laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורפים פרהיסטוריים

טורפים פרהיסטוריים (באנגלית: Prehistoric Predators) היא תוכנית טבע פרהיסטורית של החברה נשיונל ג'יאוגרפיק ששודרה בשנת 2007 בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק וכללה 7 פרקים. תוכנית זו מציגה ומסקרת את הטורפים הגדולים שחיו בעידן הקנוזואיקון מהסמילודון בעל ניבי החרב למגלודון, הכריש הענקי. התוכנית מציגה את ממצאיהם, תכונותיהם והדמיה של חייהם ושל הציד שלהם בטבע. כמו כן היא בודקת מה הביא את אותם טורפים להיכחד לבסוף. בעקבות תוכנית זו נעשתה תוכנית דומה בערוץ דיסקברי: "מפלצות חוזרות לתחייה" (Monsters Resurrected), בה כוללים גם טורפים מעידן המזוזואיקון. שיני חרב - בפרק מוצג הסמילודון שהיה החתול הגדול בעולם והיה בעל ניבי ענק אותם הוא היה יכול להחדיר לצווארו של טרפו שכלל אף ממותות ולהדוף להקת זאבי בלהות. זאב איום - בפרק מוצג זאב הבלהות שצד בחבורות גדולות והיה יכול לקטול ביזונים גדולים. דוב ענקי - בפרק מוצג הדוב קצר-הפנים שצד בערבות אמריקה הצפונית. הדוב נלחם בסמילודונים, להקות זאבי בלהות והיה יכול לטרוף אפילו עצלני קרקע כמו המגלוניקס. כריש מפלצת - בפרק מוצג הכריש הגדול ביותר שחי מעולם - המגלודון. הוא היה יכול לטרוף לווייתני מזיפות קטנים שחיו בתקופתו והיה טורף העל של הימים. עופות הטרור - בפרק מוצגים עופות האימה כמו הקלנקן, שחי באמריקה הדרומית וצד דלשינאים משוריינים והטיטאניס שחצה את מצר פנמה והיגר לאמריקה הצפונית, שם הוא טרף סוסים קדומים ונלחם נגד סמילודונים וזאבי בלהות רעבים. חזיר רוצח - בפרק מוצגים הארכיאותריום, האנטלודונט הטורף מאמריקה שהתפתח לדיאודון הגדול והחזק יותר. שניהם היו בהמות בעלות פרסה עם לסתות נוראות. לסתות תער - בפרק מוצג ההאינדון, טורף דמוי-צבוע ענקי שחי באמריקה ושבר עצמות עם לסתותיו החזקות. הוא היה היצור היחיד שהיה יכול לאיים על הארכיאותריום. "טורפים פרהיסטוריים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טורפים פרהיסטוריים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טורפים פרהיסטוריים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) התוכנית "טורפים פרהיסטוריים" באתר IMDb (באנגלית)
סוסליק

סוסליק (שם מדעי: Spermophilus) הוא סוג של מכרסם ממשפחת הסנאיים. סוג זה מונה יצורים קטנים החיים על הקרקע וקרובים אל המרמיטה והנובחנית. הם מתחפרים במחילות באדמה, וחיים באזורים פתוחים של ערבות עשב, טונדרה ואף מדבריות ברחבי אירופה, צפון אסיה ואמריקה הצפונית. עד לשנת 2007 שייכו לסוג זה מינים רבים המכונים "סנאי קרקע", אך בדיקה פילוגנטית הפרידה רבים מהמינים המקוריים אל הסוגים הבאים: סנאי האנטילופה (Ammospermophilus), סנאי קרקע טרופי (Notocitellus), סנאי ערבה (Urocitellus), מרמיטה (Marmota), סנאי קליפורני (Otospermophilus), סנאי קרקע זהוב (Callospermophilus), סנאי מנומר (Ictidomys), סנאי פרנקלין (Poliocitellus franklinii), נובחנית (Cynomys) וסוסליק מדברי (Xerospermophilus). סוּסְלִיק מָצוּי (Spermophilus citellus) Spermophilus alashanicus Spermophilus dauricus Spermophilus erythrogenys Spermophilus fulvus Spermophilus major Spermophilus pygmaeus Spermophilus relictus Spermophilus suslicus Spermophilus taurensis Spermophilus xanthoprymnus סנאי קרקע ארקטי (Spermophilus parryii) Spermophilus pallidicauda Spermophilus ralli Spermophilus brevicauda מדיה וקבצים בנושא סוסליק בוויקישיתוף סוסליק, באתר ITIS (באנגלית) סוסליק, באתר NCBI (באנגלית) סוסליק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוסליק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוסליק, באתר GBIF (באנגלית) סוסליק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גומיגם (שיר)

גוּמיגַם הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על ידי הצמד הישראלי סטטיק ובן אל תבורי ויצא לאור ב-5 באוגוסט 2018. השיר יצא לאור באוגוסט 2018, כסינגל העשירי של הצמד. את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כשלושה חודשים לאחר שהוציאו את השיר "קאוואי". שם השיר הוא גומיגם כשם השלגון גומיגם. העיצוב של הקליפ נוגע יותר בעולם המים. הקליפ צולם ב-5 סטים שונים, במשך 21 שעות. על הקליפ עבדו עשרות פַסָלים, אנשי ארט ואביזרים.[דרוש מקור] ROMS STUDIOS (2018-08-14), גומיגם - מאחורי הקלעים | סטטיק ובן אל תבורי, נבדק ב-2018-09-02
The Residents

The Residents (בתעתוק לעברית: הרזידנטס, בתרגום חופשי: התושבים) היא להקת אוונגרד וקולקטיב אמנותי מארצות הברית, הפועלת משנת 1969 עד היום, ומוציאה לאור אלבומים מוזיקליים וסרטוני מולטימדיה המתלווים אליהם. הלהקה ידועה בסודיות חבריה (המופיעים תמיד כאשר הם חובשים מסיכות ותלבושות, במקור מסיכות בצורת גלגלי עיניים גדולים, ולובשים חליפות טוקסידו), ובהופעות החיות הסגנוניות שלה. לא ידועים פרטים רבים על הלהקה, אך ידוע כי חברי הלהקה פועלים מלואיזיאנה, וכי הם החליטו להגר לסן פרנסיסקו בשנות השישים, אך לאחר שהמשאית שלהם נשברה באמצע הדרך הם החליטו להישאר בלואיזיאנה. הלהקה התחילה לשתף פעולה עם המוזיקאים פיליפ לית'מן (שהיה גיטריסט בריטי וכינה את עצמו סנייקפינגר), והמלחין הגרמני נ' סנאדה (עד היום לא ידוע מה זהותו האמיתית, אך משערים שהוא אינו אדם אמיתי אלא שם מומצא למוזיקאי האוונגרד קפטן ביפהארט). רוב אלבומי הלהקה מחולקים לשני סוגים: חלקם הם פרודיה ושכתוב של שירים מפורסמים, וחלקם הם אלבומי קונספט מסובכים. הלהקה ידועה בסגנון הנסיוני שלה, ובווידאו קליפים הסוריאליסטיים והמוזרים שלה. במאי 2014 הופיעה הלהקה בישראל, בבמועדון בארבי בתל אביב. בשנת 2018 פורסם רשמית כי המפיק והמלחין העיקרי של הלהקה היה הארדי פוקס, שנמנה עם מייסדיה, ועזב אותה ב-2015. החשיפה ארעה לאחר מותו של פוקס (1945–2018). מדיה וקבצים בנושא The Residents בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Residents (באנגלית) The Residents, ברשת החברתית פייסבוק The Residents, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The Residents, סרטונים בערוץ היוטיוב The Residents, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Residents, באתר ספוטיפיי The Residents, באתר AllMusic (באנגלית) The Residents, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Residents, באתר Discogs (באנגלית) The Residents, באתר Songkick (באנגלית) The Residents, באתר Genius The Residents, באתר SecondHandSongs דני בלר, הרזידנטס, קן הקוקייה של הרוק עכשיו גם באיכות דיגיטלית, חדשות, 21 בינואר 1988 דני בלר, זהות המבצעים אינה ידועה: הרזידנטס מגיעים לישראל, באתר "שיחה מקומית", 7 במאי 2014 ברק הלר חיון, אסף קפלן, הרזידנטס: הלהקה שאיש לא מכיר, הערב בישראל, באתר הארץ, 8 במאי 2014 גלעד אורן‏, הרזידנטס בישראל: הופעה טובה ללא רגעי התפוצצות, באתר וואלה, 9 במאי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הקברות מירוגוי

בית הקברות מִירוֹגוֹי (בקרואטית: Mirogoj Groblje) הוא בית הקברות המרכזי של זאגרב בירת קרואטיה ומשרת את אוכלוסיית כל בני הדתות שבעיר. ב-1872 רכשה הרשות המקומית זאגרב חלקת אדמה אשר הייתה בבעלותו של ליודביט גאי לצורך הקמת בית עלמין עירוני מרכזי. האדריכל הרמן בולה (בגרמנית: Hermann Bollé) תכנן את המבנה והמבואה המרכזיים וב-6 בנובמבר 1876 נחנך בית העלמין. ביצוע הארקדות והקמת הכנסייה החלו ב-1879 אך בשל בעיות מימון הושלמו רק ב-1929. בית העלמין הוא בבעלות עירונית ועל כן הוקצו חלקות קבורה לבני כל הדתות. ערך מורחב – יהדות זאגרב ב-1878 נחנכה החלקה היהודית בבית העלמין ומשנה זו הובאו לקבורה בבית העלמין הנפטרים מקרב יהודי זאגרב. בחלקה היהודית מצויים 10 גושי קבורה לבני הקהילה האשכנזים-נאולוגים, 2 גושים לבני הקהילה הספרדית וגוש אחד לבני הקהילה האורתודוקסית. נכון ל-2009 אותרו בבית העלמין כ-1,500 מצבות, אף על פי שטרום מלחמת העולם השנייה היו 4,000–5,000 מצבות. בחלקה קיימת אנדרטה לזכר הנספים בשואה. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות מירוגוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות מירוגוי (בקרואטית ובאנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות מירוגוי יהדות זאגרב, באתר jewish cemetery project (באנגלית). צילום החלקה היהודית בבית העלמין מירוגוי (2000), באתר המרכז לאמנות יהודית. אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2005), באתר heritageabroad.gov (באנגלית).
דיוניסוס ואפולו: מסות על האומנות

דיוניסוס ואפולו: מסות על האומנות הוא ספר המאגד מאמרים מוקדמים שנכתבו על ידי הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה. הספר כולל את המאמרים: ראיית העולם הדיוניסית (1870) על אמת ושקר במובן החוץ-מוסרי (1873) התחרות ההומרית (1872) על הפתוס של האמת (1872) הספר יצא בעברית בשנת 1990 בתרגומו של יעקב גולומב שהוסיף לו הקדמה, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
יחסי אוסטרליה–מצרים

יחסי אוסטרליה–מצרים הם יחסי החוץ שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מצרים הערבית. בין המדינות שוררים יחסים חמים מאז 1950 הנובעים מכבוד הדדי בין שני העמים. למצרים ולאוסטרלים קשרים צבאיים-היסטוריים, במהלך שתי מלחמות העולם, חיילים אוסטרלים רבים התייצבו ברחבי מצרים. יחד עם הקשרים ההיסטוריים, המדינות מקיימות קשרי מסחר צנועים אך משמעותיים, לשתיהן אינטרס משותף בסוגיות האסטרטגיות ושמירת השלום באזור חצי האי סיני. יתר על כך, במשך שנים רבות, קהיר הבירה שימשה כקשר האווירי העיקרי בין אוסטרליה ומדינות אירופה, פרט ללונדון. אוסטרליה מיוצגת במצרים על ידי שגרירותה בקהיר. מצרים מיוצגת באוסטרליה על ידי קונסוליות כלליות במלבורן וסידני, בנוסף לשגרירותה בקנברה. בשנת 2016, מצרים הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר באוסטרליה. היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-582 מיליון דולר אמריקאי, מתוכם 533 מיליון דולר ייצוא מאוסטרליה ו-49 מיליון דולר ייצוא ממצרים. באותה השנה, אוסטרליה ייצאה למצרים בעיקר תוצרות חקלאיות - ירקות, צמר וחיטה. לעומתה, מצרים ייצאה לאוסטרליה בעיקר פירות ואגוזים, כיסויי רצפה וחומרי בנייה. החברות האוסטרליות במצרים פועלים בעיקר במגזר המינרלים (זהב). מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–מצרים בוויקישיתוף יחסי אוסטרליה-מצרים, משרד החוץ האוסטרלי EMBASSY OF AUSTRALIA IN CAIRO, EGYPT https://www.embassypages.com/missions/embassy8626/ CONSULATE GENERAL OF EGYPT IN SYDNEY, AUSTRALIA EMBASSY OF EGYPT IN CANBERRA, AUSTRALIA
ג'וש או'קונור

ג'וש או'קונור (באנגלית: Josh O'Connor; נולד ב-20 במאי 1990) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר מהופעתו בתפקיד ג'וני סקסבי בסרט "ארץ אלוהים" משנת 2017, עליו זכה בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר, ובשל תפקידו כנסיך צ'ארלס בסדרה "הכתר", תפקידו אשר זכה עליו בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. או'קונור נולד בצ'לטנהאם שממלכה המאוחדת. הוא נכדו של הפסל הבריטי ג'ון באנטינג (אנ'), וצאצא לשושלת Bunting Tea. הוא למד בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק וסיים את לימודיו ב-2011. ב-2012 הופיע או'קונור בפרק בסדרה המשטרתית "לואיס". ב-2015 גילם את ריץ' בסרט הביוגרפי "The Program" בבימויו של סטיבן פרירס. בשנה שלאחר מכן שיחק בתפקיד דונהי בסרט "פלורנס פוסטר ג'נקינס" בכיכובם של מריל סטריפ ויו גרנט. ב-2016 החל או'קונור להופיע בתפקיד לורנס "לארי" דארל בסדרת הדרמה קומית של ITV "משפחת דארל". ב-2017 כיכב בתפקיד ג'וני סקסבי בסרט הדרמה הבריטי "ארץ אלוהים" שביים פרנסיס לי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-23 בינואר 2017. על הופעתו בסרט זכה או'קונור בפרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר. בתיאטרון הופיע או'קונור עם הלהקה השייקספירית המלכותית במחזה "The Shoemaker's Holiday" וב-"אופנהיימר", במחזה "ורסאי" בתיאטרון דונמר ורהאוס, ובמחזה "Farragut North" בתיאטרון סאות'ארק פלייהאוס. ביולי 2018 לוהק או'קונור לעונה השלישית של סדרת הדרמה "הכתר" של נטפליקס לתפקיד הנסיך צ'ארלס. על משחקו בסדרה זכה או'קונור בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, בטקס שהתקיים ב-28 בפברואר 2021. או'קונר נמצא כיום בזוגיות עם מרגו האוור-קינג, מנהלת חשבונות במקצועה ובתו של המסעדן הנודע ג'רמי קינג ואחותו של השחקן ג'ונה האוור-קינג. הוא גם תומך במפלגת הלייבור ומתאר עצמו כ"שמאל ליברלי" ו"רפובליקני". מדיה וקבצים בנושא ג'וש או'קונור בוויקישיתוף ג'וש או'קונור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וש או'קונור, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וש או'קונור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וש או'קונור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'וש או'קונור, באתר Metacritic (באנגלית) "Nominations – Awards 2017". British Independent Film Awards. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Herman, James Patrick. "Verge List: Sundance 2017 – Josh O'Connor". Verge. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Sandwell, Ian. "Josh O'Connor, Stars of Tomorrow 2016". Screendaily. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Sherwin, Adam (1 בדצמבר 2016). "Sundance Film Festival to premiere Yorkshire sheep farming movie". iNews. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) "Variety". נבדק ב-26 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Pedersen Erik (february 28, 2021). Golden Globes Winner: ‘Minari’ For Foreign Language Film. Deadline Hollywood. Retrieved March 1, 2021
לראות אותך מאושר

"לראות אותך מאושר" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה בוסקילה. השיר יצא לאור ב-23 בפברואר 2014, על ידי חברות התקליטים א.מ מוזיקה בע"מ ואבי גואטה הפקות בע"מ, כסינגל שהיה צריך להיכלל באלבום חדש, אך לבסוף הופץ כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר הגיע למקום ה-18 במצעד של רשת ג', התשיעי ברדיו אמצע הדרך, והשני במדיה פורסט. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי הנרי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס. על הווידאו קליפ הרשמי שפורסם עבור השיר נאמר כי בינו לבין הווידאו קליפ של "Drunk in Love" של ביונסה וג'יי זי, יש דמיון רב. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. הוידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי הנרי שכתב, הלחין והפיק אותו, ופורסם ב-3 במרץ 2014. בקליפ ניתן לראות את בוסקילה, על גבי חוף ים ביחד עם בן זוגה. לאורכו ניתן לראות את השניים כשהם נמצאים בבית קפה. בנוסף לכך, העלתה בוסקילה לפני צאת הקליפ את האודיו של השיר. סרטון השיר "לראות אותך מאושר" באתר יוטיוב http://www.yosmusic.com/yos12538/ Maya Buskila (2014-03-03), מאיה בוסקילה - לראות אותך מאושר - הקליפ הרשמי! Maya Buskila - Lireo't Othch Meushar, נבדק ב-2018-09-02 20.3.2014 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון) אסף נבו, ‏להשתגע: שיר לוי עולה לפסגת ההשמעות, באתר ‏מאקו‏, 28 בפברואר 2014 מילים לשיר לראות אותך מאושר - מאיה בוסקילה, באתר שירונט אסף נבו, ‏מאיה בוסקילה רוצה "לראות אותך מאושר", באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2014 אסף נבו, ‏מעריצי ביונסה: מאיה בוסקילה מושפעת ממנה בקליפ, באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2014 "מאיה בוסקילה - לראות אותך מאושר, סינגלים חדשים, שירים חדשים, מאיה בוסקילה חדש, מוסיקה, מוסיקה דאנס, יוסמיוסיק, יוסי חרסונסקי, ביקורת מוסיקה,". יוסמיוסיק. 2014-02-25. נבדק ב-2018-09-02. Maya Buskila (2014-03-03), מאיה בוסקילה - לראות אותך מאושר - הקליפ הרשמי! Maya Buskila - Lireo't Othch Meushar, נבדק ב-2018-09-02
The Nona Tapes

The Nona Tapes היא קלטת וידאו שהוציאה להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס לשם קידום אלבומה השלישי, Alice in Chains מ-1995. הקלטת יצאה ב-13 בנובמבר 1995 בחברת סוני מיוזיק והיא אורכת 25 דקות. בקלטת משחק ג'רי קאנטרל עיתונאית בשם נונה וייסבאום שיוצאת למסע חיפושים אחר "ילדי הגראנג' מסיאטל". הקלטת כוללת ראיונות עם חברי הלהקה וכן וידאו קליפים של השירים "Heaven Beside You" ,"Head Creeps" ,"Over Now" ו-"Grind". בספטמבר 2006 יצא אלבום האוסף The Essential Alice in Chains שכלל את "Nona Tapes" לראשונה על גבי די.וי.די. "The Nona Tapes", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The Nona Tapes", באתר AllMovie (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
7 הסלילים של יונה וולך

7 הסלילים של יונה וולך הוא סרט ביוגרפי ישראלי משנת 2012, בבימויו של יאיר קדר. הסרט משרטט דיוקן של המשוררת יונה וולך, בהתבסס על מספר ראיונות שערכה עם הילית ישורון. בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הקולנוע ירושלים של שנת 2012. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ובפרס עיצוב פסקול בתחרות פרסי הקולנוע הדוקומנטרי 2012. זהו הסרט השני במסגרת פרויקט הָעִבְרִים. יותר מ-25 שנים אחר מותה של יונה וולך, המשוררת שהפכה לסוג של אגדה בקאנון הישראלי, מתגלות הקלטות של ראיונות שהעניקה וולך לעורכת הילית ישורון בשנת 1984, כששכבה וולך על מיטת חוליה. קולה של וולך, כפי שהוקלט בשבעת הסלילים, מהווה את הבסיס לסרט, בצירוף ראיונות עם דמויות אחרות מחייה, יחד עם קטעי ארכיון ואנימציה של שיריה. בראיונות, וולך מספרת לישורון על תהליכי הכתיבה, יחסה לאלוהים, סיפורים על התנסויות שונות, ועל משיכתה לשיגעון, לסקס, ולסמים. התוצאה היא ספק אוטוביוגרפיה תיעודית, ספק ביוגרפיה. "7 הסלילים של יונה וולך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שבעת הסלילים של יונה וולך, סרט באתר יוטיוב (אורך: 55:08) מיה סלע, הדוקו החדש על יונה וולך מפרק ובונה מחדש מיתוס, באתר הארץ, 6 ביולי 2012 עמיחי חסון, יונה הנביאה: 30 שנה אחרי מותה, המשוררת יונה וולך חיה מתמיד, באתר בית אבי חי, 28 בדצמבר 2014 העברים
וניאמין דימשיץ

וניאמין [בנימין] עמנואילוביץ' דימשיץ (רוסית: Вениамин Эммануилович Дымшиц;‏ 28 15 בספטמבר 1910 – 23 במאי 1993) היה מנהל תעשייתי ופוליטיקאי יהודי סובייטי, סגן ראש מועצת השרים של ברית המועצות מ-1962 ועד 1985. דימשיץ נולד בפאודוסיה שבחצי האי קרים, לעמנואל דימשיץ ולחיה רקובסקי. מצד אמו היה נכדו של הסופר העברי אברהם אבא רקובסקי ונינו של אב"ד פלוצק עזריאל אריה ליב רקובסקי. ב-1927 החל לעבוד במכרה בדונבאס, ובין 1929 ל-1931 השתלם במחלקה לריתוך באוניברסיטה הטכנית במוסקבה. לאחר מכן החל לעבוד כמהנדס ומנהל ייצור לענייני ריתוך במספר מיזמים ממשלתיים. ב-1937 מונה למנהל מפעל הפלדה במריופול, ולאחר מכן בקריבוי רוג. מ-1939 ועד סוף מלחמת העולם השנייה היה דימשיץ מנהל תשלובת המפעלים מגניטוגורסק, והיה אחראי על הקמת עשרות מתקנים חדשים שקלטו את הציוד וכח-האדם שפונו מהחזית. תחת הנהלתו הופקה 50% מהפלדה ששימשה בייצור שריון במלחמה. ב-1946 הועבר לנהל את מפעלי הפלדה בזפוריז'יה. ב-1950 קיבל תפקיד ראשון בממשל, ומונה לסגן השר לתעשייה כבדה (אנ'). ב-1954 מונה לסגן השר לתעשייה כימית ומטלורגית. ב-1957 נסע להודו כדי לנהל את בניית מפעל הפלדה שהוקם בפיקוח סובייטי בבילאי שבצ'האטיסגאר. הוא חזר לאחר שנתיים והתמנה למנהל מחלקת נכסי ההון בהקמה בסוכנות המרכזית לתכנון כלכלי. ב-1961 התקבל לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ב-1962 נבחר כציר סובייט האיחוד ה-6 מטעם מחוז חברובסק, והחזיק במושב עד הכינוס ה-11 של הסובייט. מיולי 62' שימש כיו"ר זמני של הסוכנות המרכזית לתכנון כלכלי, עד שהוחלף בנובמבר. עד 1965 שימש כיו"ר המועצה הלאומית לכלכלה (אנ'), ובין 1965 ל-1976 כיהן כשר האספקה והמשאבים (אנ'). ב-17 ביוני 1962 מונה לתפקיד חסר המשמעות המעשית אך בעל היוקרה הסמלית הרבה של סגן יו"ר מועצת השרים של ברית המועצות. הוא כיהן במשרה למשך עשרים ושלוש שנים, תחת יושבי-הראש ניקיטה חרושצ'וב, אלכסיי קוסיגין וניקולאי טיחונוב, ולמשך מספר חודשים גם ניקולאי ריז'קוב. ב-1980 הוענק לו העיטור האזרחי הגבוה ביותר, גיבור העמל הסוציאליסטי (בין שאר עיטוריו נמנו שני פרסי סטלין, שבעה עיטורי לנין ועיטור מהפכת אוקטובר). ב-1985 יצא לגמלאות. דימשיץ כיהן בממשל בתקופת המדיניות האנטישמית העקבית שהחלה בסוף שנות ה-40, בערוב ימיו של סטלין, ושצמצמה מאוד את הנוכחות היהודית המסיבית במפלגה קודם. הוא היה הפוליטיקאי הבכיר ביותר בן-עמו מאז הדחתו של לזר קגנוביץ' מהפוליטבורו ב-1957 ועד להתמוטטות ברית המועצות. ככזה, הרבה לשמש את המשטר הסובייטי כדי להדוף את הטענות על אנטישמיות במדינה; ברז'נייב העיר פעם ש"כל המדיניות היהודית שלנו בנויה על דימשיץ... כשאומרים לנו 'אתם מפלים יהודים', אנחנו עונים, 'תראו את דימשיץ, סגן ראש הממשלה'!" במרץ 1971 היה האישיות המרכזית במסיבת העיתונאים הממשלתית בה הכחישו יהודים סובייטים ידועים כל טענה לאפליה. הוא אף חיבר מזכר מיוחד לוועד המרכזי בו קבל על האופן בו תוארו בתקשורת הרשמית היהודים שקיבלו זכאות להגירה, וגם הציע לחזק את מוסדות התרבות היהודיים במדינה. המזכר זכה להתעלמות. הוא מת ב-1993 וקבור בבית העלמין נובודוויצ'יה. וניאמין דימשיץ, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) וניאמין דימשיץ באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה Benjamin Dymshitz Re-elected Vice-premier of U.S.S.R.; Listed As Jew, הסוכנות הטלגרפית היהודית, 5 באוקטובר 1965. Zvi Y. Gitelman, Jewish Life After the USSR, Indiana University Press, 2003. עמ' 31-33.
Live Facelift

Live Facelift היא קלטת וידאו של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס. הקלטת יצאה ב-30 ביולי 1991 בחברת סוני מיוזיק והיא אורכת 45 דקות. הקלטת מתעדת 5 שירים מתוך הופעתה של הלהקה ב-"Moore Theater" בסיאטל, שהתקיימה לאחר חזרתה של הלהקה מסיבוב ההופעות המשותף שלה עם מגאדת'. חמשת השירים הם מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Facelift, ששוחרר מעט לפני ההופעה. בנוסף מכילה הקלטת את שלושת הוידאו קליפים הראשונים של הלהקה. "Man in the Box" "Real Thing" "Love, Hate, Love" "Sea of Sorrow" "Bleed the Freak" "We Die Young" (וידאו קליפ) "Man in the Box" (וידאו קליפ) "Sea of Sorrow" (וידאו קליפ) "Live Facelift", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Live Facelift", באתר AllMovie (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט

ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית: Wittekind Prinz zu Waldeck und Pyrmont; נולד ב-9 במרץ 1936) הוא ראש בית ולדק ופירמונט. ויטקינד נולד ב-9 במרץ 1936 בארולזן ליוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט ולאלטבורג, דוכסית אולדנבורג, בתם של פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג ואליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, ואדולף היטלר והיינריך הימלר שימשו כסנדקיו. בצעירותו התגייס ויטקינד לבונדסוור, והגיע בו לדרגת אוברסט-לוטננט. בשנת 1967 מת אביו, וויטקינד ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 2001 הוענק לו עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, ובשנת 2011 הוענק לו פרס גאורג לודוויג הרטיג. ב-19 במאי 1988 התחתן ויטקינד עם ססיליה, רוזנת גס-זאוראו, בתם של קרל אנטון, רוזן גס-זאוראו והברונית מריה מאייר פון מלנהוף, ממנה נולדו לו 3 ילדים: קרל אנטון, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1991) יוזיאס, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1993) יוהנס, נסיך ולדק ופירמונט (נולד ב-1993) ויטקינד, נסיך ולדק ופירמונט (בגרמנית)
אשה פשוטה, זלדה

אשה פשוטה, זלדה הוא סרט תיעודי על חייה של המשוררת זלדה, בבימויו של יאיר קדר. הוקרן בבכורה עולמית בתחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע ירושלים, 2015. זהו הסרט הרביעי במסגרת פרויקט הָעִבְרִים. הסרט נתמך על ידי הערוץ הראשון, קרן מקור, שירות הסרטים הישראלי, קרן אבי חי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, ועידת התביעות. זוכה פרס החוויה היהודית, פסטיבל ירושלים 2015. הסרט כולל קטעי ארכיון משנות ה-70, יומנים שלא פורסמו ושיחות עם ידידים קרובים של זלדה, שכינתה עצמה "אשה פשוטה". בין המשתתפים בסרט: חוה אלברשטיין, הלית ישורון, יונדב קפלון, חמוטל בר יוסף ואחרים. "אשה פשוטה, זלדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אשה פשוטה, זלדה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אשה פשוטה, זלדה", באתר אידיבי אשה פשוטה. זלדה, סרט באתר יוטיוב (אורך: 54:25) "אשה פשוטה, זלדה" במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלי הירש, יאיר קידר: זלדה – אישה פשוטה", 24 ביולי 2015 יעל (פרוינד) אברהם, "זלדה: המשוררת הנשכחת שהציבור התעקש לזכור", 19 ביולי 2015
יושיאו נישינה

יושיאו נישינה (ביפנית: 仁科芳雄; ‏ 6 בדצמבר 1890 – 10 בינואר 1951) היה פיזיקאי יפני שכונה: "האב המייסד של המחקר המודרני בפיזיקה ביפן". היה ממובילי תוכנית הגרעין היפנית במלחמת העולם השנייה. נישינה נולד בעיירה סאטושו שבמחוז אוקיאמה ב-6 בדצמבר 1890. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל באוניברסיטה הקיסרית של טוקיו בשנת 1918. לאחר סיום לימודיו, הוא הפך לחבר צוות המכון לכימיה פיזיקלית וכימית (כיום משתייכת לחברת RIKEN). בשנת 1921 הוא נשלח לעסוק במחקר באירופה. הוא ביקר בכמה אוניברסיטאות ומוסדות אירופיים, כולל במעבדת קוונדיש שבאנגליה, באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, ובאוניברסיטת קופנהגן שבדנמרק. בזמן שהותו בקופנהגן נישינה ביצע מחקר משותף יחד עם הפיזיקאי היהודי נילס בוהר, והשניים הפכו לחברים טובים. בשנת 1928 כתב מאמר על אפקט קומפטון יחד עם הפיזיקאי השוודי אוסקר קליין בקופנהגן. השניים ביצעו תיקון לגילויו של ארתור קומפטון על האפקט, ועל שמם קרויה נוסחת קליין-נישינה. בשנת 1929 חזר נישינה ליפן, ושם ניסה ליצור סביבה מדעית לחקר מכניקת הקוונטים. הוא הקים את מעבדת נישינה בחברת RIKEN בשנת 1931, והזמין כמה חוקרים מערביים מפורסמים למעבדתו, כגון ורנר הייזנברג, פול דיראק ונילס בוהר וזאת על מנת לעודד פיזיקאים יפנים להצטרף לפרויקטים שלו. מעבדת נישינה נפגעה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ורוב הציוד היה צריך להיזרק בשל ההרס, ולהירכש מחדש לאחר המלחמה. נישינה מת מסרטן הכבד בשנת 1951. לכבודו של נישינה קרוי מכתש נישינה שעל הירח. נישינה חיבר יחד עם עמיתו אוסקר קליין את נוסחת קליין-נישינה. המחקר שלו התייחס לחלקיק קרן קוסמית ופיתוח מאיץ חלקיקים ציקלוטרון בעבודתו בחברת RIKEN, על מנת לחקור את אותו חלקיק. בפרט, הוא הבחין בחלקיק שהתברר מאוחר יותר להיות מיואון בקרן קוסמית. הוא גילה גם את האיזוטופ אורניום-237 ובכך סלל את הדרך עבור מחקרים על תופעות ביקוע סימטריות שהתרחשו בהקרנת נייטרון מהיר של אורניום (בשנים 1939–1940), ופיספס רק במעט את גילוי היסוד טרנס-אורני הראשון - נפטוניום. הוא היה חוקר ראשי של RIKEN וחינך כמה דורות של פיזיקאים, ביניהם שני חתני פרס נובל: הידקי יוקאווה ושינאיצ'ירו טומונאגה. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה ראש תוכנית הגרעין היפנית (אנ'), במטרה לפתח נשק גרעיני עבור האימפריה היפנית ולהכריע את המלחמה. מדיה וקבצים בנושא יושיאו נישינה בוויקישיתוף יושיאו נישינה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Yoshio Nishina". Atomic Heritage Foundation (באנגלית). נבדק ב-2017-12-03. Sin-Itiro Tomonaga Yoshio Nishina, His Sixtieth Birthday (אורכב 26.03.2009 בארכיון Wayback Machine), November 20, 1950 (updated January 11, 1951) Yoshio Nishina – Father of Modern Physics in Japan. Nishina Foundation Ikeda, Nagao (25 ביולי 2011). "The discoveries of uranium 237 and symmetric fission — From the archival papers of Nishina and Kimura". Proceedings of the Japan Academy, Series B: Physical and Biological Sciences. 87 (7): 371–6. Bibcode:2011PJAB...87..371I. doi:10.2183/pjab.87.371. PMC 3171289. PMID 21785255. {{cite journal}}: (עזרה)