רומן פולנסקי

ריימונד רומן תיירי פולנסקי (באנגלית: Roman Polanski; בפולנית: Rajmund Roman Thierry Polański; נולד ב-18 באוגוסט 1933) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן צרפתי - פולני - אמריקאי ממוצא יהודי. זוכה פרס אוסקר על סרטו "הפסנתרן". ב-1977 הפך לעבריין נמלט לאחר שהורשע בארצות הברית באונס קטינה. נולד בשם ריימונד רומן תיירי ליבלינג (Rajmund Roman Thierry Liebling) בפריז שבצרפת לרישארד (משה) ולבולה (לבית כץ-פרזדבורסקה), ששינו את שם משפחתו מ"ליבלינג" ל"פולנסקי". אביו היה יהודי ואמו קתולית ממוצא יהודי-למחצה. בשנת 1937 הוא שב עמם למולדתם בפולין. במלחמת העולם השנייה נספתה אמו באושוויץ, אך אביו שרד את מחנה מטהאוזן. פולנסקי עצמו ניצל מן ההשמדה כאשר נמלט מגטו קרקוב ב-24 מרץ 1943 והוסתר על ידי משפחות פולניות כנוצרי קתולי בשם רומק וילק. זוג איכרים עניים, סטפניה ויאן בוחאלה, שהסתירו אותו בכפר מרוחק כ-30 ק"מ מקרקוב, הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם. אחרי המלחמה התאחד פולנסקי עם אביו והחל ללכת בעקבות חלומו על קריירה בתעשיית הסרטים. הוא השתתף בתוכניות רדיו לילדים, למד בבית ספר לאמנויות ובסיועו של אנדז'יי ויידה, במאי הקולנוע הפולני הנודע, התקבל לבית הספר לקולנוע בלודז'. עם חבריו ללימודים, שאחדים הפכו לשותפיו, נמנו הבמאי יז'י סקולימובסקי (אנ'), המלחין קז'יסטוף קומדה, התסריטאי קובה גולדברג והמפיק ג'ין גוטובסקי (אנ'). פולנסקי נחשב סטודנט מבריק לקולנוע. אחרי סיום לימודיו בשנת 1959 יצר את הסרט "סכין במים", שלאחריו עזב את פולין ללא שוב. אז גם נפרד מאשתו השחקנית ברברה קוייאטקובסקה. כבר מתחילת לימודיו זכתה יכולתו הקולנועית המיוחדת של פולנסקי להכרה, במיוחד אחרי סרטו "שני אנשים וארון", שהיה לסרט הסטודנטים הפולני הראשון שיצא בהפצה מסחרית. אחרי סיום לימודיו בשנת 1959 יצר פולנסקי את הסרט "סכין במים" (1962), שזיכה אותו בפרסום עולמי והעניק לו מועמדות ראשונה לאוסקר. בשנת 1964 השתתף פולנסקי עם קלוד שברול, ז'אן-לוק גודאר ואחרים בסרט אפיזודות בשם "הנוכלים הטובים בעולם". הסרט לא עורר הדים, אך סימן את תחילתה של השותפות בכתיבת תסריטים עם ז'ראר בראך, שנמשכה כמעט שלושים שנה, עד לסרט "ירח מר." בשנת 1965 עבר פולנסקי ליצור בבריטניה ויצר את הסרט "רתיעה", דיוקן קודר בשחור-לבן של איבוד שפיות הדעת ורצח בכיכובה של קתרין דנב הצעירה. שנה אחרי כן יצר פולנסקי את "ללא מוצא", על גנגסטר המוצא מקלט באי קטן ומתעמת עם זוג - דונלד פלזנס כבעל הרופס ופרנסואז דורליאק (אחותה של דנב) כאשתו הבזה לו. בשנת 1967 יצר פולנסקי את "סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי", קומדיה שחורה על ערפדים וציידי ערפדים כושלים. במהלך הסרט פגש פולנסקי בכוכבת המתחילה שרון טייט ונישא לה בראשית שנת 1968. מן הסרט נותרו לפולנסקי גם זכרונות כואבים, כאשר המפיק, מרטי רנשוהוף, נטל את הסרט ובלי ידיעתו או אישורו של פולנסקי קיצץ מתוכו עשרים דקות בגרסה שהוצגה בארצות הברית. פולנסקי ראה בכך שחיטה של הסרט וכינה את הגרסה האמריקנית "ילד תלידומיד". מאוחר יותר באותה שנה, יצר פולנסקי את "תינוקה של רוזמרי", סרט על אישה (מיה פארו) החושדת שמזימה שטנית נרקמת סביב העובר שברחמה. כרגיל אצל פולנסקי, ההכרעה אם מדובר בנקודת מבטה של האישה ושפיותה המתערערת או במציאות ממשית נותרת פתוחה עד סוף הסרט. בהסתכלות לאחור, בראיון שהעניק בשנת 1999, ערב יציאת "השער התשיעי" טען פולנסקי כי הסרט היה חשוב לקריירה שלו, משום שהיה הסרט הראשון "שלא עשיתי בתקציב של שני גרוש. אפשר לראות שהיה לי כאן כסף." בעלה של פארו בסרט היה ג'ון קסאווטס, שהפך מאוחר יותר לאחד מבמאי הקולנוע העצמאי המעניינים בשנות השבעים. בשנת 1971, שוב בבריטניה, יצר פולנסקי את "מקבת'", עיבוד קודר ואלים במיוחד למחזה מקבת' של שייקספיר ושנה מאוחר יותר את "מה?", קומדיית אבסורד. אחריהם, שב פולנסקי לארצות הברית ויצר את סרטו היחיד בלוס אנג'לס, "צ'יינהטאון". בסרט, הבנוי למראית עין כפילם נואר - סרט אפל קלאסי, מגלה בלש (ג'ק ניקולסון) כי האישה המסתורית (פיי דאנאוויי) מסתירה הרבה יותר סודות מכפי שנדמה תחילה. תפקיד מיוחד בסרט יש לבמאי ג'ון יוסטון המגלם את נח קרוס, אביה של דאנאווי. פולנסקי ניווט בין ניקולסון, שהיה לדעתו "השחקן הכי נוח לעבודה שהיה לי", ודאנאוויי, שהייתה לטעמו "השחקנית הקשה ביותר שהייתה לי", והצליח ליצור סרט שהקנה לו הצלחה מסחרית וביקורתית ושלל מועמדויות לאוסקר (הזוכה היחיד היה התסריטאי רוברט טאון, את רוב הפרסים לקח הסרט "הסנדק 2)". פולנסקי מופיע בסרט בתפקיד קטן של בריון, החותך את אפו של הגיבור (ג'ק ניקולסון) בטענה כי זה מה שקורה למי שדוחף את אפו לאן שאינו צריך. לאקט חיתוך האף משמעות סמלית, בסרט שבו רבדים פסיכולוגיים עמוקים, ועוסק בנושאים כיחסיותה של האמת וגילוי עריות, ובחירתו של פולנסקי בתפקיד האדם שחותך את אפו של הגיבור החטטן אינה מקרית. בתפנית חדה ואופיינית, שב פולנסקי לאירופה ויצר סרט קודר ודחוס נוסף ("הדייר", 1976) על אדם שדעתו נטרפת בהדרגה (הוא עצמו שיחק בתפקיד הראשי). הסוף, כרגיל בסרטיו של פולנסקי, רע ומר. במקביל, החל פולנסקי מופיע בתיאטרון בתפקיד מוצרט במחזה "אמדיאוס". בשנת 1979 יצר פולנסקי את "טס", על פי ספרו של תומאס הארדי, "טס לבית דרברוויל", עם נסטסיה קינסקי הצעירה בתפקיד הראשי (פולנסקי וקינסקי היו נאהבים לזמן מה אחרי יציאת הסרט). הסרט זכה להצלחה והניב שלושה פרסי אוסקר (צילום, ארט ותלבושות) ופרס סזאר לסרט ולפולנסקי עצמו. בסרט זה גם החל שיתוף הפעולה המוצלח של פולנסקי עם התסריטאי ג'ון בראונג'ון, עמו שיתף פעולה בשלושה סרטים נוספים. למרות הצלחת "טס" נתקל פולנסקי בקשיים ניכרים בגיוס כספים עבור פרויקטים חדשים, בין השאר בגלל היעדר האפשרות לפעול בהוליווד (הוא צפוי למאסר ארוך אם ישוב למדינה). סרטו הבא של פולנסקי נוצר רק שבע שנים אחרי כן, בשנת 1986. "הפירטים", בכיכובו של וולטר מתאו, שעורר ציפיות רבות לפני צאתו, הוכתר אז ככישלון וכאכזבה. סרט זה נחשב כסרטו הכושל ביותר של פולנסקי. בשנת 1988 ביים פולנסקי את הסרט "פרנטיק", מותחן על פרופסור אמריקני (האריסון פורד) המחפש אחר אשתו הנעלמת ברחבי פריז (לסרט נקודה ישראלית - מסתבר שאשתו של הפרופסור הייתה מסובכת במרדף של סוכני מוסד אחר רכיב לפצצת אטום עיראקית). הצעירה המסייעת לו בחיפוש היא השחקנית והדוגמנית עמנואל סנייה, אשתו לעתיד. סנייה המשיכה וכיכבה גם בסרטו הבא של פולנסקי, "ירח מר", משנת 1992. בסרט שומע זוג (יו גרנט וקריסטין סקוט-תומאס בתפקידם הקולנועי המשמעותי הראשון) את סיפור אהבתם של כאילו-סופר אמריקני (פיטר קויוטי) ונערה שתמימותה אבדה (סנייה) והופך בדרך למעורב בסופו המר כמוות. הסרט השנוי במחלוקת (בעיקר בגלל סצינות מין נועזות, לפחות לטעמו של הקהל האמריקאי) לא זכה להצלחה גדולה. במהלך עשר השנים הבאות יצר פולנסקי רק שני סרטים: "העלמה והמוות" (1994) הדחוס והמצומצם עם בן קינגסלי וסיגורני ויבר, ו"השער התשיעי" (1999) עם ג'וני דפ וסנייה, עיבוד לספר "מועדון דיומא", שנראה כחזרה של פולנסקי לנושא החוזר אצלו של השטן שבאדם. בעיני רבים נחשב פולנסקי בראשית המאה ה-21 במאי שתש כוחו, אך פולנסקי שב והפתיע בסרטו הבא, "הפסנתרן" משנת 2002. הסרט התבסס על ספרו האוטוביוגרפי של הפסנתרן ולדיסלב שפילמן (בגילומו של אדריאן ברודי), המתאר את חייו בתקופת כיבוש פולין במלחמת העולם השנייה. שפילמן עצמו אמר כי יש רק במאי אחד המסוגל וראוי לביים את הסרט, רומן פולנסקי. לפי תיאורו של בנו של שפילמן, אף שלא זכה לראות את הסרט (הוא נפטר זמן מה לפני שיצא לאקרנים) רווח לו לדעת כי פולנסקי נטל על עצמו את המשימה. הסרט זכה להצלחה רבה וזיכה את פולנסקי בפעם הראשונה בפרס אוסקר כבמאי. ב-2005 ביים פולנסקי את הסרט "אוליבר טוויסט" עיבוד לספר באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. ב-2011 זכה בפרס לומייר לבמאי הטוב ביותר על סרטו סופר הצללים. ב-2011 זכה בפרס לומייר למפעל חיים. אצל פולנסקי, כמו אצל אלפרד היצ'קוק, זוויות צילום לא שגרתיות משמשות כדי לעורר בצופים תחושות מסוימות, וכדי לרמז על אופיו של הסיפור המוצג בסרט. דוגמה לכך מצויה באחת הסצנות הפותחות של "תינוקה של רוזמרי" בו הזוג הצעיר (ג'ון קסאבטס ומיה פארו) עולה במעלית כדי לראות את הדירה שבה יתרחש עיקר הסיפור בסרט. פולנסקי רוצה להעביר לצופה את המסר שמשהו אינו כשורה בבית הדירות הזה. משהו טורד מנוחה ומרושע. הדרך בה הוא בוחר להעביר לצופה את המסר פשוטה בתכלית: כאשר הזוג עולה במעלית לדירה, במקום לצלם אותו כמקובל "מלפנים", עם הדמויות עומדות על רקע גב המעלית, הוא מצלם אותו "מאחור" ויוצר תחושה שלמעלית אין כלל קיר אחורי. המעלית מציאותית לכל פרטיה, אך הצילום מהצד "הלא נכון" מערער את התפישה המקובלת לגבי האופן שבו עליה במעלית צריכה להיראות. פולנסקי משתמש בתכסיס קולנועי דומה, אף כי למטרות אחרות, בסצנת הכותרות של הסרט "ירח מר", בה מצולם הים מתוך הספינה השטה שתשמש לסרט סיפור מסגרת. הים מצולם מזווית מעט "נמוכה מדי" היוצרת אי-שקט ותחושה של אובדן כיוון ושליטה, ומבשרת את אובדן השליטה והכיוון שיהיו בסרט.[דרוש מקור] בשנת 1977, הואשם פולנסקי בארצות הברית בשורה של עבירות מין בקטינה בת 13. הוא הודה בעסקת טיעון בבעילת קטינה, הורשע ונשלח להסתכלות פסיכיאטרית, לפני גזר הדין. ב-1 בפברואר 1978, לאחר ששהה ארבעים ושניים יום בכלא להסתכלות פסיכיאטרית, ולפני קביעת עונשו, הוא נמלט מארצות הברית לבריטניה ומשם לצרפת. מאז נמנע פולנסקי מביקורים במדינות שעשויות היו להסגירו לארצות הברית כגון בריטניה. ב-27 בספטמבר 2009 נעצר פולנסקי בציריך בצו הסגרה, לבקשת האמריקאים, כדי להסגירו ולסיים את ההליכים המשפטיים נגדו. ב-12 ביולי 2010 הודיע משרד המשפטים בשווייץ כי החליט לא להסגיר את פולנסקי לארצות הברית. ב-3 במאי 2018 האקדמיה האמריקאית לקולנוע סילקה את פולנסקי משורותיה במסגרת המלחמה שלה נגד עבירות מין בתעשייה. בשנת 2018 הפסיד בתביעת דיבה שהגיש נגד העיתונאי והמפיק הישראלי מתן עוזיאל בגין טענתו כי פולנסקי תקף מינית חמש ילדות ונערות. פולנסקי נדרש לשלם לעוזיאל 20 אלף שקלים על הוצאות המשפט. בשנת 2017 השחקנית רנטה לנגר האשימה אותו באונס שהוא ביצע בה כאשר היא הייתה בת 15. בשנת 2023 הוגשה לבית משפט בלוס אנג'לס תביעה נגדו, בגין אונס של נערה בת 13 שאירע בשנת 1973. ב-20 בינואר 1968 נישא לשחקנית האמריקאית שרון טייט. ב-9 באוגוסט 1969, כשפולנסקי עצמו היה בלונדון, פרצו לביתו בלוס אנג'לס אנשי משפחת מנסון, שהייתה כת פושעת בראשותו של המנהיג צ'ארלס מנסון ורצחו את טייט, שהייתה אז בחודש השמיני להריונה. פולנסקי, שבור ממעשה הרצח, שב לאירופה זמן קצר אחרי ההלוויה. ב-1989 פולנסקי נישא לעמנואל סנייה. בהמשך נולדו לזוג שני ילדים, הבת מורגן והבן אלוויס. פולנסקי וילדיו מדברים פולנית בבית. פרס סזאר לבמאי הטוב ביותר (2014) פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (2010) פרס סזאר לבמאי הטוב ביותר (2020) פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר (2010) פרס סזאר לעיבוד הטוב ביותר (2020) פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (2010) פרס הישג בקולנוע העולמי של האקדמיה האירופית לקולנוע (1999) פרס מפעל חיים של האקדמיה האירופית לקולנוע (2006) אזרח כבוד של לודז' (2000) פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (2002) דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (2010) מדליית זהב להצטיינות בתרבות פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר פרס מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית לסרט הטוב ביותר מדליית ההצטיינות לתרבות מפקד בלגיון הכבוד אופני הקסם (1955) Zaczarowany rower חיוך מלא שיניים (1957) Uśmiech zębiczny שבירת הריקוד (1957) Rozbijemy zabawę רוצח (1957) Morderstwo שני אנשים וארון (Dwaj ludzie z szafą (1958 נורה (1959) Lampa כשנופלים המלאכים (1959) Gdy spadają anioły השמן והרזה (1961) Gros et le maigre, Le סכין במים (1962) Nóż w wodzie יונקים (1962) Ssaki Plus belles escroqueries du monde, Les (האפיזודה (1964) La Rivière de Diamants) רתיעה (1965) Repulsion ללא מוצא (1966) Cul-de-sac סלח לי, אבל אתה נושך את צווארי (1967) The Fearless Vampire Killers תינוקה של רוזמרי (1968) Rosemary's Baby מקבת' (1971) The Tragedy of Macbeth מה? (1972) What צ'יינהטאון (1974) Chinatown הדייר (1976) Le locataire טס (1979) Tess הפירטים (1986) Pirates פרנטיק (1987) Frantic ירח מר (1992) Lunes de fiel העלמה והמוות (1994) Death and the Maiden השער התשיעי (1999) The Ninth Gate הפסנתרן (2002) The Pianist אוליבר טוויסט (2005) Oliver Twist סופר הצללים (2010) The Ghost Writer אלוהי הקטל (2011) God of Carnage ונוס בפרווה (2013) מבוסס על סיפור אמיתי (2017) Based on a True Story קצין ומרגל (2019) An Officer and a Spy The Palace‏ (2022) זאב רב נוף, מסך גדול. הוצאת כתר 1982. רומן על פולנסקי, מאנגלית: עמשי לוין, הוצאת כנרת, 1986. רומן פולנסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רומן פולנסקי, באתר AllMovie (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר Box Office Mojo (באנגלית) רומן פולנסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רומן פולנסקי, באתר Last.fm (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר AllMusic (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר Discogs (באנגלית) רומן פולנסקי, באתר Genius אלי אשד, השער התשיעי / רומן פולנסקי פולנסקי ילחם בהסגרתו לארצות הברית, 28 בספטמבר 2009 דניס לים, הקו הדק של פולנסקי בין פילמוגרפיה לביוגרפיה, באתר הארץ, 18 בפברואר 2010 יובל ריבלין, ‏הצל המסתתר: שואה וזהות יהודית ביצירתו של רומן פולנסקי, נתיב 117-118, ספטמבר 2007, עמ' 106 - 111 מערכת וואלה!‏, רומן פולנסקי מתחרט על בעילת הקטינה - אחרי 33 שנה, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2011 אורן בן-סימון, רומן בהמשכים: חיי רומן פולנסקי על המסך, 6 בדצמבר 2011 אורי קליין, פולנסקי מציג: שישה סרטים וארון, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2012 ביקורו של פולנסקי ביד ושם מתן שרון‏, רומן פולנסקי בן 80: הזר הנצחי של הוליווד, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2013 אורי קליין, מה מפחיד את רומן פולנסקי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2013 לירון סיני, רומן פולנסקי - זיכרונות: כמו לקרוא ויקיפדיה, 10 באוקטובר 2013 אמה ברוקס ו-גרדיאן, סמנתה גיימר מספרת על היום שבו רומן פולנסקי אנס אותה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2013 אורי קליין, 40 שנה ל"צ'יינטאון": סוד ההפנוט של רומן פולנסקי, באתר הארץ, 27 ביוני 2014 אורי קליין, הצד האפל של רומן פולנסקי, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2015 נירית אנדרמן, סמנתה גיימר, שנאנסה על ידי רומן פולנסקי, ביקשה לסגור את התיק נגדו, באתר הארץ, 10 ביוני 2017 אינה טוקר, אישה שלישית מתלוננת כי רומן פולנסקי תקף אותה, 16 באוגוסט 2017 הגרדיאן, רומן פולנסקי מגיב בראיון נדיר להאשמות האונס נגדו, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2017 נצחיה יעקב, רומן פולנסקי תובע 1.5 מיליון שקל מישראלי, באתר ישראל היום, 13 בדצמבר 2017 רענן בן צור, "אנס 5 נערות": רומן פולנסקי נדרש להעיד בישראל, 23 בינואר 2018 אבנר שביט‏, רומן פולנסקי וביל קוסבי סולקו מן האקדמיה האמריקאית לקולנוע, באתר וואלה, 3 במאי 2018 אורי קליין, כמו אז, כשרומן פולנסקי הוציא שני אנשים מהארון, באתר הארץ, 10 ביוני 2018 נירית אנדרמן, ישראלי דורש: בטלו הקרנת סרטו של "האנס המורשע" פולנסקי, באתר הארץ, 14 ביוני 2018 עמי פרידמן, ניצול שואה, אלמן, עבריין נמלט וגאון קולנועי: סיפורו של רומן פולנסקי, 14 בספטמבר 2018 איתמר זהר, למה נעלם שמו של רומן פולנסקי מחגיגות 50 שנה לסרט "תינוקה של רוזמרי", באתר הארץ, 24 באוקטובר 2018 איתי שטרן, נדחתה תביעת הדיבה של רומן פולנסקי נגד הישראלי שהאשים אותו בתקיפת צעירות, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2018 נירית אנדרמן, שמי שרלוט. בגיל 16 רומן פולנסקי אנס אותי, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2018 הישראלי שנתבע ע"י רומן פולנסקי – וניצח, סרטון בערוץ "כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב, 2 בפברואר 2019 הגרדיאן, רומן פולנסקי עתר לבית המשפט: מבקש לחזור לאקדמיה האמריקאית לקולנוע, באתר הארץ, 20 באפריל 2019 איתמר זהר, איך הגיעו רומן פולנסקי וג'פרי אפשטיין לשלטי פרסומת של החדש של טרנטינו, באתר הארץ, 27 ביולי 2019 רומן פולנסקי נגד בית המשפט בלוס אנג'לס: הושפעו מ"גוונים אנטישמיים בדעת הקהל", 20 באוגוסט 2019 אורון שמיר, רומן פולנסקי מאשים, אך בפסטיבל ונציה סלחניים, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2019 אינה טוקר, סרטיהם של קורה-אדה ורומן פולנסקי יוקרנו בערבה, 27 באוקטובר 2019 השחקנית הצרפתייה האשימה – פולנסקי אנס אותי, סרטון בערוץ "כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב, 9 בנובמבר 2019 אמיר קמינר, פריז, לואי גארל: "לא היססתי לעבוד עם פולנסקי", באתר ynet, 11 בנובמבר 2019 מיכל ישראלי, ‏הבמאי רומן פולנסקי מכחיש את אישומי האונס החדשים, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2019 נירית אנדרמן, כמבקר קולנוע, לא אכפת לי אם פולנסקי אנס, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2019 הגרדיאן, פולנסקי: התקשורת "הופכת אותי למפלצת" — וזו אשמתו של הארווי ויינשטיין, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2019 צפי סער, האם אפשר להפריד את הקולנוע של רומן פולנסקי מהפשע שלו? תשובה לאורי קליין, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2019 מועמדותו של רומן פולנסקי ל-12 פרסי סזאר מציתה סערה בצרפת, באתר ynet, 30 בינואר 2020 שלמה פפירבלט, פולנסקי עם 12 מועמדויות לסזאר, והוויכוח בצרפת בנקודת רתיחה, באתר הארץ, 30 בינואר 2020 רומן פולנסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עמוד 10, רומן על פולנסקי, הוצאת כנרת עופר אדרת, בני זוג פולנים שהסתירו את הבמאי רומן פולנסקי בשואה הוכרו כחסידי אומות עולם, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2020 אורון שמיר, זהו אחד הסרטים הגדולים בכל הזמנים, אפילו שהבמאי עבריין מין, באתר הארץ, 9 ביולי 2024 אמה ברוקס, הגרדיאן, סמנתה גיימר מספרת על היום שבו רומן פולנסקי אנס אותה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2013 רומן פולנסקי נעצר בשווייץ, באתר ynet, 27 בספטמבר 2009 שווייץ: הבמאי רומן פולנסקי לא יוסגר לארצות הברית, באתר וואלה, 12 ביולי 2010 אבנר שביט‏, רומן פולנסקי וביל קוסבי סולקו מן האקדמיה האמריקאית לקולנוע, באתר וואלה, 3 במאי 2018 איתי שטרן, נדחתה תביעת הדיבה של רומן פולנסקי נגד הישראלי שהאשים אותו בתקיפת צעירות, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2018 אינה טוקר, מתלוננת רביעית נגד פולנסקי מאשימה אותו באונס, באתר ynet, 4 באוקטובר 2017 רומן פולנסקי מואשם באונס של נערה בת 13 בשנות ה-70, באתר הארץ, 12 במרץ 2024 PAP, Daga (2 May 2010). "Seigner: trochę czuję się Polką" . onet.pl.