laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אינגר אלין אוטסי

אינגר אלין קריסטינה איוורסדאטר אוטסי (בנורווגית: Inger Elin Utsi; נולדה ב-1975) היא פוליטיקאית ושחקנית נורווגית-סאמית שהופיעה במספר סרטים. אוטסי גדלה בקאוטוקיינו ומתגוררת באלטה שבנורווגיה. היא עובדת באוניברסיטת טרומסה, ועסקה בעבר בעיתונאות. כשחקנית, היו לה תפקידים בסרטים Pathfinder מ-1987 ו-The Kautokeino Rebellion מ-2008. היא גם הופיעה בסדרת הטלוויזיה Hjerterått, ששודרה בתחנה הנורווגית NRK Super ב-2013. היא נבחרה לפרלמנט הסאמי של נורווגיה ב-2013, כשייצגה את המחוז האלקטורלי נורדרה עבור מפלגת האגודה הנורווגית-סאמית. היא נבחרה כחברה מחליפה של סילייה קארינה מוטקה כאשר מוטקה נבחרה למועצה המבצעת של הפרלמנט הסאמי. מדיה וקבצים בנושא אינגר אלין אוטסי בוויקישיתוף אינגר אלין אוטסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Carl-Gøran Larsson, Disse trer inn i Sametinget, NRK, ‏2013-10-16 (ב־) Eilif Andreas Aslaksen, Spilt i to filmer - blir politiker, NRK, ‏2013-03-21 (ב־) NRK, Inger Elin Kristina Utsi, NSR, NRK, ‏2013-10-17 (ב־)
זכרון דברים (סרט)

זיכרון דברים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1995 בבימויו של עמוס גיתאי, אשר מככב בסרט בתפקיד ראשי יחד עם אסי דיין ועמוס שוב. התסריט מבוסס באופן חפשי על הרומן "זכרון דברים" של יעקב שבתאי משנת 1975. העלילה מתמקדת בשלושה גברים, צברים ישראלים בני כארבעים, החיים בתחושת החמצה. הסרט הוצג בפסטיבל ונציה 1995 (Corsia di sorpasso), בפסטיבל שלוש היבשות בנאנט 1997, צרפת (זוכה פרס העיר נאנט) ובפסטיבל הקולנוע בקליבלנד ובריו דה ז'אנירו. סטיפנה גולדמן (ליא קניג) מקריאה לבנה גולדמן (עמוס גיתאי) את צוואתו של האב שמבקש לא למכור את אוסף הבולים היקר שלו. מנחמים באים לשבעה וסטיפנה מגישה להם תה וכיבוד. הם דנים במה כדאי יותר להשקיע לאחר מכירת הבולים. בין המנחמים גם מנפרד (צבי שטולפר), חבר קרוב של סטיפנה. לגולדמן יש שני חברים צעירים ממנו שגרים יחד: צזאר (אסי דיין) וישראל (עמוס שוב). הם טעו בבית הקברות, הגיעו לבית הקברות בנחלת יצחק והפקיד (שמואל וולף) אמר להם שגולדמן לא מופיע בפנקס הנפטרים. צזאר הוא צלם, גרוש מתרצה (שרון הכהן) ואב לילד שמואל (יובל חבקין). תרצה מנהלת קשר עם אדם עשיר בכוונה להינשא. צזאר הוא רודף נשים ואהובתו הנוכחית היא אליעזרה (מיכל זוארץ) שרוצה להתחתן אתו אבל הוא מהסס. הוא מבקר אצל אביו החולה ארווין (עזריה רפפורט) המנהל ויכוח פוליטי עם ידיד המשפחה בש (שמואל קלדרון). ישראל הוא מוזיקאי ופסנתרן חברתו הנוכחית היא אלה (גליה שפרינג). הם מקיימים יחסים והיא מודיעה לו שהיא בהריון. ישראל לא מעוניין בהריון הזה ותוהה מה לעשות. רוחמה (ריקי גל) היא ידידה של השלושה ומתפרנסת משירה בבר. שמואל הילד חולה בלויקמיה ומצבו קשה. צזאר מגיע לנחם את תרצה והם מקיימים יחסים. גולדמן נמצא בדיכאון ומנהל שיחות ארוכות על מהות החיים עם אמו. הוא לוקח את ישראל למסעדה של נלו (מנחם גולן) כדי להתאושש. הוא אינו מתגבר על הדיכאון ומתאבד בבליעת כדורים. צזאר וישראל מקבלים את מותו בהפתעה, יושבים ואוכלים זה מול זה ולא מוציאים מילה. "זכרון דברים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זכרון דברים", באתר AllMovie (באנגלית) "זכרון דברים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "זכרון דברים", באתר אידיבי "זכרון דברים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "זכרון דברים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית זיכרון דברים, באתר קרן הקולנוע הישראלי
הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן

הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטרתרן (כונה גם הנרי פרדריק; 7 בנובמבר 1745 - 18 בספטמבר 1790) היה ילדם השישי ובנם הרביעי של פרדריק, נסיך ויילס ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. הוא היה אחיו הצעיר של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בעקבות נישואיו בשנת 1771 לבת ממשפחה פשוטת עם בניגוד לרצונו של המלך חוקק חוק הנישואים המלכותיים 1772. הנסיך הנרי נולד ב-7 בנובמבר 1745 בבית לסטר שבלונדון לפרדריק, נסיך ויילס ולאשתו אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. ב-22 באוקטובר 1766, ממש לפני יום הולדתו העשרים ואחת, מונה ההנסיך לדוכס קמברלנד וסטראת'רן ולרוזן דבלין. ב-4 במרץ 1767, הנרי התחתן לפי הטענות עם אוליב וילמוט (לימים גברת פיין), פשוטת עם, בטקס סודי. על פי הדיווחים לזוג נולדה ילדה אחת, אוליביה וילמוט (אנ') (1772–1834), אם כי אבהותו של הדוכס מעולם לא הוכחה. אוליביה וילמוט נישאה לג'ון תומאס סרס (1759–1825) ומאוחר יותר קיבלה את התואר "הנסיכה אוליביה מקמברלנד", מינוי שנוי במחלוקת. הנרי קיים יחסים גם עם אן אליוט (אנ'). הנרי התגורר עמה בבית ברחוב היווני בסוהו (לונדון), שם נפטרה לאחר מחלה ב-1769. בשנת 1768, בגיל 22, הנרי מונה לפרח קצונה (צי מלחמתי) בהצי המלכותי הבריטי ונשלח לקורסיקה ב-HMS Venus (אנ'). עם זאת, הוא חזר בספטמבר כאשר הספינה הוחזרה בעקבות הפלישה הצרפתית להרפובליקה הקורסיקנית. הוא הועלה לדרגת אדמירל משנה (אנ') בשנה שלאחר מכן וסגן אדמירל (אנ') ב-1770. ב-2 באוקטובר 1771 התחתן הדוכס עם אן הורטון (אנ') (1743–1808). הנישואים גרמו לקרע עם המלך, שלא הסכים לחתונת נסיך עם פשוטת עם, והיוו את הזרז לחקיקת חוק הנישואים המלכותיים 1772, שאסר על כל צאצא של ג'ורג' השני, מלך בריטניה להתחתן ללא רשותו של המונרך. לא היו ילדים מנישואים אלה. בשנת 1775 הקים הנרי את צי קמברלנד (אנ'), שלימים הפך למועדון היאכטות המלכותי של התמזה (אנ'). הוא הועלה לתפקיד סגן האדמירל הלבן (אנ') ב-1776, אדמירל כחול (אנ') ב-1778, ואדמירל לבן (אנ') ב-1782. הנרי מת בלונדון ב-18 בספטמבר 1790. אלמנתו נפטרה ב-1808. הוא כונה: 7 בנובמבר 1745 - 22 באוקטובר 1766: הוד מלכותו הנסיך הנרי 22 באוקטובר 1766 - 18 בספטמבר 1790: הוד מלכותו הדוכס מקמברלנד וסטרתרן כינויו המלא של הנסיך היה "הנסיך הגבוה ביותר, האדיר והמפואר ביותר הנרי פרדריק, דוכס קמברלנד וסטרתרן, רוזן דבלין, אביר המסדר האציל ביותר של הברית". הנרי קיבל את זכות השימוש בסמל הממלכה, תוך הוספת תווית ארג'נט בת חמש נקודות, המרכזית נושאת צלב והנקודות האחרות נושאות פלר דה ליס תכול. מדיה וקבצים בנושא הנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן בוויקישיתוף דיוקן של הדוכסית מקמברלנד הנרי צ'רצ'ארד "גנאלוגיות מלכותיות, חלק 10" סם סלואן "עצי משפחה משולבים גדולים (pafg733)" "Yvonne's Royalty Home Page: Royal Christenings". אורכב מ-המקור ב-6 באוגוסט 2011. נבדק ב-22 במאי 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Yvonne's Royalty: Peerage". אורכב מ-המקור ב-4 ביוני 2011. נבדק ב-27 בינואר 2007. {{cite web}}: (עזרה) He is called simply "(His Royal Highness) Prince Henry" in the London Gazette 8 September 1761; 25 May; 28 December 1765; 14 December 1771 Marks of Cadency in the British Royal Family
גנרל חיל האוויר

סמלי הדרגה גנרל חיל האוויר (בגרמנית: General der Luftwaffe) היה גנרל חיל של הלופטוואפה בגרמניה הנאצית. עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945, דרגת גנרל מסוימת זו הייתה ברמת שלושה כוכבים (OF-8), שווה ערך ללוטננט גנרל אמריקאי. דרגות "גנרל חיל" של הלופטוואפה היו ב-1945: גנרל חיל הצנחנים גנרל חיל הנ"מ גנרל חיל טייסי הקרב גנרל חיל המודיעין האווירי גנרל חיל הקשר האווירי הדרגה הייתה שוות ערך לגנרל חיל של כוחות היבשה של הוורמאכט כדלקמן: גנרל חיל התותחנים גנרל הכוחות ההרריים גנרל חיל הרגלים גנרל חיל הפרשים גנרל חיל הקשר גנרל חיל השריון גנרל חיל ההנדסה גנרל חיל הרפואה גנרל חיל הווטרינרים שירותים אחרים הדרגה הייתה מקבילה גם לדרגות שלושת הכוכבים הגרמניים: אדמירל הקריגסמרינה, שווה ערך לסגן אדמירל האמריקאי אובר-גרופנפיהרר בוואפן אס אס.
דוכס קמברלנד וסטראת'רן

דוכס קמברלנד וסטראת'רן היה תואר אצילות שהוענק לבן משפחת המלוכה הבריטית, על שם מחוז קמברלנד (אנ') שבאנגליה ועל שם מחוז סטרתרן (אנ') שבסקוטלנד. התואר דוכס קמברלנד ניתן שלוש פעמים בהיסטוריה של תוארי האצילות באנגליה ובריטניה. התואר "דוכס קמברלנד וסטראת'רן" ניתן כתואר אצילות של בריטניה הגדולה. הדוכסות הכפולה הזו יחד עם תואר הרוזן של דבלין (אנ') הוענקו להנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן, בנו השלישי של פרדריק, נסיך ויילס, ונכדו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. מאחר שהנסיך הנרי מת ללא ילדים (ילדים לגיטימיים לירושה), התואר נכחד. התואר דוכס קמברלנד וטביוטדייל (אנ') נוצר מאוחר יותר, עבוד הנסיך ארנסט אוגוסט.
וורן גרסט

וורן גרסט (באנגלית: Warren Garst;‏ 4 בדצמבר 1850 – 5 באוקטובר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט המדינתי, כסגן מושל המדינה וכמושל איווה ה-19. וורן גרסט נולד בדייטון, אוהיו כבנם של דר' מייקל גרסט ושל מרי לואיז מוריסון. כשהיה בן שמונה עברה משפחתו לשמפיין, אילינוי. כשהיה בן 19 הוא עבר לאיווה כדי להתחיל שם בקריירה עסקית. יחד עם אחיו הוא הגיע לעיר קון רפידס כדי לפתוח שם חנות כלבו. מאוחר יותר הוא היה שותף לייסוד בנק החסכונות של קון רפידס. ב-1878 נשא גרסט לאישה את אליזבת ג'ונסון, ולזוג נולדה ילדה אחת. אליזבת נפטרה ב-1881, וב-1889 נישא גרסט בשנית לקלרה הארייט קלארק, ולשניים נולדו בן ובת. גרסט החל את הקריירה הפוליטית שלו כאשר הוא נבחר כחבר הסנאט של איווה. בסנאט כיהן גרסט בשנים 1894–1906. ב-1906 הוא נבחר כסגן מושל המדינה. כאשר נבחר מושל איווה, אלברט קאמינס לסנאט של ארצות הברית, הושבע גרסט במקומו כמושל איווה ה-19. במהלך תקופת כהונתו הקצרה כמושל הוא המשיך במדיניות ממשלו של קאמינס. גורמים רבים דחקו בגרסט להתמודד בבחירות על כהונה מלאה כמושל, אך בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ב-1910 הוא הפסיד למבקר המדינה של איווה בריל קרול, שגרף 49 אחוזים של הקולות מול 35 אחוזים של הקולות של גרסט. וורן גרסט נפטר ב-5 באוקטובר 1924 באיווה סיטי, ונטמן בבית הקברות גלנדייל שבדה מוין. וורן גרסט במילון הביוגרפי של איווה (באנגלית) Iowa: Its History and Its Foremost Citizens - 1915 - G וורן גרסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וורן גרסט, באתר אגודת המושלים הלאומית
גנרל חיל טייסי הקרב

סמלי הדרגה גנרל חיל טייסי הקרב (בגרמנית: General der Flieger) היה גנרל חיל של הלופטוואפה בגרמניה הנאצית. עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945, דרגת גנרל מסוימת זו הייתה ברמת שלושה כוכבים (OF-8), שווה ערך ללוטננט גנרל אמריקאי. דרגות "גנרל חיל" של הלופטוואפה היו ב-1945: גנרל חיל הצנחנים גנרל חיל הנ"מ גנרל חיל המודיעין האווירי גנרל חיל האוויר גנרל חיל הקשר האווירי הדרגה הייתה שוות ערך לגנרל חיל של כוחות היבשה של הוורמאכט כדלקמן: גנרל חיל התותחנים גנרל הכוחות ההרריים גנרל חיל הרגלים גנרל חיל הפרשים גנרל חיל הקשר גנרל חיל השריון גנרל חיל ההנדסה גנרל חיל הרפואה גנרל חיל הווטרינרים שירותים אחרים הדרגה הייתה מקבילה גם לדרגות שלושת הכוכבים הגרמניים: אדמירל הקריגסמרינה, שווה ערך לסגן אדמירל האמריקאי אובר-גרופנפיהרר בוואפן אס אס. מדיה וקבצים בנושא גנרל חיל טייסי הקרב בוויקישיתוף
גנרל חיל הנ"מ

סמלי הדרגה גנרל חיל הנ"מ (בגרמנית: General der Flakartillerie) היה גנרל חיל של הלופטוואפה בגרמניה הנאצית. עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1945, דרגת גנרל מסוימת זו הייתה ברמת שלושה כוכבים (OF-8), שווה ערך ללוטננט גנרל אמריקאי. דרגות "גנרל חיל" של הלופטוואפה היו ב-1945: גנרל חיל הצנחנים גנרל חיל האוויר גנרל חיל טייסי הקרב גנרל חיל המודיעין האווירי הדרגה הייתה שוות ערך לגנרל חיל של כוחות היבשה של הוורמאכט כדלקמן: גנרל חיל התותחנים גנרל הכוחות ההרריים גנרל חיל הרגלים גנרל חיל הפרשים גנרל חיל הקשר גנרל חיל השריון גנרל חיל ההנדסה גנרל חיל הרפואה גנרל החיל הווטרינרי שירותים אחרים הדרגה הייתה מקבילה גם לדרגות שלושת הכוכבים הגרמניים: אדמירל הקריגסמרינה, שווה ערך לסגן אדמירל האמריקאי אובר-גרופנפיהרר בוואפן אס אס.
טריז קרח

טריז קרח הוא סדק בקרקע הנוצר מחתיכת קרח צרה או דקה שאורכה עד 3–4 מטרים בגובה פני הקרקע והיא בעומק מספר מטרים. בחודשי החורף המים באדמה קופאים ומתרחבים. ברגע שהטמפרטורות מגיעות ל-17 מעלות צלזיוס או פחות, הקרח שכבר נוצר פועל כמוצק ומתרחב ליצירת סדקים על פני השטח המכונים טריזי קרח. ככל שתהליך זה נמשך לאורך שנים רבות, טריזי קרח יכולים לצמוח עד לגודל של בריכת שחייה. טריזי קרח מופיעים בדרך כלל כמצולע. ניתן למלא את הסדקים גם בחומרים שאינם קרח, במיוחד חול, ואז הם נקראים טריזי חול. ישנן תיאוריות רבות המנסות להסביר את מקורם של טריזי קרח, אך רק אחת נתמכת על ידי רוב המדענים: תאוריית ההתכווצות התרמית. תאוריית ההתכווצות התרמית טוענת שבחודשי החורף נוצרים סדקי התכווצות תרמיים ברוחב של כמה ס"מ ובעומק של כמה מטרים עקב מזג אוויר קר באופן קיצוני. במהלך החודשים הבאים, השלג נמס והמים הנותרים ממלאים את הסדקים והקפאת-עד מתחת לפני השטח מקפיא אותו. הסדקים הזעירים האלה הופכים לקפאת-עד. ברגע שמגיעים חודשי הקיץ, הקפאת-עד מתרחב. דחיסה אופקית (אנ') מייצרת התהפכות של המשקע הקפוא על ידי דפורמציה. בחורף הבא הקור קופא מחדש ועושה סדק בטריז הקרח שכבר נוצר, ופותח דרך לשלג הנמס של האביב למלא את הסדק הריק. טמפרטורת האוויר השנתית הממוצעת הנחוצה ליצירת טריזי קרח היא פחות מ-6° עד -8 מעלות צלזיוס. מדיה וקבצים בנושא טריז קרח בוויקישיתוף "Permafrost: Origins". Britannica Online Encyclopedia. נבדק ב-2008-05-26. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפיגוע במלון אשל השומרון

הפיגוע במלון אשל השומרון היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני פעיל פת"ח ב-7 במרץ 2002 במהלך האינתיפאדה השנייה בלובי של מלון אשל השומרון באריאל. המחבל פוצץ חגורת נפץ שנשא על גופו. בפיגוע נפצעו 14 אנשים. זה היה פיגוע הטרור הראשון שבוצע בתחומי העיר אריאל. ערכים מורחבים – האינתיפאדה השנייה, מבצע חומת מגן הפיגוע התרחש במהלך חודש מרץ 2002. במהלך חודש זה אירעו פיגועים רבים בכל רחבי הארץ ונרצחו בסך הכל 135 ישראלים. חודש זה כונה בפי רבים "מרץ השחור". ריבוי האירועים הביטחוניים בו, שבמרכזם עמד הפיגוע במלון פארק, הוביל ליציאה למבצע חומת מגן למיגור קיני הטרור בשטחי יהודה ושומרון. סמוך לשעה 16:00 אחר הצהריים ניסה המחבל הפלסטיני להיכנס אל סניף "היפר-נטו" הסמוך למלון אשל השומרון שבאריאל, אך התחרט מכיוון שבכניסה לסניף עמד שומר חמוש. לאחר מכן, נכנס המחבל אל לובי מלון אשל השומרון, אשר בכניסה אליו לא הוצבה שמירה. כאשר הגיעו שני חיילים ללובי המלון בשל דיווח של אזרח על הימצאותו של אדם חשוד, פוצץ המחבל חגורת נפץ שנשא על גופו. בפיגוע נפצעו 14 אנשים, מתוכם אחד באורח קשה, אחד באורח בינוני, ו-12 באורח קל. אחת מהפצועות הייתה טובה גלבוע, יזמית המלון ובעליו. הפצועים פונו למרכז הרפואי רבין שבפתח תקווה. לאחר הפיגוע כביש חוצה שומרון נסגר לתנועה על-ידי משטרת ישראל, ונערכו סריקות נרחבות באזור בשל חשש מהימצאותם של מטעני חבלה נוספים. סגרה המשטרה את כביש חוצה שומרון לתנועה ובאזור נערכו סריקות נרחבות בשל החשש כי הונחו באזור מטענים נוספים. גם גופתו של המחבל נסרקה מחשש להימצאות מטעני חבלה נוספים. המחבל זוהה כשאדי מוחמד סדקי נאסר, פלסטיני בן 24 מהכפר מאדאמה שבאזור שכם. הזרוע הצבאית של פת"ח נטלה אחריות לפיגוע. פיגועי התאבדות בישראל מתאבד התפוצץ באריאל; 14 נפצעו, באתר ynet, 7 במרץ 2002 אורה קורן, המחבל פוצץ עצמו בלובי של בית המלון באריאל, באתר הארץ, 7 במרץ 2002
מפרצון באבה טונקה

מפרצון באבה טונקה (באנגלית: Baba Tonka Cove; בבולגרית: залив Баба Тонка) הוא מפרצון הממוקם בחוף הצפוני של חצי האי ביירז באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. המפרצון ממוקם בין נקודת וילארד לבין נקודת ואראדרו. רוחב פתחו של המפרצון 1.1 קילומטרים. אורכו של המפרצון (אורך כניסתו לפנים החוף) 750 מטרים. המפרצון התגלה על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19. הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1993; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009. המפרץ נקרא על שם הגיבורה המהפכנית והלאומית הבולגרייה טונקה אוברטנובה (Tonka Obretenova) (1812-1893), המכונה באבא טונקה (Baba Tonka) ("סבתא טונקה"). תצלום לוויין של אזור המפרצון, תוך סימון אתרים נוספים באזור, באתר copernix
תמר כהן צדק

תמר כהן צדק (נולדה ב־7 בספטמבר 1973) היא שפית ומסעדנית ישראלית. נולדה וגדלה בתל אביב, הבכורה מבין שניים, לאבא יקה שהיה מדריך תיירים ולאמא רקדנית, ס"טית בת דורות בירושלים. למדה בבית הספר יסודי בלפור, ובתיכון עירוני א׳ מגמת תיאטרון, בתל אביב. בשנת 1991 התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית חינוך ברמת הגולן גדוד 411 תותחנים, ולאחר מכן קצינה ביחידה להכשרת טירונים. בסוף שנות ה־90, לאחר שירותה בצבא עשתה קורס בפיזיקה ונסעה ללמוד וטרינריה בבולוניה. בהמשך הפסיקה את לימודי הוטרינריה שלה ונרשמה לבית ספר למלונאות בבולוניה, היא למדה בקסטל סן פייטרו ועשתה גם קורס סומלייה, אחרי שנה נשלחה לעבוד במסעדה בסאביניו. שלוש שנים עשתה כהן צדק במטבחים של אמיליה-רומאניה, בהמשך בישלה במסעדה בעלת כוכב מישלן שנקראת "Da Amerigo" בSavigno. לאחר חודשיים של עבודה כסטאז'רית היא התחילה לעבוד כמתמחה ועיקר עבודתה היה בבשר ציד, וחומרי גלם עונתיים. לאחר כשנה עזבה ועברה למסעדת שני כוכבי מישלן בוורונה, "Il Desco" שם למדה את המטבח האיטלקי של אזור ונטו ואת תחום הכנת הפסטה. לאחר חצי שנה עברה לעיירה בשם Cavalese השוכנת למרגלות הדולמיטים, שם עבדה במסעדת "Costa Salici" והתמקדה במטבח הצפון איטלקי. ב־2002 לאחר כחמש שנים באיטליה חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא עבדה במטבח של "מכה", שם הכירה את וינס מוסטר, שרקוטייר שווייצרי, וביחד המשיכו הלאה. ב־2005 פתחו את וינס ותמר, בהתחלה כקייטרינג ומשם הלאה למסעדה בים המועדונים של רחוב הצפירה. ב־2008 נפרדו דרכיהם. וינס עזב, ותמר המשיכה לבדה את קוצ'ינה תמר עד 2015, אז נסגרה המסעדה. ב-2016 פתחה את המסעדה "קוצ'ינה הס 4" במרכז תל אביב. ב-2022 הצטרפה לשולחן שופטים של ״משחקי השף״ של רשת 13 לצד אסף גרניט, מושיק רוט ויוסי שטרית. היא אם לשניים, ומתגוררת בתל אביב. איריס אברמוביץ, הטוב, הרע והאטרייה, באתר ynet, 18 בדצמבר 2008 הילה אלפרט, אוכל של כפר איטלקי - בלב תל אביב, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2019 חיליק גורפינקל, איטלקית למתקדמים: המסעדה של תמר כהן צדק, באתר כלכליסט, 8 בדצמבר 2021 שי פוגלמן וינאי יחיאל, תמר כהן צדק, ענייני פנים, באתר הארץ, 5 בינואר 2023 ערן סויסה, תמר כהן צדק ורז רהב מצטרפים לפאנל שופטי "משחקי השף", באתר ישראל היום, 13 באפריל 2022
סימון שפיצר

סימון שפיצר (בגרמנית: Simon Spitzer ‏ 3 בפברואר 1826 – 2 באפריל 1887) היה מתמטיקאי יהודי-אוסטרי, שעבודתו התמקדה בעיקר בשילוב של משוואות דיפרנציאליות. הוא היה פעיל כסופר בתחומו ובנוסף לכמה יצירות עצמאיות פרסם מספר רב של חיבורים מתמטיים בכתבי עת מדעים. ממציא שיטת פרעון ההלוואה המכונה בישראל "לוח שפיצר". שפיצר נולד בעיר וינה למשפחה יהודית שמקורה במיקולוב שבצ'כיה שהיה אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת וינה אותה סיים בשנת 1850. שפיצר נחל ללמד באוניברסיטה טכנית של העיר ואחר כך ב-Vienna Handelsschule (בית ספר למנהל עסקים). בשנת 1870 הוא התמנה לפרופסור ובשנים 1872–1873 היה מנהל המוסד. מדיה וקבצים בנושא סימון שפיצר בוויקישיתוף ביוגרפיה
טרגו פרומוס

טרגו פרומוס (ברומנית: Târgu Frumos - היריד היפה) היא עיירה רומנית במחוז יאשי בחבל מולדובה. בטרגו פרומוס קיימת תחנת רכבת ובימי מלחמת העולם השנייה, שם היה מחנה ריכוז ליהודי מולדובה, אליו הובאו יהודים מיאשי לאחר פרעות יאשי. במהלך מלחמת העולם השנייה, בחודשים מרץ ומאי 1944, התרחשו באזור זה שני קרבות בין הגרמנים לסובייטים, כחלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, מבצע יאשי-קישינב הראשון ומבצע יאשי-קישינב. באמצע המאה ה־19 התיישבו בטרגו פרומוס מספר משפחות יהודיות, שתרמו להפיכת היישוב לעיירה ולמרכז מסחרי. בשנות ה-20 וה-30 הייתה בעיר פעילות ציונית שכללה הכשרה של חלוצים לקראת עלייה לארץ ישראל. על פי מפקד אוכלוסין משנת 1930, 1,608 יהודים חיו בטרגו פרומוס. בשנת 1930, בהתקפה אנטישמית על היהודים בעיר מצד תומכיו של אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, התגוננו צעירים יהודים והשיבו לתוקפים מנה אחת אפיים. חקירה של השלטונות העלתה שהיהודים פעלו מתוך הגנה עצמית והעצורים היהודים שוחררו. בסתיו 1940, כל הגברים היהודים, בין הגילאים 18 עד 50 היו נתונים לעבודות כפייה. רבים נשלחו למחנה עבודה במחוז בוטושאן, בעוד אחרים גורשו לטרנסניסטריה. טרגו פרומוס הייתה גם תחנת עצירה למשך 24 שעות ברכבת המוות למחנה קלאראש. ב-1 ביולי 1941, כאשר הרכבת הגיעה לטרגו פרומוס, 654 גופות הוצאו מהרכבת והובלו לבית הקברות היהודי במקום, שם הם נקברו. בשנת 1947 דווח על פרעות בעיר נגד היהודים. נכון לשנת 2011, 9,386 אנשים גרים בעיר, 81.6% רומנים, 9.14% ליפובנים ו-9.08% צוענים. בניין העירייה הטיילת המרכזית של טרגו פרומוס בית ספר יסודי בעיירה כנסיית ליפובנים כנסיית פאראסקבה האדוקה תחנת הרכבת בעיירה כנסיית עץ בפאתי העיירה מדיה וקבצים בנושא טרגו פרומוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרגו פרומוס חוץ לארצנו, המליץ, 10 באוקטובר 1884 זכרון להולכים, הצופה, 12 בפברואר 1953 ברברה די פורטה, בתפוצות הגולה, דואר היום, 23 במאי 1930 יד ושם, Stop of the "Death Train" Iasi-Calarasi (באנגלית) אימים ברומניה, דבר, 23 במרץ 1942 היו פרעות ברומניה, הצופה, 3 ביוני 1947 בריחת היהודים מרומניה, הצופה, 14 באוגוסט 1947 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס סמית'

ג'יימס יאנגס סמית' (באנגלית: James Youngs Smith;‏ 15 בספטמבר 1809 – 26 במרץ 1876) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל רוד איילנד ה-26 (בין 26 במאי 1863 ל-29 במאי 1866). סמית' נולד בכפר פוקונוק בגרוטון, קונטיקט (אנ'), לעמוס סמית' ופריסילה (מיטשל) סמית'. בגיל שש עשרה סמית' כבר ניהל חנות בסאלם, קונטיקט (אנ'). בשנה שלאחר מכן, הוא עבר לפרובידנס, רוד איילנד, שם עבד בעסק עצים בו מונה לבעלים עשור מאוחר יותר. הוא מכר את העסק הזה כדי לפתוח עסק ייצור עם אחיו ויחד הם הפכו למשקיעי הטקסטיל המובילים במדינה. היו בבעלותם מפעלים בקונטיקט וברוד איילנד. ב-13 באוגוסט 1835 הוא התחתן עם אמילי בראון, בתו של תומאס בראון, יצרן כותנה. לאחר מכן עבר סמית להשקעה במפעלי כותנה במקום השקעה במפעלי עץ. היו להם שתי בנות ובן שמת בצעירותו. סמית' היה פעיל במפלגה הרפובליקנית. הוא היה ראש עיריית פרובידנס (אנ') למשך שתי כהונות של שנה מ-1855 עד 1857. הוא היה חבר בבית הנבחרים של רוד איילנד. הוא התמודד ללא הצלחה על תפקיד המושל ב-1861, אך ניצח בבחירות שנתיים לאחר מכן. הוא ירש את ויליאם ס. קוזנס (אנ') ב-26 במאי 1863. הוא נבחר שוב פעמיים, ולא התמודד שוב. ירש אותו הגנרל מלחמת האזרחים אמברוז בורנסייד (אנ'), גם הוא רפובליקני, ב-29 במאי 1866. לאחר שעזב את תפקידו, סמית' עבד כיצרן עד מותו ב-1876. כמו כן הוא היה נשיא מועצת המסחר של פרובידנס. מנהל חברת הרכבות פרובידנס ווסטר (אנ') וחבר בחמש ועדות בממשלת העיר. הוא היה יו"ר הוועדה לבניית בניין עיריית פרובידנס (אנ') החדש. מותו גרם לאבל ציבורי גדול. משרדים ציבוריים נסגרו, ומסע הלוויה של אבלים בכרכרות וברגל עקב אחרי הגופה למקום מנוחתה בבית הקברות של סוואן פוינט (אנ'). מדיה וקבצים בנושא ג'יימס סמית' בוויקישיתוף ג'יימס סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) James Youngs Smith, National Governors Association The Biographical Cyclopedia of Representative Men of Rhode Island. Providence: National Biographical Publishing Co. 1881. pp. 359–360. Historical manual of the Central Congregational Church, Providence, R.I. 1852-1902. p. 93.
צלילים מן ההיכל

צלילים מן ההיכל היא סדרה תיעודית בנושאי מוזיקה קלאסית ומחול בהפקת הטלוויזיה החינוכית הישראלית ובהשתתפות התזמורת הפילהרמונית הישראלית. שמה בא ממקום הצילום: היכל התרבות בתל אביב. בסדרה, שהופקה בשנת 1995, 27 פרקים, כל אחד באורך שעה. כל פרק מוקדש לנושא משלו, והוא מובא בצורה של קונצרט בליווי הסברים והדגמות. במאי הסדרה היה ז'קי ברקן שהפיק בין היתר את הסדרות "שיחה בעשר אצבעות" ו"אינטרמצו עם אריק" שאותם הגיש אריה ורדי. בסדרה משתתפים אמנים רבים, ביניהם הרשומים להלן. מנצחים בסדרה הם: אריה ורדי זאב דורמן מנדי רודן זובין מהטה אשר פיש מיכאל מלצר אריה ורדי זאב דורמן משה בקר אירית רוב-לוי יעל פרל מיכאל מלצר בקונצרטים השתתפו סולנים אורחים רבים; ביניהם: רובין ויזל-קפסוטו – סופרן סוזנה פורצקי – מצו סופרן אלי גורנשטיין – בס חן צימבליסטה – כלי הקשה שמואל אלבז – מנדולינה מיכאל מלצר – חלילית יהודית ליבר – נבל פנינה עדני – עוגב מקהלת מורן בניצוח נעמי פארן ומרסלה אוברמייסטר מקהלת אנקור התזמורת הפילהרמונית הישראלית התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה תלמידי מגמת מחול תיכון היובל כפר סבא רקדניות מלהקת המחול של הקונסרבטוריון העירוני כפר סבא סדנת המחול של מרכז ספיר כפר סבא תלמידי מגמת המחול של בית הספר התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אמירה מרוז דוד דביר ג'ודי ברקן אברהם מור מספר את "לייטננט קיז'ה" ואת הסיפור "פטר והזאב" בפרק "יום הולדת לפרוקופייב" יצחק פרלמן מספר את הסיפור "פטר והזאב" של סרגיי פרוקופייב שמואל וילוז'ני מספר את הסיפור "בילי הנער" של אהרן קופלנד
איליה קיבה

איליה ולדימירוביץ' קיבה (באוקראינית: Ілля Володимирович Кива;‏ 2 ביוני 1977 – 6 בדצמבר 2023) היה פוליטיקאי אוקראיני. חבר הראדה העליונה של הכינוס ה-9 מסיעת פלטפורמת האופוזיציה, לכל החיים (אנ'), חבר הוועדה לתמיכה חקיקתית בפעילות אכיפת החוק (2019–2022). איליה קיבה נולד ב-2 ביוני 1977 בפולטבה. סבו הוא פיליפ דניסוביץ' קיבה (רו') - גיבור ברית המועצות. באוגוסט 2014 קיבה הפך לרב-סרן במשטרה, עמד בראש גדוד של שירות סיור מיוחד של המשטרה. ב-10 בדצמבר 2014, בהוראת שר הפנים ארסן אבקוב, מונה איליה קיבה לסגן ראש משרד הפנים של אוקראינה במחוז דונייצק. ב-30 ביוני 2015 מונה לסגן ראש משרד הפנים במחוז חרסון עם הקצאה מוקדמת של דרגת סגן אלוף במשטרה. מ-22 באוקטובר 2015 עד 19 במאי 2016, קיבה עבד כראש המחלקה למלחמה בפשעי סמים של המשטרה הלאומית של אוקראינה. מאוקטובר 2016 עד יוני 2017 עבד כיועץ לשר הפנים של אוקראינה. 6 באוקטובר 2017 נבחר לראש האיגודים המקצועיים של משרד הפנים של אוקראינה. הוא תמך בפלישה הרוסית לאוקראינה, וקרא ל"שחרור אוקראינה מהכיבוש המערבי". ב-6 במרץ 2022, התובעת הכללית של אוקראינה, אירינה ונדיקטובה, הודיעה כי קיבה חשוד בבגידה מדינית ופגיעה בשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה. ב-15 במרץ 2022 נשלל ממנו מנדט חבר הפרלמנט, והוא הוכנס לרשימת מבוקשים בשל בגידה מדינית. ב-13 בנובמבר 2023 פורסם שאיליה קיבה נידון שלא בפניו על ידי בית המשפט בעיר לבוב ל-14 שנות מאסר עם החרמת רכוש. ב-6 בדצמבר 2023 נמצאה גופתו במלון Velich Country Club, בכפר סופונבו (אנ'), במחוז מוסקבה. לפי כלי התקשורת ברוסיה, קיבה נהרג מירי בראשו. איליה קיבה אב לשלושה ילדים. מאז 2022 מתגורר בכפר הקוטג' היוקרתי Agalarov Estate ליד הכביש נובוריז'סקויה שוסה במחוז מוסקבה. מדיה וקבצים בנושא איליה קיבה בוויקישיתוף איליה קיבה, ברשת החברתית פייסבוק איליה קיבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איליה קיבה, ביישום טלגרם איליה קיבה, ברשת החברתית אינסטגרם איליה קיבה, ברשת החברתית טיקטוק איליה קיבה, סרטונים בערוץ היוטיוב תמונות ווידאו ממקום רציחתו של איליה קיבה Кива Ілля Володимирович — Біографія, Балотування, Фракції, Політична Агітація | ПолітХаб, www.chesno.org (באוקראינית) Илья Кива больше не народный депутат Украины, ТСН.ua, ‏2022-03-15 (ברוסית) Суд во Львове вынес приговор экс-нардепу Киве, korrespondent.net (ברוסית) «Окровавленное тело нашли в снегу». РосСМИ рассказали подробности смерти предателя Ильи Кивы, nv.ua (ברוסית) Подозреваемый в госизмене Кива живет в элитном коттеджном городке в Подмосковье – Bihus.Info, Слово и Дело, ‏2023-12-06 (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.