קרב פיקרדי הראשון

קרב פיקרדי הראשון 22–26 בספטמבר 1914 התרחש במהלך המרוץ אל הים (17 בספטמבר – 19 באוקטובר) והקרב הראשון על האן (13–28 בספטמבר) ה"מרוץ" היה מתקפת נגד צרפתית-בריטית, שבאה בעקבות המערכה על הגבולות (7 באוגוסט – 13 בספטמבר) והתקדמות הגרמנים לצרפת במהלך הנסיגה הגדולה, שהסתיימה בקרב הראשון על המארן (5–12 בספטמבר). הקרב כלל ניסיונות הדדיים של הצבאות הצרפתיים-בריטיים והגרמנים לאגף את האגף הצפוני של הצבא היריב, דרך פיקרדי, ארטואה ופלנדריה. ניסיון האיגוף הראשון הביא לקרב בין הכוחות בפיקרדי. הארמייה השישית הצרפתית תקפה במעלה עמק נהר אואז לכיוון נויון, כשהארמייה השנייה התאספה צפונה יותר, מוכנה לנסות להתקדם סביב האגף הצפוני של הארמייה הגרמנית הראשונה. שתי הארמיות הצרפתיות הצליחו להתקדם ברציפות בקו מרואה לשאולנה, עד שהארמייה הגרמנית השישית ותגבורת נוספת הגיעה מלורן ועצרה את ההתקדמות הצרפתית. שני הצדדים ניסו אז מהלך אגף נוסף צפונה, שהתמזג לקרב אלברט (25–29 בספטמבר). הגנרל אריך פון פלקנהיין החליף את הגנרל הלמוט פון מולטקה הצעיר כראש המטה הכללי הגרמני ב-14 בספטמבר, כאשר החזית הגרמנית בצרפת התגבשה בלורן ועל האן. האגף המערבי הפתוח מעבר לארמייה הראשונה וסכנת התקפות מהמחסום הלאומי של בלגיה, שם החל המצור על אנטוורפן ב-20 באוגוסט, יצרו דילמה שבה היה צריך לשמור על העמדות הגרמניות, כאשר רק פעולות התקפיות יכלו להוביל לניצחון מכריע. לא ניתן היה להתעלם מפניות לתגבור החזית המזרחית ופלקנהיין ביטל תוכנית לפריצת הארמייה השישית ליד ורדן והורה לה לעבור את צרפת אל האגף הימני של הצבאות הגרמניים. הצלע של הארמייה הראשונה הייתה בקומפיין, שמעבר לה לא היו כוחות גרמנים עד אנטוורפן. פלקנהיין יכול היה לתגבר את הארמייה הראשונה עם הארמייה השישית, לשלוח אותה לאנטוורפן או לחלק את הארמייה על ידי חיזוק הארמייה הראשונה והמצור של אנטוורפן עם חלק מהארמייה, בעוד השאר פעלו באזור שביניהם. פלקנהיין בחר להעביר את הארמייה השישית ל-Maubeuge ולאגף את האגף השמאלי הצרפתי-בריטי, והוציא את הארמייה הראשונה, הארמייה השביעית והארמייה השנייה ללה פר, לאן וריימס בזמן שהארמייה השישית נפרסה מחדש. הארמייה השלישית, הארמייה הרביעית והארמייה החמישית היו אמורות להגן אם הצרפתים יתקפו ויתקפו לדרום מערב החל מה-18 בספטמבר. גנרל קרל פון בילוב ואוברסט גרהרד טאפן מענף המבצעים של פיקוד הצבא העליון (גר') התנגדו, משום שהזמן הדרוש להעברת הארמייה השישית, יוותר על היוזמה לצרפתים והמליץ על התקפה של ארמיות הראשונה ושביעית, עם תגבורת מהצבאות האחרים למתקפה מזרחה מריימס, פים וסואסון, מאחר שהצרפתים יכלו לפרוס מחדש כוחות על מסילות ברזל שלא נפגעו והסיכון להפריד שוב בין הארמיות הראשונה והשנייה יימנע. פלקנהיין ביטל את הפריסה והורה לארמייה השישית להתאסף בסן-קנטן. התקפה מדרום לוורדן כדי לכבוש מבצרים על המז ולהקיף את ורדן מדרום והתקפה מסואסון לריימס תמנע מהצרפתים להעביר כוחות לאגפים. ב-10 בספטמבר הורה ז'ופר לצבאות צרפת ולחיל המשלוח הבריטי (BEF) להתקדם ולנצל את ניצחונן על המארן. במשך ארבעה ימים התקדמו הצבאות באגף השמאלי ואספו גופות גרמנים, פצועים וציוד, שנותרו רק מאחור. מ-11 ו-12 בספטמבר, ז'ופר הורה על תמרוני אגף על ידי הצבאות באגף השמאלי, אך התקדמותם הייתה איטית מכדי לתפוס את הגרמנים. הגרמנים סיימו את הפריסה ב-14 בספטמבר, על קרקע גבוהה בגדה הצפונית של האן והחלו להתחפר, מה שהפחית את ההתקדמות הצרפתית מ- 15–16 בספטמבר לכמה הישגים מקומיים. כוחות צרפתים החלו לנוע מערבה מלורן ב-2 בספטמבר, תוך שימוש במסילות הברזל שלא נפגעו מאחורי החזית הצרפתית, שהצליחו להזיז קורפוס לאגף השמאלי תוך 5–6 ימים ב-17 בספטמבר, הארמייה הצרפתית השישית תקפה מסואסון לנויון, בנקודה המערבית ביותר של האגף הצרפתי, עם הקורפוס ה-13 וה-4, שנתמכו על ידי שתי דיוויזיות של קבוצת דיוויזיות המילואים השישית, ולאחר מכן הלחימה נעה צפונה ללאסינדי. והצרפתים התחפרו סביב נמפצל. הצבאות הגרמניים תקפו מוורדן מערבה עד ריימס והאן ב-20 בספטמבר, ניתקו את מסילת הרכבת הראשית מוורדן לפריז ויצרו את נקודת המבלט של סן מייל בקרב פליריי (19 בספטמבר – 11 באוקטובר), מדרום לאזור מבצר ורדן. המאמץ הגרמני העיקרי נשאר באגף המערבי, מה שנחשף לצרפתים בהודעות אלחוטיות שיירטו. עד ה-28 בספטמבר התייצבה חזית האן וה-BEF החל לסגת בליל ה 1/2 באוקטובר, כאשר החיילים הראשונים הגיעו לאזור אבוויל בליל ה 8/9 באוקטובר. ה-BEF התכונן להתחיל בפעולות בפלנדריה ולהצטרף לכוחות הבריטיים שפעלו בבלגיה מאז אוגוסט. קורפוס המילואים הגרמני התשיעי הגיע מבלגיה עד ה-15 בספטמבר והארמייה השישית הייתה צפויה להשלים את המעבר מלורן בין 13–23 בספטמבר. למחרת הצטרף הקורפוס לאגף הימני של הארמייה הראשונה, להתקפה לדרום-מערב עם הקורפוס הרביעי, קורפוס המילואים התשיעי ודיוויזיות הפרשים ה-4 וה-7. מפקד הארמייה השנייה בילוב, הורה לקלוק מפקד הארמייה הראשונה, לבטל את המתקפה ולהסיג את שני הקורפוסים מאחורי האגף הימני של הארמייה הראשונה. ב-16 בספטמבר, דיוויזיות הפרשים ה-2 וה-9 נשלחו מחזית האן כתגבורת, אך לפני תחילת הפריסה, הקורפוסים ה-13 וה-4 הצרפתיים בצד השמאלי של הארמייה השישית, עם הדיוויזיות ה-61 וה-62 של קבוצת דיוויזיות המילואים ה-6, החלו להתקדם לאורך האואז ופגשו את האגף הימני של הארמייה הגרמנית הראשונה בין קרלפונט לנויון, ב-17 בספטמבר. באגף הימני, הדיוויזיות ה-17 וה-45 הצרפתיות תקפו ליד סואסון ותפסו דריסת רגל ברמת קאפיס, מעט צפונית לעיר. ב-18 בספטמבר נעצרה ההתקדמות הצרפתית בקו מדרום-מזרח לצפון-מערב ב-Carlepont על הגדה הדרומית של האואז ונויון על הגדה הצפונית, מה שסיים את מהלך האיגוף הצרפתי הראשון. ז'ופר פיזר את הארמייה השנייה בלורן ושלח את הגנרל נואל דה קסטלנאו ואת מפקדת הארמייה השנייה לצפון הארמייה השישית, להשתלט על הקורפוסים ה-4 וה-13, יחד עם דיוויזיות הפרשים ה-1, ה-5, ה-8 וה-10 של קורפוס הפרשים הצרפתי ה-2 (גנרל לואי קונו) מהארמייה השישית. הקורפוס ה-14 הועבר מהארמייה הראשונה והקורפוס ה-20 מהארמייה השנייה המקורית, כדי להתאסף מדרום לאמיין, מאובטחים על ידי הדיוויזיות הטריטוריאליות ה-81, ה-82, ה-84 וה-88, כדי להגן על התקשורת הצרפתית. הארמייה השנייה הצרפתית החדשה התכוננה להתחיל בהתקדמות ב-22 בספטמבר, בקו מ-Lassigny צפונה לרויה ושאולנה סביב האגף הגרמני. ב-21 בספטמבר פגש פאלקנהיין את בילוב והסכים שהארמייה השישית תתרכז קרוב לאמיין ותתקוף לכיוון חוף התעלה ולאחר מכן תאגוף את הצרפתים מדרום לסום בקרב מכריע. הקורפוס ה-21, שעבר מלינוויל ב-15 בספטמבר והקורפוס הבווארי הראשון, שצעד מנמור, הגיעו במהלך ה-24 בספטמבר אך הופנו נגד הארמייה השנייה הצרפתית מיד עם הגעתם, כדי להרחיב את החזית צפונה מ- Chaulnes ל- Péronne ב-24 בספטמבר, כדי לתקוף את ראש הגשר הצרפתי ולהדוף את הצרפתים בחזרה מעל הסום. הארמייה השנייה הצרפתית חצתה את אברה בקו מ-Lassigny צפונה לרואה ושאולנה, אך פגשה את הקורפוס הגרמני השני מהארמייה הראשונה, שהגיעה מחזית האן, שם ביצורים חדשים אפשרו פחות חיילים להחזקת קו החזית. הקורפוס עבר לסייר בליל ה 18/19 בספטמבר, בצד ימין של קורפוס המילואים התשיעי. למרות סיוען של ארבע דיוויזיות של קורפוס הפרשים השני (גנרל-לויטננט גאורג פון דר מרוויץ), הגרמנים נדחקו בחזרה לקו מריבקור ל-Lassigny ורואה, דבר שאיים על התקשורת הגרמנית דרך האם וסן-קנטן. ב-21 בספטמבר החל הקורפוס ה-18 הגרמני במסע של 50 מיל (80 קילומטרים) לצעוד מריימס והגיע להאם בערב ה-23 בספטמבר. ב-24 בספטמבר, הקורפוס ה-18 תקף לעבר רואי ועם הקורפוס השני, הדף לאחור את הקורפוס הרביעי הצרפתי. צפונה משם הגיעה הארמייה השנייה הצרפתית לפרון והקימה ראש גשר בגדה המזרחית של הסום, מה שמיצה את היכולת ההתקפית של הצבא. ז'ופר שלח את הקורפוס ה-11, שהיה כוח המילואים הצרפתי האחרון, לארמייה השנייה והחל להסיג שלושה קורפוסים נוספים כתגבורת. הקורפוסים ה-21 והבווארי ה-1 כבשו מחדש את פרון ואילצו את הארמייה השנייה לסגת ממערב לסום, שם הצליחו הצרפתים להתחפר על קרקע הגנה טובה, מלאסיני ועד רואה ובריי. קורפוס הפרשים הגרמני השני נע צפונה כדי לפנות מקום לקורפוס הבווארי השני בגדה הצפונית של הסום, שצעד מוואלנסיין. ב-25 בספטמבר, מתקפה גרמנית ליד נויון דחקה את הארמייה השנייה. תגבורת צרפתית תקפה שוב ובין 25–27 בספטמבר, התרחשה פעולה כללית לאורך החזית המערבית, מהווז' ועד פרון, ולאחר מכן המאמץ העיקרי של שני הצדדים התרחש צפונה יותר, בקרב אלברט (25–29 בספטמבר). המתקפה הגרמנית תפסה מעט מאוד קרקע ולאחר רגיעה חידשו הגרמנים את המתקפה נגד הארמייה השנייה, שהונעה חזרה מלאסייני לקו מריבקור על נהר האואז, לרוי ממערב לשאולנה ולרמה שמצפון לסום, בין קומבלס ואלברט. ב-1 באוקטובר תקפו הגרמנים את רואה במרכז חזית הארמייה השנייה וב-5 באוקטובר נהדפה מתקפה נוספת בלאסיני; ב-7 באוקטובר התקפת נגד צרפתית בין שאולנה לרוי לקחה 1,600 שבויים. הצרפתים השתמשו במסילות הברזל הבלתי פגומות מאחורי החזית שלהם כדי להזיז חיילים מהר יותר מאשר הגרמנים, שנאלצו לבצע עקיפות ארוכות, להמתין לתיקונים לפסים שניזוקו ולהחליף מלאים פגומים. הקורפוס הרביעי הצרפתי עבר מלורן ב-2 בספטמבר ב-109 רכבות והתאסף עד ה-6 בספטמבר. הצרפתים הצליחו להעביר חיילים עד 200 רכבות ביום ולהשתמש במאות כלי רכב, שתואמו בידי שני קציני מטה, קומנדנט ז'רארד וקפטן דומנץ. הצרפתים הצליחו להשתמש בקרונות רכבת גרמניים ובלגיים תפוסים ובמערכות הטלפון והטלגרף המקומיות. היוזמה שהחזיקו הגרמנים באוגוסט לא התאוששה וכל תנועות הכוחות לאגף הימני היו בשלבים. עד סוף המצור על מובז' (24 באוגוסט – 7 בספטמבר), רק המסלול היחיד מטריר לליאז', בריסל, ולנסיין וקמברה היה זמין. הקו היה צריך לשמש לאספקת הארמיות הגרמניות, בעוד הארמייה השישית הייתה צריכה להינשא בכיוון ההפוך, והגביל את הצבא לארבעים רכבות ביום, כאשר נדרשו ארבעה ימים להזיז קורפוס. מידע על תנועות חיילים גרמנים מהיירוט האלחוטי אפשר לצרפתים למנוע מהלכים גרמניים אך הגרמנים נאלצו להסתמך על דיווחים של מרגלים, שלעיתים קרובות טעו. הצרפתים נקטו בטקטיקות חי"ר זהירות יותר, תוך שימוש בחיפוי כדי לצמצם את הנפגעים ובמערכת שליטה מרכזית, שכן מפקדי הצבא הגרמני עקבו אחר תוכניות סותרות. הצרפתים לא נזקקו במהירות כדי להשיג תוצאה מכרעת ויכלו להתרכז בשימור הצבא. הקורפוס הבווארי הגרמני השני וקורפוס המילואים ה-14 דחקו אחורה דיוויזיה טריטוריאלית צרפתית מבפאום והתקדמו לעבר בריי ואלברט. בין 25–27 בספטמבר הקורפוסים ה-21 וה-10 הצרפתים מצפון לסום, עם תמיכה באגף הימני על ידי הדיוויזיות הטריטוריאליות ה-81, ה-82, ה-84 וה-88 (גנרל ז'וזף ברוז'ר ) ודיוויזיות הפרשים ה-1, ה-3, ה-5 וה-10 של קורפוס הפרשים השני (גנרל לואי קונו), הגנו על הגישות לאלברט. ב-28 בספטמבר הצליחו הצרפתים לעצור את ההתקדמות הגרמנית בקו ממריקורט לפריקורט ות'יפוואל. קורפוס הפרשים הגרמני השני נעצר בסביבת אראס על ידי הפרשים הצרפתים. ב-29 בספטמבר, ז'ופר שילב את הקורפוס ה-10, שהיה 20 מיל (32 קילומטרים) צפונית לאמיין, קורפוס הפרשים השני דרומית מזרחית לאראס ופלגת הארמייה (גנרל לואי דה מודהוי), שהייתה לו דיוויזיית מילואים באראס ואחת בלנס, לתוך הארמייה העשירית החדשה. מדיה וקבצים בנושא קרב פיקרדי הראשון בוויקישיתוף