דפנה ערוד

דפנה ערוד (6 ביולי 1944 – 30 במרץ 2022) הייתה אמנית ומשוררת ישראלית. נולדה בתל אביב להורים שעלו לארץ ישראל מהולנד בשנת 1932. החלה לכתוב שירים בגיל שמונה. סיימה את לימודיה באוניברסיטת תל אביב בגיל 19 והתגייסה לצה"ל, בו שירתה בנח"ל. ערוד הייתה ממקימי "העין השלישית" – קבוצת אמנים אוונגארדית שפעלה בתל אביב מסוף שנות ה-60 עד אמצע שנות ה-70. חברי "העין השלישית" ערכו את המיצגים הראשונים בארץ, עסקו בעשיית סרטים, הקימו תערוכות משותפות, הוציאו לאור כתב-עת ופתחו את חנות הניו-אייג' הראשונה בישראל, בה מכרו חוברות אמנות מחוץ לישראל, ספרים שעסקו ברוחניות ופריטים מעוצבים. החנות הפכה למקום מפגש, קיימו בה ערבי שירה והופעות שונות, ומשם גם יצאו חברי הקבוצה לתערוכות אמנות ביישובים ובקיבוצים ברחבי הארץ. דפנה חילקה את זמנה בין תל אביב לבנימינה. בבנימינה גרה בקומונת האמנים שמנתה כשבעה אמנים מתחומי יצירה שונים. הם פעלו יחד בסטודיו רב-תחומי והציגו בגלריות שונות בארץ. ב-1979 עזבה סופית את בנימינה ונשארה בתל אביב. במקביל ערכה מסעות מחוץ לישראל, ובין היתר התגוררה עם בן זוגה בבית ממונע, בו נסעו ברחבי אירופה. בשנותיה האחרונות עסקה בציור, עיצוב אדריכלי ושירה. ערוד נישאה והתגרשה פעמיים. אחד מבעליה היה המהנדס האמריקאי סם ריבן. ב-17 במרץ 2022 בעת סגירת תערוכתה האחרונה "חברות" בארנה בהרצליה נפרדה דפנה ערוד בערב מרגש מחברותיה בהיותה מודעת לזמן הקצר שנותר לה לחיות. ערוד נפטרה שבועיים אחר כך ממחלת הסרטן ב-30 במרץ 2022. הותירה אחריה שני ילדים. התגוררה בתל אביב. 1970: גלריה אילנה אס, תל אביב. 1971, 1972: הציגה ערוד מספר תערוכות בגלריה שרה קישון, תל אביב. 1973: חוצות היוצר, ירושלים. 1974: הציגה בגלריה של גרשון קניספל בחיפה. 1975: גלריה תירוש, יפו. 1981: גלריית מלון הילטון. 1983: גלריה אורוות הברון, קיסריה. 1985: הציגה בגלריה שרה קונפורטי ביפו ובתערוכה קבוצתית של אמנות ישראלית בלודז', פולין. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הציגה בגלריה ארטיפקט בתל אביב. 1998: הציגה בגלריית המומחה בנוה צדק. 1999: בגלריה זיוה תלם בהרצליה פיתוח. בשנת 2001 הוזמנה ערוד לצייר ציור בגודל של 40 מטרים רבועים שהורכב מ-1,000 פאנלים עשויים עץ. הציור נועד לגייס כספים למען ילדי בית השאנטי בתל אביב. הציור, "היער הכחול", הוזכר בספר השיאים של גינס והוצג עד כה בבניין כליף ביפו, בקניון עזריאלי ובמשכן לאמנויות הבמה בתל אביב, בבניין האומות המאוחדות בניו יורק, ובבניין העירייה בתל אביב. ב-2002 הציגה ערוד בחלל התצוגה של בניין סותבי'ס בתל אביב בתצוגה מתמדת. ב-2003 הוזמנה לצייר בתערוכה התל אביבית של אישים שנקראו רחובות על שמם והוצגו על בניין העירייה. ב-2004 השתתפה במסלול האמנות "אוטופיה", במסגרת פסטיבל "החג של החגים" בבית הגפן בחיפה; הציגה את תערוכת "ביער ביער" בגלריה סוהו בדיזנגוף סנטר, ויצאה לתערוכת יחיד במרכז האריס פאפאדיאס באתונה. 2005: תערוכת יחיד בגלריה יו-נה ארט במרכז גולדה, תל אביב, והצגה בתערוכה הקבוצתית "לחיים" במוזיאון רמת גן. כמו כן הציגה בספטמבר בתערוכות יחיד בגלריית גן-שמואל ובגלריה הקטנה ב"כנראה" בזכרון יעקב. בתחילת 2006 הוצגו ציוריה במוזיאון ביאליק בתל אביב, ובתערוכה לזכר לאה רבין בחסות בנק הפועלים למען הוועד למלחמה באיידס. בשנת 2007 ערכה תערוכה ב"גלריית הפארק" ברעננה, והשתתפה בתערוכה "ילדים שקופים" (נגד התעללות בילדים) במוזיאון חניתה. ב-2008 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה של הערוץ הראשון, "דיוקן", שהראתה את דרך עבודתה, את הסטודיו שלה ואת דעותיה האמנותיות. ציורה נבחר כציור הזוכה. השתתפה בתערוכת הוועד למלחמה באיידס עם הציור "נשים באמבטיה" והציגה במוזיאון רמת גן את ציור הפורטרט של לאורה ריבלין. ב-2009 השתתפה בתערוכת הוועד למלחמה באיידס עם הציור "הנשיקה" ועיצבה את מתחם האירועים יוצא הדופן "מעגלים" ביבנה. באותה שנה הוזמנה להציג תערוכת יחיד שלה במוזיאון "חניתה". במקביל לעיסוקה באמנות פלסטית כתבה ערוד שירים, שחלקם הולחנו ובוצעו בערב מיוחד שנערך לכבודה בתיאטרון הבימה, ובאירוע המוזיקלי "דרך נשים" שנערך במכבי מיוזיק פקטורי בתל אביב. בינואר 2006 הוצגה תוכנית מחווה לכבודה בערוץ 22. מדיה וקבצים בנושא דפנה ערוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דפנה ערוד דפנה ערוד מספרת על עצמה "יוצרות כותבות על עצמן" באתר "הדרך למעלה" מיכל שמעוני, שיחה עם הציירת דפנה ערוד, באתר onlife עדיין צריך אהבה-חני דינור.מילים דפנה ערוד לחן חני דינור אלף פחדיה ערים- חני דינור מילים:דפנה ערוד לחן ופסנתר: חני דינור מילים לשירים של דפנה ערוד, באתר "שירונט" מידע על דפנה ערוד בקטלוג הספרייה הלאומית דפנה ערוד, באתר שירונט דפנה ערוד, דף שער בספרייה הלאומית כל אחד בגודל 20cm X 20cm