laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Chosen (שיר)

"Chosen" (בעברית: "נבחר") הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-24 בנובמבר 2017, והוא נכלל במיני-אלבום הראשון של הלהקה, Chosen. את השיר, היצעה הלהקה לראשונה בשלב המיונים של הגרסה האיטלקית לאקס פקטור. ב-23 בנובמבר 2017, ביצעה אותו שוב בפרק החמישי של שלב ההופעות החיות. הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-13 בדצמבר 2017, בערוץ היוטיוב הרשמי של הלהקה. מידע על הסינגל "Chosen" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Chosen" באתר Genius סרטון השיר "Chosen" באתר יוטיוב Eleonora Romanò (24 בנובמבר 2017). "Måneskin - Chosen (Radio Date: 24-11-2017)". EarOne (באיטלקית). נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Roberto Neri (24 בנובמבר 2017). "Quinto live: le pagelle di Style". Style Corriere (באיטלקית). נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) "La solita 'sobrietà' dei Maneskin: Damiano nudo nel videoclip di Chosen". la Repubblica (באיטלקית). 15 בדצמבר 2017. נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) MÅNESKIN - CHOSEN (SONG) Italian single certifications – Måneskin – Chosen
Morirò da re

"Morirò da re" (בעברית: "אני אמות כמו מלך") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, ב-23 במרץ 2018, והוא נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, Il ballo della vita. הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של הלהקה ב-26 במרץ 2018. מידע על הסינגל "Morirò da re" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Morirò da re" באתר Discogs מילות השיר "Morirò da re" באתר Genius סרטון השיר "Morirò da re" באתר יוטיוב Claudia Attanasi (19 במרץ 2018). "Måneskin - Morirò da re (Radio Date: 23-03-2018)". EarOne (באיטלקית). נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Andrea Picariello (28 במרץ 2018). "Maneskin: pubblicato il video-clip di 'Morirò da re'". Recensiamomusica (באיטלקית). נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) MÅNESKIN - MORIRÒ DA RE (SONG) Italian single certifications – Måneskin – Chosen
Nous Les Amoureux

"Nous les amoureux" (בתרגום חופשי לעברית: "אנחנו, האוהבים") היה השיר הזוכה באירוויזיון 1961, שבוצע עבור לוקסמבורג על ידי הזמר הצרפתי ז'אן-קלוד פסקל. השיר בוצע ארבעה-עשר בליל האירוויזיון (אחרי דריו קמפוטו שייצג את דנמרק עם השיר "Angelique" ולפני האליסונים שייצגו את הממלכה המאוחדת עם השיר "?Are You Sure"). עם סיום ההצבעה היא קיבלה 31 נקודות, דבר שהציב אותה במקום הראשון מבין 16 מדינות. השיר מספר את סיפור האהבה המסוכלת בין הזמר לאהבתו (”הם היו רוצים להפריד בינינו, הם היו רוצים לעכב אותנו. מלהיות מאושרים.”). המילים נמשכות ומדברות על האופן בו היחסים שלהם נדחים על ידי אחרים אך סוף סוף יתאפשרו (”אבל הזמן יגיע [...] ואני אוכל לאהוב אותך בלי שאף אחד בעיר ידבר על זה. [...] [אלוהים] נתן לנו את הזכות לאושר ולשמחה.”). בהמשך הסביר פסקל כי השיר עוסק במערכת יחסים הומוסקסואלית ובקשיים העומדים בפניהם. מכיוון שנושא זה היה נחשב לשנוי במחלוקת בראשית שנות ה-60, הטקסטים אינם חד משמעיים ואינם מתייחסים למגדרם של האוהבים. זה איפשר להסתיר את המסר האמיתי של השיר, שלא הובן כך על ידי הציבור הרחב באותה תקופה. בגלל חריגת הזמן של התחרות, חזרתו של שיר זה לאחר ניצחונו לא הוצגה בבריטניה. הסיקור של בריטניה הסתיים זמן קצר לאחר סיום ההצבעה והכרזת השיר הזוכה. מנצחת האירוויזיון בשנה שלאחר מכן, באירוויזיון 1962, הייתה הנציגה הצרפתייה איזבל אוברט, עם השיר "Un premier amour". נציג לוקסמבורג באירוויזיון בשנה לאחר מכן, באירוויזיון 1962, היה קמילו פלגן עם השיר "Petit bonhomme". השיר הוצג גם בעונה 2, פרק 6 של שירות חשאי מאוד. מידע על היצירה "Nous Les Amoureux" באתר מיוזיק בריינז אתר האירוויזיון הרשמי, היסטוריה לפי שנה, 1961 מידע מפורט ומילים, The Diggiloo Thrush, "Nous les amoureux" "" Nous les amoureux " de Jean-Claude Pascal, une chanson qui annonce la révolution du mouvement gay..." La Première (בצרפתית). 2019-05-16. נבדק ב-2020-05-03.
אבישג רבינר

אבישג רבינר (נולדה ב-1 באוגוסט 1971) היא סופרת ומרצה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אין התייחסות לקריירה הספרותית של רבינר. רבינר נולדה וגדלה בגדרה ועסקה תקופה בדוגמנות ומשחק, היא בעלת תואר ראשון בקולנוע ותיאטרון ותואר M.A בתקשורת מאוניברסיטת תל אביב. היא הופיעה בתפקיד אורח בקומדיה "פאזל" וכמו כן הופיעה בסדרה "כסף קטלני", היא גילמה את מיקה, חברה של אסף בסדרה "טירונות". ב-2003 שיחקה בסרט הסטודנטים "נסיעה טובה" ובסדרה "טיפול נמרץ", בשנה זו גם הוציאה ספר שכתבה "עלמה ומרתה". היא שיחקה בסדרה "כוכב הצפון". יש לה חמישה ילדים אותם חינכה בחינוך ביתי היא החליטה לעשות זאת בעקבות חוויות אישיות שלה מכיתה א'. כתבה חמישה ספרי ילדים. עלמה ומרתה, כתר, 2003 עורך שמעון אדף ספור טעים, עם עובד, 2007 ,עורכת דלית לב, מאיירת ליאורה גרוסמן שיר ערש לילדה, משכל 2008 עורך: חיים פסח חמישה ילדים וחיים אחד, עם עובד 2016 עורכת דלית לב, מאיירת אורטל אברהם-שורצנברג חמישה ילדים על גלגלים, משכל 2024, מאיירת אורטל אברהם-שורצנברג אבישג רבינר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אבישג רבינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לימור גל, רק השנה נגמרה תקופת החינוך הביתי של אבישג רבינר: "הבית ריק ואני לא כל כך אוהבת את זה", באתר ynet, 3 ביולי 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריש סיגנתוס

כריש סיגנתוס (שם מדעי: Carcharhinus signatus) הוא מין של דג סחוס במשפחת הכרישיים, החי במימי האוקיינוס האטלנטי בעומק 50 עד 600 מטרים מפני הים, כשלרוב הוא מצוי בימים במים עמוקים ובלילות מצוי במים רדודים יותר. כריש זה מגיע לאורך ממוצע של 2 מטרים אך יכול להגיע לאורך 2.8 מטרים ומשקל של 76.7 קילוגרם. הוא בעל קשקשים אפורים כהים עד כחולים ולעיתים גם חומים כשהבטן בהירה יותר. העיניים ירוקות וגדולות, מאפשרות לבעליהם לראות היטב בחשיכה, החוטם ארוך והלסתות קצרות ומכילות שיניים מעוקלות פנימה ומחודדות מאוד. סנפירי החזה קצרים יחסית ומסתיימים במשולש מחודד וסנפיר הגב הקדמי קטן גם הוא. נקבת הכריש משריצה צאצאים חיים, לרוב 12 עד 18. הכריש מצוי לאורך חופים ומדפי יבשות לאורך האוקיינוס האטלנטי הטרופי והממוזג שבין סנגל לנמיביה במזרח ובין מסצ'וסטס לארגנטינה, לרבות הים הקריבי ומפרץ מקסיקו במערב, כשהוא נפוץ בעיקר לחופי פלורידה. דיווחים לא מאומתים נצפו גם בפנמה לחופי האוקיינוס השקט. הכריש ניזון במרדף אחרי דגי גרם שונים כמו מקרל, קיפוניים, דאוניים, כפחניים ודקריים וכן דיונונים וסרטנים פלגיים. לרוב הכריש צד במשך הלילה, כשהוא משתמש בעיניו הגדולות לראיית טרף בחשיכה. הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר לטובת מרק כרישים ושימוש בכבד שלו. מדיה וקבצים בנושא כריש סיגנתוס בוויקישיתוף כריש סיגנתוס, באתר ITIS (באנגלית) כריש סיגנתוס, באתר NCBI (באנגלית) כריש סיגנתוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כריש סיגנתוס, באתר FishBase (באנגלית) כריש סיגנתוס, באתר GBIF (באנגלית) כריש סיגנתוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
Torna a casa

"Torna a casa" (בעברית: "חזור הביתה") הוא סינגל שהקולט על ידי להקת הרוק האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים רוקי של סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ב-28 בספטמבר 2018, והוא נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, Il ballo della vita. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי. הווידאו קליפ של השיר פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של מונסקין ב-1 באוקטובר 2018. מילות השיר "Torna a casa" באתר Genius סרטון השיר "Torna a casa" באתר יוטיוב "I Måneskin raccontano il primo album 'Il ballo della vita'". Rolling Stone. 23 באוקטובר 2018. נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) Ambra De Sanctis (2 בנובמבר 2018). "Nella Classifica FIMI del 2 novembre i Maneskin ed Elisa in vetta, Il Ballo Della Vita invade la Top10 dei singoli". Optimagazine. נבדק ב-18 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Francesco Cavalli (1 באוקטובר 2018). "Måneskin, online il videoclip del singolo 'Torna a casa'". Recensiamomusica. נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) MÅNESKIN - TORNA A CASA (SONG) Italian single certifications – Måneskin – Chosen
כריש ג'אווה

כריש ג'אווה (שם מדעי: Carcharhinus amboinensis) הוא מין של כריש במשפחת הכרישיים, החי לאורך האוקיינוסים הטרופיים בין מזרח האוקיינוס האטלנטי עד האזור האינדו-פסיפי וחופי אוסטרליה ומערב האוקיינוס השקט בעומק של עד 150 מטרים, לרוב בחופים ומדפי יבשה במים עכורים עם קרקעית רכה. הוא קיבל את שמו מאחר שהתגלה לראשונה באמבון שבאינדונזיה. כריש ג'אווה מגיע לאורך של 1.9 עד 2.5 מטרים כשהאורך המרבי מגיע ל-2.8 מטרים. ובמראהו מזכיר מעט את הכריש השורי במספר מאפיינים ביניהם הגוף הכבד, סנפירי הגב דומים והלסתות קצרות ורחבות. עם זאת הוא הרבה פחות תוקפני לבני אדם. צבעו של הכריש אפור-כחלחל בחלקו העליון ולבן בחלק התחתון עם פס לבן חלש לאורך הזנב ולצד סנפירי האגן. מספר פרטים שלו התגלו כלבקנים, דבר נדיר ביותר אצל כרישים. הכריש נמצא לאורך חופי כל היבשות המזרחיות, מכף ורדה וסנגל לניגריה ונמיביה וגם לחופי קרוטונה, איטליה במזרח האוקיינוס האטלנטי, דרך חופי דרום אפריקה, מדגסקר, סיישל ומאוריציוס וצפונה למזרח אפריקה, חצי האי ערב, המפרץ הפרסי, מרבית חופי דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה עד גינאה החדשה וצפון אוסטרליה באוקיינוס ההודי ומהפיליפינים ודרום סין עד מזרח גינאה החדשה, מערב אוסטרליה וחלק ממיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט. לעיתים הכריש נכנס לשפכי נהרות אך בתדירות פחותה בהרבה משל הכריש השורי. כריש זה הוא טורף-על המחפש טרף על קרקעית הים, אך יחטוף גם טרף השוחה קרוב לפני המים. הוא ניזון מדגים שונים כמו סוליתאים, רצועניים ומסריים וכן מסילוניות, מעשירי רגל וגם דגי סחוס שונים (תזונה נפוצה בעיקר אצל הכרישים בדרום אפריקה) כמו גלדניים, מלאכי ים, גיטרניים, טריגוניים, טחניים ואף מכרישים קטנים יותר. לעיתים הוא יאכל גם רכיכות שונות, נחשי ים, דולפינים ופגרי לווייתנים. הכריש נחשב למסוכן לאדם עקב גודלו ודמיונו לכריש שורי, אך לא ידוע על תקיפות שלו. עם זאת הוא מכיל לעיתים סיגואטרה שגרמה במדגסקר להרעלה של 500 אנשים שאכלו מבשרו. מדיה וקבצים בנושא כריש ג'אווה בוויקישיתוף כריש ג'אווה, באתר ITIS (באנגלית) כריש ג'אווה, באתר NCBI (באנגלית) כריש ג'אווה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כריש ג'אווה, באתר FishBase (באנגלית) כריש ג'אווה, באתר GBIF (באנגלית) כריש ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק

מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק (באנגלית: Canberra Deep Space Communication Complex, בראשי תיבות: CDSCC) הוא מרכז תקשורת רדיו ורדיו־טלסקופים, הנמצא בשמורת הטבע טידבינביליה שבטריטוריית הבירה האוסטרלית, קנברה שבאוסטרליה. המרכז מנוהל על ידי ארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים (CSIRO) ומשמש בעיקר למעקב ותקשורת עם משימות חלל. המרכז משמש כחלק מרשת החלל העמוק, המתופעלת על ידי המעבדה להנעה סילונית עבור נאס"א, ונחשב אחד משלושה מרכזים מסוגו בעולם (השניים האחרים הם מרכז גולדסטון לתקשורת חלל עמוק בקליפורניה ומרכז מדריד לתקשורת חלל עמוק בספרד). במרכז קיימות 5 אנטנות: DSS-34 - בקוטר 34 מטר, נבנתה ב־1997, מסוג Beam waveguide antenna. DSS-35 - בקוטר 34 מטר, הופעלה בסוף 2014 ונפתחה רשמית במרץ 2015. DSS-36 - בקוטר 34 מטר, צלחת הותקנה באוגוסט 2015. מבצעית בסוף 2016 ונפתחה רשמית ב־3 בנובמבר 2016. DSS-43 - בקוטר 70 מטר, נבנה במקור בקוטר של 64 מ' בשנת 1973 והוגדל בשנת 1987. זו האנטנה הפרבולית הגדולה ביותר בחצי הכדור הדרומי. האנטנה שוקלת יותר מ־3000 טון ומסתובבת על שכבת שמן בעובי של 0.17 מ"מ. משטח הרפלקטור בנוי מ־1,272 לוחות אלומיניום בשטח כולל של 4,180 מ"ר. ב־2020, הטלסקופ שודרג ליכולת שידור וקליטה משופרים עבור גשושיות חלל עמוק כדוגמת וויאג'ר 2. DSS-49 - בקוטר 64 מטר, טלסקופ רדיו במצפה הכוכבים פארקס, המסוגל לספק תמיכה, אם כי הוא מקלט בלבד ואינו מסוגל לשדר. עלות CDSCC היא כ־20 מיליון דולר בשנה להפעלה, והיא ממומנת על ידי נאס"א. באמצע שנות ה־60 של המאה ה־20, נאס"א הקימה שלוש תחנות מעקב בטריטוריה של בירת אוסטרליה: תחנת המעקב טידבינביליה (ידוע כיום בשם CDSCC) – נפתחה בשנת 1965 והיא תחנת המעקב היחידה של נאס"א באוסטרליה שעדיין פועלת. במהלך תוכנית אפולו, טידבינביליה שימשה למעקב אחר רכב הנחיתה הירחי אפולו. תחנת המעקב בעמק אורורל (35°35′1″S 148°58′36″E﻿ / ﻿35.58361°S 148.97667°E﻿ / -35.58361; 148.97667﻿ (Honeysuckle Creek)) נפתחה במאי 1965 במה שהוא כיום חלק מהפארק הלאומי נמדג'י. תפקידה היה תמיכה בלוויינים, אם כי היא תמכה גם במשימת אפולו־סויוז בשנת 1975. היא נסגרה בשנת 1985. תחנת מעקב קריק (35°35′1″S 148°58′36″E﻿ / ﻿35.58361°S 148.97667°E﻿ / -35.58361; 148.97667﻿ (Honeysuckle Creek)) נפתחה בשנת 1967 ונבנתה בעיקר כדי לתמוך במשימות אפולו, בעיקר תקשורת עם מודול הפיקוד של אפולו. לאחר ביטול תוכנית אפולו התחנה תמכה בסקיילאב עד פתיחתה המחודשת בשנת 1979, כאשר התחנה הצטרפה לרשת החלל העמוק בתמיכה בתוכניות וויאג'ר וויקינג. בשנת 1981 נסגרה התחנה והאנטנה שלה בגודל 26 מ' הועברה ל־CDSCC והפכה לכינוי תחנת החלל העמוק 46. לאחר הסרת האנטנה שאר המתקן פורק. היסוד שלה, דרך הגישה ואזור החניה הם כל מה שנותרו מהמתקן. מדיה וקבצים בנושא מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז קנברה לתקשורת חלל עמוק (באנגלית) (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של האתר בארגון CSIRO (באנגלית) שותפים בחלל: CSIRO ונאס"א חוגגים 50 שנה להיווסדה, סרטון באתר יוטיוב, 24 בפברואר 2010 (באנגלית) סיבוב של DSS-43 במרכז תקשורת החלל העמוק של קנברה, סרטון באתר יוטיוב, 30 בדצמבר 2011 (באנגלית) אנטנת מרכז החלל העמוק 43 של נאס"א (DSS-43) - התקנת חרוט - 7 במאי 2020, סרטון באתר יוטיוב, 28 במאי 2020 (באנגלית)
פורמולה 1 עונת 1981

עונת 1981 הייתה העונה השלושים ושתיים של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). העונה הייתה הראשונה שנקראה בשם "אליפות העולם בפורמולה 1" שהחליפה את "אליפות העולם לנהגים" ו"אליפות העולם ליצרנים". הקבוצות נדרשו לרשום נהגים לעונה כולה ולא לכל מרוץ בנפרד, נקבעו סדרה של כללים אחידים לכל המרוצים ו-FIA קבעה מתן פרסים כספיים בכל המרוצים בעונה. נלסון פיקה זכה באליפות בפעם הראשונה. קבוצתו, ויליאמס, זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות. גרנד פרי דרום אפריקה תוכנן להתקיים ב-7 בפברואר כחלק מהאליפות. בשל המאבקים בין הפדרציה לספורט (FISA) להתאחדות היצרנים (FOCA) המרוץ התקיים כמרוץ שלא נכלל בסבב בו השתתפו רק מכוניות עם מנועים מתוצרת חברת פורד. גרנד פרי ארצות הברית תוכנן להתקיים במסלול גלן וטקינס ב-4 באוקטובר. קשיים פיננסיים של הנהלת המסלול הובילו לביטולו. הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו תוצאות כל המרוצים בעונה. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 1981 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine. Poachers turned gamekeepers: how the FOCA became the new FIA Part 4: 1981 – long live the FIA F1 World Championship.
GBU-15

GBU-15 (ראשי התיבות: Guided Bomb Unit - פצצה מונחית) הוא שמו של נשק דואה (מכונה גם "פצצה חכמה") המיועד להשמדת מטרות איכות. הנשק יועד לשימוש במטוסי F-4 פנטום, F-111F, ו-F-15E. חיל האוויר האמריקני משתמש בנשק זה כיום רק במטוסי ה-F-15E. הנשק מורכב מרכיבים מודולריים המורכבים על פצצת שימוש כללי סימן 84 או לראש קרב של פצצת BLU-109. כל נשק מורכב מחמישה רכיבים – רכיב הנחיה קדמי, מתאם ראש הקרב, יחידת בקרה, רכיבי ההיגוי ומקטע קישוריות המידע של הפצצה. רכיב ההנחיה מותקן על חרטום הפצצה ומכיל מערכת הנחיה טלוויזיונית לשעות היום או מערכת הנחיה המבוססת על הדמיית תת-אדום למבצעים בשעות הלילה או במזג אוויר גרוע. מקטע קישוריות המידע שנמצא בזנב משדר עדכוני הנחיה למטוס המפעיל ומאפשר למפעיל מערכות הנשק להנחות את הפצצה בשליטה מרחוק אל עבר המטרה. חיבור חשמלי חיצוני מאריך את ראש הקרב שמתחבר לרכיב ההנחיה וליחידת הבקרה. החיבור נושא אותות חשמליים בין רכיב ההנחיה ליחידת השליטה. רכיב קישוריות המידע מעביר הנחיות ומידע על הבקרה בין מערכת בקרת תא הטייס של המטוס המטיל והנשק עצמו בטרם השיגור. רכיב ההיגוי מותקן בקצה האחורי של הפצצה ומורכב מארבע כנפיים המסודרות בצורת X עם כנפוני תמרון. רכיב הבקרה מכיל את הטייס האוטומטי, שאוסף נתוני ניווט מאזור ההנחיה וממיר את המידע לאותות שמזיזים את משטחי הכנפיים כדי לשנות את מסלול נפילת הפצצה. ניתן להשתמש בפצצת ה-GBU-15 בתקיפה ישירה או לא ישירה. בתקיפה ישירה, הטייס בוחר מטרה לפני השיגור, נועל את מערכת הנחיית הנשק על המטרה ומטיל אותה. מערכת ההנחיה מנווטת את הפצצה למטרה, דבר המאפשר לטייס לעזוב את האזור. בתקיפה לא ישירה מונחה הנשק בשליטה מרחוק לאחר ההטלה. הטייס משחרר את הנשק, ובעזרת שליטה מרחוק מנחה את הפצצה למטרה. ניתן לנעול את יחידת הביות על מטרה שמתגלה במהלך ההנחיה ולהעביר את הנשק למצב אוטונומי. הנשק מתוכנן לביצועים מיטביים בהטלה מגובה נמוך עד בינוני. כל הפצצות מסוג זה שנעשה בהם שימוש במלחמת המפרץ הוטלו ממטוסי F-111F. במרכז הניסויים של חיל האוויר (Air Force Development Test Center) שבבסיס חיל-האוויר אגלין שבפלורידה, החלו לפתח את פצצת ה-GBU-15 בשנת 1974. חיל האוויר ביקש במקור להעניק לשתי מערכות הנשק כינויים של טילים: AGM-112A ו-AGM-112B. הבקשה נדחתה מפני שהנשק החדש לא היה בעל הנעה ולכן קיבל את הכינוי GBU. הכינוי M-112 נותר ללא שימוש כתוצאה מכך. הנשק הוא תוצר השיפור של הפצצות המונחות הראשונות שהשתמשו בהם במלחמת וייטנאם. ניסויים עם הנשק החדש החלו בשנת 1975. ה-GBU-15 עם מערכת ההנחיה הטלוויזיונית, השלימה את הערכת מבחניה המבצעיים בנובמבר 1983. בפברואר 1985, הערכות ומבחנים מבצעיים ראשונים הושלמו על מערכת ראש-הביות שהתבסס על הנחיית הדמיית תת-אדום. בדצמבר 1987, הנהלת התוכנית שהייתה אחראית לפיתוח פצצת ה-GBU-15 הועברה ממפקדת מערכות חיל האוויר (Air Force Systems Command) למפקדת הלוגיסטיקה של חיל האוויר (Air Force Logistics Command). המפקדות אוחדו בשנת 1992 למפקדת הציוד של חיל האוויר (Air Force Materiel Command). במהלך תהליך איחוד המפקדות, הפצצה GBU-15 והגרסה בעלת ההנעה שלו, טיל האוויר-קרקע AGM-130, נקבעו להיות שייכות לאותה משפחת נשק בשל המשותף ביניהם. המשרד האחראי על דיוק התקיפות בבסיס חיל האוויר אגלין, נהיה לאחראי היחיד על ה-GBU-15, בעוד שמרכז הלוגיסטיקה של בסיס חיל-האוויר היל שביוטה מספק להם תמיכה. ייעוד עיקרי: נשק במשקל 1,000 ק"ג ללא הנעה, המונחה על ידי מערכות טלוויזיה או תת-אדום אורך: 3.9 מטר קוטר: 45.7 ס"מ מוטת כנפיים: 1.5 מטר טווח: 9 עד 28 קילומטר קאסד מדיה וקבצים בנושא GBU-15 בוויקישיתוף
גלוגובק

גלוגובק (בפולנית: Głogówek ‏האזנה‏Ⓘ‏; גרמנית: Oberglogau, צ'כית: Horní Hlohov, שלזית: Gogōwek) היא עיירה היסטורית קטנה בדרום מערב פולין. היא ממוקמת על נהר אוסובלוגה (אנ'), במחוז אופולה, בשלזיה. העיר שוכנת כ־35 קילומטרים מעיר בירת המחוז אופולה, ונמצאת כ־10 קילומטרים מהגבול הצ'כי. מקור השם של העיירה במילה הפולנית גלוג-głóg, שפירושה שיח העוזרר. הצמח גדל באזור בצפיפות רבה כשהעיירה הוקמה. העיירה ידועה בזכות המבנים ששרדו בה מימי הביניים, כיכר השוק ומונומנטים אדריכליים רבים. בשנת 2009, העיירה קבלה על עצמה באופן רשמי, להיות עיירה דו לשונית פולנית וגרמנית, כי מיעוט גרמני משמעותי נותר באזור לאחר שחלק גדול של משלזיה הועבר לפולין בסוף מלחמת העולם השנייה. ערך מורחב – קהילת יהודי גלוגובק קהילת יהודי גלוגובק התקיימה בעיירה גלוגובק שבדרום פולין. יהודים התגוררו בעיירה עוד לפני שנת 1349. בשנת 1880 הגיעה הקהילה היהודית לגודלה המרבי שעמד על 170 נפש. בשנת 1933 עם עליית היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון ובשואה נפגעה הקהילה קשות ולא התאוששה יותר. גרמניה רייטברג, גרמניה צ'כיה Vrbno pod Pradědem, צ'כיה מדיה וקבצים בנושא גלוגובק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלוגובק (בפולנית) קהילת יהודי גלוגובק באתר השטאטל הווירטואלי (בפולנית) בית הקברות היהודי בגלוגובק Kirkut w Głogówku (Jewish cemetery in Głogówek), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:52) ההיסטוריה של יהודי קהילת גלוגובק באתר השטאטל הווירטואלי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחרות המועמדים 2022

תחרות המועמדים 2022 היא טורניר שחמט, שקובע מי יתמודד באליפות העולם בשחמט 2023 נגד אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן. התחרות התקיימה בין ה־16 ביוני 2022 ל־5 ביולי 2022 בארמון סנטוניה (ספ') שבמדריד והתקיימה באותה מתכונת כמו התחרויות הקודמות. 8 משתתפים התמודדו האחד נגד השני גם בלבן וגם בשחור, סה"כ 14 סיבובים. בכל יום התקיים משחק אחד ולאחר כל שלושה משחקים יש יום מנוחה. המנצח בתחרות הוא יאן נפומניאשצ'י סגן אלוף העולם, שזכה גם בתחרות המועמדים בשנת 2021. לאחר התחרות, הכריז אלוף העולם הנוכחי, מגנוס קרלסן שלא ישתתף באליפות העולם בשחמט בשנת 2023, ולא ינסה להגן על התואר. המשמעות היא ששני המקומות הראשונים בתחרות המועמדים, יתמודדו ביניהם על תואר אלוף העולם. במקום השני הגיע דינג לירן לאחר שניצח את נקמורה בסיבוב האחרון במשחק שקבע מי מביניהם יסיים שני. הקריטריונים להעפלה לטורניר: המפסיד באליפות העולם בשחמט 2021 בין מגנוס קרלסן ויאן נפומניאשצ'י. טיימור רג'אבוב, העפיל לתחרות המועמדים 2020 וביקש לדחות את התחרות בעקבות מגפת הקורונה. לאחר שהתחרות לא נדחתה הוא פרש ממנה. השניים הראשונים בגביע העולם בשחמט 2021. שני המדורגים הגבוהים ביותר בתחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021, שלא העפילו בקריטריונים הקודמים. שני המדורגים הגבוהים ביותר בגרנד פרי 2022, שלא העפילו בקריטריונים הקודמים. ההבדל העיקרי מדרכי ההעפלה לתחרויות המועמדים הקודמות הוא שלא היה קריטריון לפי מד כושר, ולא היה כרטיס חופשי למארגנים. בסופו של דבר בגלל ההשעיה של קריאקין, היה כרטיס אחד שנקבע לפי מד כושר. במקור, לתחרות הנוכחית לא היו אמורים להגיע לפי דירוג. אולם, בעקבות הבעת תמיכה של סרגיי קריאקין ברשתות החברתיות בפעולותיו של ולדמיר פוטין בפלישה הרוסית לאוקראינה, הוועדה האתית של פיד"ה השעתה אותו במשחקים שמזכים בדירוג פיד"ה לשישה חודשים. בעקבות ההשעייה, קריאקין לא יוכל להשתתף בתחרות המועמדים. לפי התקנון, המחליף יהיה המדורג הגבוה ביותר לפי דירוג פיד"ה במאי 2022 וששיחק לפחות 30 משחקים ב־12 החודשים שקדמו למועד הקובע. בעת ההודעה הזו המדורג הגבוה ביותר שלא העפיל הוא השחמטאי הסיני דינג לירן אולם מחודש יוני 2021 ועד מרץ 2022 הוא שיחק רק 4 משחקים, בגלל בעיות ביציאה מסין בגלל מגפת הקורונה. כך שעל מנת לעלות לתחרות המועמדדים הוא היה צריך לשחק לפחות 26 משחקים בחודשים מרץ-אפריל. בעקבות זאת, ארגנה התאחדות השחמט של סין 3 תחרויות שונות בהם השתתף לירן וכך בין ה־27 במרץ ל־24 באפריל שיחק לירן 28 משחקים, כמשחק ליום במשך חודש. בעקבות המשחקים לירן הגיע למד כושר של 2806 ודורג שני בעולם והמדורג הגבוה ביותר שלא העפיל מתחרויות האחרות. הערעור של קריאקין נדחה ולכן לירן יחליף אותו בתחרות המועמדים. מקראה: השחקן מימין הוא המשחק בלבן. בסוגריים מופיע מספר הנקודות לפני תחילת הסיבוב. קרלסון מודיע שלא ינסה להגן על תואר אלוף העולם, ‏20.7.2022 הודעה על אופן העפלה לתחרות מטעם פיד"ה לפי דירוג יוני 2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה שחקנים רוסיים ובלארוסיים לא רשאים לשחק תחת דגל מדינתם. במקום זאת הם מתחרים תחת דגל פיד"ה הודעה על השעייתו של קריאקין לרוב שחמטאים ברמה גבוהה משחקים משחק שחמט אחד ביום, בקצב רגיל, ולאחר תחרות של כ–10 משחקים בשבועיים, הם לא משחקים משחקים רשמיים מספר שבועות. להבדיל, דינג לירן, שיחק משחק ביום במשך חודש
ליצ'פילד

ליצ'פילד (באנגלית: Lichfield) היא עיר בסטפורדשייר שבאנגליה. העיר ממוקמת צפונית לברמינגהאם, וידועה בשל קתדרלת ליצ'פילד. האוכלוסייה בעיר מונה כ-33,000 איש. העדויות המוקדמות ביותר לקיום העיר מתוארכות לשנת 669 לספירה, כשהבישוף צ'ד ממרסיה הגיע למקום והעביר אליו את הבישופות מרפטון. הצמיחה הגדולה של העיר החלה במאה ה-12 כשהבישוף רוג'ר די קלינטון החליף את קתדרלת העץ במבנה אבן וסלל בעיר רחובות שקיימים עד היום. במאה ה-18 העיר הפכה למרכז אינטלקטואלי ומשכה למקום משכילים רבים, בין היתר הסופרים דייוויד גריק וארסמוס דרווין, המשוררת אנה סיוורד וסמואל ג'ונסון, שכתב כי ליצ'פילד היא "עיר של פילוסופים". רבים מהמבנים המקוריים בעיר, בעלי מאפיינים של אדריכלות ג'ורג'יאנית, עדיין קיימים במקום. בית ארסמוס דרווין - בית בסגנון ג'ורג'יאני מהמאה ה-18 שהיה שייך לדרווין - רופא, מדען, בוטנאי, ממציא, משורר וסבו של צ'ארלס דרווין, מוזיאון סמואל ג'ונסון - המוזיאון מציג את חייו של ג'ונסון, סופר ומחבר ה"מילון השפה האנגלית" בשנת 1755, ואת החיים בעיר לאורך השנים. במקום מתקיימים אירועי תרבות שונים המציגים את היסטוריית העיר. מרכז העתיקות של ליצ'פילד - ממוקם בבית ויקטוריאני ומכיל אוספי עתיקות מקומיים. המוזיאון הצבאי בליצ'פילד - מכיל למעלה מ-10,000 פריטים היסטוריים. אליאס אשמול - עורך דין, כימאי, אנטיקווריאט (חוקר וחובב חפצים עתיקים), אח בלשכת הבונים החופשיים, וחבר החברה המלכותית. סמואל ג'ונסון - מבקר, משורר, מסאי, ביוגרף ומילונאי. דייוויד גריק - שחקן, מחזאי, מפיק תיאטרון ומנהל תיאטרון. ארסמוס דרווין - מדען, רופא, ממציא ומשורר. תומאס דיי - סופר ופעיל למען ביטול העבדות. הלן בקסנדייל - שחקנית תיאטרון וטלוויזיה. גרמניה לימבורג אן דר לן (אנ'), גרמניה צרפת סנט-פוי-לה-ליון (אנ'), צרפת מדיה וקבצים בנושא ליצ'פילד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליצ'פילד ליצ'פילד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Erasmus Darwin House, https://www.visitlichfield.co.uk/ מוזיאון סמואל ג'ונסון מרכז העתיקות של ליצ'פילד המוזיאון הצבאי בליצ'פילד