מיג-27

מיג-27 (ברוסית Микоян МиГ-27, לפי קוד דיווח נאט"ו Flogger-D/J) הוא מטוס תקיפה בעל כנף בעלת גאומטריה משתנה שתוכנן ויוצר על ידי חברת מיג בברית המועצות. לאחר מספר שנים, התעשייה האווירית ההודית ייצרה גרסה של המטוס ברישיון. המיג-27 מבוסס על קודמו, המיג-23 שהוא מטוס יירוט, אך הוא מטוס בעל מאפיינים המסווגים אותו יותר כמפציץ לעומת מטוס קרב. כמו כן, המיג-27 לא זכה לתפוצה נרחבת מחוץ לרוסיה שלא כמו המיג-23. מטוס זה עודו בשימוש מבצעי בחילות האוויר של הודו, קזחסטן וסרי לנקה על תקן של מפציץ. כל מטוסי המיג-27 של חיל האוויר הרוסי והאוקראיני הוצאו מכלל שימוש. המיג-27 חולק את אותו השדרה כמו של קודמו, המיג-23, אלא שאף המטוס צר ומאורך יותר. האבטיפוס הראשון של המטוס, שכונה Mig-23BN זכה לביקורות שליליות. בעקבותיו באו שינויים נוספים בעיצוב ובתכנון המטוס שכללו פתחי יניקת אוויר פשוטים יותר, צינור פליטה קצר יותר, הסרת המכ"ם לטובת איזון המטוס וכן התקנת מד טווח לייזר ומערכת ביות מבוססת לייזר. בפי טייסי הניסוי, המטוס כונה "מרפסת" (בלקון ברוסית) שכן הוא אפשר צפייה בשדה ראייה רחב יותר. התכנון הראשוני עבר שינויים נוספים ושודרג כך שיכלול מערכת ניווט/תקיפה חדישה. מאחר שהמיג-27 נועד לבצע את רוב המשימות שלו ברום טיס נמוך, פתחי יניקת האוויר וצינור הפליטה של המיג-23 הוסרו לטובת מבנה פשוט וקל יותר וכן כזה שמצריך פחות עבודות תחזוקה. כן הנסע שהותקן במטוס היה מסיבי יותר לעומת קודמו, כך שיוכל לנחות גם על מסלולי המראה בעלי איכות ירודה. כדי לענות לדרישות שהמטוס יהווה מטוס תקיפה לגובה נמוך, נעשו שיפורים נוספים בדגם הראשוני כדי שיוכל לשאת נשק מונחה, ואף נשק גרעיני כך שיעמוד בקו אחד עם שאר המפציצים ומטוסי התקיפה של העידן הסובייטי. נעשה שימוש במטוסי מיג-27 בשלבים המאוחרים של מלחמת ברית המועצות באפגניסטן בשנים 1987-1989. במערב, היו אנשי מודיעין ששגו ובילבלו בין מטוס זה לבין המיג-23. מחוץ לשטחי רוסיה וברית המועצות, המטוס נמכר רק למדינות הודו וסרי לנקה. בעבר המטוס היה פעיל בחיל האוויר הרוסי וחיל האוויר האוקראיני, אך לא בימינו. המיג-27 נכנס לשירות בחיל האוויר של סרי לנקה בשנת 2000. עם פרוץ מלחמת האזרחים בסרי לנקה נעשה שימוש במטוס זה כמפציץ וכמטוס סיוע אווירי קרוב. באוגוסט 2000, מטוס מיג-27 התרסק בקרבת שדה התעופה הבינלאומי "קולמבו", בתקרית נהרג טייס המטוס האוקראיני. ביולי 2001 ארגון הטרור "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם", פגעו בשני מטוסי מיג-27, אחד שהיה באוויר ושני שהיה על הקרקע. מיג-27 אחר התרסק לים ביוני 2004, ודגם אחר של המטוס התרסק במהלך טיסת אימון ב-13 בפברואר 2012. הטייס השתמש בכיסא המפלט והצליח להימלט מהמטוס ללא פגע. ב-27 במאי 1999, לאחר התפתחות עימות צבאי בין הודו לפקיסטן, מטוס מיג-27 ומיג-21 של חיל האוויר ההודי הופלו מעל קשמיר בעת מתן סיוע אווירי לכוחות קרקע. מאז שנת 2001, החיל איבד יותר מ-12 מטוסי מיג-27 בהתרסקויות. מסוף פברואר 2010, הודו קרקעה את כל צי מטוסי המיג-27 שברשותה שכלל 150 מטוסים. זאת לאחר התרסקות של מטוס מדגם זה ב-16 בפברואר 2010 מעל מערב בנגלדש. עלה חשד שתחזוקה לקויה מצד התעשייה האווירית ההודית היא זו שפגמה במנועי המטוס. מיג-27 נוסף התרסק בשטח הודו ב-27 בינואר 2015. ב-13 ביוני 2016 מיג-27 נוסף של חיל האוויר ההודי התרסק, הפעם בשטח עירוני ולא בשטח פתוח. המטוס פגע בשני בתי מגורים, בהתרסקות נפגעו שלושה אזרחים אך הטייסים נטשו אותו בבטחה. המטוס היה דגם משודרג של המיג-27 של החיל. מטוסי המיג-27 נמצאים בשירות פעיל בחיל האוויר של קזחסטן. צוות: טייס יחיד אורך: 17.08 מטר מוטת כנפיים: עם כנפיים פרוסות: 13.97 מטר עם כנפיים מקופלות: 7.78 מטר גובה: 5 מטר שטח כנף: כנפיים פרוסות: 37.35 מטר רבוע כנפיים מקופלות: 34.16 מטר רבוע משקל ריק: 11,908 קילוגרמים משקל עם מטען: 20,300 קילוגרמים משקל עם מטען מרבי: 20,670 קילוגרמים הנעה: מנוע טורבו-סילון R-29-B-300 דחף ללא מבער אחורי: 78.5 קילו ניוטון דחף עם מבער אחורי: 112.8 קילו ניוטון ביצועים: מהירות מרבית: בגובה פני הים: 1.09 מאך (1,350 קמ"ש) בגובה 8,000 מטרים: 1.5 מאך (1,885 קמ"ש) טווח מרבי: 780 קילומטרים טווח קרבי: 540 קילומטרים סייג רום: 14,000 מטרים קצב טיפוס: 200 מטר לשנייה עומס כנף: 650 ק"ג/מ"ר יחס דחף למשקל: 0.62 מדיה וקבצים בנושא מיג-27 בוויקישיתוף