laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קמצ'ה

קֶמֶצֶ'ה (בהונגרית: Kemecse; ביידיש: קעמעטשע) היא עיירה במזרח הונגריה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג. בעיירה כ-4,800 תושבים (נכון לשנת 2017). ערך מורחב – קהילת יהודי קמצ'ה יהודים התחילו להתיישב במקום באמצע המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ובמלאכה, ומיעוטם בחקלאות. הקהילה היהודית קמה בשנת 1810 ולאחר הקרע ביהדות הונגריה בעקבות קונגרס יהודי הונגריה (סוף שנת 1868 ראשית 1869) הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. משנת 1885 היו כפופים לקהילה יהודים תושבי 18 יישובים בסביבה. בקמצ'ה היו חברה קדישא ובית קברות יהודי, בית כנסת שנבנה בשנת 1824, "חדר", בית ספר יסודי, ישיבה ואגודת נשים. במסגרת חיי הקהילה היהודית בעיר הוציאו כמה מרבני הקהילה ספרים שהודפסו בעיר, ביניהם "פרשת מרדכי" ו"דרשות מרדכי" של הרב מרדכי לאונורוביץ, הספרים יצאו על ידי בנו, הרב גדליה לאונורוביץ שהיה רבה האחרון של הקהילה. במלחמת העולם הראשונה התגייסו לצבא ההונגרי 32 מיהודי קמצ'ה, חמישה מהם נפלו בקרבות. ובשנת 1930 החלה תנועת "המזרחי" את פעילותה בעיירה. בשנת 1937 נרשמו חברי התנועה להכשרה חלוצית-דתית ועלו אחר כך לארץ ישראל. בשנת 1940 כבר הורגשה השפעת האנטישמיות בעיר ובאחת השבתות הורה מזכיר העיירה על היהודים לנקות שלג מהרחובות באמצע השבת, דבר שהיווה חילול שבת מבחינת הקהילה וראשי הקהילה הודיעו כי העבודה תחל רק במוצאי שבת, דבר שהוביל למעצרם. אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה נקראו היהודים לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית ובשנת 1941 גויסו רבים מיהודי קמצ'ה בני 40–50 לעבודות כפייה, אך שוחררו כעבור חודשיים. בשנת 1942 נלקחו גברים יהודים בני 18–24 ונשלחו לסייע לצבא ההונגרי שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרחית. רובם ניספו בשדות המוקשים של אוקראינה. חלק מיהודי קמצ'ה נשלחו לעבוד במפעל החשמל בבאנהידה Bánhida, אחר כך במכרות הפחם בוארפלוטה, ולבסוף בוינוהרדיב. הם שוחררו בידי הצבא האדום בנובמבר 1944. באפריל 1944, כחודש לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה), הועברו שארית יהודי העיירה לגטו שהוקם בנירג'האזה. מחמת הצפיפות ששררה בגטו הועברו חלקם לניריישפוסטה (Nyírjespuszta) שבאזור בלשגיארמט, ומשם שולחו ב-4 ביוני 1944 למחנה ההשמדה אושוויץ. לאחר המלחמה חזרו לעיירה 36 יהודים, רובם מעבודות הכפייה, וניסו לחדש את חיי הקהילה. הם נתקבלו על ידי תושבי המקום בעוינות והחלו לעזוב את המקום בהדרגה. בשנת 1960 כבר לא נותרו שם יהודים. קאמאצ'א בפנקס הקהילות הונגריה, עמ' 468–469 קאמאצ'א (קעמעטשע), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמ' 355. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא קמצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמצ'ה "קמצ'ה", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת יהודי קמצ'ה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" בית הקברות היהודי בקמצ'ה הספר דרשות מרדכי יהודי קמצ'ה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
תמר עמית יוסף

תמר עמית יוסף (נולדה ב-2 במאי 1994) היא שחקנית, קריינית, מדבבת ישראלית ומתנדבת בארגון חוש"ן. עמית יוסף נולדה וגדלה בתל אביב. היא בתם של השחקנית יעל עמית ושל המפיק מיכאל (מיקי) יוסף. דודתה היא השדרנית רויטל עמית. היא התחילה את דרכה בעולם הדיבוב כבר בגיל חמש, כשהשתתפה בשנת 1999 בסדרת הילדים "טלטאביז". בשנת 2000 דיבבה דמויות שונות בסרט "דינוזאור". בשנת 2003 דיבבה בסרט האנימציה "מוצאים את נמו". בשנת 2004 דיבבה את קארי בסרט האנימציה "משפחת סופר על". בשנת 2005 דיבבה שוב את קארי בסרט "המתקפה של ג'ק ג'ק" שיצא עם הסרט "משפחת סופר על" ב-DVD בלבד. בשנת 2006 השתתפה בתוכנית "סברס: תקרא תצליח" בתור כתבת צעירה. בשנת 2009 השתתפה בתוכנית "תראו אותי" ובסדרת הילדים "האי", ששודרה בערוץ הילדים של HOT, בתפקיד אמה, לצד יון תמורקין דניאל מורשת ויעל גרובגלס בשנת 2010 הייתה חברת פאנל בתוכנית "תראו אותי" בטלוויזיה החינוכית. בשנת 2011 שיחקה בסדרת הדרמה של ערוץ 2, "סימני שאלה", בתפקיד רבקי. בשנת 2012 שיחקה עמית יוסף בסדרת הנוער "גאליס", בתפקיד שרון. ביולי 2012 התגייסה לגלי צה"ל, ולאחר שסיימה את קורס העיתונאים, החלה לשרת כקריינית בגל"צ ובגלגלצ. עמית יוסף היא בוגרת בית הספר לאמנויות תל אביב ותיכון תלמה ילין. בשני בתי הספר למדה עמית יוסף במגמת התיאטרון. במסגרת לימודיה במגמת תיאטרון בתלמה ילין השתתפה בהצגות, בהן "הלוויה חורפית" בתפקיד שרציה, "משוגעת" בתפקיד איה ו"שיקגו" בתפקיד וולמה. במהלך שנת 2015 חזרה לשחק בעונתה השישית של הסדרה "גאליס" שעלתה בתאריך ה-15 בדצמבר 2015. בהמשך לקחה חלק גם בעונתה השביעית והאחרונה של הסדרה שעלתה ב-30 במאי 2016. מספטמבר 2016 עמית יוסף עבדה כקריינית בחדשות ynet. בשנת 2018 השתתפה בעונה השישית של התוכנית "החפרנים" ובסדרה "האוצר שלנו" העוסקת בארכאולוגיה, שתיהן בטלוויזיה החינוכית. בשנת 2020 שיחקה את דמותה של יעל בסדרת הטלוויזיה "המורדת" של נטפליקס, בכיכובה של שירה האס, אודות צעירה חרדית שבורחת לברלין עקב השידוך שבחרו לה דודתה וסבתה. בשנת 2021 שיחקה בהצגה "שמיים הפוכים" במרכז ענב לתרבות. עמית יוסף היא ביסקסואלית והצהירה על עצמה שניהלה מספר מערכות יחסים עם גברים ועם נשים. במאי 2021 נישאה לבת זוגה ליאור אלפנט, ממייסדות פסטיבל "לסבית קטלנית". תמר עמית יוסף, ברשת החברתית אינסטגרם תמר עמית יוסף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תמר עמית יוסף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תמר עמית יוסף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי תמר עמית יוסף, דף שער בספרייה הלאומית הילה יחימוביץ', הילדה מ"האי" ומ"גאליס" נעשתה פמיניסטית לוחמנית - ונהנית מזה, באתר Xnet‏, 7 בנובמבר 2016 רועי אבן, ‏"עד היום אנחנו מתביישים", באתר ‏מאקו‏, 18 במאי 2020 דינה חלוץ, מגאליס לנטפליקס: בתם של הבמאי והשחקנית משחקת אותה ב'המורדת', באתר Xnet‏, 20 במאי 2020
אריה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אריה – מין בסוג פנתר ממשפחת החתוליים אריות ים – תת-משפחה של יונקים ימיים מתת-הסדרה טורפים ימיים אריה ים שטלר אריה ים אוסטרלי אריה ים דרום-אמריקאי אריה ים ניו זילנדי אריה ים מצוי אריה ים קליפורני אריה ים גלאפגוס אריה ים יפני אריה (סמל) אריה (קבוצת כוכבים) מזל אריה אַרִיָה – חיבור שירי במוזיקה ווקאלית המיועד לסולן יחיד, בייחוד באופרה. אריה (להקה) (רוסית: Ария) - להקת הבי מטאל רוסית קריית אריה – אזור תעשייה הממוקם במערב פתח תקווה בית אריה-עופרים – מועצה מקומית בדרום-מערב השומרון יבגני אריה – במאי תיאטרון ישראלי והמנהל האמנותי של תיאטרון גשר אלון גור אריה – במאי, תסריטאי, מרצה, שחקן וקומיקאי, עורך תוכן, מלחין, שדרן רדיו ומפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי. האריה השואג – פסל בדמות אריה, מעשה ידי הפסל אברהם מלניקוב ארייה (חקלאות) – קטיף תאנים אריה (מטוס) – מטוס קרב שתוכנן בתעשייה האווירית אריה (אלבום) – אלבום של יסמין מועלם אריה ניר הוצאה לאור – הוצאה לאור פרס אריה הזהב – הפרס המרכזי והיוקרתי ביותר המוענק לסרטי קולנוע במסגרת פסטיבל הסרטים של ונציה ארי לאו לאון איה (פירושונים) אליה (פירושונים)
דוד מילשטיין

דוד מילשטיין (נולד ב-4 ביוני 1947) הוא כימאי ישראלי, פרופסור מחקר בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע בתחום הכימיה והפיזיקה, חתן פרס ישראל לשנת ה'תשע"ב. נולד בגרמניה, ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן שנתיים. למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית, ובמלחמת ששת הימים גויס והשתתף בכיבוש הר הבית. לאחר שסיים את התואר הראשון והתואר השני בהצטיינות הוא שירת ביחידה מסווגת בצה"ל. לאחר שחרורו שימש בין השאר כחוקר בכיר בחברת הענק האמריקאית "דופונט" ובקריה למחקר גרעיני בדימונה. במקביל לעבודתו עסק בכתיבת עבודת הדוקטורט בכימיה. לאחר סיום לימודי הדוקטורט בשנת 1976, יצא מילשטיין למחקר פוסט-דוקטורט בארצות הברית. בשנת 2000 הקים את מרכז קימל לעיצוב מולקולרי במכון ויצמן, שבראשו הוא עומד כיום. מילשטיין ערך מחקרים משמעותיים להבנת קשרים בין פחמן למימן, שתרמו גם להבנת המנגנון המזרז תהליכים כימיים. מחקריו עוסקים רבות בתהליכים כימיים ידידותיים לסביבה ובמציאת דרכים להפקת אנרגיה חלופית. התמנה לחבר במכון מחקר באוניברסיטת ברקלי. פרסם עד היום יותר מ-200 מאמרים מדעיים. ב-2012 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. מילשטיין נשוי לעדי (לבית רומנו) ואב לשלושה. לכבודו נקרא רחוב בשכונת ׳המדע׳ בעיר רחובות, יחד עם רחובות נוספים בשכונה זו שנקראו על שם זוכי פרס ישראל. כרטיס אישי וקורות חיים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים פרופ' דוד מילשטיין באתר מכון ויצמן למדע פרופ' דוד מילשטיין, באתר פרס ישראל דוד מילשטיין, באתר גוגל סקולר ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
QRPedia

QRPedia היא מערכת המבוססת על אינטרנט סלולרי, אשר משתמשת בקודי QR על מנת להציג לגולשים תוכן מוויקיפדיה על-גבי צג המכשיר הסלולרי שלהם בשפת הממשק של המכשיר.‏ QRPedia מוסיפה יכולות נוספות מעבר לאלה הקיימות בייצירת קודי QR המיצגים כתובות באינטרנט (URI). ממציא ה-QRPedia הוא רוג'ר במקין (אנגלית: Roger Bamkin), יושב ראש ויקימדיה בריטניה, והאחראי על התיכנות הוא טרנס אידן (אנגלית: Terence Eden). קוד התוכנה פתוח ורישיונו, "רישיון MIT". התוכנה הושקה באפריל 2011, בסיור במסגרת מיזם ה"גלאם" עם המוזיאון האמנותי של דרבי. שם המיזם "QRPedia" הוא הלחם בסיסים של "QR" (ראשי התיבות באנגלית של Quick Response, "מענה מהיר") ו"פדיה" מ"ויקיפדיה". בינואר 2012 זכה מיזם QRPedia להיות אחד מארבעת המיזמים החדשניים ביותר בעולם הסלולר בבריטניה בשנת 2011 (מתוך 79 מועמדים) במסגרת התחרות "בריטניה חכמה". הקריטריון לזכייה הוגדר "יעילות, פשטות ופוטנציאל להשפעה עולמית". כתוצאה מכך, זכה המיזם להצגה ב"קונגרס הניידות העולמי" שנערך בברצלונה חודש לאחר מכן. ב-18 בנובמבר 2013 הודיע הוועד המנהל של "ויקימדיה בריטניה" כי הושלמה העברת הבעלות על המיזם ועל כל הקניין הרוחני הקשור אליו, מרוג'ר במקין לידי עמותת ויקימדיה המקומית. מיזם QRPedia נמצא בשימוש מוסדות ציבוריים באירופה ובארצות הברית. בין היתר, נעשה בו שימוש במוסדות הבאים: מוזיאון הילדים באינדיאנפוליס מכון ז'ואן מירו, לרבות תערוכה ניידת מוזיאון הספורט, אסטוניה גן החיות סופיה בסופיה, בולגריה כאשר משתמש סורק קוד QR למכשיר הסלולרי שלו, המכשיר מתרגם את הקוד לכתובת אינטרנט בדומיין qrwp.org, כאשר החלק האחרון של הכתובת (הנתיב) הוא שם הערך בוויקיפדיה. אז שולחת המערכת בקשה לערך הוויקיפדי בשפה המוגדרת כשפת הממשק במכשיר הסלולרי. שרת ה־QRPedia משתמש ב-API של ויקיפדיה על מנת למצוא את הערך בשפה הרלוונטית, ואם קיים, מחזיר את הערך המדובר בפורמט נוח לקריאה על מכשיר סלולרי. אם לא קיים ערך בשפה המבוקשת, המערכת נותנת למשתמש לבחור את השפה המועדפת, או לחלופין להשתמש בגוגל תרגום. בצורה הזו, קוד QR אחד יכול להביא להצגת את אותו הערך בכמה שפות. נוסף על כך, תוכנת QRPedia מאפשרת הצגה של נתונים סטטיסטיים על השימוש בה. מונמות' אתר האינטרנט הרשמי של QRPedia (באנגלית) QRPedia, ברשת החברתית אקס (טוויטר) QRPedia, הבלוג הרשמי QRPedia - אתר האינטרנט של המערכת Daily QRpedia Requests - סטטיסטיקת לגבי השימוש במערכת יואב בורנשטיין, הכפר הדיגיטלי, באתר כלכליסט, 10 במאי 2012 The Technology Outlook for UK Tertiary Education 2011-201, עמוד 14 Introducing QRpedia, ב-"Terence Eden's Blog"‏, 3 באפריל 2011
בוהק

בהלכה, בוהק הוא מראה לבן בעור בשרו של אדם, הפחות בדרגת הצבע הלבן מארבע מראות הנגעים, דומה למראה של קרום ביצת תרנגולת. בשונה מנגעים רגילים הבאים כתוצאה מעיפוש השבר, ה"בוהק" שהוא סוג של נגע טהור הוא כתם עור הנגרם כתוצאה מבעיות בעור ומסיבה זו אינו טמא. לפעמים, נקראים כל הנגעים בשם "בוהק" כשם מושאל. כאשר מראה זה נתגלה בבשרו של אדם, הוא אינו טמא. ולא עוד, אלא אפילו אם נגע טמא גדל אלא שהחלק שבו התפשט הנגע הוא בצבע "בוהק" הנגע אינו טמא. הבוהק אף מקלקל את הנגע ואם הוא מפסיק בין שני חלקיו של הנגע לא ניתן לצרפם. מצד שני, למרות שהבוהק אינו נגע, הוא גם לא נחשב "בשר חי" שעל פי ההלכה אם הוא נתגלה בצרעת הוא נחשב לסימן טהרה, ואינו בכלל האמור בתורה "ומחית בשר חי בשאת". בוהק, האנציקלופדיה התלמודית כרך ג' עמ' א - ב משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת צרעת, פרק א', הלכה א'. למשל: תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף י"ט, עמוד א'. תורת כהנים תזריע פרשה א' סוף פרק ב ויקרא יג ג
משרד החוץ של יפן

משרד החוץ (ביפנית: 外務省, תעתיק: גאימוּ-שוֹ) הוא משרד בממשלת יפן האחראי על יחסי החוץ של המדינה. תחת חוקת יפן מ-1947 מחזיקה הממשלה בסמכות העליונה לניהול יחסי החוץ של המדינה, תחת פיקוח הדיאט. ראש הממשלה נדרש לדווח לדיאט אודות היחסים הבינלאומיים תקופתית, כשגם לבית הנבחרים וגם לבית היועצים יש ועדות בנושא יחסי החוץ. כל הסכם עם מדינה אחרת חייב באישור הדיאט. בתור ראש המדינה, ממלא קיסר יפן תפקיד טקסי בקבלת נציגים זרים ובאישרור ההסכמים שקיבלו את אישור הדיאט. לאחר מלחמת העולם השנייה לא היו יחסי החוץ של יפן בסמכותו הבלעדית של משרד החוץ. בשל חשיבות הפן הכלכלי ביחסים, פעל המשרד בשיתוף פעולה עם משרד האוצר בנושאי מכס, כלכלה בינלאומית וכו'; עם משרד המסחר הבינלאומי והתעשייה בנושאי יבוא ויצוא; עם משרד החקלאות, היערנות והדיג בנושא זכויות דיג ויבוא של חקלאות זרה. אף על פי שמבחינה חוקתית שמורה זכות ההחלטה בנושאים מכריעים לראש הממשלה, לשר החוץ יש השפעה רבה והוא משמש יועץ לראש הממשלה בנושאי תכנון וישום מדיניות. לשר החוץ יש שני סגנים, כשאחד אחראי למשרד והשני משמש מתווך בין המשרד לדיאט. ניהול מדיניות החוץ מתחלק על פי רוב בין הלשכות הגאוגרפיות, העוסקות ביחסים עם מדינה ספציפית, לבין הלשכות הפונקציונליות, העוסקות ביחסים עם מספר מדינות. החל מספטמבר 2023, יוקו קמיקאווה היא שרת החוץ של יפן. מדיה וקבצים בנושא משרד החוץ של יפן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד החוץ של יפן (ביפנית ובאנגלית) משרד החוץ של יפן, ברשת החברתית פייסבוק משרד החוץ של יפן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד החוץ של יפן, ברשת החברתית אינסטגרם משרד החוץ של יפן, סרטונים בערוץ היוטיוב משרד החוץ של יפן, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד האוצר (יפן)

משרד האוצר (ביפנית: 財務省, תעתיק: זאימוּ-שוֹ) הוא משרד בממשלת יפן האחראי על קביעת המדיניות הכלכלית של יפן. מקורו של המשרד הוא באוֹקוּרה-שוֹ (大蔵省), ששימש אוצר המדינה בתקופת הייאן (המאה ה-6). כשנוסדה המערכת השלטונית המודרנית לאחר רסטורציית מייג'י, נוסד גם משרד האוצר בתור הגוף האחראי על כספי הציבור ועל נושאים מוניטריים. בעבר החזיק משרד האוצר בהשפעה רבה בתוך הממשלה, אך לאחר מספר שערוריות פיננסיות בשנות ה-90 החל לאבד אותה בהדרגה, בעיקר לאחר הקמת הסוכנות לשירותים פיננסיים. בנוסף, חוקק הדיאט של יפן את חוק בנק יפן ב-1998, שבמסגרתו עברה השליטה על המדיניות המוניטרית של המדינה לידי בנק יפן, דבר שהפחית עוד יותר מסמכויותיו של משרד האוצר. אף על פי כן, מקיים משרד האוצר היפני מדיניות סחר בינלאומי פעילה, ותורם לחיזוק דמויה של יפן כמעצמה כלכלית. העומד בראש המשרד הוא שר האוצר, חבר בדיאט של יפן שנבחר על ידי ראש הממשלה. נכון ל-17 באוגוסט 2015 ממלא טארו אסו תפקיד זה. מדיה וקבצים בנושא משרד האוצר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד האוצר (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של משרד האוצר (באנגלית) משרד האוצר, ברשת החברתית פייסבוק משרד האוצר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד האוצר, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרופסיה

האם התכוונתם ל... פרופסיה (תרופה) – תרופת פינסטריד למניעת נשירת שיער והתקרחות. מקצוע – תחום פעילות שאדם מתמחה בו ועוסק בו לפרנסתו.
הסוכנות לשירותים פיננסיים

הסוכנות לשירותים פיננסיים (ביפנית: 金融庁, תעתיק: קינְיוּ-צ'וֹ) הוא ארגון הפועל תחת ממשלת יפן, ותפקידו הוא פיקוח על הבנקאות, על הבורסה לניירות ערך ועל תחום הביטוח במדינה במטרה לשמור על יציבות המערכת הכלכלית. הסוכנות נוסדה ב-2000, ובראשה עומד מנהל שפועל תחת שר האוצר. תחת סמכות הסוכנות נמצאות הוועדה למעקב אחר הסחר בניירות ערך ולשכת רואי החשבון של יפן. משרדי הסוכנות נמצאים בטוקיו. משרד האוצר (יפן) בנק יפן מדיה וקבצים בנושא הסוכנות לשירותים פיננסיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות לשירותים פיננסיים (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות לשירותים פיננסיים (באנגלית) הסוכנות לשירותים פיננסיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הסוכנות לשירותים פיננסיים, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר הסוכנות ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק לומפיני

פארק לומפיני (בתאית: สวนลุมพินี) הוא פארק השוכן במרכז בנגקוק, בירת תאילנד. שטחו של הפארק 576 דונמים. הפארק מהווה ריאה ירוקה במרכז העיר, ומשמש לפנאי ונופש. בפארק אגם מלאכותי בו מתקני שיט בסירות, ומסלולי הליכה שאורכם כ-2.5 ק"מ המשמשים להליכה ולריצה. רכיבה על אופניים במסלולי הפארק מותרת רק בשעות הבוקר והצהריים המוקדמות, וזאת על מנת לאפשר להשתמש במסלולים כמסלולי הליכה בשעות הערב. הפארק משמש כאתר להתעמלות טאי צ'י בשעות הבוקר המוקדמות. בחודשי החורף נערכים בפארק קונצרטים של מוזיקה קלאסית המבוצעים על ידי התזמורת הסימפונית של בנגקוק. הפארק הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20 בהוראת מלך תאילנד ראמה השישי על שטחים שהיו בבעלות בית המלוכה. האתר נקרא על שם לומביני - מקום הולדתו של בודהא בנפאל. בעת הקמת הפארק היה הפארק מחוץ לתחומי העיר בנגקוק. כיום הפארק ממוקם בלב אזור העסקים הראשי של בנגקוק, בשכונת לומפיני, צפונית לדרך ראמה הרביעי, בין דרך ראטצ'אדאמרי, ודרך ויתאיו. מדיה וקבצים בנושא פארק לומפיני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק לומפיני תיאור הפארק באתר GoNOMAD תיאור הפארק, באתר "שיחור" ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק המלכה סיריקיט

פארק המלכה סיריקיט (בתאית: สวนสมเด็จพระนางเจ้าสิริกิติ์ฯ) הוא פארק הממוקם במחוז העירוני צ'אטוצ'אק שבבנגקוק, בירת תאילנד. שטחו של הפארק 0.22 קמ"ר והוא ממוקם בסמוך לפארק צ'אטוצ'אק. הפארק נבנה בשנת 1992 בעקבות החלטה של ממשלת תאילנד משנת 1991, על גבי שטחים שהיו בבעלות רשות הרכבות של תאילנד. אבן הפינה של הפארק הונחה ב-12 באוגוסט 1992 - יום הולדתה של המלכה סיריקיט, והפארק נפתח לציבור ב-19 בדצמבר 1996. הפארק מטופח במימון קרן פארק המלכה סיריקיט ומנוהל על ידי עיריית בנגקוק. בפארק גן בוטני רחב ידיים הכולל מזרקות, ובריכות לוטוסים. האגם המרכזי של הפארק עוצב בצורה המשלבת בין האות S בשפה האנגלית לבין האות ส בתאילנדית - האות הראשונה של שמה של המלכה. בגן הבוטני מוצגים צמחים רבים האופייניים לתאילנד, כגון עצי בננה. בנוסף בגן מתחם של עצים המיצג את מפת תאילנד, ובו גדלים העצים האופייניים לכל אחד מ-76 מחוזות תאילנד בהתאם למיקום המחוזות. גן זה נחנך ב-10 באוגוסט 2001 בנוכחות מושל בנגקוק, סאמאק סונדאראווג'. הפארק ממוקם בסמוך לתחנת מו צ'יט של הרכבת העילית של בנגקוק ולתחנת צ'אטוצ'אק של הרכבת התחתית של בנגקוק. מדיה וקבצים בנושא פארק המלכה סיריקיט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק המלכה סיריקיט תיאור הפארק ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי או. אר. טמבו

נמל התעופה הבינלאומי או. אר. טאמבו (באנגלית: OR Tambo International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי של יוהנסבורג ע"ש אוליבר טאמבו. הנמל משמש כנמל הבית של מספר חברות תעופה דרום אפריקאיות ובהן: סאות' אפריקן איירווייז, מנגו וקולולה. תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2018 עמדה על 21,231,510 נוסעים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בנמל התעופה פועלים שני טרמינלים, טרמינל A המשמש לטיסות פנים וטרמינל B המשמש לטיסות בינלאומיות. מספר חברות תעופה העבירו את כל דלפקי הבידוק לטיסות הפנים ולטיסות החוץ לטרמינל B. אל על מפעילה לנמל מספר טיסות שבועיות מנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 787. טיסה 34 של בריטיש איירווייז מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי או.אר טאמבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי או. אר. טמבו ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה (יפן)

משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה (ביפנית: 文部科学省, תעתיק: מוֹנְבּוּקַגָאקוּ-שוֹ), או בשמו המקוצר MEXT, הוא משרד בממשלת יפן. משרד החינוך, התרבות והספורט נוסד עם כינון הממשלה המודרנית לאחר רסטורציית מייג'י ב-1871, ובינואר 2001 התמזגה הסוכנות למדע ולטכנולוגיה לתוך המשרד, שקיבל את שמו הנוכחי. ממשלת יפן אחראית למערכת החינוך ומנהלת אותה באמצעות בירוקרטיה המפקחת על כל הבט בתחום. לפי החוק, נדרשים כל בתי הספר במדינה להשתמש בספרי לימוד המקיימים את חוקי תוכנית הלימודים שהציב המשרד. העומד בראש המשרד הוא שר האוצר, חבר בדיאט של יפן שנבחר על ידי ראש ממשלת יפן, ונכון ל-17 באוגוסט 2015 ממלא הקובון שיממורה תפקיד זה. מדיה וקבצים בנושא משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה (ביפנית) משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה, ברשת החברתית פייסבוק משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה, ברשת החברתית אינסטגרם משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר משרד משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס רפפורט

פרס רפפורט הוא פרס על-שם רות וברוך רפפורט, המוענק על ידי "קרן ברוך ורות רפפורט" (The Bruce and Ruth Rappaport Foundation). פרסי רפפורט מוענקים מדי שנה בשלוש קטגוריות: פרס רפפורט לאמן ישראלי צעיר / בכיר בשיתוף עם מוזיאון תל אביב לאמנות: הפרס מוענק מאז שנת 2006 אחת לשנה לאמן בכיר ולאמן צעיר, המתגוררים ופועלים בישראל. הזוכים בפרס מציגים כעבור כשנה מזכייתם תערוכה במוזיאון, המלווה בקטלוג. מטרת הפרס היא לעודד הכנסת זרמים עכשוויים לעשייה האמנותית ולחשוף את הציבור לכוחות היצירתיים הרעננים בארץ. 'אסיף' התערוכה הקבוצתית של 20 זוכי הפרס בעשור הראשון הוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות. פרס רפפורט לחוקר צעיר / בכיר העוסק במחקר ביו-רפואי, בשיתוף עם מכון רפפורט למחקר: הפרסים מוענקים מדי שנה לחוקרים בגין מחקר רפואי או ביו-רפואי אשר יש בו מצוינות, פריצת דרך או חידוש ואשר יש בהם לתרום לקידום בריאות האדם ולטובת הכלל ובעלי השלכות טיפוליות ממשיות ויישומיות לטובת האנושות. פרס רפפורט לעשייה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית: הפרס מוענק לנשים אשר עשייתן במרחב הציבורי, החברתי, הקהילתי או הכלכלי בישראל יוצאת דופן וראויה לציון. הפרסים - לזוכה בכירה, בגין עשייה מחוללת שינוי ופורצת דרך רבת שנים ולזוכה המצויה בתחילת דרכה, בגין יוזמה פורצת דרך. בשנת 2016 נוסף פרס הוועדה - אות לאישה מעוררת השראה עבור מפעל חיים. בין השנים 2013–2017 הוענק הפרס בשיתוף עם מגזין לאשה. בשנים 2019 ו-2020 הוענק הפרס בשיתוף עם גלובס והחל משנת 2021 מוענק הפרס בשיתוף עם קשת 12. פרס היצירה לסופרים עבריים פרס לייטרסדורף לאומנויות מדיה וקבצים בנושא פרס רפפורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס רפפורט אתר האינטרנט הרשמי של פרס רפפורט (באנגלית) מרב יודילוביץ', קרן רפפורט משיקה פרס חדש לציור, באתר ynet, 13 במרץ 2006 נעמה ריבה, עומרי דנינו, אריאל הכהן, שרון ליפשיץ ונעמה שוחט זכו בפרס רפפורט, באתר הארץ, 21 במאי 2024 דניאל ראוכוורגר, התנועה האמנותית, זוכי פרס רפופורט לשנת 2012: דגנית ברסט ואלעד קופלר, באתר הארץ, 29 בפברואר 2012 צבי גולדשטיין ויפעת בצלאל הם זוכי פרס רפפורט לאמנים ישראלים לשנת 2016, באתר ערב רב, 9 במרץ 2016 שירות הידען, ‏הזוכים בפרס רפפורט בתחום המחקר הביו-רפואי לשנת 2016: פרופ' ינון בן-נריה, מהפקולטה לרפואה באוני' העברית וד"ר עידו עמית, ממכון ויצמן, באתר "הידען", 16 במרץ 2016 יצחק (איצ'ה) גולומבק וגיל יפמן הם זוכי פרס רפפורט לאמנים ישראלים לשנת 2017, באתר ערב רב, 7 במרץ 2017 גלי וינרב, ‏פרס רפפורט לפרופ' מיכל שוורץ וד"ר גד אשר ממכון ויצמן, באתר גלובס, 15 במרץ 2017 דוד גינתון וערן נוה הם זוכי פרס רפפורט לאמנות לשנת 2019, באתר ערב רב, 10 במרץ 2019 דרורה דומיני והילה טוני נבוק הן זוכות פרס רפפורט לאמנות לשנת 2020, באתר ערב רב, 12 במרץ 2020 פרס רפפורט לעשייה נשית פורצת דרך 2020 | הוכרזו הזוכות בפרס רפפורט לעשייה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי לשנת 2020, באתר גלובס, 7 באפריל 2020 תחת משבר הקורונה: קרן רפפורט רוכשת עבודות של 58 אמנים לאוסף מוזיאון תל אביב, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-04-18 הוכרזו הזוכות בפרס רות רפפורט לעשייה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית לשנת 2021, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2021 אתי יעקבי ואבי סבח הם זוכי פרס רפפורט 2022, באתר ערב רב, ‏23 בפברואר 2022 פרסים לפרופסורים מהעברית, מינוי יוקרתי לפרופסור מבן-גוריון, באתר ynet, 23 בפברואר 2023 פרס רפפורט לאמנות הוענק לשרון ליפשיץ, באתר ynet, 21 במאי 2024 פרופ’ אשרף בריק מהטכניון הוא הזוכה בפרס רפפורט למצוינות במחקר ביו-רפואי אלו הזוכות בפרס רות רפפורט 2024 - נשים פורצות דרך בעקבות ה-7 באוקטובר
הדרך לג'נין

הדרך לג'נין (באנגלית: The Road to Jenin) הוא סרט דוקומנטרי משנת 2003 בבימויו של פייר רחוב, המתעד בעיקר את ההתמודדות עם הסכסוך במזרח התיכון. הדרך לג'נין הופק כנגד הנרטיב הפלסטיני ביחס לקרב בג'נין בשנת 2002, שהפלסטינים מכנים אותו "טבח ג'נין" (בערבית: مجزرة جنين). סרט זה הוא גם תגובה לסרטו של מוחמד בכרי, ג'נין ג'נין. ערך מורחב – הקרב בג'נין 2002 במבצע חומת מגן, נכנס צה"ל לג'נין כדי לטהר אותה ממחבלים. במסגרת המבצע נהרסו עשרות בתים. לטענת הפלסטינים מאות אנשים חפים מפשע נהרגו במבצע ללא סיבה. הפלסטינים טענו שישראל ביצעה טבח בג'נין, טענות שהופרכו מאוחר יותר. הבמאי מוחמד בכרי ביים סרט "תיעודי" בשם ג'נין ג'נין שהתיימר להציג את האמת אודות הקרב בג'נין. בפועל, הסרט היה גדוש בשקרים גסים ועריכות מגמתיות שנועדו להציג את ישראל כטובחת בפלסטינים. כתגובה לג'נין ג'נין וטענות הפלסטינים יצר פייר רחוב את הסרט הדרך לג'נין. סרטו של רחוב מתחיל זמן קצר לפני התחלת מבצע חומת מגן בג'נין בעקבות הפיגוע במלון פארק בליל הסדר בנתניה, שבו כ-30 אזרחים ישראלים נהרגו ו-140 נפצעו בפיגוע התאבדות. בתגובה לפיגוע ולשני פיגועים נוספים שקדמו לו, פתח צה"ל ב-29 במרץ 2002 במבצע חומת מגן. לאורך הסרט רחוב מראיין פלסטינים בנושא הקרב בג'נין ומביך אותם כשהוא מפריך את השקרים שלהם. בין השאר הוא מתעד אותם מביימים ובודים סיפורים על פצועים ופשעי מלחמה תוך שהוא מתחזה לכתב חדשות צרפתי אוהד, המוכן לכאורה לקחת חלק בתרמית שלהם. "הדרך לג'נין", באתר נטפליקס "הדרך לג'נין", באתר AllMovie (באנגלית) "הדרך לג'נין", באתר אידיבי הדרך לג'נין באתר של פייר רחוב Movies of the Year Hannah Brown Jenin - Massacring Truth, Frank Kitman © The Calgary Herald 2004 ‏האתר הרשמי של פייר רחוב U.N. on Jenin