laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מסדר צבאי נוצרי

מסדרים צבאיים היו צורת ארגון נוצרית בימי הביניים. מסדרים שונים היו קיימים אצל הנצרות מזה מאות בשנים, אך הם היו מסדרי נזירים שלא נקטו כלל באלימות מסוג כלשהו והם קיבלו את צביונם הצבאי רק אחרי מסע הצלב הראשון. המסדרים האלה הורכבו מנזירים לוחמים שמטרתם הייתה קידום הנצרות באמצעים כוחניים. כינון המסדרים הצבאיים פתח פרק חדש בנצרות, שעד אז התנגדה לשפיכות דמים באשר היא, לא כל שכן לשיתוף אנשי דת במעשי האיבה. המסדר הראשון שכבר מראשית קיומו עסק בעיקר בפעילות צבאית הוא מסדר אבירי היכל שלמה, המוכר יותר בשם "טמפלרים". המסדר נוסד על מנת להגן על הצליינים שעלו לרגל לירושלים אחרי כיבושה על ידי הצלבנים ב-1099. מסדרים אחרים, מהם חדשים ומהם כאלה ששינו את תפקידם המקורי, הצטרפו עד מהרה למסדר הזה. אף שראשית המסדרים הצבאיים היא בארץ ישראל, התפשט המנהג להקים מסדרים מהסוג הזה למדינות נוספות באירופה. מסדרים רבים הוקמו בספרד שנלחמה במוסלמים ובמקומות נוספים. יתרה מכך, מסדרים הקימו סניפים ביבשת על מנת להגדיל את פריסתם ולהגביר את התשואות שקיבלו מתרומות. במקומות מסוימים הצליחו המסדרים להקים מדינות של ממש בתוך אירופה (למשל המסדר הטבטוני). עם הזמן קיבלו על עצמם המסדרים תפקידים נוספים, מלבד עיסוקים צבאיים. כך למשל עסקו הטמפלרים בבנקאות ואילו ההוספיטלרים חזרו לתפקידם המקורי וטיפלו בחולים. שלמה לוטן, טבטונים בממלכת ירושלים הצלבנית, התפתחות המסדר הצבאי הטבטוני 1190–1309, יחסי גומלין בין המזרח הפרנקי ואירופה, תל אביב, 2012. Nicholas Edward Morton, The Teutonic Knights in the Holy Land 1190-1291, Woodbridge: Boydell Press, 2009 מדיה וקבצים בנושא מסדר צבאי נוצרי בוויקישיתוף
המנון אוזבקיסטן

ההמנון הלאומי של אוזבקיסטן (באוזבקית: Oʻzbekiston Respublikasining Madhiyasi) נוצר כאשר אוזבקיסטן הייתה רפובליקה של ברית המועצות. עם קבלת העצמאות בשנת 1991, עקב חוסר היסטורי של המנונים לאומיים, אומץ ההמנון הישן של הרפובליקה הסובייטית שנכתב על ידי אבדול אריפוב והולחן על ידי מוטל בוחנוב. דגל אוזבקיסטן סמל אוזבקיסטן מדיה וקבצים בנושא המנון אוזבקיסטן בוויקישיתוף מידע על היצירה "המנון אוזבקיסטן" באתר מיוזיק בריינז The Government portal of the Republic of Uzbekistan, The State symbols, The Government portal of the Republic of Uzbekistan, ‏15/1/2018
שן עודפת

שן עודפת (בלועזית: Hyperdontia, היפרדונטיה) או בשמה שן כלואה היא שן שצומחת בחניכיים של האדם ואין בה צורך או שהיא זקוקה לעזרת הרופא כדי לצאת. שן זו מתחילה להתפתח עוד בעת צמיחת שיני הקבע בחניכיים, אך היא ממוקמת מעליהן ובניגוד לדעה הרווחת שן זו אינה מפריעה או חוסמת שן קבע, ולכן אין מרגישים בה עד קיום צילום כלשהו בחלל הפה. הוצאת השן נעשית על ידי ניתוח קצר האורך בין חצי שעה ל-45 דקות, הוצאת השן עצמה יכולה להיעשות בשתי דרכים: הוצאת השן בשלמותה על ידי שליפתה ממקומה לאחר הרדמה וחיתוך החך. קידוח השן לרסיסים בו חותכים את החיך, מאתרים את השן וקודחים אותה עד להיעלמה, במקרה כזה אין שאריות מהשן. לאחר הניתוח נצרכת אנטיביוטיקה כדי למנוע זיהום כלשהו באזור התפרים בפרט ובחלל הפה בכלל. תופעה זו קיימת אצל אחד מתוך 1,000 או 2,000, דהיינו שבכל העולם יש תופעה זו לבין 3.5 ל-7 מיליון אנשים. באחד מהמקרים הקשים ביותר ממוקמת השן מעל החותכות הקדמיות הקבועות ונקראת חותכת שלישית וצמודה לרצפת האף וכלואה בין שורשי החותכות הקדמיות, במצב זה ניתן להסירה רק על ידי התערבות כירורגית האורכת כשעה וחצי. מדיה וקבצים בנושא שן עודפת בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אמריליס יפהפה

אמריליס יפהפה (שם מדעי: Amaryllis belladonna) הוא מין יחיד בסוג אמריליס. מכונה גם "בלהדונה לילי" או ה"גברות הערומות". המין חי בטבע בדרום אפריקה באזור הסלעי של כף התקווה הטובה. מגדלי משתלות, מוכרי פרחים וחובבי צמחים נוהגים לכנות בשם אמריליס יפהפה גם צמח תרבותי נפוץ בשם היפהסטרום. מדיה וקבצים בנושא אמריליס יפהפה בוויקישיתוף אמריליס יפהפה, באתר ITIS (באנגלית) אמריליס יפהפה, באתר NCBI (באנגלית) אמריליס יפהפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמריליס יפהפה, באתר Tropicos (באנגלית) אמריליס יפהפה, באתר GBIF (באנגלית) אמריליס יפהפה, באתר IPNI (באנגלית) מיכאל אבישי - הצמח אשר אהבתי ד"ר אורי פרגמן-ספיר, גם הוא פורח בסתיו: אמריליס יפהפה, באתר nrg‏, 22 בספטמבר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוסוניוס רופוס

מוסוניוס רופוס (25–80 לספירה) היה פילוסוף סטואי רומי. נולד בוולסיניי (שהייתה עיר עתיקה באטרוריה שבאיטליה). בשנת 65 לספירה הוגלה מרומא אל האי גיארוס שבים האיגאי, לאחר שנאשם בהשתתפות בקשר פיסו שמטרתו הייתה לרצוח את נירון. בשנת 68, אחרי מות נירון, שב לרומא. כאשר פרצה מלחמת האזרחים, מוסוניוס רופוס יצא לקראת אנשי צבאו של אספסיאנוס והרצה בפניהם על יתרונות השלום ועל מוראות המלחמה. הוא זכה להערכה רבה והפך לידידו של הקיסר אספסיאנוס. מוסוניוס רופוס הגדיר את הפילוסופיה כלימוד של התנהגות טובה. לדעתו, על האדם להתנהג בהתאם למידות הטובות. אין המדובר בתאוריה אלא בהתנהגות של חיי יום-יום. אדם המתנהג ביושר הוא פילוסוף אמיתי. מוסוניוס רופוס דרש מן הגברים אותה מידה של מוסריות מינית שהם דורשים מנשותיהם. לדעתו, יחסי מין מותרים רק במסגרת הנישואים, ולצורך פרייה ורבייה בלבד. הוא הטיף לשוויון בחינוך בין המינים וקידם בברכה השתתפות נשים בשיעוריו. הוא קיבל כתלמידיו גם עבדים. אחד מתלמידיו היה הפילוסוף היווני המפורסם אפיקטטוס, שהחל את דרכו כעבד שהשתתף בשיעוריו של מוסוניוס רופוס ברומא. מוּסוֹנְיוּס רוּפוּס – שתי שיחות פילוסופיות (תרגם מיוונית והקדים מבוא: יוחנן גלוקר). דחק א', 2011. מדיה וקבצים בנושא מוסוניוס רופוס בוויקישיתוף מוסוניוס רופוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
תשמיש קדושה ותשמיש מצווה

תשמיש מצווה הוא חפץ המשמש ביהדות לשם קיום מצווה. תשמיש קדושה הוא תשמיש מצווה המכיל את השם המפורש ולכן טעון גניזה, הוא וכל אביזריו[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. לעיתים קרובות נעשה שימוש בשם "תשמיש קדושה" כדי לתאר את שני הסוגים. בין תשמישי הקדושה ישנם כאלה שנועדו לשימוש אישי (כגון תפילין, שהאדם מניח אותן), וישנם שמשמשים את הציבור (כגון ספר תורה ותשמישי קדושה הנלווים לו). המושגים "תשמיש מצווה" ו"תשמיש קדושה" מופיעים לראשונה בתלמוד בבלי, שם מצוטטת ברייתא העוסקת בהבחנה בין השניים: תשמישי מצווה - נזרקין, תשמישי קדושה - נגנזין. ואלו הן תשמישי מצווה: סוכה, לולב, שופר, ציצית. ואלו הן תשמישי קדושה: דלוסקמי ספרים, תפילין ומזוזות ותיק של ספר תורה ונרתיק של תפילין ורצועותיהן. — תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ו, עמוד ב' ההלכה מחייבת לגנוז כל חפץ שהתבלה ויצא מכלל שימוש שרשום בו השם המפורש, ומשום כך נעשית ההבחנה בין תשמישי קדושה, שבהם מופיע השם המפורש, לבין תשמישי מצווה, שלא מופיע בהם השם המפורש ולפיכך אינם מצריכים גניזה. ההבדל בין השניים הוא שתשמישי מצווה הם הדברים המשמשים את האדם לקיום המצוות. בלעדיהם הוא אינו יכול לקיים את המצווה, ובכל זאת, לדברים אלה אין חשיבות מיוחדת מצד עצמם, ולכן אפשר לזורקם לאחר השימוש. לעומתם, תשמישי קדושה הם דברים שקדושתם באה מצד עצמם, ולא בשל שימוש האדם בהם, ולכן קדושתם אינה פגה ויש לגונזם. ישנו חילוק נוסף בין תשמיש קדושה לתשמיש מצווה, בכך שאסור לייעד תשמיש קדושה לשימוש פחות קדוש, ובלשון חז"ל: "מעלין בקודש ואין מורידין", כלל זה אינו חל בתשמיש מצווה. נחלקו הראשונים בעניין קדושת בית הכנסת האם הוא נקרא תשמיש קדושה או תשמיש מצווה, לדעת הר"ן בית הכנסת נחשב תשמיש קדושה, ואילו לדעת הרמב"ן תשמיש מצווה. בגדי המלך אף הם נחשבים לתשמיש קדושה, משום שהמלך נמשח בשמן המשחה שהוא קודש. תשמישי קדושה ותשמישי מצווה לא חלה עליהם קדושה אף אם הזמין וייחדם לשם כך בפה, כל עוד לא נעשה בהם מעשה המצווה עצמו, ובלשון חז"ל: "הזמנה לאו מילתא היא". לדוגמה קדושת בית הכנסת לא חלה גם כשהבנייה הושלמה, אלא עד שיתפללו בו הציבור. מפאת חיוניותם לאדם המשתמש בהם, סעיף 22 לחוק ההוצאה לפועל קובע שתשמישי קדושה אינם ניתנים לעיקול. רות יעקבי, "השתקפות הסביבה הלא יהודית בצורתם ובתוכנם הכתוב של תשמישי קדושה ומצווה במרחב הפרסי, אב"א; כתב עת לחקר קהילות ישראל באירן בוכארה ואפגאנסתאן 1 (תשס"ז) 163-180 ישראל מאיר לוינגר, "על הצלתם וחורבנם של תשמישי קדושה בקעלן בשנות השואה", תורה ומדע ט, ב (תשמ"א) 53-68 ברכה יניב, "תשמישי קדושה בבית הכנסת", מחניים 11 (תשנ"ה) 220-229 ברכה יניב, מעשה רוקם - תשמישי קדושה מטקסטיל בבית הכנסת האשכנזי, הספרדי והאיטלקי, הוצאת מכון בן צבי, 2009, 404 עמודים. מדיה וקבצים בנושא תשמיש קדושה ותשמיש מצווה בוויקישיתוף רשימת מאמרים על תשמישי קדושה באתר רמב"י שו"ת: מהם תשמישי קדושה ותשמישי מצווה, באתר "ישיבה" חננאל מאק, מעילים לתורה בגזרה איטלקית, באתר הארץ, 24 באפריל 2011 הסברו של הרב דב ליאור בתשובה לשאלה מה ההבדל בין תשמישי קדושה לתשמישי מצווה באתר ישיבה. https://www.yeshiva.org.il/ask/11647 באר היטב על שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רנ"ט, סעיף ג' (סעיף קטן ה'), ועוד. מנחת שי, סימן קנ"ג, סעיף ז'. סיפור מן ההפטרה, בראשית, הפטרה ופשרה. ערך השולחן,אורח חיים, סימן קנ"ג. ועוד. לעניין מהותם של "תשמישי קדושה" ראו: שמואל שילה, "נכסי החייב שאינם ניתנים לתפיסה במשפט העברי", משפטים ב' עמ' 67
300 (מספר)

300 (במילים: שלוש מאות) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 299 והבא לפני 301. 300 הוא מספר משולשי ומספר הרשאד. 300 הוא הסכום של 149 ו-151 שהם ראשוניים תאומים וגם סכום של עשרה מספרים ראשוניים עוקבים (13 + 17 + 19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47). ערך מורחב – 300 (פירושונים) בכדורת, "משחק מושלם" הוא משחק בו מגיעים ל-300 נקודות – מרב הנקודות שניתן להשיג במשחק. בפרלמנט ההלני ישנם 300 מושבים. מדיה וקבצים בנושא 300 בוויקישיתוף
מדינה דו-לאומית

מדינה דו-לאומית (באנגלית: Bi-national state) היא מדינה שאוכלוסייתה כוללת שני לאומים עיקריים בגודלם – להם יש נציגות במוסדות השלטון על פי חוק ובאופן יחסי לגודלם (כגון בוסניה-הרצגובינה, בלגיה, או קנדה). עם זאת, למדינת לאום יחיד, שאוכלוסייתה המזוהה עם לאום אחד בלבד, וכן יש זיקה בין השלטון לבין לאום זה. ישנן גם מדינות רב־לאומיות בהן יש שלושה לאומים או יותר (כגון שווייץ, הממלכה המאוחדת, ספרד, או או דרום אפריקה). מדינה דו־לאומית מתנהלת תוך נייטרליות בין הלאומים ושמירה על שוויון מלא ביניהם. כדי שמדינה תחשב למדינה דו-לאומית, הלאומיות חייבת להיות בעלת משמעות החורגת מהמשמעות הדמוגרפית, ובמדינה יש שתי קהילות נפרדות ומובחנות המקימות ביניהן דו-שיח (אם יש מדרג היררכי בין הקהילות זו אינה מדינה דו-לאומית). כל לאום מנהל מערכת נפרדת ומקבילה של חינוך, תרבות, שפה ולעיתים אף ממשל. השותפות לא חייבת להיות בין קהילות שוות לחלוטין, יכולה להיות שותפה זוטרה ושותפה בכירה, אולם עקרון השותפות חייב להישמר על־מנת שהמדינה תחשב למדינה דו־לאומית. מדינה שבה יש רוב המאפשר למיעוטים להתקיים היא מדינת לאום אתנית עם מיעוטים. בעבר הייתה צ'כוסלובקיה מדינה דו-לאומית, עד ששני הלאומים שבה נפרדו לשתי מדינות ריבוניות – צ'כיה וסלובקיה. יש המבקשים להפוך את ישראל למדינה דו-לאומית ("ישראטין") המשותפת לפלסטינים וליהודים (מה שמכונה בשם פתרון המדינה האחת). מדינת כל אזרחיה שתי מדינות לשני עמים פתרון מדינה אחת בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות: ישראל ופלסטין, עם עובד, 2012. מירון בנבנישתי, כך הפכה ישראל למדינה דו-לאומית, באתר הארץ, 23 בינואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקולאי טיחונוב

ניקולאי אלכסנדרוביץ' טיחונוב (ברוסית: Николай Александрович Тихонов;‏ 14 במאי 1905 – 1 ביוני 1997) היה מדינאי סובייטי, ראש ממשלת ברית המועצות ב-1980–1985. טיחונוב נולד בחרקוב ב-14 במאי 1905; את השכלתו המקצועית רכש במכון המטלורגי של דנייפרופטרובסק, ב-1930 קיבל את תעודת הסיום. בשנים 1930 - 1941 עבד ב"מפעל המטלורגיה לנין" ומונה למהנדס ראשי. ליאוניד ברז'נייב שלימים יהיה מנהיג ברית המועצות גם למד במכון זה והוא עבד בשורות המפלגה באזור. הם חברו וטיחונוב נהיה לבן חסות של ברז'נייב. ב-1940 הצטרף טיחונוב למפלגה הקומוניסטית הסובייטית, מונה למנהל מפעל באוקראינה ובסוף שנות ה-40 עבד במשרד המתכות. במשרד זה התקדם בסולם התפקידים עד שב-1955 נתמנה לסגן השר. ב-1960 נהיה חבר במועצת הכלכלה והמדע וב-1961 הפך לחבר מועמד בוועד המרכזי של המפלגה. ב-1964 הודח ניקיטה חרושצ'וב מתפקידו בהפיכת חצר. השלטון החדש הורכב מ"טרויקה" של שלושה אנשים: ליאוניד ברז'נייב בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה, ניקולאי פודגורני בתפקיד יושב ראש נשיאות הסובייט העליון (נשיא המדינה) ואלכסיי קוסיגין בתפקיד ראש הממשלה. ברז'נייב מינה את טיחונוב לסגן ראש הממשלה, תפקיד שבו החזיק מ-1965 עד 1976. בנוסף, ב-1966 טיחונוב נהפך לחבר מלא בוועד המרכזי. ב-1976 נתמנה לאחד משני סגנים ראשונים לראש ממשלת ברית המועצות, באותה עת אלכסיי קוסיגין. ב-1979 התמנה גם לחבר מלא בפוליטביורו - הגוף השלטוני החזק ביותר במדינה שהורכב מקבוצה של כשבעה אנשים, שהם אלו שבפועל ניהלו את המדינה וקיבלו את ההחלטות הסופיות. ב-1980, בגיל 75 מונה טיחונוב לראש ממשלת ברית המועצות לאחר מותו של אלכסיי קוסיגין. לאחר מות ברז'נייב המשיך לכהן בתפקיד זה גם בתקופת יורי אנדרופוב (1982–1984) וגם בתקופת קונסטנטין צ'רניינקו (1984 - 1985). בתקופתם של שני האחרונים היה טיחונוב לאחד מחברי הפוליטביורו המשפיעים ביותר ביחד עם דמיטרי אוסטינוב שר ההגנה ואנדריי גרומיקו שר החוץ. לאחר מותו של צ'רניינקו במרץ 1985 ועליית מיכאיל גורבצ'וב הרפורמיסט לשלטון, ירד מעמדו של טיחונוב. בספטמבר 1985 הוא הודח מתפקידו כראש ממשלה, ואיבד את כסאו בפוליטביורו באוקטובר של אותה שנה. הוא נשאר בוועד המרכזי עד 1989 אם כי לא היה פעיל. נפטר במוסקבה ונקבר בבית הקברות נובודביצ'י. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי טיחונוב בוויקישיתוף ניקולאי טיחונוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ניקולאי טיחונוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טיחונוב

האם התכוונתם ל... אנדריי טיחונוב (כדורגלן) – כדורגלן עבר רוסי אנדריי טיחונוב (מתמטיקאי) – מתמטיקאי רוסי ויקטור טיחונוב – שחקן ומאמן הוקי קרח סובייטי/רוסי ניקולאי טיחונוב – מדינאי סובייטי
בירקירקארה (כדורגל)

קבוצת בירקירקארה היא קבוצת כדורגל המשחקת נכון להיום בפרמייר-ליג המלטזי והיא ממוקמת בשכונה בעיר בירקירקארה, העיר הגדולה במלטה. הקבוצה מכונה "פסים" בשל סמלה המפוספס. הקבוצה הוקמה בשנת 1950 מאיחוד שתי קבוצות שהיו קיימות בעיר בירקירקארה: "בירקירקארה יונייטד" ו"בירקירקארה סלטיק". היריבות המרכזיות של הקבוצה היו ונשארו גם כיום ולטה ופאולה היברניאנס וקבוצות אלה נאבקו בה לא פעם במאבקי הצמרת, לעיתים עד המשחקים האחרונים ממש לקביעת אלופת מלטה. לאחר מאבקים קשים עד תום העונה בעונות 1997/98 ו-1998/99, בהן הקבוצה נלחמה עד תום העונה אך הפסידה במשחקים האחרונים של העונה, בעונת 2000 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המלטזית ושחזרה הישג זה גם בעונת 2006 כאשר היא זוכה באליפות השנייה בתולדות המועדון. הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה באירופה, בעונת 1997/98, אז הופיעה בגביע אופ"א והפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת ספרטק טרנבה מסלובקיה. הקבוצה חזרה לגביע אופ"א גם בעונה לאחר מכן, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת שחטאר דונצק האוקראינית. גם בעונת 1999/00 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה גם הפעם, הפעם לקבוצת לינגבי בולדקלאב הדנית. בעונת 2000/01 הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת קיי. אר. רייקיאוויק מאיסלנד. בעונת 2001/02 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה לראשונה בתולדותיה שלב במפעל אירופי כלשהו כאשר גברה בעזרת הפרש שערי חוץ על קבוצת לוקומוטיב טביליסי הגאורגית בסיבוב המוקדם והעפילה לסיבוב הראשון, אז הפסידה לקבוצה הרוסית דינמו מוסקבה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצה האוקראינית מטאלורג זאפוריז'יה. בעונה לאחר מכן, עונת 2003/04 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה לקבוצה ההונגרית פרנצווארוש. בעונת 2004/05 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פרטיזן טיראנה מאלבניה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת אפואל ניקוסיה הקפריסאית. בעונת 2006/07 הקבוצה חזרה למוקדמות ליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת B36 טורסהאבן מאיי פארו. בעונת 2008/2009 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת היידוק ספליט מקרואטיה והודחה מהטורניר. אליפות הפרמייר-ליג המלטזי (4): 2000, 2006, 2010, 2013 הגביע המלטזי (6): 2002, 2003, 2005, 2008, 2015, 2023 הסופר קאפ המלטזי (7): 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2013, 2015/2014 ארגנטינה דאריו לארוסה פולין אנדריי בלדזבסקי מלטה אטיין ברברה מלטה אדריאן סיאנטר מלטה אנטואין זהארה מלטה לוק דימץ' מלטה לינו גאלאה מלטה ג'אסטין האבר מלטה בראיין סייד מדיה וקבצים בנושא בירקירקארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בירקירקארה (באנגלית) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
הגימנסיה העברית

האם התכוונתם ל... הגימנסיה העברית רחביה בירושלים הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב הגימנסיון העברי במריאמפול הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה הגימנסיה העברית בקרקוב הגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה הגימנסיה העברית במונקאץ' גימנסיה עברית (כללי) – סוג של בית ספר יהודי בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20
נוקליד

נוקליד (Nuclide) הוא מונח בפיזיקה גרעינית לאפיון אטום בעזרת הרכב הגרעין שלו על פי מספר הפרוטונים והנייטרונים המצויים בו. כל נוקליד הוא איזוטופ של יסוד כימי מסוים. המונח נוקליד נטבע בשנת 1947 והוא אינו זהה למונח "איזוטופ", במשמעותו הכללית. נוקליד הוא מונח שמתייחס לאטום כלשהו בעל מספר אטומי ומסה, ואיזוטופ הוא מונח המתאר אטומים בעלי מספר אטומי זהה אך מסה שונה. כדי לתאר בקצרה את הנוקליד, כותבים את מספר המסה (מספר הנוקליאונים) בפינה השמאלית העליונה ואת המספר האטומי (מספר הפרוטונים) בפינה השמאלית התחתונה של הסימול הכימי. לדוגמה: C 6 12 {\displaystyle {\ce {^12_6 C}}} עבור האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. בשנים קודמות, מספר המסה היה נכתב בפינה הימנית העליונה. ניתן להשמיט את המספר האטומי, כיוון שהוא מוגדר באופן ייחודי על ידי הסימול הכימי של היסוד. מגוון הנוקלידים של יסוד כימי מסוים בעל אותו מספר פרוטונים (מספר אטומי), אבל עם מספרי נייטרונים שונים נקראים האיזוטופים של היסוד. לפני שהמונח נוקליד התקבל באופן בינלאומי (בערך בשנת 1950), השתמשו במונח "איזוטופ" כדי לתאר סוגים שונים של גרעינים, כלומר, נוקלידים. נוקלידים עם אותו מספר מסה אבל עם מספר אטומי שונה נקראים איזובארים (איזובאר = שווה במשקל). איזוטונים הם נוקלידים עם מספר נייטרונים שווה ומספר פרוטונים שונה. איזומרים גרעיניים הם גרעיני אטומים של נוקליד מסוים בעלי מספרי פרוטונים ומסה שווים, הנבדלים בתכולת האנרגיה ומתקיימים לטווח זמן ארוך. נוקלידים לא יציבים הם רדיואקטיביים ומכונים רדיונוקלידים. בטבע קיימים כ-270 גרעינים יציבים ו-70 לא יציבים (רדיואקטיביים). הרדיואיזוטופים הטבעיים הם אלה שזמן מחצית החיים שלהם הוא לפחות באותו גודל כמו גיל כדור הארץ (4.6X109 שנים) (או שחייבים להיות להם חומרי מוצא המתקיימים לטווח הארוך). לדוגמה, 238U שהוא האיזוטופ (T1/2=4.5X109 שנים) של אורניום קיים בטבע, אבל גם 226Ra שהוא האיזוטופ (T1/2 = 1602 שנים) של רדיום קיים בטבע כיוון שהוא צאצא של 238U. למעלה מאלף נוקלידים סונתזו באופן מלאכותי. ניתן לראות רשימה של הנוקלידים הידועים בטבלאות הנוקלידים (ראו קישורים חיצוניים). טבלת הנוקלידים פרטים על הנוקלידים הטבלה המחזורית עם פרטי הנוקלידים טבלת הנוקלידים העולמית מהאתר נוקלאוניקה נוקליד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טורקופול

טורקופולים (מיוונית: בני טורקים) הם פרשים קלים בצבא ממלכת ירושלים. חיל זה הוקם בממלכת ירושלים על מנת לתת מענה הולם לאיומי הקשתים רכובים של הצבאות המוסלמים. מקור הצבאות הצלבנים הוא באירופה, שם לא היו קשתים רכובים ולא היה צורך בחיל מיוחד שיגן על האבירים מהאיום הזה. כמו שמרמז שמם, ראשית החיל היה בנוודים טורקמנים, אך לאחר מכן, הדבר השתנה והשם התייחס לא לחייל ממוצא מסוים, אלא לצורת לחימה מסוימת. כמו כן, פעמים רבות בני לאומים אחרים התגייסו לחיל ולעיתים אפילו נוצרים לא היססו להצטרף לשורותיו. במהלך מסע הצלב הראשון הצבא הצלבני הורכב משני גורמים עיקריים: פרשים כבדים וחיל רגלים. האבירים שירתו בחיל הפרשים הכבדים, אך הם לא היו מיומנים בשימוש בקשת ולכן נאלצו להסתמך על הקשת הרגלי שירחיק מהם את הקשתים הרכובים של האויב. כתוצאה מכך נאלץ הפרש לדדות בקצב הליכתו האיטי של החייל הרגלי והדבר גרם למעמסה כבדה על הצבא. היו שני פתרונות אפשריים לבעיה זו: חימוש האבירים בקשת או הוספת פרשים קלים שיתמודדו עם האתגר. האבירים בזו לקשת בתור נשק של פשוטי העם שמשיג את המטרה ממרחק רב בלי לסכן את היורה. הדבר היה מנוגד לקוד האתי שדיבר על אומץ לב שהיה נפוץ בתקופה זו בין האבירים. לכן, הפתרון המעשי היה הקמת גדודים של פרשים קלים מטעם הצלבנים. הטורקופולים היו נתונים לפיקודו של מרשל הממלכה ואילו המסדרים מינו קצין בשם "טורקופלייה" שהיה אחראי על חטיבות אלו. אין הוכחות לכך שהטורקופולים היו המקבילה הצלבנית לקשתים מוסלמים רכובים. ייחודם היה בשריונם הקל. חימושם היה רבגוני וכלל, בין היתר, קשתות, כידוני הטלה, חרבות וכיוצא באלה. מדיה וקבצים בנושא טורקופול בוויקישיתוף
אברם יופה

אברם פדורוביץ' יופה (ברוסית: Абра́м Фёдорович Ио́ффе;‏ 29 באוקטובר 1880 - 14 באוקטובר 1960) היה פיזיקאי יהודי רוסי סובייטי, יליד אוקראינה. יופה חקר תחומים רבים, בהם: אלקטרומגנטיות, רדיולוגיה, גבישים ותכונותיהם הפוטו-אלקטריות, והיה הכוח המניע בהקמת מעבדות מחקר בנושאי רדיואקטיביות, מוליכות על ופיזיקה גרעינית בברית המועצות. מעבדות רבות מהן הפכו ברבות הזמן למכוני מחקר עצמאיים. עם תלמידיו נמנו אלכסנדר אלכסנדרוב, פיוטר קאפיצה, איגור קורצ'טוב, יעקב פרנקל, ניקולאי סמיונוב, לב ארצימוביץ' ואחרים. יופה נולד למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני בעיירה רומני באימפריה הרוסית, (כיום במחוז סומי, אוקראינה). ב-1902 סיים את לימודיו במכון לטכנולוגיה בסנקט פטרבורג ועבר לעבוד כעוזרו של וילהלם רנטגן במעבדתו במינכן במשך כשנתיים. ב-1905 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מינכן. יופה טען שראה שני שמות (אלברט איינשטיין ומילבה מאריץ') חתומים על ארבעת המאמרים המפורסמים שהוגשו לפרסום ב-1905, "שנת הפלאות", לשנתון הפיזיקה. עדות זו שימשה את הטוענים כי איינשטיין עבד על המאמרים ביחד עם אשתו, למרות שרוב היסטוריוני המדע שוללים זאת. מ-1906 עבד יופה במכון הפוליטכני של סנקט פטרבורג, שם התמנה לפרופסור. ב-1911 המיר דתו לנצרות לותרנית ונישא לאישה לא יהודייה. ב-1913 קיבל תואר מגיסטר לפילוסופיה ושנתיים לאחר מכן דוקטור לפיזיקה. כעבור שנתיים היה לראש מחלקה שצמחה, מאוחר יותר, להיות המכון הפיזיקו-טכני ע"ש יופה. יופה סירב להוביל את פרויקט פצצת האטום הסובייטית בטענה שהוא מבוגר מדי. הוא הודיע שהוא סומך על חניכו קורצ'טוב, וב-1942 מינה אותו לראש המעבדה התרמו-גרעינית הראשונה בברית המועצות. באקלים האנטישמי ששרר בתקופת הסטליניזם של ראשית שנות החמישים סולק יופה מתפקידו כמנהל המכון וממועצת המנהלים שלו, למרות שלהלכה כבר לא היה יהודי. בשנת 1961 עוטר, לאחר מותו, בפרס לנין - הפרס הגבוה ביותר בברית המועצות. מכתש יופה על הירח קרוי על שמו מכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה בסנקט פטרבורג אנית חקר הקטבים הרוסית "אקדמיק יופה" קרויה על שמו. מדיה וקבצים בנושא אברם יופה בוויקישיתוף אברם יופה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ביוגרפיה מוערת של יופה, אתר Alsos (אנגלית) פטנט שרשם בשנת 1931 כולל שרטוטים (אורכב 08.01.2020 בארכיון Wayback Machine) אברם יופה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אברהם יפה (1880-1960), דף שער בספרייה הלאומית
פרש קל

פרש קל הוא לוחם המוגן בשריון קל שנלחם על גבי בהמת רכיבה, בדרך כלל סוס. המונח "קל" מתייחס בראש ובראשונה לסוג השריון ולמשקלו. ככל שהשריון כבד יותר, כך החייל נחשב לכבד יותר. הפרשים הקלים היו הלוחמים הרכובים הראשונים שהיו נפוצים בצבאות העולם. הסיבה לכך נעוצה בהיעדר ציוד רכיבה ראוי לשמו בתקופות העתיקות. פרשים מהסוג הזה הם היחידים ששרדו את הופעת כלי הירי האוטומטיים שגרמו להעלמות הפרשים הכבדים. פרשים אלו עדיין משרתים בצבאות העולם (בדרך כלל בשטח הררי שבו אין אפשרות להפעיל כלי רכב) ובשירות המשטרה. בעת העתיקה ובימי הביניים כלל חימושם סוגים שונים של כידונים להטלה, קשתות מסוגים שונים וכלי נשק אחרים שאפשר להטיל על האויב. לקרב פנים מול פנים השתמשו בחרבות, חניתות, פגיונות וכיוצא באלה. שריונם היה בדרך כלל דל וכלל קסדה קלה, שריון גוף קל ולפעמים גם מגן קטן. בעת החדשה לא היה הבדל גדול בחימושם של הפרשים הקלים לעומת הפרשים הכבדים. ההבדלים היו בקיראס (סוג של שריון גוף) ולפעמים גם קסדה שהגנו על הפרשים הכבדים וגם בסוגי הלוחמים ששירתו בכל אחד מהחילות: הפרשים הכבדים היו בדרך כלל גברים חסונים וחזקים ואילו הפרשים הקלים היו בדרך כלל בעלי מבנה גוף קטן יותר. לעיתים צבאות שלמים הורכבו מפרשים קלים בלבד עם כמות קטנה של פרשים כבדים. צבאות אלו נחלו לפעמים הצלחה מסחררת בשדה הקרב. המונגולים הם דוגמה טובה להצלחה זו. גם עמים אחרים השתמשו באופן נרחב בפרשים קלים. צורת ההתקפה המועדפת על הפרשים הקלים הייתה פגע וברח, אך מלבד תפקידים אלו, ביצעו הפרשים הקלים מגוון תפקידים חשובים כמו סיור, אבטחה, איסוף מודיעין ועוד. עוד דוגמה לפרשים מעולים בשימוש נרחב היו הפרשים נומידים שהיו מצליחים בזכות עצמם ובשירותם בצבא קרתגו כשכירי חרב. אולאנים פרש כבד פרש (מקצוע) מדיה וקבצים בנושא פרש קל בוויקישיתוף
גליל

האם התכוונתם ל... הגליל – חבל-ארץ בצפון ישראל גליל (גאומטריה) – גוף גאומטרי תלת-ממדי גליל (מכניקה) – חלל בצורה גלילית בו נעה בוכנה גליל (כלי) – עצם בצורה גלילית (מבחינה גאומטרית) המשמש להחזקת דברים. לדוגמה: פסטל שמן גליל (רובה) – רובה סער מתוצרת התעשייה הצבאית, הקרוי על שם מפתחו, ישראל גלילי (בלשניקוב) גליל (הגנה) – מרחב פיקודי בארץ ישראל שהגדרתו נעשתה לפי תוכנית א' של ההגנה. גליל – אחת מהעצמות המרכיבות את האצבעות. בית הספר גליל – בית ספר דו-לשוני במועצה האזורית משגב יקב הרי הגליל – יקב בקיבוץ יראון בגליל העליון גליל - שמן הישן של איגרות חוב ממשלתיות הצמודות למדד המחירים לצרכן אישים ששמם גליל: אסתר גליל – זמרת וציירת ישראלית-צרפתית בלה גליל – ביולוגית ימית ישראלית יעקב גליל – בוטנאי ישראלי, ממייסדי אוניברסיטת תל אביב לילך גליל – סופרת ישראלית עוזיה גליל – מהנדס, ממציא ואיש עסקים ישראלי יליד רומניה, מייסד חברת "אלרון" ויו"ר דירקטוריון "אלביט" עמיר גליל – מייסד מכללת רמת-גן צבי גליל – מדען מחשב ישראלי, הנשיא השביעי של אוניברסיטת תל אביב וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בנו של יעקב גליל. גלילי הגליל (פירושונים)
1317

שנת 1317 היא השנה ה-17 במאה ה-14. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. הרעב הגדול 1315-1317 באירופה עצירת גשמים בארץ ישראל. נערכה תפילה משותפת של מוסלמים, יהודים ונוצרים בירושלים להקלת המצוקה. ביום השלישי לתפילה החל לרדת גשם (מ' איש שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, תל אביב תשכ"ה, עמוד 265). 7 בספטמבר – סימאון, נסיך מוסקבה (נפטר ב-1353) 7 בפברואר – רובר, רוזן קלרמון ומייסד בית בורבון (נולד ב-1256) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1317‎ נפטרים ב-1317‎ מדיה וקבצים בנושא 1317 בוויקישיתוף