laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חלום בתכלת שחור

חלום בתכלת־שחור הוא ספר פרוזה מאת יפתח ספקטור, תת-אלוף בדימוס בצה"ל, ששירת כטייס קרב והיה אלוף הפלות שלזכותו הפלת 12 מטוסי אויב ונחשב על ידי רבים לאחד מטייסי הקרב הטובים ששירתו אי פעם בחיל האוויר הישראלי. הרומן מבוסס על חוויותיו כמפקד טייסת מטוסי "פנטום", טייסת אבירי הזנב הכתום במלחמת יום הכיפורים, ובכלל זה במהלך מבצע תגר, מבצע דוגמן 5, והפצצת המטכ"ל הסורי בדמשק. גיבור הספר, בן דמותו של ספקטור, הוא שאול טולדאנו, מפקד טייסת מטוסי פנטום, הנדרש לפקד עליה במהלך מלחמת יום הכיפורים. טולדאנו נדרש להתמודד, לפקד ולהוביל את הטייסת בתוך המפולת הקשה שאליה נקלעה. ההלם שחוו טולדאנו ואנשיו בפרוץ המלחמה, כמו גם הבלבול העמוק שבו היה שרוי הפיקוד הבכיר של חיל האוויר. בשנים שקדמו למלחמה, על בסיס ההצלחה הגדולה במלחמת ששת הימים, תכנן החיל תוכנית מורכבת, הפעם כדי להתמודד עם אתגר מערך ההגנה האווירית היעיל שרכשו סוריה ומצרים. הטייסות אומנו כדי שיוכלו לפעול בתיאום מושלם בין מאות מטוסים וגובשה תפיסה מבצעית מקיפה. במלחמה התברר שהתפיסה המבצעית אינה מתאימה, וטולדאנו, כמו מפקדי טייסות נוספים, נדרש לאלתר. אחד האירועים המרכזיים בספר הוא משימה שמוטלת על הטייסת של טולדאנו ועל הטייסת שבפיקוד אפי בן־דוד, לתקוף את בניין המפקדה הסורית, בלב העיר דמשק. הטייסת של טולדאנו לא ביצעה את המשימה, משום שהם לא הצליחו לאתר נתיב בינות העננים לעבר דמשק. בעודם טסים חזרה שמע טולדאנו בקשר כי הטייסת של בן־דוד הצליחה ותקפה את היעד. בשנת 1992 זכה הספר בפרס יצחק שדה לספרות צבאית. הספר "חלום בתכלת שחור", באתר "סימניה" הפרק הראשון בספר, באתר עברית. נרי ליבנה, הסירובניק, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2007 אנשיל פפר, חיל האוויר העניק אות הוקרה לטייס הסרבן תת אלוף יפתח ספקטור, שהודח מתפקידו, באתר הארץ, 5 בפברואר 2010 ניר בן זקן ועופרי רז, רק מטוסינו שבו בשלום לבסיסם, באתר ynet, 21 בספטמבר 2015. יפתח ספקטור, חלום בתכלת־שחור, כתר ספרים, 1991, עמוד 9, "מסביבו משתוללת מלחמה. והיום שלו התחיל בהשכמה, כשהוא טס בראש תריסר מפציצי־קרב מטיפוס פנטום, "קורנס" בשפתו, מתגנב אתם נמוך ושקט וחודר לעומק מצרים ומגיע לפני עלות האור לשדה התעופה צביחה, והם מתנפלים בחמת רצח על השדה, והתבקעויות מאה פצצותיהם מאירות כמו הבזקי מצלמה את הקרקע ואת גחונות המטוסים המהירים". גל פרל, "בכל מקרה ניתן הכול, ניתן כל מה שנוכל לתת", הבלוג על הכוונת, ‏ 17 ביוני 2020. יפתח ספקטור, חלום בתכלת־שחור, כתר ספרים, 1991, עמוד 12, "והנה כשבאה השעה התנפצו הכלים, והפיקוד שולח את אנשיו לחטוף מפות ולרוץ מהר למטוסים, להניע ולזנק, נוסח "תפוס כפי יכולתך". בלי תדריך, בלי הכנות, מתוך זלזול גמור במאות הפרטים ההכרחיים לביצוע "אופרציה" מוצלחת?!". יפתח ספקטור, חלום בתכלת־שחור, כתר ספרים, 1991, עמוד 83, "מתבהר שזוהי הטייסת של אפי, הרי זהו הנווט האמריקני שלהם. ועכשיו אפי בעצמו נכנס לרדיו בקול פוקד, וטולדאנו יודע: אפי נמצא בדמשק! הוא והמבנה שלו תוקפים, מפציצים ומבצעים את המשימה. ואלי משלם את המחיר שהוא עצמן, טולדאנו, לא ישלם". אסתי סגל, ‏הנסיך הקטן חזר אל כוכבו, באתר גלובס, 26 באוגוסט 2009.
רדיו/מוסיקה/עברית

רדיו/מוסיקה/עברית הוא אלבומה השמיני של להקת טיפקס, שיצא במרץ 2006. באלבום זה הרכב החברים כלל גם את מוטי יוסף ודני אברג'ל (שהצטרפו ללהקה אחרי צאת הבאלבום הקודם), ובנוסף אליהם הצטרף גם נועם ינקלביץ' כקלידן. באלבום נכללו מספר דואטים, בהם "פרח השכונות" עם השחקנית עלמה זק (שהפך לשיר המצליח ביותר מתוך האלבום), "כלוב של זהב" עם מירי מסיקה ו"אהבה ראשונה" עם שחר סוויסה. לחן השיר "תן לי חתימה" לקוח מהשיר המרוקאי "ללה פטימה". כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז (למעט היכן שמצוין אחרת).  עיבודים: להקת טיפקס, למעט: "הורה נדלנים", "שיר הסטודנט", "עוכר שמחה": קובי אוז, גל פרמן, רמי יוסיפוב, Big M, דני אברג'יל, מוטי יוסף ואבי אלבוחר "אהבה ראשונה": בנו וטיפקס "תן לי חתימה": קובי אוז, גל פרמן, רמי יוסיפוב, Big M, דני אברג'יל, מוטי יוסף "ואלס הזמר": קובי אוז ונועם ינקלביץ' הפקה מוזיקלית, מיקס: Big M טכנאי הקלטה: משה אשרי הוקלט באולפני עננה בע"מ - מתנ"ס הקסמים - באוגוסט 2005 איורים: מישל קישקה עיצוב עטיפה: סטודיו דורון עדות הדפסה: בועז מזרחי, דפוס מאי עיצוב אתר אינטרנט: סטודיו מירב שביט וליטל קולמר קובי אוז: שירה סינטים ותכנותים רמי יוסיפוב: גיטרות (חשמלית, אקוסטית, קלאסית), סיטרן, קולות. גל פרמן: גיטרה בס, קולות והקשות. Big M: פרוטלוס, קולות ולופים. דני אברג'יל: קולות וגיטרה חשמלית מוטי יוסף: תופים, פדים, קולות וכלי הקשה. נעם ינקלביץ': קולות וקלידים. נוריאל עמר: כינור ועוד אבי אלבוחר: קלידים, קולות ואקורדיון.
פרימן ויליאמס

פרימן ויליאמס הבן (באנגלית: .Freeman Williams Jr;‏ 15 במאי 1956 – 19 באפריל 2022) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1978–1986. ניצב במקום השני ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ליגת המכללות הבכירה, אחרי פיט מרוויץ'. ממוצעיו הכוללים לאורך 6 עונותיו בליגת ה-NBA היו 14.7 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק. ויליאמס נולד וגדל בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובין השנים 1974–1978 למד באוניברסיטת המדינה של פורטלנד ("פורטלנד סטייט"). לאחר שקלע 16.8 נקודות למשחק בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה, פרץ בשלוש העונות הבאות עם ממוצעים של 30.9, 38.8 ו-35.9 נקודות למשחק, בהתאמה. במהלך עונתו השלישית קלע 71 נקודות במשחק מול אוניברסיטת דרום אורגון, ובעונה העוקבת קלע 81 נקודות במשחק מול מכללת רוקי מאונטן. בסיום עונתו האחרונה בפורטלנד סטייט נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American). לאורך קריירת המכללות קלע 3,249 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו במקום השני בתולדות ליגת המכללות הבכירה, אחרי פיט מרוויץ'. בדראפט ה-NBA‏ 1978 נבחר ויליאמס בבחירה השמינית על ידי בוסטון סלטיקס, ומיד הועבר לסן דייגו קליפרס, לצד קרמיט וושינגטון, סידני ויקס וקווין קונרט, בתמורה לנייט ארצ'יבלד, בילי נייט, מרווין בארנס ושתי בחירות דראפט עתידיות. בעונתו השנייה עם הקליפרס קלע 18.6 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת הוביל את קלעי הקבוצה עם 19.3 נקודות למשחק. ב-19 בינואר 1980 קלע שיא קריירה ב-NBA של 51 נקודות בהפסד קבוצתו מול פיניקס סאנס. בינואר 1982, לאחר כ-3 וחצי עונות בסן דייגו, הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס תמורת אל ווד וצ'ארלי כריס. עד לסיום אותה עונה קלע 4.8 נקודות למשחק בלבד, כמחליפו מהספסל של דרל גריפית'. לקראת עונת 1982/1983 הועבר עם ג'ון דרו בטרייד ליוטה ג'אז, בתמורה לרוקי דומיניק וילקינס. בשנים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם ב"טמפה ביי ת'רילרס" מליגת ה-CBA ובוושינגטון בולטס, בטרם פרש ממשחק בשנת 1986. נפטר ב-19 באפריל 2022. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הקלעים המובילים בתולדות ליגת המכללות, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות הקריירה של ויליאמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של ויליאמס, באתר sports-reference.com שחקן השבוע: פרימן ויליאמס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 13 בפברואר 1978 רשימת הנבחרים בדראפט 1978, באתר basketball-reference.com הסלטיקס והקליפרס מבצעות טרייד של שבעה שחקנים, באתר הניו יורק טיימס, 5 ביולי 1978 סטטיסטיקות המשחק בין הקליפרס לסאנס, באתר basketball-reference.com ויליאמס נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר upi.com,‏ 20 בינואר 1982 וילקינס נשלח בטרייד לאטלנטה, באתר הניו יורק טיימס, 4 בספטמבר 1982
מירון רוינה

מירון רוינה (נולד ב-25 במרץ 1998) הוא כדורסלן ישראלי-פיני, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד-סנטר בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל. רוינה נולד בפינלנד לאם פינית ואבא ישראלי. הוא גדל בארץ במושב נווה אילן. רוינה משחק כדורסל החל מגיל 12. שיחק במחלקת הנוער של הפועל ירושלים שם זכה עם קבוצתו באליפות המדינה לנערים בעונת 2013/2014. בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון הראל במבשרת עמה זכה לעלות לראשונה לליגת העל לתיכונים. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2016/2017 בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2017/2018 עבר לשחק בהפועל גליל עליון. בעונת 2018/2019 הגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף בליגה הלאומית שם הפסידו למכבי חיפה. בתום שנתיים בקבוצה חתם בעונת 2019/20 בקבוצת אליצור יבנה. בעקבות הסיום המוקדם של הליגה עקב משבר הקרונה, חתם בהפועל אילת עד לסוף העונה בליגת העל. ב-13 ביולי 2022 חתם רוינה בהפועל גלבוע גליל, במהלך העונה העמיד ממוצעים של 2.1 נק' ו-2.4 ריבאונדים ב-12.7 דק', והיה שותף לירידת הליגה של הקבוצה. ביולי 2023 חתם בהפועל גליל עליון. ב-1 ביולי 2024 חתם בהפועל תל אביב. רוינה שיחק בנבחרות ישראל מגיל קדטים ועד נבחרת העתודה. בקיץ 2014 עלה עם הנבחרת לדרג א' באליפות אירופה עד גיל 16 שנערכה במקדוניה. בקיץ שלאחר מכן עלה עם הנבחרת לדרג א' בתום אליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה באוסטריה. בשנת 2016 השתתף בטורניר אליפות אירופה שנערך בטורקיה. באליפות רשם ממוצע של 10.8 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו־1.5 אסיסטים. ביולי 2017 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל במקום השני באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה ביוון. ביולי 2018 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בגרמניה. באליפות רשם ממוצע של 9.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו־1.1 אסיסטים. במשחק הגמר מול קרואטיה הצטיין עם 14 נקודות ו-14 ריבאונדים. אליפות המדינה (לנערים) הפועל ירושלים - 2013/2014 אליפות אירופה עד גיל 20 - נבחרת ישראל עד גיל 20 - 2018 פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל השחקן(הקישור אינו פעיל) באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקן באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל ‏השתדרג לליגת העל: מירון רוינה חתם בהפועל אילת, באתר ספורט1, 28 במאי 2020 נועם שרפלר, המירון רוינה: "חלום להיות עם הפועל ירושלים בליגת העל", באתר העיר ירושלים, ‏27 ביולי, 2018
דלקו

קבוצת דלקו (בצרפתית: Delko) היא קבוצת אופני כביש צרפתית, בדרג ה-UCI ProTeam, המשני לקבוצות אחרי דרג ה-UCI World Tour. הקבוצה קמה בשנת 1974 בשם "VC La Pomme", שהמשיך ללוות אותה גם בשנים הבאות, אז הקבוצה הייתה חובבנית. משנת 2013 נכנסה "קבוצת דלקו" הצרפתית כאחד מהספונסרים הראשיים של הקבוצה ולפי כך שונה שם הקבוצה בהתאם. משנת 2020 נכנסה גם ניפו, חברה יפנית, שעד אז הייתה חלק מקבוצת "ניפו ויני–פאנטיני" שהתפרקה בתום עונת 2019, כספונסר הראשי של הקבוצה, ביחד עם "וואן פרובאנס" הצרפתית. מאותה שנה הקבוצה גם החלה לרכוב עד אופני "LOOK" והחליפה בכך את אופני "KTM", עליהם רכבה עד אז. אך ניפו הפסיקה לשמש כספונסר של הקבוצה לאחר עונה אחת בלבד, 2020, ובעונת 2021 עברה לקבוצת EF Pro Cycling, כשהקבוצה חזרה להיקרא "דלקו" בלבד. אף על פי שהקבוצה לא הצליחה להשיג כרטיס חופשי לטור דה פראנס, בשנים האחרונות היא מוזמנת למונומנט פריז - רובה. כיום הקבוצה היא חלק מארבע קבוצות צרפתיות שנמצאות בדרג ה-UCI ProTeam, ביחד עם B&B Hotels - Vital Concept p/b KTM, ארקאה–סאמסיק, וטוטאל–דיירקט אנרז'י. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא סגל הקבוצה מעודכן לשנת 2021. צרפת פייר ברבייה צרפת קלמו ברתה צרפת קלמו קאריסיי צרפת לוקאס דה רוסי אריתריאה יאקוב דבסאי צרפת אלכסנדר דלטרה ספרד חוסה מנואל דיאז איטליה אלסנדרו פדלי ספרד דליו פרננדס איטליה מאורו פינטו אריתריאה ביניאם גירמאי פורטוגל חוסה גונזאלבש רומניה אדוארד-מיכאל גרוסו אתיופיה מולו היילהמייקל יפן מאסהירו אישיגאמי נורווגיה אוגוסט ינסן צרפת ג'סטין ג'ולס איטליה ריקרדו מינאלי יפן הידטו נאקאנה יפן אטושי אוקה ספרד אדוארד פראדס סרביה דושאן ראיוביץ' ליטא אוואלדאס סיסקביצ'יוס צרפת ז'וליאן טראריו מדיה וקבצים בנושא דלקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דלקו (בצרפתית) דלקו, ברשת החברתית פייסבוק דלקו, ברשת החברתית אינסטגרם Delko CEO Philippe Lannes becomes managing owner of Nippo Delko One Provence, cyclingnews.com
ועדת רוזן

ועדה מייעצת לבחינת שירותי הדואר בתחום השמור, נקראת ועדת רוזן, היא ועדה שמונתה על ידי שר התקשורת בשנת 2018 במטרה להגביר את התחרות בתחום הדואר. משנת 2010 חברת דואר ישראל היא החברה היחידה במדינת ישראל שמורשית לספק דואר ליחידים (לכן הוא מכונה "התחום השמור"), והתחרות קיימת רק בתחום הדואר הכמותי, בו חברת מסר רשאית לספק דואר למוסדות (כמו בנקים, קופות חולים). לצורך כך מינה שר התקשורת איוב קרא בשנת 2018 ועדה שתבחן רפורמה על הרגולציה על תחום הדואר ליחידים. בראשות הוועדה עמד דניאל רוזן שהיה מנכ"ל משרד התקשורת בשנים 1997–2001. הוועדה נדרשה לדון בכמה נושאים ובהם: מועדי חלוקה של הדואר וחובה על עמידה בזמני החלוקה, בחינת הדואר היחידני לתחרות, ביטול הפיקוח על תעריפי הדואר הפרטי ועוד שורת נושאים. בכתב המינוי של הוועדה נאמר כי מטרתה "לחזק ולשמור על יכולת של חברת דואר ישראל לספק שירות אוניברסלי לאורך זמן, טובת הציבור ופיתוח תחרות אפקטיבית בתחום השמור". הועדה הגישה את המלצותיה בשנת 2018 לשר איוב קרא, אולם בעקבות הקדמת הבחירות הוא לא יישם את ההמלצות. עם היכנסו של יועז הנדל לתפקיד שר התקשורת במאי 2020 נראה כי הוא יישם את המלצות הוועדה ובאוקטובר 2020 הודיע הנדל כי יישם את המלצות הוועדה. עם זאת משרד האוצר הודיע כי ככל הנראה הרפורמה לא תכלל בחוק ההסדרים ובספר התקציב של שנת 2020. בעיתונות הכלכלית נמתחה ביקורת על הנדל, ונטען כי רוזן פעל בניגוד עניינים, שכן הוא עמד פעל להקמת קבוצה שתרכוש חלק מדואר ישראל. המלצת הוועדה לפתוח גם את תחום הדואר היחידני לתחרות משך זמן מסירת חבילות יהיה כמו זה של מכתב רגיל בארץ, כלומר תוך 5 ימים פריסה רחבה של נקודות מסירה לחבילות דואר, כך ש-90% מבתי האב יהיו במרחק של עד 1,500 מטר מנקודת חלוקה. זאת במקום החלוקה עד הבית כמו כן, המליצה הוועדה על שורה של פעולות שנדרשות כדי להגביר את התחרות בתחום משרד התקשורת דואר ישראל דו"ח הוועדה כתב המינוי של הוועדה הודעה על מינוי הוועדה באתר משרד התקשורת אמיתי זיו, מי יעמוד בראש הוועדה להגברת התחרות בדואר? המנכ"ל שהתנגד לתחרות בדואר, באתר TheMarker‏, 17 בדצמבר 2018 ועדה מייעצת לבחינת שירותי הדואר בתחום השמור, באתר GOV.IL גד פרץ, ‏שר התקשורת קרא לא יטפל בדוח על התחרות בשוק הדואר, באתר גלובס, 25 במרץ 2019 אביאור אבו, תחרות, הסרת רגולציה - ומסירת חבילות בתוך 5 ימים: לקראת מהפכה בדואר?, באתר כלכליסט, 17 ביוני 2020 חברת דואר ישראל תגיש תוכנית לשיפור השירות תוך 40 יום, באתר ynet, 20 באוקטובר 2020 נתי טוקר, משרד האוצר מתקן: הרפורמה בדואר לא תיכלל בחוק ההסדרים, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2020 אביאור אבו, הנדל מטאטא את ניגוד העניינים סביב הדואר, באתר כלכליסט, 9 ביולי 2020 אביאור אבו, הכובע הכפול של ראש הוועדה להסדרת הדואר, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2020
Empire State of Mind (Part II) Broken Down

Empire State of Mind (Part II) Broken Down הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז, מתוך האלבום, The Element of Freedom. השיר יצא לאור ב-22 בפברואר 2010, על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. זהו סינגל המשך ללהיט "Empire State of Mind", של ג'יי זי וקיז, שיצא מתוך האלבום The Blueprint 3. השיר נכתב על ידי ג'יי זי, אלישה קיז, ג'נט סיוול, ברט קיז, אנג'לה האנטה, סילביה רובינס, אל שוקס והופק על ידי קיז, אל שוקס. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-199 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-11 במאי, הועלה לערוץ היוטיוב של קיז. באודיו ניתן לראות את תמונת האלבום. נכון לינואר 2022, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-8 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Empire State of Mind (Part II) Broken Down" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Empire State of Mind (Part II) Broken Down" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Empire State of Mind (Part II) Broken Down" באתר Discogs סרטון השיר "Empire State of Mind (Part II) Broken Down" באתר יוטיוב ג'יי זי, אלישה קיז, ג'נט סיוול, ברט קיז, אנג'לה האנטה, סילביה רובינס, אל שוקס Alicia Keys - Empire State of Mind (Part II) (באנגלית), נבדק ב-2020-06-13 The Element of Freedom Alicia Keys, genius, ‏2020-06-17 Empire State of Mind (Part II) Broken Down, נבדק ב-2020-06-13 Empire State of Mind (Part II) Broken Down Empire State of Mind (Part II) Broken Down - song, נבדק ב-2020-06-13
לה מוסמה

לה מוסמה (בצרפתית: La Mousmé) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1888. היצירה נוצרה כשואן גוך התגורר בארל, שכונתה בפיו כ-"יפן של הדרום". המעבר מהעיר הגדולה פריז ליישוב קטן יותר עורר בצייר תקווה כי כעת הוא יוכל להתמקד בפשטות ובדרמטיות של האמנות היפנית. ואן גוך צייר את היצירה בגיל 35. הוא גר בארל שבדרום צרפת. זאת הייתה אחת התקופות הכי פוריות שלו כיוצר, והוא הפיק כמה מיצירותיו המוכרות ביותר בעת ההיא, כגון ציורי החמניות. ציוריו של ואן גוך מציגים את החיים הפשוטים כפי שמשתקף ביצירה זו. כמו כן, זאת הייתה אחת התקופות המאושרות ביותר בחייו של הצייר. הוא היה שליו ובטוח בעצמו. במכתב שהוא כתב לאחיו, תיאו, ואן גוך תיאר שמשמעותו של ציור מבחינתו הוא עדינות - יותר כמו מוזיקה מאשר פיסול. כוונתו הייתה שכמו מוזיקה גם תהליך הציור הוא מרגיע. בתקופה של 444 ימים, ואן גוך הצליח לייצר כ-100 רישומים וסקיצות וכ-200 ציורים. בתקופה זו הוא גם שלח כ-200 מכתבים לנמענים שונים. אף על פי שואן גוך נהג לסיים במהירות את ציוריו, הוא הקצה זמן רב למחשבה לפני התחלת התהליך כסוג של מחווה לאיכרים שעבדו שעות רבות בשמש. ואן גוך צייר את הציור בהשפעת אמנות יפנית וספרו של פייר לוטי, "Madame Chrysanthème". בציור מתוארת נערה יפנית הלבושה במיטב בגדיה. במכתב לאחיו, תיאו, הצייר כתב שלקח לו שבוע שלם לצייר את היצירה. הוא הסביר גם שמוסמה זאת נערה יפנית בגילאים של בין 12 ל-14. הצייר עשה שימוש בניגודיות צבעים וצורות כדי למשוך את תשומת ליבו של הצופה ביצירה. ואן גוך עשה שימוש בצבעים כחולים וכתומים, וזאת בניגוד לצבעים המקובלים בעת ההיא בקרב האימפרסיוניסטים. הרקע הוא בצבע ירוק בהיר המזכיר את האביב. לבושה של הנערה הוא שילוב בין לבוש מסורתי ללבוש מודרני. הצבעים הבהירים של אפודתה ושמלתה של הנערה מאופיינים בלבוש המקובל בדרום צרפת. מתווי פניה של הנערה ניכר כי היא מארל, אך הצייר הוסיף לה גם גוון יפני. כמו כן, יציבתה מדמה את ההרדוף. כמו פרח ההרדוף, גם הנערה נמצאת בשלב פריחתה בחיים. כיום היצירה מוצגת בגלריה הלאומית לאמנות שבוושינגטון די. סי. קיימות שלוש סקיצות ליצירה המוצגות בלובר שבפריז, באוסף לאמנויות יפות על שם תומאס גיבסון שבלונדון ובמוזיאון פושקין שבמוסקבה. מדיה וקבצים בנושא לה מוסמה בוויקישיתוף Morton, M; Schmunk, P (2000). The Arts Entwined: Music and Painting in the Nineteenth Century. New York: Garland Publishing. pp. 177–178. ISBN 0-8153-3156-8. "Effects of the Sun in Provence", Washington, D.C.: National Gallery of Art (באנגלית) "La Mousmé", Postimpressionism (באנגלית) Jessup, ed. (2001). "Van Gogh in the South". Antimodernism and Artistic Experience. Toronto: University of Toronto Press. p. 185. ISBN 0-8020-8354-4.
Young Money: Rise of an Empire

Young Money: Rise of an Empire (בעברית: יאנג מאני: עלייתה של אימפריה) הוא אלבום האוסף השני של חברת התקליטים האמריקאית יאנג מאני. האלבום יצא לאור ב-11 במרץ 2014, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני וריפבליק רקורדס. מתוך האלבום שלושה סינגלים. האלבום הגיע למקום ה-7 במצעד הבילבורד 200. מידע על האלבום Young Money: Rise of an Empire באתר MusicBrainz מידע על האלבום Young Money: Rise of an Empire באתר AllMusic האלבום Young Money: Rise of an Empire באתר Discogs New Music: Lil Wayne, Birdman, & Euro – 'We Alright', Rap-Up (באנגלית) Young Money, Billboard
אירינה אלגרובה

אירינה אלכסנדרובנה אלגרובה (ברוסית: Ирина Александровна Аллегрова; נולדה ב-20 בינואר 1952) היא זמרת פופ סובייטית ורוסייה פופולרית. בשנת 2010 הוענק לה תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. אירינה נולדה ב־20 בינואר 1952 ברוסטוב-על-הדון. אביה של אירינה הוא השחקן והבמאי אלכסנדר אלגרוב. בשנת 1961 עברה הילדה לבאקו עם משפחתה, שם למדה בבית ספר למוזיקה במקביל לבית הספר העל-יסודי. לאחר סיום לימודיה בבית ספר למוזיקה התקבלה לקונסרבטוריון של באקו. הניצחון המוזיקלי הראשון שלה הושג בפסטיבל הג'אז בבאקו. לאחר שעזבה את בית הספר בשנת 1969, אלגרובה יצאה לסיבוב הופעות. בשנת 1971 התחתנה, שנה לאחר מכן ילדה את בתה לאלו, וחצי שנה אחר כך התגרשה. לאחר שעברה למוסקבה בשנת 1975, היא עבדה בתזמורת של לאוניד אוטיוסוב, סולנית בלהקות כמו "השראה", "קולות צעירים" (יחד עם הלהקה ניצחה בתחרות השירים בסוצ'י -78), ואז עבדה שנתיים כחלק מהרכב פאקל. לאחר שנפגשה בשנת 1985 עם המלחין אוסקר פלטסמן, אלגרובה ביצעה שיר שנוצר במיוחד עבורה - "קול הילד". אז החל שלב הטור יחד עם ההרכב "אורות מוסקבה", בו הייתה סולנית. היא צברה פופולריות רבה לאחר הקמתה של קבוצת אלקטרו קלאב. בשנת 1990 התחילה אלגרובה בקריירת סולו, והופעותיה היו מוצלחות ביותר. היא זכתה בתואר הזמרת הטובה ביותר, והחזיקה בתואר כארבע שנים נוספות. בשנת 1992 יצא אלבום הסולו הראשון שלה. בעבודה עם איגור קרוטוי מאז 1996, אלגרובה הוציאה דיסק עם שיריו. לאחר מכן הוקלטו שירים באולפן בניו יורק. מדיה וקבצים בנושא אירינה אלגרובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירינה אלגרובה (ברוסית) אירינה אלגרובה, ביישום טלגרם אירינה אלגרובה, ברשת החברתית אינסטגרם אירינה אלגרובה, ברשת החברתית VK אירינה אלגרובה, סרטונים בערוץ היוטיוב אירינה אלגרובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירינה אלגרובה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אירינה אלגרובה, באתר ספוטיפיי אירינה אלגרובה, באתר Last.fm (באנגלית) אירינה אלגרובה, באתר AllMusic (באנגלית) אירינה אלגרובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אירינה אלגרובה, באתר דיזר אירינה אלגרובה, באתר Yandex.Music (ברוסית) אירינה אלגרובה, באתר Discogs (באנגלית) עותק בארכיון (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבודת כפיים (אלבום)

עבודת כפיים הוא אלבומה התשיעי של להקת טיפקס, שיצא באוגוסט שנת 2016. עשר שנים אחרי אלבום האולפן האחרון שלה ("רדיו/מוסיקה/עברית") הוציאה טיפקס אלבום נוסף. האלבום חוזר לנושאים שהעסיקו את הלהקה בתחילת דרכה - מרכז ופריפריה, ערס-פואטיקה, ביקורת חברתית, הגנה על החלש, אהבה וזוגיות בסגנון הומור וגרוב. ההרכב החדש של טיפקס כלל מלבד רביעיית הבסיס של טיפקס (גל פרמן, קובי אוז, רמי יוסיפוב ותמיר ימיני), חמישה מוזיקאים נוספים: הזמרת דניאל קריאף שהשתתפה בכמה שירים ודואטים, אדם מדר שניגן במספר רב של כלים באלבום וספי עספורי הירש שניגן על כלים מזרח תיכוניים באלבום כמו: עוד, כינור וסאזבוש. נעם חן על כלי ההקשה ואת המנהל המוזיקלי של תיאטרון ב"ש – שחר ימפולסקי על הקלידים, האקורדיון והאלקטרוניקה. על הסאונד היה אחראי הטכנאי יובל זילברשטיין שעבד עם הלהקה בחמשת האלבומים הראשונים שלה. מלבד הסינגלים שיצאו מתוך האלבום ("מי הפרובינציאל?", "צמד איילות", "לילה לילה טוב", "מה איתי" ו"עבודת כפיים") בלטו גם השירים: "מר אלבז" – שהוא שיר מחאה. "ילד של העולם" – שירו של סמי שלום שטרית מתוך "שירים באשדודית" על פי לחן של יונתן כנען ו"לא היה לנו כלום" שיר שנכתב על פי סיפור חייה של רחל (רמונד) אוזן – אימו של קובי אוז והולחן בעזרת יוני רועה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קובי אוז (למעט היכן שמצוין אחרת).  הפקה מוזיקלית, עיבוד וניהול אמנותי: קובי אוז שירה, סיקוונסרים, סימפול, לופים ואלטרוניקת אייטיז: קובי אוז הוקלט ומוקסס באולפן של יובל על ידי יובל זילברשטין (עננה בע"מ) עוזרי טכנאי: עופרי טמים, שמעון טל ושחר זילברשטין קובי אוז: שירה, הפקה מוזיקלית, סינטיסייזר, אורגן, סינקוונסרים, סינטים, לופים ודגימות גל פרמן: גיטרה בס רמי יוסיפוב: גיטרה אקוסטית וחשמלית תמיר ימיני: תופים ופח זיתים דניאל קריאף: שירה שחר ימפולסקי: קלידים, אקורדיון נועם חן: דרבוקה, ריק, סאגאת, בונגוס, טיקרקאווין ותוף מרים אדם מדר: חצוצרה, מנדולינה, כינור ספי עספורי הירש: עוד, כינור כיס אוסטרלי, סאזבוש בן שלו, אל תספידו את קובי אוז ו"טיפקס", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2016 - ביקורת על האלבום עבודת כפיים באתר הספרייה הלאומית ניר וולף, עיטור האוז: קובי ואמא רחל "חלוצים", באתר ישראל היום, 24 בדצמבר 2020
אביגייל ג'ונסון

אביגייל פיירפונט ג'ונסון (באנגלית Abigail Pierrepont Johnson, נולדה ב-19 בדצמבר 1961) היא אשת עסקים אמריקאית מיליארדרית. ג'ונסון משמשת משנת 2014 כנשיאה וכמנכ"לית חברת ההשקעות האמריקאית פידליטי השקעות, וכיו"ר חברת האחות הבינלאומית פידליטי אינטרנשיונל. סבה, אדוארד ק. ג'ונסון השני, הקים את חברת פידליטי ואביה, אדוארד "נד" ג'ונסון השלישי, משמש כיו"ר במעמד אמריטוס בחברת פידליטי השקעות. משפחת ג'ונסון החזיקה ב־49% ממניות החברה במרץ 2013, ונכון ל-2020 ג'ונסון עצמה מחזיקה ב-24.5% ממניות החברה. ג'ונסון מונתה ליו"ר פידליטי בחודש נובמבר 2016, וממשיכה לכהן כמנכ"לית וכנשיאה, ובעלת שליטה מלאה בחברה המעסיקה כ־45,000 עובדים ברחבי העולם. הונה של ג'ונסון מוערך כיום ב-14 מיליארד דולר והיא מדורגת כאחת הנשים העשירות בעולם. בשנת 2016 הוכתרה על ידי פורבס כאדם העשיר ביותר ב-50 הערים הגדולות באמריקה ובשנת 2019 דורגה במקום השביעי ברשימת הנשים המשפיעות. ג'ונסון למדה בקיימברידג' (מסצ'וסטס) בבית הספר הפרטי בקינגהאם בראון וניקולס, ובשנת 1984 סיימה את לימודיה במכללת הוברט ויליאם סמית' בה קיבלה תואר ראשון בהיסטוריה של האמנות. לאחר תקופה קצרה כיועצת בחברת בוז אלן המילטון בשנים 1985–1986, קיבלה ג'ונסון בשנת 1988 תואר שני במנהל עסקים בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר למינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, הצטרפה ג'ונסון כאנליסטית וכמנהלת תיקי השקעות לחברת פידליטי השקעות שהקים סבה, אדוארד ג'ונסון השני, בשנת 1946. בשנת 2001 קודמה לתפקיד נשיאת פידליטי ניהול נכסים. בשנת 2005 מונתה לראשת תחומי קמעונאות, מקומות עבודה וגופים מסחריים ובשנת 2012 נבחרה לנשיאה. בשנת 2014 התמנתה למנכ"לית פידליטי השקעות, תפקיד בו כיהן אביה משנת 1977, ובשנת 2016 היא מונתה גם ליו"ר. בשנת 2018 יזמה ג'ונסון השקעות במטבע הקריפטו בפידליטי, ובכך התאפשר למשקיעי הגופים המסחריים לסחור בביטקוין ובאתר. בשנת 2016 תרמה ג'ונסון 2,700 דולר למועמד הרפובליקני לנשיאות ג'ב בוש, שהוא הסכום המקסימלי המותר על פי החוק כתרומה למסע בחירות למועמדים לנשיאות. ג'ונסון מכהנת כחברת מועצת המנהלים במספר פורומים כלכליים העוסקים בשוק ההון. פורבס דירג את ג'ונסון כאחת מהנשים המשפיעות בעולם כבר מספר שנים: פורבס: 100 הנשים המשפיעות בעולם מדיה וקבצים בנושא אביגייל ג'ונסון בוויקישיתוף אביגייל ג'ונסון, ברשת החברתית LinkedIn 50 הנשים המשפיעות בישראל פורבס, 2019 נל, ‏מנכ"לית ענקית ההשקעות פידליטי אותתה בנאום נדיר: "אני אוהבת את הביטקוין", באתר גלובס, 24 במאי 2017 אודי בן ש"ך, קרן ההשקעות האמריקאית פידליטי בעלת עניין בטבע, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2000 אמא יקרה לי: מיהן 10 האמהות העשירות בעולם?, באתר כלכליסט, 5 במאי 2010 מצעד היורשות: אלו הן 10 הנשים העשירות ביותר בעולם, באתר גלובס, 7 במרץ 2019 [https://www.forbes.com/profile/abigail-johnson/ #124 Abigail Johnson CEO, Fidelity Investments], Forbes (באנגלית) כוכבת חדשה בשמי הקריפטו: ענקית ניהול הנכסים פידליטי תשקיע במטבעות דיגיטליים, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2018 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אביגייל ג'ונסון".