laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניר חלמיש

ניר חלמיש (נולד ב-15 באוגוסט 1970) תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת בתפקידו האחרון כראש מו"פ - היחידה למחקר ופיתוח במפא"ת במשרד הביטחון. חלמיש נולד גדל והתחנך בעפולה. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון, בהצטיינות (1999) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בהצטיינות (2013). בוגר תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה (במסגרת מב"ל). נשוי להילה ואב לארבעה ילדים, מתגורר בצפון הארץ. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ חלמיש בחיל השריון - חטיבה 7. בשריון עבר הכשרה כלוחם, שימש כמפקד טנק ובהמשך כקצין שריון. בשריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים, מפקד פלוגה, סגן מפקד גדוד 75 וקצין אג"מ חטיבה 7. בשנת 2001 עבר למחלקת אמל"ח בזרוע היבשה לתפקיד ראש תחום כטב"מ ביבשה. בתפקידו יזם ודחף לפיתוח של יכולות כטב"מ רבות ומגוונות. נחשב לאחד ממייסדי מערך הכטב"מ ביבשה. יזם, דחף וקידם את פיתוח מערך "רוכב שמיים" – מערך כטב"מ לרמת הגדוד, את מערך הכטב"מ החטיבתי ויכולות כטב"מ רבות נוספות בצה"ל. במקביל לתפקידו במחלקת אמל"ח שירת כמג"ד במילואים של גדוד 429 בחטיבה 10. בשנת 2005 מונה לראש ענף מודיעין ומל"טים במחלקת אמל"ח והיה אחראי על פיתוח מערכי הכטב"מ ביבשה, פיתוח יכולות מודיעין רבות ומגוונות ועל פיתוח יכולות איסוף מתקדמות עבור מערך האיסוף. יזם וקידם את פיתוח מערכת מר"ס (מערכת רבת סנסורים) לשליטה וניהול כלל הסנסורים בגבולות והיה ממובילי אפיון ופיתוח מערך המכ"מים הבוהים. בתפקידו, יזם וקידם יכולות מגוונות של מערכות לצמצום ירי תלול מסלול לשטח מדינת ישראל מרצועת עזה והיה חבר בוועדה הצה"לית שהתוותה את כיווני הפתרון המבצעיים והטכנולוגיים בצה"ל להתמודדות עם ירי תלול מסלול. בשנת 2009 מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה ביבשה, יזם וקידם את תוכנית הגנת הרק"מ המתמרן ביבשה. וקידם את מימוש מערכת "מעיל רוח", פרויקט שזכה בפרס ביטחון ישראל. בנוסף, המשיך, קידם ושכלל את תפיסת הקישוריות המלאה בין כלל מרכיבי הכוח היבשתי תחת רעיון תוכנית צי"ד ומימש הלכה למעשה את חזון הקישוריות המלאה ביבשה (פרויקט צי"ד זכה בפרס ביטחון ישראל). בשנת 2014 מונה לראש יחידת המחקר והפיתוח במשרד הביטחון. במסגרת תפקידו יזם, חתר והוביל את כלל מאמצי הפיתוח הטכנולוגי למציאת פתרון לבעיית המנהרות החודרות מרצועת עזה וזכה בפרס ביטחון ישראל שניתן ליחידת המו"פ. בשנת 2018 קיבלה יחידת המו"פ בראשותו של חלמיש את כל שלושת הפרסים לביטחון ישראל שחולקו באותה שנה. בהמשך אותה שנה פרש מצה"ל. יואב זיתון, פרס ביטחון ישראל לפרויקט גילוי המנהרות: "כמעט מדע בדיוני", באתר ynet, 26 ביוני 2018 גיא בניוביץ', המטרה: אמצעים, באתר ynet, 26 בנובמבר 2010 ב-2030 שליש מהכוח היבשתי בצה"ל יהיה לא מאויש, באתר israeldefense "רחפנים בחאקי - זה חלק מחזון העתיד של כלים בלתי מאוישים", באתר israeldefense הזוכים בתחרות טכנולוגיות ללוחמה בטרור, אתר IsraelClouds סימולציות ומשחקי מחשב כבסיס לקבלת החלטות לבניין הכוח ביבשה ערב הוקרה למערך הטכנולוגי והיחידות המבצעיות והמודיעיניות באוגדת עזה Israel Defense Prize awarded to tunnel discovery project (אנגלית), באתר ynetNEWS
ספר הבריאה

ספר הבריאה נכתב על ידי אברהם נתן בנימין בן אלישע חיים אשכנזי, המכונה נתן העזתי, הוא ספר הקבלה המרכזי של התנועה השבתאית. הספר נכתב בשנת 1670 והוא מתאר את התאולוגיה הקבלית השבתאית המבקשת לשים טעם עמוק למצוות ההלכה, וכן להצדיק בכלי הקבלה הלוריאנית את התאסלמותו של שבתי צבי. הספר הועתק במספר כתבי-יד אשר שרדו ומצאו את דרכם למקומות רבים, עד אשר לבסוף אסף אותם ההיסטוריון וחוקר הקבלה חיים וירשובסקי בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, באוניברסיטה העברית בירושלים. וירשובסקי החל מפעל של עריכה מדעית של החיבור ואף פרסם חלק קטן ממנו, אולם הוא לא השלים את העבודה טרם מותו ב-1977. בספרייה הלאומית קיימים מספר כתבי-יד שחלקם גם נסרקו וזמינים באתר הספרייה. בשנת 2019, הודפסה לראשונה מהדורה מלאה של הספר, יחד עם מחקר מקיף שערך והדיר חוקר השבתאות ליאור הולצר, בהוצאת הספרים "הולצר ספרים". הולצר סקר עשרות ארכיונים במספר מדינות ומצא 26 העתקים שונים של הספר ויצר ספר אחיד. הטקסט המקורי והניתוח של הטקסט שערך הולצר נכללים במהדורה שפרסם. הולצר הסביר: "לא בכל יום יש כזאת זכות והזדמנות גדולה להשיב ספר אבוד לארון הספרים היהודי. מדובר לדעתי על אחד מגדולי הרבנים היהודיים של הדורות האחרונים שהיה דמות הלכתית בקנה מידה רחב ומשמעותי. מדובר על טקסט שאין שני לו ברחבי הספרות העברית, הרבנית והמשיחית." ספר הבריאה לנתן העזתי / מהדורה ביקורתית וניתוח: ליאור הולצר, הולצר - ספרים, 2019. אגרת נתן העזתי: על שבתי צבי והמרתו / הוציא לאור גרשם שלום, ירושלים: חמו"ל, תשכ"ח בעקבות משיח: אוסף מקורות מראשית התפתחות האמונה השבתאית / מלוקטים מתוך כתביו של ר’ אברהם בנימין נתן בן אלישע חיים אשכנזי המכונה נתן העזתי; יוצאים לאור מתוך כתבי היד על ידי גרשם שלום, ירושלים: ספרי תרשיש, תש"ד. אברהם אלקיים, סוד האמונה בכתבי נתן העזתי (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה; בהדרכתו של פרופ' יהודה ליבס), האוניברסיטה העברית, כסלו תשנ"ד (תקציר, באנגלית). עותק סרוק של ספר הבריאה באתר הספרייה הלאומית עולמם של שבתי צבי ונתן העזתי , שיחה עם ליאור הולצר על עריכת ספר הבריאה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 51:21) אושי דרמן, היום שבו עזה הדהדה רוחניות ודבר נבואה ברחבי העולם היהודי, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2019 רשימתי העתקים באתר הספרייה הלאומית חנן גרינווד, החרדים זועמים: ספר קבלי סודי הודפס לראשונה, באתר "ישראל היום", ‏30 אוקטובר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרזה

שרזה או שראזה (Shareaza) היא תוכנה לשיתוף קבצים באינטרנט הכתובה בשפת C++ ורצה תחת חלונות. עד 1 ביוני 2004, התוכניתן היחיד האחראי על שרזה היה מייקל סטוקס, שבנה את התוכנה וגם את רשת גנוטלה 2, אחת מהרשתות (פרוטוקולים) שאליה מתחברת שרזה. בתאריך הנ"ל, תרם סטוקס את קוד התוכנה לציבור וכעת כל תוכניתן יכול להמליץ על הוספת קוד כלשהו לתוכנה. שרזה תומכת גם בפרוטוקולים ומסוגלת להתחבר לרשתות הבאות: גנוטלה 2 (ברירת המחדל), גנוטלה 1, אי-דונקי, ביטורנט, FTP ו-HTTP. העיקרון שלפיו עובדת שרזה היא שיתוף קבצים דרך מספר רב של רשתות ועל ידי כך, השגת תוצאות רבות יותר, מהירות הורדה גבוהה יותר, ושיתוף קבצים עשיר יותר. ב-19 בדצמבר 2007 השתלטו גורמים עוינים על הדומיין shareaza[dot]com בו הם מתחזים לאתר הרשמי ומפיצים רוגלה בשם "ShareazaV4". ב-1 בינואר 2008 המחזיקים החדשים של הדומיין השתמשו במנגנון העדכונים האוטומטיים של שרזה כדי להציע למשתמשים להוריד את "ShareazaV4". בעיית אבטחה זאת תוקנה החל מגרסה 2.3.1.0. ב-10 בינואר 2008 המחזיקים החדשים של הדומיין מלאו בקשה לרישום סימן מסחרי של השם Shareaza בטענה שהפעם הראשונה בו היה בשימוש היא ב-17 בדצמבר 2007. שרזה ניסתה לאסוף כספים למאבק משפטי במתחזים. אך נאלצה לותר על הדומיין, תוך שעולות טענות של חבלה מטעם הטוענים לדומיין באמצעות איש פנים, ומעילה שלו בכספים. התוכנה מופצת במספר רב של שפות, ביניהן גם עברית. ב-9 במאי 2011 עלתה גרסת Shareaza 2.2 בחלון ההגדרות של התוכנה ניתן לקבוע גם כתובת IP ו-Port מתאים, להתיר או לאסור על חיבורים נכנסים, לקבוע מקסימום חיבורים, הורדות והעלאות, כמה רוחב פס להקצות ל-Shareaza, באילו תיקיות יישמרו הקבצים הזמניים והקבועים, לבחור סקינים ותוספים ועוד. מלבד הסקינים שמצורפים לה בהתקנה, ניתן להוריד כמה נוספים, או ליצור לבד. התוכנה כוללת סינון תוכן למבוגרים, נגן מדיה מובנה, מאפשרת לצ'טט עם משתמשים אחרים ברשת, כשגם גם שם ניתן לסנן תוכן פוגעני והודעות ספאם. נוסף על כך, היא מציעה תכונה של שליטה מרחוק, המאפשרת לנהל את ההורדות באמצעות דפדפן. אתר האינטרנט הרשמי של שרזה האתר הרשמי בתרגום לעברית SHAREAZA, באתר United States Patent and Trademark Office (באנגלית) ?‏what happened to the legal defense for the trademark, באתר סורספורג' (באנגלית) רוני שני, Shareaza 2.2: המלכה החדשה של שיתוף הקבצים?, באתר ynet, 11 בספטמבר 2005
יהונתן בקלצ'וק

יהונתן בקלצ'וק (נולד ב-13 במרץ 1998) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי. אלוף ישראל בשחמט לנוער עד גיל 20 לשנת 2018. ב-2013, בגיל 15, השתתף לראשונה באליפות ישראל הכללית. מייצג את מועדון הרצליה בליגה הלאומית. נכון לנובמבר 2021, בקלצ'וק מדורג במקום ה-41 בישראל לפי מד כושר. 2013 - בגיל 15, סיים במקום שני באליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות 2014 - סיים במקום שני באליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה בתל אביב-יפו, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות 2018 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 20. אליפויות ישראל בשנים: 2014, 2016 ו-2018 אליפות אירופה בשחמט 2015 2014 - אמן פיד"ה. 2018 - אמן בינלאומי. יהונתן בקלצ'וק, באתר צ'סגיימס (באנגלית) יהונתן בקלצ'וק, באתר פיד"ה (באנגלית) כרטיס אישי באתר פיד"ה ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבו גרייב

אַבּוּ גְרֵיבּ (בערבית أبو غريب, ובהגייה הספרותית: אַבּוּ עֻ'רַיְבּ), היא עיר בעיראק, הממוקמת כ-20 קילומטרים מערבית לבגדאד ומצפון לנמל התעופה הבינלאומי של בגדאד. בעיר גרים בין 750 אלף ל-1.5 מיליון תושבים. בתקופת מלחמת המפרץ ולאחריה, הייתה אבו גרייב מוקד לאחת המחלוקות בין סוכנויות המודיעין במערב ומשטרו של סדאם חוסיין. המערב טען כי מפעל באבו גרייב, שכביכול מייצר תחליפי חלב אם, מייצר למעשה נשק ביולוגי. המפעל נבנה ב-1980, ובמהלך מלחמת איראן–עיראק נצבע בצבעי הסוואה. במלחמת המפרץ הופצץ למרות הניסיון להסוותו. במהלך תעמולתי, הוביל המשטר העיראקי את העיתונאי האמריקאי פיטר ארנט למפעל ההרוס, על מנת שיצלם את השלטים המורים על כך שמדובר ב"מפעל חלב לתינוקות". לאחר המלחמה, נבנה המפעל מחדש על ידי ממשלת עיראק, וערב מלחמת עיראק טען קולין פאוול כי מדובר במפעל המייצר נשק ביולוגי. עם זאת, "קבוצת הסקר על עיראק", אשר מאוחר יותר בחנה את המתקנים, קבעה כי המפעל לא היה בשימוש זה זמן מה, ושנמצאו בשטחו שאריות תרכובת מזון לתינוקות, אך לא נמצאו עדויות לייצור נשק. בעיר נמצא כלא אבו גרייב, שהתפרסם בגלל פרשת התעללויות של סוהרים אמריקנים באסירים עיראקים בעת מלחמת עיראק בשנת 2003. בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין בעיראק, עונו והוצאו להורג בכלא זה מתנגדים פוליטיים של המשטר. מדיה וקבצים בנושא אבו גרייב בוויקישיתוף
אלי בלס

אלי בלס (נולד בשנת 1956) הוא שחקן פוקר ישראלי. בלס זכה בשלושה צמידי אליפות העולם בפוקר. בלס הופיע לראשונה בסצנת הפוקר באפריל 1992 כחובבן, כאשר סיים במקום העשירי בטורניר שבעה קלפים-סטאד וזכה בסך של 3,975 דולר. מאוחר יותר באותה שנה, רשם בלס את ההישג המשמעותי הראשון כאשר זכה בטורניר מס' 17 של אליפות העולם בפוקר לשנת 1992, וקיבל סך של 122,400 דולר ואת צמיד אליפות העולם הראשון שלו. בלס היה לישראלי הראשון שזכה בצמיד של אליפות העולם בפוקר. בדצמבר 1994 סיים רביעי בטורניר בשם "היכל התהילה" מסוג פוקר שבעה קלפים-סטאד וזכה ב-10,500 דולר. בשנת 1995 רשם בלס שורה של הישגים באליפות העולם בפוקר - סיים שני בטורניר מס' 1, סיים שמיני בטורניר מס' 3 ותשיעי בטורניר מס' 7 - בגין הישגים אלה זכה 169,425 דולר. בשנת 1999 הרוויח בלס את צמיד אליפות העולם השני שלו, כאשר זכה בטורניר אליפות העולם מס' 30 (הולדם) וגרף לגיסו 220,000 דולר. באותה שנה סיים במקום שני בטורניר מסוג סטאד וזכה בסך של 99,500 דולר. מספר שנים מאוחר יותר, בחודש מאי 2004 זכה בלס בצמיד אליפות העולם השלישי שלו, ובפרס של 174,440 דולר. בכך היה לישראלי הראשון שזכה בשלושה צמידי אליפות העולם בפוקר. בשנת 2005 סיים במקום השני בטורניר טקסס הולדם בסס אליפות העולם בפוקר וזכה בסך של 120,835 דולר. פירוט הזכיות: במהלך הקריירה זכה בלס ב-1,148,014 דולר בטורנירים של אליפות העולם. זכה ב-3 צמידים וסיים 5 פעמים במקום השני. הגיע 13 פעמים לשולחן הסופי וסיים 24 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות. זכה בסך של 50,279 דולר בסבב הפוקר העולמי. הגיע פעמיים לשולחן הגמר, ופעמיים סיים במיקומים שמקנים זכיות כספיו. מתגורר כיום בלאס וגאס, נבדה. אלי בלס, באתר The Hendon Mob אלי בלס, באתר אליפות העולם בפוקר Eli Balas's Phone Number, Email, Address, Public Records - Spokeo, Spokeo (באנגלית)
ניצ'ירן (בודהיזם)

נִיצִ'ירֶן הוא זרם בודהיסטי המשוייך למסורת המהאיאנה הנקרא על שם מייסדו, הנזיר הבודהיסט היפני ניצ'ירן, ונחשב אחד מהזרמים היחידים שפותחו ביפן באופן בלעדי. נזירי ומתרגלי הניצ'ירן נחשבים קנאים, וכתיבתו של ניצ'ירן נחשבת נהירה ביחס לכתבים בודהיסטים יפנים אחרים, במיוחד כתבי זן. הנזיר ניצ’ירֶן יצר את הזרם בתקופת הפלישות המונגוליות ליפן. הוא סלד משני זרמים שהיו נפוצים ביפן בתקופתו (ונפוצים בה עד היום): בודהיזם הארץ הטהורה והזן, שלדעתו, ויתרו על כללי האתיקה הבודהיסטים, הזניחו את הקאנון הפאלי והתעלמו מגאוטמה הבודהה, מייסד דת הבודהיזם, והעדיפו על פניו דמויות מיתולוגיות כגון אמיטאבהה ותרגולים מיסטיים כגון שינון מנטרות (במקרה של הארץ הטהורה) או תרגולים אינדיוידואליסטים ושחרור ממסורת הבודהה במקרה של הזן (סנטינמנט המובע בקואן "אם תפגוש את הבודהה בדרכים, הרוג אותו"). הנזיר ניצ'ירן קרא לשילוב של לימוד, מוסר ופולחן. ניצ’ירן הנזיר נודע בקנאות הדתית שלו וביחסו השלילי לרוב ההוגים הדתיים שקדמו לו. ניצ’ירן קידש אך ורק את סוטרת הלוטוס בטענה שהיא מכילה את כל הדרוש לדת, ושלל את כל הכתבים האחרים של הבודהיזם. מלבד זאת, הוא דגל בהפצה מסיונרית של תורתו ועודד את תלמידיו לעשות זאת. הפוליטיקה היפנית תפסה חלק משמעותי בתוך הזרם הדתי, ובשנת 1269 נכתב בידי הנזיר ניצ’ירן הספר "הדרך להגשמת האמת והגנת המדינה" שבו טען כי יפן נמצאת בסכנה גדולה, שעל מנת להינצל ממנה יש לדבוק בסוטרת הלוטוס ולהשמיד את כל הכתות האחרות מלבד ניצ'ירן. בעקבות פרסום הספר, הגלו אותו השלטונות לאי סדו שבים יפן. מכיוון שלאורך כל שנות קיומו, הפעיל זרם זה מיסיון אינטנסיבי, הוא התבסס היטב ביפן, וכיום הוא נחשב לאחד מארבעת זרמי הבודהיזם העיקריים ביפן. מדיה וקבצים בנושא ניצ'ירן בוויקישיתוף גילי חסקין, תולדות יפן בתקופת קמקורה ניצ'ירן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בן עמי שילוני, יפן המסורתית, 2, הוצאת שוקן, 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרצדס-בנץ C111

מרצדס-בנץ C111 (בגרמנית: Mercedes-Benz C111) היא סדרת מכוניות קונספט, בתצורת מכונית ספורט, 2 מושבים, המוגדרת מכונית על, בעלת דלתות שחפים ("Gull-wing door" (אנ')), מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ שהוצגה בשנת 1969 ויוצרה עד שנת 1976. יוצרו 16 יחידות. "Version I" - דגם "C 111-I" - מנוע ונקל, הדגם בנוי מפיברגלס. "Version II" - דגם "C 111-II" - שנת 1970: מנוע ונקל, 4 בוכנות סיבוביות לצילינדר, 2.4 ליטר, המפתח 300 כ"ס ב-7,000 סל"ד, מהירות שיא - 300 קמ"ש, תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 4.8 שניות שנת 1976: מנוע טורבו דיזל 3.0 ליטר המפיק 190 כ"ס, מהירות שיא - 250 קמ"ש. "Version III" - דגם "C 111-III" - מנוע המאיץ ל-316 קמ"ש, מקדם גרר - 0.183. "Typ Version IV" דגם "C 111-IV" - מנוע V8 צילינדרים, 4.5 ליטר המפתח 500 כ"ס, מהירות שיא - 400 קמ"ש. מנוע מרכזי, מנוע רוחבי בעל הנעה אחורית - בכל הדגמים מנועי טורבו דיזל מנועי ונקל מנוע בנזין - מגדש טורבו דגם "C 111-I" דגם "C 111-I" - מבט לתא הנוסעים דגם "C 111-I" - מבט לתא הנוסעים דגם "C 111-I" - מבט ללוח המחוונים דגם "C 111-II" דגם "C 111-II" דגם "C 111-II" דגם C111-II D דגם "C 111-II" דגם "C 111-III" דגם דגם "C 111-IV" מנוע ונקל מרצדס מרצדס-בנץ C112 דגמי "מרצדס-בנץ C111" - תמונות מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ C111 בוויקישיתוף מרצדס-בנץ C111, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ C111, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ C111, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ C111" cartype.com/pages/2234/mercedes-benz_c_111 "מרצדס-בנץ C111" mercedes-benz.com/en/mercedes-benz/classic/history/c-111 "מרצדס-בנץ C111" supercars.net/blog/1969-mercedes-benz-c111 "מרצדס-בנץ C111" - מנוע ונקל media.daimler.com/marsMediaSite/en/instance/ko/High-speed-car-with-Wankel-engine---Mercedes-Benz-C-111
סאמצחה-ג'אוואחתי

סאמצחֶה-ג'אוואחֶתי (בגאורגית: სამცხე-ჯავახეთის; בארמנית: Սամցխե-Ջավախքի) הוא מחוז בדרום גאורגיה. גבולותיו: גוריה ואימרתי מצפון, כארתלי ממזרח, ארמניה וטורקיה מדרום ואג'ריה ממערב. נפת אדיגני נפת אספינדזה נפת אחלכלכי נפת אחלציחה נפת בורג'ומי נפת נינוצמינדה ערים: 5 (אחלכלכי, אחלציחה, בורג'ומי, ואלה, נינוצמינדה) עיירות: 7 (בקוריאני, בקוריאניס אנדזיטי, צאע'וורי, אחלדבה, אדיגני, אבסתומני, אספינדזה) כפרים: 254 מושלים לפי שנים: 1994 - וו.בָּכּראדזֶה 1998 - גיגלָה בָּרַמידזֶה 2002 - תמוּר מוֹסיאשווילי 2003 - גֶלָה קווארָצחֶליָה 2004 - נוּגזָר פּארוּנָשווילי 2004 - ניקוֹ ניקוֹלוֹזישווילי 2005 - גיאורגי חאצ'ידזֶה קומפלקס המערות ורדזיה מערות ואני - קומפלקס מערות ומנזר מצודת תמוגבי מצודת חרתוויסי מנזר זרזמי מנזר ספרי כפי שמעיד שמו, הוא מורכב משני חבלים היסטוריים. עד המאה ה-12, שבו סופחו לממלכה הגאורגית המאוחדת, הייתה להם היסטוריה מדינית נפרדת. במאה ה-14, סאמצחה הייתה בין הדוכסויות הראשונות שפרשו מן הממלכה המאוחדת. במאה ה-15 היא אף סיפחה את ג'אוואחתי. במחצית השנייה של המאה ה-17 הדוכסות נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית. תחת ההשפעה הטורקית חלק מתושבי סאמצחה התאסלמו. במאות הבאות התיישבו בסאמצחה ובג'אוואחתי ארמנים, שמן המאה ה-19 מהווים רוב בשני החבלים ההיסטוריים. בעקבות המלחמה העות'מאנית-רוסית, שני החבלים אוחדו עם גאורגיה, שהייתה כבר חלק מן האימפריה הרוסית. עם פרישתה של גאורגיה מברית המועצות ב-1991, סאמצחה וג'אוואחתי הם חלק מן הרפובליקה של גאורגיה. בחלוקה האדמיניסטרטיבית, הם אוחדו לרגיוני (מחוז) סאמצחה-ג'אוואחתי, שבירתו אחלציחה. עם זאת, לא מדובר באיחוד אדמיניסטרטיבי בלבד, שכן לאור העובדה שהגאורגים הם מיעוט במחוז, מדובר למעשה בחבל ארמני על אדמת גאורגיה, שאף דורש אוטונומיה. מדיה וקבצים בנושא סאמצחה-ג'אוואחתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאמצחה-ג'אוואחתי (בגאורגית) סאמצחה ג'וואחתי, armenian-history.com, (באנגלית)
הרכב מוזיקלי

המונח "להקה" מפנה לכאן. לערך העוסק בעדת בעלי חיים, ראו להקה (זואולוגיה). המונח "אנסמבל" מפנה לכאן. לערך העוסק בצוות שחקנים בעלי תפקיד שווה, ראו אנסמבל (משחק). הרכב מוזיקלי הוא המונח לתיאור קבוצה של מוזיקאים המתאגדים כדי לנגן מוזיקה. ההרכבים במוזיקה ממויינים על פי מספר המוזיקאים המשתתפים בהם ועל פי מגוון הכלים בו הם מנגנים, כמו כן הם ממוינים על פי הז'אנר המוזיקלי אותו הם מנגנים. המונחים דואט, שלישייה, קוורטט, קווינטט, סקסטט, ספטט, אוקטט ונונט משמשים כדי לתאר הרכבים מוזיקליים המורכבים משניים, שלושה, ארבעה, חמישה, שישה, שבעה, שמונה או תשעה מוזיקאים (בהתאמה). קוורטט נפוץ במיוחד הוא רביעיית מיתרים, הוא מכיל שני כינורות, ויולה וצ'לו. ישנה גם חמישיית מיתרים – הרכב דומה לרביעיית מיתרים, רק ששם מוכפלת גם הויולה, או הצ'לו. חמישיית פסנתר היא בדרך כלל חמישייה המכילה רביעיית מיתרים ופסנתר. עוד הרכב נפוץ מאוד במוזיקה הקלאסית הוא חמישיית כלי נשיפה, המכילה חליל צד, אבוב, קלרינט, בסון וקרן יער. הרכב גדול יותר המכיל יותר כלים הוא התזמורת. תזמורת קטנה נקראת תזמורת קאמרית, שבה יש אותם כלים כמו בתזמורת הסימפונית, רק שבה מכל כלי יש אחד, בעוד שתזמורת גדולה תקרא תזמורת סימפונית. תזמורת סימפונית יכולה להכיל עשרות ואף יותר ממאה כלי נגינה, והיא מחולקת לסקציות (מחלקות): כינורות, ויולות, צ'לים, קונטרבסים, כלי נשיפה מעץ, כלי נשיפה ממתכת וכלי הקשה. כמו כן, ישנה הסינפונייטה, זוהי תזמורת קטנה יותר מהתזמורת הסימפונית, אך גדולה יותר מן התזמורת הקאמרית. תזמורת מיתרים היא תזמורת המורכבת רק מכלי מיתר (קלאסיים בדרך כלל), כלומר: כינורות, ויולות, צ'לים וקונטרבסים. בג'אז, שלישייה סטנדרטית תהיה מורכבת מפסנתר, תופים ובס (גיטרה בס או קונטרבס). קוורטט "סטנדרטי" בג'אז יהיה מורכב משלישייה סטנדרטית וכלי נשיפה. הרכבים גדולים במיוחד המנגנים ג'אז (מקבילים לתזמורת הסימפונית) נקראים ביג־בנד, בעוד שהרכבים צנועים יותר (מקבילים לתזמורת הקאמרית) נקראים קומבו. במוזיקה קלה (רוק, פופ וכדומה) הרכב נקרא להקה והוא בדרך כלל לא מכיל יותר מ-6 מוזיקאים (אף על פי שישנם יוצאי דופן). להקות רוק ופופ מורכבות בדרך כלל מזמר, גיטרה מובילה, גיטרת ליווי, גיטרה בס, מערכת תופים ולעיתים גם קלידים. לעיתים אחד מחברי הלהקה שר ומנגן באחד הכלים (בדרך כלל גיטרה) בו זמנית. ישנן להקות שנולדו מהתאגדות טבעית של החברים בהן, וישנן להקות אחרות שהוקמו באופן מתכונן על ידי מפיקים או חברות התקליטים המממנות אותן. בין להקות הרוק הפופולריות או המשפיעות מקובל למנות את "הביטלס", "הרולינג סטונז", "לד זפלין", "קווין" ו"פינק פלויד", חמשתן להקות בריטיות שהחלו את פעילותן בשנות ה־60 של המאה ה־20. בשנות ה־90 של המאה ה־20 נחשבה להקת "נירוונה", מסיאטל, ארצות הברית, ללהקה המשפיעה ביותר. בן שלו, עצמאים בשטח: כך הפכו הלהקות לזן בסכנת הכחדה במוזיקה הפופולרית, באתר הארץ, 23 במאי 2024
Cum nimis absurdum

cum nimis absurdum (קום נימיס אבסורדום – בלטינית "כיוון שזהו אבסורד") הוא שמה של בולה שהוציא האפיפיור פאולוס הרביעי ב-14 ביולי 1555 שבה הוטלו שורה של גזרות דתיות וכלכליות על היהודים במדינת האפיפיור. מקור שמה של הבולה במילים הפותחות אותה : "Cum nimis absurdum et inconveniens existat ut iudaei, quos propria culpa perpetuae servituti submisit" ("כיוון שזהו אבסורד ואי נוחות גדולים שהיהודים, שבאשמתם נידונו לעבדות נצחית..."). פאולוס הרביעי כיהן בתפקיד חודשיים בלבד לפני שהוציא את הבולה. הבולה חידשה חקיקה אנטי יהודית והטילה על היהודים את החובות והאיסורים הבאים: איסור על יהודים להיות בעלים של נדל"ן, וחיובם למכור מיידית כל נדל"ן שברשותם. חובה על גברים לחבוש כובע צהוב ועל נשים מטפחת ראש צהובה איסור על העסקת משרתים נוצרים. הגבלת העיסוקים המותרים ליהודים לחלפנות כספים בעיקר. הלוואות בריבית התאפשרו תחת פיקוח מחמיר. איסור על עיסוק ברפואה. איסור על קשרים חברתיים בין נוצרים ליהודים. חובת האזנה לדרשות קתוליות בשבת. הגזרה החשובה ביותר בבולה הייתה חיובם של היהודים להתגורר יחדיו, בנפרד מהנוצרים. גזרה זו הביאה להקמת גטו רומא. מאז שהתיישבו יהודים ברומא במאה הראשונה לפנה"ס ועד הקמת הגטו לא הוגבלו יהודי רומא בבחירת מקום מגוריהם. עם הקמת הגטו הם הופרדו משאר האוכלוסייה לרובע מוקף חומה שבו שלושה שערים שננעלו במשך הלילה. כמו כן הותר ליהודים להתפלל בבית כנסת אחד בלבד בכל עיר. האפיפיור הבא פיוס הרביעי אכף הקמת גטאות ברוב ערי איטליה ויורשו פיוס החמישי המליץ על הקמתם במדינות השכנות. הטקסט המקורי בלטינית
ניצ'ירן

האם התכוונתם ל... ניצ'ירן (נזיר) (1222–1282) (אנ') – נזיר בודהיסטי יפני מהמאה ה-13 ניצ'ירן (בודהיזם) – זרם בבודהיזם
אסי משה

אסי משה (נולד ב-13 בדצמבר 1983) הוא שחקן פוקר ישראלי. משה זכה בארבעה צמידי אליפות העולם בפוקר. משה עבד כמתכנת בחברת סטארט-אפ. הוא החל את קריירת הפוקר במשחקים חבריים על סכומים זעומים, והחל לטפס בסולם המשחקים בארץ. רגע המפנה בקריירה שלו התרחש לאחר שמשטרת ישראל פשטה על אחד מהמקומות בהם נהג לשחק, והוא מצא את עצמו בלי זירת פוקר קבועה. במקום לחפש מקום אחר, החליט להיכנס אל עולם משחקי הרשת. בשנת 2013 החליט משה לבחון את היכולות שצבר במשחקי הרשת גם בטורנירים חיים. הוא ניצל נסיעת עבודה לארצות הברית כדי לנסות את מזלו בטורנירים בלאס וגאס, שם השתתף לראשונה בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, סיים במקום חמישי וזכה ב-141,124 דולר. באוקטובר 2013 לקח חלק בנבחרת שייצגה את איגוד הפוקר הישראלי באליפות הפוקר לנבחרות בסין. בשנת 2014 לקח משה חופשה של חודש מעבודתו וטס שוב ללאס וגאס במטרה לשחק בטורנירים רבים. ב-30 ביוני 2014 רשם משה הישג יוקרתי, כאשר גבר על 2,396 שחקנים, סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 582,321 דולר ובצמיד אליפות העולם בפוקר. בסיום שנת 2014 עזב משה את העבודה הקבועה שלו כמתכנת והפך לשחקן פוקר במשרה מלאה. בשנת 2015 סיים במקום השלישי מתוך 7,192 שחקנים בטורניר מסבב אליפות העולם וזכה ב-594,394 דולר; בשנת 2017 זכה ב-199,718 דולר לאחר שסיים במקום השלישי בטורניר מסבב אליפות העולם. באוקטובר 2018 זכה משה בצמיד אליפות העולם השני שלו, כאשר ניצח בטורניר שנערך ברוזבדוב שבצ'כיה, וזכה ב-94,622 דולר. בצמיד אליפות העולם הרביעי שלו זכה אסי משה ב-22 באוקטובר 2019, והוא אחד משני ישראלים בלבד שזכו לפחות בארבעה צמידים. נכון ליולי 2022, משה זכה בסך של כ-2.7 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-2.4 מיליון דולר בסבב אליפות העולם. בסבב אליפות העולם, זכה ב-4 צמידים, הגיע 7 פעמים לשולחן הסופי וסיים 43 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות. מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לילדה. אסי משה, באתר The Hendon Mob אסי משה, באתר אליפות העולם בפוקר אליסף דעואל, האס: אסי משה כבש את עולם הפוקר, באתר ynet, 23 באפריל 2016 nrg מעריב, פוקר פייס: הישראלים שיצאו לייצג אותנו בסין, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2013 ויוה לאס וגאס: ישראלי זכה ב-2 מיליון שקל באליפות העולם בפוקר, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2014 אליסף דעואל, פוקר: אסי משה זכה בצמיד אליפות עולם רביעי, באתר ynet, 22 באוקטובר 2019
שגעון של אבא

שגעון של אבא הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1981 בבימויו של אלי שגיא שגם כתב את התסריט, עם גבי עמרני בתפקיד הראשי. עזריאל לוי (גבי עמרני) הוא בעל מוסך הנוסע לעבודתו במכונית מרופטת ומתפרקת. בביתו גרים בנו הסטודנט מיכה (רפי טיילור) ואשתו אביבה (ג'ודי פאר). עזריאל רב כל הזמן עם מיכה שלא מסוגל לפרנס את עצמו ומכנה אותו "פופאי". אתי אשתו (שושיק שני) מנסה לפשר ביניהם. לעזריאל יש בן בארצות הברית בשם יוסי (ששי קשת) אותו שלח ללמוד אקונומיה שהוא מבטא "אקונומיקה". יוסי מגיע לבית הוריו ביחד עם חברתו אנדורה (קרוליין לנגפורד). עזריאל שציפה לקבל את יוסי כדוקטור מכובד לכלכלה, רואה שלפניו בחור היפי מצויד בגיטרה ומדבר כל הזמן על סמים ואהבה חופשית. אביבה ממררת למיכה את החיים כי אינה יכולה להרות. היא מקבלת תשובת בדיקת הריון חיובית אך שמחתה נפסקת כשמתברר שהתשובה מיועדת לאתי המבוגרת... אנדורה משתזפת עירומה על המרפסת כשהשכן זולטאק פרקש (אברהם סלקטר) משקיף עליה כל הזמן במשקפת לגערותיה של אשתו פירושקה (טרי גאבור). בינתיים מגיע יוסי למוסך ומתאהב במזכירה ענת (טלי גולדברג) אך היא אינה מתלהבת ממנו. יוסי מביא לה לניסיון כדור אל אס די ושם אותו בכוס מים אך באותו רגע מגיע עזריאל, יוסי בורח ועזריאל שותה את הסם ונכנס לטראנס. הוא עולה עד לגג המוסך, מתיישב על מוט ומתחיל לצחוק על כל הנוכחים ומכנה אותם "מקקים", מכריח אותם לרקוד ביחד עם אנשי צוות אמבולנס שהגיעו לפנות אותו. לבסוף הוא בורח מהמוסך עם אנדורה, לוקח את הכספת ומפזר כסף לכל הצדדים ונעלם. המשפחה מחפשת אותו שלושה ימים ולבסוף מוצאים אותו על חוף הים עם בחורות חצי חשופות. הוא נהנה מהחופש בלי הצרות של המיסים והעובדים שלו בראשות קלוצמן (יעקב אלפרין) ומסרב לבוא אתם אבל אז מעמידה אביבה פנים שיש לה צירי לידה. עזריאל נכנס לרכב המשפחה בדרך לבית החולים אלא שהצירים המזויפים הופכים באמצע הדרך לאמיתיים והיא יולדת תאומים. בסוף הסרט נראית המשפחה המאושרת של עזריאל ואתי עם התאומים, יוסי וענת, מיכה ואביבה עם ילדיהם כשאנדורה מביטה עליהם מהצד. "שגעון של אבא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שגעון של אבא", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שגעון של אבא", באתר אידיבי "שגעון של אבא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שגעון של אבא, באתר אישים