laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר טרור (אנטארקטיקה)

הר טרור (באנגלית: Mount Terror) הוא הר געש, המהווה את חלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה. להר בו מספר רב של חרוטי לבה וכיפות על צלעות ההר. גובהו של ההר 3,230 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 1,808 מטרים מעל סביבתו. מרבית ההר נמצא תחת מעטה שלג וקרח. ההר הוא השני בגודלו בין ארבעת הרי הגעש, המהווים את האי רוס. ההר הסמוך ממערב לו, במרחק 32.36 קילומטרים - הר ארבוס, מאפיל עליו בגובהו. ההר התגלה על ידי סר ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841 רוס נתן להר את שמו בשנת 1841. רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה, טרור. הראשונים להעפיל אל פסגת הר טרור היו אנשי קבוצה ניו זילנדית בשנת 1959. הסלעים בפסגת ההר טרם נחקרו, אבל חלקים נמוכים ממדרונות ההר נחקרו, וגילם של הסלעים שם נע בין 0.82 ל-1.75 מיליון שנים. הר טרור איננו מגלה כל סימנים לפעילות געשית ב-10,000 השנים האחרונות. בהר טרור מתבצרים מהפכנים רוסים מלוכנים בספר המדע הבדיוני, "אולגה רומנוב", מאת ג'ורג' גריפית, משנת 1894. הר טרור והר ארבוס מוזכרים בנובלה At the Mountains of Madness מאת ה.פ. לאבקרפט, משנת 1936. הר טרור משמש כאתר ברומן State of Fear מאת מייקל קרייטון, משנת 2004. נקודת טרור אוכף טרור קרחון טרור • LeMasurier, W. E. (1990). Thomson, J. W. (ed.). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union. pp. 512 pp. ISBN 0-87590-172-7. • Delisle, G. (1990), Recent change in ice thickness in Windless Bight, Ross Ice Shelf, Antarctica? , Journal of Glaciology, 36(124), 350-351. doi:10.3189/S0022143000000502 • C.A Rowe, J Kienle, Seismicity in the vicinity of Ross Island, Antarctica , Journal of Geodynamics, Volume 6, Issues 1–4, 1986, Pages 375-385, ISSN 0264-3707, https://doi.org/10.1016/0264-3707(86)90050-5 • Andrew J. Hund, Antarctica and the Arctic Circle: A Geographic Encyclopedia of the Earth's Polar Regions , PP 613 - 617 מדיה וקבצים בנושא הר טרור בוויקישיתוף הר טרור באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר טרור באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר טרור באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר טרור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הר טרור תצלום הר טרור תצלום הר טרור באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר טרור באתר volcanodiscovery הר טרור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפת אזור הר טרור תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח (לפי גבהים) מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר ומקור נוסף גובהו של ההר 3,278 מטרים מעל פני הים לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,288 מטרים מעל פני הים לפי מקור אחר גובהו של ההר 3,262 מטרים מעל פני הים מידע גאוגרפי מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד מידע גאולוגי
טלפון שדה TA-312

TA-312 הוא מכשיר טלפון שדה המופעל על ידי סוללה. TA-312 מאפשר דיבור ממכשיר למכשיר באמצעות חיבור של שני חוטים ביניהם או באמצעות כל מרכזייה. ידית הדיבור מסוג H-60 מכילה מתג שעם לחיצתו מחבר אותה לזרם המשלח את גלי הקול. מכיל מחבר מסוג U-79/U המאפשר התחברות למערכת אוזניות לראש. המכשיר נחשב לאמין ומסוגל לפעול במשך שנים ללא תקלות. הוכנס לשימוש בצבא האמריקאי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ובצבאות של בעלות בריתה. בצה"ל החל השימוש ב-TA-312 מ-1970. המכשיר בעל מבנה קשיח ביותר, עמיד לזעזועים, לתנאי טמפרטורה קיצוניים, עמיד לאבק ולרטיבות. בעל מידות ומשקל קטנים יותר מאלה של קודמו ה-EE-8. הכנסתו באה כדי להחליף את הטלפון הצבאי הקודם והישן מסוג EE-8, או כפי שנקרא בישראל: TEL-8. הכנסתו הביאה להגדלת טווח הקשר בין מכשיר אחד לשני ולשיפור מפרטים טכניים שונים. בישראל קיבלה חברת תדיראן את הרישיון ליצורו והחלה לייצרו עבור צה"ל. TA-312 Field Phone באתר OLIVE-DRIVE
סכר בלו מונטה

סכר בֶּלוֹ מוֹנְטֶה (בפורטוגזית: Hidrelétrica de Belo Monte, באנגלית: Belo Monte Dam), בעבר כונה "קַרַארַאוֹ" (Kararaô) הוא מתחם סכר הידרו-אלקטרי בבניה על נהר שינגו שבמדינת פארה, ברזיל. ההספק המתוכנן של הסכר עומד על 11,233 מגה-ואט, השני בגודלו בברזיל ואחד הגדולים בעולם מבחינת הספק, אחרי סכר שלושת הערוצים שבסין וסכר איטייפו המשותף לברזיל ופרגוואי. בהתחשב בתנודות של הנהר, ההספק המינימלי ה"מובטח" מהסכר הוא 4,571 מגה-ואט, כ-39% מההספק המקסימלי. קווי חשמל יחברו את טורבינות הסכר אל רשת החשמל הברזילאית ויפיצו אותו לתצרוכת ביתית ומסחרית כדי לתת מענה לתעשיות מתפתחות בברזיל, כגון תעשיית טרנספורמציית אלומיניום ומטלורגיה. הנסיקה המהירה של ברזיל בעשור האחרון הביאה עמה דרישה עצומה למקור אנרגיה יציב במיוחד לתעשיות. בברזיל, 46% מהחשמל מיוצר על ידי מקורות אנרגיה מתחדשת. בנייה של סכרים הידרו-אלקטריים נחברה כאסטרטגיה על ידי ממשלת ברזיל כדי להבטיח משטר חשמל תקין. באוקטובר 2019 יחידות בהספק של 10,800 מגוו"ט כבר מייצרות חשמל. הבנייה הסתיימה בסוף שנת 2019. מדיה וקבצים בנושא סכר בלו מונטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סכר בלו מונטה https://agenciabrasil.ebc.com.br/en/politica/noticia/2019-11/brazil-unveils-worlds-fourth-biggest-hydropower-plant ערך זה הוא קצרמר בנושא ברזיל ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל פרסוב (סופר)

שמואל פֶּרְסוֹב (ביידיש: פערסאָוו; 1890, פוצ'פ – 1950, מוסקבה) היה סופר יידי סובייטי. פרסוב נולד בעיירה הקטנה פוצ'פ שבפלך צ'רניגוב של האימפריה הרוסית. אביו דוד היה מלמד. למד בתלמוד תורה עד גיל 13. בעקבות מהפכת 1905 הצטרף אל תנועת הבונד. ב-1907 היגר לארצות הברית, שם פרסם את חיבוריו הראשונים בעיתון האנרכיסטי "די פרייע ארבעטער שטימע". ב-1910 שב לרוסיה ועבד כפקיד במספר מוסדות. לאחר מהפכת פברואר החל לפרסם מאמרים כלכליים בעיתונים "דער יידישער קאמוניסט", "די קאמוניסטישע וועלט", "קולטור און בילדונג", "דער עמעס" וחארקאווער צייטונג". ב-1922 החל לפרסם חיבורים על החיים בברית המועצות. בינואר 1922 הצטרף אל קבוצת סופרי יידיש פרולטריים שהוקמה במוסקבה על ידי חיים גילדין ומשה טייטש. פרסוב כתב גם לגיליונו הראשון של העיתון "די רויטע וועלט". ב-1933 פרסם רומן בשם "טאג און נאכט" (יום ולילה), שבו כתב בהתלהבות על ההתיישבות היהודית בבירוביג'ן. בזמן מלחמת העולם השנייה היה חבר הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. לאחר המלחמה כתב בשביל "אייניקייט" ומספר עיתונים וכתבי עת זרים. ב-1949 נעצר ונידון להוצאה להורג, שבוצעה ב-1950. ב-1957 שמו טוהר. שערבלעך, מאסקווע, 1922. קארנברויט: דערציילונגען, מאסקווע, 1928. טאג און נאכט: דערציילונגען, מאסקווע, 1933. יאקאוו מאשקאווסקי, מאסקווע, 1940. דיינ נאמענ איז פאלק: פארצייכענונגענ וועגנ יידנ פארטיזאנער, מאסקווע, 1944. רשימת הפרסומים של שמואל פרסוב, בקטלוג הספרייה הלאומית שמואל פרסוב, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) גנאדי אסטרייך, שמואל פרסוב, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) שמואל פרסוב, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) שמואל פרסוב (1890-1950), דף שער בספרייה הלאומית
היפרכולסטרולמיה משפחתית

היפרכולסטרולמיה משפחתית (FH) היא מחלה תורשתית (גנטית), שגורמת לעליית רמת כולסטרול בדם. ההפרעה נגרמת עקב פגם גנטי בקולטן של LDL-cholesterol, ולכן הגוף לא מסוגל לספוג את הכולסטרול בדם, ונוצרים בדם עודפים ממנו. למחלה שני סוגים עיקריים. הנפוץ יותר, אוטוזומלי דומיננטי (הטרוזיגוטי) בשם HeFH שיכולה לגרום לעליית רמת כולסטרול מסוג LDL בדם לכמויות כפולות מהנורמה (מעל 190 מ"ג). לחולים כאלו יש שינוי בעותק אחד של גן מבקר-כולסטרול. הצורה השנייה היא רצסיבית (הומוזיגוטית, נובעת משינוי בשני העותקים של הגן) בשם HoFH. צורה זו מסוכנת יותר אך מאוד נדירה. היא מתרחשת אצל אחד ממיליון אנשים ויכולה לגרום לרמה עודפת של כולסטרול LDL בדם של פי שישה מהממוצע. בדרך כלל מתעורר חשש של היפרכולסטרולמיה אצל מבוגרים שסובלים מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג או בנערים מתחת לגיל 16 כאשר ערכי סך הכולסטרול גבוהים מ-250 מ"ג, דרך אחרת לאבחן חשש היא כשרמת הכולסטרול LDL גבוהה מ-190 מ"ג אצל מבוגרים ויותר מ-150 מ"ג אצל ילדים מתחת לגיל 16. ולפעמים כאשר יש במשפחה מדרגה ראשונה מי שחלה באוטם שריר הלב או שסובל מערכי כולסטרול הגבוהים מ-280 מ"ג. בישראל, המחלה נפוצה אצל הציבור האשכנזי, ומשערים כי היא נפוצה אצלם פי חמישה מאשר בשאר הציבור בישראל. בדרך כלל הטיפול במחלה הוא באמצעות דיאטה והתעמלות אך נהוג גם להציע תרופות המעכבות את ייצור כולסטרול בכבד. עם זאת, אין מחקרים התערבותיים המראים הפחתת תמותה על ידי הורדת כולסטרול במחלה זו. במאמר שפורסם ב-2018 על ידי חוקרים שעבדו בשירות יצרני תרופות, נטען כי מחקרים כאלו אינם ניתנים לביצוע עקב הסיכון הגבוה למחלות לב וכלי דם במצב זה. היפרכולסטרולמיה משפחתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) S. E. Humphries, J. A. Cooper, M. Seed, N. Capps, Coronary heart disease mortality in treated familial hypercholesterolaemia: Update of the UK Simon Broome FH register, Atherosclerosis 274, 2018-07, עמ' 41–46 doi: 10.1016/j.atherosclerosis.2018.04.040 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אבובוניים

אַבּוּבוֹנִיִּים (שם מדעי: Syngnathidae) הם המשפחה הגדולה ביותר בסדרת האבובונאים, הכוללת יותר מ-50 סוגים ומעל 300 מינים שונים של אבובים ושל סוסוני ים ודומיהם. הגוף מוארך ודק. הוא מכוסה מגנים גרמיים. הפה צינורי וחסר שיניים. סנפירי הגחון חסרים צמיד, סנפירי החזה וסנפירי הזנב חסרים במינים רבים. הזימים בצורת ציציות, פתחי הזימים קטנים. האבובניים חיים בין אצות ואבנים והם ניזונים מבעלי חיים זעירים. הנקבה מטילה ביצים מועטות והזכר מקבלן לתוך כיס קבוע, או זמני. בזמן הדגירה סופגות הביצים חומרי מזון מגופו. בארץ ישנם 17 סוגים שונים ממשפחת האבובניים. מאפייניהם העיקריים הוא שלכולם חסרים סנפירים עליונים ותחתונים, יש להם חדק ארוך ללא שיניים וכן שריון קוצני על גופם המוארך. באופן כללי הם מזכירים צלופחים קטנים בעלי חדק ארוך ועיניים הנעות בנפרד. כל המינים חיים בימים טרופיים רדודים שונים בכל האוקיינוסים והימים, כולל במפרץ אילת ובים התיכון, בעיקר בשוניות אלמוגים ובאזורים בהם צומחים אצות ירוקות. מספר מינים חיים גם באוקיינוס על אצות הסרגסו. בני המשפחה נעים לאט מאוד ומעדיפים להיצמד לצמחי מים שיסוו אותם. עם זאת, כשמתקרב לעברם טרף כמו חסילון, רכיכה או דגיג קטן הם פוערים את פיהם המוארך, ובתוך פחות משנייה בולעים אותו על ידי שאיבה מיוחדת. המשפחה כוללת שתי תת-משפחות: אבוביים (Syngnathinae), שמזכירים נחשי ים וזוחלים בין השוניות ומכילים מעל 50 סוגים סוסוני ים (Hippocampinae), שמזדקפים וראשיהם בעלי מכסה זימים גדול המשווה לפניהם צורת סוס, ובה 5 סוגים שהבולט בהם הוא סוסון ים. מדיה וקבצים בנושא אבובוניים בוויקישיתוף אבובוניים, באתר ITIS (באנגלית) אבובוניים, באתר NCBI (באנגלית) אבובוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אבובוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אבובוניים, באתר GBIF (באנגלית) אבובוניים באתר הRyan Photographic אבוביים בLiveAquaria מיני סוסוני ים באתר Starfish Photos מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
פיתיונאיים

פיתיונאיים (שם מדעי: Antennariidae) הם משפחה של דגים מסדרת החכאים ולהם פה גדול אשר יחד עם סנפירי הצד שלהם הקנה להם את הכינוי "דגי צפרדע" (אם כי שם זה נקשר גם למשפחה קרפדנונים (Batrachoididae)). הם נפוצים כמעט בכל האוקיינוסים והימים למעט באזור הים התיכון. הם יעדיפו אזורי מים רדודים ושוניות אך יכולים לשרוד גם בתהומות הים. הפיתיונאיים הם דגים קצרים בעלי סנפירים דמויי רגליים מצידם. הם מוסווים היטב, מגדלים "שערות" המדמות צמחי ים זעירים ועיניהם זעירות ביותר כמו רוב בני הסדרה. כמוהם יש להם חכה דמוית שערות עבות היכולה לנוע ולמשוך דגים קטנים וטרף דומה אל פיהם. אז החכה נמתחת אחורה ובתוך פחות מאלפית שנייה הדג הקטן נשאב אל תוך לועו של הפיתיונאי. זוהי המהירות הגבוהה ביותר בעולם החי על פי ספר השיאים של גינס. הם דבוקים למקום מושבם, בדרך כלל אלמוג, סלע או ספוג ונוטים לא לנוע הרבה והם מאוד איטיים בשחייה. להגנתם מטורפים הם מסתמכים על ההסוואה היעילה שלהם. תת-משפחת Antennariinae Antennarius‏ - 11 מינים, ביניהם פתיונאי מוכתם. Antennatus‏ - 12 מינים Fowlerichthys‏ – 5 מינים סוג ומין יחיד פיתיונאי הסרגסום (Histrio histrio) סוג ומין יחיד פיתיונאי תהומי (Nudiantennarius subteres) תת-משפחת Histiophryninae סוג ומין יחיד פיתיונאי גלאורט (Allenichthys glauerti) Echinophryne‏ – 3 מינים Histiophryne‏- 5 מינים Kuiterichthys‏- 2 מינים Lophiocharon‏ – 3 מינים סוג ומין יחיד פיתיונאי חלק (Phyllophryne scortea) סוג ומין יחיד פיתיונאי אדום-אצבע (Porophryne erythrodactylus) Rhycherus‏ – 12 מינים סוג ומין יחיד פיתיונאי בוטלר (Tathicarpus butleri) מדיה וקבצים בנושא פיתיונאיים בוויקישיתוף פיתיונאיים, באתר ITIS (באנגלית) פיתיונאיים, באתר NCBI (באנגלית) פיתיונאיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיתיונאיים, באתר GBIF (באנגלית) פיתיונאיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיתיונאיים בfishesofaustralia
חיים רפאל בן אשר

רבי חיים אברהם רפאל בן אשר (לפני ה'תע"ד, 1714 - י"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772) היה רב, מקובל וראש ישיבה ירושלמי שכיהן בסוף ימיו כרבה של ירושלים, בתואר הראשון לציון. פרטים ביוגרפיים רבים אודותיו חסרים, בשנת ה'תצ"ד, 1734 יצא כשד"ר ירושלים לאירופה. בשנות ה-40 המוקדמות של המאה ה-18 שהה מספר שנים באירופה (באיזמיר שבטורקיה ובערים נוספות באיטליה ובצרפת) בשנת ה'תק"ד (1744) הקימו בני משפחת פרנקו האיטלקית את ישיבת "יפאר ענוים" בירושלים, והעמידו אותו בראשה. עם חזרתו לירושלים התמנה כראב"ד תחת הראשונים לציון, רבי אליעזר נחום ורבי ניסים חיים משה מזרחי, והוא חתום על כמה פסקי דין שלהם. הוא חתום על שטר ההתקשרות הראשון של ישיבת המקובלים בית אל, ועל "תקנת הרווקים" (1749) של רבני ירושלים, בה נקבע כי אסור לרווק ללון בירושלים. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18 נמלט עם רבים מיהודי ירושלים למצרים, ולאחר מספר שנים שב לירושלים. בשנת ה'תקל"א (1771) התמנה כרבה של ירושלים בתואר "הראשון לציון", וכיהן בתפקידו זה כשנה. הרב בן אשר נפטר במגפה בירושלים בי"ז באב ה'תקל"ב, 16 באוגוסט 1772 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבת קברו נחקק: מצבת קבורת ארץ אחד המיוחד, עיר וקדיש, קדושה ראשונה, ראשון לציון, ממנו יתד ממנו פנה, הוא הראש ריש מתיבתא, הרב המובהק המקובל האלקי דומה למלאך ה' צבאות כמוהר"ר חיים רפאל אברהם ן' אשר תנצב"ה, מנוחתו נכונה... . משה דוד גאון, רפאל אברהם בן אשר, בתוך: יהודי המזרח בארץ ישראל, ח"ב, עמ' 125-126. יעקב גליס, רבי חיים רפאל אברהם (בן) אשר, בתוך: אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, ח"א, ירושלים תשל"ד. עמ' שנו-שנח. כרטיס הקבר של חיים רפאל בן אשר, באתר הר הזיתים אברהם אלמליח, הראשונים לציון: תולדותיהם ופעולתם, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תש"ל. עמ' 58-59. במקורות ספורים הובאו התאריכים: א' באב (אברהם משה לונץ, ירושלים ח"א עמ' 129, מצבה מס. 234, ובעקבותיו: טננבוים, מסעות משה, טורנוב תרפ"ה, עמ' קטו). ח' באב ה'תקל"ד (ש"י פין, כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז. בערכו, עמ' 344. כנראה בעקבות פיענוח שגוי של הכתובת על המצבה המובאת אצל לונץ). כאן נקטנו לפי הכיתוב האמיתי על המצבה.
הר טרה נובה (אנטארקטיקה)

הר טרה נובה (באנגלית: Mount Terra Nova) הוא הר מכוסה שלג, באי רוס שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 2,130 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,426 בגובהו באנטארקטיקה. ההר מתנשא לגובה של 260 מטרים מעל סביבתו. ההר ממוקם בין הר ארבוס להר טרור. ההר מופה לראשונה על ידי משלחת דיסקברי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904. ההר נקרא על שם טרה נובה, אוניית הסיוע של משלחת דיסקברי ושל משלחת טרה נובה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913. קרחון טרה נובה אוכף טרה נובה • C.A Rowe, J Kienle, Seismicity in the vicinity of Ross Island, Antarctica, Journal of Geodynamics, Volume 6, Issues 1–4, 1986, Pages 375-385, ISSN 0264-3707, https://doi.org/10.1016/0264-3707(86)90050-5. מדיה וקבצים בנושא הר טרה נובה בוויקישיתוף הר טרה נובה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד הר טרה נובה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור הר טרה נובה תצלום הר טרה נובה באתר מכון הסמית'סוניאן הר טרה נובה באתר peakbagger תרשים הנוף הנשקף מפסגת הר טרה נובה באתר peakvisor מפה טופוגרפית תלת־ממדים של אזור הר טרה נובה הר טרה נובה באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) זמני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים בהר טרה נובה מזג אוויר נוכחי מעודכן בהר טרה נובה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר טרה נובה סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר טרה נובה נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור הר טרה נובה ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם לפי מקור אחר הר טרה נובה הוא ההר ה-1,057 בגובהו באנטארקטיקה מידע גאוגרפי
חברת מיסיסיפי

חברת מיסיסיפי הייתה חברה צרפתית קולוניאלית, אחת מהראשונות שנסחרה בבורסת פריז. "חברת מיסיסיפי" של 1684 הפכה ל"חברת המערב" ב-1717, והורחבה ל"חברה של הודו" ב-1719. תאגיד זה, אשר החזיק במונופול עסקי במושבות צרפתיות בצפון אמריקה ובאיי הודו המערבית, הפך לאחת מהדוגמאות המוקדמות ביותר של בועה כלכלית. באוגוסט 1717, איש העסקים הסקוטי ג'ון לו קנה את "חברת מיסיסיפי", שנוסדה בשנת 1684, ושינה את שמה ל"חברת המערב" (או "חברת מיסיסיפי"). המטרה הראשונית של החברה הייתה לסחור עם המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה, שמרביתן היו באגן של נהר המיסיסיפי והמושבה הצרפתית של לואיזיאנה. עם קניית החברה, קיבל לו מממשלת צרפת מונופול של 25 שנה על הסחר עם צפון אמריקה והודו המערבית. ב-1719 רכשה החברה את "חברת הודו המזרחית", "החברה של סין" וחברות מסחר צרפתיות אחרות והפכה ל"חברת הודו המזרחית". בשנת 1720, התמזגה החברה עם ה"בנק רוּאַיַאל" - הבנק הממשלתי, שנוסד על ידי ג'ון לו עצמו כ"בנק ז'נרל" בשנת 1716. ג'ון לו ניפח את ערכה של לואיזיאנה על ידי שיטת שיווק יעילה, מה שהוביל לבועה ספקולטיבית במניות החברה בשנת 1719. אז, לואיזיאנה הייתה מחוז שכיסה שטח נרחב שכלל את כל אגן נהר המיסיסיפי והשתרע בין האגמים הגדולים למפרץ מקסיקו, ומהרי האפלאצ'ים להרי הרוקי. היה זה עידן של התפשטות טריטוריאלית באיי הודו המערבית, מה שהכניס ממון רב לממשלת צרפת ממטעי הסוכר הגדולים. בשל ציפיות להתפתחות המושבות הצרפתיות בלואיזיאנה, נסק מחיר מניית החברה מ-500 ליברות למניה ל-15,000 ליברות למניה. אולם, עליית שערי מניות חברת מיסיסיפי הייתה בפועל בועה כלכלית. המושבה עצמה הייתה כושלת וענייה. עליית מניות החברה הביאה להתעשרות אנשים רבים, אך גם לאינפלציה מהירה. בקיץ 1720 איבדה החברה בפתאומיות את אמון הציבור, והמניה צנחה חזרה ל-1,000 ליברות למניה ולבסוף התמוטטה לגמרי. בסוף שנת 1720 פיטר פיליפ השני, דוכס אורליאן את לו, שנמלט לצרפת, ובשנת 1721 חזר מחיר המניה ל-500 ליברות למניה. בין השנים 1726–1746, שגשגה החברה. במהלך תקופה זו, החברה איבדה את זכויות הסחר שלה במערב, תוך שמירה על סחר עם המזרח והגדלתו. מוצרי הסחר העיקריים שלה במהלך תקופה זו היו פורצלן, טפט, צבע ותה מסין, כותנה ובדי משי מסין והודו, קפה מוקה מתימן, פלפל מדרום הודו, זהב, שנהב ועבדים ממערב אפריקה. ג'ון לו חברת מיסיסיפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות, עמ' 327.
אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!

אִם יוֹצְאִים מַגִּיעִים לִמְקוֹמוֹת נִפְלָאִים! (באנגלית: !Oh, the Places You'll Go, תרגום מילולי: הו, המקומות שתלך אליהם!) הוא ספר מאת דוקטור סוס. הספר יצא לאור בשנת 1990 והוא הספר האחרון שפורסם בחייו. הספר נכתב בסגנון דומה לספרים קודמים של דוקטור סוס כגון "חתול תעלול" ו"לא רעב ולא אוהב", אך בניגוד ליצירות אלה בהן מופיעות דמויות עצמאיות, בספר זה הגיבור הוא למעשה הקורא עצמו והספר כולו כתוב בגוף שני ובלשון עתיד. בספר מתוארים מסעותיו העתידיים של הגיבור, מקומות שבהם הוא עובר וכן רגשות, דילמות והחלטות. המקומות והתיאורים בעלילה הם מטפורות לאירועי חיים אופייניים. לדוגמה, הגיבור מגיע למקום המתואר בצורה שלילית אשר נקרא "מקום לחכות" ובו לא עושים דבר ורק ממתינים לדברים שיקרו. הספר מתאר תחושות התעלות לאחר הצלחות וגם התמודדות עם כישלונות, ומסתיים בנימה אופטימית ובעידוד לגיבור – שהוא למעשה הקורא - להתחיל במסע. בדומה לספריו הקודמים של דוקטור סוס, את הספר כולו אייר המחבר בעצמו בסגנונו הייחודי. האיורים מכילים פרטים ואלמנטים רבים כגון יצורים דמיוניים ומבנים מורכבים, ומאופיין בהימנעות מקווים ישרים. לאורך כל הסיפור הדמות הראשית (המייצגת את הקורא) לבושה בפיג'מה ובמצנפת שינה צהובים. הספר נחשב לאחת מיצירותיו המצליחות ביותר של דוקטור סוס. עם יציאתו לאור הוא הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בקטגוריית סיפורת. הוא תורגם לעשרות שפות וזכה להצלחה עולמית. כמו מרבית ספריו של סוס, הוא פונה בעיקר לילדים ולנוער, אך הוא פופולרי גם אצל קוראים בוגרים ונחשב ספר מוטיבציה בשל סגנון הלשון והשקפתו על החיים. הספר הוא מתנה פופולרית למתחילים התחלות חדשות – עובדה אשר תורמת למכירותיו לאורך השנים. גרסתו העברית של הספר ראתה אור בהוצאת 'כתר' כבר בשנת שבה יצא לאור הספר המקורי. תרגמה אותה לאה נאור, אשר תרגמה 34 מספרי דוקטור סוס. כמו מרבית ספריו, בשל משחקי המילים והחריזה באנגלית, התרגום לעברית אינו תמיד מילולי, אך המתרגמת הצליחה להישאר נאמנה לרעיונות של היצירה המקורית ולשמר את סגנון הכתיבה הייחודי של הסופר. הספר זוכה להצלחה בישראל לאורך זמן, בין השאר בשל היותו מתנה סמלית למשתחררים מצה"ל, לקראת טיול אחרי צבא או אירועים אחרים המהווים יציאה לדרך חדשה. Oh! The places you'll go Motion Graphic באתר יוטיוב. אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים! באתר כתר. האתר של ד"ר סוס בהוצאת הספרים Random House. על הספר, באתר המתרגמת לאה נאור. אם יוצאים מגיעים למקומות נפלאים!, באתר OCLC (באנגלית).
רייק

האם התכוונתם ל... חביבה רייק – לוחמת וצנחנית יהודייה חביבה רייק (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילים לאסלו רייק – פוליטיקאי קומוניסטי הונגרי רייק (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה אוסטרלית ריק רייך
טרה נובה (פירושונים)

טרה נובה (Terra Nova) הוא שם שמשמעותו "ארץ חדשה". האם התכוונתם ל... טרה נובה – תוכנית מדע בדיוני אמריקאית. משלחת טרה נובה – משלחת לאנטארקטיקה בשנים 1910–1912. טרה נובה (ספינה) – ספינת מפרשים אשר הובילה את משלחת טרה נובה. אוכף טרה נובה – אוכף באנטארקטיקה הר טרה נובה – מספר הרים בשם זה מפרץ טרה נובה – מפרץ באנטארקטיקה. ניופאונדלנד – אי בפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור בקנדה, אשר שמו המקורי היה "טרה נובה". הפארק הלאומי טרה נובה – פארק לאומי בניופאונדלנד.
דוד מנובהרדוק

רבי דוד מנובהרדוק (ה'תקכ"ט, 1769 בערך - כ"ג בכסלו ה'תקצ"ז, 2 בדצמבר 1836) היה רב ליטאי מבחירי תלמידיו של רבי חיים מוולוז'ין, ורבה של נובהרדוק. נודע על שם ספרו "גליא מסכת". נולד ללאה ולרב משה מקלצק, למד אצל אביו, אצל רבי יום טוב ליפמן הלפרין ואצל רבי חיים מוולוז'ין. בגיל 14 נישא לבתו של הרב אלעזר, רבה של העיירה ברסטוויץ. לאחר נישואיו גר בבית סמוך לאביו בקלצק, ולמד תחת הדרכתו 11 שנים. בהיותו בגיל 25 (ה'תקנ"ד, 1794) התקבל כרבה של נובהרדוק לאחר השתדלות אביו, והחזיק בכהונתו זו במשך 43 שנים עד פטירתו. היה אחד הבוררים בזבל"א בסכסוך שהתגלע בין האחים שפירא בעלי דפוס סלאוויטא ואנשי דפוס ראם על הדפסת ש"ס סלאוויטא. סביב דמותו נקשרו סיפורים עממיים. רבי דוד נפטר בנובהרדוק בכ"ג בכסלו ה'תקצ"ז, 2 בדצמבר 1836, ונקבר בה. בנו, הרב משה, היה רבה של קרליץ ונפטר בשנת 1845 בהיותו בן שלושים שנה. י"ל הכהן פישמן, אנשים של צורה: קובץ מאמרים, ירושלים תש"ז. עמודים קס-קסד 'ר' דוד ב"ר משה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 40 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1238). דוד הלחמי, רבי דוד מנובוהורודוק (בעל „גליא מסכת”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רנ"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) הרמן רוזנטל ופטר ויירניק, ‏"דוד בן משה מנובוגרודוק", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הרב ישראל מאיר מענדלאוויטש, רבי דוד מנאווהרדאק בעל "גליא מסכת", נספח למאמר "גזירה היא מלפני": דרשות בעניין הקאנטאניסטים - מתוך כתביו של הגאון רבי דוד מנאווהרדאק זצ"ל מח"ס גליא מסכת, ישורון, כרך יב, ירושלים-ניו יורק תשס"ג, עמ' תרצה-תשכו, באתר היברובוקס ספרו גליא מסכת - חלק א (הלכה ושו"ת), וילנה, תר"ה, באתר היברובוקס התאריך משוער לפי דברי נשוא הערך בהקדמת חלקו הראשון של ספרו. במקורות אחרים הקדימו את תאריך הלידה לשנת 1765. ראו אצל פישמן, להלן בפרק "לקריאה נוספת", הסבר חריף שאמר בגיל תשע על האמור בהגדה של פסח שלבן הארמי "ביקש לעקור את הכל" וכן אצל: מרדכי ליפסון, מדֹר דֹר, ח"א, תל אביב תרפ"ט, פריטים: 277, 490-491; ואצל: ב. יאושזון, מאוצרנו הישן - חגים ומועדים, תרגם: שמשון מלצר, תל אביב: מודיעין, תשל"ו. עמ' 202. על מצבתו נכתב באקרוסטיכון של שמו ושם אביו: דלפה עינינו מתוגה וי זעקנו ונשאגה דוה לבנו ונתמוגגה באנו בשפל המדרגה הדרתנו אבדנו בשגגה רוממותנו אחור נסוגה בושנו בעצבון ודאגה מתקי חידושיו בהדרגה שמענו בנפש ערגה הלכה בשושנים סוגה הלא הוא אדוננו מורנו ורבנו הרב הגאון המפורסם בכל קצוי ארץ, סיני ועוקר הרים, פאר הדור, מורנו דוד בה"ר משה, שפט את ישראל מ"ג שנה ונפטר יום ו', ערב שבת קודש, כ"ג כסלו תקצ"ז
ספרינט (טיל)

ספרינט הוא שמו של טיל נגד טילים בעל מאפייני תאוצה יוצאי דופן, אשר פותח בארצות הברית בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במסגרת תוכניות ההגנה "זקיף" (Sentinel) ו-Safeguard. הספרינט פותח כ"מאמץ יירוט אחרון", במידה ונכשל יירוט בחלל על ידי טיל הספרטן, ונועד להגן על מטרות קטנות יחסית מפגיעת ראש נפץ גרעיני. על מנת לעמוד במשימה הטיל משוגר בתאוצה חסרת תקדים של 100 יחידות g, והגיע למהירות מאך 10 (כ-12,000 קמ"ש) תוך 5 שניות בלבד. המהירות הגבוהה גרמה לחיכוך כה גדול באוויר, עד כדי התלהטות מעטפת הטיל לטמפרטורה של אלפי מעלות. תקרת הגובה אליה הטיל הגיע הייתה כ-30 ק"מ, כך שהיירוט התבצע בתוך האטמוספירה. אמצעי ההנחיה של הספרינט לא היו מדויקים דיים להביא להשמדת המטרה ללא שימוש בראש נפץ גרעיני על גבי הספרינט. עוצמת ראש הנפץ לא נמסרה מעולם אך מוערכת בכמה קילוטון. הפיצוץ הגרעיני לא בהכרח יביא השמדה באמצעות הדף של המטרה, אך שטף הנייטרונים שנוצר בפיצוץ ימיר את החומר הבקיע במטרה וכך למעשה ינטרל את הפצצה הגרעינית התוקפת. טיל הספרינט, יחד עם כל תוכנית Safeguard נגנז בשל התנגדות הקונגרס, התנגדות שהתבססה על הערכת העלויות להגנה אפקטיבית כנגד ראשי חץ מתפצלים (MIRV). למעשה הטיל היה בשירות מבצעי חודשים ספורים בלבד בטרם בוטל המשך ייצורו. מדיה וקבצים בנושא ספרינט בוויקישיתוף סרטון של שיגורי ספרינט בהילוך איטי ורגיל
נייג'ל בגנול

נייג'ל תומאס בגנול (באנגלית: Nigel Thomas Bagnall; ‏10 בפברואר 1927 - 8 באפריל 2002) היה ראש המטה הכללי של צבא בריטניה בין השנים 1981–1988. נולד בבריטניה בשנת 1927, כבנו של לוטננט קולונל הארי סטיבן בגנול ואשתו מאיה בגנול, והתחנך במכללת וולינגטון. בשנת 1946 התגייס לצבא ושרת בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, שם הוא קודם לדרגת לוטננט. בשנת 1949 ונשלח למלזיה, שם זכה בצלב הצבאי. בשנת 1955 הועבר לקפריסין, ולחם שם נגד ארגונים לאומניים כדוגמת אאוקה. ב-1966 הועבר לבורנאו. בשנת 1981 מונה לראש המטה הכללי של צבא בריטניה, והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצבא בשנת 1988. לאחר פרישתו חיבר מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה הצבאית של העת העתיקה. נפטר בשנת 2002. היה נשוי לאנה קרולין ונולדו להם שתי בנות. Bagnall, Nigel (1990). The Punic Wars. Bagnall, Nigel. The Peloponnesian War: Athens, Sparta, And The Struggle For Greece. New York: Thomas Dunne Books, 2006.