laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברכיקיון

ברכיקיון (שם מדעי: Brachycyon; מילולית: "כלב זרוע") הוא סוג נכחד של יונק טורף בן למשפחה כלבי דב, אשר התקיים במהלך תקופת המיוקן בערבות אירואסיה ואמריקה הצפונית. טורף זה היה קל משקל יחסית לקרוביו, אך היה זריז מהם. הוא הוגדר לראשונה ב-1972 ונכללו בו 2 מינים: Brachycyon reyi ו-Brachycyon palaeolycos. הברכיקיון היה טורף באורך 80 סנטימטרים, בגובה 40 סנטימטרים ובמשקל ממוצע של 20 קילוגרם. הוא היה בעל מבנה רגליים ארוכות ובעל לסתות קצרות דומות ללסתות דוביים או לכלב הקדום בורופאגוס, אשר עזרו לו למחוץ מזון קשה כמו עצמות. הוא התפתח כנראה מאבות דמויי-שועל כמו הקיינודיכטיס וה-Haplocyon מהאוליגוקן, אשר דמו מעט לכלבים, אך בהדרגה פיתחו לסתות קצרות יחסית ואיבדו כמה מהשיניים הטוחנות שלהם - התאמה למחיצה גדולה יותר בעזרת הלסת. יונק טורף זה כנראה ניזון מטרף בינוני או שהיה ניזון מנבלות בדומה לצבועים המודרניים. ברכיקיון, באתר GBIF (באנגלית)
You're Mine

You're Mine (בעברית: אתה שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2015 כסינגל השני מתוך המיני-אלבום You're Mine והאלבום Remember Roses, דרך חברת התקליטים אנובה מיוזיק. השיר נכתב על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מהאלבום. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר מעל ל-11 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי קולין סולל קארדו (צר') והועלה לערוץ ה-Vevo של לולה מארש ב-22 בינואר 2016. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון. סרטון השיר "You're Mine" באתר יוטיוב דודי פטימר, ‏איך הפך "לולה מארש" לאחד ההרכבים המצליחים בחו"ל, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2017 Lola Marsh – charming Israeli indie band or international stars?, The Jerusalem Post | JPost.com Sarah Moosazadeh, AJMF9: Lola Marsh Connects Fantasy to Indie Pop, Atlanta Jewish Times, ‏2018-03-01 (באנגלית) You're Mine, נבדק ב-2020-02-10 Lola Marsh - You're Mine, נבדק ב-2020-02-10
נוירואסתטיקה

נוירואסתטיקה (נוירולוגיה - מדעי המוח; אסתטיקה - תורת היופי) הוא תחום חקר המוח שהחל לצבור תאוצה בשנות ה-90, ועוסק באופן הקליטה והעיבוד המוחי של מאפיינים חזותיים של אמנות מכל סוג. לפי הנוירואסתטיקה, ישנם מאפיינים ויזואליים מסוימים שמעוררים תגובות פיזיולוגיות במוח, ואלו משפיעות על תחושותינו ורגשותינו בחשיפה לאמנות. המושג הוצע לראשונה על ידי הפרופסור סמיר זקי (Sémir Zeki) נוירופיזיולוג בריטי שחקר את הקשר בין מאפיין ויזואלי מסוים בטבע ובין המבנה והתפקוד של המוח. זקי חקר את התחום במשך שנים וביצע ניסויים במוחות של קופים. הוא מצא כי מידע ויזואלי נקלט ברשתית העין, עובר דרך האזור המוחי שנקרא תלמוס ומעובד בקליפת המוח באזור שנקרא V4, אזור נפרד מהאזור שבו מעובדת תנועה למשל. זקי המשיך לחקור את המנגנונים שמתווכים מצגים ויזואליים במוח ומעבדים אותו לכדי פרשנות פיזיולוגית, וטען שקיימים מאפיינים קבועים ביצירות אמנות שעולים בקנה אחד עם מבנה המוח והתפקוד שלו. באחד מניסוייו, הוא הציג לנבדקים יצירות אמנות שהכילו אובייקטים בסיסיים, וביקש מהם לקבוע אם הן יפות, נייטרליות או מכוערות. הוא מצא כי חשיפה ליצירות שלגביהן הנבדקים טענו יופי או כיעור, לוותה בפעילות עצבית רבה בקליפת המוח הקדמית. לאורך השנים צמחו מחקרים נוספים שניסו למצוא דוגמאות למאפיינים ויזואליים המעוררים רגשות ספציפיים בנפש האדם. פרופ' סמיר זקי טוען בספרו כי צורות גאומטריות מופשטות או תנועות עגולות ורכות מעוררות הדים חיוביים הרבה יותר מאשר קווים חדים. הוא הביא דוגמאות של אמנים מהמאה ה-19 וה-20 שהשתמשו במאפיינים ויזואליים כדי לעורר רגש בקהל, למשל פיט מונדריאן שצייר בעיקר צורות גאומטריות מופשטות והשתמש בצבעי יסוד, או למשל אנרי מאטיס שהשתמש ביצירותיו בצבעים מסוימים כדי להדגיש אובייקטים. בשנת 2014 אנג'אן צ'טרג'י, פרופ' לנוירולוגיה, פרסם מאמר שבו הציג טכניקות ציור שונות ואת השפעותיהן על המוח האנושי, הוא טען כי אזורים מסוימים במוח שקולטים ומעבדים מאפיינים ויזואליים שנחשבים בתרבות לאסתטיים, הם בעלי השפעה חיובית על רגש האדם וגורמים לו לחוש הנאה ועונג. בסדרת מחקרים שערכו הפרופ' הישראלית אלומית ישי והצייר הבריטי רוברט פפרל (Pepperell) הם ביקשו מסטודנטים ללא כל ידע באמנות לדרג יצירות שצייר פפרל לפי מידת האסתטיות שנראית להם. חלק מממצאי המחקר הראו כי אותרו עליות עצביות בקליפת המוח הקדמית אצל הסטודנטים כשנחשפו ליצירות עם אובייקטים מופשטים. הטענה שהועלתה בעקבות המחקר היא שמוח האדם מנסה למצוא אובייקטים מוכרים בצורות מופשטות באומנות. סרטון יוטיוב בשם "This is your brain on art" שהפיק הוושינגטון פוסט ומסביר על פעילות המוח בעת חשיפה למצג אומנותי. הבלוג של הפרופסור סמיר זקי "Prof Zeki's Musings" המציג את עיקרי מחקרו. דיוקן האמן כחוקר מוח, באתר דה מרקר The Marker, ‏10 לדצמבר 2009 Semir Zeki, Inner Vision: An Exploration of Art and the Brain, Oxford University Press, 1999 בועז מזרחי, חשיפה לאומנות מכניסה את המוח שלנו למצב טורבו - מדענים מסבירים כיצד ומדוע, באתר מהות החיים, ‏24 באוקטובר 2017 Anjan Chatterjee, Neuroaesthetics, https://www.the-scientist.com/cover-story/neuroaesthetics-37572, ‏1 במאי 2014 אלומית ישי, המוח האסתטי: כיצד אנו מפענחים יצירות אמנות?, באתר ynet, 25 בינואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקטאוטיטאן

אקטאוטיטאן (שם מדעי: Aktautitan; מילולית: "הטיטאן של אקטאו (אנ') - עיר בקזחסטן") הוא סוג של יונק פרסתן גדול ממשפחת הברונתותריומים, אשר התקיים באמצע תקופת האאוקן שלפני 46.5–41.1 מיליון שנה מזמננו. סוג זה היה אחד מהגדולים שבבני משפחתו, לצד האמבולותריום והמגצרופס. סוג זה הוגדר בידי קבוצת חוקרים ביניהם איפוליט לוקה (צר') ומתאו כ. מולבאכר (גר') בשנת 2004. הוא כלל מין אחד - Aktautitan hippopotamopus. המאובנים שלו התגלו בקרבת ימת בלחש שבמזרח קזחסטן בעומק 50 סנטימטרים מתחת ערימת אבן חול וטין. נמצאו 2 פרטים ממין זה עם שלדים כמעט מושלמים. האקטאוטיטאן היה יונק בגודל ומראה של היפופוטם עם גולגולת רחבה באורך 74 עד 85 סנטימטרים ואורך היצור הגיע ל-4 מטרים, גובהו ל-150 סנטימטרים ומשקלו ל-1,200 עד 2,000 קילוגרם. היו לו דו-צורתיות זוויגית, והזכרים היו מעט יותר כבדים מהנקבות. הוא היה בעל גולגולת רחבה עם עצם מצח ועצם אף גבוהות מאוד שבקצותיהן בלטו שתי קרניים קצרות. השיניים שלו היו קצרות וחלשות יחסית והם התאימו בעיקר לאכילת צמחי מים ועלים, אך לא לצמחייה קשיחה. היו לו גם ניבים ארוכים שאולי שימשו למאבקים בין יריבים או להתגוננות. מבנהו של האקטאוטיטאן דמה מעט לזה להיפופוטם או לקרנף המיימי טלאוצרס, בעיקר עם שיניו החלשות ורגליו הקצרות, ואולי הוא היה בעל אורח חיים אמפיבי ושוטט בביצות ובנהרות רדודים. גם המשקעים באתר היו רדודים יחסית והם מוכיחים שהיצורים הקבורים בהם לא נסחפו בשיטפונות לאזור. מדיה וקבצים בנושא אקטאוטיטאן בוויקישיתוף אקטאוטיטאן, באתר GBIF (באנגלית)
טום וג'רי: דור ההמשך

טום וג'רי: דור ההמשך (במקור באנגלית: Tom & Jerry Kids, ובתרגום לעברית: טום וג'רי הילדים) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקאית בהנפשה קלאסית של חברת האנה-ברברה ששודרה משנת 1990 עד 1993. הסדרה בוססה על טום החתול וג'רי העכבר, שתי דמויות מצוירות אשר נוצרו על ידי ג'וזף ברברה וויליאם האנה ב-1940. בישראל, שודרה הסדרה בערוץ הראשון מ-1994 עד 1996. בשנת 2003 שודרה הסדרה בערוץ הילדים בדיבובה האנגלי בתוספת כתוביות לעברית. כל פרק בסדרה מחולק ל-3 קטעים: עלילות טום החתול וג'רי העכבר שהיו ילדים, כאשר טום מנסה לצוד את ג'רי, אם כי ללא הצלחה. מלבד ההתרכזות במצודו של טום אחר ג'רי, הסדרה עוקבת גם אחר חייהם הפרטיים של השניים, הכוללים, בין היתר, אהבה, כאשר אחד מציק בכך לשני. הרשע התרכך בסדרה למען הצופים הצעירים. הכלב ספייק ובנו טייק הופיעו בסרטוני טום וג'רי המקוריים. ספייק הוא מבוגר וטייק התבגר קצת ואף החל לדבר. דרופי הופיע במקור בסרטונים הקצרים של טקס אייברי. דרופי ובנו דריפל עוסקים בעבודה שונה בכל קטע, מקוולף מנסה לחבל במשימתם אך ללא הצלחה. הגברת היפהפייה וואבום (בסרטוני טקס אייברי היא נקראה "רד") היא מושא אהבתם של דרופי ומקוולף, אולם בסופו של דבר היא מאוהבת בדרופי עקב טוב ליבו, ואף דרופי זוכה לנשיקה ממנה ולפרס באיזו שהיא תחרות. "טום וג'רי: דור ההמשך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טום וג'רי: דור ההמשך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טום וג'רי: דור ההמשך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טום וג'רי - דור ההמשך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נורה אגוץ'

נורה אגוץ' (בהונגרית: Ágocs Nóra;‏ נולדה ב-1920 – 1919) היא איכרה וסוחרת הונגרייה, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה ילדה יהודייה, אותה הסתירה בביתה. נורה אגוץ' בת ה-24, בעלה הבנאי ושני ילדיהם הקטנים התגוררו בעיירה קישקונהלש (בהונגרית: Kiskunhalas), שבהונגריה. בשנת 1944, לאחר הפצצת בודפשט, החליטה משפחת אגוץ' להציל יתום מלחמה מעיר הבירה ולהזמינו לביתם. לפנייה נענתה הצעירה בת ה-17 קלרה אלטון (בהונגרית: Klára Alton), שהציגה עצמה בעזרת ניירות מזויפים כיתומה נוצרייה. במהלך המלחמה, לכשהוקם בעיר קישקונהלש גטו, תושבי העיר הוזהרו מלסייע ליהודים. לאחר שנורה אמרה לקלרה כי היא הייתה מוכנה להסתכן בכך, התוודתה קלרה בפניה וגילתה לנורה שהיא יהודייה. למרות המידע והידיעה כי בכך היא מסכנת את חייה ואת חיי בני משפחתה, נורה המשיכה לארח את קלרה בביתה למשך כשנה, ואף הסתירה את המידע אודות יהדותה של קלרה מבעלה, מפני שחששה שלא יעז להסתכן בהחבאתה בביתם. נורה אגוץ' ומשפחתה שמרו על קשר חם עם קלרה אלטון לכל אורך השנים, גם לאחר שקלרה עברה להתגורר באנגליה. בשנת 1993 פנתה קלרה ליד ושם וסיפרה על תרומתה של נורה אגוץ' להצלתה. ב-14 בדצמבר 1994 הוכרה אגוץ' על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בבודפשט, ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם שבירושלים. נורה אגוץ', באתר יד ושם (באנגלית) הערך מבוסס על תיק חסיד אומות העולם בארכיון יד ושם. מס' התיק: M.31.2/6306
Echoes (שיר של לולה מארש)

Echoes (בעברית: הדים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב האינדי-פופ הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-12 ביולי 2019, כסינגל הראשון מתוך האלבום השני של לולה מארש, Someday Tomorrow Maybe, על ידי חברת התקליטים אנובה מיוזיק. השיר נכתב על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ המאפיין שירים נוספים מהאלבום. בריאיון למגזין בילבורד, סיפר לנדאו כי השיר במקור נכתב כבלדה. באלבום Someday Tomorrow Maybe מופיעה גרסה שקטה של השיר בשם "Where Are You Tonight". בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה. הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי אינדי חאיט והועלה לערוץ ה-Vevo של לולה מארש ב-12 ביולי 2019, בסמוך לצאת הסינגל. Lola Marsh Break Down Sweeping Sophomore Album 'Someday Tomorrow Maybe', Billboard Echoes, נבדק ב-2020-02-10 יוסי חרסונסקי, לולה מארש, Echoes, באתר יוסמיוסיק Lola Marsh - Echoes, נבדק ב-2020-02-10
כפר ילדים דוד

כפר ילדים דוד הוא ארגון העוסק בחינוך וקידום "ילדים ונוער בסיכון" בישראל – ילדים הבאים ממשפחות שאינן יכולות להגן על ילדיהן, יתומים, ילדים הסובלים מהזנחה פיזית ורגשית, ילדים שעברו התעללות פיזית, רגשית ומינית, ומטרתו להעניק בית חם לכל ילד בישראל. הארגון שם לו למטרה לשבור את מעגל המצוקה של "ילדים בסיכון" – הצלתם וקידומם, הרחבת הזכויות שלהם ושל משפחותיהם, ומציאת פתרונות המותאמים לרמות הסיכון השונות. העמותה הוקמה על ידי הרב יהושע וינגרטן, בשנת 1994, במטרה לסייע ולשקם לילדים בסיכון ולספק עבורם בית חם ומטפח, והחל משנת 2001 ממוקם בסיס העמותה בשכונת רמת שלמה בירושלים. הרב יהושע וינגרטן הוא דור רביעי לאנשים שעוסקים בטיפול ושיקום ילדים בסיכון, והוא נין של ר' דוד וינגרטן, שהקים את "בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן". שלוחות נוספות פועלות ברחבי השכונות בעיר, ובביתר עילית. הארגון הוקם בהדרכת הרב יחיאל פישל ויינגרטן, אשר ניהל משך שנים את בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן, ונשא את התואר "אביהן של יתומות". העמותה מפעילה מועדוניות טיפוליות - המהוות בית שני לילדים בסיכון בגילאי 6–18 עם קשיים משפחתיים וסביבתיים, אשר מופנים לכפר באמצעות לשכות הרווחה. בין מטרות המועדונית: למלא את החסך הראשוני ולהשלים לילד את הצרכים הבסיסיים החסרים לו, ולמנוע בכך הוצאה חוץ ביתית של ילדים. כמו כן מופעלות על ידי העמותה מעונות יום - המוכרים רשמית על ידי משרד הרווחה, והוסמכו על ידו לקלוט לשורותיהם גם ילדים ממשפחות עם ליקוי תפקודי. הפעילות מתקיימת בין השעות 7:00–20:00. בנוסף מפעילה העמותה תוכניות מיוחדות: קייטנות קיץ לילדים בסיכון ולמשפחותיהם, פעילות מיוחדת לילדים בסיכון בחופשות וחגים. אתר האינטרנט הרשמי של כפר ילדים דוד כפר ילדים דוד, ברשת החברתית פייסבוק כפר ילדים דוד, ברשת החברתית אינסטגרם כפר ילדים דוד, סרטונים בערוץ היוטיוב כפר ילדים דוד, באתר "גיידסטאר ישראל" ששים שנות מעש של בית היתומות הכללי, הצופה, 17 בינואר 1964 באתר העמותה
ברכיכרוס

ברכיכרוס (שם מדעי: Brachycrus) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה, הקרוב לגמליים ושויך לקבוצה הקדומה מריקואידודונטידה. הוא חי במשך תקופת המיוקן שלפני 20.6-13.6 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית באזור המישורים הגדולים. היונק הקדום סווג בשנת 1901 בידי החוקר ויליאם דילר מתיו (אנ') והוא כלל 6 מינים, כשלפני זה שויך לסוג מריכוידון הקדום יותר. המאובנים של סוג זה התגלו במדינות: קליפורניה, קולורדו, איידהו, מונטנה, נברסקה, נבדה, ניו מקסיקו, דקוטה הצפונית וויומינג. יונק זה הגיע לאורך של 1.3 מטר ולמשקל מרבי של 328.7 קילוגרם. הוא דמה במראהו לטפיר, וכן היה בעל לסתות קצרות עם חלל אף רחב בקדמת הלסת, מה שנחשב לשריד של חדק קצר ושפוף. הלסת עצמה הייתה קצרה ובתוכה שורות של שיניים טוחנות גבוהות ובעלות חריצים שהותאמו ללעיסת עשב וצמחייה דומה. במראהו הזכיר את המריכוידון שהיה כמותו בעל רגליים קצרות יחסית אך בעלות "כרית" כמו של הגמלים המודרניים, מה שמקבץ אותם יחדיו לקבוצה בעלי כרית. ככל הנראה היה זה יונק שוכן ערבות שהשתמש בחדק שלו כדי לאחוז בעלי עצים או אף לנשום מתחת למים. הוא ניזון מצמחייה עשבונית אותה לעס בשיניו הגדולות. ייתכן שחי בעדרים קטנים כמו פרסתנים רבים. מדיה וקבצים בנושא ברכיכרוס בוויקישיתוף ברכיכרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברכיכרוס, באתר GBIF (באנגלית)
Only for a Moment

Only for a Moment (בעברית: רק לרגע) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-18 באוקטובר 2019, כסינגל השני מתוך האלבום השני של לולה מארש, Someday Tomorrow Maybe, על ידי חברת התקליטים אנובה מיוזיק. השיר נכתב על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מהאלבום. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-2 מיליון השמעות. הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה. השיר נכלל בפסקול העונה הרביעית של הסדרה "לא טיפוסי" הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי אינדי חאיט והועלה לערוץ ה-Vevo של לולה מארש ב-18 באוקטובר 2019, בסמוך לצאת הסינגל. Lola Marsh Break Down Sweeping Sophomore Album 'Someday Tomorrow Maybe', Billboard Only For A Moment, נבדק ב-2020-02-10 יוסי חרסונסקי, לולה מארש, Only For A Moment, באתר יוסמיוסיק Music from Atypical S4E06, Tunefind Lola Marsh - Only For A Moment, נבדק ב-2020-02-10
בנוצו גוצולי

בנוצו גוצולי (באיטלקית: Benozzo Gozzoli; ‏ 1420, רפובליקת פירנצה – 1497, פיסטויה) היה צייר רנסאנס מוקדם במאה ה-15 תלמיד של פרה אנג'ליקו, הידוע בציורי קיר בטכניקת הפרסקו בקפלת האמגושים בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי העשירים בצבעים ובפרטים של נופים ואנשים, היה פעיל בעיקר בטוסקנה ויצר גם באומבריה וברומא. בציורי קפלת האמגושים (אנ') בעיקר בתהלוכת האמגוש הצעיר משלב גוצולי דיוקנאות של בני תקופתו כמו בני משפחת מדיצ'י רכובים על סוסים ולבושים בפאר ובמיטב מחלצותיהם השמורים למלכים ופמליתם, בין הדיוקנאות הרבים בתוך השיירה הוא משלב גם דיוקן עצמי. השיירה עוברת כשברקע נופים קסומים ופסטורלים הנקרים בדרכם כמו ציידים במרדף אחר צייד, טירות ועצים מלבלבים, שילוב של מציאות ודמיון, החיבור בין משפחת הבנקאים מזמינת העבודה (פיירו די קוזימו דה מדיצ'י (אנ')) והאמן, מרחיבה את מנעד הנושאים ופורצת דרך בעבודתו של גוצולי ובאמנות הציור. עזר ללורנצו גיברטי במלאכת יצירת שער גן העדן. עד שנת 1463 עבד גוצולי בסן ג'ימיניאנו על 17 סצינות מחייו של אוגוסטינוס במקהלת סנט אגוסטינו ועל פרסקו של סבסטיאן הקדוש (1464). בין 1469 ל־1485 הוא צייר את היצירה הרחבה ביותר שלו, סדרה של 25 ציורי קיר של סצנות מהברית הישנה עבור קמפו סנטו (בית הקברות), בפיזה. הביוגרפיה של גוצולי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר. תהלוכת האמגוש הצעיר בקפלת האמגושים בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי תהלוכת האמגוש הבוגר בקפלת האמגושים בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי תהלוכת האמגוש הקשיש בקפלת האמגושים בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי בקפלת האמגושים בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי בית הספר של תאגסטה - סצנה מחייו של אוגוסטינוס בכנסיית סנט אוגוסטין בסן ג'ימיניאנו סצנה מחיו של פרנציסקוס מאסיזי בעיירה מונטה פאלקו סבסטיאן הקדוש בדואומו של סן ג'ימיניאנו המפגש ליד שער הזהב במוזיאון בנוצו גוצולי בקסטלפיורנטינו הבציר והשכרות של נוח בקמפו סנטו בניית מגדל בבל בקמפו סנטו מהפכת סדום ועמורה בקמפו סנטו סיפור הגר ואברהם בקמפו סנטו העתק של סיפור יצחק ורבקה מקמפו סנטו העתק חתונת יעקב ורחל מקמפו סנטו ברייקסמוזיאום Cole Ahl, Diane, Benozzo Gozzoli, Yale University Press; 1st Edition, 1996.‏ ISBN 978-0300066999 מדיה וקבצים בנושא בנוצו גוצולי בוויקישיתוף בנוצו גוצולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Benozzo Gozzoli, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
אפוראודון

אפוראודון (שם מדעי: Eporeodon) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה בן הקבוצה הקדומה מריקואידודונטידה. הוא חי במשך תקופת האוליגוקן באמריקה הצפונית שלפני 30.8—24.8 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר למדע ב-1875 בידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש. הוגדרו 3 מינים בסוג, בעוד מינים נוספים הועברו לסוגים דומים כמו Eucrotaphus. המאובנים התגלו בשטחי הפארק הלאומי בדלנדס שבדרום דקוטה הדרומית, והוא נחשב לאחד הסוגים הגדולים ביותר שהתגלו בה, אך גם המועטים ביותר והיוו רק אחוז אחד מהסוגים שנמצאו. כמה מדענים סוברים שהממצאים מוכיחים שהוא חי בבדידות יחסית ולא הרכיב עדרים גדולים. בצורתו דמה האפוראודון לפרה באורך 1.5 מטר ומשקל של 118 קילוגרם. הייתה לו גולגולת קצרה יחסית עם לסת תחתונה עבה ובולטת ושיניים טוחנות גבוהות בעלות חריצים בולטים וכן בעלת זוג ניבים בולטים בחלקה הקדמי. היא הייתה יותר קצרה מאשר המריכוידון, אך רחבה יותר מאשר גולגולת המיניוכרוס (אנ') שדמה מעט לארנבת. הרגליים היו קצרות ובקצוותיהם פרסות דמויות אצבע והזנב היה קצר ביותר. האפוראודון היה כנראה יונק מגושם ואיטי יחסית למינים שהתפתחו במישורים במיוקן. הוא חי בסוואנות הקדומות של אמריקה הצפונית, שם חיו מיני פרסתנים רבים. מדיה וקבצים בנושא אפוראודון בוויקישיתוף אפוראודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפוראודון, באתר GBIF (באנגלית)
מיפי וחברים

מיפי וחברים (באנגלית: Miffy and Friends) היא סדרת טלוויזיה מונפשת הולנדית לילדים, המבוססת על סדרת ספרי ילדים מאת דיק ברונה. הסדרה שודרה לראשונה ב-7 באפריל 2002 ב-KRO. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בשנת 2004 בערוץ הופ! ובערוץ לולי הסדרה היא בת 3 עונות ו-39 פרקים באורך 5 דקות כל אחד. הסדרה עוקבת אחר מיפי וחבריה, פופי החזירה, סנאפי הכלבה ועוד חברים, העוברים חוויות ומגלים את העולם סביבם. מיפי (Miffy) - ארנבת צעירה והדמות הראשית בסדרה. היא אמנית שאפתנית שאוהבת גם לכתוב. סנאפי (Snuffy) - כלבה חומה ואמיצה. היא אחת החברות הטובות של מיפי. בוריס (Boris) - דוב המתגורר ליד מיפי. הוא נהנה לבנות דברים. יש לו חברה בשם ברברה. ברברה (Barbara) - חברתו של בוריס. פופי (Poppy) - חזירה שנראית לעיתים קרובות בגינון או בקריאה. יש לה אחיינית בשם גרנטי. גרנטי (Grunty) - אחייניתה של פופי. "מיפי וחברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיפי וחברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיפי וחברים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Wishing Girl

"Wishing Girl" הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-24 במרץ 2017, כסינגל החמישי והאחרון מתוך אלבום הבכורה של לולה מארש, Remember Roses, דרך חברת התקליטים אנובה מיוזיק. השיר נכתב על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו וג'וליאן דלפאוד. השיר הוא בסגנון הקאנטרי. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר למעלה מ-20 מיליון השמעות. הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי, שציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי גל מוגיה והועלה לערוץ ה-Vevo של לולה מארש ב-5 במאי 2017. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-4 מיליון. סרטון השיר "Wishing Girl" באתר יוטיוב How This Couple Dated, Broke Up and Then Started a Band, Coveteur, ‏2019-04-23 Wishing Girl, נבדק ב-2020-02-10 יוסי חרסונסקי, לולה מארש, Wishing Girl, באתר יוסמיוסיק LOLA MARSH - Wishing Girl (Official Video), נבדק ב-2020-02-10
חטיבת שילו"ח

חטיבת שילו"ח (שיטות לחימה וחדשנות) היא יחידה באגף התכנון ובניין הכוח הרב זרועי העוסקת בפיתוח שיטות לחימה רב-זרועיות חדשניות ובחדשנות טכנולוגית. היחידה הוקמה במסגרת תר"ש תנופה, התוכנית הרב-שנתית שהנהיג הרמטכ"ל אביב כוכבי. מפקד החטיבה הוא תת-אלוף יובל גז. ייעודה של החטיבה הוא לעצב ולגבש שיטות לחימה רב-זרועיות חדשות תוך התאמתן לאיומים העתידיים על ישראל, הכוללים גם את מימד הסייבר וטווחים גאוגרפיים רחוקים. ייעוד נוסף הוא ריכוז תחום החדשנות הטכנולוגית כמענה לאיומים אלו ולצורכי הצבא. עד להקמת החטיבה, המחקר והפיתוח של טכנולוגיות ביטחוניות, היה מפוזר בין יחידות טכנולוגיות ייעודיות בזרועות ובחיילות צה"ל לבין היחידה למחקר ופיתוח (מו"פ) שכפופה למנהל למחקר ולפיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) שבמשרד הביטחון. גם התעשיות הביטחוניות לקחו חלק במו"פ הביטחוני. החטיבה מובילה את פרס הרמטכ"ל לחדשנות שניתן מ-2020 לפרויקטים חדשניים בצה"ל ופתחה את המכללה הצבאית ליזמות וחדשנות. במרץ 2024 אושר מינויו של רומן גופמן לראש חטיבת שילו"ח אך בסופו של דבר מונה לתפקיד המזכיר הצבאי של ראש הממשלה. מדיה וקבצים בנושא חטיבת שילו"ח בוויקישיתוף המהלכים הראשונים לקראת תוכנית רב-שנתית חדשה, אתר צה"ל, 18 באפריל 2019 אמיר בוחבוט‏, שנה לכהונת כוכבי: הרמטכ"ל שמנסה להפוך את צה"ל לסטארט-אפ הגדול במדינה, באתר וואלה, 18 בינואר 2020 יובל אזולאי, ‏התוכנית של הרמטכ"ל להקמת חטיבת חדשנות בצה”ל | בלעדי, באתר גלובס, 18 במרץ 2019 בינה מלאכותית נגד טרור: הפיתוח החדש של צה"ל נכנס למערך הלחימה, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 05:30) נחנכה חטיבת השילו"ח החדשה באגף התכנון, באתר צה"ל, 11 במאי 2020 יובל אזולאי, ‏התוכנית של הרמטכ"ל להקמת חטיבת חדשנות בצה”ל | בלעדי, באתר גלובס, 18 במרץ 2019 אתר צה"ל, אלה הזוכים בפרס הרמטכ"ל הראשון לחדשנות, באתר ערוץ 7, 2 בנובמבר 2020 פרס הרמטכ"ל לחדשנות מתקיים השנה בפעם השנייה בתולדות צה"ל, באתר צה"ל, 17 באוקטובר 2021 ואלו הזוכים בפרס הרמטכ"ל לחדשנות לשנת 2022 התשפ"ג, באתר צה"ל, 20 בנובמבר 2022 נפתחה המכללה הביטחונית לחדשנות יזמות והשתנות, באתר צה"ל, 8 באוקטובר 2021 תא"ל יובל גז נכנס לתפקידו כמפקד חטיבת השילו"ח, באתר צה"ל, 12 בדצמבר 2021 רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 18 במרץ 2024
You're Mine (מיני-אלבום)

You're Mine (בעברית: אתה שלי) הוא מיני-אלבום הבכורה של הרכב האינדי-פופ הישראלי לולה מארש. האלבום יצא לאור ב-29 בינואר 2016, דרך חברות התקליטים אנובה מיוזיק ויוניברסל. כל שירי האלבום נכתבו על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופקו על ידי לנדאו. האלבום הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי בסמוך לצאתו. "Sirens" - יצא לאור ב-16 במרץ 2015, כסינגל הבכורה של ההרכב וכסינגל הראשון מתוך האלבום. "You're Mine" - יצא לאור ב-28 במאי 2015, כסינגל השני מתוך האלבום. עם יציאתו נכנס אל המקום ה-10 במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום ה-135 במצעד SNEP של צרפת. שני הסינגלים, יחד עם השיר "In Good Times", נכנסו מאוחר יותר לאלבום הבכורה של ההרכב, Remember Roses. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו.  You're Mine, נבדק ב-2020-02-10
הקסמריקס

הקסמריקס (שם מדעי: Hexameryx) הוא סוג נכחד של מעלה גירה ממשפחת האנטילוקפריים, בה כיום ישנה את האנטילוקפרה, אשר חי בתקופת הפליוקן באמריקה הצפונית שלפני 5.3 עד 4.9 מיליון שנה מהיום. הסוג הוגדר בשנת 1941 והוא כלל מין אחד - Hexameryx simpsoni. מאובניו נתגלו בפלורידה. ההקסמריקס השתייך למעלי גירה, והגיע לאורך של מטר ולמשקל שבין 31 ל-35 ק"ג. הגולגולת שלו דמתה לגולגולת האנטילוקפרה האמריקנית, אך דמתה מעט לגולגולת איילים והכילה שש קרניים שהסתעפו לאורך "כיפת" הגולגולת, כשהזוג הקדמי היה קצר ופנה קדימה והזוג האחורי פנה אחורה. הסעיף המרכזי היה ישר ורחב ופנה מעלה. ככל הנראה, סייע מבנה זה להקסמריקס הזכרים להילחם ביניהם על נקבות או על טריטוריה, בדומה לאנטילוקפרה המודרנית. בדומה לאנטילוקפרה, גם ההקסמריקס הותאם לריצה מהירה שעזרה לו להתגונן מטורפים בני תקופתו, כגון מיני שנחרבים, ברדלס אמריקני, צבועיים קדומים ודוביים, כגון דוב הבולדוג. הקסמריקס, באתר GBIF (באנגלית) הקסמריקס באתר fossilworks (באנגלית)
רנאן (1998)

רנאן קרבאליו ארייאס (בפורטוגזית: Renan Carvalho Areias; נולד ב-18 בינואר 1998) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר בקריקיומה. רנאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קורינתיאנס, ובהמשך חתם ברד בול ברזיל. ב-13 באוגוסט 2019, רנאן חתם ברוסלארה מהליגה הברזילאית השנייה. ב-31 באוגוסט 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לומל. ב-17 בנובמבר 2019, רנאן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3–5 לוסטרלו. ב-3 בפברואר 2020, רנאן הושאל למ.ס. אשדוד מליגת העל עד לסיום העונה. בקיץ 2020, הצטרף להפועל אכסאל מהליגה הלאומית. ב-14 בפברואר 2021, רנאן חתם בקונפיאנצ'ה. רנאן, באתר Transfermarkt רנאן, באתר Soccerway רנאן, באתר FootballDatabase.eu שחר כחלון, רשמי: הברזילאי רנאן ארייאס חתם במ.ס אשדוד, באתר אשדודנט, 4 בפברואר 2020 מערכת וואלה! ספורט‏, לאומית: רנאן עבר לאיכסל, מיקו ממן חתם בהפועל רמת גן, באתר וואלה, 28 ביולי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רנאן (1998)".