laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בודהה של מקדש המעיין

בודהה של מקדש המעיין (בסינית: 中原大佛 או 魯山大佛) הוא פסל ענקי המתאר את בודהה. הפסל ממוקם בעיירה ז'אוקון, במחוז לושאן, בחנאן שבסין. הפסל, שנבנה בשנים 1997–2008, הוא הפסל השני בגובהו בעולם. גובה הפסל כולו 152 מטרים, מהם 128 מטרים של הפסל עצמו, ו- 25 מטרים של כס הלוטוס עליו ניצב הפסל. הגבעה שעליה ניצב הפסל נחצבה ונבנתה מחדש כך שהפסל ניצב על שני כנים, העליון שבהם נקרא "כס הלוטוס" וגובהו 15 מטרים, כך שאם כוללים כן זה כחלק מהפסל גובהו הכולל 208 מטרים. הכן השני שנחצב ונבנה לרגלי "כס הלוטוס" מכונה "כס היהלום". לרגלי לפסל נמצא מנזר בודהיסטי. הפסל נבנה בעלות כוללת של כ-55 מיליון דולר. הפסל מורכב מ-1,100 חתיכות יציקת נחושת, במשקל כולל של 1,000 טונות. בודהה מקדש המעיין, נקרא על שמו של המעיין החם טאנרוי הסמוך, שחומו מגיע ל-60 °C. המעיין נחשב למעיין מרפא, ולכן הוקם בסמוך לו מקדש פוקאן, שנבנה במהלך שושלת טאנג. במקדש פוקאן מצוי פעמון המזל הטוב. הפסל ניצב על המדרגה המכונה "כנס הלוטוס", שניצבת על המדרגה המכונה "כס היהלום" צילום תקריב של יד בודהה צילום תקריב של כף הרגל אתר האינטרנט הרשמי של בודהה של מקדש המעיין תיאור הפסל סין בונה פסל בודהה כאתר תיירות באתר CNN תחזית מזג אוויר עדכנית, ותחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור הפסל בודהה של מקדש המעיין, סרטון באתר יוטיוב תיאור מתחם הפסל והמקדש האתר הרשמי של המקדש תיאור הפסל באתר ה-BBC
ריצת מרתון במשחקים האולימפיים

ריצת מרתון היא ענף במשחקים האולימפיים מאז המשחקים הראשונים (1896). קטגוריית הנשים בתחרות נוספה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). ריצת המרתון המודרנית נוצרה ועוצבה בעקבות המשחקים האולימפיים. מישל בריאל, הוגה רעיון ריצת המרתון, הציע לחברו פייר דה קוברטן, יוזם המשחקים המודרניים, להוסיף את המירוץ לאולימפיאדה המודרנית הראשונה באתונה בשנת 1896. המירוץ נועד להנציח את השליח היווני פידיפידס, שעל פי האגדה העממית, רץ מהעיר מרתון לאתונה, כדי לבשר על הניצחון היווני. הריצה החלה בעיר מרתון והסתיימה באצטדיון פאנאתינאיקו שבאתונה, מרחק של 40 ק"מ. את הריצה ניצח ספירידון לואיס, מחלק מים יווני, שקבע זמן של שעתיים, 58 דקות ו-50 שניות. באולימפיאדות הראשונות מרחק הריצה נע בין 40 ל-42 ק"מ, בהתאם למרחק שהיה קיים בין 2 נקודות עליהם החליטו המארגנים. באולימפיאדת לונדון (1908) הוצג סטנדרט חדש לריצה ונקבע מרחק של 42.195 ק"מ. המרחק, הנחשב היום למרחק הסטנדרטי לריצת מרתון התקבל באופן רשמי רק באולימפיאדת פריז (1924). ריצת המרתון במשחקים האולימפיים זכתה לפופולריות רבה ובעקבותיה נוצרו מספר תחרויות מרתון במקומות שונים בעולם כולל מרתון בוסטון (1897), מרתון פריז (1902), מרתון יונקרס בניו יורק (1907) ומרתון פוליטכניק בלונדון (1909). תחרויות אלה הובילו להתפשטות ענף ריצות הכביש במהלך המאה העשרים. עם השנים התפתחה מסורת על פיה ריצת מרתון הגברים היא האירוע הסוגר את תחרויות האתלטיקה במשחקים האולימפיים, והיא מתקיימת ביום האחרון למשחקים. תוך כדי שקו הסיום היה בדרך כלל, בתחומי האצטדיון האולימפי. וטקס הענקת המדליות למנצחים משולב בטקס הסיום של המשחקים. בעקבות ההתחממות הגלובלית שמביאה לטמפרטורות גבוהות בזמן המשחקים, החל מאולימפיאדת טוקיו 2020, המרתונים מתקיימים בשעות הבוקר המוקדמות כדי להימנע כמה שניתן מהחום. השיא האולימפי בריצה עומד על 2:06:26 שעות. השיא נקבע על ידי טמיראט טולה באולימפיאדת פריז (2024). השיא לנשים הוא 2:23:07 שעות ונקבע על ידי טיקי גלנה באולימפיאדת לונדון (2012). אבבה ביקילה, וולדמר סירפינסקי ואליוד קיפצ'וגה הם שלושת הרצים היחידים שזכו פעמיים במדליית זהב. התחרה תחת הדגל הבריטי, אך ייצג את דרום אפריקה מדיה וקבצים בנושא ריצת מרתון במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף the sport journal maraton guide Athletics at the 1908 London Summer Games:Men's Marathon Athletics at the 1924 Paris Summer Games:Men's Marathon
נונאטאקי ניומן

נונאטאקי ניומן (באנגלית: Newman Nunataks) הם קבוצה של נונאטאקים בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה. הנונאטאקים מצויים 19 קילומטרים מערבית לפסגות אקר, ו-26 קילומטרים מערבית מהר אלקינס. גובה הנונאטאקים 1,691 מטרים מעל פני הים. הנונאטאקים התגלו בתצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בשנת 1956 ובשנת 1960. הנונאטאקים נקראים על שמו של א. ג'י. ניומן (A.J. Newman), מכונאי דיזל בכיר בתחנת מוסון בשנת 1961. • Darcy Broughton, The potential for mineral exploration and extraction in Antarctica, P 6 נונאטאקי ניומן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאקי ניומן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה זמני זריחת שמש ושקיעתה, וזריחת הירח ושקיעתו עבור נונאטאקי ניומן מפת אזור נונאטאקי ניומן מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
ג'רום קרסי

ג'רום קרסי (באנגלית: Jerome Kersey;‏ 26 ביוני 1962 – 18 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.3 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בשנותיו הראשונות ב-NBA נחשב לאחד המטביעים המרשימים בליגה, והשתתף 4 פעמים בתחרות ההטבעות. בפברואר 2015 נפטר קרסי, בגיל 52, כתוצאה מתסחיף ריאתי. קרסי נולד בעיר קלארקסוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת לונגווד אשר בפארמוויל הסמוכה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1984 נלקח קרסי בבחירה ה-46 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בחרו באותו הדראפט גם את סם בואי (לפני מייקל ג'ורדן). לאחר 3 עונות כשחקן ספסל, פרץ קרסי בעונת 1987/1988 עם שיאי קריירה של 19.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד קלייד דרקסלר, טרי פורטר, באק ויליאמס וקווין דאקוורת', אשר הובילו אותה למעמד גמר ה-NBA בעונות 1990 ו-1992. החל מעונת 1993/1994 ועד לסיום הקריירה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעת עזיבתו את הטרייל בלייזרס בשנת 1995 ניצב במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (831), בריבאונדים (5,078) ובחסימות (622), וכן במקום השלישי בנקודות (10,067) ובחטיפות (1,059). בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר קרסי על ידי טורונטו ראפטורס, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. בעונת 1996/1997 שיחק עבור לוס אנג'לס לייקרס, ובעונה העוקבת עבר לסיאטל סופרסוניקס. לקראת עונת 1998/1999 המקוצרת הצטרף לסן אנטוניו ספרס, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA כמחליפו מהספסל של שון אליוט. בעונת 2000/2001 העפיל לגמר האזור המזרחי כשחקן מילווקי באקס, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 38. בעונת 2004/2005 שימש קרסי כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת טרי פורטר עמו שיתף פעולה כשחקן בפורטלנד. לאחר עונה אחת בלבד עזב את התפקיד. ב-18 בפברואר 2015 נפטר קרסי במפתיע, בגיל 52, כתוצאה מקריש דם אשר נסחף לריאותיו וגרם לתסחיף ריאתי. מדיה וקבצים בנושא ג'רום קרסי בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA ג'רום קרסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטטיסטיקות ה-NBA של קרסי, באתר basketball-reference.com מותו של קרסי נגרם כתוצאה מקריש דם, באתר Yahoo!,‏ 19 בפברואר 2015 סטטיסטיקות המכללות של קרסי, באתר basketball-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1984, באתר basketball-reference.com קרסי חותם על חוזה בגולדן סטייט, באתר sfgate.com,‏ 18 באוקטובר 1995 סטטיסטיקות האימון של קרסי ב-NBA, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של קרסי, באתר oregonlive.com,‏ 19 בפברואר 2015
סוכנות התקשורת הפדרלית

סוכנות התקשורת הפדרלית (ברוסית: Федеральное агентство связи) הייתה סוכנות פדרלית במשרד התקשורת ותקשורת ההמונים של רוסיה, שהייתה אחראית למתן שירותים ציבוריים, ניהול רכוש המדינה ואכיפת החוק בתחום התקשורת והמידע. הפעילות העיקרית של הסוכנות הייתה: הבטחת יישום תוכניות בין-מדיניות ופדרליות בתחום התקשורת והמידע; מתן חשיבות ציבורית של שירותים בתחום התקשורת והמידע לציבור בתנאים שנקבעו על ידי החוק הפדרלי, לרבות: מתן בדרך הפצה שנקבעה ושימוש נכון בתדר רדיו ומשאבים אזרחיים ומספור; הערכת התאמות תקנים בתחום התקשורת והמידע; ארגון באופן שנקבע לתפקוד, פיתוח ומודרניזציה של התקשורת הפדרלית, תשתיות מידע ומשאבי תקשורת לאומיים; ארגון רשת מרכזי הסמכה לחתימה דיגיטלית; פרסום מעשים משפטיים פרטניים בתחום התקשורת והמידע על בסיס ובעקבות חוקת רוסיה, חוקים פדרליים, תקנות והוראותיו של נשיא רוסיה, והנחיות של ממשלת רוסיה ומשרד התקשורת; תחזוקת רישומים ומלאי. זה היה הגוף היחיד במדינה שהנפיק בולים ובולים אחרים של הממשלה, שמעוצבו והודפסו במרכז ההוצאה לאור ומסחר 'מארק'. משרת ראש הסוכנות הייתה מוחזקת על ידי האישים הבאים: דמיטרי מילובנצב (18 במרץ 2004 - 9 ביולי 2004) אנדריי בסקורובאני (יולי 2004 - 20 ביוני 2007) ואלרי בוגאיינקו (20 ביוני 2007 - 28 ביוני 2011) אולג דוחובניצקי (23 באפריל 2012 - 20 בנובמבר 2020) חברת דואר רוסיה המרכז הראשי לתקשורת מיוחדת החברה הרוסית לתקשורת לוויינים מדיה וקבצים בנושא סוכנות התקשורת הפדרלית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות התקשורת הפדרלית (ברוסית) Перечень полных и сокращенных наименований федеральных органов исполнительной власти РФ. Утверждён Распоряжением Администрации Президента РФ N 943, Аппарата Правительства РФ N 788 от 16.07.2008
גביע לייבר 2019

גביע לייבר 2019 (באנגלית: 2019 Laver Cup) הוא המהדורה השלישית של טורניר גביע לייבר בטניס, המפגיש את "נבחרת אירופה" (Team Europe) מול "נבחרת העולם" (Team World) המייצגת את יתר יבשות העולם. הטורניר נערך במרכז הכנסים פלקספו בז'נבה, שווייץ, בין ה-20 ל-22 בספטמבר 2019. נבחרת אירופה גברה על נבחרת העולם 11–13 וזכתה בגביע בפעם השלישית ברציפות. ניצחון במשחק ביום הראשון העניק לקבוצה המנצחת נקודה אחת, ביום השני - שתי נקודות, וביום השלישי - שלוש נקודות. מדיה וקבצים בנושא גביע לייבר 2019 בוויקישיתוף
צווארון

בביגוד, צווארון הוא חלק מחולצה, שמלה או מעיל, המהודק סביב צוואר הלובש. הצווארון שונה בהגדרתו המקצועית מהדש, בכך שהוא עשוי מחתיכת בד נפרדת, ולא רק מקפל בגוף הבגד. הצווארון יכול להיות מחובר באופן קבוע לבגד או ניתן לניתוק. המילה מופיעה (בכתיב חסר) בשיר השירים (פרק ד, פסוק ט) ”לִבַּבְתִּנִי אֲחֹתִי כַלָּה לִבַּבְתִּנִי באחד [בְּאַחַת] מֵעֵינַיִךְ בְּאַחַד עֲנָק מִצַּוְּרֹנָיִךְ” (פרק ד פסוק ט), אולם הפרשנות המקובלת היא שהכוונה לתכשיט הנענד סביב הצוואר. המילה במשמעותה זו הופיעה במילון המצויר למונחי הלבשה והנעלה שיצא לאור ב-1936, על ידי ועד הלשון העברית. הצווארון הפך לנפוץ במאה ה-13, בתחילה כאמצעי להגברת הנוחות, כאשר בד הבגד נעשה מבד קשיח ולא נעים. אך במהרה הפך לסמל סטטוס, עם השפעת אופנתיות, תרבותיות ואף פוליטיות. קרל החמישי הפך את הצווארון הלבן בעל הצורה המקובלת כיום (מורכב משני חלקים הנפתחים לצדדים) לסמל היכר שלו ולרוב הוא מצויר כשהוא לובש צווארון כזה. אולם צווארונים אחרים בעלי נפח וצורה גדולים יותר היו נפוצים, הן בקרב גברים והן בקרב נשים. קיימים סוגי צווארונים רבים: כגון צווארון פולו, צווארון זקוף, צווארון מלח, צווארון אקורדיון ועוד. צווארון לבן צווארון כחול צווארון ורוד מדיה וקבצים בנושא צווארון בוויקישיתוף מנחי לשון - הלבשה והנעלה, תל אביב: האגוד להשלטת העברית/ועד הלשון העברית, 1936
שברולט סדרה BA קונפדרט

שברולט סדרה BA קונפדרט (באנגלית: Chevrolet Series BA Confederate, קרוי גם: Chevrolet Confederate) היא מכונית משפחתית שבנוסף יוצרה במספר תצורות ספורטיביות, מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרו בשנת 1931 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה. פירוש שם הדגם "קונפדרט" מאנגלית - קונפדרציה. יוצרו 313,965 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין - 3.2 ליטר. סוג הנעה: הנעה אחורית. מחיר היחידה נע בין 445–640 דולר (שנת 1932, בארצות הברית, בהתאם לדגם). סדאן - 4 דלתות (Touring car (אנ')). סדאן - 2 דלתות. סדאן - 4 דלתות Standard Phaeton. קבריולה - 2+2 נוסעים, "רומבל סיט"(אנ') (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען). קופה - 2+2 נוסעים (2 נוסעים ממוקמים בספסל האחורי שנשלף מתא המטען). קופה - 2 נוסעים. קבריולה - 4 דלתות. "שברולט סדרה BA קונפדרט", 2 דלתות סדאן "שברולט סדרה BA קונפדרט", 2 דלתות סדאן "שברולט סדרה BA קונפדרט", 4 דלתות סדאן "שברולט סדרה BA קונפדרט", דגם קופה, 2+2 מושבים "שברולט סדרה BA קונפדרט", קבריולה 4 דלתות "שברולט סדרה BA קונפדרט", דגם "De Luxe Convertible Coupe" "שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם "Standard Phaeton" שברולט מדיה וקבצים בנושא שברולט סדרה BA קונפדרט בוויקישיתוף שברולט סדרה BA קונפדרט, סרטון באתר יוטיוב שברולט סדרה BA קונפדרט, סרטון באתר יוטיוב "שברולט סדרה BA קונפדרט" howstuffworks.com/1932-chevrolet-series-ba-confederate "שברולט סדרה BA קונפדרט" rmsothebys.com/en/auctions/hh16/hilton-head/lots/r0115-1932-chevrolet-ba-deluxe-confederate "שברולט סדרה BA קונפדרט" conceptcarz.com/vehicle/z10208/chevrolet-confederate-series-ba "שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם קבריולה autoworldmuseum.com/1932-chevrolet-confederate "שברולט סדרה BA קונפדרט" דגם קופה mariosueiras.com/1932-chevrolet-confederate-series-ba
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – שווייץ

יחסי סאו טומה ופרינסיפה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הקונפדרציה השווייצרית. בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים בין שתי המדינות הם "מינימליים" והסחר בין שתי המדינות הוא נדיר ביותר. עם זאת, ברמה המולטילטרלית והדיאלוג הפוליטי השוטף, היחסים בין שתי המדינות הם תקינים ואף יותר מכך. בין 2002 ל-2011 פעלה בסאו טומה ופרינסיפה קרן צדקה שווייצרית בשם "Waldhaus am See". התחומים העיקריים בהם העניקה הקרן סיוע ותמיכה לממשלת סאו טומה ופרינסיפה ולאזרחיה הם: חינוך, שירותי רפואה בסיסיים (עזרה ראשונה ושנייה) ואופתלמולוגיה (רפואת עיניים). אחד משיתופי הפעולה הכלכליים היחידים המתקיימים בין שתי מדינות אלו החל בדצמבר 2010. הפרויקט הוא ייצור פולי קקאו אורגניים בצורה הומנית, המשמשים לייצור שוקולד שווייצרי. בסוף שנת 2015 התגורר אזרח שווייצרי אחד בלבד בסאו טומה ופרינסיפה. סאו טומה ופרינסיפה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ אינה מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסאו טומה, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבלואנדה, בירת אנגולה הסמוכה, על סאו טומה ופרינסיפה. מדיה וקבצים בנושא יחסי סאו טומה ופרינסיפה – שווייץ בוויקישיתוף Bilateral relations Switzerland–São Tomé and Príncipe, אתר משרד החוץ של שווייץ CONSULATE OF SWITZERLAND IN SAO TOME, SAO TOME AND PRINCIPE
ליבי לי

ליבי לי (באנגלית: Luo Bao Bei) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית-סינית לילדים, שהופקה על ידי החברות Magic Mall Entertainment בבייג'ינג ו-Cloth Cat Animation. בישראל, הסדרה עלתה לשידור בערוץ הופ! בפברואר 2018 בדיבוב לעברית. בהמשך, הסדרה נוספה לנטפליקס ב-31 באוגוסט 2019 עם דיבוב מעט שונה. ליבי לי היא ילדה בת שבע בעלת דמיון מפותח, התלהבות וסקרנות היוצאת למסע כדי להבין את העולם סביבה. חבריה של ליבי לי עוזרים לה להתמודד עם בעיות בהן היא נתקלת במהלך הרפתקאותיה. טימי - ילד סקרן ואחד מהחברים הטובים ביותר של ליבי לי. פיי - ילדה רגישה ועקשנית ואחת החברות הכי טובות של ליבי לי. הדוב הורוד - החבר הדמיוני של ליבי לי. כאשר ליבי עושה טעויות הוא מופיע ועוזר לה לפתור אותן. מדבר בסמלים. מאו מאו - חתול המחמד של ליבי, אדיש ואוהב לנמנם כל הזמן. הדיבוב העברי בוים על ידי אורנה כץ, והופק על ידי מיה שחר ויעל אללוף באולפני וידאופילם אינטרנשיונל בשיתוף פעולה עם Iyuno Media Group (אנ'). בנוסף השתתפו בדיבוב העברי דדי זהר, דניאל מגון ונעה קשפיצקי. "ליבי לי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ליבי לי", באתר נטפליקס ליבי לי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ליבי לי באתר הופ!
טבע של חתול

טבע של חתול (באנגלית: Nature Cat) היא סדרת אנימציה אמריקאית-קנדית שעלתה לשידור בנובמבר 2015 ומשודרת בישראל בערוץ הופ! החל משנת 2016. הסדרה עוקבת אחר חתול הבית פרד, שברגע שבעליו יוצאים מהבית הוא הופך לחתול טבע שיוצא להרפתקאות בחצר האחורית של ביתו. לפרד אין את האינסטינקטים לטבע שיש לחתולים והוא נעזר בחבריו, דייזי, סקוויק והאל, על-מנת ללמוד אותם ולדעת איך להתמודד עם סיטואציות שונות מחוץ לבית. פרד החתול - מיכאל הנגבי, ערן מור האל - יואב זיסקרוט דייזי - מיה אלון סקוויק - שחר קדוש רון החתול - גיא זיידמן דמויות שונות - גילן שחף, אלונה אלכסנדר, סער בדישי אתר האינטרנט הרשמי של טבע של חתול טבע של חתול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "טבע של חתול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טבע של חתול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טבע של חתול באתר הופ!
גינת המשאלות

גינת המשאלות (באנגלית: WellieWishers) היא סדרת הנפשה אמריקאית המבוססת על זיכיון המותג "הבובה האמריקאית" (American Girl) ומשודרת בישראל בערוץ הופ! משנת 2019. הדמויות בסדרה הן חבורה של חמש בנות מצחיקות בגילאי 6–7 שנועלות את מגפיהן הצבעוניים כאשר הן משחקות בגינה. משאלתן הגדולה של כל אחת מהבנות היא להיות חברה טובה. ביחד הבנות משחקות ומדמיינות ולומדות מהי חברות. שלי - ספיר דרמון כרמל - נעמה שטרית קרני - עינת אזולאי אמה - לין כהן איילה - אילנית גרשון גינת המשאלות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גינת המשאלות, באתר הופ! ילדות ישראלית American Girl(R) Debuts First-Ever Animated Series--Episodes Based On New WellieWishers(TM) Line For Younger Girls, Mattel Inc, ‏2019-01-19
הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף

הפדרציה הבין־לאומית לכדורעף (בצרפתית: Fédération Internationale de Volleyball, בראשי תיבות: FIVB) היא הפדרציה הבין־לאומית של ענף הכדורעף, כולל כדורעף חופים. היא מאגדת 222 התאחדויות כדורעף לאומיות. משרדיה הראשיים נמצאים בלוזאן בשווייץ. בסוף שנות ה-40, פדרציות אירופאיות התחילו לחשוב איך אפשר לקדם את תהליך הכדורעף וליצור לו פדרציה בין־לאומית. שיחות רבות בסופו של דבר הביאו להקמת הפדרציה הבין־לאומית לכדורעף בשנת 1947 בפריז. 14 פדרציות שונות מאירופה נפגשו ויצרו את FIVB. הנשיא הראשון של FIVB היה פול ליבאד. בשנת 1984 פרש פול ליבאד ותפס את מקומו רובין אקוסטה, ומשרדי הפדרציה עברו מפריז ללוזאן. הפדרציה מיוצגת בישראל על ידי איגוד הכדורעף בישראל אשר חבר בה במסגרת מרכז אירופה MEVZA. במסגרת הפדרציה העולמית קיימות 5 פדרציות אזוריות אשר כל אחת אחראית על חלק אחר בעולם, ואלו הן: הפדרציה האפריקנית לכדורעף (Confédération Africaine de Volleyball - CAVB). הפדרציה האסיאנית לכדורעף (Asian Volleyball Confederation - AVC) - כוללת גם את אוקיאניה. הפדרציה האירופית לכדורעף (Confédération Européenne de Volleyball - CEV). הפדרציה של צפון, מרכז אמריקה והאיים הקריביים לכדורעף (North, Central America and Caribbean Volleyball Confederation - NORCECA). הפדרציה של דרום אמריקה לכדורעף (Confederación Sudamericana de Voleibol - CSV). אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף, ברשת החברתית פייסבוק הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף, ברשת החברתית אינסטגרם הפדרציה הבין-לאומית לכדורעף, סרטונים בערוץ היוטיוב האתר הרשמי של FIVB
שירה גינצבורג

שירה גינצבורג (נולדה בשנת 1978) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר גב (1993) ובמשחה ל-200 מטר גב (1994) וזוכת מדליית ארד מהמכביה (1993) במשחה ל-100 מטר גב. גינצבורג התאמנה בהדרכתו של לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה עבור קבוצת הפועל נתניה. באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה גינצבורג ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.00 דקות, 31 מאיות השנייה איטי מהשיא הלאומי של טימאה טוט (1:06.69 דקות), לפני ליטל כשריאל ממכבי מעלה אדומים (1:11.20 דקות) ושירה בש מהפועל נהריה (1:11.52 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.30 דקות, אחרי קרן רגאל מהפועל ירושלים (2:21.94 דקות) ולפני ליטל כשריאל ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.84 דקות, אחרי סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:06.22 דקות) וגוני יהודאי מהפועל ירושלים (1:08.27 דקות). בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה גינצבורג במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.65 דקות, אחרי ליסה דובי מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 1:06.33 דקות והדס פדה מישראל (1:07.78 דקות). באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה גינצבורג ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:27.25 דקות, לפני ליטל כשריאל (2:27.29 דקות) ואניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (2:30.65 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:08.01 דקות, אחרי ליטל כשריאל (1:07.58 דקות) ולפני אלה ברנוף מהפועל עמק חפר (1:10.89 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר, אחרי ליטל כשריאל (1:06.20 דקות) ומיכל צהרי מהפועל עמק יזרעאל (1:07.00 דקות). אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993 גולן חזני, קרן אור בודדת באפלה, ידיעות אחרונות, 20 באפריל 1993 גולן חזני, 13 שנים חיכו למאירי, ידיעות אחרונות, 14 באוגוסט 1994 גולן חזני, שיא לקינוח, ידיעות אחרונות, 15 באוגוסט 1994 אלכס פרלסמן, חליקה ואורבך - דור העתיד, מעריב, 15 באוגוסט 1994 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחה אחת (סדרת ילדים)

משפחת אחת (באנגלית: The Fox-Badger Family) היא סדרת אנימציה המבוססת על קומיקס מצליח וזוכה פרסים שתורגם ל-17 שפות. הסדרה משודרת בישראל בדיבוב לעברית בערוץ הופ! החל משנת 2019. הסדרה מספרת על גיריאל וצורי, זוג תאומי גיריות החיים במאורה ביער יחד עם אביהם איתן ואחותם התינוקת פטל. חיי המשפחה משתנים כאשר האב איתן מתאהב במיכאלה, שועלה שיש לה בת קטנה שעוברות לגור ביחד עם משפחת השועלים. ההתמודדות של הדמויות בתוך המשפחה המעורבת, שכוללת גיריות ושועלים, משחקת תפקיד חשוב ובכך מסייעת לילדים ללמוד על מודל משפחה אחר. רוזי - אילנית גרשון גיריאל - עדי בר לב צורי - נדב לוי מיכאלה - מיה יוהנה מנחם איתן - סער בדישי פטל - שחר קדוש אילן/שוקי - צחי כהן בינה/סיגל - רונה בקרמן דמויות נוספות - ליאור חקון, אורי זלצמן, ספיר דרמון, עמרי שינברג באדר, גילן שחף, הדר שחף-מעיין משפחה אחת באתר הופ! mediatoon-distribution, Meet the Fox-Badgers!
מייקל היידן

מייקל וינסנט היידן (באנגלית: Michael Vincent Hayden;‏ נולד ב-17 בינואר 1945) הוא איש צבא אמריקאי בדרגת גנרל. כיהן כראש ה-NSA בין השנים 1999–2005 וכראש ה-CIA בין השנים 2006–2009. היידן נולד וגדל בפיטסבורג והשלים תואר ראשון ושני באוניברסיטת דוקיין. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל האוויר של ארצות הברית, והתגייס כקצין מודיעין לחיל בשנת 1969. היידן שימש במגוון תפקידי מודיעין ומטה בחיל ובפנטגון, ביניהם סגן ראש מטה פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה וראש סוכנות המודיעין של חיל האוויר. בשנת 1999 מונה לראש הסוכנות לביטחון לאומי. ב-2005 מונה לסגן ראש המודיעין הלאומי. בשנת 2006 מינה אותו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לראש ה-סוכנות הביון המרכזית. במהלך כהונתו התרחשו מבצע מחוץ לקופסה ומבצע משחקים אולימפיים. מדיה וקבצים בנושא מייקל היידן בוויקישיתוף מייקל היידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איל לוינטר, המרגל מס’ 1 של ארה”ב עושה חשבון נפש, אפוק טיימס ישראל, 12 באפריל 2016 רונן ברגמן, "ואז דגן אמר לי: ישראל לא יכולה לסבול מדינת אויב חמושה בנשק גרעיני", באתר ynet, 28 בדצמבר 2016 רן דגוני, ‏"ישראל תצטרך 100 מטוסי קרב כדי לתקוף באיראן", באתר גלובס, 20 בפברואר 2012 רונן ברגמן, המרגל הבכיר של ארה"ב מדבר, באתר ynet, 12 בספטמבר 2014. טל שניידר, לארה"ב יש ראש חדש ל-CIA, באתר nrg‏, 8 במאי 2006. יוסי גורביץ, בוש ממליץ על גנרל כראש הסי.איי.איי., באתר nana10‏, 9 במאי 2006. רונן ברגמן, "ואז דגן אמר לי: ישראל לא יכולה לסבול מדינת אויב חמושה בנשק גרעיני", באתר ynet, 28 בדצמבר 2016. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם קולבי

ויליאם איגן קולבי (באנגלית: William Egan Colby; ‏4 בינואר 1920 – 27 באפריל 1996) היה פעיל ציבור אמריקאי, שכיהן כראש ה-CIA בין השנים 1973–1976 תחת נשיאי ארצות הברית ריצ'רד ניקסון וג'רלד פורד. קולבי נולד וגדל בסיינט פול. הוא השלים תואר ראשון מטעם אוניברסיטת פרינסטון ותואר נוסף במשפטים מטעם אוניברסיטת קולומביה בשנת 1940. בשנת 1941 התגייס לצבא ארצות הברית, הוסמך כקצין חי"ר והוצב ב-OSS. קולבי לקח חלק במבצע ג'דבורו ושימש כמפקד צוות כוחות מיוחדים בצרפת ונורווגיה, שביצע פשיטות על מטרות צבאיות של גרמניה הנאצית. לקולבי הוענק כוכב הכסף על גבורתו במלחמה. לאחר המלחמה עבד קולבי זמן קצר כעורך דין במשרד עורכי הדין של ויליאם דונובן ולאחר מכן התגייס לסוכנות הביון המרכזית. הוא שימש במגוון תפקידי שטח, מטה ופיקוד. במהלך מלחמת וייטנאם, שימש קולבי כראש שלוחת הסוכנות בסייגון וכראש אגף המזרח הרחוק שלה והיה מעורב במבצע פניקס. כסגן ראש הסוכנות למבצעים ניסח קולבי צו המחייב את עובדי ה-CIA לדווח על כל חשד לפגיעה בחוק או בהצהרות היסוד של הסוכנות, שכונה "תכשיטי המשפחה". בשנת 1973 מינה אותו הנשיא ניקסון לראש הסוכנות. במהלך כהונתו נדרש קולבי להתמודד עם המתיחות בין המעצמות במהלך מלחמת יום הכיפורים ועם טענות הסנאט של ארצות הברית כי הסוכנות מטייחת פעילות חשאית לא חוקית. בשל טענות אלו העביר קולבי את המסמך שחיבר, "תכשיטי המשפחה", לקונגרס משום שחשב שזוהי הדרך להבריא את הסוכנות ממבצעים שכאלו. ב-4 בנובמבר 1975, במסגרת מה שכונה טבח ליל כל הקדושים והיה ארגון מחדש שעשה נשיא ארצות הברית, ג'רלד פורד, בעקבות פרשת ווטרגייט החליט הנשיא על סיום תפקידו של קולבי. לקולבי הוצע להתמנות לנציג הקבוע של ארצות הברית בנאט"ו, אך הוא סירב. קולבי טבע בעת שחתר בקאנו שלו בנהר הפוטומק בשנת 1996. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קולבי בוויקישיתוף ויליאם קולבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אמיר אורן, יום הכיפורים של הסי־איי־אי: מה שלא סיפרו לניקסון, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2016. יוסי מלמן, ‏סיפורו החידתי של המרגל וכוכב הבייסבול היהודי בסרט חדש, באתר מעריב אונליין, 15 ביוני 2019. וא"ב גריפין, "סוכני הביון הלוחמים", הוצאת מטר, 2001, עמוד 5, "ולסגן ויליאם קולבי, חי"ר, צבא היבשה של ארצות-הברית, סופח ל-OSS (לימים שגריר וראש ה-CIA). ראשי "צוות ג'דברג" שפעלו בצרפת ובנורווגיה הכבושות בידי הגרמנים, שהכתיבו את אמות-המידה לאומץ, תבונה, לפטריוטיות וליושרה אישית, נושא לחיקוי לאלפים שפסעו בעקבותיהם ב-OSS וב-CIA". דגנית אנילי, "נמצאה גופתו של ראש ה-C.I.A לשעבר", מבט מל"מ, גיליון 14, ספטמבר 1996, עמוד 13. כלילה מגן, "חשופים בעלטה : המוסד, השב"כ והתקשורת הישראלית", ידיעות ספרים, 2017, עמוד 51. אמיר אורן, זו לא היכולת, זה הרצון, באתר הארץ, 3 ביולי 2014. כלילה מגן, "חשופים בעלטה : המוסד, השב"כ והתקשורת הישראלית", ידיעות ספרים, 2017, עמוד 72. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.