laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מחמוד עבאס (כדורגלן)

מחמוד עבאס (בערבית: محمود عباس; נולד ב-29 ביולי 1988) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי טמרה מליגה א'. עבאס החל את הקריירה הבוגרת שלו בשנת 2007 בהפועל אום אל-פחם בליגה א', משם עבר שנה לאחר מכן לאחווה עראבה. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש ארבעה שערים ועלה עמה מליגה א' לליגה הלאומית. בעונתו השנייה בקבוצה כבש שלושה שערים בליגה הלאומית. לקראת עונת 2010/2011 חתם עבאס בהפועל אשקלון. ב-21 באוגוסט 2010 ערך את משחקו הראשון בליגת העל, מול הפועל פתח תקווה. במשחק זה גם כבש את שערו הראשון בליגת העל, בדרך לניצחון קבוצתו 3–1, ובסך הכל כבש עד תום העונה שבעה שערים במדי הפועל אשקלון. לקראת עונת 2011/2012 חתם עבאס בהפועל תל אביב. בעונה זו התקשה עבאס למצוא מקום בהרכב הקבוצה, כאשר רק במשחק אחד הוא שיחק 90 דקות מלאות. עבאס כבש 2 שערים בעונה זו במדי הפועל תל אביב, הראשון בהפסד הקבוצה לעירוני קריית שמונה בגמר גביע הטוטו, והשני מול מכבי יבנה במסגרת גביע המדינה, בו זכה עבאס עם הקבוצה בתום העונה, על אף שלא שותף במשחק הגמר בו ניצחה הפועל 2–1 את מכבי חיפה. לקראת עונת 2012/2013 ביקש עבאס לעבור לקבוצה בה יקבל דקות משחק רבות יותר. ביולי 2012 סוכמה השאלתו לבני סכנין לעונה אחת. גם בסכנין לא הצליח עבאס לתפוס מקום קבוע בהרכב את הקבוצה, ובתום העונה הגיע לסיכום על התרת חוזהו מול הפועל תל אביב, ושוחרר מהמועדון. ב-3 באוקטובר 2013 חתם עבאס בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית. ב-23 ביוני 2016 חתם עבאס בהפועל עכו, אשר ירדה לליגה הלאומית בעונה הקודמת, ובתום עונת 2016/2017 העפיל עמה בחזרה לליגת העל. לקראת עונת 2017/2018 חזר לקדנציה נוספת בהפועל אום אל-פחם בליגה א'. ב-10 ביוני 2018 חתם בשמשון כפר קאסם, העולה החדשה לליגה א' דרום, אך כעבור ארבעה חודשים עבר להפועל באקה אל-גרבייה מליגה א' צפון. ב-25 ביוני 2019 חתם עבאס במכבי טמרה מליגה א' צפוון. מחמוד עבאס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מחמוד עבאס, באתר Transfermarkt מחמוד עבאס, באתר FootballDatabase.eu עמית גולדשטיין‏, מחמוד עבאס סיכם בהפועל תל אביב לארבע עונות, באתר וואלה, 9 ביוני 2011 אלמוג שריד, מי זה זהבי: מחמוד עבאס מגיע להפועל תל אביב, באתר nrg‏, 18 ביוני 2011 עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: סוכמה השאלתו של עבאס לסכנין, באתר וואלה, 10 ביולי 2012 שירי אלג'ם, ‏עבאס שוחרר מהפועל ת"א, מבוקש בארבע קבוצות, באתר ONE‏, 8 ביולי 2013 לירן ביטון, מחמוד עבאס חתם במכבי טמרה, באתר גולר1, 25 ביוני 2019
נס הרים

נֵס-הרים הוא מושב בהרי יהודה, בין הערים ירושלים ובית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה. היישוב ממוקם על כביש 3866 כ-6 קילומטר מזרחית לבית שמש וכ-2 קילומטר צפונית-מערבית לבר גיורא. מקור שמו של היישוב בספר ישעיהו: "כנשא נס-הרים תראו וכתקוע שופר תשמעו", והוא הוצע על ידי זאב וילנאי. היישוב הוקם ביום ד' חשון תשי"א, 15 באוקטובר 1950, על ידי ממשלת ישראל, ויושבו בו עולים מכורדיסטן, על אדמות הכפר הערבי בית עיטאב, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. היישוב גובל ביער אורנים שניטע על ידי מחלקת הייעור של ממשלת המנדט הבריטי. בתחילה נכלל היישוב במועצה אזורית האלה, עד שזו התמזגה המועצה לתוך מועצת מטה יהודה ב-1964. בנימין כהן, מראשוני נס הרים, היה ראש מועצת האלה ולאחר מכן ראש המועצה הראשון של מטה יהודה. בעבר התפרנסו תושבי המושב מענף הלול וממטעים (מטעי אפרסק, תפוחים, שזיפים ועוד). האחריות על הלול ומשק הבית הייתה מוטלת על הנשים, והגברים יצאו לעבוד במטעים ובשמירה תמידית על המושב מפני גנבות של ערבים שגרים באזור. בשנות האלפיים, יש בו מספר משפחות שעדיין ממשיכות להתפרנס מענף הלול, אך רבים מהלולים הוסבו למפעלים קטנים. חלק מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים. ביישוב יש גם שלוש רפתות, ובהן כ־100 פרות. נס הרים היה במקור מושב מסורתי, אולם בעת ההרחבה של המושב, הוחלט על הפיכתו למושב יהודי מעורב. אזור ההרחבה מונה כמאה משפחות, שחציין מוגדרות כחילוניות או כמסורתיות, וחציין השני כדתיות-לאומיות או כחרד"ליות. כיום מונה המושב כ-300 משפחות. החל מספטמבר 2015 פועל במושב שבט צופים יהודי מעורב בשם שבט "איתן". חלק מהילדים הפעילים בו מגיעים מהיישובים הקרובים. האישים הבאים קשורים לנס הרים: יועז הנדל - פוליטיקאי ישראלי ששימש כשר התקשורת וכיהן כחבר כנסת. מתגורר במושב נס הרים. חִילִי טְרוֹפֶּר - שר בלי תיק וחבר כנסת, בעבר כיהן כשר התרבות והספורט וכשר המדע והטכנולוגיה. מתגורר במושב נס הרים. רועי פולקמן - פוליטיקאי שהיה חבר כנסת. מתגורר במושב נס הרים. שרון גבאי - צלם ישראלי. מתגורר במושב נס הרים. אביטל סומפולינסקי - עורכת דין ישראלית המשמשת כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה למשפט ציבורי־חוקתי. מתגוררת במושב נס הרים. בתיה כהנא דרור - עורכת דין, פובליציסטית ופעילה חברתית ישראלית. מתגוררת במושב נס הרים. עלמה זֹהר - זמרת, מוזיקאית, פעילה חברתית ישראלית ו"זמרת השנה" לשנת 2008. התגוררה כחמש שנים במושב נס הרים. ישראל דנציגר - מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה לשעבר. מתגורר במושב נס הרים. בנימין כהן - היה איש ציבור ישראלי. כיהן במגוון תפקידים ציבוריים בשלטון המקומי. היה ממקימי נס הרים והמזכיר הראשון של היישוב (בגיל 19). חי בנס הרים ונקבר שם. מדיה וקבצים בנושא נס הרים בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר ישעיה, פרק י"ח, פסוק ג' זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, על ידי קרית ספר בע"מ, תשט"ז, 1956, כרך ג', עמוד 925 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיא סלניק

גיא סלניק (נולד ב-2 באוקטובר 1991) הוא שחקן טלוויזיה ישראלי. סלניק נולד וגדל בחולון. בשנת 2010 התגייס סלניק לצה"ל, ושירת במנהל האזרחי. תחילת הקריירה של סלניק כשחקן הייתה ב-2008, כשגילם את גיא שגב בטלנובלה "בובות". ב-2009 השתתף בתוכנית "האמת העירומה" בתפקיד שביט. בשנת 2010 השתתף בסדרה "100 בתנ"ך" בתפקיד גיא נגר, לצד ירדן בר-כוכבא ואחרים. באותה שנה גילם את חצב קליין, בנו של נמרוד (חייל ישראלי שנחטף וחזר אחרי שנים רבות), בסדרה "חטופים". באותה שנה השתתף בשני הפרקים הראשונים של הסדרה "חצויה", בתור ערפד. מ-2011 עד 2013 השתתף בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה לנוער "אליפים"; הוא גילם את דוידי, נער משכונת מצוקה שמגיע לבית הספר לפני שיישלח למוסד לעבריינים. באותה שנה התארח בתוכנית "סבבבנט". ב-2012 חזר לגלם את "חצב קליין" בעונה השנייה של הסדרה "חטופים". באותה שנה התארח בתוכנית התחרות של ערוץ הילדים - "ששטוס": סלניק הופיע יחד עם כוכבי ערוץ הילדים, שהם דנה פרידר, קובי פרג', רוני דואני וליאור כהן, והתחרה מול כוכבי "הישרדות", עזאם עזאם, איתי שגב, נטלי דדון ואחרים. ב-2013 התארח ב"סתאאאם" בתפקיד הנמתח. באותה שנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "שולחן לשישה" יחד עם נתן דטנר, אלי קרן-אסף, ואחרים. ב-2015 שיחק בסדרה הישראלית-אמריקאית "DIG" שיצר גידי רף (יוצר "חטופים") בתפקיד אברהם, נער חרדי שמלווה פרה אדומה ושומר עליה במסע מסוכן ברחבי העולם. בשנת 2016 החל לגלם את אברי שילון בסדרת הנוער "Oboy". ב-2017 שיחק בסדרה "חברות" בתפקיד החבר של ענבל (שני אביב), שותפתו בסדרה "אליפים" ב-2020 השתתף בפרסומת למפעל הפיס ושיחק בתפקיד אורח בסדרה "קופה ראשית". גיא סלניק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיא סלניק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גיא סלניק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי שיר פילו, ‏"ביום הגיוס חצב היה הרבה יותר אמיץ ממני", באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2012
בן אזוב

בן אזוב (שם מדעי: Hyssopus) הוא סוג של צמחים עשבוניים או בני שיח רב שנתיים ממשפחת השפתניים. הסוג כולל כ-10 מינים. כיום סבורים שהשם התנכ"י אזוב מתייחס למין אזוב מצוי הנפוץ בארץ, בעוד התרגום הלטיני Ysop מתייחס בטעות למין הנפוץ ביותר בסוג - בן אזוב מצוי (Hyssopus officinalis) שגם הוא ממשפחת השפתניים אך אינו גדל בר בארץ ישראל. בן האזוב המצוי הוא המין היחיד הנפוץ באירופה, שאר המינים נפוצים באזור אלטאי שבדרום סיביר. בן אזוב, באתר ITIS (באנגלית) בן אזוב, באתר NCBI (באנגלית) בן אזוב, באתר Tropicos (באנגלית) בן אזוב, באתר GBIF (באנגלית) בן אזוב, באתר IPNI (באנגלית) פרטים על סגולות רפואיות, באתר "ראן צמחים" אבינדב בגין, בן אזוב רפואי וממלכת הפטריות, "בלוגינון", 24 בדצמבר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום אלבמה

יום אלבמה (באנגלית: Alabama Day) הוא יום חג לאומי במדינת אלבמה שבארצות הברית. היום מצוין ב-14 בדצמבר מדי שנה, ומציין את יום הצטרפותה של אלבמה כמדינה ה-22 של ארצות הברית, ב-14 בדצמבר 1819. בשנת 1923 החליט בית המחוקקים של אלבמה על ציון היום כיום חג לאומי (חוק מספר 255 בספר החוקי של אותה שנה). החלטה זו התקבלה לבקשת מחלקת החינוך ומחלקת ההיסטוריה של המדינה. תיאור היום באתר מחלקת החינוך המדינתית Acts of Alabama 1923, #255 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום אלסקה

יום אלסקה (באנגלית: Alaska Day) הוא חג לאומי במדינת אלסקה שבארצות הברית. החג מצוין מדי שנה ב-18 באוקטובר, ומציין את רכישת אלסקה על ידי ארצות הברית מאת רוסיה. החג נקבע ליום השנה של היום בו נערך טקס הנפת דגל ארצות הברית במצודת סיטקה, האירוע סימל את העברת הריבונות על הטריטוריה מרוסיה לארצות הברית. הטקס נערך ביום שישי, 18 באוקטובר 1867 בשעה 3:30 אחרה"צ (הרכישה עצמה הושלמה חצי שעה קודם לכן, בחצות לפי שעון סנקט פטרבורג, בירת רוסיה באותה עת, אולם לפי הלוח היוליאני אשר רוסיה פעלה לפיו, תאריך הרכישה היה ה-7 באוקטובר). החג הוא יום חג לאומי, וכל עובדי מדינת אלסקה מקבלים בגינו יום חופש בשכר מלא. במצודת סיטקה נערך טקס רשמי. עסקים רבים במדינה אינם פועלים, ובתי הספר פועלים במתכונת מקוצרת. נהוג לקיים ביום זה תהלוכות ופסטיבלים. יום נוסף לציון הרכישה הוא יום החתימה על הסכם הרכישה הנחוג ב־30 במרץ ומכונה יום סיווארד על שם מזכיר המדינה האמריקאי שהוביל את הרכישה. יום סיווארד חגיגת יום אלסקה - תמונות, אירועים ותמונות היסטוריות יום אלסקה ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פעמוני מזחלת

פעמוני מזחלת (באנגלית: Jingle bells) הם פעמונים שמפיקים צליל צלול, חזק ואופייני ביותר, בעיקר במספרים גדולים: ככל שישנם פעמונים רבים יותר מקובצים על הכלי המונף, מתקבל צליל כללי חזק יותר וצלול יותר. לפעמוני המזחלת ישנם שימושים רבים ומגוונים: ככלי הקשה בתזמורות, במזחלות, ובריקודי עם עממיים שנוהגים להוסיף את פעמוני המזחלת לליווי הריקודים. לרוב, הם משמשים כתחליף זול יותר לפעמונים קטנים "קלאסיים", שנחשבים יקרים יותר. פעמוני המזחלת הפשוטים ביותר מיוצרים מחתיכה אחת של מתכת המכופפת למספר שקעים כדוריים, הבנויים להכיל כדור קטן, עם קטע קצר של מוט מתכת נוסף שישמש כמעין מוט לאחיזה בפעמונים. שיטת ייצור זו מניבה תוצאות של 2 או 4 בתי כדורים, שבהמשך ניתן להכניס בתוכם את הפעמונים, לנענע את מוט המתכת- ובכך להפיק את צליל הפעמונים המיוחד של פעמוני המזחלת. שיטת ייצור נוספת היא לא לבנות את בתי הכדורים בצורה כזו, אלא לחבר שני חצאי מתכת קטנים לכדי צורה כדורית, שהם ישמשו כבתי הכדורים לפעמונים. זוהי שיטה פחות חסכונית מן השיטה הקודמת, אך כנראה יותר קלה מבחינה טכנית לביצוע. פעמוני המזחלת ידועים במיוחד בשימושם בעיקר בתקופת חג המולד, וחגים נוצריים אחרים, בשל המיתוסים הנוצריים הרבים על סנטה קלאוס ומזחלת האיילים שלו, שלה יש פעמונים מצלצלים. שיר חג המולד המפורסם ביותר הוא כנראה השיר: "פעמוני מזחלת" ("Jingle bells"). לפעמוני המזחלת המשמשים בחגיגות החגים יש צורה אחרת, ודרך ייצור שונה מאשר פעמוני מזחלת המיועדים באמת למזחלות, או לפעמוני מזחלת אשר בנויים כך שישמשו ככלי הקשה בתזמורת. אחת היצירות המוכרות ביותר אשר בהן נעשה שימוש בפעמוני מזחלת ככלי תזמורתי היא הסימפוניה הרביעית של גוסטב מאהלר, שנכתבה בשנת 1901. מדיה וקבצים בנושא פעמוני מזחלת בוויקישיתוף
מאוריציו דמילנו

מאוריציו דמילנו (באנגלית: Maurizio Damilano; נולד ב-6 באפריל 1957) הוא אתלט עבר איטלקי. הוא אלוף אולימפי בעל 3 מדליות מהן 1 זהב, פעמיים ברציפות אלוף עולם (רומא 1987 וטוקיו 1991), סגן אלוף אירופה (שטוטגרט 1986) בהליכה ל-20 ק"מ ושיאן העולם הנוכחי בהליכה ל-30 ק"מ (2012). [1] דמילנו נולד בסקרנפיג'י נפת קונאו שבצפון איטליה, 45 ק"מ מטורינו. ביחד עם אחיו התאום, ג'ורג'ו, אף הוא אתלט אולימפי (מקום 11 ב-20 ק"מ הליכה במוסקבה 1980) התאמנו בהליכה תחרותית בהדרכת אחיהם הבכור סנדרו. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1978 סיים דמילנו במקום שישי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:24:57.5 שעות. באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה דמילנו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בשיא אולימפי חדש של 1:23:35.5 שעות, לפני פיוטר פוצ'ינצוק מברית המועצות (1:25:45.4 שעות) ורולנד וייזר ממזרח גרמניה (1:25:58.2 שעות). באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1981 זכה דמלינו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:26:47 שעות. באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1983 זכה דמלינו במדליית כסף ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:24:21 שעות. באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום שביעי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21:57 שעות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה דמילנו במדליית ארד ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:23:26 שעות, אחרי צמד הלכים ממקסיקו ארנסטו קנטו (1:23:13 שעות) וראול גונסאלס (1:23:20 שעות) ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך, הוא השתתף ב-50 ק"מ הליכה, אך לא סיים את התחרות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 זכה דמילנו במדליית כסף ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21.17 שעות, שתי שניות אחרי שיאן העולם יוזף פריבילינץ מצ'כוסלובקיה (1:21.15 שעות) ולפני מיגל אנחל פריטו מספרד (1:21.36 שעות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 זכה דמילנו במדליית זהב ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:20:45 שעות, לפני יוזף פריבילינץ (1:21:07 שעות) וחוסה מרין מספרד (1:21:24 שעות). באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דמילנו במדליית ארד ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:20:14 שעות, אחרי יוזף פריבילינץ (1:19:57 שעות) ורונלד וייגל ממזרח גרמניה (1:20:00 שעות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה דמלינו במדליית זהב בשיא תחרות חדש של 1:19:37 שעות, לפני ההלכים מברית המועצות מיכאיל שצ'ניקוב (1:19:46 שעות) ויבגני מיסיוליה (1:20:22 שעות). באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים דמילנו במקום רביעי ב-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:23:39 שעות. בתחרות שנערכה בקונאו ב-3 באוקטובר 1992 קבע דמילנו ב-30 ק"מ הליכה שיא עולם חדש של 2:01:44.1 שעות (הנוכחי 2012). 20 ק"מ הליכה: 1:18:54 שעות (1992) 30 ק"מ הליכה: 2:01:44.1 שעות (3 באוקטובר 1992) שיא עולם 50 ק"מ הליכה: 3:46:51 שעות (1990) בסך הכל קבע דמילנו 9 שיאי עולם בתחרויות הליכה שונות. הוא זכה ב-20 תוארי אליפות איטליה (6 פעמים ב-10 ק"מ הליכה, פעם אחת ב-15 ק"מ הליכה, 9 פעמים ב-20 ק"מ הליכה, 3 פעמים ב-50 ק"מ הליכה ופעם אחת ב-5 ק"מ הליכה באולם). מדיה וקבצים בנושא מאוריציו דמילנו בוויקישיתוף מאוריציו דמילנו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מאוריציו דמילנו, באתר olympedia.org מאוריציו דמילנו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מאוריציו דמילנו, באתר Track and Field (גברים)
יוסף יעבץ

הרב יוסף יעבץ הידוע בכינויו החסיד יעבץ (בסביבות ה'ר' 1440 – ח' באדר רס"ח 1508) היה אחד מגדולי הרבנים בתקופת גירוש ספרד, מחבר הספר "אור החיים" על ענייני האמונה. החסיד יעבץ נולד לאביו ר' חיים בסביבות שנת ה'ר' בעיר ליסבון שבפורטוגל. שם למד אצל כמה מגדולי הרבנים באותה תקופה, רבי יוסף בן אברהם חיון, דון יצחק אברבנאל ועוד. כעבור מספר שנים נשא לאישה את אחותו של הרב יצחק עראמה (מחבר הספר עקידת יצחק). לאחר גירוש ספרד בשנת ה'רנ"ב הוא התחיל במסע נדודים עם בנו: תחילה נסע לעיר נאפולי שבאיטליה ומשם, לצפון איטליה, לעיר פירארה. כעבור שנה נסע לעיר מנטובה שם כתב את ספרו "חסדי ה'". במשך נדודיו וגם בהמשך חייו עסק הרבה בסיוע למגורשים מספרד גם מבחינה פיזית אך בעיקר מבחינה נפשית – דרשותיו עסקו באמונה ובהשגחת ה' בעולם, וכך היה מפיח תקווה בלבם של הפליטים. בנו הוא רבי יצחק יעבץ. החסיד יעבץ נפטר בח' באדר ה'רס"ח. באופן כללי התנגד ללימודי פילוסופיה, וחוכמות חיצוניות בכלל, לדעתו זוהי הסיבה לכך נענשו בגירוש ספרד, בספריו מאריך לדחות את דברי הרמב"ם הסבור כי "מעשה בראשית" היא חכמת הטבע. אמרתו המפורסמת היא שבגירוש ספרד עמדו בניסיון דווקא פשוטי העם שהאמינו אמונה פשוטה ואילו החכמים שחקרו באמונה לא עמדו בניסיונות והתנצרו. אמרה זו אומצה על ידי כמה ממנהיגי תנועת החסידות, וחדרה אף למיינסטרים החרדי הליטאי, הרב שך השתמש באמרה זו כהסבר לתמיכתו במפלגות הימין ולא בשמאל. ר' יוסף יעבץ, נודע בעיקר בזכות חיבורו אור החיים שנדפס יותר מעשרים פעמים. בין ספריו האחרים: מאמר חסדי יי’ - קושטאנטינה, רצ"ג. יסוד האמונה - פיררא, שי"ד. מאמר האחדות - פיררא, שי"ד. פירוש מסכת אבות - אדריאנופולי, שט"ו. פירוש תהלים - שאלוניקי, של"א. דוד הלחמי, רבי יוסף יעבץ הדורש (בעל „חסדי ה'”), חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' כ"ד, באתר אוצר החכמה. מאמר אודות החסיד יעבץ בעלון - "עלים לתרופה" מובא באתר hebrewbooks. ספר אור החיים עם פירוש "מעיין גנים" ל"בני יששכר", באתר hebrewbooks. פירוש היעב"ץ למסכת אבות, באתר דעת. יוסף בן חיים יעבץ (1440 בערך-1508), דף שער בספרייה הלאומית כמופיע בספרו אור החיים, פרק יב. אור החיים, הפרק השלישי יוסף יעבץ, אור החיים, באתר היברובוקס ישראל נתנאל רובין, מה שאלוהים לא יכול עמוד 406 אבישי בן חיים, איש ההשקפה, עמודים 151-149 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לשכת המסחר הבין-לאומית

המונח "ICC" מפנה לכאן. לערך העוסק בבית הדין הפלילי הבינלאומי, ראו בית הדין הפלילי הבין-לאומי. לשכת המסחר הבין-לאומית (באנגלית: International Chamber of Commerce; בצרפתית: Chambre de commerce internationale; בספרדית: Cámara de Comercio Internacional; בראשי תיבות: ICC) היא ארגון בין־לאומי שנועד לקידום עסקים, השקעות וסחר בין־לאומי על ידי הורדת חסמים למעבר חופשי של הון, סחורות ושירותים בין מדינות. הגוף נוסד ב-1919, מקום מושבו בפריז והוא מהווה ארגון גג עולמי ללשכות מסחר לאומיות (בישראל: איגוד לשכות המסחר). הארגון פועל בשיתוף פעולה עם האו"ם ועם ארגון הסחר העולמי. סיסמת הגוף "World Peace Through World Trade" ("שלום עולמי דרך מסחר עולמי") נטבע על ידי תומאס ווטסון, שהיה נשיאו. אחד מהגופים המרכזיים בלשכה הוא המוסד הבין-לאומי לבוררות (אנ'), לבירור עתירות בסכסוכים עסקיים בין־לאומיים. אמנת ניו יורק מדיה וקבצים בנושא לשכת המסחר הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לשכת המסחר הבין-לאומית לשכת המסחר הבין-לאומית, ברשת החברתית פייסבוק לשכת המסחר הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לשכת המסחר הבין-לאומית, ברשת החברתית LinkedIn לשכת המסחר הבין-לאומית, סרטונים בערוץ היוטיוב לשכת המסחר הבין-לאומית, באתר פליקר לשכת המסחר הבין-לאומית, דף שער בספרייה הלאומית אתר המוסד
חרוצים

חָרוּצִים הוא יישוב קהילתי באזור השרון, כ-4.5 ק"מ מצפון לרעננה, וממערב לכביש 4. היישוב שייך לתחום מועצה אזורית חוף השרון. בשנת 1949 הוקמה מעברת עולים במקום, המעברה הוקמה בסמוך יישוב בני ציון. העולים עבדו בפרדסים ובמשקי המושבים הסובבים את המעברה. כשנתיים לאחר הקמת המעברה, בשנת 1951, נתרמו מספר בתים והיישוב החל להיבנות. במקור נקרא המקום "גן חנה לאה רוז", על שם תורמת אמריקאית, אך הוא הוחלף בהמשך ל"כפר חרוצים". בשנת 1957 החלה בניית בתי השיכון ועולים רבים הועברו ממבני המעברה שנותרו על בתים אשר נרכשו על ידם. במקביל החלו להתפתח משקים חקלאיים ביישוב החדש. כיום רבים מהתושבים עזבו את מקצועות החקלאות ורובם בעלי מקצועות חופשיים. חלק משמעותי מהשירותים ניתנים בשיתוף עם היישובים הסמוכים בצרה ובני ציון. בעבר התפרנסו תושבי המקום בעיקר מעבודה חקלאית, כיום מתפרנסים מרבית התושבים במקצועות חופשיים מחוץ ליישוב. שמורת רכס חרוצים - שמורת טבע הגובלת ביישוב חרוצים בעלת מאפייני חמרה וכורכר השמורה נמצאת 400 מטרים מערבית לבית הספר חוב"ב (חרוצים, בצרה ובני ציון). מגרש הכדורגל חרוצים - מגרש כדורגל המשמש את ישובי האזור ונמצא בצמוד לנקודות מצפה בקצה היישוב. מצפה עידו - מצפה שהוקם לזכרו של רס"ן עידו ישראל שני אשר נפל בקרבות ה-7 באוקטובר בהגנה על ישובי עוטף עזה. המצפה המשקיף אל השטחים הפתוחים המקיפים את היישוב. מדיה וקבצים בנושא חרוצים בוויקישיתוף אתר חרוצים חרוצים באתר המועצה האזורית חוף השרון יוסף גלילי, חרוצים למופת!, קול העם, 11 בדצמבר 1964 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 תושבי כפר חרוצים אינם מרוצים, הצופה, 21 ביולי 1969 עידו אפרתי, הרווח שבין האוהל לווילה: מציינים 60 שנה למעברות, באתר NRG מעריב, ‏20/04/2010 אודות הכפר שלנו, באתר כפר חרוצים, ‏2008-07-17 מערכת, שמורת רכס חרוצים (בני ציון), באתר טבע ונופים בישראל אתר הזכרון, השבוע | טקס חנוכת המצפה לזכרו של עידו, באתר לזכרו של עידו שני ז"ל, ‏22/07/2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נילס ארסטרופ

נילס ארסטרופ (באנגלית: Niels Arestrup; ‏נולד ב-8 בפברואר 1949) הוא שחקן קולנוע צרפתי זוכה שלושה פרסי סזאר על הופעותיו בסרטים "נביא", "לבי החסיר פעימה" ו-Quai d'Orsay. ארסטרופ נולד בפריז לאם צרפתייה ולאב ממוצא הולנדי. בתחילת דרכו כשחקן זכה לשתף פעולה עם במאי קולנוע מפורסמים לדוגמת אישטוואן סאבו בסרטו הראשון באנגלית "לפגוש את ונוס", אלן רנה, קלוד ללוש, מרקו פררי ושאנטל אקרמן. בשנת 2002 הופיע בתפקיד הראשי בסרטה השני של כוכבת הקולנוע סופי מרסו "דבר אליי על אהבה". ארסטרופ זכה להכרת הקולנוע הצרפתי בגיל מבוגר בשנת 2006 כאשר זכה בפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה "לבי החסיר פעימה" בתור רוברט אביו של איש הנדל"ן תומאס סייר. בשנת 2007 ביים את סרטו הראשון "המעמד" ושיחק בתפקיד הראשי לצידו שלו של איוואן אטאל. בנוסף הופיע בהופעה קצרה בסרטו המוערך של ג'וליאן שנאבל "הפרפר ופעמון הצלילה" בתור רוסין, דמות מעברו של עורך מגזין" Elle" המשותק ז'אן דו (מתייה אמלריק). בשנת 2009 נתן ארסטרופ את הופעת הקריירה שלו בדרמת כותלי הכלא "נביא", בה הופיע בתפקיד המאפיונר הזקן סזאר לוצ'יאני. הופעתו זיכתה אותו בביקורות מהללות ברחבי העולם ובפרס סזאר שני בקריירה. ב-2010 היה מועמד בפעם השלישית לפרס סזאר על תפקידו בדרמה "התמונה הכוללת" והשתתף בדרמת השואה "המפתח של שרה" בתפקיד ג'ולס דיופיור, אביה המאמץ של הילדה היהודייה שרה סטרזינסקי. ב-2011 השתתף בדרמת המלחמה מועמדת 6 פרסי האוסקר של סטיבן ספילברג "סוס מלחמה". ב-2015 השתתף בסרט ליד הים לצידם של בראד פיט ואנג'לינה ג'ולי. ב-2022 גילם את דמותו של המנצח סרג'יו צ'ליבידאקה בסרטה של הבמאית מארי-קסטי מנסיון-שאר "המנצחת". סטביסקי (1974) אני אוהב אותך, אותו, אותה (1974) השיר של רולנד (1978) העתיד הוא אישה (1984) שארלוט הכנה (1985) לפגוש את ונוס (1991) דבר אליי על אהבה (2002) Une affaire privée‏ (2002) לבי החסיר פעימה (2005) הפרפר ופעמון הצלילה (2007) להתראות (2011) נביא (2009) התמונה הכוללת (2010) אתה תהיה הבן שלי (2011) סוס מלחמה (2011) הגבעה (2013) דיפלומטיה (2014) להתראות שם למעלה (2017) בחזרה למונטוק (2017) ואן גוך: בשערי הנצח (2018) המנצחת - Divertimento (2022) מדיה וקבצים בנושא נילס ארסטרופ בוויקישיתוף נילס ארסטרופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נילס ארסטרופ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי נילס ארסטרופ, באתר AllMovie (באנגלית) נילס ארסטרופ, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) נילס ארסטרופ, באתר Metacritic (באנגלית) נילס ארסטרופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אבנר שביט‏, הסנדק, באתר וואלה, 31 במרץ 2010 שמוליק דובדבני, "יש לי כבוד לישראל, אבל קשה לגייס כסף", באתר ynet, 30 בדצמבר 2015
קומפלקסו דו אלמאו

קומפלקסו דו אלמאו (בפורטוגזית: Complexo do Alemão, "המתחם הגרמני"), הוא קבוצת פאבלות בצפון ריו דה ז'ניירו שבברזיל. ממאמר שפורסם בO Globo בשנת 2007 עולה מקור השם קומפלקסו דו אלמאו: לאחר מלחמת העולם הראשונה, פולני בשם לאונרד קצ'מרקוויץ' קנה את הקרקע. לא עבר זמן רב לפני המקום נודע בשם מורו דו אלמאו ("גבעת הגרמני"), בשל מראהו הפיזי של קצ'מרקוויץ'. האזור הכפרי החל לשנות את מראהו בשנת 1920 המאוחרות, כאשר מפעל העור "קורטומה קריוקה" ("ברוסקאי קריוקה") נוסד. הוא משך אליו מאות עובדים לאזור. כאשר שדרת ברזיל נחנכה בשנת 1946, האזור התחיל להתקדם והפך במהירות למרכז התעשייתי הראשי של העיר. עם זאת, הדיור הבלתי חוקי החל בשנת 1951, כאשר קצ'מרקוויץ' חילק את אדמתו לחלקות ומכר בסופו של דבר אותם. במקומות המיושבים התפתחו פאבלות במהלך הדיקטטורה הצבאית. מספר המתיישבים הגיע לשיאו לקראת סוף הדיקטטורה. מעלית גונדולה שנבנתה על ידי קבוצת לייטנר-פומה משתרעת על פני קומפלקסו דו אלמאו, ומאפשרת לתושבים ניידות מהירה יותר. שטח: 2.96 קמ"ר (2003). תושבים: 69,143 נפש (2010). בתים: 21,272 (2010). במתחם מתקיימת פעילות סחר בסמים ענפה, דבר הגורם לחיכוך תמידי עם גורמי החוק. אחת ההתפרצויות החריפות והקטלניות של חיכוך זה הוא "טבח קומפלקסו דו אלמאו", שהתרחש ב-27 ביוני 2007. קבוצה של כוחות צבאיים ומשטרתיים הרגו תשעה עשר בני אדם ופצעו רבים. איגוד עורכי הדין של ברזיל פרסם דו"ח כי אחד עשר האנשים האחרונים שנהרגו בתקרית, לא היו קשורים לסחר בסמים כלל. עד לסיום המשחקים הפאן-אמריקאיים של שנת 2007, שהתקיימו בריו, הוטל מצור על האזור. לטענת גורמי הביטחון, הדבר נועד על מנת לאפשר את אבטחת המשחקים. דו"ח שהונפק על ידי הממשלה הפדרלית חושף כי במהלך המצור התקיימו הוצאות להורג. באתר האינטרנט שלה, התאחדות העובדים הסוציאליים (PSTU) מבקרת את המבצע, וטוענת כי מטרת המבצע הייתה לשמר את תדמית ברזיל בעולם, ולמנוע תקריות במהלך המשחקים. יוניצ"ף אף היא מבקרת את המבצע, שפגע בארבעה ילדים, והשאיר אלפי ילדים ללא גישה לבית הספר. ערך מורחב – המשבר הביטחוני בריו דה ז'ניירו (2010) ב -25 בנובמבר 2010, פלשה יחידת המבצעים המיוחדים (BOPE) יחד עם חיל הים הברזילאי, לפאבלה קרוזירו וילה, בריו דה ז'ניירו, על מנת ליצור UPP (מפורטוגזית: Unidade de Policia pacificadora, "יחידת משטרה משכינת שלום") בפאבלה. במהלך פעולה זו נהרגו 31 בני אדם, אבל רוב סוחרי הסמים ברחו קומפלקסו דו אלמו הסמוכה. למחרת, כתגמול, סוחרי הסמים הורו לשרוף עשרות מכוניות ברחבי העיר. בעקבות אירוע זה, שר הביטחון חוסה מריאנו באלטרם, מגובה על ידי מושל ריו, אישר לצבא לשלוח אולטימטום לפושעים החבויים בקומפלקסו דה אמו, או להיכנע ולהניח את נשקם, או להתמודד עם פלישת הכוחות המשולבים של BOPE, הצבא הברזילאי, וחיל הים הברזילאי, שעלולה להסלים את האלימות ולהביא לנפגעים. הפושעים סירבו להיכנע לאיומים ששידר הצבא. יומיים לאחר מכן, 3000 אנשים פלשו לקומפלקסו דו אלמו עם רובים, טנקים, קרב ושריוניות. למרות איומי העבריינים, הכוח הצבאי נתקל בהתנגדות מועטה והשתלט על השטח בתוך שעות ספורות. לאחר הפלישה, והחיפוש הראשוני שנערך, נמצאו טונות של סמים (קוקאין ומריחואנה), כלי נשק וכלי רכב גנובים. מדיה וקבצים בנושא קומפלקסו דו אלמאו בוויקישיתוף קומפלקסו דו אלמאו - רצועת עזה של ריו - גלוב אונליין דף הבית של פרויקט מעלית הגונדולה האיטי זה כאן, בקומפלקסו דו אלמאו http://ultimosegundo.ig.com.br/brasil/2007/06/29/unicef_critica_operacao_da_policia_no_complexo_do_alemao_904135.html