laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טקס פרסי אוסקר ה-66

טקס פרסי אוסקר ה-66 (באנגלית: 66th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1993 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-21 במרץ 1994. השחקנית וופי גולדברג הנחתה את הטקס בפעם הראשונה שלה. סרט השואה "רשימת שינדלר" היה מועמד ל-12 פרסי אוסקר וזכה בשבעה, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר (סטיבן ספילברג) ופרס התסריט המעובד הטוב ביותר (סטיבן זאיליאן). כמו כן בלט סרט הדרמה "הפסנתר" אשר היה מועמד ל-8 פרסים, וזכה בפרסי השחקנית הטובה ביותר (הולי האנטר), שחקנית המשנה הטובה ביותר (אנה פקווין) ופרס התסריט המקורי הטוב ביותר (ג'יין קמפיון). במהלך הטקס הוענקו פרס אוסקר לשם כבוד לשחקנית דברה קר, ופרס לפעילות הומניטרית לשחקן פול ניומן. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-66 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-66, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
Ratchet & Clank Future: Quest for Booty

Ratchet & Clank Future: Quest for Booty (בתרגום חופשי לעברית: ראצ'ט וקלאנק: מסע אל השלל) הוא משחק פלטפורמה שחברת Insomniac פיתחה עבור קונסולת המשחק Playstation 3, וחברת Sony Computer Entertainment הפיצה. זהו המשחק השמיני בסדרת משחקי Ratchet & Clank. המשחק מהווה המשך לקודמו ומהווה את המשחק השני בטרילוגיית Ratchet & Clank Future. המשחק ממשיך את עלילת הסיפור מהנקודה בה קודמו הסתיים. לאחר חטיפתו של קלאנק על ידי ה"זונים" בסוף המשחק הראשון בטרילוגיה, ראצ'ט מתחיל בחיפוש אחריו. לאחר פנייה לסופר מחשב "איריס" (IRIS), הוא מגלה אגדה בנוגע לפיראט בשם קפטן אנגסטרום "דרק ווטר" (Dark Water) שהצליח ליצור קשר עם הזונים בעזרת מכשיר בשם "כוכב פולקרם". ראצ'ט ביחד עם טלווין אפוג'י יוצאים במסע למציאת כוכב הפולקרם. במהלך המשחק, המשנה לקפטן סלג (המנהיג האחרון של הפיראטים שראצ'ט השמיד לו את הגוף), ראסטי פיט (Rusty Pete) מחזיר את קפטן סלג לחיים על ידי תקיעת הראש שלו בתוך גופו של דארק ווטר. בכך, דארק ווטר חוזר לחיים ונאלץ לחלוק גוף עם סלג. בנוסף, החזרת דארק ווטר לחיים מחזירה את הצוות שלו של פיראטים מקוללים. אתר האינטרנט הרשמי של Ratchet & Clank Future: Quest for Booty
יהדות קרוליינה הדרומית

יהדות דרום קרוליינה היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות והחשובות בארצות הברית. היהודים שהתיישבו בדרום קרוליינה בסוף המאה ה-17 נהנו מסובלנות דתית טובה יחסית עוד מתחילת התיישבותם במושבה זו. דרום קרוליינה היא גם המקום הראשון בחצי הכדור המערבי שבו הורשו היהודים לכהן בתפקיד במשרה ציבורית. היה זה פרנסיס סלוודור אשר כיהן בשתי כהונות בקונגרס המושבה עד לשנת 1776. הקהילה היהודית המאורגנת הראשונה בדרום קרוליינה הייתה קהילת צ'ארלסטון בשנת 1749. בשנת 1801 הקימה הקהילה בית יתומים יהודי. בשנת 1820 הייתה קהילה זו לקהילה הגדולה ביותר בין קהילות ארצות הברית, בעת שמנתה כ-700 משפחות יהודיות. יהדות דרום קרוליינה אף הייתה הקהילה הראשונה שהנהיגה רפורמה דתית בשטחה. כיום יש בדרום קרוליינה כ-7,000 יהודים המרוכזים בעיקר בערים צ'ארלסטון, קולומביה וגרינוויל.
טאבלט (מגזין)

טאבלט (באנגלית: Tablet) הוא כתב עת מקוון יהודי אמריקאי. נוסד ב-2009 בידי "Nextbook" (אנ'), מוסד ללא כוונת רווח מיסודה של קרן קשת לתרבות יהודית. מייסדת כתב העת והעורכת שלו היא אלנה ניוהאוז (אנ'). אתר האינטרנט הרשמי של טאבלט (באנגלית) טאבלט, ברשת החברתית פייסבוק טאבלט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טאבלט, ברשת החברתית אינסטגרם אתר טאבלט מגזין ידיעה על הקמת המגזין, 9 ביוני 2009 אריאל שנבל, מקור ראשון, המגזין שמצליח לעצבן את הרפורמים והחרדים, באתר nrg‏, 20 בנובמבר 2014 אריאל בולשטיין, כשהיהדות הפכה לטרנד עיתונאי ניו־יורקי, באתר ישראל היום, 6 בדצמבר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין לאטמן

מרטין לאטמן (בגרמנית: Martin Lattmann‏; 10 בפברואר 1896 – 11 באוגוסט 1976) היה גנרל בוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שירת בצבא גרמניה המזרחית. לאטמן נולד ב-10 בפברואר 1896 בפרייבורג, לחבר בית הנבחרים הפרוסי וילהלם לאטמן, ובשנת 1914 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-18, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה שבה הועלה לדרגת לויטננט. לאחר המלחמה הצטרף לאטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ב-1 באוקטובר 1930 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1933 הוא הצטרף למפלגה הנאצית. ב-1 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, זמן קצר לאחר שמונה למדריך בבסיס ההדרכה של הארטילריה. באוגוסט 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הארטילריה ה-110, וב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-430, וב-25 בספטמבר 1939 מונה לקצין הארטילריה של הארמייה הראשונה. ב-25 באוגוסט 1940 הוא מונה למדריך בבסיס ההדרכה של הארטילריה, וב-25 באוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 במאי 1942 מונה למפקד רגימנט הארטילריה המשוריין ה-16, ולחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-14 במהלך מבצע מקרה כחול ובקרב סטלינגרד. ב-26 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, וב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-19 בינואר הוא מונה גם למפקד הדיוויזיה ה-389, ופיקד על הדיוויזיות עד לכניעתן ב-2 בפברואר 1943. במהלך השהייה בשבי הוא הצטרף אל ליגת הקצינים הגרמנים והיה אחד החברים הפעילים בה. השתתף בשידורי התעמולה של תחנת הרדיו של הארגון ופרסם מאמרים רבים בעיתון של הארגון, אשר הופץ בעורף הגרמני. בשנת 1949 הוא חזר לגרמניה, שם היה חבר ב-SED, ובשנת 1952 הצטרף למשטרת העם הגרמנית. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידות הטנקים תחת ארנו פון לנסקי בדרגת גנרל מיור, ובשנת 1956 הוא פרש לגמלאות ולא התקבל לצבא העם הלאומי. לאחר מכן עבד לאטמן באזור הכלכלי המרכזי של גרמניה המזרחית, והיה בין השנים 1956–1958 ראש מחלקת ציוד תעשייתי / ייצוא במשרד התעשייה הכבדה. מינואר 1958 עד שנת 1972 היה סגן יו"ר איגוד הקצינים לשעבר. ב-11 באוגוסט 1976 מת בביתו בברלין המזרחית. מרטין לאטמן באתר geocities
מכתש סטיקני

מכתש סטיקני הוא המכתש הגדול ביותר על פובוס, ירח של מאדים. המכתש בקוטר 9 ק"מ,  ומהווה חלק ניכר מפני השטח של הירח (הירח עצמו בקוטר שנע בין 18 ל-24 ק"מ). המכתש נקרא על שם אנג'לין סטיקני הול, אשתו של מגלה הירחים פובוס ודימוס, אסף הול. סטיקני סייעה להול בחישובים ובתצפיות, והול כתב בשנת 1878, שאילולי תמיכתה ועזרתה של אשתו הוא היה נוטש את החיפוש אחר הירחים של מאדים. המכתש צולם לראשונה על ידי מארינר 9, והוחלט להעניק למכתש את השם סטיקני בשנת 1973, על ידי ועדה של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי בראשות קרל סייגן. סטיקני מכיל בתוכו מכתש קטן יותר בקוטר 2 ק"מ הנובע מהתנגשות יותר מאוחרת. בשנת 2006 הוא קיבל את השם לימטוק (Limtoc), על שם דמות מהספר מסעי גוליבר, כיוון שבספר במסע השלישי ללפוטה, נחזה גילוי ירחי מאדים ומסלולם לפני שגילו אותם במציאות. ממכתש סטיקני ניתן לראות כאילו יוצאים ממנו חריצים ושרשראות מכתשים (אנ'). חוקרים העלו השערות בהתחלה שהפגיעה שיצרה את מכתש סטיקני כמעט והובילה להשמדת פובוס. אולם מתצפיות נוספות שבוצעו על ידי המארס אקספרס הביאו למסקנה כי השרשאות כנראה אינן קשורות ליצירת המכתש וכי הם נוצרו כנראה מחומר שנפלט במהלך פגיעות אסטרואידים במאדים. תאוריה יותר עדכנית מציעה שהחריצים נוצרו כתוצאה מכוחות הכבידה שיביאו בסופו של דבר להתפרקותו של הירח. ניתן לראות את מכתש סטיקני מתצפיות על השטח של מאדים בגלל מיקומו, בצד פובוס הפונה למאדים, גודלו וקרבתו של פובוס לשטח. מדיה וקבצים בנושא מכתש סטיקני בוויקישיתוף טיסה סביב פובוס (סרט אנימציה) מכתש סטיקני ברזולוציה גבוהה, תמונה של מצלמת HIRISE אנימציית המראה את יצירת מכתש סטיקני - סימולציה של המעבדה הלאומית לורנס ליוורמור המראה איך התנגשות ויצירת המכתש משפיעה על הירח (ולא יוצרת את החריצים) "Planetary Names: Crater, craters: Stickney on Phobos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. 29 נוב' 2006. {{cite web}}: (עזרה) Hall, Asaph, Observations and orbits of the satellites of Mars, Washington: Government Printing Office, 1878 (quoted in Hall, Angelo, An astronomer's wife, Baltimore: Nunn and Company, 1908, p. 112). Veverka, Joseph; Noland, Michael; Sagan, Carl; Pollack, James; Quam, Lynn; Tucker, Robert; Eross, Botand; Duxbury, Thomas; Green, William (1974). "A Mariner 9 atlas of the moons of Mars". Icarus. pp. 206–289. doi:10.1016/0019-1035(74)90006-2. "Planetary Names: Crater, craters: Limtoc on Phobos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1 מרץ 2007. {{cite web}}: (עזרה) Murray, J. B.; Iliffe, J. C.; Muller, J.-P. A. L.; Neukum, G.; Werner, S.; Balme, M. R. (במרץ 2006). "NEW EVIDENCE ON THE ORIGIN OF PHOBOS' PARALLEL GROOVES from HRSC MARS EXPRESS" (PDF). 37th Annual Lunar and Planetary Science Conference, March 13-17, 2006, League City, Texas, abstract no.2195. {{cite journal}}: (עזרה) "Mars' Moon Phobos is Slowly Falling Apart". NASA's Goddard Space Flight Center. NASA. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
כולי באורות

"כולי באורות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2012, בהוצאת חברת התקליטים ביג בוס רקורדס. השיר הגיע למקום השביעי במצעד של רשת ג', והשישי במדיה פורסט. השיר נכתב על ידי דורון מדלי, הולחן על ידי סינאן אקסיל והופק על ידי תומר מתנה. "כולי באורות" הוא שיר בסגנון הים-תיכוני המכיל בחלקו גם מוזיקה לטינית עם מקצבים המאפיינים את הסוגה, והוא תוכנן לצאת כסינגל מתוך אלבום שאותו מרגלית צנעני תכננה להוציא, אך לבסוף לא נכלל באף אלבום. יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה. טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו של "כולי באורות", המציג את עטיפתו של הסינגל, בה נראית צנעני כשהיא חוגגת. בנוסף לכך, הוציאה צנעני רמיקס רשמי של "כולי באורות", אותו עשה בנה, אסף לביא צנעני. סרטון השיר "כולי באורות" באתר יוטיוב מושיקו הגיב, מרגול - כולי באורות, באתר yosmusic.com מהחושך אל האור. מרגול בתקופת פריחה, באתר tribona.co.il מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2013-05-06), מרגלית צנעני - מה אתה רוצה, נבדק ב-2018-09-14 24.1.2013 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il אסף נבו, ‏גד אלבז ראשון, שבוע שני ברציפות, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2012 "מרגול - כולי באורות". יוסמיוסיק. 2012-11-04. נבדק ב-2018-09-14. מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2012-11-12), מרגלית צנעני - כולי באורות (ביג בוס רמיקס), נבדק ב-2018-09-14
קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון

קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון (באנגלית: Chrysler Imperial Parade Phaeton) היא "מכונית שרד", שיוצרה במטרה להסיע אישים במצעדים רשמים, כגון המצעד של ניו יורק. דגמי "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" הם מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית קרייזלר, ונבנו בשנת 1952. בשנת 1955, לאחר 3 שנות שרות הוחזרו המכוניות ליצרן קרייזלר כדי לשפצם. החלק הקדמי והאחורי, כולל סורגים, פגושים וקצוות, הוחלפו. המנועים עודכנו עם 4 מאיידים. התמסורת הוחלפה לתמסורת אוטומטית. המכוניות נצבעו מחדש. לאחר השיקום המכוניות נתרמו לערים בהתאמה. יוצרו 3 יחידות: יחידה אחת לניו יורק, יחידה אחת ללוס אנגלס יחידה שלישית ניתנה במתנה לבית הלבן שסירב לקבלה, והדגם הועבר לדטרויט 4 דלתות מושבי הנהג מופרדים לחלוטין מ-2 שורות מושבי הנוסעים שעון אנלוגי - ממוקם בקדמת מושבי הנוסעים מכונית פתוחה ללא חלונות צד הנעה: 4x2 הגה כוח "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - מבט למושבי הנוסעים "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - מבט למושבי הנוסעים "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - מבט לשעון האנלוגי בקדמת מושבי הנוסעים "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - צוות אפולו 11 טייסי החלל: ניל ארמסטרונג, באז אלדרין, צ'ארלס דיוק "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - צוות אפולו 11 טייסי החלל: ניל ארמסטרונג, באז אלדרין, צ'ארלס דיוק קרייזלר "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - תמונות מדיה וקבצים בנושא קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון בוויקישיתוף קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון, סרטון באתר יוטיוב "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" - היסטוריה curbsideclassic.com/automotive-histories/automotive-history-the-chrysler-imperial-parade-phaetons-the-royal-treatment "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" latimes.com/business/autos/lat-prescars_jmxrmskn-eisenhower-photo "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" nytimes.com/2018/07/30/nyregion/parade-car-chrysler-phaeton "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" carscoops.com/2015/06/jay-leno-pretends-hes-statesman-in-1952 "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" imperialclub.com/Rare/Phaetons/1950s "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" בניו-יורק imperialclub.com/Rare/Phaetons/1950s/NewYork "קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון" בלוס אנגלס imperialclub.com/Rare/Phaetons/1950s/LosAngeles
ראש עיריית ברלין

ראש עיריית ברלין, רשמית ראש העיר המושל של ברלין (בגרמנית: Regierender Bürgermeister von Berlin) הוא ראש הרשות המבצעת בברלין ומשלב שני תפקידים: ראש העיר של העיר ברלין, וראש ממשלת מדינת ברלין. ראש העיר מנהל את ממשלת ברלין, המכונה "הסנאט של ברלין". לפני מלחמת העולם השנייה נקרא תפקיד ראש העיר של ברלין "אובר-בירגרמייסטר". תפקיד ראש העיר מכונה "ראש העיר המושל", והתואר הופיע בשנת 1948, לאחר שרשויות הכיבוש הסובייטי בברלין סירבו להכיר בראש העיר של ברלין דאז, ארנסט רויטר. רויטר ניהל שלוש ממשלות באזורי הכיבוש של ברלין, שהתאחדו לאחר מכן למערב ברלין. כבירת ממלכת פרוסיה, ברלין קיבלה את ראש העיר הראשון שלה (Oberbürgermeister בשפת המקור) לאחר עזיבת צבא נפוליון את ברלין בשנת 1809. המלך פרידריך ויליאם השלישי כיהן כראש מועצת העיר ותפקידו כונה "המגיסטראט" (Magistrat). במהלך כיבוש העיר בידי בעלות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה, פעלה בעיר אספה עירונית (Stadtverordnetenversammlung), שנציגיה בחרו את ארנסט רויטר לראש העיר ב-24 ביוני 1947, אך מינויו לא הוכר על ידי הרשויות הסובייטיות, ובספטמבר 1948 פרלמנט עירוני נפרד הוקם במזרח ברלין (Stadtverordnetenversammlung von Groß-Berlin בשפת המקור). אנשי המינהל הסובייטי אישרו לפרלמנט החדש לבחור ראש עיר משלהם, ולתפקיד מונה פרידריך אברט הבן, שהחל לכהן מה-30 בנובמבר 1948. מערב ברלין הציגה חוקה משלה, ובמסגרתה הוקם הסנאט של ברלין ובראשו "ראש העיר המושל". לאחר בחירות מחדש, שאשררו את מינויו של ארנסט רויטר לראש עיר, הוא אימץ את התואר החדש לתפקיד ראש העיר. בתקופת המלחמה הקרה, בשנים 1951–1990, ראש העיר המושל כיהן כראש עיריית מערב ברלין. כל אחת מהעיריות תבעה לגיטימציה על כל העיר ברלין. לאחר איחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990 שתי העיריות התאחדו, והבחירות הכלליות בכל העיר ברלין נערכו ב-2 בדצמבר 1990. מאז, ראש העיר המושל הוא התפקיד הבכיר בברלין ושולט על העיר כולה. ארסנט רויטר (SPD) ‏(7 בדצמבר 1948 − 29 בספטמבר 1953) ולטר שרייבר (CDU)‏ (22 באוקטובר 1953 − 11 בינואר 1955) אוטו זור (SPD)‏ (11 בינואר 1955 − 30 באוגוסט 1957) פרנץ אמרן (CDU)‏ (30 באוגוסט 1957 − 3 באוקטובר 1957) וילי ברנדט (SPD)‏ (3 באוקטובר 1957 − 1 בדצמבר 1966) היינריך אלברץ (SPD)‏ (1 בדצמבר 1966 − 19 באוקטובר 1967) קלאוס שוץ (SPD)‏ (19 באוקטובר 1967 − 2 במאי 1977) דיטריך שטובה (SPD)‏ (2 במאי 1977 − 23 בינואר 1981) הנס-יוהאן פוגל (SPD)‏ (23 בינואר 1981 − 11 ביוני 1981) ריכרד פון וייצזקר (CDU)‏ (11 ביוני 1981 − 9 בפברואר 1984) אברהרד דיפגן (SPD)‏ (9 בפברואר 1984 − 16 במרץ 1989) ולטר מומפר (SPD)‏ (16 במרץ 1989 − 24 בינואר 1991) אברהרד דיפגן (CDU)‏ (24 בינואר 1991 − 16 ביוני 2001) קלאוס ווברייט (SPD)‏ (16 ביוני 2001 − 11 בדצמבר 2014) מיכאל מולר (SPD)‏ (11 בדצמבר 2014 − 21 בדצמבר 2021) פרנציסקה גיפי (SPD) (21 בדצמבר 2021 − 27 באפריל 2023) קאי וגנר (CDU) ( 27 באפריל 2023 - ) מדיה וקבצים בנושא ראש עיריית ברלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראש עיריית ברלין ראש עיריית ברלין, ברשת החברתית פייסבוק ראש עיריית ברלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראש עיריית ברלין, ברשת החברתית אינסטגרם ראש עיריית ברלין, סרטונים בערוץ היוטיוב סרטונים בערוץ של ראש עיריית ברלין, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהדות קרוליינה הצפונית

הקהילה היהודית בקרוליינה הצפונית היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות בארצות הברית. היהודים הראשונים שהגיעו לצפון קרוליינה היו ספרדים מברבדוס שהיגרו אליה בסוף המאה ה-18. חלק מהיהודים שירתו ב"צבא וושינגטון" במלחמת העצמאות האמריקאית ובמלחמת האזרחים. למרות שגם בצפון קרוליינה, כמו בדרום קרוליינה זכו היהודים לסובלנות דתית, הם הורשו להיבחר למשרות ציבוריות אך ורק בשנת 1858[דרוש מקור]. יהודים רבים הגיעו למדינה זאת מגרמניה, בעיקרם רוכלים שהתפתחו עם השנים והקימו בה עסקים גדולים וכן הגיעו מהגרים ממזרח אירופה. כיום מתגוררים בצפון קרוליינה כ-10,000 יהודים המרוכזים בעיקר בערים שארלוט, גרינסבורו וצפ'ל היל. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2008

האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2008 הייתה התחרות ה-14 של האירוויזיון למוזיקאים צעירים. התחרות התקיימה ב-9 במאי 2008 ברטהאוס פלאץ בווינה שבאוסטריה. התחרות אורגנה על ידי איגוד השידור האירופי בשיתוף רשות השידור האוסטרית (Österreichischer Rundfunk, ORF). מוזיקאים משבע מדינות השתתפו בגמר הטלוויזיוני. זו הייתה הפעם השנייה שהתחרות נערכה תחת כיפת השמיים ובמהלך הפסטיבל השנתי של וינה. אוסטריה והמשדרת ORF אירחו בעבר את התחרות בשנים 1990, 1998 ו-2006. 16 מדינות השתתפו בתחרות. המשתתפים ביצעו קטע קלאסי לבחירתם ולוו בתזמורת הסימפונית של וינה, בניצוח אלכסנדר מרקוביץ'. סרביה ואוקראינה עשו את הופעת הבכורה שלהן בתחרות בעוד גרמניה חזרה לתחרות לאחר שלא השתתפה בתחרות 2006. בלגיה, בולגריה, צ'כיה, סרביה ומונטנגרו ושווייץ פרשו מן התחרות לשנה זו. דיוניסיוס גרמנוס מיוון ניצח בתחרות, בעוד פינלנד ונורווגיה מוקמו במקומות השני והשלישי, בהתאמה. גרמנוס הוא המתמודד הראשון שמנגן בכלי נשיפה מעץ וזכה בתחרות. רטהאוס פלאץ, כיכר הממוקמת מחוץ לבית העירייה של וינה, היה המקום המארח של גמר האירוויזיון למוזיקאים צעירים 2008. לידיה בייץ' וכריסטוף ואגנר-טרנקביץ' היו המנחים של תחרות 2008. בשנה זו, 16 מדינות השתתפו בתחרות. שבעת המתמודדים הטובים ביותר נבחרו על ידי חבר שופטים בינלאומי. מדינות מודגשות הן אלו שעלו לשלב הגמר. חבר השופטים כלל את השופטים הבאים: הולנד הולנד - ז'נט דה בור אוסטריה אוסטריה - גונטר ווגלמאייר אוסטריה אוסטריה - פרנץ ברטולומי אוסטריה אוסטריה - רנקו מרקוביץ' פולין פולין - Kaja Danczowska פולין פולין - יז'י מקסימיוק הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - סר רוג'ר נורינגטון אוסטריה אוסטריה - רנקו מרקוביץ' הולנד הולנד / אוסטריה אוסטריה- ז'נט דה בור נורווגיה נורווגיה - לארס אנדרס טומטר אוסטריה אוסטריה - גונטר ווגלמאייר הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - אליסון בלסום האירוויזיון למוזיקאים צעירים מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון למוזיקאים צעירים 2008 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האירוויזיון למזויקאים צעירים
טקס פרסי אוסקר ה-67

טקס פרסי אוסקר ה-67 (באנגלית: 67th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1994 נערך בשריין אודיטוריום שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-27 במרץ 1995. הקומיקאי דייוויד לטרמן הנחה את הטקס בפעם היחידה שלו. סרט הדרמה הקומית "פורסט גאמפ" היה מועמד ל-13 פרסי אוסקר וזכה בשישה, ביניהם פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר (רוברט זמקיס), פרס התסריט המעובד הטוב ביותר (אריק רות') ופרס השחקן הטוב ביותר (טום הנקס). במהלך הטקס הוענקו פרס אוסקר לשם כבוד למיכלאנג'לו אנטוניוני, פרס לזכר לקלינט איסטווד ופרס לפעילות הומניטרית לקווינסי ג'ונס. אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-67 אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי האוסקר טקס פרסי אוסקר ה-67, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
אריה סרטני

אריה סרטני (9 בספטמבר 1919 - 23 בנובמבר 2017) היה אמן זוכה פרס הרמן שטרוק לשנת 1959 וחבר קיבוץ מרחביה. סרטני נולד בקוטנו שבמרכז פולין בשנת 1919 למשפחה דתית. בגיל 16 היגר לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. בהיותו בן 21 הצטרף לקיבוץ מרחביה בו חי ופעל 76 שנה. את הכשרתו כאמן רכש קודם להצטרפותו לקיבוץ אצל האמנים אהרון אבני ואביגדור סטימצקי. לאחר מכן יצא להכשרות קצרות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריס והכשרה שלישית בתחום ההדפס קיבל בפריס ב-1967. החל מ-1949 הוצגו ציוריו בתערוכות בגלריות ובמוזיאונים בישראל כמו מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון ישראל, מוזיאון חיפה לאמנות ומוזיאון הרצליה. הוא אף שימש בתפקיד מזכיר ארגון הציירים של הקיבוץ הארצי והצטרף לתערוכות שארגנו קבוצת העשרה. לבד מציור, התמחה ביצירת תבליטי בטון, כשבין השאר שיתף פעולה עם אדריכלים כמו מנחם באר וחיליק ערד במבני ציבור וזיכרון שתכננו, כמו גם במבני ציבור בקיבוצו. סרטני זכה בפרס הרמן שטרוק (1959) ובפרס עיריית ירושלים (1962). לצד עבודתו כאמן יוצר, עבד סרטני לאורך כל חייו במפעל "פלסים" שבקיבוצו. במפעל המתמחה בייצור צנורות פלסטיק נמנה בין מייסדיו. כמו כן, שימש בתפקיד רכז הבניין ורבים מהמבנים ועבודות הפיתוח בקיבוצו נערכו ביוזמתו ותחת פיקוחו. סרטני היה נשוי החל מ-1955 לאמירה סרטני ולהם שלושה ילדים. אטלייה האמן בקיבוץ מרחביה תבליט בבריכת השחייה במרחביה, 1978 תבליטי בטון בחזית הכל-בו בקיבוץ מרחביה מצבת קברו של סרטני בבית עלמין מרחביה אריה סרטני באתר תנועת העבודה הישראלית מיכאל יעקובסון: סיבוב באטלייה של אריה סרטני בקיבוץ מרחביה, באתר 'חלון אחורי', 22 בספטמבר 2018 מיכאל יעקובסון: סיבוב בעקבות העבודות של אריה סרטני בקיבוץ מרחביה, באתר 'חלון אחורי', 21 בנובמבר 2018
צלחת פטרי

צַלַּחַת-פֶּטְרִי היא כלי מעבדתי שקוף ודק לגידול חיידקים, פטריות ותרביות רקמה לצורך אבחון רפואי ומחקר מיקרוביולוגי. צלחות הפטרי הראשונות היו מזכוכית, וכיום משתמשים בצלחות פלסטיק. ניתן להשתמש מחדש בצלחות פטרי מזכוכית לאחר סטריליזציה, בעוד שצלחות מפלסטיק הן חד-פעמיות. עבור חלק מהשימושים בצלחת הפטרי מונח מצע, למשל אגר המכיל חומרי מזון לצורך גידול המיקרואורגניזמים ועבור חלק, דוגמת תרבית תאים, אין צורך בכך. הצלחת נקראת על שמו של יוליוס ריכרד פטרי, בקטריולוג גרמני, שהמציא את הכלי בזמן שעבד עבור רוברט קוך.
תנין, נימוסים כבר למדת?

תנין, נימוסים כבר למדת? (באנגלית: ?Can You Teach My Alligator Manners, "אתה יכול ללמד את התנין שלי נימוסים?") היא סדרת טלוויזיה מונפשת אינטראקטיבית אמריקאית לילדים, אשר נוצרה על ידי איתן לונג והופקה על ידי .OddBot Inc. הסדרה בוימה ונכתבה על ידי רוברט רמירז. לסדרה הופקו שתי עונות שכל אחת מהן כוללת עשרה פרקים באורך 2 דקות. בארצות הברית הפרקים שודרו בערוץ דיסני כחלק מרצועת השידור "פלייהאוס דיסני", כאשר פרק הבכורה שודר ב-21 ביוני 2008 ופרק הסיום שודר ב-24 באוקטובר 2009. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בערוץ דיסני בין השנים 2010–2012. ב-14 בפברואר 2011 הסדרה החלה להיות משודרת בשידורים חוזרים בארצות הברית בדיסני ג'וניור, ובשל כך נוצר לה עמודה באתר האינטרנט הרשמי של הערוץ. בעמודה היה ניתן להדפיס דפי צביעה ופעילויות בהשראת הסדרה. הסדרה עוקבת אחר ילד צעיר בשם מייקי, שיש לו תנין מחמד בשם אל שלא יודע להתנהג כראוי. בכל פרק מייקי נעזר בצופים על מנת ללמד את אל נימוסים והליכות במגוון מקומות ומצבים. הדיבוב העברי בוים על ידי אפרת קרצמן והופק על ידי אסנת סדן. בנוסף דיבבה בדיבוב העברי עדי קוזלובסקי. אתר האינטרנט הרשמי של תנין, נימוסים כבר למדת? "תנין, נימוסים כבר למדת?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תנין, נימוסים כבר למדת?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "תנין, נימוסים כבר למדת?", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Cool websites and resources for elementary schools, באתר Chester is Cool תנין, נימוסים כבר למדת?, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
הוגו שפיצר

ד"ר הוגו שפיצר (בסרבו-קרואטית: Hugo Spitzer;‏ 19 בדצמבר 1858, אוסייק, האימפריה האוסטרית – 14 באוגוסט 1934, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה) היה משפטן, מראשי התנועה הציונית בממלכת יוגוסלביה, יו"ר הקהילה היהודית באוסייק, אשר כיהן גם כיו"ר איגוד הקהילות היהודיות בממלכת יוגוסלביה לאחר מלחמת העולם הראשונה, יושב הראש הראשון של ההסתדרות הציונית בממלכה וכחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית. הוגו שפיצר נולד באוסייק לרב ד"ר שמואל (1828–1895) ולאמליה לבית פורגס. הרב שמואל שפיצר יליד הונגריה, כיהן כרבה של הקהילה הנאולוגית באוסייק מ-1855 ועד מותו, ניהל את בית הספר היסודי היהודי בעיר והיה המזכיר של "כל ישראל חברים" באוסייק. הוגו שפיצר רכש השכלה יסודית בעיר הולדתו, וסיים בית ספר תיכון בווינקובצי. בהמשך, יצא ללימודי משפטים באוניברסיטת וינה וב-1891 סיים בהצלחה דוקטורט. הוא שב לאוסייק ופתח בה משרד לעריכת דין. ב-1897 התמנה ליושב ראש הקהילה היהודית באוסייק וכיהן בתפקידו 30 שנים. כיהן כחבר מועצת העיר אוסייק מטעם רשימה יהודית עצמאית. בשנים 1901, 1907 ו-1919 כיהן כסגן ראש העיר. עסק בפעילות ציבורית בעיקר בתחום סיוע לתלמידים משכבות חלשות בני כל הדתות. זכה למספר עיטורים על פעילותו הציבורית. הוא ערך שינויים מקיפים בחינוך היהודי באוסייק והנחיל את הסרבו-קרואטית תחת הגרמנית כשפת הלימוד. בהשפעתו, הודפסו סידורים והועברו דרשות בבית הכנסת בסרבו-קרואטית. ערך את השבועון "אוסייק השבוע" (בקרואטית: "Osječki tjednik") וכיהן כנשיא לשכת עורכי הדין באוסייק. ב-1919 יזם את הקמת "איגוד הקהילות היהודיות בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים" ועמד בראשו עד 1933. שפיצר היה פעיל ציוני בולט ביוגוסלביה וכיהן כיושב הראש הראשון של "ההסתדרות הציונית" בממלכה. ב-1920 נבחר לוועד הפועל של ההסתדרות הציונית. ב-1933 עבר להתגורר בזאגרב ובה כיהן כנשיא לשם כבוד של הקהילה. שפיצר נישא למרתה לבית יעקבי, בתו של הרב הושע יעקבי והיה אב לבת. נפטר בזאגרב ב-1934 והובא לקבורה בבית הקברות מירוגוי. מן התנועה הציונית, הצפירה, 30 בינואר 1919 הוגו שפיצר ידיעה על מותו, דואר היום, 28 באוגוסט 1934 הקהילה היהודית באוסייק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 29. ד"ר שמואל שפיצר, בתוך: יקיר אבנטוב (עורך), תולדות יהודי יוגוסלביה, הוצאת התאחדות עולי יוגוסלביה, תל אביב, 1971, עמוד 256. הוגו שפיצר, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). הקהילה היהודית בזאגרב, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמודים 133-131.