כבישים וגשרים. 7 ביוני-13 ביוני - מצעד הגאווה הראשון שנערך אי פעם ברפובליקה העממית של סין נערך בשאנגחאי. 11 באוגוסט - לוויין התקשורת AsiaSat 5 שוגר לחלל. 1 אוקטובר - הרפובליקה העממית של סין חגגה 60 שנה להיווסדה 31 באוקטובר - זמרת הפופ הסינית צ'ן לין התאבדה בקפיצה מהקומה התשיעית של דירתה בבייג'ינג. 4 בנובמבר - ממשלת סין אישרה הקמת פארק דיסנילנד בשאנגחאי. 26 בדצמבר - הושקה רכבת ארוכת הטווח המהירה בעולם (Wuhan–Guangzhou High-Speed Railway), אשר מגיעה למהירות של עד 400 קמ"ש. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:סינים שנפטרו ב-2009) 3 בינואר - לי זופנג, גנרל ופוליטיקאי סיני. 22 בינואר - ליאנג יושאנג, סופר סיני. 3 בפברואר - שאנג-יין, בודהיסט ומאסטר זן יליד סין מטייוואן. 31 אוקטובר - צ'ן לין, זמרת פופ סינית. ניפה פיבונטנסוות וקווין המלין, בלומברג, סין עוקפת את גרמניה, באתר nrg‏, 15 בינואר 2009 400 קמ"ש על הפסים: בסין הוצגה הרכבת המהירה בעולם, באתר nana10‏, 27 בדצמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יקו מנשה

צ'יקו מנשה (נולד ב-28 בפברואר 1978) הוא עיתונאי ישראלי. כיהן כמשנה למנהל חטיבת החדשות של תאגיד השידור הישראלי בשנים 2019-2017. כיום מכהן כסגן נשיא בארגון סטארט-אפ ניישן סנטרל. מנשה נולד וגדל בירושלים, והוא בוגר הגימנסיה העברית בירושלים. את דרכו בתקשורת החל ככתב חדשות, ולאחר מכן כתב משטרה ארצי עבור רשת ב'. סיקר את כל תקופת האינתיפאדה השנייה ופרשות פליליות גדולות. כמו כן, שימש גם ככתב לענייני בריאות ואיכות הסביבה בחדשות ערוץ 2. במסגרת עבודתו בחדשות ערוץ 2 מנשה חשף לראשונה את פרשות השחיתות של הרב יונה מצגר, בעת ששימש רב ראשי לישראל. ב-2005 עבר לערוץ 10 בתפקיד הכתב המדיני של הערוץ. מנשה סיקר את התהליך המדיני בין הישראלים והפלסטינים ואת יחסי הממשל האמריקאי וישראל בהקשר זה, ושימש פרשן מרכזי בנושאים אלו בחדשות ערוץ 10. בשני מקרים לפחות, חשף מנשה באופן בלעדי אנשים בכירים במשרד החוץ, שהביעו ביקורת יוצאת דופן על ההתנהלות של ממשלת ישראל מול ממשלות ידידותיות. המקרה הידוע ביותר הוא חשיפת המסמך שכתב הקונסול הכללי דאז בבוסטון, נדב תמיר, על הפגיעה ביחסים עם הממשל האמריקני. ב-2012 החל לשמש בתפקיד פרשן מדיני בקול ישראל. ב-2016 מונה לנהל בפועל את רשת ב' של קול ישראל. ב-2017 מונה למשנה למנהל חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי כאן. ב- 25 בדצמבר 2019 הודיע לתאגיד על פרישתו מתפקידו בחטיבת החדשות כדי לכהן בתפקיד סגן נשיא בארגון סטארט-אפ ניישן סנטרל. ביולי 2020 מונה למנכ"ל משותף בארגון. צ'יקו מנשה, ברשת החברתית פייסבוק צ'יקו מנשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'יקו מנשה, ברשת החברתית LinkedIn הבלוג של צ'יקו מנשה יונתן כיתאין, ‏צ'יקו מנשה: "אני אחד הבודדים שאמרו לתאגיד 'לא'", באתר גלובס, 17 באוקטובר 2016 צ'יקו מנשה, באתר nana10‏, 11 באוגוסט 2008 חדשות 10, 6.8.2009 ענת ביין-לובוביץ', ‏צ'יקו מנשה עוזב את תאגיד השידור כאן, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סינגלטון

האם התכוונתם ל... יחידון – קבוצה המכילה איבר אחד בלבד סינגלטון (תבנית עיצוב) – תבנית עיצוב המגבילה את יצירת המופעים של מחלקה מסוימת למופע יחיד חסם סינגלטון – חסם המתאר עבור קוד תיקון שגיאות את הקשר בין מרחק הקוד ובין אורך מילות הקוד ומספרן ג'ון סינגלטון – במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק אמריקאי ג'ון סינגלטון קופלי – צייר אמריקאי בן המאה ה-18 כריס סינגלטון – כדורסלן אמריקאי סינגלטון (ויסקי) – וויסקי.
חומצה אספרטית

חומצה אספרטית (Aspratic acid, או: אספרטט, Aspartate) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. זוהי אחת משתי חומצות האמינו היחידות שלהן שייר חומצי, יחד עם חומצה גלוטמית. השייר של חומצה אספרטית מורכב מקבוצת מתילן (CH2) אליה קשורה קבוצת קרבוקסיל (COOH). שייר זה זהה כמעט לזה של חומצה גלוטמית, למעט קבוצת מתילן נוספת הקיים בשייר של האחרונה. קבוצת הקרבוקסיל נוטה לאבד את אטום המימן שלה, ומכאן החומציות (חומצה מוגדרת כתרכובת הנוטה לאבד יוני מימן). כשזה מתרחש, נותר השייר בצורת יון קרבוקסילט (-COO), ואז נהוג לקרוא לתרכובת אספרטט. ב-pH נייטרלי (7) נוטה חומצה אספרטית לאבד את אטום המימן ולהופיע בצורת האספרטט. המטען החשמלי של אספרטט הוא 1-, עקב יון הקרבוקסילט השלילי. חומצת האמינו אספרגין היא נגזרת של חומצה אספרטית. במקום קבוצת קרבוקסיל היא מכילה קבוצת אמיד (CONH); היא נוצרת כשחומצה אספרטית מגיבה עם אמוניה (NH3). עקב הקרבה בין שתי החומצות קיים סימול ארוך המציין אספרגין או חומצה אספרטית - Asx - וכן סימול קצר - D. חומצה אספרטית קיבלה את שמה מאספרגין, אשר בתורה קיבלה את שמה מצמח האספרגוס, בו נתגלתה לראשונה. אספרטיים (ממתיק מלאכותי שאחד ממרכיביו הוא חומצה אספרטית). מדיה וקבצים בנושא חומצה אספרטית בוויקישיתוף
סמואל קלארק

סמואל קלארק (באנגלית: Samuel Clarke‏; 11 באוקטובר 1675 – 17 במאי 1729) היה פילוסוף וחוקר דת אנגלי. קלארק נולד בנוריץ', ולמד בקולג' קיוס באוניברסיטת קיימברידג'. בענייני מוסר התנגד קלארק להובס ולשפינוזה. לשיטתו, המוסר הטבעי והנכון אינו נובע ממחוקק (כלומר: מאלוהים, או כפי שיעדיפו לומר אקזיסטנציאליסטים שונים: האדם והחברה) אלא הוא חלק מהאמת הלוגית בנוגע לעולם. משמע, לכל מצב מותאם מעשה אחד שיהיה המוסרי ביותר, והוא חלק בלתי נפרד מהאמת. כל סתירה למעשה מוסרי זה זהה לסתירה בענייני לוגיקה או מתמטיקה. דייוויד יום ופרנסיס האצ'סון התנגדו לרעיון זה בחריפות. בענייני מטאפיזיקה, תמך קלארק ברעיונותיו של ניוטון בדבר מרחב מוחלט. בניגוד לדקארט, הוא טען שהמרחב והזמן הם ישויות מוחלטות ואינסופיות. מבחינה זו, התנגד קלארק גם לדעתו של לייבניץ, שטען כי לא ניתן להשוות בין יחידות זמן שונות. לשיטתו של לייבניץ, לא ניתן לומר ששנייה אשר עוברת כעת זהה לשנייה שתעבור בעתיד, מפני שאינה קיימת שום דרך להשוות בין השתיים, והמחשבה על השוואה ביניהן חסרת משמעות מיסודה, הרי אורך הזמן הוא תחושתי בלבד, לפי לייבניץ. גוטפריד וילהלם לייבניץ וסמואל קלארק, עימות לייבניץ-ניוטון, מתוך חליפת האיגרות לייבניץ-קלארק, הוצאת רסלינג, 2021 מדיה וקבצים בנושא סמואל קלארק בוויקישיתוף סמואל קלארק, באתר MacTutor (באנגלית) סמואל קלארק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרמן בונדי

הרמן (נפתלי) בונדי (בגרמנית: Hermann Bondi‏; 1 בנובמבר 1919 – 10 בספטמבר 2005) היה פיזיקאי, קוסמולוג ומתמטיקאי יהודי-אוסטרי אשר חי באוסטריה ובאנגליה. הוא מוכר בזכות פיתוח תאוריית המצב היציב יחד עם פרד הויל ותומאס גולד כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. בנוסף ביצע תרומות חשובות לתורת היחסות הכללית. נולד בווינה למשפחה יהודית. אביו היה רופא. למד ב-Realgymnasium בווינה. כבר בנעוריו הראה יכולות יוצאות דופן במתמטיקה. המתמטיקאי אברהם הלוי פרנקל, קרוב משפחה רחוק של בונדי (שניהם צאצאים למשפחת אוירבך), נפגש עמו בהמלצת אימו של הרמן, והוא הפגיש בינו לאסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון. אדינגטון המליץ לבונדי ללמוד בטריניטי קולג' בקיימברידג', לונדון. בונדי החל את לימודיו שם בשנת 1937. הוריו הצליחו להימלט מהנאצים בכך שברחו לשווייץ לפני האנשלוס ואחר כך התיישבו בניו יורק. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא הוחזק באי מאן, ואחר כך בקנדה, כאזרח של מדינת אויב. הוא שוחרר לקראת סוף שנת 1941 יחד עם תומאס גולד שהוחזק גם הוא והם החלו לעבוד עם פרד הויל על פיתוחי ראדר. בשנת 1946 קיבל אזרחות בריטית. בין השנים 8–1945 שימש כמרצה למתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1948 ניסח יחד עם פרד הויל ותומאס גולד את תאוריית המצב היציב כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. לפי התאוריה שלהם, היקום מתרחב באופן תמידי, אולם כל הזמן נוצר חומר חדש מכוכבים וגלקסיות כך שצפיפות הממוצעת ביקום נשארת. התאוריה הייתה אחת משתי ההשערות המקובלות עד לגילויה של קרינת הרקע הקוסמית אשר היטתה את הכף לטובת מודל המפץ הגדול. בונדי תורם רבות להבנת נושא גלי הכבידה, והציג מושגים כמו קואורדינטות הכבידה של בונדי, חשבון חדו"א-K של בונדי (Bondi k-calculus), ואת מסת בונדי. בשנת 1977 מונה כמדען הראשי למשרד האנרגיה האנגלי ושימש בתפקיד כשלוש שנים. בשנים 7–1971 שימש כיועץ מדעי למשרד הביטחון. שימש כמנהל של European Space Research Organization. על עבודתו זכה במדליית אלברט איינשטיין. בונדי נפטר בשנת 2005 בקיימברידג'. בונדי, שנולד למשפחה יהודית, היה אתאיסט והומניסט חילוני בדעותיו. הוא שימש כנשיא אגודת ההומניסטים הבריטית בין השנים 1982 ל-1999 והיה נשיא ההוצאה לאור Rationalist Press Association. הוא נישא לאשתו כריסטינה בשנת 1947, אותה הכיר כשהייתה חוקרת אצלו. לזוג היו שני בנים ושלוש בנות. הרמן בונדי, במרחבי תבל, הוצאת דביר, 1966. תרגום מאנגלית מ-The Universe at large. תרגם י. רבי. בפרק הראשון כתב בין השאר: "במדע, לרוב דרוש אדם חכם יותר לשאול את השאלה הנכונה מאשר לענות עליה". הרמן בונדי, תורת היחסות והשכל הישר: גישה חדשה לאיינשטיין, הוצאת דביר, 1971. תרגום מאנגלית מ-: Relativity and common sense: a new approach to Einstein (Doubleday, 1964). תרגם עמיקם ראובני הרמן בונדי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה הרמן בונדי, באתר MacTutor (באנגלית) מאמריו של בונדי הרמן בונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרמן בונדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הרמן בונדי, דף שער בספרייה הלאומית
2008 ברפובליקה העממית של סין

2008 ברפובליקה העממית של סין הייתה השנה בה חגגה הרפובליקה העממית של סין 59 שנה מיום היווסדה. נשיא - חו ג'ינטאו ראש ממשלה - ון ג'יאבאו 15 במרץ - בקונגרס העממי הלאומי ה-11, חו ג'ינטאו נבחר לכהונה שנייה כנשיא הרפובליקה העממית של סין. 28 באפריל - בתאונת רכבת קטלנית שהתרחשה במחוז שאנדונג נהרגים 71 בני אדם. 12 במאי - רעש אדמה בעוצמה של 7.9 בסולם ריכטר פוקד את מחוז סצ'ואן שבסין, וגורם לכ-70,000 הרוגים 5 באוגוסט - רעש אדמה בעוצמה של 6.0 בסולם ריכטר פוקד את מחוז סצ'ואן שבסין 8 באוגוסט - נפתחה אולימפיאדת בייג'ינג 30 באוגוסט - רעש אדמה בעוצמה של 6.1 בסולם ריכטר פוקד את דרום מחוז סצ'ואן שבסין וגורם למותם של מעל ל-40 בני אדם, לקריסת 10,000 בתים ולפגיעה בתשתיות אחרות. 25 בספטמבר - שנג'ואו 7, הטיסה המאוישת השלישית של תוכנית החלל הסינית, משוגרת לחלל. 27 בספטמבר - האסטרונאוט הסיני ג'אי ג'יגאנג מבצע, לראשונה בתולדות תוכנית החלל הסינית, ריחוף בחלל מחוץ לחללית השנג'ואו 7. במהלך ריחופו מחוץ לחללית ביצע ג'יגאנג מטלות שתוכננו מראש, ובהן החזרת דגימות של חומרים שנחשפו לתנאי החלל אל תוך החללית והחזרתם לכדור הארץ. כמו כן בחן ג'אי את יכולתו לתמרן מחוץ לחללית ונופף בדגל סין. במהלך הריחוף בחלל נבחנה חליפת חלל סינית - שיפור של חליפת חלל רוסית מסוג אורלאן. 14 בנובמבר - ספינת הדיג הסינית "FV Tianyu No. 8" נלכדה על ידי פיראטים סומלים בעת שעברה ליד חופי קניה. 17 בדצמבר - פיראטים סומלים מנסים לחטוף את ספינת הדיג הסינית "Zhenhua MV 4" בדרכה חזרה לשנחאי. 30 חברי צוות הספינה נלחמו במשך ארבע שעות בתשעה פיראטים חמושים במשגרי טילים ומקלעים כבדים אשר עלו על סיפון הספינה. ספינת הקרב המלזית "Sri Indera Sakti" וכוחות צבא מלזיים הגיעו בהמשך לספינה והתפתח קרב יריות בין כוחות הצבא לפיראטים אשר נמלטו בהמשך מהמקום. אנשי צוות הספינה לא נפגעו במתקפה. במהלך המתקפה אנשי הצוות השתמשו בזרנוקי מים, בבקבוקי תבערה ובבקבוקי בירה על מנת להתגונן מפני הפיראטים הסומלים אשר היו חמושים היטב. 18 בדצמבר - ספינות קרב סיניות נשלחות למפרץ עדן בשל האיום הגדל של מתקפות פיראטים סומלים. זוהי הפעם הראשונה שסין שלחה ספינות למשימה אשר עלולה להיות כרוכה בלחימה למיקום כה מרוחק מהמים הטריטוריאליים שלה. 12 במאי: רעידת אדמה בעוצמה של 7.9 בסולם ריכטר פקדה את מחוז סצ'ואן שבסין וגרמה למותם של 69,197 בני אדם 8 באוגוסט: טקס הפתיחה של אולימפיאדת בייג'ינג פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:סינים שנפטרו ב-2008) 4 באפריל - וו אקסוקיאן, פוליטיקאי סיני, שר החוץ של הרפובליקה העממית של סין בשנים 1982–1988. 5 באפריל - וואנג דונגלאיי, כדורגלן סיני. 20 באוגוסט - חואה גוופנג, מדינאי סיני, שליט הרפובליקה העממית של סין בין 1976–1981. 24 באוגוסט - ויי ויי, משורר וסופר סיני. 10 בנובמבר - לי קסימינג, מנהיג המפלגה הקומוניסטית של בייג'ינג. ערך זה הוא קצרמר בנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אן דונובן

אן דונובן (באנגלית: Anne Donovan;‏ 1 בנובמבר 1961 – 13 ביוני 2018) הייתה שחקנית כדורסל אמריקנית, ששיחקה בנבחרת הכדורסל של ארצות הברית, במדיה זכתה במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ובאולימפיאדת סיאול (1988). שימשה מאמנת אוניברסיטת סיטון הול, מאמנת קונטיקט סאן, עוזרת מאמן ומאמנת הראשית בקבוצת ניו יורק ליברטי. היא האדם היחידי שקטף תואר באליפות הקולג'ים של ארצות הברית וגם אימנה קבוצה שזכתה בתואר מקצועני. דונובן נולדה ברידג'ווד, ניו ג'רזי. היא הצטרפה לניו יורק ליברטי כעוזרת מאמן באביב 2009, וב-31 ביולי 2009 מונתה למאמנת הראשית של הליברטי. היא מונתה למאמנת הראשית בסטון הול ב-29 במרץ 2010, אם כי היא סיימה את עונת 2010 עם הליברטי. בשנת 1995 הוצגה כחברה בהיכל התהילה של הכדורסל, ב-1999 הוצגה בהיכל התהילה של כדורסל הנשים, וב-2015 הוצגה בהיכל התהילה של פיב"א. נפטרה ב-13 ביוני 2018 מסיבוך בלב. מדיה וקבצים בנושא אן דונובן בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל ביוגרפיה‏, wnba.com "אן דונובן התפטרה מאימון הסטורם", wnba.com‏, 30 בנובמבר 2007 אן דונובן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אן דונובן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "אן דונובן נבחרה למאמנת", 29 במרץ 2010
מנחת מחבת

מנחת מחבת היא קרבן מנחה מסוג מנחת נדבה שאותה הקריבו בבית המקדש. המקור בתורה למנחה זו, כתוב בפרשת ויקרא. נוסף על הציווי הכללי של קרבן מנחה, נוסף ציווי פרטי בנוגע לדיני המחבת: ”וְאִם מִנְחָה עַל הַמַּחֲבַת קָרְבָּנֶךָ סֹלֶת בְּלוּלָה בַשֶּׁמֶן מַצָּה תִהְיֶה. ו פָּתוֹת אֹתָהּ פִּתִּים וְיָצַקְתָּ עָלֶיהָ שָׁמֶן מִנְחָה הִוא.” החלק הנותר מהקורבן, נקרא בתלמוד "שיריים", יש עליו קדושה, עד כדי כך שלפי שיטת ריש לקיש, אם חסר מהשירים לפני הקטרה, המנחה כולה פסולה השיריים נאכלים על ידי הכוהנים העובדים באותה משמרת: ”וְהַנּוֹתֶרֶת מִן הַמִּנְחָה לְאַהֲרֹן וּלְבָנָיו קֹדֶשׁ קָדָשִׁים מֵאִשֵּׁי ה'”. כאשר מדובר בקרבן כזה הנעשה על ידי סולת, מזהירה התורה לא להוסיף חומרים העלולים להחמיץ את הקרבן כמו למשל שאור: ”כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לַה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ כִּי כָל שְׂאֹר וְכָל דְּבַשׁ לֹא תַקְטִירוּ מִמֶּנּוּ אִשֶּׁה לַה'. יב קָרְבַּן רֵאשִׁית תַּקְרִיבוּ אֹתָם לַה' וְאֶל הַמִּזְבֵּחַ לֹא יַעֲלוּ לְרֵיחַ נִיחֹחַ. יג וְכָל קָרְבַּן מִנְחָתְךָ בַּמֶּלַח תִּמְלָח וְלֹא תַשְׁבִּית מֶלַח בְּרִית אֱלֹהֶיךָ מֵעַל מִנְחָתֶךָ עַל כָּל קָרְבָּנְךָ תַּקְרִיב מֶלַח.” ספר ויקרא, פרק ז' נחלקו רבי יוסי הגלילי ורבי חנינא בן גמליאל מה ההבדל בין מנחת מרחשת למנחת מחבת, שהרי מבואר בפסוק ששניהם נעשים באופן שווה. לפי שיטת רבי יוסי הגלילי, ההבדל בין מחבת למרחשת הוא שמרחשת הוא סיר מכוסה, ואילו המחבת אינה מכוסה. לעומת זאת, סבור רבי חנינא בן גמליאל, כי ההבדל בין מרחשת למחבת, היא אופן הטיגון או הבישול. במנחת מחבת, השמן צף על הסיר השטוח (בדומה למחבת שבימינו), ולכן הלחם שנעשה מהסולת המטוגנת, יוצא בצורה קשה, לעומת זאת המרחשת נעשית על כלי עמוק מלא בשמן, ולכן הלחם שמבושל בו יוצא רך וספוג בשמן, זאת לפי פירוש רש"י. לעומת זאת, הרמב"ם מפרש:”מה בין מחבת למרחשת. מרחשת יש לה שפה והבצק שאופין אותו עליה רך, שהרי יש לה שפה ואינו יוצא. ומחבת אין לה שפה והבצק שאופין אותו בה קשה כדי שלא יצא מכאן ומכאן”, כלומר את מעשה המרחשת בללו בבלילה רכה מאוד - שכן אין חשש שתשפך מהסיר, ואילו את העיסה שאותה טיגנו במחבת, לשו בבלילה קשה, שכן כדי שלא תפול מהכלי - העשוי באופן שטוח ואין לו דופן כלל, יש צורך לעשותה קשה. לפי שיטת התוספות, ציווי מנחת מחבת, מרחשת ומאפה תנור, אינו על עצם העשייה, הטיגון הבישול או האפייה, אלא רק על הבאת הקורבן, ומכיוון שכן אין חיוב כלל לאפות אותם דווקא בתנור המתכת היחיד שהיה בבית המקדש, אלא ניתן לאפות בכלי פרטי בבית.[דרוש מקור] לעומת זאת, הרמב"ם חלוק על כך, והוא פוסק, שרק ההכנות לאפייה, הטיגון והבישול היו בחוץ, אבל האפייה והטיגון עצמם היו בבית המקדש על כלי מיוחד שיוחד לכך: ”כל המנחות טחינתן והרקדתן בחוץ. ולישתן ועריכתן ואפייתן בפנים. וכל מעשיהן כשרים בזר עד שיבואו לבית הקמיצה. ומחבת ומרחשת היו בעזרה. ושתיהם מכלי השרת ומקדשין. ותנור של מקדש של מתכת היה”. הרמב"ם סובר כדעת רש"י, שכותב שכלי המחבת והמרחשת היו כלי שרת. תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ט', עמוד א'. ספר ויקרא, פרק ב' תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ג, עמוד א'. משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ג, הלכה ז' תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף צ"ה, עמוד ב'. משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה כ"ג