קלוטילדה (ספינת עבדים)

קלוטילדה (באנגלית: Clotilda לעיתים קרובות מאוית שגוי Clotilde) הייתה ספינת העבדים האמריקאית האחרונה שהביאה שבויים מאפריקה לארצות הברית, שהגיעה למובייל ביי, אלבמה בסתיו 1859 או 9 ביולי 1860, עם 110 גברים, נשים וילדים אפריקאים. הספינה הייתה מפרשית סקונר בעלת שני תרנים, שאורכה 86 רגל (26 מטרים) ארוך עם אלומה של 23 רגל (7.0 מטרים). מעורבות ארצות הברית בסחר העבדים האטלנטי נאסרה על ידי הקונגרס באמצעות החוק האוסר על יבוא עבדים שנחקק ב-2 במרץ 1807 (החל ב-1 בינואר 1808), אך הנוהג נמשך באופן בלתי חוקי, במיוחד באמצעות סוחרי עבדים שהתבססו בניו יורק בשנות ה-50. ותחילת 1860. במקרה של "הקלוטילדה", נותני החסות של המסע היו בעלי הון בדרום ותכננו לקנות אפריקאים בממלכת דהומיי (בנין של היום). לאחר ההפלגה, הספינה נשרפה והוטבעה במפרץ מובייל בניסיון להשמיד את הראיות. לאחר מלחמת האזרחים ייסדו קודג'ו קאזולה לואיס ועוד שלושים ואחד אנשים עבדים לשבעבר את אפריקה טאון(אנ') צפונית למובייל, אלבמה. אליהם הצטרפו אפריקאים נוספים ויצרו קהילה שהמשיכה לתרגל רבות מהמסורות המערב אפריקאיות ושפת היורובה שלהם במשך עשרות שנים. קודג'ו לואיס, דובר הקהילה, חי עד 1935 והיה אחד הניצולים האחרונים מ"הקלוטילדה". רדושי שבויה נוספת על "הקלוטילדה", נמכרה לבעל מטעים במחוז דאלאס, אלבמה, שם נודעה גם בשם סאלי סמית'. היא נישאה, ילדה בת, והתגוררה עד 1937 בבוג צ'יטו. זמן רב חשבו שהיא הייתה השורדת האחרונה מ"הקלוטילדה". מחקר שפורסם ב-2020 הצביע על כך ששורדת אחרת, מתילדה מק'קר, חיה עד 1940. כ-100 צאצאים של האנשים המשועבדים שהובאו על ידי "הקלוטילדה" עדיין חיים באפריקה טאון, ואחרים נמצאים ברחבי המדינה. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה השכונה על ידי העיר מובייל. פסל זיכרון של לואיס הוצב מול הכנסייה ההיסטורית של בכנסייה הבפטיסטית המאוחדת. הרובע ההיסטורי של אפריקה טאון נרשם ברשימה הלאומית של מקומות היסטוריים ב-2012. במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה ששרידי ספינה שנמצאו לאורך נהר מובייל, ליד האי 12 מייל ומצפון לדלתא של מפרץ מובייל, אושרו כ"קלוטילדה'". אתר ההריסות היה רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 2021. הסקונר 'קלוטילדה", בפיקודו של קפטן ויליאם פוסטר שנשאה של 124 אפריקאים עבדים שנשבו, הגיעה למובייל ביי, אלבמה, ביולי 1860. קפטן פוסטר עבד עבור טימותי מאהר, בעל "מספנות מובייל", שהיה אדם עשיר וקפטן ספינת קיטור, שב-1855 או 1856 בנה את "קלוטילדה", סקונר דו-תורני 86 רגל (26 מטרים). ארוך עם קרן של 23 רגל (7.0 מטרים) וגוף מצופה נחושת, המיועד לסחר בעץ. למאהר נודע ששבטים ממערב אפריקה נמצאים במלחמה וכי מלך דהומיי (כיום בנין ) היה מוכן למכור שבויי אויב כעבדים. כוחות הצבא של מלך דהומיי פשטו על קהילות בפנים הארץ, והביאו שבויים לשוק העבדים הגדול בנמל הוידה. ב-4 במרץ 1860, הפליג פוסטר ממובייל עם צוות של 12, כשהוא נושא 9,000 דולר בזהב כדי לרכוש אפריקאים. הוא הגיע לווידה ב-15 במאי 1860, שם הכין את הספינה כדי שתוכל לשאת אפריקאים, תוך שימוש בחומרים שהעביר. הוא הציע לקנות 125 אפריקאים בווידה תמורת 100 דולר כל אחד. העבדים היו משבט "טארקבר", שנלקחו בפשיטה ליד טמאלה בגאנה של היום. מחקר שנעשה במאה ה-21 מצביע על כך שהם היו למעשה אנשי טקפה, קבוצה של אנשי יורובה מפנים הארץ של ניגריה של ימינו. פוסטר תיאר את פגישתו עם נסיך אפריקאי. הוא נלקח לחצר המלך, וחזה במנהגים דתיים. פוסטר כתב ביומנו ב-1860, "לאחר שניהלנו עניינים עם הנסיך בהסכמה, הלכנו למחסן שבו היו במאסר ארבעת אלפים שבויים במצב של עירום שממנו נתנו לי חירות לבחור מאה עשרים וחמישה עבדים. הוא המשיך וכתב "... התחלתי לקחת על עצמו מטען של כושים, והצלחתי להעלות על הסיפון מאה ועשרה." כשהם התקרבו לארצות הברית, הם הסוו את הסקונר על ידי הורדת "משטחי המפרשיות והתורן העליון". ביומנו רשם פוסטר שהוא עגן עם "הקלוטילדה'" ב-9 ביולי ליד פוינט אוף פינס בגרנד ביי, מיסיסיפי (הכוונה כנראה ל-Point Aux Pins בגרנד ביי באלבמה). הוא נסע בכרכרה למובייל כדי להיפגש עם מאהר. מחשש להאשמות פליליות, קפטן פוסטר הביא את הסקונר לנמל מובייל בלילה וגרר אותה במעלה נהר ספניש לנהר אלבמה באי Twelve Mile. הוא העביר את השבויים האפריקאים לספינת קיטור ואז שרף את ה"קלוטילדה" לפני שהטביע אותה. הוא שילם לצוות ואמר להם לחזור צפונה. השבויים האפריקאים חולקו בעיקר לתומכים הפיננסיים של מיזם "קלוטילדה", כאשר טימותי מאהר קיבל 30 שבויים, כולל קודג'ו (המכונה קודג'ו) לואיס, המכונה "קוסולה" או "קאזולה'. למרות ההיררכיה הגזעית של הדרום העמוק, האפריקאים מ"הקלוטילדה" לא יכלו להירשם כעבדים באופן חוקי מכיוון שהם הוברחו פנימה; עם זאת, התייחסו אליהם כאל מטלטלין. חלק מהשבויים נמכרו למקומות רחוקים יותר, כולל רדושי (שנודע מאוחר יותר גם בשם סאלי סמית') ואדם שנודע מאוחר יותר בשם ויליאם או בילי, לו היא נאלצה להינשא על סיפון הספינה. הם נמכרו לוושינגטון סמית', בעל מטעים ממחוז דאלאס, אלבמה. בשנת 1861, הממשל הפדרלי העמיד לדין את מהאר ופוסטר במובייל בגין יבוא עבדים בלתי חוקי, אך התיק נדחה בשל היעדר ראיות מהספינה או המניפסט שלה, ואולי בגלל פרוץ מלחמת האזרחים. מכיוון שקפטן פוסטר דיווח שהוא שרף והטביע את "קלוטילדה" בדלתא מצפון למפרץ מובייל, נמשכו חיפושים ארכאולוגיים עד המאה ה-21 אחר שרידיה. כמה שברים גלויים כונו על ידי המקומיים ספינת העבדים. הריסות מ"הקלוטילדה" נמצאו לכאורה בשנת 2018, אך הוועדה ההיסטורית של אלבמה שללה את הממצאים בגלל "הבדלים עיקריים בין שני כלי השיט", והיעדר לכאורה של נזק אש. במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה שהשרידים סוף סוף נמצאו על ידי החוקר בן ריינס, והראתה "ראיות פיזיות ומשפטיות [המצביעות בעוצמה על כך שמדובר בקלוטילדה". האפריקאים מ"הקלוטילדה" שוחררו למעשה בסוף מלחמת האזרחים. כמו בני חורין רבים, ויליאם ורדושי נשארו עם בתם במטע בבוג צ'יטו והמשיכו לעבוד שם. רבים מאנשיו לשעבר המשועבדים של מאהר חזרו לעיירה מגזין פוינט, ולקרקעות בבעלותו של מאהר על הדלתא של נהר המובייל-טנסו ממש צפונית למוביל ובגדה המערבית של נהר המובייל. הם הקימו את הקהילה אפריקאטאון, ומשכו אפריקאים ממקומות אחרים להצטרף אליהם לקהילה העצמאית. הם אימצו חוקים קהילתיים המבוססים בעיקר על מנהגי שבט הטקפה, ובחרו מנהיגים, תוך שמירה על השימוש בשפת היורובה ובמסורות התרבותיות שלהם עד שנות ה-50. ילדים שנולדו בקהילה החלו ללמוד אנגלית, תחילה בכנסייה, ולאחר מכן בבתי ספר שנוסדו בסוף המאה התשע-עשרה. קודג'ו לואיס חי עד 1935 ונחשב זמן רב שהוא השורד האחרון מ"הקלוטילדה". בשנת 2019, מחקר חדש קבע כי רדושי (סאלי סמית') גרה עד 1937 בבוג צ'יטו, ולכן היא נחשבה לשורדת האחרונה. אבל ב-2020 הוכרז שמתילדה מק'קר שרדה עד 1940, אז מתה בסלמה, אלבמה. קהילת אפריקאטאון גדלה ל-12,000 תושבים כאשר תעשייה חדשה משכה עובדים לנהר העליון, כולל מפעלי נייר שנבנו לאחר מלחמת העולם השנייה. אבל עם סגירת מבני תעשייה ואובדן מקומות עבודה, האוכלוסייה ירדה לכ-2,000 בתחילת המאה העשרים ואחת. בתקופה שלאחר המלחמה, האזור נקלט ברובו בשכונה של מובייל, שחלקה בעיירה השכנה פריצ'רד. בשנת 2012 הוכר הרובע ההיסטורי של אפריקאטאון ונרשם במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. גם בית הקברות שלהם רשום. ב-24 בינואר 2018, הכתב בן ריינס טען שגילה את שברי "הקלוטילדה'" בדלתא התחתית של נהר מובייל-טנסו, כמה קילומטרים צפונית לעיר מובייל. בשפל, שנגרם על ידי מערכת סערה שיצרה את סופת השלגים של צפון אמריקה בינואר 2018, הותירו חלקים של שרידי הספינה גלויים מעל הבוץ. בהתבסס על סקירתם המוקדמת, צוות של ארכאולוגים אמר, "בהתבסס על ממדי ההריסות ותכולתו... השרידים היו ככל הנראה אלו של ספינת העבדים". אנשים באפריקה טאון החלו לדון במה שצריך לעשות עם ההריסות אם מדובר ב"קלוטילדה", וכיצד ניתן לספר את הסיפור שלהם. ב-5 במרץ 2018, ריינס דיווח כי השרידים שגילה לא הייתה ככל הנראה "הקלוטילדה". חוקרים הגיעו למסקנה שהשרידים נראים "פשוט גדולים מדי, עם חלק ניכר מוסתר מתחת לבוץ ומים עמוקים". כמה שבועות לאחר מכן, ריינס וצוות מאוניברסיטת דרום מיסיסיפי חזרו לנהר וביצעו את הסקר הראשון של קטע האי 12 מייל של נהר מובייל. שבוע לאחר מכן, ריינס ומונטי גרהאם, ראש מדעי הים באוניברסיטת דרום מיסיסיפי, חקרו כמה מ-11 השרידים שזוהו בסקר, יחד עם ג'ו טרנר וצוות מחנות הצלילה התת-מימית וורקס. הקואורדינטות ונתוני הסקר שותפו עם הוועדה ההיסטורית של אלבמה, ששכרה את חברת "Search Inc", כדי לאמת את הממצאים. התגלית נשמרה בסוד במשך שנה, עד להשלמת תהליך האימות. ב-22 במאי 2019, הוועדה ההיסטורית של אלבמה הודיעה כי נמצאו שברי '"הקלוטילדה". "Descendant" (בעברית: "הספינה האחרונה"), סרט תיעודי שמתאר את קהילת אפריקאטאון כיום, כולל אי השוויון הסביבתי והחברתי שעדיין קיימים לאחר 160 שנה, וההשפעה שהייתה למציאת ה"קלוטילדה" ב-2019 על האזור. הופק על ידי נטפליקס, הוקרן בבכורה בפסטיבל סאנדנס 2022. צוות חדשות מקומי של טלוויזיה ניידת הפיק תוכנית, "AfricaTown, ארצות הברית", על היישוב ותולדותיו. בשנת 2018 יצא לאור ספרה של זורה ניל הרסטון "Barracoon", לאחר שחסר לו מו"ל מאז השלמתו ב-1931. תיאור של סיפור חייו של קודג'ו לואיס, הוא גם דן ברגשותיה כחוקרת אפרו-אמריקאית שמראיינת ומכירה אותו. זוהי דוגמה ל"טקסט עדות". השיר "Clotilda's on fire", באלבומה של שמקיה קופלנד משנת 2020, עוסק בספינה ובמטען האנושי שלה. מדיה וקבצים בנושא קלוטילדה בוויקישיתוף David Pilgrim. "Question of the Month: Cudjo Lewis: Last African Slave in the U.S.?" Jim Crow Museum, Ferris University, July 2005. "Black Travel - Soul Of America | Home" (historic sites), Soul of America, 2007, webpage: SoulofAmerica-6678. "AfricaTown, USA". The American Folklife Center: Local Legacies. The Library of Congress. נבדק ב-2009-05-12. Raines, Ben (2022). The Last Slave Ship: The True Story of How Clotilda Was Found, Her Descendants, and an Extraordinary Reckoning. New York, NY: Simon & Schuster. p. 69. ISBN 9781982136048. Durkin, Hannah (26 במרץ 2019). "Finding last middle passage survivor Sally 'Redoshi' Smith on the page and screen". Slavery & Abolition. 40 (4): 631–658. doi:10.1080/0144039X.2019.1596397. {{cite journal}}: (עזרה) Keyes, Allison (22 במאי 2019). "The 'Clotilda,' the Last Known Slave Ship to Arrive in the U.S., Is Found". Smithsonian Magazine. נבדק ב-29 ינו' 2021. {{cite web}}: (עזרה) The southerner. volume, July 14, 1860, Image 2 Sandra E. Garcia and Matthew Haag, "Descendants' Stories of a Slave Ship Drew Doubts. Now Some See Validation", New York Times, 26 January 2018; accessed 26 January 2018 Ben Raines, "Wreck found by reporter may be last American slave ship, archaeologists say", AL.com, 25 January 2018; accessed 26 January 2018. Quote: "...the ship's license and the captain's journal make clear that Clotilda is correct." (as the name) "Last Slaver from U.S. to Africa. A.D. 1860": Capt. William Foster, Journal of Clotilda, 1860, Mobile Public Library Digital Collections; accessed 28 January 2018 "Wreck found by reporter may be last American slave ship, archaeologists say". AL.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-01-24. "AfricaTown, USA", Local Legacies, 2000, Library of Congress; accessed 28 January 2018 "Dora Franklin Finley African-American Heritage Trail". www.dffaaht.org. נבדק ב-2020-05-21. Sarah Gibbens (6 מרץ 2018). "The Last Ship to Bring Slaves to the U.S. Has Not Been Found". National Geographic Society. נבדק ב-12 מרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Last Ship to Bring Slaves to the U.S. Has Not Been Found". National Geographic News. 2018-03-06. נבדק ב-2019-06-10. Ingber, Sasha (22 במאי 2019). "Alabama Historians Say The Last Known Slave Ship To U.S. Has Been Found". NPR (באנגלית). נבדק ב-2019-06-10. {{cite news}}: (עזרה) Durkin, Hannah (2019). "Finding last middle passage survivor Sally 'Redoshi' Smith on the page and screen". Slavery & Abolition. 40 (4): 631–658. doi:10.1080/0144039X.2019.1596397. Durkin, Hannah (2020-03-19). "Uncovering The Hidden Lives of Last Clotilda Survivor Matilda McCrear and Her Family". Slavery & Abolition. 41 (3): 431–457. doi:10.1080/0144039X.2020.1741833. ISSN 0144-039X. Wootson, Cleve R. Jr. (2018-01-24). "The last U.S. slave ship was burned to hide its horrors. A storm may have unearthed it". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2018-01-24. Ingber, Sasha (22 במאי 2019). "Alabama Historians Say The Last Known Slave Ship To U.S. Has Been Found". NPR. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Wreck found in Delta not the Clotilda, the last American slave ship". AL.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-03-05. Koplowitz, Howard (22 במאי 2019). "Clotilda, the last American slave ship, found in Alabama, historical commission says". AL.com. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Officials: Last slave ship from Africa ID'd on Alabama coast". WALA-TV. 22 במאי 2019. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) Ingber, Sasha (22 במאי 2019). "Alabama Historians Say The Last Known Slave Ship To U.S. Has Been Found". NPR. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite news}}: (עזרה) Daniels, Robert. "'Descendant' Review: Africatown Documentary Rectifies Black Erasure by Filling Historical Gaps". IndieWire. נבדק ב-25 בינואר 2022. {{cite news}}: (עזרה) Mechling, Lauren (21 אוק' 2022). "Descendant review – powerful Netflix documentary on the legacy of slavery. A striking and sensitive film about how an illegal slave ship led to an Alabama community of inherited trauma but also defiance". The Guardian. {{cite news}}: (עזרה) Sexton, Genevieve (2003). "The Last Witness: Testimony and Desire in Zora Neale Hurston's "Barracoon"". Discourse (באנגלית). 25 (1): 189–210. doi:10.1353/dis.2004.0012. ISSN 1536-1810. Elliott, Debbie (2 בנובמבר 2020). "On 'Uncivil War,' Shemekia Copeland Sets Fire To A Relic Of American Slavery". NPR. נבדק ב-3 בנובמבר 2020. {{cite news}}: (עזרה)