laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טוני סופרנו

אנתוני ג'ון סופרנו (באנגלית: Tony Soprano;‏ 22 באוגוסט 1959 – ?) הוא דמות של ראש משפחת פשע, דון מאפיה מניו ג'רזי, בסדרה הסופרנוס. הדמות גולמה על ידי ג'יימס גנדולפיני. טוני נולד ב-1959 לג'וני "בוי" סופרנו ולליביה. לטוני יש שתי אחיות, ג'ניס וברברה. הייתה לו אחות נוספת שמתה בלידתה. לדבריו, בסביבות השנה 1967 הוא גילה לראשונה שאבא שלו חבר במאפיה, כשאביו התקוטט עם אדם שלא שילם לו כסף. טוני נזכר גם, שבסביבות אותה שנה אביו התחיל לקחת את אחותו לפארק השעשועים לצורך הסוואת הפעילות האלימה שלו. טוני הצעיר עוד לא הבין זאת, ולכן הוא הרגיש שהוא הילד הפחות אהוב. יום אחד הוא החליט להתפלח לרכב של אביו כדי להגיע איתם לפארק השעשועים וגילה שם שאחותו משמשת את אביו לצורך הסוואה. הגילוי שיפר את הרגשתו לגבי מעמדו בעיני אביו. בתחילת שנות ה-70 ראה טוני את אביו חותך אצבע לאדם. התקף החרדה הראשון של טוני היה כשהתעלף, כמה שעות אחרי המקרה הזה. במהלך לימודיו בתיכון, הכיר טוני את אשתו לעתיד, כרמלה דיאנג'לו, בחניון של "פיצה וורלד", במהלך תגרה עם חברו דומיניק טדסקו. בתיכון גם הכיר את דייוויד סקטינו וארטי בוקו. הוא היה חבר בארגון קתולי ושם הכיר את יוג'ין, חברו לעתיד במאפיה. כמו כן הוא התנסה בסמים. כשטוני היה ילד הוא הקים כנופיה צעירה ביחד עם ג'קי אפריל האב, ראלף סיפראטו וסילביו. הם בעיקר מכרו חשיש וסיגריות. בסוף שנות ה-70 טוני והחבורה תכננו לשדוד את משחק הפוקר של פיץ' למאנה. הם תכננו את המעשה ימים רבים. בסופו של דבר, הם עשו זאת בלי ראלף, שהיה חולה. השוד המוצלח הניב להם הרבה כסף, אבל הפשע נודע לפיץ' ולג'וני, אביו של טוני. עקב ההתערבות של ג'וני, טוני וג'קי לא נענשו על המעשה ואף התקבלו למאפיה בזכותו. ב-1982 טוני עשה את עבודתו הראשונה במאפיה, שכללה חיסול של סוכן ההימורים וולי אוברול. טוני גר בניו ג'רזי. הוא נשוי לכרמלה ולזוג שני ילדים: מדו, הבת הבכורה, ואנתוני ג'וניור (שמכונה גם AJ). טוני ידוע בחיבתו לברווזים. הוא דואג להם וקונה ספרים כדי לשפר את הידע שלו לגביהם. בנוסף, הוא חובב סיגרים ומעשן קבוע של סיגרים מסוג CAO Maduro L’Anniversaire Robusto. בסצנה האחרונה בסדרה, טוני, כרמלה ואיי.ג'י נפגשים בדיינר מקומי, כשברקע מתנגן השיר "Don't Stop Believin" של להקת "Journey" והמצלמה נעה ברחבי המסעדה. במקביל, מדו, שהתקשתה בהתחלה במציאת מקום חנייה, נראית מתקרבת לפתח המסעדה. המצלמה מתמקדת באדם שנראה קודם יושב בבר המסעדה ומביט בטוני, נכנס לחדר השירותים. מדו מתקרבת לדלת הכניסה וטוני מביט לעבר הדלת לאחר שרעש פעמון הכניסה נשמע. מיד לאחר מכן, מוחשך המסך וכעבור מספר שניות עולות כתוביות הסיום. החלטתו של יוצר התוכנית צ'ייס לסיים את הפרק והסדרה בהחשכת המסך וביצירת חוסר ודאות לגבי גורלו של טוני עוררה הדים והעלתה ספקולציות וסימני שאלה רבים, כמו גם גילויי אכזבה מצד מעריצי הסדרה, ששאלת גורלו של טוני המשיכה להעסיק רבים מהם זמן רב לאחר ירידתה מהמסך. כשנשאל לגבי סצנת הסיום, סיפר צ'ייס כי: השאלה אם טוני סופרנו חי או מת אינה חשובה. אין טעם להמשיך ולחפש אחר תשובה לשאלה הזו. סצינת הסיום של 'הסופרנוס' מעלה שאלה רוחנית וככזו אין לה תשובה נכונה או לא נכונה. לא ברור האם טוני נרצח בפרק האחרון עידו ישעיהו‏, אל תפסיקו להאמין: האם טוני מת או חי בפרק האחרון של "הסופרנוס"?, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2014 לילך וולך, מה למדנו מהסופים של 'הסופרנוס', 'שובר שורות', 'סיינפלד' ועוד, 9 במאי 2015 חן חדד, חי או מת: יוצר "הסופרנוס" חושף לראשונה את גורלו של טוני סופרנו, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2014
גרסון גולדהבר

גרשון גולדהבר (באנגלית:Gerson Goldhaber;‏ 20 בפברואר 1924 – 19 ביולי 2010) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי ואחד ממגלי המזון מסוג D, שהוכיח את קיומו של הקווארק קסום. גולדהבר נולד בקמניץ, גרמניה. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, משפחתו עקרה לקהיר. ב-1942 עבר לירושלים כדי ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית. שם פגש את שולמית לאו, שהייתה סטודנטית לכימיה, והם נישאו ב-1947. בסוף אותה שנה הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית עם תואר שני בפיזיקה, ואשתו, שולמית גולדהבר, לימים פיזיקאית דגולה, זכתה בתואר שני בכימיה. לאחר סיום לימודיהם הוא היגר לארצות הברית עם אשתו, ושניהם פנו ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. עם קבלת התואר ב-1950, קיבל משרת מרצה באוניברסיטת קולומביה. מאז 1953 הוא עבד במעבדה הלאומית לורנס ברקלי. אשתו, שולה, נפטרה ב-1965. להם נולד בן. ב-1969 גרשון נישא בשנית, ליהודית, סופרת ומשוררת. להם שתי בנות. ב-1974 היה בצוות של ברטון ריכטר, שגילה את המזון עם הקוורק הקסום. ב-1976 ריכטר קיבל על כך את פרס נובל, וגולדהבר קיבל על כך את פרס פאנופסקי. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאס ותד

מאס ותד (בערבית: ماس وتد; נולדה ב-1980 בכפר ג'ת שבמשולש) היא דיאטנית קלינית ישראלית, מנכ"לית ובעלים של רשת מרפאות לתזונה קלינית ודיאטה הפונה לציבור של ערביי ישראל. מאס ותד, בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים, סיימה בנוסף קורס ניהול עסקים בבית הספר לניהול מייסודו של סטף ורטהיימר. החל משנת 2003 עוסקת ותד בתחום התזונה והדיאטה ומתמקדת בערביי ישראל. המרפאה הראשונה ברשת המרפאות נפתחה בכפר ג'ת שבמשולש, ונכון לשנת 2008 כוללת הרשת כ-20 מרפאות. ותד הגתה שיטת תזונה המיועדת לסקטור הערבי בפרט ולאוכלי האוכל המזרחי בכלל. שיטת הטיפול המרכזית שלה בשם "דאוסאת" (دوسات), אשר פירושה בעברית "לעיסות". יתר על כן, ותד פועלת למען הגברת המודעות לנושא ההשמנה והמחלות הנגרמות כתוצאה מהשמנה בקרב הציבור הערבי בישראל. מדי שנה מקיימת ותד כנס מקצועי בנושא בריאות ותזונה. בשיעוריה משלבת ותד גם נושאים הקשורים לדת האסלאם. לוותד טור שבועי בעיתונים "כל אל-ערב" ו"א-סינארה", מהנפוצים בשפה הערבית בארץ. כמו כן, היא מוציאה לאור כתב עת מקצועי בשם "דאוסאת", העוסק בתזונה נכונה ובריאות. מאיר אורבך, הקרן הממשלתית שמחברת את היזמים לעולם הערבי, באתר כלכליסט, 2 בפברואר 2014 תיאור פעילות ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאס ותד".
המבוך

המבוך (באנגלית: Labyrinth) הוא סרט פנטזיה משנת 1986, בבימויו של ג'ים הנסון, יוצר החבובות. כמעט כל הדמויות בסרט הן בובות, למעט גיבורת הסרט "שרה" (ג'ניפר קונלי) ומלך הגובלינים ג'ארת (דייוויד בואי). הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בישראל בשם "לבירינת" אך הופץ בווידאו בשם "המבוך". פסקול הסרט כולל שירים רבים של דייוויד בואי. חלקם שווקו מאוחר יותר כסינגלים. שרה בת ה-15 נאלצת לשמור כשמרטפית על אחיה התינוק טובי, ומביעה משאלה שהגובלינים ייקחו את אחיה. מלך הגובלינים, ג'ארת, ממלא אחר משאלתה, ולוקח את אחיה לארמונו במרכז הלבירינת - מבוך מסובך ואינסופי. ג'ארת' מראה לשרה את המבוך ומודיע לה שאם היא רוצה את התינוק בחזרה עליה להגיע לארמון תוך 13 שעות בלבד. שרה חוצה את המבוך על מנת למצוא את אחיה ובדרך נתקלת בחידות ואשליות אופטיות, נכלאת באובליאט ופוגשת במבוך ביצורים ודמויות משונות כמו הוגל, הגובלין הרגזן; לודו, המפלצת החביבה שמסוגלת לשלוט בסלעים; וסר דידימוס, אביר זעיר שרוכב על כלבה של שרה. שרה מגיעה לארמון בזמן ומחפשת את טובי וכשהשעון מצלצל את השעה ה-13 הכל נעלם ושרה מוצאת את טובי במיטתו. את הבובות והתפאורות עיצב בריאן פרוד, אשר שיתף פעולה עם ג'ים הנסון בעיצוב התפאורות והבובות בסרט "הקריסטל השחור". בנו התינוק של פרוד משחק את התינוק טובי, בסרט. התפאורות מושפעות ומראות את דמיונן לסיפור עליסה בארץ הפלאות, הקוסם מארץ עוץ וציוריו של מ. ק. אשר. במאי: ג'ים הנסון תסריט: טרי ג'ונס, על פי סיפור מאת ג'ים הנסון ודניס לי פסקול: טרוור ג'ונס שירים: דייוויד בואי כוראוגרפיה: שריל מקפרדן דייוויד בואי - ג'ארת ג'ניפר קונלי - שרה טובי פרוד - טובי שלי ת'ומפסון - האם החורגת כריסטופר מלקולם - האב בריאן הנסון - הוגל (דיבוב) רון מיואק - לודו (דיבוב) דייוויד שוגנסי - סר דידמוס (דיבוב) פרסי אדוארדס - אמברוזיוס (דיבוב) טימוטי בטסון - התולעת (דיבוב) פרנק אוז - החכם (הפעלה) מדיה וקבצים בנושא המבוך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המבוך (באנגלית) "המבוך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המבוך", באתר נטפליקס "המבוך", באתר AllMovie (באנגלית) "המבוך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המבוך", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המבוך", באתר Metacritic (באנגלית) "המבוך", באתר אידיבי "המבוך", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "המבוך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
איזומלטולוז

איזומלטולוז (באנגלית: Isomaltulose) (שם כימי: 6-0-α-D-glucopyranosyl-D-fructose) (ידוע גם בשם המסחרי פלטינוז [Palatinose]) הוא דו-סוכר המורכב מפרוקטוז וגלוקוז, בעל קשר יציב יותר מהקשר הנמצא בסוכרוז ולכן קשה יותר לפירוק אנזימטי. איזומלטולוז מופק מסלק סוכר ובעל מתיקות טבעית. בדומה לסוכרוז, איזומלטולוז עובר פירוק מלא במערכת העיכול ומספק ערך קלורי זהה של 4 קק"ל/גרם. עקב התפרקותו האטית (פי 5 יותר לאט) הוא מעניק אנרגיה זמינה ומתמשכת ברמת מתונה המספקת את הצרכים האנרגטיים והפיזיולוגים של גוף האדם, ובשל כך דוחה תחושת רעב. איזומלטולוז ידידותי לשיניים, הודות לעמידותו בפני פירוק אנזימטי, אינו מתפרק על ידי החיידקים המצויים בחלל הפה, ולכן אינו גורם להתפתחות עששת. אספקת אנרגיה אופטימלית היא נושא חשוב במחקר ובפיתוח מוצרים בהקשר הבריאותי- מניעת השמנה וביצועים גופניים וקוגניטיביים. איזומלטולוז משמש כרכיב עיקרי במזון ובמשקאות פונקציונליים בעולם במשקאות חלב, מים פונקציונלים, חטיפי אנרגיה וכדומה. פלטינוז זכה בפרס החדשנות בתערוכת מזון בינלאומית בשנת 2007. מדיה וקבצים בנושא איזומלטולוז בוויקישיתוף פלטינוז
טום בללייקה

טוּם-בַּלַלַייקָה (נכתב לעיתים כמילה אחת: טומבללייקה; באנגלית: Tumbalalaika; ברוסית: Тум балалайка; בפולנית: Tum-bałałajka) הוא שיר עם יידי נודע. הבחור בשיר מציג בפני העלמה חידות, והיא בתורה עונה עליהן. עם המבצעים הישראליים לשיר (בגרסה היידית) נמנים דודו פישר, הפרברים ועוד. להקת המטאל הישראלית Gevolt ביצעה גרסת כיסוי לשיר היידי באלבום AlefBase, שיצא ב-2011. ננה מושקורי שרה את השיר בצרפתית (Roule s'enroule) ובאנגלית ('Over and Over'). הגרסה האנגלית תורגמה לווייטנאמית על-ידי המוזיקאי אן באנג וזכתה למספר ביצועים בשפה זו . לגרסה העברית לשיר חוברו מילים חדשות על ידי עמנואל לין, מתרגם ופזמונאי ישראלי מן התנועה הקיבוצית: מַה זֶּה, מַה בְּלִי שֹׁרֶשׁ צוֹמֵחַ? מַה בְּלִי שַׁלְהֶבֶת, מַה מִּתְלַקֵּחַ? מִי זֶה רַן מֵיתָר לֹא יָנִיעַ? מִי זֶה בּוֹכֶה דְּמָעוֹת לֹא יַדְמִיעַ? טוּמְבָּלָלַי... טוּמְבָּלָלַיְקָה זֶמֶר נוֹשָׁן. אֶבֶן-צוּר בְּלִי שֹׁרֶשׁ צוֹמַחַת, אַהֲבָה בְּלִי אֵשׁ מִתְלַקַּחַת, רוּחַ רַן מֵיתָר לֹא יָנִיעַ, לֵב בּוֹכֶה דְּמָעוֹת לֹא יַדְמִיעַ. בנוסף לתרגום השיר, נכתבו מספר רב של גרסות היתוליות לשיר: מָה עוֹשֶׂה, עוֹשֶׂה הֶחָלוּץ כְּשֶׁהוּא בָּא, הוּא בָּא לַקִּבּוּץ? בָּא לַקִּבּוּץ, רוֹצֶה לֶאֱכֹל נִכְנָס אֶל הַלּוּל, גּוֹנֵב תַּרְנְגוֹל. מה עושה, עושה החלוץ כשהוא בא, הוא בא לקיבוץ? בא לקיבוץ, רוצה לאכול, רואה בחורה, שוכח הכול. טוּמְבָּלָלַי...טוּמְבָּלָלַי...טוּמְבָּלָלַיְקָה... מידע על היצירה "טום בללייקה" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "טום בללייקה" באתר יוטיוב "טום בללייקה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "טום בללייקה" והאזנה לו באתר זמרשת טום־באַלאַלײַקע, סרטון באתר יוטיוב השיר טום בללייקה ביידיש, סרטון באתר יוטיוב בביצוע הרשל ברנרדי ביצוע חי לשיר מתוך קונצרט של "שלושת החזנים" בבית-הכנסת הספרדי באמסטרדם, באתר יוטיוב ראו: בתיה פונדה, שירי עם ביידיש ובלדינו - פולקלור יהודי?, טום באלאלייקע. לדעת פונדה, חידות מקושרות באופן מסורתי עם אהבה וחיזור. בנוסף, פונדה מביאה דעה שלפיה אין תשובתהּ של העלמה לשאלתו הראשונה של הבחור בשיר מתקבלת על הדעת: ש: וואָס קאָן וואַקסן און רעגן? (מה יכול לצמוח בלי גשם?) ת: אַ שטיין קאָן וואַקס, וואַקסן אָן רעגן. (אבן יכולה לצמוח בלי גשם.) תחת זאת, מביאה פונדה גרסה שבה התשובה לשאלה "מה יכול לצמוח בלי גשם" היא "האר" (שיער). ניסיון מעניין נוסף להציע תשובה הגיונית יותר: "פארשטיין קען וואקסן אָן רעגן" (הבנה יכולה לצמוח בלי גשם). באתר הווייטנאמי Ca khúc vượt thời gian – Ca khúc nước ngoài -Timeless songs Foreign songs שיר 206 https://tamdiepblog.wordpress.com/2019/05/15/ca-khuc-vuot-thoi-gian-ca-khuc-nuoc-ngoai/ Slim Tree, Tumbalalaika - Jewish music, Vietnamese singer Nguyen Nhung, נבדק ב-2019-01-21
לינקס (קבוצת כוכבים)

לינקס היא קבוצת כוכבים שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומורכבת מכוכבים חלשים במיוחד. הקבוצה הוגדרה במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס על אזור ללא כוכבים בהירים שלא היה שייך לאף קבוצת כוכבים אחרת. שם הקבוצה נובע מכך שרק מי שיש לו ראיית לילה של לינקס יכול להבחין בכוכבי הקבוצה. שינויים בהגדרת הגבולות של הקבוצה יצרו חוסר אחידות במתן השמות לכוכבים וכך למשל הכוכב 41 בלינקס נמצא למעשה בתחום של קבוצת הדובה הגדולה. α בלינקס הוא הכוכב היחיד בקבוצה עם בהירות נראית קרובה לדרגה 3. זהו ענק אדום במרחק של כ-170 שנות אור. 38 בלינקס הוא כוכב כפול במרחק של כ-90 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים קרובים בבהירות מדרגות 4 ו-6 הניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. מדיה וקבצים בנושא לינקס בוויקישיתוף לינקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנטנת דיפול

אנטנת דיפול (באנגלית: Dipole antenna, דו־קוטבית) היא אנטנה לקליטה ושידור של גלי רדיו המורכבת משני כבלים או מוטות מתכת הנמצאים על ציר אחד. אנטנת הדיפול פותחה לראשונה על ידי הפיזיקאי היינריך רודולף הרץ שהיה הראשון שהדגים והראה את קיומה של הקרינה האלקטרומגנטית על ידי המצאת המכשירים הראשונים לשידור וקליטה של גלי רדיו, בשנת 1886. קו ההזנה מחובר למרכז האנטנה (בין שני המוטות או הכבלים) ומשמש למצב קליטה ולמצב שידור. במישור הניצב לאנטנה, עקום הקרינה של האנטנה הוא כלל כיווני. כשאנטנת דיפול יחידה משמשת גם לקליטה וגם לשידור יש משמעות לתיאום העכבות בין האנטנה לקו ההזנה (הכבל המחבר בין האנטנה למשדר/ מקלט). במקרה שהם אינם מתואמים, במצב קליטה יהיו הפסדים בקליטה ובמצב שידור יהיו הפסדים בעוצמה וכמו כן פליטה של קרינה מקו ההזנה היכולה לפגוע במכשירים אלקטרונים שנמצאים בקרבת מקום. אנטנה זו היא אנטנה בסיסית, ויש סוגי אנטנות נוספים המבוססים על עקרון הדו-קוטביות (Dipole). שבח (gain) הדיפול במקרה זה הוא 2.2 dBi. אנטנת דיפול טיפוסית מורכבת משני מוליכים שאורכם רבע אורך גל היוצרים שניהם יחד אורך של חצי אורך גל. אורכם הכולל של המוליכים במטרים באנטנת חצי אורך גל מחושב כ-142.65 חלקי התדירות במגה־הרץ. לדוגמה אנטנת חצי אורך גל לקליטת שידורי FM (כמו בתמונה למעלה) לתדר 100 מגה־הרץ אורכה הכולל הוא 1.4265 מטר (142.65 סנטימטרים). ברוב המקרים בהנדסת רדיו המונח "דיפול" פירושו דיפול של חצי אורך גל. אנטנת מונופול מדיה וקבצים בנושא אנטנת דיפול בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיגפריד הנדלוזר

זיגפריד אדולף הנדלוזר (בגרמנית: Siegfried Adolf Handloser;‏ 25 במרץ 1885, קונסטנץ – 3 ביולי 1954, מינכן) היה דוקטור לרפואה, גנרל ומי שעמד בראש שירותי הרפואה של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה והורשע כפושע מלחמה בשני סעיפים. בשנת 1938 הועלה הנדלוזר בדרגתו והיה לרופא צבאי. ב-1939 קיבל דרגת פרופסור לשם כבוד שהייתה הדרגה הגבוהה ביותר של שירותי הרפואה הצבאיים בגרמניה ובואפן אס אס. למרות הידע הרב שהיה ברשותו, לא עשה דבר על מנת למנוע את הניסויים בבני-אדם במחנות הריכוז. לאחר המלחמה הואשם בניסויים בבני-אדם והוא הועמד לדין במשפט הרופאים בגרמניה. הוא נמצא אשם בבית הדין הצבאי האמריקני וב-1947 נידון למאסר עולם. הוחלט כי מאסרו יקוצר ל-20 שנה, אך לבסוף הוא שוחרר מהכלא בשנת 1954 מטעמי בריאות ומת זמן קצר לאחר מכן ממחלת הסרטן. ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים מדיה וקבצים בנושא זיגפריד הנדלוזר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון ירמות'

ג'ון ירמות' (באנגלית: John Yarmuth; נולד ב-4 בנובמבר 1947) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית המייצג את המחוז ה-3 של קנטקי בשנים 2023-2007. ג'ון ירמות' הוא מוציא לאור לשעבר של עיתון עצמאי ונכנס לתפקידו בקונגרס עם המהפך של הדמוקרטים בקונגרס, בבחירות אמצע הקדנציה של שנת 2006. הוא חבר הקונגרס היהודי הראשון מקנטקי. ירמות' הוא יליד לואיוויל בקנטקי, אשר סיים את תיכון את'רטון המקומי ב-1965. הוא סיים את אוניברסיטת ייל בהתמחות בלימודי תרבות אמריקה ואחרי שעבד עבור הסנאטור מארלו קוק בין השנים 1971–1975, הוא שב ללואיוויל והחל בקריירה שלו כמוציא לאור, כשהוא מייסד את המגזין "לואיוויל היום" (1976-1982). מאוחר יותר, הוא עבד בתחום קשרי האוניברסיטה של אוניברסיטת לואיוויל. בשנת 1990 ייסד ירמות' את השבועון "לואיוויל אקסנטריק אובזרבר" (LEO), בו כתב טור פוליטי שבועי עם נטייה פרוגרסיבית-ליבראלית, שהתפרסמה בדרך כלל בעמוד הראשי של השבועון. ירמות' מכר את השבועון ב-2003 לחברה בבעלותם של המוציאים לאור מגזין טיימס בפנסילבניה, הבעלים של "איר טיימס ניוז", אך המשיך לכתוב את הטור שלו עד לשנת 2006, כשהכריז על מועמדותו לקונגרס והטור שלו הוקפא. בשנים 2003–2005 הופיע ירמות' בתוכניות טלוויזיה פוליטיות בהם ניהל ויכוחים עם עמית בעל דעות שמרניות. ירמות' הגיש את בקשתו הרשמית למועמדות עבור המחוז ה-3 של קנטקי ב-31 בינואר 2006. לאחר ניצחונו בפריימריס הדמוקרטים ב-16 במאי, הוא הצליח, כחלק מהגל הדמוקרטי בבחירות לקונגרס שהחזיר את הרוב למפלגה הדמוקרטית, להביס בבחירות הכלליות בנובמבר את הנציגה הרפובליקנית המכהנת של מחוז זה, אן נורת'אפ. הוא זכה ב-122,139 (51%) מהקולות לעומת 116,157 (48%) קולות של נורת'אפ. מועמדים עצמאיים זכו כל אחד ב-2,896 (1%) מהקולות. ירמות' נבחר שוב בבחירות של 2008 מול נורת'אפ, ושרד גם את הגל הרפובליקני בבחירות לקונגרס ב 2010. במהלך שנתו הראשונה בקונגרס, ירמות' תרם את המשכורת שלו, לאחר ניכויי מס, בסך של מעט מעל 120,000 דולר לארגוני צדקה שונים בעיר לואיוויל שבקנטקי. ב-8 בפברואר 2008, ירמות' הודיע על תמיכה בברק אובמה למועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות הכלליות לנשיאות. במהלך כהונתו היה חבר בוועדת החינוך והעבודה ובוועדת הפיקוח והרפורמה. ב-12 באוקטובר 2021 הכריז ירמות' על פרישתו מהחיים הפוליטיים, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ירמות' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון ירמות' ג'ון ירמות', ברשת החברתית פייסבוק ג'ון ירמות', ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון ירמות', סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון ירמות', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) שרה פריס, House Budget Chair John Yarmuth announces retirement, באתר פוליטיקו, 12 באוקטובר 2021 (באנגלית)
קרב תרמופילאי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרב תרמופילאי – קרב בין ספרטה לפרס קרב תרמופילאי (353 לפנה"ס) – קרב בין אתונה למוקדון קרב תרמופילאי (279 לפנה"ס) – קרב בין כוחות גאלים לכוחות יוונים קרב תרמופילאי (191 לפנה"ס) (אנ') – קרב בין רומא לממלכה הסלאוקית קרב תרמופילאי (267) – קרב בין רומא להרולאים קרב תרמופילאי (1941) – קרב בין גרמניה ליוון
גשר סן בנזה

גשר סן בנזה (צרפתית Pont Saint-Bénezet) הוא גשר בעיר אביניון בפרובאנס שבדרום צרפת, הקרוי על שמו של בנזה הקדוש והידוע גם כ"גשר אביניון". במקור גישר הגשר על נהר הרון והוליך צפונה מאביניון לעיר השכנה וילנב לז אביניון (Villeneuve-lès-Avignon), אך הוא נהרס במהלך שיטפון שסחף חלקים גדולים ממנו ב-1669. הגשר ממנו שרדו ארבע קשתות בלבד, מוכרז מאז שנת 1995, יחד עם ארמון האפיפיורים ומספר מבנים נוספים באביניון, כאתר מורשת עולמית. בנזה הקדוש (Saint Bénézet) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית, ולפי המסורת, ב-1177, בהיותו נער רועים, נגלה לפניו חזון ובו נצטווה על ידי האל לבנות גשר מעל נהר הרון באביניון. מנת חלקו הייתה לעג והרשויות סירבו לסייע לו, אך משנצטווה על ידי הבישוף המקומי להרים אבן כבדה ולהשליכה אל נהר, עשה כן בעזרת התערבות אלוהית. אבן זו הייתה לאבן הפינה לגשר. לאחר מותו נקבר בנזה הקדוש בקפלה קטנה שהוקמה על הגשר ושרדה עד היום בין הקשת השנייה לשלישית. שרידיו שכנו בקפלה עד 1674 ואז הועברו למקום אחר. במקום ניצב גשר עץ קדום, ייתכן שכבר בתקופה הרומית, וקורותיו שימשו מאוחר יותר להקמת גשר עץ חדש שבנייתו החלה ב-1171 והסתיימה ב-1185. בחודש ינואר 1186 נחקקו חוקים שהסדירו את עלות המעבר על הגשר, אך הוא נהרס כמעט לחלוטין על ידי לואי השמיני לאחר מצור ששם על העיר ב-1226. הגשר הוקם מחדש מאבן ובסגנון גותי על ידי אחווה שמנתה 24 בני אדם (Oeuvre du pont), ואלה גייסו כספים להקמתו ועשו שימוש במיסי המעבר שגבו תמורת השימוש בו. אורכו של הגשר עמד על כ-900 מטר והיו בו 22 קשתות אבן שאורך כל אחת מהן נע בין 30.8 ל-33.5 מטר. רוחבו של הגשר נע בין שניים לחמישה מטרים והוא גישר על שני יובליו של הנהר שביניהם חוצץ האי ברטלאס (Ile de Barthelasse). לגשר נודעה חשיבות רבה בתקופת אפיפיורות אביניון במאה ה-14, והוא רוצף ב-1377. גשר סן בנזה היה אותה עת הגשר הקבוע היחיד בין ליון בצפון והים התיכון בדרום, וככזה נודעה לו חשיבות אסטרטגית. בשני קצותיו הוקמו עמדות שמירה ובצידו הדרומי שבאביניון הוקם במאה ה-14 מבנה שער גדול. עם זאת, הגשר סבל באופן תדיר משיטפונות בנהר, וחלקים ממנו שבו ונהרסו. הוא שב ונבנה מחדש עד שלאחר שיטפון קשה במיוחד שסחף את כל הגשר כמעט ב-1669, לא שופץ עוד. חלקיו הנותרים של הגשר התדרדרו ונהרסו, וכיום נותרו ממנו רק ארבע הקשתות הדרומיות סמוך לגדה השמאלית של הרון. הגשר נודע בין היתר בזכות שיר העם "על גשר אביניון" (Sur le pont d'Avignon) שמקורו במאה ה-15. השיר מורכב מאינספור בתים, שרק השורה החמישית משתנה בהם, וזהו הבית הראשון: בבתים הבאים מתחלפים "האדונים הנאים" (Les beaux messieurs) ב"נשים היפות" (Les belles dames), ב"גננים" (Les jardiniers), ב"תופרות" (Les couturiers) ב"כורמים" (Les vignerons) וכן הלאה, כשלמעשה ניתן להחליף את נושא השורה החמישית בכל בעל מקצוע או שם תואר אחר. בעבר ציין השיר כי הריקודים נעשו מתחת לגשר (Sous le pont d'Avignon), ככל הנראה על האי ברטלאס (Ile de Barthelasse) שבמרכזו של הנהר, ולא עליו (Sur le pont d'Avignon), ויש, במיוחד מבוגרים, שעדיין שרים כך. מדיה וקבצים בנושא גשר סן בנזה בוויקישיתוף תולדות הגשר הגשר באתר העיר אביניון מפה ותמונות הגשר באתר Structurae ביצוע מודרני של השיר "על גשר אביניון" אתר העיר אביניון לוח המידע סמוך לגשר בויקיאנגלית אתר Structurae History of the Pont St Bénezet Les Ponts du Rhone sur Avignon Provence
סרחיו בטיסטה

סרחיו דניאל בטיסטה (בספרדית: Sergio Daniel Batista; נולד ב-9 בנובמבר 1962 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ארגנטינאי. בטיסטה היה מהקשרים האחורים הבולטים של ארגנטינה בשנות ה-90 והיה שותף לזכייה במונדיאל ב-1986. בטיסטה מכונה בארגנטינה צ'צ'ו (Checho). בטיסטה החל לשחק בקבוצת ארחנטינוס ג'וניורס ב-1981. הוא זכה עם הקבוצה בשתי אליפויות ובגביע ליברטדורס בטרם עבר לשחק ב-1988 בריבר פלייט, מועדון הפאר של ארגנטינה, איתה זכה באליפות. אחרי שלוש שנים במועדון חזר בטיסטה לעונה אחת בארחנטינוס. את שנותיו האחרונות כשחקן בילה בטיסטה בקבוצות כגון נואבה צ'יקגו, טוסו פיוצ'רס היפנית ואול בויס. הוא פרש סופית ב-1999. במדי הנבחרת הופיע בטיסטה 39 פעמים. הוא היה שותף לזכייה במונדיאל 1986 ולסגנות במונדיאל 1990. קבוצתו הראשונה כמאמן הייתה בז'ה ויסטה מאורוגוואי אותה אימן לעונה אחת. ב-2001 מונה כמאמנה של קבוצת האם שלו ארחנטינוס ג'וניורס אותה אימן עד שנת 2004 כשבתווך אימן לעונה אחת את טאז'רס דה קורדובה. ב-2004 מונה כמאמנה של נואבו צ'יקגו אך עזב את תפקידו ב-2005, אז מונה כעוזרו של אוסקר רוג'רי, חברו לנבחרת בשנות ה-80 שאימן באותם ימים את סן לורנסו. ב-2007 מונה כמאמנה של גודוי קרוס ואימן אותה עונה אחת. בקיץ 2007 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה הצעירה עם עזיבתו של הוגו טוקאלי את התפקיד. בטיסטה הוביל את הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לזכייה במדליית הזהב במשחקי אולימפיאדת בייג'ינג 2008. בקיץ 2010 מונה בטיסטה כמאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של דייגו ארמנדו מראדונה. לאחר כישלון הנבחרת בקופה אמריקה 2011 שאותו אירחה, פוטר בטיסטה מתפקידו. מדיה וקבצים בנושא סרחיו בטיסטה בוויקישיתוף סרחיו בטיסטה, באתר Transfermarkt סרחיו בטיסטה, באתר WorldFootball.net סרחיו בטיסטה, באתר National Football Teams סרחיו בטיסטה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר BDFA
אנטיליה

אַנְטִילְיָה היא מערכת לשאיבת מים מבאר, באמצעות מסילות עולות ויורדות מעומק הבאר, אשר צמודים להן כלי קיבול למים. כאשר הכלי מגיע למעלה המסילה, הוא מתהפך, והמים נשפכים לתעלה בנויה. ממנה הם זורמים לבריכה, המשמשת מקור מים להשקיה למטעים. המונח אנטיליה מקורו בשפה היוונית. המילה αντλία ביוונית פרושה משאבה. מערכות מעין אלה פעלו בפרדסים מאז סוף המאה ה-19. פיתוח המשאבות החדשות גרם להפסקת השימוש בשיטה. היום ניתן לראות שחזורים של אנטיליות ליד המוזיאון המקומי במזכרת בתיה, בבאר שבע, בחוות עמק השלום הפועלת על ידי עמותת לטם ובשרונה. בפארק נאות קדומים קיימים שני מתקני אנטיליה השואבים מים משתי בריכות השקיה וגם באחוזת דוברובין - יסוד המעלה. באמצעות מערכת הגלגלים והכדים ניתן להעלות מים מן הבריכה לצורכי השקיית אזור גבוה ממנה. אתר נאות קדומים מציין כי במקורותינו שימשה הבאר האנטילית גם כסמל "הגלגל החוזר בעולם": העולם הזה דומה לגלגל אנטלייה. דמתמלי מתרוקן, מתרוקן מתמלי. — (ספר אור זרוע ח"א - הלכות מקוואות סימן שלו) במאי 2010 נחנכה באר אנטיליה משוחזרת בנס ציונה. הבאר ממוקמת בחצר בית המייסד ראובן לרר בנחלת ראובן. מבט על הבאר המים עולים אל ראש הבאר הברכה אליה נשפכים המים גלגל מים נוריה אנטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטיליה, בפארק נאות קדומים שתי אנטיליות. קיימת אפשרות לראות את המתקנים מזרימים מים.