laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תל ארפאצ'ייה

תל ארפאצ'ייה (בערבית: تل الاربجية ; מבטאים אַרְפָּאצִ'יֶה) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הנאוליתית. האתר שוכן בפרוורי העיר מוסול בעיראק, במחוז נינוה על הגדה המזרחית של החידקל. התל שוכן כ-6 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר העתיקה נינוה. שמו של האתר ניתן לו על שם כפר השוכן בקרבת התל. האתר ידוע גם בשם טפה רשווה (Tepe Reshwa). האתר היה מיושב בתקופת חלף ובתקופת עובייד. נמצאו באתר עקבות של תעשייה מסיבית של כלי חרס. הממצאים של הכלים באתר נתנו בסיס ליצירת כרונולוגיה של תקופת חלף. האתר התגלה לראשונה ב-1928 על ידי האשורולוג הבריטי רג'ינלד תומפסון, ונחפר לראשונה בשנת 1933 על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן וג'ון רוז (John Cruikshank Rose) מבית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק, אליהם הצטרפה אגאתה כריסטי, אשתו של מלוואן. חפירות נוספות נערכו ב-1976 על ידי צוות בראשות איסמעיל היג'רה (Ismail Hijara). תל ארפאצ'ייה הוא תל קטן בעל צורה אובלית. קוטרו הגדול הוא 120 מטר. הוא שוכן באזור של גבעות באזור בו אפשר לקיים חקלאות בעל. השכבות המשויכות לתרבות חלף הן בגובה של 7.5 מטר לערך והן כללו 11 שלבים של ארכיטקטורה, מחולקים על פני 4 שכבות מהתקופה החלפית מהמוקדמת ועד המאוחרת. בחפירות נמצאו מספר מבנים עגולים בעלי כיפה הנקראים במחקר "תולואי" (Tholoi). המבנים היו בקוטר של 7-3 מטר. לעיתים נמצאו לידם מבנים קטנים מלבניים, שייתכן והיו חדרי כניסה. מבנים מעטים מסוג זה נחפרו. המבנים נבנו מטיט, לעיתים הן הונחו על גבי יסודות אבן. באחד המבנים נמצאו צלמיות נשים רבות וייתכן והוא שימש למטרה פולחנית. המבנים האחרים שימשו כנראה למגורים. נמצאו גם כלים ממשפחת "כלי חלף". בנוסף נמצאו גם חותמות הטבעה. המבנים העגולים התחלפו במשך הזמן במבנים מלבניים עם שבילים מרוצפים המובילים ממרכז האתר החוצה. בשכבה הרביעית נמצא בית מלבני הידוע בשם "הבית השרוף" (על שם שרפה שהביאה לקריסתו), בו נמצאו ממצאים קטנים רבים, כולל צלחות עדינות ממשפחת כלי חלף הצבועות ב-3 צבעים עם עיטורים גאומטריים, כלים מאבן וצלמיות, ממצאים מאובסידיאן וחרוזים. להערכת החוקרים, הבית השתייך לקדר או לאדם בעל תפקיד רשמי. לאחר שכבה זאת האתר ניטש. באתר נמצאו ממצאים המעידים על גידול בעלי חיים כבשים ועזים, ובמשך הזמן שימוש נרחב יותר בבקר וחזירים. בנוסף הם עסקו בציד, במיוחד איילים ופראים. הם גידלו חיטה, שעורה תרבותית ופשתן. באתר נמצאו גם מספר בתים וקברים מתקופה מאוחרת יותר, תקופת עובייד. Hijara, Ismail. The Halaf Period in Northern Mesopotamia, Nabu, 1997, ISBN 1-897750-06-4 Stuart Campbell, The Burnt House at Arpachiyah: A Reexamination, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, no. 318, pp. 1–40, 2000 Peter M. M. G. Akkermans, Glenn M. Schwartz, The Archaeology of Syria: From Complex Hunter-gatherers to Early Urban Societies (c. 16,000-300 BC), Cambridge University Press, 2003, ISBN 0-521-79666-0 T. Davidson and H. McKerrell, The neutron activation analysis of Halaf and Ubaid pottery from Tell Arpachiyah and Tepe Gawra, Iraq, vol. 42, pp. 155–67, 1980 Three New Graves at Arpachiyah מאת Ismail Hijara World Archaeology Vol. 10, No. 2, Archaeology and Religion (Oct., 1978), pp. 125-128 מדיה וקבצים בנושא תל ארפאצ'ייה בוויקישיתוף Category:Arpachiyah באתר Aktanak. כולל תמונה היסטורית של האתר וצילומי חותמות מהמוזיאון הבריטי. Tell Arpachiyah ב-Encyclopedia of Prehistory: Volume 8: South and Southwest Asia עמ' 146 Iraq: The ancient sites and Iraqi Kurdistan מאת Geoff Hann, Karen Dabrowska, Tina Townsend Greaves, עמ' 227
ממותה צמרית

ממותה צמרית (שם מדעי: Mammuthus primigenius) היא מין בסוג ממותה שחי בתקופת הפליסטוקן. היא אחת מהממותות האחרונות בענף גנטי שתחילתו בממותה הדרום האפריקנית (Mammuthus subplanifrons) מתחילת תקופת הפליוקן. הממותה הצמרית התפצלה מממותת הערבה (Mammuthus trogontherii) לפני 150,000 שנה במזרח אסיה. המראה וההתנהגות של מין זה נחקרו יותר מכל חיה פרהיסטורית אחרת, זאת בשל השיירים הקפואים שנמצאו בסיביר ובאלסקה, שם רעו עדרים גדולים של הממותות וליחכו עשבים ודגניים שונים. ממותה זו הייתה דומה בגודלה לפיל אפריקני בגובה של 2.7-3.4 מטרים ומשקל של קצת יותר מ-6 טונות בערך. כמו הפילים של היום הממותות הנקבות היו קטנות יותר, בגובה 2.6-2.9 מטר ומשקל של 4 טונות. כהתאמתה לחיים בעידן הקרח היא הייתה מכוסה בפרווה עבה על עורה ששמר על חום הגוף. הממותות הזכרים היו בעלי חטים ארוכים ששימשו ללחימה. לאחר עידן הקרח האחרון לפני 4,000 שנה בערך נכחדו הממותות לחלוטין, כנראה בשל שילוב של שינויי אקלים וציד. בתום עידן הקרח כנראה היה קל יותר לבני האדם לצוד ממותות שעירות מפני שהיו להם אזורים קטנים יותר לרעות בהם. כיום קבוצת מדענים מאוניברסיטת הרווארד מנסים "להקים לתחייה" בעל חיים זה בעזרת פיל אסייתי וחלקי דנ"א עתיקים. ממותה זו היא המוכרת ביותר מבין הממותות ומוצגת במגוון סרטים, סדרות ומשחקים: ממותה צמרית בשם מני היא הדמות הראשית בסדרת הסרטים עידן הקרח. בהמשך מוצגים גם דמויותיהם של אשתו אלי, בתו פיצס וחתנו ג'וליאן. בסרטי לילה מוטרף במוזיאון, הסרט אחי הדוב והסרט "Journey to the Beginning of Time" נראים פרטי ממותה זו. בסרט 10,000 לפנה"ס מתוארים ממותות שניצודות בידי אנשים אך גם מאולפות לסחיבה של אבנים גדולות לשם בניית פירמידות. בסדרה משחקי הכס נראות ממותות צמריות הנמשכות בידי ענקים במהלך המלחמה מול טירת שחור (עונה 4), אך בקרב הם בורחים והורגים את רוכביהם. ממותות צמריות נראות בסדרת ה-BBC, ללכת עם חיות בפרק האחרון, ובסדרות: מפלצות שפגשנו, העולם החדש הפראי ולפני ששלטנו על הארץ. בסדרה פארק פרהיסטורי נראית בפרק השני ממותה בשם מרתה, אותה נייג'ל מארוון מוביל לפארק. ממותות נראות במשחק המחשב Zoo Tycoon. עצמות ממותה צמרית נראית בזיכיון פארק היורה: בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון במעבדה של ד"ר הנרי וו וכן במשחקי מחשב של הסדרה: Jurassic Park Builder, עולם היורה: המשחק ובמשחק הדומה: Ark: Survival Evolved. בסדרת הלגו של צ'ימה נראים כמה פרטי ממותות צמריות. בנוסף מאובניה הם מאובנים לאומיים במדינות: אלסקה, נברסקה (לצד ממותה קולומביאנית) ובוורמונט - בה היא מאובן יבשתי לעומת מאובני לבנתן המשמשים כמאובנים ימיים. איור שיניים של הממותה הצמרית מדיה וקבצים בנושא ממותה צמרית בוויקישיתוף ממותה צמרית, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ממותה צמרית, באתר NCBI (באנגלית) ממותה צמרית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ממותה צמרית, באתר GBIF (באנגלית) "חוקרים התחקו אחר קורותיה של ממותה שחיה לפני 14 אלף שנה בעזרת חטיה". הארץ. נבדק ב-2024-01-22. נעמי דרום, לא רק ב"עידן הקרח": החיה שתחזור לתחייה אחרי 4,000 שנה, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2016
הפיגועים בביירות (2015)

הפיגועים בביירות התרחשו ב-12 בנובמבר 2015. שני מחבלים מתאבדים התפוצצו ברובע בורג' אל-ברג'נה, המזוהה עם חזבאללה. בפיגועים נהרגו 43 בני אדם ונפצעו 239. ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות על הפיגועים. אלה הפיגועים החמורים ביותר בביירות מאז שהסתיימה מלחמת האזרחים בלבנון. הם התרחשו כשבועיים לאחר פיצוץ המטוס הרוסי מעל חצי האי סיני, בו נהרגו 224 בני אדם, ויום לפני שהתרחשו הפיגועים בפריז, בהם נהרגו 129 בני אדם. ארגון המדינה האסלאמית נטל אחריות גם על פיגועים אלה. בימים שלאחר הפיגועים עצרו כוחות ביטחון הפנים של לבנון כעשרה חשודים, רובם סורים, במחנה פליטים פלסטינים בבורג' אל-ברג'נה וכן בדירה בשכונת אשרפייה, שעל פי החשד שימשה להכנת חגורות נפץ. התוכנית המקורית הייתה, כנראה, לשלוח חמישה מחבלים מתאבדים לבית חולים בשכונה, אבל האבטחה הכבדה בבית החולים אילצה אותם לשנות את היעד לאזור אחר המאוכלס בצפיפות. ערך מורחב – זליגת מלחמת האזרחים בסוריה ללבנון מלחמת האזרחים בסוריה שפרצה בשנת 2011 זלגה ללבנון ויצרה קרעים חברתיים. חלק מאזרחי לבנון מעורבים בלחימה בסוריה, בעיקר לוחמי חזבאללה המסייעים לכוחותיו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד. כמו כן לבנון מתמודדת עם ואקום פוליטי מאז מאי 2014, עקב סיום תקופת כהונתו של נשיא לבנון, מישל סלימאן, מכיוון שלא הושגה הסכמה על בחירתו של נשיא חדש, דבר המעכב גם את הבחירות לפרלמנט הלבנוני. שני פיגועי ההתאבדות אירעו בסביבות השעה 6 בערב במרכז הקניות של רובע בורג' אל-ברג'נה, שרוב תושביו שיעים התומכים בחזבאללה. אחד המחבלים ניסה להיכנס למסגד שיעי ונהדף על ידי אחד האזרחים, שנהרג ומנע אסון גדול עוד יותר. לאחר מספר דקות, בזמן שעוברי אורח נחלצו לטפל בקורבנות הפיגוע, התפוצץ מחבל נוסף במאפייה הסמוכה למסגד. באזור הפיגועים אותרה גופתו של מחבל שלישי, שלא הצליח לפוצץ את חגורת הנפץ שהייתה עליו. כוחות הביטחון הלבנוניים ואנשי חזבאללה סגרו את האזור. בפיגועים נהרגו 43 אנשים ונפצעו 239. בין הנפגעים היו שני אנשי צוות של האוניברסיטה האמריקנית בביירות, וכן בכיר במנגנון הביטחון של חזבאללה, חאג' חוסיין יארי. החשודים שנעצרו קשרו עצמם גם לפיגוע שבוצע בעיירה ערסאל ב-5 בנובמבר, בו נהרגו ארבעה בני אדם. ממלא מקום הנשיא וראש ממשלת לבנון, תמאם סלאם, הכריז על יום אבל לאומי ב-13 בנובמבר, וקרא: "לכונן ממשלת אחדות כנגד הניסיון לפלג את החברה הלבנונית". חוסיין ח'ליל, עוזרו של מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה, אמר: "מה שקרה כאן הוא פשע ... המאבק בטרור יימשך. זו תהיה מלחמה ארוכה בינינו." נסראללה עצמו אמר מאוחר יותר כי אירועים כאלה "רק יגדילו את הנחישות שלנו להילחם." הוא הודה לכוחות הביטחון ולאזרחים שסייעו לקורבנות לאחר הפיגוע. מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, נשא נאום ב-14 בנובמבר, בו כרך את הפיגוע עם הפיגועים בפריז, וטען כי הפיגוע נעשה בידי שני מחבלים ממוצא סורי וכי בידי מנגנוני הביטחון הלבנוניים מצויים עצורים נוספים שהופעלו על ידי המדינה האסלאמית ואמר כי הפיגוע יגביר את נחישות ארגונו להאבק במדינה האסלאמית. מזכ"ל האו"ם, באן קי-מון, קרא ללבנון "לא לאפשר למעשה נתעב זה להרוס את השקט היחסי ששרר במדינה בשנה האחרונה." מדינות רבות גינו את הפיגועים, בהן צ'כיה, צרפת, איראן, איטליה, ירדן, כווית, פקיסטן, קטר וארצות הברית. פיגוע הרג של דאעש בפרבר הדרומי השיעי של בירות, באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏14 בנובמבר 2015 רועי קייס, 43 הרוגים בפיגוע של דאעש במעוז חיזבאללה, באתר ynet, 12 בנובמבר 2015 פיגוע הרג של דאעש בפרבר הדרומי השיעי של בירות, באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏14 בנובמבר 2015
סמי פרץ

סמי פרץ (נולד ב-9 באוקטובר 1966) הוא עיתונאי ישראלי. שימש כעורך הראשי של עיתון ואתר "דה מרקר". פרץ נולד וגדל בדימונה. את עבודתו כעיתונאי החל בגיל 12 ככתב ספורט ברשת "ידיעות תקשורת", שימש במשך שנתיים ככתב כלכלי בעיתון הכלכלי "טלגרף", וביולי 1995 הצטרף למדור הכלכלי של "הארץ" ככתב לענייני בנקאות וביטוח. בשנת 2003 מונה לסגן עורך המדור הכלכלי של הארץ. פרץ הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהמסלול האקדמי של המכללה למנהל ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב במסלול למנהלים (EMBA). ב-2004 הוביל יחד עם גיא רולניק ומירב ארלוזורוב את הקמת עיתון דה מרקר, שהיה מיזוג של המדור הכלכלי של הארץ ושל אתר דה מרקר. הוא שימש עורך העיתון היומי מ-2005 ועורך ראשי של העיתון והאתר מ-2013 ועד ספטמבר 2017. מפרסם מדי שבוע טור בשם "תקציר מנהלים" שממוקד בסוגיות של שוק העבודה, אי שוויון, מאקרו כלכלה, המערכת הפיננסית, שכר מנהלים, תחרותיות ועוד. במאמריו יש דגש לכמה ערכים שדה מרקר מוביל בשנים האחרונות, ובכלל זה עידוד תחרות ויזמות והקטנת הריכוזיות בכלכלה, רגולציה קפדנית על מוסדות פיננסים, צמצום האי שוויון, מאבק בשחיתות, וקידום רפורמות משקיות. מרצה משנת 2013 במסלול האקדמי של המכללה למנהל לתואר שני במנהל עסקים על זירת ההשפעה הישראלית, צדק חברתי, ואחריות תאגידית. שימש כראש תחום חברה ועסקים בבית ספר למנהל עסקים במסלול האקדמי של המכללה למנהל. מרצה אורח במוסדות אקדמיים ובפורומים שונים של צה"ל. הגיש את התוכנית "צבע הכסף" ברשת ב' בשנים 2016-2017. החל מאוקטובר 2017 ועד מאי 2018 הגיש יחד עם סיון קלינגבייל את התוכנית “עובר ושב" בערוץ עשר מדי בוקר בשש ורבע. החל מ-2017 משמש כחבר הנהלת מערכת "הארץ" ומפרסם מדי שבוע טור בנושאים פוליטיים וכלכליים בעמודי הדעות. החל מ-2018 מגיש יחד עם איתן אבריאל את הפודקאסט היומי "האינטרסנטים" מבית דה מרקר. הפודקאסט מנתח את האירועים בזירת העסקים, הכלכלה והפוליטיקה, ומנסה לפענח את הכוחות שפועלים מאחורי הקלעים. ב-2020 יצר (יחד עם רותי יובל ואלון וולפיילר בהפקה של שולה שפיגל ודנה עדן) ומגיש את הסדרה הדוקומנטרית "עושים לביתנו" בכאן 11 על האירועים הכלכליים שעיצבו את הכלכלה והחברה הישראלית מהקמת המדינה ועד היום. הסדרה עוסקת בחמישה פרקים באירועים כמו השילומים מגרמניה, הצנע, גלי העלייה, המאבק על קצבאות הילדים, פרויקט מטוס הלביא, האינפלציה הגבוהה וקריסת הבנקים בשנות ה-80', תוכנית הייצוב ששיקמה את הכלכלה ב-1985 ואת אחת מתוצאות הלוואי שלה - הפרטת חברות ממשלתיות שיצרה בין השאר את דור הטייקונים. החל מינואר 2022 מגיש את התוכנית הכלכלית חברתית "החיים עצמם" בגלי צה"ל. סמי פרץ, באתר "TheMarker" דוד ורטהיים‏, "אנחנו לא עובדים לא בשירות הפופוליזם ולא בשירות בעלי ההון", באתר וואלה, 28 במרץ 2016 סמי פרץ יהיה עורך "דה-מרקר", באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 2013 סמי פרץ, "מהפך אדיר בסיקור הכלכלי בישראל": עורך TheMarker, סמי פרץ, נפרד, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2017 יונתן כיתאין, ‏סערה בדה מרקר: העורך סמי פרץ עוזב, העיתון יוכפף לאלוף בן, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2017 האינטרסנטים, באתר Spotify ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד

יחידת התקיפה להריסה תת-ימית (בתאית: หน่วยทำลายใต้น้ำจู่โจม) היא יחידת קומנדו ימי של הצי המלכותי התאילנדי. היחידה ידועה בשם หน่วยซีล, שפירושו בתאית "אטמים" (באנגלית: Seals). בשל כך, היחידה ידועה יותר בשם אריות הים של תאילנד (אריה ים באנגלית: SEALs). כמו אריות הים של ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה, נלחמה תאילנד בבעלות הברית ובמדינות הציר לסירוגין, במהלך המלחמה השתמשו התאילנדים בכוחות מיוחדים מאולתרים. הם היו קבוצות אליטה קטנות של חיילים המאומנים להרוס ספינות, מבנים, ומקומות אסטרטגיים אחרים. כמו גם פעולות חבלה ומשימות חשאיות אחרות. לאחר סיום המלחמה, המשיך הצבא המלכותי של תאילנד להשתמש ביחידות קומנדו מיוחדות, אם כי לא הייתה יחידת קומנדו ימית. בשנת 1952, במשרד הביטחון התאילנדי החלו לחשוב על ארגון צוותי קומנדו ימי. נציגים תאילנדיים נפגשו עם קצינים מצבא ארצות הברית, במטרה לתאם פעילות אימונים משותפת. התוכנית בוטלה לבסוף מכיוון שלא נמצאו מדריכים אמריקאיים מתאימים. היחידה הוקמה בפועל רק בשנת 1956, בהשראת אריות הים של ארצות הברית ובסיוע אמריקאי נלהב. היחידה כוללת 144 אנשים, המחולקים לשתי מחלקות נפרדות, הראשונה עוסקת בלחימה בים באוויר וביבשה, והשנייה עוסקת באיסוף מודיעין ובפעולות חשאיות מיוחדות. מרבית הנשק של היחידה נקנה מגרמניה וארצות הברית, ואנשיה פועלים בשיתוף פעולה עם ה-CIA האמריקאי במסגרת המלחמה העולמית בטרור. נכון להיום צוותים של היחידה פועלים במפרץ עדן נגד שודדי ים סומלים וייתכן שגם בפיליפינים. חיילי היחידה השתתפו בחילוץ הנערים מהמערה בתאילנד בשנת 2018. מדיה וקבצים בנושא יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד, ברשת החברתית פייסבוק מידע באתר Thailand: Nation, Religion, King. חזקים, קשוחים ומתוחכמים: הכרות עם צבא תאילנד באתר Mako. מידע באתר Thailand: Nation, Religion, King.
סוגדיאנוס

סוגדיאנוס (ביוונית: Σογδιανός της Περσίας΄ בפרסית: سغدیانوس) היה מלך ממלכת פרס האחמנית, במשך זמן קצר. הוא דמות היסטורית מעורפלת ושנויה במחלוקת. עיקר המידע אודותיו מגיע מההיסטוריון היווני קטסיאס, הנחשב כמקור לא אמין ומפוקפק. על פי קטסיאס, סוגדיאנוס היה אחד מבניו הבלתי-חוקיים של ארתחששתא הראשון, שמלך בין השנים 465 לפנה"ס - 425 לפנה"ס. על פי קטסיאס, לארתחששתא היו 17 בנים לא חוקיים מפילגשים שונות, ובנו החוקי היחיד היה חשיארש השני. חשיארש ירש את ארתחששתא כמלך בשנת 425 לפנה"ס, ומלך 45 ימים. סוגדיאנוס, ששימש כסטרפ (מושל פרובינציה) של עילם, שיתף פעולה עם עוד מספר אישים רבי השפעה בחצר המלכות הפרסית, ורצח את חשיארש בעת ששכב שיכור. סוגדיאנוס ירש את הכתר, אולם הצבא שנא אותו על רצח אחיו. קטסיאס מציין שהוא חילק סכומים גדולים כדי לזכות בתמיכת הצבא, אולם ללא הועיל. האח השלישי בסדר הירושה, אוכוס, היה מסוכסך עם סוגדיאנוס, ואף נהנה מתמיכת הצבא. הוא פתח במרד, ובסיוע הצבא כבש את פרסוליס, והכריח את סוגדיאנוס להניח בעצמו את הכתר על ראשו. אוכוס הכתיר עצמו כדריווש השני, אולם המשיך לחשוש מסוגדיאנוס, ורצח אותו באמצעות קבורתו בתוך אפר. סוגדיאנוס מלך בסך הכל שישה חודשים ו-15 ימים. הלוחות הכרונולוגיים מאותה תקופה אינם מזכירים כלל את חשיארש או סוגדיאנוס, והם לא נזכרים גם בשום מקור אחר. על כן חלק מהחוקרים סבורים, שמיד כאשר מת ארתחששתא, הכריזו על עצמם בו זמנית חשיארש, סוגדיאנוס ואוכוס כמלכים. על פי השערות אותם חוקרים, חשיארש הפך למלך לתקופה קצרה, בעוד סוגדיאנוס הפך לשליט בשטח עילם, ואוכוס בשטח הירקניה שבו שימש כסטרפ. S. Zawadzki, "The Circumstances of Darius II's Accession" in Jaarbericht Ex Oriente Lux 34 (1995-1996) 45-49 מדיה וקבצים בנושא סוגדיאנוס בוויקישיתוף קטסיאס, "פרסיקה", 47. קטסיאס, "פרסיקה", 48. קטסיאס, "פרסיקה", 49. קטסיאס, "פרסיקה", 50. קטסיאס, "פרסיקה", 51. חשיארש השני וסוגדיאנוס באתר ליוויוס
אימוג'ן סטאבס

אימוג'ן סטאבס, ליידי נאן (באנגלית: Imogen Stubbs, Lady Nunn; נולדה ב-20 בפברואר 1961) היא שחקנית ומחזאית אנגלייה. אימוג'ן סטאבס נולדה ברות'בורי שבנורת'מברלנד. זמן מה חיה בפורטסמות' שבהמפשייר, שם היה אביה קצין בחיל הים ואחר כך עברה עם הוריה ללונדון. היא התחנכה בשני בתי ספר עצמאיים: בית הספר לבנות סנט פול ובבית הספר וסטמינסטר. היא למדה לתואר ראשון באקסטר קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד. תחילת הקריירה שלה כשחקנית הייתה כשגילמה את אירינה בהפקת סטודנטים של המחזה "שלוש אחיות" באוקספורד פלייהאוס. הצלחתה המקצועית הראשונה הייתה כשלמדה ב-RADA ושיחקה בתפקיד סאלי בולס במחזמר "קברט" בתיאטרון וולסי שבאיפסוויץ'. היא סיימה את הלימודים ב-RADA יחד עם השחקנית ג'יין הורוקס והשחקן איאן גלן. מאז היא הפכה לעמיתה ב-RADA. היא זכתה להצלחה על במת התיאטרון כשהופיעה עם הלהקה השייקספירית המלכותית, בייחוד בלטה בתפקיד דזדמונה במחזה "אותלו" שביים טרוור נאן. הופעות נוספות שלה על הבמה היו במחזה "ז'אן ד'ארק" בתיאטרון סטרנד, במחזה "Heartbreak House" בתיאטרון היימרקט וב-1997 השתתפה בהפקה הלונדונית של ג'סיקה לאנג של המחזה "חשמלית ושמה תשוקה". סטאבס השתתפה באלבום "When Love Speaks" הכולל סונטות של ויליאם שייקספיר וקראה את סונטה מס' 21. האלבום יצא בשנת 2002 בחברת התקליטים EMI Classics. ביולי 2004 הועלה על הבמה בתיאטרון גילגוד שבלונדון המחזה שכתבה סטאבס "We Happy Few" בבימויו של בעלה ובכיכובן של ג'ולייט סטיבנסון ושל מרסיה וורן. בספטמבר 2008 הצטרפה ככותבת וכעורכת במגזין "Reader's Digest". ב-1994 נישאה סטאבס לסר טרוור נאן, ובכך הוענק לה תואר הכבוד ליידי נאן. לבני הזוג יש שני ילדים, בן ובת. ב-2011 פורסם שהם נפרדים. אימוג'ן סטאבס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אימוג'ן סטאבס, באתר AllMovie (באנגלית) אימוג'ן סטאבס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אימוג'ן סטאבס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אימוג'ן סטאבס, באתר Discogs (באנגלית) Barnett, Laura (9 במרץ 2010). "Imogen Stubbs, actor". The Guardian. {{cite news}}: (עזרה) Carter, Meg (15 בספטמבר 2008). "Digest revamped". The Guardian. נבדק ב-15 בספטמבר 2008. {{cite news}}: (עזרה) Richard Savill And Murray Wardrop, ‏Imogen Stubbs and Sir Trevor Nunn separate after 21 years, The Telegraph, 24 April 2011 Gardner, Lynn (8 במרץ 2011). "Private Lives – review". The Guardian. נבדק ב-10 באפריל 2011. {{cite news}}: (עזרה) Coveney, Michael (9 במאי 2011). "Little Eyolf, Jermyn Street Theatre, London". The Independent. נבדק ב-28 במאי 2011. {{cite news}}: (עזרה) "The Stage / Listings / Orpheus Descending". נבדק ב-27 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Strangers on a Train, Based on Novel, to Star Laurence Fox and Jack Huston at London's Gielgud Theatre". playbill.com. Playbill. 20 בספטמבר 2013. נבדק ב-16 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Cast, Little Revolution, Almeida Theatre". נבדק ב-20 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Cast, Little Revolution, Almeida Theatre". נבדק ב-20 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Ben Lawrence, ‏Communicating Doors, Menier Chocolate Factory, review: 'frenetically funny', The Telegraph, 14 May 2015
אסהיקאווה

אָסָהִיקָאוָה (ביפנית: 旭川市) היא העיר השנייה בגודלה (אחרי סאפורו) בחבל הוקאידו שבצפון יפן. העיר שוכנת על גדות נהר אישיקארי. ב-1 באפריל 2000 הוכרזה אסהיקאווה כעיר ליבה (אנ'), דבר שזיכה אותה באוטונומיה יחסית.[דרושה הבהרה] העיר ידועה בזכות גן החיות שלה, ובגרסה המקומית למנת האטריות ראמן. נכון ליולי 2011, האוכלוסייה בעיר עמדה על 352,105 תושבים, ב-173,961 משקי בית. שטח העיר הוא 747.6 קמ"ר, וצפיפות האוכלוסין בה עמדה על 470.96 איש לקמ"ר. ברחבי העיר זורמים כ-130 נהרות ונחלים, והוקמו בה כ-740 גשרים.[דרוש מקור] בעבר, אנשי האיינו (הילידים באי הוקאידו) כינו את אחד הנהרות הזורם בעיר בשם "צ'יו פט" (Chiu Pet, כלומר "נהר הגלים"), אך השם השתבש ל"צ'ופ פט" (Chup Pet, "נהר השמש"). לפיכך עם הזמן נקרא נהר זה בשם "נהר אסהי" ביפנית (משמעותו של "אסהי" היא "שמש הבוקר"). על שם הנהר נקראת העיר אסהיקאווה. לאסהיקאווה שלוש ערים תאומות: ארצות הברית בלומינגטון, אילינוי, ארצות הברית ארצות הברית נורמל, אילינוי, ארצות הברית קוריאה הדרומית סוואן, קוריאה הדרומית מדיה וקבצים בנושא אסהיקאווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסהיקאווה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של אסהיקאווה (באנגלית) אסהיקאווה, ברשת החברתית פייסבוק אסהיקאווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסהיקאווה, ברשת החברתית אינסטגרם אסהיקאווה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt, רי"ב 18

Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt (בעברית: כי כאשר ירד הגשם והשלג מן השמים) רי"ב 18, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא הלחין אותה בהיותו בוויימאר לכבוד תפילת יום "סקסגסימה" (Sexagesima), הוא יום ראשון החל שבועיים לפני יום רביעי של האפר. שנת ההלחנה והביצוע הראשון אינה ידועה בוודאות ומשערים שהיה זה בין 1713 ל-1715, כאשר אחת האפשרויות היא שהוא הלחין אותה ב-1713 וביצע אותה רק ב-1715. באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, וב-1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות. היצירה הזו בוצעה לכבוד הסקסגסימה, שסדר הקריאה באותו יום כולל פסוקים מן האיגרת השנייה אל הקורינתים ואת משל הזורע מתוך הבשורה על-פי לוקאס. הלברית נכתבה על ידי התאולוג והמשורר הלותרני ארדמן נוימייסטר (Erdmann Neumeister) שכתב את הלברית גם לרי"ב 61. החלק הראשון בקנטטה מורכב משני פסוקים מתוך ספר ישעיהו: "כי כאשר ירד הגשם והשלג מן השמים" המקושרים רעיונית למשל הזורע. שאר הטקסט נכתב על ידי משוררים לותרנים. כעשר שנים מאוחר יותר, ביצע באך את הקנטטה שוב בשינויים קלים, בלייפציג באותו מועד בשנת 1724, כנראה יחד עם קנטטה 181. הקנטטה נכתבה עבור שלושה סולנים, סופרן, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם ארבע ויולות, צ'לו, בסון ובאסו קונטינואו. ההרכב חריג ביחס לקנטטות אחרות שלו, בהן יש בדרך כלל כינורות וויולה אחת. בלייפציג הוא הוסיף שתי חליליות ושינה את הסולם מסול ללה. בקנטטה חמישה חלקים: סינפוניה רצ'יטטיב לבס: Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt (כי כאשר ירד הגשם והשלג מן השמים) רצ'יטטיב וכורל (ליטניה) לטנור, בס ומקהלה: Mein Gott, hier wird mein Herze sein (אלי, פה יהא לבי) אריה לסופרן: Mein Seelenschatz ist Gottes Wort (אוצר נפשי הוא דבר אלהים) כורל (מקהלה): Ich bitt, o Herr, aus Herzensgrund (אני מפציר בך, אדון, מעומק לבי) הסימפוניה הפותחת מתארת במנגינה ובצליליה את הגשם והשלג היורדים מן השמים. הציטוט מספר ישעיהו מושר על ידי הבס, המבצע המקובל של קולו של ישו ביצירות של באך. החלק השלישי הוא ייחודי אצל באך ובו חוזרת המנגינה ארבע פעמים. בכל אחת הסולנים הגברים נושאים קטע התפילה ובסיומו קוראת המקהלה "שמע קולנו, אדוננו ואלהינו!". הקנטטה מסתיימת במקהלה בת ארבעה קולות, סיום שבאך השתמש בו ברבות מהקנטטות. את הקנטטה ביצעו והקליטו בין השאר מספר מנצחים ידועים בהם ניקולאוס הרנונקור (ב-1971), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). מדיה וקבצים בנושא Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt, רי"ב 18 בוויקישיתוף מידע על היצירה "Gleichwie der Regen und Schnee vom Himmel fällt, רי"ב 18" באתר מיוזיק בריינז פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית) Christoph Wolff, עמוד 10 Mincham, Julian באתר IMSLP ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן משל הזורע בבשורה ע"פ לוקס סדר הקריאה בכנסייה ספר ישעיהו, פרק נ"ה, פסוקים י'–י"א מינצ'ם תיאור הקנטטה, עמוד 9, ג'ון אליוט גרדינר רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
ריינה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ריינה – מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל אישים אליהו ריינה – איש ציבור ומחנך, מורה צדק ורבה הראשי הספרדי של חיפה דוד ריינה – מקובל ואיש ציבור, חבר וועד העדה הספרדית בטבריה יוסף דלה ריינה – מקובל בן המאה ה-15 שעסק בקבלה מעשית ג'ובאני ריינה – כדורגלן אמריקאי חוסה מנואל ריינה פאס (פפה ריינה) - כדורגלן ספרדי מיגל ריינה סנטוס - כדורגלן ספרדי קלאודיו ריינה – כדורגלן אמריקאי ריינה אווילה רמירס-אריאנו – דמות בדיונית בסדרת הספרים גיבורי האולימפוס וגורלו של אפולו
רייזמן

רייזמן הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אורי ריזמן – צייר ישראלי אלי רייזמן – מתעמלת אמריקאית-יהודייה יולי רייזמן – במאי קולנוע סובייטי ממוצא יהודי ישראל יצחק רייזמן – דיין ומורה הוראה, ראב"ד קהילות החסידים בירושלים צבי רייזמן – איש עסקים ומחבר ספרות תורנית משניות רייזמן – מהדורה מבוארת של המשנה בהוצאת ארטסקרול. המקבילה של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין.
טורצ'ין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טורצ'ין – עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה אישים חיים אהרן טורצ'ין – ראש ישיבה ישראלי ממוצא ליטאי פיטר טורצ'ין – מדען אמריקאי ממוצא רוסי ולנטין טורצ'ין – מדען רוסי אמריקאי
זיף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... זיף – כפר פלסטיני סמוך ליטא זיף – יישוב מקראי המזוהה כיום בתור "תל זיף" חוק זיף – נוסחה להתפלגות מילים בטקסט עינות זיף – מעיינות הנמצאים ליד שטח זיף זיפזיף – שם גנרי לחול שפת הים זיפים - שיער פנים קצר סיף (פירושונים) ZIP