laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטנלי סקיוז

סטנלי סקיוז (באנגלית: Stanley Skewes;‏ 1899–1988) היה מתמטיקאי דרום-אפריקני. הוריו של סקיוז, הנרי ואמילי היו מקורנוול, אנגליה. הם היגרו לרפובליקה הדרום-אפריקאית בשנת 1894. סקיוז נולד בעיירה הקטנה גרמיסטון ליד יוהנסבורג, שם אביו עבד במכרות הזהב של ויטווטרסראנד. כאשר היה בן שישה שבועות, עברו הוריו להתגורר בקייפטאון, שם אביו נפטר מסיליקוזיס. סקיוז היה לבן יחיד לאימו שעבדה כמורה. סקיוז השתתף בשירות פעיל במלחמת העולם הראשונה וחזר לביתו בשנת 1918. סקיוז קיבל תואר מהנדס אזרחי מאוניברסיטת קייפטאון אך התעניינותו במתמטיקה וכישוריו זיכו אותו במלגת המלכה ויקטוריה ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1925 סיים את התואר הראשון שלו, ואת התואר השני בשנת 1929. את מספר סקיוז הוא גילה בשנת 1932 אך פרסם מאמר אודותיו רק ב־1933 וב־1955. בקיימברידג', היה סקיוז תלמידו של ג'ון אדנזור ליטלווד. סקיוז היה חבר בנבחרת החתירה ביחד עם המתמטיקאי אלן טיורינג. את תואר הדוקטורט שלו הוא קיבל בשנת 1938 על התזה: "(On the difference π(x) − Li(x" בשנת 1953 זכה סקיוז במדליית ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה. ממשפט המספרים הראשוניים עולה שהאינטגרל הלוגריתמי ההפוך   L i ( x ) = ∫ 2 x 1 ln ⁡ t d t {\displaystyle \ Li(x)=\int _{2}^{x}{\frac {1}{\ln t}}dt} הוא קירוב טוב למאוד ל- π ( x ) {\displaystyle \pi (x)} – מספר הראשוניים שקטנים מ-x. קרל פרידריך גאוס וברנהרד רימן, שניים מן המתמטיקאים הבולטים ביותר במאה ה-19, שיערו שלכל x גדול מספיק מתקיים   π ( x ) < L i ( x ) {\displaystyle \ \pi (x)<Li(x)} . השערה זו נראתה סבירה והתקיימה לכל מקרה שניתן היה לחשב באופן מעשי. אולם למרבה ההפתעה ב-1914 הוכיח ג'ון אדנזור ליטלווד שהאי-שוויון מתהפך אינסוף פעמים. ליטלווד לא ידע לומר מתי האי-שוויון מתהפך לראשונה. סקיוז, שהיה תלמידו של ליטלווד התפרסם ב-1933 בזכות מציאת חסם מלעיל לנקודה שבה האי-שוויון מתהפך. סקיוז הוכיח, שבהנחת השערת רימן, האי-שוויון חייב להתהפך לפני המספר e e e 79 {\displaystyle e^{e^{e^{79}}}} (e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי). מספר זה ידוע כמספר סקיוז והוא גדול לאין שיעור מכל מספר הנתפס בדמיון. במשך שנים נודע המספר כמספר הגדול ביותר בעל שימוש של ממש במתמטיקה (אולם מאז צצו במתמטיקה מספרים גדולים ממנו בהרבה, כגון מספר גרהאם). סקיוז זיקק את החסם מתוך ההוכחה של ליטלווד. בשיטתו נעשה שימוש כדי להפיק חסמים קונקרטיים נוספים מתוך הוכחות קיום אחרות. ב-1955 מצא סקיוז חסם אחר, ללא הצורך להניח את השערת רימן. מתמטיקאים אחרים שיפרו את תוצאתו של סקיוז ומצאו חסמים קטנים יותר ממספר סקיוז. מדיה וקבצים בנושא סטנלי סקיוז בוויקישיתוף סטנלי סקיוז, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
KaraFun

KaraFun היא תוכנת נגן ועורך שירי קריוקי חופשי להורדה מבית היוצר של Recisio. התוכנה מאפשרת לארגן, להשמיע, ולערוך קובצי קריוקי בפורמטים רבים במערכות ההפעלה מסוג Windows. התוכנה תומכת בקובצי קריוקי בפורמטים – MP3+G, LRC, KAR, KOK, CD+G ו-KFN. כמו כן התוכנה מסוגלת לקרוא את קובצי אודיו MP3, Ogg ו-MIDI. כמו כן, התוכנה מכילה גם עורך שבאמצעותו המשתמשים מסוגלים ליצור קובצי קריוקי מסוג KFN על בסיס קובצי אודיו שברשותם בפורמטים MP3, Ogg, Kar, ו-MIDI. בנוסף לכך התוכנה מסוגלת גם לייצא את שירי הקריוקי לקובץ וידאו מסוג AVI על מנת לנגן אותו במכשירי DVD שאינם תומכים בפורמטים הסטנדרטיים של שירי קריוקי. התוכנה מאפשרת למשתמשים בה לשלוט בזמן אמת במהירות השיר, הסולם שלו, ווליום המיקרופון, ועוד. MP3+G קריוקי אתר האינטרנט הרשמי של KaraFun
בליסריו בטנקור

בליסריו בטנקור קוארטס (בספרדית: Belisario Betancur Cuartas;‏ 4 בפברואר 1923 - 7 בדצמבר 2018) היה נשיא קולומביה החל מ-7 באוגוסט 1982 עד 7 באוגוסט 1986 מטעם המפלגה הקונסרבטיבית הקולומביאנית. בטנקור נולד בעיר אמגה שבמחוז אנטיוקיה. אביו, רוסנדו בטנקור, עבד במפעל טקסטיל Coltejer, ואמו, אנה אוטיליה קוארטס הייתה בעלת חנות קטנה בעיר. הוא למד בסמינר לכמרים בשם "Misiones de Yarumal" אך הורחק ממנו עקב חוסר משמעת, והתקבל לאוניברסיטת פונטיפיסיה בוליבריאנה בעיר מדיין. הוא למד משפטים וכלכלה וסיים את לימודיו בהצטיינות ב-1955. בין 1945 ל-1947 היה בטנקור חבר הפרלמנט של מחוז אנטיוקיה. ב-1950 נבחר לבית הנבחרים של קולומביה, ובין 1953 ל-1957 היה חבר האספה המכוננת. ב-1962 מונה בטנקור לשר העבודה בממשלתו של גיירמו לאון ולנסיה, אך כיהן בתפקיד חודשים ספורים בלבד. בין 1975 ל-1977 כיהן כשגריר קולומביה בספרד. ב-1978 התמודד בטנקור לראשונה על הנשיאות, אך הפסיד לחוליו ססאר טורבאי איילה. ב-1982 התמודד על התפקיד פעם נוספת. הוא קיבל 46.62% מהקולות, גבר על יריבו אלפונסו לופס מיקלסן, שקיבל 40.9% מהקולות, ונבחר לנשיא. במהלך כהונתו יזם מהלכים לבניית דיור בר השגה, פתיחת אוניברסיטאות, במבצע לביעור האנאלפביתיות וכן ערך רפורמות מבניות בשלטון המקומי ובשיטת הבחירות ברשויות המקומיות. ממשלתו יזמה חיפוש וכרייה של פחם בצפון המדינה, והחלה בייצואו. בנוסף, החל במשא ומתן עם כמה מארגוני הגרילה שפעלו במדינה. נפטר בבוגוטה ב-7 בדצמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא בליסריו בטנקור בוויקישיתוף ספריו של בליסריו בטנקור בקטלוג הספרייה הלאומית בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבדון

עַבְדּוֹן הוא מושב באזור הצפון ליד שלומי השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מתוניסיה ומאיראן, שקראו ליישוב תחילה "כפר עבדון". בימיו הראשונים שימש היישוב ככפר עבודה. המושב קרוי על שם עבדון, אחת מ-48 ערי הלויים שככל הנראה הייתה ממוקמת בקרבת המושב. מדיה וקבצים בנושא עבדון בוויקישיתוף עבדון, ברשת החברתית פייסבוק עבדון, ברשת החברתית פייסבוק עבדון, באתר הרשות לפיתוח הגליל עבדון - האתר הרשמי של מושב עבדון סיפור מקומי עבדון - ארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן מושב עבדון בעיתונות - לקט ידיעות וכתבות על מושב עבדון, מתוך העיתונות הישראלית. שיטפונות במושב עבדון, 1969, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 התחיל פיתוחו של ואדי קרן, הצופה, 4 ביוני 1951 הוחל ביישוב ואדי קרן, הצופה, 14 במאי 1952 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלן סטאק

אלן מק'אינטייר סטאק (באנגלית: Allen McIntyre Stack; ‏23 בינואר 1928 – 12 בספטמבר 1999) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948) ושיאן עולם בסגנון גב. סטאק נולד וגדל בניו הייבן, קונטיקט. הוא בוגר אוניברסיטת ייל משנת 1949 ושרת בצי האמריקאי בשנים 1954-1951 ובוגר בית ספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה משנת 1956. בתחרות שחייה שנערכה בניו הייבן ב-23 ביוני 1948 קבע סטאק במשחה ל-100 גב, שיא עולם חדש של 1:04.0 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-12 שנים וחצי של אדולף קיפר מגרמניה (1:04.8 דקות). באולימפיאדת לונדון (1948) זכה סטאק במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.4 דקות, לפני בן ארצו רוברט קאוול (1:06.5 דקות) וז'ורז' ואלרי מצרפת (1:07.8 דקות). בתחרות שנערכה בניו הייבן ב-4 בפברואר 1949 שיפר סטאק את שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר גב והעמיד אותו על 1:03.6 דקות. שיא זה החזיק מעמד כ-4 שנים ונשבר על ידי ג'ילבר בוזון מצרפת (1:03.3 דקות). בתחרות נוספת שנערכה בניו הייבן ב-4 במאי אותה שנה, הוא קבע גם במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:18.5 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-5 שנים של אדולף קיפר (2:19.3 דקות). שיא זה החזיק מעמד כ-4 שנים ונשבר על ידי בוזון (2:18,3 דקות). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1951 זכה סטאק בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב (1:08.0 דקות) ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב (3:16.9 דקות). באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים סטאק במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.6 דקות ולא הצליח להגן תוארו. סטאק עבד כעורך דין בהונולולו, הוואי עד שנת 1998. בשנת 1999 נפטר סטאק בגיל 71. סטאק קבע 6 שיאי עולם חדשים ו-22 שיאי ארצות הברית בסגנון גב. סטאק זכה ב-10 תוארי אליפות ארצות הברית ובתואר מכללות אחד (NCAA). בשנת 1979 זכה סטאק להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. [1] התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב אלן סטאק, באתר olympedia.org אלן סטאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סאל מינאו

סלבטורה "סאל" מינאו, ג'וניור (באנגלית: Salvatore "Sal" Mineo, Jr; ‏10 בינואר 1939 – 12 בפברואר 1976) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד לשני פרסי אוסקר על תפקידיו בסרטים "מרד הנעורים" ו"אקסודוס". מינאו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, אמו ג'וזפין הייתה אמריקאית ואביו סלבטורה מינאו, האב, היה איטלקי. כילד נרשם מינאו לשיעורי ריקוד ומשחק והופיע במחזה של טנסי ויליאמס "השושנה המקועקעת". הוא החל את דרכו בתוכנית הטלוויזיה "Jukebox Jury", ואת הופעתיו הקולנועיות הראשונות עשה בסרטים "שישה גשרים לעבור" ו"מלחמתו הפרטית של מייג'ור בנסון". מינאו פרץ לתודעה בשנת 1955 בדרמה "מרד הנעורים" בה שיחק בתפקיד המתבגר הרגיש ג'ון "פלטו" קרופורד. מינאו קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו. הופעתו זיכתה אותו באהדת הקהל ובמעריצות רבות. בהמשך דרכו ככוכב קולנוע השתתף מינאו בדרמות "ענק" של ג'ורג' סטיבנס בתפקיד אנחל אוברגון, "מישהו שם למעלה אוהב אותי" של רוברט וייז, בקומדיה הצבאית "רומן פרטי" בתפקיד גיבור העלילה לואיג'י מרסי ובסרטו של דון סיגל "פשע ברחובות". מינאו זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר והועמד בפעם השנייה לפרס האוסקר בשנת 1960 על תפקידו בדרמה "אקסודוס" בתור ניצול השואה דב לנדאו. מינאו השתתף גם בסרט המלחמה המצליח "היום הארוך ביותר" בתפקיד טוראי מרטיני ובמערבון של ג'ון פורד "סתיו צ'ייני" בתפקיד האינדיאני חולצה אדומה. ב-1968 הופיע בסרט האסונות "מזרחית ליאווה. את תפקידיו האחרונים עשה מינאו בסרטים "הבריחה מכוכב הקופים" בתור השימפנזה ד"ר מילו ו"מזרחית ליאווה". מינאו היה לכוכב הקולנוע הראשון אשר הצהיר בתקשורת על נטיותיו ההומוסקסואליות, לקראת סוף שנות ה-60. ב-12 בפברואר 1976, לאחר שחזר מצילומים שערך בלוס אנג'לס, נרצח מינאו בדקירת סכין בלבו במערב הוליווד. לאחר חקירה ארוכה שנערכה נעצר החשוד ברצח, ליונל ריי ויליאמס, ובשנת 1979 הורשע בעוון הרצח ובעוון עבירות שוד ונשלח ל-57 שנות מאסר בפועל. מינאו היה בן 37 במותו. הוא נקבר ב"בית הקברות שער גן עדן" שבכפר הות'ורן, ניו יורק. שישה גשרים לעבור (1955) מלחמתו הפרטית של מייג'ור בנסון (1955) מרד הנעורים (1955) פשע ברחובות (1956) מישהו שם למעלה אוהב אותי (1956) ענק (1956) טונקה (1958) רומן פרטי (1959) סיפורו של ג'ין קרופה (1959) אקסודוס (1960) הבריחה מזחריאן (1962) היום הארוך ביותר (1962) סתיו צ'ייני (1964) זר במנוסה (1967) מזרחית ליאווה (1968) הבריחה מכוכב הקופים (1971) מדיה וקבצים בנושא סאל מינאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאל מינאו סאל מינאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סאל מינאו, באתר AllMovie (באנגלית) סאל מינאו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סאל מינאו, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאל מינאו, באתר Yandex.Music (ברוסית) סאל מינאו, באתר Discogs (באנגלית) סאל מינאו, באתר Songkick (באנגלית) סאל מינאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בישראל הופץ הסרט תחת השם "הקרב הגורלי", עזריה רפפורט, מסע לילה ארוך - אל תוך הלילה, מעריב, 1 ביולי 1965 בישראל הופץ תחת השם "תופים ולבבות"
עין יעקב

עֵין יַעֲקֹב הוא מושב באזור הצפון מערבית למעלות תרשיחא השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. המושב הוקם ככפר עבודה ביום ה' חשון תשי"א, (19 אוקטובר 1950) על ידי עולים מכורדיסטן ועיראק ובשנת 2001 התווספו אל היישוב כ-130 משפחות נוספות בהרחבה. שמו של המושב לקוח מפסוק בספר דברים: ”וַיִּשְׁכֹּן יִשְׂרָאֵל בֶּטַח בָּדָד עֵין יַעֲקֹב אֶל אֶרֶץ דָּגָן וְתִירוֹשׁ אַף שָׁמָיו יַעַרְפוּ טָל” (דברים, ל"ג, כ"ח). עין יעקב נמצאת כ-420 מטר מעל פני הים. מדיה וקבצים בנושא עין יעקב בוויקישיתוף עין יעקב במרכז המידע להתיישבות בגליל עין יעקב (אבן יהודה, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 994
שאדו (קומיקס)

שאדו (באנגלית: Shado) היא דמות בדיונית של אנטי גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס החץ הירוק ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Arrow: The Longbow Hunters #1 מאוגוסט 1987 ונוצרה על ידי הכותב והאמן מייק גרל והמאיירת לורין היינס. שאדו היא בתו של סוכן יאקוזה שנשלח לאמריקה עם מצבור זהב לפני מלחמת העולם השנייה כדי לבסס את מבצעי היאקוזה באמריקה. עם פרוץ המלחמה, אביה הוחזק במחנה ריכוז בשל מוצאו. קבוצה של חיילים אמריקנים חשדו בדבר מעורבותו עם היאקוזה, אך לא הצליחו להשיג ממנו מידע על מצבור הזהב. מספר שנים לאחר תום המלחמה, אותם חיילים בדימוס החליטו לנסות שוב לדלות ממנו מידע. בתקופה זו נולדה שאדו, ולכן אותם אנשים איימו על שלום האמא והילדה. אביה לא היה מעוניין במותם, ולכן מסר את מיקומו של הזהב. אמה מתה מפצעיה האנושים, ואביה ביצע ספוקו כדי לכפר על כישלונו. החרפה נפלה על כתפי בתו שאדו, שגדלה כדי להרוג את אותם חיילים אמריקנים שהמיטו קלון על משפחת היאקוזה. למטרה זו, היא התאמנה באמנויות לחימה ובקיודו, אמנות הקשתות היפנית. דמותה של שאדו מופיעה בסדרת הלייב אקשן "החץ", בגילומה של השחקנית סלינה ג'ייד. דף הדמות בפרויקט ויקיה של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרוזן ורטיגו

הרוזן ורטיגו (באנגלית: Count Vertigo) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן והחץ הירוק ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת World's Finest Comics #251 מיולי 1978 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי קונוויי והמאייר טרבור פון איטן. הרוזן ורנר ורטיגו הוא צאצא ממשפחה מלכותית אשר שלטה במדינה בדיונית קטנה במזרח אירופה בשם ולאטאבה. על מדינה זו השתלטו בהמשך הסובייטים, והיא הושמדה בידי הספקטר. ורנר הופיע לראשונה בסטאר סיטי כאשר ניסה לגנוב בחזרה את התכשיטים שאותם מכרו הוריו עם הימלטם לאנגליה אחרי המלחמה. ורנר הוא בעל מום מולד באוזנו הפנימית אשר גרם לו לחוסר איזון, והוא משתמש במכשיר אלקטרוני שהושתל ברקתו הימנית ואשר פיצה על הלקות. באמצעות משחק עם המכשיר, ורנר גילה כי הוא מסוגל להשפיע על האיזון של אחרים ולעוות את תפיסת המרחב שלהם - אפקט הידוע כורטיגו. הוא נטל את הזהות "הרוזן ורטיגו" והחל בקריירת פשע שעימתה אותו לעיתים קרובות עם באטמן, החץ הירוק והקנרית השחורה. הרוזן ורטיגו הוצג מחדש לתוך קומיקס החץ הירוק לאחר מאורעות "פלאשפוינט". רוזן זה, שעונה לשם ורנר זיטל, שלט באומת ולאטאבה אך בעקבות אובדן הון משפחתו נמלט לקנדה ונעשה מעורב בפשע מאורגן. הוא משתמש ברווחים מפעולותיו הבלתי חוקיות כדי לממן את חזרתו לולאטאבה ולהשיב לעצמו את זכותו מלידה. הוא פועל כמונרך אדיב וטוב לב, אך מתחת לחזות כוזבת זו משתמש בזהותו הנפשעת של הרוזן ורטיגו. כאשר החץ הירוק עורך מסע לולאטאבה להציל את שאדו החטופה, זיטל מבין שעליו לחבל ביכולתו של הקשת המיומן לכוון. דמותו של הרוזן מופיעה בסדרת הלייב אקשן "החץ", כאשר בשתי העונות הראשונות גילם את דמותו השחקן סת' גייבל. בעונה השלישית יגלם את דמותו של זיטל השחקן פיטר סטורמר. דף הדמות בפרויקט ויקיה של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואי ויטון (מעצב אופנה)

לואי ויטון (בצרפתית: Louis Vuitton;‏ 4 באוגוסט 1821 – 4 בפברואר 1892) היה מעצב אופנה צרפתי שהקים את בית האופנה הקרוי על שמו בשנת 1854. בית האופנה, אחד המובילים בעולם, מייצר פרטי אופנה שונים כגון ארנקים, תיקים, נעליים, שעונים, תכשיטים ומשקפיים. לואי ויטון נולד באונשה, מזרח צרפת, בן למשפחה ממעמד הפועלים, אביו היה חוואי ואמו כובענית. כשהיה בן 10, נפטרה אימו ואביו נישא בשנית לאישה שהייתה קפדנית ורעה אליו. הילד לואי ויטון היה עקשן ושנוא על ידי אימו החורגת ומשועמם מהחיים הפרובינציאליים באונשה, ולכן החליט לברוח לבירה פריז. ב-1835, בגיל 14, עזב את הבית וצעד ברגל לכיוון פריז. הדרך ארכה יותר משנתיים כשהוא עובד בעבודות מזדמנות. בגיל 16 הגיע לואי ויטון לפריז והחל לעבוד כשוליה בבית מלאכה לייצור קופסאות ואריזות של Monsieur Marechal. במאה ה-19 יצור קופסאות ואריזות הייתה אומנות מכובדת שנדרשה לשם שימור טובין במסעות ארוכים באוניות, ברכבות ובכרכרות. ב-1852 פתח חנות משלו, בחזית החנות תלה מוטו מקצועי וסלוגן פרסומי: "אורז בביטחה את החפצים השבירים ביותר. מתמחה באופנת אריזה". תוך מספר שנים שמו של ויטון התפרסם בקרב האופנאים והוא הפך למעצב התיקים של, אז'ני דה מונטיז'ו, אשתו של נפוליאון השלישי. ויטון מת בגיל 70 ב-1892 ובנו ג'ורג' המשיך וקידם את העסק שהקים אביו. מדיה וקבצים בנושא לואי ויטון בוויקישיתוף לואי ויטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עלמה (מושב)

עַלְמָה הוא מושב דתי לאומי באזור הצפון בגליל העליון, השייך למועצה אזורית מרום הגליל ולארגון המושבים של הפועל המזרחי. המושב נמצא בסמוך ליישוב ריחאניה, כ-8 ק"מ מצפון לצפת. ממערב למושב עובר כביש 886. באזור שבו נמצא המושב התקיים היישוב היהודי עלמא, שהתקיים מהתקופה הרומית ולאחריה בתקופה הצלבנית ועד התקופה העות'מאנית. השם עלמה מוזכר לראשונה בתקופה הצלבנית; קהילה יהודית רציפה התקיימה במקום עד המאה ה-17. בנימין מטודלה מציין שבזמן ביקורו, מצא כ-50 משפחות יהודיות שמתגוררות במקום. למרגלות המושב ממזרח מצויים שרידיהם של שני בתי כנסת קדומים - בחורבת קציון ובחורבת מרות. סמוך למושב נמצא ציונו של התנא רבי אלעזר בן ערך. המושב הוקם באוגוסט 1949 על ידי איגוד המושבים של הסתדרות הפועל המזרחי עם תכנון לאכלוס 125 משפחות. היישוב הוקם בסמוך לכפר הערבי עלמא, שחרב במלחמת העצמאות. בתחילה התיישבו בו כ-125 משפחות עולים מא-זאווייה ומטריפולי שבלוב. בשנת 1950 הגיעה למקום קבוצה של גרים מעיירה באיטליה בשם סן ניקנדרו אשר עם הזמן עזבו את היישוב למושבים אחרים באזור. לאחר שעזבו האיטלקים הגיעו למקום ב-1954 משער העלייה 39 משפחות עולים מקוצ'ין אשר בהודו. ביוני 1954 התפתח עימות חריף בין הטריפולטנים להודים על רקע סירובם של ההודים לקחת חלק בשביתה נגד המוסדות המיישבים. לבסוף, עולי קוצ'ין עזבו את היישוב, באופן רשמי בגלל הקור, ועברו לגבעת כ"ח ואביעזר. במהלך שנות ה-70 סבל המושב מעימות בין בעלי עדרי בקר לבין בעלי מטעים שטענו לנזקים למטעים מידי עדרי הבקר. במסגרת הסכסוך, אחד מבעלי המטעים הניח רעל שהרג עשר פרות. כן הושחת בית במושב כדי שלא יימסר לאחד מבני הקבוצה היריבה. הסכסוך הגיע לשיאו ביולי 1976 כאשר המשטרה עצרה מספר חברים במושב שנחשדו בקשירת קשר לרצוח את יושב ראש ועד המושב, בן-ציון סופר. מערת עלמה פנחס לפיד, הנביא מסן ניקנדרו, ראובן מס, 1952 מדיה וקבצים בנושא עלמה בוויקישיתוף עלמה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור עלמה, באתר רום גליל עלמה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 Yuval El'azari (ed, Mapa's concise gazetteer of Israel (in Hebrew)., Tel Aviv: Mapa Publishing., 2005, עמ' p. 424, ISBN 965-7184-34-7 HaReuveni, Immanuel ., Lexicon of the Land of Israel (in Hebrew)., Miskal - Yedioth Ahronoth Books and Chemed Books., 1999, עמ' p. 763, ISBN 965-448-413-7 נקודה חדשה של יוצאי טריפולי, חרות, 31 באוגוסט 1949 עלמא - יישוב ששי של הפוהמ"ז בגליל, הצופה, 1 בספטמבר 1949 ד. פלאי, פרשת סאן ניקאנדרו, דבר, 15 באוגוסט 1952 סכסוך בין עולי טריפולי ועולי קוצ'ין במושב עלמה, הַבֹּקֶר, 16 ביוני 1954 דב גולדשטיין, הקוצ'ינים ברחו מהקור בגליל, מעריב, 5 במאי 1961 מנחם רהט, חקלאי הרעיל עדר בקר שגרם נזקים למטעיו, מעריב, 25 באוקטובר 1974 מנחם רהט, חשודים בהריסת בית כדי למנוע מסירתו לזוג צעיר, מעריב, 27 ביוני 1976 "מחבל" שכיר היה צריך לרצוח את יו"ר הוועד במאבק בין מגדלי הבקר לאנשי המטע בעלמה, מעריב, 7 ביולי 1976
עין העמק

עֵין הָעֵמֶק הוא מושב באזור הצפון סמוך ליקנעם עילית, השייך למועצה אזורית מגידו. היישוב הוקם בשנת 1944 על ידי עולים מכורדיסטן שישבו בחיפה, כמושב עובדים. שמו הראשון של היישוב היה "קדם", על שם הארגון שאליו השתייכו. בהתחלה התגוררו בכפר דלית-אל-רוחה ולאחר מכן עברו לאדמות שנרכשו מהכפר ריחאניה. שמו של היישוב נובע ממיקומו, הצופה על עמק יזרעאל. בסמוך למושב ממזרח חוות רמת השניים והמעיין והתל הארכאולוגי עין פרור. כיום נבנית ביישוב הרחבה שבה עתידות להקלט כ 140 משפחות חדשות ובני המקום. מדיה וקבצים בנושא עין העמק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עין העמק עין העמק, באתר מועצה אזורית מגידו עין העמק, באתר הרשות לפיתוח הגליל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
דייוויד בריאן

דייוויד בריאן רשבאום (נולד ב-7 בפברואר 1962), המוכר יותר כדייוויד בריאן (באנגלית: David Bryan), קלידן, ופסנתרן יהודי-אמריקאי. דייוויד בריאן הוא הקלידן של להקת הרוק בון ג'ובי. דייוויד בריאן נולד בפרת' אמבוי וגדל באדיסון, ניו ג'רזי. אביו, אדי רשבאום, ניגן בחצוצרה. בריאן גדל כיהודי, ולמד בבית הספר היסודי בקלרה בריטון, שבו ניגן בכלים רבים דוגמת כינור, ויולה, חצוצרה וקלרינט. למד גם בתיכון הרברט הובר, ולאחר מכן בתיכון ג'י.פי סטיבנס. בריאן החל ללמוד פסנתר בגיל שבע, וניגן קלידים בלהקה בשם Transition יחד עם נגן הבס סטיב סיליאו. הוא למד עם אמרי האק, פרופסור בג'וליארד, במשך שלוש עשרה שנים. בריאן התקבל לאוניברסיטת ראטגרס, אך הפסיק את הלימודים על מנת להתקבל לג'וליארד, בית הספר לאמנויות הבמה בניו יורק. בריאן התחתן עם זוגתו מהתיכון, אפריל מקלין, ב-25 באוגוסט 1990. הזוג הביא לעולם שלושה ילדים, ובשנת 2004 הם התגרשו. ב-7 באוגוסט 2010 נישא בריאן לקסי קוואס בקולטס ניק שבניו ג'רזי. בסוף שנות ה-90, נפצע בריאן באופן קשה באצבע בתאונה ביתית עם מסור, דבר שמנע ממנו לנגן תקופה ארוכה. בשנת 1991, השתתף בהקלטת אלבום הסולו של גיטריסט הלהקה, ריצ'י סמבורה, "Stranger In This Town", וכן היה שותף בהקלטת פסקול הסרט "העולם התחתון". מדיה וקבצים בנושא דייוויד בריאן בוויקישיתוף דייוויד בריאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד בריאן, באתר ספוטיפיי דייוויד בריאן, באתר AllMusic (באנגלית) דייוויד בריאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דייוויד בריאן, באתר Discogs (באנגלית)
אנדרה וייל

אנדרה וייל (בצרפתית: André Weil; השם נהגה בצרפתית: אנדרה וֵיי;‏ 6 במאי 1906 – 6 באוגוסט 1998) היה מתמטיקאי יהודי צרפתי-אמריקאי. אחד מהחברים המייסדים של קבוצת בורבאקי. אחיה של הפילוסופית סימון וייל. וייל נולד בפריז בשנת 1906 למשפחה יהודית, אך חונך כאגנוסטי (חסר דת). משפחתו של וייל הייתה במקור מחבל אלזס, אולם עם סיפוחו של החבל על ידי גרמניה ברחה המשפחה לפריז. וייל רכש את השכלתו בין השאר בפריז, (באקול נורמל סופרייר) וברומא כאשר אחד ממוריו היה ז'אק אדמר. בשנת 1928 קיבל תואר דוקטור. משנת 1935 החל וייל, כחלק מקבוצה של מתמטיקאים צרפתים, לפרסם סדרה של ספרים שעסקו בהצגה קפדנית של המתמטיקה המודרנית תחת שם העט ניקולא בורבאקי. המשימה שנטלה על עצמה קבוצת בורבאקי הייתה לבסס את המתמטיקה על תורת הקבוצות, תוך הקפדה על פורמליות של ההוכחות המתמטיות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברח וייל הפציפיסט לפינלנד על מנת להתחמק מגיוס לצבא הצרפתי. בפינלנד נעצר באשמת ריגול, והיה נתון בסכנה של הוצאה להורג. לבסוף, בזכות התערבותו של המתמטיקאי רולף הרמן נבנלינה, הוחלף עונשו בגירוש לצרפת. וייל נכלא לזמן מה עם חזרתו לצרפת והיה נתון בסכנה רבה בשל עמדותיו הפציפיסטיות, מוצאו היהודי וקישורו המשפחתי לפילוסופית סימון וייל, אחותו הצעירה. וייל התגייס לצבא הצרפתי במטרה להגן על עצמו ולהשתחרר ממעצרו, ובהזדמנות הראשונה שנקרתה בדרכו ברח לארצות הברית. בארצות הברית לימד באוניברסיטת שיקגו. לאחר מכן הצטרף לשורות המכון למחקר מתקדם בפרינסטון, שם כיהן כחבר סגל עד לפרישתו בשנת 1976. בשנת 1979 זכה בפרס וולף למתמטיקה, אותו חלק עם ז'אן לרה. לווייל הייתה השפעה רבה על המתמטיקה במהלך המאה ה-20, כחלק מהיותו חבר בקבוצת בורבאקי. בנוסף תרם רבות לענפי תורת המספרים והאלגברה המופשטת. בתורת המספרים ידועה תרומתו לפיתוחה של השערת טניאמה-שימורה, שהוכחה חלקית שלה על ידי אנדרו ויילס הביאה להוכחה של המשפט האחרון של פרמה. ב-1994 קיבל ביפן את פרס קיוטו במתמטיקה על תרומתו לאנושות בתחום זה. מדיה וקבצים בנושא אנדרה וייל בוויקישיתוף אנדרה וייל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אנדרה וייל, באתר MacTutor (באנגלית) אנדרה וייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדרה וייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
עין עירון

עין עירון הוא מושב הממוקם מזרחית לפרדס חנה-כרכור השייך למועצה אזורית מנשה. המושב הוקם בשנת 1934, על ידי קבוצת תושבים אשר עלו לארץ ישראל מגרמניה בימי העלייה השנייה. שמו של המושב ניתן לו עקב מיקומו הצופה על נחל עירון הסמוך. בשנת 1939 נמנו ביישוב 174 תושבים ב-54 משקים. בסמוך למושב נמצא האתר הארכאולוגי תל אסור ושמורת עין ארובות. זוהי קהילה עשירה בפעילות תרבותית וחברתית. הילדים במושב עין עירון לומדים במערכות החינוך של המועצה האזורית מנשה והם חלק בלתי נפרד מקהילת הנעורים באזור. איכות החיים נובעת גם מן העובדה שהמושב קרוב יחסית למושבה פרדס חנה-כרכור ולצירי התחבורה המרכזיים המובילים לצפון ולדרום. היישוב מתנהל באמצעות וועדות שונות בהם חברים תושבי המקום בהתנדבות. הוא מפעיל אתר אינטרנט המספק מידע עדכני ומהווה מקור לתקשורת בין התושבים. שירותיה המוניציפליים של המועצה האזורית מנשה, והאגפים העוסקים בחינוך, תרבות, תעסוקה, נוי, חקלאות, קליטה ועוד, מהווים מקור לפעילות המושב. מדיה וקבצים בנושא עין עירון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עין עירון עין עירון (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מושבי העובדים בשרון ובעמק חפר, דבר, 25 בספטמבר 1939 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.