laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הספר גליל

בית ספר "גליל" הוא בית ספר דו-לשוני, בו לומדים ערבים ויהודים, הפועל בתחום מועצה אזורית משגב. זהו בית ספר ציבורי, שבו לומדים כיום כשלוש מאות תלמידים ותלמידות מיישובי מועצה אזורית משגב ומהיישובים הסמוכים, בעיקר מסח'נין, משעב וכן מכרמיאל ומישובים נוספים באזור. בית הספר נוסד ביוזמת אמין ח'לף ולי גורדון שהקימו את יד ביד: המרכז לחינוך יהודי ערבי בישראל, ופנו לרשויות מקומיות ברחבי ישראל בהצעה להקים בתי ספר דו-לאומיים. ההצעה זכתה לתמיכה של הורים וראשי הרשויות המקומיות במשגב, שעב וסח'נין ובשנת 1998 בית הספר החל את פעולתו כבית ספר יסודי, עם שיתוף פעולה של משרד החינוך. בשנים הראשונות בית הספר כלל גם חטיבת ביניים. בהמשך שואפים בבית הספר להפעיל חטיבת ביניים ולצמוח לבית ספר תיכון. עד חודש מאי 2007 שכן בית הספר במבנה זמני בתחומי מועצה אזורית משגב, בסמוך לבתי הספר האחרים של המועצה. בחודש מאי 2007 עבר בית הספר למבנה בקיבוץ אשבל. נכון ל-2021 לומדים בבית הספר 305 תלמידים ותלמידות ב-6 שכבות. בבית הספר לומדים יחד ילדים ערבים ויהודים. בכל כיתה מספר שווה של תלמידים יהודים וערבים, ושתי מחנכות, ערבייה ויהודייה, המלמדות בצוותא בשתי השפות. החופשות בבית הספר שונות מן החופשות המתקיימות בבתי ספר אחרים, מאחר שבית הספר אינו מקיים לימודים בימי החג של כל שלוש הדתות. עם זאת, מספר ימי הלימוד בשנה זהה למספר ימי הלימוד בכל בית ספר אחר. סגל המורים מורכב, כתלמידים, מיהודים וערבים. בית הספר מנוהל בצורה משותפת על ידי מנהל יהודי ומנהל ערבי. בית הספר מקנה לתלמידיו גם שיעורי העשרה במגוון נושאים - יוגה, אוריגמי ונגינה בדרבוקה. בית הספר היה הראשון שהפעיל מודל זה במדינת ישראל. בית ספר נוסף הוקם במקביל על ידי "יד ביד" בירושלים, אך החל עם כיתת גן בלבד. בעקבותיהם הוקם בשנת 2004 בית הספר "יד ביד - גשר על הוואדי" בכפר קרע. מדיה וקבצים בנושא בית הספר גליל בוויקישיתוף גיל סדן, תלמידי בית ספר דו-לשוני בגליל מחפשים מכנה משותף, אתר קומון גראונד-מזרח תיכון, 30 במאי 2005 הילו גלזר, היא עומדת בראש אחד מבתי הספר המורכבים בארץ. סיפורה האישי מורכב לא פחות, באתר הארץ, 16 ביוני 2021 Holy land mosaic: stories of cooperation and coexistence between Israelis , עמוד 49 נדב מאיוסט, היהודים לא נרשמים לבית הספר היהודי-ערבי, mynet.co.il ‏25.02.10
הוגו שטיינהאוס

ולדיסלב הוגו דיוניזי שטיינהאוס (בפולנית: Władysław Hugo Dionizy Steinhaus;‏ 14 בינואר 1887 - 25 בפברואר 1972) היה מתמטיקאי ומחנך יהודי-פולני. הוגו שטיינהאוס נולד ביאסלו, שבגליציה בחצי הדרך בין לבוב לקרקוב. הוא למד באוניברסיטת לבוב, מינכן ואוניברסיטת גטינגן. הוא עשה את עבודת הדוקטורט בהדרכת דויד הילברט בשנת 1911. שטיינהאוס היה פרופסור באוניברסיטת לבוב (1920–1941), שם נמנה עם אסכולת לבוב במתמטיקה, ובאוניברסיטת ורוצלב (1945–1961) ולאחר מכן באוניברסיטאות של נוטרדאם שבאינדיאנה, ארצות הברית (1961–1962), וסאסקס שבאנגליה (1966). הוא חיבר עבודות רבות (מעל 170) בתחומי האנליזה המתמטית ובתורת ההסתברות. יחד עם סטפן בנך הוכיח את משפט בנך-שטיינהאוס. בנוסף לפרסומים מתמטיים הוגו שטיינהאוס היה ידוע כמחבר פתגמים, שרובם פורסמו אחרי מותו. בשנת 1995 בוורוצלב נערכה תחרות בינלאומית ביצירת פתגמים בה ניצח אנדז'יי מייבסקי. מדיה וקבצים בנושא הוגו שטיינהאוס בוויקישיתוף הוגו שטיינהאוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה הוגו שטיינהאוס, באתר MacTutor (באנגלית) הגינות וצדק בחלוקת רכוש, מאת הרב דב יצחק פריז. מכיל פרטים ביוגרפיים על הוגו שטיינהוז ועבודתו על חלוקה הוגנת. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדמון אבו

אדמון פרנסואה ולנטין אַבּוּ (בצרפתית: Edmond François Valentin About, ‏נהגה ā-bö′; ‏14 בפברואר 1828 – 16 בינואר 1885) היה סופר, פובליציסט ועיתונאי צרפתי. אבו נודע כסופר אנטי דתי, הוא היה פעיל פוליטית בעיקר בכתיבתו. כשנה לפני פטירתו נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית אך מת לפני שמונה בפועל לתפקיד. הוא נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז. מדיה וקבצים בנושא אדמון אבו בוויקישיתוף אבו, אדמון, באנציקלופדיה החדשה של קולייר (אנ'), באתר ויקיטקסט באנגלית אדמון אבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי אדמון אבו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אדמונד אבוט, דף שער בספרייה הלאומית אדמון אבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צער בעלי חיים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צער בעלי חיים מושג מתחום המוסר והפילוסופיה צער בעלי חיים (יהדות) – האיסור ההלכתי לפגוע לרעה בבעלי־חיים ללא הצדקה חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) – חוק ישראלי המיועד למנוע פגיעה בבעלי־חיים חוק צער בעלי חיים (ניסויים בבעלי חיים) – חוק ישראלי העוסק בהסדרת ניסויים בבעלי־חיים המושג "צער בעלי חיים" משמש בישראל בשמן של עמותות נפרדות אחדות העוסקות בהגנה על בעלי־חיים.
זונא סנטרל (ריו דה ז'ניירו)

זונא סנטרל (בפורטוגזית: Zona Central) הוא אזור גאוגרפי בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. זונא סנטרל הוא המרכז ההיסטורי, המנהלי, והפיננסי של ריו דה ז'ניירו. הוא הורחב ושופר באופן מהותי מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. אזור זונא סנטרל כולל את השכונות באיירו דה פטימה, קסטלו, סנטרו, קטומבי, סידאד נובה, אסטאקיו, גמבואה, לאפה, סנטה תרזה, סנטו כריסטו, וסאודה. אזור זונא סנטרל מכיל כמה מהאתרים האייקונים ביותר של ריו דה ז'ניירו כמו אמת המים של קריוקה, הקתדרלה המטרופוליטנית של סן סבסטיאן, כנסיית קנדלריה, הסמבודרומו העירוני, והתיאטרון העירוני. מכיל את מרבית המוזיאונים הבולטים בעיר הכוללים בין היתר את המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות, המוזיאון הצבאי קונדה דה לינהרס, המוזיאון הלאומי להיסטוריה, מוזיאון האסטרונומיה, מוזיאון המשטרה האזרחית, והמוזיאון לאמנות של ריו. תחנת הרכבת המרכזית של העיר ממוקמת ברובע אסטסיו אשר בזונא סנטרל. באזור זונא סנטרל ממוקמת גם התחנה הסופית של מערכת קווי החשמלית. באזור זונא סנטרל ממוקם נמל התעופה סנטוס דומונט, שהוא אחד משני נמלי התעופה הגדולים באזור ריו דה ז'ניירו. גורדי השחקים של שכונת סנטרו המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות תחנת הרכבת המרכזית של ריו דה ז'ניירו ערך זה הוא קצרמר בנושא ברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוקן המשפחתי (וויאג'ר)

הדיוקן המשפחתי, (באנגלית: Family Portrait) או לפעמים דיוקן כוכבי הלכת, הוא תמונת פסיפס הכוללת את רוב כוכבי הלכת במערכת השמש, שצולמה על ידי הגשושית וויאג'ר 1 ב-14 בפברואר 1990 ממרחק של כ-6 מיליארד קילומטרים מכדור הארץ. הפסיפס מורכב מאוסף של צילומים בודדים של שישה כוכבי לכת ורקע חלקי המתעד את מיקומם היחסי. הפסיפס מורכב מ-60 תמונות שונות. התמונות ששימשו לחיבור הפסיפס היו התצלומים האחרונים שצולמו על ידי גשושיות וויאג'ר (שהמשיכו להעביר טלמטריה אחרת לאחר מכן), והיו גם המקור לתמונה המפורסמת של נקודה כחולה חיוורת של כדור הארץ. האסטרונום קרל סייגן, שהיה חלק מצוות המדע והצילום של וויאג'ר, פעל במשך שנים רבות כדי לאפשר הקצאת זמן ומשאבים לצילום התמונות. בתמונה ניתן לראות שישה כוכבי לכת משמאל לימין: צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, נפטון. השמש, גם היא נקודת אור במרחק זה, כלולה בתמונה. שלושה כוכבי לכת לא נכללו: כוכב חמה היה קרוב מדי לשמש מכדי להיראות ולא ניתן היה לזהות את מאדים בגלל הזווית היחסית שלו, וכתוצאה מכך הוא היה נראה כמו סהר דק מנקודת המבט של החללית, ופלוטו (שבשנת 1990 עדיין נחשב לכוכב לכת) לא נכלל בגלל שגודלו הקטן ומרחקו מהשמש השאירה אותו עמום מכדי לראות בצורה ברורה בתמונה. ניתן היה לצלם את מאדים באמצעות מסנן אחר ולא צבעוני, אך עד שהיו מיישמים את התהליך בתוכנה ובפיקוד, רצף הפקודות כדי היה תוך כדי ביצוע. לפסיפס יש מראה בלתי אחיד. התמונות הבודדות צולמו באמצעות מסננים שונים בחשיפות משתנות כדי להוציא כמה שיותר פרטים בכל אחת. לדוגמה, השמש צולמה עם המסנן הכהה ביותר והחשיפה הקצרה ביותר הקיימת, כדי למנוע פגיעה בתתי המערכות של מערכת ההדמיה. רוב התמונות צולמו בגווני אפור עם מצלמת הזווית הרחבה של הגשושית, בעוד שתצוגות תקריב של כל כוכב לכת צולמו בצבע באמצעות מצלמת הזווית הצרה. רצף התמונות צולם במרחק של כ-40.11 יחידות אסטרונומיות (6 מיליארד ק"מ) מכדור הארץ ומזווית של כ-32 מעלות מעל מישור המילקה. מבין שתי חלליות וויאג'ר, וויאג'ר 1 נבחרה לצלם את הפסיפס מאחר שמסלולה של הגשושית לקח אותה מחוץ למישור המילקה ובניגוד לוויאג'ר 2, היא הייתה במיקום בו יכלה לצלם את צדק בצורה נקייה מהפרעות הנובעות מבוהק השמש. בשנת 2013 צולמה תמונה הפוכה של וויאג'ר 1, באמצעות טלסקופי רדיו. את וויאג'ר 1 לא ניתן לראות באור נראה, אבל אות הרדיו שלה בהיר מאוד בהשוואה לרוב העצמים הטבעיים שנחקרו על ידי טלסקופי רדיו. הדיוקן המשפחתי (מסנג'ר) מדיה וקבצים בנושא הדיוקן המשפחתי בוויקישיתוף Planetary.org. "The Solar System Family Portrait". Planetary.org. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Meghan Bartels (12 בפברואר 2020). "NASA's iconic 'Pale Blue Dot' photo of Earth from space just got a 21st-century makeover". space.com. {{cite web}}: (עזרה) JPL. "PIA00451: Solar System Portrait - 60 Frame Mosaic". Photojournal NASA. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Gannon, Megan (14 בספטמבר 2013). "Pale Blue Dot 2: Voyager 1 Signal from Interstellar Space Seen from Earth". Space.com. נבדק ב-9 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
יוזפשטאדט

יוזפשטאדט (בגרמנית: Josefstadt), רובע מספר 8 (בגרמנית: VIII Bezirk), הוא רובע בעיר וינה שבאוסטריה, אשר נוסד במקור ב-1850. יוזפשטאדט הוא אזור עירוני צפוף המכיל אזורי מגורים רבים. הרובע נקרא על שם יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.08 קמ"ר. נכון לשנת 2014 הכיל הרובע 24,279 תושבים. יוזפשטאדט הוא הרובע הקטן ביותר בווינה. לאורך השנים יוזפשטאדט התפתחה לאזור מגורים של אוכלוסייה מהמעמד הבינוני. רוב ראשי העיר של וינה חיו ברובע יוזפשטאדט בעבר, וכמו גם הנשיא לשעבר של אוסטריה. משום שהרובע נמצא בסמוך לאוניברסיטת וינה, גרים בו גם סטודנטים רבים. המוזיאון לאומנות ולתרבות העממית התיאטרון האנגלי של וינה אתר האינטרנט הרשמי של יוזפשטאדט (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סהר-י בהלול

סהר-י בהלול (באורדו: سری بہلول) היא עיר ואתר ארכאולוגי סמוך לתח'ת-י בהי ליד העיר מארדן (אנ'), כ-70 קילומטרים צפונית-מערבית לפשאוור במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. סהר-י בהלול ואתר תח'ת-י בהי הסמוך נחשבים בין השרידים החשובים ביותר של הבודהיזם בכל מה שהיה פעם גנדהארה, הם "נשמרו בצורה יוצאת דופן". והוכרזו יחדיו ב-1980 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. סהר-י בהלול, שוכנת כ-5 קילומטרים דרומית לאתר תח'ת-י בהי במישור פורה. חורבות סהר-י בהלול הן שרידים של עיירה מבוצרת עתיקה קטנה מתקופת אימפריית קושאן. העיירה ממוקמת על תל מוארך בגובה של עד 9 מטרים ומוקפת בחלקים מחומות ההגנה בסגנון "חיתול" האופייני למאה השנייה או השלישית לספירה. שטח אתר המורשת העולמית הוא 97 דונם. האתר מכיל שרידים של בודהיזם, שלא נחפרו כראוי. עתיקות כגון פסלים, מטבעות, כלים ותכשיטים נמצאו בשפע. המקומיים ממשיכים בחפירות בלתי חוקיות בבתיהם ובקרקעותיהם, ופוגעים במונומנטים ההיסטוריים. חלק מסוחרי העתיקות המקומיים מטעים את האוכלוסייה המקומית ומסיתים אותה להמשיך בחפירות בלתי חוקיות. מצב זה דורש תשומת לב לאומית ובינלאומית על מנת לשמור את השרידים בסהר-י בהלול. חפירות בשנים 1911–1912 בודהיסטווה במדיטציה. צפחה, מוזיאון פטנה ההכתרה של ננדה (אחיו החורג של בודהה) בודהה מטיף ראש של בודהיסטווה בודהיסטווה. בודהיסטווה עומד פסלוני בודהה שלישיית בודהה יישובים מסהר-י בהלול שלישיית בודהה יישובים מהחפירות של 1911–1912 הבודהה הגדול של סהר-י בהלול מהחפירות של 1909 בודהה מהחפירות של 1909–1910, מוזיאון פשאוור פסל בודהה מברונזה, המוזיאון הבריטי מדיה וקבצים בנושא סהר-י בהלול בוויקישיתוף Centre, UNESCO World Heritage. "Buddhist Ruins of Takht-i-Bahi and Neighbouring City Remains at Sahr-i-Bahlol". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית). Rhi, Juhyung. Identifying Several Visual Types of Gandharan Buddha Images. Archives of Asian Art 58 (2008) (באנגלית). pp. 53–56.
דם חם (פירושונים)

דם חם הוא תכונה המתקיימת אצל מספר מחלקות של בעלי חיים - ראו: בעלי דם חם. בהשאלה, הביטוי "דם חם" מהווה מטאפורה לנטיה להתרגז בקלות. האם התכוונתם ל... דם חם (שיר ישראלי) – שיר של מירית שם אור Hot Blooded – שיר של הלהקה פורינר דם חם (ספר, 2009) – ספר בסדרת מיירון בוליטר מאת הרלן קובן דם חם (ספר, 2020) – ספר בסדרת קורמורן סטרייק מאת רוברט גלבריית' וורמבלד (Warm blood) – גזע סוסי מרוץ
אנרי מתייה ברטלו

גנרל של ארמייה אנרי מתייה ברטלו (בצרפתית: Henri Mathias Berthelot;‏ 7 בדצמבר 1861 – 29 בינואר 1931) היה גנרל בצבא צרפת שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. ברטלו נולד ב-7 בדצמבר 1861 בעיר פיור, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1883 סיים ברטלו את האקדמיה הצבאית סן-סיר, לאחר מכן הוא נשלח לאלג'יריה ולאחר מכן נשלח להודו-סין הצרפתית. בשנת 1907 הוא הועבר למטה הכללי. במהלך תקופה זו הוא שיתף פעולה עם הגנרל ז'וזף ז'ופר בתוכנית 17. זו הייתה אסטרטגיית מלחמה התקפית המבוססת על הטעויות שנעשו במלחמת צרפת-פרוסיה של 1870/1871. תוכנית התקפה זו שימשה את הגנרל ז'ופר נגד הצבאות התוקפים הגרמנים בקיץ 1914, אך נכשלה. בשנת 1913 הוא הועלה לדרגת ג'נרל דה בריגדה ושימש כשלישו של הגנרל נואל דה קסטלנו במינהלת הצבא של משרד המלחמה. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שימש ברטלו כרמטכ"ל תחת גנרל ז'וזף ז'ופר במהלך הקרב הראשון על המארן. בנובמבר 1914, קיבל ברטלו את הפיקוד על יחידות המילואים, שנכשלו בהתקפה בקרב סואסון (1915), ומאוחר יותר הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-53 והקורפוס ה-32. במהלך קרב ורדן בשנת 1916, התבלט ברטלו בכך שהסתער בהצלחה על גבעת האיש המת יחד עם כוחותיו. לאור המצב הקשה בחזית הרומנית החדשה שנפתחה, מונה ברטלו לראש המשלחת הצבאית הצרפתית ברומניה ב-16 באוקטובר 1916. משימתו הראשונה הייתה לתמוך בהגנה על הבירה בוקרשט. הוא היה גורם מרכזי בתוכניות לתקוף את ארמיית הדנובה, שהגיעו לשיא בקרב על הארג'ש. לאחר הקרב האבוד וכיבוש בוקרשט על ידי חיילי מעצמות המרכז, התרכז ברטלו בארגון מחדש והכשרת הצבא הרומני. בקיץ 1917, ניצחו חייליו של הגנרל אלכסנדרו אברסקו בקרב מרשטי ופתחו במתקפת נגד במטרה לכבוש מחדש כמה שיותר שטח רומני. מערכה זו נעצרה על ידי האבדות הכבדות בקרבות Mărăşeşti ואויטוז. לאחר מהפכת אוקטובר הרוסית, חתמו הרוסים על הסכם שביתת נשק. רומניה, שהופרדה כעת מבעלי בריתה, נאלצה לחתום על הסכם שביתת הנשק עם מעצמות המרכז בדצמבר 1917. כתוצאה מכך נאלצה לבטל את המשלחת הצבאית הצרפתית והצרפתים נאלצו לעזוב את הארץ. לאחר שובו לצרפת, הופקד ברטלו על ארגון משלוחי החיילים האמריקאים לצרפת. ב-5 ביולי 1918 הוא מונה למפקד הארמייה החמישית על ידי הגנרל פרדיננד פוש, עליה פיקד בגזרת ריימס במהלך מתקפת מאה הימים נגד צבאות גרמניה. לאחר המתקפה המוצלחת בחזית סלוניקי, שאילצה את בולגריה להיכנע, נכנסה רומניה מחדש למלחמה נגד מעצמות המרכז ב-10 בנובמבר 1918. יממה לאחר מכן הסתיימה המלחמה במערב אירופה. ב-11 בנובמבר 1919, במהלך מצעד הניצחון של בעלות הברית בפריז, הגנרל ברתלוט, לאחר שראה את המשלחת הרומנית, אמר לגנרל פוש: ”פוש, תצדיע! זו המשפחה [שלנו].” בין השנים 1919–1922 שירת ברטלו כמושל הצבאי של מץ וכמפקד העליון בלורן. מ-1920 עד 1926 היה חבר ב-Conseil supérieur de la guerre (מועצת המלחמה העליונה), והיה מעורב בתכנון בניית קו מז'ינו. מ-1923 עד 1926 כיהן כמושל הצבאי של שטרסבורג. בשנת 1926 פרש ברטלו לגמלאות, וב-29 בינואר 1931 הוא מת בפריז. מדיה וקבצים בנושא אנרי מתייה ברטלו בוויקישיתוף
פראיניה

פראיניה (בפורטוגזית: Prainha) היא מועצה אזורית (município) במדינת פארה שבברזיל. בשנת 2004 האוכלוסייה במקום מנתה 30,060 נפש, הצפיפות היא 2.15 נפש לקילומטר רבוע, וגודל השטח הוא 13,895.79 קמ"ר. גובה הרמה הוא 70 מטרים. המחוז עצמו ממוקם ביער האמזונאס. מדיה וקבצים בנושא פראיניה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היילי קופס

היילי קופס (באנגלית: Hailey Esther Kops; נולדה ב-1 ביוני 2002) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית, המתמודדת מטעם ישראל בענף הזוגות, יחד עם יבגני קרסנופולסקי. קופס נולדה בניו יורק, וגדלה בניו ג'רזי בבית יהודי אורתודוקסי. בתם של ליסה (מחליקה אמנותית בעברה) וסטיבן (שחקן הוקי קרח בעברו). אחיה הגדול, קורי, הוא שחקן הוקי קרח, אשר שיחק ב-2015–2016 ברעננה היטמן בליגת ההוקי קרח הישראלית. בשנת 2013 הוציאה קופס אזרחות ישראלית. קופס התחנכה בתיכון בחינוך ביתי, ולאחר מכן למדה במדרשת אמי"ת בית הילד בגילה, בשנים 2020–2021. קופס החלה להחליק בשנת 2004. ב-2016 היא הצטוותה למחליק האמנותי הישראל ארטיום צוגלין (אנ'), ויחד הגיעו בספטמבר 2016 למקום ה-9 בתחרות הגרנד פריקס לנוער ברוסיה (אנ'). במרץ 2017 הזוג הגיעו למקום ה-11 באליפות העולם לנוער בטאיפיי, טאיוואן (אנ'). בשנה העוקבת צוגלים וקופס הגיעו למקום ה-16 באליפות העולם לנוער בסופיה, בולגריה (אנ'). בשנת 2019 קופס וצוגלין הגיעו למקום ה-7 באליפות העולם לנוער בקרואטיה. בשנה זו הם זכו באליפות ישראל לנוער בזוגות לשנת 2019. הזוג ייצג את ישראל בשנת 2019 באליפות האירופאית להחלקה אמנותית במינסק, בלארוס (אנ'). עם סיום שיתוף הפעולה עם צוגלין, קופס לקחה הפסקה מעולם הספורט. בשנת 2021 הכריזה על שיתוף פעולה עם יבגני קרסנופולסקי, והם מתאמנים אצל גלית חייט. לאחר שלושה חודשים של אימון משותף הזוג השיג את הקריטריון הדרוש לייצג את ישראל באולימפיאדת החורף בבייג'ינג. בשנת 2022 הזוג זכה באליפות ישראל לזוגות. מדיה וקבצים בנושא היילי קופס בוויקישיתוף היילי קופס, ברשת החברתית אינסטגרם היילי קופס, באתר olympedia.org רשימת ההישגים של קופס וצוגלין, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח ביוגרפיות והישגים של קופס וצוגלין, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח רשימת ההישגים של קופס וקרסנופולסקי, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח ביוגרפיות והישגים של קופס וקרסנופולסקי, באתר ההתאחדות הבינלאומית להחלקה על קרח דותן מלאך, ‏לשבור את הקרח: הזוג של אולימפיאדת החורף בבייג'ינג, בעיתון מקור ראשון, 23 בינואר 2022 שמואל מוניץ, "אני מתחרה באולימפיאדה כיהודייה אורתודוקסית. לכל אחד יש דרך משלו לכבד את הדת", באתר ynet, 4 בינואר 2022 דותן מלאך, ‏לשבור את הקרח: הזוג של אולימפיאדת החורף בבייג'ינג, בעיתון מקור ראשון, 23 בינואר 2022 אורן אהרוני, החלקה אמנותית: דניאל סמוכין אלוף ישראל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2018 החלקה אמנותית: קופס וצוגלין סיימו במקום 7 באליפות העולם לנוער, באתר הוועד האולימפי Competition Results, www.isuresults.com שמואל מוניץ, "אני מתחרה באולימפיאדה כיהודייה אורתודוקסית. לכל אחד יש דרך משלו לכבד את הדת", באתר ynet, 4 בינואר 2022 Competition Results, www.isuresults.com ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיים צבי טרייביש

חיים צבי טרייביש (1861 – 1926) היה ממייסדי תל אביב יפו, בעל חנות הכלבו הראשונה ביפו ומייסד המרכז המסחרי הראשון של תל אביב. נולד בקיידאן שבפלך קובנה, האימפריה הרוסית, בנם של יעקב ולאה טרייביש. חניך ישיבת סלבודקה. לאחר נישואיו עסק בהוראה. בשנת 1889 עלה לארץ ישראל והתיישב ביפו, בתחילה בשכונת עג'מי ואחר כך בסוק א-דיר, יחד עם קומץ משפחות יהודיות. כעבור זמן התמנה כמנהל סוכנות הדואר הרוסי ליפו ואזור. משרדו שימש מרכז ליהודים יוצאי רוסיה תושבי האזור, שבאמצעותו קיימו את הקשר עם קרוביהם שבגולה. ביתו שימש מקום מפגש לראשוני חובבי ציון. ד"ר זאב טיומקין, בעת ששימש כמנהל משרד הוועד הפועל הארצישראלי של חובבי ציון, היה עורך בביתו של טרייביש את מפגשיו עם עסקני המושבות בעת ביקוריהם ביפו. במקביל לפעילותו כמנהל סוכנות הדואר הרוסי, פתח מחלקה למכירת ספרי דת ותשמישי קדושה, וכן את יצירות הספרות העברית החדשה. לאחר שטרייביש עזב את משרתו כמנהל סוכנות הדואר הרוסי, פתח ביפו חנות כלבו, שהייתה חנות הכלבו הראשונה ביפו ובארץ ישראל כולה. הכלבו שימש את תושבי האזור - יהודים, מוסלמים, נוצרים, ואף את הטמפלרים מיפו ומשרונה. בית הכלבו התפתח ובעקבות זאת התרחב מעגל לקוחותיו שהגיעו מכל רחבי ארץ ישראל. טרייביש הצטרף למייסדי "אחוזת בית" וביקש להקים בה בית עסק. אולם השכונה נועדה להיות עיר גנים, ועל פי החלטות מייסדיה נאסרה הקמת בתי מסחר או חנויות בתחומה. כדי לעמוד בהחלטות המייסדים, רכש טרייביש בשנת 1910 מגרש ממזרח למסילת הברזל, ברחוב הרצל 22, לצורך הקמת מרכז מסחרי. בתי אחוזת בית הראשונים היו מתחילת רחוב הרצל ועד למספר 20, ובית מספר 22 היה הבית הראשון שמעבר לקבוצת הבתים הראשונה של אחוזת בית. המגרש נמכר לטרייביש על מנת שיקים עליו בית מסחר, אבל תחת תנאים מגבילים: חל איסור לפתוח פתח לכיוון הבית הסמוך ברחוב הרצל 20; יש להרחיק את הבית לפחות שני מטרים מהבית הסמוך; חל איסור לממכר למשקאות חריפים ועוד. למראית עין הפעילות במרכז המסחרי שהקים טרייביש התרחשה כביכול "מחוץ לעיר", אך עד מהרה הוא הפך להיות מרכזי מאוד בהשפעתו על העיר שהתרחבה והקיפה אותו. הוא שימש כמרכז המסחרי הראשון של תל אביב, ובמרכזו חנות הכלבו הגדולה בבעלות טרייביש, שהייתה חנות הכלבו הגדולה בארץ ישראל. במלחמת העולם הראשונה קיבל טרייביש נתינות טורקית, לבל ייאלץ לעזוב את הארץ. הצבא הטורקי רוקן כמעט את כל חנותו והחרים את הסחורה לצרכים צבאיים. בשנת 1917, בעקבות הגירוש הכללי מיפו ותל אביב, עבר לסג'רה. גם שם המשיך לעסוק במסחר בשארית הסחורה שהציל מבית מסחרו שבתל אביב. לאחר כניסת הבריטים שב לתל אביב, אך בדרכו לתל אביב נאסר על ידי השלטונות כחשוד בריגול, ושוחרר בהתערבותו של יהודה גור. טרייביש נפטר בתל אביב בכ"ו בשבט תרפ"ו, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור. בנו הוא השופט יהודה זאב טרייביש. בית המסחר הראשון בתל אביב, פיגמליון-עושים תרבות שטר המכירה של טרייביש למגרש ברחוב הרצל, קדם, אתר בידספריט
תהילים ק"ח

תהילים ק"ח הוא המזמור ה108 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך. מזמור ק"ח מורכב מארבעה עשר פסוקים ומחולק לשלושה חלקים: המזמור נפתח בהודאת המשורר לאלוהים: "נָכוֹן לִבִּי אֱלֹהִים אָשִׁירָה וַאֲזַמְּרָה אַף כְּבוֹדִי" (ב'), "עוּרָה הַנֵּבֶל וְכִנּוֹר אָעִירָה שָּׁחַר" (ג'), "אוֹדְךָ בָעַמִּים ה' וַאֲזַמֶּרְךָ בַּלְאֻמִּים" (ד') המשורר מסביר את סיבת הודאתו לאלוהים: "כִּי גָדוֹל מֵעַל שָׁמַיִם חַסְדֶּךָ וְעַד שְׁחָקִים אֲמִתֶּךָ" (ה'), "רוּמָה עַל שָׁמַיִם אֱלֹהִים וְעַל כׇּל הָאָרֶץ כְּבוֹדֶךָ" (ו'). בחלקו השני של המזמור מתאר המשורר את הישועות וההצלות הקודמות שאלוהים עשה לעם ישראל: "אֱלֹהִים דִּבֶּר בְּקׇדְשׁוֹ אֶעְלֹזָה אֲחַלְּקָה שְׁכֶם וְעֵמֶק סֻכּוֹת אֲמַדֵּד" (ח'), "לִי גִלְעָד לִי מְנַשֶּׁה וְאֶפְרַיִם מָעוֹז רֹאשִׁי יְהוּדָה מְחֹקְקִי" (ט'), "מוֹאָב סִיר רַחְצִי עַל אֱדוֹם אַשְׁלִיךְ נַעֲלִי עֲלֵי פְלֶשֶׁת אֶתְרוֹעָע" (י'), "מִי יֹבִלֵנִי עִיר מִבְצָר מִי נָחַנִי עַד אֱדוֹם" (י"א). לאחר השבח שמשבח המשורר את אלוהים, והזכרת העבר, מבקש המשורר בקשה מאלוהים: "הֲלֹא אֱלֹהִים זְנַחְתָּנוּ וְלֹא תֵצֵא אֱלֹהִים בְּצִבְאֹתֵינוּ" (י"ב), "הָבָה לָּנוּ עֶזְרָת מִצָּר וְשָׁוְא תְּשׁוּעַת אָדָם" (י"ג). המזמור נחתם בקריאת המשורר לביטחון בה': "בֵּאלֹהִים נַעֲשֶׂה חָיִל וְהוּא יָבוּס צָרֵינוּ" (י"ד). "לְמַעַן יֵחָלְצוּן יְדִידֶיךָ הוֹשִׁיעָה יְמִינְךָ וַעֲנֵנִי" (ז'), מופיע בסוף תפילת העמידה. פסוק ה' (כִּי גָדוֹל מֵעַל שָׁמַיִם חַסְדֶּךָ וְעַד שְׁחָקִים אֲמִתֶּךָ), נקרא במהלך הסליחות. "רומה על שמיים אלהים" (ו') באתר הפיוט והתפילה תהילים פרק ק"ח – חגי בן ארצי, סרטון בערוץ "raheli bezalel", באתר יוטיוב (אורך: 30:40) סידור/ספרד/חול/שמונה עשרה, באתר ויקיטקסט
הכימרה מארצו

הכימרה מארצו הוא פסל ארד שהתגלה בשנת 1553 באַרֶצוֹ (Arezzo), עיר אטרוסקית ורומית עתיקה בטוסקנה שבאיטליה. זוהי אחת הדוגמאות הידועות ביותר לאמנות האטרוסקית. הפסל, שגובהו כ-80 סנטימטר, הועבר לאוספו הפרטי של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה שהציגו לראווה בארמון פאלאצו וקיו. את פסלוני הארד הקטנים יותר מהמטמון הציג קוזימו דה מדיצ'י בסטודיו הפרטי שלו בארמון פאלאצו פיטי. הפסל בנוונוטו צ'ליני כתב באוטוביוגרפיה שלו כי "הדוכס שאב הנאה מניקוי פסלונים אלה בעצמו תוך שימוש בכלי עבודה של צורף". פסל הכימרה נשמר עד היום והוא מוצג במוזיאון הארכאולוגי בפירנצה. במיתולוגיה היוונית הייתה הכימרה מפלצת שעשתה שמות במולדתה ליקיה עד שקטל אותה הגיבור היווני בלרופון. בתחילה חשבו מגלי הפסל בארצו כי הוא מתאר אריה, משום שזנבו בצורת הנחש היה חסר. במהרה התברר כי הפסל מתאר את הכימרה מהמיתוס. ג'ורג'ו ואזארי מספר כי התגלה חלק מהזנב החסר בין קטעי ורסיסי הארד שהובאו לפירנצה. זנב פסל הכימרה הנוכחי הוא שחזור מהמאה ה-18. הכימרה היא רק אחד מפסלי ארד שהיו במטמון שנקבר מטעמי ביטחון בזמן כלשהו בימי קדם. המטמון התגלה במקרה בעת שנחפרו תעלות בסמוך לשער "פורטה סן לורנטינו" שבחומות העיר. העתק של הפסל עומד כיום בסמוך לנקודה המדויקת שבה היה המקור. על רגלו הקדמית של הפסל נחקקה כתובת שבמשך השנים היה ויכוח על הגייתה. כיום מקובל להניח כי הכתובת היא TINSCVIL, ומשמעותה היא שהפסל היה נדר שהוקדש לאל האטרוסקי הראשי של התקופה בה נוצר, טיניה או טין. אוגו ברדי, 1997. "הכימרה מארצו" (באנגלית)
יוז'ף קלאובר

יוז'ף קלאובר (בהונגרית: Klauber József; סולנוק, 29 באוגוסט 1894 – ספרד, 15 ביולי 1937) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, השתתף ונפל במלחמת האזרחים בספרד. יוז'ף קלאובר נולד במשפחה יהודית כבנם של רודולף קלאובר ושל בטי גֶלדמן. הוא סיים רק 8 כיתות בבית הספר. הוא התחיל לעבוד כמתלמד לאופה והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית וגם לאיגוד המקצועי בשנת 1913. הוא נכלא בשל התססה ותעמולה אנטי-מלחמתית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה ב-1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה מפקד גדוד של הצבא האדום ההונגרי. הוא נתפס לאחר נפילת הרפובליקה ונידון ל-13 שנות מאסר. במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי הוא שוחרר למעבר לברית המועצות בשנת 1924, שם עבד עבור "הסיוע האדום הבינלאומי" עד 1927, כאשר הוא עבר לאודסה. שם שימש כמזכיר המפלגה. במהלך תקופה זו סיים את לימודיו באקדמיה חקלאית ולאחר מכן היה מנהל חווה ממלכתית. הוא יצא בהתנדבות להילחם במלחמת האזרחים בספרד לצד הרפובליקנים נהרג ליד וילפרנקה דל קסטיו (Villafranca del Castillo). Munkásmozgalom-történeti lexikon. HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026 Magyar életrajzi lexikon II. (L – Z) (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש 1969) HU BFL - VII.102.a - אסיר - 1923 - 3026 רישום השבוי של יוז'ף קלאובר) יוז'ף קלאובר-ביוגרפיה ב-Arcanum יוז'ף קלאובר ב-Uniopedia