laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רגימנט האת'ול היילנדרים

רגימנט האת'ול היילנדרים (באנגלית: Atholl Highlanders) הוא רגימנט טקסי, המשמש כמשמר ייצוגי של דוכס את'ול בטירת בלייר והוא נחשב לצבא הפרטי היחיד כיום באירופה. הרגימנט כולל פלוגה אחת עם כוח רגלי ייצוגי ותזמורת צבאית, לרגימנט אין תפקיד מבצעי כלל ואינו נכלל במבנה הצבא הבריטי. מקורות רגימנט את'ול מגיעים משנת 1777 כאשר הוקם רגימנט סדיר שגויס בסביבת שבט מארי לשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, רגימנט הרגלים ה-77 (האת'ול היילנדרים). הרגימנט הוקם על ידי ג'ון מארי, דוכס את'ול הרביעי, כאשר החיילים גויסו לפרק זמן של שלוש שנים בלבד. לאחר שהחיילים שירתו באירלנד עד 1781 במקום להשתחרר, הם היו עתידים להישלח להמשך שירות בהודו, מה שגרם להם למרוד. לבסוף פורק הרגימנט ב-1783. ב-1839 ג'ורג' מארי, דוכס את'ול השישי הקים את הרגימנט מחדש בתור כוח משמר פרטי שלו. בשנת 1842 הרגימנט ליווה את המלכה ויקטוריה בסיור שלה באזור ושוב ב-1844 הרגימנט שימש למשמר המלכה בעת שהתארחה בטירת בלייר. כתגמול העניקה המלכה ויקטוריה לרגימנט את צבעי המלכה (דגל יחידה) ב-1845 מה שנתן לרגימנט מעמד רשמי. בשנים הבאות הרגימנט המשיך לספק משמר לביקורים מלכותיים בטירת בלייר בדרכם לטירת בלמורל או בסיורים באזור, בנוסף למסדרי כבוד לאורחים חשובים כגון הנסיך הירוהיטו שביקר בטירה ב-1921. לאחר מלחמת העולם הראשונה פחתה משמעותית פעילות הרגימנט, עד כדי כך שבשנות ה-30 הוא פסק מלהתקיים באופן מעשי, עד אשר דוכס את'ול ה-10 הקים מחדש את הרגימנט ב-1966 כמו גם החיה את המצעד השנתי של הרגימנט. מאז מסורת הרגימנט ממשיכה להתקיים והוא לוקח חלק במספר אירועים ייצוגיים לאורך השנה. חיילי הרגימנט בטירת בלייר, 1998 הרגימנט צועד באדינבורו, 2009 מסדר של חיילי הרגימנט עם רובי לי-מטפורד, 2017 היסטוריה של הרגימנט באתר טירת בלייר. Melanie Bonn, ‏‏Queen Victoria and the fascinating royal story behind the Duke of Atholl's private army revealed,‏ 26 במאי 2016, Daily Record.
מחנה הריכוז טאוכה

מחנה הריכוז טאוכה (גרמנית: KZ-Außenlager Taucha) היה מחנה משנה של מחנה הריכוז בוכנוולד בעיירה טאוכה(אנ') שליד לייפציג שבגרמניה. המחנה נבנה בסוף אוגוסט או תחילת ספטמבר 1944 על ידי האסאג ברחוב Freiherr-vom-Stein-Strasse 3a (כיום רחוב מתיאס ארצברגר 7). מחנה המשנה הרביעי של האסאג היה מגודר באמצעות תיל ושמור במגדלי שמירה. למעלה מ-1,350 נשים נכלאו שם ועבדו שם בעבודות כפייה. הטרנספורט הראשון עם 500 אסירים הגיעה למחנה טאוכה ב-7 בספטמבר 1944. טרנספורטים נוספים הגיעו ב-16 בספטמבר וב-6 באוקטובר עם 300 נשים כל אחד, וב-10 באוקטובר עם 400 נשים. מפקדי המחנה היו אס אס שארפיהרר שמידט (Schmidt) ומתחילת 1945 - מרטין וגנר. הם היו אחראים על שמירת המחנה על ידי 50 אנשי אס אס ו-14 סוהרות. השמדה באמצעות עבודה פגעה במיוחד בשבויות הצועניות ובנשים היהודיות ששובצו באופן מיוחד לעבודה פיזית קשה ומסוכנת. כ-200 מהאסירות גורשו לאושוויץ לאחר זמן קצר בגלל בריאותן הלקויה. יום עבודה נמשך שתים-עשרה שעות. המזון היה דל, ותנאי ההיגיינה לא מספקים. תנאים אלה הביאו במהירות - ולעיתים קרובות - למחלות ולמוות בקרב העובדים. בפברואר 1945, למעלה מ-70 נשים חולות הוחזרו למחנה הריכוז רוונסבריק. לפני סגירת מחנה טאוכה גורשו עוד 150 חולים קשה - 67 מהם צוענים - לברגן בלזן. ב-14 באפריל פורק תת-מחנה טאוכה ו-1,200 הנשים נאלצו לצעוד בצעדת מוות לעבר טפליץ. נשים מותשות נורו על ידי אנשי האס אס. לפני שהגיעו ליעד, הניצולים המעטים שוחררו על ידי הצבא הסובייטי. 80 הנשים החולות והנטושות בטאוכה שוחררו על ידי הצבא האמריקאי. רות אליעז, רוח חיים, ספריית פועלים, 1990. ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ישראל בכדורסל 3x3

נבחרת הגברים של ישראל בכדורסל 3x3 היא נבחרת הכדורסל 3x3 הלאומית של ישראל, המנוהלת על ידי איגוד הכדורסל הישראלי. סגל הנבחרת מורכב מכדורסלנים המחזיקים באזרחות ישראלית. נכון ל-30 ביולי 2024, על פי דירוג פיב"א לנבחרות 3x3 היא מדורגת במקום ה-19 (מתוך 208) בעולם, ו-13 (מתוך 49) באירופה. הנבחרת החלה את דרכה ב-2012, אז העפילה לראשונה לאליפות העולם שנערכה ביוון. היא שובצה בבית א' יחד עם נבחרות ברזיל, בולגריה, אסטוניה, רוסיה והמארחת יוון, והעפילה לשמינית הגמר לאחר שסיימה במקום ה-3. בשמינית הגמר ניצחה הנבחרת את אנגליה בתוצאה 18–17 ורבע הגמר גברה 21–11 על ונצואלה, אך בחצי הגמר הפסידה לצרפת 12–15 ובמשחק על המקום השלישי הפסידה 18–19 וסיימה במקום הרביעי. סגל הנבחרת לאליפות: עמית תמיר, עמית שמחון, יועד בית יוסף, קורי קאר. ישראל העפילה לגביע העולם 2023 משלב המוקדמות, ושובצה בבית ג' יחד עם פוארטו ריקו, שהעפילה מאליפות אמריקה ועם פולין, ליטא ובלגיה שהפעילו מאליפות אירופה 2022. כל נבחרות הבית סיימו במאזן 2–2, אך במאזן הפנימי הייתה ישראל חמישית והודחה. סגל הנבחרת לאליפות: חואקין שוכמן, גור לביא, בן אלטיט וגיא פלטין. לאליפות אירופה הראשונה שהתקיימה ב-2014 בבוקרשט רומניה העפילה הנבחרת ושובצה לבית א' יחד עם ספרד, סרביה וצ'כיה. הנבחרת ניצחה את צ'כיה 21–18 אך הפסידה לספרד 18–20 ולסרביה 16–21, סיימה במקום השלישי בבית ולא העפילה לשלב הנוקאאוט. בסיום הטורניר דורגה הנבחרת במקום ה-9 מתוך 16. סגל הנבחרת לאליפות: עמית תמיר, עמית שמחון, יועד בית יוסף, אופיר הובר. ב-2021 העפילה הנבחרת בפעם השנייה לאליפות אירופה לאחר שניצחה בטורניר המקודמות שנערך בתל אביב. באליפות שובצה הנבחרת בבית ד' יחד עם הולנד (הפסד 13–21) ורוסיה (הפסד 17–21), סיימה במקום השלישי והודחה. לאחר אליפות זו עלתה הנבחרת מהמקום ה-30 בעולם למקום ה-18, דירוג השיא שלה אז. סגל הנבחרת לאליפות: שמואל מלכוב, רז ניסים כהן, גבי צ'אצ'אשוילי, גיא פלטין. ב-2022 העפילה הנבחרת בפעם השלישית לאליפות אירופה שהתקיימה בספטמבר 2022 בגראץ שבאוסטריה לאחר שזכתה בטורניר המוקדמות. ישראל שובצה לבית עם סרביה, האלופה המכהנת, וסלובניה, וסיימה במקום השני. עם זאת היא הודחה ברבע הגמר על ידי לטביה. בזכות הטורניר עלתה הנבחרת למקום ה-11 בדירוג פיב"א, הישג השיא שלה נכון ל-2024. סגל הנבחרת לאליפות: גור לביא, גיל בני, נתנאל ארצי, חואקין שוכמן ב-2023 העפילה הנבחרת בפעם הרביעית לאליפות אירופה שהתקיימה בספטמבר 2023 בירושלים שבישראל, לאחר שנבחרה לארח את הטורניר. ישראל הוגרלה לבית עם אלופת אירופה המכהנת סרביה ואוסטריה, אך סיימה במקום השלישי לאחר שהפסידה לשתיהן והודחה. סגל הנבחרת לאליפות: תומר אסייג, גיל בני, נתנאל ארצי, חואקין שוכמן. מאמן: מאיר טפירו. סגל הנבחרת למוקדמות אליפות אירופה בבוקרשט יוני 2024 (מאמן: מאיר טפירו). אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ישראל בכדורסל 3x3 דירוג גברים, באתר פיב"א 3x3 רועי גלדסטון, ‏נבחרת ישראל ב-3X3 יוצאת לאליפות אירופה, באתר ערוץ הספורט, 2 בספטמבר 2014 ברק חקלאי, נבחרת ישראל העפילה לאליפות אירופה ב-3 על 3, באתר ynet, 26 ביוני 2021
הסופר קאפ הספרדי 2012

הסופר קאפ 2012 הוא המהדורה ה-29 במסגרת הסופר קאפ הספרדי. הטורניר נתן משחק קלאסיקו כשריאל מדריד הגיעה לאחר שזכתה בלה ליגה וברצלונה לאחר שזכתה בגביע הספרדי. ריאל מדריד זכתה בתואר בפעם ה-9 שלה כשנגמר 4–4 בסיכום שני המשחקים. חוק יתרון שערי החוץ, שהכריע את זהות הזוכה בפעם הראשונה בתולדות הסופר קאפ, היה לזכותה. השער הראשון במשחק הגיע בדקה ה-55' כאשר מסוט אוזיל הרים כדור קרן שמצא את ראשו של כריסטיאנו רונאלדו שנגח אל עבר השער. כבר בדקה שלאחר מכן ברצלונה השוותה מכדור עומק של חאבייר מסצ'ראנו שהגיע לפדרו שכבש מול קסיאס. ברצלונה עשתה מהפך בדקה ה-70' כשאנדרס אינייסטה הוכשל ברחבה על ידי סרחיו ראמוס, וליונל מסי כבש מהנקודה הלבנה. התוצאה הייתה כבר 3–1 בדקה ה-78' עם מבצע נהדר של אינייסטה ברחבת ריאל מדריד בו הצליח להכניס את הכדור לצ'אבי שכבש בקלילות. ריאל מדריד הצליחה לצמק את התוצאה ל-3–2 בדקה ה-85' לאחר טעות חמורה של השוער ויקטור ואלדס שאיבד את הכדור ואנחל די מריה הצליח לכבוש מטעות זו. בדיעבד צמד המפגשים הוכרע עקב טעות זו שהעניקה לריאל מדריד שער חוץ אחד יותר מאשר לברצלונה. בדקה ה-11' פפה מסר מרחוק כדור שהגיע לגונזאלו היגוואין שרץ אל עבר השער וכבש. ריאל מדריד עלתה ליתרון 2–0 כבר בדקה ה-19' אחרי שסמי חדירה שלח את כריסטיאנו רונאלדו, וזה הקפיץ עם העקב את הכדור מעל לג'רארד פיקה, וכבש עם חזרתו של הכדור אל הקרקע. אדריאנו קיבל כרטיס אדום ישיר בדקה ה-28' לאחר שביצע עבירה על רונאלדו. קרוב לסיום המחצית הראשונה, ליונל מסי צימק את התוצאה עם שער נהדר בכדור חופשי, אך ברצלונה לא הצליחה לכבוש שוב וריאל מדריד זכתה בסופר קאפ בזכות יתרון שערי החוץ. עונת 2011/2012 בלה ליגה הקלאסיקו מדיה וקבצים בנושא הסופר קאפ הספרדי 2012 בוויקישיתוף הסופר קאפ של ריאל מדריד עם 1:2 על ברצלונה, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2012
D23

D23: מועדון המעריצים הרשמי של דיסני (באנגלית: D23: The Official Disney Fan Club) הוא מועדון המעריצים הרשמי של חברת וולט דיסני. המועדון, שנוסד בשנת 2009, ידוע בעיקר בזכות הכנסים הדו-שנתיים שלו, D23 Expo. מקור השם D23 מתייחס ל-D עבור Disney ו-23 עבור שנת 1923, השנה בה וולט דיסני הקים את החברה. דרגת חברות במועדון כוללת שתי רמות, חינמית ומוזהבת. החברות במועדון כוללת את דיסני-עשרים-ושלוש (מגזין רבעוני), מתנות שנתיות, אירועים, מרצ'נדייז בלעדי לחברי המועדון, והנחות וגישה מוקדמת לרכישת כרטיסים לכנס המעריצים D23 Expo. מנכ"ל דיסני, בוב אייגר חשף לראשונה את D23 ב-10 במרץ 2009, במהלך האספה השנתית של החברה; ל-D23 היה דוכן בקומיק-קון, סן דייגו 2009. D23 Expo הראשון התקיים בתאריכים 10–13 בספטמבר 2009. במרץ 2010, D23 הודיעו כי הכנס יהיה דו-שנתי במקום שנתי. בפברואר 2013 הודיעה חברת וולט דיסני יפן כי Expo D23 הראשון ביפן יתקיים בתאריכים 12–14 באוקטובר 2013. סטיבן קלארק התפטר מתפקיד יו"ר D23 בסוף ספטמבר 2013. בינואר 2014, אדם סנדרסון נכנס לתפקיד סגן נשיא בכיר לתקשורת תאגידית בפיקוח ארכיון דיסני. באוקטובר 2018, קו הספנות דיסני החל להציג את דיסני בים עם D23, תוכנית חדשות-בידור באורך 30 דקות המכסה את חברות הבת הרבות של דיסני. התוכנית שודרה לראשונה בדיסני וונדר. פארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני חברת וולט דיסני קו הספנות דיסני אתר האינטרנט הרשמי של D23 (באנגלית) D23, ברשת החברתית פייסבוק D23, ברשת החברתית אקס (טוויטר) D23, ברשת החברתית אינסטגרם D23, ברשת החברתית טיקטוק D23, סרטונים בערוץ היוטיוב ?What does D23 stand for, באתר הרשמי של D23 Changes coming, באתר Orlando Sentinel Disney launches fan membership program, הדף המקורי נמחק Disney D23 History, באתר Disney Wiki D23 Expo, באתר Disney Wiki D23 Premieres Japan Event This Fall, באתר Disney Wiki TCM Plans 75th Anniversary Screening of ‘Snow White’, באתר DMNews Disney Cruise Line debuts new live news show, ‘Disney at Sea with D23’, באתר Attractions Magazine ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות ובנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאנדור ואנדור

שאנדור ואנדור (במקור ונטיאנר, בהונגרית: Vándor Sándor; מישקולץ, 28 ביולי 1901 – שופרונבאנפלבה, 14 בינואר 1945) היה אספרנטיסט, מנצח יהודי-הונגרי, מלחין שנספה בשואה. שאנדור ואנדור נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב ונטיאנר, רופא, יליד ליפטובסקי מיקולש ושל רוזה פולאצ'ק. הוריו ניספו בשואה. בשנת 1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, שאנדור ואנדור ארגן מועצת סטודנטים מהפכנית, שבגינה גורש מאוחר יותר (לאחר נפילת הרפובליקה) מכל בתי הספר התיכוניים במדינה. הוא למד בברלין בשנת 1921 ובלייפציג בין השנים 1921 לבין 1924. לאחר מכן עבד באיטליה קרוב לשמונה שנים כקורפטיטור לאופרה. הוא חזר להונגריה בשנת 1932, הפך למנצח התיאטרון בשופרון, אך עבד גם בבודפשט ובמישקולץ. בשנת 1936 לקח על עצמו את ניהול המקהלה שהוקמה על ידי כמה מחברי מקהלת סלמאש, שלימים נודעה ברחבי הונגריה כמקהלת ואנדור של בודפשט (אך הוא ניהל גם מקהלות פועלים אחרות). בתחום תנועת המקהלות קידם את יצירותיהם של בלה בארטוק, זולטאן קודאי ומלחינים בני זמנו אחרים באופן ייעודי, אך הוא בעצמו כתב יצירות למקהלה והלחין גם כמה מפרטי השירה של המשורר אטילה יוז'ף. הוא ניהל יחסי עבודה ישירים עם אטילה יוז'ף ושוחח עמו מספר פעמים על יצירות המקהלה שנכתבו לשיריו, לעיתים קרובות בדרך זו נוצרה הצורה הסופית של העבודות. שאנדור ואנדור הפך בשואה לקורבן של טרור מפלגת צלב החץ. בנובמבר 1944 הוא נלקח לשופרונבאנפלבה, שם נרצח בעינויים. קברו נמצא בבית העלמין קרפשי בבודפשט, מצבתו היא פרי יצירתו של הפסל אלדאר פרקש. במישקולץ רחוב קיראי של היום נשא את שמו עד לחילופי המשטר. בשופרון ובבודפשט ברובע 16 קראו רחוב על שמו. יצירות תזמורת (סרנדה הונגרית, 1935) מוזיקה קאמרית (רביעיות מיתרים, סונטות קאמריות) עבודות פסנתר (המכונה, 1932) אופרה (דוקטור אלמוש קיש, 1942) קנטטות (Detestatio belli, 1939; לילה פרברי, 1939; בקצה העיר, 1941) עבודות מקהלה (אנדרה אדי : הטווס המריא, 1932; אטילה יוז'ף: עם לב טהור, 1937; שיר של נשים צעירות, 1937; ריקוד דובים, 1938; ספר לי מה אתה בוגר 19, 1938; עובדים, 1939; נחמה, 1939; דודולו, 1940, שנדור פטפי: הים קם לתחייה, 1941) שירים (עיבודי שירי עם) לקסיקון ביוגרפי של מישקולץ. מישקולץ, 2008. לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000–1990 מדיה וקבצים בנושא שאנדור ואנדור בוויקישיתוף "Születési bejegyzése a miskolci polgári születési akv. 882/1901. folyószáma alatt". Holtnaknyílvánítások (1950. március 2.) Magyar Közlöny - Hivatalos lap, 37. szám
ראש ממשלת האיטי

ראש ממשלת האיטי (בצרפתית: Premier ministre d'Haïti; בקריאולית האיטית: Premye Minis Ayiti) הוא ראש הרשות המבצעת של האיטי. המשרד הוקם על פי חוקת 1987. בעבר, כל הכוח הביצועי היה בידי הנשיא או ראש המדינה, אשר מינה את ראש הקבינט ויושב ראשו, אך כיום ראש הממשלה ממנה את ראש הקבינט ויושב ראשו ובעל חלק מהכוח הביצועי. ראש הממשלה מתמנה על ידי הנשיא ומאושר על ידי הפרלמנט. ראש הממשלה הזמני הוא אריאל אנרי. ראש הממשלה ממנה את שרי הממשלה ואת מזכיר המדינה. ראש הממשלה אוכף את החוקים ויחד עם הנשיא הוא אחראי על ההגנה הלאומית. בנוסף, ראש הממשלה מפקח על הוועדה הלאומית לרכש ממשלתי. להיות אזרח ויליד האיטי שמעולם לא ויתר על אזרחותו. להיות בן לפחות 30 שנה ביום הבחירות. להיות בעל זכויות מלאות במדינה, ולא להיות תחת עבדות או אובדן זכויות בגין פשע על החוק. להיות בעל קרקע ומקום מגורים בהאיטי. להתגורר בהאיטי לפחות 5 שנים לפני יום הבחירות. מדיה וקבצים בנושא ראש ממשלת האיטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת האיטי חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 155 האיטי: מונה ראש ממשלה חדש שבועיים אחרי רצח הנשיא, באתר ynet, 20 ביולי 2021 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 159 חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 157 Nouveau Premier ministre en Haïti nommé après la démission du gouvernement, www.20minutes.fr (בצרפתית) Haiti president appoints Claude Joseph as new premier, www.aa.com.tr
ליאם מקינטייר

ליאם ג'יימס מקינטייר (באנגלית: Liam James McIntyre; נולד ב-8 בפברואר 1982) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי. את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה האמריקנית הוא ערך במיני-סדרה "הפסיפיק". לאחר שהשחקן אנדי ויטפילד אובחן כחולה סרטן, מקינטייר החליף אותו בתפקיד ספרטקוס בסדרת הטלוויזיה "ספרטקוס". הופעת הבכורה הקולנועית שלו הייתה לצד השחקן קלאן לוץ בסרט "הרקולס: האגדה מתחילה", בתפקיד סוטיריס. ב-4 במאי 2014 הוא כיכב במותחן ערוץ 7 "The Killing Field". בשנים 2015–2016 הוא שיחק בסדרת הסרטים "ילדי החלומות" ו-"אלביון: הסוס המכושף", שניהם סרטים עצמאיים. ב-2015 הוא גם כיכב ב-"Unveiled", פיילוט שלא נמכר, וגילם את הנבל התורן, בסדרה "הפלאש". בשנת 2016 שיחק מקינטייר את הדמות הראשית ג'יי די פיניקס במשחק הווידאו "Gears of War 4". בינואר 2017 הוא שיחק בתפקיד ג'ייסון אנדרוס ב-"Apple of My Eye". הוא שיחק בסדרת הרשת "קון מן", ואחר כך לוהק לסרט הקולנוע "אבטחה", סרט מותחן פעולה בכיכובם של אנטוניו בנדרס ובן קינגסלי. הוא צילם פיילוט עבור SyFy, שכותרתו "הרדוף" בינואר 2017. לאחר מכן הוא כיכב בדרמה הרפואית האוסטרלית, "Pulse". בשנת 2021 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "לורה מתעוררת לחיים", בהפקת נטפליקס. מקינטייר נולד באדלייד, אוסטרליה. בשנת 2010 החל לצאת עם השחקנית והזמרת ארין חסן. הם התארסו בדצמבר 2012 ונישאו ב-5 בינואר 2014. מדיה וקבצים בנושא ליאם מקינטייר בוויקישיתוף ליאם מקינטייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאם מקינטייר, באתר AllMovie (באנגלית) "Liam Mcintyre: Liam Mcintyre Is Starz' New Spartacus". Buzz Baba. אורכב מ-המקור ב-23 באפריל 2011. נבדק ב-2 ביוני 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Liam McIntyre replaces Andy Whitfield on "Spartacus"". Yahoo! News. Reuters. 17 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-21 בינואר 2011. {{cite news}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (17 בינואר 2011). "Liam McIntyre Is The New Spartacus, To Succeed Andy Whitfield on Starz Drama". Deadline Hollywood. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה) "'Spartacus' Star Joins Kellan Lutz in 'Hercules 3D' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. "Spartacus star joins Rebecca Gibney drama". TV Tonight. Byrnes, Holly (30 בנובמבר 2013). "Liam McIntyre happy to put his pants back on for Channel 7 crime series The Killing Field". The Daily Telegraph. Australia. נבדק ב-29 ביולי 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Liam McIntyre on why he wanted to be JD Fenix in Gears of War 4". Bbc.co.uk. 10 בנובמבר 2016. נבדק ב-3 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Home". If.com.au. נבדק ב-3 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Spartacus Star Liam McIntyre Marries Erin Hasan". E! Online. "Liam McIntyre Weds Erin Hasan: See the Photos!". People.
קומברטיים

קומברטיים (שם מדעי: Combretaceae) היא משפחה של צמחים מסדרת ההדסאים, הכוללת 530 מינים ו18 סוגים הנפוצים בהאזור הטרופי והסוב-טרופי בעיקר באפריקה הטרופית,מדגסקר,גינאה החדשה,ארכיפלג ביסמרק,אוסטרליה,אסיה הטרופית ואמריקה הטרופית. המשפחה כוללת עצים, שיחים וצמחים מטפסים. העלים מסורגים או נגדיים. התפרחות גדולות. העטיף כפול. מספר האבקנים בין 3 ל-10. השחלה נגדית. הפרי הוא אגוזית או בית גלעין. ההאבקה נעשית על ידי חרקים ארוכי-חדק כמו פרפרים ודבוריים. הערך הכלכלי של המשפחה שייך לצמחי נוי אך ערך הכלכלה מוגבל לרוב למקום מולדתם. בישראל נפוצים הסוגים טרמינליה וצמח האלמון כצמחי נוי. Anogeissus Buchenavia Bucida Calycopteris Combretum Conocarpus Dansiea Guiera Laguncularia Lumnitzera Macropteranthes Meiostemon Pteleopsis Quisqualis כולל אלמון הודי Strephonema Terminalia Terminaliopsis Thiloa מדיה וקבצים בנושא קומברטיים בוויקישיתוף קומברטיים, באתר ITIS (באנגלית) קומברטיים, באתר NCBI (באנגלית) קומברטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קומברטיים, באתר Tropicos (באנגלית) קומברטיים, באתר GBIF (באנגלית) קומברטיים, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היפורתודוס ניגריטוס

היפורתודוס ניגריטוס (שם מדעי: Hyporthodus nigritus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הדקריים ותת-משפחת הדקרים. הוא מצוי בטבע במערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בין מסצ'וסטס, מפרץ מקסיקו, הקריביים לרבות קובה וטרינידד ועד ריו דה ז'ניירו שבברזיל. לרוב הוא מצוי לאורך האוקיינוס הפתוח, ימים שונים ובשוניות אלמוגים. הוא יכול לצלול לעומק 50 עד 525 מטרים. זהו דג טורף גדול שיכול להגיע לאורך 230 ס"מ ומשקל של 198 ק"ג, כשפרטים גדולים במיוחד מגיעים לגיל 50 שנה ויותר. צבעו שחור או אדום-חום כהה או אפור-אדמדם כהה -גוונים המתאימים להסוואה בעומקים בהם הוא חי. דג זה ניזון מדגים אחרים וחסרי חוליות ימיים כמו לובסטרים ולובסטרים קוצניים שהוא תופס בלסתותיו הגדולות. עקב גודלו יש לו מעט טורפים בטבע, הכוללים בעיקר כרישים גדולים ולווייתני שיניים. דג זה מצוי בירידה עקב דיג מופרז לבשרו ולפי מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי ושירות הדיג הימי הלאומי של ארצות הברית נראה שהדג צריך להיות רשום בסכנת הכחדה, אך מאחר שאין מספיק מידע על הסכנה שלהם הם נחשבים רק כמין קרוב לסיכון לפי הרשימה האדומה של IUCN. מדיה וקבצים בנושא היפורתודוס ניגריטוס בוויקישיתוף היפורתודוס ניגריטוס, באתר NCBI (באנגלית) היפורתודוס ניגריטוס, באתר FishBase (באנגלית) היפורתודוס ניגריטוס, באתר GBIF (באנגלית) היפורתודוס ניגריטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
היפורתודוס

היפורתודוס (שם מדעי: Hyporthodus) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הדקריים ומתת-משפחת הדקרים. בעבר מיני הסוג השתייכו לסוג הגדול דקר אך הופרדו. זהו סוג הכולל מינים השוכנים בעיקר במערב האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. חלק ממינים אלה גדולים מאוד כמו היפורתודוס ניגריטוס שיכול להגיע לאורך 230 ס"מ ולמשקל 200 ק"ג. הם נידוגים כדגי מאכל סביב המדינות בהם הם מצויים כשכמה מינים מצויים בסכנת הכחדה. Hyporthodus acanthistius היפורתודוס ארגסטולריוס (Hyporthodus ergastularius) Hyporthodus exsul Hyporthodus flavolimbatus Hyporthodus haifensis היפורתודוס מיסטקינוס (Hyporthodus mystacinus) היפורתודוס ניגריטוס (Hyporthodus nigritus) Hyporthodus niphobles Hyporthodus niveatus היפורתודוס אוקטופסכיאטוס (Hyporthodus octofasciatus) Hyporthodus perplexus Hyporthodus quernus היפורתודוס ספטמפסכיאטוס (Hyporthodus septemfasciatus) מדיה וקבצים בנושא היפורתודוס בוויקישיתוף היפורתודוס, באתר NCBI (באנגלית) היפורתודוס, באתר GBIF (באנגלית)
קוקה קולה קיד

קוקה קולה קיד (באנגלית: The Coca-Cola Kid) הוא סרט מסוגה של דרמה רומנטית, שיצא לאקרנים ב-1985. הסרט בוים על ידי דושאן מקבייב ומככבים בו אריק רוברטס וגרטה סקאקי. הסרט מבוסס על סיפור קצר שכתב פרנק מורהאוז (אנ') שגם כתב את התסריט לסרט. היה אחד מהמועמדים לזכייה בפסטיבל קאן ב-1985. הסרט מתאר את תהליך השינוי שעובר איש מכירות של חברת קוקה-קולה במהלך נסיונותיו לשווק את המשקה האמריקאי באחד ממחוזות אוסטרליה. מקבייב השתמש בסרט זה כדי לבקר את התאגידים הגדולים בעולם ואת האופן בו הם דורסים מתחרים כדי להשיג מונופול בשוק. בקר (אריק רוברטס) הוא איש שווק אמריקאי מצליח במטה של חברת קוקה-קולה באטלנטה שנשלח לסניף האוסטרלי בסידני כדי לבחון את מצב המכירות ביבשת זו. כשהוא בוחן את פיזור המכירות, שם בקר לב למחוז בו אין לקוקה קולה כלל מכירות. בקר מחליט לנסוע לאותו מחוז (שנקרא בסרט "מחוז אנדרסון") כדי לבחון מקרוב את הסיבה לכישלון המכירות שם. בהגיעו לבירת המחוז, כשהוא מלווה בסייעת מטעם החברה בשם טרי (גרטה סקאקי), מסתבר לבקר שהמחוז נשלט על ידי תעשיין משקאות קלים בשם טי. ג'ורג' מקדואל (ביל קר) שהודף כל ניסיון לחדירת מתחרים למשקאות שהוא מייצר. בקר מחליט להישאר במקום ומכריז מלחמה כנגד מקדואל. במהלך שהותו במחוז נסחף בקר לרומן עם מזכירתו טרי וזאת על אף תחושתו שרומן זה מסיט אותו ממטרתו. בשלב מאוחר יותר מסתבר לבקר שטרי היא בתו של מקדואל. בסופו של דבר מבין בקר שהוא רק בורג קטן בחברת קוקה קולה ושבעצם אין ברצונו להמשיך להילחם בשמה. לכאורה הסרט מסתיים בניצחונו של מקדואל ובוויתור של בקר, אולם מקדואל מבין שאין עתיד למפעל חייו, והוא משמיד את המפעל. בנוסף לעלילה הראשית כולל הסרט מספר עלילות משנה: ניסיונו של בקר למצוא את "הצליל האוסטרלי" שבא לידי ביטוי באבוריג'יני שמנגן בדידג'רידו מסורתי. מלצר, במסעדה בה סועד בקר, שהחליט שבקר הוא בעצם סוכן חשאי ומתנהג מולו בהתאם למרבה פליאתו של בקר. בעלה לשעבר של טרי המתנהג באלימות לאורך הסרט. הסיפור הקצר שכתב פרנק מורהאוז נמסר למקבייב כבר ב-1975 במהלך פסטיבל הקולנוע בסידני שם הציג מקבייב את סרטו סרט מתוק. הסרט צולם בסידני. ב-2009 הופץ הסרט בפורמט DVD. ב-1985 היה הסרט מועמד ל-7 פרסים במסגרת "פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה" (AACTA) וביניהם צילום, עריכה, מוזיקה, סאונד ועוד. ב-1985 היה מקבייב מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן. הסרט זכה לציון 5.9 (מתוך 10) באתר iMDB. הסרט זכה לציון 3.5 (מתוך 5) באתר All Movies. הסרט זכה לציון 40% באתר Rotten Tomatoes. הסרט זכה לציון 83 (מתוך 100) באתר אמאזון "קוקה קולה קיד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוקה קולה קיד", באתר נטפליקס "קוקה קולה קיד", באתר AllMovie (באנגלית) "קוקה קולה קיד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קוקה קולה קיד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורת - מאיר שניצר, סרט - בור ועם הארץ - 'קוקה קולה קיד', חדשות, 28 באוקטובר 1986 קוקה קולה קיד, באתר פסטיבל קאן קוקה קולה קיד, באתר אמאזון
לוטיין דנטלוס

לוטיין דנטלוס (שם מדעי: Lutjanus dentatus) הוא מין של דג גרם ממשפחת הלוטייניים, החי במזרח האוקיינוס האטלנטי לחופי מערב אפריקה. מין זה תואר לראשונה ב-1861, לאחר שנחשב בתחילה לשם נרדף למין Lutjanus endecacanthus. הלוטיין הוא דג גרם גדול באורך 50 ס"מ כשפרטים גדולים נצפו באורך 150 ס"מ ומשקל 50 ק"ג. הוא בעל סנפיר גבי וסנפיר שת גבוהים היוצרים רעמה עד הזנב. הראש גדול ומעוגל והשפתיים עבות. הוא בעל גוונים אפורים כהים עד אפור-ורדרד בסנפירים. הצעירים בעלי פסים אנכיים כהים לאורך גופם. מין זה מצוי לאורך החופים הטרופיים של מערב אפריקה בין סנגל לאוגנדה לרבות באיים הקנריים, בביוקו, בסאו טומה ובפרינסיפה. הוא מצוי עד לעומק 50 מטרים בסביבות חופי סלעים ובשוניות אך נמצא גם בשפכי נהר וחופי מנגרובים. הוא ניזון מדגים קטנים וסרטנים. מין זה נמצא בירידה עקב דיג יתר סביב חופי מערב אפריקה. עם זאת לא ידוע על מידת פגיעותו והוא לא מוגדר כמין בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא לוטיין דנטלוס בוויקישיתוף לוטיין דנטלוס, באתר ITIS (באנגלית) לוטיין דנטלוס, באתר NCBI (באנגלית) לוטיין דנטלוס, באתר FishBase (באנגלית) לוטיין דנטלוס, באתר GBIF (באנגלית) לוטיין דנטלוס באתר הרשימה האדומה של IUCN