laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת הגברים

עונת הגברים (בערבית: موسم الرجال, בצרפתית: La saison des hommes) הוא סרט דרמה צרפתי-תוניסאי שבוים על ידי מופידה טלאטלי ונכתב על ידה יחד עם נורי בוזיד. הסרט מתמקד באיישה, אישה בת 18 שגרה באי ג'רבה ורוצה לנסוע עם בעלה לתוניס – דבר הגורם לה למרוד במסורת האי. הסרט עוסק בנשים התוניסאיות שלכודות בין המודרניות למסורות החונקות ומתקשות למצוא את מקומן. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-13 במאי 2000. בישראל הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה אשר התקיים ב-3 באוקטובר 2001. שפות הסרט הן ערבית וצרפתית ואורכו כ-122 דקות. הסרט היה מועמד וזכה במספר פרסים. באי ג'רבה יש מסורת בה הנשים של האי אורגות שטיחים ומכינות עבודות במלאכת יד כל השנה, בזמן שהבעלים שלהן נשארים בתוניס, עיר הבירה של תוניסיה, בשביל למכור את עבודתן. בחודש הנקרא "עונת הגברים", הגברים חוזרים לבתיהם ולנשים שלהם. הסרט מתמקד באיישה, אישה בת 18 שגרה באי, ורוצה לנסוע עם בעלה לתוניס, דבר הגורם לה למרוד במסורת. איישה (רביה בן עבדאללה) – הדמות הראשית בסרט. נשואה לסעיד ובעלת רצונות חזקים משלה. מורדת במסורת בשביל לנסוע עם בעלה לתוניס, שם היא רוצה לגדל את ילדיה. סעיד (עזדין גנון) – בעלה של איישה. עובד בתוניס בזמן שאשתו מנסה להביא לו ילד זכר. מרים (גליה בנאלי) – בתה הבכורה של איישה. בילדותה ניסה גבר לאנוס אותה, דבר הגורם לה לפחד וסיוטים מגברים. אמנה (הנד סברי) – הבת הצעירה של איישה. מרדנית. עזיז (עאדל הרגל) – בנו של איישה שכנראה יש לו אוטיזם, דבר המונע ממנו לתקשר. זיינב (סבאח בוזויטה) מטריאקה (מונה נורדין) מרינה לפסנה (עזה באזיז) אמנה לפסנה (ליליה פלקאט) זוהרה (חויאם רסאה) פאטמה (קאוטר בלג 'חאג' עלי) סאמי (נגיב בלקדי) יונס (ג'מאל מדני) אום עלי (סאדיק באוטרה) רג'יה (זאקיה בן אייד) הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-13 במאי 2000, ולאחר מכן הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-13 בספטמבר 2000 ובפסטיבל הסרטים בשיקגו באוקטובר 2000. בישראל הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה אשר התקיים ב-3 באוקטובר 2001. פייר מוראט כתב ב-"Télérama" כך: "אחרי הסרט שתיקות הארמון, שוב מופידה טלאטלי מציגה את השעבוד האכזרי והמתוק של הנשים התוניסאיות" ואומר שהסרט הוא "אמיץ ונועז". לדברי ה-ABC של הקולנוע התוניסאי, הסרט מכיל אי הבנות וקלישאות ואומר שהדימוי של הנשים התוניסאיות הרבה יותר גבוה ממה שהוצג בסרט. הסרט מוצג בבחירה הרשמית בקטע "ללא התייחסות מיוחדת" בפסטיבל הקולנוע בקאן לשנת 2000. בנוסף הסרט קיבל בפריז את גרסת הפרי של ה-IMA בבתי הקולנוע הערביים, ואת פרס הכבוד בפסטיבלים של שטוטגרט, טורינו, נאמור וולנסיה. "עונת הגברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עונת הגברים", באתר AllMovie (באנגלית) "עונת הגברים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עונת הגברים", באתר Metacritic (באנגלית) "עונת הגברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עונת הגברים, באתר "פסטיבל הקולנוע בקאן" פסטיבל הקולנוע חיפה - חלק ב', באתר ynet, 26 בספטמבר 2001 La Saison des hommes, נכתב על ידי פייר מוראט, באתר "Télérama" ב-27 בדצמבר 2000
אונאפיוס

אונאפיוס (ביוונית: Εὐνάπιος; המאות ה-4 וה-5 לספירה) היה סופיסט והיסטוריון יווני. חיבורו העיקרי ששרד הוא "חייהם של פילוסופים וסופיסטים". הוא נולד בסרדיס בשנת 346 לערך. בעיר הולדתו הוא למד אצל קרוב משפחתו, הסופיסט כריסאנתיוס (אנ'), ועוד בהיותו נער נסע לאתונה, שם הפך לתלמידו החביב של פרוהאירסיוס (אנ') הרטוריקן. הוא רכש ידע משמעותי ברפואה. בשנותיו המאוחרות, נראה שחי באתונה ולימד רטוריקה. הוא הוכנס אל הפולחנים האלאוסיאנים (אנ') והתקבל לבית הספר של משפחת הכהנים אומולפידאי (אנ') ונעשה היירופאנטיס (אנ'). ישנה עדות לכך שהוא עדיין חי בתקופת שלטונו של תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. אונאפיוס היה מחברם של שני חיבורים: "חייהם של פילוסופים וסופיסטים", ו"היסטוריה של העולם", שהיוותה את המשכה של ההיסטוריה של דקסיפוס. החיבור הראשון נשמר, ואילו מתוך החיבור השני שרדו רק קטעים מצוטטים, אולם העובדות מתוכו משולבות באופן נרחב בחיבורו של זוסימוס. הוא כלל את תולדות האירועים בין השנים 270–404 לספירה. "חייהם של פילוסופים וסופיסטים" (ביוונית: Βίοι Φιλοσόφων καὶ Σοφιστῶν; בלטינית: Vitae sophistarum) הוא אוסף ביוגרפיות של 23 פילוסופים וסופיסטים עתיקים ובני זמנו של המחבר. החיבור בעל ערך בשל היותו המקור היחיד לתולדות הנאופלאטוניזם של תקופה זו. סגנונם של שני החיבורים בולט ברוח של עוינות מרירה כלפי הנצרות. בפני פוטיוס (המאה ה-9) עמדה "מהדורה חדשה" של החיבור, שבה הקטעים הפוגעניים ביותר כלפי נוצרים הושמטו ממנו. "חייהם של פילוסופים וסופיסטים" מכיל את הביוגרפיות של האישים הבאים: פלוטינוס, פורפיריוס, יאמבליכוס, אלפיוס, סוסיפאטרה (אנ'), אידסיוס מקפדוקיה (אנ'), סופאטר מאפאמיאה (אנ'), אבלאביוס, אוסטאתיוס, מקסימוס מאפסוס, פריסקוס מאפירוס (אנ'), יוליאנוס מקפדוקיה, פרוהאירסיוס, אפיפאניוס, דיופאנטוס הערבי, סופוליס, הימריוס, פרנאקיוס, ליבאניוס, אקאקיוס, נימפידיאנוס מסמירנה (אנ'), זנון מקיטיון, מאגנוס, אוריבאסיוס, לוניקוס וכריסאנתיוס. מדיה וקבצים בנושא אונאפיוס בוויקישיתוף אונאפיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Eunapius, Lives of the Philosophers and Sophists, 1921
סקוט מקטומיניי

סקוט פרנסיס מקטומיניי (באנגלית: Scott Francis McTominay; נולד ב-8 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן סקוטי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בנאפולי ובנבחרת סקוטלנד. בגיל שש הצטרף מקטומיניי לאקדמיית הכדורגל של מנצ'סטר יונייטד, ושיחק בכל קבוצות הילדים והנוער של הקבוצה. ב-2017, העלה אותו לראשונה מאמן מנצ'סטר יונייטד ז'וזה מוריניו לקבוצה הבוגרת. בעונת 2016/17 רשם מקטומיניי רק שתי הופעות כמחליף. בעונת 2017/18 רשם 23 הופעות והחל לשמש כשחקן רוטציה בקבוצה בעיקר בגלל היכולות ההגנתיות שלו על מנת לשמור על תוצאת המשחק. בסוף עונת 2017/2018 מקטומיניי זכה בתואר "פריצת השנה" (השחקן הצעיר) של מנצ'סטר יונייטד. בעונת 2018/19 נכלל מקטומיניי בפעם הראשונה לסגל מנצ'סטר יונייטד לליגת האלופות. ב-30 באוגוסט 2024 לאחר 22 שנה ביונייטד, חתם בנאפולי. מכיוון שלמקטומיניי יש משפחה באנגליה ובסקוטלנד הוא קיבל את האפשרות לבחור באיזה נבחרת הוא מעוניין לשחק. בפברואר 2018 הודיע מקטומיניי כי בחר לשחק בנבחרת סקוטלנד. בהופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד שיחק מקטומיניי 58 דקות במשחק ידידות מול קוסטה ריקה, שהסתיים בהפסד 0–1. מעודכן ל-2 באוקטובר 2021 מעודכן ל-9 באוקטובר 2021 מדיה וקבצים בנושא סקוט מקטומיניי בוויקישיתוף סקוט מקטומיניי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סקוט מקטומיניי, ברשת החברתית אינסטגרם סקוט מקטומיניי, באתר Transfermarkt סקוט מקטומיניי, באתר Soccerway סקוט מקטומיניי, באתר BDFutbol סקוט מקטומיניי, באתר WorldFootball.net סקוט מקטומיניי, באתר National Football Teams סקוט מקטומיניי, באתר FootballDatabase.eu סקוט מקטומיניי, באתר ESPN מיכאל יוכין‏, פרץ גדילה: סקוט מקטומיניי הפך למנהיג העתידי של מנצ'סטר יונייטד, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2019
קמילה אוטסן

קמילה אוטסן (בדנית: Camilla Ottesen; נולדה ב-11 בנובמבר 1972) היא מנחת טלוויזיה דנית. אוטסן נולדה בפרדריקסברג. ב-1994 הגישה את מהדורת החדשות לילדים "Børne 1'eren", מ-1997 ועד 2000 הנחתה את הגרסה הדנית של תוכנית המציאות המבצר. ב-2002 הנחתה את תחרות המוזיקה לילדים "MGP Nordic", בשנה זו גם לקחה חלק בכתיבה והנחיה של תוכנית הטלוויזיה לילדים "Rutsj", ב-2003 הנחתה את אירוויזיון הילדים הראשון שנערך בקופנהגן, בנוסף בשנה זו היא זכתה בפרס מטעם איגוד אנשי הטלוויזיה בדנמרק, ב-2004 הגישה את תוצאות הניקוד הדני באירוויזיון, ובנוסף גם השתתפה בפרק של תוכנית הטריוויה "Shooting Stars". ב-2005 השתתפה בתוכנית "Showtime" בה ידוענים מנסים את יכולת השירה שלהם ומבצעים שיר בשידור חי וב-2006 הנחתה את התוכנית ב-2007 ו-2008 הנחתה את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות קדם האירוויזיון הדנית. ב-2003 היא נישאה לבן זוגה אנדרס, ב-2004 נולד בנה וב-2007 נולדה בתה. קמילה אוטסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דנים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שי בכר

שי בכר (נולד ב-27 באוקטובר 1969) הוא שייט עבר ישראלי. זוכה מדליית הארד באליפות העולם (קרוזון 1993) ובאליפות אירופה (ברייטנברון 1993). התחרה רוב הקריירה לצד שותפו ארז שמש במפרשית מדגם 470. בשנת 1988, בכר ושותפו ארז שמש זכו במדליית כסף באליפות אירופה לנוער במפרשיות מדגם 420. בשנת 1990 הוא התחרה יחד עם שמש באליפות העולם שנערכה בהולנד למפרשיות מדגם 470 האולימפי וסיים במקום ה-28. בכר ושמש התחרו באולימפיאדת ברצלונה 1992 בתחרות מפרשיות ה-470 וסיימו במקום התשיעי מתוך 37 מתחרים. באליפות העולם למפרשיות 470 שנערכה בשנת 1993 בקרוזון שבצרפת, בכר ושמש סיימו במקום השלישי הכללי וזכו במדליית הארד. באותה שנה בכר התחרה לצדו של אילן תשתש באליפות אירופה שנערכה באוסטריה וזכה במדליית הארד. באליפות העולם בשנת 1994 שנערכה בהלסינקי, בכר ושמש סיימו במקום ה-10 הכללי ובאליפות העולם שנה לאחר מכן הם סיימו במקום ה-17 הכללי. לאורך הקריירה בכר ושמש התחרו נגד הצמד ניר ורן שנטל. היריבות ביניהם הגיעה לעיתים למצב ששני הצמדים סירבו להתאמן בצוותא. שי נשוי לגליה, מנהלת HR ויזמית, השניים הורים לשלשה ילדים ומתגוררים בת"א. שי בכר, באתר olympedia.org שי בכר, באתר Sailing.org שי בכר באתר איגוד השיט הבינלאומי. "השייטים בכר ושמש - סגני אלופי אירופה", 21 ביולי 1988, מעריב "השייטים הישראלים אכזבו באליפות העולם בהולנד", 26 באוגוסט 1990, מעריב תוצאות אליפות העולם 1993 - דגם 470, אתר איגוד השיט הבינלאומי תוצאות אליפות אירופה 1993 - דגם 470, אתר איגוד השיט הבינלאומי דני בורשבסקי‏, זאת לא רק יריבות, זו מלחמה, באתר וואלה, 25 בפברואר 2011
זאב (סרט, 1994)

זאב (באנגלית: Wolf) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של מייק ניקולס עם ג'ק ניקולסון, מישל פייפר ג'יימס ספיידר בתפקידים הראשיים. אניו מוריקונה היה מועמד לפרס גראמי ליצירה מוזיקלית לקולנוע או לטלוויזיה. הסרט זכה בפרסי סאטורן על התסריט והיה מועמד לעוד חמישה פרסי סאטורן: סרט האימה הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (ג'ק ניקולסון), השחקנית הטובה ביותר (מישל פייפר), שחקן המשנה הטוב ביותר (ג'יימס ספיידר) והאיפור הטוב ביותר. שלושת גיבורי הסרט הופכים לזאבים לאחר נשיכת זאב ביער. ויל רנדל (ג'ק ניקולסון) הוא עורך ראשי בחברת הוצאת ספרים. כאשר הוא נוסע בלילה בתוך יער בוורמונט הוא דורס זאב. כאשר הוא עוצר את מכוניתו וניגש לבחון את הזאב, מתנפל עליו הזאב, נושך אותו ונמלט. ויל נפצע בכף ידו ולמחרת נבדק על ידי רופא שמזריק לו חיסון נגד כלבת. ויל מרגיש שחל בו שינוי, השמיעה והריח שלו התחדדו והוא מסוגל לשמוע ולהריח יותר מבן אדם פשוט. החברה בה הוא עובד נמכרה לריימונד אלדן (כריסטופר פלאמר) והוא מודיע לו כי הוא מפוטר ואת מקומו יתפוס איש חסותו סטיוארט סווינטון (ג'יימס ספיידר). רנדל מסרב להצעה לשלוח אותו למזרח אירופה ובחושיו החדשים הוא מארגן מספר סופרים ובהם מוד וואגינס (פרונלה סקיילס) לפתוח הוצאה לאור מתחרה. רנדל מריח במעיל של אשתו שארלוט (קייט נליגן) את ריחו של סווינטון. הוא מגיע לביתו של סווינטון, מתפרץ לחדר השינה בו נמצאים שרלוט וסווינטון והוא נושך את סווינטון בכף ידו ובורח. רנדל מגיש אולטימטום לבוס כי אם לא יוחזר לתפקידו הקודם יפרוש עם עובדים וסופרים ויקים חברה מתחרה. אלדן נכנע ומחזיר את רנדל לתפקידו. הדבר הראשון שרנדל עושה הוא לפטר את סווינטון. בינתיים מתוודע רנדל לבתו היפהפייה של הבוס, לאורה (מישל פייפר). היא נמשכת אליו בגלל התנהגותו המוחצנת. הוא מבלה את הלילה במיטתה אבל באמצע הלילה לאור הירח הוא יוצא ליער ורודף ומשסע צבי כמו שזאב עושה. הוא פונה בחרדה לרופא הודי שמאשר זאת ונותן לו קמע למניעה אך הקמע אינו עובד. רנדל חוזר לדירתו ובשאר הלילות הוא הופך שוב לאדם-זאב, מתנפל על שוטרים שבאים לאזקו, מתנפל על שלושה שודדים שרוצים לשדוד אותו וקורע בשיניו מספר אצבעות של אחד מהם. הוא קושר את עצמו לרדיאטור בחדרו ולאורה מגיעה לשחרר אותו אך לפתע מגיע בלש משטרה (ריצ'רד ג'נקינס) וחוקר אותו על רצח אשתו שרלוט שגופתה השסועה נמצאה בפארק. רנדל חושב שהוא אשם בזה אבל אינו יודע שהרוצח האמיתי היה סווינטון. היא לוקחת את רנדל בחשאי לאחוזתה וכולאת אותו לבקשתו באורווה. לאחר מכן היא ממהרת למסור עדות במשטרה ופוגשת שם את סווינטון שהפך לזאב בעקבות נשיכתו של רנדל. הוא עוקב אחריה לחווה, הורג את השוער והמשגיח ותוקף אותה בעזות של זאב, נושך אותה ומנסה לאנסה. רנדל מצליח להשתחרר מהאורווה ומתפתח קרב קשה בין שני ה"זאבים" עד שלבסוף לאורה יורה והורגת את סווינטון ורנדל בורח ליער. לאורה אומרת לשוטרים שמגיעים כי היא מריחה מהם וודקה ששתו מזמן. חושיה מתחדדים ועיניה הופכות לעיני זאב. היא הולכת ליער שבו נמצא כעת רנדל בצורת זאב לאחר שעבר את כל השלבים להפיכתו לזאב. "זאב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זאב", באתר נטפליקס "זאב", באתר AllMovie (באנגלית) "זאב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זאב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "זאב", באתר אידיבי "זאב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ארמיית ההלם השלישית

ארמיית ההלם השלישית (ברוסית: ударная армия ‏я‏-3) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה בהתאם להחלטה מ־25 בדצמבר 1941 על בסיס הארמייה ה־60 ותגבורה ביחידות נוספות. בינואר 1942 היא השתתפה במבצע דמיאנסק. במהלך שנת 1943 היא לחמה בגזרת מחוז פסקוב. בשנת 1944 יחידות הארמייה נכנסו לשטח לטביה הסובייטית ובהמשך שחררו את בירתה ריגה. בתחילת 1945 יחידות הארמייה הועברו מערבה והשתתפו במבצע ויסלה־אודר ובקרבות סביב גדנסק. באביב 1945 היא הייתה בין יחידות הצבא האדום שהשתתפו בכיבוש ברלין. לאחר סיום המלחמה, יחידות הארמייה היו חלק מקבוצת הצבא הסובייטי בגרמניה עם המטה במגדבורג. בשנת 1954 שמה שונה ל"ארמיית הדגל האדום השלישית". היא פורקה בשנת 1991 בעקבות פינוי הצבא הסובייטי מגרמניה. מקסים פורקאייב (דצמבר 1941 - אוגוסט 1942) קוזמה גליצקי (ספטמבר 1942 - נובמבר 1943) ניקולאי צ'יביסוב (נובמבר 1943 - אפריל 1944) וסילי יושקביץ' (אפריל 1944 - אוגוסט 1944) מיכאיל גרסימוב (אוגוסט 1944 - אוקטובר 1944) ניקולאי סימוניאק (אוקטובר 1944 - מרץ 1945) וסילי קוזנצוב (מרץ 1945 - מאי 1948) ארמיית ההלם השלישית באתר samsv (ברוסית)
הארמייה הרביעית (ברית המועצות)

הארמייה הרביעית (ברוסית: армия ‏я‏-4) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור בוברויסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. לאחר סיום הקרבות היא הוצבה במרחב ברסט. לאחר פלישת הוורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור ברסט. ב-8 ביולי מפקדה נעצר ביחד עם מפקדים בכירים נוספים של החזית המערבית. ב-15 ביולי הארמייה נסוגה מעיר סלאבהראד והתייצבה בקו הגנה מזרחית מהעיר. ב-24 ביולי הארמייה פורקה. בסוף ספטמבר 1941 הארמייה הוקמה מחדש והועברה ללחימה דרומית מלנינגרד. היא לקחה חלק פעיל בניסיונות לשחרר את העיר ממצור, אך ללא הצלחות של ממש. בנובמבר 1943 היא פורקה. בינואר 1944 הארמייה הרביעית הוקמה מחדש כחלק מחזית עבר הקווקז. היא ריכזה תחת פיקודה את כל היחידות של הצבא האדום שהיו ממוקמות בשטח איראן. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה מטה הארמייה היה ממוקם בבאקו ויחידותיה היו ממוקמות בשטח אזרבייג'ן הסובייטית. הארמייה הפסיקה להתקיים עם התפרקות ברית המועצות, רוב הציוד שלה שולב בכוחות המזוינים של אזרבייג'ן. אלכסנדר קורובקוב ספטמבר (1939 - יולי 1941) נעצר והוצא להורג. בשנת 1956 טוהר מכל אשמה. לאוניד סנדלוב יולי 1941 וסבולוד יאקובלב (ספטמבר 1941 - נובמבר 1941) קיריל מרצקוב (נובמבר 1941 - דצמבר 1941) פיוטר איוואנוב (דצמבר 1941 - פברואר 1942) פיוטר ליאפין (פברואר (1942 - יוני 1942 ניקולאי גוסב (יוני 1942 - אוקטובר 1943 יאוואן סובטניקוב (ינואר 1944 - מאי 1946) הארמייה הרביעית באתר samsv (ברוסית)
דודג' סנט רג'יס

דודג' סנט רג'יס (באנגלית: Dodge St. Regis) היא מכונית סלון מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1978–1981 בארצות הברית. בסך הכל יוצרו 64,502 יחידות. בשנת הדגם 1979 יוצרו 34,434 יחידות, בשנת הדגם 1980 יוצרו 17,068 יחידות ובשנת הדגם 1981 יוצרו 13,000 יחידות. 4 דלתות סדאן בתצורת "Notchback" (אנ') 6 נוסעים מנוע קדמי מנוע הנעה אחורית "דודג' סנט רג'יס" תופעל ב-ארצות הברית כ-רכב משטרתי "דודג' סנט רג'יס" "דודג' סנט רג'יס", שנת 1980 "דודג' סנט רג'יס", שנת 1980 "דודג' סנט רג'יס", שנת 1980 "דודג' סנט רג'יס", שנת 1980 "דודג' סנט רג'יס", שנת 1980 "דודג' סנט רג'יס" - מבט לתא הנהג קרייזלר דודג' "דודג' סנט רג'יס" - תמונות מדיה וקבצים בנושא דודג' סנט רג'יס בוויקישיתוף דודג' סנט רג'יס, סרטון באתר יוטיוב דודג' סנט רג'יס, בביצוע ניידת משטרה, סרטון באתר יוטיוב "דודג' סנט רג'יס" allpar.com/cars/dodge/R-bodies "דודג' סנט רג'יס" אוק׳ 1978 - דף 9 - תוצאות Google Books "דודג' סנט רג'יס" cargurus.com/Cars/1980-Dodge-St.-Regis-Overview "דודג' סנט רג'יס" allpar.com/squads/stregis
Dig a Pony

Dig a Pony הוא שיר של הביטלס, שפורסם במקור באלבומם Let It Be משנת 1970. ההקלטה היא מההופעה על גג אולפני אפל בסאוויל רו, לונדון, בביצוע הביטלס ב-30 בינואר 1969. ג'ון לנון היה המלחין והזמר של השיר, אך השיר זכה לקרדיט של לנון-מקרטני. השיר נקרא במקור "All I Want Is You". לנון אמר שהשיר הוא "חתיכת זבל", למרות שהוא הפגין בוז דומה לרבים משיריו. הטקסט נכתב עבור אשתו לעתיד יוקו אונו, והציג שפע של משפטים מוזרים, לכאורה איגיון אשר היו קשורים למה שלנון התייחס כסגנון הכתיבה של בוב דילן. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. הסיבה היא תרגום מכונה. השיר היה אחד השירים של Let It Be אשר הוקלטו בהופעה על הגג. הנגינה מתחילה ומיד מופסקת כאשר רינגו סטאר צועק "Hold it!" והנגינה נעצרת כדי שיוכל לכבות את הסיגריה שבידו האחת בעוד מקלות התיפוף היו בידו השנייה. הקלטה מוקדמת יותר של השיר, הוקלטה באולפן ב-22 ינואר 1969 והופצה באלבום Anthology 3 משנת 1996, פתיחת וסיום השיר מבוצעת על ידי פול מקרטני כשהוא שר "All I want is.. . " שורה זו הופיעה בכל ביצוע של השיר, אך נחתכה מהגרסה הסופית על ידי פיל ספקטור. נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-11 מיליון. ג'ון לנון - שירה מובילה, גיטרה פול מקרטני - שירה מלווה, גיטרה בס ג'ורג' האריסון - שירה מלווה, גיטרה מובילה רינגו סטאר - תופים בילי פרסטון - פסנתר אלקטרוני מידע על היצירה "Dig a Pony" באתר מיוזיק בריינז Dig A Pony - Remastered 2009, נבדק ב-2020-04-03
Two of Us

Two of Us הוא שיר מ-1969 של הביטלס, שנכתב על ידי פול מקרטני (עם הקרדיט לנון-מקרטני). השיר הוקלט ב -31 בינואר 1969. כותרתו שימשה לסרט "Two of Us", המציג גרסה בדיונית של פגישת 1976 בין מקרטני ללנון. השיר נקרא במקור "On Our Way Home". איאן מקדונלד טען שהמילים (למשל: "you and I have memories/longer than the road that stretches out ahead" או "you and me chasing paper/getting nowhere") נשמעות כאילו מקרטני כנראה פונה אל לנון. אך למעשה, לדברי מקרטני השיר נכתב עליו ועל אשתו, ועווסק בטיולים המשותפים שערכו. אשתו, לינדה מקרטני, אישרה זאת ואמרה: "פול כתב את השיר באחד מהימים האלה בחוץ. זה עלינו". ביצוע מוקדם של השיר, בסגנון רוק מונחה גיטרות, ניתן לראות בסרט Let It Be. לא היה מסופק עם סגנון זה, אשר מקרטני תיאר כ-chunky, הלהקה עבדה מחדש על השיר עם גיטרות אקוסטיות. הביטלס ביצעו גרסה סופית של השיר באולפני אפל ב -31 בינואר 1969; ביצוע זה נכלל הן בסרט "Let It Be" והן באלבום. הסרטון שודר גם ב- The Ed Sullivan Show ב -1 במרץ 1970 כמראה הסופי של הביטלס בתוכנית. במאי 1969 הקליט מקרטני הקלטה של השיר באמצעות כותרת זו על ידי קבוצת מורטימר, שלישיית ניו יורק שהוקלטה לזמן קצר עבור אפל, אך הקלטה זו מעולם לא פורסמה. באלבום "Let It Be", המפיק פיל ספקטור, הוסיף קדימה לשיר, קטע של הומור אולפן אינו קשור של לנון, שאומר: "'I Dig A Pygmy' by Charles Hawtrey and the Deaf-Aids! Phase one, in which Doris gets her oats!" הקדמה זו הוסרה ב-Let It Be... Naked. לא ברור אם לנון התכוון לצ'ארלס הווטרי יליד 1858 או יליד 1914. פול מקרטני – שירה מובילה, גיטרה אקוסטית מובילה (דגם Martin D-28) ג'ון לנון – שירה מלווה, שריקה, גיטרת קצב אקוסטית (דגם Martin D-28) ג'ורג' האריסון – בס על גיטרה חשמלית (דגם Fender Telecaster) רינגו סטאר – תופים לשיר בוצעו גרסאות כיסוי רבות, ביניהן: בוני אם באלבומם Oceans of Fantasy בשנת 1979. איימי מאן ומיכאל פן, כחלק מפסקול הסרט "קוראים לי סם, בשנת 2001. דארן כריס ביצע את השיר יחד עם אחיו, צ'אק כריס, בשנת 2013. מידע על היצירה "Two of Us" באתר מיוזיק בריינז Two Of Us, The Beatles Bible, ‏2008-03-16 The difficult history of The Beatles song 'Two of Us', faroutmagazine.co.uk, ‏2022-01-20
לידת שאקה

"לידת שאקה" (ביפנית: 銅造誕生釈迦仏立像) הוא פסל השייך למקדש "טודאי-ג'י" שבנארה יפן ומתוארך למאה ה-8 לספירה. הוא מציג את לידתו של שאקה, ה"בודהא ההיסטורי". הפסל, הנחשב לאחד מן האוצרות הלאומיים של יפן, מוצג במוזיאון המקדש. הפסל הוא מטיפוס פסלים דומים המציגים את דמותו של גאוטמה בודהה (הבודהא) במרכזה של קערה, כסמל ללידתו. על פי המיתולוגיה הבודהיסטית בודהא הגיח בלומביני מצידה הימני של אמו מאיה, אם בודהא. דמות הבודהא חזיתית. ידו האחת מונפת כלפי השמיים בעוד ידו השנייה מופנית אל האדמה. פלג גופו העליון עירום ולמותניו הוא לובש בגד ארוך שקפליו מדגישים את הגוף. הפסל מתוארך לשנים 794-710, תקופה הידועה כ"תקופת נארה". הבסיס המקורי עליו עמדה הדמות אבד, והוא הוחלף במעמד עשוי עץ מגולף בדגם פרח לוטוס. קערת הברונזה של הפסל היא הגדולה בין הפסלים מטיפוס זה. הדופן החיצונית שלה מעוטרת בדמויות אדם, ציפורים, פרפרים ובעלי חיים נוספים על רקע של תיאור נוף. תיאורים אלו נושאים אופי חילוני, והם מבטאים את השפעת האמנות הסינית על התרבות היפנית בתקופה זו. מדיה וקבצים בנושא לידת שאקה בוויקישיתוף
הפיגוע בנמל התעופה גימפו

ב-14 בספטמבר 1986 התפוצצה פצצה שהוטמנה מחוץ לטרמינל הנוסעים בנמל התעופה הבינלאומי גימפו, נמל התעופה העיקרי ששימש את סיאול, בירת קוריאה הדרומית. בפיצוץ נהרגו חמישה אנשים ונפצעו 30. כל הקורבנות היו ממוצא קוריאני. גורמים רשמיים בקוריאה הדרומית הטילו את האחריות לפיצוץ על סוכנים חשאיים שפעלו בשם ממשלת קוריאה הצפונית. הפיגוע התרחש שישה ימים בלבד טרם תחילתם של משחקי אסיה של שנת 1986, שהתקיימו בסיאול, כאשר לטענת משטרת קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית הוציאה לפועל את הפיגוע בניסיון לשבש את המשחקים, ולפגוע בתדמיתה וביוקרתה של יריבתה מדרום. הפיגוע הוצא לפועל בצורה דומה לפיגוע בראנגון בשנת 1983, אשר הוביל למותם של עשרות אזרחים בורמזים ודרום-קוריאנים. פיגועים אלו, בנוסף לאירוע טיסה 858 של קוריאן אייר ב-1987, הובילו את ממשלת קוריאה הדרומית לגייס אבטחה מקיפה ואמצעי ביטחון מוגברים לקראת המשחקים האולימפיים בשנת 1988, שנועדו אף הם להתקיים בסיאול. נמל התעופה הבינלאומי גימפו הפיגוע בראנגון (1983) טיסה 858 של קוריאן אייר "The bombing at Kimpo International Airport appears to have..." Bairner, Alan; Kelly, John; Lee, Jung Woo (4 באוקטובר 2016). "Routledge Handbook of Sport and Politics". Routledge. {{cite web}}: (עזרה) JAMESON, SAM (15 בספטמבר 1986). "Bomb Kills 5 in Seoul; North Koreans Blamed". {{cite web}}: (עזרה) "Massive Security For Seoul Olympics".
מרחב (מתמטיקה)

במתמטיקה, מרחב הוא שם כללי לקבוצה בעלת תכונות מוגדרות הנושאת איתה מבנה נוסף. למושג זה אין הגדרה חדה, והוא משמש רק כדי להדגיש את תכונותיה של הקבוצה בה מדובר. מרחבים מסוגים שונים מכלילים מושגים טבעיים במדע. לדוגמה, מרחב מטרי הוא קבוצה שבה מוגדר מרחק בין כל שתי נקודות, ומרחב הסתברות עוסק באופן מדויק במושג ההסתברות. באלגברה, מרחב וקטורי הוא קבוצה עם פעולות של חיבור וכפל ביחס לשדה הנמצא ברקע. מרחבים נורמיים הם מרחבים וקטוריים שבהם אפשר למדוד מרחק, ובמרחבי מכפלה פנימית אפשר למדוד גם זוויות. תכונות אנליטיות נוספות יש למרחבי בנך ומרחבי הילברט. לאיברי המרחב קוראים לרוב נקודות. מרחבים גאומטריים: מרחב אוקלידי (המרחב הגאומטרי המוכר לנו) מרחב פרויקטיבי – מרחב המקיים את האקסיומות של הגאומטריה הפרויקטיבית מרחב תלת-ממדי מרחב לא-אוקלידי (מרחבים בעלי עקמומיות) מרחבים טופולוגיים (קבוצה עם מערכת סביבות, או מרחקים בין נקודות): מרחב טופולוגי (מרחב עם מערכת סביבות המוגדרת מעליו) מרחב האוסדורף (מרחב טופולוגי בו כל 2 נקודות ניתנות להפרדה) מרחב רגולרי (מרחב בו ניתן להפריד קבוצה ונקודה סגורה) מרחב רגולרי לחלוטין (מרחב בו ניתן להפריד קבוצה ונקודה סגורה באמצעות פונקציה רציפה) מרחב נורמלי (מרחב בו ניתן להפריד 2 קבוצות סגורות) מרחב מטרי (מרחב עם מטריקה – פונקציית מרחק) מרחב ספרבילי – מרחב שקיימת בו קבוצה צפופה בת מנייה מרחב גאודזי – מרחב מטרי   X {\displaystyle \ X} (עם מטריקה   d {\displaystyle \ d} ), שבו כל המרחקים נמדדים על ידי מסילות מתאימות מרחב היפרבולי – מרחב גאודזי הדומה, במובן מסוים, למודל הדיסק של הגאומטריה ההיפרבולית מרחבים אלגברים (קבוצה עם פעולה או פונקציה מעליהם): מרחב וקטורי (מרחב הסגור תחת צירופים ליניאריים) מרחב מדיד – מרחב עם סיגמא-אלגברה של קבוצות מרחב מידה (מרחב תתי-קבוצות עם פונקציית מידה) מרחב הסתברות (מרחב מאורעות עם מידת הסתברות) מרחבים אלגבריים וטופולוגים: מרחב נורמי (מרחב וקטורי עם נורמה) מרחב מכפלה פנימית (מרחב וקטורי עם מכפלה פנימית המשרה נורמה "אוקלידית") מרחב בנך (מרחב נורמי שלם) מרחב הילברט (מרחב מכפלה פנימית שלם) מדיה וקבצים בנושא מרחב בוויקישיתוף מרחב, באתר MathWorld (באנגלית)
ורה רוז'יצ'קובה

ורה רוז'יצ'קובה (בצ'כית: Věra Růžičková;‏ 10 באוגוסט 1928 – 24 בנובמבר 2018) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (לונדון 1948) בתחרות הקבוצתית בהתעמלות. רוז'יצ'קובה נולדה וגדל בברנו. היא החלה את הקריירה הספורטיבית שלה בקפיצות למים ואחר כך בכדורסל, אך החליטה להתמקד בהתעמלות. היא הייתה המתעמלת הצעירה ביותר בנבחרת הצ'כוסלובקית בהתעמלות לאולימפיאדת לונדון (1948) וצורפה רק כמחליפה. אולם, כבר ביום הראשון לבואה של הנבחרת הצ'כוסלובקית ללונדון, חלתה אחת המתעמלות, אלישקה מיסקובה בשיתוק ילדים ולכן היא הוחלפה על ידי רוז'יצ'קובה. יחד עם חברותיה היא זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית לפני הונגריה וארצות הברית, מתוך 11 נבחרות. באולימפיאדה זו לא חולקו מדליות אישיות לנשים. השתתפותה הייתה מצוינת והיא דורגה במקום שישי מתוך 90 המשתתפות בתחרות ושלישית מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. באותו היום שבו הן התחרו, נפטרה חברתן, אלישקה מיסקובה, אותה היא החליפה. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו. לאחר כשנה פרשה רוז'יצ'קובה מספורט תחרותי והחלה לאמן התעמלות בברנו ולשפוט בתחרויות בינלאומיות בהתעמלות, עד שנות ה-90. נפטרה ב-24 בנובמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא ורה רוז'יצ'קובה בוויקישיתוף ורה רוז'יצ'קובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ורה רוז'יצ'קובה, באתר olympedia.org זוכת מדליית זהב מאולימפיאדת לונדון 1948, ורה רוז'יצ'קובה, חוגגת יום הולדת 90, (בצ'כית)