laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניקולאי בוגוליובוב

ניקולאי בוגוליובוב (ברוסית: Николай Николаевич Боголюбов ;‏ 21 באוגוסט 1909 – 13 בפברואר 1992) היה פיזיקאי ומתמטיקאי סובייטי. התמחה בתחום פיזיקה גרעינית ובשנים 1965-1988 היה מנהל המכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה ליד מוסקבה. ניקולאי בוגוליובוב נולד בניז'ני נובגורוד למשפחת איש דת שהיה מלמד מדעי הנוצרות ופילוסופיה. אימו הייתה מורה למוזיקה. במשפחה היו שלושה בנים כולם גדלו למדענים בתחומים שונים. בשנת 1913 עברה המשפחה לקייב בה בוגוליובוב האב החל ללמד באוניברסיטה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה מצב הכלכלי של המשפחה היה קשה מאוד, המשפחה עזבה את קייב וניקולאי בוגוליובוב המשיך את לימודיו במסגרת הביתית. בשנת 1920 המשפחה חזרה לקייב. אביו ראה את הכישרון של בנו בתחום המתמטיקה והיה מביא ספרים מספריית האוניברסיטה. בשנת 1922 ידע של בוגוליובוב בתחום המתמטיקה היה קרוב בהיקפו לקורס לימודים באוניברסיטה. בשנת 1924 הוא פרסם את עבודת המחקר הראשונה שלו. בשנת 1925 כאשר הוא היה בן 16 בלבד התקבלה החלטה להכיר בו כדוקטורנט ובגיל 19 קיבל את התואר דוקטור. החל משנת 1927 ובמשך כל שנות ה-30 עסק בוגוליובוב במחקרים בתחום מערכת לא ליניארית. בשנת 1934 הוא החל ללמד באוניברסיטת קייב ובשנת 1936 התמנה לפרופסור. במהלך מלחמת העולם השנייה בוגוליובוב היה באופה ועמד בראש הקתדרה למתמטיקה במכון הפדגוגי המקומי. בשנת 1946 נבחר בוגוליובוב לחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1953 נבחר לחבר מלא. בשנת 1959 הוא נבחר לאקדמיה למדעים של ארצות הברית. בשנת 1950 הוא עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון למתמטיקה על שם סטקלוב וללמד באוניברסיטת מוסקבה. בתקופת 1950-1953 בוגוליובוב השתתף בפרויקט הגרעיני הסובייטי ובמיוחד בפיתוח פצצת מימן. בשנת 1956 בוגוליובוב התקבל לעבודה במכון מאוחד למחקר גרעיני בדובנה ובשנת 1965 התמנה למנהלו. הוא עמד בראש המכון עד לשנת 1988. במקביל לניהול המכון בדובנה, בוגוליובוב החל בהקמת מכון לפיזיקה תאורטית בקייב. בשנים 1965-1973 הוא עמד בראש המכון בקייב שהוקם. למרות שבשנת 1988 הוא יצא לגמלאות, בוגוליובוב המשיך בכתיבת מאמרים והשתתפות בכנסים בינלאומיים בתחומי התמחותו. בוגוליובוב נפטר ב-13 בפברואר 1992 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה. 1932-1945 - מחקרים בתחום מערכות לא ליניאריות 1945 - פרסום עבודה בתחום רלקסציה 1946 - פיתוח שיטת בוגוליובוב-בורן-גרין-קירקווד-יון 1947 - פרסום מאמר בתחום נוזל-על 1947 - 1958 - פיתוחים ומחקרים בתחום מוליכות על 1955-1965 - פרסום תוצאות המחקרים בתחום תורת השדות הקוונטית 1965 - פרסום מאמרים בתחום אלקטרודינמיקה קוונטית בסך הכל בוגוליובוב פרסם כ-300 מאמרים מדעים. אוסף מלא של מאמריו יצא לאור ב-12 כרכים. גיבור העמל הסוציאליסטי - (1969, 1979) עיטור על שם לנין - 6 פעמים עיטור הדגל האדום של העמל - פעמיים (1948,1954) עיטור מהפכת אוקטובר (1984) פרס ברית המועצות - 3 פעמים (1947,1953,1984) פרס לנין (1958) מדליית מקס פלאנק (1973) המדליה הגדולה על שם לומונוסוב (1984) פרס דיראק (1992) מדיה וקבצים בנושא ניקולאי בוגוליובוב בוויקישיתוף ניקולאי בוגוליובוב, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ניקולאי בוגוליובוב, באתר MacTutor (באנגלית) ניקולאי בוגוליובוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כריסטוס סרצטאקיס

כריסטוס סרצטאקיס (ביוונית: Χρήστος Σαρτζετάκης;‏ 6 באפריל 1929 – 3 בפברואר 2022) היה משפטן ופוליטיקאי יווני אשר היה נשיא יוון בשנים 1985–1990. סרצטאקיס נולד בסלוניקי. הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סלוניקי בשנת 1946, וסיים תואר ראשון בשנת 1950. הוא קיבל את רישיון עריכת הדין שלו ב-1954. בשנת 1956 הוא כיהן כשופט בית המשפט של הערכאה הראשונה. בשנת 1985 הודיעה הממשלה בראשות אנדראס פפנדראו על כוונתה להפחית את סמכויותיו של הנשיא, ובעקבות כך הביאה להתפטרות הנשיא שהיה באותה עת, קונסטנדינוס קרמנליס. סרצטאקיס התמנה להחליפו לאחר שנבחר על ידי ההפרלמנט ההלני. סרצטאקיס נתפס ביוון כרודף צדק ולוחם למען הדמוקרטיה במדינה. נפטר ב-3 בפברואר 2022. מדיה וקבצים בנושא כריסטוס סרצטאקיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כריסטוס סרצטאקיס (ביוונית מודרנית) כריסטוס סרצטאקיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יוונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסימי (אוניית מעפילים)

אסימי הייתה אוניית מעפילים שארגנה ההגנה. האונייה הפליגה מנמל קונסטנצה שברומניה ב-1 באפריל 1939. על סיפונה היו 470 מעפילים, רובם מפולין ומיעוטם מרומניה. כשהגיעה "אסימי" אל חופי ארץ ישראל עגנה מול קיבוץ מצפה הים, והחלה בהורדת המעפילים. בלילה הראשון הורדו 90 מהמעפילים ולקראת הבוקר התרחקה הספינה מהחוף. בלילה הבא הורדו 140 מעפילים נוספים עד שהתגלתה האונייה על ידי ספינת סיור בריטית. החיילים הבריטים השתלטו ב-11 באפריל על "אסימי", והובילו אותה לנמל חיפה כשעל סיפונה 268 מעפילים. רב החובל, גרגוריוס בגולטיס, נעצר, הועמד למשפט ונדון ל-9 חודשי מאסר וקנס 100 לא"י. על האונייה הועלו 176 מעפילים שנתפסו באונייה קאטינה לצורך גירושם ללב ים. הכוונה לגרש את האנייה נתקלה בקשיים בגלל מאסרו של רב החובל והעובדה שלסגנו לא היה רישיון להשטת האונייה. כמו כן, לא היו לספינה מספיק סירות הצלה. במחאה על הגירוש הצפוי ארגנה מועצת פועלי חיפה בשיתוף ההגנה שביתה כללית והפגנה רבת משתתפים בחיפה. אולם צעדי המחאה לא הועילו. העולים באונייה אף הציעו להתגייס לצבא הבריטי, אך נענו בשלילה. ב-29 באפריל גורשה האונייה מארץ ישראל כשעל סיפונה 240 מעפילים (ללא מעפילי קאטינה), לאחר שנמסר להם מזון לשבעה ימים. שישה ימים לאחר מכן הצליחה להוריד 12 מעפילים בחוף תל אביב שם החליטו המארגנים על שיטת הורדה אחרת, ופנו לכיוון איי יוון על מנת להצטייד בסירת מנוע. התוכנית הייתה להוריד את המעפילים לחוף ממרחק באמצעות סירת המנוע, כאשר "אסימי" לא נכנסת למים הטריטוריאליים של ארץ ישראל המנדטורית. ב-1 ביוני הפליגה "אסימי" מיוון כשהיא גוררת אחריה את סירת המנוע "דמטריוס". כשהתקרבה לארץ ישראל התארגנו המעפילים להורדה מול חוף שפיים. אך אז התגלתה "אסימי" על ידי מטוס סיור בריטי. על כן, הפליגה לחוף נהריה. קציני צבא בריטיים, ששחו להנאתם בחוף, גילו את האונייה המורידה מעפילים, הזעיקו את המשטרה והמעפילים נעצרו. המעפילים שוחררו לאחר שבוע כשמספרם נוכה ממכסת אשרות הכניסה הרשמיות של יהודים לארץ ישראל לאותה שנה. "אסימי", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים 6 פעמים ניסתה ספינת "אסימי" להוריד מעפילים ברחבי הארץ - ראיון עם יעקב (ינק) בן יהודה בעיתון "הבקר", 15 בספטמבר 1964 (עמוד 5) מידע על אסימי בקטלוג הספרייה הלאומית עד מתי יענו את המעפילים?, הצופה, 20 באפריל 1939 9 חודשים מאסר ומאה לא"י קנס, המשקיף, 21 באפריל 1939 כיצד נוהגים במעפילים שבויים?, דבר, 19 באפריל 1939 להעלות את המעפילים ליבשה, דבר, 21 באפריל 1939 נסו גם דרך זו מעפילי אסימי, דבר, 5 במאי 1939 לאסימי ניתן מזון ל-7 ימים, דבר, 9 במאי 1939
ירושלים קינגס

ירושלים קינגס היא קבוצת פוטבול ישראלית, אשר משחקת בליגת ה-IFL. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון קראפט בירושלים. הקבוצה לובשת מדים בצבעים סגול וצהוב. בעונת 2008-2009 בעונתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי במאזן 1-7 עלתה לחצי גמר והפסידה לתל אביב פיונירס. בעונת 2009-2010 סיימה הקבוצה במאזן 6-4 העפילה לחצי גמר והפסידה ליריבה אריות ירושלים. בעונת 2010-2011 סיימה הקבוצה במאזן 1-9 במקום האחרון ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 2011-2012 סיימה הקבוצה במאזן 4-6 עלתה לווילד קארד שם הפסידה לתל אביב פיונירס. בעונת 2012-2013 סיימה הקבוצה במאזן 5-5 ניצחה את רמת השרון בווילד קארד והפסידה בחצי גמר לתל אביב סייברס. בעונת 2013-2014 סיימה הקבוצה במאזן 4-5 סיימה במקום השביעי ולא עלתה לפלייאוף. בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במאזן 0-9 סיימה במקום האחרון ולא עלתה לפלייאוף. לאחר עונה איומה נטולת ניצחונות התפרקה הקבוצה וכל שחקניה עברו למורדי יהודה ומייסד הקבוצה עבר לשחק באריות ירושלים. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתוני צ'ארלס האריס

אנתוני צ'ארלס האריס (באנגלית: Anthony Charles Harris; ‏1790 – 23 בנובמבר 1869) היה סוחר עתיקות ואספן אנגלי ידוע של פפירוסים מצריים עתיקים. האריס היה סוחר וספק רשמי של הצבא הבריטי. הוא ואחיו היו בעליהם של חברת האריס ושות'. חברתו עסקה גם במתן מידע ראשוני למטיילים שהגיעו בספינות לאלכסנדריה. בארבעים שנות חייו האחרונות, מקום מושבו היה באלכסנדריה במצרים. הוא עשה מסעות רבים על הנילוס למצרים העליונה, שם רכש כתבי פפירוסים וחפצי עתיקות. האגיפטולוג הגרמני הינריך קארל ברוגש (Heinrich Karl Brugsch) אמר עליו שהיה חובב בעל הבנה גדולה בכתב חרטומים. בשנת 1851 פרסם את חיבורו "Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies" במהלך חייו הוא יצר אוסף גדול של פפירוסים אותם השאיר בירושה לבתו סלימה. בעקבות בעיות כלכליות הציעה הבת בשנת 1871 חלק מהאוסף למכירה תמורת 10,000 ליש"ט. האוסף נרכש בשנת 1872 על ידי האגיפטולוג הבריטי סמואל בירץ' (Samuel Birch) עבור המוזיאון הבריטי. האריס ובתו סלימה קבורים בבית הקברות הפרוטסטנטי הבריטי שנמצא ליד שער הרוזטה ההרוס באלכסנדריה. האוסף שלו כלל בין היתר את הפפירוסים הידועים הבאים: פפירוס האריס א הידוע גם בשמו "פפירוס האריס הגדול". מהפפירוסים הארוכים ביותר מהעת העתיקה שנמצאו. הפפירוס מספר על תקופת מלכותו של המלך המצרי רעמסס השלישי. נרכש על ידי האריס בשנת 1855 פפירוס האריס ב פפירוס האריס 500 הכולל שני סיפורים התקופה מצרית העתיקה: כיבוש יפו על ידי צחותי, סיפורו של הנסיך שגורלו נחרץ ופואמות. פפירוס האריס 501 נקרא גם הפפירוס האריס הקסום. הפפירוס מתקופת שלטונו של רעמסס השלישי שהוא אוסף של מזמורים ולחשים שתפקידם להגן על עדרי בקר כנגד תניני הנילוס. ספר של האריס Hieroglyphical standards representing places in Egypt suppodes to nomes and toparchies בהוצאת 'ג'ורג' ברקלי, לונדון, 1851 מידע על אנתוני צ'ארלס האריס, ותמונת קברו (באנגלית) פפירוס האריס 500 במוזיאון הבריטי מספרו 10060. פפירוס האריס 501 באתר המוזיאון הבריטי
אמו אי המלך

אמו אי המלך או אמו שחור (שם מדעי: Dromaius novaehollandiae ater), הוא תת־מין נכחד של אמו שהיה נפוץ באי המלך שבין אוסטרליה לטסמניה. מוכר למדע באמצעות רישומים של עופות חיים מהמאה ה־19, כמו גם עצמות ופרטים שנשמרו במוזיאונים. זהו האמו הקטן ביותר המוכר לחוקרים. אמו אי המלך תואר לראשונה בינואר 1802 בסקרי חיפוש של אי המלך, כחלק ממסעו של ניקולא בודין, שתיאר "יער מלא" באמו ובעלי חיים אחרים. זמן קצר לאחר מכן האמו נכחד, והאמו שעל האי לא זוהה כמין שונה מזה שעל היבשת באותו הזמן. לואי ז'אן פייר ויאיו זיהה את אמו מלך האי כשונה מהאמו הרגיל על פי מאובנים בשנת 1817. היה בלבול רב בנוגע למעמדו הטקסונומי והמקור הגאוגרפי של אמו מלך האי, ובפרט ביחס לאמו אי הקנגורו, שגם הועברו לצרפת כחלק מאותה המשלחת. יומני המסעות לא הבהירו היכן נאספו הפרטים ועל השוני ביניהם. דבר זה הוביל ששני המינים נחשבו כמין יחיד שמקורו באי הקנגורו. ממצאים מאוחרים יותר של תת מאובנים ומחקרים נוספים על אמו אי המלך ואי הקנגורו, בעיקר על ידי שיין פרקר בשנת 1984, אישרו את מוצאם הגאוגרפי הנפרד והשוני המורפולוגי המובחן. בהתבסס על מורפולוגיה מקובל להניח שישנם מינים שונים של אמואיים, אבל מחקר גנטי הראה שהם למעשה תת־מינים של האמו מהיבשת האוסטרלית, וסווג כתת־מין שלו. סיבת השינוי בגודל תת־המין נובעת מתופעת ננסות איים. אמו אי המלך היה קטן בהרבה משאר האמואיים, ושקל רק מחצית ממשקל העוף ביבשת. גובהו היה כ-140 ס"מ ומשקלו 23 ק"ג. דווח על נוצות כהות יותר, אך מחקר גנטי לא הראה נטייה למלניזם. אמו אי המלך הצעירים היו בעלי נוצות אפורות, ואילו האפרוחים היו מפוספסים כמו שאר האמואיים. הם אכלו פירות יער, עשבים ואצות, ועל פי דיווחים אהבו את האזור המוצל של לגונות ואת קו החוף. הבדלים מורפולוגיים שנחשבו בעבר כייחודים לתת־המין, כגון עיצוב פתח עצם השוקה, וכן קווי המתאר של הגולגולת, שהיא יותר בצורת כיפה באמו מלך האי, כיום ברור כי הם נמצאים אף באמו היבשתי, בקרב הפרטים הצעירים. בדצמבר 1802 פרנסואה פרו, חוקר טבע צרפתי שהיה חלק מהמשלחת של בודין, בקר באי והיה האדם האחרון שתיאר את אמו אי המלך. הידע המועט שבידינו כיום הוא מראיונות שערך פרו עם מלחים שביקרו באי. שניים או שלושה פרטים הובאו לצרפת בשנת 1804 והוחזקו בשבי בז'רדן דה פלאנט. האחרון מת בשנת 1822. אחד העופות האחרונים נשמר עד היום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בפריז, וזה העור היחיד ששרד מהעוף. זמן קצר לאחר שעוף זה התגלה, התיישבו באי מלחים אנגלים בגלל קבוצות גדולות של פיל ים שבחופיו. בעת מותו של העוף השבוי האחרון, המין כבר נכחד מאי המלך, בגלל ציד וכנראה גם בגלל שריפות יזומות שהוצתו על ידי המלחים. במהלך הראיונות עם מלחים שהתגוררו באי, התבררו פרטים נוספים על הכחדת האמו. פרו מתאר כיצד כלבים היו מאומנים לצוד את העוף, שהיה מאכל קבוע. אחד המלחים טען שהרג לא פחות מ־300 עופות. מדיה וקבצים בנושא אמו אי המלך בוויקישיתוף אמו אי המלך, באתר ITIS (באנגלית) אמו אי המלך, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמו אי המלך, באתר GBIF (באנגלית)
אריה ניר הוצאה לאור

אריה ניר הוצאה לאור נוסדה בשנת 1995. אריה ניר (2009-1942), מייסד ההוצאה, החל את דרכו בענף הספרים בשנת 1967 והיה עורך ספרותי ומוציא לאור. במהלך שנות השמונים ושנות התשעים כיהן ניר כמו"ל וכעורך הראשי של ספריית מעריב. ניר ערך את ספריהם של אפרים קישון, יהושע בר יוסף, יורם קניוק, מנחם תלמי, חנוך ברטוב, שפרה הורן ורבים נוספים. אריה ניר הוצאה לאור מפרסמת כשלושים ספרים בשנה. קטלוג ההוצאה כולל כשלוש-מאות ספרים. ההוצאה מוציאה לאור ספרות יפה (תרגום ומקור), ספרי מתח, ספרי עיון והדרכה במגוון רחב של תחומים, ספרי מדע פופולרי וספרי ילדים. ה"סדרה המוערת" של ההוצאה כוללת תרגומים מוערים של ספרי קלאסיקה כדוגמת "שלושה בסירה אחת", "טום סויר", "האקלברי פין", "הקוסם מארץ עוץ", "כלבם של בני בסקרוויל", "פיטר פן" ו"הרוח בערבי הנחל". בין סופרי ההוצאה נמנים: תומאס פרידמן, מריו ליביו, סקוט טורו, ג'וזף שטיגליץ, דניס ליהיין, מיצ'יו קאקו, סטיבן פרספילד, קיט דה ואל, כריס קולפר, רפי יעקובי, שרה אנג'ל, דני קרמן, אליעזר ויצטום, ניצה אייל, טלי גבע, חוה עציוני-הלוי. לאחר מותו של אריה ניר בשנת 2009 עברה ההוצאה לבעלות ילדיו: אבישג וינון ניר, בניהול אבישג ניר. לימים רכשה הוצאת מודן חלק מהבעלות בהוצאת אריה ניר, והוצאת מודן מפיצה ומוכרת את ספרי הוצאת אריה ניר. אריה ניר הוצאה לאור, ברשת החברתית פייסבוק ספרי אריה ניר הוצאה לאור, באתר של הוצאת מודן אריה ניר הוצאה לאור, ברשת החברתית פייסבוק
A Whiter Shade of Pale

"A Whiter Shade of Pale" (תרגום מילולי: גוון בהיר יותר של חיוורון, בישראל התפרסם השיר בשם: "בהיר יותר מחיוורון") הוא שיר הבכורה של להקת הרוק הבריטית פרוקול הארום, אשר פורסם במקור ב-12 במאי 1967. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-8 ביוני 1967, ונשאר במקום הראשון במשך שישה שבועות. כמו כן השיר הגיע למיקום החמישי במצעד הבילבורד האמריקני. הסינגל שייך לקבוצה מצומצמת של כ-30 סינגלים שמכרו לאורך השנים מעל ל-10 מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר דורג במקום ה-57 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. הטקסט המקורי של השיר הכיל ארבעה בתים, ולמרות זאת רק שני הבתים הראשונים נכללו בהקלטה המקורית של השיר. הלהקה נהגה לבצע את הבית השלישי של השיר בהופעות החיות, ואת הבית הרביעי ביצעה רק לעיתים נדירות. מנגינת הליווי של השיר, אשר נוגנה על אורגן האמונד, נכתבה בהשראת שתי יצירות של יוהאן סבסטיאן באך – "אריה על מיתר סול", ו"קנטטה מס' 140: התעוררנה!, קורא הקול" (Wachet auf, ruft uns die Stimme). השיר גם הושפע במידה מסוימת משירו של פרסי סלדג' "When a Man Loves a Woman". נגן האורגן לשעבר של הלהקה, מתיו פישר, שביצע את נגינת האורגן בשיר, הגיש בשנת 2005 תביעה בבית המשפט העליון הבריטי נגד גארי ברוקר (הזמר של הלהקה) והמו"ל שלו, בטענה כי הוא היה שותף בכתיבת השיר וכי הוא זכאי לתמלוגים. פישר זכה במשפט ב-20 בדצמבר 2006, אך זכה ב-40% מהתמלוגים, במקום 50% כפי שהוא דרש, וכמו כן נקבע כי הוא יקבל תמלוגים רק על התקופה שלפני 2005. בעקבות כך, גארי ברוקר והמו"ל שלו ערערו על הקביעה וב-4 באפריל 2008 בית המשפט הבריטי לערעורים ביטל קביעה זו בשל העיכוב בהגשת תביעתו של פישר (38 שנים). בעקבות כך, פישר ערער בהמשך על קביעה זו בבית הלורדים ולבסוף ב-30 ביולי 2009 בית הלורדים פסק לטובתו של פישר. לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'ימי קאסטור, אנני לנוקס, ג'ו קוקר, מייקל בולטון, רינגו סטאר, בוני טיילר, האחים אברלי, שרה ברייטמן ופרסי סלדג'. מידע על היצירה "A Whiter Shade of Pale" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "A Whiter Shade of Pale" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"A Whiter Shade of Pale" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) BBC Radio 2 - The People's Songs, Whiter Shade of Pale - Britain Skips the Light Fandango 'A Whiter Shade of Pale' : authorship lawsuit reported in 'Mail on Sunday' BBC NEWS | Entertainment | Organist wins Procol Harum battle רויטרס, התקבל הערעור של מייסד "פרוקול הארום", באתר הארץ, 7 באפריל 2008 Judgment in the AWSoP lawsuit appeal, 4 April 2008 BBC NEWS | Entertainment | Victory for Whiter Shade organist
אמו טסמני

אמו טסמני (שם מדעי: Dromaius novaehollandiae diemenensiss) הוא תת-מין נכחד של אמו. המין היה נפוץ בטסמניה שבה הפך מבודד במהלך סוף הפלייסטוקן. בניגוד למיני האמו האחרים, אמו אי המלך ואמו אי הקנגורו, האוכלוסייה בטסמניה הייתה גדולה, כלומר, לא היו תופעות בולטות של גודל אוכלוסייה קטן כמו בשני המינים הבודדים האחרים. לפיכך, האמו הטסמני לא השתנה במידה רבה כדי להחשב כמין נפרד מהאמו היבשתי. אפילו מעמדו כתת־מין נתון בוויכוח מדעי, כיוון שסממניו הייחודיים כתת־מין נפרד ניתן למוצאם (אם כי לעיתים נדירות) אף באמו היבשתית. ישנן טענות כי המין היה קטן במידה מסוימת מהמין המרכזי, אך ראיות (כולל מאובנים ושרידים אחרים) מראות, כי גודלם היה זהה. כל המידע שבידינו כיום הוא רק ממאובנים ותת־מאובנים ששרדו מתת־המין. הכחדת תת־המין, כמו תת־מינים ומינים אחרים של האמו נגרמה על ידי בני אדם – בגין ציד בלתי מבוקר והריסת בית גידול הטבעי של האמו הטסמני – על ידי הצתת החלקות הטבעיות במטרה להסב אותן לחקלאות. תאריך ההכחדה איננו ידוע. עדויות אחרונות על המין הגיעו בשנת 1838, כך שהערכה היא שהמין נכחד בסביבות שנת 1850. היו עדויות על פרט שנלכד בשנת 1865 ומת בשנת 1873, אך לא נמצא להן אימות מספק. פרט נוסף שהיה בפרנקפורט, שויך בטעות לתת המין, אך זו הייתה טעות בזיהוי. מדיה וקבצים בנושא אמו טסמני בוויקישיתוף אמו טסמני, באתר ITIS (באנגלית) אמו טסמני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמו טסמני, באתר GBIF (באנגלית)
דניאל גרינברג (מחנך)

דניאל גרינברג (באנגלית: Daniel Greenberg;‏ 28 בספטמבר 1934 – 2 בדצמבר 2021) היה פרופסור אמריקאי לפיזיקה באוניברסיטת קולומביה. נמנה עם מייסדי בית הספר סדברי ואלי שבפריימינגהאם, מסצ'וסטס, בארצות הברית. גרינברג כותב טור בעיתון יומי. בעשורים האחרונים השתתף בכתיבתם ועריכתם של מספר ספרים על הדגם החינוכי של בית הספר. ספרו "בית הספר סדברי ואלי: לגדול במקום אחר" (הוצאת המכון לחינוך דמוקרטי, 2002) תורגם לעברית. בית הספר סדברי ואלי "סוף סוף חופשי - בית הספר סדברי ואלי" - שלושה פרקים מתורגמים מספרו של דניאל גרינברג. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאמנות כפולה

האם התכוונתם ל... נאמנות כפולה (אתיקה) נאמנות כפולה (פוליטיקה) נאמנות כפולה (ספר) – ספר של בן דונקלמן פולמוס הנאמנות הכפולה
העדפת מוסכמות על פני הגדרות

בפיתוח תוכנה, העדפת מוסכמות על פני הגדרות (באנגלית: convention over configuration; ידוע גם כ-coding by convention - תכנות לפי מוסכמות) היא פרדיגמת עיצוב תוכנה השואפת להפחית את מספר ההחלטות שמפתחי תוכנה צריכים לקבל, וזאת במטרה להשיג פשטות, אבל מבלי בהכרח לאבד גמישות. למעשה, משמעות הביטוי היא שהמפתח צריך לפרט רק את ההיבטים הלא שגרתיים של היישום. לדוגמה, אם יש במערכת מחלקה בשם "Sale" (מכירה), אז כברירת מחדל, הטבלה המתאימה לה בבסיס הנתונים תיקרא "sales" (מכירות). רק אם מישהו יחליט לחרוג ממוסכמה זו, ולדוגמה יקרא לטבלה "products_sold" (מוצרים שנמכרו), אז יהיה עליו לכתוב קוד שעוסק במתן השמות. כאשר המוסכמה הממומשת תואמת את ההתנהגות הרצויה, היא יכולה לפעול כצפוי מבלי הצורך לכתוב קובצי תצורה. רק כאשר ההתנהגות הרצויה חורגת מהמוסכמה הממומשת, תידרשנה פעולות הגדרה מפורשות. קיימות תשתיות תוכנה הדורשות קובצי תצורה רבים, שכל אחד מהם כולל הגדרות רבות. קבצים אלה כוללים מידע ייחודי לכל פרויקט, כדוגמת כתובות URL ומיפויים בין מחלקות לטבלאות של בסיסי נתונים. בדרך כלל מספר גדול של קובצי תצורה עם הרבה פרמטרים מעיד על כך שעיצוב היישום מורכב יתר על המידה. לדוגמה, בגרסאות הראשונות של כלי ה-ORM הנפוץ לג'אווה, Hibernate, המיפוי בין מחלקות והשדות שלהן לבסיס נתונים בוצע באמצעות תיאור יחסים אלה בקובצי XML. את מרבית המידע הזה ניתן היה לחשוף על ידי מיפוי של מחלקות לטבלאות ושל שדות (משתני מחלקה) לעמודות בטבלה המתאימה - על סמך שמות המחלקות והמשתנים. גרסאות מאוחרות יותר של Hibernate הפסיקו את השימוש בקובצי XML, ובמקום זאת יישמו את המוסכמות הללו בדיוק. ניתן לציין סטיות ממוסכמות אלה באמצעות שימוש ב-Java annotations. תשתיות תוכנה מודרניות רבות משתמשות בגישת ה-convention over configuration, ביניהן מערכות כדוגמת: ASP.NET MVC ,Maven ,Grails ,JSF ,EJB ,Ruby on Rails ,Spring, ורבות אחרות. עם זאת, הרעיון עצמו הוא ותיק יותר והוא קשור לרעיון ברירת המחדל. כמו כן, ניתן לזהות את הרעיון מאוחר יותר, בבסיסן של ספריות Java. לדוגמה, המפרט של JavaBeans מסתמך במידה רבה על רעיון ה-convention over configuration. זהו תרגום של ציטוט מתוך המפרט של JavaBeans, גרסה 1.01: ככלל, איננו רוצים להמציא מחלקת java.beans.everything עצומה שאנשים צריכים לרשת ממנה. במקום זאת אנחנו רוצים שסביבות הרצה של JavaBeans יספקו התנהגות ברירת מחדל עבור אובייקטים 'נורמליים', אבל לאפשר לאובייקטים לדרוס (override) חלק מהתנהגות מסוימת על ידי ירושה מממשק java.beans.something ספציפי כלשהו.
אפנון פאזה

אפנון פאזה או אפנון מופע (ראשי תיבות PM, מאנגלית: Phase Modulation) היא שיטה לשידור והעברת אותות חשמליים בתדרים נמוכים (כגון: קול אנושי) על ידי שימוש בגל נושא בעל תדר גבוה, בשינוי הפאזה שלו בזמן. אפנון פאזה דומה לאפנון תדר בכך שהאות המשודר משנה את התדר הרגעי של הגל הנושא, כי שינוי רגעי של פאזה של גל משנה את תדירותו (ראה איור). בניתוח מתמטי ניתן להראות כי באפנון פאזה תדירות הגל המתקבל היא נגזרת של האות המשודר, ואילו באפנון תדר התדירות היא המידע בעצמו. בניגוד לאפנון תדר, אפנון הפאזה לא נפוץ בשל החומרה המורכבת שהוא דורש לקליטה ושידור האותות, כמו גם בעיות נוספות של רעש שיכולות להיווצר בגלל המחזוריות של הפאזה ב-360 מעלות. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צמצם תאורה

צמצם תאורה הא הרכיב האופטי במערכת הקובע את כמות האור במערכת. הדמייתו במרחב העצם היא אישון הכניסה, והדמייתו במרחב הדמות היא אישון היציאה. מלבד צמצם התאורה, במערכת קיים גם צמצם שדה שהוא הרכיב הקובע את שדה המערכת. כדי למצוא את צמצם התאורה במערכת אופטית, אנו נדרשים להבחין בין 2 סוגי מערכות: מערכות לעצם קרוב ומערכות לעצם רחוק. עבור מערכות עצם רחוק אנו מניחים שקרני האור מגיעות במקביל, ואילו עבור מערכות עצם קרוב קרני האור אינן מקבילות אלא בעלות זווית כלשהי. השלב הראשון במציאת צמצם התאורה הוא להדמות את כל הרכיבים של המערכת למרחב העצם (בדרך כלל הדמיה שמאלה). לאחר מכן, עבור מערכות עצם רחוק אנו ניקח את הרכיב במרחב העצם בעל הקוטר הקטן ביותר (כיון שהקרניים מקבילות - הרכיב הקטן ביותר הוא זה שיגביל אותנו). ועבור מערכת עצם קרוב - נשלח קרניים מהעצם אל קצות הרכיבים במרחב העצם - ואנו נבחר את הרכיב בעל הזווית הקטנה ביותר. הרכיב שבחרנו בשלב זה הוא אישון הכניסה. במידה והוא רכיב ממשי - אזי הוא גם יהיה צמצם התאורה. במידה והוא הדמיה צמצם התאורה יהיה הרכיב שאותו הדמנו כדי לקבל את אישון הכניסה. לאחר שמצאנו את צמצם התאורה, אנו נרצה למצוא את אישון היציאה - כלומר הרכיב במרחב הדמות שאחראי על כמות האור שתצא מהמערכת. כדי למצוא אותו אנו צריכים להדמות את צמצם התאורה למרחב הדמות (בדרך כלל ימינה) וההדמיה תהיה אישון היציאה, במידה ולא ניתן להדמות את צמצם התאורה, כיון שהוא הרכיב האחרון במערכת - צמצם התאורה יהיה גם אישון היציאה. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צמצם שדה

צמצם השדה הוא הרכיב במערכת אופטית הקובע את שדה הראיה של המערכת. הדמייתו של צמצם השדה במרחב העצם הוא חלון הכניסה, והדמייתו במרחב הדמות הוא חלון היציאה. כדי למצוא את צמצם השדה במערכת אופטית, אנו צריכים לדעת מיהו אישון הכניסה, נשלח ממרכז אישון הכניסה (נק' החיתוך של אישון הכניסה עם הציר האופטי) קרניים אל שאר רכיבי המערכת במרחב העצם - הרכיב שיוצר את הזווית הקטנה ביותר הוא יהיה חלון הכניסה. הרכיב שידמה אותו יהיה צמצם השדה (במידה והוא הרכיב עצמו - הוא יהיה גם חלון הכניסה וגם צמצם השדה), ההדמיה של צמצם השדה למרחב הדמות (בדרך כלל ימינה) תהיה חלון היציאה. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Oh, Pretty Woman

Oh, Pretty Woman (תרגום חופשי: הו, אישה יפה) הוא שיר מאת רוי אורביסון שפורסם במקור באוגוסט 1964 וזכה להצלחה עולמית. השיר נשאר שלושה שבועות ברצף במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני, זאת בעת שלהיטי להקת הביטלס שלטו בעשרת המקומות הראשונים. השיר דורג במקום ה-222 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. כמו כן השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול. השיר נכתב על ידי אורביסון וביל דס, בהשראת אשתו הראשונה של אורביסון, קלודט פראדי (Claudette Frady). אורביסון ודס היו בביתו של אורביסון בעת כתיבת השיר, וניסו למצוא השראה על ידי כתיבת כל מה שעלה במוחם. לאחר שקלודט ציינה בפניהם כי בכוונתה ללכת לעיר לקניות, אורביסון שאל אותה בתגובה אם היא זקוקה לכסף, ודס ציין בתגובה לכך "אישה יפה לא צריכה כסף". בעקבות כך אורביסון החל לשיר "Pretty woman walking down the street". לטענתם של דס ואורביסון עד שקלודט חזרה מהחנות, אורביסון ודס הספיקו לכתוב את כל השיר. שלושה נגני גיטרה השתתפו בהקלטת השיר המקורי – בילי סנפורד, ג'רי קנדי וויין מוס. הסינגל, מכר בעשרת הימים הראשונים לאחר צאתו לחנויות, יותר עותקים מכל סינגל עד אותו היום, ומאוחר יותר אף שבר את שיא המכירות של שבעה מיליון תקליטים. לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'וני ריברס, אל גרין, קוני פרנסיס, ואן היילן, גרין דיי, ווסטלייף, בון ג'ובי, וברוס ספרינגסטין. השיר היה שיר הנושא העיקרי בפסקול הסרט "אישה יפה" משנת 1990 בכיכובם של ריצ'רד גיר וג'וליה רוברטס. על אף שבתחילה השם של הסרט היה אמור להיות שונה, יוצרי הסרט החליטו בסופו של דבר לרכוש את הזכויות לשימוש בשם השיר כשם של הסרט. כמו כן, השיר נכלל לאורך השנים גם בסרטים שונים, בהם "טיפשים בלי הפסקה", "חלומות צעירים" (Weird Science) ובסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה". מידע על היצירה "Oh, Pretty Woman" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Oh, Pretty Woman" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Oh, Pretty Woman" באתר AllMusic סרטון השיר "Oh, Pretty Woman" באתר יוטיוב עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) Mercy: Behind Roy Orbison's 'Pretty Woman' : NPR The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)