laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נרגילה (רשת מסעדות)

נרגילה הייתה רשת מסעדות תימניות בבעלותו של נרי אבנרי שפעלה בישראל בשנות ה-80 וה-90. אבנרי פתח את המסעדה הראשונה ב-1983, בפינת הרחובות בן-יהודה וז'בוטינסקי בתל אביב. אימו, שושנה סעדה, הייתה הטבחית הראשית במסעדה. במסעדה נמכרו מאכלים תימניים מסורתיים כמלאווח, ג'חנון ומרק רגל, לצד מאכלים מחודשים, בהם ה"זיוה" – מאכל עשוי בצק עלים ממולא בגבינה צהובה שנקרא על שם בת זוגו של אבנרי, שהייתה גם מנהלת המלצרים. לאחר כשנה של פעילות הוציאה עיריית תל אביב-יפו צו סגירה למסעדה, בשל היעדר רישיון עסק. היא נפתחה מחדש בפינת רחוב אבן גבירול ושדרות דוד המלך. מסעדה זו זכתה להצלחה גדולה משל קודמתה, ונוסף בה פריט נוסף שהפך מזוהה עימה – תפריטים פרובוקטיביים שכללו תמונות עירום של נשים, בדיחות וסיפורי זימה. השימוש בתפריטים החדשים הוביל את אימו של אבנרי להתפטר מהמסעדה. בעקבות הצלחתה של המסעדה פתח אבנרי סניפים נוספים, שפעלו באמצעות זכיינים. בשיאה מנתה הרשת 22 סניפים. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 נקלעה הרשת לקשיים. אבנרי מכר אותה לקבוצת אקויטל שבבעלות איש העסקים ג'ו אלמליח, וזה מכר אותה לקובי מימון. גם בתקופה זו לא התאוששה הרשת מקשייה וסניפיה נסגרו. לאחר שמוזגה עם רשת המזנונים ביסטופ, היא נמכרה בשנת 2002 לשמעון דהאן תמורת סכום סמלי של 101 ש"ח. בשנת 2013 פתח אבנרי מחדש את מסעדת נרגילה ברחוב קרליבך, במקום שבו היה בעבר אחד מסניפי הרשת, אך היא נסגרה תוך זמן קצר. אייל לוי, ‏"אם הייתי יודע שאני לא חי על זמן שאול, אולי היו לי חיים אחרים", באתר מעריב אונליין, 1 בפברואר 2020 שי שלו, ‏אקויטל: נרגילה הפסידה אשתקד 12.7 מיליון שקל, והשקעה של 19 מ' ש' בקזחסטן עשויה לרדת לטמיון, באתר גלובס, 14 באפריל 1998 שי שלו, ‏רשת המזון ביסטופ-נרגילה נמכרה לשמעון דאהן במחיר של "חצי זיוה", באתר גלובס, 3 בספטמבר 2002 שמעון איפרגן, ‏נרגילה 3.0, באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2013 שירי כץ, הבה נרגילה, באתר Time Out Tel Aviv, ‏12 בדצמבר 2013
פיש (נהר בנמיביה)

פיש (באנגלית: Fish; באפריקאנס: Vis; בגרמנית: Fisch; מילולית: "דג") הוא נהר בדרום נמיביה. אורכו 650 ק"מ, והוא זורם מהרי נאוקלופט דרומה, ונשפך לנהר אורנג', המשמש כגבול בין נמיביה לבין דרום אפריקה, כ-100 ק"מ לפני שזה נשפך לאוקיינוס האטלנטי. כ-150 ק"מ לאחר מוצאו, נעצר הנהר בסכר הרדאפ, שאוגר את מימיו. ב-500 הק"מ הנותרים הוא ניזון מנחלים משניים, אך הוא דל במים, ובעונת החורף היבשה, הוא לעיתים יבש לחלוטין. בחלקו הדרומי של הנהר נמצא קניון נהר פיש, הקניון הגדול באפריקה, שאורכו 150 ק"מ ועומקו מגיע בשיאו ל-550 מטרים. מדיה וקבצים בנושא פיש בוויקישיתוף פיש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תפרים (סרט)

תפרים הוא סרט ישראלי קצר משנת 2011. הסרט, בבימויה של עדיה אמרי אור ובכיכובם של ריקי בליך, שירה קצנלנבוגן ואיציק גולן, זכה בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה 2012. הסרט נתמך על ידי קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. עמית (ריקי בליך) ונועה (שירה קצנלנבוגן), בנות-זוג בשנות ה-30 שלהן, במהלך לילה אחד בבית החולים, לאחר הלידה של הבת הראשונה שלהן, סוף סוף אומרות אחת לשנייה את האמת. ריקי בליך - עמית איציק גולן - שאול שירה קצנלנבוגן - נועה בשנת 2012, זכה הסרט בפרס Student Visionary בפסטיבל הסרטים טרייבקה. בין הנימוקים להענקת הפרס: "הסרט כתוב היטב ... ומשוחק בעוצמה". "תפרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תפרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
טישמייניצה

טישמייניצה (באוקראינית: Тисмениця, טיסמניציה; בפולנית: Tyśmienica; ביידיש: טיסמעניץ) היא עיר קטנה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, בין איוואנו-פרנקיבסק וטלומאץ', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. טישמייניצה נזכרת לראשונה בשנת 1143, ובשנת 1449 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-16 וה-17 הוחרבה העיר בידי הולאכים והטטרים. בשנת 1686 ישב בעיר המצביא הפולני יאן סובייסקי. בחלוקת פולין בשנת 1772 נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ועד שנת 1918 נכללה בשטחי גליציה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בעיר זו כיהן רבי משולם איגרא כרב. בשנות כהונתו בטיסמניץ החלה תנועת החסידות להכות שורשים בגליציה. רבי משולם התפרסם כמתנגד חריף לחסידות, הוא פרסם מכתב חריף בגנותה, ואף חתם על חרם נגד החסידים. מסופר כי בטיסמניץ התגורר אחד מתלמידיו של הבעל שם טוב ושמו יעקב קופיל חסיד, שהזהיר את חסידי העיר לבל יזלזלו בכבודו של רבי משולם, אך שנים לאחר פטירת הבעל שם טוב, בשנת 1787, החלו החסידים להשיב מלחמה נגד רבי משולם. במקביל הסתכסך רבי משולם עם פרנסי העיר בגלל סוגיית הגיוס לצבא. קהילת-היהודים בטיסמניץ, כיתר הקהילות בגליציה, חויבה למסור בכל שנה ושנה מספר מסוים של אנשים לשירות צבאי, פרנסי טיסמניץ פטרו מגיוס בני-תורה ותלמידי-חכמים, ומסרו במקומם לצבא את ההדיוטות ועמי-הארץ. רבי משולם יצא כנגד מנהג זה וטען שיש לעשות הגרלה בין כל אלו המוכשרים להיות יוצאי-צבא, ומי שיעלה עליו הגורל, יהיה מי שיתגייס. עקב המחלוקת עזב את העיר בשנת 1794 לפרשבורג. יעקב פרויד, אביו של זיגמונד פרויד נולד בעיירה ב-1.4.1815 בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20 נמנו בעיר כ-1,200 יהודים, ופעלו בה מפלגות ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיר בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי ההונגרים, ואלו העבירו את השלטון בה לידי הגרמנים באוגוסט 1941. במועד זה הוטלו על יהודי העיר גזירות שונות, וחלקם גורשו לסטניסלבוב, ונרצחו בה. באביב 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם באזור עני בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר בו התפתחו עד מהרה רעב ומגפות. באוגוסט 1942 נערכה בגטו אקציית חיסול, בה חלק מיושביו נרצחו בשטח בית העלמין היהודי המקומי, והיתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-30 יהודים מהעיר שהושארו בחיים למטרת עבודה נרצחו באביב 1943. אתר האינטרנט הרשמי של טישמייניצה מדיה וקבצים בנושא טישמייניצה בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת טישמייניצה, בספריית העיר ניו יורק טישמייניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין טישמייניצה (Tyśmienica), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טישמייניצה", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, טישמייניצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 845–846), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) טיסמניץ (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית מתוך הספר "שרי המאה" לרב י. ל. הכהן מימון (פישמן). אותו סיפור מופיע במאמר "תולדות הגאון רבי משולם אגרא" (לוקט מספרי תולדות הגדולים ומספר גרם המעלות) שמופיע בסוף הספר כ"אגרא רמה - חידושי ועומק הלכות בסוגיות הש"ס".
מאט ג'נינג

מאט ג'נינג (באנגלית: Matt Janning; נולד ב-22 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלעי. ג'נינג שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת נורת'איסטרן הוא סיים את שנותיו במכללה עם 1,836 נקודות, שבאותו זמן היה שיא הנקודות לשחקן במכללה. הוא לא נבחר בדראפט 2010. ולאחר מכן שיחק בליגות הקיץ של בוסטון סלטיקס ושל פיניקס. באוגוסט הוא חתם על חוזה רב שנתי אצל פיניקס סאנס אולם בנובמבר החוזה שלא הותר, ללא ששיחק משחק אחד ב-NBA. בשנת 2010–2011 שיחק בקבוצות מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא עלה לגמר עם ריו גראנדה ואלי וייפרס אך הפסיד במשחק הגמר. ב-2011 חתם בקבוצת Junior Libertas Pallacanestro ששיחקה בליגה האיטלקית הראשונה. את עונתו הראשונה בליגה האיטלקית סיים עם ממצוע של 12.6 נקודות, 3.6 כדורים חוזרים ו־1.7 אסיסטים. באוגוסט 2012, חתם במונטפסקי סיינה איתה זכה באליפות וגביע בשנת 2013. באוגוסט 2013 חתם בציבונה זאגרב אולם בגלל בעיות כלכליות של הקבוצה הוא שוחרר בדצמבר אותה שנה. לאחר השחרור הוא חתם מחדש בסיינה שם סיים את העונה. לקראת עונת 2014/15 הוא חתם על חוזה לשנתיים באנאדולו אפס הוא זכה עם הקבוצה בגביע ובתום העונה הראשונה של חוזהו, ניסה להגיע שוב ל-NBA אך לבסוף חתם בהפועל ירושלים באוקטובר 2015. בפברואר 2016 שוחרר מהפועל ירושלים וכעבור יומיים חתם על חוזה לשנה וחצי בלוקומוטיב קובאן. בספטמבר 2017 חתם על חוזה לחודשיים עם סאסקי בסקוניה על מנת להחליף את ג'ורדן מקריי בליגה הספרדית וביורוליג. בנובמבר העריך את חוזהו עד לסוף השנה ולאחר מכן המשיך להאריך את חוזהו כל שנה. ביולי 2020, הודיע בסקוניה כי ג'נינג שוחרר מהקבוצה. בדצמבר 2020 הוא חתם בבאסקט מנרסה על לתום העונה וביוני 2021 חתם בקבוצת קווסאקי בראב ת'ונדר (Kawasaki Brave Thunders) מהליגה השנייה ביפן. בספטמבר 2018, ג'נינג קיבל דרכון גאורגי ושיחק עם נבחרת גאורגיה בטורניר מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. את משחקו הראשון שיחק עוד באותו החודש בניצחון נגד נבחרת ישראל 85–80. במשחק קלע 15 נקודות. מדיה וקבצים בנושא מאט ג'נינג בוויקישיתוף מאט ג'נינג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) כתבה על החתימה של ג'נינג באנאדולו אפס כתבה ב־euroleague.net על הארכת חוזהו של ג'נינג בבסקוניה ההודעה על שחרורו של ג'נינג מבסקוניה משחק ישראל-גאורגיה במוקדמות גביע העולם 2019 באתר פיב"א
יהודה תיאודור

יהודה יוליוס תיאודור (בכתיב יידי: טהעאדאר, בגרמנית: Julius Theodor‏; י"ג בטבת ה'תר"י, 28 בדצמבר 1849 – כ"א באב ה'תרפ"ג, 3 באוגוסט 1923) היה רב וחוקר יהודי גרמני, שנודע בעיקר כחוקר המדרש. יהודה יוליוס נולד בסמלינינק (גר') שבפרוסיה המזרחית. הוא למד פילוסופיה ומזרחנות באוניברסיטת ברסלאו, וכן היה תלמידו של זכריה פרנקל בבית המדרש לרבנים בברסלאו. עם סיום קבלת הדוקטורט מהאוניברסיטה והסמיכה לרבנות מבית המדרש, שימש תיאודור כרב במספר קהילות קטנות במזרח גרמניה. תיאודור הוסמך לרבנות בינואר 1878, בגיל עשרים ותשע ועבר לבויאנובו בשנת 1888 בו כיהן כרב של קהילה יהודית מצומצמת בשנת 1890 הוא ביקר באוקספורד ובפריז בחיפוש אחר כתבי יד של המדרשים. כתב מספר מאמרים וחיבורים חשובים בנוגע לתולדות הספרות המדרשית וגירסותיהם. חיבורו החשוב היה פרסום בשנת 1903 של 80 עמודים של תחילת מהדורה מדעית לבראשית רבה. בכך נפתח עידן חדש בחקר המדרשים. למהדורה הוסיף פירוש בשם "מנחת יהודה". את עבודתו זו לא הספיק לסיים והוא כתב את חיבורו זה עד פרשת תולדות. המשך עבודתו נעשה 20 שנה מאוחר יותר על ידי חנוך אלבק. נפטר בעיר ברלין בשנת 1923 ונקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה. ג' קרסל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, כרך ב', עמ' 985 -986, הוצאת ספרית פועלים 1965-1967. יונה פרנקל, מדרש ואגדה כרך ג', האוניברסיטה הפתוחה, 1996, עמ' 967-968 תמר קדרי, מנחה ליהודה: יהודה תיאודור ועריכתם של מדרשי האגדה הארץ־ישראליים, בהוצאת מפעל המדרש ומכון ליאו בק, ירושלים, תשע"ז/2017. רשימת הפרסומים של יהודה תיאודור, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של יהודה תיאודור באתר רמב"י מידע על תיאודור, יהודה, 1849-1923 בקטלוג הספרייה הלאומית "(יהודה) יוליוס תיאודור", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) תמר קדרי, אגדת החוקר, מוסף שבת של מקור ראשון, 3 בינואר 2018, י"א בטבת, תשע"ח יהודה טוביה טהעאדאר (1849-1923), דף שער בספרייה הלאומית יהודה תיאודור, בלקסיקון הספרות העברית החדשה Tamar Kadari, ‏“The Life and Research of Rabbi Dr. Julius Theodor”, Beiträge zum Verstehen des Judentums Heft 4 (2017), pp. 397-434, באתר Academia.edu (באנגלית) ע"פ לכסיקון קרסל, במקומו, וע"פ הכיתוב על מצבתו תמר קדרי, מנחה ליהודה, מפעל המדרש, 2017, עמ' 22-23
טלושץ'

טלושץ' (בפולנית: Tłuszcz) היא עיירה במחוז וולומין שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. טלושץ' נוסדה במאה ה-15, ועד המאה ה-19 הייתה יישוב כפרי. עם חיבור היישוב לקו מסילת הברזל שבין ורשה וסנקט פטרבורג התפתחה כלכלתו, והוקמו בו מפעלי תעשייה קטנים. בשנת 1922 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בין שתי מלחמות העולם נמנו בעיירה 437 יהודים, מתוך 1,102 תושבים, והתקיימו בה פעילות ציונית, בית ספר יהודי ובית מדרש. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה, ורבים מיהודיה נמלטו ממנה. ב-14 בספטמבר 1939 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך חיוב היהודים בענידת טלאי צהוב וסרט זרוע. באותה תקופה עזבו את העיירה יהודים רבים, ובד בבד, הגיעו אליה מאות פליטים יהודים ממערב פולין. בחורף 1941 רוכזו כ-740 היהודים ששהו בעיירה בגטו שהוקם בה, בו סבלו מצפיפות, מרעב וממחלות. בין לבין נרצח רב הקהילה, יעקב יוסף בריקמן. מ-26 במאי לפנות בוקר ועד 27 במאי 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציה, תוך שוד רכוש היהודים. יהודי העיירה הוסעו והוצעדו לגטו ורשה, כאשר למעלה מ-100 מהם נורו למוות בדרך. מדיה וקבצים בנושא טלושץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טלושץ' ספר יזכור לקהילת טלושץ', בספריית העיר ניו יורק טלושץ' באתר מרכז מורשת יהדות פולין טלושץ' (Tłuszcz), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טלושץ'", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין (אנ'), טלושץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 452–454), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
טפליק

טפליק (באוקראינית: Теплик; בפולנית: Tepłyk) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טפליק נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1582 הועברה לבעלות משפחת אוסטרוגסקי. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. נוכחות יהודית בטפליק נזכרת לראשונה בשנת 1765, אז התגוררו בעיירה 289 יהודים. בשנת 1847 התגוררו בה 1848 יהודים ולפי מרשם האוכלוסין של שנת 1897 - 3725 יהודים (52% מכלל האוכלוסיה). בעיירה היו 2 בתי כנסת גדולים, בתי תפילה, בית ספר מקצועי, בו שפת הלימוד הייתה יידיש. הקהילה היהודית בטפליק, נתפרסמה על ידי רבנותו של הרב שמשון אהרן פולונסקי ששימש בה רב משנת 1901 במשך 21 שנה. הוא כונה כל ימיו על שם מקומו זה כ"הרב מטפליק". בהמשך ימיו הוא עלה לירושלים ושימש רב בשכונת בית ישראל. בפברואר 1919 נערך בעיירה פוגרום, בו נרצחו כ-200 מיהודיה בידי אוקראינים. בתקופה הסובייטית התקיימה בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ומאות יהודים היגרו מהיישוב. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,200 יהודים, כרבע מתושביה. ב-26 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת סרט זרוע. זמן קצר לאחר מכן רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות מצד הגרמנים. לגטו שבעיירה לא הועברה אספקת מזון, ועל יושביו הוטלו תשלומי כופר. במרץ 1942 הוסעו רבים מיושבי הגטו למחנות עבודה, בהם רובם נספו או נרצחו. ב-27 במאי 1942 נרצחו בבורות ירי ליד העיירה 769 מיהודי הגטו, וכן כ-520 יהודים שגורשו לאזור מבוקובינה. כ-40 יהודים שהושארו בגטו, יחד עם מגורשים נוספים מבוקובינה שהובאו לעיירה, נרצחו בשנת 1943. לאחר מלחמת העולם השנייה שבו אל העיירה כמה עשרות יהודים. הנוכחות היהודית בטפליק נזכרת בפעם האחרונה במרשם האוכלוסין של אוקראינה משנת 2001. אז ציינו 3 מתושבי העיירה כי שפת האם שלהם - יידיש. מדיה וקבצים בנושא טפליק בוויקישיתוף טפליק (Teplik), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם על רצח יהודי טפליק בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), טפליק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1570–1572), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) [ https://myshtetl.org/vinnitskaja/teplyk.html טפליק באתר, המוקדש לקהילות יהודיות באוקראינה] (ברוסית)
ויקטור קלאבר

ויקטור קלאבר ארוקאס (בספרדית: Víctor Claver Arocas; נולד ב-30 באוגוסט 1988) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בעמדות הסמול והפאוור פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית בכדורסל והיורוליג. קלאבר החל לשחק כדורסל בקבוצה של בית ספרו, Sagrado Corazón HH, ולנסיה. לאחר שהציג יכולת טובה בקבוצת בית הספר שלו, הצטרף קלאבר למחלקת הנוער של ולנסיה בכדורסל, ובמהלך עונת 2006/07 רשם קלאבר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצת הבוגרים קלע 2.3 נקודות למשחק ב-19 משחקים אך הציג יכולת טובה בהגנה והאריך את חוזהו בקבוצה בסיום העונה. בעונתו השנייה בקבוצה, ב-2007/08 קלאבר פרץ לתודעה בספרד והפך לשחקן משלים בוולנסיה. הוא העמיד ממוצע של 6.2 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק ב-48 משחקים, כאשר קיבל ממאמן הקבוצה דאז, נבן ספאחיה, הזדמנויות גם ביול"ב קאפ. בעונת 2009/10 כבר הספיק קלאבר לסייע לקבוצתו ולנסיה לזכות ביורוקאפ כשתרם 11.4 נקודות ו-7.8 ריבאונדים למשחק. קלאבר המשיך לספק יכולת נהדרת בליגה הספרדית ובמפעלים האירופיים עם ולנסיה, ועד מהרה הפך לשחקן מוביל בנבחרות הנוער של ספרד. ב-2009, החליט קלאבר שהפך לכוכב בספרד להגיש את מועמדותו לדראפט ה-NBA שנערך באותה שנה. למרות שסבל מפציעות מגוונות לפני הדראפט, הוא נבחר במקום ה-22 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. למרות זאת, קלאבר המשיך לשחק בספרד והעדיף לא לחתום ב-NBA עד שימצה את עצמו באירופה. הוא המשיך לספק ממוצעים יפים, אך ב-2011/12 קרע את הגיד ונעדר מספר חודשים. ב-12 ביולי 2012, חתם קלאבר על חוזה ל-3 שנים בפורטלנד טרייל בלייזרס מה-NBA. ב-10 בדצמבר באותה שנה, פתח קלאבר לראשונה בחמישיית קבוצתו. הוא קלע 4 נקודות, לקח 5 ריבאונדים ומסר 2 אסיסטים ב-25 דקות. קלאבר ירד לשחק מספר פעמים בקבוצת ה-D-League של פורטלנד טרייל בלייזרס. בסך הכל שיחק קלאבר 80 משחקים בפורטלנד טרייל בלייזרס בשלוש שנותיו במועדון. ב-19 בפברואר 2015, קלאבר הועבר בטרייד יחד עם וויל בארטון ותומאס רובינסון לדנבר נאגטס תמורת ארון אפללו ואלונזו ג'י. שלושה ימים לאחר מכן, קלאבר שוחרר מהנאגטס מבלי לשחק דקה בקבוצה. ב-1 במרץ, לאחר שלא מצא לעצמו קבוצה ב-NBA, חתם קלאבר בחימקי מוסקבה עד לתום העונה. הוא עזר לה להגיע למקום ה-2 בליגת ה-VTB ולזכות ביורוקאפ. למרות זאת, בתום העונה קלאבר לא הסכים להאריך את חוזהו וחתם בקבוצה רוסית אחרת, לוקומוטיב קובאן, על חוזה לעונה אחת. בהופעת הבכורה שלו במועדון הרוסי, קלע 13 נקודות ומסר אסיסט אחד ב-25 דקות נגד פנאתינייקוס במסגרת היורוליג. בסיום העונה עבר קלאבר לברצלונה, לאחר שהזכויות עליו בליגה הספרדית עברו אליה לאחר התמודדות בינה לבין בסקוניה, ולנסיה. מדיה וקבצים בנושא ויקטור קלאבר בוויקישיתוף ויקטור קלאבר, ברשת החברתית פייסבוק ויקטור קלאבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
הפריה כפולה

הפריה כפולה (באנגלית: Double fertilization) הוא תהליך הפריה ייחודי לצמחים בעלי הפרחים, במהלכו מתרחשות שתי הפריות בין תאי זרע זכריים לתא ביצה נקבי (מגהגמטופיט). התהליך מתחיל כאשר גרגר אבקה, שמכיל שני תאי זרע (מיקרוספורות), נצמד אל הצלקת, חלק מהעלי, איבר הרבייה הנקבי של הפרח. אחד מהתאים, שקרוי תא הנחשון מתרחב, ויוצר תעלה המובילה מהצלקת אל השחלה. הנחשון מגיע לביצית. התא השני מתחלק, ושני התאים עוברים דרך הנחשון. תא אחד מפרה את אחד מששת תאי הביצה, ותא שני מפרה את התא המרכזי, שבעל שני גרעינים. כך נוצרים תא מופרה דיפלואידי (בעל שני עותקי כרומוזומים), ותא מופרה טריפלואידי (במינים מסוימים של צמחים, נוצרים כמה גרעינים). התא הטריפלואידי מתפתח לאנדוספרם, תא עשיר בחלבונים שמספק מזון לעובר. התא הדיפלואידי מתפתח לעובר עצמו. השחלה מתפתחת לאחר מכן לפרי, והביצית מתפתחת לזרע. תהליך ההפריה הכפולה התגלה לפני יותר ממאה שנים, באופן בלתי תלוי על ידי סרגיי נבאשין בקייב, האימפריה הרוסית דאז, ועל ידי לאון גואיגנארד בצרפת. שניהם גילו את התהליך במיקרוסקופ אור. הצמחים הראשונים בהם נצפה תהליך זה היו המינים Lilium martagon ו-Fritillaria tenella, שניהם ממשפחת השושניים. ישנן עדויות לתהליך ההפריה הכפולה בצמחים חשופי זרע (חסרי פרחים) מהסוג Gnetum. ביולוגיה - האחידות והמגוון של החיים, כרך ב', סטאר, סטאר, טגראט ואוורסט, דפוס האוניברסיטה הפתוחה הפריה כפולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרויניבקה

טרויַניבקה (באוקראינית: Троянівка; בפולנית: Trojanówka, טרויַנובקה) הוא כפר במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. הכפר טרויניבקה שוכן כ-8 ק"מ ממסילת הברזל סארני-קובל, וחיבורו לקו זה בסוף המאה ה-19 הביא להתפתחות היישוב. התיעוד הראשון לקיום קהילה יהודית בכפר הוא משנת 1700. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-350 יהודים, כמחצית תושביו. לאחר כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגיעו אליו כ-150 פליטים יהודים ממערב פולין. ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו העבירו את השליטה בו לידי האוקראינים, אשר גייסו את יהודיו לעבודות כפייה, בהן חלקם נרצחו. ב-11 באוגוסט 1941 בלמה קבוצת הגנה עצמית יהודית ניסיון של אוקראינים לערוך ביישוב פוגרום. בהמשך רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, שבו הוטלו עליהם גזירות שונות. ב-3 בספטמבר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציה, בה נרצחו רוב יושביו במנייביץ' ובסמוך לכפר צ'רווחה. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהגרמנים כ-150 יהודים, וכ-70 מהם ששבו לכפר לאחר שנשמעו להבטחות הגרמנים כי לא יאונה להם רע, נרצחו במקום. יתר הנמלטים נספו ברעב וממחלות, והמעטים ששרדו חברו ליחידות פרטיזנים. מדיה וקבצים בנושא טרויניבקה בוויקישיתוף טרויניבקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין טרוינובקה (Trojanówka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
טרלוב

טרלוב (בפולנית: Tarłów) הוא כפר במחוז אפטא שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טרלוב נוסד בשנת 1550 בידי האציל הפולני אנדז'יי טארלו, אשר קרא את היישוב על שמו. המלך זיגמונט השני אוגוסט העניק ליישוב זכויות עיר, ואלה ניטלו ממנו בשנת 1869 בידי הרוסים. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, כמחצית תושביו, ורוב אנשיו נמנו על אגודת ישראל. עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן החרמת רכוש, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה. בדצמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, אליו הועברו אלפים מיהודי הסביבה, עד שמספר יושביו הגיע לכ-7,000 איש. ב-29 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שביישוב אנשי ס"ס וחיילי עזר אוקראינים, וכל יושביו כולל יהודים שהגיעו לפני כמה ימים מסולץ שעל הוויסלה הועמסו בקרונות בקר, ונלקחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בעת האקציה נרצחו בגטו כ-100 יהודים. עשרות יהודים שהתגלו מסתתרים בשטח הגטו במצוד שנערך לאחר מכן נרצחו בבית העלמין היהודי ביישוב. מדיה וקבצים בנושא טרלוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרלוב טרלוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין טרלוב (Tarłów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טרלוב", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, סנדז'ישוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 333–335), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
טרנוגרוד

טרנוגרוד (בפולנית: Tarnogród; ביידיש: טארנעגראד) היא עיירה במחוז בילגוריי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טרנוגרוד היא מהעתיקות שבערי פולין, ושוכנת באזור מיוער, לצד מספר נהרות. אזכורה הראשון הוא משנת 1241. בשל מיקומה על הדרך הראשית שבין ורשה ולובלין התפתחה טרנוגרוד בהתמדה, ובשנת 1567 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. יהודים ישבו בטרנוגרוד מראשיתה. בעת פרעות ת"ח ות"ט כמעט שהושמדה הקהילה ביישוב, אך זו השתקמה לאחר מכן. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 2,515 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של החוגים הציוניים ושל אגודת ישראל. ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו פרעו ביהודיה, והטילו עליהם תשלום כופר והגבלות תנועה. לאחר כשבוע נכנס לעיירה הצבא האדום, אך בהמשך החודש שבו למקום הגרמנים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בדצמבר 1939 הגיעו לעיירה 371 פליטים יהודים מלודז'. יודנרט שמונה בעיירה נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה. במרץ 1941 הובאו לעיירה כ-200 פליטים יהודים מבילגוריי. במאי 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מכפרי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע לכ-3,000 איש. בשל התנאים הקשים מגטו, מתו רבים מיושביו. ב-9 באוגוסט 1942 שולחו כ-800 יהודים מהגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ, ובהם ראש היודנרט. ב-2 בנובמבר 1942 הוצעדו כ-2,500 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה לבילגוריי, וממנה נלקחו למחרת לבלז'ץ. כ-50 קשישים וחולים יהודים נרצחו בשעת האקציה. לאחר שחרור העיירה בידי הצבא האדום שבו אליה יהודים בודדים ששרדו את המלחמה בברית המועצות, אך לאחר רצח אחד מהם בידי תושבים מקומיים, עזבו אותה כולם. מדיה וקבצים בנושא טרנוגרוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרנוגרוד טרנוגרוד באתר מרכז מורשת יהדות פולין טרנוגרוד (Tarnogród), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טרנוגרוד", באתר השטעטל הווירטואלי לאורה קרגו, טרנוגרוד, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 715–718), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) טארנוגרוד (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
טרצ'ין

טרצ'ין (בפולנית: Tarczyn) היא עיירה במחוז פיאסצ'נו שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טרצ'ין נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובמאה ה-14 הוענקו לה זכויות עיר. בפלישת האימפריה השוודית לפולין באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העירה בפרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בפולין הקונגרסאית. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,400 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל. באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו שרפו רבים מבתיה באש. בהמשך, הוטלו על היהודים שנותרו בעיירה גזירות שונות, ובסתיו 1940 רוכזו בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בפברואר 1941 גורשו כל יושבי הגטו שבעיירה לגטו ורשה, ומשם שולחו בשנת 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה. אוגניו (ז'ניה) קויאטקובסקי פעל להצלת יהודים המתגוררים בעיר וקיבל הכרה כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא טרצ'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרצ'ין טרצ'ין באתר מרכז מורשת יהדות פולין טרצ'ין (Tarczyn), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טרצ'ין", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), טרצ'ין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 451–452), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)