laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נדנדה מאוזנת

נדנדה מאוזנת בסיסית בנויה מלוח ארוך וצר המקובע במרכזו. עקרון הפעולה הפיזיקלי של נדנדה מאוזנת הוא מומנט כוח, בדומה למאזניים. יישומים של נדנדות מאזניים: מתקן משחק בגני שעשועים. קיימת גם גרסה ביתית. מתקן לאקרובטים, המשמש כמקפצה דו צדדית. מתקן במסלולי מכשולים של אג'יליטי כלבים. נדנדה זו מאוזנת בדיוק במרכזה. בגני שעשועים היא מקובעת לקרקע ובשני קצותיה מצויים לרוב מושבים וידיות אחיזה. עשויה עץ, פלסטיק או מתכת. לרוב איננה חלק ממתקן משחקים משולב. נדנדה מאוזנת מיועדת לשימוש של זוג מתנדנדים (או מספר זוגות) הישובים בקצות הנדנדה זה מול זה, כשפניהם אל מרכז הנדנדה. הפעלת הנדנדה מתבצעת לסירוגין על ידי היושבים בקצותיה. כאשר היושב באחד הקצוות מרחיק רגליו מהקרקע - קצה זה מתרומם והקצה הנגדי יורד. נדנדה לשימוש ביתי מעוצבת בדרך כלל בצורת קשת שחלקה המעוגל מונח על הקרקע. היא עשויה לרוב מפלסטיק או עץ ואינה מקובעת לקרקע. דגמים לפעוטות מיועדים לזוג משתמשים היושבים בשני קצות הקשת או ליחיד היושב על גבי מרכז הקשת. הקשת מעוצבת פעמים רבות בדמות חיה צבעונית ובעלת נפח. דגמים לילדים בוגרים יותר ולנוער מעוצבים כלוח מקושת, לעיתים מרופד, המיועד למשתמש יחיד ומאפשר את נדנודה תוך ישיבה, שכיבה או עמידה על גבי מרכז הקשת. יישום ביתי שונה של עקרון הנדנדה, כאשר הקשת אינה גוף הנדנדה אלא בסיס של שתי קשתות ומעליהן מושב, מתבטא בצעצוע סוס נדנדה וברהיט כיסא נדנדה. נפילה מנדנדה, בעיקר מהקצה העליון, עלולה לגרום לפציעות חמורות ואף מוות. נפילות כאלו של היושב בצד המורם, עלולות להתרחש אם המתנדנד הקרוב לקרקע נוחת עליה בעוצמה רבה או עוזב את הנדנדה בבת אחת. נפילות נגרמות גם כשהמתנדנד אינו אוחז בנדנדה בהיותה בתנועה. כדי להקטין את הפגיעה במקרה של נפילה, מוצבות לרוב נדנדות על משטח בולם זעזועים כגון חול, חצץ, טוף, דשא וגומי. גומי הוא המשטח האידיאלי, שכן דשא אינו מומלץ כבולם זעזועים, חצץ וטוף מהווים סכנת חנק לפעוטות וחול מתאים למטרה זו רק אם עומקו 30 סנטימטר לפחות. כיום מיוצרות לעיתים נדנדות מאזניים עם קפיץ במרכזן, על מעט להגביל את מהירותן וכך להקטין את הפגיעה במקרה של נפילה. נדנדות שקפיץ בבסיסן קיימות גם בגרסה ליחיד, מיועדות לרוב לילדים צעירים ומעוצבות בדמות בעל חיים או כלי רכב. נדנדה מאוזנת של אקרובטים משמשת כמקפצה דו צדדית. לרוב משתמשים בה בעמידה. אקרובט אחד ניצב על הקצה שעל הקרקע, השני נוחת על הקצה העליון בקפיצה מגבוה, כך שחברו יוקפץ באוויר. במסלולי מכשולים באג'יליטי, אחד המתקנים הוא נדנדה מאוזנת אשר נקודת האיזון שלה אינה ממש במרכז, כדי שתמיד אותו קצה יחזור למעלה. הכלב עולה על צידה המקורקע וצועד עליה כלפי מעלה, ככל שהוא מתקדם מתרומם הקצה שממנו התחיל לצעוד, בעוד הקצה הנגדי יורד. בהגיעו לנקודת האיזון הנדנדה מקבילה לקרקע, והכלב שמתקדם כעת במורד צועד לכיוון הקצה השני ויורד עמו לקרקע. השיר נַדְנֵדָה שכתב חיים נחמן ביאליק הוא אחד משירי הילדים המוכרים והאהובים ביותר, עדיין אופנתי ושגור בפי ילדים, בלחן מאת דניאל סמבורסקי, למרות עשרות השנים שחלפו מאז שנכתב: נדנדה תלויה סוס נדנדה מדיה וקבצים בנושא נדנדה מאוזנת בוויקישיתוף אילון גלעד, הדרך שבה נוצרה "נדנדה" היתה הכל חוץ ממשחק ילדים, באתר הארץ, 3 בינואר 2018 מתוך "בטיחות ילדים בגני שעשועים" - נייר עמדה של הארגון לבטיחות ילדים "בטרם - המרכז הלאומי לבטיחות ולבריאות ילדים"
Man Is a Woman

Man Is a Woman (בתרגום חופשי לעברית: גבר הוא אישה; בצרפתית: L'homme est une femme comme les autres) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1998 בבימויו של ז'אן-ז'אק זילברמן. סיימון הוא נגן קלרינט יהודי הומוסקסואל בן שלושים. משפחתו דתית ומתקשה לקבל את זהותו המינית. דודו הוא בנקאי עשיר שמציע לו עסקה: הוא ייתן לו 10 מיליון פרנק ויוריש לו את אחוזתו אם יסכים להתחתן עם אישה. סיימון פוגש ברוזלי באומן, יהודיה שומרת מצוות וזמרת יידיש ידועה. לאט לאט, תוך כדי היכרות איתה, סיימון מתאהב בה. "Man Is a Woman", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Man Is a Woman", באתר AllMovie (באנגלית) "Man Is a Woman", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) http://www.jpbox-office.com/fichfilm.php?id=3102
הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי

הארגונים ההומופילים בחוף המזרחי (באנגלית: East Coast Homophile Organizations; ובראשי תיבות: ECHO) הוא ארגון אשר הוקם בינואר 1962 בפילדלפיה, במטרה להקל על שיתוף הפעולה בין ארגונים שונים שהיו פעילים בחוף המזרחי של ארצות הברית למען זכויות ההומופילים לבין גורמים חיצוניים. בין הארגונים המייסדים: אגודת מאטאשין בניו יורק ובוושינגטון, בנותיה של ביליטיס בניו יורק ואגודת יאנוס בפילדלפיה. חברי ה-ECHO נפגשו אחת לחודש, כאשר פילדלפיה נבחרה להיות העיר המארחת מפגשים אלו, בשל מיקומה המרכזי בין כל הגורמים המעורבים. הארגון החליט על הפסקת פעילותו בשנת 1966, בשל סוגיות פנימיות, אך לבסוף חידש את פעילותו בשם הוועידה המזרחית של הארגונים ההומופילים (באנגלית: Eastern Regional Conference of Homophile Organizations; ובראשי תיבות: ERCHO): חברה-בת של הוועידה הצפון-אמריקאית של הארגונים ההומופילים (NACHO), ארגון חדש שהוקם בשנת 1966 על מנת לתאם בצורה טובה יותר את שיתופי הפעולה בין ארגונים שונים הפעילים למען זכויות ההומופילים. עד שנת 1969 חברי ה-ERCHO כללו את המועצה לשוויון הומוסקסואלי בניו יורק, הליגה ההומופילית לסטודנטים, ליגת הפעולה ההומופילית של פילדלפיה, המכון לאתיקה חברתית של הרטפורד וקבוצת הדיונים בוסט סייד, זאת בנוסף לחברים המקוריים ב-ECHO. בפגישת ה-ERCHO שנערכה בנובמבר 1969 בפילדלפיה, קרייג רודוול ואחרים הגישו החלטה לקיום צעדה בניו יורק לציון "ההפגנות הספונטניות ברחוב כריסטופר", שהתרחשו ביוני. רוב חברי ERCHO תמכו בהחלטה. כתוצאה מצעד זה, ההפגנות הראשונות של יום השחרור של רח' כריסטופר נערכו ביוני 1970, במקביל לאירועים אחרי בשיקגו, ניו יורק, לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו. פעילויותיהם של ERCHO, ‏NACHO ושל ארגונים אחרים החלו ודעכו, לאור עלייתה והתפשטותה של תנועת השחרור הגאה, על עמדותיה הפוליטיות הרדיקליות, שקמה בעקבות מהומות סטונוול. והפגישה האחרונה של NACHO התקיימה בשנת 1970. זכויות להט"ב בארצות הברית אגודת יאנוס אגודת מאטאשין בהלת הלבנדר בנותיה של ביליטיס מהומות סטונוול ECHO Monthly, 26 Jan.-1 Sept., 1963 Ken Travis, “Confidential Reporter Attends First Homosexual Convention in U.S History,” Confidential, Jan. 1964, 26-27 Marc Stein, City of Sisterly and Brotherly Loves, Lesbian and Gay Philadelphia, 1945-1972 (Chicago: University of Chicago Press, 2000) Stein, City of Sisterly and Brotherly Loves Sargeant, Fred. "1970: A First-Person Account of the First Gay Pride March." The Village Voice. June 22, 2010. retrieved January 3, 2011. Dudley Clendinen; Adam Nagourney (30 ביולי 2013). Out For Good: The Struggle to Build a Gay Rights Movement in Ame. Simon and Schuster. pp. 46–47. ISBN 978-1-4767-4071-3. {{cite book}}: (עזרה)
החברים של ויולט

החברים של ויולט (באנגלית: Violet Tendencies) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 2010 בבימויו של קספר אנדראס, על פי תסריט מאת ג'סי ארצ'ר, ובכיכובם של מינדי כהן ומרקוס פטריק. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-19 בנובמבר 2010, שוחרר לצפייה ב-VOD במרץ 2011 ולרכישה ב-DVD ב-24 במאי 2011. ויולט (בגילומה של מינדי כהן) היא פאג האג בת 40, שנמאס לה להיות לבד. היא מחליטה להתנתק מכל חבריה ההומוסקסואלים כדי למצוא לעצמה בן-זוג סטרייט. באנגלית, שם הסרט "Violet Tendencies" הוא משחק מילים על המונח "violent tendencies", שמשמעותו נטייה לאלימות. "החברים של ויולט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החברים של ויולט", באתר AllMovie (באנגלית) "החברים של ויולט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החברים של ויולט", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החברים של ויולט", באתר Metacritic (באנגלית) "החברים של ויולט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Violet Tendencies (2010) - IMDb "Violet Tendencies (2010)". Box Office Mojo. 2011-04-14. נבדק ב-2012-03-12. ""Violet Tendencies" Director: "I basically keep making new films to avoid having to get a day job!" | Filmmakers, Film Industry, Film Festivals, Awards & Movie Reviews | Indie". Indiewire.com. 2011-11-08. נבדק ב-2012-03-12.
סיטרואן XM

סיטרואן XM (בצרפתית : Citroën XM) היא מכונית סלון מהודרת מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן, חברת בת של קבוצת PSA אשר יוצרה בין השנים 2000–1989 בצרפת יוצרו 333,405 יחידות. 5 נוסעים. מנוע קדמי. מנועי בנזין ו-מנועי דיזל. סוג הנעה : הנעה קדמית. מתלים - הידרו-פינאומטיים. בלמים - 4 בלמי דיסק. קיבולת מכל דלק - 80 ליטר. נפח תא מטען : 450 / 1,460 ליטר (דגמי סדאן), 720 / 1,960 ליטר (דגם סטיישן). מקדם גרר - 0.28 בשנת 1990 זכה דגם "סיטרואן XM" במקום הראשון בפרס מכונית השנה באירופה. מרצדס-בנץ SL-קלאס דורג במקום השני, ופורד פיאסטה דורגה במקום השלישי. סדרה ראשונה - יוצרה בין השנים 1989–1994 סדרה שנייה - יוצרה בין השנים 1994–2000 5 דלתות הצ'בק 5 דלתות - סטיישן. "סיטרואן XM", שנת 1990 "סיטרואן XM" "סיטרואן XM" "סיטרואן XM" "סיטרואן XM" - מבט ללוח מחוונים "סיטרואן XM", שנת 2000 "סיטרואן XM" "סיטרואן XM" "סיטרואן XM" "סיטרואן XM", דגם "VSX Turbo 2.0" שנת 1995 - סטיישן "סיטרואן XM", דגם "VSX Turbo 2.0" שנת 1995 - סטיישן "סיטרואן XM" - מסחרית "סיטרואן XM" - מסחרית "סיטרואן XM" - אמבולנס סיטרואן מדיה וקבצים בנושא סיטרואן XM בוויקישיתוף סיטרואן XM, סרטון באתר יוטיוב סיטרואן XM, סרטון באתר יוטיוב "סיטרואן XM" citroenet.org.uk/passenger-cars/psa/xm "סיטרואן XM", מנוע 2.0 ליטר, שנת 1989 - מפרט automobile-catalog.com/car/1989/62675/citroen_xm_2_0 "סיטרואן XM", מנוע 2.0 ליטר, הזרקת דלק "Injection catalyst", שנת 1989 - מפרט automobile-catalog.com/car/1989/541490/citroen_xm_2_0_injection_cat ניר בן טובים‏, סוף עידן: סיטרואן נפרדת מהמתלים הפינאומטיים, באתר וואלה, 8 ביוני 2015 "סיטרואן XM" "מכונית השנה באירופה", שנת 1990 web.archive.org/web/20130626071657 "סיטרואן XM" - תמונות pinterest.com/hoobastank
הדיוויזיה ה-19 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-19 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-3, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמהלך 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה ה-19 (באנגלית)
ליתוסטרוטיה

ליתוסטרוטיה (שם מדעי: Lithostrotia) היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים מקבוצת הטיטאנוזאורים, הכוללת את מרבית הטיטאנוזאורים למעט הסוגים הפרימיטיביים ביותר כמו הטיטאנוזאורוס. הם חיו ברחבי העולם במשך הקרטיקון מלפני 120 עד 66 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון הגדולה. הקבוצה תוארה לראשונה ב-2004 בידי החוקר Upchurch ומשמעות שמם הוא: "משובצי אבנים", זאת עקב ממצאים של כמה דינוזאורים כמו הסלטזאורוס שהיו בעלי שריון אוסטאודרם על גבו ששימש להגנה. עם זאת לחלקם היה עור עבה פשוט יותר, דומה לעור של פיל או קרנף. הליתוסטרוטים היו דינוזאורים גדולים מאוד והם מכילים את הארגנטינוזאורוס ושאר האנטארקטוזאוריים הענקיים (אם כי המשפחה לא נחשבת לטקסון תקף). מרבית מיני הקבוצה הגיעו לגדלים מרשימים מאוד והם היו המגה-פאונה העיקרית של הקרטיקון, אשר ניזונו ביערות מעצים מחטניים, ציקסיים וצמחים דומים - דבר הידוע מקופרוליטים שנמצאו. עם זאת חלקם כמו המגיארוזאורוס היו קטנים בהרבה מקרוביהם ולא עלו על 1 טון. רבים מהם היו בעלי מאפיינים של ממנצ'יזאוריים, בעיקר במבנה הזנב והחוליות. קבוצה ליתוסטרוטיה (Lithostrotia) סוג ללא מקור ארגירוזאורוס (Argyrosaurus) סוג Atacamatitan סוג אוסטרופוסידון (Austroposeidon) סוג Baurutitan סוג דרדנוטוס (Dreadnoughtus) סוג אללטיטאן (Elaltitan) סוג Epachthosaurus סוג Lohuecotitan סוג מלאוויזאורוס (Malawisaurus) סוג מנסורזאורוס (Mansourasaurus) סוג מגיארוזאורוס (Magyarosaurus) סוג Mnyamawamtuka סוג Narambuenatitan סוג פאלודיטיטאן (Paludititan) סוג Rukwatitan סוג Sarmientosaurus סוג Shingopana סוג סונידוזאורוס (Sonidosaurus) סוג Tengrisaurus סוג Uberabatitan סוג וולגטיטאן (Volgatitan) סוג Xianshanosaurus? קבוצה ליריאנוזאורים (Lirainosaurinae) משפחה נמגטוזאוריים (Nemegtosauridae) משפחה סלטזאוריים (Saltasauridae) קבוצה אילוזאוריני (Aeolosaurini) קבוצה קולוסוזאוריני (Colossosauria) קבוצה רינקונזאוריה (Rinconsauria) קבוצה לוגנקוזאוריה (Lognkosauria) מדיה וקבצים בנושא ליתוסטרוטיה בוויקישיתוף
איציק ביטון

יצחק (איציק) ביטון - (נולד ב-1978) הוא רופא קרדיולוג ישראלי מומחה להפרעות בקצב הלב ומוות פתאומי, פרופסור לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת רוצ'סטר ניו יורק. עובד בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים. פרופ׳ ביטון נולד בלוד ולמד בבית הספר התיכון "רמלה-לוד" במגמה הריאלית המוגברת. הוא התגייס ליחידת הצנחנים בשנת 1997. בשנת 1998 סיים את קורס הקצינים בהצטיינות ובשנת 2000 נבחר להיות קצין מצטיין זרועי. הוא למד רפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים בין השנים 2001–2008. הוא התמחה בפנימית וקרדיולוגיה בין השנים 2009–2014 בבית החולים שיבא. בשנים 2010–2011 נבחר להיות מורה מצטיין בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2014 זכה ביטון בפרס מירובסקי מוס לקרדיולוג מבטיח. בין השנים 2014–2016 התמחה בניו יורק בחקר הפרעות קצב מורכבות בחולים עם הפרעות גנטיות ואי ספיקת לב, תחת הנחייתו של פרופסור ארתור מוס (אנ'). על עבודתו זאת זכה בפרס המדען הצעיר של האיגוד הקרדיולוגי האמריקאי. בין השנים 2016–2018 התמחה בטיפול התערבותי בהפרעות קצב מורכבות בבית החולים הכללי מסצ'וסטס ואוניברסיטת הרווארד בבוסטון. בשנת 2018 גויס לעבוד בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים כקרדיולוג בכיר המטפל בהפרעות קצב מורכבות באופן פולשני. בשנת 2019 שימש כחבר זמני במערכת העיתון הקרדיולוגי היוקרתי Circulation (אנ') ואף נבחר כ GOLD REVIEWER על ידי מערכת העיתון. פרופ׳ ביטון הוא חבר הוועדה המארגנת של הכנס היוקרתי ICI העוסק בחדשנות בקרדיולוגיה העולמית. הוא פרסם עשרות מאמרים בעיתונות המדעית המובילה. הוזמן לוועדת הבריאות של הכנסת מספר פעמים כמומחה למוות פתאומי. במהלך עבודתו בהדסה טיפל במקרים מורכבים אשר זכו לפרסום בתקשורת הישראלית. בין היתר טיפל בראש ממשלת ישראל מר בנימין נתניהו. Yitschak Biton MD, scholar.google.com Long QT Syndrome Research Honored at Major Heart Meeting, URMC Newsroom (באנגלית אמריקאית) "ד"ר איציק ביטון, קרדיולוג מצטיין בארה"ב: "אני היוצא מן הכלל"". TheMarker. נבדק ב-2022-08-26. הנס של בשיר: רגע לפני חתונת בנו - לבו קרס ומצבו הוגדר אנוש, חייו ניצלו בהדסה | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2019-07-16 פרידסון, יעל (2020-04-28). "המורה שלקתה בליבה וניצלה בזכות תושיית תלמידים ילדה בן". Ynet. נבדק ב-2022-08-26. N12 - אחרי לילה באשפוז: נתניהו צפוי להשתחרר היום מבית החולים, באתר N12, ‏2024-04-01 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילוזאוריני

אילוזאוריני (שם מדעי: Aeolosaurini) היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים מקבוצת הטיטאנוזאורים מהקבוצה הגדולה ליתוסטרוטיה. קבוצת טיטאנוזאורים אלה התקיימו רק בקרטיקון העליון שלפני 93 עד 66 מיליון שנה מזמננו ונכחדו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה. הקבוצה נקראת על שם הסוג איילוזאורוס, הקרוי על שם איולוס מהמיתולוגיה היוונית. בקבוצה זו סוגים מעטים, שמרביתם התגלו במשך המאה ה-21 באמריקה הדרומית, כשמרביתם התגלו בארגנטינה וברזיל. טקסון זה סווג ב-2004 בידי קבוצה של ארבעה חוקרים שגילו רמזים על קירבה בין הטיטאנוזאורים של אמריקה הדרומית. לבני הקבוצה ישנם מספר עיצובים מאפיינים, כמו חוליות צוואר זוויתיות, מבנה קשתי של הצוואר וזנבות קצרים יחסית. עם זאת הם היו בעלי שרירים רבים יותר בצוואר, אך קטנים ונמוכים יותר. הקבוצה בעבר הייתה משפחה עצמאית - אאולוזאוריים (Aeolosauridae), אך היא התבטלה. כמה מסוגי הקבוצה השתייכו למשפחת הסלטזאוריים במקור. עם זאת מספר מדענים טוענים שהיא לא תקפה ומשייכים סוגים אלה לסלטזאוריים או כקבוצות ללא מקור של הקבוצה ליתוסטרוטיה. סוג איילוזאורוס (Aeolosaurus) סוג Gondwanatitan סוג Overosaurus סוג Maxakalisaurus סוג Panamericansaurus סוג Shingopana יש הקושרים לקבוצה את האופיסטוקוליקאודיה או הרפטוזאורוס, אך אין על כך הסכמה מדעית. מדיה וקבצים בנושא אילוזאוריני בוויקישיתוף אילוזאוריני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
אדיפוקין

אדיפוקין או אדיפוציטוקין (באנגלית: Adipokine או Adipocytokine) הוא שם לקבוצה של הורמונים, ציטוקינים וכימוקינים המיוצרים ומופרשים על ידי רקמת השומן ומשפיעים על הומאוסטזיס מטבולי, שובע ורבייה, וכן עם השפעות פרו-דלקתיות ואנטי-דלקתיות. האדיפוקין הראשון שנתגלה היה לפטין בשנת 1994, ומאז נתגלו רבים אחרים. בין חברי קבוצת האדיפוקינים נכללים: לפטין אדיפונקטין אפלין קמרין (RARRES2) אינטרלויקין 6 (IL-6) מונוציט-כימוסטנט-1 (MCP-1) מעכב משפעל פלסמינוגן 1 (PAI-1) חלבון קושר רטינול 4 (RBP-4) גורם תמותה של גידולים-אלפא (TNFα) ויספטין אומנטין וזפין פרוגרנולין CTRP4 רזיסטין הלפטין, שמכונה לעיתים "חלבון השובע", מיוצר בעיקר באדיפוציטים שברקמת השומן. באדיפוציטים ייצור הלפטין מווסת על ידי מצב תזונתי כאשר באופן כללי, עלייה ברמת הטריגליצרידים הנאגרים גורמת לייצור לפטין גדול יותר, ואילו ירידה ברמת השומן הנאגר מפחיתה את רמות הלפטין. ויסות ייצור הלפטין על ידי מאגרי שומן בגוף מציב היטב את הלפטין כמתפקד בתור מדד למאגרי האנרגיה בגוף. כך, בזמנים של מאגרי אנרגיה לא מספקים (בזמן רעב למשל) רמות הלפטין יורדות; רמות הלפטין הנמוכות מגבירות את התיאבון ומקטינות את השימוש באנרגיה. לעומת זאת, עם מאגרי אנרגיה מספקים, רמות הלפטין המתאימות ממתנות את הדחף לאכול, ומאפשרות שימוש באנרגיה שמאוחסנת בגוף. אדיפונקטין הוא האדיפוקין הנפוץ ביותר בסרום, מופרש אך ורק על ידי רקמת השומן. אדיפונקטין, בניגוד ללפטין, מצוי ברמות נמוכות במצב של השמנת יתר ועשוי להוות גורם להגברת הרגישות לאינסולין, אנטי-דלקתי ואנטי-אנתרוגני. Adipokine, ScienceDirect Guo L, Li Q, Wang W, Yu P, Pan H, Li P, Sun Y, Zhang J. Endocr Res. 2009;34(4):142-54. MacDougald1, Ormond A. and Burant, Charles F. (September 2007) "The Rapidly Expanding Family of Adipokines" Cell Metabolism 6: pp. 159-161 Monzillo, Lais U. (2003) "Effect of Lifestyle Modification on Adipokine Levels in Obese Subjects with Insulin Resistance" Obesity Research 11(9): pp. 1048-1054 Christiansen T., Richelsen B., and Bruun J.M. (2005) "Monocyte chemoattractant protein-1 is produced in isolated adipocytes, associated with adiposity and reduced after weight loss in morbid obese subjects" International Journal of Obesity 29: pp. 146–150 Leptin, ScienceDirect Adiponectin, ScienceDirect
ג'ורג' וולינגטון

ג'ורג' וולינגטון (27 באוקטובר 1924 – 15 בפברואר 1993) היה פסנתרן ומלחין ג'אז אמריקאי. וולינגטון נולד בשם ג'יאצ'ינטו פיגליה (מקורות אחרים טוענים כי הוטבל בשם "ג'ורג'יו") בסיציליה, ואז עבר לארצות הברית (ניו יורק) עם משפחתו בשנת 1925. אביו היה זמר אופרה והכיר לבנו את המוזיקה הקלאסית, אך וולינגטון האזין לג'אז לאחר ששמע את המוזיקה של הסקסופוניסט לסטר יאנג. הוא סיפר, כי קיבל את השם וולינגטון בתיכון: "אני אוהב ללבוש בגדים נוצצים [...] והילדים בשכונה היו אומרים 'היי, תסתכל על וולינגטון!" (ולינגטון- סוג של מגפי עור מגונדרים). הוא עזב את בית הספר בגיל 15 כדי לנגן בפסנתר בניו יורק. בשנים 1943 - 1953 ניגן וולינגטון עם דיזי גילספי, עם נגן הקלרינט ג'ו מרסלה, צ'ארלי פארקר, סרג' צ'אלוף, אלן אגר, קאי ווינדינג, טרי גיבס, ברו מור, אל קון, ג'רי מוליגן, זוט סימס ורד רודני, והוקלט, בשנת 1950, כסולן עבור חברת ההקלטות Savoy ו-Blue Note . וולינגטון סייר באירופה בשנת 1953 עם הביג בנד של ליונל המפטון . בשנים 60–1954 ניהל בניו יורק להקות בהם ניגנו מוזיקאים עולים בהם דונלד בירד, ג'קי מקלין ופיל וודס . והקליט עם מוזיקאים אלה עבור הלייבלסטים "פרסטיז" ו"אטלנטיקה" . המופע של השביעיה של "בלו-נוט" משנת 1954 בשם "המופע של ג'ורג' וולוינגטון",אינה כלולה בהקלטות אלה. בשנת 1960 וולינגטון הפסיק לנגן מוזיקה ועבר לפלורידה לעבוד בעסקי מיזוג האוויר המשפחתי, כדי להוריד את הלחץ של הסיורים הבלתי פוסקים. הוא חזר למוזיקה בשנת 1984 והקליט שלושה אלבומים, "Virtuoso" ב-1984, "Symphony of a Jazz Piano" בשנת 1986 ו-"Pleasure of a Jazz Inspiration" בשנת 1992. בשנת 1985 הוא הופיע גם בפסטיבל Kool Jazz בניו יורק. היצירות הידועות ביותר שלו הן "Lemon Drop" (שזכתה להצלחה כשנוגנה על ידי וודי הרמן בסוף שנות הארבעים), ו-"Godchild" (אחד הקטעים שהושמעו לקראת הקלטות האלבום The Birth of the Cool של מיילס דייוויס). ג'ורג' וולינגטון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ורג' וולינגטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ורג' וולינגטון, באתר Discogs (באנגלית) אנציקלופדיה למוזיקה פופולרית Down Beat. Vol. 30. Maher Publications. 1963. p. 19. Joseph F. Clarke (1977). Pseudonyms. BCA. p. 168. Wilson, John S. (June 16, 1985) "Jazz". The New York Times. p. G2. Yanow, Scott "George Wallington – Biography". AllMusic. Retrieved December 15, 2014. Jazz Times Aug 2001 Page 113 "Wallington's tricky "Lemon Drop" is played at manic speed, with some breathtakingly sharp ensemble passages" Jazz Monthly Issues 158-166 - Page 10 1968 "Woody Herman's "Lemon Drop" is on Capital ...
קולוסוזאוריני

קולוסוזאוריני (שם מדעי: Colossosauria; מילולית: "לטאות קולוסליות") היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים טיטאנוזאורים מהקבוצה ליתוסטרוטיה. הם חיו במשך הקרטיקון, לפני 101.62 עד 66 מיליון שנה, באמריקה הדרומית. קבוצה זו כוללת את מיני הדינוזאורים הגדולים ביותר בעולם, לרבות את הארגנטינוזאורוס, הפוארטזאורוס והפטגוטיטאן שהגיעו לאורך של 30 עד 40 מטרים ומשקל של 70 עד 100 טון. היו להם עצמות תומכות עצומות, כלוב צלעות רחב מאוד, שעלה על שמונה מטרים, וגולגולת מוגבהת בעלת שיניים עבות שסייעו לתלישת עלים מהעצים. בשל גודלם הם היו איטיים מאוד ומשערים שבכל זמן נתון, היו צריכים להשאיר לפחות שלוש מרגליהם על הקרקע, כלומר יכלו להרים רק רגל אחת בכל פעם (לעומת בעלי חיים קטנים וקלים יותר, המרימים שתי רגלים בעת ההליכה, ואפילו שלוש או את כל הארבע בריצה). הקבוצה הוגדרה ב-2019 בידי ברנרדו גונסלס-ריגה וצוותו, על סמך השוואה בין טיטנוזאורים הקרובים מעל למשפחת הסלטזאוריים, אך אינם כוללים אותה. עם זאת ישנם חוקרים שלא מסכימים עם שיוכים אלה ומצמידים את הסוגים לקבוצות אחרות, כמו האנטארקטוזאוריים, הסלטזאוריים והטיטאנוזאוריים. הקבוצה כוללת שתי קבוצות עיקריות: רינקונזאוריה (Rinconsauria) - קבוצה בה שני סוגים: Muyelensaurus ו-Rinconsaurus, ולוגנקוזאוריה (Lognkosauria), הכוללת את הדינוזאורים הגדולים ביותר. קבוצה קולוסוזאוריני (Colossosauria) סוג ללא מקור אנטארקטוזאורוס (Antarctosaurus) סוג בוניטזאורה (Bonitasaura) סוג Drusilasaura סוג ג'יינוזאורוס (Jainosaurus) סוג Nullotitan סוג Quetecsaurus סוג Vahiny קבוצה רינקונזאוריה (Rinconsauria) סוג Muyelensaurus סוג Rinconsaurus קבוצה לוגנקוזאוריה (Lognkosauria) מדיה וקבצים בנושא קולוסוזאוריני בוויקישיתוף לעיתים משויך למשפחה אנטארקטוזאוריים שלא נחשבת לתקפה
לוגנקוזאוריה

לוגנקוזאוריה (שם מדעי: Lognkosauria; מילולית: "לטאות ארוכות") היא קבוצה של דינוזאורים זאורופודים טיטאנוזאורים מהקבוצה ליתוסטרוטיה, אשר התקיימה בסוף הקרטיקון התחתון ובתחילת הקרטיקון העליון שלפני 101.1 עד 83.5 מיליון שנה מזמננו באמריקה הדרומית. היא הוגדרה ב-2007 בידי קלבו ועמיתיו, על סמך קשר בין הדינוזאורים הגדולים ביותר שהתגלו בארגנטינה ברובם והם בעלי אב קדמון משותף הקרוב לשאר בני קבוצת הקולוסוזאוריני ושאר הליתוסטרוטים. הם בעלי קירבה רחוקה למשפחת הסלטזאוריים או למלאוויזאורוס (Malawisaurus). הקבוצה כוללת את הדינוזאורים הגדולים והכבדים ביותר שהלכו על פני האדמה, כשהגדולים הם הארגנטינוזאורוס, הפוארטזאורוס והפטגוטיטאן שהגיעו לאורך של 30 עד 40 מטרים ומשקל של 70 עד 100 טון. היה להם עמוד שדרה חזק מאוד, כלוב צלעות רחב ביותר וגפיים עבים מאוד. הראש שלהם היה קטן עם חוטם ונחיריים גבוהים, כרבולת קטנה מעל המצח והפה היה בעל שיניים דמויי כפיות בצורתם ששימשו ללעיסת עלי מחטניים, ציקסיים וצמחייה דומה. בתורם הם נטרפו (למרות גודלם) בידי הקרכרודונטוזאוריים, קבוצת טורפים שהתמחתה בטריפת זאורופודים. קבוצה זו לא שרדה זמן ממושך ונכחדה לפני 83 מיליון שנה, אולי עקב שינויי אקלים גדולים שהכחידו את הצמחייה המקומית. סוג Aegyptosaurus? סוג ארגנטינוזאורוס (Argentinosaurus) סוג Drusilasaura סוג פוטאלונגקוזאורוס (Futalognkosaurus) סוג Quetecsaurus? סוג Mendozasaurus סוג נוטוקולוסוס (Notocolossus) סוג פטגוטיטאן (Patagotitan) סוג פוארטזאורוס (Puertasaurus) סוג Traukutitan מדיה וקבצים בנושא לוגנקוזאוריה בוויקישיתוף
אנטואן קואזוו

אנטואן קואזוו (בצרפתית: Antoine Coysevox; ‏ 1640, ליון – 1720, פריז) היה פסל צרפתי שפיסל בסגנון הבארוק. קואזוו בן של פסל ממשפחה שהיגרה מפראנש-קונטה. פיסל את עבודתו הראשונה: המדונה בגיל שבע עשרה. קואזוו הגיע לפריז בשנת 1657 והצטרף לסדנה של לואי לרמברט, הכשיר את עצמו בנוסף על ידי העתקה של פסלים רומאים כולל ונוס דה מדיצ'י וקסטור ופולוקס. בשנת 1667 קיבל הזמנה מאת הבישוף של שטרסבורג ליצור פסלים עבור אחוזתו בסאברן. קואזוו חזר בשנת 1671 לפריז, פרוטומה שיצר של צייר המלך שארל לה ברן הבטיחה את קבלתו לאקדמיה המלכותית לפיסול, והפך לחלק מצוות בולט של פסלים, ציירים ומעצבים של שארל לה ברן אשר בין השנים 1685 - 1677 יצרו ופסלו בארמון ורסאי ובגן הפסלים שלו. קואזוו התקדם בהירארכיה האמנותית בשנת 1678 הפך לפרופסור באקדמיה המלכותית לפיסול ובשנת 1702 הפך למנהלה. והדריך את ניקולה קוסטו ואת גיום קוסטו האב. אלגוריה של תהילה- הרוכב על פגסוס במוזיאון הלובר פוסידון במוזיאון הלובר פאן במוזיאון הלובר אלגוריה של תהילה- הרוכב על פגסוס, העתק בגני טווילרי העתק קסטור ופולוקס בארמון ורסאי פרוטומה של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בחדר השינה של המלך בארמון ורסאי. פסל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת במוזיאון קרנוולה מדיה וקבצים בנושא אנטואן קואזוו בוויקישיתוף אנטואן קואזוו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)