laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברונו לאטור

בְּרוּנוֹ לאטוּר (בצרפתית: Bruno Latour; ‏22 ביוני 1947 – 9 באוקטובר 2022, מתועתק גם: לטור) היה פילוסוף, סוציולוג ואנתרופולוג צרפתי. השפיע בעיקר בתחומי הסוציולוגיה של המדע ובתאוריה סוציולוגית כללית. לימד וחקר במרכז לחקר הסוציולוגיה של החדשנות ("Centre de Sociologie de l'Innovation") שבבית הספר למכרות של פריז (École des Mines de Paris) מ-1982 עד 2006. שימש כפרופסור באוניברסיטת "סיאנס פו" (Science-Po) שבפריז, בה כיהן כסגן הנשיא למחקר עד 2012. ב-2013 זכה בפרס הולברג. לאטור נולד למשפחת ייננים ידועה בבון שבבורגון. כסטודנט, התמקד תחילה בפילוסופיה והושפע עמוקות ממִישֶׁל סֶרֶס (Michel Serres). כמו כן, בגילאי 19–28 לאטור היה (במילותיו שלו) "קתולי מיליטנטי". בהתחלה למד באוניברסיטת דיז'ון, ולאחר מכן באוניברסיטת טורס, שבה כתב את עבודת הדוקטורט שלו בתאולוגיה: "Exégèse et ontologie: à propos de la resurrection" ‏(1975). העבודה עסקה בשארל פגי, משורר סוציאליסטי קתולי ומסאי. לאטור שירת בצבא הצרפתי, ובמסגרת שירותו באפריקה החל להתעניין באנתרופולוגיה, ומאוחר יותר ביצע עבודת שטח בחוף השנהב. כשעבר ב-"Institut de recherche pour le développement" (אנ') לקח חלק במשימת המכון לקידום מדע וטכנולוגיה במדינות מתפתחות. החל משנות ה-80, בשיתוף עם הסוציולוג מישל קאלון, לאטור פיתח את תאוריית השחקן-רשת, שאיתגרה כמה מהנחות היסוד הקלאסיות של הסוציולוגיה. בין ספריו הבולטים ניתן לכלול את "חיי המעבדה" (1979) (עם סטיב וולגר), "מדע בפעולה" (1987), "מעולם לא היינו מודרניים" (1993), "תקוותה של פנדורה" (1999) ו"מרכיבים את החברתי מחדש: מבוא לתאוריית השחקן-רשת" (2005). מדיה וקבצים בנושא ברונו לאטור בוויקישיתוף ענת לייבלר, על מדע והשראה – מחקריו והשפעתו של ברונו לטור, באתר בחברת האדם, ‏22 באוקטובר 22 אתר האינטרנט הרשמי של ברונו לאטור (בצרפתית) ברונו לאטור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברונו לאטור, מעולם לא היינו מודרניים, תיאוריה וביקורת 26, 2005. יהודה שנהב, מעולם לא הייתה הלאומיות מודרנית (וחילונית): על הכלאה וטיהור אצל ברונו לאטור, תיאוריה וביקורת 26, 2005. ההכרזה על לאטור כחתן פרס הולברג לשנת 2013. ביוגרפיה באתר אוניברסיטת אינדיאנה ברונו לאטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יונתן הירשפלד, עם מותו של ברונו לאטוּר - הדוממים משתתפים במשחק חיינו, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2022
צבי קיווייה

צבי קיווייה או צבי האטלס (שם מדעי: Gazella cuvieri), הוא מין של צבי בתת-משפחת הצבאיים החי בצפון אפריקה. הצבי קרוי על שמו של החוקר ז'ורז' קיווייה. צבי קיווייה הוא אחד הצבאיים הכהים ביותר, פרוותו בצבע חום כהה, בטנו בצבע לבן ומעליה פס שחור עבה, זנבו שחור, קו לבן ובתוכו פס שחור יורד מהעין לאף, פס שחור בחלקו האחורי ולאחריו לבן, כתם שחור על אפו, וגרונו ובין קרניו לבנים. זוג קרניים המגיעות לאורך של 37-25 ס"מ לזכרים, ו30-20 ס"מ לנקבות. גובהו בכתפיים 69-60 ס"מ, אורך ראשו וגופו 105-95 ס"מ, ואורך זנבו 20-15 ס"מ, משקלם של הזכרים 35-20 ק"ג, ושל הנקבות 20-15 ק"ג. צבי קיווייה הוא בעל חיים האנדמי להרי האטלס, בתחילת המאה ה-20 תפוצתו הייתה רחבה מאוד, ב-1932 החלה האוכלוסייה לרדת במהירות, וב-1972 נותרו רק עדרים קטנים. כיום תפוצתו היא במדינות: מרוקו, אלג'יר ותוניסיה. צביים אלה חיים במגון בתי גידול הכוללים יערות אלונים ואורנים, חורשים, שטחי מרעה, הרים, וסלעים. צבי קיווייה פעיל בלילה ובשעות הבוקר המוקדמות, וחי בקבוצות קטנות של זכר ומספר נקבות המונים 8-4 פרטים. במהלך הלילה הם ירדו לאזורים נמוכים ולקראת הבוקר יחזרו למקומות מסתור באזורים גבוהים. ההריון נמשך כ-160 ימים ובסופם נולד עופר אחד או שתים המוסתר בימיו הראשונים בצמחייה רחוק מהעדר. העופרים מתחילים לאכול מזון מוצק אחרי חודש, ומגיעים לבגרות בגיל שבעה חודשים. צבי קיווייה הוא צבי חששן מאוד וברגע שהוא חש בסכנה הוא יניף את זנבו ויקפוץ על ארבע רגליו בדומה לדלגן, כדי לאותת לשאר על הטורף. הזכרים טריטוריאליים ויסמנו את שטחם בעזרת גללים או בלוטות ריח. תזונתם כוללת: עשבים, עשבי תיבול, שיחים, ועלים לעיתים (בעיקר בלילה) הם נכנסים לשטחים חקלאיים ויאכלו בעיקר חיטה, כמו כן הם תלויים מאוד במים. מלבד תנים המסוכנים לעופרים, אין לצבי קיווייה כיום אויבים נוספים בטבע שכן טורפים גדולים כמו אריה ברבארי, פיתון סלעים אפריקני ונמר ברבארי נכחדו מהאזור. הרשימה האדומה של IUCN מגדירה אותו כמין במצב פגיע (VU) בשל ציד ואובדן בתי גידול למטרות חקלאות. האוכלוסייה העולמית בטבע נאמדת בסביבות 2,950-1,750 פרטים. צביי קיווייה נמצאים במרכזי רבייה בספרד ובארצות הברית. צבי קיווייה, באתר ITIS (באנגלית) צבי קיווייה, באתר NCBI (באנגלית) צבי קיווייה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צבי קיווייה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צבי קיווייה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צבי קיווייה, באתר GBIF (באנגלית) צבי קיווייה באתר הרשימה האדומה של IUCN
משיח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... משיח (דתות) – רעיון דתי על דמות מביא הגאולה משיח – אמונה מרכזית ביהדות, לפיה באחרית הימים יופיע אדם כשליחו של אלוהים ויביא גאולה לעם היהודי. קרוי גם משיח בן דוד משיח בן יוסף – על פי המסורת היהודית הוא המשיח שעוסק בגאולה המעשית והחומרית של עם ישראל משיח שקר – אדם שנחשב בעיני עצמו או תומכיו למשיח, בניגוד להשקפת הציבור הדתי אליו הוא משתייך המשיח: עלייתו ונפילתו של שבתי צבי, מחזה מאת יוסף מונדי, הועלה בתיאטרון הבימה בתחילת שנות ה-80 משיח (אורטוריה) – אורטוריה מאת הנדל משיח (סדרת רשת) – סדרת רשת ישראלית משיח (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית מחכים למשיח – אלבום של שלום חנוך מחכים למשיח (שיר) – שיר של שלום חנוך משיח משיח – שיר שכתבו והלחינו מונה רוזנבלום ומרדכי בן-דוד אישים: משה משיח – מנכ"ל משרד הבריאות ומנכ"ל בית חולים וולפסון נמרוד משיח – גולש רוח ישראלי שלמה משיח (רופא) – רופא נשים ישראלי שלמה משיח (תסריטאי) – תסריטאי ישראלי שלמה משיח (טייס) – ראש להק האוויר למסוקים בשנים 1998 - 2002 שלמה משיח (רב) – רב קהילת אנוסי משהד בירושלים חסן בן משיח – חכם קראי שחי בבגדאד במאה העשירית יניב בן משיח – זמר ישראלי
שלמה משיח (תסריטאי)

שלמה משיח הוא תסריטאי ומחזאי ישראלי. בוגר מגמת המוזיקה בתיכון "תלמה ילין". למד קולנוע בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה "בית צבי". בתחילת דרכו שימש ככותב וככותב ראשי בתוכנית הטלוויזיה "זהו-זה", וכן נמנה עם צוות כותביה עם חזרתה לאוויר בשנת 2020. מלכת היופי של ירושלים - 2021-2023. יוצר ותסריטאי. הסדרה משודרת ביס ובנטפליקס. כבודו - 2017-2019. יוצר ותסריטאי. הסדרה משודרת ביס. נרכשה לשידור ב-Amazon Prime ארצות הברית, אוסטרליה, ודרום אמריקה. בשנת 2020 הפיקה רשת Showtime רימייק לסדרה בכיכובו של בריאן קרנסטון ("שובר שורות"). לסדרה הופקו רימייקים נוספים בגרמניה, איטליה, צרפת, הודו, טורקיה, דרום קוריאה ורוסיה. לתפוס את השמיים - 2001-2005. יוצר ותסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ 2 (קשת). הילדים מגבעת נפוליאון - 2001-2004. יוצר ותסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ הילדים. אסתי המכוערת - 2003-2006. תסריטאי. הסדרה שודרה בערוץ 2 (קשת). אבא גנוב 2 - 1987 נשיקה במצח - 1990 אבא גנוב 3 - 1991 עדלאידע - הועלה בתיאטרון הקאמרי בשנת 2012. אדוני שר האוצר - סאטירה פוליטית בכיכובו של יהורם גאון. כמו כן כתב מספר מופעי יחיד לחנה לסלאו, מיקי קם וציפי שביט. 2022 – הסדרה "מלכת היופי של ירושלים" זוכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית הדרמה היומית. 2017 – הסדרה "כבודו" זוכה בפרס הגדול של חבר השופטים [Grand Prize] בפסטיבל הסדרות הבינלאומי Series Mania-Paris שנערך בפריז. 2004 – הסדרה "הילדים מגבעת נפוליאון" זוכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית תוכנית הילדים והנוער הטובה ביותר. 2001 – הסדרה "לתפוס את השמיים" זוכה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית סדרה הטלוויזיה הטובה ביותר. 2003 – הסדרה "אסתי המכוערת" זוכה בפרס "מסך הזהב" עבור סדרת הדרמה הטובה ביותר". שלמה משיח, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שלמה משיח, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) משיח יוביל את תוכן המופע המרכזי, באתר של בית הספר "תלמה ילין" דורון בראונשטיין, "אדוני שר האוצר": בזכות אלוהי הפרטים הקטנים של שלמה משיח, בזכות אלוהי הפרטים הקטנים של יהורם גאון, בבלוג חי תרבות, 6 במאי 2016
שלמה משיח

האם התכוונתם ל... שלמה משיח (רופא) – רופא נשים ישראלי שלמה משיח (תסריטאי) – תסריטאי ישראלי שלמה משיח (טייס) – ראש להק האוויר למסוקים בשנים 1998 - 2002 שלמה משיח (רב) – רב בקהילת אנוסי משהד
FUZE tea

FUZE tea הוא משקה תה קר, המיוצר על ידי חברת קוקה-קולה האמריקאית וזכייניות שלה. בישראל, מיוצר המשקה על ידי "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" במפעל "מבשלות בירה ישראל" באשקלון. במסגרת שיתוף פעולה בין חברת קוקה-קולה ותאגיד "נסטלה" השווייצרי, שיווקו חברת קוקה-קולה משקה תה קר בשם "נסטי". בקיץ 2012 הסתיים שיתוף פעולה זה. חברת נסטלה נותרה עם הזכויות על שם המוצר ועיצוב הבקבוק, בעוד חברת קוקה-קולה קיבלה את הזכויות על נוסחת הטעם, והשיקה את אותו המשקה בשם "FUZE tea". המשקה נמכר בטעמים אפרסק, דיאט אפרסק, מנגו-אננס, לימון, אקזוטי, ענבים ובשנת 2015 הושק טעם חדש - פירות יער ,ליצ'י פסיפלורה. הטעם הנמכר ביותר של המשקה הוא אפרסק, שגם מופיע ברובן המוחלט של הפרסומות. FUZE tea הפך למותג מוביל בשוק התה הקר בישראל, ובשנת 2016 היווה כ-60% מהשוק. מדיה וקבצים בנושא FUZE tea בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של FUZE tea (באנגלית) FUZE tea, באתר של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים עדי דברת-מזריץ, מלחמות התה הקר: התשובה של נסטי לשליטה של פיוז-טי, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2016 Nestea to Change Hands While Coke Grows FUZE, באתר BevNet ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האנדרטה לזכר יצחק רבין

האנדרטה לזכר יצחק רבין הוקמה באתר הירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין בסמוך לגרם המדרגות של בניין עיריית תל אביב, מצפון לכיכר מלכי ישראל, שלאחר הירצחו נקראה על שמו כיכר רבין. לאחר הרצח כוסו הקירות של בניין העירייה בציורי גרפיטי רבים של אזרחים, אשר ביקשו למחות, להתאבל ולהביע את רגשותיהם הסוערים על רצח ראש ממשלה בישראל. מלבד ששם הכיכר הוסב על שמו של יצחק רבין, כמו אתרים רבים נוספים ברחבי הארץ, הוחלט להציב באתר ההתנקשות יצירה אמנותית שתציין את תולדות האתר. בהכנת האנדרטה השתתפו אנשי ציבור, חברים, נציגי משפחת רבין ואמנים אחדים. היא תוכננה על ידי קלוד גרונדמן-ברייטמן. האנדרטה מורכבת משש עשרה אבני בזלת שהובאו מרמת הגולן, אשר נועדו לסמל את החיבור שרבין חש לאדמה. האבנים סותתו על ידי הפסלת יעל ארצי. והמתחם כולו, הסמוך לגן העיר, תוכנן על ידי דוד טרטקובר. ליד האנדרטה, מתחת לגרם המדרגות, מוצב פסל של יצחק רבין, עשוי מתכת וקבוע על אבן. טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה התקיים ב-1 בנובמבר 1996, כשנה לאחר הרצח. האנדרטה היא אתר עלייה לרגל לרבים, וקבוצות מטיילים רבות מגיעות אליה. היא גם מושא להשחתה של פעילים פוליטיים או פגועי נפש. בסמוך לאנדרטה מתקיימים טקסים שונים לזכרו של רבין; בהם: טקס אזכרה ביום השנה למותו וטקס ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. קבוצת פעילים בשם: "משמרות השלום והדמוקרטיה" ארגנה בעבר מפגשים קבועים בסמוך לאתר האנדרטה, בכל יום שישי אחר הצהריים, מאז סתיו 1995. במפגשים השתתפו בהם אנשי רוח ואמנות, המגיעים מרחבי הארץ. במשך השנים פעלו במסגרתה אלפי בני אדם. באפריל 2005 ריססו אלמונים את האדנרטה בשחור ואת המילה "מוות" על דגל ישראל הנמצא באנדרטה. באוקטובר 2011 הושחתה האנדרטה על ידי שבואל סחיווסחורדר, שמשפחתו נרצחה בפיגוע במסעדת סבארו עשור קודם לכן. סחיוויסחורדר שפך דלי צבע לבן על האנדרטה ועל אחד מהקירות הסמוכים ריסס כתובת התומכת בשחרור יגאל עמיר ולצידה הכיתוב "תג מחיר". את המעשה ביצע במחאה על עסקת שליט, במסגרתה שוחררה אחלאם תמימי, שהסיעה את המחבל לפיגוע בסבארו. האנדרטה לזכר יצחק רבין שלט של מדינת ישראל, גרפיטי הכולל את המילה: "סליחה" שלט מידע על יוצרי האנדרטה שלט הקדשה ליד האנדרטה שלט עם שחזור רגע הרצח סימני המיקום על יד האנדרטה, מימין - יצחק רבין, משמאל - יגאל עמיר חברי "משמרות השלום והדמוקרטיה" ליד פסל יצחק רבין פסל יצחק רבין מדיה וקבצים בנושא האנדרטה לזכר יצחק רבין בוויקישיתוף האנדרטה לזכר רבין באתר התיירות של תל אביב. יהושע בריינר‏, משחית אנדרטת רבין: "רציתי לפגוע ב'פופיק' של השמאל", באתר וואלה, 14 באוקטובר 2011 ראו: טקס יום הזיכרון לחללי צה"ל של משמרות השלום והדמוקרטיה, באתר יוטיוב. ראו: משמרות השלום והדמוקרטיה מארחים את קבוצת האש, באתר יוטיוב. נועם שרביט, ‏הושחתה האנדרטה לזכר רבין בת"א, באתר גלובס, 4 באפריל 2005 יואב מלכה ואלי סניור, צפו בתיעוד: כך הושחתה האנדרטה לזכר רבין, באתר ynet, 14 באוקטובר 2011
אשלגן פרמנגנט

אשלגן פֶּרְמַנְגָּנָט הקרוי גם קליום פרמנגנט ואשלגן על-מנגנטי (אנגלית: Potassium permanganate, לטינית: Kalium permanganate, ומכאן שמו העממי קאלי) הוא תרכובת כימית אי-אורגנית, בעלת הנוסחה הכימית KMnO4, המהווה מלח, המורכב מ- +K ויונים של −MnO4, שהוא מחמצן חזק. כשהחומר נמס במים, נוצרת תמיסה בצבע סגול חזק, שלאחר אידויה, נותרים גבישים מנסרתיים נוצצים בצבע שחור-סגול. בתרכובת זו, נמצא המנגן בדרגת חמצון 7+. חומר הגלם לייצור אשלגן פרמנגנט הוא מנגן דו-חמצני המותך עם אשלגן הידרוקסידי ומחומם באוויר או עם מקור חמצן אחר לקבלת אשלגן פרמנגנט K2MnO4 (המנגן בדרגת חמצון 6+) 2 M n O 2 + 4 K O H + O 2 → 2 K 2 M n O 4 + 2 H 2 O {\displaystyle 2MnO_{2}+4KOH+O_{2}\rightarrow 2K_{2}MnO_{4}+2H_{2}O} החלפת אשלגן הידרוקסיד בנתרן הידרוקסידי מביאה לתוצר שונה בו דרגת החמצון של המנגן 5+. תוצר התגובה מחומצן באלקטרוליזה בסביבה בסיסית לקבלת אשלגן פרמנגנט 2 K 2 MnO 4 + 2 H 2 O ⟶ 2 KMnO 4 + 2 KOH + H 2 {\displaystyle {\ce {2K_2MnO_4 + 2H_2 O -> 2KMnO_4 + 2KOH +H_2}}} ניתן לחמצן אשלגן מנגנט לפרמנגנט באמצעות גז כלור 2 K 2 M n O 4 + C l 2 → 2 K M n O 4 + 2 K C l {\displaystyle 2K_{2}MnO_{4}+Cl_{2}\rightarrow 2KMnO_{4}+2KCl} וכן בתגובת דיספרופורציונציה עם חומצת מימן כלורי 3 K 2 MnO 4 + 4 HCl ⟶ 2 KMnO 4 + MnO 2 + 2 H 2 O + 4 KCl {\displaystyle {\ce {3K_2 MnO_4 +4HCl -> 2KMnO_4 +MnO_2 + 2H_2 O + 4KCl}}} ב-240°C אשלגן פרמנגנט מתפרק לאשלגן מנגנט K2MnO4 מנגן דו-חמצני אשלגן חמצני וחמצן 10 K M n O 4 → 7 K 2 M n O 4 + 3 M n O 2 + 2 K 2 O + 6 O 2 {\displaystyle 10KMnO_{4}\rightarrow 7K_{2}MnO_{4}+3MnO2+2K_{2}O+6O_{2}} בטמפרטורה גבוהה יותר מתרחש פירוק נוסף של התוצר 2 K 2 MnO 4 ⟶ 2 MnO 2 + 2 K 2 O + O 2 {\displaystyle {\ce {2K_2MnO_4-> 2MnO_2 + 2K_2O + O_2}}} אשלגן פרמנגנט מגיב עם אלקנים והתוצר הוא דיאול (2 קבוצות כהל על הפחמנים שיהיו קשורים בקשר הכפול) אשלגן פרמנגנט מחמצן אלדהידים לחומצות קרבוקסיליות 5 R C H O + 2 K M N O 4 + 3 H 2 S O 4 → 5 R C O O H + 3 H 2 O + K 2 S O 4 + 2 M n S O 4 {\displaystyle 5RCHO+2KMNO_{4}+3H_{2}SO_{4}\rightarrow 5RCOOH+3H_{2}O+K_{2}SO_{4}+2MnSO_{4}} חומר חיטוי כללי חומר חיטוי למים חומר חיטוי רפואי חומר עזר לדיאגנוסטיקה פתולוגית מגיב (ריאגנט) חשוב בסינתזות אורגניות - לדוגמה: משמש לחמצון של כהלים ראשוניים לחומצות קרבוקסיליות, וכהלים שניוניים לקטונים. שימור פירות בעת הובלה ואחסון (סופח אתילן) כעזר להדלקת אש בערכות הישרדות (בשל היותו מחמצן חזק) אַשְׁלְגָן עַל-מַנְגָּנָטִי במילון צילום (תשכ"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גבריאל וייסמן

גבריאל וייסמן (בכתיב יידי: וויַיסמאַן; 17 באוגוסט 1900, ראדום, פולין הרוסית – 1988, רמת גן) היה משורר, סופר ילדים, עיתונאי ועורך, מבקר, פולקלוריסט ומסאי יידי פולני-ישראלי. גבריאל בן גיטל-לאה ושמשון וייסמן נולד בקיץ 1900 בראדום שבפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הסתתר עם אשתו לאה ובתו בת השנה וחצי אצל איכרים פולנים ובתחילת שנת 1942 הצליחו לעבור לברית המועצות משם נשלחו לקוֹמי שבצפון ברית המועצות ואחר-כך לקירגיזסטן. בשואה נספו הוריו, אחיו ואחותו ומשפחותיהם. ב-1946 שב לפולין, וב-1949 עלה לישראל. בשנות ה-20 של המאה ה-20 החל וייסמן לפרסם בעיתוני הסופרים הצעירים בראדום, "ניַיע ווינטן", "דאָס ליטעראַרישע ראַדאָם" ו"ליטעראַרישע גרופּע" (שאת שלושתם ערך) ו"שטאַפּלען", ובעיתוניה "טריבונע" ו"ראַדאָמער-קעלצער לעבן". פרסם בעיתוני ורשה ("מאָמענט", "הויזפֿריַינד", "ארבעטער-צייטונג", "ייִדיש פֿאַר אַלע", "ליטעראַרישע בלעטער"), ניו יורק ("אויפֿסניַי", "צוקונפֿט"), בואנוס איירס ("זידאַמעריקע") ועוד. כתב רצנזיות על ספרים, ביקורות על תערוכות ומסות. פרסם סיפורים לילדים, שירים לילדים ומעשיות בעיתוני הילדים של ורשה ("קינדער-פֿריַינד", "קינדער-וועלט"), וילנה ("גרינינקע ביימעלעך"), ניו יורק ("קינדער-זשורנאַל") ועוד. כמה משיריו הושרו ובוצעו על ידי אמנים ידועים. כתב לכרך א' של "ייִדישער פֿאָלקלאָר" ('הפולקלור היהודי') שיצא ביִיוואָ בעריכת יהודה ליב כהן (וילנה 1938). בישראל כיהן במשך שנים רבות כעורך הספרות והאמנות בעיתון היידי "לעבנס-פֿראַגן". בתחילת שנות ה-50 תורגמו לעברית סיפורים יידים שווייסמן כתב. הם אוירו על ידי הצייר נחום גוטמן ופורסמו בעיתון דבר לילדים. שימש עורך של שני ספרי יזכור: לקהילת סוחצ'וב (עם אברהם שמואל שטיין; תשכ"ב) ולקהילת פראגה שליד ורשה (1974). בסוף שנות ה-70 פרסם שני קובצי מסות בנושאי ספרות ואמנות: "פּען פּראָפילן" ('רישומים ודיוקנאות': מסות על יוצרים ויצירותיהם; תשל"ח 1978) ו"ישראל-קינסטלער" ('אמני ישראל': מסות על אמנים ויצירותיהם; תשל"ט 1979). נפטר ב-1988 ברמת גן, בגיל 88. במותו הותיר את אלמנתו, שתי בנות ונכדים. בסוף אותה שנה (תשמ"ט, 1988) ראה אור ספרו "פון מיַין סאָד: מעשהלעך פאַר קליין און גרויס" ('מבּוּסתני: מעשיות לקטנים ולגדולים'), שהשלים בשבועות האחרונים לחייו. לאחר מותו, תרמה אלמנתו, לאה וייסמן, את אוסף ספריו, שיריו ואת הספרייה שלו לספריית היידיש שבאוניברסיטת בר-אילן. פּען פּראָפילן: עסייען, תל אביב: פריינד, תשל"ח 1978. (הספר סרוק בארכיון האינטרנט) ישראל-קינסטלער: עסייען, תל אביב: פריינד, תשל"ט 1979. (הספר סרוק בארכיון האינטרנט) פון מיַין סאָד: מעשהלעך פאַר קליין און גרויס, תל אביב: ישראל-בוך, תשמ"ט 1988. (מעשיות) (ראה אור לאחר מותו) (הספר סרוק בארכיון האינטרנט) א"ש שטיין, גבריאל ווייסמאן (רעדאַקטאָר), פנקס סאָכאַטשעוו, ירושלים: ארגון סאָכאַטשעוו אין ישראל, ביי דער מיטבאַטייליקונג פון פאַראיַיניקטן סאָכאַטשעווער רעליף-קאָמיטעט אין אַמעריקע, תשכ"ב. (עברית ויידיש) גבריאל ווייסמאן (עורך), ספר פראגה / פראַגער יזכור-בוך: (מוקדש לזכר קדושי עירנו...), תל אביב: ארגון יוצאי פראגה בישראל, 1974. (רוב המאמרים ביידיש ומיעוטם בעברית) גבריאל ווייסמאן באתר בית לייוויק (ביידיש) 'די ראדאמער שרייבער-פלעיאדע', בתוך: יצחק פערלאָוו (רעדאַקטאָר), ספר ראַדאָם, תל אביב: ארגון יוצאי ראדום בישראל און די ראַדאָמער לאַנדסמאַנשאַפטן אין אַמעריקע, 1961, עמ' 217. (ביידיש)
ניגון לחסידי הצמח צדק

ניגון לחסידי הצמח צדק הוא ניגון חב"די ללא מילים. בשנת 2011 הוא התפרסם בציבור החרדי בגרסה מהירה יותר מהקצב המקורי של הניגון, והפך ללהיט. בשל פרסומו המחודש כשיר ריקוד, מכונה "הניגון האבוד". לפעמים הוא נקרא בטעות "ניגון הצמח צדק", אך הוא הולחן בידי חסידי הצמח צדק ולא בידי הצמח צדק עצמו. השיר מיוחס בחסידות חב"ד לזמן הצמח צדק שכיהן במאה ה-19. זהות המלחין אינה ידועה. בספר הניגונים חב"ד הוא מופיע במספר מ"ב (42) במחלקת "ניגונים מיוחסים", כלומר ניגונים עתיקים שהולחנו על ידי האדמו"רים או על ידי חסידים מובחרים. הניגון היה יחסית עלום אף בחסידות חב"ד, והושר לעיתים רחוקות. במקורו, הניגון מושר בקצב איטי ובדבקות. בפרויקט היכל הנגינה מבוצע הניגון בסולו. בשנת תשמ"ה עיבד שלום הורביץ, מלחין וזמר חב"די, את הניגון על המילים "ילכו מחיל אל חיל" לכבוד יום ההולדת של רבי מנחם מנדל שניאורסון, בהשמטת קטע הסיום ובמקצב מהיר יותר. הגרסה המחודשת בעלת האופי העליז נוגנה במספר חתונות במשפחת הורביץ אך לא הייתה מוכרת בציבור משך עשרות שנים. בשנת ה'תשע"א, בחתונה של בחור מישיבת מאור עיניים (חסידות רחמסטריווקא), המקורב לרבי ישכר בער לייפר, האדמו"ר מבישטינא, החל האדמו"ר לרקוד לצלילי ניגון זה. משם התפרסם הניגון בחסידות רחמסטריווקא ובחתונת בתו הבכורה של האדמו"ר, בה השתתפו חסידים רבים, הושר ניגון זה כניגון השמחה המרכזי. מאז הופץ בכלל הציבור החרדי, והושר גם בטישים ובחתונות חרדיות. בה'תשע"ב פתח הניגון את ריקודי סיום הש"ס של הדף היומי, כשבוצע במקצב חזני על ידי ילד הפלא יענקי שטרן למילות המשנה הראשונה של מסכת ברכות "מאימתי קוראים את שמע בערבית", ולאחר מכן החלו לרקוד בניגון זה על המילים "קודשא בריך הוא ואורייתא וישראל חד הוא". המילים חוברו לשיר על ידי הרב חיים שמרלר, בעת נישואי נכדתו עם נכד האדמו"ר מויז'ניץ. הניגון כתוב בסולם מינורי. בשנת 2019 זכה השיר בביצוע בערי וועבער במקום התשיעי במצעד העשור של רדיו קול חי וקול חי מיוזיק. קיים ניגון ידוע נוסף בשם זהה, גם ללא מילים, המופיע במספר מ"ג (43)) בספר הניגונים חב"ד, איטי ובעל אופי לירי, התפרסם אף הוא בשנת 2011 באלבום "כיסופים" של מרדכי בן-דוד, וכן באלבומם של אורן צור ונדב בכר ובביצועים נוספים[דרוש מקור: לאלבומים הללו] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בה'תשע"ב יצא הניגון כסינגל באלבומו של הזמר בערי וועבער. וב־2013 הופיע באלבום "יוצאין בשיר" של הרכב הלב והמעיין. ב-2019 יצא באלבום של יעקב שוואקי במחרוזת חב"ד. בה'תשפ"ב יצא הניגון בביצוע של אברהם פריד כחלק מאלבום צמאה 6. ביצועים השיר בביצועו של יאיר כלב, אתר יוטיוב השיר בביצועו של בערי וועבער, אתר חב"ד אינפו השיר בביצועו של הגיטריסט אליהו מאיר דאלי (אלי דאלי), מתוך פרויקט "תפילה מתכתית" אודות פנחס ביכלר, הניגון של פורים תשע"ב, המבשר, אדר תשע"ב נחמן גור, נמצאו הבעלים של "הניגון האבוד" • מיוחד לפורים באתר בחדרי חרדים. 24/02/2013 יאיר טוקר, בעל המנגן החסידי מספר על הניגון האבוד באתר כיכר השבת, 24/02/2013 מידע על היצירה "ניגון לחסידי הצמח צדק" באתר מיוזיק בריינז Heichal Menachem: Heichal Neginah, www20.chassidus.com ספר תהילים פרק פ"ד משפט ארמי המבוסס על הזוהר שמשמעותו: הקדוש ברוך הוא, התורה ועם ישראל הם אחד תוצאות מצעד העשור הלב והמעיין • ניגון לחסידי הצמח צדק קטע מתוך השיר ניתן לשמוע בפרומו בקטע חב"ד דקה 3:30. והקטע המלא כאן (שוואקי מפתיע: אלבום חדש עם מחרוזת ניגוני חב"ד ■ טעימה ראשונה, באתר web.archive.org, ‏2019-12-12) אברהם פריד, צמאה 6, ניגון לחסידי הצמח צדק
יהדות בורמה

יהדות בורמה היא אחת הקהילות היהודיות הקטנות במזרח הרחוק. הקהילה הוקמה במאה ה-19 כשהגיעו לבורמה יהודים מפרס, כלכותה, עדת בני ישראל וקוצ'ין. בשנת 1857 הוקמה במקום קהילה של יהודים מבגדאד, עיראק. כשפרצה מלחמת העולם השנייה ישבו בבורמה כ-2,000 יהודים, רובם נמלטו מפני הצבא היפני, חלקם אף עונה והוצא להורג וכמו גם חיילים יהודים מהודו ששירתו בצבא הבריטי נפלו בשבי היפני בבורמה. לאחר הקמת מדינת ישראל עלו רוב יהודי בורמה לישראל. כיום, חיים כמה עשרות יהודים ביאנגון. בנוסף, בסמוך לגבול עם הודו מתגוררים חלק מבני השבטים (אדיוואסי) קוקי-צ'ין-מיזו, המזהים עצמם כיהודי בני מנשה. יובל אלבשן, ‏היהודי האחרון במיאנמר, בעיתון מקור ראשון, 19 ביוני 2018 יהדות בורמה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימי סקין

ג'יימי אובריין סקין (באנגלית: Jamie O'Brien Skeen (נולד ב-2 במאי 1988 בשארלוט שבקרוליינה הצפונית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת לובן ברס (אנ'). גובהו הוא 2.06. סקין שיחק במכללת ווייק פורסט במשך 3 עונות, עד שנת 2008. שם העמיד בעונתו האחרונה ממוצעים של 5.6 נק', ו-4.1 כדורים חוזרים ב-18.4 דקות משחק. סקין עבר בשנת 2009 למכללת VCU ראמס, שם שיחק במשך שתי עונות ושיפר ממוצעים. הגיע בעונתו השנייה לממוצעים של 15.7 נקודות ו-7.3 כדורים חוזרים ב-32 דקות משחק. כמו כן הגיע בחודש אפריל 2011 עם קבוצתו עד לחצי גמר טורניר NCAA ׁוהפסידו למכללת "באטלר". בטורניר המחוזי של דרום-מערב, סקין נבחר ל-MVP. סקין החל את הקריירה האירופאית שלו בעונת 2011/12 בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית. הוא שימש בעיקר בתור מחליף לשחקנים הגבוהים של הקבוצה וישב זמן ממושך על ספסל המחליפים. בחודש דצמבר 2011 עבר לקבוצת עירוני אשקלון מהליגה הישראלית ושיחק בה 21 משחקים, סקין רשם ממוצעים של 9.4 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-66 אחוזים מהעונשין ב-28.3 דקות. בחודש אוגוסט 2012 חתם בקבוצת מכבי אשדוד, ובתחילת עונת 2013/14 חתם בקבוצת סוטור מונטגרנרו מהליגה האיטלקית. מדיה וקבצים בנושא ג'יימי סקין בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket ynet ספורט, מכבי אשדוד: ג\'יימי סקין וכריס אלן חתמו, באתר ynet, 22 באוגוסט 2012 פרופיל השחקן באתר "nbadraft"
FN Forty-Nine

FN Forty-Nine הוא אקדח בלגי תוצרת חברת FN Herstal. האקדח נקרא כך מכיוון שהקליבר שלו מתחיל עם המספר 40 (כלומר: 0.40 אינץ'). האקדח FN Forty-Nine מיועד בעיקר בשביל כוחות משטרה. האקדח לא זכה להצלחה, בין השאר בגלל שמתחריו הישירים, אקדחי הגלוק, היו טובים ממנו וזכו להצלחה רבה יותר, ולכן בשנת 2008 הפסיקה FN את ייצורו. גלוק 17 וגלוק 19 FN Five-SeveN יריחו 941 הדף של האקדח באתר World Guns (באנגלית)
נתיב המים סנט לורנס

נתיב המים סנט לורנס (באנגלית: Saint Lawrence Seaway, בצרפתית: la Voie Maritime du Saint-Laurent) הוא שמה של מערכת תאי שיט, תעלות וגופי מים אחרים באורך כולל של 306 ק"מ בין מונטריאול לימת אירי. נתיב המים מאפשר לאוניות גדולות לשוט מהאוקיינוס האטלנטי עד לימת סופיריור, המערבית מבין הימות הגדולות, מרחק של 3,700 ק"מ. נתיב המים קרוי על שם נהר סנט לורנס שזורם מימת אונטריו עד האוקיינוס האטלנטי במקביל לנתיב המים והוא עובר בשטחיהן של קנדה ושל ארצות הברית. תעלות נחפרו לאורך המסלול כבר מ-1824 אך הן היו רדודות וצרות מכדי להכיל אוניות משא גדולות. תעלות מסוימות היו בעומק 76 ס"מ עד מטר וחצי ורוחבן המקסימלי היה 183 ס"מ. ב-1895 החלה ארצות הברית לבחון את רעיון נתיב המים, אך הדברים לא הגיעו לכלל מעשה. בשנת 1932 הושלמה תעלת ולנד שעוקפת את מפלי ניאגרה והועמקה ל-7.62 מטרים, אך החלק שבין מונטריאול לימת אונטריו נותר רדוד וצר. ב-1951 החלו העבודות לבניית נתיב המים לכל אורכו, במהלכן הועמקה תעלת ולנד ל-8.2 מטרים והורחבו שאר התעלות. עלות הפרויקט הייתה 470 מיליון דולר קנדי שמתוכה שילמה ממשלת קנדה כ-336 מיליון ואת היתרה מימנה ארצות הברית. ב-2003 החליפה מערכת זיהוי אוטומטית את מפעילי תאי השיט, זוהי המערכת האוטומטית הראשונה בעולם בנתיב מים פנים יבשתי. שלושה עשר תאי שיט נמצאים בשטחה של קנדה ושניים בארצות הברית. אורכו של כל תא הוא 233.5 מטרים, רוחבו 24.4 מטרים ועומקו 9.1 לפחות. התא מתמלא בכ-91 מיליון ליטר מים תוך 7-10 דקות. על מנת ליצור מעקף סביב כמה אשדים באזור קורנוול וכן כדי לאפשר בניית תחנות כוח הידרואלקטריות, הוצפו שטחים באזורי הבנייה. בעוד בארצות הברית היו אלו שטחים לא מיושבים, בקנדה נאלצו לפנות ב-1958 את בתיהם תושבי עשרה כפרים (המכונים "הכפרים האבודים"). ב-2010 עלתה על שרטון אונייה וכתוצאה מכך נוצר חור בתא הדלק שלה. 200 טון של סולר נשפכו וכיסו שטח של כ-500 מטרים מרובעים. על מנת לטפל בכך נסגר נתיב המים לשיט ליומיים. מדיה וקבצים בנושא נתיב המים סנט לורנס בוויקישיתוף האתר הרשמי של נתיב המים היסטוריה של נתיב המים באתר הרשמי מפת נתיב המים נתיב המים סנט לורנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיאור תאי השיט בליווי איורים באתר הרשמי היסטוריית "הכפרים האבודים". הידיעה באתר CBC