laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויסנס פיירה

ויסנס פיירה אי פאניילה (בקטלאנית: Vicenç Piera i Pañella, לעיתים נקרא בשם הספרדי "ויסנטה", Vicente; נולד ב-11 ביוני 1903 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-13 ביוני 1960 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני. פיירה שיחק במשך כל הקריירה שלו במדי ברצלונה, בין 1920 ל-1933, ולצד זה גם הופיע 15 פעמים במדי נבחרת ספרד. פיירה שיחק בנעוריו במרכז הספורט סאנטס (Centre d'Esports de Sants), קבוצה מעיר הולדתו, ברצלונה. ב-1920 החל לשחק עם הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה. אחרי שהרשים את מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון ז'ואן גאמפר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-1 בינואר 1921, בניצחון 3-1 על ארנס גצ'ו. מנקודה זו והלאה הפך לאחד מעמודי התווך של הקבוצה, תוך שיתוף פעולה פורה עם שחקנים כגון ז'וזפ סמיטייר, פאולינו אלקנטרה, אמילי סאז'י-ברבה, ויסנס מרטינס, פטריסי ארנאו וריקרדו זאמורה. פיירה, ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, בישל שערים רבים עבור חבריו לקבוצה באמצעות מסירות רוחב, הרמות לרחבה ובבעיטות קרן. עם ברצלונה זכה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1922 זכה לראשונה עם ברצלונה בגביע הספרדי, אחרי ניצחון 5-1 על ריאל אוניון במשחק הגמר, בו פתח פיירה בהרכב הקבוצה. ב-1925 וב-1926 זכה עם ברצלונה בשתי מהדורות רצופות של הגביע, כשהוא פותח בהרכב במשחקי הגמר. בגמר של הגביע ב-1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. מכיוון שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו, נערך משחק חוזר. במשחק החוזר הבקיע פיירה את שערה היחיד של קבוצתו, והמשחק הסתיים בתיקו נוסף. נערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה 3-1 וכך זכתה בגביע. ב-1929 החלה להתקיים הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות ספרד הראשונה, כשפיירה מופיע ב-13 מ-18 המחזורים בעונה. פיירה הבקיע לראשונה בליגה הספרדית ב-22 בדצמבר 1929, צמד בניצחון 5-0 על ראסינג סנטנדר. פיירה שיחק במדי ברצלונה עד 1933, לאחר שבעונת 1932/33 שיחק במשחק ליגה בודד. בסך הכול השתתף פיירה ב-395 משחקים במדי ברצלונה, רשמיים ולא רשמיים, בהם כבש 123 שערים. יכולתו של פיירה לא נעלמה מעיני מאמניה של נבחרת ספרד, וב-17 בדצמבר 1922 ערך את הופעת הבכורה במדיה, במשחק מול פורטוגל, בו גם הבקיע שער. פיירה ייצג את מדינתו באולימפיאדת פריז ב-1924, אך נבחרתו הפסידה לאיטליה כבר במשחק הראשון, בשמינית הגמר. בהמשך השתתף במספר משחקי ידידות של הנבחרת, אך הוא לא לקח חלק באולימפיאדת אמסטרדם ב-1928. משחקו האחרון במדי נבחרת ספרד היה משחק ידידות נגד אירלנד ב-26 באפריל 1931. בסך הכול הופיע במדי הנבחרת ב-15 משחקים. לצד משחקיו בנבחרת ספרד, שיחק פיירה גם במשחקיה של נבחרת קטלוניה. לאחר פרישתו מכדורגל שמר על קשר טוב עם מועדון הכדורגל ברצלונה, והוא הרבה להרצות בכנסים, סמינרים ומפגשים שקשורים למועדון בפרט ולכדורגל בקטלוניה בכלל. זמן קצר לפני מותו, קיבל מהתאחדות הכדורגל הקטלאנית את מדליית "מצוינות הספורט" על תרומתו לתחום הכדורגל. פיירה נפטר ב-13 ביוני 1960, בגיל 57. הגביע הספרדי (4): 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928 אליפות ספרד (1): 1929 אליפות קטלוניה (10): 1920/1921, 1921/1922, 1924/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932 מדיה וקבצים בנושא ויסנס פיירה בוויקישיתוף ויסנס פיירה, באתר Transfermarkt ויסנס פיירה, באתר BDFutbol ויסנס פיירה, באתר WorldFootball.net ויסנס פיירה, באתר National Football Teams ויסנס פיירה, באתר FootballDatabase.eu ויסנס פיירה במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה El Mundo Depotivo Hemeroteca - ‏ 16.7.1988, עמ' 27
הילה להב

הילה להב (נולדה ב-2 במרץ 1985) היא משוררת ונגנית חלילית. להב נולדה בזכרון יעקב. החלה לכתוב בגיל צעיר מאוד, ובגיל 18 פרסמה לראשונה משיריה בכתב העת מטעם בעריכת יצחק לאור, בו המשיכה לפרסם עד לסגירתו בשנת 2011. שיריה התפרסמו בהמשך גם בכתב העת הו!. בשנת 2012 יצא לאור ספרה הראשון, "יחידה", במסגרת סדרת ריתמוס לשירה בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני "עד הבֹקר", גם הוא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר ערוך כפואמה בהשראת סיפור פילגש בגבעה, וזכה לשבחי המבקרים על מקוריותו ועוצמתו. בשנת 2019 יצא לאור ספרה השלישי "גג עץ", אף הוא בסדרת ריתמוס לשירה. הילה להב, ברשת החברתית פייסבוק הילה להב, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הילה להב, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הילה להב, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל הספרים של הילה להב, באתר "סימניה" מיה סלע, ההנאה שבהתפתלות: ראיון עם המשוררת הילה להב, באתר הארץ, 24 בינואר 2012 יוני ליבנה, ריאיון עם הילה להב: עד-הבוקר, ידיעות אחרונות, 16 בינואר 2015 אלעד בר-נוי, פצעים פתוחים, באתר "ידיעות אחרונות", 6 באוגוסט 2019 משיריה: תשעה שירים, מטעם 4, דצמבר 2005, עמ' 11–17 שבעה שירים, מטעם 5, מרץ 2006, עמ' 14–17 דוד 'ניאו' בוחבוט, "עד־הבֹּקֶר": שירה שמתכתבת עם סיפור פילגש בגבעה, באתר הארץ, 19 באפריל 2015 אלי הירש, הילה להב, עד הבוקר, באתר אלי הירש קורא שירה, ‏פורסם במקור במדור הספרות של ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות ב-6 בפברואר 2015 ורד זינגר, סוגת הלב העקור, באתר יקום תרבות, ‏7 במרץ 2015 גג עץ, באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
ברקין

ברקין (באנגלית: Баркин ,Barquín, Barkin) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אלן בארקין – שחקנית יהודייה אמריקאית דוד ברקין – ראש ישיבה ליטאי אמריקאי עקיבא ברקין – במאי קולנוע ומורה לקולנוע ישראלי, מייסד סינמטק תל אביב פדרו סבאיה ברקין – שחקן כדורגל ספרדי
פרדה

האם התכוונתם ל... פרדה – נקבת הפרד פראדה (Prada) – בית אופנה איטלקי רדיו פרדה – הענף האיראני של רדיו אירופה החופשית אישים דני פרדה – כדורגלן ישראלי צ'וס פרדה – כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי פרידה
אפלטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אפלטון – פילוסוף יווני, מתמטיקאי, בן המאה ה-5 לפנה"ס. מהמשפיעים ביותר בתולדות הפילוסופיה המערבית אפלטון פינאר – אתר ארכאולוגי בטורקיה, נקרא על שמו של הפילוסוף אפלטון אישים ששם משפחתם אפלטון אדוארד אפלטון – פיזיקאי בריטי אינג'י אפלטון – ציירת, פעילה פוליטית ופמיניסטית מצרית יישובים אפלטון (ויסקונסין) – עיר בארצות הברית
ברנלף

הנדריק יאן מארסמן (בהולנדית: Hendrik Jan Marsman;‏ 14 בינואר 1937 – 29 באוקטובר 2012), המוכר בשמות העט י. בֶּרְנְלֶף (J. Bernlef) או ברנלף היה סופר, מתרגם ופזמונאי הולנדי. במהלך חייו זכה ברנלף במספר רב של פרסים ואותות ספרותיים בהולנד מולדתו. ספרו הידוע חזיונות שווא משנת 1984 (בהולנדית: Hersenschimmen), העוסק בהתמודדות עם דמנציה, תורגם לעברית על ידי רן הכהן בשנת 2013 ויצא לאור במסגרת סדרת ספריה לעם בהוצאת עם עובד. ברנלף נפטר בגיל 75, בביתו שבאמסטרדם, לאחר מחלה קצרה. מדיה וקבצים בנושא ברנלף בוויקישיתוף על "חזיונות שווא", של ברנלף, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 6 בדצמבר 2013 ברנלף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנלף, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רשימת אתרי מורשת עולמית

אתר מורשת עולמית הוא אתר שהוכרז על ידי ועדת המורשת העולמית של אונסק"ו כאתר הראוי לשימור בזכות חשיבותו המיוחדת למורשת המשותפת לאנושות. האספה הכללית של אונסק"ו החלה בתוכנית להגנה על אתרי מורשת עולמית עם ניסוח "האמנה בדבר הגנת המורשת הטבעית והתרבותית העולמית" (Convention Concerning the Protection of World Cultural and Natural Heritage) ביום 16 בנובמבר 1972, ומכוחה הוקמה ועדת המורשת העולמית, האחראית על בחירת אתרים חדשים ופיקוח על ניהולם של האתרים שברשימה. עד כה אשררו 190 מדינות את האמנה. נכון לשנת 2021, ישנם 1,154 אתרי מורשת עולמית הממוקמים ב-167 מדינות ברחבי העולם. האתרים מחולקים לפי אתרים טבעיים, אתרי תרבות שנבנו בידי אדם ואתרים מעורבים (נוצרו בידי הטבע והאדם). אזורי האתרים מחולקים על ידי אונסק"ו ל-5 אזורים: אפריקה, מדינות ערביות, אסיה והאגן הפסיפי, אירופה וצפון אמריקה והאזור האחרון, אמריקה הלטינית והקריביים. המדינה עם מספר אתרי המורשת הרבים ביותר היא איטליה עם 58 אתרים, אחריה סין עם 56 אתרים, ואחריהן גרמניה עם 50 אתרים. רשימת אתרי המורשת באתר אונסק"ו (באנגלית) רשימת אתרי המורשת באתר אונסק"ו (באנגלית) כולל את ירושלים שהוצעה על ידי ירדן, ובאופן רשמי ניצבת ברשימה עצמאית
חרבראנד באקר

חֶרְבְּראנְד באקר (בהולנדית: Gerbrand Bakker; נולד ב-28 באפריל 1962) הוא סופר הולנדי. באקר הוא גנן ומדריך סקי במקצועו ובעבר עבד בתמלול כתוביות לטלוויזיה ההולנדית. ספרו למעלה שקט (בהולנדית: Boven is het stil) משנת 2006 זכה להצלחה ברחבי העולם, זיכה את מחברו בפרס ה-IMPAC האירי, ואף תורגם לעברית ויצא לאור בסדרת "ספרית פועלים - סיפורת" של הוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2011, בתרגומה של רחל ליברמן. ספרו השני יוני יצא לאור ב-2009 וטרם תורגם לעברית. ספרו השלישי The detour יצא לאור ב-2010 וטרם תורגם לעברית. אלי אליהו, הכל אודות חווה: ראיון עם הסופר ההולנדי חרברנד באקר, באתר הארץ, 29 ביוני 2011 חרבראנד באקר, ברשת החברתית Goodreads חרבראנד באקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חרבראנד באקר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קראסוחה

קראסוחה (ברוסית: Красуха; באנגלית: Krasukha) היא מערכת רוסית קרקעית ניידת ללוחמה אלקטרונית על ידי חסימה אלקטרומגנטית. את המערכת מפתח תאגיד KRET עבור פלטפורמות ממונעות שונות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. קראסוחה-4 היא מערכת חסימה בפס רחב הנישאת על גבי רכב מסוג BAZ-6910-022. כמו קודמתה (קראסוחה-2), היא מעסיקה מטרות AWACS ומערכות מכ"ם אוויריות נוספות. לקראסוחה-4 טווח אפקטיבי המאפשר לה להפריע לפעולת לוויינים נמוכי מסלול (LEO) כגון לווייני מערכת "לקרוס"(אנ'), והיא יכולה לגרום נזק בלתי הפיך למטרותיה. המערכת הותקנה בבסיס של חיל האוויר הרוסי בחמיימים. מדיה וקבצים בנושא קראסוחה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצהרת חיפה (כנס בינלאומי לנשים מנהיגות)

הצהרת חיפה היא מסמך המסכם את עיקרי ההחלטות בכנסים הבינלאומיים לנשים מנהיגות, שמקיימת אחת לשנתיים סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל במרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר בחיפה מאז שנת 1961, שבה הוקם המרכז על ידי שרת החוץ גולדה מאיר. הכנסים עוסקים בנושאים שעליהם הכריז ארגון האומות המאוחדות כבעלי חשיבות בינלאומית בתחום הפיתוח, בדגש על קידום מעמד הנשים בעולם, הן במדינות מתפתחות והן במדינות מפותחות. המשתתפות בכנסים אלה הן דמויות מפתח ונשים בכירות מהזירות הפוליטית, הכלכלית והחברתית מרחבי העולם. בהצהרה, הנכתבת ומתפרסמת בארבע שפות (אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית), מאמצות משתתפות הכנס עמדות משותפות בנוגע להחלטות ולמדיניות האו"ם, אשר מהוות בסיס לקריאה לפעולה מצד ממשלות העולם וארגונים בינלאומיים. עוד מפרטת ההצהרה את הצעדים שיש לנקוט לשם מימוש החזון והמדיניות המוצהרת. טיוטת הצהרת חיפה מוגשת בעת סיום הכנס לנשיא המדינה במשכן הנשיא בירושלים. הצהרת חיפה - הדוח המסכם של הכנס הבינלאומי ה-28 לנשים מנהיגות (2013) הצהרת חיפה - הכנס הבינלאומי ה-29 לנשים מנהיגות (2015) מרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר מש"ב - סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל, משרד החוץ כנס הנשים הבינלאומי ה-30 שיהיה הגדול מקודמיו יתקיים בשנת 2017 בחיפה, באתר חיפהחיפה, ‏28 באוקטובר 2015 (מאורכב בארכיון האינטרנט)
מכון צורבא מרבנן

מכון צורְבָא מֵרָבּנן (מארמית: צורב מן החכמים, צרוב באש תלמידי חכמים) הוא מכון העוסק בהנגשת לימוד ההלכה. המכון פועל במאות מרכזים בארץ ובעולם ומעביר, ללא תשלום, שיעורים שבועיים בנושאים הלכתיים. משמעות השם "צורבא מרבנן" הוא כינוי לתלמיד צעיר שטרם הגיע לדרגת תלמיד חכם, המתקרב אל מדרגת החכמים ולומד מהם. המכון חבר בארגון חותם. המכון הוקם בשנת ה'תשס"ג (2003) על ידי הרב בן ציון אלגאזי, שעמד בעבר בראש ישיבת כרם ביבנה ומשמש כיום כאחד מראשי ישיבת ההסדר רמת גן, ובעידודו של מי שהיה הרב הראשי לישראל, מרדכי אליהו, שכיהן גם כנשיא המכון מעת הקמתו ובמשך שנים רבות. כיום מכהן כנשיא המכון הרב יעקב אריאל, שכיהן גם כרבה הראשי של העיר רמת גן. מכון צורבא מרבנן פועל כעמותה רשומה אשר בראש הוועד המנהל שלה עומד מיום הקמתה אחד ממייסדי המכון, גאל גרינוולד. על פי חזון מכון צורבא מרבנן, על כל יהודי ללמוד בצורה סדורה את כל ההלכות המעשיות הנוגעות לחייו האישיים, כאשר הלימוד מהווה גשר בין שלשלת דורות הפסיקה ההלכתית בתמצית ובמיקוד, ובכך נוצר לימוד הלכתי חווייתי הגורם ללומד להפוך להיות “פוסק לביתו”. המכון כולל 410 מרכזי לימוד בארץ ועוד 50 מרכזי לימוד ברחבי העולם, שבהם לומדים למעלה מ-15,000 משתתפים. תוכנית הלימודים היא חד שבועית ונמשכת 4 שנים, ובה נלמדות כל ההלכות המעשיות בשולחן ערוך, על ארבעת חלקיו, מן המקור ועד היישום הלכה למעשה. בנוסף קיימות תוכניות נישה רבות: בצה"ל, במוסדות חינוכיים, בבתי כלא ועוד. המכון עורך קורסי הכשרה הלכתיים במגוון נושאים, ימי עיון, הרצאות וכנסים ברחבי הארץ והעולם, וכמו כן מפיק ומפיץ חומרי לימוד ייחודיים. צורבא ישיבות תיכוניות: תוכנית לימוד ייחודית הנלמדת ב-25 ישיבות תיכוניות ברחבי הארץ, שבמסגרתה זוכים תלמידי הישיבה לשיעור שבועי במתכונת ארבע שנתית. כנסי "תורה והלכה": כנסים בנושא תורה והלכה שאותם מקיים המכון מדי חודש ברחבי הארץ. כמו כן מקיים המכון שני כנסים מרכזיים שנתיים. צורבא רועה רוחני: תוכנית לימוד מעמיק, דו שנתי, של חלקים מתוך ארבעת חלקי שולחן ערוך, כאשר בסיומה, לאחר מבחני הסמכה, מוענקת לבוגרים תעודת "רועה רוחני" מהרבנות הראשית לישראל. צורבא בצה"ל: המכון מעביר שיעורים בנושא ההלכה היהודית בקרב כ-3,000 חיילים מדי שנה במסגרות שונות (ישיבות הסדר, נח"ל, מיזם שח"ר). צורבא בבתי הכלא: בשנת 2015 החל המכון בהעברת שיעורים גם לאסירים, בשלב זה בכלא "איילון", עם שאיפה להתרחב ל-25 שיעורים בבתי כלא נוספים. קורסי צורבא: המכון מעביר קורסי הלכה למעשה בהם מוסמכים מדי שנה כ-180 איש בנושאים: שחיטה, מילה, כשרות וספרות סת"ם. הפקת עזרי למידה: המכון מפיק מדי שנה עזרי למידה ייחודיים למבוגרים, נוער וצעירים, הכוללים: סרגל מידות בהלכה, לוח ברכות, משחקי מחשב, משחקי שולחן, חוברות לימוד ועוד. צורבא לנוער: תוכנית לימודית של צורבא כחלק מתוכנית הלימודים בחינוך הממלכתי דתי ביחידות הבגרות הפנימית בהלכה (2 יחידות לימוד). אתר האינטרנט הרשמי של מכון צורבא מרבנן סרטון תדמית, סרטון באתר יוטיוב ישי קרוב, "צורבא מרבנן חוגג עשור", באתר ערוץ 7, 4 בדצמבר 2012 כנס סיום מחזור הלימוד השנתי של "צורבא מרבנן", באתר כיפה, 21 באפריל 2015 חיים לב, מאות רבנים בכנס סיום מחזור "צורבא מרבנן", באתר ערוץ 7, 21 באפריל 2015 אבי חיים, בשבועות – מחשבים מסלול מחדש, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2015 מכון צורבא מרבנן (יד בנימין), דף שער בספרייה הלאומית
היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי

היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי ממוקם במוזיאון הכדורגל בפירנצה, איטליה, בסמוך למשרדי התאחדות הכדורגל האיטלקית. מטרת ההיכל, שהוקם בהובלתה של התאחדות הכדורגל, היא לקדם את המסורת, ההיסטוריה, התרבות והערכים של הכדורגל האיטלקי. החל משנת 2011 ובכל שנה, נכנסים להיכל התהילה כדורגלן (לפחות שנתיים אחרי הפרישה), מאמן, כדורגלן ותיק (לפחות 25 שנים אחרי הפרישה), שופט ומנהל, וחברי כבוד לאחר מותם. החל משנת 2014, נכנסת גם כדורגלנית אל ההיכל. מדיה וקבצים בנושא היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
דוד שוסטל

הרב דוד צבי שוסטל (בכתב יידי: שוסטאל ; באנגלית: Dovid Schustal; נולד ביולי 1947) הוא ראש ישיבה אמריקאי, מראשי ישיבת לייקווד בניו ג'רזי. את ראשות ישיבת לייקווד הוא חולק עם גיסו הרב אריה מלכיאל קוטלר ועם הרבנים ירוחם אולשין וישראל ניומאן. בנם הבכור של הרב אליהו שמחה שוסטל ושרה בתו של הרב שמואל ארנפלד ממטרסדורף. הוא נולד שנה לאחר נישואי הוריו במונסי שבה שימש אביו כראש כולל אברכים של בית מדרש עליון. נישא לשרה יהודית בתו של ראש ישיבת לייקווד דאז הרב שניאור קוטלר, נכדתו של מייסד הישיבה הרב אהרן קוטלר. לאחר פטירת חמיו ב-1982 התמנה יחד עם גיסו הרב אריה מלכיאל קוטלר לעמוד בראשות הישיבה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יומנו של חנון - חופשה על גלגלים

יומנו של חנון - חופשה על גלגלים (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: The Long Haul) הוא הספר התשיעי בסדרת יומנו של חנון שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי, ג'ף קיני. באוקטובר 2016 החלו צילומים לסרט המתבסס על הספר, בשם "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", אשר יצא לאקרנים ב-19 במאי 2017. משפחת הפלי נוסעת לטיול ברכב ברחבי ארצות הברית. הספר מתאר את חוויות המשפחה במהלך הטיול מנקודת ראותו של גרג. במהלך הטיול משפחת הפלי יורדת מהפסים ומאמצת מנהגים מוזרים, כמו בריחה מקופים, האכלת שחפים, גידול חזיר, ועוד. הספר מזכיר מעט את הספר החמישי בסדרה, יומנו של חנון: עובדות החיים, שגם בו המשפחה מאמצת מנהגים מוזרים. בספר נרמז כי סוזן הפלי, אימו של גרג, בהריון. ערך מורחב – יומנו של חנון - דמויות גרגורי (גרג) הפלי - נער מתבגר. גיבור הספר. סוזן הפלי - האם במשפחת הפלי ואשתו של פרנק. פרנק הפלי - אביהם של גרג, רודריק ומני. רודריק הפלי - אחיו הגדול של גרג. מני הפלי - אחיו הקטן של גרג. החזיר של מני - החזיר שמשפחת הפלי מאמצת מתוך שיגעון. אחר כך המשפחה מתחרטת ומוסרת את החזיר לפינת ליטוף, רק כדי להתחרט שוב ולקחת אותו חזרה. מר גורילה- שמו לא ידוע, אז גרג מכנה אותו גורילה, בגלל שהוא דומה לגורילה. גרג עצבן את בנו ומאז הוא ומשפחתו מנסים להרוג את משפחת הפלי. ראולי ג'פרסון - חברו של גרג. השחף - שחף שגרג האכיל אותו ואז הרבה שחפים באו וכמעט גרמו לתאונה. יומנו של חנון אתר האינטרנט הרשמי של יומנו של חנון - חופשה על גלגלים (באנגלית) האתר הרשמי של הסדרה (באנגלית) פרטי כותר - יומנו של חנון : חופשה על גלגלים; קיני, ג'ף, באתר kiryatyam.library.org.il (ארכיון) הספר "יומנו של חנון - חופשה על גלגלים", באתר "סימניה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה פאלק

יהודה נחום פאלק (14 בנובמבר 1958 – 4 ביולי 2012) היה בלשן ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים. פאלק נולד בניו יורק לשרגא ולחווה. בוגר תואר ראשון בבלשנות באוניברסיטת ברנדייס ותואר דוקטור בבלשנות ב-MIT. ב-1984 עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה לימד משך כמעט שלושה עשורים באוניברסיטה העברית, תחילה בחוג לאנגלית ובשנותיו האחרונות בחוג לבלשנות, שם עמד בראש התוכנית לבלשנות גנרטיבית. עיקר פועלו היה בתחום דקדוק לקסיקלי פונקציונלי, תאוריה שהיא בין החלופות הרציניות הבודדות לתאוריה החומסקיאנית הקלאסית. פאלק למד את התאוריה מאחת ממפתחיה הראשונים, פרופסור ג'ואן ברזנן, שהייתה מנחתו לדוקטורט, פיתח אותה בעצמו משך שנים בפרסומיו השונים, ואף כתב ספר מבוא לתאוריה בשנת 2001 המשמש סטודנטים לבלשנות באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם. נפטר ב-4 ביולי 2012, בגיל 54. היה נשוי לברנדל ואב לחמישה ילדים. יהודה פאלק, אתר אישי יהודה פאלק, 1958-2012, איתמר קסטנר, דגש קל אתר "Billiongraves" Obituary: Prof. Yehuda N. Falk באתר Linguistlist ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגרט המילטון

האם התכוונתם ל... מרגרט המילטון (ציירת) (1867–1952) - הייתה אמנית סקוטית הידועה בציוריה ובעבודות הרקמה שלה מרגרט המילטון (שחקנית) (1902–1985) - הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית מרגרט המילטון (מדענית) (ילידת 1936) - מהנדסת תוכנה אמריקאית, אחראית על הקוד של אפולו 11 מרגרט המילטון (מוציאה לאור) (אנ') (1941–2022) - הייתה מוציאה לאור אוסטרלית של ספרי ילדים מרגרט המילטון (פסנתרנית)
דרך אריה לובה אליאב

דרך אריה לובה אליאב היא דרך (מנהרה) מעגלית תת-קרקעית, ראשונה מסוגה בישראל, העוברת מתחת למתחם שרונה ואזור הקריה בתל אביב ובקרבת תחנת הרכבת השלום ומגדלי עזריאלי. הדרך נקראה על שם אריה לובה אליאב. הקטע הראשון, נפתח לתנועה ב-1 בדצמבר 2014, ואורכו הוא כ-350 מטרים. אורך הדרך כולה כיום הוא כ-1,500 מטר, רוחבה כ-12–15 מטרים, וגובהה כ-4.85 מטרים. מדובר בקטע שהכניסה אליו היא ברחוב קפלן, לכיוון מערב, והיציאה היא לכיוון מזרח באותו רחוב. קטע זה מאפשר כניסה לחניון קריית הממשלה. הדרך מובילה ל-10 חניונים של בנייני מגורים ומשרדים, המכילים כ-10,000 מקומות חנייה. מתוכם ייועדו 30% לשימוש הציבור, והיתר לעובדים ולדיירים במגדלי המגורים. לדרך יש 4 כניסות ו-4 יציאות: ברחוב קפלן (כניסה בצד הצפוני ויציאה מהצד הדרומי). במנהרת דרך בגין (כניסה ויציאה). ברחוב הארבעה (שני מקומות לכניסה ויציאה). אסף גולן, נחנך ה"רחוב" התת קרקעי הראשון בארץ, באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2014 מנהרת לובה אליאב בשרונה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:54) אסף קמר, פחות עומס? הצצה ל"רחוב" התת-קרקעי ה-1, באתר ynet, 1 בדצמבר 2014
קריספין בונהם-קרטר

קריספין בונהם-קרטר (באנגלית: Crispin Bonham-Carter; נולד ב-23 בספטמבר 1969) הוא שחקן ובמאי תיאטרון אנגלי. בונהם-קרטר הוא בנם של פיטר בונהם-קרטר וקלודה גרינווד. הוא בן דוד מדרגה שלישית של השחקנית הלנה בונהם קרטר ושל אחיה אדוארד. בונהם-קרטר למד בגלנאלמונד קולג', וב-1992 סיים תואר בלימודים קלאסיים באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד. הוא מוכר מתפקידו כמר בינגלי במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", עיבוד משנת 1995 של ה-BBC לרומן מאת ג'יין אוסטן. לפני כן כיכב בסיטקום "Honey for Tea". ב-1993 כיכב בונהם-קרטר לצדו של יואן מקגרגור בדרמה התקופתית "Scarlet and Black" בתפקיד המחזר של רייצ'ל וייס. עוד שיחק בתפקיד משנה בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס". בעונה הרביעית של הסדרה הקומית "פשוט נהדרת", גילם בונהם-קרטר דמות של גנן יוקרתי בשם ג'אגו בלפור שמדקלם שמות של צמחים בלטינית באוזני אדינה. לצדו הופיעה ג'וליה סוואלה, שגילמה את לידיה ב"גאווה ודעה קדומה", בתפקיד סאפי השוכרת את שירותיו של ג'אגו לעצב את הגינה בביתם. עוד הופיע בונהם-קרטר בווידאו קליפ לגרסת הכיסוי של וסטלייף לשיר "Uptown Girl". הוא שיחק בעונה השלישית של הסדרה "Game On" בתפקיד מושא אהבתה של מנדי. בונהם-קרטר נשוי לקתרין ג'וליאן דונווי. לבני הזוג יש ארבעה בנים: ארתור תומאס פטריק (יליד 1997), כריסטופר רואן (יליד 1999), סטנלי פיטר (יליד 2002) ופרנק דאגלס (יליד 2006). בשנת 2011 ייצג את האוניברסיטה שלו בתוכנית ספיישל חג המולד של השעשועון "University Challenge" יחד עם מגישת הטלוויזיה הייזל אירווין. הצוות של סנט אנדרוז הפסיד בסיבוב הראשון לצוות מקיימברידג'. זיכרונות מאחוזת הווארד (1992) Howards End האדום והשחור (1993) - מיני-סדרה (1994) Honey for Tea (1995) Full Throttle גאווה ודעה קדומה (1995) Pride and Prejudice Annie: A Royal Adventure!‏ (1995, סרט טלוויזיה של ABC) (1996) Highlander: The Series קדפאל (1997) Cadfael (1997) The Rag Nymph (1998) Game-On בזיל (1998) Basil (1998) The Gift אנקת גבהים (1998) Wuthering Heights (1999) Coronation Street - The Brighton Bubble (2000) Urban Gothic (2001) Mind Games יומנה של ברידג'ט ג'ונס (2001) Bridget Jones's Diary ויקטוריה ואלברט (2001) Victoria & Albert פשוט נהדרת (2001) Absolutely Fabulous חדרי מסתורין 3 (2001) Murder Rooms: The Kingdom of Bones אוצרות מן העבר (2001–2002) Relic Hunter ER (2002) (2002) The Project (2003) Peter in Paradise (2004) Auf Wiedersehen, Pet (2004) Rosemary & Thyme (2005) The Walk (2006) Ghostboat האימפרסיוניסטים (2006) The Impressionists (2006) Suez: A Very British Crisis קזינו רויאל (2006) Casino Royale קריספין בונהם-קרטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קריספין בונהם-קרטר
הארמייה ה-16 (ורמאכט)

הארמייה ה-16 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במבצע ברברוסה. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון ומאוחר יותר בקבוצת ארמיות קורלנד. נלכדה יחד עם כל הקבוצה בחצי האי קורלנד ונכנעה בתום המלחמה לכוחות הסובייטיים. הארמייה נוסדה ב-22 באוקטובר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות A ולקחה חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן עם פרוץ מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון, ותפקידה היה לכבוש את המדינות הבלטיות שבשליטת ברית המועצות. בינואר 1942 במסגרת מבצע דמיאנסק חלק מהארמייה נלכדה בידי הסובייטים בסביבות העיר דמיאנסק. היטלר לא ניתן אישור לסגת ואורגנה רכבת אווירית שהעבירה אספקה לנצורים, עד שב-25 במאי הצליחו לבסוף הגרמנים לחלץ אותם. עוד לפני כן הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות כאיש אחד ונלקחה בשבי. גנרל-פלדמרשל ארנסט בוש (22 באוקטובר 1939 - 11 באוקטובר 1943) גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן (11 באוקטובר 1943 - 1 ביולי 1944) גנרל חיל הרגלים פאול לאוקס (1 ביולי 1944 - 30 באוגוסט 1944) גנרל-אוברסט קרל הילפרט (30 באוגוסט 1944 - 10 במרץ 1945) גנרל חיל הרגלים ארנסט-אנטון פון קרוסיג (10 במרץ 1945 - 16 במרץ 1945) גנרל הכוחות ההרריים פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך (17 במרץ 1945 - 10 במאי 1945) הארמייה ה-16, באתר Axis History הארמייה ה-16, באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית