laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאונור דה טולדו

לאונור דה טולדו (בספרדית: Doña Leonor Álvarez de Toledo y Osorio; ‏ 1522 - 17 בדצמבר 1562) הייתה אשתו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, וסבתה של מארי דה מדיצ'י, מלכת צרפת. לאונור נולדה בשנת 1522 באלבה דה טורמס, לפדרו אלברס דה טולדו, מרקיז וילאפרנקה ולמריה אוסוריו, בתם של לואיס פימנטל אי פאצ'קו וחואנה אוסוריו אי בזאן. אביה, אשר כיהן כמשנה למלך מטעם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בממלכת נאפולי, היה בנו של פדריקה אלברס דה טולדו, דוכס אלבה השני, ואחיו של פרננדו אלברס דה טולדו, דוכס אלבה השלישי. ב-29 במרץ 1539 התחתנה לאונור עם קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, ממנו נולדו לה 11 ילדים. במהלך הנישואים שלה, למרות אי הפופולריות הראשונית שלה בתור ספרדית, היא זכתה להשפעה רבה בפירנצה. היא עודדה את האמנויות, והייתה פטרון לרבים מן האמנים הבולטים של התקופה. כאשה אדוקה, היא עודדה את המסדר הישועי להתיישב בפירנצה, והיא גם הקימה כנסיות חדשות רבות בעיר. לאונור התעניינה גם בחקלאות ובעסקים, והיו לה שטחים גדולים של אדמה טוסקנית שהיא ניהלה ביעילות, ואשר סייעו לה להרחיב ולהגדיל את הרווחיות של אחוזות בית מדיצ'י הענקיות (המוצרים שלה נשלחו עד ספרד), ובאמצעות תחומי העניין שלה, חלק ניכר מהאיכרים תמכו בה. היא גם תמכה ללא היסוס בבעלה ובמדיניותו, עד כדי כך שהתייעץ איתה. כה גדול היה אמונו בה, שהוא מינה אותה לעוצרת הדוכסות בהיעדרויות התכופות שלו. ב-17 בדצמבר 1562 מתה לאונור, כתוצאה ממגפת מלריה אשר גרמה גם למותם של ילדיה ג'ובאני וגארציה. ב-29 במרץ 1539 התחתנה לאונור עם קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, ממנו נולדו לה 11 ילדים: מדיה וקבצים בנושא לאונור דה טולדו בוויקישיתוף ספי הנדלר, הדוכסית נדחקה לשוליים לטובת בעלה. תערוכה חדשה מתקנת את העוול ההיסטורי, באתר הארץ, 19 באפריל 2023 לאונור דה טולדו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רונית פורת

האם התכוונתם ל... רונית פורת (אמנית) רונית פורת (עורכת) רונית פורת (שחקנית)
לואי ארמנד השני, נסיך קונטי

לואי ארמנד השני, נסיך קונטי (בצרפתית: Louis-Armand de Bourbon-Conti; ‏10 בנובמבר 1695 - 4 במאי 1727), היה נסיך קונטי בין השנים 1709–1727, וסבא רבא של לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לואי ארמנד נולד ב-10 בנובמבר 1695 בארמון ורסאי, לפרנסואה לואי, נסיך קונטי ולמארי תרז דה בורבון, בתם של אנרי ז'ול, נסיך קונדה ואנה הנרייטה מבוואריה, ועם לידתו קיבל את התואר רוזן לה מרשה. הטבלתו נערכה בשנת 1704, בהשתתפות מרי ממודנה, אלמנתו של ג'יימס השני, מלך אנגליה. לואי ארמנד תואר כגיבן ומכוער. בשנת 1709 מת אביו, ולואי ארמנד ירש את רכושו הרב ואת תאריו. ב-9 ביולי 1713 התחתן לואי ארמנד עם לואיז אליזבת דה בורבון, בתם של לואי, נסיך קונדה ולואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון, ובאותו יום אף נערכה חתונת אחותו מארי אן דה בורבון עם לואי אנרי, דוכס בורבון. לשניים נולדו 5 ילדים, אולם הם בגדו אחד בשני, ואף התגוררו בבתים נפרדים. בשנת 1716 חלה לואי ארמנד באבעבועות שחורות, אולם אשתו טיפלה בו במסירות עד להחלמתו. כתוצאה מכך אף היא נדבקה במחלה, אולם גם היא הבריאה בסופו של דבר. לואי ארמנד זכה ליחס גדול מלואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולאחר מכן מהעוצר, פיליפ השני, דוכס אורליאן. לואי ארמנד היה תומך נלהב בתוכניות הפיננסיות של ג'ון לו, ובאמצעותו הוא הרוויח סכומי כסף גדולים. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הוא לחם תחת פיקודו של מרשל וילאר, אולם לא התבלט כקצין טוב במיוחד. ב-4 במאי 1727 מת לואי ארמנד, ובנו לואי פרנסואה, נסיך קונטי ירש את תאריו. ב-9 ביולי 1713 התחתן לואי ארמנד עם לואיז אליזבת דה בורבון, בתם של לואי, נסיך קונדה ולואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון, ממנה נולדו לו 5 ילדים: לואי, רוזן לה מרשה (1715–1717). לואי פרנסואה, נסיך קונטי (1717–1776), התחתן עם לואיז דיאן ד'אורליאן. לואי ארמנד, דוכס מרקור (1720–1722) שארל, רוזן אלה (1722–1730) לואיז הנרייט דה בורבון (1726–1759), התחתנה עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן. מדיה וקבצים בנושא לואי ארמנד השני, נסיך קונטי בוויקישיתוף לואי ארמנד השני, נסיך קונטי לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הבחירות הכלליות בבריטניה 1987

הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-11 ביוני 1987. ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר התמודדה על כהונה שלישית בתפקיד, מול מנהיג מפלגת הלייבור ניל קינוק. הקמפיין של השמרנים הדגיש את מצבה הטוב של הכלכלה, ואחוזי האבטלה שהגיעו לשפל של שני עשורים. המפלגה זכתה לתמיכה רחבה מצד התקשורת. מלבד ההתמודדות מול תאצ'ר, נאלצה מפלגת הלייבור להתמודד מול איום מצד המפלגה הסוציאליסטית (שהתאחדה עם המפלגה הליברלית), שהתחזקה ואיימה להפוך למפלגה השנייה בגודלה והאופוזיציה העיקרית לשמרנים. לצורך כך, החל תהליך "התמרכזות" של מדיניות הלייבור (תהליך שהגיע לשיאו עם מיתוגו מחדש כ"לייבור חדש" ב-1997). הבחירות הסתיימו בניצחון סוחף לשמרנים (אם כי ברוב מופחת מהבחירות הקודמות), ותאצ'ר נבחרה בפעם השלישית ברציפות לראשות הממשלה. הלייבור נכשלו בהחלפת השלטון, אך הצליחו לדחוק את האיחוד הסוציאליסטי-ליברלי, שהניב תוצאות נמוכות משל סך חלקיו. בעקבות התוצאה המאכזבת, התמזגו שתי המפלגות המרכיבות את האיחוד באופן רשמי, והפכו למפלגה הליברל-דמוקרטית. הבחירות הכלליות בבריטניה (1992) מדיה וקבצים בנושא הבחירות הכלליות בבריטניה 1987 בוויקישיתוף
הבחירות הכלליות בבריטניה 1983

הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-9 ביוני 1983, ובמסגרתן ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר התמודדה על כהונה שנייה בתפקיד, מול מנהיג מפלגת הלייבור מייקל פוט. כהונתה של תאצ'ר אופיינה בשפל כלכלי - הכלכלה הבריטית עברה מיתון, ואחוזי האבטלה עלו - מה שהביא לירידה בפופולריות של תאצ'ר. עם זאת, ניצחון הבריטים במלחמת פוקלנד שיקם את תדמיתה הציבורית והביא לעלייה בפופולריות שלה, שבשיאה החליטה תאצ'ר להקדים את הבחירות כדי לנצל את המומנטום. מפלגת הלייבור הובילה בסקרים לאורך תקופה ארוכה, אך חילוקי דעות פנימיים בנושאי מדיניות היו בעוכריה. עמדות המפלגה זזו שמאלה ונוצר פילוג, שבשיאו פרשו חברי לייבור מתונים מהמפלגה והצטרפו למפלגה הסוציאליסטית. בסופו של דבר הקימה המפלגה הסוציאליסטית, יחד עם המפלגה הליברלית מפלגה מאוחדת - שסחפה קולות של מאוכזבי הלייבור. פיצול קולות האופוזיציה בין הלייבור לאיחוד, לצד הפופולריות הגואה של תאצ'ר, הביאו לניצחון סוחף של השמרנים בבחירות. על אף שאיבדה מעט קולות מהבחירות הקודמות, עלתה המפלגה במספר המושבים באופן משמעותי וזכתה לניצחון הגדול ביותר של מפלגה בבחירות בבריטניה מאז הלייבור ב-1945. תבוסת הלייבור הייתה שפל אלקטורלי עבור המפלגה, והתוצאה הנמוכה ביותר שלה מאז 1918. המפלגה המאוחדת, שזה עתה קמה, הכפילה את כוחה, וההפרש בינה ובין הלייבור עמד על 2 אחוזים בלבד - מה שערער את מעמד הלייבור כאופוזיציה הראשית לממשלה. הבחירות הכלליות בבריטניה (1987) מדיה וקבצים בנושא הבחירות הכלליות בבריטניה 1983 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיז אליזבת דה בורבון

לואיז אליזבת דה בורבון (בצרפתית: Louise-Élisabeth de Bourbon; ‏22 בנובמבר 1693 - 27 במאי 1775), הייתה אשתו של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, וסבתא רבתא של לואי פיליפ, מלך הצרפתים. לואיז אליזבת נולדה ב-22 בנובמבר 1693 בארמון ורסאי, ללואי, נסיך קונדה וללואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון, בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ופרנסואז-אתנה דה רוששור דה מורטמר, והטבלתה נערכה בשנת 1698. בשנת 1710 ניסתה אמה לחתנה עם שארל, דוכס ברי, אולם התוכנית סוכלה על ידי דודתה פרנסואז מארי דה בורבון, שהביאה לנישואיו עם בתה מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן. ב-9 ביולי 1713 התחתנה לואיז אליזבת עם לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, ובאותו יום אף נערכה חתונת אחותו מארי אן דה בורבון עם אחיה לואי אנרי, דוכס בורבון. לשניים נולדו 5 ילדים, אולם הם בגדו אחד בשני, ואף התגוררו בבתים נפרדים. בשנת 1716 חלה לואי ארמנד באבעבועות שחורות, אולם לואיז אליזבת טיפלה בו במסירות עד להחלמתו. כתוצאה מכך אף היא נדבקה במחלה, אולם גם היא הבריאה בסופו של דבר. בעלה לואי ארמנד היה תומך נלהב בתוכניות הפיננסיות של ג'ון לו, ובאמצעותו הוא הרוויח סכומי כסף גדולים. לואי ארמנד היה אלים וגס רוח, ולואיז אליזבת השתדלה לא להיות במחיצתו. בשנת 1727 מת לואי ארמנד, ובנה לואי פרנסואה, נסיך קונטי ירש את תאריו. בשנת 1743 הסדירה לואיז אליזבת את נישואי בנה לואי פרנסואה, נסיך קונטי עם אחייניתה לואיז דיאן ד'אורליאן, ואת נישואי בתה לואיז הנרייט דה בורבון עם אחיינה לואי פיליפ, דוכס שארטר, ובכך הביאה ליישוב הסכסוך בין בית קונדה לבית אורליאן. בעת זקנותה מכרה לואיז אליזבת את מלון קונטי לנכדה לכיסוי חובותיה, וב-27 במאי 1775 היא מתה בביתה בפריז. ב-9 ביולי 1713 התחתנה לואיז אליזבת עם לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, ממנו נולדו לה 5 ילדים: לואי, רוזן לה מרשה (1715–1717). לואי פרנסואה, נסיך קונטי (1717–1776), התחתן עם לואיז דיאן ד'אורליאן. לואי ארמנד, דוכס מרקור (1720–1722) שארל, רוזן אלה (1722–1730) לואיז הנרייט דה בורבון (1726–1759), התחתנה עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן. מדיה וקבצים בנושא לואיז אליזבת דה בורבון בוויקישיתוף
יחסי בולגריה–בנגלדש

יחסי בולגריה–בנגלדש הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הבולגרית לבין הרפובליקה העממית של בנגלדש. שתי המדינות מחשיבות יחסים אלו ליחסים לבביים, ומבקשות לחזקן. בולגריה הייתה אחת מהמדינות המעטות שהכירו בבנגלדש זמן קצר לאחר הכרזת עצמאותה בשנת 1971. בין המדינות מתקיימים מספר רב של שיתופי פעולה, בעיקר במגזרי החקלאות, התרבות והטכנולוגיה. בשנת 2014, שתי הממשלות חתמו על מזכר הבנות בנוגע להקמת התייעצות שותפת בין המדינות שתקדם את שיתוף הפעולה ההדדי בין משרדי החוץ והמדינות בפרט. בנגלדש ובולגריה הראו אינטרס משותף בהגברת היחסים הכלכליים בין המדינות. בשנת 2016, בולגריה ייצאה לבנגלדש סחורה בשווי 15.2 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם דשנים פוספטיים, אוכל המיועד לבע"ח, דם אנושי, אנזימים, ציוד שידור, קאולין, קטניות יבשות ומוצרי ברזל. לעומתה, בנגלדש ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 2.4 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם חוטי יוטה, תיקים, חולצות, סרטנים, מעילים ומוצרי בגדים. בולגריה מיוצגת בבנגלדש בדרג הקונסולרי על ידי קונסוליה שהיא מחזיקה בדאקה, בירת המדינה. בנגלדש מיוצגת בבולגריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה. daily sun | Metropolis | ‘Relationship with Bulgaria to be strengthened further’, ‏2014-02-01 BD-Bulgaria MoU on Foreign Office Consultation - Click Ittefaq, www.clickittefaq.com (באנגלית) (ארכיון) Products that Bulgaria exports to Bangladesh (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Bulgaria imports from Bangladesh (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
Neurology

Neurology (נוירולוגיה) הוא כתב עת רפואי בר ביקורת עמיתים, העוסק בנוירולוגיה. הוא כתב העת הרשמי של האקדמיה האמריקאית לנוירולוגיה (אנ'). כתב העת מודפס בהוצאת Lippincott Williams and Wilkins. אתר האינטרנט הרשמי של Neurology אתר האינטרנט הרשמי של Neurology ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חופשה ללא תשלום

חופשה ללא תשלום (בראשי תיבות: חל"ת) היא תקופה שבה ממשיכים להתקיים יחסי עובד-מעביד, אך העובד אינו עובד במהלכה, ולכן אינו מקבל שכר וזכויות אחרות כגון הזכות לדמי מחלה. בדרך כלל תקופה זו אינה נכללת בחישוב הוותק של העובד, לכל הזכויות התלויות בוותק. עם תום החופשה ללא תשלום זכאי העובד לחזור לתפקידו הקודם או לתפקיד דומה. היציאה לחופשה ללא תשלום מצריכה בדרך כלל הסכמה בין העובד למעסיק, שבה נקבע משך החופשה. בעקבות לידה מקנה חוק עבודת נשים לעובד ולעובדת זכות לחופשה ללא תשלום (בתנאים המפורטים בחוק) בתקופה של עד שנה מיום הלידה. יציאה לחופשה ללא תשלום היא משתי קטגוריות: ביוזמת העובד, לשם פעילות אישית, כגון לימודים או טיול, שנמשכת מעבר לזמן ההיעדרות שמאפשרת לו החופשה השנתית שצבר. חוק עבודת נשים מקנה לעובדת (וגם לעובד) זכות לצאת לחל"ת לאחר חופשת הלידה. במקרים אחרים העובד נדרש להסכמת המעסיק. ביוזמת המעסיק, למשל כתוצאה משפל כלכלי זמני בפעילות העסק, שאינו מאפשר מתן עבודה, אך אינו מצדיק פיטורים של העובד (כפי שקרה בעת התפרצות נגיף הקורונה בישראל ובתקופות חירום אחרות כגון מלחמת חרבות ברזל). כאשר עובד הוצא לחל"ת ביוזמת המעסיק ושירות התעסוקה אינו מצליח למצוא לו עבודה חלופית, הוא זכאי לדמי אבטלה בלי שיידרש לתקופת המתנה. בתקופת חל"ת חלה על העובד חובת נאמנות למעסיקו, שבהתאם לה העובד אינו רשאי לעבוד בתקופה זו אצל מעסיק אחר המתחרה במעסיקו. על עובד מדינה היוצא לחל"ת ממשיך לחול גם בתקופה זו האיסור על פעילות מפלגתית. תקופה של חל"ת העודפת על 14 יום לשנת עבודה אינה מובאת בחשבון בחישוב פיצויי פיטורים לעובד. בשני החודשים הקלנדריים הראשונים של החל"ת נדרש המעסיק לשלם דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות בגין העובד (המעסיק רשאי לנכות סכום זה מהעובד), ובהמשך החל"ת על העובד לשלם דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות בעד עצמו. חופשה ללא תשלום, באתר כל זכות דוד שי, חופשה ללא תשלום - שאלות ותשובות, באתר חילן עו"ד נטע ברומברג, הוצאה לחל"ת בזמן "חרבות ברזל" – עשה ואל תעשה באתר משרד עורכי דין ברנע ג'פה לנדה סעיפים 7(ד) ו-7(ד1) לחוק עבודת נשים מעין מנלה, חל"ת בזמן מלחמה: מה מותר למעסיקים ומהן זכויות העובדים?, באתר כלכליסט, 18 באוקטובר 2023 חל"ת במהלך מלחמת חרבות ברזל: מהן זכויות העובדים שהוצאו לחופשה ללא תשלום?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏27 בנובמבר 2023 משה כהן, ‏בשל התארכות המלחמה: אלפי עובדים במשק מוצאים לחל"ת, באתר מעריב אונליין, 23 באוקטובר 2023 המוסד לביטוח לאומי, אבטלה, באתר המוסד לביטוח לאומי חופשה ללא תשלום, באתר כל זכות חופשה ללא תשלום - מלחמת חרבות ברזל, פורסם על ידי התאחדות התעשיינים, 12 בנובמבר 2023 דמי אבטלה לעובד בחופשה ללא תשלום, באתר המוסד לביטוח לאומי תקנה 10 לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964 תקנה 6 לתקנות הביטוח הלאומי (הוראות מיוחדות בדבר תשלום דמי ביטוח), תשל"א-1971, באתר חילן תקנה 1 לתקנות הביטוח הלאומי (הוראות מיוחדות בדבר תשלום דמי ביטוח), תשל"א-1971, באתר חילן
נבחרת ברית המועצות בכדוריד

נבחרת ברית המועצות בכדוריד הייתה הנבחרת לאומית של ברית המועצות. הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר זכתה במספר מדליות באליפות העולם בכדוריד ובאליפות אולימפית. הנבחרת הפסיקה להתקיים עם פירוק ברית המועצות, שחקניה החזקים השתלבו בנבחרות של המדינות שהוקמו. מדיה וקבצים בנושא נבחרת ברית המועצות בכדוריד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת שוודיה בכדוריד

נבחרת שוודיה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של שוודיה. הנבחרת השתתפה ב-25 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה 4 פעמים. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע 4 פעמים למקום השני. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון ליולי 2018 הנבחרת מדורגת במקום השני עם 244 נקודות מדיה וקבצים בנושא נבחרת שוודיה בכדוריד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת שוודיה בכדוריד (בשוודית) דף באתר איגוד הכדוריד האירופי דף באתר איגוד הכדוריד האירופי דף באתר האיגוד העולמי טבלת דירוג של האיגוד העולמי
לואי אלכסנדר, רוזן טולוז

לואי אלכסנדר, רוזן טולוז (בצרפתית: Louis-Alexandre de Bourbon; ‏6 ביוני 1678 - 1 בדצמבר 1737), היה בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת וגרנד-אדמירל של צרפת. לואי אלכסנדר נולד ב-6 ביוני 1678 בארמון ורסאי, ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת ולמאדאם דה מונטספן, בתם של גבריאל דה רוששור דה מורטמר ודיאן דה גרנסיין. לואי אלכסנדר ואחותו פרנסואז מארי דה בורבון חונכו על ידי פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון, ומדי פעם הובא לארמון ורסאי לפגוש את הוריו. בשנת 1681 קיבל לואי אלכסנדר מעמד של בן לגיטימי, ובנוסף קיבל את התואר רוזן טולוז. בשנת 1683, בהיותו בן חמש, קיבל לואי אלכסנדר דרגת גרנד-אדמירל, בפברואר 1684 הוא הפך לקולונל של רגימנט רגלים שנקרא על שמו, ובשנת 1693 מונה למפקד רגימנט פרשים. בינואר 1689 הוא מונה למושל אקיטן, ובשנת 1695 מונה למושל בריטני. ב-3 בינואר 1696 הוא הועלה לדרגת מרשל צרפת, ושנה לאחר מכן הוא הפך למפקד הצבא הצרפתי. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הוא קיבל את המשימה של הגנת סיציליה, ובנוסף הוא פיקד על הצי הצרפתי בקרב ולז-מלאגה בשנת 1704. אף על פי שאביו נתן לגיטימציה לו ולשלושת אחיו שנותרו בחיים, ואף הכריז על שני בניו ממאדאם דה מונטספן כיורשיו כמלכי צרפת, מיד לאחר מותו של לואי הארבעה עשר הפך הפרלמנט של פריז את רצון המלך. שלא כמו אחיו, לואי אוגוסט, דוכס מיין, שהודח ממועצת העוצרות, לואי אלכסנדר לא הודח טולוז מתפקיד פוליטי, ומיד לאחר מכן מונה לשר הצי, ולרשותו עמד צוות מנוסה בראשותו של ז'וזף פלרין. הוא נשאר בתפקיד זה עד שהחליפו ז'וזף פלוריאו ד'ארמנונוויל בשנת 1722, שממנו קנה את טירת רמבוילט בשנת 1706. ב-2 בפברואר 1723 התחתן לואי אלכסנדר עם מארי ויקטואר דה נואיי, בתם של אן ז'ול דה נואיי ומארי פרנסואז דה בורנונוויל, ממנה נולד לו ילד אחד: לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר (1725–1793), התחתן עם מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה. ב-1 בדצמבר 1737 מת לואי אלכסנדר בטירת רמבוילט, והוא אב קדמון של בית אורליאן המודרני. מדיה וקבצים בנושא לואי אלכסנדר, רוזן טולוז בוויקישיתוף לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טריסטן צארה

טריסטן צארה (בצרפתית: Tristan Tzara;‏ 16 באפריל 1896 – 25 בדצמבר 1963) היה יהודי יליד מוינשטי, שברומניה, משורר בשפות צרפתית ורומנית ואחד ממייסדי תנועת הדאדא. נולד ברומניה וחי את מרבית חייו המקצועיים בצרפת. טריסטן צארה הוא שם העט של שמואל רוזנשטיין/רוזנשטוק (Samuel Rosenstein/Rosenstock), שם עט אחרון שבא לאחר שכבר השתמש בשמות S. Samyro ו-Tristan Ruia. כבר בשנת 1912, עוד כשהיה בבית הספר התיכון, פרסם טריסטן, יחד עם מרסל ינקו ויון וינאה, את כתב העת הסימבול (Simbolul). תנועת הדאדא החלה את דרכה בעיר ציריך, שווייץ, לשם הגיע צארה בסתיו 1915. התנועה הוקמה על ידי קבוצת האמנים הצעירים שנהגו להיפגש בקברט וולטר, אך כדבריו של ר' הילזנבק (R. Huelsenbeck), "היא לא הייתה יכולה להגיע למה שהגיעה ללא מאמצי הפופולריזציה וללא הדיפלומטיה של צארה". צארה עבר לפריז, שם ניסה להפוך את הדאדא לתנועה עולמית. בפריז הוא פעל יחד עם לואי אראגון (Louis Aragon), אנדרה ברטון (André Breton) ופיליפ סופו (Philippe Soupault) כדי לזעזע את הציבור לשנות מבנים לשוניים. בשנת 1925 נשא לאשה בסטוקהולם את הציירת השוודית גרטה קנוטסון שילדה לו בן, כריסטוף, בשנת 1927. בני הזוג התגרשו בעת המלחמה בשנת 1942. בשנת 1929, לאחר ששבע דיו מניהיליזם והרס, עבר לפעילות הבונה יותר של הסוריאליזם. הוא ניסה לשלב בין הסוריאליזם ובין המרקסיזם, השתתף בתנועת ההתנגדות הצרפתית (הרזיסטנס) במהלך מלחמת העולם השנייה והצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1947, לאחר שקיבל את האזרחות הצרפתית. הוא פרש מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1956, כפעולת מחאה על דיכוי המרד ההונגרי על ידי ברית המועצות. בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו. הרפתקאותיו הפוליטיות קירבו אותו לבני אדם, ובהדרגה היה למשורר לירי המבטא את הנשמה הדוויה בין מרד ובין הפליאה המתחייבת מהטרגדיות היומיומיות של המצב האנושי. טריסטן צארה נפטר בפריז ונטמן בבית הקברות מונפרנאס (Cimetière de Montparnasse). 1916 La Première Aventure céleste de Monsieur Antipyrine, "ההרפתקאה השמימית הראשונה של אדון אנטיפירין". 1918 Vingt-cinq poèmes "עשרים וחמש פואמות". 1924 Sept manifestes Dada "שבעה כרוזים של דאדא". 1931 L'Homme approximatif האדם, "פחות או יותר". 1950 Parler seul "דיבור ביחידות". 1953 La Face intérieure "הפנים הפנימיים". Jewish Virtual Library (באנגלית) ציטוטים מפורסמים של טריסטן צארה - 4 הראשונים בצרפתית והיתר באנגלית טריסטן צארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טריסטן צארה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבי טריסטן צארה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) טריסטן צארה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טריסטן צארה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טריסטן צארה, באתר MusicBrainz (באנגלית) טריסטן צארה, באתר Discogs (באנגלית)
קנת' רינג

קנת' רינג (באנגלית: Kenneth Ring, נולד ב-1936) הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה באוניברסיטת קונטיקט, וחוקר ידוע בתחום חוויות סף-מוות. רינג הוא מייסד-שותף ונשיא לשעבר של האגודה הבינלאומית למחקרי מקרי סף-המוות (IANDS), והוא ייסד והיה העורך של  כתב העת  Journal of Near-Death Studies. רינג נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומתגורר בקנטפילד.  ספרו "החיים במוות" פורסם על ידי "ויליאם מורו והחברה" ב-1980. ב-1984, פרסמה החברה את ספרו השני, לכיוון אומגה. שני הספרים עוסקים בחוויות סף מוות, וכיצד הן משנות את חייהם של אנשים. ספרים אחרים מאת רינג הם: פרויקט אומגה: חוויות סף מוות, מפגשים עם עב"מים, והמוח בגדול (1992) מצב נפשי: חוויות סף מוות וחוויות חוץ-גופיות בעוורון (1999) שיעורים מהאור (2000). שיטות של טירוף: בתי חולים לחולי נפש כמוצא אחרון. רינג מבקר חריף של ישראל ומחבר משותף של "מכתבים מפלסטין" (2011). אתר האינטרנט הרשמי של קנת' רינג Author biography in Kenneth Ring and Evelyn Elsaesser Valarino, Lessons from the Light: What we can learn from the near-death experience, Needham, MA: Moment Point Press (1998). Sharon L. Bass. You Never Recover Your Original Self New York Times August 28, 1988.
פסטה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פסטה – מאכל איטלקי פסטה (חג) – חג קתולי במלטה פסטה ספרדית – המטבע הרשמי של ספרד עד 2002 פסטה (גינאה המשוונית) – המטבע הרשמי של גינאה המשוונית בשנים 1969–1975 אישים: אנריקו לואיג'י פסטה – חוקר טבע איטלקי קוסטאנצו פסטה – מלחין איטלקי
איש השיש

איש השיש (בפולנית: Człowiek z marmuru) הוא סרט פולני משנת 1977 בבימויו של אנדז'יי ויידה. הסרט מתעד את נפילתו הבדיונית של גיבור תרבות פולני, בנאי בשם מתיאוש בירקוט, אשר הפך לגיבור העמל הסוציאליסטי בעיר (האמיתית) נובה הוטתה, שליד קרקוב. אגניישקה, סטודנטית לקולנוע, מנסה לתעד את סיפורו של בירקוט בסרט הגמר שלה, שני עשורים לאחר שנעלם מעיניי הציבור. הכותרת מתייחסת לפסלי השיש התעמולתיים שנעשו בדמותו של בירקוט. לא מובן מאליו שוויידה הצליח, תחת השלטון הקומוניסטי בפולין, לבקר את הריאליזם הסוציאליסטי של נובה הוטתה, לחשוף את השימוש בתעמולה, ושחיתות פוליטית בתקופת הסטליניזם. הסרט מנבא את התרופפות האחיזה הסובייטית שהגיע עם תנועת הסולידריות. ויידה ניסה לפתח את הסרט במשך 15 שנה, מאז 1962. בסרט נעשה שימוש רב בצילומי ארכיון ממצלמות הבנייה של נובה הוטתה ונושאים אחרים של פולין בתחילת העידן הקומוניסטי, כמו גם את מוזיקת התעמולה/מעוררת השראה של פולין הסטליניסטית, צילומים שייתכן ועברו עריכה בידי ויידה. "איש השיש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איש השיש", באתר AllMovie (באנגלית) "איש השיש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איש השיש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עופר ליברגל, ‏רטרוספקטיבה לאנז'יי ויידה: איש השיש ואיש הברזל, באתר "סריטה", 9 בפברואר 2011 עופר ליברגל, ‏רטרוספקטיבה לאנז'יי ויידה: איש השיש ואיש הברזל, באתר "סריטה", 9 בפברואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת רומניה בכדוריד

נבחרת רומניה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של רומניה. הנבחרת השתתפה ב-14 אליפויות העולם בכדוריד וזכתה 4 פעמים. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע למקום השני. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הפדרציה מדורגת במקום העשירי מאז 2011 הנבחרת לא העפילה לתחרות בין-לאומית משמעותית. מדיה וקבצים בנושא נבחרת רומניה בכדוריד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת רומניה בכדוריד דף באתר של איגוד כדוריד הרומני דף באתר איגוד הכדוריד האירופי דף באיגוד הכדוריד העולמי https://www.ihf.info/member-federations/romania/5081 דירוג של האיגוד העולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טומאת שכבת זרע

טומאת שכבת זרע היא טומאה בדרגת אב הטומאה החלה על האדם אשר יוצאת ממנו שכבת זרע ומביאה אותו לדרגת ראשון לטומאה. טומאה זו מקורה בפרשת מצורע בפסוק "ואִישׁ כִּי תֵצֵא מִמֶּנּוּ שִׁכְבַת זָרַע וְרָחַץ בַּמַּיִם אֶת כָּל בְּשָׂרוֹ וְטָמֵא עַד הָעָרֶב" (ויקרא פרק ט"ו פסוק ט"ז). הנטמא בטומאה זו נקרא בהרבה מקומות "בעל קרי". טומאה זו מהותה היא לעורר את האדם שיצאה ממנו שכבת הזרע המגיעה על ידי מחשבות תאווה גופניות, בין מרצונו ובין באונס בשנתו. ועל ידי שנהיה טמא למשך יום אחד תתנקה מחשבתו ואחר כך יטהר על ידי טבילה. ובדומה לכך כתבו שטומאת בעל קרי היא טומאה הבאה על ידי קלות ראש וזחות הדעת. שיעור שכבת הזרע המטמאת במגע היא כעדשה, אך לאדם עצמו היוצאת ממנו שכבת הזרע שיעורה בכל שהוא. והטומאה חלה על האדם בין אם ראה באונס ובין ברצון. חכמים גזרו אף על המהרהר בלילה וחלם ששימש וכשהתעורר מצא את בשרו חם, שהוא טמא, ואף שלא ראה שכבת זרע, אך טומאה זו חלה רק לעניין תרומה, ואינה מטמאת חולין. הזרע המטמא צריך להיות לבן, אך אדום או צבע אחר אינו מטמא. וכן צריך האדם להרגיש ביציאת שכבת הזרע כדי להיטמא. זרעו של קטן אינו מטמא אותו או אחרים. וזרעו של אנדרוגינוס טמא מספק, מכיוון שהוא ספק האם מוגדר כזכר, נקבה, או מין אחר. זרעו של הגוי אף אם הוא גר תושב, וכן זרעו של עבד כנעני, וזרע הבהמה אינם מטמאים. השוכב עם האשה וגמר ביאתו שניהם טמאים. וטומאת האשה אינה משום שבית סתריה נגע בשכבת זרע, אלא משום טומאה מיוחדת אשר גזרה התורה על האשה הנבעלת. יש שהסתפקו בדין האשה כאשר בא עליה אדם ולא הוציא שכבת זרע, האם הביאה מספיקה דיה כדי לטמאותה. אך מוסכם שאם רק הערה בה אינה נטמאת. אם היה הבועל פחות מבן תשע או הנבעלת פחותה מבת שלוש ולכן אינם נחשבים כראויים לביאה, אינם טמאים מחמת הביאה, והיא לא תהיה טמאה אף במגע משום שאין בית סתריה נטמאים במגע. וכן ביאה שלא כדרכה אינה נחשבת ביאה כדי לטמאות. ערך מורחב – פולטת שכבת זרע אשה הפולטת מבית סתריה שכבת זרע לחה בתוך שלוש עונות (עונה היא יום או לילה) מעת הביאה, הרי היא טמאה ואף אם פלטה כל שהוא. אך אם שכבת הזרע יבשה או שכבר עברו שלוש עונות, אין שכבת הזרע מטמאת. אמנם זכר שנרבע, שכבת הזרע הנפלטת ממנו מטמאת אף לאחר שלוש עונות. ויש שהסתפקו על גויה או בהמה הפולטות שכבת זרע של ישראל לאחר שלוש עונות, אם מטמא. ערך מורחב – דרכי היטהרות מטומאה הטמא הוא ראשון לטומאה ולכן כדי להיטהר עליו לטבול ולהמתין בטומאתו עד הערב, ועד שאינו נטהר ייחשב כטבול יום ואסור לו להיות בהר הבית ולאכול קדשים. ערך מורחב – טבילת עזרא עזרא תיקן שבעל קרי יהיה אסור בקריאת שמע ובתפילה וכל דבר שבקדושה עד שיטבול, והטבילה תטהר אותו מיד. וטעמו היה כדי שיהיו נקיים וטהורים במחשבתם, וכן כדי שלא יהיו האנשים מצויים אצל נשותיהם כתרנגולים. לאחר תקופת עזרא ביטלו חכמים את תקנתו, ויכול אדם לקרוא קריאת שמע אף בלי טבילה, ויש הטוענים שלעניין תפילה לא בטלה התקנה ויש לטבול קודם. אמנם אף לאחר ביטול התקנה הטבילה נחשבת כמעלה גדולה ומעשה רצוי. בעל קרי ראשון לטומאה ספר החינוך מצווה ק"פ רש"י במסכת ברכות דף כב עמוד א מסכת נדה דף מג עמוד ב רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק ה הלכה ה רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק ה הלכה ג ספר החינוך מצווה קפ רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק ה הלכה ד. וספר החינוך מצווה קפ מנחת חינוך מצווה קפ רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק ה הלכה ט רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק ה הלכה יא רמב"ם ספר היד החזקה הלכות אבות הטומאה פרק י הלכה א טור ובית יוסף אורח חיים סימן פח ספר החינוך מצווה קפ, והרחיב בנושא שם המנחת חינוך