laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דורית מוסאיוף

דורית מוסאיוף (נולדה ב-12 בינואר 1950) היא מעצבת תכשיטים ילידת-ישראל. בעבר הייתה הגברת הראשונה של איסלנד בעת כהונת בעלה אולפור רגנר גרימסון כנשיא איסלנד. היא אזרחית בריטית, ישראלית ואיסלנדית. מוסאיוף נולדה בירושלים, בת למשפחת תכשיטנים ידועה ממוצא יהודי-בוכרי שהונה נאמד בכ-200 מיליון לירות שטרלינג. הוריה הם התכשיטן ואספן הארכאולוגיה המקראית שלמה מוסאיוף ועליזה, בת למשפחה יהודית מאוסטריה. אבי סבה, הרב שלמה מוסאיוף, היה ממיסדי שכונת הבוכרים, יש לה שתי אחיות. בילדותה עברה המשפחה ללונדון. מוסאיוף סבלה מדיסלקסיה ולכן חונכה בבית המשפחה ועבדה מגיל צעיר בחנות משפחתה. בהיותה כבת 18 נישאה לראשונה למעצב ניל זאראק, ממנו התגרשה לאחר שנים ספורות. מוסאיוף הייתה פעילה בחיי החברה בלונדון והיא חברת מערכת של המגזין "טאטלר", העוסק בחיי "החברה הגבוהה", ובו היא כותבת מעת לעת. בשנת 1999 חשף נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון את העובדה כי הוא מנהל מערכת יחסים עם מוסאיוף. גרימסון התאלמן בשנת 1998 מרעייתו גוד'רון קתרין פורברגסדוטיר, שלקתה בלוקמיה. גוד'רון קתרין הייתה אהודה מאוד על העם האיסלנדי, אשר ליווה את תהליך מחלתה והתאבל על מותה. בשנת 2000 התארסו מוסאיוף וגרימסון באופן רשמי. ב-14 במאי 2003 (הוא יום הולדתו ה-60 של גרימסון) נישאו בטקס פרטי בארמונו של גרימסון. לזוג אין ילדים משותפים, אך לגרימסון יש שתי בנות מנישואין לגוד'רון קתרין. בראיון שנתנה לעיתון הארץ בסוף שנת 2003 אמרה מוסאיוף שהיא אל-הורית ושאינה מתחרטת שלא הביאה ילדים לעולם הן עם גרימסון והן עם בעלה הראשון. בשנת 2016 הודלפו מסמכים מ-HSBC בז'נבה לפיהם מוסאיוף החזיקה חלק מהונה במקלט מס באיי הבתולה הבריטיים. מוסאיוף אינה הרעייה הראשונה של נשיא איסלנד שאינה ממוצא איסלנדי. נשיאה הראשון של איסלנד, סוון ביירנסון, היה נשוי לאישה דנית. מוסאיוף היא אחת מיהודי איסלנד המעטים הגרים שם. מוסאיוף אף משמשת כשגרירה של התרבות האיסלנדית ברחבי העולם. דנמרק דנמרק: עיטור מסדר הדנברוג (אנ') גרמניה גרמניה: עיטור הצלב הגדול - מחלקה מיוחדת של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה שוודיה שוודיה: עיטור הצלב הגדול מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב (אנ') שוודיה שוודיה: מדליית רובי היובל של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב שוודיה שוודיה: מדליית יום ההולדת ה-70 של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, מטעם המסדר המלכותי של כוכב הקוטב מדיה וקבצים בנושא דורית מוסאיוף בוויקישיתוף שרה ליבוביץ דר, הסיפור הכי חם בקוטב הצפוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003 יאיר לפיד, ‏הגברת הראשונה של איסלנד מגיבה, באתר ‏מאקו‏, 23 באפריל 2010 איתמר אייכנר, אחרי הסנסציה ביורו: אשתו הישראלית של נשיא איסלנד בראיון נרגש, באתר ynet, 23 ביוני 2016 שירות כלכליסט, מסמכים חדשים: אשתו הישראלית של נשיא איסלנד החזיקה חלק מהונה במקלטי מס, באתר כלכליסט, 3 במאי 2016 שרה ליבוביץ דר, הסיפור הכי חם בקוטב הצפוני, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003
האימה

האם התכוונתם ל... האימה (סרט, 1963) (אנ') – סרט אימה של רוג'ר קרומן האימה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה משנת 2018
המעורבות האיראנית במלחמת האזרחים בסוריה

הרפובליקה האסלאמית של איראן החלה בשנת 2013 להתערב במלחמת האזרחים בסוריה לצד משטרו של בשאר אל-אסד. התערבות צבאית זאת כללה העברת כוחות דרך עיראק וחיזוק הקשר עם ארגוני הטרור הניתנים להשפעתה של איראן באזור, בהם חזבאללה. מאז ינואר 2013 יותר מ-2,300 חיילי משמרות המהפכה האסלאמית נהרגו במעורבותם במלחמת האזרחים בסוריה. במסגרת הסכסוך הישראלי-איראני תקפה ישראל מטרות איראניות בסוריה. רוב השימוש בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה מקורו בפיתוח איראני.[דרוש מקור] בסוריה, ממשלת איראן לא הראתה התייחסות להשפעות של הנשק הכימי אשר היא עצמה השתמשה בו והמשיכה לתמוך במשטרו של בשאר אל-אסד, שהשתמש בכלור וסארין נגד אזרחיו יותר מ-100 פעמים. הגיבוי הצבאי, הכלכלי והדיפלומטי של איראן היה חיוני להישרדותו של אסד במלחמת האזרחים בת כמעט עשר השנים שהרגה חצי מיליון בני אדם ועקרה מיליונים נוספים מביתם. למרות העיצומים הבינלאומיים מצד ארצות הברית והאיחוד האירופי, הממשל בטהראן המשיך להכשיר ולחמש את צבא אסד, שנאבק באופוזיציה לאחר ההפגנות הפרו-דמוקרטיות בשנת 2011. מיליציות שיעיות הנתמכות על ידי איראן נלחמו לצד כוחות המשטר בעיירות ובערים הנשלטים על ידי ערבים סונים, במיוחד השטחים אשר נשלטו בידי המדינה האסלאמית. אסד שייך לעלווים, שלוחה של האסלאם השיעי, ששולטת בשלטון ובביורוקרטיה של סוריה מזה כבר עשרות שנים (מאז עלייתם של חאפז אל-אסד ומפלגת הבעת'). מיליציות איראניות התמודדו עם האשמות בתקיפת אזרחים כמו במהלך לכידת העיר חלב. מעורבותה של איראן בסוריה חורגת משיקולים דתיים ויחסים בין השתיים, שכן לטהראן דמשק משמשת דרך מכרעת לבניית השפעה אזורית על פני המזרח התיכון. המעורבות של איראן מונעת גם על ידי אינטרסים עסקיים. עם שחזור הממשל של אסד על גבי רוב המדינה, איראן החלה בבניית תשתיות רבות אשר מתחרות בהשפעה הרוסית על סוריה. ישראל פגעה ביעדים איראניים בתוך סוריה כמה עשרות פעמים, והותירה את הגולן הסורי נקי מפעילות איראנית. מבחינת איראן, סוריה משמשת גם צינור לאספקת נשק לחזבאללה שמרכזו בלבנון. מאז שהביסה את המדינה האסלאמית, איראן העמיקה את השפעתה בכך שהיא מציעה כסף, אוכל ותעודות זהות לסורים שמסכימים להמיר את דתם לאסלאם השיעי, על פי דיווח ב"וול סטריט ג'ורנל".[דרוש מקור] מנקודת המבט הטורקית סוריה לא הצליחה להכיל התנגדות פנימית המהווה איום על שלטון אסד ואנקרה החליטה לקחת על עצמה את האתגר לתמיכה באופוזיציה הסורית. המעורבות הטורקית במלחמת האזרחים בסוריה המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה Understanding Iran's Role in the Syrian Conflict - RUSI Iranian Forces Deployed in Syria - IDF
דרק מיו

דרק מיו (באנגלית: Derek Mio; נולד ב-1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא למד בבית הספר לאמנויות הקולנוע USC. מיו נולד בהנטינגטון ביץ' שבקליפורניה ולמד בתיכון הנטינגטון ביץ'. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה. כיום הוא מתגורר בלוס אנג'לס. מיו ידוע כשגילם את דמותו החוזרת כווייד מתיוס בסדרת הטלוויזיה "גריק", ואת דמותו של גלן בסרט "GBF" משנת 2013. היה לו תפקיד בסדרת הטלוויזיה "Day One". מיו שיחק בתפקיד ראשי בסרט האינדי "טוהר", בבימויו של נאהי אהן. בשנת 2014 שיחק בתפקיד אליוט בסדרת האינטרנט "Spooked". בשנת 2019 הופיע בסדרת הטלוויזיה "האימה", שם שיחק את התפקיד הראשי של צ'סטר נאקאיאמה, בנם של מהגרים ממוצא יפני, המתגייס לצבא. דרק מיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרק מיו, באתר AllMovie (באנגלית) דרק מיו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Meet: Derek Mio". Yow Yow!. 31 באוגוסט 2009. נבדק ב-16 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Mellen, Greg (14 בדצמבר 2017). "Actor comes home as a stand-up guy". Huntington Beach Wave. The Orange County Register. pp. 1–2. {{cite news}}: (עזרה) "Derek Mio". Zimbio. 21 ביולי 2013. נבדק ב-16 באוקטובר 2015. Derek Mio is an actor best known for his role as Wade on the ABC television series Greek. {{cite web}}: (עזרה) "NaRhee Ahn on "Purity"". AsianAmericanFilm.com. 3 באוגוסט 2006. אורכב מ-המקור ב-2012-02-18. נבדק ב-16 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) """The Terror": Derek Mio To Star In AMC Anthology Series"". Deadline.com. 18 באוקטובר 2018. נבדק ב-16 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
Ethio Jazz

Ethio Jazz (בעברית: את'יו-ג'אז, ג'אז אתיופי) הוא אלבום האולפן הרביעי של המוזיקאי האתיופי מולטו אסטטקה והראשון שמציג באופן מלא את ז'אנר האת'יו-ג'אז החדש שיצר אסטטקה. האלבום, שהוקלט והופץ על ידי חברת התקליטים האתיופית Amha Records, הוא הראשון של אסטטקה אשר פורסם קודם באתיופיה ואז בארצות הברית. הסגנון המוזיקלי של האלבום מונח על היסודות שהניח נרס נלבנדיאן בשנות החמישים, לאחר שהחל ליצור מוזיקת ג'אז באתיופיה. לאחר שהג'אז נזנח באתיופיה, אסטטקה (שחזר באותה תקופה לאתיופיה) החל לפתח את הסגנון מחדש בארץ מולדתו בשילוב של סגנונות מוזיקליים מקומיים (מוזיקה אתיופית ומוזיקה מזרחית). האלבום נחשב פורץ דרך והיה לחלק חשוב במה שכונה מאוחר יותר "תור הזהב" של המוזיקה באתיופיה; הכלים שבהם השתמש אסטטקה באלבום, ויברפון, תופי בונגו ותופי קונגה אשר הגיעו מאמריקה הלטינית, הפכו לכלים מסורתיים עבור המוזיקה הפופולרית האתיופית. באותה תקופה, אמצע שנות השבעים, הקיסר היילה סלאסי ביצע כמה שינויים ליברליים במדינה, שהשפיעו גם על הצורה בה המוזיקה נתפסת; הוא פתח את אתיופיה עבור אמנים וסגנונות מארצות שונות, ואף מימן בעצמו תזמורות של מוזיקה מקומית. הפעולות הליברליות הללו שביצע סלאסי באו בתזמון מושלם עם חזרתו של אסטטקה לאתיופיה לאחר שהתפרסם בארצות הברית. לאחר שהוציא את האלבום באתיופיה, זה זכה להצלחה מרובה והיווה אבן יסוד בז'אנר שאותו פיתח אסטטקה כמעט לבדו. האלבום אף השפיע על מוזיקאים נוספים באתיופיה, ואלבומים רבים המנוגנים בסגנון האת'יו-ג'אז קמו והתפרסמו. האלבום מורכב מרצועות שונות שהקליט אסטטקה עם רביעיית הג'אז שלו בין 1969 ל-1972, והמכנה המשותף בין כולם הוא השילוב של סגנונות הג'אז, המוזיקה הלטינית והמוזיקה האתיופית. האלבום זכה לתשואות רבות, ועל פי רוב נחשב לאחד מאלבומי הג'אז האתיופים הטובים בכל הזמנים, לצד אלבומו הקודם של אסטטקה "Mulatu of Ethiopia". Lilian Diarra, Ethio-Jazz: The Amazing Story Behind Ethiopian Jazz, Culture Trip Ethio-jazz in 10 essential records, The Vinyl Factory, ‏2018-03-16 (באנגלית) MULATU ASTATKE - ETHIO JAZZ, by MULATU ASTATKE, ETHIOPIQUES SERIES Mulatu Astatke - Ethio Jazz., Light In The Attic Records
צטיוזאוריסקוס

צטיוזאוריסקוס (שם מדעי: Cetiosauriscus; מילולית: "דמוי-צטיוזאורוס") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד חי באירופה במשך היורה התיכון שלפני 168 עד 163 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה היה ידוע כבר ממאובנים שנמצאו בקיימברידג'שייר, אנגליה ב-1842 ובתחילה הוא נחשב לצטיוזאורוס, כשבמשך שנים חוקרים רבים ראו בו מין של האחרון. עם זאת מבנה הגפיים והזנב היו מעט שונים והוחלט לראות בו קרוב לאורניתופסיס (שנכלל בו לזמן מה אך בהמשך בוטל מספק). ממצאים נוספים מתצורת וסקס (אנ') הראו שהאורניתופסיס התקיים במשך הקרטיקון, והיה קרוב לקבוצה מקרונריה, כך שהסוגים הופרדו. בהמשך הניחו שהוא קרוב של הדיפלודוקיים או הממנצ'יזאוריים עקב זנבו הארוך והחוליות הדומות, כך חשב למשל החוקר עותניאל צ'ארלס מארש שראה בו מין של דיפלודוקוס, בעוד חוקרים נוספים ראו בו סוג מקביל להפלוקנטוזאורוס. עם זאת מבנה הכפות השטוח ובעל האצבעות הארוכות יחסית, דמו יותר לצטיוזאורוס והניחו שהוא סוג מעבר בין הדיפלודוקיים לצטיוזאוריים. הסוג עצמו הוגדר ב-1980 בידי החוקר פרידריך פון הינה (אנ'). דינוזאור זה היה בינוני ביחס לזאורופוד והגיע לאורך של 15 או 16 מטרים ולמשקל של 10 טונות בקירוב, קטן יותר מהצטיוזאורוס. הוא היה בעל זנב ארוך יחסית לגודלו וכן בעל שוקיים ארוכות ורחבות. הוא ניזון מעלי מחטניים וציקסיים שלעס מהצמרות. מדיה וקבצים בנושא צטיוזאוריסקוס בוויקישיתוף צטיוזאוריסקוס, באתר GBIF (באנגלית)
יוהאן נימאן

יוהאן נימאן (בגרמנית: Johann Niemann;‏ 4 באוגוסט 1913 – 14 באוקטובר 1943) היה קצין אס אס ופושע מלחמה נאצי, שהיה סגן מפקד מחנה ההשמדה סוביבור במהלך מבצע ריינהרד. בנוסף היה פעיל בתוכנית T4 - אותנסיה של האס אס. נימאן נהרג במהלך מרד האסירים בסוביבור בשנת 1943. נימאן הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1931 וקיבל את מספר החבר 753,836 ולאס אס בשנת 1934 וקיבל את מספר החבר 270,600. תחילה שירת במחנה ההשמדה בלז'ץ, שם פיקד על מחנה 2, אזור ההשמדה. לאחר מכן הוא הועבר למחנה ההשמדה סוביבור. נימאן היה סגן מפקד סוביבור בהזדמנויות שונות בשנת 1942 לפני שקיבל את התפקיד לצמיתות בתחילת 1943. לאחר ביקורו של היינריך הימלר בסוביבור ב-12 בפברואר 1943, נימן הועלה לדרגת "אונטר-שטורמפיהרר". קרל פרנצל, גם הוא מפקד בסוביבור, נזכר כיצד נימן טיפל באיום מסוים של מרד אסירים בתוך המחנה: קאפו פולני אמר לי שכמה יהודים הולנדים מארגנים בריחה, העברתי את המידע לסגן המפקד נימאן. הוא הורה להוציא להורג את שבעים ושניים היהודים. ב-14 באוקטובר 1943 התרחש מרד אסירים במחנה סוביבור. נימאן היה קצין האס אס בדרגה הגבוהה ביותר שהיה בתפקיד באותו יום, ולכן הוא היה האדם הראשון שתכננו המורדים להתנקש בחייו. נימאן נהרג בצריף החייט באמצעות מכת גרזן לראשו על ידי אלכסנדר שובייב שכונה "קאלי מאלי", חייל הצבא האדום שהיה כלוא בסוביבור. שובייב הצליח להמלט מהמחנה בחסות המרד אך מאוחר יותר נהרג כפרטיזן ולא זכה לראות את סופה של המלחמה. העיתון טיימס דיווח כי 350 תמונות מלחמה של סוביבור ומקומות אחרים הוצגו לאחרונה לציבור על ידי צאצאיו של סגן מפקד המחנה יוהאן נימאן. תערוכה נערכה בברלין וספר נלווה פורסם עם תמונות אלה. שתי תמונות עשויות לכלול את ג'ון איוון דמיאניוק, שומר טרווניקי יליד אוקראינה שהיגר אחר כך לארצות הברית. בשנת 2011 הורשע דמיאניוק על ידי בית משפט במינכן בסיוע לרצח 27,900 יהודים בסוביבור. מדיה וקבצים בנושא יוהאן נימאן בוויקישיתוף Yitzhak Arad (1987). Belzec, Sobibor, Treblinka: The Operation Reinhard Death Camps. Bloomington: Indiana University Press. p. 28. ISBN 9780253342935. Sobibor Interviews: Biographies of SS-men, sobiborinterviews.nl; accessed 23 December 2014. Thomas Blatt (1997). From the Ashes of Sobibor. Northwestern University Press. pp. 235-242. ISBN 9780810113022. Yitzhak Arad (1987). Belzec, Sobibor, Treblinka: The Operation Reinhard Death Camps, Bloomington: Indiana University Press, pp. 76-77 "The Times", Jan 20 2020, page 29
ברפזאורוס

ברפזאורוס (שם מדעי: Barapasaurus; מילולית: "לטאה גדולת-רגל") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים אשר חי בתחילת היורה שלפני 196.5 עד 183 מיליון שנה מזמננו בהודו. דינוזאור זה נחשב לפרימיטיבי מאוד והוא קרובו של הרואטוזאורוס האוסטרלי. בעבר שייכו אותו למשפחת הוולקנודוניים, אך עתה הוא מסווג כסוג ללא מקור בקבוצה גרוויזאוריה, הקרוב בעיקר לסוג קוטזאורוס שחי בהודו באותה תקופה. דינוזאור זה התגלה בתצורת קוטה (אנ') שבטלנגאנה, דרום הודו. הוא אחד מהזאורופודים הקדומים ביותר הידועים ובכלל בין הדינוזאורים האסייתיים והוא נמצא עם שלד כמעט שלם למעט חוליות הצוואר והגולגולת. ידועים לפחות 300 עצמות השייכות לסוג זה. סוג זה הכיל מין בודד - Barapasaurus tagorei, הקרוי על שם המשורר הבנגלי רבינדרנת טאגור. הברפזאורוס היה זאורופוד פרימיטיבי באורך משוער של 14 מטרים, אך הוא מציג תכונות האופייניות לזאורופודים מאוחרים יותר, ביניהם חוליות צוואר רחם ארוכות ותומכות, המעידות שבעליהם היה נע על ארבע גפיים, הצוואר שלו היה ארוך עם גולגולת קצרה בקצהו ועל עמוד השדרה בלטו מספר זיזים דמוי-קוצים שאולי שימשו להגנה. נמצאו ממנו שיניים מועטות אשר הכילו אמייל ודמו במראם לכפיות. מבנה זה התאים לליחוך עלים מענפי עצים בדומה לזאורופודים אחרים. הוא היה קרוב לוולקנודון מאפריקה, אך מחקרים מציגים שהיה שייך לקבוצה נפרדת קרובה. ואולם הוא לא השתייך לאאוזאורופודה, בה מרבית הזאורופודים הנפוצים. הממצאים התגלו באזור טבוע בבוץ מאובן, שסביבו התגלו גזעי עצים רבים. ייתכן שהדבר נגרם עקב שיטפון הרסני שהרג את הדינוזאורים ואת הצמחייה ואולי תקע את הדינוזאורים בבוץ עד מותם. ייתכן שראשם שביצבץ ממעל לא הצליח להתאבן, מה שמסביר את היעלמותו מהמאובנים. מדיה וקבצים בנושא ברפזאורוס בוויקישיתוף ברפזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
תולדות ישורון

תולדות ישורון הוא ארגון ישראלי לחזרה בתשובה של עולים מברית המועצות לשעבר. הארגון נוסד בשנת 2000 על ידי הרב יצחק זילבר, שעלה מברית המועצות ועל ידי תלמידיו, מבוגרי ישיבת "תורת חיים" במוסקבה, במטרה להקים קהילות דתיות לציבור העולים מברית המועצות בארץ. הארגון הוקם בעידודם של הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל אויערבאך, הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב חיים קנייבסקי, הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו. לארגון מגוון רחב של פעילויות: רשת כוללי ערב לגברים, שיעורי תורה לנשים, הוצאת ספרים, ישיבה, גמ"ח, סמינרים לבעלי תשובה, תמיכה בפרויקטים לקירוב עולים מרוסיה ליהדות, ובאמצעות אתר האינטרנט "toldot.ru" (תולדות.רו): פרסום שו"ת, שיעורי תורה, הרצאות ומאמרים. מנהיגו הרוחני של הארגון כיום הוא הרב בן-ציון חיים זילבר בנו של הרב יצחק. מנכ"ל הארגון הוא אברהם כהן. מדיה וקבצים בנושא תולדות ישורון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תולדות ישורון תולדות ישורון, באתר "גיידסטאר ישראל" תולדות ישורון - ארגון אברכים דוברי רוסית, דף שער בספרייה הלאומית
Fever (שיר של דואה ליפה)

Fever (בעברית: חום) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית דואה ליפה בשיתוף הזמרת הבלגית אנג'ל. השיר יצא לאור ב-29 באוקטובר 2020, על ידי חברת תקליטים וורנר רקורדס, כסינגל שישי מתוך האלבום Future Nostalgia. ב-23 באוקטובר 2020, העלתה ליפה ברשתות החברתיות תמונה שלה יחד עם הזמרת הבלגית אנג'ל. לאחר מכן החלו לצוץ שמועות על שיתוף פעולה שלהן יחד. ב-26 באוקטובר, ליפה הודיעה רשמית כי שיתוף הפעולה שלהן ייקרא "Fever" והוסיפה כי הוא עתיד לצאת לאור ב-30 באוקטובר 2020. "Fever", הוא שירה הראשון של הזמרת אנג'ל שיבוצע בשפה האנגלית. צילומי הווידאו קליפ של Fever", אירעו בשורדיץ' (אנ'), שבמזרח לונדון ב-14 באוקטובר 2020, במסעדת איסוף עצמי. למחרת, פרסם המגזין הבריטי סאן כי ליפה "זלזלה" והפרה את כללי העוצר של מגפת הקורונה וכי המשטרה פשטה על סט הצילומים לאחר תלונות של התושבים שם. מאוחר יותר, פרסם המגזין הודעת התנצלות רשמית בפני ליפה, על העוול שגרמו לה. בנוסף, אושר כי ליפה לא הפרה את כללי העוצר של מגפת הקורונה וכי המשטרה הוזעקה עקב תלונות על רעש שאינו קשור לצילומים של ליפה. טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה ליפה לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא של השיר. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את מילות השיר. מידע על הסינגל "Fever" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Fever" באתר AllMusic מידע על היצירה "Fever" באתר Discogs מילות השיר "Fever" באתר Genius סרטון השיר "Fever" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Fever" באתר ספוטיפיי דואה ליפה, אנג'ל, ג'ייקוב כשר, קרוליין איילין, איאן קירקפטריק, ג'וליה מייקלס Dua Lipa to release new single ‘Fever’ with Belgian singer Angèle this week, nme Fever (Lyrics) Dua Lipa ft. Angèle, genius (באנגלית) Dua Lipa announces new single Fever ft. Angele, נבדק ב-2020-10-26 ~@angele_vl~, twitter (באנגלית) Dua Lipa Announces New Single 'Fever' Featuring Belgian Singer Angèle, iheart (באנגלית) Dua Lipa Taps Belgian Pop Star Angèle For New Single “Fever”, idolator (באנגלית) Dua Lipa Slams U.K. Tabloid, Threatens Legal Action Over Claims She Ignored COVID-19 Rules On Set Of Music Video, etcanada Dua Lipa Slams U.K. Tabloid, Threatens Legal Action Over Claims She Ignored COVID-19 Rules On Set Of Music Video, msn (באנגלית) Dua Lipa (2020-10-30), Dua Lipa & Angèle – Fever (Official Lyric Video), נבדק ב-2020-10-30 Fever - Single de Dua Lipa, apple (באנגלית)
שיטת קומינסקי

שיטת קומינסקי (באנגלית: Kominsky Method) היא דרמה קומית אמריקאית בפורמט של סדרת טלוויזיה זורמת, שנוצרה על ידי צ'אק לורי, שהוקרנה בבכורה ב-16 בנובמבר 2018 בנטפליקס. בסדרה שבה מככבים מייקל דאגלס, אלן ארקין, שרה בייקר, ננסי טרוויס וקת'לין טרנר, עוקבת אחר מורה למשחק מזדקן, אשר שנים קודם לכן זכה לרגע קצר של הצלחה כשחקן. בינואר 2019 פורסם כי הסדרה חודשה לעונה שנייה, שהוקרנה בבכורה ב-25 באוקטובר 2019. ביולי 2020 חודשה הסדרה לעונה שלישית ואחרונה. הסדרה זכתה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי ומייקל דאגלס זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ב-2019. הסדרה עוקבת אחר "סנדי" קומינסקי, שחקן שלפני שנים זכה להצלחה רבה, אך לזמן קצר בלבד, וכיום הוא מורה למשחק הוליוודי נערץ." מייקל דאגלס בתפקיד סנדי קומינסקי, שחקן מצליח שעובד כיום כמורה למשחק נערץ בהוליווד. אלן ארקין בתפקיד נורמן ניולנדר, סוכנו וידידו של סנדי (עונה 1–2) שרה בייקר בתפקיד מינדי, הבת של סנדי שמנהלת איתו את אולפן המשחק שלו. ננסי טרוויס בתפקיד ליסה, גרושה שלומדת בסטודיו של סנדי. קתלין טרנר בתפקיד רות, גרושתו של סנדי (עונה 3–2). מליסה טאנג כמרגרט, סטודנטית בשיעור המשחק של קומינסקי ג'נה לינג אדמס בתפקיד דרשני, סטודנטית בשיעור המשחק של קומינסקי גרהאם רוג'רס בתפקיד ג'וד, סטודנט בשיעור המשחק של קומינסקי קייסי בראון בתור ליין, סטודנטית בשיעור המשחק של קומינסקי אשלי לטרופ בתפקיד ברונה, סטודנטית בשיעור המשחק של קומינסקי אמילי אוסמנט בתפקיד תרזה, סטודנטית בשיעור המשחק של קומינסקי סוזן סאליבן בתפקיד איילין, אשתו של נורמן לה הוא נשוי במשך 46 שנה ליסה אדלשטיין בתפקיד פיבי, בתו המנוכרת של נורמן הנאבקת בהתמכרות לגלולות רמון הילריו בתפקיד אלכס המלצר סדריק בגלי בתפקיד מתיו, בנה של ליזה (עונה 1) דני דה ויטו בתפקיד ד"ר ווקסלר, אורולוג (עונה 1) אנוש נווארט בתפקיד רוזמי, עוזרת הבית של נורמן (עונה 1) אן-מרגרט בתפקיד דיאן, חברה ותיקה של נורמן (עונה 1) ג'יין סימור בתפקיד מדלין, אהבה מחודשת מעברו של נורמן (עונה 2) פול רייזר בתפקיד מרטין שניידר, החבר של מינדי (עונה 2) ג'יי לנו בהופעת קמע קורבין ברנסן בהופעת קמע אליוט גולד בהופעת קמע בוב אודנקירק בתפקיד ד"ר שנקמן היילי ג'ואל אוסמנט בתפקיד רובי (עונה 2-3) אליסון ג'ני בהופעת קמע מורגן פרימן כעצמו (עונה 3) אתר האינטרנט הרשמי של שיטת קומינסקי "שיטת קומינסקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שיטת קומינסקי", באתר נטפליקס "שיטת קומינסקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שיטת קומינסקי", באתר Metacritic (באנגלית) "שיטת קומינסקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גילי איזיקוביץ, "שיטת קומינסקי" היא הקומדיה היחידה של נטפליקס שעובדת, באתר הארץ, 31 במאי 2021 Goldberg, Lesley (14 באוגוסט 2017). "Michael Douglas, Alan Arkin to Star in Chuck Lorre Comedy Series for Netflix". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-19 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie; Andreeva, Nellie (2020-09-23). "Alan Arkin Not Returning To 'The Kominsky Method' For Netflix Series' Third & Final Season". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-09-23. Andreeva, Nellie; Andreeva, Nellie (2020-10-14). "Kathleen Turner Joins 'The Kominsky Method' Full-Time For Third & Final Season". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-10-14.
האירוע (סרט, 2015)

האירוע (ברוסית: Событие) הוא סרט תיעודי בשחור-לבן משנת 2015 של הבמאי האוקראיני סרגיי לוזניצה, שנערך מתוך דיווחי החדשות על אירועי הפוטש של אוגוסט בלנינגרד. הקרנת הבכורה העולמית התקיימה בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-72 ב-5 בספטמבר 2015. הסרט מתאר שלושה ימים בלנינגרד באוגוסט 1991, כאשר אלפי תושבי העיר הגיעו לכיכר הארמון בתמיכה בכוחות הדמוקרטיים. ביום הראשון, 19 באוגוסט, היו מעט אנשים, אך למחרת היה קהל עצום, כמה מאות אלפי אנשים. המפגינים בונים בריקדות בפאתי בניין מועצת העיר לנינגרד, עלונים עם הלוגו של עיתון האופוזיציוני "שעת העומס" מופצים, אנטולי סובצ'אק מהחלון מעודד אנשים בכיכר, משוררים מדקלמים שירים מהפכניים. סובצ'אק פונה שוב לאנשים, ולצדו עוזרו ולדימיר פוטין. ביום השלישי הוועדה הממלכתית למצב חירום נופלת במוסקבה, ואנטולי סובצ'אק בלנינגרד מכריז על ניצחון ומכריז שדגלי ברית המועצות יוחלפו בטריקולור הרוסי. בסוף הנאום הוא אומר: "תודה רבה על התמיכה, ועכשיו חזרו למלאכתכם." הצעיר מוריד את הכרזה האדומה, בעוד שאחרים אוטמים את הבניין של סמולני, שם שכנה הוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית. Гусятинский Евгений. Сквозняк. «Событие», режиссёр Сергей Лозница // Искусство кино : журнал. – 2015. – Октябрь (№ 10). — ISSN 0130-6405. "האירוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האירוע", באתר AllMovie (באנגלית) "האירוע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ליוויה לאקנר

ליוויה לאקנר (בהונגרית: Lakner Lívia, בודפשט, 19 בנובמבר 1919 – יוני 1996) הייתה במאית יהודייה-הונגרייה, בתו וממשיכת דרכו של ארתור לאקנר. ליוויה נולדה במשפחה יהודית. אביה היה ארתור לאקנר, אמה אגנש וולנר ואחותה נעמי לקנר. ב־11 באוגוסט 1938, בבודפשט, התחתנה עם לאסלו פלקי (נולד ב־29 במרץ 1912) והיה כימאי ומלחין. בתום מלחמת העולם השנייה, לאחר היעלמותו והירצחו של ארתור לאקנר, היא התחילה לחדש את מורשת אביה, את תיאטרון הילדים של הדוד לאקנר. גם "גורי הרחוב" בסרטו של הבמאי ההונגרי-יהודי גזה רדוואני, אי שם באירופה - שדורג בשנת 2000 כאחד משנים עשר הסרטים ההונגריים הטובים ביותר בכל הזמנים (קולנוע הונגרי - הטובים ביותר), היו תלמידיה של ליוויה לאקנר, אך אחרי 1948 היא כבר לא קיבלה רישיון משחק. בשנת 1984, כאשר קיבלו את להקת שחקני הילדים שטיפחה, בית התרבות גוטנברג, הועלה מחדש התיאטרון בשם "במת הילדים קרן השמש" ובשנת 1990 הוקם גם סטודיו לאקנר. ההצגות היו בתפוסה מלאה, אך לאחר זמן מה, מסיבות כלכליות, רק הכשרת הילדים-שחקנים עבדה עד דצמבר 1997, אז שוב התחילו גם הצגות התיאטרון מחדש. בשנת 1993, בעזרת חברת "לורד" ובסיוע העריכה של אגוטה שטיינרט, ליוויה פרסמה ספר זיכרון במלאת 100 שנה להולדתו של אביה, ארתור לאקנר, ששמו היה "דוד לאקנר ומאה ילדיו" שהיה מאוייר בתמונות, שם היא מספרת על כל משפחת אביה, שכללה את תלמידיו. ספרו של ארתור לאקנר, "אמא חורגת מתוקה", שיצא מחדש זכה להצלחה רבה. הוא הועלה גם בתיאטרון הילדים, וממנו הופק סרט עלילתי הונגרי בשנות השלושים. ליוויה לאקנר, חמישים שנה לאחר מכן, על פי בקשת הקוראים, כתבה את סרט ההמשך שלו ששמו היה "אחים חורגים מתוקים". יאניקה (אופרטת ילדים, במסגרת הופעות תיאטרון הילדים של הדוד לקנר, תיאטרון גולדמארק, 1943) גרים: סינדרלה (אגדה, במסגרת הופעות תיאטרון הילדים של הדוד לקנר, תיאטרון גולדמארק, 1943) אמא חורגת מתוקה (הצגת ילדים, 1944) פרנץ מולנאר, שאנדור הבשי, אישטוואן פאלוטאי : הנערים מרחוב פאל (מחזה מוזיקלי, תיאטרון האופרטה של בודפשט, 1946) Silly Show (תוכנית ילדים אנגלית-הונגרית ~ 1987) כתורמת ארתור לאקנר: אמא חורגת מתוקה (מהדורות מעובדת: 1983, 1984, 1986, 1988, 1994) כמחברת אחים חורגים מתוקים ("רומן ילדים עם רוחות רפאים וילדים שנונים, יצירות מופת מהנות"; מחברים משותפים: נעמי לקנר וטיבור קלמאר, מלחין השירים אישטוואן גאראגוי, 1989 ISBN 963-500-985-2 דוד לאקנר ומאה ילדיו (ספר זיכרון, הוצאת לורד, 1993) דו"ח אבל של יוזפנה לקנר ליוויה ססווארי באתר dspace.oszk.hu. ליוויה לאקנר, באתר http://textlib.bparchiv.hu. ליוויה לאקנר / ע. ליוויה לאקנר, פ. ליוויה לאקנר /, באתר omike.hu. נפטרה ליוויה לאקנר, השנה ה -59 של האומה ההונגרית, מספר 142 - 19 ביוני 1996 (באינטרנט: adtplus.arcanum.hu ) A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 1018/1938. folyószáma alatt. Házasság (10. old.), 8 Órai Ujság 24. évfolyam 174. szám - 1938. augusztus 9. (online: adtplus.arcanum.hu) v. a.: Lakner bácsi gyerekei (6. old.), Népszava 121. évfolyam 82. szám - 1993. április 8. (online: adtplus.arcanum.hu) Lengyel Richárd: Újjáéled Lakner bácsi álma (12. old.), Népszava 127. évfolyam, 27. szám - 1999. február 2. (online: adtplus.arcanum.hu) Lakner bácsi százéves, Magyar Nemzet 56. évfolyam 81. szám - 1993. április 7. (online: adtplus.arcanum.hu) Staud Géza: A budapesti színházak műsora 1945-1949 Színháztörténeti füzetek 7., library.hungaricana.hu - 1959. Magyar Nemzet 50. évfolyam, 1987.