laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
RealClearPolitics

RealClearPolitics הוא אתר אינטרנט האוגר ידיעות על פוליטיקה אקטואליה, כלכלה ועוד בארצות הברית. האתר הוקם בפברואר 2000, על ידי סוחר האופציות לשעבר ג'ון מקאינטייר, וטום בוואן, לשעבר מנהל הכספים של סוכנות הפרסום, "לאנשים כמונו... אנשים אשר חיים ונושמים פוליטיקה ואת הנושאים שעל סדר היום". בשנת 2007 קנתה חברת התקשורת פורבס 51% מהזכויות על האתר. האתר לוקט, בין השאר, את נתוני סקרי מערכות הבחירות בארצות הברית ומגיש טבלאות המציגות את ממוצע כל הסקרים המעודכנים. באמצעות נתונים אלו מציג האתר מגמות יומיות משתנות. עוד כולל האתר מאמרים, קטעי וידאו ונתונים בנושאים נוספים. ממוצעי הסקרים באתר נחשבים מדד רב־ערך, גם אם לא תמיד דק אבחנה, למגמות פוליטיות ולמגמות לקראת בחירות. מדיה וקבצים בנושא RealClearPolitics בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של RealClearPolitics (באנגלית) RealClearPolitics, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
מבצע נורת'וודס

מבצע נורת'וודס (באנגלית: Operation Northwoods) היה תוכנית למבצע דגל כוזב, שהוצעה בממשלת ארצות הברית בשנת 1962. ב-1961 עמדה קובה כנגד פלישה של כ-1,500 גולים קובנים שאומנו על ידי ה-CIA במפרץ החזירים. נטילת האחריות של הנשיא קנדי ליוזמה, שעוררה תגובה עממית נגד הפלישה, הוכחה כאמצעי תעמולה של הממשלה הקובנית. ארצות הברית החלה בעיצוב תוכניות חדשות שמטרתן גרימת חוסר יציבות של ממשלת קובה. פעילויות אלו נודעו באופן כולל כ"פרויקט קובה", או כ"מבצע נמייה". מבצע זה היה תוכנית מתואמת של פעילות פוליטית, פסיכולוגית וצבאית, שבה שולבו מבצעי מודיעין לצד ניסיונות רצח של מנהיגי מפתח פוליטיים. פרויקט קובה כלל גם הצעה לביצוע פעולות התקפה על מטרות בארצות הברית, כדי להשיג תמיכה לפעילות צבאית כנגד ממשלת קובה. הצעה זו הייתה ידוע בשם מבצע נורת'וודס. התוכנית קראה ל-CIA או לגופים מבצעיים אחרים להרוג אזרחים אמריקאים ולבצע פעולות טרור ברחבי ארצות הברית, ולהטיל את האחריות על ממשלת קובה, על מנת להטות את דעת הקהל לתמיכה במלחמה נגד קובה, תחת שלטונו של פידל קסטרו. אחת מן התוכניות הייתה "לצאת בסדרת פעולות טרור קומוניסטיות קובניות באזור מיאמי, בערים אחרות בפלורידה, ואף בוושינגטון". המבצע בולט במיוחד בכך שכלל תוכניות לחטיפות והפצצות אשר ילוו בעדויות כוזבות אשר יטילו את האשמה לכאורה על שלטון זר, במקרה זה, קובה. התוכנית מציינת ש"התוצר המתבקש מהוצאה לפועל של תוכנית זו הוא להעמיד את ארצות הברית כקורבן הסובל מהתעמרויות מצד הממשל הפזיז וחסר האחריות של קובה ולפתח בכך תדמית עולמית של קובה, כמדינה המהווה איום לשלום בעולם המערבי." מבצע נורת'וודס נוסח על ידי המטות המשולבים, נחתם על ידי היושב ראש דאז, ליימן למניצר, ונשלח לשר הביטחון. מספר הצעות נוספות הוצעו, ביניהן פעולות אמיתיות או מדומות כנגד צבא ארצות הברית ומטרות אזרחיות. מבצע נורת'וודס היה חלק מה"פרויקט הקובני" של ממשלת ארצות הברית (מבצע מונגוס) כנגד פידל קסטרו. הוא מעולם לא התקבל באופן רשמי או הוצא אל הפועל. ההצעה העיקרית הוצגה במסמך בשם "הצדקות להתערבות צבאית אמריקאית בקובה - סודי ביותר" - אוסף של מזכרים שנכתבו בידי משרד הביטחון האמריקאי וראשי המטות המשולבים. המסמך הוצג על ידי ראשי המטות המשולבים לשר הביטחון, רוברט מקנמארה ב-13 בדצמבר, בהגשה מוקדמת, למטרת תכנון. ראשי המטות המשולבים המליצו שהן ההיבטים הסמויים והן הגלויים של מבצע שכזה יבוצעו על ידם. המסמך, שהיה בעבר סודי, פורסם בציבור לראשונה ב-18 בנובמבר 1997, על ידי סוכנות ממשלתית אמריקאית שמפקחת על שחרור מסמכים ממשלתיים הקשורים להתנקשות בג'ון קנדי. נשיקה ארוכה ללילה מדיה וקבצים בנושא מבצע נורת'וודס בוויקישיתוף המסמך המלא של מבצע נורת'וודס
דגל תושבי האיים של מצר טורס

דגל תושבי האיים של מצר טורס הוא דגל אוסטרלי רשמי המשמש לייצוגם של הילידים תושבי האיים השוכנים במצר טורס. הדגל עוצב על ידי ברנארד נמוק בשנת 1992 וזכה בתחרות עיצוב מקומית אשר נערכה על ידי מועצת איי מצר טורס והוכר בידי ועדת התיאום של האבוריג'ינים ותושבי האיים של מצר טורס בחודש יוני באותה השנה. ממשלת אוסטרליה העניקה לדגל מעמד של דגל אוסטרליה רשמי על פי חוק הדגלים 1953 ב-14 ביולי 1995. הפסים הירוקים בתחתית ובתקרת הדגל מייצגים את האדמה הפס הכחול במרכז מייצג את מימי מצר טורס הגבולות השחורים המפרידים בין הפסים מייצגים את תושבי איי המייצר הכוכב המחומש במרכז מייצג את חמש קבוצות האיים הגדולות של המצר הכובע הלבן מסמל את תושבי האיים מדיה וקבצים בנושא דגל תושבי האיים של מצר טורס בוויקישיתוף דגל תושבי האיים של מצר טורס, באתר דגלי העולם (באנגלית) האתר הרשמי של ממשלת אוסטרליה תיאור הדגל (בקצרה) (באנגלית) תושבי האיים של מצר טורס באתר Ausflag (באנגלית)
מנוע רקטי

מנוע רקטי הוא מנוע שכל החומרים הנחוצים לפעולתו נמצאים בתוכו, בניגוד, למשל, למנוע סילון הצורך חמצן מהאטמוספירה בעת פעולתו. תכונה זו של המנוע הרקטי הופכת אותו למתאים למשימות הכרוכות ביציאה מהאטמוספירה של כדור הארץ. מנוע רקטי מופעל באמצעות דלק מוצק או באמצעות דלק נוזלי. המנוע מייצר גזים בלחץ גבוה בתוך גוף המנוע באמצעות שרפה או תהליכים כימיים אחרים. פתח היציאה לגזים אלו נמצא בעורף המנוע הרקטי – כלומר הכלי שבו מותקן המנוע (למשל רקטה, רכב חלל או טיל) נדחף קדימה בעת פעולת המנוע. את פעולת המנוע הרקטי אפשר להסביר על בסיס חוק שימור התנע, או על בסיס החוק השלישי של ניוטון: על הגזים מופעל כוח על ידי המנוע שדוחף אותם לאחור, ועל כן הגזים מפעילים כוח שווה בגודלו והפוך בכיוונו על המנוע, שדוחף אותו לפנים. הנעה רקטית רב-שלבית היא טכנולוגיה העושה שימוש במספר מנועים רקטיים לשם הנעת מערכת. ערך מורחב – מנוע דלק נוזלי מנוע רקטי הפועל באמצעות דלק נוזלי הוא מנוע המבוסס על מכל דלק (מימן נוזלי למשל), מכל מחמצן (חמצן נוזלי), משאבות המובילות את הדלק והמחמצן לתא הבעירה, מזרקים ונחיר דרכו הגזים נפלטים במהירות גבוהה. הדלק והמחמצן מוזרקים לתא הבעירה בו הדלק מוצת ומגיב עם המחמצן ליצירת גזים בלחץ גבוה. הגזים עוברים דרך הנחיר שבו חלק מהלחץ של הגזים מומר למהירות. הגזים נפלטים דרך הנחיר במהירות גבוהה ומחוק שימור התנע מניעים את הרקטה קדימה. ערך מורחב – מנוע דלק מוצק מנוע דלק מוצק הוא מנוע הפועל על דלק מוצק / מחמצן מוצק, ומשמש רקטות, טילים ומשגרי לוויינים וחלליות. מנועים מסוג זה הופיעו לראשונה בזיקוקין די-נור שהומצאו על ידי הסינים במאה ה-12 לצרכים פולחנים ואחר כך השתמשו בהם ברקטות ללחימה במאה ה-13. כל הרקטות עד למאה ה-20 פעלו על סוג כלשהו של מנוע דלק מוצק או אבקת נפץ. מנועי דלק מוצק נחשבים כבטוחים ואמינים עקב ההיסטוריה הארוכה והתכנון הפשוט שלהם. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שעונית כחולה

שעונית כחולה (שם מדעי: Passiflora caerulea), אשר ידועה גם בכינויה שעונית מצויה, היא צמח מטפס מקומי לדרומה של ברזיל וארגנטינה. חביבה על גננים בזכות פרחיה המורכבים והריחניים, בעלי המראה המעט פלסטי. זהו צמח מטפס אשר מסוגל להגיע לגובה של 15–20 מטר היכן שיש עצים זמינים לתמיכה. העלים מנוגדים ומאוצבעים בעלי חמש אונות בדומה ליד פרושה (לעיתים שלוש או שבע אונות), 10-18 ס"מ אורך ורוחב. בבסיס כל עלה ישנה קנוקנה נכרכת באורך של 5–10 ס"מ אשר מתפתלת סביב צמחייה תומכת כדי להחזיק את הצמח. הפרח מורכב, בקוטר של כ- 10 ס"מ, עם עלי גביע וכותרת זהים במראה, לבנים משהו, מוקפים בזירי עטרה כחולים או סגולים, בחמישה אבקנים ירוקים-צהובים, ושלוש צלקות סגולות. לרוב ריחני. הפרי הוא ענבה אובלית כתומה-צהובה באורך 6 ס"מ על 4 ס"מ רוחב המכילה מספר זרעים. הפרי נאכל והזרעים מופצים על ידי יונקים וציפורים. באקלים טרופי הפריחה תארך במשך כל השנה. מין זה השתתף במספר גדול של הכלאות. ישנם מספר גדול של זנים, ביניהם: 'Chinensis' - זירי עטרה בכחול בהיר. 'Constance Elliott' - טופח על ידי נסיך אקסטר, בריטניה. בעל פרחים לבנים וריחניים. אינו פורח באותה התדירות של זנים אחרים. 'Grandiflora' - פרחים גדולים המגיעים לקוטר של 20 ס"מ. 'Hartwiesiana' - פרחים לבנים. 'Regnellii' - זירי עטרה ארוכים במיוחד. את השעונית הכחולה מגדלים ברחבי העולם. הפרי אכיל אך עם זאת תפל כאשר נאכל טרי. הוא יכול לשמש כתחליף לפטל שחור. יותר נחשק הוא הפרי של השעונית הנאכלת בעלת הטעם המתוק-חמצמץ. תה ניתן לחליטה מהפרחים ונאמר שהוא משחרר ממתחים וחרדות. למרות זאת, גליקוזידים ציאנדיים (אשר מתפרקים לציאניד) נמצאו בעלים, אך ניתן לפרק אותם על ידי הרתחה. הפרח במלוא הדרו עלווה וניצני פריחה פרי בשל פרח של אחד מהזנים שעונית כחולה 'Constance Elliott' חתך צד של אברי הצמח מבט צד מדיה וקבצים בנושא שעונית כחולה בוויקישיתוף מידע על גידול שעונית כחולה באתר פלנטיטה שעונית כחולה, באתר ITIS (באנגלית) שעונית כחולה, באתר NCBI (באנגלית) שעונית כחולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעונית כחולה, באתר Tropicos (באנגלית) שעונית כחולה, באתר GBIF (באנגלית) שעונית כחולה, באתר The Plant List (באנגלית) שעונית כחולה, באתר IPNI (באנגלית)
עושה הנפלאות מלובלין

עושה הנפלאות מלובלין הוא רומן על רקע פולין של סוף המאה התשע-עשרה, פרי עטו של זוכה פרס נובל יצחק בשביס-זינגר. הספר יצא לאור ביידיש בשנת 1960 ותורגם לעברית על ידי ברוך קרוא בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1970. בשנת 2008 יצא בתרגום נוסף (תחת השם הקוסם מלובלין) מאת בלהה רובינשטיין. הרומן מתאר את קורותיו של יאשה, יהודי כבן ארבעים, בן העיר לובלין שבמזרח פולין, הנמצאת באותה עת תחת כיבוש רוסי. יאשה הוא עושה-נפלאות, להטוטן, אקרובט ואיש ירידים הידוע בכל רחבי הארץ, הנע בין עיירותיה וכרכיה של פולין ומופיע לפרנסתו. יאשה הוא דמות בעלת מאפיינים מוכרים בכתיבתו של בשביס זינגר. כבספרים אחרים כגון הסרטיפיקט, חלאה, וכן באוטוביוגרפיה מוורשה לניו יורק, מתואר גבר יהודי שהתחנך על ברכי היהדות האדוקה אך נטש אותה, מלווה ספקות וסייגים, לטובת תענוגות העולם וההיצע החילוני רחב האופקים שלו. במסעו של יאשה מלובלין אל ורשה, אנו מתוודעים לאיש רב-כישרונות ובעל כריזמה עצומה, המהלך קסם על כל הפוגש אותו, ומפיח תקווה והתרגשות בקרב כל מכריו. יאשה מסובך בקשרים עם כמה וכמה נשים בו-זמנית, שכל אחת מהן רואה אותו כמרכז עולמה. הוא מפזר כספים שאין לו והבטחות שאינו יכול לקיים, דורש נאמנות שאינו מקיימה בעצמו ואינו מסוגל לסרב או להודות בכישלון. במהלך ימים בודדים מתרחשת התמוטטותו הידועה מראש של עולם הבדיה והכזב שבנה סביבו יאשה. נשותיו מאבדות את סבלנותן, שקריו ופשיטת הרגל שלו נחשפים, מוסריותו שהיה גאה עליה מתמוטטת ופציעה מחריבה את פרנסתו. במהלך הרומן כולו מנהל יאשה החילוני דיאלוג בלתי פוסק עם היהדות שנטש מאחור. הוא בז לה, לחוקיה ולבעלות שנטלה לעצמה על האל האוניברסלי. אולם שוב ושוב הוא מוצא עצמו מסתופף בכניסתו של בית מדרש או מאחורי ספסל בית כנסת, אוחז סידור בידו. אותם שורשים יהודיים הקיימים בו מתפקדים כמפלט מנתיב האבדון עליו מצוי יאשה. גאולתו של יאשה מגיעה לאחר שהגיע לתחתית כל התחתיות. הוא גרם עוול לידידיו, הוליך שולל אנשים רבים שהיטיבו עמו, פשט רגל מבחינה מוסרית ואף הביא למותה של נערה. וכאשר נראה כי דבר פרט להתאבדות איננו סביר, מוצא יאשה את הדרך וחוזר לחיק הדת. כמיהתו למשמעות, לטוהר ולרוחניות מוליכה אותו אל עיר מולדתו לובלין ולבית אשתו העקרה. הוא מוצא דרך לכפר על חטאיו הרבים על ידי הסתגפות ובידוד שהוא כופה על עצמו בתוך מבנה לבנים אטום שנבנה סביבו. גם כאן מתפלפל יאשה עם היהדות, טוען שכל כולה בריחה מן הפיתוי – וממציא לעצמו גרסה קיצונית שלה. כך, סגור מפני העולם, הולך שמו של יאשה ומתפרסם מחדש, הפעם כעושה-נפלאות מסוג אחר. הוא נתפס כקדוש ובעל סגולות, ובהדרגה הופך החדר הקטן בו הוא כלוא למוקד מעשי נפלאות ועלייה לרגל. בשנת 1980 עובד הרומן לסרט קולנוע בבימויו של מנחם גולן, הקוסם מלובלין, בכיכובם של אלן ארקין וזוכת פרס אוסקר לואיז פלטשר. עושה הנפלאות מלובלין, תרגם ברוך קרוא, ספריית פועלים, 1970. "עושה הנפלאות מלובלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הקוסם מלובלין | יצחק בשביס-זינגר, באתר הארץ, 24 בפברואר 2008 עושה הנפלאות מלובלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מיכאיל קלינין

מיכאיל איבנוביץ' קלינין (ברוסית: Михаи́л Ива́нович Кали́нин;‏ 19 בנובמבר 1875 – 3 ביוני 1946) היה מהפכן קומוניסטי ופוליטיקאי סובייטי בברית המועצות. קלינין כיהן כראש המדינה הסובייטית השלישי (1919–1946), אחרי לב קמנייב ויעקב סברדלוב, כשהתפקיד היה בעל אופי ייצוגי בלבד. בין 1919–1938 עמד בראש הוועד המרכזי הפועל של קונגרס הסובייטית של הפדרציה הסובייטית הרוסית, בין 1922 -1938 היה יושב ראש הוועד המרכזי הפועל של קונגרס הסובייטים של ברית המועצות ובשנים 1938–1946 יושב ראש הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות. קלינין נולד למשפחת איכרים בכפר ורחניה טרויצה בפלך טבר (כיום במחוז טבר) שבאימפריה הרוסית. ב-1889 עבר לעיר הבירה, סנקט פטרבורג, ועבד שם כפועל. ב-1898 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, היה מהתומכים הראשונים בסיעה הבולשביקית של לנין והחל לעסוק בפעילות מהפכנית בסנקט פטרבורג ובטביליסי. הוא נאסר בעטיין ב-1899 וב-1903. במהפכת 1905 פעל כמארגן של קבוצות פועלים מהפכניים. לאחר מהפכת אוקטובר, ב-1917, התמנה לראש העירייה המהפכנית של פטרוגראד. בשנת 1919 נבחר לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ובהמשך אותה שנה מונה ליו"ר הוועד המרכזי הפועל של הסובייטים במקומו של יעקב סברדלוב שנפטר. משרה זו העמידה אותו, להלכה, בראשות המדינה הסובייטית. בתפקיד זה שימש עד 1938, אז מונה ליו"ר נשיאות הסובייט העליון של ברית המועצות, למעשה אותו התפקיד בהגדרה שונה. היותו הוותיק שבבכירי המפלגה הקומוניסטית שעדיין נטלו תפקיד פעיל במוסדותיה לאחר מותו של לנין היא העומדת בבסיס כינויו - "הקשיש". בשנת 1925 מונה לחבר בפוליטביורו - הלשכה המדינית של המפלגה הסובייטית ומקור הכוח המרכזי במשטר הסובייטי. למרות מינוייו המכובדים ורמי המעלה לא היה קלינין בעל השפעה פוליטית ניכרת ונתפש בהיסטוריה הסובייטית יותר כסמל של השלטון הנתון רק לכאורה בידי הפועלים והאיכרים המיוצגים בסובייטים. ייתכן כי דווקא אפרוריותו הפוליטית והיעדר בסיס כוח של ממש סייעו לו לשרוד את תקופת הטיהורים במפלגה (1938-1935), וזאת בניגוד לרובה המוחלט של הגוורדיה הבולשביקית הוותיקה שחוסלה בידי סטלין באותן שנים. קלינין נפטר ממחלה ממושכת ב-1946, ונטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין. למרות היותו דמות שולית וחסרת השפעה ממשית על הפוליטיקה הסובייטית הונצח קלינין לאחר מותו באופן כמעט חסר תקדים לאדם במעמדו. על שמו נקראו ארבע-עשרה ערים (הבולטות שבהן - קלינינגרד, לשעבר קניגסברג, בירת פרוסיה המזרחית, וקלינין - כיום, טבר), אוניברסיטאות, תיאטראות ושדרות קלינין במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל קלינין בוויקישיתוף מיכאיל קלינין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מיכאיל קלינין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאיל איונוביץ קלינין (1875-1946), דף שער בספרייה הלאומית על פי הלוח הגרגוריאני. על פי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה, תאריך לידתו של קלינין הוא 7 בנובמבר. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שותף-על

בפיזיקת החלקיקים, שותף-על הוא חלקיק המקושר לחלקיק אחר באמצעות תאוריה של סימטריית-על. בתאוריה פיזיקלית זו, מוצע כי לכל פרמיון יהיה שותף-על שהוא בוזון, ולהפך. סימטריית-על מדויקת ובלתי שבורה חוזה כי לחלקיק ולשותפי-העל שלו תהיה אותה מסה. עד היום, לא נמצאו שותפי-על לחלקיקים המתוארים באמצעות המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים. זה עשוי להצביע על כך שסימטריית-העל היא שגויה, או שהיא שבורה. אם ימצא שותף-על, המסה שלו תקבע עד כמה סימטריית-העל היא שבורה. ייתכן ששותפי-על ימצאו במאיץ LHC, שהחל את פעולתו ב-2008 ויגיע לאנרגיות גבוהות יותר מאלו שהושגו במאיצי חלקיקים אחרים. באנרגיות אלו ניתן ליצור חלקיקים בעלי מסה גדולה ביותר, ובכלל זה גם שותפי-על. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיאדת השחמט 1974

אולימפיאדת השחמט ה-21 אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בניס, שבצרפת, בין 6 ביוני ל-30 ביוני 1974. באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: ולדימיר ליברזון (2425) 4+,8=,3- יאיר קריידמן (2425) 5+,4=,5- משה צ'רניאק (2455) 8+,2=,3- שמעון כגן (2330) 11+,4=,1- מדליית ארד אישית יעקב בליימן 6+,8=1- יצחק רדשקוביץ' 11+,2=2- הנבחרת סיימה במקום 17. להלן התוצאות הקבוצתיות: מוקדמות נגד אינדונזיה 1.5:2.5 - ניצחון נגד הרפובליקה הדומיניקנית 2:2 - תיקו נגד הפיליפינים 2:2 - תיקו נגד קפריסין 0:4 - ניצחון נגד איי הבתולה 1:3 - ניצחון נגד בולגריה 2:2 - תיקו נגד טורקיה 1.5:2.5 - ניצחון נגד איי פארו 0.5:3.5 - ניצחון נגד צרפת 1:3 - ניצחון גמר ב' נגד צרפת 1:3 - ניצחון נגד פורטוגל 1:3 - ניצחון נגד אוסטריה 2.5:1.5 - הפסד נגד קנדה 0.5:3.5 - ניצחון נגד סקוטלנד 0.5:3.5 - ניצחון נגד נורווגיה 3:1 - הפסד נגד איטליה 1:3 - ניצחון נגד קולומביה 1:3 - ניצחון נגד פולין 2:2 - תיקו נגד דנמרק 1:3 - ניצחון נגד שווייץ 1:3 - ניצחון נגד איסלנד 2:2 - תיקו נגד קובה 1.5:2.5 - ניצחון נגד בלגיה 0.5:3.5 - ניצחון נגד תוניס 1:3 - ניצחון אולימפיאדת ה-6 לנשים התקיימה בשנת 1974. בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את: אולגה פודרז'נסקי 9+ 2= 2- לאה נודלמן 8+ 1= 4- הנבחרת סיימה במקום 12. תוצאות מוקדמות: נגד מונקו - 0:2 - ניצחון נגד אנגליה - 1:1 - תיקו נגד ברזיל - 0:2 - ניצחון נגד הונגריה - 2:0 - הפסד גמר ג': נגד ארצות הברית - 0.5:1.5 - ניצחון נגד פינלנד - 0:2 - ניצחון נגד קולומביה - 0:2 - ניצחון נגד ברזיל - 1:1 - תיקו נגד שוודיה - 1:1 - תיקו נגד יפן - 0:2 - ניצחון נגד אירלנד - 0:2 - ניצחון נגד אוסטריה - 0.5:1.5 - ניצחון נגד ספרד - 1.5:0.5 - הפסד מידע על התחרות הפתוחה, באתר אולימפבייס (באנגלית) מידע על תחרות הנשים, באתר אולימפבייס (באנגלית)
חיל האוויר העיראקי

חיל האוויר העיראקי (בערבית: القوة الجوية العراقية) הוא זרוע האוויר של הכוחות המזוינים של עיראק. החיל מונה כיום כ-5,000 חיילים ומתפעל קרוב ל-350 כלי טיס. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נחשב החיל לגדול מבין חילות האוויר במזרח התיכון. החיל נוסד ב-22 באפריל 1931 בזמן שלטון הבריטים בעיראק, כחיל האוויר המלכותי העיראקי. עד להקמתו, שלט חיל האוויר המלכותי הבריטי במרחב האווירי של עיראק. הפעילות המבצעית הראשונה בה השתתף החיל היה בשנת 1941 בעת המלחמה האנגלו-עיראקית. בשנת 1948 במלחמת העצמאות סייע החיל גם בלחימה לצד הכוחות הערבים בארץ ישראל. כתוצאה מההפיכה הצבאית בשנת 1958 (הפיכת ה-14 ביולי) שינה החיל את שמו לחיל האוויר העיראקי, ועיראק כוננה יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות ושאר מדינות ברית ורשה. בהדרגה, הפכה ברית המועצות לספקית נשק עיקרית והחיל החל לקלוט מערכות נשק סובייטיות לצד מערכות הנשק הבריטיות אותן הפעיל. בשנת 1966 ערק הטיס ממוצא אשורי מוניר רדפא לישראל עם מטוס המיג-21 החדיש אותו הטיס. בתחילת מלחמת ששת הימים ביצע חיל האוויר העיראקי ארבע התקפות בשטח ישראל, אחת מהן באמצעות מפציץ טופולוב 16 שגרם ל-14 הרוגים ישראלים ולעשרות פצועים. בתגובה מהצטרפות עיראק למלחמה הותקף בסיס חיל האוויר העיראקי H-3 על ידי מטוסי חיל האוויר הישראלי במסגרת מבצע מוקד והחיל איבד מספר מטוסים. במהלך שנות ה-70 החלה עיראק לרכוש מערכות נשק מתקדמות מצרפת שכללו בין היתר מטוסי מיראז' F1 ויגואר. עיראק העבירה מספר טייסות קרב לסוריה ומצרים ששימשו אותן במהלך מלחמת יום הכיפורים. במהלך שנות ה-80 גדל החיל בצורה ניכרת מ-330 ל-950 מטוסים זאת בשל מלחמת איראן–עיראק. חיל האוויר העיראקי מילא תפקיד מרכזי בהתקפות העיראקיות על הכוחות האיראניים. למרות גודלו, קרס חיל האוויר העיראקי במהלך מלחמת המפרץ. רבים ממטוסיו הושמדו, הן באוויר והן על הקרקע, ומטוסים רבים נמלטו לשטח איראן. בתום המלחמה נאסר על חיל האוויר העיראקי לטוס בדרום ובצפון המדינה, זאת כדי למנוע את התקפת האוכלוסייה השיעית והכורדית שניסו למרוד בשלטון המרכזי. בשנים שלאחר מלחמת המפרץ ירדה יכולתו של חיל האוויר העיראקי בצורה משמעותית ומרבית המטוסים תוחזקו בצורה גרועה. החיל כמעט ולא השתתף בלחימה בעת מלחמת עיראק ב-2003 שהסתיימה בכיבושה של עיראק ובהפלת משטרו של סדאם חוסיין. לאחר המלחמה עבר החיל תהליך שיקום, ובין השאר קלט מטוסי קרב מתקדמים מסוג F-16 פייטינג פלקון. התהליך לא עלה יפה, וכיום (2021) עדיין נמצא החיל במצב ירוד. טייסת 2 - מפעילה מסוקי תובלה מסוג בל UH-1 שנתרמו מירדן ושופצו בארצות הברית. הטייסת פועלת מבסיס טאג'י. טייסת 3 - טייסת סיור המפעילה מטוסי קינג אייר. הטייסת פועלת מבסיס קירקוק. טייסת 4 - מפעילה מסוקי תובלה מסוג מיל מי-17 מבסיס טאג'י. טייסת 12 - טייסת אימון הפועלת מבסיס קירקוק. טייסת 15 - טייסת למשימות מיוחדות טייסת 23 - מפעילה מטוסי תובלה מסוג C-130 הרקולס מבסיס בגדאד. טייסת 70 - טייסת סיור המפעילה מטוסי SAMA CH-2000 מבסיס בצרה. טל מיכאל וליה שנל, ‏מעל הפרת והחידקל, באתר חיל האוויר הישראלי, 31 באוקטובר 2012 שי לוי, ‏חיל האוויר הערבי שלא ממריא למרות הכסף האמריקאי, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2021 "World Air Forces 2021". Flightglobal Insight. 2021. נבדק ב-25 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה)
היפראקוזיס

היפראקוזיס (Hyperacusis) או שמיעת יתר היא תופעה של רגישות יתר לרעש, או חוסר סבילות לרעשים. החולים הסובלים מהיפראקוזיס מגיבים באי-נוחות וכעס לרעשים שאינם חזקים במיוחד. במקרים קיצוניים החולים נמנעים מפעילות משפחתית וחברתית, נוטים להסתגר ומשתמשים לעיתים קרובות באטמי אוזניים. התופעה יכולה לגרום למתח רב ועצבנות, וב-85% מהמקרים החולים סובלים גם מטיניטוס (טנטון). במקרים רבים סובלים החולים דווקא מליקוי שמיעה (חירשות), ותופעת ההיפראקוזיס מקשה מאוד על שיקום השמיעה. על פי מחקרים בעולם, הטיפול המתאים במיוחד להיפראקוזיס הוא TRT (אנ'), שהוא טיפול הדומה בעיקרון לטיפול בטיניטוס. מאחר שמרבית החולים סובלים גם מטיניטוס, הטיפול דורש התאמה מיוחדת של מכשירי שמיעה או מחוללי רעש מיוחדים, ורק אחרי שיפור בתחושת חוסר הסבילות לרעש מתקדמים לטיפול בטיניטוס. חשוב לעבור בירור אצל רופא אף אוזן גרון ובדיקות שמיעה מכוונות להיפראקוזיס. לפעמים נוספת גם תופעה של מיסופוניה, אי-סבילות לקולות מיוחדים, בלי קשר לעוצמתם, לרוב, קולות המופקים על ידי בני אדם כגון רעשי אכילה, נשימה, כחכוחי גרון ועוד. טיפול בהיפראקוזיס, בי"ח "הדסה עין כרם" (אורכב 20.11.2005 בארכיון Wayback Machine) האיגוד הבריטי ללקויי שמיעה (באנגלית) הטיפול בטיניטוס והיפראקוזיס, ארצות הברית (באנגלית) הטיפול בטיניטוס והיפראקוזיס, בריטניה (באנגלית) שְׁמִיעַת־יֶתֶר במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אופנוע חשמלי

אופנוע חשמלי הוא אופנוע בעל מנוע חשמלי. בדומה קיימים גם קטנוע חשמלי ואופניים חשמליים. שלושת אלו הם סוגים של כלי רכב חשמליים. מקור הכח המקובל למנוע החשמלי הוא סוללה חשמלית. באחד העיצובים (PGO) לקטנוע החשמלי יש סוללה נשלפת שמשקלה חמישה קילוגרם, והיא בעל הספק של 1 קילו-ואט, לכל גלגל יש מנוע, המהירות המרבית היא של 60 קמ"ש, והנסועה היא בין 40 ל-60 ק"מ. עם זאת, פותחו מספר אבות טיפוס המשתמשים בטכנולוגית תאי דלק. דוגמאות לכך הן: ה-ENV, המיוצר על ידי Intelligent Energy הבריטית ומונע מתא דלק מימני, אופנוע השטח (אנדורו) Zero של יצרנית האופנועים האוסטרית KTM, קטנוע של הונדה המונע על ידי Honda FC Stack וימאהה FC-AQEL. כמו כן, נמצאים בפיתוח אופנועים מבוססי הנעה היברידית. אופנועים וקטנועים חשמליים הופכים לפופולריים בשל מחירי הדלק היקרים. היתרונות של הנעה חשמלית על הנעת דלק: התשלום על צריכת החשמל זול יותר מאשר על בנזין לנסיעה למרחק זהה. היא משמעותית שקטה יותר (דבר המהווה גם חיסרון, כפי שיפורט בהמשך). לא נפלטים גזים מזיקים בסביבת הרוכב, שלרוב היא עירונית ומאוכלסת באופן יחסי בצפיפות. הטענת הסוללות ברשת החשמל גורמת לפחות זיהום אוויר, במיוחד כאשר תחנת הכוח מבוססת גז או על מקור של אנרגיה מתחדשת. אין צורך להגיע לתחנת הדלק באופן מיוחד; הטעינה מתבצעת בכל מקום בו יש לאופנוע גישה לשקע חשמל רגיל. התחזוקה זולה יותר, ויש צורך בפחות טיפולים (לדוגמה: אין צורך להחליף שמן, מסננים, ומכללים רבים נוספים). ניתן לרכוב על כלי־הרכב במבנים סגורים. החסרונות: עלות הרכישה הראשונית יקרה יותר מזה של הדלק. טווח הנסיעה בין הטענות קצר יותר. זמן הטעינה החשמלית ארוך יותר מזמן מילוי דלק. מהירות נמוכה יותר בהשוואה לאופנוע שמונע בדלק במחיר זהה. שקעים חשמליים אינם זמינים בכל מקום. הסוללות מאבדות מיעילותן בטמפרטורות נמוכות במיוחד (סביב 20°C-)[דרוש מקור]. סיכון גבוה, בגלל היעדר רעש המנוע האופייני לאופנוע דלק, אותו מכירים הנהגים והולכי הרגל (אם כי סביבות נהיגה אופייניות, כמו כבישים מהירים או רחובות סואנים, הם רועשים במידה כזו שהחיסרון מתבטל באופן מעשי). קיים קטנוע בשם המותג "בליץ", שתוכנן בישראל ומיוצר בסין, ולו שני דגמים: האחד בהספק של 3 קילו-ואט (כ-4 כוח סוס), מהירות מרבית של 80 קמ"ש ונסועה של כ-60 ק"מ; והשני בהספק כפול, מהירות מרבית של 130 קמ"ש ונסועה של כ-100 ק"מ בנסיעה עירונית, או כ-80 ק"מ בנסיעה מהירה. אופניים חשמליים רכב חשמלי אורן קוזלובסקי‏, חשמל זורם ברחובות העיר, באתר וואלה, 14 במאי 2007 בני ברק, בדרך לישראל: קטנוע חשמלי, באתר ynet, 4 בספטמבר 2008 קובי ליאני‏, הוסקווארנה E-go: אופנוע חשמלי לצעירים, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2011 יוסי מזרחי, ‏פיתוח חדש: אופנוע חשמלי כחול-לבן, באתר ‏מאקו‏, 14 במרץ 2012 איתי אורן, הם זולים, נוחים וירוקים — אז למה הקטנועים החשמליים לא מצליחים בישראל?, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2024 מרחק הנסועה משתנה מאד, בתלות בסגנון הנהיגה (חסכוני או מהיר), תנאי הכביש (אופקי או בעליה), שימוש בפנסים, ואף במזג האוויר. טכנולוגיית הסוללות משתפרת והופכת ליעילה יותר עבור כלי רכב כיום (2016) נמצאת בפיתוח טכנולוגיה שתאפשר טעינה של סוללות בזמן דומה לזמן התדלוק - מספר דקות. דוגמה אחת לכך היא חברת StoreDot הישראלית. אתר המותג הישראלי "בליץ"