laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2002 בטלוויזיה בישראל

בשנה זו (בט"ו בשבט, 28 בינואר 2002) ערוץ 10 החל את שידוריו, והיה לערוץ המסחרי השני שהוקם. ערך מורחב – פרס מסך הזהב#טקס "מסך הזהב" לשנת 2002 סדרה דרמטית מקורית: "הבורגנים" סדרה קומית מקורית: "שמש" תוכנית בידור מקורית: "רק בישראל" דרמה יומית: "לחיי האהבה" תוכנית שעשועון: "הכספת" תוכנית תעודה ותחקיר: "בשידור חוקר" תוכנית אירוח: "יצפאן" תוכנית פנאי: "מהפך" תוכנית מגזין: "ערב טוב עם גיא פינס" להלן חלק מהתוכניות שנוצרו בשנת 2002: "ערב אדיר" – תוכנית ראיונות, בידור והומור בהנחיית אדיר מילר. "שידורי המהפכה" – תוכנית קומית, הבנויה כרצועת שידור מערכונית, בהשתתפות אסי כהן וגורי אלפי. "לא נפסיק לשיר" – תוכנית בידור מוזיקלית רבת משתתפים. בהנחיתו של צביקה הדר (2002). "כוכבי השכונה" (2001–2003) – תוכנית בידור הומוריסטית בהנחיית אבי גרייניק ועידן אלתרמן. "פסטיבל הזמר" – תחרות זמר בה התחרו שירים מקוריים. את הטקס הנחו מוני מושונוב ויעל אבקסיס. "הבורגנים" (2000–2003) – תוכנית דרמה העוקבת אחר חבורה תל אביבית בורגנית ואחר מהלך חייה. בכיכובם של קרן מור, דב נבון, שי אביבי ועוד. "בנות בראון" – סדרת דרמה העוקבת אחר משפחה במלחמה על אדמתה, בכיכובם של ליאור אשכנזי, אסי דיין וירדן בר-כוכבא. "שבתות וחגים" (1999–2003) – דרמה העוקבת אחר משפחה תל אביבית, בהשתתפות יעל אבקסיס, אלון אבוטבול וליאור אשכנזי. "לחיי האהבה" – טלנובלה, סביב משפחה המנהלת יקב, בהשתתפות סופי צדקה, גיל פרנק ויהודה לוי. "שמש" (1997–2004) – סדרה קומית בכיכובם של צביקה הדר וגלית גיאת. "הילדים מגבעת נפוליאון" – סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים בערוץ הילדים. "הכספת" (2000–2007) - שעשועון טריוויה בהנחיית גבי גזית. הונחתה בעבר על ידי ארז טל. "הראשון בבידור" (1995–2004) – תוכנית אירוח מז'אנר הבידור בהנחיית דודו טופז. "לילה גוב 2" (2002) – גרסה מחודשת לתוכנית האירוח של גידי גוב משנות התשעים שעלתה באותה שנה בזכיינית טלעד.
1894 במדע

ערך מורחב – 1894 גילוי קנוסוס - עיר עתיקה בכרתים, מרכז התרבות המינואית. גילוי ארגון על ידי ג'ון ויליאם סטראט ריילי וויליאם רמזי. פטריק מנסון מפתח תאוריה מלריה מופצת על ידי היתושים. 1 בינואר – סאטינדרה נאת בוז - פיזיקאי הודי 29 באפריל – מריאטה בלאו - פיזיקאית אוסטרית 19 בנובמבר – היינץ חופף - מתמטיקאי גרמני 26 בנובמבר: פפנוטי צ'בישב - מתמטיקאי רוסי. 8 בספטמבר: הרמן פון הלמהולץ - פיזיקאי גרמני. גילה את חוק שימור האנרגיה. מדיה וקבצים בנושא 1894 במדע בוויקישיתוף
1893 במדע

ערך מורחב – 1893 וילהלם דורפפלד מתחיל בחפירות טרויה. גלגל ענק ראשון מוקם בתערוכה העולמית של שיקגו (1893). 9 ביולי - דניאל הייל ויליאמס מבצע בהצלחה את ניתוח הלב הפתוח הראשון 3 בפברואר גסטון ז'וליה, מתמטיקאי צרפתי, תיאר את קבוצת ז'וליה הקרויה על שמו (נפטר ב-1978) 29 באפריל הרולד יורי (נפטר ב-1981), כימאי אמריקני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1934 על גילוי המימן הכבד 24 באוגוסט חיים אֶרנְסט וֶרְטְהַיְימֶר (נפטר ב-1978), פרופסור לביוכימיה וחתן פרס ישראל לרפואה 16 בספטמבר – אלברט סנט-גיירגי, רופא וביוכימאי הונגרי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריו בביוכימיה, ביניהם בידוד ויטמין C וגילוי מעגל קרבס-סנט-גיירגי, (נפטר ב-1986) 23 באוקטובר – ארנסט אפיק (Ernst Öpik), אסטרונום ואסטרופיזיקאי אסטוני. 7 בינואר – יוז'ף סטפן, פיזיקאי אוסטרי ממוצא סלובני, ממציא חוק סטפן-בולצמן. 16 באוגוסט – ז'אן-מרטן שארקו (נולד ב-1825), רופא, נוירולוג ופסיכיאטר צרפתי, זכה לפרסום עולמי כחוקר ומורה בתחומי הנוירולוגיה והפסיכולוגיה. 4 בדצמבר – ג'ון טינדל, פיזיקאי בריטי אירי, חלוץ במחקר על דיאמגנטיות ומחקר ספקטרוסקופי של גזים באוויר בתחום האינפרא האדום 28 בדצמבר – ריצ'רד ספרוס (Richard Spruce), בוטנאי וחוקר ארצות אנגלי. מדיה וקבצים בנושא 1893 במדע בוויקישיתוף
גרוס

גְרוֹס (בגרמנית: Groß, Gross) הוא שם משפחה שפירושו ביידיש וגרמנית "גדול" ופעמים משמעותו גרוס ותלמד מלשון גרסה. האם התכוונתם ל... אישים: אהוד גרוס – קצין חינוך ראשי בצבא הגנה לישראל, מנהל מוסדות תרבות אורי גרוס – יוצר וכותב לטלוויזיה אייל גרוס – פעיל חברתי ומרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב אבי גרוס – חברת השקעות והחזקות בתל אביב אברהם גרוס – מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב; ועוסק במחקר והיסטוריה יהודית תולדות התרבות והרוח של יהדות ספרד ויליאם ביל גרוס – אספן פריטי יודאיקה תל אביבי ג'ורג' גרוס – צייר וקריקטוריסט גרמני גיזלה גרוס – פסנתרנית יהודיה -הונגריה שנספתה בגטו ריגה דייוויד גרוס – פיזיקאי אמריקאי יהודי יאן טומאש גרוס – היסטוריון וסוציולוג אמריקאי יואב גרוס – מפיק יורם גרוס – מפיק הזוג יוסף שאול וקרולין גרוס – זוג פילנתרופים יהודים אמריקאים ילידי גליציה יוסף גרוס – משפטן ועורך דין ישראלי יעקב גרוס: יעקב גרוס – במאי סרטי תעודה היסטוריים, חוקר תולדות הסרט העברי, סופר, משורר, עיתונאי יעקב גרוס (רב) – היה הרב הראשי של משטרת ישראל יצחק גרוס – איש התיישבות ופוליטיקאי חרדי-ישראלי, ראש המחלקה להתיישבות של פועלי אגודת ישראל מורן גרוס – דוגמנית ושחקנית ישראלית מירון גרוס – חוקר ומרצה בכיר ישראלי מריה לואיזה גרוס – כדורגלנית גרמנייה מיכאל גרוס: מיכאל גרוס (אמן) – צייר ופסל ישראלי, חתן פרס ישראל מיכאל גרוס (שחיין) – שחיין ממערב גרמניה לשעבר מרדכי גרוס – רב וגאב"ד חניכי הישיבות פוסק הלכה נתן גרוס – במאי קולנוע וסופר ישראלי עמיחי גרוס – ויולן ישראלי ציפי גון-גרוס – שדרנית רדיו, פסיכולוגית חינוכית קלינית והתפתחותית וסופרת ישראלית שולמית גרוס – גאולוגית ומינרלוגית ישראלית שבמחקרה על תצורת חתרורים גילתה מינרלים חדשים, אחד מהם, גרוסיט, נקרא על שמה שלמה יעקב גרוס – חבר הכנסת אחרים: גרוס מולדובני – מטבע הכסף הראשון שהוטבע בנסיכות מולדובה גרוס מורן – שם הנושא כמה משמעויות גרוס-רוזן – מחנה ריכוז ועבודה כרמלה גרוס ואגנר – להקה ישראלית גרוסמן גראס גרוזמן גריס גרש גרשום רבינו גרשום גרוסברג גרסון מגרסה
ג'ון בלואו

ג'ון בלואו (באנגלית: John Blow‏; 1649 - 1 באוקטובר 1708) היה מלחין ונגן עוגב אנגלי. בין תלמידיו ויליאם קרופט והנרי פרסל. בלואו נולד כנראה בצפון קולינגהם בנוטינגהאמשייר. הוא היה לזמר במקהלת הקאפלה המלכותית והתבלט בכישרונו המוזיקלי. בלואו חיבר בגיל צעיר מאוד כמה מזמורי תפילה, ביניהם "אלי, אתה מפלטנו", "אלי, אל תוכיחני" ו"תמיד אביע תודותי", שהיה האחרון בסדרה של עבודה משותפת עם פלהאם האמפרי וויליאם טרנר ונועד לחגוג ניצחון על ההולנדים בשנת 1665, או, סביר יותר, פשוט להנציח את הידידות בין שלושה זמרי מקהלה. לתקופה זו שייך החיבור בשני קולות ל"לך, עד שקר", שנכתב לבקשת צ'ארלס השני כחיקוי ל"דברו, שמיים" של ג'אקומו קריסימי. בשנת 1669 התמנה בלאו לנגן העוגב של כנסיית וסטמינסטר. ב-1673 קיבל את התואר אציל משמש בקאפלה המלכותית ובספטמבר של אותה נשא לאישה את אליזבת בראדוק, שמתה בלדתה כעבור עשר שנים. בלואו, שנשא תואר דוקטור למוזיקה משנת 1678, התמנה בשנת 1685 לאחד הממונים על המוזיקה בחצר ג'יימס השני, מלך אנגליה. בין 1680 ל-1687 כתב את היצירה היחידה שלו לבימה שנותר ממנה איזה שהוא תיעוד, "ונוס ואדוניס", הצגה לבידור המלך. במופע זה שיחקה מרי דייוויס בתפקיד ונוס ובתה מצ'ארלס השני, ליידי מרי טיודור (בתו של צ'ארלס השני, מלך אנגליה), הופיעה כקופידון. בשנת 1687 התמנה למנצח המקהלה בקתדרלת סנט פול; ב-1695 נבחר לנגן העוגב של סנט מרגרט, כנסיית וסטמינסטר והשמועה אומרת, שקיבל עליו מחדש את משרת נגן העוגב בווסטמינסטר לאחר שהתפטר, או פוטר, ממנה בשנת 1680 כדי לפנות מקום להנרי פרסל. ב-1699 התמנה למשרה החדשה של מלחין הקאפלה המלכותית. היום מוכרים ארבעה-עשר סדרי-תפילה ויותר ממאה מזמורים מאת בלואו. נוסף למוזיקה הכנסייתית הצרופה, כתב בלאו את "ריבון רם ונישא, שמחת לבנו", אודה לראש השנה 1682 וחיבורים דומים לשנים 1683, 1687, 1688, 1689, 1693, (?), 1694 ו-1700; אודות וכדומה לחגיגת יום ססיליה הקדושה ב-1684, 1691, 1695 ו-1700; לכבוד הכתרת ג'יימס השני שני מזמורי תפילה, "הנה אלוהים מגיננו" ו"יש ואלוהים דובר בחזיונות"; כמה קטעי צ'מבלו (1689); "אפיסדיום" למלכה מרי (1695) ואודה על מותו של פרסל (1696). בשנת 1700 הוציא לאור את "אמפיון אנגליקוס", קובץ קטעי מוזיקה לקול אחד, שניים, שלושה וארבעה קולות, בליווי בס ממוספר. דף מפורסם ב"היסטוריה של המוזיקה" מאת צ'ארלס ברני מוקדש לאילוסטרציות של "crudities", שרובן מגלות רק מאמצי ביטוי ראויים לשבח, אם גם בוסריים, האופייניים למוזיקה אנגלית של אותן שנים, אך אחדות מהן (שעליהן אומר ברני "כאן אנו אבודים") מצוינות בפירוש. בלואו מת ב-1 באוקטובר 1708 בביתו בברוד סנקטוארי ונקבר בשדרה הצפונית של כנסיית וסטמינסטר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון בלואו בוויקישיתוף ג'ון בלואו, באתר ספוטיפיי ג'ון בלואו, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון בלואו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון בלואו, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ון בלואו, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון בלואו, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון בלואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון בלואו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Blow, John מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
מבחן נהיגה עיוני

מבחן נהיגה עיוני (נפוץ גם בכינוי מבחן תאוריה, שמקורו בשם המבחן באנגלית: "Theory test") הוא המבחן העיוני של לומד נהיגה בישראל. למבחן זה ניתן לגשת מגיל 15 ו-6 חודשים והוא בודק את שליטת התלמיד בחוקים ובתקנות העוסקים בנהיגה ובעקרונות תפעול הרכב, ובכלל זה תמרורים, תפעול מנוע הרכב, תפעול פנים הרכב, נהיגה נכונה ובטוחה בכבישים ועוד. הלימוד מתבצע בדרך כלל באופן עצמאי, בעזרת חומרי לימוד (ספרים, חוברות, אתרי אינטרנט ועוד) המופצים על ידי משרד התחבורה ומו"לים פרטיים. חומרי לימוד אלה מכילים את הידע העיוני הדרוש, ותרגולים ומבחנים לדוגמה המאפשרים לאמוד את סיכויי ההצלחה במבחן האמיתי. כיום קיימים גם קורסי הכנה למבחן העיוני. לאחר שנים רבות של תפעול המבחן על ידי משרד הרישוי, עבר כל תפעול המבחן למפעילים חיצוניים, אשר מפעילים את מבחני התאוריה בכל רחבי הארץ. שלא כמו בעבר, כיום מבחן התאוריה הוא ממוחשב, והתוצאות מתקבלות מיד בסיום הבחינה. המבחן כולל 30 שאלות שנבחרות באקראי לכל נבחן, מתוך מאגר שאלות קיים. כלומר, עשויים להיות טופסי שאלון שבהם מעט מאוד שאלות הבוחנות היכרות עם תמרורים, ובניגוד לזה, טפסים שבהם רוב השאלות דנות בנושא זה. באג במנגנון האקראיוּת שלפיו בוחר המחשב את השאלות עשוי להוביל לכך ששאלה מסוימת תופיע בבחינה יותר מפעם אחת. הנושאים המופיעים במבחן: תמרורים, תפעול מנוע כלי הרכב, תפעול פנים כלי הרכב, נהיגה בטוחה בכבישים ללא סיכון הולכי רגל ועוד. המבחן ניתן באחת מהשפות הבאות: עברית, ערבית, אנגלית, רוסית, צרפתית וספרדית. זכאים לבחינה בעל-פה בעלי ליקוי למידה שבידם אישור מתאים, עולים חדשים שעלו לפני שלוש שנים או פחות, אשר אינם בקיאים בשפות בהן ניתן להיבחן, ואנשים בעלי בעיות בקריאה וכתיבה של השפות הללו, שבידם תצהיר מיוחד מבית המשפט. לפני שייגש למבחן נדרש הנבחן לשלם אגרה, לבצע בדיקות רפואיות ובדיקות עיניים, ולהחתים את הרופאים הבודקים על טופס הבקשה לרישיון. במבחן ניתן לטעות לכל היותר בארבע מתוך 30 השאלות (על הנבחן לענות נכונה על 26 שאלות לפחות). מעל מספר זה של טעויות ייכשל הנבחן, וייאלץ להיבחן פעם נוספת. מספר הבחינות החוזרות לאדם אינו מוגבל, אך יש לחכות לפחות יום עד לבחינה החוזרת, ולשלם שוב עבור הזכות להיבחן. ציון "עובר" במבחן העיוני תקף לשלוש שנים מיום הבחינה, ובאם לא קיבל הנבחן רישיון נהיגה במשך אותן שלוש שנים, עליו לעבור שוב את הבחינה לצורך קבלתו. למבחן ניגשים המעוניינים ללמוד נהיגה. בנוסף, נהג שקיבל שלילת רישיון מנהלתית, או שלא חידש את רישיון הנהיגה יותר משלוש שנים, חייב לעבור מבחן עיוני חוזר בטרם יקבל את רישיון הנהיגה. מאז 2018 מקיים משרד החינוך אופציה להבחנות בבחינת תיאוריה בבתי הספר לתלמידי כיתות י' בתיכונים מסוימים. מבחן נהיגה מעשי הוצאת רישיון נהיגה באתר משרד התחבורה והבטיחות בדרכים מאגר השאלות למבחן הנהיגה העיוני מבחן תאוריה בסימולציה לפי מאגר השאלות של משרד התחבורה בעברית, ערבית, רוסית, אנגלית, צרפתית וספרדית. מבחן תאוריה(הקישור אינו פעיל) לדוגמה. אישור ללימודי נהיגה, באתר כל זכות לנוער (אורכב 18.04.2012 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטרה פ. קארפ

פטרה פ. קארפ (ברומנית: ; ‏29 ביוני 1837 - 19 ביוני 1919) היה מדינאי רומני, שכיהן פעמיים כראש ממשלת רומניה. קארפ נולד ב-1837 ביאשי, מולדובה למשפחת אצולה ידועה, המיוחסת למשפחות קוזדיני, רקוביצה וקוסטאקי. אביו, פטראקה קארפ מילא את התפקיד של ספטאר ואחר כך של סטולניק גדול בחצר השליט ואמו סמדרנדה ראדול הייתה בת של יורגו ראדו, בויאר עשיר מדיאלו מארה, על יד ברלד. בילדותו בילה קארפ את ימי החורף ביאשי ובקיץ באחוזת המשפחה בציבנשט. למשפחה נולד בן נוסף שמת בלידה. הוא נשלח בגיל 13 (ב-1850) להמשיך בלימודים בגימנסיה הצרפתית בברלין. ב-1858 החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת בון. ב-1862 חזר למולדובה אשר התאחדה עם ולאכיה תחת שלטונו של אלכסנדרו יואן קוזה. ביחד עם המשורר ואסילה פוגור, מבקר הספרות טיטו מאיורסקו והסופרים תאודור רוסטי, גיסו של קוזה ויאקוב נגרוצי, הקים את האגודה הספרותית "ז'ונימיה" (Junimea). דמותו באגודה הייתה דומיננטית אף על פי שלא הצטיין כסופר. לאורך השנים, גם בשלהי המאה ה-19, נמנה פטרה קארפ עם הדמויות הציבוריות שהמשיכו לתמוך בהענקת זכויות שוות ליהודים ברומניה, בניגוד להלך הרוח של רוב האליטה הפוליטית והאינטלקטואלית הרומנית שהתנגדה לכך. קארפ נכנס לשירות המדיני כפקיד בכיר בממשלתו השמרנית של ניקולאיה קרצולסקו. לאחר מכן הצטרף לברית של השמרנים והליברלים כנגד שלטונו של קוזה, כאשר עמד יחד עם אחרים בראש ההפיכה של ה-22 בפברואר 1866. מיד לאחר ההפיכה מילא, לצידם של פוליטיקאים אחרים, תפקיד של מזכיר הממשלה הזמנית. במהלך שנות המלוכה הראשונות של קרול הראשון, מלך רומניה, שירת כשליח דיפלומטי באוסטרו הונגריה, גרמניה ואיטליה. קארפ נבחר לעמוד בראשות ממשלת רומניה פעמיים (19 ביולי 1900 - 27 בפברואר 1901 ו- 14 בינואר 1911 - 10 באפריל 1912). במהלך מלחמת העולם הראשונה תמך קארפ בגרמניה ופעל למען השתתפותה של רומניה כבעלת בריתה, גישה שנדחתה לבסוף. מדיה וקבצים בנושא פטרה פ. קארפ בוויקישיתוף '*פטרה קארפ והתרבות האנגלית Silvia Bocancea, A LAWMAKER IN THE MODERN AGE. P. P. CARP, Jurnalul de Studii Juridice VI, 2011, עמ' 167-177 Roxana PATRAȘ, Where Do Memories of Political Talk Come From? P.P. Carp and the Rising of Englishness in the Romanian Culture, In book: Perspectives in Humanities. Keys for Interdisciplinarity, January 2015, עמ' 77-99 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישראל אהרוני

האם התכוונתם ל... ישראל אהרוני (זואולוג) – מראשוני הזואולוגים העבריים ישראל אהרוני (מתמטיקאי) – מייסד המחלקה למתמטיקה במכללה ירושלים ישראל אהרוני (שף) – שף ומסעדן ישראלי
1900 במדע

ערך מורחב – 1900 גילוי כוכב שביט 21P/Giacobini–Zinner סיום החפירות של אוניברסיטת פנסילבניה בניפור, עיר עתיקה של ממלכת בבל, נמצאת בשטח עיראק הוגו דה פריס (Hugo de Vries), בוטניקאי הולנדי מפרסם תוצאות מחקר שמאושש את חוקי התורשה של מנדל 21 ביולי – משלחת רוסית לחקר ארקטיקה יוצאת לדרך. הפעילות נמשכה עד לשנת 1902 כאשר הספינה זריה (Заря, שחר ברוסית) קרסה רוברט פירי גילה את קאפקלובן - נקודת היבשה הצפונית ביותר ריצ'רד אולדהם (Richard Dixon Oldham) הגדיר 3 סוגי גלים בסייסמוגרף 2 ביולי – שיגור ספינת האוויר ראשונה מסוג צפלין, LZ1. פרי תכנון של פרדיננד פון צפלין. 23 בדצמבר – רג'ינלד פסנדן (Reginald Fessenden) הצליח להעביר שדר רדיו למרחק של כ-1.6 ק"מ חברת קודאק מתחילה ביצור מצלמות בראוני האחים רייט מתחילים ניסויי תעופה בעזרת דאון שיפורים בנוסחת רידברג, נוסחה אמפירית לחישוב הספקטרום של אטום המימן על ידי יוהנס רידברג, כימאי שוודי הרדיקל האורגני הראשון, טריפנילמתיל רדיקל, זוהה על ידי מוזס גומברג (Moses Gomberg) דויד הילברט מגדיר את 23 הבעיות של הילברט מקס דן, תלמידו של דוד הילברט פותר את הבעיה השלישית של הילברט גוליילמו מרקוני רושם פטנט על מעגל LC גילוי קרינת גמא על ידי פאול אולריך ווילר (Paul Ulrich Villard) מקס פלאנק מתאר את חוק פלאנק לקרינת גוף שחור, צעד ראשון במכניקת הקוונטים פרסום ספרו של זיגמונד פרויד Die Traumdeutung 2 ביולי – פרדיננד פון צפלין בונה את ספינת האוויר הראשונה 19 בינואר – לזלי וייט, אנתרופולוג אמריקאי, (נפטר ב-1975) 24 בינואר – תאודוסיוס דובז'נסקי, גנטיקאי וביולוג אבולוציוני אוקראינה, (נפטר ב-1975) 9 במרץ – הווארד אייקן, חלוץ בתחום המחשוב בארצות הברית, (נפטר ב-1973) 19 במרץ – פרדריק ז'וליו-קירי,פיזיקאי צרפתי וחתן פרס נובל, (נפטר ב-1958) 25 באפריל – וולפגנג פאולי, פיזיקאי אוסטרי וחתן פרס נובל, (נפטר ב-1958) 26 באפריל – צ'ארלס ריכטר, גאולוג אמריקאי, על שמו נקרא סולם ריכטר, (נפטר ב-1985) 28 באפריל – יאן אורט, אסטרונום הולנדי, (נפטר ב-1992) 10 במאי – ססיליה פיין-גפושקין, אסטרונומית בריטית-אמריקאית, (נפטרה ב-1979) 5 ביוני – דֶנִיס גַאבוֹר, פיזיקאי הונגרי-בריטי יהודי. חתן פרס נובל לפיזיקה, (נפטר ב-1979) 29 ביולי – מיכאיל טיכונראבוב, מהנדס ומדען חלל סובייטי, (נפטר ב-1974) 25 באוגוסט – הנס אדולף קרבס, רופא וביוכימאי יהודי-גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, (נפטר ב-1981) 26 באוגוסט – הלמוט וולטר (Hellmuth Walter) - מהנדס גרמני בתחום מנוע רקטי, (נפטר ב-1980) 19 בנובמבר – מיכאיל לברנטייב, מתמטיקאי סובייטי, (נפטר ב-1980) 30 באוקטובר – רגנר גרניט, מדען פיני שוודי חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, (נפטר ב-1991) 3 בדצמבר – ריכרד קון, ביוכימאי אוסטרי-גרמני, חתן פרס נובל לכימיה, (נפטר ב-1967) 13 בינואר – פיטר ווגה (Peter Waage) - כימאי נורווגי, שותף להמצאת חוק המסה האקטיבית, (נולד ב-1833) 22 בינואר – דוד יוז (David Edward Hughes), ממציא אמריקאי בתחום הטלגרפיה, (נולד ב-1831) 6 במרץ – גוטליב דיימלר, מפתח מנועים וממציא האופנוע, (נולד ב-1834) 1 באפריל – ג'ורג' מיוורט (St. George Jackson Mivart), ביולוג אנגלי, אחד ממתנגדיו הבולטים של דרווין, (נולד ב-1827) מדיה וקבצים בנושא 1900 במדע בוויקישיתוף
בויוק מנדרס

נהר המנדרס הגדול (טורקית Büyük Menderes - "מנדרס הגדול") בעבר מֶאַנדֳר (ביוונית Μαίανδρος) הוא נהר באורך של 584 ק"מ במערב אסיה הקטנה בטורקיה. בשל ההתעקלויות הרבות של אפיקו הפך שמו היווני למונח המציין פיתולים, הן כצורת נוף (נפתול) והן כדגם עיטורי באמנות (Meander). מקורותיו של הנהר נמצאים בסמוך להר מורט שבפריגיה שגובהו 2,309 מטר. הנהר זורם תחילה מזרחה ולאחר מכן לכיוון דרום-מערב בין לידיה מצפון לבין קאריה מדרום. סמוך לעיר דניזלי הוא פונה לכיוון מערב וזורם לעבר הים בעמק רחב הקרוי על שמו. בויוק מנדרס נשפך אל הים האגאי מדרום לאיוניה במרכזו של מישור רחב שנוצר מן הסחף שהשקיעו מימיו. הנהר היה ידוע בעת העתיקה, בין היתר בשל נפתוליו, ונזכר בגאוגרפיקה של סטראבון (כרך 12) ובכתביהם של מלומדים אחרים. העיר המפורסמת ביותר שהתקיימה בסמוך לו בעת העתיקה הייתה מילטוס שהים הלך והתרחק מן הנמל שלה בשל התמלאות המפרץ בסחף. מדיה וקבצים בנושא בויוק מנדרס בוויקישיתוף בויוק מנדרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפת המפרץ של שפך נהר מאנדר ושלבי התמלאותו בסחף בתקופות היסטוריות (מסומנים בקווים דקיקים בצבע סגול)
מנדרס

האם התכוונתם ל... בויוק מנדרס – נהר במערב אסיה הקטנה בטורקיה קוצ'וק מנדרס – נהר במערב אסיה הקטנה בטורקיה אדנאן מנדרס – פוליטיקאי טורקי וראש ממשלת טורקיה בין 1950 ל-1960 נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס – נמל התעופה של איזמיר
סקריה

האם התכוונתם ל... סקריה (אוניית מעפילים) – אוניית מעפילי בית"ר שיצאה מרומניה ב־1940, ונעצרה על ידי בריטניה נפת סקריה – נפה במחוז מרמרה בצפון־מערב טורקיה סקריה (נהר) – נהר בצפון טורקיה קרב סקריה – קרב שהתרחש בשנת 1921 במסגרת מלחמת יוון–טורקיה אדאפזרי – בירת נפת סקריה, המכונה לעיתים סקריה
בוזג'אאדה

בוזג'אאדה (בטורקית: Bozcaada, ביוונית: Τένεδος - "טנדוס") הוא אי בצפון-מזרח הים האגאי השייך לנפת צ'נקלה בטורקיה. האי הוא השלישי בגודלו בטורקיה ואחד משני האיים המיושבים בים האגאי השייכים לה. האי האחר והגדול מבין השניים הוא גקצ'אדה (בטורקית: Gökçeada, ביוונית: Ίμβρος - "אימברוס") השוכן מצפון לבוזג'אאדה, ושני האיים הממוקמים באופן אסטרטגי מול הכניסה הדרומית למצרי הדרדנלים מחלקים היסטוריה משותפת. שטחו של האי שצורתו כשל משולש הוא 37.6 קמ"ר, אורכו המרבי הוא כ-10 ק"מ ורוחבו המקסימלי הוא כ-4 ק"מ. בשנת 2000 התגוררו 2,427 תושבים באי, רובם המכריע טורקים. היישוב העיקרי הוא הכפר הנושא את שמו של האי וממוקם על חופו הצפון-מזרחי. תושבי האי עוסקים בדיג ובתיירות, וכן ידוע האי בגפנים הגדלים בו וביין המיוצר בו. עוד ידוע האי בטירה הניצבת סמוך לנמל והדומה עד מאוד לטירת בודרום. הומרוס הזכיר את בוזג'אאדה (בשם טנדוס) כבר באיליאדה (המאה ה-8 או ה-7 לפנה"ס) כאתר פולחן לאל אפולו. לפי המיתולוגיה היוונית מקור שמו של האי הוא בשמו של טֳנֳס, שליטו בתקופת מלחמת טרויה, ולפי אגדה אחרת בשם נכדו של פוסידון שנזנח על ידי אביו בתיבה בלב ים וזו נפלטה אל חופיו. ורגיליוס ציין באיניאידה כי במפרץ באי החביאו האכאים את ספינותיהם בעת שהותירו את הסוס הטרויאני מחוץ לשערי טרויה לקראת סיום המלחמה. באי התקיים יישוב איולי והוא היה אתר הקרב הימי בין לוקולוס שליחו של לוקיוס קורנליוס סולה לבין מיתרידטס השישי, מלך פונטוס בעת מלחמת מיתרידטס הראשונה במאה ה-1 לפנה"ס. ונציה קיבלה את השליטה באי מהאימפריה הביזנטית ב-1377, אך עקב מחלוקת בינה לבין ג'נובה, היא פינתה אותו ב-1381. המצודה באי נהרסה, כ-4,000 איש הוגלו ממנו לכרתים ולאֶוּבּוֹיָה והאי נותר בשיממונו. בתקופת העותמאנית יושב האי מחדש ואוכלוסייתו הייתה טורקית ויוונית החל במאה ה-14. שמו הטורקי של האי נזכר לראשונה במאה ה-16 וסולימאן הראשון הקים את הטירה באי מחדש. הוונציאנים השתלטו על האי שוב לזמן קצר במאה ה-17, אך לאחר מכן חזרה השליטה בו לידי העות'מאנים. במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה השתלטו הרוסים על האי מספר פעמים והשתמשו בו כבסיס צבאי, אך הם לא הצליחו להחזיק בו באופן קבוע. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה נותרו בוזג'אאדה וגקצ'אדה בשליטת העות'מאנים בזמן שכל יתר איי הים האגאי עברו לשליטת יוון, להוציא את האיים הדודקאנסיים שנכבשו בידי איטליה במהלך מלחמת טורקיה-איטליה. עם זאת, הסכם סוור שנחתם ב-10 באוגוסט 1920 מסר את השליטה בשני האיים ליוונים. לאחר מלחמת יוון–טורקיה הכיר הסכם לוזאן בריבונותה של טורקיה בשני האיים והם הוכרו כאזור אוטונומי מיוחד. עוד פטר הסכם לוזאן את 8,200 תושביהם היוונים של שני האיים מההסכם לחילופי אוכלוסייה בין יוון וטורקיה, והעניק להם זכויות מיעוט מיוחדות. עם זאת, ב-17 בפברואר 1926 ביטלה טורקיה את זכויות המיעוטים בניגוד לאמור בהסכם לוזאן. עם המתיחות הגואה בין טורקיה ויוון בסוגיית קפריסין בשנות השישים של המאה ה-20, היגרו מטורקיה רוב היוונים שהתגוררו בה, ובין אלה גם תושבי שני האיים. כיום מונה האוכלוסייה היוונית בבוזג'אאדה עשרות בודדות. בקרבת העיר נמצא אתר ארכאולוגיה אלכסנדריה טרואס. מדיה וקבצים בנושא בוזג'אאדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוזג'אאדה האי באתר הרשמי של נפת צ'נקלה אתר אודות האי [1] The crusades from the prespective of Bizantim and the Nuslim world, Laiou and Mottahedeh [2] Journey of Ruy Gonzalez de Clavijo, in his embassy to the court of Timur, at Samarkand מתוך TURKISH POGROM AGAINST THE GREEK POPULATION OF CONSTANTINOPLE 6-7 SEPTEMBER 1955
גקצ'אדה

גקצ'אדה (בטורקית: Gökçeada "אי השמיים" ובעבר İmroz, ביוונית: Ίμβρος - "אימברוס") הוא אי בצפון-מזרח הים האגאי השייך לנפת צ'נקלה בטורקיה. האי הוא הגדול בטורקיה ואחד משני האיים המיושבים בים האגאי השייכים לה. האי האחר והקטן מבין השניים הוא בוזג'אאדה (בטורקית: Bozcaada, ביוונית: Τένεδος - "טנדוס") השוכן מדרום לגקצ'אדה, ושני האיים הממוקמים באופן אסטרטגי מול הכניסה הדרומית למצרי הדרדנלים חולקים היסטוריה משותפת. שטחו של האי הוא 279 קמ"ר. בשנת 2018 התגוררו כ-10,000 תושבים, רובם בעיר צ'נרלה (טורקית Çınarlı, יוונית Παναγία Μπαλωμένη - "פנאגיה בלומני") המכונה לעיתים בשמו של האי, והיתר בכפרים ברחביו. תושבי האי עוסקים בדיג ובתיירות, וכן ידוע האי בגפנים הגדלים בו וביין המיוצר בו. לפי הרודוטוס היו הפלסגים (Πελασγοί) שקדמו להלנים תושביו המקוריים של גקצ'אדה, כמו גם במישור טרואד בו שוכנת טרויה ובאיים הסמוכים למנוס וסמותראקי. בסוף המאה ה-6 לפנה"ס כבשה אתונה העתיקה את האי אך איבדה את השליטה בו לפרסים בשנת 514 לפנה"ס. מילטיאדס הצעיר כבש את האי מידי הפרסים ב-499 לפנה"ס והשיבו לידי אתונה אשר שלטה בו עם מספר הפסקות. עם זאת שליטתה של אתונה באי אושרה שוב בשלום אנטלקידס משנת 387 לפנה"ס לאחר המלחמה הקורינתית: "המלך ארטקסרקסס סבור, כי מן הצדק שהערים באסיה יהיו לו, וכן קְלָזוֹמֶנָאי (Klazomenai) וקפריסין מבין האיים, וכי שאר הערים היווניות, קטנות וגדולות כאחד, יהיו עצמאיות, לבד מלֶמְנוֹס, אימְבּרוֹס וסְקִירוֹס, אשר יהיו לאתונאים כמקודם. אך אם אחד מן הצדדים לא יקבל שלום זה, אאסור עליו מלחמה יחד עם אלו החפצים בהסכם, ביבשה ובים, באוניות ובכסף." האי נותר בחזקת אתונה 55 שנים נוספות עד שנכבש בידי אלכסנדר הגדול. לאחר מכן עבר לידי הרומאים, הביזנטים והעות'מאנים. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה נותרו בוזג'אאדה וגקצ'אדה בשליטת העות'מאנים בזמן שכל יתר איי הים האגאי עברו לשליטת יוון, להוציא את האיים הדודקאנסיים שנכבשו בידי איטליה במהלך מלחמת טורקיה-איטליה. במלחמת העולם הראשונה עשו הבריטים שימוש באי כבסיס לקרב גליפולי שהתרחש בחצי האי גליפולי קילומטרים ספורים מזרחית לאי. לאחר המלחמה העניק הסכם סוור שנחתם ב-10 באוגוסט 1920 את השליטה באי ובבוזג'אדה ליוונים. לאחר מלחמת יוון–טורקיה הכיר הסכם לוזאן בריבונותה של טורקיה בשני האיים והם הוכרו כאזור אוטונומי מיוחד. עוד פטר הסכם לוזאן את 8,200 תושביהם היוונים של שני האיים מההסכם לחילופי אוכלוסייה בין יוון וטורקיה, והעניק להם זכויות מיעוט מיוחדות. עם זאת, ב-17 בפברואר 1926 ביטלה טורקיה את זכויות המיעוטים בניגוד לאמור בהסכם לוזאן. עם המתיחות הגואה בין טורקיה ויוון בסוגיית קפריסין בשנות השישים של המאה ה-20, היגרו מטורקיה רוב היוונים שהתגוררו בה, ובין אלה גם תושבי שני האיים. כיום מונה האוכלוסייה היוונית בגקצ'אדה כ-250 איש. הסכם סוור הסכם לוזאן מלחמת יוון–טורקיה מדיה וקבצים בנושא גקצ'אדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גקצ'אדה אתר אודות האי גקצ'אדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Xenophon, Hell. 5.1.31 מתוך TURKISH POGROM AGAINST THE GREEK POPULATION OF CONSTANTINOPLE 6-7 SEPTEMBER 1955