laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרס גראמי לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר

פרס הגראמי לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר הוא פרס המוענק לאמנים עבור אלבומי איכות בז'אנר האלטרנטיבי בטקס פרסי הגראמי. בעוד ההגדרה של "אלטרנטיבי" נדונה, הפרס הוענק לראשונה בשנת 1991 כדי להכיר באלבומי רוק שאינם מזרם המיינסטרים. לאחר מספר עדכונים של תיאור הקטגוריה, ארגון הגראמי פרסם את ההצהרה הבאה לעונת הגראמי 2019: ”[מוזיקה] אלטרנטיבית מוגדרת כז'אנר מוזיקה החובק תכונות של התקדמות וחדשנות הן במוזיקה והן בהיבטים הקשורים אליה. לעיתים קרובות זוהי גרסה פחות אינטנסיבית של רוק או גרסה אינטנסיבית יותר של פופ ונחשבת בדרך כלל כמקורית יותר, אקלקטית או מאתגרת מוזיקלית. הוא עשוי לחבק מגוון של תת-ז'אנרים או שילובים שלהם ויכול לכלול יצירות שאינן מתאימות לקטגוריות ז'אנר אחרות.” בשנת 1991, ובין 1994 ל-1999, הפרס נודע כביצוע המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר. הפרס מוענק לאמן, המפיק והמהנדס/מיקסר, בתנאי שהם אחראים ליותר מ-50% מזמן ההשמעה באלבום. מפיק או מהנדס עם פחות מ-50% מזמן ההשמעה, כמו גם מהנדס המאסטרינג, יכולים להגיש בקשה לקבלת תעודת זוכה. נכון לשנת 2019, רדיוהד, הווייט סטרייפס ובק הן שיאני הזכיות בקטגוריה זו, לאחר שניצחו שלוש פעמים כל אחד. שלוש אמניות זכו בפרס, שינייד או'קונור, סנט וינסנט ופיונה אפל; שתי להקות עם נשים, הווייט סטרייפס ואלבמה שייקס, זכו גם הן בפרס. עם תשעה מועמדויות עד היום, ביורק מחזיקה בשיא של הכי הרבה מועמדויות בקטגוריה זו; זמר להקת רדיוהד, תום יורק היה מועמד לפרס בשנים 2007 ו-2020 עבור אלבומי הסולו שלו, מה שהפך אותו לאדם המועמד ביותר בקטגוריה זו עם 10 מועמדויות בסך הכל. ביורק מחזיקה בשיא הכי הרבה מועמדויות לסולן, כמו גם בשיא של הכי הרבה מועמדויות ללא זכייה. ומפייר ויקנד וקולדפליי כל אחד קיבלו את הפרס פעמיים, וקולדפליי היא הלהקה היחידה שזכתה שנתיים ברציפות. לאמנים אמריקאים הוענק הפרס יותר מכל לאום אחר, אם כי הוא הוענק למוזיקאים או להקות מבריטניה חמש פעמים, מאירלנד פעמיים ומצרפת ואוסטרליה פעם אחת כל אחת.   הערה: הזוכה מסומן בצבע "Grammys return to New York". TimesDaily. Tennessee Valley Printing. 25 במאי 1990. נבדק ב-29 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) Popkin, Helen A.S. (23 בינואר 2006). "Alternative to what?". msnbc.com. ארכיון מ-14 בפברואר 2017. נבדק ב-29 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) Grammy Blue Book (edition 2021) "Air Date For 2023 GRAMMYs Announced: Taking Place On Feb. 5 In Los Angeles; GRAMMY Nominations To Be Announced Nov. 15, 2022". www.grammy.com. נבדק ב-2022-11-16. 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Nominees List | GRAMMY.com, www.grammy.com
סידוני מסקסוניה

סידוני מסקסוניה (נקראה גם סידוניה; 8 במרץ 1518 – 4 בינואר 1575) הייתה נסיכה שנולדה לשושלת בית וטין ולאחר נישואיה, הפכה לדוכסית בראונשווייג-לינבורג ונסיכת קאלנברג-גטינגן. סידוני הייתה בתו השלישית של היינריך הרביעי, דוכס סקסוניה ואשתו, קתרינה ממקלנבורג (1487–1561). אחיה היו זיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג (1515–1592), אמיליה, המרקיזה ברנדנבורג-אנסבך (1516–1591), מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, הנסיך זברינוס (1522–1533) ואוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה. סידוני נישאה לאריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ב-17 במאי 1545 בטקס צנוע יחסית בעיר האן-מינדן. בשנת 1547 לאחר מות אביו, ירש אריך את השלטון. בעקבות הרפורמציה בעולם הנוצרי המיר את דתו חזרה לקתוליות אולם סידוני נשארה נאמנה לאמונותיה הלותרניות. השתייכותם לזרמי דת שונים, קשיים כלכליים, וקושי להעמיד צאצאצים החלו לגרום למתחים בין בני הזוג. אלו הגיעו לשיאם בשנת 1555 בעקבות שמועות בדבר כוונתו של אריך להרעיל את סידוני. בשנת 1563 לקח אריך פילגש אשר ילדה לו שני ילדים וסילק את אשתו מביתם. סידוני גורשה מטירת קאלנברג בה גרה, בעוד בעלה איים שאם תעז לשוב "יחתוך לזונה את האף וידקור את עינה". סידוני נשארה במעצר בית מתמשך, וכל ניסיון להגיע לפשרה עם בעלה, וכן לערב דמויות סמכותיות כמו אחיה ויוליוס, דוכס בראונשווייג-לינבורג עלה בתוהו. בשנת 1564 חלה אריך במחלה משונה, ורופאו פסק כי מדובר בהרעלה. הוא האשים ארבע נשים מהנובר בניסיון להרעיל אותו ובכישוף שנועד לפגוע בשלטונו ובנישואיו, ולהפוך את סידוני לאישה עקרה. תחת חקירה בעינויים ציינו הנשים את שמן של נשים אחרות והודו בשיתוף פעולה עם השטן ובניסיון להתנקש בחייו של הדוכס באמצעות רעל וכשפים. בתקופה שבין 1568 ל-1574 הוצאו להורג כ-60 בני אדם באשמת כישוף וקשירת קשר. בתחילה נטלו חלק בציד המכשפות בעיקר פשוטי עם ובני מעמד הביניים, אך עד מהרה הגיעו ההאשמות גם אל נשות אצילים. אריך האשים את סידוני בכך שעמדה בראש הקנוניה, כנקמה על כך שניהל מערכת יחסים עם פילגש. באמצעות עינויים דלה מידע מפליל לכאורה מנשים שהאשים כי סייעו לה, והציג אותו כראיות מול הרכב שכלל את יועציו ומקורביו. סידוני פנתה אל מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וביקשה ממנו להתערב ולערוך רוויזיה. משפטה של סידוני התנהל הפעם בחצר הקיסרות בהלברשטאדט מול קהל רב. העדים שהביא אריך חזרו בהם מעדותם, וניכר היה כי ניסה להשפיע על המשפט הקודם. ב-1 בינואר 1574 זוכתה סידוני מכל אשמה. לאחר שנים ארוכות של סכסוך, הגיעו סידוני ובעלה להסדר בו קיבלה פיצויים ותשלום פנסיה. את שנותיה האחרונות העבירה במנזר וייסנפלס השייך למסדר קלרה הקדושה לאחר שאחיה העניק לה בעלות עליו. על פי צוואתה, לאחר מותה נקברה בקתדרלת פרייברג וסכום כסף נכבד שהותירה הועבר לנציגיה במשפט הלברשטאדט. מדיה וקבצים בנושא סידוני מסקסוניה בוויקישיתוף סידוני מסקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Moniek Bloks, Sidonie of Saxony – Honour, a poor woman’s treasure, ‏July 26, 2017 Tara E Nummedal, Anna Zieglerin and the lion's blood : alchemy and end times in Reformation Germany (עמ' 156-159), ‏2019
עמך

עמך הוא מרכז ישראלי לתמיכה נפשית וחברתית בניצולי השואה ובני משפחותיהם, כולל בני הדור השני והשלישי. המרכז, שהוא עמותה, נוסד בשנת 1987 על ידי ניצולי השואה כמרכז קטן לסיוע עצמי. בין המקימים היו מנפרד קלפטר, ד"ר נתן דורסט ופרופ' חיים דסברג. כיום פזורים המרכזים של עמותת "עמך" ברוב ישראל, מהסניף הצפוני ביותר בנהריה, דרך המרכז וירושלים ועד לסניף הדרומי ביותר הממוקם בבאר שבע. "עמך" מציעה מגוון רחב של שירותים ופעילויות ייחודיות להתמודדות עם הצרכים הנפשיים והחברתיים של ניצולי השואה ובני משפחותיהם. מקור שם העמותה הוא במילת הקוד עמך שסייעה ליהודים נרדפים לזהות את בני עמם בזמן השואה. יושב ראש "עמך" (מאז 2007) הוא עו"ד אריה ברנע - איש חינוך וחוקר השואה, לשעבר מנהל התיכון האזורי בבאר טוביה. מנכ"ל העמותה הוא אייל גלובוס. המנהל הקליני הוא הפסיכיאטר ד"ר מרטין אורבך. בנוסף להיותה עמותה הפועלת למען ניצולי שואה, מציעה העמותה סיוע וטיפול נפשי בשלל תחומים בהשתתפות הקופה או באופן עצמאי לפונים מכלל האוכלוסייה. עמותת אלה אתר האינטרנט הרשמי של עמך עמך, באתר "גיידסטאר ישראל" אריה ברנע יו"ר "עמך", 6:04 דקות, יו טיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע ה-ATP

גביע ה-ATP היה טורניר טניס בין-לאומי לגברים שהתקיים בין מדינות. הטורניר שוחק בשלוש ערים באוסטרליה במשך עשרה ימים לקראת אליפות אוסטרליה הפתוחה וכוללת קבוצות מ-24 מדינות. הטורניר, שהוצג לראשונה בינואר 2020, הוא תחרות הקבוצות הראשונה של התאחדות הטניסאים המקצוענים (ATP) מאז גביע העולם לנבחרות, שנערך בדיסלדורף בין השנים 1978 ל-2012. הטורניר התקיים במגרשים מסוג משטח קשה. ב-2022 הוחלט לבטל את הטורניר ובמקומו לערוך, החל מ-2023 טורניר של מגדרים מעורבים (נשים וגברים ביחד) בשם גביע יונייטד. ב-2 ביולי 2018, מנהל התאחדות הטניסאים המקצוענים, כריס קרמודה, הודיע כי מאחר שפדרציית הטניס הבינלאומית (ITF), המארגת את גביע דייוויס, שינתה את הפורמט של המשחקים שישה חודשים לפני תחילתם, הוא מתכנן לארגן טורניר טניס קבוצתי לגברים. בזמן ההכרזה על הטורניר, היה שמו World Team Cup שהיה דומה לגביע העולם לנבחרות הקודם שהתקיים בדיסלדורף. ארבעה חודשים לאחר מכן, ב-15 בנובמבר, הודיעה התאחדות הטניסאים המקצוענים יחד עם התאחדות הטניס האוסטרלית כי שם הטורניר שונה לגביע ה-ATP, כאשר עשרים וארבע קבוצות שיחקו בשלוש ערים לקראת אליפות אוסטרליה הפתוחה. הערים הללו יתגלו מאוחר יותר כסידני, בריסביין ופרת'. הכללתו של האירוע אילצה את הסרת גביע הופמן. החל משנת 2020 הטורניר מתקיים בסידני, בריסביין ופרת', כאשר סידני היא המארחת של רבע הגמר, חצי הגמר והגמר. בשנת 2021 הטורניר נדחה למספר שבועות והועבר לפארק מלבורן עקב ההגבלות על המעבר בין ערים באוסטרליה שנבעו ממגפת הקורונה. אירוע 2022 התקיים בסידני עם 16 קבוצות מכיוון שההגבלות הללו נמשכו. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, ה-ITF מנעה מרוסיה ובלארוס להתחרות בטורניר. ב-7 באוגוסט 2022, כתוצאה מכך שכל שלושת הטורנירים האחרונים היו לא מוצלחים מבחינת רייטינג ורצופות בעיות לוגיסטיות, יחד עם הפסדים כספיים כבדים וזלזול באירוע מצד אוהדים, שחקנים - במיוחד שחקניות נשים - ופקידים, "טניס אוסטרליה" הודיעה כי גביע ה-ATP ייסגר, ויוחלף בטורניר חדש בשם גביע יונייטד למגדרים מעורבים החל מ-2023. שלא כמו הגרסאות הקודמות שלה, הפעם נקודות דירוג יוצעו למתחרים ליחידים כמו גם כספי פרסים גבוהים, על מנת לעודד השתתפות בטורניר. הקבוצות שהשתתפו בגביע נקבעות לפי דירוג־היחידים הרשמי של השחקן הטוב ביותר שלהן. בשבוע שאחרי סיום אליפות ארצות הברית הפתוחה, הוכרזו 18 נבחרות, על סמך דירוג השחקנים הטובים ביותר. כדי שמדינה תהיה כשירה, עליה לכלול לפחות שלושה שחקנים עם דירוג ATP, ושניים מהם עם דירוג־יחידים. שש הקבוצות הבאות הוכרזו בשבוע האחרון של אליפות סבב המאסטרס העולמי. במקרה שמארח הטורניר לא העפיל לטורניר עד המועד האחרון בחודש ספטמבר, הוא יזכה במקום של אחת משש המדינות הנותרות, מה שישאיר רק חמישה מקומות בלבד. הפורמט כלל 24 קבוצות שחולקו לשישה בתים של ארבע קבוצות כל אחד. הקבוצות התמודדו בסבבים המורכבים משני משחקי יחידים ומשחק זוגי אחד, בסדר הבא: המשחק בין מספרי 2 של כל קבוצה פתח את הסבב, לאחר מכן שיחקו מספרי 1 של כל קבוצה, ומשחק הזוגות סגר את המפגש. משחק הזוגות נערך ללא קשר לשאלה אם הסבב הוכרע או לא. לזוכה מכל בית הצטרפו שני המקומות השניים הטובים ביותר ברבע גמר הטורניר למשך שלושה סיבובי נוקאאוט עד להכתרת הנבחרת האלופה. אתר האינטרנט הרשמי של גביע ה-ATP האתר הרשמי של התאחדות הטניסאים המקצוענים Unpopular ATP Cup to be dumped, replaced by mixed-gender tournament
חוות הרוח במעלה גלבוע

חוות הרוח במעלה גלבוע היא חוות רוח לייצור חשמל הנמצאת בשטח קיבוץ מעלה גלבוע. החווה כוללת 14 טורבינות רוח. הצעות להקמת חוות רוח בארץ החלו כבר בשנות ה-80. תחילה נסקר אזור רמת הגולן ונמצא כבעל תנאים טובים לניצול אנרגיית הרוח להפקת חשמל. טורבינה נסיונית הוקמה ב-1985 על הר בני צפת. בשנת 1992 הוקמה חוות הרוח הראשונה בישראל על הר בני רסן, שכללה עשר טורבינות שגובהן 30 מטרים. החל מראשית העשור השני של המאה ה-21 החלו רשויות המדינה בקידום התוכניות לבניית חוות רוח נוספות. ב-2016 בשטח החקלאי של הקיבוץ הוקמה חוות רוח על ידי שותפות חברת "אפקון תעשיות" (מקבוצת "שלמה Sixt") וד"ר אלי בן דב, ובה 14 טורבינות רוח, בהספק כולל של כ-12 מגה ואט. החשמל המיוצר נמכר לחברת החשמל. בסוף 2016 ד"ר אלי בן דב מכר את חלקו בפרויקט ויצא משותפות. במקום קיים מרכז מבקרים על שם שלמה שמלצר, ובו הסברים והדרכות על "אנרגיה ירוקה", במקום מוקרן סרט על נושא זה. בצמוד לחווה נמצאת הבריכה הגבוהה של מפעל אנרגיה שאובה של תחנת הכוח מעלה גלבוע. מרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע מרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע מרפסת תצפית במרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע פעמון רוח במרכז המבקרים של חוות הרוח במעלה גלבוע מילות השיר על עמוד של הטורבינת רוח מילות השיר על עמוד של הטורבינת רוח מרפסת תצפית במרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע לוחית זיכרון לשלמה שמלצר בחוות הרוח במעלה גלבוע לוחית זיכרון לסרן שרון אלמקיאס במרכז המבקרים בחוות הרוח מעלה גלבוע אתר האינטרנט הרשמי של חוות הרוח במעלה גלבוע אביב לוי, אלי בן דב צפוי לגרוף 15 מ' ש' ממכירת חלקו בחוות רוח לאפקון, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2016
מייק בורדין

מייק אנדרו בורדין (אנגלית: Michael Andrew Bordin; נולד ב-27 בנובמבר 1962 בסן פרנסיסקו, קליפורניה) הוא מתופף אמריקאי, בין מקימי להקת הרוק פיית' נו מור והמתופף שלה. ידוע בכינוי "פאפי" על שם שערו הנפוח. כיום הוא המתופף הקבוע של אוזי אוסבורן. באיחוד של בלאק סבאת' החליף את המתופף המקורי ביל וורד. הוא גם מילא את מקומו של מתופף להקת קורן כאשר המתופף הקבוע שלהם נפצע בתאונה. ליווה את ג'רי קאנטרל באלבומו Degradation Trip. מדיה וקבצים בנושא מייק בורדין בוויקישיתוף מייק בורדין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייק בורדין, באתר AllMusic (באנגלית) מייק בורדין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייק בורדין, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) מייק בורדין, באתר Discogs (באנגלית) מייק בורדין, באתר SecondHandSongs ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בונג

האם התכוונתם ל... בונג ג'ון-הו – קולנוען דרום קוריאני גאטאן בונג – כדורגלן קמרוני ריצ'רד בונג – טייס קרב אמריקאי באנג
בית החוף של האסטרונאוטים

בית החוף של האסטרונאוטים (באנגלית: Astronaut beach house) הוא בית בן שתי קומות שנבנה בשנת 1962 כחלק מתוכנית חלוקת חוף נפטון בקייפ קנוורל, פלורידה. הבית והשטח הגיעו לרשותה של נאס"א בשנת 1963 כשהשטח הופקע תמורת 31,500 דולר לטובת הרחבה של מרכז החלל קנדי. בניגוד לתחנת דלק וחנות סמוכה, הבית הושאר ושימש נקודת מפגש חברתית לאסטרונאוטים לפני השיגור לחלל. באופן רשמי הוא נקרא אז בניין האימון והשיקום של האסטרונאוטים (Astronaut Training and Rehabilitation Building), היום הוא נקרא רשמית מרכז הכנסים של מרכז החלל קנדי. לאורך ההיסטוריה של הבית בנאס"א הוא נודע כבית החוף של האסטרונאוטים או פשוט בית החוף. הבית ניצב 50 מטרים מקו החוף בין כני השיגור 40 ו-41. הבית משמש גם כמרכז כנסים פרטי וכמקום לאסטרונאוטים ובני משפחותיהם להתכנסויות פרטיות ולברביקיו לפני השיגור. הבית מכיל מזכרות כולל בקבוקי יין חתומים על ידי אנשי צוות שזוהו על ידי מדבקות משימה. בשנת 2016 הבניין נפגע במהלך הוריקן מת'יו. מרכז החלל קנדי מדיה וקבצים בנושא בית החוף של האסטרונאוטים בוויקישיתוף Mansfield, Cheryl L (June 28, 2005). "If Walls Could Talk" NASA.
דימיטריס דיאמנטקוס

דימיטריס דיאמנטקוס (ביוונית: Δημήτρης Διαμαντάκος; נולד ב-5 במרץ 1993 בפיראוס שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קרלה בלסטרס מליגת העל ההודית ובנבחרת יוון. דיאמנטקוס גדל במחלקת הנוער של ארטומיטוס פיראוס, ובשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של אולימפיאקוס. ב-2 באוגוסט 2021 הושאל דיאמנטקוס לפאניוניוס מליגת העל היוונית למשך חצי עונה, במהלכה ערך שמונה הופעות ליגה ולא הבקיע שערים. ב-17 בינואר 2013 הושאל למשך חצי עונה לאריס סלוניקי מליגת העל היוונית, במהלכה ערך 13 הופעות ליגה ולא הבקיע שערים. ב-23 באוגוסט 2013 הושאל למשך עונה אחת לארגוטליס מליגת העל היוונית, במהלכה ערך 25 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ב-6 ביולי 2020 הצטרף דיאמנטקוס בהעברה חופשית להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית. ב-6 בינואר 2022 הושאל דיאמנטקוס למשך חצי עונה למועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית. ב-6 במרץ 2022 כבש שער בכורה בהפסד 3-4 למכבי פתח תקווה. ב-7 בספטמבר 2014 ערך דיאמנטקוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 1-0 לנבחרת רומניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. אולימפיאקוס אליפות יוון (1): 2014/2015 הגביע היווני (1): 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא דימיטריס דיאמנטקוס בוויקישיתוף דימיטריס דיאמנטקוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דימיטריס דיאמנטקוס, באתר Transfermarkt דימיטריס דיאמנטקוס, באתר Soccerway דימיטריס דיאמנטקוס, באתר WorldFootball.net דימיטריס דיאמנטקוס, באתר National Football Teams דימיטריס דיאמנטקוס, באתר FootballDatabase.eu Ο Δημήτρης Διαμαντάκος στον Ολυμπιακό באתר RedPlanet, ‏ 2 בפברואר 2009 (ביוונית) Πάει Πανιώνιο ο Διαμαντάκος באתר RedPlanet, ‏ 10 באוגוסט 2012 (ביוונית) Ο Διαμαντάκος στον ΑΡΗ באתר הרשמי של אריס סלוניקי, 17 בינואר 2013 (ביוונית) Στον Εργοτέλη ο Διαμαντάκος באתר Sport24, ‏ 23 באוגוסט 2013 (ביוונית) Στη Χάιντουκ μέχρι το 2023 ο Διαμαντάκος באתר Sport24, ‏ 6 ביולי 2020 (ביוונית) Διαμαντάκος: Συμφωνία Χάιντουκ με Άσντοντ για τον δανεισμό του χωρίς οψιόν αγοράς באתר SDNA, ‏ 6 בינואר 2022 (ביוונית)
ורה אלטרס

ורה אלטרס (קצ'קש) (בהונגרית: Vera Altaras (Kecskés);‏ 1914 – 29 באפריל 2006) הייתה חסידת אומות העולם הונגרייה, שהצילה במהלך מלחמת העולם השנייה את היהודי יעקב אלטרס ממוות בשואה. ורה התגוררה בעיר סנטה שם פגשה את יעקב אלטרס, יהודי מסרייבו, עובד ציבור מטעם צבא יוגוסלביה. ב-1941 בעקבות הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה יעקב ניסה לחזור לסרייבו, אך נאלץ לחזור לסנטה כשברשותו מסמכים מזויפים המעידים על היותו אזרח זר, שקיבל מחברו הכומר אנטון פאריץ ואישור מעבר שהצליח להשיג מקצינים גרמנים שעמם התיידד במהלך מסעו. ב-1944 יעקב נעצר על ידי הרשות המרכזית לשליטה בזרים (KEOKH) והועבר למחנה המעצר קיסטרצ'ה ליד בודפשט. בעקבות מעצרו ורה עזבה את בית הוריה בסנטה ועברה לבודפשט על מנת לדאוג ליעקב . ורה עבדה כמלצרית ובמשך חודשים רבים התחזתה לארוסתו של יעקב על מנת שתוכל להביא לו בגדים ואוכל מדי שבוע. הודות למסמכים המזויפים שהיו ברשותו לא הועבר לאושוויץ. כשהאסירים האחרים וצות המחנה החלו לחשוד בו שהוא יהודי ורה שיחדה את רופא המחנה כדי שיכתוב אישור המצהיר שלמרות שיעקב נימול הוא אינו יהודי אלא מוסלמי וכך מנעה את שילוחו למחנה השמדה. בנובמבר 1944 יעקב ברח ממחנה המעצר והגיע אל דירתה של ורה שם היא הסתירה אותו לזמן קצר עד ששוערת הבניין החלה לחשוד בה שהיא מחביאה יהודי, ולכן ורה דאגה להעבירו לדירת מסתור אחרת בה החביאה אותו עד שחרור בודפשט בפברואר 1945. לאחר המלחמה ורה התחתנה עם יעקב ונולדה להם בת, יהודית. הם עלו לישראל בדצמבר 1948 והתגוררו בירושלים. ורה נפטרה ב-29 באפריל 2006 בתל אביב בגיל 92. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של. ורה ואותר קברה בבית הקברות בקרית שאול בחלקת חסידי אומות העולם. ב-6 בספטמבר 1998 ורה אלטרס הוכרה כחסידת אומות העולם ונערך לכבודה טקס ב-22 באוקטובר 1998. היא הונצחה בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם שביד ושם. פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 145. עמיקם ברקת, ההונגרייה ורה אלטרס מתה בת"א, הארץ, 1 במאי 2006 The Righteous Among the Nations Database: Altaras Vera (Kecskés), יד ושם עדות מאת יעקב אלטרץ, 26 באוגוסט 1988, תיק M.31.2.8820, ארכיון יד ושם אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
הילה בלום

הילה בלום (נולדה ב-24 בנובמבר 1969) היא עורכת ספרות וסופרת ישראלית, כלת פרס ספיר לשנת 2021 על ספרה "איך לאהוב את בתך". הילה בלום נולדה בשנת 1969 בירושלים. בעקבות עבודתו של אביה התגוררה בנעוריה בהוואי במשך שנתיים. למדה בתיכון ליד האוניברסיטה. שירתה בצה"ל ככתבת בשבועון "במחנה". היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבדה כעיתונאית ברשת "ידיעות תקשורת", בעיקר ב"עיתון ירושלים", בו פרסמה כתבות וטורים אישיים. כתבה ביקורת ספרות ב"ידיעות אחרונות". עברה לעבוד כעורכת ספרות מקור בהוצאת זמורה ביתן. ערכה את ספריהם של אתגר קרת, אמיר גוטפרוינד, אשכול נבו, יגאל שוורץ ועוד. כיום היא עורכת סיפורת בהוצאה זו ובהוצאות אחרות, ומלמדת עריכה וכתיבה. בשנת 2021 זכתה בפרס ראש הממשלה ליצירה ע"ש ראש הממשלה לוי אשכול. בלום בזוגיות עם גלעד ולהם בת. מתגוררת בירושלים. הביקור, רומן. הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2011. תורגם לגרמנית ולהולנדית. נכלל ברשימה הארוכה (12 מועמדים) של פרס ספיר לשנת 2012. איך לאהוב את בתך, רומן. הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. זיכה את בלום בפרס ספיר לשנת 2021. תורגם לפינית, אנגלית, צרפתית,ספרדית, גרמנית, הולנדית, פורטוגזית, צ'כית, יוונית. הילה בלום, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הילה בלום, באתר כנרת זמורה דביר שרי שביט, הילה בלום: "במשפחה יש את כל הנושאים בעולם", באתר ynet, 19 בנובמבר 2011 הספרים של הילה בלום, באתר "סימניה" ענת לב-אדלר, הילה בלום:סבתא היא אלופת העולם..., באתר "ידיעות אחרונות", 6 במרץ 2022 הילה בלום, דף שער בספרייה הלאומית הילה בלום, ברשת החברתית פייסבוק על "הביקור": אברהם בלבן, הביקור: רומן בכורה שכולו נס קטן, באתר הארץ, 18 בינואר 2012 על "איך לאהוב את בתך": עמיה ליבליך, "איך לאהוב את בתך" מאת הילה בלום, באתר פסיכולוגיה עברית, ‏24 באפריל 2021 צליל אברהם, "איך לאהוב את בתך" הוא רומן מקורי ומרגש עד כאב, באתר הארץ, 3 ביוני 2021 אסתי אדיבי-שושן, ביקורת | חידת הבת האובדת, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏4 ביולי 2021 עלית קרפ, קולות של נשים אמיתיות, ללא שיפוצים קוסמטיים, באתר הארץ, 5 בינואר 2022 גילי איזיקוביץ, הילה בלום: "אין בעולם תעלומה מותחת יותר ממשפחה", באתר הארץ, 11 בינואר 2022 אריק גלסנר, למה לאה?, באתר "מעלה", ספטמבר 2021 הזוכה בפרס ספיר לשנת 2021: הילה בלום על ספרה "איך לאהוב את בתך", באתר ynet, 4 בינואר 2022 משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכות והזוכים בפרסי היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2021
יחסי בנגלדש–שוודיה

יחסי בנגלדש–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים הרשמיים שבין הרפובליקה העממית של בנגלדש לבין ממלכת שוודיה. לבנגלדש שגרירות בסטוקהולם, ולשוודיה שגרירות בדאקה. שוודיה הייתה אחת המדינות הראשונות להכיר בעצמאותה של בנגלדש מפקיסטן ב-1971. כיום, יחסי שתי המדינות מבוסס בעיקר על שיתוף הפעולה ביניהן ומסחר נרחב. בנגלדש הפכה ליעד עבור עסקים ותעשייה שוודית. יותר מ-50 חברות שוודיות, בעיקר חברות אופנה ותעשיית טקסטיל, פועלות בבנגלדש. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות התחיל מיד לאחר עצמאותה של בנגלדש בשנת 1971. שוודיה ובנגלדש משתפות פעולה בנושאים כגון: זכויות האדם, דמוקרטיה, שינוי האקלים והסביבה, צמצום העוני, בריאות ובעיות פליטים. ב-15 עד ה-16 ביוני 2017 ראש ממשלת בנגלדש שק הסינה ואזד ביקרה בשוודיה ונפגשה עם ראש ממשלת שוודיה סטפן לוון. סגנית ראש ממשלת שוודיה, איזבלה לובין (אנ'), ביקרה בבנגלדש בנובמבר 2014. שרת החוץ השוודית לשעבר מרגוט ולסטרם ביקרה בדאקה ב-2017. לבנגלדש שגרירות בבירה סטוקהולם. השגרירות היא גם הנציגות הבנגלית בנורווגיה ובפינלנד. לשוודיה שגרירות בבירה דאקה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בנגלדש–שוודיה בוויקישיתוף השגרירות הבנגלית בשוודיה השגרירות השוודית בבנגלדש
ג'ון היישם גיבון

ג'ון היישם גיבון (באנגלית: John Heysham Gibbon;‏ 29 בספטמבר 1903 - 5 בפברואר 1973) היה רופא ומנתח אמריקאי שנודע בעיקר בזכות המצאת מכונת הלב-ריאה וביצוע ניתוחי לב פתוח שחוללו מהפכה בעולם ניתוחי הלב. גיבון נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. לד"ר ג'ון היישן גיבון האב (מנתח בבית החולים פנסילבניה) ומרג'ורי יאנג גיבון (בתו של הגנרל סמואל יאנג). גיבון הוא צאצא למשפחת גיבון שהגיעה לראשונה לפילדלפיה מוילטשייר, אנגליה בשנת 1684, והגיע משורה ארוכה של רופאים, כולל אביו, סבו ורב סבו. גיבון היה השני מבין ארבעה ילדים וגדל בבית הספר פן צ'רטר בפילדלפיה. גיבון החל את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון בגיל 16 וקיבל את התואר הראשון שלו ב-1923. הוא למד בבית הספר לרפואה על שם תומאס ג'פרסון בפילדלפיה וקיבל את תואר הMD שלו ב-1927. לאחר מכן התמחה בבית החולים בפנסילבניה מ-1927 עד 1929. בין השנים 1930–1931 ו-1933–1934 היה גיבון עמית מחקר בבית הספר לרפואה של הרווארד תחת ד"ר אדוארד דלוס צ'רצ'יל והפך לעוזר מנתח בין השנים 1931–1942 בבית החולים של פנסילבניה ובבית החולים Bryn Mawr. במהלך תקופת המחקר שלו בהרווארד פיתח לראשונה את הרעיון למכונת לב-ריאה. מטופלת פיתחה תסחיף ריאתי מסיבי לאחר ניתוח לכריתת כיס המרה. הצוות תחת ד"ר צ'רצ'יל ביצע הסרה של התסחיף אך המטופלת לא שרדה. גיבון האמין שמכונה שהייתה לוקחת את הדם הוורידי שלה, מחמצנת אותו ומחזירה אותו למערכת העורקית שלה הייתה מצילה אותה. גיבון התחיל לעבוד על פיתוח מכונה כזאת בניסויים בחתולים בהרווארד ובהמשך באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1937 לאחר שהצליח לשמור על תפקודי הלב-ריאה של החתולים במשך כמעט 4 שעות באמצעות המכונה הוא פרסם את התוצאות. במהלך מלחמת העולם השנייה, שירת גיבון כמנתח בזירת בורמה, סין והודו, עלה לדרגת לוטננט קולונל והפך למנהל הכירורגי בבית החולים מאיו. לאחר המלחמה המשיך במחקרו וב-6 במאי 1953 ביצע בהצלחה את ניתוח הלב פתוח הראשון באמצעות מכונת לב-ריאה, ניתוח לסגירת פגם במחיצה הבין-פרוזדורית בחולה בן 18 ששרד את הניתוח וחי יותר מ-30 שנה לאחר מכן. על הישג זה הוענק לו פרס קרן גיירדנר בשנת 1960, ופרס לסקר בשנת 1968. בשנת 1945 לאחר המלחמה, מונה גיבון לעוזר פרופסור באוניברסיטת פנסילבניה ולאחר מכן קיבל את התואר פרופסור לכירורגיה ומנהל מחקר כירורגי בג'פרסון מדיקל קולג' . בשנת 1956, מונה לפרופסור לכירורגיה בבית החולים של המכללה הרפואית ג'פרסון. גיבון פרש ב-1967 ומת מהתקף לב ב-1973. גיבון היה נשוי למרי הופקינסון, בתו של הצייר צ'ארלס הופקינסון שעזרה לו בפיתוח מכונת לב-הריאה. ואב ל4 ילדים. נשיא האיגוד האמריקאי לכירורגיה - 1954 נשיא האיגוד האמריקאי למנתחי חזה - 61–1960 נשיא החברה לכירורגית כלי דם - 65–1964 האקדמיה הלאומית למדעים - (נבחר, 1972) פרס קרן גיידנר - 1960 פרס לסקר במחקר קליני - 1968 פרס דיקסון - 1973 Mary Bellis, Biography of John Heysham Gibbon Jr., Heart-Lung Machine Inventor, ‏May 15, 2019 (באנגלית) "John H. Gibbon Papers 1903-1956". National Library of Medicine.