שלדג הצווארון

שלדג הצווארון (שם מדעי: Todiramphus chloris) הוא שלדג בינוני השייך לתת-משפחת שלדגי העצים. הוא ידוע גם בתור שלדג לבן צווארון, שלדג שחור מסכה או שלדג מנגרובים. טווח התפוצה שלו רחב, ומשתרע מהים האדום ודרום אסיה ועד פולינזיה. מספר תת-מינים פוצלו ממין זה, כולל שלדג האוקיינוס השקט (אנ'), שלדג האיים (אנ'), שלדג הטורזי (אנ'), שלדג מריאנה והשלדג המלנזיי. שלדג הצווארון תואר על ידי הפולימאט הצרפתי ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון בספר Histoire Naturelle des Oiseaux בשנת 1780. הציפור גם אוּיְרה גם על ידי פרנסואה-ניקולה מרטינט ב-Planches Enluminées D'Histoire Naturelle. זה הופק תחת פיקוחו של אדמי-לואי דאובנטון כדי ללוות את הטקסט של בופון. לא האיור ולא התיאור של בופון כללו שם מדעי, אך בשנת 1783 טבע חוקר הטבע ההולנדי פיטר בודאארט את השם הבינומי Alcedo chloris בקטלוג שלו: Planches Enluminées. אב הטיפוס זוהה תחילה באי בורו שבאינדונזיה. הסוג Todiramphus הוצג על ידי המנתח וחוקר הטבע הצרפתי רנה ליסון (אנ') בשנת 1827. הכינוי הספציפי chloris הוא לטינית מודרנית שמשמעותה 'ירוק' או 'ירקרק'. ישנם תת-מינים רבים בטווח החופי והאידי של המין, מהים האדום ועד פולינזיה: abyssinicus (פלזלן, 1856) - חופי הים האדום הדרומיים של סומליה וערב kalbaensis (קוולס, 1980) - חופי צפון מזרח איחוד האמירויות הערביות וצפון עומאן. vidali (שארפ, 1892) - מערב הודו, מרטנאגירי ועד קראלה. davisoni (שארפ, 1892) - איי אנדמן ואיי קוקו (במפרץ בנגל, דרומית למיאנמר) occipitalis (בליית', 1846) – איי ניקובר humii (שארפ, 1892) - חופי מערב בנגל מזרחה לבורמה (כולל הארכיפלג מרגוי), חצי האי המלאי, טיומאן וצפון מזרח סומטרה. armstrongi (שארפ, 1892) - פנים בורמה ותאילנד, הודו-סין ומזרח סין. laubmannianus (גרוטה, 1933) - סומטרה (לא כולל צפון מזרח) ובורנאו. chloropterus (אוברהולסר, 1919) - האיים ליד מערב סומטרה azelus (אוברהולסר, 1919) - Enggano (סמוך לדרום מערב סומטרה) palmeri (אוברהולסר, 1919) - איי ג'אווה, באלי, בוואן וקנג'אן. collaris (סקופולי, 1786) - הפיליפינים, כולל פלאוון והאיים הסמוכים. chloris (בודירט, 1783) - איי טלאוד וסנגיה דרך סולאווסי ועד לסונדאס הקטנה, איי מערב פפואה וצפון מערב גינאה החדשה (חצי האי פוגלקופ ואונין). teraokai (נגמיכי קורדה, 1915) - פלאו אורכו של שלדג הצווארון הוא בין 23 ל-25 ס"מ. הזכר שוקל בין 51 ל-90 גרם, בעוד שהנקבה שוקלת 54-100 גרם. בחלקו העליון צבעו משתנה מכחול לירוק, בעוד שהחלק התחתון יכול להיות לבן או חום. יש צווארון לבן סביב צווארו, ומכאן שמו של השלדג. לחלק מהגזעים יש פס לבן או צהוב על העין, ולאחרים יש כתם לבן בין העין והטר. השטר הגדול שחור עם בסיס צהוב חיוור עד הלסת התחתונה. נקבות נוטות להיות ירוקות יותר מהזכרים. ציפורים לא בוגרות עמומות יותר מהבוגרות עם סימני קשקשים כהים על הצוואר והחזה. לשלדג הצווארון יש מגוון קולות, המשתנים על פי המיקום הגאוגרפי של הזן. הקריאה האופיינית ביותר היא "קי-קי-קי" רועש, חריף ומתכתי החוזר על עצמו מספר פעמים. שלדג הצווארון מצוי לרוב באזורי חוף, במיוחד בביצות מנגרובים. הוא גם מאכלס שטחים חקלאיים, חורש פתוח, שטחי עשב וגנים. בחלקים מסוימים מהתפוצה שלו, במיוחד באיים, ניתן לראות אותו בחלקים פנימיים יותר, כגון ביער או באזורים הרריים. השלדג, כמו גם סוגים אחרים של שלדגים, יושב לרוב על חוטים, סלעים או ענפים חשופים בצורה בולטת. תת-המין המופיע במערב היבשה האירו-אסייתית/אפריקאית הוא abyssinica, בצפון-מזרח אפריקה, הוא מצוי במנגרובים באריתריאה, ותועד גם בסודן וסומליה. מזרחה יותר, בערב, נמצא הגזע kalbaensis בסכנת הכחדה, עם אוכלוסייה של 55 זוגות או פחות. אלה מוגבלים כמעט לחלוטין לאזור איחוד האמירויות הערביות, אך רבייה של מספר פריטים תועדה גם בעומאן. תת-מינים נוספים מופיעים באופן מקומי סביב חופי הודו ובנגלדש ובאיי אנדמן וניקובר. בדרום מזרח אסיה ובאינדונזיה המין נפוץ יותר, ומופיע בעומק הארץ באזורים מסוימים. המזון המועדף על שלדג הצווארון באזורי החוף הם סרטנים קטנים ושרימפס. בנוסף אוכלים השלדגים מגוון רחב של בעלי חיים אחרים ובכללם חרקים (כולל חיפושיות, ציקדות, חרקי מקל, חגבים, עשים ופרפרים), עכבישים, תולעים, חלזונות, צפרדעים, לטאות, נחשים, דגים קטנים, ולפעמים אף ציפורים ועכברים קטנים. שלדג הצווארון יושב כמעט ללא תנועה במשך זמן ממושך וממתין לטרף. כאשר הוא מבחין במשהו הוא גולש למטה כדי לתפוס אותו, ואז עף חזרה אל המוט או הענף עליו ישב. השאריות הבלתי ניתנות לעיכול מוחזרות ככדורים. השלדג מקנן בחורים, או חור טבעי בעץ או ב'מאורה' שנחפרה על ידי השלדג בעץ רקוב, קן טרמיטים בעץ או ברגבי אדמה. לעיתים השלדג עשוילקנן בחורי נקר ישנים. בדרך כלל הנקבה מטילה שתיים עד חמש ביצים לבנבות מעוגלות מונחות ישירות על רצפת המאורה, ללא שימוש בחומר נוסף עבור הקן. שני ההורים לוקחים חלק בדגירה על הביצים ובהאכלת הגוזלים. הגוזלים עוזבים את הקן כ-44 ימים לאחר הבקיעה. לעיתים קרובות ישנן שתי עונות הטלה בשנה. שלדג הצווארון מסווג במצב שימור ללא חשש ברשימה האדומה של IUCN. מדיה וקבצים בנושא שלדג הצווארון בוויקישיתוף שלדג הצווארון, באתר ITIS (באנגלית) שלדג הצווארון, באתר NCBI (באנגלית) שלדג הצווארון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שלדג הצווארון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) שלדג הצווארון, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שלדג הצווארון, באתר GBIF (באנגלית) שלדג הצווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN Lesson, René (1827). "Description d'un nouveau genre d'oiseau. Todirhamphe, Todiramphus". Bulletin des sciences naturelles et de géologie (בצרפתית). 12: 268–271 [269]. Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. p. 102. ISBN 978-1-4081-2501-4. Woodall, P. F. (2020). "Collared Kingfisher (Todiramphus chloris), version 1.0." In Birds of the World (S. M. Billerman, B. K. Keeney, P. G. Rodewald, and T. S. Schulenberg, Editors). Cornell Lab of Ornithology, Ithaca, NY, USA. doi:10.2173/bow.colkin1.01 Collared Kingfisher, RED LIST, ‏1 באוקטובר 2016