בלגיה באירוויזיון

בלגיה השתתפה באירוויזיון כ-64 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות הראשונה ב-1956. בלגיה נמנית בין שבע מדינות מייסדות התחרות ונעדרה מהתחרות שלוש פעמים ב-1994, 1997 ו-2001 עקב תוצאות נמוכות בשנה שקדמה להיעדרות. בלגיה ניצחה בתחרות פעם אחת ב-1986. בלגיה נטלה חלק בתחרות כ-64 פעמים: מתוכן פעם אחת היא ניצחה בתחרות, ועל כן, נכון ל-2024, היא נמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם אזרבייג'ן, אסטוניה, לטביה, פורטוגל, פינלנד, יוגוסלביה, טורקיה, מונקו, יוון, סרביה ורוסיה, בעוד לפניהן נמצאות אירלנד ושוודיה שיאניות הניצחונות עם שבעה ניצחונות, לוקסמבורג, צרפת, בריטניה והולנד עם חמישה ניצחונות, ישראל עם ארבעה ניצחונות, נורווגיה, דנמרק, איטליה ואוקראינה עם שלושה ניצחונות וגרמניה, אוסטריה, שווייץ, וספרד עם שני ניצחונות. בלגיה ניצחה בתחרות פעם אחת בתולדותיה ב-1986 עם השיר "J'aime la vie" של סנדרה קים. טרם קיום התחרות קים טענה כי היא בת חמש עשרה, אולם לאחר ניצחונה בתחרות התגלה כי היא בת שלוש עשרה. לאחר התחרות הוחלט כי האמנים הנוטלים חלק בתחרות חייבים להיות בני 16 לפחות, כך שנראה כי קים תישאר האמנית הצעירה ביותר שניצחה בתחרות. בלגיה הגיעה למקום השני פעמיים, באירוויזיון 1978 עם השיר "L'amour ça fait chanter la vie" ("אהבה גורמת לחיים לשיר") שבוצע על ידי ז'אן וואלי, ובאירוויזיון 2003 עם השיר "Sanomi" שבוצע בשפה דמיונית על ידי להקת הפולק Urban Trad בהפרש של 2 נקודות בלבד מהזוכה טורקיה. בלגיה שלחה לאירוויזיון שיר נוסף בשפה דמיונית. בשנת 2008 ייצגה הלהקה הבלגית אישתר את בלגיה בתחרות. אולם היא לא הצליחה להעפיל לשלב הגמר, והיא סיימה במקום ה-17 עם 16 נקודות בלבד בחצי הגמר. כמו כן, בלגיה הגיעה למקום האחרון 8 פעמים. בשנת 2010 נבחר הזמר טום דייס לייצג את בלגיה בתחרות. ב-25 בנובמבר 2009 הודיעה רשת השידור הפלמית VRT, שהיא בחרה בדייס לייצוג המדינה באירוויזיון 2010 דרך בחירה פנימית. בגמר סיים דייס במקום השישי עם השיר "Me and My Guitar" ("אני והגיטרה שלי"), ובשלב חצי הגמר הוא אף הגיע למקום הראשון. זהו ההישג הטוב ביותר של בלגיה מאז 2003. עד שנת 2010 לא הצליחה בלגיה להעפיל לשלב הגמר מאז החלה שיטת חצי הגמר ב-2004. באירוויזיון 2004 הזמרת Xandee (שם הבמה של סנדי בוטס) העפילה אוטומטית לשלב הגמר לאור ההישג הגבוה של בלגיה בשנת 2003. בלגיה נעדרה מ-3 תחרויות לאורך השנים: במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 המוקדמות, בלגיה הייתה אחת המדינות המושפעות ביותר בתחרות מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. זאת, כתוצאה מהצורך לנפות את מספרן הגדל של המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות בשל תוצאות נמוכות בתחרות, בלגיה לא לקחה חלק בתחרויות האירוויזיון בשנים 1994, 1997 ו-2001. ניפוי שיר לאחר שנבחר בתחרות מקומית, תוך השקעת משאבים בארגונה, גרמה אי-נחת בקרב רשתות השידור הלוקחות חלק בתחרות, ולפיכך שונתה המדיניות בשנים שלאחר מכן. כדי לפתור מחלוקות, החל משנת 2004 הונהגה שיטת חצאי-גמר. לבלגיה ישנן שלוש שפות רשמיות: צרפתית, הולנדית, וגרמנית. עד 1999, עם הפוגות קצרות, חוקי התחרות קבעו כי על כל מדינה לשיר בשפה הרשמית של המדינה. למרות קיום החוק, הדבר נתן לבלגיה מרחב תמרון גדול יחסית, כיוון שהיא יכולה הייתה לבחור שירים מתוך שלוש שפות אפשריות. בלגיה משדרת את התחרות בשתי רשתות שידור שונות: רשת השידור הפלמית, VRT, ורשות השידור הוולנית, RTBF. מדי שנה, מתחלפות ביניהן שתי רשתות השידור לבחירת האמן והשיר שייצג את בלגיה בתחרות. ב-60 הפעמים בהן בלגיה נטלה חלק בתחרות, עשרים ושלושה שירים היו בצרפתית, תשעה עשר שירים היו בהולנדית, שמונה עשר שירים היו באנגלית, שני שירים היו בשפת תכנות ולא נשלח אף שיר בגרמנית. השיר הבלגי שניצח בתחרות היה בצרפתית. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר פוד לקלרק בהילברסום (1958) ז'אן וואלי באמסטרדם (1970) פייר רפסט בהאג (1976) להקת טלקס בהאג (1980) ‏Xandee באיסטנבול (2004) ‏The KMG's בהלסינקי (2007) אישתר בבלגרד (2008) רוברטו בלארוסה במאלמה (2013) אקסל הירסו בקופנהגן (2014) לואיק נוטה בווינה (2015) לאורה טסורו בסטוקהולם (2016) בלאנש בקייב (2017) סנק בליסבון (2018) אליוט בתל אביב-יפו (2019) מדיה וקבצים בנושא בלגיה באירוויזיון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלגיה באירוויזיון (באנגלית) עמוד הפייסבוק של רשות השידור הבלגית - עמוד הפייסבוק הרשמי של רשות השידור הבלגית עמוד הטוויטר של רשות השידור הבלגית - עמוד הטוויטר הרשמי של רשות השידור הבלגית האתר הרשמי של רשות השידור הבלגית - אתר האינטרנט הרשמי של רשות השידור הבלגית האתר הרשמי של רשות השידור הבלגית - אתר האינטרנט הרשמי של רשות השידור הבלגית היסטוריית ההצבעות של בלגיה באירוויזיון מילים לשירים שייצגו את בלגיה באירוויזיון סרטונים בערוץ של רשות השידור הבלגית, באתר יוטיוב התוצאות המלאות של תחרות אירוויזיון 1956 אינן ידועות, ורק זהותה של המדינה המנצחת, שווייץ, ידועה. עם זאת, אתר האירוויזיון הרשמי מיקם את שאר השירים בתחרות באותה שנה במקום ה-2. Barclay, Simon (June 17, 2010). The Complete and Independent Guide to the Eurovision Song Contest 2010. Silverthorn Press. p. 24. ISBN 978-1-4457-8415-1. ב-1998 ספרד העניקה, במהלך שידור התחרות, את מרב הנקודות לישראל ו-10 נקודות לנורווגיה. לאחר שידור התחרות, נודע כי מגיש הניקוד הספרדי העניק, שלא בצדק, את מרב הנקודות לישראל. הטעות תוקנה, גרמניה קיבלה את מרב הנקודות מספרד וגרמניה קיבלה 7 נקודות יותר מנורווגיה. לאחר תיקון הטעות, ישראל ונורווגיה קיבלו 2 נקודות פחות משצוין במהלך שידור התחרות, וקרואטיה, מלטה, פורטוגל, בריטניה, הולנד, בלגיה, אסטוניה וטורקיה קיבלו, כל אחת, נקודת אחת פחות משצוין במהלך שידור התחרות.