laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תל אל מליחה

תל אל מליחה (נכתב גם כ-"תל מלחה") הוא תל ארכאולוגי בדרום שפלת יהודה, בצד כביש 6 כ-2 ק"מ מצפון מזרח ליישוב בית קמה. התל משתרע על שטח של 8 דונמים בקירוב, על גדת נחל שקמה, ליד מסילת הדרום. התל, החולש על המרחב הקרוב לו, נחפר על ידי רשות העתיקות בשנת 1955. במקום התגלתה חומה באורך 100 מטרים וחלקלקה של אדמה קשה סיד ולבנים, מתקופת הברזל II, בנוסף נמצאו במקום ממגורות צלמיות של האלים בעל ועשתרת וכלי חרס רבים. התל היה מיושב למן תקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הביזנטית בארץ ישראל. בתקופת המנדט הבריטי התקיימו על התל מספר מפגשים בין שלטונות המנדט לנכבדי שבטי הבדואים מהסביבה. בעת סלילת כביש 6 בשנת 2013 נמצאו כ-2 ק"מ מדרום לתל שרידי יישוב מהתקופה הביזנטית, המשתרע על שטח של יותר מ-6 דונם. באתר, אשר ישב על דרך עתיקה שהובילה צפונה מבאר שבע, הייתה אחוזה גדולה – ובה כנסייה, מבני מגורים וחדרי אחסון, בור אגירה גדול למים, מבנה ציבור ובריכות מים שסביבם שטחים חקלאיים. ייתכן כי אחד המבנים שימש אכסניה לעוברי אורח שפקדו את המקום. במבנה המרכזי באתר היה אולם רחב ממדים, שאורכו 12 מ' ורוחבו 8.5 מ', ונראה שתקרתו הייתה מקורה ברעפים. במבנה נמצא פסיפס, שהשתמר בצורה טובה, עוטר בדגמים גאומטריים, ובפינותיו אמפורות (קנקנים ששימשו להובלת יין), צמד טווסים, וזוג יונים המנקרים ענבים משריג גפן. במלחמת העצמאות היה במקום משלט שהגן על מנחת "אבק 1", ששימש להנחתת אספקה וציוד לנגב הנצור מ-23 באוגוסט 1948 עד למבצע חורב. ב-19 באפריל 1949 עלה על הקרקע, סמוך לתל, קיבוץ בית קמה במסגרת "הקיבוץ הארצי" ונקרא תחילה בשם "ספיח". מדיה וקבצים בנושא תל אל מליחה בוויקישיתוף כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, רעננה, הוצאת משרד הביטחון, 2000, עמוד: 325 תל אל מליחה באתר רשות העתיקות Tribal Lunch at Camelry Post SHEIKHS AND NOTABLES ENTERTAINED, פלסטיין פוסט, 19 בינואר 1940 Socail and Personal, פלסטיין פוסט, 11 בפברואר 1940 יניר יגנה, יישוב מהתקופה הביזנטית התגלה בבית קמה, באתר הארץ, 12 במאי 2013 מערכת וואלה! חדשות‏, מתחת לשדות הקיבוץ: פסיפס עתיק בן 1,500 שנים, באתר וואלה, 12 במאי 2013 יחיעם ויץ, פלמ"ח - שתי שיבולים וחרב, העמותה לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גליל. משרד הביטחון. הוצאת משרד הביטחון,עמוד: 57 שבתי קפלן, "ספיח ,"משרידי הונגריה, עלה בשערי הנגב, על המשמר, 19 באפריל 1949
זאק אפל

זאכרי "זאק" די אפל (באנגלית: Zachary "Zach" D Apple; נולד ב-23 באפריל 1997) הוא שחיין אמריקאי, פעמיים ברציפות אלוף עולם (בודפשט 2017 וקוואנגג'ו 2019) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. הוא אלוף האוניברסיאדה (נאפולי 2019) בעל 5 מדליות זהב. אפל נולד וגדל בטרנטון, אוהיו. הוא החל להתאמן ולהתחרות בשחייה רק בגיל 16. עד אז הוא עסק בענפי ספורט אחרים כמו כדורסל ואתלטיקה. הוא התאמן בקבוצת השחייה של אוניברסיטת אובורן ובשנת 2018 עבר ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אינדיאנה. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב 2017 זכה אפל במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות. כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.16 שניות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 זכה אפל במדליית זהב במשחה לשיחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:04.36 דקות, לפני אוסטרליה (7:04.70 דקות) ויפן (7:08.07 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.20 דקות וסיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.47 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 48.05 שניות, ועלה ראשון למשחה הגמר. התוצאה שקבע הייתה השנייה בטיבה באליפות. בשני משחים הוא סיים במקום עשירי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.30 שניות ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.78 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:46.56 דקות. נוסף לכך, הוא שחה במשחה שליחים 4x100 מטר אך הרביעייה האמריקאית פסלה. באוניברסיאדה שנערכה בנאפולי, איטליה בתחילת יולי 2019 זכה זאק ב-5 מדליות זהב והיה כוכב האוניברסיאדה. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.01 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.80 דקות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 47.79 שניות, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, בלייק פירוני ונייתן אדריאן בשיא אליפות חדש של 3:09.06 דקות, לפני רוסיה (3:09.97 דקות) ואוסטרליה (3:11.22 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה באליפות 46.86 שניות. 50 מטר חופשי: 22.00 שניות (2017) 100 מטר חופשי: 47.79 שניות (2019) 200 מטר חופשי: 1:46.56 דקות (2019) 50 יארד חופשי: 18.82 שניות (2018) 100 יארד חופשי: 41.36 שניות (2018) 200 יארד חופשי: 1:30.34 דקות (2019) מדיה וקבצים בנושא זאק אפל בוויקישיתוף זאק אפל, ברשת החברתית פייסבוק זאק אפל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זאק אפל, ברשת החברתית אינסטגרם זאק אפל, ברשת החברתית LinkedIn זאק אפל, באתר olympedia.org זאק אפל, באתר Swimrankings זאק אפל, באתר SwimSwam
עברי אנכי (שיר)

"עִבְרִי אָנֹכִי" הוא שיר מסוגת מוזיקה חסידית, שהוציא בני פרידמן ב-2016 ונכלל באלבום שלו 'למלא את העולם באור', ויצא בקליפ בשנת 2017. השיר זכה לפופולריות רבה ברחבי העולם, גם במגזר החילוני, ונכון ל-2024 זכה ליותר מ-28 מיליון צפיות באתר יוטיוב. מילות השיר מדברות על האמונה והביטחון באל לאורך כל הדרך. מילות הפזמון לקוחות מספר יונה. השיר יצא בקליפ בהפקת מאיר קיי, בו נראה פרידמן רוקד ליד מיניבוס מאויר באיורים, שכוללים סמלים יהודיים, כמו מנורות. השיר זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי, והיה לשיר המושמע ביותר בערוצי הרדיו "קול חי" ו"קול ברמה" במהלך שנת תשע"ז. באתר הידברות נבחר השיר במקום הראשון ברשימת שירי השנה ב"מצעד המוזיקה היהודית". השיר זכה במקום ה-21 במצעד העשור של רדיו קול ברמה. רבות עבר העם הזה בדרך ואני הולך עם ראש למעלה כל אחד הוא בן או בת של מלך כך היה וככה זה גם הלאה יהודי עם נשמה בוערת בכל מקום ובכל ארץ לא רוצה שיהיה אחרת יהודי אני זה משהוא נצחי בני אברהם יצחק ויעקב בני שרה רבקה רחל ולאה עברי אנוכי ואת ה' אלוקי השמיים אני ירא עברי אנכי, בביצוע בני פרידמן, סרטון באתר יוטיוב ספר יונה, פרק א', פסוק ט' אלו הזמרים והשירים הכי מושמעים בתשע"ז בתחנות הרדיו החרדיות, באתר כיכר השבת, 14.10.2017 המצעד השנתי של הידברות לשנת תשע"ז. והזוכה בתואר שיר השנה הוא..., באתר הידברות, 19 בספטמבר 2017 מצעד העשור של 'קול ברמה': הדירוג המלא - שיר העשור, זמר העשור ופריצת העשור, סרטון בערוץ "בחזית", באתר יוטיוב (אורך: 02:51:11) אלו השירים הכי מושמעים השבוע ברדיו החרדי, 26 במרץ 2017, באתר כיכר השבת ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קו A של הרכבת התחתית של רומא

קו A (באיטלקית: Linea A) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של רומא. הקו אשר הוא הקו הראשון שנפתח במערכת בשנת 1980 חוצה את רומא במסלול אלכסוני מצפון לדרום. אורכו של הקו הוא 18 קילומטר ופועלות בו 27 תחנות. הקו מצטלב במרכזו עם קווים B ו- C. הקו מסומן בצבע כתום על מפות הרכבת התחתית והוא הקו העמוס ביותר במערכת עם למעלה מארבע מאות אלף נוסעים מדי יום. הקו מתחיל את מסלולו בפרברים הצפוניים של רומא. הקו יורד לכיוון צפון במסלול אלכסוני. סמוך למרכז העיר בתחנת רומא טרמיני נפגש הקו עם קו B בתחנת הצטלבות. ממרכז העיר ממשיך הקו לכיוון דרום ומגיע עד לדרום רומא. מדיה וקבצים בנושא קו A של הרכבת התחתית של רומא בוויקישיתוף
בושטיאן נאכבר

בושטיאן נאכבר (בסלובנית: Boštjan Nachbar; נולד ב-3 ביולי 1980 בסלובן גראדץ(אנ'), סלובניה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק רוב הקריירה שלו ב-NBA וביורוליג בעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. נאכבר, המתנשא לגובה של 206 ס"מ, נחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים הסלובנים וסייע לנבחרתו להגיע למקום הרביעי באליפות אירופה בכדורסל בשנת 2009 וזכה במדליית הזהב באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20, בשנת 2000 במקדוניה. נאכבר החל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת אולימפיה לובליאנה, במדיה שיחק ביורוליג וקבע ממוצעים של 7 נקודות ו-2 ריבאונדים למשחק. בשנת 2000 זכה עם נבחרת סלובניה עד גיל 20 באליפות אירופה כשבגמר ניצחה נבחרתו את נבחרת ישראל בתוצאה 65–66. בשנת 2001 חתם בקבוצת בנטון טרוויזו והיה לשחקן הצעיר ביותר בליגה האיטלקית. בעונתו הראשונה בטרוויזו העמיד ממוצע של 4 נקודות ו-2 ריבאונדים למשחק ביורוליג, אך בעונתו השנייה שיפר את הממוצע ל-13 נקודות ו-4 ריבאונדים והוביל את הקבוצה לפיינל פור. בשנת 2002 נבחר בדראפט במקום ה-15 על ידי יוסטון רוקטס, במדיה שיחק 3 עונות אך זכה רק ל-10 דקות בממוצע למשחק. בשנת 2004 עבר לניו אורלינס הורנטס, במדיה קלע 8 נקודות ב-21 דקות למשחק. בעונת 2005–2006, לאחר שהתקשה לתפקד כשחקן ספסל, הועבר בטרייד לקבוצת ניו ג'רזי נטס, בה היה השחקן השישי ועימה הגיע עד חצי גמר המזרח, שם הפסידו לקליבלנד קבלירס. ב-20 ביולי 2008 חתם נאכבר על חוזה עתק של 9.6 מיליון אירו ל-3 עונות בקבוצת דינמו מוסקבה. בעונת 2008–2009 שיחק ביורוקאפ והעמיד ממוצעים מרשימים של 16.1 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק ונבחר לחמישיית היורוקאפ. כבר בסיום עונה זו ניצל נאכבר סעיף יציאה בחוזהו על מנת לחתום לשנתיים בקבוצת אפס פילזן. בעונתו הראשונה בטורקיה העמיד ממוצע של 6.7 נקודות ו-1.9 ריבאונדים ביורוליג ובעונתו השנייה שיפר את הממוצע ל-8.3 נקודות ו-2.8 ריבאונדים. ביוני 2011 נאכבר פרסם בטוויטר כי לא ימשיך לעונה נוספת באפס פילזן. נאכבר החמיץ את פתיחת עונת 2011–2012 עקב פציעה בקרסול ולאחר שלא הצליח להשיג חוזה בקבוצת NBA חתם ב-2012 עד לסיום העונה בקבוצת אוניקס קאזאן אך לא היטיב לשחק במדייה וקלע רק 3.3 נקודות למשחק בליגה הרוסית. ביולי 2012 חתם נאכבר בקבוצת במברג הגרמנית והוביל אותה לאליפות הליגה המקומית וכן לטופ 16 של היורוליג כאשר הוא מסיים במקום השני ברשימת הקולעים ביורוליג עם 16.1 נקודות למשחק. בשנת 2013 חתם לשתי עונות בברצלונה וזכה עימה באליפות ספרד. בשנת 2015 חתם לעונה אחת בקבוצת סביליה אך למעשה שיחק במדייה עד שנת 2017 ובמאי 2018 הודיע על פרישה ממשחק. נאכבר שיחק בנבחרת סלובניה בכדורסל והשתתף בטורניר אליפות אירופה בכדורסל בשנים 2003, 2005, 2009 ו-2013 ובאליפויות העולם ביפן ב-2006 ובטורקיה 2010. באליפות אירופה ב-2005 העמיד ממוצע של 11 נקודות ו-5 ריבאונדים. לאחר סיום אליפות אירופה בכדורסל ב-2013, שנערכה בארץ הולדתו סלובניה פרש נאכבר מהנבחרת הלאומית. לאחר שפרש ממשחק פעיל נשכר נאכבר על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס כסקאוט. נאכבר נשוי ואב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא בושטיאן נאכבר בוויקישיתוף בושטיאן נאכבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
תיאטרון מרקלוס

תיאטרון מרקלוס (באיטלקית: Teatro di Marcello, בלטינית: Theatrum Marcelli) הוא תיאטרון הקרוי על שם מרקוס קלאודיוס מרקלוס, אחיינו של אוגוסטוס שמת חמש שנים לפני סיום בניית התיאטרון. התיאטרון מצוי ברומא בקרבת נהר הטיבר. יוליוס קיסר החל בבניית התיאטרון בשנת 44 לפנה"ס – שנת הרצחו. יוליוס פתח בבניית התיאטרון כדי להתחרות בתיאטרון של פומפיוס. לשם כך הוא בחר במקום הקדוש ביותר בקמפוס מארטיוס – הקרן הדרומית, מול האי הטיברי, מערבית לגבעת הקפיטול בחלק הצפוני של הפורום הוליטוריום. בין גבעת הקפיטול לתיאטרון נמצאים המקדשים לאפולו – אל השמש, המוזיקה והנבואה – ולבֵּלּוֹנָה – אלת המלחמה, אחות מארס. מהצד השני נמצאים המקדשים ליופיטר סטאטור – יופיטר המכוון, וליונו רגינה (-המלכה) המוקפים בפורטיקוס של מטאלוס. בין הפורטיקוס והנהר היה קירקוס פלאמיניוס אשר התמלא בבניה ולבסוף נאכל כולו על ידי התיאטרון. לטובת שטח התיאטרון יוליוס פינה את המקדש העתיק לפיטאס – אלת הנאמנות, החובה, ההתמסרות. היציע פונה לכיוון דרום-דרום-מערב, כנראה כדי ליישר קו עם הפורטיקוס ומתוך אילוצי השטח למַקְסֵם את שטח התיאטרון, זאת בניגוד להנחייתו המפורשת של ויטרוביוס שהיציע יכוון כלפי הצפון. כאשר אוגוסטוס חזר להמשך בניית התיאטרון הוא פינה עוד שטחים, וכנראה בנה תיאטרון גדול יותר משתכנן יוליוס קיסר. פליניוס וקסיוס דיו חלוקים ביניהם לגבי השנה שבה הסתיימה בניית התיאטרון – פליניוס כותב כי הסתיימה בשנת 11 לפנה"ס, ואילו דיו טוען כי הסתיימה בשנת 13 לפנה"ס, אף שהיה במצב בנייה מאוד מתקדם מספר שנים קודם לכן ובשנת 17 לפנה"ס נערכו בו חלק מ"משחקי המאה". התיאטרון יכל להכיל כ־15,000 צופים, ונבנה בעיקר מאבן טופה, בטון ולבנים. קירותיו החיצוניים של המבנה צופו באבן טרוורטין לבנה. בדומה לתיאטראות אחרות שמוקמו ליד אזורים בעלי נוף יפה, התיאטרון היה פתוח לכיוון אי הטיבר בדרום מערב על מנת הנוף ישמש חלק מהתפאורות. בימי הביניים נקראו שרידי התיאטרון "מקדש מרקלוס" (templum Marcelli) והמבנה שימש כמצודה עד המאה ה-13. במאה ה-16 נבנה עליו בית מגורים של משפחה אורסיני העשירה שתוכנן על ידי באלדסארה פֶּרוּצִי. כיום משמש המבנה כאתר קונצרטים. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון מרקלוס בוויקישיתוף ספרם של סמואל בל פלטנר ותומס אשבי משנת 1929 - " מילון טופוגרפי של רומא העתיקה" בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד". תיאטרון מרקלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sear F. 2006. . Roman Theatres: An Architecture Study. Oxford. Pp 61-62 ויטרוביוס על אודות האדריכלות בעשרה ספרים (תרגום ר' רייך) ספר ה', פרק ג':ב'. תל אביב. תשנ"ז. Sear F. 2006. Roman Theatres: An Architecture Study. Oxford. Pp 62. Coleman K. 1992. Entertaining Rome. In. Coulston J. and Dodge H. eds. Ancient Rome: The Archaeology of the Eternal City. Eynsham. Pp.224.
פצפונת ואנטון (סרט, 1999)

פצפונת ואנטון (בגרמנית: Pünktchen und Anton) הוא סרט גרמני לכל המשפחה מסוגת קומדיה ודרמה המבוסס על הספר "פצפונת ואנטון" מאת אריך קסטנר. הסרט בוים ונכתב על ידי קרולינה לינק והופק על ידי פיטר זנק ואוצ'י רייך. הסרט הוקרן לראשונה בגרמניה ב-21 בפברואר 1999 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב לעברית ב-8 ביולי 2000. אורך הסרט הוא כ-104 דקות ושפת המקור שלו היא גרמנית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית). פצפונת ואנטון בני ה-10 הם החברים הכי טובים. הם תמיד עוזרים אחד לשני, נכנסים יחד לצרות וגם נחלצים מהן. הוריה של פצפונת עשירים ומסתובבים בחברה הגבוהה, בזמן שאימו החולה של אנטון מתפרנסת כמלצרית בגלידרייה מקומית. אימו של אנטון חולה, ולכן היא אינה יכולה להמשיך לעבוד. בשביל שאמו של אנטון לא תאבד את עבודתה, אנטון ממלא בחשאי את מקומה ועובד בגלידרייה ימים ולילות. החלום של אנטון הוא לקחת את אימו לחוף הים, שם היא תוכל להבריא ממחלתה. בשביל להגשים את חלום זה אנטון זקוק להרבה כסף. לשמחת אנטון, יש לו חברה טובה בשם פצפונת שתעשה הכל בשביל לעזור לו לגייס את הכסף. במהלך הסרט פצפונת ואנטון עוברים הרפתקאות רבות, מצחיקות ומעניינות. במאית ומפיקת הדיבוב של הסרט בעברית הייתה שפרירה זכאי. 1998: קרולינה לינק זכתה בפרס הסרט הבווארי לסרט ילדים 1999: ניקי רייזר זכה בפרס הסרטים הגרמני למוזיקה קולנועית 1999: מקס פלדר זכה בדרור הזהב עבור השחקן הטוב ביותר 1999: קרולינה לינק זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים בשיקגו פצפונת ואנטון "פצפונת ואנטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פצפונת ואנטון", באתר AllMovie (באנגלית) "פצפונת ואנטון", באתר אידיבי "פצפונת ואנטון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פצפונת ואנטון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
אואשנג האנר

אואשנג האנר (באנגלית: Oushang Honor) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית (חברה ממשלתית) Changan Automobile (אנ') (שם רשמי: Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd, שם בסינית: 重庆长安汽车股份有限公司) אשר מיוצר משנת 2011 ועד היום בסין. "Oushang Honor". "Oushang Honor S" - מיוצר מדצמבר 2017, מחיר היחידה נע בין 39,900-55,900 רנמינבי (דצמבר 2017, בסין). 7 נוסעים (תצורת ישיבה: 2+3+2). 5 דלתות. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית. מנוע בנזין. קיבולת מכל דלק - 46 ליטר. צמיגים: 185/65 R15. 4 רמות גימור: 1.5L MT Fashion, 1.5L MT Standard, 1.5L MT Elite, 1.5L MT Luxury. מחיר היחידה מדגמי "אואשנג האנר" נע בין 44,900 - 60,900 רנמינבי (2011, בסין). מחיר היחידה מדגמי "אואשנג האנר" נע בין 51,900 - 64,900 רנמינבי (דצמבר 2015, בסין). "אואשנג האנר" "אואשנג האנר" לאחר מתיחת פנים "אואשנג האנר" - ניידת משטרה בתת-מחוז האנגג'ואו, תת־מחוז עירוני בדלתה של עמק הנהר יאנגצה במזרח סין העממית "אואשנג האנר S" "אואשנג האנר S" מיניוואן אואשנג A600 מדיה וקבצים בנושא אואשנג האנר בוויקישיתוף היצרנית Changan globalchangan.com/about_us "אואשנג האנר" carnewschina.com/2012/02/23/changan-ounuo-mpv-listed-priced-in-china "אואשנג האנר" - מפרט chinaautoweb.com/car-models/chana-oushang-mpv "אואשנג האנר" (בסינית) autohome.com.cn/news/201712
ויקי ווטסון

ויקי ווטסון (באנגלית: Vikki Watson; נולדה ב-22 באפריל 1959) היא זמרת בריטית. ידועה תחת שם הבמה שלה "Aeone". ווטסון נולדה בהמפשייר, זמן קצר לאחר לידתה עברה למערב סאסקס שם ניהלה משפחתה חנות ענתיקות. כילדה היא החלה ללמוד שירה וריקוד והיא למדה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. ב-1985 היא זכתה במקום הראשון בתחרות של הBBC "שיר עבור אירופה" עם השיר "Love Is …". היא ייצגה את בריטניה באירוויזיון 1985 בגטבורג, אותו סיימה במקום הרביעי, עם 100 נקודות. ב-1991 הוציאה את אלבומה הראשון "Window to a World". היא לקחה חלק בכתיבת שירים לפסקולים של מספר סרטים. בשנות התשעים עברה להתגורר בארצות הברית. אתר האינטרנט הרשמי של ויקי ווטסון ויקי ווטסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקי ווטסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקי ווטסון, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חאפיי ז'ונגי

חאפי ז'ונגי (באנגלית: Hafei Zhongyi) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Hafei Motor (אנ') (שם רשמי: Hafei Motor Co., Ltd, בסינית: 哈飞汽车) אשר מיוצרת משת 1999 ועד היום בסין. בדצמבר 2007 דגם "חאפיי ז'ונגי" הושק בצ'ילה. בארצות הברית שווק דגם "חאפיי ז'ונגי" בתצורת טנדר, בשם: "C-MAG". דגמי "חאפיי ז'ונגי" הורכבו באורוגוואי באמצעות "Effa Motors" (אנ'), ושווקו גם בברזיל. מסחרית. מיניבוס. מיניוואן. טנדר. "חאפיי ז'ונגי", שנת 2011 – מסחרית "חאפיי ז'ונגי" – מסחרית "חאפיי ז'ונגי" – מסחרית "חאפיי ז'ונגי" – מיניבוס "חאפיי ז'ונגי" "חאפיי ז'ונגי" מדיה וקבצים בנושא חאפיי ז'ונגי בוויקישיתוף חאפיי ז'ונגי, סרטון באתר יוטיוב היצרן Hafei Motor - אתר הבית (web.archive.org/web/20130419014823) "חאפיי ז'ונגי" בברזיל Blog do Play - Effa expões seus veículos comerciais na Fenatran "חאפיי ז'ונגי" alibaba.com/showroom/hafei-zhongyi "חאפיי ז'ונגי", שנת 2007 - תמונה carroya.com/vehiculo/usado/hafei/zhongyi/2007 "חאפיי ז'ונגי" - טנדר made-in-china.com/showroom/lbautoparts/product ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חאפיי ז'ונגי".
טיחווין

טיחווין (ברוסית: Тихвин) היא עיר במחוז לנינגרד, הממוקמת במרחק עשרות קילומטרים מהעיר סנקט פטרבורג. מהווה מרכז תרבותי, תעשייתי ותחבורתי חשוב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בעיר ממוקם אצטדיון קירובץ, המהווה אחד ממתקני הספורט הגדולים במחוז לנינגרד ומשמש כמגרשן הביתי של קירובץ טיחווין ולנינגראדץ. מועדון הכדורגל הכוכב האדום טיחווין זכה באליפות מחוז לנינגרד בשנת 1953 ומועדון סטרויטל זכה באליפות 1968. ברם למועדון המוצלח ביותר בעיר נחשב מועדון קירובץ טיחווין שזכה באליפות המחוז בשנים 1987, 1989, 1991 אך עד כה לא הצליח להעפיל לליגות מקצועניות. טיחווין הייתה מחוץ לתחום המושב, לכן באופן רשמי נאסר על מרבית היהודים להתיישב בה. בכל זאת, כבר מאמצע מאה ה19 יש ידיעות על כמה עשרות יהודים החיים בעיר. היו אלה חיילים משוחררים מהצבא הרוסי ובני משפחותיהם (חיילים משוחררים היו פטורים ממגבלות תחום המושב). לפי מרשם האוכלוסין שנערך בשנת 1897 התגוררו בטיחווין 119 יהודים, שהיוו 1.8% מהאוכלוסייה. בשנת 1905 קיבלו יהודי העיר היתר לבניית בית הכנסת (עד אז נערכו תפילות בבתים הפרטיים של היהודים). בית הכנסת התקיים עד לתחילת שנות ה-30, אז נסגר בהוראת השלטון הקומוניסטי. מבנה בית הכנסת הפך לאולם ספורט. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 המבנה נהרס, בשל מצבו הרעוע. לפי מרשם אוכלוסין שנערך בשנת 1939 התגוררו בטיחווין 113 יהודים (כ-0.7% מן האוכלוסייה). בשנת 1941, כאשר התקרב הצבא הנאצי אל העיר הצליחו יהודי העיר להימלט לתוך לנינגרד. לאחר מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר יהודים מעטים: בשנת 1959 - 41 יהודים, בשנת 1989 - 56 יהודים ובשנת 2002 - 28 יהודים. נכון להיום (2023) לא ידוע על יהודים המתגוררים בטיחווין. העיר חתומה על הסכם ערים תאומות עם הערים: צרפת ארוויל-סן-קלר, צרפת שוודיה טרוסה, שוודיה פינלנד אימטרה, פינלנד מדיה וקבצים בנושא טיחווין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיחווין "טיחווין", באתר JewishGen (באנגלית) טיחווין ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
מסוכנת

מסוכנת הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 1998, בכתיבתו ובבימויו של שמי זרחין, עם גילה אלמגור ומשה איבגי בתפקידים הראשיים. בסרט יש קטעי שירה וריקודים של מחזמר בשם "מסוכנת", בביצוע להקת שחקנים ובראשם גילה אלמגור. הסרט זכה ב-7 פרסי אופיר לשנת 1998: על הבימוי (שמי זרחין), על הצילום (דוד גורפינקל), על העריכה (עינת גלזר-זרחין), על העיצוב האמנותי (אריאל רושקו), על התלבושות (רקפת לוי ודוד מרדכי), על המוזיקה (עדי כהן) ועל הפסקול (אלי ירקוני, ג'ון פורסל, ישראל דוד). כמו כן, הסרט היה מועמד לעוד 6 פרסי אופיר: לשחקן הראשי (משה איבגי), לשחקנית הראשית (גילה אלמגור), לשחקן המשנה (נתן דטנר), לשחקנית המשנה (שרית וינו אלעד) ולתסריט (שמי זרחין). צביה ישראלי (גילה אלמגור) היא שחקנית ותיקה ומוערכת, מופיעה כעת במחזה מתח מצליח בשם "מסוכנת" בתור פאם פאטאל למולו של אריק (עמוס לביא). לפני שלוש שנים היא איבדה את בעלה, חתנה ובתה שהייתה בהריון בתאונת דרכים מחרידה, אך התאוששה וחזרה לשחק. המחזה מצליח וכולם סוגדים לה ובעיקר הבמאי מיכה (נתן דטנר) החושק בה למרות הבדל הגילים הגדול ביניהם. לאחר מסיבת ההצגה האחרונה של המחזה, צביה חוזרת לביתה ומגלה שם את ישראל (משה איבגי) שהיה נהג המשאית שגרם לתאונה, לאחר שהשלים שלוש שנים בבית סוהר וכעת חוזר לצביה ולא מרפה ממנה עד שתסלח לו. היא מסרבת והוא עולה לגג בית סמוך, מבקש סליחה וכשהיא עדיין מסרבת, הוא משליך את עצמו ונפצע קשה. לאחר מכן צביה משנה את יחסה כלפי ישראל ומתחילה לעזור לסעוד אותו, בתחילה בבית החולים ואחר כך בביתה בעזרת העוזרת שלה אתי (תמרה דיין). ישראל מספר לה על ילדותו העשוקה והיא מרחמת עליו. מיכה משכנע אותה לחזור לתיאטרון להפקת המחזמר "מסוכנת" המבוסס על המחזה והיא נענית לו אף על פי שאינה זמרת. היא לוקחת את ישראל להצגה והוא מבקר אותה ואת המחזמר בביקורת קטלנית. צביה עוקבת אחרי ישראל ומסתבר לה שכלל אינו משותק אבל היא ממשיכה ב"משחק" עד שמתברר שישראל קונה רהיטים בעזרת כרטיס האשראי שלה. בהתקפת זעם היא משליכה אותו עם הכיסא מעל המדרגות, והוא נפצע ומאושפז שנית אך בורח מהאשפוז. צביה מוצאת את ישראל על במת התיאטרון, חמוש באקדח ומטיח בה אשמה כי היא רצחה את בעלה ובתה בחניקה לאחר שהיו מאושפזים שבועיים ללא הכרה, כמו שניסתה לחנוק אותו. צביה מכחישה את דבריו, והוא אוחז באקדח ובמקום לירות בה, יורה בעצמו. "מסוכנת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסוכנת", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מסוכנת", באתר אידיבי "מסוכנת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מסוכנת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מסוכנת, באתר קרן הקולנוע הישראלי
מחוז פלן

מחוז פְּלֵן (בגרמנית: Kreis Plön, הגייה ב-IPA: [ˈpløːn]) הוא מחוז במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. המחוז גובל (ממזרח ובכיוון השעון) במחוז אוסטהולשטיין (Ostholstein) ובמחוז זגברג (Segeberg), בעיר נוימינסטר, במחוז רנדסבורג-אקרנפרדה (Rendsburg-Eckernförde), בעיר קיל ובים הבלטי. המחוז מורכב מחמישה יישובים מאוכלסים בצפיפות לאורך הגבול עם קיל ולחופי לשון-הים קיל (Kieler Förde), ומעשרות יישובים קטנים יותר, שבכל אחד פחות מאלף תושבים. זהו מחוז המאופיין באגמים רבים, בהם האגם העשירי בגודלו בגרמניה, אגם פלן (Plöner See). המחוז הוקם בידי הפרוסים בשנת 1867. ב-1932 הוא הורחב, ונוספו אליו 31 יישובים שהיו חלק ממחוז בורדסהולם (Bordesholm), שפורק. באפריל 1938 הפכו שניים מיישובי המחוז לחלק מנוימינסטר, ובאפריל 1939 סופח אחד מיישובי המחוז, אלמשנהאגן (Elmschenhagen), לשטחה של קיל. לאחר מלחמת העולם השנייה הוכפלה האוכלוסייה: מ-67,434 תושבים ב-1939 ל-123,818 תושבים באוקטובר 1946. הסיבות לכך היו מצד אחד אנשים רבים שנטשו את העיר קיל במהלך הלחימה, ומצד שני תושבי אזורים שגרמניה ויתרה עליהם עם סוף המלחמה, שבחרו להתיישב באזור. ב-1950 חיו 9,000 עקורים ב-77 מחנות במחוז. ב-26 באפריל 1970 נערכה חלוקה מחוזית מחודשת של שלזוויג-הולשטיין, במסגרתה איבד מחוז פלן כמעט עשירית משטחו. ממספר יישובים שהיו חלק ממנו בעבר הוקמו מועצות בתוך מחוז רנדסבורג-אקרנפרדה, וארבעה יישובים סופחו לעיר קיל. מדיה וקבצים בנושא מחוז פלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז פלן (בגרמנית) Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2018 (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.