אסטרבייץ

אַסְטְרַבְיֶיץ (בבלארוסית: Астравец, נהגה: [astraˈvʲet͡s]; בפולנית: Ostrowiec Oszmiański, אוסטרובְיֶיץ אושמיאנסקי; ברוסית: Островец, נהגה: אוסטרובֶץ; בליטאית: Astravas, נהגה: אסטרַבַס) היא עיר במחוז גרודנו בבלארוס, והמרכז המנהלי של מחוז-משנה אסטרבייץ. במקום התקיימה עד מלחמת העולם השנייה קהילה יהודית קטנה שראשיתה בשלהי המאה ה-19. בימי שואת יהודי אירופה שימשה העיר שהייתה תחת הכיבוש הנאצי לעיר-נפה, כמרכז לאיסוף היהודים מעיירות הסביבה, חלקם נורו למוות מיד עם הגיעם ביער הסמוך לאוסטרובייץ, וחלקם רוכזו בגטו שהוקם בעיר ושהפך במהלך המלחמה למחנה עבודה. בסוף 1943 חוסל הגטו ויושביו נרצחו בכפר שומסק הסמוך. העיר יושבת בשפך תת-היובלים קובלקה וקייגנה אל נהר הלושה (בלא') יובל הניימן. מיקומה הגאוגרפי העניק לה את שמה הנגזר מהמילה הרוסית "אוסטרוב" שמשמעותה אי. אסטרבייץ, אז אוסטרובייץ, קיבלה מעמד וזכויות עיר כבר בשנת 1546 מידי מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט. עד סוף המאה ה-16 גדלה אוכלוסיית העיר והיא הייתה לעיר מרכזית וחשובה, אולם בעקבות מלחמות ומגפות במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, ירדה העיר מגדולתה: הכלכלה התדרדרה והאוכלוסייה התדלדלה. במסגרת חלוקת פולין השלישית, היה פלך וילנה ואוסטרובייץ בתוכו לחלק מן האימפריה הרוסית. הרוסים עמלו לשוות למקום אופי רוסי ואף בנו בעיר כנסייה פרבוסלבית. במלחמת העולם הראשונה נכבשה אוסטרובייץ בידי הגרמנים שהחזיקו בה עד סוף 1918, וב-1922 נכללה בתחומי פולין העצמאית. בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה השתייכה העיר מנהלית לנפת וילנה-טרוקי. ב-1939 פלשו הסובייטים למזרח פולין וכבשו בין היתר את אוסטרובייץ. ימים אחדים לאחר תחילת מבצע ברברוסה נפלה העיר לידי צבא גרמניה הנאצית. לאחר הכיבוש המחודש של האזור בידי הצבא האדום, חזרה אוסטרובייץ וסופחה עם שאר האזור לתחומי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. ב-1958 קיבלה אסטרבייץ מעמד עיר. רק בעשורים האחרונים של המאה ה-19 התיישבו יהודים אחדים באוסטרובייץ. האיסור הרשמי על התיישבות יהודים בעיר בוטל רק ב-1903, ומאז התפתחה בה קהילה יהודית קטנה בקצב מהיר. ב-1913 כבר היו בה מאה יהודים, ומוסדות דת וחינוך הוקמו בזה אחר זה. בעת מלחמת העולם הראשונה ניזוקה האוכלוסייה היהודית קשות, רבים גויסו לצבא הרוסי ונהרגו, העיירה נחרבה בקרבות שהתחוללו בה ורבים מהתושבים גלו מזרחה. רק מעטים שבו אליה לאחר המלחמה, וחברת יקופ"ו בנתה עבורם כמה בתים חדשים ובית מרחץ ציבורי. מצבה הכלכלי של האוכלוסייה היהודית הורע, בעידוד פעיל של הממשלה הפולנית שדאגה להגדלת התחרות מצד סוחרים לא-יהודים מחד גיסא, והגדלת נטל המס על עצמאים קטנים. ערב מלחמת העולם השנייה נותרו באוסטרובייץ רק עשרים משפחות, שעשרים מתוכן גרו בשכירות. תחת הכיבוש הנאצי שימשה אוסטרובייץ עיר-נפה, בשל תחנת הרכבת שבה. היער הסמוך לעיר שימש את הנאצים להוצאות להורג המוניות של יהודים מרחבי הסביבה. בעיר עצמה הוקם לקראת סוף 1941 גטו שבו נכלאו יהודי המקום עם פליטים רבים, זמן קצר אחר כך "חוסל" הגטו ורוב ככל תושביו נרצחו. במהלך אקציית החיסול של הגטו, בודדו הנאצים מתוך האוכלוסייה את בעלי המלאכה, אותם החזירו לאחר הרצח ההמוני לשטח הגטו שצומצם והיה למחנה עבודה. מחנה זה כלל את ניצולי הגטאות בוורניאני, קיימיילישקי, שחוסלו אף הם, ופליטים ממקומות נוספים. ב-7 באפריל 1943 הוציאו הנאצים להורג את כל יושבי המחנה, בכפר הסמוך שומסק. רק אחדים, שתוכנית החיסול גונבה לאוזניהם ימים אחדים קודם לכן, נמלטו ליערות וחלקם שרדו. רחל גרוסבאום-פסטרנק, "אוסטרובייץ", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 99–100. מדיה וקבצים בנושא אסטרבייץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסטרבייץ "אסטרבייץ", באתר JewishGen (באנגלית) אוֹסטרוֹבייֶץ (Ostrowiec), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם סמואל פישמן ומרטין דין (אנ'), אוסטרובייץ, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1097–1098), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)