laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלמן סל

קָלמָן סֵל (בהונגרית: Dukai és szentgyörgyvölgyi dr. Széll Kálmán;‏ 8 ביוני 1843 - 16 באוגוסט 1915) היה כלכלן ופוליטיקאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הונגריה בין 26 בפברואר 1899 ל-27 ביוני 1903. סל נולד על גבול אוסטריה-הונגריה ולמד כלכלה בבודפשט ובווינה. היה בין מקורביו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 נשא לאשה את אילונה ורשמארטי, בתו של המשורר מיהאי ורשמארטי, שחיה עם משפחת דיאק לאחר מות אביה. ב-1875 מונה לשר האוצר בממשלת קלמן טיסה וב-1878 הוביל את ההסכם הכלכלי של הונגריה ואוסטריה (הנספח הכלכלי של הסדר הפשרה (ה-Ausgleich) אשר הביא ליצירת האימפריה האוסטרו-הונגרית), במסגרתו יצר את הבנק המרכזי המשותף האוסטרו-הונגרי ושיקם את כלכלת הונגריה ואת מצב האשראי שלה. סל התפטר מתפקידו עקב כיבוש בוסניה והרצגובינה, אותה ראה כהרפתקאה המסכנת את כלכלת הממלכה. ב-1899 היה לראש ממשלה מטעם המפלגה הליברלית והוביל הסכמי סחר ומכס מול אוסטריה שהקנו להונגריה מעמד עצמאי. בבחירות של שנת 1901 שב והרכיב את הקבינט. אולם, חוק שניסה להעביר, אשר הגדיל את מספר המגויסים ההונגרים לצבא אוסטרו-הונגריה עורר את חמת זעמם של הלאומנים שהצהירו שיסרבו לגיוס אלא אם כן יינתן לשפה ההונגרית מעמד שווה לזה של השפה הגרמנית בצבא (הצבא התנהל בגרמנית בלבד). המשבר הביא את ממשלתו לקיצה ב-1903. כאשר פירק יורשו, אישטוון טיסה, את המפלגה הליברלית שנה לאחר מכן, כיהן סל כיו"ר מפלגת החוקה. על שמו נקראה כיכר סל קלמן בבודפשט (בימי השלטון הקומוניסטי נקראה כיכר מוסקבה) מדיה וקבצים בנושא קלמן סל בוויקישיתוף ערך באנציקלופדיה בריטניקה
Ultimate Guitar Archive

Ultimate Guitar Archive (בתרגום חופשי לעברית: ארכיון הגיטרה האולטימטיבי) הוא אתר אינטרנט המכיל בין היתר ארכיון דיגיטלי חופשי עם מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. בנוסף לכך האתר מכיל גם שלל סקירות אודות ציוד נגינה, סקירות אודות שלל אלבומים ושירים, ראיונות עם מוזיקאים בולטים, מדריכים כתובים ומדריכי וידאו חופשיים, וחלק פורומים. נכון לאוגוסט 2013 יש לאתר מעל ל-1.5 מיליון משתמשים רשומים. על פי דירוג חברת דירוג האתרים אלקסה האתר הוא בין 700 האתרים הנצפים ביותר באינטרנט בארצות הברית. האתר הושק ב-9 באוקטובר 1998 על ידי יבגני ניידנוב תחת השם "Zappp`s Guitar Archive". ניידנוב היה באותה העת סטודנט בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת קלינינגרד שברוסיה. הגרסה הראשונה של האתר הכילה רק קומץ טאבים לשירים של 10 אמנים בלבד. בשנת 2002 החל האתר לפעול בדומיין "ultimate-guitar.com". עד שנת 2003 ארכיון האתר הכיל מעל ל-20,000 טאבים ואקורדים שונים. בשנת 2003 הושק חלק הפורומים של האתר בו היו פעילים לאורך השנים מעל ל-4.7 מיליון משתמשים רשומים, ובו התפרסמו מעל ל-24 מיליון threads (נכון לאוגוסט 2013). זהו ארכיון דיגיטלי חופשי המכיל מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים (נכון לאוגוסט 2013) לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. כל האקורדים והטאבים בארכיון האתר נכתבו לאורך השנים בעיקר על ידי מאות אלפי מוזיקאים חובבים מכל העולם, אשר בחרו לפרסם באתר אינטרפרטציות משלהם לאופן שבו לדעתם כדאי לנגן שירים מסוימים. כל המשתמשים הרשומים באתר יכולים לדרג את כל הטאבים והאקורדים אשר בארכיון באתר. כמו כן המשתמשים הרשומים באתר יכולים גם להוסיף הערות בתחתית כל דפי הטאבים והאקורדים שבאתר. נכון לאוגוסט 2013, הטאב שזכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים הוא הטאב לשירם של להקת לד זפלין "Stairway to Heaven". בכל יום מתווספים לארכיון האתר כ-150 טאבים ואקורדים חדשים שנכתבו על ידי מוזיקאים חובבים מכל העולם ואשר עברו את תהליך הסינון של צוות העורכים של האתר. שירים הנשלחים לצוות האתר בדרך כלל מתווספים לארכיון לאחר מספר ימים. המשתמשים הרשומים באתר רשאים להעלות סוגים שונים של טאבים ואקורדים – ניתן להעלות לאתר טאבים ואקורדים בפורמט ASCII הסטנדרטי אשר מוצג בדפי האתר עצמם, או לחלופין ניתן להעלות לאתר קובצי Guitar Pro וקובצי Power Tab שהמשתמשים יצרו, אותם קוראי האתר מסוגלים להפעיל באמצעות תוכנות המסוגלות לנגן קובצי טאבים. בנוסף לכך בפורום "Tab Talk" של האתר המשתמשים יכולים לבקש טאבים או אקורדים חדשים לשירים מסוימים אשר נכון לעתה אינם קיימים בארכיון האתר. בחלק הפורומים של האתר, אשר מכונה "The Pit", המשתמשים הרשומים באתר יכולים לקיים דיונים בשלל נושאים, כולל בנושאים שאינם קשורים כלל לגיטרה או למוזיקה. ב-12 באוגוסט 2007 הושק החלק "UG Profiles" בו מוזיקאים ולהקות יכולים לנהל דף אישי משלהם בסגנון האתר מייספייס ולהפיץ דרכו מידע אודותם, לפרסם בו קובצי אודיו של השירים שלהם, להציג את כישורי הנגינה שלהם, ולהצטרף לקבוצות בעלי עניין משותף. החלק "Ultimate-Guitar.TV" מכיל שלל קטעי וידאו של ראיונות עם נגני גיטרה, שיעורי גיטרה, שיעורי כתיבת שירים, וכמו גם וידאו קליפים. אתר האינטרנט הרשמי של Ultimate Guitar Archive Ultimate Guitar Archive, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Ultimate Guitar Community - Ultimate Destination for Guitarists Ultimate-guitar.com Site Info About @ Ultimate-Guitar.Com Top 100 Songs | By Rating @ Ultimate-Guitar.Com
ישראל שרון

ישראל שרון (25 במאי 1966) הוא פסנתרן, מלחין, מנצח ומעבד ישראלי. ישראל שרון למד בצעירותו פסנתר אצל אלכסנדר וולקוב והלחנה אצל אבל ארליך. מאוחר יותר למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב, שם המשיך בלימודי ההלחנה שלו אצל לאון שידלובסקי. אחרי כן למד באוניברסיטת רייס ביוסטון, טקסס. מאז 1992 הוא היה חבר-מוביל של אנסמבל "קפריזמה" הישראלי כמלחין, מנצח ופסנתרן. הוא הלחין יצירות רבות לאנסמבל שרבות מהן הוקלטו על ידי האנסמבל. עיבד יצירות שונות, כולל את הבלט "דפניס וכלואה" של ראוול ל-16 כלים. יצירותיו בוצעו על ידי קפריזמה כמו גם על ידי אמנים בינלאומיים מובילים, כגון: פייר שטראוך, אלן דאמיין, יוליוס ברגר, וולפגנג מאייר, סיהאט אסקין, סאווה סטויאנוב וכן על ידי חברי האגודה למוזיקה קאמרית של מרכז לינקולן. יצירותיו בוצעו בקונצרטים ובפסטיבלים במדינות רבות ובהן גרמניה, אוסטריה, רוסיה, קוריאה הדרומית, ארצות הברית, קפריסין, הונגריה וישראל. שבעה פרקים לגיטרה סולו, הולחנו עבור חנן פיינשטיין, 1994 וריאציות על שיר עם ספרדי, לוויולה או כינור סולו, 2007 מוזיקת מדבר 3 - חמישה אטיודים לגיטרה (2007) 5 בגטלות לפסנתר, 2013 דואו לחצוצרה ולצ'לו (הוקלט על ידי סאווה סטויאנוב, 2007). דואו לחצוצרה ולצ'לו דואו לבסון ולקרן יער (1995) דואו לכינור ולוויולה דואו לגיטרה ולוויולה סונטה לכינור ולפסנתר (1995) סונטה לצ'לו ולפסנתר דיוורטימנטו לקרן יער, ויולה וגיטרה (1996) שלישייה לקלרינט, גיטרה ומשולש (1993) שלישייה לחליל, קלרינט וגיטרה מוזיקת מדבר - ארבעה קטעים לוויולה, גיטרה וכלי קשת רביעייה לשני נגני כלי הקשה ושני קונטרבסים סונטה לכינור, לכינור, פסנתר, צ'מבלו וצ'לסטה (נגן אחד), ולוויולה ולקרן יער אובליגטו סונטה לוויולה, פסנתר, קלרינט, גיטרה וכלי הקשה אובליגטו ארבעה שירים של לורקה (ספרדית) לקול נשי, בסון, גיטרה, צ'לו שלושה שירים של לורקה (ספרדית) לקול, 2 גיטרות, כלי הקשה ארבע בגטלות לשני צ'לו ולאנסמבל, הולחנו עבור יוליוס ברגר וקפריזמה קנטטה כלית לחליל, אבוב, קלרינט, בסון, קרן יער, טרומבון, פסנתר, ויולה וצ'לו הקונצרט בביצה - שני פרקים בעקבות הירונימוס בוש לקלרינט, קרן יער, גיטרה, ויולה וצ'לו העלאה במשכורת בעקבות ג'ורג' פרץ לקלרינט, גיטרה, פסנתר וטריו כלי קשת שלושה פרלודים ופוגות ל-2 כינורות, ויולה ו-2 צ'לי הזמרת הקירחת, אופרה קמרית המבוססת על מחזה מאת אז'ן יונסקו, 2009 השיעור, אופרה קאמרית במערכה אחת המבוססת על מחזה מאת אז'ן יונסקו, 2010 פירמוס ותיסבי, אופרה קמרית בשתי מערכות המבוססת של המערכה הנועלת במחזה חלום ליל קיץ מאת ויליאם שייקספיר, 2016 פסקליה ואלגרו (2008) לתזמורת נוער של כלי קשת וריאציות על נושא מאת אריק סאטי לפסנתר ולתזמורת קאמרית ישראל שרון הוא ראש מגמת המוזיקה בתיכון הישראלי למדעים ואמנויות בירושלים, וחבר סגל בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. מאז 2007 הוא מוביל תוכנית חלוצית של לימודי קומפוזיציה למוזיקאים צעירים במסגרת המסגרות של המרכז הישראלי למצוינות בחינוך. בשנת 2002 זכה ישראל שרון בפרס ראש ממשלת ישראל להלחנה. רבות מיצירותיו של ישראל שרון הוקלטו על ידי אנסמבל קפריזמה וזמינים בחינם להאזנה ולהורדה באתר האינטרנט של ההרכב. אתר האינטרנט הרשמי של ישראל שרון ישראל שרון, דף שער בספרייה הלאומית Pamela Hickman on The Bald Soprano
רוקסן

האם התכוונתם ל... Roxanne – שיר של אריזונה זרבס Roxanne (שיר של הפוליס) (אנ') – שיר של להקת הפוליס רוקסן (מועדון) – מועדון תל אביבי שהיה פעיל בשנות ה-90 רוקסן - דמות מתוך המחזה סיראנו דה ברז'ראק רוקסן (סרט) – סרטו של סטיב מרטין המבוסס על המחזה סיראנו דה ברז'ראק רוקסן דוסון – שחקנית ובמאית אמריקאית רוקסן (זמרת) – זמרת רומנייה
רוקסן (סרט)

רוקסן (באנגלית: Roxanne) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1987 בבימויו של פרד שפיסי. זהו עיבוד קולנועי מודרני של המחזה סיראנו דה ברז'ראק משנת 1897 מאת אדמון רוסטאן. את התסריט כתב סטיב מרטין, אשר מככב בסרט לצידה של דריל האנה. אדם עם אף גדול במיוחד ושמו צ'ארלי, מפקד מכבי אש בעיירה, עוזר לגבר נאה ריקני למדי (כריס) להשיג אישה יפה ושמה רוקסן החושבת שהוא הגבר המושלם. הכל יוצא מכלל שליטה כאשר רוקסן מתאהבת בכריס. "רוקסן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רוקסן", באתר נטפליקס "רוקסן", באתר AllMovie (באנגלית) "רוקסן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רוקסן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רוקסן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוקסן, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Roxanne". Box Office Mojo. Internet Movie Database. נבדק ב-4 באוקטובר 2010. {{cite web}}: (עזרה)
מיזוץ'

מיזוץ' (באוקראינית: Мізоч; ברוסית: Мизоч; בפולנית: Mizocz; ביידיש: מיזאָטש) היא עיירה בראיון זדולבוניב, מחוז רובנו, אוקראינה (בעבר בפלך ווהלין). האזכור הכתוב הראשון לקיומה של העיר הוא משנת 1322, והאימות הוודאי המוקדם ביותר לקיומה של מיזוץ' הוא משנת 1429. בשנת 1761, מלך פולין אוגוסטוס השלישי העניק למיזוץ' את זכויות מגדבורג. בעקבות הממשל העצמי העיר שויכה למחוז לוצק. בין מלחמות העולם התגוררו בעיר, כמו בערים רבות במזרח פולין, פולנים אוקרינים ויהודים. במיזוץ' פעל בית ספר צבאי לצוערי קצונה של גדוד 11 של החטיבה הראשונה של הצבא הפולני. נכון לשנת 2013, התגוררו בעיר 3561 תושבים. ב-22 ביוני 1941, מעט לאחר תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה מיזוץ' על ידי צבא גרמניה הנאצית. לאחר כשבוע, הקים הממשל הצבאי בעיירה יודנראט, והעמיד בראשו את אבא שטיוול (Shtivel), לשעבר ראש המועצה. הצבא הנאצי חייב את היהודים לשאת סרט שרוול ועליו מגן דוד, בדומה לטלאי הצהוב שבו חויבו היהודים תחת הכיבוש הנאצי. מרבית היהודים גויסו לעבודות כפייה בעיירה. במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר העיירה הייתה חלק מפולין ותחת כיבוש נאצי, נרצחה כמעט כל הקהילה היהודית בעיר, שמנתה יותר מ-1000 יהודים. ערך מורחב – גטו מיזוץ' במרץ 1942 הוקם במיזוץ' גטו, ובו שוכנו כל יהודי העיירה ועיירות שכנות. בשיאו מנה הגטו כ-1700 יהודים. הגטו הוקף בזקיפים אוקראינים וכן שוטרים גרמנים, אשר אסרו על הכנסת מזון לתוכו. כל העוברים על האיסור נתלו בפומבי במרכז הגטו. משהגיעו שמועות לתושבי הגטו על חיסולים שמבצעים הנאצים בגטאות, התארגנה בגטו מחתרת. חברי המחתרת, שחלקם נמנו על היודנרט, אספו כלי נשק חם ונפט להצתת בתים, וכמו כן נשק קר כמו גרזנים, מוטות ברזל וסכינים. בלילה של ה-12 באוקטובר 1942, הבינו חברי המחתרת שחיילים גרמנים ואוקראינים עומדים להטיל מצור על הגטו, מתוך כוונה לחסלו. הם הזהירו את תושבי הגטו, ומאות מהם ברחו בחסות החשכה. יום למחרת, תקפו צעירים יהודים חמושים את השוטרים שנכנסו לגטו, הציתו בתים, ותושבים נוספים ברחו בחסות האש והעשן שאפף אותו. לאחר כיומיים חוסל הגטו סופית, וכל הנותרים בו הובאו לגיא סמוך על ידי איינזצגרופה C ועוזרים אוקראינים ונרצחו למעלה מ-1000 יהודים. סוניה פרס נולדה במיזוץ' ועלתה לישראל בשנת 1927, במסגרת העלייה הרביעית. מדיה וקבצים בנושא מיזוץ' בוויקישיתוף אשר בן אוני (עורך), מיזוץ': ספר זיכרון, תל אביב: ארגון יוצאי מיזוץ' בישראל, 1961 (ספר יזכור לקהילת מיזוץ', בספריית העיר ניו יורק) מיזוץ' (Mizocz), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם הלן סגל, מיזוץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1427–1428), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מיזוץ' (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
ואל-ד'ור

ואל-ד'ור (בצרפתית: Val-d'Or, תרגום מילולי: עמק הזהב) היא עיר הממוקמת במערב פרובינציית קוויבק שבקנדה. העיר נוצרה ב-1 בינואר 2002 כאיחוד של 5 ערים: ואל ד'ור הישנה, דובואיסון (Dubuisson), סוייואן (Sullivan), ואל-סנוויל (Val-Senneville) וואסאן (Vassan). שמה של העיר מעיד על מרבצי הזהב הנמצאים מתחת לעיר. העיר נוסדה בסוף שנות השלושים כחלק מפיתוח מכרות הזהב שבאזור, זוהי אחת הערים העשירה במחצבים תת-קרקעיים הכוללים זהב, אבץ, עופרת, נחושת וכסף. בצפון העיר מתחת לאגם דמוטיני (lac Demontigny) נמצא מכרה הזהב הראשון ב-1911. המכרה מתחיל לפעול ב-1931 יחד עם עוד שני מכרות שהחלו לפעול ב-1934 והגברת הדרישה לעובדים מתפתחת העיר. ב-1968 העיר מאחדת שלוש ערים שכנות בורלאמאק (Bourlamaque; נוסדה ב-1934), ואל ד'ור (נוסדה ב-1937) ולאק-למואן (Lac-Lemoine; נוסדה ב-1958). ובשנת 2002 העיר גדלה מאיחוד עם ארבע ערים שכנות נוספות. במפקד האוכלוסין שנערך ב-2011 מנתה העיר 31,220 תושבים לפי החלוקה: דובואיסון: 1,124 סוייואן: 3,519 ואל ד'ור (מרכז העיר): 22,588 ואל-סנוויל: אין מידע ואסאן: אין מידע זוהי ירידה של כ-5% מכמות האוכלוסייה שהייתה ב-1995 שבו בכל הערים יחד היו 32,842 תושבים. האוכלוסייה מונה: דוברי צרפתית כשפת אם - 67.8% דוברי אנגלית כשפת אם - 0.4% דוברי צרפתית ואנגלית כשפת אם - 31.8% אחר - 0.05% מדיה וקבצים בנושא ואל-ד'ור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ואל-ד'ור (בצרפתית) ואל-ד'ור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ההיסטוריה של העיר מהאתר של מדינת קוויבק מידע מאתר המפקד הלאומי הקנדי
לברדור סיטי

לברדור סיטי (באנגלית: Labrador City) היא עיר בפרובינציה ניופאונדלנד ולברדור בקנדה. העיר שוכנת בגבול עם פרובינציית קוויבק. העיר נוסדה בשנות השישים כדי לספק עובדים לחברת מכרות הברזל של קנדה (Iron Ore Company of Canada) שמפעילה מכרות ברזל באזור העיר. מכרות הברזל היא התעשייה העיקרית של העיר עד היום. אוכלוסיית העיר מנתה 7,340 תושבים במפקד התושבים שנערך ב-2011. למרות הקרבה לגבול עם פרובינציית קוויבק דוברת הצרפתית רק 1% מהתושבים דוברים צרפתית כשפת אם והרוב המוחלט הם דוברי אנגלית. הדגל וסמל העיר מורכבים ממגן הנתמך משני צידיו על ידי אליי הצפון ובציצה יושב אוח השלג, בעלי חיים אלו נפוצים בעיר ובסביבתה. המוטו של העיר הוא Kamistiatusset מילה בשפת הילדים שפירושו: "הארץ של האנשים שעובדים קשה". מדיה וקבצים בנושא לברדור סיטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לברדור סיטי לברדור סיטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע ממפקד האוכלוסין של קנדה משנת 2011
הפי ואלי-גוס ביי

הפי ואלי-גוס ביי (באנגלית: Happy Valley-Goose Bay) היא עיר בפרובינציה ניופאונדלנד ולברדור בקנדה. העיר שוכנת במרכז הפרובינציה והיא העיר הגדולה במרכז הפרובינציה המשמשת כעיר מעבר מהדרום לצפון. העיר נוסדה ב-1973 מאיחוד של העיר הפי ואלי והמועצה האזורית גוס ביי. מ-1941 ממוקם ליד העיר בסיס של חיל האוויר של צבא קנדה (CFB Goose Bay). זהו הכוח האווירי הגדול ביותר בצפון-מזרח אמריקה. אוכלוסיית העיר מונה 8,109 תושבים במפקד הקנדי שנערך ב-2016. מדיה וקבצים בנושא הפי ואלי-גוס ביי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפי ואלי-גוס ביי הפי ואלי-גוס ביי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מידע ממפקד האוכלוסין של קנדה משנת 2016
מכרות הברזל של קנדה

חברת מכרות הברזל של קנדה (באנגלית: Iron Ore Company of Canada, בצרפתית: Compagnie Iron Ore du Canada; בקיצור IOC) היא חברה קנדית שיעודה הפעלת מכרות הברזל ויצוא הברזל מקנדה לרחבי העולם. החברה נוסדה כחברה שיתופית בין ארצות הברית וקנדה ב-1949. על פי נתוני אתר האינטרנט של החברה, מועסקים בה 2877 עובדים, וסך כל העפרות שהיא כורה עומד על 9.67 מיליון טון. הנהלת החברה יושבת במונטריאול והחברה מפעילה מכרות באזור לברדור סיטי. החברה מפעילה את מסילת הברזל QNS&L שמקשרת את לברדור סיטי עם הנמל הימי שבעיר סט-אייל, קוויבק. אתר האינטרנט הרשמי של מכרות הברזל של קנדה (בצרפתית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קנדה ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'מבליה

ג'מבליה היא מנת אורז מהמסורת הקולינארית של הקריאולים מלואיזיאנה, עם השפעות צרפתיות וספרדיות. בתור תבשיל אורז, הג׳מבליה דומה ומקבילה לפאייה, לביריאני ולפילאף, והיא נחשבת למאכל של העיר ניו אורלינס שבארצות הברית. ג'מבליה מורכבת באופן מסורתי משילוב של אורז, בשר וירקות. ישנן שתי גרסאות פופולריות למאכל, הראשונה, קייג'ון (Cajun), היא בדרך כלל בצבע חום ולא כוללת עגבניות ובעל גוון מעושן יותר. הצבע החום נרכש לאחר שהאורז מבושל בסיר ועובר תהליך התקרמלות. הגרסה השנייה היא הקריאולית, וידועה גם כ"ג'מבליה אדומה", והיא כוללת עגבניות, אשר נותנות לה את הגוון, בצל, פלפל, סלרי ובשר. מדיה וקבצים בנושא ג'מבליה בוויקישיתוף ג'מבליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנו

אנו (Anu או An) היה אל במיתולוגיה השומרית, אביהם של אנכי ואנליל וסבו של מורדוכ. מאוחר יותר מופיע במיתולוגיה הבבלית, בשם מרדוך. נחשב לאל השמים, אל גן העדן, אדון קבוצות הכוכבים ומלך האלים, הרוחות והשדים, שהבולטת שבהם היא השדה למשטו (Lamashtu). מקום מושבו היה באזורים השמימיים הגבוהים ביותר. לפי האמונה היה בכוחו לשפוט את מי שביצע פשעים, והוא יצר את הכוכבים כחייליו, וכל דבר שהוא הביע במילים הפך למציאות. אנו היה אחד האלים העתיקים ביותר בפנתאון וחלק משלישייה הכוללת את אנליל (אל האוויר) ואנכי (אל המים) השומריים. אנו מתואר בדרך כלל עם כיסוי ראש ועליו קרניים כסימן לכוחו. הוא מופיע במיתולוגיה השומרית לפני 3000 לפני הספירה כשבמקור הוא תואר כשור גדול ועיר הקודש שלו הייתה אוּרוּכּ (ארך), ובדיר היה מרכז נוסף חשוב בפולחנו, אשר כמו אורוכ, החזיקה בתואר "עירו של אנו". בלַגַש הקים גודאה מקדש לכבוד אנו (בערך 2124–2144 לפנה"ס), ובאור הקים לכבודו אור-נמו מקדש וגן (בערך 2095–2112 לפנה"ס). אנו היה הצאצא של זוג האלים הראשון אן וכי. זוגתו הראשונה הייתה אנתו, אלת הבריאה, ויורשם היה אנונכי, אל השאול, ואוטוכי שהיו שבעה שדים רעים. לאחר שאנטו עזבה את כדור הארץ, החליפה את מקומה אִינַנַ (אשתר), בשמה הוא שלח אחרי גילגמש ואנכידו את "שור השמים", אך לאחר שהם הביסו אותו ואת המפלצת חמבבה, החליט אנו שעל אחד מהם למות ואנכידו חלה לפתע וסיים את חייו. McCall, Henrietta (1990), Mesopotamian Myths, The Legendary Past, Austin, Texas: University of Texas Press, ISBN 0-292-75130-3 אנו, באתר Ancient Mesopotamian Gods and Goddesses (באנגלית) אנו, באתר bibliotecapleyades.net (באנגלית) אנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דבורה מרכוס

דבורה "דבי" מרכוס טרנר (נולדה בשנת 1941) היא אתלטית עבר בריטית-ישראלית. אלופת ישראל ושיאנית ישראל בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר, אלופת אסיה (בנגקוק 1966) ובעלת 4 מדליות זהב במכביה כנציגת בריטניה, משתי מכביות (החמישית 1957 והשישית 1961). דבורה מרכוס גדלה בלונדון שבאנגליה, נולדה באנגליה בשם דבורה טרנר, לאחר נישואיה בשנת 1966 שינתה את שם משפחתה. בשנת 1959 חלתה בשיתוק ילדים למשך כשנתיים. במכביה החמישית שנערכה בשנת 1957 ייצגה מרכוס את בריטניה וזכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 12.1 שניות לפני פרידה ברמן מקנדה (12.3 שניות) ורודה אייבל מדרום אפריקה (12.3 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.06 מטר, לפני ג'. קלרמן מאוסטרליה (5.03 מטר) ונועה זילברמן מישראל (4.89 מטר). במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 ייצגה מרכוס את בריטניה וזכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. שתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.1 שניות, לפני לוריין לוצוף מדרום אפריקה (12.3 שניות) ומדלין ברגמן מאוסטרליה (12.4 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בשיא מכביה חדש של 49.8 שניות ומדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.9 שניות, אחרי מדלין ברגמן שקבעה שיא מכביה חדש של 25.1 שניות ולפני לוריין לוצוף (25.9 שניות). ביולי 1964 החליטה מרכוס לעלות לישראל. במכביה השביעית שנערכה בשנת 1965 זכתה מרכוס לכבוד להדליק את לפיד המשחקים בטקס הפתיחה. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1966 זכתה מרכוס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.5 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 26.0 שניות. בתחרות שנערכה בקופנהגן שבדנמרק בספטמבר אותה שנה היא ניצחה בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 12.2 שניות, בריצת 100 מטר קבעה תוצאה של 12.1 שניות והשיגה את המינימום למשחקי אסיה ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.9 שניות. בתחרויות האתלטיקה של משחקי אסיה שנערכו בבנגקוק שבתאילנד בדצמבר אותה שנה זכתה מרכוס בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.3 שניות, שתי מאיות השנייה לפני מיוקו צוג'ישיטה (25.3 שניות) וקישיקה איקדו (25.7 שניות) שתיהן מיפן ולאחר מכן היא התעלפה ומדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.5 שניות, אחרי מיהו סאטו (12.3 שניות) וריצוקו (12.4 שניות) סוקגאווה (12.4 שניות) אף הן מיפן. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 12.4 שניות. עבדה כמורה לחינוך גופני באוניברסיטה העברית בירושלים. בינואר 1967 זכתה מרכוס בפרס ספורטאית השנה על שם בנציון פט. דבורה מרכוס, אתלטיקה קלה בהתפתחותה החינוכית, מכון וינגייט, 1977. דבורה מרכוס, כושר וחן, מכון וינגייט, 1977. דבורה מרכוס, האתלטיקה בשנות ה-80, מכון וינגייט, 1985. ישראל במשחקי אסיה טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 יעקב פתאל, נא להכיר: דבורה מרכוס, דבר, 15 בדצמבר 1966 שיאי ישראל לנשים, באתר איגוד האתלטיקה בישראל אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה, באתר gbrathletics (באנגלית) 5 שיאי מכביה ושיא ישראלי ביום ה-3 לא"ק, דבר, 19 בספטמבר 1957 ברוך דגון, המכביה - קרנבל ספורט קייצי ומיפגש עולמי של נוער יהודי, דבר, 5 ביולי 1981 אלופת 2 מכביות השתקעה בארץ, דבר, 26 באוגוסט 1964 נפתחה המכביה השביעית, דבר, 24 באוגוסט 1965 יעקב פתאל, 11 נצחונות לאתלטי ישראל בקופנהגן, דבר, 19 בספטמבר 1966 יעקב פתאל, נצחונות נוספים לאתלטים בדניה, דבר, 21 בספטמבר 1966 דב עצמון, דבורה מרכוס זכתה במדליית זהב והתעלפה, דבר, 15 בדצמבר 1966 דב עצמון, דבורה מרכוס זכתה במדליית ארד ב-100 מ', דבר, 13 בדצמבר 1966 דבורה מרכוס חנה שזיפי וכהן-מינץ קיבלו פרס פט, דבר, 31 בינואר 1967
רחמים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רחמים – רגש חמלה ואחריות המתעורר בתגובה למצוקת האחר רחמים (שיר) – שיר של עפרה חזה מ־1985 רחמים (סרט, 2007) – סרט קולנוע ישראלי אתרים שער הרחמים – אחד משערי הר הבית והעיר העתיקה אישים אופירה רחמים – קומיקאית, שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית אסי רחמים – כדורגלן ישראלי יחזקאל רחמים – סופר, משורר ועורך ישראלי יחזקאל עזרא רחמים – רב ותלמיד חכם מרדכי רחמים – איש אבטחה ישראלי קרין רחמים – כדורגלנית ישראלית רחם אישים ששמם הפרטי הוא רחמים
שמש אדומה

שמש אדומה (באנגלית: Red Sun) הוא מערבון משנת 1971 ובו מככבים מספר שחקנים בינלאומיים: צ'ארלס ברונסון, טושירו מיפונה, אלן דלון ואורסולה אנדרס. הסרט צולם בספרד על ידי הבמאי הבריטי טרנס יאנג. הסרט יצא לאור באירופה בשנת 1971 ובארצות הברית בשנת 1972. סטיוארט (ברונסון) הוא פושע אכזרי המשתף פעולה עם אגוש (דלון), מנהיג עם כנופיית שודדים. הכנופיה ביצעה שוד מוצלח ולהפתעתם גילו כי אחת מהמכוניות נושאת שגריר יפני, שברשותו חרב טקסית במתנה לנשיא יוליסס גרנט. אגוש לוקח את החרב והורג את אחד משני שומרי הסמוראי, בעוד שחברי הכנופיה שלו נאשמים בניסיון לרצח. המשלחת היפנית ששרדה מצילה את השגריר ומורה לו לסייע לקורודה במעקב. תוך מעקב אחר החבורה של אגוש, הצמד נתקל במכשולים, וקורודה מגלה כי ערכי הסמוראים שלו הולכים ונעלמים כשם שבארצו אין כבר כל ערך למנהגים הישנים. בסופו של דבר הוא מגיע להסכם עם הסמוראי שאגוש לא ייהרג לפני שהוא מגלה את מיקומו של הכסף שנגנב. העלילה מתפתחת ואשתו של אגוש, כריסטינה (אנדרס), נחטפת ומובילה את הגברים לאגוש ולכנופיה שלו. במאבק שהתפתח, קורודה נפצע אנושות ואגוש מנסה לפנות לתאוות הבצע של לינק. לינק מחליט שכבודו של הסמוראי למות והוא חשוב לו יותר מאשר ללמוד את מיקומו של הכסף שנגנב ומסיבה זו הוא הורג את אגוש. לינק מבטיח שהוא יחזיר את החרב לשגריר היפני. הוא עושה זאת ובכך שומר על כבודו של קורודה. צ'ארלס ברונסון בתור לינק סטיוארט אורסולה אנדרס בתור כריסטיאנה טושירו מיפונה בתור קורודה ג'וביי אלן דלון בתור גאוצ'ה קאפוקין בתור פפיטה ברטא בארי בתור פאקו גוידו לולובריג'ידה בתור מייס "שמש אדומה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שמש אדומה", באתר נטפליקס "שמש אדומה", באתר AllMovie (באנגלית) "שמש אדומה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שמש אדומה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)