laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמעון שוקן

שמעון שוקן (נולד בשנת 1954) הוא פרופסור למדעי המחשב, דיקן-מייסד של בית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת רייכמן. נולד בצהלה לגדעון שוקן, אלוף בצה"ל, ודבורה שוקן, דמות בולטת בעולם האמנות בישראל ונכד ללילי ושלמה זלמן שוקן. למד בבית ספר תיכון חדש בתל אביב. את שירותו הצבאי (1972 - 1977) עשה כחייל בסיירת אגוז וכמפקד פלוגה בצנחנים בדרגת סרן. לאחר לימודי כלכלה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים סיים דוקטורט (1985) בבית ספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה וזכה בפרס הדיסרטציה המצטיינת של ICIS[דרוש מקור]. לאחר מכן היה פרופסור-חבר באוניברסיטת ניו יורק (1985–1995). בשנת 1995 חזר מארה״ב לישראל והצטרף לצוות המייסדים של המרכז הבינתחומי הרצליה, שם הקים את הפקולטה למדעי המחשב ועמד בראשה כדיקן עשר שנים (1996–2006). כמו כן היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד (2005) וסטנפורד (2012), וכיהן כיו"ר ועדת מקצוע מדעי המחשב במשרד החינוך. שוקן מתמחה בפיתוח קורסים חדשנים וכלי תכנה להוראת מדעי המחשב ומתמטיקה. עבודותיו מתוארות בין היתר בהרצאות באתר TED ובספר "The Elements of Computing Systems: Building a Modern Computer from First Principles". יחד עם פרופסור נעם ניסן מהאוניברסיטה העברית, פיתח את הקורס "Nand to Tetris", שמועבר בימינו בלמעלה ממאה אוניברסיטאות ברחבי העולם, וכן כקורס בקורסרה. מייסד-שותף של חברת "Matific", שמפתחת מערך משחקים להוראת ולימוד מתמטיקה מגן ילדים עד כתה ו׳ (מופץ בישראל תחת המותג "עשר אצבעות"). שוקן הוא רוכב אופני הרים, נושא עליו הוא כתב את הספר "ארץ זבת חלב ודווש", בשיתוף עם רפי רבינוביץ. הוא מוביל תוכנית טיפולית לנערים בסיכון המבוססת על רכיבת אופניים. מתגורר ברעננה עם אשתו איריס, פסיכותרפיסטית ומטפלת משפחתית. מדיה וקבצים בנושא שמעון שוקן בוויקישיתוף אתר אישי הקורס מנאנד לטטריס: בונים מחשב שפיתח יחד עם פרופסור נעם ניסן, בגרסה העברית שלו באתר קמפוס IL הרצאה של שוקן בפורום TEDx על רכיבה שיקומית עם נוער במצוקה הרצאה של שוקן בפורום TedGlobal על קורס אשר יזם המנוהל בשיטת תוכן פתוח שאול אמסטרדמסקי, "לרוב המורים ביסודי יש חרדת מתמטיקה. זו נקודת מוצא קשה", באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2015 חגי עמית, "ייתכן שהתחלנו למצות את יכולות הייצור של שבבי הסיליקון. כמה אפשר למזער אותם?", באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2024 מכתביו מרחיבים את מעגל האליטות, באתר הארץ, 1 במאי 2014 Shimon Schocken at TED The official website of Nand to Tetris courses Build a Modern Computer from First Principles: From Nand to Tetris (Project-Centered Course) Matific שמעון שוקן ורפי רבינוביץ, ארץ זבת חלב ודווש: רק עם אופניים, באתר ynet, 1 באוקטובר 2006 שמעון שוקן- מה רכיבת אופניים יכולה ללמד אותך, הרצאת טד
קנג'י מיזוגוצ'י

קנג'י מיזוגוצ'י (ביפנית: 溝口 健二;‏ 16 במאי 1898 – 24 באוגוסט 1956), במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן יפני. במהלך הקריירה שלו ביים שמונים וחמישה סרטים המעידים על הפופולריות הרבה לה זכתה יצירתו. מיזוגוצ'י נולד בטוקיו, לאב נגר. מצבה הכלכלי של משפחתו היה כה רעוע, עד שאביו החליט כי בתו הבכורה תימכר כגיישה, מעשה שהיה לו השפעה רבה על תפיסת העולם של מיזוגוצ'י. יחס זה לאחותו וכן התנהגותו האכזרית של אביו לאימו, גרם לטינה עמוקה של הבן לאביו. בגיל 13 עזב את בית הספר והתחיל לעבוד וללמוד עיצוב פרסומות בקובה שביפן. מאוחר יותר, בשנת 1920, הוא החל לעבוד כשחקן בתעשיית הקולנוע היפנית, שלוש שנים אחר כך, והוא רק בן 25, היה לבמאי מיומן באולפני ניקאטסו. עבודותיו הראשונות של מיזוגוצ'י התבססו על יצירות קודמות לדוגמה אדפטציות מיוג'ין או'ניל, טולסטוי והאקספרסיוניזם הגרמני. את סרטיו הראשונים יצר בזריזות, לעיתים תוך שבועות ספורים. וכך משנות ה-20 ועד לשנות ה-30, ביים למעלה משבעים סרטים, אך דא עקא, רובם אבדו. כמה מסרטיו השתייכו לז'אנר ה"קייגו איגה", סרטים מגמתיים בעלי נטייה שמאלית שהופקו ביפן בשנות העשרים והשלושים, בסרטים אלה עיצב מיזוגוצ'י את נטיותיו הסוציאליסטיות, וגיבש את ייחודיותו המהרהרת באלה. למעמדו כבמאי מוערך הגיע בשנת 1936 בה הופקו סרטיו "Sisters of Gion" ו"Naniwa Elegy". סרטו החשוב ביותר הוא אוגטסו מונוגטרי משנת 1954. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אוגטסו מונוגטרי (1953) סאנשו דאיו (1954) Andrew, Dudley, and Paul Andrew. Kenji Mizoguchi, A guide to References and Resources. Bostion: G.K. Hall, 1981. מדיה וקבצים בנושא קנג'י מיזוגוצ'י בוויקישיתוף קנג'י מיזוגוצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קנג'י מיזוגוצ'י, באתר AllMovie (באנגלית) קנג'י מיזוגוצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קנג'י מיזוגוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קנג'י מיזוגוצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרולה

המָרוּלָה (שם מדעי: Sclerocarya birrea) הוא עץ פרי אפריקאי בינוני עד גדול. פירותיו משמשים למאכל ולייצור ליקר. גובה העץ יכול להגיע ל-10–15 מטרים. קיימים עצים נקביים וזכריים, כאשר רק הנקביים מניבים פירות. לפירות העץ ריח מיני[דרושה הבהרה], וכאשר הם נמצאים בשמש זמן ממושך הם מתחילים לתסוס, והאלכוהול מושך את בעלי החיים עוד יותר אל העץ. מעטים מגדלים את המרולה כגידול מסחרי ברחבי העולם (בערבה ישנם מטעי מרולה השייכים לקיבוץ יטבתה ומטע ניסיוני בקיבוץ קטורה). כך למשל הפירות שמהם מייצרים את הליקר המפורסם (ליקר אמרולה) נאספים באמצעות תשלום לילידים אפריקאים שהולכים לאסוף אותם מהבר. הפרי עסיסי עם טעם ייחודי ומכיל כמות ויטמין C גדולה בהרבה משל תפוז. אולם גרעינו גדול וציפתו (בשר הפרי) מעטה, ועל כן הפוטנציאל השיווקי שלו כפרי מאכל הוא נמוך. אגדה מספרת כי פירות אמרולה שנפלו מהעץ החלו לתסוס בג'ונגל. פילים שעברו באזור החלו לאכול את הפרי התוסס, השתכרו ולאחר שדעתם נשתבשה עליהם – החריבו כפרים ודהרו ללא מטרה. המקומיים צפו בפילים, גילו את הסיבה להתנהגותם והחלו להשתמש בפרי בעצמם. סרט שהוקרן ב-1974 הראה כיצד פילים, קופים ותאואים שאכלו פירות אלו, הפגינו סימני שכרות. אולם, מחקרים מאוחרים הראו, כי סצנות אלו, במיוחד אלו עם חיות גדולות, אינן סבירות וככל הנראה מבוימות. על מנת שפיל יושפע מפירות מרולה תוססים, עליו לאכול כמות גדולה מאוד של פירות אלה, ואילו חיות אחרות מעדיפות את המרולות בעודם בוסר. כמו כן, כמות המים ששותה פיל ביום, אמורה לדלל את ריכוז הפירות התוססים לרמה שלא תשפיע עליו. הפולקלור האפריקני מייחס לפרי תכונות של פריון והגברת תשוקה מינית. יש שבטים המכנים את העץ בשם "עץ הנישואים", ועורכים תחתיו טקסי נישואים. בני שבט הזולו מאמינים כי כדי לרפא חצבת יש לקום בבוקר בלי לומר מילה ולנשוך את קליפת עץ המרולה. ליקר אמרולה מדיה וקבצים בנושא מרולה בוויקישיתוף מרולה, באתר ITIS (באנגלית) מרולה, באתר NCBI (באנגלית) מרולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מרולה, באתר Tropicos (באנגלית) מרולה, באתר GBIF (באנגלית) מרולה, באתר The Plant List (באנגלית) מרולה, באתר IPNI (באנגלית) סרטון המציג חיות ספארי המשתכרות מפרי המרולה, על העץ והליקר, באתר בר מאסטר מרולה יתרונות בריאותיים, באתר מד פורטל Morris, Steve; David Humphreys; Dan Reynolds (2006). "Myth, marula, and elephant: an assessment of voluntary ethanol intoxication of the African elephant (Loxodonta africana) following feeding on the fruit of the marula tree (Sclerocarya birrea)". Physiological and Biochemical Zoology. 79 (2): 363–9. doi:10.1086/499983. PMID 16555195. נבדק ב-2012-07-30. ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודני ביופורד

רודני אלן ביופורד (אנגלית: Rodney Alan Buford; נולד ב-2 בנובמבר 1977 במילווקי שבויסקונסין) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד. ביופורד שיחק באוניברסיטת קרייטון, ונבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי מיאמי היט. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בעונת הרוקי שלו הוא עבר לאיטליה והצטרף לבאסקט רימיני. בינואר 2000 הוא חזר לארצות הברית והצטרף לפילדלפיה 76'. לאחר מכן הוא שיחק בממפיס גריזליס, בפנאתינאיקוס, בסקרמנטו קינגס, בוירטוס רומא, בדקוטה וויזארדס מה-CBA, שב לסקרמנטו קינגס (לאחריה עבר ל-CBA למדי סו פולס סקייפורס), וניו ג'רזי נטס. בקריירה שלו בליגת ה-NBA הוא הגיע לממוצע של 6.4 נקודות למשחק. הוא שיחק במשך עונה אחת (2002/2003) בפנאתינייקוס מיוון, עמה זכה באליפות ליגת העל היוונית. ביופורד החל את עונת 2006/2007 במכבי תל אביב, אך שוחרר כבר בדצמבר בעקבות בעיות משמעת ויכולת לא טובה. חודשים אחדים לאחר מכן התברר כי הוא נכשל בבדיקת סמים במהלך משחק במכבי, והייתה זו הפעם השלישית בקריירה שלו. לאחר מכן הוא הצטרף לאזובמאש מאריופול מאוקראינה, שבה שיחק בעונת 2005/2006. אולם, הוא עזב את הקבוצה בפברואר 2007 לאחר משחק אחד בלבד בטרם חזר אליה בהמשך 2007 ושיחק בקבוצה גם בעונת 2007/2008. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל באתר ה-NBA‏ איתי שנקמן, רודני ביופורד: "אביא למכבי את הדברים שפארקר הביא", באתר ynet, 10 בספטמבר 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'

ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב' הוא אלבומם של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי אבנר קנר, שיצא ב-1976 על ידי חברת התקליטים פונוקול (אז נקראה ליטרטון חיפה) בשיתוף פעולה עם חברת "הגר". בהפקת מיכאל תפוח. האלבום מכיל בעיקרו שירים מהקלאסיקה הישראלית שחידש איינשטיין. אבנר קנר עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום (למעט "משורר זקן" בעיבודו של שם טוב לוי), הלחין את השירים "האווזים" ו"משורר זקן" ושר בדואט עם איינשטיין את השיר "האווזים". אריק איינשטיין: שירה אבנר קנר: פסנתר, ויברפון וקולות, עיבודים והפקה מוזיקלית, שירה ב"האווזים" יצחק קלפטר וחיים רומנו: גיטרות חשמליות שלמה יידוב: גיטרה אקוסטית, גיטרה ספרדית מתי כספי: גיטרה אקוסטית אלון אולארצ'יק ואיתן גדרון: גיטרה בס שם טוב לוי: קולות יהודית רביץ: קולות ("לילה", "דוגית נוסעת") קורין אלאל: קולות ("דוגית נוסעת") דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה מידע על האלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב' באתר MusicBrainz ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב', רשימת השמעה, באתר יוטיוב רשימת השמעה של ארץ ישראל הישנה והטובה חלקים א׳-ה׳ ביישום המוזיקה ספוטיפיי
משינה Live 2003

משינה Live‏ 2003 הוא אלבום הופעה שיצא לאחר סיבוב הופעות של להקת הפופ רוק הישראלית משינה בשנת 2004, מיד לאחר איחודהּ מחדש לאחר שמונה שנים שבהן לא הופיעו חברי הלהקה יחדיו. האלבום יצא בפברואר 2004 על ידי חברת התקליטים הליקון. האלבום הופץ בגרסת תקליטור אודיו או כ-DVD. התקליטור כולל 14 מלהיטי העבר של משינה ועוד שני שירי חדשים, "משהו קטן וטוב" ו"ואולי עכשיו", שכתבו והלחינו יובל בנאי ושלומי ברכה במשותף לרגל איחוד הלהקה. ב-DVD ישנם 17 להיטי עבר, השיר החדש "משהו קטן וטוב" ועוד קטעים נדירים של הלהקה מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות שלהם. עיבודים מאת חברי "משינה". משהו קטן וטוב (יובל בנאי ושלומי ברכה) להתראות נעורים שלום אהבה (יובל בנאי) את לא כמו כולם (יובל בנאי) ברחובות שלנו (יובל בנאי/משינה וראובן שפירא) שלח לי מלאך (יובל בנאי/משינה) את באה לבקר (יובל בנאי/שלומי ברכה) אנחנו שניים (יובל בנאי/משינה) הכוכבים דולקים על אש קטנה (שלומי ברכה) דני (שלומי ברכה) נגעה בשמיים (יובל בנאי) אז למה לי פוליטיקה עכשיו (שלומי ברכה) אין מקום אחר (יובל בנאי/שלומי ברכה) תחזור תחזור (יובל בנאי) ריקוד המכונה (שלומי ברכה) רכבת לילה (אהוד בנאי/שלומי ברכה) ואולי עכשיו (יובל בנאי ושלומי ברכה) משהו קטן וטוב להתראות נעורים שלום אהבה את לא כמו כולם אנחנו שניים ברחובות שלנו שלח לי מלאך את באה לבקר מכונית אז למה לי פוליטיקה עכשיו הכוכבים דולקים על אש קטנה דני נגעה בשמיים אנה אין מקום אחר אחכה לך בשדות תחזור תחזור ריקוד המכונה רכבת לילה משינה מאחורי הבמה שלג צח + גרסת דיבורים גלריית תמונות שירה, גיטרה אקוסטית, מילים: יובל בנאי גיטרה, מילים: שלומי ברכה בס: מייקל בנסון תופים, כלי הקשה: איגי דיין קלידים, סקסופון: אבנר חודורוב
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'

ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג' הוא אלבום של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי אבנר קנר משנת 1977. האלבום מכיל בעיקרו שירים מהקלאסיקה הישראלית, שחידש איינשטיין עם עיבודים מאת קנר. קנר עיבד את שירי האלבום וכן הלחין את השיר "מאחורי השער". יוני רכטר הלחין את השיר השני החדש באלבום: "עטור מצחך זהב שחור" למילים של המשורר אברהם חלפי, שאיינשטיין הקליט מאוחר יותר אלבום שלם של שיריו. שיר זה, הבולט באלבום, הפך מיד עם יציאתו לאחד משיריו המרכזיים של איינשטיין, ונחשב לאחד מהשירים האהובים על קהל המאזינים הישראלי. את עטיפת האלבום עיצב דוד טרטקובר, על בסיס לוח משחק הקופסה משנות החמישים, טיול בארץ בהוצאת בנימין ברלוי, שנמצא באוספו. אריק איינשטיין: שירה אבנר קנר: עיבודים, פנדר רודס (פסנתר חשמלי), פסנתר, שירה וקולות רקע שלמה יידוב: גיטרות אוהד אינגר, קובי כהן, אבנר יפעת, עמי פרנקל: גיטרה בס אלון הלל: תופים שם טוב לוי: חליל מל קלר, זאב דיקוורט, מורטון קם ולב בילנקין: כלי נשיפה יוני רכטר: לחן, עיבוד, פסנתר קלאסי וקולות רקע ב"עטור מצחך" יהודית רביץ וקורין אלאל: קולות ב"עטור מצחך" דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה (על פי לוח משחק מאת בנימין ברלוי) מידע על האלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג' באתר MusicBrainz רשימת השמעה של ארץ ישראל הישנה והטובה חלקים א׳-ה׳ ביישום המוזיקה ספוטיפיי אילת יגיל ואור ברנע, "עטור מצחך" - השיר האהוב עליכם, באתר ynet, 2 בינואר 2009 רן יגיל, ‏השיר האהוב בשירי האהבה הישראליים: "עטור מצחך" של אברהם חלפי, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2022
קידום מכירות

קידום מכירות או קידום מותג (ראשי תיבות: קד"ם) הם מונחים המתארים מהלכי שיווק משלימים לפרסום וליחסי ציבור. תהליכים אלו מכונים בעולם הפרסום גם בשם שלוש מאות שישים מעלות מתוך כוונה לתאר אותם כמשלימים את מעגל הפנייה לצרכנים. שם נוסף המשמש את התעשייה בהקשר דומה הוא BTL (ראשי תיבות של Below the Line, להבדיל מפרסום במדיה שנרכשה המכונה Above the line - ATL). תהליכי קד"ם יכולים להיות מיועדים להגברת מכירות באופן נקודתי או להגברת כוחו של המותג והמודעות אליו, ובכך להגביר המכירות באופן עקיף (ולאו דווקא מיידי). מתן חסות לאירועים (לדוגמה - כפר המוזיקה של קוקה-קולה, או תחרות רד בול פלוגטאג). העברת מסרים שיווקיים על ידי שחקנים ואמנים באירועי השקת מוצר או כחלק מפעילות קידום מכירות. תכנים שיווקיים במהלך תוכניות טלוויזיה או רדיו (שלא במסגרת פרסומת). פעילות שיווקית בנקודות מכירה, כגון מתן טעימות ללקוחות על ידי דיילים. שימוש באלמנטים חווייתיים שונים כגון מתקני חוויה שונים, הפעלות על ידי שחקנים ואמנים שונים כדי להעביר את הלקוחות חוויה הקשורה למותג . שיווק תקשורת שיווקית מבצע מכירות מסחור חזותי מדיה וקבצים בנושא קידום מכירות בוויקישיתוף גדי להב‏, הקופונים: מהמדפסת לטלפון הסלולרי, באתר וואלה, 9 באוגוסט 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוקהיד P-38 לייטנינג

לוקהיד P-38 לייטנינג הוא מטוס קרב אמריקני ששימש את חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה. P-38 לייטנינג היה אחד מהמטוסים החשובים ביותר בזירת האוקיינוס השקט. המטוס נכנס לראשונה לשירות פעיל ב-1941 ושירת את האמריקנים עד לשנת 1949. לאחר המלחמה השתמשו בו גם איטליה והונדורס. הלייטנינג פותח לפי דרישה של אוויריית הצבא האמריקני, והתאפיין בגוף מרכזי קצר ובשני מנועים הנתונים במנורים (גופים מאורכים) נפרדים בצידיו. המטוס היה רב-שימושי וביצע משימות הפצצת צלילה, סיוע קרוב, צילום, סיור ובעיקר ליווי מפציצים ארוכי טווח. עד לכניסתו לשירות של P-51 מוסטנג היה הלייטנינג המטוס העיקרי של צבא ארצות הברית בזירת האוקיינוס השקט ובזירת הודו-סין. ריצ'רד בונג, אלוף ההפלות האמריקאי של כל הזמנים, הפיל 40 מטוסים יפניים בזירת האוקיינוס השקט במטוס P-38. מדיה וקבצים בנושא לוקהיד P-38 לייטנינג בוויקישיתוף ניצן סדן, שטן עם שני זנבות וטייסים בתחתונים: אגדת מטוס הלייטנינג, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2019 לוקהיד P-38 לייטנינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 1949 - חיל האוויר האמריקאי 1965 - חיל האוויר של הונדורס ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים ובנושא מלחמת העולם השנייה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיקסטן ארלינג

סיקסטן ארלינג (בשוודית: Sixten Ehrling‏; 3 באפריל 1918 – 13 בפברואר 2005) היה מנצח שוודי. הוא היה, בין היתר, המנהל המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית והמנצח הראשי של תזמורת דטרויט. ארלינג נולד במאלמה, שוודיה, בן לאב בנקאי. מגיל 18 למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם. באקדמיה למד כינור, עוגב ופסנתר לצד ניצוח. בתקופת מלחמת העולם השנייה למד אצל קרל בהם ואצל אלברט וולף. הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם בשנת 1950, אז ניצח על פולחן האביב של סטרווינסקי. בשנת 1953 התמנה כמנהלה המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית, משרה בה התמיד עד 1960. במהלך השנים האלה עבד בצמוד למנצחים ידועי שם כמו הטנור יוסי ביירלינג והסופרן בירגיט נילסון. בראשית שנות ה-50 הקליט ארלינג את המכלול הראשון השלם של הסימפוניות של סיבליוס עם תזמורת סטוקהולם. בשנת 1959 הוא הביא את ההפקה של "אניארה", יצירתו של קרל-בירגר בלומדאהל, אל פסטיבל אדינבורו הבינלאומי. תקופת כהונתו של ארלינג עם האופרה המלכותית הסתיימה במרירות. הוא התפטר ויצא לארצות הברית לאחר שהתבקש לעדן את סגנון מנהיגותו הבוטה, שעליו אף התנצל. בשנת 1963 החליף ארלינג את פול פאריי בתפקיד המנצח הראשי של תזמורת דטרויט. בתקופת שהותו בדטרויט היה לוצ'אנו בריו מלחין הבית שם, לתקופה קצרה. ארלינג נודע ברבגוניות בניצוחו ושלח את ידו בכל סוגי המוזיקה. הוא נודע גם בהזדהות מלאה עם הסגנון והתקופה של כל יצירה שעליה ניצח. עם זאת, לא הצטיין בחדשנות על דוכן המנצחים, שלא כברנשטיין או סטוקובסקי. ארלינג גם לימד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, בין 1973 ל-1987. הוא מת בניו יורק, שם התגורר מאז שנות ה-70. ארה, לייף (1995), "מאסטרו: Sixten Ehrling, en Dirigent och Hans Epok" סטוקהולם, פישר מדיה וקבצים בנושא סיקסטן ארלינג בוויקישיתוף סיקסטן ארלינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיקסטן ארלינג, באתר ספוטיפיי סיקסטן ארלינג, באתר AllMusic (באנגלית) סיקסטן ארלינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיקסטן ארלינג, באתר Discogs (באנגלית)
עבד אל-חמיד כראמי

עבד אל-חמיד כראמי (בערבית: عبد الحميد كرامي; 23 באוקטובר 1890 – 23 בנובמבר 1950) היה פוליטיקאי לבנוני ומנהיג דת מוסלמי סוני. בני משפחתו של כראמי שימשו באופן מסורתי בתפקיד המופתי של טריפולי, אך כאשר התמנה עבד אלחמיד לתפקיד בשנת 1943, הוא נעצר על ידי שלטונות המנדט הצרפתי, לצד אישים פוליטיים נוספים מתנועת העצמאות הלבנונית. לאחר קבלת העצמאות שימש כראמי כראש ממשלת לבנון ושר האוצר שלה בין 10 בינואר 1945 ו-20 באוגוסט 1945. שני בניו – רשיד כראמי ועומר כראמי – הפכו גם הם לפוליטיקאים בכירים במדינה, וכיהנו אף הם כראשי ממשלה. מדיה וקבצים בנושא עבד אל-חמיד כראמי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא לבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עומר כראמי

עומר עבד אל-חמיד כראמי (בערבית: عمر عبد الحميد كرامي, בתעתיק מדויק: עמר עבד אלחמיד כראמי; 7 בספטמבר 1934 – 1 בינואר 2015) הוא פוליטיקאי לבנוני ששימש כראש ממשלת לבנון בשתי קדנציות נפרדות. עומר כראמי נולד ב־1934 בעיירה א-נורי שבצפון לבנון, בסמוך לטריפולי לעבד אל-חמיד כראמי, לימים ראש ממשלת לבנון. כראמי קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קהיר ב־1956. עומר כראמי נכנס לפוליטיקה ב-1987 בעקבות ההתנקשות באחיו רשיד כראמי שכיהן כראש ממשלת לבנון. כראמי מונה ב־1989 לשר החינוך של לבנון, וב-24 בדצמבר 1990, לאחר שסלים אל-חוס התפטר, מונה לראש ממשלת לבנון. ממשלתו הייתה הממשלה הראשונה בלבנון שהוקמה לאחר הסכם טאיף שנועד להביא לסיום מלחמת האזרחים בלבנון. ממשלת כראמי הצליחה להביא לפירוק מרבית המליציות הלבנוניות ולייצב את שלטון הממשלה על המדינה. במאי 1991 חתמה ממשלתו על חוזה ידידות מול סוריה. תמיכה זו עוררה ומעוררת ביקורת נגדו מצד לאומנים לבנונים, ובייחוד בקרב הנוצרים המרונים האנטי-סורים, הטוענים כלפיו כי שעבד את ריבונותה של לבנון להגמוניה הסורית. ב־13 במאי 1992 התפטר כראמי בעקבות נפילת הלירה הלבנונית והמחאה הציבורית החריפה שבאה לאחריה. כראמי נבחר לפרלמנט הלבנוני ב־1992, 1996 ו־2000 מטעם מחוז הבחירה טריפולי. כראמי הושבע שוב לתפקיד ראש ממשלת לבנון ב-21 באוקטובר 2004. לאחר רצח ראש הממשלה הקודם רפיק אל-חרירי ב-2005, האשימו חברי אופוזיציה את סוריה במעשה, ודרשו כי תסיג את כוחותיה ואת אנשי המודיעין שלה מתחומי לבנון – דרישה שנתקלה בהתנגדותו של כראמי הפרו-סורי. כמה ממנהיגי האופוזיצה אף האשימו את ממשלת כראמי במעורבות ברצח. למרות האיסור על הפגנות ציבוריות גברה המחאה הציבורית ברחובות לבנון, והאופוזיציה הודיעה על כוונתה להגיש הצעת אי-אמון בממשלתו של כראמי, דבר שאילץ אותו להגיש את התפטרותו ב-28 בפברואר 2005, ולהמשיך לכהן כראש ממשלת מעבר. עשרה ימים לאחר התפטרותו, ובעקבות הפגנות תמיכה בסוריה שנערכו בביירות, החזיר אותו הנשיא אמיל לחוד לתפקידו והטיל עליו להקים ממשלה חדשה. כראמי ניצל את ההזדמנות כדי לקרוא לכל המפלגות להצטרף לממשלת אחדות לאומית, אך מאמציו עלו בתוהו וב-13 באפריל נאלץ להגיש את התפטרותו פעם נוספת. כראמי לא נבחר לפרלמנט הלבנוני ב־2005 או 2009. כראמי נפטר ב־1 בינואר 2015. Rola el Husseini (15 באוקטובר 2012). Pax Syriana: Elite Politics in Postwar Lebanon. Syracuse University Press. p. 98. ISBN 978-0-8156-3304-4. {{cite book}}: (עזרה) Salem, Paul E. (22 בספטמבר 1994). "The wounded republic: Lebanon's struggle for recovery". Arab Studies Quarterly. נבדק ב-27 במרץ 2013. {{cite journal}}: (עזרה)
שדרת האמריקות 1251

בניין אקסון (באנגלית: Exxon Building) המכונה גם שדרת האמריקות מס' 1251 (באנגלית: 1251 Avenue of the Americas) על פי כתובתו של המבנה, הוא חלק ממרכז רוקפלר, המצוי על השדרה השישית. המבנה תוכנן בשנת 1963 על ידי חברת האדריכלים האריסון ואברמוביץ (Harrison and Abramovitz). למבנה שלושה חלקים - הגבוה בחלקי המבנה, המכונה "X", הושלם בשנת 1971 ולו 229 מטרים ו-54 קומות. הראשון מבין המגדלים שהוקם מכונה "Y" (בניין מקגרו היל) הושלם בשנת 1969, ולו 51 קומות. השלישי מביין המבניינים שהוקם מכונה "Z". לבניין זה 45 קומות. בניין אקסון הוא השני בגובהו מבנייני מרכז רוקפלר (הגבוה בבניינים הוא בניין GE). במבואת המבנה מצוי העתק של ציורו של פבלו פיקאסו שנוצר כתפאורה עבור הבלט "Mercure". יצירה זו, שנעשתה ברשותו של האמן, היא העתק של היצירה המוצגת במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז. גורדי שחקים בניו יורק מדיה וקבצים בנושא שדרת האמריקות 1251 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שדרת האמריקות 1251 (באנגלית)
אדמונד פלפס

אדמונד ס. פלפס (באנגלית: Edmund S. Phelps; נולד ב-26 ביולי 1933) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית. פלפס הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2006, על תרומתו בחקר היחס בין אינפלציה ואבטלה. במחקריו, אשר בוצעו ברובם בשנות ה-60, טען פלפס כי בניגוד לעקומת פיליפס, היחס בין אינפלציה לאבטלה אינו שלילי. פלפס ומילטון פרידמן הציגו תאוריה לפיה רק אם רמת האבטלה תרד מתחת לרמת האבטלה הטבעית, מונח בו הם השתמשו לראשונה, יחל היחס השלילי בין האבטלה לאינפלציה. פלפס עוד חקר כיצד אותו תהליך משפיע על מקבלי ההחלטות בטווח הקצר והארוך. פלפס קיבל את התואר הראשון מאמהרסט קולג' (Amherst College) ב-1955 ואת תואר הדוקטור מאוניברסיטת ייל בשנת 1959. פלפס החל את הקריירה האקדמית שלו בייל, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, ובשנת 1971 הצטרף לסגל אוניברסיטת קולומביה, בה הוא משמש כפרופסור מן המניין לכלכלה פוליטית מאז 1982. פלפס מכהן בתור מנהל המכון לקפיטליזם וחברה של אוניברסיטת קולומביה. בשנת 2001 אדמונד פלפס והיאן הן מאוניברסיטת סינגפור פרסמו בכנס על מקרו-כלכלה שנערך מטעם האוניברסיטאות הישראליות בן-גוריון ובר-אילן, מחקר הטוען כי הייסוף שיצר נגיד בנק ישראל דאז, דוד קליין, דווקא עזר לצמיחה, בניגוד לדעת רבים. ההסבר, לשיטתם, נעוץ בכך שכשיש ייסוף, הייבוא גדל. הגידול בייבוא מעודד את התחרות בשוק המקומי, מה שמוריד את המחירים ואת המרווחים של היצרנים המקומיים. ירידת המחירים מעודדת את הגדלת הביקוש אצל הצרכנים, המגיבים בהגדלת התפוקה – בגלל הביקוש של הצרכנים וגם כדי לשמור על הרווח הכולל שלהם. מדיה וקבצים בנושא אדמונד פלפס בוויקישיתוף אדמונד פלפס, באתר פרס נובל (באנגלית) אדמונד פלפס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אדמונד פלפס, באתר dblp אתר האינטרנט של אדמונד פלפס אדמונד פלפס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
AN-94

ה-AN-94 אבאקן (Abakan) הוא רובה סער רוסי מודרני. ראשי התיבות AN מייצגות ברוסית את המילים "אבטומאט ניקונובה" (הרובה האוטומטי של ניקונוב) מודל 1994, הוא נבחר על פני כלי נשק מתחרים רבים במבחנים מקיפים, כולל ה-AEK-971 שתוכנן בידי צוות שהונהג בידי בנו של מיכאיל קלשניקוב מתכנן ה-AK-47. ה-AN-94 תוכנן בידי מפעלי איז'אמאש (Izhmash) של רוסיה כתחליף ל-AK-74 המזדקן אשר נמצא כיום בשימוש בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. כיום ה-AN-94 מופץ ליחידות עילית, ליחידות משטרה מסוימות ולמשרד לביטחון פנים הרוסי. קוטרו של ה-AN-94 הוא אותו קוטר של האיי-קיי 74 (5.45X39 מ"מ), וגם הוא משתמש בבריח מסתובב כדי לנעול את הפעולה, כאן מסתיים הדמיון ביניהם. כדי לתאר את שיטת הפעולה של הרובה משתמשים ניקונוב ומהנדסיו במונח "תזוזת פעימה אחורה" (blowback shifted pulse), כאשר נושא הקליע מונע אחורה בכוחם של הגזים מהכדור וגלגלת מפעילה את מכשיר הזנת הכדורים. המנגנון הזה מאפשר קצב אש גבוה בהרבה מזה שהיה אפשרי בלעדיו. קצב האש הגבוה הזה (1,800 כדורים לדקה) מופעל בפרצים של שני כדורים. אלה הם שני הכדורים הראשונים במצב אוטומטי מלא, והכדורים הבאים נורים בקצב של 600 כדורים לדקה, דבר זה אפקטיבי ביותר נגד שכפ"צ מכיוון ששני הכדורים פוגעים באותה נקודה, מה שמאפשר כוח חדירה גדול ממה שקליע 5.45 מסורתי יכול לאפשר. מסיבה זו הוא מופעל על ידי יחידות נגד טרור מסוימות. הכוונת האחורית היא שיפור משמעותי לעומת הכוונת הסטנדרטית של ה-AK-47. מפצה סטייה הרבה יותר אפקטיבי ומשמיע פחות רעש מה-AK-47. ה-AN-94 יקר פי חמישה עד שישה לייצור מאשר ה-AK-74. המנגנונים הפנימיים של ה-AN-94 מסובכים מאוד ומאוד קשים לתחזוקה, לכן גם עולה יותר לאמן חיילים לטפל בו באפקטיביות. בנוסף לנשק ארגונומיה גרועה מאוד, כלומר שהוא לא-נוח ואינטואיטיבי למשתמש, בעיקר ידית האקדח הלא-נוחה ואת הקת המתקפלת שמכסה את ההדק (מה שהופך את הנשק לחסר תועלת כאשר זה מקופל). מדיה וקבצים בנושא AN-94 בוויקישיתוף
פן פלזה 1

פן פלזה 1 (באנגלית: One Penn Plaza) הוא גורד שחקים המצוי בניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית, בקרבת תחנת פנסילבניה, מערבית לשדרה השביעית, בין רחובות 33 ו-34 במנהטן. המבנה תוכנן על ידי קאהן וג'ייקובס והושלם בשנת 1972, גובהו 229 מטרים ולו 57 קומות. המבנה מדורג - ולו שלוש מדרגות - בקומה השביעית, הארבע עשרה והחמישים וחמש. המבנה בנוי פלדה ובטון ומחופה בזכוכית סולרית ואלומיניום שעבר אלגון. גורדי שחקים בניו יורק מדיה וקבצים בנושא פן פלזה 1 בוויקישיתוף