laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון קרואו רנסום

ג'ון קרואו רנסום (באנגלית: John Crowe Ransom; ‏30 באפריל 1888 - 3 ביולי 1974) היה משורר, מסאי ופרשן חברתי אמריקאי. רנסום נולד בפולסקי, בנו של כומר מתודיסט. בגיל 15 נכנס רנסום לאוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי, וסיים את לימודיו במוסד זה בגיל 21 (1909). בשנים 1910 עד 1913 למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה במסגרת מלגת רודז. ב-1914 החל רנסום לעבוד במחלקה האנגלית בוואנדרבילט. הקריירה שלו נקטעה לזמן מה על ידי מלחמת העולם הראשונה, והוא שרת כקצין ארטילריה בצרפת. לאחר המלחמה חזר רנסום לוואנדרבילט, והפך לחבר במחלקה האנגלית באוניברסיטה זו. ב-1930 הצטרף רנסום, יחד עם עוד 11 אגררים דרומיים (Southern Agrarians), לפרסום המניפסט האגררי, שנדמה כי סחף עמו את התרבות האמריקאית הדרומית המסורתית. בשנות השלושים פרסם רנסום מאמרים שונים, שהושפעו מהאמונות האגרריות, אך עד ל-1945 הוא הפנה את גבו לתנועה זו. אוסף המסות שלו, "God Without Thunder", פורסם ב-1938, השנה בה הוא פרסם גם את "The World's Body". ב-1941 הוא פרסם את "The New Criticism" (הביקורת החדשה). ב-1937 עזב רנסום את וואנדרבילט, וקיבל משרה בקניון קולג' באוהיו. ב-1945 פורם ספרו "Selected Poems". לאחר שהגיע לקניון, הוא נעשה העורך של ה-"Kenyon Review", ונשא במשרה זו עד ל-1959. ב-1966 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לספרות ולאמנויות. ב-1972 פורסם אוסף מסות נוסף שלו, שפורסמו קודם ב-"Kenyon Review". רנסום מת בגמבייר, אוהיו ב-3 ביולי 1974. קברו נמצא מאחורי ספריית צ'למרס של הקניון קולג'. ג'ון קרואו רנסום, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון קרואו רנסום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פלווין

האם התכוונתם ל... דן פלווין – אומן אמריקאי ויקטור פלווין – סופר רוסי
מניהיקי

מניהיקי (במאורית: Manihiki) הוא אי באיי קוק הידוע בתעשיית הפנינים שבו. האי הוא אטול בצורת משולש השוכן 1160 ק"מ מצפון לררטונגה. מקובל לחשוב שהפולינזים ישבו במניהיקי החל משנת 900 או 1000 לספירה. הם ערכו מסעות ימיים להשגת מזון ואף הגיעו עד לניו זילנד. האירופאי הראשון שהגיע לאי היה כנראה הנווט הפורטוגזי פדרו פרננדש דה קיירוש שגילה את האי ב-1606 וקרא לו בשם Gente Hermosa ("אנשים יפים"). ב-13 בנובמבר 1822 נראה האי על ידי הספינה האמריקנית "גוד הופ" (Good Hope) ורב החובל שלה קרא לו בשם אי האמפרי (Humphrey Island). ב-1928 ספינת ציידי הליוויתנים "גנגס" (Ganges) עברה ליד האי וצוותה קרא לו בשם אי גנגס הגדול (Great Ganges Island). בהמשך חלפו לידו ספינות נוספות שקראו לו בשמות שונים ולמרות זאת נקרא כיום האי בשמו המאורי המקורי. יש שתי הצעות למשמעות השם: האפשרות הראשונה היא "סירת קאנו שעולה על החוף" והאפשרות השנייה היא שתושביו הראשונים של האי הגיעו מהאי מניהי (Manihi) שבאיי טואמוטו שבפולינזיה הצרפתית והאי נקרא פשוט מניהי הקטן – מניהיקי. ב-1899 התנגדו חלק מתושבי האי לפעולתם של המיסיונרים והם הגיעו להסכם עם השלטונות הצרפתיים בטהיטי שהאי יסופח אליהם. בתגובה נשלחה ספינה אך המיסיונרים במניהיקי הניפו את הדגל הבריטי והספינה שבה לטהיטי מבלי לעגון בחוף. ב-9 באוגוסט 1889 הוכרז האי כשטח חסות בריטי וב-1901 נכלל האי בשטחה של ניו זילנד. החל משנת 1822 תבעה ארצות הברית את הריבונות על האי ובשנת 1980 נחתם הסכם בין ארצות הברית לבין איי קוק, לפיו ארצות הברית מכירה בריבונותם של איי קוק במניהיקי ובשלושה איים נוספים. מניהיקי ממוקם בפסגתו של הר תת-מימי בגובה של 4000 מטרים מעל קרקעית האוקיינוס. האי הוא אטול ברוחב 10 ק"מ המורכב מ-43 איונים הפזורים לאורך השונית. השונית מהווה אתר צלילה מגוון ובית לאלמוגים ודגים טרופיים מסוגים שונים. האטרקציה העיקרית של האי היא צלילה. קיימת פעילות דיג ענפה מחוץ לשונית וסוגי הדגים השכיחים הם טונה זהובה ודאוניים. האי ידוע בשל תעשיית הפנינים השחורות שלו וחוות גידול פזורות סביב ללגונה. החווה הגדולה ביותר מחזיקה 250,000 צדפות המייצרות פנינים. שני כפרים שוכנים במניהיקי. הגדול מבינם הוא הכפר טאוהונו (Tauhunu) השוכן על איון בשם זהה בחלקו המערבי של האטול. הכפר השני הוא טוקאו (Tukao) השוכן על האיון נגאקה (Ngake) או טה פארואה (Te Paeroa) בחלקו הצפוני של האטול. מבחינה פוליטית האי מנוהל על ידי מועצת האי וראש העיר נבחר אחת לשלוש שנים. אוכלוסיית האי מחולקת לשני שבטים כשכל אחד מהם מחולק לשבעה תתי-שבטים. בפברואר 2009 ציין ראש העיר כי עקב המשבר הכלכלי העולמי ועליית יוקר המחיה נרשמת עזיבה ניכרת של תושבי האי לניו זילנד ולאוסטרליה ומספר תושבי האי ירד ל-280 איש. תושבי האי דוברים אנגלית וניב מאורי מקומי. מדיה וקבצים בנושא מניהיקי בוויקישיתוף אתר מידע ותמונות על האי מפה ורשימת האיונים של מניהיקי מניהיקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Discoverers of the Cook Islands and the Names They Gave – 4. Manihiki "Manihiki in the Cooks faces population loss as economy wanes". Radio New Zealand International. 2 February 2009
מיטיארו

מיטיארו (במאורית: Mitiaro) הוא האי הרביעי בגודלו באיי קוק. האי הוא ממוצא געשי וניצב בפסגת הר תת-מימי בגובה של 4500 מטרים מעל קרקעית האוקיינוס. אורכו של האי הוא 6.4 ק"מ בנקודה הרחבה ביותר. מיטיארו הוא חלק מקבוצת איים שנוצרה מהר געש שהפך לאטול אלמוגים. האי מוקף בחגורת אלמוגים מאובנים בגובה של 6–9 מטרים המאפיינת את האיים בקבוצה הדרומית של איי קוק. מרכז האי שטוח, ביצתי ואף נמצאים בו שני אגמים מים מתוקים בהם שורצים צלופחאים ודגי אמנון שיובאו מאפריקה. אין הרבה חופים באי אך המים צלולים ואידיאלים לשחיה. באי קיימים ארבעה כפרים הממוקמים כולם זה בקרבת זה והם שוכנים בצידו המערבי. באחד הכפרים פועל בית הספר של האי ובחלקו הצפוני פועל שדה תעופה. בעידן שלפני גילוי האי על ידי האירופאים הוטרדו ושועבדו תושבי האי על ידי תושבי האי אטיו וכתוצאה מכך היו הרבה מקרי מוות באי. האי התגלה על ידי המיסיונר ג'ון ויליאמס (John Williams) ב-20 ביוני 1823 שהחדיר את האמונה הנוצרית לאי ועודד את התושבים לנטוש את אמונתם המקורית. גודל האוכלוסייה המשוער בתקופה זו עמד על 100 תושבים. בשנות הארבעים של המאה ה-19 הותקף האי שוב על ידי תושבי אטיו. ב-31 באוקטובר 1888 הניפה אוניית הצי המלכותי אה"מ "הייסינת'" (HMS Hyacinth) את הדגל הבריטי באי. בהמשך סופח האי לאיי קוק וב-1901 לניו זילנד. מדיה וקבצים בנושא מיטיארו בוויקישיתוף History of villages and districts Mitiaro, Cook Islands Cookislands.org.uk Mitiaro, New Zealand Electronic Text Centre מיטיארו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוטטיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לוטטיה – שמה הרומי של העיר פריז הארנה של לוטטיה – שרידיה העיקריים של לוטטיה מלון לוטטיה (לוטציה) – מלון יוקרה ברובע ה-6 של פריז שמה הלטיני של העיר לוצ'נץ (Lučenec) במחוז באנסקה ביסטריצה שבסלובקיה 21 לוטטיה – אסטרואיד גדול בחגורת האסטרואידים לוטציה (ספר)‏ (בגרמנית Lutetia) – ספרו של היינריך היינה מ-1854 לוטציום (Lutetium) – יסוד כימי שסמלו הכימי Lu ומספרו האטומי 71 הקרוי על שמה של לוטטיה
יוסף ברוורמן

יוסף ברוורמן (1911 – 3 במאי 1939) היה איש אצ"ל שפרש מהארגון, הצטרף למשטרת המנדט והוצא להורג על ידי האצ"ל באשמת בגידה. יוסף ברוורמן היה פעיל בתנועת בית"ר בתל אביב. האצ"ל נוסד בפילוג שחל ב-1931 בסניף ירושלים של ארגון "ההגנה", כאשר קבוצה גדולה של אנשי הסניף, בראשות אברהם תהומי פרשה מההגנה במחאה הנהגת ההגנה על "מדיניות ההבלגה" כלפי ערביי ארץ ישראל. המרכז הארצי של הארגון, שזה עתה קם, מנה ארבעה חברים, שניים מירושלים ושניים מתל אביב. בראשם עמד אחד מהארבעה, אברהם תהומי, ואחד מהם היה יוסף ברוורמן. בשנת 1935 חדל ברוורמן מפעילותו באצ"ל והצטרף למשטרת המנדט. בתחילה שירת במשטרת חיפה בדרגת קורפורל - רב-טוראי. בשנת 1936 הוצב למשטרת יפו במדור לחקירת פשעים. בראשית שנת 1939 עבר לשרת במחלקת ההגירה של משטרת החופים. האצ"ל נטר לברוורמן על עזיבת הארגון וחשד כי במשטרת החופים הוטל עליו להתחקות על דרכי ההעפלה ולמסור ידיעות על אנשי הארגון בתל אביב וסביבתה. בשל כך גזר האצ"ל את דינו למיתה. ב-3 במאי 1939 לאחר חצות, כאשר יוסף ברוורמן צעד מעבודתו לביתו, ארבו לו אנשי האצ"ל בפינת הרחובות וילנה ובן-יהודה בתל אביב וירו מטווח קרוב חמישה כדורים לבטנו. ברוורמן הספיק להשיב בשלוש יריות מכלי נשקו ונפל מתבוסס בדמו. הוא נלקח בכלי רכב שחלף במקום לבית החולים אסותא ושם נקבע מותו. לאחר שלושת מעשי הרצח של יהודים בידי האצ"ל - יוסף ברוורמן, ולנטין בק ואריה פולונסקי, החליטה הנהגת היישוב שלא להיגרר למלחמת אחים והסתפקה בגילוי דעת שפורסם בעיתון דבר ב-7 ביולי 1939, תחת הכותרת "לא תרצח". בראש החתומים על גילוי הדעת היו הנריטה סאלד, פרופסור אברהם הלוי פרנקל, ברל כצנלסון וש"י עגנון, ולאחריהם הופיעו שמותיהם של כמאה אנשים מהצמרת המדינית והתרבותית של היישוב, אנשי רוח ואמנים. בגילוי הדעת נאמר בין היתר: ”רצח ערבים חפים מפשע יגביר בקרב העם השכן את האיבה הפרועה ליהודים וילכד אותו מסביב לכת הטרוריסטים. רצח אנגלי חותר תחת מלחמתנו הפוליטית בקרב העם האנגלי, רצח יהודים על-ידי יהודים נותן אות למלחמה מזויינת בין יהודים, העלולה להשמיד את היישוב על-ידי מהרסיו מבפנים.” בתגובה פרסם אצ"ל כרוז בו נאמר: ”זכרו, כי הצו 'לא תרצח' לא חל על אויב; אותו משה רבנו שנתן את 'לא תרצח' הרג את המצרי ויטמנהו בחול.” Nachman Ben-Yehuda, Political Assassinations by Jews: A Rhetorical Device for Justice, State University of New York Press, 1992. pages 153 - 154 דן יהב, דמו בראשו - רציחות פוליטיות על ידי יהודים בתקופת היישוב, הוצאת שקד, 2010. עמ' 130 - 146. דוד ניב, מערכות הארגון הצבאי הלאומי. הוצאת מוסד קלוזנר, 1976. כרך 2 עמ' 251. ספר תולדות ההגנה, הוצאת עם עובד 1972. כרך ג' חלק ראשון עמ' 56 – 61. מעשי נקם בחזית היהודית הפנימית, בתקופת מלחמת העולם השנייה באתר של גילי חסקין.
ליפניק על הבצ'ווה

המונח "לייפניק" מפנה לכאן. לערך העוסק במקום אחר, ראו ליפניק. ליפניק על הבצ'ווה (בצ'כית: Lipník nad Bečvou, נהגה: [ˈlɪpɲiːk ˈnad bɛtʃvou̯]; בגרמנית: Leipnik) היא עיירה קטנה במחוז אולומואוץ שבחבל מוראביה, במזרח הרפובליקה הצ'כית. הערים הגדולות הקרובות ביותר אליה הן פררוף והרנייץ הסמוכה לה, הרחוקות מליפניק 10 ו-12 קילומטרים בהתאמה. העיירה ליפניק היא עיירה עתיקה ובמרכזה כיכר גדולה (כיכר ת. ג. מסריק). בעבר הייתה זו עיירת מבצר, וחלק גדול מהחומה ומגדליה השתמרו מימי הביניים. בסמוך לעיירה שוכנת טירת הלפשטיין. כביש טבעת מקיף את חומות המרכז ההיסטורי של העיירה. ליפניק העתיקה מתגאה במבנים בני תקופת הרנסאנס, מזרקות בסגנון הבארוק, ומבנים מכוסים ארקדות. בעבר היה בליפניק מיעוט יהודי גדול. בין רבני העיר היו רבי משה שמשון בכרך, רבי ישעיה הלוי הורוביץ (השני), הרב בנימין וולף איגר (דודו של רבי עקיבא איגר), רבי משה אריה בלאך, רבי שלמה קווטש ורבי ברוך תאומים-פרנקל, ה"ברוך טעם". כיום אין בה קהילה יהודית, ונותרו בה רק שני בתי הקברות היהודיים הנפרדים. מדיה וקבצים בנושא ליפניק על הבצ'ווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליפניק על הבצ'ווה ליפניק (צ'כיה), דף שער בספרייה הלאומית
דאלאס רוברטס

דאלאס מארק רוברטס (באנגלית: Dallas Mark Roberts; נולד ב-10 במאי 1970) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בין היתר מהופעותיו בתור אגנוס פרטרידג' בסדרת הדרמה "ישנן בנות" (2006–2009), בתור אוון קוואנו בסדרת הדרמה המשפטית "האישה הטובה" (2010–2016), בתור מילטון מאמט (אנ') בסדרה "המתים המהלכים" (2012–2013), בתור אליוט דלסון בסדרה "בלתי נשכח" (2013–2015) ובתור בוב ארמסטרונג בסדרה הקומית "רעבים" (2018–2019). בקולנוע הוא מוכר מתפקידיו בסרטים "בית בקצה העולם" (2004), "הולך בדרכי" (2005), "3:10 ליומה" (2007) ו"מועדון הלקוחות של דאלאס" (2013). רוברטס נולד וגדל ביוסטון, טקסס. יש לו אח צעיר בשם בריאן. הוא למד בחטיבת הביניים ע"ש פול רוויר ולאחר מכן בתיכון מרגרט לונג ויזדום (אנ') בדרום מערב יוסטון. במהלך התיכון הוא עבר להתגורר בסרסוטה, פלורידה, שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון סרסוטה (אנ') ב-1988. לאחר מכן למד במכללת המדינה של פלורידה (אנ'). ב-1990 התקבל ללימודים בבית הספר ג'וליארד משם סיים בהצטיינות בשנת 1994. רוברטס החל את דרכו בתיאטרון אוף ברודוויי, בין היתר בחידוש למחזה "שרוף את זה" (אנ') מאת לנפורד וילסון (אנ') לצדם של אדוארד נורטון וקתרין קינר, שיחק במחזה "Nocturne" מאת אדם ראפ (אנ') עבורו היה מועמד רוברטס לפרס דרמה דסק (אנ'), ושיחק במחזה "A Number" מאת קריל צ'רצ'יל לצדו של סם שפרד ובהמשך לצד ארליס הווארד. בשנת 2004 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "בית בקצה העולם" בתפקיד ראשי לצידו של קולין פארל. התגלה לקהל הרחב לראשונה בשנת 2005 בזכות תפקידו המשני בדרמה המוזיקלית המצליחה של ג'יימס מגנולד "הולך בדרכי" בתור המפיק המוזיקלי סם פיליפס. ב-2006 הצטרף רוברטס לעונה השלישית של סדרת הדרמה "ישנן בנות" בתפקיד אגנוס פרטרידג' המאהב של קיטי (פאם גריר). ב-2007 השתף רוברטס במערבון המוערך "3:10 ליומה" בתפקיד סוכן חברת הרכבות גרייסון בטרפילד ובמותחן האימה "ג'ושוע". ב-2010 שיחק בסדרת הדרמה "רוביקון", בתפקיד של מיילס פידלר מקבוצת הגאונים שבסוכנות הפדרלית "API" והצטרף כשחקן אורח לסדרת הדרמה "האישה הטובה" בתפקיד אוון, אחיה ההומו של אלישיה פלוריק (ג'וליאנה מרגוליס). ב-2012 הופיע רוברטס בעונה השלישית של סדרת הזומבים הפופולרית "המתים המהלכים" בתפקיד המדען מילטון יד ימינו של המושל (דייוויד מוריסי). בשנים 2013–2015 שיחק רוברטס בעונה השנייה והשלישית של סדרת הפשע "בלתי נשכח" בתפקיד אליוט דלסון, הבוס החדש במשטרת ניו יורק והשתתף בסרט עטור השבחים "מועדון הלקוחות של דאלאס" בתפקיד דייוויד ויין, עורך דינו של הדמות הראשית רון וודרורף (מתיו מקונוהיי). בשנים 2018–2019 כיכב בשתי עונותיה של הסדרה הקומית "רעבים" של נטפליקס. בשנת 2019 גילם את דני פנטל בסרטו של אדוארד נורטון "עיר יתומה" המבוסס על הרומן באותו שם משנת 1999 מאת ג'ונתן לת'ם. בשנת 2022 גילם את דבון דבלה בסרט המסתורין "רצח כתוב היטב: תעלומה יוונית" שבוים ונכתב על ידי ריאן ג'ונסון. רוברטס נשוי למעצבת הבמה כריסטין ג'ונס (אנ') והוא אב לשני בנים, פיילוט ואוור. מדיה וקבצים בנושא דאלאס רוברטס בוויקישיתוף דאלאס רוברטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאלאס רוברטס, באתר AllMovie (באנגלית) דאלאס רוברטס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קליאנת' ברוקס

קליאֵנת' ברוקס (באנגלית: Cleanth Brooks;‏ 16 באוקטובר 1906 – 10 במאי 1994) היה מבקר ספרות אמריקאי רב השפעה. זוכה "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1985. ברוקס למד באוניברסיטת ואנדרבילט בה פגש את רוברט פן וורן. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת טוליין וזכה במלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד. הוא היה תלמידו של ג'ון קרואו רנסום. ברוקס היה בין החשובים והבולטים בחברי אסכולת הביקורת החדשה באמצע המאה העשרים ובלט בקריאה הצמודה שלו. בין השאר ידוע ברקוס בכך שתיאר קריאה "רשלנית" ובלתי קשובה בביטוי נפוץ גם היום - "the Heresy of Paraphrase". ספריו של ברוקס כוללים את "Well-Wrought Urn", שפורסם ב-1947 ו-"Modern Poetry and the Tradition", שפורסם ב-1939. בשתי עבודות אלו ברוקס שם דגש על מרכזיותם של דו המשמעות והפרדוקסליות להבנת שירה. כמו כן, ברוקס כתב מחקר על ויליאם פוקנר; הוא כתב, יחד עם רוברט פן וורן, ספר לימוד משפיע, בשם "Literary Criticism: A Short History". עבודותיו המאוחרות יותר כוללות את הספר "A Shaping Joy: Studies in the Writer's Craft" קליאנת' ברוקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בראיין רייס

בראיין ריסברג קלואסן (בדנית: Brian Risberg Clausen; נולד ב-29 במאי 1978 בעיר Roskilde, דנמרק), הידוע יותר בשם בראיין רייס (Bryan Rice), הוא זמר פופ ומלחין דני. במסגרת חגיגות 50 השנה לשלטונה של המלכה אליזבת השנייה הופיע בשנת 2002 על גג ארמון בקינגהאם עם השיר God Save the Queen, ובחגיגות ה-70 לשלטונה הופיע מול הארמון על רקע האנדרטה של המלכה ויקטוריה. סינגל הבכורה של רייס, "No promises", שוחרר לרדיו בשנת 2005 וזכה להצלחה רבה בדנמרק. לשיר בוצעה אף גרסת כיסוי על ידי שיין וורד, זוכה תוכנית הזמר הבריטי "The X Factor", אשר הגיעה למקום השני במצעד הבריטי. האלבום הראשון של רייס, "Confessional", יצא לאור בשנת 2006 וזכה למעמד של תקליט זהב בדנמרק. הסינגל "Homeless Heart" מתוך האלבום, שהוא גרסת כיסוי לשירה של הזמרת הקנדית אמנדה סטוט (Amanda Stott), שימש כשיר הנושא בתוכנית הריאלטי הדנית "Paradise Hotel". שני שירים נוספים מהאלבום יצא לאורו כסינגלים: "Can't Say I'm Sorry" ו-"Where Do You Go?". הסינגל "Can't Say I'm Sorry" קיבל לחשיפה משמעותית, כאשר זוכה המקום השני בתוכנית "אמריקן איידול" השוודית, Erik Segerstedt, הוציא גרסת כיסוי לשיר אשר הגיעה למקום הראשון במצעד המוזיקה השוודי. גם זוכה "אמריקן איידול" בקנדה תאו תאמס ביצע גרסת כיסוי לשיר. בשנת 2006 רייס היה מועמד לפרס זמר השנה בתחרות "Zulu Awards" של ערוץ הטלוויזיה הדני TV 2 Zulu. אלבומו השני של רייס, "Good Time", יצא לאור בשנת 2007. בשנת 2009 רייס כתב בשיתוף עם Mads Haugaard את הסינגל "Underneath My Skin", אותו ביצעה הזמרת הנורווגית Christina Undhjem ב"קדם אירוויזיון" הדני, "Dansk Melodi Grand Prix". לאחר שהוצע מספר פעמים כמועמד, רייס לקח חלק בקדם אירוויזיון הדני ב-2010, עם השיר "Breathing" שנכתב על ידי Peter Bjørnskov. שירו הגיע לסבב ההצבעה הסופי והעפיל למקום השני מתוך עשרה שירים. ב-25 באוקטובר 2010, שחרר בראיין את אלבומו השלישי "Another Piece of Me". האלבום כלל בתוכו שני דואטים עם הזמרת הדנית Julie Berthelsen והזמרת השוודית Emilia. הסינגל השלישי מהאלבום, "There for You", שוחרר מעט לפני כן, ב-28 ביוני 2010. הסינגל הופיע במשחק ההרחבה "Late Night" של משחק המחשב "Sims 3", שעבורו הוקלטה גרסה מיוחדת של השיר בשפת ה-Simlish, שפה בדיונית של משחק ה-Sims. מי הוא דוקטור באסטרופיזיקה דצמבר 2022 קיבל מיי תואר אבירות מצ'ארלס השלישי מלך אנגליה, על תרומתו הגדולה למוזיקה ועל התנדבותו למען זכויות בעלי חיים. אשתו זוכה לתואר 'ליידי מיי' נשוי לאניטה דובסון מאז שנת 2000 Confessional - ‏2006 Good News‏ - 2007 Another Piece of Me‏ - 2010 מדיה וקבצים בנושא בראיין רייס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בראיין רייס בראיין רייס, ברשת החברתית פייסבוק בראיין רייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בראיין רייס, ברשת החברתית אינסטגרם בראיין רייס, סרטונים בערוץ היוטיוב בראיין רייס, באתר ספוטיפיי בראיין רייס, באתר Last.fm (באנגלית) בראיין רייס, באתר AllMusic (באנגלית) בראיין רייס, באתר MusicBrainz (באנגלית) בראיין רייס, באתר דיזר בראיין רייס, באתר Yandex.Music (ברוסית) בראיין רייס, באתר Discogs (באנגלית) בראיין רייס, באתר Songkick (באנגלית) בראיין רייס, באתר בילבורד (באנגלית) ynet (2022-12-31). "גיטריסט להקת קווין קיבל תואר אבירות מהמלך צ'רלס". Ynet. נבדק ב-2022-12-31. Guld og platin i oktober באתר International Federation of the Phonographic Industry (בדנית)
חמוס שחור-רגל

חמוס שחור-רגל (שם מדעי: Mustela nigripes) הוא מין סמור צפון אמריקאי קטן, החי במחילות. הוא מצוי בסכנת הכחדה ונותרו רק כ-1,000 פרטים בוגרים שלו, בכמה אזורים בדקוטה הדרומית, אריזונה וויומינג. אורך: גוף הזכרים באורך 500–533 מ"מ. הנקבות קטנות יותר. משקל: 650–1,400 גרם. מזון: מזונו העיקרי, המהווה 91% מהתזונה, הוא נובחניות, אותן הוא הורג במחילות. שאר המזון מורכב מנברנים, עכברי בית, עכבר חגבים, סנאיי קרקע, ארנבות הרים וכמה עופות. יש לו גוף צר וארוך המאפשר לו לנוע בקלות בתוך מחילות. אזור מחיה: בעיקר במחילות של נובחניות בערבות עשב הקרויות "פרריה" בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא חמוס שחור-רגל בוויקישיתוף חמוס שחור-רגל, באתר ITIS (באנגלית) חמוס שחור-רגל, באתר NCBI (באנגלית) חמוס שחור-רגל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חמוס שחור-רגל, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חמוס שחור-רגל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חמוס שחור-רגל, באתר GBIF (באנגלית) חמוס שחור-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האמנה האולימפית

האמנה האולימפית היא מקבץ של חוקים והנחיות המגדירים את עקרונות היסוד עבור ארגון המשחקים האולימפיים וניהול התנועה האולימפית. האמנה פורסמה לראשונה בשנת 1908, בשם "מדריך לוועד האולימפי הבינלאומי" (Annuaire du Comité International Olympique), אם כי חלק מן הכללים נכתבו על ידי פייר דה קוברטן עוד בשנת 1898. היא ידועה בשמה הנוכחי משנת 1978, והעדכון האחרון שלה פורסם ביוני 2019. בעיקרו של דבר, ישנן שלוש מטרות מרכזיות לאמנה האולימפית, כפי שמפורט בחלק המבוא של האמנה: לקבוע את עקרונות וערכי היסוד של האולימפיזם (Olympism) להוות את הבסיס החוקי של הוועד האולימפי הבינלאומי להגדיר את הזכויות והחובות של שלושת הגופים המרכזיים של התנועה האולימפית: הוועד האולימפי הבינלאומי פדרציות הספורט הבינלאומיות הוועדים האולימפיים הלאומיים האמנה האולימפית מורכבת מ-6 פרקים ומ-61 סעיפים. הפרק הראשון מגדיר את התנועה האולימפית ואת התפקיד והמשימה של הוועד האולימפי הבינלאומי. בפרט, בסעיף 2 נקבע כי על הוועד האולימפי לשמור על ההגינות בספורט, לעודד השתתפות בספורט ולוודא שהמשחקים האולימפיים יתקיימו כל תקופה קבועה. בנוסף, הפרק מגדיר את היחסים בין הוועד האולימפי הבינלאומי, הוועדים האולימפיים הלאומיים, והפדרציות הבינלאומיות. כמו כן מפורטים בפרק הסמלים הרשמיים של התנועה האולימפית. בפרק השני מתוארים החוקים וההנחיות של הוועד האולימפי הבינלאומי הנוגעים לחברי הוועד וניהולו, בפרק השלישי מתוארים החוקים עבור הפדרציות הבינלאומיות, ובפרק הרביעי – עבור הוועדים האולימפיים הלאומיים. הפרק החמישי נוגע לחוקים של המשחקים האולימפיים. בין השאר, הוא מכיל את הנהלים עבור בחירת העיר המארחת ועבור הוועדה המארגנת של המשחקים, וקובע אילו ענפי ספורט נכללים במשחקים האולימפיים. הפרק האחרון מכיל עונשים וסנקציות במקרה של הפרת כללי האמנה או הפרת כללי הקוד של הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט. האמנה האולימפית (אנגלית) http://www.olympic.org/olympic-charters http://www.olympic.org/olympic-charter/documents-reports-studies-publications https://stillmed.olympic.org/media/Document%20Library/OlympicOrg/General/EN-Olympic-Charter.pdf עמוד 9
יוסף ברוך אפשטיין

רבי יוסף ברוך הלוי אפשטיין מניישטאט (ה'תקנ"ב - י' באדר ה'תרכ"ז), היה אדמו"ר חסידי. מכונה "דער גוטער איד" (היהודי הטוב). נולד לרבי קלונימוס קלמן הלוי מקרקא מחבר הספר "מאור ושמש", מחשובי אדמו"רי פולין ולמילכה ראדל. בילדותו היה אצל החוזה מלובלין, רבו של אביו. כמו כן נסע לרבי מנחם מנדל מרימנוב, רבי נפתלי צבי מרופשיץ, רבי צבי הירש מרימנוב, רבי מאיר מפרמישלאן ורבי יחזקאל מקוזמיר. בבחרותו היה חסידם של רבי ישכר בער מראדושיץ, השרף ממוגלינצא ורבי אלעזר מקוז'ניץ, אך בעיקר היה חסידו של אביו. אחרי ההסתלקות של הצדיקים הנ"ל היה נוסע לרבי חיים מצאנז. לאחר נישואיו החל לעסוק במסחר, אך בהמשך מונה לרבה של ניישטאט ("עיר חדש"), והחל לנהוג באדמו"רות. התפרסם בשל מנהגו להרבות באמירת תהילים, ונודע כבעל מופת ופועל ישועות. לאחר פטירת רבי ישכר בער מראדושיץ, פנו אליו חסידים רבים. הוא נהג לחלק קמיעות בהם מופיע שמו ושם אמו. בדרך כלל נהג לומר רק מדברי תורתו של אביו, והסתיר את כוחו בתורה. עם זאת זכה להערצתם של צדיקים שנודעו גם כגאונים בתורה מלבד צדקתם כמו רבי מנחם מנדל שניאורסון ה"צמח צדק" ורבי חיים מצאנז. בנו רבי קלונימוס קלמן מילא את מקומו. חתניו היו רבי אליעזר הורוויץ נכדו של החוזה מלובלין ורבי משה אבא בער מליטוביסק. נכדו רבי חיים שמואל הורוויץ מחנטשין, היה מגדולי אדמו"רי פולין בתקופתו. בין צאצאיו, אדמו"רי חסידות אוז'רוב ורבי קלונימוס קלמיש שפירא מפיאסצנא. אותר קבר 'היהודי הטוב' מניישטאט, באתר "אהלי צדיקים". דוד הלחמי, רבי יוסף ברוך הלוי אפשטיין מעיר חדש, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ש"ה, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
צורה בלתי אפשרית

צורה בלתי אפשרית (או אובייקט בלתי אפשרי) היא סוג של אשליה אופטית. מדובר בצורה דו-ממדית המתפרשת על ידי מערכת הראייה כמייצגת היטל של גוף תלת־ממדי. חוסר-ההיתכנות מתברר לרוב תוך מספר שניות, אולם אשליית תלת הממד נותרת גם לאחר מכן. קיימות גם דוגמאות עדינות יותר בהן אשליית ההיתכנות עומדת בפני בחינה שטחית. במקרים אלה, דרושה בדיקה יסודית של האובייקט המוצג על מנת לחשוף את חוסר ההיתכנות שלו. טבעם המטריד של אובייקטים בלתי אפשריים מתאפשר בעקבות נטייתנו הטבעית לפרש ייצוגי דו־ממד כהיטלים של אובייקטים תלת־ממדיים. דוגמה לכך ניתן לראות בקוביית נקר, המתפרשת לרוב כקובייה ולא כ"שני ריבועים מחוברים על ידי קווים אלכסוניים". צורות בלתי אפשריות מעניינות פסיכולוגים, מתמטיקאים ואמנים, מבלי להשתייך באופן בלעדי לדיסציפלינה אחת. הרעיון של "אובייקט בלתי אפשרי אינטראקטיבי" הוא אובייקט בלתי אפשרי שניתן לצפות מכל זווית מבלי לשבור את האשליה. צורות בלתי אפשריים בולטות כוללות: קובייה בלתי אפשרית מדרגות פנרוז (אנ') משולש פנרוז אוסקר רטרסוורד (אנ'), אמן שוודי, היה הראשון לעצב במכוון הרבה חפצים בלתי אפשריים. הוא זכה לכינוי "אבי האובייקטים הבלתי אפשריים". ב-1934 צייר רטרסוורד משולש בלתי אפשרי. משולש זה התפרסם רק בשנות החמישים, כאשר המתמטיקאי רוג'ר פנרוז פרסם אותו כ"משולש פנרוז". בגרסה של רטרסוורד צלעות המשולש מחולקות לקוביות. משנות ה-30 ואילך, האמן ההולנדי אֶשֶר יצר ציורים רבים המציגים פרדוקסים של פרספקטיבה. אֶשֶר התפרסם בשנת 1957, כאשר הודפס הציור הראשון שלו שמכיל אובייקט בלתי אפשרי אמיתי: קובייה עם סרטי קסם (אנ'). אֶשֶר צייר ציורים נוספים רבים המציגים אובייקטים בלתי אפשריים, ועבודתו משכה את תשומת לב הציבור לאובייקטים בלתי אפשריים. ב-1956, ליונל פנרוז (אנ'), פסיכיאטר בריטי, ובנו המתמטיקאי, רוג'ר פנרוז, הגישו מאמר קצר לכתב העת של האגודה הפסיכולוגית הבריטית (אנ') שכותרתו "צורה בלתי אפשרית: סוג מיוחד של אשליה אופטית" (Impossible Objects: A Special Type of Visual Illusion). הנושא הודגם על ידי משולש פנרוז ומדרגות פנרוז (אנ'). המאמר התייחס לאֶשֶר שעבודתו הציתה את התעניינותם בנושא, אך לא לרטרסוורד שאליו לא היו מודעים. המאמר התפרסם רק ב-1958. בהמשך המאה ה-20, עבודותיו של אֶשֶר משכו כמה אמנים עכשוויים להתנסות בהצגת עצמים בלתי אפשריים, למשל, ג'וס דה מיי (אנ'), שיגאו פוקודה (אנ') וסנדרו דל-פראט (אנ'). מרחב ארבע-ממדי גאומטריה לא-אוקלידית לולאה מוזרה סוריאליזם מדיה וקבצים בנושא אובייקטים בלתי אפשריים בוויקישיתוף צורה בלתי אפשרית, באתר MathWorld (באנגלית)