laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית החולים האנגלי ביפו

בית החולים האנגלי, המוכר גם כ"הבית הסקוטי", הוא מבנה ברחוב יפת 52 ביפו, שנוסד בשנת 1882 כבית חולים על ידי ביאטריס "בסי" מנגאן. בסי מנגאן, אשר נולדה באירלנד כבתו של כומר, הגיעה ליפו בשנת 1877 בשליחות מיסיונרית. בתחילת דרכה עסקה בהדרכת תפירה ורקמה בבית הספר טביתא, ובלימוד קרוא וכתוב לנשות יפו. בעקבות הבצורת והמגפות שפקדו את יפו בשנת 1878, החלה לעסוק גם בסיוע רפואי לתושבי העיר וסביבתה. היא עזרה לרופא הראשון שהועסק בבית החולים, ד"ר קייסר גוראייב, שהגיע מהקולג' האמריקאי בביירות, השתלמה כאחות והייתה אחראית על המרפאה. בניית בית החולים החלה בשנת 1882 על ידי "החברה הנוצרית המיסיונרית" (C.M.S). בתחילת דרכו כלל בית החולים 18 מיטות שחלקן שימש גם לאשפוז תשושי נפש. בבית החולים הועסקו רופאים ממדינות שונות ומיסיונריות שהגיעו מאנגליה. עובדי בית החולים התגוררו במבנה ששכן מולו, בצדו המזרחי של רחוב יפת, ביחד עם עובדי בית הספר טביתא אשר בו פעל גם בית ספר פרוטסטנטי לבנים. ביאטריס מנגאן נפטרה ב-1885 ונקברה בבית הקברות הפרוטסטנטי ביפו. לאחר מותה עבר ניהול בית החולים לידי קונסטנטין ניוטון, ובית החולים החל לקלוט חולים מכל רחבי הארץ. מתכונת הטיפול בבית החולים כללה השמעת דרשות דתיות לפני תחילת הטיפול והחולים נאלצו להמתין זמן רב לתורם. בתקופת מלחמת העולם הראשונה השתלט צבא האימפריה העות'מאנית על המבנה, ולאחריה הוא שב ושימש כבית חולים. בית החולים פעל ברציפות עד לפרוץ מלחמת העצמאות. לאחר הקמת המדינה ובתחילת שנות החמישים, שימש מבנה בית החולים כבית ספר עברי לבנות. בשנות השישים החל לשמש כבית מלון שהופעל על ידי שוכרים סקוטים ובעקבותיהם קיבל את הכינוי "הבית הסקוטי" המוכר כיום. בית המלון, שעוצב בסגנון עתיק ומהודר, נחשב ליוקרתי וזכה להצלחה בקרב עיתונאים זרים וכן אורחים מקומיים. במשך השנים נפתחו במקום מסעדה הודית ומועדון לילה מפואר. בשנות התשעים נרכש מבנה המלון על ידי יהודי צרפתי שפתח בתהליך שימור קפדני של המבנה ועיטוריו, אשר ניזוקו במהלך השנים. תהליך השיפוץ והשימור הדייקני נמשך כשלוש שנים. בשנים האחרונות משמש המבנה כמתחם סגור לאירועים מיוחדים ופרטיים. בתחילת שנת 2023 החלה חברת YBOX המחזיקה במתחם בתהליך שימור קפדני של ששת המבנים המצויים בו. לאחר השלמתו יהפוך המבנה להוסטל של רשת סלינה עם חדרי אירוח מסוגים שונים, וכן שני מבנים למגורים אשר ייבנו במתחם ובהם 14 יחידות דיור. המבנה והחצר מוקפים בחומת כורכר גבוהה המסתירה את רובם מן הרחוב. בחצר גדלים עצים עתיקים אשר ביניהם זן של תפוזים שהיה נפוץ בארץ, וממנו פותחו בשיטת ההרכבה זני התפוזים המוכרים של ימינו. בחצר חפורה באר מים אשר שימשה לאיסוף של מי הגשמים לצורכי בית החולים. המבנה בן שתי קומות. בקומה הראשונה קיים אולם המרוצף בדוגמת לוח שחמט. בקומה השנייה של המבנה שכנו חדרי החולים בעלי חלונות גדולים במיוחד, שמהם ניתן היה לצאת למרפסת עץ מקורה המקיפה את כל המבנה. חלונות המבנה קמורים וניתנים לסגירה באמצעות תריסי עץ. בנוסף לכך משובצים בהם חלונות עגולים בדומה לאלה המקובלים בספינות. המבנה מרוצף ריצוף צבעוני. דלתות הפנים עשויות עץ ומגולפות בצורות שונות ובין הקומות מוביל גרם מדרגות מעוצב הכולל גופי תאורה. שמואל גילר, בית החולים האנגלי ביפו / הבית הסקוטי, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" רונית סבירסקי, מרימים כוסית לחיי הבית הסקוטי, באתר ynet, 15 במרץ 2005 https://ybox.co.il/project/ybox-נדלן-למגורים/הבית-הסקוטי-תא-יפו/#תמונות%20מהפרויקט
דבון בוסטיק

דבון בוסטיק (באנגלית: Devon Bostick; נולד ב-13 בנובמבר 1991) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע קנדי, אשר מוכר מתפקידו בתור רודריק הפלי, אחיו הבכור של גרג הפלי בשלושת הסרטים הראשונים של "יומנו של חנון", ומתפקידו כג'ספר ג'ורדן בסדרה "המאה" ששיחק בה בין השנים 2014–2017. בוסטיק נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה. אמו, סטפני גורין, היא סוכנת ליהוק בטורונטו, ואביו, ג'ו בוסטיק, הוא שחקן. גם אחיו הצעיר, ג'סי בוסטיק, הוא שחקן. סבו וסבתו מצד אימו הם אנגלים, ואביו הוא ממוצא נורווגי. דבון החל לשחק כשהיה בגיל 10. הוא בוגר בית הספר לאמנויות "אטוביקוק" (אנ') בטורונטו. מדיה וקבצים בנושא דבון בוסטיק בוויקישיתוף דבון בוסטיק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דבון בוסטיק, ברשת החברתית אינסטגרם דבון בוסטיק, ברשת החברתית VK דבון בוסטיק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דבון בוסטיק, באתר AllMovie (באנגלית) דבון בוסטיק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
יחסי ברזיל–מוזמביק

יחסי ברזיל–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין רפובליקת מוזמביק. שתי המדינות חברות באיחוד המדינות דוברות הפורטוגזית. ברזיל ומוזמביק היו מאוחדות למשך שלוש מאות שנה תחת שלטון אחד, שלטון המעצמה הימית דאז, האימפריה הפורטוגזית. הפורטוגלים ששכנו בברזיל שיעבדו עשרות אלפי עבדים ממוזמביק במהלך תקופת העבדות הברזילאית, לפיכך עשרות אלפי ברזילאים הם ממוצא מוזמביקי. במהלך מנוסת משפחת המלוכה הפורטוגלית מפורטוגל לברזיל הייתה אחראית מוזמביק על ענייני העבדים של המדינה. מספטמבר 1964 עד ספטמבר 1974, החזית לשחרור מוזמביק פתחה בעימות מזוין עם פורטוגל למען עצמאות מוזמביק. בדצמבר 1973 הצביעה ברזיל בעד החלטה 3117 של העצרת הכללית של האו"ם לחיסול הקולוניאליזם באזור דרום אפריקה. ב-25 ביוני 1975 קיבלה מוזמביק עצמאות מפורטוגל. ב-7 בנובמבר באותה השנה הכירה ברזיל בעצמאותה וכוננה איתה יחסים דיפלומטיים רשמיים ומלאים. במרץ 1976 נפתחה השגרירות הברזילאית במפוטו, ובינואר 1998 נפתחה השגרירות המוזמביקית בברזיליה. ברזיל ומוזמביק חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים משותפים, ההסכמים התמקדו בעיקר בתחומים א-פוליטיים כגון: בריאות, חברה, חינוך וביטחון. ב-2004 הסכימה ברזיל לבטל 95% מהחוב של מוזמביק אליה (280 מיליון דולר אמריקאי). בשנת 2006 חתמו שתי המדינות על הסכם בנושא שיתופי פעולה בתחום האווירונאוטיקה ועל הכרה הדדית ברישיון הנהיגה של השנייה. בשנת 2015 חתמו שתי המדינות על הסכם לעיגון ופיתוח השקעות במדינה השנייה. נשיא ברזיל פרננדו אנריקה קרדוזו - (2000) נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה - (2003, 2010) נשיאת ברזיל - דילמה רוסף - (2011, 2012) נשיא מוזמביק ז'ואקים שיסאנו - (2001, 2002, 2004) נשיא מוזמביק ארמנדו גבוזה - (2007, 2009) ראש ממשלת מוזמביק עלי איירס - (2012) מוזמביק מיוצגת בברזיל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברזיליה, בירת המדינה. מוזמביק מיוצגת בברזיל גם בדרג הקונסולרי באמצעות 3 קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: ריו דה ז'ניירו, סאו פאולו, ובלו הוריזונטה, ברזיל מיוצגת במוזמביק בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במפוטו, בירת המדינה. Relações Bilaterais (בפורטוגזית), באתר שגרירות ברזיל במפוטו Relations between Brazil and Mozambique (בפורטוגזית וספרדית) גרטה וובר, Shipwreck Shines Light on Historic Shift in Slave Trade, נשיונל ג'יאוגרפיק, 5 ביוני 2015 The History of Brazil–Africa Relations, הבנק העולמי RESOLUTIONS ADOPTED BY THE GENERAL ASSEMBLY DURING ITS TWENTY-EIGHTH SESSION, אתר האומות המאוחדות Acuerdo de Cooperación y Facilitación de Inversiones entre Brasil y Mozambique, אתר "יחסי חוץ", 30 במרץ 2015 EMBASSY OF BRAZIL IN MAPUTO, MOZAMBIQUE CONSULATE OF MOZAMBIQUE IN RIO DE JANEIRO, BRAZIL CONSULATE OF MOZAMBIQUE IN SAO PAULO, BRAZIL CONSULATE OF MOZAMBIQUE IN BELO HORIZONTE, BRAZIL EMBASSY OF BRAZIL IN MAPUTO, MOZAMBIQUE
Casey at the Bat

התור של קייסי לחבוט (Casey at the Bat), היא בלדת ספורט אשר נכתבה על ידי ארנסט ת'אייר (Ernest Thayer) בשנת 1888. הבלדה מספרת על משחק בייסבול של קבוצה בשם "מדוויל ביי בום", ועל הכוכב שלה - קייסי. בשנת 2014 הוחלט להכניס את השיר להיכל התהילה של הבייסבול האמריקאי. השיר תורגם לעברית פעמיים: הבלדה תורגמה לראשונה לעברית על ידי מנחם לס כאשר כתב לעיתון "ידיעות אחרונות" על שבירת שיא ההום ראן של בייב רות'. יעקב (ג'ייסון) אלבאום תרגם אותו ב-2009 ופרסם אותו בבלוג שלו. הבלדה מספרת על קבוצת הבייסבול "מדוויל בום", אותה המציא מחבר השיר ארנסט ת'אייר, ועל כוכב הקבוצה "קייסי", גם הוא פרי דמיונו של ת'אייר. לאחר שהקבוצה ממדוויל בום נקלעה לפיגור של 2 נקודות, אוהדיה חשבו שהסיכויים לניצחון קלושים מפאת חוסר היכולת של השחקנים הבאים לחבוט לפני קייסי. האוהדים חששו שאין ביכולתם של שני אלו לחבוט בכדור ולא להפסל. אבל, קרה נס ושני ה"אפסים" הצליחו לחבוט ולהתקדם בתחנות, במצב כזה כל שנותר לקייסי היה לחבוט מספיק חזק, ובכך יוכלו קייסי ושני השחקנים לפניו לרוץ את כל התחנות. אך קייסי, הנחשב לאגדה בקרב אוהדי "מדוויל בום", אכזב בחבטה הראשונה, בשנייה ובשלישית, וכך גרם להפסד הקבוצה. בשנת 1988, נכתבה הצגה על הבלדה בבימויו של דה-וולף הופר (DeWolf Hopper). ההצגה הועלתה בניו יורק ובשיקגו. מאז כתיבתה ההצגה הפכה לקאלט בבתי ספר רבים בארצות הברית. בשנת 2014, לכבוד פרישתו של באד זליג, ולציון 130 שנה לכתיבת הבלדה, הוחלט להכניס את השיר להיכל התהילה של הבייסבול האמריקאי. מדיה וקבצים בנושא Casey at the Bat בוויקישיתוף תרגום השיר באתר Hoops על פי מנחם לס תרגום השיר מאת יעקב (ג'ייסון) אלבאום בלאדת הבייסבול (ואולי כל הספורט) הגדולה מכולן. אוצר אמריקאי / מנחם לס באתר hoops באד זליג היה הקומישנר של ה-MLB למשך 20 שנה
לילי ריינהרט

לילי פאולין ריינהרט (באנגלית: Lili Pauline Reinhart; נולדה ב-13 בספטמבר 1996) היא שחקנית אמריקאית, מוכרת בשל תפקידה כבטי קופר בסדרת הנוער "ריברדייל" של רשת The CW. ריינהרט נולדה בקליבלנד, אוהיו וגדלה בעיר הסמוכה, ביי וילג'. היא פיתחה אהבה לשירה, משחק וריקודים בגיל 10, והתחננה בפני אמה שתסיע אותה לניו יורק לאודישנים. ריינהרט עברה ללוס אנג'לס כשהייתה בת 18 כדי לפתח קריירת משחק וכמעט ויתרה אחרי חמישה חודשים. ריינהארט שיחקה בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר" וכיכבה בסרטים "השכן הטוב", "מיס סטיבנס", "סוף לנצח" ו"מלכי הקיץ". החל משנת 2017 ריינהרט מגלמת את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה והמסתורין לנוער "ריברדייל" של רשת The CW כאליזבת "בטי" קופר. בשנת 2018 שיחקה בסרטה של מלאני לורן, "הכי רחוק שאפשר" לצד בן פוסטר ואל פנינג. בשנת 2019 גילמה את אנאבל בסרט "נוכלות בלי חשבון"; אודות קבוצת חשפניות שמחליטות למעול בכספים של ברוקרים מוול סטריט שפוקדים את המועדון שלהן. בשנת 2020 שיחקה בתפקיד הראשי לצד אוסטין אברמס בסרט הדרמה-רומנטית "קמיקאל הארטס"; עיבוד לספרה באותו שם של הסופרת האוסטרלית קריסטל סאתרלנד. באוקטובר 2019, ריינהרט הוכרזה כשגרירה של אמריקן אקספרס לקראת ההשקה המחודשת של הכרטיס AmexGreen. באותו חודש, ריינהארט הפכה לדוברת ושגרירה של מותק הקוסמטיקה CoverGirl. בספטמבר 2020, ריינהרט הוציאה ספר שירה בשם "Swimming Lessons: Poems". הספר בוחן נושאים כמו "אהבה צעירה, חרדה, דיכאון, תהילה ושברון לב". ב-18 באוקטובר 2020, ספרה הופיע במקום ה-2 ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. ריינהרט מתרגלת מדיטציה ועברה הכשרה כדי להיות מרפאת רייקי. ריינהארט אובחנה כסובלת מדיכאון בגיל 14. היא גם סובלת מחרדה והפרעת גוף דיסמורפית. היא יצאה מהארון כביסקסואלית ביוני 2020. מדיה וקבצים בנושא לילי ריינהרט בוויקישיתוף לילי ריינהרט, ברשת החברתית פייסבוק לילי ריינהרט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילי ריינהרט, ברשת החברתית אינסטגרם לילי ריינהרט, ברשת החברתית טיקטוק לילי ריינהרט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי ריינהרט, באתר AllMovie (באנגלית) לילי ריינהרט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
ריצ'רד הרמון

ריצ'רד סקוט הרמון (באנגלית: Richard Scott Harmon; נולד ב-18 באוגוסט 1991) הוא שחקן קנדי, המוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ג'ון מרפי בסדרת הטלוויזיה "המאה" של רשת The CW. נולד בשנת 1991 במיסיסאוגה, אונטריו, קנדה לאב במאי ואם מפיקה. ערך את הופעת הבכורה שלו ב-2002 בסדרת הטלוויזיה "ירמיהו". אחותו, ג'סיקה הרמון, שיחקה גם היא בסדרה "המאה". מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד הרמון בוויקישיתוף ריצ'רד הרמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריצ'רד הרמון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד הרמון, באתר AllMovie (באנגלית)
כריסטופר לרקין

כריסטופר לרקין (באנגלית: Christopher Larkin; נולד ב-2 באוקטובר 1987) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי, מוכר בעיקר בשל תפקידו בתור מונטי גרין בסדרת הטלוויזיה "המאה" ברשת The CW. לרקין נולד בטגו, דרום קוריאה. בגיל ארבעה חודשים הוא אומץ על ידי איליין (לבית גולט) ופיטר לרקין, סגן נשיא חברת רילוקיישן. הוא גדל בעיירה חברון, קונטיקט, וחינוכו היה עשיר בתרבות האירית של אביו. הוא החל לשחק בתוכנית הדרמה של חטיבת הביניים שלו, וקיבל את תפקידו המקצועי הראשון בשנת 2001 בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "The Flamingo Rising" של ערוץ הולמרק. הוא גם החל לנגן בגיטרה לאחר שקיבל אחת כמתנה מסבו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון "RHAM" ובאקדמיית הרטפורד הגדולה לאמנויות ב-2005, לרקין הלך ללמוד לתואר ראשון באמנות ותיאטרון באוניברסיטת פורדהם במרכז לינקולן בניו יורק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באוף-ברודוויי בשנה השנייה שלו בקולג' ופספס את סמסטר הסתיו של שנתו האחרונה כדי לגלם את הדמות הראשית בהפקה "קפקא על החוף" בתיאטרון סטפנוולף בשיקגו, אילינוי. לרקין סיים את לימודיו בפורדהם בשנת 2009 ועבר ללוס אנג'לס בשנת 2012 בתקווה למצוא הזדמנויות נוספות למשחק. בשנת 2001 ביצע לרקין את הופעת הבכורה שלו עם תפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה של ערוץ הולמרק "הפלמינגו בירידה". הוא הופיע במספר תוכניות טלוויזיה, כולל "Awkward", "לחיות את החיים" ו"90210". בשנת 2014 החל לשחק את אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה "המאה" ברשת The CW, תפקיד אשר נמשך עד עונתה החמישית ב-2019; בסדרה, גילם את מונטי גרין, נער חכם ובעל ידע טכנולוגי המהווה נכס יקר ערך לתושבים על פני כדור הארץ בשל הידע שלו בתחום התרופות וההנדסה. בשנת 2019 שיחק את דמותו של ג'ונתן ווינטר במיני-סדרת הטלוויזיה "סיפורי סן פרנסיסקו", שעלתה בנטפליקס ומבוססת על סדרת הספרים באותו שם מאת ארמיסטד מופין. בשנת 2011, לרקין הקים את להקת "d'Artagnon" עם חברו ווייד אלאן-מרקוס. הלהקה הוציאה אלבום אחד בשם "A-side". מתוך אלבום הזה, השיר שלהם "Confession" הושמע בפרק השישי בעונה השנייה של "המאה", כמו כן, הוא כלול בפסקול של הסרט "We Made This Movie". כיום, לרקין משחרר מוזיקה תחת הכינוי Carry Hatchet; הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו "The News Today" בז'אנר הפולק ב-29 בספטמבר 2015. אלבומו השני, The" Happiest Album Ever Made", יצא ב-13 בנובמבר 2017 עם השירים שבלטו בו "Julien" ו-"Grey Blues" שיצאו מוקדם יותר כסינגלים. אלבומו השלישי "Jayne Schmayne", שוחרר ב-4 במאי 2021. בתוך אלבום זה, השירים "Round and Round", "Theo" ו-"Only a Fool" שוחררו מוקדם יותר כסינגלים עם קליפים נלווים. 2015: The News Today 2017: The Happiest Album Ever Made 2021: Jayne Schmayne מדיה וקבצים בנושא כריסטופר לרקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטופר לרקין (באנגלית) כריסטופר לרקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטופר לרקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטופר לרקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Play (שיר של ג'ניפר לופז)

Play (בעברית: לנגן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז. השיר יצא לאור ב-27 במרץ 2001, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני שלה, J.Lo. לשיר יצאה גרסת רמיקס שנכללה באלבום הרמיקסים הראשון שלה לופז, J to tha L–O! The Remixes. השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-18 בארצות הברית ובנוסף הגיע לעשירייה הפותחת ב-10 מדינות שונות. בבריטניה השיר גם זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-3. על מנת לקדם את השיר יצא לו קליפ בבימויו של פרנסיס לורנס ובנוסף לופז הופיעה איתו במהלך שתי ההופעות שלה בפוארטו ריקו לקידום האלבום. הוא נכתב על ידי קורי רוני, כריסטינה מילאן, ארנתור בירגיסון ואנדרס בג והופק על ידי השניים האחרונים. השיר הוא שיר דאנס פופ בהשפעת מוזיקת פאנק כאשר הוא הושווה לשירים של הזמרת מדונה בעקבות השימוש בגיטרה חשמלית וביטים של פאנק. מבחינה לירית לופז מבקשת מהדי ג'יי לנגן את השיר האהוב עליה. השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-18 בארצות הברית. בנוסף הוא גם זכה להצלחה רבה ברדיו האמריקאי כאשר הגיע למקום ה-7 במצעד הרדיו הרשמי וזכה להצלחה במצעדים נוספים בארצות הברית כדוגמת מצעד שירי הפופ, שם הגיע למקום השישי ולמקום השני במצעד שירי הדאנס קלאב. בקנדה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-5. בבריטניה השיר גם כן זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-3 ונשאר במצעד במשך 12 שבועות. באוסטרליה השיר זכה להצלחה דומה לבארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-14, שם גם הגיע למעמד זהב. בניו זילנד השיר אף זכה להצלחה גדולה יותר כאשר הגיע למקום ה-7. ההצלחה של השיר הגיע גם לאירופה שם הגיע למקום ה-6 במצעד האירופאי הכללי. השיר זכה להצלחה רבה בעולם, ואף הגיע בשיאו אל המקום ה-18 במצעד הבילבורד הוט 100. מידע על היצירה "Play" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Play" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Play" באתר יוטיוב Jennifer Lopez Lyrics - Play, www.azlyrics.com (באנגלית) "Jennifer Lopez Play Chart History". Billboard. נבדק ב-2018-01-20. ARIA Charts - Accreditations - 2001 Singles, www.aria.com.au (באנגלית) ULTRATOP, www.ultratop.be Index, www.mediatraffic.de Play - EP by Jennifer Lopez on Apple Music (באנגלית בריטית), 2001-03-27, נבדק ב-2018-01-25 Play, 2001-04-16, נבדק ב-2018-01-25
יחסי אוגנדה–אוזבקיסטן

יחסי אוגנדה–אוזבקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אוגנדה לבין רפובליקת אוזבקיסטן. אוגנדה היא מדינה משוונית לא מפותחת שחלק לא מבוטל מהתמ"ג שלה נשען על תוצרת חקלאית וחקלאות, לעומתה אוזבקיסטן היא מדינה מרכז אסייתית שידועה בשטחי המרעה הענקיים שבה ובשטחים הלא מנוצלים הרבים שבה, לפיכך, בשנת 2015 ייצאה אוזבקיסטן לאוגנדה סחורה בשווי 459 אלף דולר אמריקאי, ורובה ככולה הייתה דשנים, רובם אשלגניים וחלקם חנקניים. כאמור, אוגנדה היא מדינה חקלאית. בשנת 2014 הייצוא שלה לאוזבקיסטן עמד על 490 אלף דולר אמריקאי היה ברובו טבק מגולגל (סיגריות) ובחלקו מכונות שינוע והובלה. מאז שנה זו אין נתונים על הייבוא האוזבקי מאוגנדה. What does Uzbekistan export to Uganda? (2015) What does Uzbekistan import from Uganda? (2014)
יחסי מיאנמר–פורטוגל

יחסי מיאנמר–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הרפובליקה הפורטוגלית. מיאנמר מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה. פורטוגל מיוצגת במיאנמר בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ביאנגון, בירת המדינה לשעבר. כלכלת מיאנמר נמצאת היום בשלב ביניים בין המצב הכלכלי שבו הייתה נתונה לאורך תקופת שלטון הגנרלים לבין האפשרויות שפותחת בפניה הסרת החרם הבינלאומי לאחר תחילת המעבר לדמוקרטיה. החקלאות היא הענף הכלכלי העיקרי במיאנמר, ממנו מתפרנסים כשני שלישים מהתושבים. שטחי החקלאות תופסים כשישית מאדמת המדינה. הגידול המרכזי הוא האורז שתופס כמחצית מהשטחים המעובדים במדינה ונפוץ בעיקר באזורי הדלתה העשירים במים. הדבר מתבטא גם בייצוא של מיאנמר לפורטוגל. בשנת 2016 ייצאה מיאנמר לפורטוגל 643 אלף דולר אמריקאי של סחורה, 98 אחוזים מהסחורה היה אורז, 2 אחוזים מהסחורה (ככל הנראה ייבוא אישי) היה טקסטיל. פורטוגל היא אחת המדינות הפחות עשירות במערב אירופה. חלק גדול יחסית מאוכלוסייתה עוסק בחקלאות, בין השאר בגידול ירקות, פירות (בעיקר גפנים ליין ולצימוקים), זיתים ואלוני שעם, וכן דיג. ענפי התעשייה העיקריים הם עיבוד תוצרת חקלאית, יצור סרדינים, צימוקים, יין ושמן זית. משנות ה-60 חלה התפתחות ניכרת גם בענפי תעשייה שאינם מבוססים על חקלאות. אוצרות הטבע של פורטוגל הם: פחם, ברזל, נחושת, טונגסטן ובדיל ששימשו יסוד להקמת תעשייה כבדה. בערים פורטו ובראירו פותחה תעשיית ברזל ופלדה. כן הוקמו בתי-זקוק לנפט ותעשייה פטרו-כימית. ענף כלכלי חשוב בפורטוגל הוא הצי הסוחר. שוב, הדברים מתבטאים בייצוא הפורטוגלי למיאנמר. באותה השנה ייצאה פורטוגל למיאנמר סחורה בשווי 240 דולר אמריקאי, הסחורה הייתה מגוונת למדי וכללה פחם, ברזל, נייר, קרמיקה וטכנולוגיות שונות (מחשבים, טלפונים). מדיה וקבצים בנושא יחסי מיאנמר–פורטוגל בוויקישיתוף Myanmar Embassy in Portugal Portuguese Embassy in Yangon (City) What does Burma export to Portugal? (2016) What does Burma import from Portugal? (2016)
מארק אספר

מארק תומאס אספר (באנגלית: Mark Thomas Esper; נולד ב-26 באפריל 1964) הוא פוליטיקאי אמריקאי. כיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית, כמזכיר הצבא של ארצות הברית ה-23, וכסגן נשיא ליחסי ממשל בריית'יאון. אספר סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1982. הוא קיבל תואר ראשון בהנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בשנת 1986. בנוסף היה מצטיין דקאן באקדמיה וקיבל את פרס דאגלס מקארתור למנהיגות. הוא קיבל תואר שני במינהל ציבורי מבית הספר לממשל על שם ג'ון קנדי בשנת 1995 ותואר דוקטור מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בשנת 2008. הוא נשוי ואב לשלושה. אספר שירת כקצין בדיוויזיה המוטסת ה-101 במהלך מלחמת המפרץ, לאחר מכן שימש מפקד פלוגה רובאית ולאחר שחרורו המשיך לשרת במשמר הלאומי עד שנת 2007. הוא עוטר בלגיון ההצטיינות ובכוכב הארד. בין השנים 1998–2002 שימש כאיש צוות מקצועי בכיר בוועדת החוץ של הסנאט ובוועדת הסנאט לעניינים ממשלתיים. הוא היה גם יועץ מדיניות לסנאטור צ'אק הייגל. בין השנים 2001–2002 היה מנהל ועדת השירותים המזוינים של הבית הלבן. בין השנים 2002–2004 שירת בממשל ג'ורג' בוש כסגן עוזר שר הביטחון למדיניות המשא ומתן, שם היה אחראי להחלטות כגון אי-הפצת נשק גרעיני, בקרת נשק, ובעיות ביטחון בינלאומיות אחרות. אספר היה סגן נשיא באיגוד תעשיות החלל בין השנים 2006–2007. מספטמבר 2007 עד פברואר 2008 שימש כמנהל מדיניות לסנאטור פרד תומפסון במסע הבחירות שלו לנשיאות ב-2008. ביולי 2010 מונה לסגן נשיא ליחסי ממשל בריית'יאון. ב-19 ביולי 2017 הודיע הנשיא דונלד טראמפ כי בכוונתו למנות את אספר למזכיר הצבא של ארצות הברית. ב-15 בנובמבר אושר אספר לתפקיד ברוב קולות בהצבעה בסנאט ביחס של 89–6. וב-20 בנובמבר הושבע לתפקיד. ב-18 ביוני 2019 החליט הנשיא טראמפ למנותו למזכיר ההגנה של ארצות הברית. ב-23 ביולי נכנס לתפקידו לאחר שמינויו אושר בסנאט ברוב של 90 תומכים מול 8 מתנגדים בלבד. ב-9 בנובמבר 2020 הודיע הנשיא טראמפ על סיום תפקידו. דומה היה כי פיטוריו היו בלתי נמנעים מאז שהתגלעו חילוקי דעות בינו לנשיא טראמפ כאשר האחרון קרא לפרוס כוחות צבאיים ברחובות וושינגטון הבירה לאור מחאות ג'ורג' פלויד. אספר התנגד בפומבי לאיומיו של טראמפ להפעיל את חוק ההתקוממות של 1807, שיאפשר לנשיא להשתמש בכוחות צבא פעילים לשם אכיפת חוק. טראמפ זעם כאשר אספר אמר לעיתונאים כי יש להפעיל את חוק ההתקוממות "רק במצבים הדחופים והנוראיים ביותר" וכשגרס כי אין ארצות הברית נמצאת במצב כזה לאחר רצח ג'ורג' פלויד. לפי סיפרו של אספר, טראמפ הציע לחסל קצין איראני בכיר ביותר הפועל מחוץ לאיראן. רעיונות נוספים שהועלו על ידי טראמפ או מקורביו היו שליחת טילים למקסיקו כדי להשמיד את מעבדות הסמים, שליחת 250 אלף חיילים לגבול הדרומי וטבילת ראש ערוף של מנהיג טרור בדם חזיר - כאזהרה לחמושים איסלאמיסטים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מארק אספר בוויקישיתוף מארק אספר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מארק אספר, ברשת החברתית אינסטגרם אמיר אורן‏, ממשל ללא טייס: קלות הדעת וההדק של טראמפ, באתר וואלה, 22 ביוני 2019. לוליטה בלדור ורוברט ברנס, Trump fires Esper as Pentagon chief after election defeat, באתר AP‏, 9 בנובמבר 2020 (באנגלית) האיש הקרוב לטראמפ: "הוא רצה לחסל אישיות בכירה - היינו עלולים להיכנס למלחמה עם איראן", באתר ‏מאקו‏, 6 במאי 2022
תחנת הרכבת חצור הגלילית

תחנת הרכבת חצור הגלילית היא תחנת נוסעים מתוכננת של רכבת ישראל העתידה לשרת את היישובים חצור הגלילית, צפת, ראש פינה ואת הקיבוצים והמושבים באזור הגליל העליון והגולן. התחנה היא חלק מפרויקט קו הרכבת לקריית שמונה. תחנה זו הצפויה לקום סמוך לחצור הגלילית ולשרת גם את תושבי צפת, ראש פינה ושאר תושבי "גוש צפת", וצפון רמת הגולן. ייתכן שבעתיד המסילה לקריית שמונה תשרת גם רכבות משא, מה שיאפשר פיתוח משמעותי בשדה התעופה ראש פינה, בסמיכותו לתחנה זו. דרום–מערבית למקומה העתידי של התחנה תוקם "שכונת שער העיר", בעלת 1,500 יחידות דיור, בכניסה לחצור הגלילית סביב שטחי התחנה, מתכננת המועצה בחצור הגלילית הקמה של מתחם עסקים גדול שייתן מענה תעסוקתי ובילוי לתושבי האזור כולו. ביולי 2016 אושרה תוכנית להארכת מסילת עכו–כרמיאל הקיימת מזרחה וצפונה עד לקריית שמונה ובניית שתי תחנות ביניים – תחנה זו ותחנת הרכבת מירון שעל פי התוכניות תשמש כתחנה משולבת רכבת-רכבל לקבר רבי שמעון בר יוחאי. תחנת הקצה בתוואי, תחנת הרכבת קריית שמונה, עתידה להיות התחנה הצפונית ביותר במדינת ישראל ולשרת את קריית שמונה והיישובים הסמוכים לה. תוואי המסילה עליו תמצא התחנה כולל מנהרות עתידיות מתחת להר מצפה ימים, רמת פשחור ורמת רזים ובנוסף גשר מעל נחל עמוד בתוואי שבין כפר חנניה לתחנה זו. הכשרת התוואי במקטעים אלו תייקר את עלויות הפרויקט. מהתחנה יצאו רכבות דרומה לתל אביב ובאר שבע דרך כרמיאל וחיפה ורכבות צפונה לקריית שמונה. תחנת הרכבת תוקם בסמוך למסוף חצור הגלילית, כמרכז תחבורה של רכבות ואוטובוסים בגליל העליון. חדשות 2, ‏בקרוב: קו רכבת לקריית שמונה, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2016 נעמה גרין, חדש: רכבת ישראל תגיע לקריית שמונה ולמירון, באתר הידברות, 19 ביולי 2016 עופר פטרסבורג, התחנה הבאה, קריית־שמונה, באתר "ידיעות אחרונות", 18 ביולי 2016 מסילת כרמיאל-קריית שמונה באתר נתיבי ישראל (אורכב מהמקור ב-22/8/2015). הרכבת באה: אישור ההיסטורי לתחנת רכבת בכניסה לחצור הגלילית, באתר רשויות, ‏7 ביולי 2021 שכונת שער העיר, באתר חצור הגלילית התחנה הבאה: חצור הגלילית, באתר ישראל היום, ‏7 באוקטובר 2020
ארץ לעולם לא

ארץ לעולם לא (באנגלית: Neverland היא אי בדיוני המתואר בספרו של ג'יימס מתיו ברי "פיטר וונדי". מוכרת בעברית גם בשם ארץ שום מקום בסדרת האנימה "פיטר פן" בדיבובה לעברית) על פי ספרו של ברי, כל מי שנמצא בארץ לעולם לא אינו מזדקן, ועל כן הפך שם האי הבדיוני למטפורה לילדות נצחית וחיי נצח. בטיוטות הראשונות של הספר נקרא האי "ארץ לעולם לעולם לעולם לא של פיטר" (Peter's Never Never Never Land). במחזה שהוצג קוצר שם האי ל"ארץ לעולם לעולם לא" (Never Never Land) ובספר שפורסם נקרא האי "ארץ לעולם לא" (Neverland). על פי התיאור בספר, אל האי ניתן להגיע במעוף "הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר" (בסרטי פיטר פן פירשו משפט זה כ"עד הכוכב השני מימין, ואז ישר עד הבוקר"). באי מתגוררים הילדים האבודים יחד עם פיטר פן, אינדיאנים, בנות ים, שודדי הים אותם מנהיג קפטן הוק, וכן התנין שאכל את ידו של הוק ומנסה למצוא אותו על מנת לאכול את ידו השנייה. האי סב למעשה סביב פיטר פן וכל תושביו מושפעים ממעשיו. ולמרות שאף אחד לא מזדקן, ושכל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה. כשהלילה יורד, זה הזמן שכל הילדים מתחילים להתגעגע להורים שלהם. הם בוכים כל הלילה, עד שהם נרדמים או עד שהבוקר עולה. מקומות באי: מפרץ הפיראטים (עם ספינת "רוג'ר העליז"), עץ לעולם-לא/התליין (מקום המחבא של הילדים האבודים, השם השתנה), לגונת בנות ים, יער הפיות.
פורד פרקליין

פורד פרקליין (באנגלית: Ford Parklane) היא מכונית בתצורת סטיישן, מתוצרת חברת פורד, ארצות הברית אשר יוצרה בשנת 1956. סך הכול יוצרו 15,186 יחידות. 3 דלתות בלמים - 11 "תופים" הרכבת "רדיו AM" - בעלות של 100 דולר 4 מושבי כוח - (way power seats) תוספת של 60 דולר פורד פרקליין פורד פרקליין פורד פרקליין פורד פורד דל ריו מדיה וקבצים בנושא פורד פרקליין בוויקישיתוף פורד פרקליין, סרטון באתר יוטיוב פורד פרקליין, סרטון באתר יוטיוב פורד פרקליין, סרטון באתר יוטיוב "פורד פרקליין" - תמונות (autocollections.com/index) מנועי "פורד פרקליין" oldcarbrochures.com/static/NA/Ford/1956%20Ford/1956_Ford_Wagons "פורד פרקליין" motor1.com/news/86668/ford-parklane-station-wagon "פורד פרקליין" classicdriver.com/en/car/ford/parklane/1956