laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטפן הסל

סטפן פרדריק הֵסֵל (Stéphane Frédéric Hessel;‏ 20 באוקטובר 1917 – 27 בפברואר 2013) היה דיפלומט, הוגה דעות ופעיל זכויות-אדם יהודי-צרפתי-גרמני, שהיה חבר ברזיסטאנס הצרפתי נגד הנאצים וממנסחי ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם. נולד בברלין לסופר והמתרגם פרנץ הסל, שהיה בן למשפחה יהודית שהתנצרה לדת הלותרנית ולאם גרמנייה, הלן גְרוּנְד. הוריו של הסל היוו את ההשראה לסיפור המפורסם "ז'יל וג'ים" מאת אנרי-פייר רושה. בשנת 1924 עברה המשפחה לפריז. הסל סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 15, ובשנת 1937 החל ללמד באקול נורמל סופרייר. בשנת 1939 קיבל אזרחות צרפתית, ובאותה שנה, שבה פרצה מלחמת העולם השנייה, גויס לצבא הצרפתי. הסל סירב לשתף פעולה עם משטר הבובות של וישי, ברח ללונדון והצטרף לכוחות הגולים של שארל דה גול בשנת 1941. הוא נשלח לצרפת כדי לארגן את תאי ההתנגדות לקראת הפלישה לנורמנדי. במהלך פעילותו החשאית נתפס הסל על ידי הגסטאפו ונשלח לבוכנוואלד ואחר כך לדורה-מיטלבאו, שם עונה. הוא הצליח להימלט ביחד עם לוחמי מחתרת נוספים מבוכנוואלד לאחר שהחליפו זהויות עם אסירים שמתו מטיפוס. לאחר המלחמה שימש במגוון תפקידים דיפלומטיים מטעם צרפת. בשנת 1948 היה מעורב בניסוח ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם יחד עם אלינור רוזוולט. בשנים 1946–1950 שימש כעוזר הראשון של מזכ"ל האו"ם לעניינים חברתיים. בשנים 1970–1972 שימש כמנהל בתוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות. בשנים 1976–1981 היה הנציג הצרפתי בז'נבה. בשנת 1982 הוא מונה לראש הרשות לשידורי רדיו וטלוויזיה בצרפת. בשנת 2010 יצאה מסה פרי עטו, "Indignez-vous!‎", אשר זכתה להצלחה רבה בצרפת, מכרה מיליוני עותקים ותורגמה לשפות רבות. במנשר קרא למחאה לא-אלימה כנגד תופעות בצרפת המודרנית כמו הפער בין העשירים מאוד לעניים מאוד, הטיפול של צרפת במהגרי עבודה לא-חוקיים, הזנחת איכות הסביבה, קריסת מערכת הרווחה וכן מצוקת הפלסטינים. ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן. בשנת 1939 נישא לוויטה מירקין. לשניים נולדו שני בנים ובת. לאחר שוויטה נפטרה בשנת 1986, נישא שנה מאוחר יותר לכריסטינה שברי. אתר האינטרנט הרשמי של סטפן הסל (בצרפתית) סטפן הסל, ברשת החברתית Goodreads Elaine Sciolino, A Resistance Hero Fires Up the French, הניו יורק טיימס (באנגלית) זמן הזעם, העוקץ, 26 בפברואר 2011 גיתית גינת, האיש שהצית את המחאות בעולם עדיין לא רגוע, באתר הארץ, 9 במרץ 2012 עופר אדרת, מת סטפן הסל, חבר הרזיסטאנס ופעיל זכויות אדם, באתר הארץ, 27 בפברואר 2013 אילנה הרסטון-לוטן, התקוממו? מחשבות על המניפסט של סטפן הסל, באתר הגדה השמאלית ,16 בספטמבר 2015 סטפן הסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטפן הסל (1917-2013), דף שער בספרייה הלאומית BDS movement grows as leading figures call for military embargo on Israel following Gaza assault, ‏28 בנובמבר 2012 (באנגלית).
מקלדת ממברנה

מִקְלֶדֶת מֶמְבְּרָנָה (באנגלית: Membrane keyboard) היא מקלדת מחשב שמקשיה אינם נפרדים ואינם מכילים חלקים נעים, בניגוד לרוב המקלדות האחרות. מקשיה הם רפידות לחץ עם קווי מתאר וסימנים מודפסים על משטח שטוח וגמיש אשר מצופים במעגלים אלקטרוניים, הנלחצים זה לזה בעת ההקשה. החיווי הפיזי בעת הקלדה במקלדת זו הוא מועט, ולכן ייתכן שהקלדה עיוורת תהיה יותר קשה לחלק מהמשתמשים. מקלדות ממברנה הוכנסו לשימוש כבר עם כמה מחשבים אישיים בתחילת שנות השמונים. המקלדות הללו זולות מאוד לייצור המוני ועמידות יותר מפני לכלוך ושפיכת נוזלים מאשר מקלדות אחרות, אך בשל החוסר במשוב פיזי מפעולת ההקלדה, רוב האנשים מתקשים להשתמש בהן, במיוחד כאשר צריך להקליד תווים רבים. מקלדות גומי שפותחו מאוחר יותר היו שיפור קל, אשר לפחות מאפשר להקלדה פרטנית להיות מורגשת במידה מסוימת. מלבד למוצרי מחשוב מוקדמים כגון לשימוש ביתי וכמה משחקי וידאו, מקלדות QWERTY מבוססות קרום משמשות גם במערכות מחשב תעשייתיות. כמו כן ישנם מספר עיצובים עבור מחשבי כף יד ושאר מכשירי מחשוב כיס. מקומות נוספים בהם ניתן למצוא מקלדות ממברנה הם מחשבונים פשוטים, שלט רחוק, תנורי מיקרוגל והתקנים דומים אחרים בהם כמות ההקלדות היא קטנה יחסית או נדירה, כמו טלפונים סלולריים. מקלדת ממברנה שמישה וותיקה בחינוך מיוחד היא המקלדת אינטליקיז (IntelliKeys). ניתן לשנות בה בתכנות קל את מיקומי, גודלי והגדרות הקלידים ולהוסיף על פניה דף מודפס עם שרטוט הקלידים החדשים. כפי שניתן לראות מן התרשים הבא, מקלדת הממברנה מורכבת משלוש שכבות: שתיים מתוכן הן שכבות הקרום המכיל עקבות מוליכים. השכבה המרכזית היא חלל המכיל חורים בכל מקום שקיים בו מקש. זה שומר על שתי השכבות בנפרד. בתנאים רגילים, המתג (מקש) הוא פתוח, כיוון שאי אפשר למלא את החלל בין השכבות. עם זאת, כאשר השכבה העליונה נלחצת מטה (עם האצבע) היא יוצרת מגע עם השכבה התחתונה, וזה מאפשר את הזרימה הנוכחית. המתג כעת "סגור" והמכשיר קיבל את הפקודה שמקש נלחץ. Atari 400 Cambridge Z88 Elektronika BK-0010 Magnavox Odyssey RCA COSMAC VIP Robotron Z1013 SEGA SC-3000 MK14 Sinclair X80 Sinclair ZX81 Synertek SYM-1 Timex Sinclair 1000 Instrument Component Labels Limited, Membrane keypads
דב-בר קרלר

דב-בר קרלר (ביידיש: דוב-בער קערלער; באנגלית: Dov-Ber Kerler; נולד ב-1958 במוסקבה) הוא משורר יידי ופרופסור באוניברסיטת אינדיאנה. קרלר נולד במוסקבה, בנו של המשורר היידי יוסף קרלר וגדל בסביבה המעורה בתרבות היידיש. בשנת 1971 עבר עם משפחתו לירושלים. סיים תואר ראשון בספרות יידיש ובלשנות הודו-אירופית באוניברסיטה העברית (1983) החל ללמוד לדוקטורט בלימודי יידיש באוניברסיטת אוקספורד (והיה לתלמיד הדוקטורט הראשון ליידיש באוניברסיטה זו). בין השנים 1989 ל-2000 לימד באוקספורד בקולג' לינקולן. את עבודת הדוקטורט שלו עשה על מקורות ספרות היידיש המודרנית במזרח אירופה (1988). בשנת 1999 פרסם את הספר Origins of Modern Literary Yiddish על בסיס מחקרו. בשנת 2001 עבר לארצות הברית כדי לשמש כראש תוכנית ללימודי יידיש באוניברסיטת אינדיאנה. משנת 2002 עומד בראש פרויקט "Yiddish Ethnographic Project" העוסק בתיעוד של דוברי יידיש באוקראינה ובחלקים אחרים של מזרח אירופה. משנת 1993 משמש כעורך ב"ירושלימער אלמאנאך" ומשנת 2003 משמש כעורך בפועל. קרלר כתב מספר ספרי שירה ביידיש והוא מפרסם שירה ביידיש תחת שם העט "באָריס קאַרלאָוו" (בוריס קַרלוֹב). זכה בפרס רובינליכט ב-2006. The History of Yiddish Studies (1991) The Politics of Yiddish (1998) דף הבית של קרלר באתר אוניברסיטת אינדיאנה דב-בר קרלר, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) עלאברעק: באָריס קאַרלאָוו / לידער דב בר קרלר (1958-), דף שער בספרייה הלאומית
ירושלימער אלמאנאך

ירושלימער אלמאנאך (ירושלימער אַלמאַנאַך) הוא כתב עת לספרות ותרבות ביידיש היוצא בירושלים משנת 1973. כתב העת נוסד על ידי המשורר יוסף קרלר וכיום נערך על ידי בנו, המשורר דב בר קרלר. כתב העת היה בתחילתו ביטאונהּ של קבוצת משוררים וסופרים ביידיש שהתגוררו בירושלים. בהמשך פרסמו בו גם סופרים, משוררים וחוקרים מערים אחרות בישראל וכן מחו"ל - ארצות הברית, אוסטרליה, אירופה. בין הסופרים שפרסמו בכתב העת היו: לייב אוליצקי, רחל בוימוול, חיים מלטינסקי, חנא שמרוק, דב סדן, אברהם סוצקבר, מרדכי צאנין ורבים אחרים. למרות בסיס כלכלי רעוע הצליחו להוציא עד היום 29 גליונות, כשהאחרון יצא ב- 2012. בין העורכים השותפים עם יוסף קרלר היו דוד ספרד (73-82), אפרים שדלצקי, 82-92) ודב בר קרלר (93-98). יוסף קרלר ערך את כתב העת כמעט עד שנת חייו האחרונה. בשנת 2003 החל בנו של יוסף, דב בר קרלר, לשמש כעורך כתב העת.
אח"י לויתן (סדרת דולפין)

אח"י לויתן היא צוללת דיזל מסדרת הצוללות דולפין של חיל הים הישראלי. היא קרויה על שם אח"י לויתן ישנה יותר, שנקנתה מבריטניה בשנות ה-60 של המאה ה-20 ויצאה משירות. אח"י לויתן נבנתה בגרמניה במספנות HDW. היא הגיעה לישראל ב-15 באוקטובר 1999 והתחילה את שירותה. הצוללת חמושה בשישה צינורות טורפדו של 533 מ"מ (או 21 אינץ') ו-4 צינורות טורפדו של 648 מ"מ לשיגור טורפדו גדול יותר, לשיגור טיל ים-יבשה/ים (הרפון נגד ספינות). בשנים 2014-2012 עברה הצוללת שיפוץ מחצית החיים במספנת חיל הים. עודי רענן, מסע בבטן הלויתן, "בין גלים" 5 אוקטובר 2003 עמ' 42. יואב זיתון, 360 אלף שעות שיפוץ: צוללת פורקה והורכבה מחדש, באתר ynet, 11 במאי 2014 התמונה מתקופה מאוחרת יותר ערך זה הוא קצרמר בנושא חיל הים הישראלי ובנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מישלין אוסטרמייה

מישלין אוסטרמייה (בצרפתית: Micheline Ostermeyer; ‏ 23 בדצמבר 1922 – 17 באוקטובר 2001) הייתה אתלטית צרפתייה-יהודיה רב גונית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב מלונדון 1948. נוסף לכך הייתה פסנתרנית בינלאומית שהופעיה בקונצרטים והקליטה יצירות רבות. אוסטרמייה נולדה ברנג'-דו-פלייה, במחוז פה-דה-קאלה וגדלה בתוניסיה. היא אחיינית-רבא של הסופר הנודע ויקטור הוגו ואחיינית של המלחין לוסיין פארוש. היא החלה ללמוד לנגן בפסנתר כבר בגיל 4. בגיל 14 עזבה את בית הוריה בתוניסיה על מנת ללמוד בקונסרבטואר של פריז. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא חזרה לתוניסיה, שם ניגנה רסיטל לפסנתר פעם בשבוע כחצי שעה ברדיו של תוניס. באותה תקופה החלה להשתתף במשחקי כדורסל ובתחרויות באתלטיקה. בתום המלחמה היא המשיכה הן בספורט והן בלימודי הפסנתר בקונסרבטוריון. באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 זכתה אוסטרמייה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.84 מטר. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר. באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה אוסטרמייה ב-3 מדליות מהן 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 13.75 מטר, לפני אמליה פיצ'יניני מאיטליה (13.09 מטר) ואינה שיפר מאוסטריה (13.08 מטר), כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 13.14 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.92 מטר לפני אדרה קורדייל-ג'נטיל מאיטליה (41.17 מטר) ובת ארצה ג'קלין מזיאה (40.47 מטר) ומדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.61 מטר, אחרי אליס קוצ'מן מארצות הברית (1.68 מטר) ודורות'י אודם-טיילר מבריטניה (1.68 מטר). באליפות אירופה שנערכה בבריסל, בלגיה בשנת 1950 זכתה אוסטרמייה בשתי מדליות ארד בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 11.7 שניות ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.37 מטר. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.22 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 48.5 שניות. אוסטרמייה התגוררה והתחתנה בביירות, לבנון באוקטובר 1952. היא זכתה עם מועדון אגודת הספורט הארמנית בתואר אלופת צפון אפריקה ולבנון בכדורסל בשנת 1953. הקונצרט הראשון של אוסטרמייה בפסנתר נערך בתוניס ב-12 ביוני 1935, בהיותה בת 12. לאחר שזכתה בפרס ראשון בפסנתר בקונסרבטוריון ב-13 ביולי 1946 היא השתתפה בתחרות בינלאומית לפסנתר שנערכה בז'נבה, שווייץ בשנת 1947 וסיימה במקום רביעי מתוך 900 מתחרים. היא הופיעה בקונצרטים רבים. היא מלמדת תורת המוזיקה בקונסרבטוריון של לוריאן, במשך כשמונה שנים. לאחר מות בעלה בשנת 1965, מסרטן הלבלב, היא עברה ללמד בקונסרבטוריון של סן-ז'רמן-אן-לה במשך כשתים עשרה שנים. בסך הכל זכתה אוסטרמייה ב-13 תוארי אליפות צרפת באתלטיקה: בריצת 60 מטר (1948), בריצת 80 מטר משוכות (1950), בקפיצה לגובה (1947), בהדיפת כדור ברזל (1945, 1946, 1947, 1948, 1950 ו-1951), בזריקת דיסקוס (1950) ובקרב חמש (1948 ו-1950). בסך הכל קבעה אוסטרמייה 15 שיאים של צרפת: 1 בקפיצה לגובה, 10 בהדיפת כדור ברזל ו-4 בזריקת דיסקוס. הדיפת כדור ברזל: 13.79 מטר (1948) זריקת דיסקוס: 44.40 מטר (1950) קפיצה לגובה: 1.61 מטר (1946) מדיה וקבצים בנושא מישלין אוסטרמייה בוויקישיתוף מישלין אוסטרמייה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מישלין אוסטרמייה, באתר olympedia.org מישלין אוסטרמייה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מישלין אוסטרמייה, באתר Track and Field (נשים) מ. אוסטרמאיר ב"הרצליה", דבר, 18 בנובמבר 1949 מישלין אוסטרמייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מישלין אוסטרמייה,"Jews and the Olympic Games" ‏ עמ' 238, (באנגלית)
שמואל אביטל (מתמטיקאי)

הרב פרופסור שמואל אביטל (24 בספטמבר 1915 – 17 בינואר 2001) היה מתמטיקאי ומחנך ישראלי. הוא נמנה עם סגל הטכניון ופעל לקידום הוראת המתמטיקה בישראל. אביטל נולד בעיר ברודי. בצעירותו הוסמך לרבנות בבית מדרש תחכמוני בוורשה, סיים את לימודי התואר הראשון במחזור הראשון של החוג למתמטיקה באוניברסיטה העברית ועשה דוקטורט בחינוך מתמטי באוניברסיטת טורונטו בקנדה. הוא לימד במשך 20 שנה בבית ספר התיכון בסמ"ת בחיפה. בשנת 1968 הצטרף לסגל הטכניון במחלקה להוראת מדעים ובשנים 1974 עד 1976 עמד בראשה. הוא ייסד את כתב העת "גליונות חשבון" - רבעון לתלמידי המתמטיקה, ושימש כעורכו כשלושים שנה. הוציא ספר חידות מתמטי בשם "מתמטיקה בהנאה" בהוצאת עם עובד. לזכרו מוענק פרס אביטל לעידוד מצוינות בהוראת המתמטיקה. בתו ענת רפאלי היא פרופסור בטכניון. אביטל נפטר ב-17 בינואר 2001, ונקבר בבית העלמין שדה יהושע בחיפה. שמואל אביטל 1915-2001 שמואל אביטל (1915-2001), דף שער בספרייה הלאומית שמואל אביטל באתר GRAVEZ קול קורא להגשת מועמדות לפרס על שם פרופ' שמואל אביטל ז"ל לעידוד מצוינות בהוראת המתמטיקה.
The Cherrytree Sessions

The Cherrytree Sessions הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא. האלבום יצא לאור ב-3 בפברואר 2009. בתוכנו כולל כ-3 סינגלים מאלבומה הראשון The Fame, בגרסת פסנתר, "Poker Face", "Just Dance", ו-"(Eh Eh (Nothing Else I Can Say". האלבום יצא דרך חברת "בורדרס גרופ" בפורמט של הורדה דיגיטלית בלבד, לפני שיצא כדיסק באוגוסט 2010. המיני אלבום קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרים ששיבחו את היכולות הווקאליות של גאגא ושילוב סגנון הביטבוקס. במקסיקו המיני אלבום הגיע למקום ה-32 במצעד האלבומים המקסיקני. המיני אלבום מורכב משלושה סינגלים מצליחים של גאגא מאלבומה הראשון, "The Fame" משנת 2008. האתר Allmusic שיבח את גרסת הפסנתר של Poker Face והשוו אותה לסגנון קברט, והשיר האחרון (Eh Eh (Nothing Else I Can Say מבוצע בעזרת קלידים וליווי ביטבוקס שמבוצע על ידי Space Cowboy.} לקידום האלבום גאגא הוציאה וידאו עם המוזיקאי Space Cowboy כאשר הם נמצאים במשרדו הידוע כ-"The Cherrytree House" ומופיעים עם השירים. בהופעה גאגא ביצעה את השיר "Brown Eyes" מהאלבום The Fame בליווי פסנתר שמדבר על פגישתם הראשונה שלה ו-Space Cowboy. ולאחר מכן הופיעו עם הלהיט Just Dance על קלידים ועם Poker Face בעזרת פסנתר.} "The Cherrytree Sessions" שוחרר ב-3 בפברואר 2009 בארצות הברית ומדינות אירופה כולל צרפת. מארק ביץ' מחברת Bloomberg L.P נתן למיני אלבום ביקורת שלילית והכתיר לו שלושה מתוך ארבעה כוכבים, אך שיבח את גאגא על יכולותיה בשירה. סימון גאג מדיילי אקספרס נתן לאלבום שלושה כוכבים מתוך חמישה והוסיף כי "הגרסאות המוקדמות והפשוטות יותר של רצועות כמו Poker Face ו-Just Dance, הקול שלה מקבל קצת יותר סיכוי לזרוח, כמו גם השירים". סטיבן תומאס מהאתר AllMusic הביא לאלבום שלושה כוכבם מחמישה ואמר ביקורות טובות על כתיבת השירים של גאגא ויכולותיה הווקאליות, ושיבח את ביצוע השיר, "(Eh Eh (Nothing Else I Can Say".} "The Cherrytree Sessions" דורג לראשונה במקום ה-45 במצעד האלבומים המקסיקנים, ב-20 באוגוסט 2010 וכעבור שבוע עלה למקום ה-32. למרות שהאלבום נכשל מלהיכנס למצעדי הבילבורד, נכון לחודש ספטמבר 2010 מכר מעל ל-9000 עותקים בארצות הברית. מידע על האלבום The Cherrytree Sessions באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Cherrytree Sessions באתר AllMusic האלבום The Cherrytree Sessions באתר Discogs The Cherrytree Sessions (Live)‎ - מיני אלבום, אתר iTunes The Cherrytree Sessions (מיני אלבום), אתר אמזון The Cherrytree Sessions - Lady Gaga | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic Lady Gaga | Live At The Cherrytree House - Webisode 002e (בגרמנית), נבדק ב-2017-08-27 Lady GaGa : l'EP "The Cherrytree Sessions" enfin dans les bacs français !, www.chartsinfrance.net "Lady Gaga Strips Down, M.I.A. Stomps, Tom Jones Gets Religion". Bloomberg.com. נבדק ב-2017-08-27. Gage, Simon (2010-07-30). "Lady Gaga: The Cherrytree sessions review". Express.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2017-08-27. MJD, Lady Gaga albums and songs sales, ChartMasters, ‏2019-08-20 (באנגלית)
מלך בניו יורק

מלך בניו יורק (באנגלית: A King in New York) הוא סרט קולנוע קומי בריטי, שיצא בשנת 1957. צ'ארלי צ'פלין כתב וביים את הסרט, שיחק בו בתפקיד הראשי, הפיק אותו לצד ג'רום אפסטיין, וגם היה אחד מכותבי פסקול הסרט. הסרט הותר להקרנה בארצות הברית רק ב-1967, כיוון שהוא מהווה סאטירה חריפה על ארצות הברית וכל מה שהיא מייצגת. הסרט נוצר אחרי שצ'פלין גורש למעשה מארצות הברית, ומהווה מעין כתב אישום מריר כנגד המדינה בה היה גדול כוכבי הקולנוע במשך עשרים שנה. צ'פלין היה בעת צילום הסרט בן 68, ומבוגר מדי לקומדיה המלווה בתנועות פיזיות כבשנים קודמות, אך הוא הצליח להמיר תנועות אלו במימיקה טובה וליצור סדרה של סצנות שזכו לביקורות חיוביות (בהן ההזמנה במסעדה, צילום הפרסומת, הביקור בבית הספר, הביקור בתיאטרון, מתיחת הפנים, הופעה בוועדת מקארתי ועוד). בסרט, מגיע מלכה המודח של מדינה קטנה לניו יורק, ושם הוא חווה את מיטב הרעות החולות של ארצות הברית מנקודת מבטו של צ'פלין: הצביעות ביחסי האנוש, פולחן הנעורים (מתבטא בסצנה בה צ'פלין עובר מתיחת פנים), הפרסומות הצבועות (סצנת צילום הפרסומת הסמויה, ששוחזר שנים רבות לאחר מכן בסרט "המופע של טרומן"), ההאלהה לרגע וצייד המכשפות האנטי־קומוניסטי. "מלך בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלך בניו יורק", באתר נטפליקס "מלך בניו יורק", באתר AllMovie (באנגלית) "מלך בניו יורק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מלך בניו יורק", באתר אידיבי "מלך בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורות הבמה

אורות הבמה (באנגלית: Limelight) הוא סרט משנת 1952 שנכתב, בוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק בו בתפקיד הראשי; צ'פלין אף הלחין את המוזיקה המקורית של הסרט ושימש כאחד מהכוריאוגרפים ומהמעבדים המוזיקליים שלו. באורות הבמה מגלם צ'פלין את דמותו של קאלוֵורו, בדרן וודוויל שהיה פעם מלך הבמה. עתה, לאחר שנים רבות, חולה, עזוב ונשכח, הוא שותה עצמו למוות כדי לשכוח את עלבונו, עד שלחייו נכנסת תרזה (קלייר בלום), רקדנית צעירה, שרגליה קורסות תחתיה מפחד ההצלחה. שני ההפכים: המלך שהודח, והצעירה הפוחדת להצליח, הזקן והצעירה, מסייעים זה לזה להתגבר על פחדיהם ובדרך אף מתאהבים בדרך חרדה ומבוהלת. בסוף הסרט, עולה קאלוורו על הבמה למופע גדול אחרון עם בן זוגו משכבר הימים (באסטר קיטון). אחרי שהוא יורד מן הבמה, גווע, הוא מבקש לצפות בתרזה, המצליחה סוף-סוף לרקוד, ומת. מותו של קאלוורו הוא כמובן סמל, לצ'פלין עצמו, לדורו ולסוג האמנות שייצג. מדיה וקבצים בנושא אורות הבמה בוויקישיתוף אורות הבמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "אורות הבמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אורות הבמה", באתר נטפליקס "אורות הבמה", באתר AllMovie (באנגלית) "אורות הבמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אורות הבמה", באתר Metacritic (באנגלית) "אורות הבמה", באתר אידיבי "אורות הבמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי שרייבר

צבי שרייבר (נולד ב-9 ביוני 1969) הוא יזם היי-טק ישראלי־בריטי, מנכ"ל חברת התוכנה הירושלמית FreightOS. שרייבר נולד בלונדון. בהיותו בן שמונה עלתה משפחתו לישראל, במהלך תקופה זו למד בתיכון הימלפרב בירושלים ולאחר שבע שנים שבה המשפחה לבריטניה. לשרייבר תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת קיימברידג'. הוא המשיך לתואר שני בפיזיקה באימפריאל קולג', שם גם קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב. לאחר לימודיו החל לעבוד כמהנדס תוכנה. מאז שנת 1994 מתגורר שרייבר בישראל. בשנת 1994, בעת שעבר לישראל, הקים שרייבר חברת ייעוץ לתוכנה בשם "ישראטק" הפעילה עד היום. בשנת 1999 הקים בירושלים את חברת "טריידיום" (Tradeum) וגייס 3 מיליון דולר למימון החברה מקרנות הון סיכון. "טריידיום" עסקה בפיתוח תוכנה לזירות מסחר בין עסקים (B2B). בהמשך צורף לחברה זאב לדרמן כמנכ"ל. בתחילת מרץ 2000 נמכרה טריידיום לחברת ורטיקל-נט לפי שווי של 474 מיליון דולר במניות. באמצע 2001 סגרה ורטיקל-נט את שלוחת טריידיום בירושלים ופיטרה את עובדיה. בינואר 2001 ייסד שרייבר את חברת יוניקורן (Unicorn) שעסקה בפיתוח תוכנה לניהול מידע ארגוני. בשנת 2006 נרכשה החברה על ידי IBM.‏ בשנת 2006 ייסד את חברת G.ho.st – הסטרט-אפ הישראלי-פלסטיני הראשון – לפיתוח תחליף מבוסס אינטרנט לשולחן העבודה של מערכת ההפעלה "חלונות". בשנת 2010 הפסיקה החברה את פעילותה והטכנולוגיה נמכרה לקרן Infinity. בעקבות התקדים של G.ho.st החלו חברות ישראליות נוספות לעסוק במחקר ופיתוח ברמאללה. בשנים 2010–2011 ניהל שרייבר את חברת לייטק (Lightech) המייצרת שנאים לנורות LED והלוגן, ומכר אותה לחברת ג'נרל אלקטריק. בתחילת 2012 ייסד את חברת Tradeos, ומאז הוא מנהל אותה. החברה נקראת כיום Freightos, ומפתחת פלטפורמה מקוונת לניהול מסחר בתעשיית הלוגיסטיקה. שרייבר חיבר רומן מדע פופולרי בשם "Fizz: Nothing is as it seems". הספר יצא לאור בשנת 2011, ומתאר את ההיסטוריה של הפיזיקה מנקודת מבטה של נערה הנוסעת במכונת זמן ונפגשת עם אנשי מפתח בתולדות הפיזיקה. ספר צילומים שלו יצא לאור בשנת 2007. מדיה וקבצים בנושא צבי שרייבר בוויקישיתוף צבי שרייבר, ברשת החברתית Goodreads גיא גרימלנד, פותחים דסקטופ בין מודיעין לרמאללה, באתר הארץ, 13 ביוני 2008 אתר הספר Fizz חברת לייטק The Nine Lives of Schroedinger's Cat, MSc thesis, Imperial College, January 1995 Isratec Business Consulting טרדיום טכנולוגיות גייסה 3 מיליון דולר מקרנות הון סיכון מובילות, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 1999 עודד חרמוני, מייסד חברת טריידיום צבי שרייבר גייס 8.8 מיליון דולר לחברת יוניקורן, באתר TheMarker‏, 21 במרץ 2002 IBM Acquires Yet Another Business Intelligence ISV Enterprise Systems, 17 May 2006 ניב ליליאן, מזרח תיכון 2.0, באתר ynet, 4 במאי 2007 אבי בליזובסקי, ‏נסגר שירות גוסט, שסיפק סביבת עבודה וירטואלית והקים מרכז פיתוח ברמאללה, באתר "אנשים ומחשבים", 7 במרץ 2010 דני רובינשטיין, הודו ברמאללה, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2011 בתיה פלדמן, ‏לייטק רואה את האור: GE תרכוש אותה ב-15–20 מ' ד', באתר גלובס, 21 ביולי 2011 Freightos: Bringing Sexy Back to the Freight Industry‏ (The Next Web) בקורת על הספר Fizz בעיתון ForeWord Bad Hair Day? Wash Away the Blues‏ (Mini Book)‏ (Charming Petite Series). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צבי שרייבר".
מסייה ורדו

מסייה ורדו (באנגלית: Monsieur Verdoux) הוא סרט משנת 1947 שבוים והופק על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בו. צ'פלין היה גם אחד מכותבי הסרט (הכותב האחר היה אורסון ולס, הוגה הרעיון של הסרט) וגם כתב את המוזיקה של הסרט. הסרט הוא קומדיה שחורה, ובו משחק צ'פלין פקיד בבנק, בעל לאישה חולה וילד, המשיג את הונו באמצעות פיתוי גברות עשירות ורציחתן. בסרט זה נוטש צ'פלין גם את מניירות הסרט האילם וגם את דמות הנווד ומגלם להפליא את דמותו של מסייה ורדו, הרוצח המעודן. הסרט עורר בזמנו סערה גדולה, במיוחד בגלל דמותו של ורדו, שאינו ניחם על מעשיו עד הרגע האחרון. מדיה וקבצים בנושא מסייה ורדו בוויקישיתוף "מסייה ורדו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסייה ורדו", באתר נטפליקס "מסייה ורדו", באתר AllMovie (באנגלית) "מסייה ורדו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מסייה ורדו", באתר אידיבי "מסייה ורדו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבהלה לזהב (סרט)

הבהלה לזהב (במקור: The Gold Rush) הוא סרט קולנוע אילם שנכתב, בוים, הופק ונערך על ידי צ'ארלי צ'פלין, שגם שיחק את התפקיד הראשי בסרט. צ'פלין גם היה אחד מכותבי המוזיקה של גרסת 1942 של הסרט. ג'ים הגדול, כורה זהב במהלך הבהלה לזהב באלסקה, בדיוק מצא מכרה מלא בזהב כשלפתע פורצת סופת שלגים. הנווד (צ'ארלי צ'פלין) גם כן נקלע לסופת השלגים הזאת במטרה למצוא זהב. הוא מועד לתוך בקתה של בלק לרסון, פושע ידוע לשמצה. לרסון מנסה להוציא את הנווד, כאשר גם ג'ים הגדול נכנס. לרסון מנסה כעת להוציא את שניהם ללא הצלחה, ולבסוף הם מסכימים ששלושתם יישארו בבקתה. הסרט הותיר כמה סצינות בלתי–נשכחות, ובהן "ריקוד הלחמניות" שמבצע צ'פלין עם צמד מזלגות וצמד לחמניות, הסצנה בה מבשל הנווד את נעלו ואוכל אותה יחד עם רעו ג'ים הגדול כשהם תקועים בצריף בסופת שלג ללא מזון, וסצנת "התרנגולת", בה מוחו המורעב של ג׳ים מדמה שצ׳ארלי הוא תרנגולת גדולה ועסיסית ורודף אחריו להורגו. מדיה וקבצים בנושא הבהלה לזהב בוויקישיתוף הבהלה לזהב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "הבהלה לזהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבהלה לזהב", באתר נטפליקס "הבהלה לזהב", באתר AllMovie (באנגלית) "הבהלה לזהב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבהלה לזהב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הבהלה לזהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נדב הולנדר, זהב טהור: על המהדורה המשוחזרת לקלאסיקה של צ'פלין, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.