laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלום (גופן)

שלום הוא גופן עברי שעוצב על ידי גרשום פלוטקין, מעצב תפאורות במקצועו. תאריך עיצוב הגופן אינו ידוע. האותיות עוצבו בהשראת אותיות משנת 800 לספירה הנוצרית. האות נקראת על שמו של שלום סיון, מייסד הוצאת קריית ספר. האות הופיעה בקטלוג הגופנים "טיפוגרפיה עברית" של אילן מולכו, בצלאל, משנת 1980 (אות מס' 39). בקטלוג זה נכתב כי האות שמשה להדפסת כתבי קודש, והייתה זמינה להדפסה בסידור מכונה מונוטייפ עם טעמי מקרא ובסדר צלם פוטון ללא טעמים. הגרסה של הגופן "שלום" אשר מופיעה בקטלוג "טיפוגרפיה עברית" היא מסוג אות כותרת ואות מקורות, כלומר שהגופן מתאים לעיצוב כותרות, הזמנות, וכתבי קודש. נראה שהגופן כולל סדרת ספרות וסימני קריאה שעוצבו במיוחד לפי סגנון הגופן. לאותיות יש אופי קליגרפי יהודי, וקונטרסט גבוה בין הקווים האופקיים העבים לקווים האנכיים הדקים יותר, הנפגשים בצד ימין למעלה של האות בחיבור צולב. רוב האותיות מורכבות משלד מרובע, אך עם זאת קיימות גם אותיות בעלות שלד משולש ברור (כגון ג',ל',נ',פ',ף',צ',ק'). קווי הגג הם ישרים, וקווי הבסיס של האות (באותיות ב',מ',ם',נ',ס',ע',פ',צ',ש') מוטים כלפי מטה, מה שנותן לאות מבנה משולש ולעיתים מעוגל (כגון ט', מ', ס', ע', פ', צ', ש'). ישנן כמה אותיות המראות מאפיינים ייחודיים: האות ק' המכווצת כלפי מעלה. האות ם' בעלת הבסיס הנמוך מקו הבסיס של האות. האות ג' המזכירה את אותה האות בגופן "גנוזות". האות ש' בעלת המבנה המעוגל. כיום נמכרת גרסה דיגיטלית על ידי חברת מסטרפונט.
גאוס (נוזקה)

גאוס (Gauss), נוזקה מטיפוס של סוס טרויאני שנתגלתה על ידי חברת קספרסקי ב-9 באוגוסט 2012, היא כלי ריגול מקוון ומורכב, המכיל יכולות רבות לגנבת מידע בהם: ססמאות, קובצי עוגיות, חיבורי רשת, התקני אחסון ניידים ועוד. הנוזקה מתמקדת בדפדפנים והרשאות לחשבונות בנק, ועיקרה בתחום של מידע פיננסי. הנוזקה אף מאפשרת הזרקת קוד לדפדפנים שונים כדי לעקוב אחרי פעולות המשתמשים. הנוזקה מצפינה מידע שנגנב בהצפנה חזקה שחברת קספרסקי ביקשה את עזרת הציבור בפיצוחה. על פי חברת קספרסקי רוב העותקים של הנוזקה שפעלה בעשרת החודשים שלפני גילויה, נתגלו במוסדות פיננסים ובנקים בעיקר במזרח התיכון: לבנון (1,660), ישראל (483), והרשות הפלסטינית (261), ומיעוטן במדינות נוספות כמו ארצות הברית, איחוד האמירויות, גרמניה ועוד. הנוזקה פועלת על מערכות הפעלה חלונות 32 ביט של מיקרוסופט: חלונות XP, חלונות ויסטה, וחלונות 7. חוקרי קספרסקי סוברים שנוזקה משוכללת זו פותחה על ידי מדינה, והיא יצאה מבית היוצר של נוזקת להבה. סטקסנט להבה Gauss: Abnormal Distribution, עודד ירון, כך תגלו אם נדבקתם בווירוס גאוס, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2012 הערכות: הנוזקה החדשה גאוס נוצרה על ידי ממשלת ארצות הברית, באתר PC ניצן סדן, נוזקת-על חדשה פרצה לאלפי מערכות בנקאיות בלבנון ובישראל, באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2012
זאב וולפסון

זאב וולפסון (ה'תרפ"ח 1928 – כ"ה באב ה'תשע"ב, 13 באוגוסט 2012) היה איש עסקים ונדבן יהודי חרדי אמריקאי. וולפסון נולד בעיר וילנא במדינת ליטא לאברהם ורחל לבית וואלפאסקי, ובגיל 17 היגר מווילנה עם אמו ואחיו הצעיר לניו יורק. בארצות הברית החל לעבוד כדי לפרנס את משפחתו ולאפשר לאחיו הצעיר לשבת בישיבה וללמוד עוד טרם הגיע לגיל שמונה עשרה. במהלך השנים הגדיל את הונו - מחזור עסקיו הסתכם במאות מיליוני דולרים, ובין השאר עסק בתחום הנדל"ן (קבוצת וולפסון היא הבעלים של בניין קנארד ההיסטורי במנהטן). הוא הפך לאחד מהיהודים המבוססים ביותר במנהטן, ולתורם כבד של המפלגה הדמוקרטית. עם השנים הלכו והתחזקו גם הקשרים הפוליטיים שלו. וולפסון טיפח כמה חברי מפלגה שבינתיים הגיעו לעמדות השפעה והחל להפעיל אותם לטובת מטרות שונות. בשנים הראשונות גייס מחבריו בבית הנבחרים כספים ששימשו בעיקר למפעלי חינוך חרדיים ברחבי ארצות הברית ובמדינות שונות באירופה אליהם הגיעו פליטי הגוש המזרחי. יסד, יחד עם שלושה מילדיו (מוריס, אברהם ואהרון) ורביב צולר, את חברת "נס טכנולוגיות", על ידי איחוד של מספר חברות תוכנה ישראליות (בהן טכם וקונתהל) אותן רכשו בין השנים 1997–2000. וולפסון עמד בראש קרן וולפסון - קרן יהודית-חרדית אמריקאית - עד 2012. וולפסון נפטר באוגוסט 2012 בארצות הברית. וולפסון עסק בפילנתרופיה ותרם רבות ליוזמות דתיות. בין הפרויקטים הראשונים שהקים היה מוקדים לנוער בסיכון באזורי סיכון שתמכו בנערים בלא מסגרת. הקים את קרן וולפסון שמטרתה להקים עשרות כוללים בהם למדו אברכים שעסקו גם ב"קירוב רחוקים". עוד ממפעלי חייו: 'הקרן לחינוך יהודי בתפוצות' ו'אור לנוער', המפעילה יותר מ-40 סניפים בישראל. הקים ארגונים שעסקו בקירוב סטודנטים ליהדות. פעילותו הסתעפה על פני מדינות רבות, בהן ישראל, ארצות הברית, רוסיה ומדינות אירופה. וולפסון, שריד ליהדות אירופה, נחרד לראות את ההתבוללות המשתוללת בארצות הברית. זו הייתה אחת הסיבות לכך שהחליט להקדיש את חייו, וחלק נכבד ביותר מהונו, לפעולות קירוב שונות, ולתמוך בארגונים דוגמת "הידברות", "ערכים", "לב לאחים" ועוד. למעשה ניתן לומר שהוא חתום על הבסיס הכלכלי המשמעותי לפעילותם של הארגונים הרבים שעסקו בתחום זה, וכל זאת בלי ששמו יוזכר במרכז אותן פעילויות. תחומים נוספים שבהם פעל וולפסון היו הקמת רשת מועדונים באזורי הפריפריה שקרבו נערים רבים ליהדות, תמיכה משמעותית בעולם התורה, בישיבות ובכוללים, קרן גמ"ח, פעילויות למניעת התבוללות בארצות הברית, דרום אמריקה, רוסיה ועוד. בנובמבר 2004 תרם מיליון שקל לרשת החינוך "אל המעיין" של ש"ס, שנקלעה לקשיים כספיים חמורים ומנע סגירתה לבקשתו של אריה דרעי. היה נשוי לנחמה, בתו של אהרן צייטלין ונכדתו של הלל צייטלין. לזוג נולדו עשרה ילדים. דודו כהן / הידברות סופשבוע – מוסף שישבת, "בראש ובראשונה: זיכוי הרבים", השבוע הלך לעולמו הנדיב הרב זאב וולפסון ז"ל, באתר הידברות גיא לשם, "נס גלוי ומתן בסתר", באתר הארץ, 24 בנובמבר 2005 יוסף פאר ומענדל גרוזמן, ‏אבי 'קרן וולפסון' זאב וולפסון הלך לעולמו, באתר כיכר השבת, 13 באוגוסט 2012 אברהם כהן, לזכרו של ר' זאב וולפסון זצ"ל(הקישור אינו פעיל), באתר תולדות ישורון דברים לזכרו, בעצרת בישיבת חברון, מפי הרב משה שפירא זצ"ל, לצפייה באתר בינינו מוריס וולפסון רכש מתדיראן את קונתהל; במו"מ לרכישת טכם, באתר גלובס, 10 במרץ 1999 וולפסון מארה"ב רוכש מתדיראן את השליטה גם בחברת טכם, באתר גלובס, 17 במאי 1999 רווח הון של 50 מיליון דולר לכור ממכירת בתי התוכנה למשפחת וולפסון, באתר גלובס, 19 במאי 1999
שארל דולן

שארל דולן (בצרפתית: Charles Dullin;‏ 8 במאי 1885 – 11 בדצמבר 1949) היה במאי, מנהל תיאטרון ושחקן צרפתי. חבר בולט בלהקת תיאטרון וייה-קולומבייה של ז'אק קופו. דולן ניהל גם בית ספר לאמנות הדרמה בתיאטרון על שם שרה ברנאר בפריז, שם לימדו ולמדו גדולי הבמאים המחזאים והשחקנים, מכל רחבי העולם. ביניהם היו אטיין דקרו (שהיה מורה שם), מרסל מרסו, ניסן נתיב ועוד רבים אחרים. מדיה וקבצים בנושא שארל דולן בוויקישיתוף שארל דולן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שארל דולן, באתר AllMovie (באנגלית) שארל דולן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שארל דולן, באתר MusicBrainz (באנגלית) שארל דולן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ליטא בכדורגל

נבחרת ליטא בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ליטא. הדירוג הנוכחי של נבחרת ליטא ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-139 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,090.89 – ירידה של 4 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 37 נמדד לראשונה באוקטובר 2008, והדירוג הנמוך ביותר 149 נמדד לראשונה בדצמבר 2017. נבחרת ליטא שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-24 ביוני 1923, נגד נבחרת אסטוניה. במשחק הובסה ליטא 5:0. ב-1939 הצטרפה ליטא לברית המועצות והופסקה פעילות הנבחרת. הנבחרת חזרה לפעילות בתחילת שנות ה-90, לאחר הכרזת העצמאות המחודשת של ליטא, בעקבות פירוק ברית המועצות. הנבחרת שיחקה את משחקה הראשון לאחר הכרזת העצמאות המחודשת ב-27 במאי 1990, נגד גאורגיה. נבחרת ליטא מעולם לא העפילה לטורניר גמר משמעותי והיא נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באירופה, בעיקר משום שכדורגל אינו ענף הספורט המוביל במדינה. כדורסל הוא ענף הספורט הפופולרי בליטא. הנבחרת מדורגת במקום ה-112 של פיפ"א (נכון לספטמבר 2013). 1930 - לא נרשמה 1934 - לא העפילה 1938 - לא העפילה 1950 עד 1990 - לא נרשמה, הייתה חלק מברית המועצות 1994 עד 2022 - לא העפילה 1960 עד 1992 - לא נרשמה, הייתה חלק מברית המועצות 1996 עד 2024 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה אדגאראס יאנקוסקאס. אנדראס סקרלה. ארמניאס נארבקובאס. אסודרס קיבסניסיס. תומאס דניאלביצ'יוס. ריימונדס ז'וטאוטאס. ויאצ'סלב סוקריסטוב. דיווידס שמבראס. נכון ל-16 בנובמבר 2023. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת ליטא בכדורגל בוויקישיתוף . אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ליטא בכדורגל. דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
אראטו

אראטו (יוונית עתיקה: Ερατώ; "נעימה") הייתה אחת מתשע המוזות במיתולוגיה היוונית, בנותיו של זאוס, ראש האלים, ממנמוסינה, אלת הזיכרון, ומלוותיו של האל אפולו. אראטו הייתה המוזה הממונה על השירה הלירית, ובפרט על שירת האהבה והשירה הארוטית. היא הייתה גם פטרוניתה של אמנות ההסוואה והחקיינות. על פי רוב היא מתוארת כמחזיקה לירה בידה. אראטו הרתה לארקס, בנו של זאוס מהנימפה קליסטו, וילדה לו את אזאן. על שמו של ארקאס קרוי המחוז ארקאדיה ביוון, ובו נמצא המחוז הקטן יותר אזאניה, הקרוי על שם אזאן. האסטרואיד 62 Erato (אנ') שהתגלה ב-1860 על ידי אוטו לסר (אנ') ווילהלם פורסטר (אנ'), נקרא על שמה. מדיה וקבצים בנושא אראטו בוויקישיתוף אראטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כפר העצבניה

כפר העצבניה הוא סיפור מחורז לילדים, מאת הסופרת מנוחה בקרמן ובאיורה של אלישבע געש שיצא לאור לראשונה ב-1990. הספר הוא חלק מסדרה של ארבעה ספרים מחורזים לילדים, המרכיבים את "הספרייה הגדולה" של הוצאת בקרמן. יעלי היא ילדה קטנה שתמיד מתרגזת על כל דבר. בגלל אופייה הלא נוח אין לה חברות. דודהּ של יעל שמע על אחייניתו הרגזנית והחליט לבוא ולבקר אותה. למרבה המבוכה, אף על פי שיעל אוהבת מאוד את הדוד שלה, גם בזמן שהוא ביקר הוא לא שינתה את ההתנהגות הרעה שלה. כיוון שראה זאת הדוד הוא החליט שמוכרחים לעזור ליעלי. יצאו הדוד ויעלי לתחנת האוטובוס שם עלו על אוטובוס המגיע ליעד אחד: כפר העצבניה. כשהגיעו ליעדם נגלה לעיניהם כפר יפה ופורח. אך בשונה ממראו של הכפר, האנשים היו רגזנים ולא סלחנים. בשעה שטיילו הדוד ויעל בכפר עצרה לידם מכונית ממנה קפץ איש שהזדהה כראש הכפר ואמר ליעל שהיא מוזמנת לכפר כי היא מתאימה לו. אבל יעל שראתה עד כמה ההתנהגות של האנשים לא יפה, רצתה לברוח מהכפר. כשראש הכפר ניסה לשכנע אותה, הסבירה לו יעל שזהו מקום נורא ולא נעים. ראש הכפר פרץ בצחוק ואמר, ”יש לה יש לה טענות, למלכות המריבות, מקומנו לא נאה לה, אך הוא ממש ממש דומה לה!” כעת הבינה יעל עד כמה התנהגותה לא נאותה, והבטיחה לדוד שמעתה תשנה את התנהגותה ותפסיק לכעוס.
שלוה בחוה

שַׁלְוָה בַּחַוָּה הוא ספר מחורז לילדים של הסופרת החרדית מנוחה בקרמן. הספר יצא בשנת תש"ן-1990, והוא מהווה חלק מהספרייה הגדולה בת ארבעה ספרים המיועדת לילדים. הספר מאויר באיוריו של הנריק הכטקופף. הספר מתאר חווה ובה ארבע חיות: פרה - המספקת ליושבי החווה חלב. תרנגולת - האחראית על הספקת הביצים. חמור - שאחראי על משימות כלליות, בין השאר על הספקת העצים. כלב - השומר על החווה מפני גנבים. הסיפור מתחיל בנימה פסטורלית ומתאר כי ”נעים וטוב היה בחוה, שמחה היתה שם ושלוה”. אך יום אחד אירע מאורע שבשלו הופר השלום. רוח חזקה נשבה ופתחה את החלון וגלגלה מהשולחן ביצה. הביצה נשברה והרצפה התלכלכה. אולם, איש מיושבי החווה לא הסכים לנקות את הביצה. לטענתם, התרנגולת היא זו שהטילה את הביצה ולפיכך עליה לנקות אותה בעצמה. טענותיה של התרנגולת שלא בה האשמה אלא ברוח לא התקבלו וכולם פסקו כי ”היא תנקה - הביצה שלה”. התרנגולת כעסה ובלי לומר מילה ניקתה את הרצפה. למחרת בבוקר, חיכו כולם לביצה של התרנגולת. אולם התרנגולת הטילה רק ביצה אחת אותה אכלה לבדה. למרות בקשותיהם אמרה התרנגולת בתקיפות, ”אם בביצה רצונכם, הטילו אותה בעצמכם. הביצים שאני מטילה - הן שלי, כך אתמול אמרתם לי”. הפרה כעסה ולפיכך שתתה לבדה את חלבה ולא הביאה לאיש. כיוון שראה זאת החמור הודיע כי הוא לא יביא ענפים ויושבי החווה יאלצו לסבול מקור. אחריו מיהר להודיע הכלב שהוא יפסיק לשמור על החווה ויחדל מלהיות שומר נאמן. כל יושבי החווה היו עצובים והצטערו על הריב שפרץ. בינתיים, נשמעו צעדים המתקרבים לחווה. כולם פחדו והכלב עצר את עצמו מלנבוח, בעוד החמור עוצם עיניו, חושב שבכך הוא מסתיר את פניו. עודם חוששים מגנבים נכנסה אל החווה עזה פזיזה, שכנתם של יושבי החווה שהגיעה כדי להביא להם גבינה מעשי ידיה. בראותה את האווירה העגומה בחווה, ניסתה להתעניין האם הם חולים. בשומעם את דבריה של השכנה החביבה, הצטערו יושבי החווה על המריבה שהפרה את השלווה בחווה והתביישו במעשיהם. הפרה הזדרזה ואמרה כי לא קרה דבר, הם רק אחרו לקום וכולם הבינו שרק אם יעזרו לכל חבר ויוותרו החיים יהיו טובים ומאושרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייזק מיו

קומודור אייזק מֶיוֹ (באנגלית: Isaac Mayo;‏ 1794 – 18 במאי 1861) היה קצין בצי האמריקני, שהשתתף במלחמת 1812, במלחמת סמינול השנייה ובמלחמת ארצות הברית–מקסיקו. בהשפעתו נבחרה אנאפוליס למקום הקמתה של האקדמיה הימית של ארצות הברית ב־1845. הוא מפורסם גם בשל הדחתו מן הצי על ידי הנשיא לינקולן בתחילת מלחמת האזרחים על רקע הקרע בין הדרום לצפון. אייזק מיו נולד ב־1794 במחוז אֶן אֶרוּנדֶל, מרילנד. הוא היה אחיינו של אדמירל ג'וזף מיו, ונישא ב־1835 לשרה בטייל פיטסיו בלנד, בתם של תאודוריק בלנד, שופט פדרלי במרילנד, ושרה גלן. לזוג נולדה בת יחידה, שרה. מיו התגייס לצי האמריקני ב־1809 בגיל 16, והוצב כפרח חובלים באונייה "ווֹסְפּ" תחת פיקודו של קפטן ג'יימס לורנס. הוא עבר עם קפטן לורנס מ"ווספ" אל הבריג "אַרגוּס" וממנה אל "הוֹרנֶט" ובה שירת במלחמת 1812. ב־4 בפברואר 1815 הועלה לדרגת לוטננט. על שירותו במלחמה זכה לאות הצטיינות מן הקונגרס. ב־1840, במהלך מלחמת סמינול השנייה וכשהוא נושא דרגת קומנדר (בין לוטננט לקפטן), נמסר למיו הפיקוד על "פּוֹינְסֶט", ספינת תותחים בעלת משוטות צדיות. בהמשך המלחמה, עד אוגוסט 1842, פיקד על שייטת ספינות תותחים. ב־1845 היה קפטן מיו חבר בוועדה שקבעה היכן תוקם האקדמיה הימית של הצי האמריקני. מיו המליץ על פורט סוורן (Fort Severn), שאת מעלותיו הכיר, והודות לו נבחר האתר. לאחר הקמת האקדמיה שימש בה מיו כבוחן של פרחי קצונה. ערב מלחמת ארצות הברית–מקסיקו עבר לפקד על פריגטת הקיטור "מיסיסיפי". ב־1847, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, הייתה אונייתו של קפטן מיו חלק מהשייטת של קומודור מת'יו פרי, שסייעה לצבאו של גנרל וינפילד סקוט בהתקפה על ורה קרוז. 6 תותחים ימיים כבדים הורדו לחוף, והסוללה שהופעלה על ידי כמאתיים מלחים הגישה סיוע ארטילרי לצבא הצר על העיר. הפיקוד על הסוללה התחלף מדי יום, וב-25 במרץ, היום בו קראו המקסיקנים להפסקת אש כדי לדון בתנאי הכניעה, היה בידי קפטן מיו. לאחר הכניעה, ב-30 במרץ, מינה גנרל סקוט את מיו לעמוד בראש חיל המצב של הצי בערים הכבושות טלקוטלפן (Tlacotalpan) ואלוורדו (Alvarado). ב-9 בדצמבר 1852 נמסר למיו הפיקוד על שייטת אפריקה, שפעלה מאז 1819 באכיפת האיסור על אוניות אמריקניות לעסוק בסחר עבדים. מיו, בעל עבדים בעצמו, הניף את דגל הקומודור על הפריגטה "קונסטיטושן". ב-3 בנובמבר 1853 הכניעה "קונסטיטושן" ולכדה בשפך נהר הקונגו את ספינת העבדים "גמבריל" (H.N. Gambrill) כשהיא ריקה ממטענה האנושי. הייתה זו הפעולה הקרבית היחידה של מיו במשך השנתיים בהן פיקד על השייטת. ב-17 באפריל 1855 הוחלף מיו על ידי קפטן תומאס קְרֶבּ (Thomas Crabbe) ושב לאמריקה. ביוני, לאחר שהייה של שנתיים וחצי בים, הוענקה לקצין הוותיק בן ה-61 חופשה בת שלושה חודשים, שבסיומה שב לשמש בוחן של פרחי קצונה באקדמיה הימית. ב-1861, כשפרש הדרום מן הברית והחל להתנגד בכוח לסמכות הממשל הפדרלי, היה קומודור מיו הקצין הוותיק והמבוגר ביותר מבין כ-300 קציני הצי המלחמתי שבחרו שלא לתמוך באיחוד. כ-100 מהם הגישו את התפטרותם וביניהם מיו. הוא שלח מכתב חריף לנשיא אברהם לינקולן, בו מחה על מדיניות הממשל, השוללת לדבריו את זכויותיהם המעוגנות בחוקה של אזרחים בני חורין רבים, והשווה את התנהלות הממשל ל"מלחמה נגד אחים בני עם אחד". בסיום המכתב ביקש מן הנשיא לקבל את התפטרותו מן הצי, אך לינקולן, שנעתר לקצינים אחרים, דחה את בקשתו של מיו והורה לסלקו מן הצי. ב-18 במאי 1861, ביום בו נכנסה הדחתו לתוקף, מת קומודור מיו מפצעי ירי באחוזת גרשהם באדג'ווטר שבמרילנד. הוא נקבר בבית הקברות "סטרוברי היל" באקדמיה הימית באנאפוליס.
אליפות אירופה בכדורסל 1977

אליפות אירופה בכדורסל 1977, או בקיצור יורובאסקט 1977, הייתה האליפות היבשתית ה-20 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה בבלגיה אשר אירחה את הטורניר בפעם הראשונה, בין ה-15 בספטמבר ל-24 בספטמבר. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה נבחרת יוגוסלביה. יוגוסלביה זוראן סלאביניץ' ישראל מיקי ברקוביץ' יוגוסלביה דראזן דליפאגיץ' הולנד קיס אקרבום בולגריה אתאנס גולומיב מאמן הנבחרת: רלף קליין. אליפות אירופה בכדורסל 1979 אליפות אירופה בכדורסל 1977, אתר פיב"א אתר המרכז תוצאות אליפויות אירופה בכדורסל סגלי הנבחרות באליפות אירופה 1977
שירות ספינות המכס של ארצות הברית

שירות ספינות המכס של ארצות הברית (באנגלית: United States Revenue Cutter Service), שנקרא בעת הקמתו "צי המכס" (Revenue-Marine) ונשא שם זה במשך למעלה ממאה שנים, היה כוח שיטור ימי שהופקד על אכיפת המשפט הימי בארצות הברית. היחידה הוקמה ב-1790 על ידי מזכיר האוצר אלכסנדר המילטון, ופעלה כל שנות קיומה תחת מחלקת האוצר. ב-1915 מוזגו שירות ספינות המכס והשירות להצלת חיים בים (United States Life Saving Service) לגוף אחד, שקיבל את השם משמר החופים של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא שירות ספינות המכס של ארצות הברית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלכיה

מַלְכִּיָּה הוא קיבוץ באזור הצפון ברכס הרי נפתלי, ושייך למועצה אזורית הגליל העליון. מלכיה שוכנת כ-700 מטר מעל פני הים. היישוב הוקם ב-25 במרץ 1949 על ידי חיילים מגרעיני הפלמ"ח לאחר השחרור ממלחמת העצמאות, במסגרת תנועת הקיבוץ המאוחד. מקור השם של היישוב הוא היסטורי: "מלכיה" הייתה משפחת כוהנים שבניה שירתו בבית המקדש. השם "מלכיה" מופיע במקומות רבים במקרא: בירמיהו, בעזרא, בנחמיה ובדברי הימים. עם חורבן בית שני עקרה משפחת הכוהנים הזו מירושלים, נדדה לגליל והתיישבה במקום שבו קיים היום הקיבוץ. היישוב היהודי התקיים במקום כ-400 שנה. לאחר מכן הפך לכפר הערבי בשם "אל-מאלכיה" (בערבית: المالكية). הנוסע הערבי יאקות אל-חמאווי בספרו הידוע "מועג'ם אל-בולדאן", שנכתב בתחילת המאה ה-13, הזכיר את אל-מאלכיה, וכתב כי לתושבי הכפר יש מגש עץ שטוענים לגביו שהשתייך לנביא מוחמד. חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1875, וכתב כי חיים בו 300 מתואלים. ערך מורחב – קרבות מלכיה הכפר הערבי אל-מאלכיה שלט על הכביש העובר לאורך הגבול עם לבנון בקטע זה. יחד עם שכנו, הכפר קדס, חלש הכפר על תוואי השטח המהווה שער כניסה נוח לתחום ארץ ישראל. כדי לחסום שער פלישה אפשרי זה כבש גדוד "העמק" של הפלמ"ח את שני הכפרים בליל ה-14-15 במאי 1948. בהמשך נערכו במקום קרבות נוספים ואל-מלכיה נפל בידי צבא לבנון. במסגרת מבצע חירם, ב-30 באוקטובר 1948, כבשה חטיבה 7 את סעסע וב-31 באוקטובר כבשה את אל-מאלכיה. צריח טנק בגן הזיכרון בתי מגורים כיבוש מלכיה, 1948 כיבוש מלכיה, 1948 אתר ההנצחה חדר האוכל הנטוש ב-1950 הוקמה בקיבוץ מגרסת אבנים שסיפקה חצץ לכבישים ולישובי הסביבה ושימשה מקור ההכנסה העיקרי של הקיבוץ בשנותיו הראשונות. ערב מלחמת ששת הימים תוגברה השמירה על היישוב בידי חיילים סדירים מחטיבת גולני שהציבו מארבים בסמוך ליישוב. עקב חוסר תיאום בין הכוחות אירעה תקרית אש בין כוחותינו, בין שומרי הקיבוץ לחיילי גולני, בסמוך לברכת המים של הקיבוץ בלילה שבין ה־19 ל־20 במאי 1967, במהלכה נפל חלל אחד. בתחילת מלחמת חרבות ברזל פונה הקיבוץ. מדיה וקבצים בנושא מלכיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלכיה מלכיה במרכז המידע להתיישבות בגליל מלכיה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית פעילי ההסתדרות הכללית עובדים ביישובי ספר באחד במאי, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1969 עם משמר הגבול, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1970 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ישובים שקמו בשנת העצמאות, על המשמר, 4 במאי 1949 ספר ירמיהו, פרק כ"א, פסוק א' וכן פרק ל"ח, פסוק א' ספר עזרא, פרק י', פסוק כ"ה וכן פסוק ל"א ספר נחמיה, פרק ג', פסוק י"א, פסוק י"ד ופסוק ל"א, פרק ח', פסוק ד', פרק י', פסוק ד', פרק י"א, פסוק י"ב וכן פרק י"ב, פסוק מ"ב ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק כ"ה, פרק ט', פסוק י"ב וכן פרק כ"ד, פסוק ט' cited in le Strange 1890,p.77 ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 207 זה היה קרב היתקלות, בלוג 'נעמוש' על חזית רמת הגולן במלחמת ששת הימים קורות החיים של פורגון מרדכי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון איתי בלומנטל, חן ביאר ואורלי אלקלעי, תוכנית הפינוי של צה"ל בצפון, רשימת היישובים המלאה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 באוקטובר 2023
She Loves You

She Loves You הוא שיר שנכתב על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני על בסיס רעיון של מקרטני, ואשר הוקלט בשנת 1963 על ידי להקת הביטלס כסינגל שיצא לשווקים במהלך אותה השנה. השיר זכה להצלחה עצומה בבריטניה כאשר שהה במצעד הסינגלים הבריטי במשך 33 שבועות ברציפות, שישה שבועות מתוכם במקום הראשון. זה היה הסינגל הנמכר ביותר של הביטלס בבריטניה, והסינגל הנמכר ביותר בבריטניה במהלך שנת 1963 בפרט. בנובמבר 2004, דירג המגזין רולינג סטון את השיר במקום ה-64 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. באוגוסט 2009, BBC Radio 2 ציין כי על פי נתוני חברת המצעדים הרשמית של בריטניה הסינגל הוא הסינגל הנמכר ביותר של הביטלס בבריטניה בכל הזמנים. זהו אחד מארבעת השירים של הביטלס אשר מעולם לא יצאו בגרסת סטריאו. לנון ומקרטני כתבו את השיר ב-26 ביוני 1963, בעת שהשתתפו בסיבוב הופעות משותף עם רוי אורביסון והלהקה ג'רי והפייסמייקרס בניוקאסל. הרעיון לשיר עלה לראשונה באוטובוס שבה הלהקה נסעה, ובמהלך הלילה הבא לנון ומקרטני סיימו לכתוב את השיר בחדר המלון. ג'ון לנון - שירה, גיטרת קצב פול מקרטני - שירה, גיטרה בס ג'ורג' האריסון - שירה, גיטרה חשמלית רינגו סטאר - תופים מדיה וקבצים בנושא She Loves You בוויקישיתוף מידע על היצירה "She Loves You" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "She Loves You" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"She Loves You" באתר SecondHandSongs עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית) ChartArchive - The Beatles - She Loves You מצעד שירי הביטלס של כאן 88
סינגפור במשחקים הפאראלימפיים

סינגפור השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסיאול (1988), ומאז משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה סינגפור חלק מעולם. סינגפור שלחה לראשונה משלחת למשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו בסיאול בשנת 1988, ומאז שלחה משלחת לכל משחקי הקיץ של המשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו. המשלחת הראשונה שהצליחה לזכות במדליה פאראלימפית הייתה זו ששלחה המדינה אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). לבייג'ינג שלחה סינגפור שישה ספורטאים (שני גברים וארבע נשים) ששבו למולדתם עם ארבע מדליות. במשלחת בלטה השחיינית פין שיו ייפ שזכתה במדליית הכסף במשחה ל-50 מטר בסגנון חופשי (קטגוריה S3) כשקבעה שיא עולם של 57.04 שניות במקצה המוקדם אך נכנעה לפטריסיה ואלה המקסיקנית במקצה הגמר, ובמדליית זהב במקצה ל-50 מטרים גב עם שיא עולם של 57.92 שניות במקצה המוקדם ו-58.75 במקצה הגמר. סינגפור במשחקים האולימפיים סינגפור במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא סינגפור במשחקים הפאראלימפיים בוויקישיתוף מספר המשתתפים במשחקים בבייג'ינג Beijing 2008 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Freestyle S3 Beijing 2008 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Backstroke S3
מצפן גירוסקופי

המצפן הגירוסקופי (באנגלית: Gyrocompass) הוא סוג של מצפן לא מגנטי המבוסס על סיבוב דיסק מהיר וסיבוב כדור הארץ (או גוף אחר כוכבי לכת אם משתמשים בו במקומות אחרים ביקום) המשמש למצוא באופן אוטומטי את הכיוון הגאוגרפי. אף על פי שמרכיב אחד חשוב של המצפן הוא גירוסקופ, אין זה אותו מכשיר, והמצפן הגירוסקופי בנוי על מנת להשתמש בהשפעת הנקיפה הגירוסקופית, שהיא היבט ייחודי של ההשפעה הגירוסקופית בכלל. המצפן הגירוסקופי נמצא בשימוש נרחב על אוניות בזכות שתי מעלות עיקריות על פני מצפנים מגנטיים: המצפן הגירוסקופי מצביע על הצפון האמיתי, כפי שנקבע על ידי סיבוב כדור הארץ, דבר המקל על הניווט באזורים הקרובים אל הקוטב הצפוני והדרומי, שם פעילות המצפנים המגנטים משתבשת. ישנם חומרים פרומגנטיים כמו שלדת האונייה העשויה לעיתים מפלדה. גירוסקופ הוא גלגל מסתובב רכוב על גימבל (Gimbal) כך שציר הסיבוב של הגלגל יכול לכוון את עצמו בכל דרך שהיא. כאשר הוא מסתובב במהירות כשצירו מצביע בכיוון מסוים, בשל חוק שימור התנע זוויתי, כאשר גלגל ישמור על הכיוון המקורי שלו בנקודה קבועה בחלל החיצון. היות שכדור הארץ מסתובב, נראה לצופה נייח על פני כדור הארץ, כי ציר הגירוסקופ משלים סיבוב מלא פעם אחת כל 24 שעות. הגירוסקופ משמש לניווט במקרים מסוימים, למשל במטוס, שם הוא ידוע בכינוי אינדיקטור, אבל הוא לא יכול בדרך כלל לשמש לניווט ארוך טווח בים. מרכיב חיוני נוסף הדרוש כדי להפוך גירוסקופ כזה למצפן גירוסקופי, הוא מנגנון שיגרום לו להצביע תמיד על הצפון האמיתי, כמו מומנט כוח. הצורה של המצפן הגירוסקופי, אם כי עדיין לא בת ביצוע, הומצאה בשנת 1852 על ידי הפיזיקאי הניסיוני הצרפתי לאון פוקו. בארצות הברית, התעשיין אלמר אמברוז ספרי פיתח שיטה מעשית לייצור המצפן הגירוסקופי, וייסד את חברת ספרי. המכשיר אומץ על ידי הצי האמריקני (1911), ומילא תפקיד מרכזי במלחמת העולם הראשונה. בחיל הים החלו להשתמש גם ב"מיקרופון המתכת" של ספרי: המערכת הראשונה של גירוסקופ המנחה במעין טייס אוטומטי את מערכת ההיגוי. בעשורים הבאים, מכשירים אלה ועוד מבית היוצר של ספרי אומצו על ידי ספינות קיטור כמו ספינת הדואר המלכותית המלכה מרי, מטוסים, וספינות מלחמה במלחמת העולם השנייה. לאחר מותו בשנת 1930, כינה חיל הים האמריקאי את ספינת המלחמה USS ספרי אחריו. לפני ההצלחה של המצפן הגירוסקופי, מספר ניסיונות נעשו באירופה להשתמש בגירוסקופ במקום. בשנת 1880, ניסה ויליאם תומסון (לורד קלווין) להציע גירוסטט לחיל הים הבריטי. בשנת 1889 התאים ארתור קרבס מנוע חשמלי עבור הגירוסקופ הימי, עבור הצי הצרפתי. דבר שאפשר לצוללת הצרפתית Gymnote את היכולת לשמור על קו ישר מתחת למים במשך כמה שעות, מה שאפשר את אכיפת המצור הימי בשנת 1890. המצפן הגירוסקופי כפוף לשגיאות שמצטברות בכפוף לדינמיקה שחווה. כשהספינה או כלי הטיס מבצעים שינויים מהירים במסלולם, השינוי המהיר גורם לסטיית קו הרוחב לפני שהמצפן הגירוסקופי מתאים את עצמו. תכן מודרני המבוסס על סיבים אופטיים ולייזר או על גירוסקופ טבעתי יבטלו או יקטינו מאוד את השגיאות האלו, שכן הם ללא חלקים מכניים, ופועלים באמצעות שימוש בעקרונות המרחק האופטי, כדי לקבוע את קצב הסיבוב. מצפן גירוסקופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)