laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יעקב מילגרום

יעקב מילגרום (באנגלית: Jacob Milgrom;‏ 1923 - 5 ביוני 2010) היה חוקר מקרא יהודי אמריקני ורב קונסרבטיבי. תרומתו העיקרית של מילגרום לחקר המקרא הייתה בתחום הפולחן. למרות שהוא קיבל את השערת התעודות, בניגוד למיסדי ביקורת המקרא, מילגרום סבר כי המקורות הללו היו חלק מהתפתחות רצופה מן המקור הכהני (P), לספר הקדושה (H), לתורתו הפולחנית של הנביא יחזקאל, לתפיסות של כת קומראן ולגישות שבמשנה ובתלמודים. הוא גם הקדים את המקור הכהני וספר הקדושה וסבר שהם נכתבו כבר בימי בית ראשון. מסקנה זו נובעת, לדעתו, מניתוח לשון המקורות; גם בכך הוא חלק על מייסדי ביקורת המקרא - ובמיוחד על ולהאוזן - שביססו את תיארוך המקורות על הנחות של התפיסה ההיסטורית של הגל. את רוב שנות המחקר שלו עשה במחלקה ללימודי המזרח הקרוב של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. נודע עבור פירושו לספר ויקרא בסדרת Anchor Bible ומחקר דיני הטומאה והטהרה שבתורה ובמגילות מדבר יהודה. בשנת 1994 פרש לגמלאות ועלה לישראל יחד עם אשתו ג'ו. יעקב מילגרום, ויקרא : ספר הפולחן והמוסר, מוסד ביאליק 2014 Studies in Levitical Terminology. Berkeley: Univ. of California Press, 1970. ISBN 0-520-09308-9. Studies in Cultic Theology and Terminology. E.J. Brill, 1983. ISBN 90-04-06864-3. Pomegranates and Golden Bells: Studies in Biblical, Jewish, and Near Eastern Ritual, Law, and Literature. Winona Lake, Ind.: Eisenbrauns, 1995. ISBN 0-931464-87-0. The JPS Torah Commentary: Numbers. Philadelphia: Jewish Publication Society, 1996. ISBN 0-8276-0329-0. Leviticus 1-16. New York: Anchor Bible, 1998. ISBN 0-385-11434-6. Leviticus 17–22. New York: Anchor Bible, 2000. ISBN 0-385-41255-X. Leviticus 23–27. New York: Anchor Bible, 2000. ISBN 0-385-50035-1. Leviticus: A Book of Ritual and Ethics. Minneapolis: Fortress Press, 2004. ISBN 0-8006-9514-3 B.Sommer, Reclaiming the Bible as a Jewish Book: The Legacy of Three Conservative Scholars (Yochanan Muffs, Moshe Greenberg, and Jacob Milgrom) (עמ' 32 - 36), Zeramim (באנגלית אמריקאית) ישי רוזן-צבי, מבוא למערכת הקורבנות הישראלית, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2014 מדיה וקבצים בנושא יעקב מילגרום בוויקישיתוף מאמרים של מילגרום, אתר מקרא-נט יעקב מילגרום, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוז'ף דובוש

יוז'ף דוֹבּוֹש (בהונגרית: Dobos C. József; ‏18 בינואר 1847 – 10 באוקטובר 1924) היה שף, קונדיטור וטבח הונגרי. דובוש נולד בפשט (מזרח העיר בודפשט) שבהונגריה. אביו השתייך לשושלת של שפים; אחד מאבותיו שרת כטבח וקונדיטור בטירה של הנסיך פרנץ ראקוצי השני בעיר סרנץ'. דובוש למד מלאכה זו מאביו, כחלק מהכשרתו עבד בשירות משפחת הרוזנים אנדראשי. בשנת 1878 מעדנייה פתח ברחוב קצ'קמטי 12 בבודפשט, בה מכר מוצרים מתוצרת עצמית. בשנת 1884 יצר לראשונה את עוגת ה"דובוש", ובשנת 1885 הציג אותה בתערוכה הלאומית ההונגרית. עם הלקוחות הראשונים שטעמו את העוגה והתרשמו ממנה, נמנו הקיסר פרנץ יוזף ואשתו, אליזבת לבית ויטלסבך. הרכב העוגה עם ציפוי ה"קרמל-גלזור" איפשר לה חיי מדף ארוכים יותר מעוגות אחרות – עד 10 ימים. בשנים 1885–1886 היה לדובוש ביתן משלו בתערוכה הלאומית ההונגרית בבודפשט. בהמשך יצא למסעות ברחבי אירופה, בהם הפיץ בהצלחה את העוגה שיצר. בשנת 1906 סגר את החנות וחשף בפני עמיתיו הקונדיטורים את סוד המתכון של עוגת ה"דובוש". דובוש מת ב-1924 בבודפשט. פרט לתהילה שהביאה לו העוגה הנושאת את שמו, זכה דובוש להנצחה נוספת כאשר ב-1985 נקרא על שמו בית הספר המקצועי למלונאות בבודפשט, שהוקם עוד ב-1895. גם מוזיאון השוקולד בסנטאנדרה נקרא על שם דובוש. בשנת 1985 לרגל מלאת מאה שנה להמצאת עוגת הדובוש, פורסם ספר לזכרו של דובוש, Dobos C. József emlékkönyv, עם מבחר ממתכוניו, בעריכתם של טיבור אליאש ואנדראש סאנטו. 1881 – Magyar–franczia szakácskönyv (ספר הבישול ההונגרי-צרפתי), בודשפט 1904 – Die Phantasie auf der Reise (פנטזיה לדרך), בודפשט 1909 – Curiosa der Küche ("קוריוזה" של המטבח), בודפשט 1912 – Geheimnis für Frauen (סודות לנשים), בודפשט 1914 – Die Frau als irdischer Engel (האישה כמלאך עלי האדמות), בודפשט מדיה וקבצים בנושא יוז'ף דובוש בוויקישיתוף עופר ורדי, דובוש טורט – מלך העוגות ההונגריות, באתר ynet, 15 בפברואר 2007 יוז'ף דובוש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אתר בית הספר יוז'ף דובוש בבודפשט (בהונגרית)
DSR-1

DSR-1 הוא רובה צלפים בריחי גרמני בתצורת בולפאפ, שתוכנן, מיוצר ומשווק על ידי החברה הגרמנית DSR-Precision GmbH (ועד 2004 שווק גם על ידי AMP Technical Services). הרובה מאופיין כאחד הרובים המדויקים ביותר בעולם (החברה טוענת לדיוק של 0.2 דקת קשת (MOA) עם תחמושת איכותית מהמפעל ותנאים אידיאליים) הנועד לצלפי משטרה ויחידות עילית ללוחמה בטרור. הרובה אומץ על ידי ה-GSG 9, יחידת העילית הגרמנית ללוחמה בטרור, וכן על ידי מספר יחידות וכוחות משטרה אחרים באירופה. החברה טוענת לדיוק של 0.2 דקות קשת (MOA) אך מבחני ירי שנעשו בסוגי תחמושת שונים הראו שהמינימום של הפיזור המקסימלי של הרובה בטווח 100 מטר הוא 13 מ"מ, כלומר: דיוק של 0.44 דקות קשת (תוצאה זאת התקבלה עם תחמושת 7.62 מ"מ 168 גריין תוצרת התעשייה הצבאית). מומחים מעריכים שבתנאים אידיאליים הדיוק יכול להשתפר ולהגיע ל-0.34 דקות קשת ולכל הפחות 0.63 דקות קשת. DSR-1 תת-קולי: לירי שקט יותר. DSR-50: רובה צלפים כבד/נגד-חומרים בקליבר 12.7 מ"מ (0.5 אינץ'). מדיה וקבצים בנושא DSR-1 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של DSR-1 מידע ותמונות באתר רובי העולם guns.ru דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד). ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכשור סיוע לפעילויות היומיום

מכשור סיוע לפעילויות היומיום היא קבוצת מכשירים מתחום הטכנולוגיה המסייעת העוזר לאנשים עם לקויות לעמוד במשימות פשוטות וקצרות הנכללות בקבוצת פעולות היומיום. מכשיר המסייע לאדם עם פריצת דיסק לגרוב גרביים מכשירים המסייעים לאדם משותק ידיים להפוך דף בספר, לפתוח חלון או להפעיל טלוויזיה מכשיר המסייע לחירש לדעת כי מישהו מצלצל בפעמון הדלת יד עזר למוגבל כיסא מתרומם רבות מפעולות היומיום אינן פעילויות עבודה או לימודים אלא פעולות מתחומי הפנאי והטיפול העצמי. על כן, קשה באופן יחסי למצוא מימון למכשור המסייע פעילויות אלה. כפועל יוצא, ביחס למעצבי לטכנולוגיות מסייעות אחרות, על מעצבי מכשור זה מופעל לחץ רב יותר למצוא פתרונות זולים. עם זאת לעיתים ישנה מוטיבציה למאמץ התנדבותי קצר מועד במסגרת האקתון - (אירוע יזמות אינטנסיבי, העושה שימוש בחוכמת ההמונים, בו המשתתפים מתחלקים לקבוצות חשיבה, היוצרות ומפתחות יחדיו רעיונות והמצאות פורצי דרך, במטרה לענות על אתגר אשר הוגדר על ידי מארגני ההאקתון) גם בתחומי המוגבלויות בפרט בתחום טכנולוגיות מבוססות אפליקציות. מילבת - עמותה להנגשת טכנולוגיות לשיפור התפקוד, בשיתוף בי"ח שיבא. יד שרה - עמותה שמתמחה בהשאלת ציוד שאת רובו ניתן לקטלג כמכשור סיוע לפעילויות היומיום. מדיה וקבצים בנושא מכשור סיוע לפעילויות היומיום בוויקישיתוף עזרים-מאגר המידע הישראלי לטכנולוגיה מסייעת. מטעם עמותת מילבת - עמותה המנגישה טכנולוגיות לשיפור התפקוד. תמונות של אביזרי עזר שפותחו על ידי מתנדבי מילבת. TOM - Tikkun Olam Makers - תנועה עולמית ליצירת פתרונות זולים ונגישים לאתגרים של בעלי מוגבלויות. אינה שנדר, ‏המדפים שיכולים לשנות את העולם, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2011 aids for activities of daily living, אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תחרות ומעשה טוב בחבילה אחת, "תחשוב טוב – תעשה טוב 3", 16 בפבראר 2016 באתר תעשייה. איתמר אייכנר, שיתוף פעולה ישראלי-יפני: האקתון לאנשים עם מוגבלויות, באתר ynet, 12 באוקטובר 2021 מערכת אנשים ומחשבים, ‏האקתון באונ' בר אילן: לשיפור איכות חיי בעלי המוגבלויות בישראל, באתר "אנשים ומחשבים", 3 ביוני 2021 ynet, צוערים בצה"ל התחרו במציאת פתרונות תוכנה לבעלי מוגבלויות, באתר ynet, 15 במאי 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דירסאו

האם התכוונתם ל... דירסאו ארקוורדה – עיר במדינת פיאאוי בברזיל דירסאו (כדורגלן) – כדורגלן ברזילאי בולט בשנות ה-70 וה-80 שאבייר דירסאו – כדורגלן ברזילאי המשחק בליגת העל הישראלית בכדורגל
קוסה

האם התכוונתם ל... קוסה (קבוצה אתנית) – עם החי בדרום אפריקה קוסה (שפה) – שפה מענף הנגוני המדוברת בפי בני הקוסה קוסה (יישוב) – קולוניה של האימפריה הרומית קישוא – ירק מקובל למאכל
המרכז היהודי במינכן

המרכז היהודי במינכן הוא מרכז קהילתי של הקהילה היהודית במינכן ובוואריה העילית בגרמניה. המרכז שנבנה בשנים 2004–2006 וממוקם בכיכר יקוב (גר') בעיר העתיקה, כולל בית כנסת אורתודוקסי, מוזיאון יהודי, ספרייה, מעונות יום, בית ספר, מרכז נוער, חדר כושר, מקווה טהרה ומסעדה כשרה. במינכן חיה הקהילה היהודית השנייה בגודלה בגרמניה, אחרי ברלין. האוכלוסייה היהודית שמונה כיום כ-9,000 נפשות, מורכבת ברובה מיהודי ברית המועצות לשעבר. למרכז קדם מרכז קהילתי קטן יותר ששכן ברחוב רייכנבך 27 משנת 1947, וכלל בית כנסת ראשי ומוזיאון קטן. טקס הנחת אבן הפינה נערך בנובמבר 2003, בהשתתפות יוהאנס ראו נשיא גרמניה. בחודש אוגוסט אותה שנה סיכלו רשויות גרמניה תוכנית של הקבוצה הנאו-נאצית Kameradschaft Süd ("אחוות הדרום") לפוצץ מטען חבלה במהלך הטקס. מנהיג הקבוצה נידון לשבע שנות מאסר. ביום 9 בנובמבר ב-2006, 68 שנים לאחר ליל 9 בנובמבר בה נהרס בית הכנסת אוהל יעקב הישן, נחנך בית הכנסת בטקס חגיגי בו השתתפו כאלף מיהודי ותושבי העיר, בנוכחותם של ראשי השלטון הגרמני, נשיאת המועצה המרכזית של יהודי גרמניה שרלוטה קנובלוך, ואורחים נכבדים מחו"ל, ביניהם הרב הראשי של תל אביב ישראל מאיר לאו. בבוקר יום שישי יצאה תהלוכה מהמתחם בו עמד בית הכנסת הישן תוך שהם נושאים 9 ספרי תורה, בליווי נגן הקלרינט גיורא פיידמן שניגן "שלום חברים". לאבטחת האירוע הוקצו 1,500 שוטרים. עלויות הבנייה שהגיעו לכ-57 מיליון אירו, מומנו על ידי עיריית מינכן, מדינת בוואריה, ותרומות מהקהילה היהודית. בנוסף עמדו לרשות הקהילה 20 מיליון אירו ממכירת מתחם בית הכנסת הראשי הרפורמי לרשת הכל-בו Karstadt. לאחר תחרות אדריכלים בת שני שלבים זכו בחוזה לתכנון המרכז האדריכלים רנה וונדל הופר ווולפגנג לורך, שתכננו גם את בית הכנסת החדש בדרזדן. כמו בתי כנסת אורתודוקסיים רבים, בית הכנסת פונה לכיוון דרום מזרח, מיקומה של ירושלים. הוא בנוי כולו כקובייה אטומה ללא חלונות, מאבני גיר גדולות. צורה זו מסמלת את אוהל המועד. מעל המבנה הקובייתי ניצבת קוביית זכוכית קטנה יותר, שמאירה את הכיכר כמגדלור בשעות הלילה, כסמל לליל הזגוגיות השבורות. שער הכניסה יוצר במיוחד בבודפשט, וחרוטים עליו עשר האותיות הראשונות של האלפבית העברי, כרמז לעשרת הדיברות. אולם התפילה שמכיל 550 מקומות ישיבה, איננו מואר ישירות מבחוץ, אלא האור משתקף ברשת מתכות בצורת מגן דוד טרם חדירתו. קירות ההיכל מצופים פורניר ארז מלבנון ומעוטרים בפסוקים מספר דברים באותיות זהב. מתחת למבנה בית הכנסת עוברת מנהרה תת-קרקעית באורך 30 מטר. המנהרה משמשת כאנדרטה שלכל אורכה מונצחים שמות 4,500 יהודי העיר שנרצחו בשואה. ההנצחה תוכננה כמעבר תת-קרקע מחשש להשחתות. בשנת 2007 הקדיש שירות הדואר הגרמני למרכז היהודי בול בערך 55 סנט שהופץ ב-6.5 מיליון עותקים. באוקטובר בשנת 2008 זכה המרכז היהודי בפרס גרמניה לתכנון עירוני. מאז הקמתו נמצא המרכז תחת אבטחה במשך 24 שעות ביממה ומבקרים נדרשים לעבור בכניסה דרך מגלה מתכות. מנהרת ההנצחה ארון הקודש המוזיאון והמרכז הקהילתי בול ההנצחה מדיה וקבצים בנושא המרכז היהודי במינכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז היהודי במינכן גרמניה: 7 שנות מאסר לניאו-נאצי שתכנן לתקוף יהודים, באתר ynet, 5 במאי 2005 ראו הרחבה לגבי משמעות התאריך 9 בנובמבר בגרמניה Städtebaupreis 2008 vergeben אתר TNET עולם הנסיעות והתיירות
אוהל יעקב

האם התכוונתם ל... בישראל בית הכנסת אוהל יעקב – בית הכנסת המרכזי של זכרון יעקב ישיבת אוהל יעקב – ישיבה בעיר העתיקה, הוקמה על ידי הרב מאיר אוירבך ישיבת אוהל יעקב (בני ברק) – ישיבה לשעבר בשכונת זיכרון מאיר בבני ברק, כיום בית כנסת וכולל אברכים במינכן בית הכנסת הישן אוהל יעקב (מינכן) – בית כנסת היסטורי במינכן בית הכנסת הראשי (מינכן) (נקרא גם הוא "אוהל יעקב") - בית הכנסת המרכזי במינכן כיום אהלי יעקב (פירושונים)
אילן כהן

אילן כהן (נולד ב-16 בספטמבר 1958) הוא מנהל ויזם ישראלי, שימש כמנכ"ל משרד ראש הממשלה בתקופתו של אריאל שרון כראש הממשלה. אילן כהן נולד בישראל, אך את רוב שנות ילדותו העבירה משפחתו בצרפת עקב שליחות ביטחונית של אביו אליהו כהן, אשר שימש בתפקיד בכיר כמפקד בשרות המוסד. עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לשרת בשייטת 13 ("הקומנדו הימי"). כהן עזב את מסלול ההכשרה בשייטת ועבר לשרת בסיירת גולני, שם עבר מסלול הכשרה והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת והחטיבה בלבנון. במילואים שימש כהן כקצין בדרגת רס"ן בגדוד מודיעין וסיור בעוצבת האש, ולחם במלחמת שלום הגליל. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח בשגרירות ישראל בלונדון. עם שובו לישראל למד לתואר ראשון בכלכלה וניהול באוניברסיטת תל אביב, ולתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת INSEAD בצרפת, וסיים את שני התארים בהצטיינות. מאז הוא איש עסקים ויזם, וכן עוסק רבות בפעילות ציבורית. שירת כמנכ"ל משרד ראש הממשלה (2004–2006). ב-1985, תוך כדי לימודיו, הקים כהן עם שותפים את חברת פי.או.סי. לתכנון אסטרטגי, מחברות התכנון האסטרטגי הראשונות והמובילות שפעלו בישראל. כהן ניהל את החברה עד למכירתה בשנת 2006. החברה ביצעה מאות פרויקטים לגופים בישראל ובשוק הבינלאומי, בין היתר עבור החברות טבע, שטראוס, עלית, פז, וקומברס. במקביל, כיזם, היה שותף בהקמת מיזמים חדשניים רבים, וביניהם "המכרז של המדינה" חברת "הדקה ה-90" אינסוליין מדיקל ומיזמים נוספים. נכון ל-2016, שותף כהן בחברות אילן כהן השקעות, פי.או.סי השקעות, GIGATON ו- Tempramed medical. הוא מכהן כדירקטור בחברות ישראברט, ויסוצקי ובעבר ב- בנק דיסקונט אדמונד דה רוטשילד ישראל וAlon USA. בתקופת ראש הממשלה יצחק רבין שימש כהן כיועץ בהתנדבות למשרד ראש הממשלה. בשנת 2003 התבקש על ידי ראש הממשלה אריאל שרון לייעץ לו בהתנדבות בנושא תוכנית הייצוב הכלכלית. במאי 2004 מונה כהן על ידי אריאל שרון להיות מנכ"ל משרד ראש הממשלה. בין המשימות שבהן עסק המשרד בתקופתו היו תוכנית ההתנתקות, הרפורמות הכלכליות של שר האוצר דאז בנימין נתניהו, הקמת מפעל ההזנה במוסדות החינוך, רפורמת בכר בשוק ההון, ואיתור נגיד חדש לבנק ישראל (פרופסור סטנלי פישר). כמו כן שימש כיושב ראש הקרן למורשת הכותל המערבי. לאחר מחלתו של אריאל שרון הודיע כהן על רצונו לפרוש מתפקידו. לאחר שישה חודשים נוספים שבהם ליווה את מחליפו של שרון, אהוד אולמרט, ועם כינון הממשלה החדשה, פרש במאי 2006. כהן מכהן כיושב ראש המועצה הציבורית של תנועת אור העוסקת בפיתוח והתתיישבות בנגב ובגליל והפיכתן למרכזים החדשים של ישראל, חבר המועצה הארצית של עיר דוד, חבר ההנהלה הציבורית קונסרבטוריון תל אביב ובעבר כיהן כיושב ראש דירקטוריון ויושב ראש ועדת אסטרטגיה בפרויקט מסע, כיושב ראש הדירקטוריון בכפר הנוער ובית הספר מקוה ישראל, כיושב ראש המועצה הציבורית וכחבר מועצת עמותת "אור ירוק". כהן גר בתל אביב, נשוי למירב ואב לשני ילדים. סטלה קורין-ליבר, ‏היועץ אילן כהן - המועמד המוביל למנכ"ל משרד רה"מ במקום יצחקי, באתר גלובס, 16 במרץ 2004 מירב ארלוזורוב, אילן כהן נוטל את ההובלה, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2004 מוטי בסוק, סדר היום של אילן כהן, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2004 רונית ורדי, ‏אילן גבוה, באתר גלובס, 26 במרץ 2004 רונית ורדי, ‏אילן גבוה, באתר גלובס, 26 במרץ 2004 איילה צורף, דברים שרואים מקאן, באתר הארץ, 9 ביוני 2006 אלוף בן, אילן כהן נכנס לתפקידו כמנכ"ל משרד ראש הממשלה, באתר הארץ, 9 במאי 2005 אלוף בן, אילן כהן, כלכלן בלי רקע פוליטי, מונה למנכ"ל לשכת ראש הממשלה, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2004
אוניברסיטת אילינוי

השם אוניברסיטת אילינוי עשוי להתייחס למספר גופים במערכת אוניברסיטת אילינוי (אנ') (University of Illinois System), במדינת אילינוי שבארצות הברית. האם התכוונתם ל... קמפוסים ומחקר אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין – הקמפוס הגדול והוותיק של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין פארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין אוניברסיטת אילינוי בשיקגו – הקמפוסים של אוניברסיטת אילינוי בשיקגו אוניברסיטת אילינוי בספרינגפילד (אנ') – הקמפוס של אוניברסיטת אילינוי בעיר ספרינגפילד הוצאה לאור הוצאת אוניברסיטת אילינוי (אנ') (University of Illinois Press)‏ – הוצאה לאור אוניברסיטאית, חלק מהמערכת האוניברסיטאית של אילינוי אוניברסיטת המדינה של אילינוי (אנ') – אוניברסיטת מחקר ציבורית בעיר נורמל המכללה לרפואה של אוניברסיטת אילינוי (אנ') – מכללה עצמאית המכשירה רופאים אוניברסיטת שיקגו – אוניברסיטת מחקר פרטית בשיקגו, אילינוי
שדואן

שדואן (בערבית: شدوان) הוא אי אלמוגים בפתח מפרץ סואץ בצפון ים סוף. בעבר נקרא האי "שאקר". על האי מגדלור. פסגת האי בגובה של 301 מטר מעל פני הים. הצוקים הגבוהים המקיפים את האי והמים העמוקים סביבו מושכים אוכלוסיית כרישים. ב-22 בינואר 1970, במהלך מלחמת ההתשה, השתלטו כוחות צה"ל על האי, בו הוצבו כוחות מצריים כמו גם מכ"ם. מטרות המבצע היו לקיחת שבויים מצריים כ"קלפי מיקוח" והמשך התשת הצבא המצרי. כיום האי הוא שטח צבאי סגור וממוקש בשליטת מצרים, אם כי באזור האי קיימים מספר אתרי צלילה. מגדלורים במצרים: הים האדום Abu Nuhas Liveaboard Diving מבצע רודוס, באתר ארכיון צה"ל צה״ל משתלט על האי המצרי שדואן במסגרת ״מבצע רודוס״, יומן גבע, 1970 אתרי צלילה בים האדום Dive into a dazzling underwater dreamworld ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מצרים ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלי נגינה

כְּלֵי נגינה הם חפצים המשמשים להפקת מוזיקה. כל כְּלִי שניתן להפיק באמצעותו צלילים יכול להחשב כְּלִי נגינה, אבל המונח מתייחס רק לחפצים אשר זוהי מטרתם העיקרית. המקצוע האקדמי אשר עוסק בחקר כלי הנגינה נקרא אורגנולוגיה. כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לניעור, הכאה או הקשה. אלה נחלקים לשתי קבוצות: ממברנופוניים תופים מרימבה קלימבה ויברפון הרמוניקת זכוכית סטיל דראם קחון ג'מבאליה גלוקנשפיל קסילופון דרבוקה דג'מבה משולש מטלופון תיבה סינית מעגל לשוניות גביע עץ תוף מרים ראקט טאבלה (או "דומבק") אידיופוניים מצלתיים גונג פעמון מסור מוזיקלי כלי מקלדת בעלי מיתרים: פסנתר צ'מבלו וירג'ינל קלאוויקורד ספינט אורגנית אורגן ויולה אורגניסטה כלי מקלדת בעלי מפוח: עוגב הרמוניום אקורדיון כלי מקלדת אלקטרונים: אורגן חשמלי פסנתר אלקטרוני סינתיסייזר מקלדת אלקטרונית כלי מקלדת-הקשה: צ'לסטה כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לפריטה או קישות על מיתריהם. שמיסן בגלמה סאז לאוטה עתיקה מנדולינה, מנדולה עוד בוזוקי בללייקה ג'ומבוש דומרה צ'רנגו בנג'ו תאורבה סטאר סיטאר ציתר קוואטרו קאנון סנטור סרוד נבל גיטרות: גיטרה אקוסטית גיטרה בס גיטרה חשמלית גיטרה קלאסית יוקללה גיטרת פלדה (הוואית) כלי קשת: מורין חור לירה כינור ויולה ויולה דה גמבה צ'לו קונטרבס אוקטובס קמנג'ה ארהו קמנצ'ה רבאב כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לנשיפה לתוכם: האוויר העובר דרכם יוצר בהם ויברציה המתבטאת כצליל. כלי נשיפה ממתכת חצוצרה טרומבון בריטון טובה קרן יער קרן האלפים סוזאפון הליקון דידג'רידו כלי נשיפה מעץ זורנה בנסורי טרברסו נאי חליל אירי קאוולה חליל אף חליל צד חלילית קרומהורן חליל פאן אבוב בסון קונטרבסון קלרינט סקסופון דודוק אוקרינה פיקולו כלי נשיפה ביולוגי (טבעי) מיתרי הקול כלי נגינה המפיקים צליל בתגובה לדחיפת אוויר ממפוח למערכת צינורות. מפוחית אקורדיון חמת חלילים כלים עם מנגנון אלקטרוני (ולא מכני) המפיק צליל. המחשב עשוי להיחשב כלי נגינה אלקטרוני. דוגם צלילים (סמפלר) כלי נגינה במקרא עדו אברבאיה, כלי הנגינה, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2007. ההיסטוריה של כלי הנגינה – או, דו-קרב בסי מז'ור, רן לוי בתוכנית עושים היסטוריה. הספרייה הווירטואלית למוזיקה: כלי נגינה, הספרייה למוזיקה של מכללת לוינסקי לחינוך רן לוי, דו-קרב בסי-מז'ור – על הטכנולוגיה של כלי נגינה, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו) סוגי כלי נגינה - אתניים קדומים ומודרניים. כלי נגינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איתמר קרבל, כלי נגינה ממוחשבים, באתר הארץ, 5 במאי 2008 כלי נגינה, דף שער בספרייה הלאומית
הגרלה מורכבת

הגרלה מורכבת היא מושג בתחום תורת המשחקים. אנו נדרשים למושג זה שכן בסיטואציות רבות נתקלים באופן טבעי בהגרלות על הגרלות. A 1 , … , A K {\displaystyle A_{1},\ldots ,A_{K}} - התוצאות האפשריות בפניהם עומד מקבל ההחלטות. L = [ p 1 ( A 1 ) , p 2 ( A 2 ) , … , p K ( A K ) ] {\displaystyle L=[p_{1}(A_{1}),p_{2}(A_{2}),\ldots ,p_{K}(A_{K})]} - הגרלה L שבה מתקבלת כל תוצאה A k {\displaystyle A_{k}} בהסתברות p k {\displaystyle {p_{k}}} , (כאשר p 1 , … , p K {\displaystyle p_{1},\ldots ,p_{K}} הם מספרים אי-שליליים שסכומם 1). הגרלה מורכבת היא הגרלה על הגרלות. הגרלה מורכבת נתונה על ידי: L ^ = [ q 1 ( L 1 ) , … , q J ( L J ) ] {\displaystyle {\hat {L}}=[q_{1}(L_{1}),\ldots ,q_{J}(L_{J})]} שבה q 1 , … , q J {\displaystyle q_{1},\ldots ,q_{J}} הם מספרים אי-שליליים שסכומם 1, ו- L 1 , … , L J {\displaystyle L_{1},\ldots ,L_{J}} הן הגרלות. כלומר, בהגדרה זו לכל   1 ≤ j ≤ J {\displaystyle \ 1\leq j\leq J} קיימים מספרים אי-שליליים ( p k j ) k = 1 K {\displaystyle (p_{k}^{j})_{k=1}^{K}} שסכומם 1 כך ש- L j = [ p 1 j ( A 1 ) , … , p K j ( A K ) ] {\displaystyle L_{j}=[p_{1}^{j}(A_{1}),\ldots ,p_{K}^{j}(A_{K})]} . נתבונן באדם הבוחר את מסלול הנסיעה למשרדו לפי מזג אוויר - אם יורד גשם הוא נוסע בדרך א', אך אם לא יורד גשם הוא נוסע בדרך ב'. זמן הנסיעה בכל דרך אינו קבוע, והוא תלוי בגורמים רבים אחרים. התוצאה של המשתנה המקרי "זמן הנסיעה למשרד מחר בבוקר" היא הגרלה על הגרלה: בהסתברות מסוימת ירד גשם מחר בבוקר, וזמן הנסיעה ייקבע לפי התפלגות אחת, ובהסתברות המשלימה לא ירד גשם, וזמן הנסיעה ייקבע לפי התפלגות אחרת. ברמה טכנית יותר, אם למשל שחקן במשחק בוחר אחד משני מהלכים על פי הגרלה (למשל, הטלת מטבע) ובעקבות כל מהלך יש מהלך גורל (הגרלה), הרי שתוצאת המשחק נקבעת על ידי הגרלה מורכבת. מונחים בתורת המשחקים שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.
ביטויי שנאה בישראל

ביטויי שנאה בישראל כוללים קריאות הנובעות משנאה, ומופנות בישראל כלפי קבוצות אוכלוסייה שונות. ביטויים בולטים ממניעים לאומניים וגזעניים הן הקריאות "אטבח אל-יהוד" או מוות ליהודים, של ערבים כלפי יהודים, ו"מוות לערבים", של יהודים כלפי ערבים. ביטויי שנאה נוספים נוגעים למוצא, להשתייכות פוליטית ולמידת הדתיות, ומכילים גם הם פעמים רבות איחולי מוות, לדוגמה: "מוות לשמאלנים", "מוות לדוסים", "מוות לאשכנזים" ו"מוות למתנחלים". גזענות בישראל כינויי גנאי בשיח הפוליטי בישראל אלון עידן, למה אנחנו שונאים כל כך? ישראל 2010, תמונת מצב, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2010 נחום ברנע, ימי נתניהו - טורים פוליטיים, הוצאת זמורה-ביתן, 1999, עמוד 288 יאיר גלילי, אצטדיון השנאה, באתר ynet, 5 בנובמבר 2007 עידן יוסף, צלבי קרס בבני ברק: "מוות לדוסים", חדשות מחלקה ראשונה, 1 בדצמבר 2008 שאול ביבי‏, לכתוב סליחה בחול, באתר וואלה, 23 בפברואר 2010 יוני קמפינספקי, ערבים ביפו: מוות למתנחלים, באתר ערוץ 7, 2 במרץ 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בניין האדמירליות

בניין האדמירליות (ברוסית: Адмиралтейство) הוא בניין במרכז העיר סנקט פטרבורג ברובע הנושא את שמו, מהווה אחד מסמלי העיר ביחד עם פרש הנחושת וגשר הארמון הפתוח על רקע הנהר. שימש בעבר כמטה מנהלת האדמירליות (Адмиралтейств-коллегия) והצי הרוסי הקיסרי, וכיום משמש כמטהו של הצי הרוסי המודרני. הבניין הוקם כמספנה ובנייתו החלה ב-5 בנובמבר 1704. בשנת 1706 הושקה הספינה הראשונה שנבנתה במקום. הבניין היה מוקף בחומה ובתעלות מים כדי להגן על המתחם מפלישות מבחוץ. בשנת 1711 הסתיימה בנייה מחדש של המתחם שכללה הקמת מגדל עם פסל של ספינה מעליו. מתחת לספינה נבנה כדור זהב שבתוכו נמצאות כל המטבעות שהוטבעו בעיר. הפסל המקורי היה במקום עד לשנת 1815. פסל הספינה השנייה היה מוצב עד לשנת 1886, אז הוחלף בהעתק מדויק. קיימת הערכה שהפסל הוא העתק של הספינה הראשונה שנבנתה ברוסיה בשנים 1667–1669. בשנים 1723–1738 נבנה מגדל חדש בגובה של 72 מטר. באותה התקופה שטח סביב הבניין נוצל לתרגילי צבא ולהרקדות הקהל הרחב. בתחילת המאה ה-19, עם סיום בניית ארמון החורף, הורגש הצורך בשינוי המבנה והכיכר שסביבו. הבנייה נערכה לפי תכנון של האדריכל הרוסי אדרייאן זכרוב. הוא בנה מחדש את כל המתחם למעט המגדל. בין היתר נבנה בניין ענק עם חזית באורך 407 מ', לשימוש מפקדות הצי. בתוך המתחם היו מבנים נוספים ששימשו בתי המלאכה של הצי. המגדל היה באמצע הבניין. המגדל מעוטר בפסלים רבים מההיסטוריה העתיקה. מטרת הפסלים והתחריטים הייתה הדגשת מקומה של האימפריה הרוסית כמעצמה ימית. בניית הספינות במקום נמשכה עד לשנת 1844. מאותה שנה במתחם היו רק משרדי הצי. החל מהתקופה הסובייטית ממוקם במקום בית הספר הגבוה לקציני הצי. בדצמבר 2012 מפקדת הצי הרוסי עברה למקום, ממשכנה הקודם במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא בניין האדמירליות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בניין האדמירליות
ארמן איפוליט פיזו

ארמָן איפּוֹליט לואי פִיזוֹ (בצרפתית: Armand Hippolyte Louis Fizeau;‏ 23 בספטמבר 1819 – 18 בספטמבר 1896) היה פיזיקאי צרפתי. פיזו נולד בפריז. עבודתו המוקדמת עסקה בשיפור תהליכי צילום. מאוחר יותר היה מעורב בסדרת מחקרים על אינטרפרומטריה ועל חום. בשנת 1848 הוא חזה את ההסחה לאדום של גלים אלקטרומגנטיים. בשנת 1849 חישב פיזו בפעם הראשונה את מהירות האור על כדור הארץ. הוא העביר קרן אור דרך גלגל שיניים, הקרן עברה 8 ק"מ עד שהגיעה למראה שהחזירה אותה, אז הקרן חזרה אותם 8 ק"מ עד לגלגל השיניים שבמשך זמן התנועה הסתובב מהר מספיק כדי שהקרן תחלוף בפער הבא של השיניים ותגיע לעינו של הצופה. באמצעות חלוקת המרחק שעברה הקרן בזמן שלוקח לגלגל השינויים "לעבור" שן אחת, חושבה מהירות האור להיות 315,000 ק"מ בשנייה, סטייה של כ-5% מהערך הנכון (כ-299,792.458 ק"מ בשנייה). לאחר מכן הוא פרסם תוצאות ניסיוניות ראשונות שחושבו בשיטה שפיתח למדידת מהירות האור (ראו גם מנגנון פיזו-פוקו). ב-1864 הציע לראשונה להשתמש באורך גל של אור כיחידת מידה תקנית לאורך. הוא היה מעורב גם בגילוי של אפקט דופלר. בשנת 1853 תיאר את השימוש בקבל כאמצעי להגביר את יעילותו של משרן המבוסס על סליל. מאוחר יותר חקר את ההתפשטות התרמית של מוצקים, והציע את התופעה של התאבכות האור למדידה של התרחבות גבישים. משנת 1860 היה פיזו חבר האקדמיה הצרפתית למדעים. בשנת 1866 זכה במדליית רמפורד. נבחר כעמית זר בחברה המלכותית של בריטניה. מדיה וקבצים בנושא ארמן איפוליט פיזו בוויקישיתוף ארמן איפוליט פיזו, באתר MacTutor (באנגלית) ארמן איפוליט פיזו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.