laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המלקטות

"המלקטות" (בצרפתית: Des glaneuses) הוא ציור שמן מאת האמן הצרפתי ז'אן-פרנסואה מילה (Jean-François Millet). הציור, המציג שלוש עובדות בשדה, נחשב לאחת מיצירות האמנות הבולטות והידועות בזרם ה"נטורליזם". הציור מציג שלוש עובדות המלקטות בשדה שיירי תבואה. הנשים הכפופות לבושות בשמלות מבד גס ועל ראשן כיסוי ראש. ברקע התיאור מופיעים פועלי השדה האוספים את התבואה לאחר הקציר. מבחינת הקומפוזיציה של הציור, מילה הצליח להבליט את שלוש הדמויות בעזרת שימוש בניגודיות (קונטרסט) גבוה יותר על גבי רקע מטושטש באופן יחסי ועל ידי שימוש ב-"חתך הזהב" בין גודל משטח השמיים לבין האדמה. תנוחות הנשים יוצרות תחושה של תנועה איטית, הבאה לביטוי על ידי כיווני הפנייה של הנשים. מבטן איננו נפגש עם זה של הצופים. בשנת 1857 הציג מילה את הציור "המלקטות" לראשונה ב"סלון" - תערוכת האמנות (אנ') הרשמית של האקדמיה לאמנויות היפות. הציור משך אליו ביקורת רבה מצד חוגים רחבים בחברה הצרפתית. בעבור רבים היוותה האדרה של המעמד הנמוך בחברה תזכורת לא נעימה על רקע המהפכה של שנת 1848. מבקר אמנות אחד אף טען כי הציור מהווה תזכורת מדאיגה "לפיגומי הגרדומים של שנת 1793". לאחר הסלון, נמכר הציור בעבור 1,000 פרנקים לקונה אנגלי בשם בינדר (Binder), אשר הצליח להוריד את מחירו של הציור בכ-3,000 פרנקים. עד מותו של מילה, בשנת 1875, לא זכה הציור להערכה רבה, אולם לאחר מכן החלה התעניינות מחודשת ביצירה. בשנת 1889 נמכר הציור, שהיה באותה עת באוספו של בנקאי בשם פרדיננד בישופסהיים (אנ'), במכירה פומבית בעבור 300,000 פרנקים. בשנה שלאחר מכן נתרם הציור למוזיאון הלובר, שהעביר אותו מאוחר יותר לאוסף מוזיאון ד'אורסה. מדיה וקבצים בנושא המלקטות בוויקישיתוף ראו: Kimmelman, Michael (August 27, 1999), ART REVIEW; "Plucking Warmth From Millet's Light", The New York Times (New York City),, retrieved on 2008-01-10
צרות גדולות בצ'יינה טאון

צרות גדולות בצ'יינה טאון (באנגלית: Big Trouble in Little china) הוא סרט קומדיית-פעולה אמריקני משנת 1986, בבימויו של ג'ון קרפנטר ובכיכובם של קורט ראסל וקים קטרל. עלילת הסרט נכתבה במקור כמערבון, והתסריטאי וו. די. ריכטר נשכר לצורך שכתוב שיתאים אותו לתקופה המודרנית. במאי הסרט, ג'ון קרפנטר, היה מועמד בגינו לפרס סאטורן עבור המוזיקה. שיר הסיום נכתב ובוצע על ידי "The Coupe De Ville", להקה שהורכבה מקרפטנר, ניר קסל וטומי לי וולאס. למרות ביקורות מעורבות והצלחה קופתית מוגבלת (כ-11 מיליון דולר בארצות הברית) הפך הסרט לפופולרי בספריות הווידאו ונחשב לסרט קאלט. ג'ק ברטון (קורט ראסל) וחברו, וואנג צ'י (דניס דאן) מסתבכים במרדף אחר מכשף סיני עתיק בשם לו פאן (ג'יימס הונג), אשר חוטף את חברתו של וואנג צ'י במטרה להינשא לה ולהקריב אותה כדי לשבור את הקללה העתיקה שהוטלה עליו. בסיועה של עורכת הדין גרייסי לו (קים קטרל), מפעיל אוטובוס תיירים/מכשף סיני בשם אג-שן (ויקטור וואנג) וכנופיית הרחוב הידידותית, הצ'אנג שינג, הם נאבקים בלו פאן וכנופיית הווינג קונג המשרתת אותו. עוד עליהם להתמודד עם שלושת אומני הלחימה העל-טבעיים המשרתים את לו פאן ושולטים ביסודות הטבע: ברק, רעם וגשם. מדיה וקבצים בנושא צרות גדולות בצ'יינה טאון בוויקישיתוף "צרות גדולות בצ'יינה טאון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר נטפליקס "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר AllMovie (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר Metacritic (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר אידיבי "צרות גדולות בצ'יינה טאון", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "צרות גדולות בצ'יינה טאון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תלתן הארגמן

תִּלְתַּן הָאַרְגָּמָן (שם מדעי: Trifolium purpureum) הוא אחד ממיני תלתן הבר הגדלים בישראל. בעת הפריחה הוא בולט בצבעו הייחודי והעז - הארגמן - ולאחריה נעשה לבן חיוור. פריו תרמיל קרומי קטן. הצמח, חד-שנתי שגבעוליו בעלי שערות הדוקות, גדל בשדות בר ובשדות תרבות וכן במעזבות, ברוב חלקי ארץ ישראל. פורח בחודשים פברואר עד מאי. תלתן הארגמן נפוץ בחצי הצפוני של כדור הארץ באזור האקלים הממוזג, ביבשות הבאות : אפריקה - האיים האזוריים, איי מדירה והאיים הקנריים, ארצות צפון אפריקה, מצרים, לוב אסיה - המזרח התיכון, איראן, עיראק וטורקיה אירופה - אוקראינה, ארצות חצי האי הבלקני, יוון, איטליה, צרפת, ספרד ופורטוגל. ברפואה העממית הערבית הוא עשוי להיות צמח מרפא. תלתן הארגמן מכיל גליקוזידים, פנולים, קומורינים, פלבנואידים, סיליציליתים וחומצות מינרליות. מדיה וקבצים בנושא תלתן הארגמן בוויקישיתוף תלתן הארגמן, באתר ITIS (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר NCBI (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר צמח השדה תלתן הארגמן, באתר צמחיית ישראל וסביבתה תלתן הארגמן, באתר Tropicos (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר GBIF (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר The Plant List (באנגלית) תלתן הארגמן, באתר IPNI (באנגלית) מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל עמ' 212 [1] [2] טבע התמר
אין להשיב לאשמה

טענת אין להשיב לאשמה (באנגלית: No case to answer) היא טענה שיכול הנאשם במשפט פלילי להעלות לאחר הבאת ראיות התביעה. בית המשפט רשאי להעלות את הטענה מיוזמתו. הטענה היא שגם אם היו כל ראיות התביעה נכונות ואמינות, הרי שעדיין לא היה בכך כדי להוכיח את יסודות העבירה. הבסיס לטענת אין להשיב לאשמה נמצא בחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982: 158. זיכוי בשל העדר הוכחה לכאורה נסתיימה פרשת התביעה ולא הוכחה האשמה אף לכאורה, יזכה בית המשפט את הנאשם - בין על פי טענת הנאשם ובין מיזמתו - לאחר שנתן לתובע להשמיע את דברו בעניין; הוראות סעיפים 182 ו-183 יחולו גם על זיכוי לפי סעיף זה. קבלת טענת אין להשיב לאשמה היא החלטת ביניים, אשר מזכה את הנאשם מאותם אישומים לגביהם התקבלה, והיא כפופה לערעור בסופו של ההליך (אם ההחלטה מתייחסת לכל האישומים שבכתב האישום, זהו סופו של ההליך). במשפט האנגלי רשאי בית המשפט לקבוע לאחר פרשת התביעה כי הנאשם פטור מלהשיב לאשמה, בדרך כלל בשם חולשת הראיות שהציגה התביעה. החלטת "אין להשיב לתביעה" (No Case to Answer) שקולה לקבלת טענת אין להשיב לאשמה שהועלתה ביוזמת בית המשפט במשפט הישראלי. יש להבדיל בין טענת אין להשיב לאשמה לבין טענת "איני מעוניין להשיב" (Nolo Contendere), אשר אפשרית בחלק ממדינות ארצות הברית. במסגרת טענה זו הנאשם אינו מודה או כופר באשמה, אולם נמנע מלהשיב לה. בניגוד למשפט הישראלי, תוצאת קבלת הטענה היא הרשעה, ועל כן היא שקולה לוויתור על קיום פרשת ההגנה מצד הנאשם. טענה דומה לטענת "איני מעוניין להשיב" היא "טענת אלפורד", אשר הוכרה על ידי בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק דין צפון קרוליינה נ' אלפורד. גם טענת אלפורד היא תשובה לאשמה, שבמסגרתה הנאשם אינו מודה באשמה או כופר בה, אך הוא מודה בכך שקיימות ראיות משמעותיות שעלולות להביא להרשעתו. גם תוצאתה של קבלת טענה זו היא הרשעה. ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה היימן

רבי רפאל חיים שלמה היימן (ה'תרנ"ב[דרוש מקור] - י"ז בכסלו ה'תש"ה, 3 בדצמבר 1944) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי. כיהן כר"מ בישיבת אהל תורה שבברנוביץ' ובישיבת רמיילס שבווילנה, וכראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. בארצות הברית שימש גם כסגן נשיא אגודת ישראל באמריקה, וכחבר מועצת גדולי התורה. נולד לרב יחיאל מיכל היימן בפאריץ' שליד מינסק בשנת תרנ"ב. הוא למד אצל הרב ברוך בר לייבוביץ ראש ישיבת כנסת בית יצחק שהייתה אז בסלבודקה ובישיבת החפץ חיים בראדין ונודע בשם העילוי מפאריץ'. בשנת תרע"ח נישא לבתו של רבי יוחנן רודנסקי מוולוז'ין שהיה גיסו של רבי שמחה זליג ריגר המו"ץ והדיין של בריסק. לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבת קרמנצוג' ובישיבת סמילוביץ. בשנת תרפ"ג מונה על ידי רבי אלחנן וסרמן כר"מ בישיבת אהל תורה בברנוביץ', ובתרפ"ז נעתר לבקשתו של רבי חיים עוזר גרודזנסקי לכהן כר"מ בישיבת רמיילס בווילנה. בשנת תרצ"ה, לאחר פרישת הרב חיים דוד ליבוביץ מראשות ישיבת תורה ודעת בברוקלין, חיפשו מנהליה ראש ישיבה חדש. לשם כך פנו אל הרב חיים עוזר גרודזנסקי שהמליץ על היימן כמתאים לתפקיד. הרב היימן קיבל את המינוי, ובאייר תרצ"ה עבר לויליאמסבורג שבארצות הברית. נפטר בי"ז בכסלו ה'תש"ה ונקבר למחרת בניו יורק. לראשות הישיבה נתמנה במקומו הרב ראובן גרוזובסקי שמסר את השיעורים הכלליים, ומאוחר יותר גם הרב יעקב קמנצקי שמסר את השיעורים היומיים. לאחר פטירתו ללא צאצאים, נישאה אלמנתו לרב איסר יהודה אונטרמן שכיהן יותר מאוחר כרב הראשי האשכנזי של ארץ ישראל. היא נפטרה בכ"ו טבת תשכ"ה. חידושי רבי שלמה - רוב פרסומיו של הרב היימן נתפרסמו בירחון 'כנסת ישראל' בווילנה, ובירחון ה'מתיבתא' של ישיבת תורה ודעת. לאחר מותו ליקט תלמידו הרב חיים גרוזובסקי חלק מכתביו ופרסם אותם תחת השם חידושי רבי שלמה. בשנת תשמ"ב פרסם הרב מיכל יהודה ליפקוביץ מהדורה מורחבת של הספר הכוללת כתבים שלא נכללו במהדורה המקורית. בשנת תשס"ב פרסם הרב ליפקוביץ חלק שני מהספר. הרב מיכל יהודה לפקוביץ הרב אליהו שמחה שוסטל, ראש ישיבת בית בנימין סטמפורד ומחבר הספרים "חמד שמחה". הרב שלמה קרליבך הרב שמואל אנשל וויינהויז, ממנהלי סמינר בית יעקב בבני ברק אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' רפאל שלמה היימאן זצ"ל", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 32–33, באתר היברובוקס קונטרס "אפריון שלמה" - אודותיו ומדברי תורתו, בכתב העת ישורון, כרך ח, ירושלים תשס"א רבי רפאל חיים שלמה היימן, קברו ופרטים נוספים באתר kevarim.com שלמה בן מיכל היימן (1885-1944), דף שער בספרייה הלאומית
דגל חיל הים הישראלי

דגל חיל הים הישראלי הוא דגלה הצבאי הימי של ישראל אשר מונף על אניות חיל הים, בסיסיו ונמליו. עיצובו של הדגל הוא עיצוב דגל כחול בעל משולש לבן אשר בסיסו צמוד לתורן ובמרכזו מוטען מגן דוד כחול. הדגל הוכרז כדגל ישראלי רשמי ב-19 במאי 1948 עם קבלת פקודת אניות (לאומיות ודגל), תש"ח-1948, ולאחר מכן בחוק הספנות (כלי שיט), תש"ך-1960, ובכך הוקנה לו מעמד שווה לדגל לאום. על חייל אשר עולה על אניית חיל הים עליה מונף דגל חיל הים חלה חובת הצדעה לדגל. לדגל קיימת גם גרסה אשר מוטען בה סמל חיל הים בצידו הימני-תחתון של הדגל, גרסה זו משמשת את החיל והצבא בטקסים שונים כתרגילי הסדר בטקס הדלקת המשואות. הודעת הממשלה הזמנית על דגל החיל. דגל כבוד של חיל הים בגרסתו הישנה, עד 1971. ראש הממשלה דוד בן גוריון סוקר משמר כבוד בנמל התעופה בלוד. לידו דגל כבוד של חיל הים בגרסתו עד 1971. דגלי הכבוד הראשונים של צי ישראל דגל ישראל דגל צי הסוחר הישראלי דגל עברי "דגלי ונסי חיל הים, וקצת על מסורות בים", כתבה בבלוג "הדגלן" "דגלי ישראל שאתם לא מכירים", כתבה בבלוג "הדגלן" דגל ימי צבאי (ישראל), באתר דגלי העולם (באנגלית) הכרזה על דגל הצי המלחמתי, עיתון רשמי 2, עמ' 6 פקודת מטכ"ל 33.0913, משמעת הצדעה, באתר צה"ל, 25 ביוני 1987 פרסום בעיתון רשמי מס 2 שהופץ ב-21 במאי 1948.
כוכב וולף-ראייה

כוכבי וולף-ראייה (בצרפתית: Étoile Wolf-Rayet; נקראים גם כוכבי WR) הם כוכבים מפותחים ומסיביים ביותר (לפחות 20 מסות שמש), חמים ביותר (בין 25,000 ל-50,000 קלווין) המתאפיינים ברוח שמש חזקה במיוחד ומהירה במיוחד - עד 2,000 ק"מ בשנייה הגורמת לאובדן מסה בקצב שיכול להגיע ל 1025×2 ק"ג בשנה, פי מיליארד מקצב אובדן המסה של השמש. כוכבי וולף-ראייה הם כוכבים משתנים משום שהם מעיפים מדי פעם כמויות עצומות של חומר לחלל תוך עליה בבהירות של כעשירית דרגה. בשנת 1867 גילו האסטרונומים הצרפתים שארל וולף (Charles Wolf) וז'ורז' ראייה (Georges Rayet) במצפה הכוכבים של פריז שלושה כוכבים בקבוצת הכוכבים ברבור עם רצועות פליטה רחבות מעבר לספקטרום הרציף הרגיל. אורם של רוב הכוכבים מציג פסי בליעה כתוצאה מהגזים הנמצאים בשכבות החיצוניות של הכוכבים ובולעים חלק מהספקטרום הרציף בהתאם להרכבם הכימי. כוכבים המציגים פסי פליטה הם נדירים ונקראים על שם מגליהם כוכבי וולף-ראייה. פסי הפליטה של הכוכבים שנתגלו היו שונים מפסי הפליטה המאפיינים מימן ולא היו מוכרים. בשנת 1868 התגלה היסוד הליום שיותר מאוחר התגלה כיוצר של פסי הפליטה האלו. רוחבם של פסי הפליטה היה רחב יותר מהרוחב הנפוץ של פסי פליטה וההסבר לכך ניתן רק בשנת 1929 ולפיו רוחב הפסים נובע מכך שהגז שיוצר את הפסים נע במהירויות גדולות במיוחד - 300-2,400 ק"מ לשנייה וגורם להרחבת דופלר המסיט את ספקטרום האור הנפלט בהתאם לכיוון תנועת הגז ולמהירותו. המסקנה מתוצאות אלו היא שמדובר בכוכבים המעיפים החוצה כמויות גדולות של גז במהירויות גבוהות כך שנוצרת מסביבם ערפילית פליטה. המהירויות הגבוהות של הגז נגרמות מלחץ הקרינה הגבוה המאפיין כוכבים חמים במיוחד. בתצפיות מאוחרות יותר נמצאו גם פסי פליטה המאפיינים פחמן, חנקן וחמצן בנוסף לפסי הפליטה המאפיינים הליום. כוכבי וולף-ראייה מסווגים על פי פסי הפליטה הדומיננטיים יותר לכוכבים עשירים בחנקן (WN) וכוכבים עשירים בפחמן וחמצן (WC). בשל הספקטרום המיוחד של אורם ניתן לזהות כוכבי וולף-ראייה בגלקסיות שכנות ועד היום נתגלו כ-100 כוכבים כאלו בענן המגלני הגדול ו-12 בענן המגלני הקטן, בנוסף על כ-230 כוכבים שנתגלו בשביל החלב. כוכב וולף-ראייה הקרוב ביותר והבהיר ביותר הוא אחד מכוכבי מערכת הכוכבים של רגור (γ במפרש) שנמצאת במרחק של כ-840 שנות אור ובהירותה הכוללת היא מדרגה 1.8. כוכבי וולף-ראייה הם שלב התפתחות רגיל של כוכבים מסיביים מאוד מסוג ספקטרלי O, שבהם רוחות שמש חזקות מעיפות החוצה שכבות גדולות של גז. הטמפרטורה הגבוהה של הכוכבים יוצרת קרינה על סגולה חזקה המעוררת את אטומי הגז ליצירת ערפילית פליטה המתאפיינת בפסי הפליטה של החומרים המרכיבים אותה. בשלב הראשון פסי הפליטה מתאפיינים בתוצרי היתוך גרעיני של מימן להליום (בעיקר הליום וחנקן - כוכבי WN) ובשלב מאוחר יותר נוספים תוצרי ההיתוך של הליום (פחמן וחמצן - כוכבי WC). בשל מסתם הגבוהה כוכבי וולף-ראייה צפויים להפוך בסוף חייהם לסופרנובה. עם זאת קיימים ננסים לבנים בעלי פסי פליטה המאפיינים כוכבי וולף-ראייה. פסים אלו נוצרים מהערפילית הפלנטרית המקיפה אותם והאטומים שבה מעוררים על ידי הקרינה של הננס הלבן. כוכב R136b הוא אחד הכוכבים הכבדים ביותר והבהירים ביותר הידועים לאדם. כוכב WR 102 הוא הכוכב החם ביותר שהתגלה עד כה עם טמפרטורה של 210,000 מעלות. מדיה וקבצים בנושא כוכב וולף-ראייה בוויקישיתוף כוכב וולף-ראייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתי שיקמן, תגלית מפוצצת: במכון ויצמן זיהו סוג חדש של סופרנובה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 בינואר 2022 https://www.aanda.org/articles/aa/pdf/2015/09/aa25390-14.pdf
Yeah Yeah Yeahs

Yeah Yeah Yeahs היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית שנוסדה בשנת 2000. הלהקה התפתחה מלהקה קודמת, "Unitard", להקה אלקטרונית שנוצרה בהשראת סצנת האוונט-פאנק שבאוהיו, והכילה שניים מחברי הלהקה הנוכחיים - ניק זינר וקארן או. הלהקה החלה להופיע כלהקת חימום בהופעות של להקות פופולריות כגון הסטרוקס והווייט סטרייפס. בשנת 2001 הוציאה אלבום EP ראשון, ושנה לאחר כך הופיעה בפסטיבל South by Southwest, ויצאו למסע הופעות בארצות הברית ואנגליה. קארן או, זמרת הלהקה, הכירה את בריאן צ'ייס, מתופף הלהקה, כשלמדו ביחד במכללת אוברלין שבאוהיו, במהלך שנות ה-90. צ'ייס למד שם ג'אז. מאוחר יותר קארן עברה לאוניברסיטת ניו יורק, שם פגשה את זינר, והשניים יצרו את הלהקה האלקטרונית "Unitard", שאליה הצטרף צ'ייס לאחר שהמתופף המקורי פרש. בין היתר, הוציאה הלהקה את הלהיט "Heads Will Roll". קארן או - זמרת ראשית בריאן צ'ייס - מתופף ניק זינר - נגן גיטרה Fever to Tell - ‏2003 Show Your Bones - ‏2006 It's Blitz!‎ - ‏ 31 במרץ 2009 Mosquito - ‏2013 מדיה וקבצים בנושא Yeah Yeah Yeahs בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Yeah Yeah Yeahs (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, ברשת החברתית פייסבוק Yeah Yeah Yeahs, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Yeah Yeah Yeahs, ברשת החברתית אינסטגרם Yeah Yeah Yeahs, סרטונים בערוץ היוטיוב Yeah Yeah Yeahs, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר ספוטיפיי Yeah Yeah Yeahs, באתר Last.fm (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר AllMusic (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר MusicBrainz (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר דיזר Yeah Yeah Yeahs, באתר Discogs (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר Songkick (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר SecondHandSongs Yeah Yeah Yeahs, באתר בילבורד (באנגלית) Yeah Yeah Yeahs, באתר טיידל (באנגלית) שי סגל‏, חייבת לזוז 15: קארן או עדיין צריכה את היה יה יה'ז לצדה, באתר וואלה, 12 בספטמבר 2014 אמרי מרמור‏, החדש של היה יה יה'ז: חלומי, מהורהר ומצוין, באתר וואלה, 14 באפריל 2013 Sullivan, Caroline (20 במרץ 2009). "Yeah Yeah Yeahs: It's Blitz!". The Guardian. נבדק ב-11 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) Gray, Julia (1 ביוני 2018). "The 10 Best Yeah Yeah Yeahs Songs". Stereogum. נבדק ב-17 במאי 2023. It’s Blitz! was sparkly and airy, flourishing with synth-pop and pop-rock potential. {{cite journal}}: (עזרה)
רון לואיס

רון לואיס (באנגלית: Ron Lewis; נולד ב-27 ביולי 1984) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק ברואן מטרופול בסקט מליגת העל הצרפתית בכדורסל. לואיס משחק בעמדת הקלעי ומתנשא לגובה של 1.93 מטר. לואיס סיים את קריירת המכללות שלו עם 1,560 נקודות, 497 ריבאונדים, 248 אסיסטים ונחשב לקלע שלוש מעולה. משחק השיא שלו בקריירת המכללות היה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית ב-2006 שבו הוא קלע 30 נקודות. למרות זאת לואיס לא הצליח לסייע לקבוצתו לעבור את הסיבוב השני בטורניר ה-NCAA. לואיס נרשם לדראפט 2007 אך לא נבחר ולכן יצא לאירופה וחתם בספוטר לובן מהליגה הבלגית בה קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק וסיים את העונה במקום השלישי בדירוג קלעי הליגה. ביולי 2008 חתם לואיס בקבוצת עירוני נהריה מליגת העל הישראלית. לואיס היה השחקן המצטיין בנהריה, ונתן משחק שיא במשחק הפלייאוף הביתי של נהריה מול הפועל ירושלים כאשר קלע לא פחות מ-39 נקודות. הוא עזב את נהריה לאחר שהקבוצה עמדה בפני פירוק וחתם בנימבורק הצ'כית, שאותה הדריך צוות האימון הישראלי בראשות המאמן מולי קצורין ועוזרו ננו גינזבורג. ב-19 באוגוסט 2011 לואיס חזר ארצה וחתם בהפועל חולון. ב-9 ביולי 2012 עזב לואיס את ישראל בשנית, כשחתם בשורות אנטליה הטורקית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket דף השחקן (אורכב 14.04.2009 בארכיון Wayback Machine) באתר מנהלת ליגת העל ריאיון עם רון לואיס (יוני 2007) רון פלדהיים, רון לואיס חתם בעירוני נהריה, באתר nrg‏, 9 ביולי 2008 אור שקדי‏, טימי באוורס סיכם בקאזרטה, באתר וואלה, 31 ביולי 2009 אור שקדי‏, הפועל חולון החתימה את רון לואיס, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2011 רועי גלדסטון, ‏עוזב רשמית: רון לואיס סיכם את תנאיו באנטליה מטורקיה, באתר ערוץ הספורט, 9 ביולי 2012
קליק (קומיקס)

קליק היא סדרת רומנים גרפיים ארוטיים מאת הקומיקסאי מילו מנרה. הרומן הראשון פורסם באיטלקית תחת השם Il gioco ותודות להצלחתו זכה לתרגומים לצרפתית ואנגלית, בעקבות ההצלחה מנרה כתב ואייר עוד שלושה המשכים שיצאו בשנים 1991, 1994 ו-2001. בשנת 1985 על בסיס הסדרה צולם סרט קולנוע. גיבורת כל הרומנים היא קלאודיה כריסטאני, אשה מושכת ופוריטנית הנשואה לגבר מבוגר ממנה, לאחר שהיא נחטפת על ידי מדען שמשתיל בה מתקן שנשלט על ידי שלט רחוק וכשמפעילים אותו גורם לה להפוך לטורפת מינית בעלת תיאבון לסקס שאותו אי אפשר לספק. סרט על בסיס הסדרה ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
EDonkey2000

eDonkey2000 היא תוכנת שיתוף הקבצים הרשמית של רשתות eDonkey2000 ו-Overnet. היא פותחה על ידי MetaMachine עם שימוש ב-MFTP (Managed File Transfer Protocol). בספטמבר 2006 הופסק פיתוח התוכנה, כאשר הגרסה האחרונה שיצאה היא 1.4.5. לפי דיווחי החברה MetaMachine, בעלותו של האתר הרשמי של רשת שיתוף הקבצים, eDonkey2000, נגרעה, אבל התוכנה עדיין ממשיכה לעבוד עם מספר הגבלות (התוכנה לא מתחברת לרשת Overnet). הסיבה לסגירת הרשת היא תביעתה של RIAA על סך 30 מיליון דולר. תודות לשרתים אחרים (Lugdunum) ולתוכנות שיתוף אחרות שעושות שימוש ברשת זו (כמו eMule), רשת eDonkey2000 עדיין קיימת וממשיכה לעבוד.
מחוזות הרפובליקה של קונגו

מבחינה מנהלית הרפובליקה של קונגו מחולקת ל-10 מחוזות (région) ושני מחוזות אוטונומיות הבירה ברזוויל והעיר פואנט נואר. כל מחוז מחולק לנפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות הרפובליקה של קונגו בוויקישיתוף מחוזות הרפובליקה של קונגו באתר statoids.com
אודי בן סעדיה

אודי בן סעדיה (נולד ב-2 בינואר 1955) הוא במאי תיאטרון ומחזאי ישראלי. בן סעדיה נולד בקיבוץ אשדות יעקב. למד בימוי באוניברסיטת תל אביב. מחזות פרי עטו הוצגו בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר, ב"תיאטרון צוותא" ו"תיאטרון הסימטה" בתל אביב. במקביל עסק בכתיבה, וכתב בטור הסאטירי "בוקר טוב מעריב" בעיתון "מעריב"; וב"דעות חדשות", עמוד הפובליציסטיקה של העיתון "חדשות". פרסם סיפורים קצרים במוספים הספרותיים של העיתונים "ידיעות אחרונות" "דבר" "על המשמר" ו"מעריב". ספר הסיפורים שלו "חג שמח אדון נחמיאס", יצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בן סעדיה שימש כשליח הסוכנות היהודית לניו ג'רזי, שם היה אחראי בין השאר על חשיפת הקהל המקומי לתרבות הישראלית. בהמשך ניהל את המחלקה החינוכית ברשת ספריות הסרטים והמוזיקה "האוזן השלישית", ופרסם מאמרים על סרטים באתר הרשת. עובד כיום כמרצה לקולנוע ישראלי בארץ ובעולם, וכעורך עצמאי של ביוגרפיות וסיפורי חיים לגופים ממוסדים ולאנשים פרטיים. מינואר 2021 משמש כמבקר הספרות של אתר וואלה!. "פוקס" – כתיבה ובימוי. ציון לשבח בפסטיבל עכו. "בתחילת קיץ 1970" – עיבוד ובימוי לנובלה של א.ב יהושע. עם שמעון פינקל בתפקיד הראשי. "מלך הכפר" – כתיבה ובימוי. "אשרי" כתיבה ובימוי - תיאטרונטו 2008. "איש הפלדה משכונת כצנלסון" - הצגת יחיד בתיאטרונטו 2007, עיבוד לרומן "השואה שלנו", זכה בפרס על העיבוד יחד עם השחקן משה פרסטר. "כלב חוצות" - עיבוד לרומן "תמול שלשום" של ש"י עגנון בתיאטרון תמונע "המלבוש" עיבוד ל-3 סיפורים של עגנון בתיאטרון תאיר "מזל דגים" - תיאטרון הסמטה "דמיון מודרך" - כתיבה ובימוי. תיאטרון צוותא "שמע" - מחזה ובימוי על פי סיפור קצר מאת יהושע קנז. תיאטרון צוותא "סדום" - מחזה ובימוי. על זוג רוצחים שכירים בסדנת העצמה אישית. תיאטרון תמונע. "שייקספיר בחווה הסינית" - מחזה ובימוי. תמונע. ג'רוזלם - מחזה ובימוי. הסמטה. מדיה וקבצים בנושא אודי בן סעדיה בוויקישיתוף אודי בן סעדיה, באתר קו לחינוך אודי בן סעדיה, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל בין הביקורות שכתב: "סיפורי התיאטרון שלי": הביוגרפיה של עמרי ניצן לא מושלמת, אבל מלבה את הגעגועים וכן: ציפור בשלג: חיים באר גואל את דמות אביו בספרו "צל ידו" שייקספיר בחווה הסינית, תמונע רותי קדוש, ‏"אף אחד לא סיפר את האמת על החווה הסינית": ההצגה החדשה על הקרב הגורלי, באתר מעריב אונליין, 22 בפברואר 2022 אודי בן סעדיה, איך לכתוב קומדיה על אנשים שהמלחמה לא יוצאת להם מהראש, טיים אאוט, 15 במרץ 2022 באתר הבמה
סחלב שלוש השיניים

סחלב שלוש השיניים (שם מדעי: Neotinea tridentata) הוא אחד מהמינים בסוג נאוטינאה הגדלים בארץ ישראל. בעבר שויך לסוג סחלב אך השיוך שונה בעקבות מחקר פילוגנטי. הוא גדל על קרקעות בתה וגריגה ופורח בעיקר בחודשים מרץ-אפריל. הפרח אינו נדיר יחסית לשאר מיני הסחלבים . סחלב שלוש השיניים גדל בארץ ישראל בשטחים ההרריים מהרי יהודה ועד לחרמון. ניכר בעמוד תפרחת כדורי, עם מספר פרחים היכול להגיע ל-30. צבע הפרחים ורוד-סגול, עם נקודות בצבע כהה יותר מצבע הפרח. שפית הפרח מחולקת לשלוש שיניים – ומכאן שמו. לעיתים נדירות הפרח לבקן (אלבינו). תפוצתו העולמית משתרעת במזרחו של הים התיכון ובמזרח התיכון, מרכז אירופה, עיראק, פרס וקווקז. סחלב שלוש השיניים, באתר NCBI (באנגלית) סחלב שלוש השיניים, באתר Tropicos (באנגלית) סחלב שלוש השיניים, באתר GBIF (באנגלית) סחלב שלוש השיניים, באתר The Plant List (באנגלית) סחלב שלוש השיניים, באתר IPNI (באנגלית) אילן בן-טוב, סחלבים בישראל, באתר ynet ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירות חלוצי לישראל

השירות החלוצי לישראל (בראשי תיבות: שח"ל) היה ארגון לחלוציות מגויסת, שהוקם בראשית שנות ה-50 על ידי מפא"י ביוזמת דוד בן-גוריון. עם הקמת מדינת ישראל חשש בן-גוריון כי הרוח החלוצית תלך ותדעך, וסבר שיש להקים מסגרות ארגוניות להמשך קיום ועידוד החלוציות, בייחוד לאור גלי העלייה הגדולים באותה התקופה. לצורך כך הקימה מפא"י ב-20 במאי 1950 את השח"ל - שירות חלוצי לישראל, כך שיהיה כוח חלוצי-מוסרי שימשיך להנחיל את הערכים של מקימי המדינה גם לאוכלוסיות הצעירות יותר וכן לעולים החדשים. השח"ל תוכנן לגייס אלפי מתנדבים צעירים מכל המגזרים היהודיים בישראל לתקופה של שנתיים לפחות שבה יפעלו לקידום משימות לאומיות-ממלכתיות. יותר מאשר בכל זמן שהוא דרוש כיום כוח מרכזי מדריך ומחבר אשר יפלס דרך להמונים שיבואו בדוגמת חייו ובכוחו המוסרי... אין אשליה גדולה מן ההנחה 'שהמדינה תענה את הכל'. המדינה בלי כוח חלוצי, כרכבת ללא קטר. הכוחות החלוציים שהיו לנו עד כה ואשר שינו את פני הדור, והיו מרוכזים בעיקר בהתיישבות העובדת - כוחות אלה, שהספיקו עד המהפכה, אינם מספיקים עתה. נשתנה הקצב. ומנוע שהספיק למכונית קטנה לא יוכל לגרור טנדר כבד. דרושים כוחות עצומים להכשיר את העולים... להנחילם ערכים חברתיים ואנושיים. — דבר, 21 במאי 1950 לשח"ל הובטחה על ידי ראש ממשלת ישראל תמיכה מלאה בכל מאמציו ופעילויותיו ובכירי ההנהגה בארץ, בממשלה, בסוכנות ובהסתדרות, התבקשו לסייע לו ככל הניתן. בחוזר שחיבר והפיץ מטה השח"ל פורטו משימות ההתנדבות בתחומים הבאים: מחנות ומעברות העולים תפקידים בנח"ל ובצה"ל תפקידים במשלטים ובמושבי עולים יישוב הנגב ונקודות נוספות בארץ חינוך והדרכת נוער כ-500 מאנשי השח"ל הקימו היאחזויות בתל ירוחם, סדום, אילת, עין נטפים, עין יהב, באר אורה ועברונה. במסגרת "מבצע ערבה" שנערך כבר בשנת הקמתו של השח"ל ב-1950, הוקמה התיישבות ראשונית בעין ויבה, לימים מושב עין יהב. השח"ל ניסה להקים במקום חווה חקלאית לגידולי שדה וירקות ונעזר לצורך כך בין היתר בסוכנות היהודית ובמשרד החקלאות. כדי להוסיף ידיים עובדות לצרכים החקלאיים של החווה הגיעו בשנת 1952 לחווה עשרות גדנ"עים, אך ב-1954 פורקה ההתיישבות לאחר שנקלעה למשבר כלכלי. שח"ל גם מיין מאות אנשים וגייסם למערכת החינוך שנזקקה נואשות למורים נוספים בשל גלי העלייה. במסגרת קורסים מזורזים הוא איפשר את פתיחתן של מאות כיתות. כמו כן הוא גייס מאות אחרים לתפקידים במושבים ובמעברות כגון שומרים וחובשים. בסיכומו של דבר התגייסו לשח"ל 2,256 מתנדבים. אנשי שח"ל השתתפו בהקמת היישובים לאורך "כביש הרעב" שצמחו מחמש מעברות: העימרות, בטחה, גילת, פדאים ורנן. כעבור מספר חודשים מהקמת השח"ל רק כ-200 מבני היישוב הוותיק בארץ התגייסו אליו. הרוב המוחלט העדיף את התפתחותו האישית בעבודה או בלימודים. בניגוד אליהם, מאות עולים ומובטלים התגייסו לשורות השח"ל בתקווה לקבל הכשרה מקצועית ומקום עבודה מסודר. דעיכת העלייה בין השנים 1952–1954 ועזיבתו לשדה בוקר של יוזם השח"ל, בן-גוריון, הביאו לדעיכה בהיקף התמיכה והפעילות של הארגון. קשיים כלכליים אליהם נקלע השח"ל בשל פעילות קבוצות החלוצים בנגב הביאו את הנהגת מפא"י לפרק את השח"ל במקום להמשיך ולתמוך בפעילותו. השח"ל היה לאחרוני הניסיונות של הנהגת מפא"י לארגן חלוציות מגויסת לצורך משימות חברתיות לאומיות שאתגרו את המדינה בשנותיה הראשונות. יש הגורסים שכישלון השח"ל היה זרז למעברו של בן-גוריון לשדה בוקר למען יהיה דוגמה אישית חלוצית. שירות לאומי צבי צמרת, ‏חלוציות מגויסת: עלייתו ונפילתו של השירות החלוצי לישראל, קתדרה 67, מרץ 1993, עמ' 164-136 (גרסה טקסטואלית באתר סנונית) שח"ל (שירות חלוצי לישראל), תנועת העבודה "עגבניות יפות מראה":חזון..., באתר ישראל היום