laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גוז גרין

גוז גרין (באנגלית: Goose Green), הוא ישוב בחצי האי לאפוניה (Lafonia) שבאי פוקלנד המזרחי שבאיי פוקלנד. היישוב שוכן בצדו המזרחי של מצר הים המרכזי של קבוצת האיים, 3 ק"מ מדרום-מערב ליישוב דרווין. למרות שאוכלוסיית היישוב מונה כ-70 איש, זהו היישוב השני בגודלו באיי פוקלנד. ביישוב פועלת חנות וקיים שדה תעופה קטן. אתרים מעוררי עניין הם גשר תלוי הנמצא בקרבת מקום ושברי ספינה שהשתתפה בבהלה לזהב בקליפורניה. שטח החווה של גוז גרין הוא 1700 קמ"ר. במהלך מלחמת פוקלנד התרחש במקום הקרב על גוז גרין (Battle of Goose Green). גוז גרין הוקמה ב-1875 כמקום ליצור חֵלֶב. בראשית המאה ה-20 רוב התושבים המקומיים היו ממוצא סקוטי, עובדה שמשתקפת בשמו של הפיורד הסמוך "לוך ברנטון" (Brenton Loch). במקום התגוררו אז 13 תושבים ובאותה תקופה החל היישוב להתפתח. בשנת 1911 נפתח במקום מפעל שימורים שקצר הצלחה למשך תשע שנים אך בעקבות השפל הכלכלי שלאחר מלחמת העולם הראשונה הוא נסגר. למרות השפל, היישוב התפתח לאחר שהוא הפך להיות לבסיסה של חוות הכבשים של החברה הכלכלית של איי פוקלנד בלאפוניה ב-1922. האוכלוסייה גדלה לכ-200 תושבים ונבנו דירים לצאן וסככות לטיפול בצמר. ב-1927 נבנה דיר צאן ענק, שנטען שהוא הגדול בעולם, עם קיבולת של 5000 כבשים. יחד עם זאת קשה להוכיח טענה זו. ב-1979 נגזזו 100,598 כבשים בגוז גרין. עד לשנות השבעים פעל בגוז גרין בית ספר בתנאי פנימייה שנוהל על ידי המדינה. במקום למדו 40 ילדים מתושבי היישובים הכפריים של איי פוקלנד. בהמשך הועבר בית הספר לבירה סטנלי. בניין בית הספר עצמו הפך למפקדת הכוחות הארגנטינים במלחמת פוקלנד ונשרף. בית ספר חדש נבנה לטובת הילדים המקומיים. אוכלוסיית היישוב הצטמצמה מאז המלחמה. ב-1982 גרו במקום מאה תושבים. בשנת 2000 עמד מספר התושבים על 40. גוז גרין נכבשה על ידי הכוחות המזוינים של ארגנטינה במהלך מלחמת פוקלנד. מעל מאה תושבי האי נכלאו בבניין המרכז הקהילתי כאשר 1200 חיילים ארגנטינים כבשו את גוז גרין ואת דארוין הסמוכה. בין ה-28 במאי ל-29 במאי 1982 התחולל במקום הקרב הקרקעי הראשון במלחמה. הנחיתה של הכוחות הבריטים התקיימה בקרבת מקום וההנהגה הבריטית רצתה להשיג ניצחון מוקדם גם אם היעד לא יהיה בעל חשיבות צבאית. עד היום האזור ממוקש. מדיה וקבצים בנושא גוז גרין בוויקישיתוף
רוברט פן וורן

רוברט פן וורן (באנגלית: Robert Penn Warren;‏ 24 באפריל 1905 - 15 בספטמבר 1989) היה סופר ומשורר אמריקאי. זכה בפרס "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1974 וכן שלוש פעמים בפרס פוליצר לשירה ולספרות, לשנים 1947, 1958, ו-1979. פן וורן נולד בגת'רי, קנטקי וקיבל תואר מאוניברסיטת ברקלי ב-1926. במהלך שנות ה-30 המוקדמות של המאה העשרים היה וורן מעורב בתנועת "האגררים הדרומיים" (Southern Agrarians), ותרם למניפסט האגררי, יחד עם 11 משוררים וסופרים נוספים. יצירתו הידועה ביותר היא הרומן "כל אנשי המלך" (אנ'), אשר זכה בפרס פוליצר ב-1947. יצירה זו נכללה ברשימת 100 הספרים הטובים באנגלית במאה העשרים שנערכה על ידי צוות העורכים של הספרייה האמריקאית המודרנית ב-2001. ב-1974 קיבל וורן את הזכות לשאת בוושינגטון את הרצאת ג'פרסון - Jefferson Lecture in the Humanities, הנחשבת לאות הכבוד הגבוה ביותר שמעניק הממשל האמריקני עבור הישגים מחקריים במדעי הרוח. אות זה מוענק מדי שנה, החל מ-1972, לנבחר אחד בלבד, על ידי הקרן הלאומית למדעי הרוח - NEH, סוכנות פדרלית עצמאית שהוקמה ב-1965 במטרה לקדם את המחקר במדעי הרוח. בנוסף, פן וורן זכה בפרסי פוליצר לשירה ב-1958 על "Promises: Poems 1954-1956", וב-1979 על "Now and Then". 1943 Heaven's Gate 1946 כל אנשי המלך 1954-1956 Promises: Poems Now and Then John Brown: The Making of a Martyr Thirty-six Poems Night Rider Eleven Poems on the Same Theme Selected Poems, 1923 – 1943 Blackberry Winter The Circus in the Attic World Enough and Time Brother to Dragons: A Tale in Verse and Voices Band of Angels Segregation: The Inner Conflict in the South Selected Essays The Cave You, Emprerors, and Others: Poems 1957 – 1960 The Legacy of the Civil War Wilderness Flood Who Speaks for the Negro? Selected Poems: New and Old 1923 – 1966 Incarnations: Poems 1966 – 1968 Christmas Gift 1938 מדיה וקבצים בנושא רוברט פן וורן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט פן וורן (באנגלית) רוברט פן וורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט פן וורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוברט פן ווארן (1905-1989), דף שער בספרייה הלאומית רוברט פן וורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט פן וורן, באתר AllMovie (באנגלית) רוברט פן וורן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוברט פן וורן, באתר MusicBrainz (באנגלית) על הרצאת ג'פרסון באתר NEH
פיליפ ג'יימס

פיליפ ג'יימס (באנגלית: Philip James ‏ 17 במאי 1890 - 1 בנובמבר 1975) היה מלחין, מנצח ומחנך מוזיקה אמריקאי. ג'יימס נולד בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי. בגיל צעיר החל לנגן בפסנתר ובכינור וקיבל שיעורים בתאוריה של המוזיקה. כמו כן שר במקהלת נערים בכמה מכנסיות ניו ג'רזי. משנת 1904 עד 1909 למד נגינה בעוגב אצל ג'. וארן אנדרוז וב-1907 החל ללמוד הרמוניה מתקדמת וקונטרפונקט אצל הומר נוריס. כן למד הלחנה אצל רובין גולדמרק, אליוט שנק ורוסריו סקאלרו והשתלם בנגינה בעוגב אצל ז'וזף בונה ואלכסנדר גילמן בפריז. במלחמת העולם הראשונה ניגן ג'יימס בתזמורת הצבאית של חיל המשלוח האמריקאי, ובהמשך היה למנצחה. ויקטור הרברט שמע את עבודתו עם התזמורת ועם שחרורו של ג'יימס מן הצבא, שכר אותו כמנהל מוזיקלי לקומדיה המוזיקלית שלו "נערת הזהב שלי". ג'יימס ניצח על להקת האופרה של הרברט משנת 1919 עד 1922. בשנת 1922 היה ג'יימס שותף להקמתה של התזמורת הסימפונית של ניו ג'רזי והיה למנצחה הראשון. משנת 1929 עד 1936 ניצח ג'יימס על הסימפונית הקטנה של במברגר, ששידרה מדי שבוע בתחנת הרדיו WOR בניו יורק. בשנת 1932 זכה בפרס של $5000 מרשת NBC על חיבורו הסאטירי "תחנה WGZBX", שתזמורות רבות וחשובות ביצעו אותו בהמשך. יצירותיו האחרות שזכו בפרסים בשנות ה-30' היו האוברטורה "ברט הארט", סוויטה לתזמורת מיתרים ו"שירת הלילה". אף כי ג'יימס המשיך להלחין עד מותו ב-1975, יצירותיו רחבות-הממדים הושמעו רק לעיתים רחוקות לאחר אמצע המאה ה-20. עם זאת, כמה מיצירות הקודש המוקדמות שלו, בהן "מדיטציה" לעוגב והמזמור "על נהרות בבל", עודן ברפרטואר הכנסייתי. ב-1923 החל ג'יימס את קריירת ההוראה הארוכה שלו באוניברסיטת ניו יורק, שם כיהן כראש המחלקה למוזיקה משנת 1934 עד 1956. בין תלמידיו שם היו מילטון בביט, ברנרד הרמן ומרווין דוויד לוי. "שירת הלילה", 1931 "תחנה WGZBX" ‏ 1932 "אוברטורה ברט הארט" (1934) סינפונייטה (1938) "ברנאן על הביצות" (1940) סימפוניה מס' 1 (1943) סימפוניה מס' 2 (1946) "מיניבר צ'יבי" (1947) "ריצ'רד קורי" (1947) "אוברטורה למחזה יווני" (1952) "שיר לכת קולונל אבריל" (1917) שיר לכת חגיגי "Perstare et Praestare" ‏ (1942) אוברטורה E.F.G ‏ (1944) "תרועה וטקס" (1955) רביעיית מיתרים (1924) "סימפוניה קאמרית" (1926) סוויטה לתזמורת מיתרים (1933) סוויטה לחמישיית כלי נשיפה מעץ (1936) רביעיית פסנתר (1937) שנים-עשר פרלודים לפסנתר (1951) "הרהורים על הקדושה קלוטילד" (1916) סונאטה ראשונה לעוגב (1929) "פנטומימה" (1941) "גארלארנאד" (1946) "טוקאטה-הללויה" |(1949) "פסטורלה" (1949) "על נהרות בבל" (1920) "גנרל ויליאם בות נכנס לגן-עדן" (1932) מזמור תהילים ק"נ (1940) מזמור תהילים קמ"ט (1959) "מקהלת רועים ומלאכים" (1956) "לצ'צ'יליה" (1966) פיליפ ג'יימס, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיליפ ג'יימס, באתר Discogs (באנגלית) Finding aid for Philip James Papers at University of Maryland Special Collections. Retrieved 5 September 2013. Philip James Collection at Stony Brook University
הטבלה הכלכלית

הטבלה הכלכלית (Tableau économique או Economic Table) – היא המודל הכלכלי הראשון בהיסטוריה. המודל תואר בשנת 1758 על ידי פרנסואה קניי, מי שהיה למנהיג האסכולה הפיזיוקרטית. קניי שחיי בצרפת היה למתנגדי המערכת המרקנטליסטית שעודדה את הסקטור החרושתי בצרפת ופגעה בענף החקלאות. במודל הכלכלי שלו הוא מסביר כי החקלאות היא הגורם היחיד שיכול לייצור עושר חדש, בעוד הענף החרושתי רק מחלק מחדש עושר קיים. המודל מתאר מעגל זרמי הכנסות בין 3 מעמדות: בעלי הקרקעות, הסקטור החקלאי והסקטור החרושתי. המודל מתאר 2 סוגי סחורות: סחורה חקלאית וסחורה תעשייתית (כמו בגדים, כלי בית, חומרי גלם ועוד). הנחות המודל: כל יחידת תוצרת חקלאית עולה 1$. כל יחידת תוצרת תעשייתית עולה 1$. רמת הבסיסית ביותר לקיום משפחה לשנה היא 150 יחידות תוצרת חקלאית ו-150 יחידות תוצרת תעשייתית. מעמד בעלי הקרקעות הוא המעמד הגבוה כלומר סגנון החיים שלו יוקרתי יותר, ולכן הוא יצרוך 300 יחידות תוצרת חקלאית ו-300 יחידות תוצרת תעשייתית. המודל מתייחס לתקופה של שנה. חקלאי ופועל (מהסקטור החקלאי) מגדלים 1,500 יחידות של סחורה חקלאית. לצורך המשך הגידול בשנה הבאה, החקלאי זקוק ל-300 יחידות תוצרת חקלאית (לזריעה מחדש, למאכל בהמות וכו'). בנוסף כל אחד מהם זקוק ל-150 יח' תוצרת כדי לחיות. את 900 היחידות הנותרות הם מוכרים (ומקבל עבורם 900$). הרווח מתחלק 150$ לכל חקלאי עבור תוצרת תעשייתית (כמו לבוש, כלי בית ועוד). ה-600$ הנותרים הם "תוצר נטו" ("עודף חקלאי" או "עושר חדש"). בעל מלאכה (מהסקטור החרושתי) מייצר 750 יחידות של סחורה תעשייתית. לצורך המשך הייצור בשנה הבאה, הוא זקוק ל-300 יחידות תוצרת חקלאית ו-150 יחידות תוצרת תעשייתית. בנוסף, הוא צריך עוד 150 יח' תוצרת חקלאית ו-150 יח' תוצרת תעשייתית כדי לחיות. סה"כ הוא צריך 450 יח' תוצרת חקלאית ו-300 יח' תוצרת תעשייתית. הוא משתמש ב-150 יח' תוצרת תעשייתית שהוא מייצר, ומוכר את 600 היחידות שנותר לו (ומקבל עבורם 600$). בכסף הוא משלם 450$ על חקלאות, ו-150$ על סחורות תעשייתיות מהסוחר (חומרי גלם). ולכן אין לו רווחים ואינו מייצר עודף. בעל הקרקע לא מייצר כלום. הוא רק מחלק מחדש את הכנסתו. הוא מקבל את הרווח מהחקלאי כרנטות (דמי שכירות הקרקע) – 600$. הוא משלם 300$ עבור יח' תוצרת חקלאית ו- 300$ עבור יח' תוצרת תעשייתית. הסוחר משתמש ב-150$ שקיבל מבעל המלאכה כדי לקנות מזון מהחקלאי. הוא סוחר בהם מחוץ למדינה כדי למכור תמורתם סחורות זרות. קניי ניסה להוכיח במודל כי גורם הייצור היחידי שמייצר עושר הוא החקלאות. אותה חקלאות שהמערכת המרקנטליסטית בצרפת דחתה על-חשבון הסקטור התעשייתי. הטבלה הכלכלית היוותה אבן היסוד להקמת האסכולה הפיסיוקרטית שביקשה להחיות את החקלאות. בסופו של דבר, קניי והפיזיוקרטים לא הצליחו להביא לשינוי במדיניות הממשל כלפי החקלאות. בין האנשים שהושפעו מתורתו של קניי ניתן למנות את אדם סמית באנגליה, תומאס ג'פרסון בארצות הברית ויקטרינה הגדולה ברוסיה. מרקנטליזם האסכולה הפיזיוקרטית מדיה וקבצים בנושא הטבלה הכלכלית בוויקישיתוף
פורט הווארד

פורט הווארד (באנגלית: Port Howard, בספרדית: Puerto Mitre או Puerto Howard), הוא היישוב (למעשה חווה) הגדול ביותר באי פוקלנד המערבי (למעט היישוב פוקס ביי (Fox Bay), שמחולק לפוקס ביי מערב ופוקס ביי מזרח וביחד הם גדולים יותר מפורט הווארד). היישוב שוכן במזרח האי על הכניסה למיצר פוקלנד (Falkland Sound) ובמורדות הר מריה (חלק מרכס הרי הורנבי). פורט הווארד הוא המרכז של חוות צאן בשטח של 800 קמ"ר ומתגוררים בו 20 תושבים קבועים ו-40,000 כבשים. לעיתים מתגוררים במקום תושבים זמניים. ביישוב קיימים שני מנחתים שבהם נוחתות טיסות סדירות מסטנלי הבירה וכן נמצא במקום המעגן של המעבורת החדשה המקשרת בין שני האיים. ב-15 השנים האחרונות סללה ממשלת האיים רשת כבישים העבירים בכל מזג אוויר בשני האיים ופור הווארד הוא הקצה של רשת הכבישים של האי המערבי. מוקדי המשיכה ביישוב כוללים מעברה וסככת גזיזת כבשים גדולה. רבים מהבתים מקורים בגגות רעפים ירוקים ובניהם משתרעות גדרות חיות. אחת לשלוש שנים מארחת פורט הווארד את משחקי האי המערבי. אירוע זה, הנמשך שבוע בסיום עונת הגז, משלב מרוצי סוסים וחגיגות מסוגים שונים. בסביבה זורמים שני נהרות שניתן לדוג בהם. פורט הווארד הוקמה ב-1866 על ידי ג'יימס לאבגרוב וולדרון (James Lovegrove Waldron) ואחיו. בהמשך עזבו האחים וולדרון את המקום לפטגוניה ומאז עברה החווה כמה ידיים. במהלך מלחמת פוקלנד נכבש היישוב על ידי כוח של כ-1000 חיילים ארגנטינאים. ב-21 במאי 1982 הופל במקום מטוס הרייר של חיל האוויר המלכותי על ידי יחידת קומנדו ארגנטינאית שירתה טיל קרקע אוויר. ב-26 במאי נהרגו לפחות ארבעה חיילים ארגנטינאים וכמה נוספים נפצעו בתקיפה של מטוס הרייר אחר. היחידה המיוחדת הבריטית ה-SAS ביצעה תצפית מעמדה סודית על גבי רכס המשקיף על פורט הווארד. העמדה התגלתה ב-10 ביוני על ידי צוות תקיפה של יחידת הקומנדו הארגנטינאית. במהלך הקרב שהתפתח לאחר מכן, נהרג קצין בריטי והקשר שלו נשבה. באותו לילה הפגיזה פריגטה בריטית את פורט הווארד באש בלתי מדויקת. הדבר גרם לארגנטינאים לחשוב שהקצין שנהרג היה קצין תצפית קדמי של הצי הבריטי. קברו של הקצין הבריטי, קפטן גאווין המילטון, נמצא בבית הקברות הקטן של פורט הווארד. בשעת הלווייתו התירו הארגנטינאים לעטוף את ארונו בדגל בריטניה. ב-15 ביוני, יום לאחר הכניעה הכללית של הכוחות הארגנטינאים באיי פוקלנד, נכנע חיל המצב בפורט הווארד לכוח של חיל הנחתים המלכותי ולספינה של הצי. אחרי המלחמה הוקם באחת מהסככות במקום מוזיאון קטן המציג מוצגים מהתקופה, כולל פריטי ציוד שהשאירו אחריהם הכוחות הארגנטינאים הנסוגים. אתר תמונות על איי פוקלנד, כולל פורט הווארד "Stanley, Wireless Ridge, Tumbledown, Mount William in Falklands War 1982". www.naval-history.net.
נורית ירמיה

נורית ירמיה (נולדה ב-1960) היא פסיכולוגית קלינית מומחית, פרופסור מן המניין בבית הספר לחינוך ובמחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2014 מונתה למדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל. עומדת גם בראש המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה. ירמיה למדה תואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת חיפה. לאחר לימודיה המשיכה במסלול ישיר לדוקטורט עם התמחות בפסיכולוגיה התפתחותית ופסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושם גם השלימה פוסט־דוקטורט. לאחר חזרתה לארץ בגיל 30, היא מונתה למרצה באוניברסיטה העברית במחלקה לפסיכולוגיה ובבית הספר לחינוך. מחקרה העיקרי עוסק בהיבטים רגשיים, חברתיים, קוגניטיביים וגנטיים בתחום האוטיזם ובגורמי סיכון של המחלה. תחומים נוספים הם התפתחות של ילדים שנולדו כפגים, והשפעות של גורמים לפני ולאחר הלידה על התפתחות אוטיזם. ירמיה היא עורכת כתב העת "Journal of Child Psychology and Psychiatry". ירמיה כיהנה כדיקנית הסטודנטים באוניברסיטה העברית וכמנהלת מרכז לייפר ללימודי מגדר ונשים באוניברסיטה העברית. ב-2014 מונתה לתפקיד המדענית הראשית במשרד המדע. נשואה לרז ירמיה, פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, ואם לארבעה. נורית ירמיה, באתר המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית עידו אפרתי, פרופ' ירמיה מונתה לתפקיד המדענית הראשית במשרד המדע, באתר הארץ, 5 בפברואר 2014 משרד המדע, ‏פרופ' נורית ירמיה מונתה למדענית הראשית של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל, באתר "הידען", 5 בפברואר 2014 משרד המדע, ‏המדענית הראשית של משרד המדע, פרופ' נורית ירמיה תעמוד גם בראש המועצה לקידום נשים במדע, באתר "הידען", 20 במאי 2014 נורית ירמיה, דף שער בספרייה הלאומית מס' רישיון 27-3597
עמנואל שנפ

עמנואל שנפ (1904 - מרץ 1973) מהנדס, אבי תעשיית המצברים הישראלית. שנפ נולד באימפריה האוסטרו-הונגרית, למד בבית הספר הטכני בשרלוטנברג והוסמך כמהנדס חשמל וכימיה. בשנים 1933-1934 תכנן את החשמל בארמון אכסינוגרד בבולגריה. לאחר מכן עלה לארץ ישראל. בשנת 1937 הוא יסד, יחד עם יואב אוירבוך את מפעל בת-אור לייצור מצברים. היה זה מהמפעלים הראשונים בארץ ישראל לייצור מצברים. בתחילת 1939 הוא לקח חלק בהקמת בית חרושת עדי לייצור מצברים שנפתח במפרץ חיפה, כמתכנן המפעל ומנהלה הטכני. במרץ 1943, הולאם מבנה המפעל של עדי על ידי השלטונות כדי לייצר בו מצברים עבור הצבא הבריטי ושנפ עבר לנהל את המפעל המולאם. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה עבר שנפ לייצר מצברים עבור מפעל וולקן שהיה חלק מקונצרן כור. במאי 1948, בנה שנפ דגם של מכונית חשמלית שיכולה להסיע מטען של 300 ק"ג למרחק של 125 קילומטר במהירות של 65 ק"מ לשעה. בשנת 1951 הקים שנפ את מפעל ע. שנפ ושות' בנתניה והיה בעל המניות העיקרי בחברה. בתחילת שנות ה-60 מכר שנפ את חלקו במפעל ונסע לגרמניה להקים בה מפעל מצברים בחבל הרוהר. שנפ נפטר ב-1973 ונקבר בבית העלמין הדרום. אליהו כרמל, אישים בישראל, כרך 6, עמ' 289 ב"ספר זיכרון לקהילת יהודי קימפולונג־בוקובינה והסביבה", עמ' 267 כתוב שעלה ב-1933, ושהמשפחה הייתה מבוקובינה בת אור, מצברים למכוניות, דבר, 5 במאי 1937 תעשיה חשמלית חימית, דבר, 7 ביוני 1933 מספר על מפעל שעומד לקום. המפעל לא היה קיים ב-1937 בית חרושת שני לסוללות ומצברים, דבר, 18 בינואר 1939 פתיחת בית חרושת לסוללות עדי במפרץ חיפה, דבר, 10 במאי 1939 עדי מפעלי בטריות בע"מ, חיפה, דבר, 27 בנובמבר 1939 הריני מביא לידיעת הקהל, דבר, 30 במאי 1945 מצברי שנפ, דבר, 28 בדצמבר 1945 אסף שטול-טראורינג, 2.5.1948 / מכונית חשמלית ארצישראלית, באתר הארץ, 2 במאי 2012 ג. שרוני, מצברי נתניה יוצאים לשוק מפעל שנאפ ושות' יחנך היום, מעריב, 30 במרץ 1952 מהנדס ישראלי שירד לגרמניה - הקים מפעל בחבל הרוהר, מעריב, 3 בפברואר 1964 שנפ עמנואל, אתר חברה קדישא תל אביב
בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי

בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי הוא בית חולים וטרינרי השייך לפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. בית החולים שוכן במרכז וולקני, לצדו של כביש 412, בשטחה המוניציפלי של ראשון לציון, והוא היחיד מסוגו במזרח התיכון. בית החולים הווטרינרי מכשיר סטודנטים למקצועות הוטרינריה הלומדים בבית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורט הממוקם בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בית החולים הוא מוסד ללימוד וטיפול בבעלי חיים הפועל ללא כוונת רווח. הוא הוקם בשנת 1988 כשלוחה של בית הספר לרפואה וטרינרית של האוניברסיטה העברית הנמצא בסמוך אליו, ובו עוברים הסטודנטים לוטרינריה את הכשרתם הקלינית. צוות העובדים במקום מונה יותר מ-150 איש, ובהם יותר מ-40 רופאים. בית החולים הווטרינרי מטפל בחיות מחמד, בחיות בר, סוסים, ציפורים, זוחלים ויונקים קטנים. בבית החולים מרפאות מומחים בתחומים רפואיים רבים, ובהם אופתלמולוגיה, אונקולוגיה, נוירולוגיה, דרמטולוגיה, קרדיולוגיה, רפואת שיניים, רפואה פנימית, כירורגיה, פוריות, הדמיה ועוד. בית החולים מספק שירותי חרום וטיפול נמרץ בכל שעות היממה ובכל ימות השנה, ופועל בו בנק דם שהוקם בשנת 2004. בית החולים לחיות בר אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רטיקולוציט

רטיקולוציטים הם תאי דם אדומים צעירים, שרק השתחררו ממח העצם אל זרם הדם, לאחר יום בו שהו בזרם הדם הם מסיימים את תהליך התבגרותם והופכים לכדוריות דם אדומות רגילות. שמם של הרטיקולוציטים נגזר מכך שבעזרת מיקרוסקופ ניתן לראות דרך קרום התא את הרטיקולום אנדופלסמי (אברון הנמצא בציטופלזמה ומהווה מדור תאי מסועף מאוד בעל פעילויות ייחודיות) ובתוכם יש שרידי RNA שנצבעים בצביעה מיוחדת כ"רשת". כמות הרטיקולוציטים התקינה היא 25,000-75,000 במ"ל. כלומר, כאחוז בלבד מסך כמות כדוריות הדם האדומות. עלייה במספר הרטיקולוציטים - רטיקולוציטוזיס - יכולה להתרחש כאשר יש תיקון של אנמיה, למשל: מי שסבל מאנמיה עקב חסר ברזל והחל לקבל ברזל, מספר הרטיקולוציטים יעלה אצלו בשלב התיקון של האנמיה. סיבה אחרת אפשרית לרטיקולוציטוזיס היא כאשר יש דרישה מוגברת לכדוריות דם אדומות, כמו אצל מי שמתרחש אצלו תהליך של המוליזה (הרס של תאי דם אדומים) או אצל מי שמאבד דם (דימום אקוטי או כרוני) וכדי לשמור על רמת המוגלובין תקינה עולה הייצור של כדוריות אדומות במח העצם ושחרורן לדם מוגבר. מוגדר כמצב של מחסור ברטיקולציטים, לרוב ממקור נגיפי - כגון נגיף פרוו (Parvo Virus B19). הנגיף גורם למחסור חריף בכדוריות דם אדומות עקב מנגנון הפתולוגיה ההמוליטי שלו שכולל תקיפת רטיקולוציטים וכדוריות דם בוגרות. מצב זה שבו מקור כדוריות הדם וכדוריות הדם עצמן נמצאות בחוסר, נקרא אנמיה אפלסטית Aplastic Anemia. לעומת זאת, משבר אפלסטי Aplastic crisis הוא מצב חריף שמופיע לרוב אצל חולים במחלות המוליטיות או כתוצאה מדימום אקוטי או כרוני, בנוסף על פגיעה בנגיף פרוו. מצב זה מוליד תופעה קשה שבה בנוסף על איבוד כדוריות הדם הבוגרות, אין יצור חדש של כדוריות דם. אפיונים נוספים של המשבר - מחסור בטסיות דם - תרומבוציטופניה, (הנגיף תוקף בנוסף את המגקריוציטים - תא המקור של הטסיות) ולכן אי קרישה. החולים לרוב מטופלים בעירוי דם. רטיקולוציט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוריזיים

הקּוֹרִיזִיִּים (שם מדעי: Rhopalidae) היא משפחה קטנה של חרקים יבשתיים בתת-סדרת הפשפשים המונה כ-200 מינים שונים ב-18 סוגים, בישראל ידועים 18 מינים. בעבר היו שייכים למשפחת הגלדניים אך בשונה מהם אין להם בלוטות ריח. רבים מהמינים בעלי כנף עם corium שקוף המקל על זיהוי המשפחה מבין משפחות פשפשים אחרות. מינים אחדים בעלי corium אטום ודומים לפנדוריים, כגון קוריז השיכרון, אך בניגוד לפנדורים הקוריזיים בעלי מספר רב של ורידים בממברנת הכנף. כל המינים צמחוניים בעיקר פונדקאים על עשבים אך חלקם כגון המין הנפוץ בארץ קוריז שקוף ניזונים ממגוון צמחי רחב. המאובן הקדום ביותר של קוריז נמצא מתקופת הדוגר במונגוליה הפנימית. תת-משפחה Rhopalinae שבט Chorosomatini קוריז שילינג Chorosoma schillingii שבט Rhopalini קוריז השיכרון Corizus hyoscyami קוריז שקוף Liorhyssus hyalinus מדיה וקבצים בנושא קוריזיים בוויקישיתוף קוריזיים, באתר ITIS (באנגלית) קוריזיים, באתר NCBI (באנגלית) קוריזיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוריזיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוריזיים, באתר GBIF (באנגלית) אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 117
שש-רגלים

שֵׁשׁ-רַגְלִים או בעלי שש-רגלים (שם מדעי: Hexapoda) היא תת-מערכה המכילה את המספר הגדול ביותר של פרוקי-רגליים (בחישוב לפי מספר מינים). תת-המערכה מחולקת לשניים: מחלקת החרקים הידועה, וזנבאים (Entognatha) המכילה שלוש סדרות קטנות הרבה יותר של פרוקי-רגליים חסרי כנפיים: קפזנביים (Collembola), קדם-זנבאים (Protura) ודוזנבאים (Diplura). שש-רגלים קרויים על שם התכונה המבחינה אותם יותר מכל: חזה מגודל שממנו צומחים שלושה זוגות של רגליים. לרוב פרוקי-הרגליים האחרים יותר משלושה זוגות רגליים. שש-רגלים הם בעלי גוף המחולק לראש קדמי, חזה וגחון אחורי. הראש מורכב מחלק דמוי בלוט, הנושא בדרך כלל עיניים, ולאחריו שישה מקטעים מחוברים היטב, הנושאים את התוספות הבאות: מקטע ראשון - ללא תוספת מקטע שני - מחושים (לא נמצא בקדם-זנבאים) מקטע שלישי - ללא תוספת מקטע רביעי - לסת תחתונה (לריסוק) מקטע חמישי - לסת עליונה (ללעיסה) מקטע שישי - שפה תחתונה הפה נמצא בין המקטע הרביעי לחמישי, ומכוסה בבליטה מהשישית, הקרויה Labium. בחרקים אמיתיים, חלקי הפה חשופים, ובשאר הקבוצות הם חבויים. איברים דומים ניתן למצוא בראשי הסרטנאים ומרבי הרגל, אך לאלו יש מחושים משניים. חזה מורכב משלושה מקטעים, שלכל אחד מהם זוג רגליים. באופן המאפיין פרוקי רגליים המותאמים לחיים ביבשה, לכל רגל יש חלק אחד בלבד המותאם להליכה, ומורכב מחמישה מקטעים, ללא ענפי הזימים שניתן למצוא אצל חלק מפרוקי הרגליים. אצל רוב החרקים המקטעים השני והשלישי של בית החזה תומכים גם בכנפיים. יש הסוברים שאלו הומולוגיות לזימים של הסרטנאים, או שהתפתחו מהמקטעים עצמם. הגחון מורכב מאחד עשר מקטעים אצל כל החרקים האמיתיים, אך אצל הקדם-זנבאים קיימים שנים עשר ואצל הקפזנביים רק ארבעה עד שישה. בגחון יש איברים מועטים, בדרך כלל רק איברי מין ולעיתים גם איברי חישה על המקטע האחרון. באופן מסורתי, תת-המערכת מרבי-רגל נחשבה לקרובה ביותר לשש-רגלים, עקב דמיון צורני, ושתי הקבוצות סווגו לתת-מערכה בשם "Uniramia". מחקרים עדכניים הציבו סימני שאלה על חלוקה זו, ונראה שקרוביהם המידיים הם הסרטנאים דווקא. שש-רגלים שאינם חרקים נחשבו לעיתים כקו אבולוציוני יחיד, שנקרא מחלקת הזנבאים (Entognatha), ולעיתים כמספר קווים עם מערכות יחסים שונות עם מחלקת החרקים. הדוזנבאים במיוחד עשויים להיות קרובים יותר לחרקים משאר השותפים לתת-המערכה. קיימות גם ראיות לכך שבני תת-המערכה אינם חולקים מוצא משותף, ובפרט - שהקפזנביים אינם שייכים לקבוצה. ניתוח מולקולרי מצביע על כך שהקבוצה התפצלה מקבוצת-האחות Anostraca בתקופת הסילור, לפני כ-440 מיליון שנה - במקביל להופעת הצמחים הווסקולריים. מדיה וקבצים בנושא שש-רגלים בוויקישיתוף שש-רגלים, באתר ITIS (באנגלית) שש-רגלים, באתר NCBI (באנגלית) שש-רגלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שש-רגלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שֵׁשׁ-רַגְלִים במילון בעלי חיים: סדרות החרקים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית Giribet, G., Edgecombe, G.D. and Wheeler, W.C. (2001). "Arthropod phylogeny based on eight molecular loci and morphology". Nature 413: 157-161 Gaunt, M.W.; Miles, M.A. (2002-05-01). "An Insect Molecular Clock Dates the Origin of the Insects and Accords with Palaeontological and Biogeographic Landmarks". Molecular Biology and Evolution 19: 748-761
פטר אורלנדיץ'

פטר אורלנדיץ' (במונטנגרית: Петар Орландић; נולד ב-6 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מונטנגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ג'זרו מליגת העל של מונטנגרו. אורלנדיץ' החל את דרכו במועדון המונטנגרי זטה, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון משנת 2009. בתחילת עונת 2013/2014 הפך לשחקן מפתח בקבוצה, וכבש 11 שערים ב-16 המשחקים הראשונים לעונה. בסך הכל ערך 66 הופעות בליגה המונטנגרית, בהן כבש 24 שערים. ב-5 בפברואר 2014 הגיע אורלנדיץ' לישראל, והושאל עד תום העונה לקבוצת הפועל תל אביב. חמישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-1 להפועל עכו. ב-1 במרץ 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, כשנכנס כמחליף וכבש בדקה ה-85 את שער השוויון מול עירוני קריית שמונה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. בתום העונה עזב את ישראל וחזר לקבוצת נעוריו. ב-6 בפברואר 2015 חתם אורלנדיץ' לשלוש שנים בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית, עמה זכה באליפות בשנת 2016. ביולי 2017 שוחרר אורלנדיץ' מהמועדון, וכעבור חודשיים חתם בקבוצת אוניאו דה מדיירה מליגת המשנה בפורטוגל. בינואר 2018 חתם בקבוצת שינג'יאנג טיאנשאן לאופרד מהליגה השנייה בסין, ובאפריל 2018 שוחרר מהמועדון. ב-15 באוקטובר 2018 חתם בבירקירקארה מליגת העל המלטזית, במדיה כבש שני שערים בחמישה משחקים. בינואר 2019 חתם אורלנדיץ' בסוקותאי מהליגה הבכירה בתאילנד, במדיה שיחק חצי שנה וכבש שלושה שערים בעשר הופעות. ב-7 בינואר 2020, לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, חתם אורלנדיץ' בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית, אך רשם רק ארבע הופעות במדיה ושוחרר כעבור ארבעה חודשים. לאחר כשנה ללא משחק רשמי, חזר לקבוצתו הראשונה בקריירה, זטה, בה כבש שער בודד בעשרה מפגשים. הוא שוחרר ביולי 2021. פטר אורלנדיץ', באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל פטר אורלנדיץ', באתר Transfermarkt פטר אורלנדיץ', באתר Soccerway פטר אורלנדיץ', באתר WorldFootball.net פטר אורלנדיץ', באתר FootballDatabase.eu אסף שמש, ‏אורלנדיץ' חתם וכבש צמד במשחק אימון מול הנוער, באתר ONE‏, 5 בפברואר 2014