laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יום קולומבוס

יום קולומבוס (באנגלית: Columbus Day) הוא חג רשמי אשר נחגג במדינות רבות בעולם המערבי ומחוצה לו, המסמל את יום השנה להגעתו של כריסטופר קולומבוס ליבשת אמריקה, ב-12 באוקטובר 1492. האירוע נחגג תחת השם "יום קולומבוס" בארצות הברית, יום הגזע (Día de la Raza) במדינות אמריקה הלטינית, 'יום התגלית' בבהאמס, יום ההיספניוּת (Día de la Hispanidad) והחג הלאומי (Fiesta Nacional) בספרד, 'יום הכבוד לגיוון התרבותי' בארגנטינה ו'יום האמריקות' באורוגוואי. חגים אלו נחגגו באופן בלתי רשמי החל מסוף המאה ה-18, ובאופן רשמי באזורים שונים החל מתחילת המאה ה-20. היום שנוי במחלוקת מכיוון שהגעתו של קולומבוס לאמריקה הובילה לכך שהספרדים השמידו בשיטתיות את החברה והתרבות הילידית, שיעבדו המונים, ניצרו את האוכלוסייה בכוח, ורצחו מאות אלפים. ב-2019, מספר מדינות בארצות הברית המירו את היום ל"יום הילידים". יום קולומבוס נהפך לראשונה לחג רשמי במדינת קולורדו בשנת 1906, ונהפך לחג פדרלי בשנת 1937, למרות שככלל, אנשים חגגו את מסעו של קולומבוס עוד מהתקופה הקולוניאלית. בשנת 1792, ניו יורק וערים נוספות בארצות הברית ציינו בחגיגות את יום השנה ה-300 להגעתו של קולומבוס אל ה-'עולם החדש'. ביום השנה ה-400 למאורע, בשנת 1892, קרא הנשיא בנג'מין הריסון לתושבי ארצות הברית לחגוג את יום קולומבוס. במהלך אותן החגיגות, מורים, כמרים, משוררים ופוליטיקאים השתמשו במנהגים הלקוחים מיום קולומבוס כדי להעביר אידיאלים של פטריוטיות. מנהגים פטריוטיים אלו אוחדו מסביב לנושאים כמו תמיכה במלחמה, מגבלות האזרחות במדינה, חשיבות הנאמנות לאומה, וחגיגת ההתקדמות החברתית. איטלקים-אמריקאיים רבים חוגגים את יום קולומבוס כחגיגה של המורשת האישית שלהם, כאשר האירוע הראשון מחגיגות אלו אירע בניו יורק ב-12 באוקטובר 1866. יום קולומבוס הוכר לראשונה כחג בארצות הברית בזכות הפעילות הלוביסטית של אנג'לו נוצ'ה, איטלקי מדור ראשון, בדנוור. חגיגות יום קולומבוס הרשמיות הראשונות הוכרזו על ידי מושל קולוראדו, ג'סי פ. מקדונלד בשנת 1905, והחג לראשונה הוגדר כחוק בשנת 1907. באפריל 1934, כתוצאה מפעילותם הלוביסטית של פעילי הארגון הקתולי 'אבירי קולומבוס', הקונגרס האמריקאי יחד עם הנשיא דאז פרנקלין דלאנו רוזוולט הכריזו על ה-12 באוקטובר כחג פדרלי אשר יכונה בשם 'יום קולומבוס'. מאז שנת 1971, הוחלט לתקן את מועד תחולתו של החג ליום שני השני בחודש אוקטובר, באופן מקרי בדיוק אותו היום בו נחגג חג ההודיה במדינת קנדה השכנה. כיום, החג מוכר בארצות הברית על ידי הבנקים, שוקי האג"ח, שירות הדואר האמריקאי וסוכנויות פדרליות אחרות, רוב המשרדים הממשלתיים, ומספר מחוזות חינוך. עם זאת, חלק מהעסקים והבורסות ממשיכים לפעול גם בחג, ואף קיימות מדינות ועיריות הנמנעות כלל מלחוג אותו. אופן חגיגתו של יום קולומבוס משתנה על פני אזורים שונים בארצות הברית, ונע החל ממצעדים המוניים ועד להתעלמות כוללת מציון החג. מרבית המדינות מציינות את יום קולומבוס כחג מדיני רשמי, למרות שחלק מהמדינות מציינות אותו ברמה נמוכה יותר כ'יום הכרה' בלבד, ושלוש מדינות כאמור כלל אינן חוגגות את החג. בדומה להתייחסות אל החג בארצות הברית עצמה, גם בטריטוריה האמריקאית של פוארטו ריקו יום קולומבוס הוא חג רשמי. מדיה וקבצים בנושא יום קולומבוס בוויקישיתוף topic/Dia-de-la-Raza יום קולומבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלדד לוי, יורקים על הכובש וגם נזכרים שהוא אבא של רובנו, באתר "העוקץ", 18 באוקטובר 2016 איי.פי, שלום לך קולומבוס: מדינות בארה"ב ממירות את היום לציון מגלה הארצות ביום הילידים, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2019
שבת כלה

בספר "פסקי דינים" של בעל ה"צמח צדק" מביא בשם הרשב"א, שהיו נוהגים בהדורות הראשונים לעשות סעודה לכלה בשבת שקודם הנישואים, ומנהג זה נמשך עד היום. טעמה של הסעודה הוא לכבוד "הפסק הטהרה" שהכלה מבצעת לפני החתונה, ומתחילה לספור שבעה נקיים לקראת חתונתה. מאחר שההכנה הנפשית של הכלה לחתונה מתחילה בהכנות לסעודה זו, הרי שעוברים שבעה ימים מתחילת ההכנות לסעודה זו (במהלך השבוע שקודם השבת) למועד החתונה, ולכן זהו "זמן התביעה" הזמן בו הכלה מתכוננת לנישואים, גם מבחינה נפשית וגופנית. שבת כלה היא השבת שלפני החתונה, שבה נהוג שחברותיה של הכלה חוגגות איתה לקראת נישואיה הקרובים. בקרב האשכנזים, השבת שלפני החתונה היא שבת חתן, שבה החתן עולה לתורה למפטיר ולהפטרה, ולאחר מכן נערך בבית הכנסת קידוש לכבוד החתן. מאחר שהכלה אינה משתתפת באירוע זה, בשל המנהג בציבור הדתי והחרדי, שהחתן והכלה אינם נפגשים תקופה מסוימת לפני החתונה. אך לעומת זאת, משפחתה של הכלה משתתפת בדרך כלל בשבת החתן, ונוצר מצב שהכלה נותרת לבדה, בשבת חתן. על מנת לפתור את בעיית בדידותה של הכלה, נהגו שהכלה נותרת בביתה עם חברותיה המשמחות אותה, מנהג זה הוא מנהג מחודש מעשרות השנים האחרונות. בשנים האחרונות, ישנן משפחות בהן לא כל משפחת הכלה משתתפת בשבת החתן. אף שבכך כבר אין סיבה לקיום מנהג זה, אך למעשה מנהג זה ממשיך להתקיים. בקרב הספרדים שבת חתן היא לאחר החתונה, ולא קיימת אצלם הבעיה של בדידות הכלה בשבת קודם הנישואין, אך גם אצלם נהוגה שבת כלה בשבת שלפני החתונה. לעיתים מאופיינת שבת כלה בחלק מסממני מסיבת רווקות שמשמעם מסיבת התפרקות קודם לחיי הנישואין, דבר שגורר ביקורת מצד גורמים שונים. שבת חתן שבת חתן שבת כלה, באתר הסוכנות היהודית אליעזר מלמד, שמחת כלה כמצוותה, באתר "ישיבה" תמר גורפינקל, משחקים ורעיונות לשבת כלה (אורכב 18.10.2007 בארכיון Wayback Machine), באתר "סרוג" צמח צדק, פסקי דינים, עמ' קצב ו-ז
דוב ים ניו זילנדי

דוב ים ניו זילנדי (שם מדעי: Arctocephalus forsteri) הוא מין דוב ים החי בחופי ניו זילנד ודרום אוסטרליה. ניתן למצוא מושבות של זכרים בלבד גם בחופי קלדוניה החדשה. דוב הים הניו זילנדי הוא יונק גדול. משקלם הממוצע של הזכרים 126 ק"ג, אך נצפו אף פרטים במשקל 250 ק"ג. הם מגיעים באורכם לעד שני מטרים. משקלן הממוצע של הנקבות 30–50 ק"ג ואורך גופן 1.5 מטר. משקל הגורים כ-3.3-3.9 ק"ג ואורך גופם כ-40 עד 55 ס"מ. הם נגמלים מיניקה בסביבות גיל 290 יום, ובגיל זה מגיעים הזכרים למשקל 14.1 ק"ג והנקבות למשקל 12.6 ק"ג. למרות מראהו המגושם, דוב הים מהיר מאוד, שיניו חדות וידוע על מספר בני אדם שננשכו על ידיו. דוב ים זה ניצוד מהרגע שהאירופאים גילו את ניו זילנד ועד לסוף המאה ה-19, אז הגיע אוכלוסיית דוב הים הניו זילנדי ל-10% מהאוכלוסייה המקורית. בניו זילנד דוב הים מוגן משנת 1978 תחת חוק "ההגנה על יונקים ימיים". מדיה וקבצים בנושא דוב ים ניו זילנדי בוויקישיתוף דוב ים ניו זילנדי, באתר ITIS (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי, באתר NCBI (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי, באתר GBIF (באנגלית) דוב ים ניו זילנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית אולף הקדוש

כנסיית אולף הקדוש (באסטונית: Oleviste kirik) היא כנסייה בטאלין, אסטוניה שבזכות גובה הצריח שלה בעבר (159 מטרים), הייתה הבניין הגבוה בעולם בין השנים 1549–1625. הכנסייה מוקדשת לאולף השני, מלך נורווגיה. כיום היא משמשת את הכנסייה הבפטיסטית. ההנחה המקובלת היא שהכנסייה נבנתה במאה ה-12 והייתה מרכז חיי הקהילה הסקנדינבית בטאלין לפני הכיבוש הדני בשנת 1219. האזכור הקדום ביותר לכנסייה הוא משנת 1267 והיא הורחבה מאוד במהלך המאה ה-14. בערך בשנת 1500 הוגבה צריח הכנסייה והגיע לגובה 159 מטרים. על פי המשוער, ההשקעה בבנייה לגובה כזה נבעה מכך שטאלין היא עיר נמל וכך יצרו נקודת ציון לאוניות שבאו לסחור. משנת 1549 הייתה הכנסייה הבניין הגבוה בעולם, עד שבשנת 1625 נפגע הצריח ונשרף מפגיעת ברק. במשך כל שנות קיומה נפגעה הכנסייה מפגיעות ברק לפחות שמונה פעמים והבניין כולו נשרף שלוש פעמים עד היסוד. לאחר כמה שיפוצים נותר גובה הצריח 123.7 מטרים. בשנת 1552 ליד הכנסייה נפתחה ספרייה. אוסף זה נמצא כיום בספרייה האקדמאית של אוניברסיטת טאלין. בין השנים 1944-1991 השתמש הק.ג.ב. בבניין לשידורי רדיו ולפיקוח. מדיה וקבצים בנושא כנסיית אולף הקדוש בוויקישיתוף
דוב ים (סוג)

דוב ים או דֹּב-יָם דְּרוֹמִי (שם מדעי: Arctocephalus) הוא סוג של טורפים ימיים הנכללים בתת-המשפחה דובי ים (Arctocephalinae) וכולל את כל בני תת-המשפחה למעט המין דוב ים צפוני. סוג זה כולל את כל מיני דובי הים החיים בחצי הכדור הדרומי ובאנטארקטיקה. סוג דוב ים (Arctocephalus) מין: דוב ים דרום אמריקני (Arctocephalus australis) מין: דוב ים ניו זילנדי (Arctocephalus forsteri) מין: דוב ים גלאפגוס (Arctocephalus galapagoensis) מין: דוב ים אנטארקטי (Arctocephalus gazella) מין: דוב ים חואן פרננדס (Arctocephalus philippii) מין: דוב ים איוני (Arctocephalus pusillus) מין: דוב ים גואדלופה (Arctocephalus townsendi) מין: דוב ים תת-אנטארקטי (Arctocephalus tropicalis) דוב ים דרום אמריקני דוב ים ניו זילנדי דוב ים גלאפגוס דוב ים אנטארקטי דוב ים חואן פרננדס דוב ים איוני דוב ים גואדלופה דוב ים תת-אנטארקטי מדיה וקבצים בנושא דוב ים בוויקישיתוף דוב ים, באתר ITIS (באנגלית) דוב ים, באתר NCBI (באנגלית) דוב ים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דוב ים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוב ים, באתר GBIF (באנגלית) מידע טקסונומי מאתר animal diversity לפי מונחי האקדמיה ללשון. זאת כדי להבדיל בינו לדוב ים צפוני ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדי (עמותה)

עדי (שבעבר נקראה "עלה", או "עלה - עזר לילד המיוחד") היא עמותה ישראלית העוסקת בסיעוד, בדיור ובסיוע פרא-רפואי לחולים ולמוגבלים, ומתמחה בלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית עם מורכבות רפואית וקשיים פיזיים. רשת מעונות עדי הוקמה בשם "עלה" בשנת 1982, על ידי הורים לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, במטרה להוות בית חם ולתת מענה טיפולי ושיקומי לאוכלוסייה זו. בשנת 2020 העמותה שינתה את שמה לעדי. עדי מפעילה ברחבי הארץ ארבעה מרכזים המעניקים טיפול מקצועי ליותר מ-850 תינוקות, ילדים, מתבגרים ומבוגרים. המרכזים הם בירושלים, בבני ברק, בגדרה ובנגב. הם פועלים בסטטוס מלכ”ר ומעניקים שירותים בתחומי הרפואה, הסיעוד, הפרא רפואי, השיקום, החינוך המיוחד ופעילויות הפנאי לאוכלוסיות אלה. בנוסף, מפעילה עדי מרפאות אמבולטוריות לטיפול בילדי הקהילה. במרכזי עדי ברחבי הארץ מועסק צוות מקצועי שלו התמחות ספציפית בתחומים הנדרשים. הצוות כולל: מורות, גננות, סייעות שיקומיות, פיזיותרפיסטיות, מרפאות בעיסוק, קלינאיות תקשורת, הידרו-תרפיסטים, תזונאים, רופאים, אחיות, צוות פסיכו-סוציאלי ומטפלים רגשיים במוזיקה, אמנות ועוד. הפעילות מבוססת, לדברי העמותה, על אמונה חזקה ביכולותיהם של המטופלים להגיע להישגים ולחיות חיים נוחים, איכותיים ומאושרים ככל האפשר, זאת תוך שמירה על כבודם העצמי, טיפוח אישיותם ושילובם במשפחה, בחברה, ובקהילה. הנהלת עדי מעודדת את בוגריה להיות חלק יצרני בחברה הישראלית. הם עוסקים, בין השאר, בהכנת מוצרי יודאיקה ופריטי נוי בעבודת יד, הנמכרים ליחידים, לארגונים ולחברות כשי עם ערך מוסף. במעונות ירושלים, בני ברק וגדרה מאוכלסים ילדים מגילאי 0–21, ובנגב מאוכלסת האוכלוסייה הבוגרת. יו"ר ומייסד העמותה הוא הרב אליעזר פישהוף, מנהל העמותה כיום הוא יהודה מרמורשטיין. הסניף בבני ברק היה הראשון שנפתח והוא מונה נכון ל-2014 למעלה מ-200 פעוטות, ילדים, מתבגרים ובוגרים המשולבים במסגרות החינוך השונות. חלק מילדים אלה מתגוררים בפנימייה של המקום וחלקם חוזרים לביתם בכל סוף יום. בעדי בני ברק ניתן למצוא: מעון יום שיקומי, גנים, בית ספר, בניין המשרת את הבוגרים אשר סיימו את לימודיהם במקום, פנימייה, מחלקה סיעודית מורכבת, מרפאה לטיפולים פרא-רפואיים ועוד.. עדי ירושלים - מונה כ-80 ילדים בגילאי 0–40. המקום הוא פנימייה עבור הילדים אשר חוזרים לעיתים הביתה (לשבתות, חגים ועוד). ובמסגרתו יוצאים גם לפעילויות רבות מחוצה לו. בנוסף במקום בית ספר עבור חלק מהדיירים. הילדים במעון סובלים ממוגבלות שכלית התפתחותית וזקוקים לסיוע סיעודי 24 שעות. בעדי ירושלים ישנה התנדבות פעילה ורחבה של מתנדבים. עדי גדרה - הוקם בשנת 1995 ומונה כ-95 ילדים. המעון נותן שירות לבוגריו אשר סיימו את לימודי החינוך המיוחד ומעניק להם פעילויות פנאי וחברה. עדי נגב - משמש ככפר שיקומי למבוגרים בעלי לקות שכלית המשולבת עם לקות נוספת, אשר מוקם בו בית חולים שיקומי בשם בית החולים עדי נגב. אתר האינטרנט הרשמי של עדי סיפורה של עמותת עדי - ארכיון דיגיטלי על ציר זמן, באתר עמותת עדי. עלה - עזר לילד המיוחד (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" מרכז עדי ירושלים (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" עדי נגב- נחלת ערן (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" עלה - מוריה (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל" עדו בן פורת, הח"כים התרשמו: "מפעל חיים של אנשי חזון ומעש", באתר ערוץ 7, 2 בפברואר 2016 אורלי גולדקלנג, אמא לילד מוגבל: "בחודש הבא אתחיל לחבק אותו", באתר nrg‏, 15 בינואר 2015 עלה בירושלים(הקישור אינו פעיל)
קיילב לנדרי ג'ונס

קיילב לנדרי ג'ונס (אנגלית: Caleb Landry Jones; נולד ב-7 בדצמבר 1989) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. הוא התפרסם מתפקידיו בסרטים "אקס-מן: ההתחלה" (2011), "תברח" (2017), "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" (2017), "לכודים תחת אש" (אנ') (2020), "פינץ'" (2021) ומדמותו של הרוצח מרטין בריאנט (אנ') בסרט "ניטראם" (אנ') (2021), עבורו זכה ג'ונס בפרס השחקן הטוב בפסטיבל הקולנוע בקאן. קיילב לנדרי ג'ונס נולד ב-7 בדצמבר 1989 גרלנד, טקסס, בנם של פטריק וסינדי ג'ונס. בילדותו התגוררה משפחתו בעיר ריצ'רדסון, שם גדל, ושם פגש מאוחר יותר את רוברט הדסון והקים את להקת הפולק הרוק הניסיונית "Robert Jones". לאחר שמצא הצלחה מסוימת כשחקן, ג'ונס עבר ללוס אנג'לס כדי להמשיך את הקריירה שלו בקולנוע. ג'ונס התפרסם לראשונה בשנת 2010 בסרט האימה "גירוש השדים האחרון" ובחמישה פרקים סדרת הדרמה הספורטיבית "אורות ליל שישי". ב-2011 שיחק בסרט גיבורי העל "אקס-מן: ההתחלה" בתור המוטאנט בעל היכולות הווקליות העל קוליות באנשי. בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "תברח" של הבמאי ג'ורדן פיל וכן שיחק לצד טום קרוז בסרט "תוצרת אמריקה". בשנת 2021 שיחק בסרט הדרמה האוסטרלי "ניטראם" אודות טבח פורט ארתור שאירע בשנת 1996. ג'ונס גילם את מרטין בריאנט שירה למוות ב-35 אנשים ביניהן שתי ילדות. על משחקו, זכה ג'ונס בפרס השחקן הטוב בפסטיבל הקולנוע בקאן שחל ביולי 2021. 2020: The Mother Stone 2021: Gadzooks Vol. 1 2022: Gadzooks Vol. 2 מדיה וקבצים בנושא קיילב לנדרי ג'ונס בוויקישיתוף קיילב לנדרי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קיילב לנדרי ג'ונס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קיילב לנדרי ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) קיילב לנדרי ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קיילב לנדרי ג'ונס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קיילב לנדרי ג'ונס, באתר Discogs (באנגלית) קיילב לנדרי ג'ונס, באתר Songkick (באנגלית)
חוק התארים 1963

חוק התארים 1963 (באנגלית: Peerage Act 1963) הוא חוק של הפרלמנט הבריטי שמאפשר לאצילים לוותר על תוארי האצולה שלהם והנהיג רפורמה בזכאות לחברות בבית הלורדים. החוק נחקק כתוצאה משתדלנות של טוני בן שהיה חבר בית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגת הלייבור. ב-1960 אביו נפטר והוא ירש ממנו את התואר ויקונט סטרנגייט'. כפועל יוצא הוא איבד את מושבו בבית הנבחרים - מכיוון שאדם בעל תואר אצולה לא יכול להיות חבר בו - והפך אוטומטית לחבר בית הלורדים. בן לא היה מרוצה מכך, וכתוצאה משתדלנותו נחקק חוק שמאפשר לאדם לוותר על תואר שקיבל בירושה. האציל שמעוניין לוותר על תוארו חייב לעשות זאת בתקופה של שנה לאחר שירש את התואר או אם היה צעיר מגיל עשרים ואחד לעשות כך שנה לאחר שהגיע לגיל הזה. אנשים שירשו תואר לפני חקיקת החוק ומעוניינים לוותר עליו צריכים לעשות זאת בטווח של שנה מחקיקת החוק. הוויתור על התואר הוא בלתי הפיך ומזמן הוויתור בעל התואר לשעבר ואשתו לא זכאים לעשות שום שימוש בתואר או ליהנות מכל הטבה שנובעת מהחזקת התואר, ובאופן דומה לא חלות עליהם ההגבלות שנובעות מהחזקה בתואר האצולה. כמו כן אי אפשר להעניק לאדם שוויתר תואר אצולה העובר בירושה נוסף. עם מותו של האדם שוויתר התואר עובר לאדם הבא אחריו בסדר הירושה לתואר האצולה שעליו הוא ויתר. מאז האיחוד של ממלכת סקוטלנד וממלכת אנגליה נקבע שלא כל האצילים הסקוטיים יוכלו לשבת בבית הלורדים של המדינה המאוחדת אלא שמספרם יוגבל לשישה עשר, שיבחרו על ידי אצילי סקוטלנד לכהן בבית הלורדים. החוק ביטל את ההסדר הזה והשווה את מעמדם של האצילים בסקוטים בבית הלורדים לזה של האצילים האנגליים והבריטיים. כמו כן החוק השווה את מעמדן של נשים שירשו תואר אצולה בזכות עצמן (suo jure) למעמדם של עמיתיהן הגברים. קודם לכן נשים שירשו תואר אצולה יכלו לכהן בבית הלורדים. החוק בארכיון החקיקה הבריטי נוסח החוק המלא (באנגלית)
טבע נאות

טבע נאות היא חברה ישראלית לייצור נעליים וסנדלים. החברה ממוקמת בקיבוץ נאות מרדכי שבגליל העליון. ב-2013 מנתה החברה כ-600 עובדים, החברה מעצבת קו חדש של נעליים בכל שנה. המפעל התחיל את דרכו בשנת 1942 בקיבוץ נאות מרדכי שבגליל העליון. את המפעל הקימו חברי קיבוץ עולים מאירופה, שייצרו את כל סוגי הנעליים לכל הקהלים: נשים, גברים וילדים. בשנת 1998, בעת שהמפעל עמד בפני סכנת סגירה, החליט מיכאל אילוז, שמונה למנכ"ל החברה על שינוי האסטרטגיה השיווקית של החברה, ומעבר מנעלי נוחות קלאסיות לקונספט "פיל פרי" (Feel free) – נעליים נוחות אופנתיות, תחת המסר הפרסומי: "את הכי יפה כשנוח לך". השינוי האסטרטגי העביר את המפעל תהליך הבראה שהחזיר את רווחיותו. בשנת 2006 רכשה קרן ההשקעות העולמית "שמרוק" את השליטה בטבע נאות. בבעלותה, ביצעה טבע נאות שתי רכישות משמעותיות נוספות בשנים העוקבות: בשנת 2008 רכשה טבע נאות את מותג הנעליים הגרמני Theresia M, על מנת לבסס את מעמדה באירופה. בשנת 2009 היא רכשה גם את מותג נעלי הבית דפנה, מתוך מטרה להציע ללקוחות בארץ ובעולם מוצרים משלימים. בנעלי טבע נאות מדרך המעוצב כתשליל של כף הרגל. המדרך עשוי מחומרים גמישים ורכים, המשמשים לבלימת זעזועים ולמנח רגל נכון מבחינה אורתופדית. המנעלים עשויים מחומרים טבעיים כמו שעם, לטקס (גומי טבעי) ועורות המיוצרים באיטליה. המנעליים כולם עשויים בעבודת יד. בשנת 2013 העסיקה טבע נאות בישראל כ־600 עובדים, מתוכם כ-400 עובדים תושבי הגליל. החברה פיתחה רפידה נשלפת ייחודית, המיוצרת משעם טבעי ומשקלה מועט. הרפידה היא בעלת גמישות גבוהה, המאפשרת התאמה למבנה הרגל באופן מהיר. טבע נאות זכתה פעמיים בפרס האפ"י, תחרות הפרסום והשיווק האפקטיבי, לראשונה בשנת 2006 בזכות האסטרטגיה החדשה - Feel Free. הפעם השנייה הייתה בשנת 2010 עבור המהלך השיווקי בשנת 2009. בשנת 2011 זכה מיכאל אילוז בפרס התעשייה לתואר "מנכ"ל מצטיין" כאות הוקרה על תרומתו לתעשייה בישראל ועל הפריצה של טבע נאות בהנהגתו לשווקים בינלאומיים רבים. בשנת 2012 זכתה טבע נאות בפרס אות הוקרה על מובילות חברתית וסביבתית הכוללת פעילות מתמשכת לטובת הקהילה והסביבה בצפון, ועל מעורבות המפעל ותרומתו למען החברה והקהילה בישראל. בשוק הבינלאומי טבע נאות מוכרת בשם נאות (NAOT) כחברת הנעלה המתמחה בתחום הנוחות. כיום, כ־75% מהתוצרת של טבע נאות מיוצאת למגוון מדינות בהן ארצות הברית, אנגליה, גרמניה, יפן, סינגפור, אוסטרליה וקנדה. החברה מוכרת על ידי משרד הכלכלה כ"יצואן בכיר". בשנת 2010 זכתה החברה בפרס "יצואן מצטיין" מטעם בית הנשיא. אתר האינטרנט הרשמי של טבע נאות טבע נאות, ברשת החברתית פייסבוק טבע נאות, ברשת החברתית אינסטגרם קרן יעקובי, הסנדלרייה הקטנה שהפכה ליצואנית נעליים, באתר ynet, 27 בספטמבר 2015 יעל אלנתן, ‏מדינוזאור לציפור, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 ביולי 2018 גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, סוזי וסטיב לקס, הבעלים של טבע נאות, נערכים לסערה הבאה, באתר TheMarker‏, 29 במרץ 2019
דון קירשנר

דון קירשנר (באנגלית: Don Kirshner‏; 17 באפריל 1934 - 17 בינואר 2011) היה מפיק מוזיקלי יהודי אמריקאי ואחד ממעצבי הצליל של שנות השישים והשבעים במוזיקה הפופולרית האמריקאית. "האיש בעל אוזן הזהב" היה בעליה של חברת אלדון והעסיק בבניין בריל בניו יורק כמה מכותבי השירים המוכשרים והפורים ביותר באותה תקופה כקרול קינג, ג'רי גופין, ג'יימס טיילור, ניל סדקה וניל דיימונד. בעקבות "הפלישה הבריטית" (חדירת להקות בריטיות לארצות הברית ובראשן הביטלס) יצר את להקת המאנקיז. בשנות השבעים אירח בתוכנית הטלוויזיה שלו את המבצעים החשובים ביותר בעולם הפופ. קירשנר נולד ברובע הברונקס למשפחה יהודית ולמד מנהל עסקים בקולג' העירוני. ניסיונו הראשון בתעשיית המוזיקה היה ניהול הזמרת קוני פרנסיס אותה חיבר לחברו מימי בית הספר, בובי דארין, שגם את הקריירה שלו הזניק. מתוך תחושה שאין מספיק שירים טובים יצר יחד עם אל נוויס את חברת אלדון והחל לגייס כותבים. הכותבים הועסקו בחדרים קטנים בבניין בריל, כאשר קירשנר גורם להם להתחרות זה בזה על יצירת השיר שיהיה הלהיט הבא במצעד הפזמונים בכך יצר אווירה תחרותית מאוד אך גם יצירתית ופורה. הוא ידע להתאים את השירים לטעם הקהל ולבחור שירים שידע כי יהיו ללהיטים. שירים כ-"Will You Love Me Tomorrow" ו-"The Loco-Motion" הפכו ללהיטים בן לילה. את השירים ביצעו בעיקר להקות בנות כ"שנגרי-לה'ס" (the Shangri-Las), ה"רונט'ס" (the Ronettes) ה"קריסטלס" (the Crystals) ולהקת הבנים "הדריפטרס". עם כניסת הביטלס לארצות הברית מכר קירשנר את אלדון לקולומביה רקורדס והיה לאחד האנשים העשירים ביותר בתעשיית המוזיקה. הוא נשאר ב"קולומביה" והחל לחפש את "התשובה האמריקאית לביטלס". במהלך 1966 פרסם בעיתונות וברשת הטלוויזיה NBC מודעות שקראו לבנים צעירים, מוזיקליים ונאים להתייצב למבחני בד. הוא בחר בארבעה, ויצר את להקת "המונקיס" (קרי "הקופים", כתובה בשגיאת כתיב כמו שהביטלס היא "חיפושיות" בשגיאת כתיב). הלהקה זכתה לפופולריות רבה ולמכירות שיא, שיריה נכתבו ברובם על ידי צוות כותבים שעבד עם קירשנר בבניין בריל. להיטה "I'm a Believer" (שנכתב על ידי ניל דיימונד), שדימה את סגנון הביטלס, שהה במקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 שבעה שבועות בדצמבר 1966 וינואר 1967 והיה אחד הסינגלים הבודדים שמכר 10 מיליון עותקים. ב-1973 היה לטייקון תקליטים ויצר את חברת דון קירשנר הפקות (Don Kirshner Productions) במסגרתה פיתח תוכנית טלוויזיה בשם "קונצרט הרוק של דון קירשנר" (Don Kirshner's Rock Concert). התוכנית אירחה את מיטב המבצעים והלהקות של התקופה כהאיגלס, הראמונס, קיס, אבבא, הבי ג'יז, סליי אנד דה פמילי סטון, בילי ג'ואל, טינה טרנר, לינדה רונסטאדט ורבים אחרים. לאחר הופעה בתוכנית החתים קירשנר את להקת קנזס, בה ראה פוטנציאל מסחרי והפך אותה לאחת הלהקות המצליחות בעולם. שינוי הטעם המוזיקלי וגיוונו ותחילת שידורי תחנת הטלוויזיה MTV הפכו את תוכניתו של קירשנר לרלוונטית פחות והיא הופסקה ב-1981. קירשנר נפטר מדום לב בביתו שבבוקה ראטון, פלורידה, בינואר 2011. מדיה וקבצים בנושא דון קירשנר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דון קירשנר דון קירשנר, סרטונים בערוץ היוטיוב דון קירשנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דון קירשנר, באתר AllMusic (באנגלית) דון קירשנר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דון קירשנר, באתר Discogs (באנגלית) המפיק המוזיקלי דון קירשנר הלך לעולמו, באתר ynet, 19 בינואר 2011 שובו של איש הלהיטים כתבה מוושינגטון פוסט, 2004 (באנגלית) דון קירשנר וחברת אלדון מאתר ההיסטוריה של הרוק (באנגלית) דון קירשנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טריסטן וילדס

טריסטן פול מק וילדס (באנגלית: Tristan Paul Mack Wilds; נולד ב-15 ביולי 1988) הוא שחקן, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידיו כמייקל בסדרת הפשע "הסמויה" מבית HBO וכדיקסון בסדרה "90210". וילדס נולד וגדל בסטטן איילנד, ניו יורק, ניו יורק שבארצות הברית. אימו, מוניק מונקיון, היא אפרו-דומיניקנית והיא ממוצא אירי ואילו אביו, פול וילדס, הוא אפרו-אמריקאי. הוא החל לשחק בגיל 7 בעקבות אחיו הגדול. תפקידו המשמעותי והרשמי הראשון היה ב-2005 בסדרה Miracle's Boys שהציגה בערוץ הנוער של ניקלודיאון. בשנת 2006 החל לגלם את הדמות של מייקל בסדרת הדרמה של HBO "הסמויה", ולאחר שזו הסתיימה, הוא שיחק בתיאטרון ומיד לאחר מכן החל לגלם את דיקסון וילסון בסדרת הספין אוף של בוורלי הילס 90210, "90210" שמשדרת ברשת The CW. הוא השתתף בקליפ לשיר "Teenage Love Affair" מ-2007 של הזמרת אלישה קיז בקליפ לשיר "Roc Boys" מ-2009 של ג'יי זי מאלבומו American Gangster, בקליפ לשיר "Ghetto Mindstate" של ליל פליפ, בקליפ לשיר "Pretty Girls" של הראפר וייל, ובקליפ לשיר "How to Love" מ-2011 של ליל ויין בו השמיע גם את קולו, בקליפ לשיר "Hello" מ-2015 של הזמרת אדל בבימויו של קסבייה דולן. הוא הופיע גם בקמפיין אשר קורא לאנשים צעירים לצאת להצביע לצד ג'סיקה אלבה והיידן פנטייר. הוא הופיע בין היתר בסרטים "חצי נלסון" (2006) ו"החיים הסודיים של הדבורים" (2008), סרט אשר מבוסס על ספר באותו השם מאת סו מונק קיד. וילדס חתם על חוזה עם חברת התקליטים "Ten2one" ובינתיים הוציא שני שירים: "Fall 4 her" שנכתב על ידי ריקו לאב ו-"Runaround" שנכתב על ידי וילדס וריאן טובי. שני השירים הופקו על ידי Dre & Vidal. שניים משיריו, "2 Girls" ו-"Kim" הופיעו בעונה הרביעית של 90210. בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרה "יריית פתיחה" ברשת FOX. New York: A Love Story‏ (2013) AfterHours‏ (2017) מדיה וקבצים בנושא טריסטן וילדס בוויקישיתוף טריסטן וילדס, ברשת החברתית פייסבוק טריסטן וילדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טריסטן וילדס, ברשת החברתית אינסטגרם טריסטן וילדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טריסטן וילדס, באתר AllMovie (באנגלית) טריסטן וילדס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טריסטן וילדס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טריסטן וילדס, באתר ספוטיפיי טריסטן וילדס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) טריסטן וילדס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טריסטן וילדס, באתר Discogs (באנגלית) טריסטן וילדס, באתר Songkick (באנגלית) ציפי שמילוביץ, לוס אנג'לס, טריסטן ווילדס מתגעגע ל"הסמויה", באתר Xnet‏, 23 בספטמבר 2012
אגרון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אֶגְרוֹן (גם: אוצר; בלועזית: תזאורוס) – מילון למילים נרדפות אגרון (מערכת מידע) – מערכת מידע בלתי חוקית המכילה את נתוני מרשם האוכלוסין הישראלי שדלפה לציבור בשנת 2006 הָאֶגְרוֹן – מילון עברי ועברי-ערבי מאת רב סעדיה גאון, המהווה גם חיבור בתורת השירה העברית איגרון (ביידיש: בריוונשטעלער) – מדריך לכתיבת מכתבים המציג דוגמאות של מכתבים בנושאים שונים אגרון הוא שם משפחה יהודי ממוצא מזרח אירופי שפירושו אהרון אישים ששם משפחתם אגרון גרשון אַגרוֹן (אגרונסקי; 1893–1959) – עיתונאי ועורך אמריקאי–ישראלי, ראש עיריית ירושלים בסוף שנות ה-50 דיאנה אגרון (Agron; ילידת 1986) – שחקנית, רקדנית וזמרת יהודייה–אמריקאית חסיה לוי-אגרון (1923–2001) – כוריאוגרפית ורקדנית ישראלית רחוב אגרון – רחוב במרכז ירושלים בית אגרון – בנין משרדים, אודיטוריום ואולם אירועים ברחוב הלל בירושלים