סביבה (פסיכולוגיה)

סביבה היא מכלול הגורמים שאינם תורשתיים המשפיעים על התפתחות האדם, אישיותו וכישוריו. הסביבה מתייחסת לכל החוויות וההתנסויות של האדם. היא כוללת את כל הגירויים החיצוניים שהאדם יכול לקלוט במערכת החישה שלו, מרחבי החיים שלו (האקלים, הטופוגרפיה, ועוד), האנשים השונים שאיתם הוא בא במגע, מאפייני התרבות והחברה שבה הוא חי ועוד. זהו תחום מחקרי בין תחומי המתקיים במספר דיסציפלינות מדעיות במקביל, כמו למשל: גאוגרפיה חברתית, גאוגרפיה עירונית, אדריכלות קוגניטיבית, עיצוב פנים, פסיכולוגיה סביבתית, פסיכולוגיה אישיותית. מערכת החישה של האדם מאפשרת לו לראות ולשמוע דברים שנמצאים בסביבה שלו, גם כאשר הם מרוחקים ממנו. מבחינה ביולוגית קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים מידע רב אודות הסביבה. הקשב גורם לשפעול כללי המכוון לקליטת גירויים חושיים חדשים ומאפשר ברירה של חלקי הקלט הרלוונטיים מתוך שלל הגירויים המתחרים בסביבה. תהליכי העיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה, מאפשרים לאדם להשקיע את משאבי הקשב שלו בצורה המיטבית עבור הנסיבות הנוכחיות, מתוך הישענות על ניסיון העבר. הקליטה היא השלב הראשון בתהליך התפיסה. עם זאת, אין ביכולתו של האדם לעבד את הכמויות העצומות של המידע המגיע מהחושים באופן מתמיד, ולכן הוא חייב לייצר הכללות או סטריאוטיפים, כדי להוריד את עוצמת הגירויים הנקלטים על ידי החושים. במסגרת תהליך קידוד המידע בזיכרון לטווח ארוך, הזיכרון החושי מאפשר די זמן לעיבוד המידע החושי הראשוני שנקלט. דבר זה מאפשר למערכת הקוגניטיבית לבחור אלו פרטים מתוכו יש להעביר לעיבודים נוספים, למערכות הזיכרון המתקדמות יותר, לתהליכי קבלת החלטות ולמנגנוני תכנון התגובה. בשלב זה הקשב מאפשר להפעיל ריכוז או מאמץ מנטליים הנדרשים להתמקדות במטלה מסוימת בעקבות המידע שנקלט. האדם נוטל חלק במה שמתרחש בסביבתו ועוסק בעצמים ובאישים שמסביב לו. הניסיון שהאדם צובר במפגשים עם הסביבה משפיע על מערכת העצבים באופן שיכול לשנות את התפיסה, החשיבה וההתנהגות שלו. שינויים אלו מתאפשרים הודות לפלסטיות של מערכת העצבים. למעשה, היכולת ליצור שינויים פיזיים במבנה של מערכת העצבים היא הבסיס של תהליכי הלמידה והזיכרון. למשל, חשיפה חוזרת ומתמשכת לגירוי מסוים מובילה להביטואציה. ההביטואציה היא אחד מצורות הביטוי ההתנהגותי של למידה לא הקשרית, כך שהפחתת עוצמת התגובה שמעורר הגירוי מעידה על למידתו. משום שגמישות המוח תלויה בהתנסויות בחיים, סביבות שונות ופעילויות שונות משאירות את רישומן על המוח. הסכמות הן אחד מהמנגנונים המאפשרים לאדם להתמודד מול היצף מידע של גירויים מהסביבה. הסכמות מספקות מסגרת התייחסות, המאפשרת לאדם לארגן ולעבד את המידע הרב המתקבל מהסביבה באופן יעיל על סמך ניסיון העבר. עם זאת, הסכמה מראה עמידות מפני נתונים הסותרים אותה ונוטה לעודד התנהגות שתוביל לאימות של נכונותה. כתוצאה מכך היא עלולה לגרום למצבים של נטאי מחשבתי או נבואות שמגשימות את עצמן. הסכמה מתגבשת ומתייצבת ככל שההתנסויות, התפיסות והתנהגויות שגרמו להיווצרותה חוזרות ונשנות. בהתאם לכך, לכל אדם יש מערכת סכמות שונה, הנבנית על החוויות וההתנסויות הייחודיות לו מול הסביבה שבה הוא חי. כאמור, להתנסות עם הסביבה יכולה להיות השפעה על ההתנהגות והחשיבה של האדם. עם זאת, קיימים הבדלים בין אישיים ביחס שבין האדם לסביבה. הבדלים אלו הם בעלי אופי דו כיווני - הם באים לידי ביטוי הן באופן שבו סביבות שונות יוצרות הבדלים בין אנשים, והן באופן שבו אנשים שונים תופסים סביבה מסוימת ומגיבים אליה. אנשים שונים יכולים לתפוס את אותה הסביבה באופן שונה, והם יכולים להגיב בצורה שונה גם כאשר אין הבדלים בין התפיסות שלהם[דרוש מקור]. בשנים הראשונות לחיים, השפעתה של הסביבה על האדם חזקה במיוחד. למשל, סביבה דלה שאין ביכולתה לספק את הגירויים הנדרשים לילדים, עלולה לגרום לעיכוב התפתחותי. סכנה זו קיימת גם בקרב ילדים בריאים ונורמליים מכל בחינה אחרת. אך בעוד שלסביבה שבה נמצא הפעוט בגיל הינקות יש השפעה רבה על ההתפתחות העתידית שלו במישורים רבים, גם למאפיינים האישיים של כל פעוט ישנה השפעה על האופן שבו הוא מגיב לסביבה. לדוגמה, אחד הגורמים אשר משפיעים על האופן שבו כל פעוט מגיב להוריו הוא המזג שלו. בנוסף, האופן שבו תרבות מסוימת מעצבת או מנצלת כישורים חשיבתיים עשוי להשפיע על ארגונם של כישורים אלה במוח. לדוגמה: מנגנון הקריאה יהיה שונה אצל אנשים שגדלו בתרבויות שפתחו כתב אלפביתי (המבוסס על התאמה צלילית) בהשוואה לאנשים שגדלו בתרבויות שפתחו כתב לוגוגרמי חזותי (כמו ביפן). לגדילה יש חוקיות אשר תלויה במטען גנטי ובתנאי סביבה, שיוצרים יחסי גומלין מורכבים בין תורשה, סביבה והתפתחות האדם. כתוצאה מכך, הסביבה בה האדם נמצא יכולה להשתנות מרגע לרגע וממצב למצב, אך לכל מקום הוא מגיע מהסביבה הקודמת בה שהה אשר בה הוא התעצב בהתאם לפוטנציאל העיצוב הפנוטיפי שלו. אחד הגורמים להבדלים בין אישיים באינטראקציה שבין האדם לסביבה הוא התורשה. זאת משום שישנם הבדלים במבנה הגנטי של אנשים שונים. התורשתיות היא השונות הנצפית, הפנוטיפית, בין פרטים הנגרמת מהבדלים גנטיים. עם זאת, בעוד שהמפה הגנטית שלנו היא התשתית לייחודיות, המפה ההיסטורית משלימה אותה. אומנם רצף ה-DNA של אדם מסוים אינו ניתן לשינוי על ידי הסביבה, אך בעוד שהמכלול הגנטי של האדם (הקרוי "גֵנוֹטִיפּ") הוא קבוע, האופן שהוא בא לידי ביטוי ("פֵנוֹטִיפּ") יכול להיות מושפע מהסביבה. כלומר, המימוש הפנוטיפי של הגנוטיפ הוא בעל גמישות שיכולה להשתנות בהתאם לסביבה. גמישות פנוטיפית היא תופעה ביולוגית נפוצה בה הגנוטיפ של תכונה מסוימת מבטא פנוטיפים שונים תחת תנאים סביבתיים שונים. כמו כן, לגדילה ולהתפתחות התקינה דרושה קביעות מינימלית של תנאי סביבה. באופן דומה, התפתחות של תאי העצב במוח האדם מושפעת הן מהתורשה והן מהסביבה. סביבתו של האדם מורכבת לא במעט מאנשים אחרים. בהתאם לכך, קיימים יחסים הדדיים בין האדם לסביבה החברתית שלו, כך שבדומה לסביבות אחרות הוא יכול להיות מושפע ממנה ולהשפיע עליה בהתאם לנסיבות. למשל, אווירה קבוצתית מושפעת מתהליכים וקשרים בין-אישיים הנוצרים במסגרת של קבוצה חברתית. התהליכים בהם האדם מנסה להבין את זולתו ולגבש רושם מדויק על אנשים אחרים מכונים תפיסה חברתית. פסיכולוגיה חברתית עוסקת בקשר בין הפרט לחברה, היא חוקרת את השפעת הזולת על מחשבותיו, הרגשותיו, והתנהגותו של הפרט. באופן כללי השפעה חברתית היא מצב בו דעותיו או מעשיו של אדם מושפעים מאנשים אחרים[דרוש מקור]. השפעה חברתית יכולה להתרחש בגילאים ובמצבים שונים. למעשה, היא מתחילה כבר בראשית חייו של האדם. זאת משום שהאדם נולד לתוך קבוצה חברתית שבה הוא תלוי במידה רבה לאורך שנות הינקות והילדות שלו. הסביבה ההיסטורית האישית אשר מהווה את ההשפעה החזקה ביותר בחיי האדם היא ההשפעה של סביבת חודשי חייו הראשונים אשר מהווה את "הרחם שמחוץ לרחם" וסביבת ילדותו. הקבוצה שאליה נולד האדם לא רק מספקת את צרכיו, אלא גם שואפת לכוון את פעולותיו בדרכים שונות. חיברות הוא תהליך של התנסות חברתית ותרבותית מתמשכת, המקנה ליחיד את דפוסים, כללים וערכים של התרבות בחברה בה הוא חי. בתהליך זה יש לסביבה השפעה משמעותית על עיצוב האישיות, ההתנהלות הרגשית ודפוסי המחשבה של היחיד בחברה. החינוך הוא אחד המרכיבים המשמעותיים של תהליך החברות. על פי רוב, החינוך נעשה במסגרת המשפחה, מערכת החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי. ישנן דרכים נוספות בהם האדם יכול להיות מושפע מהסביבה החברתית. השפעה זו יכולה להתרחש רק מעצם קיומם של אנשים בקרבתו של אדם מסוים. על פי תאוריית הקרבה הבין-אישית קיימת השפעה של המרחק הפיזי בין בני-אדם על התנהגותם והרגשתם. למשל, הקלה חברתית היא ההשפעה של נוכחות אחרים על ביצוע משימה. התפתחות רגשית בגיל הגן פסיכולוגיה אבולוציונית תורשה מול סביבה תורשה סביבה והתפתחות האדם מדיה וקבצים בנושא סביבה בוויקישיתוף The Origin of Consciousness – How Unaware Things Became Aware - על התפתחות התודעה והמודעות של אורגניזמים לסביבה מתוך יכולת התנועה והצורך במזון. הסרטון כולל הסברים על שלבים שונים של התפתחות התודעה כמו ראייה ותפיסה חזותית, ייצוג מידע, זיכרון, קביעות, תפיסת זמן, דחיית סיפוקים, תאוריה של תודעה ושפה (באנגלית) בר-אל, צ', (1996). מפגשים עם הפסיכולוגיה, מפגש שני, פסיכולוגיה התפתחותית. הוצאת רכס, אבן יהודה. רוברט ס. וודוורת (1965). פסיכולוגיה. תל אביב: מסדה. Coren, S., Ward, L. M., & Enns, J. T. (1999). Sensation and Perception. 5th. New York: Harcourt Brace College Publishers. Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates. שרה דרויאן (1999). עקרונות אבולוציוניים בהתפתחות החשיבה. רעננה: רמות. Gosling, S. (2009). Snoop: What your stuff says about you. Basic Books יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה. Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson. גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon. שאול פוקס (1998). הפסיכולוגיה של ההתנגדות לשינוי. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן. Berger, Andrea, (2011). Self-regulation: Brain, cognition, and development. Human brain development series., (pp. 61-90). Washington, DC, US: American Psychological Association הוארד גארדנר (1995). מוח חשיבה ויצירתיות. רעננה: ספרית פועלים. מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון. Barkley, R. A., Cook, E. H., Dulcan, M., Campbell, S., Prior, M., Atkings, M., & ... DuPaul, G. J. (2002). Consensus Statement on ADHD. European Child & Adolescent Psychiatry, 11(2), 96. רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד. אריאל פוקס. (2001). מבנה הפנימי של בית המגורים ומבנה האישיות של הורים וילדיהם בעיר תל אביב. חיבור לשם קבלת תואר "מוסמך במדעי הרוח". אוניברסיטת תל אביב.