קונאקרי

קונאקרי (בצרפתית: Conakry) היא בירת גינאה. בעיר מתגוררים 1,660,973 תושבים, נכון ל-2014. קונאקרי היא עיר נמל השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי. העיר נחשבת לעיר הבירה הגשומה ביותר בעולם עם כ-4800 מ"מ בממוצע בשנה (לשם השוואה: כמות הגשמים הממוצעת בתל אביב היא 510 מ"מ). העיר נוסדה בשנת 1887 לאחר שבריטניה החכירה את האזור לצרפת. בזמן ייסוד העיר, התקיימו שני כפרים קטנים בסביבה, שבהם גרו כ-500 תושבים. בשנת 1904 הפכה העיר לבירת גינאה הצרפתית. באותה השנה החלה לפעול רכבת, אשר פיתחו את הסחר והביאו שגשוג לעיר. בשנת 1904 הפכה קונאקרי לבירת גיאנה הצרפתית ושגשגה כנמל הייצוא, במיוחד לאחר שנפתחו מסילות הרכבת לקנקאן, שאפשרו ייצוא של אגוזי אדמה בקנה מידה גדול. בעשורים שאחרי העצמאות עלתה אוכלוסיית קונקרי מ-50,000 תושבים ב-1958 ל-600,000 ב-1980 ליותר ממיליון וחצי תושבים כיום. שטח הקרקע הקטן שלה והבידוד היחסי מהיבשת היו יתרון לשלטון הקולוניאלי, אך הפכו לנטל מאז קבלת העצמאות.  בשנת 1970 החל להתפתח קונפליקט בגינאה הפורטוגזית השכנה (כיום גינאה ביסאו), בין הכוחות הפורטוגליים לבין מפלגת PAIGC. כחלק מקונפליקט זה פתחו הפורטוגלים, במבצע ים ירוק, שבמסגרתו יותר מ-350 חיילים תקפו את קונאקרי במטרה לפגוע בבסיסי PAIGC, לשחרר שבויים הפורטוגלים ולהפיל את הממשלה. הכוחות נסוגו לאחר ששחררו שבויים, אך שאר המטרות לא הישגו. מחנה בוירו, מחנה ריכוז בתקופת שלטונו של סקו טורה, נמצא בקונקרי. לפי ארגוני זכויות אדם, 157 בני אדם נהרגו במהלך הפגנת גינאה בשנת 2009, כאשר החונטה הצבאית פתחה באש לעבר עשרות אלפי מפגינים בעיר ב-28 בספטמבר 2009.  קונאקרי היא עיר מיוחדת עם אזור אחד וממשלת מחוז. השלטון המקומי של העיר חולק בשנת 1991 בין חמש קהילות עירוניות, אשר בראשותן ראש עיר. מהקצה בדרום מערב, אלה הם הקהילות: קאלום - מרכז העיר. דיקסין - הרובע בו שוכנות אוניברסיטת קונאקרי והשגרירויות הזרות. ראטומה - רובע מועדוני הלילה. מאטאם מאטוטו - בו שוכן שדה התעופה הבינלאומי קונאקרי. חמשת הרבעים העירוניים הללו מרכיבים את אזור העיר קונאקרי, אחד משמונה אזורי גינאה, שבראשה עומד מושל. על פי ההערכות, כ- 2 מיליון תושבים, היא העיר הגדולה בגינאה, המהווה כמעט רבע מאוכלוסיית המדינה והופכת אותה לגדול פי ארבעה מיריבתה הקרובה ביותר, קנקאן. קונאקרי היא העיר הגדולה בגינאה ומהווה מרכז אדמיניסטרטיבי וכלכלי של המדינה. כלכלת העיר מתבססת על הנמל ועל ייצוא אלומיניום ובננות. חשמל תקופתי וניתוק מים היו נטל יומיומי על תושבי קונקרי מאז תחילת 2002. הממשלה ואנשי כוח החשמל מאשימים את הבצורת של פברואר 2001 על כישלון אספקת החשמל לבירה, וכישלון של מכונות ההזדקנות להמשך של המשבר. מבקרי הממשלה מצביעים על ניהול לא נכון, שחיתות ונסיגה של השותף הצרפתי של חברת החשמל בתחילת 2002. נכון לשנת 2007, לרוב העיר אין תאורה התנועה בשעות הלילה. כעס התושבים על מחסור קונאקרי היה מעורב עם מחאה נגד הממשלה, שביתות, אלימות נגד שלטון הנשיא לנסנה קונטה ואת ראשי ממשלה סלואו דלו דילו ו יוג 'ינה קמרה, אשר מונה לתפקיד לאחר ההתפטרות של ראש הממשלה פרנסואה לונסני באפריל 2004. האלימות הגיעה לשיאה בינואר-פברואר 2007 בשביתה כללית, שבה ראו למעלה ממאה מקרי מוות כאשר הצבא התעמת עם מפגינים. בעיר נמצא המוזיאון הלאומי של גינאה, המסגד הגדול של קונאקרי, גנים בוטניים ידועים והפרלמנט של גינאה. בעיר נמצאת אוניברסיטת קונאקרי והמכון הפוליטכני של קונאקרי. לפי שיטת קפן לסיווג אקלים, לקונאקרי אקלים מונסון טרופי. קונאקרי כוללת עונה רטובה ועונה יבשה. כמו חלק נכבד מהמדינות במערב אפריקה, העונה היבשה של קונאקרי מושפעת מהיובש של הרוח בין דצמבר לאפריל. כתוצאה מכך,כמות המשקעים בעיר בחודשים אלה מועטה יחסית. שלא כמו הרבה מדינות במערב אפריקה, בעונה הרטובה, קונאקרי חווה כמות יוצאת דופן של משקעים, עם ממוצעים של יותר מ 1,100 מ"מ בחודשים יולי ואוגוסט. כתוצאה מכך, ממוצע המשקעים השנתי בקונאקרי הוא כמעט 3,800 מ"מ (149 אינץ׳). קונאקרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) GeoHive – Guinea population statistics, geohive.com, ‏24 בנובמבר 2015