מדיח כלים

מדיח כלים הוא מכונה חשמלית שנועדה לשטוף כלי אוכל ללא מגע יד אדם. קיימים מדיחי כלים לשימוש ביתי ולשימוש מוסדי. האמצעי הראשון של מכונה לשטיפת כלים נרשם כפטנט בארצות הברית על ידי ג'ואל הוג'טון (Joel Houghton) בשנת 1850. מדיח הכלים הומצא בידי ג'וזפין קוקריין, אשת חברה אמריקאית, במטרה לשמור על כלי החרסינה היקרים שלה. קוקריין שמה לב כי בזמן שטיפת הכלים נשברים חלק גדול מכלי החרסינה וכדי לשמור עליהם החליטה להמציא מכונה שתשטוף את הכלים. ב-8 במרץ 1886 נבנה האבטיפוס הראשון של המדיח וקוקריין רשמה עליו פטנט. מדיח הכלים הורכב מדוד נחושת ובתוכו גלגל שהסתובב בעזרת מנוע חשמלי. על הגלגל הורכבה רשת ברזל, עם מקום לצלחות, כוסות וסכו"ם. כשהגלגל הסתובב, הותזו על הכלים מים חמים עם סבון מלמעלה, ולאחר מכן מים חמים בלבד. מדיחי כלים עובדים על עיקרון של ריסוס מים חמים לשם פעולת הניקיון. לתוכנית ניקוי כלים מלאה במדיח כלים ביתי מספר שלבים: שטיפה ראשונית במים להורדת גושי ליכלוך גדולים וריכוך ראשוני של ליכלוך. חימום מים והמסת חומרי הניקוי התוכם. ריסוס המים בלחץ גבוה על הכלים. שטיפה במים ללא חומרי ניקוי. ייבוש הכלים בחום. למדיחים מודרניים ישנה אפשרות בחירה בין תוכניות עבודה שונות, בעיקר על טמפרטורת המים (בדרך כלל בטווח שבין 35 ו-70 מעלות צלזיוס), אך גם בחירה של תוכנית חלקית בלבד, הפעלת ריסוס על חצי מהמדיח, ועוד. התקן הבינלאומי לנפחו של מדיח כלים נקבע על פי גודלם של כלי שולחן סטנדרטיים. כלים אשר חורגים מגודל זה או בעלי צורות מיוחדות עלולים לא להתאים לחלל הניקוי של מדיח הכלים. למדיחי הכלים המותקנים במטבחים ביתיים סטנדרטיים רוחב ועומק קבועים של 60 סנטימטרים, וגובה מינימלי של 86 סנטימטרים. קיימים גם מדיחי כלים קומפקטיים המותאמים למטבחים קטנים ברוחב של 60 ו-45 סנטימטרים. פנים מדיח הכלים, הנקרא אמבט, עשוי בדרך כלל מפלדת אל-חלד או מפלסטיק. פלדת האל-חלד עמידה בפני מים קשים, מספקת בידוד קולי טוב יותר, ושומרת על טמפרטורת אמבט המאפשרת יבוש מהיר יותר של הכלים. בעבר היו מדיחי כלים מצופים מבפנים באמייל, אך אלה היו מועדים להתפוררות ובליה. במדיחי כלים סטנדרטיים מותקנים שני מגשים להנחת הכלים. המגשים עשויים בדרך כלל רשת מתכת מצופה בפלסטיק, הכוללת זיזים המאפשרים הנחת הכלים בזווית שתפנה אותם כלפי הממטרות. בדרך כלל לפחות אחד המגשים ניתן להוצאה מהמדיח. בנוסף, מכיל המדיח סלסלת פלסטיק להעמדת סכו"ם. כיום מצוידים מדיחים חדשים רבים במיקרו מעבדים ומחזורי שטיפה הנעזרים בחיישנים אלקטרוניים על מנת לקבוע את כמות השטיפות הנדרשת. במדיחים כאלה מוחלף בורר ההפעלה האלקטרומגנטי המסורתי בכפתורים המחוברים ליחידת המיקרו מעבד. חלק ממדיחי הכלים כיום מכילים מנגנונים למניעת הפעלה או הפסקה של המדיח על ידי ילדים.כמו כן קיימים מדיחים עם פתיחה אוטומטית של דלת המדיח בגמר פעולת הניקיון. בנוסף, להרבה מדיחים קיימת אפשרות לקבוע טיימר על מנת שהמדיח יפעל בעוד כמה שעות. בעזרת שימוש במבודדים, לוחות וחומרים סופגי רעש, ניתן כיום להחליש את רעש המדיח עד לרמה של 44 דציבלים. ללא בידוד זה, משמיע מדיח הכלים צליל בעוצמה של כ-65 עד 70 דציבלים. חברות רבות עושות שימוש בטכנולוגיות שונות לעימעום רעשים במדיחי הכלים שלהן. חומרי ניקוי למדיח מכילים בדרך כלל: זרחה מלחים ויוני מגנזיום המשמשים לריכוך המים ומניעת אבנית ומשקעיה. חומרי הלבנה מבוססי חמצן ממיסים ומפרקים חומרים אורגנים (כגון שיירי מזון). מטרת השימוש במלח במדיח הכלים היא לרכך את המים המוזרמים דרכו. בניגוד למלח המשמש למאכל, במלח שמשמש למדיח הכלים לא מוסף יוד. חומרי ניקוי רבים למדיחי כלים מוגדרים ככאלה אשר אינם מצריכים שימוש במלח נוסף, והדבר נעשה על ידי הוספת פוספטים לתרכובת חומרי הניקוי. באזורים בהם המים קשים מאוד גם תוספת זו עלולה להיות בלתי מספקת. במדיחים מודרניים ישנה אפשרות לכייל את רמת השימוש במלח המדיח לפי קשיות המים באזור המשתמש. מכונת כביסה מייבש כביסה סלמון במדיח כלים מדיה וקבצים בנושא מדיח כלים בוויקישיתוף לביא ביגמן, הכימיה של מדיח הכלים, באתר מכון דוידסון