laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדיוט

הֶדְיוֹט (מיוונית עתיקה: ιδιωτης) הוא אדם שאינו בקיא בנבכי נושא מסוים. אותה מילה יוונית המהווה את המקור למילה הדיוט, היא גם המקור למילה "אידיוט" – טיפש, שוטה. במשמעות זו המילה התגלגלה מיוונית ללטינית, ממנה ללשונות אירופה ומהן לעברית המודרנית. מקור המילה הדיוט היא מהמילה היוונית idiotes שמשמעותה "לקוי בשכלו" או איש פשוט, ללא התמחות או ללא השכלה. המילה חדרה לשפה העברית לראשונה באמצעות לשון חז"ל. היא מופיעה במשנה במשמעות דומה לזו המודרנית: אדם פשוט. למשל כהן הדיוט הוא בדרגה כרוב הכהנים כהן פשוט ולא כהן גדול. כך גם במסכת מגילה מופיעה משמעות זו בפסקה המייחסת לכל אדם, אפילו אדם פשוט, את כוח הברכה: "לעולם אל תהי ברכת הדיוט קלה בעיניך." (מסכת מגילה טו, א). בהלכה, מופיע המושג בהקשר לאסור ומותר בשבת. ונפסק כי "שטרי הדיוטות" אסורים בקריאה בשבת. ישנה מחלוקת בין הפוסקים מה משמעותם בימינו, יש הטוענים כי מדובר במסמכי מסחר ומשא ומתן, אחרים טוענים כי הכוונה לכל טקסט של חולין ולא של קודש. אידיוט או הדיוט, באתר "השפה העברית". מילון אבניאון - מה זה הדיוט – פירוש המילה הדיוט ,פרוש, הסבר, משמעות והגדרה, באתר www.milononline.net שטרי הדיוטות, באתר "כיפה" קריאת דברי דפוס בימינו לאור דין שטרי הדיוטות, באתר של הרב איתם הנקין. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פינגולימוד

פינגולימוד (Fingolimod) הוא השם הגנרי לתרופה לטיפול בטרשת נפוצה, הידועה בשמה המסחרי גילניה (Gilenya). גילניה מיוצרת על ידי נוברטיס. במהלך השנים 2010-2011 אושרה התרופה לשימוש בארצות הברית, קנדה, האיחוד האירופי, רוסיה וישראל. גילניה הוא התכשיר הראשון הניתן במתן פומי לטיפול בצורות ההתקפיות של מחלת הטרשת הנפוצה, אשר קיבל את אישור מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA). גילניה היא התרופה הראשונה מתוך קבוצת תרופות חדשות הנקראות מווסתי קולטן ספינגוזין 1-פוספט (S1PR). בטרשת נפוצה המערכת החיסונית פוגעת במיאלין (הציפוי המגן על סיבי העצב של מערכת העצבים המרכזית). מנגנון הפעולה החדשני של גילניה מפחית את ההתקפה של המערכת החיסונית על מערכת העצבים המרכזית על ידי אצירתם של תאי דם לבנים (לימפוציטים) בבלוטות הלימפה. כך נמנעת הגעתם של תאי דם לבנים למערכת העצבים המרכזית שם הם עלולים לתקוף את המעטפת המגנה על סיבי העצב וכתוצאה מכך מופחתת הדלקת והנזק לתאי העצב. גילניה הוכחה במחקרים כמפחיתה את מספר ההתקפים בכ-50 אחוזים. פינגולימוד היא נגזרת של המטבוליט myriocin, שמקורו מהפטרייה Isaria sinclairii. פטרייה זו משמשת כתרופה עממית ברפואה סינית. פינגולימוד סונתזה לראשונה ב-1992, על בסיס myriocin, ועברה סדרת שינויים כדי שהנגזרת תהיה פחות רעילה ובעלת מבנה פשוט יותר. תרופות אחרות לטרשת נפוצה, אשר ניתנות דרך הפה נמצאות כעת בפיתוח, והן אמורות להתחרות בגילניה. ביוג'ן מפתחת את התרופה BG-12, וטבע מפתחת את לקווינימוד-Laquinimod. מדיה וקבצים בנושא פינגולימוד בוויקישיתוף בן-עמי סלע, Fingolimod: התרופה הפומית החדשה לטיפול בטרשת נפוצה, חלק א`, טבע לייף Adachi, K; Chiba, K (2007). "FTY720 Story. Its Discovery and the Following Accelerated Development of Sphingosine 1-Phosphate Receptor Agonists as Immunomodulators Based on Reverse Pharmacology". Perspectives in medicinal chemistry. 1: 11–23. PMC 2754916. PMID 19812733.
ז'אן-פייר פאפן

ז'אן-פייר פאפן (בצרפתית: Jean-Pierre Papin; נולד ב-5 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ והיה כובש שערים מצטיין. בנבחרת צרפת שיחק פאפן 54 משחקים וכבש 30 שערים. פאפן שיחק בקבוצות ואלנסיין, קלאב ברוז', אולימפיק מרסיי, מילאן, באיירן מינכן, בורדו, גנגאן וסן פייר מהעיר סן-פייר. ב-1991, בעת ששיחק באולימפיק מרסיי, זכה בתואר כדור הזהב והיה בכך לכדורגלן היחיד שזכה בתואר בעת ששיחק בליגה הצרפתית בכדורגל. זכה בתואר מלך השערים של הליגה הצרפתית במשך חמש שנים רצופות (1988–1992). בארבע מתוך אותן שנים היה שותף לזכייתה של אולימפיק מרסיי באליפות צרפת (1989 - 1992). ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-פייר פאפן בוויקישיתוף ז'אן-פייר פאפן, באתר Transfermarkt ז'אן-פייר פאפן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ז'אן-פייר פאפן, באתר Soccerway ז'אן-פייר פאפן, באתר BDFutbol ז'אן-פייר פאפן, באתר National Football Teams ז'אן-פייר פאפן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע בולמוס 5

מבצע "בולמוס 5" היה פשיטה של שייטת 13 על תחנת משמר של צבא מצרים בראס עדבייה שבצפון מפרץ סואץ שהתרחשה בליל 21 ביוני 1969 במהלך מלחמת ההתשה. המבצע הוא ציון דרך בתולדותיה של שייטת 13, בהיותו הראשון שבו עסקו לוחמי השייטת בלחימה יבשתית. במהלך מלחמת ההתשה, כתגובה לתקיפה מצרית של מעוזים ישראלים על שפת תעלת סואץ, החל צה"ל להגיב באמצעות פשיטות בעומק מצרים ובחבלה בגשרים ובמתקנים שונים. נשקלו מספר יעדים ובראשם האי גרין. במסגרת זו נערך מבצע בולמוס 5. ב-19 במאי 1969, כחודש לפני הפשיטה, ערך כוח של 8 לוחמי שייטת 13, שהגיע ליעד בשני "חזירים" בפיקודו של רס"ן עמנואל פז, סיור מקדים בראס עדבייה, לשם איסוף מודיעין. מבצע "בולמוס 5" נערך בליל 21 ביוני 1969. מפקד הפעולה היה מפקד שייטת 13, סא"ל זאב אלמוג. בראש 25 לוחמי השייטת שהסתערו על תחנת המשמר עמד רס"ן שאול זיו. הלוחמים הגיעו ליעד בשבע סירות גומי, נהוגות בידי 14 מפעילים. באחת מהן שהו במהלך הפעולה סא"ל אלמוג ותא"ל רפאל איתן, קצין חי"ר וצנחנים ראשי. כוחות נוספים של חיל הים, חיל האוויר ופיקוד הדרום נמצאו בכוננות לסיוע. 32 חיילים מצריים נהרגו בפשיטה, וכל חמשת המבנים והמתקנים שביעד פוצצו. לכוח הישראלי היו שני פצועים קל. אחת ממטרות הפשיטה, הריסת תחנת מכ"ם במקום, לא הושגה, מכיוון שהדיווח המודיעיני אודות תחנת מכ"ם במקום התברר כשגוי. פעולה זו הייתה הראשונה מסוגה בתולדות שייטת 13 וזכתה להוקרת הרמטכ"ל, חיים בר-לב. פעולה זו גם הייתה פעולה קרבית משמעותית ראשונה במסגרת מחלקתית מאז מלחמת ששת הימים. הצלחתה סללה את הדרך לפעולות נוספות, הראשונה שבהן-הפשיטה על האי גרין. זאב אלמוג, עטלפים בים האדום: פעולות הקומנדו הימי במלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמ' 33-29. זאב אלמוג, מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי, כנרת, זמורה ביתן, 2014, הפרק "עדביה, הנה אנחנו", עמ' 496-470 מאיר שפיר, הפשיטה לראס-עדביה "מערכות ים" 95, אוגוסט 1969, עמ' 14. אמיר פרחי וגל פרל, מגדילים את העוגה ופועלים במשולב – על מבצעים משולבים של כוחות מאוישים ובלתי־מאוישים, בין הקטבים 38, דצמבר 2022. מייק אלדר, שייטת 13-סיפורו של הקומנדו הימי, הוצאת מעריב, 1993, עמ' 373-375 20 ביוני 1969 : מבצע "בולמוס 5": כוח של הקומנדו הימי פושט על תחנת משמר, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט) ערך זה הוא קצרמר בנושא מבצעי צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פס

האם התכוונתם ל... פאס – העיר השנייה בגודלה במרוקו פס (הרלדיקה) – סוג של מטען הרלדי מעבר הרים – בלעז, פס לה פאס – המרכז המנהלי של בוליביה פס (צורה) – קו ישר, בעל ערך מועט גם בממד הרוחב פס (צבא) – אישור הניתן לחייל לשהות מחוץ לבסיסו (מאנגלית pass) אישים בשם זה: אוקטביו פס – משורר, מסאי ודיפלומט מקסיקני ג'ו פאס – גיטריסט ג'אז סימאון פס – מורה ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. ייצג את מדינתו, אוהיו, בבית הנבחרים של ארצות הברית מ-1913 עד 1923, ובסנאט של ארצות הברית מ-1923 עד 1935 שלהבת פס – פעוטה שנרצחה בפיגוע פז (פירושונים)
ז'וניור

האם התכוונתם ל... ז'וניור (1954) – כדורגלן ברזילאי, יליד 1954 ז'וניור (1973) – כדורגלן ברזילאי, יליד 1973
אסטאס שאפווי

אוסטאס שאפווי (Eustace Chapuys;‏ 1494 -1556) היה שגריר האימפריה הרומית הקדושה לאנגליה בתקופת שלטונו של הנרי השמיני, מלך אנגליה. דיווחיו מחצר המלוכה מהווים מקור ראשוני חשוב להתנהלות החצר, הדיפלומטיה של התקופה וליחסיו של הנרי עם נשותיו. שאפווי נולד בסבויה והתחנך באוניברסיטת טורינו. החל מ-1507 ולפחות במשך שמונה שנים שהה באוניברסיטה זו. ב-1517 היה בעל תפקיד רשמי בדיוקסיה של ז'נבה ושירת, בין היתר, את שארל השלישי, דוכס בורבון. ב-1527 נכנס לשירותו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בספטמבר 1529 הגיע ללונדון כשגריר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נשאר כשגריר-תושב עד מאי 1545 (פרט לתקופה קצרה בין מרץ 1539 לספטמבר 1540 בה שהה באנטוורפן). בזכות השכלתו המשפטית ניהל שאפווי את ההגנה של המלכה קתרין מאראגון שהייתה גם דודתו של קרל החמישי, ממנה ביקש הנרי השמיני להתגרש. לאחר שנכשלה משימתו והנרי נשא לאשה את אן בולין, כינה אותה שאפווי בדיווחיו זונה ופילגש. הוא המשיך לתעד בדיווחיו את נישואי הנרי השמיני לג'יין סימור, אן מקליווס, קתרין הווארד וקתרין פאר. מבחינה פילוסופית נמשך שאפווי אל ההומניזם והכיר אישית את תומאס מור ואת ארסמוס מרוטרדם. לאחר שהוחזר מאנגליה, לפי בקשתו, התגורר בלוון ויסד שם בית ספר. בין השנים 1547–1549 נקרא לשוב ולייעץ לקיסר בנוגע להצעת נישואיו של יורש העצר, פליפה למרי הראשונה, מלכת אנגליה. שאפווי סבר שג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד, לעולם לא יסכים לשידוך זה. שאפווי מופיע בתור דמות במחזהו של ויליאם שייקספיר "הנרי השמיני" בו הוא נקרא בשמו הלטיני קפוקיוס Capucius. הוא מופיע כדמות ראשית במחזה "אדם לכל עת" מאת רוברט בולט, אך דמותו אינה מופיעה בסרט הקולנוע בשם זה שנעשה על פי המחזה. כמו כן הוא מופיע כדמות בסדרות הטלוויזיה "שושלת טיודור" ו"וולף הול" (בה מגלם אותו השחקן מתייה אמלריק). ביוגרפיה (באנגלית) שאפווי ב"תיקי אן בולין" (באנגלית)
בין (אנטומיה)

בִּין (ברבים: בינים; באנגלית: Barbel, "זקנקן") הוא איבר חישה דמוי שפם המצוי בדגים מסוימים. הבינים הם מעין מחושים הסובבים את פה הדג, ומסייעים לו בנבירה אחר מזון בקרקעית הים, בפרט בתנאי ראות קשים, אז אינו יכול להשתמש בעיניו. בנוסף, הם עשויים לשמש לטעימת המזון ובדיקתו בטרם האכילה. מספר הבינים משתנה ממין למין ועשוי לנוע בין בודדים לכמה עשרות. הבינים קיימים בין היתר בסדרת השפמנונאים, במשפחת הגרום-לשוניים, בסוגים חִדקן, קרפיון ובינית ובמין דג זברה, וכן בכמה סוגי כרישים. מדיה וקבצים בנושא בין בוויקישיתוף
Edelweiss

"Edelweiss" (בעברית: "אדלווייס") הוא שיר שנכתב והולחן על ידי רוג'רס והמרשטיין (ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין) עבור המחזמר צלילי המוסיקה. זהו שיר אהבה לפרח אדלווייס, המסמל בשיר את אוסטריה, מולדתן של דמויות המחזה. השיר הפך פופולרי ברחבי העולם. השיר היה השיר האחרון שכתבו הצמד. המרשטיין סבל מגידול ממאיר בבטן ומת תשעה חודשים אחרי הבכורה של המחזה. גרסה של השיר שימשה לפתיח הסדרה האיש במצודה הרמה. השיר מבוצע במחזה בפסטיבל זלצבורג, על ידי דמותו של קפטן גאורג פון טראפ, כאשר בהמשך מצטרפים אליו מריה ומשפחתו, ולאחר מכן הקהל האוסטרי בפסטיבל. באמצעות השיר מבקש קפטן פון טראפ להיפרד מהקהל ולהביע את אהבתו למולדת, על רקע האיום על דמותה מפני השלטון הנאצי. הביצוע הראשון במחזמר המקורי בברודוויי בוצע על ידי השחקן תיאודור ביקל בתפקיד קפטן פון טראפ. בעיבוד המחזה לסרט באותו השם משנת 1965, השיר מוצג תחילה בסצנה מוקדמת יותר, כאשר בבית פון טראפ מריה וילדיו מפצירים בקפטן פון טראפ לשיר. לאחר מכן השיר מבוצע גם בסצנת הפסטיבל. בסרט זה מבצע השיר הוא השחקן כריסטופר פלאמר, המגלם את קפטן פון טראפ. במהלך תקופת ההרצה של צלילי המוסיקה בבוסטון, חש ריצ'רד רוג'רס כי מתוכן המחזמר מתבקש שקפטן פון טראפ ישיר שיר שיביע את תחושות הפרידה שלו מאוסטריה, מולדתו האהובה. הוא ואוסקר המרשטיין החליטו לכתוב שיר שישיר קפטן פון טראפ בסוף המופע בפסטיבל זלצבורג. נושא השיר נבחר להיות הפרח אדלווייס שיסמל את אוסטריה וייחרט בלבם של מריה, הקפטן וילדיו. למעשה, פרח האדלווייס לא היה סמל אוסטרי לאומי אופייני בתקופה שבה נכתב השיר, אך בעקבותיו הוא הפך להיות מזוהה עם אוסטריה[דרוש מקור]. בגרסה העברית השיר תורגם ברוח המקור על ידי אבי קורן: אדלוויס, פרח בר, בכל בוקר תשיר לי. מול עיניי, מול פניי, את פניך תאיר לי. שלג לבן בין עליו יפרח, כותרתו לנצח. אדלוויס, פרח בר, ברך את ארצינו לנצח. מידע על היצירה "Edelweiss" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Edelweiss" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Edelweiss" באתר SecondHandSongs באתר ה-BBC נטען כי דווקא באוסטריה השיר בקושי מוכר - להרחבה
ברס בלו

ברס בלו (בצרפתית: Bleu de Bresse) היא גבינה כחולה בעלת ציפוי כפול שיוצרה לראשונה ב-1951 באזור ברס שבצרפת, על ידי קואפרטיב חקלאי, כתגובה לפופולריות הגוברת של הגבינות האיטלקיות. הגבינה עשויה חלב מלא ומצופה בציפוי אכיל שצבעו בדרך כלל לבן ובעל ארומה של פטריות. מרקם הפנים שלה דומה לגבינת ברי וכולל כתמי עובש כחול. צורתה גלילית ומשקלה נע בין 125 ל-500 גרם. הגבינה מיוצרת מגבינה לבנה המבשילה יחד עם פנציליום רוקפורטי בתבנית מחוררת. לאחר שמתהווה הצורה הרצויה, מוציאים את הגבינה מהתבנית, ממליחים אותה וסוחטים אותה, ולבסוף מצפים אותה בפניציליום קממברטי על מנת ליצור את השכבה החיצונית. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקיץ של אביה

הקיץ של אביה הוא ספר אוטוביוגרפי פרי עטה של גילה אלמגור. הספר מבוסס על סיפור ילדותה, ועלילתו מתרחשת בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הספר תורגם ל-11 שפות. הספר עובד להצגת יחיד בכיכובה של אלמגור שעלתה לראשונה ב-12 במאי 1987, בבימוי של איציק ויינגרטן. ההצגה זכתה ב"פרס רובינא" והוצגה מאז מאות פעמים. בשנת 1988 הופק הסרט המבוסס על הספר. בשנת 1992 יצא ספר המשך, "עץ הדומים תפוס", המבוסס על חוויית נעוריה של אביה, הדמות המרכזית בסיפור. בשנת 1994 יצאה גם גרסת הסרט. בשנת 2022 יצא הספר "הקיץ של אביה" במהדורה חדשה בהוצאת עם עובד. מהדורה זו כוללת גם את "עץ הדומים תפוס". בריאיון בעקבות יציאת המהדורה החדשה סיפרה אלמגור שההוצאה ביקשה שתשנה את סוף הספר, כך שיהיה חיובי יותר, אך היא סרבה. אביה היא ילדה בת 10, יתומה מאב, החיה בפנימייה, כי אמה הניה ניצולת שואה חולה בנפשה ומאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי. בטקס סיום הלימודים בפנימייה ב-1951, להפתעתה של אביה, מגיעה אמה לפנימייה ומוציאה אותה משם כי גילתה ששערה של בתה מלא כינים, זו היא רמיזה לכך שאמה היא חולת ניקיון. אחרי שהן חוזרות הביתה למושבה (ששמה לא מצוין), אמה מספרת את אביה כדי לבער את נגע הכינים. הקרחת היא מושא לעג עבור הילדים במושבה. גם הניה היא מושא ללעג ולבוז עבור ילדי המושבה המכנים אותה "פרטיזונכה". אביה לא מאמינה שאביה מת. יום אחד בא למושבה אדם בשם מקס גנץ. אביה, המוצאת דמיון בינו לבין אביה המנוח המופיע בתמונה, מדמיינת לעצמה שהוא אביה. לאחר שעקבה אחריו, מר גנץ כועס על אביה והיא סוף סוף מסתכלת לו בעיניים. בעקבות כך היא מחליטה שהוא אינו אביה. אביה רוצה להשתתף בשיעורי הבלט של מאיה אברמסון, אך מאחר שאין לה בגדים יפים, מאיה לא נותנת לה להיכנס לשיעור. אביה מקללת את מאיה, ולאחר שמאיה שופכת עליה דלי מים, אביה זורקת על מאיה אבן, פוגעת בעינה וגורמת לה לעיוורון זמני. אביה מבקרת אצל מאיה בבית החולים ומבקשת ממנה סליחה, וזו סולחת לה. אביה חוגגת את יום הולדתה העשירי ואף אחד מהילדים בשכונה לא מגיע. אביה עצובה ומאוכזבת מאוד. רות עורכת מסיבה לכבוד ההבראה של מאיה ואביה ואימה לא מוזמנות. הניה מחליטה לערוך לה ולאביה נשף קטן בביתן והן רוקדות יחד. בסוף הספר, סובלת הניה מהתמוטטות עצבים ונלקחת בחזרה למוסד הרפואי. מאיה דופקת על דלת ביתה של אביה, ואביה מזמינה להיכנס לביתה אך מאבדת עניין בחברות עמה, ובסוף אביה מבינה שאביה מת ולא רוצה לדבר עליו. בסוף הספר אביה חוזרת לפנימייה. הקיץ של אביה, במאגר "כנפיים" (ספרי קריאה מומלצים לגילאי 13-9) של המרכז לטכנולוגיה חינוכית שושנה חלוואני, ניתוח ספרותי של הספר והסרט, באתר משרד החינוך מידע על הקיץ של אביה בקטלוג הספרייה הלאומית ביקורות גלילה רון-פדר, ילדות קשה - הקיץ של אביה - מאת: גילה אלמגור, עם עובד, כותרת ראשית, 18 בדצמבר 1985 קובי ניב, ספר נעורים - פוטנציאל בלבד, חדשות, 17 בדצמבר 1985 עופרה עופר אורן, "הקיץ של אביה", "עץ הדומים תפוס": טוב לקרוא שוב!, בבלוג "סופרת ספרים", 29 באוגוסט 2022 הקיץ של אביה באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) יוסי עוזרד, בכורה - בעצב חשוף, חדשות, 13 במאי 1987 עידית שחורי, מה עכשיו? רק בריאות, חדשות, 14 במאי 1987 ההצגה "הקיץ של אביה" באתר ארכיון "הבימה" דוד רפ, איך לקרוא את "הקיץ של אביה" בעידן המעורבות ההורית, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2022 גילה אלמגור: "ביקשו ממני לשנות את הסוף של 'הקיץ של אביה', אבל אני לא אשקר לאף ילד", באתר ynet, 8 ביולי 2022
רעידת האדמה בוואן (2011)

רעידת האדמה בוואן הכתה במזרח טורקיה, סמוך לעיר ואן ב-23 באוקטובר 2011‏. לפי פרסומים של המכון הגאולוגי של ארצות הברית, הרעידה החלה בעומק של 20 קילומטרים ואירעה בעוצמה של 7.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט. דיווחים מקומיים מספרים שהרעידה הורגשה בעיקר באזור נפת ואן. מספר ההרוגים הוא מעל 1000. בעיר ארקיס, קרסו בניינים ומערכות הטלפונים והחשמל קרסו לחלוטין, מכך הושפעו גם ואן והערים הסמוכות, שגם בהן קרסו בניינים רבים. בעקבות פגיעה משמעותית בשדה התעופה של ואן, שהוא שדה תעופה מרכזי במזרח המדינה, הופנו טיסות לנחיתה בשדות אחרים. המוקד נמדד בעומק 16 ק"מ בעיירה טבנלי הנמצאת במזרח נפת ואן. עד כה דווח על יותר מ-4,412 פצועים ו-644 הרוגים. הרעידה הורגשה בעיראק, גאורגיה, ארמניה, איראן, אזרבייג'ן, לבנון וסוריה. כמו כן, מסר המכון הגיאולוגי לישראל כי הרעידה הורגשה אף בתל אביב. בעיר אקריס, הקרובה לעיר ואן, נהרגו כ-45 ו-156 נפצעו ברעידה. הערכות ראשונות משערות כי מניין ההרוגים יעמוד על מספר בין 500 ל-1000. כ-15 הרוגים נוספים נמצאו בעיר ואן. המכון הגאולוגי של ארצות הברית מעריך שמספר הנפגעים יעמוד על 10000. כעשרה מבנים גדולים קרסו בעיר אקריס ובין 25 ל-30 מבנים בעיר ואן. 9367 רעידות עוקבות ("אפטרשוק") נוספות התרחשו באזור הרעש בשעות שלאחר הרעידה. נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן שלח את ניחומיו לנשיא טורקיה עבדוללה גול והציע לו סיוע. בין המדינות הנוספות שהציעו סיוע לטורקיה בטיפול באסון נמצאות דנמרק, ישראל, אזרבייג'ן, איראן, ארצות הברית, בריטניה, פולין, הונגריה, שווייץ, סין, קוסובו, רוסיה, יפן, יוון, גאורגיה ובולגריה. למרות הדיווחים המוקדמים מהרשויות המקומיות על כך שנדרשת עזרה, דחתה טורקיה את הצעות הסיוע שהוגשו לה. בהמשך קיבלה טורקיה את כל הצעות הסיוע וביניהן אף של ישראל, שהתבקשה וסיפקה מבנים ואוהלים למגורי הניצולים. רעידת האדמה באיזמיט (1999) מדיה וקבצים בנושא רעידת האדמה בוואן בוויקישיתוף רעידת האדמה בוואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חדשות - אירופה nrg - ...מאות הרוגים ברעש אדמה עז במזרח http://earthquake.usgs.gov/earthquakes/recenteqsww/Quakes/usb0006bqc.php Son Dakika, Milliyet (בטורקית) Turkey earthquake's death toll rises to 279 – USATODAY.com Report: Death toll rises to 217 after massive earthquake in Turkey - CNN.com Strong Earthquake Hits Turkey - News Agency InterpressNews http://thewatchers.adorraeli.com/2011/10/23/deadly-7-2-magnitude-earthquake-hit-van-eastern-turkey/ Israel offers aid to Turkey in wake of massive earthquake Israel News | Haaretz TRT World, www.trt-world.com
בן טבאל

בן טָבְאַל היה דמות המוזכרת במקרא בתור מועמדם של רצין מלך ארם ופקח בן רמליהו, מלך ישראל למלוך על ממלכת יהודה במקומו של אחז בן יותם: "יַעַן כִּי יָעַץ עָלֶיךָ אֲרָם רָעָה אֶפְרַיִם וּבֶן רְמַלְיָהוּ לֵאמֹר: נַעֲלֶה בִיהוּדָה וּנְקִיצֶנָּה וְנַבְקִעֶנָּה אֵלֵינוּ וְנַמְלִיךְ מֶלֶךְ בְּתוֹכָהּ אֵת בֶּן טָבְאַל. בן טבאל מוזכר במקרא פעם אחת וזהותו נותרה עלומה. השם טָֽבְאֵל֙ (א' בצירה) מופיע בתנ"ך בספר עזרא, כשמו הארמי של טוביה שישב באזור עמון בעבר הירדן המזרחי (עזרא ד, ז). בנימין מזר משער שהקריאה המקורית הייתה "טֹבאֵל, ובצורה הארמית טָבְאֵל בקמץ גדול (בתרגום השבעים: Tαβεηλ), והשינוי בניקוד השם טָבְאַל (דהיינו "אינו טוב לשום דבר") במקום טָבְאֵל – נעשה מתוך כוונת זלזול. לפי פירוש דעת מקרא, שמו הפרטי אינו נזכר בדברי ישעיהו, גם זה לאות זלזול. לפי תרגום יונתן ופרשנים שהלכו בעקבותיו, משמעות השם "טבאל" היא "טוב אלינו", כלומר מלך שיהיה טוב לנו (לרצין ופקח), ולא לאדם מסוים. על פי כמה פרשנים קלאסיים, מדובר במלך פקח עצמו, כאשר המילה "טבאל" בכתב "אלב"ם" נקראת "רמלא" = "רמליה". לדעת רד"ק בן טבאל היה מבני אפרים, ובדרך זו פרשו המלבי"ם והמצודות. סברה רווחת היא, שהוא בן לאחת המשפחות המיוחסות ביהודה, אולי אפילו משפחה שעמדה כאופוזיציה לבית דוד ועמדה בקשרים טובים עם ממלכת ישראל. מזר מעלה את ההשערה לפיה היה בן טבאל בן ל"בני טוביה" מתקופת בית שני, שכן בתקופת יאשיהו בן אמון חלו שינויים בשמות תאופוריים מהשמות הקשורים לשם "אל" לשמות הקשורים לשם "יה". בספר עזרא נוצר קשר בין 'טבאל' לבין טוביה שישב בעבר הירדן המזרחי בסמוך לרבת עמון. טבאל היה חתנם ומחותנם של שני שרים חשובים ביהודה - שְׁכַנְיָה בֶן-אָרַח; ומְשֻׁלָּם בֶּן בֶּרֶכְיָה. קברי משפחת טוביה נתגלו בעבר הירדן המזרחי. השערה נוספת מזהה את בן טבאל עם דמות ארמית, אולי אף רצין בעצמו. תעודה אשורית בכתב יתדות מתקופת תגלת-פלאסר השלישי או סרגון השני, שנתגלתה ב-1952 בחפירות נמרוד (דור שרוכין), מזכירה את "אַיָנוּר" מושל "ארץ טבאל", בנוגע לתושבי ארץ "גדר" שהרגו תושבים של עיר מואבית. מתעודה זו ניתן ללמוד שארץ טבאל הייתה סמוכה לארץ מואב וכי למושל זה שלה היה מעמד חשוב במינהל האשורי בעבר הירדן, המזכיר את מעמדם של טוביה בימי נחמיה וטוביה צאצאו בימי תלמי השני. ספר ישעיהו, פרק ז', פסוקים ה'–ו'. בנימין מזר, "בן טבאל ובית טוביה", בתוך: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 392; הנ"ל, אנציקלופדיה מקראית כרך ב עמ' 159 - 160. יהודה קיל, ספר ישעיהן עם פירוש דעת מקרא, פרק ז פסוק ו רבי יוסף קרא ורבי ישעיה דטראני פירוש רש"י למקרא, פירוש ר' אברהם בן עזרא בשם דונש בן לברט ורב סעדיה גאון ספר עזרא, פרק ד', פסוק ז' ספר נחמיה, פרק ו', פסוק י"ח. קברי משפחת טוביה בעבר הירדן המזרחי https://www.news1.co.il/Archive/003-D-124153-00.html בנימין מזר, "בן טבאל ובית טוביה", בתוך: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 396. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוני חורב

מוני חורב (נולד ב-15 בנובמבר 1957) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. פיקד על חטיבת גבעתי, על בית הספר לקצינים של צה"ל ועל אוגדה 560. נולד בשם מוני מרחוביץ. בילדותו שיחק כדורגל בתפקיד בלם בקבוצת הילדים של הפועל רמת-גן. למד בבית הספר היסודי כצנלסון בגבעתיים. חורב התגייס לצה"ל בשנת 1976 ובחר לשרת בחטיבת גולני ועבר במסגרתה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת גולני ושימש כמפקד מחלקה ופלוגה בגדוד 12. במלחמת לבנון הראשונה לחם חורב כסגן מפקד גדוד 12. לאחר שסיים את לימודיו בפו"ם בהצטיינות מונה למפקד גדוד צבר בחטיבת גבעתי והיה מעורב בהקמתו. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבת בנימין בין השנים 1990–1991, ובהמשך שימש כמפקד חטיבת גבעתי. מינויו של חורב למפקד בה"ד 1 לווה בסערה תקשורתית עקב מעורבותו בפרשת מותו של החייל סמ"ר ינאי שושן בתאונה מבצעית. סמ"ר שושן נהרג בזמן הכנה לפעילות מבצעית ברצועת הביטחון בדרום לבנון כשרימון יד שנשא כחלק מציוד הלחימה שלו התפוצץ. בעקבות תחקור הפרשה הוחלט להגיש כתב אישום בגין גרימת מוות ברשלנות נגד חמישה מקציני חטיבת גבעתי, ביניהם חורב, שהיה מפקד החטיבה בזמן התאונה. בזמן הגשת כתב האישום שהה חורב בהשתלמות בחו"ל וב-1996 שב לישראל והחליף את אלעזר שטרן בתפקיד מפקד בית הספר לקצינים. הוריו של סמ"ר שושן עתרו לבג"ץ כנגד החלטת הרמטכ"ל למנות את חורב למפקד בה"ד 1 בזמן שתלויה ועומדת כנגדו האשמה חמורה. בג"ץ בראשותו של השופט אהרן ברק קבע כי החלטתו של הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, למנותו מצויה במתחם הסבירות. קידומו לא נעצר ובהמשך הקריירה הצבאית שלו מונה חורב למפקד אוגדה 560 בדרגת תא"ל. הוא פרש מצה"ל בשנת 2001. באוקטובר 2010 העיד חורב כעד מטעם ההגנה במשפטם של שני לוחמי גבעתי שהואשמו בביצוע "נוהל ילד" בזמן מבצע עופרת יצוקה. בעדותו אמר חורב: "קשה לי לתפוס שחבר'ה שנשלחו להילחם בעזה מקבלים רישום פלילי. קשה לי המסע המאשים הזה של חקירות במצ"ח, מתן עדויות שהם כבר יותר מהעונש עצמו. צריך לעצור את זה". לאחר שחרורו הקים חורב את חברת עמדה שעסקה בייעוץ ביטחוני בתחום מערכות השו"ב והרובוטיקה. משנת 2016 חורב עוסק ביזמות נדל"ן בישראל ופורטוגל. לחורב תואר שני במנהל עסקים ותואר דוקטור במדע המדינה. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בחדשנות צבאית במאה ה-21. עמיר רפפורט, באתי נכוויתי וזוכיתי, ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, ‏ 27.04.2001, עמודים 14–18, 63, כפי שהועלה באתר פרש. מפרי עטו "מבצעי הרתעה" מה ניתן ללמוד מהניסיון הצה"לי ברצועת עזה?, מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים, 18 באוקטובר 2015 כישלון "תפיסת ההרתעה" מול יריבים אסימטריים – האומנם הייתה תפיסה?, בין הקטבים, גיליון 41, אפריל 2024 ריאיון עם יוסף קאשי באתר המכתש בגבעתיים ז"ל בית ספר כצנלסון באתר "חברה", חפש את "תגובה ל: תמונת מחזור 63" יוסי יהושוע ועינת פישביין, "המיועד", ידיעות אחרונות, ‏ 15.09.2006. עמיר רפפורט, באתי נכוויתי וזוכיתי, ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, ‏ 27.04.2001, עמודים 14–18, 63, כפי שהועלה באתר פרש. "כך הקמתי את גבעתי" - תא"ל (מיל') יהודה דובדבני - המח"ט הראשון, באתר חטיבת גבעתי אל"ם מוני חורב, באתר חטיבת גבעתי. טובה דדון, עוזי דיין בנוהל ילד: להפסיק מצעד נחקרי מצ"ח, באתר ynet, 25 באוקטובר 2010
תל אור

תל אור היה יישוב שהוקם בשנת 1928 ליד תחנת הכוח בנהריים אשר בעבר הירדן המזרחי, במהלך הקמתה, כשכונת מגורים לפועלי התחנה. הוא התקיים עד כיבושו בידי הירדנים במלחמת העצמאות ב-1948. היישוב היה "יישוב-מפעל", והוקם כיישוב מתוכנן בקפידה וחברת מופת בדוגמת העקרונות שהנחו מתכנני יישובי מפעל ברחבי העולם כגון פולמן ליד שיקגו. ערך מורחב – נהריים בשנת 1928 החל המהנדס פנחס רוטנברג להקים את מפעל תחנת הכוח נהריים בשטחה של ממלכת ירדן. המפעל הוקם בנקודה בה מתחבר נהר הירמוך עם נהר הירדן, ומטרתו הייתה לנצל את זרימת המים על מנת להפיק חשמל עבור יישובי ארץ ישראל. לצד המפעל בנהריים נבנה היישוב תל אור, שהיה היישוב היהודי היחיד באותה העת בעבר הירדן המזרחי. תל אור נועדה למגורים עבור פועלי הקבע של תחנת הכוח ומשפחותיהם, מתוך שאיפה שהישוב יתפתח ויהפוך ליישוב חקלאי ולסמן הגבול המזרחי של ישראל. עקב בידודו של היישוב ועל אף מספר המשפחות המצומצם שגר בו, הוקמו במקום מרפאה, גן ילדים ואף בית ספר לילדי העובדים, על ידי המחנך יוסף חנני. חשיבותו הרבה של היישוב הייתה מיקומו כישוב היהודי היחיד ממזרח לירדן ומדרום לירמוך. בזמן מלחמת העצמאות, עקב המצב הביטחוני הקשה, הפסיקה תחנת הכוח בנהריים לפעול ולהפיק חשמל לאחר יותר מ-15 שנות עבודה. היישוב תל אור נעזב והתרוקן מיושביו לאחר קרב ממושך עם הלגיון הירדני אשר הציב בפני המתיישבים אולטימטום להיכנע או לעזוב את המקום. המפעל בנהריים והישוב תל אור נכבשו בידי הירדנים ונבזזו. כיום תחנת הכוח בנהריים וגם היישוב החרב תל אור נמצאים מעבר לגבול ישראל, בשטח ירדן. מרבית המבנים נותרו במקומם וחלקם נהרס בידי כוחות צה"ל במהלך אחד המבצעים שנערך באזור בשנות ה-70. האזור נקרא כיום "קריית גיסר אל-מג'אמע" (בערבית: قرية جسر المجامع, תרגום: "כפר הגשר הקהילתי"). מדיה וקבצים בנושא תל אור בוויקישיתוף נדב מן, זכרונות מנהריים: סיפור 'מחשמל' על גבורה וציונות, באתר ynet, 20 ביולי 2012 מפת 'הקרקעות והישובים היהודים בארץ ישראל' בהוצאת הקרן הקימת, 1929, עם סימון הישוב, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור תכנית רוטנברג בעצם התגשמותה, הארץ, 31 בדצמבר 1928 גילי חסקין, יישובי המפעל בארץ ובעולם