laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרנפים לא אוכלים פנקייק

קַרְנַפִּים לֹא אוֹכְלִים פַּנְקֵיְיק (באנגלית: Rhinos do not eat pancakes) הוא ספר ילדים, מאת הסופרת הבריטית אנה קמפ (Anna Kemp) והאיורים נעשו על ידי המאיירת שרה אוגילוי (Sara Ogilvie). הספר ראה אור בישראל בשנת 2012, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן ותורגם לעברית על ידי שהם סמיט ואמנון כץ. בנוסף לתרגום לעברית, הוא תורגם גם במדינות שונות לשפות רבות, ביניהן צרפתית, ערבית, ספרדית ועוד. בשנת 2013, נבחר הספר ל״מצעד הספרים של משרד החינוך הישראלי״, במסגרת ספרים המוצעים לכיתות א׳-ג׳, והפך פופולרי מאוד. יתרה מכך, הומלץ הספר על ידי ״המרכז הישראלי לביבליותרפיה - ה-מילה״, במסגרת הנושא ״יחסים במשפחה״, יחד עם ספרים נוספים כמו: ספר הפילפילים/ אלונה פרנקל ; אבא עושה בושות/ מאיר שלו ועוד. הספר מספר את עלילותיה של דייזי הקטנה, שבניחותא נכנס לביתה קרנף סגול, בעת שאכלה ארוחת בוקר, שכללה פנקייק. הקרנף לקח נגיסה גדולה מהפנקייק שלה ואכל. דייזי ניסתה לספר על כך להוריה, אולם תשובתם הייתה, שזה לא ייתכן, הואיל וקרנפים לא אוכלים פנקייק. לפיכך, החליטה דייזי שבמקום לספר להורים, היא תנסה לדבר עם הקרנף. במשך הזמן, הפכו השניים - דייזי והקרנף הסגול לחברים טובים. זה התבטא בכך, שהיו משוחחים ומדברים ביניהם, מבשלים ומשחקים יחד. דייזי הילדה מרגישה שהוריה לא מקשיבים לה, כאשר היא רוצה לספר להם משהו. לפיכך, היא נאלצת להתמודד לבד עם הבעיה שהתעוררה, כניסה של קרנף סגול ענק לביתם הנוגס מהפנקייק שלה. הקרנף הופך לחברה הטוב. היא משחקת איתו, מבשלת איתו והם משוחחים אחד עם השני. הקרנף הסגול הענק הופך לחברה הטוב של דייזי, הוא ממלא את הבדידות שבה היא נמצאת. הספר "קרנפים לא אוכלים פנקייק" נחשב דוגמה לסגנון חדשני בספרות ילדים, הסיפור הוא מודרני, הדן בבעיות חיי היום-יום של המשפחה, ובתקשורת בין הורים לילדים בפרט. העלילה מנסה להעביר מוסר השכל - אין לזלזל בילדים, וחשוב להקשיב להם. הספר עוסק בפער השפה הקיים לעיתים בתוך המשפחה, בין המבוגרים לילדים, ובצורך לגשר על הפער הזה. הסיפור מתרחש בסביבתו הקרובה של הילד, מתאר מסע פרטי לגילוי העולם הקרוב ומסתיים בחזרתו הביתה בשלום. למרות אווירת ההרפתקנות המופיעה בספר, אין בו שום סכנות ממשיות ואין תיאור של חוויות עצובות. להפך, הסיפור נחשב מצחיק ומלא הפתעות. הביקורות ציינו את איכות האיורים שבספר כ"מלאי תנועה וחיים", התורמים לחן ולחיוך, שמעורר הספר אצל הילדים אולם גם אצל המבוגרים. Rhinos Don't Eat Pancakes, BookTrust עדנה אברמסון, מה קורה כשההורים לא מקשיבים? קרנפים, באתר ynet, 26 ביולי 2012 קרנפים לא אוכלים פנקייק, באתר צמת ספרים, ‏1 ינואר 2011 מצעד הספרים, באתר מדינת ישראל, משרד החינוך, המינהל הפדגוגי,ספריות בתי ספר, ‏10 יולי 2018 ספרים מומלצים לילדים, באתר ה-מילה, המרכז הישראלי לביבליותרפיה ביקורת ספרותית, באתר סימנייה תמר הוכשטטר, על אורחים שמסמנים בעיה, בלבול השפות והחלום האמריקאי, באתר הפנקס, ‏25 יולי 2012
בתוך הבונקר של היטלר: 14 הימים האחרונים

בתוך הבונקר של היטלר (בגרמנית: Der Untergang: Hitler und das Ende des Dritten Reiches) הוא ספר ביוגרפי, שנכתב על ידי יואכים פסט. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2002 בגרמנית ויצא לאור בעברית בשנת 2006. ספרו של יואכים פסט, "בתוך הבונקר של היטלר", הוא מתווה היסטורי במהותו. הוא משמש כשרטוט ראשוני להבנת התמונה הכוללת של הימים האחרונים של אדולף היטלר. הספר עוקב אחר כיבוש ברלין על ידי בעלות הברית ואחר השיגעונות ההולכים וגוברים של דיירי הפיהררבונקר ושאר אזרחי ברלין. במהלך הספר, מוצגות אסטרטגיות המלחמה של שני הצבאות, משחקי הפוליטיקה המתרחשים בין דיירי הבונקר וגנרלים שונים והניסיונות של ממשלת גרמניה להעלאת המורל. המורל בברלין היה כל כך נמוך והמחשבה להתאבד הייתה כל כך נפוצה שאחד משוכני הבונקר תיאר את עצמו כ"דייר בחדר מתים" שבו התחזו הגוויות לבני אדם חיים. כמו כן, בשל מצב הרוח הירוד שתו הדיירים לשוכרה וצחנת האלכוהול שרתה בבונקר. בספר מדובר גם על היטלר עצמו. מתוארים בו התקפי הזעם שלו, התדרדרות מצבו הבריאותי, אי אמונו בעולם ורצונו להתאבד ולהרוג את כלבתו בלונדי וגוריה על מנת שלא יילקחו בשבי על ידי הסובייטים. בעקבות אי אמונו באזרחי ברלין וביושבי הבונקר, שרבים מהם הוצאו להורג, על מצבתו הורה לכתוב "נפל קורבן לגנרלים שלו". בשנת 2004, יצא בגרמניה סרט בשם "Der Untergang" המבוסס על הספר. כשנה לאחר מכן, בשנת 2005, יצא הסרט בישראל בשם "הנפילה". לאחר יציאתו, צבר הסרט פופולריות רבה וזכה בשלושה פרסי הקולנוע הבווארי. בנוסף, הסרט גם זכה להיכלל בין 250 הסרטים הטובים בכל הזמנים של IMDb והועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. הפרופסור האמריקאי להיסטוריה צבאית ג'פרי ואורו (אנ') הגיב לספרו של יואכים פסט ואמר כי "בתוך הבונקר של היטלר" העלה את הרף למחקר להבנת ימיו האחרונים של הרייך השלישי. יואכים פסט, בתוך הבונקר של היטלר: 14 הימים האחרונים, אחוזת בית, 2006 האם זה באמת חשוב כיצד המית אדולף היטלר את בלונדי, כלבתו האהובה, באתר הארץ, 25 באפריל 2006 ג'פרי וואורו, WWII Book Review: Inside Hitler’s Bunker, HISTORYNET
ויליה

ויליות (בשפות הלטיניות: 'Wilis) הן רוחותיהן של נערות, שארוסיהן נטשו אותן לפני ליל הכלולות והן מתו משברון לב. היינריך היינה מתאר ב"De l'Allemagne" שלו משנת 1835 את הוויליות כרוחותיהן של נערות, שאינן יכולות לנוח בקבריהן, משום שנבצר מהן להשביע את תשוקתן לחולל עירומות, בייחוד בכיכרות ערים. הן מתאספות גם בחצות הלילה על אם הדרך ומדיחות גברים צעירים לרקוד עמן עד צאת נשמתם. בסרביה, הן היו בתולות מקוללות; בבולגריה, נודעו בשם סאמודיבה, בנות שמתו לפני הטבלתן; ובפולין, הן נערות צעירות ויפות, המרחפות באוויר לכפר על חטאיהן בחיים של קלות-דעת. בכמה מעשיות, הסיבה לנטישת אהוביהן קשה וכאובה. על הוויליות רובצת קללה, המונעת מהן למצוא אהבת אמת. אם תפגושנה את אהובן המיועד, יבוא עליו מוות נורא. אגדה זו הייתה ההשראה לויקטור הוגו לכלול את "les wilis" בפואמה שלו "Fantômes" ב"Les Orientales" ‏ (1828). היינה, ב"De l'Allemagne" מתאר את "die Wilis" כאגדה סלבית. ה"ויליות" מופיעות בבלט הרומנטי של אדולף אדם, ז'יזל, שעלה על הבמה לראשונה בפריז בשנת 1841, כרוחות הרפאים של נערות, שאהוביהן בגדו בהן ונטשו אותן לפני כלולותיהן, והן מתות משברון לב. הן יוצאות לחולל יחדיו ביערות, לבושות לבן, ומענישות כל גבר צעיר שהן לוכדות כשהן מאלצות אותם לרקוד עד אפיסת כוחות ומוות. הן מזמנות אליהן את ז'יזל, שמעשה הרמייה של אלברכט הביא עליה את מותה. עם עלות השחר הן נאלצות לחזור לקבריהן, אך לא לפני שהביאו את המוות על הילריון, שומר היערות שניסה לשווא לחלץ את ז'יזל ממדוחיו של אלברכט. אלברכט עצמו ניצל ממוות הודות לאהבתה של ז'יזל, המגוננת עליו עד שאור הבוקר מניס את הוויליות לקבריהן. ז'יזל עצמה, שאינה נופלת ברשת השנאה המאחדת את הוויליות, נחלצת מגורלן ויכולה לנוח בשלווה בקברה. האופרה הראשונה שג'אקומו פוצ'יני השלים, לה וילי, עושה שימוש חופשי באותו נושא. האופרה עלתה בהצגת בכורה במאי 1884 בתאטרו דאל ורמה, מילאנו בהצלחה רבה, ולאחר עריכה, הרחבה ושינויים עלתה לעוד שלוש הצגות בתאטרו רג'ו בטורינו בדצמבר של אותה שנה. ב"שירה של הוויליה" ("Das Vilja-Lied") מן האופרטה מ-1905 האלמנה העליזה מאת פרנץ להאר, ויקטור לאון ולאו שטיין, נלכד צייד בקסמיה של הוויליה, "מכשפת היער", פיה הגורמת לו להתאהב בה ואחר נעלמת. בסדרת הארי פוטר של ג'יי. קיי. רולינג, הוויליות הן ישויות קסומות, הדומות לנשים מדהימות ביופיין. הן יכולות לכשף גברים בשירתן וריקודן, וכשמכעיסים אותן, הן משנות צורה ליצורים מבעיתים, דמויי-עופות, ויכולות לשגר כדורי-אש מידיהן. ויליות מופיעות בכרך הרביעי בסדרה, הארי פוטר וגביע האש, כקמיעות של נבחרת הקווידיץ' הבולגרית במשחקי גביע העולם בקווידיץ'. הדמות פלר דלאקור גם היא רבע ויליה. מדיה וקבצים בנושא ויליה בוויקישיתוף
מגדל סנטרל פארק

מגדל סנטרל פארק (באנגלית: Central Park Tower, תרגום חופשי: מגדל הפארק המרכזי), הידוע גם בשם מגדל נורדסטרום (באנגלית: Nordstrom Tower), הוא גורד שחקים שנבנה על ידי חברת הפיתוח אקסטל וקבוצת ההשקעות העירונית של שנחאי לאורך "שורת המיליארדרים" שברחוב 57 במידטאון מנהטן, ניו-יורק. הבניין תוכנן על ידי "אדריאן סמית' וגורדון גיל אדריכלות", והוא מתנשא לגובה של 472 מטרים. הוא בניין המגורים הגבוה ביותר בעולם, והוא גורד השחקים השני בגובהו בארצות הברית ובחצי הכדור המערבי (לאחר מגדל החירות), וה-15 בעולם (הבורג' ח'ליפה, הגבוה ממנו משמעותית מכיל 900 יחידות דיור, אבל הוא לעירוב שימושים ואינו מוגדר בניין מגורים). רשימת הבניינים הגבוהים בניו יורק מדיה וקבצים בנושא מגדל סנטרל פארק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל סנטרל פארק (ביפנית) Gourarie, Chava (4 באפריל 2019). "All in Good TASE: The Crisis for the American Cohort in Tel Aviv Is Essentially Over". Commercial Observer. {{cite news}}: (עזרה) Carmiel, Oshrat (15 באוגוסט 2016). "Chinese Fund NYC's Tallest Residential Skyscraper—at a Price". Bloomberg. נבדק ב-30 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Central Park Tower, Tallest Residential Building In The World, Launches Sales" (הודעה לעיתונות). Extell Development Company; Adrian Smith + Gordon Gill Architecture; Shanghai Municipal Investment. 15 אוק' 2018. נבדק ב-5 בינואר 2019. {{cite press release}}: (עזרה) "Premises: 217 WEST 57 STREET MANHATTAN". bisweb. נבדק ב-18 ביולי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "World's tallest residential skyscraper tops out in NYC". נבדק ב-21 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
צליפת שוט

צליפת שוט (תרגום שאילה מאנגלית - whiplash) היא טראומה גופנית הנגרמת לצוואר. לרוב נגרמת החבלה כתוצאה מתאונת דרכים, בה נדחפים יושבי הרכב קדימה בפתאומיות, ונבלמים על ידי חגורת הבטיחות. כוחות ההאצה וההאטה העזים גורמים למתיחת הצוואר וחוליותיו, ועלולים לגרום לחבלה בדרגת חומרה משתנית כתלות בעוצמת הפגיעה. "צליפת השוט" עשויה להתבטא בכאבי צוואר, הגבלה בתנועות הצוואר, כאבי ראש וכתפיים, מתח שרירים ובעיות נוירולוגיות שונות (כגון טיניטוס וסחרחורת), הקשורות לזעזוע המוח הנלווה. הטיפול בתסמינים מבוסס על משככי כאבים ונוגדי דלקת, ולצידו שכיח טיפול פיזיותרפי מקומי. לעיתים, ימליץ הרופא על שימוש בצווארון רפואי. "צליפת שוט" אינה מונח רפואי או משפטי כשלעצמה, אלא כינוי המתאר סוגים שונים ומגוונים של פגיעות ותסמינים. בשנים האחרונות מזהירים רופאים רבים מפני פגיעת "צליפת שוט" כתוצאה מהד באנגינג - טלטול של הראש והצוואר, הנפוץ בעיקר בהופעות רוק ומטאל. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מימונה בנת אל-חארת'

מימונה בנת אל-חארת' (בערבית: ميمونة بنت الحارث; 594–673) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם. שמה המקורי היה ברה (برّة), אך בהדרכת מוחמד שינתה אותו למימונה. מימונה נישאה למוחמד בשנת 629, כשהייתה בשנות השלושים לחייה. היא הייתה נשואה לו במשך 3 שנים, עד לפטירתו. לובאבה בנת אל-חארת' מדיה וקבצים בנושא מימונה בנת אל-חארת' בוויקישיתוף PeoplePill, Maymunah bint al-Harith: Wife of Muhammad - Biography and Life, peoplepill.com (באנגלית)
יוליה סצ'קוב

יוליה סצ'קוב (נולדה בשנת 1999) היא קיקבוקסרית ישראלית, ואלופת העולם בקיקבוקס לנשים במשקל עד 52 ק"ג בס אכילת ילדים. בינואר 2017 זכתה סצ'קוב בפרס הספורטאית הצעירה של השנה בטקס פרסי הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט. סצ'קוב נולדה בקזחסטן. בגיל שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל. החלה להתאמן בקיקבוקס בגיל 14, אצל המאמן מיכאל בריטבסקי. למדה בתיכון ליאו בק, בחיפה. שירתה בבסיס תובלה בצה"ל, ולאחר מכן כספורטאית מצטיינת. ב-2015 זכתה באליפות ישראל בקיקבוקסינג לנוער, כאשר התחרתה מול מתמודדת אחת בלבד. ב-2016, פתחה בקמפיין למימון המונים כדי להתחרות באליפות העולם בקיקבוקס לצעירים בבודפשט וזכתה בגביע. ב-2018, זכתה באליפות העולם. ב-15 בנובמבר 2019 השתתפה במוקדמות בלאטור 209, אך הפסידה בסיבוב הראשון במוקדמות לוויקטוריה מרקובה. ב-26 באוקטובר 2019, השתתפה סצ'קוב באליפות העולם בקיקבוקס לנשים במשקל עד 52 ק"ג בסרייבו, בוסניה. בגמר ניצחה סצ'קוב כשגברה 1:2 על יריבה מצ'כיה. ב-2016 זכתה בגביע אליפות העולם בקיקבוקס לצעירים ב-2017 זכתה באליפות אירופה בקיקבוקס לצעירים פרס הספורטאית הצעירה של שנת 2017 בטקס פרסי הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט ב-2018 זכתה באליפות העולם של ארגון (World Association of Kickboxing Organizations) ב-2018 זכתה במדליית זהב בתחרות קיקבוקסינג בקרואטיה ב-2018 winner of the 2018 WAKO Bestfighter in the World Cup Championship ב 2018 winner of the Absolute Champion in the K-1 and KL European Cup ב-2019 זכתה בגביע אליפות העולם של ארגון World Association of Kickboxing Organizations קיקבוקס יוליה סצ'קוב, ברשת החברתית פייסבוק יוליה סצ'קוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוליה סצ'קוב, ברשת החברתית אינסטגרם יוליה סצ'קוב, באתר בלאטור יוליה סצ'קוב, באתר שרדוג יוליה סצ'קוב, באתר טאפולוגי תומר גנור, קיקבוקס: יוליה סצ'קוב אלופת העולם, באתר ynet, 26 באוקטובר 2019 מוקירים תודה: סיכום טקס פרסי הספורט הישראלי ניר וולף, "אני נהנית להרביץ ולחטוף", באתר ישראל היום, 31 באוקטובר 2019 יוליה סצ'קוב תשתתף בתחרות בלאטור MMA Bellator 209 Results מערכת וואלה! ספורט‏, קיקבוקס: יוליה סצ'קוב אלופת עולם, עוד שלוש מדליות כסף לישראל, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2019
פרויקט המיפוי הבתימטרי הלאומי של ישראל

פרויקט המיפוי הבתימטרי הלאומי של ישראל היה מיזם משותף של המכון הגאולוגי לישראל, המכון לחקר הימים והאגמים והמרכז למיפוי ישראל (בסיוע רשות הספנות והנמלים וחיל הים), במהלכו בוצע בין השנים 2001–2016 מיפוי בתימטרי של האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל. מטרת המיזם הייתה לייצר תשתית מידע למחקר פיזיקאלי, ביולוגי, גאולוגי ואקולוגי, שתהיה שמישה גם לצורכי חיפוש גז ונפט, העברת תשתיות ימיות ועוד. בשנת 1998 הוקם אגף מיפוי ימי במרכז למיפוי ישראל כדי לתת מענה לצרכים של גופים כמו משרדי הממשלה, חיל הים, נמלים ומרינות, אוניברסיטאות וחברות מסחריות. בשנת 2001 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין המכון הגאולוגי לישראל, חיא"ל ומפ"י בנושא פרויקט מיפוי בתימטרי לאומי. את תהליך המיפוי מהובילו ד"ר גדעון טיבור מחיא"ל וד"ר ג'ון ק. הול מהמכון הגאולוגי לישראל. ב-2001 נרכש סונאר רב-אלומות (מולטיב) מסוג EM 1002 והותקן על הספינה "עציונה" של חיא"ל, באמצעותו בוצע שלב המיפוי הראשון. בין השנים 2001–2008 מופו חופי ישראל בעומקים בין 5-30 מטר ל-600 מטר. במסגרת שלב זה בוצעו 240 ימי הפלגה, ונסקר שטח בן 4,500 קמ"ר. רזולוציית הנתונים נעה בין 4-15 מטר לפיקסל. בחודשים אוקטובר ונובמבר 2010 בוצע השלב השני, במסגרתו מופה השטח הימי של ישראל בעומקים בין 500 מטר ל-1,700 מטר באמצעות סונאר SeaBeam Elac 3050, שהותקן על ספינת המחקר "Mediterranean Explorer". נסקר שטח של כ-8,930 קמ"ר ברזולוציית נתונים של 50 מטר לפיקסל. בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר 2016 בוצע השלב השלישי, במסגרתו מופה השטח הימי בעומקים בין 900 מטר ל-2,040 מטר באמצעות סונאר EM302, שהותקן על ספינת המחקר "בת גלים". במסגרת שלב זה בוצעו 30 ימי הפלגה, ונסקר שטח של כ-15,000 קמ"ר, החופף בחלקו לשטח שנסקר בשלב השני, ברזולוציה של 25 מטר לפיקסל. בנוסף, נסקרו נתוני הסייסמיקה הרדודה של חלק מהשטח, בעומק של כמה עשרות מטרים, באמצעות סונאר Knudsen Chirp 3260. את שלב עיבוד המידע הובילו ד"ר מור כנרי מחיא"ל וד"ר אורי שטנר מאוניברסיטת חיפה. תהליך עיבוד הנתונים כלל תיקון שגיאות מדידה שנבעו מרפרקציה של גלי הקול במים, בקרת איכות והפרדת נתונים מיותרים וניקוי רעשים ומדידות חריגות. באמצעות המידע שנאסף בפרויקט הוכנה מפה בתימטרית של האזור הכלכלי הבלעדי של ישראל, המכסה שטח של 25,950 קמ"ר, וקיימת בקנה מידה של 200 מטר לפיקסל (זמין לציבור) ושל 25 מטר לפיקסל (מוגבל מטעמי ביטחון מידע). בין התוצרים הנוספים שהופקו ניתן למנות מפת שיפועים, מפת עוצמת ההחזרה (Backscatter) (אנ'), מפה ראשונית של גודל הגרגיר (על בסיס ההחזר האקוסטי) ומפה מורפולוגית בה נראים העתקים, קמטים, ערוצים תת-ימיים (אנ') וגלי-סדימנט. גדעון טיבור, תומר כתר, מור כנרי, מיפוי קרקעית הים במים הכלכליים של ישראל, חיא"ל, 2017. Mor Kanari; Gideon Tibor; John k. Hall; Tomer Ketter; Guy Lang; Uri Schattner (באפריל 2020). "Sediment transport mechanisms revealed by quantitative analyses of seafloor morphology: New evidence from multibeam bathymetry of the Israel exclusive economic zone". Marine and Petroleum Geology. 114. doi:10.1016/j.marpetgeo.2020.104224. {{cite journal}}: (עזרה) לימור גור-אריה, מיפוי ימי, עתמודד 22, לשכת המודדים המוסמכים בישראל, 2004, עמ' 26–29. מה מסתתר בקרקעית הים במים הכלכליים של ישראל?, באתר ynet, 19 בפברואר 2020.
דוב מערות

דוב מערות (שם מדעי: Ursus spelaeus) הוא מין נכחד בסוג דוב. דוב המערות חי באירופה ובאסיה בתקופת הפליסטוקן. ההבדל העיקרי בינו לבין הדוב החום הוא גודלו. משקלו היה כ-1,000 ק"ג, גובה כתפיו (בעמידה אנכית) היה שלושה וחצי מטרים, כ-30% גבוה מהדוב החום. הבדל בולט נוסף היה מצחו, שהיה גבוה ובולט. דוב המערות היה אוכל-כול. עיקר מזונו כלל עשבים, תותי בר ודבש, אך לעיתים צד גם יונקים קטנים. תוחלת חייו הגיעה לעשרים שנה. קיימות מספר תאוריות המסבירות את הכחדת המין: בסוף עידן הקרח הצטמצם שטח היערות, ואזור המחיה והמזון של הדוב לא הספיק להישרדותו. בשל גודלו היה על דוב המערות לצרוך כמות כפולה של מזון מאחיו הקטן, וכך חרץ הדלדול במקורות המזון את גורלו. לפי תאוריה אחרת, האדם הוא שהביא להכחדת המין, על ידי ציד מגמתי והשתלטות על מערותיו. האדם בשחר ימיו (האדם הניאנדרטלי, ומאוחר יותר הומו ספיינס), נלחם כנגד הדוב במטרה להשיג את מעונו, יותר מאת בשרו. דוב זה מופיע בסדרות פארק פרהיסטורי, ענקי עידן הקרח ולפני ששלטנו על הארץ. מדיה וקבצים בנושא דוב מערות בוויקישיתוף דוב מערות, באתר NCBI (באנגלית) דוב מערות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב מערות, באתר GBIF (באנגלית) דוב מערות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תמונה של גולגולת המין(הקישור אינו פעיל) לא שינוי האקלים: האדם הכחיד את דוב המערות, באתר ynet, 18 באוגוסט 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייפון 8 פלוס

אייפון 8 פלוס (באנגלית: iPhone 8 Plus) הוא טלפון חכם מסוג פאבלט בעל מסך מגע והמכשיר האחד עשר בסדרת הטלפונים החכמים של אפל, אייפון. המכשיר הוכרז באירוע השנתי של אפל ב-7 בספטמבר 2017, יחד עם שעון ה-Apple Watch. המכשיר כולל מסך 5.5 אינץ' Retina HD ברזולוציית 1920x1080, מעבד A10 4 ליבות, מעבד גרפי משופר, וארכיטקטורת 64 ביט, שתי מצלמות ברזולוציית 24 מגה פיקסל, חיישן טביעת אצבע (סדרה 2) תמיכה ב-תקשורת טווח אפס (NFC). אייפון 8 פלוס מגיע ללא כפתור הבית הפיזי הישן, אלא ככפתור מגע עם משוב רטט למתן תחושת לחיצה. חיבור שקע האוזניות הוסר, והאוזניות החוטיות מתחברות לשקע הטעינה. כמו כן, המכשיר יכול להתחבר לאוזניות ה-AirPods האלחוטיות מתוצרת אפל. על מנת לאפשר חיבור אוזניות רגילות למכשיר, פיתחה החברה מתאם ייעודי לסטנדרט הישן. המסך בהיר ב-25% מאייפון 6S Plus ויכול לספק מגוון צבעים גדול יותר. הוא מצויד בשני רמקולים עוצמתיים פי 2 מאייפון 7, אחד בתחתית המכשיר ואחד בראשו לשמיעה סטראופונית. המכשיר עמיד למים ואבק בעומק 1 מטר עד 30 דקות, בתקן IP67. המעבד מורכב מ-4 ליבות, כאשר שניים מהם משתמשים בחמישית מעוצמתם, לצורך חיסכון באנרגיה לדברים יום-יומיים, ושניים עוצמתיים יותר, לגיימינג ולמתן ביצועים חזקים. חיישן המצלמה הוגדל והוכפל, ומכיל 2 מצלמות אחוריות ברזולוציה של 12MP כל אחת. מצלמה אחת מתמקדת במרחב, והמצלמה השנייה מתמקדת במרחק, כך שניתן להשתמש במצלמות כמו בזום פיזי. נוסף בקר המווסת את צריכת החשמל, פסי האנטנות מוקמו בקצוות המכשיר, נוספו 4 נורות לד בפלאש, והוא מגיע גם בצבעים בלאק ג'ק ו'שחור מט'. ב-21 במרץ 2018 אפל הכריזה, ללא אירוע עיתונאים, על צבע חדש לסדרת האייפון 8 - 'אדום בוהק' כחלק משיתוף פעולה עם קרן (RED) למלחמה באיידס. במסגרת שיתוף הפעולה, חלק גדול מההכנסות ממכירת האייפונים האדומים יועברו לקרן למען המלחמה בנגיף האיידס. אפל ציינה כי האייפונים האדומים יימכרו כמהדורה מיוחדת ולא כצבע קבוע לסדרת האייפון. מעבד: אפל A10, ארבע ליבות עם אות שעון בקצב 2.34GHz בארכיטקטורת 64 ביט. + שבב תנועה M10. זיכרון: 3GB RAM. אחסון פנימי: 32, 128, 256 גיגה בייט. מסך: 5.5 אינץ' LCD FHD ברזולוציה 1920x1080, כולל חיישן 3D, בהירות: 625cd /m2. רשת: GSM, HSDPA, LTE Advanced 450Mb/s, VoLTE, MIMO. קישוריות: GPS ,USB, WiFi 802.11 a/b/g/n/ac, Bluetooth 4.2, תקשורת טווח אפס, GLONASS. מצלמה אחורית: 12 מגה פיקסל, פלאש 4 LED, מייצב תמונה אופטי ודיגיטלי, 6 עדשות, צמצם f/1.8 - f/2.8, זום דיגיטלי: x10 זום אופטי: x2, צילום וידאו: 4K 30/pfs, או 1080P 30/60pfs, הילוך איטי: 720p 240/pfs או 1080P /120pfs. מצלמה קדמית: 7Mp, צמצם f/2.2, רשתית פלאש, וידאו: 4K. שמע: מערכת סטריאו סאונד 2 רמקולים בתחתית ובראש המכשיר. טביעת אצבע: מובנה בתוך כפתור המגע. סוללה: ליתיום פולימר, 2,900 מילי אמפר שעה. אייפון 8 פלוס הוכרז ב-7 בספטמבר 2017, הוא נמכר בארצות הברית החל מ-16 בספטמבר, והגיע לישראל ב-20 באוקטובר. מדיה וקבצים בנושא אייפון 8 פלוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפון 8 פלוס (באנגלית)
סערה (שיר)

סערה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-9 בפברואר 2015, כסינגל הראשון מתוך אלבומו השלישי של גושן, דברי איתי יותר, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות. השיר נכתב והולחן על ידי נתן גושן והופק על ידי גלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הסינגל עצמו סוקר על ידי יוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה. טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר. העלה גושן לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר אשר מציג בתוכו את עטיפת הסינגל. נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2 מיליון צפיות. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית Saara, נבדק ב-2020-02-19 נתן גושן - סערה, סינגלים חדשים, שירים חדשים, גלעד שמואלי, מוסיקה ישראלית, שירים ישראלים, ביקורת מוסיקה, באתר יוסמיוסיק, ‏2015-02-09 Nathan Goshen נתן גושן - סערה, באתר YouTube המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏15–21 בפברואר 2015
We

המונח "we" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו we4g. We (מעוצב באותיות גדולות: WE) הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי בשיתוף הזמרת הישראלית מירי מסיקה. השיר יצא לאור ב-20 בפברואר 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music. השיר נכתב על ידי סטטיק, ג'ורדי ומירי מסיקה, הולחן על ידי סטטיק וג'ורדי והופק על ידי ג'ורדי. השיר הוא בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנונות הראפ והים-תיכוני. כמו כן, השיר משלב בתוכו מילים בשפה הצרפתית. הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של סטטיק ותבורי ב-20 בפברואר 2020. בפחות מיממה, צבר הקליפ של השיר למעלה מ-100 אלף צפיות. דודי פטימר ציין לטובה את ההפקה המוזיקלית של השיר והפזמון הקליט. אך עם זאת הביע אכזבה מחלקה של מסיקה בשיר. לדבריו "התוספת של מסיקה נתפסה בעיניי די מיותרת ומינימליסטית". בסיום הביקורת ציין כי לדעתו השיר הוא "להיט תורן נטול משמעות וחשיבות מוזיקלית". יוסי חרסונסקי ציין לטובה את ההשקעה בקליפ, אך כתב כי "לא מדובר בשיר, אלא בשרבוט מילים". חרסונסקי ביקר גם הוא את מסיקה בחומרה וקבע כי "היא עוד גימיק בהפקת הפעלולים של הצמד". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית רז ישראלי, זה לא רגיל: סטטיק ובן-אל ומירי מסיקה, באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2020 סטטיק ובן אל תבורי מארחים את מירי מסיקה – WE (Prod. by Jordi), באתר YouTube דודי פטימר, ‏[https://www.maariv.co.il/749332 בונים על קריירה בצרפת? סטטיק ובן אל מאכזבים בשיר עם מירי מסיקה], באתר מעריב אונליין, 20 בפברואר 2020 WE, יוסמיוסיק, ‏2020-02-21
קרוסלת הקסמים

קרוסלת הקסמים (באנגלית: The Magic Roundabout או Doogal; בצרפתית: Pollux - Le manège enchanté) הוא סרט אנימציה צרפתי-בריטי משנת 2005, המבוסס על סדרת ילדים בעלת אותו שם משנות ה-60 וה-70. לאחר שדוגל הכלב שמר על עגלת הממתקים בתקווה לקבל ממתק, הוא גורם לתאונה שלא בכוונה, ומשחרר את הקוסם המרושע זיבאד, אשר מקפיא את הקרוסלה וכולא את שומר הקרוסלה, את חברתו הילדה פלורנס ועוד שני ילדים. הוא קרא לעזרתו של זבאדי, הקוסם האדום טוב הלב, והוא אומר לו ולחבריו למצוא שלושה יהלומים קסומים אשר נמצאים מעבר לכפר וכך הקרוסלה תפשיר, זיבאד ייכלא ופלורנס תחזור. דוגל יוצא עם חבריו: גרטרוד הפרה, בריאן החילזון ודילן הארנב, יחד עם רכבת קסומה על מנת למצוא את היהלומים ולהציל את הכפר. זיבאד מגייס את החייל סם מהקרוסלה כיד ימינו ומנסה לחבל במסע של דוגל וחבריו. לאחר שמצאו את שלושת היהלומים, זיבאד נכלא שוב בתוך הקרוסלה ופלורנס וחבריה הופשרו וניצלו. סם החייל עבר לצד הטובים בעזרתו של דוגל, אשר שם לו יהלום בתוך לבו שבזכותו קם לתחייה. כולם בילו ורכבו בקרוסלה ודוגל למד את החשיבות האמיתית של חברות אמת ואומץ. גרסת הדיבוב העברי לסרט זה בוימה והופקה על ידי שפרירה זכאי, אשר ביימה בשנות השבעים גם את הדיבוב העברי של סדרת הטלויזיה שנקראה אז בארץ ״סחרחרת הקסמים״ אתר האינטרנט הרשמי של קרוסלת הקסמים "קרוסלת הקסמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קרוסלת הקסמים", באתר נטפליקס "קרוסלת הקסמים", באתר AllMovie (באנגלית) "קרוסלת הקסמים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קרוסלת הקסמים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קרוסלת הקסמים", באתר Metacritic (באנגלית) "קרוסלת הקסמים", באתר אידיבי "קרוסלת הקסמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קרוסלת הקסמים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
שפיצים

שפיצים (בארגנטינה: Metegol, בארצות הברית: Underdogs, ובאנגליה: The Unbeatables) הוא סרט אנימציה ארגנטינאי משנת 2013. אבא מספר לילדו סיפור במיטה, ואומר לו שישתמש בדמיון שלו. לפני שנים רבות, ילד בשם אמדאו אשר עבד בבר בעיירה קטנה ושקטה. הוא אהב את לאורה, ילדה שפגש בבר, אולם היא לא ידעה זאת. כאשר הוא הראה לה את כדורגל השולחן, ילד בשם גרוסו הגיע ואתגר את אמדאו. אמדאו ניצח את גרוסו, וכולם שמחו ומחאו לו כפיים. מחוץ לבר, גרוסו פגש בסוכן אשר הציע לו עסקה. כעבור 7 שנים, הפך גרוסו לכוכב הכדורגל הטוב ביותר בעולם, קנה את העירייה הקטנה בה אמדאו גר, על מנת לנקום בה שהרסה את חייו כדי לבנות אצטדיון ענקי, וחטף את לאורה, אהובתו של אמדאו. כאשר ראה שהרסו את הבר ואת כדורגל השולחן, אמדאו ראה משהו: אנשי כדורגל השולחן קמו לתחייה והחלו לדבר. יחד הם יצאו להרפתקה להציל את לאורה. במשך המסע הם היו צוות אמיתי, ויחד הם אספו עוד אנשים מכדורגל השולחן וכאשר הם הגיעו לאחוזה של גרוסו הם הצילו את לאורה, ואמדאו ולאורה התערבו עם גרוסו על משחק כדורגל בין קבוצת העיירה לבין הקבוצה של גרוסו. במשחק הכדורגל, הקבוצה של גרוסו הובילו בהתחלה, אולם בזכות אנשי כדורגל השולחן הקבוצה של אמדאו הגיעה לתיקו במשחק. אולם שניות לפני סיום המשחק גרוסו פצע את אמדאו וקלע שער ניצחון. הקהל הריע לאמדאו ולקבוצתו על המשחק הטוב שלהם והסוכן של גרוסו נטש אותו לטובת אמדאו. אמאדאו זכה להתאחד עם לאורה בסוף, ושניהם יחד עם כל חבריהם בנו עיירה חדשה לכבודם. כשהאבא, אמדאו, גמר את הסיפור ועזב את חדרו של בנו, הילד התעורר ושמע קולות בלילה. כאשר יצא החוצה הוא גילה במחסן את אמדאו ואת אנשי כדורגל השולחן מדברים. והוא החליט להצטרף אליהם. אתר האינטרנט הרשמי של שפיצים (בSpagnolo) "שפיצים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שפיצים", באתר AllMovie (באנגלית) "שפיצים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שפיצים", באתר Metacritic (באנגלית) "שפיצים", באתר אידיבי "שפיצים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שפיצים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית