laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וסילי הקדוש

וסילי הקדוש (ברוסית: Василий Блаженный - וסילי המבורך; 1468 או 1551-1469) הוא קדוש פרבוסלאבי ממוצא רוסי שנטש את אורח חייו הקודם על מנת להקדיש את עצמו לסיוע לאנשים ולכנסייה. וסילי הקדוש נולד כצמית ליד מוסקבה, בדצמבר 1468 או 1469. לפי המסורת נולד וסילי על מרפסת הכנסייה המקומית, ליעקב ואנה. במקור היה חניכו של סנדלר, והוא אימץ מנהג של גנבה מעשירים ונתינה לעניים ולנזקקים. הוא נהג להלך עירום ולקשור את רגליו בשלשלאות, והאשים את איוואן הרביעי בחוסר תשומת לב לכנסייה ובהתנהגותו האלימה כלפי החפים מפשע. לאחר מותו של וסילי הקדוש, ערך מקריאוס, הפטריארך של מוסקבה, את הלווייתו, ואיוואן הרביעי בעצמו נשא את ארון המתים אל בית הקברות. כיום קבור הקדוש בקתדרלת וסילי הקדוש שנבנתה על ידי איוואן הרביעי, ונקראה על שמו לאחר שהוכר כקדוש בסביבות שנת 1580. יום החג שלו נקבע ליום מותו - 2 באוגוסט לפי הלוח היוליאני, שהיה מקובל באותה תקופה, וה-15 באוגוסט לפי הלוח הגרגוריאני שמקובל כיום ברוסיה. מדיה וקבצים בנושא וסילי הקדוש בוויקישיתוף מידע על וסילי הקדוש ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גריי

גריי (מסומן על ידי Gy), היא יחידה במערכת היחידות הבינלאומית עבור מנת הספיגה של קרינה. גריי אחד מוגדר כשווה לספיגה של ג'אול אחד של אנרגיית קרינה על ידי ק"ג אחד של חומר. גריי אחד שווה גם ל־100 רד (rad), יחידה ישנה יותר. יחידת הגריי הוגדרה ב-1975, ונקראת על שמו של הפיזיקאי האנגלי לואיס הרולד גריי (אנ')‏ (1905–1965), מראשוני החוקרים בתחום הרדיוביולוגיה. G y = J k g = m 2 s 2 = 100 r a d {\displaystyle Gy={\frac {J}{kg}}={\frac {m^{2}}{s^{2}}}=100rad} יחידות מידה על שם אישים גריי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קריית נטפים

קִרְיַת נְטָפִים היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בצפון-מערב השומרון ליד העיר אריאל השייך למועצה אזורית שומרון. החלטה על הכנת התשתיות ליישוב נתקבלה באפריל 1982. ההתנחלות הוקמה בשנת 1983, סוכות תשמ"ד על ידי המורה והמחנך זכריה דורי וגרעין משפחות בני העדה התימנית. היישוב הוקם במסגרת העמותה שנקראה ע"ש היישוב. הקמת היישוב היוותה חלק מהתיישבות רחבה יותר באזור במטרה ליצור רצף התיישבותי בין ראש העין ומרכז הארץ לבין אריאל ומרכז השומרון. שם היישוב קריית נטפים ניתן על ידי מייסד היישוב אשר קרא למקום על שם הפסוק: ”וְהָיָה בַיּוֹם הַהוּא יִטְּפוּ הֶהָרִים עָסִיס...” (ספר עמוס, פרק ט', פסוק י"ג). מסביב לקריית נטפים ממצאים ארכאולוגיים רבים. ביניהם שרידי חקלאות קדומה הכוללים: גתות, בורות מים, עשרות שומרות עתיקות ומגדלי שמירה ששימשו את היוגבים הקדמונים. כמו כן, באזור מערות קבורה רבות, כשהגדולה והיפה בהן היא מערת "דריאל דאר" הנחשבת למקום קבורתו של שר האוצר של הורדוס. במהלך 2008 התמנה הרב נתנאל עובד לתפקיד רב היישוב. הוא סיים את תפקידו ב-2024. בספטמבר 2009 דחה בג"ץ עתירה שהגישה שלום עכשיו נגד בנייה בלתי חוקית על אדמות מדינה ואדמות פרטיות של פלסטינים ביישוב. בתשובה לעתירה, הודיעה המדינה לבג"ץ כי היא מאשרת את התכנון והבנייה של קריית נטפים (תב"ע). בעקבות אישור זה הסתיימו עבודות הפיתוח של 14 הבתים שנבנו והוקפאו על ידי בג"ץ וחודשה הבנייה ביישוב לאחר תוכנית ההקפאה. ביישוב מתגוררות כ-200 משפחות. כרגע נמצאים בבנייה בניינים שיאכלסו 96 משפחות נוספות ויש תוכניות נוספות להתרחבות. הציבור ביישוב בעל אופי דתי והטרוגני בהיבטי, גילאים, ועדות. ביישוב פועלים מוסדות חינוך פורמליים ובלתי פורמליים: מעון, שלושה גני ילדים (לגילאי ט.ט. חובה ועד חובה), רכז נוער, תנועת "בני עקיבא" ו"עוז". שירותי הדת ביישוב כוללים: שלושה בתי כנסת (אשכנזי נוסח ספרד, ספרדי ותימני), בית מדרש, מקווה טהרה לנשים, לגברים ולכלים ושיעורי תורה למבוגרים ולילדים. שירותי התרבות: חוגים, ספריה, מועדון תרבות, מינימרקט, בית נוער, מגרש כדורסל, מגרש כדורגל דשא סינתטי וגני שעשועים. ביישוב הקימו הנוער את "מצפה הדר אריאל" שהוקם לזכר הדר אריאל צור בת היישוב וכולל בריכת שכשוך. מדיה וקבצים בנושא קריית נטפים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קריית נטפים קריית נטפים - באתר המועצה האזורית שומרון אביעד גליקמן, בג"ץ: למה לא נאכף צו נגד בנייה בקריית נטפים?, באתר ynet, 1 במרץ 2010 יאיר אלטמן, בונים גן בשומרון: "חוסיין אובמה, הארץ שייכת לנו", באתר ynet, 26 בספטמבר 2010 קריית נטפים (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יישוב חדש יוקם ממזרח לאלקנה, דבר, 7 באפריל 1982 חנה ביתן, חמישים שנות התיישבות. אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל, ירושלים: כרטא, 1999, עמ' 61
ריחן (מושב)

רֵיחָן היא התנחלות ומושב עובדים קהילתי, חילוני, השוכן בגוש שקד שבצפון השומרון, באזור קציר. היישוב שייך למועצה אזורית שומרון. היישוב נקרא על שם יער ריחן, שעל שמו נקרא גם הכפר אום א-ריחאן הסמוך, שניהם על שם התבלין ריחן (בזיליקום. בערבית: ريحان - ריחאן). ההתיישבות עלתה על הקרקע כהיאחזות נח"ל על ידי גרעיני הנח"ל סנונית ואלעד ב-11 בספטמבר 1977. בעת ההקמה עלו טענות של ערבים לבעלות על האדמות עליהן היא הוקמה וסגנית פרקליט המדינה, פליאה אלבק יצאה לשטח לוודא שמדובר באדמות מדינה. ריחן אוזרח ביוני 1979, עת הפך למושב שיתופי. התנועה המיישבת בו הייתה תנועת העובד הציוני. היישוב היה ראשון היישובים בגוש יישובי שקד, והוקם על מנת ליצור התיישבות ישראלית בין צפון-מערב השומרון לבין כביש ואדי עארה, אזור בו מושב מי עמי היה יישוב יהודי בודד. בתחילה היישוב היה קטן מאוד ותואר כ"כמה מתיישבים, כמה אשקוביות וכמה אזבסטונים". היישוב שוכן על רכס המשתפל למערב, בגובה 387 מטרים מעל הים. מצפון למורדות היישוב מצוי נחל נרבתה ומדרום ואדי לחף אל-חספה. שטח השיפוט של ריחן 13,442 דונם, ממוצע של 74 דונם לנפש. ביישוב פועל לול תרנגולות ומטע זיתים המשווק זיתים מזן פישולנד וקורטינה. יישובים ישראליים סמוכים הם שקד, חיננית וטל מנשה. יישובים פלסטינים סמוכים הם אום א-ריחאן, ח'רבת טורה אל-ע'רביה, זבדה וברטעה. מצפון ליישוב מצויה שמורת הטבע יער ריחן. על שם היער קרוי היישוב. היישוב נמצא בצידה המערבי של גדר ההפרדה, יחד עם היישובים הסמוכים לו. ביישוב שתי אגודות האחת חקלאית שיתופית (חמישה חברים) והשנייה קהילתית. ביישוב כ-115 משפחות בעלות אופי חילוני, חלקן מסורתיות. הוועד המנהל של היישוב מורכב מחמישה בעלי תפקידים המנהלים את האגודה הקהילתית, מנכ"ל האגודה משותף לוועד המקומי. מדיה וקבצים בנושא ריחן בוויקישיתוף ריחן, באתר הבית ריחן, באתר מועצה אזורית שומרון אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יוסף ולטר, היאחזות נח"ל ריחן עלתה על הקרקע, מעריב, 12 בספטמבר 1977 עמוס לבב, הפרקליטה המעופפת חגה במסוק מעל ארבע ההתנחלויות, מעריב, 20 בינואר 1978 ע. פריפז, נחל ריחן - מושב שיתופי, דבר, 28 ביוני 1979 מטחי ירי לעבר מי עמי, מעריב, 17 באוגוסט 1979 עמוס הראל, דו"ח חדש: התנחלויות בגדה קיבלו תחומי שיפוט הגדולים פי עשרה מהשטח הבנוי, באתר TheMarker‏, 7 ביולי 2007
שבי שומרון

שָׁבֵי שׁוֹמְרוֹן היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בצפון השומרון. היישוב שייך למועצה אזורית שומרון ותנועת אמנה. היישוב הוקם בסוכות ה'תשל"ח (1977) על ידי גרעין של משפחות צעירות מנתניה והסביבה, על חלק מבסיס הטירונים של חיל התותחנים (בט"ר חת"ם 5071). בט"ר חת"ם שכן במקום עד 1993, אז פונה למחנה שבטה. בסיס זה היה מחנה ירדני שנתפס על ידי צה"ל במלחמת ששת הימים וניתן לראות ביישוב מספר מבנים מאותה התקופה. היישוב נמצא בקרבת חורבות העיר שומרון שהייתה בירת ממלכת ישראל, ומכאן שמו, כלומר "שבים לשומרון". אחד ממייסדי היישוב, שכיהן גם כראש הוועד המקומי וכראש המועצה האזורית שומרון, הוא אריה עופרי. כיום ישנו בסיס צבאי בכניסה ליישוב אשר משמש לרוב את חטיבות גדס"ר. רב היישוב הוא יהושע שמידט. מוסדות ביישוב: בית ספר יסודי אזורי לבנות ותלמוד תורה לבנים (עד כתה ו'), מדרשת שומרון, ישיבת נחלת יוסף - ישיבה גבוהה/הסדר בראשות הרב שמידט, וישיבה קטנה, "נחלת יוסף", בראשות הרב יהושע שמידט. ביישוב פועל סניף של תנועת בני עקיבא. בתחילת שנת 2018 מנה היישוב כ-215 משפחות. בינואר 2021 אישרה ממשלת ישראל בניית 152 יחידות דיור נוספות ביישוב. בשנת 2022 החלה בנייה של 20 יחידות דיור בישוב בית מגורים טיפוסי ביישוב, 2006 שכונת מגורים חדשה ביישוב, 2006 חלק מהמחנה הירדני הנטוש ובצידו שרידי מסגד, לאחר שעבר שיקום חיצוני בידי תושבי המקום, 2006 בית הכנסת המרכזי ביישוב, 2010 בניין הישיבה הגבוהה (2010), ששימש בעבר מבנה המפקדה הירדנית במחנה ששכן במקום עד 1967, מדיה וקבצים בנושא שבי שומרון בוויקישיתוף שבי שומרון, ברשת החברתית פייסבוק שבי שומרון (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית שבי שומרון - באתר המועצה האזורית שומרון תמונות וסקירה של שרידי המחנה הירדני בלב שבי שומרון באתר 'חלון אחורי', 10/2010. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 שבי שומרון, באתר אמנה ישוב שבי שומרון, באתר מועצה אזורית שומרון אושרה בניית 793 יחידות דיור חדשות ביו"ש, באתר ערוץ 7, 17.01.2021 נוף מורשת שבי שומרון, באתר www.my-community.co.il
טונל

הטונל (בטורקית: Tünel, מצרפתית: Tunnel) הוא קו רכבת תחתית קצר ביותר באיסטנבול שבטורקיה. קו זה הוא פוניקולר, בדומה לכרמלית שבחיפה. לקו הרכבת שתי תחנות בלבד - קאראקוי (Karaköy) ובייולו (Beyoğlu), ואורכה של המסילה 573 מטרים. הטונל היה לקו הרכבת התחתית השני בעולם והוקמה זמן קצר לאחר הקמתה של הרכבת התחתית של לונדון. הטונל נפתח ב-7 בינואר 1875 על מנת לקשר בין השכונות פרה וגלאטה, שתיהן נמצאות בחלקה החדש של איסטנבול, על גבעה הנמצאת צפונית לקרן הזהב. המנהרה נבנתה על מנת להקל על הרוצים לעלות את העלייה התלולה של למעלה מ־60 מטרים. השכונות גלטה ופרה נקראות היום קאראקוי ובייאואולו בהתאמה. משך הנסיעה בקו הרכבת הוא כדקה וחצי. במסילה נוסעת רכבת אחת ולה שני קרונות. מהירות הנסיעה היא כ־25 קמ"ש. כיום מהווה קו הטונל חלק ממערכת התחבורה המסילתית באיסטנבול. רעיון הקמת הטונל היה רעיון של המהנדס הצרפתי אנרי גאוואן (Henri Gavand) בשנת 1867. שנתיים לאחר מכן, ב־6 בנובמבר 1869 העניק לו הסולטאן אבדילאזיז את הזיכיון להקים את הרכבת. הבנייה החלה ב־30 ביולי 1871, לאחר שנמצא בעבורה מימון של משקיעים ברחבי העולם. הבניה הסתיימה בדצמבר 1874, והרכבת נפתחה לקהל ב־17 בינואר 1875. במקור נמשכה הרכבת על ידי סוסים. בשנת 1910 החלה להיות מופעלת על ידי חשמל. בשנת 1939 הולאמה הרכבת והפכה להיות חלק מה־İETT (ראשי תיבות של İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel) - מערכת התחבורה התחתית של איסטנבול. בשנת 1971 הוחלפו קרונות העץ המקוריים בקרונות מתכת. קרון המערכת מנהרת המערכת הרכבת עוצרת ברציף תחנת בייולו מדיה וקבצים בנושא טונל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טונל לוח הזמנים של הטונל (מקבאטש)
אלון (יישוב)

אלון היא התנחלות שמאורגנת כיישוב קהילתי מעורב דתי-חילוני, מיישובי המועצה אזורית מטה בנימין. ליישוב אין מעמד עצמאי והוא נחשב לשכונה של ההתנחלות כפר אדומים. היישוב נמצא באזור מדבר יהודה, על הגדה הדרומית של נחל פרת (ואדי קלט), בגובה של 250 מטרים מעל פני הים. ביישוב מתגוררות נכון לשנת 2018 כ-230 משפחות. היישוב, שהוקם באפריל 1990 באישור מועצת התכנון העליונה, נקרא על שם יגאל אלון וממוקם בתחילת "כביש אלון", בקרבת הדרך מירושלים לים המלח. בראשיתו נחשב היישוב לשכונת הרחבה של כפר אדומים ונקרא "כפר אדומים ב". כך נעקף הצורך באישור של ועדת השרים להתיישבות. לאחר זמן קצר נותקה השכונה מכפר אדומים ומאז היא מנוהלת על ידי אגודה שיתופית קהילתית, עם מזכירות עצמאית. במרץ 2019, אישרה מועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי תוכנית להכפלת גודל היישוב, והקמת 325 יחידות דיור חדשות. ממערב ליישוב הוכשר "מצפה אורית", המשקיף על מתלול נחל פרת ויישובי האזור ביישוב מתקיימים חוגים ופעילויות שונות למבוגרים לילדים ולנוער. ביישוב פועלים מספר מוסדות קהילתיים בין היתר פועלת ספרייה, המשמשת גם מרכז קהילתי תרבותי בו מתקיימות פעילויות מגוונות, וכן בית כנסת, המהווה מלבד מקום תפילה מקום כינוס ומפגש, בו מועברים בין השאר שיעורים והרצאות. ביישוב פועלת המדרשה "בית פרת - מדרשה ישראלית". ביישוב פועלות מסגרות חינוך לגיל הרך, בהם מטופלים ומתחנכים ילדי היישוב מגיל 3 חודשים ועד לסיום גן החובה. בית הספר הממ"ד הניסויי בכפר אדומים לכיתות א'–ח' ממוקם ביישוב כפר אדומים הסמוך ומתאפיין בגישה ייחודית שמותאמת לרוח השילוב והשותפות בין דתיים וחילונים, ומשמש את יישובי האזור. תנועת הנוער של הצופים מקיימת פעילות ענפה, פועלת אף היא ברוח יישובי גוש אדומים ופונה לילדים מכיתה ד' ומעלה. שבט יהודה הממוקם בכפר אדומים ומשויך רשמית לעדת הצופים הוא הראשון הפונה לקהל מעורב של חילונים ודתיים והוא מהשבטים המובילים בהנהגת יהודה. מרבית התושבים עובדים בירושלים ובמעלה אדומים, באזור תעשייה מקומי ובו מספר מפעלי תעשייה קלה, בבתי הספר ובמסגרות החינוך בסביבה וכן ביוזמות תיירותיות מגוונות. הכניסה ליישוב חוות "ארץ בראשית" בכניסה ליישוב צידו הדרומי של היישוב 12/08 מצפה אורית מדיה וקבצים בנושא אלון בוויקישיתוף אלון באתר המועצה אזורית מטה בנימין חנן שלאין, אריה מדר, עזרא ינוב, שלשום התקבל האישור האחרון - אתמול עלתה "שכונת אלון" לקרקע, מעריב, 26 באפריל 1990 אורן כהן, שלמה סלוצקי, התנחלות אלון הוקמה ללא אישור ועדת שרים; "שכונה בכפר אדומים", חדשות, 26 באפריל 1990 יותם ברגר, המינהל האזרחי צפוי לאשר השבוע בניית כ-1,400 דירות בהתנחלויות, באתר הארץ, 31 במרץ 2019
נאווית המלחות

נאווית המלחות (שם מדעי: Aphanius dispar), דג קטן (5–7 ס"מ) ממשפחת הנאוויתיים, שחי במים רדודים ומאכלס את מקורות המים הסמוכים לחוף הים התיכון, לאורך חופי ארץ ישראל. אוכלוסיות של נאווית המלחות נמצאות כמעט בכל ארצות המזרח התיכון (חצי האי ערב, מצרים ועיראק). הדג מצטיין בעמידות יוצאת דופן לטמפרטורות קיצוניות (eurythermal) ולטווח רחב של מליחויות (euryhaline), החל במים מתוקים וכלה במליחות הגבוהה ב-50% ממי ים (56 ppt). בנחלים ובמעיינות שממערב ומדרום לים המלח, מעיינות-צוקים (עין-פשחה) שבצפון ועד נאות-הכיכר בדרום יש אוכלוסייה של הנאווית. קיים הבדל ברור בין הזכרים לנקבות (דו-צורתיות זוויגית); הזכרים קטנים וצבעוניים יותר מן הנקבות. נאווית המלחות אינה תוקפנית כמו הנאווית הכחולה הקרובה לה סיסטמטית ומאוד דומה לה. השנייה הרבה יותר צבעונית, אך בגלל תוקפנותה הרבה הנובעת מטריטוריאליות חזקה, היא אינה יכולה לשמש כדג אקווריום. הנאווית היא אוכלת-כל (omnivorous) והיא ניזונה מסרטנים זעירים (כמו דפניות וציקלופסים). מזון מועדף עליה הן זחלי יתושים ורקבובית. בטבע, עונת הרבייה הארוכה של הנאווית מתחילה בסוף פברואר ומסתיימת בסוף ספטמבר. הנאוויות מטילות בזוגות והנקבה מסוגלת להטיל כל 3–5 שבועות. הביצים דביקות ונאחזות בעשבים עד לבקיעה. מחקרים שנעשו על ידי Frenkel & Goren בין השנים 1997–2000 בחנו את השפעת הפוטופריודה, הטמפרטורה, המליחות ורמת ההאבסה על התפתחות הנאוויות ויכולת ההתרבות שלהן בתנאי השבי. לפי החוקרים נאווית עמידה ביותר בתנאים הסביבתיים הבאים: טמפרטורה – הנאווית מסוגלת לשרוד בטמפרטורות הקרובות ל-10°C התפתחות אברי המין הפנימיים (שחלות ואשכים) מתחילה ב-18°C ומגיעה לשיאה (לייצור ביצים ותאי זרע פעילים ולהטלה) בטמפרטורות גבוהות של 27-35°C. הטלות טובות מתקבלות בטמפרטורה של 25°C ומעלה. מליחות – הנאווית עמידה בטווחי מליחות רחבים, החל מ-0 ppt וכלה במליחות שהיא 150% ממליחות מי הים (56 ppt). לא נמצאו הבדלים מובהקים בהתפתחות הגונדות בדגים שהוחזקו במליחויות גבוהות ונמוכות, כלומר, הגונדות התפתחו במידה שווה במליחות גבוהה ונמוכה והדגים הטילו בכל מקרה. פוטופריודה – בבדיקת השפעת הפוטופריודה על הטלות דגים נמצא שהפוטופריודה המתאימה ביותר להטלות רצופות היא של 14L/10D. צמצום שעות האור אינה מאטה את התפתחות השחלות אך מקטינה הימצאות ביצים בשלות בשחלה. Frenkel. V. and Goren, M., 1997. Some environmental factors affecting the reproduction of Aphanius dispar (Rüppel, 1828). Hydrobiologia, 347:197-207. Frenkel. V. and Goren, M., 2000. Factors affecting growth of killifish. Aphanius dispar, a potential biological control of mosquitoes. Aquaculture, 184:255-265. מדיה וקבצים בנושא נאווית המלחות בוויקישיתוף נאווית המלחות, באתר ITIS (באנגלית) נאווית המלחות, באתר NCBI (באנגלית) נאווית המלחות, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נאווית המלחות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאווית המלחות, באתר FishBase (באנגלית) נאווית המלחות, באתר GBIF (באנגלית) נאווית המלחות באתר הרשימה האדומה של IUCN https://www.teva.org.il/?CategoryID=917&ArticleID=4147
כוכב יעקב

כוכב יעקב היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי באזור הרי בנימין בין העיירה א-ראם לבית אל, סמוך לעיירה אל-בירה, השייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב שוכן בגובה 810 מטר מעל פני הים ומרוחק 15 ק"מ מירושלים. היישוב הוקם בכ' באב ה'תשמ"ד (אוגוסט 1984) בשם "אביר יעקב", על ידי כעשר משפחות מעדות המזרח שרובן ניסו להתקבל קודם להתנחלויות אחרות ונדחו. היישוב נקרא על שמו של הרב יעקב אבוחצירא, מגדולי רבני מרוקו, אשר היה ידוע בתואר אביר יעקב, ולווה בידי תנועת אמנה. בשנת תשמ"ז (1987) הגיע הרב ציון ויצמן ליישוב. הרב ויצמן היה פעיל רבות בקליטת משפחות חדשות, וכדי להקל את קליטתן עסק בעצמו בשיפוץ קרוואנים למגורים. הוא הקים בה גרעין חדש של יוצאי מכון מאיר ושכונת נווה יעקב. הרב ויצמן שימש כרב היישוב עד לפטירתו בשנת 2005. במאי 2000 הוקם יישוב חרדי בצמוד ליישוב בשם תל ציון, שבאופן רשמי היה חלק מכוכב יעקב, עד להחלטת ממשלה בפברואר 2023 להפריד בין השניים ולתת לתל ציון מעמד עצמאי. מערכת החינוך בכוכב יעקב כוללת מעון יום, גני ילדים, צהרון, בית ספר יסודי תורני לבנים (א'–ו') בית הספר קרוי "אור לציון" על שם רב היישוב הראשון הרב ציון ויצמן, בית ספר יסודי לבנות (א'–ח') הקרוי 'אורות אדית' (על שם אדית רואה שנהרגה בתאונת דרכים), אולפנה תורנית בראשות תהילה ביטי – אולפנת צביה כוכב יעקב. ישיבת הסדר בראשות הרב שאול דוד בוצ'קו – ישיבת היכל אליהו. נפתח בשנת ה'תשנ"ט. הוא קולט משפחות עולים מארצות כמו צרפת, ברזיל, ארגנטינה, מקסיקו ואיראן, ומסייע למשפחות בשנה הראשונה לעלייתן, כולל אולפן עברית וסיוע במציאת מקום מגורים ותעסוקה. גבעת היקב: השכונה הוקמה בספטמבר 2012 עבור מפוני מגרון. בעקבות פסיקת בג"ץ לפיה יש לפנות את מאחז מגרון הוסכם בין ממשלת ישראל לבין תושבי מגרון על העברתם ליישוב סמוך. בעקבות זאת, באפריל 2012 הוחל בבניית אתר מגורים זמני למפונים סמוך ליקב פסגות. בניית גבעת היקב הושלמה בספטמבר, ותושבי מגרון עברו אליה לאחר פינויים. שכונת ישי: הוקמה ע"ש ישי רוזלס שנהרג מפגיעת מרגמה בתרגיל בצאלים בינואר 2017. השכונה בנויה מקרוואנים. התרחבות היישוב: ביישוב פועל גרעין כוכב יעקב של תנועת נחלה, בשם נוה בניה. כפעולה ממשית ראשונה הגרעין בונה שביל הליכה המחבר בין היישוב ליישוב פסגות הסמוך. מדיה וקבצים בנושא כוכב יעקב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כוכב יעקב כוכב יעקב באתר המועצה אזורית מטה בנימין כוכב יעקב (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 התנחלות בשחור-לבן, מעריב, 3 באוגוסט 1984 בתיה זארוג – כוכב יעקב – חלק ב', באתר www.myesha.org.il [1] בג"ץ 8887/06 יוסף מוסא עבד א-ראזק אל-נאבות ואחרים נ' שר הביטחון ואחרים, ניתן ב-25 במרץ 2012 החלו העבודות בגבעת היקב ליישוב החלופי למגרון, באתר ערוץ 7, 5 באפריל 2012
נבחרת לטביה בכדורגל

נבחרת לטביה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של לטביה. הדירוג הנוכחי של נבחרת לטביה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-137 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,097.98 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 45 נמדד לראשונה בנובמבר 2009, והדירוג הנמוך ביותר 148 נמדד לראשונה בספטמבר 2017. נבחרת לטביה היא היחידה מבין המדינות הבלטיות שהעפילה לאליפות אירופה בכדורגל, והנבחרת שזכתה עד כה הכי הרבה פעמים בגביע הבלטי, עם 19 זכיות. נבחרת לטביה שיחקה את משחקה הראשון בשנת 1922 נגד אסטוניה, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:1. ב-1940 לטביה הצטרפה לברית המועצות, לכן הופסקה פעילות הנבחרת, והמדינה עברה להיות מיוצגת על ידי נבחרת ברית המועצות כמו שאר הרפובליקות סובייטיות של ברית המועצות. ב-1991 התפרקה ברית המועצות, ולטביה הכריזה על עצמאות. אי לכך, חזרה הנבחרת לפעילות. לטביה שיחקה את משחקה הראשון כמדינה עצמאית לאחר פירוק ברית המועצות ב-16 בנובמבר 1991, נגד אסטוניה. לטביה העפילה באופן מפתיע ליורו 2004, לאחר שניצחה את טורקיה, במפגש כפול על כרטיס לטורניר. 1930 - לא נרשמה 1934 - לא העפילה 1938 - לא העפילה 1950 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מברית המועצות 1994 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה נכון ל-10 באוקטובר 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. ויטליס אסטפייבס אלסנדרס צאונייה מאריס ורפקובסקיס אנדראס פרוחורנקובס מריאנס פאחרס אלכסנדרס קולינקו קספרס גורקש אנדרייס רובינס ויטס רימקוס מדיה וקבצים בנושא נבחרת לטביה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת לטביה בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
מאמץ גזירה

מאמץ גזירה הוא סוג ספציפי של מאמץ (הנדסה). גוף מוצק נתון למאמץ גזירה כאשר פועלים עליו שני כוחות אשר כיוונם מקביל/משיק לפני השטח של החומר. הכוחות צריכים לפעול בכיוונים מנוגדים, בשונה ממאמץ מתיחה ומאמץ לחיצה אשר מורכבים מכוחות הפועלים בניצב לפני השטח. הגוף הנגזר עובר מעוות זוויתי כמוראה בתרשים. זווית המעוות קטנה לכן הזווית שווה, בקירוב טוב, לטנגנס הזווית. δ ≈ tan ⁡ δ = S a {\displaystyle \delta \approx \tan \delta ={\frac {S}{a}}} מאמץ הגזירה בתחום הליניאריות של החומר מוגדר על ידי המכפלה:   τ = G δ {\displaystyle \ \tau =G\delta }   G {\displaystyle \ G} – מודול הגזירה δ {\displaystyle \delta } – מעוות יחסי, מעוות זוויתי τ {\displaystyle \tau } – מאמץ הגזירה   τ = F A {\displaystyle \ \tau ={\frac {F}{A}}}   F {\displaystyle \ F} – כוח הגזירה   A {\displaystyle \ A} – שטח הגזירה   τ {\displaystyle \ \tau } – מאמץ הגזירה המאמץ המותר לגזירה נלקח כחלק מהמאמץ המותר למתיחה. מבחן המאמץ למתיחה הוא מבחן סטנדרטי. לחומר פריך:   τ = 0.8 σ {\displaystyle \ \tau =0.8\sigma } לחומר פלסטי:   τ = 0.6 σ {\displaystyle \ \tau =0.6\sigma } ערך מורחב: מודול הגזירה הקשר בין מודול האלסטיות (במתיחה) לבין מודול הגזירה נתון על ידי הביטוי:   G = E 2 ( 1 + ν ) {\displaystyle \ G={\frac {E}{2(1+\nu )}}}   G {\displaystyle \ G} – מודול הגזירה   ν {\displaystyle \ \nu } – מקדם פואסון הערה: הערכים של מודול האלסטיות, מודול הגזירה, המעוות וערכי המאמץ בדיאגרמת מאמץ – מעוות הם ערכים התלויים ומושפעים מהטמפרטורה של החומר. מבחן המתיחה נערך בטמפרטורת סביבה מוגדרת ומבוקרת. Timoshenko S., Strength of Materials, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976, ISBN 0882754203 Shames I.H., Cozzarelli F.A., Elastic and inelastic stress analysis, Prentice-Hall, 1991, ISBN 1560326867 McGraw-Hill Encyclopedia of Engineering, Sybil P. Parker Editor in Chieh. McGraw-Hill Book Company 1983, ISBN 0-07-045486-8 מאמץ גזירה, באנגלית מודול הגזירה, באנגלית תכונות מכניות, באנגלית מאמץ גזירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) זרימת גזירה, דף שער בספרייה הלאומית
עמרי שרון

עמרי שרון (נולד ב-19 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת לשעבר בכנסת ה-16 מטעם הליכוד ובהמשך מטעם קדימה, עד להתפטרותו בתחילת ינואר 2006. עמרי שרון נולד בשנת 1964, בן ללילי ולאריאל שרון - אלוף בצה"ל ולימים ראש ממשלת ישראל, ואחיו של גלעד שרון. בשנת 1982, בתחילת מלחמת לבנון הראשונה, אותה הוביל אביו כשר הביטחון, התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. נכשל בגיבוש ליחידת שלדג אך לאחר טירונות בפלנ"ט צנחנים המשיך את מסלול הלוחם ביחידת שלדג. בעקבות פציעתו בתאונת דרכים הועבר לתפקיד תומך לחימה ביחידה, השלים קורס קצינים ושירת בה כקצין אמצעי לחימה. ביחידה זו שירת גם במילואים, והגיע לדרגת סגן-אלוף. היה מנכ"ל ארגון מגדלי הבקר עד יוני 2020. שרון הוא אב לארבעה. מתגורר בחוות השיקמים. בין יולי 1999 לפברואר 2000, שימש כמנהל מטה הבחירות של אביו לראשות תנועת הליכוד. ב-2003 נבחר לכנסת ה-16 מטעם הליכוד. הוא כיהן כחבר בוועדות הכנסת השונות: ועדת הכנסת, ועדת החוץ והביטחון והוועדה המשותפת לתקציב הביטחון. עומרי שרון היה ידוע כפעיל נמרץ ובולט בכנסת למען נושא איכות הסביבה, ושימש כיושב-ראש השדולה למען איכות הסביבה בכנסת. היותו ראש השדולה למען איכות הסביבה גרמה לו להתנגד להעתקת יישובי גוש קטיף לחולות ניצנים במסגרת תוכנית ההתנתקות, אך לבסוף תמך באביו ובחוק הפינוי והבנייה בחולות ניצנים. שרון נחשב לאחד מיועציו הקרובים והמשפיעים של אביו, ראש ממשלת ישראל ה-11, אריאל שרון. עם הקמתה של מפלגת קדימה על ידי אביו, בסוף נובמבר 2005, פרש גם הוא מהליכוד והצטרף למפלגה החדשה. ב-28 באוגוסט 2005 הוגש נגדו כתב אישום באשמת רישום כוזב במסמכי תאגיד, עדות שקר והפרת חוק מימון מפלגות. האשמות אלו מתייחסות לתקופה שבה כיהן כמנהל מסע הבחירות של אביו בליכוד. ב-15 בנובמבר 2005 הודה והורשע במסגרת עסקת טיעון. ב-3 בינואר 2006 התפטר מחברותו בכנסת. ב-14 בפברואר באותה שנה נגזרו עליו תשעה חודשי מאסר בפועל, תשעה חודשי מאסר על תנאי וקנס בסך של 300 אלף ש"ח. שרון ערער על גזר דינו, טען כי בית-המשפט החמיר במקרה שלו מעבר לסביר וטען לאפליה חמורה. ביוני 2007 החליט בית המשפט המחוזי בתל אביב להפחית את עונשו לשבעה חודשי מאסר בפועל. שרון ערער לבית המשפט העליון, אך זה דחה את ערעורו. שרון החל לרצות את מאסרו ב-27 בפברואר 2008, ב"כלא מעשיהו". ב-25 ביוני השתחרר מהכלא, והוגדר כ"אסיר ברישיון", הוא נדרש להתייצב אחת לכמה ימים בתחנת משטרה במשך מספר חודשים, ולהצהיר על נוכחותו. עמרי שרון, באתר הכנסת עמרי שרון, באתר כנסת פתוחה עמרי שרון מדבר לראשונה מאז המאסר, סרטון באתר יוטיוב בועז ווליניץ‏, הולך בדרכו, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2015 עפר שלח, "אינתא עמרי", ידיעות אחרונות המוסף לשבת, 27.01.2-006, עמוד 15. בועז ווליניץ‏, הולך בדרכו, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2015 פרוטוקול מועצת ההתאחדות, 25 בפברואר 2020, קיסריה שי ארזואן‏, עמרי שרון הביא ילד מחוץ לזוגיות, באתר וואלה, 27 במאי 2015 ענת שיחור-אהרונסון, כתב אישום נגד בנו של רה"מ, באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2005 ורד לוביץ', עמרי שרון הודה והורשע בעדות שקר, באתר ynet, 15 בנובמבר 2005 פרופ' רון שפירא, גזר דין חמור וקשה, בהתחשב בנסיבות, באתר ynet, 14 בפברואר 2006 ת"א: עמרי שרון הגיש ערעור על גזר דינו, באתר ynet, 30 במרץ 2006 ורד לוביץ', עמרי שרון עירער על גזר הדין: החמירו בעונשי, באתר ynet, 30 במרץ 2006 גלעד גרוסמן, עמרי שרון ירצה שבעה חודשי מאסר, באתר nrg‏, 25 ביוני 2007 סופית: עמרי שרון הולך לבית הסוהר; בית המשפט העליון דחה את ערעורו, באתר וואלה, 28 בינואר 2008 אחרי 4 חודשי מאסר: עמרי שרון שוחרר מהכלא, באתר וואלה, 25 ביוני 2008