laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה גוטל לוין

משה גוטל לוין (1879–1976) היה תעשיין ארץ ישראלי, ממייסדי חברת התרופות "סלומון, לוין ואלשטיין" – לימים הבסיס לחברת "טבע". מראשי הציבור היהודי בחיפה, יושב ראש ועד הקהילה ויקיר העיר. חתנו של יואל משה סלומון. משה גוטל לוין נולד בעיירה ינושק שבליטא, למשפחה יהודית, בנם של יהושע ומלכה לוין. בשנת 1883, בהיותו בן ארבע, עבר עם משפחתו לקורק באירלנד, והם התאזרחו כנתינים בריטים. קיבל חינוך תורני מפי מורים פרטיים יוצאי ליטא. בשנת 1892, נסעה המשפחה לארץ ישראל כדי לחגוג בה את הבר מצווה של משה, אך היא נשארה בארץ ישראל, והתיישבה בירושלים. אביו עסק במסחר והוא למד בישיבת מאה שערים ובישיבת עץ חיים. בשנת 1901, פתח עם גיסו חיים סלומון בית מסחר לשיווק תרופות בירושלים. כעבור שנה נסעו השניים ללבנון לצורכי מסחר. בדרכה מיפו ללבנון עגנה אונייתם בנמל חיפה, לוין התוודע לראשונה לחיפה והחליט לפתוח בה סניף של בית המסחר לתרופות. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1903, עבר לגור בעיר עם משפחתו, כשגיסו חיים סלומון ממשיך לנהל את העסק בירושלים. היה מראשי "אגודת אחים" שפעלה בחיפה. בשנת 1907, ייסדה האגודה את השכונה הראשונה בהדר הכרמל - "הרצליה". בשנת 1913, פתח חיים סלומון את בית המסחר ביפו, בניהולו של יצחק אלשטיין, אחיינו של סלומון, וכך נוסד "סלומון, לוין ואלשטיין". לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה דרשו ממנו השלטונות הטורקיים לוותר על אזרחותו הבריטית, ואם לא יעשה כן ייאסר. בעקבות זאת נמלט לוין עם אשתו ושבעת ילדיו לאלכסנדריה שבמצרים. לפרנסתו הפך לספק הירקות של הצבא הבריטי באלכסנדריה. מאוחר יותר עברו לפורט סעיד. בתקופת שהותם במצרים מת בנו דניאל בן השמונה ממחלת הטיפוס. אשתו חלתה בדבר, אך הבריאה. עם תום המלחמה שבה המשפחה לארץ ישראל ולוין נרתם לעבודתו במסחר התרופות. לאחר כמה שנים ייסד עם שותפיו את בית החרושת לתרופות "אסיא" בפתח תקווה, שברבות הימים התרחב והפך למפעל לתרופות "טבע". לצד פעילותו התעשייתית הוא היה פעיל ציבור בעירו חיפה. בשל מעמדו ושליטתו בשפה האנגלית פעל לגשר בין הקהילה היהודית לשלטונות המנדט הבריטי. הממשלה הבריטית העניק לו את תואר ה-OBE. היה חבר הוועד הלאומי, כיהן כיושב ראש ועד הקהילה בחיפה ולשכת המסחר בה, היה יושב ראש מועצת המנהלים של בית הספר הריאלי ושל הטכניון, נשיא לשכת הכרמל של בני ברית, חבר ונשיא כבוד ברוטרי, יושב ראש "לייט האוס" - בית הספר לעיוורים. קיבל תואר אזרח כבוד של חיפה. נשיא כבוד ברוטרי בשנת 1898, בהיותו בן תשע עשרה, נישא לציפורה, בתו של יואל משה סלומון. בשנת 1975, נפטרה אשתו בגיל 93, לאחר 76 שנות נישואים. אחד מחתניו הוא נחום חת, אביהם של מאיר חת ושל עדנה גבריאלי. בנו הוא השופט ישראל לוין. לוין נפטר ב-1976, בגיל 97. לאחר מותו נקרא על שמו רחוב בשכונת רמות ספיר בחיפה. ביתו שבכרמל הוכר כבית מורשת מדיה וקבצים בנושא משה גוטל לוין בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "משה גוטל לוין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 932 אתר משפחת סלומון יקירי חיפה משה גוטל לוין, באתר Geni שם רחוב: גוטל-לוין (משה), במדריך רחובות חיפה
אר (כפר)

אֶר (בהונגרית: Őr) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במזרח הונגריה. הכפר היה מאז ומעולם סמוך לגבול ועל כן נקרא בשם זה, שכן Őr בתרגום לעברית הוא "השומר". מתיישבים יהודים החלו להגיע לאזור במאה ה-18. הקהילה היהודית בכפר השתייכה לזרם האורתודוקסי והקימה במקום בית כנסת, בית עלמין יהודי שקיים עד היום, חברה קדישא, חיידר ותלמוד תורה רוב היהודים במקום עסקו בשיווק תוצרת חקלאית ומעט בעלי משקים חקלאיים. בשנת 1930 נמנו בקהילה 70 יהודים. ב-1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי הכפר לגטו קישווארדה (KISVARDA) וסמוך לחג השבועות הובלו למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה שבו יהודים בודדים לכפר, הם מצאו את בניין בית הכנסת הרוס ושבעת ספרי התורה שהיו בו נעלמו. בשנות השישים של המאה ה-20 כבר לא ישבו יהודים בכפר. מדיה וקבצים בנושא אר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אר קהילת א'ר, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" "אר", באתר JewishGen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר אלכסנדרוב (קוסמונאוט)

אלכסנדר פבלוביץ' אלכסנדרוב (ברוסית: Александр Павлович Александров; ‏נולד ב־20 בפברואר 1943) הוא קוסמונאוט סובייטי-רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7 ותחנת החלל מיר. אלכסנדר אלכסנדרוב נולד במוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים בבית הספר הטכני של חיל האוויר הסובייטי. עם סיומו אלכסנדרוב החל את השרות. הוא השתחרר מהצבא כעבור שנה בעקבות פטירת אביו. בשנת 1969 הוא סיים לימודי הנדסה. בשנת 1964 הוא התחיל לעבוד במחלקת תכנון מס' 1 תחילה כטכנאי ולאחר סיום הלימודים כמהנדס. בשנת 1978 אלכסנדר אלכסנדרוב התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל. בשנת 1983 אלכסנדר אלכסנדרוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-9 לצד ולדימיר ליאחוב כמפקד צוות. הם עברו לתחנת החלל ובכך החלה לפעול משלחת מס' 2. במהלך טיסה זו הם ביצעו מספר רב של מחקרים ופעילויות תחזוקה לרבות פעילות חוץ רכבית. בשנים 1987 אלכסנדר אלכסנדרוב שוגר לחלל בחללית סויוז TM-3 לצד אלכסנדר ויקטורנקו ומוחמד פאריס. החללית התחברה לתחנת החלל מיר ואלכסנדר אלכסנדרוב חזר לכדור הארץ כעבור 160 ימים במהלכם פעל כחבר משלחת מס' 2 לתחנת החלל מיר. בשנת 1993 אלכסנדר אלכסנדרוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים אך המשיך לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא מתגורר במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר אלכסנדרוב בוויקישיתוף תקציר נתונים באתר ספייספאקטס נתונים מאנציקלפדיית החלל ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית) ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
מעבר סימפלון

מעבר סימפלון (בצרפתית: Col du Simplon; בגרמנית: Simplonpass; באיטלקית: Passo del Sempione) הוא מעבר הרים, אחד ממעברי האלפים בין שווייץ לאיטליה, בין האלפים הפניניים לבין האלפים הלפונטיניים. הרום המרבי שלו הוא 2,005 מ' מעל פני הים. בראשית המאה ה-20 נחצבה תחת המעבר מנהרת סימפלון, שהייתה מנהרת הרכבת הארוכה בעולם לאורך רוב המאה ה-20. למעבר הייתה חשיבות במשך מאות שנים, וחשיבותו האסטרטגית הגיעה לשיאה בעת המלחמות הנפוליאוניות בין 1801 ל-1805. נפוליאון בונפרטה הורה על סלילת דרך במעבר על מנת להעביר ציוד צבאי וארטילריה מעמק הרון לצפון איטליה. מאז שימש המעבר כציר כרכרות דואר ונוסעים (שהוחלפו בשירות אוטובוסים של חברת הדואר). הכביש שנסלל במעבר היה צר וסגור בימות החורף. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החליטה ממשלת שווייץ לסלול במקום כביש משופר, שיוכל להיות פתוח לכל אורך השנה. ב-1970 נפתח הכביש, שכלל מסתורים מפני מפולת שלגים ומנהרות גבוהות, לאורך 37 ק"מ בין בריג-גליס שבקנטון ואלה לבין הכפר גונדו שעל גבול איטליה. מדיה וקבצים בנושא מעבר סימפלון בוויקישיתוף מעבר סימפלון, אתר התיירות השווייצרי כביש מעבר סימפלון כביש מעבר סימפלון, אחת מדרכי ההרים היפות בעולם מעבר סימפלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוטובוס הדואר של סימפלון
צ'פרג

צ'פרג (בהונגרית: Csepreg) היא עיר במחוז ואש, שבצפון-מערב הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'פרג מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 3,935 תושבים ובשנת 2021 רק 3,315 תושבים. האזכור העתיק ביותר של יהודים בצ'פרג הוא במסמך מ-1492 שם נזכר רחוב יהודי בעיר. היהודים גורשו משם כנראה בשנת 1526. הקהילה היהודית נוסדה בשנת 1860, והוקם בה בין היתר בית כנסת וחברה קדישא. יהודי צ'פרג הוגדרו בתחילה כקהילת "סטטוס קוו" ובהמשך נעשתה הקהילה לנאולוגית. בשנת 1930 מנתה הקהילה 61 יהודים. ב-19 במרץ 1944 רוכזו היהודים בגטו שהוקם בעיר ואליו הובאו גם יהודים מיישובים קטנים באזור. ומשם הועברו לשארוואר. ב-29 ביוני 1944 שולחו עם כלל יושבי הגטו בשארוור למחנה אושוויץ. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו יהודים לעיר והקימו אנדרטת זיכרון ל-225 יהודי המקום והסביבה שנספו בשואה. רוב החוזרים עזבו את הכפר תוך זמן קצר, וב-1955 נותרה בעיר משפחה יהודית אחת. צ'פרג בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 459 צ'אפראג, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 347. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא צ'פרג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'פרג (בהונגרית) צ'פרג (Csepreg), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "צ'פרג", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת צ'פרג, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" הקהילה היהודית בצ'פרג מאת חוקרי בית התפוצות ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמרה אויניק

תמרה אויניק (בספרדית: Tamara Oynick; נולדה ב-28 במרץ 1953) היא שחיינית מקסיקנית-יהודייה לשעבר, אלופת המכביה השמינית (1969), אלופה ושיאנית מקסיקו שייצגה את מדינתה במשחקים האולימפיים (מקסיקו סיטי 1968). אויניק נולדה גדלה במקסיקו סיטי. בתחרויות השחייה של המכביה השביעית שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו, באוגוסט 1965 זכתה אויניק במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:06.1 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 3:02.3 דקות ולפני ר. הרבר מדרום אפריקה (3:06.7 דקות). במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסן חואן שבפוארטו ריקו בשנת 1966 זכתה אויניק ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:02.3 דקות, מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.3 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (5:06.2 דקות). במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 סיימה אויניק במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:58.5 דקות.(אנ') באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיימה אויניק במקום 11 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:52.4 דקות, במקום 26 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:22.7 דקות, במקום 15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:48.4 דקות ובמקום 13 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:51.0 דקות. בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת גלי גיל, רמת גן לעיני אלפי צופים, בסוף יולי 1969 זכתה אויניק ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:53.3 דקות, לפני שלומית ניר (2:54.4 דקות) ואלן אפשטיין מארצות הברית (3:02.6 דקות), מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.1 דקות, אחרי שלומית ניר (1:20.1 דקות) ולפני בברלי בורק מדרום אפריקה (1:24.6 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:48.3 דקות, אחרי מריאן שפירא מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 5:33.2 דקות ושלומית ניר (5:44.9 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:46.6 דקות. תמרה אויניק, באתר olympedia.org עמירם קלאוס, רומנובסקי באה, ניצחה ונסעה, מעריב, 26 באוגוסט 1965 1970 Central American and Caribbean Games, תוצאות רשמיות (בספרדית) ספיץ שרף את מימי "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, מעריב, 30 ביולי 1969 בתום היום השלישי של תחרויות השחייה ... "ילדי המים" של טלקי הציבו 4 שיאים, דבר, 1 באוגוסט 1969 שפיץ חתר 100 מטר ב-52.9 ש' בשליחים, דבר, 3 באוגוסט 1969 יעקב ברוש, ביום האחרון של תחרויות השחייה הושג רק שיא לרומי... ברזילאי, מעריב, 4 באוגוסט 1969 נאנסי שפיץ חתרה 800 מ' ב-9:40.5 ד', דבר, 4 באוגוסט 1969
מרקורי S-55

מרקורי S-55 (באנגלית: Mercury S-55) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד, אשר יוצרה בין השנים 1962–1963, ובין השנים 1966–1967. יוצרו 17,149 יחידות. דור ראשון - יוצר בין השנים 1962-1963. דור שני - יוצר בין השנים 1966-1967. 4 דלתות - סלון. 2 דלתות - קופה. 2 דלתות - קבריולה. 4 דלתות - קבריולה (יוצר בין השנים 1966 - 1967). "מרקורי S-55", סלון - 4 דלתות "מרקורי S-55", סלון - 4 דלתות "מרקורי S-55", שנת 1963 - קופה "מרקורי S-55", שנת 1963 - קופה "מרקורי S-55", שנת 1966 - קופה "מרקורי S-55", שנת 1966 - קופה "מרקורי S-55", שנת 1966 - קופה, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "מרקורי S-55", שנת 1963 - קופה מרקורי וויאג'ר מרקורי טרנפיק קרוזר מרקורי XM-800 (אנ') מדיה וקבצים בנושא מרקורי S-55 בוויקישיתוף מרקורי S-55, סרטון באתר יוטיוב מרקורי S-55, סרטון באתר יוטיוב אתר מרקורי הבינלאומי "מרקורי S-55", רודסטר, שנת 1962 - מבחן דרכים mercurystuff.com/articles/1962-S-55-roadtest/1962-S-55-roadtest Mercury 1966 move ahead with Mercury in the Lincoln Continental tradition - Complete Model Line Description Brochure, Dearborn, Ford Motor Company, 1965, pagg. 1–33 "מרקורי S-55" שנת 1966 hemmings.com/users "מרקורי S-55", קבריולה, שנת 1967 significantcars.com/cars/1967mercury
משרד המשפטים (אוקראינה)

משרד המשפטים של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство юстиції України) הוא גוף של הרשות המבצעת של אוקראינה, שמנוהל על ידי ממשלת אוקראינה ואחראי לניהול מדיניות הממשלה בענייני חוק ומשפט. שר המשפטים של אוקראינה, ממונה על ידי הראדה העליונה של אוקראינה בהתאם לחקיקה. הכנת הצעות על ביצוע רפורמה משפטית באוקראינה, קידום וסיוע בתהליך החקיקה, בענייני הגנה על הזכויות והחירויות של האדם והאזרח בתחום מסוים, תוך הכנת הצעות לשיפור החקיקה; ניהול שיטת החקיקה באמצעות פיתוח טיוטות חוק ווידוא התאמת הנחיות נורמטיביות משפטיות לאמנות הבינלאומיות שעליהן אוקראינה חתומה בסוגיות משפטיות, ענייני רישום ורגולציה על פעולות משפטיות ותחזוקת מאגר הרישום הממשלתי; תכנון הצעות חוק עבור גופים מרכזיים אחרים של הרשות המבצעת, ניהול הסתגלות החקיקה האוקראינית לנוהל החקיקה של האיחוד האירופי, תיאום הרגולציה בפעילותם של הגופים המרכזיים של הרשות המבצעת ובקרה על פעולות כאלה; מתן מימוש המדיניות המשפטית ומדיניות המדינה בעניינים עדתיים; מתן תמיכה ארגונית ולוגיסטית לבתי המשפט בכלל (למעט בית המשפט העליון של אוקראינה ובית המשפט לבוררות), ארגון יישום החלטות של בתי משפט וגופים אחרים בהתאם לחוקי אוקראינה; ארגון עבודת הנוטריונים ורשויות לרישום מעמד אזרחי; פיתוח מאגר המידע המשפטי ודאגה לשיתוף פעולה משפטי בינלאומי. שירות ארכיון המדינה שירות בתי הסוהר שירות בתי הסוהר הממלכתי של אוקראינה משרד המשפטים מדיה וקבצים בנושא משרד המשפטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משרד המשפטים משרד המשפטים, ברשת החברתית פייסבוק משרד המשפטים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משרד המשפטים, ברשת החברתית אינסטגרם משרד המשפטים, סרטונים בערוץ היוטיוב https://minjust.gov.ua/pages/mission https://www.kmu.gov.ua/ua/catalog/ministerstvo-yustitsii-ukraini
PRK

PRK ‏(Photorefractive keratectomy) היא השיטה הראשונה לניתוח לתיקון הראייה בלייזר. מטרת הניתוח היא לתקן שגיאות רפרקציה כגון קוצר ראייה ורוחק ראייה, וכך להפחית את התלות של מוגבלי הראייה במשקפיים או בעדשות מגע. בשיטת PRK, מגלפים את השכבות הקדמיות של הקרנית לאחר הסרת האפיתל (בעזרת טיפות של תמיסה אתנואית). זה נותן למנתח גישה לסטרומה, אותו מאיידים בעזרת לייזר אקסימר (אנ'). הכמות הנדרשת לאיוד מחושבת על ידי מחשב, בהתאם לפרמטרים האופטיים המוזנים על ידי המנתח. במקרה של קוצר ראייה, האבלציה נעשית במרכז העין, על מנת לשטח את הקרניים הקרטומטריים (עיקרון תיקון פחות קעור). במקרה של רוחק ראייה, האבלציה פריפרית, על מנת לקדם את החלק המרכזי של הקרנית (עקרון תיקון קמור). האפיתל יתחדש תוך שלושה ימים, ובמשך זמן זה צפויות תחושות חול בעין וראייה מעורפלת. שיטת ה-PRK הפכה נפוצה מאוד לטיפול בקוצר ראייה קל ומתון (פחות מחמישה דיופטרים). היא משמשת גם כאשר עובי הקרנית קטן מדי כדי לבצע LASIK. השיטה הוכחה כחסכונית, והיא נפוצה מזה שנים. לעולם הרפואי ניסיון גדול בשימוש בה. לשיטה כמה חסרונות: אי-נוחות לאחר הניתוח (עם אי-נוחות בעין ולעיתים כאב) ותקופת שיחזור ראייה ארוכה. אבלציה – הסרת שכבת חומר באמצעות צריבה חשמלית. PRK, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Samuel Chao-Ming Huang, Hung-Chi Jesse Chen, Overview of laser refractive surgery, Chang Gung medical journal, Directory of Open Access Journals 31-3, Chang Gung University, 2008, עמ' 237-252 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חופי הכרך

חופי הכרך (באנגלית: On the Waterfront), הוא סרט משנת 1954 שביים איליה קאזאן, בכיכובם של מרלון ברנדו (שזכה בפרס אוסקר), לי ג'יי. קוב ואווה מארי סיינט (שזכתה באוסקר לשחקנית המשנה). התסריט מבוסס על מאבקו של חושף השחיתויות אנטוניו דה-וינסנזו עובד נמל שהעיד נגד מנהליו בוועדה ציבורית שהוקמה ב-1953 לפקח על נמלי הים בניו-יורק ובניו ג'רזי. הסרט מספר על נציג בולט של הריאליזם החדש בקולנוע האמריקאי של שנות החמישים, גיבור עממי, עובד פשוט בנמל ניו יורק, העומד בפני בעיה מוסרית קשה: האם להלשין לשלטונות על שחיתות של חברי האיגוד המקצועי וההנהלה, או לתת ידו לאנשי המאפיות שהשתלטו על האיגוד שבו גם הוא עצמו חבר. יש הטוענים [דרוש מקור: מי?] שבמאי הסרט, איליה קאזאן, ניסה להצדיק באמצעות סרטו זה את שיתוף הפעולה שלו עם המקרתיזם. בו זמנית מפגין הסרט גם מודעות חברתית עמוקה, כשהוא בוחן לעומק את מעמדו החברתי של הגיבור. מדיה וקבצים בנושא חופי הכרך בוויקישיתוף "חופי הכרך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חופי הכרך", באתר נטפליקס "חופי הכרך", באתר AllMovie (באנגלית) "חופי הכרך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חופי הכרך", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חופי הכרך", באתר Metacritic (באנגלית) "חופי הכרך", באתר אידיבי "חופי הכרך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חופי הכרך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניו יורק טיימס' על מותו של דה-וינסנזו רקע על הקמת הוועדה-Waterfront-Commission ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן-לו קרטיין

ז'אן-לו ז'אק מארי קרטיין (בצרפתית: Jean-Loup Jacques Marie Chrétien; ‏נולד ב־20 באוגוסט 1938) הוא אסטרונאוט צרפתי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7, תחנת החלל מיר ומעבורת החלל. ז'אן-לו קרטיין נולד בלה רושל. לאחר סיום בית הספר, הוא למד בבית הספר של חיל האוויר הצרפתי ובשנת 1961 סיים אותו עם תואר שני בהנדסת תעופה. בשנת 1962 הוא הוסמך לטייס קרב. ז'ן-לו קרטיין שירת במספר יחידות של החיל. בשנת 1980 הוא נשלח מטעם המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל לקבל הסמכה לטיסת חלל. בשנים 1982 שוגר לחלל בחללית סויוז T-6 לצד אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב. לאחר עגינה בתחנת החלל סאליוט 7 בה כבר פעלה משלחת מס' 1 הצוות ביצע מספר מחקרים. בשנת 1984 הוא התקבל כמומחה טיסה בינלאומי כחלק מכיתת האסטרונאוטים ה-15 של נאס"א, והיה חבר בצוות משנה של מספר משימות. ב-1988 הוא טס לחלל לחלל בחללית סויוז TM-7 לצד ולדימיר טיטוב כמפקד צוות, מוסה מנארוב וולרי פוליאקוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר וביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. בשנת 1997 ז'אן-לו קרטיין טס לחלל בטיסת STS-86. בשנת 2000 בהיותו בחנות של רשת הום דיפו נפגע ממקדחה ששוקלת 31 ק"ג שנפלה עליו מגובה של 3 מטר. כתוצאה מהפגיעה, הרופא בנאס"א החליט שהוא אינו קשיר יותר לטיסה בחלל. הוא התחיל לעבוד בחברות שקשורות לתעשייה החלל ביוסטון. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-לו קרטיין בוויקישיתוף ז'אן-לו קרטיין, ברשת החברתית אינסטגרם תקציר נתונים באתר ספייספאקטס(הקישור אינו פעיל) נתונים מאנציקלפדיית החלל ז'אן-לו קרטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פנתר (מכונית-סירה)

פנתר (באנגלית: Panther) הוא כלי רכב אמפיבי המוגדר כ-SUV, מתוצרת יצרנית כלי הרכב האמפיביים WaterCar אשר מיוצר משנת 2013 ועד היום בארצות הברית. מחיר היחידה: 100,000-200,000 דולר. פיתוח הדגם לפני תחילת הייצור במשך 14 שנים. מפתח דגם ה"פנתר" - Dave March. 4 נוסעים. רכב פתוח. מנוע קדמי. מנוע הונדה שהורכב בדגמי "Acura MDX" (אנ') (דגמי דור שני, שיוצרו בין השנים 2007–2013). מנוע בנזין. מנוע הנעה כפולה 4x4. דגם ה"פנתר" יכול להיות מונע ישר מן האדמה למים. מהירות שיא במים - 72 קמ"ש (כסירה מהירה). זמן מעבר בין רכב יבשתי לסירה - 15 שניות. דגמי "פנתר" מיוצרים ב-"Fountain Valley, California" (אנ') קליפורניה. פנתר (על היבשה) פנתר (על היבשה) פנתר כלי רכב אמפיבי מדיה וקבצים בנושא פנתר בוויקישיתוף פנתר, סרטון באתר יוטיוב היצרנית watercar אתר watercar.com פנתר autoblog.com/2013/06/25/watercar-panther-looks-to-wrangle-the-road-and-open-water פנתר האם זה ג'יפ? newatlas.com/watercar-panther-amphibious-jeep-acura-jet-boat-water-fun פנתר - מבחן דרכים nydailynews.com/autos/watch-amphibious-watercar-splash-daily-news-test-drive-article פנתר רכב אמפיבי chronicles.roadtrippers.com/introducing-watercar-panther-amphibious-car-doubles-boat פנתר dailymail.co.uk/news/article-2541763/Making-splash-The-worlds-fastest-amphibious-vehicle-car-boat-just-15-SECONDS
משחק האולסטאר של ה-ABA

משחק האולסטאר של ה-ABA (באנגלית: ABA All-Star Game) הוא משחק ראווה עונתי, שנערך במהלך כל אחת מתשע שנות הפעילות של ליגת ה-ABA. בשמונת המשחקים הראשונים נערך המשחק בין השחקנים המצטיינים של המחוז המזרחי ("נבחרת המזרח"), לבין אלה של המחוז המערבי ("נבחרת המערב"). בחמישה מהמשחקים ניצחה נבחרת המזרח. השחקנים מל דניאלס ולואי דמפיר מחזיקים במשותף בשיא ההשתתפויות במשחק אולסטאר, עם שבע. דן איסל וג'ימי ג'ונס השתתפו במשחק שש פעמים כל אחד. במשחק האולסטאר האחרון (1976) התמודדה קבוצת דנוור נאגטס, מובילת טבלת הליגה, מול קבוצת שחקנים מצטיינים מ-6 קבוצות הליגה האחרות. במהלך הפסקת המחצית של אותו משחק התקיימה תחרות ההטבעות הראשונה בהיסטוריה. בתחרות ניצח ג'וליוס אירווינג מניו יורק נטס, לאחר שהטביע מקו העונשין. היום בו נולדה ההטבעה, באתר ESPN סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1968, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1969, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1970, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1971, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1972, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1973, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1974, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1975, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות משחק האולסטאר 1976, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אשר בן דוד

אשר בן דוד היה רב ומקובל שחי במאה ה-13 בפרובאנס ומאוחר יותר בגירונה. תלמידו ואחיינו של רבי יצחק סגי נהור, נכדו של הראב"ד מפוסקיירא. ר' אשר בן דוד נחשב תלמיד מהימן של רבי יצחק סגי נהור ומרבה לצטט את תורתו. בשלב מסוים רבי יצחק סגי נהור שולח איגרת אל מקובלי גירונה בתוכחה על פרסומם של תורות קבליות שלדבריו עדיף שיישארו נסתרות. בהמשך האיגרת רבי יצחק סגי נהור ממנה את ר' אשר בן דוד לשלוחו, ללמד את חכמי גירונה את תורותיו הקבליות. ר' אשר משתלב בחוג קבלת גירונה ומהווה את המעבר של תורת הקבלה מחוג מקובלי פרובאנס לחוג מקובלי גירונה. אחד מחיבוריו הידועים של ר' אשר הוא פירוש על י"ג מידות של רחמים שבעצם מהווה את התחלתה של ספרות המוסר הקבלית. בסגנון ספרותי זה ימשיכו אותו מקובלים אחרים מחוגו כגון ר' יונה מגירונה בספרו "שערי תשובה", ר' יעקב בר ששת בספרו "האמונה והביטחון" והרמב"ן בספרו "שער הגמול". חיבור נוסף בשם "פירוש שם המפורש", עוסק בתורת הספירות המוקדמת כפי שהיא מתבטאת בשם המפורש. הרב מנחם זאב בוטשן- חסידה פרסם חלק מכתביו בכתב העת "הסגולה"- כרכים ב-י. בנוסף, בספרו על ר' אשר בן דוד, פרופ' דניאל אברמס ליקט וערך את כתביו בצורה מחקרית. יוסף דן סקר את תורותיו בספרו תולדות ספרות הסוד העברית בכרך ז, מקובלי פרובאנס עמ' 430-468. אשר בן דוד בן אברהם, דף שער בספרייה הלאומית כתב יד, ספר היחוד- פרוש שלש עשרה מדות, לונדון, מאה 13, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית כרך ז' גרשום שלום, Origins of the Kabbalah, Princeton, 1987, עמ' 2
איסילדור

איסילדור או יסילדור הוא דמות בדיונית בלגנדריום של ג'. ר. ר. טולקין ומופיע, בין השאר, באפוס שר הטבעות. איסילדור היה דונאדן, בנו הבכור של אלנדיל ואחיו של אנאריון, אחד משני המלכים הראשונים של גונדור. פירוש שמו הוא "מסור לירח". בטרילוגיה הקולנועית שיצר פיטר ג'קסון על שר הטבעות מגלם השחקן הארי סינקלר את דמותו של איסילדור. איסילדור בנו הראשון של אלנדיל בן אמנדיל, השר האחרון של אנדוניה ואחי אנאריון. נולד בשנת 3209 לעידן השני בנומנור, לאיסדילור היו ארבעה בנים: אלנדור, אראטאן, קיריון ווואלנדיל. בנעוריו, בהיותו עוד בנומנור לפני נפילתה, איסילדור גנב ענף מהעץ נימלות' לפני שנגדע, ובכך שימר את שושלת העץ הלבן. הוא שתל את העץ במינאס אנור. איסילדור יחד עם אביו ואחיו עמד בראש הנומנורים הנאמנים שהצליחו להימלט משקיעתה של נומנור ופנו לארץ התיכונה. בזמן שאביו, אלנדיל, התיישב בארידור שבצפון וייסד את ממלכת ארנור התיישבו איסילדור ואנאריון בדרום, וייסדו את ממלכת גונדור. איסילדור התיישב בגדה המזרחית של נהר האינדואין, מינה את עצמו ל"שר איתיליה" ובנה את עירה הראשית, מינאס איתיל בצילם של "אפל דואת", הרי הצל. בזמן שאחיו אנאריון, התיישב בגדה המערבית של האנדואין וייסד את מינאס אנור (לימים מינאס טירית). הוא ואחיו אנאריון היו מלכיה המשותפים של גונדור, הם קבעו את בירתם המשותפת באוסגיליאת, שבה עמדו כיסאותיהם זה לצד זה בארמון המלכות. בשנת 3429 לעידן השני, כבש סאורון את מינאס איתיל, ואיסילדור נמלט צפונה לארנור והותיר את אנאריון להגן על אוסגיליאת ומעברות הנהר. בארנור היה שותף להקמת הברית האחרונה של האלפים ובני האדם בשנת 3434. חזר לדרום עם צבא הברית האחרונה יחד עם אביו וגיל גאלאד מלך הנולדור. בקרב במורדות הר האורודרוין בשנת 3441 אביו וגיל-גאלאד מתו מידיו של סאורון שנקטל בעצמו בידיהם, אז איסילדור לקח את נארסיל, חרבו של אביו אשר נותצה בקרב עם סאורון, וכרת את הטבעת האחת מאצבע סאורון, אך על אף הפצרותיהם של אלרונד וקירדן, איסילדור סירב להשמיד את הטבעת, ובמקום זאת תבע את הטבעת לעצמו. איסילדור מלך על גונדור במשך שנתיים לאחר הקרב. בדרכו למלוך בארנור הותקף על ידי צבא אורקים, הוא ניסה להימלט בעזרת הטבעת אך היא החליקה מאצבעו אל הנהר וגרמה למותו. איסילדור באנציקלופדיה של ארדה