laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי דרום אפריקה – טורקיה

יחסי דרום אפריקה–טורקיה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הרפובליקה של דרום אפריקה לבין הרפובליקה של טורקיה. יחסים דיפלומטיים רשמיים כוננו ברמה הקונסולרית בשנת 1991 ונפתחו הקונסוליות הכלליות באיסטנבול וביוהנסבורג בהתאמה. שתי הקונסוליות נסגרו לאחר שדרוג היחסים לרמת השגרירות באוקטובר 1992. דרום אפריקה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה. טורקיה מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה. משנת 1998 טורקיה קיימה קונסוליה כללית בקייפטאון עם סמכות שיפוט בפרובינציות המערביות, הצפוניות והמזרחיות. האימפריה העות'מאנית, יצרה קשרים עם דרום אפריקה הקולוניאלית, שהייתה אז חלק מהאימפריה הבריטית, בשנת 1861 עם מינויו של מר דה רובאיי לאיסטנבול. מר בטלהיים נשלח מהאימפריה העות'מאנית לקייפטאון בשנת 1889. בטלהיים נשאר בתפקיד הקונסול בדרום אפריקה עד 1896. העות'מאנים קיימו גם קונסוליות בדרבן וביוהנסבורג. היחסים בין האימפריה העות'מאנית לדרום אפריקה נשמרו עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אז נכנסו העות'מאנים למלחמה בצד הקיסרות הגרמנית, ואילו איחוד דרום אפריקה נכנס לצד הבריטים. לפני פרוץ המלחמה הגיע קונסילר חדש לקייפטאון, מהמט רמזי ביי. הוא נכלא במהלך המלחמה על ידי הרשויות הבריטיות ונפטר בשנת 1916. הוא נקבר ביוהנסבורג. בשנת 1863, נשלח על ידי הסולטאן אבדילאזיז קאדי, או שופט איסלאמי, ללמד את האוכלוסייה המוסלמית בקייפטאון. השופט היה אבו בכר אפנדי ונזקף לזכותו את הצגת התרבוש לגברים, וכן החזיר את החג'אב לנשים. חשוב מכך, מלבד תפקידו כמורה, הוא גם פרסם את האפריקנית הערבית "Uiteensetting van die godsdiens" ("באדן א-דין", או "תערוכת הדת") בשנת 1877. הוא נישא לאישה בריטית ונפטר בדרום אפריקה בשנת 1880. טורקיה עמדה בהתנגדות עקבית לממשלות המיעוט הלבן בדרום אפריקה. היא לא קיימה שום סוג של יחסים עד שהחל משא ומתן בין הקונגרס הלאומי האפריקני לממשלה לקראת בחירות דמוקרטיות. טורקיה קידמה גם את עצמאותה של נמיביה, שהייתה תחת כיבוש דרום אפריקה ממלחמת העולם הראשונה עד אוקטובר 1990. דרום אפריקה וטורקיה נרמלו את היחסים בעקבות הבחירות הדמוקרטיות בשנת 1994 בדרום אפריקה. ממשלת דרום אפריקה שמרה על עמדה דומה כלפי הלאומיות הכורדית כמו הרפובליקה הטורקית. מדיה וקבצים בנושא יחסי דרום אפריקה – טורקיה בוויקישיתוף Aydin, Ali Kemal (במרץ–במאי 2003), "Turkey and South Africa: Towards the Second Decade" (PDF), Perceptions: Journal of International Affairs, 8 (1): 1–5, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-09-28, נבדק ב-2020-05-31 {{citation}}: (עזרה)
Together

Together (בעברית: יחד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. השיר יצא לאור ב-20 במאי 2020, כסינגל שני מתוך אלבום הפסקול Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture, על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ומאנקי פאזל מיוזיק. השיר נכתב על ידי סיה וג'ק אנטונוף והופק על ידי ג'סי שטקין וג'ק אנטונוף. השיר עצמו הוזכר לראשונה על ידי סיה בריאיון בשנת 2018, למגזין רולינג סטון, שם הוא תואר כ"שיר עליז התואם את אישיותה [של סיה] הרבה יותר מ-Chandelier למשל." Together יהיה כלל הנראה שיר הסיום של הסרט המוזיקלי Music, שנכתב ובוים על ידי סיה עצמה. אלבום הפסקול של הסרט צפוי לצאת לקראת ספטמבר 2020, במקביל ליציאת הסרט. ב-11 במאי 2020, העלתה סיה תמונה לרשתות החברתיות בו מופיע שמו של הסינגל "Together", ואופציה להזמין מראש את השיר ב-Spotify ו-Apple Music. יומיים לאחר מכן הכריזה על צאת הסינגל ברשתות המדיה החברתית. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה ב-20 במאי 2020, בסמוך לצאתו כסינגל. בקליפ מופיעות הרקדנית מאדי זיגלר והשחקניות קייט הדסון ולסלי אודום ג'וניור לצד רקדנים נוספים, כאשר כולו בצבעי קשת בענן. מידע על הסינגל "Together" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Together" באתר AllMusic מידע על היצירה "Together" באתר Discogs מילות השיר "Together" באתר Genius סרטון השיר "Together" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Together" באתר ספוטיפיי Sia – Together (באנגלית), נבדק ב-2020-05-01 Together (באנגלית), נבדק ב-2020-05-01 Together, genius (באנגלית) Sia Announces New Song 'Together' Off Her Upcoming 'Music' Film, billboard (באנגלית) How Sia Saved Herself, instagram (באנגלית) New Sia single: Together - out everywhere May 20th! 🌈🎧 pre-sav, twitter (באנגלית) New Sia single: Together - out everywhere May 20th! 🌈🎧 pre-save now (link in bio) - Team Sia, instagram (באנגלית) Sia - Together (from the motion picture Music), נבדק ב-2020-05-22 Together - Single by Sia (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-31 Hot/Mod/AC: Future Releasesa (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-31 Together F9 remixes - by Sia (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-31
ג'ייקוב קולינס-לוי

ג'ייקוב קולינס-לוי (באנגלית: Jacob Collins-Levy; נולד ב-18 במרץ 1992) הוא שחקן אוסטרלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד הנרי השביעי, מלך אנגליה בסדרת הטלוויזיה "נסיכה לבנה" לצדה של ג'ודי קומר, שגילמה את אשתו אליזבת מיורק. קולינס-לוי נולד במלבורן לאם אוסטרלית ולאב אנגלי. ב-2012 החל להשתתף בתוכנית משחק באולפן השחקנים the 16th Street Actors Studio שבמלבורן. ב-2015 הופיע קולינס-לוי בתפקידים קטנים בסרט "Holding the Man" ובמיני-סדרה "גליפולי". תפקידו הגדול הראשון בקולנוע היה ב-2016 בתפקיד סוחר הסמים חסר הלב "סול" בסרט "Joe Cinque's Consolation", שנבחר להקרנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ה-41. קולינס-לוי גילם את דמותו של הנרי השביעי, מלך אנגליה בסדרת הטלוויזיה של ערוץ Starz "נסיכה לבנה", המתרחשת אחרי סיום מלחמות השושנים. לצדו מככבת ג'ודי קומר בתפקיד אשתו אליזבת מיורק. מדיה וקבצים בנושא ג'ייקוב קולינס-לוי בוויקישיתוף ג'ייקוב קולינס-לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Jacob Collins-Levy". advoice.co.uk. נבדק ב-2019-05-06. "Actor Testimonials: Jacob Collins-Levy". 16th Street Actors Studio, Melbourne. נבדק ב-2019-05-07. "Jacob Collins-Levy". independenttalent.com. נבדק ב-2019-05-06. "Joe Cinque's Consolation: The Team - Jacob Collins-Levy - Saul". joecinque.com.au. נבדק ב-2019-05-07. Doherty, Megan (24 באוגוסט 2016). "Joe Cinque's Consolation selected for Toronto International Film Festival". The Canberra Times. Fairfax Media. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "Toronto Film Review: 'Joe Cinque's Consolation'". variety.com. 10 בספטמבר 2016. נבדק ב-2019-05-06. {{cite web}}: (עזרה) "'The White Princess': Jacob Collins-Levy Talks Playing Henry VII". accessonline.com. נבדק ב-2019-05-06.
קבוצת הארמיות המרכזית

קבוצת הארמיות המרכזית (בצרפתית: Groupe d'armées du Centre‏, GAC) הייתה קבוצת ארמיות שכללה ארמיות שדה צרפתיות במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ב-22 ביוני 1915. קבוצת הארמיות כיסתה את החזית המערבית בערך בין ריימס לורדן. מצפון לדרום: הארמייה השישית (גנרל פייר ז'וזף דובואה) הארמייה החמישית (גנרל לואי פראנשה ד'אספרה) הארמייה הרביעית (גנרל פרנן דה לנגל דה קרי) ממערב למזרח: הארמייה הרביעית (גנרל פייר רוק) הארמייה השנייה (גנרל אדולף גיומא) גנרל נואל דה קסטלנו (22 ביוני 1915 – 12 בדצמבר 1915) גנרל פרנן דה לנגל דה קרי (12 בדצמבר 1915 – 2 במאי 1916) גנרל אנרי פיליפ פטן (2 במאי 1916 – 4 במאי 1917) גנרל אמיל פאיול (4 במאי 1917 – 1 בדצמבר 1917) גנרל פול מייסטר (6 ביולי 1918 – דצמבר 1918) הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה
קבוצת הארמיות המזרחית

קבוצת הארמיות המזרחית (בצרפתית: Groupe d'armées de l'Est‏, GAE) הייתה קבוצת ארמיות שכללה ארמיות שדה צרפתיות במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ב-22 ביוני 1915 על בסיס ה-Groupe provisoire de l'Est‏ (GPE) שהוקמה בינואר 1915. קבוצת הארמיות כיסתה את החזית המערבית מגבול שווייץ עד מזרחית לורדן. מצפון לדרום: הארמייה השלישית (גנרל מוריס סראי) פלגת הארמייה לורן (גנרל ז'ורז' לואי אימבר) הארמייה השביעית (גנרל לואי דה מודהוי) ממערב למזרח: הארמייה השמינית (גנרל אוגוסטן ז'ראר) הארמייה השביעית (גנרל מארי-אז'ן דבני) ממערב למזרח: הארמייה השנייה (גנרל אוגיסט הירשאואר) הארמייה השמינית (גנרל אוגוסטן ז'ראר) הארמייה השביעית (גנרל אנטואן בושרון דה בואסוד) גנרל אוגוסט דובאי (1 ביולי 1915 – 31 במרץ 1916) גנרל לואי פראנשה ד'אספרה (31 במרץ 1916 – 27 בדצמבר 1916) גנרל נואל דה קסטלנו (27 בדצמבר 1916 – דצמבר 1918) הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה
נפת ג'זין

נפת ג'זין (בערבית: قضاء جزين) היא נפה מנהלתית במחוז הדרום בלבנון. בירת הנפה היא העיר ג'זין. 76% מהמצביעים הרשומים (59,642) במחוז הם נוצרים – 60% מרונים, 15% מלכיתים קתולים יוונים, והשאר מיעוטים (ארמנים-קתולים, אורתודוקסים, אוונגליסטים, פרוטסטנטים וכו'). ה-24% הנותרים כוללים 21% שיעים, והשאר סונים ודרוזים. זה מבדיל את המחוז משאר דרום לבנון, שהיא בעלת רוב מוסלמי גדול של כ-90%. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בכּאסין ג'זין ג'רנאיא חומסייה כפר חונה כפר פאלוס סוג'וד עיישיה מדיה וקבצים בנושא נפת ג'זין בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של לבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רסקו (שכונה)

שכונת רסקו (רשמית, גבעת הוורדים) היא שכונה בדרום-מרכז ירושלים, הגובלת בשכונות קטמון, גוננים, קריית שמואל, ניות וגבעת מרדכי. על פי השנתון הסטטיסטי של מכון ירושלים למחקרי מדיניות, ב-2017 התגוררו ברסקו (בצירוף גבעת אורנים ורחוב ש"י עגנון הסמוכים) כ-5,000 בני אדם. השכונה נבנתה החל משנות ה-50 על ידי חברת רסקו של הסוכנות היהודית, כדי לאכלס את פקידי הממשלה ומשפחותיהם שעברו מהמרכז לירושלים, בעקבות הקמת מספר משרדי ממשלה מרכזיים בעיר. הצורך בהוזלת עלויות בתקופת הצנע, אפשר את ההתעלמות מתקנת התכנון הבריטית שקבעה שבירושלים בונים רק באבן ירושלמית. בשנות ה-70 וה-80 התרחבה השכונה, נבנו בתי דירות ברמות גימור גבוה יותר בבנייה פרטית. בעיקר בתי דירות מחופים אבן ירושלמית על עמודים, כדי לאפשר חנייה מתחת לבניין. כך שהושלם רצף בנוי בין השכונה לשכונות רחביה וקריית שמואל מצפון, קטמון ממערב וגבעת אורנים מדרום לרסקו. במסגרת תוכנית אב חדשה לשכונה, סומנו מספר מוקדים בשכונה כמתאימים להתחדשות עירונית עם מגדלים בני 18–20 קומות, ומקודמות תוכניות לפינוי בינוי בפינת הרחובות טשרניחובסקי ודב קמחי, וטשרניחובסקי ודוד שמעוני. ביולי 2021, המליצה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה, על הפקדת תוכנית לפינוי בינוי ברחוב טשרניחובסקי, הכוללת הריסה ופינוי של מבני מגורים קיימים בני 37 יחידות דיור, והקמה של 2 מבני מגורים בני 10 קומות ו-120 יחידות דיור. על פי התוכניות, דרגנועים יחברו את השכונה אל תחנת הקו הירוק של הרכבת הקלה ברחוב הרצוג. הרחובות העיקריים של השכונה הם טשרניחובסקי (שנסלל בשנת 1955), יצחק קצנלסון, דוד שמעוני, הרב הרצוג והתקופה. בשכונה ממוקמים מספר מבני ציבור, ביניהם ספרייה עירונית ושני בתי כנסת מרכזיים, ספרדי ואשכנזי, ברחוב שמעוני, וכן בית חיב"ה לתרבות יהודית באותו הרחוב. בשנות ה-60 עבר לרחוב הרצוג בית הנוער העברי, המתנ"ס הוותיק בישראל. כמו כן, השכונה גובלת בחוות הנוער הציוני. בשכונה הוקם מעון עולים בבעלות הסוכנות היהודית, המושכר החל מ-1997 לאגודה להתנדבות. ילדי השכונה הופנו ללימודים בבית הספר היסודי על שם יוסף לוריא (כיום: בית הספר היסודי למוזיקה ומחול על שם לוריא), שבשנים 1974-1948 נוהל על ידי המנהלת הדסה בריל-נועם. בית הספר היה ממוקם בבית מגורים ישן בגבעת שהין ברחוב הפלמ"ח 57, ובהמשך עבר למשכן חדש, הממוקם בראש הגבעה שמעל השכונה, ברחוב הפלמ"ח 79. הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים יכלול תחנה למרגלות השכונה ברחוב הרצוג. תוכנית אב רסקו-גבעת הוורדים, ספטמבר 2016 שכונת רסקו באתר עיריית ירושלים ספריית רסקו האתר הרשמי מכון ירושלים לחקר ישראל, שנתון סטטיסטי 2017 עמוס בן-ורד, הנפש הטובה משיכון רסקו, הארץ, 24 בספטמבר 1956 משתכני "רסקו" בבירה תובעים מניעת אפלייה, על המשמר, 22 בפברואר 1962 יעל בלקין, סוף תקופת האבן בירושלים?, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2019 שלומי הלר, קו הרקיע בירושלים ממשיך להשתנות: האם גם שכונת רסקו ההיסטורית תעלה לגובה? | כל העיר, באתר כל העיר, 24 בינואר 2019 שכונת רסקו ההיסטורית מתחדשת: במקום הבניינים הישנים – מגדלים בגובה 18 קומות, באתר כל העיר, 15 ביוני 2020 ארי ליטמן, שכונת רסקו מחדשת פניה: העירייה אישרה תכנית התחדשות עירונית ברחוב טשרניחובסקי, באתר כל העיר, 15 ביולי 2021 רפי גמיש, רסקו מתחדשת: דרגנועים לרכבת הקלה וכ-300 יחידות דיור חדשות, באתר כל העיר, 15 בנובמבר 2021 נסללו כבישים חדשים בירושלים, הארץ, 17 בדצמבר 1956 הסוכנות השכירה בנין בירושלים ב-9,400 דולר לחודש, באתר גלובס, 23 ביוני 1997
קבוצת הארמיות של המילואים

קבוצת הארמיות של המילואים (בצרפתית: Groupe d'armées de réserve‏, GAR) הייתה קבוצת ארמיות שכללה ארמיות שדה צרפתיות במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה ב-1 בינואר 1917 לצורך הקרב השני על האן. קבוצת הארמיות פורקה ב-8 במאי 1917 לאחר כישלון המתקפה. קבוצת הארמיות נוצרה מחדש לאחר מתקפת האביב הגרמנית ב-1918. הארמייה השישית (ג'נרל שרל מנז'ן) הארמייה העשירית (ג'נרל דני אוגוסט דושן) הארמייה החמישית (ג'נרל אוליבייה מאזל) הארמייה הראשונה (ג'נרל מארי-אז'ן דבני) הארמייה השלישית (ג'נרל ז'ורז' לואי אימבר) הארמייה השישית (ג'נרל ז'אן-מארי דגוט) הארמייה העשירית (ג'נרל שרל מנז'ן) גנרל ז'וזף אלפרד מישלר (1 בינואר 1917 – 8 במאי 1917) גנרל אמיל פאיול (23 בפברואר 1918 – דצמבר 1918) הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה
יאן פוקלמן

יוהנס פטרוס (יאן) פוקלמן (בהולנדית: Johannes Petrus (Jan) Fokkelman; נולד בבטאוויה (הודו המזרחית ההולנדית), ב-23 במרץ 1940) הוא חוקר מקרא הולנדי. לאחר ימי הלימודים באמסטרדם והנגלו החל פוקלמן ללמוד שפות ותרבויות שמיות באוניברסיטת ליידן בשנת 1958. לאחר התואר הראשון (אנ'), הוא התמקד בשפה העברית על תולדותיה, ובמספר ניבים של ארמית ואוגריתית. בנוסף, לקח קורס בתאולוגיה מקראית עם הדוגמטיסט הנדריקוס ברקהוף (אנ'). בשנת 1963 סיים בציון לשבח עם עבודת הגמר בנושא "האנשת האל בברית הישנה". בהמשך למד סורית, בבלית, שומרית וביקורת ספרות. בשנת 1963 הפך לעוזרו של פרופ' ט. ינסמה (T. Jansma), שהנחה אותו לדוקטורט אותו קיבל ב-1973. בנוסף להרצאות במגוון נושאים בתחומיו, הוא ממקד את מחקריו בנרטיב של יעקב בספר בראשית. התזה שלו, "Vertelkunst in het boek Genesis" (סיפור סיפורים בספר בראשית), פורסמה באנגלית. פוקלמן הוא מחלוצי הגישה הספרותית של הברית הישנה. הוא בוחן את הטקסטים בשיטות של לימודי ספרות מודרניים, כמו קריאה צמודה: בניגוד לביקורת המקרא, שמטרתה לנסות לשחזר את הטקסט המקורי של המקרא ולנסות להבין מתי ואיך נכתב, פוקלמן קורא להתייחס לטקסטים כיחידה ספרותית קוהרנטית. לאחר קידומו עבד על ספר שמואל, ופרסם בארבעה חלקים את "Narrative Art and Poetry in the Books of Samuel" ("אמנות נרטיבית ושירה בספרי שמואל") בין השנים 1981 ל-1993 ב-2,400 עמודים. אז הפנה את תשומת ליבו לשירה העברית, בעיקר לספר תהילים ולספר איוב. אחת התגליות החשובות שלו הייתה שהמשוררים העבריים ספרו במדויק את הברותיהם. טור, בשירה העברית הקלאסית, מורכב משתי צלעות (לפעמים 3), ואורך לעיתים קרובות בין 7 ל-9 הברות. המספר המרכזי 8 הוא נורמטיבי ביותר מאופן אחד בספר איוב. יחידות אחרות, כגון בתים וחרוזים, כוללות גם מספר הברות שחושבו בזהירות. איזון מדויק זה חל על כל השירים בברית הישנה. הוא חשף את ממצאיו לציבור בעבודה נוספת בת ארבעה כרכים, "Major Poems of the Hebrew Bible" ("שירים מרכזיים מהתנ"ך") (1999–2004), בה הוא מתאר את המבנה והפרוזודיה של ספר תהילים וספר איוב (ושל שירה מקראית נוספת). בעקבות תזה זו, פוקלמן קיבל מינוי של עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית בירושלים (1982–1983). בשנת 1990 הוא התקבל כעמית במרכז הלאומי למדעי הרוח בקרוליינה הצפונית, ובשנים 1998–1999 במכון ללימודים מתקדמים ההולנדי (NIAS)(אנ') בריכטדורף. על אמנות הסיפור לפי שיטתו של ג. פ. פוקלמן מאת אהרון סביב, בית מקרא, כרך לג, חוברת א באתר JSTOR על ספרו של פוקלמן Narrative Art and Poetry in the Books of Samuel ביקורת מאת שאול זלבסקי בית מקרא, כרך כז, חוברת ד באתר JSTOR ספר בראשית, קורס של האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב', עמודים 248–249, 255-256 הסיפור על דוד וגלית (שמואל א י"ז-י"ח) - קריאה חווייתית מאת יוספה רחמן באתר מכללת הרצוג אתר האינטרנט הרשמי של יאן פוקלמן (באנגלית) יאן פוקלמן, באתר Academia.edu ג'ן פ. פוקלמן, דף שער בספרייה הלאומית
הנריק גרינברג

הנריק גרינברג (בפולנית: Henryk Grynberg; נולד ב-4 ביולי 1936) הוא סופר יהודי-פולני, מחשובי הכותבים בשפה הפולנית. הנריק גרינברג נולד בוורשה, אך התחנך בכפר קטן במאזוביה. חווה על בשרו את זוועות השואה, כאשר שהה בין השנים 1942–1944 במקומות מחבוא שונים בעזרת "ניירות אריים". אביו אברהם גרינברג, נרצח בידי שני אחים פולנים שחמדו את הפרה שלו. אחרי המלחמה התגורר בלודז', וסיים שם את לימודיו התיכוניים. בשנים 1954–1958 למד עיתונאות באוניברסיטת ורשה, ואחר כך עבד כשחקן בתיאטרון היהודי הממלכתי על שם אידה קמינסקה, שהוקם בפולין לאחר המלחמה. בסוף שנת 1967 נסע עם התיאטרון להופעות בארצות הברית, ונשאר שם. לאמריקה בא גרינברג כמהגר יהודי ניצול השואה שאינו מסוגל להתנער מזכרונות העבר - וכאינטלקטואל פולני גולה, הקשור בכל נימי נפשו אל השפה הפולנית שעליה התחנך, הוא למד ספרות רוסית באוניברסיטת UCLA, בקליפורניה, החל לעבוד ברדיו, שבו הוא עובד זה כעשרים שנה, בעיקר ב"קול אמריקה". בה בעת שלח ידו בכתיבת רומנים, סיפורים קצרים, שירים, מחזות והגות. בין ספריו החשובים: "מלחמה יהודית", ניצחון", "החיים האידאולוגיים", "מורשת", "אנטיגונה" (קובץ סיפורים), "רשימות משפחתיות" (קובץ סיפורים), "האמת הלא-אמנותית" (אסופת מאמרים) - וכן חמישה קובצי שירים ושני מחזות. זכה בפרס ע"ש יאן קארסקי ופולה נירֶנסקי, המוענק מדי שנה על ידי מכון ייווא בניו יורק על חקר מדעי ופרסומים המציגים את תרומת יהודי בפולין לתרבות הפולנית ילדי ציון: דרך התלאות של ילדי טהראן (תרגם מפולנית: זאב שוס), ירושלים: יד ושם (סדרה לנוער ע"ש יאנוש קורצ'ק), תשנ"ה-1995. אחר התחיה: שירים; (תרגום ועריכה: אריה בראונר; הקדמה: נתן גרוס), עקד, תשמ"ה-1984. אני מציר בזכרוני: שירים (תרגום ועריכה: אריה בראונר; אחרית דבר: נתן גרוס), דפוס אילת, תשס"ב-2002. מלחמה יהודית (תרגום: שולמית הראבן), ספרית פועלים, תשכ"ח-1968.5 ניצחון (תרגום: שמואל רוטברד), יד-ושם 2014. מדיה וקבצים בנושא הנריק גרינברג בוויקישיתוף ביוגרפיה של הנריק גרינברג, מתוך פורטל השטעטל הווירטואלי הנריק גרינברג (1936-), דף שער בספרייה הלאומית הנריק גרינברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Henryk Grynberg Responds" FreeMediaOnline.org Communist era spy scandals still haunt U.S. government broadcasters Free Media Online
פיקוד ההכשרות והאימונים

פיקוד ההכשרות והאימונים הוא פיקוד בצה"ל, שאמון על כלל ההכשרות והאימונים בזרוע היבשה. בראש הפיקוד עומד קצין בדרגת אלוף. מפקד הפיקוד הנוכחי הוא אלוף דוד זיני. בפברואר 2020, החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי על תוכנית רב שנתית "תנופה", התוכנית הרב-שנתית של צה"ל לשנים 2020–2024. לבנה מרכזית בתוכנית זו עוסקת באימונים ובהכשרות בצה"ל. כמו כן, הוחלט על שינוי במבנה הארגוני של צה"ל, הכולל הקמת פיקוד חדש – פיקוד ההכשרות והאימונים, שמטרתו תהיה לאגד את כלל ההכשרות והאימונים במקום אחד, שיהפוך לליבת הידע בכל הקשור לתחום. במסגרת התוכנית הרב שנתית, יועד הפיקוד החדש לרכז את כל יחידות האימונים בזרוע היבשה, ולאפשר לעוסקים בתחום להתמקד במבנה האימונים וההכשרות, בעוד שהזרוע תמשיך לתכלל את כל הקשור בלוגיסטיקה, אמצעי לחימה, היערכות לחירום ותחומי אחריות אחרים. הפיקוד נפתח באופן רשמי ב-5 במרץ 2020, על אף שרבים ממרכיביו עדיין בתהליכי ארגון. הפיקוד מחולק לארבעה מרכזים: תחתיו מרוכזים כל הגופים שאחראיים על הפיכת מתגייסי זרוע היבשה ללוחמים ולמפקדים. מפקד המרכז הוא תא"ל אלרן מוראש אשר משמש גם כרמ"ט הפיקוד. כפיפות ישירה למפקד המרכז - בית הספר להגנת הגבולות בית הספר להנדסה צבאית בית הספר להפעלת אש בית הספר למפקדי כיתות ומקצועות חיל הרגלים בית הספר לשריון בסיסי האימונים החטיבתיים של חטיבות החי"ר (כפופים מקצועית בלבד - פיקודית לחטיבות): בא"ח גבעתי בא"ח גולני בא"ח כפיר בא"ח נח"ל בא"ח צנחנים בית הספר לקומנדו מפקד המרכז (נכון ל-2023) הוא תא"ל אודי צור. קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים - הקורס מכשיר מ"פ ומג"דים בסדיר ובמילואים. קורס מפקדי חטיבות קורס מפקדי אוגדות. המרכז למפקדות מתכלל כלל אימוני המפקדות במשרדים השונים בצה״ל, מדרג הגדוד ועד הפיקודים. מפקד המרכז הנוכחי (נכון לאוקטובר 2024) הינו אל"מ איציק גץ. המרכז לאימון ותרגול למפקדות הראשיות (איתמ"ר) המגמה לאימוני אוגדות וגייסות (מרא״ם) המגמה לאימוני מפקדות חטיבה (מאמ"ח) המגמה לאימוני מפקדות גדודים (מאמ״ג) בית הספר לשו"ב ודיגיטל תחתיו מתקיימים אימוני המסגרות במילואים, אימוני גדודים, תרגילי חטיבות ואוגדות ואימוני מסגרות התומכ"ל. מפקד המרכז הוא תא"ל קובי הלר. המרכז לאימונים באש (מא"ש) המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) מרכז האש (מרה"ש) המרכז לאימונים לוגיסטיים (מא"ל) בית הספר לקצינים של צה"ל - כפוף ישירות למפקד הפיקוד, מתוקף חשיבותו כמקום המכשיר את קציני העתיד של צה"ל. מקצועית, מרכז הכשרות היסוד מנחה גם את הכשרות הקצונה של צה"ל. בהקשר פיקוד ההכשרות נכללות תחת בה"ד 1 גם ההשלמות החיליות של כלל החילות והיחידות. בית הספר לתקיפה הרב זרועית מחלקת אימונים מבק"א יבשה אגם ומטה הפיקוד ענף מדמים רב זירתי טקס ההקמה של היחידה, 5 במרץ 2020 מפקד פיקוד ההכשרות והאימונים הנכנס, האלוף מוטי ברוך בנאום. לצידו ראש אט"ל, האלוף יצחק תורג'מן במהלך הטקס נחשף תג היחידה החדש של זרוע היבשה. האלוף יואל סטריק, מפקד זרוע היבשה נואם בטקס פיקוד ההדרכה מדיה וקבצים בנושא פיקוד ההכשרות והאימונים בוויקישיתוף בתיה ואן זיידן, הכירו את הפיקוד החדש בצה"ל, באתר צה"ל, 20 במאי 2020 אימונים והכשרות, באתר דובר צה"ל, 13 בפברואר 2020 מערכת אתר צה"ל, השתנות זרוע היבשה, הקמת פיקוד ההכשרות והאימונים והתג החדש, באתר צה"ל, 5 במרץ 2020 בתיה ואן זיידן, מערכת אתר צה"ל, הכירו את הפיקוד החדש בצה"ל, באתר צה"ל, 20 במאי 2020 תא"ל שי קלפר סיים את תפקידו כמפקד מרכז הכשרות היסוד, באתר צה"ל, 2 במרץ 2022
Mezmerize

Mezmerize (עיוות של: Mesmerize, בתרגום חופשי: היפנוט) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המטאל הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2005 על ידי חברת ההקלטות קולומביה רקורדס. עם יציאתו, זכה האלבום לשבחים רבים מצד המבקרים. למרות שהאלבום יצא כחצי שנה לאחר האלבום הקודם של הלהקה, הוקלטו שני האלבומים באותו הזמן. באלבום זה, גיטריסט הלהקה, דארון מלכיאן הצטרף לסולן סרג' טנקיאן בביצוע קטעי השירה, ובחלק מהשירים אף שר לבדו. בשנת 2018, חשף טנקיאן כי בעת הקלטת שני האלבומים, חשב לפרוש מהלהקה, עקב מחלוקות יצירה ומריבות על כספים. את השיר "Old School Hollywood",כתב מלכיאן לאחר ששיחק במשחק בייסבול של ידוענים למטרות צדקה. בשיר מוזכרים טוני דנזה ופרנקי אבאלון, ששיחקו גם הם במשחק זה. על הדמויות דני וליסה שמופיעות בשיר "Radio/Video" אמר מלכיאן בריאיון למגזין Revolver: ”לשכנים שלי דני וליסה, עליהם שרתי ב"Radio/Video", היה את האלבום "Paul Stanley" (אלבום הסולו של גיטריסט להקת קיס, פול סטנלי מ-1978) שעבר אלי לבסוף, ואליו הייתי מאזין כל הזמן. את הלהקה קיס הכרתי לראשונה דרך קרובי משפחתי, שתלו תמונות שלהם על הקירות בחדרי השינה. אני זוכר שפחדתי מהם, אבל זה פשוט נדבק לי. דרך קיס התפתחה אצלי גישת המטאל ואופנת המטאל. לפני כמה חודשים הקשבתי לאלבום ברכב יחד עם חברה שלי, ואמרתי לה: שהאלבום הזה מיוחד עבורי” בהמשך אותו הראיון התייחס לשיר Violent Pornography: ”מכיוון שמאז ומתמיד אהבתי דיסקו. בשיר "Violent Pornography" כתבתי את המילים "non-stop disco". אגב, אין למילים הללו קשר לשאר השיר” לאלבום קיימת גרסת יפנית, שכוללת גרסה מעט שונה לשירים "Soldier Side" ו-"Lost in Hollywood". עטיפת האלבום נוצרה על ידי הצייר ורטן מאלכיאן, אביו של גיטריסט הלהקה, דארון מאלכיאן. כל המילים נכתבו דארון מאלכיאן וסרג' טנקיאן, וכל המוזיקה הולחנה על ידי דארון מלכיאן, למעט היכן שצוין. סרג' טנקיאן – שירה, קלידים, גיטרה אקוסטית בשיר "Question!" דארון מאלכיאן – שירה, גיטרות, בס, קלידים שאבו אודאג'יאן – בס ג'ון דאלמיאן – תופים שירה Soldier Side: דרון מאלכיאן וסרג' טנקיאן B.Y.O.B.: טנקיאן (ראשי), מאלכיאן (קול שני) Revenga: טנקיאן (ראשי), מאלכיאן (קול שני) Cigaro: טנקיאן (ראשי), מאלכיאן (קול שני) Radio/Video: מאלכיאן וטנקיאן This Cocaine Makes Me Feel Like I'm on this Song: טנקיאן Violent Pornography: מאלכיאן וטנקיאן Question!: טנקיאן (ראשי), מאלכיאן (קולות ליווי) Sad Statue: מאלכיאן וטנקיאן Old School Hollywood: מאלכיאן וטנקיאן Lost in Hollywood: מאלכיאן (ראשי) וטנקיאן (קול שני) מידע על האלבום Mezmerize באתר MusicBrainz מידע על האלבום Mezmerize באתר AllMusic האלבום Mezmerize באתר Discogs האלבום Mezmerize באתר ספוטיפיי האלבום Mezmerize באתר דיזר האלבום Mezmerize באתר אפל מיוזיק האלבום Mezmerize באתר טיידל האלבום Mezmerize באתר יוטיוב Moss, Corey (2007). "System of a Down: Doubleheader". MTV. נבדק ב-2015-01-07. "System of a Down and Scars on Broadway's Daron Malakian: The Albums That Made Me". Revolver (באנגלית). 2018-07-25. נבדק ב-2018-08-09. Alan Di Perna https://www.guitarworld.com/features/daron-malakian-21st-century-schizoid-man (September 29, 2008) Fabrizio Pedrotti https://fabriziopedrotti.com/2019/07/18/shavo-odadjian-system-of-a-down-nunca-va-a-morir/ (July 18, 2019)
גרהרד טאפן

דיטריך גרהרד אמיל תאודור טאפן (בגרמנית: Dietrich Gerhard Emil Theodor Tappen;‏ 3 ביולי 1866 – 28 במאי 1953) היה גנרל גרמני במלחמת העולם הראשונה. טאפן נולד ב-3 ביולי 1866 באזנס, שהייתה חלק מממלכת הנובר. הוא התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1885, להצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15. הוא למד בבית הספר לארטילריה והנדסה בשנים 1888/1889, ומשנת 1893 באקדמיה למלחמה במשך שלוש שנים. ב-14 בספטמבר 1893 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובשנת 1897 מונה לקצין המטה הכללי. בשנת 1901 הוא מונה למפקד סוללה ברגימנט הארטילריה ה-8 (בריטני ה-1 - פון הולצנדורף) בזארבריקן. בשנת 1904 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-16 בטריר, וב-27 בינואר 1906 הוא הועלה לדרגת מיור. הוא הפך למורה באקדמיה למלחמה ובשנת 1909 מונה לראש מטה הקורפוס ה-17. בשנת 1910 הוא הועלה לדרגת ראש מחלקה במטה הכללי, וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה טאפן אוברסט באוברשטה הרלייטונג (OHL) בקובלנץ, שם הוביל את מדור המבצעים שתיאם את אסטרטגיית הקרב הגרמנית. בספטמבר 1914 דיווח טאפן מסיור ביקורת בחזית כי הצרפתים היו מותשים מכדי להתחיל במתקפה, כי דחיפה סופית תהיה מכרעת וכי נסיגות נוספות יפגעו במורל הכוחות הגרמני, לאחר התבוסה במארן. במרץ 1915 שימש טאפן כראש המטה של הארמייה השביעית תחת יוזיאס פון הרינגן, אך במהרה חזר ל-OHL. ב-26 ביוני 1915 קידם טאפן לדרגת גנרל מיור. הוא קיבל את פור לה מריט ב-11 בספטמבר 1915 ואת עלי האלון בינואר 1916. ב-31 באוגוסט 1916 טאפן הועבר מ-OHL והפך לרמטכ"ל של קבוצת הארמיות מקנזן בחזית הרומנית. בדצמבר 1916 הפך טאפן למפקד דיוויזיית התחלופה ה-5. מספטמבר 1917 עד לפקודת שביתת הנשק הוא פיקד על הדיוויזיה ה-15. בשנת 1920 כתב ואפן את "Bis zur Marne 1914: Beiträge zur Beurteilung der Kriegführen bis zum Abschluss der Marne-Schlacht". טאפן נפטר ב-28 במאי 1953 בגוסלאר. מדיה וקבצים בנושא גרהרד טאפן בוויקישיתוף Tuchman, Barbara W. (1962). The Guns of August. New York: The Macmillan Company. Foley, R. T. (2007) [2005]. German Strategy and the Path to Verdun : Erich Von Falkenhayn and the Development of Attrition, 1870–1916, Cambridge: CUP. ISBN 978-0-521-04436-3, p.99-100.