laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דן רביב (עיתונאי ישראלי)

דן רביב (נולד ב-1942) הוא עיתונאי ישראלי אשר שימש ככתב ברשת BBC, מראשוני רשות השידור, שימש כנציגו העסקי של שלדון אדלסון בישראל, כיום איש עסקים. רביב נולד בירושלים, בנם של יונה ופנחס, אשר שימש כמזכיר הכללי של איגוד העיתונים היומיים בישראל. בוגר האוניברסיטה העברית במסלול סוציולוגיה, החל את דרכו כעוזרם של דב יודקובסקי ורם אורן בידיעות אחרונות. המשיך ככתב לחדשות קול ישראל ולאחר מכן הנחה תוכניות רדיו מרכזיות של ימי טרום הטלוויזיה בשם: "בית אבי", "פרקי עליה והעפלה – מבואה" והצטרף לצוות תוכנית הרדיו המהפכנית "יום ביישוב" ששידרה מדי חודש בשידור ישיר ממקומות שונים בארץ. במקביל כתב פזמונים רבים (לריסה דניאל, מודד המדרכות), כתב וביים עצרות ענק למרכז ההסברה. בשנת 1967 יצא לשמש ככתב לאחר שלחם בירושלים במסגרת חטיבת הצנחנים. נבחר להיות כתב בשעה העברית של ה-BBC בלונדון. בשובו מלונדון הצטרף כאחד הראשונים למחלקת החדשות של הטלוויזיה הישראלית. סיקר במהלך 30 שנות עבודתו אלפי כתבות לחדשות בין היתר היה מנחה גם ב"מוקד" – תוכנית הראיונות המרכזית של מחלקת החדשות ואחר כך הפיק, ערך והגיש תוכניות לילה בשם "כותרת לילה" ואחר כך את "קו העימות". בין היתר היה הכתב הפוליטי של הטלוויזיה, כתב בכנסת וכתב הטלוויזיה בארצות הברית, כשהוא מחלק את זמנו בין וושינגטון וניו יורק. עם שובו לארץ המשיך במחלקת החדשות. בשנת 2000 עשה דן רביב תפנית בקריירה והצטרף אל חברו שלדון אדלסון, שהחברה שהקים, לאס וגאס סנדס (אנ'), עמדה לפתוח בלאס וגאס את פרויקט התיירות המשולב – VENETIAN. רביב קיבל על עצמו את המיצוב העולמי של הפרויקטים של החברה בארצות הברית, במקאו ובסינגפור, וזאת באמצעות מאות אנשי יחסי ציבור, אנשי תקשורת וחברות טלוויזיה הפזורים ברחבי אסיה. כך פעל רביב מול מחצית אוכלוסיית העולם בגלל הנפח האדיר של המבקרים בפרויקטים השונים שמספרם עולה על 250 אלף ביום והפיזור הגאוגרפי הרחב של ארצות מוצאם. חברת לאס וגאס סנדס נחשבת כיום לגדולה בעולם בתחום התיירות[דרוש מקור] והיא נסחרת בבורסות של ניו יורק והונג קונג. בשנת 2015 שב לישראל ומאז מכהן כשותף ונשיא של חברת "קומפס גרופ", חברה טכנולוגית העוסקת בקשר בין יזמים טכנולוגיים ישראליים לחברות הפועלות בדרום מזרח אסיה ובסין. בעקבות פגישותיו עם גורמים סינים בכירים, הפיק עם כותבים ישראלים סידרה של שישה ספרים תחת הכותרת "מסתורי המוח היהודי", הספרים נועדו ליידע את הסינים בתרומה הישראלית והיהודית בתחומים רבים בעבר ובהווה. הספרים תורגמו לסינית ופורסמו בהוצאה לאור של אוניברסיטת צינגהואה בסין. בשנת 2020 פרסם ספר (אשר נכתב עם לינור בר-אל) העוסק ביזמי הטכנולוגיה מקרב הדור הצעיר בישראל. הספר פורסם במקביל גם באנגלית וכולל את סיפורה של החללית הישראלית הראשונה שהגיעה לירח, בראשית. הספר תורגם לשפות נוספות, ביניהן רוסית, ספרדית, צרפתית ועוד. מסתורי המוח היהודי, (ביחד עם יוצרים ישראליים נוספים), הוצאת אוניברסיטת צינגהואה, סין. מי רוצה לבוא איתי לירח, (ביחד עם לינור בר-אל) ידיעות ספרים, 2020. To the Moon on a Plastic Bottle (עם לינור בר-אל), הוצאת גפן, 2020. מודד המדרכות, לחן: דני ליטני היידה יפו, לחן: איתן הדר ספינות חיי, לחן: אילן מוכיח לאריסה דניאל, לחן: אילן מוכיח מלך גג העולם, לחן: דרורה חבקין עוד רגע אני כבר הולכת לדרכי, לחן: יאיר קלינגר נשוי לשופטת (בדימוס) נורית רביב ואב לשתי בנות. דן רביב, באתר Discogs (באנגלית) דן רביב, דף שער בספרייה הלאומית השיר מודד המדרכות בביצועו של יגאל בשן, מתוך יוטיוב. רנן נצר, ‏היום במוסף G: מיהו דן רביב, איש סודו של שלדון אדלסון?, באתר גלובס, 25 בפברואר 2010
גביע אסיה בכדורגל 2004

גביע אסיה בכדורגל 2004 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) נערך ברפובליקה העממית של סין מה-17 ביולי עד ה-7 באוגוסט 2004. נבחרת יפן זכתה בטורניר לאחר ניצחון 1-3 בגמר על הנבחרת המארחת, סין. הייתה זו זכייתה השלישית של יפן בתואר. חלוקה לדרגים
בית בלזק

בית בלזק (צרפתית: Maison de Balzac) הוא ביתן המשמש מוזיאון המוקדש לסופר אונורה דה בלזק. המוזיאון ממוקם בין הרחובות Berton ל- Raynouard, ברובע ה-16 של פריז. בין השנים 1840 ל 1847 התגורר הסופר בלזק בבית זה, בשם אלמוני, משום שניסה להיחבא מפני נושיו. המקום הוכרז כאתר היסטורי מוגן של עיריית פריז, רק בשנת 1913. ואילו הגן הצמוד למוזיאון הוכרז מוגן רק בשנת 1944. המוזיאון מכיל בתוכו, נכון לשנת 2010, ספריו, כתבי עת בהם פורסמו הרומנים שפרסם, רשומות של המחבר, כתבי יד, מכתבים ובהם חתימה בכתב ידו, מהדורות נדירות, וכמו כן כמה עקבות של התנהגויותיו המוזרות, כמו מקל הטורקיז המפורסם, ואת מכונת הקפה עם ראשי התיבות HB. בנוסף לדירה שבה התגורר בלזק, המוזיאון משתרע על שלוש קומות ויש בתוכו חדרים רבים, בהם שכנו דיירים אחרים, ואולם תיאטרון ובו מופיעות הצגות נבחרות הקשורות בבלזאק ויצירתו. כמו כן יש עץ עליו רשומים שמות הדמויות מתוך הרומנים של הקומדיה האנושית והוא זמין להתבוננות הציבור. טבלה גדולה באורך של כ-14.50 מטרים ועליה רשומים למעלה מ-1000 שמות של דמויות מתוך סך כל 6000 הדמויות המופיעות באוסף הרומנים. ציבור המבקרים יכול לקנות עותק מתקפל. עבור הילדים, המוזיאון פיתח שיטת לימוד ייחודית, המאפשרת לילדים בגיל 8-9 שנים להתמודד עם אירועים ושלבים שונים בחייו של הסופר. באמצעות "המקל של מר בלזאק" הם יכולים לשוטט בחדרי המוזיאון הרבים, לחשוף סודות או חידות ולפתור משלים מחייו. כדי ליהנות מכל המקומות, הילדים מובלים אל רצפת המוזיאון כדי לחוש את השיפוע, היות שהבית עומד על שטח משופע. המוזיאון הוא חלק של המוזיאונים המוכרים בעיר פריז, וזכה לתואר זה ברשימת המוזיאונים בצרפת. מתנהלים בו מחקרים אוניברסיטאיים בכל הקשור ליצירתו של בלזאק. וכן יש בו ועדה נבחרת, של מומחים, הבוחרת הצגות תיאטרון הקשורות בצורה זו או אחרת ליצירתו. 1993 : "השראת המחוז" (La Muse du département) מאת בלזק 1994 וגם 1999 : "זיכרונות של שתי צעירות נשואות" (Mémoires de deux jeunes mariées) מאת בלזאק 1998 : "יוג'ין גרנדיט או סיפור חיים דומם" (Eugénie Grandet ou l’Histoire d’une vie immobile) מאת בלזאק 2012 : "סרפיטה" מאת בלזק, בעיבוד ובימוי אוריאל זוהר, עם ברברה היימן. מדיה וקבצים בנושא בית בלזק בוויקישיתוף בית בלזק, ברשת החברתית פייסבוק בית בלזק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראו מידע בוויקיפדיה בצרפתית מאמר מערכת מאת אן-מארי בארון ומאמר מאת ז'קלין אורדאס "כאשר סרפיטה מובילה אותנו" בכתב העת "מכתבי בלזק" על ההצגהJacqueline Ordas, "Quand Séraphita Nous Entraine", in "Le Courrier Balzacien" pp. 64-65 No. 19, Paris 2012
צריבה

האם התכוונתם ל... צריבה (תסמין) – גירוי עורי מקומי הגורם לכאב. צריבה (תהליך) – חיטוי או הטבעת סימן באמצעות חותם בעל טמפרטורה גבוהה. צריבת אובייקט – סוג של עיבוד גרפי בצילום בו האובייקט "נחתך" ומבודד מהרקע. צריבה (טכנולוגיה) – הטבעה בלתי הפיכה של מידע, כגון תוכנה ברכיב אלקטרוניקה או במדיית זיכרון אלקטרונית. צורב – מכשיר לצריבה של תקליטורים. צורבים – היא מערכה של נבוביים בממלכת בעלי חיים.
התאמת כיווני מבט

התאמת כיווני מבט (באנגלית: Eye Line Match) היא טכניקת עריכה קולנועית, שמטרתה ליצור אשליה של המשכיות ברצף של שני שוטים עוקבים (או יותר). טכניקה זו מבוססת על כך שהצופה הקולנועי רוצה לראות את מה שהדמות הקולנועית שעל המסך רואה. השיטה של טכניקה זו היא: אם בשוט ראשון אנו רואים one shot של דמות, אשר מביטה אל עבר אובייקט (דמות אחרת, או חפץ), אשר נמצא מחוץ לגבולות הפריים שבו נראית הדמות, האובייקט ייראה בשוט הבא כשהוא מצולם בכיוון ובזווית המתאימים לכיוון המבט של הדמות שבשוט הראשון. Jeremy G Butler (2001). Television: Critical Methods and Applications. Lawrence Erlbaum Associates. ISBN 9780805842098. "Editing guide". Yale University. אורכב מ-המקור ב-2011-07-23. נבדק ב-30 במרץ 2010. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאטץ' קאט

מאטץ' קאט (מאנגלית: Match cut; בתרגום חופשי: "חיתוך תואם") הוא מונח בעריכה קולנועית המתאר מעבר חד בין שני שוטים שבו קיים דמיון ויזואלי בין מה שמסיים את השוט הראשון ומה שמופיע בתחילת השוט הבא. המעבר יכול להיות בין שני אובייקטים שונים, שני מקומות שונים או כל שני מוטיבים ויזואליים תואמים, והוא מסייע לבסס המשכיות חזקה של פעולה מסוימת, וקשר מטפורי בין שני השוטים. ככל שהדמיון בין השוטים בולט יותר (למרות קיומו של הבדל "טבעי" בין האלמנטים) כך מודגשת יותר יצירת המשמעות הסמלית כתוצאה מפעולת העריכה הסינתטית. קיימים מספר סוגים של חיתוכים תואמים, כגון חיתוכים המתבססים על צורות או דימויים ויזואליים זהים בין שני השוטים, חיתוכים המתבססים על תנועה זהה בין שני השוטים או חיתוכים המתבססים על סאונד דומה בשני השוטים. אחד ההבדלים המרכזיים בין קאט (חיתוך) רגיל לבין חיתום תואם הוא היווצרותו של קשר עמוק בעת החיתוך בין שני אירועים או רעיונות שנחשבים נפרדים, ובעקבות השימוש במאטץ' קאט נוצר ביניהם חיבור סמלי ורעיוני חדש. בעת יצירת החיבור החדש באמצעות החיתוך היוצרים נשענים על מושג הסאבטקסט וכך יוצרים השפעה חזקה על הצופה דרך משמעויות סמליות הנוצרות בין שני השוטים המחוברים. בסרט של סטנלי קובריק "אודיסאה בחלל" ישנו שימוש בולט במאטץ' קאט, בעת המעבר בין שוט העצם הנזרקת באוויר לבין ספינת החלל במעופה בסצנה המתרחשת שנים רבות לאחר מכן. בסרט האזרח קיין של הבמאי אורסון ולס קיים שימוש בטכניקה זו מספר פעמים בסיקוונס הפתיחה של הסרט. החיתוכים מאפשרים מעבר בתוך אחוזתו של גיבור הסרט. סרט נוסף בו נעשה שימוש בולט בטכניקת חיתוך זו הוא לורנס איש ערב, בו מבוצע חיתוך בין שוט ובו לורנס מכבה גפרור לבין שוט של זריחת השמש במדבר. לחיתוך זה השפעות מסרטי הגל החדש הצרפתי. ג'אמפ קאט עריכה אנליטית "2001: A SPACE ODYSSEY: A critical analysis of the film score by Dariusz Roberte". The Kubrick Site. נבדק ב-30 במרץ 2010. {{cite web}}: (עזרה) SC Lannom, Match Cuts & Creative Transitions with Examples – Editing Techniques, Studio Binder, ‏2019 H. Perry Horton, Made in Movie Heaven: The Best Match Cuts in History, Film School Rejects The Greatest Cut in Film History: Watch the “Match Cut” Immortalized by Lawrence of Arabia, Open Culture, ‏2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האיחוד ליהדות רפורמית

האיחוד ליהדות רפורמית (באנגלית: Union for Reform Judaism) הוא ארגון הגג של קהילות היהדות הרפורמית בצפון אמריקה. נכון ל-2021, באיחוד חברות 831 קהילות בארצות הברית, בקנדה, באיי בהמה, בפוארטו ריקו ובאיי הבתולה. מוערך כי 880,000 בוגרים חברים בקהילותיו, בנוסף למספר גדול יותר של מזדהים: האיחוד אומד את כלל תומכיו ב-2.2 מיליון בהתבסס על סקרים. הגוף הרבני המנהיג את האיחוד הוא הוועידה המרכזית של הרבנים האמריקנים (CCAR). האיחוד נוסד ב-1873 בעיר סינסינטי שבאוהיו על ידי הרב יצחק מאיר וייז, והיו חברות בו 34 קהילות מ-28 ערים במערב התיכון ובדרום ארצות הברית. שמו המקורי היה "איחוד הקהילות העבריות האמריקניות" ("Union of American Hebrew Congregations"), שם ששונה רשמית לשמו הנוכחי ב-2003. ב-1875 הוקם בסינסינטי ההיברו יוניון קולג' כמוסד להכשרת רבנים, חזנים, מחנכים ועובדים קהילתיים של התנועה. מאז 2011 נשיא האיחוד הוא הרב הרפורמי האמריקני, ריק ג'ייקובס. יהדות רפורמית יהדות ליברלית (בריטניה) האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת ההיברו יוניון קולג' אתר האינטרנט הרשמי של האיחוד ליהדות רפורמית (באנגלית) האיחוד ליהדות רפורמית, ברשת החברתית פייסבוק האיחוד ליהדות רפורמית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האיחוד ליהדות רפורמית, סרטונים בערוץ היוטיוב האיחוד ליהדות רפורמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רשימת הקהילות באתר ה-URJ, מסודרות עשר לדף. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענק קרח

ענק קרח היא תת-קטגוריה של "ענק גזים". ענקי הקרח הם ענקי הגזים המרוחקים ביותר מהשמש ומענקי הגזים האחרים, צדק ושבתאי (ענקי הגז). המאפיינים של כוכבי לכת ענקי קרח במערכת השמש הם: גודל קטן יותר משאר ענקי הגזים. פחות ירחים משאר ענקי הגזים. מסה קטנה יותר משאר ענקי הגז. לפי הגדרות אלו, אורנוס ונפטון, שכמעט שווים בגודלם, הם ענקי קרח. אורנוס: כוכב הלכת השביעי מהשמש. אורנוס נמצא במרחק ממוצע של 19.6 יחידות אסטרונומיות מהשמש. מסתו גדולה פי 14 מהמסה של כדור הארץ וקוטרו הוא 51,118 ק"מ. שמו של כוכב הלכת קרוי על שמו של השליט הראשון של היקום על פי המיתולוגיה היוונית - אורנוס. שמו בעברית "אורון" על שם האור החיוור הנראה ממנו (שם חדש). בדומה לנוגה, הוא סובב סביב צירו בכיוון ההפוך לכיוון בו סובבים יתר כוכבי הלכת סביב צירם והוא נטוי על צירו בזווית של 97.86 מעלות יחסית למישור הקפתו את השמש. לאורנוס, כמו לשאר כוכבי הלכת במערכת השמש התיכונה, יש מערכת טבעות פלנטריות המורכבת מ-11 טבעות שונות ובגלל הנטייה המוזרה שלו הטבעות סובבות אותו מלמעלה למטה. את כוכב הלכת סובבים גם מספר ירחים ועד היום זוהו בוודאות 27 ירחים, הגדולים והמפורסמים שבהם הם טיטניה, אריאל, אומבריאל, מירנדה ואוברון. נפטון: כוכב הלכת השמיני מהשמש. נפטון נמצא במרחק ממוצע של 30 יחידות אסטרונומיות מהשמש. מסתו גדולה פי 17 מהמסה של כדור הארץ, וקוטרו הוא 49,538 ק"מ. הוא המרוחק ביותר מבין ארבעת ענקי הגזים. נפטון קרוי על שמו של נפטון - אל הים במיתולוגיה הרומית. שמו בעברית "רהב" על שם שר הים במיתולוגיה היהודית (שם חדש). על נפטון יש את הרוחות החזקות ביותר במערכת השמש, יותר מ-2,000 קמ"ש ובדומה לצדק משתוללת על כוכב הלכת סופה ענקית המכונה הכתם האפל הגדול. לטבעות הפלנטריות של נפטון מבנה מיוחד. לנפטון יש 13 ירחים ידועים, הגדול ביניהם הוא טריטון שמספיק גדול כדי להיות בעל צורה כדורית. כוכב לכת תשיעי: כוכב לכת משוער זה, אם ימצא, צפוי להיות ענק קרח. ענק גזים אבי בליזובסקי, ‏אוראנוס הוא מהיום אורון ונפטון מעתה רהב, באתר "הידען", 31 בדצמבר 2009
Don't Panic

Don't Panic הוא סינגל של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית, קולדפליי. שם השיר במקור היה "Panic", והוא הושמע בפעם הראשונה בשנת 1998 במהלך ההופעה הראשונה של הלהקה. הייתה לשיר מנגינה שונה, והוא נכלל במיני אלבום השני של הלהקה, The Blue Room. השיר הופק והוקלט מחדש, ולבסוף הוא ראה אור בשנת 2001 כסינגל הרביעי של אלבום הבכורה של הלהקה, Parachutes. לאחר הצלחת האלבום Parachutes בשנת 2000, חשבו קולדפליי וחברת התקליטים Parlophone שהאלבום השיג מספיק חשיפה בבריטניה. לפיכך, הסינגל יצא באזורים שבהם הסינגלים Trouble ו-Yellow לא זכו להצלחת יתר. Don't Panic הפך לסינגל הרביעי מכיוון שהוא היה השיר האהוב על הקהל מהאלבום מלבד שאר הסינגלים באותה עת. הסינגל הופץ באזורים מסוימים באירופה, ובבריטניה הופצה רק מהדורת פרומו של הסינגל. הביקורות על השיר היו לרוב חיוביות, והוא הגיע למקום ה-3 במצעד הסינגלים בפולין. הקליפ לשיר מתחיל כשרואים דיאגרמה מונפשת של מחזור המים בטבע, ולאחר מכן מוצגים חברי הלהקה כשהם נראים כדמויות דו־ממדיות כשהם מבצעים את מטלות משק הבית, כאשר לפתע אסון מכה את כדור-הארץ בצורות של שיטפונות, התפרצויות הרי געש ושוקים חשמליים. כמו בקליפים הקודמים של קולדפליי, בקליפ Don't Panic מופיע הגלובוס הצהוב שמופיע בעטיפת אלבומם Parachutes. השיר זכה להצלחה בישראל, הגיע למקום ה-17 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של גלגלצ לשנת 2001 ולמקום ה-88 במצעד העשור של גלגלצ. מידע על היצירה "Don't Panic" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Don't Panic" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Don't Panic" באתר Discogs סרטון השיר "Don't Panic" באתר יוטיוב הקליפ לשיר Don't Panic באתר יוטיוב.
הצל ליבו של ילד

הצל ליבו של ילד (אנגלית: Save a Child's Heart) היא עמותה המטפלת בילדים חולי לב ממדינות מתפתחות, בהן אין אמצעים וידע לטפל בבעיות לב. העמותה חברה בקואליציית ישראייד. עמותת הצל ליבו של ילד היא ארגון הומניטרי ישראלי, הפועל במישור הבינלאומי להצלת חייהם של ילדים חולי לב ממדינות בהן הנגישות לרפואת לב ילדים איננה קיימת או מוגבלת. עמותת הצל ליבו של ילד הוקמה על ידי ד"ר עמרם "עמי" כהן בשנת 1995 במרכז הרפואי ע"ש וולפסון בחולון. העמותה פועלת היום בבית החולים לילדים ע"ש סילבן אדמס שבוולפסון. מאז הקמתו הציל הארגון כ-6,000 ילדים מ-62 מדינות והביא לישראל למעלה מ-140 אנשי צוות רפואי כדי לעבור הכשרה ולקבל את הכלים הדרושים לטפל בילדים באופן עצמאי ולהקים מרכזי מצוינות במדינות המוצא שלהם. הארגון זכה לתמיכה מארגונים שונים, ביניהם האיחוד האירופי, זרעים של שלום והמשרד לשיתוף פעולה אזורי, וכך מסייע להצלת חיים של ילדים רבים. בנוסף למשרד הראשי, הפועל בישראל, יש לעמותה שלוחות בארצות הברית, בריטניה, קנדה, הולנד, שווייץ ואוסטרליה אשר מסייעות בגיוס תרומות והעלאת מודעות לפעילות הארגון. לפני כעשרים שנים, ילדה בשם קטיה, שהייתה אז בת ארבע, הגיעה ממולדובה עם מומי לב רציניים מאוד והייתה קרובה למוות. לאחר כחמישה חודשים וארבעה ניתוחים מסובכים מאוד ועבודת צוות מסורה, קטיה הייתה מוכנה לשוב הביתה. כמה ימים לפני עזיבתה, היא ציירה תמונה, יד אוחזת ילדה קטנה עם לב. כשהתבקשה להסביר את הציור שלה, היא סיפרה את הסיפור הבא: "היה לי חלום, היו הרבה צבעים מעל המיטה שלי, ופתאום יד גדולה מאוד הגיעה באמצע הלילה. ואז טסנו לארץ רחוקה ושם נתנו לי לב חדש, ואני יכולה עכשיו לרוץ ולרקוד". לפרויקט 'הצל לב של ילד' יש מגוון רחב של מתנדבים החל ממתבגרים ועד לקשישים, המגיעים להעביר פעילויות פנאי לילדים, הן בבית החולים והן בבית ההחלמה של הפרויקט. המתנדבים עוזרים גם בתחומי האחזקה, התמיכה וההפעלה. פעילות עמותת "הצל לב של ילד" בישראל מרוכזת בבית החולים לילידם ע"ש סילבן אדמס שבמרכז הרפואי וולפסון בחולון. בית החולים לילדים ע"ש סילבן אדמס החל לפעול בשנת 2021 לאחר 4 שנות הקמה. בית החולים החדש ישפר בצורה משמעותית את הטיפול הרפואי עבור ילדי חולון ובת ים, דרום תל אביב ויפו ויהיה מרכז בינלאומי לרפואת לב ילדים. המבנה החדש, בן 11,000 מ"ר, כולל את כל התשתיות והציוד החדיש ביותר עבור ניתוחי לב וצנתור של ילדים, ועבור הטיפול המלא לפני ואחרי ההליך הרפואי. מדיה וקבצים בנושא הצל ליבו של ילד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הצל ליבו של ילד (באנגלית) הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית פייסבוק הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הצל ליבו של ילד, ברשת החברתית אינסטגרם הצל ליבו של ילד, סרטונים בערוץ היוטיוב הצל ליבו של ילד, באתר "גיידסטאר ישראל" עינב ברזני, הצד הלבבי של ישראל: "הצל ליבו של ילד", באתר ynet, 15 באוגוסט 2008 עמליה רוזנבלום, מועדון הלבבות השבורים: להציל לבבות של ילדים פלסטינים, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012 על הפרויקט במכתב למערכת כתב העת לנסט (באנגלית) Our Logo, אתר הצל לב של ילד (באנגלית) ערוץ הכנסת - מחוץ לזמן עם פרופ' אריה שכנר, 1.1.17, סרטון בערוץ "ערוץ כנסת", באתר יוטיוב (אורך: 27:09)
ג'ון האתורן הול

ג'ון האתורן הול (באנגלית: John Hathorn Hall; 19 ביוני 1894 – 17 ביוני 1979) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנים 1933–1937. ג'ון האתורן הול נולד בבריטניה בשנת 1894. למד באוניברסיטת אוקספורד. בעת מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי בחזית אירופה. בשנת 1919 החל לשרת במשרד האוצר של המינהל האזרחי במצרים, שהייתה נתונה אותה עת בתהליך לקראת עצמאותה מבריטניה. בשנת 1922, כשהוכרזה עצמאות חלקית למצרים כפרוטקטוראט בריטי, המשיך בכהונתו זו ומילא אותה עד לשנת 1931, אז שב לבריטניה ומילא תפקיד של עוזר השר במשרד המושבות. בשנת 1933 נתמנה הול לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. הוא הגיע לארץ ב-17 באוגוסט 1933 ומיד יצא לירושלים והחל למלא את תפקידו. בראשית תקופת כהונתו של הול בארץ ישראל הופר השקט ששרר בארץ מאז תום מאורעות תרפ"ט: ב-29 באוקטובר 1933 נערכו הפגנות ביפו, בחיפה ובשכם. ההפגנות הפכו למהומות שדוכאו בכוח על ידי שלטונות המנדט. המהומות פרצו כמחאה נגד שלטון המנדט בשל גל העלייה לארץ של יהודי גרמניה, לאחר עליית הנאצים לשלטון, שהיווה את ראשיתה של העלייה החמישית, אך במהומות אלו שכונו בפי אנשי היישוב "מאורעות אוקטובר 1933", לא היה היישוב היהודי מעורב. לא חלפו אלא שנתיים ומחצה, ובאפריל 1936 פרץ המרד הערבי הגדול, אשר בניגוד לתרפ"א ותרפ"ט, היה מכוון לא רק נגד היישוב היהודי, אלא היה מרד מזוין נגד שלטונות המנדט. המרד נמשך שלוש שנים עד לשנת 1939, ובפי אנשי היישוב קיבל את השם "מאורעות תרצ"ו – תרצ"ט". ממשלת המנדט פעלה בתקיפות נגד המרד. בקיץ 1936 הרסו הבריטים מאות אחדות של בתים בעיר העתיקה של יפו, שהיוו סבך של סמטאות צרות וצפופות, אשר שימשו כעמדות לירי וליידוי אבנים והקשו על תנועת כוחות הצבא. במבצע זה, שכונה מבצע עוגן, פונו אלפים מתושבי הבתים שנהרסו. הול כיהן בארץ ישראל רק במחצית הראשונה של תקופת המרד. המזכיר הראשי שכיהן בארץ אחריו, החל מאפריל 1937, ויליאם דניס באטרשיל הוא שהיה כבר אחראי לפעולות הדרסטיות יותר של דיכוי המרד, כמאסר חברי הוועד הערבי העליון, פירוקו של הוועד והגליית מנהיגי הערבים לאיי סיישל. הול סיים את תפקידו בארץ ישראל בשנת 1937 ועזב את הארץ ב-16 במאי באותה שנה. מאוקטובר 1937 עד לשנת 1940 כיהן הול כמושל המושבה זנזיבר. בשנת 1940 נתמנה הול לתפקיד המושל והמפקד הכללי של הצבא הבריטי במושבה עדן ומילא תפקיד זה עד לשנת 1941. בשנת 1942 נתמנה הול לתפקיד המושל והמפקד הכללי של הצבא הבריטי במושבה אוגנדה. היה זה תפקידו האחרון בשירות הקולוניאלי והוא החזיק בו תשע שנים עד לשנת 1951, עת פרש משירות הממלכה. לאחר פרישתו שימש דירקטור בבנק מידלנד (Midland Bank). ג'ון האתורן הול נפטר בשנת 1979. עשרים שנה לשלטון אזרחי בארץ, הצופה, 16 בספטמבר 1940
צ'ארלס בייץ

צ'ארלס ר. בייץ (באנגלית: Charles R. Beitz; נולד ב-20 ביולי 1949) הוא פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון. הגותו של בייץ מתייחסת בעיקר לתאוריה פוליטית בינלאומית, תאוריה של הדמוקרטיה ותאוריה של זכויות אדם. הוא גם עורך כתב העת "Philosophy & Public Affairs". בייץ סיים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בין 1987 ל-1988 היה עמית מחקר בתוכנית הבינלאומית של מרכז בלפר למדע ויחסים בינלאומיים, בבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרוורד. לפני שהצטרף למחלקת מדע המדינה בפרינסטון לימד בסוורצמור קולג' וקולג' בואודין, שבהם שימש גם דיקן לעניינים אקדמיים. בשנים 2007–2009 היה פרופסור אורח למדע המדינה בתוכנית ללימודי הצדק הגלובלי, במכון פרימן ספוגלי ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת סטנפורד. בייץ נמנה עם ההוגים מסוגם של בריאן ברי, של תומאס פוגי ושל הנרי שוהה שעסקו בעניין הצדק הגלובלי, או הדרך הנכונה לחלוקת המשאבים הגלובלית. בהגותו ניסה ליישם את עקרונות "הצדק כהגינות" שהגה ג'ון רולס. עקרונות אלו התייחסו לקהילה פוליטית סגורה, ובייץ ניסה לבחון דרכים ליישומם במישור הגלובלי של היחסים בין אומות ועמים. עבודתו החשובה ביותר היא ספרו משנת 1979 "תאוריה פוליטית ויחסים בינלאומיים" (Political Theory and International Relations) ‏(1979), שזכתה לתהודה רבה ולסימפוזיון בכתב העת "Review of International Studies" בשנת 2005. רולס עצמו התייחס לתאוריה של בייץ בספרו "חוק העמים" (1999), ושלל אותה לטובת עקרונות סיוע מצומצמים יותר, אותם הצדיק בספרו. Beitz, Charles R. Political Theory and International Relations. Princeton: Princeton University Press, 1979. Beitz, Charles R. The Idea of Human Rights. Oxford. Oxford University Press, 2009 Beitz, Charles R. “Rawls’s Law of Peoples.” Ethics 110:4 (2000) : 669–696. Beitz, Charles R. “Human Rights as a Common Concern.” The American Political Science Review 95:2 (2001): 269–282. Beitz, Charles R. “What Human Rights Mean.” Daedalus, 132: 1 (2003), 36-46. Beitz, Charles R. “Human Rights and the Law of Peoples.” In The Ethics of Assistance, morality and the distant needy, ed. Deen K. Chatterjee. Cambridge: Cambridge University Press, 2004. ג'ון רולס, חוק העמים, תרגם מאנגלית שחר פלג, הוצאת רסלינג 2010.
ברוך דרור

ברוך דרור (נולד ב-2 בנובמבר 1964; טקסס, ארצות הברית) הוא שחקן, סופר ומוזיקאי. ברוך גדל והתחנך בבת-ים. בנעוריו שיחק כדורגל בקבוצת הפועל תל אביב והיה אלוף ג'ודו. שירת בחטיבת גולני והשתתף במלחמת לבנון הראשונה כלוחם ואחר כך כמפקד כיתה. לאחר מכן עבר ליחידת מסתערבים שפעלה במרחב צידון וסיים את שירותו כסמל מחלקה של נוער במצוקה בחוות השומר. ב-1982 השתתף בתחרות כישרונות ארצית וקיבל מלגה ללימודי מוזיקה. למד משחק בבית צבי. במסגרת הלימודים נסע ב-1989 עם משלחת שחקנים למוסקבה שם זכה יחד עם משתתפי ההצגה "אקווס" בפרס הראשון בפסטיבל הבינלאומי להצגות סטודנטים "פודיום". הוא סיים את לימודיו ב-1989 ומאז משחק בעיקר בתיאטרון. ב-1993 כתב, הלחין וביצע את המנון יחידת הימ"מ. ב-1999 הלחין את פסקול הסרט ״זכר ונקבה ברא אותם״. ב-2020 יצא לאור רומן הביכורים שלו, "הלילה בגרנדה", המתאר את חוויותיו מהמלחמה והשבר שבא בעקבותיה, הכולל מצב נפשי ואשפוז, לאחר שלקה במאניה דפרסיה. דרור אב לבת ובן. מתגורר בתל אביב. דרור הוא אתאיסט. תיאטרון הבימה - "המגדל", "חתולה על גג פח לוהט", "משחק כפול", "משרתם של שני אדונים", "זעקי ארץ אהובה", "מקבת", "הבחורים בדלת ממול", זיזאנה", " מארחים את מר סלואן ", "השושנה המקועקעת", על החיים ועל המוות". תיאטרון בית ליסין - "מצעד המלאכים", "פיאף", "רק אתמול נולדה", "הדבר האמיתי", "ריגוש", "איש הגשם", "תנאים של חיבה". תיאטרון הקאמרי - "תפילה", "מהגר עובר ושב", "אויב העם". תיאטרון הספרייה - "כוכבים עם שחר", "הבן הבכור". תיאטרון באר שבע - "פרלוד לנשיקה". תיאטרון לילדים ונוער - "מעלה קרחות". פסטיבל עכו - הצגת יחיד "חרבת חזעה" פסטיבל ישראל- "צור וירושלים" מופעי סטנד-אפ ובידור - כתב ושיחק במופע היחיד "אחרון הפולנים", כתב ושיחק ביחד עם יונתן קוניאק (בשיתוף עם רשף ורגב לוי ובבימוי טל פרידמן) את המופע "שקע ותקע". השתתף בסדרות "הביל"ויים", "Signal C.Q", "צוללים קדימה", "אריק הראשון", "רמת אביב גימל", "אסתי המכוערת", "פרשת השבוע", "טיפול נמרץ", "זכר ונקבה ברא אותם" (אותו גם כתב והלחין את הפסקול) ו"מנאייכ". השתתף בסרטים "לבנים", "פיתוי" על פי ספרו של רם אורן, "מחץ הדלתא 3", "שעתנו היפה ביותר". גילי איזקוביץ, השחקן ברוך דרור חושף איך טראומת המלחמה חירבה את חייו, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2020 מידע על ברוך דרור בקטלוג הספרייה הלאומית ברוך דרור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ברוך דרור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברוך דרור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ברוך דרור, בארכיון הבימה ברוך דרור, "הלילה בגרנדה", פרק מהספר, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, יוני 2001
נקרופוביה

נקרופוביה (מאנגלית: Necrophobia) הוא פחד חולני מהמוות או מגופות, או מדברים המזוהים עמם כגון בתי קברות או ארונות קבורה. המילה "נקרופוביה" היא הלחם של המילים ביוונית "נקרוס" (νεκρός) שמשמעה גופה ו"פוביה" (φόβος) שמשמעה פחד. הסימפטומים של נקרופוביה כוללים קוצר נשימה או נשימה מהירה, אי-סדירות בקצב הלב, הזעה, יובש בפה, רעידות, תחושת בחילה וחוסר נוחות, ותחושות חשש וחרדה. הסובלים מנקרופוביה יכולים לחוש חשש זה באופן תמידי, או רק כאשר ישנו זרז כלשהו לפחד כגון קרבה פיזית לגווייה של חיה, למשל, או הימצאות בהלוויה של אדם קרוב. הפחד יכול לנבוע מתוך מעדות למקרה מוות, או מתוך הכרח להימצא בהלוויה במהלך הילדוּת. יש אנשים המפתחים פחד זה כתוצאה מחשיפה למראות מפחידים באמצעי תקשורת. נקרופוביה באתר Wrong Diagnosis (באנגלית) Thomas, Clayton L., M.D., M.P.H. (1993). Taber's Cyclopedic Medical Dictionary, Edition 18. F.A. Davis. ISBN 0-8036-0194-8. Heering, Jan (23 באוגוסט 2010). "Necrophobia". How To Cure Necrophobia?. אורכב מ-המקור ב-2012-09-21. נבדק ב-2 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Necrophobia". ThinkQuest. אורכב מ-המקור ב-2009-08-01. נבדק ב-2 בספטמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.