laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תאוריית התלות (ניהול)

תאוריית התלות (Contingency theory), היא תאוריה מתחום הניהול, שעל פיה אין דרך אחת מוחלטת שבה יש לארגן או לבנות ארגון, לנהל או לקבל החלטות. על פי תיאוריה זו, דרך הפעולה האופטימלית מותנית (תלויה) בגורמים פנימיים וחיצוניים מגוונים, כגון - הסביבה העסקית עמה הארגון מתמודד, גודלו ומידת הביזור של הארגון, האסטרטגיה בה הוא נוקט, וכדומה. ככל שמאפייניהם ותהליכי קבלת ההחלטות יהיו תואמים לגורמים אלו ("תלויות") ולשינויים החלים בהם, תגבר האפקטיביות הארגונית. מידת התאמה זו משפיעה על ביצועי הארגון ועל השתנותו, ובסופו של דבר יוצרת זיקה בין מאפייני הארגון לתלויות עמן הוא מתמודד. התלות ביציבות הסביבה הארגונית בהיבטי טכנולוגיה ושוק משפיעה על מבנה הארגון (מכני או אורגני). המבנה המכני (מבנה היררכי) מתאים לארגון הפועל בסביבה יציבה, שכן בסביבה זו המידע נובע מתוך תהליכי התפעול השוטפים. במבנה המכני מצטבר המידע ומרוכז כלפי מעלה ומאפשר למנהלים בשכבות הניהול הגבוהות את קבלת ההחלטות היעילה ביותר. לעומתו, המבנה האורגני (מבנה משתתף) מתאים לסביבה ארגונית לא יציבה בה נדרשת חדשנות. הידע הנדרש לצורך התחדשות ארגונית פזור ברמות הארגון הנמוכות, ושיתופו באמצעות נקיטת מבנה ארגוני אורגני מעודדת חדשנות. ארגון בעל מבנה מכני, יתקשה להתחדש ולתת מענה לסביבה משתנה, ויהפוך ללא אפקטיבי. התלות בגודל הארגון, כלומר במספר המועסקים בו, משפיעה על התאמת תהליך קבלת ההחלטות בארגון: בירוקרטית או פשוטה. לארגון גדול, בו תהליכים רבים החוזרים על עצמם, מתאימה קבלת החלטות בירוקרטית ומבוזרת המבוססת על חוקים, נהלים ותקנות ארגוניים. באופן זה תהליך קבלת ההחלטות הופך להיות זול ויעיל. לעומת זאת, תהליך קבלת ההחלטות ריכוז שאינו מבוסס נהלים, מתאים לארגון קטן, בו יכולה ההנהלה לקבל כמעט את כל ההחלטות באופן אישי ויעיל. הנהלת ארגון גדול שתבחר במבנה פשוט, ואשר תנקוט בתהליך קבלת החלטות ריכוזי תהפוך תוך זמן קצר לצוואר בקבוק ארגוני ותהפוך את הארגון ללא אפקטיבי. התלות באסטרטגיית הארגון, משפיעה על חלוקת הארגון למבנה פונקציונלי או חטיבתי. מבנה פונקציונלי ייתן מענה טוב לאסטרטגיה אחידה המתמקדת במוצר, או סל מוצרים, אחד. במקרה זה יגביר הארגון את יעילותו כתוצאה מהכוונת התמחות הפונקציות השונות כולן לאותו מוצר אסטרטגי. לעומת זאת, המבנה החטיבתי יתאים לאסטרטגיה מגוונת המתמקדת במגוון מוצרים. ארגון בעל אסטרטגיה מגוונת יפעל באופן יעיל במידה ויתארגן במבנה חטיבתי תוך יצירת תיאום בין מגוון הפעולות הנוגעות למוצרים השונים. ארגון בעל אסטרטגיה מגוונת אשר יתארגן במבנה פונקציונלי יהפוך את הנהלת הארגון לצוואר בקבוק בתהליך קבלת ההחלטות ויתקשה להתאים את עצמו לשווקים המשתנים, ובכך יהפוך ללא אפקטיבי. בהקשר זה חשוב המבנה המטריצי, המהווה שלב ביניים בין מבנה פונקציונלי למבנה חטיבתי. בארגון בעל אסטרטגיה מגוונת מוצרים, מאפשר המבנה המטריצי אוטונומיות פחותה מן המבנה החטיבתי לישות הארגונית העוסקת במוצר, שכן מומחי המוצר השייכים לישות זו מדווחים גם למנהליהם הפונקציונליים מחוצה לה. לסיכום, על פי תאוריית התלות, אין דרך ניהולית מיטבית אחת לניהול הארגון, ולפיכך צריך ארגון לנקוט באותה מדיניות אשר תיתן מענה לצרכים הנובעים מגודלו, מתנאי שוק ומן האסטרטגיה בה הוא נוקט. גישת הקונפיגורציה P.R Lawerence & J.W Lorsh Managing Differentiated Intergration Chapter 8 The Contingency Theory of Organizations By Dr Lex Donaldson, Published 2001 SAGE Publications
ישראל מרדכי טברסקי

רבי ישראל מרדכי טברסקי (ז' בסיוון ה'תרפ"ט, 15 ביוני 1929 – כ"ב בסיוון ה'תשס"ד, 11 ביוני 2004) היה האדמו"ר מרחמסטריווקה בישראל. נולד בירושלים לרבי יוחנן (ר' יוחנטש'ה) ואסתר רבקה בת הרב נחמן יוסף וילהלם. באותו זמן היה רבי אברהם וינברג מסלונים בארץ והוא כובד במילה. אבי סבו, רבי נחום (בן רבי יוחנן הראשון מרחמסטריווקא) כובד בסנדקאות. נקרא ישראל על שם הבעל שם טוב שנפטר בו' בסיוון ועל שם בן דודו של סבו, רבי מרדכי מזלטיפולי שנפטר שבועיים קודם ללידתו. למד בחיי עולם ולאחר מכן בישיבת שפת אמת. היה נוהג ללמוד בלילות במספר בתי מדרש, בשביל שלא יבחינו שלומד שעות רבות. נישא לשרה גרינא, בתו של הרב סנדר אורי, בעל תשובה חסיד רחמסטריווקא שהיה צאצא של רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב ולפני חזרתו ממקימי קיבוץ בית אלפא. לאחר חתונתו המשיך ללמוד בהתמדה והיה יכול לשבת קרוב ליממה רצוף בבית המדרש. לאחר פטירת סבו רבי דוד (שהיה אדמו"ר יחד עם אחיו רבי אברהם דב עד לפטירת האחרון בשנת תש"ה) קיבל אביו את אדמו"רות רחמסטריווקא עד לפטירתו בשנת תשמ"ב. לאחר מספר שנים רבי ישראל מרדכי עזר לאביו לפתוח את ישיבת מאור עיניים-רחמסטריווקא. לאחר פטירת אביו סירב לקחת את האדמו"רות ברצותו להמשיך בסדר לימודו כרגיל אך קרוב משפחתו רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי ממכנובקה זקן אדמו"רי צ'רנוביל הכריחו לקחת את האדמו"רות באומרו "בין אם ירצה ובין אם לא, יתמנה". כמו כן התבטא עליו: "אף אם היה משמונת בניו של המגיד מצ'רנוביל לא היה מתבייש מהם". הקוויטל הראשון שקיבל היה מחמיו. במקביל קיבל את האדמו"רות אחיו רבי חי יצחק חתנו של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא שהיה עד אז ראש ישיבת סקווירא בשיכון סקווירא. כשאחיו היה מגיע לישראל היו מנהלים את הטיש יחד, שניהם ערכו קידוש ואמרו תורה ואת הזמירות שנהגו האדמו"רים להגיד בעצמם אמר רבי חי יצחק. בישיבת מאור עיניים מינה את אחיו לנשיא הישיבה יחד איתו (בלוגו של הישיבה כתוב 'בנשיאות האדמו"רים שליט"א'). אף בהיותו אדמו"ר רוב יומו עסק בלימוד וכך קרא לחסידיו להקדיש את זמנם ללימוד. היה מסיים את הטיש בליל שבת מוקדם ומיד פונה ללימודו, והיה מורה שמי שרוצה ללמוד שלא יגיע לטיש. בשנת תשנ"א חלה ונחלש ובהמשך הוכרח לשבת על כסא גלגלים עד סוף ימיו. בסוף ימיו החלה החסידות לפרוח ומנתה מאות חסידים, כמו גם בחורים רבים מהישיבה שנהפכו לחסידיו. נפטר ביום שישי כ"ב בסיוון תשס"ד ונקבר באוהל אדמו"רי רחמסטריווקא בהר הזיתים. ילדיו: רבי דוד. האדמו"ר הנוכחי בישראל. חתנו של הרב משה ניישלאס רב שיכון סקווירא. הרב נחמן יוסף, חסיד חב"ד. מכהן כר"מ באהלי תורה בקראון הייטס. חתנו של הרב משה אשכנזי. חתנו הרב יהושע מנחם שטרן בנו של רבי יצחק יהודה גאב"ד ביליץ. רב החסידות בבני ברק. חתנו הרב שלמה טייטלבוים, מכונה האדמו"ר מאלעסק. חתנו הרב בן ציון רבינוביץ', משפיע בישיבת מאור עיניים ובישיבת שערי תורה שלמה קוק, האדמו"ר מרחמיסטריווקא, באתר nrg‏, 13 ביוני 2004 ישראל מרדכי בן יוחנן טברסקי (1929-2004), מרחמיסטריבקה, דף שער בספרייה הלאומית
השועל והאריה

השועל והאריה הוא משל של איזופוס. מספר 10 בסיווג פרי. במשל זה, השועל מבחין בפעם הראשונה בחייו באריה, חיה שאינו מכיר, הוא נבהל מאוד ובורח. ביום השני השועל שוב מבחין באריה אך נשאר לעמוד מרחוק ובוחן את החיה. ביום השלישי השועל פוגש את האריה פעם נוספת ואוזר אומץ לגשת אליו ולומר שלום. בין השניים מתפתחת שיחה והם נפרדים כידידים. מוסר השכל: הכרות והבנה מונעים את הפחד מהלא נודע. סיפור דומה נמצא במשלי לה פונטן. בסיפור מתואר שכאשר אדם רואה לראשונה גמל בפעם הראשונה הוא נבהל ובורח, בפעם השנייה הוא מסתכל בו בעיון ובפעם השלישית הוא רותם אותו לצרכיו. מדיה וקבצים בנושא השועל והאריה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה העשירית (ארצות הברית)

הארמייה העשירית של ארצות הברית הייתה עוצבה של צבא ארצות הברית, שלחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה ב-20 ביוני 1944 בטקסס שבארצות הברית. הפעולה הקרבית היחידה שבה השתתפה הייתה המערכה לכיבוש האי אוקינאווה, שהחלה ב-1 באפריל 1945 ונסתיימה ב-2 ביולי באותה שנה. במהלכה עמדו תחת פיקוד הארמייה שני קורפוסים – הקורפוס ה-24 (ארבע דיוויזיות רגלים) והקורפוס האמפיבי ה-3 (שלוש דיוויזיות של חיל הנחתים). במערכה באוקינאווה היו לארמייה 7,600 הרוגים וכ-31,800 פצועים. בין ההרוגים היה גם מפקדה של הארמייה, לוטננט גנרל סיימון בוליבר באקנר. הוא נהרג בהפגזה ארטילרית יפנית ב-18 ביוני 1945. כממלא מקומו מונה מייג'ור גנרל רוי גייגר מחיל הנחתים, וב-23 ביוני מונה גנרל ג'וזף סטילוול למפקד הארמייה. הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע קורונט - השלב השני של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו. כוחות מן הארמייה נחתו בקוריאה ב-8 בספטמבר 1945, קיבלו את כניעת הכוחות היפניים בשטח שהיה לאחר מכן לקוריאה הדרומית והיוו את הבסיס לממשל הצבאי האמריקני שם. לאחר סיום המלחמה נגד יפן, ב-15 באוקטובר 1945, הושבתה הארמייה. ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1985. Roy Appleman, Okinawa: The Last Battle, United States Army in World War II, Washington: Government Printing Office, 1948. Okinawa: The Last Battle, מתוך סדרת הספרים צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית. פיטר יאנג, מלחמת העולם 1939-1945, תל אביב: מערכות, 1969, עמ' 393. בנוסף היו לצי האמריקני במהלך מערכה זו 4,900 הרוגים ו-4,800 פצועים, מרביתם עקב התקפות טייסי קמיקזה (יאנג, עמ' 393).
הרמן קבש

הֶרמָן אָלבּין יוֹזף הברון קֶבֵש פון קֶבֵשהַאזָה (בגרמנית: Hermann Albin Josef Baron Kövess von Kövessháza, בהונגרית: Kövessházi Kövess Hermann báró; ‏ 30 במרץ 1854 – 22 בספטמבר 1924) היה גנרל-פלדמרשל שכיהן כמפקדו האחרון של הצבא האוסטרו-הונגרי. תקופת שירותו לפני מלחמת העולם הראשונה לא התייחדה משום בחינה והוא התכוון לפרוש ב-1914, אך אז פרצה המלחמה והוא נאלץ להמשיך בתפקידים פיקודיים. אביו של קבש היה קצין מבוגר בצבא האוסטרו-הונגרי שהתגורר בטמשוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). מבחינה אתנית, מוצא המשפחה היה סקסוני טרנסילבני. שלושת ילדיו שירתו בצבא גם הם ואחד מהם נהרג ב-1914. ב-1865 הוא הצטרף לבית ספר לצוערים בהיינבורג ולאחר שלמד שם ובאקדמיה בזניים, עבר לאקדמיה הצבאית בווינה. הוא סיים את האקדמיה בהצלחה ולאחר קידום מהיר הגיע לדרגת קפטן (סרן). המבצע הצבאי הראשון שלו היה דיכוי מרד בדלמטיה, עליו קיבל מדליית הצטיינות מהקיסר פרנץ יוזף. באותה שנה קיבל גם את עיטור צלב האבירים של מסדר הכתר האיטלקי. לאחר שנכשל במבחן הבא שלו, הוא עבר לשרת בחיל הרגלים. הצטיינותו בחיל רגלים קידמה אותו לדרגת מייג'ור (רב-סרן) ב-1890, לויטננט קולונל (סגן-אלוף) ב-1894 וזמן לא רב לאחר מכן לדרגת קולונל (אלוף-משנה). הוא היה אחד הקולונלים הצעירים בצבא ואחד הפרוטסטנטים בעלי הדרגות הגבוהות בצבא שרוב הקצינים בו היו קתולים. הוא היה מעורב בשערורייה בה עברו 400 חיילים קתולים לפרוטסטנטיות לאחר ויכוח דתי. המקרה זכה להתעלמות מצד הצבא אולם הכנסייה הקתולית גינתה אותו. הגינוי גרם לו לחשוש שהוא יאלץ לפרוש מוקדם, אך הוא התבדה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה. ב-1906 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, וב-1911 מונה למפקד הקורפוס ה-12. בתחילת המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-12 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המזרחית, בקרבות על גליציה, בהרי הקרפטים ובמתקפת גורליצה-טרנוב ב-1915. לאחר שמונה למפקד הארמייה השלישית שהשתייכה לקבוצת הארמיות של מקנזן, הגיע לגולת הכותרת של הקריירה הצבאית שלו כשכבש את בלגרד ב-9 באוקטובר 1915. הארמייה של קבש נלחמה גם במונטנגרו ובאלבניה, עד שעברה לחזית האיטלקית על מנת להשתתף בקרב אסיאגו. לאחר מתקפת ברוסילוב נאלץ לחזור לגליציה כשהוא מקבל לפיקודו את הארמייה השביעית. לאחר כישלון הרוסים במתקפת קרנסקי, הגיב קבש בהכנסת כוחותיו לצ'רנוביץ באוגוסט 1917, מהלך ששיפר את מצבו של הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1918 קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל כשהוא מפקד על הארמיות השלישית והשביעית גם יחד בחזית שנשאה את שמו והשתרעה בין גליציה לדוברוג'ה. עם חתימת חוזה ברסט-ליטובסק שסימן את סיום החזית המזרחית, נותר קבש ללא כוח צבאי לפקד עליו, עד למינויו למפקד הצבא ב-3 בנובמבר 1918. תפקידו היה למעשה חסר משמעות עם התפוררותה של האימפריה והוא פרש מהצבא בסיום המלחמה. הוא הלך לעולמו ב-1924 בווינה והוא בן 70 שנים. מדיה וקבצים בנושא הרמן קבש פון קבשהאזה בוויקישיתוף הרמן קבש, באתר firstworldwar.com (באנגלית) הרמן קבש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רנד

האם התכוונתם ל... יעקב רנד – פרופסור אמריטוס לחינוך ישראל רנד – חזן המופיע בקונצרטים שולי רנד – קולנוען ומוזיקאי ישראלי רנד אל'תור – דמות ספרותית, גיבור הסדרה מחזור כישור הזמן ראנד
מטאלורג ליפצק

מועדון הכדורגל "מטאלורג" ליפצק (ברוסית: Футбольный клуб «Металлург» Липецк) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ליפצק. לאורך כל שנות קיומה בתקופה הסובייטית, הקבוצה שיחקה בליגה השנייה (למעט שתי עונות בלבד — כשבעונת הבכורה סיימה במקום החמישי ועונה אחר כך נשרה). מאז 1992 הקבוצה העפילה לליגה הראשונה ונשרה לליגה השנייה לסירוגין. בפעם האחרונה שהעפילה לליגת המשנה, זה היה בעונת 2009 ובאותה עונה סיימה במקום האחרון ונשרה בחזרה לליגה הרוסית השנייה בה היא התמודדה על זכות העפלה לליגת המשנה במשך 11 שנים עד שחזרה לליגת המשנה, בתום עונת 2020/2021. בעונת 2021/2022 העפילה לשלב 32 האחרונות בגביע הרוסי. אך בליגה בתום אותה העונה ירדה לליגה הרוסית השנייה בכדורגל. בתום עונת 2022/2023 איבדה את מעמדה כקבוצה מקצוענית. 1957 - קבוצת האמנים ליפצק 1958-1960 - טרודובוי רזרבי ליפצק 1961-1965 - טורפדו ליפצק 1966-1974, 1979 ואילך - מטאלורג ליפצק 1975-1978 - נובוליפצק ליגת המשנה הסובייטית: מקום 5 (1973) ליגת המשנה הרוסית: סגנית 1997 הגביע הסובייטי / הגביע הרוסי: רבע גמר 1985/86, 1999/00 אתר האינטרנט הרשמי של מטאלורג ליפצק מטאלורג ליפצק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופ500

טופ500 או TOP500 הוא פרויקט אוניברסיטאי המדרג את 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם. מטרת הפרויקט לספק מידע אמין ודרך מעקב על התפתחות כוח החישוב של מחשבי העל בעולם. לאחר קפיצות טכנולוגיות רבות בתחום המחשוב הוחלט ב-1990 שהמדד הקיים למדידת עוצמת חישוב אינו יעיל יותר והחל חיפוש אחר מדד חדש. ב-1992 הוחלט להשתמש ברעיון שעלה באוניברסיטת מנהיים, גרמניה לחישוב עוצמת מחשוב וקטורית. ב-1993 הצטרף לפרויקט ג'ק דונגארה מאוניברסיטת טנסי שפיתח את Linpack benchmark. במאי 1993 פורסמה הרשימה הראשונה של טופ500. עדכונים לרשימה מתפרסמים פעמיים בשנה. מאז 1993 ועד 2014, הביצועים של המחשב שמדורג במקום הראשון תאמו את חוק מור, אך לאחר מכן קצב ההתפתחות הטכנולוגית האטה. מדיה וקבצים בנושא טופ500 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טופ500 אתר מיזם טופ500
X-40

הבואינג X-40 הוא דגם של הבואינג X-37 שנבנה על מנת לשמש כמדגים שלו. ה-X-40 נבנה ביחס של 85% מגודלו של ה-X-37 על מנת לבחון את התכונות האווירודינמיות וטכנולוגיות הניווט של ה-X-37. ב-2001 הדגים הכלי בהצלחה את יכולות הדאייה של גופו ה"שמן" וקצר הכנפיים של ה-X-37. מבחן הדאייה הראשון של ה-X-40 בוצע בבסיס חיל האוויר הולומאן שבניו מקסיקו ב-11 באוגוסט 1998. המבחן בוצע בשיתוף חיל האוויר האמריקאי בשם "Space Maneuver Vehicle". הכלי שוחרר מגובה של כ-9,200 רגל (2,800 מטר) ובמרחק 4 ק"מ מקצהו של מסלול הנחיתה. הכלי שוחרר מעל גביו של מסוק UH-60 בלק הוק (בניסויים מאוחרים יותר נעשה שימוש ב-CH-47 צ'ינוק). הכלי החל בנחיתה דומה לזאת של מעבורות החלל ונחת משמאל לקו המרכז של מסלול הנחיתה. לאחר הנגיעה בקרקע נפרשו מצנחי הבלימה בהצלחה והוא נעצר לאחר כ-2,100 מטרים. בואינג X-37 מדיה וקבצים בנושא X-40 בוויקישיתוף אוסף תמונות של ה-X-40 באתר נאס"א עוד על ה-X-37 וה-X-40 (באנגלית)
אל למחצה

אל למחצה (הידוע גם כחצי אל) הוא מונח המשמש במיתולוגיות שונות (בעיקר במיתולוגיה היוונית ובמיתולוגיה הרומית), כדי לתאר אנשים שאחד מהוריהם הוא אל והשני אדם. בדרך כלל אל למחצה יתואר כאדם שביצע מעשי גבורה, הציל אנשים רבים, וזכה לכבוד רב - בעיקר לאחר מותו. לעיתים המונח משמש גם בני תמותה שלימים הפכו לאלים או גיבורים בעלי כוח כביר. הרקולס, אכילס, פרסאוס וגילגמש הן הדוגמאות הקלסיות לאלים למחצה. בסדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מאת ריק ריירדן מתוארים חייהם של חצויים מודרניים בעולם שבו האלים וכל המפלצות אכן קיימים. גארודה נפיל שד מדיה וקבצים בנושא אל למחצה בוויקישיתוף גיבורים - מיתולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לימוניט

לימוניט (Limonite או Ferric Hydroxide) הוא מינרל צהבהב-חום וכבד, שנוסחתו FeO(OH) · nH2O. נוסחה זו לא מדויקת ולימוניט מכיל לעיתים כמויות משתנות של תחמוצות לעומת הידרוקסילים. יחד עם המטיט ומגנטיט, לימוניט הוא אחד מתחמוצות הברזל. לימוניט הוא לא מינרל "אמיתי", אלא תערובת של מינרלים אחרים כמו HFeO2 ו-KFe3(OH)6(SO4)2. לימוניט נמצא בעיקר בתוך או ליד ברזל מחומצן או מרבצי מתכות אחרות. מקור השם לימוניט הוא במילה היוונית ל"אדמת מרעה", מכיוון שהוא מופיע לעיתים באחו ומרחבים אחרים. לימוניט הוא מינרל פסאודומורפי, כלומר, הוא יכול להתגבש בתבנית של מינרל שקדם לו (פיריט לדוגמה) ולהישאר בצורה הגבישית החיצונית שלו. במקרים רבים גביש לימוניט נערך בצורת תחמוצות ברזל אחרות כמו המטיט, מגנטיט, פיריט או סידריט. בסולם מוס, קשיחותו של לימוניט נעה בין 4-5.5. צפיפותו נעה בין 2.9-4.3 . ללימוניט מספר שימושים: חומר סופג בתהליכי עיבוד כימיים. ללימוניט שימושים כפיגמנט. זרז בתהליכים כימיים. טיהור מים. לימוניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לימוניט ב-Mineral Data (אנגלית)
סמר

סָמָר הוא קיבוץ השומר הצעיר בערבה בקרבת העיר אילת השייך למועצה אזורית חבל אילות. היישוב הוקם בשנת 1976 על ידי גרעין שהורכב מבני משקים שהעדיפו מסגרת קיבוצית שונה מזו שגדלו בה. שמו נגזר משמו של צמח בר הגדל באזור הערבה ובים המלח. סמר הוא אחד הקיבוצים היחידים המקיימים אורח חיים קיבוצי ושיתופי. כמו כן, סמר הוא הקיבוץ היחידי בו קיימת קופה שיתופית פתוחה, ואין הקצבה כספית לכל משפחה. במקום זאת, כל חבר קיבוץ יכול להוציא מהקופה כל סכום בו הוא מעוניין, ולהכניס אליה את ההכנסה שלו (אין הגבלה להוצאה ולהכנסה של כל חבר)[דרוש מקור]. נוסף לכך, בקיבוץ אין מנהלי עבודה, כך שכל אחד יכול לעבוד כל כמות שעות, על פי החלטתו האישית. משק הקיבוץ מבוסס בעיקר על ייצוא תמרים אורגניים לחו"ל, רפת (החלב נמכר לקיבוץ יטבתה), ועוד. בבעלות הקיבוץ נמצאות האדמות של שיטים הנמצאות על כביש 40 צפונית לצומת שיזפון, שם פועל מתחם לאירוח פסטיבלים, סדנאות, אירועים וקבוצות. במקום חיה קהילה קטנה של כ-30 אנשים המפעילה ומתחזקת את המתחם והאירועים המתקיימים בו. בעבר פעל בשיטים "אשרם במדבר". בקיבוץ ישנו מתקן ליצור חשמל מאנרגיה סולרית בשיטת מגדל שמש. בשיטה זו אור השמש מרוכז על ידי הליוסטטים המעבירים את האנרגיה לקולטן הנמצא בראש המגדל. כיום המגדל כבר לא פועל מכיוון שהמפעיל החיצוני פשט את הרגל. המדשאה המרכזית חזית בניין חדר האוכל חולות סמר הילה ויסברג, ‏לטייל בהודו על חשבון החברים: בקיבוץ סמר בערבה לא חייבים לעבוד והכסף זורם לכולם, באתר גלובס, 14 באפריל 2022 אתר האינטרנט הרשמי של סמר סמר, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור קיבוץ סמר באתר מידעפון אילת נועם דביר, אנרגיה סולארית: יש חדש תחת השמש, באתר הארץ, 16 ביולי 2009 מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת על חדר האוכל בקיבוץ, באתר 'חלון אחורי', 19 בדצמבר 2015 רוני דורות, אוטופיה מדשדשת בקיבוץ סמר: מה קורה כשכולם הבוסים?, באתר הארץ, 17 במרץ 2024 סמר ואני, אליהו רגב (צצה), 1997 סמר למיטב הבנתי, יניב גולן, 2017 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוק וולקר

חוק וולקר (באנגלית: Volcker Rule) הוא חלק מחוק דוד-פרנק, אשר הוצע במקור על ידי הכלכלן ויו"ר הבנק הפדרלי לשעבר פול וולקר, במטרה להגביל את הבנקים בארצות הברית מלבצע השקעות ספקולטיביות אשר אינן מטיבות עם הלקוחות שלהם. וולקר טען כי פעילות ספקולטיבית מסוג זה שיחקה תפקיד מפתח במשבר האשראי העולמי. החוק לרוב מתואר ככזה אשר מגביל את הבנקים לסחור בהונם העצמי, על אף שקיימות לכך מספר חריגות המפורטות בחוק דוד-פרנק. החוק נכנס לתוקף כחלק מחוק דוד-פרנק ב-21 ביולי 2012. הערות הציבור לגבי איך בדיוק יש ליישם את החוק נשלחו למועצה לפיקוח על השירותים הפיננסיים עד 5 בנובמבר 2010. פירמות כגון גולדמן זקס, בנק אוף אמריקה וג'יי פי מורגן צ'ייס הביעו דאגה מהחוק. הנציגים הרפובליקנים בקונגרס הביעו גם הם את חששותיהם מחוק וולקר, באומרם כי המגבלות שהוא מטיל עלולות לפגום בתחרותיות הבנקים האמריקאיים ביחס לשוק העולמי, ועקב כך עלולים גם להפסיק לספק מימון לסוכנויות הממשלתיות האחראיות לאכיפתו. הרגולטורים הציגו לציבור גרסה אפשרית לחוק וולקר כדי לקבל עליה את תגובות הציבור ב-11 באוקטובר 2011 - גרסה שאושרה על ידי רשות ני"ע האמריקאית, הבנק הפדרלי, המשרד של חשב המטבע (OCC), והתאגיד הפדרלי לביטוח פקדונות. הגרסה המוצעת ספגה באופן מיידי ביקורת מצד הבנקים בגין היותה יקרה מדי ליישום, ומצד חסידי הרפורמה בשל היותה חלשה מדי ומלאה בפרצות. וולקר עצמו העיד כי הוא היה מעדיף מערכת חוקים פשוטה יותר. ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארגון האוניברסיטאות העולמי

ארגון האוניברסיטאות העולמי (באנגלית: International Association of Universities, בר"ת IAU) הוא ארגון לא-ממשלתי בראשותן של חברות בתחום ההשכלה הגבוהה. הוא כולל יותר מ-650 מוסדות להשכלה גבוהה וארגונים בכ-130 מדינות. ארגון האוניברסיטאות העולמי הוא התאחדות של אונסק"ו ושותפה הרשמי. מזכירות הארגון מתבססת בפריז וממוקמת במטה אונסק"ו. הארגון הוקם בשנת 1950 כדי לקדם את החובה של אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה כמוסדות חברתיים לקדם, באמצעות הוראה, מחקר ושירותים, עקרונות של חירות האדם, צדק, כבוד, סולידריות אנושית, ותורמת, באמצעות שיתוף פעולה בין-לאומי, לפיתוח ולחיזוק ההשכלה הגבוהה. הארגון משתף פעולה עם גורמים בין-לאומיים, אזוריים ולאומיים שונים הפעילים בתחום ההשכלה גבוהה. הארגון ממוקם במטה אונסק"ו בפריז ופועל באופן עצמאי. בשנת 2008 נבחר לראש הארגון חואן רמון דה לה פואנטה ממקסיקו אשר כיהן בתפקיד זה כארבע שנים. בשנת 2016 נבחרה לראשות הארגון פאם פרידמן משוודיה. הגופים השולטים של ארגון האוניבסיטאות העולמי הם האספה הכללית והמועצה המנהלית. המזכירות מיישמת את האסטרטגיה שאומצה על ידי הגופים השולטים. נכון ל-1 בינואר 2017, ארגון האוניברסיטאות העולמי כלל יותר מ-650 חברים (מוסדות, ארגונים, חברות קשורות ושותפים) בכ-130 מדינות ברחבי העולם. לארגון שני מוסדות להשכלה גבוהה מישראל – אוניברסיטת אריאל והטכניון - מכון טכנולוגי לישראל. מדיה וקבצים בנושא ארגון האוניברסיטאות העולמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארגון האוניברסיטאות העולמי ארגון האוניברסיטאות העולמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארגון האוניברסיטאות העולמי, סרטונים בערוץ היוטיוב ארגון האוניברסיטאות העולמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Vision & Mission.‏ "האתר הרשמי של IAU". Contact.‏ "האתר הרשמי של IAU". "Pam Fredman". IAU. נבדק ב-4 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) Members.‏ "האתר הרשמי של IAU". List of IAU Members/Israel.‏ "האתר הרשמי של IAU".
הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה

הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה הוא קיר-פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן משנת 1966, המוצג בכניסה למגדל שלום בתל אביב במקום שבו עמד המבנה המקורי של הגימנסיה העברית "הרצליה". אל משכנה החדש ברחוב ז'בוטינסקי עברה הגימנסיה בשנת 1958. הכנת הפסיפס, המשתרע על פני מאה מטרים רבועים, על ידי צוות של שישה אומני פסיפס איטלקים בראשות המוזאיקן המומחה רנאטו סיניוריני (Signorini) בעיר רָוֶונָה שבאיטליה, ארכה שנה. הפסיפס הורכב מיותר ממיליון אבנים ומכשמונה מאות גוונים ותתי גוונים. בראשית שנת 1967 הורכב הפסיפס במגדל שלום, ובחודש מרץ אותה שנה נחנך. הפסיפס ניתן על ידי גוטמן, בוגר הגימנסיה הרצליה, במתנה לתושבי העיר תל אביב. והוא נועד לשמש כאנדרטת זיכרון לתל אביב הקטנה ולגימנסיה. הפסיפס מתאר ארבע תקופות בהתפתחותה של העיר תל אביב, כאשר כל תקופה מאופיינת בצבע רקע אחר: יפו העתיקה – פסיפס בצבע רקע ירוק, שעיקרו פרדסים הסובבים את העיר יפו, וכן שיירת גמלים וסירות דייגים במימי הים הסמוך לעיר. אחוזת בית – פסיפס בצבע רקע צהוב, המסמל את דיונות החול עליהן הוקמה העיר. בפסיפס זה מתוארים ראש העיר הראשון מאיר דיזנגוף, ממייסדי העיר ד"ר חיים חיסין רכוב על חמור, והגנן הראשון של העיר שמואל הגר כשהוא עומד בשדרות רוטשילד, ברקע בניין הגימנסיה הרצליה. תל אביב – פסיפס על רקע אדום, המציג את רחוב הרצל בתל אביב ואת תנופת הבנייה של העיר, במרכזו פנס הרחוב הראשון שלרגליו אנשים המרימים את ראשיהם אל אורו. תל אביב בשנות ה-30 ובשנות ה-40 – הפסיפס, שרקעו כחול, מתאר את פתיחת נמל תל אביב והשתחררותה של העיר מהתואר "הקטנה", ותל אביב כעיר העתיד. בשנות ה-30 תל אביב מקבלת מעמד של עיר ובליבה אחוזת בית והגימנסיה הרצליה. יפו-תל אביב: דור שני פסיפס תולדות תל אביב מדיה וקבצים בנושא הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה בוויקישיתוף תיאור היצירה באתר עיריית תל אביב תיאור היצירה באתר מוזיאון נחום גוטמן לאמנות תצלום הפסיפס יהודה האזרחי, עיר הנעורים שאיננה, שישנה, מעריב, 25 במרץ 1966 אברהם רותם, כמיליון אבני־פסיפס מגוונות ישחזרו ימי ראשיתה של תל־אביב, מעריב, 15 בינואר 1967 קיר־פסיפס ענק של הצייר נ. גוטמן הושלם ב'מגדל שלום', דבר, 23 במרץ 1967 שרגא הר-גיל, גוטמן חי שוב – את הימים ההם, מעריב, 30 במרץ 1967 א. לרנר, תולדות תל־אביב בפסיפס, דבר, 31 במרץ 1967 אברהם רותם, קיר הפסיפס הוצנע במלון, מעריב, 4 בפברואר 1971 יוסי קליין ורות קרק, הריסת בניין גימנסיה הרצליה ובניית מגדל שלום מאיר כראשית ה'אמריקניזציה' של תל אביב, בתוך: ברוך קיפניס (עורך), תל אביב-יפו: מפרבר גנים לעיר עולם: מאה השנים הראשונות, חיפה: פרדס, תשס"ט 2009, עמ' 103–128, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
רב יחזקאל

רב יחזקאל היה אמורא בדור הראשון לאמוראי בבל, המוזכר לעיתים נדירות בתלמוד הבבלי. ידוע בעיקר בזכות בנו, רב יהודה. רב יחזקאל היה חכם בתורה, אך גדלותו העיקרית הייתה במצוות ומעשים טובים שעשה, ולכן שמואל היה קם בפניו. היו לו שני בנים אמוראים, המפורסם ביניהם הוא רב יהודה שהיה גדול בתורה יותר מאביו, אך שמואל הורה לרב יהודה לקום בפניו כיוון שהיה גדול ממנו במעשים טובים. הבן השני הוא רמי בר יחזקאל. שני האחים למדו בנפרד אצל שמואל, ופעמים רבות הם סתרו זה את דבריו של זה. בפיו של רמי בר יחזקאל שגור היה המשפט "לא תצייתו להני כללי דכייל יהודה אחי משמיה דשמואל" - אל תשמעו לאותם הכללים שכולל יהודה אחי בשם שמואל. בתלמוד הירושלמי מוזכרת הנהגה הלכתית שמסר רב יהודה בשם אביו: ”אבא מברך על ירידת גשמים יתגדל יתקדש יתברך יתרומם שמך מלכינו על כל טיפה וטיפה שאת מוריד לנו, שאת ממניען זו מזו”. בתלמוד הבבלי מוזכרת ברייתא שנמסרה על ידי רב יחזקאל. הרב אהרן הימן, "רב יחזקאל", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 756, באתר היברובוקס משה יהודה בלוי (עורך), "רב יחזקאל", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תצ"ו-תצ"ז, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ג, עמוד א'. היימן על פי תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ב, עמוד א'. ברכות פרק ט' סוף הלכה ב' תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"א, עמוד א'.