laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אייר איסלנד קונקט

אייר איסלנד קונקט, לשעבר "פליגפיילג איסלנדס", (באיסלנדית: Flugfélag Íslands; באנגלית: Air Iceland Connect) הייתה חברת תעופה איסלנדית, שנשלטה באופן מלא על ידי אייסלנדאייר, שהפעילה קווי טיסה ברחבי המדינה וליעדים אזוריים בגרינלנד ולנמל התעופה ואוגר באיי פארו. מרכזה של החברה היה בנמל התעופה רייקיאוויק והיא הפעילה בסיס משני בנמל התעופה אקוריירי בצפונו של האי. שיתוף פעולה עם חברות תעופה אחרות איפשר קשרים בין-אזוריים, הן באיסלנד והן לגרינלנד ואיי פארו. החברה נוסדה בשנת 1997 כתוצאה מאיחודן וארגונן מחדש של חברת פליגפיילג נורדירלנדס (Flugfélag Norðurlands) שבסיסה היה באקוריירי, ושל רשת קווי הפנים של אייסלנדאייר. במאי 2018, החברה העסיקה כ-250 אנשי צוות. בשנת 2021 התמזגה עם חברת האם אייסלנדאייר. צי המטוסים של החברה, נכון לדצמבר 2020: מדיה וקבצים בנושא אייר איסלנד קונקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר איסלנד קונקט Air Iceland Connect, ICELANDAIR GROUP Flugfelag Íslands » Um Flugfélag Íslands, wayback.vefsafn.is (באיסלנדית) Mark Caswell, Air Iceland Connect merges with Icelandair brand, Business Traveller, ‏12 במרץ 2021 (באנגלית) "Air Iceland Connect fleet". "about air iceland connect - our fleet".
ויליאם מוזלי

ויליאם פיטר מוזלי (באנגלית: William Peter Moseley; נולד ב-27 באפריל 1987) הוא שחקן אנגלי, אשר ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור פיטר פיוונסי (אנ') בסדרת סרטי "נרניה", ומתפקידו בתור הנסיך ליאם הנסטרידג' בסדרה המקורית הראשונה של ערוץ E! "רויאלס". מוזלי נולד בכפר שיפסקומב ברכס הגבעות קוטסוולדס שבמחוז גלוסטרשייר, בדרום מערב אנגליה. הוא בנם של ג'ולייט (לבית פלמינג) ופיטר מוזלי, שניהם צלמי קולנוע. מוסלי למד בבית הספר היסודי שיפסקומב מספטמבר 1991 עד יולי 1998, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בבית הספר הפרטי וייקליף שבגלוסטרשייר. בשנת 1998 קיבל את תפקידו הראשון בסרט הטלוויזיה של ITV‏ "Cider with Rosie", המהווה עיבוד לרומן באותו שם מאת הסופר והמשורר לורי לי. בשנת 2002, קיבל את תפקידו הבא בתור פורסטר בסרט הטלוויזיה "היה שלום, מר צ'יפס" גם הוא הפקת מקור של ITV, וגם הוא עיבוד לרומן באותו שם של הסופר ג'יימס הילטון. בשנת 2005 פרץ לתודעה הבינלאומית כאשר קיבל את התפקיד של פיטר פיוונסי (אנ') הסרט הפנטזיה וההרפתקאות "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים" אשר מבוסס על הספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים" מאת ק.ס. לואיס, הראשון שיצא לאור והרומן השני בסדרת "דברי ימי נרניה". בשנת 2008 שב לגלם דמות זו בסרט הבא בסדרה "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן" ובשנת 2010 שב בפעם השלישית לתפקיד יותר קטן בסרט הבא "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר". בשנת 2014, הוא שיחק את התפקיד של ג'ראד בסרט "מרגריטה, עם קש". בשנת 2015, לוהק לתפקיד של הנסיך ליאם הנסטרידג' בסדרה המתוסרטת הראשונה של ערוץ E! "רויאלס" לצד אליזבת הרלי וטום אוסטן. בתיאור התפקיד, מוזלי הצהיר כי "זה כאילו (אם) הנסיך הארי נזרק להיות המלך הבא של אנגליה. הוא בעצם סוג של מורד... לא ממש אכפת לו מה מישהו חושב, הוא עושה מה שהוא רוצה לעשות, כשהוא רוצה לעשות את זה." הסדרה זכתה לביקורות מעורבות, אם כי מוזלי ושאר צוות השחקנים זכו לשבחים. בשנת 2016, מוזלי כיכב בדמותו של טיילר בסרט מותחן האימה "Friend Request", בבימויו של הבמאי הגרמני סימון ורהובן. לאחר מכן באותה שנה, הוא כיכב בתור ארדן לואו בסרט הטלוויזיה "אודרינה" של רשת הטלוויזיה האמריקאית לייפטיים, המבוסס על הרומן "My Sweet Audrina" שפורסם בשנת 1982 מאת ו. ס. אנדרוז. בשנת 2020 שיחק בסרט הפנטזיה של קנת בראנה "ארטמיס פאול" שמבוסס על הספר באותו שם מאת הסופר האירי אואן קולפר. למוזלי ישנו בית בקליפורניה ולאחרונה הוא מתגורר בלונדון. בשנים 2012–2018 היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית קלסי צ'או. מדיה וקבצים בנושא ויליאם מוזלי בוויקישיתוף ויליאם מוזלי, ברשת החברתית פייסבוק ויליאם מוזלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויליאם מוזלי, ברשת החברתית אינסטגרם ויליאם מוזלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם מוזלי, באתר AllMovie (באנגלית) ויליאם מוזלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ויליאם מוזלי, באתר Metacritic (באנגלית) ויליאם מוזלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויליאם מוזלי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
נמל התעופה רייקיאוויק

נמל התעופה רייקיאוויק (באיסלנדית: Reykjavíkurflugvöllur) הוא נמל תעופה בעיר רייקיאוויק, בירת איסלנד, הממוקם בצמוד למרכז העיר ומדרום לו. הטיסה הראשונה המריאה מהנמל ב-3 בספטמבר 1919, אך רק בחודש מרץ 1940 הוא החל לשמש כמרכזה של חברת פליגפיילג איסלנדס (Flugfélag Íslands) שהחלה מפעילה ממנו טיסות סדירות. הנמל הנוכחי הוקם בידי הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, ועבודות הבנייה וסלילת המסלולים שהיו עשויים עד אז מעשב החלו בחודש אוקטובר 1940. לאחר המלחמה, ב-6 ביולי 1946 מסר הצבא הבריטי את הנמל לידיה של רשות שדות התעופה של איסלנד (Flugstoðir - "פליגסטודיר"), ומאז הוא נמצא בבעלותה ומופעל על ידיה. בשנת 2000 עבר הנמל עבודות שיפור שנמשכו שנתיים ואשר שכללו את הרחבת המסלולים. מאז הקמת הנמל התרחבה העיר וכיום שכונותיה מקיפות אותו. הנמל תופס שטח עירוני חיוני במרכז העיר וגורם למטרדי רעש, אך הוא מבטיח את זמינות הקשר האווירי לרחבי המדינה, שבשל תנאי האקלים הופך לעיתים לדרך היחידה להגיע לערים ולעיירות מרוחקות באיסלנד. מסיבה זו עתידו של הנמל אינו ברור עדיין, ובאיסלנד מתקיים דיון ציבורי בעניין זה. בשנת 2001 נערך משאל עם בנושא ו-49.3% מהקולות תמכו בהעברת הנמל ממרכז העיר, בעוד ש-48.1% ביקשו לשמר את המצב עד שנת 2016 לפחות. מסלולי ההמראה בנמל קצרים למדי, ולכן הוא משמש מטוסים קטנים הפועלים בטיסות פנימיות ואזוריות לנמל התעופה נרסארסואק בגרינלנד ולנמל התעופה ואוגר באיי פארו, מטוסים פרטיים, וטיסות שכר בינלאומיות המתבצעות במטוסים קטנים יחסית. נמל התעופה משמש לעיתים כנמל חליפי לנמל התעופה הבינלאומי קפלוויק הממוקם כ-50 ק"מ דרומית-מערבית לעיר כאשר מזג האוויר מחייב זאת, אולם כעניין שבשגרה, רוב הטיסות הבינלאומיות עושות שימוש באחרון. הנמל משמש כמרכז פעולתן של חברות התעופה פליגפיילג איסלנדס ופליגפיילגיד ארניר (Flugfélagið Ernir), ובו שני טרמינלים. הטרמינל הראשי משמש את כל הטיסות למעט טיסותיה של חברת פליגפיילגיד ארניר, והטרמינל הקטן משמש את האחרונה. בשנת 2006 עברו 386,844 נוסעים דרך הנמל בטיסות פנים, ואלה היוו 45.3% מסך תנועת הנוסעים האווירית הפנימית באיסלנד. באותה שנה שימש הנמל 33,203 נוסעים בטיסות בינלאומיות, ואלה היוו 1.6% מתנועת הנוסעים הבינלאומית במדינה. תנועת המטען בטיסות פנים עמדה על 1,184.9 טון ועל 182.7 טון בטיסות בינלאומיות, וסך התנועות האוויריות עמד על 77,872 בטיסות פנים ו-5,014 בטיסות בינלאומיות. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה של רייקיאוויק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה רייקיאוויק נתוני הנמל קובץ מידע מקצועי אודות הנמל כולל מפות Aviaion fact file
מחלף חורשים

מֶחלף חורְשים הוא מחלף אשר מחבר בין כביש 6 לכביש 531. המחלף נקרא על שם קיבוץ חורשים הנמצא ממזרח למחלף. ממערב למחלף נמצא מושב חגור ומצפון נמצא היישוב ג'לג'וליה. מחלף חורשים ממוקם כשלושה קילומטר מצפון למחלף קסם ובכך הוא מהווה את קצהו הצפוני של הקטע הקצר ביותר לתשלום בכביש 6. מבנה המחלף הוא מסוג מחלף חצוצרה. רמפת היעף מאפשרת נסיעה רציפה מכביש 6 בכיוון צפון לכביש 531 בכיוון מערב ללא רמזורים או צמתים, והלולאה מאפשרת נסיעה מכביש 531 בכיוון מזרח לכביש 6 בכיוון צפון. קצהו המזרחי של כביש 531 מסתיים במחלף. מיקום המחלף נקבע בתמ"א 3 (תוכנית מתאר ארצית לדרכים), שנערכה ב-1976. התכנון המפורט של המחלף בוצע על ידי חברת כביש חוצה ישראל בשנות ה-90. החברה גם ניהלה את הפקעת הקרקעות להקמת המחלף. עבודות ההקמה החלו בנובמבר 1999, והמחלף נחנך בתחילת חודש אוגוסט 2002, עם השלמת המקטע הראשון של כביש 6 בין מחלף אייל למחלף נחשונים, באורך של כ-18 ק"מ. באוקטובר 2002, נפתח לתנועה קטע נוסף של כביש 6, באורך של כ-13 ק"מ, בין מחלף נחשונים למחלף בן שמן. עם פתיחת המחלף כביש 531 לא הושלם ברובו, למעט הקטע המוביל למחלף, והוא קושר זמנית ישירות לכביש 444 ולדרכים מקומיות. זאת עד לפתיחתו של מחלף ג'לג'וליה בשנת 2011. כבישי ישראל דוד חיון, ‏השלב הראשון של כביש חוצה ישראל, נחשונים-אייל, ייפתח לתנועה בעוד כשנה, באתר גלובס, 3 בינואר 2001 קיצור תולדות הכביש, באתר הארץ, 28 בינואר 2003 ענת ג'ורג'י, כ-500 אלף נסיעות בחוצה ישראל בחודש הגבייה הראשון, באתר הארץ, 5 בפברואר 2003 כביש האיוולת, באתר גלובס, 27 ביולי 2003 האומנם כביש האיוולת?, באתר גלובס, 5 באוגוסט 2003
דרומאוזאוריים

דרומאוזאוריים (שם מדעי: Dromaeosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת הקלורוזאורים. משפחת הדרומאוזאוריים היא מן הקרובות ביותר לארכאופטריקס ולעופות. סימני מעטה נוצות נמצאו במאובני ולוצירפטור, מיקרורפטור, צ'אנגיורפטור וסינאורניתוזאור. בעקבות זאת סברה המקובלת בין הפלאוטנולוגים היא שכל בני המשפחה, גם אלו שעדיין לא נמצאו אצלם עדות לנוצות, היו עטויים בנוצות. כיום משייכים את חלק מהסוגים למשפחה עצמאית - יוננלנגיים שהתקיימה בקרטיקון העליון. מאקאלה דרומאוזאורוס אכילובאטור ולוצירפטור מיקרורפטור מדיה וקבצים בנושא דרומאוזאוריים בוויקישיתוף דרומאוזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרומאוזאוריים, באתר GBIF (באנגלית) דרומאוזאוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אסטודיאנטס מדריד

קלוב בלונססטו אסטודיאנטס (בספרדית: Club Baloncesto Estudiantes, מועדון כדורסל אסטודיאנס) הוא מועדון כדורסל ספרדי מעיר הבירה, מדריד. נכון לעונת 2022/2021 המועדון משחק בליגה השנייה בספרד (ירדה מהליגה הבכירה לאחר עונת 2020/21). המועדון נוסד בשנת 1948 על ידי קבוצת תלמידים ("אסטודיאנטס") מבית הספר התיכון על שם רמירו דה מאסטו במדריד. הוא היה לראשון ששיחק בליגה הספרדית, עוד לפני הקבוצות הגדולות בספרד, ריאל מדריד וברצלונה. לאורך כל שנותיו, שיאו בליגה הספרדית היה המקום השני בלבד. המועדון נחשב לשני בגודלו במדריד, אחרי ריאל מדריד. בעונת 2007/2008 כמעט וירד המועדון לליגה השנייה לראשונה בתולדותיו, ורק הפרש הסלים השאיר אותו בליגה הראשונה. המועדון ניצל מירידה פעמיים נוספות, בעונות 2011/12 ו-2015/16, שבשתיהן סיים במקום ה-17 והלפני אחרון המוביל לירידה - אך נשאר בליגה הראשונה כיוון שהעולות המיועדות מהליגה השנייה לא הציגו מסמכים ותקציבים מתאימים. בסיום עונת 2020-21 נשרה אסטודיאנטס לליגה השנייה בפעם הראשונה לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום הלפני האחרון. במפעלים האירופאים הגיע המועדון לפיינל פור של גביע אירופה לאלופות ב-1992, פעמיים לחצי גמר גביע יול"ב ופעם אחת לגמר גביע קוראץ' (1999). במסגרת היורוצ'לנג', הגיעה הקבוצה עד לחצי הגמר (2007), והפסידה לאקשבאו. והפסד לצדביטה זאגרב ברבע הגמר (2011). אולם הבית של המועדון כיום הוא פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד, המכיל 15,000 מקומות ישיבה. בשנים 2003-2010 שיחקה הקבוצה במדריד ארנה החדש, המכיל כ-10,500 מקומות ישיבה. הליגה הספרדית: מקום שני: 1963, 1968, 1981, 2004 הגביע הספרדי: זכייה (3): 1963, 1992, 2000 גמר: 1962, 1973, 1975, 1991 גביע קוראץ': גמר: 1999 יורוקאפ: חצי גמר: 2003, 2004 רבע גמר: 2011 יורוצ'לנג': חצי גמר: 2007 ספרד פרננדו מרטין ספרדישראל יאן מרטין ספרד קרלוס חימנס ספרד פליפה רייס ספרד סרחיו רודריגס מדיה וקבצים בנושא אסטודיאנטס מדריד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אסטודיאנטס מדריד (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוליוסיים

קוליוסיים (שם מדעי: Coliidae) היא משפחה של עופות טרופיים ממוצא אפריקני והיא המשפחה היחידה בסדרת הקוליוסאים (Coliiformes). במשפחה ישנם שני סוגים ושישה מינים. לקוליוסאים גודל כשל חוחית, אך זנבם ארוך מאוד, כפליים ויותר מאורך הגוף. הצבעים אינם בולטים, שולט הצבע האפור. המקור קצר, עבה וכפוף. האצבעות ארוכות וכולן מסוגלות לפנות קדימה, אצבע אחת הפנימית, או 2 מהן גם החיצונית - יכולות לפנות גם אחורנית. שוכן סבכים צפופים ביותר, בחבורות מלוכדות של 5-6 פרטים. בשנתו הוא נצמד אל הענף ברגליו ובחזהו, ולעיתים גם נתלה עליו, וכל בני החבורה מצטנפים למעין פקעת. ניזונים מחלקי צמחים, פירות וזרעים רכים. הקן על עצים, דמוי קונוס ועשוי שורשים יבשים. הקנים קרובים זה לזה, כי בני החבורה אינם נפרדים והם עומדים בקשר זה עם זה על ידי שריקות. 2-4 ביצים בתטולה. 11-13 ימי דגירה. שני ההורים דוגרים. הסדרה כוללת שישה מינים שתפוצתם במרכז ובדרום אפריקה. הגדול בבני המשפחה הוא קוליוס ממושקף (Colius striatus) ששוקל עד 57 גרם ואורכו 35 ס"מ. סוג קוליוס (Colius) קוליוס ממושקף (Colius striatus) קוליוס לבן-ראש (Colius leucocephalus) קוליוס אדום-גב (Colius castanotus) קוליוס לבן-גב (Colius colius) סוג Urocolius קוליוס אדום-פנים (Urocolius indicus) קוליוס כחול עורף (Urocolius macrourus) מדיה וקבצים בנושא קוליוסיים בוויקישיתוף קוליוסיים, באתר ITIS (באנגלית) קוליוסיים, באתר NCBI (באנגלית) קוליוסיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוליוסיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוליוסיים, באתר GBIF (באנגלית)
מרדכי חביב לובמן

מרדכי חביב לובמן (1857, י' בטבת ה'תרי"ח – 1895, ט' בטבת ה'תרנ"ו), מחלוצי החינוך העברי בארץ ישראל ומייסד בית הספר בראשון לציון, אשר נחשב לבית הספר העברי הראשון בעת החדשה. מרדכי לובמן נולד בגורקי שבפלך מוהילב ברוסיה לחיים שמואל גרונם וחסיה (מוסינזון), ממשפחת סוחרים ופקידים ממשלתיים יהודית מסורתית. לובמן קיבל חינוך מסורתי וכבר בילדותו התגלה כבור סוד וגילה בקיאות בתלמוד ובלימודי העברית. בשנת 1874, בגיל 17, ברוח ההשכלה, פנה ללימודי חול ושפות זרות וסיים את לימודיו בהצטיינות כמודד מוסמך בבית הספר לחקלאות ולמדידה שבעירו. במהלך לימודיו ייסד בית ספר לילדים מעוטי-יכולת בעזרת תרומות מעשירי העיר ואף לימד בו בהתנדבות. בשנת 1878 נרצח אביו בעת מילוי תפקידו כפקיד ממשלתי בתחנות הרכבת, ולובמן עקר לחרקוב, שם התחתן והתפרנס כמהנדס ומודד מומחה. בשנת 1881 החלו הסופות בנגב, וכמו יהודים רבים נוספים בתקופתו, החל לגלות עניין באגודות חובבי ציון, ובשנת 1884 עלה לארץ ישראל. בהגיעו לארץ ישראל התיישב תחילה ביהודיה יחד עם בן דודו דב חביב לובמן. ברוח תנועת חובבי ציון, השניים עבדו בחלקה שניתנה מטעם חובבי ציון בחרקוב. שנה מאוחר יותר עבר לראשון לציון שהייתה אז מרכז למשכילי המתיישבים. שם עבד לובמן מטעם פקידות הברון כמודד קרקעות במושבות. בשל השכלתו הרחבה, היהודית והכללית כאחד, פנה אליו פקיד הברון יהושע אוסוביצקי בבקשה להפוך למנהל מוסד תלמוד התורה שהיה קיים בראשון לציון בזמנו ולהפכו לבית ספר עברי. לובמן הסכים לאתגר ופקידי הברון הקצו לו בניין במושבה לצורך הקמת המוסד החדש - בית הספר העברי הראשון בתבל. בשנתו הראשונה (1886-1887) לימד לובמן לבדו עברית בשיטת התרגום מיידיש. בשנתו השנייה (1887-1888) עבר ללמד עברית בשיטת עברית בעברית וכן חשבון וטבע על בסיס תרגומיו מרוסית לעברית של ספרי הלימוד. באותה שנה הזמין לובמן את דוד יודילוביץ, איש חינוך עברי פעיל באותה התקופה, להצטרף אליו להוראה בבית הספר. יודילוביץ נענה מיד בחיוב והשניים המשיכו יחד בפיתוח בית הספר העברי הראשון בארץ, שלימים נודע כבית ספר חביב, הפעיל עד היום. בתקופה זו אף השתתף בהגהת השיר התקווה לנפתלי הרץ אימבר, בסגנונו ובתוכנו, יחד עם ישראל בלקינד ודוד יודילביץ. בהמשך מונה על ידי פקידות הברון למפקח הראשי על בתי הספר של פתח תקווה, ראשון לציון ועקרון (לימים מזכרת בתיה) וכן עמד בראש אספת המורים (לימים הסתדרות המורים). הוא גם השתתף בכתיבת עיתון הילדים עולם קטן. לובמן שימש בתפקידיו עד מותו משחפת. לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים כרך ב, הוצאת ספרית פועלים, 1967. עמ' 176. שלמה הרמתי, ‏המורים החלוצים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000 יעקב חביב לובמן (עורך), מרדכי לובמן ז"ל - האיש ופעלו, תל אביב: הוצאת העורך, תשכ"ח. יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 200-215. מדיה וקבצים בנושא מרדכי חביב לובמן בוויקישיתוף כתבי מרדכי חביב לובמן בפרויקט בן-יהודה מרדכי לובמן, אלבום משפחות, מוזיאון ראשון לציון מרדכי לובמן, דף שער בספרייה הלאומית האיש ופועלו, בעמ' 9 דוד יודילביץ', ראשון לציון התרמ"ב - התש"א, עמ' 508.
דיני משפחה

דיני משפחה הם כינוי כולל לדיני ענף משפטי, שבהתאם למיון המקובל בתורת המשפטים, כוללים מעמד אישי (יוחסין, הורות, נישואים וגירושים), וזכויות וחובות הנובעים מן המעמד האישי. מגוון הנושאים בהם מטפלים דיני המשפחה רחב, ונהוג לכלול בו את הנושאים הבאים: נישואים ותקפם. מוסדות מקבילים למוסד הנישואים כגון ידועים בציבור. עניינים הקודמים לנישואים - הפרת הבטחת נישואים, הסכם ממון. חובות וזכויות העולות מתוקף הנישואים, עניינים המתרחשים במהלך הנישואים - מזונות, הסדרי רכוש, מניעת אלימות במשפחה. סיום קשר הנישואין ותוצאותיו - גירושים, מדור, משמורת, הסדר זמני שהות, מזונות חלוקת הרכוש המשותף. הורות, יצירתה ותוצאותיה, לרבות אפוטרופסות, הכרה באבהות, אימוץ, פונדקאות. בשיטות משפט מסוימות כמו בישראל מסווגים גם ענייני ירושה כענייני המעמד האישי. הדין המהותי הנוהג בענייני המשפחה הוא לעיתים הדין הדתי, ולעיתים הדין האזרחי, תלוי בשיטת המשפט הנוהגת במדינה, ובנסיבות העניין. במדינת ישראל קובע החוק כי נישואין וגירושין ייעשו באופן בלעדי על-פי הדין הדתי (דוגמת המשפט העברי או השריעה), בהתאם לעדה הדתית אליה משתייכים בני הזוג. שיטה זו אשר קיימת גם במדינות ערב ובאופן מוגבל יותר בארצות הבלקן, מקורה בתקנות המילט מהאימפריה העותמאנית אשר קבעו בין היתר כי דיני המשפחה נקבעים לפי הקהילה הדתית (אומה/עדה) אליה הוא משתייך. לקביעה זו יוצאי דופן. לדוגמה, חלוקת הרכוש בעת גירושין נעשית על-פי חוק יחסי ממון בין בני זוג באופן שווה, בניגוד למשל, למשפט העברי. עוד קובע החוק, כי הן בתי הדין הדתיים והן בתי המשפט למשפחה מורשים לדון בדיני משפחה, על-פי הדין הדתי. אמנם, על-פי החוק, הסמכות לדון בתיק מסוים נתונה לערכאה בה החל הדיון בתיק. עקב כך, פעמים רבות מתקיים מרוץ סמכויות בין בני הזוג, בו כל אחד מבני הזוג ממהר לפתוח תיק בערכאה הנוחה לו, כדי שכל הדיון יימשך בה. בחוק הישראלי ישנם כמה מאפיינים ייחודיים, הנובעים מהנחות היסוד עליהן הושתת. קושי עשוי להתעורר כאשר בני הזוג אינם בני אותה דת, או כאשר הם אינם משתייכים לאף עדה דתית. במקומות רבים מוקם בית משפט למשפחה המתרכז בדיני המשפחה. במדינת ישראל הוקם בית משפט כזה בעקבות חקיקת חוק בית המשפט לענייני משפחה בשנת 1995. מאפייניו העיקריים של בית המשפט לענייני משפחה הם שופטים המכירים את התחום ובקיאים בו, פרוצדורה המאפשרת גמישות, כמתבקש מאופיו של הדיון, ויחידת סיוע הכוללת פסיכולוגים ועובדים סוציאליים המסייעים לבית המשפט ולמתדיינים. עם זאת הגדרת סמכות הדיון של בית המשפט למשפחה בישראל רחבה, וכוללת כל סכסוך שהוא בין בני משפחה, בנוסף לסמכות בכל התחומים המסורתיים הנמנים בענייני משפחה. כך שגם סכסוך כספי בין אחים, למשל, נדון בפני בית משפט זה ולא בפני בית משפט רגיל, על אף שמבחינה מהותית אינו שונה מסכסוך כספי אחר. דיני משפחה בישראל בני דון-יחייא, תורת דיני המשפחה, כנרת זמורה דביר, 2022. דיני משפחה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אהרן ברק "חוקת המשפחה: היבטים חוקתיים של דיני המשפחה" משפט ועסקים טז 13 (2013). פנחס שיפמן "שפה דתית ושפה אזרחית בדיני המשפחה" משפט ועסקים י 423 (2009). רות זפרן "קביעת מזונות ילדים בישראל – מהפך?" משפט ועסקים (2012). איילת בלכר פריגת ורות זפרן, ‏ארבעים (ומשהו) שנה של עיוני משפחה, עיוני משפט מ(2), תשע"ח Haim Abraham, A Family Is What You Make It? Legal Recognition and Regulation of Multiple Parents, 2017 מדיה וקבצים בנושא דיני משפחה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
בית ספר שדה הר הנגב

בית ספר שדה הר הנגב הוא בית ספר שדה הנמצא במצפה רמון, במרחק הליכה מצוקו של מכתש רמון. מסלול רגלי יוצא מבית הספר אל מכתש רמון כולל הפריזמות והמנסרה. אזור ההדרכה של בית הספר כולל את כל מרחבי הנגב – מבאר שבע ודרומה עד למישורי מדבר פארן. חשיבותו העיקרית של בית הספר היא בקרבתו למכתש רמון. האתרים בסביבות המכתש הם מגוונים: חוות האלפקות, מצפה הכוכבים, המנסרה, קיר האמוניטים, המכתש הגדול, המכתש הקטן, מדבר צין, דרך הבשמים הנבטית ועבדת. מיקומו של בית הספר באזור המאוכלס בדלילות יחסית - ללא תאורת בתים, רחובות ומכוניות - מאפשר יכולת צפייה טובה בכוכבים. יתרון נוסף הוא העובדה כי הסיכוי לעננות באזור הנגב נמוך יותר מאשר במרכז הארץ. בית הספר מארגן מפגשים במועדים בהם חזויים אירועים כמו מטר מטאורים. אתר בית הספר, החברה להגנת הטבע זיו ריינשטיין, בית ספר שדה הר הנגב: הכל בזכות המכתש, באתר ynet, 13 בדצמבר 2012
קרם ברולה

קרם בְּרוּלֶה (צרפתית: Crème brûlée‏, "קרם שרוף") הוא קינוח מפורסם מהמטבח הצרפתי. הברולה מורכב מקרם וניל אפוי, המצופה בסוכרוז או בסוכר חום, אשר הופך לקרמל פריך בזכות חשיפה קצרה לחום גבוה (לרוב באמצעות להביור גז). במתכון הקלאסי נעשה שימוש בקרם אנגלז הנתון בתבניות קטנות, ונאפה על גבי תבנית שבה מים רותחים (אמבט מרים) עד להתייצבות הקרם. את הקרם נהוג להגיש קר, כאשר זיגוג הסוכר העליון חם. ישנן גרסאות של המאכל בהם משולהב אלכוהול על גבי המאכל בעת הגשתו. מקורו של הקינוח בצרפת במאה ה-17. הופיע לראשונה בספר מתכונים של Francois Massialot. קרמה קטלנה מדיה וקבצים בנושא קרם ברולה בוויקישיתוף ליאור אדרי, קרם ברולה קלאסי, באתר ynet, 29 בנובמבר 2001 יעל גרטי, פשוט מעולה: המדריך המלא להכנת קרם ברולה, באתר ynet, 11 בדצמבר 2008 קרם ברולה שוקולד, מאתר "על השולחן" טלי ענבל, קרם ברולה וטרגון, מאתר "על השולחן" מה מקורו של קרם ברולה?, באתר אנציקלופדית אאוריקה
אוניית הוד מלכותו

אוניית הוד מלכותו/מלכותה (בראשי תיבות: אה"מ; באנגלית: His/Her Majesty's Ship‏ (HMS)) הוא תואר הניתן לאוניות חיל הים במונרכיות מסוימות, אם באופן רשמי או לא. בצי המלכותי הבריטי תואר זה מתייחס למלך או מלכת בריטניה. בעבר המונח HMBS His/Her Britanic Majesty's Ship (אוניית הוד מלכותו/מלכותה הבריטי/ת) גם היה בשימוש. אוניות אנגליות לפני הרסטורציה של 1660 לא נשאו את שם התואר אה"מ. צוללות של הצי המלכותי נושאות את התחילית צה"מ (צוללת הוד מלכותו/ה; HM Submarine). באופן דומה, היאכטה המלכותית בריטניה, אשר הייתה מגויסת לצי המלכותי, נודע כיה"מ בריטניה. יתר האוניות נקראות אוניות הוד-מלכותו או הוד-מלכותה. התחילית אה"מ ניתנת גם לבסיסי חוף, כמו אה"מ "אקסלנט" ב-Whale Island שבהמפשייר. בצי המלכותי השוודי התחילית מייצגת Hans/Hennes Majestäts Skepp. 'Seiner Majestät Schiff (בגרמנית: אוניית הוד מלכותו, ובקיצור SMS) הייתה התחילית של הספינות ששירתו בציים דוברי הגרמנית; הצי הפרוסי, הצי הגרמני הקיסרי והצי האוסטרו-הונגרי. הוא נוצר על ידי תרגום הקידומת הבריטית לגרמנית. לפעמים זה גם קוצר ל-SM (עבור Seiner Majestät) כאשר ספינה הוזכרה לפי מעמד, כגון SM Kleiner Kreuzer Emden ("הסיירת הקלה של הוד מלכותו אמדן"). USN Ship Naming ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הילה (דת)

בדת, הילה (בלועזית: Halo או Aura) היא מעין טבעת אור הנוצרת סביב אדם או עצם. מכיוון שנהוג לייחס לאור את הטוב, ההילות קיבלו משמעות בדת, ושימשו לעיטור מלאכים, צדיקים וקדושים. התיאור הראשון של הילה מופיע בספר "שמות" לגבי משה רבנו ”כי קרן עור פניו” (שמות ל"ד, כט). כלומר: פניו של משה קרנו מאור והוא היה מוקף בהילה סביבו. ההילות ביהדות מופיעות ביתר הרחבה ופירוט בקבלה ובמיסטיקה היהודית (ספר הזוהר, תורת הנסתר). האיקונוגרפיה הנוצרית הרבתה בציור הילות סביב ראשם של ישו, מריה, יוחנן המטביל וקדושים נוצריים אחרים. ההילה תוארה כעיגול מלא בצבע זהוב שנמצא מאחורי ראשה של הדמות. מציורים אלה נובע התיאור הפופולרי של הילת מלאכים כחישוק נוצץ מעל ראשו של המלאך. באיקונוגרפיה הנוצרית ישנן 3 טיפוסים של הילות: אוראולה (Aureola) - הילה מלאה ומוזהבת. נימבוס (Nimbus) - הילה שמצוירת כטבעת דקה (בדומה לתיאור המודרני העממי של הילות מלאכים). מנדורלה (Mandorla) - הילה מוארכת כשקד שמקיפה את כל גופה של הדמות. בפסלים ותמונות של קדושים הינדואיסטים ובודהיסטים לפעמים מתוארת מעין הילה סביב ראשם. המסורת הזו התגלגלה ככל הנראה לפרס המוסלמית, שם באמנות המוסלמית המקומית היה נהוג לצייר דמויות חשובות באסלאם (מוחמד או יתר הנביאים החשובים באסלאם, כמו משה או עיסא) כשהילת אש אופפת אותם (או את ראשיהם). בהשאלה, המונח "הילה" משמש לציין תדמית נעלה שנוצרה למשהו או מישהו מסוים, בצדק או שלא בצדק. אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 21, מסת"ב 978-965-566-137-8
ص

האות צאד (בערבית: صاد) היא האות הארבע-עשרה באלפבית הערבי. לפניה באה האות שין ואחריה האות צ'אד. צאד מייצגת את העיצור /sˤ/, כלומר גרסה מלועלעת של העיצור /s/ (מעין סמ"ך משולבת עם עי"ן מזרחית). צאד היא אחת מחמשת העיצורים הנחציים (האחרים הם דאד, טא, ט'א וקאף), והיא הגרסה הנחצית של סין. ישנן שתי דרכים תקניות לתעתק את צאד לעברית: כסמ"ך גרושה (ס'אד) או כצד"י. התעתיק בסמ"ך גרושה מהווה קירוב טוב יותר של הצליל, בעוד שהתעתיק בצד"י קרוב יותר לדרך הכתיבה הערבית, ומרמז על הקשר בין שורשים ערביים למקביליהם בעברית. נהוג גם תעתיק חופשי של צאד כסמ"ך בלי גרש (סאד), תוך ויתור על ההבחנה בין צאד לסין. צאד משמשת לעיתים קרובות כקיצור לברכה صلى الله عليه وﺳﻠﻢ (ס'לא אללה עליה וסלם), "שאללה ירחם עליו וישמור אותו". מקור האות צאד הוא ב"צדֵי" הפניקית ויש לה מקבילות בחלק מהאלפביתים: אלפבית עברי – צ/ץ אלפבית יווני – אלפבית סורי – ܨ מדיה וקבצים בנושא ص בוויקישיתוף התעתיק מערבית לעברית, באתר האקדמיה ללשון העברית סאן היא אות ארכאית שהייתה בשימוש רק באלפבית היווני הראשוני.
סטגוזאוריה

סטגוזאוריה (שם מדעי: Stegosauria) היא אינפרא-סדרה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף אוכלי צמחים שהיו קרובים לאנקילוזאורים. הסטגוזאורים התאפיינו בלוחות גרמיים או בליטות גרמיות חדות על גבם. לעיתים כלל זנבם חודי עצם נוספים, ששימשו כנראה להגנה מפני טורפים. הם התקיימו במשך היורה ותחילת הקרטיקון. המפורסם מכולם היה הסטגוזאורוס, שפירוש שמו הוא "לטאה מכוסה" או "לטאה בעלת גג", שנתן את השם לאיפרא-סדרה כולה. משפחת הואיאנגוזאוריים (Huayangosauridae) משפחת סטגוזאוריים (Stegosauridae) סוגים ללא מקור: בשנוזאורוס (Bashanosaurus) Amargastegos קרטרוזאורוס (Craterosaurus) גיגאנטספינוזאורוס (Gigantspinosaurus) Isaberrysaura ג'יאנגונוזאורוס (Jiangjunosaurus) פרנתודון (Paranthodon) רגנוזאורוס (Regnosaurus) דרוידוזאורוס (Dravidosaurus)? מונקונוזאורוס (Monkonosaurus)? מדיה וקבצים בנושא סטגוזאוריה בוויקישיתוף סטגוזאוריה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטגוזאוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Lecture 17 Thyreophora: Defense! Defense! DEFENSE!!, מתוך הקורס גאולוגיה 104: דינוזאורים, 2021, באתר יוטיוב (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרכרה

כרכרה היא סוג של עגלה המונעת על ידי משיכת בהמות. הכרכרה הטיפוסית הייתה רתומה לסוסים ושימשה להסעת נוסעים, או להעברת סחורה. הכרכרה מזוהה לרוב עם מעמד האצולה, ושימשה להסיע בני אצולה בנוחות ובפאר. עם התפתחות המכוניות במדינות המערביות, פחת השימוש בכרכרות. בתקופה המודרנית משמשות כרכרות בעיקר לצורכי תיירות או לטקסים. דיליז'נס מרכבה כרכרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.