laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאול פואהלו פון ברלוג

פאול פרייהר פואהלו פון ברלוג (בגרמנית: Paul Freiherr Puhallo von Brlog;‏ 21 בפברואר 1856 ברלוג, האימפריה האוסטרית – 12 באוקטובר 1926 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. פואהלו נולד ב-21 בפברואר 1856 בעיר ברלוג שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נמצאת העיר בתחומי קרואטיה המודרנית. הוא היה בנו של הגנרל מיכאל פואהלו פון ברלוג, וכבר מילדותו הועידה לו משפחתו קריירה צבאית. הוא למד באקדמיה הצבאית בווינה, ובשנת 1877 הפך ללויטננט. בין השנים 1880-1882 הוא השתתף בקורס ארטילריה מתקדמת בווינה, וסיים את לימודיו בהצטיינות. בנובמבר 1882 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ומשנת 1886 עד שנת 1892 שימש כמדריך באקדמיה הצבאית הטכנית. בספטמבר 1892 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3 בלינץ, ובמאי 1893 הועלה לדרגת מיור. בנובמבר 1895 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לוטננט. באפריל 1895 קיבל פיקוד על הרגימנט ה-55 בטרנופול. במהלך שנים אלה הוא זכה לתשבחות מפי מפקדיו, ובמיוחד הודגש הכישרון שלו כמאמן. בשנת 1905 הוא מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-50 בווינה, והועלה לדרגת גנרל-מיור. במאי 1909 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, בספטמבר 1910 קיבל פיקוד על דיוויזיית הלנדוור ה-46 בקרקוב, באוקטובר 1912 הועבר לקורפוס החמישי בברטיסלאבה. בנובמבר 1913 הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ המלחמה היה פואהלו מפקד הקורפוס החמישי שחנה בגליציה והיה חלק מהארמייה הראשונה של ויקטור דנקל. הקורפוס שלו השתתף בקרב קרשניק, ובאוקטובר 1914 השתתף בקרב על הוויסלה. לזמן מה הוחזק הקורפוס בעתודה באזור הקרפטים, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד הארמייה השלישית, והשתתף בניסיון לשחרר את הכוחות הנצורים בפשמישל במהלך המצור על פשמישל. ב-25 במאי 1915 הוא החליף את סבטוזר בורוייביץ' בתפקיד מפקד הארמייה השלישית. יחד עם הארמייה ה-11 הגרמנית הוא הצליח לשחרר את פשמישל בתחילת יוני. ב-10 ביוני הוא הוחלף בתפקיד בידי קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש. הוא הועבר לפקד על הארמייה הראשונה, ולחם בקרבות בפולין וברומניה. הארמייה שלו הוכפפה מאוחר יותר תחת קבוצת הארמיות מקנזן הגרמנית. ב-13 במאי 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט הגבוהה מגנרל אך הנמוכה מפילדמרשל. הארמייה שלו השתתפה במתקפת ברוסילוב, והשתתפה בנסיגה הכללית של מעצמות המרכז אחרי המתקפה. ב-26 ביולי 1916 הוחלף בתפקידו ולא ניתן לו כוח חדש לפקד עליו. ב-7 באפריל 1917 הוא עוטר בצלב הגדול של מסדר לאופולד. הוא פרש מהצבא לאחר תום המלחמה, בדצמבר 1918. לאחר פרישתו הוא עבר לגור בממלכת יוגוסלביה, אולם מכיוון שנותר נאמן לבית הבסבורג, קיבל רק פנסיה קטנה. הוא עבר בסופו של דבר לווינה שבאוסטריה, ומת ב-12 באוקטובר 1926. גופתו הועברה ללינץ, ונערכה לו לוויה מכובדת בנוכחות חבריו וקציניו לשעבר. מדיה וקבצים בנושא פאול פואהלו פון ברלוג בוויקישיתוף פאול פואהלו פון ברלוג באתר המוקדש לצבא האוסטרו-הונגרי (באנגלית) פאול פואהלו פון ברלוג באתר weltkriege (בגרמנית) פאול פואהלו פון ברלוג באתר המוקדש לקצינים אוסטריים (באנגלית)
קורפוס הפאנצר השלישי (ורמאכט)

הקורפוס השלישי (בגרמנית: III. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בברלין ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס השלישי", וב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקדו ארווין פון ויצלבן, שהוחלף ב-16 בנובמבר 1938 על ידי קורט האזה. בפרוץ המלחמה לחם הקורפוס ה-3 בפלישה לפולין, כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-14 בנובמבר 1940 מונה קורט פון גרייף למפקד הקורפוס. ב-15 בינואר 1941 מונה אברהרד פון מקנזן למפקד הקורפוס, וב-21 במרץ 1941 הפך הקורפוס לקורפוס ממונע. במבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מקבוצת הפאנצר הראשונה, במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-31 במרץ 1942 העביר פון מקנזן את הפיקוד על הקורפוס ללאו גייר פון שוופנבורג ויצא לחופשה קצרה, וב-20 ביולי 1942 חזר לפקד על הקורפוס שבינתיים הפך לקורפוס פאנצר, ופיקד עליו במהלך מתקפת הקיץ ובכלל זה בקרב חרקוב השני. ב-2 בינואר 1943 מונה הרמן בריית למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ובספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית. ב-20 באוקטובר 1943 מונה היינץ ציגלר למפקד הקורפוס, וב-25 בנובמבר 1943 החליפו פרידריך שולץ. ב-9 בינואר 1944 חזר הרמן בריית לפקד על הקורפוס, ובמרץ הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה. ב-31 במאי מונה דיטריך פון זאוקן למפקד הקורפוס, וב-29 ביוני 1944 שוב חזר הרמן בריית לפקד על הקורפוס. באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ובאוקטובר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, עימה לחם בקרבות בהונגריה ובאוסטריה עד סוף המלחמה. ארווין פון ויצלבן (1 באוקטובר 1935 - 16 בנובמבר 1938) קורט האזה (16 בנובמבר 1938 - 14 בנובמבר 1940) קורט פון גרייף (14 בנובמבר 1940 - 15 בינואר 1941) אברהרד פון מקנזן (15 בינואר 1941 - 31 במרץ 1942) לאו גייר פון שוופנבורג (31 במרץ 1942 - 20 ביולי 1942) אברהרד פון מקנזן (20 ביולי 1942 - 2 בינואר 1943) הרמן בריית (2 בינואר 1943 - 20 באוקטובר 1943) היינץ ציגלר (20 באוקטובר 1943 - 25 בנובמבר 1943) פרידריך שולץ (25 בנובמבר 1943 - 9 בינואר 1944) הרמן בריית (9 בינואר 1944 - 31 במאי 1944) דיטריך פון זאוקן (31 במאי 1943 - 31 בינואר 1943) הרמן בריית (29 ביוני 1944 - 8 במאי 1945) במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-50 חטיבת "נצה" במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-3 הדיוויזיה ה-23 הדיוויזיה ה-52 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצר ה-13 דיוויזיית הפאנצר ה-14 הדיוויזיה הממונעת ה-25 בקרב קורסק כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצר ה-6 דיוויזיית הפאנצר ה-7 דיוויזיית הפאנצר ה-19 הדיוויזיה ה-168 במהלך הקרבות בהונגריה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ההונגרית ה-25 דיוויזיית הפאנצר ה-3 דיוויזיית הפאנצר ה-1 דיוויזיית הפאנצר ה-23 הקורפוס ה-3 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) קורפוס הפאנצר ה-3 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
מגדל אל-יעקוב

מגדל אל-יעקוב (בערבית: برج اليعقوب) הוא גורד שחקים הממוקם על דרך E11 שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות. בניית הבניין החלה בשנת 2006, בשנת 2010 הוא הגיע לגובהו המקסימלי ובשנת 2013 בנייתו הושלמה. גובהו של הבניין הוא 328 מטר (1,076 רגל) והוא כולל 69 קומות. המבנה בבעלות פרטית של סיְף א-דין יעקוב וכולל 224 חדרי מלון. הבניין משתרע על שטח של 53,500 מטר רבוע. הבניין עוצב בהשראת הביג בן בלונדון. למרות זאת, לא קיים שעון בחזית הבניין כמו בביג בן. קיים גם דמיון למגדל (דובאי), אשר ממוקם ישירות צפונית לו. 4 במאי 2007 28 דצמבר 2007 מדיה וקבצים בנושא מגדל אל-יעקוב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקס הס

מקס הס (בגרמנית: Max Heß; נולד ב-13 ביולי 1996) הוא אתלט גרמני, אלוף אירופה (אמסטרדם 2016) וסגן אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016) בקפיצה משולשת. הס גדל בקמניץ שבגרמניה. כנער הצטיין בענפי האתלטיקה השונים והתחרה בקרב רב. הוא עבר להתמקד בקפיצות לרוחק ומשולשת. באליפות העולם לנערים ב-2013 סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת, ובאליפות העולם לנוער ב-2014 שהתקיימה ביוג'ין סיים שני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.55 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה ב-2015 הוא סיים במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.71 מטר. ב-2016 זכה באליפות גרמניה בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.06 מטר ובאולם, זכה במדליית כסף באליפות העולם באולם עם שיא אישי של 17.14 מטר, לאחר דונג בין מסין (17.33 מטר) וזכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה שהתקיימה באמסטרדם בשיא אישי של 17.20 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום ה-15 במוקדמות בתוצאה של 16.56 מטר ולא העפיל לגמר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2017 קבע במוקדמות שיא גרמניה של 17.52 מטר, בגמר סיים במקום השלישי. באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באותה שנה זכה במדליית ארד. הוא לא התחרה באליפות העולם באתלטיקה 2017 בשל פציעה. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2019 סיים שלישי בתוצאה של 17.10 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2021 חזר על הישג זה בתוצאה של 17.01 מטר. באולימפיאדת טוקיו קבע תוצאה של 16.69 מטר במוקדמות ולא העפיל לגמר. קפיצה לרוחק: 7.57 מטר (2015) קפיצה משולשת: 17.20 מטר (2016) קפיצה לרוחק: 8.03 מטר (2015) קפיצה משולשת: 17.52 מטר (2017), שיא גרמניה מדיה וקבצים בנושא מקס הס בוויקישיתוף מקס הס, ברשת החברתית אינסטגרם מקס הס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מקס הס, באתר olympedia.org מקס הס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מקס הס, באתר ליגת היהלום מקס הס, באתר Track and Field (גברים)
המגדל (דובאי)

המגדל (אנגלית: The Tower) הוא גורד שחקים אשר ממוקם על כביש E 11 שבדובאי, איחוד האמירויות הערביות. הבניין מתנשא לגובה 243 מטר (797 רגל) וכולל 54 קומות. בנייתו החלה בשנת 2000 ונסתיימה בשנת 2002. המגדל דומה מאד למגדל אל-יעקוב אשר ממוקם דרומית לו. ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ששון מרדכי שנדוך

הרב ששון ב"ר מרדכי שנדוך (נודע גם כחכם ששון עג'מי או בכינויו הרש"ם; ה'תק"ז (1747) - ו' בטבת ה'תק"ץ (1.1.1830)), היה מחכמי עיראק. רב, אמן, משורר ומלחין. נולד לפרחה ולמרדכי בשנת ה'תק"ז בבגדאד. כינויו "עג'מי" (פרסי), ניתן לו לאחר שריפא את בנו של אחד משרי בגדאד הערבים. סבו, משה בן מרדכי שנדוך, שימש כנשיא קהילת בגדאד בתחילת המאה ה-18, וכיהן כאיש הכספים של מושל בגדאד ונפטר כנראה ב-1744. בשנת ה'תקע"ב התמנה לממונה על הכתובות והקידושין בבגדאד. היה בעל קורא וחזן בבית הכנסת הגדול בבגדאד. חיבר פיוטים רבים, חלקם מושרים עד היום בקהילות יהודי עיראק. למעלה מעשרה מצאצאיו היו מחכמי הקהילה בבגדאד וגדוליה. כמו כן היה אמן מומחה: "הוא עשה צורת המשכן עם קרשים ואדנים וכל כלי המשכן, ונשאר קרש אחד אצל הרב שמעון מרדכי מצאצאיו, והיה מלמד ומבאר בו לתלמידים עם האדנים - שהיו עשויים מעופרת - בפרשת תרומה. גם עשה צורת בית שלישי על בד עבה, והיה מצויר עליו צורת הבית עם המדות והפסוקים בכתב ישר ונאה עם צבעים, והיה עשוי כמדת גובה ורוחב סדר ההיכל שבבית הכנסת הגדול אשר הוא היה חזן שמה. והיו תולים אותו משנה לשנה בשני ימי שמחת תורה, והיו כל הקהל שמחים ומתגאים במעשה ידי אומן הגדול. והיה נראה מרחוק ממש כמו שטיח פרסי. ואחר כך לקחה אותו פרחה דוד ששון ללונדון". — ערכו בספר "קץ הימין" - תולדות רבני בבל, הרב יהושע משה (רבה של גבעתיים) בתו נישאה לעבד-לעזיר בן דוד בן אליהו וילדה בן לאחר שהייתה עקרה שנים רבות. להולדת בנה נקשרה אגדה מפורסמת והוא נקרא דוד חי. נכדו דוד חי המלמד (מועלם) מפני שעסק בהוראה ולימד בחדר תלמוד תורה (אסתאד) ונולד ב-1826. נפטר בשנת 1898. נפטר בו' בטבת ה'תק"ץ ונקבר בבגדאד. המעטה מתוק והתרופה מרה: "ספר קול ששון" לר' ששון מרדכי משה, בצירוף מבוא, מקורות ותקצירים (אור יהודה, הוצאת מרכז מורשת יהדות בבל, המכון לחקר יהדות בבל, ה'תשע"ב 2012). ההדיר לב חקק. דבר בעתו - ספר הדרכה לעבודת ה’, משלים ופרקי מוסר ובפרט ליום שישי ויום שבת קודש, מאת הרב ששון מרדכי משה. ההדיר הרב עזרא בצרי. מזמור לאסף - דינים על התפילה, דרושים ופיוטים. דבר בעתו - דינים, דרושים ופיוטים למועדי השנה, שבת, ראש חודש וחגים. אמרי ששון - ספר מוסר. תהילה לדוד - פירוש על פרק קמ"ה בתהלים על פי הקבלה, דרשות ופיוטים. מרפא לנפש אילנא דחיי - על מצוות התורה על פי הקבלה הוצאת חברת אהבת שלום ד"ר אברהם בן יעקב, הרב ששון ב"ר מרדכי שנדוך, ירושלים: מכון הכתב, 1994. (הספר באתר היברובוקס) הרב עזרא בצרי, מבוא לספר קול ששון, ד"צ ירושלים תשכ"ג. משה ש. שבת, ישיבות בגדאד - התהוותן והשפעתן לדורות, כרך שני (עמ' 45–72), ירושלים תשע"ט כתבי ששון מרדכי שנדוך בפרויקט בן-יהודה חכם ששון מרדכי שנדוך ע"ה, באתר העיראקי חכם ששון שנדוך, באתר החכם היומי הרב הרצל חודר, חכם ששון מרדכי, באתר ארגון הידברות פרופסור צבי זוהר, היצירה ההלכתית של חכמי בבל (עיראק) בעת החדשה (עמ' 11-12), באתר יד יצחק בן-צבי ששון מרדכי שנדוך, באתר "החכם היומי" ששון בן מרדכי שנדוך (1747-1830), דף שער בספרייה הלאומית Ben-Yaacob (Yaʿacov), Abraham, Encyclopedia of Jews in the Islamic World אברהם בן יעקב, הרב ששון ב"ר מרדכי שנדוך, מכון הכתב.: ירושלים., 1994, עמ' 28 שם, עמ' 75
אליעזר סורוצקין

הרב אליעזר סורוצקין (נולד בי"ז בניסן ה'תשי"ח, 7 באפריל 1958) הוא רב שכונת רמת אפרים בנתניה, המנהל הכללי של החינוך העצמאי ושל לב לאחים וחבר הנהלת דגל התורה. נולד בירושלים למשפחת רבנים. אביו, בן-ציון סורוצקין שהיה החשב הכללי של הקרן הקיימת לישראל, הוא בנו של הרב זלמן סורוצקין, שהיה יושב ראש מועצת גדולי התורה. אמו חנה היא בתו של הרב מאיר אריה סגל, שהיה רב בישיבת תפארת ישראל בחיפה. הוא נושא את שמו של סב אביו, הרב אליעזר גורדון, ראש ישיבת טלז. בנוסף הוא נינו של הסבא מנובהרדוק. למד בישיבת חברון בירושלים. בה'תשמ"ב (1982) נשא את מרים, בתו של הרב הראשי הרב ישראל מאיר לאו. לאחר נישואיו התגורר בנתניה ולמד בכולל להוראה 'אהל משה'. הוא הוסמך לרבנות והתמנה לרב שכונת רמת אפרים בעיר, ובמשך תקופה קצרה כרב מחלקת הכשרות העירונית. בשנת תשמ"ו (1986) הקים את תלמוד תורה 'עוללים' בנתניה והתמנה ליו"ר ההנהלה של תיכון 'בית יעקב' בנתניה. בה'תשנ"ג (1993) מונה על ידי הרב אלעזר מנחם מן שך לעמוד בראש ארגון הפעילים לב לאחים שהתפלג מיד לאחים לאחר הקמת דגל התורה. מאז הוא עומד בראש הארגון. בבחירות לכנסת העשרים ב־2015 הוצב כמועמד במקום הרביעי לכנסת מטעם מפלגת דגל התורה, ובמקום השמיני ברשימה המשותפת יהדות התורה. יהדות התורה זכתה בשישה מנדטים בלבד והוא לא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת ה-21 וה-25 הוצב באופן סמלי במקום ה־120. בשנת ה'תשע"ו (2016) מונה סורוצקין למנכ"ל החינוך העצמאי, לאחר שהארגון התנהל ללא מנכ"ל רשמי במשך שמונה שנים. הרב סורוצקין היה ממקורבי הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, הרב חיים קניבסקי והרב גרשון אדלשטיין. מדיה וקבצים בנושא אליעזר סורוצקין בוויקישיתוף ריאיון עם הרב סורוצקין, בערוץ הכנסת "הרב סורוצקין מ"יהדות התורה" מדבר כמעט על הכל אצל אהרון ויזנר", בערוץ היוטיוב של רשות השידור פרופיל על הרב סורוצקין באתר kooker כתבות על הרב סורוצקין באתר jdn ישראל כהן, ‏הגראי"ל הכריע: הרב אליעזר סורוצקין במקום הרביעי של 'דגל התורה', באתר כיכר השבת, 15 בדצמבר 2014 ארי קלמן, הבקשה של סורוצקין מיו"ר דגל התורה גפני, באתר בחדרי חרדים, 18 בפברואר 2019 ישראל כהן, ‏השינויים ברשת 'החינוך העצמאי': הרב אליעזר סורוצקין ואברהם שוורץ נכנסים לתפקידם, באתר כיכר השבת, 20 באוקטובר 2015
ונצל פון וורם

ונצל פרייהר פון וורם (בגרמנית: Wenzel Freiherr von Wurm;‏ 27 בפברואר 1859 קרלין, האימפריה האוסטרית – 12 במרץ 1921 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. וורם נולד ב-27 בפברואר 1859 בעיר קרלין שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. קרלין הייתה בזמנו עיר עצמאית, אולם כיום היא פרבר של פראג, בירת צ'כיה. הוא למד באקדמיה הצבאית הטכנית בווינה, ובשנת 1879 התגייס לצבא כלוטננט. בשנת 1885 הועלה לדרגת אובר-לויטננט ולאחר מכן לדרגת האופטמן. בשנת 1894 הועלה לדרגת מיור, ומונה לראש מטה רגימנט החי"ר ה-75, ומאוחר יותר לראש מטה הדיוויזיה ה-14 בברטיסלאבה. בשנת 1895 הועבר למשרד המלחמה ומילא בו תפקידי מטה ופיקוד. בשנת 1897 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט, ומונה למפקד רגימנט החי"ר ה-76. בשנת 1900 הוא מונה לראש מטה הקורפוס החמישי בפרשבורג, והועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1906 הוא קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-19 בפלזן, והועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 1910 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19 בפלזן, ומאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל. בפברואר 1914 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-16 בדוברובניק. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת פלדצוגמייסטר. הקורפוס ה-16 שלו נכלל במסגרת הארמייה השישית של אוסקר פוטיורק. הקורפוס שלו השתתף בניסיון הפלישה הראשון לסרביה ביולי - אוגוסט 1914. הפלישה נהדפה לחלוטין, כמו כן אף ניסיון הפלישה השני לסרביה בראשית ספטמבר נהדף. בנובמבר 1914 זכו האוסטרו-הונגרים במספר ניצחונות והתקדמו לעומק סרביה, אך הצבא הסרבי הצליח לבלום את המתקפה ואף להודפה, וב-15 בדצמבר הסתיים קרב קולובארה בו הביסו הסרבים את כוחותיו של פוטיורק ופגעו או שבו בלמעלה ממחצית הכוח הלוחם האוסטרו-הונגרי. הארמייה השישית פורקה ב-27 בדצמבר 1914. במהלך קרבות אלו, קנה לעצמו וורם שם של מפקד קשוח שדורש הרבה מחייליו, והואשם במנהיגות גרועה. במאי 1915 הועבר הקורפוס שלו לחזית האיטלקית, הוא השתתף בקרבות הנהר איזונצו וב-2 במרץ 1916 עוטר במדליית ההצטיינות הצבאית. ב-23 באוגוסט 1917 הועבר לחזית המזרחית קיבל פיקוד על הארמייה החמישית בווהלין. לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, הגבוהה מגנרל אך הנמוכה מפילדמרשל. תחת פיקודו השתתפה הארמייה בקרב הנהר פיאווה, והוא פיקד עליה עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה הוא פרש משירות צבאי, וחי בווינה עד מותו ב-12 במרץ 1921. מדיה וקבצים בנושא ונצל פון וורם בוויקישיתוף ונצל פון וורם באתר המוקדש לצבא האוסטרו-הונגרי (באנגלית) ונצל פון וורם באתר weltkriege (בגרמנית) ונצל פון וורם באתר המוקדש לקצינים אוסטריים (באנגלית)
CCleaner

CCleaner (במקור נקראה Crap Cleaner) היא תוכנת מחשב שפותחה על ידי חברת Piriform, לניקוי המחשב מקבצים לא חשובים כמו קובצי אינטרנט זמניים, וערכי רישום לא תקפים. פעולת התוכנה איננה מאיצה את פעולת המחשב ומערכת ההפעלה, ואיננה מוחקת וירוסים ונוזקות, אלא מפנה מקום בדיסק הקשיח. מחיקת קבצים מיותרים, כגון עוגיות דפדפן, קבצים זמניים של Windows, קובצי אינטרנט זמניים וקבצים שנשארו מתוכנות שהוסרו. בשימוש לא זהיר, התוכנה תמחק גם נתונים אישיים לא מגובים בדפדפנים ובתוכנות אחרות. מחיקת ערכי רישום מיותרים. הסרת תוכנות ויישומים מהמחשב כולל מחיקה מלאה של נתונים ביכולתה לקבוע אילו יישומים יפעלו עם הפעלת המערכת. מדיה וקבצים בנושא CCleaner בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של CCleaner (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של CCleaner (בסינית מפושטת) אתר האינטרנט הרשמי של CCleaner (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של CCleaner (בקוריאנית) CCleaner, ברשת החברתית פייסבוק CCleaner, ברשת החברתית אקס (טוויטר) CCleaner, ברשת החברתית אינסטגרם CCleaner, סרטונים בערוץ היוטיוב CCleaner (Crap Cleaner) is a freeware system optimisation tool, Wayback Machine, ‏2004-06-06 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון נימפנבורג

ארמון נימפנבורג (בגרמנית: Schloss Nymphenburg) הוא הארמון הגדול ביותר בכל מדינת בוואריה שבגרמניה, ואחד מארמונות הבארוק החשובים בעולם. הוא ממוקם בדרום בוואריה, בעיר מינכן ותפקד בעברו כמשכן הקיץ של שליטי בוואריה מבית ויטלסבאך. בנייתו של ארמון נימפנבורג החלה בשטח פתוח מחוץ לחומות העיר מינכן בשנת 1664 בסגנון וילה איטלקית על פי תוכניותיו של האדריכל אוגוסטו בארלי והוזמן על פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה. בניית הארמון הושלמה כעבור עשרות שנים בסגנון הבארוק המאוחר. יחד עם ארמון שלייסהיים וארמון הרזידנץ מהווה ארמון נימפנבורג אחד משלושת הארמונות הגדולים והחשובים ביותר במינכן. כיום הוא פתוח לקהל המבקרים ושוכנים בו מוזיאון הכרכרות של מינכן, מוזיאון הפורצלן של מינכן, הגנים הבוטניים של מינכן ומוזיאון האדם והטבע של מינכן. מדיה וקבצים בנושא ארמון נימפנבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון נימפנבורג אתר האינטרנט הרשמי של ארמון נימפנבורג ארמון נימפנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארמון נימפנבורג (Nymphenburg Palace) - למטייל, באתר למטייל מינכן | אתרי תיירות | אטרקציות |יעדים מרכזיים |מה לראות בעיר, באתר www.ltkaplan.com ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל קריטק

קרל קריטק (בהונגרית: Karl Křitek;‏ 24 באוקטובר 1861 – 3 בספטמבר 1928) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. קרל קריטק נולד ב-24 באוקטובר 1861 בעיר ספליט שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נמצאת העיר בתחומי קרואטיה המודרנית. קריטק למד באקדמיות צבאיות, ובשנת 1879 התגייס לצבא בדרגת לוטננט. משנת 1882 עד 1884 למד בקורס מלחמה מיוחד בווינה, ולאחר מכן הועלה לדרגת אובר-לויטננט. לאחר קידומו לדרגת האופטמן הוא שימש כקצין מטה בקורפוס ה-12 בסיביו. בשנת 1891 הועבר למחלקה מיוחדת במטכ"ל שעסקה במיפוי של מדינות זרות. עוד באותה שנה הועלה לדרגת מיור, ושימש כראש המטה של הדיוויזיה השמינית באינסברוק. בשנת 1900 הועלה לדרגת אוברסט ומונה לראש מחלקת המיפוי הנזכרת לעיל. תחת הנהגתו, עסקה המחלקה במיפוי של מדינות עוינות, ותכננה זירות מלחמה אפשריות. הוא הועלה לדרגת מיור-גנרל, וב-1 בנובמבר 1906 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-20 בסדווה, ולאחר מכן על הדיוויזיה ה-49 בווינה. ב-1 בנובמבר 1910 הועלה לדרגת לוטננט-פילדמרשל. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, היה קריטק מפקד דיוויזיית הלנדוור ה-26, שהייתה חלק מהארמייה הרביעית שנפרסה בחזית המזרחית, ופיקד עליה במהלך קרב קומרוב. ב-17 באוקטובר 1914 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-17, והועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא פיקד על הקורפוס בצורה מוצלחת בקרב לימנובה, ומאוחר יותר הועבר תחת פיקוד הארמייה השלישית. הוא השתתף בקרבות החורף בהרי הקרפטים, שבמהלכם הקורפוס ה-17 ספג אבדות כבדות. במהלך ההכנות לקראת מתקפת גורליצה-טרנוב הוחזר הקורפוס שלו לארמייה הרביעית, והשתתף בקרב קרשניק וקרב לובלין. למרות שהוא נודע כמצביא מוצלח, הרי שהיה בעל אופי בירוקרטי ונוקדני שהפך אותו לשנוא על הממונים על ועל הכפופים לו כאחד. מפקד הארמייה השלישית סבטוזר בורוייביץ' כתב עליו שהוא "לא מתאים לפיקוד גבוה". בשנת 1916 הועבר הקורפוס שלו לחזית האיטלקית, ונכלל במסגרת הארמייה ה-11 של ויקטור דנקל. הוא השתתף במתקפת טרנטינו, ולאחר מכן בקרבות הנהר איזונצו. במהלך קרבות אלו הוא היה תחת פיקוד הארמייה החמישית של בורוייביץ', ששינה את דעתו עליו מן הקצה אל הקצה הוא כותב עליו "גנרל יעיל, אנרגטי במיוחד". בהמשך הוחזר קריטק לחזית המזרחית, הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט וקיבל פיקוד על הקורפוס העשירי. ב-12 ביולי 1917 הוא החליף את קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש בתפקיד מפקד הארמייה השלישית. בשיתוף פעולה עם ארמיית הדרום הגרמנית, הוא הצליח לכבוש את בוקובינה. הארמייה השלישית פורקה ב-12 בינואר 1918, וב-16 בינואר קיבל קריטק פיקוד על הארמייה השביעית. עם זאת, הארמייה השביעית פורקה ב-15 באפריל 1918, וקריטק נותר בלא כוח לפקד עליו. כיוון שכך, פרש קריטק מהצבא. הוא דחה את תואר האצולה שהוצע לו, וחי את שארית חייו בביתו בווינה. הוא מת ב-3 בספטמבר 1928. מדיה וקבצים בנושא קרל קריטק בוויקישיתוף קרל קריטק באתר המוקדש לצבא האוסטרו-הונגרי (באנגלית) קרל קריטק באתר weltkriege (בגרמנית) קרל קריטק באתר המוקדש לקצינים אוסטריים (באנגלית)
עונת 2008/2009 בליגת העל בכדורסל

עונת 2008/2009 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-55 של תחרות ארצית בישראל והעונה התשיעית של ליגת העל. מספר הקבוצות עלה ל-12, הסיבוב השלישי בוטל ובמקומו לאחר שני סיבובים שמונה קבוצות החלו בסדרות רבע גמר של הטוב מחמישה משחקים, כאשר המנצחות העפילו לפיינל פור. ארבע האחרונות נלחמו בסדרות נגד הירידה. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו מכבי גבעת שמואל עירוני קריית אתא ומכבי חיפה שזכתה בסוף העונה במקום השני. העונה הסדירה החלה ב-26 באוקטובר 2008 הסתיימה ב-19 באפריל 2009. העונה הסתיימה בפיינל פור בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-48 בתולדות המועדון. בהתאם לתוצאות העונה מכבי גבעת שמואל ועירוני קריית אתא ירדו ליגה. בפלייאוף זה עירוני רמת גן ומכבי ראשון לציון ניצחו בכל המשחקים ונשארו בליגה. לואיס פלורס מהפועל חולון היה מלך הסלים עם 19.8 סלים למשחק. ליאור אליהו ממכבי תל אביב היה מלך הסלים הישראלי עם 13.2 סלים למשחק דורון פרקינס ממכבי חיפה נבחר לשחקן העונה. גביע המדינה בכדורסל 2008/2009 גביע ווינר בכדורסל 2008/2009 מידע מאתר מנהלת הליגה
פזיק

פזיק הוא דמות מהספר "הנסיכה הקסומה" מאת ויליאם גולדמן. פזיק עוד מגיל צעיר היה ענק, מסופר כי כבר בגן היה צריך להתגלח וכי תוך ימים ספורים היה צריך להחליף נעליים שנתפרו למידתו. למרות גודלו, כשהיה ילד היה קורבן לבריונות. ילדים בגן ובית הספר שלו התעללו בו מכיוון שלמרות גודלו, פחד להחזיר. לאחר שחוזר מוכה מהגן הוריו מחליטים ללמד אותו להגן על עצמו ולאחר שכנוע רב נותן לאביו אגרוף בודד שמעלף אותו. מופתעים מחוזקו הוריו מוציאים אותו מבית הספר ומלמדים אותו אגרוף. בגיל תשע נאבק בקרב הראשון שלו מול אלוף האגרוף של עיירה, פזיק שלא רוצה להילחם עולה בקושי לזירה, ושם סופג מכות קשות עד שלבסוף לופת את אלוף האגרוף ולצליל קריאות בוז של הקהל מצליח לנצח אותו. פזיק והוריו התחילו לנדוד ברחבי העולם, מתחרים בתחרויות אגרוף, אך פזיק שכבר נהפך לעצום מתקשה למצוא יריבים שלא מפחדים ממנו, והקהל לרוב בז לו שכן בגלל גודלו הוא נראה כאילו מתעלל ביריביו. לכן פיזיק מתחיל להתאבק בקבוצות שם הוא זוכה לאהדה וכבוד. לאחר מות הוריו קשה לו יותר ויותר למצוא מטרה או קבוצות להילחם בהם, ולכן שוזיני מציע לו לעבוד עבורות פזיק רואה בכך הזדמנות למצוא בית חדש בקרב חברים, ונענה להזמנתו. לאחר מות ויזיני, פזיק מוצא את ויזיני מת ומתחיל לחפש את איניגו. לאחר ימים של חיפושים מחליט פזיק להתגייס למשמר הבריונים (אשר תפקידם לגרש את הפושעים) כי אין לו כסף. כשפושע אחד לא מסכים ללכת, פזיק בא לעזור לכולם לנצח אותו. הוא שם לב שהפושע הוא איניגו השיכור. פזיק מטפל באיניגו כמה ימים עד שהוא מבריא, ואיניגו מספר לפזיק שהם צריכים לפרוץ לטירה כדי לנקום את נקמת אביו. לאחר מכן, הם לוקחים מביבר המוות את וסטלי ומרפאים אותו אצל מקס בעל הנס. הם פורצים לארמון, איניגו נלחם מול רוגן והורג אותו, ווסטלי מציל את בטארקאפ ובאותה עת, פזיק מכין סוסים לצורך מנוסתם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בסרטו של רוב ריינר פזיק לבוש במגפיים כהים, מכנסיים שחורים, וחולצת חקי. הנסיכה הקסומה (סרט) שרי שביט, "הנסיכה הקסומה": נעים להכיר, איניגו מונטויה, באתר ynet, 27 ביולי 2013 "הנסיכה הקסומה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנסיכה הקסומה", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" אמיר בוגן, "הנסיכה הקסומה": לאן נעלם איניגו מונטויה?, באתר ynet, 19 ביולי 2011 דורון פישלר‏, "הנסיכה הקסומה" חוגג 25: למה אנחנו כל כך אוהבים אותו?, באתר וואלה, 23 בספטמבר 2012 יוני בינרט, 25 שנה ל"הנסיכה הקסומה": איפה הכוכבים היום?, באתר Xnet‏, 27 בספטמבר 2012 ביקורת קולנוע הנסיכה הקסומה