laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הינדה לוי-ליסנר

חיה הינדה לוי-ליסנר (ביידיש: הינדע לוי-ליסנער; 1905 או 1912 – 29 באוגוסט 1968) הייתה משוררת וסופרת לילדים ולנוער יידית ומחנכת ישראלית ממוצא פולני. חיה הינדה לוי-ליסנר בת מרדכי דב נולדה בעיירה ביאלצ'ב שבפולין. בעת מלחמת העולם הראשונה נמלטה עם משפחתה אל העיר הגדולה לודז', שם סיימה את חוק לימודיה ויצאה להשתלמות בהוראה ופדגוגיה בעיר קרקוב. בעת לימודיה עבדה במעונות לילדים עניים, והקדישה את עצמה לחינוך וכתיבה לילדים. בשנת 1930 עברה לבירת פולין, ורשה, שם למדה וסיימה את בית המדרש לגננות, התוודעה למפעלו החינוכי הגדול של יאנוש קורצ'אק ואף עבדה באחד מבתי היתומים שלו בעיר. בשנת 1935 יצאה לעיר ביאליסטוק להקים גם שם בית יתומים. היא שבה ללודז' לפני המלחמה וניהלה בפרברים בתי יתומים יהודיים. עם כיבוש פולין בידי גרמניה הנאצית בשנת 1939 נכלאה בגטו לודז', עבדה בעבודות כפייה ועברה למחנה אושוויץ. כל העת המשיכה לרכז סביבה פעילות ספרותית לנוער היהודי הכלוא. לוי-ליסנר זכתה להינצל ממחנה אושוויץ, התגלגלה כמה שנים בפולין ועלתה לישראל בשנת 1948. בעשרים שנותיה בארץ, עד פטירתה בשנת 1968, עסקה חיה הינדה לוי-ליסנר בהוראה במסגרות שונות בעיר תל אביב. הינדה לוי-ליסנר כתבה ופרסמה כמה ספרים בשני נושאים: מורשתו החינוכית של המחנך הדגול יאנוש קורצ'אק; וסיפורת ושירה על ילדי היהודים בפולין, הן היתומים והעניים שאיתם עבדה בטרם השואה, והן ילדים שניצלו מההשמדה. הינדה לוי-ליסנר נפטרה בשנת 1968. נקברה בבית העלמין הדרום. שותפים: (דערציילונגען), ורשה: יונג יידיש, 1936. ילדי הגורל; תרגם מיידיש ש' יורם, תל אביב: א' ציוני, תשכ"ב. (בנושא השואה) שלום שלום לעולם: עשרים ספורים; ציורים: דוד גלבע, תל אביב: דעת, תשכ"ה 1964. במחיצתו של ינוש קורצ'ק: רשמים, תל אביב: דעת, 1965. אני מאמין: שירים; תרגם מיידיש אפרים תלמי, תל אביב: אורה על ידי מחברות לספרות, תשכ"ו. אין פֿיַיער און רויך, תל אביב: ארויסגעגעבן דורך א גרופע פריינט (דפוס דבר), תשכ"ז 1966. (זיכרונותיה מהשואה, כולל גם שירים ומחזות לילדים שכתבה בגטו. בכתב יד זכה בפרס רבקה פאט מטעם הקונגרס התרבות היידי הכול-עולמי, על החיבור המוקדש לילדי ישראל שנספו בשואה) (הספר, בארכיון האינטרנט) יוני תכלת: שירים; תרגם אפרים תלמי, תל אביב: אורה, תשכ"ח. (בעמודים 65–122 נדפסו השירים "בלויע טויבן" במקורם היידי עם שער מיוחד) מה נחמד גני: שירים אחרונים; תרגם אפרים תלמי; ציורים: תרצה, תל אביב: אורה, תשכ"ט. (הופיע לאחר מותה) אג"ף, שיריה של הינדה לוי-ליסנר, הצופה, 4 באוקטובר 1968 כ. פ. טכורש, זכרון להולכים | הינדה לוי-ליסנר ע"ה: (ליום השלושים), הצופה, 29 בספטמבר 1968 שרה גלוזמן, לזכר נעדרים | הינדה לוי-ליסנר, דבר, 4 בנובמבר 1968 חיה-הינדה לעווי-ליסנער (1912-1968), דף שער בספרייה הלאומית על ספריה: ילדי הגורל, מעריב, טור 3, 23 במרץ 1962 במחיצתו של יאנוש קורצ'אק, מעריב, 22 באפריל 1965 אוריאל אופק, אני מאמין, דבר, 11 בנובמבר 1966 מפרי עטה: לודז', בתוך: יהושע אייבשיץ (עורך), "האישה בשואה" דור חדש ב"שלוחות", הצופה, 2 באפריל 1965 זכיה לי – – –, הצופה, 26 באוגוסט 1966 הינדה לוי-ליסנר באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ראו ילדי הגורל, מעריב, טור 3, 23 במרץ 1962. ראו במחיצתו של יאנוש קורצ'אק, מעריב, 22 באפריל 1965. ראו אוריאל אופק, אני מאמין, דבר, 11 בנובמבר 1966. הינדה לוי-ליסנר: אין פייער און רויך, הצופה, 7 באוקטובר 1966.
שארל הראשון, קרדינל דה בורבון

שארל הראשון, קרדינל דה בורבון (בצרפתית: Charles Cardinal de Bourbon; ‏22 בספטמבר 1523 - 9 במאי 1590) היה מועמד הליגה הקתולית לכתר צרפת. שארל היה בנם של שארל דה בורבון, דוכס ונדום ושל פרנסואז ד'אלנסון. הוא היה דודו של אנרי השלישי, מלך נווארה (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת, ראשון מלכי בית בורבון). הוא התקדם מהר מאוד בהיררכיה של הכנסייה הקתולית. שימש כבישוף נבר שבחבל בורגון (1540–1545), ובישוף סינט שבחבל פואטו-שראנט (1545 -1550). ב-1548 התמנה לקרדינל. היה בישוף נאנט שבחבל פיי דה לה לואר (1550 -1554). ב-1551 התמנה לממלא מקום של מושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. הוא החזיק גם בתואר ארכיבישוף רואן שבחבל נורמנדי (1550 עד מותו), ובתואר שליח האפיפיור לאביניון (1565 עד מותו). ב-18 באוגוסט 1572 ערך בפריז את טקס נישואי אחיינו, אנרי, מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה, בתם של אנרי השני מלך צרפת ושל קטרינה דה מדיצ'י. מאורע זה היה אחת הסיבות לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש, שהחל שישה ימים אחרי נישואים אלה. עם מות יורש העצר פרנסואה, דוכס אנז'ו (19 ביוני 1584) הפך שארל הראשון, קרדינל דה בורבון למועמד הליגה הקתולית לכתר צרפת. פיליפ השני מלך ספרד אישר את הסכם ז'ואנוויל (31 בדצמבר של אותה שנה) שלפיו הוכר הקרדינל דה בורבון כיורש העצר הצרפתי, אם כי אחיינו, אנרי מלך נווארה ההוגנוטי היה יורש העצר החוקי. ב-23 בדצמבר 1588 הקרדינל דה בורבון, שהגיע לארמון בלואה יחד עם מנהיגי הליגה הקתולית כדי להשתתף באספת המעמדות הצרפתית, הושם במעצר בידי אנשיו של אנרי השלישי, מלך צרפת. אחרי מות אנרי השלישי (2 באוגוסט 1589) התבקש שארל מלורן, דוכס מאיין, שהיה ראש הליגה הקתולית במלחמות הדת בצרפת נגד ההוגנוטים, לקחת על עצמו את המלוכה. אך הוא העדיף לתמוך במועמדותו של הקרדינל דה בורבון, שהיה אסיר של אנרי מלך נווארה, והוחזק בכלא בארמון שינון. ב-1590 הקרדינל דה בורבון נפטר בכלאו, והקתולים הקיצוניים דרשו למנות למלך צרפת מועמד קתולי אחר. אולם המתונים בקרב הקתולים שחששו מהשתלטות בית הבסבורג על צרפת, ביקשו לקיים שיחות שלום עם אנרי מלך נווארה, יורש העצר ההוגנוטי. אחרי שקיבל על עצמו את הדת הקתולית ב-25 ביולי 1593, נמשח אנרי מלך נווארה לאנרי הרביעי מלך צרפת בקתדרלת שארטר ב-27 בפברואר 1594. מדיה וקבצים בנושא שארל הראשון, קרדינל דה בורבון בוויקישיתוף
דומינו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דומינו – משחק דומינו ראלי – משחק אפקט הדומינו דומינו (בגד) – גלימה ונציאנית דומינו - שיר שיצרו ביחד ארקדי דוכין ומאיר בנאי (ראו כאן) דומינו (סרט) – סרט קצר זוכה פרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל סרטי פנטזיה במנצ'סטר, אנגליה בבימוי אורי סיוון ועפ"י תסריט של לימור נחמיאס דומינו (סרט, 2005) (Domino)- סרט אמריקאי המספר את סיפורה של דומינו הארווי (Domino Harvey) דומינו (סרט, 2019) – סרט קולנוע בבימויו של בריאן דה פלמה דומינו (תוכנית טלוויזיה) פאטס דומינו (Fats Domino) זמר אמריקאי תאוריית הדומינו – תאוריה מדינית שהתגבשה בארצות הברית בזמן המלחמה הקרה דומינו (קומיקס) – דמות בדיונית של חברת מארוול קומיקס Domino – שיר של להקת ג'נסיס מאלבומם Invisible Touch אשר יצא ב-1986 דומינוס
אידיוט פיילוט

אידיוט פיילוט (באנגלית: Idiot Pilot) הם צמד רוק אלקטרוני מהעיר בלינגהאם במדינת וושינגטון שבארצות הברית. הצמד יוצר מוזיקה שמושפעת מלהקות כמו רדיוהד, מיי בלאדי ואלנטיין ועוד להקות רבות ופחות מוכרות, שהכניסו ממדים נוספים של עומק בשיריהם. הצמד מוכר בסאונד הייחודי להם. הצמד שחרר את אלבומם הראשון כשהם רק בני 19, ועל כך הם זכו להערכה ממגוון מגזיני מוזיקה מרחבי ארצות הברית. מייקל האריס ודניאל אנדרסון הם שני חברי ילדות מהעיירה בלינגהאם שבמדינת וושינגטון. כשהיו בני 12 התחילו לעסוק במוזיקה ואפילו הקימו להקה עם חברים נוספים בשם "אזרו צ'רי" (Azero Cherry). חברי הלהקה הוכיחו עצמם כלא מתאימים והביאו את הצמד להחליט "להחליף את האנשים במחשבים". הם פרשו מהלהקה והחלו לעבוד כצמד על הצליל הייחודי שלהם. לפני שהתחילו לכתוב מוזיקה הם ישבו והחליטו איך הם רוצים להישמע. הם שילבו במוזיקה שלהם כל כך הרבה סוגות כך שקשה למצוא מילה אחת שתתאר את המוזיקה. השניים התחילו לכתוב שירים בחדר השינה של דניאל. לאט לאט החלו לצאת מחדר השינה ואף להופיע בעיירה שלהם. הם הוציאו EP שהעלה את ההתעניינות בהם. כשהצמד סיים את האלבום הראשון שלהם, Strange We Should Meet Here, הם יצרו עותקים ושלחו אותם לתחנות רדיו. תחנת רדיו מקומית החלה להשמיע את שיריהם, דבר אשר הוסיף להתעניינות בהם. ב-5 במאי 2004 הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Reprise Records. רייצ'ל האוורד מחברת התקליטים, שמעה את האלבום ואמרה שאחרי ארבעים דקות של האזנה היא ידעה שהיא תחתים אותם. ב-17 במאי 2005 שוחרר האלבום בצורה רשמית וזכה לביקורות חיוביות רבות. הם הופיעו בסיבובי הופעות באנגליה ובארצות הברית. הם הופיעו עם הלהקות: דה יוזד, +44, Team Sleap, The Seal Cub Clubbing Club. הלהקה סיימה את ההקלטות של האלבום השני שלה, Wolves, והוא יצא ב-25 בספטמבר 2007. האלבום הופק במשותף עם מארק הופוס, חבר להקת 44+ (לשעבר חבר בבלינק-182), ורוס רובינסון (Glassjaw, At the Drive-In, The Blood Brothers). באלבום תופפו כריס פני, לשעבר המתופף של The Dillinger Escape Plan, וטראוויס בארקר, לשעבר המתופף של בלינק-182. השיר Retina and the Sky מאלבום זה הופיע בפסקול של הסרט רובוטריקים. ב-2007 הצמד הוסיף להרכב את ראיין סוקלה בתור מתופף בהופעות חיות. בשנת 2011 הודיעו חברי הלהקה על יציאה לפגרה עד להודעה חדשה. בפברואר 2019 הודיעו חברי הלקה באופן רשמי על סוף הפגרה, ועל האלבום החדש שלהם, Blue Blood, ששוחרר באופן עצמאי ב-12 במרץ 2019. דניאל אנדרסון - מוזיקה ושירה מייקל האריס - מוזיקה ושירה ראיין סוקלה - תופים (בהופעות חיות) Strange We Should Meet Here ‏ (2005) Wolves ‏ (2007) Blue Blood ‏ (2019) "To Buy A Gun" ‏ (2005) "A Day In A Life Of A Poolshark" ‏ (2005) מדיה וקבצים בנושא אידיוט פיילוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אידיוט פיילוט אידיוט פיילוט, ברשת החברתית פייסבוק אידיוט פיילוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אידיוט פיילוט, ברשת החברתית אינסטגרם אידיוט פיילוט, סרטונים בערוץ היוטיוב אידיוט פיילוט, באתר ספוטיפיי אידיוט פיילוט, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר Last.fm (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר AllMusic (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר Discogs (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר Songkick (באנגלית) אידיוט פיילוט, באתר Genius אידיוט פיילוט, באתר בנדקמפ
ניקולאי קוזנצוב

האם התכוונתם ל... ניקולאי איבנוביץ' קוזנצוב – סוכן ביון סובייטי שפעל באוקראינה הכבושה בימי מלחמת העולם השנייה ניקולאי גרסימוביץ' קוזנצוב – קומיסר עממי של הצי הסובייטי, מפקד הצי בתקופת מלחמת העולם השנייה
דיאוקסיריבוז

דיאוקסיריבוז (Deoxyribose) הוא חד-סוכר שנוסחתו C5H10O4, דיאוקסיריבוז נוצר מהסרה של קבוצת OH מפחמן 2 של ריבוז ומכאן שמו ("דה־אוקסי" = נטול חמצן). דיאוקסיריבוז הוא מרכיב של דיאוקסינוקלאוטידים המרכיבים את ה DNA. זהו פנטוז שיש בו קבוצת אלדהיד על פחמן מספר 1 במצב הפתוח כך שהוא אלדוז וסוכר מחזר. בתמיסה הדיאוקסירויבוז נמצא בשיווי משקל בין צורת טבעת משושה deoxyribopyranose, הצורה הפתוחה ובצורת טבעת מחומשת deoxyribofuranose במערכות ביולוגיות מוצאים רק את האננטיומר D של דיאוקסיריבוז המונצר מחיזור אנזימטי של ריבוז 5 פוספט. דיאוקסיריבוז הוא מרכיב בדיאוקסינוקלאוטידים היוצרים את הDNA. ההבדל בין ריבוז שהוא מרכיב בנוקלאוטידים של RNA לדיאוקסיריבוז - העדר חמצן בפחמן 2 אחראי לגמישות של גדיל הDNA ומכאן ליכולתו ליצור סליל כפול ארוך ולהתקפל למבנה קומפקטי בכרומוזומים של תאים אאוקריוטים. מדיה וקבצים בנושא דיאוקסיריבוז בוויקישיתוף דיאוקסיריבוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ליזיס

ליזיס (ביוונית עתיקה: Λῦσις; נפטר בשנת 390 לפנה"ס) היה פילוסוף מאסכולת פיתאגורס, שמוצאו היה במושבות היווניות בדרום איטליה. ליזיס חי כפליט מדיני בתבאי, תחת חסות משפחתו של אפמינונדס הצעיר. הוא שימש כמורה לפילוסופיה של אמפמינונדס, והיה בעל השפעה רבה על הנער ועל עיצוב אישיותו. ליזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים ובנושא יוונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוי

המונח "קוי" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קוי (פירושונים). קוי, או, "נישיקיגוי" (ביפנית: 錦鯉 – מילולית: "קרפיון רקום רקמת זהב"; "קוי" – 鯉 – ביפנית הוא "קרפיון מצוי") הוא תת-מין מבוית של קרפיון אמור (Cyprinus rubrofuscus) ממשפחת הקרפיוניים, הנפוץ באקווריום ובבריכות נוי וידוע בגווני זהוב, לבן ועוד. בעבר היה תת-מין של קרפיון מצוי. מוצאו של הקוי מסין אך רוב הזנים פותחו ביפן. זהו דג מאוד חזק ועמיד ומסוגל לשרוד בטמפרטורות נמוכות (כמו שיש בחורף בסין שמשם מוצאם). בתנאים אופטימליים הקוי יכול להגיע אפילו לאורך מטר ולחיות יותר ממאה שנים (יש דיווחים על דגים שעברו את גיל מאתיים, ופרט אחד שמת בגיל 226). מרבית הגדילה של הקוי מתרחשת בשנתיים הראשונות של חייו, עם זאת הקוי גדל עד יום מותו כסנטימטר עד שניים בשנה. קיימים עשרות סוגים של קוי צבעי הדגים משתנים מסוג לסוג העיקרים הם: קוהקו – לבן ואדום, סנקה – לבן אדום ושחור, שוהה – לבן שחור ואדום, שירואוצורי – שחור לבן, היאוצורי – שחור ואדום, קינאוצורי – צהוב ושחור, שושוי – כחול ואדום, אסאגי – כחול ואדום (עם קשקשים), ימבוקי – צהוב, צאגוי – חום, סורוגוי – אפור, גורומו – לבן וחום. Koi Herpes Virus – KHV היא מחלה שפגעה קשות בגידולי הקוי. המחלה פוגעת בזימי הדג ומביאה למותו המהיר (10–12 יום). בבריכה שנגועה בנגיף ימותו תוך שבועיים כ-90% מהדגים. הדגים המגודלים בישראל עוברים חיסון כנגד המחלה. את החיסון פיתחה חברת קו-וקס הישראלית. פרט לזה הקוי הוא דג חסין מאוד. בישראל יש מספר מכונים מתקדמים לגידול קוי ביניהם בקיבוצי הזורע, מעגן מיכאל, גן שמואל, כפר רופין ומעברות ובמושב תרום. מרבית ההכנסות מגידול דגי נוי בישראל מקורם בייצוא דגי קוי, זאת בזכות העובדה שלקוחות בארצות היעד – בעיקר באירופה, מוכנים לשלם אפילו עשרות אלפי ש"ח לדג יוקרה בודד. מדיה וקבצים בנושא קוי בוויקישיתוף אודות דגי הקוי קרפיוניים בוויקיפדיה האנגלית כ-700 מיליון ש"ח בשנת 2007, על פי השוק העולמי לדגי נוי – מאמר מיולי 2009 של יעל קחל מהיחידה לחקר שווקים של משרד החקלאות ופיתוח הכפר; כ-50 מיליון ש"ח על פי הערכה בכתבה של שי גל "סיפורי דגים" ששודרה ב"אולפן שישי" בערוץ 2 ב-2 באפריל 2010(הקישור אינו פעיל, 10.07.2018) כ-30 מיליון שקל על פי הכתבה "סיפורי דגים" הנ"ל 5,000 עד 8,000 ליש"ט על פי "סיפורי דגים" הנ"ל
טקסים

טקסים (בטורקית: Taksim - "חלוקה") הוא הכינוי שניתן על ידי האוכלוסייה הטורקית בקפריסין לרעיון חלוקתה של קפריסין לשתי ישויות מדיניות נפרדות, האחת לקפריסאים-טורקים והאחרת לקפריסאים-יוונים. שורשיו של המושג באמצע שנות החמישים של המאה ה-20 כאשר הוקם אאוקה, "ארגון הלוחמים הקפריסאים הלאומי" (EOKA, Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών), והחל בהתנגדות אלימה לשלטון הבריטי באי מתוך כוונה מוצהרת להביא לסיומו ולאיחוד האי עם יוון ("אֶנוֹסִיס", Ένωσις). הקהילה הטורקית באי קידמה את רעיון החלוקה מתוך תחושה כי רק כך תזכה בשלום ובביטחון ומבלי להפוך למיעוט במדינה בעלת אופי יווני, שלא לדבר על האפשרות האחרת של איחוד עם יוון. ב-1960 זכתה קפריסין בעצמאותה, אך יחסי שתי הקהילות באי לא השתפרו ואף החמירו לאחר שנשיא קפריסין הארכיבישוף מקאריוס השלישי הציע ב-1963 לערוך 13 תיקונים בחוקת המדינה. תהליך הקיטוב באי הלך והעמיק והאוכלוסייה הטורקית שהיוותה כחמישית מכלל התושבים החלה מתרכזת במובלעות. צעד זה היווה למעשה את תחילת הדרך לקראת היפרדותן של שתי הקהילות באי. ב-15 ביולי 1974 ובעידודה של החונטה הצבאית ששלטה באותה עת ביוון, תפס ארגון EOKA-B, יורשו של ארגון EOKA, את השלטון בקפריסין במסגרת הפיכה צבאית במטרה לספח את האי ליוון (Ένωσις איחוד ביוונית) . החשש מאיחודו של האי עם יוון הביא את ממשלתו של בולנט אג'וויט להורות לצבא הטורקי לפלוש אל האי. פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הביאה לכיבוש שליש משטחו בידי צבא טורקיה בתוך פחות מחודש. ב-1975 הכריזו הטורקים בצפונו של האי על הקמתה של "המדינה הפדרלית הטורקית של קפריסין" (Kıbrıs Türk Federe Devleti). הכרזה זו הייתה אמורה להיות צעד לקראת הקמת מדינה פדרלית שתכלול את כל שטחו של האי, אך היוזמה נדחתה על ידי קפריסין, האומות המאוחדות, והקהילה הבינלאומית. לאחר שמונה שנות משא ומתן חסר תוצאות בין שתי הישויות המדיניות באי, הכריזה הישות הטורקית על עצמאותה ב-15 בנובמבר 1983 ואימצה את השם "הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין" (Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti, KKTC). בכך היה רעיון החלוקה לעובדה מוגמרת. פלישת טורקיה לקפריסין הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין
יוהנס אוקכם

יוהנס אוקכם (בפלמית: Johannes Ockeghem;‏ 1410? – 1497) היה מחשובי המלחינים בדור השני של האסכולה הפרנקו-פלמית. אוקכם נחשב למלחין החשוב ביותר בין גיום דופאי וז'וסקן דה פרה, והיה למוזיקאי המפורסם ביותר ברחבי אירופה במחצית השנייה של המאה החמש עשרה. תאריך לידתו שנוי במחלוקת, במקורות שונים הוא מתוארך לשנת 1410 ובאחרים עד שנת 1430. מחקרים אחרונים קובעים, כי אוקכם נולד בסיינט-חיסליין (כיום סן-גיסלן בוולוניה), אולם ביוגרפיות מוקדמות קובעות שנולד או בעיר שעל שמה נקרא או בדנדרמונדה, בדרום פלנדריה. כרוב מלחיני התקופה, החל אוקכם את דרכו המוזיקלית כנער מקהלה. התיעוד הראשון של פעילותו המוזיקלית מגיע מן הקתדרלה של אנטוורפן, שם הועסק בשנים 1443 ו-1444. בין השנים 1446 ו-1448 הועסק אוקכם על ידי שארל הראשון, דוכס בורגונדיה. בשנת 1452 עבר לפריז לכהן כמנהל מוזיקלי של מקהלת הקפלה בחצר המלכים שארל השביעי ולואי האחד עשר. הוא שב לצרפת ומת בטור, זאת לאחר שמילא משימה דיפלומטית בספרד, לארגן את חתונתה של איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. אוקכם לא היה מהפכן ביצירתו, אך לא נטה גם ליתר-שמרנות והשכיל למזג התפתחויות חדשות ביצירותיו. מאפיינת אותו פרישה רחבה של המלודיות בקווים ארוכים ומרחפים, שאותם מיקם במקרים רבים בכל הקולות ולא רק בקול אחד, כפי שהיה מקובל במוטטים של המאה ה-14. כדי לקדם את זרימת הקווים עתירי הקישוטים שיצר, העדיף לכתוב לארבעה קולות במקום לשלושה, וכן הרבה להשתמש במשלב הבס, בניגוד לדופאי ובני דורו, שבחרו להרחיב את המנעד הקולי כלפי מעלה. מעט מאוד מיצירותיו שרדו - 14 מיסות (אחת מהן רקוויאם, ראו: רקוויאם (אוקכם)), תפילת קרדו נפרדת, 5 מוטטים וכ-21 שנסונים. אוקכם היה מפורסם מאוד באירופה בזכות המוזיקה המרשימה שלו ושליטתו הטכנית הפנומנאלית, המודגמת בבירור ב'מיסה פרולטיונום', וכן היה בעל השפעה מוזיקלית מכרעת על ז'וסקן דה פרה, שלימים כתב מוטט להנצחתו (נימפות היער). אוקכם, שהיה מפורסם כזמר בס, נבדל משאר מלחיני האסכולה הנדרלאנדית עקב שימושו בבס אקטיבי, הן בריתמיות והן במנעד. נימפות היער מדיה וקבצים בנושא יוהנס אוקכם בוויקישיתוף יוהנס אוקכם, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר ספוטיפיי יוהנס אוקכם, באתר Last.fm (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר AllMusic (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר דיזר יוהנס אוקכם, באתר Discogs (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוהנס אוקכם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון סטנלי, "מוזיקה קלאסית", עמ' 54 סטנלי, שם
קבוצת איירבוס

קבוצת איירבוס (בעבר נקראה EADS, ראשי תיבות של European Aeronautic Defence and Space Company) היא תאגיד תעשייה אווירית אירופי ענק העוסק בפיתוח מוצרי תעופה וחלל לשוק האזרחי והצבאי, לרבות כלי טיס, טילים, לוויינים, ונשק. EADS נוצר ב- 10 ביולי 2000, כתוצאה ממיזוג בין איירוספסיאל-מאטרה (אנ') הצרפתית, Construcciones Aeronáuticas SA ‏(CASA) (אנ') הספרדית, ודיימלר-קרייזלר איירוספייס AG ‏(DASA) (אנ') הגרמנית. עם המיזוג הפכה EADS ליצרנית המטוסים השנייה בגודלה בעולם (אחרי בואינג) וליצרנית הנשק השנייה בגודלה באירופה (אחרי BAE סיסטמס). בשנת 2017 שם החברה שונה לשם הנוכחי - Airbus SE. החברה אורגנה ב-3 חטיבות: איירבוס - חטיבת לייצור מטוסים. רווח בשנת 2021 - 36.1 מיליארד יורו (68% מרווחי הקבוצה) Airbus Defence and Space - חטיבה שפועלת בתחום הביטחון והלל. רווח בשנת 2021 - 20 מיליארד יורו (20% מרווחי הקבוצה) איירבוס הליקופטרס הפועלת בתחום ייצור מסוקים. רווח בשנת 2021 - 6.9 מיליארד יורו (12% מרווחי הקבוצה) בנוסף לכך קיימות מספר חברות בת ושותפויות. מדיה וקבצים בנושא קבוצת איירבוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת איירבוס קבוצת איירבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוח שנתי - 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Songs From The Wood

Songs from the Wood (מאנגלית: שירים מהיער) הוא אלבום משנת 1977 של להקת ג'ת'רו טאל. האלבום היה הראשון מבין שלושה אלבומי פולק רוק שהוציאה הלהקה: Songs from the wood, Heavy Horses ו-Stormwatch. אלבום זה היה האלבום הראשון של הלהקה שקיבל ביקורות חיוביות מאז האלבום Living in the Past בשנת 1972. האלבום רווי בדימויים מהפולקלור והפנטסיה הבריטית ומנגינות תואמות. בשנת 2003 יצאה גרסה מחודשת דיגיטלית של אלבום זה אשר הכילה שתי רצועות נוספות, ביניהן ביצוע חי של השיר Velvet Green. "Songs From The Wood" – 4:52 "Jack-In-The-Green" – 2:27 "Cup Of Wonder" – 4:30 "Hunting Girl" – 5:11 "Ring Out, Solstice Bells" – 3:43 "Velvet Green" – 6:03 "The Whistler" – 3:30 "Pibroch (Cap In Hand)" – 8:27 "Fire At Midnight" – 2:26 "Beltane" בונוס) – 5:19) "Velvet Green" בונוס) – 5:56) מידע על האלבום Songs From The Wood באתר MusicBrainz מידע על האלבום Songs From The Wood באתר AllMusic האלבום Songs From The Wood באתר Discogs תיאור האלבום ומילות השירים באתר mitkadem.co.il
טרבל (שליט בולגריה)

החאן טֶרְבֶל (בבולגרית: Тервел, ביוונית טרבליס) היה בנו ויורשו של אספרוך, שליט בולגריה של חבל הבלקן בין השנים 701–721. אחרי פלישת הערבים לאימפריה הביזנטית והחלשותה של האימפריה, התחזקו גם הבולגרים. בקרב אנכיאלו, הבולגרים, יחד עם בני בריתם הסלאבים ניצחו את כוחותיו של יוסטיניאנוס השני. כתוצאה מכך הביזנטים חתמו על הסכם שלום עם הבולגרים ובכך הכירו בקיומה של המדינה החדשה כמדינה עצמאית, תאריך זה נחשב לשנת לידתה של האימפריה הבולגרית הראשונה, אשר השתרעה בשטחי מואסיה וחלקים מתראקיה ומקדוניה. טרבל היה מקורב ליוסטיניאנוס השני בתקופת גלותו של יוסטיניאנוס. אחרי ניסיון ההתנקשות בחייו נמלט יוסטיניאנוס אל טרבל וכרת איתו ברית: טרבל העמיד 15,000 פרשים בולגרים לעזרת יוסטיניאנוס, כדי שיוכל לכבוש בחזרה את השלטון בביזנטיון ובתמורה הבטיח יוסטיניאנוס להשיא לטרבל את בתו, אנסטסיה, לאישה ולהעניק לו את התואר קיסר וגם שטחים נוספים. הלחימה ארכה כשנתיים ובמהלכה הצליחו הכוחות הבולגרים והביזנטים להשמיד את הכוחות הערביים הרכובים ואת הצי הערבי בים השחור, ובמספר ימים נוספים לחסל את שארית הצבא. צעד זה הביא לסיום הניסיונות הערבים (החליפות של בית אומיה) לחדור ליבשת דרך חצי האי הבלקני. עזרת הבולגרים הייתה כה משמעותית עד שמשוררים ומוזיקאים ביצירותיהם העניקו לחאן טרבל את הכינוי "מושיע אירופה". לאחר שובו לשלטון קיים יוסטיניאנוס את הבטחותיו וטרבל היה הבולגרי הראשון שנשא את התואר קיסר. בתקופתה זו נוצר תבליט הרוכב ממדרה, שמסמל את הכרתה של האימפריה הביזנטית בממלכה הבולגרית החדשה, אשר בשנת 1979, הוכרז אתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא טרבל (שליט בולגריה) בוויקישיתוף Golden, Peter. An introduction to the history of the Turkic peoples: Ethnogenesis and state-formation in medieval and early modern Eurasia and the Middle East, Harrassowitz, 1992 Pedigree: Anastasia (Princess) of BYZANTIUM
רוני קולמן

רוני דין "ביג רון" קולמן (באנגלית: Ronnie Dean "Big Ron" Coleman; נולד ב-13 במאי 1964 מונרו, לואיזיאנה) הוא מפתח גוף אמריקאי. נכון ל-2007 מתגורר קולמן בארלינגטון שבטקסס. קולמן זכה 8 פעמים בתחרות מר אולימפיה ומחזיק בשיא של מספר הזכיות הרב ביותר במר אולימפיה יחד עם לי הייני שזכה מספר פעמים זהה.ידוע גם בכינויו המלך (The King). משקלו בעת התחרות עומד על 150 ק"ג - המתחרה הכבד ביותר אי פעם. משקלו של קולמן ב"אוף סיזן" (התקופה שבמהלכה מפתחי הגוף מפתחים מסת שריר גבוהה ועולים במשקל) עומד על כ-169 ק"ג. ב-7 באפריל 1990 השתתף לראשונה בתחרות. הייתה זו תחרות "מר טקסס", ובה זכה בקטגוריית משקל כבד ואלוף האלופים הכללי, אז היה משקלו 214 פאונד (כ-97 ק"ג). ב-1998 זכה קולמן לראשונה בתואר מר אולימפיה (התואר הנחשב ביותר למפתחי הגוף בעולם) כשגבר על פלקס ווילר וקווין לברוני, שהיו המועמדים העיקריים לזכייה. מאז זכה בתואר שמונה פעמים ברציפות, עד שהפסיד לג'יי קאטלר בשנת 2006. קולמן השתתף בפעם האחרונה במר אולימפיה בשנת 2007, בניסיון לזכות בתואר בפעם התשיעית ובכך לשבור את השיא של לי הייני, אך הפעם הגיע למקום הרביעי בלבד, בעוד שיריבו ג'יי קאטלר זכה בפעם השנייה ברציפות. לאחר התחרות, בנאום מרגש שנשא בפני העיתונות, הצהיר רוני קולמן כי הוא פורש מתחרויות. ב -30 ביוני 2009 קולמן הצהיר ברדיו MuscleSport כי הוא יתחרה במר אולימפיה 2010. קולמן גם ציין כי הוא לא ישתתף בתחרות מר אולימפיה 2009 עקב מחסור בזמן לאימון. ב-2010 בסופו של דבר לא השתתף, ויריבו ג'יי קאטלר זכה שוב בתואר "מר אולימפיה". שיא משקל ההרמה של קולמן בתרגיל "סקוואט" כ- 380 קילוגרם. גובהו של רוני קולמן הוא 1.80 בנוסף לעיסוקו בפיתוח גוף, קולמן מקפיד לבקר בכנסייה בכל יום ראשון, ועובד במשרה חלקית כשוטר במחלקת משטרת התנועה. כמו כן, הוא חתום על חוזה פרסום גדול עם BSN, חברת תוספי תזונה. קולמן נישא בפעם הראשונה בגיל 43 לרואידה בדצמבר 2007, ונולדו לו שתי בנות, ולנסיה ודניאל. מר אולימפיה פיתוח גוף אתר האינטרנט הרשמי של רוני קולמן https://www.instagram.com/ronniecoleman8/, ברשת החברתית פייסבוק https://www.instagram.com/ronniecoleman8/, ברשת החברתית אינסטגרם https://www.instagram.com/ronniecoleman8/, ברשת החברתית LinkedIn
בית מנחם אוסישקין (ירושלים)

בית מנחם אוסישקין המכונה גם בית מחנים הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים, ברחוב אוסישקין 7 (פינת רמב"ן 32). בין השנים 1922–1927 התגורר מנחם אוסישקין בבית מחניים שברחוב שבטי ישראל. אוסישקין שכר את הבית מאגודת "האחים" שמקום מושבה בלונדון, שיפץ את הבית וריהט אותו בפאר רב. בשנת 1927, לאחר רעידת אדמה שפגעה בבניין אוגוסטה ויקטוריה שבו התגורר הנציב העליון הבריטי הפקיע הנציב את בית מחניים ועבר לגור בו, ואוסישקין, על אף מחאותיו, נאלץ לעזוב את המבנה. אוסישקין החליט לרכוש מגרש ברחביה ולבנות עליו את ביתו, שנבנה על פי תוכניותיו של האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי בשנת 1931. במבנה היו שלוש דירות - שתי דירות בקומת הקרקע עבור בנו ובתו של אוסישקין ודירה נוספת בקומה העליונה בה התגורר אוסישקין. מעל הכניסה למבנה הוצב השלט "מחנים" בעברית (בעוד שבבית מחניים השלט הוא באנגלית) - זכר למבנה אותו נאלץ אוסישקין לעזוב. במרפסת המבנה הגדולה נהג אוסישקין להקים סוכה מידי חג סוכות ולארח את ראשי היישוב היהודי וראשי המנדט הבריטי. אוסישקין זכה להנצחה כבר בחייו: לכבוד יום הולדתו ה-70 החליט ועד שכונת רחביה בירושלים להסב על שמו את רחוב קרן קיימת לישראל בו הוא התגורר. בעקבות כך, רח' שמואל הנגיד שונה לרח' קרן קיימת לישראל, ושמו של שמואל הנגיד הונצח ברחוב סמוך. ישנה גרסה נוספת שהשתרשה, לפיה שמו הקודם של רח' אוסישקין היה יהודה הלוי. עם זאת, המקורות ההיסטוריים אינם תומכים בגרסה זו, ובפרט מראים שיהודה הלוי היה שמו הקודם של גן הכוזרי. אמנון רמון, "דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006 דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996. מדיה וקבצים בנושא בית מנחם אוסישקין בוויקישיתוף על פי ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ג' וכן בשלט הבית ובשלט הכחול של המועצה לשימור אתרים מפת רחביה, 1930 , מאת כץ, עם סימון הרחוב (אוסישקין של ימינו) בשם 'רחוב קק"ל', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור דואר היום, 29 בינואר 1934, עמ' 4 לדיון מקיף ומקורות נוספים ראו דותן גורן, אביר משוררי ציון מול "איש הברזל", עת־מול, 247 (אוגוסט 2016) עמ' 23–26, וכן הרצאתו של דותן גורן, זיכרון אוסישקין במרחב ובנוף, יוני 2015 (הדיון ברחוב אוסישקין מתחיל בדקה 18:50) אנשיל פפר, האם אוסישקין ייפול שנית, גם בבירה?, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2007 השם "שדרות יהודה הלוי" ניתן לשדרות שבין רחוב רח' בן-גבירול לרח' אבן-עזרא ברחביה, ראו דואר היום, 23 במרץ 1926, עמ' 4. השם הוחלף ל"גן הכוזרי" ב-1962, ראו דותן גורן, אביר משוררי ציון מול "איש הברזל", עת־מול, 247 (אוגוסט 2016) עמ' 23–26. ראו גם תגובה למאמר של אנשיל פפר: תום שגב, מה רוצים ממנחם אוסישקין, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2007