laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דרד סקוט

דרד סקוט (באנגלית: Dred Scott‏; 1799 - 17 בספטמבר 1858) היה עבד שחור שתבע את אדונו ודרש את שחרורו, בפסק-הדין הידוע דרד סקוט נגד סנדפורד, שבו הכריע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי שחורים הם גזע נחות מאשר הגזע הלבן, וכי הם רכוש של אדוניהם. החלטה זו הייתה אחד הגורמים שהובילו למלחמת האזרחים האמריקנית. דרד סקוט נולד בווירג'יניה בשנת 1799 כרכוש של משפחת פטר בלואו (Blow). משפחת בלואו עברה עם עבדיה בשנת 1830 לסנט לואיס, שם, בשל קשיים כלכליים, מכרה את סקוט לד"ר ג'ון אמרסון (Emerson), אשר שירת כרופא צבאי בצבא ארצות הברית. אמרסון, במסגרת תפקידו, נסע לאילינוי ולוויסקונסין - שתי טריטוריות בהן, בהתאם לפשרת מיזורי נאסרה העבדות. במהלך נסיעות אלה פגש סקוט את הרייט רובינסון (Robinson), ונשא אותה לאישה. סקוט, אשתו ומשפחת אמרסון חזרו למיזורי בשנת 1842. אמרסון נפטר בשנת 1843, וג'ון פ. א. סנפורד (Sadford, במסמכים המשפטיים נכתב בטעות סנדפורד, Sandford), אחיה של אירין אמרסון (אלמנתו של אמרסון), מונה למנהל עיזבונו. סקוט פנה לבית המשפט בשנת 1846 בתביעה לשחררו. התביעה מומנה על ידי משפחת בלואו - בעליו הראשונים. סקוט הפסיד במשפט הראשון, אולם לאחר ערעורו בשל עדות שמועה בלתי קבילה, הותר לו לפנות בשנית לבית המשפט, ובשנת 1850 החליט חבר המושבעים כי סקוט חופשי על פי הכלל של "פעם חופשי תמיד חופשי" (מאחר שהיה בטריטוריות שבהן העבדות אסורה). אמרסון ערערה לבית המשפט העליון של מיזורי אשר הפך את קביעת המושבעים, וסקוט חזר לעבדות. סקוט הגיש תביעה נוספת - הפעם לבית המשפט הפדרלי, ולאחר שהפסיד ערער לבית המשפט העליון של ארצות הברית. בשנת 1857 הכריע בתיק נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית - רוג'ר ב. טייני - בו קבע כי עבדים הם רכוש ולא אזרחים, ולכן אין להם זכות עמידה בפני בית המשפט. יתרה מכן, טייני קבע כי פשרת מיזורי אינה חוקית מאחר שהיא פוגעת בתיקון החמישי לחוקת ארצות הברית המגן על זכות הקניין. לאחר המשפט הושב סקוט לבעליו המקוריים - משפחת בלואו, אשר העניקה לו את חירותו. דרד סקוט נפטר משחפת שנה לאחר מכן, בשנת 1858. הוא קבור בבית הקברות קלברי (Calvary, גולגותא) בסנט לואיס, מיזורי. מדיה וקבצים בנושא דרד סקוט בוויקישיתוף ביוגרפיה - אתר מדינת מיזורי פסק הדין של בית המשפט במקרה דרד סקוט נגד סנדפורד מקורות נוספים בעניין פסק הדין דרד סקוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי דרד סקוט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) דרד סקוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הביוגרפיה של דרד סקוט באתר עמותת דרד סקוט.
ויליאם סימפסון

ויליאם הוד סימפסון (באנגלית: William Hood Simpson‏; 18 במאי 1888 – 15 באוגוסט 1980) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר התפרסם כאשר פיקד על הארמייה האמריקנית התשיעית בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה. סימפסון נולד בטקסס. הוא למד באקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית, סיים את לימודיו בה ב-1909 ושירת בחיל הרגלים. לפני כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה שירת בפיליפינים (1910-1912) והיה מוצב בסן פרנסיסקו וכן השתתף במסע העונשין במקסיקו נגד פנצ'ו וייה ב-1916. ב-1917 קודם לדרגת קפטן ושירת בחזית אירופה במלחמת העולם הראשונה בשורות הדיוויזיה ה-33. הוא הגיע עד לדרגה זמנית של לוטננט קולונל ולתפקיד של ראש מטה דיוויזיה. ב-1919 שירת כראש מטה הדיוויזיה ה-6 באילינוי. הוא שירת במשרד המלחמה ולאחר מכן למד בבית הספר לחיל רגלים בפורט בנינג (עד 1924). שנה אחר כך סיים את לימודיו בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית. לאחר שנתיים בתפקיד מפקד גדוד רגלים למד במכללת למלחמה של צבא ארצות הברית (עד 1928). בשנים 1932–1936 היה מורה ללימודי צבא במכללת פומונה (Pomona) בקליפורניה. ב-1934 קודם לדרגת לוטננט קולונל וב-1938 היה לקולונל. בשנים 1936–1940 היה מדריך במכללה למלחמה. ב-1940 מונה סימפסון לפקד על חטיבת רגלים בטקסס. באוקטובר 1941 קודם לתפקיד של מפקד הדיוויזיה ה-35 ועסק באימונה. בקיץ 1942 פיקד סימפסון על הדיוויזיה ה-30, ובאוקטובר באותה שנה מונה לפקד על הקורפוס ה-12, שזה עתה הוקם. באוקטובר 1943 קודם לדרגה זמנית של לוטננט גנרל והיה למפקד הארמייה הרביעית. במאי 1944 יצא סימפסון לבריטניה על מנת להקים את מטה הארמייה האמריקנית התשיעית. הארמייה הפכה למבצעית ב-5 בספטמבר, ופעלה במסגרת קבוצת הארמיות ה-12. משימתה הראשונה הייתה שחרור העיר הצרפתית ברסט שבברטאן, בעוד שתי הארמיות האמריקניות האחרות בצרפת (הראשונה והשלישית) מתקדמות מזרחה. בהמשך הצטרף סימפסון עם עוצבתו לקו החזית בגבול גרמניה. בנובמבר 1944 היא תקפה את קו זיגפריד. במהלך קרב הארדנים הועברה העוצבה לפיקודה של קבוצת הארמיות ה-21 הבריטית. הארמייה התשיעית השתתפה במסגרתה בצליחת נהר הריין במרץ 1945. באפריל 1945 שבה הארמייה שבפיקודו לפיקוד קבוצת הארמיות ה-12 ובאותו חודש הייתה הראשונה לחצות את נהר האלבה. ביוני 1945, לאחר כניעת גרמניה, שב סימפסון לארצות הברית. הוא מילא שליחות לסין, ולאחר מכן נטל את הפיקוד על הארמייה השנייה בטנסי. בנובמבר 1946 פרש מן השירות הצבאי. ביולי 1954 קודם על פי החלטת הקונגרס לדרגת גנרל (ארבעה כוכבים). סימפסון נודע במראהו, שהפך לסמל שלו - גבה קומה וקרח לחלוטין. סימפסון נפטר בשנת 1980 ונטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. סימפסון עוטר במדליית השירות המצוין (פעמיים), בעיטור כוכב הכסף, באות לגיון ההצטיינות ובאותות מערכה אמריקניים שונים. כמו כן הוענקו לו אות מסדר האימפריה הבריטית ואות לגיון הכבוד וצלב המלחמה הצרפתיים. מדיה וקבצים בנושא ויליאם סימפסון בוויקישיתוף ביוגרפיה של סימפסון באתר בית הקברות הלאומי ארלינגטון גלריית תמונות של סימפסון באתר TexasHistory biography/William-Hood-Simpson ויליאם סימפסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם סימפסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רמת דוד

רָמַת דָּוִד הוא קיבוץ בצפון-מערב עמק יזרעאל, הנמצא בתחום המועצה האזורית עמק יזרעאל ומשתייך לתנועה הקיבוצית. קרוי על שם דייוויד לויד ג'ורג', שבעת כהונתו כראש ממשלת בריטניה ניתנה הצהרת בלפור. קרקעות הגבעה שעליה שוכן הקיבוץ כיום נרכשו מידי משפחת סורסוק הלבנונית עוד בשנת 1921, אולם האריסים הערבים שישבו בהן סירבו לעזוב, ולכן לא התאפשרה העברת הקרקע למוסדות המיישבים היהודיים. בשנת 1926 התיישבה קבוצת "שרונה" ליד עין בֵּידָה (כיום עין סיפן) שמדרום לנהלל וממערב למקום הקיבוץ כיום. עם התיישבותה, שינתה הקבוצה את שמה ל"עיינות", על שם המעיינות הסמוכים. בסוף אותה שנה התיישבה גם קבוצת השרון סמוך לקבוצת עיינות. במרץ 1931 התקיים טקס בנוכחות חיים ויצמן ונציגי יהדות אנגליה, שבו ניתן ליישוב השם רמת דוד. בהמשך אותה שנה, לאחר משא ומתן שנמשך שנים אחדות, עלו אנשים מקיבוצי הסביבה על הקרקע במחרשות ובכך אילצו את הממשל המנדטורי להתיר להם לעבד את הקרקע ולבנות עליה. במהלך השנה שלאחר מכן הוקם במקום גן משותף לשתי הקבוצות, "עיינות" ו"השרון". בשנת 1932 הוחל בבניית רפת ולול עבור קבוצת השרון שהתיישבה בצד המזרחי. עיינות התמקמה לידה בצד המערבי. ביוני 1933 זכה הקיבוץ לחשמל. במשך כ-20 שנה שכנו ברמת דוד שתי הקבוצות זו ליד זו, אך ניהלו כל אחת חיי קהילה ומשק נפרדים. עם זאת, גן הילדים ועדר הצאן היו משותפים. ב-1953 התחברה קבוצת השרון, עד אז חברת חבר הקבוצות, עם אנשי מפא"י שפרשו מקיבוץ גבת הסמוך בעת הפילוג בקיבוץ המאוחד, והקימה עימם את קיבוץ יפעת. ברמת דוד נותרה קבוצת עיינות לבדה, ושמה הוסב לשם המקום ושטחי קבוצת השרון סופחו לשטחי רמת דוד. חדר האוכל של קבוצת השרון הוסב לאולם תרבות, לאחר מכן למועדון לילה ולבסוף נהרס. כלכלת הקיבוץ מבוססת על חקלאות (רפת, גידולי שדה) ועל מפעל מתכת שבבעלותו. בסמיכות לקיבוץ נמצא בית הספר האזורי לחינוך מיוחד "קישון", ובקרבתו גם שוכן בסיס חיל האוויר רמת דוד. בקיבוץ קיים מערך גנים המשרת את ילדי המקום. תלמידי היסודי לומדים בבית הספר עמק יזרעאל בקיבוץ גניגר או בבית הספר שגיא שבקיבוץ שריד ותלמידי התיכון לומדים בבית הספר העמק המערבי בקיבוץ יפעת. אתר האינטרנט הרשמי של רמת דוד רמת דוד באתר הרשות לפיתוח הגליל רמת דוד (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית מיכאל יעקובסון: סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ רמת דוד, באתר 'חלון אחורי', 4 באוגוסט 2023 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מפה משנת 1944 בהוצאת המחלקה להתיישבות חקלאית בסוכנות היהודית, עם ציון השם 'עיינות', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור רמת דויד, דבר, 18 במרץ 1931 רמת דוד - נקודת יישוב, דבר, 25 במרץ 1932 חשמל בגוש נהלל, דבר, 16 ביוני 1933 רמת דויד, דבר, 31 בינואר 1940 השרון גבת לנקודה חדשה, דבר, 29 ביולי 1954 ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Snow Goose

The Snow Goose (בעברית: אווזת השלג) הוא אלבום קונספט אינסטרומנטלי מאת להקת הרוק המתקדם הבריטית קאמל. האלבום יצא לאור בשנת 1975, והוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה. האלבום נכתב בהשראת הספר "אווזת השלג" מאת פול גאליקו. שמו של האלבום שונה ל-Music Inspired by The Snow Goose לאחר שגאליקו איים בתביעה משפטית על הלהקה. יש אומרים שהסיבה לכך היא שגאליקו, שהתנגד לעישון, חשב שהלהקה קשורה לחברת הסיגריות קאמל. תחילה תוכנן שהאלבום יכלול גם קטעי שירה, אף הם בהשראת הספר, אולם בסופו של דבר הופק האלבום כאלבום אינסטרומנטלי. ביצוע מלא של האלבום על ידי הלהקה נכלל באלבום ההופעה, A Live Record, אשר יצא לאור בשנת 1977. "The Great Marsh" ‏ – 2:02 "Rhayader" – ‏ 3:01 "Rhayader Goes to Town" – ‏ 5:19 "Sanctuary" – ‏ 1:05 "Fritha" – ‏ 1:19 "The Snow Goose" – ‏ 3:11 "Friendship" – ‏ 1:43 "Migration" – ‏ 2:01 "Rhayader Alone" – ‏ 1:50 "Flight of the Snow Goose" – ‏ 2:40 "Preparation" – ‏ 3:58 "Dunkirk" – ‏ 5:19 "Epitaph" – ‏ 2:07 "Fritha Alone" – ‏ 1:40 "La Princesse Perdue" – ‏ 4:43 "The Great Marsh (Reprise)" – ‏ 1:20 בשנת 2002 הוספו לאלבום רצועות בונוס: Flight of The Snow Goose" – ‏ 2:05" Rhayader" –‏ 3:09" Flight of the Snow Goose" – ‏ 2:49 Rhayader Goes to Town" – ‏ 5:07 (הופעה חיה במועדון Marquee) "The Snow Goose / Freefall" - ‏11:01 (הופעה חיה במועדון Marquee) אנדרו לאטימר - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרת סלייד, חליל ושירה (ברצועות הבונוס) פיטר ברדנס - אורגן, מיני מוג, פסנתר חשמלי, פסנתר אקוסטי, אורגן צינורות, סינטיסייזר דאג פרגוסון - גיטרה בס אנדי וורד - תופים, לאטין, כלי הקשה דייוויד בדפורד - עיבודים תזמורתיים רט דייוויס - מהנדס הקלטה מידע על האלבום The Snow Goose באתר MusicBrainz האלבום The Snow Goose באתר Discogs The Snow Goose במדריך העברי לרוק מתקדם The Snow Goose ביקורת באתר השרת העיוור הגמל ששרד: ביוגרפיה מלאה של להקת קאמל, במדריך העברי לרוק מתקדם
נאצר מחכה לרבין

"נאצר מחכה לרבין" הוא פזמון ישראלי מאת חיים חפר, שחובר בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים במטרה לחזק את המורל הלאומי. הפזמון חובר בעקבות הכרזתו התוקפנית של נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, כי הוא מחכה ליצחק רבין, רמטכ"ל צה"ל. ב-15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות תשכ"ז, חצו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. ב־17 במאי דרש נשיא מצרים ממפקד כוח החירום של האו"ם בסיני וברצועת עזה שכוחותיו יעזבו את קווי הגבול ויתרכזו במחנותיהם. ב-20 במאי התחילה מצרים להוציא יחידות של צבאה ממלחמת האזרחים של צפון תימן, כדי להעבירן לחצי האי סיני. בתגובה ערך צה"ל גיוס כללי של כוחות המילואים, גיוס ששיתק חלק גדול מהמשק הישראלי. ב-21 במאי נשא נאצר נאום ובו הכריז "אנו מוכנים. אם רוצה גנרל רבין לנסות את כוחו במלחמה - אהלן וסהלן". בישראל התפרשה ההכרזה כהכרזת מלחמה, ובציבור שררה אווירה קשה. על רקע זה כתב חיים חפר בסוף מאי, שיר שמבוסס על הביטוי "נאצר מחכה לרבין" ובו לעג לנשיא מצרים נאצר ולצבא המצרי. אריק לביא שר את הפזמון, לפי לחן עממי. השיר התקבל בציבור בהתלהבות והושר בפי כל. לאחר הניצחון במלחמה, הפך השיר לאחד משירי הניצחון, בדומה לשיר "ירושלים של זהב" של נעמי שמר. רבים התאימו חלק ממילות השיר למציאות, "כי באנו" במקום "כי יבוא" וכו'. מקור הלחן לא ידוע והוא מוגדר באקו"ם כנחלת הכלל. סברה אחת היא שמקור הלחן הוא בשיר אנטי חסידי ביידיש שהתחיל במילים "אין א שטעטעל". הלחן שומש לאורך השנים בשירים רבים, ביניהם אף השיר הסובייטי "קולחוזנייה סטולנייצה" - שיר הלל ביידיש ליוסיף סטאלין שביצע זינוביי שולמן וכתב איציק פפר. ייתכן שאריק לביא הכיר את הלחן מ"בעיירה סמוך לכאן", שיר עברי וולגרי שמקורו ביידיש. לשיר הוקלטה גם גרסה ביידיש הפותחת במילים "נאצר האט געווארט אויף רבין". השיר זכה לגרסאות כיסוי מאת אומנים נוספים, ביניהם הדודאים ומייק בורשטיין. נאצר מחכה לרבין, איי איי איי נאצר מחכה לרבין, איי איי איי שיחכה ולא יזוז, איי איי איי כי יבוא מאה אחוז, איי איי איי איי איי איי איי איי איי איי איי איי במהלך השנים נוצרו פרפרזות שונות לביטוי: ב-2001 יצא סיפור קצר בשם נאצר מחכה לרבין בספר סדומאל מאת לאה איני. במהלך הבחירות לכנסת השלוש עשרה תעמולת הבחירות של מפלגת העבודה השתמשה במוניטין הצבאי שרכש רבין, בעיקר כרמטכ"ל מלחמת ששת הימים, והשתמשה בססמת הבחירות "ישראל מחכה לרבין". ב-2010 פתח "השמאל הלאומי" בקמפיין משוחזר של "ישראל מחכה לרבין". בתו של רבין הביעה התנגדות לקמפיין שמשתמש בשמו של אביה. בדצמבר 2006 החזיקו פעילי תנועת "שלום עכשיו" שלטים ועליהם הסיסמה "אסד מחכה לאולמרט". "נאצר מחכה לרבין" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "נאצר מחכה לרבין" באתר שירונט נאצר מחכה לרבין, בביצוע אריק לביא, סרטון באתר יוטיוב השיר בביצוע הדודאים (יוטיוב), וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב רחל אורן, תקליטים של זהב, דבר, 17 בנובמבר 1967 טדי פרויס, יצחק רבין: הדרך אל ה-5 ביוני, דבר, 16 ביוני 1967. דברי נאצר בסרט של הבי.בי.סי. בערבית להנצחת זכרו של נאצר (החל בדקה ה-41 ו-28 שניות) Зиновий Шульман - Колхозная застольная, 1938, סרטון באתר יוטיוב נאצר מחכה לרבין בביצוע מייק בורשטיין, באתר הספרייה הלאומית לאה איני, סדומאל, בהוצאת הקבוץ המאוחד, ‏2001 את הססמה חיברה הקופירייטרית הצעירה שולי גלנץ. מיכל שפירא, דליה רבין נגד קמפיין השמאל הלאומי, באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2010. גיל קלנר, ‏יריב אופנהיימר: "אם היינו עושים שלום בסוריה הכל היה יכול להשתנות", באתר "סרוגים", 5 באוקטובר 2014 יריב לוין, נסיגה מהגולן? מפחיד לחשוב מה היה קורה, באתר ישראל היום, 10 בספטמבר 2014
בר (יחידת מידה)

בר היא יחידת מידה של לחץ השווה למיליון דיין לסנטימטר רבוע, כלומר, למאה אלף פסקל. מקור המילה הוא מהמילה היוונית "báros", שמשמעותה משקל. הסמל הרשמי שלה הוא bar. יחידת המידה המשמשת במערכת היחידות הבינלאומית היא הפסקל, שהיא ניוטון אחד למטר רבוע, (כך שבר אחד שווה ל־100,000 פסקל). בשימוש יומיומי, למשל בניפוח אוויר בצמיגים, משתמשים בבר או ב-PSI. בר אחד שווה בערך ל-14.504 PSI. השימוש בחיי היומיום בבר בציבור ובתעשייה רווח, מכיוון שהבר קרוב ללחץ האטמוספירי בגובה פני הים, ולשימוש יומיומי אפשר להתייחס אליו כשווה לו בקירוב. בשימושים מטאורולוגיים, מדידת לחץ אוויר אטמוספירי מתבצעת לרוב במיליבר. לפי יחידות ה־SI ההקטופסקל (hPa) שווה למיליבר, כך שהמיליבר וההקטופסקל הם בני החלפה. ביחידות ה־SI מועדפות היחידות בעלות הכפולות של 1,000, לפיכך מועדף הקילופסקל (bar = 100 kPa) ולעיתים משמש בתחזיות מזג אוויר בקנדה. הקילופסקל נפוץ במדעים אחרים כמו הכימיה, אך במטאורולוגיה ההקטופסקל יותר נפוץ. מדיה וקבצים בנושא בר בוויקישיתוף לחץ האוויר בגובה פני הים הוא 1013.25 מיליבר (או 1.01325 בר)
ג'ונגחווה טלקום

ג'ונגחווה טלקום (בסינית: 中華電信, באנגלית: Chunghwa Telecom Company) היא חברת התקשורת הגדולה בטאיוואן. ג'ונגחווה טלקום נוסדה ב-1 ביולי 1996 כחלק ממאמצי ההפרטה של ממשלת טאיוואן. לפני כן פעלה החברה כיחידה במשרד התקשורת של טאיוואן במשך למעלה ממאה שנים. החברה נסחרת בבורסה של טאיוואן החל מאוקטובר 2000, ויחידות ADS ‏(American Deposit Share) שלה נסחרות בבורסה של ניו-יורק החל מיולי 2003. באוגוסט 2005 ירדו אחזקות הממשלה בחברה אל מתחת ל-50%, ובכך הפכה החברה למופרטת דה-פאקטו. ג'ונגחווה טלקום מספקת שירותי טלפון קווי, נייד, אינטרנט ותקשורת נתונים בפס רחב למגזר העסקי. החברה היא אחת מחברות הטלקום הגדולות באסיה בהיקף המחזור וכן החברה הגדולה בטאיוואן במחזור ובמספר הלקוחות בכל אחד מענפי פעילותה. מדיה וקבצים בנושא ג'ונגחווה טלקום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונגחווה טלקום (במנדרינית טיינואנית תקנית ובאנגלית) ג'ונגחווה טלקום, ברשת החברתית פייסבוק ג'ונגחווה טלקום, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ונגחווה טלקום, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא טאיוואן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמציה (מושב)

אֲמַצְיָה הוא מושב שיתופי ישראלי חילוני, הממוקם בחבל לכיש במועצה אזורית לכיש. היישוב משתייך לתנועת משקי חרות בית"ר. היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל ביוני 1955. יחד עימו הוקמו שתי היאחזויות נוספות בחבל לכיש: לכיש ונחושה, סמוך לקו שביתת הנשק עם ירדן. סביב היישוב מצויים שרידי יישוב עתיקים רבים, דוגמת מבנים, מקוואות ובורות מים, מערות מגורים חצובות וגתות. השרידים מתוארכים למספר תקופות היסטוריות, הכלכותית, הברונזה הקדומה, הברזל, הרומית והביזנטית. אמציה הוקם על אדמות הכפר הערבי אל-דווימה, שנכבש במלחמת העצמאות על ידי גדוד 89 של חטיבה 8, לצד חורבות הכפר (שעליהן נבנה מאוחר יותר כרמי קטיף). המושב נקרא על שם אמציה בן יואש שהיה מלך יהודה, ושלפי המקרא נהרג באזור חבל לכיש, וכן לציון האומץ והגבורה של יישובי הספר. בעבר היה היישוב מושב שיתופי, אך עם הזמן הוא עבר הפרטה ואיבד מאופיו הסוציאליסטי. בשנות החמישים והששים סבל היישוב ממתקפות הפדאיון. בשנת 1956, במהלך קרב עם כוח של הלגיון הערבי, נהרגו סמוך ליישוב שישה חיילי צה"ל, רובם אנשי מילואים. האירוע מכונה תקרית דווימה. סמוך ליישוב נמצא אתר מערות חזן – מערכת מסתור מסועפת מתקופת מרד בר כוכבא. ב-2006 הוקמו בשטח המושב קרווילות למפוני היישוב קטיף ששכן בגוש קטיף. יותר מעשר שנים לאחר מכן, החלה קהילת קטיף להיכנס לבתיה החדשים בכרמי קטיף. ב-8 ביוני 2009, חנכה החברה הלאומית לדרכים, במעמד שר התחבורה, חלק מכביש 358 החדש, קטע באורך 17 ק"מ של כביש המחבר בין היישובים שקף, שומריה ואמציה ויישובים נוספים העתידים לקום - אליאב (חרוב), נטע וגבעת חזן. סמדר שרון, "כך כובשים מולדת": תכנון ויישוב חבל לכיש בשנות החמשים, פרדס הוצאה לאור 2017 מדיה וקבצים בנושא אמציה (מושב) בוויקישיתוף יאיר דקל, משק הספר מחכה ל"גרעין האספרסו" - עם בניית הבתים הראשונים למשק "אמציה", חרות, 30 בדצמבר 1960, עמ' 4 אמציה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הוקמו 2 האחזויות נח"ל בחבל לכיש, הצופה, 9 ביוני 1955, עמ' 4 אמיל אלג'ם, 'אמציה דרום: דו"ח סופי', בתוך: חדשות ארכיאולוגיות: חפירות וסקרים בישראל 124, 2012. עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך, מטח, 2010, עמ' 48 עורך: יובל אלעזרי, לקסיקון מפה לארץ ישראל, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, עמ' 39 צפריר רינת, יישוב למפוני גוש קטיף נבנה על שרידי כפר פלסטיני, באתר הארץ, 21 ביוני 2013 שראל פז, שני יישובי-היאחזות של הנח"ל עלו על הקרקע מול חברון, על המשמר, 9 ביוני 1955, עמ' 1 שמות חדשים ליישובים, חרות, 14 באוגוסט 1955, עמ' 3. מסתננים מתנכלים לצנורות השקאה, מעריב, 20 במאי 1956, עמ' 1; "הוכרחנו להסתנן לישראל", חרות, 15 באוגוסט 1956, עמ' 4; מחר - פסה"ד במשפט הפדאין, שערים, 20 באוגוסט 1956, עמ' 4; יהושע תדמור, ישראל פנתה באיגרת דחופה למועצת-הביטחון, למרחב, 28 במאי 1956, עמ' 1; איש 'אל-פאתח' נהרג באזור לכיש על ידי משמר של צה"ל, שם, 1 באוקטובר 1956, עמ' 1; בית ועמוד טלפון פוצצו בשתי חבלות באזור לכיש, שם, 17 במאי 1967, עמ' 1; שני מחבלים צעירים - למאסר 10 ו-11 שנים, על המשמר, 6 באוגוסט 1969, עמ' 7.
פפנש

פַּפַּנַש היא סופגניה או לביבת גבינה, קינוח נפוץ מהמטבח הרומני. להכנת הקינוח יוצרים כדורים מגבינה רכה (למשל ריקוטה, גבינת קש), קמח וסולת, המטוגנים בשמן עמוק או מבושלים במים רותחים. פפנש מכיל גם ביצים וסוכר. כדורי הפפנש מעוצבים עם שקע בראשם, שימולא לאחר הטיגון בשמנת חמוצה. יש היוצרים מהבצק שהוצא מהשקע כדורון, שלאחר הטיגון מונח מעל השקע. הקינוח מוגש חם, עם שמנת חמוצה וריבה, לרוב ריבת פירות יער כגון דובדבנים, תות או אוכמניות. לעיתים מפזרים מעל סוכר. מדיה וקבצים בנושא פפנש בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחמיה חליבה

נחמיה חליבה (8 באוקטובר 1939 - 9 ביוני 2022) הוא כדורגלן עבר ישראלי. בשנות השישים שיחק כבלם שמאלי בקבוצת בית"ר תל אביב, בליגה הלאומית (שהייתה אז הליגה הראשונה בישראל) ובליגה א' (שהייתה אז הליגה השנייה בישראל). חליבה נחשב לשחקן מרכזי בעמדות ההגנה של הקבוצה. חליבה נולד וגדל בשכונת התקווה בתל אביב. בגיל 12 שיחק בקבוצת הגדנ"ע "בית"ר התקווה" במשך שנה, ואחר כך בקבוצת "גדנ"ע עודד" במשך כשנתיים. כנער שיחק בקבוצת הנוער "גדנ"ע יהודה". במהלך שירותו הצבאי שיחק בקבוצת הכדורגל של חיל האוויר וזכה עימה בגביע הרמטכ"ל. במהלך השירות הצבאי, בסוף שנות החמישים, החל חליבה לשחק בקבוצת בית"ר תל אביב, ששיחקה אז בליגה הלאומית. בסוף עונת 1960/61 ירדה הקבוצה לליגה א'. ב-1964 חזרה לליגה הלאומית, בזכות שער שוויון שחליבה הבקיע בדקות האחרונות של משחק ההכרעה נגד קבוצת הפועל גבעתיים, ושיחקה בה במשך שתי עונות. ב-1966 עבר חליבה לדרום אפריקה, ושיחק שם בקבוצת "אפולון". ב-1969 שב לבית"ר תל אביב, ונמנה עם סגל השחקנים שהעלה אותה פעם נוספת לליגה הלאומית. חליבה שיחק בקבוצה עד שנת 1971. בסיום עונת 1964/65 הופיע חליבה במקום התשיעי ברשימת השחקנים המצטיינים בליגה הלאומית של העיתון "מעריב". בסיום עונת 1969/70 הופיע במקום העשירי ברשימה. חליבה ניהל עסק בתחום ייצור מצבות. נחמיה חליבה נפטר בית חולים בלינסון ב-9 ביוני 2022 בגיל 83, לאחר שנלחם במחלת הסרטן. נקבר בבית העלמין ראש העין. נחמיה חליבה: מנצחים מפני שאין ברירה, מעריב, 7 במרץ 1966 אורן קורנפלד, ארז מיכאלי ורועי פרייס‏, הקבוצות הגרועות בהיסטוריה של הכדורגל הישראלי - בית"ר תל אביב 1960/1, באתר וואלה, 10 במרץ 2011 חליבה: בעטתי עם כל הנשמה שלי, מעריב, 19 באפריל 1964 אברהם פז, עליה בצופים, ירדה ברמה ובשערים, מעריב, 30 במאי 1966 ישראל רוזנבלט, בית"ר תל-אביב: חבורת הותיקים נתנה את הטון, מעריב, 9 ביוני 1969 21 המצטיינים בליגה הלאומית, מעריב, 28 במאי 1965 הכל התברר אתמול לאחר סרט המתח במחזור האחרון, מעריב, 3 במאי 1970
קלאו לבן-גרון

קלאו לבן גרון (שם מדעי: Anorrhinus galeritus) הוא מין עוף ממשפחת הקלאוניים. הוא חי ביערות טרופיים וסובטרופיים בעלי לחות גבוהה. גופו של קלאו לבן גרון שחור כולו חוץ מהגרון, טבעת העין וחלק מהזנב שצבעם הוא לבן. לצעירים יש נוצות תעופה בצבע חיוור יותר ומקור קטן יותר. האורך הממוצע של הקלאו הוא 89 ס"מ. אין הרבה הבדלים בין הזכר לנקבה, ההבדל היחיד הוא שאצל הזכר הפה שחור ואצל הנקבה הוא בגוון בהיר. הקלאו ביישן וחששן וקשה לעשות עליו מחקרים מדעיים למרות שקל יחסית לתצפת עליו ממרחק. ועל כן, האורניתולוגים התקשו לאסוף מידע מדעי עליו. הוא אוכל אך ורק פירות. הקלאו חי ביערות עד טרופיים וסובטרופיים עבותים. הוא נוחת ומקנן רק בצמרות העצים ובענפים הגבוהים ביותר ולא מתחת להן. הוא מין חברותי מאוד. כמו כל שאר בני המשפחה, הקלאו לבן הגרון מקנן רק בחורים טבעיים בעצים ולעיתים נדירות קודח חור בעץ מת ולא בעץ חי בגלל שהמקור שלו אינו חזק מספיק לקדיחה. הסיבה לכך היא שהמקור נראה חזק מבחוץ אך חלול לגמרי מבפנים. אחרי שהנקבה בחרה חור, היא מתיישבת בו ומתחילה לחסום אותו בעזרת הזכר כדי שטורפים לא יוכלו להיכנס. יש רק פתח קטן להכנסת אוכל. מתי שהקן לא מתאים למידות הגוזלים, הנקבה והזכר הורסים אותו ובונים אותו מחדש. הקלאו מונוגמי. אזורי המחיה של הקלאו נרחבים ולא מקוטעים. פרטים נצפו בדרום-מזרח אסיה, במדינות ברוניי, אינדונזיה, דרום תאילנד, מלזיה ובורמה. היקף אוכלוסיות קלאויים לבני הגרון נמצא במגמת ירידה (10% ב-10 שנים) עקב כריתת יערות; אולם הוא אינו נמצא בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא קלאו לבן-גרון בוויקישיתוף קלאו לבן-גרון, באתר ITIS (באנגלית) קלאו לבן-גרון, באתר NCBI (באנגלית) קלאו לבן-גרון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קלאו לבן-גרון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קלאו לבן-גרון, באתר GBIF (באנגלית) מידע על קלאו לבן גרון, אתר מאלאזיאני לקלאונאים מידע על שימור הקלאו, אתר BirdLife מידע על הקלאו(הקישור אינו פעיל), אתר אוויס-איביס מידע על קלאויים, אתר הצפרות התאילנדי קלאו לבן גרון, אתר גן החיות התאילנדי קלאו לבן-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN