laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כריסטיאן פרדיננד אבל

כריסטיאן פרדיננד אָבֶּל (בגרמנית: Christian Ferdinand Abel;‏ יולי או אוגוסט 1682 – 3 באפריל 1761 או 1737) התפרסם כאחד מגדולי הכנרים והצ'לנים בגרמניה של תקופת הבארוק ובעיקר עשה לו שם כווירטואוז בוויול. כריסטיאן פרדיננד נולד בהנובר, בנו של המלחין, הכנר ונגן העוגב קלאמור היינריך אבל. במשך תקופה מסוימת שירת כריסטיאן בצבא השוודי של קארל השנים עשר, מלך שוודיה בזמן הכיבוש של צפון גרמניה. הוא נשא לאישה את אנה כריסטיאנה הולם השוודית. לאחר תום שירותו הצבאי נסע אבל לברלין, שם כיהן בתפקיד חשוב בתזמורת החצר של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה. הוא נשאר בתפקידו זה עד לפירוק התזמורת בידי פרידריך וילהלם ב-1713. הוא עבר עם אחדים מעמיתיו לקטן לעבוד בתזמורת החצר שם ככנר ונגן ויולה דה גמבה תחת שרביטו של אוגוסטין ריינהרדט שטריקר. אבל המשיך לנגן בתזמורת גם בהנהגת ממשיכו של שטריקר, יוהאן סבסטיאן באך. באך היה סנדק לבתו של אבל, סופי-שרלוטה, שנולדה ב-6 בינואר 1720 בקטן. באותה שנה התלוו אבל ובאך אל לאופולד, נסיך אנהאלט-קטן במסעו לקרלובי וארי (קרלסבד). קיימת סברה לפיה חיבר באך את שלוש טריו סונאטות שלו לוויולה דה גמבה וצ'מבלו, רי"ב 1027-1029 בשביל אבל, כמורו של לאופולד בנגינה בוויול. כמו כן הועלתה ההשערה כי באך הלחין במקור גם את שש הסוויטות לצ'לו רי"ב 1011-1007, בעבורו. ב-1723 עזב באך את קטן כדי להיכנס לתפקידו כמנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, ומשרתו בתזמורת העירונית נשארה פנויה. אבל תפס את מקומו כ"מוזיקאי ראשי" (Premier-Musicus) של תזמורת החצר. אבל נשאר בקטן עד סוף חייו ושם גם נקבר. בנו של אבל, קארל פרידריך אבל, שנולד ב-1723 בקטן, היה גם הוא מלחין פורה ווירטואוז ויולה דה גמבה נודע. פרסומו העיקרי בא לו מייסוד קונצרטי באך-אבל יחד עם יוהאן כריסטיאן באך בלונדון, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה. בנו הבכור, לאופולד אוגוסט אבל היה גם הוא מלחין וכנר. כריסטיאן פרדיננד אבל, באתר MusicBrainz (באנגלית) Siegmund Schultze Johann Sebastian Bach, Reclam, 1976, Leipzig, עמוד 78
נבחרת קזחסטן בכדורגל

נבחרת קזחסטן בכדורגל היא קבוצת הכדורגל הלאומית של קזחסטן. הדירוג הנוכחי של נבחרת קזחסטן ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-109 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,193.21 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 83 נמדד לראשונה בספטמבר 2016, והדירוג הנמוך ביותר 166 נמדד לראשונה במאי 1996. המשחק הראשון של קזחסטן לאחר התפרקות ברית המועצות היה ב-1 ביוני 1992 נגד נבחרת טורקמניסטן. בשנת 2002 עזבה הנבחרת את קונפדרציית הכדורגל של אסיה ועברה לשחק באופ"א. ב-24 במרץ 2007 נבחרת קזחסטן גברה בביתה 2-1 על נבחרת סרביה, הניצחון הראשון של הנבחרת מאז השתייכותה לאופ"א. 1930 עד 1994 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות 1998 עד 2022 - לא העפילה 1960 עד 1988 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות 1992 עד 2004 - לא נרשמה 2008 עד 2024 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה 1956 עד 1992 -לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות 1996 - לא העפילה 2000 - לא העפילה 2004 - לא נרשמה, עברה לאופ"א נכון ל-17 בנובמבר 2023. כתב מודגש מסמל שחקן פעיל בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת קזחסטן בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת קזחסטן בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מנובמבר 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
פרס אוסישקין

פרס אוסישקין הוא פרס ספרותי שניתן בעבר על ידי הקרן הקיימת לישראל. הפרס נקבע על ידי הנהלת הקרן הקיימת לזכרו של מנחם אוסישקין, נשיאה לשעבר של הקרן, לכבוד יום הולדתו השמונים. לראשונה הוענק ב-1944. על פי תקנות הפרס: ה"פרס ניתן לספר בעל ערך חינוכי לעם ולנוער, בכל צורה ספרותית אומנותית, על תולדות התנועה הציונית ועל מפעלים, תופעות ותנועות בתוך הציונות וכן על אישים ממחוללי תנועת חיבת ציון והציונות." בין הזוכים בפרס: 1944 – יהודה בורלא על ספרו "כיסופים" 1945 – דוד שמעוני על ספרו "האידיליות" 1946 – ש"י עגנון על ספרו "תמול שלשום" 1947 – יעקב פיכמן על ספרו "שירת ביאליק", יעקב גיל (ליפשיץ) על ספרו "ספר הבריגדה היהודית" 1948 – משה שמיר על ספרו "הוא הלך בשדות", ישעיהו פרס על אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית של ארץ ישראל 1949 – משה סמילנסקי על היצירות "בערבה" ו"בהר ובנגב", יהושע בר-יוסף על ספרו "עצי שטים עומדים" 1950 – שלום בן ברוך על ספרו "אוסישקין באגרותיו", חיים הזז על המחזה "בקץ הימים" 1951 – יהודה יערי על ספרו "בין השמשות", יונת ואלכסנדר סנד על ספרם "אדמה ללא צל" 1952 – אברהם יערי על ספרו "שלוחי ארץ ישראל", יצחק שלו על ספר השירה "אוחזת ענף שקד" 1953 – יגאל מוסינזון על ספרו "דרך גבר" ,מרדכי טביב על ספרו "דרך של עפר" 1954 – אהרן מגד על ספרו "חדווה ואני", חנוך ברטוב על ספרו "שש כנפיים לאחד" 1955 – מילא אהל על ספרו "גשר", זלמן שזר על ספרו "אור אישים" 1956 – שלמה לביא על ספרו "עליתו של שלום ליש", אריה רפאלי (צנציפר) על הספרים "פעמי גאולה" ו"במאבק לגאולה" 1957 – אהרן צייטלין על הפואמה "בין האש והישע", יצחק זיו-אב על ספרו "שלנו עד עולם" 1960 – יהודה בורלא על ספרו "אלו מסעות יהודה הלוי", יהושע רבינוב על הפואמה "שירת אמיתי", שושנה שרירא על הספר "שערי עזה", יאני אבידוב על ספרו "עלילות עיראק" 1961 – חיים גורי על ספר השירה "פרחי אש", שמואל יבנאלי (לאחר מותו) על ספרו "חבת ציון" 1962 – אביגדור המאירי על ספר השירה "בלבנת הספיר", נעמי פרנקל על ספרה "שאול ויוהאנה – מות האב" 1963 – גצל קרסל על פועלו בתחום הספרותי של חקר הציונות, ס. יזהר על ספרו "סיפורי מישור" 1964 – אמיר גלבע על ספר השירה "כחולים ואדומים", רבקה גורפיין על "כוכבים מעל הגן" 1965 – אהרן מגד על ספרו "החי על המת", ישראל קלוזנר 1967 – אהרן אפלפלד על ספרו "כפור על הארץ", לובה אליאב על ספרו "בין הפטיש והמגל" 1968 – אהרן ראובני על קובץ סיפוריו, לוי בן-אמתי על ספר שיריו "אספי קיץ" 1975 – אלכס ביין בתחום מחקר ציוני, דליה רביקוביץ בתחום השירה ושלמה גרודזנסקי פרס אוסישקין לי. בורלא, משמר, 21 באוגוסט 1944. לביא ורפאלי זכו בפרס אוסישקין, מעריב, 17 בספטמבר 1956; לביא ורפאלי זכו בפרס אוסישקין, דבר, 18 בספטמבר 1956; "פרס אוסישקין" ללביא ורפאלי, הצופה, 18 בספטמבר 1956; ש. לביא וא. רפאלי זכו בפרס אוסישקין, חרות, 18 בספטמבר 1956; א. ח. א., עם פרס אוסישקין, דבר, 18 בספטמבר 1956. אביגדור המאירי ונעמי פרנקל, דבר, 12 באוקטובר 1962. פרס אוסישקין חולק, דבר, 1 באוקטובר 1963. פרס אוסישקין הוענק למשורר א. גלבוע ולסופרת ר. גורפיין, דבר, 20 בספטמבר 1964. חולק פרס אוסישקין, דבר, 10 באוקטובר 1965. פרס אוסישקין לד"ר אלכס ביין, דליה רביקוביץ ושלמה גרודזנסקי ז"ל, דבר, 12 בנובמבר 1975.
סטפן פרואה דה וו

סטפן פרואה דה וו (בצרפתית: Stéphane Froidevaux) הוא שף צרפתי, שמסעדתו מחזיקה בכוכב מישלן. סטפן פתח את המסעדה הראשונה שלו L'antidote במלון בפרובאנס. לאחר שזכה בכוכב מישלן הוא פתח את המסעדה השנייה שלו שנקראת Le Fantin Latour בגרנובל, אשר סכה בכוכב מישלן גם בה. סטפן השתתף בקרב סכינים וניצח את התחרות פעמיים – בעונה הראשונה ושוב בשנייה. אתר הבית של מסעדת Le fantin latour
קלאמור היינריך אבל

קלאמור היינריך אבל (בגרמנית: Clamor Heinrich Abel ‏ 1634 – 25 ביולי 1696) היה מלחין, כנר ונגן עוגב גרמני בתקופת הבארוק. אבל נולד בהנפלד שבווסטפאליה, גרמניה. הוא עבד כמוזיקאי חצר בקתן, כנגן עוגב בצלה ומשנת 1666, כנגן בהרכב קאמרי בחצר הדוכס של הנובר. משנת 1694 היה מוזיקאי בכיר (Obermusicus) בברמן, שם נשאר עד מותו ב-1696. יצירותיו הבולטות ביותר נכתבו לתזמורת מיתרים ולמוזיקה קאמרית. הוא חיבר קובץ של 59 יצירות נפרדות תחת הכותרת Erstlinge musikalischer Blumen. הקובץ כולל יצירות לארבעה כלים ובאסו קונטינואו - מחולות אלמנד וקוראנט, פרלודים, סרבנדות וסונאטינות. היצירות התפרסמו לראשונה בשלושה כרכים בפרנקפורט (1674, 1676, 1677) ובהמשך יצרו לאור בכרך אחד בשם Drei Opera musica (ברונשוויק, 1687). קלאמור היינריך היה אביו של נגן הוויול והכנר כריסטיאן פרדיננד אבל וסבם של וירטואוז הוויול והמלחין קארל פרידריך אבל והכנר והמלחין לאופולד אוגוסט אבל. Erstlinge musikalischer Blumen Bataille D Major for 2 violins and basso continuo Sonata Sopra Cuccu for violin and basso continuo (Folia|Folie d'Espagne (1685 מדיה וקבצים בנושא קלאמור היינריך אבל בוויקישיתוף קלאמור היינריך אבל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלאמור היינריך אבל, באתר Discogs (באנגלית) Folie d'Espagne - sheet music excerpt and MIDI The Hanover orchestral repertory, 1672–1714: significant source discoveries Thematic Index of music for viols, under A
עאליה בנת עלי, מלכת עיראק

עאליה בנת עלי (בערבית - عالية بنت علي بن حسين; 1911 - 21 בדצמבר 1950) הייתה המלכה האם של עיראק. עאליה הייתה בתו השנייה של עלי בן חוסיין מחיג'אז, בן השושלת ההאשמית שהיה מלך חג'אז לתקופה קצרה בשנת 1924 ובראשית 1925 ולאחר מכן בילה את ימיו כגולה בבגדאד אצל אחיו, פייסל הראשון, מלך עיראק. לאחר מותו של פייסל, בספטמבר 1933 התארסה עאליה לבנו, בן דודה ראזי, מלך עיראק,, וזאת כפי הנראה מלחץ פוליטי. השניים נישאו לאחר תקופה קצרה ב-25 בינואר 1934. ב-2 במאי 1935 נולד לזוג בנם פייסל. ב-1939 מת ראזי בתאונת דרכים ופייסל ירש את כסאו. מכיוון שפייסל הצעיר היה אך בן ארבע כאשר מת אביו, מונה אחיה של עאליה, עבד אל-אילה, כעוצר ועאליה שימשה כמלכה האם. ב-21 בדצמבר 1950 מתה לאחר מאבק במחלת סרטן הרחם ב-1958 נרצח פייסל במהפכה שהוביל עבד אל-כרים קאסם מבלי שהספיק להינשא, ומכיוון שכך הייתה עאליה מלכתה האחרונה של עיראק. מדיה וקבצים בנושא עאליה בנת עלי, מלכת עיראק בוויקישיתוף גאזי ארס את בת דודו עלי, דבר, 20 בספטמבר 1933 מלך עירק לחופה, דבר, 28 בינואר 1934 שמחה בבגדאד, דואר היום, 3 במאי 1935 מתה אמו של מלך עיראק, חרות, 22 בדצמבר 1950
לאופולד אוגוסט אבל

לאופולד אוגוסט אבל (בגרמנית: Leopold August Abel; ‏ 1717 – 25 באוגוסט 1794) היה כנר, מנצח ומלחין גרמני. אבל נולד בקתן, אחיו הבכור של קארל פרידריך אבל. הוא למד נגינה בכינור אצל גאורג בנדה וניגן בתזמורת התיאטרון בברונשוויק. הוא כיהן כמנצח על תזמורות החצר של נסיך שוורצבורג-זונדרשאוסן (1758), המרקיז של שוודט (1766) והדוכס של שוורין (1770). אבל הלחין סינפוניה ב-8 קולות ב-1766. כמה מן האטיודים שלו לכינור ויצירות אחרות נמצאים בבעלות "עמותת ידידי המוזיקה" (Gesellschaft der Musikfreunde) בווינה. עם זאת, לאופולד אוגוסט לא הגיע מעולם לדרגת המוניטין של אחיו. הוא מת בלודוויגלוסט ב-1794. מדיה וקבצים בנושא לאופולד אוגוסט אבל בוויקישיתוף לאופולד אוגוסט אבל, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאופולד אוגוסט אבל, באתר Discogs (באנגלית)
פריץ שרוויץ

פריץ שרוויץ (בגרמנית: Fritz Scherwitz וגם אלקה ואו אליאס שרוויץ) היה שוטר יהודי אשר שימש בתקופת מלחמת העולם השנייה כמנהל מחנה עבודות הכפייה "לנטה" של היהודים בריגה, בדרגת קצין זוטר בס"ס. שרוויץ נולד בשנת 1903 בשיאולאי שבליטא. בשנת 1919 הצטרף לפרייקורפס הגרמנים שפעלו בליטא ובמזרח פרוסיה. בשנת 1925 עבר לברלין שם הסתובב ביחד עם רבים אחרים מחוסר עבודה או כפועל יומי. ב-1 בנובמבר 1933 הצטרף לס"ס. עם פרוץ המלחמה בשנת 1939 הוצב כשוטר בריגה. בשנת 1942 שימש כמנהל מחנה עבודות כפייה ליהודים מטעם הס"ד. מחנה העבודה לנטה שניהל, היה מפעל טקסטיל שייצר מוצרי יוקרה כפרוות, והועסקו בו כ-1000 יהודים שהתגוררו במתחם המפעל מחוץ לגיטו ריגה. שרוויץ נחשב כמי שפועליו היהודים זכו מלבד לחייהם גם ליחס הוגן ותנאי מחיה סבירים, תוך שהוא מפיק ככל הנראה מעבודתם גם טובות הנאה עבור עצמו. בשנת 1943 הועלה לדרגת אונטרשטורמפיהרר (סגן) בס"ס. מחליפו בתפקיד מפקד המפעל היה אדוארד רושמן. בשנת 1944 עם פירוק מחנה העבודה נמלט שרוויץ מערבה ומשנשבה בידי הכוחות האמריקנים הושם במעצר שם הציג את עצמו כיהודי נרדף, וסייע לאמריקנים בחשיפת אנשי ס"ס לשעבר. בשנת 1946 מונה כאחראי מטעם אחד ממחוזות בוואריה לשמש כנאמן עבור רכוש יהודי שנבזז, לאתר את בעליו החוקיים מקרב הניצולים או קרוביהם ולהשיבו להם. בשנת 1948 נעצר שרוויץ והואשם כי בעת ששימש כאיש ס"ס עסק ברצח יהודים. בשנת 1949 הורשע ברצח של שלושה מאסיריו היהודים, ונידון לשש שנות מאסר. בשנת 1954 שוחרר ממאסרו והמשיך לטעון לחפותו אך כל מאמציו לזכות ברהביליטציה נכשלו. שרוויץ נפטר בשנת 1962 במינכן. אודות פריץ שרוויץ (באנגלית) כך על פי טענתו. החוקרת אניטה קוגלר אשר חקרה ותיעדה בהרחבה את פרשת חייו של שרוויץ בספרה, (Anita Kugler: Scherwitz, der jüdische SS-Offizier. Köln 2004) טוענת כי למרות טענותיו עובדה זו מעולם לא הוכחה
ETH

האם התכוונתם ל... אתריום – מטבע מבוזר שסמלו ETH המכון הטכנולוגי של ציריך – המכון הטכנולוגי הפדרלי של שווייץ בציריך, הידוע בשם ETH Zurich נמל התעופה אילת – נמל תעופה ששכן בלב העיר אילת, מסומן בקוד יאט"א ETH אתיופיאן איירליינס – חברת התעופה הלאומית של אתיופיה לה סימול ה-ICAO‏ ETH
במבי (דמות)

במבי (Bambi) הוא הדמות הראשית ברומן של פליקס זאלטן משנת 1923, "במבי", ובהמשך שלו, "הילדים של במבי", וכן בסרטי ההנפשה של דיסני "במבי" ו"במבי 2". הדמות מופיעה גם בספריו של זאלטן "Perri" ו"ט"ו ארנבות". מהדורות מוקדמות של הרומנים בשפה הגרמנית אוירו על ידי הנס ברטל (Hans Bertle). בסרטים שונה הזן של במבי מאייל הכרמל לאייל פרדי לבן-זנב, בכדי שיהיה מזוהה יותר לקהל האמריקאי. דמותו היא אייקון של חברת וולט דיסני, בדומה להכרתם של הדמויות ג'ימיני הצרצר וטינקר בל, והוא אפילו מוצג בשטרות הערך של דיסני. הוא מופיע במשחקי הווידאו "Kingdom Hearts" ו-"Disney Magic Kingdoms". כמו כן דמותו הופיעה בסדרת הטלוויזיה המצוירת "בית העכבר", וערכה הופעות קמע בסרטים "No Hunting" (סרט קצר בכיכובו של דונלד דאק; 1955), "מי הפליל את רוג'ר רביט" (1988), "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" (2004) ו"צ'יפ ודייל: יחידת הצלה" (2022). ערך מורחב – במבי (סרט) בסרט הראשון, הפרסונליזציה של דמותו של במבי אינה חזקה דיה מכדי לחזק את הפרספקטיבה הסביבתית של הסרט. במבי, כמו רבים מחבריו, יכול להיות כל צבי בכל יער אחר. בצעירותו המוקדמת, לבמבי יש עיניים גדולות, רגליים דקיקות, אופי סקרן וקול גבוה. ככל שהוא גדל, הוא נעשה בוגר יותר בהדרגה, אבל אפילו בבגרותו הצעירה, הוא נראה אייל צעיר מאוד עם מבנה גוף עדין ואופי די נאיבי. ההנפשה הנטורליסטית בסרט הראשון נעזרה בזוג עופרים בני ארבעה חודשים שנשלחו לאולפנים משמורה במיין. עם זאת, מודלים אנושיים שימשו גם לסצנה אחת: השחקנית ג'יין רנדולף והמחליקה האמנותית דונה אטווד צולמו בקטע ששימש כעזר לאיור הסצנה שבה במבי וטמפר מחליקים על אגם קפוא. דיסני הביא לאולפנים את ריקו לברן, צייר של בעלי חיים, כדי להרצות על מבנה הגוף והתנועות של בעלי חיים. צלם הטבע מוריס דיי בילה חודשים ביער במיין, והסריט גם חיות עבור האנימטורים. ערך מורחב – במבי 2 בהמשכון זה, במבי מותאם בצורה אישית באופן הרבה יותר מובהק. בסרט זה, שממלא את הפער בין מותה של אימו לבין הופעתו הבאה כאייל בוגר, במבי מוצא את עצמו מתמודד עם מספר אתגרים. ראשית, ישנה את מותה של אימו ומעברו לגור עם אביו, הנסיך הגדול של היער. אביו אינו מתלהב ללמוד להיות אבא. בנוסף, במבי מתחיל להתאהב בפלין, ונקלע לעימות עם עופר בוגר יותר בשם רונו (שאיתו ילחם אחר כך כמבוגר צעיר בכדי לזכות באהבתה של פלין). בעוד שבסרט הראשון במבי הולך לאן שהחיים יובילו אותו, בסרט זה הוא אסרטיבי יותר במטרה ליצור קשר עם אביו ולהרשים אותו. בסרט הראשון, למעמדו של במבי כנסיך הצעיר הייתה השפעה מועטה על התקדמות הסיפור. בעוד שבסרט זה מעמדו הופך לחלק מרכזי בקו העלילה כאשר הוא הולך להוכיח לעצמו ולאחרים, ובייחוד לאביו, שהוא ראוי להיות נסיך ויכול לעמוד בשמו של אביו. במבי בארכיון דיסני "Bambi". Goodreads. נבדק ב-2016-01-22. "Bambi's Children". Goodreads. נבדק ב-2016-01-22. Algar, James; Armstrong, Samuel; Hand, David; Heid, Graham; Roberts, Bill; Satterfield, Paul; Wright, Norman (1942-08-21), Bambi, נבדק ב-2016-01-22 Pimental, Brian (2006-01-26), Bambi II, נבדק ב-2016-01-22 "One Share at a Time". Real Savvy Moms Go Green: all about moms. נבדק ב-23 באפריל 2009. {{cite web}}: (עזרה) "Update 20: Bambi | Livestream". YouTube. 25 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Bambi Character History". Disney Archives. ארכיון מ-27 באפריל 2009. נבדק ב-23 באפריל 2009. {{cite web}}: (עזרה) Thomas, Bob: "Chapter 6: Expansion and War: Bambi", page 90. Disney's Art of Animation: From Mickey Mouse to Hercules, 1997
פרוטו-צ'רקסית

פרוטו-צ'רקסית (או פרוטו-אדיגית-קברדינית) היא השפה הקדומה של השפה האדיגית והשפה הקברדינית. בפרוטו-צ'רקסית הייתה קיימת העיצור עיצור מכתשי, מחוכך צדי, מסודק [t͡ɬʼ]. ברוב השפות הצ'רקסיות היא הפכה לעיצור מכתשי, חוכך צדי, מסודק [ɬʼ]. רק בניבים מסוימים שרדה צלילה הישן. בפרוטו-צ'רקסית הייתה עיצור וילוני, סותם, אטום [kʲ] ועיצור וילוני, סותם, קולי [ɡʲ]. בניב של השפסוגים שרדה עיצורים אלה. ברוב הניבים האחרים התמזגה העיצורים [kʲ] ו[ɡʲ] עם [t͡ʃ] ו[d͡ʒ]. בפרוטו-צ'רקסית היה עיצור ענבלי, מחוכך, אטום [qχ] ועיצור ענבלי, מחוכך, אטום, משופתת [qχʷ]. באדיגית היא הפכה בכמה מילים ל[χ] ו[χʷ] ובמילים אחרות ל[q] ו[qʷ]. בקברדינית עדיין קיים עיצור זה. בפרוטו-צ'רקסית היה עיצור וילוני, חוכך, אטום, משופתת [xʷ]. בקברדינית עיצור זה נשארה אך באדיגית מהגיים עיצור זה כעיצור שפתי-שיני, חוכך, אטום [f]. העיצורים /ʃʷʼ/ /ʐʷ/ /ʂʷ/ /ʐ/ /ʂ/ שיש בפרוטו-צ'רקסית ובאדיגית הפכו בקברדנית ל /fʼ/ /v/ /f/ /ʑ/ /ɕ/.
גרשון אשכנזי

רבי גרשון אשכנזי (ה'שע"ה – י' באדר ב' ה'תנ"ג, מרץ 1693) היה רבן של פרוסטיץ, הענא, ניקלשבורג, וינה ומץ במאה ה-17 מגולי גירוש וינה. מחבר שו"ת ופירוש עה"ת "עבודת הגרשוני" וספר הדרשות "תפארת הגרשוני". נולד בשנת ה'שע"ה לרבי יצחק באולף שבגרמניה. החל את דרכו עוד בצעירותו כדיין בקראקא. בשנת ה'ת"י (1650) כיהן כרב בפרוסטיץ שבמוראביה, ובשנת ה'תי"ז בערך עבר לכהן ברבנות הנאו. בשנת ה'תכ"א, לאחר פטירת חותנו רבי מנחם מנדל קרוכמל ירש אותו כרבה של ניקלשבורג וסביבותיה, ולאחר שנים ספורות עבר לכהן כרבה של וינה, עד לגירוש וינה בשנת ת"ל. לאחר הגירוש עבר למץ, ובה התמנה בשנת תל"א-1670 כאב"ד, מינוי שאושר על ידי שלטונות צרפת בשנת תל"ב-1671. סגנון לימודו היה חריף ומפולפל, ותלמידו, הרב דוד אופנהיים, העיד עליו כי "אלו נשתכחה ח״ו תורה מישראל היה הוא מחזירה בפלפולו" (הקדמה ל"עבודת הגרשוני"). בכל המקומות בהם שימש כרב, פעל לפתיחת ישיבות ולהעמדת תלמידים רבים. היה מראשי הלוחמים נגד השבתאות בתחילת דרכה והיה מהמנהיגים היהודיים הבולטים באירופה בתקופתו. היה תלמידם של הב"ח (הרב יואל סירקיש), רבי יהושע העשיל מחבר הספר "מגיני שלמה", ורבי מנחם מנדל קרוכמל מניקלשבורג, מחבר ספר "צמח צדק" (הקדמון). בנישואיו הראשונים נשא את נכדת רבו הב"ח, ולכן הוא מתייחס במספר מקומות בספרו "עבודת הגרשוני" אל הב"ח כאל חותנו. בנישואיו השניים היה חתנו של רבו רבי מנחם מנדל קרוכמל. נפטר בי' באדר ב' ה'תנ"ג. בפטירתו גזרו חכמי דורו, כי במשך שנה לא ינגנו בכלי נגינה בבתי היהודים ואף לא בחתונות. בנו היה הרב משה אשכנזי, מנכבדי ברודי. חתנו היה הרב אהרן הוליטשר, מחבר הספר "בית אהרן". הש"ך במספר מקומות, מכנה אותו "מחותני", אולם אין ידיעה מה היו בדיוק קשרי המשפחה ביניהם. מרדכי מרגליות (עורך כללי), "גרשון אשכנזי", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 315-318, באתר היברובוקס לוי גינצבורג, "גרשון אשכנזי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מאיר וונדר, גרשון אשכנזי, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) גרשון בן יצחק אשכנזי (נפטר 1693), דף שער בספרייה הלאומית כתביו: עבודת הגרשוני, ה'תשמ"ב, מהדורת צילום מהוצאה בלבוב תרכ"א (סביבות 1861), באתר היברובוקס תפארת הגרשוני, מונקאטש, ה'תרס"ב, באתר היברובוקס עבודת הגרשוני באתר ויקישיבה מרדכי מרגליות (עורך כללי), "גרשון אשכנזי", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 315, באתר היברובוקס מלשון הסכמתו לספר "ספרא דצניעותא דיעקב" מר' יעקב בן אלעזר אשכנזי נראה שהוא הכיר אותו שלש שנים בווינה, אם כן נראה שהתחיל לכהן שם בשנת תכ"ג (אולי בחודש ניסן): "כאשר שהיתי עם החסיד ועניו המחבר באמנה, ג' שנים, שנה אחר שנה" למשל בסימן י"ט ובסימן כ'. כלילת יופי, ח"ב, צב. - קיב. ביורה דעה סימן ק"י סעיף ה', בנקודות הכסף על הט"ז ס"ק ה', הש"ך מביא בשם "מחותני הגאון מהר"ר גרשון נר"ו" והדברים נמצאים בחידושי הגרשוני בגיליון השו"ע. הש"ך מצטט אותו גם ביו"ד סימן צ"ח ס"ק ב': "ומחותני האלוף המרומם מהרר"ר גרשון נר"ו הקשה..."
מחשבות

האם התכוונתם ל... חשיבה – פעילות הנעשית במוח ועוסקת במידע הנקלט מהסביבה על ידי החושים או הנשלף מהזיכרון וארגונו מחדש. מחשבות פולשניות – מחשבות, דימויים או רעיונות לא רצויים שעשויים להפוך לאובססיות מחשבות שווא – סוג של הפרעת חשיבה המתבטאת בקיומן של מחשבות מוטעות, אשר אינן נכונות אובייקטיבית מחשבות פליליות – באנגלית Criminal Minds, סדרת פעולה דרמטית אמריקאית מחשבות (כתב עת) – כתב עת להגות ומדע שיצא לאור בהוצאתה של חברת יבמ ישראל ובעריכתו של צבי ינאי מחשבות (אלבום) – אלבום מוזיקה מאת הזמר עמיר בניון בשיתוף יהודה מסס "מחשבות" - תרגום משנת 2016 לספרו של בלז פסקל המוכר בשם "הגיגים" מחשבות ספרות והדרכה – חברה להדרכה משפטית בישראל בעל מחשבות - כינוי לקב"ה בעל-מחשבות – שם העט של ד"ר ישראל איסידור אליַשֵב, שהיה נוירולוג, פובליציסט, פעיל ציוני, עורך ספרותי ועורך עיתונים ידיי, מתרגם ומבקר ספרות, תיאטרון ואמנות קריאת מחשבות – טלפתיה, יכולת להבחין, באופן מודע או לא-מודע, במחשבותיו, רגשותיו ותחושותיו של אדם (או יצור) אחר, ללא גירוי חושי כלשהו
היפוגריף

ההיפוגריף הוא יצור מיתולוגי, צאצא של גריפין ושל סוסה צעירה, כאשר חיצונית ההיפוגריף נראה כהכלאה ביניהם: חלקו הקדמי, לרבות ראשו וכנפיו, הוא כשל עיט ענקי, אך פלג גופו האחורי הוא כשל סוס. ההיפוגריפים מתוארים כקלים יותר לאילוף ולביות מאשר אביהם הגריפין. באגדות אחדות מימי הביניים הם מוזכרים כבעלי חיים הנמצאים בבעלות של מכשפים או של אבירים, כיוון שהם היחידים המסוגלים לאלפם. מאגדות אלו מתברר, שהם גם יכולים לשמש כסוסים מצוינים, היות שהם עפים במהירות הברק. כמו כן, ההיפוגריפים מתוארים כאוכלי כל, הניזונים הן מצמחים והן מבשר. לפי המיתוס, ההיפוגריפים הם יצורים נדירים ביותר, וזאת משום שגריפינים מתעבים סוסים. בימי הביניים נפוץ הביטוי שיוחס לורגיליוס - "כשגריפינים יזדווגו עם סוסים", שהתייחס לאירוע בעל סבירות נמוכה להתרחש. עם זאת, זיווג זה התרחש בסופו של דבר באפוס "אורלנדו המטורף" (Orlando Furioso) מאת המשורר האיטלקי לודוביקו אריוסטו (Ludovico Ariosto). באפוס זה, שנכתב בשנת 1516, יצר אריוסטו את המושג "היפוגריף" - הווה אומר חצי סוס (היפו, ביוונית, הוא סוס) וחצי גריפין (גריף הוא קיצור לגריפין), וכך הוא, לכאורה, מימש את הבלתי ניתן לביצוע. בשנים האחרונות זכתה דמותו של ההיפוגריף לעדנה עם הופעתה בסדרת הספרים "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג, וכן בסרטים הנלווים. רולינג נשארה נאמנה למיתוס המקובל אודות ההיפוגריפים, והציגה אותם כחיות מוזרות ויפות, אך גם כחיות גאות, הקנאיות לכבודן. בספרה "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", היא כותבת על ההיפוגריפים, בין היתר, כך: "כאשר מתקרבים אל היפוגריף, יש לשמור על קשר עין עמו. קידה מסמנת כוונות טובות. אם ההיפוגריף משיב קידה, ניתן להתקרב בבטחה". דמויות של היפוגריפים מופיעות גם במשחק התפקידים מבוכים ודרקונים, במשחקי מחשב ווידאו, בספרי פנטזיה ואף בשירים מסוימים, כגון My Fairy King של הלהקה קווין, המספר על ממלכת רהי והסוסים בעלי כנפי נשר ששוררים בה. מדיה וקבצים בנושא היפוגריף בוויקישיתוף היפוגריף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בנטינג

האם התכוונתם ל... סר פרדריק גרנט בנטינג - היה רופא וביוכימאי קנדי, זכה בפרס נובל לרפואה בשנת 1923 על גילוי האינסולין יעבץ בנטינג – היה כומר מתודיסטי דרור בנטינג ((Lark bunting) – הציפור הלאומית של מדינת קולורדו ויליאם בנטינג (William Banting) – אבי הדיאטה דלת הפחמימות.
עלייה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עלייה לארץ ישראל – מונח מרכזי בתרבות היהודית, המציין את הגעתם של יהודים לארץ ישראל עלייה לרגל או צליינות – היא פעולה בדתות רבות, בה יוצאים המאמינים במסע למקום קדוש על פי דתם עלייה לתורה – הזמנה לקרוא בתורה בזמן התפילה במניין עלייה (לב) – חלק בלב המשרד לקליטת העלייה – משרד ממשלתי המופקד על ביצוע מדיניות הממשלה בתחום קליטת העלייה גבעת עלייה – שכונה בדרומה של יפו עלי"ה – מפלגה וסיעה הפונה לעולים מרוסיה, שהוקמה במהלך בכנסת הארבע עשרה עליה – אוניית מעפילים שער עלייה עאליה
צ'ארלס סטיוארט

צ'ארלס סטיוארט (באנגלית: Charles Stewart)‏ (28 ביולי 1778 – 6 בנובמבר 1869) היה קצין בצי של ארצות הברית. צ'ארלס סטיוארט נולד בפנסילבניה, עלה לים בגיל שלוש עשרה כנער קבינה, והתקדם עד דרגת רב חובל של אוניות סוחר. ב-9 במרץ 1798, במהלך ההכנות למלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, מונה סטיוארט ללוטננט בצי המלחמתי והוצב בפריגטה "יונייטד סטייטס" שנשלחה לסייר באיי הודו המערבית. ב-16 ביולי 1800 קיבל את הפיקוד על הסקונר "אקספרימנט", וזמן קצר אחר כך לכד שני פריבטירים צרפתיים ושחרר משביין כמה ספינות סוחר אמריקניות. הוא פיקד תקופה קצרה על הפריגטה "צ'סאפיק" ב-1801 ועל הפריגטה "קונסטליישן" ב-1802. ב-1803, במהלך המלחמה הברברית הראשונה, הפליג לים התיכון בפיקוד הבריג "סיירן". הוא השתתף בהשמדת הפריגטה "פילדלפיה" בנמל טריפולי לאחר שנפלה לידי הקורסארים של טריפולי, נטל חלק בהסגר מן הים על העיר, והצטיין בהתקפות על האויב באוגוסט ובספטמבר 1804. עם סיום המלחמה השתתף עם שאר אוניות השייטת בהפגנת כוח מול תוניס, וב-1806 שב הבייתה כשהוא נושא דרגת קפטן. כשפרצה מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה פיקד סטיוארט על הבריג "ארגוס", ואחר כך על הבריג "הורנט" והפריגטה "קונסטליישן". מאחר שאוניות הצי המלכותי הבריטי הטילו הסגר על נמל נורפוק בו נמצאה אונייתו ולא יכלה להיחלץ ולצאת לים, נשלח סטיוארט ב-1813 לפקד על הפריגטה "קונסטיטושן" בבוסטון. ב-20 בפברואר 1815, במהלך הפלגה מבצעית באיי הודו המערבית, הכניעה אונייתו ותפסה שלל שתי אוניות מלחמה בריטיות, את אה"מ "סייאן" ואה"מ "לבנט". זמן קצר אחר כך נתגלה על ידי שלוש אוניות מלחמה בריטיות בפיקוד קפטן ג'ורג' רלף קולייר שיצאו לחפש אחריו. התנהל מרדף שבמהלכו הצליחו "קונסטיטושן" ואוניית השלל "סייאן" לחמוק בתחבולות מרודפיהן, ורק "לבנט" נתפסה. לאחר המלחמה פיקד סטיוארט על שייטת הים התיכון מ-1816 עד 1820, ועל שייטת האוקיינוס השקט מ-1820 עד 1824. הוא שירת כקצין מינהלת הצי (naval commissioner) מ-1830 עד 1832, ופיקד על מספנת הצי בפילדלפיה מ-1838 עד 1841, ב-1846 ושוב מ-1854 עד 1861. ב-2 במרץ 1859 נתמנה על ידי הקונגרס ל"קצין דגל בכיר", תפקיד שנוצר במיוחד עבורו כהוקרה על שירותו המצוין. הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל ברשימת הקצינים בדימוס ב-16 ביולי 1862, ומת ב-6 בנובמבר 1869 בבורדנטאון, ניו ג'רזי. הוא נטמן בבית הקברות וודלנדס בפילדלפיה. בשלהי המאה ה-19 הוקם בשטח אחוזתו בית הספר בורדנטאון, תיכון מקצועי פנימייתי לתלמידים אפרו-אמריקאים. כמה מאחייניו שירתו גם הם בצי האמריקני, וביניהם קומודור צ'ארלס סטיוארט מקולי. נכדו, צ'ארלס סטיוארט פרנל היה מנהיג פוליטי אירי חשוב, שנאבק למען עצמאותה של אירלנד עד מותו ב-1891. Smethurst, David. Tripoli: The United States' First War On Terror. New York: Presidio Press, 2007. Maclay, Edgar Stanton. A History of the United States. New York, D. Appleton and Company, 1906. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס סטיוארט בוויקישיתוף צ'ארלס סטיוארט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Maclay (1906), p. 205.