laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד ורדיגר

הרב אלתר דוד יצחק ורדיגר (David Werdyger;‏ 30 באוקטובר 1919, פולין - 2 באפריל 2014, ארצות הברית) היה חזן, מלחין וזמר חסידי. בנו הוא מרדכי בן-דוד ורדיגר, ששמו המסחרי נקבע על שם אביו בתחילת דרכו טרם התפרסם. ורדיגר היה אחד מחלוצי תעשיית והפצת המוזיקה החסידית במאה ה-20 לצד הרב בן ציון שנקר, טרם הופעת הזמרים החסידיים, ותקליטיו היו פופולרים ביותר במגזר החרדי בכל העולם. ורדיגר נולד בקרקוב לישראל אריה ורדיגר, חסיד גור שעסק במסחר בבגדים. ורדיגר היה הצעיר מבין שמונת ילדי המשפחה, ארבע בנות וארבעה בנים. בגיל 6 כבר שר סולו בבית הכנסת ר' אייזיק ר' יעקל'ס. בגיל 12 ביקר בקרקוב המלחין והמנצח הגוראי יעקב תלמוד, שצירפו למקהלת חסידי גור, ששרה בחגים ובימים נוראים בחצרו של הרבי מגור, ה"אמרי אמת". בשנת ת"ש גורש עם משפחתו לגטו פודגוז'ה. לאחר מכן גורש עם משפחתו לפרושוביץ. בהמשך שהה חמישה חודשים בפלאשוב. הוא הועמד בפני כיתת יורים, וניצל לאחר שביצע מולם את תפילת אל מלא רחמים. לאחר מכן עבד במפעלו של אוסקר שינדלר. בהמשך הועבר למאוטהאוזן, ועבד בעבודות כפייה בלינץ, עד לשחרור המחנה באייר תש"ה. לאחר המלחמה מצא את אחיו יעקב מאיר ואחותו יעטא. לימים פרסם ספר ובו קורותיו בימי השואה. לאחר השואה נישא למלכה גולדינגר (תרפ"ג - תש"מ). בני הזוג התיישבו בפריז ושם נולד בנם הבכור ישראל אריה. בשנת תש"י היגרו לארצות הברית והתיישבו בניו יורק. בבואו לניו יורק, החל ורדיגר לכהן כחזן בבית הכנסת "ווארשעווער שול" (ביידיש: בית הכנסת הוורשאי), לאחר כשנה עבר לבית הכנסת על שם "חתם סופר" בלואר איסט סייד ובהמשך בבית הכנסת של תלמוד תורה "ניו לאטס", שהיה מפורסם בחזניו. על אף שהתבלט בעיקר כחזן ולא כזמר, הוא הקליט אלבומים של מוזיקה חסידית מקורית, של החסידויות הבאות: גור (בעיקר ניגוני יעקב תלמוד), באבוב, בויאן, סאטמר, סקולען, סדיגורה, מעליץ וראדומסק. הפצת תקליטים אלו הייתה אחד הגורמים של תפוצת המוזיקה החסידית מחוץ לחצרות החסידיות, ואף בזכותה המוזיקה החרדית קיבלה את הכינוי "מוזיקה חסידית". בנוסף הוא עסק בהלחנה, והלחין בין היתר ניגונים לחסידות גור. ארבעת ילדיו הלכו בדרכו ועסקו בתחום המוזיקה ומקצתם זמרים מפורסמים; בניו: מרדכי בן-דוד, מנדי ורדיגר, חיים וישראל אריה. בין נכדיו שעוסקים בתחום המוזיקה: ישראל ורדיגר, יידל ורדיגר. ורדיגר הקים את סוכנות הנסיעות "סוכנות ורדיגר" וממנה התפרנס. תפילה לדוד (1959) מזמור לדוד (1960) שירי חסידי גור - לא תבושי (1962) א-מעליצער עונג שבת (1962) א-גערער מלוה מלכה (1963) ניגוני סעודה שלישית (1965) שירי חסידי גור - והאר עינינו (1966) אין חדר אריין (1968) ניגוני באבוב (1968) ניגונים חסידיים של סקולען - חלק א (1969) שירי מחנה "קול רינה" (1969) מעליצער ניגונים 2 (1970) שירי חג גוראיים (1973) ניגוני גור נבחרים (1974) ניגוני סקולען 2 (1977) ניגוני סאטמר (1980) ניגוני בויאן (1980) ישמחו במלכותך (1980) ניגוני סדיגורה (1989) קטעי חזנות מובחרים (1995) קולאז' חסידי (1995) לדוד מזמור (2007) בשנת תשע"ב הוציאו דיסק בשם ובשירי דוד ובו 22 אלבומיו ו-235 שירים בפורמט MP3. השירים עברו ניקוי קול והתאמה לסטנדרטים הנהוגים בתעשיית המוזיקה במאה ה-21. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קהילות המבשר גליונות 248 - 250 (ל' בניסן - י"ד באייר תשע"ד; אפריל-מאי 2014), סדרת כתבות "שירי דוד". דוד ורדיגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד ורדיגר, דף שער בספרייה הלאומית שירת חייו ● זקן החזנים ר’ דוד ורדיגר ז”ל, באתר jdn. ובשירי דוד האוסף הגדול של ר' דוד ורדיגר באתר "חסידי-ניוז" החזן דוד ורדיגר, באתר ארכיון המוזיקה היהודית של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה
פורט הוד

פורט הוד (באנגלית: Fort Hood) הוא בסיס צבאי של צבא ארצות הברית בטקסס, ארצות הברית. בסיס הקורפוס השלישי, דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ודיוויזיית החי"ר הרביעית ושל 12 יחידות תומכות נוספות (בהן הפיקוד הלוגיסטי ה-13 ופיקוד הניסויים המבצעיים). הבסיס, הממוקם בצמוד לעיר קילין ובין הערים וייקו ואוסטין, כ-60 ק"מ מכל אחת מהן, קרוי על שמו של גנרל צבא הקונפדרציה ג'ון בל הוד. הבסיס הוא מן הגדולים בעולם, לפני התמוטטות ברית המועצות היה בסיס הצבא הגדול ביותר בעולם החופשי (כיום פורט בנינג גדול ממנו). שטחו 214,000 אקר והאוכלוסייה הקבועה שלו עמדה ב-2014 על 45,414 אנשי צבא קבע ו-8,900 אזרחים במקצועות תומכי לחימה ועובדי סוכנויות פדרליות שונות. סמוך לבסיס וממערב לו נמצא בסיס חיל אוויר ושדה התעופה קילין-פורט הוד (Killeen–Fort Hood Regional Airport). הבסיס הוקם במלחמת העולם השנייה כשטח אימון וניסויים למשחיתי טנקים, עבורם נדרש שטח רחב-ידיים. הבסיס אוכלס לראשונה בספטמבר 1942 על כמחצית משטחו הנוכחי ובהמשך נרכשו חלקות נוספות. במהלך המלחמה שימש חלק מהבסיס כמחנה שבויים לכ-4,000 שבויי מלחמה. בסוף 1944 נכחו בבסיס 50,228 חיילים ואנשי סגל באימוני חיל רגלים וארטילריה. עם סיום המלחמה הצטמצמה תפוסת הבסיס. ממערב לבסיס הוקמו בשנות ה-40 בסיס חיל אוויר ושדה תעופה ובסיס מחסני תחמושת בשם בסיס קילין (Killeen base) בשטח הנקרא כיום "מערב פורט-הוד" (West Fort Hood), בו אוחסן בשנים 1947-1969 נשק גרעיני. ב-1954 הועבר הבסיס לאחריותו של הקורפוס השלישי. בשנות מלחמת וייטנאם אומנו בבסיס עשרות אלפי לוחמים לפני שילוחם לווייטנאם. באותה עת שופרו מתקני השהייה במקום והוקמו בו, בין היתר, בית חולים צבאי ואולם תיאטרון. מאז סוף שנות השבעים יש לבסיס תפקיד מרכזי בצבא ארצות הברית לצורכי אימונים, ניסויי נשק, ובחינת טקטיקות קרביות. במחנה ממוקמת מפקדת פיקוד הניסויים המבצעיים של צבא ארצות הברית. ב-12 ביוני 2007 נמצאה, לאחר חיפושים נרחבים ברחבי שטחי האימונים, גופתו של סמל לורנס ג'ורג' ספנדר, שמת מהתייבשות במהלך תרגיל ניווט עצמאי בשטח. ערך מורחב – פיגוע הירי בפורט הוד ב-5 בנובמבר 2009 פתח פסיכיאטר צבאי, קצין בדרגת מייג'ור בשם נידאל מאליק חסן, באש מנשקו האישי במגורי חיילים בבסיס, הרג 13 חיילים ופצע 30 נוספים. הוא נפגע מירי אנשי המשטרה הצבאית במחנה, נעצר והואשם ב-13 מקרי רצח. ב-28 באוגוסט 2013 המליץ חבר מושבעים בבית משפט צבאי על עונש מוות. ב-2 באפריל 2014 נהרגו ארבעה בני אדם ו-16 נפצעו מירי של חייל המשרת בבסיס, שהתאבד מיד לאחר מכן. החייל היה איוון לופז, בן 34, שירה מאקדח שהיה ברשותו. מוזיאון דיוויזיית הפרשים הראשונה אתר נופש, ספורט ופנאי אגם בלטון (Belton Lake Outdoor Recreation Area (BLORA, על גבול הבסיס, פתוח לציבור המרכז הרפואי קרל ר. דארנל Carl R. Darnall Army Medical Center תשעה בתי ספר לילדי המשפחות המתגוררות במקום טוראי אלביס פרסלי, התאמן בבסיס בין מרץ לספטמבר 1958 לפני שליחתו למערב גרמניה שחקן הקולנוע לוקאס טיל נולד בבסיס וחי בו כילד הכדורסלן דנילו פינוק נולד בבסיס וחי בו כילד מדיה וקבצים בנושא פורט הוד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורט הוד (באנגלית) דיווח על ירי בבסיס באפריל 2014, CNN‏ 2 באפריל 2014 היסטוריה של בסיס קילין אתר פיקוד הבחינה האופרטיבית של צבא ארצות הברית תמצית דוח ועדת החקיה בדיווח של, יו.אס. איי טודיי, 28 באוגוסט 2007 דיווח, BBC ‏6 בנובמבר 2009 דיווח ב-CNN, ‏12 בנובמבר 2009 דיווח ב- CNN‏, 29 באוגוסט 2013 רויטרס ואיי.פי, ארה"ב: ארבעה הרוגים מירי בבסיס פורט הוד שבטקסס, באתר הארץ, 3 באפריל 2014 אתר המרכז הרפואי
סוניה לוין

סוניה לוין-שמוקלר (בפולנית Sonia Lewin-Szmukler, ‏1909 – יוני 1987) הייתה אתלטית ישראלית ופולנית, הייתה אלופת פולין בהדיפת כדור ברזל, וייצגה את פולין בתחרויות בינלאומיות ובמשחקי העולם לנשים (פראג 1930). הייתה שיאנית ישראל בהדיפת כדור ברזל (משנת 1937) במשך 22 שנים ושחקנית כדורסל בהפועל תל אביב. לוין נולדה וגדלה בפולין. היא התאמנה בקבוצת מכבי וילנה. באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בקרקוב בשנת 1928 זכתה לוין במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.77 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בוורשה היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 9.92 מטר. באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בבידגושץ' בשנת 1930 זכתה לוין במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.71 מטר, לפני הלינה קונופצקה שיאנית העולם והאלופה האולימפית (אמסטרדם 1928) בזריקת דיסקוס (10.33 מטר). במשחקי העולם לנשים שנערכו בפראג שבצ'כוסלובקיה בספטמבר אותה שנה בהשתתפות 200 אתלטיות מ-14 מדינות, היא סיימה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.41 מטר, 7 ס"מ ממדליית ארד. אותה שנה היא קבעה פעמיים בהדיפת כדור ברזל תוצאה של 11.46 מטר. אותה שנה היא דורגה במקום 10 בעולם בשיא פולין של 11.48 מטר. באליפויות פולין באתלטיקה שנערכו בשנים 1933 ו-1934 זכתה לוין במדליות ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאות של 10.73 מטר ו-10.36 מטר, בהתאמה. במכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935, זכתה לוין בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בקרב חמש עם 162 נקודות, אחרי מרילה פרייוולד מפולין (166 נקודות) ולפני לילו בוקופצר (Lilo Bukofzer) מגרמניה (133 נקודות) ומדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.10 מטר, אחרי ליליאן קופלנד מארצות הברית האלופה האולימפית (לוס אנג'לס 1932) שקבעה תוצאה של 12.32 מטר ומרתה יעקב מגרמניה (11.25 מטר). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 29.72 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 29.08 מטר. לאחר המכביה היא נשארה בארץ ישראל עם משפחתה. בתחרות שנערכה במקווה ישראל ב-21 במרץ 1937 זכתה לוין במדליית זהב בשיא אישי ובשיא ארץ ישראל חדש של 12.21 מטר. שיא זה החזיק מעמד 22 שנים ונשבר על ידי אילה חצרוני (12.30 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במאי 1948 זכתה לוין בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 9.41 מטר אחרי רעיה ברונשטיין (9.56 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 27.65 מטר אחרי פרידה ליכטבלאו (31.40 מטר). נפטרה ביוני 1987. הייתה נשואה ליעקב שמוקלר עד למותו ב-1984. בנם, שמעון שלח, היה שחקן ומאמן נבחרת ישראל בכדורסל. זריקת דיסקוס: 33.96 מטר הדיפת כדור ברזל: 12.21 מטר (1937) כל המנצחות במשחקי העולם לנשים מוויקיפדיה (בפולנית) כל המנצחות באליפות פולין בהדיפת כדור ברזל מוויקיפדיה (בפולנית) סוניה לוין, באתר Track and Field (נשים) 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל באתר איגוד האתלטיקה בישראל Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym (בפולנית) הספורט בארץ, דבר, 11 בדצמבר 1938 כינוס ארצי לאתלטיקה קלה מטעם "הפועל", דבר, 2 ביוני 1942 ספורט לעם - כינוס גדול לאתלטיקה קלה, דבר, 13 ביוני 1944 אליעזר רואי, בספורט טבלת השוואה, דבר, 23 ביולי 1948 אליעזר רואי, בספורט אתלטים ושיאים, דבר, 8 בפברואר 1952 אתר "Billiongraves" יהודי וילנה בין שתי מלחמות העולם - חיי התרבות - אגודות ספורט באתר יד ושם יהושע כהנא, "שלום" שנשכח, מעריב, 25 באוגוסט 1968 הדיפת כדור ברזל מוויקיפדיה (בפולנית) Maccabiah Games before World War II (באנגלית) י. ג., ספורט - אתלטיקה קלה - אליפות ארץ ישראל, על המשמר, 9 במאי 1948 שמעון שלח באתר הפועל תל אביב
אנאדיר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אנאדיר – עיר נמל במזרח הרחוק הרוסי, המרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז האוטונומי צ'וקוטקה נהר אנאדיר – נהר באורך 1,152 קילומטרים הזורם בצפון-מזרח סיביר שברוסיה ונשפך למפרץ אנאדיר (לחצו לצפייה במפה ) מפרץ אנאדיר – מפרץ גדול בים ברינג בצפון-מזרח סיביר אנאדירסקי לימאן – מפרץ (או אסטואר) במחוז האוטונומי (автономный округ) צ'וקוטקה, וחלק ממפרץ אנאדיר. לחופיו של אנאדירסקי לימאן שוכנת העיר אנאדיר מבצע "אנאדיר" – שם הקוד של מבצע חשאי צבאי סובייטי ב-1962 להצבת טילים בליסטיים ואמצעי לחימה נוספים בקובה בעידן המלחמה הקרה
הנכס

"הנכס" הוא רומן גרפי מאת רותו מודן, שיצא תחת הוצאת עם עובד בשנת 2013 וכולל 222 עמודים. הספר זכה בשלל פרסים וביניהם גם פרס אייזנר, שנחשב לפרס הטוב ביותר של הקומיקס (בדומה לטקס פרסי האוסקר של הקולנוע). הספר הצליח מאוד ותורגם לשפות רבות, ביניהן אנגלית, פולנית, צרפתית ועוד. ב-2024 יצא לספר עיבוד קולנועי בבימויה של דנה מודן. הספר מתאר ביקור בן שבוע בפולין של סבתא ונכדתה, הנוסעות לאתר נכס שהיה שייך למשפחה לפני מלחמת העולם השנייה. הטיול, שבמשך שנים נמנעה הסבתא לקיים בגלל זכרונותיה מהשואה, לבסוף יצא לפועל כדי להחזיר את רכושם האבוד של המשפחה. אך לטיול מגיע במקרה גם "קרוב רחוק" של אביה המנוח של הנכדה, ששומע על התוכניות להחזיר את הרכוש ומפתח מזימה כדי לקחת אותו לעצמו. מלבד זאת, בזמן שהנכדה שוטטה ברחובות ורשה היא פגשה במקרה צייר קומיקס שעובד כמדריך סיורים בעקבות השואה, וביניהם מתפתח קשר רומנטי. הקשר הרומנטי הזה מתנגש עם סיפור רומנטי נוסף, אלא הפעם מכיוון הסבתא - מתברר כי סיבת הטיול הייתה כדי שתוכל למצוא את אהובה מלפני המלחמה, שהמשיך לחיות בפולין ללא ידיעה שאהובתו עוד חיה. הספר יצא לאור בשנת 2013 בשתי מהדורות בו זמנית: באנגלית תחת השם "The Property" בהוצאת "Drawn and Quarterly" ובעברית בהוצאת עם עובד. לאחר זמן לא רב הוא זכה בפרס ספר הקומיקס הזר הטוב ביותר בפסטיבל לוקה שבאיטליה, פסטיבל שבין היתר מדרג ומעניק פרסים לספרי קומיקס מרחבי העולם. בשנת 2013 נבחר על ידי אתר אמזון לאחד מעשרת ספרי הקומיקס הטובים של השנה ובשנת 2014 זכה הספר בפרס חבר השופטים בפסטיבל אנגולם ה-41 לקומיקס בצרפת. שיא התהילה של הספר הגיע באותה שנה כאשר זכה בפרס אייזנר, הפרס היוקרתי ביותר שספר קומיקס יכול לקבל, בקטגוריית "Best Graphic Album—New". מלבד פרסים רבים, גם מבקרי ספרות וקומיקס רבים היללו את הספר. עופרה עופר אורן כתבה באתר סופרת סופרים כי "מי שרגיל לסיפורים מסופרים, לא מצוירים, עשוי לחשוב שציורים של מקומות, הבעות פנים, תנוחות גוף, נופים, הופכים אותם לקונקרטיים ומוחשיים מדי, וכי מראה העיניים עלול לשלול מהקורא את היכולת לראות הכול בעיניי רוחו. לא כך בספר הזה. הציורים שבו משאירים מידה לא מעטה של חופש. הם שטוחים, לכאורה כמעט סכמתיים, ועם זאת גם ספציפיים מאוד. לא רק שאינם שוללים את האפשרות לדמיין, אלא אפילו מעוררים אותה – לא כמו בקולנוע, למשל, ששם פניו של השחקן ומראה גופו המסוים משתלטים לגמרי על הדמות וכובשים אותה." רייצ'ל קוק כתבה באתר אובזרוור על הספר "אני יודעת שאנחנו רק ביולי אבל אני בטוחה שבסופו של דבר זה יהיה הרומן הגרפי של השנה". "הנכס" של רותו מודן זכה בפסטיבל אנגולם, באתר ynet, 3 בפברואר 2014 אילנה זפרן, ביקורת גרפית, באתר הארץ מיה סלע, רותו מודן זכתה בפרס אייזנר בפעם השנייה, באתר הארץ עופרה עופר אורן, "הנכס": איך נראים ציורים שאינם מסתירים את האמת, בבלוג סופרת ספרים, 1 בספטמבר 2014 http://www.comic-con.org/toucan/2014-will-eisner-comic-industry-award-winners
שלמה זבדי

שלמה זבדי (1917 – 15 בינואר 2005) היה קריקטוריסט ומעצב גרפי ישראלי יליד גרמניה. שלמה (הלמוט) זבדי נולד בגרמניה בשנת 1917. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל. בשנת 1939 סיים את לימודיו ב"בצלאל החדש" בירושלים (גרפיקה שימושית ותעמולתית). יצירותיו הופיעו בעיתונות היומית, בעיתונים "על המשמר", "דבר", "אֹמר", "הצפה", "פנים אל פנים", "עקרב", "מעריב", "ידיעות אחרונות", "הבוקר" "חרות", "תפריט, הירחון לכל". בשנת 1967 נהרג בנו הבכור יואל בקרב תל פאחר. בין השנים 1955–1988 עבד כמאייר בענף הדרכה של צה"ל. בין השאר היה עורך שותף של העיתון "תפריט", שיצא בשנות ה-50 בהוצאת שק"ם. אחר כך עבד כמעצב גרפי במוזיאון ארץ ישראל. זבדי התאלמן מאשתו מרים, ונפטר כעבור כשבע שנים, ב-2005. הותיר בן ובת ונכדים. יומנו של רשלני, ענף משטר ומשמעת במטכל/אכא-, תשכ"ב, 1961. אין כל חדש תחת השמש, אל"ף, תל אביב, תש"ם 1980. שלמה מן, הפצע נשאר פתוח, בבלוג "נעמוש / הרמה הסורית / מלחמת ששת הימים", 1 בנובמבר 2013 (שיחה עם בנו ובתו של זבדי, על נפילת בנו יואל והמשפחה) שלמה זבדי, דף שער בספרייה הלאומית הרשם לענייני ירושה בתל אביב, ילקוט הפרסומים 5398 (י' באייר תשס"ה, 19 במאי 2005), 2759. שלמה הר-פז, האמנית שרה סלוצקאי-תמרי, פרק ב', זמן מבשרת, 31 בינואר 2008. ירושלים | טקס הסיום ב"בצלאל", הצופה, 26 ביולי 1939.
אוריאל דוידי

הרב אוריאל דוידי (חכם אוריאל) (ה'תרפ"ה, 1925 – כ"ב בחשוון ה'תשס"ו, 24 בנובמבר 2005) היה רבה הראשי של איראן, עלה לישראל ונפטר בירושלים. נולד בשנת ה'תרפ"ה, אביו היה הרב מאיר דוידי. כיהן כרבה הראשי של איראן עד 1994. בשנים אלו, לימד והעביר שיעורים שבועיים ברחבי המדינה. היה ראש אב בית דין, דיין, מרצה ומוהל. קיים פגישות רבות עם ראשי השלטון בטהראן, במטרה לשמור על זכויותיהם של חברי הקהילה היהודית באיראן. עלה לישראל ב-ה' שבט ה'תשנ"ד (17 בינואר 1994). נפטר בכ"ב בחשוון ה'תשס"ו ונקבר בהר המנוחות בירושלים. כתבה אודות פעילותו של הרב דוידי למען יהודי איראן (באנגלית) הרב דוידי מספר על שיעורי הרב עובדיה בטהראן תמונה, באתר בית התפוצות
למבורגיני ססטו אלמנטו

למבורגיני ססטו אלמנטו (באיטלקית: Lamborghini Sesto Elemento; תרגום: "האלמנט השישי") היא מכונית על מתוצרת למבורגיני שיוצרה בייצור מוגבל של 20 יחידות. הססטו אלמנטו הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז 2010 ויצורה החל בשנת 2011. העיצוב של הסטטו אלמנטו פנימית הוא עם פחות אופציות לנוחות אפילו השטיחים הם סוג של קצף הדבוק על סיבי הפחמן, חיצונית העיצוב שלו תפס קצת רושם בעולם. המכונית בעלת מנוע V10 מרכזי בנפח 5200 סמ"ק והספק מרבי של 570 כ"ס שבו היה שימוש גם בלמבורגיני גאיארדו. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.4 שניות ולמהירות מרבית של 350 קמ"ש. במכסה המנוע, האוויר משתחרר דרך 10 חורי משושה ייחודיים כדי לצנן את המנוע. לססטו אלמנטו תיבת הילוכים רובוטית עם מצמד יחיד בת 6 הילוכים. האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.4 שניות ומהירות מרבית של 350 קמ"ש. הלמבורגיני סטטו אלמנטו הופיע בסרט "Need for Speed"(אנ') והוא מופיע במשחקי וידאו רבים כגון: אספלט 7, אספלט 8, אספלט 9, וגם במשחקי ה-Xbox של Forza. מדיה וקבצים בנושא למבורגיני ססטו אלמנטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של למבורגיני ססטו אלמנטו (באנגלית) למבורגיני ססטו אלמנטו לייצור, באתר קארטיוב, ‏12 בנובמבר 2010 למבורגיני חושפת בתערוכת פריז את הלמבורגיני סטטו אלמנטו, באתר קארטיוב, ‏28 בספטמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Bridge over Troubled Water (שיר)

"Bridge Over Troubled Water" (בעברית: "גשר על מים סוערים") הוא שיר הנושא מתוך האלבום Bridge over Troubled Water של סיימון וגרפונקל שיצא לאור בשנת 1970. השיר מופיע גם באלבום ההקלטות החיות "Live 1969" של הצמד, שיצא שנה קודם לכן. ב-28 בפברואר 1970 הגיע השיר למקום הראשון ברשימת הבילבורד הוט 100, ונשאר שם במשך שישה שבועות. כמו כן הגיע למקום ה-48 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. בשנת 1970 זכו סיימון וגרפונקל לגראמי על השיר ועל האלבום באותו השם. פול סיימון כתב את השיר בקיץ 1969. את ההשראה למילות הפזמון "Like a bridge over troubled water I will lay me down" (בתרגום חופשי: אשתרע כמו גשר על פני מים סוערים) קיבל מהשיר "Mary Don't You Weep" של זמר הגוספל קלוד ג'יטל, ששר "אם תבטחי בי אהיה הגשר שלך מעל מים עמוקים" (במקור: "I'll be your bridge over deep water if you trust in me"). בהתחלה נכתב השיר עם שני בתים (במקום שלושה בגרסה הסופית). בעקבות עצה של חברו לצמד המוזיקלי, ארט גרפונקל, והמפיק המוזיקלי של הצמד, רוי האלי, הוסיף סיימון לשיר בית שלישי. הבית הנוסף נכתב על אשתו הראשונה של סיימון, פגי הרפר, שגילתה אז שערות אפורות ראשונות בשערה. בבית שר הצמד "Sail on silver girl" ("הפליגי, נערת כסף"). סיימון כתב את השיר במיוחד עבור גרפונקל, ובמטרה שזה יהיה שיר לפסנתר, הכלי המוזיקלי בו גרפונקל מנגן. השיר נכתב בזמן שגרפונקל שהה במקסיקו לצילומי הסרט "מלכוד 22" שבו השתתף. במהלך הקלטת השיר נחשף המתח בין סיימון וגרפונקל, שהוביל בסופו של דבר לפירוק הצמד לאחר סיום הקלטת האלבום. בתחילה ארט גרפונקל לא רצה לשיר את השיר כסולן, כי הרגיש שפול סיימון הוא שצריך לשיר. בראיון מ-1972 למגזין הרולינג סטון אמר סיימון "הוא הרגיש שאני [סיימון] הוא שהיה צריך לעשות את זה". בראיונות הביע סיימון חרטה שבגרסה הסופית של השיר גרפונקל שר את השיר כסולן, בעוד שהוא הסתפק בקולות רקע. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במהלך השנים הוקלטו לשיר גרסאות כיסוי רבות. בשנת 1970 הקליטה חמישיית הג'קסונים גרסת כיסוי שנכללה באלבומה "Third Album". בשנת 1995 הקליטה בוני טיילר גרסת כיסוי לשיר אשר נכללה באלבומה "Free Spirit", כרצועה ה-6. בשנת 1972 הוציא הצמד המוזיקלי "הפרברים" את האלבום "בשירי סיימון וגרפונקל", שכלל ביצוע בעברית לשיר. מילות השיר תורגמו על ידי אהוד מנור, שתרגם את שם השיר ל"גשר על מי זעף". בשנת 2002 הקליט ג'וני קאש גרסת כיסוי לשיר אשר נכללה באלבום גרסאות הכיסוי American IV: The Man Comes Around. בשנת 2010 נכלל השיר באלבום ההופעה "Hope for Haiti Now" שהקליטו אמנים שונים על מנת לסייע לנפגעי רעידת האדמה בהאיטי. בשנת 2020 הוציא סולן להקת מיוז, מת'יו בלאמי, גרסת כיסוי משלו לשיר, אחרי ששנתיים לפני כן אמר בראיון שזה שיר שהוא ישמח לבצע בעצמו יום אחד. מידע על היצירה "Bridge over Troubled Water" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Bridge over Troubled Water" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Bridge over Troubled Water" באתר SecondHandSongs יוסף חרסונסקי, פול סיימון וארט גרפונקל הקימו גשר של פופ על מים סוערים של ביט, מעריב, 23 ביוני 1970 מילות השיר באתר "שירונט" השיר בביצוע מתוך האלבום "Live 1969" Simon and Garfunkel, 'Bridge Over Troubled Water', באתר הרולינג סטון רשימת הפרסים של סיימון וגרפונקל מהאתר הרשמי של הצמד Claude Jeter, Gospel Singer With Wide Influence, Dies at 94 Paul Simon’s Restless Journey Muse's Favourite Music | Deezer What's Your Flow
ז'אקמל

ז'אקמל (בקריאולית האיטית: Jakmèl) היא עיר בדרום האיטי, בירת מחוז דרום מזרח. אוכלוסיית העיר מונה כ-137,966 תושבים (נכון ל-2019). העיר הייתה הראשונה שהיה לה חשמל, בשנת 1925, ולכן היא מכונה "עיר האור". העיר ידועה בארכיטקטורה הקולוניאלית הצרפתית השמורה היטב, שנבנתה בתחילת המאה ה-19. העיר הוכרזה באופן זמני כאתר מורשת עולמית. העיר היא יעד תיירותי פופולרי בהאיטי. העיר נוסדה על ידי הספרדים בשנת 1504 ואוכלסה מחדש על ידי הצרפתים בשנת 1698. במאה ה-18 הפכה העיר למרכז גדול לייצור וסחר בקפה. בשנת 1896 התחוללה שרפה גדולה בעיר ששרפה את רוב מבני העיר. העיר נבנתה מחדש, לעיתים קרובות באמצעות עמודי ברזל יצוקים ומרפסות שנשלחו מצרפת. אחוזות מקושטות רבות של סוחרי קפה עשירים מתקופה זו נשמרו עד היום ללא הרבה שינוי וכל החלק המרכזי של העיר השתנה מעט במהלך 100 השנים האחרונות. האחוזות בעיר השפיעו רבות על הארכיטקטורה בניו אורלינס. ב-12 בינואר 2010 חוותה האיטי רעידת אדמה בעוצמה של 7.0 שגרמה לנזקים כבדים ולנפגעים בז'אקמל. תחנת הרדיו של ז'אקמל העריכה כי נהרגו לפחות 5000 תושבים בז'אקמל מרעידת האדמה, אף על פי שראש העיר העריך כי נהרגו 300–400 תושבים, ונפצעו 4,000. כ-70 אחוז מהבתים ניזוקו, כאשר רוב הנזקים הכבדים יותר היו בשכונות העניות. בניין העירייה ניזוק עד כדי כך שהיה צריך להרוס אותו ולבנותו מחדש. צרפת שטרסבורג, צרפת (מ־1996) ארצות הברית פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא ז'אקמל בוויקישיתוף ז'אקמל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Leeder, Jessica (2010-08-04). "Lighting the way forward in Haiti". The Globe and Mail (בCanadian English). נבדק ב-2021-09-26.
סנט מירן

מועדון כדורגל סנט מירן הוא מועדון כדורגל סקוטי, המשחק בעיר פייזלי שבסקוטלנד. המועדון משחק בליגת העל הסקוטית. המועדון נוסד בשנת 1877 והיה בין 10 הקבוצות שייסדו את הליגה הסקוטית בעונה הראשונה 1890/1891. המועדון שיחק 45 שנים ברציפות בליגה הסקוטית הראשונה עד עונת 1934/1935. בעונת 1907/1908 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת סלטיק. בעונת 1925/1926 זכה בפעם הראשונה בגביע הסקוטי. בעונת 1933/1934 הגיע לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת גלאזגו ריינג'רס. בסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת חזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק 31 שנים ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1966/1967. בעונת 1958/1959 זכה בפעם השנייה בגביע הסקוטי. בעונת 1961/1962 הגיע לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת גלאזגו רייננ'רס. בסוף עונת 1966/1967 ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת חזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק 3 שנים ברציפות בליגה הראשונה ובסוף עונת 1970/1971 ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 6 שנים ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1976/1977 עלה לליגה הראשונה. בעונת 1979/1980 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 1980/1981. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת אלפסבורג משוודיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת סנט אטיין והודח מהטורניר. בעונת 1982/1983 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1983/1984. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פיינורד והודח מהטורניר. בעונת 1984/1985 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1985/1986. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלביה פראג. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת האמרבי משוודיה והודח מהטורניר. בעונת 1986/1987 זכה בפעם השלישית בגביע הסקוטי והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1987/1988. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת טרומסה מנורווגיה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת מכלן והודח מהטורניר. בסוף עונת 1991/1992 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 8 שנים ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1999/2000 עלה לליגה הראשונה. אחרי עונה אחת ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה מעונת 2001/2002 ועד עונת 2005/2006 שבסופה עלה לליגה הראשונה. המועדון משחק ברציפות בליגת העל הסקוטית מעונת 2006/2007. בעונת 2012/2013 זכה בגביע הליגה הסקוטית. בעונת 2014/2015 ירדה לליגת המשנה לאחר 9 עונות. בעונת 2017/2018 עלתה בחזרה לליגה הבכירה. גביע סקוטי: זכיות (3): 1925/1926, 1959/1960, 1986/1987 סגנות (3): 1907/1908, 1933/1934, 1961/1962 גביע הליגה הסקוטית: זכיות (1): 2012/2013 גביע אירופה למחזיקות גביע: שמינית גמר (1): 1987/1988 סקוטלנד טוני פיצפטריק סקוטלנד ריקי גיליס סקוטלנד דייוויד לפסלי סקוטלנד קמפבל מוני סקוטלנד יו מוריי סקוטלנד ווילי טלפר מדיה וקבצים בנושא סנט מירן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנט מירן (באנגלית) סנט מירן, ברשת החברתית פייסבוק סנט מירן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סנט מירן, ברשת החברתית אינסטגרם סנט מירן, ברשת החברתית טיקטוק סנט מירן, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway
אזורי המשגה שלך

אזורי המשגה שלך (באנגלית: Your Erroneous Zones) הוא ספר העזרה העצמית הראשון שכתב ד"ר ויין דייר ופורסם ב-1 באוגוסט 1976. זהו אחד הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, ומעריכים שהוא נמכר ב-35 מיליון עותקים. הספר הופיע ברשימת רבי המכר בניו יורק טיימס במשך 64 שבועות מ-13 בנובמבר 1977, וכן גם הופיע במקום הראשון במכירות בשבוע של 8 במאי אותה שנה. הספר "אזורי המשגה שלך", באתר "סימניה" אזורי המשגה שלך, באתר OCLC (באנגלית) ד"ר ויין ו. דייר, (1976), אזורי המשגה שלך, הוצאת רעים To Bryce Harper and Davey Johnson, ‘play me or trade me’ is just a healthy joke. Thomas Boswell for The Washington Post The New York Times Best Seller List November 13, 1977 on hawes.com The New York Times Best Seller List May 8, 1977 on hawes.com ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.