אלברט אקהאוט

אלברט אקהאוט (Albert Eckhout; ‏1616 – 1665) היה צייר בתור הזהב של הציור ההולנדי של דיוקנאות ודומם. רוב העבודות המיוחסות לו אינן חתומות. הוא היה בין האמנים האירופאים הראשונים שציירו סצינות מהעולם החדש. הוא היה בפמליית המושל הכללי ההולנדי בברזיל, יוהאן מאוריץ, נסיך נסאו-זיגן, שלקח אותו ואת הצייר הצרפתי פרנס פוסט לברזיל ההולנדית כדי שיוכלו לתעד את הנוף, התושבים, החי והצומח של המדינה. אקהאוט מפורסם גם בזכות ציורי טבע דומם של פירות וירקות ברזילאים. ציוריו נועדו לקישוט בתים. אלברט אקהאוט היה בנם של אלברט אקהאוט ומרין רולף, נולד בחרונינגן, אך הכשרתו כאמן וכקריירה המוקדמת אינם ידועים. אקהאוט התרכז באנשים, בצמחים ובעלי החיים באזור כשהגיע לברזיל ההולנדית. הוא צייר שמונה תמונות אתנוגרפיים בגודל טבעי של תושבי ברזיל, שנים עשר של טבע דומם, וכמות גדולה של תמונות ילידים רוקדים. עבודות אתנוגרפיות אלה, שנעשו בין 1641 ל-1643 עבור מאוריץ, הועברו לאחר מכן לבן דודו של מאוריץ, המלך פרדריק השלישי מדנמרק, והן נשארו בקופנהגן עד היום. עבודותיו אמורות להיות התמונות הריאליסטיות הראשונות של שבטים ילידים בברזיל. אלכסנדר פון הומבולדט ראה את הציורים בשנת 1827, וכך גם הקיסר הברזילאי דום פדרו השני בשנת 1876, שניהם שיבחו את העבודות. כשצייר את בני הטאפויה, מטרתו הייתה לדייק ככל האפשר על ידי הכללת צמחים שונים ברקע, כמו גם בעלי חיים מקומיים וזוחלים בקדמת התמונה. אחת היצירות האתנוגרפיות שלו היא אישה טאפואנית קניבלית העומדת ברוגע, אוחזת ביד אנושית כסל שלה, וכן ברגל אנושית. הסצנה משקפת את הסטראוטיפ האירופי של ילידים שנהגו בקניבליזם. דימויו של אקהאוט את אשת הטאפויה מופיע בעוד אחד מציוריו, "ריקוד טאפויה", המייצג ריקוד שביצעו שמונה אינדיאנים משבט הטאפויה, עם סגנון השיער האופייני להם, כובעיהם וחניתותיהם. הם נראים כמתכוננים לעימות עם אויב. תמונות אלה תאמו את הדימוי הסטריאוטיפי של האירופאים את הברזילאים הילידים. ציוריו של אקהאוט של גבר ונשים האפריקאיים המנהלים סחר, ויוצרים ברית פוליטית עם המושל מאוריץ בחצר ביתו. ציורים אלה קשורים לאזור באפריקה בו זכו ההולנדים במספר הגדול ביותר של קשרים מסחריים במהלך המאה השבע-עשרה, גינאה ואנגולה. במהלך תקופה זו הקימו מרכזים של חברת הודו המערבית ההולנדית, וכן מבצרים בשני אזורים אלה בחוף מערב אפריקה. זאת מכיוון שההולנדים היו זקוקים למקור אמין של כוח אדם אפריקאי לעבודות במטעי הסוכר הברזילאים שלהם. בציורו את האישה השחורה רואים דמות הניצבת ליד החוף ומחזיקה סלסלה עם פרי עץ פפאיה. דייגים מצוירים לאורך קו החוף, וספינות באופק. האישה חובשת כובע עם נוצות טווס ומכשיר לבן קטן, תחוב לאבנת במותניה. הילד העירום לצידה הוא ככל הנראה בנה, אם כי גוון העור של הילד הוא בהיר יותר מצבע העור של האישה. השרשראות הכפולות של הפנינים הלבנות וחרוזי האלמוגים האדומים שמתעקלים סביב צווארה חושפים את שדיה. הדגש על דימוי זה של מיניות, ופוריות מקבל חיזוק על ידי הסלסלה שלה העולה על גדותיה בשל הפרי הטרופי. כשמסתכלים על דימויו של אקהאוט על הגבר השחור, כוחו של האדם ועוצמתו מודגשים על ידי המראה השרירי שלו והצורה הפאלית של עץ הדקל משמאלו. האיש אוחז בחרב טקסית המעוטרת בקליפה ורודה גדולה. לרגליו מונח ניב של פיל על האדמה. פריט הלבוש היחיד של האיש הזה, בדומה לדמותה של האישה האפריקאית, הוא חתיכת בד עם פסים כחול לבן העוטף את מותניו. עד המאה השש עשרה, המונח מולטים (mulatto ) שימש בפורטוגל, ספרד, וברחבי הקולוניאליות שלהן, כדי לסווג אנשים שונים, לעיתים קרובות עבדים ואלה בעלי רקע גזעי מעורב, על בסיס צבע עורם. בתמונתו של אקהאוט האיש המולטי זוקף את נשקו כשהוא ניצב בתנוחה של שלושה רבעים מול הצופה. אקהאוט הציב את האיש בסביבה חופית מול שמיים אפורים מעוננים עם שלוש אוניות אירופאיות הנראות באופק. האיש עומד על האדמה החולית, ממוסגר בשדה קני סוכר גבוה מימין ועץ פפאיה גדול משמאל. עורו בצבע חום בהיר, בהיר בהרבה מציוריו של אקהאוט את הילידים והאפריקאים. ההילה הבלתי נשלטת של שיער מקורזל וחום כהה צומחת מתוך ראשו כאשר עיניו החומות הבהירות מביטות אל הצופה בצורה בטוחה. המושג mameluco הוא מונח שמשתמשים בו מעט מאוד בברזיל, אך כמו המולטים ניתן לייחס את מקורותיו לפורטוגזים במאה השש עשרה, לאחר הקמתם של המאחז הקולוניאלי בברזיל. הייצוג הראשון של ממלוקו הוא בגרסתו של דה בריי לתיאורו של הנס סטאדן את ברזיל. בציורו של אקהאוט אשת ממלוקה שהוא צייר היא דמות חצי ברזילאית וחצי אירופאית אוחזת בסל. בתיאורו של אקהאוט נראית האשה בשמלה לבנה ואוחזת סל פרחים ביד אחת. ידה השנייה מרימה את שמלתה כדי לחשוף חלק קטן מהרגל שלה. לציור הזה היבטים רבים שהיו אופייניים לציוריו האחרים של אקהאוט מתקופתו בברזיל. שני חזירונים לרגלי האישה מראים את התעניינותו בחיי הטבע של ברזיל. בנוסף, הפרחים שהיא נושאת ושפע הצומח סביבה הם הדרך של אקהאוט לייצג את הפוריות בברזיל, למשוך תשומת לב לפוטנציאל הגידולים המוצלח שם. בציור - האישה עומדת ומביטה ישר כשהיא משחקת בעיני הצופה. השפתיים מופנות מעט כלפי מטה בקצוות בהנחה שהיא בקרוב תפרוץ בחיוך מזמין. היא מלאה בתכשיטים עם שרשרת ועגילים תואמים. את התכשיטים משלים הכובע הקטן והירוק שלה, המעוטר בפנינים ופריחת עץ תפוז. שמלתה הלבנה הפשוטה, אך עם זאת, מעט מקומטת. דימוי זה של הממלוקה מתייחס לפוריות המושבה ואף יין פירות הקשיו המשכר ביותר, המיוצר מדי שנה על ידי הקבוצה האתנית הזאת. בשנת 2002, באמצעות מבצע שיקום גדול, הועברו כל הציורים הידועים של אקהאוט חזרה לברזיל. זו הפעם הראשונה שהם הוצגו במדינה בה הם נוצרו מאז תחילת שנות הארבעים של המאה ה-17. כותרת התערוכה הייתה אלברט אקהאוט volta ao Brasil 1644-2002 (אלברט אקהאוט חוזר לברזיל). התערוכה הוצגה במכון ריקרדו ברננד ברסיפה, מבנה שהוקם בעיר בה התגורר מאוריץ בעיצומה של הקריירה שלו. שמונה תמונות דומם בתערוכה זו נועדו להיראות מנקודת מבט נמוכה ונועדו להיות תלויים בגובה כקישוט. בתערוכה הנוכחית מעולם לא חשבו לתלות את הציורים כמרכיב דקורטיבי. Alpers, Svetlana. "The Art of Describing Albert Eckhout" in Albert Eckhout volta ao Brasil / Returns to Brazil: 1644-2002. Simposio Internacional de Especialistas / International Experts Symposium. São Paulo: Donigraph 2002, 355-8. Berlowicz, Barbara. Albert Eckhout volta ao Brasil / Returns to Brazil (1644-2002). Copenhagen: Nationalmuseet 2002. Boogaart, Ernse van den. "The Population of the Brazilian Plantation Colony depicted by Albert Eckhout, 1641-1643" in Barbara Berlowicz, ed. Albert Eckhout volta ao Brasil / Returns to Brazil (1644-2002). Copenhagen: Nationalmuseet 2002, 117-31. Buvelot, Quentin, ed. Albert Eckhout: A Dutch Artist in Brazil. Zwolle: Waanders 2004. Dutra, Francis A. "Albert Eckhout" in Encyclopedia of Latin American History and Culture. New York: Charles Scribner's Sons 1996, vol. 2, pp. 430–431. Joppien, R., "The Dutch Vision of Brazil: Johan Maurits and his Artists," in Johan Marutis van Nassau-Siegen, 1604-1679, edited by E. van den Boogart (1979) Parker Brienen, Rebecca. Visions of savage Paradise: Albert Eckhout, Court Painter in Colonial Dutch Brazil. Amsterdam: Amsterdam University Press 2006. ______, Albert Eckhout: Visões do Paraíso selvagem -- Obra Completa. Rio de Janeiro: Editoria Capivara 2010. Prado Valladares, Clarival do and Luiz Emgydio de Millo Filho, Albert Eckhout: Pintor de Mauricio no Brasil, 1637-1644. (1981) Thomsen, Thomas. Albert Eckhout, ein niederländischer Maler und sein Gönner Johan Maurits der Brasilianer: Ein Kulturbild aus dem 17 Jahrhundert. Copenhagen: Levin and Munksgaard 1938. Whitehead, Peter J.P. and Marinus Boesman, A Portrait of Dutch 17th century Brazil: Animals, Plants, and People by the Artists of Johan Maurits of Nassau. Amsterdam: North-Holland Publishing 1989. מדיה וקבצים בנושא אלברט אקהאוט בוויקישיתוף Francis A. Dutra, "Albert Eckhout" in Encyclopedia of Latin American History and Culture, vol. 2, p. 430. New York: Charles Scribner's Sons 1996. Buvelot, Quentin (2003). "Albert Eckhout. Recife, Brasília and São Paulo". The Burlington Magazine. 145 (1198): 59–62. Dutra, "Albert Eckhout", pp. 430-31. Brienen, Rebecca Parker (2006). Visions of savage paradise : Albert Eckhout, court painter in colonial Dutch Brazil. Amsterdam: Amsterdam University Press Buono, Amy. "Interpretative ingredients: formulating art and natural history in early modern Brazil". proquest.com. Retrieved 2017-03-04.