laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגזרי בוקרשט

מגזרי בוקרשט (ברומנית: Sectoarele Bucureștiului) הם החלוקה המנהלית-טריטוריאלית של העיר בוקרשט. העיר בוקרשט מחולקת לשישה מגזרים, כשבראש כל מגזר יש ראש עירייה ומועצה מקומית נבחרת, עליהם מוטלת האחריות לניהול עניינים מקומיים, רחובות, גינון, בתי ספר ושרותי ניקיון. בכל מגזר יש ארבע עד חמש שכונות. החלוקה האדמיניסטרטיבית הראשונה של בוקרשט בוצעה בשנת 1789, כשהעיר חולקה ל-5 פלאסות: Plasa Târgului, Plasa Gorganului, Plasa Broștenilor, Plasa Târgului de Afară, Plasa Podului Mogoșoaiei. ב-1828 כל פלאסה מקבלת צבע משלה, אדום ל- Plasa Târgului, צהוב ל-Plasa Mogoșoaiei, ירוק ל-Plasa Gorganului, כחול ל-Plasa Broștenilor ושחור ל-Plasa Târgului de Afară. במאה ה-20 בוטלה הפלאסה האדומה ושטחה חולק בין יתר הפלאסות. לאחר 23 באוגוסט 1944 חולקה בוקרשט לשלושה מגזרים לפי צבעים: המגזר הראשון צהוב, המגזר השני שחור והמגזר השלישי כחול. החלפת השלטון בסוף 1947 גררה חלוקה חדשה של בוקרשט, הפעם לשמונה ראיונות. י. ו. סטלין (לאחר הדה-סטליניזציה נקרא 30 בדצמבר) האחד במאי 23 באוגוסט טודור ולדימירסקו ניקולאה בלצ'סקו ו. א. לנין גאורגה גאורגיו-דז' (בהמשך שונה ל-16 בפברואר) גריביצה האדומה ב-1968 הראיונות שונו בחזרה למגזרים, ובוקרשט כללה 8 מגזרים, 12 קומונות תת-עירוניות ו-23 כפרים. באוגוסט 1979 צומצם מספר המגזרים לשישה. מדיה וקבצים בנושא מגזרי בוקרשט בוויקישיתוף
הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב

הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב (בקרואטית: Nacionalna i sveučilišna knjižnica u Zagrebu) היא הספרייה הלאומית של קרואטיה והספרייה המרכזית של אוניברסיטת זאגרב. הספרייה נוסדה בשנת 1607 ומטרתה העיקרית הייתה לפתח ולשמר את המורשת הכתובה הקרואטית, היא מכילה בין היתר אוסף כתבי יד וספרי עתיקים, ארכיון מוזיקלי, יצירות אומנות של אומנות קרואטים. בין שירותי הספרייה הן השאלות בין ספרייתיות ותערוכות שונות. מאז 1995 היא נמצאת במשכנה הנוכחי במבנה בצורת קובייה הממוקם במרכז זגרב. מדיה וקבצים בנושא הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, ברשת החברתית פייסבוק הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, ברשת החברתית אינסטגרם הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, ברשת החברתית LinkedIn הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, הבלוג הרשמי הספרייה הלאומית והאוניברסיטאית בזאגרב, באתר פינטרסט ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות ובנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברצל

בֶּרְצֶל (בהונגרית: Bercel) הוא כפר במחוז נוגראד שבצפון הונגריה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המשפחות היהודיות הראשונות הגיעו לברצל בראשית המאה ה-19. רובם היו בעלי משקים או סוחרים. עד שנת 1871 הייתה הקהילה כפופה לקהילת בצ'קה (Becske) אז הצטרפה לזרם האורתודוקסי ובשנת 1875 הוקמו בה בית כנסת, חברה קדישא. בשנת 1880 הוקם בית מדרש וב-1885 הוקם בית כנסת נוסף. בשנת 1930 חיו בברצל 179 יהודים ובשנת 1944 177 יהודים. בשנת 1941 נשלחו צעירים יהודים רבים מהכפר לעבודות כפייה ובשנת 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו כל היהודים לגטו בבלשגיארמט. ב-2 ביוני הועברו למחנה ריכוז בגרש (Géres) וב-10 ביוני נלקחו למחנה ההשמדה אושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו מעט ניצולים לכפר וניסו לשקמו, אנטישמיות המקומיים יחד עם הקמת מדינת ישראל גרמה לנטישת הקהילה. פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 185–186 בארצאל, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 71–72. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא ברצל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברצל קהילת ברצל באתר בית התפוצות "ברצל", באתר JewishGen (באנגלית) דף הקהילה ברצל מתוך מפקד קהילות הונגריה
הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים

הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים (בבולגרית: Национална библиотека „Свети Свети Кирил и Методий“) היא הספרייה הלאומית של בולגריה. הרעיון להקמת הספרייה הועלה בשנת 1878 על ידי מורה ועובד עיריית סופיה וזאת על מנת לשרת את הצרכים החינוכיים והתרבותיים של העיר. באותה שנה נפתחה הספרייה, וב-1900 קיבלה בניין משלה. ב-1939 החל להיבנות בניין חדש עבור הספרייה, אך ב-1944 שני הבניינים, הן הישן והן החדש, נהרסו בהפצצה בסופיה. ב-1953 הספרייה חודשה ונפתחה מחדש. הספרייה מכילה אוסף של כתבים מקוריים נדירים מהמאה ה-11 ועד המאה ה-19, ארכיון היסטורי של בולגריה, ואוסף של ציורי דיוקן ותצלומים. מדיה וקבצים בנושא הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית ע"ש קירילוס ומתודיוס הקדושים ערך זה הוא קצרמר בנושא ספריות ובנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בייס

האם התכוונתם ל... בייס (פוליטיקה) (Base) – קבוצת בוחרים שנוטה לרוב להצביע למפלגה מסוימת ולמנהיגיה אייס אוף בייס – להקת פופ מגטבורג שבשוודיה תומאס בייס (Bayes) – סטטיסטיקאי, פילוסוף וכומר פרסביטריאני אנגלי. חוק בייס – תוצאה בתורת ההסתברות המאפשרת לחשב הסתברות מותנית של מאורע כאשר יודעים את ההסתברויות המותנות ההפוכות מקדם בייס – יחס בין הנראות של השערות מתחרות, אלטרנטיבה בייסיאנית לבדיקת השערות קלאסית הסקת בייס (גם הסקה בייסיאנית) – שיטת הסקה סטטיסטית המבוססת על חוק בייס
קסמונה בת אסמאעיל

קסמונה בת אסמאעיל (בערבית: قسمونة بنت إسماعيل; נולדה כנראה במאה ה-12) הייתה משוררת יהודייה שכתבה בערבית בתקופת ימי הביניים באנדלוסיה, היחידה ששיריה שרדו עד ימינו. רק שלושה שירים של קסמונה מוכרים כיום, וזאת מכיוון שצוטטו בשתי אסופות מאוחרות: חיבורו של א-סיוטי, "נוזהת אל-ג'ולסא פי אשעאר אל-ניסא" (אנתולוגיה של שירי נשים), וחיבורו של אחמד מוחמד אל-מקארי, "נפח אל-טיב". נראה שא-סיוטי, ואולי גם אל-מקארי, הסתמכו על אנתולוגיה מוקדמת יותר של שירה אנדלוסית, "כתאב אל-מע'רב" מאת אבן סעיד אל-מע'רבי. מעט ידוע על חייה של קסמונה. שני מקורות מספרים כי אביה היה יהודי, וכי הוא לימד אותה את אמנות הפואטיקה. אל-מקארי מכנה את האב "אסמאעיל אל-יהודי", אולם א-סיוטי מכנה אותו "אסמאעיל בן בגדאלה אל-יהודי", ואומר שקסמונה חיה במאה ה-12. יש סברה לפיה אביה של קסמונה היה רבי שמואל הנגיד (מת 1055-1057), או שהיה אחד מאבות המשפחה, אבל היסודות לכך מוטלים בספק. שלושה שירים של קסמונה ידועים: 1. האחד הוא חלק מאתגר שירי שהתחיל אביה של קסמונה. כך הוא מתחיל: لي صاحبة ذات بهجة قد قابلت ... نفعاً بضر واستحلت جرمها יש לי חברה בעלת שמחת חיים, היא מחזירה ... צרה תמורת חביבות ועל כך משיבה קסמונה: كالشمس منها الدر تلبس نوره ... أبداً ويكسف بعد ذلك جرمها כמו השמש, ממנה נמלאת הלבנה באור ... אבל למרות זאת מכסה אותה. המילה החסרה בבית השיר היא כנראה מילה המתייחסת לאישה. 2. בהקדמה לשיר המפורסם ביותר של קסמונה, המצוטט לרוב באסופות שירה ערבית, מסופר שיום אחד היא הביטה במראה וראתה שהיא יפהפייה ובשלה לנישואין. ואז היא דקלמה בית שיר זה: أرى روضة قد حان منها قطافها ... ولست أرى جان يمد لها يدا فوا أسفي يمضي الشباب مضيعاً ... ويبقى الذي ما إن أسميه مفردا רואה אני גן, עת קטיפתו הגיעה ואיני רואה אורה שישלח ידו אליו. מה רב הצער על העלומים היורדים לטמיון ואשר לא אפרש בשמו יוותר בודד. 3. يا ظبية ترعى بروضي دائماً ... إني حكيتك في التوحش والحور أمسى كلاماً مفرداً عن صاحب ... فعتابنا أبداً على حكم القدر! הוי צביה, תמיד רועה בגני ... אני דומה לך בבדידותי ובשחור עיניי שוכנות הרחק ובנפרד מחברת רעים ... נושאות באורך רוח את גזירת הגורל. S. D. Goitein, A Mediterranean Society, Berkeley, 1969–88, vol. 5, pp. 468–69; vol. 2, pp. 183–85; vol. 3, pp. 321–22. א-סיוטי, נוזהת אל-ג'ולסא, באתר א-שאמלה. J. M. Nichols, "The Arabic Verses of Qasmūna bint Ismāʿil ibn Bagdālah," International Journal of Middle East Studies, 13 (1981), 155-58 (p. 155). M. Á. Gallego, "Approaches to the Study of Muslim and Jewish Women in Medieval Iberian Peninsula: The Poetess Qasmuna Bat Isma`il," MEAH, sección Hebreo, 48 (1999), 63-75 (pp. 69-70). Gallego, "The Poetess Qasmuna Bat Isma`il", p. 70. J. Bellamy, “Qasmuna the Poetess: Who Was She?” Journal of the American Oriental Society 103 (1983): 423–424. Gallego, "The Poetess Qasmuna Bat Isma`il", pp. 70-72. Nichols, "The Arabic Verses of Qasmūna bint Ismāʿil", p. 155. Nichols, "The Arabic Verses of Qasmūna bint Ismāʿil", p. 156. התרגום לעברית מתוך: יהודה רצהבי, "שירה ערבית בפי יהודים באנדלוסיה", ספר ישראל לוין א (תשנה) בעריכת ר' צור וט' רוזן, עמ' 329-350.
ולנטינה פריימן

ולנטינה פריימן (בלטבית: Valentīna Freimane) לבית לוונשטיין (Loewenstein; ‏ 18 בפברואר 1922, ריגה - 16 בפברואר 2018, ברלין) הייתה אשת תיאטרון וקולנוע לטבית ממוצא יהודי. אביה של פריימן, לאופולד, היה במוצאו ממשפחה יהודייה דוברת גרמנית בקורלנד. אמה, אווה לבית לולב (Lulaf), הייתה נצר למשפחת סוחרים יהודים דוברי רוסית מסנט פטרבורג שעברה לפני מלחמת העולם הראשונה ללייפאיה. ב-1923 עברה המשפחה לפריז וב-1926 עברה לברלין, עקב עיסוקיו המקצועיים של האב שהיה יועץ משפטי של אולפני הקולנוע UFA. שם זכתה פריימן להכיר כוכבי קולנוע ידועים, בהם אני אונדרה (אנ') וקרל למץ' (אנ'). פריימן למדה בבית ספר בברלין, וב-1931 עברה לגור עם סבה בריגה, שם למדה בבית ספר גרמני. ב-1935, לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, עברו גם הוריה לריגה. עם כיבוש לטביה על ידי ברית המועצות, בשנת 1940, אולצו בני המשפחה לקבל לדירתם קצין סובייטי בתור דייר. פריימן נישאה לסטודנט יהודי בשם דיטריך פיינמן (Dietrich Feinmanis) אך בשל טעות בירוקרטית קיבלה את השם "פריימן". עם הכיבוש הגרמני של לטביה גורשה פריימן עם קרובי משפחתה לגטו ריגה. רוב קרוביה נרצחו לאחר מכן. בעלה נאסר ומת בכלא בריגה. בתקופת השואה, בין השנים 1941-1944, שרדה פריימן במסתורים שונים בריגה, בין היתר בעזרת פאול שימן, לימים חסיד אומות העולם. לאחר מותו ב-1944 הסתתרה בדירה ברובע הישן של ריגה, שם הייתה עדה לכניסת הצבא האדום ולשחרור העיר ב-13 באוקטובר 1944. בתקופת הכיבוש הסובייטי סבלה פריימן עקב העובדה שמשפחתה הייתה מהמעמד הבינוני-גבוה וכן עקב מוצאה היהודי. עם זאת, בשנת 1949 סיימה את לימודיה לתואר בהיסטוריה באוניברסיטת לטביה. בין השנים 1950-1963 עבדה בלייפאיה בתור מחנכת ובתור עורכת עיתון יומי בשם "Komunists". בין השנים 1962-1965 למדה באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה. בין השנים 1968-1980 למדה באקדמיה הלטבית למדעים (אנ'). לאחר מכן ועד 1989 לימדה היסטוריה של התיאטרון באקדמיה הלטבית למוזיקה על שם יאזפס ויטולס (אנ'). קשריה אפשרו לה להביא לריגה סרטים מערביים שנאסרו להפצה בברית המועצות. אחד מתלמידיה היה השחקן והבמאי אלביס הרמניס (אנ'). ב-2001 קיבלה פריימן את עיטור שלושת הכוכבים (אנ') הלטבי כאות הערכה על יצירתה. לאחר הכרזת העצמאות של לטביה, ב-1991, החלה פריימן לשהות בעיקר בברלין, במחיצת חבריה, איש התיאטרון הנינג רישביטר (אנ') והפילוסוף והסופר מיכאיל קוסמיץ' ריקלין (אנ'). מאמצע שנות התשעים עבדה בתחנת הרדיו הגרמנית Deutschlandradio והרצתה באוניברסיטה החופשית של ברלין. בשנת 2010 פורסמה האוטוביוגרפיה של פריימן, "Ardievu, Atlantīda!'" ("להתראות, אטלנטיס!"). האוטוביוגרפיה כללה את תיאור חייה עד 1944. האוטוביוגרפיה הפכה לרב-מכר בלטביה ותורגמה לגרמנית. על בסיס האוטוביוגרפיה כתב המלחין הליטאי ארטורס מסקץ (אנ') את האופרה "ולנטינה". כתיבתו של ספר ההמשך - חייה של פריימן בין השנים 1944-1962 - לא הושלמה.
הנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד

הנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד, ברון ספנסר השלישי מוורמלייטון (באנגלית: Henry Spencer, 1st Earl of Sunderland;‏ 23 בנובמבר 1620 - 20 בספטמבר 1643) המכונה הלורד ספנסר בין השנים 1636–1643, היה עמית אנגלי ופוליטיקאי אנגלי ממשפחת ספנסר, אשר נלחם ומת במלחמת האזרחים האנגלית בצד של הקאוולרים. הנרי נולד באלתורפ לוויליאם ספנסר, ברון ספנסר השני מוורמלייטון וליידי פנלופה וריאותסלי, בתו של הנרי וריאותסלי, הרוזן השלישי מסאות'האמפטון, והוטבל ב-23 בנובמבר 1620 בכנסיית גרייט ברינגטון. הוא למד במודלין קולג' (אוקספורד), וסיים את לימודיו לתואר שני באמנויות ב-31 באוגוסט 1636. מאוחר יותר באותה שנה הוא ירש את תואר אביו של הברון ספנסר, בעקבות מות אביו ב-19 בדצמבר 1636. הנרי נלחם בקרב אדהיל בשנת 1642 וזכה לתגמול על שירותיו ב-8 ביוני 1643 על ידי קבלת התואר רוזן סנדרלנד (למרות שהתואר עלה לו 3000 ליש"ט). לאחר מכן הוא נלחם במצור על גלוסטר באוגוסט 1643, ובקרב הראשון על ניוברי ב-20 בספטמבר 1643, שם נהרג, בהיותו בן 23, מפגיעת כדור תותח. ב-20 ביולי 1639 התחתן הנרי עם ליידי דורותי סידני (אשר בעבר דחתה את ידו של אדמונד וולר), בתו של רוברט סידני, הרוזן השני מלסטר. הנישואים היו נישואי אהבה והנרי קיבל את אישורו החם של חמיו. אחרי מותו של הנרי, ניחם אביה את דורותי בכך שהזכיר לה את נישואיה המאושרים. להנרי ולאשתו היו שלושה ילדים: ליידי דורותי ספנסר (1640–1670), התחתנה עם ג'ורג' סאביל, מרקיז הליפקס הראשון. רוברט ספנסר, הרוזן השני מסנדרלנד (1641–1702) ליידי פנלופה ספנסר (1642–1667) מדיה וקבצים בנושא הנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד בוויקישיתוף הנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הנרי ספנסר, הרוזן הראשון מסנדרלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Record of Henry Spencer, 1st Earl of Sunderland at www.thepeerage.com G. E. Cokayne; with Vicary Gibbs, H.A. Doubleday, Geoffrey H. White, Duncan Warrand and Lord Howard de Walden, editors. The Complete Peerage of England, Scotland, Ireland, Great Britain and the United Kingdom, Extant, Extinct or Dormant, new ed., 13 volumes in 14 (1910-1959; reprint in 6 volumes, Gloucester, U.K.: Alan Sutton Publishing, 2000), volume XII/1, pages 161, 483 and 484.
ג'ינס אמהות

ג'ינס אמהות (באנגלית: Mom jeans) הוא סלנג לתיאור מכנסי ג'ינס די רחבים בגזרה גבוהה. "ג'ינס האמהות" היה אופנתי בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים של המאה ה-20. בשני העשורים שלאחר מכן נחשב סוג זה למיושן ולא אופנתי בעיני הדור הצעיר, ונלבש בעיקר על ידי נשים בגיל העמידה, ומכאן שמו. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 הג'ינס חזר להיות אופנתי בקרב היפסטריות אשר אימצו אותו כחלק בלתי נפרד מהמלתחה שלהן. ג'ינס האמהות מתאפיין בגזרה גבוהה, למעלה מגובה הטבור. הג'ינס מופיע לרוב בצבע כחול-בהיר אחיד, ללא סימני שפשוף. מדיה וקבצים בנושא ג'ינס אמהות בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דנה אבירם

דנה אבירם (נולדה ב-13 באוקטובר 1971) היא סופרת ילדים ונוער, יזמית, בעלת חברת "זהירים ברשת", עובדת סוציאלית בשירות בתי הסוהר ומרצה בתחום החינוך. מרבית עיסוקה הוא בתחום מוגנות ברשת, בו היא עוסקת שנים רבות. כמו כן היא עוסקת בטיפול קבוצתי ופרטני לילדים המתקשים חברתית. אבירם נולדה בחיפה וגדלה בשכונת אחוזה, כילדה התקשתה בלימודים וקראה ספרים רבים. למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים, ועם סיום לימודיה עבדה עם ילדים ונוער בסיכון והייתה פקידת סעד לחוק הנוער. בשנת 2005, התחילה לעבוד כעובדת סוציאלית בבית הסוהר לגברים "מעשיהו" בעיקר התמחתה בטיפול באגף לעברייני מין וכן חולי נפש. המפגשים בכלא עם עברייני המין השפיעו עליה והיא החלה לכתוב ספרים על מוגנות ברשת לילדים. בכדי לעצור את תופעת הפגיעות המיניות ברשת היא הקימה את חברת "זהירים ברשת". במקביל המשיכה לכתוב ספרים העוסקים בהתמודדות ברשת שזכו לחשיפה והוכרה רבים. הספר "סלפי אחד יותר מדי" נכנס למצעד הספרים בשנת 2015 ונבחר לתואר "הספר האהוב ביותר על הנוער" במשך שנתיים. בשנה זו נבחר למצעד הספרים גם הספר "חולמת להיות אלופה" שכתבה בליווי האלופה האולימפית יעל ארד. במקביל התמחתה אבירם בטיפול קבוצתי ופרטני בילדים דחויים ומתקשים חברתית, וכן כאלו המתמודדים עם חרדה חברתית. היא מתנדבת במסגרות שונות - כדוגמת עמותת רקפת שם היא מנחה קבוצה לילדים בעלי חרדה חברתית. אבירם מתגוררת במודיעין, היא נשואה ולה שלושה ילדים. חברת "זהירים ברשת" הוקמה על ידי דנה אבירם בשנת 2013 במטרה להעניק כלים לילדים בתחום ההגנה ברשת זאת תוך חינוך, שיח, והעלאת מודעות לסכנות ולדרכי ההגנה. במסגרת פעילות החברה מתקיימות הצגות ילדים, סדנאות, הרצאות, וכן חדרי בריחה - לתלמידים - הורים ומורים. זאת מתוך תפיסה שיש לקדם את השיח בדרכים חדשניות ויצירתיות אשר ייצרו סביבה בטוחה לילדים ולנוער ברשת. החברה מעסיקה שחקנים ושחקניות, מנחי קבוצות, ומרצים בתחומים אלה. הפעילות בחברה מתפרסת על פני כל רחבי הארץ. בשנת 2019 נכחו בפעילויות השונות-כ־30,000 תלמידים. פעילותה זוכה להערכה והוקרה רבה, ומהווה חוד החנית במאבק בפגיעות ברשת (בריונות ברשת, חרמות, ביוש, פגיעות מיניות ופרסום תכנים לא ראויים ותמונות חושפניות). מדיה וקבצים בנושא דנה אבירם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דנה אבירם דנה אבירם, ברשת החברתית פייסבוק דנה אבירם, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה שי צלר, חורים ברשת, במגזין מקור ראשון, 13 בינואר 2012 דנה אבירם, הסופרת דנה אבירם מספרת על כתיבתה, באתר דף חדש (ארכיון)
חואן, נסיך אסטוריאס

חואן, נסיך אסטוריאס (בספרדית: Juan de Aragón, príncipe de Asturias; ‏30 ביוני 1478 - 4 באוקטובר 1497) היה בנם של המלכים הקתולים ונסיך אסטוריאס עד מותו. חואן נולד ב-30 ביוני 1478 בסביליה, פרננדו השני, מלך אראגון ולאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בעת לידתו נלחמו הוריו במלחמת הירושה הקסטיליאנית נגד בת דודתו חואנה, נסיכת קסטיליה, בתו של אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה, אשר נתמכה על ידי אפונסו החמישי, מלך פורטוגל, ולידת חואן סייעה לאמו לנצח במלחמה. בשנת 1479 נחתם הסכם שלום בין הצדדים, ולפי ההסכם הוחלט כי לחואנה תינתן הברירה האם לחכות ולהתחתן עם חואן, או לפרוש למנזר, אך חואנה בחרה להפוך לנזירה וויתרה על דרישתה לכתר. כיורש העצר היה חואן מאוד אהוב על אמו, שאף השקיעה רבות בחינוכו, ולאחר גילוי קובה בשנת 1492 כינתה את האי על שם חואן. בתחילה רצו הוריו לחתנו עם אן מברטאן, בתם של פרנסואה השני, דוכס ברטאן ומרגריט מפואה, אולם ההסכם לא יצא לבסוף אל הפועל. ב-3 באפריל 1497 התחתן חואן עם מרגרטה מהבסבורג, בתם של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומארי, דוכסית בורגונדיה, אולם ב-4 באוקטובר אותה שנה מת חואן משחפת בסלמנקה, בעת שבא לחתונת אחותו איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל עם מנואל הראשון, מלך פורטוגל, ולא הותיר ילדים אחריו. מדיה וקבצים בנושא חואן, נסיך אסטוריאס בוויקישיתוף
קונצ'ורפטור

קונצ'ורפטור (שם מדעי: Conchoraptor; משמעות השם: "שודד קונכיות") הוא סוג של דינוזאור בעל מקור קשיח אשר חי בסוף הקרטיקון במדבר גובי שבמונגוליה לפני 70-66 מיליון שנה ונכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה. אובירפטור זה הגיע לאורך 1-2 מטר בלבד ובניגוד לחבריו למשפחה הוא היה חסר כיפה גדולה לראשו. הוא היה בעל מקור קרני דמוי-תוכי וחסר שיניים שאיתו כנראה פיצח בחוזקה צדפות ורכיכות נוספות. הגוף עצמו היה בעל עצמות רכות יותר והוא היה בעל זרועות ארוכות ורגליים ארוכות. כמה חוקרים סברו שסוג זה היה פרט של אובירפטור צעיר שעדיין לא גידל כיפה מושלמת אך דעה זו נשללה. באותה תקופה בה חי המדבר המונגולי היה לח בהרבה וזרמו בו נהרות קדומים, בהם אולי היו מיני רכיכות. בנוסף חיו בהם מיני דינוזאורים צמחוניים גדולים כמו הזאורולופוס, טרכיאה וסאיצ'נייה, טרודוניים ודרומאוזאוריים מהירים וטורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס והאליוראמוס. כל אלה נכחדו לפני 66 מיליון שנה. דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק. מדיה וקבצים בנושא קונצ'ורפטור בוויקישיתוף קונצ'ורפטור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קונצ'ורפטור, באתר GBIF (באנגלית)
אבימימוס

אבימימוס (שם מדעי: Avimimus; מילולית: "מחקה עוף") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת האובירפטורוזאוריה שחי בסוף הקרטיקון לפני 70 מיליון שנה. הוא היה קרוב לאובירפטוריים ולקנגנתיים אך השתייך למשפחה עצמאית - אבימימיים (Avimimidae). מאובניו של האבימימוס נמצאו במונגוליה ותוארו ב-1981 בידי החוקר הרוסי סרגיי קורזנוב שהשתייך למין Avimimus portentosus. נמצאו מספר ממצאים מהסוג וב-2018 נתגלה מין נוסף - Avimimus nemegtensis. דינוזאור זה היה קטן מאוד והגיע לאורך 1.5 מטרים. הוא היה בעל גוף קל משקל ונע על שתיים עם רגליים ארוכות בעלות שלושה טפרים בקצותיהן. היה לו צוואר ארוך ובקצהו ראש גדול בעל מקור וחלל עיניים גדול. בעבר סברו שהיה חסר שיניים אך בהמשך התגלו שיניים זעירות בבסיס המקור. לא ברור אם היה אוכל-כול, אוכל צמחים או אולי אוכל חרקים. צורת הגוף והמקור שלו דמו לאלה של עוף ומכאן שמו. ייתכן מאוד שהיה מכוסה בנוצות כמו עוף אמיתי ואולי היה מאבות העופות. הוא חי במדבר גובי הקדום ובו ניזון ככל הנראה מטרף קטן, ונמלט במהירות מטורפים כמו הטרבוזאורוס הקטלני. דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק. מדיה וקבצים בנושא אבימימוס בוויקישיתוף אבימימוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אבימימוס, באתר GBIF (באנגלית)
נפוליאון ציבולסקי

נפוליאון ציבולסקי (בפולנית: Napoleon Nikodem Cybulski‏; 14 בספטמבר 1854 - 26 באפריל 1919) היה פיזיולוג פולני ואחד מחלוצי תחומי האנדוקרינולוגיה והאלקטרואנצפלוגרפיה בתקופתו. ציבולסקי ידוע בעיקר בזכות גילוי האדרנלין. נפוליאון ציבולסקי נולד ב-14 בספטמבר 1854 בקריבנוסי שבאימפריה הרוסית (בבלארוס של ימינו) למשפחת אצולה פולנית. לאחר שסיים את השכלתו התיכונית במינסק, החל ציבולסקי בלימודי הרפואה בסנקט פטרבורג שברוסיה, וסיים אותם בהצטיינות יתרה בשנת 1885, לאחר שחיבר עבודת דוקטורט בנושא מדידת מהירותה של זרימת הדם בכליו באמצעות מכשיר שפיתח ובנה בעצמו. במקביל ללימודיו, בין השנים 1877–1885 עבד ציבולסקי כעוזר-מעבדה באוניברסיטה בה למד. נוסף על עבודת הדוקטורט שלו, ערך ציבולסקי מחקר בנושא השפעתו של עצב הסרעפת על קצב הנשימה, על הלרינקס ועל עצב הואגוס. לאחר שסיים את לימודיו האוניברסיטאיים בשנת 1885, עבר ציבולסקי לקרקוב שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (בפולין של ימינו), וקיבל בה את משרת ניהול המחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטה היגלונית. בהמשך קריירתו באוניברסיטה שימש ציבולסקי גם כדיקן הפקולטה לרפואה וכרקטור האוניברסיטה. נפוליאון ציבולסקי נחשב לפורץ דרך בתחומי רפואה שונים, ובתחומי האנדוקרינולוגיה והאלקטרואנצפלוגרפיה בפרט. בשנת 1890 ביצע את אחד מרישומי ה-EEG הראשונים בהיסטוריה של קליפת המוח יחד עם עמיתו אדולף בק. הרישום נעשה על קופים וכלבים, באמצעות חיבור אלקטרודות לראשן של החיות הנבדקות. בניסוי זה, הפריכו ציבולסקי ובק את ההשערה לפיה מקורם של השינויים במתח החשמלי בעת המדידה הוא בשרירי הגולגולת, והוכיחו שעוצמת הגירוי החשמלי קשורה ביחס ישר לגובה המתח החשמלי. במחקר אחר, שנעשה אף הוא בשיתוף פעולה עם בק, הוכיח ציבולסקי שמקורן של תחושות הטעם השונות הוא בקולטנים שונים בלשון, ולא באותם הקולטנים לכל הטעמים כפי שהיה נהוג לחשוב בתקופתו. בשנת 1895 ערך ציבולסקי ניסויים שונים בנושא פעילותה ההורמונלית של ליבת יותרת הכליה, שבסופם גילה לראשונה ובודד את ההורמון אדרנלין. בין השנים 1913–1914 המשיך ציבולסקי בחקר פעילותו החשמלית של המוח, במסגרתם תיעד גם את הפעילות המוחית בזמן פרכוס באמצעות EEG. ציבולסקי נפטר באפריל 1919, בגיל 64, כתוצאה משבץ מוחי. הוא הותיר אחריו מעל למאה מחקרים רפואיים שונים. מדיה וקבצים בנושא נפוליאון ציבולסקי בוויקישיתוף נפוליאון ציבולסקי באתר ה-NCBI
פארק היורה 3: בניית פארק

פארק היורה 3: בניית פארק (באנגלית: Jurassic Park III: Park Builder) הוא משחק סימולציות ניהול ובנייה מסדרת סרטי "פארק היורה" המבוסס על הסרט השלישי. הוא יצא באוגוסט 2001, לצד יציאת הסרט בקולנוע ובהמשך היו גרסאות נוספות שלו בספטמבר ואוקטובר של אותה שנה. הוא מיועד לשימוש ב-Game Boy Advance, ודומה בצורתו למשחק "Jurassic Park: Operation Genesis". המשחק קיבל ביקורת בינונית, כשאתר "Metacritic" נתן לו ציון 65 מתוך 100 נקודות, וביקר את המוזיקה הנלווית, המסכים הרבים ואת המחסור בהדרכה לשחקן. משחק זה הוא לשחקן בודד ובו השחקן צריך לבנות פארק שעשועים תוך השקעת כסף ומשאבים ביצירה. לצורך כך השחקן שולח שמונה צוותי חפירה ברחבי האי ומחפש ענברי יתושים, המכילים ד.נ.א של דינוזאורים. לאחר מכן נוצרים מהם דינוזאורים וכך נוצר פארק חי שיש להתאים אותו להגעת אורחים וכן לפרסם את קיומו. הוא בונה להם מלונות, מסעדות וחנויות שונות כדי להרוויח וכן אוטובוסים הצופים בדינוזאורים בסביבתם. באי ישנם הוריקנים ורעידות אדמה שיכולות לגרום לנזק. כמו כן, החיות יכולות להיות חולות ורעבות ויש צורך לדאוג לכל צרכיהן. במשחק זה מעל 140 סוגי דינוזאורים ויצורים דומים, הנחלקים לטורפים ולאוכלי עשב (ומחולקים בתוך הקטגוריה לשלוש רמות בהתאם לרמת הטיפול והסיכון שלהם), וכן לכמה פטרוזאורים המצויים בכלובים ומינים ימיים, אותם משכנים לאורך החוף. אתר האינטרנט הרשמי של פארק היורה 3: בניית פארק
Jurassic Park: Operation Genesis

Jurassic Park: Operation Genesis הוא משחק וידאו מסדרת סרטי פארק היורה אשר יצא בחודש מרץ 2003. משחק זה הוא משחק סימולציות ניהול ובנייה, בו שחקן בודד מפתח ובונה פארק שעשועים על אי בקוסטה ריקה. המשחק מיועד לשימוש בשלוש פלטפורמות: Windows ,פלייסטיישן 2 ו-Xbox (האחרון יצא מעט לאחר קודמיו). משחק זה מזכיר מעט את אירועי הסרט הראשון, בו ג'ון האמונד מנסה לבנות פארק על האי "איסלא נובלר" ולהפוך את האי לרמת "5 כוכבים". השחקן צריך לשלוח צוותי חפירה לחפש ממצאי ענברי יתושים או מאובנים של דינוזאורים ולהקים אותם לחיים. הוא יכול לייצר מעל 65 זנים נכחדים שונים הנחלקים ל-4: טורפים גדולים כמו הטירנוזאורוס והספינוזאורוס שצריכים שמירה מאובטחת, טורפים קטנים יותר, צמחוניים בינוניים וצמחוניים גדולים מאוד כמו טריצרטופס וברכיוזאורוס. לאחר שהדינוזאורים קיימים הוא צריך לספק להם אוכל ושתייה ולספק לטורפים חיות כמו כבשים ועזים. דינוזאורים שטורפים דינוזאורים אחרים יכולים לספק לשחקן עוד חומר ליצירת הDNA להחזרתם לחיים. באי ישנם אזורים רבים בהם אפשר לחפור וחלקם מלאים בנוסף למאובנים בכסף, זהב ואבנים. חלק מצוותי החפירה יכולים להיקנות במהלך המשחק. בהמשך מגיעים מבקרים והשחקן מרוויח כסף בהתאם לפופולריות של הפארק. לשם כך המבקרים צריכים להיות מרוצים ולצפות בדינוזאורים. ישנם חנויות שהשחקן יכול לבנות במשך המשחק וכן תרופות למחלות שצריך להשקיע מחקר כדי להגיע אליהם. בנוסף על הרווחת כסף השחקן צריך למלא 10 משימות שונות ומשתנות בפארק. אתר האינטרנט הרשמי של Jurassic Park: Operation Genesis