laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתתיהו בן תאופילוס (השני)

מתתיהו בן תּאוֹפילוֹס (השני) היה כהן גדול בבית המקדש השני בזמן פרוץ המרד הגדול (שנת 66 לספירה). ניתן להניח שהיה בנו של הכהן הגדול תאופילוס בן חנן (כהן בשנים 41-37 לספירה) ונכדו של הכהן הגדול חנן בן שת (כהן בשנים 15-6 לספירה) ובכך היה שייך למשפחת הכהנים בית חנן. בשנת 65, מינה המלך אגריפס השני את מתתיהו לכהן גדול (השישי והאחרון שנתמנה על ידיו) במקום יהושע בן גמלא. בסוף שנת 67, בזמן המרד הגדול, מינו הקנאים את פינחס בן שמואל מכפר חבתא למשרת הכהן הגדול במקומו של מתתיהו בן תאופילוס. מינויו על פי גורל של איכר עובד אדמה במקומו של כהן ממשפחת כהנים גדולים הביאה לתחושת שבר: ”עיני יתר הכהנים, העומדים מרחוק, זלגו דמעות למראה החוק המחולל והם נאנחו על המשרה הקדושה הנרמסה ברגלים.” פינחס זה היה הכהן הגדול האחרון שכיהן בבית המקדש השני לפני חורבנו. בזמן המצור הרומאי על ירושלים בשנת 70, הצליחו ארבעת בניו של מתתיהו להימלט מן העיר הנצורה. יחד עם הכהנים הגדולים (מתתיהו עצמו ככל הנראה כבר לא היה בחיים) יהושע בן דמנאי ויוסף בן קמחית (או קבי) ובניהם של כהנים גדולים אחרים (ישמעאל בן פיאבי ומתתיהו בן ביתוס), ברחו בניו של מתתיהו מהעיר הסגורה על ידי משמרות המורדים, אל הרומאים. לטענת יוסף בן מתתיהו, היו אלה דבריו שלו אל תושבי ירושלים הנצורים, שהשפיעו על האליטה לברוח מהעיר. הפליטים העשירים שוכנו זמנית על ידי אספסיינוס בעיר גופנא, מה שהביא את המורדים לטעון בפני העם, שהפליטים, מאחר שנעלמו מן העין, ללא ספק נרצחו על ידי הרומאים. טיטוס בתגובה, הביא אותם בחזרה כדי שיסובו יחד עם יוסף בן מתתיהו את חומות הר הבית. הבורחים התאספו לפני הצבא הרומי מול החומה והתחננו למורדים להציל את לב לבה של עיר הבירה: ”פתחו את שערי ירושלים לפני הרומאים והצילו את עיר אבותינו, ואם תמאנו לעשות כדבר הזה – צאו כלכם מהר-הבית והשאירו את בית מקדש לפלטה”. דבריהם רק העלו את חמת המורדים, שענו להם בצעקות וקללות. עם החרבת בית המקדש, פסקה גם הכהונה הגדולה. להבדיל ממתתיהו בן תאופילוס (הראשון), הכהן הגדול בזמן שלטון הורדוס. פרופ' מנחם שטרן, מדיניותו של הורדוס והחברה היהודית בסוף ימי בית שני, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, הערות ובאורים מאת המתרגם יעקב נפתלי שמחוני לספר ד, פרק ט, פסקה יא. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ט, פסקה ז, סעיף 223. במקור: "יהושע בן גמליאל". יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ד, פרק ג, פסקאות ז-ח. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, הערות ובאורים מאת המתרגם יעקב נפתלי שמחוני לספר ו, פרק ב, פסקה ב. יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ו, פרק ב, פסקאות ב-ג. ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן-חורין

האם התכוונתם ל... אדם חופשי אישים: אלדד בן-חורין – מאסטר לאמנויות לחימה ומורה ישראלי לקראטה אלישיב בן חורין – דיפלומט ישראלי ושגריר מאיר בן-חורין – מחנך ומלומד יהודי אמריקאי, פרופסור בדרופסי קולג' מיכאל בן חורין – פעיל ימין קיצוני בישראל מרדכי בן-חורין – אדריכל ישראלי; בנו של משה בן-חורין משה בן-חורין (כלכלן) – כלכלן ישראלי, חוקר מימון, ראש בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית לשעבר ורקטור הקריה האקדמית אונו משה בן-חורין (מהנדס) – מהנדס ישראלי; אביו של מרדכי בן-חורין נעם בן חורין – צייר ואדריכל ישראלי שלום בן-חורין – סופר, עיתונאי וחוקר דת גרמני-ישראלי בן-חור
אנטיכריסט (ספר)

אנטיכריסט (בגרמנית: Der Antichrist) הוא שם ספרו של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה שנכתב בשנת 1888, אך יצא לאור ב־1895. בספרו זה, מאשים ניטשה את הנצרות בפשעים כנגד האנושות והחיים עצמם שנמשכים אלפיים שנה. הנצרות על פי ניטשה יצאה נגד כוחות החיים שבאדם, גאוותו, העזתו וחירותו וכנגד חדוות החושים והאושר שלו. ניטשה טוען שהנצרות, כדת ניהיליסטית, זקוקה הייתה לחולי בדיוק כמו שתרבות יוון זקוקה הייתה לבריאות, ועל גבם של החולי והעליבות בעולם, הפיצה עצמה ביחד עם תורת המוסר החולנית שלה. הספר מהווה את ניסיונו של ניטשה לאחד את תורת "שינוי כל הערכים" שלו בעודו חי (הוא התמוטט שנתיים לאחר כתיבת ספר זה). הרעיונות האנטי-נוצריים היו כבר פזורים בספריו הקודמים. אך בספר מלחמתי זה, ניטשה ממקד את עצמו תחת התקפה קשה וחסרת תקדים כנגד הנצרות. רשימת יצירות של פרידריך ניטשה Danto, Arthur, Nietzsche as Philosopher: Expanded Edition, Columbia, 2005, ISBN 978-0-231-13519-1 Kaufmann, Walter, Nietzsche: Philosopher, Psychologist, Antichrist, Princeton, 1974, ISBN 0-691-01983-5 Nietzsche, Friedrich, Twilight of the Idols and The Antichrist, Trans. R. J. Hollingdale, Penguin Books, 1991, ISBN 0-14-044514-5 Nietzsche, Friedrich, The Anti-christ, Trans. H. L. Mencken, See Sharp, 1999, ISBN 1-884365-20-5 Nietzsche, Friedrich, The Antichrist, in The Portable Nietzsche, Trans. Walter Kaufmann, Penguin, 1976, ISBN 0-14-015062-5 Schopenhauer, Arthur, The Basis of Morality, Dover, 2005, ISBN 0-486-44653-0 Schopenhauer, Arthur, The World as Will and Representation, Volume I, Dover,1969, ISBN 0-486-21761-2 Sommer, Andreas Urs, Friedrich Nietzsche: Der Antichrist. Ein philosophisch-historischer Kommentar, Basel, 2000, ISBN 3-7965-1098-1 (the comprehensive standard commentary on The Antichrist - only available in German)
החץ הירוק: שנה ראשונה

החץ הירוק: שנה ראשונה (באנגלית: Green Arrow: Year One) היא מיני-סדרת קומיקס בת שש חוברות שפורסמה בחוברות הקומיקס החץ הירוק בין ספטמבר לנובמבר 2007 על ידי חברת DC קומיקס. את הסדרה כתב אנדי דיגל ואייר מארק סימפסון. סיפור המקור של החץ הירוק - כפי שהוא מתואר בסדרת הטלוויזיה "חץ" - לוקח השראה בחלקו מהמיני סדרה. אוליבר קווין הוא פלייבוי נהנתן שמחפש אחר ריגושים. אחרי מסיבה נוספת בה שתה לשוכרה, הוא מחליט לצאת למסע ימי, אך נבגד בידי חברו היחיד ושומר ראשו, אדם העונה לשם האקט. עד מהרה הוא מוצא את עצמו נטוש על אי בודד ומיוער בג'ונגל סבוך. אוליבר שורד את הסביבה החדשה והאכזרית אליה נקלע בעזרת חץ וקשת בלבד, אותם אילתר. אט אט הוא הופך לרב-אמן בצליפה, והחודשים הרבים בהם הוא מעביר את שהותו הכפויה על האי מלמדים אותו להוקיר את הדברים הקטנים והפשוטים, ולראשונה בחייו הוא מאושר. אולם, הוא מגלה שהאי אינו כה בודד כשחשב, והעניינים מסתבכים עבורו. ברונית סמים בשם צ'יינה וייט משעבדת את תושבי האי ומאלצת אותם לגדל אופיום ולהפיק הרואין. לאחר עימות עם האקט, שהתברר כעמיתהּ לעסקים, אוליבר נפצע קשות. הוא ניצל ממוות בטוח בידי טאיאנה, ילידת המקום. המעשה חסר האנוכיות שעשתה פקח את עיניו הסומאות של אוליבר לאשמה שרבצה עליו למשך כל חייו: רמיסתם של אלה אשר מזלם לא שפר עליהם, תוך שהוא עושה את דרכו לצמרת. כדי לשלם את חובו לטאיאנה, אוליבר מקדיש את חייו ללחום למען הנזקקים. הוא משחרר את העבדים הנתונים לשליטת ארגונה של צ'יינה וייט, כשהוא חמוש רק בקשת ארוכה ובתריסר חצים. כשרשויות החוק מגיעים למקום, אוליבר מוריד במכוון מערכו של הנעשה, ומקריב את מתן הקרדיט שבמעצר ארגון הסמים לטובת שמירת שלום אנשיה של טאיאנה. הוא בוחר להחליף את סגנונו הראוותני להיחשף לאור הזרקורים בסגנון חיים כפול - איש חברה מכובד במהלך היום וגיבור הנלחם למען חלשים בלילה. עם שובו לסטאר סיטי, אוליבר יוצר לעצמו תחפושת ונוטל את הזהות בה טאיאנה קראה לו: החץ הירוק. החץ הירוק: שנה ראשונה בפרויקט ויקיה של DC קומיקס
חיות הפלא והיכן למצוא אותן

חיות הפלא והיכן למצוא אותן (באנגלית: Fantastic Beasts and Where to Find Them) הוא ספר לימוד בבית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות בסדרת ספרי "הארי פוטר" מאת ג'יי קיי רולינג. לימים יצא הספר לאור בעולם האמיתי כחלק מסדרה בת של סדרת הספרים. חיות הפלא והיכן למצוא אותן הוא ספר לימוד במאגיזואולוגיה (המקבילה לזואולוגיה בעולם הקוסמים) של תלמידי הוגוורטס. הספר מסביר על חיות הפלא בעולם הקוסמים וכולל גם מדריך זואולוגי. את הספר כתב לכאורה החוקר ניוט סלמנדרה (במקור: Newt Scamander, "ניוט סְקַמָנְדֵר"). סדר הפרקים: על המחבר הקדמה מאת אלבוס דמבלדור מבוא: על הספר כיצד מוגדרת חיית פלא היסטוריה קצרה של גילויי מודעות מצד מוגלגים לקיומן של חיות הפלא חיות הפלא במסתור מדוע חשובה המאגיזואולוגיה? סולם הדירוג של משרד הקסמים חיות הפלא מא' ועד ת' מבין החיות המוזכרות: עוף החול, הדוקסי, הלשלוש. היפוגריף, אקרומנטולה, חדי קרן בעקבות ההצלחה של סדרת "הארי פוטר" יצאו שלושה ספרונים על פי הסדרה, אשר "חיות הפלא" הוא אחד מהם. ספרים אלה אינם מקדמים את העלילה אך מספקים רקע על עולם הקוסמים. ספר דומה יצא גם על תולדות הקווידיץ' - משחק הספורט הפופולרי ביותר בקרב הקוסמים - בשם "קווידיץ' בראי הדורות", המוצג כספר מספריית הוגוורטס. הספר הופץ על ידי חברת "קומיק רליף", שהתחייבה לתרום 80% מהרווחים למדינות נחשלות שמצבן הכלכלי רע. הספר מלווה בהערות הכתובות לכאורה בכתב ידם של הארי פוטר, רון ויזלי והרמיוני גריינג'ר. ב-12 בספטמבר 2013 הוכרז שכותבת הספר, ג'יי קיי רולינג, הסכימה לעסקה עם אולפני האחים וורנר, שייצרו סרט חדש המתקיים בעולם של הוגוורטס, תוך כדי שימוש בשמו של הספר, ובדמותו של ניוט סלמנדרה. הסרט יצא לאקרנים בנובמבר 2016. הסרט הפך להיות הראשון מתוך חמישה סרטים מתוכננים, אשר עוסקים במלחמה של עולם הקוסמים בגרינדלוולד (הקוסם המרושע שדמבלדור הביס) ב-14 במרץ 2017 יצאה לאור מהדורה חדשה של הספר עם שישה יצורים חדשים ועם ההקדמה מאת ניוט סלמנדרה. מהדורה זו היא לכאורה עותק חדש מאחר שלא כלולות בה הערות בכתב יד כלשהן. הכנסות ממהדורה זו מותרמות לחברת "לומוס" בנוסף ל"קומיק רליף".
החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה

החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה (באנגלית: Green Arrow: The Longbow Hunters) היא מיני-סדרת קומיקס בת שלוש חוברות שפורסמה בחוברות הקומיקס החץ הירוק בין אוגוסט לאוקטובר 1987 על ידי חברת DC קומיקס. את הסדרה כתב ואייר מייק גרל. המיני סדרה הייתה מועמדת לפרס אייזנר בשנת 1988, והייתה פופולרית דיו כדי שגרל יפקח על הרצתה של סדרת כותרים על דמותו של החץ הירוק, שנמשכה כ-11 שנים. ביום הולדתו הארבעים, אוליבר קווין עובר מסטאר סיטי להתגורר בסיאטל, וושינגטון - המקום בו מתגוררת חברתו דיינה לאנס. הוא משנה את תחפושתו ונוטש את השימוש בחצי התכסיס המוכרים שלו לטובת ציוד חץ וקשת מסורתי יותר. בעוד החץ הירוק מנסה לאתר רוצח סדרתי שנודע בשם "המשסף מסיאטל" ואשר הורג פרוצות באזור, הקנרית השחורה מנסה להסתנן לתוך ארגון סמים ששייך לאיל הון בשם קייל מגנור. אוליבר עוקב אחר הרוצח לתוך מסתור תת-קרקעי בסיאטל, ומגלה שמדובר בחופר מנהרות מעורער בנפשו במלחמת וייטנאם. המשסף מתנפל על אוליבר ונמלט כדי להרוג שוב ככל הנראה, אך קשתית מסתורית הנושאת קעקוע דרקון על זרועה יורה במשסף ובאופנוען שנקלע למקום לפני שנעלמת. הקשתית מתגלה כאשה אסייתית בשם שאדו, ביתו של סוכן יאקוזה שנכלא בתקופת מלחמת העולם השנייה, במקום בו חיילים אמריקנים וביניהם מגנור אילצו אותו להסגיר מקום מסתור בו חבוי זהב של היאקוזה. כתוצאה מחילול כבודו, סוכן היאקוזה הרג את עצמו לאות כפרה. כאשר שאדו הגיעה לבגרות, היא בחרה לצוד אחר אותם אלה אשר המיטו קלון באביה וביאקוזה. האופנוען שאותו הרגה היה אחד מאותם חיילים, שהשתמש בזהב היאקוזה כדי להקים אימפריה כלכלית. אוליבר מאתר את מיקומה של שאדו, אך מובס בעימות ביניהם. בהמשך, אוליבר שומע בביתו חדשות המדווחות על הירצחו של ספק הסמים אחריו רדפה דיינה. הוא נתקף בפאניקה ועושה את דרכו במהירות למחסן ממנו הסמים הופצו בנמל. שם הוא מוצא את דיינה קשורה ועל סף מוות, אחרי שעברה עינויים רבים. ללא כל היסוס, אוליבר הורג את זה שעינה אותה וכן את האחרים הנמצאים במעבדת הסמים, כולל אחד מקורבנותיה המיועדים של שאדו. אחרי שמגנור למד אודות הנעשה בנמל, הוא מזהיר את איש הקשר שלו ב-CIA, אוסבורן, כי הוא מעוניין בעבודת שמירה טובה יותר בעסקה הבאה שלהם. בתגובה, אוסבורן שוכר את אשף הלחימה אדי פיירס לחסל את שאדו. לאחר שהרגה מטרה נוספת, שאדו מעבירה מסר לאוליבר להפגש עימה בהר ריינייר, היכן שהיא מתכוונת להרוג את מגנור. למרות שאוליבר מנסה בתחילה לעצור אותה מלבצע את זממה, הוא מבחין בפיירס מכוון לעברה רובה צלפים ומכניע אותו, אך בכך נותן למגנור הזדמנות להימלט. כמו כן, הוא מתעמת עם אוסבורן בנוגע לשימוש באמצעי לחימה שמקורם מאיראן כדי לממן את כוחות הקונטראס בניקרגואה (התייחסות לפרשת איראן-קונטראס שהתרחשה מספר חודשים קודם לכן). לאחר מכן, אוליבר מתעמת מול מגנור במשרדו ומבקש להפליל אותו ברצח ספק הסמים, אך שאדו יורה בו מבעד לחלון והורגת אותו. עצם העובדה שאוליבר רצח את האדם אשר אנס את חברתו דיינה סימן נקודת מפנה אפלה לדמותו של החץ הירוק. בסיפורים מאוחרים יותר, אוליבר מהרהר על כך שנטילת חייו של אדם בדרך ברוטלית שכזו אכן שינתה את חייו, ולא הותירה לו אפשרות למצוא מנוח בכל מקום אליו הגיע ועם כל אחד עמו התראה. כאשר הוא נהרג בהפצצה - כפי שתואר בקשתות הסיפור "המלכודת" ו"משיכת חץ" מספטמבר-אוקטובר 1995 - הוא חוזר לחיים בעזרתו של הגרין לנטרן לשעבר האל ג'ורדן, עליו השתלטה ישותו של פאראלקס. כתוצאה מכך, הוא סובל מאמנזיה ואינו זוכר את האירועים שב"ציידי הקשת הארוכה" או מה קרה לאחריהם. החץ הירוק: ציידי הקשת הארוכה בפרויקט ויקיה של DC קומיקס
גבריאל עמרי לוקאס

גבריאל עמרי לוקאס (נולד ב-18 ביולי 1993) הוא שחקן טלוויזיה ובמאי קולנוע ישראלי. לוקאס נולד באשדוד. למד שמונה שנים משחק בבית הספר יצירתי השוכן באשדוד. בתיכון למד במגמת קולנוע. כיום הוא מסיים את לימודי הקולנוע שלו בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש שבאוניברסיטת תל אביב ומיוצג בסוכנות ADD. לוקאס שיחק במחזות שהועלו בתיאטרון יצירתי "בית יד לבנים". עם המחזות שבהם שיחק נמנים; "שמיים כחולים" (2006), "בעיות שינה" (2007), "מכון לחקר חלומות" (2007), "הישרדות" (2008), "חיות" (2011) ו"מי אני מה" (2012). ב-2010 גילם את יהלי בר, כוכב רוק הנערץ על בנות בית ספרו, בגרסתה הישראלית של הסדרה אחרי הצלצול. ב-2011 השתתף בסרט "שש פעמים" וגילם את יהלי בהופעת אורח בתוכנית יוני והמחוננים. בשנים 2013 - 2014 גילם את אדוארד, נסיך גאליסיה בעונות השנייה והשלישית של סדרת הנוער "גאליס" המשודרת בערוץ הילדים. בשנים 2014 - 2015 גילם את עוז, כוכב להקת הרוק, בסדרה "כוכב הצפון". בשנת 2015 - 2016 גילם את מאור קידרון, נער הומוסקסואל שפורץ בזוגיות עם תלמיד בכיתה של אמו, סדרת הנעורים "להתבגר", על פי סדרת הספרים של גלילה רון־פדר-עמית "להתבגר" בערוץ 10. וכן, החל לשחק בסדרת הנוער פרי יוצרו של גיורא חמיצר "החממה" את אריאל, נער מתלמד בסוכנות החלל לצידם של גאיה שליטא-כץ ולי בירן. לוקאס ביים מספר סרטים קצרים ביניהם "הביקור" (2015), בו גם שיחק, "סרט קיץ" (2016) שהשתתף בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים תל אביב ובפסטיבל ירושלים באותה השנה, ו"שלינגל" (2016), שהשתתף גם הוא בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים תל אביב. ב-2018 הוציא לוקאס את הסרט "לילה של אהבה", אשר השתתף בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים. בסרט, אותו גם ביים, מגלם לוקאס חייל שברח מהצבא בניסיון להחזיר אליו את בן זוגו, אך מוצא עצמו בלי מקום לישון בתל אביב, וכך יוצא למסע לילי בחיפוש אחר נחמה ואהבה. לוקאס הוא הומוסקסואל, והוא עסק בסוגיות הקשורות בנושא זה בכמה מעבודותיו. בימים אלה עובד לוקאס על סרטו הארוך הראשון. מדיה וקבצים בנושא גבריאל עמרי לוקאס בוויקישיתוף גבריאל עמרי לוקאס, ברשת החברתית פייסבוק גבריאל עמרי לוקאס, ברשת החברתית אינסטגרם גבריאל עמרי לוקאס, סרטונים בערוץ היוטיוב גבריאל עמרי לוקאס, סרטונים באתר Vimeo גבריאל עמרי לוקאס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גבריאל עמרי לוקאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יערה יעקב, ‏"פתאום כולם נגעו בי ולא ידעתי איפה לשים את הגבולות. הרגשתי נאנס", באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2018.
Different Class

Different Class הוא אלבומה החמישי של להקת פאלפ, שיצא לאור ב-30 באוקטובר 1995. הוא היה לאלבומה המצליח ביותר של הלהקה, כאשר הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי והסינגלים שקידמו אותו הפכו ללהיטים בבריטניה ובמדינות נוספות. כיום הוא נחשב לאלבום בריטפופ קלאסי ולאחד מאלבומי הרוק הבריטי הטובים ביותר בכל הזמנים. ב-2006 יצא האלבום מחדש במהדורה מיוחדת, בלוויית דיסק בונוס שכלל בי-סיידים, גרסאות דמו וקטעים נדירים. לאחר כמעט 15 שנים של פעילות בשולי תעשיית המוזיקה הבריטית, הוציאה פאלפ ב-1994 את האלבום His 'n' Hers, שהפך להצלחה המסחרית הגדולה ביותר של הלהקה עד אז והניב את הלהיטים Babies ו-?Do You Remember The First Time. במקביל החלה לפרוח בבריטניה סצנת הבריטפופ, שכללה להקות כמו בלר, סווייד ואואזיס, שדמו בסגנונן לפאלפ. השיר הראשון שנכתב לאלבום היה Common People, זמן קצר לפני הופעה בפסטיבל רדינג ב-1994. בעקבות התגובה האוהדת של הקהל לשיר, מיהרו חברי הלהקה להקליט אותו ואת הבי-סייד Underwear. במאי 1995 יצא Common People כסינגל, והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. בעקבות הצלחת השיר, לחצה חברת התקליטים איילנד רקורדס על הלהקה לכתוב שירים נוספים מהר ככל האפשר. עד יוני היו 12 שירי האלבום מוכנים, אך ללא מילים. לדברי הסולן וכותב השירים ג'רוויס קוקר, הוא כתב מילים לעשרה מהשירים תוך לילה אחד, ואת השניים הנוספים למחרת, בדרכו לאולפן ההקלטות. כנרמז משמו ("מעמד אחר"), עוסקים כמה משירי האלבום בהבדלי המעמדות בחברה הבריטית מנקודת מבטם של צעירי מעמד הפועלים, בהם Mis-Shapes ו-Common People, הלועג לבני המעמדות הגבוהים הרוצים "לחיות כמו האנשים הפשוטים". המעמדות אינם רק כלכליים, ומתבטאים גם בשירים העוסקים במערכות יחסים, בהן אין שוויון בין שני הצדדים: Pencil Skirt, Disco 2000 ו-Underwear מתארים כולם תשוקה לאישה בלתי מושגת. האלבום זכה עם צאתו להצלחה ביקורתית ומסחרית. הוא הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי, וכל ארבעת הסינגלים שקידמו אותו נכנסו לעשירייה הראשונה במצעד הבריטי: Common People ו-Mis-Shapes/Sorted for E's & Wizz הגיעו למקום השני, Disco 2000 למקום השביעי ו-Something Changed למקום העשירי. עד לספטמבר 2011 נמכרו בבריטניה יותר ממיליון ורבע עותקים של האלבום, נתון שהפך אותו לאלבום פלטינה מרובעת. עם הזמן קנה האלבום מעמד של קלאסיקת רוק בריטית. בביקורת שפורסמה בגארדיאן בעקבות ההוצאה המחודשת של האלבום נכתב כי "אם הבריטפופ יכול להיחשב לתנועה תרבותית אמיתית, זה במידה רבה בזכות האלבום החמישי של פאלפ [...] Different Class נותר גולת הכותרת של הלהקה ושל הבריטפופ". האלבום נבחר במקום השביעי ברשימת האלבומים הבריטיים הגדולים בכל הזמנים שערך המגזין NME, ובמקומות ה-30 וה-46 ברשימות מקבילות במגזין Q. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-162 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת. מידע על האלבום Different Class באתר MusicBrainz האלבום Different Class באתר Discogs
מצפה (יישוב)

מִצְפָּה היא מושבה באזור הצפון בבקעת ארבל ליד טבריה, בתחומי המועצה האזורית גליל תחתון. שמו של היישוב ניתן לו בשל מיקומו הצופה על הכנרת. היישוב הוקם כמושבה בשנת 1908 בתקופת העלייה השנייה על ידי חברת יק"א. הפיתוח המשמעותי של היישוב התרחש לאחר חיבור היישוב לקו המים ב-1979. אמצעי הפרנסה העיקריים של היישוב הם חקלאות, יזמות, תיירות (חדרי אירוח) ועבודה מחוץ ליישוב. היישוב משתייך לאזור עדיפות לאומית א'1 (כפרי) על פי הגדרת משרד הבינוי והשיכון. ילדי היישוב לומדים ב"עלי גבעה" בגבעת אבני ואילו הנוער לומד במקיף חקלאי כדורי. רגב יואב, מצפה - מושבה בגליל התחתון, הוצאת אחיאסף, 2005. מרעה עדר יהודי במצפה, מזכרונות משה ז'לודין, בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך שני, פרק צב: כיבוש המרעה, תרע"ד (1914), עמ' 988–990. מדיה וקבצים בנושא מצפה בוויקישיתוף יואב רגב, המושבה מצפה בראשיתה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח. מצפה באתר הרשות לפיתוח הגליל. מצפה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 https://www.glt.org.il/%D7%9E%D7%A6%D7%A4%D7%94/
מצפה נטופה

מִצְפֵּה-נְטוֹפָה הוא יישוב קהילתי דתי בגליל התחתון, הממוקם על רכס הר תורען ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון. למרגלות היישוב ממערב נמצא הכפר בעינה נג'ידאת, למרגלותיו מדרום נמצא הכפר טורעאן, ולמרגלותיו ממזרח נמצאים מספר אתרים ארכאולוגיים מתקופת התלמוד, ובהם חורבת משכנה וחורבת עמודים. היישוב הוקם בשנת 1981 כהיאחזות נח"ל, ואוזרח בשנת 1983 על ידי 4 משפחות דתיות ותנועת אמנה, כחלק מגוש היישובים הדתיים בגליל התחתון. שמו של היישוב נובע ממיקומו, הצופה על בקעת בית נטופה הנמצאת מצפון לו, הנזכרת מספר פעמים במקורות חז"ל. באמצע העשור השני של המאה ה-21 היישוב מונה כ-230 משפחות דתיות עם כ-500 ילדים. הוא מחולק לשישה חלקים בלתי פורמליים: שלב א', שלב ב' שלב ג' ג'2, ושלב ד' קרוואנים וקרווילות ושכונת החורש המהווה בנייה רוויה. במקום פועל סניף של בני עקיבא, השייך למחוז צפון. ביישוב אתר קליטה של ארגון "נפש בנפש". האתר מסייע בקליטתם בישראל של עולים חדשים מאנגליה וצפון אמריקה. במצפה נטופה פועל יקב "יקבי נטופה", הממוקם ליד בית הכנסת הראשי של היישוב. רב היישוב עד לשנת ה'תשפ"ג היה הרב אליעזר אלטשולר. נכון למרץ 2024 אין רב מכהן ביישוב. מדיה וקבצים בנושא מצפה נטופה בוויקישיתוף אתר היישוב מצפה נטופה יקב נטופה אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 בראשית רבה, עט, ו', משנה, מסכת שביעית, פרק ט', משנה ה'.
מכונת רוח

מכונת רוח (או אֵאוֹלִיפוֹן, aeoliphone) הוא כלי נגינה ופעלול-קול המייצר צליל הדומה לנשיבת רוח. הכלי בתצורתו הקלאסית בנוי מתוף המונח אופקית ומסובב באמצעות ארכובה (מנואלה) כנגד יריעת בד קנבס או עור, תוך יצירת חיכוך המשמיע את קול הנשיבה, בהתאם לקצב הסיבוב. כלים מודרניים עושים שימוש במאוורר חשמלי ותריס עץ דרכו נושבת הרוח. הכלי משמש הן ככלי נגינה ביצירות מוזיקה קלאסית ויצירות מוזיקליות מודרניות והן כפעלול-קול על במת התיאטרון ובהקלטות רדיו בתסכיתים וכדומה. יצירות מוזיקה קלאסית העושות שימוש במכונת רוח: רוסיני - הספר מסביליה ז'אן-פיליפ ראמו - צאצאי בוריאס ריכרד שטראוס - הסימפוניה האלפינית, דון קישוט, הלנה המצרית, האשה ללא צל ראלף ווהן ויליאמס - סינפוניה אנטארקטיקה פרד גרופה - סוויטת הקניון הגדול אוליבייה מסייאן - מהקניונים לכוכבים (Des canyons aux étoiles), פרנציסקוס מאסיזי, ברקים והלאה (Éclairs sur l'au-delà) מוריס ראוול - דפניס וכלואה, הילד והקסמים ג'אקומו פוצ'יני - הנערה מהמערב בנג'מין בריטן - מבול נח ג'רי גולדסמית' - פסקול הסרט "מקס הכחול" פאזיל סאי - סימפוניה מספר 3 כמו כן נעשה שימוש במכונת רוח בשירים פופולריים, בעיקר בסוגות רוק מתקדם ופסיכדליה כגון "עפיפונים" של להקת סימון דופרה והצליל הגדול. מדיה וקבצים בנושא מכונת רוח בוויקישיתוף קטע וידאו של נגינה במכונת רוח, באתר YouTube
ג'ננסיה

ג'ננסיה (שם מדעי: Janenschia) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד אשר חי באפריקה ביורה העליון לפני 155-145 מיליון שנה. הדינוזאור התגלה בממצאים מתצורת טנדגורו (אנ') שבטנזניה, אותם גילו החל מ-1907. קודם לכן הוא תואר כמין אורניתופסיס ושויך לסוג אחר - גיגנטוזאורוס. חלק מהחוקרים סברו שמדובר במין של ברוזאורוס. ב-1991 הוא הופרד לסוג חדש בידי הפלאונטולוג רופרט ווילד. הסוג הכיל מין אחד - Janenschia robusta. הדינוזאור קרוי על שם החוקר הגרמני וורנר גננס (Werner Janensch). דינוזאור זה היה בעל עצם ירך באורך 1.38 מטר, גוף באורך 17 מטר ומשקלו הגיע ל-15 עד 20 טון בממוצע. הוא נראה דומה לברכיוזאורוס וכמותו השתייך לקבוצת המקרונריה. חלק מהחוקרים משייכים אותו לקבוצת הטיטנוזאורים, אך אחרים סוברים שהוא השתייך לקבוצה נפרדת. פוקיונגוזאורוס - דינוזאור שהיה קרוב רחוק אך כנראה בוטל מדיה וקבצים בנושא ג'ננסיה בוויקישיתוף ג'ננסיה, באתר GBIF (באנגלית) Janenschia במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו

קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו (Chengdu Aircraft Industry Group) היא קונצרן תעופה של הרפובליקה העממית של סין המייצרת חלקי מטוסים, ומעצבת ומייצרת מטוסי קרב. הקבוצה נוסדה בשנת 1958 בעיר צ'נגדו על מנת שתהיה ספק של כלי טיס עבור הצבא הסיני. בין היתר היא אחראית ליצור מטוס החמקן J-20. בצ'נגדו תכננו ומייצרים את מטוס הקרב צ'נגדו J-10, המטוס מיוצר בשני דגמים - דגם J-10A החד מושבי שמתפקד כמטוס רב משימתי ודגם J-10B הדו מושבי המשמש בין היתר כמטוס אימונים, תקיפה קרקעית ולוחמה אלקטרונית. בנוסף, מייצרים את מטוס הקרב הסילוני JF-17 שפותח במשותף על ידי סין ופקיסטן. הקבוצה מייצרת ויצרה בעברה חלקי מטוסים עבור המקדונל דאגלס MD-80 וה-בואינג 757. JF-17 מדיה וקבצים בנושא קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת התעשייה האווירית צ'נגדו (בסינית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס כץ

פרס כץ הוא פרס המיועד לאישים ומוסדות העוסקים ביישום והפעלת ההלכה בחיים המודרניים, ביצירות שבכתב ובמפעלים מעשיים. גובה הפרס 25,000 דולר. הפרס מוענק בישראל החל משנת 1975 מטעם קרן משפחת כץ ממקסיקו. בראש הקרן עמד מרקוס דוד כץ עד לפטירתו ב-27 ביולי 2016. מדיה וקבצים בנושא פרס כץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס כץ אלה זוכי פרס מרכוס כץ, 14 ביולי 2016 מ. בן־שלמה, פרסי ״קרן כץ״ לפרופסור אלון ולאוצר הפוסקים, רבעון, אור המזרח, בהוצאת המחלקה לחנוך ולתרבות תורניים בגולה, ניו יורק, טבת-אדר ה'תשל"ט, באתר היברובוקס
מאור

מָאוֹר הוא מושב באזור השרון ליד העיר חדרה השייך למועצה אזורית מנשה. המושב הוקם באמצע שנת 1953 במסגרת תנועת "מן העיר אל הכפר" בשם "ארבע ארצות" או "ועד ארבע ארצות", על ידי פועלים מנמל חיפה, רובם עולים מרומניה ופולין. במהרה נקבע למושב השם "מאור". המושב סבל מקשיים מרובים ועל אלו נוסף הקושי של מושב המזוהה עם מפא"י להתמודד עם סביבה בה היישובים מסביב היו מזוהים כולם עם מפ"ם. בשל סיבות אלה נעזב היישוב לאחר מספר שנים. המושב יושב מחדש בשנת 1957 על ידי עולים מתימן. מושב מאור הוקם כמושב חקלאי הכולל כ-80 משקים כאשר לכל נחלה כ-21 דונם לשימוש חקלאי, מתוכן כ-10 דונם צמודים לבית המגורים (חלקה א') וכ-200 דונם קרקעות חקלאיות משותפות. בשנות החמישים והשישים התבססה החקלאות בעיקר על ירקות; בשנות השבעים עם כניסת תוצרת חקלאית מ"השטחים" החל מעבר למטעים (בעיקר אבוקדו). בסוף שנות השבעים ובשנות השמונים החל מעבר לתחום חממות הפרחים. אולם בעקבות המשבר בחקלאות החלה נטישה של העיבוד החקלאי ונותרו רק מספר מצומצם של חקלאים במושב. המושב נמצא ליד כביש 6 וכביש 9. מחלף הגישה לשני הכבישים נמצא בסמוך למושב, ולכן זכה המושב לתנופת פיתוח. בתחילת שנות התשעים אושרה תוכנית המתאר מ.193 א' (במ) שהוכנה על ידי משרד הבינוי והשיכון, ועל פיה הופשרו כ-200 דונם לטובת הרחבת היישוב, מספר החלקות בתוכנית הוא 325. ה"הרחבה" מבוצעת בשני שלבים. שלב א' (בו שווקו 99 מגרשים של 500 מ"ר לבניה עצמית של יחידה אחת צמודת קרקע) הסתיים וכיום נמצא שלב ב' בו משווקים 266 יח"ד צמודי קרקע בתהליך שיווק ובנייה. בה'תשע"ט מונה הרב משה עמיאל לרב המושב. מדיה וקבצים בנושא מאור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ישראל שיוו, שם המושב מאור אך צלליו מרובים, דבר, 11 בנובמבר 1955