laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרודק

האם התכוונתם ל... גרודק (פודלסיה) – כפר בפרובינציית פודלסיה בצפון-מזרח פולין הורודוק (גרודק בפולנית) – עיר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה הרדוק (מחוז מינסק) (גרודק בפולנית) – כפר במחוז מינסק שבבלארוס
דרצ'ין

דרצ'ין (בבלארוסית: Дзярэчын, דזיארצ'ין; בפולנית: Dereczyn) הוא כפר במחוז גרודנו שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. דרצ'ין נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1537 קיבל זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך. במהלך המלחמה הצפונית הגדולה נפגע היישוב קשות, אך מאוחר יותר השתקם, ובשנת 1786 נבנה בו ארמון. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בתחומי האימפריה הרוסית, במחוז סלונים. בשנת 1921 נכלל היישוב בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בדרצ'ין כ-1,300 יהודים, כשני שלישים מהאוכלוסייה ביישוב. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציוניות, וכן של אגודת ישראל ושל הבונד, ופעלו בו בתי ספר מרשת תרבות ומרשת יבנה. עם כניסת הצבא האדום לכפר בספטמבר 1939, הגיעו אליו פליטים יהודים ממערב פולין. בתקופה הסובייטית נסגרו המוסדות היהודיים בכפר, ועסקים פרטיים בו הולאמו. ב-27 ביוני 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחיוב בביצוע עבודות כפייה. כמו כן, הוקם בכפר יודנרט, אשר נצטווה להעביר לגרמנים סכומי כופר ורכוש, וכן כוח אדם לעבודות הכפייה. בינואר 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו מגודר שהוקם בו, אליו הובאו יהודים נוספים מהסביבה, ומספר יושביו הגיע לכ-4,000 איש. בגטו שררו תנאי צפיפות קשים, רעב ומגפות, ובמרץ 1942 שולחו מאות צעירים ממנו למחנה עבודה בכפר פוז'וויצ'ה, ואלו נרצחו במאי ביער רודיצ'ין. לאחר שמספר ניצולים מהטבח הגיעו בחזרה לגטו, רצחו הגרמנים למעלה מ-250 יהודים בגטו, רובם נשים וילדים. ב-24 ביולי 1942 ביצעו הגרמנים, בסיוע שוטרים ליטאים ואוקראינים, אקציה בגטו, בה ירו לתוכו באופן אקראי. כ-2,500 הניצולים מהירי רוכזו, ונרצחו מחוץ לכפר. יתר יהודי הגטו הועברו לסלונים, ובתי הגטו נשרפו. לפני אקציה זו התארגנה בגטו קבוצה מחתרתית, אשר אספה נשק, והבריחה כ-200 עד 300 יהודים מהגטו ליערות, שם חלקם הצטרפו ליחידות פרטיזנים. מדיה וקבצים בנושא דרצ'ין בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת דרצ'ין, בספריית העיר ניו יורק דרצ'ין (Dereczyn), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דרצ'ין", באתר השטעטל הווירטואלי חיים לנסקי ועיירתו דרצ'ין, באתר עונג שבת "דרצ'ין", באתר JewishGen (באנגלית) מרטין דין (אנ'), דרצ'ין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1175–1177), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) דרצ'ין (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית
ולדמר הראשון, מלך דנמרק

ולדמר הראשון, מלך דנמרק (בדנית: Valdemar I, ידוע גם כולדמר הגדול, בדנית: Valdemar den Store; ‏ 14 בינואר 1131 – 12 במאי 1182) היה מלך דנמרק מ-1146 ועד למותו. ולדמר היה בנו של קנוט לאברד, נסיך דני אבירי ואהוד, שהיה בנו הבכור של אריק הראשון, מלך דנמרק. אביו של ולדמר נרצח על ידי מגנוס הראשון, ימים ספורים לפני לידתו כחלק ממלחמות ירושה. אמו, אינגבורג, בתם של מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב ושל כריסטינה, בתו של אינגה הזקן, מלך שוודיה, קראה לו על שם סבה, ולדימיר השני, נסיך קייב. כיורש לכתר, וכמי שעד מהרה רכש לו יריבים, הוא גודל בחצרו של אציל דני יחד עם בנו, אבסלון, שבעתיד יהיה יועצו הנאמן. ב-1146, כאשר מלאו לוולדמר 15 שנים, התפטר אריק השלישי, מלך דנמרק וכתוצאה מכך נמשכה מלחמת אזרחים, או ליתר דיוק, מלחמות הירושה. הטוענים לכתר היו: סוון השלישי, בנו של אריק השני; קנוט החמישי, בנו של מגנוס הראשון וולדמר עצמו. נחלתו של ולדמר כללה את שטחי יוטלנד ושלזוויג. שלב זה של מלחמת האזרחים ארך כעשר שנים. ב-1157 הסכימו שלושת המלכים לחלק את הארץ ביניהם. סוון אירח משתה שלום, בו הוא תכנן לרצוח את יריביו. קנוט נהרג, אך ולדמר הצליח להימלט ליוטלנד יחד עם אבסלון. סוון הוציא עד מהרה פלישה והובס על ידי ולדמר בקרב הערבה האפורה. הוא נהרג במהלך הקרב, ככל הנראה על ידי קבוצת איכרים שחסמו את דרכו במנוסתו משדה הקרב. ולדמר שהיה ליחידי מבין שלושת היריבים ששרד, היה למלך היחיד של דנמרק. כך הסתיימו מלחמות הירושה שנמשכו 26 שנים. ב-1158 נבחר אבסלון להיות הבישוף של רוסקילדה וב-1177 מונה לארכיבישוף של לונד. ביוזמתו הכריז ולדמר מלחמה על הונדים, שפלשו לחופי דנמרק. הם יישבו את פומרניה ואת האי ריגן שבים הבלטי. ב-1168 כבשו הדנים את בירתם של הוונדים, ארקונה, והונדים הסכימו להמיר את דתם לנצרות ולהיות נתונים למרות הדנים. השפעתם של הדנים חדרה לפומרניה. ולדמר חיזק את גבולותיה של דנמרק: מדרום בנה חומה, וכן בנה כמה מבצרים לחופי הממלכה. אבסלון השתתף במאמץ זה ובנה את המבצר שממנו התפתחה קופנהגן. ב-1170 הצליח ולדמר להכתיר את בנו קנוט השישי בן השבע למלך שותף וכך להבטיח מעבר חלק של המלוכה. תקופת מלכותו של ולדמר עמדה בסימן עליית כוחה של דנמרק שהגיעה לשיאה תחת מלכותו של בנו השני, ולדמר השני. ולדמר נשא לאישה את סופיה ממינסק, אחותו למחצה של קנוט החמישי ובתה של ריצ'זה מפולין, אלמנתו של מלך שוודיה. הם הביאו לעולם את הצאצאים: סופיה – נישאה לזיגפריד השלישי, רוזן ויימר-ארלמונדה. קנוט השישי, מלך דנמרק. מריה – נזירה ברוסקילדה. מרגרטה – נזירה ברוסקילדה. ולדמר השני, מלך דנמרק. אינגבורג – נישאה לפיליפ השני, מלך צרפת. הלנה – נישאה לוילהלם, הלורד של לינבורג. ריצ'זה – נישאה לאריק העשירי, מלך שוודיה. מיחסיו עם פילגשו טובה נולד בנו הבלתי חוקי, כריסטופר, דוכס יוטלנד. מדיה וקבצים בנושא ולדמר הראשון, מלך דנמרק בוויקישיתוף ולדמר הראשון, מלך דנמרק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) King Valdemar den Store (the Great), www.danmarkskonger.dk (אורכב 21.10.2015 בארכיון Wayback Machine) biography/Waldemar-I ולדמר הראשון, מלך דנמרק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ניקולס ניקלבי (סרט, 2001)

ניקולס ניקלבי (השם המלא באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא סרט טלוויזיה בריטי ששודר בבכורה בערוץ 4 בשנת 2001, וביים סטיבן ויטאקר על פי הרומן באותו שם משנת 1839 מאת צ'ארלס דיקנס. ג'יימס ד'ארסי - ניקולס ניקלבי סופיה מיילס - קייט ניקלבי דיאנה קנט - גברת ניקלבי צ'ארלס דאנס - ראלף ניקלבי ג'ורג' איניס - ניומן נוגס לי אינגלבי - סמייק דונלד סאמפטר - מר ברוקר גרגור פישר - ווקפורד סקווירס פאם פריס - גברת סקווירס דבי צ'ייזן - פאני סקווירס כריס רובאק - ווקפורד סקווירס הבן האנה סטורי - טילדה פרייס טום אליס - ג'ון ברודי ברוויק קיילר - מר סנולי אביגיל מק'קרן - מיס לה קריווי טום הולנדר - אלפרד מנטאליני מריאן מק'לכלין - מאדאם מנטאליני רוזלינד מארץ' - מיס נאג דומיניק וסט - סר מלבורי הוק רודריק קולבר - לורד וריסופט מלקולם טיירני - וינסנט קראמלס ז'קלין טונג - גברת קראמלס רות צ'פמן - נינטה קראמלס ריצ'רד כץ - מר לנוויל ג'ונתן קוי - צ'ארלס צ'יריבל סיימון אנדרוז - נד צ'יריבל ג'יי ג'יי פילד - פרנק צ'יריבל פרנק מילס - ארתור גרייד ליז סמית' - פג סליידסקיו קתרין הולם - מדליין בריי פיליפ בונד - מר וולטר בריי טום הידלסטון - לורד ג'ון דאלימור - כומר ג'ון הופקינס – לורד ברברה קיד מעצבת התלבושות זכתה בשנת 2001 בפרס האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה וב-2002 זכתה בפרס "Royal Television Society" על עבודתה בסרט. "ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ניקולס ניקלבי", באתר AllMovie (באנגלית) "ניקולס ניקלבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודל מערכת השמש בשוודיה

מודל מערכת השמש בשוודיה   צדק שבתאי אורנוס שביט היילי נפטון פלוטו וכארון איקסיון שביט סוויפט-טאטל אריס סדנה Termination Shock השמש, חמה, נוגה, ארץ, ארוס, Saltis, מאדים מודל מערכת השמש בשוודיה הוא המודל הגדול ביותר בקנה מידה אמיתי של מערכת השמש, והוא פרוש לאורכה של שוודיה באופן הממחיש את ממדיהם האמיתיים של כוכבי הלכת וגרמי השמים ואת המרחקים ביניהם. השמש מיוצגת במודל על ידי אריקסון גלוב, היכל הספורט הלאומי של שוודיה, הממוקם בסטוקהולם. ארבעת כוכבי הלכת הפנימיים (כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים) ממוקמים אף הם בסטוקהולם, אך כוכבי הלכת החיצוניים (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון) וכן גרמי שמים אחרים המהווים חלק ממערכת השמש, פרושים צפונית לסטוקהולם, בערים שונות לאורך חופו של הים הבלטי. קנה המידה של המודל הוא 1 ל-20 מיליון. גרמי השמים המיוצגים במודל כוללים את השמש, כוכבי הלכת (ובחלק מהמקרים הירחים שלהם), כוכבי הלכת הננסיים וסוגים שונים של גופים אחרים, כגון שביטים, אסטרואידים וגופים טרנס-נפטוניים. רכיביו השונים של המודל עוצבו ומוקמו במרוצת הזמן על ידי אמנים שונים. כיוון שמערכת השמש כוללת גרמי שמים קטנים רבים מאוד, המודל ממשיך להתרחב ככל שנוספים אליו דגמים של גופים שמימיים אחרים. השמש מיוצגת במודל על ידי "אריקסון גלוב", המבנה הכיפתי השני בגודלו בעולם, שקוטרו 110 מטרים. על מנת להתאים לקנה המידה שנבחר, המבנה מייצג את השמש וכן את העטרה שלה. מדיה וקבצים בנושא מודל מערכת השמש בשוודיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט של המודל (באנגלית) "Tours of Model Solar Systems" - אודות ביקור סטודנטים אמריקאים במספר מאתרי המודל בשנת 2000. אסטרואיד מחגורת האסטרואידים, שהתגלה בשנת 2000 בסטוקהולם על ידי אסטרונום שוודי. אסטרואיד קרוב ארץ מקבוצת אסטרואידי אפולו. מיוצג על ידי נקודה המשורטטת על גבי תבליט של מערכת השמש. מיקום זה מייצג את מרחקו המרבי של השביט מהשמש. במקום מוצגים ארבעה דגמים שונים של השביט - שלושה המבוססים על ציורי ילדים, ואחד נוסף המציג את השביט כקרן לייזר העוברת דרך לבנת זכוכית. גוף טרנס-נפטוני מסוג פלוטינו, בעל תכונות של כוכב לכת ננסי. שביט-האב של מטר המטאורים המכונה הפרסאידים. גבול האזור בו רוח השמש נעה במהירות על קולית, במרחק של כ-94 שנות אור מהשמש.
דוברובנה

דוברובנה (בבלארוסית: Дуброўна; ברוסית: Дубро́вно, דוברובנו; בפולנית: Dubrowna) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, על גדת נהר דניפר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון של דוברובנה הוא משנת 1514. במהלך המלחמה הצפונית הגדולה נחרב היישוב כתוצאה מפשיטת הקוזקים, אך השתקם לאחר מכן, ובשנת 1732 ניתן היתר לקיים בו ירידים שנתיים. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית. בשנת 1925 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בתחילת המאה ה-20 נמנו בדוברובנה כ-4,300 יהודים, רוב תושביה. בעיירה פעל בית חרושת יהודי לאריגה, שהטליתות שייצר נמכרו ברחבי האימפריה הרוסית אותו ניהל רבי נחמיה גינזבורג. ערב מלחמת העולם השנייה עמד מספר יהודי העיירה על כ-2,100. העיירה נכבשה בידי הגרמנים ב-16 ביולי 1941, ועל יהודיה הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד. כעבור זמן מה רוכזו יהודי העיירה בגטו, בו נרצחו כ-200 יהודים. בדצמבר 1941 נערכה בגטו אקציה, בה נלקחו כ-1,500 מיושביו אל בית העלמין היהודי בעיירה, ונרצחו בסמוך לו. בפברואר 1942 נרצחו כ-300 בעלי המקצוע היהודים שהושארו בגטו ובני משפחותיהם. מדיה וקבצים בנושא דוברובנה בוויקישיתוף דוברובנו (Dubrovno), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דוברובנה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) דניאל רומנובסקי (אנ'), דוברובנו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1668–1669), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) דוברובנו (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית
פאש

האם התכוונתם ל... יוהאן פרידריך פאש – מלחין גרמני קרל פרידריך כריסטיאן פאש – מלחין וצ'מבליסט גרמני מדד פאש – סוג של מדד מחירים פותי – עיר בגאורגיה שנקראה בעבר פאש פאס פאשה (פירושונים)
ריאו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריאו (Reo) - כינוי בצה"ל לסדרת משאיות צבאיות מקומות באינדונזיה (Riau): ארכיפלג ריאו – ארכיפלג מדרום לסינגפור ולחצי האי המלאי, ממזרח לסומטרה ובכניסה הדרומית למצר מלאקה; מהווה חלק ממחוז איי ריאו (לחצו לצפייה במפת מיקום, ובמיקומה בתוך המחוז של איי ריאו – הארכיפלג מסומן בעיגול אדום ואילו המחוז בירוק ) מצר ריאו – מצר ים בארכיפלג ריאו איי ריאו – אחד מ-34 המחוזות של אינדונזיה; הוקם ב-2004 אחרי שפוצל ממחוז ריאו; שוכן בים סין הדרומי, בין חצי האי המלאי לבין בורנאו ומדרום לחצי האי המלאי, כולל איי לינגגה (לחצו לצפייה במפה ) ריאו (מחוז) – אחד מ-34 המחוזות של אינדונזיה; הוקם ב-1957 וממוקם במרכזו של החוף המזרחי של סומטרה, לאורך מצר מלאקה (לחצו לצפייה במפה ) היסטוריה: סולטנות ריאו-לינגגה (Kesultanan Riau-Lingga) – סולטנות מלאית שהתקיימה בשנים 1911-1824 בחסות הולנדית בשטחי מחוז איי ריאו דהיום (לחצו לצפייה במפה ) ריו
בן שמחון

בן שמחון הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... גבריאל בן-שמחון – סופר, מחזאי ופרופסור אמריטוס בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. מירי בן-שמחון – משוררת ישראלית רפאל בן שמחון – פולקלוריסט ישראלי, עורך וקריין רדיו שאול בן שמחון – פוליטיקאי ופעיל חברתי ישראלי שמחון
שלמה ברויאר

האם התכוונתם ל... שלמה זלמן ברויאר – רב גרמני ממוצא הונגרי; רבה של פאפא ורבה החרדי של פרנקפורט שלמה ברויאר (משגיח) – איש תנועת המוסר, משגיח ישיבת בית מתתיהו. נינו של רבי שלמה ברויאר שלמה ברויאר (מתמטיקאי) – פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב
וייסבלום

וייסבלום הוא שם משפחה ביידיש, שפירושו פריחה לבנה. האם התכוונתם ל... אורי וייסבלום – איש מוסר חרדי, משגיח ישיבת נחלת הלויים בחיפה אלימלך וייסבלום מליז'נסק – דמות מרכזית בדור השלישי של תנועת החסידות, מחבר "נועם אלימלך" אלימלך וייסבלום (רודניק) – אדמו"ר חסידי, נינו של רבי אלימלך מליז'נסק אליעזר ליפא וייסבלום – אדמו"ר חסידי, בנו של רבי אלימלך מליז'נסק אלעזר וייסבלום (ליז'נסק) – צדיק חסידי, בנו של רבי אלימלך מליז'נסק אלעזר ויסבלום (רישא) – אדמו"ר חסידי, בנו של רבי אלימלך מרודניק חיים נפתלי ויסבלום – רב ישראלי, רבו של מושב שדה יעקב ורבה של נוה שאנן בחיפה. אחיו של הרב אורי וייסבלום
נחום אויסלנדר

נחום אויסלנדר (ברוסית: Нау́м Евсе́евич Ойсле́ндер; ‏ 1893 חודורקובו – 1962 מוסקבה) היה משורר יידי ומבקר ספרות. אויסלנדר נולד ב-1893 בכפר חודורקוב בפלך קייב. הוא נולד למשפחה של סוחרי עצים, בין 1906–1911 למד בגימנסיות של אודסה וקייב. למד רפואה באוניברסיטאות של ברלין וקייב, לאחר סיום הלימודים הוא גויס לצבא האדום, שם שירת בתור רופא צבאי בין 1919–1922. החל לפרסם את שיריו ועבודות בקורת ספרותית ב-1917 בכתבי עת ועיתונים יידיים, כגון: נייע צייט ודער עמעס. בתקופת שרותו הוא פרסם מאמרים וסיפורים קצרים בעיתונות של הצבא האדום. בשנת 1921 הוא יסד וערך יחד עם יצחק נוסינוב ודוד הופשטיין את סדרת ספרי שירה ליריק, במסגרתה יצאו לאור 10 ספרים. בין 1922–1925 הוא היה עורך של מאסף ספרותי "שטראל" (קרן אור). היה ראש אגף לספרות יידיש באקדמיה הבלארוסית למדעים במינסק בין השנים 1925 - 1926, בין 1926 - 1931 עבד במכון לתרבות יהודית בקייב. הוא לימד באוניברסיטאות של מינסק וקייב וערך את אוסף עבודותיו של שלום עליכם שיצא לאור בחרקוב. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בוועידה ההיסטורית של הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי. לאחר המלחמה הוא עסק בחקר הספרות, התרבות והפולקלור היהודי בברית המועצות במסגרת הוועידה ההיסטורית בקייב עד סגירתה ב-1948. עד 1961 הוא עסק בעבודות מזדמנות, ב-1961 הוא החל לעבוד בכתב העת היידי סאוועטיש היימלאנד, שם עבד עד יום מותו שנתיים לאחר מכן. נחום אויסלנדר, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) מיכאיל קרוטיקוב, נחום אויסלנדר, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) זלמן רייזן, אויסלענדער, נחום בלעקסיקאָן פון דער ייִדישער ליטעראַטור, פּרעסע און פילאָלאָגיע, עמ' 51, (ביידיש) נחום אויסלענדער, דף שער בספרייה הלאומית
דונילוביצ'ה

דונילוביצ'ה (בבלארוסית: Дуні́лавічы, דונליביצ'י; בפולנית: Duniłowicze; ביידיש: דונילאוויטש) הוא כפר במחוז ויטבסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון לדונילוביצ'ה הוא משנת 1473. במהלך המאה ה-17 הוקמו בכפר כנסייה ומנזר. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכלל במחוז וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1941, תחת השלטון הסובייטי, קיבל היישוב מעמד עירוני, אך בשנת 1954 הושב למעמד כפרי. בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-700 יהודים, קרוב למחצית תושביו. בכפר פעלו מוסדות דת ותרבות יהודיים, וכן תנועות נוער ציוניות. בספטמבר 1939 הועבר הכפר לשליטה סובייטית, ובתקופה זו נסגרו בו המוסדות היהודיים, ועסקים פרטיים במקום הולאמו. ב-4 ביולי 1941 נכנסו לכפר הגרמנים, ותוך מספר הטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, הוקם בכפר יודנרט, בראשות ישעינו פרידמן, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה. ב-6 בינואר 1942 רוכזו כ-900 יהודי הכפר בגטו שהוקם בסמטה מוזנחת בו, בו הועסקו בתנאי רעב. בקיץ 1942 הגיעו לגטו פליטים יהודים מיישובי הסביבה. בלילה של ה-21 בנובמבר 1942 נכנסו לגטו אנשי איינזצגרופן ושוטרים פולנים ובלארוסים, והחלו לירות על בתי הגטו, ולהצית אותם. יהודים שנתפסו מסתתרים בגטו, או שניסו להימלט ממנו, נורו במקום. כ-800 היהודים הנותרים הובלו לאורווה גדולה בסמוך לכפר, ושם נורו כולם. מהיהודים שהצליחו להימלט מהכפר היו שהצטרפו ליחידות פרטיזנים. מדיה וקבצים בנושא דונילוביצ'ה בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת דונילוביצ'ה, בספריית העיר ניו יורק דונילוביצ'ה (Duniłowicze), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דונילוביצ'ה", באתר השטעטל הווירטואלי "דונילוביצ'ה", באתר JewishGen (באנגלית) מוניקה טומקייביץ', דונילוביצ'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1183–1184), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1971 בספורט

ערך מורחב – 1971 בג'ירו ד'איטליה מנצח גוסטה פטרסון (שוודיה שוודיה) בטור דה פראנס מנצח אדי מרקס (בלגיה בלגיה) בוואלטה אספניה מנצח פרדינאנד בקרה (בלגיה בלגיה) באליפות העולם מנצח אדי מרקס (בלגיה בלגיה) אליפות אירופה השישית באתלטיקה נערכה בהלסינקי פינלנד. האתלטים המזרח גרמנים (גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית) זכו במירב המדליות. ערכים מורחבים – אליפות צרפת הפתוחה 1971, אליפות וימבלדון 1971 אליפות אוסטרליה הפתוחה - מרגרט קורט (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה - איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות וימבלדון - איבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות ארצות הברית הפתוחה - בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות אוסטרליה הפתוחה - קן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה - יאן קודש (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) אליפות וימבלדון - ג'ון ניוקומב (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות ארצות הברית הפתוחה - סטן סמית' (ארצות הברית ארצות הברית) ערך מורחב – גביע דייוויס 1971 נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית מנצחת בטורניר גמר גביע דייוויס את רומניה בתוצאה 2:3. נסיונל זוכה בתואר, לאחר ניצחון על פנאתינאיקוס 3-2 במפגש הכפול. אייאקס אמסטרדם זוכה בתואר. צ'לסי זוכה בתואר, לאחר ניצחון על ריאל מדריד בתוצאה 1-2 במשחק חוזר. לידס יונייטד זוכה בתואר, לאחר ניצחון על יובנטוס 3-3 במפגש הכפול (יתרון שער חוץ). נסיונל זוכה בתואר, לאחר ניצחון על אסטודיאנטס לה פלאטה 1-3 במפגש של 3 משחקים. קרוס אסול זוכה בתואר בפעם השלישית ברציפות. יוהאן קרויף (הולנד הולנד) זכה בתואר. אינטר מילאנו זוכה באליפות. טורינו זוכה בגביע. ארסנל זוכה באליפות. ארסנל זוכה בגביע. אינדפנדיינטה זוכה באליפות המטרופוליטנו. רוסאריו סנטראל זוכה באליפות הנסיונל בפעם הראשונה בתולדותיה. אתלטיקו מיניירו זוכה באליפות. בורוסיה מנשנגלדבך זוכה באליפות. באיירן מינכן זוכה בגביע. ערך מורחב – עונת 1970/1971 בליגה הלאומית מכבי נתניה זוכה באליפות. הכח עמידר רמת גן זוכה בגביע המדינה. ולנסיה זוכה באליפות. ברצלונה זוכה בגביע דל גנרליסימו. נבחרת ברית המועצות (ברית המועצות) זוכה באליפות. ברזיל (ברזיל) זכתה באליפות ואורוגוואי (אורוגוואי) זכתה במקום השני. צסק"א מוסקבה (ברית המועצות ברית המועצות) זוכה באליפות אולימפיה מילאנו (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) מנצחת את ספרטק סנקט פטרבורג (ברית המועצות ברית המועצות) בסיכום שני משחקים. ליגת העל האיטלקית בכדורסל - פלקנסטרו וארזה זוכה באליפות. מילווקי באקס ניצחה ב-NBA (ראה עונת 1970/1971 ב-NBA). אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים - צסק"א מוסקבה זוכה בתואר. הליגה היוגוסלבית בכדורסל - ק.ק ספליט זוכה באליפות. אליפות ישראל בכדורסל - מכבי תל אביב זוכה באליפות. גביע המדינה בכדורסל - מכבי תל אביב זכתה בתחרות. ליגת העל הספרדית בכדורסל - ריאל מדריד זוכה באליפות. באליפות פורמולה 1 שכללה 11 מרוצים מנצח ג'קי סטיוארט (בריטניה) במכונית מתוצרת Tyrrell-Ford. בסופרבול החמישי זכתה בולטימור קולטס בניצחון 13-16 על דאלאס קאובויס. מדיה וקבצים בנושא 1971 בספורט בוויקישיתוף
מאמר על המתודה

מאמר על המתודה (בצרפתית: Discours de la méthode) הוא חיבור פילוסופי ואוטוביוגרפי מאת הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, שראה אור בשנת 1637. שמו המלא הוא מאמר על המתודה: כיצד להדריך נכונה את התבונה ולבקש את האמת במדעים. המאמר ידוע אולי יותר מכל בתור מקורו של הציטוט "אני חושב, משמע אני קיים" (בצרפתית: "Je pense, donc je suis") שמופיע בחלקו הרביעי. תרגומו הלטיני של המשפט (Cogito ergo sum) מופיע בספר המאוחר יותר - "עקרונות הפילוסופיה". המאמר על המתודה הוא מהחיבורים המשפיעים ביותר בפילוסופיה המודרנית, ויש לו חשיבות רבה בהתפתחות מדעי הטבע, הן מתוך חדדו את הרציונליזם ומושגי ה"סובייקט" הצופה בעולם, וגם מתוך קידומו את המתודולוגיה הפוזיטיביסטית שתשמש רבות במדע המודרני. בחיבור דקארט מתמודד עם בעיית הספקנות, שנידונה בעבר גם על ידי סקסטוס אמפיריקוס, אל-ע'זאלי, ומישל דה מונטן. דקארט ניסח את הבעיה כך שהיא מסבירה אמת שהוא מוצא כבלתי ניתנת לסתירה. קו הטיעונים שלו מתחיל בהטלת ספק בכל כדי לראות את העולם מנקודת מבט רציונלית שאינה נזקקת להנחות ולדעות קדומות. הספר פורסם במקור בליידן שבהולנד, בצרפתית, מעשה חריג לזמנו של דקארט. לאחר מכן תורגם ללטינית ובשנת 1656 יצא לאור באמסטרדם. הספר היה אמור לשמש הקדמה לשלושת החיבורים אופטיקה, מטאורולוגיה, וגאומטריה. החיבור תורגם לעברית על ידי עירן דורפמן, ויצא לאור בשנת 2008 בהוצאת כרמל. תרגום נוסף, מאת יהושע קנז, יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת ידיעות ספרים - ספרי עליית הגג. מדיה וקבצים בנושא מאמר על המתודה בוויקישיתוף מאמר על המתודה, באתר OCLC (באנגלית) נעה ברק, מדריך בן אל-מוות, באתר nrg‏, 23 במרץ 2008 מאמר על המתודה, באתר ספרי עליית הגג
דוסיאט

דוסיאט (בליטאית: ‏Dusetos‏Ⓘ‏, דוסטוס, בפולנית: Dusiaty, דוסיאטי; ביידיש: דוסיאַט) היא עיירה במחוז אוטנה שבליטא, כ-30 ק"מ מערבית לזרסאי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. השם "דוסיאט" מתועד מהמאה ה-13. בשנת 1686 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בעיירה, השוכנת על גדת אגם סראטי (Sartai), הוקם פארק. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-700 יהודים, רוב תושביה, ופעלו בה חוגים ציוניים ובית ספר עברית מרשת תרבות. בתקופה הסובייטית נסגרו המוסדות היהודיים בעיירה, והולאמו בה עסקים פרטיים. עם פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לעיירה לאומנים ליטאים, וביצעו ביהודיה מעשי שוד ורצח. עם כניסת הגרמנים לעיירה, ריכזו את יהודיה בגטו קטן, אליו נכנסו מעת לעת השומרים הליטאים, והתעללו ביושביו. ב-26 באוגוסט 1941 הוצעדו כל יושבי הגטו ליער דגוצ'יאי (Deugučiai), ונרצחו שם בסמוך לכפר סוויצ'יונאי (Savičiunai) עם יהודים נוספים מסביבה. מדיה וקבצים בנושא דוסיאט בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת דוסיאט, בספריית העיר ניו יורק דוסיאט (Dusetos/Dusetai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דוסיאט", באתר JewishGen (באנגלית) סמואל פישמן ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), דוסטוס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1051), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) דוסיאט (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
ז'ייז'מריאי

ז'ייז'מריאי (בליטאית: Žiežmariai; ביידיש: זשעזשמער) היא עיר קטנה במחוז קישיאדוריס ליטא הנמצאת כ-6 קילומטרים מדרום לעיר קישיאדוריס. אוכלוסייתה נאמדה בשנת 2013 ב-3,514 תושבים. בעיר התקיימה קהילה יהודית מאז המאה השש עשרה לפחות, אחת העתיקות בליטא, וכיהנו בה מספר רבנים חשובים, בהם הרב מרדכי אליאשברג. בעיר נמצא עדיין בית כנסת מסגנון ארכיטקטוני ייחודי לליטא ולפולין בשם "בתי כנסת עציים" (אנ'). בשנת 1940, ערב סיפוחה של ליטא לברית המועצות, 200 המשפחות היהודיות בעיר היו כמעט 50 אחוז מכלל האוכלוסייה. רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר, ממלאכת יד, ממפעלים קטנים ומחקלאות. בעקבות סיפוחה של ליטא לברית המועצות, כל העסקים הפרטיים בז'ייז'מריאי הולאמו (מדובר במידה רבה על עסקים בבעלות יהודית). בית הספר העברי נסגר ופעילות ציונית נאסרה. הצבא הגרמני כבש את ז'ייז'מריאי ב-24 ביוני 1941. לאומנים מקומיים השתלטו על העיר ופתחו במתקפה על תושביה היהודיים. הם בזזו את רכושם של היהודים ורצחו כמה גברים. ב-27-28 באוגוסט 1941, איינזצקומנדו 3a, בפיקודו של קארל יגר, ומשטרת העזר הליטאית רצחו את יהודי העיר עם יהודים משתי ערים שכנות. נשים יהודיות וילדים שנותרו בעיר נרצחו ב-29 באוגוסט 1941. הצבא האדום שחרר את העיר בקיץ 1944. בקיץ 1942 הקימו הגרמנים במקום מחנה עבודה שהועסקו בו יהודים שהגיעו מגטאות קטנים במחוז וילנה. הם הועסקו בבניית כביש בין וילנה וקובנה. ביולי 1943 הצליחה מועצת הזקנים בגטו קובנה להעביר לשם 700 מיהודי המחנה ובכך לעכב את השמדתם. הרב שמעון זרחי - רבן של יאקובשטאדט שבקורלנד וטבריג שבליטא, נולד בעיר בשנת ה'תקמ"ח הרב אברהם אבלי קרניץ - רבן של מספר ערים בליטא, נולד בעיר בשנת ה'תקפ"ט מדיה וקבצים בנושא ז'ייז'מריאי בוויקישיתוף "ז'ייז'מריאי", באתר JewishGen (באנגלית) ז'ייז'מריאי במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, ז'ייז'מריאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1156–1157), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ז'זמר (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית PRESERVED WOODEN SYNAGOGUES IN LITHUANIA, Center for Jewish Art, באתר האוניברסיטה העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טראז

טראז (בקזחית: ‏Taraz/Тараз‏Ⓘ‏, בתקופה הסובייטית נקראה ג'אמבּוּל, ברוסית: Джамбул) היא בירת מחוז ז'אמבול בדרום קזחסטן. העיר ממוקמת על גדות נהר טלס (אנ') בגובה 610 מטרים מעל פני הים כ-450 ק"מ דרום-מערבית לאלמטי ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן. האזכור הראשון של היישוב (מתוך מקורות יווניים) מתייחס ל-568 בשם טולוסה. טולוסה הייתה אחת הנקודות הצפוניות של דרך המשי. בין המאה ה-13 וה-15 הייתה העיר חלק מחאנות צ'אגאטאי, ואילו בין 1465 ל-1718 הייתה חלק מחאנות קזח. ב-1864 העיר נכבשה על ידי האימפריה הרוסית. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 427,356 בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר השישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, אסטנה, שימקנט, אקטובה וקראגנדי). לפי מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897 התגוררו בעיר 11,722 תושבים (6,940 גברים ו-4,782 נשים). ההרכב הלאומי של אוכלוסיית העיר באותה שנה: ארצות הברית פרזנו, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית הרפובליקה העממית של סין שיאן, שאאנשי, הרפובליקה העממית של סין איטליה טרוויזו, ונטו, איטליה מונגוליה חובד, מונגוליה הונגריה קצ'קמט, הונגריה רוסיה צ'ליאבינסק, צ'ליאבינסק, רוסיה אוזבקיסטן סמרקנד, סמרקנד, אוזבקיסטן קירגיזסטן טלס, קירגיזסטן קירגיזסטן אוש, קירגיזסטן מדיה וקבצים בנושא טראז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טראז place/Taraz-ancient-city-Kazakhstan טראז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897