laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צנטרוזאורוס

צנטרוזאורוס (שם מדעי: Centrosaurus; מילולית: "לטאה מחודדת") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים - הדינוזאורים בעלי הקרניים. הצנטרוזאורוס חי באמריקה הצפונית בקרטיקון העליון. שרידיו נתגלו בפארק הפרובינציאלי דינוזאור שבאלברטה, קנדה. שמו מתייחס לקרניים או הזיזים שבלטו מעטרתו. על שמו נקראת תת-המשפחה צנטרוזאורים. הצנטרוזאורוס היה דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים. הוא היה בעל אגן דמוי עוף והלך על כל ארבע רגליו. ראשו היה גדול ועוטר בעטרה (frill) בעלת חלונות בעצם שמקצהה העליון בלטו שני זיזים קצרים שהזדקרו כלפי מעלה ושני זיזים ארוכים יותר שהתעקלו כלפי מטה. לצנטרוזאורוס היו קרני גבה מנוונת אך קרן אף ארוכה יחסית, שלעיתים הייתה מעוקלת (או קדימה או אחורה). אורכו היה כ-6 מטר ומשקלו כ-3 טון. הצנטרוזאורוס היה צמחוני וניזון מצמחייה נמוכה. פיו המצויד במקור חזק וסוללת שיניים חותכות יכול היה לטפל גם בצמחייה קשה. הצנטרוזאורוס חי בעדרים ובאחד המקרים מצאו הפלאונטולוגים עדר שלם שנקבר והתאבן, כנראה כאשר ניסה לחצות נהר שלבסוף הציף אותם וגרם להם לטבוע. אף שקרן האף הייתה יכולה לשמש כהגנה כנגד טורפים, נראה שעיקר שימושיה ושימוש העטרה היה לצרכים חברתיים בתוך העדר, כגון זיהוי בין-מיני או כדי לחזר אחרי בנות זוג. בין המאובנים של צנטרוזאורוס נמצאה גם טביעת עור, כלומר: מעין "הדפס" או "תגליף" שהשאיר העור באבן וחושף את המרקם של העור. מממצא זה, שציונו הוא AMNH 5427, עולה שלצרטופסיים, ולצנטרוזאורוס בפרט, היה עור מכוסה קשקשים האופייני לזוחלים. המאובנים הראשונים של צנטרוזאורוס נתגלו לראשונה על ידי הפלאונטולוג לורנס למבה במצע שנחשף בנהר רד דיר שבאלברטה, קנדה. מאוחר יותר נמצא מצע עצמות ענק בפארק הפרובינציאלי דינוזאור (גם באלברטה) ובו אלפי עצמות של מספר רב של פרטים, במצבי שימור שונים, שאף כללו שלדים שלמים. המדענים שיערו שריכוז כזה של עצמות מעיד שהצנטרוזאורוס חי בעדרים גדולים ושמצע העצמות הענק נוצר כאשר עדר כזה ניסה לחצות נהר שהוצף והטביע כמעט את כולם. מאוחר יותר נתגלה מצע עצמות גדול יותר, וכנראה הגדול ביותר שנתגלה אי-פעם, ליד העיר הילדה שבאלברטה. ב-2012 הועבר המין Centrosaurus brinkmani לסוג טקסונומי חדש קורונוזאורוס Coronosaurus brinkmani. הצנטרוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראים עדרים שנודדים ובמהלך סופת גשמים העדרים הפכו לפגיעים כך שלהקת דספלטוזאורוסים מצליחה לטרוף כמה פרטים. בנוסף הצנטרוזאורוס מופיע גם בסדרות פלאווורלד והדינוזאורים! ובסרטים דינוזאור! וכוכב הדינוזאורים. הוא מופיע גם במשחק פארק היורה 3: בניית פארק. גולגולת של צנטרוזאורוס במוזיאון אונטריו, המראה שרידים של קרני גבה מנוונות גולגולות של צנטרוזאורוס מסודרת לפי האונטוגניה, כלומר: שלבי הגדילה, מהגיל הצעיר ביותר ועד למבוגר ביותר (בכיוון החצים). טביעת עור AMNH 5427 איור של צנטרוזאורוס סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, הוצאת אפל, 2004 - עמ' 363 מדיה וקבצים בנושא צנטרוזאורוס בוויקישיתוף צנטרוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צנטרוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Centrosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) סרט המתאר נדידת עדר של צנטרוזאורים והסכנות האורבות לו: טורפים וטביעה בעת שינסו לחצות נהר גועש, ערוץ היוטיוב של BBC Earth
הפרדוקס של קרי

הפרדוקס של קרי (Curry's paradox) הוא פרדוקס ממשפחת הפרדוקסים של התייחסות עצמית, הכוללת גם את פרדוקס השקרן ואת הפרדוקס של ראסל. בדומה לשני הפרדוקסים הללו, הפרדוקס של קרי מציג את הבעייתיות שבתורת קבוצות נאיבית ובתורת אמת נאיבית. אך בניגוד לשני האחרונים, הפרדוקס של קרי לא כולל שימוש בשלילה. הפרדוקס הוא שכל משפט שיחליף את ב' במבנה המשפט "אם המשפט הזה נכון, אז ב'" ניתן להוכחה כאמיתי, גם אם ברור לכל שהוא שקרי. לדוגמה, אם נחליף את ב' במשפט השקרי "כל הסוסים מדברים עברית", אז מניתוח לוגי של המשפט: "אם המשפט הזה נכון, אז כל הסוסים מדברים עברית" ניתן יהיה להסיק שכל הסוסים אכן דוברי עברית, אף על פי שברור כי אין זה כך. בלוגיקה, טענות מהסוג "אם א' אז ב'" מכונות טענות תנאי, כך שא' נקרא הרישא של טענת התנאי, ב' נקרא הסיפא של טענת התנאי, והביטוי "אם...אז" הוא הקשר הלוגי אם-אז. טענה מהצורה הזאת היא שקרית אם ורק אם א' הוא נכון וב' איננו נכון: אם השמש זורחת במזרח (אמת) אז השמש שוקעת במערב (אמת) : אמת. אם השמש זורחת במערב (שקר) אז השמש שוקעת במערב (אמת) : אמת. אם השמש זורחת במערב (שקר) אז השמש שוקעת במזרח (שקר) : אמת. אם השמש זורחת במזרח (אמת) אז השמש שוקעת במזרח (שקר) : שקר. חשוב לשים לב כי אין שום דרישה ליחס סיבתי כלשהו במציאות בין הטענה בחלק הראשון לטענה בחלק השני. ערך האמת של המשפט כולו נובע אך ורק מערכי האמת של כל אחד מהצדדים, באופן בלתי תלוי בקיומו או היעדרו של קשר ביניהם. דרך שימוש בהגדרת הקשר אם-אז (טבלת אמת), ניתן להראות שהטענה "אם המשפט הזה נכון, אז כל הסוסים מדברים עברית" נכונה (ולכן גם הטענה "כל הסוסים דוברי עברית" נכונה). נקרא למשפט הזה "משפט א'". אפשר לנסח אותו גם כך: "אם משפט א' נכון, אז כל הסוסים מדברים עברית". נוכיח זאת בשני שלבים: בשלב ראשון, נניח (לצורך הוכחה בדרך השלילה) כי הטענה כולה היא שקרית. כפי שהוסבר, טענה מסוג זה (אם-אז) היא שקרית אך ורק אם החלק הראשון הוא אמת, והחלק השני הוא שקר. לכן החלק הראשון ("משפט א' נכון") בהכרח נכון. אם כן, על סמך ההנחה שמשפט א' שקרי הגענו למסקנה שמשפט א' נכון. זוהי סתירה. רואים שההנחה כי משפט א' שקרי מביאה לסתירה, ומכאן נובע כי משפט א' הוא נכון. שלב שני: משפט א' הוא נכון, כפי שהראינו בשלב הקודם. משפט א' הוא מהצורה "אם א' אז ב'". כיוון ש-א' נכון, וכדי שהמשפט כולו יהיה נכון, בהכרח גם ב' נכון. (אם ב' שגוי, המשפט כולו הוא מהצורה "אם [אמת] אז [שקר]" ולכן שקרי). ב', כזכור, הוא הטענה כי כל הסוסים מדברים עברית. מכאן מחייב שהטענה "כל הסוסים דוברי עברית" היא אמיתית. ניתן גם להוכיח באופן סינטקטי את הטענה. בדרך זו מניחים את רישא של הטענה ומוכיחים את הסיפא. אם מניחים את הרישא מניחים כי הטענה היא אמיתית. מכאן יוצא שכל טענת התנאי היא אמיתית. כעת, במודוס פוננס, ניתן לגזור את הסיפא, כלומר את הטענה שכל הסוסים דוברי עברית.
הרברט האופטמן

הרברט אהרן האופטמן (באנגלית: Herbert A. Hauptman;‏ 14 בפברואר 1917 – 23 באוקטובר 2011) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, מחלוצי השימוש במתמטיקה לצורך פענוח מבנים של גבישים. השיטה המתמטית שפיתח שינתה את פניה של דיסציפלינת הכימיה, והיא משמשת עד היום. על תרומתו זו זכה ביחד עם ג'רום קרל בשנת 1985 בפרס נובל לכימיה. האופטמן נולד בניו יורק שבארצות הברית, כבכור ללאה (רוזנפלד) ולישראל האופטמן. ב-1940 נישא הרברט האופטמן לאדית סיטרינל (Edith Citrynell) ולזוג נולדו שתי בנות. האופטמן התעניין במתמטיקה ובפיזיקה כבר בגיל צעיר. ב-1937 סיים את לימודיו בסיטי קולג' של ניו יורק, וב-1939 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה. לאחר מלחמת העולם השנייה, החל לשתף פעולה עם ג'רום קרל במעבדת המחקר של צי ארצות הברית. באותה העת נרשם ללימודי דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת מרילנד, אותו סיים ב-1954. השילוב בין לימודי הכימיה הפיזיקלית של קרל ללימודי המתמטיקה של האופטמן, הניבו תוצאות שאיפשרו להתמודד עם בעיית המופעים (Phase problem) בהקשר של קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן, וזאת באמצעות השיטה הישירה (direct methods) שפיתחו. ב-1953 פרסמו הוא וקרל את המאמר "Solution of the Phase Problem I. The Centrosymmetric Crystal", ובו העקרונות של השיטה ההסתברותית, שעומדת בבסיס משוואת סאייר (Sayre equation). ב-1970 הצטרף האופטמן לקבוצת המחקר הקריסטלוגרפי של הקרן הרפואית של באפלו (Medical Foundation of Buffalo), שם הפך לראש מעבדה ב-1972. בשנות השמונים, עבד על פענוח מבנה גבישי באמצעות שילוב בין השיטה הישירה לבין החלפה איזומורפי ופיזור אנומלי של קרני האור. האופטמן קיבל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מרילנד, מהסיטי קולג' של ניו יורק, מאוניברסיטת בר-אילן, מאוניברסיטת קולומביה וכן מאוניברסיטאות נוספות. ב-1985 זכה בפרס נובל לכימיה יחד עם ג'רום קרל. מאוחר יותר, ב-1988 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. באותה שנה קיבל גם אות הוקרה מהאיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי. מדיה וקבצים בנושא הרברט האופטמן בוויקישיתוף הרברט האופטמן, באתר פרס נובל (באנגלית) הרברט האופטמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה הרברט האופטמן, באתר dblp הרברט האופטמן, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) הרברט האופטמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרברט האופטמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) William Grimes, Herbert A. Hauptman, Nobel Laureate, Dies at 94, The New York Times, October 24, 2011 Adam Bernstein, Herbert A. Hauptman, chemistry Nobelist and prominent researcher, dies at 94, The Washington Post, October 24, 2011 Alan D. Abbey, Nobel Prize winning chemist Herbert A. Hauptman dies at 94, JTA, October 26, 2011
ערים כל הלילה

ערים כל הלילה (באנגלית: Up All Night) היא קומדיית מצבים אמריקאית שנוצרה על ידי אמילי ספיבי ושודרה ברשת השידור האמריקאית NBC, בכיכובה של השחקנית כריסטינה אפלגייט. במסגרת הסדרה הופקו שתי עונות. פרקים 1-24 (24 פרקים). החלה ב-14 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-12 באפריל 2012. הסדרה עוקבת אחר רייגן שעובדת בתור מפיקה בתוכנית האירוח של חברתה הטובה אווה. רייגן נשואה לכריס הנשאר בבית לטפל בביתם התינוקת. פרקים 25-35 (11 פרקים). החלה ב-20 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-13 בדצמבר 2012. העונה השנייה מתרחשת לאחר ביטול תוכנית האירוח של אווה. כריס מקים עסק יחד עם סקוט, אחיה של רייגן, בזמן שהיא עצמה מסתגלת להיותה עקרת בית. רייגן ברינקלי (כריסטינה אפלגייט) - מפיקה ב"מופע של אווה" החוזרת לעבוד לאחר לידת ביתה הבכורה, איימי. כריס ברינקלי (וויל ארנט) - עורך דין לשעבר שמחליט להישאר בבית ולטפל בביתו. אווה אלכסנדר (מאיה רודולף) - מנחת המופע של אווה וחברתה הטובה של רייגן. מיסי (ג'ניפר הול) - (עונה 1) העוזרת של אווה. סקוט צ'פין (לוקה ג'ונס) - (עונה 2) אחיה של רייגן העובר חזרה לעיר יחד עם בנו הקטן לאחר גירושין מאשתו. אתר האינטרנט הרשמי של ערים כל הלילה (באנגלית) "ערים כל הלילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ערים כל הלילה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ערים כל הלילה", באתר Metacritic (באנגלית) "ערים כל הלילה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הוסטל (מגורים נתמכים)

הוֹסטֶל (בא מהמילה הלטינית עבור "אכסניה") היא מסגרת מגורים מותאמת, עבור אנשים בוגרים עם לקות, שמצד אחד אינם יכולים לגור כאנשים עצמאיים, אך מצד שני, אינם זקוקים למסגרת אשפוזית מלאה. על פי רוב, הוסטל הוא דירה בבית משותף רגיל, עם דיירים אחדים עם לקויות, שאליה מגיעים מדריכים ומטפלים. בחלק מהמקרים, ניתן בהוסטל סיוע מטעם המדינה, או מתורמים, בתשלום שכר הדירה. הוסטלים רבים מנוהלים בידי עמותות. הוסטל עשוי להיות מסגרת שיקומית, שהדיירים נמצאים בה עד שהם לומדים להתמודד עם לקותם והופכים לאנשים עצמאיים. במקרים אחרים, הדיור בהוסטל הוא דיור מוגן ואין אפשרות פשוטה לפנות משם דייר שאינו מתאים עוד להוסטל. הבחירה באופי ההוסטל תלויה לעיתים קרובות בפרוגנוזה של הדיירים. אנשים, שעשויים לגור בהוסטל, בישראל: אנשים עם מוגבלות שכלית קלה אנשים עם הפרעה נפשית (כגון הפרעה דו־קוטבית) אנשים עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית (כגון נפגעי אונס) אנשים עם אוטיזם שלא הצליחו להשתלב בחברה בחוץ נוער בסיכון אנשים במצבים קיצוניים, כגון התמכרות או התנהגות עבריינית אנשים מפלחי אוכלוסייה אחרים, שעשויים לגור בהוסטלים, במקומות אחרים בעולם: אנשים עם נטייה להפוך לדרי רחוב נרקומנים בשלבי שיקום אחרונים מערכי דיור בשיקום פסיכיאטרי מיכאל יעקובסון, וילת פאר עם דיירים מיוחדים: הוסטל חדש לאנשים עם מוגבלות שכלית בראשון לציון, באתר Xnet‏, 29 בינואר 2016
רצף לנגפורד

במתמטיקה קומבינטורית, רצף לנגפורד (מכונה גם זוגות לנגפורד) הקרוי על שמו של המתמטיקאי הסקוטי ק' דדלי לנגפורד, הוא תמורה של הרצף של 2n מספרים 1, 1, 2, 2, ..., n, n כך שבין שני מספרי אחת מפריד מספר אחד, ובין שני מספרי השתים מפרידים שני מספרים וכן הלאה. בעיית לנגפורד היא המשימה של מציאת רצף לנגפורד לערך נתון (n). ק' דדלי לנגפורד התבונן בבנו המשחק בשש קוביות צבעוניות - שתיים מכל צבע. הוא הבחין שהילד סידר אותן כך שבין קוביות מצבע א' הפרידה קובייה אחת, ובין שתי קוביות מצבע ב' הפרידו שתי קוביות ובין הקוביות הנותרות הפרידו שלוש קוביות. בשנת 1958 הצליח לנגפורד להוכיח שזהו הסידור האפשרי היחיד, מלבד היפוכו. הוא בדק גם רצף של ארבעה צבעים, וגילה שגם בזה יש רק סידור אחד אפשרי. לנגפורד מצא כי אין סידור מתאים לחמישה ושישה צבעים, אך לשבעה צבעים יש 26 סידורים אפשריים. באופן כללי, יש פתרונות אפשריים רק למספרים שהם כפולה של 4 (n = 4k) או כפולה של 4 פחות 1 (n = 4k - 1). מיכאל קרייצקי, כריסטוף ז'ילטואלן בי הריצו בשנת 2005 תוכנית מחשב במשך שלושה חודשים ומצאו שיש בדיוק 46,845,158,056,515,936 סידורים אפשריים של 24 זוגות צבעים. לדוגמה, רצף לנגפורד עבור n = 3 ניתן על ידי הרצף: 2,3,1,2,1,3. זהו הרצף היחיד הקיים עבור n=3, מלבד היפוכו. רצף לנגפורד קשור בקשר הדוק לרצף סקולם המוגדר באותו האופן, אך הרצף הוא 0, 0, 1, 1, ..., n - 1, n - 1. ג'ון מילר, בעיית לנגפורד, 2006. אריק וויינשטין, בעיית לנגפורד באתר MathWorld. אלגוריתם בשפת Java למציאת פתרון יחיד או מספר פתרונות. רצף לנגפורד, באתר MathWorld (באנגלית) סטיוארט, איאן, "תיבת האוצרות המתמטיים של פרופסור סטיוארט", עמ' 97-98, אור יהודה, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
ישיבת אור החיים

ישיבת אור החיים היא ישיבה לבעלי תשובה בשכונת הבוכרים בירושלים, בראשות הרב ראובן אלבז. נקראת על שם רבי חיים בן עטר, הידוע על שם ספרו "אור החיים". הישיבה הוקמה על ידי הרב אלבז בשנת 1969 בדירה בשכונת הבוכרים וכללה קבוצה בת ארבעה עשר תלמידים. כיום מונה הישיבה כשלוש מאות תלמידים [דרושה הבהרה]. רוב תלמידיה נמנים עם עדות המזרח. היא שוכנת ברחוב עזרא שבשכונת גאולה. לישיבה עשרות מוסדות בישראל הקשורים אליה, כולל מעונות יום גנים, תלמודי תורה, בתי ספר, ישיבות וכוללים. בתוך מבנה הישיבה קיימת ישיבה תיכונית חרדית בשם "אגדלך", בראשות הרב חיים אלבז. במשך 20 שנה מסר הרב עובדיה יוסף שיעור שבועי בישיבה. משגיח הישיבה הוא הרב ינון מורי. בעבר מילא את התפקיד הרב שלמה בניזרי. הישיבה עורכת סיורי היכרות לקבוצות של צעירים חילוניים. בחודש אלול נערכת בישיבה אמירת סליחות בהשתתפות אורחים. הישיבה מקיימת הרצאות ושיעורי תורה וכן סמינרים לזוגות נשואים. שניים מבוגרי הישיבה, שלמה בניזרי ועופר חוגי, היו חברי כנסת מטעם מפלגת ש"ס. מדיה וקבצים בנושא ישיבת אור החיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת אור החיים
אור החיים (בני ברק)

שכונת אור החיים היא שכונה במזרח בני ברק, בין רמת אהרן לכביש 4 צפונית לבית הרפואה "מעייני הישועה". נקראת על שם רבי חיים אבן עטר, הידוע על שם ספרו אור החיים. השכונה נבנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20 בשטחים שהיו בבעלות מוסדות סמינר אור החיים בבני ברק. בשכונה ישנם שלושה רחובות, רחוב נועם אלימלך, על שם ספרו של רבי אלימלך מליז'נסק, רחוב הרב משה פרדו, על שם מייסד מוסדות אור החיים, ורחוב בן זומא בו ישנם בעיקר מוסדות ציבור. בקצה הדרומי של השכונה שוכן בית החולים מעייני הישועה ולצדו מתחם ישיבת בית שמעיה. באזור הצפוני של השכונה מתחם של מספר תלמודי תורה ולצדם מתחם ישיבת קול יהודה וישיבת בית שמעיה לצעירים. בשכונה פועלים שלושה בתי כנסת מרכזיים - "אהל יעקב ולאה" לזרם הליטאי, "משכן שמואל" לזרם החסידי, ו"בנין ציון" לזרם הספרדי. כמו כן שוכנת בה ישיבת חמד לצעירים. רבני השכונה הם הרב משה שאול קליין, הרב צבי פרידמן והרב נתן בן סניור. מדיה וקבצים בנושא אור החיים בוויקישיתוף מוסדות אור החיים (בני ברק), דף שער בספרייה הלאומית מינויו של הרב צבי פרידמן לשמש במקביל כרב שכונת רמה ג' בבית שמש
סמינר אור החיים

סמינר אור החיים הוא סמינר בית יעקב ברחוב עזרא 51 בבני ברק. המוסד מיועד לבנות מעדות המזרח בבני ברק. נקרא על שם רבי חיים אבן עטר, הידוע על שם ספרו אור החיים. הסמינר נוסד בשנת 1953 על ידי הרב משה פרדו, הרב רפאל הלל, והרב אליעזר בן דוד בעידודם של החזון איש, הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב עזרא עטיה. בתקופה הראשונה שכן במתחם בית הכנסת אור החיים ברחוב רבי עקיבא בבני ברק. כעבור זמן עבר למשכנו הקבוע בקצה הדרומי של העיר, בצמוד למתחם בתי הקברות שומרי שבת ופוניבז'. בין התורמים הגדולים של הסמינר משפחת ציטרון מסן פאולו. המוסד פועל בתנאי פנימייה ונועד לבנות ממוצא מזרחי ומסורתי מכל הארץ. במשך שנים רבות הוא היה הסמינר החרדי היחיד במרכז הארץ לבנות ספרדיות. לסמינר אלפי בוגרות, רובן נישאו לתלמידי ישיבות והקימו בתים תורניים. בשנים הראשונות הושם דגש על מקצועות ההוראה והגננות לצד מקצועות כפיים כגון תפירה. עם השנים הורחבו מסלולי הלימודים והם כוללים תחומים נוספים כמו לימודי הנדסת תוכנה, הנהלת חשבונות, גרפיקה ועוד. בשנת תשפ"ב [2021] הסתיימה בנייתו של מרכז הכשרה ותעסוקה בהשקעה של למעלה מ17 מיליון ש"ח תרומת נדיבים מחו"ל במשך שנים רבות הסמכות הרוחנית העליונה של הסמינר היה הרב חיים גריינימן. בין רבניו ומנהליו לאורך השנים: הרב נחמיה ציטרון, הרב ירחמיאל בויאר, שמואל קרליבך וחיים אטיאס (אביו של אריאל אטיאס). מנהל הסמינר כיום הוא הרב משה מגנוז. לסמינר אודיטוריום מרווח המשמש מקום לעצרות וכינוסים לנשים בבני ברק. במקביל לפעילות המוסד לבנות, הקימו מנהלי מוסדות אור החיים בשנות ה-60 ישיבה קטנה וישיבה גדולה בשם "אור התורה", עבור תלמידים בני עדות המזרח מכל הארץ. רבים מתלמידי הישיבה נישאו לבוגרות סמינר אור החיים. בבעלות מוסדות אור החיים היו שטחים נרחבים במזרח העיר, ובשנות ה-90 נבנתה עליהם שכונת אור החיים. שלום מאיר ולך, ומשה היה רועה - סיפור חייו של רבי משה פרדו ומוסדות אור החיים בבני ברק א. פדרמן, מוסדות ואופיים: בנות אור החיים אינן מוכנות לפשרה, חרות, 5 במאי 1961; המשך שלמה מאיר בן מרדכי ולך (הכהן), ספר ומשה היה רועה מחבר אליעזר בן דוד, באתר ויקיטקסט
מאסי

האם התכוונתם ל... אישים: אדית מאסי – זמרת ושחקנית אמריקאית אנה מאסי – שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית וינסנט מאסי – המושל הכללי של קנדה ג'רמייה מאסי – כדורסלן אמריקאי דניאל מאסי – היה שחקן קולנוע אנגלי ויליאם מאסי – היה ראש ממשלת ניו זילנד ליאו מסי – כדורגלן ארגנטינאי סועאד מאסי – מוזיקאית ופעילה פמיניסטית אלג'יראית-צרפתית אחר: מאסי – פרבר בפאריס מסאי
יום שביתת הנשק

יום שביתת הנשק (באנגלית: Armistice Day) הוא היום בו נכנסה לתוקפה הפסקת האש במלחמת העולם הראשונה, ב-11 בנובמבר 1918, בשעה 11:00. היום נחגג כחג לאומי בצרפת, בלגיה, סרביה וניו זילנד. במדינות חבר העמים הבריטי הוא נקרא יום הזיכרון (Remembrance Sunday), המוקדש לזכר הנופלים במלחמות, ונערכים בו טקסים ושתי דקות דומיה לאומיות בשעה 11:00. בארצות הברית הוא נקרא יום הווטרנים ונקבע כיום חג לכבוד כל ותיקי המלחמות שבהן השתתפה המדינה. ב-7 בנובמבר 1918 נפוצה ברחבי העולם שמועה לפיה הגרמנים חתמו על הסכם שביתת הנשק וכי המלחמה הסתיימה בשעה 2 בצוהריים באותו היום. הידיעה הכוזבת הגיעה גם לכותרות העיתונים שהכריזו על סיום המלחמה. ברחבי העולם יצאו רבים לרחובות לחגוג את סיום המלחמה. מקור השמועה בהפסקת אש מקומית שאישרו הצרפתים כדי שהמשלחת הגרמנית תוכל לעבור את קו החזית ולהגיע ליער קומפיין סמוך לקומפיין, מצפון-מזרח לפריז, שם התנהלו השיחות על הפסקת האש. הידיעה על הפסקת האש המקומית נקלטה בשגרירות האמריקאית בפריז, ושם פורש השדר כאילו הגרמנים חתמו על הפסקת האש הכוללת. הידיעה שודרה לארצות הברית ונפוצה ברחבי העולם. תוך מספר שעות הובנה הטעות, אולם בשלב זה כבר החלו החגיגות הספונטניות במקומות רבים. הסכם שביתת הנשק שסיים את מלחמת העולם הראשונה נחתם ב-11 בנובמבר 1918 בשעה 5 בבוקר, אך קבע את השעה 11:00 כשעת סיום הלחימה בשל הקושי להודיע לכוחות המפוזרים על הפסקת הלחימה. במשך השעות בין חתימת הפסקת האש לכניסתה לתוקף נהרגו 863 חיילים מבריטניה וחבר העמים, וכ-3,000 לוחמים אמריקאים נהרגו או נפצעו בקרבות האחרונים בהם השתתפו. החייל הבריטי האחרון, טוראי ג'ורג' אדווין אליסון נהרג בשעה 9:30, כ-90 דקות לפני כניסת הפסקת האש לתוקף. הוא לחם ברציפות במלחמה מאז 1914. אוגוסטין טרבושן הוא החייל הצרפתי האחרון שנהרג. הוא נורה בשעה 10:45 כשנשלח להודיע לחבריו שיצאו להתקפה מעבר לנהר מז כי המרק יוגש לאחר הפסקת האש. טוראי הנרי גנטר מצבא ארצות הברית נהרג בשעה 10:58 בעת התקפה על עמדת מכונת ירייה גרמנית, והוא באופן רשמי ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה. דקה לאחר מכן, בעת כניסת הפסקת האש לתוקף, נכנעו החיילים באותה עמדה לחבריו ליחידה. באופן רשמי ביום זה מעל 10,000 חיילים נהרגו (כולל פצועים שנפצעו קודם לכן ומתו מפצעיהם ביום זה), נפצעו או הוכרזו נעדרים. 75 חיילים צרפתיים נהרגו באותו היום, אולם תאריך המוות שלהם שונה ל-10 בנובמבר כדי למנוע ממשפחותיהם את התסכול מכך שיקיריהם נהרגו ביום האחרון למלחמה, וכדי למנוע מחלוקת לגבי זכאותם של יורשי הנופלים לתגמול מוגדל בגין מוות בעת מלחמה. מדיה וקבצים בנושא יום שביתת הנשק בוויקישיתוף נובמבר 1918, באתר historylearningsite The False Armistice in Britain The False WWI Armistice Report That Fooled America
אוסיאקוב

אוסיאקוב (בפולנית: Osjaków) היא עיירה באזור פרובינציית לודז' בפולין, כ-45 ק"מ מדרום מערב לבירת הפרובינציה, לודז'. האזכור הראשון של העיירה במקורות היסטוריים הוא משנת 1299. במועד כלשהו לפני 1446 קיבלה העיירה זכויות של עיר. באזור העיירה היו מכרות ברזל שנוצלו החל מהמאה ה-16. תוצרת העיירה הועברה לחבל שלזיה ולצ'נסטוחובה. עם זאת, העיירה לא התפתחה מעבר לכך ובשנת 1793 (מועד החלוקה השנייה של פולין) איבדה את זכויות העיר. חלק מתושביה השתתפו במרד ינואר – המרד הכושל שנוהל בשנים 1864-1863 במטרה להשיג עצמאות לפולין. עקב השתתפותם במרד הוגלו כמה מתושבי העיירה לסיביר. בתחילת המאה ה-20 נבנתה במרכז העיירה כנסייה נאו-גותית. תחילת היישוב היהודי בעיירה הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18. במאה ה-19 כבר היו בידי רוב יהודי העיירה מגרשים, שדות ובתים. יהודי העיירה השתייכו תחילה לקהילת דז'יאלושין, ובמחצית השנייה של המאה ה-19 היו לקהילה עצמאית. בשלהי המאה ה-19 ישב על כס הרבנות בעיירה הרב אליהו זינגר, ששימש קודם ברבנות בפשיסוחה. ב-1909 שימש כרב הקהילה הרב יצחק בר אברהם ברון, ואת כיסאו ירש חתנו, הרב מנחם טיגר. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פעלו בעיירה מוסדות תמיכה וסעד של הקהילה היהודית, וכן נתקיימו בה ספרייה ואגודת ספורט יהודית. באותה עת התגוררו בעיירה כ-700 יהודים, כמחצית מסך תושביה. לאחר שהגרמנים כבשו את העיירה בספטמבר 1939, חלק מיהודיה יצאו ממנה או גורשו למקומות אחרים. בימי הכיבוש הראשונים הגיע רב העיירה לפיוטרקוב טריבונלסקי, ובראש השנה ת"ש, נאסר על ידי השלטונות הגרמנים, בתוך קבוצה של יהודים. לאחר שהתעללו בהם הגרמנים, שלחו אותם במשאית אל יעד לא ידוע. בפקודת השלטונות הוקם באוסיאקוב יודנרט, ובסוף אוקטובר 1939 היה מספר יהודי העיירה כ-600. ב- 1940 סולקו היהודים בהדרגה מדירותיהם ורוכזו בגטו, ממנו שולחו מקצתם למחנות עבודה. ביולי 1942 הובאו לגטו שבעיירה כ-500 יהודים שנעקרו מקיילצ'יגלוב הסמוכה. במחצית השנייה של אוגוסט 1942 הועברו יהודי הגטו, יחד עם יתר יהודי הנפה, לוויילון. שם נבחרו הכשירים לעבודה, ונשלחו לגטו לודז', והיתר שולחו למחנה ההשמדה חלמנו. במרכז העיירה עומד כיום אתר הנצחה לקורבנות רצח העם שביצעו הגרמנים בפולנים. מדיה וקבצים בנושא אוסיאקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסיאקוב אוסיאקוב (Osjaków), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אושיאקוב במרכז מורשת יהדות פולין אוולין צגנהאגן, אוסיאקוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 85–86), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
פיטר ניקולאי ארבו

פיטר ניקולאי ארבו (נורווגית: Peter Nicolai Arbo; ‏18 ביוני 1831 – 14 באוקטובר 1892) היה צייר נורווגי. הוא התמחה בתיאורי דמויות ואירועים היסטוריים ומהמיתולגיה הנורדית. מדיה וקבצים בנושא פיטר ניקולאי ארבו בוויקישיתוף פיטר ניקולאי ארבו, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כולם שונאים את כריס

כולם שונאים את כריס (באנגלית: Everybody Hates Chris) היא קומדיית מצבים אמריקאית שנוצרה בהשראת חייו של כריס רוק כילד בברוקלין. התוכנית זכתה בפרסים רבים ביניהם פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי. ב-21 במאי 2009, לאחר ארבע עונות בשידור, בוטלה התוכנית. שם הסדרה משמש כפרודיה על שם הסדרה כולם אוהבים את ריימונד. פרקים 1–22 (22 פרקים). החלה ב-22 בספטמבר 2005 והסתיימה ב-11 במאי 2006. פרקים 23–44 (22 פרקים). החלה ב-1 באוקטובר 2006 והסתיימה ב-14 במאי 2007. פרקים 45–66 (22 פרקים). החלה ב-1 באוקטובר 2007 והסתיימה ב-18 במאי 2008. פרקים 67–88 (22 פרקים). החלה ב-3 באוקטובר 2008 והסתיימה ב-8 במאי 2009. כריס (טיילר ג'יימס ויליאמס) – ילד שאפתן, אחראי, חסר מזל ולא פופולרי. רוצה להיות כמו אחיו הצעיר, דרו. כריס סובל מהצקות של ילדים וחברי סגל בבית הספר. בנוסף מציקים לו גם ילדי השכונה ואחות הקטנה. עם הזמן הוא מגלה עניין בסטנדאפ. ג'וליוס (טרי קרוז) – בעלה של רושל ואביהם של כריס, דרו וטוניה. ידוע בקמצנותו המוגזמת. מפנק את טניה יותר מאשר אשתו. רושל (טיצ'ינה ארנולד) – אשתו של ג'וליוס ואימם של כריס, דרו וטוניה. אישה תוססת וקולנית. דרו (טוקון ריצמונד) – אחיו הצעיר של כריס. בניגוד לכריס, דרו מקובל מאוד בבית הספר. דרו אוהב הוקי, קסמים וקארטה. טוניה (אימני אקים) – אחותם הקטנה של כריס ודרו. ילדה מפונקת ובכיינית אשר מקבלת תמיד את מה שהיא רוצה וגורמת לכריס ודרו להיענש על דברים אשר לא עשו. גרג (וינסנט מרטלה) – ילד חנון ומוזר, חברו הטוב של כריס. "כולם שונאים את כריס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כולם שונאים את כריס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כולם שונאים את כריס", באתר Metacritic (באנגלית) "כולם שונאים את כריס", באתר HBO Max (באנגלית) "כולם שונאים את כריס", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "כולם שונאים את כריס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דניאל דגן (קצין)

דניאל (דני) דגן (קורנפלד) (27 בנובמבר 1921 – 15 בפברואר 2010) היה קצין בבריגדה היהודית ובצה"ל, מפקד בה"ד 1 בשנים 1950–1951. דגן נולד בירושלים, ב-27 בנובמבר 1921, לפרץ ורחל קורנפלד. במהלך מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי. בקיץ 1944 נשלח לקורס קצינים מטעם הבריגדה היהודית, ומינואר 1945 כיהן כקצין בבריגדה בפעילויות לחימה שבהן השתתפה. בתחילת מלחמת העצמאות פיקד בחטיבת אלכסנדרוני על פלוגה של אנשי חי"ש מרמת גן שהתמקמה במחצבות מגדל צדק. הפלוגה השתתפה במבצע נחשון בגדוד של חיים לסקוב, השתתפה בכיבוש דיר מוחיסין ושייח' מוסא. לאחר המלחמה היה מפקד בית הספר לקצינים של צה"ל. לאחר סיום שירותו למד כלכלה בתל אביב. בשנת 1960 החל לעבוד בחברת החשמל בה עסק בהקמת תחנות כוח. חנה אקרמן, דני דגן - קצין וג'נטלמן ותמיד-תמיד אבא של עידו, 12 במרץ 2010 פרץ דגן, מעריב, 2 ביוני 1963. היו זמנים: בבריגדה היהודית: מעללי החטיבה היהודית הלוחמת, עמ' 79. יהודה בן משה, בנתיב הבריגדה, עמ' 168, 191. אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך ד', עמ' 193-194. אריה חשביה, פתח־תקוה 1878–1998, עמ' 234; העמדה הקדמית: מגדל צדק בעבודה, בשמירה, במלחמה, עמ' 123. אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך ד', עמ' 214-219.