laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יז'י שלאג

יז׳י שלאג (בפולנית: Szeląg Jerzy, נולד בשם יז׳י שלונג; (13 בפברואר 1933 - 26 בנובמבר 2004), היה פולני שהציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה בגטו ורשה והוכר כחסיד אומות העולם. יז׳י שלאג נולד להורים מריאנה (מריה) ופרנצסזיק (Franciszek) שלאג בוורשה בירת פולין. מגורי זרים בגטאות לא היו נפוצים במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכדי להשתכן בגטו, ארים היו צריכים אישור מיוחד. מריאנה שלאג, אמו של יז'י, קיבלה אישור מיוחד מהרשויות הגרמניות להמשיך להתגורר בביתם שהיה בתוך גטו ורשה, ואכן משפחת שלאג המשיכה להתגורר בגטו במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שיז׳י היה נוצרי, הוא למד בבית ספר יסודי מחוץ לגטו, בחלק הארי של וורשה. במשך שלוש שנים, יז׳י הצליח להבריח לגטו ורשה מסמכים, מזון ותרופות וחילק אותם בין משפחות היהודים בגטו תוך סיכון חייו. לא פעם נתפס והוכה על ידי שומרי הגטו על מעשיו. יז׳י תואר כאדם חייכן, טוב לב ונעים הליכות. למרות הייתו ילד בן 10 קיבל מכות קשות עד כדי קבלת סימנים על הגוף שנשארו לכל החיים. לקראת סוף 1942 שאלוג יאז'י ומשפחתו הועברו אל מחוץ לגטו, אבל זה לא עצר את יאז'י ואמו מריאנה מלעזור ליהודים בגטו והיה מעביר להם, דרך חור בחומת הגטו, מזון ודברים בסיסיים אחרים. כך פעל הנער יאז'י במשך שנתיים עד דצמבר 1942, עד סגירתו של ה"גטו הקטן". יאז'י ואמו המשיכו בפעולותיהם עד פרוץ המרד הפולני בחודש אוגוסט 1944. לאחר המלחמה, למד יז׳י כלכלה והתגורר בוורשה. בתחילת שנות ה-90, עלה לישראל ועם הגיעו ארצה, התגורר בבית גיל הזהב בקריית חיים. גם במקום זה, יז׳י דאג לזולת וזאת על ידי טיפול בקשישים דוברי פולנית שכן לא דבר עברית כלל. יז׳י היה אדם נוצרי קתולי אדוק ועקב כך נהג לסייר באופן קבוע במקומות הקדושים לנצרות ברחבי ישראל. יז׳י נהג לנסוע אחת לכמה חודשים לוורשה בכדי לפגוש את משפחתו שהתגוררה שם. באחת מנסיעות אלו, ב־2004, נפטר יז׳י. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של יז'י. קברו אותר בבית העלמין בוורשה בית הקברות פוואזקי בוורשה (אנ') בסמוך לקבר הוריו. ב-1984 העיד ניצול שואה על הסיוע של יז'י ואמו למשפחות יהודיות רבות בגטו ורשה. יז׳י ואמו מריאנה הוכרו שנה לאחר מכן כחסידי אומות העולם ב-29 באפריל 1985. שמם חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ונערך לכבודם טקס ביד ושם. יז'י הונצח גם באבן לזכרו בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה. גדעון בן רפאל, אדם לאדם – אדם! חסידי אומות העולם תושבי חיפה, באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח.אייבשיץ - חיפה The Righteous Among The Nations: Szeląg Jerzy ; Mother: Marianna, יד ושם אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021 חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2020-04-20
פלגיה שפרינגר (הוצ'אק)

פלגיה שפרינגר (הוצ'אק) (בפולנית: Pelagia Huczak Springer;‏ 16 באפריל 1917 – 15 בפברואר 2007), ישראלית ממוצא נוצרי-פולנייה, אשר במלחמת העולם השנייה הצילה יהודים רבים ממוות בשואה. במרבית המקרים ההצלה נעשתה בעזרת בני משפחתה, שהוכרו אף הם כמוה, כחסידי אומות העולם. לפני המלחמה, עבדה פלגיה במפעל נעליים שהיה שייך לתאגיד לג'זרוויץ-שפרינגר בעיירה סוסנוביץ בפולין. בהתחלה הייתה פלגיה עובדת מן המניין, אך לאחר תהליך האריזציה שבא בעקבות הכיבוש הגרמני, הנאצים מינו את פלגיה כמנהלת המפעל. היא השתמשה בסמכותה ובתפקידה כמנהלת זמנית על מנת להציל את שלמה שפרינגר, שהיה בעל המפעל, ואת בנו זאב (וולף) שפרינגר בן ה-5. בשנת 1942, היא הצליחה להבריח את וולף מהגטו ולקחה אותו לביתה, בעקבות חשש לחייו. במהלך החודשים שוולף הסתתר בביתה של פלגיה, כל משפחתה, שכללה את אביה החורג, אמה, ושלושת אחיה, דאגו וטיפלו בו במסירות. אחרי מספר חודשים, פלגיה הצליחה לסדר לוולף מקום מסתור אחר, בדירה של מכרה שלה, אלמנה נוצרייה מכפר סמוך. היא שילמה עבור אחזקתו מחסכונותיה וממכירת תכשיטים שהיו ברשותה, וסיפקה לו ביגוד ומזון על מנת שהאלמנה תסכים לשמור עליו. לאחר חיסול גטו סוסנוביץ, פלגיה הבריחה את שלמה שפרינגר מתוך הגטו, תוך סיכון חייה, והחביאה אותו תחילה במפעל, ובמשך שנתיים בבית משפחתה, עד ב-27 בינואר 1945, שוחרר האזור מידי הנאצים על ידי ברית המועצות. ישנן עדויות נוספות, שפלגיה החביאה מספר יהודים נוספים בביתה. פלגיה ומשפחתה גם נתנו מחסה לאחיו של שלמה, פינקוס, לזמן קצר. כמו כן, במהלך אחת מהאקציות בגטו סוסנוביץ ובאזור, פלגיה הסתירה כ־20 יהודים בבית המלאכה של מפעל הנעליים, וכך הצילה את חייהם. לאחר המלחמה, בשנת 1947, שלמה שפרינגר התחתן עם פלגיה. הם עלו יחד עם בנו וולף לישראל. המשפחה התגוררה בחיפה. בשנת 1982 נפטר שלמה שפרינגר. בערוב ימיה חזרה פלגיה להתגורר בפולין באזור סוסנוביץ. היא נפטרה ב-2007. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של פלגיה ונעשה מאמץ לאיתור מקום קבורתה, אולם לא ידוע היכן נקברה. ב-25 בדצמבר 1984, יד ושם הכירו בפלגיה שפרינגר-הוצ'אק כחסידת אומות העולם, וב-21 במאי 1985, נערך טקס וניטע עץ לכבודה ביד ושם. ב־27 ביוני 1985, יד ושם הכירו גם באביה החורג, יאן רוגוזינסקי (Jan Rogoziński), באימה סלומיה (Salomea), ובשלושת אחיה אלפרד(Alfred) ויקטור(Viktor), ואדם(Adam) כחסידי אומות העולם, על תרומתם להצלה. בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה נקבעה אבן לזכרה. מרדכי, פלדיאל. "מצילים בעקבות הניצולים: על חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל [כולל רשימה שמית של המצילים עם פרטים על פעילותם]", ילקוט מורשת, מ"א, 1986, 10-11. פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023 עמ' 50. The Righteous Among the Nations Database Springer Pelagia (Huczak), באתר יד ושם (באנגלית) ארכיון יד ושם, תיק מס' M.31.2/3118. המכון ללימודי השואה, חסידי אומות העולם, באתר דעת, ‏פברואר, 2007 אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021 חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו חיפה והקריות
למור אדום

למור אדום (שם מדעי: Eulemur rufus) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ונחשב בעבר כתת-מין של המין למור חום (Eulemur fulvus) אך הופרד למין עצמאי. אורך הגוף והראש של הלמור האדום 35 עד 48 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו 45 עד 55 סנטימטרים ומשקלו 2.2 עד 2.3 קילוגרמים. הלמור דומה מאוד למין למור אדום-חזית (Eulemur rufifrons) ובדומה לו הוא בעל אף ופסים שחורים ופרווה בצבע חום-אדום (זה מקור שמו של הלמור). הלמור האדום חי ביערות נשירים יבשים במערב מדגסקר וניזון בעיקר מפירות, עלים, צוף פרחים וחסרי חוליות קטנים כמו תולעים וחרקים. הטורפים של הלמור האדום הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית וחנק קרקע מלגשי. לא ידוע הרבה על למור זה. למור אדום נמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות, שריפות וציד. למרות שאינו נחשב כיום כמין בסכנת הכחדה חמורה, הוא נתון לאיומים משמעותיים בעיקר בשל אובדן בית הגידול שלו עקב כריתת יערות, ציד בלתי חוקי וסחר בלתי חוקי בחיות מחמד. מאמצי שימור רבים מתמקדים בהגנה על בתי הגידול הטבעיים של הלמורים ובחינוך הקהילה המקומית לחשיבות השמירה על המין. מדיה וקבצים בנושא למור אדום בוויקישיתוף למור אדום, באתר ITIS (באנגלית) למור אדום, באתר NCBI (באנגלית) למור אדום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למור אדום, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) למור אדום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למור אדום, באתר GBIF (באנגלית) למור אדום, באתר הקרן לשימור למורים Deborah J. Overdorff, Similarities, differences, and seasonal patterns in the diets ofEulemur rubriventer andEulemur fulvus rufus in the Ranomafana National Park, Madagascar, באתר SPRINGER LINK Deborah J. Overdorff, Ecological correlates to activity and habitat use of two prosimian primates: Eulemur rubriventer and Eulemur fulvus rufus in Madagascar, באתר WILEY למור אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN מזי מגנאג'י, סחר בלתי חוקי של בעלי חיים וצמחים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארל אנצ'רל

קארל אנצ'רל (בצ'כית: Karel Ančerl;‏ 11 באפריל 1908 – 3 ביולי 1973) היה מנצח יהודי-צ'כי, שזכה לכבוד על ביצועיו במוזיקה מודרנית ולהוקרה מיוחדת על פרשנויותיו למוזיקה של מלחינים צ'כיים. אנצ'רל נולד בטוצ'אפי שבצ'כיה. הוא למד אצל הרמן שרכן ואחר כך עבד עם ואצלב טאליך, בין השאר. משנת 1933 עד 1939 ניצח על תזמורת רדיו פראג, אבל קריירת הניצוח שלו נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כאשר נשלח לגטו טרזיינשטט ומשם לאושוויץ. במחנה טרזיינשטט פגש את המוזיקאי ויקטור אולמן ואחרים, ויחד המשיכו לפעול בתחומי אמנותם, ליצור וללמד מוזיקה. קארל אנצ'רל שרד את אושוויץ, אך איבד שם את משפחתו. אחרי המלחמה המשיך לנצח ברדיו פראג עד 1950 ואז התפרסם כאשר התמנה למנהל אמנותי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. שמונה-עשרה שנות עבודתו עם התזמורת הזאת נחשבות בדרך כלל לשנותיה המוצלחות ביותר, שכללו הכרה בינלאומית רבה. בשנת 1968, אחרי הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה בעקבות מהפכת הקטיפה והאביב של פראג, החליט אנצ'רל להגר לקנדה והשתקע בטורונטו. שם ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו עד מותו בשנת 1973. השליטה הראויה לציון של אנצ'רל בדינמיקה תזמורתית, יחד עם תפיסה יוצאת מן הכלל של צורות ופרטים במוזיקה, עשו אותו לאמן הקלטה מצליח במיוחד. קשת ההקלטות הרחבה שלו לחברת סופראפון הצ'כית השתמרה היטב הודות לטכנולוגיה הדיגיטלית. נוסף לביצועים מדויקים של גדולי המלחינים הצ'כים, דבוז'אק, סמטנה ויאנאצ'ק, הפליא אנצ'רל לעשות בניצוח מבריק על יצירותיהם של המלחינים מראשית המאה ה-20, סטרווינסקי, בארטוק ופרוקופייב. ביצוע הסימפוניה ה-9 של מהלר בניצוחו בשנת 1968, אולי בהשפעת סבלו במלחמת העולם השנייה, הוא מסמך ייחודי בעוצמתו. אנצ'רל נפטר בטורונטו שבקנדה ב-3 ביולי 1973. מדיה וקבצים בנושא קארל אנצ'רל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קארל אנצ'רל קארל אנצ'רל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קארל אנצ'רל, באתר AllMovie (באנגלית) קארל אנצ'רל, באתר AllMusic (באנגלית) קארל אנצ'רל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קארל אנצ'רל, באתר Discogs (באנגלית) קארל אנצ'רל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ISM

האם התכוונתם ל... תדרים ללא רישוי – ISM band, תחומים של תדרי רדיו תנועת הסולידריות הבינלאומית – International Solidarity Movement, ארגון שמאל רדיקלי פרו-פלסטיני
ריינילדו מנדאבה

ריינילדו איסנרד מנדאבה (באנגלית: Reinildo Isnard Mandava; נולד ב־21 בינואר 1994) הוא כדורגלן מוזמביקי המשחק בעמדת המגן באתלטיקו מדריד ובנבחרת מוזמביק. מנדאבה, שנולד בביירה, החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון המקומי בשנת 2012. בדצמבר 2015, הוא חתם במועדון הפורטוגזי בנפיקה ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. ביוני 2017 הושאל מנדאבה לעונה אחת לספורטינג דה קובילה מהליגה השנייה בפורטוגל. בקיץ 2018 עבר לבלננסש, במדיה ערך 16 הופעות. בינואר 2019 עבר בהשאלה לליל מליגת העל הצרפתית. וב-31 במאי 2019, רכשה אותו. ב-19 בינואר 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על לוריאן. ב-31 בינואר 2022 חתם באתלטיקו מדריד בחוזה לשלוש וחצי שנים. ב-6 בפברואר ערך הופעת בכורה בהפסד 2–4 לברצלונה. מנדאבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מוזמביק ב-22 בדצמבר 2013, במשחק ידידות מול אסוואטיני שהתסיים בתיקו 1-1. הוא כבש את השער הראשון שלו בנבחרת ב-20 ביוני 2015, נגד סיישל. הוא עשה זאת שוב כמה ימים לאחר מכן נגד אותה נבחרת. נכלל בסגל נבחרת מוזמביק לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. ליל ליג 1: 2020/21 הגביע הצרפתי: 2021 אישיים נבחרת העונה בליג 1: 2020/21 מדיה וקבצים בנושא ריינילדו מנדאבה בוויקישיתוף ריינילדו מנדאבה, באתר Transfermarkt ריינילדו מנדאבה, באתר Soccerway ריינילדו מנדאבה, באתר BDFutbol ריינילדו מנדאבה, באתר WorldFootball.net ריינילדו מנדאבה, באתר National Football Teams ריינילדו מנדאבה, באתר FootballDatabase.eu ריינילדו מנדאבה, באתר ESPN SAPO, Benfica empresta Reinildo ao Sporting da Covilhã, SAPO Desporto (בפורטוגזית) Club Atlético de Madrid - ¡Bienvenido, Reinildo Mandava!, Club Atlético de Madrid (ב־European Spanish) סגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל המוזמביקית, 22 בדצמבר 2023 (בפורטוגזית)
ריי קרוק

ריימונד אלברט קרוק (באנגלית: Raymond Albert Kroc‏; 5 באוקטובר 1902 - 14 בינואר 1984) היה איש עסקים אמריקאי, מפתחה של רשת המזון מקדונלד'ס. קרוק שימש נהג אמבולנס במלחמת העולם הראשונה וניסה את ידו במספר מלאכות. בתחילת שנות החמישים עסק בשיווק מכונות מילקשייק כסוכן נוסע, ונתקל באחים דיק ומק מקדונלד, שהשתמשו בשמונה ממכונותיו במסעדת ההמבורגר החדשנית שלהם. קרוק הבין את הפוטנציאל הטמון בשיטת ההגשה והתפריט במסעדות הרשת הקטנה, ובשנת 1955 רכש במרמה זיכיון לפתיחת סניף של הרשת בדס פליינס שבאילינוי, ואת הזיכיון הבלעדי להפעלת מסעדות הרשת ברחבי ארצות הברית. בשנת 1961 רכש קרוק את זכויות התמלוגים של האחים מקדונלד תמורת 2.7 מיליון דולר, ויצא לדרך עצמאית של חברת מקדונלד'ס סיסטם קופוריישן. בתוך שנים ספורות הפך אותה לרשת המזון המהיר הגדולה בעולם. מכירות הרשת הגיעו לכ-8 מיליארד דולר בשנת מותו. קרוק גם היה הבעלים של קבוצת הבייסבול סן דייגו פאדרס מעירו סן דייגו, בשנים 1974-1984. קרוק נישא בגיל 20 לאתל פלמינג, והם התגרשו ב-1961. שנתיים לאחר מכן נישא לג'יין דובינס גרין; הזוג התגרש ב-1968. שנה לאחר מכן נישא לג'ואן מנספילד, שנותרה אשתו עד מותו. היא הייתה פילנתרופית ידועה, ותרמה כספים רבים מההון שירשה מבעלה; כשנפטרה ב-2003 הורישה בצוואתה את מרבית הונם, 2.7 מיליארד דולר, לארגוני סיוע כגון צבא הישע להקמת מרכזי פנאי בשכונות מצוקה, לרשת הרדיו הציבורית NPR, למרכזי שלום, לגן החיות של סן דייגו ועוד. ב-2016 יצא הסרט "המייסד" בכיכובו של מייקל קיטון, המגלם את דמותו של קרוק; הסרט מספר את סיפורו של קרוק כאדם לא יוצלח המחפש דרכים להתעשר ולהטביע את חותמו על העולם, ומתאר כיצד כאשר נקרתה ההזדמנות בדרכו ביצע בערמומיות עסקית וללא כל מעצורים או ייסורי מצפון את רכישת מקדונלד'ס תוך הפקעת השם המקורי והמסעדה המקורית מבעליה המקוריים (כמו גם הריסת המסעדה המקורית), והפיכתה לרשת מזון מהיר כלל עולמית תוך כדי התעשרות מסחררת. מדיה וקבצים בנושא ריי קרוק בוויקישיתוף ירון רוולסצ'י‏, ספיריטס: ביג מקריי, באתר וואלה, 26 ביוני 2013 ריי קרוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריי קרוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריי קרוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריי קרוק, באתר Discogs (באנגלית) קרן צוריאל הררי, תגדילי לי ב־1.9 מיליארד: האשה שהרוויחה הון עתק ממקדונלד'ס, ותרמה את כולו, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ייסון קרטר

ג'ייסון בריאן קרטר (באנגלית: Jason Brian Carter‏; נולד ב-22 בספטמבר 1960) הוא שחקן אנגלי, שידוע בזכות תפקידו כמרקוס קול בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5". גילם גם את שלמה הצעיר בסרט הקולנוע "המלך דוד" משנת 1985. תפקידים נוספים כוללים הופעות אורח בסדרות "נחש צפע", "בוורלי הילס 90210", "מפגשים מהסוג האישי" ו"מכושפות". מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון קרטר בוויקישיתוף ג'ייסון קרטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייסון קרטר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ייסון קרטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוזי פרס

עוזיאל שלמה פרס (21 בפברואר 1951 - 31 ביולי 1992) היה במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי. עוזי פרס נולד בשווייץ וגדל בתל אביב. אביו, גרשון "גיגי" פרס (אחיו של שמעון פרס), היה קבלן בניין שבנה בתים רבי קומות בתל אביב ומחוצה לה, אמו, כרמלה פרס, הייתה ספורטאית ומדריכה לחינוך גופני. פרס שירת כקצין קשר בצה"ל ולאחר שחרורו מהצבא נסע לטיול בעולם. ב-1973 חזר לישראל, לחם במלחמת יום כיפור והחל ללמוד קולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר שנת לימודים עבר להתגורר בצרפת וסיים את לימודי הקולנוע בסורבון. בתחילת דרכו עבד פרס כעורך בסרטיו של במאי הסרטים הדקומנטריים פרדריק רוסיף, והנהיג את קבוצת קי"ץ (קולנוע ישראלי צעיר) של במאים ישראלים שקראו לעידוד סרטי איכות על חשבון הקולנוע המסחרי. פרס כתב וביים את כל סרטיו, בהם הסרט "דומה לא דומה" (1979) "Pareil Pas Pareil", והסרטים "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור ו"אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן ואושיק לוי אותם הפיקה אחותו הבמאית רותי פרס. לעומת סרטיו הישראלים שלא זכו להצלחה, זכו סרטיו הצרפתיים להצלחה ביקורתית ומסחרית: סרטו "דומה לא דומה" זכה לשבחי הביקורת ושני סרטים - "Ombre d'un jeu, L" ,"Artiste, L" היו מועמדים בפרס בפסטיבל קאן. בשנת 1985 החל לעסוק בנדל"ן בצרפת. פרס נהרג ב-1992 בהתרסקות טיסה 311 של תאי איירווייז מעל הרי ההימלאיה. דודו שמעון פרס ודודתו סוניה השתתפו באזכרה לזכרו בסינמטק תל אביב ושמעון פרס הספיד אותו. השאיר אחריו אישה ושלושה ילדים. בשנת 2012 נקרא בסינמטק תל אביב אולם על שמו. "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור "אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן סרטיו הצרפתים: pareil-pas-pareil https://en.unifrance.org/movie/2668/pareil-pas-pareil L'Ombre d'un jeu L'Amour mensonge L'Artiste עוזי פרס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עוזי פרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עוזי פרס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי עוזי פרס, באתר ספר הקולנוע הישראלי
פריץ שלזינגר

פריץ שלזינגר (18 באפריל 1915 – 21 במרץ 1967) היה צלם ועיתונאי גרמני-ישראלי. שלזינגר קיבל את הכשרתו כצלם בגרמניה, כאסיסטנט של אופטיקאי וצלם. בשנת 1937, עלה לארץ ישראל לאחר הכשרה חקלאית באיטליה, התיישב בקיבוץ ועבר לירושלים לאחר מכן. במהלך שנות ה-40, שלזינגר הרבה לצלם את נופי ישראל. בשנת 1948 החל לעסוק בצילום עיתונות, ובתיעוד עבור קרנות ציוניות. אוסף מתשליליו נמצא בארכיון הציוני המרכזי ובארכיון התצלומים של קק"ל. פריץ שלזינגר נולד בגרמניה ב-18 באפריל 1915. את הכשרתו במקצוע הצלמות, קיבל בגרמניה בהיותו צעיר, אך החליט לעבור לארץ ישראל על מנת להמשיך את מקצועו. תחילה, הוא התגורר בקיבוץ במטרה להגשים את יעדיו, אך לאחר זמן קצר, החליט לעבור ירושלים כדי לעבוד בתור אופטיקאי, מקצוע אותו רכש כנער בברלין. שלזינגר היה הצלם האישי של נשיאי מדינת ישראל, צלם של סוכנות העיתונות הבין-לאומית, Associated Press וצילם עבור מוסדות שונים כמו הקרן הקיימת לישראל, הסוכנות היהודית, עיריית ירושלים ועוד. ב-21 במרץ 1967, בגיל 52, שלזינגר מת ונקבר בהר המנוחות שבירושלים. מדיה וקבצים בנושא פריץ שלזינגר בוויקישיתוף אריה פריץ שלזינגר BillionGraves Record, באתר BillionGraves מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il אוסף פריץ שלזינגר - הארכיון הציוני, באתר www.zionistarchives.org.il
כרמה בן יוחנן

כרמה בן-יוחנן (נולדה ב-1983) היא חוקרת נצרות ישראלית. עד 2022 החזיקה את הקתדרה ליחסי יהודים ונוצרים בפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, וכיום מלמדת בחוג למדע הדתות באוניברסיטה העברית בירושלים. זוכת פרס שזר לחקר תולדות ישראל לשנת ה'תשפ"א, פרס פולונסקי ליצירתיות ומקוריות במדעי הרוח לשנת ה׳תשפ״ג ופרס דן דוד לשנת 2023. בן יוחנן נולדה בחיפה לסופרת והפסיכולוגית אסתר פלד ולסופר, החוקר והמתרגם שחר פלד. למדה בבית הספר רעות לאמנויות בחיפה. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בירושלים. למדה בתוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובה סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה במדעי הדתות בשנת 2010. היא השלימה את עבודת הדוקטור בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2016, בנושא יחסי היהודים והנצרות אחרי ועידת הוותיקן השנייה. למדה לימודי פוסט-דוקטורט כעמיתת תוכנית פולברייט באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי ובאקדמיית פולונסקי במכון ון ליר בירושלים. זמן מה שימשה מרצה אורחת באוניברסיטה הגרגוריאנית האפיפיורית ברומא, והייתה חוקרת אורחת במכון ע"ש יוחנן העשרים ושלושה למדעי הדתות בבולוניה ובמכון המחקר למדעי הרוח בבאד הומבורג. היא עורכת משנה בכתב העת Political Theology. בין 2019 ל-2022 החזיקה את הקתדרה ליחסי יהודים ונוצרים בפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 2021 זכתה בפרס שזר לחקר תולדות ישראל בגין ספרה "נזיד עדשים: תפיסות הדדיות של נוצרים ויהודים בעידן הפיוס", בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2020. בן יוחנן מתגוררת בירושלים. היא נשואה ואם לשלושה. כרמה בן יוחנן, באתר Academia.edu כרמה בן יוחנן באתר מכון הרטמן כרמה בן יוחנן באתר הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין כרמה בן יוחנן, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים Jacob’s Younger Brother, ספרה של כרמה בן יוחנן בגרסה האנגלית באתר הוצאת אוניברסיטת הרווארד טל מאיר, השקט שאחרי הפוגרום: לא סולחים לנצרות, באתר ynet, 7 בינואר 2013 שני ליטמן, "הבנתי שעדיף לחקור פונדמנטליזם מאשר להיות פונדמנטליסטית, וכך הפכתי מחרד"לית לחילונית", באתר הארץ, 17 במאי 2023 הודעה על זכייה בפרס זוכי 2023 - כרמה בן יוחנן, באתר פרס דן דוד (באנגלית) קורות חיים, באתר המחלקה לתאולוגיה באוניברסיטת ברלין
הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים

הספרים הבודדים וסדרות ספרים הנמכרים ביותר עד כה ובכל שפה. "רב המכר" מתייחס למספר המשוער של עותקים שנמכרו מכל ספר, ולא למספר הספרים שהודפסו או בבעלותם הנוכחית. קומיקס וספרי לימוד אינם כלולים ברשימה זו. הספרים מפורטים לפי אומדן המכירות הגבוה ביותר כפי שדווח. רשימה זו אינה שלמה, מכיוון שישנם ספרים רבים חסרי נתוני מכירות מקיפים. לפי British and Foreign Bible Society (חברת הביבליה הבריטית והזרה, תרגום חופשי), נכון לשנת 2021, הביבליה (הברית הישנה והברית החדשה) הוא הספר הנמכר ביותר בכל הזמנים עם הערכה שבין 5 ל-7 מיליארד עותקים נמכרו והופצו. הערכות מכירות של טקסטים דתיים מודפסים אחרים כוללים לפחות 800 מיליון עותקים לקוראן ו-190 מיליון עותקים לספר המורמון. בין טקסטים לא דתיים, ממשנתו של מאו דזה-דונג, הידוע גם בשם הספר האדום הקטן, יצרו מגוון רחב של נתוני מכירות והפצה - עם הערכות שנעות בין 800 מיליון למעל 6.5 מיליארד כרכים מודפסים. כל הספרים בעלי אופי דתי, אידאולוגי, פילוסופי או פוליטי הוצאו מהרשימות להלן. לאחר שמכר יותר מ-500 מיליון עותקים ברחבי העולם, הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג היא סדרת הספרים הנמכרת ביותר בהיסטוריה. הכרך הראשון בסדרה, הארי פוטר ואבן החכמים נמכר ביותר מ-120 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לאחד הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. נכון ליוני 2017, הסדרה תורגמה ל-80 שפות, מה שמציב את הארי פוטר בין היצירות הספרותיות המתורגמות ביותר בהיסטוריה. ארבעת הספרים האחרונים בסדרה קבעו ברציפות שיאים בתור הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, כאשר הספר האחרון, הארי פוטר ואוצרות המוות, מכר כחמישה עשר מיליון עותקים ברחבי העולם תוך עשרים וארבע שעות מרגע יציאתו לאור. עם שנים עשר מיליון ספרים שהודפסו בהרצה הראשונה בארצות הברית, הוא גם מחזיק בשיא ההדפסה הראשונית הגבוהה ביותר עבור כל ספר בהיסטוריה. 20 הספרים הנמכרים ביותר בכל הזמנים - PaKoes, באתר PaKoes, ‏6 במרץ 2020 יהודה קורן, הארי פוטר עדיין לא עבר את התנ"ך, באתר ynet, 26 ביוני 2003 רעות מרים כהן, קריאת כיוון: מה הם 13 הספרים הנמכרים בהיסטוריה?, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2011 Best-selling book, Guinness World Records (באנגלית בריטית) Tad Walch, 12 things I learned about the church that I didn’t know before general conference, Deseret News, ‏4 באוקטובר 2020 (באנגלית) "Charles Dickens inscribed book offered for £275,000 sale". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-08-19. נבדק ב-2022-01-24. Lord of the Rings Total Franchise Revenue – Statistic Brain, web.archive.org, ‏27 ביוני 2018 Michael Livingston Michael Livingston was a Metpro trainee from 2017-18 at the Los Angeles Times He previously worked as a crime reporter at the Herald in Rock Hill, S.C., the Danville Register, Bee in Virginia While at the Register, Bee, Burbank Public Library offering digital copies of first ‘Harry Potter’ novel to recognize the book’s 20th anniversary, Burbank Leader, ‏5 בספטמבר 2018 (באנגלית אמריקאית) The 21 Best-selling Books of All Time, HowStuffWorks, ‏19 בדצמבר 2011 (באנגלית)
הדיוויזיה ה-25 (ארצות הברית)

דיוויזיית החי"ר ה-25 (באנגלית: 25th Infantry Division ) היא דיוויזיית חי"ר קלה של צבא ארצות הברית שבסיסה בהוואי ומשתייכת לקורפוס הראשון. הדיוויזיה ה-25 הוקמה ב-1 באוקטובר 1941. את טבילת האש שלה עשתה במהלך המתקפה על פרל הארבור. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה באיי שלמה ב-1942 וזכתה אז לכינוי "ברק טרופי" ("Tropic Lightning"). בהמשך נטלה חלק במערכה בפיליפינים כשנחתה באי לוזון. לאחר המלחמה הוצבה ביפן במסגרת הכיבוש הצבאי האמריקאי. ב-1950 נשלחה למלחמת קוריאה, והשתתפה בקרב ההגנה על העיר פוסאן. לאחר כניסת הסינים למערכה היא נלחמה מולם עד הפסקת האש ביולי 1953. ב-1965 נשלחה הדיוויזיה למלחמת וייטנאם ונותרה שם במשך כשבע שנים. ב-1985 אורגנה מחדש לפורמט של חיל רגלים קל. ב-1995 השתתפו יחידותיה ב"מבצע השבת הדמוקרטיה" בהאיטי. ב-2002 נטלה חלק בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה. ב-2004 הוצבו כוחות הדיוויזיה בעיראק ובאפגניסטן והשתתפו מאז באופן פעיל במלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן. בריגדת החי"ר השנייה בריגדת החי"ר השלישית ארטילריה דיוויזיה 25 הבריגדה האווירית 25 - כוח מסוקי תקיפה וסער בריגדת התמיכה 25 מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-25 בוויקישיתוף הדיוויזיה ה-25, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היסטוריה של הדיוויזיה ה-25, באתר צבא ארצות הברית
מרקו אודרמאט

מרקו אודרמאט (בגרמנית: Marco Odermatt; נולד ב-8 באוקטובר 1997 הוא גולש אלפיני שווצרי, אלוף אולימפי מאולימפיאדת בייג'ינג (2022) בסלאלום ענק, שלוש פעמים ברציפות זכה בגביע העולם בשנים 2022-2024. במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-37 ניצחונות במסגרת גביע העולם. הוא נבחר לספורטאי השנה בשווייץ לשנת 2021 ובשנת 2022. אתר האינטרנט הרשמי של מרקו אודרמאט (בגרמנית ובאנגלית) מדיה וקבצים בנושא מרקו אודרמאט בוויקישיתוף מרקו אודרמאט, באתר olympedia.org
סטנלי סאנודי

סטנלי סאנודי (נולד ב-2 בפברואר 1995) הוא כדורגלן מלאווי המשחק בעמדת המגן הימני במייטי וונדררס מליגת העל המלאווית ובנבחרת מלאווי. ב-6 בספטמבר 2015, סאנודי ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת מלאווי בתיקו 2–2 מול נבחרת סווזילנד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. סטנלי סאנודי, באתר Transfermarkt סטנלי סאנודי, באתר Soccerway סטנלי סאנודי, באתר WorldFootball.net סטנלי סאנודי, באתר National Football Teams סטנלי סאנודי, באתר FootballDatabase.eu סטנלי סאנודי, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון בנדה

ג'ון בנדה (נולד ב-20 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן מלאווי המשחק בעמדת הקשר במועדון הכדורגל סונגו מליגת העל המוזמביקית ובנבחרת מלאווי. ג'ון בנדה, באתר Transfermarkt ג'ון בנדה, באתר Soccerway ג'ון בנדה, באתר WorldFootball.net ג'ון בנדה, באתר National Football Teams ג'ון בנדה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.