laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אטיראו (עיר)

אטיראו (בקזחית: ‏Atyrau/Атырау‏Ⓘ‏) היא עיר הנמל הראשית של קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה במערב המדינה. העיר מרוחקת כ-1,500 ק"מ דרום-מערבית לבירה אסטנה. העיר היא טרנסקונטיננטלית (בין-יבשתית) ומהווה את הגבול הגאוגרפי בין יבשת אירופה ויבשת אסיה, נהר אורל זורם לתוך הים הכספי דרך העיר. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מונה 401,648 בני אדם. העיר הוקמה בשנת 1640 על ידי הסוחר הרוסי מיכאיל גורייב, שהקים יישוב סביב מצודה, עם השנים נקראה העיר בשמות: "יאיצ'קי", "יאיצ'קי תחתונה" ו"אוסט-יאיצ'קי". בשנת 1885 קיבלה מעמד של עיר. מאז שנת 1708 ובתקופת השלטון הסובייטי נקראה העיר "גורייב" (ברוסית: "Гурьев") כמחווה למייסדה של העיר. ומשנת 1991 נקראת העיר בשמה הנוכחי. אטיראו נחשבת לעיר נמל ראשית של קזחסטן בים הכספי הנמל ממוקם בדלתא של נהר אורל. בית זיקוק לנפט השלישי בגודלו בקזחסטן ממוקם באטיראו. בית הזיקוק בעל קיבולת של 16,600 מ"ק ליום בשנת 2012. בקרבת העיר קיים "נמל התעופה הבינלאומי של אטיראו", המפעיל טיסות לרוסיה, הולנד, אזרבייג'ן וטורקיה, וכמו כן טיסות פנים. בעיר קיימת תחנת רכבת המקשרת את העיר לכל חלקי המדינה. בעיר פועלת "אוניברסיטת אטיראו" וסניף גדול של הבנק הרוסי סברבנק. בעיר קיימת קבוצת כדורסל בשם ברסי אטיראו, המתמודדת בליגת הכדורסל הקזחית והליגה הבלטית, שהיא מחזיקת הגביע לעונת 2008/09 ואלופת הליגה לעונת 2010/11. בעיר קבוצת כדורגל בשם אטיראו המתמודדת בליגת העל הקזחית, שהיא סגנית האלופה לעונות 2000/01, 2001/02, ומחזיקת הגביע הקזחי לעונת 2008/09. בעבר זכתה קבוצת "ינבק גורייב" (Yenbek Guryev) מהעיר באליפות הליגה הקזחית בשנת 1960. כמו כן קיימת קבוצת הוקי קרח בשם בייבאריס אטיראו המתמודדת בליגה הבכירה, שהיא האלופה לעונות 2010/11, 2011/12. הממלכה המאוחדת אברדין, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת רוסיה אסטרחן, אסטרחן, רוסיה רוסיה סיקטיבקר, רפובליקת קומי, רוסיה רוסיה מגניטוגורסק, מחוז צ'ליאבינסק, רוסיה ישראל אשדוד, ישראל קזחסטן אקטאו, קזחסטן קזחסטן אורל, קזחסטן קזחסטן אקטובה, קזחסטן תמונות מהעיר אולם הטרמינל ב"נמל התעופה אטיראו" הסימן המסמן את יבשת אירופה הגשר הראשי מעל נהר אורל הסימן המסמן את יבשת אסיה אתר האינטרנט הרשמי של אטיראו מידע ותמונות של אתרים בעיר אטיראו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בקזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בעיטה נמוכה

בעיטה נמוכה (נקרא בעגה הישראלית לוו-קיק = low kick באנגלית) היא בעיטה שבה התוקף משתמש בשוק הרגל כדי להכות את ירך היריב. בעיטה זו היא מאוד נפוצה בסוגי אמנויות לחימה, כגון, קארטה, קיקבוקס ואיגרוף תאילנדי. התוקף משתמש בסוג בעיטה זו על מנת לפגוע ברגל היריב ולהמם אותו ולגרום לו לחוסר יציבות וכדומה, אך במידה והיריב חוטף בעיטה זו מספר פעמים ברצף, הדבר יכול לגרום לנזק רב לעצם, למפרק, לרצועה או לעצב השת. ההגנה הנפוצה ביותר מפני בעיטה נמוכה היא 'בלוק', שבו היריב מרים את הברך באופן כפוף וזה גורם לכאבים רבים ואפילו לנזק לתוקף. בעיטה נמוכה מבחוץ. בעיטה נמוכה מבפנים. בעיטת צד לירך. משתמש בבעיטה של היריב כנגדו. מדיה וקבצים בנושא בעיטה נמוכה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איצ'יקאווה

איצ'יקאווה (ביפנית: 市川市) היא עיר הנמצאת בצפון-מערב מחוז צ'יבה ביפן, במרחק של כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו. העיר נוסדה ב-3 בנובמבר 1934. נכון לאוגוסט 2021 מונה אוכלוסיית העיר קרוב ל-500,000 נפש, על שטח של 57.46 קמ"ר. באיצ'יקאווה נמצאת מפקדת כוחות היבשה של כוחות ההגנה העצמית של יפן. אחד האתרים המרכזים בעיר הוא מרכז הקניות קולטון פלאזה שבסמוך אליו נמצאים הספרייה האזרחית של איצ'יקאווה ומוזיאון המדע והתעשייה של מחוז צ'יבה. קרבתה היחסית לטוקיו נותנת לה יתרון מבחינה תחבורתית. העיר מחוברת לטוקיו בחמישה קווי רכבת שונים. איצ'יקאווה יושבת על חופיו של מפרץ טוקיו, בקצהו הצפוני ביותר של המפרץ, בשפך הנהר אדוגאווה המהווה את גבולה המוניציפלי המערבי. העיר גובלת בערים אחרות שבמחוז צ'יבה: במזרח - פונאבאשי (אנ'), בצפון מזרח - קמגאיה (אנ'), בצפון - מטסודו (אנ'), במערב - אדוגאווה (אנ') שבמחוז טוקיו ובדרום - אורַאיאסו (אנ'). האזור שסביב לאיצ'יקאווה של היום מיושב מהתקופה הפלאוליתית ביפן. ארכאולוגים מצאו באזור כלי אבן מלפני כ-30 אלף שנה. מספר רב של ערימות פסולת צדפים מתקופת ג'ומון ומאות רוגמים ששימשו לקבורה מתקופת קופון נמצאו במספר אתרים רב סביב לאיצ'יקאווה. בתקופת נארה שימשה איצ'יקאווה כבירה אזורית למחוז שימוסה והיא נזכרת במאניושו (קובץ השירה היפנית העתיק ביותר). בזמן תקופת הייאן היה האזור מרכז למורדים שבראשם עמד הסמוראי טאירה מסקאדו. בתקופת סנגוקו התחוללו באזור מספר קרבות חשובים בין שושלת סטומי ובין שושלת הוג'ו המאוחרת. בתקופה מאוחרת יותר, התחוללו באזור מספר קרבות, בהיקף קטן יחסית, בזמן מלחמת בושין שהתרחשה בעת רסטורציית מייג'י והיה אף ניסיון של המחוקק קאטסו קאישו לקדם אותה כאתר אפשרי לדיאט של יפן (הפרלמנט של יפן) שייבנה על נהר אדוגאווה בצורה דומה לדרך שבה נבנה בניין הפרלמנט בלונדון על נהר התמזה. איצ'יקאווה אורגנה כעיירה ב-1889 וב-1934 אוחדה עם העיירות השכנות יאוואטה, נקאימה והכפר קוקובון ונוסדה העיר איצ'יקאווה. העיר התרחבה על ידי כך שאוחדו אליה הכפר אוקאשיווה (1949), העיירה גיוטוקו (1955) והעיירה מינאמי-גיוטוקו (1956). ציור של מקדש עתיק על נהר האדו (השם העתיק של נהר אדוגאווה) פארק Junsaiike Ryokuchi באיצ'יקאווה עצי דובדבן פורחים מוזיאון צ'יבה למדע ותעשיה אוניברסיטת טוקיו לרפואה ורפואת שיניים מדיה וקבצים בנושא איצ'יקאווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איצ'יקאווה (באנגלית) איצ'יקאווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איצ'יקאווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יגאל דוניץ

יגאל דוניץ (19 בספטמבר 1945 - 29 בספטמבר 2005) היה חוקר של בן-גוריון, ממקימי המכון למורשת בן-גוריון ומנהל ומתכנן באגף ישראל של הסוכנות היהודית. יגאל דוניץ גדל בשכונת קריית חשמל בקריית חיים לגדעון ואביבה דוניץ. סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה ובסוציולוגיה בהצטיינות באוניברסיטה העברית בסוף שנות ה-60 ולאחר מכן סיים לימודי התואר השני במדע המדינה בהצטיינות. התרכז בדמותו ובמשנתו המדינית של דוד בן-גוריון. הערצתו לדוד בן-גוריון הובילה אותו לשדה בוקר, שם רכש את אמונו של בן-גוריון בשנותיו האחרונות ושימש תקופה מסוימת כעוזרו. הוא היה חבר בצוות ההקמה של המכון למורשת בן-גוריון, היה סגן מנהל המכון ומנהל הארכיון. את הדוקטורט שלו, על השפעת אחד העם על בן-גוריון, השלים ב-1988. השתלם בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה. ב-1995 יצא לקנדה לשליחות חינוכית מטעם הסוכנות היהודית. עם שובו התמנה למנהל מחלקת התכנון, התיאום והפיתוח של האגף לישראל בסוכנות ואף שימש מנהל בפועל של האגף. ברוחו של רוברט פטנאם, אבי תפישת "ההון החברתי", יזם את הבינוי הקהילתי, הרואה בקהילה את הגרעין החברתי שממנו נובעות רשתות הסולידריות והלכידות החברתית. כך באו לעולם תוכניות כמו "לומדים במרחב הכפרי", שעודדה הקמתן של מכללות אזוריות; "ניהול קהילתי", שהכשירה מנהלי קהילה עם תפישת עולם של התנדבות ושיתוף הציבור בחיי הקהילה; ו"תרבות בונה קהילה", בשיתוף עם מכללת אורנים, המכשירה (כדברי דני ברייר, מנהל אגף ההתיישבות במחלקה לישראל) "רכז תרבות לא במובן של אמרגן, אלא כזה שיוצר מערכת תרבותית רבת רבדים שתחילתה בגן וסופה בקשישים". יגאל דוניץ היה מעורב ופעיל בתחומים הרעיוניים, האידאולוגים והתוכניים של מפלגת העבודה בשנות השבעים, השמונים והתשעים. הוא שיתף פעולה עם מחלקת המחקר של בית ברל בתחומים הקשורים בבן-גוריון ובמורשתו, שימש כמרכז ועדת החינוך של "העבודה" ובתקופת ממשלת רבין השנייה היה חבר בצוות החשיבה המדיני-חברתי שפעל בראשות מזכ"ל העבודה נסים זוילי. דוניץ ורעייתו דפנה (לבית טירקל; נפטרה ב-2003) הותירו אחריהם שלושה ילדים: ד״ר רונית דוניץ קידר, משפטנית ומרצה בתחום אחריות תאגידית; יואב דוניץ הוא איש חינוך בכיר, ומתמחה בשלטון המקומי בישראל ובייעוץ חינוכי; איתן דוניץ משמש היום מנהל המכון למורשת בן-גוריון בשדה בוקר. אורי דרומי, להפיץ ולעדכן את בשורתו של "הזקן", באתר הארץ, 10 באוקטובר 2005 מידע על יגאל דוניץ בקטלוג הספרייה הלאומית יגאל דוניץ (1945-2005), דף שער בספרייה הלאומית נורית כהנא, זוגות הסטודנטים הנשואים פלוס, מעריב, 28 בדצמבר 1970 מדינה וממשל, דבר, 13 באוגוסט 1971 חנוך ברטוב, ארבעה (דוניץ, לביא, צחור וגרינברג) בעקבות "הזקן": מבט ממרחקים, מעריב, 17 באוקטובר 1986 משולם עד, מורשת ב"ג בשדה בוקר, דבר, 11 ביולי 1979 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ipse dixit

Ipse dixit (בלטינית: "הוא (המורה, מסטר) עצמו אמר זאת"); מקור הביטוי הוא ביוונית αὐτὸς ἔφα‏ (autòs épha). תלמידיו של פיתגורס נהגו להקדים ולומר ביטוי זה כדי לציין שהם מצטטים את דבריו של מורם, אף שפעמים רבות ייחסו לו בכך דברים שלמעשה לא אמר. הם ראו בדברים שאמר אמת צרופה שאין לפקפק או להרהר אחריה. תרגום הביטוי היווני ללטינית הופיע לראשונה בספר "על טבע האלים" מאת המדינאי והסנטור הרומי מרקוס טוליוס קיקרו. 'כאשר נשאלו הפיתגוראים לבסיס של איזו הנחה שהעלו בוויכוח, נאמר שהיו נוהגים להשיב 'הוא עצמו אמר זאת', כאשר 'הוא עצמו' הוא פיתגורס'. (שם, ספר 1, סעיף 10). קיקרו התייחס באופן ביקורתי להישענות זו על בעל סמכות. עוד קודם התעוררה ביקורת כלפי הגישה הדוגמטית של תלמידי פיתגורס, המעודדת סוג של קיפאון מחשבתי. ידועים בהקשר זה דבריו של אריסטו: "אוהב את סוקרטס, אוהב את אפלטון, אך את האמת אוהב מעל כולם". פתגם זה מבוסס על גישתו של סוקרטס עצמו, אשר הורה לחבריו ומקורביו להעדיף את האמת תמיד (בדיאלוג פיידון ובספר 3 של הפוליטאה), גם אם מדובר בפגיעה בעמדתו של אדם חשוב (נאמר בהקשר של המשורר הומרוס. ביטוי זה מהווה גם כשל לוגי המכונה פנייה לסמכות. שמואל שקולניקוב, תולדות הפילוסופיה היוונית - הפילוסופים הקדם-סוקראטיים, 1981, עמ' 59 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסון סברדלובסק (1950)

אסון LI-2 בסברדלובסק היה תאונה בטיסת מטוס של חיל האוויר הסובייטי ובו שחקני קבוצת הוקי קרח של החיל, וו"ס מוסקבה, שטסו למשחק ליגה שהיה צריך להתקיים בצ'ליאבינסק. על המטוס היו 11 ספורטאים. בנוסף היו על סיפון המטוס אנשי הצוות, רופא הקבוצה, ואיש מינהלה. לפי חלק מהמקורות התאונה התרחשה ב-7 בינואר. וסילי סטלין (בנו של יוסיף סטלין) היה חובב ספורט. בהיותו מפקד בכיר בחיל האוויר הסובייטי הוא אסף קבוצת שחקני הוקי קרח מובילים למועדון של החיל. בבוקרו של 5 בינואר טסו שחקני הקבוצה במטוס של חיל האוויר ממוסקבה לצ'ליאבינסק, שם היה צריך להתקיים משחק הליגה. הטיסה נערכה במטוסו האישי של וסילי סטלין מדגם LI-2, שזה למעשה מטוס מדגם DC-3 דקוטה שיוצר בברית המועצות לפי אישור של החברה האמריקאית. עקב מזג האוויר הקשה בוצעה חניית ביניים בקאזאן. בשלב זה היו למנהלי הקבוצה שתי חלופות - להמשיך את הטיסה למרות קשיי מזג אוויר או לנסוע לצ'ליאבינסק ברכבת. מבחינת מועד המשחק לא הייתה שום בעיה בהגעה ברכבת, כי המשחק נועד להתקיים כעבור 4 ימים. לאחר התלבטות, הוחלט לטוס לסברדלובסק, שם נמל תעופה היה פתוח למטוסים. המטוס הגיע לקרבת שדה תעופה בשעות הערב, ובמהלך הנחיתה הייתה סופת שלגים חזקה. נמל תעופה של סברדלובסק היה היחיד הכשיר לקבלת טיסות והיה לחץ גדול על פקחי הטיסה. מטוסי נוסעים מקומיים קיבלו עדיפות על פני מטוס של חיל האוויר והוא היה זמן רב בהמתנה. כאשר המטוס קיבל אישור לנחיתה, הטייס לא הצליח לנחות בפעם הראשונה וביצע מספר ניסיונות. בניסיון האחרון הוא הדליק פנסי טיסה אך הדבר הקשה על הנחיתה עוד יותר. טייס המטוס לא הצליח לנחות על המסלול והתרסק. בחקירת הטיסה התברר שהנווט היה בקשר עם שדה תעופה אחר שעבד באותו תדר, ולא עם פקחי הטיסה בשדה התעופה שבו בוצעה הנחיתה. בהתרסקות נהרגו כל אנשי הצוות והנוסעים. הכוכב הגדול של הקבוצה, וסבולוד בוברוב, איחר לטיסה ולכן ניצל. אמצעי התקשורת הסובייטים לא דיווחו כלל על התאונה. לקבוצת ההוקי של חיל האוויר הועברו שחקנים מקבוצות אחרות והיא הצליחה להגיע בסוף העונה למקום הרביעי. בהמשך היא זכתה באליפות ברית המועצות שלוש פעמים ברציפות. תיאור מפורט של האירוע תיק התאונה והיסטוריית המטוס של אסון סברדלובסק (1950), באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
סונומה (מחוז)

סונומה (באנגלית: Sonoma) הוא מחוז בחופה הצפוני של קליפורניה, ארצות הברית. אוכלוסיית המחוז (נכון ל-2010) עומדת על 483,878 תושבים ובירת המחוז היא העיר סנטה רוזה. במחוז מספר רב של כרמים והוא המחוז ה-32 בהיקף החקלאות שבו, בנוסף המחוז מהווה מרכז תיירותי חשוב, עם יותר מ-7.4 מיליון תיירים בשנה. החקלאות במחוז מתייחדת בהיותה מונוקולטורית, ברובה ענבים ומרעה. האזור היה מיושב בשבטים אנדיאניים החל מהאלף השמיני לפנה"ס. מגלי ארצות אירופאיים הגיעו לאזור לראשונה במהלך המאה ה-16. הראשון שבהם היה חואן רודריגס קבריו, שתבע את האזור (עד לנהר רוסיאן) בשנת 1542 עבור האימפריה הספרדית. תביעה זו חזרה ונשנתה בידי סבסטיאן ויסקאינו בשנת 1602. ממלכת אנגליה, ביוני 1579 במהלך מסעה של הגולדן היינד תחת פיקודו של סר פרנסיס דרייק, תבעה אף היא בעלות על השטח. גם בעיניי האימפריה הרוסית היה האזור תחת חסותה, אחרי שמשלחת רוסית-אמריקנית ייסדה את עיר-הנמל פורט רוס (Форт-Росс) (אנ') באזור בשנת 1812, ונוכחות רוסית התקיימה באזור עד שנת 1842. האימפריה המקסיקנית הראשונה שלטה באזור (במקביל לנוכחות הרוסית) בין אוגוסט 1821 ועד להתפוררותה בשנת 1823. אז השתלטה רפובליקת מקסיקו על האזור, ושלטה בו עד ליוני 1846. ביוני 1846 הוקמה רפובליקת קליפורניה קצרת הימים, וב-9 ביולי 1846 סופח האזור כולו לארצות הברית כחלק ממדינת קליפורניה. אז גם נקבעו גבולות המחוז, ושמו על שם העיירה סונומה שבשטחו. העיירה שהייתה באותה עת זנוחה ורחוקה, התמודדה עם ערים בשטח המחוז שגדלו במהירות ושתבעו את כתר בירת המחוז אליהם. בסופו של דבר נקבעה העיירה סנטה רוזה כבירת המחוז בשנת 1854. בשנת 1996 הצלם צ'ארלס א'וריר צילם תמונה של גבעה ירוקה עם שמיים כחולים הנמצאת במחוז שהפכה לתמונה המפורסמת של מערכת ההפעלה של תאגיד מיקרוסופט, Windows XP, התמונה נקראת Bliss (בעברית: אושר). מדיה וקבצים בנושא סונומה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סונומה (באנגלית)
איקונה פופ

איקונה פופ (Icona Pop,‏ באנגלית: /aɪˈkɒnə pɒp/) הוא הרכב סינת'-פופ שוודי שהוקם בשנת 2009. חברות ההרכב, קרוליין היילט (Caroline Hjelt; נולדה ב-8 בנובמבר 1987) ואינו יואבו (Aino Jawo; נולדה ב-7 ביולי 1986), גדלו בסטוקהולם, בירת שוודיה. בשנת 2009 חתמו על הסכם הפצה, עם חברת התקליטים השוודית: TEN מיוזיק גרופ. ההרכב זכה לתשומת לב בינלאומית לאחר שפורסם סינגל הבכורה "Manners". הלהיט הבולט שלהן הוא "I Love It", שהגיע למקומות בולטים במרבית מצעדי המוזיקה בעולם. החל מספטמבר 2012, פועלות חברות הצמד בעיקר בלוס אנג'לס וניו יורק. בשנת 2023 דיבבו השתיים בסרט ההנפשה הקומי "טרולים 3: הקול טוב" את דמותן של צמד תאומות פופ. 2012: Icona Pop 2013: This Is... Icona Pop 2023: Club Romantech 2011: Nights Like This 2012: Iconic 2015: Emergency EP 2017: Så mycket bättre 2017 – Tolkningarna מדיה וקבצים בנושא איקונה פופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איקונה פופ (באנגלית) איקונה פופ, ברשת החברתית פייסבוק איקונה פופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איקונה פופ, ברשת החברתית אינסטגרם איקונה פופ, ברשת החברתית טיקטוק איקונה פופ, סרטונים בערוץ היוטיוב איקונה פופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איקונה פופ, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איקונה פופ, באתר ספוטיפיי איקונה פופ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) איקונה פופ, באתר Last.fm (באנגלית) איקונה פופ, באתר AllMusic (באנגלית) איקונה פופ, באתר MusicBrainz (באנגלית) איקונה פופ, באתר דיזר איקונה פופ, באתר Discogs (באנגלית) איקונה פופ, באתר Songkick (באנגלית) איקונה פופ, באתר Genius איקונה פופ, באתר SecondHandSongs איקונה פופ, באתר בילבורד (באנגלית) איקונה פופ, באתר טיידל (באנגלית)
יוניון סיטי

יוניון סיטי (אנגלית: Union City, מילולית: עיר האיחוד) היא עיר במחוז הדסון שבניו ג'רזי, ארצות הברית. נכון ל-2010, בעיר מתגוררים 66,455 תושבים. והיא העיר המאוכלסת בצפיפות הגבוהה ביותר בארצות הברית. שטח העיר הוא 3.322 קמ"ר, כך שעל כל קילומטר רבוע מתגוררים 20,004 תושבים. העיר אוחדה משני יישובים קטנים יותר ב-1 ביוני 1925, וגלי הגירה הגדילו את האוכלוסייה בצורה ניכרת מיד לאחר מכן. העיר מהווה חלק ממטרופולין ניו יורק, ויש בה ריכוז היספאני גדול, בעיקר מקובה, מה שהעניק לעיר את כינויה "הוואנה על הדסון". בין תושבי העיר ניתן למנות: אוטו מסמר (יוצרו של פליקס החתול), הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם שבזמנו הייתה לו שם ישיבה לבחורים מתמידים מסביב לשעון, אחר כך הקהילה נוהלה על ידי חתנו הרב שלמה גולדמן האדמו"ר מזוועהיל צאנז, שחקן הכדורסל ניקוס גאליס והזמר אייקון. סנאטור רוברט מננדז, יו"ר ועדת החוץ של הסנאט האמריקאי גדל ולמד בעיר זו מילדות ועד סיום בית ספר תיכון. מדיה וקבצים בנושא יוניון סיטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוניון סיטי (באנגלית) http://www.njelections.org/2011-legislative-districts/towns-district.pdf#page=14 לשם השוואה, בני ברק היא העיר היחידה בישראל הצפופה יותר מיוניון סיטי, עם 22,239 תושבים לקמ"ר (נכון ל-2011). ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוורדס

סוורדס (באירית: Sord Cholmcille, באנגלית: Swords) היא בירת מחוז פינגל שבמזרח אירלנד. העיר שוכנת כ-13 קילומטרים צפונית לדבלין, והיא נחשבת לפרבר שלה. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2011, התגוררו בסוורדס 42,738 תושבים. בתכנון העירוני, האוכלוסייה בעיר תגיע בשנת 2035 למאה אלף תושבים. בתחומי העיר נמצאת טירת סוורדס, שנבנתה בסביבות שנת 1200 כאחוזתו של הארכיבישוף של דבלין. בקצה הדרומי של העיר נמצא נמל התעופה של דבלין, נמל התעופה הגדול במדינה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. לסוודרס הסכם ערים תאומות עם: צרפת אוזויר-לה-פריירה (אנ'), איל-דה-פראנס, צרפת מדיה וקבצים בנושא סוורדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוורדס ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילונאות

מִלּוֹנָאוּת (בלועזית: לֶקְסִיקוֹגְרַפְיָה) הוא מקצוע הנחלק לשני תחומים קרובים אך שונים: מילונאות מעשית - קיבוץ, סידור, עריכה והוצאה לאור של מילון. מילונאות תאורטית - דיסציפלינה העוסקת בניתוח ותיאור הקשרים סמנטיים, סינטגמטיים (אנ') ופרדיגמטיים (אנ') בלקסיקון של שפה, ופיתוח מבנים המקשרים את המידע שבמילון בצורה המאפשרת גישה נוחה למידע האצור במילון (המודפס או הדיגיטלי). תחום זה לעיתים מכונה "מטא-לקסיקוגרפיה" או "מטא-מילונאות". תחום המילונאות עצמו נחלק בצורה כוללנית לשני סוגים: מילונאים העוסקים בהוצאת מילונים כלליים, כלומר המפרשים מילים בצורה המקובלת בקרב הציבור הרחב, לדוגמה מילון אבניאון, מילון ובסטר, מילון ההווה ומילון רב-מילים. מילונים כאלה ישתדלו לרוב להכיל את כל המילים בשפה שבה עוסק המילונאי, והפירוש יהיה לרוב בשפה קלה וברורה, לרבות דוגמאות או אפילו תיאורים גרפיים. סוג אחר של מילונים עוסק בתחום צר של השפה (לדוגמה: "מילון הסלנג המקיף" של רוביק רוזנטל), ולעיתים קרובות יותר יעסוק בתחום ההיסטורי-בלשני של המילה בהרחבה יתרה. מקובל כיום כי המילונאות הוא מקצוע נפרד מבלשנות שימושית, אם כי בהחלט חופף לו. מילונאות עברית לקסיקוגרפיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלוטרופיה

אלוטרופים הם חומרים העשויים מאותו יסוד כימי, אך המבנה המולקולרי שלהם והקשרים הכימיים שונים. על אף שהאטומים בחומר זהים, תכונות החומרים יכולות להיות שונות בתכלית. המושג מתייחס לחומרים העשויים מיסוד כימי אחד בלבד, ולא לתרכובות. להלן כמה דוגמאות: קיימים לפחות 40 אלוטרופים שונים של פחמן(אנ'), רבים מהם נתגלו לאחרונה בלבד (פולרן, למשל). שלושה אלוטרופים מוכרים של פחמן הם יהלום, גרפיט ופחמן אמורפי. למרות השוני העצום בתכונות הפיזיקליות של חומרים אלו (גרפיט הוא החומר הרך המשמש לייצור עפרונות והמכונה לעיתים בטעות "עופרת"; יהלום, לעומתו, הוא החומר השני הקשה ביותר הידוע לאדם. הקשה ביותר הוא הגרפן, גם הוא אלוטרופ של פחמן), שלושתם מורכבים מאטומים של פחמן בלבד. הסידור של האטומים, לעומת זאת, שונה בין שלושת האלוטרופים, והוא זה שקובע חלק גדול מתכונות החומר. בגרפיט, למשל, מסודרים אטומי הפחמן בשכבות בעלות קשר רופף ביניהם, דבר הגורם להן להחליק האחת על גבי השנייה – מכאן הרכות של הגרפיט. בניגוד ליהלום ופולרן הגבישיים, הפחם הוא חומר אמורפי – אטומיו אינם מסודרים בצורה מוגדרת כלשהי. המונח אלוטרופ כולל, לפיכך, גבישים וחומרים אמורפיים כאחד. חמצן קיים בשני אלוטרופים ידועים: כמולקולה דו-אטומית (O2) שנקראת חמצן, וכמולקולה תלת-אטומית (O3) הידועה בשם אוזון. בנוסף, בתנאי לחץ גבוהים במיוחד (מעל ל-20 מיליארד פסקל) קיים החמצן בצורת מולקולה ארבע-אטומית המכונה "חמצן אדום", לציון צבעו של אלוטרופ זה. מכאן שאלוטרופ יכול להתייחס למולקולות של יסוד מסוים בעלות מספר שונה של אטומים, וכן למצבי צבירה שונים (חמצן ואוזון הם גזים בטמפרטורת החדר ואילו חמצן אדום – מוצק). לגופרית אלוטרופים רבים, חלקם גבישיים (גופרית רומבית וגופרית מונוקלינית, S8), חלקם אמורפיים. במולקולות גופרית יכול להופיע מגוון רב של מספרי אטומים (S12 ו-S7, למשל. האחרון הוא האלוטרופ המקנה לגופרית את צבעה הצהוב). אלוטרופים שונים האחד מהשני בתכונות פיזיקליות נוספות (גרפיט, למשל, מוליך חשמל, פחם מוליך במידה פחותה ואילו יהלום מבודד חשמלית), ואף בתכונות כימיות: לחמצן אדום, למשל, נטייה חזקה יותר להגיב עם חומרים אחרים מאשר לחמצן דו-אטומי. המונח בעל המשמעות הדומה פולימורפיזם במדע החומרים הוא הרחבה של מושג האלוטרופיה וכולל גם תרכובות המופיעות בצורות ובמבנים שונים. איזומר אלוטרופיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קורוקו

המונח "קצאל" מפנה לכאן. לערך העוסק בהילך החוקי של גואטמלה, ראו קצאל (מטבע). קוּרוּקוּ או קצאל (שם מדעי: Pharomachrus) הוא סוג של עופות טרופיים החיים ביערות גשם באמריקה. משמעות שמם המדעי היא "ארוכי זנב". לזכרי הקורוקו יש נוצות זנב ארוכות מאוד. קורוקו הדור הוא הציפור הלאומית של גואטמלה ומופיע בסמל המדינה. מין: קורוקו מצויץ (Pharomachrus antisianus) מין: קורוקו לבן-קצה (Pharomachrus fulgidus) מין: קורוקו זהוב-ראש (Pharomachrus auriceps) מין: קורוקו הדור (Pharomachrus mocinno) מין: קורוקו טווסי (Pharomachrus pavoninus) מדיה וקבצים בנושא קורוקו בוויקישיתוף קורוקו, באתר ITIS (באנגלית) קורוקו, באתר NCBI (באנגלית) קורוקו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קורוקו, באתר GBIF (באנגלית) קורוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחי ההבדל הקטן

יחי ההבדל הקטן (באיטלקית: Viva la libertà, "יחי החופש") הוא סרט קולנוע קומי אשר יצא לאקרנים באיטליה בשנת 2013. הסרט הוצג בפסטיבל קרלובי וארי ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, במסגרתהּ זכה בפרס עוגן הזהב לסרט הטוב ביותר. הסרט הוקרן לראשונה בהקרנת בכורה ב-2012, בעוד בישראל הוצג הסרט לראשונה ב-7 בנובמבר 2013. הסרט עוקב אחר אנריקו אוליברי, ראש אופוזיציה במהלך בחירות באיטליה (המגולם על ידי טוני סרווילו). בראשית הסרט סובל ראש האופוזיציה ניסיון הפיכה בתוך מפלגתו שלו, בשל ירידתו בסקרים, והוא מחליט לברוח לפריז ולתת למפלגתו להסתדר בלעדיו. ראש לשכתו, אנדריאה בוטיני, מחפש אחריו ומגיע לאחיו, השוהה בבית חולים לחולי נפש. ראש הלשכה מגלה כי האח הוא תאום זהה לראש האופוזיציה (האח מגולם אף הוא על ידי סרווילו), ומחליט (בעצה אחת עם אשתו של ראש האופוזיציה) להציג את האח התאום כאוליברי. האח התאום פוצח בנאומים סוחפים וסיסמאות פוליטיות, ותוך זמן קצר משנה את מפת הסקרים ואף זוכה בבחירות. "יחי ההבדל הקטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יחי ההבדל הקטן", באתר AllMovie (באנגלית) "יחי ההבדל הקטן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יחי ההבדל הקטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גנאדי חזנוב

גנאדי חזנוב (ברוסית: Геннадий Хазанов; ‏נולד ב-1 בדצמבר 1945 במוסקבה) הוא סטנדאפיסט ושחקן קולנוע יהודי סובייטי-רוסי. בשנת 1991 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה הסובייטית ובשנת 1996 פרס הפדרציה הרוסית. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת וחבר הנהלת הקונגרס היהודי-רוסי. גנאדי חזנוב נולד במוסקבה למשפחת מהנדסים יהודית. זמן קצר לאחר לידתו המשפחה התפרקה והוא חונך על ידי אימו וסבתו. החל מילדות חזנוב חלם להיות אמן והעריץ את ארקדי רייקין. בשנת 1962 הוא ניסה להתקבל לבתי ספר למשחק במוסקבה אך ללא הצלחה. בסופו של דבר הוא התקבל לאוניברסיטה טכנית. במהלך הלימודים הוא השתתף בתיאטרון לחובבים, בהצגות סטודנטים ובתוכנית טלוויזיה פופולרית ק.ו.ן. בשנת 1965 חזנוב עבר לבית ספר לאמנות הקרקס. החל משנת 1967 חזנוב החל להופיע. בשנת 1969 עם סיום הלימודים, חזנוב החל להנחות קונצרטים של לאוניד אוטיוסוב. בתקופה זו חזנוב ניסה הרבה תחומים - פרודיה, חקיינות סטנד-אפ ועוד. חזנוב פרץ לתודעה כלל ארצית לאחר שבשנת 1975 הופיע בטלוויזיה הסובייטית בהצגת סטנד-אפ בדמות של סטודנט בית ספר לבישול. לאור ההצלחה הוא המשיך עם הדמות ואחר כך החל להופיע על הצגות ברחבי ברית המועצות. בעקבות סאטירה חריפה במהלך הופעותיו בשנת 1984 נאסר אליו להופיע ואף הופסקה הקרנת קטעים ישנים בטלוויזיה הסובייטית. במקביל להופעות גנאדי חזנוב החל להצטלם בסרטים אך בתחום זה הוא לא בלט במיוחד. בשנות ה-90 השחקן הרבה להופיע מחוץ לגבולות רוסיה בארצות בהם קיים קהל דובר רוסית. בשנת 1997 התמנה חזנוב למנהל אמנותי של תיאטרון אסטרדה של מוסקבה, ומנהל אותו עד היום. חזנוב מרבה להשתתף בטלוויזיה בתוכניות בנושאים אקטואליים, שופט בתחרויות וכו'. בשנת 2002 על חייו ובפעילותו צולמה סדרת טלוויזיה באורך של שמונה שעות הקרנה. מדיה וקבצים בנושא גנאדי חזנוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גנאדי חזנוב גנאדי חזנוב, סרטונים בערוץ היוטיוב גנאדי חזנוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גנאדי חזנוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גנאדי חזנוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) גנאדי חזנוב, באתר Discogs (באנגלית)