laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אולג בראנוב

גנרל לויטננט אולג אנטולייביץ' בראנוב (ברוסית: Оле́г Анато́льевич Бара́нов; נולד ב-16 במרץ 1969, פוטסדאם, גרמניה) הוא איש משטרה בכיר, מפקד משטרת העיר מוסקבה מאז 23 בספטמבר 2016. אולג נולד ב-16 במרץ 1969 בפוטסדאם (ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, מאז 1990 - גרמניה). כבר בילדותו עברה המשפחה למוסקבה והוא החל את שירותו בגופי המשטרה בשנת 1989 כשוטר בתחנת המשטרה 173 במוסקבה. בשנת 1999 סיים את לימודיו במכון למשפטים של משרד הפנים הרוסי (כיום האוניברסיטה המוסקבאית של משרד הפנים של רוסיה). משנת 2000 עד 2001 שימש כראש המחלק הרביעי בלשכת המבצעים והחקירות האזורית (במחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי) של המינהל האזורי המרכזי למאבק בפשע מאורגן שתחת המנהלת הראשית למאבק בפשע מאורגן של משרד הפנים. בשנים 2001—2003 היה ראש המחלק השלישי במחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי במוסקבה. בשנת 2003 מונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי וכראש יחידת האיתור המבצעית הראשונה. מאז 2004 היה ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי. בשנת 2006 הועבר למנגנון המרכזי של משטרת העיר מוסקבה ומונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן וראש היחידה הראשונה לאיתור מבצעי. בשנת 2008 מונה לסגן ראש המחלקה לחקירה פלילית של משטרת מוסקבה. ב-6 במאי 2011, לאחר שעבר את המבחנים המחודשים במסגרת הרפורמה במשרד הפנים, הוענקה לבראנוב דרגת "קולונל המשטרה". ביולי 2011 הוא עמד בראש המחלק הפלילי המוסקבאי ובכך קודם למעמד של חוקר בכיר. על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 14 ביוני 2012, הוענקה לו דרגת "גנרל-מייג'ור המשטרה". ב-10 באוגוסט 2012, הוא מונה לסגן מפקד משטרת העיר מוסקבה, בעוד אלכסנדר טרושקין מונה להחליפו כראש המחלק הפלילי במוסקבה. ב-23 בספטמבר 2016, מונה בצו הנשיא הרוסי למפקד משטרת העיר מוסקבה במקומו של אנטולי יאקונין. ב-10 בנובמבר 2017, הוענקה לבראנוב דרגת של "גנרל-לויטננט המשטרה". מדיה וקבצים בנושא אולג בראנוב בוויקישיתוף "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23. "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23. "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23. "Начальник полиции Москвы будет курировать угрозыск, сообщил источник". רי"א נובוסטי. 2011-05-08. נבדק ב-2016-09-24. "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23. Александра Кошкина (2012-06-16). "Генералы возвращаются в МВД". Газета.Ru. נבדק ב-2016-09-24. Николай Сергеев (2013-09-03). "МУР возглавил человек Владимира Колокольцева" (ברוסית). Коммерсантъ. נבדק ב-2014-11-28. "Олег Баранов назначен начальником Главного управления МВД России по Москве". Сайт Президента России. נבדק ב-2016-09-24. "Главой ГУ МВД по Москве назначен Олег Баранов". טאס"ס. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
צלאת אל קהל

צלאת אל קהל (נכתב גם: צלאת לקהל; בערבית: كنيس صلاة القهال) הוא בית כנסת בעיר מוגדור שבמרוקו. בניית בית הכנסת נשלמה לראשונה ב-1865, כשהוא נבנה מכספי הקהל במוגדור, ומכאן שמו "צלאת אל קהל" - בית הכנסת של הקהל. בית הכנסת נקרא גם בית הכנסת של העניים ושימש מקום לימוד לבני העניים. בית הכנסת שופץ בשנת 2017. שער בית הכנסת השער ממבט אל הרחוב המראה הישן של המקום המקום לקראת סיום שיפוצו ברית 17, עמודים 51 -52, "בתי הכנסת במוגדור (אצווירא ושליחי הציבור האחרונים שכיהנו בהם)", 1999 מדיה וקבצים בנושא צלאת אל קהל בוויקישיתוף צלאת אל קהל מוגדור, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיט גיינור

פיטר תומאס גיינור (באנגלית: Peter Thomas Gaynor; נולד ב-1958) הוא פקיד ממשל אמריקאי ולשעבר איש חיל הנחתים, שכיהן כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בפועל, כמו גם כמנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום (FEMA). גיינור נולד בווריק שברוד איילנד, בשנת 1958. בשנים 1982–1984 למד במכללה הקהילתית של רוד איילנד, ולאחר מכן החל ללמוד לימודי תואר ראשון בהיסטוריה במכללת רוד איילנד בשנים 1984–1986. בעת שירותו הצבאי בחיל הנחתים של ארצות הברית, השלים ב-2001 לימודי תואר שני בביטחון לאומי ובלימודים אסטרטגיים במכללת המלחמה של הצי. בשנת 2013 היה למוסמך אוניברסיטה מטעם בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במסגרת תוכנית המנהיגים הביצועיים של צי ארצות הברית. במשך 26 שנה שירת בחיל הנחתים, ופרש משירות פעיל בדרגת לוטננט קולונל. במהלך שירותו, היה קצין ההנהלה האחראי על אבטחת קמפ דייוויד, ובפיגועי 11 בספטמבר היה ראש התוכניות, המדיניות והמבצעים של מטות חיל הנחתים. כמו כן, הוא הוצב באל-אנבאר שבעיראק עם חיל המשולח הראשון של הנחתים, שם ריכז פעולות לחימה עבור כוחות נחתים רב-לאומיים. ממרץ 2008 ועד דצמבר 2014 היה גיינור מנהל הסוכנות לניהול מצבי חירום והמשרד לביטחון המולדת של עיריית פרובידנס. מינואר 2015 עד אוקטובר 2018 היה גיינור מנהל הסוכנות לניהול מצבי חירום של מדינת רוד איילנד. במהלך אותה תקופה, הסוכנות הגיבה למספר אסונות טבע קטנים וגדולים, כולל אסון אחד שהוכרז כ"נשיאותי" ולפחות שבעה אסונות פדרליים פעילים שהיו קיימים תחת ניהולו. גיינור פיקח על מאמצי התגובה וההחלמה לסופות שלגים, שיטפונות, סופות טרופיות ומצבי חירום בבריאות הציבור. ב-11 באוקטובר 2018 אישר הסנאט של ארצות הברית את מיוניו לסגן מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום. ב-8 במרץ 2019, כאשר מנהל הסוכנות ברוק לונג שב למגזר הפרטי, הפך גיינור למנהל הסוכנות בפועל. גיינור היה אחראי על מאמצי ההחלמה של הסוכנות לאסונות רבים, כולל שריפות היער בקליפורניה, התפרצויות טורנדו, סופות קשות, שיטפונות במערב התיכון ורעידות האדמה בפוארטו ריקו. ב-14 בינואר 2020 אישר הסנאט את מינויו של גיינור למנהל הסוכנות ברוב של 81 מול 8. כעבור יומיים הושבע לתפקידו. ב-12 בינואר 2021 התפטר צ'אד וולף לאחר 14 חודשים כמזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית בפועל. גיינור מיד לאחר מכן החל לכהן כמזכיר המחלקה לביטחון המולדת בפועל. לאחר מספר ימים הוחלף על ידי דייוויד פקוסקה על ידי הנשיא החדש ג'ו ביידן. מדיה וקבצים בנושא פיט גיינור בוויקישיתוף פיט גיינור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה רשמית, באתר הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום (באנגלית) R.I. Marine Colonel Leads Emergency Response Operations for Providence, באתר Government Technology‏, 26 בפברואר 2008 (באנגלית) לוק בר, FEMA Chief prepared for COVID-19 challenge, former colleagues say, באתר ABC News‏, 25 במרץ 2020 (באנגלית) Rhode Island native Pete Gaynor named FEMA administrator, באתר International Code Council‏, 15 בינואר 2020 (באנגלית) Peter Gaynor confirmed as FEMA Deputy Administrator, באתר WPRI‏, 11 באוקטובר 2018 (באנגלית) Senate Confirms Gaynor to Lead FEMA on 81-8 Vote, באתר HS Today‏, 14 בינואר 2020 (באנגלית) מישל הקמן, Chad Wolf Steps Down as Acting Secretary of Homeland Security, באתר וול סטריט ג'ורנל, 11 בינואר 2021 (באנגלית) זולאן קאנו-יאנגס, Chad Wolf has resigned as acting secretary for the Homeland Security Department., באתר הניו יורק טיימס, 11 בינואר 2021 (באנגלית)
בריאן ורנל

בריאן ורנל (באנגלית: Brian Vernel; נולד ב-29 בדצמבר 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי. ורנל למד באקדמיה סנט מונגו בברידג'טון לפני שלמד בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד (לשעבר האקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה) לאחר שלמד קורס יסודות באומנות באוניברסיטת גלאזגו. הוא שיחק את התפקיד של בלה-טיק בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר משנת 2015. ובסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה" אתה אודה הצעיר ובסדרת הטלוויזיה "כנופיות לונדון". בשנת 2022 שיחק במיני סדרת הטלוויזיה סוסים איטיים. השחף (2017) מגלם את קונסטנטין בתיאטרון ליריק (האמרסמית') ברברים (2015) משחק את פול בתיאטרון יאנג ויק הסטטיק (2012) משחק את ספארקי, אדינבורו - מועמד לשחקן הטוב ביותר לפרסי הבמה על מצוינות המשחק באדינבורו פרינג' פסטיבל מקבת' (2012) משחק מקבת' בקונסרבטוריון המלכותי בסקוטלנד בריאן ורנל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Star Wars: Scots who won coveted roles in the epic blockbuster and a look back at their predecessors". www.dailyrecord.co.uk. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Brian Vernel, Stars of Tomorrow 2015". Screen Daily. נבדק ב-19 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "The Ruthless Weegie Gaze of Bala-Tik". physicalimpossibility.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) https://www.metro.co.uk/2020/04/29/gangs-london-full-cast-joe-cole-seen-12625916/amp/ Caroline Framke, Variety, Variety, ‏5 במרץ 2022 "Review: The Seagull (Lyric Hammersmith)". www.whatsonstage.com. נבדק ב-20 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Barbarians review – like a furious, punk Godot". www.theguardian.com. נבדק ב-27 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Winners revealed for the stage awards for acting excellence at the Edinburgh festival fringe 2012". www.edfringe.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Macbeth - Review -". rcsproductions.wixsite.com. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
גרמושקה

האם התכוונתם ל... גרמושקה - שם נוסף לכלי הנגינה אקורדיון ומפוחית פה (מקורו בצורת ההקטנה הרוסית של המילה "הרמוניקה") חפצים שיש המכנים אותם גרמושקה בשל דמיונם לאקורדיון באופן קיפולם: תוכנית הגשה להיתר בנייה גומייה עם קפלים. משמשת מחבר בין צינורות, נמצאת על ציריה קדמית ועל מסרק הגה ברכב סוג של דלת
בית המשפט המחוזי בתל אביב

בית המשפט המחוזי בתל אביב הוא בית המשפט המחוזי של מחוז תל אביב. בית המשפט הוקם על ידי ממשלת המנדט, והמשיך לפעול עם הקמתה של מדינת ישראל. זהו הגדול מבין בתי המשפט המחוזיים בישראל. הנשיא הנוכחי של בית המשפט הוא השופט גלעד נויטל. עם הקמתו שכן בית המשפט המחוזי בתל אביב ברחוב יהודה הלוי. בשנת 1950 עבר לדרך יפו, לבניין שבתקופת המנדט שימש את הבולשת הבריטית ביפו. בשנת 1966 עבר בית המשפט המחוזי בתל אביב למבנה חדש שנבנה ברחוב ויצמן 1 בתל אביב. באוקטובר 2014 עבר בית המשפט להיכל המשפט תל אביב, שהוקם מצפון למבנה הקודם. עד לשנת 2008 שירת בית המשפט המחוזי בתל אביב גם את מחוז המרכז. בשנה זו הוקם בית המשפט המחוזי מרכז כבית המשפט המחוזי של מחוז המרכז. מדיה וקבצים בנושא היכל המשפט תל אביב בוויקישיתוף בית המשפט המחוזי - תל אביב, באתר הרשות השופטת ניה"ד המחוזי בת"א בדירתו החדשה, מעריב, 30 ביוני 1950 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המשפט המחוזי בירושלים

בית המשפט המחוזי בירושלים הוא בית המשפט המחוזי של מחוז ירושלים. בית המשפט הוקם על ידי ממשלת המנדט, והמשיך לפעול עם הקמתה של מדינת ישראל. לאחר מלחמת ששת הימים התמקם בית המשפט במבנה בית המשפט לערעורים הירדני, שישב ברחוב צלאח א-דין בירושלים המזרחית. לפי סעיף 17 לחוק יסוד: הממשלה, כתב אישום נגד ראש הממשלה יוגש בידי היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט המחוזי בירושלים. הנשיא הנוכחי של בית המשפט הוא השופט משה סובל. בשנים 1954–1955 שפט נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, בנימין הלוי, במשפט "מדינת ישראל נגד מלכיאל גרינוולד", הידוע יותר כמשפט קסטנר. משפט דיבה זה הפך לבירור רחב יריעה של שואת יהודי הונגריה. בפסק-דינו, שזיכה את גרינוולד מרוב הסעיפים, כתב כי ישראל קסטנר "מכר את נפשו לשטן", משפט שעורר מחלוקת רבה. קסטנר נרצח יותר מאוחר, ובית-המשפט העליון הפך את החלטת השופט הלוי ברוב קולות (שלושה כנגד שניים). בשנת 1961 נערך בבית משפט זה, שלצורך המשפט ישב ב"בית העם" בירושלים, המשפט המפורסם בתולדות המדינה, שזכה להד עולמי, משפט אייכמן, שבו נגזר עונש מוות על הפושע הנאצי אדולף אייכמן. בשנים 1987–1988 התנהל בבית המשפט, שלצורך המשפט ישב בבנייני האומה, משפטו של איוואן דמיאניוק שהואשם בהיותו תליין במחנה ההשמדה טרבלינקה שבסיומו הורשע ונידון למוות. בשנת 1993 הוא זוכה מחמת הספק בערעור בבית המשפט העליון. בשנת 2009 החל בבית משפט זה משפטו של אהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל לשעבר, באשמת קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, לקיחת שוחד, מרמה, הפרת אמונים ורישום כוזב במסמכי תאגיד. שבסופו הורשע בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ובמרמה והפרת אמונים, ונגזר עליו עונש של 8 חודשי מאסר וקנס בסך 100,000 ש"ח. בשנת 2020 החל בבית משפט זה משפט נתניהו - משפטם של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ארנון מוזס ואיריס ושאול אלוביץ'. בית המשפט המחוזי - ירושלים, באתר הרשות השופטת הפקדות המשרד בית המשפט המחוזי ירושלים, באתר ארכיון המדינה נפתח בית דין מחוזי בירושלים, דבר, 10 באוגוסט 1948 ת"פ (י-ם) 40/61 היועץ המשפטי לממשלה נ' אדולף בן קרל אדולף אייכמן, ניתן ב-15 בדצמבר 1961 ת"פ (י-ם) 426/09 מדינת ישראל נגד אהוד אולמרט, ניתן ב-25 במאי 2015 פליקס לנדא א., באתר הרשות השופטת
בית המשפט המחוזי מרכז

בית המשפט המחוזי מרכז הוא בית המשפט המחוזי של מחוז המרכז בישראל. בית המשפט הוקם בשנת 2007, והוא הצעיר בבתי המשפט המחוזיים בישראל. נשיאת בית המשפט הנוכחית היא השופטת רות לורך. בית המשפט המחוזי בתל אביב טיפל גם בעניינים המשפטיים של מחוז המרכז. במרץ 2007 החליט שר המשפטים, דניאל פרידמן, על הקמת בית המשפט המחוזי של מחוז מרכז. סגנית נשיא בית המשפט המחוזי תל אביב, הילה גרסטל, התבקשה במאי 2007, על ידי פרידמן, על דעת נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש, להקים את בית המשפט המחוזי מרכז ולכהן כנשיאתו הראשונה. בית המשפט המחוזי מרכז החל לפעול בספטמבר 2007 בפתח תקווה, תוך שגרסטל עורכת בעצמה את מיון והכשרת עובדיו. בשנת 2008 הוחלט שבית המשפט ישכון בלוד, ובספטמבר 2012 עבר בית המשפט למשכנו הקבוע בלוד. בית המשפט המחוזי - מרכז לוד, באתר הרשות השופטת רות לורך, באתר הרשות השופטת אבירם זינו, בית משפט מחוזי חדש יוקם בפתח תקווה, באתר ynet, 20 במרץ 2007 צו בתי המשפט (הקמת בית משפט מחוזי מרכז), התשס"ז-2007, קובץ התקנות 6585, 6 במאי 2007 ענת רואה, "שופטת מצטיינת", באתר כלכליסט, 25 בספטמבר 2008 הילה רז, בית המשפט המחוזי מרכז יוקם בעיר לוד, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2008 יובל יועז, ‏5 שנים לאחר שנפתח בפ"ת: ביהמ"ש המחוזי מרכז נפתח בלוד, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2012 זוהר שחר לוי, השופט אברהם טל מונה לנשיא בית המשפט המחוזי-מרכז, באתר כלכליסט, 26 במרץ 2014
בית המשפט המחוזי בחיפה

בית המשפט המחוזי בחיפה הוא בית המשפט המחוזי של מחוז חיפה. בית המשפט הוקם על ידי ממשלת המנדט, והמשיך לפעול עם הקמתה של מדינת ישראל. הנשיא הנוכחי של בית המשפט הוא השופט רון שפירא. בנוסף לפונקציות המשותפות לכל בתי המשפט המחוזיים, בית המשפט המחוזי בחיפה כולל שתי פונקציות ייחודיות, שבהן הוא פועל כבית דין ארצי: בית הדין לענייני מים ובית משפט לימאות. בשנת 2003 עבר בית המשפט המחוזי בחיפה, יחד עם יתר בתי המשפט שפעלו בחיפה, להיכל המשפט חיפה. מדיה וקבצים בנושא בית המשפט המחוזי הישן בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא בית המשפט המחוזי החדש בוויקישיתוף בית המשפט המחוזי - חיפה, באתר הרשות השופטת הדס מגן, ‏שנת המשפט נפתחה ללא כל תקלות; נחנך היכל המשפט בחיפה, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית המשפט המחוזי בנצרת

בית המשפט המחוזי בנצרת הוא בית המשפט המחוזי של מחוז הצפון בישראל. בית המשפט שוכן בנוף הגליל (שנקראה בעבר נצרת עילית). נשיאת בית המשפט הנוכחית היא השופטת אסתר הלמן נוסבוים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בינואר 1949 נעשה ניסיון ראשון לפתוח בית משפט מחוזי בנצרת, שהייתה בירת הגליל בימי המנדט הבריטי. טקס פתיחת בית המשפט התקיים בינואר 1949 וכשופט בפועל שימש השופט שמש. אולם פעילות בית המשפט המחוזי בנצרת לא התמידה. בתחילת 1955, לאור עודף בשופטים בבית המשפט המחוזי בתל אביב, נמצאה הזדמנות נוספת לפתוח את בית המשפט המחוזי בנצרת. השופט שלום קסאן הועבר לבית המשפט המחוזי בחיפה תוך העלאתו לדרגת נשיא בית המשפט המחוזי בנצרת, שפעל כסניף של בית המשפט המחוזי בחיפה. למרות הכוונה למנות שופטים נוספים, בית המשפט הופעל רק בתיקים של דן יחיד, ולאחר זמן מה נסגר. מדי פעם מסרו דוברים רשמיים שפתיחת בית משפט מחוזי נמצאת בדיונים ובית המשפט הוקם לבסוף בסוף שנת 1968. באופן זמני שוכן בית המשפט במבנה של בית ספר. כיהנו בו השופטים יוסף בהלול, י. מרגלית ומוחמד נימר אל-הווארי. בשנת 1999 נחנך היכל המשפט בנצרת, משכנם של בית משפט השלום ובית המשפט המחוזי בעיר. את הבניין תכננו האדריכלים שולמית נדלר, שמואל ביקסון ומשה גיל, מבכירי האדריכלים שפעלו בישראל במחצית השנייה של המאה העשרים. משפט בולט שנערך בבית המשפט המחוזי בנצרת הוא משפטו של רומן זדורוב, שנאשם ברצח תאיר ראדה. המשפט נערך בשנים 2007—2010, וזדורוב הורשע בו ברצח. במרץ 2013, בצעד נדיר, הורה בית המשפט העליון למחוזי לעיין בראיות ולשקול מחדש את משמעותן. בפברואר 2014 דחו שופטי בית המשפט המחוזי בנצרת את טענות ההגנה, ובכך הרשיעו שנית את זדורוב ברצח תאיר ראדה. במאי 2021 פסק המשנה לנשיאת בית המשפט העליון, חנן מלצר, כי ייערך לזדורוב משפט חוזר, ובהמשך אותה שנה החל המשפט החוזר בבית המשפט המחוזי בנצרת. במרץ 2023 זיכה בית המשפט את זדורוב ברוב דעות מאשמת רצח תאיר ראדה. רחבת הכניסה בחזית היכל המשפט עבודות זכוכית אמנותיות שיצר עמי לוי ברחבת הכניסה להיכל המשפט מבואת הכניסה הספרייה המשפטית מדיה וקבצים בנושא בית המשפט המחוזי בנצרת בוויקישיתוף בית המשפט המחוזי - נצרת, באתר הרשות השופטת מיכאל יעקובסון: סיבוב בהיכל המשפט בנצרת בתכנון האדריכלים נדלר-ביקסון-גיל, באתר 'חלון אחורי', 9 בנובמבר 2023. בית־דין מחוזי נפתח בנצרת, הַבֹּקֶר, 19 בינואר 1949 בזבוז כח בבית המשפט, מעריב, 13 באוגוסט 1953 בית־דין מחוזי יוקם בנצרת, דבר, 13 בינואר 1955 סניף בי"ד מחוזי ייפתח מחר בנצרת, הצופה, 28 בפברואר 1955 בית משפט מחוזי נפתח בנצרת, הַבֹּקֶר, 2 במרץ 1955 בימ"ש מחוזי בנצרת, קול העם, 15 ביוני 1962 בית־משפט מחוזי בנצרת לטובת כל האזור, דבר, 26 ביוני 1961 אושר תקציב משרד המשפטים, הצופה, 21 במרץ 1963 בית משפט מחוזי נפתח בנצרת־עלית, דבר, 31 בדצמבר 1968 תפח (נצרת) 502/07 מדינת ישראל נ' רומן זדורוב, ניתן ב-30 במרץ 2023
בית המשפט המחוזי בבאר שבע

בית המשפט המחוזי בבאר שבע הוא בית המשפט המחוזי של מחוז הדרום. בית המשפט שוכן בבניין "היכל המשפט" שבמרכז האזרחי בבאר שבע. מאז יוני 2024 הנשיא בפועל של בית המשפט הוא השופט בני שגיא. בתחילת 1954 הוחלט על הקמת בית משפט מחוזי בבאר שבע בנשיאות השופט בנימין הלוי. טקס פתיחה חגיגי של בית המשפט התקיים בתחילת אפריל 1954, אולם בית המשפט לא התמיד בפעילותו. בסוף 1960 נחנך מבנה חדש לבית המשפט בבאר שבע ובו שני אולמות דיונים לבית המשפט המחוזי ולקראת סוף 1961 הוחלט על הקמת בית משפט מחוזי בבאר שבע, בנשיאות השופט שלמה אלקיים, שיפעל כסניף של בית המשפט המחוזי בירושלים. במרץ 1962 התפרסם שהשופט אלקיים יגיע לעיתים לאשקלון. בראשית 1963 הוחלט להקים את בית המשפט המחוזי בבאר שבע כבית משפט עצמאי, לאור ריבוי התיקים בבית המשפט המחוזי בירושלים המגיעים מבאר שבע. בית המשפט המחוזי בבאר שבע נפתח רשמית בינואר 1965. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. היכל המשפט באר שבע הוא המבנה המאכלס את בית המשפט. שטחו של המבנה כ-50,000 מ"ר, וצורתו במבט על כצורת ספר פתוח. המבנה תוכנן על ידי ברחנא אדריכלים ונפתח בשנת 2000. הכניסה להיכל היא ממדרחוב התקווה. אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט המחוזי בבאר שבע בית המשפט המחוזי - באר שבע, באתר הרשות השופטת היכל המשפט, באר שבע, באתר ברחנא אדריכלים ובוני ערים בני שגיא, באתר הרשות השופטת בית משפט מחוזי יפתח בבאר שבע, זמנים, 22 בפברואר 1954 בית משפט מחוזי נפתח בבאר שבע, חרות, 5 באפריל 1954 היכל הצדק עבר למשכנו, מעריב, 8 בנובמבר 1960 בית משפט מחוזי יוקם בב"ש, על המשמר, 8 בנובמבר 1961 סניף ביהמ"ש המחוזי ייפתח בבאר־שבע, דבר, 31 בדצמבר 1961 בית משפט מחוזי יפעל באשקלון, מעריב, 8 במרץ 1962 בית משפט מחוזי יוקם בבאר שבע, דבר, 4 בפברואר 1963 בית־משפט מחוזי נפתח בבאר שבע, על המשמר, 14 בינואר 1965 היכל המשפט, באר שבע, באתר barchana.com
MOSE

MOSE (באיטלקית: MOdulo Sperimentale Elettromeccanico, Experimental Electromechanical Module, ראשי תיבות של "מודול אלקטרו-מכני נסיוני") הוא פרויקט עתיר תקציב שנועד להגן על ונציה, איטליה, ועל הלגונה הוונציאנית מהצפות. הוא החל לפעול בשנת 2021 ומאז הוא מופעל באופן תדיר למניעת הצפות בעיר. שמו של הפרויקט מרמז על קריעת ים סוף, שכן Mosè באיטלקית הוא משה. זוהי מערכת משולבת הבנויה משורות של 78 שערים ניידים המותקנים על מפרצי הלידו, מאלמוקו וקיוג'ה. בשגרה הם מלאים מים, אולם כשיש חשש להצפה המים מתרוקנים מהם, והם מתמלאים באוויר ומתרוממים מעל גובה פני הים, וכך מונעים את ההצפה ומבודדים את הלגונה הוונציאנית זמנית מן הים האדריאטי במהלך גאות אקווה אלטה. יחד עם אמצעים אחרים, כמו חיזוק חופי, העלאת גבעות רציפות, וסלילת הלגונה ושיפורה, MOSE נועד להגן על ונציה והלגונה מעליית מפלס המים של עד 3 מטרים. ה"קונסורציו ונציה נואובה" אחראי על העבודה מטעם משרד התשתיות והתחבורה - רשות המים בוונציה. הבנייה החלה בו-זמנית בשנת 2003. ב-10 ביולי 2020, המבחן המלא הראשון הושלם בהצלחה, ולאחר עיכובים מרובים, חריגות בעלויות ושערוריות שונות נוספות שהביאו לכך שהפרויקט התעכב מעבר למועד הסיום ב-2018. ב-3 באוקטובר 2020, ה-MOSE הופעל לראשונה בעת אירוע גאות, ומנע הצפה של חלקים נמוכים בעיר (ובמיוחד פיאצה סן מרקו). ההערכות בעת בנייתו היו שיהיה צורך להפעילו בממוצע כחמש פעמים בשנה, אולם עד אפריל 2023 הוא הופעל כבר 49 פעמים. מדיה וקבצים בנושא MOSE בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של MOSE (באיטלקית) עלות משוערת של 6.7 מיליארד דולר "MOSE Project". water-technology.net. נבדק ב-3 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Annabel Fenwick Elliott, ‏Backlash against 'lunatic' cruise ban as other holiday restrictions ease, The Telegraph, 10 July 2020 Silvestri, Manuel (3 באוקטובר 2020). "Mose flood barrier finally holds the waters back for fragile Venice". Reuters. נבדק ב-3 באוקטובר 2020. {{cite news}}: (עזרה) Jason Horowitz and Emma Bubola, Venice Is Saved! Woe Is Venice, www.nytimes.com, ‏1/4/2023
גרהרד בקנהוס

גרהרד בקנהוס (בגרמנית: Gerhard Bakenhus‏; 14 בדצמבר 1860 – 12 בדצמבר 1939) היה צייר גרמני. גרהרד אמיל בקנהוס בגרוסנמר ליד אולדנבורג לאביו האורג והרוכל יוהאן הרם. חוות ההורים עם החנות הקטנה הניבה הכנסה מעטה. בקנהוס שהחל להתנסות בצבעים כבר בגיל צעיר, נשלח לצייר ברסטדה לאחר שלמד בבית הספר בכפר. בשנת 1879 סיים את חניכותו כצייר וזגג ולאחר מכן עבר להתגורר באולדנבורג. העניין שלו בציורים בגלריה של הדוכסית הגדולה הביא לכך שהוא קיבל שיעורים מהאוצר שלה, אז פגש את הצייר הצעיר ריכרד טום דיק (1862–1943), שקיבל מענק מהדוכס הגדול, והפך לחברו. בקנהוס עבר להתגורר בברלין בעקבות חברו בשנת 1880 והמשיך להשתכר מעבודות מזדמנות, כולל כצייר מהיר בתצוגות מגוונות, צייר דקורטיבי, צייר בית וצלם. בערב למד בבית הספר לאומנויות ומלאכה. בשנת 1888, עם מלגת הדוכסית הגדולה, הוא הצליח ללמוד במשך שני סמסטרים בקרלסרוהה אצל פרופסור גוסטב שנלבר (1851–1917), כצייר נוף. בקנהוס חזר להתגורר באולדנבורגר, עבד כצייר בית וחזר ללימודים באוגוסטום. בשנת 1886 נסע להמבורג ועבד במכון הליתוגרפי. כמו כן היה במשך שש שנים צייר תיאטרון, ליתוגרף וצלם בהמבורג ובברלין. בשנת 1895 בקנהוס חזר לאולדנבורג ותוך עשר שנים הוא הצליח לקבל הכרה כצייר נוף עצמאי וצייר טבע דומם. בשנת 1905 הוא בנה לעצמו בית מול העיירה בקריינברוק המרוחקת והתחתן עם אן וילהלהמיין פרדיננדה אמה קרסבאום (1876–1964), שהייתה מנהלת חנות ואומנית מצליחה. לשניים שני ילדים. ציירי נוף היו הרבה פחות מבוקשים באותה תקופה מאשר ציירי פורטרטים. מרכז הביצות הצפוני-מערבי, החורש והאדמות היו במרכז עבודתו הציורית. ציוריו הם בעצם בעלי אופי לירי ומייצגים תופעות ומצבי רוח טבעיים שתיעד באופן הוליסטי. הרכב התמונה יציב, גווניו מדורגים ומשובחים, אפילו עם משטחי צבע גדולים. סגנונו, שגובש בשנת 1905, הפך אותו לנציג מכובד של הציור הפתוח בצפון מערב גרמניה וככזה, באיחור קל, לנציג בולט של ציור אולדנבורג. מכיוון שבקהנהוס מעולם לא רצה להרוויח מציוריו, התקציב המשפחתי היה מאוזן לעיתים נדירות. במכתב לטום דיק בשנת 1922 הוא התוודה: "חסר לי תמיד כסף לקנות צבעים, ספרים וכדומה." אז הרעיון להעביר שיעורי ציור היה מאוד ברור. לשיעורי הציור שלו, הייתה משמעות מיוחדת עבור אולדנבורג. עוד לפני מלחמת העולם הראשונה התלמידים התכנסו סביב הצייר. עבור חלק מהאנשים מהמעמד הבינוני הגבוה, זה היה חלק מהאופנה הבורגנית, לטעום מהעולם הבוהמי ולהבין את סודות האמנות. גרהרד בקנהוס התקשה לבטא את עצמו כצייר של הצבעים הקודרים של נוף מולדתו, היה בעל אופי מחוספס. הוא היה חסר מזל בעניינים כלכליים ותמיד נאלץ לחיות בצניעות, אף שהיה ביקוש לעבודתו. בשנת 1904 הוא היה מייסד שותף וחבר ועד של אגודת ציירי אולדנבורג. בשנת 1905 הוא קיבל את מדליית הכסף וב־1916 את מדליית הזהב של מדינת אולדנבורג. מפברואר עד מרץ 1909 הציג את עבודותיו בברמן כחלק מהתערוכה השלישית של התאחדות האמנים הצפון מערב גרמנים עם לודוויג דטמן, פאול מילר-קמפף, היינריך פוגר ואחרים. בשנת 1913 הציג יחד עם מקס ליברמן באוגוסטום. בשנת 1935 הכירה בו העיר אולדנבורג עם רשומה בספר הזהב שלה. ב-1912/13 יצא לנסיעה לצפון אפריקה, שם צייר נופי ים מהספינה ששט עליה. בשנת 1925/26 עבר לברלין. לאחר תערוכת השנה השנייה שלו הוא חלה בסרטן, שהוביל למותו ב-1939 מדיה וקבצים בנושא גרהרד בקנהוס בוויקישיתוף Gerhard Wietek: 200 Jahre Malerei im Oldenburger Land
ג'ון וייטהד

ג'ון הנרי קונסטנטין וייטהד (באנגלית: John Henry Constantine Whitehead‏; 11 בנובמבר 1904, צ'נאי (הודו) - 8 במאי 1960, פרינסטון) הוא מתמטיקאי בריטי ממייסדי תורת ההומוטופיה. ג'ון וייטהד נולד להנרי וייטהד, בישוף מדרס שבהודו הבריטית. למד באיטון קולג' והמשיך בבייליול קולג' באוקספורד. לאחר סיום האוניברסיטה עבד וייטהד מספר שנים בבורסה לניירות ערך ובשנת 1929 החל לעבוד על הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בהיותו בפרינסטון למד אצל סולומון ליפשיץ. לאחר קבלת תואר שלישי, חזר לאנגליה ובשנת 1933 החל ללמד באוניברסיטת אוקספורד. במהלך מלחמת העולם השנייה ג'ון וייטהד עבד על חקר ביצועים בתחום לחימה עם הצוללות גרמניות ובהמשך הצטרף לצוות של בלצ'לי פארק בקבוצה של מקס ניומן. בשנים 1947-1960 ג'ון וייטהד היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד. בשנים 1953-1955 הוא היה הנשיא של איגוד המתמטיקאים של לונדון. הלך לעולמו בשנת 1960 במהלך ביקור באוניברסיטת פרינסטון. פרס וייטהד מוענק לזכרו החל משנת 1979. ג'ון וייטהד היה בין מייסדי תורת ההומוטופיה. הוא חקר תחום של מרחב CW. בשנת 1946 השתמש לראשונה במונח מודול מוצלב. הוא ביצע מספר עבודות בתחום טופולוגיה דיפרנציאלית והגדיר את בעיית וייטהד. J. H. C. Whitehead, On incidence matrices, nuclei and homotopy types, Ann. of Math. (2) 42 (1941), 1197–1239. J. H. C. Whitehead, Combinatorial homotopy. I., Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 213–245 J. H. C. Whitehead, Combinatorial homotopy. II., Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 453–496 J. H. C. Whitehead, A certain exact sequence, Ann. of Math. (2) 52 (1950), 51–110 J. H. C. Whitehead, Simple homotopy types, Amer. J. Math. 72 (1950), 1–57. Saunders MacLane, J. H. C. Whitehead, On the 3-type of a complex, Proc. Natl. Acad. Sci. USA 36 (1950), 41–48. ג'ון וייטהד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'ון וייטהד, באתר MacTutor (באנגלית) ג'ון וייטהד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)