laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גזע (עץ)

גזע העץ הוא החלק של העץ המופיע מעל לפני האדמה. הגזע הבודד (בניגוד למספר גזעים בשיחים, למשל) והרכבו הייחודי הם המאפיינים העיקריים של העצים. הגזע מקביל לגבעול אשר ניתן לראות ברוב הצמחים האחרים, אלא שבגזע העץ העצה - רשת העורקים המעבירים מים ומינרלים מהשורש אל שאר חלקי הצמח - והשיפה - הרשת המעבירה תרכובות אורגניות - התעבו והתקשו בצורה ניכרת, עד שהפכו לרקמה העצית המוכרת לנו. העצה המעובה הידועה כ"עץ" קרויה בבוטניקה "עצה שניונית"; הכוונה ב"שניונית" לרקמה צמחית הגדלה לרוחב, כלומר - מתעבה; רקמות ראשוניות צומחות לגובה. התפתחותן האבולוציונית של העצה והשיפה השניוניות היא זו שאיפשרה הופעתם של צמחים גבוהים כדוגמת העצים; רקמות אלו מבטיחות את העברת המים והמזון עד לצמרת העץ, ובעיקר מקנות לעץ את החוזק לעמוד זקוף למרות הרוח, כוח המשיכה של כדור הארץ וגורמים נוספים. העצה השניונית, כאמור, מרכיבה את החומר עץ, ואילו השיפה המשנית מהווה חלק מהקליפה (ראו בהמשך). העצה והשיפה השניוניות נוצרות מרקמה של תאים עובריים הקרויה קמביום (Cambium). הקמביום יוצר טבעת בפנים הגזע ותאיו מתחלקים; תאים הנדחפים לכיוון פנים הגזע הופכים לעצה שניונית, ואילו תאים הנדחפים אל החוץ יוצרים שיפה שניונית. תאי העצה בפנים הגזע דוחפים במשך הזמן את הקמביום ואת השיפה כלפי חוץ ומגדילים את קוטרם של האחרונים; רובו של הגזע עשוי עצה שניונית. תאי העצה הפנימיים ביותר מתים ודחוסים מאוד. ברוב העצים מפסיק הקמביום להתחלק בעונת החורף; בחלק מהעצים הטרופיים נמשכת חלוקת הקמביום במשך כל השנה. השכבה החיצונית ביותר של הגזע היא האפידרמיס (Epidermis). ברוב המקרים נסדק האפידרמיס עקב התרחבות הגזע ומתקלף מעצמו. בין האפידרמיס והשיפה מצויה רקמה נוספת, הפרידרם (Periderm), אשר מתפתחת בדרך כלל במשך השנה הראשונה לחיי העץ. רוב הפרידרם מורכב מתאים מתים של שעם; תאים אלו מפרישים שעווה ההופכת את הפרידרם לבלתי-חדיר למים ולאוויר. היות שתאי הגזע זקוקים לחילוף גזים לשם קיום המטבוליזם שלהם, מתפתחים בפרידרם פתחים קטנים המכונים עדשיות, המאפשרים זרימת גזים אל השכבות הפנימיות של הגזע. לעיתים מופיעות העדשיות בצורת פסים רוחביים. עדשיות מופיעות לעיתים גם בפירות (ניתן לראותן בקליפתם של תפוחים ואגסים, למשל). הודות לשכבת השעם, המנתקת את קליפת העץ מאספקה של גזים, מזון ומים המגיעים מהשיפה ומהעצה שבפנים הגזע, מורכבת הקליפה מתאים מתים בלבד. קליפת הגזע מוגדרת ככלל הרקמות המצויות בצד החיצוני של הקמביום. הקליפה כוללת, לפיכך, את האפידרמיס, את הפרידרם ואת השיפה. הפרידרם מופיע בדרך כלל במספר שכבות, והאופן שבו הן מונחות האחת על השנייה קובע את המראה החיצוני של הגזע. במספר גזעים מופיעים קשקשים, באחרים טבעות, אך קליפות רוב הגזעים נראות כ"פשרה" בין הקשקשים והטבעות. שכבת הגזע הפנימית ביותר, הליבה, מורכבת מתאים גדולים המשמשים להובלה ולאחסון פחמימות, בעיקר. להלן סיכום של כל שכבות הגזע, מן החוץ אל הפנים: קליפת העץ - קליפת העץ כוללת את השכבות הבאות: אפידרמיס שכבה אחת או יותר של פרידרם ובתוכו שעם שיפה ראשונית שיפה שניונית קמביום עצה שניונית עצה ראשונית ליבה גבעול מדיה וקבצים בנושא גזע בוויקישיתוף
GH

האם התכוונתם ל... Gh (צירוף אותיות) – צירוף אותיות בכתיב של חלק מהשפות, הנכתבות באותיות לטיניות הורמון גדילה – GH - ראשי תיבות באנגלית להורמון הגדילה
השקעות דיסקונט

חברת השקעות דיסקונט בע"מ, הקרויה בקיצור דסק"ש (ראשי התיבות של שמה הקודם "דיסקונט השקעות") היא חברת החזקות ישראלית. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב. על רקע ירידת שווי החזקות מרכזיות של החברה (בפרט סלקום, שופרסל, וקרדיט סוויס) נסחרו האג"חים של החברה (באוגוסט 2012) בתשואה לפדיון של בין 20% ל-25% אשר שיקפו חשש מהותי לחדלות פירעון של החברה. החברה נוסדה בשנת 1961. מקור שמה הוא בתקופה בה בעלי השליטה בחברה ובקבוצת אי די בי היו בני משפחת רקנאטי, שהיו גם בעלי בנק דיסקונט. בעבר הייתה שותפה בחברות ישקר ובטמבור. בשנים 1985–1999 היה מנכ"ל החברה דב תדמור, שהוביל את החברה לצמיחה ניכרת - עם כניסתו לחברה היה שווי השוק שלה 50 מיליון דולר, ועם פרישתו הגיע שווי השוק שלה ל-1.4 מיליארד דולר. במאי 2003 רכשה חברת גנדן השקעות שבשליטת נוחי דנקנר, יחד עם משפחות מנור ולבנת, ממשפחות רקנאטי וקרסו, את השליטה באי די בי חברה לפיתוח, בעלת השליטה ב"השקעות דיסקונט". בשנת 2005 רכשה "דיסקונט השקעות" את חלקיהן של מתחרותיה בסלקום. ביוני 2011 רכשה חברת "דיסקונט השקעות" כ-61% ממניות "מעריב החזקות" בהשקעה כוללת של 147 מיליון ש"ח. רכישה זו גרמה הפסדים ל"דיסקונט השקעות", וב-20 בספטמבר 2012 נחתם הסכם למכירת "מעריב" (יחד עם יתר כתבי העת של הקבוצה ואתר האינטרנט nrg מעריב) למו"ל שלמה בן-צבי. תביעה שהוגשה נגד 13 הדירקטורים של "דיסקונט השקעות", בעיקר על רקע רכישת "מעריב", הסתיימה בפשרה שבה התחייבו הדירקטורים לשלם ל"דיסקונט השקעות" 100 מיליון ש"ח. ב-17 בדצמבר 2013 איבד דנקנר את השליטה באידיבי פיתוח. נדל"ן: חברה לנכסים ולבנין (76.45%), שהיא החברה האם של חברת גב-ים לקרקעות. תקשורת: סלקום (35.6%). נמכרה במאי 2024 לקבוצה בראשות קרן פורטיסימו קפיטל. השקעות: אלרון (50.32%) מהדרין בע"מ - חברה העוסקת בנטיעה, עיבוד, אריזה ושיווק של מטעים ופרי הדר, נכסים מניבים ומתן שירותי אחסנה בקירור. שוק ההון - אפסילון בית השקעות (68.75%) כ-29.9% ממניות החברה מוחזקות על ידי החברה הציבורית מגה אור החזקות שבשליטת איש העסקים צחי נחמיאס. 29.8% ממניות החברה הנוספות מוחזקות על ידי קבוצת אלקו שבשליטת האחים זלקינד. ועוד 10.8% מהמניות מוחזקות על ידי רשת המרכולים רמי לוי שיווק השקמה. אתר האינטרנט הרשמי של השקעות דיסקונט אתר האינטרנט הרשמי של השקעות דיסקונט (באנגלית) חברת השקעות דיסקונט בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב חברת השקעות דיסקונט בע"מ, באתר "מאיה" חברת השקעות דיסקונט בע"מ, באתר גלובס מיכאל רוכוורגר עידו באום, לאחר שהפסיד 3 מיליארד שקל - תם עידן אלשטיין: צחי נחמיאס השתלט על דסק"ש, באתר TheMarker‏, 20 בנובמבר 2019 השקעות דיסקונט בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. שירי דובר, ‏נפטר איש העסקים דב תדמור, באתר גלובס, 12 ביוני 2017 נחתמה מכירת העיתון "מעריב", הודעה לבורסה של חברת "מעריב החזקות", 20 בספטמבר 2012 יסמין גואטה, ביהמ"ש אישר את הפשרה בעקבות עסקת מעריב הכושלת: הדירקטורים ישלמו 100 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2018 גולן חזני, העסקה הושלמה: השליטה בסלקום עברה לפורטיסימו תמורת 936 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 15 במאי 2024
יחידה 731

יחידה 731 הייתה יחידה צבאית סודית של הצבא הקיסרי היפני בפיקודו של שירו אישיאי שעסקה במחקר ופיתוח של נשק ביולוגי, ניסויים רפואיים וניסויים בבני אדם במהלך מלחמת סין–יפן השנייה (1937-1945) ובזמן מלחמת העולם השנייה. פשעי המלחמה שביצעה היחידה הם מהקשים ביותר שבוצעו על ידי הצבא היפני הקיסרי, והם כללו בין היתר ניתוחים מחקריים באנשים חיים (אנ'), בחלק מהמקרים ללא הרדמה. ליחידה היה כפוף אתר לייצור נשק ביולוגי וכימי בשם יחידה 516. היחידה עבדה במסווה של יחידה לטיהור מים. בסיס היחידה היה בפינגפנג סמוך לעיר חרבין בצפון מזרח סין, באזור שבאותה העת היה תחת ממשלת הבובות של מנצ'וקו. מקורות שונים מעריכים שבין 3,000 ל-12,000 אזרחים ושבויי מלחמה סינים, קוריאנים, מונגולים, רוסים וממדינות בעלות הברית נרצחו באופן ישיר או עקיף מניסוייה של היחידה. רבים מן המדענים ששירתו ביחידה 731, לרבות מפקדה מסאג'י קיטאנו, המשיכו לקריירות בולטות בתחומי הפוליטיקה, האקדמיה והעסקים. ארצות הברית העניקה חנינה שאיפשרה למדענים שלא לעמוד לדין בתמורה למידע שמסרו על פעילותם. היחידה עסקה בפיתוח נשק ביולוגי וביצעה ניסויים על אסירים בגחלת, דבר, כולרה, טולרמיה, אבעבועות שחורות, בוטוליזם ומחלות אחרות. בנוסף יחידה 731 הדביקה כפרים שלמים בסין הכבושה במחלות שונות כדי לבדוק את מידת השפעתן בשביל פיתוח נשק. היא החזיקה חיל אוויר קטן ופיזרה מעל כפרים מסוימים פרעושים הנגועים במחלות כגון דבר כולרה וטיפוס. לא ידוע על מספרי הקרבנות המדויקים כי לפני הכיבוש הורה מפקד היחידה על השמדה של מסמכים מפלילים, אך היסטוריונים מעריכים את מספר הנפגעים באזור ה-400,000. נשק ביולוגי מעבדת נובוריטו יחידה 1644 התקיפה בנשק ביולוגי על נינגבו ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה מבצע פריחת הדובדבן בלילה יחידה 1855 מדיה וקבצים בנושא יחידה 731 בוויקישיתוף מאת ג'וזף קאהן ניו יורק טיימס, הנשק הסודי של יחידה 731: חולדות נגועות בדבר, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2002 War Stats Redirect Theodicy--through the Case of Unit 731 World War II: The Issue of Compensation by Japan Biological Weapons ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלד

האם התכוונתם ל... פֶּלֶד: פלד (ראפר) – זמר וראפר ישראלי פלד – פלדה אבי פלד – אלוף-משנה בצה"ל, שימש כמפקד חטיבת גולני אהרן פלד – מפקד חטיבה 11 במלחמת יום הכיפורים. בעל עיטור המופת איל פלד – מנחה טלוויזיה ומדריך טיולים ישראלי אילן פלד – שחקן תיאטרון וטלוויזיה, מדבב וקומיקאי ישראלי אלעד פלד – מפקד אוגדה ברמת הגולן במלחמת ששת הימים אסתר פלד – סופרת ישראלית בני פלד – מפקד חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים גלעד פלד – טייס קרב וקצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה ששירת כמפקד בסיס רמת דוד. בנו של עמנואל פלד דליה פלד – נשיאת אגודת הקוסמים בישראל בעלי קבוצת "אנשים ומחשבים". אשתו של פלי הנמר פלד טל פלד – כדורסלן ישראלי יהודה פלד – תת-אלוף בצה"ל, כיהן כמפקד עוצבת געש וכמפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה יואב פלד – פרופסור חבר בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב יוסי פלד – אלוף פיקוד הצפון בשנים 1986–1991 ישראל פלד – ראש העירייה השני של רמת גן משה פלד (אלוף) – מפקד אוגדה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים ומפקד גייסות השריון משה פלד (חבר הכנסת) – חבר הכנסת מטעם הסיעות צומת ומולדת משה פלד (טייס) – אלוף-משנה בחיל האוויר מראשוני הטייסים בארץ ישראל מתתיהו (מתי) פלד – ראש אג"א במלחמת ששת הימים וחבר הכנסת מטעם הרשימה המתקדמת לשלום ניר פלד – רופא, מומחה לרפואה פנימית ולאונקולוגיה, פרופסור לאונקולוגיה, מנהל המערך האונקולוגי בבית החולים סורוקה נתן פלד – ח"כ ושר מטעם מפ"ם עודד פלד – משורר עברי ומתרגם עוזי פלד – איש תקשורת ישראלי עמנואל פלד – פרופסור לכימיה באוניברסיטת תל אביב רותם פלד – שחיינית ישראלית פלי הנמר פלד – נשיא קבוצת העיתונות והתקשורת "אנשים ומחשבים" צחי פלד – כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי רותם פלד – שחיינית ישראלית, שיאנית ישראל והמכביה רפי פלד – מפכ"ל המשטרה בשנים 1994-1995 שחר פלד – סופר ומתרגם ישראלי, מחבר "מגרסת הזהויות" ויו"ר אגודת המתרגמים בישראל פֶלְד: ז'יגמונד פלד – שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון אאורל פלד – עיתונאי יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון, מתרגם, בנו של ז'יגמונד פלד אירן פלד – שחקנית יהודייה-הונגרייה, נספתה בשואה, בתו של ז'יגמונד פלד מתיאש פלד – שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון ומנהל תיאטרון, בנו של ז'יגמונד פלד פלדי פלדה
יעקב קרייזר

גנרל יעקב קרייזר (4 בנובמבר 1905 - 29 בנובמבר 1969) (רוסית: Яков Григорьевич Крейзер) היה מצביא סובייטי במלחמת העולם השנייה, היהודי בעל הדרגה הבכירה ביותר בצבא הסובייטי (גנרל ארמייה, המקבילה לדרגה של גנרל בעל 4 כוכבים בצבא ארצות הברית). יעקב קרייזר נולד ב-4 בנובמבר 1905 בעיר וורונז' שברוסיה למשפחה יהודית. לאחר סיום בית ספר מקצועי בעירו בשנת 1923 התנדב לצבא האדום. באותה שנה התקבל לבית ספר לקציני חיל רגלים במוסקבה. לאחר סיום בית ספר לקצינים שירת בתפקידי פיקוד שונים בדיוויזיית הרובאים המוסקבאית ה-1, בה הגיע לתפקיד של מפקד רגימנט. בשנת 1939 מונה למפקד דיוויזיית הרובאים ה-172. בשנת 1941, כמה חודשים לפני פלישת הגרמנים לברית המועצות מונה למפקד דיוויזיית הרובאים המוסקבאית הממונעת ה-1. בתחילת יולי 1941 הצליחה הדיוויזיה הממונעת בפיקודו של קרייזר לעכב למשך 12 ימים את התקדמותה של ארמיית הפאנצר השנייה בפיקודו של הגנרל היינץ גודריאן באזור מינסק שבבלארוס. לחימתה העיקשת של הדיוויזיה איפשרה לצבא האדום להביא תגבורות מן העורף ולייצב קו הגנה על נהר הדנייפר. בלחימה בפיקודו הנועז הצליחו חייליו להשתלט על מאה טנקים גרמנים, 12 מטוסי קרב, עשרות נגמ"שים וציוד צבאי רב. הגרמנים אשר ידעו שהעומד כנגדם הוא יהודי ניסו להמריד את חייליו, כשפיזרו מהאוויר עלונים שבהם נכתב: "מדוע אתם נשמעים ליהודי הזה, יענקל, קומו והשתחררו מהאיש ומבני עמו שהם אויבי האנושות". על פעולה זו הוענק לקרייזר (אשר גם נפצע בקרב זה) עיטור הגבורה הגבוה מכולם בצבא הסובייטי: "גיבור ברית המועצות", והוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. באוגוסט 1941 מונה קרייזר לפקד על הארמייה ה-3, על אף שלא פיקד על קורפוס קודם לכן. הארמייה השתתפה בקרב סמולנסק ובקרבות להגנת מוסקבה. ב-1942 סיים קרייזר קורס מקוצר (בשל המלחמה) של האקדמיה הצבאית של המטה הכללי ומונה למפקד ארמיית העתודה ה-1, אשר לאחר מכן הפכה לארמיית המשמר השנייה, איתה השתתף בכיתור הכוחות הגרמנים בסטלינגרד. בפברואר 1943 הועלה יעקב קרייזר לדרגת גנרל-ליטננט. החל מאוגוסט 1943 ועד סוף המלחמה פיקד קרייזר על הארמייה ה-51, אשר השתתפה בשחרור אוקראינה המזרחית, חצי האי קרים, בלארוס והמדינות הבלטיות. היה פעיל בוועד היהודי האנטי-פשיסטי. בסיום המלחמה הועלה יעקב קרייזר לדרגת גנרל-קולונל. לאחר המלחמה מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בצבא הסובייטי, היה מפקד מחוזות צבאיים (תפקיד הדומה לאלוף פיקוד בצה"ל) באזור סיביר ובמזרח הרחוק של ברית המועצות. בשנת 1962 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה והיה ליהודי הראשון והאחרון בצבא הסובייטי שהצליח להגיע לדרגה בכירה זו. בתחילת שנת 1969 פרש למעשה משירות צבאי פעיל ובסוף שנה זו ב-29 בנובמבר - נפטר. נקבר במוסקבה בבית העלמין נובודוויצ'יה. לאחר מותו נקראו על שמו רחובות בערים: וורונז', סימפרופול וסבסטופול. כמו כן, בשנת 2021 נקרא רחוב על שמו בעיר לוד (מקור). יעקב קרייזר עוטר בעיטורים הבאים: תואר גיבור ברית המועצות, 5 עיטורי לנין, 4 עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה ראשונה, עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה, עיטור בוגדן חמלניצקי מדרגה ראשונה, עיטור סובורוב מדרגה שנייה מדיה וקבצים בנושא יעקב קרייזר בוויקישיתוף סיפורי חיילים יהודיים בצבאות הלוחמים בנאצים - באתר יד ושם ביוגרפיה ברוסית יעקב קרייזר, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
סומק (איפור)

סומק הוא מוצר קוסמטי לצביעת הלחיים בגוונים שונים ומטרתו היא בדרך כלל להקנות לפנים מראה ערני ונקי יותר. סומק מיוצר כקרם, נוזל ואף אבקה. המצרים הקדמונים היו ידועים ביצירת מוצרי קוסמטיקה קדומים ובמיוחד ביצירת מוצרים בעל דמיון לסומק המודרני, בציורים מתקופת מצרים העתיקה נראים גברים ונשים משתמשים בסומק. כיום סומק משמש בעיקר נשים, אך לעיתים רחוקות הוא בשימוש על ידי גברים. במאה ה-16 באירופה נשים היו משתמשות בסומק לבן כדי להבהיר את פניהן. הסומק המודרני מורכב במרבית המקרים מאבקה אשר מורכבת מטלק ובדרך כלל נמרחת בעזרת מברשת איפור. עדי רשף, סודות האיפור: איך מורחים סומק, באתר ynet, 1 במרץ 2010 "Makeup of Makeup: Decoding Blush". WebMD (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-16. Eldridge, Lisa (2018). "The Story of Make-up". BBC. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צינור אודצ'ניה

צינור אוּדַצְ'נָיָה (ברוסית: тру́бка Уда́чная, שמשמעו "צינור מוצלח" או "צינור המזל") הוא מרבץ יהלומים גדול בסאחה (יקוטיה) שברוסיה. הוא נמצא בחוג הקוטב, בשדה קימברליט דלדיין ועומקו 530 מטר. אודצ'ניה הוא מרבץ היהלומים הגדול ביותר ברוסיה ואחד מהגדולים בעולם. הוא גם אחד המכרות הפתוחים הגדולים בעולם. אודצ'ניה מורכב משני גופים, מזרחי ומערבי, שבשניהם כורים יהלומים. המכרה הניב יהלומים קריסטליים גדולים רבים. הוא מופעל על ידי חברת היהלומים הממשלתית של רוסיה אלרוסה. בשנת 2001 הסתיימו בדיקות של שדה קימברליט נוסף בעומק של 1400 מטר והחלו עבודות בתכנון המכרה. המכרה החל לפעול בשנת 2014. אודצ'ניה התגלה ב-15 ביוני 1955 על ידי הגאולוג הסובייטי ולדימיר שצ'וקין וצוותו, יומיים בלבד לאחר גילוי מכרה היהלומים הסובייטי מיר. צינור הזנה מדיה וקבצים בנושא צינור אודצ'ניה בוויקישיתוף תמונת לוויין של צינור אודצ'ניה צינור אודצ'ניה באתר מכון היהלומים הישראלי האתר הרשמי של העיר אודצ'ניה שליד הצינור - מאמרים רבים והיסטוריה על הצינור (ברוסית)
ארכיטקטורת תוכנה

ארכיטקטורת תוכנה היא התחום העוסק בתכנון מערכות תוכנה. המונח ארכיטקטורה בהנדסת תוכנה פירושו ייצוג היבטים שונים של התוכנה באופן מופשט. ארכיטקטורה של מערכות תוכנה היא לפיכך תכנון מופשט של ההיבטים השונים של התוכנה, היחסים בין המרכיבים השונים של התוכנה והחוקים החלים עליהם. מחקרים ראשונים בתחום זה נעשו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20, אבל חשיבותו עלתה מאוד החל משנות ה-90 בשל הגודל והמורכבות של מערכות התוכנה (ראו גם משבר התוכנה). ארכיטקטורה של מערכת תוכנה עוסקת לעיתים גם בהגדרת מבנה התוכנה בקנה מידה בינוני וקטן, אך לרוב מתמקדת בהגדרת המבנים העיקריים, הממשקים החיצוניים והתהליכים העיקריים של התוכנה. עדיין אין הסכמה בתעשייה באשר להיבטים השונים של התוכנה הנדרשים להכלל כחלק מהארכיטקטורה, אם כי יש דרך תקנית לתיאור חלק מההיבטים באמצעות שפת המידול המאוחדת UML. ארכיטקטורת יישומים היא הדיסציפלינה העוסקת במבנה הפנימי של התוכנה, תתי-המערכות והרכיבים המרכיבים אותה, היחסים השונים ביניהם והממשקים החיצוניים של התוכנה. ארכיטקטורת אינטגרציה היא הדיסציפלינה העוסקת בחיבור וקישוריות של מערכות תוכנה, הפעלה-הידודית, הגדרה ותיחום שירותים וניהול תהליכים עסקיים. ארכיטקטורה ארגונית ארכיטקטורת תקשורת ארכיטקטורת אבטחת מידע ארכיטקטורה תפעולית ארכיטקטורה מוכוונת שירותים (SOA). ארכיטקטורה רב-שכבתית העוסקים בתחום, נוסף על היותם מהנדסי תוכנה נקראים גם "ארכיטקטים של מערכות תוכנה". לרוב מדובר במהנדסי תוכנה בעלי ניסיון של לפחות 10 שנים בפיתוח תוכנה. הסמכה בינלאומית בתחום זה ניתנת על ידי ה-Open Group. נוסף על כך, לחברת IBM יש תוכנית הסמכה בינלאומית המוכרת על ידי ה-Open Group. ארכיטקט תוכנה מדיה וקבצים בנושא ארכיטקטורת תוכנה בוויקישיתוף תוכנית ההסמכה של ה-Open Group Big Ball of Mud - דיון בנושאי עיצוב וארכיטקטורת תוכנה
אשור (אל)

אַשּׁוּר (באשורית: ) הוא שמו של אל השמים במיתולוגיה האכדית ובמיתולוגיה השומרית. הוא נודע גם בשמות אנשר ואנשור. האל היה האל הפטרון של העיר אשור. מקדשים לאל אשור מחוץ לעיר היו נדירים. טקסט אשורי המתוארך למאה ה-19 לפנה"ס, מציין את קיומו של מקדש לאל זה בעיר אורשו. אשור נשוי לאחותו קישר; הם בניהם של האלים לחמה ולחומו, והוריהם של אנו, אנטו, ואאה (אנכי). בחלק מאגדות המיתולוגיה, אשור הביס את תיאמת בעת בריאת העולם. בממלכת אשור היה האל אשור ראש פנתאון האלים. נראה כי האשורים זיהו את אשור עם אנליל, "אדון העולם" השומרי; במסורות אחרות, אשור היה אביו של אנליל. ייתכן שהאל שלמן היה התגלות חברותית (שכן משמעות שמו היא "החברותי") של האל אשור. מדיה וקבצים בנושא אשור בוויקישיתוף אשור, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Sasson, Jack M. (1995). Civilizations of the ancient Near East. 3. Scribner. p. 1830. ISBN 978-0684192796. "Sumerian dictionary entry Aššur [1] (DN)". oracc.iaas.upenn.edu. Gwendolyn Leick (ed.), The Babylonian World, Routledge, 2009, p. 537 Keiko Yamada, Shiego Yamada, Shalmaneser V and His Era, Revisited, in: Amitai Baruchi-Unna, Tova Forti, Shmuel Aḥituv, Israel Ephʿal, Jeffrey H. Tigay (eds.), "Now It Happened in Those Days": Studies in Biblical, Assyrian, and Other Ancient Near Eastern Historiography, כרך 2, Eisenbrauns, 2017, עמ' 388–389, ISBN 978-1575067612 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהושע אשל

יהושע אייזיק (אשל) (13 במאי 1900 – 30 בינואר 1966) היה איש ההגנה, ומפקד שירות האוויר של ההגנה, שהפך לאחר מכן, עוד בתקופתו, לחיל האוויר של צה"ל. אשל נולד בפולין, עלה לארץ בשנת 1913, ולמד בגימנסיה העברית "הרצליה". בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורש על ידי הטורקים מארץ ישראל, ולקראת סוף המלחמה התנדב לגדודים העבריים. אחרי המלחמה המשיך אשל לעסוק בענייני ביטחון. הוא הצטרף לדגניה ב' וארגן את הגנת עמק הירדן. ב-1937 פיקד על כוח הנוטרים שהקימו את גדר הצפון. במרץ 1945 קיבל עליו אשל את המשימה לאחד ולרכז את נושאי התעופה. הוא הקים גוף אזרחי בשם "המועצה הכללית לתעופה" שהיה מסווה לפעילות צבאית. ב-10 בנובמבר 1947 הוקם "שירות האוויר" של ההגנה, ואשל היה למפקדו. בתפקיד זה שימש עד אפריל 1948. בין היתר היה אשל הוגה רעיון הקמת בית ספר לצניחה, וב-31 במרץ 1948 הוסב מגדל מים בפרדס חנה למתקן ללימודי צניחה. הדבר נותר בגדר תוכנית, ולא יצא אל הפועל. במהלך אפריל 1948, בשלהי תקופתו של אשל, החל השם "חיל האוויר" להחליף בהדרגה את השם "שירות האוויר", מבלי שיצאה הודעה רשמית על כך. אשל החל לחתום על מכתביו כ"ראש החיל". ניתן לאמר שאשל היה מפקדו הראשון של החיל לכל דבר ועניין, למעט התואר. כך חשבו בכירי חיל האוויר ואף הרמטכ"ל הראשון, רב-אלוף יעקב דורי, ובתעודת הוקרה שהעניקו לאשל אחרי סיום תפקידו, על אף שבספירה "הרשמית" מוגדר ישראל עמיר כראשון מפקדי החיל. בהמשך מלחמת העצמאות היה אשל ל"קצין התיישבות" באגף המבצעים במטכ"ל. אחרי שחרורו מצה"ל חזר אשל לעבודתו האזרחית כמנהל פרדסים בחברת יכין חק"ל. הוא הנהיג שיטה חדשה לנטיעת שתילים, שהגדילה את אחוזי הקליטה שלהם ותרמה לחיסכון במים ובימי עבודה. בשנותיו האחרונות היה יושב ראש ארגון חברי ההגנה. אשל נפטר בינואר 1966 בזמן שהספיד את חברו רפאל לב באזכרה שנערכה ביום השלושים למותו ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק. אחרי מותו הוענק לו פרס העבודה. אשל נישא לשלומית גולומב (1979-1904), אחותו של אליהו גולומב. בנם, רב החובל נמרוד אשל, התפרסם כמנהיג שביתת הימאים (1951). לאשל היו שני ילדים נוספים, נגה ואילן. עדו אמבר, אלי איל, אבי כהן, שורשי חיל האוויר - התפתחות התעופה הביטחונית בארץ ישראל עד הקמת המדינה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997. אבי כהן, חיל האוויר במלחמה לעצמאות, כרך א', 2004. זאב שיף, צה"ל בחילו - חיל האוויר. אנציקלופדיה לצבא וביטחון, עמ' 15. מדיה וקבצים בנושא יהושע אשל בוויקישיתוף יהושע אשל (איזיק), דבר, 31 בינואר 1966 מרדכי צבי, האיש שהחייה את הפרדסים מקבל "פרס עבודה" אחרי מותו, מעריב, 14 באפריל 1966 יהושע אשל ז"ל - אין מצב נואש, יש רק אנשים המיואשים מהמצב, דבר, 14 באפריל 1966 ב חיל האוויר במלחמה לעצמאות, 2004) תפקידו מופיע כ"מפקד ראשון לחיל האוויר". יהושע אשל נפטר, דבר, 31 בינואר 1966 יהושע אשל באתר GRAVEZ
נבי יושע

א-נבי יושע (בערבית: النبي يوشع) היה כפר ערבי שיעי בגליל העליון, ובו מאוזוליאום ובית קברות מוסלמי. כיום שוכן במקום היישוב רמות נפתלי. הכפר היה אחד משבעת הכפרים המתואלים, ונכון לשנת 1945 שכנו בו כ-70 תושבים, ושטח אדמותיו היה 3,617 דונם. בכפר התקיימה הילולה שנתית ב-15 לחודש השעבאן, בדומה להילולה שנהגה בנבי רובין. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע יפתח, ב־17 במאי 1948, נכבש הכפר על ידי כוחות ההגנה ותושביו עזבוהו. רובם הגיעו למחנות פליטים בלבנון ובסוריה. זיהוי הקבר המרכזי במאוזוליאום שנוי במחלוקת. יש הרואים בו את קבר יהושע בן נון, ויש המתנגדים לכך. המתנגדים מסתמכים על תיאור מותו של יהושוע בתנ"ך, שם כתוב שהוא נקבר בנחלת שבט אפרים: ”וַיָּמָת יְהוֹשֻׁעַ בִּן נוּן בֶּן מֵאָה וָעֶשֶׂר שָׁנִים. וַיִּקְבְּרוּ אוֹתוֹ בִּגְבוּל נַחֲלָתוֹ בְּתִמְנַת חֶרֶס בְּהַר אֶפְרָיִם מִצְּפוֹן לְהַר גָּעַשׁ”. נחלת שבט אפרים נמצאת במרכז ארץ ישראל ולא בצפונה. מול בית הקברות בנו הבריטים בשנת 1938 את מצודת כ"ח, אחת ממצודות גדר הצפון. עוד קודם לכן הייתה במקום תחנת משטרה בלתי מבוצרת. המחראב, בקיבלה, הקיר הפונה אל מכה, בנבי יושע, 2009 פרט ממבנה נבי יושע, 2009 קמרון צולב בנבי יושע, 2009 נבי יושע (ינואר 2009) מדיה וקבצים בנושא נבי יושע בוויקישיתוף נבי יושע, אגמון החולה, וים כנרת, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, תאריך לא ידוע נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. שם היישוב מאוית: Nabi Yusha, En. ספר שופטים, פרק ב', פסוקים ח'–ט' ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה פלד

האם התכוונתם ל... משה פלד (אלוף) - מפקד אוגדה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים ומפקד גייסות השריון משה פלד (חבר הכנסת) – חבר כנסת מטעם הסיעות צומת ומולדת משה פלד (טייס) – אלוף-משנה בצה"ל, ראש מנהל התעופה האזרחית משה פלד (ספורטאי) – שחיין פראלימפי ישראלי משה פלד (איינזינדלר) – אלוף-משנה בחיל התותחנים
גאורגיוס ציטאס

גאורגיוס ציטאס (יוונית: Γεώργιος Τσίτας; ‏1872 – ?) היה מתאבק יווני שהתחרה באולימפיאדת אתונה (1896). בסיבוב הראשון של תחרות ההיאבקות האולימפית, שנערכה בסגנון יווני-רומי, עבר ציטאס מעבר אוטומטי לסיבוב הבא. בחצי הגמר, ניצח ציטאס את היווני סטפנוס כריסטופולוס. בגמר, נאבק ציטאס נגד הגרמני, קארל שומאן. הקרב הופסק לאחר 40 דקות, מכיוון שירדה חשיכה על האצטדיון. הקרב הומשך ביום המחרת ולאחר כרבע שעה, ניצח שומאן את המאבק, וציטאס הסתפק במדליית כסף. גאורגיוס ציטאס, באתר olympedia.org גאורגיוס ציטאס, באתר United World Wrestling