laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
באטרפילד 8 (סרט)

באטרפילד 8 (באנגלית: BUtterfield 8) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1960 המבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ון או'הרה. אליזבת טיילור משחקת בתפקיד הראשי לצידם של לורנס הארווי ואדי פישר שהיה בתקופה זו בעלה הרביעי. טיילור זכתה עבור תפקידה בסרט זה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר. שם הספר והסרט נובע משיטת מרכזיות הטלפון שהייתה בארצות הברית וקנדה עד 1970. BU מסמל 28 במרכזיה ששרתה את מנהטן ואפר איסט סייד ובאטרפילד 8 זו הקידומת 288 של מספר טלפון בעל סה"כ 7 ספרות. יוצרי הסרט בקשו לשנות את השם של הסרט ל"גלוריה", כשם גיבורת הסרט. בחלק מהמדינות הוא נקרא באטרפילד 8 ובחלק (כולל בישראל), הוא נקרא גלוריה. גלוריה וואנדורס (אליזבת טיילור) מתפרנסת כנערת ליווי. היא נמצאת לאחרונה בקשר עם וסטון ליגט (לורנס הארווי), עורך דין עשיר ומקווה שאתו תוכל להפסיק את חייה ההוללים. היא נפגעת מכך כשהיא קמה בבוקר בדירתו ומוצאת שהשאיר לה כסף. היא כותבת בשפתון על הראי: "לא למכירה", משאירה את הכסף, לוקחת פרוות מינק ונוסעת לחברה סטיב קרפנטר (אדי פישר) בגריניץ' וילג'. סטיב הוא חבר ילדות של גלוריה והאדם היחיד איתו היא מוכנה לדבר בפתיחות. ליגט נשוי לאמילי (דינה מריל), עובד בחברה ששייכת למשפחתה אך אינו מרוצה מחייו ומאשתו. כשהוא חוזר לדירתו ומוצא את הכסף שהשאירה לו גלוריה הוא כועס ולאחר שהוא מוצא אותה בבר הם מתפייסים, מבלים במוטל המנוהל על ידי שחקנית וודוויל לשעבר בשם "הפי" (קיי מדפורד). הוא מספר לה כי הוא נשוי ולוקח אותה לבית הולדתו ולשייט. לאחר חמישה ימים חוזרת גלוריה לאמה המודאגת (מילדרד דאנוק) ולאחר מריבה היא מגלה לה לראשונה כי היא אינה דוגמנית אלא נערת ליווי ואמה סוטרת לה. בינתיים מגלה אמילי כי פרוות המינק שלה חסרה ורוצה להתקשר למשטרה אך ליגט מונע ממנה. הוא מתחיל לחפש את גלוריה בברים ומיד מתגלה לו שהיא למעשה נערת ליווי וכל באי הברים מברכים אותו על הצטרפותו ל"אחוות מאהבי גלוריה". כשהוא מוצא לבסוף את גלוריה הוא שתוי וכועס ומכנה אותה בשמות גנאי, מתפרע ומחליף מהלומות בבר. גלוריה מחזירה אותו לביתו ורוצה לתת לו בחזרה את פרוות המינק אבל הוא זורק לה אותו בחזרה וצועק שהפרווה "מזוהמת". אשתו אמילי מתבוננת במריבה מחלון הדירה. ליגט מודיע לאמילי כי ברצונו להתגרש. גלוריה ההמומה נוסעת לסטיב ובפעם הראשונה מגלה לו כי התנהגותה נובעת מכך שבגיל 13 נאנסה פעמים רבות על ידי ידיד של אמה האלמנה וכי למעשה נהנתה מזה כי הוא העניק לה חיבה ואהבה. היא חוזרת לאמה ואומרת כי היא נוסעת לבוסטון להתחיל שם חיים חדשים. ליגט מחפש את גלוריה ולבסוף פוגש את גלוריה בבר, מתנצל ומשכנע אותה לבוא איתו למוטל של "הפי". היא משתכנעת בחוסר רצון אבל כשהם מגיעים והוא יוצא מהמכונית היא משנה את דעתה ומריצה את מכוניתה במהירות כשליגט נוסע אחריה. כשהיא מבחינה שהוא רודף אחריה היא מגבירה את המהירות, מתנגשת במחסום דרכים ונהרגת. מדיה וקבצים בנושא באטרפילד 8 בוויקישיתוף "באטרפילד 8", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "באטרפילד 8", באתר נטפליקס "באטרפילד 8", באתר AllMovie (באנגלית) "באטרפילד 8", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "באטרפילד 8", באתר אידיבי "באטרפילד 8", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט באטרפילד 8, באתר יוטיוב אליזבת טיילור מקבלת פרס אוסקר על משחקה ב"באטרפילד 8", באתר יוטיוב
תאוריית אנרגיה-כושר תמרון

תאוריית אנרגיה־כושר תמרון היא מודל של ביצועי כלי טיס שפותחה על ידי ג'ון בויד והמתמטיקאי תומאס קריסטי (אנ') בחיל האוויר האמריקאי בשנות ה־60. המודל מתייחס לנתונים כגון דחף, משקל, גרר, שטח כנף ותכונות כלי הטיס נוספות ומאפשר לכמת אותם יחדיו. המודל מאפשר לחשב מראש את ביצועי כלי הטיס בקרבות אוויר, וכן להשוות ביצועים בין כלי טיס שונים. המודל עזר בהנדסת מטוסי קרב בני הדור הרביעי בארצות הברית כגון ה־F-15 וה־F-16. מרבית מאפייני ביצועי כלי הטיס מתוארים בנוסחה הבאה: P S = V ( T − D W ) {\displaystyle P_{S}=V\left({\frac {T-D}{W}}\right)} כאשר: V {\displaystyle V} – מהירות T {\displaystyle T} – דחף D {\displaystyle D} – גרר W {\displaystyle W} – משקל P S {\displaystyle P_{S}} – עודף אנרגיה ספציפי. נתון זה מציג את עודף האנרגיה ביחידות מהירות, בניגוד לנתוני עודף אנרגיה אחרים המציגים את האנרגיה ביחידות של אנרגיה ליחידת משקל. ( T − D W ) {\displaystyle \left({\frac {T-D}{W}}\right)} – יחס זה דומה ליחס דחף־משקל ( T W {\displaystyle {\frac {T}{W}}} ) אך לוקח בחשבון גם את הגרר במהירות הנתונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא תעופה צבאית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה

סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה (בגרמנית: Sophie Dorothea Herzogin von Braunschweig und Lüneburg; ‏15 בספטמבר 1666 - 13 בנובמבר 1726), הייתה אשתו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. סופיה דורותיאה נולדה ב-15 בספטמבר 1666 בצלה, לגאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאלאונור ד'אסמיר ד'אולברוז. בתחילה היו כמה מועמדים שרצו להינשא עם סופיה דורותיאה, עקב ההון הרב שהייתה אמורה לרשת, והם כללו את קרל האחד עשר, מלך שוודיה, מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ופרידריך קרל, דוכס וירטמברג-ויננטל, אולם החליטו אביה ודודה ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג להשיאה לבן דודה גאורג לודוויג, נסיך בראונשווייג-לינבורג, על מנת לאחד את כל חלקי הדוכסות. כששמעה על כך סופיה דורותיאה היא התעלפה, וסירבה בכל תוקף להתחתן עם גאורג לודוויג, אולם לבסוף התחתנה עמו ב-22 בנובמבר 1682. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, ונולדו להם רק שני ילדים. לאחר היוולדה של בתם היחידה לא נכנסה שוב סופיה דורותיאה להריון. בני הזוג התרחקו זה מזה ובעלה גאורג לודוויג העדיף את חברתה של פילגשו, שהייתה בת לווייתה של סופיה דורותיאה, שילדה לו שלוש בנות. גם סופיה דורותיאה לקחה לעצמה מאהב, הרוזן השוודי פיליפ כריסטוף קניגסמארק, והשניים תכננו להימלט יחדיו אולם בשנת 1694 נרצח הרוזן והחשד נפל על גאורג ותומכיו. באותה השנה התגרש גאורג מרעייתו ואסר אותה בטירת אהלדן. היא לא הורשתה לבקר את ילדיה ואת אביה או להנשא מחדש ויכלה לצאת מהטירה רק עם ליווי צמוד. בשנת 1698 מת חמיה ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ובעלה גאורג לודוויג מונה לדוכס בראונשוויג-לינבורג-קאלנברג. בשנת 1705 מת אביה גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ובעלה ירש אותו, והפך לדוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1708 העניק לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לגאורג לודוויג מעמד רשמי של נסיך בוחר, ובשנת 1714 הוא הוכתר כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. באוגוסט 1726 חלתה סופיה דורותיאה, וב-13 בנובמבר מתה בטירת אהלדן כתוצאה מדלקת בכבד. בעלה ג'ורג' לא התאבל עליה, ואף כעס כששמע שבתם סופיה דורותיאה, נסיכת הנובר לבשה שחורים. ג'ורג' שלח את גופתה לקרוביה לצורך קבורתה, וזמן קצר לאחר מכן מת אף הוא ב-11 ביוני 1727. ב-22 בנובמבר 1682 התחתנה סופיה דורותיאה עם ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה, ממנה נולדו לו שני ילדים: ג'ורג' השני, מלך בריטניה (1683–1760) סופיה דורותיאה, נסיכת הנובר (1687–1757), התחתנה עם פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה מדיה וקבצים בנושא סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה בוויקישיתוף סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סופיה דורותיאה (1666-1726), מלכה, בת זוגו של ג'ורג' ה-1, מלך בריטניה, דף שער בספרייה הלאומית
התזמורת הסימפונית בת ים

התזמורת הסימפונית בת ים הייתה תזמורת סימפונית קלה שפעלה בעיר בת ים בין השנים 1995–1999. התזמורת הסימפונית בת ים נוסדה על ידי דוד קריבושי, שהיה מנהלה המוזיקלי, המעבד שלה ומנצחה הקבוע. הנגנים בתזמורת היו ברובם עולים חדשים מרוסיה ומוזיקאים ישראלים תושבי בת ים. רפרטואר התזמורת כלל בעיקר קטעי מוזיקה קלאסית ומוזיקה פופולרית שקריבושי אהב לנצח עליה במיוחד. תזמורת בת ים השתתפה בתוכניות טלוויזיה כמו בשידור חי עם דן שילון והראשון בבידור עם דודו טופז. כמו כן היא השתתפה גם בעצרת השלושים לרצח יצחק רבין בניצוחו ובעיבודו של קריבושי. בין האמנים שהופיעו והשתתפו עם התזמורת היו: מקהלת הגליל העליון, ששי קשת, סימה עמיאל, גלי עטרי, מרגלית צנעני, דנה אינטרנשיונל, צביקה פיק ועוד. התזמורת הופיעה בדרך קבע בהיכל התרבות אשר נמצא בשכונת רמת יוסף שבבת ים. דוד קריבושי--"טוריאדור" מתוך "כרמן" 11.2.96, סרטון באתר יוטיוב דוד קריבושי מנצח על התזמורת הסימפונית בת ים בביצוע "מכונת הכתיבה" של לרוי אנדרסון 3.10.96, סרטון באתר יוטיוב דוד קריבושי-צביקה פיק לגור איתו דודו טופז 11.2.96, סרטון באתר יוטיוב
התזמורת הסימפונית תל אביב

התזמורת הסימפונית תל אביב הייתה תזמורת סימפונית, שפעלה בעיר תל אביב בין השנים 1992–1995. התזמורת הסימפונית תל אביב נוסדה על ידי המנהל המוזיקלי שלה איתי טלגם והיא החלה לתפקד כתזמורת סימפונית המכוונת אל קהילת אוהבי המוזיקה בעיר שאינם יכולים להרשות לעצמם לרכוש כרטיסים לקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. התזמורת הסימפונית תל אביב הופיעה בשתי סדרות קונצרטים באולם אהל שם ובמרכז סוזן דלל. כמו כן התזמורת הופיעה במקומות שונים בעיר. נגני התזמורת היו ברובם צעירים - ילידי ארץ ישראל ועולים חדשים. הכנר הראשי שלה היה אייל שילוח. התזמורת הייתה מיסודה של תזמורת העולים ומשך חייה נקבע מראש. שכן היא הייתה תלויה בהקצבה של הוועדה הבין-משרדית לקליטת אמנים עולים, והקצבות אלה מוגבלות מראש לפרק זמן של שלוש שנים. עם פירוק התזמורת נקלטו חלק מנגניה בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, ואיתי טלגם נאלץ לסיים את תפקידו כמנהל המוזיקלי של התזמורת. בשנת 1995 השתתפה התזמורת בקונצרט טלוויזיוני ששודר בערוץ הראשון כמחווה לדני קיי, עם שלמה בראבא כמנצח. חיים פרמונט - כעופרת הרקיע טרם גשם (בביצוע זמרת האלט מירה זכאי, מקהלת האיחוד והתזמורת הסימפונית תל אביב בניצוחו של אבנר איתי), באתר YouTube שלמה בראבא מנצח, באתר YouTube Hovevei hamouzika Orchestra, jeramateurorchestra.tripod.com מרכז סוזן דלל-ארכיון מופעים, באתר www.imj.org.il כיתות האמן הבינלאומיות 2018, כיתות האמן הבינלאומיות 2018 - כל האמנים 2018 - אייל שילוח, כנר (ישראל), באתר כיתות האמן הבינלאומיות 2018
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג

אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Augusta von Sachsen-Gotha-Altenburg;‏ 30 בנובמבר 1719 – 8 בפברואר 1772) הייתה דוכסית סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1732–1772. אוגוסטה נולדה ב-30 בנובמבר 1719 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולמגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט, בתו של קרל, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1736 התחתנה אוגוסטה עם פרדריק, נסיך ויילס, בנו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, בארמון סנט ג'יימס שבלונדון. בעלה פרדריק היה מסוכסך עם הוריו, ולאחר שבני הזוג סירבו שחמותה קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך תהיה נוכחת בלידת בתם הבכורה אוגוסטה, נסיכת בריטניה, גורשו בני הזוג מהארמונות המלכותיים, ונאלצו לעבור לגור בבית פרטי בכיכר סנט ג'יימס בלונדון. בשנים הבאות עברה המשפחה להתגורר בארמון קיו, שם הניחו את היסודות לאחד מהגנים הבוטניים הגדולים בעולם. בשנת 1751 מת בעלה פרדריק, נסיך ויילס במפתיע, ובנה ג'ורג' הוכתר כהנסיך מוויילס, ואילו אוגוסטה קיבלה את התואר "הנסיכה האלמנה מוויילס". מכיוון שבנה ג'ורג' עוד היה קטין, העביר הפרלמנט הבריטי חוק ולפיו אם ג'ורג' יעלה לשלטון בעודו צעיר, תכהן אוגוסטה כעוצרת בשמו. אוגוסטה הפקידה את ג'ון סטיוארט, הרוזן מביוט על חינוך בנה, ואף התייעצה עמו רבות. שמועות נפוצו על כך שהתנהל רומן בין השניים. סביר להניח שהשמועות הללו היו לא נכונות עקב נישואיו המאושרים של ביוט ועקב אדיקותו הדתית והתנגדותו לאפשרות של ניאוף. בשנת 1760 מת חמיה ג'ורג' השני, מלך בריטניה, ובנה עלה לשלטון במקומו כג'ורג' השלישי, מלך בריטניה. לאחר שבנה עלה לשלטון פרשה אוגוסטה מחיי החצר, וב-8 בפברואר 1772 מתה אוגוסטה מסרטן הגרון, וב-15 בפברואר נקברה במנזר וסטמינסטר. ב-8 במאי 1736 התחתנה אוגוסטה עם פרדריק, נסיך ויילס, בנו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. ממנה היו לו 9 ילדים: אוגוסטה, נסיכת בריטניה (1737–1813) ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת (1738–1820) הנסיך אדוארד, דוכס יורק ואולבני (1739–1767) אליזבת, נסיכת בריטניה (1741–1759) הנסיך ויליאם הנרי, דוכס גלוסטר ואדינבורו (1743–1805) הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן (1745–1790) לואיזה, נסיכת בריטניה (1749–1768) פרדריק, נסיך בריטניה (1750–1765) קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה (1751–1775) מדיה וקבצים בנושא אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג בוויקישיתוף אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג

פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich I Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg;‏ 15 ביולי 1646 – 2 באוגוסט 1691) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1675–1691. פרידריך נולד ב-15 ביולי 1646 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה, לארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, ולאליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתו של יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו של ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675 שלטו פרידריך ואחיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. פרידריך המשיך את דרכו של אביו, וטיפח מאוד את הדוכסות. בשנת 1680 העביר את ארמונו לעיר פרידריכסוורט שהקים על שמו, ובשנת 1683 בנה את ארמון התיאטרון של גותה. פרידריך העביר בשנת 1685 את חוק זכות הבכורה, שנועד למנוע מריבות בין יורשיו על הנחלות, ובשנת 1688 קיבל לכך אישור מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. פרידריך השתתף במלחמה האוסטרית-טורקית, ולאחר מכן לחם במלחמת תשע השנים. ב-2 באוגוסט 1691 מת פרידריך בפרידריכסוורט, ובנו פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. ב-14 בנובמבר 1669 התחתן פרידריך עם מגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס, בתם של אוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס ומריה אנה ממקלנבורג-שוורין. ממנה היו לו 8 ילדים: אנה סופיה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1670–1728), התחתנה עם לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט. מגדלנה זיבילה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1671–1673). דורותיאה מריה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1674–1713), התחתנה עם ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. פרדריקה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1675–1709), התחתנה עם יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט. פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1676–1732). יוהאן וילהלם מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1677–1707). אליזבת מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1679–1680). יוהנה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1680–1704), התחתנה עם אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ. ב-14 באוגוסט 1681 התחתן פרידריך עם כריסטינה מבאדן-דורלאך, בתם של פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך וכריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן, אך לא היו לו ילדים ממנה. מדיה וקבצים בנושא פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בוויקישיתוף פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל

לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (גרמנית: Luise von Braunschweig-Wolfenbüttel;‏ 29 בינואר 1722 - 13 בינואר 1780), הייתה אמו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. לואיזה נולדה בהולצמינדן ב-29 בינואר 1722 לפרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן. חצר אביה נחשבה לחצר מאוד צנועה ביחס לתקופה, אולם לואיזה בילתה ילדות מאושרת בביתם. בשנת 1733 התחתנה אחותה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל-בפרן עם פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה, ובשנת 1742 התחתנה לואיזה עם אח של פרידריך - אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה. מכיוון שלאחותה וגיסה לא היו ילדים, הפכו לואיזה ובעלה אוגוסט וילהלם לנסיכי הכתר של פרוסיה. בשנת 1758 מת בעלה אוגוסט וילהלם מסרטן המוח, ולואיזה עברה להתגורר באורניינבורג עד למותה ב-13 בינואר 1780. לאחר מות גיסה פרידריך השני, מלך פרוסיה ללא ילדים, ירש אותו בנה של לואיזה - פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה. ב-6 בינואר 1742 התחתנה לואיזה עם אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים: פרידריך וילהלם (1744–1797) היינריך (1747–1767) וילהלמינה (1751–1820) אמיל (1758–1759) מדיה וקבצים בנושא לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל בוויקישיתוף לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אמליה, דוכסית וירטמברג

אמליה, דוכסית וירטמברג (28 ביוני 1799 – 28 בנובמבר 1848), הייתה בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג ואשתו של יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. אמליה נולדה ב-28 ביוני 1799 בואליספורט שבשלזיה, ללודוויג, דוכס וירטמברג ולהנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. בשנת 1817 התחתנה אמליה עם יוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנו נולדו לה 6 ילדים. בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל אביו פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת אביו פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו כיוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואחיו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. במהלך ההפגנות שאירעו בדוכסות, ב-28 בנובמבר 1848 מתה אמליה באלטנבורג. ב-24 באפריל 1817 התחתנה אמליה עם יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים: מריה מסקסוניה-אלטנבורג (1818–1907), התחתנה עם גאורג החמישי, מלך הנובר פאולינה (1819–1825) תרזה (1823–1915) אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1826–1896), התחתנה עם פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג אלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1830–1911), התחתנה עם קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה לואיזה (1832–1833) מדיה וקבצים בנושא אמליה, דוכסית וירטמברג בוויקישיתוף אמליה, דוכסית וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יוסף הבא משושן הבירה

יוסף הבא משושן הבירה או יוסף מחמדן היה מקובל שחי ופעל בקסטיליה (ספרד) בין המחצית השנייה של המאה ה-13 למחצית הראשונה של המאה ה-14, לפי המחקר העדכני נהוג לזהותו כחבר בחוגו של משה די לאון, מפרסם ספר הזוהר. לא ידוע דבר על תולדות חייו או רקעו. כינויו מרמז כביכול על מוצא פרסי, אך יהודה ליבס עמד על כך שהוא מספק טעם קבלי ל"אנן מצלאין לסטר מדינחא" (בארמית: "אנו מתפללים לצד מזרח"), כלומר שסביר יותר שהוא בן ליהדות ספרד ללא זיקה ליהדות שממזרח לארץ ישראל. עם זאת, שלמה פינס מוצא מקבילות בין קבלת יוסף לבין מיסטיקה פרסית. גרשם שלום וחוקרים אחרים נטו לראות ביוסף הבא משושן הבירה, שכתב הן בעברית והן בארמית, חקיין של ספר הזוהר שכבר היה מונח לפניו. אולם ליבס הראה במאמרו "כיצד נתחבר ספר הזוהר" (1978) שיוסף הבא משושן הבירה היה ככל הנראה חבר בחוג שחיבר יחדיו את ספר הזוהר. בין השאר מתבססת קביעה זו על העובדה שעל אף שסגנונו דומה למאמרי זוהר, הוא איננו מצטט לעולם מאמר זוהרי כלשונו. עמדה זו מקובלת כיום על רוב החוקרים. כתביו מתאפיינים בהאנשה קיצונית של דמות האל ובדרשות על איברי גופו כביכול (ברוח ספרות שיעור קומה). ירמיהו צולינג, ספר תש"ק מאת יוסף מחמדן; הוצאה ביקורתית עם מבוא, אוניברסיטת ברנדייס, 1975 (דיסרטציה) מנחם מאיר, ספר טעמי המצוות: מהדורה ביקורתית של ספר טעמי המצוות המיוחס ליצחק אבן פרחי, אוניברסיטת ברנדייס, 1979 (דיסרטציה) ליאור זקס שמואלי, מצוות לא תעשה על דרך הקבלה: מהדורה ביקורתית שריד מפירוש לספר בראשית - Charles Mopsik, Fragment d'un commentaire sur la Genèse, Lagrasse: Verdier, 1998 ספר תשק (לגישה מקוונת, מאתר הספרייה הלאומית) טעמי המצוות (לגישה מקוונת, מאתר הספרייה הלאומית; גרסה נוספת) פרוש עשר ספירות (לגישה מקוונת, מאתר הספרייה הלאומית) פרוש מרכבת יחזקאל (לגישה מקוונת, מאתר הספרייה הלאומית) תולדות אדם פרוש התורה על דרך הקבלה (בראשית ד) (גישה מקוונת, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית) ספר היחוד (לגישה מקוונת, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית) נקוד שם השם (גישה מקוונת, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית) יהודה ליבס, "כיצד נתחבר ספר הזוהר" המאמר להורדה אלכסנדר אלטמן, "מדרש אלגורי על-פי דרך 'הקבלה הפנימית' על בראשית כ"ד", פנים של יהדות, תל אביב תשמ"ג, עמ' 68-75. משה אידל, "פירוש עשר הספירות ושרידים מכתביהם של ר’ יוסף הבא משושן הבירה", עלי ספר, ו-ז (תשל"ט) עמ' 74-84. "עולם המלאכים בדמות אדם", מחקרים בקבלה, בפילוסופיה יהודית ובספרות המוסר וההגות, מוגשים לישעיה תשבי, ירושלים תשמ"ו (= מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כרך ג', תשמ"ד), עמ' 51-52 "שרידים נוספים מכתבי ר’ יוסף הבא משושן הבירה", דעת 21 (תשמ"ח) עמ' 47-55 אפרים גוטליב, "שני חיבורים נוספים לר’ יוסף הבא משושן הבירה וזיהוי החיבורים שב"ספר המלכות", קריית ספר מ"ח (תשל"ג) עמ' 178-173 מחקרים בספרות הקבלה, תל אביב תשל"ו, עמ' 215-230 איריס פליקס, תיאורגיה, מגיה ומיסטיקה בקבלתו של ר׳ יוסף הבא משושן הבירה, האוניברסיטה העברית בירושלים 2005 (דיסרטציה) מידע על יוסף הבא משושן הבירה בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף משושן הבירה, דף שער בספרייה הלאומית יהודה ליבס, "כיצד נתחבר ספר הזוהר", עמ' 32 הע' 115 המאמר להורדה Pines, Shlomo, "A parallel between two Iranian and Jewish themes: I. The loss and recuperation of the Avesta and the Torah : II. Incest", Irano-Judaica II (1990) 41-51 אלכסנדר אלטמן, אפרים גוטליב, משה אידל בראשית כתיבתו
נוקטורן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נוקטורן – סוגה במוזיקה הקלאסית, שצמח בתקופה הרומנטית (המאה ה-19) ונכתב לרוב לפסנתר יחיד. נוקטורן (מופע מחול) – מופע מחול שיצר הכוריאוגרף דונלד מק-קייל בשנת 1965. נוקטורן (מות החייל) – יצירה של הצייר מרסל ינקו.
Boys

Boys היא מילה באנגלית שפירושה בנים. האם התכוונתם ל... "Boys (שיר של ליזו)" – שיר של הזמרת-יוצרת ליזו משנת 2018. "Boys (שיר של צ'ארלי XCX)" – שיר של הזמרת-יוצרת צ'ארלי XCX משנת 2017. "Boys (שיר של סקיי פררה)" – שיר של סקיי פררה משנת 2014. "Boys (שיר של בריטני ספירס)" – שיר של הזמרת בריטני ספירס משנת 2002. "Boys (שיר של השירלס)" – שיר של להקת הבנות השירלס משנת 1963. "The Boys" – שיר של הראפרית ניקי מינאז' משנת 2012. "The Boys (שיר של Girls' Generation)" – שיר של הלהקה Girls' Generation משנת 2011. The Boys (אלבום של Girls' Generation) – אלבום של הלהקה Girls' Generation משנת 2011. The Boys (מיני אלבום של הצלליות – מיני-אלבום של הלהקה הצלליות משנת 1962. "Boys (סרט, 1977)" – סרט משנת 1977. "Boys (סרט, 1983)" – סרט משנת 1983. "Boys (סרט, 1996)" – סרט משנת 1996. "Boys (סרט, 2003)" – סרט משנת 2003. "Boys (סרט)" – סרט משנת 2014. "הבנים" – סדרה משנת 2019.
הנסיך פיליפ, רוזן פריז

הנסיך פיליפ, רוזן פריז (בצרפתית: Louis-Philippe-Albert d'Orléans;‏ 24 באוגוסט 1838 – 8 בספטמבר 1894), היה נכדו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, וטוען לכתר צרפת בשם לואי פיליפ השני, מלך צרפת, או בשם פיליפ השביעי, מלך צרפת. פיליפ נולד ב-24 באוגוסט 1838 בפריז, לפרדיננד פיליפ, דוכס אורליאן ולהלנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וקרולינה לואיזה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך. בהיותו בן 4 מת אביו בתאונת כרכרה, ופיליפ מונה ליורש העצר הצרפתי. בשנת 1848 פרצו מהומות כנגד שלטונו של סבו - לואי פיליפ, מלך הצרפתים, והלה ניסה להעביר את השלטון לפיליפ, אולם הניסיון נכשל, ובני המשפחה ברחו לבריטניה, ובצרפת הוכרזה הרפובליקה הצרפתית השנייה. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התנדב פיליפ יחד עם אחיו רובר, דוכס שארטר לשרת בצבא האיחוד. פיליפ שירת במטהו של ג'ורג' מקללן, ולאחר הכישלון במערכת חצי האי, התפטרו הוא ואחיו מצבא האיחוד. בשנת 1864 התחתן פיליפ עם בת דודתו מארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, ממנה היו לו 8 ילדים. לאחר מותו של סבו לואי פיליפ, מלך הצרפתים שהודח במהפכת אביב העמים בשנת 1848, נותרו שני טוענים לכתר "מלך צרפת". "אנרי החמישי", ופיליפ. לאחר נפילת הקיסרות השנייה בשנת 1870 הציעה האספה הלאומית את הכתר לאנרי, רוזן שאמבור, ומכיוון שזה היה חסר ילדים, סוכם בין המלוכנים כי כתרו יעבור לאחר מותו אל פיליפ, נציג בית אורליאן, וכך תיפתר המחלוקת בין שני בתי המלוכה המתחרים. אך להפתעת המלוכנים סירב אנרי לקבל את המלוכה אלא אם כן תזנח צרפת את דגל הטריקולור, ותחליפו בדגלה של צרפת שלפני המהפכה. תנאי זה לא התקבל על דעת האספה הלאומית, וסוכם על הקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית כרפובליקה זמנית עד למותו של אנרי, שאז יוכל הרוזן מפריז לקבל את המלוכה, מבלי להעלות תנאים מסוג זה. אך לאחר מותו בשנת 1883, הייתה כבר הרפובליקה מבוססת, והעם סירב להחליפה במלוכה. כיום רואים המלוכנים שנותרו בצרפת את צאצאיו של לואי פיליפ, השומרים על התואר "רוזן פריז" כטוענים הלגיטימיים לכתר. מיעוט מקרב המונרכיסטים סבור כי אחד מצאצאי בורבון שנותרו בחיים, אזרח ספרדי בשם דון לואיס אלפונסו דה בורבון, המכונה הדוכס מאנז'ו, הוא הראוי לשאת את התואר "הטוען לכתר". שני הצדדים אף נאבקו בבתי המשפט של הרפובליקה, כאשר לאחרונה טען הרוזן מפריז כי יריבו מבורבון אינו ראוי לשאת את התואר המלכותי "דוכס". בתי המשפט דחו את התביעה. בשנת 1886 נערכה חגיגת הנישואים של בתו אמלי, נסיכת אורליאן עם קרלוש, מלך פורטוגל בפאר רב, ובעקבות כך גורש פיליפ שוב מצרפת. פיליפ התגורר בבית סטואו בבריטניה, לשם ברח סבו בעוזבו את צרפת, וב-8 בספטמבר 1894 מת פיליפ בביתו. בשנת 1864 התחתן פיליפ עם בת דודתו מארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה, ממנה היו לו 8 ילדים: אמלי, נסיכת אורליאן (1865–1951), התחתנה עם קרלוש, מלך פורטוגל פיליפ, דוכס אורליאן (1869–1926) הלן, נסיכת אורליאן (1871–1951), התחתנה עם אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה שארל, נסיך אורליאן (1875) איזבל, נסיכת אורליאן (1878–1961), התחתנה עם הנסיך ז'אן, דוכס גיז ז'אק, נסיך אורליאן (1880–1881) לואיז, נסיכת אורליאן (1882–1958), התחתנה עם קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות פרדינן, דוכס מונפנסייה (1884–1924) מדיה וקבצים בנושא הנסיך פיליפ, רוזן פריז בוויקישיתוף הנסיך פיליפ, רוזן פריז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) biography/Philippe-Count-de-Paris הנסיך פיליפ, רוזן פריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)