laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אני הוא השואל

אני הוא השואל הוא סליחה לתפילת מוסף של יום כיפור, שחיבר רבי ברוך בן שמואל ממגנצא. כנהוג לעיתים בסליחות למוסף, הסליחה מתארת את עבודת יום הכיפורים בבית המקדש ואת החסר מאז חורבן הבית. בהרבה קהילות נאמרת הסליחה בקול רם על ידי הש"ץ ובניגון מרגש. בדרך כלל, גם בקהילות בהן נהוג לבחור בכל שנה רק חלק מרשימת הסליחות, אמירת סליחה זו קבועה. הסליחה נהוגה במרבית מנהגי אשכנז המערביים. כרוב פיוטיהם של פייטני מערב אירופה בני המאה ה-12, הסליחה אינה נמצאת ברוב מנהגי אשכנז המזרחיים הממוסדים, מלבד מנהג בהמן, מעהרין ואונגארן (שהוא גם מנהג מזרח גרמניה), ובמנהג בית הכנסת הישן בפראג. הסליחה נדפסה פעמיים במהדורה מדעית. פעם אחת במהדורתו של אברהם מאיר הברמן לפיוטי רבי ברוך ממגנצא, ופעם שנייה במהדורתו של דניאל גולדשמידט למחזור ליום הכיפורים. הפיוט כולל אקרוסטיכון לפי סדר הא"ב, ובסופו חתום ברוך בר שמואל חזק. הוא מובנה מבתים בני שני טורים (ארבע צלעיות), במשקל יתד וארבע תנועות, ובצלעית הסוגרת יתד וחמש תנועות. הפיוט מתוך מחזור עם כוונת הפייטן הפיוט מתוך מחזור רעדלהיים ביצוע מוקלט של הפיוט במסורת האשכנזים שבאיטליה מאוסף הספרייה הלאומית. ביצוע הפיוט הזה מתחיל בדקה ה-25. ביצוע מוקלט של הפיוט כמנהג בני אשכנז – פרנקפורט דמיין, באתר קול הלשון. על פי מחזור רעדלהיים בקצת קהילות היא נאמרת בתפילה אחרת במהלך היום: במנהגי האשכנזים שבאיטליה ובנירנברג-פיורדא היא נאמרת בסליחות שבתפילת שחרית (גולדשמידט, עמ' 203–204), ובמנהג קוילן (וכן במנהג בית הכנסת הישן בפראג, וכדלקמן) היא נאמרת בסליחות שבמנחה (שם, עמ' 629). ראו למשל "מנהגי בית הכנסת לבני אשכנז לשנת תשע"ב", ירושתנו ו (תשע"ב), עמ' שפג. בבית מדרשו של רבי נתן אדלר, שהתנגד לאמירת סליחות ופיוטים בחזרת הש"ץ, אמרו סליחה זו לפני תחילת חזרת הש"ץ, כרשות לתפילה. הרב בנימין שלמה המבורגר, "מנהגי בית מדרשו של רבינו נתן אדלר זצוק"ל", מוריה שנה יז (תש"ן), עמ' רמא; בית הכנסת ניעדערהאפהיים: סדר העבודה לר"ה ולי"כ, (פפד"מ, תר"פ), עמ' 6, באתר אוצר החכמה. דניאל גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, חלק ב (יום כפור), ירושלים תש"ל, עמ' 502. אברהם ויונה פרנקל, תפילה ופיוט במחזור נירנברג (ירושלים תשס"ח), עמ' 115, באתר הפיוט והתפילה. גולדשמידט, מחזור ליום כפור, עמ' 530 (ברשימה זו נשמט אזכור הסליחה אפילו במנהג בהמן, כנראה בשל טעות סופר), וראו שם עמ' 550 (המזכיר את הסליחה לפי מנהג בהמן). בסליחות שבתפילת מנחה. גולדשמידט, עמ' 670. אברהם מאיר הברמן, "פיוטי רבינו ברוך בר שמואל ממגנצא", ידיעות המכון לחקר השירה העברית ו (תש"ו), עמ' קכט. דניאל גולדשמידט, מחזור לימים הנוראים, כרך ב: יום כפור, ירושלים תש"ל, עמ' 516.
נטליה דנקו

נטליה יאקובלבנה דַנְקוֹ (דנקו-אלכסיינקו, ברוסית: Ната́лья Я́ковлевна Данько́‏, Данько́-Алексе́енко;‏ 1892 – 1942) הייתה פסלת-קרמיקה סובייטית. נטליה דנקו נולדה בשנת 1892 בטיפליס במשפחת עובדי הרכבות - יעקב אפנסביץ' ואולגה יוסיפובנה דנקו. בשנים 1900–1902 למדה במכללה לאמנות סטרוגנוב במוסקבה. אחר כך למדה באולפנים פרטיים שונים. בשנים 1906–1908 למדה אצל הלמר ג'נסון בווילנה. בשנים 1908–1909 למדה בפטרבורג בסדנאות של ל. ו. שרווד ו-ו.ו. קוזנצוב. בשנים 1909–1914 עבדה בעיקר בפטרבורג הבירה, שם עסקה בעיטור פיסול של בנייני האדריכלים ו. שצ'וקו., א. א. פומין ואחרים. בשנת 1911 ביצעה עבודות פיסול בתערוכות ברומא ובטורינו. מאז שנת 1914, יחד עם ו. קוזנצוב, עבדה בבית המלאכה לפיסול של בית החרושת הקיסרי לחרסינה בפטרוגרד. בשנת 1919 היא הפכה לראש מחלקת הפיסול של המפעל. נטליה דנקו יצרה יותר מ-300 עבודות פיסול. הידועות ביותר: "איש הצבא האדום", "עובד רוקם את הדגל", "המלח" (1919), "השוטרת" (1920), "המובילים", "מגדת עתידות", "רעב", "כלי שחמט" (1922), "פועלת", "אישה עם חציר" ואחרים. היא גם יצרה דיוקנאות של ניז'ינסקי, אנה אחמטובה ומאיירהולד (1935). רבות מהיצירות המוקדמות עוצבו על ידי אחותה של נטליה, ילנה דנקו. 24 יצירות פרפור שלה הוצבו בעולם הראשי של טרמינל הנהר הצפוני במוסקבה. במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה הייתה נטליה דנקו בלנינגרד הנצורה. בסוף פברואר 1942, יחד עם אחותה ואמה, היא פונתה לעיר אירביט. לאורך הדרך, עקב השפעות התשישות, נפטרו האחות והאם. נטליה דנקו עצמה מתה ב-18 במרץ 1942, זמן קצר לאחר שהגיעה לאירביט. תחנת נהר הצפון (מוסקבה) תחנת המטרו תאטרלנאיה (מוסקבה) אבא - יעקב אפנסביץ' דנקו (1860 -?) - פעיל בתנועה המהפכנית. אחות - ילנה יאקובלבנה דנקו (1898–1942) - סופרת ואמנית סובייטית. מיוני 1935 עד 27 בפברואר 1942 - התגוררה ברחוב גדות תעלת גריבודוב 9, דירה 57 בלנינגרד. מדיה וקבצים בנושא נטליה דנקו בוויקישיתוף
רפאלה קרה

רפאלה קרה (באיטלקית: Raffaella Carrà;‏ 18 ביוני 1943 – 5 ביולי 2021) הייתה שחקנית, רקדנית, מנחת טלוויזיה, זמרת ודוגמנית איטלקייה. קרה נולדה בשם רפאלה מריה רוברטה פלוני (באיטלקית: Raffaella Maria Roberta Pelloni) נולדה בבולוניה, לרפאל פלוני ואנג'לה אייריס ד'לוטרי, אשר התגרשו זמן קצר לאחר חתונתם. מגיל צעיר החלה ללמוד ריקוד, בגיל שמונה עזבה את בולוניה על מנת ללמוד באקדמיה הלאומית לריקוד ברומא, ב-1952 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט המלודרמה "Tormento del passato". לאחר מכן הופיעה בסרטים נוספים וב-1960 סיימה ללמוד בבית ספר לקולנוע הלאומי של איטליה. ב-1962 שיחקה בסרט "Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie" המבוסס על החיבור מלחמת גאליה מאת יוליוס קיסר. ב-1963 שיחקה בסרט "הטרוריסט" שהיה מועמד לפרס בפסטיבל ונציה העוסק בסיפורו האמיתי של פרטיזן איטלקי בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-1965 שיחקה בסרט המלחמה "פון ראיין אקספרס" לצד פרנק סינטרה. ב-1970 שיחקה בסרט המתח הצרפתי "Cran d'arrêt". ב-1980 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הארגנטינאי "ברברה", קומדיה על איטלקייה המגיעה לארגנטינה ומתאהבת בצלם ארגנטינאי. בשנות ה-60 החלה להופיע גם בריקוד ובמוזיקה בטלוויזיה האיטלקית, ב-1971 יצא הסינגל שלה "Tuca Tuca" שנהפך ללהיט. בשנות ה-70 עברה להתגורר בספרד והקליטה מספר שירים בספרדית, לאחר מכן עברה לדרום אמריקה. ב-2008 הנחתה את הגמר הספרדי לבחירת נציג ספרד לאירוויזיון. באירוויזיון 2011 בו השתתפה איטליה לראשונה מאז 1997, היא סיפקה פרשנות לטלוויזיה האיטלקית וגם הקריאה את תוצאות הניקוד של איטליה. קרה נפטרה ברומא ב-5 ביולי 2021, בגיל 78. מדיה וקבצים בנושא רפאלה קרה בוויקישיתוף רפאלה קרה, ברשת החברתית פייסבוק רפאלה קרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רפאלה קרה, סרטונים בערוץ היוטיוב רפאלה קרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רפאלה קרה, באתר AllMovie (באנגלית) רפאלה קרה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רפאלה קרה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רפאלה קרה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רפאלה קרה, באתר ספוטיפיי רפאלה קרה, באתר Last.fm (באנגלית) רפאלה קרה, באתר AllMusic (באנגלית) רפאלה קרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) רפאלה קרה, באתר דיזר רפאלה קרה, באתר Yandex.Music (ברוסית) רפאלה קרה, באתר Discogs (באנגלית) רפאלה קרה, באתר Songkick (באנגלית) רפאלה קרה, באתר Genius רפאלה קרה, באתר SecondHandSongs רפאלה קרה, באתר DNCI רפאלה קרה, באתר טיידל (באנגלית) רפאלה קרה, באתר אמזון מיוזיק רפאלה קרה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם

מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם: כולל מנהג אשכנז המערבי, מנהג פולין ומנהג צרפת לשעבר (או: מחזור גולדשמידט-פרנקל) הוא מהדורה מדעית לפיוטים הנמצאים במחזור התפילה האשכנזי והצרפתי. דניאל גולדשמידט הוא שהחל בפרויקט זה, ולאחר פטירתו המשיך אותו חתנו יונה פרנקל. פרויקט זה כולל ההדרה מכתבי יד של הפיוטים שנהגו במנהגים הנ"ל, בין אלה הנהוגים עד היום ובין אלה שהיו נהוגים רק בעבר ולא הגיעו לימי הדפוס, בצירוף ביאור לכל הפיוטים. גולדשמידט הוציא את הכרכים של ראש השנה ויום כפור בשנת 1970 בשם מחזור לימים הנוראים. הוא נפטר בשנת 1972, בעודו עובד על "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה". המחזור יצא לאור בסופו של דבר בשנת תשמ"א, על ידי חתנו, פרופ' יונה פרנקל. פרופ' פרנקל המשיך את הפרויקט, והוציא מחזור פסח (תשנ"ג) ומחזור שבועות (תש"ס). בכך הושלמה העבודה על מחזור החגים האשכנזי. המחזור כולל גם את תפילות הקבע, ללא מהדורה מדעית מלאה וללא פירוש (אך לעיתים עם שינויי נוסחאות), כדי שלא יהיה ספר אקדמי גרידא אלא גם יוכלו העם להתפלל ממנו. המחזורים נחשבים במחקר הפיוט כמהדורה החשובה ביותר בביקורת המחזור האשכנזי. חלק מהחשיבות נובע מהעובדה שקודם הוצאת המחזור, רוב פיוטי צרפת לא יצאו לאור ולא נודעו לרבים, מפני שמנהג צרפת לא נדפס אף פעם כסידור או מחזור עצמאי. כהמשך לפרויקט מחזור המועדים, פרנקל התחיל בהוצאת מחזור לשבתות ברית ונשואין, אך נפטר ב-2012 במהלך העבודה. המשפחה פנתה לד"ר גבריאל וסרמן להוציא את המחזור לשבתות ברית ונשואין, והוא אמור לצאת לאור בקרוב. מחזור ראש השנה באתר היברובוקס מחזור יום כפור באתר היברובוקס מחזור סוכות באתר היברובוקס מחזור פסח באתר אוצר החכמה (למנויים בלבד) מחזור שבועות באתר אוצר החכמה (למנויים בלבד) א. מ. הברמן, "החוקר א' דניאל גולדשמידט", מסכת סופרים וספרות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ז, עמ' 83 - 88; נפתלי בן מנחם, ד"ר דניאל גולדשמידט ז"ל, טורי ישורון ל"ו, אדר ב' - ניסן תשל"ג, עמ' 19, באתר היברובוקס. נפתלי בן מנחם, ד"ר דניאל גולדשמידט ז"ל, טורי ישורון ל"ו, אדר ב' - ניסן תשל"ג, עמ' 19, באתר היברובוקס. ראשית דבר למחזור לראש השנה. https://blogs.yu.edu/news/gabriel-wasserman-is-awarded-a-prestigious-fellowship/
אינגה בריק

אינגה בריק (בגרמנית: Inge Brück; נולדה ב-12 באוקטובר 1936) היא זמרת ושחקנית גרמנייה. בריק נולדה במנהיים, היא החלה את הקריירה שלה בתחום המוזיקה כשהופיעה במקהלתו של מלחין הג'אז ארווין להן (Erwin Lehn), שם היא התגלתה על ידי נגן הפסנתר הורסט ינקובסקי (Horst Jankowski) והוא סידר לה להופיע בטלוויזיה לצד האנס-יואכים קולנקאמפף, מה שהוביל אותה לחתימת חוזה עם חברת הקלטות. ב-1957 יצא שירה "Peter, komm heut' abend zum Hafen" שהיווה גרסה גרמנית לשיר אמריקאי ודורג במקום השביעי במצעד הפזמונים של גרמניה. בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים הופיעה במספר סרטים וסדרות בטלוויזיה, היא גם הופיעה במספר מחזות זמר. ב-1966 זכתה בפסטיבל מוזיקה בינלאומי בברזיל ובעקבות כך נבחרה על ידי "NDR", רשת הטלוויזיה הציבורית הגרמנית לייצג את גרמניה באירוויזיון שנה לאחר מכן. באירוויזיון 1967 ביצעה את השיר "Anouschka" וסיימה במקום ה-8. לאחר האירוויזיון החליטה להתמקד יותר במשחק מאשר בשירה, ב-1970 שיחקה את התפקיד הראשי בסדרת הפשע "Miss Molly Mill". מאז שנות השבעים שרה בעיקר שירים נוצריים עם תוכן דתי. היא נישאה והתגרשה פעמיים. מדיה וקבצים בנושא אינגה בריק בוויקישיתוף אינגה בריק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אינגה בריק, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אינגה בריק, באתר ספוטיפיי אינגה בריק, באתר Last.fm (באנגלית) אינגה בריק, באתר AllMusic (באנגלית) אינגה בריק, באתר MusicBrainz (באנגלית) אינגה בריק, באתר דיזר אינגה בריק, באתר Yandex.Music (ברוסית) אינגה בריק, באתר Discogs (באנגלית) אינגה בריק, באתר Genius אינגה בריק, באתר SecondHandSongs אינגה בריק, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונתן וקסמן

יונתן וקסמן (נולד בשנת 1975) הוא קריקטוריסט ישראלי, מפרסם קריקטורה יומית בעיתון "כלכליסט" מיום היווסדו. בשנת 2004 סיים את לימודיו במחלקה לתקשורת-חזותית ב"בצלאל". עסק באיור ובקומיקס, בין השאר בירחון הקומיקס "בלנדר". יחד עם ליאב צברי ייסד את מגזין הקומיקס "הצופר". בשנת 2008, עם ייסוד העיתון "כלכליסט" החל לפרסם בו קריקטורה יומית, והוא ממשיך בכך עד היום (2020). בשנת 2014 זכה בתחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בקטגוריית המקצוענים. בשנת 2016 זכה במקום השני בתחרות הקריקטורות הפוליטיות של האו"ם על שם רענן לוריא. יונתן וקסמן, ברשת החברתית פייסבוק קריקטוריסט - עשר שנות חיוכים כלכליים, באתר "כלכליסט" קריקטורות מאת יונתן וקסמן, באתר "כלכליסט" שלומי צ'רקה, החור בעמוד הראשון / ראיון עם יונתן וקסמן, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, 30 ביוני 2013 סיפור רקע, באתר העין השביעית, 16 בנובמבר 2015 מידע על יונתן וקסמן בקטלוג הספרייה הלאומית בוגרים: מאגר בוגרים, באתר "בצלאל" דפנה ארד‏, הקץ לקומיקס בלנדר, באתר וואלה, 18 בדצמבר 2006 דוגמה: גיליון 53 של "הצופר" מאיה נחום שחל, יונתן וקסמן, מאייר הבית של "כלכליסט", זכה בפרס פרידל לאיור, באתר כלכליסט, 11 במרץ 2014 רעות ברנע, יונתן וקסמן זכה בפרס הקריקטורות של האו"ם, באתר כלכליסט, 15 בדצמבר 2016 The 2016 United Nations/Ranan Lurie Political Cartoon Awards winners, LurieUNaward.com ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל מאיר

ישראל מאיר הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מאיר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה. מאיר שימש כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח ולקח חלק במבצע תרנגול 53. מאיר לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחר המלחמה שימש כמפקד גדוד 450 (האריה המעופף). בשנת 1974, לאחר שסא"ל יעקב קירשנר נהרג במהלך מלחמת ההתשה במובלעת הסורית, מונה מאיר למפקד גדוד 890. לאחר מכן שימש כמפקד חטיבת ירושלים בשנים 1979–1981. יואל פיקסלר (עורך), "תרנגול 53, המבצע להבאת המכ"ם ממצרים", יצא לאור בהוצאה פרטית על ידי לוחמי הצנחנים 2009, במלאת 40 שנה למבצע. מבוסס על מסמכי מקור מארכיון צה"ל. גיורא איילנד, "לא נרדם בלילות", ידיעות ספרים, 2018, עמוד 59.
מישה מרה

מישה מרה (בהולנדית: Micha Marah; נולדה ב-26 בספטמבר 1953) היא זמרת בלגית. מרה נולדה באזור דובר ההולנדית של בלגיה, ב-1969 בהיותה בת שש עשרה הוציאה את הסינגל הראשון שלה. ב-1970 יצא האלבום הראשון שלה "Micha Marah internationaal". ב-1971 התפרסמה כשהשתתפה בתחרות המוזיקה הבלגית לבחירת נציגות בלגיה באירוויזיון, היא עלתה לגמר התחרות אך בגמר לא קיבלה נקודות, השיר עמו השתתפה בתחרות "Tamboerke" זכה להצלחה במצעד הסינגלים הפלמי. שירה השני שזכה להצלחה הוא הגרסה הפלמית לשיר "En Un Mundo Nuevo" שייצג את ספרד באירוויזיון 1971. ב-1975 ניסתה בשנית לייצג את בלגיה באירוויזיון, אך בשנית לא הצליחה לזכות בגמר התחרות. ב-1979 נבחרה באופן פנימי לייצג את בלגיה באירוויזיון שנערך בירושלים, עם השיר "Hey Nana" הייתה בתחרות במקום ה-18 והאחרון עם 5 נקודות. ב-1984 יצא אלבומה "Alleen voor kinderen" שהכיל שירי ילדים, לאחר היא הנחתה תוכנית לילדים ונוער בטלוויזיה. מדיה וקבצים בנושא מישה מרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מישה מרה מישה מרה, ברשת החברתית פייסבוק מישה מרה, סרטונים בערוץ היוטיוב מישה מרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישה מרה, באתר ספוטיפיי מישה מרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישה מרה, באתר דיזר מישה מרה, באתר Discogs (באנגלית) מישה מרה, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאיר רפאלי

יאיר רפאלי (נולד ב-1944) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים. בשנת 1962 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר רפאלי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ופלוגה בחטיבה ולחם במלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה. ובמלחמת יום הכיפורים לחם כקצין אג"ם של חטיבת צנחנים מילואים 317 והשתתף בכיבוש החרמון הסורי. בשנים 1978–1979 פיקד על גדוד הנח"ל המוצנח, והוביל אותו במבצע ליטני ובמבצע שלכת. בשנים 1981–1983 פיקד על חטיבת ירושלים, בין היתר במלחמת לבנון הראשונה. מבצע שלכת באתר סיירת צנחנים (ארכיון האינטרנט). פגישת מחזור פלוגת צנחנים גיוס אוגוסט 1962, אתר בית אלפא, ‏ ינואר 2011. אלישיב שמשי, נוע כבר, לכל הרוחות!, הוצאת מודן, 2011, עמוד 73. משה יעלון, דרך ארוכה קצרה, ידיעות ספרים, 2008, עמוד 220. אביחי בקר, הלוחם שעשה חיים משוגעים, הארץ, 20.04.1999, כפי שהועלה באתר פרש. ]
מרדכי רוזנברג

מרדכי רוזנברג, הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבת ירושלים. רוזנברג התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר רוזנברג מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה, ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. רוזנברג שימש כמפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק במבצע תרנגול 53 ובמבצע ברדס 20. רוזנברג לחם במלחמת יום הכיפורים ובשנים 1979–1980 שימש כמפקד גדוד הנח"ל המוצנח. בשנים 1986–1989 פיקד על חטיבת ירושלים. מבצע שלכת באתר סיירת צנחנים (ארכיון האינטרנט). יואל פיקסלר (עורך), "תרנגול 53, המבצע להבאת המכ"ם ממצרים", יצא לאור בהוצאה פרטית על ידי לוחמי הצנחנים 2009, במלאת 40 שנה למבצע. מבוסס על מסמכי מקור מארכיון צה"ל. אלישיב שמשי, "ארדוף אויביי ואשיגם", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2019, עמודים 179-191. דורון רובין, "בדרכי שלי", כנרת זמורה ביתן, 2018, עמוד 92-88.
ההמנון ההומרי לארס

ההמנון ההומרי לארס הוא המנון (שיר שבח) בן 17 שורות מתוך אוסף של שלושים ושלושה המנונות הומריים (המנון מספר 8), הכוללים הלל ושבח לאלים בתקופת יוון העתיקה. מחבר ההמנונות אינו ידוע, והם נקראים "הומריים" משום שנחשבו לפרי עטו של הומרוס (החל מההתייחסות הקדומה ביותר אל מכלול ההמנונות ההומריים, אצל תוקידידס). שורותיו הראשונות (1–8) של ההמנון מהללות את ארס עז הלבב כמציל ערים וכחומת האולימפוס. ארס מתואר כאבי ניקי וכבן ברית של תמיס. בהמשך ההמנון מוזכר כוכב הלכת הקרוי על שמו של האל (המוכר לנו ככוכב מארס, בעקבות שמו הרומאי של ארס) וסוסי האש שמרכיבים את ארס בשמי האתר. בהמשך ההמנון (9–17) מתוארת תפילה של הכותב לארס: הוא מבקש חסד מאת האל, אומץ לב עד כדי מיגור הפחד מליבו וסילוק מחשבת הבריחה מהמלחמה, ביטול יצר המעל והשקר, כיבוש החמה והכעס. התפילה מסתיימת בבקשת כוח ואומץ להתמיד בחוקי השלום. מבין כל אלי הפנתאון היווני, ארס - אל המלחמה והמדון, בדרך כלל זוכה לתשומת לב מועטת ביותר. הוא נחשב לאל צמא דם, התגלמות הריב והטבח, ושונה במידת מה מהאל המקביל בפנתאון הרומי - מארס. ההמנון שופך אור חדש על דימוי זה של ארס. בניגוד לדימויו המלחמתי, מתואר ארס בהמנון כמציל ערים (בדומה לאלה אתנה) ולא כמחריבן. הוא מתואר כמגן האולימפוס ואף יותר מכך - כבן ברית של תמיס, אלת הצדק והסדר. ביטוי נוסף לניגודיות בדמותו ניתן לראות בבקשת המחבר מארס לעזרה בריסון עצמי ונקיטה באמצעי שלום וסדר. תכונות אלו של ארס, המתאימות יותר לדמותו של מארס, גרמה לחוקרים - הסבורים שריבוי התארים הוא תכונה של ההמנונות המאוחרים - לתארך את ההמנון לתקופה מאוחרת משאר ההמנונות: החל מהמאה ה-3 לפני הספירה ועד המאה ה-5 לספירה . המנון אל ארס, שלמה שפאן, ירושלים תשט"ז. תרגום זה התפרסם בפרויקט בן-יהודה (ראו קישורים חיצוניים להלן). ארס (מיתולוגיה) תמיס (מיתולוגיה) המנונים הומריים ההמנון ההומרי לאפרודיטה ההמנון ההומרי לדמטר ההמנון ההומרי לאפולו ההמנון ההומרי להרמס ההמנון ההומרי לארס, מתורגם בפרויקט בן-יהודה. The Homeric Hymn to Ares, Josho Brouwers. Article from ancientworldmagazine.com Diane Rayor, The Homeric Hymns: A Translation, With Introduction and Notes (2004), p. 139. M.L. West, “The eighth Homeric Hymn and Proclus”, The Classical Quarterly 20.2 (1970), pp. 300-304.
יחסי ארצות הברית – נמיביה

יחסי ארצות הברית–נמיביה הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית לבין נמיביה. היחסים בין ארצות הברית לנמיביה כיום טובים מאוד וממשיכים להשתפר. אלו מאופיינים בערכים דמוקרטיים משותפים, מחויבות לשלטון החוק וכבוד לזכויות אדם, הקשר הדו-צדדי התחזק באמצעות קשרי סחר ותוכניות סיוע של ארצות הברית. מדינות SACU וארצות הברית ניהלו בעבר משא ומתן על הסכם שיתוף פעולה בנושא סחר, השקעות ופיתוח, אשר אמור היה להיחתם בשנת 2008. נמיביה נכללה ביוזמת ה-HIV הבינלאומית לאם ולילדים של הנשיא בוש ובתוכנית החירום למאבק באיידס. הנוכחות הבילטרלית של הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי (USAID) בנמיביה הוארכה עד 2010. בנוסף לשגרירות, למרכזים לבקרת מחלות, חיל השלום ומחלקת ההגנה של ארצות הברית יש משרדים בוינדהוק. נמיביה נמצאה בעבר גם בתהליך ניהול משא ומתן על הסכם קומפקטי עם תאגיד המילניום, אשר תוכנן להיחתם בשנת 2008. כיום, שגרירת ארצות הברית בנמיביה היא ליסה א. ג'ונסון. דייוויס, ג. א. "מעורבות קונסטרוקטיבית? צ'סטר קרוקר והמדיניות האמריקאית בדרום אפריקה, נמיביה ואנגולה 1981-1988". (2008) מיטשל, ננסי. "ג'ימי קרטר באפריקה: המירוץ והמלחמה הקרה". מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – נמיביה בוויקישיתוף ההיסטוריה של נמיביה - יחסי ארצות הברית המדיניות האמריקנית בנושא נמיביה מאת הדיקן פיטר קרוה בארכיון הדיגיטלי לענייני חוץ "United States Map".
יחסי ארצות הברית – קמרון

יחסי ארצות הברית–קמרון הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית לבין קמרון. היחסים בין המדינות קרובים, אף שלעיתים הושפעו מהחששות מפני פגיעות בזכויות האדם וקצב הליברליזציה הפוליטית והכלכלית. התוכנית הדו צדדית של ארצות הברית לפיתוח בינלאומי (USAID) בקמרון נסגרה מסיבות תקציביות בשנת 1994. עם זאת, כ-140 מתנדבי חיל השלום ממשיכים לעבוד בהצלחה בקמרון בתחומי החקלאות, פיתוח קהילתי, חינוך ובריאות. המרכז לענייני הציבור בשגרירות ארצות הברית ביאונדה מארגן ומממן חילופי תרבות, חינוך ומידע מגוונים. הוא מחזיק בספרייה ועוזר לטפח את התפתחות העיתונות העצמאית של קמרון על ידי מתן מידע במספר תחומים, כולל מדיניות זכויות האדם של ארצות הברית ודמוקרטיזציה. קרנות העזרה העצמית והדמוקרטיה, ושגרירויות זכויות האדם בקמרון הן מהגדולות באפריקה. דרך מספר קרנות אזוריות של מחלקת המדינה וארצות הברית, השגרירות מספקת גם כספים לפליטים, למאבק באיידס, לדמוקרטיזציה ולמלגות לנערות. מחלקת החקלאות של ארצות הברית (USDA) העניקה מענק סחורות בשווי של 6 מיליון דולר בשנת 2003 למימון פרויקטים לפיתוח חקלאי בפרובינציות הצפון והצפון הרחוק. תוכנית דומה בסכום של 4 מיליון דולר אושרה בשנת 2004. התוכנית נועדה לממן פרויקט פיתוח חקלאי ושיפור התזונה באזור מזרח אדמאווה. ארצות הברית וקמרון עובדות יחד באו"ם ובארגונים רב-צדדיים אחרים. בעוד במועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2002, קמרון עבדה בצמוד עם ארצות הברית על יוזמות שונות. ממשלת ארצות הברית ממשיכה לספק מימון משמעותי למוסדות פיננסיים בינלאומיים, כמו הבנק העולמי, קרן המטבע הבינלאומית, ובנק לפיתוח אפריקני, המספקים סיוע כספי ואחר לקמרון. שגרירות ארצות הברית בקמרון ממוקמת ביאונדה, בירת המדינה. יחסי החוץ של ארצות הברית יחסי ארצות הברית–גבון מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – קמרון בוויקישיתוף תולדות יחסי ארצות הברית–קמרון
קהילת יהודי גוניונדז

גוניונדז (בפולנית: Goniądz) היא עיירה מול נהר הבוברה - ביברזה במחוז ביאליסטוק, שבצפון מזרח פולין. בגוניונדז התקיימה קהילה יהודית משנת 1547 שבה ניתנו זכויות מגדבורג שנתנו ליהודים רשות להתגורר בעיר ולהיות מעורבים במפעלים מסחריים ובסחר-דבר שהפך להיות אחד מעיסוקיהם העיקריים של יהודי העיירה. הקהילה נשמדה בשואה. האוכלוסייה היהודית בגוניונדז נעה בתקופות השונות, בהתאם לנסיבות. על פי נתונים סטטיסטיים זמינים, בשנת 1921 היו בגוניונדז 1,135 יהודים מתוך אוכלוסייה כללית של 2,642. לקהילה היה בית כנסת מפואר שהיה מוקד הפעילות היהודית. נערכו בו החתונות, חזנים הוזמנו אליו וחגגו בו את כל החגים. מקהילת גוניונדז לא צמחו רבנים גדולים בעלי שם אך רוח הקהילה הייתה רוח של יהדות ויידישקייט, ובתוכה צמחו גם בני ישיבות ותלמידי חכמים. בשנת 1912 קרה אירוע אנטישמי, ספר התורה של בית הכנסת נחתך לחתיכות קטנות ופוזר על פני כל השכונה הסמוכה לבית הכנסת. הרב של הקהילה קבע צום על כך. הקהילה התמודדה כל שנה עם בעיה נוספת - שרפה כתוצאה מהקיץ ובתי העץ. לאור כך הקימו בקהילה גדוד כיבוי אש קטן שהיה נזעק לכל שרפה. שרפה גדולה במיוחד קרתה בשנת 1906 שפרצה בערב שבת והותירה אחריה רבים מבני הקהילה ללא בית. בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיירה במשך 10 ימים, ושרפו את בית הכנסת. לאחר מכן מסרו את העיירה לכוחות סובייטים. ב-26 ביוני נכבשה העיירה מחדש על ידי הגרמנים. ביולי 1941 נטבחו לפחות 116 יהודי העיירה בידי האזרחים הפולנים עוד לפני שהגיעו הגרמנים לאזור. אזרחי גוניאדז הפולנים עצמם יצרו יחידה משטרתית מיוחדת אשר הפרידה בין תושביה היהודים של העיירה ליתר אזרחי העיר. הוקמו בה שני מחנות - מחנה עבודה ומחנה השמדה. בוצעו גם עבירות של גניבת רכוש יהודי, והעלמת גופות הנרצחים היהודים בידי הפולנים. ב - 2 בנובמבר 1942 הוציא האס אס את מרבית התושבים היהודים למחנה מעבר בכפר בוגוסזה. משם הם נשלחו למחנות ההשמדה טרבלינקה ואושוויץ ורובם נרצחו עם הגעתם למחנות. ממחנות ההשמדה הצליחו להינצל רק כעשרה בני קהילת גויניונדז, ובנוסף להם ישנם עוד כארבעים ניצולים שהצליחו להימלט בדרכים שונות. בעיירה עצמה כבר לא גרים יהודים והניצולים התפזרו ברחבי העולם בעיקר לאמריקה וישראל. לזכר הקהילה יצא ספר שכתבו שרידי הקהילה, "ספר יזכור, גוניונדז". הספר בנוי מעדויות וסיפורים על הקהילה ואנשיה וכתוב ברובו ביידיש, עם מעט עברית. Goniadz, Poland (Pages 33-62), www.jewishgen.org מקבץ תצלומי יהודים מהעיירה גוניונדז. פולין, ראשית המאה ה 20 | Winners Auctions, באתר winners-auctions.com Goniadz, Poland (Pages 443-473), www.jewishgen.org Goniadz, Poland (Pages 443-473), www.jewishgen.org Goniadz, Poland (Pages 475-476, 485-502, 503-506, 507-524, 543-548), www.jewishgen.org Goniadz, Poland (Pages 801-804), www.jewishgen.org
בן שכטר

בן שכטר (בכתיב יידי: בניומין שעכטער; נולד בשנת 1963 בברוקלין) הוא מלחין, מנצח ואישיות תיאטרון יידיש, יהודי אמריקאי. בנו של איציע מרדכי שכטר. בן שכטר נולד בברוקלין למשפחת פעילי יידיש. בניגוד לרוב משפחות יהודיות, ההורים דיברו עם ילדי המשפחה ביידיש וזה הייתה שפת אם. הוא למד מוזיקה ונגינה במסגרות שונות לרבות אוניברסיטת קולומביה. בסיום הלימודים בן שכטר החליט לבנות את הקריירה בתחום תיאטרון מוזיקלי. בן שכטר כתב מוזיקה למספר הצגות שהועלו בניו יורק לרבות בחורים ערומים שרים, Too Jewish?, Double Identity ונוספים. הוא גם כתב מוזיקה להצגות בתיאטרון יהודי לרבות The Shtetl Comes to Life, From Kinahora to Coney Island. בן שכטר הוא מייסד ומנצח של מקהלה ששרה ביידיש וכוללת כ-50 זמרים. המקהלה מבצעת גם יצירות קלסיות בתרגום ליידיש. בנוסף לפעילות בתחום המוזיקה, בן שכטר מתרגם יצירות רבות מאנגלית, צרפתית ואיטלקית ליידיש. בן שכטר ביוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.