laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפקט מילר

באלקטרוניקה, אפקט מילר מתייחס לעלייה בקיבול השקול בכניסה למגבר מתח מהפך בשל הגדלת השפעתו של הקיבול המחובר בין צומתי הכניסה והיציאה של המגבר. קיבול הכניסה המוגבר יינתן על פי הנוסחה C M = C ( 1 + A v ) {\displaystyle C_{M}=C(1+A_{v})\,} , כאשר − A v {\displaystyle -A_{v}} הוא הגבר המגבר המהפך ( A v {\displaystyle A_{v}} חיובי), C {\displaystyle C} הוא הקיבול שמחובר בין צומתי הכניסה והיציאה, ו־ C M {\displaystyle C_{M}} הוא קיבול הכניסה השקול. על אף שלרוב נעשה שימוש באפקט מילר לצורך חישוב קיבול שקול בכניסה, הוא נכון לכל עכבה המחוברת בין הכניסה ליציאה של מגבר מתח מהפך, וגם עכבות של רכיבים אלקטרוניים אחרים ניתן "לשקף" לכניסה בעזרת אפקט מילר, באופן שישפיע על עכבת הכניסה של המגבר. תכונות אלו של אפקט מילר מוכללות במשפט מילר. אפקט מילר קרוי על שמו של מהנדס החשמל והפיזיקאי האמריקאי ג'ון מילטון מילר (John Milton Miller). מילר פרסם את מסקנותיו באשר לתופעה ב-1920, עת עסק ברכיבים אלקטרוניים מסוג טריודה (שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות) וגילה קיבול טפילי, אך התאוריה שפיתח לגבי טריודות תקפה גם לגבי רכיבים אלקטרוניים שנעשה בהם שימוש כיום, כמו טרנזיסטור ביפולרי וטרנזיסטור MOSFET. נניח שישנו מגבר מתח מהפך (בעל הגבר שלילי) אידיאלי בעל הגבר − A v {\displaystyle -A_{v}} עם עכבה Z {\displaystyle Z} המחוברת בין צומתי הכניסה והיציאה שלו. אם מתח הכניסה שלו הוא V i {\displaystyle V_{i}} , מתח היציאה שלו הוא V o = − A v V i {\displaystyle V_{o}=-A_{v}V_{i}} . בהנחה שכל זרם הכניסה I i {\displaystyle I_{i}} עובר דרך Z {\displaystyle Z} (כלומר לכניסת המגבר לא נכנס זרם), מתקבל על פי חוק אוהם כי I i = V i − V o Z = V i ( 1 + A v ) Z {\displaystyle I_{i}={\frac {V_{i}-V_{o}}{Z}}={\frac {V_{i}(1+A_{v})}{Z}}} . לכן עכבת הכניסה של המעגל היא Z i n = V i I i = Z 1 + A v {\displaystyle Z_{in}={\frac {V_{i}}{I_{i}}}={\frac {Z}{1+A_{v}}}} . אם Z {\displaystyle Z} מייצג קבל, בעל עכבה Z = 1 s C {\displaystyle Z={\frac {1}{sC}}} , עכבת הכניסה שתתקבל תהיה Z i n = 1 s C M {\displaystyle Z_{in}={\frac {1}{sC_{M}}}} כאשר C M = C ( 1 + A v ) {\displaystyle C_{M}=C(1+A_{v})} . כלומר הקיבול האפקטיבי בכניסה, או קיבול מילר, C M {\displaystyle C_{M}} , יהיה הקיבול הפיזי C {\displaystyle C} מוכפל בפקטור ( 1 + A v ) {\displaystyle (1+A_{v})} . John M. Miller, "Dependence of the input impedance of a three-electrode vacuum tube upon the load in the plate circuit", Scientific Papers of the Bureau of Standards, vol. 15, no. 351, pages 367-368 (1920)‎. זמין ברשת בכתובת http://web.mit.edu/klund/www/papers/jmiller.pdf
Remembrance

Remembrance היא להקת פיונרל דום מטאל מגרמניה וצרפת. הלהקה נוסדה ביוני 2004 על ידי קרלין ון רוס (חברת הלהקות Aythis / Lethian Dreams) ומתיאו זאכס (Lethian Dreams). במרץ 2005 הקליטה את הדמו הראשון שלה – דיסק בן 4 שירים בשם "Among Lost Illusions". אלבומה המלא "Fall, Obsidian Night" שיצא ב-2010, זכה בפרס "מטאל סטורם" בקטגוריית "דום מטאל קיצוני 2010". הלהקה מנגנת תערובת של פיונרל דום (Funeral Doom, דום לוויות), דת' מטאל ומטאל גותי. שיריה הם כבדים ואיטיים ביותר, בליווי קלידים היוצרים אווירה אפלה ועגמומית. השירה נעשית רובה בגרואלינג גברי, אך יש קטעי שירה נשית מלודית. כמו רוב שירי הפיונרל דום, שירי הלהקה ארוכים וחלקם נמשכים אף יותר מעשר דקות. קרלין ון רוס (Carline Van Roos) – שירה, קלידים, גיטרה בס מתיאו זאכס (Matthieu Sachs) – שירה (גראולינג), גיטרה נורמן מילר (Norman Müller) – תופים Beyond the Waters – דמו שלא הופץ, 2004 Among lost illusions – דמו, 2005 Asymmetry – אוסף, 2005 Frail Visions – אלבום מלא, 2005 Silencing the Moments... – אלבום מלא, 2008 Fall, Obsidian Night – אלבום מלא, 2010 אתר האינטרנט הרשמי של Remembrance Remembrance, ברשת החברתית פייסבוק Remembrance, באתר ספוטיפיי Remembrance, באתר Last.fm (באנגלית) Remembrance, באתר MusicBrainz (באנגלית) Remembrance, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Remembrance, באתר דיזר Remembrance, באתר Discogs (באנגלית) Remembrance, באתר Songkick (באנגלית) Remembrance, באתר בנדקמפ
קוג'וק

קוג'וק (באנגלית: Kuajok או Kwajok) היא עיר הבירה של מדינת ואראפ, אחת מעשר המדינות בדרום סודאן, שנמצאת בצפון המדינה וגובלת בסודאן מצפון.[דרושה הבהרה] בחר אל-ע'זאל ערך זה הוא קצרמר בנושא דרום סודאן ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוס נצרתי

אִירוּס נַצְרָתִי או אִירִיס נַצְרָתִי (שם מדעי: Iris bismarckiana) הוא מין בסקציית אירוסי ההיכל (Oncocyclus), בתת-סוג אירוס בסוג אירוס. האירוס הנצרתי אנדמי לצפון ארץ ישראל, לבנון, ירדן וסוריה. המין גדל בארץ ישראל בהרי נצרת, גבעת המורה בהרי נפתלי ולרגלי החרמון. מן העבר המזרחי של הירדן, האירוס הנצרתי צומח בחבל הגלעד במדינת ירדן. מכיוון שהמוסלמים נוהגים לשתול אותו בבתי קברות, מניחים שאוכלוסיות מסוימות הובאו למקומן על ידי האדם. אוכלוסיות אחדות שגדלות בבר כנראה התפתחו מצמחים שנשתלו בבתי הקברות המוסלמיים. עלה העטיף הפנימי הוא לבן עד תכלת בהיר, מרושת בעורקים דקים ומנוקד בנקודות קטנות בגוון כהה יותר. עלה העטיף החיצוני מנוקד בצפיפות בנקודות כהות על רקע לבן עד קרם בהיר, המתלכדות ליצירת כתם כהה במרכזו. העלים רחבים, והם כפופים כמגל. פוריות הפרחים נמוכה, ונוצרים מעט מאוד זרעים. הצמח מתרבה בעיקר על ידי קני שורש, השולחים שלוחות ארוכות לצדדים, ויוצרות קבוצות של צמחים זהים על שטח של מספר מטרים. האירוס הנצרתי גדל על מדרונות שטופי שמש, מנוקזים היטב, שאופיים סלעי ואבני. המין גדל בשולי חורשים ובתות ספר. מועד הפריחה תלוי במזג האוויר – מהמחצית השנייה של פברואר ועד לתחילת אפריל. תקופת הפריחה העיקרית היא באמצע מרץ. במקרה של שנה שחונה, הפריחה תהיה מועטה אם בכלל. ככל שאר אירוסי ההיכל, אירוס נצרתי הוא פרח מוגן. הפרח מופיע בסמלה של העיר נוף הגליל, ובסמלו הקודם של מועדון הכדורגל של העיר. אירוס נצרתי מקבץ אירוסים נצרתים אירוס נצרתי בשמורת אירוס נצרתי על רקע הר תבור אירוסים נצרתיים ליד מפל התנור בגליל העליון מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI) אירוס נצרתי, באתר ITIS (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר NCBI (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר צמח השדה אירוס נצרתי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אירוס נצרתי, באתר Tropicos (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר GBIF (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר The Plant List (באנגלית) אירוס נצרתי, באתר IPNI (באנגלית) אירוס נצרתי באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005
נור, מלכת ירדן

המלכה נור (שמה המקורי: ליסה נג'יב חלבי, נולדה ב-23 באוגוסט 1951) היא אלמנתו של חוסיין מלך ירדן. היא הייתה אשתו הרביעית והמלכה הרעיה של ירדן עד מותו ב-7 בפברואר 1999. המלכה נור נולדה בארצות הברית בשם ליסה נג'יב חלבי לאב טייס ממוצא סורי ולאם ממוצא שוודי ואנגלי. אביה שירת כטייס ניסוי בצי האמריקני, כמנהל חברת תעופה וכפקיד ממשל אמריקני בכיר. בתקופת הנשיא הארי טרומן הוא שימש עוזר למזכיר ההגנה האמריקני. בתקופת הנשיא ג'ון פ. קנדי הוא מונה לעמוד בראש רשות התעופה הפדרלית. בין השנים 1969 ל-1972 הוא ניהל את חברת התעופה פאן אם. סבא-רבא של נור, אליאס חלבי, היגר לארצות הברית בשנת 1891. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת פרינסטון נור עבדה שנה באוסטרליה בתכנון ערים. בשנת 1975 החלה לעבוד בחברת אדריכלות בריטית אשר עסקה בתכנון מרכז העיר טהראן באיראן, עד אשר המצב הפוליטי באיראן לא איפשר את המשך עבודתה שם. התענינותה במתרחש במזרח התיכון הביאה אותה להגיש מועמדותה ללימודי תואר שני בעיתונות באוניברסיטת קולומביה ובינתיים קיבלה משרה זמנית במתקן מחקר תעופתי בעמאן. היא עזבה משרה זו לאחר שמונתה למנהלת מחלקת תכנון מתקנים ועיצוב בחברת התעופה עאליה. היא הכירה את המלך חוסיין עוד בשעה שהתאבל על מות אשתו, עאליה, מלכת ירדן. נור, אשר הייתה נוצרייה עד לנישואיה למלך חוסיין, התאסלמה ושינתה את שמה ל"נור אל-חוסיין". פירוש שמה (נור) בערבית הוא "אור". ב-15 ביוני 1978 נישאה למלך חוסיין. היא דוברת אנגלית, ערבית וצרפתית. לזוג נולדו ארבעה ילדים: חמזה (1980), האשם (1981), אימאן (1983) וראיה (1986). המלכה נור אינה אמו של המלך הנוכחי, עבדאללה, ולכן אינה נושאת בתואר המלכה האם. עם זאת, גם אחרי מות המלך חוסיין הפנייה אליה היא "הוד רוממותה, המלכה נור". לאחר מות המלך חוסיין היא מחלקת זמנה בין בתיה בעמאן, בלונדון ובוושינגטון די. סי. מדיה וקבצים בנושא נור, מלכת ירדן בוויקישיתוף נור, מלכת ירדן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נור, מלכת ירדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Queen Noor | Faces of America | PBS אורי דרומי, נג'יב חלבי, נשיא חברת פאן-אם, אביה של המלכה נור, 2003-1915., באתר הארץ, 16 ביולי 2003 Her Majesty Queen Noor of Jordan ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל

אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה בשנת 2011 כמוסד במימון ממשלתי ללימודים גבוהים וכיום היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות הפועלות בדרום סודאן. היא שוכנת בעיר אבייל שבמחוז צפון בחר אל-ע'זאל, אחד מעשרת המחוזות שבדרום סודאן. היא ממוקמת כ-800 ק"מ צפונית לג'ובה, עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במדינה. באוניברסיטה קיימות ארבע פקולטות: הפקולטה למדעי הבריאות הפקולטה לנפט וכרייה הפקולטה למדעי החברה הפקולטה הנדסת חקלאות אוניברסיטאות בדרום סודאן צפון בחר אל-ע'זאל בחר אל-ע'זאל מיקום אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בגוגל מפות היסטוריה של העיר אבייל Estimated Road Distance Between Juba And Wau The Academic Colleges of UNBEG
ריק מוראניס

פרדריק אלן "ריק" מוראניס (באנגלית: Frederick Allan "Rick" Moranis; נולד ב-18 באפריל 1953) הוא קומיקאי יהודי-קנדי, שחקן קולנוע הוליוודי בדימוס, מוזיקאי וקוסם. בין הסרטים הרבים בהם השתתף: חנות קטנה ומטריפה, מכסחי השדים, שיגעון בחלל, מותק, הילדים התכווצו, אחי הדוב. מוראניס נולד למשפחה יהודית בטורונטו שבקנדה. בילדותו למד בבית הספר התיכון על שם סר סנדפורד פלמינגן. באמצע שנות ה-70 החל לעבוד במשרה חלקית תחת השם "ריק אלן" כתקליטן בתחנות רדיו שונות בטורונטו בהם CFTR, CKFH ו- CHUM-FM. במקביל החל מוראניס להופיע בתור קומיקאי במועדוני לילה שונים בטורונטו. הופעת הבכורה הטלוויזיונית של מוראניס התקיימה בשנת 1976 בתוכנית "90 minutes Live". הופעת הבכורה הקולנועית של מוראניס התקיימה בשנת 1983 כאשר כיכב בסרט "The Adventures of Bob & Doug McKenzie: Strange Brew" בתפקיד בוב מקנזי. במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20 בלט כשחקן קומי במספר הפקות הוליוודיות גדולות, בהם סרטי "מכסחי השדים", הסרט "חנות קטנה ומטריפה", הסרט הפרודי "שיגעון בחלל" (1987) בו גילם את "לורד הלמט" (פארודיה על דארת' ויידר), בתפקיד בארני ראבל בעיבוד הקולנועי של "משפחת קדמוני" משנת 1994 בשם "הפלינטסטונס", וכמו גם בתפקיד הממציא המטורף וויין סלינצקי בסרט "מותק, הילדים התכווצו" משנת 1989. מוראניס פרש מתעשיית הקולנוע בשנת 1997, שש שנים לאחר שאשתו מתה מסרטן הכבד. מאוחר יותר הוא הסביר כי בתור אב חד הורי הוא התקשה גם לגדל את ילדיו וגם להיות מעורב ביצירת סרטים וכי בהמשך הוא גילה שהוא לא מתגעגע לתעשיית הסרטים. בשנת 2005 מוראניס פרסם אלבום קאנטרי בשם "The Agoraphobic Cowboy". ב-8 בדצמבר 2005, הוכרז האלבום בתור מועמד לפרס גראמי בקטגוריית האלבום הקומי הטוב ביותר לשנת 2006. ב-3 בפברואר 2006, מוראניס ביצע שיר מתוך האלבום בתוכנית של קונאן או'בריין. ב-24 ביוני 2008, מוראניס הצהיר כי הוא מסרב להצטרף ליתר חברי הקאסט של מכסחי השדים על מנת לדבב את דמותו במשחק וידאו חדש המבוסס על הסרטים. מוראניס הוא אב לשני ילדים מנישואיו לאן מוראניס שנפטרה בשנת 1991. מדיה וקבצים בנושא ריק מוראניס בוויקישיתוף ריק מוראניס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריק מוראניס, באתר AllMovie (באנגלית) ריק מוראניס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריק מוראניס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריק מוראניס, באתר Discogs (באנגלית)
לואיס גרביטו

לואיס אלפרדו גרביטו קוביליוס (בספרדית: Luis Alfredo Garavito Cubillos; היה מוכר גם בכינויים "המפלצת" (La Bestia) ו"גופי" (Tribilín); 25 בינואר 1957 – 12 באוקטובר 2023) היה אנס, פדופיל ורוצח סדרתי קולומביאני. גרביטו הודה בשנת 1999 באינוסם וברציחתם של לא פחות מ-147 ילדים צעירים, כולם בנים. מספר קורבנותיו, המתבסס על פי שרטוטי גולגולות ששרטט בבית הכלא, עלול למעשה להיות יותר מ-300. המספר הידוע של קורבנותיו הוא 147 קולומביאניים ו-46 אקוודוריים, שביחד הם 193 קורבנות, והוא נחשב לרוצח הפורה ביותר בעולם. לאחר שנתפס, נידון גרביטו לעונש המרבי על פי חוקי קולומביה – 30 שנות מאסר בפועל. בהמשך קוצר עונשו בשמונה שנים, ובנוסף חתם על עסקה לפיה יקוצר עונשו אם ישתף פעולה בעתיד עם הרשויות, או בשל התנהגות טובה. מאז מאסרו, אושר במדינה חוק המעלה את העונש המרבי ל-60 שנות מאסר בפועל. לואיס אלפרדו גרביטו נולד ב-25 בינואר 1957 בחנובה שבקולומביה, הבכור מבין שבעה בנים. בעדותו טען גרביטו כי אביו התעלל בו פיזית ומינית. קורבנותיו של גרביטו היו ילדי איכרים, ילדים עניים או, בשפה פשוטה, "ילדי רחוב", בין הגילאים 8–16. גרביטו פנה אליהם ברחובות ובגני המשחקים והציע להם מתנות או סכומי כסף קטנים. מן העולה בתיאורי התביעה ועדותו שלו, כאשר היה רוכש את אמונם, היה לוקח את הילדים להליכה וכאשר אלה התעייפו, היה מנצל את חולשתם, אונס אותם, חותך את צווארם ומבתר את גופותיהם. על מרבית הגופות נמצאו סימני עינויים. גרביטו נתפס ב-22 באפריל 1999 והודה ברציחתם של 138 ילדים. גם לאחר הודאה זו, החקירות נגדו המשיכו, בחשד שרצח 172 ילדים נוספים. גרביטו נמצא אשם ברציחתם של 138 ילדים ונשפט ל-1852 שנות מאסר ועוד תשעה ימים, ואולם בפועל מאסרו הועמד על 40 שנות מאסר, שכן זוהי התקופה המרבית בה ניתן להחזיק אדם במאסר לפי חוקי המדינה. בנוסף, מאחר שסייע לרשויות במציאת הגופות, קוצר עונשו ל-22 שנות מאסר בפועל בלבד. מאז החל לרצות את מאסרו, רבים בקולומביה הביעו מחאה נגד הרשויות והביעו חששם מהיום בו ישוחרר. הם קראו לגזור עליו מאסר עולם ללא אפשרות לשחרור - או עונש מוות, אולם שני אלה אינם קיימים בחוק הקולומביאני. בשנת 2006 ראיין אותו בתאו שדרן חדשות מקומי. הוא ציין כי גרביטו ניסה להמעיט מחומרת מעשיו, וכן ציין בכתבתו את תנאי המאסר המקלים של גרביטו שכללו אמבטיה, טלוויזיה בכבלים וכן גישה לאינטרנט מעת לעת. גרביטו הביע באותו ראיון את רצונו לפתח קריירה פוליטית לכשישתחרר, וטען שבמסגרתה הוא מתכוון לעזור לילדים שנוצלו מינית. השדרן ציין את האפשרות שגרביטו ישתחרר שלוש שנים מאוחר יותר. בעקבות הראיון והידיעה על אפשרות לשחרורו בשנת 2009, ביקורת ציבורית עלתה לראש סדר היום, ושופטי בית המשפט העליון של קולומביה החליטו שלא לקצר את עונשו של גרביטו, על אף הסיוע שהגיש לרשויות במציאת הגופות. כמו כן, תנאי מאסרו הוקשחו ועונשו הוחזר לתקופה המקורית שלו, 40 שנה. זאת, בניסיון לשבור את רוחו ולגרום לו להודות ביתר מקרי הרצח שלטענת התביעה ביצע, ושהחקירות בעניינן טרם הסתיימו. המרטש מאטלנטה המפלצת מפירנצה לואיס גרביטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שלי שמורק וקרן סיאורדיה, לואיס גרביטו, פרק 227, באתר בואי נדבר רצח, ‏2 במאי 2021 Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Colombian Held in Deaths of 140 Children, Los Angeles Times, ‏30 באוקטובר 1999 (באנגלית) BBC News | Americas | Colombian child killer confesses, news.bbc.co.uk Mark Benecke, Murderous methods : Using forensic science to solve lethal crimes, New York: Columbia University Press, 2005, ISBN 0-231-13118-6
ג'ימי ליטל

ג'ימי ליטל (באנגלית: Jimmy Lytell, בשמו בלידה James Serrapede;‏ 1 בדצמבר 1904 – 28 בנובמבר 1972) היה נגן קלרינט אמריקאי של מוזיקת ג'אז, ממוצא איטלקי. ניגן בעיקר בסגנון "דיקסילנד ג'אז" או "ג'אז מוקדם". ג'יימס סראפדה, שאימץ את שם האמן "ג'ימי ליטל" ניגן בקלרינט כמקצוען כבר בגיל 12 ובשנות ה-1920 המוקדמות כבר הקליט עם להקות של "ג'אז מוקדם". ניגן בהרכב "אוריג'ינל אינדיאנה פייב" (Original Indiana Five) ב-1921 וב"אוריג'ינל ממפיס פייב" (Original Memphis Five) של פיל נפוליאון בשנים 1925-1922, כמו כן ב"אוריג'ינל דיקסילנד ג'אז בנד" (Original Dixieland Jazz Band) בשנים 1922–1924. אחרי שנות ה-1920 ניגן פחות במופעים פומביים של הרכבי ג'אז. עבד בעיקר בהקלטות אולפן וכחבר בתזמורות רדיו, כולל תזמורת NBC. בשנות ה-1940 המוקדמות היה המנהל המוזיקלי של ההרכב "צ'מבר מיוזיק סוסייטי אוף לואור בייסין סטריט" ("The Chamber Music Society of Lower Basin Street"). החל משנת 1949 ובשנות ה-1950 המאוחרות הופיע בלהקה "ניו אוריג'ינל ממפיס פייב רווייבל" (New Original Memphis Five revival band) והקליט עם קוני בוזוול. ניגן בפני קהל עד שנה לפני שנפטר בגיל 68. כראש הרכב הקליט 18 תקליטים בשנים 1926–1928 ושש נוספות בשביל לונדון רקורדס בשנת 1950. ג'ימי ליטל, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי ליטל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי ליטל, באתר Discogs (באנגלית) בסרטון יו טיוב משנת 1928 - מנגן "סרנדה בלוס", סרטון באתר יוטיוב עם אוריג'ינל ממפיס פייב - "תנועת נחש", חברת ויקטור 1926, באתר יו טיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמפובאסו

קמפובאסו (באיטלקית: ‏Campobasso‏Ⓘ‏) היא בירת מחוז מוליזה ונפת קמפובאסו שבמזרח איטליה. העיר נמצאת באגן הגבוה של שפך נהר הביפרנו. העדויות הראשונות לעיר נמצאות במחלוקת. התאוריה הרווחת ביותר היא שהלומברדים מצאו את העיר במאה ה-8 כמחנה מבוצר על המדרון שעליו עומדת כיום הטירה. השם המקורי של העיר: campus vassorium מעיד על כך שהעיר הייתה עירם של הווסאלים של הדוכס מספולטו. ב-1763 נטשו האזרחים את העיר העתיקה ועברו אל העמק הנמוך. בשנת 1814 מלך נאפולי ז'ואקים מירא הרחיב את העיר והיא נשענה על שדה נמוך (campo basso באיטלקית) וזהו המקור לשם העיר הנוכחי. בקמפובאסו התרחשו קרבות כבדים במלחמת העולם השנייה. באוקטובר ונובמבר 1943 קרב בין הצבאות הגרמני והקנדי הביא לחורבן של מבני ציבור רבים, כולל בית העירייה והארכיון שבו, ולהרג של 38 אזרחים, ובהם גם הבישוף השני של בולוניה. כיבוש העיר בידי הצבא הקנדי השפיע על העיר רבות, והעיר אף נודעה כ"עיר קנדה" וכ"עיר עלי המייפל". האטרקציה העיקרית בעיר היא הטירה שנבנתה בשנת 1450. הקונסטרוקציות הנוכחיות של הטירה הן תוצאות של שחזורים שנעשו לאחר רעידות האדמה בשנים 1456 ו-1805. ליד הטירה נמצאת כנסיית סנטה מריה מג'ורה שהוקמה במאה ה-11 ונבנתה שוב ב-1525. בכנסייה פסל עץ יקר של אינקורונטה מ-1334. מתחת לכנסייה נמצאת כנסיית גאורגיוס הקדוש, כנראה העתיקה ביותר בכל קמפובאסו. הקתדרלה, כנסיית סנטה טריניטה, נבנתה בשנת 1504 מחוץ לחומות העיר, נהרסה ברעידת האדמה של 1805 ונבנתה מחדש בסגנון נאו-קלאסי. כנסיית סן ברתולומאו היא מבנה רומנסקי מהמאה ה-11, עשוי אבן גיר. בקתדרלה ישנם שני מעברים. קנדה אוטווה, קנדה אלבניה לץ, אלבניה מקסיקו פרונטרה הידלגו, מקסיקו רוסיה ולדימיר, רוסיה בוסניה והרצגובינה באניה לוקה, בוסניה והרצגובינה מדיה וקבצים בנושא קמפובאסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמפובאסו קמפובאסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גוף בזאלי

הגוף הבזאלי (גם קינטוזום או גופיף בסיסי) הוא אברון בתא הזהה במבנהו לצנטריול. אברון זה ממוקם בבסיסו של כל ריס (שערית, Cilia) או שוטון. קוטרו של הגוף הבזאלי הוא כ-0.15 ננומטר, ואורכו כ-0.5 ננומטר. מבנה הגוף הבזאלי גלילי, ומורכב מ-9 שלשות של מיקרוטובולות. בהמשך האברון, הוא מתהווה לריס או שוטון, שסידור המיקרוטובולות בהם שונה. המיקרוטובולות הפנימיות מתוך כל שלשה (תת-סיב A), מתמשך אל תוך גוף הריס או השוטון. האמצעי (תת-סיב B), מתמשך אף הוא אל תוך הריס או השוטון. החיצוני (תת-סיב C) מסתיים בקצה העליון של הגוף הבזאלי ולא חודר לריס או לשוטון. כך נוצרים בהמשך האברון תשעה זוגות מיקרוטובולות המהווים את הריס או השוטון. המיקרוטובולי של הגוף הבזאלי לא עטופים בקרום התא, כי הם בציטופלזמה (בניגוד לריס או לשוטון). בבסיס הגוף הבזאלי יש חלבון מבני המשמש כציר, ממנו מסתעפים לצדדים סיבים חלבוניים המקשרים בינו ובין שלושת המיקרוטובולות. בקרבת הגוף הבזאלי יש מיטוכונדריה רבים המספקים ATP לריס או לשוטון דרך הגוף הבזאלי. "ביולוגיה של התא - מולקולה, אברון ותא", אליזמסקי, 2002.
אפופלסט

אַפּוֹפְּלַסְט היא מערכת דפנות התאים הרצופה, העוברת דרך הצמח כולו ומשמשת כמרחב דיפוזי מחוץ לממברנה. בקרה על המעבר הדיפוזי של מים ומומסים מתבצעת על ידי פסים כספרים בשורשי הצמח, מרווחי אוויר והקוטיקולה של הצמח. מים הנקלטים על ידי השורשים יעברו במסלול האפופלסטי עד הגיעם לפסים הכספרים, הנמצאים בשכבת האנדודרם המקיפה את צרורות ההובלה. הפסים הכספרים שאינם חדירים למעבר מים מתעלים את המים למסלול הסימפלסטי, מסלול המאפשר הולכה מבוקרת של מים. האפופלסט בנוי כדופן חיצונית מקשרת של תאים סמוכים, תוך יצירת רקמת מעבר דיפוזי, הדומה באופייה לסימפלסט (SYMPLAST). ההובלה האפופלסטית מאפשרת מעבר של מים ומומסים על פני רקמה או איבר. במעבר חומרים מהאפופלסט אל המערכת הסימפלסטית, עוברים החומרים דרך מערכת בקרה פנימית של הצמח. חשיבות האפופלסט באה לידי ביטוי במספר אופנים: - באינטראקציית הצמח עם סביבתו- לדוגמה: פחמן דו-חמצני מוכרח לעבור תהליך התמוססות באפופלסט לפני המעבר לכלורופלסט לצורך ביצוע פוטוסינתזה. באופן דומה, כל מולקולות במצב צבירה גזי הנחוצות לקיום הצמח חייבות לעבור דרך האפופלסט. - בתקשורת בין תאית- דוגמה לכך היא במצב של חוסר חמצן מקומי בצמח, יכול התא להעביר אות אזהרה לתאים סמוכים. בנוסף, תוך דקות יכול לעבור המסר ליתר גוף הצמח ולעורר את ההגנה הנחוצה. Molecular Biology of the Cell- fifth edition Bruce Alberts Alexander Johnson Julian Lewis Martin Raff Keith Roberts Peter Walter 2008 ביולוגיה של התא- מולקולה אברן ותא אליזמסקי 2002. Encyclopedia of Applied Plant Sciencs Volume 2 and 3 Edited by: Brian Thomas Dennis J murphey Brian C. Murray 2003 מדיה וקבצים בנושא אפופלסט בוויקישיתוף
מיקרופיברילות

מיקרופיברילות - מיקרופיברילות צלולוז, מהוות את האלמנט המבני הבסיסי של דופן התא הצמחי. צלולוז הוא המרכיב השכיח ביותר (מהווה בין 15-30% ממסת החומר היבש בדופן הראשונית של הצמח). הצלולוז הוא פולימר של D-glucose (בטא- 1,4). קשר בטא יוצר זווית של 180 מעלות בין טבעות הגלוקוז, וכתוצאה מכך, נוצרות שרשראות ישרות, המתאימות ליצירת מבנים חוטיים ארוכים- מיקרופיברילות. המיקרופיברילות מהוות חוטים יציבים מאוד. צבר מיקרופיברילות יוצר מאקרופיברילה, שכאשר שזורה כאריג, מהווה את ה"שלד" של דופן התא הצמחי. בתא צמחי צעיר, סידור המיקרופיברילות גמיש ומאפשר לתא לגדול ולהתפתח. לעומת זאת, בתא בוגר אשר לא צריך לעבור עוד שינויים מסודרות המיקרופיברילות כמבנה מאורגן, אחיד וקשיח. המיקרופיברילות תופחות במגע עם מים. כיוון התפיחה ניצב לציר האורך של המיקרופיברילה. במיקרופיברילה אזורים גבישיים צפופים המכונים מיצלות, ואזורים בלתי גבישיים. ביולוגיה של התא: מולקולה, אברון ותא - אלי זמסקי, 2002. Encyclopedia of Applied Plant Sciencs כרכים 2 ו-3 בעריכת: Brian Thomas, Dennis J murphey, Brian C. Murray ‏2003. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריסטיאן רייף

כריסטיאן רייף (בגרמנית: Christian Reif; נולד ב-24 באוקטובר 1982) הוא אתלט גרמני, ואלוף אירופה בקפיצה לרוחק. רייף התחרה לראשונה באליפות אירופה באתלטיקה באולם בשנת 2007, אך עם תוצאה של 7.58 מטרים, לא הצליח להעפיל אל גמר התחרות. באליפות העולם באתלטיקה 2007 סיים רייף את התחרות במקום התשיעי, עם קפיצה למרחק של 7.95 מטרים. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה בשנת 2010 זכה רייף במדליית הזהב, כשקבע את שיאו האישי, שיא התחרות ותוצאת השנה בעולם, עם תוצאה של 8.47 מטר. באצטדיון פתוח קפיצה לרוחק: 8.47 מטר באולם קפיצה לרוחק: 8.10 מטר מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן רייף בוויקישיתוף כריסטיאן רייף, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי כריסטיאן רייף, באתר olympedia.org כריסטיאן רייף, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית כריסטיאן רייף, באתר ליגת היהלום כריסטיאן רייף, באתר Track and Field (גברים)
מוריס דז'אן

מוריס ארנסט נפוליאון דז'אן (בצרפתית - Maurice-Ernest-Napoléon Dejean; ‏30 בספטמבר 1899 - 14 בינואר 1982) היה דיפלומט ופוליטיקאי צרפתי, מאנשי צרפת החופשית במלחמת העולם השנייה, הידוע בשל פרשת ריגול וסחיטה שדבקה בשמו. דז'אן התחיל קריירה בשירות החוץ הצרפתי לאחר שסיים לימודי תואר שני בפילוסופיה. בתחילה שירת כנספח עיתונות בשגרירות בברלין, בין השנים 1930 ל-1939. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שב לפריז ומונה למזכירו האישי של ראש הממשלה אדואר דאלאדיה ולאחר מכן של מחליפו בתפקיד, פול רנו. הוא שימש בתפקיד זה עד לתבוסת צרפת במערכה על צרפת ביוני 1940. לאחר מכן שהה זמן מה במרוקו ולבסוף הצטרף, בתחילת שנת 1941, אל אנשי הגנרל שארל דה גול בלונדון, ושימש שם כראש הסגל הדיפלומטי של צרפת החופשית. בספטמבר 1941 מונה על ידי דה גול לחבר ב"וועד הלאומי" מעין ממשלת צללים שהקים דה גול. בממשלה זו שימש שר החוץ. באוקטובר 1942 פרש מתפקידו והוחלף ברנה פלוון, כפי הנראה עקב סכסוך עם דה גול, שהעדיף על פניו בתפקיד זה את רנה מאסילי שהתקיימו מגעים להבאתו מצרפת הכבושה. בין 1943 ל-1944 שימש כראש הנציגות הדיפלומטית של אנשי צרפת החופשית בלונדון. לאחר המלחמה העדיף דז'אן לקדם קריירה בשירות החוץ. בתחילה שימש שגריר בפראג בין השנים 1945 ל-1949. בשנת 1952 הועלה שמו במשפט פראג כדיפלומט שעמו קיימו הנאשמים קשרי ריגול לטובת המערב. צרפת הכחישה מכל וכל טענה זו. בתקופת שירותו בפראג עמד גם בראש משלחת צרפת אל האו"ם, בין אוקטובר לדצמבר 1946, וכן היה הנציג הצרפתי למשטר הכיבוש הבינלאומי בחבל הרוהר בין מאי 1949 לפברואר 1950. לאחר מכן נשלח אל המזרח הרחוק ושם שירת בתפקידים דיפלומטיים ומנהליים שונים ביפן ובמושבות צרפת, בין 1950 ל-1953. בשנת 1955 נשלח לשמש שגריר צרפת בברית המועצות, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1964. על מילוי תפקידיו הדיפלומטיים צורף כקצין ללגיון הכבוד. בשנת 1964 הוחזר לפריז באופן פתאומי. הסתבר כי איש הק.ג.ב. בשם יורי קורוטקוב, שערק למערב, דיווח כי דז'אן היה קורבן לסחיטה לאחר שקיים יחסי מין עם נשים שונות שהיו סוכנות ק.ג.ב. והופגשו עמו למטרה זו. יש המספרים כי כששב לפריז קיבל אותו דה גול בשאלה הבוטה - "?Alors Dejean, on couche" ("ובכן, דז'אן, זיינת?"). בשנת 1982 מת בפריז. Free French 'Big 10', פלסטיין פוסט, 28 בספטמבר 1941 תגובות, הכחשות, מחאות, דבר, 30 בנובמבר 1952 דיפלומטיה או פלילים, מעריב, 24 בנובמבר 1952 נערות פיתוי בשירות הק.ג.ב., מעריב, 30 בדצמבר 1970 ובכן, דז'אן... באתר OOMARK (צרפתית)