laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האחרון ששורד

האחרון ששורד (באנגלית: Last Man Standing) היה אחד ממרוצי אופנועי השטח החד יומיים הקשים והמפרכים ביותר בעולם. המרוץ, שנערך בחסות חברת רד בול, התקיים מדי שנה, בכל חודש דצמבר, מאז שנת 2005 בעיר בוצ'לר שבטקסס, ארצות הברית ועד 2007 (כולל). המרוץ היה מסוג "אקסטרים אנדורו" והוא נערך בשיטת ה"סילוק" (אלמינציה - Elimination): כמות המשתתפים הממשיכה לשלב הבא במרוץ, נקבעת על ידי זמני הקפת המסלול (בדירוג) וזמן ההגעה אחרי המוביל (במרוץ עצמו). המנצח הוא הרוכב שהצליח לסיים ראשון את 2 ההקפות המוגדרות. השילוב בין תוואי המסלול הקשה לשיטת הסילוק האגרסיבית, גורם למספר מסיימים נמוך במיוחד. בשלושת המרוצים שהתקיימו עד לשנת 2007, סיימו פחות מ-2% מהרוכבים שזינקו לאירוע. במרוץ "האחרון ששורד" השתתפו מיטב רוכבי השטח מכל רחבי העולם, והוא זוכה לפופולריות רבה. מקצה הדירוג למרוץ הוגדר ככזה שייערך בכל מזג אוויר, והוא נערך יום לפני המרוץ עצמו. 300 הרוכבים שנרשמו מראש (על בסיס כל הקודם זוכה), מחולקים לשורות בנות 25 רוכבים, ומוזנקים לדירוג בהפרשים של 30 שניות זה מזה. מסלול הדירוג שונה ממסלול המרוץ עצמו ואינו מהווה חלק ממנו: אורכו כ-6 מייל, והוא כולל בחובו מספר מכשולים מלאכותיים. לרוכבים ניתנת האפשרות לבצע 2 הקפות על מסלול זה, כשההקפה המהירה ביותר שלהם, היא זו הנחשבת לדירוג הכללי. 100 הרוכבים המהירים ביותר במקצה זה, יתייצבו על קו הזינוק ביום שלמחרת, לאירוע המרוץ העיקרי. אורכו של המסלול הוא כ-40 מייל, ויש להקיפו פעמיים (סה"כ: 80 מייל, כ-128 קילומטרים). ההקפה הראשונה נערכת באור יום. 100 הרוכבים המהירים במקצי הדירוג שנערכו יום קודם לכן, מזנקים למרוץ כשמנועי האופנועים כבויים (Bomb Run) ויש להניעם תחילה. תוואי המסלול, מתוכנן בצורה בה הקושי לנוע בו גדל ככל שמתקדמים לאורכו, עד שהמכשולים הופכים לכמעט בלתי עבירים בסופו, ורק הרוכבים המיומנים והמוכשרים ביותר, בעלי הסיבולת הרבה ביותר, יכולים להם. המכשולים השונים לאורך ההקפה הם טבעיים, וכוללים שינויי גובה קיצוניים, מעברי מדרגות סלע ומעברי מים ובוץ, חול עמוק וטיפוסי עליות המשלבות מספר אלמנטים שונים המצריכים טכניקת רכיבה ברמה גבוהה. מלבד יכולת רכיבה, האירוע דורש מהרוכב סיבולת גופנית ונפשית לצד כושר גופני ויכולת למאמץ גופני תת-מרבי. הרוכבים המסיימים את ההקפה הראשונה עד שעה לאחר המסיים הראשון של ההקפה, מורשים לצאת לאחר הפסקה בת שעה, להקפה נוספת המתחילה בשעות הערב. הקפה זו נערכת על אותו המסלול עליו נערכה ההקפה הראשונה, אך בכיוון ההפוך. שינוי זה יוצר למעשה מכשולים חדשים ומונע מהרוכבים לנצל את הכרותם עם המסלול מההקפה הראשונה. המנצח הוא הרוכב שהגיע ראשון בתום ההקפה השנייה (לאחר 80 מייל). 2005: שנתו הראשונה של המרוץ. דייוויד נייט מהאי מאן (רוכב קבוצת המרוצים של KTM ואלוף העולם באנדורו באותה שנה), הוכרז כמנצח לאחר שהיה לרוכב היחידי שהצליח לסיים את המרוץ. 2006: למרוץ הוזנקו 126 רוכבים. דייוויד נייט ניצח שוב כשאחריו סיים אלוף אנגליה באנדורו, וויין ברייברוק. הם היו הרוכבים היחידים שסיימו את המרוץ באותה שנה. 2007: טאדי באלזוסיאק הפולני השתתף במרוץ בפעם הראשונה וסיים במקום הראשון. במקום השני (והאחרון) סיים אהרון גיאוף האמריקאי. מנצח האירועים הקודמים, דייוויד נייט שהתחרה כשהוא חולה, לא הצליח לסיים את המרוץ בזמן הנדרש. באלזוסיאק וגיאוף היו שני הרוכבים היחידים שסיימו את המרוץ בשנה זו. שנת 2008 נקבעה על ידי רד בול (החברה המארגנת), מסיבות שלא פורסמו, להיות שנת הפסקה בקיום המרוץ. נכון ל-2019, מאותה שנה ואילך, לא חזר המרוץ לפעילות. סיקור המרוץ של 2006 באתר Dirt Rider Magazine רשימת המסיימים ב-2007. (קובץ PDF)
מנחה (מקצוע)

מנחה או מגיש הוא אדם האחראי להנחיית תוכניות ברדיו, בטלוויזיה (חדשות, תחרויות, מגזינים, אירועי ספורט ועוד) או להנחיית אירועים ציבוריים ופרטיים (כגון אירועי הוקרה וטקסי חלוקת פרסים). המנחים נבחרים בדרך כלל בהתאם לאיכויות מסוימות שלהם (דיקציה טובה, כריזמה, ידע). מנחי הטלוויזיה נבחרים גם על סמך המראה החיצוני שלהם. מנחה טלוויזיה הוא אדם המארח תוכניות טלוויזיה. מנחים רבים יהיו בעלי תפקיד נוסף כגון שחקנים, זמרים, קומיקאים וכדומה. מנחים אחרים עשויים להתמחות בתחום מסוים (כגון מדע, משפטים, פוליטיקה וכדומה) וישמשו כמגישים בתוכנית העסוקות בתחומי התמחותם. מגיש חדשות הוא המנחה של מהדורת החדשות. ערך מורחב – שדרן רדיו מנחה ברדיו נקרא בדרך-כלל שדרן רדיו. המונח זהה למונח מנחה טלוויזיה, למעט העובדה ששדרני הרדיו מנחים תוכניות רדיו במקום תוכניות טלוויזיה. הביטוי "קול רדיופוני", המשמש כתיאור לאדם הניחן בדיקציה טובה ובקול ערב, מתקשר לעובדה שמנחה הרדיו משתמש רק בקולו בעת ההנחיה, ולמאפייניו הפיזיים ולמראהו אין כל משמעות. מנחה שותף הוא אדם נוסף אשר איננו מוכר כמנחה הרשמי של התוכנית, אלא כשותף להנחיית התוכנית, על מנת להוסיף תוכן או על מנת להוסיף משיכה לתוכנית. לעיתים המנחה השותף ישמש לצורך מתן פרשנות נוספת, במהלך ראיונות, או כדי למלא את הפער שהמנחה הרשמי של התוכנית אינו מסוגל למלא. בטקסים ציבוריים, ובמיוחד בטקסים רשמיים שיש להם פרוטוקול קבוע, נדרש בדרך כלל אדם שינהל את מהלך הטקס. באנגלית ישנה הבחנה בין מגיש (Presenter), לבין מנהל הטקס הנקרא Master of ceremonies. מנחה זה, מנהל הטקס או "שר הטקס", לא רק מציג את המופיעים (אמנים או דוברים), מדבר אל קהל המשתתפים ונותן להם הנחיות (למשל: "הקהל מתבקש לקום"), כי להבדיל מהמגיש הרגיל, הוא גם אחראי מאחורי הקלעים על ניהולו השוטף והזורם של הטקס כך שיתאים לפרוטוקול האירוע או לתוכנית שהוכנה עבורו מראש. קובץ קול זה הוא הקראה של הערך כפי שהופיע בתאריך 2016-11-28, שינויים בטקסט שבוצעו לאחר מכן אינם מופיעים בהקלטה. (עזרה) ערכים מוקלטים נוספים
לינדה אוונג'ליסטה

לינדה אוונג'ליסטה (אנגלית: Linda Evangelista; נולדה ב-10 במאי 1965) היא דוגמנית על קנדית. אוונג'ליסטה נולדה למשפחת פועלים ממוצא איטלקי בסט. קתרינס, שבאונטריו. היא קיבלה חינוך קתולי, דבר שלא מנע ממנה להתמודד ואף לזכות בתחרות היופי "Miss Teen Niagara" בגיל 13 בלבד. אוונג'ליסטה עברה לניו יורק ושם הוחתמה בסוכנות עלית. עם התפתחות הקריירה שלה עברה לפריז והחלה להופיע גם בווידאו-קליפים עם הזמר ג'ורג' מייקל. יחד עם כריסטי טרלינגטון, קלאודיה שיפר, סינדי קרופורד ונעמי קמפבל, נחשבת אוונג'ליסטה לאחר מדוגמניות העל שהשפיעו רבות על עולם האופנה בסוף שנות השמונים ותחילת התשעים של המאה העשרים. היא צוטטה במגזין "ווג" (1990) כמי שאמרה "אנו לא מתעוררות בשביל פחות מ 10,000 דולר ליום" בהתייחס לדוגמניות העל מסוגה. בשנות השמונים המאוחרות קצצה במפתיע את שערה לתספורת קצרה בסגנון גברי, ועקב כך בוטלו מרבית תצוגות האופנה עבורה לאותה עונה, לאחר מכן היא המשיכה לשנות את סגנון עיצוב שערה לעיתים קרובות והופיעה על שערי מגזינים תוך שהיא מכתיבה את אופנת השיער לנשים רבות ברחבי העולם. בשנת 2008 נבחרה להוביל את קמפיין הסתיו של פראדה. בין השנים 1987-1993 הייתה אוונג'ליסטה נשואה לג'רלד מארי, מנהל בסוכנות "עלית". לאחר שנפרדה ממנו היא הייתה בקשר עם השחקן קייל מקלכלן (1992–1998), שחקן הכדורגל הצרפתי פביאן בארטז (1998-2000), איל הנפט האיטלקי אוגו ברקטי פרטי (2003-2004) ונהג הפורמולה 1 פאולו ברילה. אוונג'ליסטה ניסתה להרות במשך זמן רב, ובשנת 1999 הפילה בחודש השישי להריונה עובר שאביו היה בארטז. ב-11 באוקטובר 2006 ילדה את בנה, אוגוסטין ג'יימס. אביו הוא פרנסואה-אנרי פינו, מנכ"ל ענקית האופנה PPR השולטת במותגים גוצ'י ואיב סן-לורן. לינדה אוונג'ליסטה, ברשת החברתית פייסבוק לינדה אוונג'ליסטה, ברשת החברתית אינסטגרם לינדה אוונג'ליסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לילי קולינס, ‏לינדה אוונג'ליסטה "עירומה" בגיל 47, באתר onlife,‏ 16 באוגוסט 2012
פחל

פחל (בספרות התלמודית: פֶּחֶל; בערבית: טבקת פחל – طبقة فحل), הידועה גם בשמה ההלניסטי פלה (ביוונית: Πέλλα) הייתה עיר עתיקה, שבתקופה ההלניסטית נמנתה עם הדקאפוליס ("עשר הערים"). פחל הייתה יישוב עתיק יומין בעבר הירדן המזרחי. היא שכנה סמוך מאוד לנהר הירדן, מספר קילומטרים צפונית לוואדי אל־יביס, כשלושה קילומטרים ממזרח לכפר רופין. בקרבת העיר היו מעיינות חמים שהתלמוד הירושלמי מכנה אותם "חמתא דפֶּחֶל". המקום נזכר בטקסטים מצריים מהמאה ה־19 לפני הספירה כפיחלום (pihlum) או פחל (pehel). במצבת סתי הראשון בבית שאן היא מוזכרת כ־פחל. העיר פחל נזכרת שוב במכתבי אל־עמארנה מן המאה ה־14 לפנה"ס, אז נשלטה על ידי מותבעל בן לבאיה שליט שכם. לאחר הכיבוש הבבלי ניטשה העיר, ולא יושבה מחדש עד התקופה ההלניסטית המוקדמת. ראשיתו של היישוב המחודש הייתה יישוב קטן ולא מפותח עד המאה ה־2 לפנה"ס, ונמצאו בו סחורות אגאיות ופיניקיות. סחורות אלה סופקו כנראה משוק בית שאן. כפי הנראה, מקור שמה של פלה בהלניזציה של שמה הקודם (פחל) ועל שם העיר פלה שביוון – עיר הולדתו של אלכסנדר הגדול, שצבאותיו כבשוה בסביבות 332 לפני הספירה.[דרוש מקור] לאחר כיבושה על ידי היוונים עברה משלטון בית תלמי לבית סלאוקוס, ובהמשך נכבשה על ידי אלכסנדר ינאי. מאחר שמרבית תושבי העיר היו יוונים, לא התקבל השלטון היהודי באהדה, ועם כיבושה על ידי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס, הוצאה העיר – יחד עם שאר ערי הדקאפוליס – משלטון יהודה. לאחר כיבושה בידי הרומאים הפכה לעיר רומית, ובתקופה הביזנטית שגשגה, לאור נתיב הסחר שעבר בסמוך. על פי אוסביוס מקיסריה, הייתה פלה עיר מקלט לפליטים נוצריים שברחו מירושלים בתקופת המרד הגדול. בלקסיקון של סטפנוס מביזנטיון, נזכרים שמות נוספים לעיר, כגון "בוּטיס" ו"ברניקֵי", ונראה ששניהם קשורים לתקופת השלטון התלמי. לאחר הכיבוש הערבי הייתה פלה בשליטת בית אומאיה עד לחורבנה בשנת 749 מרעש אדמה. החל משנת 1979 מחלקת העתיקות של ירדן, בשיתוף אוניברסיטת סידני, מנהלות במקום חפירות ארכאולוגיות. באתר נמצאו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית (לפני כ־100,000 שנה), מהתקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפנה"ס), וכן מתקופות הברזל והברונזה. בין הממצאים באתר מבנה נאוליתי המתוארך לאלף השישי לפנה"ס, מקדש כנעני, בתים וכנסיות מהתקופה הביזנטית, ומסגד קטן מימי הביניים. ישעיהו פרס, הערך "פחל", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ד, עמ' 764 - 765), הוצאת ראובן מס, תשט"ו. מדיה וקבצים בנושא פחל בוויקישיתוף על החפירות בפחל (באנגלית) פלה של הדקאפוליס (עיר קדומה), דף שער בספרייה הלאומית תלמוד ירושלמי, שביעית, פרק ו, הלכה א. Andrea M. Berlin, Archaeological Sources for the History of Palestine: Between Large Forces: Palestine in the Hellenistic Period, The Biblical Archaeologist 60, 1997, עמ' 39 doi: 10.2307/3210581‏, JSTOR 3210581 מנחם שטרן, ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 3, חלק א: ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית, עמ' 86. Pella in Jordan, The University of Sydney (ב־Australian English)
נחמה דואק

נחמה דוּאֶק (נולדה ב-25 באוגוסט 1950) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית. דואק נולדה וגדלה בנתניה. אביה, נסים דואק, שעלה לארץ ישראל מחלב שבסוריה, בשנת 1929, נמנה עם מייסדי העיר וקיבל את תואר "יקיר העיר", בשנת 1989. אמה, שושנה (לבית כהן-ארזי), היא דור שביעי בארץ. בטרם החלה לעבוד כעיתונאית עסקה בפיזיותרפיה, מקצוע שלמדה במסגרת העתודה האקדמית בבית הספר לפיזיותרפיה, שבמכון וינגייט. עם סיום לימודי העתודה, שובצה לשירות בצבא במקצוע שרכשה לעצמה, ובריאיון בשנת 2016, ציינה שהשיבוץ לתפקידה היה כה מיידי שאף לא עברה טירונות וכך, באופן חריג, מעולם לא אחזה בנשק. נוסף על לימודי הפיזיותרפיה, לדואק תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה של ארץ ישראל מאוניברסיטת תל אביב, וכן תואר שני במדעי המדינה ותקשורת, גם הוא מאוניברסיטת תל אביב. את הקריירה העיתונאית החלה דואק ב-1980 בעיתון "העיר", שם נמנתה עם צוות ההקמה. ב-1981 עברה ל"ידיעות אחרונות". היא שימשה תחילה ככתבת לענייני תל אביב, ולאחר מכן כתבת לענייני עבודה ותעשייה, כתבת כלכלית ראשית בירושלים, שם סיקרה את משרד האוצר ואת בנק ישראל, וכן כתבת ופרשנית פוליטית במשך 15 שנים. באוקטובר 2005 חדלה מלשמש ככתבת שטח והחלה לכתוב במוסף המדיני-פוליטי של העיתון, "המוסף לשבת". במהלך כל שנות עבודתה ב"ידיעות אחרונות" כתבה גם במוסף 7 ימים. בנוסף לעבודתה ב"ידיעות אחרונות", דואק מגישה בערוץ הכנסת את תוכנית הטלוויזיה השבועית "חיידק פוליטי". בעבר הגישה תוכניות אקטואליה ברדיו ללא הפסקה. בנוסף, הגישה את תוכנית האקטואליה השבועית "המושכים בחוטים" ברדיו תל אביב, ובתחנת רדיו זאת, גם הגישה תוכנית כלכלית יומית במשך שנה. דואק משמשת פאנליסטית קבועה בתוכנית "שיחת היום" ברשת מדיה. משנת 1999 היא מנחה את אירוע "שבתרבות" בתיאטרון חולון, שמתקיים מדי חודש, ומארח דמויות פוליטיות וציבוריות מובילות. לאורך השנים, כיהנה דואק כדירקטורית במספר חברות, בהן "תשואה 10" שנכנסה להסדר נושים ופורקה, "אפסילון קופות גמל", "I.S.E ייעוץ והכוונה" (בשנים 2007-2002), "רום גבס חיפוי וקירוי", "אחוזות החוף" (מ-2015-2004) ו"א. דורי בניה" (מ-2015-2012). היא חברת מועצת הנאמנים של התיאטרון הקאמרי מדצמבר 2015. בשנת 2022 החלה לשמש כפובליציסטית במדור הדעות של עיתון "ישראל היום". דואק הייתה בת-זוגו של אלוף במיל' יוסי בן-חנן. בתם המשותפת היא העיתונאית עמליה דואק. מדיה וקבצים בנושא נחמה דואק בוויקישיתוף נחמה דואק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמוד הכתבות מאת נחמה דואק, באתר ליברל לפי דבריה של דואק בתוכניתה "חיידק פוליטי" בערוץ הכנסת, במהלך ראיון על מרב מיכאלי - תוכנית ששודרה ב-28 באפריל 2016
אמהות פלאסה דה מאז'ו

אמהות פלאסה דה מאז'ו (צורה נוספת: כיכר דה מאיו), בספרדית: Madres de Plaza de Mayo, הוא שמו של ארגון אמהות ארגנטינאיות שילדיהן נעלמו במהלך המלחמה המלוכלכת, בתקופת שלטון החונטה הצבאית במדינה, בין השנים 1976 ו-1983. ב-30 באפריל 1977 נאספו 14 נשים בפלאסה דה מאז'ו, מול משכן נשיאי ארגנטינה, הקאסה רוסאדה, במחאה על כך שבניהן נעלמו במהלך החודשים הקודמים, מבלי שקיבלו מידע אודות גורלם. הדבר נעשה בניגוד להוראות המשטרה, שאסרו על התקהלויות של מעל 3 אנשים. העיתונות לא הורשתה לסקר את ההפגנה, אך השמועה על קיומה עברה מפה לאוזן, ובשבוע שלאחר מכן הצטרפו להפגנה אמהות נוספות. בשבוע השלישי, החליטו האמהות על קיום עצרת מחאה מדי יום חמישי בין 15:30 ל-16:00. בעצרות הראשונות שקוימו האמהות עמדו דוממות, אך בעצרות הבאות הן החלו לצעוד, בשקט, סביב פסל ה-Pirámide de Mayo שבמרכז הכיכר, המהווה סמל לחירות. בהמשך, החלו הנשים ללבוש מטפחות לבנות, העשויות מבד ששימש בעבר לחיתולי תינוקות, כסמל לנעלמים. מטפחות אלה היו לסמלן המובהק מאז. בין ה-10 ל-12 בדצמבר של אותה שנה נחטפו והועלמו גם שלוש ממייסדות הארגון, אסתר בז'סטרינו, אסוסנה ויז'פלור ומריה פונסה דה ביאנקו. השלטונות קיוו בדרך זו לשים קץ לפעילות ארגון האמהות, אך זו המשיכה כסדרה גם לאחר מכן. בראשית שנות ה-80 השתתפו בעצרות מדי יום חמישי בין 300 ל-400 אמהות. אחת האמהות הייתה שרה לסקייר דה רוס, יהודיה ניצולת אושוויץ שבנה דניאל נחטף ב-15 ביולי 1977. במהלך מונדיאל 1978 שנערך בארגנטינה, ביקרו במדינה עיתונאים זרים רבים. כמה מהם ראיינו את האמהות, וסיפורן נחשף לעולם. בעקבות חשיפה זו, הן יצאו בשנים שלאחר מכן למדינות אירופה ולארצות הברית, במטרה לקדם את עניינן. חלק מהנסיעות מומנו בידי אמנסטי. בהולנד הוקם ארגון אמהות שסייע להן כלכלית, בין היתר ברכישת מבנים לצורך הקמת סניפים נוספים. ב-1983 הגיע שלטון החונטה הצבאית לקצו, ובבחירות הדמוקרטיות שנערכו במדינה נבחר כנשיא ראול אלפונסין. האמהות, שקיוו לראות מעתה את ילדיהן, או אם מתו - לפחות לגלות מה עלה בגורלם, נכזבו. לאחר פגישה שנערכה עם אלפונסין ב-24 ביוני שהסתיימה בלא כלום, סירבו כמה מהן לפנות את הבניין, והן נותרו בו במשך כמה ימים. ב-1986 חל פילוג בתנועה. הפלג העיקרי, ה-Asociación de Madres de Plaza de Mayo ("אגודת אמהות כיכר דה מאיו"), המשיך במצעדי המחאה במקום מדי יום חמישי, בדרישה שהממשלה תפעל למציאת הנעלמים, ולנטילת אחריות למעשים שנעשו. הפלג השני, ה-Madres de Plaza de Mayo Línea Fundadora ("אמהות כיכר דה מאיו - שורת המייסדות"), הקדיש את מרצו לקידום חקיקה והעמדה לדין של אנשי החונטה הצבאית האחראים להיעלמות הבנים. ב-1992 הוענק לאגודת האמהות פרס סחרוב לחופש המחשבה, וב-1999 זכו בפרס האו"ם לחינוך לשלום (אנ'). ב-26 בינואר 2006, במהלך כהונתו של נסטור קירשנר כנשיא ארגנטינה, הודיעה יו"ר אגודת האמהות, הבה דה בונפיני כי "אין להן עוד אויב בממשלה", וכי הפגנות המחאה ייפסקו. יחד עם זאת, המשיכו המצעדים מדי יום חמישי, כמחווה לזכרם של הנעלמים. מדיה וקבצים בנושא אמהות פלאסה דה מאז'ו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמהות פלאסה דה מאז'ו הקו המייסד של האמהות מכיכר דה מאז'ו (האתר הרשמי) (בספרדית) גואל פינטו, היהודים של כיכר מאי, באתר הארץ, 26 ביולי 2002 ג'ון בראון, מאושוויץ לכיכר מאי בארגנטינה: סיפורה של לוחמת חופש, באתר "שיחה מקומית", 28 באפריל 2014
פלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים פֶּלֵה (Pelé‏; אדסון ארנצִ'יס דוּ נסימנטוּ; 1940–2022) – היה כדורגלן ברזילאי, גדול הכדורגלנים בכל הזמנים לדעת רבים ז'וזפּ פְּלָה (Pla‏; 1897–1981) – היה סופר ועיתונאי קטלאני עבדי פֶּלֵה ("Pelé"; עבדי איו; יליד 1964) – כדורגלן עבר גנאי שארל פֵּלַה (Pellat‏; 1914–1992) - היה מזרחן ובלשן צרפתי יליד אלג'יריה, חוקר תרבות ערב והאסלאם, פרופסור בסורבון וחבר המכון של צרפת מקומות פֶּ֫לָה – שמה ההלניסטי של פֶּחֶל, עיר קדומה בצפון בקעת הירדן שנמנתה עם ליגת עשר הערים (הדקאפוליס) פֶּלָה (מוקדון) – בירת מוקדון הקדומה פלה (הר) (Pelée) – הר געש באי מרטיניק פלה (אנטוליה) (אנ') (Pala) – ממלכה קדומה בצפון אנטוליה ספרות וקולנוע פלה הכובש (ספר) (אנ') (Pelle) – רומן בשני חלקים משנת 1910, מאת הסופר הדני מרטין אנדרסן נקסה פלה הכובש – סרט דני-שוודי משנת 1987 בבימויו של בילה אוגוסט, המבוסס על חלקו הראשון של הספר אישים ששמם הפרטי הוא פלה פל (פירושונים) פלא (פירושונים) פאלא (Fala) – כלבו של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט
יוחנן הראשון

האפיפיור יוחנן הראשון (בלטינית: Ioannes I, סביבות 470 – 18 במאי 526) היה אפיפיור בין השנים 523 ל-526. יוחנן הראשון נולד בעיר סיינה שבטוסקנה. יוחנן היה חלש בזמן שהוא נבחר להיות האפיפיור. למרות מחאתו של יוחנן הוא נשלח על ידי תאודוריק הראשון מלך האוסטרוגותים לקונסטנטינופול כדי למתן את הצו של יוסטיניוס הראשון נגד האריאנים. תאודוריק איים שאם יוחנן ייכשל במשימתו, תהיה פעולת תגמול כנגד האורתודוקסים הקתולים במערב. למרות שהצליח במשימתו, כאשר יוחנן חזר לרוונה, עיר הבירה של תאודוריק, עצר אותו המלך בחשד לקשירת קשר עם יוסטיניוס. יוחנן נכלא ברוונה שם מת בגלל הזנחה ויחס רע. גופתו של יוחנן הועברה לרומא ושם נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש. מדיה וקבצים בנושא יוחנן הראשון בוויקישיתוף יוחנן הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טיחואנה

טיחואנה (בספרדית: Tijuana) היא העיר הגדולה ביותר במדינת באחה קליפורניה שבמקסיקו. העיר שוכנת על גבול ארצות הברית–מקסיקו, סמוך לעיר החוף סן דייגו שבארצות הברית. טיחואנה נוסדה כעיר בשנת 1889. היא המטרופולין השישי בגודלו במקסיקו, והיא אחת הערים הגדלות בקצב המהיר ביותר במדינה. נכון לשנת 2010 מתגוררים בעיר כ-1,300,000 איש. קרבתה של טיחואנה לארצות הברית השפיעה רבות על כלכלתה. תיירים רבים, בעיקר, מעבר לגבול נוהרים לעיר. כלכלתה של טיחואנה נשענת במידה רבה גם על קרבתה לעיר האמריקנית סן דייגו. כ-70% מהכלכלה בה מבוססת על "כלכלת גבול". במידה דומה, נעזרת סן דייגו בטיחואנה, כאשר כוח העבודה הזול המגיע לעיר ממנה, מאפשר לתושבי סן דייגו לשפר את איכות חייהם תוך העסקת עובדים מקסיקניים בשכר עבודה נמוך. טיחואנה ידועה בעולם המערבי בעיקר בזכות תדמיתה כ"עיר החטאים", כינוי שדבק בה עוד בימי תקופת היובש, עקב מכירת האלכוהול במקום (בזמן שמכירת האלכוהול בארצות הברית נאסרה). ארצות הברית מקיימת קונסוליה כללית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי אתר האינטרנט הרשמי של טיחואנה (בספרדית) סיור בעיר טיחואנה טיחואנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המועצה האזורית טיחואנה, קטלוג המיקומים, המזכירות לפיתוח חברתי של מקסיקו (בספרדית). קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוליות

האם התכוונתם ל... חוליה (אנטומיה) – עצם המרכיבה את עמוד השדרה בעלי חוליות (חולייתנים) - קבוצה בתת-מערכת בעלי גולגולת חסרי חוליות – קבוצת מערכות בעלי חיים אאוקריוטים (מורכבים מתאים בעלי גרעין), חסרי עמוד תמיכה גבי חוליות (כתב עת) – כתב עת ספרותי מחקרי ישראלי, המוקדש לספרות היידיש חוליות תעשיות – מפעל פלסטיק שמרכזו בקיבוץ שדה נחמיה חולית (גאוגרפיה) – דיונה, גבעת חול חוליה חולית
טרנס ופיליפ

טֶרֶנס ופיליפ (באנגלית: Terrance and Phillip) הם דמויות חוזרות בסדרת הטלוויזיה "סאות' פארק". הם מהווים במשותף צמד קומי שמקורו בקנדה, ומדובבים בידי יוצרי הסדרה מאט סטון וטריי פארקר. תוכנית הטלוויזיה בכיכובם של טרנס ופיליפ היא האהובה ביותר על גיבורי "סאות' פארק": קייל, סטן, אריק וקני. הצמד מהווה מרכיב מרכזי בעלילותיהם של הסרט "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" ושל מספר פרקים ב"סאות' פארק", בה נעשה בקביעות שימוש בצמד ככלי ליצירת סאטירה על הדעה הרווחת בציבור כלפי סטון ופארקר וכלפי הסדרה. הצמד "טרנס ופיליפ" נוצר בעקבות האשמות רבות להן זכתה "סאות' פארק" על היותה סדרה המאוירת באופן דל שכל תוכנה הוא בדיחות הקשורות לנפיחות. יוצרי "סאות' פארק" החליטו להגיב על טענות אלה ביצירתם של טרנס ופיליפ, על מנת להדגים כיצד תוכנית שכולה הומור-נפיחות עלולה להיראות, כשהם מאיירים את הצמד באופן דל אף יותר מאשר הדמויות האחרות בסדרה. גופה של כל דמות מלבד הראש מורכב ממרובעים בלבד כאשר האות הראשונה של שמה מתנוסס בחזית הגוף, וראשה בנוי מאליפסה חתוכה לשניים במקום בו אמור להיות הפה. חלקי האליפסה עולים מעלה ומטה כדי לדמות את תנועת השפתיים. כבר בפרק הראשון ראשו של אייק ברופלובסקי, אחיו התינוק של קייל, עוצב בתבנית אליפטית זו. בפרקים הבאים נעשה שימוש בתבנית זו לשם איורו של כל אדם קנדי בסדרה, ובהמשך התברר כי גם אייק קנדי במוצאו. טרנס ופיליפ הם סטריאוטיפים מופרזים של האדם הקנדי, דבר שבא לידי ביטוי בין השאר במבטא קנדי כבד. קיימות מספר הקבלות מכוונות בין טרנס ופיליפ לבין יוצרי "סאות' פארק", מאט סטון וטריי פארקר. "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" כולל סצנה בה טרנס ופיליפ מתארחים בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן, בצוותא עם ברוק שילדס. זוהי פרודיה על התארחותם של סטון ופארקר בתוכניתו של אובראיין לצידה של שילדס. בנוסף, הזעם שמופנה כלפי טרנס ופיליפ מצידם של הורי הילדים על רקע יציאתו של סירטם "ישבנים בוערים", נכתב כסאטירה על הזעם שהופנה במציאות מצידם של הורים כלפי סטון ופארקר בעקבות יציאתו של "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר". דוגמה מאוחרת יותר היא הפרק "!Canada on Strike" בו התנגדו טרנס ופיליפ לשביתה הכללית שהוכרזה בקנדה, בהתייחסות להתנגדותם המוצהרת של סטון ופארקר לשביתת איגודי התסריטאים בארצות הברית ב-2007/2008. הצמד אוזכר רבות בהקשר לסדרה "ביוויס ובאטהד", שסטון ופארקר הביעו בעבר את הערצתם אליה. בדומה לביוויס ובאטהד, תהילתם של טרנס ופיליפ באה להם כתוצאה משימוש בהומור בתי שימוש ובגסויות, ולצמדים יש מאפיינים משותפים בולטים נוספים כמו צבעי השיער, הצחוק הייחודי והישיבה המשותפת על הספה. בנוסף הושוו טרנס ופיליפ אל הצמד הקומי הקנדי ויין ושוסטר, בעיקר על רקע העובדה ששני הצמדים החלו את הקריירה במופע של אד סאליבן. בפרט, בתחילת דרכם התלבטו ויין ושוסטר אם אחד ממערכוניהם מתאים לקהל האמריקאי, בעוד שטרנס ופיליפ זכו לצחוק ראשון מקהל הצופים האמריקאי רק לאחר שפלטו בשוגג נפיחה לאחר סיום הופעתם (כפי שתואר בפרק "טרנס ופיליפ: מאחורי הכישלון"). סאות' פארק מגיעה הביתה, באתר פסטיבל אומנויות הקומדיה האמריקאי מתוך הערות הרקע של מאט סטון וטריי פארקר לפרק "מוות"
כריתה

האם התכוונתם ל... קטיעה – כריתת איבר, גדיעה - הסרת איבר מהגוף כטיפול רפואי, כפעולת ענישה, במהלך תאונה וכיוצא בזה שחיטה – הסרת ראש של בעל חיים כחלק מתהליך הכנת מזון כריתה (חקלאות) – הסרת אחדים מענפי העץ, או הסרת כל נופו של העץ שמעל לתחילת הגזע שלו כריתת יערות – כריתת עצי יער על ידי האדם כריתת יערות הגשם כרת – עונש המופיע בתורה מסכת כריתות – המסכת השישית בסדר קדשים, במשנה ובתלמוד הבבלי; עוסקת בדברים הקשורים לעונש כרת
הדפסה על קנבס

הדפסה על קנבס (נקראת גם הדפסת ז'יקלה Giclee printing) היא שיטת הדפסה שהתפתחה בעקבות פיתוח והדפסה על נייר צילום. תחום ההדפסה על קנבס צבר תאוצה החל משנת 1990 בעקבות ההתקדמות הרבה שחלה בטכנולוגיות ההדפסה ופיתוח המדפסות לציבור הרחב. קנבס הוא בד חזק מאוד הארוג בצורה גסה, ששימושו המקורי הוא יצירת מפרשי ספינות ואוהלים. לראשונה השתמשו בקנבס למטרות אומנותיות במאה ה-14, עבור ציור בצבעי שמן. את יריעת הקנבס ציפו בחומר מיוחד שנקרא ג'סו (Gesso), שמטרתו היא למנוע מהצבע לחלחל אל תוך סיבי האריג. תחילה היו מדפיסים על קנבס אומנים וציירים אשר היו מעוניינים "לשכפל" את יצירות האומנות שלהם וליצור העתקים למכירה. עם השנים התפתחה התעשייה והציעה את שירותיה לציבור רחב יותר כגון אדריכלים ומהנדסים אשר נדרשו לסקיצות בעותקים רבים. היום נעשה שימוש בהדפסה על קנבס בעיקר למטרות דקורטיביות כגון הדפסת תמונות על קנבס מצילום או העתק של ציור ומכירת המוצר לקהל הרחב למטרות עיצוב הבית וכדומה. עקב קלות השימוש בימינו התפתח טרנד של יצירת מתנות ומזכרות בהדפסה על קנבס. המדפסות הראשונות השתמשו בשיטת צבעים דלה יחסית של 4 צבעים. לאחר שנת 2000 פותחו מדפסות על ידי חברות כגון אפסון ו-HP בעלות יכולות הדפסה מתקדמות ובעלות שילוב של עד 12 גוני צבע - שילוב הנותן תוצאת הדפסה הזהה למקור הצילום. השיטות הנפוצות והמקובלות ביותר להדפסה הן שיטות "הסולבנט" וה"פיגמנט". הפיגמנט היא שיטה העושה שימוש בסוג דיו אשר מעניק אפשרות ליצירת מיליוני גוונים ודיוק מקסימלי בהדפסה, אולם החסרון העיקרי לסוג צבע זה שאינו עמיד בתנאי מזג האוויר השונים. עם זאת, בתנאי פנים הדיו הפיגמנטי אינו דוהה עשרות שנים. Epson ו HP מצהירות שהדיו הפיגמנטי שלהן עמיד בין 70 ל 150 שנים נגד דהייה. ניתן להעניק עמידות לתנאי חוץ על ידי ציפוי לכה להגנה לדיו הפיגמנטי. הדיו הפיגמנטי מותאם לשימוש בתנאי פנים בגלל שאינו רעיל והוא על בסיס מים. הסולבנט היא שיטה המשתמשת בסוג צבע על בסיס שמן המותאם לסביבה חיצונית ועמיד בתנאי מזג אוויר כגון שמש ולחות. הדפסה בדיו סולבנט, או אקו-סולבנט דוהה לאחר 3 עד 5 שנים. הדיו הסולבנטי או האקו סולבנטי (הידידותי יותר לסביבה) אינם מומלצים לתנאי פנים ועלולים להיות רעילים ומסרטנים בגלל נדיפות ריח הדיו שהוא רעיל, ולכן לא מומלץ להשתמש בדיו סולבנטי לתנאי פנים. טכנולוגיית הדפוס צילום דיגיטלי מדיה וקבצים בנושא הדפסה על קנבס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
MBC

האם התכוונתם ל... Middle East Broadcasting Center – תאגיד סעודי המשדר שידורי לוויין חופשיים בשפה הערבית. Munhwa Broadcasting Corporation (אנ') – תאגיד דרום קוריאני המשדר שידורי טלוויזיה ורדיו.
מחוז הונולולו

מחוז הונולולו (באנגלית: Honolulu County; שמו הרשמי: City and County of Honolulu, "עיר ומחוז של הונולולו") הוא מחוז במדינת הוואי שבארצות הברית. המחוז כולל את בירת המדינה והעיר הגדולה במדינה שהיא הונולולו שעל שמה נקרא המחוז. במחוז בנוסף לאי אוהאו יש גם עוד איים קטנים בחגורה הצפון מערבית של איי הוואי. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000 במחוז 876,156 איש מה שהופך את המחוז למחוז הגדול ביותר מכל מחוזות הוואי וה11 בגודלו במחוזות ארצות הברית. ראש המחוז הוא מופי הננמאן. הצפיפות במחוז היא כ-564 איש לקמ"ר ושטח המחוז כ-5,509 קמ"ר. מדיה וקבצים בנושא מחוז הונולולו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז הונולולו (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.