laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקרא מפורש

מקרא מפורש הוא הוצאה עממית של התנ"ך עם פירוש קצר שנכתב על ידי יוסף אליהו טריווש (שעשה את העבודה המדעית) והמורים דוד נוֹטיק וניסן לוין ויצא לאור בסוף העשור הראשון של המאה ה-20 בשלוש מהדורות – עברית, יידית ורוסית – בדפוס רוזנקרנץ ושריפטזצר בווילנה. הספר מציג את נוסח התנ"ך מנוקד, אך ללא טעמי המקרא, עם פירוש קצר, המסביר בעיקר את המילים. הפירוש יצא גם במהדורת "ז'רגון", שבו נוסף על הפירוש העברי גם תרגום של חלק מהמילים ליידיש. בשנת 1941 הוצאה מהדורה מתוקנת של מקרא מפורש בעריכת אברהם אריה עקביא ושיפורים שהוספו על ידו ועל ידי י' אמוראי, שלמה זלמן אריאל (תחת שם העט "ז' בהרב") וא"ל פאיאנס. פירוש מקרא מפורש זכה להצלחה רבה ושימש כספר לימוד התנ"ך בבתי ספר עבריים רבים באירופה ובאמריקה. כבר בשנת 1941 צוין שחלק מחלקי הפירוש יצאו ביותר מעשרים מהדורות. בשנת 1954 יצאה בשיתוף עם הוצאת מעריב מהדורה של מקרא מפורש בחמישה כרכים. בעקבות זאת פנתה מרים נוטיק לבית המשפט והוציאה צו מניעה נגד הפצת הספרים, מאחר שעקביא והמשפרים למהדורה המתוקנת צוינו בהם בתור הכותבים, במקום לציין את המפרשים המקוריים. מקרא מפורש - ספר בראשית, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר במדבר, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר דברים, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר יהושע, וילנה, תרע"א, הוצאה שלישית מוגהת, מהדורה ז'רגונית, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר שופטים, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר שמואל, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר מלכים א', תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר מלכים ב', תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר ישעיהו, תל אביב, 1941, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר ירמיהו, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר ירמיהו, וילנה, תרע"א, מהדורה ז'רגונית, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר יחזקאל, וילנה, תרפ"א, הוצאה שביעית, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר תרי עשר, תל אביב, 1941, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר תהילים, וילנה תרפ"ג, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר משלי, וילנה תרפ"ט, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר איוב, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר חמש מגילות, תל אביב, 1955, מהדורה מיוחדת לקוראי מעריב, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר דניאל, עזרא ונחמיה, תל אביב, 1951, באתר היברובוקס מקרא מפורש - ספר דברי הימים, תל אביב, 1955, מהדורה מיוחדת לקוראי מעריב, באתר היברובוקס פ. ה., יוסף אליהו טריווש, דבר, 9 באוקטובר 1938. דוד תדהר (עורך), "שלמה שרברק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1681. מקרא מפורש - ספר ישעיהו, תל אביב, 1941, באתר היברובוקס. פשרה בעניין "מקרא מפורש", דבר, 12 במאי 1955.
בתיה משעני

בתיה משעני-לחובר (1945 - 20 ביוני 1996) הייתה ספורטאית ישראלית, אלופה פאראלימפית ושיאנית עולם. היא השתתפה במשחקים הפאראלימפיים בשנים 1964 ו-1968 וזכתה ב-12 מדליות פאראלימפיות מהן 4 זהב, 5 כסף ו-3 ארד, בארבעה ענפים שונים: אתלטיקה, שחייה, טניס שולחן וכדורסל כיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) הייתה בין חמשת הישראלים הראשונים שזכו במדליית זהב פאראלימפית. במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) זכתה משעני ב-5 מדליות, מהן 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. 2 מדליות זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 15.50 מטר, במדליית ארד זכתה צפורה רוזנבאום מישראל (13.28 מטר) ובמשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.8 דקות, לפני רוזנבאום (1:25.2 דקות). מדליית כסף בטניס שולחן ביחידות ושתי מדליות ארד בהדיפת כדור ברזל (4.64 מטר) ראשונה הייתה רוזנבאום בשיא עולם חדש של 5.16 מטר ובטניס שולחן בזוגות עם רוזנבאום. נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי בזריקת אלה (22.19 מטר). במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) זכתה משעני ב-7 מדליות, מהן 2 זהב, 4 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במרוץ בכיסאות גלגלים ל-60 מטר בתוצאה של 16.3 שניות, שלישית סיימה גאולה סירי מישראל (17.9 שניות). מדליות כסף בזריקת אלה (23.93 מטר) אחרי רוזנבאום (27.44 מטר) ולפני שושנה שרעבי מישראל (21.06 מטר), בהטלת כידון (12.71 מטר) אחרי רוזנבאום שקבעה שיא עולם חדש של 16.80 מטר ובהדיפת כדור ברזל (5.93 מטר) שוב אחרי רוזנבאום שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 6.97 מטר. מדליית ארד בטניס שולחן ליחידות. נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי בסללום (1:23.0 דקות) ובמקום שמיני בזריקת דיסקוס (10.55 מטר) וכן הגיעה לשלב רבע הגמר בטניס שולחן בזוגות עם מיכל אסקפה. בשנת 1969 הוסמכה לעריכת דין. משנת 1978 ועד מותה הייתה היועצת המשפטית של ועדה מחוזית לתכנון ולבנייה. בנה בועז לחובר היה ספורטאי חובב ונהרג בשנת 2008 מפגיעת רכב בזמן רכיבה על אופניים. מדיה וקבצים בנושא בתיה משעני בוויקישיתוף פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) הוסמכו 146 עו"ד חדשים, על המשמר, 2 בנובמבר 1969 עב 303583/98 לחובר יצחק, לחובר עודד נ' הוועדה המקומית לתכנון ולבניה - המרכז בועז לחובר ז"ל
אשו משום חציו

בהלכה היהודית, אִשּוֹ מִשּוּם חִצָּיו הוא עיקרון הלכתי שטבע האמורא רבי יוחנן, שמשמעותו היא שבראי ההלכה, פעולה של הצתת אש דומה לפעולה של יריית חץ, כלומר, התפשטות האש נחשבת לתוצאה ישירה מההצתה והיא באחריותו הישירה של המצית. בתלמוד נחלקו אמוראים בדין זה מאיזה טעם יש לחייב אדם על אש שייצר, האם חיוב הוא כדין חץ שאדם ירה והזיק (אשו משום חציו), או שיש לחייב מדין ממונו שהזיק (אשו משום ממונו): אתמר, ר' יוחנן אמר: אשו משום חציו, וריש לקיש אמר: אשו משום ממונו. וריש לקיש מאי טעמא לא אמר כרבי יוחנן? אמר לך: חציו מכחו קאזלי, האי לא מכחו קאזיל. ורבי יוחנן מאי טעמא לא אמר כריש לקיש? אמר לך: ממונא אית ביה ממשא, הא לית ביה ממשא. — תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ב, עמוד א' כלומר, ריש לקיש סובר ש"אשו משום ממונו" כיוון שבשונה מחצים, האש יוצאת מכוחה-היא ולא בכוח האדם. לעומתו טוען רבי יוחנן ש"אשו משום חציו", מאחר שלממון ממשות, בשונה מאש. רבי יצחק נפחא לומד את המסקנה, ש"אשו משום חיציו", מן התורה. הפסוק העוסק בנזקי אש – ”כִּי תֵצֵא אֵשׁ וּמָצְאָה קֹצִים וְנֶאֱכַל גָּדִישׁ אוֹ הַקָּמָה אוֹ הַשָּׂדֶה שַׁלֵּם יְשַׁלֵּם הַמַּבְעִר אֶת הַבְּעֵרָה” (ספר שמות, פרק כ"ב, פסוק ה') – פותח בנזקי ממונו של המזיק ("כי תצא אש"), ומסתיים בנזק המיוחס לאדם עצמו ("שלם ישלם המבעיר"). מכך הוא לומד ש"אשו משום חציו". הרעיון העומד מאחורי קביעה זו הוא שכל שימוש בכוח טבע קיים (הנקרא בלשון התלמוד רוח מצויה) נחשב חלק ממעשה האדם וכשם שכאשר אדם השליך חפץ מראש הגג נחשיב את השבירה לפעולה ישירה שלו אף ש"השתמש" בכוח המשיכה, כן המדליק אש והאש התקדמה עם משב הרוח נחשב שהוא אחראי לכל השריפה. העיקרון נאמר במקורו בהקשר של אב הנזיקין "אש" בהלכות נזיקין, והוא עומד בניגוד לדעת האמורא ריש לקיש הסובר ש"אִשׁוֹ משום ממונו", כלומר, התפשטות האש אינה אלא כנזקים שנעשו על ידי רכושו של האדם, כמו בעלי חיים שגרמו נזק או נזק שנגרם על ידי בור שחפר. למסקנת התלמוד רבי יוחנן מודה בעיקרון של אשו משום ממונו וכל מחלוקתם היא במקום שאפשר לחייבו גם משום חציו האם יתחייב גם משום חיציו. המשמעויות המעשיות של המחלוקת הן בעיקר בהלכות נזיקין, אך גם בשטחי הלכה אחרים. אחד מהחידושים המפורסמים ביותר בסוגיה זו הוא חידושו של מחבר "נימוקי יוסף", רבי יוסף חביבא. הוא מקשה, לפי היסוד שהצתת אש ופעולותיה נחשבות כפעולות ישירות של המצית וכאילו הוא עשאן, כיצד ניתן להדליק נרות שבת בערב שבת, בעוד שהם ממשיכים לדלוק במשך שעות השבת, ולמטרה זו הם מודלקים. קושיה זו הייתה אחת המתקפות של הקראים על הרבנים בפולמוס על הדלקת נרות שבת. כתוצאה מקושיה זו מסביר רבי יוסף חביבא שכל פעולת האש שנעשות לאחר-מכן מתייחסת למי שהדליק אותה כאילו עשה את הכל ברגע ההדלקה. במבט ראשון נראה כי לדברי רבי יוחנן השורף מתחייב בזמן ההיזק, ומסביר בעל "נימוקי יוסף" כי מתייחסים לשעת ההדלקה בלבד. יאיר וסרטייל, אשו משום חיציו או משום ממונו, באתר "ישיבה" פסקי דין רבניים על אישו משום חיציו, אתר פסקי דין רבניים הערך "אשו משום חציו", באתר המכלול תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס', עמוד ב' ראו בפירושי רב סעדיה גאון, לשמות, ל"ה, ג' (עמ' רמה במהד' רצהבי, עמ' קג בהערה 1 במהד' הרב קאפח).
95 התזות

דיון לשם בירור תוקפם של שטרי המחילה הידוע בכינוי המקוצר 95 התֶּזוֹת (בלטינית: Disputatio pro declaratione virtutis indulgentiarum) היא מסה שחוברה על ידי מרטין לותר, דוקטור לתאולוגיה וכומר גרמני. את המסה הכתובה בלטינית תלה לותר ב-31 באוקטובר 1517 על דלתות כנסיית הטירה בוויטנברג, ועותקי המסמך הופצו בגרמנית. במסמך יש 95 טיעונים נגד המנהג הקתולי של מכירת שטרות המחילה (אינדולגנציות). מסמך זה, יחד עם מסמכים אחרים שחיבר לותר, והחשובים בהם "פרלוד" (1520), "לחירות האדם הנוצרי" (1520) ו"אל האצולה הנוצרית של האומה הגרמנית" (1520), היו הזרזים העיקריים לרפורמציה הפרוטסטנטית. הן אלברכט מברנדנבורג הן האפיפיור לאו העשירי נזקקו לכסף, ולשם כך הכריז האפיפיור על מכירת שטרות מחילה המקצרים את השהות בכור המצרף. מסחר זה בכתבי מחילה העלה את חמתו של מרטין לותר, אשר כתב ופרסם את 95 התזות. במסמך לא קרא לותר לקרע עם רומא ואפילו לא לרפורמה, אולם זו הייתה תוצאתו. התזות נכתבו בלשון ענווה ואקדמית, והן התמקדו בשלושה נושאים מרכזיים: 1. ביקורת על מכירת כתבי סליחה: לותר טען כי כתבי הסליחה אינם מביאים לגאולה אמיתית וכי הכנסייה מנצלת את עניי העם לצורך רווחים כלכליים. 2. הקריאה לחזרה בתשובה אמיתית: לותר הדגיש כי הגאולה מתקבלת רק דרך אמונה וחסד אלוהי ולא דרך מעשים. 3. התנגדות לסמכות הכנסייה במתן מחילה: לותר טען כי רק אלוהים יכול להעניק מחילה אמיתית וכי הכנסייה אינה יכולה להבטיח גאולה באמצעות שטרות מחילה פרסום התזות הפך במהרה לאירוע מכונן בהיסטוריה הדתית והפוליטית של אירופה. הן הופצו ברחבי גרמניה ולאחר מכן בכל אירופה, וגרמו ללותר להיקרא בפני הכנסייה להגנת דעותיו. התזות עוררו ויכוח תאולוגי ופוליטי רחב שהוביל לרפורמציה הפרוטסטנטית ולשינויים משמעותיים בכנסייה ובחברה האירופית. פרדסטינציה Disputatio pro declaratione virtutis indulgentiarum התזות בלטינית ובאנגלית Martin Luther’s 95 Theses in Latin and English התזות באנגלית ובלטינית 95 התזות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) https://www.history.com/topics/religion/martin-luther-and-the-95-theses https://www.britannica.com/topic/Protestantism/Ninety-five-Theses https://www.britannica.com/event/Ninety-five-Theses ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יש לך חלב?

יש לך חלב? (באנגלית: Got Milk?‎) הוא הסיסמה של קמפיין פרסומי מטעם ועדת יצרני החלב של קליפורניה (California Milk Processor Board). הקמפיין מתקיים מאז 24 באוקטובר 1993, והוא נועד לעודד צריכת חלב. בהמשך הותר השימוש בסיסמה גם ליצרני חלב אחרים ולחקלאים. הסלוגן מהווה את אחת מסיסמאות הפרסום המוכרות בארצות הברית. יצרני החלב בקליפורניה החליטו לממן את הקמפיין הפרסומי, לאחר תקופה ארוכת-שנים שהתאפיינה בירידת מכירות החלב. הקמפיין הפך לאחד הבולטים בתקופתו, והסיסמה "יש לך חלב?" הפכה לסיסמה מוכרת. נעשו עליה פרפרזות רבות, בצורת פרסומים עם סיסמה דומה, בהם הוחלפה המילה "חלב" במוצרים אחרים. הקמפיין הוביל לעלייה במכירות החלב בקליפורניה, אך לא בשאר ארצות הברית. עם זאת, הקמפיין בלם את הירידה העקבית במכירות החלב. ב-1995 הותר השימוש בסיסמה לפרסומות של ועדת יצרני החלב הלאומית (National Milk Processor Board, או MilkPEP), שהפיקה מאז פרסומות רבות בכיכובם של ידוענים מתחומי הספורט והבידור, וכן דמויות מצוירות. בפרסומים אלו פניהם של הידוענים עוטרו ב"שפם" לבן של חלב, כאשר סיסמת הפרסום "Where's Your Mustache?‎" (היכן השפם שלך?) הפכה אף היא לסיסמה ידועה. מדיה וקבצים בנושא יש לך חלב? בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יש לך חלב? (באנגלית) got milk?‎, מאמר של דאגלס ב. הולט, פרופסור לשיווק באוניברסיטת אוקספורד, באתר Advertising Educational Foundation יש לך חלב?, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאגלס ב. הולט, בפסקה Launch Ads Got Milk? Campaign, באתר Marketing Campaign Case Studies Michael Daehn, ‏The Seven Keys to Marketing Genius, עמ' 80, באתר גוגל ספרים
אחד באמצע

אחד באמצע או חמור באמצע או קוף באמצע הוא משחק ילדים המיועד לשלושה שחקנים לפחות ומצריך כדור אחד. בתחילת המשחק עומדים שחקנים בצדדים שונים ואחד השחקנים עומד באמצע. מטרתם של השחקנים העומדים בצדדים היא למסור בכל פעם לצד שונה בלי שהשחקן העומד באמצע יתפוס את הכדור. אם השחקן שעומד באמצע תפס - הוא מתחלף עם שחקן מהצד שזרק את הכדור בתור שבו הוא תפס, והמשחק ממשיך. בדרך כלל מגרילים את השחקן שעומד באמצע. המנצח במשחק הוא מי שהיה באמצע הכי פחות פעמים. למשחק יש גרסאות נוספות בהם יותר משחקן אחד עומד באמצע. גם בגרסה זו מי מהשחקנים באמצע שתפס את הכדור מתחלף עם השחקן הזורק. מסירות עשרים ואחת (משחק ילדים) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Blah Blah Blah (שיר)

Blah Blah Blah הוא הסינגל השני של זמרת הפופ האמריקאית קשה, מתוך אלבום הבכורה שלה Animal. השיר יצא לאור ב-19 בפברואר 2010. בשיר מתארחים הצמד האמריקאי 3OH!3. הביקורות לסינגל היו חיוביות ברובן. בבלוג המוזיקה המוערך של תחנת הרדיו BBC 1 הוא זכה לביקורת חיוביות למדי ולדירוג של ארבעה כוכבים. רובם גם הביעו מורת רוח על חלקם של 3OH!3 בשיר, בטענה שהביצוע שלהם "מלא פגמים". מידע על הסינגל "Blah Blah Blah" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Blah Blah Blah" באתר Discogs סרטון השיר "Blah Blah Blah" באתר יוטיוב הביקורת באתר BBC 1 ביקורת מאת ביל לם Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הכנסת בניי-סיר-סן

בית הכנסת של ניי-סיר-סן השוכן בעיר ניי-סיר-סן באזור איל-דה-פראנס, הוא בית הכנסת העתיק ביותר בפרברי פריז. עד לשנת 1869 התאספו יהודי ניי בבית פרטי (15 rue Louis-Philippe) שנקבע כבית תפילה. בשנת 1875 הקימו יוצאי אלזס-לוריין קהילה יהודית עצמאית, והחליטו לבנות בית כנסת. האדריכל היהודי הצעיר שזכה בפרס רומא, אמיל אולמן (1844–1902), הוזמן לתכנן את המבנה. בית הכנסת, שנבנה בסגנון נאו-ביזנטי, נפתח לקהל בשנת 1878 ב-rue Jacques Dulud. רבה הראשון של הקהילה היה סימון דֶבְּרֶה (1854–1939), שהיה אביהם של רופא הילדים המפורסם רוברט דברה (1882–1978) ושל האדריכל ז'רמן דברה (1890–1948), וסבו של ראש ממשלת צרפת תחת נשיאותו של שארל דה גול, מישל דברה (1912–1996). בשנת 1930 כבר מנתה הקהילה כ-6,000 בני אדם. הצורך בהרחבת בית הכנסת הפך להכרחי, ועבודות התכנון הוטלו על האדריכלים ז'רמן דברה וז'וליין הירש. בית הכנסת המחודש נחנך ב-24 אוקטובר 1937. בשנת 1943 גורשו רבה של ניי, רוברט מאיירס ואשתו סוזן (נולדה באואר) לאושוויץ. מצבת זיכרון שהונחה במקום מנציחה את הגירוש של יהודי ניי, ואת מעשי האומץ של חסידי אומות העולם בניי. לוח זיכרון נוסף ברחוב אדואר נורטייה הסמוך, מנציח את שמותיהם של 17 ילדים בני 3–11 שנים אשר שוכנו במרפאה שנוהלה על ידי נזירות, וב-25 יולי 1944 נאספו וגורשו על ידי הנאצים למחנות הריכוז. התקומה של הקהילה לאחר מלחמת העולם השנייה לוותה בקשיים רבים. הרב של ניי לאחר המלחמה, דוד פיירוורקר, פעל רבות במטרה ליצור חוגי לימוד לצעירי הקהילה. בתקופת כהונתו של יורשו, הרב אדוארד גורביץ, זרמו למקום מספר עצום של יהודי אלג'יריה שהזרימו חיוניות חדשה לקהילה. יום השנה המאה לבניית בית הכנסת נחגג בנוכחות של הרשויות וראש הממשלה לשעבר מישל דברה. הרב אלקסיס בלום (צר') ירש את מקומו של הרב ג'רום כאהן, שנפטר בשנת 1988. עם יציאתו לפנסיה של בלום, מונה בשנת 2009 הרב מיכאל אזולאי, המכהן גם כחבר וועדת האתיקה הלאומית. בית הכנסת היה במקור בצורת ריבוע, והכניסה למבנה פנתה לרחוב rue Jacques Dulud. עדיין קיימים שם שני הפביליונים מבית הכנסת המקורי שמכותרים בספר תורה, ובאמצעם קבוע שער שעליו הכיתוב מתהילים קי"ח, פסוק י"ט: פִּתְחוּ-לִי שַׁעֲרֵי-צֶדֶק; אָבֹא-בָם, אוֹדֶה יָהּ. הבניין מכוסה בכיפה גדולה, המחוררת ב-24 חלונות. במהלך שיפוץ בית הכנסת בשנת 1930 הועברה הכניסה ל-rue Ancelle והוארכה הספינה המרכזית. לכניסה החדשה נוספה סדרה של שבע קשתות בצורת "עין שור" שמקיפים אותם מגן דוד. מגן דוד מעטר גם את תבנית לוחות הברית בשער הכניסה, וכן את ראשי העמודים. פנים המבנה מעוצב בסגנון שנות ה-30. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת בניי-סיר-סן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת בניי-סיר-סן ערך על בית הכנסת באנציקלופדיה היהודית ביוגרפיה באתר מלמד Limor Yagil, Chretiens et Juifs sous Vichy (1940-1944), 2005
על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור

"על בלימה - סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור" הוא ספר מאת אבירם ברקאי, אשר יצא לאור ב-2009 בהוצאת מעריב, ומתאר בפרוטרוט ובתיאורים אמיתיים, מרגשים וקשים לעיתים את קורותיה של חטיבת השריון 188 שלחמה ברמת הגולן במהלך קרבות הבלימה בראשית מלחמת יום הכיפורים. בהקדמה לספרו מספר ברקאי על התחושות הקשות של לוחמי החטיבה. טענה אחת היא, כי בעוד שסיפורי גבורה רבים הונצחו לאחר המלחמה (חציית התעלה, הקרב על עמק הבכא, כיבוש החרמון ועוד), סיפורה של חטיבת הקו הסדירה הקבועה ברמת הגולן כמעט נשכח. טענה נוספת היא על הביטחון של הצמרת המדינית בכוח הזעום שעמד מול מסות השריון הסוריות ערב המלחמה, צמרת מדינית אשר לא תיארה לעצמה את האפשרות שיתפתח ברמת הגולן, אירוע גדול יותר מיום קרב וכי הכוחות הסדירים אולי לא יספיקו לבלום את כל הצבא הסורי. ספרו של ברקאי כולל הרבה תיאורים אישיים אשר משמשים כדי לחבר את הקורא לדמויות הפועלות בשטח, חיבור שברוב הפעמים נגדע באיבו עם נפילתה של הדמות. התיאורים של המוות הם ריאליסטים וקשים ומחייבים את הקורא להישאר דרוך לכל התפתחות. הספר מתחיל בסקירה של האירועים שקדמו למלחמה - הסימנים המקדימים. יש התייחסות לבניין הכוח הסורי והתייחסות לעיבוי הגזרה בצד הישראלי שנובעת מהעלאת כוננות חלקית מטעם הממשלה (העלאת כוחות חטיבה 7 לרמה). עם פרוץ האש יש התמקדות בפלוגות ובמחלקות הטנקים השועטות לעבר הרמפות למרות הגשם הארטילרי ועל ההצלחות המדהימות של טנקי החטיבה לבלום כל ניסיון חדירה סורי על תעלת הנ"ט ועוד לפניה. את יום ה-6 באוקטובר הספר מחלק לשעות, כאשר לכל שעה מוקדש פרק. ההתמקדות היא בכל הגזרות בהן פעלו כוחות החטיבה. החלוקה העיקרית היא בין הגזרה הצפונית (של מג"ד 74 יאיר נפשי) ובין הגזרה הדרומית (של מג"ד 53 עודד ארז), ובנוסף יש תיאור של המתרחש במחנה נפח שהוא המחנה המרכזי ברמה, של הכוחות תומכי הלחימה (שיירת הדרגים ומערך הרפואה) ולבסוף גם של כוחות המילואים שמתחילים לתגבר את המערך הסדיר. התיאור הרב-גזרתי ממשיך גם בימים הבאים עד לסיום המלחמה. מרבית הספר מוקדש ליום הראשון והשני של הלחימה, בהם סבלה החטיבה מכה אנושה. ביומיים אלה פעלה בצורה בלתי נלאית, על אף האבדות הרבות, והצליחה להשהות את השטף הסורי עד בוא המילואים. הספר ניתן בצה"ל כשי למפקדים בחיל הרגלים, השריון ולוחמי ומפקדי יחידות מובחרות אחרות. חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים הספר "על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור", באתר "סימניה" דף הספר באתר "טקסט" אבירם ברקאי, על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור - הפרק הראשון לקריאה, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים ורד לי, חמש שאלות לאבירם ברקאי, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2009 אורי דרומי, מלחמת יום כיפור - סיפורם של הנבגדים על הרכס, באתר הארץ, 13 בינואר 2010 על בלימה, סקירת ספרו באתר "יד לשריון" רן לוי, הסורים על הגדרות: חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים, חלק א', חלק ב', חלק ג', בפודקאסט "עושים היסטוריה", 2018 תגובות ומכתבים למוסף ספרים, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2010 גל פרל פינקל, הלקח מ־1973 - המלחמה, בהכרח, לא תיראה כמו שאנחנו חושבים, באתר זמן ישראל, 6 באוקטובר 2020. אבי יששכרוף, עמוס הראל, פרשנות ישראל משחקת שחמט עם עצמה, באתר הארץ, 18 במרץ 2011.
יורוקאפ צ'לנג'

יורוקאפ צ'לנג' (באנגלית: EuroCup Challenge) (שמות קודמים: "צ'מפיונס קאפ", "יורוקאפ פיב"א") היה טורניר כדורסל אירופי שנוהל על ידי פיב"א אירופה בין שנת 2002 לשנת 2007. הטורניר היה נחשב כרביעי בחשיבותו באירופה אחרי היורוקאפ (פיב"א), היורוקאפ (יול"ב) והיורוליג. הטורניר החל בשנת 2002 מאיחוד של גביע ספורטה וגביע קוראץ' בעקבות הקמת טורניר גביע יול"ב של הארגון המתחרה היול"ב לקבוצות הדרג השני באירופה תחת השם "צ'מפיונס קאפ", גביע יול"ב הצליח לבסס את עצמו כטורניר השני בחשיבותו וה"צ'מפיונס קאפ" הפך לטורניר השלישי בחשיבותו באירופה באותו עונה (2002/2003) בשנת 2003 פיב"א הקימה את טורניר היורופליג שהפך לטורניר השלישי בחשיבותו באירופה וטורניר ה"צ'מפיונס קאפ" הפך ל"יורוקאפ", בשנת 2005 שוב שונה השם ל"יורוקאפ צ'לנג'". הטורניר פעל 5 עונות עד שנסגר בשנת 2007. בשנת 2008 הודיעו ארגוני פיב"א ויול"ב על שיתוף פעולה ביניהם הכולל שינוי שמות הגביעים בתחרויות שהפעילו, גביע היורוקאפ פיב"א הפך לגביע יורוצ'אלנג' וגביע היול"ב קיבל את השם יורוקאפ. אתר האינטרנט הרשמי של יורוקאפ צ'לנג'
אלכסנדר שליכטר

אלכסנדר שליכטר (באוקראינית: Шліхтер Олександр Григорович; ‏1 בספטמבר 1868 - 1 בדצמבר 1940) היה עיתונאי מחתרתי, בולשביק ופוליטיקאי אוקראיני. שימש שר בממשלה הבולשביקית הראשונה. סבו של שליכטר, במקור מגרמניה, התיישב במחוז פולטבה אוקראינה בשנת 1818. לאחר שנת לימודיו ב-אוניברסיטת חרקוב בעיר חרקוב בה למד פיזיקה ומתמטיקה עבר לברלין ולמד רפואה. בהיותו בברלין הכיר את אשתו. בלי לסיים את הלימודים חזר לאימפריה הרוסית בשנת 1891 הצטרף שליכטר למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. הוא היה כתב בעיתון הבולשביקי "הפרולטריון" שיצא לאור בשנים 1904–1906. בשנת 1908 נעצר והשתחרר רק בשנת 1917 בעקבות מהפכת פברואר. לאחר תפיסת השלטון הבולשביקי, בנובמבר 1917 התמנה שליכטר למשרת שר החקלאות (קומיסר) והיה בתפקיד זה עד לפברואר 1918. בהמשך היה קומיסר המזון בסיביר. ובשנת 1919 הוא הפך לקומיסר המזון באוקראינה. בשנת 1920 התמנה ליו"ר הוועד המרכזי של מחוז טמבוב, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה היה מעורב בדיכוי מרד טמבוב. לאור אי-הצלחה בדיכוי המרד הועבר מתפקידו ונשלח לעבוד במשרד החוץ. היה נציג רוסיה הסובייטית במספר מדינות אירופה. לאחר מספר שנים חזר ושימש בשורת תפקידים בשלטון הסובייטי באוקראינה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר שליכטר בוויקישיתוף אלכסנדר שליכטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ג'ון קמרון מיטשל

ג'ון קמרון מיטשל (באנגלית: John Cameron Mitchell; נולד ב-21 באפריל 1963) הוא במאי, שחקן ותסריטאי אמריקאי. ביים את הסרטים "שורטבאס","מחילת הארנב" ו"הדוויג והשארית העצבנית", שעל משחקו בו הועמד לפרס גלובוס הזהב. מיטשל נולד באל פאסו, טקסס לאם ממוצא סקוטי ולגנרל בצבא ארצות הברית. מיטשל גדל בבסיסים אמריקאיים בארצות הברית, גרמניה וסקוטלנד ולמד במוסדות חינוך קתולים. למד תיאטרון ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן". בשנת 1985 יצא מהארון בפני משפחתו וחבריו ובשנת 1992 הודיע על כך באופן רשמי בראיון שנתן ל"ניו יורק טיימס". מיטשל התחיל את הקריירה שלו בתיאטרון. קמרון מיטשל היה אמור לככב במחזמר "אל תוך היער" בתפקיד הנער ג'ק ואף הקליט שיר שנחתך מהאלבום הסופי של המחזמר. אבל בסוף קמרון מיטשל הוחלף בשחקן בן ורייט. קמרון מיטשל היה מועמד למספר פרסים על הופעותיו במחזות המוזיקליים "שוב שלום" ו"סוד הגן הנעלם". סרטו הראשון כשחקן היה סרט הפשע "Band of the Hand"(אנ') לצידו של סטיבן לאנג. ב-2006 ביים כתב והפיק את הדרמה הקומית מעוררת המחלוקת "שורטבאס" שזכתה לביקורות מעורבות בעולם בשל סצינות הסקס הבוטות המוצגות בסרט, מהנועזות ביותר שהוצגו בקולנוע מזה שנים. ב-2010 ביים מיטשל את הדרמה "מחילת הארנב" בכיכובן של זוכות האוסקר ניקול קידמן ודיאן ויסט וכוכב "האביר האפל" אהרון אקהרט. בשנת 2016 גילם את אנדי וורהול בסדרת הטלוויזיה "ויניל". בשנת 2022 לוהק צוקרמן לדמותו של ארמורי בסדרת הטלוויזיה "עיר בלהבות" המבוססת על הרומן באותו שם מאת גארת ריסק הולברג משנת 2015. הסדרה תעלה לאוויר במהלך 2023 בשירות אפל TV פלוס. ערך מורחב – הדוויג והשארית העצבנית (מחזמר) ב-1998 יצר מיטשל ביחד עם סטפאן טראסק את המחזמר "הדוויג והשארית העצבנית" אודות הטרנסג'נדרית הגרמנית הנזל שמידט העוברת ניתוח לשינוי מין ועוברת לארצות הברית עם חייל אמריקאי, שם מקימה להקת דרכים רוקיסטית. המחזה זכה להצלחה רבה בבמות אוף ברודוויי וברחבי בעולם. ערך מורחב – הדוויג והשארית העצבנית (סרט) ב-2001 ביים וכתב מיטשל גרסה קולנועית מוצלחת שזכתה להצלחה ביקורתית ובמהרה גם למעמד קאלט. בסרט גילם את אותה הדמות הראשית לצידו של מייקל פיט וקיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב על ההופעה המוזיקלית הטובה ביותר, על בימוי הסרט זכה מיטשל בפרס פסטיבל סאנדנס. מדיה וקבצים בנושא ג'ון קמרון מיטשל בוויקישיתוף ג'ון קמרון מיטשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון קמרון מיטשל, באתר Songkick (באנגלית) דורון חלוץ, כל מה שלא רציתם לדעת על סקס, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2006
פיבר ריי

פיבר ריי (Fever Ray) הוא שם הבמה של הזמרת השוודית קארין דרייר אנדרסון (נולדה ב-7 באפריל 1975 בדרום סטוקהולם), שידועה גם כחצי הנשי של הצמד האלקטרוני "The Knife". אלבום הבכורה של פיבר ריי יצא ב-2009, התאפיין בסאונד אלקטרוני אפל ואקספרימנטלי וזכה לביקורות משבחות. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים, כשהבולטים בהם הם "When I grow up" ו-"Seven". ב-2010 הוציאה את הסינגל "Mercy Street", גרסת כיסוי לשיר בשם זה של הזמר הבריטי פיטר גבריאל. ב-2011 יצא הסינגל "The Wolf", ששימש כשיר הנושא בסרט האימה "ירח אדום". Fever Ray ‏- 2009 Live in Luleå ("הופעה חיה בלולאו") - 2009 Plunge ‏- 2017 Live in Live At Troxy ‏- 2019 Plunge Remix ‏- 2019 מדיה וקבצים בנושא פיבר ריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיבר ריי (באנגלית) פיבר ריי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיבר ריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיבר ריי, באתר ספוטיפיי פיבר ריי, באתר Last.fm (באנגלית) פיבר ריי, באתר AllMusic (באנגלית) פיבר ריי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיבר ריי, באתר Yandex.Music (ברוסית) פיבר ריי, באתר Discogs (באנגלית) פיבר ריי, באתר Songkick (באנגלית) פיבר ריי, באתר Genius פיבר ריי, באתר בילבורד (באנגלית) דיסקוגרפיה מלאה(הקישור אינו פעיל) ב-kovideo.net ניב הדס, קרין פיבר ריי: ליידי גאגא השוודית, באתר הארץ, 11 בפברואר 2010 עפר פרלמן, החדש של פיבר ריי ביזארי, אנרגטי ולא חד כמו פעם, באתר הארץ, 21 בינואר 2020 THE KNIFE, web.archive.org, ‏2010-04-14 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.