laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ללדין

ללדין הייתה להקת בנות ישראלית שפעלה בשנת 1994. הלהקה הוקמה בידי המפיקים יאיר שדה וגרי ולודבסקי, ושמה הורכב משילוב שמותיהן הפרטיים של שלוש חברותיה – לימור עזרא, לימור עופר ודינה אברג'יל. אלבום הבכורה של הלהקה שנקרא "הלילה" זכה להצלחה רבה, והשיר הבולט בו היה "יעקב" שהושמע ברשתות הרדיו ושילב בו באופן חריג לתקופתו, מוזיקת פופ אלקטרונית. שיר נוסף שהצליח היה "מי אם לא אנחנו". כמו כן, באלבום הופיעה גם גרסה עברית לשיר "Love Child" של הסופרימס, אשר הופיעה בסרט סטריפטיז שנתיים לאחר מכן. למרות הצלחת האלבום, החלו חילוקי דעות בין הרכב הלהקה ומפיקיה יאיר שדה וגרי ולודבסקי, שלבסוף הביאו לפירוק הלהקה. ב-1995 ביצעו חברות הלהקה קולות רקע בשיר "להתראות נעורים שלום אהבה" בביצוע להקת "משינה" מהאלבום באותו השם "להתראות נעורים שלום אהבה" שיצא באותה השנה. לאחר התפרקות הלהקה לימור עזרא הקימה יחד עם הזמרת גלית ויצמן את צמד "גולדה". הצמד הוציא אלבום שכלל גרסה לשיר "הוא לא כל כך חכם" של להקת הנח"ל ואת הלהיט "רטובה", אך לא זכה להצלחה. ללדין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ללדין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דודי פטימר, ‏זיכרון יעקב: בנות ללדין חוזרות לאלבום הבכורה המוצלח - ולהתפרקות שאחריו, באתר מעריב אונליין, 15 באוקטובר 2016 שיר אחד - יעקב | ללדין, פודקאסט כאן 11, ‏5 בספטמבר 2022 (צד ב')
אקלזיה וסינגוגה

אקלזיה וסינגוגה (לטינית: Ecclesia et Synagoga, "כנסייה ובית כנסת") היה מוטיב חזותי באמנות ימי הביניים הכנסייתית. היהדות והנצרות תוארו בצורת שני פסלים או ציורים של נשים שהן בו-בזמן יריבות ואחיות. אקלזיה מסמלת את ניצחון הנצרות, המחזיקה באמת האלוהית, וכניגוד לה מוצגת סינגוגה כדמות מובסת. התיאור מייצג את ההשקפה הנוצרית לפיה בחירת עם ישראל היא עתה בחזקתה הבלעדית של הכנסייה, והנצרות מהווה את עם ישראל האמיתי והיחיד, בעוד היהודים, שלא קיבלו את ישו, איבדו את מעמדם לפני האל. אקלזיה, המסמלת את הנצרות, מתוארת כאישה עטורה בכתר מלכות, ואוחזת בידה האחת צלב ובידה השנייה גביע. הגביע מסמל את דמו של ישו, שנשפך כדי לכפר על חטאי בני האדם, ואת הקומוניון המבוסס על האלגוריה בין היין ודמו של ישו. סינגוגה, המסמלת את היהדות, מוצגת כאשר עיניה מכוסות וכתרה נופל, ואוחזת בידה האחת במטה שבור ובידה האחרת את לוחות הברית המטים לנפול. לוחות הברית המושפלים מסמלים את הברית הישנה שכרת אלוהים עם היהודים, שהושלמה, פקעה ותמה והברית החדשה באה על מקומה, כשדמו של ישו מחליף את עבודת הקורבנות בבית המקדש. עיניה המכוסות של סינגוגה לעומת עיניה הגלויות של אקלזיה מקורן באלגוריה של פאולוס באיגרת השנייה אל הקורינתים: וְלֹא כְמשֶׁה אֲשֶׁר נָתַן מַסְוֶה עַל־פָּנָיו פֶּן־יַבִּיטוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אֶל־סוֹף מַה־שֶּׁסּוֹפוֹ לְהִבָּטֵל׃ אֲבָל נִטַּמְטְמוּ דֵעוֹתֵיהֶם כִּי עַד־הַיּוֹם הַזֶּה בְּקָרְאָם הַבְּרִית הַיְשָׁנָה נִשְׁאָר הַמַּסְוֶה הַהוּא וְלֹא־גֻלָּה עָלֶיהָ כִּי לֹא יוּסַר כִּי אִם־בַּמָּשִׁיחַ׃ עַד־הַיּוֹם הַזֶּה הֵם קֹרְאִים אֶת־משֶׁה וְהַמַּסְוֶה מֻנָּח עַל־לִבָּם: אַךְ בְּעֵת שׁוּבָם אֶל־הָאָדוֹן יוּסַר הַמַּסְוֶה׃... וַאֲנַחְנוּ כֻלָּנוּ רֹאִים בַּמַּרְאָה אֶת־כְּבוֹד הָאָדוֹן וּפָנֵינוּ מְגֻלִּים. — האיגרת השנייה אל הקורינתים, 3:13-18, מהדורת פרופ' פרנץ דליטש ייצוגם של עמים בדמות נשים הוא מורשתה של אמנות העולם העתיק. בימי הביניים הייתה לפיסול בכנסיות חשיבות ראשונה במעלה כדרך של העברת מסרים דתיים, מאחר שרוב האנשים לא ידעו קרוא וכתוב ולא היו מסוגלים להבין את הנאמר בדרשה הכנסייתית שהתנהלה בלטינית – שפה שהייתה בלתי מובנת לרובם. כיום, בעקבות מגמת השוויון והסובלנות בתחום הדתות מופיעות אקלזיה וסינגוגה בנוסח שונה המציג אותן כשוות ובעלות יחסים הדדיים טובים [דרושה הבהרה] . בשנת 2015, לציון יום השנה ה-50 של נוסטרה אטאטה הזמינה אוניברסיטת סיינט ג'וזף (אנ') שבפנסילבניה פסל גדול המראה את הזוג בהרמוניה שווה, שתיהן לבושות כתרים עם כתבי הקודש שלהן בידיהן. סינגוגה ואקלזיה ב-אנו, מוזיאון העם היהודי. רפליקה של הפסלים בקתדרלה בשטרסבורג ראש של סינגוגה ב-אנו, מוזיאון העם היהודי. רפליקה של פסל בקתדרלה בשטרסבורג פסלי אקלזיה וסינגוגה מקתדרלת נוטרדאם שחזור פסלי סינגוגיה ואקלזיה מקתדרלת שטרסבורג, במוזיאון הלובר ציור של אקלזיה וסינגוגה, שנת 1430 אקלזיה וסינגוגה במוזיאון היהודי בברלין אקלזיה וסינגוגה בגרסה מודרנית שוויונית, אוניברסיטת סיינט ג'וזף, פנסילבניה, 2015 פסלי סינגוגה ואקלזיה בקתדרלת מילאנו חזירת יהודים יעקב שביט, כך הפכה אשה עיוורת ושנואה לסמל של היהדות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2014
משפט תלמי

בגאומטריה אוקלידית, משפט תַּלְמַי מתאר קשר בין ארבע הצלעות של מרובע החסום במעגל לבין אלכסוני המרובע. המשפט קרוי על שמו של המתמטיקאי והאסטרונום היווני בן המאה השנייה, פטולמאוס קלאודיוס המוכר בקצרה בשם תַלְמַי. ניסוח המשפט: אם במרובע ABCD סכום זוג זוויות נגדיות אחד שווה לסכום הזוג השני, כלומר: ∠ A + ∠ C = ∠ B + ∠ D {\displaystyle \angle A+\angle C=\angle B+\angle D} , אז: A C ¯ ⋅ B D ¯ = A B ¯ ⋅ C D ¯ + B C ¯ ⋅ A D ¯ {\displaystyle {\overline {AC}}\cdot {\overline {BD}}={\overline {AB}}\cdot {\overline {CD}}+{\overline {BC}}\cdot {\overline {AD}}} מכיוון שכל מרובע המקיים ∠ A + ∠ C = ∠ B + ∠ D {\displaystyle \angle A+\angle C=\angle B+\angle D} ניתן לחסום במעגל, הרי שאת המשפט ניתן לנסח גם באופן הבא: בכל מרובע ציקלי, סכום מכפלת הצלעות הנגדיות שווה למכפלת האלכסונים. המשפט ההפוך נכון גם הוא: כל מרובע שסכום מכפלת צלעותיו הנגדיות שווה למכפלת אלכסוניו, ניתן לחסום במעגל. יהי ABCD כך ש ∠ A + ∠ C = ∠ B + ∠ D {\displaystyle \angle A+\angle C=\angle B+\angle D} נחסום את המרובע במעגל. בניית עזר: נקצה ישר מקודקוד B החותך את הצלע AC בנקודה K כך ש ∠ A B K = ∠ C B D {\displaystyle \angle ABK=\angle CBD} (במקרה הפרטי של ריבוע הישר מתלכד עם האלכסון). ∠ B A C = ∠ B D C {\displaystyle \angle BAC=\angle BDC} , כיוון שהן זוויות היקפיות הנשענות על אותה הקשת B C ^ {\displaystyle {\widehat {BC}}} . משני הסעיפים הקודמים, נובע כי המשולשים AKB, DCB דומים, ולכן A K A B = C D B D {\displaystyle {\frac {AK}{AB}}={\frac {CD}{BD}}} ∠ A C B = ∠ A D B {\displaystyle \angle ACB=\angle ADB} , כיוון שהן זוויות היקפיות הנשענות על אותה הקשת A B ^ {\displaystyle {\widehat {AB}}} . מבניית העזר, ∠ A B K = ∠ C B D {\displaystyle \angle ABK=\angle CBD} . כמו -כן ∠ A B D = ∠ A B K + ∠ K B D {\displaystyle \angle ABD=\angle ABK+\angle KBD} ו- ∠ C B K = ∠ C B D + ∠ K B D {\displaystyle \angle CBK=\angle CBD+\angle KBD} , ולכן ∠ A B D = ∠ C B K {\displaystyle \angle ABD=\angle CBK} . משני הסעיפים הקודמים, נובע כי המשולשים KBC, ABD דומים, ולכן C K B C = D A B D {\displaystyle {\frac {CK}{BC}}={\frac {DA}{BD}}} מאחר ש -AK/AB = CD/BD ו- CK/BC = DA/BD, אזי: AK·BD = AB·CD ו- CK·BD = BC·DA; נחבר את שני השוויונות הנ"ל ונקבל: AB·CD + BC·DA = (AK+CK)·BD ; אבל AK+CK = AC ולכן AC·BD = AB·CD + BC·DA. מ.ש.ל. כל מרובע ABCD מקיים את אי-השוויון A B ¯ ⋅ C D ¯ + B C ¯ ⋅ D A ¯ ≥ A C ¯ ⋅ B D ¯ {\displaystyle {\overline {AB}}\cdot {\overline {CD}}+{\overline {BC}}\cdot {\overline {DA}}\geq {\overline {AC}}\cdot {\overline {BD}}} . שוויון מתקיים אם ורק אם ניתן לחסום את המרובע במעגל. משפט סימסון מדיה וקבצים בנושא משפט תלמי בוויקישיתוף משפט תלמי, באתר MathWorld (באנגלית)
חמיצה

חֲמִיצָה, המוכרת גם כבּוֹרְשְׁט (ביידיש בּאָרשט, בפולנית Barszcz נהגה: בָּארשץ', ברוסית בורש - борщ ‏האזנה‏Ⓘ‏, בהונגרית: Borscs), היא מרק חמוץ בצבע אדום שמקורו בסלק, המאפיין מטבחים מסורתיים של מזרח אירופה. קיימים סוגים רבים מאוד של חמיצה. במטבח הרוסי לבדו יש כ-40 סוגים שונים של המרק. לרוב מבשלים אותו עם בשר חזיר או עוף. את הגרסה הצמחונית שלו נהוג לעיתים להגיש קר בתוספת ביצה מבושלת וחתוכה, בצל ירוק ומלפפון חמוץ. עוד כולל המרק בדרך כלל שמיר, עגבניות, שעועית, פטריות ומלפפון. נהוג להגישו עם מעט שמנת חמוצה. המרק מוגש הן חם והן קר; ברוסיה נהוג להגישו קר בקיץ. בארצות בלטיות, בעיקר בליטא, נהוג להגיש את החמיצה בנפרד ואליה מצורפת בנוסף צלחת עם שמנת חמוצה ועוד אחת עם ירקות. כמו כן, המרק יכול להיות מוגש עם מרכיביו השונים בתוכו (כבורשט אוקראיני) או לחלופין כמרק "צח" שמרכיביו הוצאו ממנו לאחר חליטתם (כבורשט פולני). על פי המילון האטימולוגי של השפות הסלאביות שם המרק מגיע משמו של הצמח, הנקרא במקור בורשוויק (שם מדעי: Heracleum sphondylium) עלים המשמשים למאכל. מקורו של המרק לא ידוע, ככל הנראה הוא הופיע ברוס של קייב. ניתן לומר בוודאות שהחמיצה הייתה ידועה ברוס של קייב כבר בסביבות המאה ה-14–15. הבורשט הגיע לישראל עם העליות הראשונות ממזרח אירופה בהלכה היהודית נוצר דיון תרבותי-הלכתי לגבי חשיבותה של החמיצה. קיימים טקסים רבים ביהדות המצריכים שתיית יין, כדוגמת קידוש, הבדלה וברכת המזון. מכיוון שלרבים מיהודי אשכנז לא היה יין כשר זמין, נהגו רבים מהם להשתמש בשיכר כתחליף ליין, פתרון שניתן לו מקום כבר בתלמוד הבבלי. אמנם, לגבי החמיצה קבעו פוסקי ההלכה כי לא ניתן להתייחס אליה כאל שיכר, וקבעו שהיא 'כמו מים' מבחינת חשיבותה. חמיצת סלק אוקראינית חמיצת סלק צמחונית בשנת 2005 דואר אוקראינה הוציא בלוק, המורכב משני בולים עם התמונה של קבוצת המרכיבים לבורשט המסורתי האוקראיני. קורין רסלין, מתכון לחמיצת סלק בורשט אוקראיני/רוסי מתכון לבורשט צמחוני מאתר yummyfoodies חֲמִיצָה - מאכלים לחג משנת תרע"ב (1912), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏23 באפריל 2017 מלחמת בורשט בין רוסיה לאוקראינה, באתר ynet, 2 ביולי 2022 חמיצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דייויד סלע, 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 11 באוגוסט 2022 תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ז, עמוד א'. משנה ברורה סימן רצו ס"ק י'
פונקציית הסימן

במתמטיקה, פונקציית הסימן (באנגלית: Sign Function או Signum Function) היא פונקציה אי זוגית מתמטית אשר נותנת את הסימן ("-" או "+") של מספר ממשי. בייצוג מתמטי היא מסומנת בדרך כלל ב-"sgn". פונקציית הסימן היא פונקציה, המחזירה לכל מספר ממשי ערך המתאים לסימן שלו:   − 1 {\displaystyle \ -1} למספר שלילי   1 {\displaystyle \ 1} למספר חיובי   0 {\displaystyle \ 0} למספר 0. פונקציית הסימן משלימה את פונקציית הערך המוחלט: יחד, הם מפרקים כל מספר x לשני חלקים x = sgn ⁡ ( x ) ⋅ | x | {\displaystyle x=\operatorname {sgn}(x)\cdot |x|} , שאחד מהם הוא, כאמור, הסימן, והשני תמיד חיובי. כמו כן, פונקציית הסימן אינה רציפה ב-0 והמשמעות של כך היא שהיא גם אינה גזירה שם. ניתן גם לומר שפונקציית הסימן היא הנגזרת של פונקציית הערך המוחלט, אם כי הגדרה זו אינה מדויקת משום שפונקציית הערך המוחלט אינה גזירה בנקודה   x = 0 {\displaystyle \ x=0} . ניתן להרחיב את הגדרת פונקציית הסימן גם למספרים מרוכבים שונים מאפס על ידי: sgn ⁡ z = z | z | {\displaystyle \operatorname {sgn} z={\frac {z}{|z|}}} . הסימן של מספר מרוכב z היא הנקודה על מעגל היחידה הקרובה ביותר לנקודה z במישור המרוכב. כלומר: אם   z = R ( cos ⁡ θ + i sin ⁡ θ ) {\displaystyle \ z=R(\cos \theta +i\sin \theta )} אזי   | z | = R {\displaystyle \ |z|=R} ו-   sgn ⁡ ( z ) = cos ⁡ θ + i sin ⁡ θ {\displaystyle \ \operatorname {sgn}(z)=\cos \theta +i\sin \theta } ערך מוחלט פונקציית מדרגה מדיה וקבצים בנושא פונקציית הסימן בוויקישיתוף פונקציית הסימן, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיוקן

מיוקן (אנגלית: Miocene) היא התקופה הקדומה בנאוגן שבעידן הקנוזואיקון. משכה 18 מיליוני שנים, מ-23 מיליוני שנים לפני זמננו ועד לפני 5.3 מיליוני שנים. היא מחולקת לשישה גילים (תתי-יחידות זמן של תקופה): אקוויטניאן (Aquitanian) בורדיגליאן (Burdigalian) לנגיאן (Langhian) סרבליאן (Serravallian) טורטוניאן (Tortonian) מסיניאן (Messinian) בסוף תקופת המיוקן, התרחש האירוע המסיני שבמהלכו התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין כתוצאה מסגירת מצר גיברלטר לזרימת מים מהאוקיינוס. באמצע תקופה זו הופיעו ההומינידיים הראשונים. גם הסוסים ורוב מכפילי הפרסה התפתחו וגדלו לאורך התקופה. לוח הזמנים הגאולוגי שיבוש המיוקן התיכון מדיה וקבצים בנושא מיוקן בוויקישיתוף מיוקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פליאונטולוגיה - מיוקן, דף שער בספרייה הלאומית [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החלוץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הֶחָלוּץ – ארגון גג של תנועות נוער והסתדרויות ציוניות סוציאליסטיות שפעל בעיקר בארצות אירופה ואמריקה. החלוץ הצעיר – תנועת נוער של החלוץ בפולין. החלוץ (תנועה להגשמה משותפת) – תנועה חינוכית ישראלית. החלוץ (כתב עת) – כתב עת עברי בעריכת יהושע השל שור. יצא לאור בהפסקות בשנים 1852–1889. החלוץ (אונייה) – האונייה הראשונה שנרכשה על ידי מוסדות היישוב העברי בשנת 1920 מאנשי עסקים יהודים בתל אביב. החלוץ (סרט) – סרט ראינוע ארץ ישראלי. חלוץ (פירושונים)
וישנויזם

וִישְׁנׇוִיזְם היא תפיסה יוגית מונותיאיסטית המבוססת על הוודות ההינדיות. בבסיס התפיסה הווישנָוִית עומד האל האחד (וישנו) או התגלות שלו. שאר ה"אלים" (דוים) נתפסים כמשרתיו של אלוהים (בהגואן) בדומה למלאכים בתפיסה המערבית. ארבעת הזרמים המרכזיים של הווישנָוִיזם הם: שרי וישנוה, מאדהוה וישנוה (ברהמא וישנוה), רודרה וישנוה ונימברקה וישנוה. בדומה לכל התפיסות ההינדיות-ודיות, התפיסות הווישנָוִיות רואות בעולם החומרי, המאופיין בלידה ומוות חוזרים ונשנים (סמסארה), עולם המעודד אגוצנטריות וסבל, מאלו הן שואפות להרפא באמצעות תרגול רוחני מדיטטיבי. בבסיס הווישנָוִיזם עומדת תפיסת הבהקטי, ההתקשרות עם אלוהים דרך שירות ודבקות. הווישנָוִיזם דוחה את תפיסת האדוויטה ודאנטה על פיה המציאות האבסולוטית היא אחדותית והאל, האמת המוחלטת, הוא דבר מופשט ואימפרסונאלי (ברהמן). התפיסה הווישנָוִית רואה את מהות הקיום כדואליסטית, את ההבחנה בין אלוהים והעצמי כדבר נצחי, ואת היחסים בין העצמי לאלוהים כתכלית. בקביעות אלו מתבססים הווישנָוִים על פרשנות ישירה של הוודות. להבדיל מאסכולות כגון האדוויטה והסמריטי המפרשות את הוודות לעיתים בצורה אלגורית ועקיפה, הווישנָוִים מדגישים בראש ובראשונה את משמעותו הישירה של הטקסט (מוקהיה וריטי) ורק לאחר מכן את המשמעות העקיפה שלו (גאונה וריטי). קבלת האל כישות פרסונאלית מקורה בוודות עצמן. אולם מאז עליית הבודהיזם, התפיסה הווישנָוִית הייתה במיעוט בהודו. כינונו מחדש של מעמד הוודות על ידי שנקרה היווה בסופו של דבר מצע לעלייתם מחדש של עקרונות וודים רבים. בתקופת ימי הביניים בהודו עלתה התופעה בה מורה רב השפעה כלשהו הנודד ממקדש למקדש כששיירה של חסידים בעקבותיו, מזמר שירי תהילה לאל ומפיץ את הגותו. זוהי תנועת הבהקטי שסימנה את עלייתו מחדש של הווישנָוִיזם. הוגי דעות שכאלו נהגו גם לנהל פולמוסים, כמקובל בהגות ההודית. כך הפך הווישנָוִיזם בהדרגה לדומיננטי בהודו. בין הבולטים בזרם זה היה רמנוג'ה אשר הזרם הווישנָוִי המשויך אליו קרוי לרוב שרי וישנוה. וישנויזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וישנויזם, דף שער בספרייה הלאומית
מגרון (יישוב מקראי)

מגרון הוא יישוב מקראי בתחומי נחלת שבט בנימין, באזור נחל מכמש בבנימין. היישוב מופיע בתנ"ך בתיאור מלחמת שאול עם פלשתים, ובמסע סנחריב לעבר ירושלים. בתיאורים המקראיים מופיע היישוב בסמיכות למקומות אחרים, דבר המקל על זיהוי מקומו המשוער. מגרון מוזכר לראשונה בתיאור קרב היחיד של יהונתן עם מחנה פלשתים באזור נחל מכמש: וַיְהִי הַיּוֹם, וַיֹּאמֶר יוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל אֶל-הַנַּעַר נֹשֵׂא כֵלָיו לְכָה וְנַעְבְּרָה אֶל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים אֲשֶׁר מֵעֵבֶר הַלָּז, וּלְאָבִיו לֹא הִגִּיד. וְשָׁאוּל יוֹשֵׁב בִּקְצֵה הַגִּבְעָה, תַּחַת הָרִמּוֹן אֲשֶׁר בְּמִגְרוֹן, וְהָעָם אֲשֶׁר עִמּוֹ כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ... וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה. הַשֵּׁן הָאֶחָד מָצוּק מִצָּפוֹן מוּל מִכְמָשׂ, וְהָאֶחָד מִנֶּגֶב מוּל גָּבַע. — ספר שמואל א' פרק י"ד, פסוקים א'-ד' לפי מקור זה נמצא מגרון, שבו ישב שאול, מדרום לנחל מכמש וליישוב העתיק מכמש, שנמצא מצדו הצפוני של הנחל, בו ישב מחנה הפלשתים. תיאור מסע סנחריב מצפון לדרום לכיוון ירושלים בתקופת המלך חזקיהו, מציין את מיקומו של מגרון דווקא מצפון למכמש: בָּא עַל-עַיַּת עָבַר בְּמִגְרוֹן, לְמִכְמָשׂ יַפְקִיד כֵּלָיו. עָבְרוּ מַעְבָּרָה, גֶּבַע מָלוֹן לָנוּ, חָרְדָה הָרָמָה, גִּבְעַת שָׁאוּל נָסָה. — ספר ישעיהו פרק י' פסוק כ"ח יהודה אליצור הסביר את הסתירה לכאורה, באשר למיקומו של מגרון בכך שהנחלות המרוחקות של כפר קרויות על שמו, ולכן היישוב מגרון היה אומנם מצפון לנחל מכמש, אך נחלותיו הגיעו עד לדרומו, ונחלות הכפר קרויות בשם הכפר. לכן מתואר מקום שאול מדרום לנחל מכמש כ'מגרון' היות שאדמות אלו היו נחלת היישוב מגרון, אף שהיה צפונית משם, וישנם יישובים סמוכים יותר למקום, כגון מכמש. רמז לדבר זה מוצא אליצור בתיאור גאוגרפי של כפריים פלסטינים, המתארים מקום לפי הכפר שבידו הבעלות על האדמות, ולא לפי היישוב הקרוב ביותר גאוגרפית. לפי הסבר זה, התיאור המקראי של המקום, מצפון למכמש העתיקה, מתאים לאזור הכללי בו ממוקם כיום המאחז מגרון, היושב מצפון מערב לנחל מכמש, כ-2 ק"מ מצפון למכמש העתיקה, היא הכפר הפלסטיני מכמס. מגרון (מאחז) יהודה אליצור, היכן מגרון? אתר 'דעת' שמואל ורגון, ההבט הגאוגרפי של קרב מכמש, אתר 'דעת' משה גרסיאל, קרב מכמש, עיון היסטורי ספרותי(הקישור אינו פעיל)
הרמן הלמס

הרמן הלמס (באנגלית: Helms Hermann;‏ 5 בינואר 1870, ברוקלין – 6 בינואר 1963, ברוקלין) היה שחמטאי אמריקאי, סופר ועורך. הלמס נולד בברוקלין אך בילה את רוב ילדותו בהמבורג, גרמניה ובהליפאקס, קנדה, שם לימד אותו אחד מחבריו לספסל הלימודים את משחק השחמט. הוא חזר לברוקלין בגיל 17. הישגו הראשון הראוי לציון היה כחבר במועדון השחמט של ברוקלין שזכה בליגת השחמט של ניו יורק בשנת 1894–1895, כאשר קפטן הקבוצה היה הרי נלסון פילסבורי. כשחקן ניצח הלמס פעמיים באליפות מדינת ניו יורק והיה ברמת אמן, עם דגש על סגנון התקפי חריף. במהלך הקריירה שלו ניצח הלמס שחקנים כהרי נלסון פילסבורי ופרנק מרשל. הלמס ניצח באליפות מדינת ניו יורק בשנים 1906 ו-1925. הלמס ייצג את ארצות הברית בחמש התמודדויות באמצעות כבלים מול אנגליה, בתחילת המאה ה-20'. הלמס פרש מהתמודדות שחמטאית רצינית בשנות ה-40 לחייו אך המשיך לשחק בתחרויות בזק במועדון פרנק מרשל עד לשנות השמונים המאוחרות לחייו. הלמס שימש ככתב השחמט של העיתון New York Times במשך למעלה מ-50 שנים, עד שנת 1962. הלמס יסד את הביטאון American Chess Bulletin בשנת 1904 וערך את הביטאון עד למותו בשנת 1963. הלמס כתב טורי שחמט עבור העיתון Brooklyn Daily Eagle משנת 1893 ועד לסגירת העיתון בשנת 1955. כמו כן כתב טורי שחמט עבור New York World במשך 15 שנים, ה-New York Post במשך עשר שנים ועבור New York World and Telegram במשך 10 שנים. הלמס סייע בארגון התחרות הבינלאומית החזקה שהתקיימה בניו יורק בשנת 1924 (ניצח: עמנואל לסקר) ובשנת 1927 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) שתיים מהתחרויות החשובות ביותר של כל הזמנים. הלמס ערך את ספרי התחרות לשני אירועים אלו, ספרים שנכתבו על ידי אלכסנדר אלכין. הלמס גם ארגן סיורי שחמט ברחבי ארצות הברית לשחקני צמרת כאלכסנדר אלכין, חוסה ראול קפבלנקה, עמנואל לסקר, גזה מארוצי ופרנק מרשל. הלמס הוכר פורמלית כדיקן השחמט האמריקאי בשנת 1943 על ידי איגוד השחמט של ארצות הברית, ושמר על תואר זה עד למותו בגיל 93 בשנת 1963. הלמס כונה "העיתונאי החשוב ביותר בהיסטוריה של השחמט בארצות הברית" על ידי ארנולד דנקר ולארי פאר, בספרם משנת 1995 "בובי פישר שהכרתי וסיפורים אחרים". הלמס סייע לבובי פישר בשנת 1951 להיכנס לשחמט המאורגן, כאשר הגיב למכתב של אימו של פישר, רגינה, שחיפשה יריבים מתאימים בברוקלין לבנה בן השמונה. הלמס המריץ ועודד את פישר הצעיר, שהתפתח מהר מאוד והפך לאלוף ארצות הברית בגיל 14 בשנת 1958, ולאחר מכן זכה באליפות העולם בשנת 1972. מדיה וקבצים בנושא הרמן הלמס בוויקישיתוף הרמן הלמס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) קורות חייו על תרומת הלמס לשחמט בהתכתבות מד כושר New York State Chess Champions 1878–1972
בננה ספליט

בננה ספליט (באנגלית: Banana split - "בננה חצויה") הוא קינוח עשוי גלידה המוגשת על בננה. קינוח זה מוגש בדרך כלל בכלי מוארך המכונה "סירה" ומורכב מבננה החצוייה לאורכה, בין החצאים מונחים כדורי גלידה בטעמים שוקולד, וניל ותות שדה. נהוג להוסיף רוטב אננס על גלידת הווניל, רוטב שוקולד על גלידת השוקולד, ורוטב תות על גלידת התות, וכן לקשט בבוטנים קצוצים, קצפת ועליה דובדבנים מסוכרים. טעמי הגלידה עשויים להשתנות בהתאם למסורת מקומית: כך למשל בדרום אמריקה לעיתים מחליפים את גלידת הווניל בגלידה בטעם ריבת חלב, ובאוסטרליה מחליפים את כל שלושת הטעמים בזיגוג קרמל ואבקת סוכר. הבננה ספליט הומצא בשנת 1904 על ידי דייוויד אוונס סטריקלר (David Evans Strickler), רוקח מפנסילבניה. את הגלידה הוא מכר באופן קבוע בבית המרקחת שלו, שבתחילת המאה ה-20 מכר מגוון דברי מתיקה בנוסף לתרופות. גרסאות דומות של הקינוח הומצאו במקומות שונים בארצות הברית, אך אגודת קמעונאי הגלידה הלאומית בארצות הברית‏ (‏National Ice Cream Retailers Association)‏ קבעה רשמית כי המקור המוקדם ביותר הוא של סטריקלר. הקינוח הפך לפופולרי ביותר לאחר שאומץ על ידי רשת וולגרינס בשיקגו. במשך שנים ארוכות שודרה בהולנד תוכנית מתיחות ופספוסים בשם "בננה ספליט" שהוגשה על ידי ראלף ענבר. מתכון להכנת בננה ספליט, מלווה בתמונות (באנגלית) Nicyra.org
אדולף קרמר

אדולף קרמר (בגרמנית: Adolf Kramer;‏ 1871, שלזיה - 10 בינואר 1934) היה שחמטאי גרמני. [1] קרמר שיחק בתחרות מינכן 1900 וחלק מקום 10-12, הגיע למקום השמיני בתחרות וורצלב 1912, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1921, חלק מקום 4-6 בתחרות באד אוינהאוזן 1922 והגיע למקום החמישי בתחרות דואיזבורג 1929. קרמר השתתף מספר פעמים בתחרויות של קונגרס השחמט של שלזיה. בשנת 1923 חלק מקום ראשון עם ארטלט וניצח אותו בפלייאוף, חלק מקום ראשון עם ולטר ברגמן והפסיד לו בפלייאוף בשנת 1924, הגיע רביעי בתחרות באד אלטהיידה בשנת 1926 (ניצח: פרידריך זמיש), הגיע למקום החמישי בתחרות גליביצה בשנת 1927 (ניצחו: לודוויג שמיט ויוסף פורת) והגיע למקום הרביעי בתחרות רייכנבאך בשנת 1928 (ניצח: גוטליב מאשאט). בתחרות טרטו בשנת 1914 הוא ניצח את חוזה ראול קפבלנקה ב-9 מהלכים (אומנם יש לציין שקפבלנקה היה חולה באותו יום. אדולף קרמר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) משחקי שחמט של קרמר, באתר צ'סרזלטס (באנגלית) משחק קרמר-קפבלנקה בשנת 1914
גיורא שלגי

גיורא שלגי (נולד ב-11 בדצמבר 1938) הוא מהנדס ישראלי, כיהן כמנכ"ל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בשנים 1998–2004. שלגי, יליד ישראל, בוגר בסמ"ת מגמת מכשירנות שירת בשנים 1956–1960 כקצין בחיל החימוש וסיים את שירותו בדרגת סרן. בסיום שירותו הצבאי למד תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1965. במהלך לימודיו החל לעבוד ברפא"ל כטכנאי אלקטרואופטיקה במעבדת רדיומטריה והיה שותף לפרויקט פיתוח טילי אוויר-אוויר. עבודתו נמשכה בתפקידים שונים עד 1976, במקביל להשלמת לימודי תואר שני במכניקה מהטכניון (1971). בשנים 1976–1978 למד שלגי לימודי אווירונאוטיקה וחלל באוניברסיטת סטנפורד. בשובו לישראל מונה למנהל מחלקת אלקטרואופטיקה ברפא"ל, תפקיד שבו שימש עד 1987 ובמסגרתו הופקד על הקמת מרכז מצוינות טכנולוגי. לאחר מכן מונה לסמנכ"ל רפא"ל ומנהל חטיבת הטילים. בתקופת היותו בתפקיד, עד 1997, הייתה רפא"ל נתונה במשבר קשה שהניע מיצוב מחודש של החטיבה, שהפכה למובילה בקנה מידה עולמי בתחומה ולמקור הצמיחה המרכזי של רפא"ל. לאחר 12 שנותיו בתפקיד הוא מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח וכעבור זמן קצר למנכ"ל רפא"ל. שלגי עמד בראש רפא"ל בשנים 1998 – 2004, במהלכן הפכה הרשות מיחידת סמך במשרד הביטחון לחברה ממשלתית. מכירותיה עלו בתקופה זו ב-60% לערך וכ-800 מיליון דולר בהכנסותיה. כעבור שש שנים הוא פרש מרפא"ל. בשנותיו בתעשיית הביטחון הוא היה שותף לפיתוח של טיל שפריר 2 וטיל פיתון 3 ונמנה בין חברי הצוותים זוכי פרס ביטחון ישראל (1970 ו-1978 בהתאמה). בעבור תפקידו כמנהל מחלקת אלקטרואופטיקה הוא זכה בפרס ברגמן (1984). בשנת 1991 הוענקה לו חברות כבוד מטעם SME (האגודה להנדסת תעשייה) ובשנת 2001 חברות כבוד של האיגוד הישראלי לאיכות. משנת 2005 עוסק שלגי בתחומים שונים, חלקם בהתנדבות, הכוללים: ייעוץ ארגוני וניהול איכות, חברות בוועדות מקצועיות ובמועצות מנהלים שונות וכמרצה בחוגים אקדמאים. חבר בוועדה לתיאום בין החברות בתעשיות הביטחוניות. עמית מחקר בכיר במוסד שמואל נאמן. מדיה וקבצים בנושא גיורא שלגי בוויקישיתוף גיורא שלגי, באתר מוסד שמואל נאמן לקחי ניהול חדשנות נועזת ברפאל: סיכום הרצאתו של גיורא שלגי המתמצתת את תובנותיו בנושאי ניהול חדשנות, מתוך פורום "מנהלים לחדשנות" בטכניון פליקס פריש, ‏מנכ"ל רפא"ל, גיורא שלגי, הודיע על פרישה לגמלאות, באתר גלובס, 1 באפריל 2004 גיורא שלגי מוסד שמואל נאמן הטכניון, בוגר בסמ"ת מגמת מיכשור ובקרה
שב"א

האם התכוונתם ל... שירותי בנק אוטומטיים – חברה ציבורית הנותנת שירותים לבנקים ולחברות האשראי בישראל צופי שב"א – מחלקה בתנועת הצופים העבריים הפועלת בקרב קהילת ביתא ישראל שבא (פירושונים)
גאליקה

גאליקה (בצרפתית: Gallica) היא ספרייה דיגיטלית של הספרייה הלאומית של צרפת. יש בה גרסאות דיגיטליות של ספרים, מפות, כתבי עת, תצלומים ואוסף של כתבי יד מאוירים. בשנת 1997 נפתח פרויקט גאליקה במטרה להיות "הספרייה הווירטואלית של האנשים הכנים", זאת בעוד שכבר ב-1992 החל תהליך הדיגיטציה של מסמכיה. בשנת 2000 הועלתה גרסה שנייה של המיזם לאינטרנט. בשתי הגרסאות מרבית הטקסטים מוצגים בפורמט של תמונה. ב-20 ביוני 2012 הציע אתר גאליקה 1,772,204 מסמכים שהם: אתר האינטרנט הרשמי של גאליקה (בצרפתית, באנגלית, בגרמנית ובאיטלקית) גאליקה, ברשת החברתית פייסבוק גאליקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גאליקה, ברשת החברתית אינסטגרם גאליקה, באתר פינטרסט אנציקלופדיה דידרו בגאליקה ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא ספריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוליגוקן

אוליגוקן היא התקופה הגאולוגית האחרונה בפלאוגן שבעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה 12 מיליוני שנים, מלפני 33.9 מיליוני שנים עד לפני 23.03 מיליוני שנים. השם הוטבע על ידי היינריך ארנסט בייריך, ד"ר לפלאונטולוגיה באוניברסיטת ברלין, בשנת 1854. מקור השם מיוונית עתיקה: ὀλίγος - מעט, καινός - חדש. האוליגוקן נחשבת תקופת זמן חשובה בקשר בין העולם הקדום והטרופי של תקופת אאוקן לבין המערכת האקולוגית המודרנית יותר של המיוקן. בתקופה זו גדל שטח העשב על חשבון היערות הטרופיים, שמעתה שטחם הצטמצם לאזור קו המשווה. תחילת האוליגוקן מסומן באירוע הכחדה המונית, המכונה Grande Coupure (מצרפתית: "השבר הגדול"), אם כי הכחדה זו קטנה משמעותית מאירועי הכחדה גדולים בהרבה (כמו הכחדת פרם-טריאס ואחרות). בהכחדה זו נפגעו בעיקר בעלי-חיים ימיים (כמו משפחת הלווייתנים הקדומים). סיום האוליגוקן והמעבר למיוקן אינו מוגדר בצורה חד-משמעית, אך בכללות הוא מעבר מתקופת האוליגוקן החמה למיוקן הקרה יותר. האוליגוקן עצמו מחולק לשני גילים: צ'אטיאן ורופליאן. בישראל קיימים מספר אתרים ובהם סלעים מתקופת האוליגוקן: שמורת מצליח ליד מושב מצליח, נחל שחם מערבית לצומת חולדה (מדרום לכביש 411), ובאזור מושב לכיש. לוח הזמנים הגאולוגי אוליגוקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוליגוקן באתר המילון האטימולוגי המקוון שמורת מצליח, באתר טבע ונופים בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.