laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שבעת הרועים

שבעת הרועים הם רעיון המופיע בספר מיכה, פרק ה', פסוק ד': ”וְהָיָה זֶה שָׁלוֹם אַשּׁוּר כִּי יָבוֹא בְאַרְצֵנוּ וְכִי יִדְרֹךְ בְּאַרְמְנֹתֵינוּ וַהֲקֵמֹנוּ עָלָיו שִׁבְעָה רֹעִים וּשְׁמֹנָה נְסִיכֵי אָדָם.” עניינם של שבעת הרועים אינו מבואר בתלמוד ובפרשני המקרא, אך פרושים שונים נכתבו בזמנינו אודות כוונת הנביא. על פי כל הפרושים, שבעת הרועים הם מנהיגים שעם ישראל לעתיד לבוא יזכה לגאולה על ידם או בזכותם. בתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ב, עמוד ב' נכתב ששבעת הרועים הם: דוד באמצע, אדם שת ומתושלח מימינו, אברהם יעקב ומשה בשמאלו. בנוגע להיעדרותו הבולטת של יצחק משבעת הרועים, אמרו במדרש שבאותו הזמן הלך להציל את בניו מדינה של גיהנום. גם במסכת כלה רבתי פרק ז' הלכה ד' נאמר: לעתיד לבוא, בן דוד באמצע, אדם שת ומתושלח מימינו, אברהם יעקב ומשה משמאלו. מאי טעמא דשבקיה ליצחק? [מה הטעם שהשמיטו את יצחק?] אמר רבא: יצחק עדיפא מינייהו קא אתי [עדיף מהם יהיה] דאמרי ליה כל ישראל כי אתה אבינו [שאומרים לו כל ישראל 'כי אתה אבינו']. יש לשים לב לחוסר האחידות בין הגמרא הנזכרת נכתב שדוד המלך עצמו הוא אחד מן הרועים ואילו במסכת כלה מבואר שבן דוד הוא הרועה האמצעי ולא דוד עצמו. בפירושו של רש"י על הפסוק במיכה כתב ”רבותינו זיכרונם לברכה פירשו שמותיהם במסכת סוכה, ואיני יודע מהיכן למדו”. בנוגע לסיבה שנמנו דווקא אישים אלו, כתב רש"י ”לא ידעתי בהם טעם”. יש שייחסו, ככל הנראה בטעות, את שבעת הרועים לשבעת האושפיזין אשר נהוג להזמינם בחג הסוכות, אך במקורות אין לדבר אזכור. בתלמוד בבלי שם נכתב ששמונת נסיכי האדם הם: ישי, שאול, שמואל, עמוס, צפניה, צדקיה, משיח, ואליהו. לא מוסבר מה יהיה תפקידם. בפיוט 'מעוז צור' נאמר בבית האחרון: חֲשׂוֹף זְרוֹעַ קָדְשֶׁךָ וְקָרֵב קֵץ הַיְשׁוּעָה. נְקֹם נִקְמַת עֲבָדֶיךָ מֵאֻמָּה הָרְשָׁעָה. כִּי אָרְכָה לָנוּ הַשָּׁעָה וְאֵין קֵץ לִימֵי הָרָעָה. דְּחֵה אַדְמוֹן בְּצֵל צַלְמוֹן הָקֵם לָנוּ רוֹעִים שִׁבְעָה". ביאור שבעת הרועים ע"פ החסידות, באתר חב"ד על פעולתם של שבעת הרועים בימינו מתוך שעור על מילות הפיוט "מעוז צור" ביוטיוב, הרב אלחנן בן-נון רב היישוב שילה וישיבת בית אורות ילקוט שמעוני, מיכה, תקנב. על פי המבואר בתלמוד בבלי מסכת שבת פט שעל ידי יצחק זכו להינצל מדינה של גיהנום. תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ב, עמוד ב' למשל בשיר שבעת הרועים מאת חיים דוד סרצ'יק יש שגרסו "רוֹעֶה שִׁבְעָה", כשהכוונה למשיח.
אידריסה גייה

אידריסה גאנה גייה (בצרפתית: Idrissa Gana Gueye; נולד ב-26 בספטמבר 1989) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקשר האחורי באברטון מהפרמייר ליג האנגלית ובנבחרת סנגל. גייה נולד וגדל בדקר בירת סנגל, והוא מוסלמי אדוק. החל את הקריירה בקבוצת דיאמברס מהליגה הסנגלית, עד המעבר שלו ב-2008 לליל מליגת העל בצרפת. בשנתיים הראשונות שיחק בעיקר בקבוצת המילואים עד שבעונת 2010/11 קיבל את ההזדמנות לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת האליפות של ליל. גייה הפך לבורג מרכזי בקבוצה במדיה שיחק במשך ארבע השנים הבאות. ב-10 ביולי 2015 גייה חתם באסטון וילה. לאחר שהקבוצה ירדה מהפרמייר ליג לליגת המשנה האנגלית, גייה נרכש על ידי אברטון ב-2 באוגוסט 2016 בחוזה לארבע שנים. גייה הוכתר לשחקן בעל התיקולים המוצלחים הרבים ביותר בחמש הליגות הבכירות באירופה לשנת 2016. ב-30 ביולי 2019 חתם גייה בקבוצה הצרפתית פריז סן-ז'רמן מליג 1 הצרפתית עבור 32 מיליון אירו, בחוזה עד שנת 2023. ב-1 בספטמבר 2022 חזר לליגת העל באנגליה ולאברטון, עמה חתם לשנתיים. גייה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של סנגל בשנת 2011. הוא ייצג את הנבחרת באולימפיאדת לונדון 2012, גביע אפריקה לאומות 2015, גביע אפריקה לאומות 2017, מונדיאל 2018. בשנת 2021 היה חלק מהסגל של סנגל לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, טורניר שבו זכו הסנגלים בתואר אלופי אפריקה לראשונה בתולדותיהם, שם גייה כבש צמד מול בורקינה פאסו בניצחון 3-1 בחצי הגמר מה שהעלה אותם לגמר בו ניצחו בפנדלים את מצרים אחרי 0-0 בתום 120 דקות. נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. ליל ליג 1 (1): 2010/11 פריז סן ז'רמן ליג 1 (2): 2019/20, 2021/22 הגביע הצרפתי (2): 2019/20, 2020/21 גביע הליגה הצרפתי (1): 2019/20 הסופר קאפ הצרפתי (2): 2020, 2022 סנגלנבחרת סנגל גביע אפריקה לאומות (1): 2021 נבחרת השנה באפריקה (1): 2019 מדיה וקבצים בנושא אידריסה גייה בוויקישיתוף אידריסה גייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אידריסה גייה, באתר Transfermarkt אידריסה גייה, באתר Soccerway אידריסה גייה, באתר BDFutbol אידריסה גייה, באתר WorldFootball.net אידריסה גייה, באתר National Football Teams אידריסה גייה, באתר FootballDatabase.eu אידריסה גייה, באתר ESPN Taiwo, Taiye (25 במאי 2019). "EXTRA TIME: Senegal's Idrissa Gueye and Cheikhou Kouyate embark on pilgrimage ahead of Afcon". Goal. נבדק ב-20 במאי 2022. {{cite news}}: (עזרה) גייה חתם באסטון וילה אסטון וילה לא יכלה להחזיק בשחקן שאברטון עקפה את סעיף הרכישה שלו גייה נבחר לשחקן בעל התיקולים המוצלחים הרבים ביותר בחמש הליגות הבכירות באירופה Aliou Cisse dévoile les 26 Lions pour Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסנגלית, 11 בנובמבר 2022 (בצרפתית) La liste des 27 lions du Sénégal qui vont disputer l’édition 2023 de la Coupe d’Afrique des Nations en Côte d’Ivoire. בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל הסנגלית, 29 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
אולפני טריטון

אולפני טריטון הם אולפני הקלטות שהוקמו ב-1972 ופעלו עד ל-1999. האולפנים נחשבים למשפיעים ביותר על תולדות המוזיקה הישראלית. יצחק (פרנקי) גליקסמן וטומי פרידמן שהיו חברי להקת גייסות השריון הקימו את להקת קווינטט שפעלה עד שנת 1972. בסוף 1972 הלהקה התפרקה, ופרידמן יחד עם גליקסמן הקים את האולפנים ברחוב אידלסון 13 בתל אביב. כעבור שנתיים האולפנים עברו לרחוב ה’ באייר המקיף את כיכר המדינה ובסוף שנות השבעים הועתקו לאזור התעשייה בבני ברק, שם פעלו עד לסגירתם. במהלך השנים הוקלטו באולפנים אלבומים של אמנים בולטים רבים בישראל כמו "סוף עונת התפוזים" של תמוז, "חתונה לבנה" של שלום חנוך, "אפר ואבק" של יהודה פוליקר, "סיפורי פוגי" של כוורת, "שירי תימן" של עפרה חזה, "היו זמנים" של זוהר ארגוב, "הכבש השישה עשר" ומרבית אלבומיו של אריק איינשטיין. באולפנים החלו לפעול לראשונה הלהקות כוורת, קילר הלוהטת ותיסלם והאמנים יהודית רביץ, שלמה ארצי, דפנה ארמוני ורמי קליינשטיין. דודי פטימר, "פרנקי" – סיפורו של הנגן, זמר וטכנאי הסאונד של "טריטון" פרנקי גליקסמן, דודיפדיה-פרויקט שימור המוזיקה הישראלית, 28 באפריל 2015 אולפני טריטון באתר Discogs אולפני קולינור אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וניור קבאננגה

ג'וניור קבאננגה קאלונז'י (בצרפתית: Junior Kabananga Kalonji, נולד ב-4 באפריל 1989 בקינשאסה, זאיר) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שחטיור סליהורסק מהליגה הבלארוסית, ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל. קבאננגה החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 2009 בקבוצת MK Étanchéité מעיר הולדתו, ששיחקה אז בליגה השנייה בקונגו. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, שלאחריה עבר לשחק באנדרלכט מליגת העל הבלגית. מאוחר יותר נודע כי הקבוצה הבלגית השתמשה במסמכים מזויפים בעת ההעברה. בעונת 2011 עבר ג'וניור בהשאלה לבירסחוט, ועונה לאחר מכן בהשאלה לרוסלארה. ב-2013 חתם על חוזה לשנתיים בסרקל ברוז'. אחרי שתי עונות בברוז', בהן כבש 13 שערים ב-64 הופעות, עבר ג'וניור ביוני 2015 לאסטנה מליגת העל הקזחית, בה חתם על חוזה לשנתיים וחצי. ג'וניור הבקיע 5 שערים בחצי העונה הראשונה שלו בקזחסטן, ועזר לקבוצה לזכות באליפות. בסיום העונה בקזחסטן עבר בהשאלה לקראבוקספור עד סיום העונה האירופית. בעונה הבאה באסטנה עזר ג'וניור לקבוצה לזכות באליפות ובגביע הקזחי, כשהוא מבקיע 5 שערים בליגה ו-3 בגביע. ב-31 בינואר 2018 חתם בא-נסר הסעודית לשנתיים וחצי. ב-11 ביולי 2018 הושאל לאסטנה לשנה. ג'וניור משחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בכדורגל מאז 2014, השתתף איתה בגביע אפריקה לאומות 2015, בו זכתה במדליית הארד, ובגביע אפריקה לאומות 2017, בו הבקיע שלושה שערים בשלושת המשחקים הראשונים - מה שנתן לו את תואר מלך השערים של הטורניר. ג'וניור קבאננגה, באתר Transfermarkt ג'וניור קבאננגה, באתר Soccerway ג'וניור קבאננגה, באתר WorldFootball.net ג'וניור קבאננגה, באתר National Football Teams ג'וניור קבאננגה, באתר FootballDatabase.eu "Anderlecht avoue sa faute" (בצרפתית). So Foot. 17 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) ""АСТАНА" ПОПОЛНИЛАСЬ ЕЩЕ ОДНИ НОВИЧКОМ" (ברוסית). FC Astana. 19 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה)
טיסה 6491 של טורקיש איירליינס

טיסה 6491 של טורקיש איירליינס (TK6491/THY6491) הייתה טיסת מטען סדירה שהופעלה על ידי חברת ACT איירליינס (אנ') מטעם טורקיש איירליינס קרגו, מהונג קונג לאיסטנבול דרך בישקק שבקירגיזסטן. ב-16 בינואר 2017 לקראת הנחיתה בנמל התעופה מאנאס שבבישקק המטוס מדגם בואינג 747-412f התרסק, ו-4 אנשי הצוות של המטוס ועוד 35 בני אדם נהרגו בהתרסקות על הקרקע. בשעה 07:19 שעון מקומי (01:19 UTC), המטוס התרסק סמוך למסלול 26 בנמל התעופה מאנאס שבבישקק, ביום של ערפל סמיך. על פי דיווחים ראשוניים המטוס לא הצליח לטפס מספיק לגובה כדי לעשות הקפה, והתרסק לתוך הבניינים הסמוכים. הרשויות המקומיות טענו מיד שהמטוס התעקש לנחות מיד, ולא ניסו לבטל את הנחיתה. סך ההרוגים בהתרסקות היה 39 אנשים (4 אנשי צוות ועוד 35 על הקרקע) מתוכם 17 ילדים. עדים מקומיים דיווחו שמיד לאחר ההתרסקות הטייס עדיין היה בהכרה והיה צריך לחתוך את חגורת הבטיחות ממנו, הוא הובהל באמבולנס לבית החולים. בנוסף לפחות 15 אנשים נפצעו בהם ילדים, ולפחות 23 בתים נהרסו בהתרסקות, נמל התעופה נסגר וכל הטיסות בוטלו. אסון ביילמר מדיה וקבצים בנושא טיסה 6491 של טורקיש איירליינס בוויקישיתוף סוכנויות הידיעות, מטוס טורקי התרסק על בתים: 37 נהרגו, באתר ynet, 16 בינואר 2017 רויטרס, לפחות 37 הרוגים בהתרסקות מטוס מטען טורקי בקירגיזסטאן, באתר הארץ, 16 בינואר 2017 Harro Ranter, ASN Aircraft accident Boeing 747-412F TC-MCL Bishkek-Manas International Airport (FRU), aviation-safety.net The authorities of Kyrgyzstan: in the crash of Boeing killed 38 people | 24-my.info, 24-my.info (באנגלית) (ארכיון) Kyrgyzstan Mourns Victims Of Plane Crash That Devastated Village, RadioFreeEurope/RadioLiberty Turkish cargo Boeing 747 crashes in Kyrgyzstan, www.aljazeera.com ערך זה הוא קצרמר בנושא תקריות ואסונות תעופה ובנושא קירגיזסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרו פוזדר

אנדרו פרנקלין "אנדי" פוזדר (נולד ב-11 ביולי 1950) הוא איש עסקים אמריקאי. מאז שנת 2000 הוא משמש כיו"ר ומנכ"ל חברת CKE המפעילה מספר רשתות מזון מהיר בארצות הברית. ב-1978 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, במהלך הלימודים שימש סגן עורך מגזין הביקורת המשפטית של האוניברסיטה. במהלך שנות ה-80 נחשב פוזדר לאחד ממובילי המאבק נגד זכות ההפלה במדינת מיזורי. לחברת CKE שהוא מנהל 3700 סניפי מזון מהיר בארצות הברית ו-40 במדינות נוספות, והיא מעסיקה כ-75 אלף עובדים. החברה שילמה במהלך כהונתו מיליונים לעובדים בגין הפרת זכויותיהם החוקיות, וספגה ביקורת גם בגין פרסומות סקסיסטיות. כמו כן התבטא כנגד העלאת שכר המינימום. פוזדר היה תורם מרכזי לקמפיין הבחירות של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית, וריכז גם את גיוס התרומות לקמפיין באזור קליפורניה. פודזר נישא לליסה הנינג בשנת 1973 והתגרש ממנה בשנת 1987, לשניהם שני ילדים. ב-1987 נישא בשנית עם דיאנה ל. דשר. כיום יש לו שישה ילדים. הוא מתגורר עם רעייתו בפרנקלין שבטנסי. פוזדר מתואר כנוצרי קתולי אדוק. לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2016 הוא מינה את פוזדר למזכיר העבודה בממשלו. ב-15 בפברואר 2017 ויתר פוזדר על המינוי לנוכח קשיים באישורו בסנאט. מדיה וקבצים בנושא אנדרו פוזדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו פוזדר אנדרו פוזדר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניו יורק טיימס, שילם מיליונים על הפרת חוקי העבודה שנועדו להגן על העובדים באתר TheMarker,‏ 19 בינואר 2017 סוכנויות הידיעות, רשת המסעדות שבבעלותו של אנדרו פוזנר ידועה בסרטוני פרסומות שוביניסטיים, והשר המיועד יצא להגנתה, באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2017 יונתן קירשנבאום, ‏אנשי הנשיא: בעלי התפקידים והמדיניות הכלכלית של ממשל טראמפ, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בינואר 2017 סוכנות AP ודבר ראשון, ‏שר העבודה בממשל טראמפ: מתנגד חריף לעליית שכר המינימום, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בדצמבר 2016 "הארץ", ניו יורק טיימס, גרדיאן, רויטרס ואי-פי, שר העבודה: אנדרו פוזדר, מתנגד להעלאת שכר המינימום, באתר הארץ, 10 בינואר 2017 יונתן קירשנבאום, ‏המינוי נכשל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בפברואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בצלאל שטרן

האם התכוונתם ל... בצלאל שטרן (רב) – רב ופוסק הלכה בצלאל שטרן (מורה) – מורה עברי
STS-96

STS-96 היא משימה ה-26 של מעבורת החלל דיסקברי. המשימה הביאה אספקה לתחנת החלל הבינלאומית ועשתה היסטוריה כאשר הייתה למעבורת הראשונה אשר עגנה לתחנת החלל. המעבורת שוגרה במאי 1999, וכללה צוות של שבעה אסטרונאוטים. המשימה נמשכה כ-9 ימים ו-19 שעות. מפקד המשימה - ארצות הברית קנת רומינג'ר (Kent_Rominger) טייס - ארצות הברית ריק האסבנד מומחה משימה 1 - ארצות הברית דניאל בארי (Daniel T. Barry) מומחה משימה 2 - ארצות הברית אלן אוצ'ואה (Ellen Ochoa) מומחה משימה 3 -ארצות הברית תמרה ג'רניגן (Tamara E. Jernigan) מומחה משימה 4 - קנדה ז'ולי פאייט (סוכנות החלל הקנדית) מומחה משימה 5 - רוסיה ולרי טוקארב מסה: בהמראה: 118,857 ק"ג בנחיתה: 100,230 ק"ג מטען: 9,097 ק"ג פריגיאה: 326 ק"מ אפוגיאה: 340 ק"מ נטיית מסלול: 51.6° זמן הקפה: 91.2 דקות עגינה בתחנת החלל: 29 במאי 1999, 04:23 UTC עזיבת תחנת החלל: 3 ביוני 1999, 22:39 UTC שהות בתחנת החלל: 5 ימים, 18 שעות ו-15 דקות משימת STS-96 נועדה להביא ציוד ואספקה לתחנת החלל הבינלאומית במעבורת החלל דיסקברי. המעבורת, שכבר ביצעה עגינה בתחנת החלל מיר נועדה להיות המעבורת הראשונה המבצעת עגינה בתחנת החלל הבינלאומית. במקור, השיגור תוכנן ל-20 במאי אך נדחה עקב נזק מברד שפגע במכל הדלק החיצוני על כן השיגור. לא היה אפשר לתקן את מכל הדלק החיצוני במיקומו על המשגר ונאלצו להחזיר את המעבורת לבדיקה. בדיקה העלתה יותר מ-650 סדקים. נעשה מאמץ כדי לצמצם את הסדקים כדי למנוע הצטברות של קרח על מכל הדלק (וחשש שחלק מהחומר המבודד יתנתק תוך כדי שיגור ויפגע במעבורת). ניסיון השיגור השני היה מוצלח והמעבורת המריאה ב-27 במאי.. ביום השלישי, המעבורת ביצעה עגינה לתחנת החלל בה שהה משלחת מס' 1 לתחנת החלל הבין-לאומית. ג'ולי פאייט הייתה לקנדית הראשונה שהגיעה לתחנת החלל הבינלאומית. המעבורת התחברה למודול יוניטי. במהלך הליכת חלל שנמשכה כ-7 שעות ו-55 דקות, התקינו האסטרונאוטים ג'רניגן ובארי שני מעצורי רגל ניידים חדשים שהתאימו גם למגפי החלל האמריקאים וגם למגפי החלל הרוסים. כמו כן הם התקינו את הזרוע הרובוטית האמריקאית. כמו כן, התקינו ג'רניגן ובארי מעקי בטיחות ותיקים עם כלים לסיוע הרכבות עתידיות של תחנת החלל. מטכן המעבורת כלל כ-9,000 ק"ג. בין היתר הובא מנוף STRELA הרוסיה להתקנה על מודול פירס בהמשך. הצוות העביר 1,617 קילו של חומר כולל לבוש, שקי שינה, חלקי חילוף, ציוד רפואי, אספקה, כלי מתכת ו84 גלונים של מים אל החלק הפנימי של תחנת החלל. בנוסף לכך, האסטרונאוטים התקינו חלקים של מערכת מד מתח אלחוטי שיעזור לטכנאים לעקוב על האפקטים של הוספת מודלים לתחנת החלל במהלך הרכבה עתידית, ניקוי פילטרים ובדיקת גלאי עשן. המעבורת סחבה עימה גם לווין מחקר של סטודנטים שעוקב אחר האטמוספירה של כדור הארץ בשביל ציוד הרישות הבינלאומי. בנוסף לכך, היא הביאה עימה עוד ניסוי שבודק את כוחות הרטט של החללית. ניסוי זה סיפק מידע על מידות טיסה של כוחות הרטט שפועלים בין המטען לחללית ב-4 ביוני מעבורת התנתקה מתחנת החלל. לאחר הניתוק שוחרר ממסלול לוויין STARSHINE 1 שנבנה על ידי סטודנטים במימון מעבדת המחקר של צי ארצות הברית. המעבורת נחתה במרכז החלל קנדי ב-6 ביוני 1999 ב02:02:43 (UTC).סה"כ זמן שהות בחלל: 9 ימים ו-19 שעות. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-96 בוויקישיתוף סרט עם תקציר של מהלך המשימה אודות משימת STS-96 באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות טיסת STS-96 באתר spacefacts אודות המשימה באתר של נאס"א Shuttle Meets Station אודות הליכת החלל בSTS-96 באתר נאס"א
אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה

אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Adolf II. Fürst zu Schaumburg-Lippe‏; 23 בפברואר 1883 – 26 במרץ 1936) היה נסיך שאומבורג-ליפה בין השנים 1911–1918. אדולף נולד ב-23 בפברואר 1883 בשטדטהאגן שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, והייתה חלק מהאימפריה הגרמנית, והיה בנם של גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה ומריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתו של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1893 מת סבו אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה ואביו עלה לשלטון כגאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, ואדולף הפך לנסיך הכתר של הנסיכות. ב-29 באפריל 1911 מת אביו גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, ואדולף עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו פתח אדולף לציבור את עיר הספא באד איילזן, וכן טיפח את המבנים בעיירה. ב-15 בנובמבר 1918 נאלץ אדולף לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. הנסיכות הפכה למדינה החופשית שאומבורג-ליפה, ואדולף גלה לבריוני שבאיסטריה. ב-10 במרץ 1920 התחתן אדולף בברלין עם השחקנית אלן בישופ-קורטהאוז, וב-26 במרץ 1936 נהרגו השניים בתאונת מטוס בסומפאנחו, מקסיקו. אחיו של אדולף - פרידריך כריסטיאן, נסיך שאומבורג-ליפה, שהיה שלישו של יוזף גבלס, סירב להתיר את קבורתה של אלן יחד עם אדולף באחוזת המשפחה, בטענה שאינה ממוצא ארי. מדיה וקבצים בנושא אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה בוויקישיתוף
פארק מפרץ פלהאם

פארק מפרץ פלהאם או פארק פלהאם ביי (באנגלית: Pelham Bay Park) הוא פארק מרכזי בעיר ניו יורק הממוקם בקצהו הצפון מזרחי של רובע הברונקס. הפארק הוא הגדול שבפארקי העיר (גודל הפארק - פי שלושה מגודלו של סנטרל פארק המצוי באי מנהטן) והוא כולל שטחי קרקע נרחבים המשתרעים משתיי גדות נהר הטצ'ינסון, וכן את שטח האי האנטר במפרץ לונג איילנד. הפארק גובל בצפונו בכפר פלהם מנור שנמצא בוסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק, וכן בשכונות הברונקס "קאונטרי קלאב", פלהאם ביי, קו אופ סיטי וסיטי איילנד. בדרום הפארק נמצאת אחוזת ברטו פל - אחוזה הבנויה בחיקוי של הסגנון היווני הקלאסי. במקום בו נמצא כיום הפארק, התרחש בעבר ניסיון ההתיישבות שלא צלח של אן האטצ'ינסון - מושבה אנגלית שהתיישבה במקום בהיותו תחת שלטון הולנדי, והושמדה בשנת 1643 במתקפה של אינדיאנים משבט סיוואנוי שנקמו רצח באינדיאנים שבוצע על ידי ויליאם קיפט ביוזמת חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1654 רכש אנגלי בשם תומאס פל 200 קמ"ר משבט סיוואנוי ובנה עליו את אחוזת פלהאם מכוח צו מלכותי משנת 1666 של המלך צ'ארלס השני. במהלך המהפכה האמריקאית היה השטח שטח הפקר בין העיר ניו יורק שנשלטה על ידי הבריטים, לבין מחוז ווסטצ'סטר שנשלט על ידי המורדים, ונערך בו קרב נקודת בל בה עצרה המיליציה של מסצ'וסטס את התקדמות החיילים האנגלים. הפארק הוקם בשנת 1888 ביוזמת מחלקת הפארקים של הברונקס. ועם איחודה עם העיר ניו יורק, הועבר הפארק לאחריות מחלקת הפארקים של העיר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בפארק חוף רחצה פופולרי, וב-1941 הוקם במקום מטווח. מוזיאון אחוזת ברטו פל מדיה וקבצים בנושא פארק מפרץ פלהאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק מפרץ פלהאם (באנגלית) מחלקת הפארקים של העיר ניו יורק- סיור וירטואלי בפארק מפרץ פלהאם
גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה

גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Georg Fürst zu Schaumburg-Lippe‏; 10 באוקטובר 1846 – 29 באפריל 1911) היה נסיך שאומבורג-ליפה בין השנים 1893–1911. גאורג נולד ב-10 באוקטובר 1846 בביקבורג שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, והיה בנם של אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה והרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתו של גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט. ב-8 במאי 1893 מת אביו אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה, וגאורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1907 חגגו גאורג ואשתו את חתונת הכסף, ולרגל המאורע העניק להם וילהלם השני, קיסר גרמניה את טירת שאומבורג, שהועברה לשליטת בית הוהנצולרן לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה שבה תמכה שאומבורג-ליפה באוסטריה. כמו כן נועדה המתנה להוות הוקרה לגאורג על תמיכתו בקיסר במאבק הירושה בנסיכות ליפה. ב-29 באפריל 1911 מת גאורג, ובנו אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה עלה לשלטון במקומו. ב-16 באפריל 1882 התחתן גאורג עם מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ממנה נולדו לו 9 ילדים: אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה (1883–1936) מוריץ גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה (1884–1920) פטר, נסיך שאומבורג-ליפה (1886) וולארד, נסיך שאומבורג-ליפה (1887–1962) שטפן, נסיך שאומבורג-ליפה (1891–1965) היינריך, נסיך שאומבורג-ליפה (1894–1952) מרגרטה, נסיכת שאומבורג-ליפה (1896–1897) פרידריך כריסטיאן, נסיך שאומבורג-ליפה (1906–1983) אליזבת, נסיכת שאומבורג-ליפה (1908–1933) מדיה וקבצים בנושא גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה בוויקישיתוף גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אוסקר גריסוולד

לוטננט גנרל אוסקר וולברטון גריסוולד (באנגלית: Oscar Woolverton Griswold;‏ 22 באוקטובר 1886 - ‏ 28 בספטמבר 1959) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. גריסוולד נולד ב-22 באוקטובר 1886 בעמק רובי שבמדינת נבדה, ארצות הברית. בין 1905–1906 הוא למד באוניברסיטת נבדה, לפני שנרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את הלימודים ב-1910, והתגייס כלוטננט משנה לצבא ארצות הברית. בין 1914–1917 הוא הוצב בסין, לפני שנשלח לחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הוא שרת בדיוויזיה ה-84 של חיל המשלוח האמריקאי, ובין היתר השתתף במתקפת מז-ארגון. בין עד 1921 עד 1935 הוא למד במכללות צבאיות שונת ומילא תפקידי מנהל ומטה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1 ביולי 1936 הוא הוצב כנספח במטה הכללי של חיל הרגלים. ב-1 ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-18 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-29. ב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-4. במרץ 1941, הוא הוצב במחנה קרופט בדרום קרוליינה. ב-5 באוגוסט 1941 הוא הועלה לדרגה זמנית של מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ב-18 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-7 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-4. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 היה גריסוולד מפקד הקורפוס ה-4. הקורפוס לא השתתף בקרבות. באפריל 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-14 ונשלח עמו לזירה הפסיפית. הוא הוביל אותו במהלך המערכה באיי שלמה ובקרבות על האי ניו ג'ורג'יה. ב-15 בדצמבר של אותה שנה נשלח הקורפוס שלו למערכה בבוגנוויל והחליף שם את קורפוס הנחתים ה-1 של רוי גייגר. הקורפוס שלו התבסס בראש החוף של בעלות הברית באי בוגנוויל. ב-1 במרץ 1944 גריסוולד הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. בין ה-9 ל-17 במרץ 1944 פתחו היפנים במתקפת-נגד רחבת ממדים כנגד ראש החוף. הקורפוס של גריסוולד הגן עליו בחירוף נפש, תוך הסבת אבדות רבות ליפנים, שנסוגו לאחר הקרב לצפון ולדרום האי. באפריל החלו האמריקאים להרחיב בהדרגה את ראש הגשר. לאחר מכן נשלח להילחם במערכה בפיליפינים כחלק מהארמייה השישית של וולטר קרוגר. ב-14 באפריל 1945 הוא הועלה לדרגה זמנית של לוטננט גנרל (שלושה כוכבים), והיה מועמד לקבל את הפיקוד על הארמייה העשירית בעקבות מותו של סיימון בוליבר באקנר הבן. בסופו של דבר נבחר במקומו ג'וזף סטילוול. ב-5 בנובמבר 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-30 במאי 1946 הועבר לפקד על הקורפוס ה-4. ב-11 ביוני של אותה שנה מונה למפקד הארמייה השביעית, וב-1 בדצמבר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-15 במרץ 1947 הועבר לפקד על הארמייה השלישית. באוקטובר של אותה שנה פרש מהצבא, בדרגה קבועה של לוטננט גנרל. הוא נפטר ב-28 בספטמבר 1959 בגיל 72. מדיה וקבצים בנושא אוסקר גריסוולד בוויקישיתוף אוסקר גריסוולד באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית) אוסקר גריסוולד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ישיבה תיכונית נווה

ישיבה תיכונית תורנית נווה היא ישיבה תיכונית המשתייכת לזרם הדתי לאומי. במתכונת פנימייה מלאה השוכנת במושב נווה שבמועצה האזורית אשכול. הישיבה הוקמה בשנת 2008 במושב יבול שבחולות חלוצה על ידי הרב אסף נאומבורג, שהיה קודם לכן מחנך בישיבה התיכונית בדימונה. בשנת 2010 עברה הישיבה למקומה הנוכחי. בישיבה לומדים, נכון לשנת הלימודים ה'תשפ"ד, כ-180 תלמידים המחולקים לשש כיתות. ראש הישיבה, הרב אסף נאומבורג, משמש גם כמחנך כיתה י"ב. בנוסף אליו מלמדים בישיבה הרב עודד קפלן, הרב אמיתי קלרמן, הרב אריאל אברהם איגרא (רב היישוב שלומית), הרב ישראל אלדד והרב חיים (חיימי) חייקין. הרב שמואל ידלר הוא סגן ראש הישיבה ומרכז סדר צהריים. יום הלימודים בישיבה מתחלק לשלושה חלקים: סדר בוקר, שבו לומדים גמרא עם רש"י ותוספות בעיון, בהספק של כ-25–30 דף בשנה. סדר צהריים, שבו לומדים גמרא בבקיאות, בהספק של כ-100 דפים בשנה. בשנת ה'תש"ף נפתחה גם מגמת לימוד עיון (של גמרא רש"י תוספות) בסדר צהריים בהספק של 40-50 דפים בשנה. לימודי התיכון, לקראת בחינות בגרות. בימי חמישי בערב מתקיים בישיבה 'משמר לימוד', שבו חוזרים התלמידים על החומר הנלמד בגמרא במשך השבוע ונבחנים עליו. מדי יום מתקיימת שיחה של הרב אסף נאומבורג, ראש הישיבה, בענייני אורח חיים, אמונה ומוסר. על בסיס שיחות אלו נערך על ידי תלמידי הישיבה הספר 'ואמונתך בלילות'. נלמדים גם שיעורים נוספים בענייני אמונה ויראת ה', מתוך הגישה האמונית שמבית מדרשו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת ה'תשפ"ג עלה לרשת אתר שבו ניתן להאזין לשיחות שנמסרו בישיבה. שבת ישיבה מתקיימת לסירוגין פעם בשתי שבתות או שלוש שבתות. סדרי החופשות של הישיבה שונים מעט משל ישיבות תיכוניות אחרות ודומות יותר לשל ישיבות קטנות, הן מסיבות אידאולוגיות והן בגלל המרחק הרב של הישיבה מבתיהם של רוב התלמידים. תאריכי החופשות נקבעים על פי לוח השנה העברי. חופשת הקיץ מתחילה בי"ז בתמוז ונגמרת בג' באלול יום פטירת הרב אברהם יצחק הכהן קוק. חופשת סוכות מתחילה למחרת יום הכיפורים ונגמרת בסביבות א' בחשוון. חופשת חנוכה דומה לשאר מוסדות הלימוד, וחופשת פסח מתחילה בה' ניסן ונגמרת לפני יום הזיכרון לשואה בכ"ז בניסן. עם הקמתה בשנת 2008 שכנה הישיבה במבנים זמניים במושב יבול, כ-5 ק"מ ממקומה הנוכחי. בשנת 2010 עברה הישיבה לקרוואנים בסמוך לבניין הכיתות שהוחל בבנייתו באותם הימים, במושב נווה, שהיה אז בשלבי בנייה. בשנת 2011 נכנסה הישיבה לבניין הכיתות החדש. באמצע שנת 2012 נכנסו התלמידים לבניין הפנימיות החדש, אשר בו 22 חדרים. בשנת 2018 עם כניסתה של כיתה נוספת לישיבה נבנה עוד מתחם קרוואנים שמשמש פנימייה לכיתה י'. ובשנת 2021 הישיבה התרחבה בעוד כיתה ובעוד מתחם קרוואנים שמשמש כפנימייה לכיתה י"א. בשנת 2014 הוכרה הישיבה כמוסד חינוכי המקבל תמיכה מעליית הנוער. הישיבה נמצאת בפיקוח של המחוז החרדי. בשנת 2016 חנכה הישיבה את בניין הקבע של חדר האוכל ובית המדרש, ובכך השלימה מעבר של כל המבנים למבני קבע, מלבד מגורי שתי כיתות. כל המבנים מוגנים מפני טילים, מפאת הימצאותה של הישיבה באזור עוטף עזה. בשנת 2018 קיבלה הישיבה שתי כיתות למחזור החדש, ולצורך כך הורחב בניין הכיתות. בשנת הלימודים ה'תשפ"ב נכנסו שתי כיתות למחזור החדש ולצורך כך נבנה מתחם קרוואנים חדש והישיבה יצאה בקמפיין מימון המונים בקרב בוגריה לצורך בנייתו. בשנת ה'תשפ"ג מתחם הקרוואנים לא שימש את תלמידי הישיבה, אך שימש את מוסדות הישיבה לאירוח מבקרים. בשנת ה'תשפ"ד נכנסו עוד שתי כיתות לישיבה והמתחם חזר לשימוש פעיל. ובשנת הלימודים ה'תשפ"ה צפויות להיכנס שתי כיתות חדשות. אתר האינטרנט הרשמי של ישיבה תיכונית נווה אתר השיחות והשיעורים של ראש הישיבה, הרב אסף נאומבורג