laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קרב מויה

קרב מוּיֶה (בסינית: 牧野之戰, בפין-יין: Mùyě zhī zhàn) הוא קרב שהתנהל בשנת 1046 לפנה"ס בין מלך שושלת שאנג האחרון, המלך ג'ואו-סין, ותומכיו למלך השני של שושלת ג'ואו, המלך וו ותומכיו. הניצחון המכריע של המלך וו הביא לנפילתה של שושלת שאנג ולהפיכתה של שושלת ג'ואו לשליטתה של הציוויליזציה הסינית למשך כמעט 800 שנים. בשל החשיבות של תוצאותיו נחשב הקרב לנקודת מפנה בהיסטוריה הסינית. שושלת ג'ואו התפתחה והתחזקה במשך שנים רבות בזמן שלטונה של שושלת שאנג. האזור בו שלטו היה ממערב למרכז של שאנג, על גדת נהר ווי. ג'ואו אימצו את התרבות ורוב המאפיינים של תרבות שאנג, כך בנוגע לדת ולטכנולוגיית הברונזה. בכתובות שבעצמות הניחוש מופיעה ג'ואו בתחילה כבעלת ברית של שאנג ובהמשך כיריבה. קשה לשחזר באופן ביקורתי מדוע החל העימות בין השושלות, וגם לא ברור אם ג'ואו היו תחת שלטונם של שאנג וביצעו מרד או שמא היו ממלכה יריבה וכבשו את השלטון. על פי ההיסטוריה המסורתית, המלך וון משושלת ג'ואו היה וסל של המלך ג'ואו-סין משאנג, וקיבל את האחריות על המערב כאשר ג'ואו-סין עסק בלחימה בדרום מזרח. שני המלכים מתוארים על פי ההיסטוריה המסורתית, שנכתבה על ידי תומכי שושלת ג'ואו, כהפכים מוחלטים. המלך ג'ואו-סין משאנג מתואר כלא יוצלח, אכזרי, חסר יראת אלים ומושחת. כנגדו, המלך וון מג'ואו מתואר כמלך האידיאלי, צדיק, רחום ונדיב עד כדי שזכה לכינוי "המעודן" או "המתורבת". המלך וון תכנן לתפוס את השלטון ולכן דאג בהדרגה ובמחשבה אסטרטגית לטווח ארוך לאסוף תומכים ולהעצים את כוחו. תופעה קוסמית שהתרחשה בשנת 1059 לפנה"ס, התלכדות חמישה כוכבי לכת בקו אחד מול כדור הארץ, נתפסה בעיניו כסימן שיש למגר את שושלת שאנג. ג'ואו-סין שחשש מכוחו של וון, כלא אותו, דבר שהביא למתח גואה בין שתי השושלות. לאחר שג'ואו-סין שחרר את וון החל וון לאסוף צבא, אך מת בערך ב-1047 לפנה"ס, בטרם הספיק לצאת למלחמה כנגד ההנהגה של שאנג. את השלטון בג'ואו תפס בנו של המלך וון, המלך ווּ. הוא המתין עד שאסף די תומכים וצבא ויצא לקרב כנגד ג'ואו-סין משאנג. הקרב נערך במוּיֶה, אתר הקרוב ליין, בירתה של שושלת שאנג המאוחרת. כוחותיו של המלך ג'ואו-סין היו במלחמה בדרום מזרח, אולם נשארו (על פי ההיסטוריה המסורתית), 530,000 חיילים להגן על הבירה ויין. מספר זה מוגזם בלא ספק ומחקרים מודרניים נוקבים במספרים נמוכים יותר. ג'ואו-סין רצה להיות בטוח בניצחונו ולכן חימש עבדים רבים שיגנו על העיר כאשר הוא יצא עם הכוחות כולם כנגד המלך וו ובערך 50,000 האיש שהיו אתו. העבדים, שתמכו בוו ולא בג'ואו-סין ערקו והצטרפו אל וו, דבר שפגע קשות במורל החיילים של שושלת שאנג. בעקבות עריקת העבדים ערקו חיילים רבים של שאנג לצד של ג'ואו, בזמן שקדם לקרב ואף במהלכו. הקרב שהתנהל לבסוף היה עקוב מדם אך בשל העריקות הרבות, הרמה המורלית הירודה וחוסר הסדר בצבא של ג'ואו-סין, הוא הובס באבדות קלות יחסית. הצבא של וו, שכלל מרכבות קרב והיה מאומן יותר הצליח להבקיע את המערך של ג'ואו-סין וטבח בחייליו. המלך וו הפגין חוסר רחמים כלפי המנוצחים ואף ציווה לטבוח את השבויים שנפלו לידיו. המלך ג'ואו-סין, ששרד את הקרב, התאבד בשרפה, או לפי היסטוריונים אחרים, נרצח. לאחר הקרב כבר לא הייתה תקומה לשושלת שאנג, והבכורה השלטונית הייתה בידי שושלת ג'ואו. שושלת ג'ואו עסקה לאחר הקרב בביסוס שלטונה שנמשך, באופן רשמי, עד למאה השלישית לפני הספירה. יצחק שיחור (עורך), כל אשר מתחת לשמיים - תולדות הקיסרות הסינית, כרך א' - צמיחתה של הקיסרות הסינית, האוניברסיטה הפתוחה, 2011. כל אשר מתחת לשמיים, עמ' 119. כל אשר מתחת לשמיים, עמ' 120.
קארל ג'נקינס

סר קארל ויליאם פאמפ ג'נקינס (באנגלית: Karl William Pamp Jenkins;‏ נולד: 17 בפברואר 1944) הוא מוזיקאי ומלחין ולשי, חבר מסדר האימפריה הבריטית. ידוע בעיקר בשל יצירותיו: "Adiemus", ‏"The Armed Man" והרקוויאם שלו. ג'נקינס גדל בסוונסי שבווילס, אמו הייתה ממוצא שוודי, אביו היה מורה בבית ספר מקומי, נגן עוגב בכנסייה ומנצח מקהלה, והוא נתן לו את השכלתו המוזיקלית הראשונית. ג'נקינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן אבוב בתזמורת הנוער הלאומית של ווילס. לאחר לימודיו התיכוניים למד מוזיקה באוניברסיטת קרדיף, את התואר השני שלו במוזיקה עשה באקדמיה המלכותית למוזיקה ואת הדוקטורט - באוניברסיטת ווילס. בתחילת הקריירה המוזיקלית שלו עסק במוזיקת ג'אז, ואף זכה במסגרת הרכב ג'אז בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז במונטרה בשנת 1970. הוא אף השתתף כנגן בהקלטות אולפן: בין השאר נטל חלק בהקלטת אלבומו של אלטון ג'ון ‏"Tumbleweed Connection". בהמשך נכנס לסצנת הרוק המתקדם: בשנת 1972 הצטרף ללהקת רוק מתקדם, סופט מאשין, ובשנת 1973 השתתף בהופעה החיה של ה-BBC ליצירה Tubular Bells של מייק אולדפילד. ג'נקינס הלחין כבר מתחילת הקריירה שלו, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 1995, עם יצירתו Adiemus, שיצאה כסינגל וזכתה להצלחה. היצירה שולבה באלבום Adiemus: Songs of Sanctuary מאותה השנה, והובילה את מצעד האלבומים הקלאסיים. בהמשך הלחין ג'נקינס יצירה אנטי מלחמתית בשם: The Armed Man: A Mass for Peace (האדם החמוש: מיסה לשלום. הרמז לשם השיר העתיק L'homme armé), הכוללת קטעים מן המיסה הנוצרית, מן הקוראן והתנ"ך וכן טקסטים של גנדי, מרטין לותר קינג, הדלאי לאמה, נלסון מנדלה, אנה פרנק ואמא תרזה. גם יצירה זו זכתה להצלחה. יצירה ידועה נוספת של ג'נקינס, שגם היא מבוססת על מיסה נוצרית היא רקוויאם אותו הלחין בשנת 2005 ואותו שילב עם שירי הייקו יפניים. הרקוויאם יצא באלבום Requiem. ג'נקינס זכה לתארים ופרסים רבים, ביניהם תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית (2005), דוקטור של כבוד מאוניברסיטת לסטר, ופרופסור אורח של כבוד מאוניברסיטאות רבות. Adiemus: Songs of Sanctuary Adiemus II: Cantata Mundi Adiemus III: Dances of Time Adiemus IV: The Eternal Knot Adiemus V: Vocalise Adiemus Colores – Karadaglic Motets – Polyphony Palladio‏ (1995) Diamond Music‏ (1996) Imagined Oceans‏ (1998) The Armed Man‏ (1999) Dewi Sant‏ (1999) In These Stones Horizons Sing‏ (2004) Requiem‏ (2005) Stabat Mater‏ (2008) Te Deum‏ (2008) Gloria‏ (2010) Cantata Memoria‏ (2016) לזכר הרוגי אסון אברפן, בביצוע קתרין פינץ' מדיה וקבצים בנושא קארל ג'נקינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קארל ג'נקינס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של קארל ג'נקינס (באנגלית) קארל ג'נקינס, ברשת החברתית פייסבוק קארל ג'נקינס, ברשת החברתית טיקטוק קארל ג'נקינס, סרטונים בערוץ היוטיוב קארל ג'נקינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קארל ג'נקינס, באתר ספוטיפיי קארל ג'נקינס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) קארל ג'נקינס, באתר AllMusic (באנגלית) קארל ג'נקינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קארל ג'נקינס, באתר Discogs (באנגלית) קארל ג'נקינס, באתר Songkick (באנגלית)
ארון סעף

ארון סַעַף או ארון הסתעפות או תיבת הסתעפות הוא ארון או תיבה אליה נכנס כבל חשמלי או סיב אופטי עיקרי המפוצל בתוכו לכבלים או סיבים משניים, שיוצאים ממנו לצרכנים שונים. ארונות סעף הם חלק מתשתית מערכת החלוקה של חשמל, טלפוניה, טלוויזיה או אינטרנט. מדיה וקבצים בנושא ארון סעף בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית)

הארמייה השנייה הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית. מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה קרל פון בילוב. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים, והיה עליה לסייע לארמייה הראשונה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את לייז' והמבצרים שסביבה עד ה-16 באוגוסט, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה וסן-קנטן, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס. ב-4 באפריל 1915 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון בילוב עקב התקף לב, והוחלף על ידי גנרל פריץ פון בלוב. ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 עבר גנרל פון גלוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל גאורג פון דר מרוויץ. במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-22 בספטמבר 1918 עבר גנרל פון דר מרוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל אדולף פון קרלוביץ שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השנייה ב-13 בינואר 1919. בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות: בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות: קרל פון בילוב (2 באוגוסט 1914 - 4 באפריל 1915) פריץ פון בלוב (4 באפריל 1915 - 19 ביולי 1916) מקס פון גלוויץ (19 ביולי 1916 - 17 בדצמבר 1916) גאורג פון דר מרוויץ (17 בדצמבר 1916 - 22 בספטמבר 1918) אדולף פון קרלוביץ (22 בספטמבר 1918 - 13 בינואר 1919) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
מקס פון גלוויץ

מקס קרל וילהלם פון גלוויץ (בגרמנית: Max Karl Wilhelm von Gallwitz;‏ 2 במאי 1852 – 18 באפריל 1937) היה גנרל פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית. גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית. בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ. פון גלוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס המילואים של המשמר בחזית המערבית והשתתף בקרב שרלרואה. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לתגבר את הארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1915 מונה למפקד פלגת הארמייה גלוויץ שהפכה ב-7 באוגוסט לארמייה ה-12, והשתתף עימה בקרב גליציה. ב-23 בספטמבר מונה למפקד הארמייה ה-11 ופעל עימה במערכה נגד סרביה. ב-19 ביולי 1916 מונה למפקד הארמייה השנייה שלחמה בקרב על הסום, ובנוסף לכך גם מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה גם במהלך קרב סן-מייל. ב-27 בספטמבר 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר המלחמה כיהן פון גלוויץ בין השנים 1920–1924 כנציג מפלגת העם הלאומית גרמנית ברייכסטג. ב-18 באפריל 1937 מת פון גלוויץ במהלך טיול באיטליה. פור לה מריט הצלב הגדול של מסדר העיט האדום מסדר העיט השחור מדיה וקבצים בנושא מקס פון גלוויץ בוויקישיתוף
רותנים

האם התכוונתם ל... "רוּתֶנִים" (אנ') – כינוי לסלאבים מזרחיים, בעיקר אלה שלא חיו ברוסיה עצמה, טרם התגבשותם הלאומית של הרוסים, האוקראינים והבלארוסים "קַרְפַּטוֹ-רוּתֶנִים" – רוסינים, קבוצה אתנית סלאבית מזרחית שתחום מוצאה ברותניה הקרפטית רוס של קייב – הייתה ישות פוליטית סלאבית מזרחית, שטחיה נמצאים בימינו בתחומי אוקראינה, בלארוס ורוסיה סלאבים מערביים – כיום בעיקר במדינות פולין, צ'כיה וסלובקיה יוגוסלביה (איחודי עמים סלאבים דרומיים (אנ'))
יירוט

יֵרוט היא פעולה שמטרתה שינוי מסלולו של עצם והטייתו מן הדרך. השימוש העיקרי במושג "יירוט" הוא צבאי: יירוט של מטוס פירושו הפנייתו לנחיתה במקום שונה מזה שהתכוון אליו (כאשר מדובר במטוס אזרחי חשוד) או הפלתו (כאשר מדובר במטוס קרב). יירוט הנעשה בידי כלי טיס, ברוב המקרים יכלול רק ליווי לנחיתה של כלי הטיס המיורט בעוד יירוט באמצעות נ"מ משמעותו ירי להשמדת המטרה. יירוט של רחפן מסתמך על מערכות שונות של מניעת תקשורת בינו לבין המפעיל. יירוט של טיל או רקטה פירושו הפלתם בדרכם למטרתם. השיטה העיקרית ליירוט טילים היא באמצעות טיל נגד טילים, אך נעשו מאמצים לפיתוח כלי יירוט בלייזר, למשל הנאוטילוס ומגן אור. יירוט של ספינת אויב נעשה באמצעות הטבעתה או באמצעות השתלטות עליה. יירוט מידע - בעבר מכתבים ושידורי רדיו וכיום בעיקר מידע המועבר באמצעים אלקטרוניים שונים במסגרת איסוף מודיעין אותות (סיגינט), לא על ידי מי שנועד לו (במקרה זה היירוט אינו מונע מהתשדורת להגיע גם ליעדה). יירוט, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏20 בנובמבר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מארש (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מארש – מוזיקה קצבית בדרך כלל כליווי לצעדות האם התכוונתם למארש מסוים: מארש אבל, מארש גדוד פראוברז'נסקי, מארש החתונה, מארש המתנדבים, מארש הנהר קוואי, מארש הקולונל בוגי, מארש טורקי, מארש צה"ל, מארש קניגרץ, מארש ראקוצי, מארש רדצקי קהרמאנמרש – עיר בטורקיה שנקראה בעבר מארש אישים: ג'ון אוטו מארש הבן – פוליטיקאי ואקדמאי אמריקאי ג'ורג' פרקינס מארש – דיפלומט ופילולוג אמריקני ג'י. וו. מארש (G.W. Marsh) - חבר במחלקה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית קרחון מארש – קרחון באנטארקטיקה, הקרוי על שם ג'י. וו. מארש ג'ין מארש – שחקנית בריטית ג'ף "סוומפי" מארש – במאי אמריקאי דייוויד מארש – מאמן שחייה אמריקאי וורן מריון מארש – סקסופוניסט טנור אמריקאי מייקל מארש – אתלט אמריקני מת'יו מארש - אישים שונים בשם זה נאיו מארש – סופרת ואשת תיאטרון ניו זילנדית עותניאל צ'ארלס מארש – מדען אמריקאי רג'ינלד מארש – צייר אמריקני יליד פריז שונות לולה מארש – הרכב אינדי פופ ישראלי מארש דונדורמה – תזמורת כלי נשיפה ירושלמית סטן מארש – דמות בסדרה סאות'פארק מארש ראדצקי – ספר עלילתי היסטורי, השואב את שמו ממארש רדצקי מרס (פירושונים) מרץ (פירושונים)
ניסים פרץ

ניסים פרץ (נולד ב-1960) הוא מנכ"ל חברת נתיבי ישראל. קודם לכן שירת בצה"ל, ובתפקידו האחרון היה ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב, בדרגת תת-אלוף. בשנת 1977 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. שירת בגדוד 13 (גדעון) של החטיבה, עבר מסלול הכשרה כלוחם, וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני תחזוקה. בתום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד פלוגת מפקדה גדודית וכקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כקצין לוגיסטיקה באוגדת שריון וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל. בהמשך שימש קצין לוגיסטיקה של פיקוד הצפון, כראש מחלקת לוגיסטיקה בצה"ל ובשנים 2007–2011 שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל. בתפקידו הבא שימש ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב. עם סיום שירותו בצה"ל החל לכהן, באוקטובר 2015, כמנכ"ל חברת נתיבי ישראל. פרץ הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי. נשוי לתרצה, ששירתה כקב"נית והוסמכה כעורכת דין, ואב לארבעה, מתגורר במושב דוב"ב. מדיה וקבצים בנושא ניסים פרץ בוויקישיתוף תא"ל נסים פרץ, קורות חייו באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה אבי בר-אלי, הצנחה צבאית: המועמד המוביל לתפקיד מנכ"ל נתיבי ישראל - תא"ל ניסים פרץ, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2015 אבי בר-אלי, "זו בדיחה להגיד לאזרח לעלות על אוטובוס, אפילו בחינם. זה לא רלוונטי כשיש פקקים", באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2017 אבירם זינו, ‏בית צה"ל: הכירו את המשפחה הכי מורעלת בארץ, באתר מעריב אונליין, 22 באפריל 2015 אבי בר-אלי, הקצין שהוצנח לנהל 40 מיליארד שקל בחברת התשתיות הגדולה והמתוסבכת בישראל, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2015. אבי בר-אלי, הצנחה צבאית: המועמד המוביל לתפקיד מנכ"ל נתיבי ישראל - תא"ל ניסים פרץ, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2015. ענת יתח, אבא תא"ל, אמא רס"ן, 3 ילדים בצבא וה-4 בדרך, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 22 באפריל 2015
רקוויאם (קארל ג'נקינס)

הרקוויאם של ג'נקינס היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "Requiem" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו). היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005. היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics. היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בווילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות. Requiem Introit - 6:49 Dies Irae – 4:41 The Snow of Yesterday – 3:15 Rex Tremendae – 3:10 Confutatis – 2:56 From Deep in My Heart – 2:38 Lacrimosa – 4:51 Now as a Spirit – 4:01 Pie Jesu – 4:36 Having Seen the Moon – 4:19 Lux Aeterna – 3:27 Farewell – 4:05 In Paradisum – 5:37 In These Stones Horizons Sing Agorawd Part I: Cân yr Alltud – 2:34 Agorawd Part II: Nawr! – 2:41 Grey – 4:50 Eleni Ganed – 2:01 In These Stones Horizons Sing – 4:32 מידע על האלבום רקוויאם באתר MusicBrainz מידע על האלבום רקוויאם באתר AllMusic
אורלנדו דוקה

אורלנדו דוקה (בספרדית: Orlando Duque, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני. הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013). דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים דוקה במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות. מדיה וקבצים בנושא אורלנדו דוקה בוויקישיתוף אורלנדו דוקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
טסה פיק-ג'ונס

טסה פיק-ג'ונס (באנגלית: Tessa Peake-Jones; נולדה ב-9 במאי 1957) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בתפקידה כראקל בסיטקום של ה-BBC "על שוטים ואנשים" שבו השתתפה החל מדצמבר 1988 ועד לסיום הסדרה בשנת 2003. פיק-ג'ונס נולדה בהאמרסמית', לונדון. למדה בבית הספר "קנמור פארק" ברובע הארו, ובבית הספר "Downer Grammar School". אחר כך למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama". פיק-ג'ונס ידועה בעיקר בזכות משחקה בתפקיד ראקל טרנר, חברתו של הדמות הראשית, דרק "דל-בוי" טרוטר, בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "על שוטים ואנשים". ב-1999 כיכבה בסדרה "Births, Marriages, and Deaths". הופעות נוספות שלה בטלוויזיה הן בסדרה "גאווה ודעה קדומה" משנת 1980 בתפקיד מרי בנט, ב-"The Demon Headmaster" המבוססת על סדרת ספרי ילדים, "רציחות במידסומר", "חדר מיון", "הולבי סיטי", "The Bill", הסיטקום "Up the Garden Path" וכן ב-"So Haunt Me". ב-1982 השתתפה בעיבוד של ה-BBC לספרה של אייריס מרדוק "הפעמון". בשנים 2009 ו-2011 הופיעה פיק-ג'ונס בתפקיד סו בונד באופרת הסבון "דוקטורס". ב-2013 השתתפה בספיישל חג המולד של "דוקטור הו" בפרק "זמנו של הדוקטור" וגילמה דמות בשם מרתה. במרץ 2008 הייתה חלק מצוות השחקנים שהופיעו בדרמה "פופי שייקספיר" של ערוץ 4 הבריטי. הסרט מתרחש בבית חולים פסיכיאטרי, ובתוכנית כיכבו נעמי האריס ואנה מקסוול מרטין. בן הזוג של פיק-ג'ונס היה השחקן דאגלס הודג', ששיחק לצידה בפרק "גיבורים ונבלים" של הסדרה "על שוטים ואנשים". לשנים נולדו שני ילדים, הבת מולי נולדה ב-1991, והבן נולד בשנת 2000. בני הזוג נפרדו בשנת 2013 אחרי 27 שנים יחד. טסה פיק-ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טסה פיק-ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) טסה פיק-ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טסה פיק-ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית) Only Fools And Horses actors Tessa Peake-Jones and Douglas Hodge split up after 27 years together
נטליה מולצ'נובה

נטליה מולצ'נובה (ברוסית: Наталья Вадимовна Молчанова, נולדה ב-8 במאי 1962 - 2 באוגוסט 2015) הייתה צוללת חופשית רוסיה, המעוטרת ביותר בהיסטוריה עם 22 מדליות זהב באליפויות עולם, מהם 20 אישיות ו-2 קבוצתיות וקבעה 40 שיאי עולם, שיא עולם לגברים ונשים, 125 מטר. נחשבת לדעת רבים כצוללנית החופשית הטובה בכל הזמנים בשל הישגיה ושיאיה העולמיים. מולצ'נובה נולדה באופה, בירת הרפובליקה הבשקירית. באליפות העולם בצלילה חופשית שנערכה במריבור, סלובניה, בשנת 2007 התוצאה שקבעה מולצ'נובה בעצירת נשימה סטטית, הייתה טובה מזו של הגברים. ב-25 בספטמבר 2009, הייתה מולצ'נובה לאישה הראשונה בהיסטוריה שצללה במשקולות קבועות לעומק של יותר מ-100 מטר, בצלילה של 101 מטר. היא האישה הראשונה שצללה בנשימה אחת דרך החור הכחול בדהב, מצרים. מולצ'נובה נעלמה בצלילה חופשית ליד האי פורמנטרה, ספרד ב-2 באוגוסט 2015 וההשערה היא שטבעה בזרם חזק. בנה, אלכסיי מולצ'נוב, אף הוא אלוף עולם בצלילה חופשית ושיאן עולם. מדיה וקבצים בנושא נטליה מולצ'נובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נטליה מולצ'נובה הצוללנית הטובה בעולם נעדרת, חשש לחייה, באתר ynet, 5 באוגוסט 2015 אדם סקולניק, הניו יורק טיימס, נטליה מולצ'אנובה, הצוללנית הגדולה בהיסטוריה, נעלמה במצולות, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2015 נטליה מולצ'נובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
גארי האנט

גארי האנט (באנגלית: Gary Hunt, נולד ב-11 ביוני 1984), הוא ספורטאי בריטי אשר עוסק בקפיצה למים מגובה רב. היה לאלוף העולם (בגברים) בקפיצה למים מגובה של כ-27 מטרים באליפות העולם השש עשרה בשחייה, שנת 2015. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד, שנת 2013, זכה האנט במדליית כסף, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 589.30 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) ולפני יונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה האנט במדליית זהב, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 629.30 נקודות, לפני יונתן פארדס (596.45 נקודות) וארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות). מדיה וקבצים בנושא גארי האנט בוויקישיתוף אמיר ענבר, גארי האנט, המייקל ג'ורדן של הקפיצה מצוקים, באתר הארץ, 13 ביוני 2017
יונתן פארדס

יונתן פארדס ברנל (בספרדית: Jonathan Paredes Bernal; נולד ב-14 באוגוסט 1989) הוא קופץ למים מגובה רב מקסיקני. הוא בעל מדליית ארד בתחרות הראשונה שנערכה ממקפצה של 27 מטר באליפות העולם (ברצלונה 2013). פארדס נולד במקסיקו סיטי. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה פארדס במדליית ארד, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 578.35 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) וגארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות). באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה פארדס במדליית כסף, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 596.45 נקודות, אחרי גארי האנט (629.30 נקודות) ולפני ארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).
הארמייה השלישית (האימפריה הגרמנית)

הארמייה השלישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית. מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה מקס פון האוזן. הארמייה כללה בעיקר את יחידות הצבא הסקסוני, בתוספת יחידות כלל-גרמניות. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה ודינן, וכמו כן הייתה אחראית להרס של העיר ריימס, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. ב-12 בספטמבר 1914 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון האוזן, והוחלף על ידי גנרל קרל פון איינם, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה. לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, פוזרו בהדרגה היחידות הסקסוניות בארמיות אחרות, והארמייה הפכה להיות כלל-גרמנית. הארמייה השתתפה בפברואר - מרץ 1915 בקרב שמפאן הראשון, ובספטמבר - נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני, כמו כן הארמייה הדפה את מתקפת הארמייה הצרפתית הרביעית (שהייתה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית בפיקוד גנרל פיליפ פטן) במהלך הקרב השני על האן, שהיה חלק ממתקפת ניוול. במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן, תוך שהם תומכים באגף המזרחי של הארמייה הראשונה. ב-26 בספטמבר 1918 הותקפה הארמייה על ידי חיל המשלוח האמריקני במסגרת מתקפת מז-ארגון, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השלישית ב-30 בינואר 1919. בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות: בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות: מקס פון האוזן (2 באוגוסט 1914 - 12 בספטמבר 1914) קרל פון איינם (12 בספטמבר 1914 - 30 בינואר 1919) החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה הארמייה השלישית (ורמאכט) Die höchsten Kommandostellen des Heeres. אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
פרסי בחירת הנוער 2009

טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2009 התקיים ב-9 באוגוסט 2009 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחתה הלהקה האחים ג'ונאס ולאורכו הופיעו האומנים שון קינגסטון, מיילי סיירוס ובלאק אייד פיז, כמו גם האחים עצמם. האומנית בריטני ספירס קיבלה בטקס זה את פרס Ultimate. מספר המועמדויות הרב ביותר: הסרט "דמדומים" - 11 מועמדויות מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "דמדומים" - 10 זכיות מדיה וקבצים בנושא פרסי בחירת הנוער 2009 בוויקישיתוף פרסי בחירת הנוער 2009, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2009, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרסי בחירת הנוער 2009, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)