laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ינס נובוטני

ינס נובוטני (בגרמנית: Jens Nowotny, נולד ב-11 בינואר 1974 במאלש שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדת הבלם. נובוטני היה במשך שנים שיאן ההרחקות בבונדסליגה, כאשר צבר שמונה כרטיסים אדומים במהלך הקריירה בבונדסליגה. במאי 2017 השווה את שיאו לואיז גוסטבו. נובוטני שיחק במועדון הנוער של קרלסרוהה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1991, בגיל 17. נובוטני השתלב במהרה בקבוצה, ועוד בטרם מלאו לו 20 שנים, סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בבונדסליגה בשנת 1993, ולהעפיל לגביע אופ"א בעונה העוקבת, בו הודחה קרלסרוהה בפנדלים מול אוסטריה זלצבורג בחצי הגמר. נובוטני שיחק בקרלסרוהה חמש עונות, בהן הקבוצה שמרה על יציבות יחסית בצמרת הבונדסליגה, ועזב בשנת 1996 לאחר שצבר 103 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש שבעה שערים. בקיץ 1996 חתם נובוטני בבאייר לברקוזן, ושיחק בקבוצה זו במשך עשור, וכבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, 1996/97, סיימה לברקוזן במקום השני אחרי באיירן מינכן. נובוטני הפך עד מהרה לעוגן הגנתי בקבוצה, ביחד עם קארסטן ראמלו, והקבוצה סיימה בתקופתו במקום השני בבונדסליגה עוד שלוש פעמים נוספות, אך לא הצליחה לזכות באליפות. הצלחתו הגדולה של נובוטני בקבוצה הייתה בליגת האלופות בעונת 2001/02, בה הקבוצה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-1 לריאל מדריד, במשחק בו נובוטני לא שיחק מאחר שנפצע והוחלף בגומלין של חצי הגמר מול מנצ'סטר יונייטד כבר בדקה העשירית. אותה פציעה גרמה לנובוטני להחמיץ את מונדיאל 2002 וכמעט את כל עונת 2002/03, בה לברקוזן ספגה 56 שערים והייתה לאחת ההגנות החלשות בליגה, בהיעדרו של נובוטני, ואף כמעט נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בעונה העוקבת, כאשר נובוטני שב מהפציעה, לברקוזן חזרה אל הצמרת, סיימה במקום השלישי והעפילה שוב לליגת האלופות. בשנת 2006 עזב נובוטני את לברקוזן, אחרי עשר עונות, בהן כבש ארבעה שערים ב-231 הופעות בבונדסליגה. בקיץ 2006 חתם נובוטני במועדון הקרואטי דינמו זאגרב על חוזה לשלוש שנים. בתחילת דרכו בקבוצה, שיחק מספר משחקים אף על פי שסבל מפציעה. נובוטני שב ממשחק ידידות של נבחרת גרמניה בו שיחק 90 דקות למרות הפציעה, וביקש ממאמנו לשחק במשחק ליגה מאחר שאשתו וילדיו הגיעו לזאגרב במיוחד, ומאמנו שיתף אותו במשחק בחוסר רצון. פציעתו של נובוטני החמירה בעקבות משחק זה. והוא נאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו שוב לתקופה ארוכה. בינואר 2007 הודיע נובוטני על פרישה מכדורגל, מאחר שלטענתו לא יוכל בגיל 33 לחכות עשרה חודשים עד שיחלים מהפציעה, כפי שהשתמע מתחזיות הרופאים. לנובוטני 48 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שער אחד. נובוטני ייצג את גרמניה ביורו 2000 וביורו 2004, בשניהם לא צלחה הנבחרת הגרמנית את שלב הבתים, ובמונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, אליו זומן עקב ניסיונו, על אף שלא שיחק שנתיים במדי הנבחרת. עם זאת, שימש בעיקר גיבוי מהספסל לפר מרטסאקר וכריסטוף מצלדר, ושיחק רק במשחק על המקום השלישי. את מונדיאל 2002, בו הפסידה נבחרתו במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, החמיץ נובוטני בגין פציעה ארוכה. מדיה וקבצים בנושא ינס נובוטני בוויקישיתוף ינס נובוטני, באתר Transfermarkt ינס נובוטני, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ינס נובוטני, באתר WorldFootball.net ינס נובוטני, באתר National Football Teams ינס נובוטני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
Pipes of Peace

Pipes of Peace הוא אלבום האולפן הרביעי של המוזיקאי האנגלי פול מקרטני, שיצא בשנת 1983. אלבום זה הוא למעשה ההמשך של האלבום הפופולרי Tug of War, אך הצליח פחות ממנו. לפני יציאת האלבום, שמו לב רבים שהאלבום ממשיך את Tug of War בדרכים רבות: הוא הופק בידי ג'ורג' מרטין, ונעשה בו שיתוף פעולה עם מייקל ג'קסון (באלבום הקודם שיתוף הפעולה היה עם סטיבי וונדר). גם באלבום זה הופיע רינגו סטאר, מתופף הביטלס, כמתופף בחלק מהשירים. עם זאת, שלא כמו "Tug of War", אלבום זה כלל צליל אלקטרוני-מעודן. "Say Say Say", דואט עם מייקל ג'קסון, שוחרר כסינגל באוקטובר 1983, בתור הרצועה המובילה באלבום. הסינגל זכה להצלחה במצעדים, וקטף את המקום השני במצעד הבריטי והמקום הראשון במצעד האמריקאי. הסינגל נשאר בראש המצעדים במשך שישה שבועות, עד תחילת 1984. "Pipes of Peace" נבחר במקום הרביעי בבריטניה והמקום ה-15 בארצות הברית. הביקורות הכלליות לאלבום היו טובות פחות מאשר ל"Tug of War". לטענת רבים, הניסיון להמשיך את ההצלחה מאלבום זה לא יצא לפועל בצורה טובה.  כל השירים נכתבו על ידי פול מקרטני, מלבד "Say Say Say" ו"The Man" שנכתבו בשיתוף עם מייקל ג'קסון. "Hey Hey" נכתב בשיתוף עם סטנלי קלארק. צד א' 3:56 - "Pipes of Peace" 3:55 - "Say Say Say" (עם מייקל ג'קסון) 3:58 - "The Other Me" 3:05 - "Keep Under Cover" 3:20 - "So Bad" צד ב' 3:55 - "The Man" (עם מייקל ג'קסון) 2:54 - "Sweetest Little Show" 4:33 - "Average Person" 2:54 - "Hey Hey" 2:54 - "Tug of Peace" 3:28 - "Through Our Love" פול מקרטני: גיטרה בס, גיטרות, פסנתר, קלידים, סינטיסייזר, תופים, שירה לינדה מקרטני: קלידים, קולות רקע מייקל ג'קסון: שירה (בדואטים עם מקרטני) אריק סטיוארט: גיטרות, קולות רקע דני ליין: גיטרות, קלידים, קולות יו ברן: גיטרה גאוף וויטהורן: גיטרה סטנלי קלארק: גיטרה בס, קולות גווין רייט: כינור ג'רי היי: מיתרים, קרן יער גרי הרביג: חליל כריס המר סמית': הרמוניקה אנדי מקקי: סקסופון ארני ווטס: סקסופון גרי גרנט: קרן רינגו סטאר: תופים סטיב גאד: תופים דייב מאטאקס: תופים ג'יימס קיפן: טאבלה מקהלת "ילדי פצלוני": קולות רקע ב"Pipes of Peace" מידע על האלבום Pipes of Peace באתר MusicBrainz מידע על האלבום Pipes of Peace באתר AllMusic האלבום Pipes of Peace באתר Discogs האלבום Pipes of Peace באתר ספוטיפיי גידי אביבי, כמו בימי הביטלס - 'מקטרות שלום־ של פול מקרטני, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1983
ג'ודי קורנוול

ג'ודי ואלרי קורנוול (באנגלית: Judy Valerie Cornwell; נולדה ב-22 בפברואר 1940) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידה כדייזי בסדרת הטלוויזיה הקומית "מה יגידו השכנים?" (1990–1995). קורנוול נולדה בהמרסמית' שבלונדון. אביה שירת בחיל האוויר המלכותי, והיא גדלה תחילה בבריטניה, שם למדה בבית הספר של מנזר ובפנימיית סנט מייקל בהיצ'הם (Heacham), שבנורפוק. אחר כך היגרה המשפחה לאוסטרליה. על חוויות ילדותה כתבה קורנוול באוטוביוגרפיה שלה "Adventures of a Jelly Baby". כשהייתה בשנות העשרה חזרה לבריטניה, הייתה לרקדנית וקומיקאית והופיעה במופעים בתיאטרון וינדמיל (אנ'). מאוחר יותר הפכה לשחקנית. הקריירה הארוכה שלה כוללת תפקידים בסדרת הרדיו "The Navy Lark", במחזה השנוי במחלוקת "Oh! What a Lovely War", בסדרת הטלוויזיה הקומית "מודי ופג" בה כיכבה בתפקיד דפני פג, ומספר עונות הופיעה בתיאטרון עם הלהקה השייקספירית המלכותית. בין סרטי הקולנוע בהם השתתפה קורנוול היו "Santa Claus: The Movie" בתפקיד גברת קלאוס, והסרט "Mad Cows". בטלוויזיה הופיעה בסדרה "Dixon of Dock Green", בעיבוד לרומן "עוגיות ושיכר", בסדרה "ברז'רק", בפרק "Paradise Towers" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרקים אחדים של הסדרה הקומית "Farrington of the F.O.", בעיבוד לספרי "החמישייה הסודית" אשר נקרא "החמישייה הסודית", בסדרות הטלוויזיה "The Bill" ו-"Heartbeat" וכן בתפקידי אורח בסדרה "מיס מארפל" ובסדרה "רציחות במידסומר". ברדיו שיחקה בסדרת התסכיתים "The Navy Lark" בתפקיד רן קורנוול (WREN). קורנוול השתתפה באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בתפקיד קוויני טרוט, אמה הרודנית של הת'ר טרוט. ב-1987 הופיעה קורנוול בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "רמפול" בפרק "Rumpole and the Official Secret" בתפקיד רוזמרי טאטל הרווקה הזקנה. תפקידה הידוע ביותר הוא כדייזי, אחותה של הייסינת', דמות אהובה של עקרת בית ממעמד הפועלים, בסדרה הקומית הפופולרית "מה יגידו השכנים?" שרצה בין השנים 1990 ו-1995. עוד בטלוויזיה שיחקה בתפקיד אורח בסיטקום "Birds of a Feather". קורנוול הוציאה לאור ספרים אחדים בהם אוטוביוגרפיה בשם "Adventures of a Jelly Baby" ‏(ISBN 0-283-07001-3) שיצאה לאור בשנת 2005. בספר היא מתארת את ילדותה בבריטניה בתקופת המלחמה, ואת חייה באוסטרליה לשם היגרה המשפחה. עוד יצאו לאור רומנים אחדים פרי עטה בהם "Cow and Cow Parsley" ב-1985, "Fishcakes at the Ritz" ב-1989, "The Seventh Sunrise" ב-1994 ו-"Fear and Favour" בשנת 1996. ב-18 בדצמבר 1960 התחתנה קורנוול עם ג'ון קלסול פארי. לבני הזוג יש בן אחד, אדוארד, והם מתגוררים בברייטון. סבתה, שרה בונר, הייתה זמרת במיוזיק הול. אתר האינטרנט הרשמי של ג'ודי קורנוול ג'ודי קורנוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ודי קורנוול, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ודי קורנוול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ודי קורנוול, באתר MusicBrainz (באנגלית) Adventures of a Jelly Baby Jones, Alison (29 באוקטובר 2001). "Judy's latest touch of fate; Historic events run hand in hand with Judy Cornwell's career". The Birmingham Post. נבדק ב-2 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Actress Judy Cornwell and husband John Parry celebrate their Golden Wedding". Sussex Life. 19 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה)
עונת 1953/1954 בליגה א'

עונת 1953/1954 בליגה א' הייתה העונה השלישית של ליגה א' כליגת הכדורגל הבכירה בישראל מאז קום המדינה, והיא הוקדמה על חשבון עונת 1952/1953 מאחר שעונת 1951/1952 נסתיימה באיחור של כחמישה חודשים. הליגה כללה 12 קבוצות - 10 קבוצות ששיחקו בליגה בעונת 1951/1952, וכן הפועל כפר סבא והפועל בלפוריה שעלו ליגה בתום עונת 1951/1952 בליגה ב'. העונה החלה ב-21 בפברואר 1953 והסתיימה ב-13 במרץ 1954. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים. העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב, שזכתה באליפות בפעם השלישית ברציפות. המבקיע המצטיין של העונה היה אליעזר שפיגל ממכבי פתח תקווה שכבש 16 שערים. מכיוון שהוחלט להרחיב את הליגה ל-14 קבוצות, אף קבוצה לא ירדה לליגת משנה.
יום זמנהוף

יום זמנהוף (באספרנטו: Zamenhofa Tago) הוא המועד הידוע ביותר בקרב קהילת דוברי האספרנטו בעולם, וחוגגים אותו ב-15 בדצמבר, יום הולדתו של אליעזר לודוויג זמנהוף (1859-1917), יוצר שפת האספרנטו. יום הולדתו ה-19 של זמנהוף, בשנת 1878, נחשב ליום הולדתה של השפה, משום שבמסיבת יום ההולדת הציג זמנהוף לראשונה בפני חבריו את הגרסה הראשונה של שפת אספרנטו - ספרו Lingwe uniwersala, גרסה שהתפתחה עד 1887, עת ראה אור ספרו של זמנהוף Unua Libro ("הספר הראשון"), המציג את הגרסה הידועה כיום כשפת האספרנטו. כיום, דוברי אספרנטו רבים בעולם נפגשים ביום זה ומדברים בשפה, ויש הנוהגים לקנות ספר באספרנטו בתאריך זה. מנהג מפורסם הוא לערוך כנסים לציון האירוע. חלק מדוברי האספרנטו הציעו כי תאריך זה יהיה "יום ספרות האספרנטו" במקום "יום זמנהוף", כדי לא להגזים בחגיגת הצלחתו של איש אחד. מוציאים לאור של ספרים באספרנטו בדרך כלל מוציאים ספר ביום זה, ומתנהלות מכירות של ספרים שנכתבו בשפה זו במרכזי אספרנטו ברחבי העולם. בשנת 2009 צוין מלאת 150 שנה ליום הולדתו של זמנהוף. בתאריך זה נפתח מועדון אספרנטו חדש בביאליסטוק וגם נערך סימפוזיון גדול בניו יורק שהשתתפו בו דוברי אספרנטו רבים וגם בלשנים. חברת גוגל הוציאה לוגו מיוחד לכבוד האירוע (שרבוט גוגל) שבו הופיע דגל האספרנטו, ובעקבות זאת כשני מיליון אנשים ביקרו בערך על שפת האספרנטו בוויקיפדיה. מדיה וקבצים בנושא יום זמנהוף בוויקישיתוף ב-15 בדצמבר מציינים ברחבי העולם את השפה הבינ"ל אספרנטו שהמציא אליזער לודוויג זמנהוף, באתר "זו הדרך" הרופא שניסה לאחד את העולם, באתר מכון דוידסון
גדילן מצוי

גְּדִילָן מצוי (שם מדעי: Silybum marianum; קרוי על שם הקוצים הנראים כגדילים) הוא צמח חד-שנתי ממשפחת המורכבים. שמו באנגלית thistle. 'גדילן מצוי' הוא מין השייך לסוג גדילן (Silybum) הכולל שני מינים בלבד, אך הגדילן המצוי הוא היחיד המצוי בארץ ישראל. מקור הצמח באגן הים התיכון ובעיקר במזרח התיכון ובדרום אֵירסיה, אם כי כיום הוא נפוץ בכל העולם. לצמח פרחים גדולים ועגולים בצבעים ורוד עד סגול. עלי הצמח שסועים וקוצניים, גדולים בבסיס הצמח והולכים וקטנים ככל שהם ממוקמים גבוה יותר. העלים בעלי אזורים בהירים לאורך העורקים. לעלים כתמים לבנים. הצמח מתנשא עד 2 מטרים ויותר. באחרונה נפוץ בישראל תת-מין בעל פרחים לבנים. הגדילן המצוי מזכיר במראהו את הברקן הסורי, אבל שני המינים משתייכים לסוגים שונים. הגדילן רעיל לצאן ולכן תפוצתו הרחבה פוגעת לעיתים באיכות שדות המרעה. זרעיו אהובים במיוחד על החוחית ומהווים חלק נכבד מתפריטה. חלזונות נוהגים להתקבץ בין קוציו למשך הקיץ. גדילן מצוי שימש כצמח מרפא עוד מתקופת יוון העתיקה ומיוחסות לו סגולות מסוימות בהקלה על מחלות כבד, או אף של הכשת נחש ארסי או דיכאון. החומר הפעיל העיקרי בצמח נקרא Flavonol. מאמרים לא מדעיים, טוענים כביכול, ליעילות תמצית הצמח כטיפול תומך במחלות הכבד וניקויו מהצטברות רעלים. מזרעי הגדילן ניתן להכין "פופ-גדילן" בדומה לפופקורן, על ידי חימום הזרעים עד שהם מתפצחים. הגדילן גדל כצמח בר בישראל ובמדינות אחרות במזרח התיכון. בשנים האחרונות גבר הביקוש לגדילן בתחום הרפואה הטבעית בישראל ומחוצה לה, לכן החל גידול חקלאי מסחרי של צמח המרפא. נבט הגדילן צמח הגדילן בפריחה פרח הגדילן, יער חולדה גדילן מצוי, באר יעקב גדילן מצוי במזרח רחובות דבורה על גדילן מצוי פרח הגדילן, יער עפר פרח הגדילן בסוף הקיץ חרק על גדילן עלי גדילן מדיה וקבצים בנושא גדילן מצוי בוויקישיתוף גדילן מצוי, באתר ITIS (באנגלית) גדילן מצוי, באתר NCBI (באנגלית) גדילן מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גדילן מצוי, באתר צמח השדה גדילן מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה גדילן מצוי, באתר Tropicos (באנגלית) גדילן מצוי, באתר GBIF (באנגלית) גדילן מצוי, באתר The Plant List (באנגלית) גדילן מצוי, באתר IPNI (באנגלית) גדילן מצוי, באתר עולם צמחי המרפא גדילן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN גדילן מצוי גדילן מצוי - מאמר מאת דוקטור ניר עמיר A review of plants used in the treatment of liver disease, 1998 גדילן מצוי, באתר "צמח השדה"
דרור הירדן

דְּרוֹר הַיַּרְדֵּן (שם מדעי: Passer moabiticus) הוא מין של דרור, שתת-המין הדומיננטי שלו מצוי במזרח התיכון, ותת-המין השני שלו מצוי במערב אפגניסטן ומזרח איראן. תת-המין השני, P. m. yatii, נחשב לעיתים כמין נפרד. זהו מין קטן יחסית, אורכו נע בין 12 ל-13 ס"מ. אצל הזכר הכיפה, הלחיים והעורף אפורים, והסינר שחור. גבת העין לבנה, וצדי הצוואר צהובים. הגב חום-אדמדם ועליו פסים שחורים, הבטן אפורה-לבנבנה. הנקבה דומה לנקבת דרור הבית: על הגב יש פסים חומים, הראש אפרפר והבטן לבנה-צהבהבה; עם זאת, היא קטנה יותר ומקורה קצר יחסית לדרור הבית, ולעיתים בצדי צוארה יש כתמים צהובים. נוצותיו של תת-המין P. m. yatii בעלות גוון חולי ביחס לתת-המין השלט, ונוצות הבטן בעלות גוון צהוב דהוי, דומה לזה שבצדי הצוואר. מין זה שקט לרוב. עם זאת, שירתו דומה מעט לזו של הדרור הספרדי, אבל היא רכה ממנה. הקריאה המושמעת בזמן המעוף היא "צ'י-וויט" גבוה. כמשתמע משמו, תחום תפוצתו של דרור הירדן מתמשך על פני בקעת הירדן ואזור ים המלח, ומשם עד לעיראק, איראן, ומערב אפגניסטן. פרטים ממין זה נצפו גם בקפריסין, אך האוכלוסייה שם נכחדה ככל הנראה. דרור הירדן הוא מין נודד, ואוכלוסיות עשויות להימצא הרחק מתחום תפוצתן. תת-המין P. m. yatii חורף במערב פקיסטן, אך רוב האזורים בהם הוא חורף אינם ידועים. פרטים מתת-המין הדומיננטי נצפו גם בחלקים דרומיים יותר של המזרח התיכון. בדומה למיני דרורים אחרים, דרור הירדן ניזון בעיקר מזרעים. בתי הגידול המועדפים עליו הם שפלות בעלות צמחיית שיחים (בין השאר שיחי אשל) שקרובות למקווי מים. הקן מוקם על עץ. הנקבה מטילה 4–7 ביצים. מדיה וקבצים בנושא דרור הירדן בוויקישיתוף דרור הירדן, באתר ITIS (באנגלית) דרור הירדן, באתר NCBI (באנגלית) דרור הירדן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דרור הירדן, באתר GBIF (באנגלית) דרור הירדן, באתר הצפרות הישראלי דרור הירדן, אתר הציפורים בחצר הבית דרור הירדן באתר הרשימה האדומה של IUCN
פברי

האם התכוונתם ל... פליקס פברי – נזיר דומיניקני, צליין וכותב ספרי מסעות שארל פברי – פיזיקאי צרפתי אינטרפרומטר פברי-פרו – מכשיר אופטי מחלת פברי – מחלת אגירה ליזוזומלית פבריס פאברי
טוקוס אפריקני עקוד

טוקוס אפריקני עקוד (שם מדעי: Tockus fasciatus) הוא מין של קלאו מהסוג טוקוס, שמצוי בחלקים נרחבים מאפריקה המשוונית, מגמביה למערב אוגנדה וצפון אנגולה. אורכו כ-54 ס"מ; בתי הגידול המועדפים עליו הם יערות. רוב גופו שחור; הבטן וקצה הזנב לבנים. המקור והמבנה דמוי-הקסדה מעליו צהובים, ועליהם כתמים שחורים. הזכר והנקבה דומים, אם כי קסדתה של הנקבה קטנה יותר. צבע גופם של פרטים צעירים דהוי יותר, והם חסרי קסדה. המעוף גלי. הטוקוס האפריקני העקוד אוכל-כל: הוא ניזון מפירות וחרקים, וחביבים עליו במיוחד אגוזי דקל השמן. הקלאו קורא לעיתים קרובות בצליל פיי-פיי-פיי דמוי שריקה. הקן מוקם בחלל בעץ. גודל התטולה מגיע עד 4 ביצים; צבען לבן. הכניסה לקן נחסמת בתחילת הקינון על ידי הנקבה: היא חוסמת אותו בעזרת שימוש בעיסה דמוית גומי שמורכבת מבוץ, לשלשת ושאריות פרי. היא משאירה רק חרך צר, דרכו הזכר יכול להביא לה מזון. כאשר בתוך העץ כבר אין מספיק מקום לגוזלים ולנקבה, הנקבה פורצת את המחסום שבנתה, ובונה אותו מחדש, כך שהגוזלים נשארים בפנים. מרגע זה ועד לפריחת הגוזלים מהקן, הזכר והנקבה מאכילים אותם. מדיה וקבצים בנושא טוקוס אפריקני עקוד בוויקישיתוף טוקוס אפריקני עקוד, באתר GBIF (באנגלית) טוקוס אפריקני עקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלבר גו

אלבר גו (בצרפתית: Albert Gau; ‏1910, קונק סור אורבייל (Conques-sur-Orbiel)‏ – 1993, בראם (Bram) שבדרום מערב צרפת) היה כומר, פעיל המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה, עיתונאי, פוליטיקאי וחסיד אומות העולם מצרפת. בתור כומר היה גו פעיל בסניף של התנועה הרפובליקנית העממית, בעלת האוריינטציה הנוצרית, באזור מגוריו. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, היה גו כומר של בית הספר התיכון בקרקסון. בסוף 1942 קיבל גו פניה מניקול בלוך, פעילה במחתרת היהודית "La Sixième" שייסדה תנועת הצופים היהודיים בצרפת, מחתרת שבראשה עמד רובר גמזון. בלוך ביקשה את עזרתו בהצלת ילדים יהודים שעמדו בפני סכנת גירוש למחנות ריכוז והשמדה. למרות הסכנה קיבל עליו גו להסתיר ילדים יהודים במוסדות חינוך צרפתיים ובבתים פרטיים. זאת עשה תוך שימוש בקשריו עם פקידים במשטר וישי. גו השיג כרטיסים של קיצוב מזון וכן מסמכים מזויפים עבור יהודים, בין היתר מסמכי טבילה מזויפים ותעודות לידה מזויפות. גו היה מנהל מועדון הנוער הקתולי JOC בקרקסון, מועדון אותו הסב למעון זמני עבור בני נוער יהודיים שחיכו להעברתם למקומות מסתור קבועים יותר. כאשר היו הגרמנים פושטים על המועדון, התחבאו בני הנוער ולא נמצאו על ידי הגרמנים. מספר פעמים נאלץ גו להימלט מז'נדרמים צרפתיים ומאנשי גסטפו. לאחר המלחמה החל גו בפעילות פוליטית. הוא היה סגן ראש עיריית נרבון, ראש חבל לנגדוק-רוסיון ופעיל במפלגת הסוציאליסטים האירופאים. בין השנים 1945–1955 היה ציר באספה הלאומית של צרפת. בדעותיו היה פציפיסט ואנטי-קולוניאליסט. כעיתונאי היה פעיל עקבי במשך כל הקריירה שלו נגד האנטישמיות והגזענות ונטה לקומוניזם. הוא היה מהפוליטיקאים הראשונים שיצאו נגד העינויים בתקופת הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה. הוא פעל רבות באספה הלאומית של צרפת לביטול עונש המוות. הוא פעל לשם הקמת מוסד להכשרה עבור תלמידים שנזקקו לחינוך מיוחד במקום מגוריו, בראם. בשנת 1986 הוכר אלבר גו על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם. על אלבר גו, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל-היינץ קורבל

קרל-היינץ "צ'ארלי" קורבל (בגרמנית: Karl-Heinz "Charly" Körbel, נולד ב-1 בדצמבר 1954 בדוסנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק באיינטרכט פרנקפורט ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן. לקורבל 602 הופעות בבונדסליגה בין השנים 1972 ו-1991, כולן במדי איינטרכט פרנקפורט, והוא נחשב לשיאן ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים. קורבל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של איינטרכט פרנקפורט בשנת 1972 כאשר היה בן 18, ונשאר בה 19 עונות ברציפות. בתקופה זו זכה ארבע פעמים בגביע הגרמני, ופעם אחת בגביע אופ"א בשנת 1980, לאחר ניצחון במפגש כפול מול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. בשנת 1991 פרש קורבל ממשחק פעיל, לאחר שכבש 45 שערים ב-602 הופעות. לקורבל שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, אך הוא מעולם לא שיחק בטורניר גדול. קורבל אימן בין השנים 1995 ו-1996 באיינטרכט פרנקפורט, ואחר כך במועדוני חובבים. נכון לשנת 2015, קורבל הוא מנהל האקדמיה לכדורגל של איינטרכט פרנקפורט, ובבעלותו חנות למוצרי ספורט בעיר הולדתו דוסנהיים. עם איינטרכט פרנקפורט: הגביע הגרמני: 1973/74, 1974/75, 1980/81, 1987/88 גביע אופ"א: 1979/80 מדיה וקבצים בנושא קרל-היינץ קורבל בוויקישיתוף קרל-היינץ קורבל, באתר Transfermarkt קרל-היינץ קורבל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קרל-היינץ קורבל, באתר WorldFootball.net קרל-היינץ קורבל, באתר National Football Teams קרל-היינץ קורבל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt טבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה באתר worldfootball.net ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניר בן משה

ניר בן משה (נולד ב-1967) כיהן כממונה על הביטחון במערכת הביטחון. בן משה הצטרף לשורות המלמ"ב בשנת 1993. ב-2008, בהיותו נציג סיב"ט (אגף הסיוע לייצוא ביטחוני) בוושינגטון, מונה לראש האגף לאבטחת מידע וקשרי חוץ במלמ"ב, והתקדם עד לתפקיד סגן ראש המלמ"ב. בשנים 2015-2013 שימש כעוזר למנכ"ל משרד הביטחון דן הראל. ב-13 בדצמבר 2015 נבחר על ידי ועדת איתור לכהן כראש המלמ"ב במקום אמיר קין. ב-27 בדצמבר 2015 הדיח את ראש מנהלת חומה, יאיר רמתי, בשל עבירת ביטחון מידע. בוגר מחזור 2020 של תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר. בשנת 2021 סיים את כהונתו וביוני של אותה שנה הצטרף למכון למחקרי ביטחון לאומי כחוקר בכיר. יואב זיתון, סוף לסחבת המלמ"ב: שומר סוד חדש לישראל, באתר ynet, 11 בדצמבר 2015 Defense Ministry to appoint new head of Security Department, יעקב לפין, 12 בדצמבר 2015, באתר הג'רוזלם פוסט יוסי מלמן, אין ביקוש לסיב"ט, באתר הארץ, 31 ביולי 2008 גילי כהן, ניר בן משה צפוי להתמנות לתפקיד הממונה על הביטחון במערכת הביטחון, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2015 יואב זיתון, אחראי פרויקט ה"חץ" הודח בשל עבירת ביטחון מידע חמורה, באתר ynet, 27 בדצמבר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כדורסל באולימפיאדת ברלין (1936)

אולימפיאדת 1936 נערכה בברלין, גרמניה. תחרויות הכדורסל נערכו בין ה-7 באוגוסט ל-14 באוגוסט 1936. זו הייתה תחרות כדורסל הראשונה במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 199 ספורטאים מ-21 נבחרות גברים. המשחקים נערכו במגרשי הטניס הפתוחים. נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה במדליית זהב. המדליות הוענקו על ידי ג'יימס נייסמית', ממציא הכדורסל. אסטוניהאסטוניה - צרפתצרפת 34 - 29 צ'ילהצ'ילה - טורקיהטורקיה 30 - 16 שווייץ שווייץ - גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה 25 - 18 איטליה (1861–1946)איטליה - פוליןפולין 44 - 28 פרופרו - מצרים (1922-1952)מצרים 35 - 22 לטביהלטביה - אורוגוואיאורוגוואי 20 - 17 ברזילברזיל - קנדה (1921-1957)קנדה 24 - 17 יפןיפן - הרפובליקה הסינית (1928–1949)סין 35 - 19 מקסיקומקסיקו - בלגיהבלגיה 32 - 9 ארצות הבריתארצות הברית - ספרד 1931ספרד נבחרת ספרד לא התייצבה צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה - הונגריההונגריה נבחרת הונגריה לא התייצבה הפיליפיניםפיליפינים בין הנבחרות המפסידות נערך משחק נוסף: אורוגוואיאורוגוואי - בלגיהבלגיה 17 - 10 הרפובליקה הסינית (1928–1949)סין - צרפתצרפת 45 - 38 מצרים (1922-1952)מצרים - טורקיהטורקיה 33 - 23 קנדה (1921-1957)קנדה- הונגריההונגריה נבחרת הונגריה לא התייצבה גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה - ספרד 1931ספרד נבחרת ספרד לא התייצבה פוליןפולין הפיליפיניםפיליפינים - מקסיקומקסיקו 32- 30 יפןיפן - פוליןפולין 43- 31 אורוגוואיאורוגוואי - מצרים (1922-1952)מצרים 36 - 23 פרופרו - הרפובליקה הסינית (1928–1949)סין 29 - 21 ארצות הבריתארצות הברית - אסטוניהאסטוניה 52 - 28 איטליה (1861–1946)איטליה - גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה 58 - 16 שווייץ שווייץ - צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה 25 - 12 צ'ילהצ'ילה - ברזילברזיל 23 - 18 קנדה (1921-1957)קנדה - לטביהלטביה 34 - 23 בין הנבחרות שהפסידו נערך משחק נוסף: פוליןפולין - לטביהלטביה 28 - 23 ברזילברזיל - הרפובליקה הסינית (1928–1949)סין 32 - 14 מקסיקומקסיקו - מצרים (1922-1952)מצרים 32- 10 צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה - גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה 20 - 0 אסטוניהאסטוניה מדיה וקבצים בנושא כדורסל באולימפיאדת 1936 בוויקישיתוף תיאור התחרות
מנשה מילר

מנשה פ. מילר (באנגלית: Menashe P. Miller; נולד ב-1974) הוא פוליטיקאי מוניציפלי יהודי בארצות הברית. בעבר ראש עיריית לייקווד שבניו ג'רזי, וכיום סגן ראש העירייה. מילר, בוגר ישיבת "בית מדרש גבוה" בלייקווד, שירת לאחר נישואיו בחיל האוויר האמריקאי כצ'פלין (קצין דת) והגיע לדרגת מייג'ור. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית ונבחר לראשונה למועצת העיר בשנת 2003. ב-2010 נבחר לראשונה לכהן כסגן ראש העירייה ובשנה שלאחריה בחרה בו מועצת העיר לכהן כראש העירייה, כסגנו כיהן ראש העירייה הקודם סטיבן לנגרט. בשנת 2012 נבחר מילר לכהן בקדנציה שנייה כראש העירייה וב-2013 החליף אותו סגנו אלברט (יצחק) אקרמן. ב-2014 זכה שוב בכהונת ראש העירייה לקדנציה שלישית, אך ב-2015 תפס אקרמן את ראשות העירייה בשנית ומילר מכהן כסגנו. Alan Richman, Military chaplain moves up in the ranks, February 5, 2018, in NJ Jewish News ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רווה שגיא

רווה שגיא (נולד ב-28 בספטמבר 1972) הוא סופר ישראלי. שגיא הוא יליד קיבוץ גבת שבעמק יזרעאל. בנעוריו התאבד סבו בתלייה ושגיא היה זה שמצא אותו ללא רוח חיים. יסוד אוטוביוגרפי קשה זה נוכח בחלק מספריו, שזכו עם צאתם לשבחי המבקרים. ספרו האחרון, "ספינות של קרבה", לוקט מתוך סיפורים שנכתבו במקור לקהל עוקביו של שגיא בפייסבוק, ביוזמתו של עורך ספריה לעם, משה רון. שגיא מתגורר עם אשתו השנייה יסמין, יש לו שני ילדים מנישואיו הראשונים, ושני ילדיה מנישואיה הראשונים, באזור השרון. הכנות לנדידה, רומאן, הוצאת כנרת, 2001 ביום שאחותי נעלמה, רומאן לנוער, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005 כל הדרכים, רומאן, הוצאת הקיבוץ המאוחד - הספריה החדשה, 2006 ספינות של קרבה, קובץ סיפורים, עם עובד, 2015 רווה שגיא, ברשת החברתית פייסבוק רווה שגיא, לא לכתוב ולהישאר בחיים, באתר הספריה החדשה, 11 באוגוסט 2008 מיה לוי-ירון, אני הנקודה שבסוף המשפט שהתחלתם, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2001 שירי לב-ארי, אילו הייתי נער גרמני, באתר הארץ, 24 במאי 2005 אסף שור, רגע, הסיפור עוד לא נגמר, יש עוד חיים שלמים, באתר הארץ, 29 במאי 2005 וואלה! תרבות‏, קראו סיפור מתוך הספר "גונדוואנה" של רווה שגיא, באתר וואלה, 7 בדצמבר 2015 גילי איזיקוביץ, הרבה תפניות בעלילה | הסופר שהתרסק והמציא את עצמו מחדש בפייסבוק חוזר ל"מדיה מתה", באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015 סימונה באט, "ספינות של קרבה": שט על מים גועשים, באתר ynet, 17 בפברואר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.