laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המאונד

המאונד (באנגלית: The Mound) הוא מדרון מלאכותי במרכז אדינבורו, סקוטלנד, אשר מחבר את השכונות "העיר החדשה" ו"העיר העתיקה". הוא נוצר על ידי השלכת כ־1,501,000 עגלות אדמה שנחפרו מיסודות העיר החדשה אל נור לוך, שרוקן בשנת 1765, ויוצר את גני רחוב פרינסס של ימינו. בנייתו של תל האדמה, כפי שכונה במקור, החלה בשנת 1781 והוארכה לאורך השנים עד שבשנת 1830 הוא הוקם ועוצב כך שנראה שלם פחות או יותר. כאשר הורחבה רכבת אדינבורו וגלאזגו לתחנת וויברלי בשנת 1846, נחפרו מנהרות מתחת לתל כדי לאפשר גישה למערב. חלק משטחי הבניינים והמוסדות הבולטים ביותר באדינבורו נמצאים על המאונד, כולל הגלריה הלאומית של סקוטלנד, האקדמיה הסקוטית המלכותית, הצריחים של ניו קולג', אולם העצרת הכללית של כנסיית סקוטלנד, מטה הכיפה המהודר של בנק סקוטלנד שבבעלות מסחרית, והמוזיאון שלו, המוזיאון על המאונד. המאונד הוא דרך תוססת, אם כי תלולה למדי, המשמשת לתנועה לרחוב פרינסס ולמייל המלכותי בעיר העתיקה. הקצה התחתון, או 'הרגל' של התל, נמצא כמה מטרים הליכה מתחנת הרכבת חשמלית של רחוב הנסיכים (שהיא חלק ממסלול הרכבת הקלה של אדינבורו). בשל גובהו המוגבה, התל משקיף על נופים נרחבים ברחוב פרינסס ובעיר החדשה של אדינבורו ולכיוון גבעת קלטון. מתחת לפני השטח של כביש התל הותקנה "שמיכה חשמלית" כדי להרחיק את הקרח והשלג בשנת 1959. היא הייתה מהראשונות מסוגה. השמיכה כבר אינה פעילה כיום. מדיה וקבצים בנושא המאונד בוויקישיתוף "Lost Edinburgh: The Mound". www.scotsman.com. נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) [1]www.edinphoto.org.uk
המוזיאון על המאונד

המוזיאון על המאונד (באנגלית: Museum on the Mound) הוא מוזיאון באדינבורו, סקוטלנד, המתמקד בכסף, מטבעות וכלכלה. הוא ממוקם בבניין המשרד הראשי של בנק סקוטלנד (לאחרונה חלק מ־HBOS וכיום חלק מקבוצת הבנקאות לוידס) על המאונד. יש לו יותר מ־50,000 מבקרים בשנה. בניין המשרד הראשי של בנק סקוטלנד הוא מבנה נאו־בארוק גדול ועליו כיפה שיושבת בראש המאונד. הבניין המקורי תוכנן בסגנון פלדיאני על ידי ריצ'רד קריכטון ורוברט ריד והוקם ב־1801–1806, ולאחר מכן שונה על ידי דייוויד ברייס בשנת 1863 ועל ידי ג'ון דיק פדי וצ'ארלס קינאר בשנת 1878. בגלל מיקומו במדרון תלול, יש לו שטח מרתף נרחב, שחלקו מאכלס כיום את המוזיאון על המאונד. לפני 2006 התקיימה תצוגה מוזיאלית קטנה בחדר מרתף אחד, אך הכניסה הייתה בתיאום מראש בלבד. מוזיאון זה נפתח במקור בשנת 1986 על ידי הסופר איאן רנקין. המוזיאון על המאונד נפתח בספטמבר 2006. בשנת 2017 הודיעה קבוצת הבנקאות לוידס כי המוזיאון על המאונד ייסגר בסוף אותה שנה. בעקבות מחאה ציבורית, ההחלטה בוטלה והמוזיאון נשאר כעת פתוח. האוסף הקבוע כולל חפצים המתחקים אחר תולדות בנק סקוטלנד מאז הקמתו בשנת 1695, ציורים ודגמים אדריכליים של בניין המשרד הראשי על המאונד, והיסטוריה של חברות בנקאות ובניין בבריטניה. ישנן גם תערוכות הקשורות להיסטוריה של נומיסמטיקה, כולל חפצים ששימשו היסטורית לסחר חליפין, אסימונים עתיקים, מטבע סקוטי וכסף נייר. מכיוון שלבנק סקוטלנד יש היסטוריה של הנפקת שטרות משלו - זכות ששמרה עד היום - האוסף כולל מספר שטרות סקוטיים היסטוריים. כמו כן מופיע שטר של מיליון דולר ליש"ט המוצג כדוגמה לשטרות הזרים הגבוהים ששימשו לגיבוי שטרות שהונפקו על ידי בנקים סקוטיים. הכניסה למוזיאון מיליון פאונד המוצגים במוזיאון מטבעות סקוטיים ג'ורג' פינקרד, המייסד והיו"ר הראשון של קלריקל מדיקל מדיה וקבצים בנושא המוזיאון על המאונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון על המאונד Miller, Phil (14 באוקטובר 2017). "Anger as bank's Museum on the Mound to close at end of year". The Herald. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "11 BANK STREET, BANK OF SCOTLAND WITH RETAINING WALL, GATEPIERS, GATES, RAILINGS AND LAMP STANDARDS". Historic Environment Scotland (באנגלית). נבדק ב-12 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) Scott, Kirsty (12 באוקטובר 2011). "10 of the best museums and galleries in Edinburgh". The Guardian. נבדק ב-25 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) King, Diane (3 בנובמבר 2017). "Historic banking museum on the Mound to remain open". The Scotsman (באנגלית). נבדק ב-11 באפריל 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Displays". Museum on the Mound. Bank of Scotland. נבדק ב-11 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי בנין–רוסיה

יחסי בנין–רוסיה הם מערכת היחסים בין שתי המדינות, בנין ורוסיה. ברית המועצות הכירה ברפובליקה של דהומיי כמדינה עצמאית וריבונית ב-18 באוגוסט 1960, ויחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-4 ביוני 1962. החל מ-24 ביולי 1962 התנהלו יחסים דיפלומטיים בין המדינות דרך השגרירות הסובייטית בטוגו, עד ה-1 בפברואר 1966, אז מונה השגריר הסובייטי הראשון בבנין, אלכסנדר ניקיטיץ' אברמוב. היחסים בין שתי המדינות היו בתחילה מינימליים, עם זאת, יחסי הגומלין הסובייטיים עם המדינה התגברו לאחר עלייתו של מתיו קרקו לשלטון בהפיכה באוקטובר 1972, ואשר הכריז בשנת 1974 כי דהומי תעבור למסלול מרקסיסטי-לניניסטי. זה הביא את ברית המועצות להיות בעלת הברית הפוליטית העיקרית של קרקו במישור הבינלאומי. הצי הסובייטי ביצע גיחות נמל תקופתיות לקוטונו, שם בין 1953 ל-1980 הם בילו בסך הכל 462 ימי ספינה בבירה. בנובמבר 1986 יצא קריקו לביקור ממלכתי בברית המועצות ונפגש עם מיכאיל גורבצ'וב. במהלך הביקור נחתמה הצהרת ידידות ושיתוף פעולה. ב-9 בינואר 1992 הכירה בנין בפדרציה הרוסית כמדינה היורשת של ברית המועצות, לאחר התפרקות ברית המועצות. לרוסיה יש שגרירות בקוטונו, ולבנין שגרירות במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בנין–רוסיה בוויקישיתוף Ginsburgs, George; Slusser, Robert M. (1981). A calendar of Soviet treaties, 1958-1973. BRILL. p. 795. ISBN 90-286-0609-2. נבדק ב-2009-07-18. Послы Союза Советских Социалистических Республик В Странах Африканского Региона (ברוסית). Worldwide Historical Project. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2010. נבדק ב-2009-07-26. {{cite web}}: (עזרה) Российско-бенинские отношения (ברוסית). Embassy of Russia in Benin. אורכב מ-המקור ב-28 בפברואר 2009. נבדק ב-2009-07-18. {{cite web}}: (עזרה) "Benin Hazardous Waste". American University. 1 בדצמבר 2000. אורכב מ-המקור ב-24 ביוני 2009. נבדק ב-2009-07-18. {{cite web}}: (עזרה) Harkavy, Robert E. (1989). Stockholm International Peace Research Institute (ed.). Bases Abroad. Oxford University Press. pp. 53, 61. ISBN 0-19-829131-0. נבדק ב-2009-07-18. Бенин (Страны мира 1987 год) (ברוסית). Strani.ru. אורכב מ-המקור ב-9 באפריל 2009. נבדק ב-2009-07-18. {{cite web}}: (עזרה)
מפרץ אנוס

מפרץ אנוס (באנגלית: Hanusse Bay) הוא מפרץ רחב, בין החלקים הצפוניים של האי אדלייד, לבין חצי האי אירוסמית', שבאנטארקטיקה. אורכו של המפרץ 37 קילומטרים בכיוון צפון - דרום. המפרץ התגלה לראשונה ומופה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בין השנים 1908 - 1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו. שארקו קרא למפרץ על שמו של פרדיננד איזידור אנוס (Ferdinand Isidore Hanusse), שהיה מנהל מחלקת ההידרוגרפיה של חיל הים הצרפתי. • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 367 מפרץ אנוס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ אנוס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תיאור ביקור במפרץ אנוס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
בובספוג מכנסמרובע (עונה 6)

העונה השישית של סדרת הטלוויזיה והאנימציה בובספוג מכנסמרובע היא אחת מעונות הסדרה ועונת ההמשך של חמש העונות הקודמות. העונה נוצרה על ידי יוצר הסדרה סטיבן הילנבורג ועלתה לאוויר לראשונה ב-3 במרץ 2008 עם הפרקים "טירוף של בית" ו"הקציצות המתגלגלות" והסתיימה ב-5 ביולי 2010 עם הפרק "מסיבת יום ההולדת של נפטון". העונה שודרה בניקלודיאון ודובבה לעברית באולפני נ.ל.ס. פרקי העונה הם 101–126. "בובספוג מכנסמרובע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בובספוג מכנסמרובע", באתר Metacritic (באנגלית) ראשי תיבות של ג'יי קהונה לגונה
קרחון שארפ (אנטארקטיקה)

קרחון שארפ (באנגלית: Sharp Glacier) הוא קרחון יובלי, בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון צפון ונשפך אל ראשו של פיורד לאלמאנד. הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1948–1959, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שמו של רוברט פיליפ שארפ (Robert P. Sharp), גאולוג וחוקר קרחונים אמריקאי. שם זה ניתן בהתאמה לשמות אתרים רבים באזור הנקראים על שמות גאולוגים. קרחון שארפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון שארפ באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מזג אוויר נוכחי מעודכן עבור קרחון שארפ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון שארפ ]https://books.google.co.il/books?id=_DIRAAAAYAAJ&pg=PA119&lpg=PA119&dq=%22Sharp+Glacier%22&source=bl&ots=sfLbTYdvvj&sig=ACfU3U1Dow27hHsVoqT0vQNAfuIVBTFgJQ&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwjQq-vukdznAhUHHMAKHbaFDns4ChDoATAEegQICRAB#v=onepage&q=%22Sharp%20Glacier%22&f=false גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי] של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גילוי הקרחון
חינוך בר קיימא

חינוך בר קיימא או חינוך מקיים (באנגלית: Sustainable Education) היא תפיסה חינוכית שמטרתה להביא לרווחה חברתית, כלכלית וסביבתית, שלושת עמודי התווך של תפיסת הקיימות, במסגרת מוסדות החינוך הפורמלי. המובן הרחב של תפיסה זו הוא היכולת של מערכת חינוך להתנהל באופן בר קיימא ולא רק לקדם חינוך לקיימות. ראשיתם של בתי הספר המודרניים נעוץ במהפכה התעשייתית ובצרכים של החברה באותה העת בהשגחה על הילדים בזמן שהוריהם יוצאים לעבוד מחד, ובהכשרת הילדים לשוק העבודה בבגרותם מאידך. מרבית מערכות החינוך בעולם כולו עדיין פועלות באופן שבו נוצרו לפני כמאתיים שנה. בעידן בו קצב החיים הוא מהיר, הנגישות לידע כמעט בלתי מוגבלת, הפערים הבינדוריים גדלים וקיימת אי ודאות אדירה לגבי עולם התעסוקה העתידי, החינוך הפורמלי מצוי באתגר משמעותי. ארגונים שונים ומדינות רבות עוסקים כולם בשאלה מה צריך ללמד ילדים במאה ה-21 על מנת לצייד אותם בידע, הערכים והמיומנויות שיכינו אותם לעולם הלא נודע של המחר. החינוך לקיימות מצוי היום באופן מאוד משמעותי במערכות חינוך בעולם וישנו דגש רב על עידוד תהליכים חינוכיים בעיקר בתחום החינוך הסביבתי. עם זאת, חינוך בר קיימא מכוון להטמעת פעולות בתחומים החברתיים, הכלכליים והסביבתיים כך שיהיו חלק אינטגרלי מהאופן שבו פועלים המוסדות החינוכיים. בבסיס התפיסה של חינוך בר קיימא ישנו ערך אדיר לסביבה האנושית בתוך וסביב המוסד החינוכי. היכולת להגיע לרווחה בתחום החברתי קשורה ביחסי הגומלין המתקיימים עם סביבה זו. בין שמדובר בשיתופי פעולה עם הורים, עסקים או גופים ובין שמדובר בהתנהלות הפנים מוסדית שמאפשרת שוויון הזדמנויות בחינוך לכל ילדי המוסד ללא קשר לרקע ממנו הם באים – ההבנה כי הקהילה המרכיבה את המוסד ומקיפה אותו היא חלק בלתי נפרד ממנו והיא המפתח לרווחה חברתית. מרבית מוסדות החינוך בישראל נתמכים בצורה משמעותית בגיוס תרומות ופילנתרופיה. המשבר הכלכלי העולמי שהתקיים בשנת 2008 חשף את המגזר השלישי, כמו גם את כל הגופים שנתמכו בפילנתרופיה בפני בעיה, שכן היקף התורמים והכספים הצטמצם משמעותית. היכולת להפוך את מוסדות החינוך לכאלה שמקיימים את עצמם מבחינה כלכלית באמצעות יצרנות חומרית, דיגיטלית ואחרת, תביא לרווחה כלכלית גם ביכולת של המוסד החינוכי להתקיים באופן עצמאי ובלתי תלוי וגם תאפשר לילדי המוסד למידה על תחומי הכלכלה מתוך חוויה והתנסות אותנטית. הצלע השלישית בתחום הקיימות עוסקת בתחומי הסביבה. במובן הזה, המוסד החינוכי יוביל תהליכים לחינוך סביבתי ויפעל באופן מעשי תוך צמצום טביעת הרגל האקולוגית שלו. מדיה וקבצים בנושא חינוך בר קיימא בוויקישיתוף "Education for sustainable development | Higher Education Academy". www.heacademy.ac.uk. Retrieved 2018-07-04. דר. טל גלעד, קיצור תולדות בית הספר, הד החינוך, אפריל 2010. ענת זוהר, מטרות החינוך במאה ה-21 ופיתוח החשיבה במקומות שונים בעולם, קריאת ביניים גיליון מס' 19, מאי 2012. ליה אטינגר, מה בין חינוך לקיימות לחינוך סביבתי, הד החינוך, אוקטובר 2008. נאווה ברנר,אסנת חזן,אבישג רודיך-כהן,הלל שמיד, [https://civilsociety.huji.ac.il/sites/default/files/s-wcivilsociety/files/no_11.pdf סקר קרנות פילנתרופיות וגופי מימון בישראל], סדרת מאמרים, חוברת 11, 11, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2010 דר. חגי כץ והילה יוגב-קרן, המגזר השלישי והמשבר הכלכלי: האם ניתן לעשות יותר עם פחות?, המרכז הישראלי לחקר המגזר השלישי, אוניברסיטת בן-גוריון, אוקטובר 2010.
קרחון שארפ

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה קרחון שארפ (אנטארקטיקה) – קרחון בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה קנדה קרחון שארפ (קנדה) – קרחון בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה ראו גם שארפ
הז'נדרמריה הצרפתית

הז'נדרמריה הצרפתית, רשמית הז'נדרמריה הלאומית (בצרפתית: Gendarmerie nationale) הוא אחד משני כוחות המשטרה הלאומיים בצרפת, לצד המשטרה הלאומית. הז'נדמריה חלק מהכוחות המזוינים של צרפת והיא פועלת בכפיפות משותפת למשרד הפנים ומשרד ההגנה. לז'נדרמריה יש משימות שיפוטיות, משימות אדמיניסטרטיביות, ומשימות צבאיות. הז'נדרמריה אחראית לאכיפת החוק בערים הקטנות, באזורי הכפר והפרוורים, בזמן שהמשטרה הלאומית, ככוח שיטור אזרחי אחראית לאכיפת החוק והסדר בערים עצמן. בשל מעמדה הצבאי, הז'נדרמריה מבצעת משימות צבאיות שונות ומשימות הגנה. לז'נדרמריה אגף למאבק בפשעי מחשב ונכון לשנת 2014 שירתו בה מאה אלף חיילי ז'נדרמריה. הז'נדרמריה היא יורשת ה-maréchaussée, גוף השיטור הוותיק ביותר בצרפת שהחל את דרכו עוד מתקופת ימי הביניים. היא הוקמה בשנת 1721 והחוק מ-17 באפריל 1798 קבע את עקרונות הפעולה, והמשימות שלה. לז'נדרמריה השפעה תרבותית ומסורות שהשפיעו על העולם כולו עוד מתקופת האימפריה הצרפתית. הז'נדרמריה הניידת, יחידת עלית לפיזור הפגנות יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית, יחידת השתלטות עלית למלחמה בטרור משמר הרפובליקה, יחידת משמר טקסית מדיה וקבצים בנושא הז'נדרמריה הצרפתית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הז'נדרמריה הצרפתית אתר האינטרנט הרשמי של הז'נדרמריה הצרפתית הז'נדרמריה הצרפתית, ברשת החברתית פייסבוק הז'נדרמריה הצרפתית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הז'נדרמריה הצרפתית, סרטונים בערוץ היוטיוב French Gendarmerie nationale, NATO STABILITY POLICING CENTRE OF EXCELLENCE ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המשמר הלאומי של צרפת

המשמר הלאומי של צרפת (בצרפתית: Garde Nationale) הוא כוח מילואים משטרתי, הפועל בצמוד לצבא, וקיים במתכונתו הנוכחית מאז 2016, אך יונק את שורשיו מהמשמר הלאומי הישן שנוסד בשנת 1789, בזמן המהפכה הצרפתית תחת פיקודו של המרקיז דה לה פאייט. במרבית שנות קיומו היה המשמר נאמן למעמד הביניים בצרפת והוא נוסד בנפרד מן הצבא הצרפתי והחזיק ברשותו כוח מילואים צבאי וכוח מילואים משטרתי. בשנים 1792–1795 התאפיין המשמר בטלטלות רבות בקרב חייליו, ואף חדל מלהתקיים בשנים 1827–1830, אך הוקם מחדש ומילא תפקיד מרכזי במהלך המרד הרפובליקני בפריז של יוני 1832. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 המשמר הפך למהפכני ומסוכן, מה שתרם לפירוקו הסופי בשנת 1871. בשנת 2016 יזם נשיא צרפת פרנסואה הולנד את הקמתו מחדש של המשמר הלאומי, כתגובה לפיגועי נובמבר 2015 בפריז. מדיה וקבצים בנושא המשמר הלאומי של צרפת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשמר הלאומי של צרפת (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב יעקב

האם התכוונתם ל... יעקב יעקב (איש צבא) יעקב יעקב (פוליטיקאי) יעקב יעקב (סופר)
קבוצת אלעזרא

אלעזרא החזקות בע"מ, או קבוצת אלעזרא, היא חברת החזקות והשקעות ישראלית פרטית שבשליטת איש העסקים אלי אלעזרא. בעברה הייתה חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מנכ"ל החברה הוא אור אלעזרא, בנו של אלי אלעזרא. מלבדו, מועסקים בחברה עוד כ-12 בני משפחה בתפקידים ניהוליים בכירים. משרדיה הראשיים של החברה שוכנים באשקלון. קבוצת אלעזרא נוסדה בשנת 1995 על ידי איש העסקים אלי אלעזרא. בשנת 2001 זכתה במכרז של רשות החברות הממשלתיות ורכשה, תמורת כ-80 מיליון שקל, את חברת אפרידר, חברה ממשלתית, שנוסדה ב–1950 לפיתוח העיר אשקלון. בתחילה היה איש העסקים מוטי זיסר שותף לעסקה זו, אך הוא נסוג ממנה ואלעזרא לווה את יתרת התשלום מבנק לאומי. ב-2002 רכשה קבוצת אלעזרא את מלוא מניות חברת "אלבר" מידי חברת "דיסקונט השקעות" ומנהליה הבכירים של אלבר, תמורת 268.5 מיליון שקל. בינואר 2006 הוקמה חברת "אלעזרא החזקות" כאשר מלוא מניותיה מוחזקות על ידי חברת האם "אלעזרא יוזמה והשקעות". באוקטובר של אותה שנה רכשה כ-82% ממניות חברת "הכשרת היישוב ביטוח", שבשליטת משפחת נמרודי, תמורת כ-90 מיליון שקל. לביצוע עסקה זו בנק מזרחי טפחות העניק לאלעזרא מימון של 60 מיליון שקל, ויתרת הסכום מומנה ממקורות פרטיים. במאי 2007 גייס אלעזרא בבורסה כ-300 מיליון שקל באיגרות חוב עבור חברת ההחזקות שלו, "אלעזרא החזקות". בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של 2008, עלה חשש שאלעזרא לא יעמוד בהחזרי החוב, אך הוא הצליח למחזר את חובותיו ולעמוד בתשלומי האג"ח. ב-2011 מחק אלעזרא את מניות החברה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שרכש את מניות הציבור ב-30 מיליון שקל. אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת אלעזרא אלעזרא החזקות, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב אלעזרא החזקות, באתר "מאיה" קבוצת אלעזרא: נתונים כספיים באתר מאי"ה. אלעזר לוין, ‏מוטי זיסר ואלי אלעזרא רוכשים את חברת הבנייה אפרידר ב-80.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 14 בפברואר 2001 שלומית לן, אבי שאולי, ‏זיסר: "כואב לי שמספידים אותי אבל זה סגולה לחיים ארוכים", באתר גלובס, 11 בספטמבר 2011 יורם גביזון, אלי אלעזרא נאלץ להגדיל ל-50% את היקף ההון העצמי שיממן את רכישת אלבר, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2002 הארץ, הושלמה מכירת הכשרה אחזקות ביטוח לאלי אלעזרא תמורת 90 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2006 אתי אפללו, לאלי אלעזרא יש 65 מיליון שקל להחזיר עד סוף 2008 - השאלה היא מאיפה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2008 רון שטיין, ‏האם אלי אלעזרא זקוק לעזרה?, באתר גלובס, 18 בנובמבר 2008 אורן פרוינד, אלעזרא לבעלי האג"ח: "ותרו על שעבוד מניות אלבר ואערוב אישית לחוב", באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2013 ערן אזרן, אלי אלעזרא מוחק את הכשרה ביטוח: ירכוש מניות הציבור ב-30 מיליון ש', באתר הארץ, 1 במרץ 2011
אלפא רומיאו RL

אלפא רומיאו RL (באיטלקית: Alfa Romeo RL) היא מכונית בתצורת טורפדו – קבריולה, אשר יוצרה על ידי חברת אלפא רומאו האיטלקית במספר תצורות בין השנים 1922–1927. "RLN". "RLS". "RLT". "RLSS". "RL Normale" – מנוע 2,916 סמ"ק המפיק 56 כ"ס, יוצרה בין השנים 1922–1925. "RL Turismo" – מנוע 2,994 סמ"ק המפיק 61 כ"ס, יוצרה בין השנים 1925–1927. "RL Sport" – מנוע 2,994 סמ"ק המפיק 71 כ"ס, יוצרה בין השנים 1922–1927 "RL Super Sport" – מנוע 2,994 סמ"ק המפיק 83 כ"ס, יוצרה בין השנים 1922–1927. "RL Super Sport Castagna" – מנוע המפיק 84 כ"ס. "RL Super Sport Zagato" – מנוע המפיק 89 כ"ס. "RL Targa Florio" – מנוע 3,154 סמ"ק המפיק 95 כ"ס, יוצר בשנת 1923. "RL Targa Florio" – מנוע 2,994 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, יוצר בשנת 1924. "RL Targa Florio" – מנוע 3,620 סמ"ק המפיק 125 כ"ס, יוצר בשנת 1924. מכונית משפחתית בתצורת טורפדו. מכונית משפחתית קבריולה בתצורת טורפדו. מכונית מרוץ. יוצרו 2,640 יחידות. מנועי 6 צילינדרים בפוזיציה קדמית אורכית. סוג הנעה: הנעה אחורית. מנועי בנזין. מערכת היגוי – מימין. במרוץ טארגה פלוריו בשנת 1923 ניצח אוגו סיבוצ'י כשהוא נוהג בדגם "אלפא רומיאו RL". "אלפא רומיאו RL" דגם "ספורט" "אלפא רומיאו RL" דגם "ספורט" – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "אלפא רומיאו RL" דגם "RLSS", שנת 1925 "אלפא רומיאו RL" דגם "Limousine de Ville", שנת 1924 "אלפא רומיאו RL" דגם "Limousine de Ville", שנת 1924 "אלפא רומיאו RL" דגם "Limousine de Ville", שנת 1924 – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "אלפא רומיאו RL" דגם "RL SS", שנת 1925 "אלפא רומיאו RL" דגם "RLSS", שנת 1927 "אלפא רומיאו RL" לוגו "אלפא רומיאו AR-RL", שנת 1925 אלפא רומיאו G1 אלפא רומיאו 20–30 HP אלפא רומיאו G1 מדיה וקבצים בנושא אלפא רומיאו RL בוויקישיתוף אלפא רומיאו RL, סרטון באתר יוטיוב Borgeson, Griffith (1990). The Alfa Romeo Tradition. City: Haynes (Foulis) Publishing Group Ltd. Somerset, UK. ISBN 0-85429-875-4. "אלפא רומיאו RL" "אלפא רומיאו RL" "אלפא רומיאו RLSuperSport", שנת 1927 "אלפא רומיאו RL" – תמונה
דריה בילודיד

דריה בילודיד (באוקראינית: Дар'я Білодід; נולדה ב-10 באוקטובר 2000) היא ג'ודוקא אוקראינית, זוכת מדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020 ופעמיים אלופת עולם (2018 ו-2019). בילודיד נולדה בשנת 2000 בקייב למשפחה של ג'ודוקא; אמה סבטלנה הייתה ג'ודוקא בעברה וכך גם אביה גנדי שאף זכה פעמיים באליפות אירופה. תחילה הוריה התנגדו לשלוח אותה להתאמן בענפי אמנויות לחימה ובגיל שלוש שלחו אותה להתאמן בהתעמלות אומנותית. בגיל שש החליטה דריה כי היא רוצה לעבור לג'ודו והחלה להתאמן תחת הדרכתם של הוריה. במהלך נעוריה היא צברה הישגים בתחרויות המרכזיות לגילאי נוער: בשנת 2016 זכתה באליפות אירופה לנוער שנערכה במלאגה, ושנתיים לאחר מכן זכתה באליפות העולם לנוער שנערכה בנסאו. במרץ 2017 היא זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות בוגרים כאשר זכתה במדליית זהב בטורניר מסוג European Open בפראג. באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכתה בילודיד לראשונה בתואר האירופי לאחר שניצחה בגמר את אירינה דולגובה הרוסייה. באליפות העולם 2018 אשר נערכה בבאקו, זכתה בילודיד בת השבע-עשרה לראשונה במדליית הזהב ובכך הפכה לג'ודוקא הצעירה ביותר (גברים או נשים) שזוכה בתואר זה. לאחר שלושה ניצחונות בסיבובים המוקדמים, היא הגיעה לשלב חצי הגמר בו פגשה את פאולה פארטו הארגנטינית וניצחה בווזארי לאחר תרגיל אוצ'י-גארי. בגמר היא התמודדה מול פונה טונאקי היפנית וניצחה באיפון כשתי דקות מפתיחת הקרב לאחר שהטילה את יריבתה על גבה שוב בעזרת תרגיל אוצ'י-גארי. באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה בילודיד בפעם השנייה ברציפות בתואר העולמי. היא ניצחה את ארבעת קרבותיה הראשונים באיפון והגיעה לשלב הגמר שוב מול פונה טונאקי היפנית בשחזור הגמר משנה קודם לכן. שתי דקות ו-18 שניות מפתיחת הקרב, השיגה בילודיד ניקוד ווזארי לאחר תרגיל הראי-מקיקומי שהטיל את יריבתה על צידה. יתרון זה החזיק עד סוף הקרב ובילודיד ניצחה. באותה השנה היא גם זכתה בתואר האירופי בפעם השנייה בקריירה לאחר שניצחה בגמר שוב את אירינה דולגובה הרוסייה. באליפות אירופה 2021 שנערכה בליסבון, זכתה בילודיד במדליית הכסף כאשר עקב פציעה משלב חצי הגמר שאותו ניצחה, נבצר ממנה להתחרות בגמר מול דיסטריה קראסניקי מקוסובו שזכתה בזהב בניצחון טכני. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה בילודיד במדליית הארד. לאחר שני ניצחונות מוקדמים, היא הגיעה לשלב חצי הגמר מול פונה טונאקי היפנית והפסידה באיפון כשלוש דקות בתוך זמן ניקוד הזהב לאחר ריתוק ונשרה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה היא התמודדה מול שירה ראשוני הישראלית וניצחה באיפון בשניות הסיום לאחר ריתוק מוצלח. מדיה וקבצים בנושא דריה בילודיד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דריה בילודיד (באנגלית) דריה בילודיד, ברשת החברתית פייסבוק דריה בילודיד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דריה בילודיד, ברשת החברתית אינסטגרם דריה בילודיד, באתר olympedia.org דריה בילודיד, באתר איגוד הג'ודו העולמי דריה בילודיד, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside. אמיר ענבר, אמה בכלל רצתה שתהיה מתעמלת אמנותית. לחלופין, היא עשויה להפוך לג'ודוקא הגדולה בהיסטוריה, באתר הארץ, 18 בפברואר 2020 נדב צנציפר, עלתה על המסלול: הדוגמנית שעשתה היסטוריה בג'ודו, באתר ynet, 21 בספטמבר 2018
הבן האובד (סרט)

הבן האובד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1968 בבימויו של יוסף שלחין. התסריט נכתב לפי סיפור של שלחין שיש בו יסודות אוטוביוגרפיים. בתפקיד הראשי משחק שאול שלחין, בנו של הבמאי ששיחק בסרט קודם ומצליח של שלחין, הילד מעבר לרחוב. חלק מהצילומים נעשו בבית החולים הצרפתי על שם סנט לואי ביפו ובמקוה ישראל. המוזיקה נכתבה על ידי סשה ארגוב. לנעימת הנושא חיבר מאוחר יותר יעקב שבתאי מילים, והשיר "לפנות ערב", שבוצע על ידי עדנה גורן, זכה להצלחה גדולה ומושמע עד היום. בשנת 1932 גרה במושבה באר יעקב משפחת פרידמן - האב דוד (יצחק שילה), האם לוסי (נינט דינר), הבן יוסף (שאול שלחין) והבת בקי (דורית שור). המשפחה קשת יום, האב עובד בפרדס ומתפרנס בקושי. יוסף לומד בחדר ולא מסתדר עם שיטות הלימוד של המלמד המחמיר (אלברט כהן). הוא מסרב ללכת לחדר ואביו חסר האמצעים רושם אותו לפנימייה של המיסיון הצרפתי. המצב מסתבך כשהאם (נינט דינר) חולה בטיפוס ומתאשפזת בבית חולים. המצב הכלכלי מידרדר, יוסף ואחותו בקי מועברים לדוד משה (יעקב אלפרין) והדודה רבקה (דבורה קידר). יוסף מרגיש שהוא לא רצוי שם. אביו מגיע, לוקח אותו לתל אביב ומנסה למצוא לו עבודה אצל סנדלר (זישא גולד) אבל זה מסרב. לבסוף בעלת מסעדה (אסתר גרינברג) מסכימה לקבל אותו לעבודה בתור עוזר תמורת אוכל ולינה בלבד. יוסף משרת גם את בתה המפונקת לאה (דסי הדרי). האב דוד עובר לעבוד במפעלי ים המלח. כאשר לאה מגלה שחסר לה כסף, מאשימה אימה את יוסף בגנבה. הוא מכחיש ובורח. בלילה הוא ישן על עגלה של העגלון אהרל'ה (שלמה בר-שביט) שלוקח אותו למסע בין הפרדסים. בדרך עולה על העגלה עבריין נמלט. השוטרים עוצרים אותם באשמת שיתוף פעולה. יוסף נחקר על ידי שוטר (יהודה ברקן), שומע תלונות של גנב שטוען שהוא חף מפשע (מוסקו אלקלעי) ואישה (דבורה קסטלניץ) שמתלוננת על שכן. לבסוף הוא משוחרר. הוא משוטט בשדות ומתגלה על ידי תלמידים במקוה ישראל. התלמידים והמדריך רוצים שיישאר איתם אבל מנהל המוסד (יהודה פוקס) ממאן. בינתיים מחלימה האם והאב מגיע למקוה ישראל לקחת את יוסף. המשפחה מתאחדת שוב אך יוסף מחליט לחזור ולהמשיך את לימודיו במקוה ישראל והתלמידים מקבלים אותו באהבה. "הבן האובד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבן האובד", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הבן האובד", באתר אידיבי "הבן האובד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הבן האובד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לפנות ערב בביצוע עדנה גורן, באתר יוטיוב תמר אבידר, הבן משחק את אבא, מעריב, 4 באוקטובר 1968 עזריה רפפורט, הבן האובד יהיה - עובד (פסקה במאמר: אויבו הגדול ביותר של האדם), מעריב, 10 באוקטובר 1968 זאב רב נוף, מימסד הקיטש הישראלי, דבר, 22 באוקטובר 1968