laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אושצ'יה ז'יילונה

אושצ'יה ז'יילונה (באוקראינית: Устя-Зелене; בפולנית: Uście Zielone) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה בשנת 1548, אז הוענקו לו זכויות מגדבורג ומעמד של עיר. עד 1648 נודע בשם "אושצ'יה הורוז'אנה", ובשנת 1717 היו בו 411 בתים. יהודים באושצ'יה ז'יילונה נזכרים לראשונה בשנת 1552. פרנסת היהודים במקום הייתה על עסקי מוזגנות, מסחר זעיר ומלאכה. היישוב היהודי בעיירה היה תחילה מסונף לקהילת בוצ'אץ', אולם במחצית השנייה של המאה ה-18 התארגנה במקום קהילה עצמאית על מוסדותיה, וכרב הקהילה שימש באותה עת הרב צבי-הירש גלר (נפטר ב-1776), בעל "אור צבי". לשיאה מבחינת ריבוי אוכלוסייה הגיעה הקהילה בסוף המאה ה-19. מראשית המאה ה-20 חל דלדול מתמשך בקהילת העיירה, והיישוב היהודי בה סבל במיוחד בעקבות מלחמת העולם הראשונה. ב-1920, בתקופת הביניים שבין יציאת הצבא הפולני וכניסת הבולשביקים, סבלו יהודי העיירה מכנופיות פטליורה, אשר רצחו כמה מיהודי המקום. באותה עת ענף המלאכה בעיירה היה נתון רובו ככולו בידי יהודים, ובייחוד בתי מלאכה לנגרות, חייטות, מאפיות ואטליזים, וימי השוק שבעיירה שימשו מקור חשוב לפרנסתם של יהודי המקום. מראשית המאה ה-20 פעלו בעיירה תנועות ציוניות שונות, ובשנת 1931 הוקם בה סניף של תנועת בית"ר. הרב האחרון של הקהילה היה הרב מרדכי בר שמואל בלך-שור (נספה בשואה). טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה 573 יהודים. הקהילה היהודית בעיירה הושמדה בשלהי שנת 1942, לאחר שיהודיה צוו בסתיו 1942 לעבור לבוצ'אץ' הסמוכה, שם חוו שתי אקציות באוקטובר ובנובמבר 1942, כאשר גורל הנותרים היה כגורל שארית יהודי גטו בוצ'אץ'. מדיה וקבצים בנושא אושצ'יה ז'יילונה בוויקישיתוף אושצ'יה ז'יילונה במרכז מורשת יהדות פולין "אושצ'יה ז'יילונה", באתר JewishGen (באנגלית)
רועי וסרמן

רועי וסרמן (נולד ב-21 ביוני 1995) הוא אתלט ישראלי המתחרה בהדיפת כדור ברזל ובזריקת דיסקוס הוא זכה 4 פעמים ברציפות במדליית ארד באליפויות ישראל בשנים 2014, 2015 2016. ו-2017. וסרמן מחזיק בתוצאה התשיעית בטיבה של אתלט ישראלי בכל הזמנים, בהדיפת כדור ברזל. וסרמן נולד וגדל בקריית ביאליק. מגיל 11 החל להתאמן באתלטיקה באגודת מכבי חיפה. הוא התאמן כשנתיים באתלטיקה כללית, ריצות קפיצות וזריקות ובגיל 15 החל להתמקצע בענף הזריקות. בגיל 16 עבר להתאמן בהדסה נעורים, מרכז האתלטיקה הלאומי, בהדרכת סלבה איזמאילוב. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף בשנת 2012 זכה וסרמן במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה 40.99 מטר. באליפות ישראל לנוער שנערכה בהדר יוסף בשנת 2013 זכה וסרמן בשתי מדליות כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.19 מטר ובזריקת דיסקוס בתוצאה 41.90 מטר. בתחרויות האתלטיקה לנוער של המכביה ה-19 שנערכו בהדר יוסף אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 14.88 מטר. באליפות ישראל לנוער שנערכה בראשון לציון ביוני 2014 זכה וסרמן במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 17.27 מטר. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.12 מטר. בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-23 בדצמבר 2014 קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש לנוער של 18.05 מטר. בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בליריא פורטוגל מרץ 2015 סיים וסרמן במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 15.92 מטר. בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-30 במרץ אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.69 מטר, תוצאה המהווה מקום תשיעי בכל הזמנים. בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-5 ביולי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 44.47 מטר. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.83 מטר, אחרי איתמר לוי ממכבי תל אביב (18.20 מטר) ומרק אלטרמן מהפועל עמק חפר (16.64 מטר). בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בארד רומניה במרץ 2016 סיים וסרמן במקום 11 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.10 מטר. בתחרות שנערכה בהדר יוסף ב-14 במאי אותה שנה הוא קבע בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 44.84 מטר, בתחרות שנערכה בהדסה נעורים ב-16 במאי אותה שנה קבע וסרמן בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 16.70 מטר. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 16.25 מטר. בתחרות גביע אירופה בזריקות עד גיל 22, שנערכה בגראן קנריה ספרד במרץ 2017 סיים וסרמן במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.47 מטר. באליפות ישראל שנערכה בהדר יוסף ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.42 מטר. בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה20 שנערכו בירושלים בחודש יולי 2017 זכה רועי וסרמן במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה 15.31 מטר. רועי וסרמן, באתר מבט למרוץ 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל אבינועם פורת, כדור ברזל: רועי וסרמן שבר את שיא הנוער, באתר ynet, 23 בדצמבר 2014 שיאי ישראל באתלטיקה לנוער עד גיל 20, באתר איגוד האתלטיקה בישראל תוצאות אליפות ישראל ה-79 בהדיפת כדור ברזל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
SlideShare

SlideShare הוא אתר אינטרנט המשמש כמאגר ידע שיתופי עבור מצגות. זהו אוסף מקוון של נתונים מובנים המורכבים ממקורות מידע רבים הכוללים מידע מתוך אתרי אינטרנט אחרים ומתוך מצגות המועלות על גבי האתר. מטרתו של האתר היא ליצור מאגר ידע עולמי שמאפשר לאנשים לגשת למידע משותף בצורה יעילה, לעיתים גם על ידי קבצים. האתר עלה לאוויר בתאריך 4 באוקטובר 2006 בתור אתר לשיתוף והעלאת מצגות עבור כל משתמש רשום. האתר נרכש על ידי חברת LinkedIn ב-3 במאי 2012 תמורת 118.75 מיליון דולר ונרכשה על ידי scribd ב-2020. ובמהלך השנים נוספו אליו גם מצגות של מוסדות אקדמיים ומסחריים. בנוסף, נוספו לו גם קטעי וידאו ושיעורי הרצאות מקוונות בשידור חי ואפשרויות נוספות כגון הוספת הודעות טוקבקים אישיות. נכון ל-2020 לאתר 70 מיליון משתמשים. מדיה וקבצים בנושא SlideShare בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SlideShare ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Issuu

Issuu הוא אתר אינטרנט המשמש בתור פרסום אלקטרוני בחינם עבור מגזינים, קטלוגים, עיתונים ועוד. כיום רשומים באתר מעל 21 מיליון פרסומים דיגיטליים. באתר רשומים מעל 85 מיליון קוראים פעילים הרשומים באתר. אתר Issuu פרסומים מובילים בתחומי האופנה, תרבות, ואמנות. כיום אתר Issuu משמש בתור פרסומים רבים באינטרנט. Issuu נוסד בקופנהגן, דנמרק בשנת 2006 על ידי: "מיכאל הנסן, רובן ביירג הנסן, מיקל ג'נסן, ומרטין בטון-תומסן" מתוך מטרה לאפשר קריאה של מגזינים באינטרנט ללא צורך בקניית עיתונים ושימוש בנייר מודפס. בשנת 2009 נבחר Issuu לאחד מ-50 אתרי האינטרנט הטובים ביותר על ידי אתר honoree Webby. בתחילת 2013 עברה החברה אל עמק הסיליקון בעיר פאלו אלטו, קליפורניה, תחת ניהולו של "ג'ו הירקין" ובשותפות עם חברת יאהו. מדיה וקבצים בנושא Issuu בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Issuu (באנגלית) Issuu, ברשת החברתית פייסבוק Issuu, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Issuu, ברשת החברתית אינסטגרם Issuu, ברשת החברתית LinkedIn Issuu, באתר פינטרסט ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנק וילצ'ק

פרנק אנתוני וילצ'ק (באנגלית: Frank Anthony Wilczek; נולד ב-15 במאי 1951) הוא פיזיקאי תאורטיקן ומתמטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2004. כיום משמש וילצ'ק כפרופסור לפיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). וילצ'ק נולד במינאולה, עיירה שבמחוז נסאו, ניו יורק, להורים קתולים ממוצא פולני ואיטלקי. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים בקווינס, וכבר באותה עת, במיוחד לאחר שערך מבחן IQ, הבחינו הוריו כי הוא יוצא דופן. ב-1970 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, ב-1972 תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, וב-1974 דוקטורט בפיזיקה בפרינסטון. הוא משמש כפרופסור במחלקה לפיזיקה תאורטית שבאוניברסיטת MIT. בהמשך שירת כחוקר עמית במכון למחקר מתקדם, במכון לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה וכן במכון לחקר פיזיקה תאורטית שבסטוקהולם, שוודיה. בשנת 2002 הוענקה לו מדליית לורנץ, ב-2003 זכה בפרס לינפלד מטעם האגודה האמריקאית לפיזיקה וב-2013 במדליית אוסקר קליין. בשנת 2004 זכה בפרס נובל לפיזיקה. יחד עם וילצ'ק זכו בפרס דייוויד פוליצר מהמחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) ודייוויד גרוס מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. השלושה זכו בפרס בזכות ההסבר שגיבשו באמצע שנות השבעים על אופיו של הכוח הגרעיני החזק, הכוח הפועל בין הקווארקים - חלקיקי היסוד המרכיבים את גרעין האטום. בשנת 2016 הוא ערך דיון פומבי עם אנתוני גארט ליסי בנושא הצלחת ניסויים במאיץ LHC וכעבר זמן מה הודה שגארט ליסי צדק. וילצ'ק נשוי מאז 1973 ואב לשתי בנות. מדיה וקבצים בנושא פרנק וילצ'ק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנק וילצ'ק פרנק וילצ'ק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנק וילצ'ק, באתר פרס נובל (באנגלית) פרנק וילצ'ק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פרנק וילצ'ק, באתר dblp פרנק וילצ'ק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מכתביו פרנק וילצ'ק, "יום הולדת שמח, אלקטרון", "סיינטיפיק אמריקן" Dreifus, Claudia (28 בדצמבר 2009). "Discovering the Mathematical Laws of Nature". The New York Times. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite news}}: (עזרה) https://www.newscientist.com/article/2101550-surfer-physicist-wins-superparticle-bet-with-nobel-laureate/
אח'תר מוחמד מנסור

אח'תר מוחמד מנסור (בערבית: أختر محمد منصور, תעתיק מדויק: אח'תר מחמד מנצור, 1968–21 במאי 2016) היה מנהיג הטליבאן. הוא תפס את ההנהגה לאחר מותו של מוחמד עומאר בשנת 2013 אולם הצהרה רשמית על מנהיגותו יצאה מהארגון רק ב-30 ביולי 2015. ב-21 במאי 2016 הודיע הטליבאן כי נהרג באמצעות כלי טיס בלתי מאויש אמריקאי. לדברי הממשל האמריקאי החיסול נבע מתוכניות של מנסור לפגיעה ביעדים אמריקאים בקאבול. המסר הראשון שפרסם כמנהיג הארגון היה ב-1 באוגוסט 2015: כולנו צריכים לעבוד כדי לשמר אחדות, מחלוקות בשורותינו רק ישמחו את אויבינו ויגרמו בעיות נוספות עבורנו ... מטרתנו וססמתנו היא ליישם את השריעה ולייסד מערכת אסלאמית והג'יהאד שלנו ימשיך עד להשגת המטרה — אח'תר מוחמד מנסור ההשערה היא כי מנסור נולד בכפר קאריז שבמחוז מייוואנד שבקנדהאר, בדרום אפגניסטן. מקור אחד מציין את שנת הולדתו כ-1963, אך לפי מקור אחר, הוא נולד בשנת 1965. מוצאו האתני מזוהה עם הפשטונים, והוא שייך לשבט האישקזאי של הקונפדרציה השבטית דוראני. בשנת 1985, במהלך מלחמת אפגניסטן הצטרף ללחימת ג'יהאד כנגד הפלישה הסובייטית. נפצע ככל הנראה בשנת 1987. לאחר הלחימה חזר לחינוכו הדתי ועבר לפשאוור. החל לעבוד בהנדסה ואף בשנת 1996 מונה למנכ"ל חברת התעופה "אריאנה נתיבי אוויר אפגנים". הוא נרדף שנים על ידי השלטון, והסגיר את עצמו לשלטון האפגני בשנת 2001. לאחר מכן ברח בחזרה לאפגניסטן. ג'וזף גולדסטין, הניו יורק טיימס, מנהיג טליבאן החדש מתחזק באמצעות תככים וניצחונות בשטח, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2015 סוכנויות הידיעות‏, חי או מת? דיווחים סותרים באפגניסטן על גורלו של מנהיג טליבאן, באתר וואלה, 6 בדצמבר 2015 טליבאן הודיע רשמית: מנהיג הארגון באפגניסטן חוסל, באתר nrg‏, 22 במאי 2016 U.S. says late Taliban leader was planning attacks on Americans, באתר רויטרס, 23 במאי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אפגניסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שספו

שספו (בצרפתית: Chassepot או בשמו הרשמי Chassepot modèle 1866) היה רובה צרפתי שמילא חלק מכריע במלחמת צרפת–פרוסיה. השספו הומצא בשנת 1857, ונקרא על שם ממציאו אנטואן אלפונס שספו. (אנ') קצב האש של השספו היה מהיר יותר משל כל רובה אחר שהיה בשימוש עד אז בצבא צרפת, וב-1866 הוא נכנס כנשק הרשמי של צבא צרפת. הוא נוסה לראשונה בנובמבר 1867, בקרב מנטנה נגד האיטלקים. המפקדים הצרפתיים כתבו בהתלהבות בדו"ח "השספו עושה נפלאות". במלחמת צרפת–פרוסיה מילאו הרובים תפקיד מכריע, קצב האש והטווח שלהם היו גבוהים בהרבה משל הרובים הגרמניים. במהלך המלחמה תפסו הפרוסים 20,000 רובי שספו, אולם מכרו אותם לשאה של השושלת הקאג'ארית. מדיה וקבצים בנושא שספו בוויקישיתוף מיכאל הרסגור, ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר, עמ' 82.
משחקי ריגול

משחקי ריגול (באנגלית: Spy Game) הוא סרט מתח ופעולה משנת 2001 בכיכובם של רוברט רדפורד, בראד פיט, שארלוט רמפלינג, סטיבן דיליין וקתרין מק'קורמק. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1991. ביומו האחרון לפני פרישתו לגמלאות מתברר לאיש ה-CIA נייתן מיואר (רדפורד) כי תלמידו ופקודו לשעבר בסוכנות, טום בישופ (פיט) נכלא בסין באשמת ריגול ועתיד להיות מוצא להורג למחרת בבוקר. מיואר נדרש לתת דין וחשבון על בישופ לפאנל בכירים בסוכנות, למן גיוסו כאיש מבצעים לסוכנות לאחר ששירת כצלף בחיל הנחתים במלחמת וייטנאם, עבור בפעולות חשאיות שביצע במזרח ברלין ובביירות. במהרה מתברר כי בישופ נאסר בשעה שביצע פעולה עצמאית שלא אושרה על ידי מפקדו של בישופ בהונג קונג, הארי דנקן. מיואר מבין כי מטרת הסוכנות, נוכח ביקור צפוי של הנשיא בוש בסין, היא להתכחש לכך שבישופ אי-פעם עבד עבורה. בשל כך, במקביל לדיונים, מתכנן מיואר מבצע חילוץ עצמאי. צילומי הסרט היו צפויים להיערך בישראל באוקטובר 2000 בערים תל אביב וחיפה אך בוטלו מספר ימים לפני כן בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה. לבסוף הועברו הצילומים למרוקו שם החלו בנובמבר 2000 והסתיימו במרץ 2001. "משחקי ריגול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משחקי ריגול", באתר נטפליקס "משחקי ריגול", באתר AllMovie (באנגלית) "משחקי ריגול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משחקי ריגול", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משחקי ריגול", באתר Metacritic (באנגלית) "משחקי ריגול", באתר אידיבי "משחקי ריגול", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "משחקי ריגול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אמיר קמינר, סרטים חדשים, באתר ynet, 6 בדצמבר 2001.. נילי ברקן, ‏הכריזמה של רדפורד, הקסם של פיט, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2001 תיגל נשיא, עכבר העיר אונליין, מה לראות בסוף שבוע?, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2007. יריב פלג, ‏מרחק ירייה: המרגלים הכי טובים על המסך, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2013.
פרסי בחירת הנוער 2014

טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2014 התקיים ב-10 באוגוסט 2014. הטקס התקיים לראשונה באודיטוריום שריין שבלוס אנג'לס, קליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחו השחקנים טיילר פוסי ושרה היילנד ולאורכו הופיעו האומנים דמי לובאטו עם שר לויד, מג'יק!, ריקסטון, בקי ג'י וג'ייסון דירולו. בטקס זה הזמרת והשחקנית סלינה גומז קיבלה את פרס Ultimate, ואילו השחקנית והזמרת זנדאיה קיבלה את פרס אייקון האופנה של Candie. מספר המועמדויות הרב ביותר: הלהקה ואן דיירקשן - 11 מועמדויות מספר הזכיות הרב ביותר: הלהקה ואן דיירקשן - 8 זכיות פרסי בחירת הנוער 2014, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2014, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קניוטו

קניוטו (באיטלקית: Cagnotto) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... טניה קניוטו – פרולין - קופצת למים איטלקייה, בתו של פרנקו קניוטו כרמן קסטינר – קניוטו (אנ') – קופצת למים איטלקייה, אשתו של ג'ורג'ו ואמה של טניה ג'ורג'ו פרנקו קניוטו – קופץ למים איטלקי, אביה של טניה
אסלאן

אסלאן הוא שם משפחה שמקורו בטורקית ומשמעותו אריה. האם התכוונתם ל... אסלן (דמות) – דמות אריה בדברי ימי נרניה עלי אסלאן – קצין ופוליטיקאי סורי רזא אסלאן – סופר איראני-אמריקאי ארסלאן
ג'לסומינו בארץ השקרנים

ג'לסומינו בארץ השקרנים (באיטלקית Gelsomino nel Paese dei Bugiardi) הוא ספר ילדים מאת ג'אני רודארי משנת 1958. הספר מספר על ג'לסומינו (באיטלקית, יסמין) ילד בעל קול חזק במיוחד שנאלץ לעזוב את ביתו אחרי שהוא שובר בקולו זכוכיות ומשנה תוצאת משחק כדורגל. ג'לסומינו מגיע למדינה שנשלטת על ידי מלך בשם ג'קומון, שודד ים לשעבר, שמכריח את כל התושבים לשקר כל הזמן ולקרוא לדברים בשמות לא נכונים. בעזרת חתול מצויר בגיר וצייר המסוגל להפוך ציורים לחפצים ממשיים ג'לסומינו מצליח להפיל את שודד הים מהשלטון והתושבים יכולים לחזור לומר אמת. תרגם ז' אריאל, מסדה, 1964 תרגמה סביונה מאנה, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, מודן ואוקיינוס, 2015 ג'לסומינו בארץ השקרנים, באתר המגדלור
בית הדין לבוררות בספורט

בית הדין לבוררות בספורט (באנגלית: Court of Arbitration for Sport, בראשי תיבות CAS; ובצרפתית: Tribunal arbitral du sport,‏ בראשי תיבות TAS) הוא גוף בינלאומי מעין-שיפוטי, אשר הוקם על מנת להכריע במחלוקות בנוגע לספורט. מטה בית הדין נמצא בלוזאן שבשווייץ ויש לו בתי דין גם בניו יורק שבארצות הברית ובסידני שבאוסטרליה. בנוסף מוקמים בתי דין זמניים בערים המארחות משחקים אולימפיים. בית הדין רוכש את הסמכות לדון בסכסוך פלוני מכוח הסכמת הצדדים לאותו סכסוך, וספציפית על ידי כתב בוררות, הנעשה בין אותם צדדים. האמנה האולימפית קובעת כי כל סכסוך בקשר למשחקים האולימפיים יידון בפני בית הדין. כל התאחדויות הספורט הבינלאומיות הכירו בסמכותו של בית הדין לפחות בקשר לסכסוכים מסוימים. מכוח המילוי אחרי הקוד הבינלאומי נגד סמים בספורט מ-2009 מכירות כל החתומות על הקוד בסמכות בית הדין בקשר להפרת הכללים בנושא זה. בפועל חלק ניכר מן התיקים המתבררים בפני בית הדין עוסקים בטענות על שימוש בסמים על ידי ספורטאים. ערכאת הערעור על החלטות בית הדין היא בית המשפט העליון הפדרלי של שווייץ. ערעורים המוגשים לו מתקבלים לעיתים רחוקות ובדרך כלל על בסיס פגמים פרוצדורליים בהליך שבפני בית הדין ולא מנימוקים לגופו של עניין. עד מרץ 2012 התקבלו שבעה ערעורים בלבד וששה מהם התקבלו מטעמים פרוצדורליים. בית הדין הוקם במסגרת הוועד האולימפי הבינלאומי בשנת 1984. בשנת 1994 נטען במסגרת ערעור שהוגש על החלטת בית הדין כי הוא איננו גוף חסר משוא פנים. בפסק הדין קבע בית המשפט הפדרלי העליון של שווייץ כי בית הדין הוא מוסד בוררות לגיטימי, ועם זאת הצביע על הקשרים המרובים בין בית הדין לבין הוועד האולימפי הבינלאומי. בעקבות זאת נעשו בבית הדין רפורמות שונות על מנת להופכו עצמאי יותר מהוועד האולימפי הבינלאומי מבחינה ארגונית ופיננסית. הרפורמה המשמעותית ביותר הייתה הקמתה של המועצה הבינלאומית לבוררות בספורט (ICAS), שקיבלה לידיה את הפעלת בית הדין במקום הוועד האולימפי הבינלאומי. עם השנים ביסס בית הדין את סמכותו והמוניטין שלו כבית הדין הבינלאומי העליון לספורט. בית הדין ממעט להתערב בהחלטות של שופטי ספורט אודות הישגים וניקוד במהלך תחרויות ספורט, ומתערב בהן בדרך כלל רק כאשר מצויה ראיה ברורה לכך שהשופטים פעלו בחוסר תום לב. בית הדין נדרש מדי פעם לדון בסכסוכים בעלי מרכיב פוליטי. כך, בשנת 2006 קיבל בית הדין את טענתה של גיברלטר כי היה בסיס לבקשתה להתקבל כחברה באופ"א וכפה על הארגון להעניק לה חברות זמנית. עם זאת, בקונגרס אופ"א שנערך לאחר מכן נדחתה בקשת החברות של גיברלטר ברוב גדול בעקבות מסע שתדלנות של ספרד, וזאת על אף החלטתו של בית הדין. במקרה אחר, ב-2010, הובאה בפני בית הדין טענת התאחדות הכדורגל של צפון אירלנד כנגד פיפ"א על כך שלא מנעה מהתאחדות הכדורגל של אירלנד מלקבל ספורטאים שנולדו בצפון אירלנד ולא היה להם קשר דם עם הרפובליקה האירית. בית הדין קיבל את טענת פיפ"א וההתאחדות האירית כי הן יישמו את הכללים בנדון באופן תקין. מדיה וקבצים בנושא בית הדין לבוררות בספורט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הדין לבוררות בספורט (בצרפתית, באנגלית ובספרדית) מאמר אודות 25 השנים הראשונות לפעולת בית הדין (באנגלית) מאמר אודות פעולת בית הדין, באתר Academia (באנגלית) סעיף 61 לאמנה האולימפית. Richard H McLaren, Twenty-Five Years of the Court of Arbitration for Sport: A Look in the Rear-View Mirror, Marquette Sports Law Review, 2010
וילהלם לייבל

וילהלם מריה הוברטוס לייבל (בגרמנית: Wilhelm Maria Hubertus Leibl‏; 23 באוקטובר 1844 – 4 בדצמבר 1900) היה צייר ריאליסט גרמני, שצייר בעיקר דיוקנאות וסצנות מחיי האיכרים. חבר הזצסיון הברלינאי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. לייבל נולד בקלן. אביו היה מנהל מקהלת הקתדרלה. עד היותו לאמן, עבד לייבל כשוליית מסגר. בשנת 1861 עבר הכשרה אמנותית אצל הצייר הרמן בקר. בשנת 1864 עבר ללמוד במינכן. בשנת 1869 נסע לפריז ופגש את אדואר מאנה, אך נאלץ לחזור לגרמניה בשנת 1870 בשל מלחמת צרפת–פרוסיה. בשנת 1873 עזב את מינכן לאזור הכפרי של בוואריה. נערה בשביס לבן, .c ‏1876, שמן על עץ נערה בשביס שחור, 1879, שמן על עץ שפרל ולייבל בציד, 1890–1895, שמן על עץ. היצירה מוצגת ב"נויה פינקוטק", המוזיאון לאמנות אירופית במינכן מדיה וקבצים בנושא וילהלם לייבל בוויקישיתוף וילהלם לייבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילהלם לייבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) וילהלם לייבל, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה העשירית (האימפריה הגרמנית)

הארמייה העשירית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית. בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. בעקבות ההחלטה העבירו הגרמנים כוחות מהחזית המערבית לחזית המזרחית, ולצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד גנרל הרמן פון אייכהורן שהיה אמור לפקד בתחילת המלחמה על הארמייה החמישית, אך נפצע קשה בתאונת רכיבה. הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית. לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס. ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה, ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל אריך פון פאלקנהיין שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה העשירית ב-6 בינואר 1919. בעת הקמתה ב-26 בינואר 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות: הרמן פון אייכהורן (26 בינואר 1915 - 5 במרץ 1918) אריך פון פאלקנהיין (5 במרץ 1918 - 6 בינואר 1919) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
ג'ויס

האם התכוונתם ל... ארנסט ג'ויס – ימאי וחוקר ארצות בריטי ברנבי ג'ויס – פוליטיקאי אוסטרלי ג'יימס ג'ויס – סופר ומשורר אירי ויליאם ג'ויס – בוגד בריטי שפעל בשירות התעמולה הנאצית אישים ששמם הפרטי הוא ג'ויס
Hallelujah (שיר של פאניק! אט דה דיסקו)

Hallelujah הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-20 באפריל 2015 כסינגל הראשון מאלבום האולפן החמישי של הלהקה, Death of a Bachelor. שיר זה הוא הסינגל הראשון שהוציאה הלהקה מאז עזיבתו של המתופף ספנסר סמית'. הקליפ לשיר פורסם ב-7 ביולי 2015. השיר הגיע למקום ה-40 במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100, לאחר שמכר 71,000 עותקים, והיה להישג הגדול ביותר של הלהקה במצעד זה. בריאיון עם radio.com סולן הלהקה ברנדון יורי דיבר על השיר ואמר: "רציתי לדבר על משהו שעברתי בעבר, ויחד עם זאת להראות שזה בסדר להרגיש אשם על דברים מסוימים. רק צריך לקחת אחריות על העבר שלך ועל הדברים שעשית ולקבל את זה". בנוסף אמר יורי כי את השיר כתב מיד לאחר שהודיע לו מתופף הלהקה, ספנסר סמית', על כוונתו לעזוב את הלהקה. מידע על היצירה "Hallelujah" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Hallelujah" באתר מיוזיק בריינז Hallelujah, בביצוע פאניק! אט דה דיסקו, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב Panic! at the Disco Returns, Awolnation Leads Alternative Songs, פורסם באתר המגזין בילבורד ב-1 במאי 2015 Panic! At The Disco’s Brendon Urie Wrote ‘Hallelujah’ to Thank Fans, פורסם באתר radio.com ב-23 ביולי 2015
דוני מיכוליאץ

דוֹנִי מִיכוֹלְיָאץ (נהגה כ: דוֹנִיִי, בקרואטית: Donji Miholjac, בהונגרית: Alsómiholjác – אלשומיהויָאץ) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת לגדות הנהר דראווה, בשטחי מחוז אוסייק-ברניה אשר בחבל סלאבוניה וסמוכה לגבול עם הונגריה. היישוב מתועד לראשונה בכתובים מאמצע המאה ה-11 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה העיר על ידי צבא ממלכת הבסבורג ונותרה בחזקת ההבסבורגים מתוקף הסכם קרלוביץ אשר חתם את המלחמה. בהמשך, עבר האזור לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והעיירה דוני מיכוליאץ נכללה בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי יוגוסלביה ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה, עברה העיירה לחזקת קרואטיה. הקהילה נוסדה במחצית המאה ה-19 וב-1860 הוקם בית הכנסת. בני הקהילה עסקו בסחר במזון ותוצרת חקלאית ומקצתם היו בעלי טחנות קמח וחוות חקלאיות. ב-1921 מנתה הקהילה 156 נפשות וב-1931 התגוררו בדוני מיכוליאץ 224 יהודים. מבחינה הלכתית, נסמכה הקהילה על רבני אוסייק ומהם ניתן לציין את הרב שמעון אונגר שכיהן מ-1901 ובמשך 36 שנים, גם כרבה של קהילת דוני מיכוליאץ. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה 173 יהודים, שהיוו כ-3 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר כיבוש יוגוסלביה הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה ונרצחו. מדיה וקבצים בנושא דוני מיכוליאץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דוני מיכוליאץ (בקרואטית) רשימת נרצחים בשואה מהעיירה דוני מיכוליאץ, במאגר המידע של יד ושם (באנגלית) קהילת דוני מיכוליאץ, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-15 ביולי 2015 (באנגלית) מפקד אוכלוסין 2011– דוני מיכוליאץ, באתר dzs.hr, אוחזר ב-9 באוגוסט 2011 (באנגלית). דוני מיכוליאץ - תקציר היסטורי, באתר donjimiholjac.com, אוחזר ב-9 באוגוסט 2015 (בקרואטית). הקהילה היהודית בדוני מיכוליאץ, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 114. שמואל ספקטור, ג'פרי ויגודר, ‏The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: A-J, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001, עמוד 323, אוחזר ב-9 באוגוסט 2015 (באנגלית).
לנצ'ראן

לנצ'ראן (באזרית: Lənkəran) היא עיר באזרבייג'ן לחופיו של הים הכספי, כ-32 ק"מ צפונית לגבול עם איראן. במקום נמצאו שרידים לנוכחותם של בני אדם המתוארכים לנאולית, כמו כן התקיימה כאן התיישבות בתקופת הברונזה והברזל. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723) נפלה לנצ'ראן לידיה של רוסיה, אך ב-1732 בעקבות חתימת הסכם רשת העיר חזרה לידיה של פרס. במאה ה-18 והמאה ה-19 הייתה לנצ'ראן חלק מח'אנות לנצ'ראן. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) העיר שוב נפלה לידיה של האימפריה הרוסית. ארצות הברית מונטריי, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא לנצ'ראן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לנצ'ראן לנצ'ראן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירוואן

שירוואן (באזרית: Şirvan) היא עיר באזרבייג'ן. העיר נוסדה במאה ה-19 בשם זובובקה על שמו של הגנרל הרוסי ולריאן זובוב. ב-1938 שמו של היישוב שונה לעלי-באיראמלי על שמו של פעיל קומוניסטי אזרי. ב-1954 היישוב קיבל מעמד של עיר. ב-2008 העיר קיבלה את שמה הנוכחי. לפי מפקד האוכלוסין ב-1959 התגוררו כאן 13,427 תושבים, ב-1979 כאן התגוררו 41,583 תושבים וב-1989 היו כאן 58,253 תושבים. החל משנת 1999 בעיר פועלת המכללה הממלכתית לכלכלה ומדעי הרוח של שירוואן. מדיה וקבצים בנושא שירוואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירוואן ערך זה הוא קצרמר בנושא אזרבייג'ן ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.