laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עולם מופלא: העתיד

עולם מופלא: העתיד (באנגלית: Planet Earth: The Future) היא סדרת-טבע של ה-BBC המהווה סדרה-בת לסדרה המצליחה "עולם מופלא" ושודרה מיד לאחר 3 פרקיה האחרונים, בין נובמבר לדצמבר 2006. בסדרה זו 3 תוכניות באורך 60 דקות. הסדרה מלווה בקריינותו של דייוויד אטנבורו שגם מופיע בה כמרואיין. סדרה זו מדגישה את סוגיית שמירת הסביבה בסדרת ראיונות עם מפיקי "עולם מופלא" והצלמים וכן עם אנשי מדע, חברה, פוליטיקה ופילוסופיה או תאולוגיה בעלי גישות שונות, במטרה לשמר את חיי הבר המצויים בסכנה או עלולים להיות בה. הצלת מינים: הפרק עוסק במינים שונים המצויים בסכנת הכחדה והאם הם באמת כאלה. מרואיינים בו המפיק של עולם מופלא אליסטר פותרג'יל שהרגיש יחד עם דייוויד אטנבורו שמינים שהם צילמו באמת יכולים להיעלם בקרוב ואטנבורו הוסיף שנושא כזה יכול לקרב אנשים רבים אם הם ידעו על כך. צלם נוסף מספר על חוויות מהג'ונגלים באפריקה שהתעורר לקול יריות של ציידים לא-חוקיים. בסדרה מוצגים כמה מחיות עולם מופלא המצויות בסכנה או עתידות להיות: נמר השלג, יעל אתיופי, דולפין האמזונאס והסאיגה הנדירה. לבסוף מדובר על שכבת הקרח של האזור הארקטי הנמסה מדי שנה ועל דוב קוטב שצולם תוקף עדר ניבתנים אך נפצע קשה וגווע למוות ברעב, דבר העלול לחזור על עצמו כל קיץ. אל שטחי הפרא: הפרק עוסק בשמורות הטבע. ככל שהאוכלוסייה האנושית גוברת רק רבע מהיבשה (למעט אנטארקטיקה) נותרת לא מיושבת וצריך יותר ויותר פארקים. בהרי סימן באתיופיה נראה גידול אנושי גובר ויותר אדמות חקלאיות במקום. בעיות אחרות כוללות צריכת מים מתוקים גבוהה לאוכלוסיית העולם, מה שגורם להקמת סכרים רבים ולקידוחי נפט מתחת הטונדרה הקנדית. הסדרה גם מציאה פתרון של ממשלת קוסטה ריקה לפגיעה ביערות על ידי תשלום לחקלאים שיעברו מאזורי יער. לבסוף מתוארים ההתחממות הגלובלית ושינויי האקלים, שייתכן שקשורים לפעולות האדם. לחיות יחד: הפרק האחרון עוסק בפעולות השימור וההצלה החל מ"קמפיין למען לווייתנים" משנות השישים לריצ'רד ליקי, פקח בפארק לאומי בקניה המגונן מציידים לא-חוקיים, הצדים פילים אך נטל קרקעות מבני שבט המסאי לשם כך, דרך שמורת שונית אלמוגים באינדונזיה. נראים מספר מחלוקות על התיירות, על הצורך בפיתוח בר-קיימא, שלדעת צד אחד מהווה "סתירה עצמית" בשמו ועל שימוש בגביעי ציד שיכול לתרום לכלכה המקומית אך גם לפגוע במינים כמו עז מבריגה. הפרק עוסק גם בתיירות האקולוגית וגם בכוחם של דתות ושל התקשורת ביכולת לעזור לסביבה שלדברי אטנבורו ויוצרי הסדרה יכול להצליח. "עולם מופלא: העתיד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עולם מופלא: העתיד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
טאריק בלאק

טאריק ברנרד בלאק (באנגלית: Tarik Bernard Black; נולד ב-22 בנובמבר 1991 בממפיס שבטנסי, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר באסוול ליון-וילרבאן. בלאק הוא בנם של לורנס וג'ודית בלאק, ויש לו שני אחים, בילאל ואמל. בלאק הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת ממפיס ותואר שני מאוניברסיטת קנזס. בעונה הראשונה באוניברסיטת ממפיס (Memphis Tigers men's basketball), בלאק שיחק בכל 35 המשחקים מתוכם פתח בהרכב ב-24 משחקים, תוך ממוצעים של 9.1 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק. הוא נבחר לאחר מכן לנבחרת הרוקי של חטיבת USA (Conference USA) בה חברה ממפיס. בעונה השנייה שלו, הוא שיחק בכל 35 משחקים בניהם פתח ב-31, תוך ממוצעים של 10.7 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק. בלאק נבחר לנבחרת השנייה של חטיבת USA ולנבחרת ההגנה. בעונה השלישית שלו הוא שיחק ב-32 משחקים מתוכם פתח ב-5 משחקים, בעוד ממוצע של 8.1 נקודות ו-4.8 ריבאונדים ב-20.8 דקות למשחק. ב-20 במאי 2013 עבר בלאק לאוניברסיטת קנזס לאחר סיום לימודיו מממפיס עם תואר במנהיגות קבוצתית, והיה יכול לשחק ישירות בקבוצת הכדורסל של המכללה (Kansas Jayhawks men's basketball). בעונה הבודדת שלו בקנזס היא הודחה בסיבוב השני של אליפות המכללות ובלאק השיג ממוצע 15.0 נקודות למשחק בטורניר. משחקו הטוב ביותר במכללות היה עם 19 נקודות ב-9 מ-9 כשמדד היעילות היה טוב ביותר של המכללה במשחק בודד מאז 1990. ב-33 משחקים (פתח ב-15), הוא העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות ו-3.9 ריבאונדים ב-13.5 דקות למשחק. לאחר שלא נבחר בדראפט 2014, בלאק הצטרף יוסטון רוקטס עבור ליגת הקיץ של ה-NBA. ב-27 באוגוסט 2014 הוא חתם עם הרוקטס. ב-26 בדצמבר 2014, הוא נופה מסגל הרוקטס לקראת הפלייאוף לאחר שהופיע ב-25 משחקים. לאחר ניפויו של בלאק מיוסטון, קיבלה על עצמה לוס אנג'לס לייקרס את חוזהו והוא הצטרף לקבוצה. ב-3 בינואר 2015, הוא הועבר ללוס אנג'לס די-פנדרס, קבוצת הבת של הלייקרס מליגת הפיתוח שם שיחק במשך עונה וחצי. לאחר שחזר ללייקרס, ב-10 באפריל 2015, הוא רשם את משחקו הטוב ביותר באותה העונה עם 18 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון 98–106 על מינסוטה טימברוולבס. ב-24 באוגוסט 2016, בלאק חתם על חוזה חדש עם הלייקרס. ב-1 ביולי 2017, הלייקרס ויתרו על השחקן. ב-17 ביולי 2017, חתם בלאק ביוסטון רוקטס. בלאק שיחק 51 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 3.5 נקודות ו-3.2 ריבאונדים, ועזר לקבוצה לסיים במאזן הטוב ב-NBA, ולהעפיל לראשונה בקריירה לפלייאוף שם הפסידו הרוקטס לגולדן סטייט ווריורס בגמר המערב 4:3. ב-19 באוגוסט 2018 עזב בלאק לראשונה את ארצות הברית וחתם במכבי תל אביב, המתמודדת בליגת העל בכדורסל וביורוליג. בערב ה-23 במאי 2020 הודיעו מכבי תל אביב וטאריק בלאק על שחרורו מהקבוצה בשל פציעה שהשביתה אותו מדצמבר 2019; לדבריו הייתה זו החלטה הדדית עבור האינטרס של בלאק לשהות לצד משפחתו בזמן מגפת הקורונה. בינואר 2021 חתם בזניט הרוסית. בקיץ 2022 חזר ליורוליג וחתם באולימפיאקוס. מדיה וקבצים בנושא טאריק בלאק בוויקישיתוף טאריק בלאק, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN אסף מתוק, ‏החיה הרעה של מכבי ת"א: הכירו את בלאק, באתר ONE‏, 20 באוגוסט 2018 סער גיט, האדם לפני השחקן, באתר "ידיעות אחרונות", 22 באוגוסט 2018 אור שקדי‏, מכבי תל אביב: טאריק בלאק שוחרר מהקבוצה, באתר וואלה, 23 במאי 2020
שיטפון 1910 בפריז

שיטפון 1910 בפריז (בצרפתית: Crue de la Seine de 1910) היה אסון טבע במסגרתו הוצפו בין ה-20 ל-28 בינואר 1910 חלקים נרחבים במרכז פריז עקב עליית נהר הסן על גדותיו. על אף נזקים כבדים ברכוש, לא היו באירוע הרוגים. בחורף 1909–1910 ירדו כמויות משקעים גדולות באגן הפריזאי המנוקז על ידי נהר הסן. על אף שמפלס הנהר עלה באופן חריג בחודש נובמבר, לא עורר הדבר דאגה רבה בקרב הפריזאים, כיוון שהתופעה לא הייתה יוצאת דופן במיוחד ולפני כן לא הגיע עד כדי עלייה על גדותיו והצפה של חלקים עירוניים. מפלס הנהר אף ירד בדצמבר, אך בינואר עלה שוב והזרם בנהר התגבר אף הוא. זרמי מים החלו פורצים מרתפים ותעלות ביוב ומים החלו חודרים גם למערכת הרכבת התחתית של פריז. ערים על גדות הנהר ממזרח וממערב לבירה הוצפו, אך המים לא עלו מעבר לגדות הנהר במרכז פריז עד 20 בינואר, אז הוצפה תחנת הרכבת גאר ד'אורסה (כיום, מוזיאון ד'אורסה). ב-21 בחודש פונו תושבים באזורים הנמוכים מבתיהם. תשתיות חשמל וגז עירוניות, שהוקמו בתוך מנהרות מערכות הביוב והרכבת התחתית נהרסו. באזורים הנמוכים הסמוכים לנהר הגיעו המים הגואים עד לגובה הקומה הראשונה של הבתים. כוחות הצלה נעו בסירות ברחבי העיר וחילצו לכודים מהקומות העליונות. הפליטים רוכזו בבתי ספר וכנסיות באזורים הגבוהים יותר של העיר, המרוחקים מן הנהר. ב-28 בינואר הגיעו המים לגובהם המרבי, 8.62 מעל המפלס הרגיל ובמרץ שב נהר הסן למפלס הרגיל בעונה. אירוע השיטפון אירע לאחר תקופה של תנופת שיקום שהחלה ב-1871, עם סיום מלחמת צרפת–פרוסיה ובלבה של תקופת שיא בפריחתה של פריז, תקופת ה"בל אפוק". הנזקים ברכוש נאמדו ב-400 מיליון פרנק, אך לא דווחו מקרי מוות וגם החשש מפני פרוץ מגפות או מהומות התבדה. פריז השתקמה מהאירוע עד מהרה. רק בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוסדרו סכרים בנהר שסיכלו אפשרות עתידית של שיטפון בסדר גודל הרסני. השיטפון מהווה את הרקע לעלילת הסרט מפלצת בפריז מ-2012. מדיה וקבצים בנושא שיטפון 1910 בפריז בוויקישיתוף אתר המוקדש לתיעוד היסטורי של השיטפון (בצרפתית) אוסף תמונות מאת הצלם Pierre Petit 100 שנה לשיטפון פריז, הניו יורק טיימס, 26 בפברואר 2010 טלגרמות, חבצלת, 31 בינואר 1910
עולם גדול מופלא

עולם גדול מופלא (באנגלית: Earth) הוא סרט טבע בריטי משנת 2007, מבית ה-BBC, המציג את חיות הבר ברחבי כדור הארץ ובעיקר בשלוש חיות גדולות - פיל סוואנה אפריקני, דוב קוטב ולווייתן גדול-סנפיר, שלושתם עלולים להיכחד עקב פעולות האדם. עלילת הסרט והסצינות המצויות בה מבוססות על הסדרה הבריטית המצליחה "עולם מופלא" מ-2006 והם צולמו באתרים שונים בעולם במשך למעלה מ-6 שנים. סרט זה הרוויח 109 מיליון דולר בקופות. בצורתו הוא דומה לסרט מ-2003: "כחול מופלא". סרט זה בוים בידי המפיקים של עולם מופלא: אלסטייר פות'רגיל ומארק לינפילד בקריינות של פטריק סטיוארט או של ג'יימס ארל ג'ונס בארצות הברית. הסרט שודר גם בישראל באותו זמן ששודר בבריטניה, בדיבוב לעברית של גיא זוהר. לסרט נעשה סרט המשך בארצות הברית בשם "Earth: One Amazing Day" בשנת 2017 אשר הופץ בבייג'ינג שיצא עם הקריינות של רוברט רדפורד. הסרט מתחיל באזור הארקטי בו נראית דובת קוטב המתעוררת באביב יחד עם גוריה מעל קרחון גבוה והיא יורדת איתם אל שטח פני הים, שם היא צריכה לצוד כלבי ים המתרבים באביב החמים. דרומה יותר נראים אזורי הטונדרה, בה נראה זאב לבן רודף אחרי עופר של אייל צפון ומשיג אותו, יער הטייגה בו שונר מחפש מזון, היערות הנשירים האירופאים השופעים חיות כמו אפרוחי מנדרין ויערות אסיה בהם נמר אמור הנדיר. דרומה משם ביערות הגשם נראים עדניים בגינאה החדשה ושימפנזות באגן הקונגו, שם חם ולח כל השנה. נראה גם מפל אנג'ל הגבוה בוונצואלה ועגורי חן הנודדים מעל ההימלאיה. חיות אחרות מצויות באזורים חמים יותר כמו ראמים במדבר, ברדלס בסוואנה האפריקנית הרודף אחרי אנטילופות ועדרי פילים אפריקנים הנודדים לעבר מקווי מים, אך בכמה בורות מים ישנם אריות שצדים פילים צעירים במשך הלילה, על ידי הפלה של הפיל בידי לביאות רבות המפילות אותו לקרקע. הפילים נעים במדבר קלהרי לעבר דלתת האוקוונגו השופעת, בהם הפילים משחקים במים בעוד בבונים מהדסים בהם באי-נוחות. בימים ובאוקיינוסים משפיעים חומרים מזינים על כמות החיות. במימי טונגה נראית נקבת לווייתן גדול-סנפיר וגורה ששוקל 1 טון המבלים במים הטרופיים אך נאלצים לנדוד לעבר אזורים ממוזגים יותר כדי למצוא תזונה. נראים גם להקת דולפינים מסתערת על דגים באוקיינוס לצד מפרשניים ואריות ים. הלווייתנים מגיעים לימים הממוזגים אך נאלצים להיזהר מטורף ענקי - עמלץ לבן, הצד גורי דובי ים בחופי דרום אפריקה. לבסוף הם מגיעים למימי אנטארקטיקה, שם ניזונים מיצורי קריל קטנים, אותם הם לוכדים במזיפותיהם. נראים גם הפינגווינים המתרבים ביבשת. בחורף החיים מסתלקים מאטנארקטיקה ומופיע הזוהר הדרומי לאורך החורף האנטארקטי הקשה, מתי שבקוטב הצפוני קיץ. בקיץ הדובים הלבנים הזכרים לא מצליחים לעמוד על הקרח הדק ואחד הדובים נאלץ לשחות בין קרחונים הרחק לעבר הים. על אי נידח הוא מנסה לצוד ניבתנים ללא הצלחה עד למותו מרעב ומפציעות חטיהם. הסרט מסתיים בשורת משפטים קצרה על שלושת המינים הראשיים בסרט: דוב לבן, פיל אפריקני ולווייתן גדול-סנפיר ומזהיר שאם כדור הארץ ימשיך להתחמם ולהיפגע, יצורים אלה עלולים להיכחד לחלוטין תוך שנים אחדות. עולם מופלא עולם מופלא 2 אתר האינטרנט הרשמי של עולם גדול מופלא "עולם גדול מופלא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עולם גדול מופלא", באתר נטפליקס "עולם גדול מופלא", באתר AllMovie (באנגלית) "עולם גדול מופלא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עולם גדול מופלא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עולם גדול מופלא", באתר Metacritic (באנגלית) "עולם גדול מופלא", באתר אידיבי "עולם גדול מופלא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יאנוס (אי)

האי יאנוס (באנגלית: Janus Island) הוא אי טרשי באורך 360 מ', השוכן 900 מ' דרומית לאי ליטצ'פילד, סמוך לחוף הדרום-מערבי של האי אנוורס בארכיפלג פאלמר. אי יאנוס הוא הדרומי ביותר מבין האיים בצד המערבי של הכניסה אל מפרץ ארתור. את שמו של האי יאנוס נתנה לו הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (UK-APC) בעקבות סקר שטחי החסות של איי פוקלנד בשנת 1955. השם יאנוס, על שם האל הרומי הקדום יאנוס, שהיה שומר השערים, ניתן לאי על שום מיקומו בכניסה למפרץ ארתור.
רנגה רודוויל

רנגה רודוויל (בגרמנית: Rengha Rodewill‏; 11 באוקטובר 1948) היא צלמת, סופרת, ציירת, מעצבת גרפית, ורקדנית גרמנייה. רנגה רודוויל גדלה בעיר האגן שבגרמניה. היא למדה ריקוד על במה עם אינגבורג שוברט-נוימן בהאגן וציירה עם וויל ד'אנגל. בשנת 1978, בתום לימודיה באיטליה ובספרד, עברה לגור בברלין. ב-1988, פתחה סטודיו בפוטסדאם ובבלסברג, יחד עם אווה שטריטמאטר (Strittmatter), אותה פגשה בשנת 2000. היא פרסמה ספר שירים שנקרא "Zwischenspiel – Lyrik, Fotografie" בשנת 2010. רודוויל הציגה תערוכות רבות בגרמניה ומחוץ לה. התערוכות והאירועים של רודוויל מציגים אמנים ידועים ללא שכר. כמו כן היא משלבת בתערוכותיה מספר דיסציפלינות. רנגה רודוויל מתגוררת בברלין ועובדת כצלמת וכסופרת. אנגליקה שרובסדורף Angelika Schrobsdorff – Leben ohne Heimat (Biografie). Bebra-Verlag, Berlin 2017, ISBN 978-3-89809-138-1 Zwischenspiel – Lyrik, Fotografie. Zusammen mit Eva Strittmatter . Plöttner Verlag, Leipzig 2010, ISBN 978-3-86211-005-6 Einblicke – Künstlerische - Literarische - Politische. Die Bildhauerin Ingeborg Hunzinger. Mit Briefen רוזה לוקסמבורג. Karin Kramer Verlag, Berlin 2012, ISBN 978-3-87956-368-3 Bautzen II – Dokumentarische Erkundung in Fotos mit Zeitzeugenberichten und einem Vorwort von Gesine Schwan. Vergangenheitsverlag, Berlin 2013, ISBN 978-3-86408-119-4 Hoheneck – Das DDR-Frauenzuchthaus, Dokumentarische Erkundung in Fotos mit Zeitzeugenberichten und einem Vorwort von Katrin Göring Eckardt. Vergangenheitsverlag, Berlin 2014, ISBN 978-3-86408-162-0 -ky's Berliner Jugend – Erinnerungen in Wort und Bild. Zusammen mit Horst Bosetzky.Vergangenheitsverlag, Berlin 2014, ISBN 978-3-86408-173-6 מדיה וקבצים בנושא רנגה רודוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רנגה רודוויל
קונרד פון גוסלר (גנרל בוורמאכט)

גנרל קונרד פון גוסלר (בגרמנית: Konrad von Goßler;‏ 8 בנובמבר 1881 – 9 בספטמבר 1939), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות לפני מלחמת העולם השנייה. פון גוסלר נולד ב-8 בנובמבר 1881 בגוט זיכטאו, ובשנת 1902 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-2 (ברנדנבורג ה-1). בשנת 1908 הוא הועבר לרגימנט היגר הרכוב ה-5, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-8 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון גוסלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת מיור, ומונה למפקד אסקדרון הפרשים ה-1 בלודוויגסלוסט. ב-1 באוקטובר 1924 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-5 של הרייכסווהר בשטוטגרט, וב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1929 הוא מונה לראש מטה של דיוויזיית הפרשים ה-2 בברסלאו, וב-1 באפריל 1931 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-7. ב-1 באוקטובר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1932 הוא הועבר למשרד הביטחון של הרייכסווהר כראש אגף. ב-1 בפברואר 1934 הוא מונה למפקד אגד הרגלים ה-6, וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באוקטובר 1934 הפך אגד הרגלים לדיוויזיה ה-6, וב-1 בפברואר 1935 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-6, אשר הפך ב-15 באוקטובר 1935 לדיוויזיה ה-19. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקח על חיל הפרשים, ובנובמבר 1938 התפטר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 במרץ 1939 הוא פרש מהוורמאכט, וב-9 בספטמבר 1939 הוא מת בביתו בגרונוולד. קונרד פון גוסלר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
דיסקוגרפיה של פול מקרטני

סר ג'יימס פול מקרטני (באנגלית: Sir James Paul McCartney; נולד ב-18 ביוני 1942) הוא מוזיקאי וזמר-יוצר בריטי. מקרטני ידוע בעיקר בזכות היותו חבר בלהקת הרוק הביטלס, הנחשבת בעיני רבים להרכב המוזיקלי החשוב והמשפיע ביותר במאה ה-20. לאחר התפרקות להקת הביטלס, מקרטני פנה לקריירת סולו ושיתופי פעולה עם מוזיקאים שונים, והיה ממקימי להקת Wings ‏עמה זכה להצלחה רבה. לצד פעילותו המתמשכת בתחום מוזיקת הפופ עסק מקרטני בהלחנת יצירות קלאסיות ומוזיקה אלקטרונית.
קרי הווארד

קרי אליזבת הווארד (באנגלית: Kerry Elizabeth Howard; נולדה ב-24 במרץ 1982) היא שחקנית אנגלייה. היא גילמה את לורה בסדרה הקומית "היא והוא" של ערוץ BBC Three, ואת ליאן בסיטקום "Witless". עוד הופיעה בתוכנית המערכונים "Feed My Funny" של BBC Three יחד עם לו קורפילד. הווארד נולדה לדייב ונינט הווארד בשנת 1982 בבלקפול. יש לה אח תאום בשם דניאל ואח מבוגר ממנה, הקומיקאי ראסל הווארד. ב-2003 סיימה תואר ראשון בדרמה באוניברסיטת אדג' היל. באפריל 2010 השתתפה הווארד במרתון לונדון יחד עם שני אחיה כדי לגייס כספים עבור Epilepsy Society. ב-2012 התחתנה הווארד עם גבריאל ויק. לזוג נולדו שני בנים. קרי הווארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרי הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "BBC Three – Kerry & Lu". BBC. נבדק ב-2015-12-31. Chortle. "BBC Three show for Kerry Howard?". "Kerry Howard". Profiles. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2015-12-31. Judge Romesh
ג'ון לינדזי

ג'ון לינדזי (באנגלית: John Vliet Lindsay; ‏‏24 בנובמבר 1921 – 19 בדצמבר 2000) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ניו יורק בשנים 1959-1965, וראש עיריית ניו יורק בשנים 1966-1973. לינדזי נולד בניו יורק למשפחה ממעמד הבינוני-גבוה ממוצא בריטי-הולנדי. למד באוניברסיטת ייל. בשנת 1943 הפסיק את לימודיו והתגייס לצי ארצות הברית והשתתף בפלישת בעלות הברית לסיציליה. לאחר המלחמה חזר ללימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל. אחר לימודיו החל לעבוד כעורך דין. בשנת 1951 הקים את מועדון הנוער של אייזנהאואר. בשנת 1952 היה נשיא מועדון "הרפובליקני הצעיר". בשנת 1958 השתתף בפריימריז המפלגה הרפובליקנית. ונבחר כנציג האפר איסט סייד, הלואר וגריניץ' וילג' במנהטן. בשנת 1965 רץ בבחירות לראשות עיריית ניו יורק בתמיכת המפלגה הליברלית של ניו יורק, וניצח את המועמד הדמוקרטי אברהם בים. כבר ביום הראשון לכהונתו, 1 בינואר 1966, פרצה שביתת ביוזמת איגוד עובדי התחבורה הציבורית, השביתה פסקה כעבור 12 ימים, השביתה הובילה להגדרה מחודשת של זכויות ומגבלות איגודי העובדים. לינדזי ביזר את מערכת החינוך, ובשל כך פרצה בשנת 1968 שביתת מורים שנמשכה ממאי עד נובמבר. יוזמת השביתה הייתה על ידי איגוד המורים של ניו יורק, שראו בפעולתו של לינדזי גורם לפירוק האיגוד. השביתה העמיקה את השסע בין יהודים לשחורים ופוארטו ריקנים, הללו האשימו את המורים היהודים כי הם שולטים באיגוד. באותה שנה התקיימה גם שביתה של עובדי התברואה, שנמשכה שלושה ימים. לינדזי התבטא על שנת 1968 כי היא הגרועה בשנות פעילותו הציבורית. בעת כהונתו נאלץ לינדזי להתמודד עם צמיחת הפשע באותה תקופה, והוא נקט ביד קשה כלפי מתפרעים. לינדזי הפעיל הגנה על השכונות היהודיות בניו יורק. עם הירצחו של מרטין לותר קינג פרצו מהומות ביותר ממאה ערים בארצות הברית, אך בניו יורק נמנעה המהומה בשל נסיעתו של לינדזי להארלם, שם דיבר ואמר שהוא מיצר על מותו קינג. ב-14 בפברואר 1969 פרצה סופה בניו יורק. התמודדותו של לינדזי הייתה באופן לקוי, והוא קיבל ביקורת על התנהלותו, בטענה כי הוא ביכר לטפל במנהטן על פני שאר רובעי העיר. בשנת 1971 לינדזי עבר למפלגה הדמוקרטית, והציע מועמדות בבחירות לנשיאות ארצות הברית, אך במהלך הפריימריז פרש מהמירוץ. לינדזי נחשב לפרו-ישראלי. בשנת 1972 אף ביקר בישראל. על שמו נקרא גן לינדסי בשכונת קטמון הישנה בירושלים. בנובמבר 1999 עבר לדרום קרוליינה. נפטר ב-19 בדצמבר 2000. מדיה וקבצים בנושא ג'ון לינדזי בוויקישיתוף ג'ון לינדזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון לינדזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) COL חב"ד און-ליין | הפשע בניו-יורק: נחשפה הקלטה מדיון סגור בחדר הרבי ● מיוחד, באתר www.col.org.il מעריב, 9 ביולי 1970, עמוד 4 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקסימיליאן פון אדלסהיים

גנרל מקסימיליאן פון אדלסהיים (בגרמנית: Maximilian von Edelsheim;‏ 6 ביולי 1897 – 26 באפריל 1994), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון אדלסהיים נולד ב-6 ביולי 1897 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לקצין הפרוסי פרנץ פון אדלסהיים, שהיה בנו של השר הבאדני לודוויג פון אדלסהיים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פון אדלסהיים לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט האולאנים של המשמר ה-2, ולחם עמו במהלך המלחמה. ב-15 בדצמבר 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובתחילת 1917 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-59. על פעולותיו בקרבות קיבל פון אדלסהיים את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון אדלסהיים לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 במרץ 1936 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1936 הוא מונה לקצין מטה האגד הפרשים ה-4, ובקיץ 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפרשים ה-6. ב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד גדוד האופניים ה-1 בטילזיט, וב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בפרוץ המלחמה פיקד פון אדלסהיים על גדוד האופניים ה-1, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה, כחלק מדיוויזיית הפרשים ה-1, וב-30 ביולי 1941 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הפרשים ה-22, אשר היה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-24, ואשר הפך בתחילת ינואר 1942 לרגימנט הרובאים ה-26, ובתחילת יולי 1942 הפך לרגימנט הפאנצרגרנדיר ה-26, ולחם עמו במבצע מקרה כחול ובמהלך קרב סטלינגרד. ב-7 בנובמבר 1942 מונה למפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר פאנצר ה-20, אשר הייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-20, וב-23 בדצמבר 1942 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24 שהוקמה מחדש בצרפת, וב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, ובנובמבר אותה שנה נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ובאפריל לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית במבצע יאשי-קישינב הראשון. ב-1 במרץ 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-24. ב-22 בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48, וב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ובתחילת מאי 1945 הוא מונה למפקד היחידות הנכנעות של הארמייה ה-12, עמן נפל בשבי האמריקני ב-7 במאי 1945. באביב 1947 שוחרר פון אדלסהיים מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בקונסטנץ, עד למותו ב-26 באפריל 1994. מקסימיליאן פון אדלסהיים באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
טקס פרסי אוסקר ה-54

טקס פרסי אוסקר ה-54 (באנגלית: 54th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1981 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-29 במרץ 1982. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם הרביעית ברציפות. סרט הדרמה הבריטי "מרכבות האש" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי התסריט המקורי הטוב ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר ועיצוב התלבושות הטוב ביותר. סרטים נוספים אשר בלטו בטקס הם "אדומים" אשר היה מועמד ל-12 פרסים וקטף את פרסי הבמאי הטוב ביותר (וורן בייטי), שחקנית המשנה הטובה ביותר (מורין סטייפלטון) והצילום הטוב ביותר, ו"האגם המוזהב" אשר היה מועמד ל-10 פרסים וזכה בפרסי השחקן הטוב ביותר (הנרי פונדה), השחקנית הטובה ביותר (קתרין הפבורן) והתסריט המעובד הטוב ביותר. בטקס זה הוצג לראשונה פרס אוסקר לאיפור הטוב ביותר, אשר הוענק לסרט "זאב אמריקאי בלונדון". הנרי פונדה בן ה-76, אשר זכה בפרס לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "האגם המוזהב", הפך לזוכה המבוגר ביותר אי פעם בפרס זה. קתרין הפבורן זכתה בפרס לשחקנית הטובה ביותר בפעם הרביעית בקריירה, יותר מכל שחקנית אחרת אי פעם. במהלך הטקס הוענק פרס אוסקר לשם כבוד לשחקנית ברברה סטנוויק, וכן הוענקו פרס לזכר למפיק אלברט ברוקולי ופרס לפעילות הומניטרית לשחקן דני קיי. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "שודדי התיבה האבודה" בגין עריכת אפקטי הקול בסרט. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-54 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-54, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
דיוויזיית הפרשים הראשונה (ורמאכט)

דיוויזיית הפרשים ה-1 (בגרמנית: 1. Kavallerie-Division), הייתה דיוויזיה משוריינת של צבא גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-25 באוקטובר 1939 בדרזדן, על בסיס חטיבת הפרשים ה-1, והועמדה תחת פיקוד קורט פלדט. הדיוויזיה לחמה במהלך הקרב על הולנד, והיוותה את עתודת הארמייה ה-18, ולאחר מכן לחמה במהלך מבצע אדום כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן הדיוויזיה נשארה ככוח כיבוש בצרפת, ובאוגוסט 1940 היא הועברה לפולין. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-28 בנובמבר 1941 היא הוסבה לדיוויזיית הפאנצר ה-24. מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפרשים הראשונה בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht.
שניר גואטה

הרב שניר גואטה (נולד ב-7 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. גואטה חזר בתשובה, והוא דרשן ומרצה בכנסים של קירוב ליהדות. גואטה החל את הקריירה בקבוצת מכבי נתניה ושיחק גם בהפועל אשקלון, מכבי עירוני קריית מלאכי, הפועל אסי גלבוע ומכבי שעריים. לזכותו הופעה אחת במדי נבחרת הנערים של ישראל, ושתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה. גואטה חזר בתשובה בגיל 24, ובעקבות כך פרש ממשחק פעיל בשנת 2014. לאחר מספר שנים בהן למד בישיבה, החל למסור שיעורים ביהדות, בנושאי מוסר, הלכה ומדרשים, בין היתר גם לכדורגלנים מליגת העל. שניר גואטה, ברשת החברתית פייסבוק שניר גואטה, ברשת החברתית אינסטגרם שניר גואטה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל שניר גואטה, באתר Transfermarkt שניר גואטה, באתר FootballDatabase.eu שעורי תורה של הרב גואטה בערוץ היוטיוב הרשמי שלו שניר גואטה חוזר בתשובה אבל רוצה להמשיך לשחק כדורגל, סרטון בערוץ "ONE - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:36) ישי כהן, ‏משחקן כדורגל לרב חרדי: הרב שניר גואטה מדבר, באתר כיכר השבת, 30 במאי 2020 שיעורים והרצאות באתר הידברות שיעורים והרצאות באתר קו ההלכה הרב שניר גואטה שליט"א - מהמגרש לבית המדרש - סיפור החזרה בתשובה, סרטון בערוץ "הרב שניר גואטה", באתר יוטיוב (אורך: 13:44) שניר גואטה: הלב אמר שאני צריך לחזור בתשובה, באתר nrg, ‏26 ביוני 2011 מוטי פשכצקי, ‏חכם גואטה: המהפך שעבר על שניר גואטה, באתר ערוץ הספורט, 15 במרץ 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.