laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיאטרון צה"ל

תיאטרון צה"ל הוא תיאטרון ששייך לחיל החינוך והנוער בצה"ל, ושחקניו הם חיילים וחיילות בשירות סדיר, בעלי רקע במשחק. התיאטרון מופיע ביחידות צה"ל השונות, עם רפרטואר הצגות קומיות ודרמטיות, ממיטב המחזאות העולמית והישראלית. בנוסף מוצגים בו מחזות מקוריים של התיאטרון, שנכתבו על ידי מחזאים ישראלים, ועוסקים בחיי חיילי צה"ל, בהווי הנוער הישראלי ובערכים מרכזיים. רבים משחקני התיאטרון והאמנים בישראל החלו או המשיכו את דרכם המקצועית בתיאטרון צה"ל, ביניהם: לבנה פינקלשטיין, דורי בן זאב, גיל אלון, חנה אזולאי-הספרי, אלון נוימן, יפתח קצור, אבי חדש, גאיה טראוב, ענת עצמון, יגאל שדה, מיכל ינאי, מיה דגן, עידו מוסרי, אילן רוזנפלד, קובי פרג', תמיר גינזבורג, עודד פז, ארז בן הרוש ורבים נוספים. רשימת בוגרי תיאטרון צה"ל רשימת בוגרות תיאטרון צה"ל מידע על תיאטרון צה"ל, באתר חיל החינוך והנוער ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בקרת זרימה

פקודות בקרת זרימה הן פקודות בסיסיות בשפות תכנות, המודיעות למחשב מהי הפקודה הבאה שצריך לבצע. ברירת המחדל של המחשב היא לבצע את הפקודות באופן סדרתי. פקודות בקרת זרימה מאפשרות למתכנת להתנות ביצוע של חלק מהתוכנית, לגרום לחלקים מהתוכנית להתבצע שוב ושוב, ולדלג על קטעי קוד. הפקודה הבסיסית ביותר בבקרת זרימה היא פקודת GOTO ("לך אל", או Branch שפירושה "הסתעף") המורה למחשב: "עבור לפקודה הבאה הנמצאת במיקום זה וזה". למעשה, כמעט כל פקודות בקרת הזרימה, למעט פסיקות תוכנה, קריאה לשגרה וחזרה ממנה, ממומשות בשפת מכונה באמצעות פקודת הסתעפות מותנית או בלתי מותנית. בשפות התכנות הראשונות, כגון COBOL ו־FORTRAN, נעשה שימוש נרחב בפקודת GOTO, תוך ביצוע קפיצות מכל מקום לכל מקום, לפי שיקולי המתכנת. בדרך זו ניתן לחסוך שכפול קוד, ולהגיע לביצועים אופטימליים מבחינת סיבוכיות זמן ומקום. עם זאת, שימוש חסר עכבות ב-GOTO יוצר תוכנית חסרת מבנה ברור, מה שנקרא קוד ספגטי (בשל הקושי לעקוב אחר מסלול הבקרה), שכמעט בלתי אפשרי לתחזק או להרחיב אותו, ומקשה על כתיבת קוד נטול באגים. בשנת 1968 פרסם אדסחר דייקסטרה מאמר ובו שלל את השימוש בפקודת GOTO. לטענת דייקסטרה ורבים אחרים, ניתן לכתוב כל תוכנית מחשב ללא שימוש בפקודת GOTO מפורשת בשפה עילית. בעקבות מכתב זה התפתח התכנות המובנה, המאפשר כתיבת תוכניות נטולות GOTO. מבני הבקרה החלופיים בשפות עיליות, המאפשרים כתיבת תוכניות נטולות GOTO, הם: פקודת IF – פקודת תנאי: "אם מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X, אחרת בצע סדרת פקודות Y." לולאות DO WHILE: "כל עוד מתקיים תנאי A, בצע סדרת פקודות X." או REPEAT UNTIL: "בצע סדרת פקודות X עד שמתקיים תנאי A." כאשר X תתבצע לפחות פעם אחת. מקרה פרטי של מבנים אלה הוא מבנה לולאת for בשפות ממשפחת C: "אתחל משתנה איטרציה i, כל עוד מתקיים תנאי A בצע סדרת הפקודות X, ולאחריה בצע פעולת עדכון למשתנה i." תנאי A בדרך כלל קשור למשתנה i – למשל התנאי i < 10. For Each: "לכל אחד מאיברי המשתנה הסדרתי L, בצע אוסף פעולות X". לולאה זו מאפשרת, למשל לעבור על רשימה ללא התעסקות במבנה הפנימי שלה. לולאת for שהוזכרה קודם משמשת במקרים רבים לדמות לולאת for each. שבירת לולאה – פקודת break משמשת לסיום לולאה בכל נקודה בתוכה, והמשך מסוף הלולאה, או מסימנייה מוגדרת לאחריה. פקודה זו היא בעלת סמנטיקה שעשויה להזכיר את GOTO, אך הקפיצה מתבצעת תמיד קדימה, להמשך הקוד, ולא אחורה. כך נמנעת יצירת "קוד ספגטי". פקודת continue קופצת אל האיטרציה הבאה של הלולאה – או למעשה אל התנאי שלפניה, ואם הוא עדיין מתקיים הלולאה תמשיך להתבצע. CASE: "בדוק התאמה של המשתנה X לאחת מהתבניות t1, t2, ...tn, ובצע את סדרת הפעולות המתאימה לתבנית זו". קריאה לשגרה או לפונקציה, ופקודת חזרה משגרה או פונקציה (return או yield). למעשה, ניתן לדמות כל לולאה בעזרת קריאות רקורסיביות לפונקציה. טכניקה זו משמשת בתכנות פונקציונלי. זריקת חריגות. שיטה המאפשרת קפיצה אל נקודה מוגדרת מראש כאשר מגלים שהקוד הנוכחי איננו יכול להמשיך בפעולה המוגדרת שלו. מבנה זה בעל מאפיינים שונים מאוד משאר מבני הבקרה, בין היתר בשל העובדה שיעד הקפיצה מוגדר על פי היררכיית הקריאות לפונקציה, כלומר באופן דינמי ולא סטטי. על אף שהשימוש בGOTO לא מומלץ, איסור מוחלט על שימוש כזה נחשב על פי רוב למוגזם, למעט בשפות שאינן נותנות כלל את האפשרות הזאת, כגון שפת ג'אווה. מדיה וקבצים בנושא בקרת זרימה בוויקישיתוף המאמר המקורי של אדסחר דייקסטרה, Structured Programming.
החיים על פי נד

החיים על פי נד (באנגלית: Pushing Daisies) היא סדרת דרמה אמריקאית, שנוצרה על ידי בריאן פולר, שגם מפיק בפועל את הסדרה. הסדרה הופקה על ידי האחים וורנר, ומספרת על אופה פאי שיכול להחזיר לחיים מתים במגע. לנד, שהקריין מכנה "אופה הפאי" יש מילדותו כוח מיוחד: על ידי נגיעה בגופות, הוא יכול להחזיר אותם לחיים ולשאול אותם מי או מה הרג אותם, וכך לפתור את התעלומה. אם הוא לא נוגע שוב באדם שהחיה תוך דקה מישהו אחר בקרבת מקום מת במקומו. נד מתחבר לאמרסון קוד, בלש פרטי שאוהב כסף. במהלך חקירותיהם השניים נתקלים בצ'אק (שארלוט צ'ארלס), שנד הכיר והם התנשקו כשהיו ילד וילדה, והוא מחזיר אותה לחיים אך לא מעז לגעת בה שוב וכך לאבד אותה לתמיד. הם מאוהבים ונאלצים להימנע ממגע כי הוא קטלני לצ'אק. אתר האינטרנט הרשמי של החיים על פי נד "החיים על פי נד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החיים על פי נד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החיים על פי נד", באתר Metacritic (באנגלית) "החיים על פי נד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פארוס

האם התכוונתם ל... בגאוגרפיה: הוואר – אי בים האדריאטי, לחופי קרואטיה, בעבר פארוס סטארי גראד – העיר העתיקה באי הוואר שנשאה את השם פארוס בעת העתיקה פארוס (יוון) – אי יווני בים האגאי, חלק מארכיפלג האיים הקיקלאדיים המגדלור באלכסנדריה – אחד משבעת פלאי תבל, וגם האי עליו הוקם דובריס – מגדלור רומי בדוּבּרִיס, כיום דובר באנגליה במוזיקה: פארוס (אלבום) – אלבום של מוזיקה אלקטרונית בסגנון אמביינט של SETI
כביש 5066

כביש 5066 הוא כביש המחבר בין צומת יקיר גדול שעל כביש 505 בדרום עם צומת עמנואל בכביש 55 בצפון, כשבמהלכו הוא חוצה את נחל קנה. הכביש נסלל בשנת 1982 על-מנת לאפשר להתנחלויות אשר הוקמו לאורך כביש 55 גישה קצרה יותר לגוש דן. עד אז, הדרך הקצרה למישור החוף הייתה דרך "כביש המערכת" של צבא ירדן, לשעבר, ממזרח לקו הירוק - כביש 574. במיוחד מאז שחלקו הצפוני של כביש 446 נסגר לתנועת ישראלים (מדיר בלוט צפונה לעזון), כביש זה מהווה עורק תנועה עיקרי לישראלים באזור. למרות היותו צר ומפותל, הוא מקשר בין אזור שבי שומרון, קדומים וקרני שומרון לצפונו לבין אזור ברקן, אריאל וגוש פדואל לדרומו. בכך הוא מחבר רבים מיישובי המועצה האזורית שומרון, שגם כך רבים מיישוביה מנותקים פיזית אלו מאלו. בנוסף, שוכנים לאורכו שני יישובים ישראליים, רבבה והעיירה עמנואל; ושניים נוספים, יקיר ונופים, נמצאים על כביש צדדי המתפצל ממנו לכיוון מערב. מסלולו של הכביש בנוי על דרך כבושה שנפרצה על ידי שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1938 במטרה לפגוע באחד המרכזים הגדולים של הכנופיות הערביות שהיה בנחל קנה בשנות המרד הערבי הגדול. בהתאם לטכנולוגיות בשימוש ומהירויות הנסיעה בתקופת פריצת הדרך, הכביש גם היום מפותל מאוד ודורש נסיעה זהירה במיוחד. במפגש בין הכביש לבין נחל קנה נמצאות בריכות מים עונתיות המשמשות את רועי הצאן בסביבה. הן נובעות ממעיין "עין אל-מעקודיה". לאורך הכביש שמורת טבע "חורש מעקודיה", אחת השמורות הבודדות שנותרו בתחום השומרון ההררי. ליד המעיינות הכביש מתעגל ושדרות העצים מחבורת החורש הים תיכוני ניצבות בעיגול בשיפוע ההר, מראה הדומה לאמפיתיאטרון. באזור המפגש, במורד הנגדי של הכביש, חורבה בשם "קצר אל-חרמיה" שפרושה "מצודת השודדים". עדות למשכנם של תושבים קדומים במקום. מאותו מקום נראות העיר עמנואל במזרח ואלוני שילה שהיא שכונה של קרני שומרון במערב. משרד התחבורה הודיע כי במסגרת תוכנית אב הכביש יורחב בשנים הקרובות לשני נתיבים לכל צד עקב הסכנה בכביש חד מסלולי. כבישי ישראל ספי בן-יוסף, מהכי קדוש להכי נמוך וגם הכי מלוח, הוצאת כרטא - הוצאת דבר, 1987. ספי בן-יוסף, ארץ קטנה גדולה, הוצאת כרטא, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1985 - מסלול ראש העין - מג'דל בני פדל. המקור: ספי בן-יוסף
ולדימיר ביסטרוב

ולדימיר ויטלייביץ' ביסטרוב (רוסית: Владимир Витальeвич Быстров, נולד ב-31 בינואר 1984 בלוגה, מחוז לנינגרד) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר הימני. ביסטרוב נכלל בסגל נבחרת רוסיה בכדורגל ליורו 2008. הוא נכנס כמחליף במשחקה הראשון של רוסיה, בתבוסה 1–4 לספרד, כאשר החליף בדקה ה-46 את דמיטרי סיצ'ב. הוא הוחלף יותר מאוחר באותו המשחק, על ידי רומן אדמוב בדקה ה-71, גם במשחק השלישי של רוסיה בטורניר, נגד שוודיה, בו רוסיה ניצחה 0–2, הוא נכנס כמחליף לקראת הסיום. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר ביסטרוב בוויקישיתוף ולדימיר ביסטרוב, באתר Transfermarkt ולדימיר ביסטרוב, באתר Soccerway ולדימיר ביסטרוב, באתר WorldFootball.net ולדימיר ביסטרוב, באתר National Football Teams ולדימיר ביסטרוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור צ'אנוב

ויקטור ויקטורוביץ' צ'אנוב (באוקראינית: Віктор Вікторович Чанов ;‏ 21 ביולי 1959 – ‏8 בפברואר 2017) היה כדורגלן סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדת השוער. נולד בעיר דונצק במשפחה של ספורטאים. אביו, ויקטור גברילוביץ' צ'אנוב, שיחק כשוער בקבוצת צסק"א מוסקבה ושחטאר דונצק. אחיו הבכור, ויאצ'סלאב, שיחק כשוער בקבוצות טורפדו מוסקבה, שחטאר דונצק ונפטצ'י באקו. צ'אנוב החל את דרכו בקבוצת שחטאר דונצק, ואת מרבית הקריירה עשה בקבוצת דינמו קייב, עמה זכה בשלוש אליפויות וחמישה גביעים, וכן בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1986. בשנים 1982 - 1990 שיחק צ'אנוב 21 משחקים במדי נבחרת ברית המועצות. בכל תקופת השתתפותו בנבחרת היה צ'אנוב שוער שני, כאשר הבכורה ניתנה לרינאט דסאייב. צ'אנוב היה בסגל הנבחרת בשלוש אליפויות עולם (מונדיאל 1982, מונדיאל 1986, מונדיאל 1990) וביורו 1988. אבל, בכל המפעלים הללו, השתתף בשני משחקים בלבד - במשחק מול נבחרת קנדה בשלב הבתים של מונדיאל 1986 ובמשחק מול נבחרת אירלנד בשלב הבתים של יורו 1988 (נכנס כמחליף בדקה 69). בתחילת שנות ה-90 הגיע צ'אנוב לישראל והוחתם בקבוצת מכבי חיפה על ידי יעקב שחר, מספר ימים לאחר ששוער הקבוצה, גיורא אנטמן, הפגין יכולת חלשה בהפסד הקבוצה 0–5 למכבי נתניה. בארבעת המשחקים הראשונים שלו בישראל לא ספג צ'אנוב אף שער, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בדאבל. בסך הכל שיחק שלוש שנים בחיפה, ובעונתו האחרונה בישראל הושאל לקבוצת בני יהודה תל אביב. לאחר מכן חזר למולדתו, ושיחק את עונתו האחרונה בקריירה בקבוצת צסק"א קייב. לאחר פרישתו אימן את ארסנל קייב לתקופה קצרה, ובעונת 2006/2007 היה חלק מהצוות המקצועי בדינמו קייב. ויקטור צ'אנוב מת בבית החולים בקייב ב-8 בפברואר 2017, בו אושפז לאחר פגיעת ראש קשה. נסיבות הפגיעה אינן ברורות. חלק מהמקורות טוענים שהוא הוכה קשות על ידי אלמונים. חלק - כי הפגיעה היא תוצאה של תאונת בית. הוא נקבר בבית העלמין באיקובה. נבחרת ברית המועצות מקום שני באליפות אירופה - 1988 דינמו קייב אליפות ליגת העל הסובייטית - 1985, 1986, 1990 הגביע הסובייטי - 1980, 1982, 1985, 1987, 1990 גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986 שוער השנה בברית המועצות - 1986 מכבי חיפה אליפות ליגת העל - 1991 גביע המדינה - 1991, 1993 ויקטור צ'אנוב, באתר Transfermarkt ויקטור צ'אנוב, באתר Soccerway ויקטור צ'אנוב, באתר WorldFootball.net ויקטור צ'אנוב, באתר National Football Teams ויקטור צ'אנוב, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אופיר סער‏, ההחתמות הכי טובות של ינואר, באתר וואלה, 14 בינואר 2012 ויקטור צ'אנוב באתר של מכבי חיפה ynet ספורט, ויקטור צ'אנוב הלך לעולמו בגיל 57, באתר ynet, 8 בפברואר 2017 משפחה שוערת ויקטור צ'אנוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולקטיב

קולקטיב (Collective) הוא קבוצת אנשים הפועלת לאורו של רעיון משותף, או לשם הגשמת מטרה משותפת, תוך קיום שוויון חברתי בין חברי הקבוצה – לכל חברי הקבוצה משקל שווה בקבלת החלטות, והם מתחלקים שווה בשווה בהכנסות הקבוצה (כאשר יש לה הכנסות). להבדיל מקואופרטיב, קולקטיב אינו ממוקד בהיבט הכלכלי של פעילותו (אף שזו עשויה לכלול גם יעדים כלכליים או מוסריים).[דרוש מקור] קולקטיביזם הוא אידאולוגיה התומכת בפעילות במסגרת קולקטיב, וגורסת שטובת הקבוצה עדיפה על טובת הפרט. בתקופת שלטונו של סטלין בברית המועצות נכפתה קולקטיביזציה של החקלאות, כלומר מעבר מחקלאות שבה לכל איכר יש משק לעצמו (שבו הוא מעסיק גם שכירים), לחקלאות מאורגנת ושיתופית, שבה כל אחד מהאיכרים שותף לעבודה החקלאית ולפירותיה. יוזמה זו גרמה לירידה דרסטית ברמת החיים של האוכלוסייה עד כדי רעב המוני. הקיבוץ והקבוצה בארץ ישראל הוקמו כקולקטיב. במשך שנים רבות היווה הקיבוץ מודל להצלחה של רעיון זה, אך בסוף המאה ה-20 נקלעו קיבוצים רבים למשבר כלכלי הידוע בשם "משבר הקיבוצים" והחלו בתהליכי הפרטה, שעיקרם ביטול הקולקטיב. בתחילת המאה ה-21 חזר רעיון זה לקנות עדנה, בעיקר בקרב אמנים, פעילי שמאל רדיקלי, היפסטרים, פעילי ימין ופעילים חברתיים שמקימים קולקטיבים העוסקים ביצירת אמנות, אקטיביזם פוליטי וקידום אורח חיים אנרכיסטי, אלטרנטיבי, רוויזיוניסטי ושמרני בהתאמה. אורגניזם-על בורג (מסע בין כוכבים) – גזע קולקטיבי שוקי שדה, לא רק קבוצות רכישה בנדל"ן: תופעת הקולקטיבים תופסת תאוצה, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2009 אמנון דירקטור, קולקטיב האדריכלות ״אסמבל״, אתר לג'יט, 18 בדצמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוסטב דאלן

נילס גוסטב דאלן (בשוודית: Nils Gustaf Dalén; ‏30 בנובמבר 1869 – 9 בדצמבר 1937) היה פיזיקאי שוודי, זוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1912, על המצאת שסתום אוטומטי לשימוש במצבורי גז להארת מגדלורים ומצופים. דאלן נולד למשפחת חוואים בעיר סטנסטורפ (Stenstorp) שבמחוז יטאלנד המערבית. הוא ניהל את חוות המשפחה, שמאוחר יותר גם סחרה במוצרי חלב. ב-1892 המציא שיטה לבדיקת איכות החלב שיוצר. הוא הרשים את גוסטב דה לבל, ממציא שתרם רבות לתעשיית החלב, שעודד אותו לרכוש השכלה פורמלית בתחום. דאלן התקבל למכון שאלמרס לטכנולוגיה בגטבורג, וסיים עם תואר מהנדס ב-1896. לאחר מכן למד במשך שנה במכון הטכנולוגי של ציריך. ב-1901 נישא דאלן לאלמה פרסון, ולזוג נולדו שתי בנות ושני בנים. בתחילת דרכו המדעית עבד דאלן עם אצטילן, גז פחמימני נפיץ. הוא המציא את האגאמסן (Agamassan, ידוע גם בשם אגא, Aga), מצע (Substrate) שמשמש לספיגת הגז לצורך אחסון ושינוע, וכך איפשר שימוש בו בתעשייה. ב-1906 מונה כמהנדס ראשי בחברה השוודית לצבירת גז, שייצרה והפיצה את האצטילן. אצטילן יצר אור לבן בהיר במיוחד, ולכן נמצא מתאים לשימוש בתאורה במגדלורים, ונעשה בו שימוש עד שנות השישים, אז עברו לשימוש בתאורה חשמלית. מקור האור נקרא על שמו של דאלן (Dalén light) והמתקן כלל שסתום גז מיוחד, הנקרא "Sun Valve". השסתום מורכב מארבעה מוטות מתכת קטנים בתוך שפופרת זכוכית. שלושה מהמוטות מבריקים, ואילו הרביעי נצבע בשחור. כאשר אור יום עובר דרך השפופרת, פוטונים נבלעים במוט השחור וגורמים לו להתרחב ולהפסיק את זרימת הגז. המצאה זו הבטיחה שהמגדלורים יאירו אך ורק בשעות החשיכה ויכבו אוטומטית עם הופעתו של אור יום בעוצמה מספקת, ובכך יצרה חיסכון אדיר בגז האצטילן, צמצמה את השימוש במגדלורים מאוישים, והאריכה את חייהם של המצופים שגם בהם נעשה שימוש במתקן. ב-1909 מונה דאלן למנהל החברה ושינה את שמה ל-"Aktiebolaget Gas Accumulator", הידועה בראשי התיבות AGA. מאז שנת 2000 החברה היא חלק מתאגיד Linde Group. החברה הפיצה את המצאתו בכל חופי סקנדינביה וכן נעשה בה שימוש באזור תעלת פנמה. בתחילת 1912 נפגע דאלן בפיצוץ במהלך ניסוי שערך במעבדתו, והפך לעיוור. מאוחר יותר באותה שנה זכה בפרס נובל לפיזיקה על המצאתו. אחיו, פרופסור אלבין דאלן, קיבל את הפרס בשמו. בנאום הזכייה דיבר על החשיבות של שמירה על בטיחות בעת עריכת ניסויים מדעיים, מעין קריצה לפועלו של אלפרד נובל עצמו בנושא הבטיחות של חומרי נפץ. ב-1922 המציא דאלן את ה-"AGA cooker", תנור חימום ביתי הנמצא בשימוש עד היום. חרף עיוורונו, עמד בראש חברת AGA עד 1937, שנת מותו. בנו הבכור, גונאר, מונה מאוחר יותר לתפקיד זה. מדיה וקבצים בנושא גוסטב דאלן בוויקישיתוף גוסטב דאלן, באתר פרס נובל (באנגלית) גוסטב דאלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גוסטב דאלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חלוקת פרס נובל, הצבי, 23 בדצמבר 1912
אקסון ואלדז

אקסון ואלדז (Exxon Valdez, מבוטא "ואלדיז") הייתה מכלית נפט של חברת הדלק אקסון. לאחר שעלתה המכלית על שרטון מול חופי דרום מדינת אלסקה בארצות הברית, דלפו ממנה כמויות עצומות של נפט גולמי, שהסבו נזק סביבתי ואקולוגי מהחמורים ביותר בתולדות יבשת צפון אמריקה. המכלית הייתה בנויה כולה מפלדה. היא נבנתה על ידי חברת הפלדה ובניית הספינות הלאומית בסן דייגו, ונמסרה לאקסון בדצמבר 1986. אורכה היה 301 מטר, רוחבה 51 מטר והשוקע שלה 20 מטר. היא הייתה מונעת על ידי מנוע דיזל בעל הספק של 24 מגהוואט. למכלית הייתה תפוסה של 235,000 טונות נפט גולמי. מהירותה הייתה כ-16 קשר (30 קמ"ש). היא שימשה להעברת נפט גולמי מטרמינל הצינור של קונסורציום אליאסקה בוואלדז שבאלסקה לבתי זיקוק בארצות הברית. ערך מורחב – אסון הנפט של אקסון ואלדז ב-24 במרץ 1989, פגעה המכלית בשונית בליי שבמפרץ הנסיך ויליאם, בסמוך לעיר ואלדז שבאלסקה. הפגיעה גרמה לקרע רציני בגחון האניה שהייתה טעונה ב-180,000 טונות נפט גולמי. מעריכים ש-36,000 טונות נפט גולמי נשפכו לים במשך כמה ימים, וזיהמו אלפי קילומטרים של חופים עד שהצליחו לעצור את הזרימה. למעלה מ-250,000 בעלי חיים נפגעו מהאסון. ועדת חקירה שמונתה לבדיקת האירוע הצביעה על מספר גורמים לאסון: כשל איש צוות בהשטת המכלית במיצרים, עקב עייפות ועומס יתר; כשל רב החובל בפיקוח על ניווט המכלית, עקב שיכרות; כשל חברת אקסון בפיקוח על רב החובל ומינוי צוות לא תשוש; כשל משטרת החופים בניהול תעבורת האוניות במפרץ. לאחר התאונה שונה שמה של המכלית ל-Sea River Mediterranean המכלית אקסון ואלדז מופיעה בסרט "עולם המים". מדיה וקבצים בנושא אקסון ואלדז בוויקישיתוף ״חוף שמן״ - על האונייה אקסון ואלדז ואסון הזיהום בפודקאסט ״מינהר הזמן״, ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
אדריאן איליה

אדריאן בוקורל איליה (רומנית: Adrian Bucurel Ilie; נולד ב-20 באפריל 1974 בקראיובה) הוא כדורגלן עבר רומני, איש עסקים העוסק בכדורגל ובתיירות. איליה החל לשחק כדורגל באלקטרופוטרה קראיובה בגיל צעיר. בשנת 1991, בגיל 17, שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת. איליה חתם על חוזה מקצועני ב-1992, לאחר שהפך לאחד מן השחקנים הטובים והחשובים בקבוצתו, אחרי שכבש 12 שערים ב-30 משחקים בעונת הבכורה שלו. אלקטרופוטרה מכרה את כרטיס השחקן שלו בשנת 1993 לסטיאווה בוקרשט תמורת 90,000 דולר, סכום שנחשב באותה התקופה לסכום שיא ששולם בידי מועדון כדורגל רומני. ב-1996 עבר לגלאטסראיי הטורקית. אחרי שנתיים בהן לא שיחק באופן קבוע, איליה עבר לוולנסיה. במחצית השנייה של עונת 1997/1998, איליה שיחק ב-17 משחקים בהם כבש 12 שערים, והפך להיות שחקן חשוב בקבוצה. אחרי שסבל מפציעות רבות, איליה היה מחוץ לסגל הקבוצה זמן רב, עד שלבסוף שוחרר מחוזהו בשנת 2002, השנה בה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הספרדית. זהו היה התואר ה-7 בקריירה של איליה, אחרי שהיה שותף לזכייה בארבע אליפויות עם סטיאווה ושתיים עם גלאטסראיי. דפורטיבו אלאבס הייתה הקבוצה החמישית שבשורותיה שיחק איליה. זה החל במהלך עונת 2002/2003, אך בסוף העונה ירד המועדון ליגה ושחרר את איליה מחוזהו. בעקבות כך, חזר איליה לשחק בטורקיה, כאשר חתם בבשיקטש, בה היה מבוקש בידי מאמנה הרומני מירצ'אה לוצ'סקו. אחרי שנה אחת בבשיקטש, איליה עבר לפ.צ. ציריך ב-2005 ואחרי פחות משנה עבר לג'רמינל בירסחוט. בבלגיה לא הצליח לשקם את הקריירה, בעקבות פציעת ברך שממנה לא הצליח להחלים. בעקבות הפציעה, איליה הכריז על פרישתו מכדורגל מקצועני. לאיליה היו 55 הופעות במדי נבחרת רומניה, בהן כבש 13 שערים. הוא שיחק במדיה ביורו 1996, במונדיאל 1998 וביורו 2000. בעקבות עצתו של חמו, שעבד בעבר בתחום התיירות, איליה השקיע כספים רבים באתר הסקי פויאנה בראשוב, שם בנה בית מלון ומספר וילות. איליה הוא גם הבעלים של קבוצת הכדורגל פורקס בראשוב, מהליגה השנייה ברומניה. אדריאן איליה, באתר Transfermarkt אדריאן איליה, באתר WorldFootball.net אדריאן איליה, באתר National Football Teams אדריאן איליה, באתר FootballDatabase.eu
השיטה השווייצרית

השיטה השווייצרית היא שיטת תחרות בה מספר הסבבים קבוע מראש ובדרך כלל נמוך יותר ממספר הסבבים בתחרות בסגנון ראונד רובין (אנ'). בדרך כלל משתמשים בסגנון תחרות זה כאשר יש יותר מדי שחקנים כדי לשחק בראונד רובין (כולם משחקים נגד כולם). לעומת שיטות תחרות אחרות בשיטה השווצרית לא ניתן לדעת מראש עם מי כל שחקן ישחק מכיוון שהמשחקים נקבעים לפי התוצאות במשחקים הקודמים. השיטה שימשה לראשונה בתחרות שחמט שנערכה ב-1895 בציריך שבשווייץ על ידי יוליוס מילר, ומכאן השם "השיטה השווייצרית". השיטה משמשות בתחרויות שחמט, גו, ברידג', שבץ נא, סקווש ואף בספורט אלקטרוני כדוגמת סדרת האליפות של רוקט ליג. השיטה מבוססת על העיקרון שכל שחקן יתמודד בכל משחק נגד יריב שביצועיו שקולים לשלו. הסיבוב הראשון מוגרל בצורה אקראית או על פי מד כושר. בכל סיבוב שחקן מקבל נקודה על ניצחון, חצי נקודה על תיקו ואפס נקודות על הפסד (קיימות שיטות שבהן הניקוד שונה). אחרי כל סיבוב כל השחקנים ממשיכים לסיבוב הבא, שבו המפסידים מתחרים נגד המפסידים והמנצחים נגד המנצחים. מכאן שבכל סיבוב כל שחקן מתחרה נגד יריב עם אותו מספר נקודות (או כמעט אותו מספר נקודות). שחקן מקבל מספר שווה של פעמים את הזכות לעשות את המסע הראשון (כשאפשר); שחקן לא יקבל שלוש פעמים ברצף את הזכות למסע הראשון ולא יפסיד אותה שלוש פעמים ברצף. הכלל הבסיסי הוא שכל שחקן יתמודד בכל משחק נגד יריב שביצועיו היו שקולים לשלו; לכן כל קבוצה של שחקנים עם אותו מספר נקודות מתחלקת לפי מד כושר (או דירוג אחר) לשתי קבוצות באותו גודל, "חזקים" ו"חלשים", כשמקום ראשון של החזקים מקבל את מקום ראשון של החלשים וכו'. למשל בקבוצה של 8 אנשים עם אותה כמות נקודות (למשל:כולם קיבלו ניצחון אחד או פעמיים תיקו) יקבל הראשון (זה עם המד כושר הכי גבוה) את החמישי, השני את השישי, השלישי את השביעי, והרביעי את האחרון. עקרונות השיטה: שחקן לא מתחרה עם אותו יריב פעמיים שחקן מקבל מספר שווה של פעמים את הזכות לשחק בכלים הלבנים (כשאפשר) שחקן לא ישחק 3 פעמים רצוף בכלים מאותו צבע. שחקן מתחרה עם יריב עם אותה כמות של נקודות (כשאפשר) מחלקים את הקבצה של השחקנים עם כמות זהה של נקודות לשתי קבוצות באותו גודל לפי מד כושר "חזקים" ו"חלשים" כשמקום ראשון של החזקים מקבל את מקום ראשון של החלשים וכו' (אלא אם כן זה סותר כלל קודם כלשהו). במקרה של מספר אי זוגי של משתתפים אחד מן השחקנים לא משחק ומקבל נקודות בדומה לניצחון. לא ייתכן מצב שבו אותו אדם לא משחק כמה סבבים באותה תחרות. זוהי וריאציה של השיטה השווייצרית המשמשת בתחרויות קבוצות בברידג'. השוני בינה ובין השיטה השווייצרית הוא שבסיבוב האחרון קבוצה יכולה לשחק נגד קבוצה שכבר שיחקה נגדה בסיבוב קודם. השחקנים מדורגים לפי כמות הנקודות שהם צברו (מקום ראשון הוא בעל הניקוד הכי גבוה, מקום שני הוא בעל הניקוד השני הכי גבוה וכו'), במקרה של תיקו משתמשים בשובר שוויון, בדרך כלל בשיטת בוכהולץ. André Schulz, 125 years Swiss System, en.ChessBase.com, ‏17 June 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אובליאט

אובליאט (צרפתית: Oubliette) היה סוג של צינוק, שהגישה אליו הייתה אפשרית רק מדלת מעבר גבוהה בתקרת החדר. יציאה מאובליאט הייתה כמעט בלתי אפשרית ללא עזרה מבחוץ. מקור השם "אובליאט" הוא בפועל הצרפתי oublier, אשר משמעותו "לשכוח", משום שהשימוש באובליאט יוחד לאסירים שסוהריהם חפצו לשכוח מקיומם. רבים מן האסירים שהושמו באובליאט נשכחו שם ומתו ברעב. צורה נפוצה נוספת של אובליאט הייתה מדף במנהרה היורדת בשיפוע מן הטירה, או העיר, אל החפיר המקיף את החומה, או אל הים. מעת שהושלך אל המנהרה, היה האסיר גווע לאטו למוות, או מידרדר במורד וטובע בים או בחפיר. השימוש המוקדם ביותר במונח אובליאט תועד בשנת 1374, ובאנגלית המונח הופיע לראשונה רק בשנת 1819, בספרו של וולטר סקוט, "אייבנהו". בטירת ליפ (אנגלית: Leap Castle) באירלנד התגלה אובליאט במהלך עבודות שיקום במקום לאחר שרפה בשנת 1922. בתחתיתו של האובליאט שנמצא היו חודים בולטים וכאשר החלו העובדים לנקות את המקום, הם פינו מן הצינוק שלוש עגלות מלאות בעצמות אדם. אחד מן הדיווחים מסר שהעובדים מצאו בין השרידים גם שעון כיס משנת 1840, אולם אין ראיות שהמקום עדיין היה בשימוש באותה תקופה. בטירת Meung-sur-Loire סמוך לאורליאן בצרפת השתמר אובליאט במצב טוב. הוא נמצא במבנה תת-קרקעי סמוך לטירה. הפתח לאובליאט, הנמצא בתקרתו, מגלה מבנה מעוגל עשוי אבן שעומקו כעשרים מטר, היקפו כחמישה מטר וקירותיו תלולים וחשופים. במרכז רצפתו קיים פתח נוסף אשר שימש להטלת צרכים ולגופותיהם של האסירים שמתו במקום. האובליאט היה נושא נפוץ בספרות המאה ה-19 העוסקת בתקופה הגותית ובסיפורים היסטוריים בכלל, שם השימוש באובליאט משמש כסמל לכוח עריץ בעל אכזריות נסתרת מעין, ההפך הגמור לערכים נאורים כגון צדק וחירות. באובליאטים, המצויים בדרך כלל תחת טירות או מנזרים, נעשה שימוש על ידי הדמויות הרעות בסיפור, לעיתים קרובות היו אלה נזירים קתוליים או אינקוויזיטורים, כדי לענות דמויות חפות מפשע. בספרו של אלכסנדר דיומא האב, "המלכה מרגו", מתוארת קטרינה דה מדיצ'י כשהיא מתמוגגת למראה אסיר באובליאט של ארמון הלובר. סוג של אובליאט מופיע בספרו של קורט וונגוט, "עריסת חתול". גיבורת הסרט "המבוך" משנת 1986 נכלאת באובליאט. בספרו של תומאס האריס "שתיקת הכבשים", מתואר אובליאט במרתף ביתו של הרוצח Leap Castle La Reine Margot, XIII Oreste et Pylade Cat's Cradle, p. 264, New York: Dial Press, 2006. The Silence of the Lambs. pp. 338