מדין

מִדְיָן היא חבל ארץ ועם המוזכר במקרא ובקוראן. המקרא מזכיר אותם בלוח העמים כצאצא השישי שיצא מאברהם לאחר פטירת שרה, מאשתו (או פילגשו) קטורה. בתנ"ך, מדין היה בנו של אברהם מאשתו האחרת או פילגשו, קטורה. למדין היו חמישה אחים – זמרן, יקשן, מדן, ישבק ושוח, בנוסף לשני אחים למחצה: ישמעאל ויצחק. הוא היה הבן הרביעי של קטורה, אחרי זמרן, יקשן ומדן, ובנו השישי של אברהם, אחרי ישמעאל, יצחק, זמרן, יקשן ומדן. יוסף בן מתתיהו מספר כי "ואברהם כונן להם מוצאות בארץ הטראגלאדיטיס ובחבל ארץ ערב המאשרה עד ים האדום". בניו של מדין הם: עיפה, עפר, חנוך, אבידע ואלדעה. מחמשת בניו אלו נוסדו חמישה שבטים כאשר בראש כל אחד מהם עמד מלך. במקרא מוזכרים חמשת מלכי מדין אֱוִי, רֶקֶם, צוּר, חוּר ורֶבַע במלחמת מדין. לפי ספר הישר, היו אלו בניהם של חמשת בניו של מדין: אוי בן עיפה, רקם בן חנוך, צור בן עפר, חור בן אבידע, רבע בן אלדעה. לפי התנך, המדיינים התיישבו בצפון מערב חצי האי ערב, בחלק ניכר מהחלק המזרחי של ים המלח (אשר מאוחר יותר נושב על ידי העמונים, המואבים והאדומים) וכן בערבה. בזמן בו מתרחש המתואר בספר שמות, שטחם כלל ככל הנראה חלקים מחצי האי סיני.[דרוש מקור] היום, הטריטוריה העתיקה של מדין נמצאת בחלקים מערב הסעודית, דרום ישראל ודרום ירדן. שם הארץ השתמר בשם רכס הרי מדין (אנ') שלמזרח מפרץ אילת. על פי המסופר בספר בראשית, מדיינים סוחרים קנו את יוסף והורידהו למצרים, שם מכרו אותו לעבד. מאוחר יותר, מדין היה האזור אליו ברח משה ממצרים לאחר הריגת המצרי אשר הכה איש עברי, עד חזרתו לשם הנהגת בני ישראל. בשנים אלה, הוא נישא לצפורה, בתו של יתרו (רעואל), כהן מדין. בשנת הארבעים לצאת ישראל ממצרים, זמן קצר לפני הכניסה לארץ, בעצתו של בלעם בן בעור, הכשילו בנות מדין את בני ישראל בחטאי עבודה זרה וגילוי עריות, וכתוצאה מכך פרצה מגפה בבני ישראל. לאחר שתמה המגפה יצאו ישראל למלחמה במדין, הרגו את הגברים, הנשים והילדים ולקחו שלל את הילדות, המקנה והרכוש. בתקופת השופטים היו המדיָנים עוינים לעם ישראל. המדינים ומלכיהם זבח וצלמונע אשר הובלו על ידי שני שרי הצבא, עורב וזאב, פשטו על ישראל בעזרת גמלים מהירים כדי לשדוד יבול ובעלי חיים, וגרמו להתרוששות של ישראל, עד שהובסו בידי גדעון. שם גם מזהים את המדיָנים כישמעאלים, אשר בניגוד לרוב עמי האזור נהגו שם הגברים לעדות נזמים באזניהם. שבט עיפה, מבני מדין, מזוהה עם ה־Ḫayappa המוזכרים בכתובות המלכותיות של תגלת-פלאסר השלישי יחד עם משא, תימא, אדבאל ושבטים נוספים. המדיינים מוזכרים במספר מקומות בקוראן. בשנת 1891 יזם יהודי מומר, גרמני בשם פאול פרידמן תוכנית להקמת מדינת יהודים בארץ מדין, שהייתה אז בשטחה של האימפריה העות'מאנית. הוא חקר את האזור, מצא בו תנאים טובים להקמת מדינה ואף קנה שטח אדמה ליד עקבה. הוא חזר עם משלחת שכללה גם קצינים גרמנים, על גבי כמה ספינות וביניהן אחת בשם "ישראל" ששטו דרך תעלת סואץ והקיפו את סיני. התכנית לא יצאה אל הפועל ולא ידוע כיצד הסתיימה הפרשה. הדים מהתכנית וניסיון ההתיישבות קיבלו ביטוי בעיתון הצפירה. חמשת מלכי מדין בריחת משה למדין בני קטורה ההשערה המדיינית-קינית מדינים, דף שער בספרייה הלאומית ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוקים א'–ו' יעקב ליוור, אנציקלופדיה מקראית כרך ד', מוסד ביאליק, 1962, ערך "מדין, מדיני", עמ' 686, 688 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר") ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק א'. ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ב. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 1.15.1 ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ד' ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ג פרק 77 ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק כ"ח ספר שמות, פרק ב', פסוקים י"א–ט"ו ספר שמות, פרק ד', פסוק י"ח ספר שופטים, פרק ו' עד פרק פרק ח' ספר שופטים, פרק ח', פסוק כ"ד יעקב ליוור, אנציקלופדיה מקראית כרך ד', מוסד ביאליק, 1962, ערך "מדין, מדיני", עמ' 688 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר") Hayim Tadmor, Shigeo Yamada, The Royal Inscriptions of Tiglath-Pileser III (744–727 BC) and Shalmaneser V (726–722 BC), Kings of Assyria, Eisenbrauns, 2011, עמ' 107, 111, 122 כמו: "ואל בני מדין שלחנו את (הנביא) שועיב אחיהם. אמר:'הוי, בני עמי! עיבדו את אלוהים, כי אין לכם אלוה אחר מלבדו...'". (סורה 11 - הוד, 84) זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, עם עובד, 1976, עמ' 4222-4219