laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ועדת הסמל והדגל

ועדת הסמל והדגל הייתה ועדה של מועצת המדינה הזמנית, בראשותה של בבה אידלסון, שתפקידה היה לבחור דגל וסמל למדינת ישראל. הוועדה הוקמה ב-19 ביולי 1948, כחודשיים לאחר הכרזת העצמאות. בין חבריה היו נציגים מכל קצוות הקשת הפוליטית, ובהם אריה אלטמן, יזהר הררי, זרח ורהפטיג, סעדיה כובשי, מאיר דוד לוינשטיין, בנימין מינץ, אהרן ציזלינג, פנחס רוזן, צבי לוריא, דוד רמז, חיים משה שפירא ומשה שרת. ב-28 ביולי התכנסה הוועדה לראשונה. כבר באותה הישיבה נתקבלה ההחלטה לגבי הדגל, ולפיה דגל התנועה הציונית יהיה לדגל המדינה. לגבי סמל המדינה, החליטה הוועדה כי הוא יכלול מנורה ושבעה כוכבים. בתוך כך, החליטה הוועדה גם למנות ועדה מקצועית שתרכז הצעות ותעביר לה את המלצותיה. בראש הוועדה המקצועית עמד האדריכל אבא אלחנני, והיו חברים בה גם אלעזר ליפא סוקניק, לאופולד קרקואר וראובן רובין. ב-21 בספטמבר התכנסה הוועדה המקצועית לדון בהצעות שהועברו לה, וב-28 בספטמבר דנה בהן ועדת הסמל והדגל. הוועדה לא שינתה את החלטותיה המקוריות בעניין הדגל והסמל, אך החליטה כי המנורה שבסמל תעוטר בשופר ובכפות תמרים. החלטות ועדת הסמל והדגל הובאו לאישורה של מועצת המדינה הזמנית ב-28 באוקטובר, וזו אישרה את הדגל, אך הורתה לוועדה להביא בפניה הצעה חדשה לסמל. ב-12 בנובמבר התכנסה הוועדה פעם נוספת, והחליטה לפרסם בעיתונות בקשה לקבלת הצעות נוספות, הפעם ללא הנחיות מפורשות. 131 מתושבי המדינה נענו לבקשה, והגישו 23 הצעות, מרביתן כללו את המנורה אף שהדבר לא היווה עוד תנאי. ב-28 בדצמבר צמצמה הוועדה את ההצעות לשלוש: ההצעה הקודמת, הצעה הכוללת מנורה על רקע מגן דוד ושבעה כוכבים, כשלצידיהם אריה וצבי, והצעה שלישית, הצעתם של האחים שמיר, שכללה מנורה ולצדיה עלי זית. הוועדה החליטה להוסיף להצעתם את הכיתוב "ישראל" תחת המנורה, וב-10 בינואר 1949 החליטה להביא בפני מועצת המדינה הזמנית את ההצעה הזו בלבד. ב-10 בפברואר אישרה מועצת המדינה הזמנית את ההצעה, וועדת הסמל והדגל סיימה את תפקידה. פרוטוקול מועצת המדינה הזמנית מיום 10 בפברואר 1949
קאיה קאנפי

קאיה קאנפי (אסטונית : Kaia Kanepi; נולדה ב-10 ביוני 1985) היא שחקנית טניס מקצוענית מאסטוניה. דורגה בשיאה במקום 15 בעולם ובמקום ה-25 בדירוג WTA בינואר 2012. קאנפי זכתה עד היום ב-9 תוארי יחידות (1 בסבב ה-WTA ו-8 בסבב ה-ITF) ובשני תוארי זוגות (שניהם בסבב ה-ITF). קאנפי משחקת בנבחרת אסטוניה מאז שנת 2000. מאזנה עומד על 35 ניצחונות (22 במשחקי יחידות ו-13 במשחקי זוגות) ו-13 הפסדים (10 במשחקי יחידות ו-3 במשחקי זוגות). מדיה וקבצים בנושא קאיה קאנפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאיה קאנפי (באסטונית) קאיה קאנפי, ברשת החברתית פייסבוק קאיה קאנפי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאיה קאנפי, ברשת החברתית אינסטגרם קאיה קאנפי, באתר olympedia.org קאיה קאנפי, באתר ה-WTA קאיה קאנפי, באתר ה-ITF קאיה קאנפי, באתר גביע הפדרציה האתר הרשמי של קאיה קאנפי (באסטונית)/ (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוריא

לוריא הוא שם משפחה עברי ונמנה עם השמות היהודיים העתיקים ביותר בעולם. האם התכוונתם ל... משפחת לוריא – משפחה יהודית אשכנזית איליין לוריא – פוליטיקאית אמריקאית וקצינה בצי ארצות הברית ארתור לוריא – מנהיג ציוני ודיפלומט בן-ציון לוריא – איש חינוך, סייר וסופר, ממייסדי החוג לחקר המקרא, חוקר ארץ ישראל ותנ"ך וממשרטטי המפות הראשונים בישראל דוד לוריא (הרד"ל) – רב, פוסק ומקובל בן המאה ה-19 חיים לוריא – מייסד ה"חברה ליישוב ארץ ישראל" הראשונה ב-1860 טד לוריא – עורך ג'רוזלם פוסט בשנים 1955–1974 יוסף לוריא – עיתונאי, מורה, ומנהל מחלקת החינוך של ההסתדרות הציונית יעקב לוריא – צייר ישראלי יצחק לוריא (האר"י) – גדול מקובלי צפת במאה ה-16 יצחק לוריא (שחיין) – שחיין ישראלי ירוחם לוריא – משורר, מתרגם ועורך ישראלי משה בצלאל לוריא – רב ומחבר פורה, מגדולי רבני יהדות ליטא במפנה המאות ה-19 וה-20 נח לוריא – סופר יידי ומורה סלבדור לוריא – מיקרוביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה עמוס לוריא – קצין צה"ל, מנכ"ל מגן דוד אדום ומנכ"ל עיריית רחובות צבי לוריא – חבר מועצת העם ומועצת המדינה הזמנית מטעם מפ"ם קובי לוריא – מלחין ופזמונאי רוד לוריא – במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי-אמריקאי, בנו של רענן רענן לוריא – קריקטוריסט אמריקאי-ישראלי, אביו של רוד שלמה לוריא (המהרש"ל) – מגדולי פוסקי ההלכה, בן המאה ה-16 "לוריא", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "The oldest family in the world". Jewish Telegraphic Agency (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-01-11.
קלוגה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קָלוגה (Калуга, ‏Kaluga) ברוסיה: קלוגה – עיר במרכז החלק האירופי של רוסיה, בירת מחוז קלוגה קלוגה (מחוז) – סובייקט בפדרציה הרוסית, כ-150–200 ק"מ מדרום-מערב למוסקבה איכתיולוגיה (Kaluga): קלוגה (דג) (אנ') – מין של דג ממשפחת החדקניים, המצוי באגן אמור קלוגה (Klooga) באסטוניה: קלוגה (אסטוניה) (אנ') – עיירה מחנה הריכוז קלוגה – מחנה ריכוז, שהוקם ליד העיירה קלוגה אגם קלוגה (אנ') – אגם בעיירה קלוגה אישים (Kluge): אלכסנדר קלוגה – סופר ובמאי גרמני גינתר פון קלוגה – קצין בכיר בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה, ומעורב בקשר העשרים ביולי. אחיו של וולפגנג ובנו של מקס וולפגנג פון קלוגה – קצין בכיר בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה, אחיו של גינתר ובנו של מקס מקס פון קלוגה – גנרל גרמני במלחמת העולם הראשונה, אביהם של גינתר וולפגנג
יוגב

האם התכוונתם ל... איכר – עובד חקלאי היוגב – מושב עובדים בדרום עמק יזרעאל אישים: אורי יוגב – איש עסקים ישראלי, כיהן כממונה על התקציבים במשרד האוצר אסתר יוגב – היסטוריונית ישראלית, סגנית מנהל מכללת סמינר הקיבוצים יריב יוגב – פרופסור מן המניין לגיניקולוגיה, מנהל אגף נשים ולידה, בית ליס, בית החולים איכילוב כרמי יוגב – ממנהלי הגימנסיה העברית "הרצליה" כרמי יוגב (עיתונאי) – עיתונאי ישראלי מוטי יוגב – פוליטיקאי ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא יוגב
מחלף גולני

מחלף גולני הוא מחלף מרכזי בגליל התחתון, שבו נפגשים כביש 65 המוביל מעפולה לאצבע הגליל וכביש 77 המוביל מטבריה למחלף המוביל. המחלף והצומת שקדם לו ממוקמים בצומת דרכים מרכזי היסטורי בגליל התחתון, ובסמוך לו נתגלו שרידי הדרך הרומית שעברה במקום. שמו של הצומת בעבר היה צומת מסכנה, על שם ח'רבת מסכנה הסמוכה, המשמרת את שמה של העיירה התלמודית משכנא, ממנה יצאו מספר חכמים. גם הצומת עצמו נזכר במקורות חז"ל, כנקודה מרכזית בדרך הראשית שבין טבריה וציפורי: ”לשנים שיצאו אחד מטבריא ואחד מציפורין ופגעו זה בזה בחדא משכנא”, וכן: ”זה אומר בטיבריא וזה אומר בציפורי באינון דהוון יתיבין בחדא משכנא מן הכא להכא שבעה מילין מן הכא להכא תשעה מילין”. במהלך מלחמת העצמאות נערכו באזור המחלף קרבות עקובים מדם בין לוחמי חטיבת גולני לבין כנופיות של לוחמים מהכפרים הערביים שבסביבה. אלה נעזרו בלוחמי צבא ההצלה בפיקודו של פאוזי קאוקג'י. לאחר מלחמת העצמאות הוקמה מצפון לצומת אנדרטה לזכר לוחמי גולני שנהרגו בקרבות באזור הצומת ובאזור סג'רה. בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 הוקם במקום מוזיאון גולני - אתר הנצחה ללוחמי חטיבת גולני שנפלו במלחמות ישראל. באתר אנדרטאות, מוזיאון לתולדות החטיבה וארכיון. המבנה הבולט לעיני העובר בצומת בעשור השני של המאה ה-21 הוא מסעדה של מקדונלד'ס. בולט במיוחד הלוגו שהתנוסס מעליה. הלוגו הקיים החליף את בובת הליצן של החברה שהוצבה במקום בחודשים הראשונים לפתיחת המסעדה. בעקבות לחץ כבד מצד הורים שכולים, שחשו כי הבובה שמה ללעג את אתר ההנצחה, הורדה הבובה והוחלפה בלוגו קטן וסולידי יותר. במסגרת הקמת המחלף, נסלל כביש גישה חדש אל אתר ההנצחה ואל המסעדה, הנמצאים לצד המחלף. בימות השבוע משמש המחלף את תושבי האזור בעיקר, אולם בשבתות ובחגים הוא משמש גם כצומת מרכזי בתנועת המטיילים ממרכז הארץ אל הכנרת וצפון הארץ, ובחזרה. צומת גולני הוסב למחלף במסגרת תוכנית "נתיבי ישראל", שהיא חלק מהתוכנית הרב שנתית של החברה הלאומית לדרכים בישראל לשנים 2011–2016. במסגרת הפרויקט, שביצועו החל בשנת 2011, הוקם גשר ראשי במסלולו של כביש 77, מעל לכביש 65, במטרה ליצור הפרדה מפלסית עבור כלי הרכב בארבעת כיווני הנסיעה. המחלף מסייע למבקשים להגיע אל יער לביא של קרן קיימת לישראל ואל אתר ההנצחה לחללי חטיבת גולני ומוזיאון גולני. גשר ייחודי להולכי רגל, שעוצב על ידי האדריכל אריאל טיבי, מאפשר חציה בטוחה של כביש 65. בנוסף, שולבו במחלף מעברים תת-קרקעיים להולכי רגל, כלי רכב, רכבים חקלאיים, מעבר חירום תחתי לטנקים ותחנות לתחבורה ציבורית בכיווני הנסיעה השונים. מחלף גולני הוא חלק מתוואי הנסיעה "הזרוע המזרחית", שיקשר את צומת עמיעד אל צומת התשבי ובהמשך לכביש 6. המחלף נפתח לתנועה באמצע חודש אוגוסט 2013. עבודות הגמר על המחלף, בהן פירוק כבישים קיימים ושיקום נופי, הסתיימו בסוף שנת 2013. מחלף גולני ואתר ההנצחה של חטיבת גולני, ינואר 2019 מחלף גולני, ינואר 2019 מחלף גולני לכיוון צפון, ינואר 2019 מחלף גולני לכיוון מערב, ינואר 2019 מחלף גולני, ינואר 2019 מחלף גולני, מבט מכיוון כביש 65 צפונה אתר הנצחה ומוזיאון גולני, מחלף גולני גשר הולכי הרגל ולצידו סמל חטיבת גולני רשמו לפניכם: ב-2013 יפתח לתנועה מחלף גולני, באתר ynet, 19 ביולי 2011 מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על גשר הולכי הרגל במחלף גולני, באתר 'חלון אחורי', 1 בספטמבר 2014 תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ט', הלכה ה'. תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק ג', הלכה ב'.
דיסטורטד

דיסטורטד (Distorted) היא להקת מטאל מבת ים, ישראל. הלהקה מנגנת שילוב של דת' מטאל מלודי, מטאל גותי ומטאל אוריינטלי עם גרואלינג וזמרת נשית. הלהקה הוקמה ב-1996 על ידי מירי מילמן ורפי מור, והוציאה שני דמואים. החל מ-2002 התמקדה הלהקה בהופעות חיות. ב-2003 ו-2004 החלה הלהקה לכתוב חומר ולהלחין מוזיקה לאלבום הבכורה שלהם Memorial שהוקלט ב-2005 באולפן Underground Studio בשוודיה. האלבום יצא לאור ב-13 במרץ בישראל וב-2 במאי 2006 בשאר אירופה. ב-12 ביולי 2007 חתמה הלהקה על חוזה עם Candlelight Records. בשנת 2008 הוציאה הלהקה את אלבומה השני "Voices from Within". ב-27 בפברואר 2009 חיממה את להקת Draconian בהופעתה בארץ, והציגה לראשונה את הסולנית החדשה, מיכל עקרבי. ב-2010 הלהקה התפרקה אך ב-2022 מירי ורפי החליטו להקימה מחדש עם נגנים חדשים. דיסטורטד הושפעה מאופת', Nevermore, Dark Tranquility ו-The Gathering וכן ממלודיות מזרח-תיכוניות, בדומה ללהקת אורפנד לנד. מירי מילמן (1998–2008, 2022–היום) - שירה נשית. רפאל מור (1996-היום) - גיטרה, גרואלינג. נאור זק (2022-היום) - גיטרה. אמיר סאמי אלייקים (2022-היום) - גיטרה בס. אוהד אלון (2022-היום) - תופים. בני זהר (1996-2009) - גיטרה. גיא שלום (1996-2009) - גיטרה בס. אמיר שגב (2009) - תופים מיכל עקרבי (2009) - שירה נשית. אורי אשל (1996–2006) - תופים. (2006) Memorial (2008) Voices from Within Distorted‏ (2001) - EP בעל 5 שירים Illusive‏ (2004) - בעל 3 שירים (2023) Time Abuser Distorted‏ (1998) - שלושה שירים Demo‏ (2000) - שני שירים אתר האינטרנט הרשמי של דיסטורטד דיסטורטד, באתר MusicBrainz (באנגלית) דיסטורטד, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) דיסטורטד, באתר Discogs (באנגלית) דיסטורטד, באתר Songkick (באנגלית) Distorted דיסטורטד באתר חברת התקליטים Candlelight Records אופיר מסר, Distorted - ניזכרים ומתקדמים, באתר מטאליסט הפקות, 10 במרץ 2006. עדי כהן, Distorted - ריאיון עם הסולנית החדשה, באתר מטאליסט הפקות, 25 בפברואר 2009. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מולדובה במשחקים האולימפיים

מולדובה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לילהאמר (1994), ובמשחקי הקיץ השתתפה לראשונה באולימפיאדת אטלנטה (1996). עד אז, התחרו הספורטאים המולדובנים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים מ-11 מדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). בשש אולימפיאדות הקיץ בהן השתתפו, צברו הספורטאים המולדובנים 6 מדליות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכו צמד חותרי הקאנו ניקולאי יורבסקי וויקטור רנייסקי במדליית כסף במקצה ל-500 מטר, והמתאבק סרגיי מורייקו זכה במדליית ארד. באולימפיאדת סידני (2000) זכה הקלע אולג מולדובן במדליית כסף בירי במטרה נעה, והמתאגרף ויטלי גרושאק זכה במדליית ארד. באולימפיאדת אתונה (2004) איש מהספורטאים המולדובנים לא זכה במדליה. השניים שהיו קרובים ביותר לכך היו מרים המשקולות אלכסנדרו בראטאן שסיים במקום הרביעי והג'ודוקא ויקטור ביבול שסיים במקום החמישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה המתאגרף ויאצ'יסלב גוז'אן במדליית ארד. באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה מרימת המשקולות כריסטינה יובו לאישה הראשונה שזוכה במדליה אולימפית לזכות מולדובה, מדליה זו נשללה ממנה ב-2016 בעקבות הרשעה באמרוץ. מרים משקולות נוסף, אנטולי צ'יריקו, זכה אף הוא במדליית ארד, אף היא נשללה ממנו ב-2016. עוד בלטו במשחקים אלו האתלטים זלינה מרגייבה שסיימה במקום השמיני ביידוי פטיש ויון לוצ'יאנוב שסיים במקום העשירי בריצת 3000 מטר מכשולים. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה חותר הקאנו סרגיי טרנובסקי במדליית ארד במקצה ל-1000 מטר אך זו נשללה ממנו ב-2017 לאחר הרשעה באימרוץ. זלינה מרגייבה סיימה במקום החמישי ביידוי פטיש, ואחיה הצעיר, סרגיי מרגייב, סיים במקום העשירי. מרים המשקולות אלכסנדר שפאץ סיים במקום החמישי וסרגיי צ'קיר סיים במקום השישי. אף ספורטאי עוד לא זכה במדליה לזכותה של מולדובה באולימפיאדות החורף. להישג הגבוה ביותר הגיעה הביאתלטית נטליה לבצ'נקובה, שסיימה במקום השמיני באולימפיאדת טורינו (2006). באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: מולדובה במשחקים הפאראלימפיים מולדובה במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא מולדובה במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר הוועד האולימפי הלאומי של הרפובליקה של מולדובה (ברומנית) "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-28 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
טורקמניסטן במשחקים האולימפיים

טורקמניסטן השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אטלנטה (1996). עד אז, התחרו הספורטאים הטורקמניסטנים במסגרת המשלחת הסובייטית, ובמשחקים שנערכו ב-1992 השתתפו, לצד ספורטאים מ-11 מדינות נוספות שהרכיבו בעבר את ברית המועצות, במשלחת מאוחדת (Unified Team). טורקמניסטן הייתה המדינה האחרונה מבין המדינות שהרכיבו את ברית המועצות שזכתה במדליה אולימפית. המשלחות הטורקמניות שנשלחו עד כה היו קטנות (7 עד 10 ספורטאים), ולהישגים הגבוהים ביותר הגיעו מרימי המשקולות אומורבק בזרבייב וטולקונבק חודייברגנוב. בזרבייב סיים במקום השביעי באולימפיאדת אתונה (2004) ובמקום השישי באולימפיאדת לונדון (2012), וחודייברגנוב סיים במקום השביעי באולימפיאדת בייג'ינג (2008). באולימפיאדת טוקיו 2020 זכתה טורקמניסטן במדליה אולימפית לראשונה בתולדותיה לאחר שפולינה גורייבה סיימה שנייה בענף הרמת משקולות. טורקמניסטן מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: טורקמניסטן במשחקים הפאראלימפיים טורקמניסטן במשחקים האולימפיים לנוער ברית המועצות במשחקים האולימפיים המשלחת המאוחדת במשחקים האולימפיים דור הופמן, עקפה את ישראל: מדליה היסטורית לטורקמניסטן, באתר ישראל היום, 27 ביולי 2021 "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-11 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
קבר החייל האלמוני

קבר החייל האלמוני הוא שמן של אנדרטאות רבות ברחבי העולם שנבנו על מנת לציין את זכרם של חיילים שנפלו במלחמות מבלי שזיהו את גופותיהם. רבים מקברים אלה מהווים מוקד לעריכת טקסי זיכרון ממלכתיים. האנדרטה הראשונה לציון "חייל אלמוני" היא אנדרטת "חייל חיל הרגלים" (Landsoldaten) שנבנתה בשנת 1858 בפרדריסיה שבדנמרק. אנדרטה נוספת נבנתה בשנת 1866 בארצות הברית לזכר החייל האלמוני של מלחמת האזרחים האמריקאית. במאה ה-20 החל מנהג הקמת אנדרטאות מעין זו בעקבות החלטתה של ממשלת בריטניה בשנת 1920 להקים אנדרטה לחייל האלמוני שנפל במלחמת העולם הראשונה. אנדרטה זו, שנקראת "קבר הלוחם האלמוני" מוקמה במנזר וסטמינסטר שבלונדון. בעקבות הקמת האנדרטה בבריטניה החליטה ממשלת צרפת להקים אנדרטה דומה, וחייל אלמוני ניקבר מתחת לשער הניצחון. שני הטקסים נערכו באותו היום, 11 בנובמבר 1920. בישראל מתקיים טקס בחלקת הנופלים שמקום קבורתם לא נודע בכל ז' באדר, יום פטירתו של משה רבנו. הטקס נקבע ביוזמת הרבנות הצבאית. מדיה וקבצים בנושא קבר החייל האלמוני בוויקישיתוף קבר החייל האלמוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז באדר – אליפלט החייל האלמוני, מתוך: ישראל רוזנסון, "בזמן היהודי – מספר רישומים על ענייני הזמן, הלוח והזיכרון", הוצאת אפרתה, 2017
אהרן עמרם

אהרן עמרם (נולד ב-1939) הוא זמר, משורר, מלחין וחוקר יהדות תימן. מבולטי הזמרים הנאמנים למקור בעדה התימנית בישראל במשך שנים. אהרן עמרם נולד בבירת תימן צנעא לרומיה ולשלמה (סלימאן) עמרם. אביו שימש כשליח אב בית דין וכראש חבורת "קוראי התהלים" בבית כנסת אלדמארי, והתפרנס ממסחר בשוקי העיר צנעא. אמו, רומיה בת הרב יוסף, גידלה בנוסף לשבעת ילדיה גם יתומים שהוברחו מן הכפרים לצנעא מחשש שיאולצו להתאסלם. ב-1948 עלה לישראל עם משפחתו במסגרת מבצע "על כנפי נשרים". תחילה גר עם משפחתו במחנות עולים בראש העין ועין שמר. את לימודיו החל בבית הספר נצח ישראל בפתח תקווה. בבית הספר התגלה כישרונו למוזיקה: הוא השתתף כאורח קבוע בתוכנית הרדיו של סעדיה דמארי, "קול ישראל לעולי תימן", בקוראו את פרשת השבוע וההפטרה עם התרגום, ושר שירי קודש של יהודי תימן מהדיואן. ב-1956 הקליט את שירו הראשון, "אם נסגרו פתחי שערים", אצל "רדיו דוקטור", כאשר הוא מלווה עצמו בתיפוף על פח. ב-1961 הקליט את השיר "לדמע עיני". יזהר כהן הקליט גרסה אנגלית לשיר, בשם "Illusions", שהופיעה ב-1978 על צד ב' של הסינגל זוכה האירוויזיון, אבניבי. ב-1984 הקליטה עפרה חזה את השיר תחת השם "גלבי" לאלבומה שירי תימן. גרסה זו, בעיבודו של יזהר אשדות, הפכה ללהיט בבריטניה. בשנת 1961 סיים את שֵירותו הצבאי בחטיבת גולני ובחטיבה 7 של חיל השריון. במהלך שירות המילואים בשנים הבאות נלחם במספר מלחמות ישראל, והשתתף במלחמת ששת הימים ובצליחת תעלת סואץ. בשנת 1990 החל עמרם בפרויקט נרחב של הקלטה ותיעוד קריאת התורה והתרגום, קריאה בתהילים, שיר השירים ומגילת אסתר, וכן של תפילות רבות, לפי הנוסח והמסורת המקוריים של יהדות תימן. בשנת 2005 הוציא עמרם לאור תאג' (כתר תורה) בשם "וזאת התורה". לאורך חייו הוציא כ-150 תקליטורים, בהם הקלטות של נעימות מתוך תפילות וספרי התורה, אריכי נגן נדירים שחלקם קובצו לאוספים "זאהי אלשִפאת", "איומה הַמשי" ו"יום אזכרה", ועוד. ב-2011 זכה בפרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם למלחין ומשורר, על שימור, טיפוח והחייאת מורשת השירה התימנית. בדצמבר 2020 הודיע שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה זאב אלקין כי עמרם הוא מהזוכים בפרס שר ההשכלה הגבוהה והמשלימה לתרבות יהודית על מפעל חיים ועל תרומה משמעותית בתחום התרבות היהודית בישראל לשנת ה'תש"פ. ב-1967 נישא לשרה משרקי, מורה ילידת ראש העין, ונולדו להם חמישה בנים ובת. הוא אביו של הזמר לירון עמרם. אהרן עמרם, ברשת החברתית פייסבוק אהרן עמרם, סרטונים בערוץ היוטיוב אהרן עמרם, באתר MusicBrainz (באנגלית) אהרן עמרם, דף שער בספרייה הלאומית אהרן עמרם, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אהרן עמרם (אתר אינטרנט) קטלוג יצירותיו (אורכב 16.12.2014 בארכיון Wayback Machine) אפליקציית אהרן עמרם - צלילי תימן. (אנדרואיד, Google play) בן שלו, גלריה, אהרן עמרם שם את המוסיקה התימנית על המפה, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2010 אבי שושן, אהרן עמרם: "הגעתי לגראמי אבל לא דיברו איתי", באתר ynet, 9 בינואר 2012 "הזוכים בפרס אקו"ם": פרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם לאהרן עמרם על שימור, טיפוח והחייאת מורשת השירה התימנית (אורכב 03.03.2011 בארכיון Wayback Machine), 28 בפברואר 2011 ריאיון עם אהרן עמרם, הפרויקט של מפעל הפיס לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית עם יואב קוטנר, 2016 דודי פטימר, ‏הזמר התימני והלהיט הגדול ביותר שיצא מישראל: אהרן עמרם מסכם קריירה, באתר מעריב אונליין, 4 במרץ 2019 בן שלו, בגיל 83 מקבל אהרון עמרם סוף סוף מעמד של גיבור תרבות, באתר הארץ, 29 באפריל 2021 מילים: רוני בראון ליה פן, הוכרזו זוכי פרס אקו"ם למוזיקה פופולרית, באתר הארץ, 25 בינואר 2011 חדשות כיפה, ‏אלו הזוכים בפרס 'תרבות יהודית' על שם אורי אורבך, באתר כיפה, 22 בדצמבר 2020
בית הכנסת לעולי לוב

בית הכנסת לעולי לוב ברחוב מזל דגים ביפו העתיקה, הוא בית הכנסת העתיק בתל אביב-יפו. המבנה מזוהה עם חאן שהוקם בשנת 1740 על ידי ועד פקידי קושטא באיסטנבול, בסמוך לנמל יפו, ואשר היה החאן היהודי היחיד שפעל בעיר עבור עולים יהודים. המבנה נודע גם בשם "בית זונאנה" על שמו של רבי יעקב בן דוד זונאנה, הגביר היהודי שרכשו, וכלל גם מקווה טהרה. בין המזכירים את המקום נמצא החיד"א, שביקר במבנה ב-1757. עם זאת, כעבור שנים בודדות השתלטו ערביי יפו על המבנה, והתירו ליהודים להתפלל בו רק בשלושה ימים בשנה. מאוחר יותר נאסר על היהודים לעשות בו שימוש כלל ועיקר. במשך השנים שימש המבנה לצרכים שונים, כולל בית חרושת לסבון, אך האוכלוסייה הערבית המשיכה לכנותו "הבית היהודי". המקום חזר לבעלות יהודית לאחר מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה התיישבה באזור קהילה גדולה של יוצאי לוב, ובית הכנסת היה למרכזה הרוחני החל בשנת 1948. לפי המסורת, כאשר חיפשו העולים מבנה שישמש כבית הכנסת, פגש אותם כומר פרנציסקני ומסר לידיהם את מפתח הבניין, באומרו כי במקום שכן בעבר בית כנסת. רק בשנת 1980 זוהה המבנה עם החאן ההיסטורי, אך אין לכך ראיה ישירה היסטורית. בשל השינוי הדמוגרפי בשכונה, כיום כמעט ולא מתקיימים במבנה תפילות, אך נערכים בו אירועים שונים. בשנת 1995 היה חלקו המזרחי של המבנה לחלק ממוזיאון אילנה גור. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת לעולי לוב בוויקישיתוף בית הכנסת באתר החברה לפיתוח יפו העתיקה צור שיזף, מדריך לאתרי יפו מקור: שמואל אביצור, עמ' 15 תמונה יפואית
כובע צילינדר

כובע צִילִינְדֵּר הוא כובע ששימש בעיקר גברים באופנת המאה ה-19. הכובע בנוי מבסיס עגול ועליו גליל (ה"צילינדר"). לקראת סוף המאה ה-19 ובמאה ה-20 היה הצילינדר לסימן היכר לגבר אלגנטי ובפרט לג'נטלמן ופריט לבוש חיוני לדיפלומטים, פוליטיקאים, אנשי עסקים וכדומה. כובעי צילינדר החלו להופיע במאה ה-15 והיו עשויים מלבד עשוי שיער בונה (ניתן לראות כובע כזה בציורו של יאן ואן אייק "נישואי הזוג ארנולפיני" שצויר בשנת 1442 לערך). כובעי צילינדר מופיעים מאז ביצירות אמנות רבות. החל מהמאה ה-19 היה כובע הצילינדר דוגמת הכובע העיקרית באפנת הגברים. הצילינדר היה גם פרט מבגדי הרכיבה של נשים. הפרופורציות בין השוליים לגובה הצילינדר השתנו עם האופנות. לעיתים היה הצילינדר צר וגבוה (כפי שניתן לראות בסרט "כנופיות ניו יורק" של מרטין סקורסזה), לפעמים נמוך ורחב, לפעמים התעקל בקו קעור כלפי פנים ולעיתים הופיע בצורת חרוט קטום עם שוליים צרים מאוד. סרט צר כיסה את החיבור בין הצילינדר לשוליים, רוחבו וצבעו היו גם הם לאופנה. לרוב היה הצילינדר שחור או אפור (למרוצי סוסים). צילינדר עטוי משי שחור היה כובע לשעות הערב. הצילינדר המתקפל ("שאפוקלאק" בצרפתית) הומצא בשנות ה-30 של המאה ה-19. הצילינדר הורכב על מנגנון קפיצי ויכול להתקפל כאקורדיון לחלל שבשולים ולהיפתח בלחיצה קלה. הדבר איפשר נשיאה קלה ובטוחה של הכובע. היה זה כובע נפוץ ואופנתי עד שנות ה-20 של המאה ה-20. אברהם לינקולן (במרכז) בצילינדר גבוה וינסטון צ'רצ'יל, 1912 "הדוד סם", סמל לארצות הברית הכובען המטורף מהרפתקאות אליס בארץ הפלאות כרזה למולן רוז' מאת אנרי דה טולוז-לוטרק, צלליות הגברים בצילינדרים חלק מהמדים הרשמיים של רכיבה אומנותית כרזת הסרט Top Hat, בהשתתפות פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס הדמות הסטריאוטיפית של "הכושי הגנדרן" ממופע מינסטרל, שאופיין על ידי כובע צילינדר וכפפות לבנות הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב הראשי לישראל, נהג לחבוש צילינדר דיסקרייב, ראפר יהודי חסידי, חובש כובע צילינדר המזוהה איתו סלאש, גיטריסט הנוכחי של להקת Guns N' Roses נוהג לחבוש כובע צילינדר בהופעות חיות דוד בן-גוריון חובש מגבעת צילינדר נועה מנהיים, "מתקן גבוה בעל ברק מסנוור, שתוכנן לזרוע בהלה", באתר הארץ, 6 ביוני 2018
הייג

האם התכוונתם ל... אלברט הייג (אנ') – שחקן יהודי-אמריקאי אלכסנדר הייג – איש צבא ומדינאי אמריקני ששימש כמזכיר המדינה בממשלו של רונלד רייגן ג'ורג'ינה הייג – שחקנית טלוויזיה אוסטרלית דאגלס הייג – פילדמרשל בריטי במלחמת העולם הראשונה דייוויד הייג – שחקן ומחזאי אנגלי ויליאם הייג – היסטוריון ופוליטיקאי בריטי שעמד בראש המפלגה השמרנית של בריטניה
ישיבת בני עקיבא אהל שלמה - באר שבע

ישיבת בני עקיבא אהל שלמה היא ישיבה תיכונית בשכונה ד' בבאר שבע. הישיבה, המשתייכת למרכז ישיבות בני עקיבא, הוקמה בשנת ה'תשכ"ג (1962) על ידי הרב דב יששכר גולדשטיין וזמן קצר לאחר מכן נשלח לעמוד בראשה הרב אברהם סילברט. כיום עומד בראשה הרב רחמים פיניש. במתחם הישיבה נמצאים חטיבת ביניים (כיתות ז'-ח'), ישיבה תיכונית (כיתות ט'-י"ב) וכולל דיינות. כיום מספר התלמידים בכל מוסדות הישיבה עומד על כ-1,500. סר יצחק וולפסון תרם רבות לישיבה והישיבה נקראת על שם אביו שלמה ובנוסף היא מכונה "ישיבת וולפסון". בישיבה שלושה מסלולי לימוד א"ש תמי"ד – מסלול ישיבה תיכונית קלאסי. א"ש קודש – מסלול הדומה למסגרת של "ישיבה קטנה" בשילוב עם השגת תעודת בגרות מלאה. א"ש מרו"ם – מסלול לתלמידים מחוננים ומצטיינים אליו מגיעים תלמידים מכל רחבי הנגב. הרב דב יששכר גולדשטיין- ייסד את הישיבה ועמד בראשה בשנתה הראשונה. הרב אברהם סילברט - ה'תשכ"ג - ה'תשמ"ב. הרב ישראל ליפשיץ - תשמ"ב - תשע"ב. הרב רחמים פיניש - ראש הישיבה הנוכחי. הרב יצחק ברקוביץ' - מראשוני הרמ"ים בישיבה כיהן כר"מ שכבה י"ב למעלה משלושים שנה. הרב אורי מוסאי - ר"מ, דיין ושוחט. הרב מרדכי חליוה - ר"מ, וממלא מקום ראש הישיבה (נפטר ב-2023). הרב ד"ר ליפא פרידמן - מנהל תיכון במשך 30 שנה וכיום בגמלאות. מאיר גוטמן - מנכ"ל הישיבה הראשון. כיום בגמלאות. יעקב מימון - שימש כרכז הדרכה וכמנהל אדמיניסטרטיבי. חיים פרינס - שימש כמנכ"ל הישיבה. הרב אלישע סיטרואן - שימש כמנהל חטיבת הביניים במשך כ-30 שנה, כיום בגמלאות. הרב עובדיה יעקב - שימש כראש כולל הדיינות בישיבה, כיום דיין בבית הדין הרבני בעיר. הרב דניאל ברק ווינט - ראש מכון גמרא סדורה. כיהן כר"מ במשך כ-13 שנה. בוגרי ישיבת בני עקיבא אהל שלמה מדיה וקבצים בנושא ישיבת בני עקיבא אהל שלמה - באר שבע בוויקישיתוף אתר האינטרנט של ישיבת בני עקיבא אוהל שלמה דף הפייסבוק של ישיבת בני עקיבא אוהל שלמה כרטיס ביקור באתר מרכז ישיבות בני-עקיבא בישראל אלי אשכנזי‏, מהמחתרת בברטיסלבה עד הקמת ישוב בישראל: דרכו של הרב דב יששכר גולדשטיין, באתר וואלה, 18 ביוני 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.