laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המנון דרום סודאן

דרום סודאן הידד! (באנגלית: South Sudan Oyee!) הוא ההמנון הלאומי של דרום סודאן. השיר אומץ רשמית עם ההכרזה על מדינה ריבונית ב-9 ביולי 2011. מילות ההמנון נכתבו במשותף על ידי קבוצה של 49 משוררים בשנת 2010 בהתאם לקווים מנחים שהותוו על ידי הממשלה הזמנית והצבא. מנגינת ההמנון הולחנה על ידי קבוצת תלמידים ומורים מהאוניברסיטה הלאומית של ג'ובה. המנגינה נבחרה בתחרות פומבית, לאחר שהועדפה על פני הצעות אחרות, במסגרת תחרות לבחירת ההמנון הלאומי של המדינה העתידה לקום. דגל דרום סודאן סמל דרום סודאן סרטון השיר "המנון דרום סודאן" באתר יוטיוב Southern Sudan prepares own anthem ahead of referendum, באתר BBC (באנגלית) A song for south Sudan: Writing a new national anthem, באתר BBC (באנגלית) המנון דרום סודאן וקישור להשמעתו (באנגלית)
וריד שער

וריד שער (באנגלית: portal vein או Portal venous system) הוא וריד או מערכת של ורידים, שאיננו מוביל דם ישירות אל הלב, אלא אל איבר אחר. הדם המתנקז מרוב אברי הגוף מובל באמצעות ורידים, ישירות אל הלב. יוצאות מן הכלל מערכות של ורידי שער: וריד שער הכבד - מוביל דם ורידי ממערכת העיכול, מהטחול ומאיברים נוספים בחלל הבטן - ישירות אל הכבד. בכך הכבד הוא הראשון שנתקל בחומרים שנספגו במערכת העיכול, ומאפשר לו לבצע מטבוליזם ראשוני, אגירת חומרים שונים, נטרול רעלים ועוד - לפני שחומרים אלו יגיעו ליתר חלקי הגוף. וריד המוביל דם מבלוטת ההיפותלמוס ישירות אל בלוטת האדנוהיפופיזה, ובכך הורמוני ההיפותלמוס משפיעים באופן ישיר ומהיר על האדנוהיפופיזה, במסגרת חמישה צירי הורמונים שונים. מדיה וקבצים בנושא וריד שער בוויקישיתוף
איטלו גריבולדי

איטלו גריבולדי (באיטלקית Italo Gariboldi;‏ 20 באפריל 1879, לודי, ממלכת איטליה – 3 בפברואר 1970, רומא, איטליה) היה גנרל איטלקי, שפיקד על כוחות במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ובמלחמת העולם השנייה. ב-1899 סיים גריבולדי את האקדמיה הצבאית האיטלקית והוצב כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. הוא לחם במלחמה האיטלקית-עות'מאנית בצפון אפריקה ובהמשך נטל חלק במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית האיטלקית. במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה כיהן גריבולדי בתפקיד המושל הצבאי של אדיס אבבה וכן כראש המטה של הצבא האיטלקי במלחמה. בשלהי 1940, במהלך מבצע מצפן, כיהן גריבולדי לזמן קצר כמפקד הארמייה העשירית בשל מחלתו של מפקדה מריו ברטי. במהלך הקרבות, לאחר שהגנרל ג'וזפה טלרה שהחליף את מריו ברטי נהרג, מונה גריבולדי שוב למפקד הארמייה. במועד מינויו הארמייה כבר ספגה אבדות כבדות והתקשתה להמשיך ולפקד ככוח לוחם. בין 25 במרץ ועד 19 ביולי 1941 כיהן כמושל לוב ומפקד כוחות צבא איטליה בצפון אפריקה. גריבולדי הועבר מתפקידו בשל חיכוכי דעות מול מפקד קורפוס אפריקה ארווין רומל. ב-10 ביולי 1942 הוא נקרא לפקד על הכוחות האיטלקיים בחזית המזרחית במקום הגנרל ג'ובאני מסה לו היו חילוקי דעות עם בניטו מוסוליני בעניין הרחבת הפעילות האיטלקית בחזית הרוסית. גריבולדי נטל פיקוד על הארמייה השמינית ונחל עמה תבוסה קשה במהלך מבצע סטורן קטן שהיה חלק מקרב סטלינגרד. למרות המצוקה הקשה אליה נקלעו הכוחות האיטלקיים, גילה גריבולדי קור רוח והצליח לארגן את נסיגת מקצת היחידות האלפיניות של הארמייה ובכך להצילן. על פעולה זו עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בספטמבר 1943, לאחר כניעת האיטלקים לבעלות הברית, נשבה גריבולדי בידי הגרמנים, נשפט ונידון למוות בעוון בגידה. בשלהי 1944 שוחרר ממאסרו על ידי כוחות בעלות הברית, ושב לאיטליה. הוא פרש מהצבא לחיים פרטיים. בשנת 1970 הלך לעולמו והוא בן 91. גריבולדי נקבר באחוזתו המשפחתית בעיר הולדתו לודי. בנו, מריו גריבולדי, היה אף הוא גנרל בשורות הצבא האיטלקי ונאט"ו. מדיה וקבצים בנושא איטלו גריבולדי בוויקישיתוף איטלו גריבולדי - תקציר ביוגרפי, באתר digilander.libero.it (באיטלקית)
ראש מדוזה

ראש מדוזה (בלטינית: Caput medusae) הוא סימן של כלי דם מורחבים סביב הטבור, היוצאים ממרכז הטבור לכל הכיוונים, מה שנראה כמו הראש של היצור האגדתי מדוזה. לרוב, ראש מדוזה הוא סימן של יתר לחץ דם בווריד שער הכבד. זהו וריד שער, המוביל דם ממערכת העיכול, מהטחול מאזור הטבור, ומאיברים נוספים בחלל הבטן - ישירות אל הכבד. במקרה של יתר לחץ דם בווריד זה, עקב מחלת שחמת הכבד או מחלות אחרות - הדם ממערכת העיכול ומהטחול מחפש דרך אל המערכת הוורידית הרגילה דרך השקות בין שתי מערכות הוורידים. אחת מההשקות נמצאת באזור הטבור, ודם רב הזורם בהם גורם לתופעה של ראש מדוזה. במקרה כזה הדם זורם ממרכז הטבור לכל הכוונים. תופעה דומה אפשרית במקרה הפוך - של חסימת הוריד הנבוב התחתון. במקרה כזה, דם שמקורו מהגפיים התחתונות מחפש דרך אל מערכת שער הכבד דרך אותה השקה באזור הטבור. במקרה כזה הדם זורם מכל הכוונים אל מרכז הטבור. מדיה וקבצים בנושא ראש מדוזה בוויקישיתוף
מו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מו – אות באלפבית היווני מו (עיר) – עיר באזור פריז מו (יבשת דמיונית) – יבשת דמיונית, שהתקיימה, כביכול, באחד מהאוקיינוסים של כדור הארץ, ונעלמה בשחר היסטוריה האנושית מו אונליין – משחק תפקידים ברשת מקדש מאן מו – מקדש בהונג קונג המוקדש לאל הספרות מאן טאי ולאל המלחמה מו טאי מו - אונומטופיה של געיית הפרה אישים: מו (זמרת) – זמרת דנית מו סיזלאק – דמות בדיונית מהסדרה משפחת סימפסון קארן מו – שחיינית אמריקאית בעבר מיו Mo
ברברה האריס

ברברה האריס (באנגלית: Barbara Harris;‏ 25 ביולי 1935 – 21 באוגוסט 2018) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית זוכת פרס טוני. האריס הייתה מועמדת ארבעה פרסי גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1971 על הופעתה בסרט "מי זה הארי קלרמן ולמה הוא אומר את הדברים הנוראים האלה עליי?". נולדה בעיר אוונסטון שבאילינוי לאיש העסקים אוסקר האריס פאולה קאן ולפסנתרנית נטלי דנסמור. הייתה נשואה למחזאי ולמורה לדרמה פול סטילס. האריס החלה דרכה בתיאטרונים בשיקגו לצידו של בעלה המורה לדרמה פול סטילס שסידר לה תפקיד מקצועני ראשון בברודוויי במחזמר "מהעיר השנייה", תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס הטוני. זכתה בפרס התיאטרון העולמי בשנת על הופעתה במחזה "Oh Dad, Poor Dad, Mama's Hung You in the Closet and I'm Feelin' So Sad". ב-1965 הייתה מועמדת לפרס הטוני בפעם השנייה על הופעתה במחזמר "ביום בהיר תוכלי לראות לנצח". ב-1966 זכתה האריס בפרס טוני על תפקידה במחזמר "עץ התפוח" בבימויו של מייק ניקולס. האריס הועמדה לפרס גלובוס הזהב על הופעת הבכורה שלה בקומדיה "אלף ליצנים" כמנהלת מוסד הרווחה ד"ר סנדרה מוסקוביץ' לצידם של ג'ייסון רוברדס ומרטין בלסם. ב-1971 הופיעה האריס לצידו של דאסטין הופמן בדרמה הקומית "מי זה הארי קלרמן ולמה הוא אומר את הדברים הנוראים האלה עליי?", הסרט בעל השם הארוך ביותר שהועמד אי פעם לפרס האוסקר. הסרט נקטל על ידי רוב המבקרים, אולם האריס ששיחקה זמרת בשם אליסון דנסמור הייתה נקודת האור היחידה כשקיבלה על הופעתה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה השנה הופיעה האריס גם בקומדיה שכתב ניל סיימון "מלון פלאזה" בתור מוריאל טייט אשתו של המפיק ג'סי קיפלינגר (וולטר מתאו). ב-1975 הועמדה האריס לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרטו של רוברט אלטמן "נאשוויל" בתור ווינפילד זמרת צעירה ומוכשרת. בשנת 1976 הועמדה פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית בתפקיד קומי על הופעותייה בסרטים "מזימות" של אלפרד היצ'קוק בתור הנוכלת בלאנץ' טיילר המתחזה למדיום ומרמה אנשים ו"שישי הפוך" בתור איליין אנדרוס המחליפה את גופה עם בתה אנאבל (ג'ודי פוסטר). באמצע שנות ה-80 השתתפה בדרמה הקומית של פרנסיס פורד קופולה "להתחתן בשנית" בתור אוולין אמה של פגי סו בודל (קת'לין טרנר) ובקומדיה של פרנק אוז "נוכלים עם סגנון" בתור הגברת העשירה פאני אמובאנקס. נפטרה בסקוטסדייל שבאריזונה ב-21 באוגוסט 2018. אלף ליצנים (1965) חליפת כיכר (1971) מי זה הארי קלרמן ולמה הוא אומר את הדברים הנוראים האלה עליי? (1971) המלחמה בין גבר לאישה (1972) חברה מעורבבת (1974) נאשוויל (1975) מזימות (1976) שישי הפוך (1976) מתח גבוה (1977) סרט סרט (1978) שדרת חיל המילואים הצפונית (1979) הפיתוי של ג'ו טאיינאן (1979) להתחתן בשנית (1986) בחורות נחמדות לא מתפוצצות (1990) נוכלים עם סגנון (1989) מפגש בגרוס פוינט (1997) ברברה האריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברברה האריס, באתר AllMovie (באנגלית) ברברה האריס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברברה האריס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברברה האריס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברברה האריס, באתר Discogs (באנגלית) ברברה האריס, באתר Songkick (באנגלית)
100,000

מאה אלף (100,000) הוא מספר טבעי השווה ל-   10 5 {\displaystyle \ 10^{5}} . בניגוד לחזקות קודמות של 10 (עשר, מאה, אלף, רבבה) ולחזקה הבאה של 10 (מיליון), למספר 100,000 אין שם ייחודי בעברית, ושמו נוצר מהרכבה של המספרים מאה ואלף, כמקובל בשמות מספרים. גם בשפות נוספות, כגון אנגלית, אין למספר זה שם ייחודי, אך בחלק ניכר מהשפות המדוברות במזרח אסיה יש לו שם ייחודי - בהינדי בבנגלית ובגוג'ראטית, למשל, הוא קרוי לאק. יש למספר שם גם בתאית, לאו ווייטנאמית. בהולנדית המספר נקרא ton. גם ברשימת התחיליות במערכת היחידות הבינלאומית אין תחילית מיוחדת ל-100,000, אף שיש תחיליות לחזקות קודמות של 10 (דקה, הקטו וקילו), ולחזקה הבאה (מגה). 100,003 – המספר הראשוני ה־6-ספרתי הקטן ביותר. 100,128 – המספר המשולשי ה־6-ספרתי הקטן ביותר, וה־447 בכלל. 100,255 – מספר פרידמן. 101,101 – מספר קרמייקל הפלינדרומי הקטן ביותר. 101,723 – המספר הראשוני הקטן ביותר, שהריבוע שלו הוא מספר פנדיגיטלי, המכיל את כל הספרות מ-0 עד 9. 102,564 – המספר הפרסיטי(אנ') הקטן ביותר 103,680 – מספר טוטיאנט גבוה במיוחד(אנ') 103,823 – 473, מספר פרידמן 104,723 – המספר הראשוני ה־9,999 104,729 – המספר הראשוני ה־10,000 104,869 – המספר הראשוני הראשון שמורכב מכל הספרות הלא ראשוניות 104,976 – 184 105,664 – מספר אור 109,376 - מספר אוטומורפי 110,880 – מספר פריק במיוחד 111,111 – יחידה חוזרת 113,634 – מספר מוצקין עבור n = 14 114,689 – מספר פריק עבור F12 115,975 – מספר פעמון(אנ') 116,281 – 3412 117,067 – המספר הראשוני הערפדי הראשון 117,649 – 76 117,800 – מספר אור 120,284 – מספר קית' 120,960 – מספר פריק במיוחד 121,393 – מספר פיבונאצ'י 124,000 – מספר נביאי האסלאם 127,912 – מספר ודרברן-אתרינגטון(אנ') 128,981 – מתחיל רצף של הרווח בין ראשוניים עוקבים עבור 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14 129,106 – מספר קית' 130,321 – 194 131,071 – מספר מרסן 131,072 – 217 131,361 – מספר ליילנד 135,137 – מספר מרקוב(אנ') 142,129 – 3772, מספר דואודצימלי. 142,857 – מספר קפרקר, מספר הרשאד, מספר ציקלי הקטן ביותר בשיטה העשרונית 144,000 – מספר בעל משמעות דתית בנצרות(אנ') 147,640 – מספר קית' 148,149 – מספר קפרקר 156,146 – מספר קית' 160,000 – 204 161,051 – 115 161,280 – מספר טוטיאנט גבוה במיוחד 166,320 – מספר פריק במיוחד 167,400 – מספר אור גובה של 100,000 מטרים (100 ק"מ) מפני כדור הארץ הוא הגובה שבו מתחילה טיסה בחלל, לפי הגדרת הפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה באירית נהוגה ברכה Ceád Mile Fáilte שפירושה "מאה אלף פעם ברוך הבא" מדיה וקבצים בנושא 100,000 בוויקישיתוף
יהודה גרליץ

אלתר ישראל יהודה גרליץ (נולד בשנת 1958) הוא עסקן ציבור חרדי, לשעבר ראש מועצת ביתר עילית. גרליץ נולד בבני ברק לשולמית ויחיאל-משה גרליץ, מחנך, חסיד נדבורנה. למד בישיבת נדבורנה ובישיבת בית מאיר. שירת בצה"ל כנהג תאג"ד. היה מראשוני המתיישבים בביתר עילית. במשך כחמש עשרה שנה התנדב במד"א כחובש וכנהג אמבולנס וכבאי, והיה מהגרעין הראשון של ארגון הצלה בביתר עילית. בשנת 1996 נבחר לראשות המועצה בביתר עילית כנציג אגודת ישראל. כיהן בתפקידו עד שנת 2001, אז הפסיד בבחירות לנציג דגל התורה יצחק פינדרוס. לאחר סיום כהונתו בביתר עילית מונה לסגן יו"ר המועצה הדתית בירושלים. בשנת 2008, לאחר בחירת מאיר רובינשטיין לראשות עיריית ביתר עילית, נבחר גרליץ למנכ"ל עיריית ביתר עילית. בשנת 2010 מונה גם לגזבר העירייה. גרליץ הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ומורה מוסמך. אחיו הוא הסופר החרדי מרדכי גרליץ. ב-ה' באייר תשע"ח נפטרה אשתו עדית לאחר מחלה. בגובה העיניים - עם יהודה גרליץ אלי רובין, ‏מלחמה בעיר התורה (והחסידות): ההתמודדות שקרעה את היהדות החרדית, באתר JDN‏, 3 באוקטובר 2023 משה ויסברג, לאחר מחלה קשה: מרת עדית גרליץ ע"ה מביתר, באתר בחדרי חרדים, 20 באפריל 2018
קבוע הגזים

קבוע הגזים הוא קבוע פיזיקלי המסומל לרוב באות R. גודלו נקבע אמפירית על ידי מדידות. ערכו של R ביחידות MKS הוא 8.314472 J K ⋅ m o l {\displaystyle 8.314472{\frac {J}{K\cdot mol}}} . קבוע הגזים מופיע במשוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי, המשוואה מתארת יחס ישר הקיים בין לחץ הגז לבין הטמפרטורה שלו, ויחס הפוך בין הלחץ לנפח. הקבוע R {\displaystyle R} הוא מקדם היחס במשוואה זו. משוואת המצב הפשוטה של גז אידיאלי נראית כך:   P V = n R T {\displaystyle \ PV=nRT} כאשר   P {\displaystyle \ P} הוא הלחץ,   T {\displaystyle \ T} הטמפרטורה בסולם קלווין,   V {\displaystyle \ V} הנפח, ו-   n {\displaystyle \ n} מספר המולים של הגז. מהמשוואה מתחייב כי שיהיו ל־R יחידות של אנרגיה למול למעלה. קבוע בולצמן kB הוא היחס בין קבוע הגזים R לבין מספר אבוגדרו, כלומר k B = R N A {\displaystyle k_{B}={\frac {R}{N_{A}}}} הוא המקבילה של R בסקאלה אטומית. לדוגמה, אם האנרגיה הקינטית של מול גז הוא   3 2 R T {\displaystyle \ {\frac {3}{2}}RT} אז האנרגיה הקינטית הממוצעת של מולקולה בודדת בגז תהיה   3 2 k B T {\displaystyle \ {\frac {3}{2}}k_{B}T} בעזרת משוואה זו נוכל לרשום את המשוואה: P V = N k B T {\displaystyle \qquad PV=Nk_{B}T} כש   N {\displaystyle \ N} הוא המספר המדויק של המולקולות. קבוע הגזים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
באטגירל

באטגירל (באנגלית: Batgirl) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. באטגירל המקורית (בטי קיין) הופיעה לראשונה בחוברת Batman #139 מאפריל 1961, בכתיבתו של ביל פינגר ובאיורו של שלדון מולדוף. כשם שרובין היה שותפו הצעיר של באטמן, הרי שקיין שימשה כשותפתה הצעירה של קייט קיין, הבאטוומן הראשונה. עד כה חלקו בזהותה של באטגירל חמש דמויות: בטי קיין, ברברה גורדון, הלנה ברטינלי, קסנדרה קיין וסטפני בראון. דמותה של ברברה גורדון מדורגת במקום ה-17 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. דמותה הופיעה במספר סדרות אנימציה כמו "הבאטמן" ו"באטמן: האמיצים והנועזים". את דמותה של באטגירל בסרט הלייב אקשן "באטמן ורובין" גילמה השחקנית אליסיה סילברסטון. בעקבות רמיזות של הומוסקסואליות בין רובין לבאטמן, כפי שתוארו בספרו של פרדריק ורתהם "פיתוי התמימים" משנת 1954, הוצגה שנתיים לאחר מכן דמות נשית בשם קת'י קיין (בתור באטוומן) כמושא אהבתו של באטמן. בשנת 1961 הוצגה דמות נשית שנייה, בטי קיין (בתור באטגירל - "ילדת העטלף"), כמושא אהבתו של רובין. יצירתה של משפחת העטלף גרמה תפנית בגישתה של סדרת החוברות מגיבורי-על לקומדיה. דמויות אלה ננטשו בשנת 1964, כאשר העורך הראשי החדש ג'וליוס שוורץ קבע כי הן מטופשות מדי ולא מתאימות, וכן משום צניחת המכירות. הוא השיב את מיתולוגיית באטמן למקורות כפורע חוק הירואי. "ילדת העטלף" (באטגירל), כמו גם דמויות אחרות ממשפחת באטמן, שוכתבו מחוץ להמשכיות יקום DC באירועי המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985. למרות שילדת העטלף לא הייתה קיימת בהמשכיות שלאחר המשבר, גרסה משודרגת של הדמות - מרי אליזבת' "בטי" קיין - הוצגה כגיבורת-העל פליימבירד ("ציפור האש"), שממשיכה להופיע בפרסומי החברה. עם צאת סדרת הטלוויזיה של באטמן משנות ה-60, נוצר הצורך בדמות באטגירל מציאותית יותר, והיא הוצגה בדמותה של ברברה גורדון, בתו של מפכ"ל המשטרה ג'יימס גורדון, בסוף 1966. באטגירל בדמותה של גורדון הפכה לפופולרית, והיא נותרה קבועה בהמשכיות DC עד לשנת 1988. ברומן הגרפי ממרץ 1988 "באטמן: הבדיחה ההורגת", הג'וקר יורה בגורדון וגורם לשיתוקה, מה שמאלץ אותה לתלות את גלימתה של באטגירל ולנטוש את ימי לחימתה בפשע מאחוריה. אולם, מאז דמותה הומצאה מחדש כ"אורקל", מקור המידע העיקרי של באטמן ומנהיגת קבוצת ציפורי הטרף. בשנת 1999, עם תחילתה של קשת הסיפור "באטמן: שטח הפקר", "הציידת" הלנה ברטינלי נטלה באופן זמני את זהותה של באטגירל, אולם בשל התנגחויות חוזרות ונשנות עם באטמן והפרת הקוד האתי שלו, היא מאולצת לחזור לזהות "הציידת". באותה שנה הוצגה באטגירל הרביעית, קסנדרה קיין, והיא מודרכת הן בידי באטמן והן בידי אורקל. דמותה של קסי קיין כבאטגירל היא הראשונה שקיבלה סדרה חודשית משלה, שרצה בין השנים 2000 ל-2006. היא מעבירה את נטל הדמות לסטפני בראון, שהייתה בעבר ידועה בזהויות "ספוילר" ורובין, בתחילתו של הכרך השלישי (אוקטובר 2009), שרץ במשך 24 חוברות קומיקס. בספטמבר 2011, כחלק מהאתחול המחודש של יקום DC ולאחר אירועי הקרוסאובר, הפלאשפוינט, שגורם לרגרסיה בגיבורי-העל, ברברה גורדון נטלה שוב את זהותה כבאטגירל לאחר שנרפאה מהשיתוק. בעקבות כך, סטפני בראון חזרה לזהותה כספוילר. יקום DC יקום DC (זיכיון) ציפורי הטרף "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת" - עיבוד הוליוודי משנת 2023 מדיה וקבצים בנושא באטגירל בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס באטגירל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Top 100 Comic Book Heroes: #17 - Barbara Gordon
סקאלי

האם התכוונתם ל... ג'ון סקאלי – היה נשיא חברת פפסיקו ומנכ"ל חברת אפל דיינה סקאלי - דמות מהסדרה תיקים באפלה, מגולמת על ידי ג'יליאן אנדרסון חוות סקאלי – מאחז בגב ההר שהוקם על ידי יצחק סקלי משפחת כהן-סקלי הנקראת גם סקאלי או סקילי סקלי
כלי ירייה רב-קני

כלי ירייה רב-קניים הם סוג של כלי ירייה חם שלהם יותר מקנה אחד. המטרה בהוספת קנים רבים היא הרצון להגדיל את נפח האש (כלומר, את כמות הכדורים הנורים ביחד או את קצב הירי) מבלי להוסיף כלי ירייה נוספים בעלי קנה אחד. בנוסף לכך, כלי הירייה מרובי הקנים אפשרו גם להגדיל את נפח האש שמייצר חייל אחד בזמן הקרב. הגדלת נפח האש שסיפקו כלי ירייה אלו הייתה משמעותית בעיקר בלחימה מול כמות גדולה של לוחמי אויב רגליים ומול מטרות מתמרנות במהירות, כגון פרשי אויב. כלי נשק רב-קניים היו שימושיים בעיקר בתקופה שקדמה להמצאת כלי נשק שהוזנו במחסנית או בשרשרת כדורים. רובים ותותחים אלה (כגון תותח ריבודקן) היו מסורבלים לתפעול ולרוב בעלי משקל כבד, שהגביל את השימוש בהם. תותח רב-קני מפורסם הוא "מקלע הגאטלינג", שלתפעולו נדרש לסובב ידית וירה בקצב אש מהיר וקטלני. את מקלע הגאטלינג החליפו מקלעים אוטומטיים אמיתיים דוגמת מקלע מקסים. כיום, נותרו רובים כאלה רק בשירות הציידים בדמות רובים דו-קניים ובמערכות נשק משוכללות דוגמת M61 וולקן שלרוב מורכבות על פלטפורמת לחימה גדולה כגון כלי טיס או רכב קרבי משוריין. מדיה וקבצים בנושא כלי ירייה רב-קני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריבו

האם התכוונתם ל... ריבודקן – כלי ירייה רב-קני עתיק ישי ריבו – מוזיקאי ישראלי תאודול ריבו – פסיכולוג צרפתי ריבוא - מילה נרדפת לרבבה ריב ריביו
נושאת האלומות

"נושאת האלומות" (1926) הוא ציור שמן על נייר מאת הצייר הישראלי נחום גוטמן. הציור מציג אישה ערביה הנושאת על ראשה אלומות חיטה. האישה מתוארת כיחפה. היא לבושה בשמלה כחולה שתחתיה מכנס לבן בסגנון מזרחי. לצדה של האישה מתואר כד גדול העשוי חימר ומאחוריה מתוארים מעין ערימות של חיטה או קש, החוסמים את שדה הראייה של הצופה. סגנון התיאור של הדמות דומה לתיאור בציור "מנוחת צהריים" (1926). הדמות מתוארת ככבדה, וקווי המתאר המעוגלים של גופה מאזכרים קווי מתאר אחרים בקומפוזיציה. בנוסף, התיאור מכיל מאפיינים המדגישים את הדמות כבעלת מיניות מודגשת. הדבר בולט בחמוקים המודגשים של הדמות ובשימוש בכד, המהווה סמל איקונוגרפי למיניות נשית ביצירות אמנות רבות בתולדות האמנות. יגאל צלמונה טען כי תיאור זה מאזכר תיאורים ספרותיים של נשים לא-יהודיות מן הספרות העברית של התקופה. בייחוד מציין צלמונה את סיפורו של ש. בן-ציון (אביו של גוטמן) "נפש רצוצה" ואת סיפורו של יוסף חיים ברנר "בין מים למים" (1910).‏ על פי יגאל צלמונה ציור זה והציור "לפני הסער" (1926) מהווים מעין שני חלקים של דיפטיך, בהציגם "דימוי כפול של גבריות ונשיות" מזרחית. החל משנת 2010 מוצגים שני הציורים בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל. באוסף מוזיאון נחום גוטמן לאמנות מצוי רישום הכנה לציור זה. "נושאת האלומות" באתר מוזיאון ישראל פנינה בר עוזרמן, נחום גוטמן, נושאת האלומה, 1926, שמן על קרטון, עמ' 21-19, אתר עמלנט צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2010, עמ' 73. ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 69-73.
באנפילד (כדורגל)

קלוב אתלטיקו באנפילד (בספרדית: Club Atlético Banfield) הוא מועדון ספורט ארגנטינאי מהעיר באנפילד שבפרובינציית בואנוס איירס. עיקר פעילותו של המועדון היא כדורגל. נכון ל-2014 באנפילד משחקת בליגת העל הארגנטינאית. המועדון עוסק גם בסוגי ספורט אחרים כגון הוקי שדה, התעמלות, אמנות לחימה, גלגיליות, כדורעף וטניס. המועדון נוסד ב-21 בינואר 1896 על ידי תושבים מקומיים ממוצא בריטי (הרוב אנגלי, ומיעוט של אירים וסקוטים). קבוצת הכדורגל הבכירה של המועדון זכתה באליפות היחידה בתולדותיה באפרטורה 2009, וסיימה פעמיים במקום השני, בשנים 1951 ו-2005. הקבוצה השתתפה כמה פעמים בגביע הליברטדורס ובגביע סודאמריקנה, אך לא הגיעה להישגים משמעותיים. היריבה המרכזית של באנפילד היא לנוס, והמפגש ביניהן מכונה "אל קלאסיקו דל סור", הקלאסיקו של הדרום (דרום בואנוס איירס רבתי). ביוני 2012, באנפילד ירדה לליגת המשנה הארגנטינאית. בסוף 2013/14, באנפילד העפילה חזרה לליגת העל. עונות בליגת העל: 44 הניצחונות הגבוהים ביותר: בליגת העל הארגנטינאית: 13-1 על "פורטו קומרסיאל" (6 באוקטובר 1974) (הניצחון הכי גבוה בכל הזמנים בליגת העל) בליגת המשנה הארגנטינאית: 8-0 על "אול בויס" (1962) בטורנירים בינלאומיים: 4-1 על "אל נסיונל" (27 בפברואר 2007) ההפסדים הגבוהים ביותר: בליגת העל הארגנטינאית: 1-8 לאסטודיאנטס לה פלאטה (1 ביוני 1947) בליגת המשנה הארגנטינאית: 0-6 לארחנטינו דה רוסאריו (1945) בטורנירים בינלאומיים: 0-4 לקלוב אמריקה (7 במרץ 2007) המקום הגבוה ביותר בליגה: מקום 1 באפרטורה 2009 המקום הנמוך ביותר בליגה: מקום 19 מלך השערים: גוסטאבו אלבלה (71 שערים) (1945-51, 1954) שיאן ההופעות: חבייר סנגינטי (423 משחקים) (1993-2008) חבייר זאנטי חוליו קרוס חאמס רודריגס מאורו קאמורנזי רוברטו קולאוטי רודריגו פלאסיו דאריו סביטאניץ' גבריאל פאלטה ג'ונתן מאידנה ליגת העל הארגנטינאית: 1 אפרטורה 2009 גביע לאומי - קופה דה אונור "מוניסיפלידד דה לה סיודד דה בואנוס איירס": 1 1920 פרימרה B נסיונל: 3 1992-93, 2000-01, 2013-14 פרימרה B:‏ 7 1899, 1900, 1919, 1939, 1946, 1962, 1973 פרימרה C:‏ 2 1908, 1912 אתר האינטרנט הרשמי של באנפילד (בספרדית) באנפילד, ברשת החברתית פייסבוק באנפילד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באנפילד, ביישום טלגרם באנפילד, ברשת החברתית אינסטגרם באנפילד, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu אתר הקבוצה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ארגנטינאי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חגיגות (נוקטורן)

חגיגות הוא שמו של הנוקטורן השני משלושת הנוקטורנים המפורסמים של המלחין הצרפתי קלוד דביסי. ביצירה זו, לעומת יצירות אחרות של דביסי (כמו הפרלוד ל"אחר הצהריים של פאון") יש משקל המשתנה לעיתים. אפשר לשמוע בנוקטורן עיסוק במשחקי האור והחושך בלילה. הנושאים בנוקטורן הם ריקוד ותהלוכה, נושאים שהמקצב חשוב בהם. דביסי מחליש ביצירה זו את הטונאליות על ידי שימוש תכוף במודוסים. היצירה לא מתקדמת בעזרת משיכה טונאלית אלא באמצעות מעברים של הנושאים בין כלי התזמורת. היצירה כתובה לתזמורת המורכבת משלושה חלילים, שני אבובים, קרן אנגלית, שני קלרינטים בסי במול, שלושה בסונים, ארבע קרנות בפה, שלוש חצוצרות בפה, שלושה טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף סנר, שני נבלים וכלי מיתר. מדיה וקבצים בנושא חגיגות בוויקישיתוף שמיעת הנוקטורן באתר יוטיוב.
מעבדות נוקיה בל

מעבדות נוקיה בל הנמצאות בארצות הברית, תחת מושב החברה שבניו ג'רזי, היו שנים רבות ממרכזי המחקר והפיתוח הבולטים בעולם. כיום בבעלות החברה הפינית נוקיה. מעבדות בל הוקמו כזרוע המחקר והפיתוח של חברת הטלפון בל בארצות הברית שנוסדה במאה ה-19 בידי ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל. בשנת 1925 הן הופרדו לחברה עצמאית בשם Bell Telephone Laboratories Inc, בבעלות משותפת של חברת הטלפונים "בל" וחברת הבת שלה "וסטרן אלקטריק" שעסקה בייצור ואספקה של ציוד תקשורת עבור חברת האם שלה. בשנת 1941 המעבדות עברו מניו יורק למורי היל, ניו ג'רזי. הפעילות של מעבדות בל מתמקדת בשלושה תחומים: מחקר, פיתוח, הנדסת מערכות. תחומי המחקר במעבדות כוללים מתמטיקה, פיזיקה, תורת החומרים, מדעי ההתנהגות ומדעי המחשב. הנדסת מערכות התמקדה במערכות המורכבות הנדרשות להקמתה ותפעולה של רשת טלפוניה. פעילות הפיתוח, שהיא הגדולה מבין שלוש הפעילויות של המעבדות, מרכזת את הפיתוח, בתחומי החומרה והתוכנה הנחוץ להקמתן של מערכות התקשורת של חברת "בל". עם ההמצאות והתגליות הבולטות של מעבדות בל נמנים: הטרנזיסטור, שהוצג לראשונה ב-23 בדצמבר 1947 וזיכה את ממציאיו בפרס נובל לפיזיקה. CCD - חיישן אלקטרואופטי שהשימוש הנפוץ בו הוא במצלמות דיגיטליות. תורת האינפורמציה החלה בעקבות מאמר שפרסם קלוד שאנון בשנת 1948, בכתב העת של המעבדות Bell System Technical Journal. מערכת ההפעלה UNIX ושפות התכנות C,++C, B ו-S. קרינת הרקע הקוסמית התגלתה בשנת 1965 על ידי ארנו פנזיאס ורוברט וילסון. שיטת ניהול שיחות נכנסות במרכזי שרות פותחה על ידי ארנה שניידר הובר הצגת אבטיפוס ראשון למערכת טלפון סלולרי בשנת 1979. התפתחויות שונות בתאוריה של מדעי המחשב ובפרט אלגוריתם שור, אלגוריתם קוונטי לפירוק לגורמים של מספרים. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה חברת הטלפונים האמריקאית "בל" תחת פיקוח צמוד של ה־FTC (הרשות להגבלים עסקיים האמריקאית) שהגבילה את פעולות החברה כמונופול. אחת המגבלות שהוטלו עליה הייתה הגבלה על מכירת מוצרים שאינם קשורים ישירות לטלפוניה. כתוצאה מכך במשך תקופה זו הפיתוחים של מעבדות בל, כגון מערכת ההפעלה יוניקס ושפת התכנות C, לא שווקו כמוצר של חברת "בל". בשנת 1984 פוצלה חברת בל לשמונה חברות שונות, ומעבדות בל עברו לבעלותה של חברת AT&T. בעקבות הסכם הפיצול, הוסרו המגבלות השונות על מכירת המוצרים שפותחו במעבדות בל. בשנת 1988 הוקמה יחידה לשחזור, שיכפול וגיבוי בנתונים שבהמשך התפתחה לחברה עצמאית "Commvault". בשנת 1996 חברת AT&T פיצלה את מעבדות בל ביחד עם החטיבה שעסקה בייצור ציוד לחברת בת בשם לוסנט. כיום (2016) אלקטל-לוסנט היא בבעלות נוקיה ומעבדות בל משמשות כזרוע המחקר שלה ומפעילה מספר מרכזי מחקר ברחבי העולם. בשנת 2021 סגרה חברת נוקיה את מעבדות בל בישראל. מדיה וקבצים בנושא מעבדות נוקיה בל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מעבדות נוקיה בל (באנגלית) topic/Bell-Telephone-Laboratories מעבדות נוקיה בל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מעבדות נוקיה בל, ברשת החברתית פייסבוק מעבדות נוקיה בל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מעבדות נוקיה בל, ברשת החברתית אינסטגרם https://www.bell-labs.com/connect/global-locations/tel-aviv-israel/