laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניר אלון

ניר אלון (נולד בישראל 1964) הוא אמן ישראלי החי ופועל באירופה. אלון למד בין השנים 1988-1992 במחלקה לאמנות באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים. בשנת 1996 זכה בפרס האמן הצעיר מטעם משרד החינוך והתרבות. ב-1998 השתתף בתערוכת חילופין בין גרמניה וישראל. ב-2001 זכה במלגת שהייה בהמבורג שבגרמניה, ומאז הוא חי ועובד בה. עיקר עבודתו של אלון היא בתחום האינסטליישן (מיצב). בעבודתו משתמש אלון בחפצים כגון רהיטים, מנורות וכבלי חשמל, ובונה את הצבותיו ישירות למקום התצוגה. בעבודותיו מטפל אלון במצבי חוסר יציבות. אלון הציג תערוכות יחיד בתל אביב, ירושלים, שוורין, בון, מנהיים, פרנקפורט והמבורג, וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות נבחרות. עבודותיו נמצאות באוספי מוזיאונים ואוספים פרטיים וציבוריים בישראל, גרמניה, איטליה וארצות הברית. בשנת 2019 חתם על עצומה בעד הסופרת הבריטית-פקיסטינית קמילה שמסי, לאחר שנשלל ממנה פרס נלי זק"ש הגרמני לספרות עקב עמדותיה האנטי-ישראליות, ובהן תמיכה ב-BDS. עקבות תרבותיות - מלכודות טריוויאליות - גלריית המחלקה לאמנות, אקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. נוסע ללא מטען - המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. דגם חיקוי מעוות - גלריה "שלוש", תל אביב. איך להיות אמן (א-ת) – הצבה בחצר מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה. Installation - במוזיאון Schleswig Holstein Haus, שוורין, גרמניה. (Operant Conditioning (Show - מיצב, Kunstverein Harburger Bahnhof, המבורג, גרמניה. (Ostentatiously stagger (guest - במסגרת Atelier Haus, בון, גרמניה. (Tell me about love (II - מיצב, Westwerk, המבורג, גרמניה. (A funny game (Melancholy - המרכז לאמנויות Kampnagel, המבורג, גרמניה. In case of leftovers - גלריה Sebastian Fath Contemporary, מנהיים, גרמניה. This way or another - חללי התצוגה Kunstverein Buchholz, בוכהולץ, גרמניה. Etwas grosses geshehen (דבר גדול קורה) – Galerie Appel, פרנקפורט, גרמניה. Zeichnungen nach Installation - גלריה Magnus P.Gerdsen, המבורג, גרמניה. אתר האינטרנט הרשמי של ניר אלון ניר אלון, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל ניר אלון ניר אלון, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל https://blog.lrb.co.uk/blog/2019/september/the-right-to-boycott#
מיטל דה רזון

מיטל דה רזון (נולדה ב-31 בינואר 1985) היא זמרת, פזמונאית ומפיקה מוזיקלית ישראלית. דה רזון החלה ללמוד מוזיקה קלאסית ונגינת פסנתר בגיל 6. היא פרצה לסצנת המוזיקה האלקטרונית לראשונה בשנת 2008, תוך שהקימה את הרכב המוזיקה האלקטרונית אפיפוני, יחד עם המוזיקאי איתי קלדרון. יחד הפיקו להיטי מועדונים שונים, בהם "Out of My Skin", בשיתוף התקליטן עופר ניסים, והוציאו סך של כחמישה אלבומים. בשנת 2010 הוציאה את השיר "Love Rehab", יחד עם המפיק חיים אביטל, שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של יוון. בשנת 2012 השתתפה בשירו של המוזיקאי סקאזי, "Warrior", מתוך אלבומו, My Way. בשנת 2013 השתתפה מיטל בקדם-אירוויזיון 2013, יחד עם הזמר אסי טל, יחד ביצעו את השיר "Toda la Noche", והגיעו למקום השלישי. באותה השנה, הקליטה יחד עם הזמר אייל גולן את השיר "Always My Number One", המהווה כשיר הרשמי של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 לאותה השנה. ב-2014 ייצגה את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, תוך שזכתה בפרס "המופע הישראלי הטוב ביותר", יחד עם להקת TripL. ב-2015 הוציאה חברת הליקון את אלבום הבכורה שלה, End to Start. באלבום נכלל השיר "Toda la Noche", איתו התמודדה בקדם-אירוויזיון. בשנת 2016 התמודדה בתוכנית המציאות "המשימה: אמזונס", והעפילה למקום השני. ב-2017 התמודדה גם בעונה הרביעית של תוכנית מציאות "הכוכב הבא", אך לא צלחה את שלב האודישנים. 2015: End to Start אתר האינטרנט הרשמי של מיטל דה רזון (באנגלית) מיטל דה רזון, ברשת החברתית LinkedIn מיטל דה רזון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מיטל דה רזון, באתר ספוטיפיי מיטל דה רזון, דף שער בספרייה הלאומית אסף נבו, ‏נסיכת הדאנס החדשה: מיטל דה רזון, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2011 עמית קוטלר, לא רק זמרת מועדונים: מיטל דה-רזון לוהטת, באתר ynet, 26 בינואר 2012 ליהיא גרינר תתמודד ב"קדם אירוויזיון", באתר ‏מאקו‏, 26 בינואר 2013 צפו בקליפ הרשמי של יורו 2013 בביצוע אייל גולן, באתר וואלה, 13 במאי 2013 מיטל דה-רזון וטריפל ייצגו את ישראל באמ.טי.וי אירופה, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2014 מיטל דה רזון חושפת לקראת אלבום הבכורה, באתר ‏מאקו‏, 29 במאי 2014 לוחמת: מיטל דה רזון ממשיכה להיאבק על הפופ הישראלי, באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2014 הכירו את מיטל דה רזון, באתר ‏מאקו‏, 9 ביולי 2016 הכוכבת שהביכה את עצמה ולא רוצה שתגלו, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2016
שקורטה פייזה

שקורטה פייזה (באלבנית: Shkurte Fejza; נולדה ב-18 בנובמבר 1961) היא זמרת פולק אלבנית מקוסובו. פייזה נולדה במושיטיסה (אנ') ב-18 בנובמבר 1961. היא החלה את הקריירה שלה כשהשתתפה כחלק מההרכב Afërdita וזכתה במקום הראשון ובפרס Debutantja më e suksesshme בפסטיבל פריזן Takimet e Majit שהתקיים במאי 1975. היא זמרת ידועה בארצה, והיא שואבת השראה משירים עממיים אלבניים מסורתיים, כאשר חלק משיריה מתארים גם מסורות ומוזיקה פופולרית וגם את סבלם של הקוסובואים בסרביה. שיתופי הפעולה הבולטים ביותר הם שיחרת בהלולי (אלב'), רמז'יה אוסמני (אלב') וסברי פייזולולהו (אלב')‏. Cke Kosove Qe Po Leshon Za (1987) Gurr E Shkrepa Po Ushtojn (1988) Oj Kosove Nena Ime (1989) Mbahu Neno Mos Ke Frike (1990) Per Memedhene (1991) Kam Nje Lot Me Pikon Si Ar (1992) Qendro (1993) Guri I Krujës (1993) Vdekje Ska (1995) E Kam Emrin Kosovar (1997) Bashkojme Krushqit Per Kosoven (1998) Kenge Nga Zemra (1999) Jo Nuk Ndahet Mitrovica (2000) Fluturoi Shqipja N'kumanovë (2000) Sy Zeza E Kosoves (2001) Kosove-shqiperi (2002) Te Dua Kosove (2003) E Bardha Vere (2004) Shqiptari Te Dua (2005) Feston Kosova (2006) Pritem Nane (2007) Malli (2008) Grupi I Pavarsise (2009) Per Ju Deshmore (2009) Moj Sheqer (2010) peoplepill.com, About Shkurte Fejza: Albanian singer (1961-) | Biography, Facts, Career, Wiki, Life, peoplepill.com (באיטלקית) Shkurte Fejza, www.teksteshqip.com (ארכיון) September Back Up Isola Art Center Milano, 1995-2015.undo.net (באיטלקית) Gail Warrander, Verena Knaus, Kosovo, Bradt Travel Guides, 2007, ISBN 978-1-84162-199-9. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברט סטיבנס

ברט סטיבנס (באנגלית: Bret Stephens; נולד ב-21 בנובמבר 1973) הוא עיתונאי, בעל טור ועורך עיתון יהודי-אמריקאי. זוכה פרס פוליצר לעיתונות בתחום הפרשנות. סטיבנס נולד בניו יורק בן להורים יהודים חילונים, גדל במקסיקו סיטי שבה ניהל אביו מפעל ובמסצ'וסטס. הוא בעל תואר ראשון בפילוסופיה פוליטית מאוניברסיטת שיקגו ותואר שני בפוליטיקה השוואתית מבית הספר לכלכלה של לונדון. את קריירת העיתונות שלו החל בוול סטריט ג'ורנל שם הועסק כעורך בניו יורק ובבריסל. ב-2002 מונה לעורך הראשי של ג'רוזלם פוסט ועבר לישראל. ב-2004 התפטר וחזר לעבוד בוול סטריט ג'ורנל בו כתב את המדור "מבט עולמי ("Global View"). כמו כן היה פרשן קבוע בתוכנית הפוליטית השבועית ברשת פוקס ניוז. ב-2006 זכה בפרס אגדות העיתונאים של דרום-אסיה על כיסוי רעידת האדמה בקשמיר (2005), ב-2008 זכה בפרס בריינדל למצוינות בתחום המאמרים העיתונאיים (אנ'), ב-2010 זכה בפרס בסטייה על כתיבתו בתחום הכלכלי (אנ') ב-2013 זכה בפרס פוליצר בתחום הפרשנות על כתיבתו בתחום הפוליטיקה ויחסי החוץ של ארצות הברית. באפריל 2017 עבר לכתוב כפובליציסט בניו יורק טיימס, כמסגרת מאמצי העיתון להביא דעות אחרות מהקו המערכתי הקיים. כמו כן החל לשמש פרשן בחדשות NBC וב-MSNBC. במהלך קריירת הכתיבה שלו הביע דעות נאו-קונסרבטיביות. הוא ביקר בחריפות את הסכם הגרעין עם איראן. סטיבנס הוא אחד מהמבקרים הבולטים בקרב תומכי המפלגה הרפובליקנית לנשיא דונלד טראמפ. נשוי לקורינה ואב לשלושה. America in Retreat: The New Isolationism and the Coming Global Disorder, יצא לאור ב-2014 Has Obama Made the World a More Dangerous Place?: The Munk Debate on U.S. Foreign Policy, יצא לאור ב-2015 (יחד עם פריד זקריה, רוברט קגן, אן-מארי סלוטר) The Dying Art of Disagreement, 2017 מדיה וקבצים בנושא ברט סטיבנס בוויקישיתוף ברט סטיבנס, ברשת החברתית פייסבוק ברט סטיבנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צביקה קליין, ‏"ישראל נלחמת על גבולות 1948, על הקמת המדינה", בעיתון מקור ראשון, 8 באפריל 2019 מאמריו של ברט סטיבנס בניו יורק טיימס מאמריו של ברט סטיבנס בוול סטריט ג'ורנל ברט ספטפנס באתר פרס פוליצר
אדוריאן שטלה

אדוריאן שטלה (במקור שטיין, בהונגרית: Stella Adorján; קזפלק, 30 בינואר 1897 – בודפשט, 26 באוגוסט 1967) היה עיתונאי, סופר, הומוריסטן, מתרגם ספרות, יהודי-הונגרי כותב משותף של יצירות עם אישטוואן בקפי. הוא נולד במשפחה יהודית. אביו היה ז'יגמונד שטיין ואמו יוזפה גרוס. את לימודיו בבית הספר סיים באוראדיה ובקולוז'וואר. כעיתונאי, עבד תחילה בעיתונים כפריים, משנת 1921 בעיתון אשט, אחר-כך במגזין דליבאב ומשנת 1939 במערכת העורכים של העיתון "הונגריה". אין פרטים מדויקים כיצד עבר את תקופת השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא עבד עבור כתבי העת ה"עולם", ה"פה החופשי", "הונגריה העצמאית", ומשנת 1952 היה עמית מערכת הלודאש מתי. כתביו הופיעו גם ביומון אומה ההונגרית (Magyar Nemzet). הוא היה גם מחבר קברטים מצליח. שטלה כתב כמה תסריטים משנות ה-30 של המאה ה-20, בעיקר עם אישטוואן בקפי. בין הקומדיות השיגה את ההצלחה הגדולה ביותר הקומדיה "כבוד הגברת" משנת 1935 שנכתבה יחד עם אישטוואן בקפי. האופרטות שלו שכתב עם אימרה הרמט ועם לאסלו לקאטוש היו גם פופולריות. מיצירתו "יאניקה" הוכן סרט בשנת 1949. הוא תרגם יותר ממאה מחזות להונגרית. בשנת 1962 יצא לאור מבחר ההומורסקות שלו בשם "בואו לא נתבדח!". הרומן של אידה (1934, עם אישטוואן מיהאי) מקום לזקנים (1934, הונגרית-אוסטרית, עם גזה צ'צפרה ומניה לינגל) הטירה להשאלה (1937, עם אישטוואן בקפי) למען האהבה (1937, עם אישטוואן בקפי) תבוא ראשון! (1940, עם אישטוואן בקפי) ג'ניקה (1949, עם אישטוואן בקפי) אשת החתן; 1936 אני, ויולה; 1938 נצחק על ההיטלרים. אוסף של בדיחות אנטי-פשיסטיות; 1945 בואו לא נתבדח! הומורסקות; 1962 נערה מבודפשט (אופרטה, 1926); פחד במה (קומדיה, 1931); אשת החתן (רומן, 1936); הוא יישאר במיטה מחר (קומדיה עם אישטוואן בקפי;1937) אני. ויולה (סיפורים קצרים, 1938); הבנק האנגלי לא משלם (קומדיה, עם אישטוואן בקפי. 1939); בואו נצחק על היטלר. אוסף בדיחות אנטי- פשיסטיות (1945) קברו נמצא ברובע העשירי בבודפשט בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5B-8-12). לקסיקון ביוגרפי הונגרי לקסיקון התיאטרון ההונגרי אלדאר שפלין: SA (ניוגט, 1939, 1940); אדוריאן שטלה (עיתון נפסבדשאג, 27 באוגוסט 1967) אדוריאן שטלה (עיתון האומה ההונגרית, 27 באוגוסט 1967) מדיה וקבצים בנושא אדוריאן שטלה בוויקישיתוף אדוריאן שטלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) http://www.mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz23/305.html
חשבונאות לאומית

החשבונאות הלאומית או חשבונות לאומיים הם דרך ליישם טכניקות חשבונאיות לרמת המדינה. באמצעות החשבונאות הלאומית ניתן למדוד ולתאר את הפעילות הכלכלית במשק או במדינה, את הקשרים בין הגורמים הכלכליים ואת הקשרים בין המשק המקומי לשווקים הבינלאומיים. החשבונאות הלאומית משמשת למעקב אחר ההתפתחויות הכלכליות במשק, לניתוח מקרו-כלכלי, לתכנון ולחיזוי כלכלי ולהשוואות בינלאומיות בין משקים שונים וביצועיהם. החשבונאות הלאומית כוללת מערכות שונות לאמידת ביצועי משק כלכלי ומבוססת בעיקרה על הגדרות ומונחים בינלאומיים שהפכו לנוהג או שמחייבים במסגרת ארגונים בינלאומיים שונים כגון הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי וקרן המטבע הבינלאומית. למרות ההישענות על עקרונות חשבונאיים החשבונאות הלאומית מבוססת על מידע כלכלי ועקרונות מקרו-כלכליים. בין המרכיבים הנכללים בחשבונאות הלאומית הם התוצר המקומי הגולמי שהתגבש כאינדיקטור המרכזי לפעילות הכלכלית ומרכיביו - הצריכה וההשקעה הפרטית והממשלתית, הייבוא והיצוא, את הרכב ההכנסות והחיסכון ואת השינויים במחירי התוצר והשימושים. תוצר תוצר לאומי גולמי תוצר מקומי גולמי מאזן תשלומים מאזן מסחרי מקרו-כלכלה, יחידות 1–3, מאת יוסף זעירא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה מבוא למקרו-כלכלה, מאת אריה נחמיאס, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 2008 החשבונאות הלאומית של ישראל, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הכנסה לאומית - חשבונאות, דף שער בספרייה הלאומית
טיסה 783 של BOAC

טיסה 783 של BOAC הייתה טיסת נוסעים מסחרית שהייתה מעורבת בתאונה אווירית קטלנית בשמי הודו ב-2 במאי 1953. המטוס שנשא את הטיסה, מדגם קומט 1, התפרק באוויר וכל 43 יושביו נספו. שתי תאונות קטלניות נוספות של מטוסי קומט בשנה שלאחר מכן הביאו להשבתת כל המטוסים מדגם זה ולשיפורם וכן לתכנונו של דגם מתקדם ובטיחותי יותר, הקומט 2. המטוס המריא מסינגפור בדרכו ללונדון ועליו 37 נוסעים וששה אנשי צוות. הוא נחת לחניית ביניים בנמל התעופה של קולקטה והמריא ממנו בשעה 16:29 בדרכו לחניית ביניים נוספת בדלהי. בעת ההמראה שררו באזור תנאי מזג אוויר קשים - גשם כבד וסופת רעמים וברקים. שש דקות לאחר ההמראה, בעת שהמטוס היה בנסיקה, נותק קשר הרדיו בינו לבין פיקוח הטיסה. באותו זמן ראו עדי ראייה על הקרקע כ-40 קילומטר מצפון-מערב לקולקטה את המטוס צולל לקרקע בלהבות. שרידיו נמצאו בהמשך מפוזרים על הקרקע לאורך נתיב של שמונה קילומטר. לא היו ניצולים. בין הנספים היו אזרחי בריטניה, ארצות הברית, אוסטרליה, בורמה והפיליפינים. חוקרי התאונה הגיעו למסקנה שלאחר שנתקל במערבולת אוויר נגרם למטוס כשל מבני שהביא לפרוץ שרפה. הסיבה לכשל המבני לדעת החוקרים הייתה מאמץ יתר שנבע ממשבי הרוח העזים של המערבולת או אבדן שליטה של הטייסים בעת הטיסה בתוך המערבולת. ב-10 בינואר 1954 התפרק והתרסק מטוס מאותו דגם בשמי הים התיכון (טיסה 781 של BOAC). ב-8 באפריל התפרק באוויר מטוס קומט שלישי, גם הוא בשמי הים התיכון (טיסה 201 של סאות' אפריקן איירווייז). בעקבות התאונה השלישית קורקעו מטוסי הקומט שבשירות. לימים הם חוזקו מפני כשל מבני ושבו לשירות, ודגמים משופרים ובטוחים יותר של הקומט נבנו. ידיעה על התאונה בעיתון The Sydney Morning Herald, ‏4 במאי 1953 דו"ח חקירת התאונה על ידי משרד התעופה האזרחית של בריטניה
KPRF (קטרגל)

KPRF הוא מועדון קטרגל ממוסקבה, רוסיה, שנוסד בשנת 2003. מאז 2011/12, KPRF מתחרה בליגת העל הרוסית. המועדון נקרא על שם המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית (KPRF) והוקם בשנת 2003 לקראת טורניר שכלל מועדונים המייצגים מפלגות פוליטיות שונות ברוסיה. בעונת 2020 זכתה לראשונה באליפות המדינה. למועדון יש קבוצת בת, KPRF-2, שסיימה כסגנית אלופת ליגת המשנה הרוסית בקטרגל בעונת 2019/2020. ליגת העל הרוסית זכייה: 2019/2020 סגנות: 2018/2019 אליפות מוסקבה זכייה: 2008/2009, 2009/2010 ליגת האלופות בקטרגל חצי גמר: 2019/2020 מאז 2009: המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית אתר האינטרנט הרשמי של KPRF "Ассоциация мини-футбола России". amfr.ru (ברוסית). נבדק ב-2020-01-20. "Мини-футбольный клуб КПРФ". www.mfc-kprf.ru. נבדק ב-2020-01-20. History "O sucesso da equipa de futsal do Partido Comunista russo - DN". www.dn.pt (בפורטוגזית). נבדק ב-2020-07-04.
קטלינה ארטוסי

קטלינה ארטוסי (בספרדית: Catalina Artusi, נולדה ב-24 במאי 1990; בואנוס איירס, ארגנטינה) היא שחקנית ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה: "קטנטנות", "קיץ נצחי" ו"פלוריסיינטה". ארטוסי החלה את קריירת המשחק ב-1997, בטלנובלה הארגנטינאית "עשירים ומפורסמים", לצידן של נטליה אוריירו וקרינה סמפיני. ב-1998, ארטוסי גילמה את תפקידה של קטלינה בטלנובלה הארגנטינאית "קטנטנות", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה. בין 1999–2000 ארטוסי נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "קיץ נצחי", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה. ב-2004, ארטוסי גילמה את תפקידה של מרינה בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, לצדם של אגוסטין סיירה, סטפנו דה גרגוריו ולאלי אספוסיטו. היא שיחקה גם בטלנובלה "הסוד של לאורה". ב-2007 ארטוסי נטלה חלק בתפקיד אורח בטלנובלה הארגנטינאית "משפחת פיירו". בין 2008–2009 גילמה ארטוסי את דמותה של מיכאלה בטלנובלה הארגנטינאית "Don Juan y su bella dama", לצדם של בנחמין ויקוניה, איסבל מסדו ורומינה גאטני. באוגוסט 2010, ארטוסי ילדה את בנה היחיד, באקו טורס ארטוסי. קטלינה ארטוסי, ברשת החברתית אינסטגרם קטלינה ארטוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
בועז אברהם

בועז אברהם (נולד ב-1966) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת יפתח. בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל שובץ אברהם בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס קציני שריון שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ובהם מפקד פלוגה בגדוד 126. בשנים 1996–1998 פיקד על גדוד 52 בחטיבה 401. בהמשך פיקד על חטיבת יפתח, ושימש מפקד מגמת מפקדי פלוגות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בועז אברהם, באתר "בהשקט ובבטחה" יצחק רבין (קצין), מבט על אתר עמותת השריון, "שריון- ביטאון עמותת יד לשריון", ‏ דצמבר 2007, עמוד 97. שחר הלווינג, הקורס לאמנויות לחימה, ביטאון ביבשה, גיליון 10, יוני 2009, באתר זרוע היבשה. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דודג' דמון

דודג' דמון (באנגלית: Dodge Demon) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית ספורט רודסטר מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות דיימלר AG אשר הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה בשנת 2007. מכונית רודסטר. 2 דלתות. 2 מושבים. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. דגם "דודג' דמון" נולד כדי להתחרות עם מכוניות כמו: פונטיאק סולטיס, מאזדה MX-5, סאטורן סקיי. "דודג' דמון" "דודג' דמון" "דודג' דמון" "דודג' דמון" דודג' מדיה וקבצים בנושא דודג' דמון בוויקישיתוף דודג' דמון, סרטון באתר יוטיוב דודג' דמון, סרטון באתר יוטיוב דודג' דמון, סרטון באתר יוטיוב "דודג' דמון" web.archive.org/web/20070421170515 "דודג' דמון" caranddriver.com/news/a15147807/dodge-demon-concept-auto-shows "דודג' דמון" cnet.com/roadshow/pictures/2007-dodge-demon-concept-roadster
פרוידנטל

האם התכוונתם ל... ארנסט פרוידנטל – רופא עיניים, ממייסדי קופת חולים מכבי, המזכ"ל הראשון של הקופה ולאחר מכן המנהל הכללי שלה גדעון פרוידנטל – פרופסור באוניברסיטת תל אביב הנס פרוידנטל – מתמטיקאי וסופר יהודי שהוביל רפורמה בחינוך ובהוראת המתמטיקה במאה ה-20 ריבוע הקסם של פרוידנטל – תבנית המארגנת בניה אחידה של כמה אלגברות לי. קרוי על שם הנס פרוידנטל מקס פרוידנטל – רב רפורמי והיסטוריון יהודי-גרמני תור פרוידנטל – תסריטאי ובמאי אמריקאי
האסכולה הג'רירית

האסכולה הג'רירית או המד'הב הג'רירי (בערבית: المذهب الجريري) הוא השם שניתן לאחת מאסכולות ההלכה האסלאמיות הקדומות, שנשענו על עבודותיו של האימאם מוחמד אבן ג'ריר א-טברי. למרות שהאסכולה הזאת כבר אינה קיימת, היא פרחה ושגשגה באסלאם הסוני במשך כמאתיים שנה לאחר מותו של א-טברי. האסכולה הג'עפרית האסכולה החנפית האסכולה המאלכית האסכולה השאפעית האסכולה החנבלית האסכולה הט'אהרית פיקה Jariri - definition - Encyclo, www.encyclo.co.uk ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרינה רושצ'ה

מרינה רושצ'ה (ברוסית: Марьина роща) הוא ראיון של המחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 4.68 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 67,538 תושבים (2020). מרינה רושצ'ה הוא הדרומי ביותר מבין כל הראיונים של המחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מזרחי. תחנת הרכבת ריז'סקי מוזיאון היהדות והסובלנות בית הכנסת מרינה רושצ'ה המרכז היהודי-קהילתי במוסקבה תחנת המטרו סביולובסקאיה ב-19 במאי 1828 ביקר אלכסנדר פושקין בחגיגות במרינה רושצ'ה לפני שיצא לסנט פטרסבורג. ניקולאי גוגול גם היה בחגיגות במרינה רושצ'ה. בחלקו הדרומי של הראיון התגורר הסופר פיודור דוסטויבסקי. רחוב ותחנת מטרו נקראים על שמו. בתחילת המאה העשרים התגורר ראש מהנדסי ומתכנני הטילים והמשגרים הסובייטיים סרגיי קורוליוב ברחוב אוקטיאברסקאיה. בשנת 1982, ארקדי רייקין וקונסטנטין רייקין העבירו את תיאטרון המיניאטורות של לנינגרד למוסקבה לרחוב שרמטייבסקאיה. בשנת 1987 שונה שם התיאטרון ל"סטיריקון". מדיה וקבצים בנושא מרינה רושצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרינה רושצ'ה (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרילין פייק

אפרילין פייק (באנגלית: Aprilynne Pike; נולדה ב-1981, סולט לייק סיטי) היא סופרת אמריקאית. אפרילין פייק נולדה בסולט לייק סיטי וגדלה בפיניקס. היא החלה לכתוב סיפורים בגיל צעיר. בגיל 20 היא סיימה לימודי קולג' בתחום כתיבה ספרותית. ביחד עם בעלה וארבעה ילדים אפרילין פייק מתגוררת באריזונה. במשך מספר שנים אפרילין פייק ניסתה למצוא חברת הוצאה לאור שתסכים להדפיס את הספרה הראשון. היא הצליחה רק בשנת 2009 כאשר הוציאה לאור את ספרה "כנפיים". הספר הגיע לרשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. גם ספרה השני שפורסם בשנת 2010 גם הגיעה לרשימה זו. בשנת 2011 בעקבות פרסום הספר השלישי כל הספרים הועברו לרשימת רבי מכר בתחום סדרות לילדים. בסך הכל סדרה זו כוללת חמישה ספרים כאשר הספר האחרון נכתב שנת 2016. ביולי 2009, חברת הסרטים וולט דיסני קנתה את הזכויות להפקת גרסה קולנועית של הספר "כנפיים". בנוסף לסדרה זו, אפרילין פייק כתבה מספר יצירות נוספות. הספר האחרון שלה מסדרת "ממלכת הוורסאל" פורסם בשנת 2018. מדיה וקבצים בנושא אפרילין פייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפרילין פייק אפרילין פייק, ברשת החברתית Goodreads אפרילין פייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתר Variety, כתבה באנגלית על הסרט "כנפיים" 14 ביולי 2009
אז'ן איזבה

אז'ן לואי גבריאל איזבה (בצרפתית: Eugène Isabey;‏ 22 ביולי 1803 – 25 באפריל 1886) היה צייר וליטוגרף צרפתי בסגנון רומנטי. הוא נולד לז'אן-בטיסט איזבה, צייר ידוע שנהנה מחסותה של המשפחה הקיסרית. בנעוריו הוא רצה להיות ימאי, אבל אביו התעקש שילמד ציור, שונה מהמצב הרגיל בו המשפחה בדרך כלל התנגדה לקריירה אמנותית לטובת מקצוע מעשי יותר. לאחר שלמד עם אביו והעתיק את ציורי המאסטרים הישנים במוזיאון הלובר, בשנת 1824 עבר לנורמנדי ואחרי שנה שלח כמה ציורי נוף לסלון בפריז, לתערוכה הרשמית הראשונה שלו. בשנת 1831 הוא נבחר ללוות שליחות דיפלומטית למרוקו, בהובלתו של הדיפלומט דה מורנאי, אך הוא סירב בנימוס. הוא בדיוק חזר מנסיעה לאלג'יר, שם צייר סצינות מבצעיות של חיל הים המלכותי, וחשש שהמצב שם עדיין לא יציב לשהייה ממושכת. במקומו נסע חברו, הצייר אז'ן דלקרואה, שיצר למעלה ממאה יצירות שנחשבות כיום לקלאסיקה של אוריינטליזם. אולם זמן קצר אחר כך, איזבה הפך לצייר חצר של המלך לואי-פיליפ, וקיבל תואר אביר בלגיון הכבוד בשנת 1832. אחד מציוריו הידועים ביותר נעשה בתקופה זו (1840) המתאר את החזרת שרידי גופת נפוליאון בונפרטה מסנט הלנה על סיפון האונייה בל-פול. איזבה העדיף לצייר ציורים היסטוריים, סצינות ז'אנר ונופים, אך גם ביצע ציורים רבים המתארים סערות בים וספינות. אולי הדבר משקף את תוכניות הקריירה המסוכלות שלו. במהלך נסיעה באנגליה, היה ידוע שהוא למד את יצירותיו של ויליאם טרנר. הוא היה מיומן במיוחד בהצגת דקויות בצבעים כהים יותר, קרוב לגוונים של אפור. הוא לקח סטודנטים באופן קבוע. כולל אז'ן בודן, קלרה מונטלבה, יוהאן ברתולד ג'ונגקינד ודורנד-ברגר. בשנותיו המאוחרות יותר, הוא הפך מצייר ימי לצייר של סצנות היסטוריות, בדרך כלל בעלות אופי אלים, כמו טבח, קרב ושוד. שרידי נפוליאון על הספינה מבריחים על החוף שרידי אוניה טרופה הקרב הימי בטסל חוף בשפל ספינה בסערה חוף בריטני לואי ה-9 נכנס לפריז מדיה וקבצים בנושא אז'ן איזבה בוויקישיתוף אז'ן איזבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Eugene Isabey Dossier Isabey exhibition (2012)
דניאל קארש

דניאל קארש (נולדה ב-4 באפריל 2001) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת בקבוצת הנשים של א.ס. רמת השרון ושחקנית נבחרת ישראל. דניאל נולדה וגדלה בראשון לציון. היא בתה של עידית קארש מורה לספורט ושרון קארש המנהל המקצועי של מחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון ואחות של איתי קארש שהוזכר לראשונה על ידי אחותו השנייה הילה בראיון של ערוץ one. החלה לשחק כדורסל מגיל 6 במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון שבהמשך, בעונת 2014/15 אוחדה עם מחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. בעונות 2013/14 ו-2014/15 זכתה בגביע ילדות, בעונת 2015/16 זכתה באליפות נערות ב'. בעונת 2016/17 נבחרה לחמשיית העונה ובעונת 2018/19 זכתה בגביע ובאליפות נערות א. עם נבחרת התיכון הגימנסיה הריאלית זכתה פעמיים באליפות ליגת התיכונים. בשנת 2017/18 ניצחה הגימנסיה את אוסטרובסקי רעננה וקארש נבחרה למצטיינת לאחר שקלעה 11 נקודות, קלטה 10 ריבאונדים, מסרה 4 אסיסטים וחטפה 3 כדורים. בעונה העוקבת ניצחה שוב הגימנסיה את אוסטרובסקי וקארש שוב נבחרה למצטיינת לאחר שקלעה 18 נקודות וקלטה 10 ריבאונדים. בעקבות הזכייה נסעה הקבוצה להשתתף בטורניר ISF הבינלאומי. במקביל למשחקיה בנערות א, שיחקה בעונת 2017/2018 בקבוצת המשנה של הפועל ראשון לציון בליגה הלאומית לכדורסל נשים. בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות הליגה הלאומית ובגביע הליגה וקארש נבחרה לשחקנית העונה ושחקנית ההגנה של העונה. במהלך אותה עונה עברה לשחק גם עם הקבוצה הבכירה ושיחקה לראשונה בליגת העל. בעונת 2018/2019 שותפה קארש בממוצע 25 דקות למשחק, קלעה 6.2 נקודות ומסרה 2.7 אססיטים. בעונת 2019/2020 שותפה קארש בממוצע 27 דקות למשחק, קלעה 6 נקודות ומסרה 3.7 אססיטים. הליגה הופסקה עקב משבר הקורונה כאשר הקבוצה ממקומת במקום הרביעי. בתום העונה חתמה בא.ס. רמת השרון. ב-2016 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' שנערך ברומניה. קארש סיימה את הטורניר עם ממוצע של 9.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.3 אססיטים. ב-2017 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' שנערך במקדוניה. קארש סיימה את הטורניר עם ממוצע של 12 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-4.1 אססיטים. ב-2018 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג ב' שנערך אוסטריה. קארש סיימה את הטורניר עם ממוצע של 9.6 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-5.8 אססיטים (שנייה בדירוג הכולל). הנבחרת עלתה לדרג א' בתום הטורניר לאחר שסיימה במקום השלשי. ב-2019 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג א'.קארש סיימה את הטורניר עם ממוצע של 7.3 נקודות. באותו הקיץ השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב'. קארש סיימה את הטורניר עם ממוצע של 7.3 נקודות. החל משנת 2018 קארש היא חלק מסגל נבחרת ישראל. פרופיל השחקנית (אורכב 18.02.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקנית, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים אסי ממן, ‏בפעם ה-2 ברציפות: ראשל"צ אלופת התיכונים, באתר ONE‏, 20 בדצמבר 2018 ליאור ברטל, ‏יערה יצחקי: "זאת אליפות עם תחושה חמוצה, לא יצאנו לחגוג", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 במרץ 2020 רמה"ש החתימה שתי שחקניות, אהרונוב פרשה, באתר ONE‏, 15 ביולי 2020 ‏הישג נפלא: נבחרת הנערות של ישראל העפילה לדרג א', באתר ספורט1, 12 באוגוסט 2018
אמנת 77

אמנת 77 הייתה יוזמה אזרחית, שפורסמה בצ'כוסלובקיה הקומוניסטית בשנת 1977 ע״י קבוצת אינטלקטואלים בראשות ואצלב האוול ויאן פאטוצ'קה, שמתחה ביקורת על השלטון בארצם על כך שאינו מכבד את זכויות האדם והאזרח, בניגוד להתחייבויות שנטלה על עצמה הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית בעת חתימתה על הסכמי הלסינקי. היוזמה הייתה פעילה בין השנים 1977 ו-1992, שבמהלכן הצטרפו לחותמי האמנה הראשונים אלפים רבים נוספים. מדיה וקבצים בנושא אמנת 77 בוויקישיתוף