פליאה אלבק

פליאה שרה אַלְבֶּק (חשוון ה'תרצ"ח, 28 באוקטובר 1937 - אלול ה'תשס"ה, 27 בספטמבר 2005) הייתה משפטנית ישראלית, זכורה בעיקר כמי שליוותה משפטית את הקמת ההתנחלויות ונתנה להן מטרייה משפטית. אלבק, בתו של יצחק ארנסט נבנצל (מבקר המדינה) ואחותם של הרב אביגדר נבנצל, ישעיהו נבנצל ושולה נבנצל-לוין, גדלה בירושלים. היא למדה בבית הספר חורב וסיימה בגיל 16 וחצי. קיבלה תואר במשפטים מהאוניברסיטה העברית ביוני 1961 והוסמכה כעורכת דין בשנת 1961. התגוררה בעיר העתיקה בירושלים בשכנות להוריה ואחיה. הייתה נשואה לפרופ' שלום אלבק (חוקר תלמוד ומשפט עברי ובנו של פרופ' חנוך אלבק), ואם לחמישה: יהודה אלבק, פרופסור רחל אלבק-גדרון, רבקה אלבק-סלומון, הרב חנוך אלבק (רב קהילה ברמת בית שמש וחתן הרב דוד יצחק מן) ובתיה ליכט. נפטרה ב-27 בספטמבר 2005 ממחלת הסרטן, נקברה בבית הקברות הר הזיתים. בדצמבר 1965 מונתה לסגנית פרקליט המדינה. הייתה במשך 24 שנים מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה. בתפקידה זה, עסקה בהסדר הקרקעות בנגב ובטיפול בתביעות הבדואים לאדמות ובבירור תביעות של ערבים על אדמות בגליל. בעיקר תחת ממשלות הליכוד בשנים 1977–1992, עסקה במעמד המשפטי של ההתנחלויות ושל השטח שעליו הוקמו. לצורך פעילותה אף סיירה רבות בשטח, גם באמצעות מסוקים. בעקבות החלטת בית המשפט העליון בעניין אלון מורה לפיה נאסר להפקיע קרקעות פרטיות לצורכי התנחלות, הגדירה אלבק את המנגנון המשפטי שאיפשר להכריז על קרקע כאדמות מדינה על פי החוק העות'מאני מ-1858 ועסקה באיתור אדמות שאינן מעובדות. לימים התגאתה בכך שכל פעולותיה עמדו במבחן בג"ץ. אף על פי כן ספגה ביקורת רבה מחוגי השמאל, שראו בפעילותה דוגמה לאופן שבו מצדיק המנגנון הביורוקרטי והמשפטי פגיעה בזכויות אדם. מנגד ספגה ביקורת גם מהצד הימני על התנגדותה העיקשת להפקעת קרקעות מאנשים פרטיים ועל עיכוב הקמת התנחלויות. אליקים העצני, מאנשי קריית ארבע, סיפר כי "הכביש המוביל לקריית ארבע מתפתל ומתפתל, לעיתים תוך סיכון חיי אדם, כי היא לא רצתה לקחת מהערבים את האדמה שלהם. חרקנו שיניים". בראשית שנות ה-80, במקביל לגיוס מלאי מספק של קרקעות להתיישבות ממשלתית, עסקה בבקרה על רכישת קרקעות וההתיישבות הפרטית. מתוקף תפקידה היא הזהירה רוכשים פוטנציאליים לוודא שקרקעות שהם קונים קיבלו היתר עסקה מהמנהל האזרחי, כדי לצמצם את הסיכוי להונאה. בעקבות מספר מקרים של הונאה במכירת קרקעות היא קבעה בשנת 1985 תקנות להסדר עסקאות הנדל"ן ביהודה ושומרון. בעקבות זאת, היא זכתה לכינויי גנאי מסוחרי הקרקעות, יהודים וערבים. למרות ההשקפה הניצית שיוחסה לה, הביעה דעתה בשנותיה האחרונות בריאיון לעיתון הארץ כי בהתנחלויות יש אלמנט של זמניות ולמתנחלים אין זכות קניין על בתיהם על פי המשפט הבינלאומי הפומבי. באותו ראיון אמרה כי: התפקיד שהיה לי בעניין ההתנחלויות היה לבדוק שהקרקע שמבקשים להקים בה התנחלות היא אדמות מדינה ושלא פוגעים באף אדם פרטי. הרעיון הזה מאוד דיבר אל לבי והמדיניות הזאת מאוד קסמה לי. מצד אחד ליישב את ארץ ישראל, ואני גדלתי על ברכי הציונות בלי מירכאות, ומצד שני לא לפגוע באף אדם כשעושים את זה. להגן על הפרט ולתת למדינה אפשרות לבצע את תפקידה. (...) יש למעלה ממאה יישובים שבנויים על חוות הדעת שלי. תמיד כשבאתי לבקר בהם, הרגשתי שהם כמו ילדים שלי. בנוסף לענייני קרקעות עסקה אלבק בנושא של אימוץ והייתה חברה בוועדת עציוני לגיבוש חוק בנושא. בשנות ה-80 עסקה בהסדרת אימוצים מחוץ לישראל. ועמדה בראש צוות בינמשרדי לעניין אימוץ ילדים מחוץ לישראל. בשנת 1976 הייתה חברה בוועדה לקידום מעמד האישה בה הביעה את העמדה שקידום האישה לא צריכה לבוא על חשבון הילודה. כן עסקה במתן המענה של המדינה לתביעות נגדה. בשנת 1991 התעוררה סערה ציבורית לאחר שהודלף מסמך פנימי של הפרקליטות שבו חיוותה את דעתה לדחות תביעת פיצויים של תושב ח'אן יונס שאשתו נהרגה בפעולת צה"ל. במסמך זה טענה בין היתר כי: ”פרט לכל ההגנות הרגילות, צריך לטעון שהתובע רק הרוויח ממות המנוחה, שכן בחייה היה חייב לפרנס אותה ועתה איננו חייב בכך - לכן נזקו הוא לכל היותר אפס”. בעקבות כך תבע חבר הכנסת יוסי שריד לפטרה, אך דרישתו לא נתמלאה, שכן טיעונים מעין אלו, שלכאורה מצביעים על אטימות רגשית, רווחו בשפה המשפטית. ב-1993 הודחה מתפקידה על ידי שר המשפטים דוד ליבאי, על רקע ביקורת פנימית (שהודלפה) שהטיחה בחיים אורון, בה הטילה ספק בנאמנותו למדינה, לאחר שביקש לקבוע פיצויים לנפגעי טרור יהודי. היא הואשמה בכך שהיה אסור לה כעובדת מדינה להעביר ביקורת על נבחר ציבור. לאחר שנת צינון, היא פתחה משרד פרטי שהתמחה בדיני קרקעות. בין השאר ייצגה את מושב רשפון מול מינהל מקרקעי ישראל על רקע רישום קרקעות המושב על שם הקרן הקיימת לישראל, וזכתה בעתירתה. פליאה אלבק, השימוש בקרקעות ביהודה ובשומרון לצורך התיישבות היהודית - היבטים משפטיים ומבחן המציאות (בתוך) העלייה אל ההר - ההתיישבות היהודית המתחדשת ביהודה ושומרון, העורך: אברהם שבות, הוצאת ספריית בית אל - המכללה האקדמית יהודה ושומרון - 2002 מדיה וקבצים בנושא פליאה אלבק בוויקישיתוף רשימת הפרסומים של פליאה אלבק, בקטלוג הספרייה הלאומית הקלטה של ברכה סליי מראיינת את פליאה אלבק על החיים ברובע היהודי בירושלים אלוף בן, "בהתנחלויות יש אלמנט של זמניות, למתנחלים אין זכות קניין על בתיהם", באתר הארץ, 3 באפריל 2004 גאה או מצטערת על הכשרת הקרקע להתנחלויות, באתר הארץ, 13 באפריל 2004 - מכתבי תגובה לראיון עמה עפרה לקס, ישרה מדי - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 12 באוקטובר 2005 הארץ, מתה המשפטנית פליאה אלבק, ממכשירי הקמת ההתנחלויות, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2005 אורי פז, ייקוב הדין את ההר – עו"ד פליאה אלבק ז"ל, אתר notes יובל אלבשן, דינה זילבר, פליאה אלבק והצביעות שמסביב, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2018 כרטיס הקבר של פליאה אלבק, באתר הר הזיתים פליאה אלבק (1937-2005), דף שער בספרייה הלאומית אשה בבית, גבר במשרד, מעריב, 21 בדצמבר 1979 מוסמך למשפטים, דבר, 16 ביוני 1961 הערכה לפרקליטות המדינה בהסמכת 72 עורכי דין חדשים, דבר, 6 באוקטובר 1961 מינוי עובדים בכירים בשירות המדינה, למרחב, 26 בדצמבר 1965 מאות מיליוני ל"י ישולמו לבדווים שפונו מאדמותיהם, מעריב, 4 בדצמבר 1975 יוסף צוריאל, נדחו העבודות להקמת מצפה הר זיו בגליל, מעריב, 4 ביולי 1979 עמוס לבב, טסה במסוק לקבוע חוקיות ההתנחלויות, מעריב, 20 בינואר 1978 עמוס לבב, הפרקליטה המעופפת חגה במסוק מעל ארבע ההתנחלויות, מעריב, 20 בינואר 1978 יוסף צוריאל, מאתרים קרקעות ליישובים ביו"ש, מעריב, 31 בינואר 1979 יוסף חריף, לאחר "מלחמה על כל דונם" הוחלט פה אחד; יוקצו קרקעות לשבע התנחלויות קיימות, מעריב, 15 באוקטובר 1979 עדה כהן, הגיבורה האמיתית, מעריב, 17 באוקטובר 1979 הביקורת על החלטותיה של אלבק התייחסה, בין השאר, להתעלמותה מאדמות לא מעובדות ששימשו את הפלסטינים למרעה ולהגדרת אדמות אלו כאדמות מדינה יוסף חריף, הממשלה לא תגיב על עסקת הנשק ארה"ב מצרים עד שתקבל מידע מוסמך, מעריב, 10 בדצמבר 1979 צורף עוזר לגב' אלבק, מעריב, 12 בדצמבר 1979 אילן בכר, הממשלה אצה ליצור עובדות ביו"ש בטרם הבחירות, מעריב, 12 באפריל 1984 עמוס לבב, תחרות סמויה בשטחים: תנופת בנייה יהודית מול בנייה ערבית מואצת, מעריב, 11 בינואר 1983 ברוך מאירי ואילן בכר, רכישת קרקע ביו"ש - רק בהיתר המינהל, מעריב, 13 במאי 1983 אמנון אברמוביץ', "העניין הזה החל אצלינו" (שרון, פברואר 80), מעריב, 16 באוגוסט 1985 ברוך מאירי, בישראל כ-600 ילדים בני אימוץ לפי מסקנות ועדת עציוני, מעריב, 7 בנובמבר 1979 גבי קסלר, משרד הרווחה יסייע למעוניינים באימוץ ילדים מברזיל, מעריב, 18 באפריל 1986 ברוך מאירי, ילדי ברזיל מגויירים במהירות, מעריב, 20 באפריל 1986 אלבק: בית המשפט חייב לבדוק הסכמת ההורים, מעריב, 17 ביוני 1988 להקל על האשה - לא על חשבון המשפחה, מעריב, 28 בספטמבר 1976 שאול הון, חייל שנפטר ממחלת הסרטן, מעריב, 21 בינואר 1980 שרשור ובו פרטים מדיוני ההדחה בטוויטר של עמית סגל