laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלמה יעקב גלבמן

שלמה יעקב גְלבמַן (ה'תשי"ב 1952 - ט' בניסן ה'תשע"ה 28 במרץ 2015) היה ביוגרף והיסטוריון, בדחן ודרשן, חסיד סאטמר. שלמה יעקב נולד בישראל לבנציון משה ולחיה שרה. הוא נכדו של הרב שמואל אהרן שזורי, ומצאצאי האדמו"ר רבי דוד בידרמן מלעלוב ורבי משה קליערס, רבה של טבריה. בילדותו עבר עם אביו להתגורר בארצות הברית והתחנך במוסדות של סטמאר בבורו פארק שבברוקלין. עם יסוד העיירה קריית יואל בתשל"ד היה מהתושבים הראשונים במקום. גלבמן נחשב בקרב חסידי סאטמר כהיסטוריון הבולט ביותר של החסידות ושל אדמו"רה הראשון רבי יואל טייטלבוים. הוא הוציא כ-20 כרכים בנושאים אלה. בהם: מושיען של ישראל - תולדות וקורות חייו של רבי יואל טיטלבוים. החלק הראשון יצא לאור בה'תשמ"ז וסוקר את שורשי משפחתו. כל אחד מן הכרכים הבאים מוקדש לפרק זמן בחייו. החלק התשיעי סוקר את זמן שהותו בארץ ישראל עד ה'תש"ז. החלק העשירי יצא לאור לאחר מותו של גלבמן והוא מסקר את הגעת הרב טייטלבוים לארצות הברית והקמת החסידות בארצות הברית. עוד ארבעה חלקים נותרו בכתב יד. אביר הרועים - עוסק בקשר בין גדולי ישראל והרבי מסאטמאר. חלק א' קשריו עם גדולי ישראל בארץ ישראל. חלק ב' קשריו עם גדולי ישראל הליטאים. טיב לבב - 2 כרכים, דברי תורה מהרבי מסאטמאר שנאמרו לפני מלחמת העולם השנייה. רצון צדיק - עוסק בייסוד העיירה קריית יואל. חלק א' יצא לאור בשנת ה'תשנ"ח ועוסק בתכנון הקמת העיירה עד להקמתה בפועל בתשל"ד ולפטירת הרב טייטלבוים בתשל"ט. החלק שני הכולל את התפתחות העיר מאז עדיין בכתב יד. דער הייליגער קדושת יום טוב - די לעבן’ס געשיכטע פון רבינו חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים (-תולדותיו של רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים), אב"ד סיגעט (אביו של רבי יואל מסטמאר). גלבמן שימש גם כנואם מרכזי באירועי החצר שבהם משתתפים אלפי חסידים, כמו כ"א כסלו - 'יום ההצלה' של רבי יואל טייטלבוים, וכו' באב, יום פטירתו . במשך עשרות שנים שימש בתפקיד רב פורים אצל האדמו"רים רבי יואל ואחיינו רבי משה טייטלבוים. בשנת ה'תשנ"ה עקב מרידה פנימית בחסידות נגד רבי אהרן טייטלבוים פוטר מתפקידו זה. בשנת ה'תשנ"ט, כשרבי יקותיאל יהודה טייטלבוים שב לעמוד בראש החסידות בוויליאמסבורג, הוא החזיר את גלבמן לתפקידו. במשך 14 שנותיו האחרונות שימש גלבמן כמגייס הכספים הראשי של מוסדות סאטמר בויליאמסבורג. המערך בראשותו גייס לקופת המוסדות עשרות מיליוני דולרים מדי שנה. חלה בסרטן ולאחר כמה חדשים נפטר בשבת, ט' ניסן תשע"ה, בגיל 63. מסע הלווייתו יצא במוצאי השבת מבית המדרש הגדול סאטמר בויליאמסבורג לבית המדרש הגדול "ויואל משה" בקרית יואל ומשם לבית החיים בעיר ושם נטמן. מדיה וקבצים בנושא שלמה יעקב גלבמן בוויקישיתוף Remembering Shlomo Yankel Gelbman, Chronicler of the Satmar Hasidic Movement, Tablet Magazine, ‏2015-04-03 (באנגלית) אודותיו באתר vosizneias - וואס איז נייעס (אנגלית), 29 במרס 2015 שלמה יעקב געלבמאן (1952-2015), דף שער בספרייה הלאומית
הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל

הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל (באנגלית: Palestinian Campaign for the Academic and Cultural Boycott of Israel ובראשי תיבות - PACBI) הוא תנועת חרם על ישראל שנוסדה באפריל 2004. הקמפיין נוסד על ידי קבוצת אקדמאים ואנשי רוח פלסטינים ברמאללה, כחלק מפעילות ה-BDS. התנועה קוראת לחרם ולחץ בינלאומי על ישראל, ובעיקר על מוסדותיה האקדמיים, המעורבים לטענת התנועה בהנצחת הכיבוש הישראלי. בין נימוקי התנועה נאמר שישראל מדכאת את החופש האקדמי של הפלסטינים. התנועה היא תת-ארגון של תנועת ה-BDS, ואחד ממייסדיה הוא עומר ברגותי. התנועה נוסדה ברמאללה באפריל 2004. היא התבססה על הצהרה מאוגוסט 2002 הקוראת לחרם כלכלי, תרבותי ואקדמי על ישראל, ועל הצהרה מאוקטובר 2003 בה אקדמאים ואנשי רוח פלסטינים בשטחים הפלסטיניים ובפזורה הפלסטינית קוראים להחרים את האקדמיה בישראל. על פי דוברי התנועה, הם שאבו השראה מהמאבק לביטול האפרטהייד בדרום אפריקה, שהצליח בין היתר בזכות חרם דומה. באפריל 2005 ניסתה התנועה לרתום לשורותיה את איגוד המרצים באוניברסיטאות בבריטניה. באיגוד הוחלט להחרים את אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת בר-אילן. לאחר חודש בוטלה ההחלטה, בנימוקים הבאים: החרם מהווה פגיעה בחופש האקדמי, הוא פוגע בדיאלוג ובמאמצי השלום בין ישראלים לפלסטינים, ואין זה מוצדק להחרים את ישראל בלבד. בשנת 2007 נעשה ניסיון דומה להחרים מוסדות אקדמיים בישראל, אך הוא נכשל. בשנת 2009 הופיע הזמר לאונרד כהן באצטדיון רמת גן. יומיים לאחר מכן נקבעה הופעה של כהן בהיכל התרבות החדש ברמאללה. ההופעה אורגנה על ידי קדורה פארס ונמכרו כאלף כרטיסים, אך תנועת הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל קראה להחרים את ההופעה, בשל תמיכתו של כהן במדינת ישראל והופעותיו בפני חיילים בתקופת מלחמת יום הכיפורים. בסופו של דבר בוטלה ההופעה ברמאללה. בפברואר 2011 החלה התנועה לארגן הפגנות נגד ישראל במופעיה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ברחבי העולם. באוקטובר 2017 גרמה התנועה לביטול הקרנת סרט של הבמאי הלבנוני זיאד דווירי ברמאללה, בטענה שהוא מעודד נורמליזציה ביחסים עם ישראל. בספטמבר 2018, בלחץ התנועה, ביטלה הזמרת לנה דל ריי את השתתפותה בפסטיבל מטאור בלהבות הבשן. בעקבותיה ביטלו אמנים רבים נוספים את השתתפותם. BDS חרם על ישראל חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם חוק איסור החרם על ישראל אתר האינטרנט הרשמי של הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל שרלוט הליי‏, נסיון למנוע חרם אקדמי נוסף מצד בריטניה, באתר וואלה, 4 במאי 2007. אבי יששכרוף, סופית: לאונרד כהן לא יופיע ברמאללה, באתר הארץ, 23 ביולי 2009. ynet, מפגינים הפריעו לפילהרמונית בלונדון. צפו, באתר ynet, 2 בספטמבר 2011. עמירה הס, בלחץ פעילי חרם, בוטלה הקרנת סרט ברמאללה בטענה שתעודד נורמליזציה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2017. רן בוקר, לנה דל ריי ביטלה את ההופעה בישראל, באתר ynet, 31 באוגוסט 2018. שירה מייקין, "המצב מורכב מדי": 11 אמנים ביטלו את השתתפותם בפסטיבל "מטאור", באתר הארץ, 2 בספטמבר 2018.
תל זיתון

תל זיתון, או תל אבו זיתון, הוא תל הממוקם כיום בעיר בני ברק, מצפון לשכונת פרדס כץ, מצפון מזרח לשכונת קריית הרצוג, וכקילומטר דרומה מנחל הירקון. תל זיתון שכן בעבר על תוואי דרך עתיקה - הדרך ההיסטורית יפו-שכם, שעברה גם בסמוך לתל ג'רישה ותל אפק - שניהם מתקופת הברונזה התיכונה. התל ממוקם על גבעת כורכר, משתרע על שטח של כשלושה דונם, ומתנשא לגובה של כתשעה מטר מעל הקרקע, ו-24 מטר מעל גובה פני הים. לפחות שתי חפירות ארכאולוגיות בוצעו בתל לאורך השנים, ב-1957 בראש התל, וב-2005, במורדות הדרומים של התל. בחפירה המוקדמת נחשפו שתי שכבות מהתקופה הפרסית, ובחפירה המאוחרת התגלו שלוש שכבות מתקופת הברונזה התיכונה. תל זיתון נשמר הודות לחפירות ולממצאים במקום ובזכות "שומרת התל" - דוז'יה פדרמן, אשר שמרה עליו במשך שנים רבות. על שמה נקרא בראשית שנות ה-80 הרחוב הצמוד לגבעה. החוקר הקתולי, האב פליקס-מארי אבל, זיהה את האתר המקראי גת רימון כתל זיתון. בנימין מזר שלל זיהוי זה בגלל שתל אבו זיתון הוא קטן מידי, לטענתו, ועל כן הציע לזהות את גת רימון בתל נפוליאון. תל זיתון שימש עד לאמצע המאה העשרים גבול מערבי לביצת ענק שהשתרעה ממנו ומזרחה לרוחב של כ-3 קילומטרים, לשטח שעתיד להיות אזור תעשייה מרכזי בפתח תקווה - קריית אריה. נכון ל-2018, התל מגודר, ונכלל בשטח גן שעשועים לילדים בשם פארק גבעת הזית. מדיה וקבצים בנושא תל זיתון בוויקישיתוף ירקון, באתר lib.cet.ac.il דור גולן, ‏תל זיתון דוח סופי, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 120, 27 במרץ 2008 תל זיתון – iNature, באתר inature.info ש. פינס, תל אבו־זיתון שבפרדס כץ - הוא גת־רימון העתיקה, דבר, 29 בנובמבר 1957 אוסטרקון מגת רימון, דבר, 7 בפברואר 1958. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנאדיק

בַּנַאדִיק (בעברית: קראתי לך) הוא אלבומה השני של הזמרת הערבייה-ישראלית נסרין קדרי. האלבום יצא לאור ב-3 בנובמבר 2016, תחת חסותה של חברת התקליטים ליאם הפקות. מתוך האלבום יצאו מספר סינגלים, כשהבולטים ביותר מביניהם הם: "קצת שונה", "בסיבוב השני", "זה נכון", "העזתי" ושיר הנושא "בנאדיק". השיר "העזתי" היה לסינגל היחידי מתוך האלבום שנכנס אל המצעד של רשת ג'. האלבום הופק על ידי פזמונאים רבים, ביניהם שי ראובני שהפיק את "בסיבוב השני", דודו טסה וניר מימון שהפיקו את "העזתי", אבי גוטמן שהפיק את "זה נכון" ו-"אמא שלך", נדב ביטון שהפיק את "מילה אחת", ו"בנאדיק", ואלירן אביטל שהפיק את "דוד מאמריקה", אשר נכתב על ידי דיקלה. יוסי חרסונסקי סקר את האלבום בחיוב ואף העניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול. זה נכון, מתוך ערוץ המוזיקה של נסרין קדרי באתר יוטיוב בסיבוב השני, מתוך ערוץ המוזיקה של נסרין קדרי באתר יוטיוב בנאדיק, יוסי חרסונסקי "בנאדיק - מוסיקה נטו". מוסיקה נטו. אורכב מ-המקור ב-2018-09-04. נבדק ב-2018-09-03. "בנאדיק - יוסמיוסיק". יוסמיוסיק. 2016-12-02. נבדק ב-2018-09-03. נסרין קדרי - לינקיפדיה, באתר www.linktone.co.il 5.1.2017 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2015-08-30), נסרין קדרי - בסיבוב השני (הקליפ) Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-11-03), נסרין קדרי - העזתי Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-08-15), נסרין קדרי - זה נכון (קליפ מילים) Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-11-03), נסרין קדרי - אמא שלך Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-04-17), נסרין קדרי - מילה אחת Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-01-09), נסרין קדרי - בנאדיק Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03 נסרין קדרי הערוץ הרשמי (2016-11-03), נסרין קדרי - דוד מאמריקה Nasrin Kadri, נבדק ב-2018-09-03
טקס פרסי אוסקר ה-61

טקס פרסי אוסקר ה-61 (באנגלית: 61st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1988 נערך בשריין אודיטוריום שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-29 במרץ 1989. מפיק הטקס הנכנס, אלן קאר, בחר שלא למנות מנחה לטקס לראשונה מאז טקס פרסי אוסקר ה-43 ‏(1971). סרט הדרמה "איש הגשם" היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר וזכה בארבעה: פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר (בארי לוינסון), פרס השחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן) ופרס התסריט המקורי הטוב ביותר. הסרטים "יחסים מסוכנים" ו"מי הפליל את רוג'ר רביט" זכו בשלושה פרסים כל אחד. במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לוועד הלאומי לסרטים בקנדה ולחברת קודאק, וכן הוענק פרס אוסקר להישגים מיוחדים לסרט "מי הפליל את רוג'ר רביט" בשל בימוי האנימציה יוצא הדופן. מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-61 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-61 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-61, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
מחנה מילדורף

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מחנה מילדורף (בגרמנית: KZ-Außenkommando Mühldorf) היה מחנה עבודה שהוקם על ידי הנאצים במחצית שנת 1944 סמוך למילדורף שבבוואריה, והיווה חלק ממחנות המשנה של מחנה הריכוז דכאו. מטרתו העיקרית הייתה לספק עבודה למתקן תת-קרקעי לייצור מטוס הקרב מסרשמיט Me-262, שנועד לאתגר את העליונות האווירית של בעלות הברית מעל גרמניה. עם התגברות המתקפה האווירית של בעלות-הברית נגד גרמניה הנאצית לאחר 1943, החליטה ההנהגה הנאצית להקים מתקנים תת-קרקעיים כדי לייצר נשק וחומרי-נשק. הבנייה המואצת של מתקנים אלה דרשה הוצאה משמעותית של משאבי אנוש. אנשי האס אס נתנו לאסירים במחנות הריכוז לבצע את המשימות המסוכנות ביותר, כגון חפירה של מנהרות ומערות בהרים, בניית מפעלים תת-קרקעיים וסחיבת חומרי בנייה. כדי לקדם את הפרויקטים העצומים הללו, הקימו הנאצים בשנים 1944 ו-1945 מאות מחנות לוויין בקרבת אתרים תעשייתיים. על פי דיווחי אסירים, שמסרו את התיקים המנהליים של המחנה לשלטונות האמריקאים, שהו במחנה מטנהיים כ-2,000 אסירים, במחנה הנשים קרוב ל-500 נפשות, וב"מחנות היער" (וולדלאגר) היו 2,250 אסירים ואסירות. מחנות אחרים החזיקו בסך הכל 550 איש. רוב האסירים היו יהודים הונגרים, אך היו גם יהודים מיוון, מצרפת, מאיטליה וכן אסירים פוליטיים מרוסיה, פולין וסרביה. באזור שמסביב היו גם מספר מחנות עבודה בכפייה ששהו בהם אסירי מלחמה כדי לספק עובדים למפעלים. בסתיו 1944 ביצעו שומרי האס-אס סלקציה של אסירי מחנות קאופרינג במתחם מילדורף, תוך גירוש מאות אסירים חולים ונכים לתאי הגז באושוויץ. התנאים במתחם מולדורף היו נוראים. ההערכה היא, כי יותר ממחצית האסירים במתחם נספו לאחר שגורשו לאושוויץ, או מתו במקום מעומס עבודה, התעללויות, יריות ומחלות. אסירים ב"מחנות היער" (וולדלאגר) שליד העיר אמפפינג שוכנו בבקתות עפר, צריפים שהיו שקועים חלקית באדמה עם גגות שכוסו באדמה, על מנת להסוות את המבנים מהסיור האווירי של בעלות הברית. האסירים עבדו לעיתים תכופות בין 10 ל -12 שעות, כשהם נושאים שקי מלט כבדים ומבצעים משימות בנייה מפרכות אחרות. אביגדור ברק (ברגר) אסיר לשעבר, העיד על התנאים במחנה: כשנכנסתי עם אבי למחנה מילדורף הייתי נער בריא. ...חיינו באשליה שאפשר לחיות כאן, ואכן לא הרגו אותנו כאן בבת אחת אלא בתהליך ארוך, מתוחכם ומתמשך של השמדה באמצעות עבודה. כעשרה חודשים לאחר מכן, ביום שיצאתי מן המחנה, לא היה ניתן לזהות אותי. הייתי מוזלמן שכולו עור ועצמות, הייתי מת חי. רוב האסירים עבדו בהנחת פסי הרכבת. הם סחבו את פסי הרכבת במו ידיהם, הניחו אותם על האדנים, דפקו מסמרים וחיברו פס לפס. אנשים נפצעו ללא הרף, ואיש, כמובן, לא דאג לבטיחות כוח העבודה היהודי חסר הערך. בין יולי 1944 לאפריל 1945, כשצבא ארצות הברית כבר נכנס לאזור, גורשו למעלה מ-8,000 אסירים למחנה הראשי במטנהיים ולמחנות המשנה שלו. חמישה נאשמים בניהול המחנה נידונו למוות במאי 1947 ושבעה נידונו לתקופות מאסר שונות במסגרת משפטי דכאו. כיום ישנה באתר מצבת זיכרון. אביגדור ברק (ברגר), משם לכאן ובחזרה - סיפורו של נער יהודי מהונגריה במחנה מילדורף, הוצאת יד ושם, 2015. משה זנדברג, שנה לאין קץ - בפלוגות העבודה בהונגריה ובמחנות הנאצים (אושוויץ, דכאו, מילדורף-ואלדלגר), הוצאת יד ושם, 1966. מדיה וקבצים בנושא מחנה מילדורף בוויקישיתוף אביגדור ברק (ברגר), משם לכאן ובחזרה - סיפורו של נער יהודי מהונגריה במחנה מילדורף, הוצאת יד ושם, 2015, עמ' 71, 73. United States of America v. Franz Auer et al.. United States Armny Investigations and Trial Records of War Crimes
אלכסנדר זכרצ'נקו

אלכסנדר ולדימירוביץ' זַכַרְצֶ'נְקוֹ (ברוסית: Алекса́ндр Влади́мирович Заха́рченко, שם המשפחה נהגה: [zɐˈxartɕɪnkə]; באוקראינית: Олекса́ндр Володи́мирович Заха́рченко; ‏26 ביוני 1976 – 31 באוגוסט 2018) היה מנהיגה הנבחר של הרפובליקה העממית של דונצק. הוא נבחר כראש הממשלה של הרפובליקה שפרשה מאוקראינה במהלך שנוי במחלוקת שלא זכה להכרה מצד הממשל האוקראיני, כבר באוגוסט 2014, לאחר פרישת קודמו בתפקיד אלכסנד ברדיי, והמשיך בתפקיד כשניצח בבחירות המוקדמות שנערכו בנובמבר אותה שנה. הוא נהרג בפיצוץ מטען צד בבית קפה שבו ישב בשדרות פושקין בדונצק. רוסיה ואוקראינה האשימו אחת את השנייה באשר לאחריות לרצח זכרצ'נקו. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר זכרצ'נקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדר זכרצ'נקו אלכסנדר זכרצ'נקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכסנדר זכרצ'נקו, ברשת החברתית VK אלכסנדר זכרצ'נקו, סרטונים בערוץ היוטיוב Начальник Донбасса, "מפקד הדונבאס", כתבת תסקיר (ברוסית) Ukrainian Rebel Leader’s Inauguration Leaves Cease-Fire Deal For Dead, BuzzFeed אלכסנדר זכרצ'נקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סוכנויות הידיעות, אוקראינה: מנהיג המורדים נהרג בפיצוץ בבית קפה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2018 הגרדיאן, מנהיג הבדלנים במזרח אוקראינה נהרג בהתנקשות בבית קפה, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומדי קלאב

קומדי קלאב (ברוסית: Камеди Клаб ובאנגלית: Comedy Club) הוא מופע סטנד-אפ טלוויזיוני שמשודר בערוץ TNT מאז ה-23 באפריל 2005. המנחים הוותיקים של התוכנית הם גאריק מרטירוסיאן, טימור בטרודינוב, גאריק חרלמוב, פאבל ווליה, אלכסנדר רווה, אלכסנדר נזלובין, מיכאיל גלוסטיאן, מרינה קראבץ, דמיס קאריבידיס ואחרים. בשנת 2017 התכנית זכתה בפרס TEFI בקטגוריית המופע/התוכנית ההומוריסטית הטובה ביותר. פרויקט קומדי קלאב הוקם בשנת 2003 על ידי נבחרת הארמנים החדשים (Новые армяне) מ-KVN, שהורכבה מהקומיקאים ארתור דז'אניבקיאן, ארטק גספריאן, ארתור טומסיאן, ארטאשס סרקיסיאן, גאריק מרטירוסיאן ואחרים. רעיון הפרויקט עלה כבר בשנת 2001. התוכנית הראשונה של קומדי קלאב הופיעה ב-2004 בערוץ MTV רוסיה, אך שיתוף הפעולה עם הערוץ לא נמשך. ביוני 2004 יחד עם ערוץ CTC והמפיק אלכסנדר צקאלו תמורת 22,000 דולרים. התוכנית צולמה בקזינו Golden Palace.‏, ברם מנכ"ל הערוץ אלכסנדר רודניאנסקי סבר שהתכנית לא תתאים לתוכן הערוץ. לאחר מכן, ארתור דז'אניבקיאן ניסה לעניין ערוצי טלוויזיה אחרים ולבסוף מפיק ערוץ THT דמיטרי טרויצקי התרשם והחליט לחתום הסכם עם חברי התוכנית. לאחר מכן בינואר 2005 החלו צילומי התוכניות הראשונות ומאז התוכנית משודרת בקביעות בערוץ THT מאז 23 באפריל 2005. ב-15 באפריל 2007 התוכנית המאה במספר ובאותה שנה הוקמה חברת ההפקות Comedy Club Production, שהחלה לעסוק בהפקת התוכניות של קומדי קלאב. בהמשך השתתפו בתוכנית קומיקאים חדשים ובוגרים נוספים מתחרויות קה.וה.אן. (КВН). בשנת 2008 הוקם הערוץ Comedy TV (שבהמשך הפך ל-ТНТ-Comedy, לצד ערוץ ТНТ4), בהם משודרים התוכניות שהפיקו בחברתהComedy Club Production. באפריל 2010 התכנית עברה חידוש והפכה לפופולרית מאוד עד כדי כך שב-1 באפריל 2011 נשיא רוסיה דאז דמיטרי מדבדב הזמין למעונו גורקי-9 את חברי התוכנית אנדריי אוורין, טימור בטרודינוב, פאבל ווליה, מיכאיל גלוסטיאן, גאריק מרטירוסיאן, אלכסנדר נזלובין, סרגיי סבטלקוב, סמיון סלפאקוב וגאריק חרלמוב. בקיץ 2024 מונה גאריק חרלמוב למפיק הכללי של התכנית. מדיה וקבצים בנושא קומדי קלאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומדי קלאב (ברוסית) קומדי קלאב, ברשת החברתית פייסבוק קומדי קלאב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קומדי קלאב, ביישום טלגרם קומדי קלאב, ברשת החברתית אינסטגרם קומדי קלאב, ברשת החברתית טיקטוק קומדי קלאב, ברשת החברתית VK קומדי קלאב, סרטונים בערוץ היוטיוב "קומדי קלאב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קומדי קלאב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Гарик Мартиросян и Артур Джанибекян: «Ругать Comedy Club — то же самое, что ругать жизнь»". The Hollywood Reporter. 2015-04-01. "Вам смешно, а им повидло. Comedy Club научился делать из смеха приличные деньги". Lenta.ru. 2010-09-09. Александр Роднянский (2013-07-01). "Выходит продюсер". Частный корреспондент. Мария Соколова (2012-12-14). "Дмитрий Троицкий: «Лень держит зрителей перед телеэкранами»". Аргументы и факты. נבדק ב-2017-06-18. "Медведев и резиденты Comedy Club". הד מוסקבה. 2011-04-01. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריש חול גדול-עין

כריש חול גדול-עין (שם מדעי: Odontaspis noronhai) הוא מין נדיר של כריש ממשפחת כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ. הוא קרובו לסוג של המין כריש חול קטן-שיניים. כריש זה נתפס באורך של 3.3 מטר לנקבות ו-3.6 מטר לזכרים. הוא בעל גוף כבד עם חרטום בצורת חרוט, עיניים גדולות ללא עפעפיים המותאמות לראייה בחשיכה ולסת מלאה שיניים חדות מאיימות בתחתית הראש. על הגב גיבנת קטנה ומאחוריה 2 סנפירי גב וזנב ארוך ורחב. לכריש קשקשים נוקשים שצבעו אדום כהה עד חום-שחור ולעיתים ישנם פסים שחורים על הסנפירים. כריש זה כמעט ולא נראה והוא חי בעומק של 60–1,000 מטר מתחת למים. הוא חי בימים טרופיים או ממוזגים חמימים והוא משוטט לו בחיפוש תמידי אחר טרף כמו דגים קטנים יותר ודיונונים, בדרך כלל כשהוא עולה בלילות אל פני המים לתפוס טרף. הדוגמאות שנמצאו ממנו התגלו באוקיינוס האטלנטי במדיירה, דרום ברזיל, טקסס, מזרח פלורידה והרכס המרכז-אטלנטי. באיי סיישל התגלו שיניים שכנראה שייכים למין זה ואולי נמצא גם בים סין הדרומי. באוקיינוס השקט התברר שהוא נודד לאורך איים כמו איי מרשל והוואי. כריש זה איננו נידוג כמעט, עקב נדירותו והיותו שוכן מים עמוקים. לא ידוע מה מצבו סיכונו בטבע אך הוא נאסר לדיג בחופי ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא כריש חול גדול-עין בוויקישיתוף כריש חול גדול-עין, באתר ITIS (באנגלית) כריש חול גדול-עין, באתר NCBI (באנגלית) כריש חול גדול-עין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כריש חול גדול-עין, באתר FishBase (באנגלית) כריש חול גדול-עין, באתר GBIF (באנגלית) כריש חול גדול-עין באתר הרשימה האדומה של IUCN
אודונתספיס

אודונתספיס (שם מדעי: Odontaspis) הוא סוג כרישים מהמשפחה כרישי חול שבסדרה דמויי עמלץ. בסוג זה קיימים 2 מינים. סוג זה קרוב לסוג כריש חול (או כריש-שן), אך מיניו חסרים חלק מהשיניים האחוריות של כרישי החול, בעלי חוטם מחודד יותר ומצויים בימים עמוקים יותר. הם נדירים יחסית וכמעט לא רואים אותם. הם יכולים להגיע לאורך 3.6 מטר. כרישים אלה שוחים סביב קרקעית הים עד לעומק 1 ק"מ ומחפשים דגים קטנים ורכיכות סביב האוקיינוסים הממוזגים והטרופיים בכל העולם. כריש חול קטן-שיניים (Odontaspis ferox) כריש חול גדול-עין (Odontaspis noronhai) Odontaspis aculeatus Odontaspis speyeri Odontaspis winkleri מדיה וקבצים בנושא אודונתספיס בוויקישיתוף אודונתספיס, באתר ITIS (באנגלית) אודונתספיס, באתר NCBI (באנגלית) אודונתספיס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אודונתספיס, באתר GBIF (באנגלית)
קומדי קלאב הפקות

"קומדי קלאב הפקות" — היא חברת הפקות רוסית רב תחומית העוסקת בהפקת תוכניות טלוויזיה, סדרות וסרטים, קונצרטים, כמו גם תחומים אחרים בענף הבידור. החברה הוקמה כחברת ההפקות המרכזית של הקומדי קלאב על ידי קומיקאים מנבחרת "הארמנים החדשים" שהשתפה במשחק הקָה.וֶה.אֶן הפופולרי. מדיה וקבצים בנושא קומדי קלאב הפקות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומדי קלאב הפקות קומדי קלאב הפקות, ברשת החברתית פייסבוק קומדי קלאב הפקות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קומדי קלאב הפקות, ביישום טלגרם קומדי קלאב הפקות, ברשת החברתית אינסטגרם קומדי קלאב הפקות, ברשת החברתית VK "Карточка фильма Самый лучший фильм". Бюллетень кинопрокатчика. "Россия (города 100 тыс.+). 29/12/2008 — 04/01/2009. Программы-лидеры на канале ТНТ". Mediascope. אורכב מ-המקור ב-2018-02-16. נבדק ב-2018-09-03. "Карточка фильма Самый лучший фильм 2". Бюллетень кинопрокатчика. "Россия (города 100 тыс.+). 27/12/2010 — 02/01/2011. Программы-лидеры на канале ТНТ". Mediascope. אורכב מ-המקור ב-2018-02-16. נבדק ב-2018-09-03. "Карточка фильма Наша Russia. Яйца судьбы". Бюллетень кинопрокатчика. "Россия (города 100 тыс.+). 27/09 — 03/10/2010. Программы-лидеры на канале ТНТ". Mediascope. אורכב מ-המקור ב-2018-11-13. נבדק ב-2018-09-03. "Карточка фильма Самый лучший фильм 3-ДЭ". Бюллетень кинопрокатчика. "Россия (города 100 тыс.+). 03 — 09/10/2011. Программы-лидеры на канале ТНТ". Mediascope. אורכב מ-המקור ב-2018-02-16. נבדק ב-2018-09-03. "Россия (города 100 тыс.+). 12 — 18/05/2014. Программы-лидеры по жанру детские передачи". Mediascope.(הקישור אינו פעיל) "Карточка фильма Zомбоящик". Бюллетень кинопрокатчика.
סילדאביה

סילדאביה (בצרפתית: Syldavie) היא מדינה בדיונית ב"הרפתקאותיו של טינטין", סדרת ספרי הקומיקס של המאייר הבלגי ארז'ה (1907–1983). היא ממוקמת בבלקן והיא מצויה בסכסוך גבולות מתמיד עם המדינה הבדיונית השכנה בורודוריה. סילדאביה עומדת במרכז עלילת הספר "שרביטו של המלך אוטוקר" ומתוארת גם בספרים: "הטיסה לירח", "החוקרים על הירח", "פרשת קלקולוס" ו"כרישי הים האדום", ומוזכרת גם ב"טינטין והפיקורוס". לפי תיאורו של ארז'ה, שוכנת סילדביה במזרח אירופה ומשתרעת על פני שני עמקים גדולים: עמק הנהר ולדיר והעמק בו שוטף יובלו ומקורו של ולדיר, הנהר מולטוס. על מפגש הנהרות ולדיר ומולטוס, שוכנת בירת סילדביה, קלוב. רמות סילדביה המתנשאות סביב לעמקי הנהרות מכוסות יערות ומוקפות בהרים מושלגים, הן עטויות כרי דשא למרעה ושדות דגן למאכל, ואדמותיהן עשירות במתכות. המדינה מתפרנסת גם מתיירות מרפא ורבים נוהרים למעיינות הגפרית החמים שנובעים במקומות רבים במדינה. מנין תושבי קלוב, 122,000 איש, ואוכלוסיית סילדביה כולה 642,000 נפש. קורות ימיה המתועדים, בדיונית, של סילדאביה נפתחים בפלישה הסלאבית למדינה במאה השישית, עד אז היה חבל הארץ שבו שוכנת סילדביה מיושב בידי שבטים נוודים ממקור לא ידוע. במאה העשירית כבשו הטורקים את הארץ, גירשו את הסלאבים אל ההרים, והתיישבו באדמות המישור. הבירה הטורקית של סילדביה הייתה זילהרום, על מפגש הנהרות ולדיר ומולטוס. ב-1127, מנהיג סלאבי של כוח פרטיזנים בלתי סדיר, בשם הונהי, פלש לסילדאביה מן ההרים וכבש כפר אחרי כפר מן הטורקים. חיל המצב הטורקי המקומי היה מנוון, מפקדיו בלתי כשירים, והטורקים יושבי הארץ נמלטו מפני חייליו של הונהי. עם השלמת כיבוש הארץ וכינון ממלכת סילדביה, הוכתר הונהי כמלך הסילדבים בתואר "מוסקר הראשון" (מוסקר, מילולית: מלך אמיץ). אף הוא קבע את בירתו בזילהרום והחליף את שמה ל"קלוב" (הלחם של 'קלו' - חופש, ו'ווֹב' - עיר), "עיר החופש". הוא חי בשלום עם שכניו עד מותו ב-1168. אחריו מלך בנו, "מוסקר השני", שבשל אופיו חסר הכישרון להנהגה, התאפיינה תקופתו באנרכיה. התדרדרות השלטון בתקופתו הביאה לפלישת בורדוריה השכנה וכיבוש סילדאביה בשנת 1195. רק כמאה שנה לאחר מכן, ב-1275, שחזר הברון אלמזוט את הפשיטה שביצע בשעתו מוסקר הראשון, הוא ירד לעמקי סילדאביה מן ההרים ובסדרת קרבות שנמשכה כחצי שנה, גירש את הבורדורים לשטח ארצם המקורית, וכונן את ממלכת סילדאביה מחדש. הוא הוכתר כ"אוטוקר הראשון" ב-1277, ואולם בשל הישענותו על ברונים אחרים בעת ההשתלטות על סילדאביה, נאלץ לחתום על מגילת זכויות שעיגנה את מעמדם בממלכה המתחדשת, ובכך נפתחה התקופה הפיאודלית של סילדאביה. המלך המודרני הראשון ומי שאיחד את סילדאביה תחת ממלכה חזקה ואבסולוטית, היה אוטוקר הרביעי שהחל למלוך ב-1370. הוא שינה את חוקת הממלכה, ואכף את שליטתו באמצעות הצבא הגדול שהקים, על האצילים. מדיה וקבצים בנושא סילדאביה בוויקישיתוף המונחים בעברית לפי תרגומו של יעקב אורלנד לספר שרביטו של אוטוקר, הוצאת מחברות לספרות, תשכ"ד, 1964.
פרס אריאל

אריאל (בספרדית: Ariel) הוא פרס האקדמיה המקסיקנית לקולנוע. הפרס מוענק מדי שנה מאז 1947. הפרס מכיר בהצטיינות בקולנוע מקסיקני, לרבות בתחומי המשחק, הבימוי והתסריטאות. פרס זה נחשב לפרס היוקרתי ביותר בתעשיית הקולנוע המקסיקני. בקולנוע, פרס זה נחשב המקבילה של מקסיקו לפרס האוסקר האמריקאי. פסלון הפרס מעוצב בדמותו של אדם והוא עוצב על ידי הפסל איגנסיו אסונזולו. הפסלון המקורי נמצא בתוך Estudios Churubusco - אולפן קולנוע במקסיקו סיטי. המקור לשם "אריאל" הוא El Ariel - סדרת כתבים קצרים של הסופר האורוגוואני חוסה אנריקה רודו, ששימש השראה עבור דורות של צעירים באמריקה הלטינית בעשורים הראשונים של המאה העשרים. פרס אריאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Chaiken, Jan. "The Mexican Academy of Film". The Eye Magazine. The Eye Magazine. אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מקסיקו ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.