laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישראל באירוויזיון 1977

ישראל השתתפה באירוויזיון 1977 עם השיר אהבה היא שיר לשניים שבוצע על ידי אילנית. התחרות התקיימה בלונדון, בירת בריטניה. ב-26 בנובמבר 1976 פורסם שוועדה מטעם רשות השידור בחרה בזמרת אילנית לייצג את ישראל באירוויזיון 1977. ב-28 בינואר 1977 פורסם שנבחר השיר "אהבה היא שיר לשניים" לייצג את ישראל בתחרות, מתוך 5 שירים שהוקלטו על ידי אילנית והוגשו לוועדה מטעם רשות השידור. בין השירים שהוגשו היה השיר ולנטינו, שאותו ביצעה גלי עטרי בפסטיבל הזמר והפזמון 1978, הוועדה ברשות השידור החליטה שהשיר אינו מתאים לייצג את ישראל באירוויזיון. אילנית הופיעה ה-11 בסדר ההופעה בתחרות ב-Wembley Conference Centre בלונדון, אחרי יוון ולפני שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 49 נקודות והגיע למקום ה-11 מתוך 18. חבר השופטים הישראלי העניק את 12 הנקודות שלו לאירלנד. בשל בעיות תקציביות נאלצה רשות השידור לבטל את זמרי הליווי מישראל, ולכן רשות השידור קיימה אודישנים לזמרי ליווי באנגליה. הדובר הישראלי, שחשף את תוצאות ההצבעה הישראלית בגמר, היה יצחק שמעוני. אירוויזיון 1977 ישראל באירוויזיון אהבה היא שיר לשניים אילנית ישראל באירוויזיון 1977, סרטון באתר יוטיוב Israel 1977, באתר esc history אירופה לשלוש דקות - פרק 1, סרטון באתר יוטיוב אירופה לשלוש דקות - פרק 10, סרטון באתר יוטיוב "אילנית תייצג את ישראל באירווויזיון '77". מעריב. 1976-11-26. אילנית תשיר את אהבה היא שיר לשניים באירוויזיון, באתר מעריב, ‏28 בינואר 1977 אהבה היא שיר לשניים בביצוע אילנית לאירוויזיון, באתר דבר, ‏28 בינואר 1977 השיר מישראל במקום 11 בתחרות האירוויזיון, באתר מעריב, ‏8 במאי 1977 Detailed voting results
בית חינוך אופק

בית חינוך אופק הוא בית ספר על יסודי שש שנתי הממוקם בקיבוץ עברון. בית הספר נוסד ב-1995 כאיחוד של בית חינוך "נעמן" בעין המפרץ ובית חינוך "אושרת" בעברון ומתחנכים בו בני שמונת הקיבוצים במועצה האזורית המשתייכים לשומר הצעיר (יסעור, עין המפרץ, כפר מסריק, שמרת, עברון, סער, געתון ויחיעם) וכן ילדי קיבוץ אפק אשר היה שייך לתק"מ. בית הספר ידוע באווירה הקיבוצית והפסטורלית שבו והוא מושך תלמידים מרחבי האזור. כל אחת משש שכבות הלימוד בבית הספר ממוקמת במכלול בצבע שונה בבית הספר (כחול, כתום, סגול, ירוק, אדום, לבן), בסמוך לספריית בית הספר נמצא "בית חייקה גרוסמן", שהייתה חברת הקיבוץ. ב-2008 נפתחה בבית הספר מגמת הלימוד "ביו-רפואה". לילך רחמים – מנכ"לית ג׳קי יוגב – מנהלת החטיבה העלינה שירן פרי – מנהלת חטיבת הביניים רשימת בוגרי בית הספר אתר האינטרנט הרשמי של בית חינוך אופק בין קיר המוות באושוויץ לחשפנית פולנייה, באתר web.archive.org, ‏2017-04-21 (ארכיון) תלמידים ב"טיול שואה" הזמינו חשפנים למלון אודות, באתר בית חינוך אופק
ישראל באירוויזיון 2002

ישראל השתתפה באירוויזיון 2002 עם השיר Light a candle שבוצע על ידי שרית חדד והתקיימה בטאלין, בירת אסטוניה. לפני אירוויזיון 2001 נקבע ש-15 המדינות שידורגו ראשונות באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002 ואליהן יצטרפו 4 מדינות (גרמניה, הממלכה המאוחדת, ספרד, וצרפת) שלהן מקום מובטח בתחרות, ללא קשר לדירוג שלהן באירוויזיון 2001 ובנוסף נקבע ששבע המדינות שדורגו במקומות הנמוכים באירוויזיון 2000 ולא השתתפו באירוויזיון 2001, ישתתפו באירוויזיון 2002. ישראל באירוויזיון 2001 סיימה במקום ה-16 ולא הייתה אמורה להשתתף באירוויזיון 2002, אך חודש לאחר אירוויזיון 2001 נקבע שישראל תשתתף בכל זאת באירוויזיון 2002. בנובמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בזמרת שרית חדד לייצג את ישראל באירוויזיון 2002. בדצמבר 2001 פורסם שהוועדה ברשות השידור בחרה בשיר נדליק ביחד נר שכתב יואב גינאי והלחין צביקה פיק לייצג את ישראל באירוויזיון 2002. השיר נדליק ביחד נר נבחר מתוך ארבעה שירים שהוקלטו על ידי שרית חדד והועברו לבחירת הוועדה ברשות השידור. שרית חדד הופיעה ה-10 בסדר ההופעה, אחרי מקדוניה ולפני שווייץ. בסיום ההצבעה קיבל השיר 37 נקודות והגיע למקום ה-12 מתוך 24.הצבעת הקהל הישראלי העניקה את 12 הנקודות שלה ללטביה. אירוויזיון 2002 ישראל באירוויזיון שרית חדד נדליק ביחד נר ישראל באירוויזיון 2002, באתר esc history ישראל באירוויזיון 2002, סרטון באתר יוטיוב אירופה לשלוש דקות - פרק 9, סרטון באתר יוטיוב אירופה לשלוש דקות - פרק 10, סרטון באתר יוטיוב ישראל כן תשתתף באירוויזיון, באתר וואלה, 19 ביוני 2001 רותי זוארץ ונועם שגב, שרית חדד תייצג את ישראל באירוויזיון, באתר ynet, 26 בנובמבר 2001 נועם שגב, בואו ונדליק ביחד נר: השיר שייצג אותנו בארוויזיון, באתר ynet, 24 בדצמבר 2001 Detailed voting results
קרל ברוקלמן

קרל פרידריך ברוקלמן (Carl Friedrich Brockelmann) (בספטמבר 1868 - 6 במאי 1956) היה מזרחן גרמני, מהבולטים בדורו. למד באוניברסיטאות רוסטוק ווורוצלב. הוא היה פרופסור באוניברסיטת ברלין, ומ- 1903, לימד באוניברסיטת קניגסברג. מפעלו החשוב היה ספרו מרובה הכרכים - Geschichte der arabischen Litteratur (תולדות הספרות הערבית), שכלל את כל הסופרים בשפה הערבית עד שנת 1937. ספר זה מהווה עד היום ספר היסוד בתחום זה (למעט הטקסטים הנוצריים בערבית). כמו כן פרסם ספרים בשפה ודקדוק של העברית, הערבית והסורית. המילון שכתב לשפה הסורית (Lexicon Syriacum, האלה, 1928) תורגם לאנגלית הורחב ונערך מחדש על ידי מיכאל סוקולוף מאוניברסיטת בר-אילן. Geschichte der arabischen Litteratur. Zweite den Supplementbänden angepasste Auflage. Brill, Leiden 1943. Supplementbände I-III. Brill, Leiden 1937–1942 (ursprünglich in Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen) Geschichte der christlichen Literaturen des Orients, 2. Aufl. Leipzig 1909 (Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen) Grundriss der vergleichenden Grammatik der semitischen Sprachen, Bd. 1–2, 1908/1913 Semitische Sprachwissenschaft, 2. Aufl. 1916 Lexicon Syriacum, 2. Aufl. Halle 1928 Syrische Grammatik, Leipzig 1938 Geschichte der islamischen Völker und Staaten. R. Oldenbourg, München/ Berlin 1939 Osttürkische Grammatik der islamischen Literatur-Sprachen Mittelasiens, Leiden 1954 Hebräische Syntax. 1956 Arabische Grammatik. Berlin u. a. 1904, zahlreiche Neuauflagen, darunter Leipzig 1960. (Neubearbeitung der Grammatik von Albert Socin.) מדיה וקבצים בנושא קרל ברוקלמן בוויקישיתוף Syriac Lexicon. A Translation from the Latin, Correction, Expansion, and Update of C. Brockelmann’s Lexicon Syriacum. Eisenbrauns & Gorgias Press / Winona Lake, Indiana & Piscataway, New Jersey 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל באירוויזיון 2012

ישראל השתתפה באירוויזיון 2012 עם השיר Time שבוצע על ידי איזבו. השיר נבחר על ידי רשות השידור בבחירה פנימית לייצוג ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון, שהתקיימה בבאקו, בירת אזרבייג'ן. השיר לא הצליח להעפיל לגמר והגיע למקום ה-13 עם 33 נקודות בחצי גמר ה-1. במאי 2011 פורסם שגמר תחרות האירוויזיון 2012 נקבע ל-26 במאי בערב חג השבועות. באוגוסט 2011 אישרה רשות השידור את השתתפותה למרות הקשיים, בשל הגבול הפתוח של אזרבייג'ן עם איראן. רשות השידור תכננה פורמט חדש לתחרות הקדם-אירוויזיון שיתקיים בינואר או בפברואר 2012, אך תוכנית זו בוטלה בינואר 2012 בשל בעיות תזמון. רשימה של שמונה אמנים הוזמנה על ידי רשות השידור להגשת שירים לתחרות השנה. האמנים הבאים דיווחו ששלחו שיר: מאיה בוסקילה צביקה פיק ולדי בלייברג חן אהרוני איזבו האמנים הבאים הוזמנו על ידי רשות השידור, אך לא הגישו שיר: כברה קסאי קרולינה רד בנד ב-7 בפברואר 2012 הודיעה רשות השידור כי הוועדה לבחירת השיר לתחרות החליטה שלהקת איזבו תייצג את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר Time. ישראל הופיעה במחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, ההופעה ה-10 על הבמה ב-22 במאי 2012, אחרי פינלנד ולפני סן מרינו. ישראל קיבלה 33 נקודות והגיעה למקום ה-13 (הציבור העניק 16 נקודות והשיר הגיע למקום ה-16 והשופטים העניקו 72 נקודות והשיר הגיע למקום ה-9), ולכן לא הצליחה להעפיל לגמר ב-26 במאי. ישראל באירוויזיון אירוויזיון 2012 חצי גמר: ישראל 2012, באתר esc history ישראל באירוויזיון 2012, סרטון באתר יוטיוב אירופה לשלוש דקות - פרק 9, סרטון באתר יוטיוב ערן בר-און, מסתמן: ישראל מחוץ לאירוויזיון 2012, באתר ynet, 23 במאי 2011 מור לוי, אירוויזיון 2012: הקדם בוטל, הספיישלים בדרך, באתר ynet, 5 בינואר 2012 אסף נבו, ‏השערוריה נמשכת: מחר ייבחר הנציג הישראלי לאירוויזיון, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2012 איזבו ייצגו את ישראל באירוויזיון, באתר nrg‏, 7 בפברואר 2012 Detailed voting results SF1 Detailed voting results GF
האוצר שלנו

האוצר שלנו היא סדרת נעורים ישראלית מסוגת דרמת הרפתקאות ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין 25 ביוני 2018 עד 23 ביולי אותה שנה. הסדרה הופקה בשיתוף פעולה של הטלוויזיה החינוכית, רשות העתיקות ומשרד ירושלים ומורשת. "האוצר שלנו" היא סדרת אקשן דרמטית העוסקת בסיפורה של חבורת נוער "בלשית" המונה חמישה חברים (תמר, בן, חן, מתן ולבסוף גם ויקי) המתנדבת ברשות העתיקות, בתחילה כחופרים ומהר מאוד לאחר מכן ביחידה למניעת שוד עתיקות. בכל פרק יוצאת החבורה להרפתקה מסחררת המוליכה אותה לאתר ארכאולוגי בארץ ישראל. נופיה של ארץ ישראל זרועים אתרים ארכאולוגיים רבים האוצרים בתוכם את ההיסטוריה של הארץ. חלק מהאתרים האלה טומנים בתוכם אוצרות שאותם רבים רוצים להשיג, אבל האוצר שייך לחברה בישראל. אתרים ארכאולוגיים בולטים בארץ ישראל, הממצאים שחבויים בהם, החשיבות של החקר הארכאולוגי ושל מניעת השוד, כל אלה ועוד מספרים את הסיפורים המרתקים העומדים מאחורי המקומות האלה. הסיפורים מבוססים כולם על ממצאים אמיתיים שניתן לראות בתצוגות שונות ברחבי הארץ. תמר(תמר עמית יוסף)-הבת של אלון ומפקדת היחידה בן (בן אדם)-חבר ביחידה מתן (שחר טבוך)-חבר ביחידה חן (חן יוסף)-חברה ביחידה ויקי(ויקטור סבג)-נתפס על ידי בן לאחר שניסה לגנוב עתיקות במערה ביחד עם אביו ואחיו ובהמשך הצטרף ליחידה של רשות העתיקות אלון (יפתח קליין)-אבא של תמר ומהבכירים בתפיסת גנבי האוצרות עוזי (עוזי רוטשטיין) יערה (יערה אוחיון) גברת שפירא (מירב רקדזון) המאמן (אורי ששון) מוראד (ג'ורג אסקנדר) תהילה (ג'ייד דייכס וויקס) ד"ר רוברט קול (רוברט קול) מיקי (מיקי יוסף) עידו בשן (שמואל וילוז'ני) עינת יהלומי (גאלה קוגן) יואב (צחי הלוי) נהג הסירה (ירון לוי סבג) מנהל צוות הצלילה (ניר זליחובסקי) חיים בן-אבן (דליק ווליניץ) חמודי (אלברט אילוז) אלי ברקאי/ אלי בעל הנס (תומר שרון) מוכר ארטיקים (יובל אולמן) אחמד אבו רביע (הילאל כבוב) מועלם (יורם יוספסברג) אבו ויקטור (אורי גבריאל) זאביק בר יוסף (זאב רווח) צילה דולב (נתי קלוגר) נעמי דולב (מאיה בכובסקי) דני דויטש (דני דויטש) מאלדי (ישי גולן) סקאלי (יעל ווקשטיין) דייוויד פטימור (ניצן זיצר) סיגל "פפי" (קים וייס) אליצור (אבי גרייניק) נועה ( נועה יוסף) עירד (אלי נוס) השריקה של התנועה תריץ אחורה חדשות מהעבר "האוצר שלנו" באתר כאן חינוכית "האוצר שלנו", באתר playnet האוצר שלנו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מרקורי טרנפיק קרוזר

מרקורי טרנפיק קרוזר (באנגלית: Mercury Turnpike Cruiser) היא מכונית סלון בתצורות של 2 דלתות, ו-4 דלתות אשר יוצרה על ידי חטיבת מרקורי בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד בין השנים 1957–1958. דגמי "מרקורי טרנפיק קרוזר" השתתפו בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. 2 דלתות - הרדטופ קופה. 4 דלתות - הרדטופ סדאן. 2 דלתות - קבריולה. 16,681 יחידות (שנת 1957). 6,407 יחידות (שנת 1958). "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות, שנת 1957 "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות "מרקורי טרנפיק קרוזר", 4 דלתות "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 - קבריולט "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 - קבריולט "מרקורי טרנפיק קרוזר", 2 דלתות, שנת 1958 "מרקורי טרנפיק קרוזר", 2 דלתות, שנת 1958 מרקורי פורד מרקורי מונטקלייר מרקורי וויאג'ר מרקורי פארק ליין (אנ') "מרקורי טרנפיק קרוזר" - תמונות מדיה וקבצים בנושא מרקורי טרנפיק קרוזר בוויקישיתוף אתר מרקורי הבינלאומי מרקורי טרנפיק קרוזר, סרטון באתר יוטיוב "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 oldcarbrochures.com/static/NA/Mercury/1957 "מרקורי טרנפיק קרוזר" auto.howstuffworks.com/1957-1958-mercury-turnpike-cruiser "מרקורי טרנפיק קרוזר", שנת 1957 oldcarbrochures.com/static/NA/Mercury/1957%20Mercury/1957_Mercury_Foldout/1957 "מרקורי טרנפיק קרוזר" שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Mercury/1958%20Mercury/1958_Mercury_Brochure " מרקורי טרנפיק קרוזר" בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה imcdb.org/vehicles_make-Mercury_model-Turnpike_Cruiser Gunnell, John (Herausgeber): Standard Catalog of American Cars 1946–1975, Krause Publication, Iola 2002, ISBN 0-87349-461-X, S. 516–518. "מרקורי טרנפיק קרוזר" volocars.com/vehicles/11668/1957-mercury-turnpike-cruiser
CDS (פירושונים)

האם התכוונתם ל... CDS – נגזר אשראי אזור מקודד – מונח בגנטיקה קרטל סינלואה – ארגון פשיעה בינלאומי
היכל המלך ארתור

היכל המלך ארתור (באנגלית: King Arthur's Hall) הוא מבנה היסטורי (נפתח ב-1933) ברחוב פור (Fore Street) בטינטאג'ל במחוז קורנוול שבדרום-מערב אנגליה בבריטניה. הבניין נבנה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 ביוזמת פרדריק תומאס גלסקוק (Frederick Thomas Glasscock, מת ב-1934). גלסקוק, שותף בחברה שייצרה אבקת פודינג בלונדון, התיישב בטינטאג'ל לאחר שפרש לגמלאות. במקור הוא שימש כמטה לארגון חברתי המכונה "מסדר אחוות אבירי השולחן העגול" (Order of the Fellowship of the Knights of the Round Table). הוא מכיל כמה יצירות אמנות הקשורות לאגדות המלך ארתור, וכיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית לחובבי אגדות המלך ארתור. המבנה מכיל שלושה אולמות: אולם הכניסה, המכיל חנות ספרים המוקדשת לנושא המלך ארתור. אולם שבו תלויות תמונות שצייר ויליאם התרל (William Hatherell), ובהן סצנות מחייו של המלך ארתור. באולם זה יש מופע אור-קולי שבו מספרים את תולדות חייו של המלך ארתור, כאשר במקביל לכל סצנה מואר הציור המתאר סצנה זו. האולם הגדול, שבו יש שולחן עגול גדול שעליו חרותים שמותיהם של האבירים, ושני כיסאות מלכות גדולים משני צדי האולם. האור באולם זה מגיע מ-72 חלונות גדולים ובהם ויטראז'ים המתארים סצנות מחייו של המלך ארתור. האולם משמש מדי פעם לכנסים, חתונות וקבלות פנים. גלסקוק הקים את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול ב-1927 כדי לקדם אידיאלים נוצריים ומושגים ארתוריאניים של אבירות מימי הביניים. גלסקוק היה תושב של טינטאג'ל (בבית המכונה "איירניקון" (Eirenikon) שהוא בנה) והקים את היכל המלך ארתור כהרחבה של בית טרוונה (Trevena House), ביתו של העיתונאי ג'ון דאגלס קוק (John Douglas Cook). באתר בו שכנו בית העירייה ואולם המסחר. מגוון של אבני בניין מקורנוול (53 סוגים שונים של אבן) שימשו בבנייה. ההיכל משמש גם את מסדר אחוות אבירי השולחן העגול של המלך ארתור לארוחת ערב שנתית שלהם, הנערכת בשבת הראשונה של חודש יוני. מאז 1952 הבניין משמש כהיכל בונים חופשיים והוא ביתה של הלשכה מספר 7134. ב-1962 יצרה הלשכה קבוצה של בונים ברמת "הקשת המלכותית הקדושה" ((Holy Royal Arch, והבניין משמש כמה לשכות אחרות על מנת לערוך את התכנסויותיהם. ההיכל משמש כביתם של ארבעה גופים של הבונים החופשיים: לשכת המלך ארתור מספר 7134 שאושרה ב-13 בנובמבר 1951 לשכת סנט אנדוק (St Enodoc Lodge) מספר 9226 והוקדשה ב-30 במאי 1987 סניף הקשת המלכותית של המלך ארתור (King Arthur Royal Arch Chapter) מספר 7134 שהוקדשה ב-31 במרץ 1962 לשכת טירת טינטאג'ל של רבי הבונים (Tintagel Castle Lodge of Mark Master Masons) מספר 1899 שהוקדשה ב-23 באפריל 199. 72 חלונות הוויטראז'ים המתארים את סיפורי המלך ארתור הם עבודות של ורוניקה והול (Veronica Whall). אלו מספרים את סיפורו של המלך ארתור ומציגים את שלטי האבירים והנשק של האבירים המעורבים. הם נחשבים לאוסף הגדול ביותר של ויטראז'ים על המלך ארתור שנעשו במאה ה-20 ודוגמה מעולה לטיב העבודה של תנועת האמנויות והאומנויות. בבניין יש כמה ציורים של סצנות מחייו של המלך ארתור מאת ויליאם התרל (William Hatherell). מדיה וקבצים בנושא היכל המלך ארתור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל המלך ארתור "King Arthur's Great Halls". אורכב מ-המקור ב-2012-05-27. "Annual Dinner(Fellowship of the Knights of the Round Table Home Page)". The King Arthur Lodge Number 7134 Tintagel Castle Lodge No. 1800 Norris J. Lacy, The Arthurian Handbook, Second edition.. Taylor & Francis; 1 October 1997. ISBN 978-0-8153-2082-1. p. 236.
אומרים שהיה פה

אומרים שהיה פה היא תוכנית דוקומנטריה היסטורית בהגשת יהונתן גפן ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 2014–2015. התוכנית זכתה בפרס "תוכנית התרבות הטובה ביותר" לשנת 2015 על ידי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. ב-5 בנובמבר 2018 התוכנית החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בערוץ כאן 11. כל פרק סוקר שנתיים בתולדות מדינת ישראל, והוא מורכב מקטעים בהם מדבר יהונתן גפן, לרוב בחרוזים. כמו כן משודרים במהלך הפרק ראיונות שונים עם אישים שהיו מעורבים באירועים בהם עוסק הפרק. בנוסף, במהלך הפרק מוצגות כותרות עיתונים מהשנים המדוברות. דבר המפרסם - פינה בה מוצגות פרסומות מהשנים בהן עוסק הפרק. השריקה של התנועה האוצר שלנו תריץ אחורה אומרים שהיה פה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אומרים שהיה פה - פרקים מלאים, רשימת השמעה, באתר יוטיוב סיפורים מהקופסא, באתר ‏מאקו‏, 10 ביוני 2016
ברק יחזקאלי

ברק יחזקאלי (נולד ב-28 בדצמבר 1972) הוא שף, מסעדן, ומנחה טלוויזיה ישראלי, מגיש את התוכנית אנחנו על המפית בערוץ כאן 11. יחזקאלי נולד וגדל בחיפה לאם יוצאת ליטא ולאב יוצא כורדיסטן. לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו הקולינרית בהודו, שם חי כשנה, ולאחריה עבר לעבוד במסעדה צרפתית בבוסטון שבארצות הברית. בישראל, בישל במספר מסעדות, בהן מסעדת "בועז מבשל" במצפה הילה, שם עבד עם השף בועז קוינטר, ובהמשך ניהל את המקום בעצמו; ב"יועזר בר-יין", ב"פסטיס", ב"וינס ותמר" וב"רפאל". בשנת 2007 הקים ברחוב דיזנגוף בתל אביב, ביחד עם אוהד פלג, מסעדה ספרדית בשם פאייה. בנוסף ניהל קייטרינג לאירועים ובית קפה בתל אביב. בשנת 2018 הקים את "בורק", חלל סטודיו-מטבח בתל אביב אשר פתוח רק פעם בשבוע ונועד "ליצור חוויות קולינריות ייחודיות ובלתי מחייבות, בארוחות שף אינטימיות". מאז 2015 הגיש ברק יחזקאלי בערוץ 2 בזכיינית קשת את תוכניות הבישול "אוכל עם ברק", ו"במהירות הברק". הן משודרות גם בשידורים חוזרים בערוץ קשת 12. ב-2018 עלתה תוכנית דוקו-טיולים בכיכובו בשם "אנחנו על המפית" בכאן 11, שבה הוא יוצא למסע קולינרי בחו"ל בעקבות שפים ישראלים שזכו להצלחה בינלאומית כדי להבין איך נראית ההצלחה ומה מחירה. בנוסף עלתה עמה תוכנית נלווית, "ליד המפית", שבה יחזקאלי עושה סיור מזורז במסעדות ובמאפיות בעיר מסוימת בחו"ל ומנסה להספיק כמה שיותר טעמים ביום אחד. ביולי 2019 עלתה העונה השנייה של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים שעושים מטבח ישראלי בחו"ל. בספטמבר 2020 עלתה העונה השלישית של "אנחנו על המפית", שבה נפגש יחזקאלי עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל. ב-2020 מנחה את תוכנית הבישול "ארוחת ארבע" בכאן 11, בה הוא מארח שף ישראלי בכל פרק לשיחה עמוקה. ב-2022 יחזקאלי שימש שופט אורח בתוכנית הבישול "המסעדה הבאה" לצד השפים יוסי שטרית, אסף גרניט ומושיק רוט. במאי 2022 עלתה העונה הרביעית של "אנחנו על המפית", שבדומה לעונה השלישית, יחזקאלי נפגש עם שפים ישראלים במקומות שונים ישראל. נשוי ואב לשלושה ילדים. "לאכול עם ברק בעיניים" (באנגלית אמריקאית). 2018-04-16. אורכב מ-המקור ב-2018-08-17. נבדק ב-2018-08-17. רעות סהר‏, מטבח-סטודיו חדש של ברק יחזקאלי, באתר וואלה, 1 במרץ 2017 הכירו את אוכל עם ברק - mako, 2015-08-09, נבדק ב-2018-08-17 במהירות הברק - עונה 2 לצפייה ישירה | makoTV, באתר mako אמיר קמינר, למנה ראשונה במנהטן: כרובית עם טחינה ובמבה, באתר ynet, 18 ביולי 2018 [1], אנחנו על המפית, עונה 3 פרק 4
שרגא פייבוש הגר (זלישטשיק)

הרב שרגא פייבוש הגר (ה'תרל"ה - י"ג בטבת ה'תרח"ץ, דצמבר 1937) כיהן כאדמו"ר בזלישטשיק ואחר כך בטשרנוביץ. נולד ב-1875 בערך, לרבי ברוך הגר מויז'ניץ. בנערותו התפרסם כמתמיד, בשעה שלוש לפנות בוקר כבר היה יושב רכון על ספריו. ב-1892, עם פטירת אביו, הוכתר לאדמו"ר בזלישטשיק, והוא בן שמונה עשרה שנים בלבד. התפרסם כפועל ישועות, ומאות היו מגיעים לשבות אצלו. בימים הנוראים היו בונים אוהל גדול לקליטת כל המתפללים. היה מפורסם כ"בעל צדקה". היה שולח את בנו בעודו בן עשר לאסוף כספים לצדקה מתושבי הסביבה. גם חסידיו שהיגרו לאמריקה היו משגרים לו כספים ששימשו אותו לתמיכה במשפחות נצרכות. בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגורר אצל חותנו רבי משה הגר האדמו"ר מקוסוב, בגרוסוורדיין. בתקופה זו הסתופף בצילו של אחיו הגדול רבי ישראל הגר מויז'ניץ, אותו החזיק לרבו. אחר המלחמה קבע את מושבו בטשרנוביץ, שם הקים מחדש את חצרו. בתקופת מגוריו בטשרנוביץ היה מנהל דיני תורה, לעיתים היה מצרף אליו את אחיינו השארית מנחם מווישווא. נפטר בתרח"ץ (1937) ונקבר באוהל של אביו וסבו בעיירה ויז'ניצא. היה מתנגד חריף לתנועה הציונית. נהג לומר: "קיים חוק בינלאומי, כי מי שיש לו פטנט על איזה דבר, אסור לשני לחקותו - לעשות כמוהו, לו היה לי כח, הייתי תובע את התנועות הציוניות למשפט, על כי גונבים הם פטנט של אחרים - הם לקחו את המלה הקדושה "ציון" שלנו, וחיללוה בתור מושג חילוני שלהם". בזיווג ראשון היה חתנו של רבי חיים מנחם מזינקוב[דרושה הבהרה], בזיווג שני נישא לרחל, בת רבי משה הגר מקוסוב בעל לקט עני. צאצאיו: בנו רבי אברהם יהושע העשיל הגר. כנצר יחיד לחסידות קוסוב הוכתר על ידי בן דודו רבי חיים מאיר הגר לממשיך אדמו"רי קוסוב. התגורר בבורו פארק וכונה האדמו"ר מקוסוב-זלישטשיק. אחר פטירתו הוכתר בנו רבי שרגא לאדמו"ר מקוסוב, ובנו השני רבי חיים יחזקאל, הוכתר לאדמו"ר מזלישטשיק. בנו חיים ברוך, נרצח בשואה. בתו מרים אשת הרב ברוך הגר, בן דודה רבי יחיאל מיכל מהורודנקה, בן רבי ברוך מויז'ניץ וחתן אחיו רבי חיים מאנטניא. בנם הרב משה הגר, כיהן כאדמו"ר מאנטניא בבני ברק. בתו רייזל אשת הרב דוד משה שפירא האדמו"ר מגוודזיץ, בן הרב יצחק מרדכי שפירא מגוואדזיץ. בתו חוה אשת הרב יעקב לאו מלבוב אחי הרב משה חיים לאו. מצגת תמונות מהרה"ק רבי שרגא פייביש מזלישטשיק זי"ע באתר יהודי בוקובינה תולדות חייו באתר יהודי בוקובינה נתן אליהו רוט, קדוש וברוך, בני ברק: מכון להפצת תורת החסידות - נחלת צבי, תשס"ב, עמ' 408 קדוש וברוך - נתן אליהו רוט, בני ברק, תשס"ב, עמ' 413
רודולף פון בינאו

רודולף פון בינאו (בגרמנית: Rudolf von Bünau;‏ 19 באוגוסט 1890 – 14 בינואר 1962), היה מפקד בכיר בצבא גרמניה הנאצית שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פון בינאו נולד ב-19 באוגוסט 1890 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה. ב-22 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-22 במרץ 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף פון בינאו לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג) באולם. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-35. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-133. עם פרוץ המלחמה היה פון בינאו מפקד רגימנט הרגלים ה-133, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-45, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-177, וב-1 בנובמבר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-73. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-23 בינואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47 באוקראינה, וב-1 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-52. ב-1 באפריל 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-1 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-5 במרץ 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובתחילת אפריל 1945 הוא מונה למפקד ההגנה של וינה. מה-16 באפריל 1945 הוא הוביל את צוות הקרב "בינאו", כחלק מארמיית הפאנצר השישית בשטיריה, ועם כניעתו ב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני. ב-9 באפריל 1947 שוחרר פון בינאו מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקירכהיים, שם חי עד מותו בתאונת דרכים ב-14 בינואר 1962. מדיה וקבצים בנושא רודולף פון בינאו בוויקישיתוף רודולף פון בינאו באתר lexikon-der-wehrmacht ב(בגרמנית)
טקס פרסי אוסקר ה-51

טקס פרסי אוסקר ה-51 (באנגלית: 51st Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1978 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-9 באפריל 1979. הקומיקאי ג'וני קרסון הנחה את הטקס בפעם הראשונה מתוך חמש הנחיות שלו. סרט המלחמה "צייד הצבאים" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וכן בפרסי הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר. במהלך הטקס הוענקו פרסי אוסקר לשם כבוד לשחקן לורנס אוליבייה, לבמאי קינג וידור, לאנימטור וולטר לאנץ ולמוזיאון לאמנות מודרנית. כמו כן הוענק פרס לפעילות הומניטרית ליושב ראש חברת סרטי קולומביה, ליאו ג'אפי. פרס אוסקר להישגים מיוחדים הוענק לסרט "סופרמן", בגין האפקטים החזותיים יוצאי הדופן שהוצגו בו. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-51 (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-51, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
בסיס גצ'יטקאלה

בסיס גצ'יטקאלה (בטורקית: Geçitkale Havaalanı) או נמל התעופה לפקוניקו הוא שדה התעופה הצבאי של חיל האוויר הטורקי ליד העיר לפקוניקו (אנ') שבצפון קפריסין. בנייתו של נמל התעופה הושלמה בסביבות שנת 1990. במהלך השיפוץ של נמל התעופה הבינלאומי ארג'ן בין ספטמבר 2002 למאי 2004, שימש כנמל התעופה העיקרי של צפון קפריסין. בקיץ 1998, על רקע המתיחות הגוברת בין יוון לטורקיה, טורקיה הציבה שישה מטוסי F-16 בבסיס, בתגובה להצבתם של ארבעה מטוסי F-16 ושני מטוסי "הרקולס" בפאפוס. הפעם האחרונה שבה ביקרו מטוסי קרב בבסיס הייתה בנובמבר 2000. בפברואר 2008 נערך המשא ומתן הראשון על הפרטת שדה התעופה הצבאי. היקף ההשקעה המתוכננת היה 58 מיליון אירו. בשנת 2016 נמכר נמל התעופה לאיש העסקים הטורקי-קפריסאי, אסיל נאדיר. לנמל מסלול טיסה בודד באורך 2,850 מטרים וברוחב 45 מטרים. בנוסף, ישנו שטח עצירה (Stopway) באורך של 285 מטרים. מדיה וקבצים בנושא בסיס גצ'יטקאלה בוויקישיתוף "Airline and Airport Code Search". IATA. נבדק ב-9 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "LCGK - Gecitkale/Gazimagosa International Airport". Skyvector.com. נבדק ב-9 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Nadir wins Lefkoniko airport contract". Cyprus Mail. 19 ביוני 2010. נבדק ב-26 באוגוסט 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Ercan Havaalanı 10 Mayıs'ta açılıyo" (בטורקית). Hürriyet. 6 במאי 2004. נבדק ב-11 בפברואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Clogg, Richard (2013). A Concise History of Greece (3rd ed.). Cambridge University Press. p. 229. "Geçitkale". Abandoned, Forgotten & Little-Known Airfields in Europe. נבדק ב-11 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Asil Nadir havalimanıyla işe dönüyor - Haberler Son Dakika". נבדק ב-2018-08-17. ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.