laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גנאיוס פומפיוס סטראבו

גנאיוס פומפיוס סטראבו (בלטינית: Gnaeus Pompeius Strabo,‏ 135 לפנה"ס – 87 לפנה"ס), היה קונסול רומי. סטראבו נודע כמצביא המנצח במלחמת האיטלקים ברומא וכאביו של גנאיוס פומפיוס מגנוס. סטראבו היה יליד פיקניום(אנ') במזרח חצי האי האפניני. אף על פי שמשפחתו הייתה בעלת מעמד גבוה, כנראה ממעמד הפרשים, סטראבו היה נובוס הומו – הראשון ממשפחתו שנכנס לסנאט הרומי. סטראבו התקדם במהירות במסלול המשרות אולם נראה שהישגיו הבולטים ביותר היו במהלך מלחמת האיטלקים ברומא שפרצה בשנת 91 לפנה"ס. בשנת 90 לפנה"ס שימש כלגאטוס בחזית הצפונית של המלחמה תחת פיקודו של הקונסול רוטיליוס רופוס. לאחר מפלתו של האחרון בקרב הצליח סטראבו לגבש את כוחות הרומים מחדש ולהטיל מצור על העיר אסקולום, מעוז המורדים האיטלקים בצפון איטליה. בשנת 89 לפנה"ס, כנראה לאור הישגיו במלחמה, נבחר סטראבו למשרת הקונסול. במהלך שנת כהונתו הוא המשיך במצור על אוסקולום, הביס חיל עזר שנשלח לעזרתה ולבסוף כבשה. במקביל להצלחותיו הצבאיות העניק סטראבו אזרחות רומית לקהילות שמדרום לעמק הפו, וזכויות אזרח לטיניות לקהילות שבין הפו להרי האלפים. השילוב של הצלחותיו הצבאיות והענקת הזכויות חיסלו למעשה את המרד האיטלקי בצפון חצי האי ואילצו את המורדים לזנוח את המלחמה באזור. במהלך מלחמת האזרחים הרומית שיחק סטראבו משחק כפול, כאשר עמדתו בעימות בין לוקיוס קורנליוס סולה לגאיוס מריוס לא הייתה ברורה. לאחר כיבושה המהיר של רומא על ידי סולה בשנת 88 לפנה"ס ובריחתו של מריוס מאיטליה, הדיח סולה את סטראבו מהפיקוד על צבאו ומינה במקומו את נאמנו פומפיוס רופוס. סטראבו קיבל למראית עין את הדחה זו אולם רופוס נרצח במהרה על ידי חייליו, כנראה בהשפעת סטראבו והוא לקח בשנית את הפיקוד על הצבא הצפוני. לאחר יציאתו של סולה מזרחה להילחם במיתרידטס השישי, מלך פונטוס התלקחה מחדש מלחמת האזרחים באיטליה. בראש המחנה הפופולרי עמדו לוקיוס קורנליוס קינה וגאיוס מריוס, שחזר מגלותו. השניים החלו לגייס כוחות וניתקו את העיר רומא ממקורות האספקה שלה. מצבה של הממשלה האופטימאטית היה בכי רע. כוחותיה הצבאיים היו מפוזרים: במזרח בהנהגת סולה ובדרום איטליה בקרבות נגד הסאמניטים. על רקע זה עמדתו של הכוח הצבאי בהנהגתו של סטראבו נעשתה חשובה ביותר. נראה שסטראבו ניצל זאת על מנת לנסות להבטיח לעצמו בחירה נוספת למשרת הקונסול. סטראבו המשיך עם טקטיקת העמימות שלו כאשר צבאו התייצב מול חומות רומא, אך יחד עם זו נתן למורדים להקיף את חומות העיר. צבא המורדים התפצל לשלושה חלקים, כאשר חלק אחד בראשות קינה התמקם בצד הימני של הטיבר, חלק שני בהנהגת קווינטוס סרטוריוס התמקם בצדו השמאלי, וכוחו של מריוס התקדם במעלה החוף לכיוון אוסטיה וכבש את היישובים ששוכנים בו. סטראבו המשיך במשחק הכפול ונלחם למראית עין בכוחות המורדים, אך לרוב לא נקט בפעולה כלשהי. עם זאת, ההיסטוריון תאודור מומזן משער שסטראבו לא התכוון אף פעם לתמוך בקינה ומריוס. מריוס המשיך בטקטיקה של ניתוק רומא מדרכי האספקה, כבש את אריניום, חסם את הטיבר והשתלט על כל היישובים שחלשו על המבואות היבשתיים לרומא. הרעב החל להתפשט בעיר, ומגפות הכו בצבאות הממשלה ובכוחותיו של סטראבו וגבו מחיר של אלפי קורבנות, שסטראבו היה אחד מהם, בשנת 87 לפנה"ס. בעקבות מאורעות אלה העיר נכבשה במהרה על ידי מריוס וקינה. מותו של פומפיוס האב הותיר את פומפיוס הצעיר כיורש להונו ולכוחו הפוליטי. שלושת הלגיונות בהם שלט פומפיוס בן ה-23, כירושה מאביו, היו כלי עזר חשוב להשתלטותו המחודשת של סולה על רומא עם חזרתו מהמזרח בשנת 83 לפנה"ס. מדיה וקבצים בנושא גנאיוס פומפיוס סטראבו בוויקישיתוף
מונטיפיורי מכירות פומביות

"מונטיפיורי מכירות פומביות" היא חברה מסחרית: גלריה ובית מכירות לאמנות הפועלת בתל אביב-יפו. בית המכירות מונטיפיורי נוסד בתחילת שנת 2005 על ידי יובל בן שלוש יחד עם יורם וקשלק ויעקב גילדור. בית המכירות עוסק במכירת אמנות ישראלית עכשווית וצעירה, לצד יצירות של אמנים מבוססים. בית המכירות החל את פעילותו ברחוב מונטיפיורי 36, בבניין בו שכן קודם לכן המוזיאון הפרטי "זמן לאמנות". הלוגו של בית המכירות מורכב משרטוט חזית הבית ברחוב מונטיפיורי 36. בשנת 2011 העתיק בית המכירות את משכנו אל חלל ברחוב גורדון 36, תל אביב. בית המכירות עורך מספר מכירות פומביות בשנה. בנוסף, הוא מציג תערוכות מתחלפות של אמנות ישראלית. בשנת 2010 ערך בית המכירות מונטיפיורי מכירה פומבית משותפת של אמנות ישראלית עם בית המכירות בונהאמס (Bonhams) בלונדון ובכך חשף את אמנות ישראלית לקהלים חדשים. בית המכירות מחזיק במחירי שיא עבור כמה אמנים ישראלים, ביניהם: האמן ישראל הרשברג שעבודתו נמכרה בשנת 2007 תמורת 126500 דולר. כמו כן, במהלך 2014 מכרה מונטיפיורי שתי עבודות של הרשברג אשר האמן התכחש תחילה ליצירתן. לאחר משפט ארוך, נאלץ הרשברג להודות בציור העבודות אולם התנער מערכן האמנותי. למרות כל זאת, הציורים נמכרו מעל הערכת השווי המקורית. רפי לביא - עבודות נייר מוקדמות, אוצרים: גלית הזלקורן ויובל בן שלוש, יוני 2012 פיני סילוק - TAKE IT OFF, אוצר: דורון פולק, יולי-אוגוסט 2012 סאלח אלקרא - קווים אקראיים, אוצרים: גלית הזלקורן ויובל בן שלוש, אוקטובר 2012 שיעור ציור - מחווה לאמן מנחם מזרחי, אוצרת: נועה אברון, דצמבר 2012 שולי בורנשטיין וולף, מי שם?, אוצר: אילן ויזגן, מרץ 2013 מיכל ביבר - ציורים מבחוץ ומבפנים, אוצרים: גלית הזלקורן ויובל בן שלוש, מאי 2013 יעקב גילדור - מטרות, אוצרת: איריס לוי, אוקטובר 2013 גוסטבו ולנזואלה - בעיני המתבונן, אוצרת: נועה אברון, ינואר 2014 קרקס החיים - 4 אמנים נאיביים, אוצרת: דבורה גוטמן, פברואר 2014 גד פרנק - לעוף עם הפסלים, אוצר: חגי שגב, מרץ-אפריל 2014 נטשה ברילאנטובה, תל אביב: 2013-2014, אוצרת: נועה אברון, מאי 2014 נורית שני - הצבעים של הים, אוצרת: גלית הזלקורן, יוני 2014 אתר הבית של מונטיפיורי מכירות פומביות רעות ברנע, אמנות תמורת חיבוקים, באתר כלכליסט, 24 ביוני 2014 שני ליטמן, הציור מעורר המחלוקת של ישראל הרשברג נמכר ב–36,800 דולר, באתר הארץ, 4 ביולי 2014
רחוב 42 מערב 330

בניין מקגרו היל ברחוב 42 (באנגלית: 330 West 42nd Street או McGraw Hill Building) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב 42 מערב 330, במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 148 מטרים והוא בעל 33 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל ריימונד הוד (Raymond Hood) ונבנה בין השנים 1931-1930. בניין מקגרו היל זכה במעמד להיכנס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1989. חזיתות הבניין מחופות באריחי טרה קוטה בגוון כחול-ירקרק בשילוב עם חלונות בעלי מסגרת אלומיניום בצבע דומה. שילוב זה מדגיש בצורניותו את הקווים האופקיים של הבניין. הבניין הוא היחיד בניו יורק שהוצג בתערוכת הסגנון הבינלאומי שהתקיימה בשנת 1932 והוא אחד מסמלי האר דקו שאפיינו את העיר באותה תקופה. גורדי שחקים בניו יורק גורדי שחקים מוקדמים מדיה וקבצים בנושא רחוב 42 מערב 330 בוויקישיתוף תמונות של בניין מקגרו היל ברחוב 42 בניין מקגרו היל באתר Emporis בניין מקגרו היל באתר skyscraperpage.com National Register of Historic Places Registration: McGraw Hill Building
איתן ברק

איתן ברק (1937 – 31 במאי 2020) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כעוזר ראש אג"ם וכנספח צה"ל בבריטניה ובסקנדינביה. לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל עיריית הרצליה. ברק (במקור צווטיצקי) נולד בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת כלוחם בחטיבת גולני. עבר קורס קצינים וחזר לשרת כקצין בחטיבת גולני. עברת את שם משפחתו לברק על שם גדוד 12 בו שירת, הקרוי "ברק". במלחמת ששת הימים שירת כקצין המבצעים של פיקוד הצפון, שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים ומפקד גדוד 17. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם של פיקוד הצפון ופיקד על עוצבת חירם בגזרת גבול הצפון. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה בהשתלמות בבית הספר לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, הוא חזר לישראל במהלך המלחמה ושירת במחלקת מבצעים במטכ"ל. לאחר המלחמה שב לארצות הברית. ב-1974 מונה לסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בהמשך שירת כראש מחלקת תכנון וארגון באג"ם ובדצמבר 1978 מונה לעוזר ראש אג"ם תפקיד אותו מילא עד 1980. כיהן כנספח צבאי בבריטניה וסקנדינביה. במלחמת לבנון הראשונה מונה למפקד מפקדה מיוחדת בפיקוד הצפון שנערכה לתיאום הנסיגה ולקראת כניסת הכוח הרב-לאומי (MNF) לביירות. קיבל כתב מינוי לדרגת אלוף לתפקיד ראש אגף כוח אדם, אך עם חילוף הרמטכ"לים נסוגו מההחלטה לקדמו בדרגה. כתוצאה מכך החליט לפרוש מצה"ל לאחר כשלושים שנות שירות. לאחר שחרורו מצה"ל מונה ב-1983 לראש אגף תכנון, משק ותחזוקה בקו אופ וב-1985 מונה למנכ"ל עיריית הרצליה תפקיד אותו מילא עד שנת 1999, בעיקר בתקופת כהונתו של ראש העירייה אלי לנדאו. כיהן במגוון תפקידים ציבוריים נוספים, בהם מנכ"ל ארגון נכי צה"ל ומנכ"ל בית הלוחם. ברק נפטר ב-31 במאי 2020. הותיר אחריו שלושה ילדים. יעקב ארז, המטכ"ל חושף תת-אלוף חדש, מעריב, 2 בינואר 1979 רועי הדרי, מנכ"ל עיריית הרצליה בעבר, איתן ברק, הלך לעולמו, "צומת השרון", 1 ביוני 2020
נוישטרליץ

נוֹישְׁטְרֵלִיץ (בגרמנית: Neustrelitz) היא עיר במחוז מקלנבורגישה-זנפלטה שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. העיר שוכנת לחופו של אגם צירקה (Zierker See) שבמחוז האגמים של מקלנבורג. בין השנים 1738 ו-1918 הייתה נוישטרליץ בירתה של דוכסות מקלנבורג-שטרליץ ולאחר מכן של הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ. בין השנים 1994-2011 היא הייתה בירת מחוז מקלנבורג-שטרליץ. השם שטרליץ מקורו בשפתם של השבטים הפולאבים, Strelci, ומשמעותו "יורה", או "לירות". הכפר שטרליץ מוזכר לראשונה ב-1278. הכפר גדל להיות עיירה קטנה במשך המאות הבאות. במאה ה-17 שטרליץ הייתה חלק מדוכסות מקלנבורג-גיסטרוב (Mecklenburg-Güstrow), שהפסיקה להתקיים עם מותו של הדוכס האחרון בשנת 1695. לאחר מכן הוקמה הדוכסות החדשה מקלנבורג-שטרליץ ב-1701. הדוכסות הקטנה כללה את המחוז של היום ואת המובלעת מסביב לרצבורג (Ratzeburg), שכיום נמצאת בשלזוויג-הולשטיין. ב-1712 נשרפו עד היסוד העיירה והמצודה. לאחר אסון זה חיו הדוכס ומשפחתו בבקתת הצייד שלהם שליד אגם זירקר שמצפון-מערב לשטרליץ. סביב מקום זה נבנתה העיר החדשה של נוישטרליץ (שטרליץ החדשה). העיר נעשתה לבירה הרשמית של דוכסות מקלנבורג-שטרליץ ב-1736. נוישטרליץ נותרה למקום מושבם של הדוכסים עד לשנת 1918 והייתה לבירתה של "המדינה החופשית מקלנבורג-שטרליץ" (Freistaat Mecklenburg-Strelitz) בין השנים 1918-1933. ב-1934 מוזגה המדינה עם מקלנבורג-שוורין (Mecklenburg-Schwerin) ויחד הם היוו את הגאו של מקלנבורג. העיר העתיקה של שטרליץ המשיכה להתקיים לאחר השריפה של 1712 ככפר קטן שסופח לנוישטרליץ ב-1931. כאשר נכנסו לנוישטרליץ כוחות הצבא האדום ב-30 באפריל 1945 שמו קץ לחייהם 681 מתושבי העיר. מרכז העיר מתאפיין באדריכלות מתקופת הבארוק. לב העיר היא כיכר השוק (Marktplatz) כשלידה ניצבים הכנסייה שנבנתה בין השנים 1768-1778 ובניין העירייה שנבנה בשנת 1841 על ידי פרידריך בוטל (Friedrich W. Buttel), מתלמידיו של קארל פרידריך שינקל. הארמון בסגנון הבארוק נהרס ב-1945, אך גני הארמון עדיין קיימים. כמו כן ראויים לציון האורנג'רי (Orangerie) מהמאה ה-18, ששימש בעיקר כבית קיץ, כנסיית הארמון שנבנתה בשנים 1855-1859 בסגנון התחייה הגותית האנגלית והמקדש בסגנון נאו-קלאסי שבו ניצב העתק של פסל האלה הבה. אמיל קרפלין, שנחשב לאבי הפסיכיאטריה המודרנית נולד והתגורר בנוישטרליץ. רוסיה צ'יקובסקי (אנ'), רוסיה פולין שצ'סינק (אנ'), פולין פינלנד רובניימי, פינלנד גרמניה שוואביש האל (אנ'), גרמניה מדיה וקבצים בנושא נוישטרליץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נוישטרליץ (בגרמנית)
UEFI

UEFI (ראשי תיבות של Unified Extensible Firmware Interface - ממשק קושחה מורחב מאוחד) הוא מפרט המגדיר ממשק תוכנה, בין מערכת ההפעלה לקושחת הפלטפורמה. UEFI נועד להחליף את ממשק הקושחה BIOS, הנמצא בכל מחשבי ה-IBM PC compatibleהאישיים. בפועל, רוב ממשקי ה-UEFI תומכים גם בשירותי ה-BIOS.‏ UEFI תומך באבחון תקלות מרוחק ואף בתיקון בעיות במחשב ללא כל מערכת הפעלה. במקור, UEFI פותח כ-EFI עבור חברת אינטל, כשחלק משיטות העבודה שלה ופורמטי הנתונים דומים לאלה של מערכת ההפעלה חלונות. ב-2005, EFI בגרסתה האחרונה - 1.10, הוחלפה ב-UEFI. ‏UEFI מנוהל על ידי פורום Unified EFI. Secure boot מדיה וקבצים בנושא UEFI בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של UEFI פורטל ה-EFI/UEFI של אינטל תיעוד ל-UEFI תואמי IBM-PC "Solving BIOS Boot Issues with EFI" "MS denies secure boot will exclude Linux". "The 30-year-long Reign of BIOS is Over: Why UEFI W... - Input Output" IBM PC Real Time Clock should run in UT. "EFI and Linux: the future is here, and it's awful - Matthew Garrett". ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
OXO

OXO היה משחק מחשב המדמה משחק איקס עיגול, שפותח על ידי סנדי דאגלס (Sandy Douglas) בשנת 1952 למחשבי ה-EDSAC. דאגלס כתב את המשחק כחלק מתזת הדוקטור לפילוסופיה (PhD) שלו, על אינטראקציית מחשב-אדם. OXO הוא המשחק הראשון הידוע, שהציג באופן חזותי עצמים על גבי מסך. כדי לשחק ב-OXO היה על השחקן להכניס קלט באמצעות בקר טלפון חוגה, והפלט היה מופיע במחשב, על גבי שפופרת קרן קתודית בעלת 35×16 נקודות. המשחקים שוחקו כנגד המחשב שהיה בעל בינה מלאכותית. מדיה וקבצים בנושא OXO בוויקישיתוף מדמה של מחשבי EDSAC כולל הקוד של OXO PONG-Story: A.S. Douglas' 1952 Noughts and Crosses game OXO, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "A.S.Douglas' 1952 Noughts and Crosses game". ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים ובנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמוס ברעם

עמוס ברעם (נולד ב-1937) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד בית הספר לתותחנות שדה, ראש מטה פיקוד הצפון, עוזר ראש אג"ם וראש מינהל הסגל. כיהן כמנכ"ל התאחדות הקבלנים. ברעם גדל בנתניה, למד בבית ספר ביאליק ובתיכון ע"ש טשרניחובסקי והיה בן כיתתו של צבי בר. התגייס לצה"ל ב-1954 ושירת בחיל התותחנים. במלחמת סיני שימש ממלא מקום מפקד סוללה בגדוד 403. ב-1961 מונה למפקדו הראשון של גדוד 425, גדוד תותחנים מוצנח. ב-1965 מונה לסגן מפקד גדוד 403, במלחמת ששת הימים שירת באוגדה 38 תחת פיקודו של אריאל שרון ושימש סגנו של יעקב עקנין מפקד האגד הארטילרי של האוגדה, וכמפקד מרחב ארטילרי. במלחמת ההתשה שירת כמפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות מתנייעות. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד בית הספר לתותחנות שדה וארגן על בסיס חניכי ומדריכי בית הספר גדודים שהצטרפו ללחימה. ב-1975 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון. ב-1977 נשלח לדרום אפריקה בימי האפרטהייד כנספח צבאי וסייע לנשיא מרה פיליון בארגון הצבא שהגן על עליונות הלבנים כנגד הרוב השחור, לדבריו ללא שום נקיפות מצפון. ב-1979 מונה לראש מטה פיקוד הצפון ובאוקטובר 1981 מונה לעוזר ראש אג"ם. בתפקידן האחרון בשירות הקבע שירת כראש מינהל הסגל, הוא נאלץ לפרוש ב-1984 בעקבות החלטה להעמידו לדין על חריגה מסמכות בנושא קידום בדרגות. לאחר שחרורו כיהן כנספח מסחרי בסינגפור. בשנים 1989 עד 1997 כיהן כמנכ"ל התאחדות הקבלנים, תקופה שהתאפיינה בגל העלייה מברית המועצות. צבי בר, כמו צמח בר, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 54 מלחמת ששת הימים, אתר חיל התותחנים ועמותת יד התותחנים הקרב על דרום לבנון, אתר חיל התותחנים ועמותת יד התותחנים תא"ל (מיל') אורי מנוס, צוערי קורס קצינים במפקד הבין-דורי, ביטאון תמיד תותחן 56, מאי 2014 אלון ליאל, צדק שחור: המהפך הדרום־אפריקני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמ' 114 Sasha Polakow-Suransky, The Unspoken Alliance, Vintage Books, 2010, עמ' 98-99 ראש מנהל הסגל חרג מסמכות ופורש מצה"ל, מעריב, 8 באוגוסט 1984 אלעזר לוין, ‏עמוס ברעם, מנכ"ל התאחדות הקבלנים הפורש, ימשיך לקבל שכר במשך שנה, באתר גלובס, 18 בדצמבר 1997
פרכים

פרכים (בגרמנית: Parchim) היא בירת מחוז לודוויגשלוסט-פרכים שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבגרמניה. העיר היא מקום הולדתו של הפילדמרשל הלמוט פון מולטקה הזקן, שלזכרו הוקמה אנדרטה בעיר ב-1876. העיר נוסדה בשנת 1210 לערך. אחד מענפי משפחתו של הדוכס ממקלנבורג התגורר בפרכים במהלך חלק מהמאה ה-14. פרכים נעשתה לעיר תעשייתית במהלך המאה ה-16, אך פריחתה נגדעה עם פרוץ מלחמת שלושים השנים. גרמניה נוימינסטר, גרמניה מדיה וקבצים בנושא פרכים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרכים (בגרמנית)
נאור פסר

נאור פסר (נולד בפתח תקווה ב-18 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. פסר גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, שם שיחק מגיל 6. ב-30 בספטמבר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. את עונתו הראשונה בבוגרים של פתח תקווה סיים פסר עם שער אחד ב-11 הופעות בכל המסגרות. במקביל היה פסר המגן השמאלי והקפטן של הנבחרת הנוער של ישראל, במדיה ערך 20 הופעות. בעונת 2006/2007 ערך 10 הופעות במדי הנבחרת הצעירה. בקיץ 2010 הושאל פסר לשנתיים להפועל רמת השרון, עמה העפיל לליגת העל בעונתו הראשונה בקבוצה. בקיץ 2012 חזר למכבי פתח תקווה לאחר שירדה לליגה הלאומית, וכעבור עונה אחת העפיל עמה בחזרה לליגת העל. לקראת עונת 2014/2015, לאחר עזיבתו של ניצן דמארי, מונה פסר לקפטן מכבי פתח תקווה. בתום עונת 2018/2019 ירד עם הקבוצה שוב לליגה הלאומית. בקיץ 2019 לאחר 16 שנה במכבי פתח תקווה, חתם פסר בהפועל מרמורק מליגה א'. בנובמבר 2020 חתם בהפועל אשקלון מליגה א'. ב-30 באוגוסט 2021, פסר חתם בהפועל הוד השרון מליגה ב'. ב-15 בנובמבר 2022 פרש ממשחק פעיל. למד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמקדות בהכשרות בספורט בקריה האקדמית אונו. נאור פסר, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל נאור פסר, באתר Soccerway נאור פסר, באתר FootballDatabase.eu איציק יצחקי‏, נאור פסר: "הרגשתי משועבד", באתר וואלה, 16 באפריל 2014 מהאצטדיון לספסל הלימודים, haifahaifa ‏4 בנובמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Spacewar!

Spacewar! הוא אחד ממשחקי המחשב הדיגיטליים המוקדמים. מפתחי המשחק היו סטיב ראסל, מרטין גרץ, וווין ויטאנן, שתכננו את המשחק ב-1961 מתוך כוונה ליישם אותו על DEC‏-PDP-1, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. אחרי שאלן קוטוק השיג כמה שגרות סינוס וקוסינוס מ-DEC, ראסל החל לכתוב את קוד המשחק, ובפברואר 1962, ולאחר כ-200 שעות עבודה הושלמה כתיבת המשחק בגרסתו הראשונה. תכונות נוספות פותחו בהמשך על ידי דן אדוארדס, פטר סמסון, וגרץ. חידוש בשליטה על המשחק היה השימוש בג'ויסטיק. בשנת 1971 הצמד נולאן בושנל וטד דאבני יצרו גרסת ארקייד מתופעלת במטבעות של המשחק "!Spacewar" וכינו אותו "Computer Space". חברת Nutting Associates קנתה את המשחק, העסיקה את בושנל, וייצרה כ-1,500 מכונות Computer Space. המשחק לא נחל הצלחה רבה, ככל הנראה משום שהיה מסורבל לתפעול. המשחק היה מיועד לשני שחקנים, כאשר כל שחקן שולט על ספינת חלל ומנסה להרוס את ספינתו של השני. כוכב במרכז המסך מושך את שתי הספינות, ודרוש תמרון כדי להימנע מלפול אליו. במקרה חירום, שחקן יכול להיכנס אל היפר-חלל, "שטח" נוסף במשחק מחוץ לשטח הרגיל, ולחזור במיקום אקראי על המסך. שימוש מרובה בתכונה זו עלול לגרום להתפוצצות ספינת החלל. מדיה וקבצים בנושא Spacewar! בוויקישיתוף הדף על Spacewar! באתר מוזיאון היסטוריית המחשב המשחק המקורי רץ על מדמה Java וכן על JavaScript Spacewar! ב-DMOZ Spacewar!, באתר PCGamingWiki (באנגלית) Spacewar!, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) . "Alan Kotok, 64, a Pioneer In Computer Video Games". ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לודוויג יורק פון וארטנבורג

יוהאן דוד לודוויג, גראף יורק פון וארטנבורג (בגרמנית: Johann David Ludwig Graf Yorck von Wartenburg‏; 26 בספטמבר 1759 – 4 באוקטובר 1830) היה פילדמרשל פרוסי שלקח חלק פעיל במהלך המלחמות הנפוליאוניות. וארטנבורג נולד בפוטסדאם, שבממלכת פרוסיה (כיום בגרמניה). הוא התגייס לצבא הפרוסי, אולם הוא היה עצמאי מדי ולא פעם מתח ביקורת על הממונים עליו ועקב כך סולק מן הצבא. וארטנבורג התגייס לצבא הולנד ושירת במושבות ההולנדיות באמריקה. לאחר מותו של פרידריך הגדול הותר לו לחזור לצבא. הוא טיפס בסולם הדרגות ונודע כאסטרטג מבריק. וארטנבורג גילה אומץ לב כאשר פיקד על כוח פרוסי, שהשתתף בדיכויו של המרד שהצית תדיאוש קושצ'ושקו בפולין. עם פרוץ המלחמות הנפוליאוניות השתתף וארטנבורג בקרבות רבים ולאחר השפלתה של פרוסיה בחוזה טילזיט חבר לשרנהורסט וגנייזנאו, שבדקו את סיבות הכישלון וחיזקו מחדש את הצבא הפרוסי. כאשר נפוליאון פלש לרוסיה, נשלח כוח פרוסי לסייע לו. בראש הכוח עמדו וארטנבורג וגנרל בשם גראוורט. השניים לא היו תמימי דעים ושונים באידאולוגיה. גראוורט העריץ את נפוליאון בעוד שווארטנבורג, כפטריוט פרוסי, תיעב אותו וסייע לו בעל כורחו. במהלך המסע נפל גראוורט מסוסו ושבר את רגלו, ווארטנבורג נותר המפקד היחיד של כוח המתנדבים הפרוסי. אולם הוא כמו גם המצביא האוסטרי קרל פיליפ שוורצנברג לא עודד את חייליו לא נתן דוגמה אישית ולא עשה יותר ממה שנדרש ממנו. לאחר שהצרפתים נסוגו ממוסקבה מיהר וארטנבורג וחזר לפרוסיה, הוא התקבל בכבוד רב בברלין והמלך הציע לו לחזור לשירות. הוא קיבל את ההצעה ויחד עם הגנרלים פון בילוב ופון בליכר הנחילו לנפוליאון תבוסה אחר תבוסה. וארטנבורג לקח חלק פעיל בקרב לייפציג ואחר כך בכיבוש פריז. לאחר מכן פרש וחי את שארית חייו בשלזיה. המלחין הלאומי לודוויג ואן בטהובן הלחין עבור המיליציות הצבאיות של חבל הארץ בוהמיה של הקיסרות האוסטרית את הצעד הצבאי יורק הנקרה על שמו. לימים אחד מצאצאיו פטר יורק פון וארטנבורג היה ממנהיגי קשר העשרים ביולי נגד אדולף היטלר. מדיה וקבצים בנושא לודוויג יורק פון וארטנבורג בוויקישיתוף לודוויג יורק פון וארטנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ברנהרד ארסמוס פון דרואה

ברנהַרד ארסמוס פון דֶרוּאָה (בגרמנית: Bernhard Erasmus von Deroy;‏ 11 בדצמבר 1743, מנהיים – 23 באוגוסט 1812, פולוצק) היה גנרל בווארי שלחם לצד נפוליאון בונפרטה במהלך המלחמות הנפוליאוניות. הוא לקח חלק חשוב בקרבות מול האוסטרים והפרוסים בגרמניה ובדיכוי ההתקוממות בטירול. דרואה שימש ביחד עם קרל פון ורדה כמפקד על הכוח הבווארי שלחם במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) במסגרת הגרנד ארמה. דרואה מצא את מותו מיריית רובה בבטן במהלך קרב על העיר פולוצק שברוסיה הלבנה. מדיה וקבצים בנושא ברנהרד ארסמוס פון דרואה בוויקישיתוף קורות חיים (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רון-רוברט צילר

רון-רוברט צילר (בגרמנית: Ron-Robert Zieler; נולד ב-12 בפברואר 1989) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בהנובר 96 מהבונדסליגה השנייה. לצילר שש הופעות במדי נבחרת גרמניה, והוא היה חלק מהסגל שלה ליורו 2012 ומונדיאל 2014. צילר נולד בקלן, גרמניה ושיחק בקבוצת הנוער של פ.צ. קלן. בשנת 2005, כשהיה בן 16, עבר לאנגליה והתאמן בקבוצת הנערים של מנצ'סטר יונייטד. בתחילת עונת 09–2008, זיילר זומן לסגל הקבוצה הבוגרת וקיבל את המספר 38 לראשונה. ב-23 בספטמבר 2008, במשחק בגביע הפוטבול ליג נגד מידלסברו נקרא מהספסל וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק שהסתיים בניצחון 1–3. ב-28 בנובמבר 2008 עבר בהשאלה ממנצ'סטר לנורת'האמפטון טאון. ב-21 בפברואר 2009, ערך צילר את הופעת הבכורה שלו במדי נורת'האמפטון כאשר שיחק 90 דקות בניצחון הביתי 0–2 על וולסול. ב-26 בפברואר 2009 חזר למנצ'סטר יונייטד. ב-22 באפריל 2010 צילר חתם על חוזה של שנתיים בקבוצת הבונדסליגה, הנובר 96. החוזה החל ב-1 ביולי 2010 וכלל אופציה להארכת החוזה בשנה אחת. צילר קיבל את המספר 20. תחילה שיחק בקבוצת המילואים של הנובר אך מאוחר יותר ב-16 בינואר 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה במשחק חוץ נגד איינטרכט פרנקפורט ושמר על שער נקי במשחק שהסתיים בניצחון 0–3 להנובר ומאז שימש כשוער הראשון של הקבוצה עד סוף העונה. בסיום העונה האריך צילר את חוזהו בקבוצה עד ליוני 2015 וקיבל את החולצה מספר 1. ב-3 ביוני 2016 חתם צילר לארבע שנים באלופת אנגליה לסטר סיטי. ב-27 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בניצחון 1–2 על סוונסי סיטי. עם זאת, צילר מיעט מאוד לשחק ושימש בעיקר מחליף לקספר שמייכל. ב-11 ביולי 2017 חתם צילר לשלוש שנים בשטוטגרט. בעונת 2017/18 רשם צילר עונה טובה עם שטוטגרט וסיים עמה במקום השביעי בליגה. בעונת 2018/19 נשרו שטוטגרט וצילר לבונדסליגה השנייה לאחר שסיימו את העונה במקום ה-16 והפסידו במבחני ההישרדות לאוניון ברלין. לאחר ירידת הליגה עם שטוטגרט, חתם צילר בקבוצתו לשעבר, הנובר 96, שאף היא נשרה בעונה הקודמת לבונדסליגה השנייה. ב-13 באוגוסט 2020 הושאל לפ.צ. קלן לעונה אחת. באוגוסט 2011, זומן לסגל נבחרת גרמניה, אך לא שותף רשמית. צילר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד נבחרת אוקראינה במשחק ידידות. ב-28 במאי 2012, צילר נבחר לשוער השלישי עבור סגל הנבחרת ליורו 2012. ב-15 באוגוסט 2012, הוא פתח בשער הנבחרת במשחק ידידות נגד נבחרת ארגנטינה, במהלך המשחק, הוא הורחק בכרטיס אדום והפך לשוער הראשון בתולדות הנבחרת הגרמנית שמורחק כך. אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2008 גביע העולם בכדורגל: 2014 מדיה וקבצים בנושא רון-רוברט צילר בוויקישיתוף רון-רוברט צילר, באתר Transfermarkt רון-רוברט צילר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) רון-רוברט צילר, באתר Soccerway רון-רוברט צילר, באתר BDFutbol רון-רוברט צילר, באתר WorldFootball.net רון-רוברט צילר, באתר National Football Teams רון-רוברט צילר, באתר FootballDatabase.eu
Android TV

Android TV היא מערכת הפעלה עבור טלוויזיות ומזרימי מדיה בפיתוחה של גוגל. מערכת ההפעלה הוכרזה בכנס המפתחים Google I/O 2014, ב-26 במרץ 2014. Android TV נועדה להחליף את Google TV, מערכת הפעלה לא מצליחה (מבחינת הפופולריות שלה) של גוגל. Android TV מובנית במגוון טלוויזיות ומזרימי מדיה. למשתמשי מערכת ההפעלה ניתנת הגישה לחנות ה-Google Play Store, על מנת להוריד אפליקציות, כגון אפליקציות להזרמת מדיה, מוזיקה וסרטונים, כמו נטפליקס או הולו, כמו גם משחקים. הפלטפורמה מאפשרת חיפוש קולי כדי לאתר במהירות תוכן או לענות על שאלות (כגון אילו סרטים היו מועמדים לפרס האוסקר בשנה מסוימת). ממשק הטלוויזיה מחולק בצורה אנכית לשלושה חלקים: המלצות על תוכניות (מבוסס על הרגלי צפייה של המשתמש), יישומים באמצע, ומשחקים בתחתית. בממשק ניתן לנווט באמצעות בקר משחק, שליטה מרחוק, או דרך היישום (בטלפונים חכמים נתמכים). מדיה וקבצים בנושא Android TV בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Android TV (בשפות מרובות) פלטפורמת Android TV – הניסיון החדש של גוגל בסלון הביתי, באתר Gadgety שגיא כהן, גוגל בדרך להשתלט גם על הטלוויזיה שלכם, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.