laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בצלאל שטרן (רב)

הרב בצלאל שטרן (ה'תרע"א, 1911 – כ"א בחשוון ה'תשמ"ט, 1 בנובמבר 1988) היה רב ופוסק הלכה, רבן של כמה קהילות, ראש כולל אברכים ומחבר ספר השו"ת בצל החכמה. נולד בנייהייזל שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום סלובקיה) לרב אברהם שטרן ולגיטל בת הרב יוסף מאיר טיגרמן רבה של נייהייזל. למד בכמה ישיבות בין היתר בישיבת פרשבורג. מגיל צעיר הוכר כתלמיד חכם. נשא את פייגא בתו של הרב צבי קינסטליכר רבה של סעבען (נפטרה בשנת תשנ"ח). בשנת ה'תרצ"ח בהיותו בן 27 החל להשיב תשובות בהלכה, ואחר כך כיהן כרב בכמה קהילות. בזמן מלחמת העולם השנייה כיהן כרבה של הרמנשטאט שברומניה. בשנת ה'תש"ח עבר להונגריה, שם כיהן שנה אחת כרבה של קהילת פאפה, ואחרי כן עבר לרומא, שם פתח ישיבה וסייע בשיקומם הרוחני של פליטי המחנות. בסוף שנת ה'תשי"א עלה לישראל ולימד בישיבה בירושלים. בשנת ה'תשי"ד התמנה לרב הקהילה החרדית במלבורן, גם שם הקים ישיבה ופיתח מאוד את כל מוסדות הקהילה. ומאוחר יותר שימש כנשיא התאחדות הרבנים החרדים באוסטרליה. בשנת ה'תשכ"ח עבר לאוסטריה והתמנה לרבה של קהילת מחזיקי הדת בווינה. בשנת ה'תשמ"ב שב לירושלים, שם שימש כראש כולל "אהבת ציון" עד לפטירתו בשנת ה'תשמ"ט. נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות. אחיו הרב מרדכי שטרן היה חתנו של הרב שאול בראך אחיו הצעיר הרב משה שטרן רבה של דברצן בהונגריה ולאחר מכן מגדולי הפוסקים והמשיבים בארצות הברית. מחבר שו"ת באר משה בנו הרב יצחק אריה שטרן בנו הרב חיים (תרצ"ט-תשס"ז), לאחר עלייתו של אביו לישראל, התמנה לרב קהילת מחזיקי הדת בווינה עד לפטירתו בנו ברוך מרדכי, נפטר בשנת תשפ"א בנו פנחס אליהו חתנו הרב אברהם יפה שלזינגר, רב קהילת מחזיקי הדת בז'נבה. חתנו הרב שמחה שרייבר-סופר ראש מוסדות פרשבורג בירושלים. בנו של הרב אברהם שמואל בנימין סופר בעל "חשב סופר", נפטר בתשע"ז חתנו הרב יהושע בלאו שו"ת בצל החכמה חלקים א-ב, באתר היברובוקס שו"ת בצל החכמה חלקים ג-ד, באתר היברובוקס שו"ת בצל החכמה חלקים ה-ו, באתר היברובוקס אהלך באמיתך - אוצר הלכות ומנהגים בעניין היוצא לדרך 'ר' בצלאל ב"ר אברהם שטרן', בתוך: יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' 249 בצלאל בן אברהם שטרן (1911-1988), דף שער בספרייה הלאומית
רוזפשה

רוזפשה (בפולנית: Rozprza) הוא כפר במחוז פיוטרקוב טריבונלסקי שבפרובינציית לודז' בפולין, כ-12 ק"מ דרומית לפיוטרקוב טריבונלסקי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. התיעוד הראשון לרוזפשה הוא משנת 1065, ובאמצע המאה ה-13 הוחרב היישוב בידי המונגולים. בהמשך שוקם היישוב, ובשנת 1372 הוענקו לו זכויות עיר. מהמאה ה-16 היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1870 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. תיעוד לקיום קהילה יהודית ביישוב קיים מהמאה ה-17, אך עד המחצית השנייה של המאה ה-18 היו בני המקום כפופים לקהילת פיוטרקוב הסמוכה. בשנות ה-60 של המאה ה-18 נבנה בכפר בית כנסת וקודש בו בית עלמין. בתקופה זו היוו היהודים רוב ביישוב, ובשנת 1887 נמנו בכפר 593 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בכפר 466 יהודים, קרוב למחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהכפר רבים מיהודיו, ובד בבד, הגיעו אליו פליטים יהודים רבים. בימים הראשונים לכיבוש הגרמני הושמדו ביישוב כתבי יד היסטוריים ובעלי חשיבות של מספר רבנים שפעלו בו. ב-13 באוקטובר 1942 גורשו כ-800 יהודי היישוב לגטו פיוטרקוב, ומשם שולחו כעבור מספר ימים עם יתר יהודי המקום למחנה ההשמדה טרבלינקה. מדיה וקבצים בנושא רוזפשה בוויקישיתוף רוזפשה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "רוזפשה", באתר השטעטל הווירטואלי "רוזפשה", באתר JewishGen (באנגלית) ראספרשי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
רוזדיל

רוזדיל (באוקראינית: Розділ; בפולנית: Rozdół; ביידיש: ראזלע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. רוזדיל נזכרת לראשונה בשנת 1560, ובשנת 1571 הוענקו לה זכויות יסוד. מהמאה ה-17 הייתה העיירה בבעלות אצולה, ובשנת 1780 הוקם בה מנזר. שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1880 פגעה קשות ביישוב. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1614, ובסוף המאה ה-17 כבר התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך מסוף המאה ה-19 החלו רבים מיהודי העיירה להגר ממנה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 2,262 יהודים. במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחריה עזבו את העיירה יהודים נוספים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,902 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, ובתקופה זו הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, עד שמספר יהודיה הגיע לכ-2,500 איש. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה. ב-4 עד ה-5 בספטמבר 1942 ערכו הגרמנים אקציית חיסול בעיירה, בה הובילו את למעלה מ-1,600 היהודים שנותרו בה לתחנת הרכבת בחודורוב, ממנה נלקחו בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ. קבוצת עובדי כפייה יהודים שהושארה בעיירה נשלחה ממנה בסוף החודש למחנה עבודה בסטרי. למעלה מ-150 מהם ששבו לרוזדיל לאחר מכן הוצאו להורג ב--4 בפברואר 1943. מכ-1,900 יהודי העיירה שרדו את השואה במסתורים 4 יהודים בלבד. מדיה וקבצים בנושא רוזדיל בוויקישיתוף רוזדול באתר מרכז מורשת יהדות פולין "רוזדול", באתר השטעטל הווירטואלי "רוזדיל", באתר JewishGen (באנגלית)
דקה (מטבל)

דקה (בערבית: دقة ) או: דואה היא מטבל מצרי המכיל תערובת של עשבי תיבול, אגוזים (בדרך כלל אגוז לוז) ותבלינים (כגון כמון, כוסברה, קימל, שומשום ופלפל שחור). בדרך כלל נאכלת כחלק ממנה ראשונה - ומשמשת מטבל ללחם או ירקות. שם המטבל נגזר מהמילה הערבית "לכתוש" מכיוון שהתערובת נכתשת לאחר קלייתה לשם קבלת מרקם גרגרי שאינו דומה לאבקה או לממרח אחיד. מדיה וקבצים בנושא דקה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מצרים ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוז'ניאטיב

רוז'ניאטיב (באוקראינית: Рожня́тів; בפולנית: Rożniatów) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. רוז'ניאטיב נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובהיותה למרגלות הקרפטים המיוערים, התפתח בה מסחר בעצים, כמו גם בבקר ובסוסים. בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ובסוף אותה מאה הוענקו לה זכויות עיר. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, אך מסוף המאה ה-19 הצטמצם בשל הגירה לערים הגדולות ולארצות הברית. בשנת 1890 נמנו בעיירה 1,589 יהודים. בשנת 1900 הוקם בעיירה איגוד ציוני ראשון, ובשנת 1909 נפתח בה בית ספר עברי. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,635 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיירה פליטים יהודים ממערב פולין. לאחר נטישת אנשי הממשל הפולני את העיירה, ועד להגעת הצבא האדום אליה, פרעו לאומנים אוקראינים ביהודי היישוב. עם פרוץ מבצע ברברוסה נמלטו מהעיירה כ-150 יהודים, אך אלו נהרגו בחלקם כתוצאה מהפצצת הרכבת שבה נסעו בידי הגרמנים. עד לכניסת הגייסות ההונגריים לעיירה, חידשו האוקראינים המקומיים את הפרעות ביהודיה. באוגוסט 1941 נצטוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, והוטלו עליהם מגבלות תנועה. בחורף שלאחר מכן נלקחו גברים יהודים מהעיירה לעבודות כפייה בסביבת העיירה. ב-1 בספטמבר 1942 גורשו כל יהודי העיירה ממנה, כאשר בשעת הפינוי פרעו ביהודים האיכרים האוקראינים, ושדדו את רכושם. רוב יהודי העיירה הגיעו לדולינה ולבוליחוב, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי יישובים אלו. 4 משפחות יהודיות שהושארו ברוז'ניאטיב נרצחו כעבור זמן מה. מכ-1,600 יהודי העיירה שרדו את השואה 10 אנשים, ואלו לא שבו להתגורר בה. מדיה וקבצים בנושא רוז'ניאטיב בוויקישיתוף רוז'ניאטוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין "רוז'ניאטיב", באתר השטעטל הווירטואלי "רוז'ניאטיב", באתר JewishGen (באנגלית) רוז'ניטייב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
רודניק על נהר סן

המונח "רודניק" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו רודניק (פירושונים). רודניק (בפולנית: Rudnik nad Sanem) היא עיירה במחוז ניסקו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, על גדת נהר סן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. רודניק הייתה מיושבת מהמאה ה-14, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1656 התקיים בסביבת העיירה קרב בין גייסות האימפריה השוודית ובין כוחותיו הפולניים של ההטמאן צ'ארניצקי, אשר הסתיים בניצחון פולני. באופן מסורתי התבססה כלכלת העיירה על השטת סחורות דרך נהר סן לעבר נמל דנציג, אך במהלך המאה ה-19 קיבל היישוב צביון תעשייתי. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. יהודים ישבו בעיירה עוד קודם למאה ה-17, אך באמצע מאה זו נטבחו בידי הגייסות הפולנים שלחמו נגד השוודים. במהלך המאה ה-18 שב היישוב היהודי בעיירה להתפתח, ובמהלך המאה ה-19 השתקעו בעיירה מספר אדמו"רים. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים. במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה רבים מיהודיה, בין היתר בשל הפגיעה בהם בידי החיילים הרוסים והקוזקים. בשנת 1920 נערכו מהומות אנטישמיות נגד יהודי העיירה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 805 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. טרם כיבוש העיירה בספטמבר 1939 בידי הגרמנים, הספיקו יהודים רבים להימלט ממנה מזרחה, אל מעבר לנהר סן. עם כניסת הגרמנים ליישוב, גירשו את רוב יהודיו ממנו, אך לאחר מספר שבועות שבו אלו לבתיהם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר. בשנת 1942 הועברו היהודים שנותרו בעיירה למספר גטאות בסביבתה, מהם שולחו לאחר מכן למחנה ההשמדה בלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא רודניק על נהר סן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רודניק על נהר סן (בפולנית) רודניק באתר מרכז מורשת יהדות פולין "רודניק על נהר סן", באתר השטעטל הווירטואלי "רודניק על נהר סן", באתר JewishGen (באנגלית)
כורדיסטן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כורדיסטן – חבל ארץ הררי ברובו במערב אסיה כורדיסטן העיראקית – חבל כורדי אוטונומי בעיראק כורדיסטן הסורית כורדיסטן הטורקית כורדיסטן האיראנית כורדסתאן (פרובינציה) – פרובינציה באיראן כורדים – בני קבוצת לאום המהווה חלק מהעמים האיראניים יהדות כורדיסטן
Project RnL

Project RnL (בעברית: פרויקט RnL) הוא הרכב רוק מתקדם ישראלי שהוקם על ידי צמד היוצרים אייל עמיר ורע לבנת ופועל מאז 2010. הפרויקט זכה להצלחה ברשת ולמליוני צפיות באתר יוטיוב. ההרכב הוקם ב-2010, תחילה כפרויקט מוכוון רשת בו שני היוצרים אייל עמיר ורע לבנת אירחו מוזיקאים שונים. ההרכב העלה לרשת סרטונים של קליפים לשירים מקוריים לצדגרסאות כיסוי אותם הם מכנים VideoSongs (שירי ווידאו) כלומר קטע מוזיקלי שבו האלמנט הוויזואלי המציג את אופן הנגינה, הוא חלק בלתי נפרד מהאלמנט הקולי. הנגנים והכלים נבחרו בכל פעם בהתאם לעיבוד ספציפי, בשונה מהמבנה הסטנדרטי של להקה או הרכב. בעיבודיהם משולבים סיגנונות רבים ביניהם רוק מתקדם, רוק אלטרנטיבי, פופ, אינדי, ג'אז, מטאל, ראפ, היפ-הופ, מוזיקה לטינית, מוזיקה אלקטרונית, א-קפלה ו-אופרה. בזכות הצלחת הקליפ "Slim Shady" (עיבוד לשיר של הראפר אמינם) קיבל הצמד הזמנה מג'ורדן רודס, קלידן דרים ת'יאטר, להופיע איתו בארצות הברית. רודס עצמו התארח בכמה שירים של ההרכב. עם המעבר של אייל עמיר לניו-יורק בסוף 2012, הרכב היה בהפסקה. בתקופה זו יצר אייל עמיר שירים עם מוזיקאים מקומיים ומוזיקאים ישראלים יורדים ביניהם זמרת הג'אז הישראלית תמי שפר והקלידן האוקראיני-אמריקאי רוסלן סירוטה זוכה פרס הגראמי. טרם הנסיעה, אייל הקליט עבור שוגר זאזא את הסרטון הוויראלי - "The GAG Quartet-le Internet Medley", בו גם ניגן את תפקידי הקלידים. הסרטון גרף למעלה מ-34 מיליון צפיות. באותה תקופה רע לבנת היה פעיל בהרכבי הרוק מתקדם "אנקדוטה" ו-"דה מג'יסטר" ובהרכב הא-קפלה "2for6". מאז 2013 ועם חזרתו של אייל עמיר לישראל ההרכב עובד במתכונת של להקה קבועה אשר מקיימת הופעות בישראל ובעולם. בתחילת 2016 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית. מאוחר יותר באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אירופאי לצד הלהקה אוזריק טנטקלס. MMMBop - Hansonian Rhapsody באתר YouTube Song 2 באתר YouTube All Stuck-Up באתר YouTube Wake באתר YouTube Slim Shady באתר YouTube Another One באתר YouTube For A While באתר YouTube The Avenger באתר YouTube Expirition Date באתר YouTube Twisted Truth באתר YouTube אייל עמיר - קלידים, אייפד, קולות, לחנים, הפקה רע לבנת - שירה, תמלילים אור לוביאניקר - גיטרה בס, קולות אלון תמיר - גיטרה, קולות שרון פטרובר - תופים דקל דביר - תופים ג'ורדן רודס - קלידים, אייפד, קולות ג'ק קונט (Pomplamoose) - קלידים, קולות דרור יקר - גיטרה יניב שלו - גיטרה בס אייל מזיג - גיטרה בס יונתן מיימון - גיטרה בס דני שניידרמן - גיטרה בס דורון גיאת - תופים 2For6 - שירה שוגר זאזא (אור פז ותום טרגר) - קולות תמי שפר - שירה רוק מתקדם בישראל תופעת רשת אתר האינטרנט הרשמי של Project RnL Project RnL, באתר MusicBrainz (באנגלית) Project RnL, באתר Songkick (באנגלית) דף היוטיוב הרשמי דף הפייסבוק הרשמי דף הלהקה באתר רוק-מתקדם רונן צומר, ‏הצמד הישראלי "RNL" יופיע עם סולן וקלידן דרים ת'יאטר, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2010 סבירם ליאור, Project RnL הלהקה ששברה את כל החוקים באתר מגפון 14 בינואר 2014 שחר טל ביקורת הופעות Project RnL באתר רוק-מתקדם ה-16 בינואר 2016. ראו סך כל הצפיות באתר היוטיוב הוא למעלה מ-3 מיליון ראו ריאיון עם רע לבנת באתר רוק מתקדם https://www.youtube.com/watch?v=VBc2wv3eF1s רונן צומר, ‏הצמד הישראלי "RNL" יופיע עם סולן וקלידן דרים ת'יאטר, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2010 https://www.youtube.com/watch?v=mghhLqu31cQ
דוקטורסקיה

דוקטורסקיה (ברוסית: Докторская колбаса), "הנקניק של הדוקטור" - הוא נקניק מבושל דל קלוריות המיוצר ממספר סוגי בשר. המתכון עובד בשנת 1936 תוך תיאום עם משרד הבריאות הסובייטי ולכן נקרא בשם זה. המתכון לא השתנה במשך עשרות שנים ורק בשנות ה-80 לאור מצוקת הכלכלה הסובייטית הותר להחליף חלק מהמרכיבים בתחליפים זולים יותר. הנקניק היה נפוץ ופופולרי בברית המועצות. תקן GOST 23670-79 הגדיר כי 100 קילוגרם של נקניק זה צריכים להכיל: בשר בקר איכות גבוהה 25 קילוגרם בשר חזיר 70 קילוגרם ביצים או מילאנז' 3 קילוגרם חלב פרה יבש או ללא שומנים 2 קילוגרם חומרי טעם וחומרים משמרים נקניק מורטדלה אולגה ויניאר, זוגלובק מה? זוגלובק דה! החברה השיקה סדרת נקניקים רוסיים, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2011 היסטוריית המצאת נקניק דוקטורסקיה (ברוסית)
יעקב איזנברג

יעקב יהושע אַיזנברג (31 במרץ 1893 – 9 ביוני 1966) היה צייר ואמן קרמיקה ישראלי. יעקב איזנברג, בן שמואל ניסן, נולד בשנת 1893, או לפי גרסה אחרת ב-1897, בעיירה פינסק שברוסיה (כיום בבלארוס). בשנים 1913–1919 למד אמנות בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בירושלים. עם סיום לימודיו נשלח לווינה בירת אוסטריה, שם למד בבית הספר למלאכת אמנות והשתלם בייצור ועיצוב קרמיקה אצל פרופ' ברויג. לאחר שובו הועמד בראשות המחלקה החדשה לקרמיקה שהוקמה בבצלאל. במחלקה זו עוצבו שלטי הרחובות של ירושלים בתקופה זו, שהיו עשויים אריחי קרמיקה מזוגגים. וכן עוצבו תמונות אריחים כגון "תפילת הדרך", או האריחים בבית ביאליק ובבית ספר אחד העם. בין השנים 1927–1928 שימש כמורה בבית הספר. ב-4 באוקטובר 1927 נערכה בבצלאל תערוכת יחיד של יצירות קרמיקה, תחריטים ורישומים שיצר. בתקופה מסוימת, כנראה בסוף שנות ה-20, ניהל את בית המלאכה באופן עצמאי בשיתוף בנימין לבינסון, גיסו. יעקב איזנברג נפטר ב-9 ביוני 1966 והובא לקבורה בהר המנוחות. גבריאל טלפיר, 100 אמנים בישראל, הוצאת גזית, תל אביב, 1971. מדיה וקבצים בנושא יעקב איזנברג בוויקישיתוף יעקב איזנברג, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל כרטיס הקבר של יעקב איזנברג באתר gravez יצחק בריינין, עתידה של מלאכת האמנות בארץ-ישראל, דואר היום, 19 בנובמבר 1922 ראו: יצחק ברייגן, עתידה של מלאכת האמנות בארץ ישראל, דואר היום, 19 בנובמבר 1922; וגם: עבודות "קרמיקה" ב"בצלאל", הארץ, 12 ביולי 1922. הנוהג של שליחת תלמידים לווינה לשם התמחות רווח בבצלאל. בין השאר נשלחו נחום גוטמן, ישראל הירשפלד ואחרים. בבצלאל, דואר היום, 30 בספטמבר 1927. דוד תדהר (עורך), "בנימין לבינסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3814. יעקב איזנברג באתר GRAVEZ
מערב אירופה

מערב אירופה הוא כינוי לקבוצת מדינות באירופה, ולהן ייחוד היסטורי, פוליטי ותרבותי. הגדרה זו לא בהכרח חופפת להגדרה הגאוגרפית של מערב היבשת. ההגדרה הרווחת למושג מערב אירופה, עוצבה לאחר מלחמת העולם השנייה כתוצאה של המלחמה הקרה, והיא כוללת את כל המדינות אשר היו קרובות בהשקפתן לארצות הברית ואשר התנגדו למשטר הקומוניסטי בברית המועצות ובמדינות מזרח אירופה. כמה ממדינות המערב הפכו דמוקרטיות רק בעת האחרונה – בספרד ובפורטוגל, למשל, היו נהוגים משטרים דיקטטוריים עד לשנת 1975. מדינות אחרות, אשר נקטו עמדה נייטרלית במלחמה הקרה, כגון שווייץ ושוודיה, נחשבו אף הן חלק ממערב אירופה: הן הצטרפו לארגונים כלכליים מערב-אירופאיים (EFTA, למשל) וכלכלותיהן היו בהחלט רחוקות מהקומוניזם המזרח-אירופאי. המובן הגאוגרפי של "מערב אירופה" נחלש עם הכללתה של יוון בקבוצת המדינות המערב-אירופאיות; יוון שוכנת למעשה מזרחית לכמה ממדינות הגוש המזרחי. מערב אירופה בהגדרה המצומצמת ביותר כולל את האיים הבריטיים (בריטניה ואירלנד), שלוש מדינות בנלוקס וצרפת. הסיבה להגדרה מצומצמת זו היא שכל המדינות האחרות, חלקן קרובות מבחינה פוליטית ותרבותית לאלו שהוזכרו כאן, שייכות לאזורים גאוגרפיים אחרים באירופה במשמעותם המצומצמת: ספרד ואיטליה שייכות ל"דרום אירופה", גרמניה ואוסטריה – ל"מרכז אירופה", ומדינות סקנדינביה – ל"צפון אירופה". בהגדרה מצומצמת זו ממעטים להשתמש.[דרוש מקור] ההפרדה בין המזרח והמערב במשך פחות מחמישים שנות המלחמה הקרה הייתה הרמטית למדי, והביאה להתעצמות ההבדלים התרבותיים בין הגושים. הסמל הידוע ביותר להפרדה הוא חומת ברלין, אשר חצתה את בירת גרמניה של היום באופן שרירותי בין הגוש המערבי והמזרחי. הגדרת "מערב אירופה" לא מקבילה להגדרת האיחוד האירופי. מדינות מערב-אירופאיות מובהקות – נורווגיה ואיסלנד, למשל – מעולם לא הצטרפו לאיחוד. מדינות אחרות, כגון בריטניה, הצטרפו מאוחר, שנים רבות אחרי שנכללו כבר תחת הגדרת "מערב אירופה" וגם החל מ-2004 החלו מדינות קבוצת וישגראד שנחשבו למדינות מזרח אירופאיות מובהקות, והמדינות הבלטיות שנחשבו לחלק מברית המועצות, להצטרף לאיחוד האירופי. קריטריון נוסף אשר לא תמיד התאים היה חברות בנאט"ו. כיום, עם נפילת הקומוניזם וההתקרבות בין הגושים, מיטשטשת ההבחנה. בשנת 2004 נוספו חמש-עשרה מדינות לאיחוד האירופי, רובן ממזרח אירופה. נכון לשנת 2006 השתלבותן עדיין אינה מלאה. סלובניה נחשבת בעיני רבים כבר היום לחלק ממערב אירופה; מכל מדינות יוגוסלביה לשעבר הייתה סלובניה המפותחת, העשירה והדמוקרטית ביותר, והיחידה שלא השתתפה ממושכות במלחמות בשנות ה-90. כיום נכללות המדינות הבאות במערב אירופה לפי ההגדרה המורחבת: חמש המדינות הנורדיות: שוודיה שוודיה, פינלנד פינלנד, דנמרק דנמרק, איסלנד איסלנד ונורווגיה נורווגיה. האיים הבריטיים: בריטניה בריטניה ואירלנד אירלנד שלוש מדינות בנלוקס: הולנד הולנד, בלגיה בלגיה ולוקסמבורג לוקסמבורג מדינות מרכז אירופה: גרמניה גרמניה, שווייץ שווייץ, אוסטריה אוסטריה וליכטנשטיין ליכטנשטיין. מדינות איבריה: ספרד ספרד פורטוגל פורטוגל ואנדורה אנדורה. מדינות חצי האי האיטלקי: איטליה איטליה, סן מרינו סן מרינו וקריית הוותיקן קריית הוותיקן אחרות: מלטה מלטה, צרפת צרפת ומונקו מונקו. צפון אירופה דרום אירופה מזרח אירופה אגן הים התיכון
חורשת אי הילדים

חורשת אי הילדים נמצאת בלב מטעי קיבוץ פלמ"ח צובה בהרי ירושלים, ומהווה מתחם פעילות אתגרית וחינוכית המוקדש ומונגש לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים. החורשה הוקמה בשנת 2008 על ידי חקלאים מענף המטעים בקיבוץ, ומופעלת החל משנת 2009 על ידי חברי וחברות שנת השירות המשימתית בקיבוץ ובסיוע בני נוער ובוגרים מתנדבים חברי הקיבוץ. חורשת אי הילדים מונגשת לכיסאות גלגלים וקביים ומפעילה מתחמי פעילות חווייתית-אתגרית-חינוכית לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים, הסובלים ממוגבלות פיזית בשל מחלות כגון שיתוק מוחין, ניוון שרירים ועוד. הפעילות בחורשה נועדה לאפשר לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים לחוות חוויות ספורט וחיבור לאדמה ולטבע, אשר לרוב אינן מתאפשרות להם, ולהוות כלי למתן שוויון הזדמנויות לאוכלוסיות מיוחדות להשתלבות בחברה הישראלית. החוויות בחורשת אי הילדים כוללות, בין היתר, משחק כדורגל לכל דבר, הנאה מקרוסלה ענקית ואפיית פיתות בטאבון - כולם נבנו מתוך מחשבה על בעלי ובעלות צרכים מיוחדים והונגשו בהתאם. "חורשת אי הילדים" מספקת פעילות חווייתית, אתגרית וחינוכית למעל 500 ילדים וילדות בעלי צרכים מיוחדים בשנה. הפעילות בחורשה נעשית בהתנדבות על ידי חברי שנת השירות המשימתית על שם תא"ל אברהם ארנן בקיבוץ פלמ"ח צובה ובהובלת צוות ההדרכה של שנת השירות וחברי עמותת "ברכת הרעות" שהוקמה על ידי חקלאים מענף המטעים בקיבוץ. בנוסף לפעילות זו, מפעילה ומפתחת עמותת "ברכת הרעות" פרויקטים נוספים ומגוונים למען בעלי ובעלות צרכים מיוחדים כגון נגרית פטיש ולב, קפה שווה, מחנה פלמ"ח ובעתיד גם בית ספר ייחודי לבני ובנות נוער מוכשרים אשר מתקשים למצוא את מקומם במערכת הקיימת. חורשת אי הילדים מנציחה את זכרם של יואב איילון, צחי זק וירון יוגב, בני הקיבוץ אשר נפלו במהלך שירותם הצבאי בצה"ל. הפעילות בחורשה והפעלתה משלבת בין תרומה ומעורבות חברתית, הנגשת פעילויות וטבע לבעלי ובעלות צרכים מיוחדים, התנדבות במסגרת שנת שירות ומפגש בין האדם לאדמה, מהיסודות עליהם מושתת קיבוץ פלמ"ח צובה . ריאיון עם מייסד חורשת אי הילדים ושנת השירות המשימתית אתר האינטרנט הרשמי של חורשת אי הילדים אתר קיבוץ פלמ"ח צובה(הקישור אינו פעיל) קורות החיים של יואב אילון, באתר "יזכור" של משרד הביטחון קורות החיים של צחי זק, באתר "יזכור" של משרד הביטחון קורות החיים של ירון יוגב, באתר "יזכור" של משרד הביטחון [1]אתר עמותת ברכת הרעות [2]עמותת ברכת הרעות- פרויקטים
אוקסיטניה (חבל מנהלי)

אוקסיטניה (בצרפתית: Occitanie) הוא חבל בדרום צרפת, אשר הוקם ב-1 בינואר 2016. הוא החבל הדרומי ביותר במדינה. שטחו מגיע ל-72,724 קילומטר מרובע ובשטחים הכלולים בו חיו בשנת 2012 ‏5,626,858 תושבים. החבל הוקם במסגרת רפורמה מנהלית שננקטה להקטנת מספר החבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-22 ל-13. הוא כולל שני חבלים שהיו נפרדים על פי החלוקה הקודמת - לנגדוק-רוסיון ומידי-פירנה. בירת החבל היא העיר טולוז. יש בו 13 מחוזות. לחבל ניתן בתחילה שם זמני שהיה צירוף של שמות שני החבלים הכלולים בו, "לנגדוק-רוסיון-מידי-פירנה" (Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées). ביולי 2016 הכריזה מועצת החבל על שמו הנוכחי והקבוע אוקסיטניה (Occitanie), למרות שהשטח מהווה כמחצית משטח החבל ההיסטורי אוקסיטניה. החבל גובל במערב בחבל אקיטן החדשה, בצפון בחבל אוברן-רון-אלפ, במזרח בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, בדרום-מזרח בחוף הים התיכון ובדרום בספרד. טולוז (הייתה בירת חבל מידי-פירנה ומשמשת כבירת החבל החדש) מונפלייה (הייתה בירת חבל לנגדוק-רוסיון) נים פרפיניאן בזייה אתר האינטרנט הרשמי של אוקסיטניה (בצרפתית) אוקסיטניה, ברשת החברתית פייסבוק אוקסיטניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוקסיטניה, ברשת החברתית אינסטגרם אוקסיטניה, ברשת החברתית LinkedIn אוקסיטניה, סרטונים בערוץ היוטיוב דוד קובוס, כפרים ציוריים, בריכות מים בקניונים ומבנים מימי הביניים. להתאהב באוקסיטן, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2021 חוק מספר 2015-29 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי
מורטדלה

מורטדלה (באיטלקית: Mortadella) הוא נקניק איטלקי מבושל העשוי מבשר חזיר ומכיל לפחות 15% מוצקי שומן. הנקניק מתובל בפלפל שחור, בפיסטוקים ובתמצית הדסים. על פי המסורת בשר החזיר נכתש בעלי ומכתש לעיסה. הרומאים קראו לנקניק זה "farcimen mirtatum" בגלל טעם ההדסים של הנקניק. נקניק מורטדלה יוצר לראשונה בבולוניה שבאיטליה. נקניק מורטדלה מפראטו מתובל בשום. בישראל בשר החזיר מוחלף לרוב בבשר עוף ובקר. מדיה וקבצים בנושא מורטדלה בוויקישיתוף
תל אפיס

תל אפיס (למפת סוריה מוגדלת)   דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה תל אפיס (למפת סוריה רגילה)   דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה תל אפיס תל אָפיס הוא אתר ארכאולוגי במחוז אידליב בצפון סוריה. התל נמצא בצמוד לכפר אפיס, המצוי כ-45 קילומטר דרומית מערבית לעיר חלב, כ-14 ק"מ מזרחית לעיר אידליב וכ-11 ק"מ מצפון לשרידי העיר העתיקה אבלה. ההשערה הרווחת מזהה את התל עם העיר העתיקה חזרק, המכונה בתעודות אשוריות "ממלכת לחטי" ואשר יש המזהים אותה עם חדרך המקראית. האסטלה ובה כתובת זכור, המכילה הקדשה לאל אִלֻוֶר, התגלתה באתר ב-1903 על ידי הארכאולוג הצרפתי אנרי פוניון (צר'). האתר נחפר בשנים 1986–2006 על ידי משלחת משותפת לאוניברסיטאות רומא, פיזה ובולוניה בראשות סרנה מריה צ'קיני וסטפניה מאצוני. מטרתה הראשונית של המשלחת הייתה חקירת תקופת הברזל בתל, לאור ממצאי קרמיקה מתקופה זו שנמצאו על פני השטח. במהלך עונות החפירה נתגלתה חומה מהתקופה הכלקוליתית ועדויות לרצף התיישבותי ממושך בתקופה זו. התקופה הבאה שממנה נמצאו ממצאים היא תקופת הברונזה המאוחרת ב שהבולטים בהם היו בתי מגורים חיתיים. החל מעונת החפירות ב-1988 התגלו שפע של ממצאים מתקופת הברזל I (בין 1150 לבין 1000 לפני הספירה). בשנותיה המאוחרות יותר של המשלחת, התמקדו החפירות באקרופוליס שבו התגלו שרידים של מבנה מקודש מהתקופה הארמית של האתר והשינויים שהתחוללו במבנה זה במהלך תקופת הברזל. כמו כן, חזרה המשלחת לעסוק בתקופה החיתית (תקופת הברונזה המאוחרת ב) לאור גילוי ארמון שכלל ארכיון תעודות מתקופה זו. בעקבות הקמת מחנה של הצבא הסורי בסמוך לתל, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, עלה חשש לגרימת נזק לאתר ובעיקר חשש מביזה. Yell Afis, Università degli Studi di Firenze edited by Stefania Mazzoni, Sebastiano Soldi, "Syrian Archaeology in Perspective Celebrating 20 Years of Excavations at Tell Afis", November 2006
ארים ראשי

ארים ראשי הוא אלבום הבכורה של שי גבסו. עם צאת האלבום בחודש מאי 2004, הפך גבסו לראשון מבין בוגרי כוכב נולד אשר הוציא אלבום בכורה. גבסו כתב והלחין כמעט את כל שירי האלבום, כאשר על העיבודים היה אחראי בעיקר המפיק המוזיקלי של האלבום, משה דעבול. השיר הראשון שהוקלט ויצא לאור לרדיו מבין שירי האלבום הוא "יום ועוד יומיים", אשר בהקלטתו "זכה" גבסו כפרס ניחומים עם הגיעו למקום השלישי בתחרות כוכב נולד. השיר היה להצלחה גדולה, וסלל את הדרך להצלחת האלבום (שעד היום מכר מעל ל-30,000 עותקים). יחד עם צאת האלבום יצא לרדיו גם השיר "המילים החסרות" כסינגל, שהצליח אף הוא. השיר "ארים ראשי" המשמש גם כשם האלבום, ביסס את מעמדו כשיר המוקדש ליום הזיכרון ליצחק רבין, יום הזיכרון לשואה ולגבורה, יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ויום הזיכרון לחללי מלחמת חרבות ברזל. ממזרח שמש יום ועוד יומיים המילים החסרות בדיוק באותה דקה ארים ראשי אפלס את דרכי מסתכלים לי בעיניים ילדי החושך רצית מקום מפלט עד מבואו האלבום ארים ראשי באתר ספוטיפיי