laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סופראימפוזיציה

סוּפֶּרְאִימְפּוֹזִיצְיָה (באנגלית: Superimposition; או חפיפה) היא הצבה של תמונה או קטע וידאו אחד על גבי השני כך שהם יופיעו יחד בו-זמנית. טכניקה זו משמשת בגרפיקה, בקולנוע ובטלוויזיה כאמצעי לשלב כותרות בסרט ולהוספת אפקטים מורכבים ומונטאז'ים. בחלק מהמקרים נעשה הדבר על מנת להסתיר חלק מהמידע; כך בצילום, דמות מסוימת יכולה להסתיר חלק מדמות אחרת. כמו כן, הטכניקה משמשת בקרטוגרפיה כאמצעי לחבר בין קווי רשת, קווי מתאר ותכונות אחרות של מיפוי מעל לתצלומי אוויר. בקולנוע, סופראימפוזיה היא מצב שבו מופיעים לפחות שני שוטים בו-זמנית – זאת, באמצעות חשיפה של יותר מתמונה אחת על רצועת הסרט, כשהתוצאה היא השהיה ארוכה של אפקט הדיזולב (הַשְׁלָבָה) – מעבר הדרגתי בין שוטים, כך שבזמן שהשוט הראשון מסתיים, הוא נעלם בהדרגה, ובה בעת מתחיל השוט השני. מטרת ההשהיה של נקודת ההתמזגות היא לייצר קשר חזק בין אלמנטים מבודדים לכאורה. סופראימפוזיציה של שתי שכבות שקופות בחלקן בעלות דפוסי קווים או רשת המונחות בזווית אחת על השנייה, יכולה ליצור קווים היוצרים דפוסים או תבניות צורה חדשות המעבירות תחושה של תנועה, כאשר הזזה של שכבה אחת מייצרת תחושה של דפוס תנועה חדש. בדומה לקווים, כאשר שתי השכבות הזהות מורכבות מנקודות אטומות הממוקמות באקראי, הזזה או סיבוב קל של אחת מהן תיצור דפוסים חדשים ותחושת תנועה. דוגמה לתבנית שנוצרת על ידי שתי רשתות מונחות אחת על השנייה דפוסי רשתות על רקע שקוף שנקודות החיבור ביניהם יוצרות דפוס חדש אפקט התנועה שנוצר על ידי הזזת שכבה אחת רשתות מקומרת היוצרות דפוס של רשת מקומרת אחרת כשהן מונחות אחת על השנייה אמנות הסופראימפוזיציה (באנגלית) סופראימפוזיציה של אובייקטים זהים (באנגלית)
דרומי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דרומי – שמקורו בדרום (אחת מרוחות השמיים) אישים אורי דרומי (יליד 1946) – עיתונאי, עורך ונווט ישראלי אסתר דרומי (אתי דרומי) – קלינאית תקשורת, פרופסור להפרעות תקשורת באוניברסיטת תל אביב חיים דרומי (1892–1962) – היה איש חינוך ישראלי, חוקר תולדות ההתיישבות התקלאית של עדות המזרח בארץ נוה דרומי (ילידת 1985) – עיתונאית, פובליציסטית ומגישת טלוויזיה ישראלית שי דרומי – חקלאי שירה בפורצים לחוותו בשנת 2007, ראו פרשת שי דרומי דרום (פירושונים) אוסטר (פירושונים) כל הערכים שמכילים "דרומי" בשמם
פריאל

האם התכוונתם ל... בריאן פריל – מחזאי אירי ג'ו פריאל – מאמן ספורט סיבולת אמריקאי הדסה שרמן-פריאל – מורה ישראלית למוזיקה זאב פריאל – מנצח ישראלי פריאל (יישוב) – יישוב בחבל ימית פראל – עיירה בברטאן
יוסף ברסקי

יוסף בַּרסקי (ברוסית: Йосеф Барский;‏ 1876 – 5 ביוני 1943) היה מראשוני האדריכלים הציונים בארץ ישראל וממניחי היסודות של הסגנון הארץ ישראלי. ברסקי תכנן, בין היתר, את בניין הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב ואת בית חולים ביקור חולים ברחוב הנביאים שנחנך ב-1925. ברסקי נולד באודסה שם גם למד בבית הספר לאדריכלות. ב-1906 סיים את חוק לימודיו במחלקת האדריכלות באקדמיה הקיסרית לאמנויות (אנ') בסנקט פטרבורג, וב-1907 עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בירושלים החל לבנות מספר בתים, בהם תחילת התכנון של בית חולים "ביקור חולים". התכנון הראשון של הבניין כלל אלמנטים אירופיים כדוגמת גג רעפים, אך ברסקי החליפו בכיפה מזרחית מרכזית. רעיון דומה תוכנן על ידי אלכסנדר ברוולד בטכניון בחיפה, שבבנייתו שימש ברסקי כעוזרו של ברוולד. עם הקמת אחוזת בית הוזמן ברסקי יחד עם בוריס שץ לתכנן את בניין גימנסיה הרצליה. לא הייתה זאת עבודתו היחידה של ברסקי בשכונה הצעירה: הוא גם תכנן את מגדל המים החשוב ואת הקיוסק הראשון. הקיוסק בשדרות רוטשילד, בין הרחובות הרצל ונחלת בנימין, היה מבנה קטן בצורת משושה בקוטר שני מטרים בלבד שתוכנן ב-1910, וגם הוא עוצב בצורה אקלקטית כשאר הבתים של אחוזת בית. על אף היות בית הספר מוסד חילוני עיצבו השניים חזית שהתבססה על אחד השחזורים של בית המקדש, תוך שילוב אלמנטים ששאבו את מקורם מהאדריכלות המוסלמית. במרכז הבניין תוכנן שער מונומנטלי שמשני צדדיו צריחים כעדות ליכין ובועז - עמודי הנחושת שהקים שלמה המלך בבית המקדש. בקצהו של כל צריח הציבו השניים ארבע קרניים סמל לקרנות המזבח ולאורך העמודים חלונות בצורת 'חור מפתח' מוסלמיים. באגפים הצדדיים היו מרפסות עמוקות עם קשתות מזרחיות מקומרות. בצידי המבנה בנו השניים צריחים משוננים עם חלונות כבבית החלל המרכזי. שץ וברסקי המשיכו לשתף פעולה גם אחרי סיום בניית הגימנסיה; כך למשל תכננו את מתחם בצלאל ליד מוזיאון רוקפלר, בניין מחלקות השטיחים, הציור והחיטוב (ב-1910), ביתן בצלאל ליד שער יפו ועוד. בבניינים שילב ברסקי מוטיבים עבריים אך הבניינים נשאו, עדיין, גוון אירופי. סמוך ל-1910 עבר ברסקי לחיפה. שם עבד לצדו של ברוולד בבניית הטכניון (בעיקר בצדדים ההנדסיים שלו). כמו כן בנה בחיפה מספר בניינים כבית סמסונוב בשדרות בת גלים, בית עבד אל רחמן אל חאג' ובניין דירות ברחוב הנזירות 5 (כיום רחוב התשעים ושלוש - יחד עם המהנדס אהרון ינוביץ'). ברסקי גם הרחיב את תחומי פעולותיו מחוץ לחיפה כדוגמת מסגד ובית ספר בדמשק (בעת מלחמת העולם הראשונה). אחר כך פנה לתכנון בסגנון הבינלאומי. ערכים על מבנים ואתרים שתכנן יוסף ברסקי יוסי קליין, האמריקניזציה של תל אביב, הוצאת כרמל, 2011, עמ' 54–61. מדיה וקבצים בנושא יוסף ברסקי בוויקישיתוף אלן קלסן, יוסף ברסקי (אורכב 20.10.2014 בארכיון Wayback Machine) בפרויקט "אדריכלים בגלות 1933-45", המכון לתולדות האמנות והאדריכלות, מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה (השכלה, משרות ופרויקטים) (בגרמנית) וליד כרכבי ועדי רויטנברג (מחלקת השימור בעיריית חיפה), מפגש חיפאי: שותפות אדריכלית ערבית-יהודית בתקופת המנדט הבריטי (פורסם לקראת תערוכה במוזיאון גיתאי לאדריכלות), עמ' 15.
דב סיני

דב סיני (גראד) (1922 – 1 באפריל 2008) היה קצין בצה"ל בדרגת סגן-אלוף ששירת כדובר צה"ל (1959–1963) ודיפלומט. דב גראד נולד בשנת 1922 בעיר ביאליסטוק שבפולין. במלחמת העולם השנייה הצטרף לצבא אנדרס, ויצא לחזית איטליה, לאחר שחצה את המזרח התיכון דרך איראן וארץ ישראל. בשנת 1944 חמק מצבא אנדרס ועלה לארץ ישראל. עִברת את שם משפחתו לסיני, על שם אחיו שנספה בשואה. עבד ב"סולל בונה", בסלילת כביש טבריה-צמח. הצטרף לש"י, שירות המודיעין של "ההגנה". לאחר מלחמת העצמאות שירת בקהילת המודיעין. ב-1952 החליף את אלי זעירא כקצין קישור לכוחות האו"ם. לאחר מכן שהה בשליחות בלונדון ובברזיל. עם שובו לישראל נתמנה ב-1957 לראש ענף נספחים צבאיים. בפברואר 1959 נתמנה לדובר צה"ל. מינויו לדובר צה"ל כלל גם מינוי להממונה על יחסי הציבור של מערכת הביטחון. אירועי התקשורת המרכזיים בתקופת כהונתו כדובר צה"ל היו פרשת "ליל הברווזים" ב-1959 והסערה הפוליטית והתקשורתית שהחלה ב-1960 בעקבות ספיחי "העסק הביש" מ-1954, ונודעה בכינוי "הפרשה". פרשת ליל הברווזים: ב-1 באפריל 1959 שודרה בחדשות השעה 9 בערב "קול ישראל" הודעת גיוס פומבי, שקראה להתייצבותן של שלוש יחידות מילואים שסיסמאות הגיוס שלהן היו "ברווזי מים", "להקת אמנים" ו"ארשת חשיבות". הסיסמאות שודרו בעברית ובמספר שפות נוספות, ללא הודעה על כך שמדובר בתרגיל. ההכרזה הדרמטית זרעה בהלה רבה בישראל, עוררה מתיחות מיידית בין ישראל לבין שכנותיה, וגרמה לגיוסי חירום בצבאות מצרים וסוריה, ולמצב כוננות בירדן. הציבור בישראל היה משוכנע שבכל רגע עומדת לפרוץ מלחמה. בבדיקת הנושא התברר שמדובר בתרגיל גיוס פומבי שלא אושר על ידי שר הביטחון דוד בן-גוריון והרמטכ"ל חיים לסקוב ונעשה ללא ידיעתם. בעקבות זאת הודחו מתפקידיהם ראש אג"ם אלוף מאיר זורע וראש אמ"ן האלוף יהושפט הרכבי. דובר צה"ל דב סיני ליווה את האירוע הן בהסברת התקלה והרגעת הציבור והן בהודעה על העברת שני הקצינים הבכירים מתפקידיהם. הפרשה: ב-25 בדצמבר 1960 פרסמה את מסקנותיה ועדה שהורכבה משבעה שרי ממשלה, שכללה נציגים מכל מפלגות הקואליציה, שמונתה לחקור את ספיחי פרשת "העסק הביש". הוועדה קבעה פה-אחד ששר הביטחון בעת הפרשה, פנחס לבון, לא נתן את ההוראה לביצוע הפעולה הכושלת במצרים, ואף לא ידע על הפעולה. בעקבות מסקנות אלה, התפטר אל"ם בנימין גיבלי, מי שהיה ראש אמ"ן בעת הפרשה, מצה"ל. דב סיני התמודד עם הנושא הרגיש, שנגע לא רק בנעשה בצה"ל אלא גם במערכת הפוליטית הישראלית. אירועי התקופה גרמו לביקורת רבה של התקשורת על צה"ל. אחת מדרכי התגובה החריגות של סא"ל סיני הייתה פרסום חמשיר ב"ידיעות אחרונות" ובו הבעת תודה לאנשי צבא הקבע, תוך עקיצה לעבר מקצוע העיתונות. על פעילותו כדובר צה"ל זכה למכתב הוקרה מהרמטכ"ל, רב-אלוף צבי צור. באוגוסט 1963 סיים דב סיני את תפקידו כדובר צה"ל ונתמנה לקונסול ישראל ביוהנסבורג. ב-1965 עבר לכהן כקונסול ישראל במונטריאול. עם שובו לישראל, ב-1969, התמנה דב סיני לשגריר לתפקידים מיוחדים ועסק בגיוס תרומות לפרויקט שיקום השכונות. אחר כך עבד שנים רבות במגבית בניו יורק. היה נשוי לפרופ' יהודית סיני לבית גולדבלום, חוקרת במכון הביולוגי בנס ציונה (גיסתו של יחיאל די-נור (פיינר), "ק. צטניק") בני הזוג היו הורים לשתי בנות: ד"ר תמרה סיני, פסיכיאטרית, ורותי סיני, עיתונאית. נישא בשנית למישל סיני. דב סיני נפטר ב-1 באפריל 2008, והוא בן 86. אורי דרומי, איש צבא וקונסול: אל"מ (בדימוס) דב סיני, איש מודיעין, דובר צה"ל, דיפלומט, 1922-2008, באתר הארץ, 27 באפריל 2008 סגן אלוף דב סיני דובר צה"ל, חרות, 27 בפברואר 1959 ס/א דב סיני - דובר צה"ל, הצופה, 1 במרץ 1959 עופר אדרת, אחרי מות |. מסרי ליישוב את צוואתנו, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2013.
מיסטר בין (סדרת אנימציה)

מיסטר בין (באנגלית: Mr. Bean: The Animated Series) היא תוכנית טלוויזיה מונפשת מסוגת קומדיית סלפסטיק, משנת 2002 שנוצרה באולפני Varga לפי תוכנית הטלוויזיה הפופולרית "מיסטר בין". התוכנית כוללת דמויות מהתוכנית המקורית, לרבות מיסטר בין, אירמה גוב (חברתו של בין), טדי והנהג המסתורי של הרליאנט סופר-ואן, בתוספת דמויות חדשות: גברת ויקט - בעלת הדירה של בין - וחתולה האכזרי סקראפר, וכן גם לוטי, דובת הצעצוע של אירמה. כמו בתוכנית המקורית, כללה התוכנית מעט מאוד דיאלוג, ובדרך כלל כללה לכל היותר רחשי קול ומלמולים, לצד אלמנטים של סלפסטיק. רואן אטקינסון דיבב את דמותו של מיסטר בין; כמו כן, תנועות הגוף של הדמות מבוססות על תנועותיו של אטקינסון עצמו. שאר המדבבים הם ג'ון גלובר, רופרט דגאס, גארי מרטין, סאלי גרייס ולורלי קינג. אף על פי שהשם הרשמי של התוכנית הוא "מיסטר בין", משדרים רבים בחרו להוסיף לשם סיומת שנועדה להבדילה מהתוכנית המקורית, כגון "סדרת האנימציה" (The Animated Series). עלילת הסדרה דומה מאוד לעלילת הסדרה המקורית, עם זאת, קיימים מספר שינויים. הסדרה עוקבת אחרי מיסטר בין, כאשר הוא מפשל שוב ושוב בכל מקום שאליו הוא הולך, הוא חי בדירה שכורה ובעלת הבית הזקנה גרה בקומה אחת מתחתיו עם חתול, לבין יש חברה עם דובי זהה לשלו, ומדי פעם הם יוצאים, וכמובן שהוא מפשל במשהו שם. החופשה של בין בין (סרט) מיסטר בין אתר האינטרנט הרשמי של מיסטר בין (באנגלית) מיסטר בין, סרטונים בערוץ היוטיוב "מיסטר בין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיסטר בין", באתר Metacritic (באנגלית) "מיסטר בין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יוסטון טקסאנס

יוסטון טקסאנס (באנגלית: Houston Texans) היא קבוצת פוטבול בליגת ה־NFL אשר נוסדה בשנת 2002 ומושבה ביוסטון, טקסס. הקבוצה היא החדשה ביותר מבין קבוצות הליגה וממלאת את החלל שהותירה קבוצת היוסטון אוילרס שעברה לנאשוויל, טנסי בשנת 1997. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון NRG אשר הספיק אירח את סופרבול XXXVIII בעונת 2004. הקבוצה סיימה לראשונה במאזן ניצחונות חיובי בעונת 2009, והעפילה לראשונה לפלייאוף בעונת 2011 כשזכתה בראשות הבית הדרומי של ה-AFC. דייוויד קאר, קוורטרבק הקבוצה לשעבר היה לבחירת הדראפט הראשונה של הקבוצה בהיסטוריה. הוא נבחר במקום הראשון הכללי בדראפט של שנת 2002, לאחר חמש עונות מאכזבות עזב קאר את הקבוצה. בעונת 2011 בחרה הקבוצה בדראפט את שחקן הגנה ג'יי. ג'יי. וואט שסייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לפלייאוף, הוא נבחר לשחקן ההגנה של העונה ב-2012, 2014, ו-2015. שווי הקבוצה ב-2016 הוערך על ידי מגזין פורבס בכ-2.6 מיליארד דולר, תשיעי מבין קבוצות ה-NFL. הקבוצה היא בבעלות ג'ניס מקנייר שירשה אותה בבעלה. מדיה וקבצים בנושא יוסטון טקסאנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוסטון טקסאנס יוסטון טקסאנס, ברשת החברתית פייסבוק יוסטון טקסאנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוסטון טקסאנס, סרטונים בערוץ היוטיוב יוסטון טקסאנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דירוג פורבס לקבוצות NFL ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-רמת'א

אַ-רַּמְתַ'א (בערבית: الرمثا) היא עיר בצפון-מערב ירדן, בקרבת הגבול עם סוריה. א-רמת'א שייכת מנהלית למחוז אירביד ומתגוררים בה, נכון לשנת 2010, 120,000 תושבים. שטחה משתרע על פני 40 קמ"ר. ישנן מספר סברות באשר למקור השם א-רמת'א. רמת'א היא מילה סורית שמשמעה רמה או ברכה למי גשמים. כמו כן, رمث (רמת') בערבית הוא צמח מדברי. ייתכן גם כי השם הוא שיבוש של השם היוונית ארת'מא. בתקופת שלטון האימפריה הרומית נקראה העיר רמתא. עבור הרומאים הייתה א-רמת'א נקודת קישור בין מושבותיה. בחלקים שונים של העיר נמצאו הריסות בתים ועתיקות רומיות. בתקופת הכיבוש האסלאמי נכללה א-רמת'א בתחומי חורן, והיא שימשה נקודת מעבר למדענים בין סוריה לחג'אז. באופן היסטורי, וכן מבחינת סוציולוגית, מזוהה העיר כתאומה של דרעא בצדו הסורי של הגבול. א-רמת'א שוכנת במישור חורן באגן הניקוז של נחל הירמוך, לא הרחק מן הגבול הסורי ומול העיר דרעא. כלכלת א-רמת'א מתבססת על מסחר ועל יבוא ויצוא. יש בה מספר חברות מיקור חוץ המספקות שירותים ללקוחות באירופה ובארצות הברית. א-רמת'א נודעה בשירים הטקסיים הנקראים בחתונות ובאירועים ציבוריים. כן היא נודעה בריקוד הדבקה. מקורה של מוזיקת מיג'ווז הוא בא-רמת'א. בעיר שוכנים אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה וכן בית החולים האוניברסיטאי המלך עבדאללה. מדיה וקבצים בנושא א-רמת'א בוויקישיתוף
קוונטין סקינר

קוונטין רוברט דאת'י סקינר (באנגלית: Quentin Robert Duthie Skinner; נולד ב-26 בנובמבר 1940) הוא היסטוריון וחוקר מדע המדינה בריטי הידוע בשל התמחותו בהגות הפוליטית של אנשי התקופה המודרנית המוקדמת. סקינר היה בין המייסדים של בית הספר להיסטוריה פוליטית באוניברסיטת קיימברידג', שם היה פרופסור בשנים 1996–2008. סקינר נולד בשנת 1940 בעיר אולדהאם שבמנצ'סטר רבתי. סיים בהצטיינות את התואר הראשון בהיסטוריה באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1962. בשנת 1965 מונה למרצה בפקולטה להיסטוריה. בשנים 1974–1979 עבד במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון אשר בארצות הברית. כשחזר לקיימברידג', היה סקינר כבר פרופסור. בשנת 1999 עבד כסגן נשיא האוניברסיטה. אף על פי שבמהלך רוב שנותיו עבד סקינר באוניברסיטת קיימברידג', הוא גם שיתף פעולה עם אוניברסיטאות אחרות כגון האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, אוניברסיטת נורת'ווסטרן, קולז' דה פראנס, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת אמסטרדם. הוא עמית באקדמיה הבריטית מאז שנת 1981. הוא עמית גם בחברה הפילוסופית האמריקאית ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. סקינר נחשב למרצה בעל יכולות יוצאות דופן, ותלמידים רבים שלו הפכו להיסטוריונים בולטים גם הם. עבודתו כהיסטוריון התמקדה בעיקר במחשבה המדינית שבאירופה המודרנית. הוא כתב ספר אחד על ניקולו מקיאוולי, שלושה ספרים על תומאס הובס ועוד מחקרים רבים על המחשבה הפוליטית של התקופה. הוא עסק בתאוריות על טיבה של המדינה ועל אופי החירות הפוליטית, ובהיסטוריה של הרטוריקה. עבודתו ההיסטורית בתחום החירות הפוליטית מהווה בסיס לעמדה המכונה "רפובליקניזם" או "נאו-רפובליקניזם", שנוסח במסגרת הדיסציפלינה הפילוסופית בעבודתיו של פיליפ פטיט. סקינר קיבל תוארי כבוד מאוניברסיטאות רבות, וביניהן: אוניברסיטת אברדין, אוניברסיטת קופנהגן, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת הלסינקי, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת סנט אנדרוז ואוניברסיטת אוסלו. בשנת 2006 קיבל פרס על שמו של ישעיה ברלין ואת פרס בלצן. בשנת 1979 התחתן עם פרופסורית לפילוסופיה. יש לזוג שני ילדים ושני נכדים. מקיאבלי, תרגמה עופרה יוגב, הוצאת דביר, 1988. קוונטין סקינר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קוונטין סקינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Frank Lovett, Republicanism, האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונואמינים

מונואמינים הם מוליכים עצביים ונוירומודולטורים במערכת העצבים הבנויים מקבוצת אמין המקושרת לטבעת ארומטית באמצעות שתי שרשראות פחמן (לדוג: -CH2-CH2-). קבוצת המונואמינים כוללת את המוליכים העצביים דופמין, סרוטונין, נוראדרנלין (קרוי גם נוראפינפרין), היסטמין ואדרנלין (קרוי גם אפינפרין). תאי עצב מונואמינים מווסתים את הפעולה של אזורים נרחבים במוח, על ידי הפחתה או הגברה של הפעילות שלהם. המונואמינים משתייכים למספר סוגים: הקטכולאמיניים Catecholamine - דופמין, נוראדרנלין ואדרנלין. האינדולומיניים Indolamine - סרוטונין. Ethylamine - היסטמין. משום שלמונואמינים שונים יש מבנה מולקולרי דומה, יש תרופות המשפיעות על הפעילות של כולם במידה כזו או אחרת. מונואמין אוקסידאז מעכב מונואמין אוקסידאז Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכם בייג'ינג

הסכם בייג'ינג הוא הסכם על כינון יחסים דיפלומטיים שנחתם בין יפן לבין ברית המועצות בעיר בייג'ינג בשנת 1925. לאחר מהפכת אוקטובר צבא יפן פלש לשטחים שהיו בשליטת האימפריה הרוסית כולל צפון סחלין ואזורים נוספים לאורך החוף של האוקיינוס השקט. בשנת 1920 כל הכוחות של יפן שהיו ביבשת עזבו, אך נוכחות יפנית בצפון סחלין נמשכה. כמן כן, יפן נמנעה מהכרה רשמית של ברית המועצות. ב-13 בפברואר 1924 הממשל הסובייטי הודיע לקונסול יפני בולדיווסטוק שלאור העדר יחסים רשמיים בין המדינות הממשל הסובייטי רואה בו בן אדם פרטי ללא זכויות דיפלומטיות. הממשל היפני הופתע מהמלך שבוצע בעקבות הכרה רשמית של ברית המועצות על ידי צרפת, בריטניה וסין. בעקבות המשבר, ב-14 במאי 1924 הצדדים החלו בשיחות בבייג'ינג. השיחות נמשכו מספר חודשים והסתיימו בחתימת הסכם ב-20 בינואר 1925. להלן עיקרי ההסכם: הצדדים מוכנים לכונן יחסים דיפלומטיים מלאים. עד ל-15 במאי 1925 יפן תחזיר את כוחותיה לגבול הבינלאומי כפי שהוא הוסכם בהסכם פורטסמות'. ממשלת ברית המועצות מודיעה שכל ההסכמים שנחתמו על ידי האימפריה הרוסית למעט הסכם פורטסמות' אינם בתוקף ויש לחתום עם הסכמים חדשים. יפן תקבל זיכיונות להמשך ניצול שדות נפט ופחם בצפון האי סחלין (זיכיונות ניתנו במהלך שנת 1925 והיו בתוקף עש לשנת 1944). בהמשך ברית המועצות תסכים לתת ליפן זיכיונות נוספות בכל שטח המדינה. לאף צד אין הסכמים שמסכנים את ביטחון של הצד השני. תוכן ההסכם
תקשורת תאית (ביולוגיה)

תקשורת תאית (נקראת גם סימון תאי, ובאנגלית: Cell signaling) היא כלל התקשורות הכימיות בתוך תאים וביניהם. תקשורת תאית היא הבסיס הביוכימי לתהליכים הביופיזיקליים של מעבר אותות. התקשורת הזאת מחוללת שינויים תוך תאיים וסביבתיים, ויכולה להתבטא כהתפתחות תאית, למשל ביצירת קשר עצבי בין נוירונים, תיקון רקמתי, התחסנות, כינון הומאוסטזיס – קבלת נוטריאנטים אל התא המחזירים אותו לאיזון ביולוגי. פגמים בתקשורת התאית נעים בין חוסר חשיבות לכשל מערכתי. נהוג לחלק את התקשורת התאית לתוך-תאית ובין-תאית. בתקשורת תוך-תאית החומרים פועלים בתוך התא, ובתקשורת בין-תאית החומרים עוזבים את התאים בתהליך של אקסוציטוזה, שיכול להתרחש במגוון דרכים, בהתאם לסוג החומר העוזב. חומרים רבים עוזבים את התא לבד, אל הנוזל החוץ-תאי, בין התאים או אל זרם הדם, ומשם מגיעים לתא המטרה. בתקשורת עצבית אופיינית, אפשר שישתחררו כשהם ארוזים בבועית (אריזה של מולקולות לבועיות הנוצרות באברון גולג'י) ורק בצורה זו ישוחררו לתא, תוך חציית הסינפסה. סוגי תקשורת תאית, תוך-תאית ובין-תאית כאחד. יש מספר מערכות אופייניות של תקשורת תאים, למשל המערכת האנדוקרינית והמערכת העצבית. ידוע על קרבה אבולוציונית בין המערכת האנדוקרינית לרעותה העצבית, והדבר ניכר באופן הפעולה הדומה בהקשרים כגון קשירת ליגנד. מעבר אותות מדיה וקבצים בנושא תקשורת תאית בוויקישיתוף Gap junctions David. G. Gardner & Dolores Shoback, "Greenspan's Basic & Clinical Endocrinology", Ninth Edition, Mcgraw Hill, 2011, P 2.
הלגיון הגרמני של המלך

הלגיון הגרמני של המלך (באנגלית: King's German Legion; בראשי תיבות: KGL) הייתה יחידה בצבא הבריטי במהלך המלחמות הנפוליאוניות, בה שירתו חיילים גרמנים ברובם המכריע מממלכת הנובר. הלגיון היה מעורב ממספר סוגים של יחידות והורכב מ-10 רגימנטים רגליים, 5 רגימנטי פרשים, 6 סוללות ארטילריית שדה ויחידת הנדסה. הלגיון הוקם בשנת 1803 עם נפילת נסיכות הנובר וכיבושה על ידי הצבא הצרפתי בראשותו של נפוליאון בונפרטה. הנובר נשלטה באוניה פרסונלית יחד עם הממלכה המאוחדת ובית הנובר אשר מלך על שניהם, כך שכיבוש הנובר היה מעשה של עוינות גם כלפי הממלכה המאוחדת. חיילי הלגיון היו למעשה נתיני המלך הבריטי והתגייסו ליחידה תחת שירות ישיר של הצבא הבריטי, כחלק מהמשך הלחימה כנגד צרפת ובעלות בריתה. בשנת 1814 שוחררה הנובר מהשלטון הצרפתי והפכה לממלכת הנובר, כאשר הלגיון המשיך לשרת את הצבא הבריטי עד תום הקרבות ותקופת השלום שבאה אחריהם בשנת 1816. לאורך שנות קיומו של הלגיון, לחמו חייליו לצד החיילים הבריטים בקרבות והמערכות העיקריים של המלחמה, בהם המערכה בחצי האי האיבירי, קרב גורדה וקרב ווטרלו. חיילי הלגיון נחשבו לבעלי משמעת רבה ויכולות לחימה טובות, יחידות הפרשים נחשבו לחלק מיחידות הפרשים הטובות בצבא הבריטי. לאחר פירוק הלגיון עם שיקום הצבא ההנובריאני, יחידות שונות מוזגו ליחידות צבא הנובר ומורשתם המשיכה גם לתוך יחידות אשר מוזגו בהמשך לצבא הקיסרות הגרמנית. דרגונים מהלגיון. חיל רגלים קל (קלעים). חיילים רגליים, בהם גם גרנדיר (משמאל) וקצין (שוכב). הוסרים מהלגיון. דרגונים קלים מהלגיון. הלגיון הגרמני הבריטי לגיון דוכס בראונשווייג Mike Chappell, The King's German Legion (1): 1803-1812, Oxford, UK, Osprey, 2000. Mike Chappell, The King's German Legion (2): 1812-1816, Oxford, UK, Osprey, 2000. מדיה וקבצים בנושא הלגיון הגרמני של המלך בוויקישיתוף אתר קבוצה משחזרת של היחידה.
פרסטר

האם התכוונתם ל... אברהם פרסטר – עיתונאי ואיש רדיו חרדי ישראלי משה פרסטר – קומיקאי שחקן תיאטרון וטלוויזיה מחזאי, תסריטאי ומדבב ישראלי גדעון פרסטר – פרופסור אמריטוס במכון לארכאולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים לודוויג פרסטר – אדריכל אוסטרי
יעקב טימן

יעקב (יאן) טימן (תאומים) (28 בפברואר 1903 – 1 בפברואר 1975) היה משחקניו הבולטים של תיאטרון המטאטא. טימן נולד בניקולאייב שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בנם של רוזליה לבית סקולבסקי ושלמה תאומים, ממשפחת רבנים. אחיו הצעיר של מאיר טימן. לאחר שסיים לימודיו בבית ספר תיכון למד משפטים במשך שנה, ואחר כך סיים את לימודיו באקדמיה למשחק באודסה. עלה לארץ ישראל בשנת 1925, ועבד כחלוץ. היה ממייסדי התיאטרון הסאטירי הקומקום בשנת 1927. יחד עם השחקן אליעזר דונת יצר את הצמד "חכם ותם", בו גילם את התם ("למעשה היה המצב הפוך: כלומר ה'תם' היה פיקח וה'חכם', סכל גמור"). לאחר שנסגר "הקומקום" כעבור שנה היה בשנת 1928 ממקימי התיאטרון הסאטירי המטאטא. טימן היה מעמודי התווך של המטאטא מאז היווסדו ועד לסגירתו בשנת 1954. בשנותיו האחרונות של המטאטא שימש גם כמנהלו. לאחר סגירת המטאטא הופיע יעקב טימן במסגרות חולפות שונות. בימי מלחמת העולם השנייה, כאשר כשלושים אלף מבני היישוב התנדבו לצבא הבריטי, שר טימן את השיר "מכתב מאמא", שכתב נתן אלתרמן על פי שירו היידי של שלמה שמולביץ'. היה זה שיר סאטירי על עודף דאגת אם לבנה החייל המשרת בנכר, בו היא שולחת לו סרטים להרבות את דרגותיו, לאחר שכתב לה כי הוענקה לו דרגת קורפורל (רב"ט) וכי זכה לסרט על שרוולו ("סרטים לך שולחת אמא") ומציעה לו עצות טקטיות לקראת הקרב ("קצת תתקדם וקצת תנוח"). אף על פי שהכוונה הייתה לשיר סאטירי, שיקף השיר רגשות עזים של אנשי היישוב כלפי בניהם המשרתים בנכר והפך ללהיט והוא מושמע בגרסאות שונות עד היום. לאחר שנים השמיע יעקב טימן שיר זה במופע "היה היו זמנים - מצעד פזמוני היישוב" שהתקיים בשנת 1960. הופעת הפרידה של יעקב טימן הייתה בסרט הישראלי "קזבלן" בשנת 1973, שבו שיחק דמות נטולת שם שהכינוי היחיד שבה מתייחסים אליה היא "הגרוזיני", על כל שלל הסטראוטיפים המלווים למוצא הגרוזיני. משנת 1932 היה נשוי לרבקה לבית רבינוביץ, והיה אב לגבריאלה (אמה של השחקנית רותי תמיר) ולשלי טימן, שופט ומשפטן. אחיו, שחקן תיאטרון האוהל מאיר תאומי, אביו של השחקן עודד תאומי, נהרג בפיגוע הידוע כרצח בגן הוואי ב-10 באוגוסט 1947. יעקב טימן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב יעקב טימן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יעקב טימן, דף שער בספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "יעקב טימן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2787 יעקב טימן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב עפרה אליגון, "אני רוצה שהקהל שלי יצחק" שיחה עם יעקב טימן, דבר, 17 במרץ 1950 קולו של יעקב טימן, בביצוע לשיר "מכתב מאמא", מתוך זמרשת. מקור: היה היו זמנים - מצעד פזמוני היישוב, הוקלט בהיכל התרבות בתל אביב, 15 במאי 1960 טוביה כרמל, אביגדור המאירי ז"ל, הסטיריקון של ארץ ישראל, מעריב, 6 באפריל 1970
דאק סוס

דאק סוס (באנגלית: Duck Sauce; תרגום: רוטב ברווז) הוא צמד מוזיקלי אמריקאי, המורכב על ידי האמנים ארמנד ואן הלדן ואיי-טראק. הצמד חתום בחברת התקליטים Fool's Gold Records, ועוסק בסוגה של מוזיקת דיסקו האוס. הצמד ידוע בשל סינגל מחווה לזמרת ברברה סטרייסנד שהקליטו. הסינגלים הראשונים שלהם, "aNYway" ו-"You're Nasty", יצאו ב-2009. באותה שנה, בספטמבר, יצא גם מיני אלבומם הראשון, "Greatest Hits". בקיץ 2010 הוציאו דאק סוס את הסינגל "Barbra Streisand" על שם הזמרת המצליחה. הסינגל מכיל סימפולים משיר של להקת בוני אם משנת 1979 בשם "Gotta Go Home" (שאף הוא מבוסס על שיר של הרכב גרמני). "Barbra Streisand" הושמע לראשונה בוועידת המוזיקה של חורף 2010 במיאמי, ומייד נעשה להצלחה ברדיו ובמועדונים בבריטניה, אירלנד, גרמניה, נורווגיה, אוסטריה, פולין, צרפת, פינלנד, רומניה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה וסרי לנקה. השיר גם זכה להשמעות גם בישראל. השיר צבר פופולריות ואף הושמע במהלך פרסומות מסחריות ברחבי העולם. בבריטניה השיר הגיע למקום שלישי, באוסטרליה למקום הראשון בספטמבר 2010, ובארצות הברית למקום הראשון בקטגוריית שירי דאנס בדצמבר 2010. השיר הושמע בפרק השמונה עשר של הסדרה Glee בעונתה השנייה, בפרק "Born This Way". לקליפ הרשמי ביוטיוב יש מעל 67 מיליון צפיות. ב-2011 הוציא הצמד סינגל לרדיו בשם "The Big Bad Wolf" בו מושמעות יללות זאבים. בקליפ מופיעים איברי מין המוחלפים בראשי בני אדם. 2009: aNYway 2010: Barbra Streisand 2011: Big Bad Wolf 2013: It's You 2013: Radio Stereo 2014: nrg 2014: Ring Me 2010: Greatest Hits 2014: Quack מדיה וקבצים בנושא דאק סוס בוויקישיתוף דאק סוס, ברשת החברתית פייסבוק דאק סוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאק סוס, ברשת החברתית אינסטגרם דאק סוס, סרטונים בערוץ היוטיוב דאק סוס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דאק סוס, באתר ספוטיפיי דאק סוס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דאק סוס, באתר Last.fm (באנגלית) דאק סוס, באתר AllMusic (באנגלית) דאק סוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דאק סוס, באתר דיזר דאק סוס, באתר Yandex.Music (ברוסית) דאק סוס, באתר Discogs (באנגלית) דאק סוס, באתר Songkick (באנגלית) דאק סוס, באתר בילבורד (באנגלית) דאק סוס, באתר טיידל (באנגלית) דאק סוס, באתר אמזון מיוזיק אתר הלהקה הרשמי