laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרגזיה

פרגזיה (בפורטוגזית: Freguesia) היא יחידת חלוקה מנהלית טריטוריאלית הקטנה ביותר בפורטוגל וגם בכמה מושבות פורטוגזיות לשעבר, כמו מקאו, שהיא חלק מסין וכף ורדה שבאפריקה. היא שקולה למועצה מקומית, להבדיל מ"פארוקיה" (paróquia), שהיא יחידת חלוקה כנסייתית. הפרגזיה ממלאת בפורטוגל גם תפקיד של מחוז בחירה. הפרגזיה היא תת-יחידה של היחידה הקרויה "קונסליו" (concelho, "מועצה"), שמשמעותה היא מועצה עירונית או "מוניקיפיום". הפרגזיה מנוהלת על ידי "ז'ונטה" (junta de freguesia) הנבחרת מתוך אספת הפרגזיה (assembleia de freguesia) העומדת לבחירה כל 4 שנים. בראש הז'ונטה עומד יושב ראש. לאחר הרפורמה של 2013 יש בפורטוגל 3,091 פרגזיות ו-308 קונסליוש. המילה "פרגזיה" נוצרה מהלחמת המילים הלטיניות Filli Eclesiae (פילי אקלסיאה), כלומר "בני הכנסייה". עד לתקופת הליברליזם בהיסטוריה של פורטוגל, במאה ה-19, המושגים "פרגזיה" ו"פארוקיה" והמושגים "קונסליו" (מועצה) ו"מוניסיפה" (מוניקיפיום) היו מילים נרדפות. זאת מפני שפורטוגל ירשה מבנים אזרחיים וכנסייתיים שהיו מעורבבים מימי הביניים. המושג "פְרֶגֵש" (freguês), תושב הפרגזיה, זהה לזה של חבר הפארוקיה, נתון לניהולו של הכומר. הרפורמה המנהלית מ-18 ביולי 1835 קבעה מבנה אזרחי נבדל, שנקרא "זיונטת הפארוקיה" (Junta de Paróquia), שהוא אוטונומי לעומת המבנה המנהלי הכנסייתי. למרות שהז'ונטה האוטונומית (המוסד הפועל המקומי) לקח לאחריותו את ניהול העניינים האזרחיים של הפארוקיה, ההתייחסות לאזרחים ולחלוקת השטח ממשיכה להיות כאל חלוקה מנהלית כנסייתית. אחרי מהפכת 1911 המשטר הרפובליקני, האנטיקלריקלי, החליט להבליט את ההבחנה בין המבנים האזרחיים ובין אלו הכנסייתיים של המדינה. בהתאם לחוק מס. 621 מ-23 ביוני 1916, ה"פארוקיות" האזרחיות קיבלו את השם "פרגזיות" והז'ונטה שלהן שינתה את שמה ל"ז'ונטה דה פרגזיה". כל קונסליו יכול להתחלק לכמה פרגזיות. קיימים שישה "קונסליוש" בפורטוגל המורכבים מפרגזיה אחת, כלומר הקונסליו זהה לפרגזיה: אלפיראסה (Alpiarça), האי קורבו (Corvo), פרטו סאנטו (Porto Santo), סאו בראש דה אלפורטל (São Brás de Alportel) וסאו ז'ואו דה מדיירה (São João da Madeira). הקונסליו הכולל הכי גדול של פרגזיות הוא בארסלוש (Barcelos), בו קיימות 89 פרגזיות. לפי המכון הלאומי לסטטיסטיקה קיימות בפורטוגל 4,257 פרגזיאש. השלטונות הפרטוגזים מחלקים את פרגזיות לשלושה סוגים: פרגזיות עירוניות עם צפיפות אוכלוסין מעל 500 תושבים/קמ"ר או עם יותר מ-5,000 תושבים. פרגזיות חצי-עיריונית עם צפיפות בין 500 - 100 תושבים/קמ"ר או אוכלוסייה בין 2,000-5,000 תושבים. פרגזיות כפריות - השאר. במקאו ישנם שני קונסליוש ושבע פרגזיאש. בכף ורדה, לעומת זאת, ישנם 22 קונסליוש ו-32 פרגזיאש. בברזיל עדיין משתמשים, באופן מסורתי, במושג "פרגזיה" במקרה של כמה רבעים היסטוריים של ערים מסוימות. לדוגמה, בעיר פלוריאנופוליס, בירת מדינת סנטה קטרינה קיימות פרגזיות כמו ריבייראו דה איליה (Ribeirão da Ilha) (1749), נוסה סניורה דא קונסייסאו דה לגואה (Nossa Senhora da Conceição da Lagoa) (1750 או Lagoa da Conceição) ונוסה סניורה דאס נססידאדס דה סנטו אנטוניו דה לישבואה (Nossa Senhora das Necessidades de Santo Antônio de Lisboa). תת חלוקה אנלוגית קיימת גם במדינת לואיזיאנה בארצות הברית. בספרד יחידות דומות נקראות פארוקיאס parroquia, לפי שם החלוקה הכנסייתית. חלוקה מנהלית של פורטוגל מדיה וקבצים בנושא פרגזיה בוויקישיתוף חוקת פורטוגל סעיף 245‏ (בפורטוגזית) פורטל הפרגזיות ברשת (בפורטוגזית) נתוני המרשם המנהלי הרשמי של פורטוגל 2011
צ'ג'ו

צ'ג'ו (נקרא בעבר קֶלְפָּאר – Quelpart) הוא אי געשי בדרום קוריאה הדרומית, בפרובינציית צ'ג'ו דו. האי מרוחק כ-100 ק"מ מן החוף הדרומי של המדינה. שטחו 1,845 קמ"ר, והוא האי הגדול במדינה. לפני מלחמת קוריאה אירעה באי התקוממות (אנ'), שנמשכה גם במהלך המלחמה וגבתה את חייהם של עשרות אלפי בני אדם, והפכה לטראומה לאומית בקוריאה הדרומית. האי צ'ג'ו נוצר מגעשיות שמקורה בהר הגעש האלאסאן – הר הגעש הגבוה ביותר בקוריאה הדרומית, גובהו 1,950 מ'. האי שבמרכזו שוכן הפארק הלאומי האלאסאן (קרי: "הפארק הלאומי של הר האלא") הוכר על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית בשנת 2002. נופו הגעשי של האי וצינורות הלבה שבו הוכרזו בשנת 2007 כאתר מורשת עולמית. בשנת 2011 זכה האי להיכלל ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע במסגרת תחרות שהחלה בשנת 2007. נתיב התעופה העמוס בעולם (נכון ל-2012) הוא בין האי צ'ג'ו לסיאול, ועוברים בו מעל 10 מיליון אנשים מדי שנה. האי הגעשי צ'ג'ו וצינורות הלבה האניו צ'ג'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בורה שניטמן, ג'ג'ו: פלא עולם ונשות-הים של קוריאה הדרומית, באתר ynet, 17 ביוני 2012 יהודית הספל בן-דק‏, אי ירוק בים: חופשה חלומית בין פלאי עולם שלא תמצאו בשום מקום אחר, באתר וואלה, 29 בדצמבר 2016 יובל נעמן, ‏האי צ'ג'ו – פלא של פעילות געשית ובנות ים אמיצות, באתר GoTravel מהו האי ג'ג'ו שבקוריאה?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה חיים איסרוביץ', ‏אי המוות: 70 שנה לטבח שהוביל לאחד הפרקים בתולדות קוריאה הדרומית, באתר מעריב אונליין, 5 באפריל 2018 באתר אקונומיסט ערך זה הוא קצרמר בנושא קוריאה הדרומית ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וקנין

וקנין (לפעמים נכתב גם כועקנין, ואקנין, ועקנין או וואקנין) הוא שם משפחה שנוצר מהגיה ברברית לשם הפרטי יעקב. שמות המשפחה בקבוצה זאת נגזרו מהשם הפרטי "עקנין", שהוא שם חיבה בֶּרְבֵּרִי של השם המקראי "יעקוב". פירוש התחילית הבֶּרְבֵּרִית "-וא" הוא "בנו של". ועקנין מתועד כשם יהודי במרוקו החל מהמאה ה-12. ואקנין מתועד כשם משפחה יהודי במאה ה-18 במרוקו, כשהרבנים דוד ויעקב ועקנין חיו במרוקו במאה זאת. האם התכוונתם ל... אשר וקנין – קצין בדימוס בדרגת גונדר, אשר כיהן כסגן נציבת בתי הסוהר בישראל בני וקנין – ראש עיריית אשקלון יצחק וקנין – חבר הכנסת מטעם סיעת ש"ס ישי וקנין – מנכ"ל משרד מבקר המדינה מישאל וקנין – מנהל, דירקטור ואיש עסקים ישראלי סימה וקנין מכשפה – סרט ישראלי משנת 2003 ואקנין/ועקנין אביב ואקנין – גולש גלים ישראלי ג'ורג' רפאל רפי ואקנין – רופא ישראלי ועקנין דוד ועקנין – רב בטבריה יצחק ועקנין – פוליטיקאי ישראלי שכיהן בתפקידים: שר לשירותי דת, חבר הכנסת מטעם סיעת ש"ס, סגן יושב ראש הכנסת, יו"ר ועדת האתיקה, יושב ראש הלובי החקלאי וסגן שר בממשלת ישראל מאיר ועקנין – הרב הספרדי ואב בית הדין טבריה בעל שו"ת ויאמר מאיר מירית ועקנין – מנחת הישרדות תוכנית טלוויזיה ישראלית לי עברון-ועקנין – סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית רפי ועקנין – פעיל ציוני והרוג מלכות יהודי-מרוקאי וואקנין סימה וואקנין-גיל – כיהנה בעבר כצנזורית הצבאית הראשית קינן
הדרך אלי

הדרך אלי הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת עדנה לב. האלבום יצא לאחר גירושיה מיורם שיינמן ב-1987, וחזרתה לארץ. לב ניסתה לחדש את הקריירה שלה בארץ אך רק ההתחלה הייתה טובה, כאשר זכתה במקום השלישי בפסטיגל עם השיר "הדגל שלי". את השיר כתב יורם טהרלב והלחינה אילנה אביטל, שהייתה חברתה הטובה של לב. שיר זה הפך ללהיט ומושמע לעיתים גם היום בימי עצמאות. ב-1989 פגשה לב את המוזיקאי אריק רודיך, שהיה פופולרי באותה תקופה, והחלה לעבוד על האלבום, בקו רוקיסטי ברור. בחודשים הראשונים להקלטות יהודית רביץ עזרה ללב, עד שהיא החליטה לפרוש. הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "יותר", שכתב לה יהונתן גפן והלחין לה יצחק קלפטר. בעקבות הצלחת השיר שהפך ללהיט ידוע (ונלמד עד היום בבתי ספר בשל מילותיו החינוכיות) הגיע סינגל נוסף, "תדליק אותי", שגם מילותיו נכתבו על ידי גפן, והפעם המלחין היה יאיר קלינגר. הסינגל הבא, "כל הדרך אלי", נכתב והולחן על ידי אסתר שמיר וזכה להצלחה רבה. זהו השיר היחיד ששמיר כתבה ללב. האלבום יצא באותה שנה על גבי תקליט, אך "הדגל שלי" לא נכלל בו. ממנו זכו להצלחה כל השירים, ביניהם "כל הדרך אלי", שכתבה לה אסתר שמיר, "המילה האחרונה", "עכשיו הזמן" ו"אל תשכח". באלבום נכללים גם השירים "אהובת המטאדור", שנכתב לפי מנגינה ספרדית והשיר הקברטי "שוב פניה למולי", שנכתב לפי מנגינה צרפתית. את האלבום מסיימת גרסה מחודשת ללהיט העבר שלה "שתי אחיות", אך מילות השיר לא מופיעות בצד האחורי של עטיפת האלבום. לשיר "יותר" בוים קליפ שזכה להצלחה. האלבום לא זכה להצלחה מיוחדת. לדברי לב, עלות ההפקה שלו עלה כמעט כמו דירה. לאחריו היא עברה עם בתה היחידה נטלי לארצות הברית, וחזרה ב-1993 עם האלבום יותר מקרוב, שגם הוא לא זכה להצלחה והשאיר להיטים שנשכחו. בנוסף, האלבום היה אלבומה הראשון של לב שיצא על גבי דיסק. יותר (יהונתן גפן - יצחק קלפטר) (3:12) סינגל הבכורה של האלבום, שזכה להצלחה ומילותיו החינוכיות נלמדות עד היום בבתי הספר. גם הקליפ שבוים לשיר זכה להצלחה. אל תשכח (יורם טהרלב - נורית הירש) (4:53) ב-2010 הקליטה לב גרסה חדשה לשיר, שיצאה כסינגל. המילה האחרונה (אהוד מנור - אריק רודיך) (3:49) זאת השתיקה (ברוך פרידלנד) (3:13) השיר, בעל התוכן האניגמטי, זכה להצלחה אך לא הוקלט פעם נוספת. כל הדרך אלי (אסתר שמיר) (4:41) תדליק אותי (יהונתן גפן - יאיר קלינגר) (3:35) השיר הפך ללהיט ענק, וב-1991 הופיע בפסקול הסרט "אבא גנוב 3" בו שיחקה. עכשיו הזמן (יואב גינאי - אילנה אביטל) (3:27) מלחינת השיר, אילנה אביטל, הייתה חברתה הטובה של לב, והיא הלחינה לה ב-1987 את השיר "הדגל שלי", למילים של יורם טהרלב, והשיר השתתף בפסטיגל וזכה במקום השלישי. אהובת המטאדור (דודו ברק - עממי ספרדי) (2:43) השיר זכה להצלחה רבה וזכור בזכות נגינת הגיטרה שלו, ובזכות השורה "רק את המטאדור את אוהבת...". שוב פניה למולי (עדנה לב - עממי צרפתי) (3:07) השיר, אשר היה בסגנון קברט, זכה להצלחה אך לא נכלל באלבומים נוספים. שתי אחיות (יורם טהרלב - אברהם זיגמן) (3:02) גרסה מחודשת ללהיט העבר של לב מפסטיבל הזמר המזרחי 1972. גרסה זו הייתה קצבית יותר, והמוזיקה המזרחית הודגשה בה יותר מהגרסה המקורית. היא נכללה רק באוסף השירים הראשון שיצא ללב ב-1996 ונקרא עדנה לב - האוסף. עדנה לב - שירה אריק רודיך - עיבודים והפקה מוזיקלית, פסנתר, אורגן, סינטיסייזר גברי מזור - ניהול אומנותי נאור דיין - גיטרה חשמלית בנצי גפני - גיטרה בס אלון הלל - תופים חיים רומנו - גיטרה חשמלית ואקוסטית עמיר גבירצמן - סקסופון גלעד עצמון - סקסופון אופירה יוספי - קולות רקע מיכל מלאכי - קולות רקע גיא יפה - קולות רקע דלית כהנא - קולות רקע כך נכתב בחוברת של האוסף הכפול של לב לפי האוסף הכפול של לב
פסגור

פסגור (הלחם בסיסים של פס וסְגוֹר; באנגלית: Lock Zipper Bag) היא שקית בעלת פס סגירה לשימוש רב־פעמי. בדרך כלל מעל פס־הסגירה מסומן פס בצבע אדום, שנועד להדגיש שזהו פסגור. בפסגור נעשה שימוש רב בתעשייה לרוב באריזות עבור מוצרים אלקטרוניים כאמצעי לאחסון רכיבים. שימוש נפוץ נוסף בפסגור הוא לאריזת מזון ושימורו. פסגורים פסגורים המכילים רכיבי חומרה שבדרך כלל מקבלים בחבילה של מוצר חשמלי פסגורים תעשייתיים שומרן שקית מדיה וקבצים בנושא פסגור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פני חימר

פני חימר (באנגלית: Clayface) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. פני חימר המקורי (קרלו) הופיע לראשונה בחוברת Detective Comics #40 מיוני 1940 ונוצרה על ידי בוב קיין. פני חימר המקורי הוא האלטר אגו של בזיל קרלו, שחקן סרטי בי מובי שהחל בחיי פשע בהשתמשו בזהות אותה גילם בסרטי האימה בהם שיחק. עד כה השתמשו בזהות זו שבע דמויות מלבדו - מאט הייגן, פרסטון פיין, סונדרה פולר, קסיוס "קליי" פיין, פיטר מאלי, טוד ראסל וג'וני ויליאמס. לרובם גוף עשוי חרסית ויכולות שינוי צורה. בסדרה באטמן - הסדרה המצוירת פני חימר הוא האלטר אגו של מאט הייגן. הייגן היה שחקן סרטי קולנוע עד אשר נפגע בתאונה שהשחיתה את פניו. תעשיין מושחת בשם רונלד דאגט מציע לו משחה מיוחדת שמאפשרת לו לעצב את פניו, וכך לשקם את הקריירה שלו. בתמורה למשחה, שהיא בעלת השפעות ממכרות, על הייגן להתחזות לאנשים שונים (על ידי שימוש במשחה ועיצוב פניו) ולבצע מעשי פשע עבור דאגט. באחת הפעמים הייגן מתחזה לברוס ויין ומפליל אותו. בסופו של דבר, כאשר הייגן לא יכול לשלם יותר לדאגט ולבצע פשעים עבורו, דאגט שולח בריונים ששופכים עליו מנת יתר מהמשחה - דבר ההופך אותו ל"פני חימר" - מפלצת גדולה העשויה מחימר היכולה לשנות את מראהה וצורתה בכוח הרצון. בסדרה הבאטמן יש שני אנשים שעוטים את הזהות של פני חימר: איתן בנט ובזיל קרלו. בנט היה שוטר בגות'אם שעבד עם שוטרת בשם "איילין יאן" וחברו הטוב של ברוס ווין. על פי הסדרה הוא הפך להיות פני חימר בעקבות כך שנחשף לחומר של הג'וקר שגרם להמסת ליבו ולהפיכת עורו לגוש חימר מהלך. דמותו של פני חימר מדורגת במקום ה-73 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרות האנימציה השונות של באטמן מדבב השחקן רון פרלמן. סאנדמן - דמות קומיקס של חברת מארוול קומיקס המתחרה. דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס Top 100 Comic Book Villains of All Time: #73 - Clayface ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפיתום

הפיתום (באנגלית: Ventriloquist) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Detective Comics #583 מפברואר 1988 ונוצרה על ידי צמד הכותבים אלן גראנט וג'ון וגנר והמאייר נורם ברייפוגל. הפיתום הוא האלטר אגו של ארנולד וסקר, אדם צנוע ושקט שנולד למשפחת פשע רבת השפעה והחל לפתח הפרעת זהות דיסוציאטיבית לאחר שחזה ברצח אמו בידי בריונים ממשפחת פשע יריבה. וסקר מתכנן ומבצע את פשעיו דרך בובה בשם "פני צלקת", בעלת אישיות של גנגסטר ואשר לבושה בחליפה מחויטת בנוסח שנות ה-20 של המאה ה-20. לקראת אירועי "המשבר האינסופי", וסקר נרצח בידי מתנקש בשירות הלבן הגדול. בתקופה שלאחר המשבר האינסופי הוצגה דמותה של פייטון ריילי, בתו של ראש משפחת פשע אירית בגות'אם סיטי, אשר נטלה את זהותו של הפיתום. בהבדל מוסקר, שנחרד מהאפשרות להזיק לבובתו "פני צלקת", ריילי ממלכדת את בובותיה להתפוצץ והיא נכונה לבצע פעולות אלימות יותר. מאוחר יותר נישאה לג'וני סבטיני, מאפיונר ממשפחת הפשע האיטלקית, כסימן להשכנת שלום בין משפחות הפשע. אולם, נישואיהם היו נטולי רגש והיא ניסתה להרוג אותו מספר פעמים בעזרתו של "פני צלקת". נחשבת למתה לאחר שהשניים נאבקו ונפלו למים. באתחול המחודש של חברת DC קומיקס לאחר אירועי פלאשפוינט, ארנולד וסקר הוחזר לחיים וחזר לחיי הפשע. במקביל, פיתום חדשה בשם שאונה בלזר הוצגה בחוברות "באטגירל", אשר משתמשת בבובה שונה בשם פרדי על שם אחיה התאום אשר היה קורבנה הראשון. אחיה היה שחקן צעיר, אביה היה נגן פסנתר ואמה הייתה בלרינה, והיא גדלה בקנאה ובתחושת בדידות. לאחר שהרגה את אחיה מקנאה, היא הרגה ליצן במסיבת יום הולדת של תלמיד בכיתתו של אחיה, לקחה את בובת הפיתום שלו והפכה אותה ל"שותפה בפשע". דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכובען המטורף (קומיקס)

הכובען המטורף (באנגלית: Mad Hatter) הוא דמות בדיונית של נבל-על, המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman #49 מאוקטובר-נובמבר 1948 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. דמותו מבוססת על הכובען המטורף מהרפתקאות אליס בארץ הפלאות פרי עטו של הסופר לואיס קרול. הכובען המטורף הוא האלטר אגו של ג'רוויס טץ', מדען בעל מוח קרימינלי חריף הממציא מכשירים טכנולוגיים מתקדמים לשליטת מחשבות. כמו שאר נבלי באטמן, גם דמותו הפכה לאפלה יותר ויותר עם השנים. אפיונו משתנה מעת לעת מפסיכופת מרושע לשלומיאל קורא מחשבות. הוא ידוע בתלבושתו המחויטת ובכובעו הגדול הירוק, בו הוא מחביא את מכשיריו. טץ' נעשה חבר בקבוצת ששת הסודיים, ולאחר שיצא מהקבוצה חבר להוגו סטריינג', הדחליל, דו-פרצוף והפינגווין בניסיון להימלט מגות'אם סיטי לאור העובדה שאמנדה וולר ויחידת המתאבדים חוטפים נבלים ומגרשים אותם לעולם אחר. באמצע הפגישה, יחידת המתאבדים פרצו לבניין ועצרו אותם. התגלה כי הקבוצה גרשה את טץ', שחזר ליקום DC הרגיל. במהלך אירועי "המשבר האחרון", הבלש דן טורפין פנה אל רנה מונטויה בנוגע להיעלמותם של ילדים והקשר לקבוצת "מועדון הצד האפל". הם מגלים כי דארקסייד עומד מאחורי המועדון בצורה אנושית, ומתכנן להשתמש בילדים ובמשוואת האנטי-חיים כדי לשעבד את האנושות. טורפין מגלה כי טץ' סייע לדארקסייד בנעשה באמצעות כובעי השליטה שלו, ומכה אותו באכזריות לפני שטץ' הודה כי הילדים נלקחו לבלודהייבן. מאוחר יותר, מתגלה כי קסדות הפראדמונים של דארקסייד נוצרו משילוב של טכנולוגיה מאפוקוליפס והטכנולוגיה של טץ'. לאחר עימות נוסף עם ששת הסודיים, טץ' חובר אל הפינגווין על מנת להרוג את המסיכה השחורה. הם מצליחים לשלוט על באטמן, שמתאושש לפני שהרג את המסיכה השחורה. טץ' נכלא בארקהם אסיילום, ושכר את דת'סטרוק והטיטאנים שיוציאו אותו מהכלא. דמותו של הכובען המטורף זכתה למגוון עיבודים נוספים לקומיקס. רודי מקדואל דיבב את דמותו בסדרות האנימציה "באטמן - הסדרה המצוירת", "ההרפתקאות החדשות של באטמן" ו"סופרמן: סדרת האנימציה". רובין אטקין דאונס דיבב את הדמות בסרט האנימציה "באטמן: דם רע", ופיטר מקניקול דיבב את קולו בסדרת משחקי "באטמן: ארקהם". דייוויד וויין גילם את הדמות בסדרת הטלוויזיה משנות ה-60. ובנדיקט סמואל גילם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "גות'האם". דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הברדס האדום

הברדס האדום (באנגלית: Red Hood) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. דמותו של הג'וקר כברדס האדום הופיעה לראשונה בחוברת Detective Comics #168 מפברואר 1951 ונוצרה על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר בוב קיין. דמותו של ג'ייסון טוד הופיעה לראשונה בחוברת Batman #357 ממרץ 1983 ונוצרה על ידי הכותב ג'רי קונוויי והמאייר ג'ין קולן, ודמותו כברדס האדום הופיעה לראשונה בחוברת Batman #635 מפברואר 2005, בכתיבתו של ג'ו ויניק ובאיורו של דאג מאנק. הברדס האדום הוא אלטר-אגו אותו חלקו שתי דמויות - הג'וקר וג'ייסון פיטר טוד. הג'וקר אימץ את זהות הברדס האדום כמסכה פשוטה שמטרתה להסתיר את זהותו במהלך פשעיו. במהלך קרב עם באטמן, הברדס האדום עתיד ליפול לתוך בור כימיקלים ממנו הוא יוצא עם עור לבן, שיער ירוק, שפתיים אדומות וחסר שפיות. ג'ייסון טוד היה השני ליטול את זהות רובין, עוזרו של באטמן ובנו המאומץ. לאחר שנהרג בידי הג'וקר, טוד הוחיה בעקבות אירוע משנה מציאות שנוצר בידי סופרבוי פריים, ונעשה נקמן וכועס לאחר אמנזיה ממושכת וחשיפה לבור הלזרוס. הוא מופיע כאנטגוניסט של קשת הסיפור "באטמן: מתחת לברדס", ממשיך להופיע כאנטגוניסט לאחר מכן בחוברות באטמן ובהדרגה נעשה לאנטי-גיבור. דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הציידת

הציידת (באנגלית: The Huntress) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן וציפורי הטרף ביקום DC קומיקס. הלנה ויין, הציידת הראשונה מארץ-2, הופיעה בתור הארד של הקומיקס בחוברת All-Star Comics #69 מדצמבר 1977 ונוצרה על ידי הכותב פול לוויץ והמאייר ג'ו סטאטון. הלנה ברטינלי, הציידת של ארץ-1, הופיעה לראשונה לאחר המשבר בעולמות האינסופיים בחוברת Huntress #1 מאפריל 1989 ונוצרה על ידי הכותב ג'ואי קווליירי והמאייר ג'ו סטאטון. הציידת היא האלטר אגו של הלנה רוזה ברטינלי, נערה מתבודדת שנולדה למשפחת מאפיה והחליטה ללחום בפשע ובמאפיות. סיפור המקור שלה מ-1989 הוא שהיא נאנסה בגיל שש בידי ראש משפחת פשע יריבה למשפחת הפשע ברטינלי, מה שגרם להוריה לשלוח אותה לפנימייה ולצוות אליה שומר ראש, שיגן עליה וילמד אותה צורות שונות של לחימה. כאשר היא חוזרת לביתה בגיל 19, היא עדה לחיסולם של משפחתה ונשבעת להילחם בפשע. סיפור המקור המשוכתב שלה, שנכתב בידי הכותב גרג ראקה בשנת 2000, גורס שהיא הייתה עדה לחיסולם של משפחתה בגיל שמונה, ואומנה בלחימה בין היתר בידי ויק סייג' וריצ'רד דרגון כדי ללחום בפשע בגות'אם סיטי. שיטות הפעולה הקטלניות והאלימות שלה, המנוגדות לאלו של באטמן, יוצרות עימותים בין השניים לעיתים קרובות. היא נעשית באופן זמני לבאטגירל באירועי "שטח הפקר", והיא חברה מייסדת של קבוצת ציפורי הטרף, יחד עם ברברה גורדון ודיינה לאנס. דמותה מתבססת על הציידת הלנה ויין מהמשכיות ארץ-2 שלפני המשבר בעולמות האינסופיים, בתם של ברוס ויין וסלינה קייל. לאחר האתחול המחודש "ה-52 החדשים" שבעקבות אירועי פלאשפוינט, הלנה ויין מארץ-2 הופיעה בתור הציידת של יקום DC. היא הייתה בתם של ברוס ויין וסלינה קייל ולחמה בפשע כרובין, אך לאחר מותו של אביה בידי הפראדמונים של דארקסייד, היא וחברתה סופרגירל עברו ליקום DC באמצעות צינור בום. היא לחמה בפשע ברחובות גות'אם של יקום DC, עד שהיא וסופרגירל חזרו לארץ-2 והצטרפו לקבוצת "פלאי העולם". הלנה ברטינלי מארץ-1 לאחר אירועי פלאשפוינט זייפה את מותה, נעלמה ונעשתה סוכנת בסוכנות הביון ספיירל. בגרסה זו היא אישה כהת עור ממוצא איטלקי. היא צוותה לסוכן ספיירל דיק גרייסון/סוכן 37 במשימה לאסוף חלקי גוף המעניקים למשתמש בהם את כוחותיהם של חברי ליגת הצדק, ובמשימה זו נלחמו במידנייטר שנשלח לחפש את האיברים גם הוא בשליחות ארגון עוין. כאשר מנהל הסוכנות מינוס בגד בסוכנות, ברטינלי הרגה אותו והתמנתה למחליפתו. היא עזבה את ספיירל במהלך אירועי "הלידה מחדש של DC" בשנת 2016 וחזרה לזהות הציידת. דמותה של הציידת מופיעה בסדרת הלייב אקשן "החץ" בגילומה של השחקנית ג'סיקה דה גואו. גולמה על ידי מרי אליזבת' וינסטד בסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת". דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבא מונטנגרו

צבא מונטנגרו (במונטנגרית: Vojska Crne Gore) הוא שמם של הכוחות המזוינים של מונטנגרו ואחד הצבאות הצעירים ביותר ביבשת אירופה. הוקם בשנת 2006. למעשה הייתה זאת הקמה מחדש, שכן בשנים 1878 - 1918 (שנות העצמאות הראשונה של מונטנגרו) היה קיים צבא מונטנגרו. הצבא אף נטל חלק פעיל במלחמת העולם הראשונה בצד של מדינות ההסכמה. מונטנגרו חברה בכתב האמנה האדריאטי (Adriatic Charter) (מאז 2008), הכולל מדינות כאלבניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה וארצות הברית, שעמן הצבא מבצע תמרונים משותפים. מונטנגרו אף הצטרפה לנאט"ו. הצבא השתתף בעיקר במבצעים של האו"ם לשמירת שלום ויחידות שונות נשלחו לאזורים כאפגניסטן, ליבריה, סומליה וקפריסין. הצבא מחולק לשלוש זרעות עיקריות: שזרוע היבשה הבנויה מגדוד בעל ארבע פלוגות חי"ר וארבע כיתות של - תמיכה באש קשר לוגיסטיקה ואבכ, בנוסף לעוד שלושה גדודי חי"ר במילואים (הכפופים למטכ"ל) ואחד מהם משליו יחידה לסיוע ארטילרי. זרוע אוויר עם טייסת מסוקים, יחידת בקרה וביטחון אווירית יחידת קשר, יחידה טכנית, שני כיתות להגנה אווירית, ויחידת שירות עורפית. זרוע ימית בעל שני יחידות בט"ש, יחידת בקרה, יחידת אימון יחידת סיוע טכני ויחידה לוגיסטיקה. בנוסף לשלוש הזרועות יש את גדוד התמיכה הקרבי הכולל את יחידת הכוחות המיוחדים היחידה הימית המיוחדת המשטרה הצבאית ומשמר הכבוד כולם בגודל פלוגה. אלו הן היחידות הקרביות ולהן ניתן לצרף את יחידות העורף כגון גדוד התמיכה שיחידות משמשות התומכות לחימה, יחידת הרפואה, מרכז הדרכה ויחידת התקשוב ולוחמת הסייבר. אתר האינטרנט הרשמי של צבא מונטנגרו מדיה וקבצים בנושא צבא מונטנגרו בוויקישיתוף האתר הרשמי (כרגע אינו פעיל) מונטנגרו הצטרפה לכתב האמנה האדריאטי, מתוך אתר מחלקת המדינה של ארצות הברית הכרזת שר ההגנה המונטנגרי כי ישנן 84 חיילים במשימות בנלאומיות לשמירת שלום, דיווח מפורטל החדשות המונטנגרי vijesti. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא מונטנגרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הומולוגיה (ביולוגיה)

הומולוגיה (או איבר הומולוגי) היא דמיון של שני איברים ביצורים שאינם שייכים לאותו המין. בשונה מהומופלסיה (המכונה גם אנלוגיה), איברים של אורגניזמים שונים מוגדרים כהומולוגיים אם לאורגניזמים יש אב קדמון משותף, שהיה לו איבר דומה ואותו איבר נשמר בשני הקווים האבולוציוניים שהובילו למינים בני ימינו. כמו כן, בהתפתחות העוברית מיקום האיבר והתפתחותו דומים בין שני המינים. הומולוגיה היא גם אחת התכונות הבסיסיות של ביולוגיה השוואתית. לדוגמה, האוזניים של העכבר והחמור הן הומולוגיות מפני שהיו אוזניים כבר ליונק הראשון שהוא האב הקדמון המשותף של העכבר והחמור. לעומת זאת, הסנפירים של הדולפין והכריש לא הומולוגיים, כי הסנפירים של הדולפין התפתחו באבולוציה שלו מרגליים של יונק קדום שהלך על הקרקע. בביואינפורמטיקה, משמש המושג בהקשר של השוואת הדמיון הגנטי בין שני יצורים על ידי עימוד רצפים. גנים הומולוגיים הם גנים בעלי רצף דומה של דנ"א מפני שהתפתחו באבולוציה מגן שהיה באב הקדמון המשותף. אב קדום משותף חשוב לצורך הגדרת האיברים כהומולוגיים משום שאם לא כן, ייתכן שמדובר באבולוציה מתכנסת, ובאיברים שהתפתחו להתאמה לתנאי סביבה דומים, כמו בדוגמה של הדולפין והכריש. איבר הומולוגי יכול להוות עובדה התומכת בכך שהאורגניזמים הם מאותה קבוצה טקסונומית. למשל למינים שונים של ציפורים יש כנפיים הומולוגיות ולכן אפשר להסיק שכולם התפתחו מאב קדמון משותף, ולכן כללו אותם בקבוצת העופות. ב-1843 הגדיר ריצ'רד אוון את ההומולוגיה של תכונות כ"אותו איבר בבעלי חיים שונים, בין אם משמש לאותו תפקוד ובאותו מבנה או לא". המילה הומולוגיה נטבעה ב-1656 ומקורה בשפה היוונית (homologos) הומו=דומה או זהה + לוגוס= קשר. בביולוגיה, שני איברים הם הומולוגיים אם הם חולקים קשר משותף, למשל עצם מסוימת באיבר שאנו מכנים "יד" על צורותיו השונות. הזואולוג הבריטי ריי לנקסטר הגדיר את המונח הומוגני, כלומר, הומולוגי על בסיס תורשה גנטית מאב קדמון משותף, ואת המונח הומופלסיה, שמתאר הומולוגיה מסיבות אחרות. הומולוגיה מוגדרת כקשר על בסיס מבנה אנטומי או על בסיס דנ"א מאב קדמון משותף, בין מגוון אורגניזמים שונים. תכונה הומולוגית בין אורגניזמים שונים יכולה ללמד על מוצא גנטי משותף ביניהם. ההגדרה ההפוכה להומולוגיים היא איברים הומופלסיים, שיכולים למלא תפקיד דומה בשני מינים שונים, אך האיבר לא הופיע אצל האב הקדמון המשותף האחרון, אלא התפתח בצורה עצמאית ובנפרד. דוגמה למאפיין הומופלסי הן כנפי העטלפים, העופות והפטרוזאורים. מבנה תעופה אלו התפתחו באופן עצמאי מאבות קדמונים שונים שלא בהכרח השתמשו בגפיהם העליונות לתעופה. כרומוזום הומולוגי אנלוגיה עץ פילוגנטי יוסף רובין, מהי הומולוגיה ביולוגית, מכון דוידסון. הומולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביואינפורמטיקה בראי האבולוציה ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.