laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמחה סורוקר

שמחה סורוקר (4 במאי 1928 – 4 במרץ 2004) היה הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר, ציר כלכלי בממלכה המאוחדת, מנכ״ל משרד התקשורת ומנכ״ל בנק איגוד. שמחה סורוקר נולד בירושלים וגדל ברחובות. הוא היה מפקד גדוד בתנועת המכבי הצעיר ברחובות. עסק בעבודות חקלאיות ובכך סייע בפרנסת משפחתו. למד בגימנסיה גאולה בתל אביב, התחיל ללמוד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, אך לימודיו באוניברסיטה נעצרו בזמן מלחמת העצמאות, בה התגייס לגדוד מוריה של חטיבת עציוני. לאחר סיום המלחמה המשיך את לימודיו וסיים תואר שני בחוגו של דן פטינקין. במהלך לימודיו באוניברסיטה שימש כגזבר בהסתדרות הסטודנטים. במקביל ללימודיו באוניברסיטה, סורוקר החל לעבוד במשרד האוצר והיה מראשוני העובדים באגף התקציבים. בשנת 1955 קיבל מלגה לנסיעה ומגורים בוושינגטון שם השתלם בנושא תקציבים. הוא התקדם באגף עד שבשנת 1958 התמנה לראש האגף. סורוקר היה מקורב לקברניטי הכלכלה הישראלית הצעירה בהם לוי אשכול ופנחס ספיר. במסגרת תפקידו היה חבר בוועדה שהמליצה על העברת הטלפוניה לחברה מסחרית, אך מסקנות הוועדה נגנזו על ידי שר הדואר והקמת בזק נדחתה בכ-22 שנה. החל משנת 1962 ביקש לעבור לתפקיד אחר. הוא ביקש להתמנות למנהל בתי זיקוק לנפט, אך הפסיד בהתמודדות למאיר גירון. בשנת 1964 מונה סורוקר לציר כלכלי בשגרירות ישראל בבריטניה, וגר בלונדון עם משפחתו במשך 4 שנים עד סיום כהונתו. במהלך אותה תקופה עלה שמו כמועמד לתפקיד המפקח על מטבע זר ולתפקיד משנה למנכ"ל משרד המסחר והתעשייה. כן הוצע לתפקיד מנכ"ל בנק החקלאות לישראל, אך מינויו טורפד על ידי חיים הלפרין. ב-1968 התמנה למנכ״ל משרד הדואר. נבנו בזמן כהונתו כבלים תת-ימיים לאירופה ונחנכה תחנת הלוויינים בעמק האלה. בטקס חניכת הלוויינים הנ״ל שנוהל על ידו, לראשונה בהיסטוריית מדינת ישראל נוצר קשר טלפוני ישיר עם נשיא ארה״ב ריצ'רד ניקסון על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר. בתום כהונתו כמנכ״ל משרד התקשורת ב-1976 התמנה למנכ״ל בנק איגוד. סורוקר היה בנוסף חבר הוועדה לתכנון ותקצוב במועצה להשכלה גבוהה, חבר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב וחבר הוועד המנהל של מכון ויצמן. סורוקר היה נשוי לזיוה, והיה אב לבת ושני בנים - עו"ד נילי ארז סורוקר, עו"ד ערן סורוקר וד"ר למדעי המחשב דני סורוקר. שמחה סורוקר נפטר ב-4 במרץ 2004 ונקבר בבית הקברות מורשה ברמת השרון. שמחה סורוקר באתר עמותת יד לוי אשכול אתר הנצחה לשמחה סורוקר שמחה סורוקר - ממונה על התקציבים, דבר, 31 במרץ 1958 הומלץ למסור משק הטלפונים לחברה ציבורית, מעריב, 28 בינואר 1964 סליחה, טעות במספר, חרות, 3 בפברואר 1964 בן עמי שילוני, רשת הטלפונים לא תועבר לחברה מסחרית, הַבֹּקֶר, 8 במאי 1964 מ. זנדברג הוצע במקום סורוקר לאגף התקציבים, הַבֹּקֶר, 10 ביולי 1963 ש. סורוקר יתמנה מנהל בתי הזיקוק, הארץ, 11 ביוני 1962 יאיר קוטלר, מאבק על משרת מנהל בתי הזיקוק בחיפה, הארץ, 1 ביולי 1962 עובדי האוצר נפרדו מש. סורוקר, מעריב, 13 באפריל 1964 אישים ומוסדות, מעריב, 26 במאי 1964 ש. סורוקר - הוצע לתפקיד המפקח על מטבע זר, מעריב, 12 ביולי 1965 רפאל אלדור, שמחה סורוקר - מועמד למישנה מנכ'ל משרד המסחר, מעריב, 18 בינואר 1966 דניאל בלוך, גילו של המנהל, דבר, 11 באוקטובר 1967 ש. סורוקר יתמנה למנכ"ל הדואר, דבר, 6 במרץ 1968 י. ניצן - נציב שרות המדינה, מעריב, 22 באפריל 1968 מנכ"ל הדואר החדש נכנס לתפקידו, הצופה, 7 במאי 1968 פרסום נישואין, הצופה, 8 בנובמבר 1954
רשוואל סמאיי

רסוואל סמאיי (באנגלית: Ruswahl Samaai; נולד ב-25 בספטמבר 1991) הוא אתלט דרום אפריקאי, בעל מדליית ארד מאליפות עולם (לונדון 2017) ופעמיים אלוף אפריקה (דרבן 2016, אסבה 2018) בקפיצה לרוחק. סמאיי נולד בפארל שבדרום אפריקה, הוא גדל עם שלושת אחיו ואמו במשפחה חד-הורית. בנעוריו הצטיין ברוגבי ובאתלטיקה וזכה למלגה לבית הספר התיכון פארל גימנסיום בעל המסורת בטיפוח ספורטאים. ב-2011 התחרה לראשונה באליפות דרום אפריקה באתלטיקה וסיים במקום השלישי בקפיצה לרוחק. ההישג הביא לקבלת מלגה ללימודים באוניברסיטת יוהנסבורג שם חבר לראשונה למאמנו ג'ני קינגוול. הוא זכה באליפות אפריקה עד גיל 23 ב-2012 וב-2013. ב-2014 קפץ לראשונה למרחק של מעל שמונה מטרים, כשבתחרות ביוהנסבורג רשם תוצאה של 8.10 מטר. במשחקי חבר העמים הבריטי באותה שנה זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.08 מטר, ובמדליית ארד באליפות אפריקה באתלטיקה. באליפות העולם באתלטיקה 2015 לא העפיל לגמר כשקפץ למרחק של 7.79 מטר. הוא זכה באותה שנה באליפות דרום אפריקה בתוצאה של 8.38 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיים חמישי וקבע שיא דרום אפריקה בתוצאה של 8.18 מטר. באליפות אפריקה שהתקיימה במרקש זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.40 מטר עם רוח גבית מעל המותר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו העפיל לגמר בו סיים במקום התשיעי בתוצאה של 7.97 מטר. באפריל 2017 קבע סמאיי את שיאו האישי 8.49 מטר בתחרות באצטדיון אוניברסיטת נורת'-ווסט בדרום אפריקה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.32 מטר לאחר בן ארצו לובו מניונגה (8.48 מטר) והאמריקאי ג'ריון לוסון (8.44 מטר). במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.22 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים חמישי בתוצאה של 8.23 מטר. באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 7.74 מטר במוקדמות ולא העפיל לגמר. רשוואל סמאיי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רשוואל סמאיי, באתר olympedia.org רשוואל סמאיי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רשוואל סמאיי, באתר ליגת היהלום רשוואל סמאיי, באתר Track and Field (גברים)
שמואל יהודה לייב רבינוביץ

רבי שמואל יהודה לייב (רבינוביץ) מליניץ (ה'תקמ"ב, 1782 - י"ט בכסלו ה'תקע"ח, 1818) היה האדמו"ר השני של חסידות ליניץ, כיהן גם ברבנות העיר ליניץ. הוציא לאור את ספרו של אביו "תשואות חן". נולד ב-1782 כבנו הבכור של רבי גדליה רבינוביץ מליניץ מייסד חסידות ליניץ, שכיהן בעיר ליניץ כרב ואדמו"ר, מתוך שני אחים וחמש אחיות. בכ"ט בכסלו ה'תקס"ד (1804) עם פטירת אביו, נתמנה למלא את מקומו ברבנות ובאדמו"רות, בהיותו עלם בן 22 בלבד. לאחר 14 שנות הנהגה בהיותו בשנת ה-36 לחייו, ב-1818, נפטר, מילא את מקומו אחיו רבי יצחק יואל מליניץ. רבי שלמה מגרנוב, חתן רבי יצחק מגרנוב (בן רבי מרדכי מקרמניץ) רבי לוי. יצחק אלפסי, "טרקליני החסידות" כרך א', עמ' 332, הוצאת המודיע.
יצחק יואל רבינוביץ

רבי יצחק יואל (רבינוביץ) מליניץ (ה'תקנ"ג, 1793 - כ"ה בחשוון ה'תקפ"ח, 1828) היה האדמו"ר השלישי של חסידות ליניץ, כיהן גם ברבנות העיר ליניץ. נולד ב-1793 לרבי גדליה רבינוביץ מליניץ מייסד חסידות ליניץ, שכיהן בעיר ליניץ כרב ואדמו"ר, כבנו השני והצעיר, ולו חמש אחיות. נשא את ביתו של רבי יעקב (יעקבקא) מלוברטוב. היה מתלמידיו של רבי אברהם יהושע השיל מאפטא שאמר "הנה בגלילותיכם סמכנו שלושה צדיקים: רבי משה צבי מסאווראן, רבי ישראל מרוז'ין ורבי יצחק יואל מליניץ. והחפץ ביראת שמים ילך אל רבי יצחק יואל". בכ"ט בכסלו ה'תקס"ד (1804) עם פטירת אביו, נתמנה אחיו הבכור רבי שמואל יהודה לייב למלא את מקום אביו ברבנות ובאדמו"רות. ב-1818 נפטר רבי שמואל יהודה לייב בצעירותו ורבי יצחק יואל, שהיה אז בן 25 בלבד, נבחר למלא את מקומו. רבי יצחק יואל נפטר אף הוא בצעירותו. ב-1828, לאחר 10 שנות הנהגה, חלה ונסע להתרפא בעיר מחנובקה ושם נפטר ונקבר בבית הקברות במחנובקה. למרות גילו הצעיר הוא הצליח להגדיל את החצר והותיר חסידים רבים. את מקומו מילא בנו רבי גדליה אהרן מליניץ, ממנה עבר לסוקוליבקה. רבי גדליה אהרן מליניץ (ה'תקע"ה - ה'תרל"ח) חתן רבי שמואל אברהם אבא שפירא מסאלוויטא. רב בליניץ, סוקוליבקה ופודול-אילואי, מחבר הספר "חן אהרן". רבי אלטר יוסף אליהו מליפוויץ (ה'תקפ"א - ה'תר"י) חתן רבי אפרים זלמן מביאלה. יצחק אלפסי, "טרקליני החסידות" כרך א', עמ' 332, הוצאת המודיע. תשואות חן, עמ' 15, מכון שמן הטוב, 2012.
גרוזמן

האם התכוונתם ל... מאיר צבי גרוזמן – ראש ישיבה בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד. מנדי גרוזמן – שדרן רדיו ועיתונאי חסיד חב"ד; נכדו של הרב מאיר צבי. קרלוס גרוזמן – רופא ישראלי; מנהל מרכז רפואי קפלן והמרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד. מאיר צבי גרוזמן (מרצה) גרוסמן
ג'ים ג'אסטיס

ג'יימס "ג'ים" קונלי ג'אסטיס השני (באנגלית: James "Jim" C. Justice, II; נולד ב-27 באפריל 1951) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמושל וירג'יניה המערבית מינואר 2017. ג'אסטיס נולד בצ'ארלסטון, בנם של ג'יימס ורות'. ב-1969 סיים את לימודיו בתיכון והמשיך בלימודים באקדמיה הצבאית גרינברייר. סיים תואר ראשון ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת מרשל. במהלך הלימודים שימש קפטן נבחרת הגולף של האוניברסיטה. ידוע כאחד המושלים והפוליטקאים הגבוהים בפוליטיקה האמריקאית, גובהו מתנשא ל-2.01 מטרים. לאחר הלימודים הצטרף לעסקי משפחתו. ב-1977 הקים את חברת "Justice Family Farms" שהפכה לחברה החקלאית הגדולה במזרח ארצות הברית ומגדלת חיטה, תירס, סויה על שטח של מעל 50,000 אקר בארבע מדינות. ב-1993 נפטר אביו והוא קיבל את השליטה על החברות "Bluestone Industries" ו- "Bluestone Coal Corporation", תחת ניהולו הורחבה קבוצת החברות לשליטה במעל 100 חברות שונות, בתחומי כריית הפחם, גידול עצים, מנפטות, מגרשי גולף ועוד. ב-2009 מכר את פעילות הפחם לחברת "Mechel" הרוסית תמורת 568 מיליון דולר וב-2015 רכש את נכסי החברה בחזרה תמורת 5 מיליון דולר בלבד. ג'אסטיס פיתח מתחם נופש יוקרתי בגרינברייר ובו מגרשי גולף המשמשים את סבב ה-PGA (תחרויות הגולף המקצועני הראשיות). נכון ל-2017, ג'אסטיס הוא המיליארד היחיד והאדם העשיר ביותר בווירג'יניה המערבית, הונו מוערך בכ-1.59 מיליארד דולר. לאורך השנים החליף ג'אסטיס את רישומו בין שתי המפלגות הגדולות בארצות הברית, ותרם למועמדים מהמפלגה הדמוקרטית והרפובליקנית כאחד. בפברואר 2015 הצטרף למפלגה הדמוקרטית והודיע על כוונתו להתמודד בבחירות למשרת מושל וירג'יניה המערבית. במאי 2016 ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה ובנובמבר אותה שנה ניצח בבחירות הכלליות לאחר שזכה ל-49.1% מקולות המצביעים לעומת 42.3% ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית. בינואר 2017 הושבע לתפקידו. במהלך עצרת משותפת עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע ג'אסטיס ב-3 באוגוסט 2017 כי הוא עובר למפלגה הרפובליקנית. התמודד על קדנציה נוספת לתפקיד המושל בבחירות 2020, הפעם מטעם המפלגה הרפובליקנית וניצח. עקב הגבלה על 2 קדנציות רצופות החלה על מושל וירג'יניה המערבית, צפוי לסיים את תפקידו בתום כהונה זאת ב-2024. ג'אסטיס נשוי לקאת'י והם הורים לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ים ג'אסטיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים ג'אסטיס ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית פייסבוק ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ים ג'אסטיס, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ים גאסטיס באתר מושל מדינת וירג'יניה המערבית Is West Virginia Holding America’s Weirdest Election, פוליטיקו, 21 בספטמבר 2015 ג'ים ג'אסטיס באתר פורבס West Virginia Gov. announces he will join GOP, אתר CNN, ‏3 באוגוסט 2017
Stitches

"Stitches" (בעברית: תפרים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הקנדי שון מנדס עבור אלבום האולפן שלו, Handwritten. השיר פורסם בתחילה ב-iTunes באמצעות איילנד רקורדס ב-16 במרץ 2015 ולאחר מכן הגיע לרדיו באמצעות ריפבליק רקורדס ב-5 במאי 2015 כסינגל השלישי מהאלבום. "Stitches" הוא השיר הראשון של מנדס שהופיע בטבלאות הבילבורד, ודורג ב-36 במצעד 40 שירי המיינסטרים ביוני 2015, והגיע בסופו של דבר מספר אחד. השיר גם היה לראשון של מנדס שהגיע ל-5 המקומות הראשונים בבילבורד הוט 100, במקום הרביעי. כמו כן, הגיע השיר למקום העשירי בקנדה הוט 100. השיר היה גם מועמד לפרס "אמן זכר" בטקס פרסי בחירת הנוער 2015. הקליפ הראשון של השיר הופק על ידי ג'ון ג'ון אגוסטבו ויצא בבכורה ל-Vevo ב-18 במרץ 2015. בקליפ משתתפת השחקנית אייבי מת'יסון, שהופיעה גם בכמה מהקליפים הקודמים שלו. נכון ליולי 2017, השיר הגיע להישג של מעל מיליארד צפיות ביוטיוב. מנדס הכריז על וידאו קליפ חדש לשיר בחשבון האינסטגרם שלו. הסרטון מתחיל כאשר מנדס נוסע למגרש חניה נטוש שבו הוא יוצא מהמכונית ומתחיל לשיר. במהלך הסרטון מוצגים קטעים בהם נראה כאילו כוח בלתי נראה מתקיף את מנדס, בהמשך נהיה הכוח חזק יותר וגורם למנדס להיפגע מדלת מכוניתו ומקירות. לבסוף נכנס מנדס לשירותים ושוטף את פניו, ולהפתעתו מגלה שכל פצעיו נעלמים. סיפר מנדס שכילד, הוא היה נוהג להעמיד פנים שהוא מותקף על ידי רוח רפאים. ביולי 2015, פורסמה גם גרסת קליפ דואט אקוסטית, יחג עם היילי סטיינפלד. מידע על היצירה "Stitches" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Stitches" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Stitches" באתר יוטיוב
חנינה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חנינה – נוהל שבו ראש המדינה (המלך או הנשיא) מעניק קיצור עונש לעבריין מורשע חנינה נשיאותית – נוהל הנותן סמכות לנשיא ארצות הברית או למושלי ארצות הברית להעניק חנינה חנינת תרנגול הודו – טקס שנערך בארצות הברית לקראת חג ההודיה אישים: חנינה בן חכינאי – תנא בדור השלישי והרביעי, מתלמידי רבי עקיבא הראשונים, וחברם של אלעזר בן מתיא, שמעון בן זומא ושמעון התימני חנינה בן עקשיא – תנא אשר זמנו המדויק אינו ידוע חנינא חנניה
בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו

בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו הוא נווה מרגוע והתבודדות להשתלמות במוזיקה קלאסית ברמה גבוהה, הפועל למשך שבעה שבועות מדי קיץ במרלבורו, ורמונט, בצפון ארצות הברית. מופעים פומביים נערכים בכל סוף שבוע במהלך הפעילות בבית הספר, בתוכנית הנבחרת רק כשבוע מראש, מתוך שישים עד שמונים היצירות, שהנגנים עובדים עליהן בחזרות. בית הספר נוסד בשנת 1951. בין מייסדיו היו הפסנתרן רודולף סרקין, הכנר אדולף בוש והחלילן מרסל מואיז. הוא הוקם על קרקעות של משק חלב לשעבר, שהפך זמן קצר קודם לכן לקמפוס של מכללת מרלבורו. ממדיו הקטנים וסביבתו הכפרית משווים לאתר המוזיקה של מרלבורו אופי של נווה מרגוע, שבו יכולים מוזיקאים צעירים לשתף פעולה וללמוד לצד אמנים בכירים, בסביבה רחוקה מלחצים וממועדים מחייבים להופעות או להקלטות. בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו פועל כיום בניהולם האמנותי של ריצ'רד גוד ומיצוקו אוצ'ידה. בישראל פעל במשך שנים מוסד דומה, בבית דניאל שבזכרון יעקב, שהוקם על מנת לשמש בית הארחה לנגנים, סופרים ואמנים. מדיה וקבצים בנושא בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו (באנגלית) בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית פייסבוק בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית אינסטגרם בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, סרטונים בערוץ היוטיוב
נינה בלטקה

נינה בלטקה (באנגלית: Nina Balatka) הוא רומן מאת הסופר האנגלי אנתוני טרולופ. הרומן פורסם לראשונה בעילום שם במגזין בלקווד ביולי 1866. ויצא לאור כספר בשני כרכים ב-1867. עלילת הספר מתרחשת בפראג, מיקום יוצא דופן ביצירתו של טרולופ שהירבה לכתוב על המעמד הבינוני באנגליה ובאירלנד. גיבורת הסיפור היא נערה נוצרייה המאוהבת בגבר יהודי. ברומן מצייר טרולופ תמונה של היחסים בין הקהילה היהודית לנוצרית. נינה בלטקה היא בתו היפה של יוזף בלטקה סוחר מפראג שירד מנכסיו. הוא נכנס לשותפות עם אנטון טרנזלדון ואביו היהודים, אחרי שגיסו קריל זמנוי רימה אותו. ביתם של משפחת בלטקה נרכש על ידי טרנזלדון, והוא מאפשר להם להמשיך לגור בבית עד מותו של האב שהיה חולה מאוד. הקשרים בין נינה ואנטון מתהדקים והם מתאהבים זה בזו. בני משפחתה העשירים של נינה, דודה ודודתה, מתנגדים לנישואיהם ועושים כל שבכוחם למנוע את השידוך. גם שני האבות אינם ששים לקשר הנישואים בין הנוצרייה והיהודים. קריל זמנוי, הדוד של נינה, מחזיק ברשותו מסמכים המאשרים את הבעלות של טרנזלדון על ביתם של משפחת בלטקה. כשאנטון מבקש לקבל את המסמכים לידיו נאמר לו שהם ברשותה של נינה. כדי לערער את אמונו של אנטון בנינה, שתלו בני משפחת זמנוי את המסמכים בין חפציה. נינה, שאינה מודעת לכך, מכחישה מכל וכל שהמסמכים בידיה. כשאנטון מוצא את המסמכים במכתבתה הוא מאמין שהיא שקרה לו. ביאושה מחליטה נינה להשליך את עצמה מעל גשר קארל ולהתאבד. מי שמצילה את חייה היא רבקה, נערה יהודייה שמאוהבת גם היא באנטון. נינה ואנטון מתחתנים ועוזבים את פראג אל אחת הערים הגדולות במערב. נינה בלטקה, מאת אנתוני טרולופ, תרגם מאנגלית אברהם יבין, עם עובד, 2001 אנתוני טרולופ, ‏נינה בלטקה, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גליה בנזימן, הרומאן הפילושמי הראשון, באתר הארץ, 11 באפריל 2002 מירי פז, ‏האהבה היא הדת של האשה, באתר גלובס, 6 בפברואר 2002 הספר "נינה בלטקה", באתר "סימניה" Nina Balatka: An Introduction, Angela Thirlwell
ויכוח ואיאדוליד

האם התכוונתם ל... ויכוח ואיאדוליד הוא הכינוי למספר דיונים ציבוריים שהתקיימו בעיר ואיאדוליד, בספרד: ויכוח ואיאדוליד (1335–1336) – ויכוח שהתנהל במאה ה-14 בין מומר בשם אבנר מבורגוס, שלאחר הטבילה נקרא אלפונס, ובין היהודים. ויכוח ואיאדוליד (1550) – דיון ציבורי בשנים 1550-1551 בדבר מדיניות הכיבוש וההתיישבות הספרדית באמריקה. היה זה הדיון המוסרי הראשון באירופה בדבר זכויותיהם של ילידים בקולוניות השונות.
היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט

היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט (World Day Against Cyber Censorship) הוא יום ציון הנערך כל שנה ב-12 במרץ כדי לגייס תמיכה ברעיון של אינטרנט לא מוגבל, נגיש לכל, ולהגביר את המודעות לדרכים בהן ממשלות וחברות מסחריות פוגעות בחופש הביטוי באינטרנט. היום צוין לראשונה ב-12 במרץ 2008 ביוזמתם של "עיתונאים ללא גבולות" ו"אמנסטי אינטרנשיונל". "עיתונאים ללא גבולות" מעניק את פרס נוטיזן (Netizen Prize) ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט - פרס זה ניתן למשתמש באינטרנט, בלוגר, פעיל רשת (cyber-dissident), או קבוצה אשר תרמה תרומה משמעותית להגנה על חופש הביטוי באינטרנט. הפרס ניתן בין השנים 2010 ל-2014. 2010: פעילות לזכויות נשים באיראן שהובילו את מיזם מיליון החתימות באתר, www.we-change.org. 2011: המייסדים של קבוצת בלוגרים בשם Nawaat.org. 2012: עיתונאים אזרחיים סורים ופעילים של המרכז התקשורת המקומי בוועדות התיאום המקומיות. 2013: בלוגר וייטנאמי Huynh Ngoc Chenh. 2014: בלוגר מערב הסעודית, ראף בדווי (ערבית: رائف بدوي). ערך מורחב – סינון תכנים באינטרנט ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט, עיתונאים ללא גבולות מעדכנים את רשימת הפוגעים בחופש הביטוי באינטרנט ומדינות תחת רשימות מעקב. הרשימה עודכנה בפעם האחרונה ב-2014 על ידי הארגון. Freedom House, ארגון אמריקני ללא מטרות רווח העוסק במחקר וסנגור בנושאי דמוקרטיה, חופש פוליטי וזכויות אדם, מפרסם כל שנה מדד חופש האינטרנט. ביום העולמי נגד צנזורה באינטרנט בשנת 2016, חברת אדבלוק (AdBlock) המפעילה תוסף הנועד לחסום פרסומות באינטרנט, פרסמה מודעות בשיתוף פעולה עם אמנסטי אינטרנשיונאל המציגות דוגמאות של הסכנות הנובעות מפגיעה של ממשלות בפרטיות ובחופש הביטוי באינטרנט. "March 12: World Day Against Cyber-Censorship", Maira Sutton, Electronic Frontier Foundation, 12 March 2012. "Reporters Without Borders : For Freedom of Information", Brochure, Reporters Without Borders, 16 April 2012. "Iranian women's rights activists win first Reporters Without Borders netizen prize with support from Google". Reporters Without Borders. 13 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-2012-08-21. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) Reporters Without Borders (25 במרץ 2011). "Netizen Prize 2011". Reporters Without Borders. אורכב מ-המקור ב-2013-05-09. נבדק ב-11 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Syrian citizen journalists and activists capture 2012 Netizen Prize", Reporters Without Borders, 13 March 2012. "Reporters Without Borders Awards Vietnamese blogger Huynh Ngoc Chenh", Reporters Without Borders, 7 March 2013. "Reporters Without Borders - TV5Monde Prize for Press Freedom", Reporters Without Borders, 5 November 2014 "Reporters Without Borders releases 'Enemies of the Internet' list", France24 (France Médias Monde), 13 March 2014. "First Online Free Expression Day launched on Reporters Without Borders website". Reports Without Borders. 12 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-2012-06-16. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) | Freedom House, freedomhouse.org היום הבינלאומי נגד צנזורה ברשת: "גם אם לא עשית דבר, אתה מתועד" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 12 במרץ 2016 אתר האינטרנט הרשמי של היום העולמי נגד צנזורה באינטרנט ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות ברזיל בכדורגל 2005

אליפות ברזיל בכדורגל 2005 הייתה הפעם ה-49 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-11 באפריל 2005 והסתיימו ב-9 בדצמבר 2005. בתחרות השתתפו 22 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו ברזיליינסה ופורטלזה. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. קורינתיאנס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו קוריטיבה, אתלטיקו מיניירו, פאוסנדו וברזיליינסה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו גרמיו וסנטה קרוז. רומאריו, שחקנה של ואסקו דה גאמה כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. קרלוס טבס (ארגנטינה ארגנטינה) שחקנה של קורינתיאנס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. קרלוס טבס (ארגנטינה ארגנטינה) שחקנה של קורינתיאנס זכה גם בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2005 בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia
פורטלזה (כדורגל)

פורטלזה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פורטלזה שבברזיל. המועדון משחק בליגת העל הברזילאית. המועדון הוקם בשנת 1918 תוך איחוד עם קבוצה אחרת שהייתה קיימת בעיר. בשנת 1920 הוא לראשונה זכה באליפות סיארה. בשנת 1960 הקבוצה הגיע למקום השני באליפות ברזיל ושחזרה את ההישג בשנת 1968. בסך הכל הקבוצה שיחקה בליגה העליונה של ברזיל במשך 20 עונות, אך בפעם האחרונה שהיה בעונת 2006 היא זכתה באליפות סיארה 41 פעמים. מדיה וקבצים בנושא פורטלזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטלזה (בפורטוגזית) פורטלזה, ברשת החברתית פייסבוק פורטלזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פורטלזה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיגיירנסה

פיגיירנסה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פלוריאנופוליס שבברזיל. המועדון משחק בסרייה ב' שהיא הליגה השנייה בברזיל. המועדון הוקם בשנת 1921. הוא שיחק באליפות סנטה קטרינה ובשנות ה-30 של המאה ה-20 זכה במחצית התחרויות. אומנם לאחר ניצחון בשנת 1941 האוהדים המתינו 31 שנים עד לניצחון באליפות. בסוף המאה ה-20 הקבוצה הייתה חזקה ונכון להיום היא זכתה באליפות סנטה קטרינה 15 פעמים. בשנת 1973 המועדון לראשונה העפיל לליגה הבכירה בברזיל. מאז הוא משחק לסירוגין בליגה הבכירה או בליגת משנה. בשנת 2007 הוא שיחק במשחק הגמר של גביע ברזיל והפסיד. ברזיל מישל באסטוס ברזיל פיליפה לואיס ברזיל פליפה סנטנה ברזיל רוברטו פירמינו מדיה וקבצים בנושא פיגיירנסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיגיירנסה פיגיירנסה, ברשת החברתית פייסבוק פיגיירנסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיגיירנסה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ברזילאי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט

פרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט (גרמנית: Friedrich Heinrich von Brandenburg-Schwedt;‏ 21 באוגוסט 1709 - 12 בדצמבר 1788), היה מרקיז ברנדנבורג-שוודט בין השנים 1771–1788. פרידריך וילהלם נולד בשוודט על האודר ב-21 באוגוסט 1709 לפיליפ וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט ויוהנה שרלוטה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו והנרייטה קתרינה, רוזנת נסאו. בשנת 1711 מת אביו פיליפ וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט, ואחיו פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט עלה לשלטון במקומו. פרידריך היינריך התחנך יחד עם אחיו על ידי דודם, פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה, ואחר-כך על ידי בן דודם פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה. בשנת 1711 מונה פרידריך היינריך למפקד רגימנט הרגלים ה-12 (ברנדנבורג-שוודט), אך הוא גילה עניין מועט בעניינים צבאיים. בשנת 1733 פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה היה כל כך נרגז על המצב ברגימנט של פרידריך היינריך, ואף הורה לכולאו במשך כמה שבועות. פרידריך השני, מלך פרוסיה לא התייחס כלל ליכולותיו של פרידריך היינריך, ומשום כך לא נתן לו תפקידים חשובים בצבא. בשנת 1741 הועבר פרידריך היינריך לפקד על רגימנט הרובאים ה-42 (ברנדנבורג-שוודט), אך שוב לא היה אכפת לו במיוחד, והוא השאיר את הפיקוד בפועל על הרגימנט בידי קציניו. ב-10 בנובמבר 1734 התחתן פרידריך היינריך עם לאופולדינה מריה מאנהלט-דסאו, בתם של לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ואנה לואיזה פהזה, ממנה נולדו לו שתי בנות. נישואי השניים לא היו מוצלחים, והשניים התווכחו לעיתים כה קרובות ובאלימות כה רבה, עד כי לבסוף גרש אותה פרידריך היינריך לקולברג עד סוף חייה. בשנת 1784 התחתן פרידריך היינריך בנישואים מורגנטיים עם השחקנית מריה מגדלנה שרלוטה קראמאן, ממנה נולד לו בן אחד, פרידריך, אשר קיבל בשנת 1786 את התואר ברון פון שטולצנברג. ב-12 בדצמבר 1788 מת פרידריך היינריך בשוודט על האודר ללא בנים, ובעקבות כך חזרו אדמות המרקיזות לכתר הפרוסי. ב-10 בנובמבר 1734 התחתן פרידריך היינריך עם לאופולדינה מריה מאנהלט-דסאו, בתם של לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ואנה לואיזה פהזה, ממנה נולדו לו שתי בנות: שרלוטה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט (1745–1808) לואיזה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט (1750–1811), התחתנה עם לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו מדיה וקבצים בנושא פרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט בוויקישיתוף פרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)