הטחנה על הנהר פלוס

הטחנה על הנהר פלוס (באנגלית: The Mill on the Floss) הוא רומן מאת ג'ורג' אליוט (מרי אן אוונס), אשר התפרסם לראשונה בשלושה חלקים בשנת 1860. הספר מתמקד בחייהם של מגי וטום טוליבר, אחות ואח אשר גרים ליד טחנה על הנהר פלוס, סמוך לכפר סנט אוגס. הרומן נמתח על גבי 10–15 שנים, מילדותם של מגי וטום ועד למותם במבול בנהר פלוס. הרומן בדיוני ובחלקו אוטוביוגרפי. הוא מתייחס לחרפה שג'ורג' אליוט המיטה על עצמה כאשר קיימה מערכת יחסים עם גבר נשוי, ג'ורג' הנרי לואס. מגי טוליבר היא הדמות הראשית בספר. העלילה המרכזית מתמקדת ביחסיה עם אחיה הבכור טום, ויחסיה הרומנטיים עם חברה מילדות פיליפ ווקהם, גיבן רגיש ואינטלקטואל. בחלק האחרון של הספר העלילה מתמקדת גם ביחסיה הרומנטיים עם סטיבן גסט, סוציאליסט צעיר ושופע חיים, אשר מאורס לבת דודתה האהובה. למגי וטום יש קשר קרוב, אך מסובך, הנמשך לאורך כל הספר. האופי המעשי והמאופק של טום מתנגש עם הלהיטות ואופיה האידיאליסטי של מגי. משברים משפחתיים שונים, כמו פשיטת רגל, יחסי הטינה בין מר טוליבר ואביו של פיליפ ווקהם, אשר גורמים לאובדן הטחנה, ומותו של מר טוליבר, מעצימים בסופו של דבר את ההבדלים בין שני האחים. על מנת לעזור לאביו להחזיר את חובותיו, עוזב טום את בית הספר ופונה לעסקים. הוא מוצא, בסופו של דבר, אמצעי להצלחה ומחזיר את המשפחה לעמדתה הקודמת. בינתיים מגי סובלת בבית טוליבר המרושש, וכושרה השכלי מתבזבז במצבה החברתי המבודד. היא עוברת תקופה של שינוי רוחני רדיקלי, שבמהלכה היא מתנכרת לעולם שסביבה. הסתגרותה של מגי בעולמה הרוחני נבחנת בעקבות התחדשות היחסים עם פיליפ ווקהם, אשר עמו היא יצרה יחסי קרבה בזמן שהוא למד עם טום בבית הספר. היא מתעלמת מבקשותיהם של אביה ואחיה, אשר בזים למשפחת ווקהם, ונפגשת בסודיות עם פיליפ. הקשרים שנרקמים ביניהם מבוססים בחלקם על הרחמים של מגי כלפיו, אך דרך הקשר היא מוצאת גם מענה לתשוקותיה האינטלקטואליות. פיליפ מצליח לגרום למגי להצהיר על אהבתה כלפיו. כשטום מגלה שמגי חידשה את יחסיה עם פיליפ, הוא מחייב אותה להפסיק את קשריה עמו ולוותר גם על התקווה שהוא מייצג להרחבת עולמה והתרבותי והאינטלקטואלי. כמה שנים נוספות חולפות. במשך השנים האלה מר טוליבר נפטר. לוסי דין, בת דודתה של מגי, מזמינה אותה לביתה. החיים בביתה של לוסי כוללים שעות ארוכות של שיחה ושמיעת מוזיקה עם מחזרה של לוסי, סטיבן גסט, דייר קבוע בסנט אוגס. סטיבן ומגי, נגד השיפוט הרציונלי שלהם, נמשכים אחד לשני. המצב מסתבך יותר כאשר מגי מגלה כי סטיבן ולוסי מיודדים עם פיליפ ווקהם. פיליפ ומגי מחדשים את היכרותם, ואהבתו של פיליפ ניצתת מחדש בזמן שמגי, אשר אינה מבודדת יותר, נהנית מתשומת הלב החשאית של סטיבן גסט. היחסים בין מגי וסטיבן גורמים לפיליפ לתהות האם הצהרת האהבה של מגי עדיין תקפה. אף על פי שמגי וסטיבן מנסים להימנע מכך, הם מרשים לעצמם לברוח - כמעט בטעות. לוסי מנסה לקרב את פיליפ ומגי, ולשם כך היא מתכננת טיול שיט קצר של שניהם בנהר פלוס. אולם, פיליפ חולה וסטיבן גסט לוקח את מקומו. מגי וסטיבן מוצאים את עצמם שטים לבד בנהר. הם שטים רחוק מהמתוכנן, וסטיהן מציע שהם יעלו על אניית קיטור, אשר עוצרת בעיר מודפורט, ויתחתנו. מגי מתווכחת עמו, אך הוא מנצל חולשתה והם שטים למודפורט כפי שתכנן. במהלך השיט על אונית הקיטור מגי נאבקת בין אהבתה לסטיבן וחובותיה לפיליפ ולוסי. כשהם מגיעים למודפורט היא דוחה את סטיבן המתוסכל, ונוסעת לסנט אוגס. במשך תקופה קצרה היא חיה בסנט אוגס, אך החברה מנדה אותה, וכך גם טום. סטיבן נוסע לאירופה. לוסי ופיליפ סולחים לה, הוא במכתב רהוט והיא במפגש מרגש. הגלות של מגי מבית משפחתה מסתיימת כאשר הנהר מוצף. היא נאבקת במים הסוערים בעזרת סירה על מנת למצוא את טום בטחנה של משפחתם. אחרי שהם מתאחדים, הם פונים להציל את לוסי דין ומשפחתה. ברגע מרגש, האח והאחות משלימים ושמים מאחוריהם את כל חילוקי הדעות. כאשר הסירה מתהפכת השניים טובעים מחובקים, ובספר מצוטט פסוק מהתנ"ך: "ובמותם לא נפרדו". כמו רומנים אחרים של ג'ורג' אליוט, "הטחנה על הנהר פלוס" מתייחס למתיחות בין נסיבות לאנרגיות הרוחניות של הפרט אשר נאבק כנגד אותן נסיבות. במהלך הרומן יש דטרמיניזם מסוים, החל מהגסות החצופה של מר טוליבר, אשר לא יכול למנוע מעצמו לפנות לחוק, וכך מאבד את רכושו ופושט את הרגל ועד לסדרה של אירועים אשר גורמים למגי וסטיבן לברוח יחד. הפרט, כמו למשל מר טוליבר, מוצגים כאנשים אשר לא יכולים להחליט על מהלך משלהם בצורה רציונלית, וכוחות, כמו הסחף של הנהר או כוח השיטפון, מוצגים כגורמים אשר קובעים את המהלכים של הפרט. מצד שני הבחירה של מגי לא להתחתן עם סטיבן וכתוצאה מכך לסבול את נידוי החברה ומחסור אהבתו, זהו ניצחון של הרצון החופשי. בשנת 1965 עובד הרומן לסדרת טלוויזיה, בכיכובה של ג'יין אשר בתפקיד מגי טוליבר. עיבוד נוסף לטלוויזיה יצא בשנת 1997, בכיכובה של אמילי ווטסון. לרומן יצאו שני תרגומים לעברית: הטחנה על שפת הפלוס - תרגום יצחק לבנון, הוצאת יוסף שמעוני, תשי"ג הטחנה על הנהר פלוס - תרגום אופירה רהט, הוצאת כרמל, תשנ"ח 1998 מדיה וקבצים בנושא הטחנה על הנהר פלוס בוויקישיתוף ג'ורג' אליוט, ‏הטחנה על הנהר פלוס, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) הטחנה על הנהר פלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)