laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריה לייבוש הלברשטאם (דוקלה)

רבי אריה לייבוש הלברשטאם (ה'תקצ"ח - אדר א' ה'תרס"ח) היה רבה של העיר דוקלה ונכדו של רבי חיים הלברשטאם, מייסד שושלת צאנז. נולד בגליציה בשנת ה'תקצ"ח לרבי דוד הלברשטאם (בנו השני של רבי חיים מצאנז, ומייסד חסידות קשאנוב) ולעכסה גיטל בתו של רבי יוסף זאב מטניגרד. נישא למרים בתו של רבי אביגדור הלברשטאם רבה של דוקלה, ועם פטירתו בשנת ה'תרל"ז נבחר רבי אריה לייבוש למלא את מקומו. אולם בשל גילו הצעיר (פחות מגיל שלושים) היו הרבה מערערים על סמכותו כרב, ולבסוף הוסכם שיהיה בהדרכת דודו רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. רבי אריה לייבוש נפטר בחודש אדר א' בשנת ה'תרס"ח. רבי מנחם מענדל הלברשטאם, חתן דודו זקינו רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא וממלא מקום אביו בדוקלה. נפטר בכ"א באדר ב' תרפ"ו. ברכה רעכל בריינדל, אשת רבי יחיאל נתן הלברשטאם מברדיוב חיה, (נפטרה ה'תרפ"ט), אשת רבי משה דוד טייטלבוים ממודיור-לופוש
ארשת שפתינו

אֲרֶשֶׁת שְׂפָתֵינוּ הוא פיוט קצר קדום של מחבר לא ידוע הנהוג לאמרו במהלך תפילת מוסף של ראש השנה. הפיוט נאמר על ידי קהילות האשכנזים ונוסח רומניא אחרי כל שלשת הברכות, והוא נאמר בנוסח איטליה רק אחרי סדר שופרות. הפיוט מופיע גם בנוסח ג'רבה ובנוסח קוצ'ין אולם לא בשאר קהילות הספרדים והתימנים. כאמור, במנהג האשכנזים והרומניוטים, הפיוט נאמר לאחר כל אחת משלושת הברכות האמצעיות של תפילת המוסף: מלכויות, זכרונות ושופרות, כאשר המילה האחרונה בפיוט מותאמת לברכה שאחריה היא נאמרת. לפי מנהג אשכנז המזרחי, הפיוט נאמר רק בימי חול, בהם יש תקיעת שופר לאחר הברכה, אבל לפי מנהג אשכנז המערבי אומרים בשבת "לקול זיכרון תקיעתנו/תרועתנו" במקום "לקול תקיעתנו/תרועתנו", ובחלק מהקהילות כשחל בשבת אין החזן אומר את התפילה בקול אחרי שאמרוה הקהל. הפיוט מופיע בנוסח מקוצר כבר במחזור ארץ ישראלי שנמצא בגניזה הקהירית, בה נמצא הנוסח "ארשת שפתינו יערב לפניך קול שופרותינו". הפיוט השלם מופיע בספר המנהיג של אברהם בן נתן. במנהג אשכנז המערבי מקפידים לומר "לקול תרועתנו" אחרי סדר מלכויות, ו"לקול תקיעתנו" אחרי סדרי זכרונות ושופרות. בנוסח הצרפתים מופיע "לקול שוועתנו". דרשות שונות נאמרו על מילות הפיוט. לפיוט מספר מנגינות ידועות. אחד מהם הוא ניגונו של ישראל טאוב, האדמו"ר מחסידות מודז'יץ. היום הרת עולם מראה כהן עת שערי רצון להפתח "ארשת שפתינו" באתר בית לזמר העברי הפיוט ארשת שפתינו, באתר הפיוט והתפילה מידע על ארשת שפתינו בקטלוג הספרייה הלאומית בנוסח אשכנז המערבי, אומרים אחרי מלכיות: לְקוֹל תְּרוּעָתֵנוּ מחזור רומניא, ויניציאה רפ"ג, דף שכ ע"א ואילך. מחזור פאנו, מהדורת פאנו, רס"ג, באתר היברובוקס נתן פריד, מנהגים לא ידועים בתפילה, נוסח "ארשת שפתינו" לבני ג'רבה וקוג'ין, צפונות יח, בני ברק, תשנ"ג, באתר היברובוקס מחזור ליום ראשון של ראש השנה לבני אשכנז, רעדלהיים תקצ"ב, דף עו ע"ב. אברהם הירחי, ספר המנהיג, ירושלים תש"ל, סימן כג, באתר היברובוקס תשב"ץ קטן, סימן קיט; מחזור גולדשמידט, עמ' מח. כיון שבמנהג זה תוקעים תשר"ת למלכיות, תש"ת לזכרונות, ותר"ת לשופרות, ואם נניח ששברים או תרועה לבד מהווים ספק תרועה, ייתכן שבזכרונות ושופרות אין תרועה כלל. דניאל גולדשמיד, מחזור ר"ה-יוה"כ-סוכות, עמ' מז-מח, באתר היברובוקס ראו למשל: אפרים קוניטופסקי, זיכרון אפרים, לובלין, תרס"ח, באתר היברובוקס דבר ההתאחדות, תשמ"ה, עמוד 20, באתר היברובוקס נתן גשטטנר, להורות נתן על המועדים - ג, בני ברק, תשמ"ח, סימן מא, באתר היברובוקס מ. קיפניס, רבי ישראל האדמ"ור ממודזיץ ונגוניו, בתוך: לחסידים מזמור, ירושלים תרצ"ו, באתר היברובוקס דון שבתי, מהיכל הנגינה, הצופה, 17 בדצמבר 1937
אשר ישעיה רובין

רבי אשר ישעיה רובין (תקל"ה, 1775 – י"ד בניסן תר"ה, 1845) היה אדמו"ר ורבה של רופשיץ. ממלא מקום חמיו רבי נפתלי מרופשיץ. נולד בוורשה לרבי אליעזר ליפמן רובין ("החייט") ולפרומט בתו של רבי אשר הורוביץ אב בית-דין נארול. בצעירותו היה תלמידם של רבי יעקב יצחק הורוביץ (החוזה מלובלין), רבי אברהם יהושע השיל מאפטא, רבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ ורבי מנחם מנדל מרימנוב. נישא לרייצא בתו של רבי נפתלי צבי הורוביץ. לאחר פטירת חותנו בשנת תקפ"ז נתמנה על ידי רבי שלום רוזנפלד מקאמינקא ורבי שמעון מרילוס מירוסלב למלא את מקומו כרבה של רופשיץ ולאדמו"רה ותלמידי חמיו עברו אליו. הוא נודע בעיקר ביראת שמיים המופלגת שלו, בהקפדתו על ענייני קדושה וטהרה ובענוותנותו. צדיקי דורו העריצו אותו והפליגו בשבחו ומפורסמת היא הגדרתו של בעל הדברי חיים מצאנז כי רבי אשר ישעיה הוא "אור העולם". ובספרו דברי חיים הוא מכנהו "אדמו"ר נר ישראל גאון הדור קדוש ישראל מו"ה אשר ישעיה נרו יאיר". מסופר שכשהגיע לראשונה לחוזה מלובלין אמר שהוא "קורבן פסח יפה" ואכן נפטר בערב פסח ה'תר"ה, כשהוא בן 70. לאחר פטירתו פורסמו דברי תורתו בספר "אור ישע". בסוף ימיו נודע רבי אשר ישעיה כגדול אדמו"רי גליציה בדורו, ותלמידו המובהק רבי שלום רוזנפלד מקאמינקא אמר שכדאי ללכת שלש מאות מיל כדי לקבל שלום עליכם מרבי אשר ישעיה. רבי שמעון מרילוס מירוסלב. רבי חיים הלברשטאם מצאנז. רבי אליעזר הורוביץ מדז'יקוב. רבי שלום רוזנפלד מקאמינקא. רבי אהרן אפשטיין מקראקא. רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים (ייטב לב). רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב. רבי יצחק אייזיק ספרין מקומרנה. רבי שלמה זלמן יוסף מחסידות וויליפולי. רבי צבי הירש פרידמן מליסקא. רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא. רבי אברהם יהודה שוורץ מחבר ספר קול אריה. רבי מנשה, מילא את מקום אביו ברופשיץ (נפטר ה'תרכ"א) רבי אהרן, היה רב ברימנוב (נפטר ה'תרי"ז) רבי אלימלך, היה רב בסוקולוב פודלסקי (נפטר ה'תרכ"ב) רבי מנחם מענדל, היה רב בגלוגוב (נפטר ה'תרל"ג) רבי יחיאל, היה רב בקולבסוב (ה'תק"ע - ה'תר"ך) חנה, אשת רבי משולם פייבוש האלפרין מברז'אן בת נוספת נישאה לרב יצחק רייך, חמיו של רבי אברהם מתתיהו פרידמן האדמו"ר משטפנשט ספרו "אור ישע" באתר היברובוקס. אשר ישעיה בן אליעזר ליפמן רובין (נפטר 1845), דף שער בספרייה הלאומית נודע בפולין כ"צדיק נסתר" חתן רבי מאיר איש הורוביץ רבה של טיקטין, המכונה "המהר"ם מטיקטין"[דרוש מקור] בקונטרס בגדי אהרן שבסוף ספר מוצל מאש, עמוד כא הערה ט. שו"ת דברי חיים חלק יורה דעה סימן נ"א. דרכי דוד (קאשנוב), עמוד נ"ב.
בית מדרש תפארת בחורים

בית מדרש תפארת בחורים הוא בית מדרש וכולל אברכים במרכזה של שכונת מאה שערים בירושלים, בית המדרש נוסד על ידי הרב אברהם אלישיב (אביו של הרב יוסף שלום אלישיב) עם עלייתו ארצה מהומל שבבלארוס. שמו נגזר הפסוק "תִּפְאֶרֶת בַּחוּרִים כֹּחָם, וַהֲדַר זְקֵנִים שֵׂיבָה" (ספר משלי, פרק כ', פסוק כ"ט). בשנת 1912 שרר בארץ ישראל מצב כלכלי קשה ומיתון, אשר פגע מאוד בתושביה של העיר ירושלים ובין היתר גם בתושביה המרודים יותר שהיו האברכים החרדיים. בחורים חרדיים רבים נאלצו לצאת לשוק העבודה, צעד שהיה לעיתים קונפליקטיבי כלפי אמונתם. בחורים חרדיים רבים נזרקו מקהילותיהם לאחר יציאתם לשוק העבודה לאחר שקרסו מבחינה כלכלית. באותה שנה, 1912, עלו ארצה הרב שלמה אלישיב ("בעל הלשם" ע"ש ספרו "לשם שבו ואחלמה") וחתנו, הרב אברהם אלישיב ("בעל ביכורי אברהם" ע"ש ספרו) שהיה רבה הראשי של העיר הומל שבבלארוס. הרב אברהם החליט להילחם בתופעה וכך הקים ביחד עם חותנו, הרב שלמה את חברת תפארת בחורים שבית הכנסת שלה שימש שטיבל (בית כנסת פעיל בכל שעות היממה). סדר היום התחיל בשעה 4 לפנות בוקר, אז היו מקימים משנתם חבורת 'המעוררים' את הצעירים משנתם, לעיתים חרף קשיים כמו בתקופות עוצר בימי המנדט הבריטי. מבין הדמויות המוכרות בבית המדרש ניתן למנות את הרב שלמה אלישיב, הרב שלמה שבדרון והרב נחום אוירבך (בלכר) שהיה אחראי גם בסיוע הקמת חברת תפארת בחורים ועל ניהולה. רבה של 'תפארת בחורים' היה הרב אברהם אלישיב, מייסד בית המדרש. בסוף ימי חוליו ולאחר פטירתו תפס את מקומו בנו, הרב יוסף שלום אלישיב מי שלימים יהיה הפוסק ההלכתי והמנהיג העיקרי של היהדות החרדית-ליטאית. הרב אברהם אלישיב היה מוסר שיעורים בקביעות בבית המדרש, מדי יום. עם פטירתו בשנת 1942 שלושים שנה לאחר שהקים ביחד עם הרב נחום אוירבך וחתנו, הרב שלמה אלישיב התמנה בנו, הרב יוסף שלום אלישיב לממלא מקומו בבית המדרש. כמסורת אביו המשיך למסור את שיעורו היומי ועם השנים החל בית המדרש לקבל זהות פוליטית לאחר שהרב אלישיב החל לשמש כמנהיגה הרוחני של מפלגת דגל התורה. עשר שנים לפני פטירת הרב יוסף שלום אלישיב, הוא נפל בביתו, מעט אחרי הסיקור התקשורתי הנרחב על הצלחות אנשי ביתו במינויים פוליטיים. א. אורי לופוליאנסקי לראשות עיריית ירושלים. ב. יונה מצגר לרבנות הראשית לישראל. ג. חגי איזרר לדיינות בבית הדין העליון. הרב חשש לעין הרע ועם חולשתו סירב לחזור אל בית המדרש תפארת בחורים ולמסור את שיעורו היומי. לשם כך הוקם בית כנסת קטן שיהיה קרוב לביתו תחת השם "תפארת בחורים". הרב שלמה אלישיב הרב אברהם אלישיב הרב יוסף שלום אלישיב בית כנסת ובית מדרש תפארת בחורים, מאגר עמותות רשומות סיור החודש, איגוד בתי הכנסת העולמי בית מדרש תפארת בחורים, באתר "גיידסטאר ישראל" דמות קודשו של הגרי"ש, רדיו קול חי הרב אלישיב זצוק"ל, נייעס מרן הרב אלישיב נפטר, שטיבל
ברוך הלברשטאם

רבי ברוך הלברשטאם (ה'תקפ"ט, 1829 - א' באדר ה'תרס"ו, פברואר 1906) היה האדמו"ר הראשון מגורליץ, בנו החמישי של רבי חיים מצאנז. נולד ברודניק לרבי חיים ולרחל פייגא בתו של רבי ברוך תאומים-פרנקל, ה"ברוך טעם". נישא לפעסיל בתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, ה"ייטב לב" מסיגט. בשנת ה'תרט"ז מונה לרבה של גורליצה. לבקשת אנשי הקהילה מאביו שימנה רב בעל ניסיון, הוא מינה את דודו של רבי ברוך (אחי חותנו) רבי שמואל טייטלבוים, לכהן במקומו, ורבי ברוך קיבל את רבנות רודניק שם כיהן למעלה מ-30 שנים כרב עד שנת ה'תר"ן, שנה לאחר פטירת דודו, אז חזר לכהן בגורליץ. רבי ברוך החל לכהן באדמו"רות לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ו, תחילה ברודניק ובהמשך בגורליץ. הנהגתו התאפיינה בחריפות והנהגה חיצונית שהתמיהה את הרבים כדי להסוות את מעשיו הטובים. צדיקי דורו הפליגו בשבחו, רבי יהושע מבעלז אמר שרבי ברוך הוא 'חכם העולם' ומהצדיקים שהעולם עומד עליהם, ורבי ישראל מוויז'ניץ היה קורא לו 'הגנב' למעליותא בכך שגונב דעת הבריות אך יש לו עניינים נסתרים וכוונתו לטובה. לאחר פטירתו מילא את מקומו ברבנות גורליץ בנו הרביעי רבי אלישע. רבי אלישע סירב לנהוג באדמו"רות, אך חלק מחסידי צאנז פנו אליו. דברי תורתו ותולדותיו יצאו בשנת ה'תשנ"ט בספר "דברי ברוך-ברוך שאמר", על ידי הרב ליפא זילברמן. על שמו נקראה הישיבה קטנה "דברי ברוך" בקריית צאנז בנתניה. רבי משה (נפטר בחיי אביו), היה ראב"ד בברדיוב רבי צבי הירש מרודניק רבי שלום מניסקה רבי אלישע מגורליץ רבי סיני מז'מיגראד חנה (בערך תרי"ג - תרצ"ב), אשת רבי משה יהודה ליב שפירא מסטריז'וב יוכבד רבקה, אשת הרב אריה לייביש טייטלבוים, נינו של ה"אריה דבי עילאי, שכיהן ברבנות קרשוב ורודניק רייזיל (נפטרה תרצ"ו), אשת רבי משה אייכנשטיין (בנו של רבי סנדר ליפא האדמו"ר מזידיטשוב), ובשנית אשת רבי פנחס חודורוב נכדו של רבי חיים הגר מקוסוב ובשלישית אשת האדמו"ר מגור, רבי יהודה אריה לייב אלתר ה"שפת אמת". ברוך בן חיים הלברשטאם (נפטר 1906), דף שער בספרייה הלאומית קווים לדמותו באריכות ובהרחבה בסוף ספרו דברי ברוך בחלק התולדות הנקרא ברוך שאמר[דרושה הבהרה]. בספר הנ"ל במדור המדבר על קשריו עם צדיקי דורו ובספר אדמור"י בעלז חלק ב' עמוד פ' ובגיליון עלים לתרופה פרשת משפטים שנת תשס"ו במאמר לכבוד יום הסתלקותו. בכך שמתנהג כאילו אינו צדיק וזה כדי להסתיר את מעלתו ואת צדקותו. =בספר קדוש ישראל חלק א' עמודים פא' פב' ובחלק ב' עמוד תקע"ב .
ברכיה טייטלבוים

רבי ברכיה טייטלבוים (ה'תרכ"ה - י"ב בניסן ה'תרע"ז) היה רב של אחת מקהילות אוהעל בשאטוראליאויהיי וכיהן כאדמו"ר ומשפיע חסידי בגליציה. נולד להינדא הלברשטאם (בת הרב דוד הלברשטאם) ולרב משה יוסף טייטלבוים שכיהן ברבנות אוהעל וברבנות זבורוב וסטרופקוב, נכדו של הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (ייטב לב). עם פטירת הרב משה יוסף בכ"ד בטבת ה'תרנ"ז, נדרש הרב ברכיה לחזור לעיר אוהעל כדי למלא את מקום אביו ברבנות, ברבות השנים חזר לעיר מגוריו, בלאז'וב. בשנת ה'תרנ"ז חזר בשנית לעיר אוהעל. את משכורתו מרבנות אוהעל העביר הרב ברכיה לצורכי אמו, הרבנית הינדא. בשנת ה'תרע"ב נוצרה מחלוקת על דרכי פסיקות הרבנים, בין האדמו"ר ממונקאטש לבין הרב ברכיה שכיהן אז כאדמו"ר. חמו של הרב ברכיה, הרב צבי אלימלך שפירא מבלאזוב פסק כי פסיקתה של משפחת טייטלבוים נכונה וזאת על ידי הסתמכות מפסיקותיו הקודמות של הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים. בעת מלחמת העולם הראשונה ברח הרב ברכיה טייטלבוים לעיר בודפשט, בירת הונגריה. בכ"א אדר ה'תרע"ז הוא נפטר בה והובא לקבורות בסיגעט. נישא לאלטע מלכה שפירא, בת הרב צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב. ילדיהם: יהודה טייטלבוים רב ביובורניק, נישא לבת הרב נפתלי צבי הלברשטאם (נרצח בשואה ה'תש"ב) דוד טייטלבוים רב בפרמישלה, נישא לבת הרב נפתלי הורוביץ (נרצח בשואה ה'תש"ב) משה טייטלבוים, רב בסנוק
איחולי עשרת ימי תשובה

איחולי עשרת ימי תשובה הן מקבץ ברכות שנהוג כי אדם מברך בהן את רעהו. ברוב הברכות ניתן דגש על הרעיון המרכזי של עשרת ימי תשובה שהוא רעיון הדין וכן לכל הברכות ישנה כוונה דתית כשמברכים אותן. ביהדות, "עשרת ימי תשובה" (הנקראים גם "בין כסה לעשור") הם עשרת הימים החלים מיום א' בתשרי, שהוא היום הראשון בשנה היהודית, בו חל היום הראשון של ראש השנה, עד ליום י' בתשרי, שהוא היום הקדוש ביותר בלוח השנה העברי - יום הכיפורים. על פי האמונה היהודית, בימים אלו עוברים כל בני אנוש לפני הקב"ה. לפי הפיוט "ונתנה תוקף", אותו כתב רבי אמנון ממגנצא, חולפים בני מרון שהם נמשלים לבני אדם וליצורים החיים לפני הקדוש ברוך הוא שהוא כותב וחותם וסופר ומונה את בני האדם. עוד טרם ראש השנה נוהגים יהודים רבים ממגוון סוגים, גם כאלה חילונים וכן מסורתיים ודתיים להשתמש באחת הברכות הנפוצות ביותר לזמן זה והיא ברכת "שנה טובה" שהיא תמצית האיחולים, כלומר שנה חיובית מכל הבחינות. מראש חודש אלול ועד ראש השנה ישנם נוספים שסוברים כי יש להשתמש בברכת "כתיבה וחתימה טובה". ברכה זו היא ברכה עם עומק דתי רב מברכת "שנה טובה" ועצם הרעיון בה הוא ההדגשה לכמיהה שהגורל שייכתב ושייחתם יהיה לטובה. בליל ראש השנה נהוג לברך "לשנה טובה תכתב ותחתם לאלתר לחיים טובים ארוכים ולשלום". מראש השנה ועד יום הכיפורים נהוג לברך בברכת "חתימה טובה". עם סיום יום הכיפורים נהוג לברך בברכת "גמר חתימה טובה" שהיא אחת הברכות הנפוצות והמוכרות ביותר מהברכות שנהוג לברך בהן מהבחינה הרעיונית של עשרת ימי תשובה, ישנם שנוהגים להשתמש בברכה זו עד הושענא רבה. המשמעות של ברכה זו היא תכלית עצם הכתיבה והחתימה. בתוספת "גמר" בראשית הברכה לאחר יום הכיפורים, יש התייחסות ישירה לסיומה של הכתיבה שנעשתה במשך עשרת הימים וסיומה של החתימה שהגיע ביום הכיפורים. בצד הנוהג הזה, רבים נוהגים לברך בעשרת ימי תשובה בברכת "גמר חתימה טובה" ומיום כיפור ועד הושענא רבא בברכת "פתקא טבא" או "גוּט קְוִיטְל". זאת לפי הנאמר בספר הזהר, כי הקב"ה יושב בדין בראש השנה וכותב פתקים עם גורל כל בריה ושם באוצרו, ואם האדם שב בתשובה קורע את הפתק עם גזר דינו הרע. וביום הושענא רבא הפתקים נמסרים למלאכים לקיים את הכתוב בהם. מאמרו של פרלמן יוסף יצחק, בתוך קובץ תורני מבקשי תורה נ', ה'תשס"ט, עמוד צד. גמר חתימה טובה, חב"ד קיצור שולחן ערוך, גאנצפריד שלמה, ה'תרכ"ד, 1864, סימן קכ"ח סעיף ב' רמ"א, שולחן ערוך אורח חיים, תקפב, ב הנוסח המלא: מטה אפרים, אלף המגן, תקפב, כו זוהר, פרשת ויחי
דוד אהרן טברסקי

רבי דוד אהרן טברסקי (ה'תרל"ב (1871/2) – י"א באב ה'תש"א (4 באוגוסט 1941)) נכד רבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק), היה אדמו"ר בז'וריק. דוד אהרן נולד בשנת ה'תרל"ב לרבי יעקב אריה לייב טברסקי מטריסק, ולפייגה בתו של רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה. לאחר נישואיו לחיה שפרה, בתו של רבי יצחק פרידמן מבוהוש, עזב רבי דוד אהרן את מחוז ווהלין שבאוקראינה והתיישב בזאווירצ'ה שבפולין. אך עקב המתח שנוצר שם בין חסידיו לבין חסידי רבי נתן נחום רבינוביץ מקרימילוב עבר זמן קצר לאחר מכן (בשנת ה'תרס"ו (1906)) לעיר ז'וריק וקבע שם את חצרו. למרות שחסידות טשרנוביל לא הייתה מוכרת בפולין, הוא התחבב על הציבור ותוך תקופה קצרה מנתה חצרו מאות חסידים שהיו באים אליו לחגים. התפרסם כבעל תפילה נלהב וכמשורר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לאוסטראה שם כיהן בנו רבי אברהם יצחק, ושם נרצח בשנת ה'תש"א, יחד עם בנו. שאר בני משפחתו שנותרו בז'וריק הוגלו לגטו צ'נסטכוב ונרצחו ביום הושענא רבא, כ"א בתשרי תש"ג (אוקטובר 1942). רבי אברהם יצחק טברסקי, רב באוסטראה (נרצח בשואה). רייזיל, אשת רבי אברהם מרדכי שפירא מז'וריק (נרצחו בשואה) חוה בת ציון, אשת רבי אברהם יהושע השיל טברסקי (האדמו"ר ממכנובקה בבני ברק). מתורתו של האדמו"ר מז'אריק, רבי אהרן דוד טברסקי הי"ד - אתר תורתך לא שכחתי. נכד רבי מרדכי מנעשכיז
דוד יונגרייז

הרב דוד הלוי יונגרייז (י"ג בשבט תרנ"ח 5 בפברואר 1898 - כ"ג בתשרי תשל"ב 12 באוקטובר 1971) היה ראש אב בית דין העדה החרדית בין השנים תשכ"ח - תשל"ב (1968–1971). נולד בירושלים לרב ברוך ראובן שלמה יונגרייז מעסקני ורבני היישוב החרדי בירושלים וממקימי "העדה החרדית". נקרא על שם אבי אמו, ר' דוד יולס מברזווה-ירושלים. נישא לפועה מרים בתו של הרב אשר זוסמן דיליאון מרבני ישיבת עץ חיים ומראשי ועד הכללי כנסת ישראל, אחותו של רבי יוסף זוסמנוביץ "הירושלמי". לאחר נישואיו מונה על ידי הרב יצחק ירוחם דיסקין לכהן כר"מ בישיבת אוהל משה. בהמשך מסר שיעורים בישיבת חתם סופר, כיהן כראש ישיבת אנשי מעמד וכן מסר שיחות בישיבת פורת יוסף. בשנת תרצ"א (1930) מונה על ידי הרב יוסף חיים זוננפלד לדיין בבד"ץ העדה החרדית. לאחר כיבוש העיר העתיקה על ידי הלגיון, הלך יחד עם קבוצת הנשים בשביל להצילן מאיסור שבויה, ועקב כך ניצל מהשבי לאחר שהנשים שוחררו. ברבות השנים התמנה לכהן כראב"ד העדה החרדית. בחודש אב תשכ"א נפטרה אשתו פועה מרים. נפטר במוצאי שמחת תורה בשנת תשל"ב ונקבר בבית העלמין שבהר הזיתים. לאחר פטירתו הודפסו דברי תורתו ודרשותיו בספר "אור דוד" שיצא לאור על ידי משפחתו. הרב דוד יונגרייז, אור דוד, ירושלים, תשל"ד, באתר היברובוקס יחוסו, בלוג תולדות ושורשים דוד בן ברוך ראובן שלמה יונגרייז (1898-1971), דף שער בספרייה הלאומית
דוד פרידמן (פלוישט)

רבי דוד פרידמן (תרנ"ח, 1898 – כ"ז בחשוון תש"א, 1940) היה אדמו"ר משפיקוב בפלוישט, חלק משושלת בוהוש-סקווירא. רבי דוד פרידמן נולד בשנת תרנ"ט (1899) בשפיקוב שבפודוליה (כיום אוקראינה) לאביו רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר משפיקוב. (נכד האדמור הראשון מבוהוש שברומניה, מגזע רבי ישראל מרוז'ין והמגיד הגדול ממזריטש, תלמיד הבעל שם טוב) ולאמו הרבנית פייגא (מגזע המגיד מטשרנוביל) בהיותו כבן תשע עשרה התייתם משני הוריו, שנפטרו ממגפה שפרצה באותם הימים ברוסיה. (השפעת הספרדית שהפילה מיליוני בני אדם, וגרמה לאנטישמיות רבה בגלל האשמת היהודים בה) עם פטירת אביו בשנת תר"פ נתמנה ביחד עם אחיו הצעיר רבי יצחק לכהן באדמו"רות בשפיקוב, אולם מיד לאחר מכן נאלץ להימלט עקב רדיפות השלטונות. הוא פנה אל משפחתו שברומניה: רבי משה יהודה לייב פרידמן, ולרבי מנדל פרידמן שם נישא לאישה את הרבנית בת שבע, בתו של רבי אהרן טברסקי מאזורניץ. לאחר נישואיו החליט הרבי לקבוע את מושבו ברומניה, בעיר פלוישט. עצם בואו של הרבי להשתקע בפלוישט עורר התעניינות ופליאה, משום שעיר זאת הייתה רחוקה מאווירה חסידית. אולם הייתה לו מגמה לקרב רחוקים ולעשות נפשות ליהדות. בשנת תש"א (1940-1941) נתפס על ידי אנשי המשטר הפשיסטי ונשפט על ידיהם לאחר שהואשם בתמיכה בתנועת הקומוניזם. במשפטו נגזר עליו גזר דין מוות ואכן בתוך כמה ימים הוצא להורג ביחד עם עוד כעשרה יהודים שהואשמו בבגידה בשלטון. מסופר כי על אף גזר הדין שריחף מעל ראשו לא נשברה רוחו ואף חיזק את שאר היהודים שנשפטו ביחד אתו. בשנת תשכ"ט (1968) העלו את גופתו לארץ ישראל ונקבר בשנית בבית הקברות נחלת יצחק. בסמוך לאשתו שנפטרה בי"ז בחשוון תשכ"ד (4 בנובמבר 1963). ציפורה לבנון (פרידמן) אשת הרב ישראל לבנון. הרב דוד דב לבנון אב"ד בבית הדין הרבני באשקלון. פנינה קמפינסקי.
דוד צבי שנייבאלג

הרב דוד צבי שנֵייבַּאלג (כ"ג באדר ה'תרנ"ג, 1893 - ו' בטבת ה'תשכ"ח, 1968) היה ראש ישיבת ויז'ניץ ודיין בעיר ויז'ניץ בין שתי מלחמות העולם ורב קהילת מחזיקי הדת במנצ'סטר לאחר מלחמת העולם השנייה. נולד בקולומיאה לרב חיים שנייבאלג ונשלח ללמוד בעיר קוסוב. עם תום מלחמת העולם הראשונה הוסמך לרבנות ולמורה הוראה בגרוסוורדיין, לאחר מכן עבר לעיר ויז'ניץ שברומניה והתמנה בה לדיין ולמו"ץ. בשנת תרפ"ג (1923) הקים האדמו"ר רבי אליעזר מויז'ניץ מחדש את הישיבה שנסגרה בעקבות המלחמה, ומינה את הרב שנייבלג לעמוד בראשה. לפני השואה הייתה זו הישיבה הגדולה ביותר בבוקובינה ולמדו בה בשיאה כ-150 תלמידים שהגיעו ממקומות שונים ברומניה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נסגרה הישיבה והתושבים הועברו לגיטאות. בזמן שהותו בגטו הקים עם הרב ברוך הגר בית דין לעגונות. עם יהודים אחרים נשלח לטרנסניסטריה (ליד מולדובה). בסיום המלחמה עבר הרב שיינבאלג לעיר צ'רנוביץ ואחר כך לבוקרשט. נישא לשרה באבציא נכדת הרב פנחס חיים הורביץ, מחבר הספר "פתחא זוטא". לאחר המלחמה היגר לבריטניה. התמנה על ידי הרב דוד פלדמן לרב קהילת 'מחזיקי הדת' במנצ'סטר. בסוף ימיו עלה לישראל והתגורר בעיר בני ברק, בשנת ה'תשכ"ח נפטר ונטמן בבית הקברות זיכרון מאיר. דברי תורתו כונסו לאחר פטירתו בספר "צמח לדוד". פסקים ותורות משמו הובאו גם בספרי שו"ת של בנו, הרב שרגא פייבוש, "שרגא המאיר בהלכה". בנו הרב מנחם מנדל שנייבאלג, רב קהילת מחזיקי הדת במנצ'סטר בנו הרב חיים. בנו הרב שרגא פייבוש (יי'), רב ביהמ"ד "אהבת ישראל" של חסידי ויז'ניץ בלונדון, מחבר ספרי שרגא המאיר ח' חלקים שו"ת בהלכה ועוד. בנו הרב ישעיה שנייבאלג, רב היישוב בני ראם ודיין בבד"ץ מחזיקי הדת. חתניו הם רבי שמואל יעקב קאהן מתולדות אברהם יצחק, רבי יהושע העשיל מאסקאוויטש משאץ מונטריאל, ורבי יחיאל מאיר רוזנבוים מראחוב. חתנו רבי מנחם מענדל כהנא מספינקא בלונדון חתנו הרב קלונימוס קלמן פינטער רב קהילת זאלצבורג בניו יורק אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, ח"ב, ירושלים-תשמ"ז, עמ' 247. אהרן סורסקי, תולדות החינוך התורתי, עמ' שנד'. הישיבות ברומניה, בתוך: מוסדות תורה באירופה בבנינם ובחורבנם, בעריכת שמואל ק. מירסקי, הוצאת עגן, ניו יורק, תשט"ז, 1956. אנציקלופדיה ליהדות רומניה, חלק א', הוצאת מוסד הרב קוק, עמ' 448. הגאון רבי ד. צ. שניבלג עומד לבקר בארץ - שערים, 26 במאי 1957. לדוגמה, שרגא המאיר בהלכה - חלק א - שנעעבאלג, שרגא פייוויש, סימן ב'.
דן יונגרלייב

רבי דן מראדוויל (נפטר בכ"ה בסיון תר"א) היה האדמו"ר השני בשושלת ראדוויל. רבי דן היה בן הרב יצחק מראדוויל (מייסד חסידות ראדוויל), בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. נישא לרבנית יוכבד השיל בתו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא (האוהב ישראל). היה מגדולי תלמידיהם של המגיד מקוז'ניץ ושל בנו רבי משה מקוז'ניץ. לגבי יום פטירתו היה מקובל כי הוא נפטר בכ"ה בניסן ה'תקצ"ח, אולם בסיון ה'תשע"ה במסגרת שיפוץ בית הקברות בברדיצ'ב נמצאה מצבת קבורתו, ושם נחקק שנפטר בכ"ה בסיון ה'תר"א. בנו רבי לוי משה יהודה מראדוויל מילא את מקומו כאדמו"ר השלישי מראדוויל. בנו רבי לוי (משה יהודה) מראדוויל. נינו היה האדמו"ר מבראד-קלויזנבורג רבי יחיאל מיכל מיכלוביץ'. בנו רבי אברהם מאיר מביאלוברזיג (נפטר בה'תרי"ב), חתן רבי יצחק מוורקא. בנו רבי שמואל יחיאל מבוטושאן (אשתו בלומא, בת יוסף מאוסטילא, בן ר' מרדכי האדמו"ר מנשכיז) בתו רייזל בלומא אשת רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה בתו אשת רבי יצחק טברסקי מסקווירא. דוד הלחמי, רבי דן בן רבי יצחק מראדוויל, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רס"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
חיים יהודה הורוביץ

חיים יהודה הורוביץ (~ה'תר"ם, 1880 – ה'תש"ב, 1942) היה עסקן ושתדלן חסיד בעלז מסטז'יז'וב וז'שוב, בעל קשרים בממשל הגליצאי ולאחריו בזה הפולני. נולד למשפחת רבנים חסידיים מיוחסת. צאצא של הרב נפתלי צבי הורוביץ, מייסד חסידות רופשיץ ואדמו"רה הראשון. אביו, הרב אלתר זאב הורוביץ, היה אחד משני רבנים שטענו לכתר רבנות הקהילה היהודית בסטז'יז'וב, ובנו של הרב אברהם אבא הורוביץ שהיה רב בעיר שנדישוב. אמו הייתה הרבנית יהודית רדימישלר, בתו של הרב סנדר רדימישלר מהעיר מעליץ. בבגרותו החל לעסוק בעסקנות לטובת הקהילה היהודית, הוא לא תכנן לכהן כרב והחל ליצור קשרים במסדרונות השלטון. בין חבריו היו אישים שנעשו לימים בעלי עמדות מפתח וראו בו מי שדרכו יוכלו להוביל מהלכים מול הקהילה היהודית. מאידך, כאביו היה ממתנגדי התנועה הציונית, ובשל כך עורר את חששם והתנגדותם של אנשי התנועה בעירו. בשל קשריו בממשל, נקרא בקרב היהודים בכינוי "שר החוץ של בעלז". הוא התגורר בז'שוב. לאחר פטירת אביו, הביא למינויו של בנו הרב קלונימוס קלמן הורוויץ (YI') כרבה הרשמי האחרון של סטז'יז'וב. הבן נמלט עם פרוץ מלחמת העולם השנייה למזרח פולין ונשלח בידי הסובייטים לרוהאטין, שבה שהה עד כיבוש האזור בידי הנאצים, מקום קבורתו לא נודע. ר' חיים יהודה הורוביץ התגורר עם משפחתו בז'שוב, הוא ובני משפחתו גוועו ברעב בעת שהסתתרו במרתף סמוך לביתם. מאיר וונדר, ר' חיים יהודה ב"ר אלטר זאב הורביץ, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ב, עמ' 208 יצחק ברגלס, מנהיגיה הרוחניים והאדמיניסטרטיביים של הקהילה (עמ' 28–29), בתוך יצחק ברגלס, שלמה יהלומי (דיאמנט), ‏ספר יזכור לקהילת סטריזוב והסביבה, בספריית העיר ניו יורק, דפוס הפועל המזרחי, תל אביב, 1969 (תמונה 32)
חיים יהושע הלברשטאם

הרב חיים יהושע הלברשטאם הוא רב קהילת 'ויואל משה' במונסי, ניו יורק, מכונה "אב"ד סאטמאר-מונסי". נולד לרב יעקב יוסף הלברשטאם, האדמו"ר מבית חיים יהושע. נקרא על שם סבו, בנו של הרב בן-ציון הלברשטאם. אמו הייתה בתו של הרב אהרן טייטלבוים (הראשון). הרב חיים יהושע הוא בן יחיד להוריו. התחנך במוסדות באבוב. לאחר שהתחתן עם הנדל, בת הרב משה טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר, עבר להתגורר בבורו פארק. במשך שבע עשרה שנה סירב לבקשת חותנו לקבל את משרת הרבנות במונסי, בנימוק שטרם הצליח להביא ילדים. עם לידתה של בתו הראשונה בשנת תשנ״ו (1996) קיבל את התפקיד. לבני הזוג שתי בנות. על אף תוארו אב״ד סאטמר מונסי הוא נוהג בפועל כאדמו"ר, בכך שהוא מקבל קוויטלך, לובש קאפטן צבעוני ועורך טישים. הרב הלברשטאם עומד בראש קהילה של כ-500 משפחות במונסי. הוא הקים במקום ישיבה גדולה עצמאית, כדי להימנע ממעורבות במחלוקת בין האחים בחסידות סאטמר. לקהילתו ישנם תלמוד תורה ובית ספר לבנות שבהם יחד כ-2500 תלמידים. גם יש לו ישיבה קטנה ומתיבתא שבהם יחד כ-300 תלמידים. לאחר פטירתו של חמיו, מזוהה קהילתו עם הרב זלמן לייב טייטלבוים. שמחת הווארט לבת אב"ד סאטמר מונסי בבית מדרשו במונסי, JDN יבוא השלישי • אדמו"ר שלישי הוכתר בסאטמר, בחדרי חרדים מנחה במחנה: האב ובנו התפללו ב'הילל קרעסט' שבהרי הקטסקילס, JDN
חיים יצחק טברסקי

רבי חיים יצחק טברסקי (ה'תרמ"ו - כ"ד בניסן ה'תש"ג) נינו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל (אבי בית צ'רנוביל). היה האדמו"ר מצ'רנוביל-לויעב בקייב. נולד במאזיר לרבי אברהם יהושע השיל טברסקי מצ'ודנוב (בנו של רבי מרדכי טברסקי מלויעב) וליוכבד בתו של רבי יעקב שפירא מדלוטין (נכד רבי פנחס שפירא מקוריץ). בשנת ה'תרס"ה התחתן עם רעכיל דבורה, בתו של רבי יצחק ישעיה הלברשטאם. לאחר נישואיו התגורר במאזיר. לאחר תקופה עבר לקייב שבאוקראינה. בשנת ה'תרפ"ג פתח בית מדרש לחסידיו באישור הממשלה בנוסף למקווה ותלמוד תורה. רוב פעילותו התורנית התמקדה ברוסיה לחזק את הקהילות היהודיות ברחבי המדינה ולהפיץ בה את תורת החסידות. בשנת ה'תרפ"ז השתתף בוועידת הרבנים בקורוסטן שבאוקראינה. בשנת ה'תרצ"ז נכלא רבי חיים יצחק בכלא בקייב ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוגלה משם על ידי המשטר הסוייבטי למעמקי המדינה. לקזחסטן. נפטר בכ"ד בניסן התש"ג לאחר שצם בכל ימי חג הפסח מחשש שיאכילוהו בחמץ. בנו רבי מרדכי נרצח בשואה, בתו מירל נפטרה בקייב, בנותיו רבקה מרים ויוכבד עברו בשנות השבעים לארצות הברית; בניו רבי יעקב ורבי דוד יחיאל עלו לישראל אחרי השואה; בנו רבי משולם זוסיא טברסקי כיהן כאדמו"ר מטשרנוביל לאחר השואה. בן רבי מנחם נחום טברסקי מלויעב בן רבי מרדכי טברסקי (המגיד מצ'רנוביל) בנו הצעיר של רבי חיים הלברשטאם מצאנז