laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלי קמפר

אליזבת' קלייר "אלי" קמפר (באנגלית: Elizabeth Claire "Ellie" Kemper; נולדה ב-2 במאי 1980) היא שחקנית, קומיקאית ומדבבת אמריקאית. נודעת בעיקר בשל תפקידה בתור ארין האנון בסדרה הקומית "המשרד" בגרסתה האמריקאית, וכן בזכות תפקידה בתור קימי שמידט בסיטקום "קימי שמידט". קמפר נולדה בקנזס סיטי, מיזורי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית אדוקה. בתם השנייה מתוך ארבעה ילדים, של דורות'י אן "דוטי" (לבית ג'אנארוני) ושל דייוויד וודס קמפר, מנהל חברת החזקות הבנק Commerce Bancshares, Inc. אחותה הצעירה, קארי קמפר, היא תסריטאית שכתבה פרקים אחדים לסדרה הקומית "המשרד", בגרסתה האמריקאית. הן נכדותיו של מילידרד ליין קמפר שעל שמה קרוי מוזיאון מילדרד ליין קמפר השוכן באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. קמפר גילתה את אהבתה למשחק ולקומדיה כאשר למדה בבית ספר ג'ון בורגס. אחד ממוריה בבית הספר היה כוכב הסדרה "מד מן", ג'ון האם. בשנת 2002 סיימה את לימודיה באוניברסיטת פרינסטון שם למדה לתואר ראשון בחוג ללימודי אנגלית, והצטרפה אל ההרכב הקומי מוזיקלי "מועדון משולש פרינסטון". קמפר שיחקה בנבחרת הוקי שדה של האוניברסיטה והייתה חלק מהקבוצה שהגיעה לגמר התיכונים בשנת 1998. לאחר ששיחקה כשנה פרשה על מנת להקדיש את עצמה לתיאטרון. לאחר מכן היא למדה לתואר שני בספרות אנגלית בווסטר קולג' באוניברסיטת אוקספורד. קמפר התגלתה לראשונה בשלוש הופעות אורח בתוכנית האירוח של קונאן או'בראיין. ב-2009 לוהקה קמפר לסדרה הקומית המוקומנטרית "המשרד" בגרסתה האמריקאית ברשת NBC - לתפקיד פקידת הקבלה של המשרד ארין האנון. מאז -2010 הופיעה גם בתפקידים זוטרים כגון בסרט הקומדיה "Get Him to the Greek", בתור חברתו לעבודה של אהרון גרין (ג'ונה היל) ובדרמה מקום אחר. ב-2011 שיחקה קמפר בסרט הקומדיה "מסיבת רווקות" ,בתפקיד בקה חברתה של הכלה ליליאן (מאיה רודולף). בשנת 2014 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הדרמה "התבגרות מאוחרת" בכיכובן של קירה נייטלי וקלואי גרייס מורץ. בשנת 2015 החלה לשחק בתפקיד הנשי המרכזי בסדרה הקומית של טינה פיי "קימי שמידט"; שנוצרה ששודרה בנטפליקס במשך ארבעה עונות; עבורו הייתה קמפר מועמדת לשני פרסי אמי. ב-2018 העניקה את קולה להקלטת ספר הילדים "יום בחייו של מרלון באנדו". בנוסף בשנת 2018, פרסמה קמפר את ספרה האוטוביוגרפי "My Squirrel Days" בהוצאת צ'ארלס סקריבנר ובניו, שקיבל בעיקר ביקורות חיוביות. ב-2011 התארסה עם התסריטאי והמפיק היהודי-אמריקאי מיכאל קומן, השניים נישאו ב-7 ביולי 2012 ולהם שני בנים. מדיה וקבצים בנושא אלי קמפר בוויקישיתוף אלי קמפר, ברשת החברתית אינסטגרם אלי קמפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלי קמפר, באתר AllMovie (באנגלית) אלי קמפר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אלי קמפר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלי קמפר, באתר MusicBrainz (באנגלית) Ellie Kemper of The Office Marries Michael Koman, PEOPLE.com (באנגלית)
פינקוטק הישן

פינקוטק הישן (בגרמנית: Alte Pinakothek) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם ב"מתחם האמנות" (Kunstareal) בעיר מינכן. הפינקוטק הישן הוא אחד הוותיקים מבין המוזיאונים לאמנות בעולם, ומחזיק באחד האוספים הגדולים ביותר של "הציירים הגדולים" (Old Masters) שפעלו באירופה לפני שנת 1800. שמו של המוזיאון נגזר מתקופת זמן הפריטים המוצגים בו, בדומה למוזיאונים הסמוכים אליו פינקוטק החדש ופינקוטק המודרני. אוסף האמנות של משפחת ויטלסבאך החל בתקופתו של וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה אשר הורה כבר במאה ה-16 לציירים המפורסמים בני תקופתו ליצור מספר ציורים היסטוריים. מקסימיליאן הראשון ("הגדול") דוכס בוואריה המשיך במדיניות רכישת הציורים ובעיקר מפרי עבודתו של אלברכט דירר. נכדו, מקסימיליאן השני עמנואל, רכש בתקופת שלטונו באזור ארצות השפלה, אוסף גדול של ציורים פרי מכחולם של האומנים בני האסכולה ההולנדית והפלמית. בשלהי המאה ה-18 הוצג כבר חלק נכבד מן האוסף בארמון הישן והיה נגיש גם לציבור הרחב. לאחר איחוד בוואריה עם מחוז ריין-פפאלץ בשנת 1777 הועברו אוספי הציורים של מאנהיים, דיסלדורף וצווייבריקן למינכן, במטרה להגן עליהם מפני הקרבות שהתחוללו באזור במהלך המהפכה הצרפתית. כחלק מתהליך ירידת כוחה של הכנסייה שהתרחש בשנים שלאחר מכן, הועברו יצירות אמנות רבות שהוחזקו ברשותם של מנזרים וכנסיות לבעלותה של המדינה, וצורפו לאוסף המשפחתי והרחיבו אותו. המלך לודוויג הראשון מבוואריה המשיך להגדיל את האוסף באמצעות רכישות מיצירותיהם של אמנים גרמנים והולנדים, וצירף אליו גם ציורים פרי עבודתם של אמני הרנסאנס האיטלקי. בשנת 1826 הורה לודוויג הראשון מבוואריה לאדריכל לאו פון קלנצה לתכנן בניין חדש עבור אוסף האומנות של משפחת ויטלסבאך. עיצובו של פון קלנצה למוזיאון, התייחד בחללי תצוגה ענקיים וגבוהים, ולאחר חנוכתו בשנת 1836 שימש השראה למבני מוזיאונים רבים אחרים ברחבי אירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק מבנה המוזיאון אך שוקם ונפתח מחדש לתצוגות בסוף שנות ה-50. מוזיאון פינקוטק הישן מתנהל תחת פיקוח של רשות ציבורית ממשלתית. האוסף כולל כמה אלפי ציורים מן המאה ה-13 ועד המאה ה-18. רוב האוסף מורכב מעבודות של ראשוני הציירים הגרמנים, ההולנדים, הפלמים, והאיטלקים ונחשב לאחד מחשובי האוספים בעולם. במוזיאון עצמו מוצרים יותר מ-800 ציורים, וציורים נוספים מושאלים לתצוגות במוזיאונים אחרים בבוואריה. גרמנים - אלברכט דירר, אלברכט אלטדורפר, מתיאס גרינוואלד. הולנדים ופלמים - הירונימוס בוש, רמברנדט, ואן ליידן, פטר ברויגל, רובנס, ואן דייק. איטלקים - ג'וטו, בוטיצ'לי, רפאל, לאונרדו דה וינצ'י, טיציאן. צרפתים - קלוד לורן, ניקולא פוסן, פרנסואה בושה, ז'אן-בטיסט סימאון שארדן, ספרדים - אל גרקו, ולאסקז, פרנסיסקו דה סורבראן. מדיה וקבצים בנושא פינקוטק הישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק הישן (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק הישן (באנגלית) פינקוטק הישן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פינקוטק הישן, באתר Discogs (באנגלית)
מאזני פיתול

מאזני פיתול, נקראים גם מטוטלת פיתול, הם כלי מדעי לחישוב כוחות קטנים מאוד. הממציא של מאזני הפיתול הוא שארל-אוגוסטן דה קולון, שפיתח את המאזניים בשנת 1777. גם ג'ון מישל פיתח מאזניים דומות באופן עצמאי לקראת שנת 1783. מאזני הפיתול ידועים בעיקר בגלל השימושים של קולון למדידת כוחות אלקטרוסטטים בין מטענים. קולון השתמש במדידות אלה בשביל להגדיר את חוק קולון. המאזניים תרמו גם להנרי קוונדיש בניסויו למדידת צפיפות כדור הארץ. ניסויים אלו הביאו למציאת קבוע הכבידה במועד מאוחר יותר. מאזני הפיתול מורכבים ממוט התלוי ממרכזו בעזרת סיב דק. הסיב משמש כקפיץ פיתול מאוד חלש המנסה להחזיר את המערכת לשיווי משקל. אם מופעל כוח לא ידוע על קצה המוט בזווית ישרה המוט יסתובב עד שהמערכת תגיע לשיווי משקל (הכוח שהסיב מפעיל יהיה שווה לכוח המופעל על המוט), כך הכוח המופעל יהיה פרופורציונלי לזווית בה המוט הסתובב. כדי לחשב את הכוח הפועל על המאזניים, צריך לדעת את קבוע הקפיץ של הסיב עליו תלוי המוט. הדבר לא קל משום שגודלו של קבוע זה קטן מאוד. קוונדיש עשה זאת על ידי בדיקת התהודה של הסיב. אם נהרוס את מצב השיווי המשקל על ידי כוח חיצוני ולאחר מכן נבודד את המערכת - המערכת תהפוך למתנד הרמוני בעלת תדירות התלויה בקבוע הקפיץ של הסיב – כך ניתן למצוא את קבוע הקפיץ. לאחר מציאת קבוע הקפיץ חישוב הכוח הוא עניין של מכניקה פשוטה. קולון השתמש במאזני פיתול למדידת כוחות אלקטרוסטטיים בין מטענים. בניסויו של קולון, המוט היה מוט מבודד עם כדור מצופה מתכת בצד אחד. הכדור על המוט הוטען במטען אלקטרוסטטי ידוע מראש. הביאו כדור חדש טעון במטען בעל אותו סימן לקרבת הכדור שעל המוט והמוט הסתובב בזווית מסוימת (המטענים דחו אחד את השני). על ידי חישוב הזווית קולון היה יכול לחשב את כוח הדחייה בין הכדורים במטענים שונים במרחקים שונים וכך הגיע לחוק קולון. Cavendish, H. (1798), "Experiments to determine the Density of the Earth", in MacKenzie, A.S., Scientific Memoirs, Vol.9: The Laws of Gravitation, American Book Co., 1900, pp. 59–105 Charles Augustin de Coulomb, 6, Werner Co., 1907, p. 452 מדיה וקבצים בנושא מאזני פיתול בוויקישיתוף מאזני פיתול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קפיצים, סוגי קפיצים
אורן כהן (שחקן)

אורן כהן (נולד ב-25 באפריל 1980) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי. זוכה פרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח לשנת 2011. בעל בית ספר למשחק בנתיבות. כהן נולד וגדל בשדרות, למעט תקופה של מספר שנים בילדותו שהתגורר עם משפחתו בקנדה. הוריו, אסתר ושמואל כהן, הם ממוצא מרוקאי. כהן הוא בן הזקונים במשפחתו, לו שני אחים מבוגרים ממנו, עמיר וקובי. בצה"ל שירת בבסיס חיל האוויר בחצרים. בתום שירותו הצבאי למד כהן לתואר ראשון בכלכלה וניהול ובמקביל עבד כמנהל צוות בחברת בזק און ליין ואחר-כך היה מנהל מוקד, בתקופה זו החל ללמוד בסדנה למשחק עם הבמאי רמי דנון בשעות הפנאי, ולאחר שלוש שנים החליט לזנוח את לימודיו באוניברסיטה וללמוד משחק בצורה רצינית. כהן הוא בוגר המחזור הראשון של גודמן - בית ספר למשחק בנגב, השוכן בבאר שבע, בראשותם של שמוליק יפרח ורפי ניב (2005–2008). במהלך לימודיו זכה כהן במלגת הצטיינות על שם מרק חסמן בשנים 2006/5 ו-2007/6, במלגת תחרת מונולוגים בשנים 2006/7 ו-2007/8 ובמלגת מצטיין המחזור התלת-שנתית 2007–2008. במהלך סדנה הוא כתב יחד עם צביקה הדר ושלושה חברים מופע קומי בשם "החצר של סרוסי", אותו הציגו כמופע עצמאי במהלך השנה השנייה ללימודיו. בתום לימודיו גייס אותו נתן דטנר, מנהל תיאטרון באר שבע דאז, לתיאטרון באר שבע והוא משחק בו מאז. אורן כהן שיחק בין היתר בתיאטרון באר שבע בהצגה "קן הקוקייה" בתפקיד בילי ביביט, עליו זכה בפרס התיאטרון בקטגוריית השחקן המבטיח לשנת 2011. ההצגה הועלתה בהתחלה בבית הספר למשחק, כחלק מעבודת התחקיר לתפקיד הלך אורן יחד עם קאסט השחקנים למרכז לבריאות הנפש בבאר-שבע וערך סדנאות תיאטרון עם המטופלים. באחד מביקוריו במקום פגש כהן ילד מהמטופלים שמאוד הזכיר לו את דמותו של בילי ביביט במחזה, הוא השתמש בלבושו של הילד ולמד את שפת גופו, בהם הופיע בהצגה. כהן שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "תרנגול כפרות" בתיאטרון הקיבוץ בה גילם את דמותו של נורי, לפי ספרו של אלי עמיר. שיחק בסרט "וסרמיל" בבימויו של מושון סלמונה ובסרט "כביש 40 דרום" בבימויו של אלדד בוגנים. ב-2011 הצטלם למיני-סדרה "שביתה" בבימויו של רני בלייר, ששודרה ב-yes. השתתף במספר פרסומות. כהן מלמד במגמות תיאטרון בבתי ספר שונים בבאר-שבע ומביים הפקות נוער. בשנת 2007 החל כהן לשחק בטלנובלה המוזיקלית השיר שלנו את עתניאל נבון אחיו הגדול של הראל לצידם של אושרי כהן, רן דנקר, נינט טייב, רן בכור, ליאור אשכנזי, רונה לי שמעון, אלי אלטוניו, עידו מוסרי ועוד. החל מאוגוסט 2012 הוא מנחה ביחד עם השחקן ירמי רייך את "שותפים לתשע" תוכנית סאטירה מדי בוקר ברדיו דרום. החל מסוף נובמבר 2012 ישחק כהן בתפקיד הראשי בהצגה "משחיז הסכינים הסיני", שתעלה בתיאטרון באר שבע. ההצגה מבוססת על סיפורי ילדותו של נסים אלוני; כהן יגלם את דמותו של אדירנה, בן דמותו של אלוני. אורן כהן נשוי ללילך, להם שלושה בנים, והם מתגוררים בבאר שבע. תיאטרון באר שבע מחזות זמר תיאטרון הקיבוץ מדיה וקבצים בנושא אורן כהן בוויקישיתוף אורן כהן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורן כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הזוכה בפרס בקטגוריה: השחקן המבטיח: אורן כהן - על תפקיד בילי ביביט בהצגה "קן הקוקיה", באתר פרס התיאטרון הישראלי דני בלר, "שחקן זה כמו להיות זונה": אורן כהן, הכוכב העולה של תיאטרון ב"ש, באתר nrg‏, 10 במאי 2011 אורן עמית, הילד הזה הוא אני, באתר כביש 40, גיליון 118 אורן כהן השחקן המבטיח בתיאטרון לשנת 2011, באתר העיר באר שבע, 15 במאי 2011 אורן כהן - השחקן המבטיח בתיאטרון בשנת 2011, באתר קיוונים על ההצגה קן הקוקיה באתר תיאטרון באר שבע חן ליפשיץ, למזלי, הימרתי על התיאטרון, באתר מעמול, 22 במאי 2011
טיכה (כוכב לכת משוער)

טיכה (באנגלית: Tyche) הוא כינוי לכוכב לכת, אשר עד 2014 היו מדענים ששיערו את קיומו במערכת השמש, באזור עננת אורט. טיכה אמור היה להיות כוכב הלכת הגדול ביותר במערכת השמש, בעל קוטר הגדול פי 1.4 מזה של כוכב הלכת צדק ומסה של פי 4 ממנו. מעולם לא נמצאו לכוכב לכת היפותטי זה הוכחות תצפיתיות וגם לפני 2014 קיומו היה שנוי במחלוקת, אך תומכיו ציינו כי גם לפני גילוי נפטון התאוריה המדעית הקדימה את גילוי העובדות. מדובר היה בעיקר בחוקרים מאוניברסיטת לואיזיאנה (University of Louisiana at Lafayette), אשר טענו עד 2014, שהתנהגותם של אסטרואידים במערכת השמש החיצונית מצביעה על קיום כוכב הלכת. ב-2014, לפי תצפיות של טלסקופ החלל WISE, פסלה נאס"א את האפשרות לקיומו של טיכה. הפרופ' דניאל ויטמאייר וג'ון מאטיס מאוניברסיטת לואיזיאנה טענו מ-1999 כי ייתכן שקיים כוכב לכת ענק בעננת אורט, על פי ניתוח שביצעו לתנועתם של שביטים שהגיעו אל פנים מערכת השמש. תנועתם של שביטים אלה הושפעה לטענתם מנוכחותה של מסה משמעותית בעננת אורט, מסה שוויטמאייר העריך כגדולה פי 4 ממסתו של צדק. לפי חישוביו של ויטמאייר דובר בכוכב לכת צעיר, הגדול ביותר במערכת השמש. קוטרו אמור היה להיות גדול פי 1.4 מקוטרו של צדק ומסתו פי 4, והוא אמור היה להימצא במרחק של כ-15,000 יחידות אסטרונומיות מהשמש או כרבע שנת אור, אך עדיין בתוך עננת אורט, שמעריכים כי היא משתרעת עד מרחק של כ-50,000 יחידות אסטרונומיות מהשמש. להערכתו, הרכבו של טיכה צריך היה להיות דומה לזה של צדק ושבתאי, ענק גזים המכיל בעיקר מימן והליום ומקיף את השמש במחזור של בערך 1.8 מיליון שנים. החוקרים האמינו כי גם אם יימצא כוכב הלכת, רוב הסיכויים שהוא אינו כוכב לכת מקורי של מערכת השמש, אלא נוצר במקום אחר ונלכד עם השנים בכוח הכבידה של השמש. לכוכב הלכת המשוער אף ניתן שם זמני "טיכה" (Tyche), על שם האלה במיתולוגיה היוונית טיכה, השולטת במזל ובשגשוג של העיר. כמובן, רק אילו ניתן אישור סופי לגילוי הכוכב התאורטי הזה היה האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU) נותן לו שם רשמי. המדענים קיוו לגלות את טיכה בעזרת החום והקרינה שהוא אמור להפיק. הם סברו שבגלל מבנהו ומסתו הגדולה הוא עשוי להיות חם יותר מסביבתו הקפואה וגם ההתקררות האיטית יותר שלו לאחר היווצרותו אמורה הייתה לסייע בגילויו. ההערכה הייתה שטמפרטורת פני השטח של טיכה היא כ-73 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, הרבה מעל לטמפרטורה של עצמים בסביבתו, הקרובה לאפס מוחלט. לשם כך נעזרו המדענים בטלסקופ החלל WISE. טלסקופ זה, ששוגר בדצמבר 2009, רגיש לאורכי גל בקרינה תת-אדומה, קרינה הנפלטת מגופים קרים. במרץ 2014 הודיעה נאס"א שתצפיות מטלסקופ החלל WISE פוסלות את האפשרות לקיום גוף מסדר גודל של שבתאי ומעלה במערכת השמש החיצונית. כוכב לכת תשיעי (משוער) נמסיס (כוכב משוער) ניבירו J. J. Matese, P. G. Whitman, D. P. Whitmire, ראיות משביטים לגוף מסיבי בעננת אורט החיצונית, אוניברסיטת לואיזיאנה, 1999 אבי בליזובסקי, ‏האם כוכב לכת ענק בקצה מערכת השמש אחראי לחלק מהשביטים?, באתר "הידען", 15 בפברואר 2011 יגאל פתאל, האם נמצא כוכב הלכת הכי גדול במערכת השמש?, באתר ynet, 14 בפברואר 2011 No, theres no proof of a giant planet in the outer solar system, Discover. February 15, 2011 Clavin, Whitney; Harrington, J.D. NASA's WISE Survey Finds Thousands of New Stars, But No 'Planet X'. NASA. March 7, 2014 K. L. Luhman, A SEARCH FOR A DISTANT COMPANION TO THE SUN WITH THE WIDE-FIELD INFRARED SURVEY EXPLORER, The Astrophysical Journal, Volume 781, Number 1. December 24, 2013
אור גרוסמן

אור גרוסמן (נולדה ב-31 באוגוסט 1987) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית. גרוסמן נולדה בשכונת רמת חן שברמת גן. אביה, הלל גרוסמן, שהיה אדריכל נפטר כשהייתה בת 18. אמהּ, סמדר (לבית ששון), אמנית במקצועה. בשנת 2009 אור גרוסמן הובילה את הקמפיין והקטלוג של מעצבת התכשיטים שירי אודיז. דגמנה בישראל ומחוצה לה בתור פרזנטורית של חברת לי קופר, ושל חברת האיפור האיטלקית קולי סטאר. בשנת 2009 שיחקה ב"נשות הטייסים" בתפקיד קרן שהוא התפקיד הטלוויזיוני הגדול הראשון שלה. ב-2010 השתתפה בסדרה המצליחה "הכל דבש", ובתוכנית "TLV - עושים את תל אביב". בשנת 2011 דגמנה ביחד עם עוז זהבי בקמפיין קולקציית האביב קיץ של חברת רנואר. באותה שנה שיחקה גרוסמן בתפקיד חוזר בעונה השנייה של "עספור" בתור ענהאל. כמו כן, השתתפה ב"השנים הכי יפות". בינואר 2012 הופיעה גרוסמן במגזין הארופאי "Hello" בפרסומת לחברת הקוסמטיקה Carisma לצידה של הדוגמנית בר רפאלי. במרץ 2012 נבחרה גרוסמן להוביל את קמפיין האקססוריז העולמי של חברת Diesel. בחנוכה 2013 השתתפה ב"X פסטיגל". באוגוסט 2014 נבחרה שוב כפרזנטורית של מותג האופנה הישראלי רנואר, הפעם לצידו של הכדורסלן גל מקל. נכון ל-2016, גרוסמן הפכה שותפה במותג הטי שרט הישראלי Q, ובנוסף מדגמנת עבור "איל מקיאז'". ב-29 באוגוסט 2013 התחתנה עם איש העסקים הישראלי-אמריקאי לני שפורן. בפברואר 2014 הודיעו בני הזוג על פרידתם, ובמרץ 2014 התגרשו. בדצמבר 2014 התארסה לג'יימי דינר, מנהל קרן גידור בריטי-יהודי. במרץ 2015 הם נישאו. ב-9 ביולי 2015 נולד בנם הבכור. במרץ 2017 נולד בנם השני. הם מתגוררים בבריטניה. אור גרוסמן, ברשת החברתית אינסטגרם אור גרוסמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אור גרוסמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירית אברהם / צילום: אלכס ליפקין, אור גרוסמן, באתר ynet, 4 באפריל 2009 תמי שמש-קריץ, מסך שחור: ריאיון עם אור גרוסמן, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2011 גיא פינס, אור גרוסמן מסבירה מה קרה מאחורי הגירושים, באתר nana10‏, 29 ביוני 2014 אורית מרלין רוזנצוויג, קרן נתנזון ויץ, אור גרוסמן: "לא עזבתי את הארץ בשביל בעלי, עזבתי בשבילי", באתר ynet, 3 בינואר 2016 הדס בשן, ‏"אני אוהבת סרטי דיסני, וגם החיים שלי יצאו כמו אגדה", באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2016 על מדרגות הרבנות: אור גרוסמן גרושה, באתר וואלה, 19 במרץ 2014 הדס בשן, ‏"אני אוהבת סרטי דיסני, וגם החיים שלי יצאו כמו אגדה", באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2016
קהילת וויען

קהל עדת יראים וויען היא עדה שמרכזה בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין ונוסדה על ידי יהודים יוצאי וינה ('וויען' בכתיב ארכאי). יש לה בתי כנסת גם בבורו פארק ובמונסי וכן מוסדות חינוך הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה. כקבוצות הונגריות דומות (כמו חסידות פאפא וקהילות צעהלים, ניטרא, קראסנה וקאשוי), יש לה כיום מאפיינים חסידיים מסוימים, על אף שמייסדיה היו ברובם אשכנזים (מתנגדים) יוצאי אוברלנד, ממתפללי ה"שיף-שול" בווינה. היא מונה כ-500 משפחות. הקהילה הוקמה ב-1941 על ידי פליטים שנמלטו מהנאצים. הם רכשו בניין תיאטרון בשדרות בדפורד והפכוהו לבית כנסת. רבם הראשון היה הרב יונתן שטייף, שכיהן לפני מלחמת העולם השנייה כדיין בבודפשט ונפטר בשנת תשי"ח. בשנת תשכ"א מונה במקומו הרב עזריאל יהודה ליבוביץ. משנת תשנ"ב מכהן הרב אשר אנשיל כ"ץ, בנו של הרב יהושע כ"ץ, אב"ד סומבטהלי, ואחי הרב מסרדהלי. דייני הקהילה בעבר וכיום הם הרב יוסף אליהו שטיינר בוויליאמסבורג, הרב יחזקאל הורוביץ והרב צבי הלפרין בבורו פארק והרב מנחם פישר במונסי. הרב אשר כ"ץ החליף בשנת תשס"ח את נוסח התפילה בבית הכנסת המרכזי בוויליאמסבורג מנוסח אשכנז לנוסח ספרד והחל לערוך טישים. במונסי נותר נוסח אשכנז, ובבורו פארק יש שתי קהילות המתפללות בנוסח ספרד ואחת שנותרה עם אשכנז. בקהילת וויען בירושלים, ברחוב מנחת יצחק בקרית בעלזא, ממשיכים להתפלל בנוסח אשכנז, ובית הכנסת הוא אחד היחידים בירושלים שבו מקדשים בבית הכנסת בליל שבת ומניחים תפילין בחול המועד. עזריאל יהודה בן יעקב לעבאוויטש (1910-1991), דף שער בספרייה הלאומית בנימין המבורגר, שרשי מנהג אשכנז, חלק ה, בני ברק תשע"ח, עמ' 885. כך נוהגים גם נכון לתשפ"ד.
ערוגת הבושם

ערוגת הבושם הוא שמם של כמה חיבורים תורניים. האם התכוונתם ל... חיבורו של רבי אברהם בן עזריאל מראשוני אשכנז, על הפיוטים במעגל השנה רבי משה גרינוולד, רבה של חוסט ומגדולי רבני הונגריה בסוף המאה ה-19, שנודע על שם ספרו "ערוגת הבושם"
רב אחא בר רב איקא

רב אחא בר איקא הוא אמורא בבלי בדור החמישי לאמוראי בבל. נולד לרב איקא, ולאחותו של רב אחא בר יעקב. הוא התגורר בפפוניא, יחד עם דודו, רב אחא בר יעקב. מוזכר בתלמוד הבבלי עשרות פעמים, כשהוא דן עם רב פפא חבירו, ורב הונא בר מנוח מזכיר רבות מאמרותיו. ייתכן שהיה אחיו של רב הונא בריה דרב איקא. הרב אהרן הימן, "רב אחא בר רב איקא", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב הונא בר מנוח

רב הונא בר מנוח הוא אמורא, שחי בדור השישי לאמוראי בבל. רב הונא למד אצל רבא, ולאחר תלמידו, עבר יחד עם שני חברי רב שמואל בר אידי ורב חייא מווסתניא לפני רב פפא שהמשיכו בראשות הישיבה. הוא וחבריו לא היו מרוצים מדרך לימודו של רב פפא, ולפעמים כאשר תורתו לא מצאה חן בעיניהם הם רימזו זה לזה, רב פפא נפגע, והוא חלם חלום בו רימזו לו משמים כי עלול לחול עונש חמור על שלושת תלמידיו אלו, בפסוק "ואכחיד את שלושת הרועים", ובעקבות חלום זה רב פפא ביקש מהם שלא ימשיכו עוד בלימוד בבית מדרשו, והם עזבו את הישיבה. רב הונא בר מנוח מוסר רבות מאמרותיו של רב אחא בר רב איקא. הרב אהרן הימן, "רב הונא בר מנוח", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק א, עמודים 354, באתר היברובוקס
מאסטה

מאסטה (באיטלקית: Maestà) מושג באמנות המתאר תמונה של המדונה עם ישו התינוק כשהיא ישובה בכס מלכות מוקפת במלאכים ובקדושים. ציורי מאסטה הפכו לנפוצים בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13, בעיקר בטוסקנה שבאיטליה. נראה שהתופעה קשורה בהתעצמות פולחן מרים במאה ה-13. המילה מאסטה באיטלקית פרושה 'מַלְכוּת' או 'תפארת'. השתמשו במושג לראשונה ב-1311 עם חנוכתה של המאסטה של דוצ'ו, שהתיאור הזה אכן התאים לה מאוד. זאת למרות שמאסטות של צ'ימבואה צוירו כבר כ-30 שנה קודם לכן. המאסטות, בחלקן, נעשו על קירות בטכניקת הפרסקו ובחלקן בטמפרה על לוח עץ. ממדיהם היו, בדרך כלל, גדולים מאוד. ממדי הגדולה שבהן, זו של סימונה מרטיני, היו 970X763 ס"מ. מאסטה של צ'ימבואה, פרסקו. הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי, הכנסייה התחתונה. מאסטה של השילוש הקדוש (Santa Trinita Maestà), צ'ימבואה, צבע על לוח עץ (תארוך משוער 1280). בגלריית אופיצי שבפירנצה. מאסטה של השילוש הקדוש (Santa Trinita Maestà), צ'ימבואה, צבע על לוח עץ (תארוך משוער 1280). במוזיאון הלובר מאסטה של צ'ימבואה, טמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (תארוך משוער: 1280 – 1290). בכנסיית סנטה מריה די סרבי בבולוניה. מאסטה של צ'ימבואה. הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי צ'ימבואה: מאסטה של השילוש הקדוש, גלריית אופיצי צ'ימבואה: מאסטה של השילוש הקדוש מוזיאון הלובר מאסטה של צ'ימבואה. כנסיית סנטה מריה די סרבי בבולוניה המאסטה של דוצ'ו, ציור בטמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (1308 – 1311). צוירה במקור עבור קתדרלת סיינה. מאסטת "כל הקדושים" (Maestà di Ognissanti) של ג'וטו טמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (תארוך משוער 1310). בגלריית אופיצי שבפירנצה. מאסטה של סימונה מרטיני, פרסקו. (1315). בית העירייה (palazzo pubblico), סיינה. מאסטה של ליפו ממי ואביו ממו די פיליפוצ'ו, פרסקו. (1317). בית העירייה של סן ג'ימיניאנו. המאסטה של דוצ'ו ג'וטו:מאסטת "כל הקדושים" מאסטה של סימונה מרטיני, בית העיריה, סיינה מאסטה של ליפו ממי ואביו. בית העיריה, סן ג'ימינאנו מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי, טמפרה ועלי זהב על לוח עץ. (תארוך משוער 1335). במוזיאון di arte sacra בעיירה מסה מריטימה (Massa Marittima ) שבנפת גרוסטו, טוסקנה. מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי, פרסקו. (תארוך משוער 1337). בכנסיית אוגסטינוס (chiesa di Sant'Agostino), סיינה. מאסטה של מזאצ'ו, טמפרה על לוח עץ. (1426). בגלריה הלאומית, לונדון. מאסטה של פרה אנג'ליקו, טמפרה על לוח עץ. (תארוך משוער 1430). המוזיאון הלאומי של סן-מרקו (Museo nazionale di San Marco), פירנצה. מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי מסה מריטימה מאסטה של אמברוג'ו לורנצטי,סיינה מאסטה של מזאצ'ו. הגלריה הלאומית, לונדון מאסטה של פרה אנג'ליקו, המוזיאון הלאומי של סן-מרקו, פירנצה אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' -127, מסת"ב 978-965-566-137-8
רפי גברון

רפאל פיצ'י גברון (באנגלית: Raphael Pichey Gavron; נולד ב-24 ביוני 1989) הוא שחקן אנגלי ממוצא יהודי, אשר התפרסם בשל השתתפותו בתור קפטן ארדווארק (אנ') במיני-סדרה "מלכוד 22" (2019) ובשל הופעתו כארני נונצי בדרמת הפשע "הסנדק של הארלם" (2019–2021). גברון נולד בשכונת הנדון במחוז בארנט בצפון לונדון, בנם של הסופרת מרתה פיצ'י והמוציא לאור המנוח סיימון גברון. אמו ילידת ארצות הברית ואביו היה ממשפחה יהודית מצפון לונדון. סבו וסבתו מצד אביו היו המיליונר הפילנתרופ רוברט גברון (אנ') והסוציולוגית חנה פיבל שנולדה בתל אביב והתאבדה בגיל 29. סבא רבא שלו היה הסופר טוסקו פייבל (אנ'), שנודע בשל עבודתו עם הסופר ג'ורג' אורוול. דודתו למחצה (אחותו למחצה של אביו) היא הבמאית שרה גברון (אנ'). סבו מצד אמו של רפי היה בן למשפחה צרפתית-קנדית. לגברון שני אחים צעירים יותר - בנג'מין (יליד 1992) ומוזס (יליד 1996). בשנת 2008, התנדב גברון בקיבוץ בישראל במשך כחצי שנה. ראשית דרכו של גברון הייתה בשנת 2006 בסרט הקולנוע "הסגת גבול", בו גילם את דמותו של מירו, פורץ צעיר המשתמש בטכניקות מפארקור כדי לפרוץ לבניין המשרדים שבו עובד אדריכל נוף אורבני. על ביצועיו בסרט, היה גברון מועמד לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי בקטגוריית השחקן החדש המבטיח. בשנת 2007 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "רומא" של רשת HBO. בשנת 2008 שיחק בסרט "הלילה של ניק ונורה", שם גילם את דב, הסולן בלהקה עם ניק. לאחר מכן התארח במספר פרקים בסדרה "24". הוא היה המועמד הנבחר לתפקיד בסרט "השיר האחרון" (משנת 2010) של מיילי סיירוס, אך לאחר מכן התפקיד ניתן לשחקן ליאם המסוורת'. בשנת 2018 שיחק בדרמה המוזיקלית "כוכב נולד" שביים בראדלי קופר. בשנת 2019, החל לשחק בדרמת הפשע האמריקאית "הסנדק של הארלם" ברשת Epix (אנ'), המספרת את סיפורו האמיתי של הגנגסטר באמפי ג'ונסון בתחילת שנות השישים. בסדרה הוא גילם ארני נונצי, עבריין ידוע לשמצה וחבר בארגון הפשע של משפחת ג'נובזה (אנ'). בשנת 2020 הוא גילם את רודריק בשני פרקים של הסדרה "וסטוורלד" מותחן-מד"ב מבית HBO. בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרה הישראלית-אמריקאית "רוחות ביירות" שיצרו העיתונאי אבי יששכרוף והשחקן ליאור רז עבור רשת שואוטיים האמריקאית ועבור "Yes". הסדרה מגוללת את פרשת חיסולו של המחבל עימאד מורנייה. מדיה וקבצים בנושא רפי גברון בוויקישיתוף רפי גברון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רפי גברון, באתר AllMovie (באנגלית) רפי גברון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)