laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנפרד מן

מנפרד מן (באנגלית: Manfred Mann) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. הלהקה הוקמה בשנת 1962 על ידי מנפרד לובוביץ', שנודע בכינויו מנפרד מן, מוזיקאי ממוצא אנגלי ודרום אפריקאי, ועל ידי המתופף והקלידן מייק הג. אליהם הצטרפו הגיטריסט, הסקסופוניסט והחלילן מייק ויקרס; הבסיסט דייב ריצ'מונד; ופול ג'ונס, הסולן ונגן המפוחית. בשנת 1963 חתמה הלהקה על חוזה הקלטה בחברת HMV. שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה לא זכו להצלחה. מעט לאחר מכן עזב ריצ'מונד את הלהקה ובמקומו הצטרף טום מגיניס. שירם השלישי 5-4-3-2-1, שנכתב בהזמנה לתוכנית הטלוויזיה Ready Steady Go, הגיע למקום החמישי במצעד הבריטי. להיטה הגדול ביותר של הלהקה היה Do Wah Diddy Diddy, גרסת כיסוי לשירה של להקת האקסייטרס שכבש את פסגת המצעדים משני צידי האוקיינוס האטלנטי. גרסת הכיסוי שהקליטו ללהיט Sha La La של השירלס הגיע למקום השלישי במצעד. ביצועם לשיר If You Gotta Go, Go Now של בוב דילן הגיע למקום השני ואחריו שירם Pretty Flamingo הגיע לראש המצעד. בשנת 1966 עזב פול ג'ונס את הלהקה לטובת קריירת סולו שהניבה שני להיטים מצליחים והחליף אותו מייק ד'אבו. הלהקה עברה להקליט בחברת Fontana. השיר הראשון שהקליטה הלהקה בחברה החדשה היה Just Like a Woman של בוב דילן, אבל הצלחותיהם הגדולות היו עם השיר Semi-Detached, Suburban Mr. James שהגיע למקום השני ועם השיר The Mighty Quinn, גם הוא של בוב דילן, שהגיע לראש המצעד הבריטי. להיטה המצליח האחרון, שלאחריו התפרקה הלהקה בשנת 1969, היה Ragamuffin Man. טום מגיניס הקים את להקת מגיניס פלינט ומייק ד'אבו, שפתח בקריירת סולו, השתתף במחזמר ישו כוכב עליון של טים רייס ואנדרו לויד ובר. מנפרד מן ומייק הג הקימו את מנפרד מן הפרק השלישי ובהמשך הקימו את להקת האדמה של מנפרד מן שהצליחה במיוחד בביצועים לשיריו של ברוס ספרינגסטין. 5-4-3-2-1 #5UK 02/64 Hubble bubble toil and trouble #11UK 05/64 Do wah diddy diddy #1UK #1US 08/64 Sha la la #3UK #12US 11/64 Come tomorrow #4UK #50US 02/65 Oh no not my baby #11UK 05/65 If you gotta go, go now #2UK 10/65 Pretty flamingo #1UK #29US 05/66 You gave me somebody to love / Poison ivy #36UK 07/66 Just like a woman #10UK 09/66 Semi-detached suburban Mr. James #2UK 11/66 Ha! ha! Said the clown #4UK 04/67 Sweet pea (instrumental) #36UK 06/67 So long dad 09/67 The mighty Quinn #1UK #10US 02/68 My name is Jack #8UK 07/68 Fox on the run #5UK 02/69 Ragamuffin man #8UK 05/69 Manfred Mann’s cock-a-hoop with 5-4-3-2-1 1964 Groovin’ with Manfred Mann #3UK 1965 The one in the middle / With God on our side #1UK 1965 No living without loving #1UK 1965 Machines #1UK 1966 Instrumental asylum #3UK 1966 As was #4UK 1966 Instrumental Assassination 1966 The five faces of Manfred Mann #3UK #141US 10/64 Mann made #7UK 11/65 As is #22UK 11/66 Up the junction – Original soundtrack recording 1968 Mighty Garvey (The mighty Quinn) #176US 06/68 מדיה וקבצים בנושא מנפרד מן בוויקישיתוף מנפרד מן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מנפרד מן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מנפרד מן, באתר ספוטיפיי מנפרד מן, באתר Last.fm (באנגלית) מנפרד מן, באתר AllMusic (באנגלית) מנפרד מן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מנפרד מן, באתר דיזר מנפרד מן, באתר Discogs (באנגלית) מנפרד מן, באתר Songkick (באנגלית) מנפרד מן, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
A Change of Seasons

A Change of Seasons הוא מיני-אלבום של להקת הפרוג מטאל דרים ת'יאטר, שיצא לאור ב-1995. הרצועה הראשונה כוללת שבעה חלקים שמרכיבים את היצירה "A Change of Seasons". בשיר משולבים קטעי סאונד מתוך הסרט "ללכת שבי אחריו" בכיכובו של רובין ויליאמס. חלקו השני של האלבום מכיל גרסאות כיסוי לשירים מוכרים שהוקלטו בהופעה חיה במועדון הג'אז של רוני סקוט בלונדון. ג'יימס לאברי - שירה ג'ון מיונג - בס ג'ון פטרוצ'י - גיטרה ושירה מייק פורטנוי - תופים ושירה דרק שריניאן - קלידים מידע על האלבום A Change of Seasons באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Change of Seasons באתר AllMusic האלבום A Change of Seasons באתר Discogs מילות השירים באלבום
הלכה ברורה (ספר)

הלכה ברורה הוא חיבור הלכתי מעשי נפוץ הכולל 26 כרכים על סדר השולחן ערוך מאת הרב דוד יוסף. סדרת הספרים מקיפה את רוב חלק אורח חיים שבשולחן ערוך, תכניו של הספר נערכו על ידי המחבר יחד עם הגהה ומעט תיקונים של צוות כולל אברכים שבראשו הוא עומד. הספר מיועד לספרדים ואשכנזים כאחד. על כל סעיף בשולחן ערוך, מובאות ההלכות הקשורות לסעיף, ובנוסף לכך מובאים טעמי ההלכה ומקורות ההלכה. עד כה (תשפ"ד) יצאו 26 כרכים. הכרכים הראשונים (עד הכרך השביעי), המבארים את הלכות השכמת הבוקר ותפילת שחרית וכל הקשור בתפילה (תפילין, ק"ש וכו'), הגיעו בסימני השולחן ערוך לסימן קכ"ז ודברו על ענייני תפילה וברכות. כרך ח' הוא הכרך הראשון שמתעסק בהלכות ברכות, בשנת תשע"ב יצא לאור הכרך הי"ג שהתחיל לעסוק בהלכות שבת. בשנת תשע"ד יצאו שני כרכים חדשים העוסקים בדיני "אמירה לנוכרי בשבת", וכן בדין "הנאה ממלאכת נכרי בשבת" (בשולחן ערוך סימנים: רנ"ב, רע"ו, ש"ז, שכ"ה ועוד). בשנת תשע"ה יצא כרך נוסף על סימן שי"ח (הלכות שבת - אפיה ובישול). בשנת תשע"ז יצא כרך ארבעה עשר (הלכות שבת ח"ב, סימנים רנג-רנט). בשנת תשע"ח כרך חלק ט"ו (הלכות שבת ח"ג, סימנים רס-רסו). בשנת תשע"ט יצא כרך ט"ז (הלכות שבת ח"ד, סימנים רסז - רעד). בשנת תש"פ יצא כרך י"ז (הלכות שבת ח"ה, סימנים ערה - רפו). בשנת תשפ"א יצא כרך י"ח (הלכות שבת ח"ו, סימנים רפז - ש). בשנת תשפ"ב יצא כרך י"ט (הלכות שבת ח"ז, סימנים שא - שב). שנת תשפ"ד יצא כרך כ' (הלכות שבת ח"ח, סימנים שג - שז). ועוד יצאו שני כרכים קיצור לשולחן ערוך. ספר נוסף שניתן להכליל בסדרת הספרים הוא "כי בא השמש", אשר עוסק בענייני בין השמשות ותוספת שבת. יצא לאור בשנת תשע"ז, לקראת יום השנה השלישי לפטירת אביו. מהדורה שנייה של הספר נדפסה במדור "אוצרות יוסף" בכרך י"ד. הספר נכתב על בסיס שיעור שנותן הרב דוד יוסף כל יום ראשון. הספר כולל שלושה חלקים, בדומה לספר משנה ברורה: הלכה ברורה - ההלכות הקשורות לאותו סעיף לפי השולחן ערוך. בירור הלכה - ובו בירורי הלכה ומשא ומתן הלכה והערות והארות בעניינים הצריכים עיון ובירור. שער הציון - ובו ציוני מקורות בהלכה מדברי רבותינו חכמי התלמוד ועד רבותינו הפוסקים ראשונים ואחרונים. ובנוסף הספר מכיל נספח בשם "שו"ת אוצרות יוסף" ובו שאלות ותשובות בהלכה בעניינים אקטואליים. כמו כן, יצאו לאור 2 חלקים של קיצור שולחן ערוך הלכה ברורה (סימנים: א-קכ"ז, קכ"ח-רל"ט). ערך זה הוא קצרמר בנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Move

The Move הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ברמינגהאם שהחלה דרכה בשלהי שנות ה-60. הלהקה הוקמה בדצמבר 1965 על ידי רוי ווד וההרכב הראשון שלה כלל גם את בוו בוואן, טרבור ברטון, אייס קפורד והסולן קארל וויין. האמרגן טוני סקונדה הביא אותם ללונדון שם הם החליפו את להקת המי כלהקה הקבועה במועדון המארקי. המפיק דני קורדל החתים אותם והשיג להם חוזה הקלטה בחברת Decca. הלהיט הראשון שלהם היה "Night of fear" שהגיע למקום השני במצעד הבריטי. הלהיט השני "I can hear the grass grow" היה פסיכדלי והגיע למקום החמישי. להיטם השלישי "Flowers in the rain" עורר שערורייה לאחר שצורפה לו גלויה בה נראה ראש הממשלה הרולד וילסון עירום באמבט שלו. בעקבות תביעה שהוגשה נגד הלהקה, נתרמו כל התמלוגים של הלהיט לצדקה. להיט זה היה גם הראשון שהושמע בתחנת BBC Radio One שנפתחה ב-30 בספטמבר 1967. השערוריות סביב הלהקה לא פסקו, והלהיט הבא "Cherry blossom clinic" בוטל מחשש שהתמליל שלו יסבך את הלהקה ובמקומו הוצא "Fire brigade" שהגיע למקום השלישי. לאחר להיט שנכשל ולא נכנס למצעד, זכתה הלהקה להצלחה הגדולה ביותר שלה עם הלהיט "Blackberry way" שהגיע לראש המצעד. טרבור ברטון שביקש להקליט מוזיקה יותר ניסיונית, פרש ובמקומו צורף ריק פרייס. בסתיו של שנת 1969 ערכה הלהקה סיבוב הופעות בארצות הברית שכשל, כך שלא זכתה לאף להיט באמריקה. בינואר 1970 פרש הסולן קארל וויין מהלהקה ובמקומו צורף ללהקה ג'ף לין לאחר שסיכם מראש עם רוי ווד על שינוי סגנון הלהקה. ב-1971 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת Harvest של EMI. הלהיט האחרון של הלהקה "California man" הגיע לעשרת הגדולים אך לאחר מכן התפתחה הלהקה ל-Electric Light Orchestra. ג'ף לין השתלט על הלהקה שלאחר ניסויים מוזיקליים, הפכה להיות פופולרית מאוד בשנות ה-70. באוגוסט 1972 פרש ממנה רוי ווד והקים את להקת Wizzard שזכתה ל-6 להיטים במצעד הבריטי, כששניים מהם See my baby jive ו-Angel fingers הגיעו לפסגה. Night of fear #2UK 01/67 I can hear the grass grow #5UK 05/67 Flowers in the rain #2UK 10/67 Fire brigade #3UK 03/68 Wild tiger woman 07/68 Blackberry way #1UK 02/69 Curly #12UK 08/69 Brontosaurus #7UK 05/70 When Alice comes back to the farm 10/70 Tonight #11UK 07/71 Chinatown #23UK 11/71 California man #7UK 05/72 / Do ya #93US 11/72 Move #15UK 04/68 Shazam 02/70 Looking on 10/70 Message to the country 07/71 The Move, ברשת החברתית פייסבוק The Move, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Move, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) The Move, באתר ספוטיפיי The Move, באתר AllMusic (באנגלית) The Move, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Move, באתר דיזר The Move, באתר Discogs (באנגלית) The Move, באתר SecondHandSongs The Move, באתר DNCI The Move, באתר בילבורד (באנגלית)
מרסל גרוסמן

מרסל גרוסמן (Marcel Grossmann;‏ 9 באפריל 1878, בודפשט – 7 בספטמבר 1936, ציריך), מתמטיקאי הונגרי-יהודי וחברו ללימודים של אלברט איינשטיין. היה פרופסור למתמטיקה במכון הטכנולוגי של ציריך (כיום ETH ציריך), והתמחה בגאומטריה תיאורית. מרסל גרוסמן נולד בבודפשט לז'ול גרוסמן ולקתרינה הנריאטה ליכטנהאן. מוצא משפחת אביו מאלזס. לאביו היה בית חרושת למכונות חקלאיות. כשהיה בן חמש עשרה שבה משפחתו לשווייץ והתיישבה בבזל. הוא למד במכון הטכנולוגי של ציריך לצד איינשטיין ואשתו לעתיד של איינשטיין מילבה מאריץ'. ובשנת 1902 הוא השלים עבודת דוקטורט באוניברסיטה של ציריך (המכון הטכנולוגי עוד לא היה מוסמך אז להעניק תוארי דוקטור). לגרוסמן חשיבות רבה בפיתוח תורת היחסות הכללית ובייחוד בניסוח המתמטי שלה. היה זה הוא שהדגיש לאיינשטיין את החשיבות של גאומטריה דיפרנציאלית ובפרט גאומטריה רימנית (גאומטריה דיפרנציאלית של יריעה עם מטריקה רימנית או פסאודו-רימנית). לפי ספרו של אברהם פאיס, גרוסמן הוא שלימד את איינשטיין חשבון טנזורים. נפטר ב-1936 מטרשת נפוצה. קהילת הפיזיקאים העוסקים בתורת היחסות חוגגת את תרומותיו של גרוסמן לפיזיקה על ידי ארגון "פגישות מרסל גרוסמן" כל 3 שנים. A. Einstein & M. Grossmann. Entwurf einer verallgemeinerten Relativitätstheorie und einer Theorie der Gravitation. Zeitschrift für Mathematik und Physik, 62:225, 1914. מדיה וקבצים בנושא מרסל גרוסמן בוויקישיתוף מרסל גרוסמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מרסל גרוסמן, באתר MacTutor (באנגלית) הגנאלוגיה המתמטית של גרוסמן Marcel "פגישות מרסל גרוסמן" ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל אלסקה

דגל מדינת אלסקה (באנגלית: Flag of Alaska) מציג שמונה כוכבים זהובים על רקע כחול כהה. לדגל כוכב גדול בפינה הימנית עליונה, ושבעה כוכבים קטנים בחלק השמאלי תחתון, המייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה. הדגל עוצב בשנת 1927 על ידי נער בן 13 בשם בני בנסון מאלסקה לתחרות של בני נוער לעיצוב דגל עבור טריטוריית אלסקה. בהסבר על הדגל צוין שהצבע הכחול מסמל את השמים ואת הצבע של פרח הזכריני, פרח שכיח באלסקה המשמש גם כפרח המסמל אותה. הכוכב בפינה הימנית עליונה הוא כוכב הצפון ונועד לייצג את המדינה העתידית אלסקה כמדינה הצפונית ביותר בארצות הברית. הדובה הגדולה מייצגת עוצמה. הדגל של בנסון נבחר פה אחד והפך לדגל של מדינת אלסקה בעת צירופה לאיחוד של ארצות הברית. שלושים ושתיים שנים לפני שאלסקה נהייתה מדינה, מחלקת אלסקה מהארגון הלגיון האמריקני מימנו תחרות אזורית בשביל ילדי אלסקה בין כיתות ז' עד י"ב לעצב את דגל לשטח. בשנת 1927, ועדת התחרות בחרה בעיצובו של יתום בן 14 בני בנסון בשביל לייצג את הדגל העתידי בשביל טריטוריית אלסקה. עד אז, אנשי אלסקה הניפו רק את דגל ארצות הברית מאז רכישת אלסקה בשנת 1867. עיצובו של בנסון נבחר מאשר 700 עיצובים אחרים מתלמידי בית ספר מכל הטריטוריה. כדאי לחגוג את הישגו, בנסון הוענק 1000 דולרים אמריקאים ושעון טבוע. מדיה וקבצים בנושא דגל אלסקה בוויקישיתוף דגל אלסקה, באתר דגלי העולם (באנגלית) סיפורו של דגל אלסקה, אתר המוזיאון של אלסקה דגל אלסקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
How the West Was Won

How the West Was Won הוא אלבום הופעה משולש של להקת הרוק הבריטית לד זפלין שיצא לאור בשנת 2003 בהוצאת תקליטור ו- ףDVD. האלבום כולל את הופעות הלהקה במהלך סיור ההופעות של הלהקה בארצות הברית ב-L.A Forum וב-Long Beach Arena בשנת 1972. גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג' סבור כי בנקודה זו הלהקה הייתה בשיא היצירתיות שלה, כפי שנכתב בהערות של האלבום. האלבום הגיע לראש מצעד הבילבורד מיד לאחר יציאתו והיה הראשון שזכה למעמד זה מאז האלבום האחרון של הלהקה משנת 1979, "In Through the Out Door". דיסק 1 L.A. Drone (פייג'/ ג'ונס)- 0:14 * Immigrant Song (פייג'/ פלנט)- 3:42 * Heartbreaker (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)- 7:25 * Black Dog (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 5:41 ** Over the Hills and Far Away (פייג'/ פלנט)- 5:08 * Since I've Been Loving You (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 8:02 * Stairway to Heaven (פייג'/ פלנט)- 9:38 * Going to California (פייג'/ פלנט)- 5:37 * That's the Way (פייג'/ פלנט)- 5:54 ** Bron-Yr-Aur Stomp (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 4:55 * דיסק 2 Dazed and Confused (פייג'/ הולמס)- 25:25 ** Walter's Walk (פייג'/ פלנט) The Crung (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם) What Is and What Should Never Be (פייג'/ פלנט)- 4:41 * Dancing Days (פייג'/ פלנט)- 3:42 * Moby Dick (פייג'/ פלנט/ ג'ונס)- 19:20 ** דיסק 3 Whole Lotta Love Medley (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ דיקסון/ בונהם)- 23:08 ** Boogie Chillun (הוקר)- 3:10 Let's Have a Party (רובינסון)- 1:56 Hello Mary Lou (פיטניי- 2:08 Going Down Slow (אודן)- 8:29 Rock and Roll (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם)- 3:56 * The Ocean (פייג'/ פלנט ג'ונס/ בונהם)- 4:21 ** Bring It On Home (פייג'/ פלנט/ דיקסון)- 9:30 ** Bring It On Back (פייג'/ פלנט/ ג'ונס/ בונהם) -* שירים מההופעה ב- L.A Forum -** שירים מההופעה ב- Long Beach Arena ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, מנדולינה ומפיק. רוברט פלאנט - שירה ומפוחית. ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, קלידים ומנדולינה. ג'ון בונהם - תופים. מידע על האלבום How the West Was Won באתר MusicBrainz מידע על האלבום How the West Was Won באתר AllMusic האלבום How the West Was Won באתר Discogs ביקורת על How the West Was Won, באתר השרת העיוור (עותק שמור)
ג'יימס שייפר

ג'יימס שייפר (באנגלית: James Christian "Munky" Shaffer, נולד ב-6 ביוני 1970 ברוזבלד קליפורניה) הוא גיטריסט אמריקני, שנודע בכינויו "מנקי". שייפר מנגן בלהקת הנו מטאל קורן. יש המחשיבים את שייפר לאחד הגיטריסטים הטובים בעולם כיום (2009), בזכות נגינה מדויקת על גיטרת 7 מיתרים, 8 מיתרים ו-14 מיתרים. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס שייפר בוויקישיתוף ג'יימס שייפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יימס שייפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס שייפר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימס שייפר, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יימס שייפר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס שייפר, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכם לוזאן

הסכם לוזאן היה הסכם שלום שנחתם ב-24 ביולי 1923 בלוזאן שבשווייץ, בידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, יוון, בריטניה, איטליה וצרפת, יפן ורומניה והסדיר באופן סופי את גורלה של אסיה הקטנה לאחר התפרקותה של האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה והדיפת הכוחות הצרפתיים והיווניים משטחיה במסגרת מלחמת העצמאות של טורקיה. ההסכם ביטל את הסכם סוור מ-1920 שהטורקים התנגדו לו ואימץ את עיקריה של שביתת הנשק של מודניה מ-1922. הסכם לוזאן נחתם לאחר דיונים ממושכים שנמשכו בהפסקות מ-20 בנובמבר 1922. את הטורקים ייצג איסמט פשה וראש צוות המשא ומתן היווני היה אלפתריוס וניזלוס. עיקריו של ההסכם בן 143 הסעיפים קבעו כדלקמן: ההסכם הכיר בעצמאותה של טורקיה. הוכרה זכותם להגנה של המיעוט היווני בשטחי טורקיה ושל המיעוט המוסלמי שרובו היה טורקי בשטחי יוון. ההסכם קבע חילופי אוכלוסייה בין שתי המדינות, ומתוקף הסכמה זו נעקרו כ-1.2 מיליון יוונים מבתיהם באסיה הקטנה והיגרו ליוון, וכ-600,000 טורקים עשו את הדרך בכיוון ההפוך. ההסכם הכיר בזכותם של 279,988 היוונים שהתגוררו באיסטנבול וכן ב-8,200 היוונים שהתגוררו באיים האגאיים בוזג'אאדה (טנדרוס) וגקצ'אדה (אימברוס) להמשיך ולהתגורר בבתיהם. במקביל הותר לאוכלוסייה המוסלמית בתראקיה המערבית שמנתה 86,793 איש להמשיך ולהתגורר ביוון. האיים בוזג'אאדה וגקצ'אדה הוכרו כאזור אוטונומי מיוחד, מעמד שבוטל על ידי טורקיה שלוש שנים לאחר מכן. טורקיה הכירה בשלטונה של בריטניה בקפריסין. גורלו של אזור מוסול בעיראק הועבר להכרעה בידי חבר הלאומים. ההסכם הגדיר את גבולות הרפובליקה הטורקית והעניק לה הכרה בין-לאומית כמדינה היורשת של האימפריה העות'מאנית. הוסדר מעמדם של מצרי הבוספורוס והדרדנלים כאזור מפורז, מעמד שנשמר עד שנת 1936 (כשהוסדר באמנת מונטרה). חילופי האוכלוסייה המוסכמים בין שתי המדינות נחשבים לאחד המאפיינים יוצאי הדופן של הסכם לוזאן, ובעוד שהזיכרון הלאומי הטורקי זוכר "חילופי אוכלוסייה" (Türkiye-Yunanistan Nüfus Mübadelesi), התקבע האירוע בזכרונם של היוונים כ"אסון אסיה הקטנה" (Μικρασιατική καταστροφή) או "הקטסטרופה". עניין הסכם לוזאן נידון בפס"ד לוטוס (1926) בבית הדין הבין-לאומי בהאג מטעם חבר הלאומים. הדיון עסק במקרה התנגשות בין אוניית דואר צרפתית וספינת פחם טורקית באזור ללא שליטה ימית טריטוריאלית. השאלה המשפטית שעלתה: האם קיימת לטורקיה סמכות שיפוט להעמיד לדין את המלחים שעל הספינה הצרפתית. בית הדין הקבוע לצדק בין-לאומי מצא כי בעוד אמנת לוזאן מפנה לעקרונות כלליים של המשפט הבין-לאומי – יש לפנות למנהג הרווח על מנת להכריע בסוגיה זו. כך נקבע, כי מאחר שאין מנהג אחר האוסר זאת, טורקיה יכולה להפעיל סמכויות שיפוט ולהעמיד לדין את המלחים הצרפתים, אשר כבר נמצאו בטורקיה. אמנת מונטרה מדיה וקבצים בנושא הסכם לוזאן בוויקישיתוף נוסח הסכם לוזאן פרטי אמנת לוזנה, דואר היום, 9 באוגוסט 1923 הסכם לוזאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מתוך TURKISH POGROM AGAINST THE GREEK POPULATION OF CONSTANTINOPLE 6-7 SEPTEMBER 1955
משה פרוש

משה גליקמן־פרוש (1893–1983) היה עסקן ציבור ופוליטיקאי חרדי מטעם אגודת ישראל. ממייסדי אגודת ישראל בירושלים וחבר מועצת עיריית ירושלים במשך כעשרים שנה. משה פרוש נולד בירושלים בשנת 1893 לנפתלי צבי פרוש-גליקמן וליוכבד שפרה מרים לבית ריבלין. רעייתו הראשונה הייתה שפרה לבית ריבלין, ילדיהם - מנחם, ותמר ליבא מרגלא. רעייתו השנייה הייתה פייגא טויבא לבית חיימסון. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים, לאחר נישואיו היה מזכיר אגודת ישראל בחלק מתקופת המנדט הבריטי. היה עורכו של העיתון "קול ישראל", ניהל את תלמוד תורה בני ציון, בעת מלחמת העצמאות שימש כמשקיף מטעם אגודת ישראל במועצת המושל הצבאי בירושלים. משנת 1950 כיהן כחבר מועצת העיר ירושלים מטעם החזית הדתית המאוחדת, ולאחר מכן כסגן ראש העירייה. בבחירות לכנסת השנייה ב-1951 הוצב במקום ה-41 ברשימת עם התורה - אגודת ישראל, כאשר בנו, מנחם פרוש, הוצב במקום ה-13 באותה הרשימה. בבחירות לכנסת החמישית ב־1961 הוצב במקום ה־114 ברשימת יהדות התורה. ב-1969 נקלע משה פרוש, שכיהן כממונה על תיק הרווחה בעיר, לסכסוך עם עובדים סוציאליים במחלקתו שביקשו תקציבים לעבודה עם נוער שוליים. פרוש טען שהעובדים הסוציאליים מתרועעים עם אנשי שמאל קיצוני, קומוניסטים, הומוסקסואלים וכנופיות רחוב, שאין לממנם ואף יש לפטרם. בסופו של דבר הפסיד פרוש בסכסוך, וב-23 במאי 1969 הודיע על פרישה מהחיים הפוליטיים. בנו, מנחם פרוש, החליף אותו במועצת העיר. בנו, מנחם פרוש, היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל בין הכנסת הרביעית לכנסת ה-13. בנו של מנחם, מאיר פרוש, מכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגה זו מאז הכנסת ה-14. על שמו שכונת גבעת משה בירושלים וכן רחובה הראשי גבעת משה. הרב מנחם פרוש, שרשרת הדורות בתקופות הסוערות - פרקי זכרונות על הרב משה פרוש, תשס"א, שישה כרכים. קובץ מאמרים, הרב משה פרוש, באתר אוצר החכמה Cases in Conflict Management: Sourcebook II: Cases in Conflict Management, Leonard David Goodstein, Bernard Lubin Contributor Leonard David Goodstein Published by Lawrence Erlbaum Associates, 1984 דוד תדהר (עורך), "משה פרוש", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4477 למשפחותם לבית אבותם, אילן יוחסין של משפחת פרוש - חלק א', חלק ב' מידע על משה פרוש בקטלוג הספרייה הלאומית ילקוט הפרסומים 863
חיסור

המונח "הפרש" מפנה לכאן. לערך העוסק בפעולה מתורת הקבוצות, ראו הפרש (תורת הקבוצות). באריתמטיקה, חיסור היא פעולה בינארית שמשמעותה חיבור של המספר הנגדי (ראו בהמשך). פעולת החיסור מסומנת בסימן "-", והיא נקראת "מינוס" או "פחות". המספר שממנו מחסרים נקרא "מחוסר". המספר שאותו מחסרים נקרא "מחסר", והתוצאה נקראת "הפרש". בתמונה משמאל, מודגם בעזרת תפוחים התרגיל   5 − 2 = 3 {\displaystyle \ 5-2=3} : אם ניקח 5 תפוחים, ונפחית 2 מהם, נישאר עם 3. בדוגמה זו, 5 הוא המחוסר, 2 הוא המחסר, ו 3 הוא ההפרש. כאמור למעלה, חיסור הוא חיבור של המספר הנגדי, כפי שמוסבר בערך חיבור. מכאן ניתן להכליל את הגדרת החיסור למבנים אלגבריים בהם מוגדר חיבור ולכל מספר קיים מספר נגדי – למשל מספרים ממשיים או מרוכבים, לפונקציות, וקטורים ומטריצות, ולמעשה לכל חבורה אבלית. פעולת החיסור אינה קומוטטיבית או אסוציאטיבית. היא אינה סגורה ביחס לקבוצת המספרים הטבעיים (כיוון שחיסור של מספר חיובי ממספר חיובי קטן ממנו יניב מספר שלילי), אולם היא סגורה ביחס לקבוצת המספרים השלמים. החיסור משמש בכמה מובנים: לקיחת אובייקטים מאוסף נתון. זו המשמעות הבסיסית והאלמנטרית ביותר של החיסור. השוואה בין גדלים. לדוגמה, אם לאדם אחד יש 200 שקלים ולשני יש 500, הרי שלאדם השני יש 300 שקלים יותר. מדידת מרחק. שיטה פופולרית לחסר היא "חיסור במאונך". אופן השיטה הוא כזה: רושמים את המספרים אחד מעל השני (אחדות מעל אחדות וכו') עוברים מימין לשמאל, וכל פעם מחסרים את המספר שלמטה מהמספר שלמעלה. אם המספר שלמטה גדול יותר, מפחיתים מהספרה הבאה 1, ואת הספרה הנוכחית מעלים ב-10. ארבע פעולות החשבון חיסור, באתר MathWorld (באנגלית)
חילוק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חילוק – אחת מארבע פעולות החשבון הבסיסיות חילוק (הלכה) – כינוי להבדל בין דינים או נושאים שונים בהלכה, המבוסס על טיעון לוגי. נפת חילוק – נפה במחוז צ'יטה ברוסיה חילוק (עיר) – עיר בנפת חילוק חילוק (נהר) – נהר הנשפך לימת באיקל
לואי ת'רו

לואי סבסטיאן ת'רו (באנגלית: Louis Sebastian Theroux; נולד ב-20 במאי 1970) הוא דוקומנטריסט ומגיש טלוויזיה בריטי-אמריקאי. ת'רו נולד בסינגפור, אמו בריטית שעבדה בשרות ה-BBC ואביו הסופר האמריקאי ומחבר ספרי המסע פול ת'רו, בן דודו של השחקן ג'סטין ת'רו. הוא למד בבית ספר העצמאי וסטמינסטר וסיים לימודים לתואר ראשון בהיסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד את הקריירה העיתונאית שלו החל בשבועון בסאן חוזה שבקליפורניה. את הפריצה לטלוויזיה עשה ככתב בתוכנית "TV Nation" של היוצר השערורייתי האמריקאי מייקל מור. בפינתו חקר ת'רו נושאים אזוטריים כגון תסמונת ירושלים ואת ניסיונות הקו קלוקס קלאן למתג את עצמם מחדש כלוחמי זכויות אדם של לבנים. לאחר שהתוכנית ירדה מן המסך, לקח ת'רו את הפורמט של הדוקומנטריה האזוטרית מהפינה שלו אצל מייקל מור, ופיתח אותו לסדרת תוכניות בשם "סוף שבוע פרוע עם לואי ת'רו", ב-BBC. בשנת 2005 הוציא ספר שבו הוא חוזר לארצות הברית ומתאר את חייהם של חלק מהמשתתפים בתוכנית הראיונות שלו. בשנת 2007 ביים סרט על הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, שנקרא "The Most Hated Family in America". בין 2010 - 2011 ביים סרט על ההתנחלויות שנקרא "The Ultra Zionists" (אנ'). בשנת 2022 יצא שירו "Jiggle Jiggle". מדיה וקבצים בנושא לואי ת'רו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לואי ת'רו לואי ת'רו, ברשת החברתית פייסבוק לואי ת'רו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואי ת'רו, ברשת החברתית טיקטוק לואי ת'רו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואי ת'רו, באתר MusicBrainz (באנגלית) דרור עמיר, תסתכלו עליהם ות'רו אותנו, באתר ynet, 16 באוקטובר 2008 שי אספריל, "שמעתי על בריטים מלונדון שעברו להתנחלויות. זה מוזר", באתר כלכליסט, 1 באפריל 2010 נטע אלכסנדר, לואי תרו בעקבות הסיינטולוגים והסיינטולוגים בעקבות לואי תרו, באתר הארץ, 19 במאי 2016 טום למונט, לואי ת'רו נוטה לחשוב שהוא "ממוקם בקצה החרדתי של הקשת האנושית", באתר הארץ, 9 במאי 2021
סילביו ברוקאן

סילביו ברוקאן (רומנית: Silviu Brucan;‏ 18 בינואר 1916 - 14 בספטמבר 2006), פוליטיקאי, דיפלומט, סופר ופרשן פוליטי יהודי רומני. סילביו ברוקאן נולד בבוקרשט, רומניה, בשם שאול ברוקנר. בשנת 1944 מונה להיות העורך הראשי של העיתון הרומני החשוב Scînteia (הניצוץ), ביטאון המפלגה הקומוניסטית, ומתוקף מעמדו קרא לדון למוות את הפוליטיקאים הרומנים יוליו מאניו, גאורגה ברטיאנו ואחרים. אשתו, אלכסנדרה סידורוביץ', הייתה תובעת של בית הדין העממי, עם עליית הקומוניסטים לשלטון. בשנת 1955 ברוקאן מונה לשגריר רומניה בארצות הברית, ובין השנים 1959-1962 היה נציג רומניה באו"ם. בין השליחויות הדיפלומטיות היה פרופסור למדעי החברה בפקולטה לרפואה בבוקרשט. ברוקאן היה ביחסים טובים עם גאורגה גאורגיו-דז', אך לא כך עם מי שהתגורר בשכנות אליו במשך 10 שנים - ניקולאה צ'אושסקו, אליו התייחס בבוז, ואותו חשב לבור ועם הארץ, ואף לטיפוס פרנוידי. ברוקאן היה בין חותמי "מכתב השישה" (נכבדים קומוניסטים שיצאו נגד ניקולאה צ'אושסקו), אותו הבריח למערב באביב 1989 ועם פרוץ המהפכה הרומנית של 1989 היה בין מייסדי חזית ההצלה הלאומית. לאחר חתימתו על המכתב חויב למגורים כפוים בשכונה "דמרואיה" בבוקרשט. לאחר המהפכה הוא ניבא שידרשו עשרים שנה לרומנים כדי ליישם את הדמוקרטיה. נבואה זו הביאה לכך שכונה "הנביא מדמרואיה". משנת 1996 היה פרשן פוליטי קבוע בתוכנית "נביאי העבר" של ערוץ הטלוויזיה הרומני Pro TV. סילביו ברוקאן חיבר מספר ספרים על הקומוניזם המזרח אירופאי. מדיה וקבצים בנושא סילביו ברוקאן בוויקישיתוף "קוטידיאנול" - מאמר על סילביו ברוקאן ברומנית.