laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Day of Defeat: Source

Day of Defeat: Source הוא משחק רשת בגוף ראשון שמבוסס על מלחמת העולם השנייה. המשחק פותח על ידי Valve והופץ על ידי Electronic Arts ועל פלטפורמת סטים. המשחק יצא לאור ב-26 בספטמבר 2005 והוא השני בסדרה. המשחק הוכרז רשמית בפברואר 2005. במשחק מסופר על מלחמת העולם השנייה בשנת 1944 שהפעם מתרחש באירופה. במשחק יש אפשרות להצטרף לצבא ארצות הברית או לוורמאכט. שחקן שנכנס בוחר אחד מהקבוצות הקיימות ולכל קבוצה יש מגבלה של שחקנים עם אותה דמות. המשחק יצא לראשונה עם 4 מפות ועם הזמן Valve הוציאה למשחק עוד עדכונים שביניהם מפות חדשות למשחק. כחלק מפרויקט SteamPipe, עבר המשחק עדכון בסוף מרץ 2013. במשחק יש 6 דמויות שלכל אחת מהן יש כלי נשק משלה. את הדמויות יש בשתי הקבוצות עם כלי נשק שונים לשני הצבאות. רובאי - טווח בינוני עד ארוך לכל מטרה שבאה לפניו. האמריקאים נושאים M1 גאראנד והגרמנים נושאים מאוזר K98, לשני הצבאות גם יש 2 רימונים לאותה דמות ולאמריקאים יש סכין ולגרמנים את חפירה. תוקף - מתאים לטווח קצר. האמריקאים נושאים M1 תומפסון והגרמנים MP40, הדמות נושאת גם רימון יד ורימון עשן בנוסף אקדח M1911 לאמריקאים ו-P38 לגרמנים. תומך - טווח קצר עד בינוני. האמריקאים נושאים M1918 והגרמנים StG 44, ושני הצבאות נושאים גם 2 רימוני יד. צלף - דמות לטווח ארוך, ירייה בודדת ביריב הורגת אותו. האמריקאים נושאים ספרינגפילד (רובה) והגרמנים מאוזר K98, לשני כלי הנשק יש כוונת טלסקופית. הצלפים גם נושאים אקדח בתור נשק משני. מקלען - חיילים הרסניים לטווח קרוב ובינוני, האמריקאים נושאים M1919 בראונינג והגרמנים MG42, כל המקלענים גם נושאים אקדח. מפציץ - כוח רב עוצמה, החיילים נושאים רקטות שמסוגלות בפגיעה אחת להגיע לטווח רחב ולהרוג המון אויבים. האמריקאים נושאים את הבזוקה (כלי נשק) והגרמנים Panzerschreck, בגלל איטיות הדמות ולצורך הגנה מפני צלפים הוא נושא נשק משני; האמריקאים נושאים M1 קרבין והגרמנים מאוזר C96. אתר האינטרנט הרשמי של Day of Defeat: Source Day of Defeat: Source, באתר PCGamingWiki (באנגלית) הדף של המשחק באתר של Valve (באנגלית)
נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה

נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה (באנגלית: Victoria Falls Airport) ממוקם בוויקטוריה פולס, זימבבואה, והוא אחד מנמלי התעופה המסחרים החשובים בזימבבואה. עיקר תנועת הנוסעים בשדה היא תנועת תיירים המעוניינים לנפוש בעיירה ויקטוריה פולס אשר שוכנת ליד מפלי ויקטוריה. המתחרה העיקרי של השדה הוא שדה התעופה ליוינגסטון בליווינגסטון זמביה. אורך המסלול בשדה מאפשר נחיתת מטוסים צרי גוף כדוגמת בואינג 737 ואיירבוס A319, אולם קיימת תוכנית להאריך את מסלול הנחיתה כך ששדה התעופה יוכל לטפל במטוסים גדולים יותר ובכך לאפשר טיסות ישירות מאמריקה ואירופה. כמו כן, הרחבת המסלול תתבצע לצד שדרוג הטרמינל הקיים. שדה התעופה פעיל כיום במשך 12 שעות ביממה בלבד. קיימים בו דיוטי-פרי קטן וסניף בנק. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי מפלי ויקטוריה
ידיעה משותפת

בתורת המשחקים, אנו נאמר שעובדה F היא ידיעה משותפת בין השחקנים אם כל השחקנים יודעים את F, כל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים את F, כל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים שכל השחקנים יודעים את F וכו’ (לכל מספר סופי של שלבים). דוגמה פשוטה לעובדה שהיא ידיעה משותפת הוא מאורע פומבי: כשמורה עומד מול כיתה ומלמד, עובדה זו היא ידיעה משותפת בין כל התלמידים. כלומר כל תלמיד יודע שכל תלמיד יודע שכל תלמיד... שהמורה עומד מול הכיתה ומלמד. שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
רציונליות מושלמת

בכלכלה ובתורת המשחקים, מניחים פעמים רבות כי למשתתפים רציונליות מושלמת: כל השחקנים במשחק תמיד יפעלו על מנת למקסם את תועלתם. כלומר, כל שחקן לוקח בחשבון את כל הפעולות האפשריות ובוחר ברצף הפעולות שיניב את התוצאה הטובה ביותר עבורו. מסקנה מיידית מהנחה זו היא ששחקן רציונלי לא ישתמש באסטרטגיה נשלטת חזק. מונח זה מתקשר למונח "האדם הכלכלי" (Homo economicus ; הומו אקונומיקוס) שמציין פרט שמקבל החלטות רציונליות הממקסמות את תועלתו האישית. מחקרים רבים בפסיכולוגיה ובכלכלה התנהגותית בעשרות השנים האחרונות הראו שבמציאות השחקנים אינם נוהגים בצורה כזו באופן מלא, אלא פועלים ברציונליות מוגבלת המושפעת מהטיות קוגניטיביות שונות. שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946 אדם כלכלי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרון אשל

אהרון (ארול) אשל (1934 – 19 באפריל 2022) היה קצין צה"ל בדרגת אל"ם, שכיהן כמפקד חטיבת הערבה וכמפקד חטיבה 655, חטיבת מילואים במרחב שלמה. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כמפקד שירותי הכבאות של עיריית תל אביב-יפו. אהרון אשל נולד וגדל ברעננה למרים ואברהם אייזיק, ילידי פולין. השניים עלו לארץ ישראל ב-1932. רוב בני משפחותיהם נספו בשואה. היה בתנועת מחנות העולים וחבר גרעין נח"ל להשלמת קיבוץ משגב עם. והתגייס עם גרעינו לנח"ל בשנת 1952. עבר הכשרת לוחם וקורס מ"כים חי"ר שלאחריו שירת כמדריך טירונים. בינואר 1954 התנדב לצנחנים. בצנחנים שימש סייר במחלקת הסיור הגדודית. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ועם סיומו מונה למפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890, בפלוגה עליה פיקד מאיר הר-ציון, ולחם בפעולות התגמול. בהמשך שימש קצין מבצעים חטיבתי ומפקד מחלקה בקורס המ"כים של הצנחנים. כמו כן השתתף במבצע כנרת. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלוגה המסייעת של הגדוד, והקים את מחלקת התול"ר הראשונה בצה"ל. לחם במלחמת סיני כסגן מפקד פלוגה ומפקד מחלקת התול"רים, והשתתף בקרב המיתלה. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה א' בגדוד. ב-1960 מונה לסגנו של אברהם ארנן, מפקד סיירת מטכ"ל. בשנת 1962 שימש מדריך בבה"ד 1. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של חטיבה 80, חטיבת מילואים של הצנחנים. לאחר מכן שהה בשליחות המדינה באתיופיה ועסק באימון והדרכת קציני הצבא האתיופי. עם שובו ארצה מונה למפקד פלוגה בבית הספר לקצינים. כמו כן שימש כמפקד גדוד מילואים 115. בשנת 1969 מונה לסגן מפקד חטיבה 247. לאחר מכן שימש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים. בתפקידו זה הקים ומיסד את גדוד 450, קורס המ"כים של הצנחנים. בשנת 1972 שימש כסגן מפקד חטיבת הבקעה וכיועץ למבצעים מיוחדים ברצועת עזה. בשנת 1974 מונה למפקד חטיבת הערבה ולאחר מכן פיקד על חטיבה מרחבית אילת. בשנת 1978 השתחרר מצה"ל ובמילואים שימש כמפקד חטיבה 655 במרחב שלמה. בשנים 1980–2000 שימש מפקד שירותי הכבאות של עיריית תל אביב-יפו בדרגת טפסר בכיר. היה ממקימי אנדרטת "חץ שחור" ליד קיבוץ מפלסים והשתתף בצוות המתכנן של שיקום בית הצנחן. ב-2012 זכה באות יקיר העיר רמת גן. נפטר באפריל 2022. הותיר אחריו אישה, נירה, וארבעה ילדים. אהרון (ארול) אשל, מתוך אתר "הצנחנים העשור הראשון 1948–1958". עדויות אישיות: אהרון (ארול) אשל "הצבתי תותח לא-רתע במיתלה ושיתקתי עמדות אויב...", מתוך אתר "הצנחנים העשור הראשון 1948–1958". השנים העצובות של אייבי נתן, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2008. אביב לביא, נשרף הלב: למדינה לא בוער להצטייד במטוסי כיבוי, באתר nrg‏, 14 ביוני 2010. מרדכי חיימוביץ, המבצע שהצנחנים לא מדברים עליו, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2013. אהרון אשל, דרשת מפקד, באתר הארץ, 6 באפריל 2014. אהרון אשל יקיר העיר רמת גן אלוף-משנה אהרון (ארול) אשל על הגיוס לסיירת מטכ"ל. על ירמי ברדנוב ועל פעולות התגמול של הצנחנים, מראיין: אורי מילשטיין אלי אשכנזי‏, הלוחם שערק ליחידה - לחם לצד אריק שרון והפך לאגדת צנחנים, באתר וואלה, 7 במאי 2022 מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמוד 174. מרדכי חיימוביץ', הלוחמים שהכירו את הפחד אך התעלמו ממנו, באתר nrg‏, 8 בפברואר 2012. אהרון (ארול) אשל, מתוך אתר "הצנחנים העשור הראשון 1948–1958".
הליון

הליון (באנגלית: Hellion) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants Vol.2 #2 מאוגוסט 2003, ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט. הליון הוא האלטר אגו של ג'וליאן קלר, מוטאנט בעל יכולת טלקינזיס שנשלח לאחוזת אקסבייר במטרה לשלוט בכוחותיו. הוא הפך לתלמידה המועדף של אמה פרוסט, וקרא לעצמו בשם הקוד "הליון" מתוך מחווה לקבוצתה לשעבר הליונס, שנהרגו. חבר קרוב של ססילי קינקייד וסאנטו ואקארו, שהוצג גם כבן זוגה של לורה קיני. ידיו נכרתו באירועי "הביאה השנייה" בידי זקיפי נמרוד, והן הוחלפו בידיים קיברנטיות בידי מדיסון ג'פריס. באירועים המובילים לאירועי "הבלתי אנושיים נגד אקס-מן", הליון נראה גוסס לאחר שבא במגע עם ערפילי טריגן, הערפילים המעניקים לבלתי אנושיים את כוחותיהם ורעילים למוטאנטים. הוא תקף את אטילאן החדשה כדי להתנקם בבלתי אנושיים, אך הובס ונלקח למעצר לאחר שהובטח לו טיפול רפואי. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוקסלייד

רוקסלייד (באנגלית: Rockslide, באופן מילולי: מפולת סלעים) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants Vol.2 #3 מספטמבר 2003, ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה וייר והמאייר קרון גראנט. רוקסלייד הוא האלטר אגו של סאנטו ואקארו, תלמיד מוטאנט ממוצא אמריקאי-איטלקי באחוזת אקסבייר בעל חוזק על-אנושי והיכולת ליצור לעצמו מגן אנושי על ידי הטמעת אדמה סלעית לגופו. חזותו מכוסה בגרניט, בצורה שדומה לחבר ארבעת המופלאים הדבר. חבר לשעבר של יחידת הליונס. לאחר אירועי "בית אם", רוקסלייד הוא מבין היחידים ששמר על כוחותיו. חבר טוב של ג'וליאן קלר וססילי קינקייד. למרות חזות סטראוטיפית מוקדמת של בריון, ואקארו הפך עד מהרה לחבר קרוב ושומר טוב לב. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטרונג גאי

סטרונג גאי (באנגלית: Strong Guy, בעברית: בחור חזק) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #29 מיולי 1985, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ביל סיינקביץ. סטרונג גאי הוא האלטר אגו של גואידו קרוסלה, מוטאנט שנולד למשפחה איטלקית ממעמד הפועלים. בעקבות תאונה בילדותו, כוחותיו המוטאנטיים התפתחו וגופו הפך לגדול וחזק יותר באופן לא פרופורציונלי. הוא גילה כי הוא מסוגל לספוג אנרגיה קינטית ולתעל אותה מחדש ככוח פיזי. כאשר גואידו עבד כשומר סף במועדון לילה, הוא פגש את חברי המוטאנטים החדשים קאנונבול ומג'יק. הוא הצטרף לקבוצת אקס פקטור במהלך שנות ה-90, והיה חבר מרכזי בגלגוליה השונים של הקבוצה. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאנפייר

סאנפייר (באנגלית: Sunfire) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת X-Men #64 מינואר 1970, ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר דון הק. סאנפייר הוא האלטר אגו של שירו יושידה, מוטאנט יפני חם-מזג ושחצן שמסוגל לייצר פלזמה מחוממת ולעוף. עקב מזגו החם הוא אינו מוצא את מקומו בקבוצות האקס השונות, אף על פי שהיה חבר לזמן מה בקבוצת אקס-מן. יושידה נולד לאם אשר סבלה מקרינה רדיואקטיבית לאחר שנחשפה לפצצת האטום שהוטלה על הירושימה. היה חבר בפרשי אפוקליפס. בן דודו של נבל-העל הסמוראי הכסוף. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ת'אנדרבירד

ת'אנדרבירד (באנגלית: Thunderbird, בעברית: ציפור הרעם) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Giant-Size X-Men #1 ממאי 1975, ונוצרה על ידי הכותב לן ויין והמאייר דייב קוקראם. ת'אנדרבירד המקורי הוא האלטר אגו של ג'ון פראודסטאר, מוטאנט אינדיאני משבט האפאצ'י בעל כוחות על-אנושיים, סיבולת גבוהה וחושים מחודדים. חיי ההרפתקנות שלו בקבוצת האקס-מן היו קצרים, משום שהוא מת לאחר משימתם השנייה. ת'אנדרבירד השני הוא ניל שאארה, אינדיאני בעל כוחות פירוקינטיקה, מה שמאפשר לו להמיר אנרגיה לפלזמה מחוממת. את דמותו של ת'אנדרבירד המקורי מגלם בסדרת הלייב אקשן "בעלי היכולות" השחקן בלייר רדפורד. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חאפז מח'לוף

חאפז מח'לוף (בערבית: حافظ مخلوف; 2 באפריל 1971) הוא קולונל סורי ששימש כאחראי על מחוז דמשק במינהל הביטחון הכללי הסורי. מח'לוף נולד בדמשק בשנת 1971. הוא בן דודו של הנשיא בשאר אל-אסד מצד אמו, ואחיו של ראמי מח'לוף, אחד מאנשי העסקים המצליחים בסוריה. חאפז מח'לוף נודע יותר מכל כאחד משני הניצולים בתאונת דרכים בה נהרג אחיו הבכור של בשאר, באסל אל-אסד, שיועד לרשת את אביו, הנשיא חאפז אל-אסד. בשנת 2007 הוטלו על מח'לוף סנקציות על ידי מחלקת האוצר של ארצות הברית בשל תפקידו בערעור היציבות השלטונית בלבנון ובתהליכים הדמוקרטיים שלה ובמוסדותיה. הסנקציות כללו הקפאה של כל הנכסים שעשויים להיות בארצות הברית. בשנת 2011 מחלקת האוצר החמירה את הסנקציות עליו והאיחוד האירופי הטיל עליו סנקציות גם כן בגין השפעתו באלימות שהופגן כלפי המפגינים בסוריה. האופוזיציה בסוריה אף טענה שהשפעתו רבה יותר מזה של ראש מינהל הביטחון הכללי, עלי ממלוכ. הוא נחשב לחלק מהחוג הפנימי הנשיא אסד. השלטונות בשווייץ הקפיאו 3 מיליון אירו מחשבונו בחשד להלבנת כסף. הוא עתר נגד ההחלטה וזכה, אולם עקב אי יכולתו להיכנס לשווייץ לפגוש את פרקליטיו, עתירתו נדחתה על ידי בית המשפט העליון של שווייץ. ב-18 ביולי 2012, רשת אל-ערביה דיווחה שהוא נהרג בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי, ומקורות אחרים ציינו כי הוא רק נפגע. בספטמבר 2014 התפרסמו דיווחים שהוא עזב את סוריה לבלארוס. סמדר פרי, סופם של הרוצחים מדמשק, ידיעות אחרונות, 19 ביולי 2012 עיתון The Daily Star, ביירות, לבנון, Assad cousin relocates to Belorussia, פורסם בגרסה המודפסת של העיתון ב-29 בספטמבר, 2014 (באנגלית)
תורת ההחלטות

תורת ההחלטות היא תורה מתחום המתמטיקה הגובלת בפילוסופיה וסטטיסטיקה ועוסקת בזיהוי ערכים להחלטות שונות בתנאי אי ודאות, במטרה להגיע לקבלת החלטה אופטימלית. זהו תחום קרוב מאוד לתורת המשחקים. התנאים המקובלים לשימוש בתורת ההחלטות הם כי אין דרך פשוטה לכמת באופן מתמטי ידע או השלכות של אירוע וכי המידע הקיים אינו שלם, ולכן יש להעריך, לרוב באופן הסתברותי, את המידע החסר. ההחלטות בתורת ההחלטות מונחות ונורמטיביות, משמע הן נוגעות בזיהוי ההחלטה הטובה ביותר בהנחה שמקבל ההחלטה רציונלי ובעל יכולת חישוב מדויקת. החלטות בתנאי אי-ודאות הן החלק העיקרי של תורת ההחלטות, ורוב ההחלטות בהן התורה עוסקת הן בתנאים כאלו. תחום זה נחקר עוד במאה ה-17 על ידי בלז פסקל. בתנאי אי ודאות התוצאות של כל החלטה אינן ידועות אך ניתן להעריכן על ידי כלים הסתברותיים. הפרוצדורות בהחלטות אלו מחשבות את הערך הצפוי של ההחלטה על ידי ניתוח סיכון-תועלת. הרעיון מאחורי פרוצדורות אלו הוא שכאשר אנו ניצבים מול מספר פעולות אפשריות, כשכל פעולה מובילה למספר תוצאות שונות אפשריות ולכל אחת הסתברות שונה, הפרוצדורה הרציונלית תחשב אם מדובר בתוצאה חיובית או שלילית ותעריך הסתברות לתוצאה, תכפיל את שני ערכים אלו ולבסוף נקבל את ערך התוצאה. ההחלטה שתיבחר תהיה בעלת הערך הגבוה ביותר. מודל קלאסי להחלטה בתנאי אי ודאות הוא ההימור של פסקל. פסקל דן בהחלטה אם להאמין באלוהים או לאו. הוא גורס שהערך שיש לכך שאלוהים אכן קיים, אם אדם מאמין בקיומו, הוא ערך אין סופי, ולכן לא משנה כמה קטנה ההסתברות לקיומו של אלוהים, הערך הצפוי שמתקבל מההחלטה להאמין באלוהים הוא הגבוה ביותר, וההחלטה להאמין היא העדיפה. במרוצת השנים הלכה והתפתחה תורת ההחלטות בתחום של החלטות בתנאי אי ודאות, במיוחד ככלי ניתוח שכיח במודלים כלכליים, מכיוון שבמחקרים כלכליים נהוג להניח שהאדם הוא מקבל החלטות רציונלי ותנאי אי הוודאות מאפיינים תנאים של שווקים. סוג נוסף של החלטות נובע מכך שפעולות שונות יובילו לתוצאות שונות בעיתויים שונים. לדוגמה, אם אדם זוכה בפרס כספי של כמה אלפי דולרים, הוא יכול להוציא אותם על חופשה ולקבל מכך סיפוק מיידי או להשקיע את הכסף בפיקדון מובנה ובכך לקבל סכום כסף גדול יותר בתקופה מסוימת בעתיד. ההחלטה שעל אדם זה לקבל תלויה במגוון משתנים, כגון ריבית, מדד ותוחלת חיים, אך עדיין, גם אם יילקחו בחשבון כל המשתנים האלו, לא ניתן לצפות לחלוטין התנהגות אנושית, שכן כל אדם נוטה לתעדף משתנים שונים בצורה שונה. כתוצאה מכך התפתחו מודלים מגוונים של תורת ההחלטות. ישנם כלים סטטיסטים המסייעים בהערכת סיכון וארגון המידע הנוגע בקבלת החלטות. ניתן לעשות זאת על ידי סיווג כל טעות (טעויות מסוג ראשון וטעויות מסוג שני) באמצעות כלים סטטיסטיים, כגון הסתברות, עלות ותוחלת. דוגמה לניתוח הסתברותי של משפט: קבלת החלטות תורת המשחקים פרדוקס הבחירה תאוריית פער-ידע לקבלת החלטות מדיה וקבצים בנושא תורת ההחלטות בוויקישיתוף תורת ההחלטות, באתר MathWorld (באנגלית) topic/decision-theory-ethology תורת ההחלטות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
השבועה האולימפית

השבועה האולימפית היא הבטחה שנישאת במהלך טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. השבועה נאמרת על ידי ספורטאי מייצג אחד מהנבחרת המארחת של המשחקים בשם כל הספורטאים המשתתפים, וכן על ידי נציג מהשופטים בתחרויות ונציג המאמנים. במהלך השבועה אוחזים הנשבעים בקצה הדגל האולימפי. לראשונה נישאה השבועה באולימפיאדת אנטוורפן (1920) על ידי הבלגי ויקטור בוין, כשהוא אוחז בידו השמאלית בדגל בלגיה. באולימפיאדת מינכן (1972) נוספה שבועת השופטים והחל מאולימפיאדת הנוער סינגפור (2010) נוספה לטקס גם שבועת המאמנים. האישה הראשונה לשאת את השבועה הייתה הגולשת האלפינית האיטלקייה ג'וליאנה מינוצו (אנ'), באולימפיאדת החורף קורטינה ד'אמפצו שנערכה בשנת 1956. באולימפיאדת מינכן, שנערכה בשנת 1972, האתלטית הגרמניה, היידי שילר (אנ') הייתה האישה הראשונה לשאת את השבועה באולימפיאדת קיץ. נוסח השבועה המקורית חובר על ידי פייר דה קוברטן ומאז שונה מספר פעמים על מנת להתאימה לרוח התקופה. נוסח השבועה הראשונה שנישאה ב-1920 היה: "אנו נשבעים לקחת חלק במשחקים האולימפיים ברוח האבירות, למען כבוד למדינתנו ולתהילת הספורט". ב-1961 שונתה השבועה כך שתסיר אלמנטים דתיים ולאומניים: "אנו מבטיחים לקחת חלק במשחקים האולימפיים ברוח האבירות, למען כבוד לנבחרתנו ולתהילת הספורט". כיום נוסח שבועת הספורטאים הוא: "בשם כל המתחרים, אני מבטיח/ה שניקח חלק במשחקים אולימפיים אלו כשאנו מכבדים ומצייתים לחוקים שנקבעו, מתחייבים לספורט נקי מאמרוץ וללא סמים, ברוח ספורטיבית, למען תהילת הספורט וכבוד נבחרתנו". נוסח שבועת השופטים: "בשם כל השופטים ובעלי התפקידים, אני מבטיח שנשפוט במשחקים אולימפיים אלו ללא משוא פנים, כשאנו מכבדים ומצייתים לחוקים שנקבעו ברוח הספורטיבית האמיתית." נוסח שבועת המאמנים: "בשם על המאמנים ושאר חברי הנלווים למשלחות הספורטאים, אני מבטיח שנקדיש עצמנו לכך שהרוח הספורטיבית והמשחק ההוגן ישמרו על בסיס עקרונות היסוד האולימפיים" Grasso, John, Bill Mallon, and Jeroen Heijmans. Historical dictionary of the Olympic movement. Rowman & Littlefield, 2015. Page 377
המשבר המרוקאי הראשון

המשבר המרוקאי הראשון, הידוע גם כמשבר טנג'יר, היה משבר בינלאומי בין המעצמות האירופיות השונות, משבר נוסף בשרשרת של משברים דומים שהתנהלו לאורך המאה ה-19 כולה, והתאפיינו על מאבקי שליטה בקולוניות אימפריאליות למיניהן. צרפת הפכה את מרוקו לקולוניה צרפתית באופן רשמי רק ב-1912, אך כבר מאמצע המאה ה-19, בהמשך לסיפוח אלג'יר על ידי צרפת ב-1830, הלכה והתגברה נוכחות צרפתית במרוקו. המשבר המרוקאי הראשון פרץ במרץ 1905 ונמשך עד מאי 1906. בשנת 1904 אישרה מחדש בריטניה את שליטתה של צרפת במרוקו, במסגרת מה שכונה "ההסכמה הלבבית". ב-31 במרץ 1905 ביקר בעיר טנג'יר שבמרוקו הקייזר וילהלם השני והצהיר כי הוא רואה במרוקו מדינה עצמאית, וכי השליטה הצרפתית אינה מקובלת על גרמניה אשר תובעת גם לה זכויות בשטחה של מרוקו. בהצהרה זו ביקשה גרמניה לסכסך בין שתי המעצמות (בריטניה וצרפת) ולבחון את מידת חוזקה של ההסכמה הלבבית. לאחר ביקור הקייזר בטנג'יר לא הרפו הגרמנים מלחציהם. הם שלחו משלחת לפס כדי לדון על מלווה גרמני ועודדו את הסולטאן להתנגד לדרישות הצרפתים לרפורמות או ליתר שליטה בארצו. הם לחצו על ספרד להתנער מהסכם קודם שחתמה עם צרפת על חלוקת מרוקו לאזורי השפעה ודרשו כינוס ועדה בינלאומית על עתיד מרוקו. הציבור הצרפתי זעם על גרמניה, וכך היה גם בבריטניה. שר החוץ הצרפתי, תאופיל דלקאסה, נקט עמדה נוקשה כנגד הגרמנים, אך הוא הוחלף בתפקידו על ידי מוריס רוביה שרצה להקים ועדה שתפתור את המשבר. גם בצרפת וגם בגרמניה התנגדו להקמת הוועדה. המצב הוסלם כאשר גרמניה הזיזה את כוחותיה אל עבר הגבול עם צרפת בדצמבר של אותה שנה והצרפתים נקטו באותה פעולה בינואר. ב-16 בינואר 1906 נפתחה בעיר אלח'סירס שבספרד וועידה בהשתתפות נציגי 13 מדינות, שנועדה לפתור את המשבר. עיקר המחלוקת נגעה לסוגיית המדינות הזרות שיאמנו את המשטרה המרוקאית ויפקדו עליה. הצרפתים התעקשו שהם יעשו זאת, ואילו הספרדים והגרמנים היו מעוניינים בקונדומיניום בין-לאומי. ויכוח אחר התנהל סביב השאלה מי ינהל את הבנק הממלכתי של מרוקו, שאלה שנגעה למעשה לשליטה במדינה כולה. בעוד שצרפת זכתה לתמיכת בריטניה, רוסיה, וספרד, גרמניה נקלעה לבידוד מעמיק. בעלת הברית היחידה שלה - האימפריה האוסטרו-הונגרית - לחצה עליה לוותר בעניין המשטרה. איטליה גילתה עניין פושר ועשתה כל מאמץ לחמוק ממחלוקת, וארצות הברית קראה למשתתפים להגיע לפשרה. ב-27 במרץ הושג הסכם שקבע משטר בין-לאומי למרוקו, וכי צרפת היא השותפה הבכירה בארגון המשטרה והגורם המכריע בניהול הבנק הממלכתי החדש של מרוקו. הצרפתים לא הסתפקו בזאת ובניגוד לרוח ההסכם ותנאיו ניסו לבסס לעצמם שליטה מדינית וכלכלית במדינה ובסולטאן הרופס שלה. בתחילה הייתה גרמניה מוכנה להשלים עם העובדה שלצרפת היה מעין שטח חסות ברוב שטחה של מרוקו, כל עוד עסקים גרמניים נהנו מזכויות שוות לאלו של הצרפתים בניצול הכלכלי של מרוקו. ואכן בפברואר 1909, חתמו גרמניה וצרפת על הסכם ברוח זו. אולם במרץ 1911 לאחר חילופי שר החוץ בקבינט של הרפובליקה השלישית וכניסתו לתפקיד של ז'אן קרופי, הפרה צרפת את ההסכם עם גרמניה על בניית מסילת ברזל במרוקו וחסמה שיתוף פעולה בתחומים אחרים. גרמניה התקשתה להשלים עם המצב והמתח בינה לבין צרפת ואנגליה גבר עד אשר ביולי 1911 פרץ משבר שני על מרוקו, משבר אגדיר ("המשבר המרוקאי השני"). מדיה וקבצים בנושא המשבר המרוקאי הראשון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאולוס פאגיוס

פאוילוש באגיוש (גרמנית: Paul Fagius;‏ 1504–1549) היה רפורמטור והבראיסט גרמני, בעל בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים. פאולוס פאגיוס נולד בריינצאברן שבגרמניה לאב ששימש כמורה וכפקיד מועצה. ב-1515 יצא ללמוד באוניברסיטת היידלברג וב-1522 עבר לאוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית מפי הרפורמטור הגרמני וולפגאנג קפיטו. ב-1527 זכה במשרת הוראה באיזנא שבוירטמברג, ושימש שם כמורה עד 1535, אז חזר לשטרסבורג והקדיש את עצמו ללימודי תאולוגיה. ב-1537 חזר פאגיוס לאיזנא ככומר והקים בה בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים. הוא הזמין לאיזנא את אליהו בחור, כדי שישמש לו מורה לעברית ויסייע לו בניהול בית הדפוס. באותן שנים תרגם פאגיוס שניים מחיבוריו של הבחור ללטינית: "ספר התשבי", מילון ללשון חז"ל והעברית הרבנית, ו"המתורגמן", מילון לארמית של תרגומי המקרא. נוסף לכך תרגם פאגיוס ללטינית את מסכת אבות, התקין מהדורה לטינית של ספר טוביה על בסיס גרסה עברית שהגיעה לידיו, וחיבר מסה פרשנית על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. פאגיוס תרגם ללטינית גם חיבור מאת יהודי מומר, שהסתמך על מקורות יהודיים בניסיון להוכיח את אמיתות האמונה הנוצרית. יחד עם אליהו בחור ערך פאגיוס את המילון העברי-יידי-גרמני-לטיני "שמות דברים". ב-1542 העתיק את מושבו לקונסטנץ, ושם פרסם את חיבורו על יסודות הדקדוק העברי ותרגם ללטינית את פירוש תהלים לרד"ק. ב-1543 התמנה פרופסור להוראת הברית הישנה באוניברסיטת שטרסבורג, וב-1546 מונה על ידי הנסיך פרידריך השני מפפאלץ לקדם את הרפורמה באוניברסיטת היידלברג. מאמציו של פאגיוס נתקלו בהתנגדות כה עזה, שנאלץ לפרוש ממשרתו ולשוב לשטרסבורג. במחצית השנייה של שנות הארבעים, עם ניצני הקונטרה-רפורמציה, פוטר פאגיוס ממשרתו בשטרסבורג והעתיק את מושבו לאנגליה. ב-1549 הוא קיבל משרה כמרצה לעברית באוניברסיטת קיימברידג', ובאותה שנה חלה במחלת המלריה כתוצאה מהדבקות בטפיל Plasmodium malariae והלך לעולמו. בתקופת הרסטורציה הקתולית של המלכה מרי הראשונה הוצאו עצמותיו מקברן והועלו על המוקד במשפט ראווה. ב-1560 הוקמה מצבת זיכרון לזכרו. בהקדמה לספר התשבי כתב עליו אליהו בחור: "ובאמת ראוי הוא שבני עמו יקראו עליו כמו שאנו קוראין על רבינו משה בן מיימון 'ממשה עד משה לא קם כמשה' - כך יאמרו עליו 'מפאולוס עד פאולוס לא קם כפאולוס'". פירוש על פרקים ראשונים של ספר בראשית (איזנא, 1542). יסודות הדקדוק העברי (קונסטנץ, 1543). ספר האמונה או האמת (Liber Fidei seu Veritatis) (איזנא, 1542). מסה קצרה (Parvus Tractulus) (איזנא, 1542). פרקי אבות (איזניא, 1541). ספר התשבי (איזנא, 1541). המתורגמן (איזנא, 1542). ספר טוביה (איזנא, 1542). אלפא ביתא דבן סירא (איזנא, 1542). ספר אמנה (איזנא, 1542). פירוש תהלים לרד"ק (קונסטנץ, 1544). תרגום אונקלוס (שטרסבורג, 1546). מדיה וקבצים בנושא פאולוס פאגיוס בוויקישיתוף מידע על פאולוש בגיוש בקטלוג הספרייה הלאומית פאולוס פגיוס (1504-1549), דף שער בספרייה הלאומית G.W. Johnson (1795). "FAGIUS (Paul)". A New and General Biographical Dictionary (באנגלית). Vol. 5. pp. 133–134. OCLC 315727338. כך כתב את שמו בעברית; ראו לדוגמה בספר: פירוש המלות על דרך הפשט, באתר גוגל ספרים. וגם בעמוד האחרון שם, בחתימת הספר ‏A new and general biographical dictionary; containing an historical and critical account of the lives and writings of the most eminent persons in every nation; particularly the British and Irish; from the earliest accounts of time to the present period (Vol. 5). (1795). London. p.134
43 Things

43 Things (תרגום חופשי לעברית: 43 דברים) הייתה רשת חברתית מקוונת שאיפשרה למשתמשיה ליצור ולנהל יעדים אישיים או מקצועיים אשר אותם הם מעוניינים להגשים. הרשימות אותם יצרו המשתמשים היו חייבות לכלול 43 פריטים לכל היותר. לאחר מכן האתר סייע להתקדם אל עבר השלמת היעדים ואיפשר למשתמשים לתעד את ההתקדמות שלהם על ידי כתיבת הודעות ופרסום תמונות הקשורות למטרות השונות שאותה הם מעוניינים להגשים. בנוסף לכך, האתר גם העניק למשתמשים את האפשרות לשאוב השראה מיתר חברי הקהילה, על ידי צפייה ביעדים הפופולריים ביותר באתר, או על ידי צפייה ברשימות יעדים של משתמשים מסוימים באתר מרחבי העולם, ולשקול אף לאמץ יעדים אהובים במיוחד של משתמשים אחרים. בחירת יעד אשר כבר קיים באתר מקשר את המשתמש לפרופילים של המשתמשים האחרים המקווים גם הם להשלים מטרה זו ו/או לפרופילים של משתמשים אשר כבר הצליחו להשלים את היעד. באופן זה ניתן היה לשאול את המשתמשים האחרים שאלות הנוגעות לאופן בו הם הצליחו להתקדם או להשלים את אותו היעדים, ולעיתים אף לשאוב רעיונות, השראה או מוטיבציה ממשתמשים אחרים או לספק למשתמשים אחרים רעיונות השראה או מוטיבציה. האתר הושק ב-1 בינואר 2005, על ידי חברת Robot Co-op, חברה קטנה הממוקמת בסיאטל. נכון ליולי 2012 היו רשומים באתר מעל ל-3 מיליון משתמשים. האתר נסגר עם תחילת שנת 2015. בשנת 2005 האתר זכה בפרס Webby בקטגוריית אתר הרשת החברתית הטוב ביותר. 43 Things.com רוני שני, 43 דברים שאפשר לעשות ברשת, באתר ynet, 7 ביולי 2005 הכרזה על הזוכים, באתר פרסי webby