laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשתות טלוויזיה בארצות הברית

בארצות הברית פועלות כ-100 רשתות טלוויזיה ארציות, בהן שבע רשתות עיקריות. רוב הרשתות הן רשתות טלוויזיה מסחרית, חלקן מיועדות לשידורי דת, חלקן ערוצי קניות וחלקן מיועדות לדוברי ספרדית. בנוסף קיימים מאות ערוצים נוספים המשודרים בכבלים ובלוויין. שתי הרשתות הראשונות, NBC ו-CBS, נוסדו כרשתות רדיו בשנות ה-20 והחלו לפתח שידורי טלוויזיה בשנות ה-40. רשת ABC נוסדה בשנת 1943, לאחר שממשלת ארצות הברית קבעה שרשת NBC פעלה כמונופול. שלוש הרשתות החלו לפעול כרשתות טלוויזיה יחד עם DuMont, ולאחר שזו הפסיקה את שידוריה ב-1956 הן נחשבו לרשתות הטלוויזיה העיקריות בארצות הברית עד לתחילת שנות ה-90. הרשת הראשונה שהצליחה להתחרות בהן בהצלחה היא רשת FOX, שנוסדה בשנת 1986. הרשת הציבורית NET נוסדה בשנת 1952, והוחלפה ברשת PBS בשנת 1969. רשתות UPN ו-The WB שנוסדו בשנות ה-90 התמזגו לרשת אחת בשם The CW, בבעלות משותפת של חברת CBS וטיים וורנר, בספטמבר 2006. רשתות הכבלים והלוויין הראשונות ששידרו תוכן מקורי קמו בשנות ה-70. רשתות בידור כלליות כגון HBO, Showtime ו-USA ורשתות ספציפיות כמו MTV (מוזיקה), CNN (חדשות), ניקולודאון (ילדים) ו-ESPN (ספורט). רשתות טלוויזיה ברוסיה מדיה וקבצים בנושא רשתות טלוויזיה בארצות הברית בוויקישיתוף
ניסאן Z

ניסאן Z (באנגלית: Nissan Z) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניסאן משנת 2021. היא נחשפה בשידור חי ביוטיוב ב-17 באוגוסט 2021. היא המכונית השביעית בסדרת "ניסאן Z" של ניסאן והיא מחליפה את הניסאן 370Z שהוצגה בשנת 2008. עקב תקנות הפליטה של האיחוד האירופי, ה-Z החדשה לא תשווק באירופה. בשנת 2018 חשף סגן מנהל העיצוב הבכיר של ניסאן למגזין WhichCar האוסטרלי כי ניסאן מתכננת מחליף ל-370Z. במרץ 2020 הגישה ניסאן בקשה לסימן מסחרי. במאי אותה שנה חשפה ניסאן סרטון שבו מוצג טייזר למכונית חדשה, המכונית חשפה שהניסאן Z בעלת עיצוב רטרו. ב-15 בספטמבר 2020 חשפה ניסאן את מכונית הקונספט המקדימה, ניסאן Z פרוטו. ב-17 באוגוסט 2021 חשפה ניסאן את ה-Z החדשה. העיצוב שלה מבוסס על העיצוב של הניסאן Z הראשונה משנת 1969, העיצוב החיצוני נשאר זהה לאב טיפוס ה-Z פרוטו, עם שינוי קטן של הוספת ספויילר אחורי שאינו נמצא ב-Z פרוטו. העיצוב החיצוני הוא עיצוב רטרו המשלב אלמנטים רבים של ה-Z240 הישנה עם עיצובים מודרניים יותר. העיצוב בפנימי הוא מודרני עם מסכי מגע ולוח מחוונים דיגיטלי. מה שניסאן עשתה עם העיצוב זהו דבר דומה למה שעשתה למבורגיני באוגוסט 2021 עם הלמבורגיני קונטאש LPI 800-4 שמעוצבת בעיצוב רטרו שמבוסס על הלמבורגיני קונטאש הישנה. היא כוללת מנוע בנזין V6 צילינדרים בנפח 3.0 ליטר טווין טורבו המספק 405 כ"ס ומומנט מרבי של 48.4 קג"מ. היא משווקת לבחירה בין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים. את נתון התאוצה והמהירות ניסאן אינה חושפת בינתיים. מדיה וקבצים בנושא ניסאן Z בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניסאן Z (באנגלית) cartube, ניסאן Z החדשה 2022 נחשפת - עם מנוע V6 טווין טורבו - cartube, באתר www.cartube.co.il Nissan Z, la sportiva da 405 CV che non arriverà in Europa, Motor1.com (באיטלקית) Nissan Officially Confirms New Z Car Is Being Developed, Motor1.com (באנגלית) NISSAN NEXT: From A to Z, נבדק ב-2021-08-18 cartube, ניסאן Z פרוטו - הצצה לדגם Z הבא של ניסאן - cartube, באתר www.cartube.co.il
ליקר לימון

ליקר לימון הוא כל ליקר המכיל לימונים, אלכוהול מזוקק וסוכר. טעמו מתוק או מתוק-חמוץ, צבעו בצבע הלימון וגרידת הלימון היא זו שנותנת לו את טעמו החמוץ. תוספת מים תשנה את טעמו החמוץ של הליקר, ויש המוסיפים חלב או שמנת. הליקר מיוצר על ידי השריית גרידת לימון באלכוהול מזוקק (לרוב לרמה של מעל 90% אלכוהול בנפח) במשך מספר ימים בכלי אטום, תהליך הממצה את השמן האתרי של הפרי, האחראי על טעמו, ריחו וצבעו של הליקר. לאחר המיצוי מדללים במים ובסירופ לפי הטעם. זנים שונים של לימון משמשים לייצור טעמים שונים. הלימונים בהם משתמשים לייצור הליקר משתנים על פי חבל הארץ שבו הליקר מיוצר. כמו כן, ניתן להשתמש בסוגי אלכוהול שונים כדי לתת טעמים מודגשים אחרים. הלימונצ'לו הוא ליקר הלימון המפורסם ביותר בעולם ומיוצר באיטליה, אבל קיימים סוגים נוספים של ליקרי לימון- למשל המשקה הרומני ציטרינווקה. במחוז קמפניה נוהגים לשתות לימונצ'לו כצ'ייסר לאחר שתיית קפה. לימונצ'לו למון דרופ מרטיני מדיה וקבצים בנושא ליקר לימון בוויקישיתוף Homemade Limoncello Recipe, Imbibe Magazine (באנגלית אמריקאית) Author Italian Recipe Book, Make delicious Italian Limoncello in 3 simple steps! Just like Italians make it., Italian Recipe Book, ‏2017-06-08 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ני ארפנבק

ג'ני ארפנבק (בגרמנית: Jenny Erpenbeck; נולדה ב־12 במרץ 1967) היא סופרת ובמאית תיאטרון ואופרה גרמנייה. כלת פרס בוקר הבין-לאומי (2024). ארפנבק נולדה בשנת 1967 בברלין המזרחית. אביה הוא הפיזיקאי, הפילוסוף והסופר ג'ון ארפנבק ואמה היא המתרגמת דוריס קיליאס. בברלין למדה בבית ספר תיכון מתקדם, שם סיימה את לימודיה בשנת 1985. לאחר לימודיה סיימה חניכה של שנתיים ככורכת ולאחר מכן עבדה כאחראית תלבושות ואביזרים. בשנים 1988 עד 1990 למדה ארפנבק תיאטרון באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 1990 עברה ללמוד בימוי והפקת תיאטרון ומוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר. לאחר שסיימה בהצלחה את לימודיה בשנת 1994, הפיקה את האופרה טירתו של כחול הזקן של בלה בארטוק בכנסיית הקהילה שלה ובבית האמנות תכלס. ארפנבק עבדה זמן מה בהתחלה כעוזרת במאית בבית האופרה בגראץ. בשנת 1997 עשתה הפקות משלה על האופרות של ארנולד שנברג, על האופרה טירתו של הזקן, בנוסף להקרנת הבכורה שלה "לחתולים יש שבעה חיים". כבמאית עצמאית ביימה בשנת 1998 בתי אופרה שונים בגרמניה ובאוסטריה. בשנות התשעים החלה ארפנבק בקריירת כתיבה בנוסף לבימוי שלה. היא מחברת פרוזה ומחזות נרטיביים. בשנת 2007 החלה לכתוב ארפנבק טור דו שבועי ב"פרנקפורטר אלגמיין צייטונג", במקום ניקול קראוס. ארפנבק כתבה כ-10 ספרים ושני מחזות, ועבודותיה של ארפנבק תורגמו לכ-20 שפות. בשנת 2015 זכה התרגום לאנגלית של הרומן שלה Aller Tage Abend (סוף הימים) בפרס ספרות החוץ העצמאית. 2024, פרס בוקר הבינלאומי יחד עם המתרגם לאנגלית, מיכאל הופמן (אנ') בגין הספר Kairos (אנ')‏ ארפנבק מתגוררת בברלין יחד עם בעלה, המנצח וולפגנג בוזיץ' ועם בנם היחיד. ג'ני ארפנבק, ברשת החברתית Goodreads ג'ני ארפנבק (1967-), דף שער בספרייה הלאומית הכיוון מזרח, באתר ynet, 20 בפברואר 2010 Vom Ausgeliefertsein, Freiburger Nachrichten, ‏2016-04-18 (בגרמנית (שוויץ)) פרס בוקר הבינלאומי לשנת 2024 הוענק לסופרת הגרמנייה ג'ני ארפנבק, באתר ynet, 21 במאי 2024
פיטר הרינג

פיטר הרינג (Peter Heering) היא יצרנית ליקרים דנית, שהמותג המפורסם ביותר שלה הוא "שרי הרינג", ליקר דובדבנים מיוחד. לפיטר הרינג ישנה הרשאה מלכותית מיוחדת למכירת הליקר מאת מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. החברה מייצרת את הליקרים שלה מאז שנת 1818, ומוצריה נמכרים ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם. הליקרים של החברה מהווים מרכיב חשוב בקוקטיילים שונים (כגון סינגפור סלינג ודם וחול), בשל הגוון האדום העז שהם מקנים למשקה. החברה עובדת עם מספר חוות גידול דובדבנים בקרבת קופנהגן. הליקר עובר תקופת יישון של שלוש שנים. בסך הכל מיוצרים בשנה כ-13 מיליון בקבוקי שרי הרינג. לעיתים הליקר משמש גם לאפיה, כשמרבית האלכוהול מתאדה. מדיה וקבצים בנושא פיטר הרינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיטר הרינג "Cherry Heering". The Webtender. נבדק ב-8 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Cherry Heering Liqueur". barnonedrinks.com. נבדק ב-8 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) "CHERRY HEERING SLING AWARDS". The Cocktail Guru. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2013. נבדק ב-8 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Heering Cherry Liquer 1L". shop247.ug. אורכב מ-המקור ב-6 ביולי 2013. נבדק ב-8 באפריל 2013. {{cite web}}: (עזרה)
לריסה מנואלה

לריסה מנואלה (בפורטוגזית: Larissa Manoela Taques Elias Santos; נולדה ב-28 בדצמבר 2000, גוארהפואבה) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ברזילאית. לריסה מנואלה נולדה בעיר גוארהפואבה שבמדינת פרנה. היא התחילה להופיע בגיל ארבע ובגיל שש השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Mother". בשנת 2012 היא שיחקה בהצלחה בסדרת הטלוויזיה "Carrossel". היא המשיכה בקריירה שחקנית והצטלמה במספר סדרות. בשנת 2017 לריסה מנואלה פרסמה את ספרה "The Diary of Larissa Manoela" ובשנת 2017 את The World" of Larissa Manoela". תחום נוסף של לריסה מנואלה היא שירה ובשנת 2017 היא שחררה את אלבומה הראשון Up! Tour. בשנת 2020 שיחקה מנואלה בתפקיד ראשי בסרט של נטפליקס "מצב טיסה". בשנת 2021 היא שיחקה בסרט "יומנה הסודי של סטודנטית זרה" של נטפליקס, לצד ברונו מונטלאונה. בשנת 2022 שיחקה בסרט נוסף של נטפליקס; "לולי" בתפקיד הראשי של לולי. בהמשך השנה החלה לככב בטלנובלה הברזילאית "Além da Ilusão" בתפקיד כפול בדמותן של האחיות אלסה ואיזדורה. על עבודתה כשחקנית לריסה מנואלה זכתה במספר פרסים ברזילאים. מדיה וקבצים בנושא לריסה מנואלה בוויקישיתוף לריסה מנואלה, ברשת החברתית פייסבוק לריסה מנואלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לריסה מנואלה, ברשת החברתית אינסטגרם לריסה מנואלה, סרטונים בערוץ היוטיוב לריסה מנואלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לריסה מנואלה, באתר ספוטיפיי לריסה מנואלה, באתר MusicBrainz (באנגלית) לריסה מנואלה, באתר דיזר לריסה מנואלה, באתר Discogs (באנגלית) לריסה מנואלה, באתר Songkick (באנגלית) לריסה מנואלה, באתר Genius Intérprete de Maria Joaquina, de Carrossel, quer ser atriz da Broadway, O Fuxico, ‏12 באוקטובר 2012 (בפורטוגזית)
אן בליית'

אן בליית' (באנגלית: Ann Blyth;‏ נולדה ב-16 באוגוסט 1928) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה וזמרת אמריקאית לשעבר. היא נולדה בקיסקו במדינת ניו יורק, ולאחר שהוריה התגרשו עברה עם אמה לניו יורק. בגיל חמש החלה להופיע בתוכניות ילדים ברדיו. בגיל 16 הופיעה על הבמה בברודוויי בהצגה "משמר הריין" של ליליאן הלמן. ההצגה נחלה הצלחה והיא קבלה פרס מחוג המבקרים של ניו יורק. היא החלה להופיע בסרטים וב-1945 הופיעה בסרט "מילדרד פירס" לצידה של ג'ואן קרופורד והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1951 הופיעה לצידו של מריו לנצה בסרט "קארוזו הגדול" שנחל הצלחה גדולה. היא הייתה אמורה להופיע שוב לצידו של לנצה בסרט המוזיקלי "הנסיך הסטודנט" בשנת 1954 אבל לנצה פוטר ובמקומו הופיע לצידה אדמונד פורדום. היא הופיעה שוב לצידו של פורדום בסרט "גנב המלך" ("The King's Thief") בשנת 1955. סרטה האחרון היה "סיפורה של הלן מורגן" לצידו של פול ניומן (1957). בסרט זה דובבה שירתה על ידי הזמרת גוגי גרנט. היא הייתה מועמדת ל-Laurel Awards על משחקה בסרט הזה. היא הופיעה גם בסדרות טלוויזיה כמו "רצח במשיכת קולמוס", "קווינסי", "שם המשחק" ועוד. לבליית' יש כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מילדרד פירס (1945) כוח אלים (1947) הקניון האדם (1949) קארוזו הגדול (1951) הנסיך הסטודנט (1954) רוז מארי (1954) קיסמט (1955) גנב המלך (1955) סיפורו של בסטר קיטון (1957) סיפורה של הלן מורגן (1957) מדיה וקבצים בנושא אן בליית' בוויקישיתוף אן בליית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן בליית', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אן בליית', באתר AllMovie (באנגלית) אן בליית', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אן בליית', באתר MusicBrainz (באנגלית) אן בליית', באתר Yandex.Music (ברוסית) אן בליית', באתר Discogs (באנגלית) אן בליית', בInternet Broadway Database
אקוסטה

אקוסטה (Acosta) הוא שם משפחה שמקורו בספרדית ופורטוגזית ומשמעותו מהחוף. האם התכוונתם ל... קרחון אקוסטה – קרחון באנטארקטיקה אישים: אוריאל אקוסטה – פילוסוף יהודי פורטוגזי אלכסנדר אקוסטה – משפטן אמריקאי ג'וני אקוסטה – כדורגלן קוסטה ריקאי לאוטרו אקוסטה – כדורגלן ארגנטינאי ד'אקוסטה
מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין

מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין (באנגלית: Mercedes-Benz C-Class All-Terrain) היא מכונית משפחתית במרכב סטיישן-קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מרצדס-בנץ משנת 2021. היא נחשפה ב-17 באוגוסט 2021. והוצגה בתערוכת הרכב של מינכן ב-6 בספטמבר 2021. היא מהווה כגרסת השטח לגרסת הסטיישן של מרצדס-בנץ C-קלאס החדשה. מרכב המכנית הוגבה ב-40 מ"מ והוספת הנעה כפולה. היא מוצעת עם מנוע בנזין בנפח 1.5 ליטר המספק 204 כ"ס או מנוע דיזל בנפח 2.0 ליטר המספק 200 כ"ס. לכל המנועים יש מערכת מיקרו-היברידית בקיבולת 48 וואט המסייעת בצריכת הדלק, ולכל המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת תשעה הילוכים. מבט אחורי מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ C-קלאס אול-טריין בוויקישיתוף cartube, לשביל: 2022 מרצדס C קלאס אול-טריין נחשפת, באתר cartube 2022 Mercedes-Benz C-Class All-Terrain Looks High On Life In Munich, Motor1.com (באנגלית) Mercedes-Benz C-Class All-Terrain Debuts As Off-Road-Ready Wagon, Motor1.com (באנגלית)
סקייבורג

סקייבורג (באנגלית: Skyborg) היא תוכנית של חיל האוויר של ארצות הברית המפתחת כלי טיס קרביים בלתי מאוישים המיועדים ללוות מטוס קרב מאויש, לפיתוח גרעין אוטונומי, מעין מח ממוחשב, שיתאים למגוון רחב של פלטפורמות אוויריות. בשנת 2020, ניתנו חוזים לבואינג, ג'נרל אטומיקס, קרייטוס מערכות אוויר בלתי מאוישות ונורת'רופ גרומן. ב-29 בספטמבר 2020, חיל האוויר האמריקאי התקשר עם תשעה תאגידים (AeroVironment, Autonodyne LLC, BAE Systems, Blue Force Technologies, Fregata Systems LLC, לוקהיד מרטין, נקסטג'ן אירונאוטיק, סיירה שירותים טכניים ואוניברסיטת וויצ'יטה סטייט) לעבוד על אב טיפוס נסיוני של סקייבורג. ב-21 בדצמבר 2020 נוספה לחוזה Voly Solutions LLC מקונקורד, קליפורניה. גרסאות ראשוניות של סקייבורג כבר נוסו בטיסה של מספר כלי טיס, ביניהם UTAP-22 של קרייטוס, ו MQ-20 Avenger של ג'נרל אטומיקס. מפקד מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני הודיע כי לדעתו המערכת תהיה מבצעית כבר במהלך 2023. "Skyborg: the US Air Force's future AI fleet". Airforce Technology (באנגלית בריטית). 2019-08-28. נבדק ב-2020-08-21. "4 Companies Move Forward in Skyborg Competition". Air Force Magazine (באנגלית אמריקאית). 2020-07-24. נבדק ב-2020-08-21. Insinna, Valerie (2020-07-23). "Four companies win contracts to build the Air Force's Skyborg drone". Defense News (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-21. "Contracts for September 29, 2020". U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-27. "Contracts for December 21, 2020". U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-27.
ג'ילברטו טופאנו

ג'ילברטו טופאנו (באיטלקית: Gilberto Tofano;‏ 1929 – 2 בפברואר 2020) היה במאי קולנוע ובמאי תיאטרון איטלקי, אשר פעל בישראל והושפע מן הגל החדש. טופאנו נולד ברומא בשנת 1929. אביו, סרג'ו טופאנו (אנ'), היה שחקן קולנוע, מחזאי, מעצב במה ומאייר. אמו הייתה פרימה בלרינה ציירת תפאורת ושחקנית תיאטרון. טופאנו סיים תואר ראשון בספרות ובפילוסופיה באוניברסיטת רומא. כמו כן למד מחול וכוריאוגרפיה. ב-1955 עשה את הבימוי, התפאורה התלבושות והכוריאוגרפיה לשתי אופרות. בשנים 1956–1960 היה עוזרו של הבמאי הנודע ג'ורג'ו סטרלר ב"תיאטרון פיקולו" במילאנו. את הקריירה הקולנועית שלו החל טופאנו ב-1956, עת השתתף כניצב בהפקת מלחמה ושלום בבימויו של קינג וידור. להתחלה זו לא היה המשך בתחום הקולנוע, עד אשר ביים בישראל את "מצור" שהוא סרטו היחידי של טופאנו כבמאי. ב-1964 הגיע לישראל לסייע לצוות ההקמה של הטלוויזיה הישראלית. הוא למד עברית, יצר קשר עם יעקב אגמון, והחל לביים בתיאטרון בימות. ב-1968 ביים את ההצגה המוזיקלית "גבעת ספון ריבר". ב-1969 ביים את ההצגה "כוח הכוח" שעסקה בפרשת משפטם של יוליוס ואתל רוזנברג. ההצגה עובדה על ידי טופאנו ואשתו, בינה פיינר, על בסיס מחזה שהוצג בצרפת בשם "הרוזנברגים". ההצגה הורדה לאחר זמן קצר בעקבות ביקורות קשות ומחאה ציבורית כנגד הצגת המשטר ומערכת המשפט האמריקאית כשווים למערכות המשפט הטוטליטריות בברית המועצות ובגרמניה הנאצית. ב-1970 ביים את ההצגה המוזיקלית "קרחת" שכתב יהונתן גפן, והלחינו אלונה טוראל ומישה סגל. טופאנו נחקק בתודעה הישראלית כשביים את הסרט "מצור" (1969), בהשתתפותם של גילה אלמגור, דן בן אמוץ, ויהורם גאון. בטרם ביים את "מצור" ביים שלושה סרטים קצרים אודות ישראל. לאחר "מצור" הוזמן על ידי עודד קוטלר לביים בתיאטרון חיפה. טופאנו ביים בין השאר את טרטיף. באותה תקופה התגייר ונישא לישראלית. טופאנו חזר לאיטליה ושב לישראל ב-1988 כאשר הוזמן על ידי תיאטרון חיפה להיות מנהלו האמנותי. הוא העלה את ההצגות "יהודי בחצר הדוכס", על פי כתבי יהודה סומו ו"נישואי פיגארו" ואת הקומדיה "בונאוונטורה", פרי עטו של אביו. טופאנו שרד בתפקידו שנה אחת בלבד וחזר למולדתו. בסוף שנות ה-90 הקים סטודיו לאנימציה המתמקד בעלילות בונאוונטורה, דמות אשר זכתה לפופולריות רבה באיטליה. נפטר ב-2 בפברואר 2020. מדיה וקבצים בנושא ג'ילברטו טופאנו בוויקישיתוף ג'ילברטו טופאנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ילברטו טופאנו, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים אודות הסטודיו לאנימציה של טופאנו (באיטלקית) חוה נובק, הפנקס הישראלי של ג'ילברטו טופאנו, דבר, 13 בנובמבר 1968 עידית אברהמי, צ'או ג'ילברטו, באתר הארץ, 21 במרץ 2006 רמי רוזן, העסקנים בהיכון, טופנו, חדשות, 15 באפריל 1988 במאי איטלקי לבימות, על המשמר, 14 בדצמבר 1967 יורם קניוק, מצבות מזמרות, דבר, 22 במרץ 1968 מירית שם-אור, משפט חוזר לרוזנברגים, דבר, 22 באוגוסט 1969 יורם קניוק, מסכת של צופי פקין, דבר, 16 בספטמבר 1969 "בימות" מורידה "כוח הכוח", דבר, 18 בספטמבר 1969 נירית אנדרמן, הסרט הישראלי "מצור" יוקרן בפסטיבל קאן במסגרת של סרטים קלאסיים מהעולם, באתר הארץ, 3 במאי 2017 חיים נגיד, ג'ילברטו טופאנו נבחר למנהל חאמנותי של תיאטרון חיפה, מעריב, 14 בפברואר 1988 רחלה זנדבנק, יהודי פלסטיני - 'מר מאני', 'יהודי בחצר הדוכס', כותרת ראשית, 11 במאי 1988 עידית שחורי, אני עוזב תיאטרון במצב הרבה יותר טוב, מעריב, 16 במאי 1989 אמיר בוגן, ג'ילברטו טופאנו, במאי "מצור", הלך לעולמו בגיל 91, באתר ynet, 4 בפברואר 2020
איילט קניז'ה

איילט קניז'ה (בטורקית עות'מאנית: ایالت قنیژه) היה איילט של האימפריה העות'מאנית שהוקם בשנת 1600 והתקיים עד קריסת השלטון העות'מאני במרכז אירופה לאחר 1686 (באופן נומינלי עד 1699). פרובינציית קניז'ה הוקמה בשנת 1600 לאחר שהעיירה קניז'ה נכבשה מההבסבורגים. אזור זה שנכבש לאחרונה הצטרף לשטח איילט סיגטוואר, שהוקם בשנת 1596 מכמה סנג'קים של איילט בודין (שהורחב כתוצאה מהרווחים הטריטוריאליים העות'מאניים במהלך המלחמה הארוכה) ואיילט בוסניה. האיילט התקיים עד לכיבוש קניז'ה על ידי המלוכה ההבסבורגית בשנת 1690. הוא נמסר רשמית לידי המלוכה ההבסבורגית על ידי חוזה קרלוביץ בשנת 1699. "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-27 באוגוסט 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ‏Encyclopedia of the Ottoman Empire, באתר גוגל ספרים By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters ‏Encyclopedia of the Ottoman Empire, באתר גוגל ספרים By Gábor Ágoston, Bruce Alan Masters Asmir Hasičić, Slavonija u sastavu Osmanskog carstva, Sarajevo, 2004. http://www.camo.ch/bosanski_pasaluk.htm Dr Dušan J. Popović, Srbi u Vojvodini, knjiga I, Novi Sad, 1990, page 201. https://www.scribd.com/doc/24799068/Evliya-Celebi-Seyahatnamesi-nden-Secmeler-I Kanije Eyalet Sezen, Tahir (2006). Osmanlı yer adları: (alfabetik sırayla) (בטורקית). T.C. Başbakanlık Devlet Arşivleri Genel Müdürlüğü. p. 523. ISBN 978-975-19-3945-6. Sezen, Tahir (2006). Osmanlı yer adları: (alfabetik sırayla) (בטורקית). T.C. Başbakanlık Devlet Arşivleri Genel Müdürlüğü. p. 61. ISBN 978-975-19-3945-6.
שמורת אבוקה

שמורת מלחת אבוקה היא שמורת טבע בעמק המעיינות, באזור שבעבר היה הקיבוץ אבוקה, וכיום כשני קילומטרים צפון מערב לקיבוץ כפר רופין. השמורה סגורה למבקרים מטעמי שמירת טבע. בשמורה נמצאת מלחת אבוקה, אשר מתמלאת במים בעונת הגשמים, ומתייבשת בקיץ - תופעה הגורמת לעלייה משמעותית במליחות הקרקע, בשמורה צומחים צמחים רבים ביניהם תמרים, אשלים, מלוח קיפח, קנה מצוי, עדעד, אוכם מדברי, עצי דקל ועוד. בדרום השמורה עובר נחל אבוקה, שיוצא מהמעיין עין צמד ולכיוון בריכת אבוקה שנמצאת ממערב לשטח השמורה וממלא אותה. שביל עמק המעיינות עובר בשטח השמורה. שמורת אבוקה באתר inature שמורת אבוקה, באתר iNature.info
דימפל קפדיה

דימפל קפדיה (באנגלית: Dimple Kapadia, נולדה ב -8 ביוני 1957) היא שחקנית הודית המופיעה בעיקר בסרטי בוליווד. היא נולדה וגדלה במומבאי למשפחה עשירה, היא שאפה להפוך לשחקנית מגיל צעיר וקיבלה את ההזדמנות הראשונה שלה באמצעות מאמצי אביה להכניס אותה לתעשיית הקולנוע. היא התגלתה בגיל 14 על ידי השחקן ויוצר הסרטים ראג' קאפור, שליהק אותה בתפקיד הראשי של רומניית העשרה שלו "בובי" (1973), שנחשב להצלחה מסחרית גדולה וזכה להכרה ציבורית רחבה. זמן קצר לפני יציאת הסרט בשנת 1973, נישאה לשחקן ראג'ש ח'אנה והפסיקה לשחק. קפדיה חזרה לתעשיית הקולנוע בשנת 1984, שנתיים לאחר פרידתה מח'אנה. סרט הקאמבק שלה סאגר, שיצא שנה לאחר מכן, החיה את הקריירה שלה. קמפדיה זכה עבור שני סרטיה בפרסי פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר. בשנת 2023 שיחקה בסרט "Pathaan" לצד כוכבי הקולנוע ההודי סלמאן ח'אן ושאה-רוח' ח'אן. באותה שנה שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "Tu Jhoothi Main Makkaar" לצדה של שראדה קאפור. בשנת 2024 שיחקה בקומדיה הרומנטית "Teri Baaton Mein Aisa Uljha Jiya" לצדה של קריטי סנון. באותה שנה שיחקה לצדה של קאריסמה קאפור בסרט המותחן של נטפליקס, "מזל טוב, רצח" (אנ') בבימויו של הומי אדג'אניה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא דימפל קפדיה בוויקישיתוף דימפל קפדיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דימפל קפדיה, באתר AllMovie (באנגלית) דימפל קפדיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קלמנט זבלוקי

קלמנט ג'ון זבלוקי (באנגלית: Clement John Zablocki‏; 18 בנובמבר 1912, מילווקי – 3 בדצמבר 1983, וושינגטון די. סי.) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הרביעי של מדינת ויסקונסין, בו שוכנת העיר מילווקי. זבלוקי היה חבר המפלגה הדמוקרטית. קלמנט זבלוקי נולד בעיר מילווקי ולמד באוניברסיטת מרקט עד לשנת 1936. לאחר סיום הלימודים עם תואר בחינוך הוא עבר כמורה. בשנת 1942 הוא נבחר לסנאט של ויסקונסין ונבחר מחדש בשנת 1946. בשנת 1948 קלמנט זבלוקי התמודד בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מול המועמד ההמפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית המכהן וניצח אותו. בהמשך הוא זכה בבחירות עוד 17 פעמים עד שנפטר בשנת 1983. הוא היה יושב ראש של ועדת החוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1977–1983. בשנת 1972 זבלוקי היה בין יוזמי החקיקה לפיה הסכמי הנשיא צריכים להיות מדווחים לבית הנבחרים תוך 60 יום. הוא פעל רבות לטובת אנשי צבא ארצות הברית שלחמו במלחמת וייטנאם. קלמנט זבלוקי נפטר בשנת 1983 מהתקף לב בהיותו בתפקיד. על שמו נקראו מספר מוסדות בעיר הולדותו. מדיה וקבצים בנושא קלמנט זבלוקי בוויקישיתוף קלמנט זבלוקי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) קלמנט זבלוקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
איילט סיגטוואר

איילט סיגטוואר היה איילט של האימפריה העות'מאנית שהוקם בשנת 1596 והתקיים תקופה קצרה עד לשנת 1600, אז צורף לאיילט קניז'ה. כאשר סולימאן המפואר נפטר ביום האחרון של הקרב על סיגטוואר, בנו סלים השני הגיע להחליפו, ועם כיבוש העיר ב-8 בספטמבר 1566, הוקם מיד סנג'ק סיגטוואר כחלק מאיילט בודין. בשנת 1596 הפך מהמט השלישי את הסנג'ק לאיילט, אולם בשנת 1600 סופחו כל אדמות האיילט לאיילט קניז'ה כסנג'ק, אשר התקיים עד לשנת 1688.
קבוצת האנווה

קבוצת האנווה (בקוריאנית: 한화그룹) הוא תאגיד דרום קוריאני גדול המייצר ציוד צבאי ואזרחי. החברה נוסדה בשנת 1952 בשם קוריאה חומרי נפץ (한국화약주식회사) כמפעל מוצרים צבאיים, אך הקבוצה צמחה לתאגיד עסקי רב פרופילים, עם אחזקות מגוונות המתפרשות החל מחומרי נפץ, העסק המקורי שלהם, דרך תעשיית אירוספייס, אנרגיה ורכיבים סולאריים, חומרים כימיים, ועד לקמעונאות לשירותים פיננסיים. בשנת 1992 אימצה החברה את ראשי התיבות של שמה הישן, כשמה החדש: "האנווה". האנווה היא אחת מהחברות הביטחוניות הגדולות בעולם. בשנת 2020 הייתה במקום ה-28 עם מכירות צבאיות בהיקף של כ-4.3 מיליארד דולר. בין פיתוחי החבר ה- רקטה עבור מערכת K136 Kooryong. מו"פ: גרמניה, מלזיה, ארצות הברית, סין ודרום קוריאה ייצור: גרמניה, צ'כיה, מלזיה, סין, דרום קוריאה וארצות הברית שיווק ומכירות: אוסטרליה, קנדה, יפן, ארצות הברית, סין ודרום קוריאה חלל ומכטרוניקה כימיקלים וחומרים בניה שירותים פיננסיים פנאי וסגנון חיים שמש ואנרגיה ספורט מקוון האנווה חלל האנווה מערכות (נוסדה בשנת 1977 בשם Samsung Aerospace Co. Ltd.) האנווה טק-ווין האנווה מכונות דיוק האנווה מערכות החשמל האנווה כימיקלים האנווה General Chemical האנווה TOTAL פטרוכימיה YEOCHUN NCC האנווה חומרים מתקדמים האנווה תאי-Q ( במקום ה-6 בעולם מבחינת היקף ייצור פאנלים סולארים) האנווה אנרגיה האנווה הנדסה ובנייה האנווה פיתוח-עירוני כלכלת דרום קוריאה מדיה וקבצים בנושא קבוצת האנווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת האנווה "South Korea's Hanwha chief jailed for 4 years". Reuters (באנגלית). 2012-08-16. נבדק ב-2020-06-18. History | Hanwha Systems, www.hanwhasystems.com
אדמונד פורדום

אדמונד פורדום (באנגלית: Edmund Purdom;‏ 19 בדצמבר 1924 – 1 בינואר 2009) היה שחקן קולנוע תיאטרון וטלוויזיה בריטי. הוא החל להופיע בתיאטרון ב-1946 בהצגות רומיאו ויוליה והחולה המדומה. לאחר שירות של שנתיים בצבא בו הופיע לפני חיילים, הוא הצטרף ל"תיאטרון רויאל שייקספיר" בסטרטפורד על האייבון שם ראה אותו לורנס אוליבייה והציע לו להצטרף לקבוצתו למסע הופעות בארצות הברית ביחד עם ויויאן לי שם הם הופיעו בהצלחה במחזה "קיסר וקלאופטרה" של ברנרד שו. הוא עבר מספר מבחני בד אך התקשה לקבל תפקיד כי הוא נראה לבוחנים יותר מדי בריטי. לבסוף קיבל תפקידים קטנים בסרטים "טיטניק" ו"יוליוס קיסר" (1953). ב-1954 שיחק לו מזלו והוא נבחר לשחק בתפקיד ראשי בסרט המוזיקלי "הנסיך הסטודנט" לצידה של אן בליית'. זה קרה לאחר שמריו לנצה שהיה אמור לשחק בסרט, פוטר. פורדום שלא היה זמר נאלץ להשתמש בדיבובו של מריו לנצה לשירי הסרט. הסרט הצליח יפה מבחינה אמנותית ומסחרית. באותו שנה התמזל מזלו כאשר מרלון ברנדו שהיה אמור לשחק בתפקיד ראשי בסרט "שנהאת המצרי" ("The Egyptian") סירב להופיע ופורדום נבחר במקומו. לרוע מזלו הסרט לא הצליח למרות ההשקעה הגדולה. ב-1955 הופיע שוב לצידה של אן בליית' בסרט "גנב המלך (The King's Thief). הוא לא הצליח לקבל תפקידים חשובים בהוליווד וב-1958 חזר לבריטניה, הופיע בטלוויזיה ועבר משם לאיטליה שם השתתף בסרטים רבים שסווגו כבי מובי. ב-1964 השתתף באפיזודה הראשונה של הסרט האנתולוגי "הרולס רויס הצהובה" לצידם של רקס הריסון וז'אן מורו. פורדום היה נשוי ארבע פעמים. אשתו השלישית הייתה השחקנית לינדה כריסטיאן (אנ'). טיטניק (1953) יוליוס קיסר (1953) הנסיך הסטודנט (1954) שנהאת המצרי (1954) אתנה (1954) גנב המלך (1955) הורדוס הגדול (אנ') (1959) הרולס רויס הצהובה (1964) מדיה וקבצים בנושא אדמונד פורדום בוויקישיתוף אדמונד פורדום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדמונד פורדום, באתר AllMovie (באנגלית) אדמונד פורדום, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדמונד פורדוס, באתר TCM אדמונד פורדום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)