האימפריה הפרסית האחמנית

המונח "האימפריה הפרסית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו האימפריה הפרסית (פירושונים). האימפריה הפרסית, הידועה גם על שם מייסדה האימפריה האחמנית (שם השושלת בפרסית: Haxāmanišiyan), הייתה אימפריה מלוכנית ששלטה בחלק גדול של אסיה במשך תקופה של כמאתיים שנה (539–331 לפנה"ס). היא הייתה הגדולה באימפריות העולם העתיק עד תקופתה, ושלטה על עמים רבים השונים בדתם, שפתם ותרבותם. מרכז האימפריה הפרסית נמצא במקום שבו נמצאת כיום איראן. ממלכה זו הייתה חלק מסדרה של ממלכות פרסיות ששלטו באזור דובר הפרסית. הישות המוקדמת ביותר היא מדינת השושלת האחמנית (648–330 לפנה"ס). לאחר מכן הייתה תקופה של שלטון זר, הלניסטי (330–150 לפנה"ס, בתקופת בית סלאוקוס), ולאחר מכן האימפריה הפרתית (150 לפנה"ס עד 226 לספירה). השליטה שבה לבני המקום בתקופת האימפריה הסאסאנית (224–651 לספירה). הכיבוש המוסלמי התרחש בשנת 650. הממלכה האחמנית נוסדה על ידי האחמניש במאה ה-7 לפני הספירה, ועל שמו היא קרויה "השושלת האחמנית". ממלכת פרס זכתה לעצמאות ממשית בימי צ'ישפיש, בנו של האחמניש, אך בניו, כורש הראשון וכנבוזי הראשון, היו למעשה וסאלים של מלך מדי. לאחר תקופת שלטונם של מלכים אלו, במהלך המאה ה-6 לפנה"ס עלה לשלטון המלך כורש השני, הידוע כ"כורש הגדול". כורש חתר תחת שלטונו של מלך מדי, ולאחר מכן הביס אותו וכבש את ממלכת מדי, שהייתה אז אחת הממלכות החזקות באזור. לאחר מכן פלש כורש לאסיה הקטנה, וכבש את ממלכת לידיה ואת ערי המדינה היווניות השוכנות באזור. כמה שנים לאחר מכן פנה כורש למלחמה עם האימפריה הבבלית, וכעבור פחות משנה ניצח את צבאה וכבש אותה. להישג זה הייתה משמעות רבה, מפני שבבל שלטה על כל מסופוטמיה והלבנט, ואלו עברו לידי ממלכת פרס ללא קרבות נוספים. לאחר מכן פרסם את "הכרזת כורש", בה התיר ליהודים הגולים לשוב לארצם ולהקים מחדש את בית המקדש. בשנים שלאחר מכן נלחם כורש נגד פולשים מן המזרח, ולבסוף (בשנת 529 לפני הספירה) נהרג בקרב. יורשו היה בנו, כנבוזי השני. כנבוזי השתלט על כל ממלכת מצרים, אך מת בדרך חזרה לפרס. האימפריה נכנסה לכאוס ודריווש בן היסטספס, חייל בצבא כנבוזי, קיבל עליו את הפיקוד, השקיט את המרידות ותפס את כס השלטון. דריווש יצא למסע כיבושים במזרח אירופה. הוא לא הצליח לתפוס אחיזה בפנים היבשת, אבל השתלט על צפון הים האגאי והפך את ממלכת מוקדון לבת חסותו. על מצבתו נכתב "אני פרסי בן פרסי, אדון נעלה בן אדונים נעלים". חשיארש הראשון (מבוטא "חְשַׁיָארְשָׁה"), בנו של דריווש, המזוהה לרוב עם המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר, שלט ב-485-465 לפנה"ס. הוא דיכא את המרידה בבבל והרס את אליל הזהב שלה. הוא המשיך את מסורת מסעות הכיבושים וסובלנות דתית ושלטונית. ניסה לבצע רפורמות במבנה השלטוני, כמו ביטול מנהג שבעת השרים רואי המלך בני המשפחות המיוחסות, היכולים לגשת אליו תמיד. חשיארש נרצח במיטתו בידי קושרים מחצר המלוכה. בזמנו של חשיארש הגיעה הממלכה לשיא גודלה, וכללה את אסיה הקטנה, כל המזרח התיכון, פרס, באקטריה, סוגדיאנה (אנ'), פארתיה, חלקים מהודו וחלקים מתראקיה. בחלק ניכר משנות קיומה היו לממלכה הפרסית עימותים צבאיים עם יוון שלא ראתה בעין יפה את ניסיון התפשטותם לעבר אירופה. לעומתה, קרתגו, אויבתה הוותיקה של יוון בים, הייתה בת בריתם כנגד היוונים. בשנת 331 לפנה"ס, בימיו של דריווש השלישי, כבש אלכסנדר הגדול את הממלכה, ושם קץ לעצמאותה. באזור הזה הוקמה הממלכה הסלאוקית. בסביבות שנת 250 לפנה"ס נכנסו הפרתים לאזור פרס וקיבלו על עצמם את עול הממלכה הסלאוקית. לאחר קרב מגנסיה מרדו הפרתים והשתחררו מהעול הסלאוקי. הפרתים שמרו על עצמאות בערך עד 250 לספירה, ואז עלתה שושלת הסאסאנים. בכך חזר השלטון לבני המקום, עד הכיבוש המוסלמי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק. למלך היו מספר ערי בירה שהיה שוהה בהן בהתאם לעונות השנה ומזג האוויר. לרוב בחורף בשושן, באביב בפסארגאדה, ובקיץ באחמתא.[דרוש מקור] השליטים הפרסים הפעילו מדיניות של סובלנות תרבותית ודתית (כמתואר במגילת אסתר) שבאה לידי ביטוי בהקמת מקדשים ובהחזרת גולים לארצם כדוגמת הכרזת כורש שהביאה לשיבת ציון, שהושלמה עם בנייתו של בית המקדש השני, בתקופת שלטונו של דריווש הגדול בשנת 516 לפנה"ס, וכן כתובת הגליל של כורש, בה הוא מצהיר על שיקום מקדשי בבל. לממלכה הפרסית היו חוקי ברזל קבועים. בהם החוק שלפיו המלך יוצא בראש הצבא וניצב באמצע השורה הראשונה, ובציד עליו לעמוד פנים בפנים למול האריה או הדוב. דוגמה נוספת היא החוק שמי שקרב למלך ללא הרשאה נהרג במקום בידי חיל המשמר המובחר שלו, אשר מנה אלפי חיילים רגליים ופרשים. למרות זאת המלך היה כפוף לחוקי הממלכה. פרס זכורה ביהדות לטובה כמי שתחת שלטונה נבנה בית המקדש השני (על פי ספר עזרא החלה בנייתו בפקודת כורש, התעכבה, וחודשה בפקודת דריווש הראשון). על פי הספרות היהודית העתיקה, היו היהודים בממלכה גורם יציב ונאמן. המושבה היהודית הצבאית ביב הייתה נאמנה לפרס, ולכן היא נרדפה על ידי המצרים, אשר רצו להשתחרר מעולה של פרס.[דרוש מקור] בזמן ארתחשסתא ה-1, תפס נחמיה תפקיד חשוב בחצר המלך ומונה לפחת יהודה. עלילת מגילת אסתר מתרחשת רובה סביב השלטון המרכזי של הממלכה. למרות מקומה הזכור לטוב יחסית, חז"ל לא נמנעו גם מביקורת על הממלכה, בייחוד על אחשוורוש. במקומות מסוימים חז"ל מדמים את הפרסים לדוב, על פי חזון ארבע החיות של דניאל - ”אמר רב יוסף אלו פרסיים שאוכלין ושותין כדוב ומסורבלין כדוב ומגדלין שער כדוב ואין להם מנוחה כדוב”. כמו כן, ממלכת פרס נחשבת לאחת מארבע מלכויות התופסות את שלטון עם ישראל עד ימות המשיח. בתלמוד מתוארים מספר מאפיינים של האימפריה.[דרוש מקור] התלמוד במסכת מגילה מתאר מאפיין אחד של הממלכה, שלא מוזכר בשום מקור אחר: כשהמלך היה פרסי, מושלי המדינות היו מדיים, וכשהמלך היה מדי, מושלי המדינות היו פרסיים. התלמוד לומד זאת מהעובדה שבתחילת מגילת אסתר נכתב "פרס ומדי" כשאחשוורוש היה המלך, ובסוף המגילה נכתב "מדי ופרס" בסיכום של מלכות אחשוורוש, כלומר, אחרי מותו. במציאות, כל מלכי הממלכה האחמנית הגיעו מאותה שושלת, ורובם היו בני המלך שקדם להם. כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול מיתולוגיה פרסית כספיאנא איראן ממלכת פרס Pierre Briant, Histoire de l'Empire Perse. De Cyrus à Alexandre, Librairie Artheme Fayard, 1996 - in English, From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire, 2002. I. Gershevitch (ed.), The Cambridge History of Iran, Vol 2: The Median and Achaemenian Periods, Cambridge University Press, 1985. M. A. Dandamaev, A Political History of the Achaemenid Empire, Brill, 1989. Curtis, John E.; Nigel Tallis (eds.). Forgotten Empire: The World of Ancient Persia, University of California Press, 2005. Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press, 2014. הממלכה האחמנית באנציקלופדיה איראניקה (באנגלית) אחמנים, באתר Livius (באנגלית) מבוא לשיטת חז"ל בתולדות השושלת האחמנית האימפריה הפרסית האחמנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האימפריה הפרסית האחמנית, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) תאריכי לידה ושלטון משוערים. הפרטים אודות ארבעת המלכים הראשונים אינם ודאיים ומבוססים על השערות וניחושים שבאים להשלים את הפער במקורות. הפרסים הקדומים לא השאירו תיעוד רב אודות מלכים אלה, והיסטוריונים יוונים לא הכירו אותם. כך לא נותר תיעוד היסטורי בהיקף כזה שיאשש את כל הפרטים לאישורם. אחמניש באנציקלופדיה איראניקה צ'ישפיש באנציקלופדיה איראניקה כורש הראשון באנציקלופדיה איראניקה כנבוזי הראשון באנציקלופדיה איראניקה כורש השני באנציקלופדיה איראניקה כנבוזי השני באנציקלופדיה איראניקה דריווש הראשון באנציקלופדיה איראניקה חשיארש הראשון, באנציקלופדיה להיסטוריה עתיקה ארתחשסתא הראשון באנציקלופדיה איראניקה חשיארש השני וסוגדיאנוס באתר ליוויוס דריווש השני באנציקלופדיה איראניקה ארתחשסתא השני באנציקלופדיה איראניקה ארתחשסתא השלישי (אוכוס) באנציקלופדיה איראניקה ארסס באנציקלופדיה בריטניקה דריווש השלישי, באנציקלופדיה איראניקה תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"ב, עמוד א' המהר"ל מפראג, ספר נר מצווה תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ב מגילת אסתר, פרק א', פסוק ג'. מגילת אסתר, פרק י', פסוק ב'.