laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית המשנה הטובה ביותר

פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקנית המשנה הטובה ביותר הוא פרס שניתן בטקס פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי. הפרסים מוענקים על ידי איגוד מבקרי הקולנוע (CCA), והענק לראשונה ב-1995 למירה סורבינו על תפקידה ב"אפרודיטה הגדולה". לא הוכרזו מועמדים רשמיים עד 2001. היו שני תיקואים בקטגוריה זו (1998, 2005), ונכון לשנת 2023, יש שישה מועמדות מדי שנה. ג'ואן אלן היא השחקנית היחידה שקיבלה את הפרס הזה יותר מפעם אחת, עם שתי זכיות. איימי אדמס מחזיקה בשיא של הכי הרבה מועמדויות בקטגוריה עם ארבע. "" מסמל שחקנית שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. "†" מסמל שחקנית שזכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה. "*" מסמל שחקנית שזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע EJ Panaligan,William Earl, E. J. Panaligan, William Earl, Critics‘ Choice Awards 2023 Full Winners List: ‘Everything Everywhere All at Once,’ ‘Abbott Elementary’ and ‘Better Call Saul’ Take Top Honors, Variety, ‏2023-01-16 (באנגלית אמריקאית)
יצחק סיניור טיג'ירה

יצחק חיים בכיר טקסירה (או: מנואל יצחק טקסירה או: יצחק סיניור טיג'ירה; 8 בספטמבר 1631, ה'שצ"א – 15 ביוני 1705, ה'תס"ה) היה סוחר, תושב ומנהיג קהילה יהודית. הוא בילה חלק גדול מחייו בהמבורג. יצחק חיים טקסירה נולד לאביו אברהם סיניור טיג'ירה (גר'), שהיה מאנוסים, לאחר מות אביו בשנת 1666, הוא לבדו ירש את חברת המסחר והביטוח המצליחה של אביו. כמו יעקב קוריאל לפניו, היה לו בית הארחה ייצוגי בקריינקמפ, אותו העמיד לרשותו כמקום מפגש קבוע לשליחים מחצרות מלוכה מכל רחבי אירופה. טקסירה נתן לעיתים קרובות סכומי כסף גדולים וקטנים לכנסייה ולרשויות כדי לשמור על רצונם הטוב. הוא סיפק נחושת לגג הכנסייה הראשית של סנט מייקל'ס, שהושלמה ב-1699, בשווי 10,000 טאלר, ועל כך לא קיבל שום תשלום. ב17 יולי, 1659, כתבו לו מויניציאה אודות משפחה שנשבה. טסקירה מימן את הישיבה שלו בהמבורג. ולפי צבי גרץ היה יעקב ששפורטש תלמיד הישיבה שם. בהשקפתו הדתית היה חסיד של שבתי צבי, כמו רבים מקהילת האנוסים בהמבורג וחברי המוסד היו בין המנויים לאוסף הדרשות "Fin de los Dìas" מאת משה גדעון אבודיינטה, שיצא לאור בגליקשטאדט שבהולשטיין ובהמבורג ב-1666. בשנת 1670 (ה'ת"ל) במהלך גירוש וינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שלחו טובי העיר, וביניהם רבה של העיר ר' גרשון אשכנזי, והדיין חגי חנוך פרנקל, מכתב אליו להשתדל אצל כריסטינה, מלכת שוודיה למנוע את הגירוש. ממשלת דנמרק הציעה לו משרה כתושב בשנת 1692, אשר טסקירה קיבל שבע שנים מאוחר יותר. בגלל מחלוקות בין הסנאט של המבורג, האזרחים והפורטוגלים המתגוררים בהמבורג, טייקסיירה נסע לאמסטרדם בשנת 1699 יחד עם הנכסים המאוחסנים בבנקים, בכירים ובבורסה. זה גרם לסערה גדולה בבורסת המבורג ולקריסת שוק מניות. במקום מגוריו החדש הפך מיד לחבר הנהלה בקהילה המקומית. יהודה לאון טמפלו שהיה לזמן קצר רב בהמבורג, הקדיש את התרגום הספרדי של תהילים "קדש הלולים", שיצא לאור באמסטרדם ב-1670/71 לשמו של טקסירה. וגם הקדיש אנדריאס קמפה (גר') "Israëls erfreuliche Botschaft". המבורג, 1688, לשמו. תמונת מצבתו ראו דניאל קארפי ציון, 2003, סח, ב "פעילות הממונים על קופת פדיון שבויים שבוונציה בשנים 1654—1670", עמ' 218 דברי ימי ישראל, חלק ח, עמ' 544. המכתב נדפס בתוך "אהל יעקב" - קיצור ציצת נובל צבי, סימן ע"ז.
יהודית רשפון

יהודית רשפון (23 בספטמבר 1945 – 6 בינואר 2023) הייתה כימאית ישראלית, פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב. יהודית טבע נולדה ב-1945. בשנת 1964 קיבלה תואר ראשון בכימיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972 קיבלה תואר שני בכימיה ממכון ויצמן למדע, ובשנת 1978 קיבלה שם תואר דוקטור לכימיה על עבודה שכותרתה "Electrochemical Methods for Studying the Penetration of Proteins and Peptides into Lipid Monolayers", שנעשתה בהנחיית פרופ' ישראל מילר. בשנים 1978–1979 עסקה בפוסט דוקטורט במדעי הקרקע בהפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית. בשנים 1979–1980 הייתה חוקרת במרכז המחקר איימס של נאס"א בקליפורניה. בשנים 1980–1984 הייתה חוקרת במחלקה לכימיה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1984 הצטרפה לסגל המחלקה לביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, שם מונתה למרצה בכירה בשנת 1987, לפרופסור חבר בשנת 1993 ולפרופסור מן המניין בשנת 2001. בשנים 1988–1994 הייתה מדענית אורחת במעבדה הלאומית לוס אלמוס בניו מקסיקו. מחקרה עסק בכימיה אנליטית, בדיאגנוסטיקה ובאלקטרוכימיה. היא פיתחה שיטות אנליטיות מתקדמות, בהן זיהוי תאים סרטניים בדגימות ביופסיה באמצעות ניטור רמות פעילות אנזימטית, קביעת רמות גלוקוז בתהליכי תסיסה, קביעת רמות חיידקים בתרחיף, וקביעת דלקת על ידי מדידת רמת חלבון מגיב C ‏(CRP) באמצעות ננו-צינוריות פחמן. בשנת 1972 נישאה לד"ר משה רשפון, ולהם בן ובת. חלתה בסרטן הריאה ונפטרה ב-6 בינואר 2023. הובאה לקבורה ברחובות. יהודית רשפון, באתר ResearchGate Ehud Keinan, Prof. Judith Rishpon (1945 – 2023), The Israel Chemical Society Prof. Judith Rishpon, Tel Aviv University
רשפון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות רִשְׁפּוֹן – מושב בדרום השרון (נוסד ב–1936) הסליק ברשפון – סליק שנבנה במושב רשפון ב-1937 על ידי מייסדי היישוב בשיתוף "ההגנה", כדי לשמור על הנשק הלא חוקי שרכשו וקיבלו נחל רשפון – נחל אכזב בשרון, היובל הדרומי של נחל פולג, קרוי על שם מושב רשפון שנכלל באגן ההיקוות שלו אישים יהודית רשפון (1945–2023) – כימאית ישראלית, פרופסור במחלקה לביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב; אשתו של משה רשפון משה רשפון (יליד 1934) – פיזיקאי ומחנך ישראלי, מייסד היחידה לפעולות נוער וגן המדע ע"ש קלור במכון ויצמן למדע; בעלה של יהודית רשפון
סויוז MS-23

סויוז MS-23 (ברוסית: Союз МС-23) היא חללית מאוישת רוסית, אשר שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית ב-24 בפברואר 2023 ללא צוות. היא הייתה צריכה להחזיר לכדור הארץ צוות שהגיע לחלל בחללית סויוז MS-22 שנפגעה. רוסיה סרגיי פרוקופייב - מפקד רוסיה דמיטרי פטלין - מהנדס טיסה ארצות הברית פרנסיסקו רוביו - מהנדס טיסה חללית "סויוז MS-23" שוגרה ב-24 בפברואר 2023 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים. תהליך עגינה בוצע באופן אוטומטי. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 68 בפיקוד סרגיי פרוקופייב. חללית "סויוז MS-22" נפגעה ממיקרו-מטאוריט בזמן עגינה בתחנת החלל. כתוצאה מכך יצאה משימוש מערכת ויסות חום והיא לא יכלה להחזיר את צוותה לכדור הארץ. בהתאם לכך חללית "סויוז MS-23" שוגרה לחלל ללא צוות. זמן קצר לאחר הגעתה, חללית "סויוז MS-22" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ ללא צוות. חללית "סויוז MS-23" נותרה מחוברת לתחנת החלל ופעלה כחללית חירום. ב-27 בספטמבר חללית "סויוז MS-23" התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם הצוות. הנחיתה עברה ללא בעיות. מדיה וקבצים בנושא סויוז MS-23 בוויקישיתוף סויוז MS-23 תיאור המשימה
SpaceX Crew-6

SpaceX Crew-6 היא המשימה המבצעית הרביעית של החללית קרו דרגון אנדוור מתוצרת SpaceX כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. המשימה שוגרה ב-2 במרץ 2023 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן שיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. הצוות הצטרף למשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סמנתה כריסטופורטי. ארצות הברית ג'סמין מוגבלי דנמרק אנדראס מוגנסן איחוד האמירויות הערביות הזאע אל-מנסורי רוסיה קונסטנטין בוריסוב, רוסקוסמוס המועד המקורי היה 27 בפברואר שנדחה עקב בעיה טכנית. ב-2 במרץ 2023, חללית קרו דרגון אנדוור ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרו בעזרת משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1078.1) נחת בחזרה על פלטפורמה צפה באוקיינוס האטלנטי. כ-25 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. הם הצטרפו למשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סמנתה כריסטופורטי ובהמשך של סרגיי פרוקופיב ולאחר סיום פעילותה היו חלק של משלחת מס' 69 בפיקוד סרגיי פרוקופיב. ב-6 במאי בוצע שינוי מיקום עגינה של החללית בתחנת החלל. לאחר השלמת התוכנית החלו הכנות לניתוק החללית מתחנת החלל. ב-4 בספטמבר, בתום כחצי שנה, חללית הדרגון חזרה בשלום לכדור הארץ בצניחה אל מימי האוקיינוס האטלנטי אל מול חופי פלורידה וחולצה על ידי אוניית אספקה לאסדות. מדיה וקבצים בנושא SpaceX Crew-6 בוויקישיתוף התוכנית המאוישת המסחרית, באתר הרשמי של נאס"א המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה
בהראם הראשון

בהראם הראשון (אוית גם ווהראם הרהשון או ווהראן הראשון; פרסית תיכונה: 𐭥𐭫𐭧𐭫𐭠𐭭) היה מלך פרס הרביעי מהשושלת הסאסאנית אשר מלך משנת 271 עד 274. הוא היה בנו הבכור של שאפור הראשון (מלך בין 240–270) ואחיו של הורמיזד הראשון (מלך בין 270–271). שלטונו של בהרם הראשון סימן את סופה של הסובלנות הסאסאנית כלפי המניכאיזם, ובשנת 274, בהשפעת הכוהנים של זורואסטר, רדף את מַני, מייסד הדת, עד שלבסוף השיגו, העמיד אותו למשפט כבול בשלשלאות, והכניס אותו לכלא, שם מת לאחר 26 ימים. שלטונו של בהראם הראשון היה ברובו חסר אירועים. ירש אותו בנו בהרם השני. המשמעות של השם "בהראם" היא "המנצח" או "האל מנצח". השם היה נפוץ בקרב השושלת הסאסאנית. השם התאופורי "בהראם" הוא הגרסה הפרסית החדשה של השם התיכון-פרסי "וַהְרָהרָאן", אשר נגזר מהשם האיראני העתיק "Vṛθragna". מקבילתו באווסטית היא "Verethragna", שמו של אל הניצחון האיראני העתיק, ואילו הגרסה הפרתית היא Warθagn. השם תועתק ביוונית כ-"Baranes", ובארמנית הוא תועתק כ-"Vahagn/Vrām". השם מתועד בגאורגית כ-"Baram" ובספריות רומיות כ-"Vararanes". בהראם הראשון, בנו הבכור של שאפור הראשון, לא ירש את אביו באופן אוטומטי. הסיבה העיקרית לכך הייתה ככל הנראה מעמדה הנמוך של אמו, שהייתה מלכה משנית או פילגשו. במהלך שלטונו של שאפור הראשון, שימש בהרם הראשון כמושל גילאן, פרובינציה חדשה שזה נכבשה בשפת הים הכספי. הוא נחשב ל"מלך גילאן", מה שמעיד על מידה מסוימת של חשיבות ותחכום בתפקידו זה. שמו אף מופיע בכתובת על קיר כעבה-י זרתושת בנקש-י רוסתם ליד פרספוליס, מה שמרמז על מעמדו המקובל בעיני אביו. עם מות שאפור הראשון בשנת 270, עלה לכס תחילה אחיו הבכור של בהראם, הורמיזד-ארדשיר, אך שלטונו היה קצרצר ונמשך פחות משנה. בהראם הראשון, שלא נחשב בעבר כמועמד לכס המלוכה, הצליח לעלות לשלטון בעזרת תמיכתו של כהן זורואסטרי חזק בשם קרטיר. הוא ככל הנראה ניצל את חוסר היציבות הפוליטית ששררה לאחר מות אחיו ועם כישוריו הפוליטיים הצליח לבסס את שלטונו. כדי למנוע סכסוך עם אחיו האחרים, עשה בהרם עסקה עם נרסה. נרסה ויתר על זכותו לכס המלוכה בתמורה למשרת מושל ארמניה, פרובינציה חשובה בגבול האימפריה הסאסאנית עם רומא. עם זאת, סביר להניח שחרף ההסכם, נרסה עדיין ראה את בהרם כמי שגזל את זכותו והיחסים ביניהם נותרו מתוחים. שלטונו של בהרם הראשון, שנמשך עד שנת 276, היה יחסית קצר. למרות שלא הוכר כמלך לפני עלייתו ונתקל באתגרים פוליטיים, הצליח לשמור על יציבות האימפריה הסאסאנית. עם זאת, מורשתו מעורפלת מעט, שכן עלייתו לשלטון הייתה ככל הנראה לא צפויה ולא לגמרי חלקה, ומיחסיו המתוחים עם אחיו. מדיה וקבצים בנושא בהראם הראשון בוויקישיתוף בהראם הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שרה מינץ

שָׂרָה מִינְץ (שם לידה: מַרִיצָה רוֹדְרִיגֶז גוֹמֶז, בספרדית: Maritza Rodríguez Gómez; נולדה ב-1 בספטמבר 1975) היא חרדית ישראלית, שחקנית ודוגמנית קולומביאנית לשעבר. נולדה ב-1975 בברנקייה, קולומביה בשם מריצה רודריגז גומז. למינץ שלושה אחים. היא דוברת אנגלית וספרדית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה כברברה סנטנה בטלנובלה הטלנובלה אמנט דלרטו (2001), כריסטל קוברוביאס בטלנובלה של ונביסיון אנגל ריבלה (2003), בתור מרפיל מונדרגון דה אירזבל; דבורה מונדראון דה דווילה בטלנובלה אקונלדה של Venevisión (2007), שרה אנדרדה בטלנובלה של טלמונדו אל רוסטרו דה אנאליה (2008), פילאר ורקל אריסמנדי בטלנובלה של טלמונדו לה קאסה דה לאדו (2011), תרזה כריסטינה פאלמר בטלנובלה של טלמונדו מרידו אן אלקווילר (2013). בשנת 2010, גילמה את הנבלית הראשית קמילה ברנדו בטלנובלה "אהבה נושכת". בשנת 2012 כיכבה בטלנובלה של טלמונדו "El rostro de la venganza" לצידן של מרלן פבלה וקימברלי דוס ראמוס. בשנת 2013 כיכבה בטלנובלה "בעל להשכרה" בתור תרזה כריסטינה פאלמר, גרושתו של ריינלדו (חואן סולר). בשנת 2016, גילמה את סילבנה ריבפלסיוס בטלנובלה של טלמונדו "כסף זה לא הכל" לצדו של קרלוס פאנס. ב-2001 הכירה בלוס אנג'לס את איש הטלוויזיה המקסיקני יהודי יהושע מינץ(אנ'), וב-2005 נישאה לו. באפריל 2014 נולדו להם תאומים. ב-2018 הודיעה שעברה תהליך גיור ליהדות האורתודוקסית ושינתה את שמה לשרה מינץ. באפריל 2021 הזוג עלו לישראל ומאז מתגוררים בירושלים. מדיה וקבצים בנושא שרה מינץ בוויקישיתוף שרה מינץ, ברשת החברתית פייסבוק שרה מינץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרה מינץ, ברשת החברתית אינסטגרם שרה מינץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה מינץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה מינץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) "מסע של הנשמה": כוכבת הטלנובלות שהתגיירה - ועלתה לישראל, באתר חדשות 13, 1 ביולי 2021 "אולי יום אחד אעשה פה תכנית" - מאריצה רודריגז בראיון בלעדי לערוץ ויוה, סרטון בערוץ "Viva Channels - ערוצי ויוה", באתר יוטיוב (אורך: 06:31) "מרסלה, מצאתי את הגבר של החיים שלי" - ראיון בלעדי עם מאריצה רודריגז, סרטון בערוץ "Viva Channels - ערוצי ויוה", באתר יוטיוב (אורך: 03:01) כוכבת עולה | כוכבת הטלנובלות שהחליטה להתגייר ולעלות לישראל, סרטון בערוץ "חדשות 13", באתר יוטיוב (אורך: 08:11) תוכנית הפודקאסטים 'נשימה' ברכה שילת ויעל צין מארחות את שרה מינץ, סרטון בערוץ "תוכנית נשימה", באתר יוטיוב (אורך: 21:23) סיפורה המטורף של כוכבת הטלנובלות הקולומביאנית | המתגיירים, סרטון בערוץ "רגע של חכמה", באתר יוטיוב (אורך: 07:49) הסיפור המטורף של כוכבת הטלנובלות הקולומביאנית, באתר ‏מאקו‏, 22 במאי 2023 שחקנית הטלנובלות המפורסמת שעזבה הכל והתגיירה: "חיפשתי קשר עם אלוקים – ומצאתי", סרטון בערוץ "הידברות", באתר יוטיוב (אורך: 24:25) שבתון - טלנובלה יהודית: ממריצה רודריגז לשרה מינץ - אור תורה סטון, באתר אור תורה סטון, ‏27 באפריל 2021 "Nacieron los mellizos de Maritza Rodriguez". People en Espanol. Former Colombian telenovela star now an Orthodox Jew in Israel | The Times of Israel, The Times of Israel, ‏2 ביולי 2021
מנהלת חומה

מִנְהֶלֶת חומה היא יחידה של המנהל למחקר ולפיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) במשרד הביטחון. היחידה אחראית על פיתוח וייצור מיזמי הגנה אקטיבית בתצורת הגנה רב-שכבתית, כנגד איום ירי תלול מסלול של טילים ורקטות. מנהלת חומה נוסדה בשנת 1991 על ידי עוזי רובין, בעקבות לקחי מלחמת המפרץ הראשונה. ליחידה אחריות כוללת לפרויקט פיתוח, הצטיידות, לוגיסטיקה, ושיפורים של מערכות נשק הקשורות במיזמי ההגנה האקטיבית נגד טילים בליסטיים ורקטות. היחידה מופקדת על כלל פעילות מערכת הביטחון הקשורה בנושא. מנהלת חומה אחראית לפיתוח כלל המערכות המרכיבות את מערכת הנשק חץ לרבות הטיל והמשגר, המכ"ם ומרכז ניהול היירוט. הפרויקטים בניהול מנהלת חומה מפותחים על ידי התעשיות הביטחוניות בישראל, וחלקם גם בשיתוף תעשיות ביטחוניות אמריקניות. נכון ל-2011 הועסקו ביחידה כחמישים עובדים, בעיקר בתחומים המבצעי-הנדסי, הכלכלי והניהולי. תקציבה לשנה זו עמד על 1.3 מיליארד ש"ח. בדצמבר 2015 הודח מנהל מנהלת חומה, יאיר רמתי, על ידי המלמ"ב בשל עבירת ביטחון מידע שהוגדרה כ"חמורה". כממלא מקומו מונה אל"ם אבירם חסון, אשר שימש עד אז כראש מחלקת מערכות שכבה בינונית ונמוכה במנהלת חומה. במרץ 2016 מונה אל"ם (מיל') משה פתאל לראש מנהלת חומה. מנהלת חומה מורכבת מארבעה אגפים: מחלקת מערכות שכבה בינונית ונמוכה - אחראית על מיזמי "כיפת ברזל" ו"שרביט קסמים". מחלקת מערכות שכבה עליונה - אחראית על מיזמי "חץ 2" ו"חץ 3". מחלקה כלכלית - מטפלת בתקציבים ובחוזים. מחלקת ייצור - אחראית על ייצור המערכות והתשתיות. מוטי בסוק, מנהלת חומה: פרויקטים נפגעים עקב ניהול כוח אדם לקוי, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2013 גילי כהן, משרד הביטחון מינה את אל"מ אבירם חסון לממלא מקום ראש מנהלת "חומה", באתר הארץ, 7 בינואר 2016 אורה קורן, דלתות מסתובבות: ראש מנהלת חומה במשרד הביטחון - אל"מ (מיל') משה פתאל, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2016 "הגנה רב-שכבתית", באתר משרד הביטחון מאת דרור מרום, ‏אריה הרצוג מונה לראש מנהלת "חומה" במשרד הביטחון, באתר גלובס, 9 בדצמבר 1999 נועם אמיר, ‏לאחר ההדחה: אל"מ (מיל) משה פתאל הוא ראש מנהלת חומה החדש, באתר מעריב אונליין, 3 במרץ 2016
פואז

המונח "פויז" מפנה לכאן. לערך העוסק בענף מאומנויות הקרקס המכונה בישראל "פויז", ראו פוי. פואז (באנגלית: poise), ולפעמים (בטעות) פויז, מסומנת באות P היא יחידה למדידת צמיגות דינמית (צמיגות מוחלטת) במערכת היחידות סנטימטר–גרם–שנייה (CGS). היא קרויה על שמו של ז'אן לאונרד מארי פואייל (ראה משוואת האגן-פואזיי). סנטיפואז, מסומנת בדרך כלל cP (באנגלית: centipoise), היא הווריאציה הנפוצה ביותר של פואז וערכה 1/100 של פואז, כלומר: cP = 0.01*P. לצמיגות דינמית יש ממדים של f o r c e × t i m e / a r e a {\displaystyle \mathrm {force\times time/area} } , כלומר [ M 1 L − 1 T − 1 ] {\displaystyle [{\mathsf {M}}^{1}{\mathsf {L}}^{-1}{\mathsf {T}}^{-1}]} . 1   P = 0.1   m − 1 ⋅ kg ⋅ s − 1 = 1   cm − 1 ⋅ g ⋅ s − 1 = 1   dyn ⋅ s ⋅ cm − 2 {\displaystyle 1~{\text{P}}=0.1~{\text{m}}^{-1}{\cdot }{\text{kg}}{\cdot }{\text{s}}^{-1}=1~{\text{cm}}^{-1}{\cdot }{\text{g}}{\cdot }{\text{s}}^{-1}=1~{\text{dyn}}{\cdot }{\text{s}}{\cdot }{\text{cm}}^{-2}} היחידה המקבילה במערכת היחידות הבין-לאומית היא פסקל-שנייה (Pa⋅s). 1   Pa ⋅ s = 1   N ⋅ s ⋅ m − 2 = 1   m − 1 ⋅ kg ⋅ s − 1 = 10   P . {\displaystyle 1~{\text{Pa}}{\cdot }{\text{s}}=1~{\text{N}}{\cdot }{\text{s}}{\cdot }{\text{m}}^{-2}=1~{\text{m}}^{-1}{\cdot }{\text{kg}}{\cdot }{\text{s}}^{-1}=10~{\text{P}}.} כאמור לעיתים קרובות משתמשים בפואז עם הקידומת המטרית centi- מכיוון שצמיגות המים ב-20°C (תנאים סטנדרטיים לטמפרטורה ולחץ) הוא כמעט בדיוק 1centipoise. סנטיפואז היא מאית פואז, או מילי-פסקל-שנייה אחת (mPa⋅s) ביחידות SI (1 cP = 10 -3 Pa⋅s = 1 mPa⋅s). סמל CGS עבור centipoise הוא cP. אך לעיתים נעשה שימוש גם בקיצורים cps, cp ו-cPs. למים נוזליים יש צמיגות של 0.00890P, ב-25°C, בלחץ של 1 אטמוספירה (0.00890 P = 0.890 cP = 0.890 mPa⋅s). Gooch, Jan W. (2010). Encyclopedia dictionary of polymers (2nd ed.). Berlin: Springer. ISBN 978-1-4419-6246-1. Reid, Robert C. (1987). The Properties of Gases and Liquids (4th ed.). McGraw-Hill. Parker, Sybil P. (1988). Fluid Mechanics Source Book (1st ed.). McGraw-Hill. Lide, David R. (1994). CRC Handbook of Thermophysical and Thermochemical Data (1st ed.). CRC Press. "Viscosity of Liquids", in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 91st Edition, W.M. Haynes, ed., CRC Press/Taylor and Francis, Boca Raton, Florida, 2010-2011.
הסיירות מסדרת דבונשייר

הסיירות מסדרת דבונשייר הייתה קבוצה של שש סיירות משוריינות שנבנתה עבור הצי המלכותי בעשור הראשון של המאה ה-20. כל אוניות הסדרה שירתו במלחמת העולם הראשונה. ארגייל נהרסה, והמפשייר הוטבעה על ידי מוקש ימי. ארבעת השורדות נגרטו זמן קצר לאחר המלחמה. אוניות סדרת דבונשייר תוכננו כגרסאות משופרות של סדרת מונמות' הקודמת ונועדו גם להגנה על מסחר. החימוש של העיצוב החדש נעשה חזק יותר על ידי החלפת צריחי תותחי ה-6 אינץ' התאומים (152 מ"מ) והקזמטים בחזית של זוג תותחי 6 אינץ' בארבעה תותחי 7.5 אינץ' (190 מ"מ) צריחים בודדים בסידור יהלום. האוניות תוכננו עם הדחק של 10,850 טונות ארוכות (11,020 טונות). הן היו באורך כולל של 473 רגל 6 אינץ' (144.3 מטרים), רוחב של 68 רגל 6 אינץ' (20.9 מטרים) ושוקע עמוק של 24 רגל (7.3 מטרים). האוניות הונעו על ידי שני מנועי קיטור 4 צילינדרים תלת דרגתיים, שכל אחד מהם הניע צילינדר אחד, שהפיק סך של 21,000 כוחות סוס (16,000 קילוואט) והעניקו להן מהירות מרבית של 22 קשרים (41 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי 17 דוודים של Yarrow ושישה דוודים גליליים. הן נשאו מקסימום 1,033 טונות ארוכות (1,050 טונות) של פחם והצוות שלה כלל 610 קצינים ומלחים. החימוש העיקרי שלהן כלל ארבעה תותחי טעינת עכוז (BL) 7.5 אינץ' (191 מ"מ) Mk I מותקנים בארבעה צריחים חד-תותחים, אחד לפני ואחד מאחורי המבנה העילי ואחד בכל צד. התותחים ירו פגזים במשקל 200 ליברות (91 קילוגרם) פגזים לטווח של כ-13,800 יארד (12,600 מטרים). החימוש המשני שלהן כלל שישה תותחי BL 6 אינץ' (152 מ"מ) Mk VII מסודרים בקזמטים באמצע האונייה. ארבעה מהם הורכבו על הסיפון הראשי והיו לשימוש רק במזג אוויר רגוע. היה להם טווח מרבי של כ-12,200 יארד (11,200 מטרים) עם פגזים במשקל 100 ליברות (45 קילוגרם). הן נשאו גם 18 תותחי ירי מהיר (QF) 3 פאונד של הוצ'קיס ושני צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מ"מ). שני תותחי 12 פאונד 8 cwt שלהן יכלו להיות מורדים לשירות בחוף. בשלב מסוים במלחמה, תותחי הסיפון הראשי בקוטר 6 אינץ' של אוניות הסדרה הועברו לסיפון העליון וקיבלו מגני תותחים. הקזמטים שלהם צופו כדי לשפר את הכושר הימי וארבעת תותחי ה-3 פאונד שהוסרו בשל ההעברה קורקעו. לחגורת השריון בקו המים של האוניות היה עובי מרבי של 6 אינץ' (152 מילימטרים) שנסגרה עם מחיצות רוחביות בעובי 5 אינץ' (127 מילימטרים). השריון של צריחי התותחים היה גם הוא בעובי של 5 אינץ', בעוד זה של הברבטות שלהם היה בעובי של 6 אינץ'. שריון הסיפון המגן נע בעובי של 0.75–2 אינץ' (19–51 מילימטרים) ומגדל הניווט היה מוגן בשריון בעובי 12 אינץ' (305 מילימטרים). אנטרים, הושקה ב-8 באוקטובר 1903, נמכרה לגריטה ב-19 בדצמבר 1922. ארגייל, הושקה ב-3 במרץ 1904, נהרסה ב-28 באוקטובר 1915. קארנרבון, הושקה ב-7 באוקטובר 1903, נמכרה לגריטה ב-8 בנובמבר 1921. דבונשייר, הושקה ב-30 באפריל 1904, נמכרה לגריטה ב-9 במאי 1921. המפשייר, הושקה ב-4 בספטמבר 1903, הוטבעה על ידי מוקש ימי ב-5 ביוני 1916. רוקסבורו, הושקה ב-19 בינואר 1904, נמכרה ב-8 בנובמבר 1921. הטבלה הבאה מציגה את פרטי הבנייה ועלות הרכישה של אוניות סדרת דבונשייר. הנוהג הבריטי הסטנדרטי באותה תקופה היה שעלויות אלו לא כוללות חימוש וחנויות. עלויות המהדורה של 1905 נערכו לפני שהספינות הושלמו. *** = עלות שפורסמה על ידי Brassey לפני שהאונייה הושלמה, כלומר ייתכן שהעלות הכוללת הייתה יותר מזה. מדיה וקבצים בנושא הסיירות מסדרת דבונשייר בוויקישיתוף Brassey's Naval Annual 1905, pp. 234–43 Brassey's Naval Annual 1906, pp. 208–15
ג'יימס ג'ונסון (מושל ג'ורג'יה)

ג'יימס ג'ונסון (באנגלית: James Johnson;‏ 12 בפברואר 1811 – 20 בנובמבר 1891) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1851–1853. לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית הוא מונה על ידי הנשיא אנדרו ג'ונסון כמושל ג'ורג'יה ה-43, תפקיד בו הוא כיהן מיוני ועד דצמבר 1865. ג'יימס ג'ונסון נולד במחוז רובסון שבקרוליינה הצפונית כבנם של פיטר וננסי מקניל ג'ונסון, שהוריהם הגיעו מסקוטלנד. המשפחה עברה משם למחוז הנרי שבג'ורג'יה, מחוז שהוקם על ידי האספה הכללית של ג'ורג'יה במסגרת חוק הגרלת הקרקעות של 1821 על שטחי האינדיאנים לשעבר בין הנהרות אוקמלגי ופלינט. ב-1832 סיים ג'ונסון את לימודיו בפרנקלין קולג' (לימים אוניברסיטת ג'ורג'יה) יחד עם חבריו לספסל הלימודים אלכסנדר סטיבנס, קרופורד לונג (אנ') וויליאם קרופורד. ב-1834 הוא נשא לאישה את אן האריס ממחוז ג'ונס. השניים עברו לעיר קולומבוס, שם הוא החל לעסוק בעריכת דין לאחר שב-1835 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1851 נבחר ג'ונסון לבית הנבחרים של ארצות הברית כתומך האיחוד. חלק מההיסטוריונים טענו ששיוכו הפוליטי היה למפלגה הוויגית, אך בסוף שנות ה-50 הוא היה חבר במפלגה האמריקאית (שאינם יודעים דבר). ב-1853, בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שנייה בבית הנבחרים הוא נוצח על ידי אלפרד קולקוויט. ב-17 ביוני 1865, לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית, מונה ג'ונסון על ידי הנשיא אנדרו ג'ונסון (ללא קשר משפחתי) כמושל ג'ורג'יה ה-43, והוטלה עליו המשימה לארגן מחדש את ממשלת המדינה שקרסה בעת תקופת שלטון הקונפדרציה. הוא כיהן בתפקיד עד לאחר וועידת החוקה המדינתית שהתכנסה במילדג'וויל, אז בירת ג'ורג'יה, באוקטובר אותה שנה. בוועידה זו בוטלה החלטת הפרישה של ג'ורג'יה שהתקבלה ערב המלחמה, כוננה חוקה חדשה למדינה, והתקבלה החלטה להתכחש לחובות המלחמה. ג'ונסון ניסה התמודד על מושב בסנאט של ארצות הברית, אך בינואר 1866 בחר בית מחוקקים באלכסנדר סטיבנס ובהרשל וספסיאן ג'ונסון. כגמול על שירותו כמושל, מינה אותו הנשיא ג'ונסון כגובה המכס של נמל סוואנה. בתפקיד זה הוא שימש מאוקטובר 1866 ועד מאי 1869. לאחר מכן שב ג'ונסון לקולומבוס, שם הוא כיהן כשופט בבית המשפט הגבוה מיולי 1869 ועד התפטרותו באוקטובר 1875. ג'יימס ג'ונסון נפטר ב-20 בנובמבר 1891 במחוז צ'טאהוצ'י שבג'ורג'יה. הוא נטמן בבית הקברות לינווד שבקולומבוס. Shadgett, Olive Hall (1952). "James Johnson, Provisional Governor Of Georgia". The Georgia Historical Quarterly. 36 (1): 1-21. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 298 ג'יימס ג'ונסון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'יימס ג'ונסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס ג'ונסון באנציקלופדיה החדשה של ג'ורג'יה (באנגלית) ג'יימס ג'ונסון במילון הביוגרפי של קרוליינה הצפונית (באנגלית) ג'יימס ג'ונסון באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'יימס ג'ונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב

המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב (ברוסית: Национальный медицинский исследовательский центр акушерства, гинекологии и перинатологии имени академика В. И. Кулакова) הוא מוסד רפואי, מחקר וחינוך רוסי. המוסד המוביל ברוסיה העוסק בנושאי מיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה. בשנת 1944 נוסד במוסקבה המכון למחקר מדעי של כל האיגוד למיילדות וגינקולוגיה של משרד הבריאות של ברית המועצות. בשנת 1979 הוקם על בסיסו המרכז המדעי למיילדות, גינקולוגיה ופרינאטולוגיה. מאז 2008, הוא נקרא על שם פרופסור וחבר האקדמיה ולדימיר איבנוביץ' קולקוב (1937-2007), שניהל את המרכז במשך 22 שנים. מתחם המרכז כולל יחידות קליניות ומחקריות, מעבדות, בסיס לניסויים, מרכז הדרכה, מחלקה ארגונית ומתודולוגית, ספרייה רפואית, חלק אדמיניסטרטיבי וכלכלי ושירותים משניים. בסך הכל מונה המרכז 53 חטיבות ו-17 מעבדות, המעסיקות כ-2,200 עובדים. המרכז מפעיל את המחלקה למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה של הפקולטה ללימודים מקצועיים לתארים מתקדמים של רופאי אוניברסיטת סצ'נוב. מדיה וקבצים בנושא המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב (ברוסית) המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב, ברשת החברתית פייסבוק המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב, ברשת החברתית VK המרכז הלאומי למחקר רפואי למיילדות, גינקולוגיה ופרינטולוגיה ע"ש קולקוב, סרטונים בערוץ היוטיוב