laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גורדיאנוס השלישי

מַרְקוּס אַנְטוֹנְיוּס גוֹרְדִיָאנוּס פִּיוּס (בלטינית: Marcus Antonius Gordianus Pius; חי מ-20 בינואר 225 – 11 בפברואר 244), המוכר כגורדיאנוס השלישי, כיהן כקיסר רומא משנת 238 ועד לשנת 244 לספירה. גורדיאנוס היה בנה של אנטוניה גורדיאנה, בתו של גורדיאנוס הראשון ואחותו של גורדיאנוס השני. שם אביו של גורדיאנוס השלישי אינו ידוע לבטח, כמו גם שמו שלו לפני שאימץ את שם סבו בשנת 238, אך הסברות הן שאביו היה יונאוס באלבוס אשר נפטר לפני שנת 238, הזמן ששמו שונה. לאחר מות סביו ודודו מינה הסנאט ברומא את פופיאנוס ובלבינוס לקיסרים משותפים, על מנת לקדם את פני הרעה הצפויה מכיוונו של מקסימיאנוס אולם רבים התנגדו לכך ודרשו כי גורדיאנוס, יורשם החוקי של הקיסרים הקודמים יעלה לשלטון. לאחר מהומות ברחובות רומא הסכימו פופיאנוס ובלבינוס לפשרה לפיה יתמנה גורדיאנוס לתפקיד "קיסר", תואר שהיה בעת הזאת תואר כבוד חסר סמכויות - ומסוכן. לבסוף גורדיאנוס היה זה שצחק אחרון, עם הרצחם של מקסימיאנוס, פופיאנוס ובלבינוס ובסופה של שנת 238 הוא כבר היה קיסר יחידי. בראשית ימי שלטונו היה גורדיאנוס נתון להשפעת אמו (אנטוניה גורדיאנה) ויועציה אך משנת 241 ואילך גברה השפעת חותנו, גאיוס פוריוס טימסתיאוס ראש המשמר הפרטוריאני שהיה למעשה לשליט האימפריה. בתקופת שלטונו חוזקו גבולות נומידיה ומאוריטניה ובשנת 242 הוא פתח מסע צבאי נגד שאפור הראשון מלך פרס שבו ניצחו הרומאים בסוריה ובארם נהריים, אולם לפני גמר המסע מת טימסתיאוס והמפקד החדש של המשמר הפרטוריאני, פיליפוס ה"ערבי" רצח את גורדיאנוס ומינה את עצמו לקיסר. ייתכן ונולדה לו בת בשם פוריה יחד אשתו הקיסרית טראנקווילינה. היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים החיילים. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2014. מבוא: הגורדיאנים, עמ' 21–24; גורדיאנוס השלישי, עמ' 121–139. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא גורדיאנוס השלישי בוויקישיתוף גורדיאנוס השלישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גורדיאנוס השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעמה (מושב)

נַעֲמָ"ה (שם קודם: נעמי) היא התנחלות ומושב חקלאי שיתופי צפונית ליריחו. הוא היישוב הדרומי ביותר במועצה אזורית ערבות הירדן, כשני קילומטרים מצפון ליריחו. הוא שייך לתנועת המושבים. זהו היישוב היחיד הנמצא ממזרח לכביש 90 באזור הבקעה. המושב הוקם ב-1982 בערבת-יריחו, כ-3 ק"מ צפונית לח'רבת אל-מפג'ר. היישוב נקרא בראשיתו "נעמה", אך שמו הוחלף על ידי ועדת השמות ל"נעמי" בטענה ששם עברה נעמי בדרכה עם רות המואביה חזרה לבית לחם שביהודה. לאחר מלחמת לבנון השנייה הובילה אחת מתושבות היישוב, שבנה גיא חסון נפל במלחמה,[דרושה הבהרה] מאבק לשינוי השם באופן רשמי לנעמ"ה - נוער עברי מיישב הבקעה. המושב הגיע בראשית שנות ה-90 לגודל של 45 משפחות. בשנת 2013 היו כל 45 הבתים במושב מאוכלסים והוחל בהכנת מגרשים ל-21 בתים בהרחבה קהילתית עבור בני היישוב. בהמשך הוכשרו שטחים נוספים לקליטת תושבים חדשים שאינם בנים חוזרים. בעשורים הראשונים של המאה ה-21 נהנה המושב מביקוש גבוה לקליטה ומגדילת האוכלוסייה הצעירה. תושבי נעמה עוסקים בעיקר בתחום החקלאות, בגידול תמרים, תבלינים ירוקים, מטעים, וירקות. צוות תרבות וקהילה מפיק פעילויות תרבות לחברי המושב, הכוללות ציון משותף של מועדי וחגי ישראל, טיולים מאורגנים ברחבי הארץ ובילוי משותף במועדון החברים. לרווחת התושבים פועלים במושב: מעון יום, גני משחקים, ג'ימבורי, בריכת שחייה, חדר כושר, מועדון חברים ומועדון נוער. מדיה וקבצים בנושא נעמי בוויקישיתוף נעמה, באתר המועצה האזורית בקעת הירדן היישוב באתר תיירות בקעת הירדן מסלול טיולים - תיאור הסביבה הטבעית של המושב אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אסי חיים, "העלויות פה נמוכות יחסית לשאר הארץ ומבחינתי הפלוסים עלו על המינוסים", באתר ynet, 24 ביוני 2023 סיכום ישיבת ועדת היגוי בין משרדית לנושא תת-אכלוס, משרד החקלאות, 6 במרץ 2013, עמ' 10-11 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת מתיל

קבוצת מתיל היא אלקיל שנגזר ממתאן, המכילה אטום פחמן ושלושה אטומי מימן. הקיצור של קבוצת מתיל הוא Me. קבוצות פחמימנים כאלו נפוצות בקרב תרכובות אורגניות. קבוצת המתיל יכולה להימצא כאניון, קטיון או כרדיקל. לאניון שמונה אלקטרוני ערכיות, לרדיקל שבעה, ולקטיון שישה. כל השלושה מאוד תגובתיים. קטיון מתיל (CH3+‎) הוא יון חיובי של מתיל הקיים במצב צבירה גזי אך לא נצפה באחר. תרכובות מסוימות נחשבות כמקור של CH3+‎. לדוגמה, פרוטונציה של מתנול נותנת מגיב אלקטרופילי חזק: CH3OH + H+ → CH3+ + H2O ‎ אניון מתיל (CH3-‎) קיים רק במקרים מיוחדים. לפעמים מתייחסים למתיל ליתיום או לתרכובות גריניאר דומות כמקורות לCH3-‎ אך זהו תאורטי בלבד. מגיבים כאלו נוצרים בדרך כלל ממתיל הלידים: M + CH3X → MCH3 ‎ כאשר M היא מתכת אלקלית. מתיל רדיקל (CH3) קיים כגז דליל, אך בריכוז גבוה יותר הוא עובר דימריזציה לאתאן.
פטריות שק

פטריות שק (שם מדעי: Ascomycota) הן מערכה המשתייכת לממלכת הפטריות. ישנם כ-30,000 מינים של פטריות שק. פטריות השק יוצרות גופי פרי מתפטיר דיוקריוט n+n, חלקן פטריות מקרוסקופיות טפיליות. נבגים מייננים נוצרים בתוך נואדות, הנבגים נוצרים בתוך תא הפטריה באמצעות מיוזה ומיטוזה. למעשה נוצר תרמיל בעל שמונה נבגים. לקורים של פטריות השק יש ספטה, וזרימה של ציטופלסמה בין החלקים מתאפשרת באמצעות חורים די גדולים בדפנות. פטריית השק מתרבה באמצעות נבגים, הנבגים נוצרים כאשר קיימים תנאי סביבה טובים לפיזורם. נבגי פטריית השק מפוזרים באמצעות הקונידיה (תא הרבייה של פטריית השק, אשר תפקידו לפזר הנבגים). תא הקונידיה נוצר בקצהו של קור הקונדיופורס, אשר יכול להתפתח במגוון צורות, מידות וצבעים. רביית פטריות השק מתבצעת על ידי ערבוב ציטופלסמה של שני תאי רבייה, המתרחשת כאשר אלו נפגשים ומתחברים זה לזה. כאשר זוג תאי הרבייה מתחברים נוצר מבנה משולב בו נפגשים גרעיני האפלואידים. בתוך מבנה זה מתפתחים קורים בעלי תאים דיקריוטים, כאשר הקורים הללו מגיעים לסביבה המתאימה, אלו מתמקמים, ושם נבג יכול להיווצר. כאשר נוצר נבג, הוא מכיל גרעין מכל הורה (שני גרעינים שונים), שני הגרעינים מוקפים על ידי קור, ושילובם יוצר גרעין זיגוטה. הזיגוטה בעלת שני הגרעינים, עוברת תהליך מיוזה (במהלכו מוכפל מספר הגרעינים לכדי ארבעה גרעינים), לאחר מכן עוברת הזיגוטה תהליך מיטוזה, המכפילה ומפרידה את מספר הגרעינים לכדי שמונה גרעינים. הגרעינים הפרודים אל נבג שק, כך שבכל מנבג לרוב קיימים שמונה נבגים. באמצעות נקבוביות/ פתח הקיים במנבג משוחררים הנבגים, לאחר שחרורם מפוזרים הנבגים על ידי זרמי אוויר הרחק מן המנבג. לאחר התמקמות הנבג, הנבג מנץ ויוצר תפטיר. ישנן שני זנים של פטריות שק: פטריות שק טרוטליות-פטריות אלו ניתנות לרבייה אך ורק באמצעות שני מינים שונים: (+) ו-(-). פטריות שק הומוטליות-פטריות אלו ניתנות לרבייה גם באמצעות שני מינים שונים: (+) ו-(-), וגם באמצעות מין זהה: (+) ו-(+), או (-) ו-(-). Timm Anke, Daniela Weber, Physiology and Genetics,הוצאת Springer, שנת 2009 מדיה וקבצים בנושא פטריות שק בוויקישיתוף פטריות שק, באתר ITIS (באנגלית) פטריות שק, באתר NCBI (באנגלית) פטריות שק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פטריות שק, באתר Tropicos (באנגלית) פטריות שק, באתר GBIF (באנגלית) פטריות שק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פטריות שק, באתר (Tree Of Life Web Project)
נקודת המסתורין

נקודת המסתורין (אנגלית: The Mystery Spot) הוא אתר תיירות הסמוך לעיירה סנטה-קרוז שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. מפעיליה של בקתה באתר טוענים כי מתרחשות בה לכאורה תופעות הסותרות את חוקי הפיזיקה המקובלים באשר להשפעת כוח הכבידה של כדור-הארץ. לטענתם הדבר גורם לכך שהמבקרים במקום נראים נוטים בזווית לא טבעית כלפי מישור הקרקע, כדור מתגלגל במעלה קרש ועוד מספר תופעות דומות. בשנת 1939 רכש ג'ורג' פרת'ר שטח אדמה הנמצא במרחק של כ-5 ק"מ צפונית לעיירה סנטה-קרוז שבמדינת קליפורניה, כדי להקים בו את ביתו. לטענתו של פרת'ר, המודדים שסיירו במקום לקראת בניית הבית, הבחינו בהפרעות למצפן שבידם. מאוחר יותר אף הסתבר, לטענתו, שהבקתה שנבנתה סטתה מספר מטרים ממקומה המקורי. מאחר שלכאורה התגלתה בבקתה נטייה לא טבעית של עצמים ביחס למישור הקרקע (משיכה של שלוש עד חמש מעלות לכיוון דרום-מערב), הפך פרת'ר את הבקתה בשנת 1941 לאתר מסחרי בשם "The Mystery Spot" - "נקודת המסתורין", והמבקרים בו מוזמנים להתנסות בחוויה שונה ומיוחדת בתחושתם באשר למיקומם במרחב. בבקתה מספר אלמנטים, ובהם: מדרגות שהעומד עליהן נראה נוטה לכיוון הקרקע בעוד שהוא עצמו מרגיש כעומד באופן רגיל, קרש הגורם לכאורה לכדור להתגלגל מלמטה למעלה, קרש מפולס שחציו נמצא בתחום שטח הסטייה וחציו לא, והמבקר שעומד על קצה הקרש שבתחום הסטייה נראה גבוה בכ-15 ס"מ מהעומד בצידו האחר של הקרש. סביבת הבקתה אף היא אינה רגילה, שכן העצים שמסביבה גדלו כך שחלקם התחתון פונה לכיוון הבקתה ורק חלקם העליון "התיישר" והמשיך לצמוח בניצב לאדמה. התופעה היא אשליה אופטית המוכרת ממקומות רבים בעולם, כולל בישראל במקום הנקרא הכביש המכושף. האשליה נוצרת מכך שהסביבה מוטה, באופן טבעי ואולי גם מכוון, בצורה לא רגילה לצופה האנושי, והמוח מפרש את יחסי הגבהים בצורה לא נכונה. מפעילי האתר מספרים לתיירים על מספר תאוריות חלופיות, הנעות בין נוכחות של גז מטשטש ועד להשפעה של חוצנים. מדיה וקבצים בנושא נקודת המסתורין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נקודת המסתורין נקודת המסתורין, ברשת החברתית פייסבוק נקודת המסתורין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאיה ערד, סנטה קרוז, קליפורניה: כוח המשיכה השתגע?, מגזין "מסע אחר", גיליון 117 "תגלית או תרמית", במגזין "מסע אחר" פרופ' שיממורה, מאמר המסביר את העקרונות מאחורי האשליה האופטית שבנקודת המסתורין, Psychological Science, נובמבר 1999 Patrricia McBroom, ‏מאמר, עיתון פנימי של אוניברסיטת ברקלי, 9 בספטמבר 1998 סרטון המסביר כיצד ניתן ליצור אשליה אופטית כנקודת המסתורין, סרטון באתר יוטיוב Oregon Vortex - אתר תיירותי בעל תופעות דומות לכאורה ל"נקודת המסתורין"
אליאב

אֱלִיאָב (נקרא בעבר "חָרוּב" וגם "כֶּרֶם עַמִּי") הוא יישוב קהילתי מעורב דתי-חילוני המצוי במזרח חבל לכיש ושייך למועצה אזורית לכיש. הגרעין המייסד של היישוב, כ-13 משפחות, הוקם בשנת 2003 על ידי תנועת אור בשם "גרעין חרוב", ובשנת 2004 עלה הגרעין לקרקע באתר קרוואנים זמני בתוך שטחו של המושב שקף. שמו הראשון של היישוב, "חרוב", ניתן לו בגלל עצי החרוב הגדלים באזור. כעבור מספר שנים, עקב הדמיון לשמו של היישוב כפר חרוב, בדרומה של רמת הגולן, החליטה ועדת השמות הממשלתית לשנות את שמו ל"כֶּרֶם עַמִּי". ב-22 ביוני 2011 נעתרה ועדת השמות הממשלתית לבקשתם של תושבי המקום, ושמו של היישוב הוסב לשם "אליאב", לזכרו של לובה אליאב, אשר עסק רבות בפיתוח ההתיישבות בחבל לכיש. אליאב הלך לעולמו ביום בו הונחה אבן הפינה ליישוב. לאחר תקופה בת כ-9 שנים במהלכן התגוררו בני הגרעין המייסד באתר זמני, החלה במרץ 2013 העלייה לקרקע ליישוב הקבע על גבעת "אליאב", הממוקמת בסמיכות למושבים אמציה ושקף וליישובים כרמי קטיף ובני דקלים. ביישוב מתגוררות משפחות חילוניות, מסורתיות ודתיות המנהלות חיים קהילתיים משותפים בתחומי החינוך, היהדות והתרבות. כחלק מהיותו יישוב מעורב, הוא חבר במיזם מרק"ם המאגד יחדיו את כלל הקהילות המעורבות בישראל. היישוב מנוהל כאגודה שיתופית ומוגדר כיישוב תומך סביבה והוא חלק מהמרחב הביוספרי בשפלת יהודה. התכנון והבניה ביישוב מבוססים על עקרונות שימור הסביבה. נכון למאי 2016 חברות באגודה השיתופית אליאב כ-120 משפחות, מתוכן כ-70 כבר מתגוררות ביישוב הקבע ועוד כ-10 בתים נמצאים בתהליך בנייה. במהלך שנת 2016 שווקו כ-90 מגרשים נוספים במסגרת שלב ב' של פיתוח היישוב. ארגון הנוער צמרת פעל ביישוב עד לשנת 2019 וקיים פעילויות משותפות לילדי היישוב - דתיים וחילונים. החל משנת 2020 פועל ביישוב שבט "חרוב" של הצופים, במתכונת פעולות לאוכלוסייה משולבת לדתיים וחילונים (תחת "עדת הצופים"). השבט באליאב שייך להנהגת יהודה (ולא להנהגת דרום) נוכח קיומם של שבטים משלבי דתיים-חילונים נוספים בהנהגה זו (בנס-הרים ובכפר-אדומים). בשטח אשר שימש את גרעין היישוב במושב שקף פועלת כיום שלוחת אליאב של המכינה קדם-צבאית מיתרים לכיש. המכינה טרם עברה למבני הקבע שלה באליאב. מדיה וקבצים בנושא אליאב בוויקישיתוף אליאב, באתר המועצה האזורית לכיש אליאב, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
שדה משה

שְׂדֵה מֹשֶׁה הוא מושב בחבל לכיש ליד העיר קריית גת השייך למועצה אזורית לכיש. הוקם ב-1956 בסיועה של יק"א, במסגרת התנועה מן העיר אל הכפר, על אדמות הכפר הערבי הנטוש עיראק אל-מנשייה. הוא נקרא על שמו של מוריס הירש (הברון הירש) שהיה ממייסדי יק"א, ונקרא תחילה "שדה ישעיהו" על שם ישעיהו פרס. המושב בעל צביון חילוני אבל מתגוררים בו גם תושבים שומרי מסורת. חגיגת הבאת הביכורים במושב שדה משה, 1964 בית העם בשדה משה מדיה וקבצים בנושא שדה משה בוויקישיתוף אתר המושב שדה משה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נהורה

נְהוֹרָה הוא יישוב קהילתי כפרי במישור החוף הדרומי ליד העיר קריית גת השייך למועצה אזורית לכיש. נהורה הוקמה בשנת 1955 כחלק מהקמת מועצה אזורית לכיש ונועדה להיות מרכז שירותים ליישובים מסביב, על כן הוקמו בה מרכז מסחרי, בית ספר אזורי, בית תרבות ומוקמו בה משרדי המועצה האזורית. היישוב הוקם על פי תוכנית מהפכנית וראשונה[דרוש מקור] בהקמת מרכז כפרי שישרת את המושבים שבקרבתו. בנהורה בניין המועצה האזורית ומוסדות ציבור, בית ספר יסודי ממלכתי, אולם תרבות ומופעים, מגרש טניס, מגרש כדורגל אזורי, מגרש כדורסל, מעון יום, ספריה אזורית, בריכה אזורית, מרכז יום לישיש, מרפאה אזורית. ביישוב מתגוררים מעל ל-1,500 תושבים והוא היישוב הגדול ביותר במועצה האזורית לכיש. שמו של היישוב נגזר מהמילה "נהרה" שפירושה אור גדול. בחודש מאי 2024 אושרה (להפקדה) תוכנית המגדילה את היישוב ל 500 יח"ד . בית הכנסת המרכזי ביישוב מבנה המועצה האזורית ביישוב ילדים בנהורה, 1959 בית הספר היסודי בנהורה, 1959 מדיה וקבצים בנושא נהורה בוויקישיתוף נהורה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור נהורה, באתר מועצה אזורית לכיש נהורה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 נחנך בית תרבות לישובי לכיש, דבר, 23 בספטמבר 1958 חיזוק משמעותי לישוב הקהילתי נהורה בלכיש – יוגדל ל-500 יח״ד, באתר חדשות 0404, ‏10 במאי 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלאו שחור-קרן

קלאו שחור-קרן (שם מדעי: Ceratogymna atrata) הוא מין של עוף טרופי מסדרת הקלאונאים. הוא חי ביבשת אפריקה במדינות קמרון, אנגולה, מרכז אפריקה, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה, גבון, גאנה, ליבריה, סיירה לאון, סודאן ואוגנדה. אזורי המחיה המועדפים עליו הם יערות עד, לעיתים קרובות ליד עצי פרי שיכולים להיות מקור הזנה. זהו קלאו גדול, אורכו של זכר בוגר בממוצע הוא כ-81 ס"מ. הנקבה קטנה יותר מהזכר ואורכה מגיע לכ-76 ס"מ בממוצע. אצל זכר בוגר הגוף, הזנב והראש שחורים, טבעת העין כחולה, המקור והקסדה צבועים באפרפר-לבן. הנקבה מאופיינת בראשה הכתום, בכתם האדום שמתחת לטבעת העין ובקסדתה ומקורה הקטנים יותר מאלה של הזכר. מדיה וקבצים בנושא קלאו שחור-קרן בוויקישיתוף קלאו שחור-קרן, באתר ITIS (באנגלית) קלאו שחור-קרן, באתר NCBI (באנגלית) קלאו שחור-קרן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קלאו שחור-קרן, באתר GBIF (באנגלית) קלאו שחור-קרן באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדה דוד

שְׂדֵה דָּוִד הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי בין הערים קריית גת ושדרות. המושב נמצא בתחומי המועצה אזורית לכיש ומשתייך לתנועת העובד הציוני. הוא נקרא על שם זלמן דוד לבונטין. המושב הוקם בשנת 1955 כחלק מיישוב חבל לכיש על ידי עולים ממרוקו. בשנת 2016 הוקמה בו שכונת הרחבה חדשה, עם אוכלוסייה צעירה ומגוונת יותר. ענפי המשק העיקריים שלו הם גידולי ירקות, פלחה וחממות לפרחים. שדה דוד, באתר מועצה אזורית לכיש שדה דוד, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 סופר למרחב, "שדה דוד" - הישוב השני בלכיש, למרחב, 2 ביוני 1955 "שדה דוד" בלכיש חגג את התנחלותו, דבר, 2 ביוני 1955 שדה דוד המסונף ל"עובד הציוני" חגג אתמול התנחלותו בחבל לכיש, זמנים, 2 ביוני 1955 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגלימה הפנימית

הגלימה הפנימית (TA: Tunica intima) היא השכבה הדקה והפנימית ביותר בכלי הדם. הגלימה הפנימית קיימת בכל סוגי כלי הדם. ומכילה לרוב תאי אנדותל, אלו צמודים זה לזה באמצעות פוליסכרידים וחומר בין תאי. נימים מורכבים מגלימה פנימית בלבד, המורכבת בצורתה הבסיסית ביותר - שכבת אנדותל בלבד. מבנה הגלימה הפנימית שקוף ואלסטי. את הגלימה הפנימית ניתן להפריד למרכיביה באמצעות מסמוס בתוך מדית Tunica. מרכיבי הגלימה הפנימית (במרבית המקרים): שכבת אנדותל (שכבה פנימית) - שכבה חד-תאית צפופה ביותר של תאי אנדותל שטוחים, לרוב שכבת האנדותל משמשת לריפוד חללים פנימיים בגופם של בעלי חיים שונים וריפוד פנימי של כלי הדם. שכבת האנדותל מתאפיינת מחד בצפיפות גבוהה ומכאן בפני שטח חלקים למדי, ובכך מאפשרת זרימה חופשית חלקה ורציפה של הדם. מאידך, מתאפיינת שכבה זו באלסטיות גבוה, ובכך מאפשרת גמישות וחוזק לכלי הדם. שכבת subendothelial (שכבה אמצעית) - מורכבת מרקמת חיבור עדין בעלת תאים קנה מוארכים לאורך כלי הדם, בעורקים צרים (קוטר קטן מ-2 מ"מ). בקוטר שכבת subendothelial מורכבת משכבה אחת בלבד של תאי stellate, רקמת החיבור מתפתחת לעובי משמעותי בעיקר בכלי דם בעלי קוטר ניכר. שכבה אלסטית fenestrated (שכבה חיצונית) - שכבה המורכבת מקרום המכיל ברובו סיבים אלסטיים, שכיוונם לאורך כלי הדם, בקרום זה קיימים פתחים מוארכים ונקבים, אשר בכך מקנים לו מבנה גמיש הדומה לרשת המשמשת לצורכי כלי הדם. קרום זה מהווה את החלק העיקרי שלו עובי הגלימה הפנימית, והוא ניתן להפרדה אל מספר שכבות, כאשר חלקן בעלות מבנה רשתי, וחלקן בעלות מבנה סיבי אורכי. הגלימה האמצעית הגלימה החיצונית אינה סנדמן, ר. לבין, ין בסטונצ׳ינו, דליה טסלר, און תומפסון, מחזור הדם, הוצאת יבנה, 1997. מדיה וקבצים בנושא הגלימה הפנימית בוויקישיתוף
שחר (מושב)

שַׁחַר הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי (3 ק"מ ממערב לקריית גת) השייך למועצה אזורית לכיש. המושב הוקם ב-26 במאי 1955 בידי עולים מצפון אפריקה, אליהם הצטרפו מספר משפחות מקוצ'ין שבמדינת קרלה שבהודו ולאחר מכן גם מעיראק. שחר הוא המושב השישי שנבנה בחבל לכיש. הוא נבנה על חלק מאדמות אל-פאלוג'ה במסגרת יישוב חבל לכיש. שמו של היישוב ניתן לו כאות לשחר ההתיישבות בחבל לכיש. שחר הוא מושב חקלאי, השייך לתנועת המושבים. במושב פועלת תנועת הנוער "התנועה החדשה" (כמו בשאר יישובי המועצה). התנועה מכשירה מדי שנה שין-שין מטעמה תחת גרעין עודד המגיע לשרת במושב. במושב יש מועדון, צרכנייה, מזכירות, שני מגרשי ספורט ושני בתי כנסת. מועדון המושב משמש לפעולות של תנועת הנוער, לחגים ולאירועים שונים של הקהילה. חקלאי המושב היו בין הראשונים בישראל שעברו לגידול פרחים בקנה מידה בין-לאומי, כמו גם לגידול צמחי בית. עד היום, במושב קיימות מספר משתלות המשווקות צמחי בית, סחלבים, ורדים, גפנים וירקות למקומות ברחבי הארץ ואף מחוץ לה. עם הקמת ההרחבה ביישוב בשנת 1999, הוקם פרויקט חממות מטעם משרד החקלאות לחברי המושב שחפצו לקחת בו חלק. האוכלוסייה ביישוב מעורבת וכוללת חילונים לצד מסורתיים ודתיים. היישוב מונה כ-165 משפחות הבנויות ממייסדי המושב הגרים במשקים, ומדורות ההמשך והזוגות הצעירים המתגוררים בהרחבה. בשנת 2017 יצא לאור ספר לכבוד חגיגות 60 שנים להקמת שחר ובו כתובים סיפורי החיים והעלייה של כל מייסדי המושב. המושב ידוע במספר החממות הרב שבו. כל נחלה החזיקה בעבר משק עובד. חקלאי המושב זכו לשבחים רבים ממספר אישים וחברי ממשלה, שנהגו לסייר במושב בין היתר בשל ההצלחה הגדולה של גידול ושיווק הוורדים וצמחי הבית בתנאי מזג האוויר הקשים והתמודדות עם תכולת המשאבים הנמוכה בתקופת הקמתו. בין המבקרים: ראשי הממשלה דוד בן-גוריון ולוי אשכול, הנשיאים עזר ויצמן ויצחק נבון ושרי הממשלה שולמית אלוני ואריה לובה אליאב שנמנה ממייסדי חבל לכיש. כמה מחברי שחר יוצאי קוצ'ין הצטרפו לביקור של עזר ויצמן בהודו כאשר כיהן כנשיא. מדיה וקבצים בנושא שחר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שחר שחר, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור הוקם ישוב ששי בחבל לכיש, דבר, 27 ביוני 1955 שחר (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגניה וינוגרדוב

אוגניה וינוגרדוב (27 בנובמבר 1910 - 16 ביולי 1992) הייתה השופטת הראשונה במדינת ישראל, נשיאת בית המשפט המחוזי בחיפה בשנים 1979–1980. וינוגרדוב נולדה באורני שבליטא. בשנת 1927 החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת וילנה ובשנת 1929 עברה לאוניברסיטה היגלונית בה סיימה את לימודיה ב-1931. בשנת 1935 עלתה לארץ ישראל ובשנת 1939 נרשמה כעורכת דין ארץ ישראלית. בשנת 1948 מונתה לשופטת בבית המשפט השלום בחיפה, החל מינואר 1949. באוגוסט 1952 עלתה וינוגרדוב לכותרות בעת שסירבה להענות לדרישת שר המשפטים, חיים כהן, בטענה שאין לה סמכות בחוק לעצור אנשים שזוכו בחקירה מוקדמת. בתחילת 1953 כיהנה במשך שלושה חודשים כשופטת ראשית בבית משפט השלום ולאחר מכן עברה לבית המשפט המחוזי. בשנת 1979 מונתה לנשיאת בית משפט המחוזי בחיפה. וינוגרדוב הייתה השופטת הראשונה במדינת ישראל,השופטת המחוזית הראשונה במדינה והנשיאה התורנית הראשונה בישראל. ישבה כשופטת בתיקים פליליים רבים, בהם משפטו של המרגל קורט סיטה, של בניו של עו"ד חורי מעכו שהואשמו בריגול ושל הנאשמים במהומות בכפר כנא. כן הייתה בהרכב שהקל בעונשו של דוד בן הרוש, מנאשמי אירועי ואדי סאליב. ב-14 באוקטובר 1980 פרשה לגמלאות. באפריל 1983 נתמנתה לוועדת ערר לעניין חוק מס שבח מקרקעין במחוז חיפה. הייתה נשואה לדניאל וינוגרדוב עד לפטירתו במרץ 1990. נפטרה ב-16 ביולי 1992 והובאה לקבורה בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. בתה, רעיה חפרי-וינוגרדוב, כיהנה גם היא כשופטת בבית המשפט המחוזי. נכדה, אדם חפרי-וינוגרדוב הוא פרופסור בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. אוגניה וינוגרדוב, באתר הרשות השופטת אשה - שופטת שלום, הצופה, 5 בדצמבר 1948 שופטת שלום מסרבת למלא צו שר המשפטים, דבר, 5 באוגוסט 1952 13 נאשמים בהתפרעות בלשכת העבודה שוחררו בערבות, חרות, 15 בפברואר 1953 נאשמים ברצח בכוונה תחילה, חרות, 13 באוקטובר 1953 שופטת שלום בחיפה, הצופה, 6 בינואר 1949 אברהם שאל - נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, מעריב, 16 באוקטובר 1970 משפט פרופ' סיטה נדחה בגלל מחלת פרקליט המדינה, דבר, 7 בנובמבר 1960 החל משפט בני עו"ד חורי באשמת ריגול, מעריב, 6 באפריל 1959 ביהמ"ש מחיפה ביקר בכפר קנה בשטח המהומות, מעריב, 26 בספטמבר 1966 הודעה על מינוי יושבי ראש לוועדות ערר, 29 במרץ 1985, ילקוט הפרסומים 3190, עמ' 2102 הודעה על מינוי יושבי ראש ועדת ערר, 22 במרץ 1983, ילקוט הפרסומים 2912, עמ' 1517 מודעת אבל, מעריב, 30 במרץ 1990 אוגניה וינוגרדוב באתר GRAVEZ
דניאל צ'רניש

דניאל צ'רניש (נולד ב-24 באפריל 1979) הוא שחקן ישראלי. דניאל צ'רניש נולד בעיר סימפרופול שבברית המועצות דאז. אביו מוזיקאי, למד בקונסרבטוריון למוזיקה בקייב, מנגן על 6-5 כלים, בברית המועצות עבד במקהלות והלחין מוזיקה, בין השאר הלחין מלודיות על משפחתו. צ'רניש היה פעיל בחוגי תיאטרון ולמד בחטיבה ובתיכון במגמות תיאטרון. בהיותו בן 12 הופיע בהצגות סילבסטר. צ'רניש עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1997. הוא התגייס לצה"ל בגיל עשרים ושירת בפלוגת הקשר של החטיבה הדרוזית, השתחרר בדרגת סמל ראשון וסיים כחייל מצטיין. הוא למד במכינת מבוגרים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנת 2003-2002, שם למד אצל אפרים אבא, אלונה פרץ, יצחק (בבי) נאמן. אחר-כך למד משחק בניסן נתיב בשנים 2006-2003, שם הושפע בעיקר מניסן נתיב, מהמורה והבמאי מישה לוריה ומהמורה לשפת הגוף קובי אסף. בתום לימודיו צ'רניש שאף לשחק בתיאטרון גשר. הוא השאיר קורות חיים בתיאטרון גשר טלפון מהבמאית לנה קריינדלין לבוא מייד ולעשות אודישן. הוא נסע במהירות לתיאטרון גשר עבר אודישן וכעבור שבועיים עבר אודישן נוסף לפי המחזה של רומיאו ויוליה, באודישן צ'רניש גילם את דמותו של רומיאו ויעל לוין שיחקה את יוליה והתקבל לתיאטרון. מאז שנת 2006 הוא חלק מלהקת השחקנים של תיאטרון גשר ושיחק עד היום (דצמבר 2011) בעשר הצגות בגשר. ההצגה הראשונה בה שיחק הוא היה בתפקיד הראשי של ולודיה בהצגה "הבן הבכור" בבימויה של לנה קריינדלין. הוא היה מועמד על תפקידו בהצגה לפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח לשנת 2007. בשנת 2007 שיחק צ'רניש בסרט "בדרכים" בבימויו של ליאור גלר. בסרט משחק בתפקיד הראשי ומגלם את דמותו של בחור בשם דניאל, שהרג ילד במלחמת לבנון, צלקת נפשית שהוא סוחב עמו כל הזמן. אחרי הצבא דניאל סובל מתסמונת פוסט טראומטית ומתמכר להרואין. הסרט זכה בפסטיבל הקולנוע בברלין (2007) בפרס התסריט הטוב ביותר, זכה ב-26 פרסים בינלאומיים, היה מועמד לפרס האוסקר לסרטי סטודנטים. בשנת 2009 השתתף צ'רניש בסדרה "בין השורות" בטלוויזיה הרוסית, בה שיחק כמאהב של יבגניה דודינה. באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרטו הראשון של משה איבגי כבמאי, "וביום השלישי". ב-2008 צ'רניש עשה דיבוב ללהקת בלט פנוב. דניאל צ'רניש נשוי לדיאנה ולהם ילד אחד. מופעים שונים תיאטרון "גשר" מדיה וקבצים בנושא דניאל צ'רניש בוויקישיתוף דניאל צ'רניש, ברשת החברתית LinkedIn דניאל צ'רניש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דניאל צ'רניש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל צ'רניש(הקישור אינו פעיל) באתר תיאטרון גשר שיחה אישית עם שחקן, באתר תל אביב סיטי, 16 בפברואר 2009 ציפי שוחט, לא זונות של הקהל, באתר הארץ, 19 באפריל 2007 צבי גורן, בין לילה ובין שחר – מנעורים לבגרות, באתר הבמה, 16 באפריל 2012 מיכאל הנדלזלץ, כאב ההתבגרות, באתר הארץ, 16 באפריל 2012 דניאל צ'רניש מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בשנת 2007 - על תפקיד ולודיה בהצגה "הבן הבכור"