פונפראדה

פונפראדה (Ponferrada) היא עיר בקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון, במחוז לאון, בספרד. פונפראדה היא העיר השנייה בגודלה בפרובינציה של לאון. העיר מוקפת הרים ומשתרעת על גדות נהר סיל. זוהי העיר הגדולה האחרונה בדרך הצרפתית של קמינו דה סנטיאגו לפני שהיא מגיעה לסנטיאגו דה קומפוסטלה. בשנת 2021 התגוררו בה מעל 63,500 תושבים. מקור שמה של פונפראדה הוא בפונס פראטה בלטינית, גשר הברזל. טרם הכיבוש הרומי אזור פונפראדה היה מאוכלס על ידי האסטורים. במלחמות הקנטבריות (29-19 לפנה"ס) נכבש האזור על ידי הקיסר אוגוסטוס והפך במהרה למרכז הכרייה הגדול ביותר של האימפריה במהלך התקופה הרומית, לשם הפקת זהב ומתכות ומינרלים אחרים. אתרי כרייה רומיים רבים עדיין נראים באזור, אחד המרהיבים ביותר הוא לאס מדולס (Las Médulas), אשר הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 1997. הרומאים ייבאו לאזור גפני יין, וייצור היין שגשג באזור עד להתפשטות כנימת הפילוקסרה בסוף המאה ה-19, שהרסה את רוב הכרמים. שמה המודרני של העיר נובע מחיזוקי הברזל שנוספו לגשר העתיק מעל נהר סיל (לטינית pons עבור "גשר" ו-ferrata עבור "ברזל"), שהוזמנו בשנת 1082 על ידי הבישוף אוסמונדו מאסטורגה כדי להקל על המעבר של נהר סיל לעולי רגל בדרכם לסנטיאגו דה קומפוסטלה . מסילת הברזל נסללה עד פונפראדה ב-1881, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נוצלו מרבצי טונגסטן מקומיים כדי לספק את תעשיית הנשק . בשנת 1918 חברת הכרייה, הברזל והפלדה של פונפרדה (בספרדית: Minero Siderurgica de Ponferrada) נוסדה כדי לנצל מרבצי פחם באזור, והיא הפכה לתאגיד כריית פחם הגדול בספרד. תאגיד האנרגיה הלאומי הספרדי (Endesa) נוסד בשנת 1944 ובשנת 1949 החלה לפעול תחנת הכוח הפחמית הראשונה של ספרד בפונפראדה: Compostilla I. ב-1960 החל לפעול סכר ברצ'נה ובמחצית השנייה של המאה ה-20 כלכלת העיר התבססה בעיקר על כרייה וייצור חשמל, הן הידרואלקטרית והן מבוססת דלק פחם . החל מסוף שנות ה-80 נסגרו רוב המכרות ולאחר קריסת תעשיית הכרייה נקלעה פונפראדה לתקופת משבר כלכלי. עם זאת, בסוף שנות ה-90 העיר עברה מהפך גדול תחילת פעילותן בעיר של כמה חברות תעשייה ושירותים, חידוש ייצור יין באופן מסחרי, פתיחת קמפוס מקומי של אוניברסיטת לאון ובו תוכניות במספר תחומים לתואר ראשון. במקביל אף הושלם שיפור משמעותי של התשתית העירונית. כלכלת העיר בעשורים הראשונים של המאה ה-21 מבוססת בעיקר על תיירות, חקלאות (פירות ויין), הפקת אנרגיית רוח וכריית צפחה. בעיר גידול מתון אך יציב של האוכלוסייה. אחד הגורמים החשובים לפריחת תעשיית התיירות היא הפופולריות הגוברת של דרך סנטיאגו (נתיב עלייה לרגל העובר מצרפת לסנטיאגו דה קומפוסטלה, גליסיה). הכרזת לאס מדולה בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ופיתוח מקומות לינה תיירות כפרית ויקבים באזור תרמו אף הם למשיכת תיירים לאזור. קרן האנרגיה העירונית אשר נוסדה בפונפראדה בשנת 2006 מפקחת על בניית מוזיאון האנרגיה הלאומי הספרדי בעיר, וכן נותנת חסות למספר יוזמות נוספות שאמורות להגביר עוד יותר את התיירות ואת כלכלת העיר ואזוריה. פונפראדה שוכנת בדרך סנטיאגו, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ומדי שנה עוברים עולי רגל רבים בעיר בדרכם לסנטיאגו דה קומפוסטלה . לאס מדולאס, מכרות זהב רומיים עתיקים, הכלולים ברשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו, נמצאים במרחק של כמה קילומטרים בלבד מהעיר. פונפראדה ידועה בטירה טמפלרית המשתרעת על פני כ-16,000 מ"ר. בשנת 1178 תרם פרדיננד השני של לאון את העיר למסדר הטמפלרים להגנה על הצליינים בדרך סנטיאגו שעברו במקום בדרכם לסנטיאגו דה קומפוסטלה . מדיה וקבצים בנושא פונפראדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פונפראדה פונפראדה, ברשת החברתית פייסבוק פונפראדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פונפראדה, ברשת החברתית אינסטגרם פונפראדה, סרטונים בערוץ היוטיוב פונפראדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר רשמי Gitlitz & Davidson, The Pilgrimage Road to Santiago: The Complete Cultural Handbook, 2000, St Martin's Press, ISBN 0-312-25416-4 Malmierca, Maria José Rodríguez. "Historia de El Bierzo. Edad Contemporánea".