יעקב נאמן

יעקב ישראל נאמן (16 בספטמבר 1939 – 1 בינואר 2017) היה עורך דין, שותף במשרד עורכי הדין "הרצוג, פוקס, נאמן ושות'" ופרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. כיהן כשר המשפטים וכשר האוצר. נולד ב-16 בספטמבר 1939 (ג' בתשרי ה'ת"ש) בתל אביב למנחם ומלכה נוימן, בן בכור מבין ארבעה בנים. אביו, מנחם, היה בן דוד מדרגה רביעית של בנימין זאב הרצל. בתיכון למד שנה בישיבת היישוב החדש, לאחריה שנה בבית הספר התיכון של ישיבה יוניברסיטי, ושנתיים במדרשית נעם. עם סיום לימודים אלה, באוגוסט 1958, התגייס לצה"ל, לחטיבת גולני, ולאחר פציעה הועבר לגדנ"ע. את שירותו הסדיר סיים בדרגת סגן, ובמילואים עלה לדרגת סרן. לאחר שירותו הצבאי פנה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית, תחילה בשלוחה התל אביבית ובהמשך בירושלים, וסיים את התואר הראשון בהצטיינות (1964). במהלך לימודיו היה, בין השאר, מזכיר הוועדה לבדיקת שיטת המיסים ברשויות המקומיות, בראשות שופט בית המשפט העליון ד"ר אלפרד ויתקון (נאמן כיהן כחבר בוועדה בשנים 1972-1974). לקראת התואר השני פנה ללימודים באוניברסיטת ניו יורק, שם סיים תואר שני בשנת 1965. הוא חזר לישראל כדי להשלים התמחות כעורך דין, ולאחר מכן חזר לאוניברסיטת ניו יורק, ממנה קיבל בשנת 1968 תואר דוקטור למשפטים בהצטיינות. יעקב נאמן שימש במשך שנים רבות בתפקידי הוראה שונים: עוזר הוראה בקורס לדיני חוזים, הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, שלוחת תל אביב (1965–1967) מרצה לדיני מיסים, אוניברסיטת תל אביב (1968–1970) מרצה לדיני מיסים, האוניברסיטה העברית (1970–1971) מרצה וממקימי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן (1971–1976) פרופסור אורח, אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1976) פרופסור חבר אורח, אוניברסיטת תל אביב (1977–1979) פרופסור חבר אורח, האוניברסיטה העברית (1991) נאמן התמחה בשנת 1964 אצל השופטת מרים בן-פורת בבית המשפט המחוזי בירושלים, ובין השנים 1965–1968 התמחה ועסק בעריכת דין במשרד עו"ד י. גורניצקי ושות'. בתחילת שנות ה-70 החל לפעול כעורך דין עצמאי, וביולי 1972 נמנה עם מקימי משרד עורכי הדין הרצוג, פוקס, נאמן ושות'. שימש כשותף בכיר במשרד בין השנים 1972–1979, 1981-1996, 1996-1997 (ההפסקות נבעו ממעברו לפעילות ציבורית, כמנכ"ל משרד האוצר וכשר). בין השאר, ייצג נאמן את אבא אבן בהסדרת ענייני חשבונותיו בחוץ לארץ. במקביל לעיסוקו כעורך דין כיהן כדירקטור בבנק טפחות למשכנתאות (1974-1977). בשנות ה-80 היה מעורב, לצד עורך הדין רם כספי, בניסוח ההסדר עם אנשי השב״כ שנחשדו בעבירות שביצעו במהלך פרשת קו 300. בשנת 1997, כאשר מונה לשר האוצר, מכר נאמן את חלקו במשרד לשותפיו, ושמר לעצמו את האופציה לשוב למשרד כשותף בכיר. עם התפטרותו מתפקיד שר האוצר, בדצמבר 1998, שב לשותפות במשרד. משרדו ייצג חברות גדולות כמכתשים אגן, חברת החשמל, בתי הזיקוק ומרקסטון. במקביל ניהל תיקי פרו בונו למי שלא היה להם כסף לשכר טרחה. נאמן היה בעל גישה מקלה ליחסי הון-שלטון ואף התכחש לתופעה. בעקבות מאבק ארוך שניהל משרד עו"ד הרצוג-פוקס-נאמן נוצרה הלכת השנים האבודות בשנת 2004. מנובמבר 1979 עד פברואר 1981, בתקופת כהונתו של יגאל הורביץ כשר האוצר, כיהן נאמן כמנכ"ל משרד האוצר. למען טוהר המידות נקבע שנאמן לא יעסוק בנושא הקשור ללקוח של משרד הרצוג, פוקס, נאמן ושות'. במסגרת תפקידו כמנכ"ל משרד האוצר פעל נאמן כדירקטור בשתי חברות ממשלתיות: חברת אל על והתעשייה האווירית, וכן היה יושב ראש של שתי ועדות מנכ"לים: ועדת המנכ"לים לענייני אזור יהודה, שומרון וחבל עזה. ועדת המנכ"לים לעניינים כלכליים בינלאומיים. כמו כן, היה חבר הוועדה לאנרגיה אטומית. ועדת בייסקי, שחקרה את משבר מניות הבנקים של 1983, מתחה ביקורת על הורביץ וכתבה כי הוא "לא הבין, לטענתו, את חומרת המצב... הוא גם נושא באחריות לארגון לקוי של משרדו, כשנושאים בתחום סמכותו אינם זוכים לטיפולו ואינם מובאים בפניו", ונקבע כי אחריותו של נאמן למשבר קשורה למחדליו של הורוביץ. לאחר הבחירות לכנסת הארבע עשרה ולראשות הממשלה ניהל מטעם הליכוד את המשא ומתן להקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע. ב-18 ביוני 1996 מונה נאמן לכהונת שר המשפטים בממשלת נתניהו. ב-18 ביוני 1996 מונה נאמן לכהונת שר המשפטים בממשלת נתניהו. שעות ספורות קודם למינוי הגיש העיתונאי יואב יצחק עתירה לבית המשפט העליון, ובה טען כי נאמן אינו כשיר לכהונת שר בכלל ושר משפטים בפרט - בשל הודעות כוזבות שמסר ומעשים פליליים לכאורה שביצע. למחרת היום הודיע היועץ מיכאל בן יאיר על פתיחת בדיקה משטרתית בפרשה אחת (בלבד) מתוך שמונה שהועלו בעתירה. ב-8 באוגוסט 1996 הודיע מיכאל בן יאיר, היועץ המשפטי לממשלה, לבית המשפט העליון כי החליט לפתוח בחקירה פלילית נגד השר נאמן. באותו היום הגיש נאמן את התפטרותו מתפקיד שר המשפטים. כתב האישום נגד יעקב נאמן כלל שני עניינים: הגשת תצהיר כוזב לבית המשפט העליון (כתשובה לעתירת יואב יצחק) שבה איחר את מועד תחילת קשריו עם אריה דרעי ומועד מינויו לראש ועדה ממשלתית בידי דרעי, ומסירת עדות שקר בחקירתו במשטרה בעניין אריה דרעי. נאמן זוכה ב-15 במאי 1997 לאחר שנמצא שפעל בתום לב. בית המשפט קבע כי אכן התצהיר שמסר בלתי נכון ומטעה, אך ציין כי תיקונים ממנו שהתקבלו עוד בטרם הדיון מעידים שהדבר נעשה מתוך טעות רישום ללא כוונה פלילית, ובכך קיבל את עדותם של שני עורכי דין ממשרדו אשר הכינו ורשמו את התצהיר. בית המשפט הביע תמיהה על כך שרושם התצהיר לא נחקר טרם המשפט. לימים, פרקליטת המדינה דאז עדנה ארבל והיועמ"ש מיכאל בן יאיר, האשימו זה את זה בהגשת כתב האישום, עו"ד יהושוע רזניק סיפר כי ההחלטה על הגשת כתב אישום התקבלה באופן חריג באמצעות הצבעה בקלפי בין הפרקליטים. נאמן כתב בספרו כי שמע שמיכאל בן יאיר התבטא בנוגע אליו שהוא הולך "לתקוע את הפשיסט הזה". לנאמן הייתה ביקורת רבה על התביעה הכללית של מדינת ישראל ועל התנהלותה של המשטרה בחקירת אישי ציבור. לגבי העמדתו לדין הוא טען שהדבר נבע מנקמנות של היועץ בן יאיר, שבדרך זו ניסה למנוע את הדחתו שלו בידי ראש הממשלה נתניהו ושר המשפטים נאמן. בשנת 2007, טען כי חקירות שחיתות צריכות להתבצע במחשכים ולא מול עיני המצלמות. לטענתו המשטרה עושה פומבי לחקירות אישי ציבור, כדי לכסות על אוזלת ידה בתחומי הפשיעה הרגילים. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא נקודת מבט: לא אנציקלופדי לכתוב שהוא העביר תקציב בעייתי. אם זו דעה של מישהו ראוי לציון, צריך לציין מי זקף זאת לזכותו. ב-9 ביולי 1997 מונה נאמן לשר האוצר, משרד בו כבר שימש מנכ"ל בשנים 1979–1981. יואב יצחק עתר לבג"ץ בטענה שנאמן עשה עבירות פליליות נוספות. פרקליטות המדינה אמרה שאין כל תשתית ראייתית, שתצדיק פתיחה בחקירה משטרתית בחשד לביצוע עבירות. עתירה יואב יצחק נדחתה. עם מינויו הפך נאמן ליד ימינו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, ולאחד השרים הדומיננטיים בממשלה. בין היתר ניהל בשם הממשלה את המשא ומתן עם הרפורמים והקונסרבטיביים בשאלת הגיור. לחובתו של נאמן נרשם הכישלון במשא ומתן עם ההסתדרות החדשה, ותקציב המדינה הבעייתי שהוכן לשנת 1998. נאמן הואשם על ידי עמיתיו השרים באי-אמינות, ובחוסר רגישות לצורכי השכבות החלשות. ב-18 בדצמבר 1998 התפטר נאמן, עקב חוסר גיבוי מצד ראש הממשלה נתניהו, ושב למשרד עורכי הדין. נאמן חזר לפעילות פוליטית לאחר הבחירות לכנסת ה-18, כאשר כיהן כחבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של הליכוד. בממשלה ה-32 חזר לכהן כשר המשפטים וזאת לאחר שישראל ביתנו נסוגה מדרישתה הראשונית להשאיר את פרופ' דניאל פרידמן בתפקיד זה, והסכימה כפשרה כי נאמן יכהן בתפקיד זה. במשרתו זו קידם נאמן תוכנית לפיצול תפקיד היועץ המשפטי לממשלה, כיוון שלטענתו היועץ המשפטי לממשלה מצוי בניגוד אינטרסים בבואו לייעץ לה מחד ולהגיש כתבי אישום נגד חבריה מאידך, וכי אין ליועץ מספיק זמן כדי לטפל בפשיעה בארץ בתפקידו כראש מערכת התביעה. על תוכניתו זו נמתחה ביקורת ציבורית, בין השאר מצד גורמים בפרקליטות ובהם פרקליט המדינה משה לדור. בתחילת דצמבר 2009 המליץ על מינויו של יהודה ויינשטיין לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, והממשלה אישרה את המינוי. בכנס רבנים ודיינים בנושא דיני ממונות, שנערך בירושלים, אמר נאמן כי הוא תומך בהפיכת ההלכה למשפט מחייב בישראל, ובעקבות כך נמתחה עליו ביקורת בקרב גורמים במערכת הפוליטית, שהאשימו אותו ברצון להפוך את ישראל למדינת הלכה. בתגובה לכך טען נאמן כי כלל לא התכוון לקרוא להחלפת חוקי המדינה בחוקי ההלכה, וכי הוא דיבר על הגברת חשיבותו של המשפט העברי בישראל. נאמן גם קידם תוכנית לבוררות חובה בתביעות אזרחיות, שהייתה אמורה להסמיך נשיא או סגן נשיא בבית משפט השלום להעביר לבוררות מחוץ לבית המשפט כל תביעה אזרחית המתנהלת בבית המשפט שסכומה עד 2.5 מיליון שקל, בלי לקבל את הסכמת הצדדים. תוכנית זו עוררה התנגדות בקרב עורכי דין, משפטנים ושופטים, ביניהם דליה דורנר, פרופ' יצחק זמיר, ודורית ביניש. באפריל 2012 העלה הצעת חוק המאפשרת לחברי הכנסת לבטל פסילת חוקים על ידי בג"ץ. ב-18 במרץ 2013, עם השבעת הממשלה ה-33, פרש מהפוליטיקה, וראש מפלגת התנועה ציפי לבני החליפה אותו בתפקיד. יעקב נאמן כיהן במגוון תפקידים ציבוריים: חבר ועדת אשר לרפורמה במערכת המיסוי בישראל (1971-1973) חבר מועצת לשכת עורכי הדין ויו"ר ועדת החקיקה של הלשכה (1972-1975) חבר הוועדה המדעית הקבועה של האיגוד הפיסקלי הבינלאומי (1973-1978) חבר הוועדה לבדיקת ענייני השכר בשירות הציבורי (1976) חבר הוועדה הציבורית בנושא ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים (1977) חבר המוסד לבוררות מוסכמת (1977-1979) יושב ראש הוועדה לבדיקת התאמת חוקי המיסים לחוקי הפיקוח על המטבע (1977-1978) חבר הוועדה הממלכתית לבדיקת מבנה השלטון המקומי בישראל (1977-1979) חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל (1977-1978, 1991-1996) חבר הוועדה הציבורית לבחינת מערכת הדלק בישראל (1978-1979) חבר הוועדה הציבורית לחברות ממשלתיות (1978-1981) חבר מועצת המנהלים של הבנק העולמי (1979-1981) חבר הוועדה הציבורית לבדיקת מעמד המורה (1979) חבר הוועדה לבדיקת מהומות הר הבית (1991) יושב ראש הוועדה הציבורית ליישום דו"ח מבקר המדינה על מתן תמיכות למוסדות על ידי רשויות מקומיות (1991-1992) חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1992) יושב ראש הוועדה לעידוד תעשיית הקולנוע בישראל (1994) יושב ראש ועדת החקירה לעניין עיריית בני ברק (1995) יושב ראש הוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן נפטר ב-1 בינואר 2017, לאחר שנאבק במחלה קשה. למחרת נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בהלווייתו השתתפו מאות, בהם נשיא המדינה לשעבר ראובן ריבלין, שספד לנאמן, יושב ראש הכנסת לשעבר יולי אדלשטיין ושרי ממשלה. נאמן היה תושב ירושלים, נשוי ואב לחמש בנות ובן אחד. בנו היחיד, איתן, שהיה רופא בכיר ביחידה לטיפול נמרץ ילדים במרכז הרפואי סורוקה, נהרג כרופא צבאי ב-9 באוקטובר 2023 במהלך מתקפת הפתע על ישראל, במהלך היתקלות בשדרות. אל תירא עבדי יעקב (אוטוביוגרפיה), הוצאת משכל, 2017 דיני מיסים, מהדורה רביעית, הוצאת שוקן, תשכ"ט (כמסייע לכותב העיקרי, השופט ד"ר אלפרד ויתקון) סדרי שלטון ומשפט בישראל, מהדורה שלישית, הוצאת נציבות שירות המדינה, תש"ל (הפרק דיני מיסים) בנוסף, נאמן כתב למעלה מ-30 מאמרים בתחום המיסים, תאגידים וניירות ערך, שפורסמו בביטאונים מקצועיים בישראל ומחוצה לה. מדיה וקבצים בנושא יעקב נאמן בוויקישיתוף יעקב נאמן, באתר הכנסת יעקב נאמן, באתר כנסת פתוחה סטלה קורין-ליבר וזאב קליין, ‏נאמן לעצמו, באתר גלובס, 27 בפברואר 2003 שוקי שטאובר, עו"ד ועוד, 2005, הפרק "עו"ד ד"ר יעקב נאמן (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)". הדר חורש, יעקב נאמן: "יש במדינה תחושה של קריסת מערכות; בתי המשפט בקריסה מוחלטת", באתר TheMarker‏, 18 במאי 2007 הילה רז, הטיפים של יעקב נאמן: כך תצליחו במקצוע, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2008 סטלה קורין-ליבר, ‏יעקב נאמן: "מערכת המשפט בקריסה מוחלטת; הון-שלטון זה המצאה; צריך לחסל את שלטון הפקידים והמשפטנים", באתר גלובס, 12 באפריל 2008 יובל יועז ואלה לוי-וינריב, ‏פרידמניזם בלי פרידמן: מהי האג'נדה של פרופ' יעקב נאמן, שצפוי להתמנות לשר המשפטים הבא, באתר גלובס, 16 במרץ 2009 הילה רז, כך מתנהל המשרד הרצוג-פוקס-נאמן, ללא יעקב נאמן, באתר TheMarker‏, 13 באפריל 2009 שוקי שדה, נאמנים לנאמן, באתר TheMarker‏, 2 באפריל 2009 ריאיון עם שר המשפטים יעקב נאמן, "עורך הדין", כתב העת של לשכת עורכי הדין, יולי 2009 תומר אביטל, יעקב נאמן: "שכר הבכירים אינו בעייתי. האופציות כן", באתר כלכליסט, 27 בפברואר 2011 חגי עמית, לא נאמן: הכנסת יוצאת למלחמה במערכת - ושר המשפטים שותק, באתר TheMarker‏, 25 בנובמבר 2011 גידי וייץ, תומר זרחין, שליחו הנאמן של נתניהו, באתר הארץ, 5 בינואר 2012 נועם שרביט, קלמן ליבסקינד ואראל סג"ל, נאמן לדרכו: שר המשפטים שובר שתיקה, באתר nrg‏, 17 בפברואר 2012 חן שליטא, ‏איש הסוד של נתניהו וליברמן: יעקב נאמן מסכם קדנציה, באתר גלובס, 9 במרץ 2013 יעקב נאמן - נאום מלא - להיות מנטש 20 במאי 2014 יעקב נאמן, "אל תירא עבדי יעקב". האוטוביוגרפיה של יעקב נאמן, באתר ynet, 7 בינואר 2017 יעקב נאמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) העלאות ומינויים בסגל האוניברסיטה של ת"א, מעריב, 13 באוגוסט 1969 מינויים חדשים בבירה, מעריב, 27 ביולי 1970 בר אילן לקראת תש"ל, מעריב, 6 באוקטובר 1969 אבן ימסור לאוצר הפרטים המבוקשים, דבר, 2 במאי 1977 עמית בן-ארויה, יעקב נאמן יתמוך בגישה מקלה ליחסי הון-שלטון, באתר הארץ, 14 במרץ 2009 יסמין גואטה, "יותר משיעקב נאמן היה איש של משפט - הוא היה איש של חיבורים", באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2017 פנחס פישלר, הון ושלטון - "רק סיסמא", באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באפריל 2005 ועדת בייסקי ערפה ראשיהם, מעריב, 21 באפריל 1986 יצחק דנון, ‏כתב אישום נגד השר לשעבר, יעקב נאמן, על שיבוש הליכים ועדות ושבועה שקריים, באתר גלובס, 18 בדצמבר 1996 השיחות ששכח יעקב נאמן, הראל צבי, 13 באפריל 1997 (הארץ) זכות הערעור, חנה קים, 20 במאי 1997 (הארץ) כותרות העבר: בית המשפט זיכה את השר המיועד נאמן מכל אשמה, באתר ‏מאקו‏, 15 במאי 2013 ת"פ (ת"א) 7771/96 מדינת ישראל נ' יעקב נאמן, ניתן ב-15 במאי 1997 איך איבדה הממשלה את זכותה לייצוג משפטי אוולין גורדון, תכלת קיץ התשנ"ח 1998, אתר תכלת) יובל יועז, לפיד חשף מסמכים המפריכים טענת בן יאיר על ארבל, באתר הארץ, 22 ביוני 2004 יואב יצחק, עדנה ארבל לא דיווחה אמת. מעריב 10 ביוני 2010 שרון גל, איך התקבלה ההחלטה להגיש כתב אישום נגד שר המשפטים לשעבר יעקב נאמן?, באתר גלי ישראל, ‏2 ביוני 2023 יהודה יפרח, משימת חייו האחרונה של נאמן: לספר את הסיפור, באתר nrg‏, 3 בינואר 2017 נועם שרביט, קלמן ליבסקינד ואראל סג"ל, נאמן לדרכו: שר המשפטים שובר שתיקה, באתר nrg‏, 17 בפברואר 2012 דורית גבאי, יעקב נאמן חוזר: לא באתי לנקום, באתר nrg‏, 27 במרץ 2009 ברוך שפטרנו 19 באפריל 2013, האתר של אריה אבנרי נועם שרביט, ‏יעקב נאמן שובר שתיקה: "תפרו לי תיק. לא רצו שר משפטים שיעשה שינויים", באתר גלובס, 5 בפברואר 2007 שמואל דקלו, ‏המדינה לבג"ץ: אין כל תשתית לפתיחה בחקירה משטרתית נגד נאמן, באתר גלובס, 13 ביולי 1997 יצחק יואב - רוה'מ בנימין נתניהו, היוהמ א.. רובינשטיין, פרקליטת המדינה ע. ארבל ואח', בית דין גבוה לצדק 4187/97, 11/07/1997 (בג"צ) סיקור התוכנית לפיצול תפקיד היועץ, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008 אמיר אורן, מכתב פרקליט המדינה לדור לשר המשפטים נאמן, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2009 סערה במערכת הפוליטית בעקבות דבריו של שר המשפטים, יעקב נאמן, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2009 מרב דוד, נאמן: אין בדברי קריאה להחליף את חוקי המדינה, באתר nrg‏, 8 בדצמבר 2009 הילה רז, לבני קוברת את הרפורמה של נאמן, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2013 תומר זרחין, 65 ח"כים יוכלו להחיות חוק שנפסל בבג"ץ, באתר הארץ, 8 באפריל 2012 יובל יועז, ‏שרת המשפטים הנכנסת לבני: אני עדיין מקווה שתהיה חוקה לישראל, באתר גלובס, 19 במרץ 2013 ועדת אשר מחדשת מחר את עבודתה, דבר, 16 בפברואר 1972 ענת רואה ונעמי צורף, השר לשעבר יעקב נאמן הלך לעולמו, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2017 מירי בן-דוד ליוי, בסורוקה מתאבלים על שני רופאים שנהרגו: "הצוות שבור, לא תופס את גודל האובדן", באתר ynet, 26 באוקטובר 2023 ניר אלון, עוד הציל חיים ביום הראשון ללחימה בסורוקה נפרדים מהרופא הבכיר, באתר באר שבע נט, ‏10 בנובמבר 2023