laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פייר דניאל שנטפי דה לה סוסיי

פייר דניאל שנטפי דה לה סוסיי (בהולנדית: Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye; נולד ב-9 באפריל 1848 בלייוורדן; מת ב-20 באפריל 1920 בבילטהובן), בנו של התאולוג דניאל שנטפי דה לה סוסיי, היה תאולוג וחוקר דת פרוטסטנטי הולנדי, הידוע בעיקר כעורך הספר ספר לימוד ההיסטוריה הדתית (Lehrbuchs der Religionsgeschichte, מהדורה ראשונה ב-1887, מהדורות נוספות ב-1897, 1905, 1925). הוא קיבל דוקטורט מאוניברסיטת אוטרכט למדעים שימושיים ב-1871 ונחשב לאחד ממייסדי לימודי הדת המודרניים. מ-1878 היה פרופסור להיסטוריה דתית באוניברסיטת אמסטרדם ובין 1899 ל-1916 – באוניברסיטת ליידן. ספר לימוד ההיסטוריה הדתית (Lehrbuch der Religionsgeschichte) אותו כתב שנטפי דה לה סוסיי ופרסמו ב-1887, היה במשך תקופה ארוכה ספר היסוד בתחום. המהדורה האחרונה שלו יצאה לאור על ידי אלפרד ברטהולט ואדווארד להמן ב-1925. הוא פרסם את הספר שלוש פעמים בין 1887 ל-1905. המהדורה הרביעית והאחרונה פורסמה לאחר מותו. מהדורה זו תוקנה ושונתה. היא מכילה תרומות של מומחים חשובים: סטן קונוב (האינדיאנים – בודהיזם), אדווארד להמן (הפרסים – הדת הזורואסטרית), ברנהרד אנקרמן (דת העמים הפרימיטיביים), הנס אוסטנפלדט לאנגה (המצרים), מרטין פ' נילסון (היוונים – הדת היוונית), לודוויג דובנר (הרומאים), אלכסנדר ברוקנר (הסלאבים והליטאים), וילהלם גרנבך (הגרמנים), ג'.א. מאק קולוך (הקלטים), אוטו פרנקה (דת הסינים), קרל פלורנץ (היפנים), פרידריך ג'רמיאס (עמים שמיים במזרח הקרוב), כריסטיאן סנוק הורחרוניה (אסלאם). Chantepie de la Saussaye, Alfred Bertholet, Edvard Lehmann (Hrsg.): Lehrbuch der Religionsgeschichte. Mohr, Tübingen 1925. Band 1: Zur Geschichte der Religionsgeschichte; Erscheinungs - und Ideenwelt der Religion; Die Religionen der Naturvölker; Die Chinesen; Die Japaner; Die Ägypter; Semitische Völker in Vorderasien; Der Islam. Band 2: Die Inder (Literatur, Buddhismus); Die Perser; Die Griechen; Die Römer; Slaven und Litauer; Germanen; Kelten. Methodologische bijdrage tot het onderzoek naar den oorsprong van den godsdienst. Van De Weijer, Utrecht 1871. (Academisch proefschrift ter verkrijging van den graad van Doctor in de Godgeleerdheid aan de Utrechtsche Hogeschool, 19. April 1871) Geschiedenis van den godsdienst der Germanen vóór hun overgang tot het Christendom. De erven F. Bohn 1900. Friedrich Wilhelm Bautz: Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 1, Bautz, Hamm 1975. 2., unveränderte Auflage. Hamm 1990, ISBN 3-88309-013-1, Sp. 982 K. H. Roessingh: Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye. In: Verzamelde Werken. 2, Arnheim 1926. Pierre Daniel Chantepie de LaSaussaye, Daniel Chantepie de LaSaussaye, Pierre Daniel Chantepie de LaSaussaye, Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye, Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye, P. D. S̆antepi de lja Sossej, (russ. Namensform), P. D. Chantepie de LaSaussaye * מדיה וקבצים בנושא פייר דניאל שנטפי דה לה סוסיי בוויקישיתוף Literatur von und über Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek Pierre Daniel Chantepie de la Saussaye Eintrag bei der Königlich Niederländischen Akademie der Wissenschaften
פדרו וינטר

פדרו וינטר (בצרפתית: Pedro Winter; נולד ב-21 באפריל 1975), הידוע גם בשם הבמה ביזי פי (Busy P), הוא מפיק מוזיקלי, די ג'יי, בעל חברת תקליטים ומנהל אמנים צרפתי. הוא ניהל את דאפט פאנק מ-1996 עד 2008, וב-2003 ייסד את חברת התקליטים המוזיקה האלקטרונית אד באנגר רקורדס בה החתים את ג'אסטיס, ברייקבוט, קסיוס, מר אויזו, די ג'יי מהדי ועוד. וינטר נולד ב-21 באפריל 1975 בפריז, צרפת. הוא גדל תחת השפעת הבי מטאל, היפ הופ ורוק שמאוחר יותר הופיעו במוזיקה שלו, לדבריו הלהקה האהובה עליו בכל הזמנים היא הביסטי בויז. הוא גילה את המוזיקה האלקטרונית בשנת 1992 עם אחיו, תומאס וינטר. זמן קצר לאחר מכן, הוא החל לתקלט בבר What's Up וארגן את האירועים Hype ב-Folies Pigalle ולאחר מכן ב-Smoker The Palace עם דייוויד גטה. בשנת 1996, כשהיה סטודנט למשפטים, פגש פדרו את תומא בנגלטר וגי-מנואל דה הומם-קריסטו. הצמד המפורסם דאפט פאנק ביקשו ממנו להיות המנהל שלהם והוא נעתר. בשנת 2002 הקים את Headbangers Entertainment באמצעותו ניהל אמנים שונים ביניהם קסיוס, קוסמו ויטלי, תומאס וינטר ובוג ודי ג'יי מהדי. שנה לאחר מכן, וינטר ייסד את חברת התקליטים אד באנגר רקורדס, חטיבת מוזיקה שהחתימה תחילה את מר פלאש עם האלבום "Radar Rider", אחר כך החתימה את ג'אסטיס, אחריה סבסטיאן ב-2004, ובהמשך את Uffie, די ג'יי מהדי, מר אויזו ועוד. ב-2008 הוא הפסיק לנהל את דאפט פאנק כדי להתמקד בלייבל שלו ובקריירה המוזיקלית שלו בתור ביזי פי. באלבום הבכורה של פיניקס, United, וינטר הופיע על סינתיסייזר בשיר "Funky Squaredance". סינגל הרמיקס שלו לשיר "What's Your Name Again" של פנסי היה להיט מועדונים עם יציאתו. הקליפ לשיר נוצר שוב תחת חברת התקליטים אד באנגר רקורדס. פדרו היה נשוי לנדג' וינטר, מנהלת יחסי הציבור של הבוטיק הפריזאי קולט. אחיו, תומאס ווינטר, סולן אינדי ואלקטרו האוס, הוא בעל חנות קעקועים לשעבר. 2004: Limit Ed 2007: Rainbow Man 2007: The Headbangers 2008: Pedrophilia 2013: Still Busy 2017: Genie 2021: Track of Time מדיה וקבצים בנושא פדרו וינטר בוויקישיתוף פדרו וינטר, ברשת החברתית פייסבוק פדרו וינטר, באתר ספוטיפיי פדרו וינטר, באתר AllMusic (באנגלית) פדרו וינטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פדרו וינטר, באתר דיזר פדרו וינטר, באתר Discogs (באנגלית) פדרו וינטר, באתר Songkick (באנגלית) מרטין ג'יימס, French Connections: From Discotheque to Discovery, 2003, עמ' 268, ISBN 1-86074-449-4 A Farewell From inthemix: Thanks For All The Memories, Junkee, ‏2018-10-31 (באנגלית אמריקאית) Elias Leight, Ed Banger Records at 15: Pedro Winter Looks Back on the Pioneering French Dance Label, Rolling Stone, ‏2018-11-27 (באנגלית אמריקאית) United, Discogs "Busy P Biography" Eightyeightdc Fashion Blog » Fashion is as fashion does…, web.archive.org, ‏2007-09-28 Par Le 8 novembre 2012 à 12h40, Scarlett Johansson se fait tatouer incognito à Paris, leparisien.fr, ‏2012-11-08 (ב־)
פוטוריאליזם

פוטוריאליזם הוא ז'אנר אמנות הכולל ציורים, רישומים ויצירות אמנות חזותית ריאליסטיות אחרות בהן האמן למד תצלום ברזולוציה גבוהה ולאחר מכן ניסה לשחזר את התמונה באופן ריאליסטי ככל האפשר במדיום אחר תוך הקפדה על פרטים ודיוק, באופן שלעיתים רבות מטשטש את הקווים בין מציאות לאשליה. הגם שניתן להשתמש במונח באופן נרחב כדי לתאר יצירות אמנות במדיות רבות ושונות, הוא משמש במיוחד גם לקבוצת ציורים וציירים בתנועת אמנות אמריקאית שהחלה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. את המילה "פוטוריאליזם" טבע לראשונה סוחר האמנות האמריקני לואיס ק. מייזל(אנ') בשנת 1969, והיא הופיעה לראשונה בדפוס בשנת 1970 בקטלוג של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית. האמנים שיוצרים את יצירות האמנות שלהם בסגנון זה משתמשים בטכניקות שונות על מנת ליצור את יצירותיהם אשר עשויות לכלול שימוש ברשתות בבסיס הציור, מקרנים, ושבלונות על מנת לוודא שהציור יהיה מדויק ככל הניתן על הקנבס. למרות שהאמנים מסתמכים על צילומים על מנת ליצור את אותן יצירות האמנות, לרוב האמנים משלבים ביצירותיהם גם פרשנויות וניואנסים סגנוניים משלהם. המדיום הפופולרי ביותר ליצירות פוטוריאליסטיות הם ציורי שמן, בעוד שמדיות פופולריות נוספות כוללות צבעים אקרילים, צבעי מים ורישומים. ציירים בז'אנר נוטים לעיתים רבות לצייר נופים (בעיקר נופים אורבניים), פורטרטים וטבע דומם. גוטפריד הלנוויין אודרי פלאק צ'אק קלוז(אנ') ריצ'רד אסטס(אנ') הציור הפוטוריאליסטי "הדינר של ג'ון והשברולט של ג'ון", 2007 הציור הפוטוריאליסטי "קתדרלת רגנסבורג" מאת הצייר הגרמני מקס פאלר תצלום של הציור הפוטוריאליסטי "ראש של ילדה" מאת הצייר האוסטרי-אירי גוטפריד הלנוויין במוזיאון הרוסי תצלום של הציירת סוזאן הראל בעודה מציירת את הציור הפוטוריאליסטי "תזונה מאוזנת", 2015 אמנות עכשווית היפר-ריאליזם ריאליזם (אמנות) טרומפ-לויל מדיה וקבצים בנושא פוטוריאליזם בוויקישיתוף Meiselgallery.com Meisel (1989), p. 12.
הרמון אטקינס מקניל

הרמון אטקינס מקניל (באנגלית: Hermon Atkins MacNeil; ‏ 27 בפברואר 1866 - 2 באוקטובר 1947) היה פסל אמריקאי יליד אוורט, מסצ'וסטס. מקניל סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות של מסצ'וסטס, בשנת 1886, הפך למדריך באמנות תעשייתית באוניברסיטת קורנל בין השנים 1886 ל-1889, ולאחר מכן היה תלמידם של אנרי מ. צ'אפו ואלכסנדר פלגוייר ב- פריז. בשובו לאמריקה, הוא סייע לפיליפ מרטיני (1858–1927) בהכנת דגמי סקיצות לתערוכת הקולומביה העולמית, ובשנת 1896 הוא זכה במלגת ריינהארט, ועבד ברומא ארבע שנים (1896–1900). בשנת 1906 הוא הפך לאקדמאי לאומי. יצירתו החשובה הראשונה הייתה "הרץ המוהיקני", ואחריו פיסל את "שיר פרימיטיבי", דמויות של אינדיאנים הצפון אמריקאים.[3] כמה מהפסלים המוקדמים יותר של אינדיאנים אמריקאים שימשו השראה לתרומתו המאוחרת יותר "הופי מתפלל לגשם" ודמויות אינדיאנים אחרות, לתערוכת הרכישה של לואיזיאנה. הוא יצר פסלי נשים, ופסלוני עירום המושפעים מתקופת חייו ברומא ובפריז,[4] אחת מיצירותיו העיקריות היא פסל "אנדרטת ויליאם מקינלי" בקולומבוס, אוהיו, לכבוד הנשיא ויליאם מקינלי. בשנת 1909 הוא זכה בתחרות לאנדרטה גדולה של חיילים ומלחים באולבני, ניו יורק. אולי עבודתו הידועה ביותר היא כמעצב של המטבע "קווארטר" המציגה תבליט של "החירות" שנטבעה בין 1916 ל-1930, ונושאת את ראשי התיבות שלו מימין לתאריך. הוא גם הכין את פסל "הצדק" בצד המזרחי של בניין בית המשפט העליון של ארצות הברית. מקניל היה אחד מתריסר פסלים שהוזמנו להתחרות בתחרות פסל "האישה החלוצה" ב-1927, בה לא הצליח לזכות. עבודתו הייתה גם חלק מתחרויות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1928 וב אולימפיאדת הקיץ 1932. אחת מיצירותיו האחרונות הייתה פסל "הפוני המהיר" שנחנך ב-1940 בסנט ג'וזף, מיזורי. אשתו, קרול ברוקס מקניל, גם היא פסלת, הייתה תלמידה של פרדריק ויליאם מקמוני. הפוני המהיר אנדרטת חיילי מלחמת השחור פסל עזרא קורנל, באוניברסיטת קורנל מפגש האדם הלבן עם האינדיאני, פורטלנד אורגון מדיה וקבצים בנושא הרמון אטקינס מקניל בוויקישיתוף Hermon MacNeil (U.S. National Park Service), www.nps.gov (באנגלית) Student Academic Records, Archives of Massachusetts College of Art and Design Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Macneil, Hermon Atkins". Encyclopædia Britannica. Vol. 17 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 265. Exhibition of Models for a Monument to the Pioneer Woman’’ at the Chicago Architectural Exhibition, East Galleries, Art Institute of Chicago, June 25 to August 1, 1927 Olympedia – Hermon Atkins MacNeil, www.olympedia.org
כידון S84/98 III

כידון S84/98 III (באנגלית: S84/98 III bayonet) היה הכידון הסטנדרטי לרובה הגרמני מאוזר 98k. כידון S84/98 III היה הייצור האחרון של כידוני ה-S84/98 הגרמניים. מקורו בכידון 1871/1884 הכידון סכין הסטנדרטי הראשון אי פעם עבור כל צבא אשר אומץ בקיסרות הגרמנית לשימוש עם הרובה 1871/1884. זה היה שינוי ועדכון של המאוזר דגם 1871, רובה המאוזר הראשון שהתאים לו מחסנית צינורית בעלת 8 סיבובים שתוכנן על ידי אלפרד פון קרופצ'ק (Alfred von Kropatschek). זה היה "הרובה החוזר" הראשון של הכוחות המזוינים הגרמניים (רובה חוזר הוא רובה חד קנה המסוגל לפרוק חוזר בין כל טעינת תחמושת. זה מושג בדרך כלל על ידי שמירת כדורים מרובים במחסנית ולאחר מכן הזנתם בנפרד לתוך הקנה על ידי בורג חוזר), על אף שהוא הוחלף במהירות ב-"Gewer 1888" שיוצר בתגובה לרובה לבל 1886, הרובה הראשון שהשתמש באבק שריפה ללא עשן. התבנית הראשונה של כידון S84/98 או M1884/98 הייתה כידון 1871/1884 שהותאם כך שניתן יהיה להשתמש בו על ה-Gewer 98. זה הוחלף בשירות על ידי כידון 1898/05. אולם במהלך מלחמת העולם הראשונה החלו לייצר שוב את ה-S84/98 תחת הכינוי S84/98 II. צבא הקיסרות הגרמנית השתמש בכידון זה במלחמת העולם הראשונה כדרך ל"שימור משאבים נדירים". ה-S84/98 III היה ייצור של כידון S84/98 במהלך תקופת רפובליקת ויימאר המאוחרת ובתקופת גרמניה הנאצית. רוב הייצור של הכידון נעשה על ידי מתקנים באזור זולינגן בגרמניה. מלבד זה יצרנים גרמנים אחרים עסקו בייצורו כמו: Jos. Corts שיצרו כלי עבודה חשמליים, Adler AG Dürkopp שיצרה אופנועים וכיום מכונות תפירה Durkopp Adler Mundlos AG שיצרה מכונות תפירה וכן יצרניות מכשור כירורגי גדולות Jetter & Scherrer, Aesculap Werke, Tuttlingen. הכידון יוצר גם עבור גרמניה במדינות שנכבשו על ידה, מה שנעשה באוסטריה על ידי Genossenhaft Maschinenfabrik Ferlach כמו כן Manufacture d'armes de Châtellerault המפורסם בצרפת שייצרו את המקלע הקל FM 24/29. "Bayonets of Germany 1933-1945". worldbayonets.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-08-22. "Guide of the M1884-98 III Bayonet aka "K98 bayonet"". www.militaria-deal.com. נבדק ב-2021-08-22. "Bayonets of Imperial Germany 1871-1918". worldbayonets.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-08-22. "WWI Imperial German Army, Gewehr Model 1871/84 bolt action rifle, Regimentally Marked - Obsolete Calibre Firearms". www.deactivated-guns.co.uk. נבדק ב-2021-08-25. "Mauser Model 1888 (Gew 88 / Model 1888 Reichsgewehr)". www.militaryfactory.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-08-25. "Guide of the M1884-98 III Bayonet aka "K98 bayonet"". www.militaria-deal.com. נבדק ב-2021-09-05.
העבריות

העבריות (באנגלית: Haivriot) הוא הרכב מוזיקלי נשי ישראלי המבצע מחוות לגדולי הזמר העברי: נתן אלתרמן, לאה גולדברג ושושנה דמארי. ההרכב הוקם במהלך מגפת הקורונה ופעיל משנת 2020. ההרכב הוקם ביוזמה של המפיקה עינת בסר, שאיגדה סביבה קבוצה של עשר מוזיקאיות, זמרות-יוצרות, למופע בעקבות סיפור חייה של שושנה דמארי. מופע הבכורה של המחווה לשושנה דמארי עלה בחודש מרץ 2022 במסגרת אירועי פסטיבל אישה בחולון, ולקראת סוף אותה השנה גם בפסטיבל הפסנתר בתל אביב. במהלך שנות פעילותה יצרו חברות ההרכב מופעי מחווה נוספים לדמויות מפתח משפיעות נוספות בזמר העברי, ובהם: נתן אלתרמן ולאה גולדברג. הן הופיעו בפסטיבלים שונים ברחבי הארץ, ובהם: פסטיבל "ימי זמר" בחולון, פסטיבל "מדיטרנה" באשדוד, פסטיבל "צלילים במדבר" בשדה בוקר ועוד. קרני פוסטל, ורד פיקר, גליה חי, אולה שור סלקטר, רז שמואלי, ענת מושקובסקי, רוני וגנר, אלכס משה, סלעית להב, שני שביט. שושנה D – מופע משירי שושנה דמארי ובהשראת דמותה וסיפור חייה. בין השירים המבוצעים במופע: "היו לילות", "לילה לילה", "הן אפשר", "כלניות", "מגדלור" ועוד. נתן A – מופע משיריו של נתן אלתרמן בפרשנות נשית. בין השירים המבוצעים במופע, גם שירים שכתב אלתרמן לנשים בחייו: אשתו, רחל מרקוס, אהובתו, צילה בינדר, ובתו, תרצה אתר. לאה G – מופע משירי לאה גולדברג, בלחנים מוכרים לצד חדשים. דף העבריות, באתר של עינת בסר דף העבריות, באתר פייסבוק שושנה D - העבריות בפסטיבל הפסנתר 2022, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב, 25 בדצמבר 2022 העבריות בג'אם של יואב קוטנר, סרטון בערוץ "גלגלצ", באתר יוטיוב, 19 בינואר 2023 מאיה נחום שחל, הלהקה הנשית הכי גדולה בארץ: "ביחד אנחנו כוח־על", באתר כלכליסט, 21 באוגוסט 2023 דף המופע שושנה שושנה, באתר תיאטרון חולון על מופע המחווה לשושנה דמארי בפסטיבל אישה בחולון, בדף הפייסבוק של עינת בסר על מופע המחווה לשושנה דמארי בפסטיבל הפסנתר בתל אביב, בדף הפייסבוק של העבריות ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כידון סכין

כידון סכין (באנגלית: Knife bayonet) הוא סכין אשר יכול לשמש גם ככידון רובה, סכין קרב, או סכין שימוש ככלי חיתוך ודחיפה או נשק. כידון הסכין הפך לצורת הכידון הכמעט אוניברסלית במאה ה-20 בשל הרבגוניות והיעילות שלו. כידוני ספייק (יתד או מסמר) הוכחו חסרי תועלת כשהם מופרדים מהרובה ולא יעילים בלוחמת חפירות, ולמרות שהם ורסטיליים, כידוני החרב הוכיחו את עצמם כנשק בלתי מעשי בלוחמת תעלות בגלל אורכם הכולל. כידון הסכין הראשון שראה שירות נרחב היה להב 25.4 ס"מ Seitengewehr 1871/84, שהפך לכידון חיל הרגלים הגרמני הסטנדרטי ב-1884. הנגזרת שלו, Gewehr 98, המשיך כסכין לחימה בשימוש עד 1945 בשירות הצבא הגרמני. כידוני הסכינים הם בעצם סכיני לחימה או סכיני שימוש לחיילים עם זיז ו/או טבעת לוע להצמדה לקנה של כלי נשק כגון רובה סער, תת-מקלע או רובה ירי קרבי. כמעט כל הכידונים כיום הם כידוני סכינים המיועדים לשימוש בלחימה פנים אל פנים וגם כסכיני שימוש אישיים. לחלקם יש קצוות אחוריים משוננים כדי לשפר את יעילות החיתוך שלו וכדי להיות ניתנים לשימוש כחותכי חוט ותייל (בשימוש בשילוב עם אביזרים על הנדן). לכידוני סכין מודרניים יש להבים ברוחב של 15.24 ס"מ עד 20.3 ס"מ ורוחב להבים מ-1.905 ס"מ עד3.81 ס"מ. לעיתים קרובות הם מחורצים לאורך. הם עברו חישול לעמידות, כדי לא להתכופף או להישבר בעת פיתול; זו הייתה לעיתים קרובות הבעיה עם כידוני קוצים ארוכים ודקים. כידונים עולמיים דיאגרמות טרמינולוגיה של כידון
תפוז שמוטי

תפוז שמוטי (שם מדעי: Citrus aurantium f. aurantium) הוא זן נפוץ של תפוזים אשר נוצר במקור כתוצאה מהכלאה בין פומלה למנדרינה. זן זה נודע במיוחד בזכות פירותיו המתוקים והעסיסיים. תפוזי שמוטי כוללים גם את תתי הזנים תפוזי ולנסיה ותפוזי דם. עץ תפוז השמוטי מסוגל להגיע לגובה של 3 עד 5 מטרים. העלים מוארכים עם קצוות מחודדים ופרחים לבנים ריחניים. הפירות מבשילים לרוב בין נובמבר ליוני. עץ בוגר מניב בממוצע כ-500 פירות בשנה. מקורו של תפוז השמוטי הוא באזור דרום-מזרח אסיה. נכון לשנת 2012 תפוז השמוטי היווה כ-70% מכל תוצרת ההדרים בעולם. גידול עצי תפוז השמוטי מהווים ענף כלכלי חשוב במספר מדינות, בין היתר: ארצות הברית (במיוחד במדינות פלורידה וקליפורניה), רוב מדינות אגן הים התיכון, ברזיל, מקסיקו, ארגנטינה, אקוודור, פרו, קולומביה, בליז, קובה, פקיסטן, סין, הודו, איראן, מצרים, טורקיה, אורוגוואי ודרום אפריקה. גידול העץ בעציצים, לטובת העברה למבנה מקורה בחורף פרחים של תפוזי שמוטי תפוז שמוטי לפני ההבשלה תפוזי שמוטי תפוזי שמוטי על העץ תפוזי שמוטי על העץ עץ תפוזי שמוטי בוגר בספרד מדיה וקבצים בנושא תפוז שמוטי בוויקישיתוף תפוז שמוטי, באתר ITIS (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר NCBI (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר Tropicos (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר GBIF (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר The Plant List (באנגלית) תפוז שמוטי, באתר IPNI (באנגלית) Organisms | Citrus Genome Database, web.archive.org, ‏2012-08-24 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוכנות הנשק של הצבא הגרמני

סוכנות הנשק של הצבא הגרמני או מחלקת החימוש (בגרמנית: Waffenamt (WaA)) היה המוסד של המרכז למחקר ופיתוח של רפובליקת ויימאר ואחר כך של הרייך השלישי לנשק, תחמושת וציוד צבאי עבור הרייכסווהר הגרמני ולאחר מכן עבור הוורמאכט. היא נוסדה ב-8 בנובמבר 1919 בשם Reichwaffenamt (RWA), וב-5 במאי 1922 שונה השם ל-Heereswaffenamt (HWA). המשימה לפקח על תוכנית החימוש הענקית של גרמניה לפני מלחמת העולם השנייה ניתנה ל-Heeresabnahmestelle (ארגון הקבלה של הצבא, שכונה בדרך כלל אבנהמה-Abnahme), שהייתה חברה בת של Heereswaffenamt (סוכנות הנשק [או החימוש] של הצבא הגרמני. עד שנת 1940 כלל האבנהמה 25,000 עובדים בחמש מחלקות ב-16 אזורי פיקוח, מתוגברים על ידי אנשי מפעלי הייצור שנבחרו במיוחד והופקדו לסייע לפקחי סוכנות החימוש בכל מתקן ייצור. מאוחר יותר, באמצע 1944, כ-8,000 מפקחי אבנהמה אלה "שוחררו לשירות בחזית". ה-Heeres-Abnahmewesen (מערכת הקבלה של הצבא) הייתה אחראית על הבדיקה והקבלה של כל הנשק, הציוד והתחמושת לפני המסירה לוורמאכט. הבדיקות בוצעו על פי הנחיות מפורטות שכונו "Technische Lieferbedingungen (TLs)" (תנאי אספקה טכניים) שהוכנו על ידי מחלקות Waffenprüfämter (WPrüf) (משרדי ניסוי נשק) השונות. עם תחילת תוכנית החימוש, הוקמו בכל מפעל מחלקות פיקוח של הסוכנות ועודדו עובדים להגיש מועמדות לתפקידים בו. כהכנה לתפקידיהם החדשים הם עברו קורס בן ארבעה שבועות ב-Heereswaffenmeisterschule (בית הספר לאומנות הנשק של הצבא). הקורס הסתיים במבחן של המפקח הטכני שהעלה את דרגתו של כל מועמד מוצלח לדרגת אוברלויטננט (סגן). בתחילת 1935, כל פקידי הפיקוח בתוכנית החדשה שנוצרה החלו במעמד שווה כמפקחים טכניים, אך עד תחילת המלחמה ב-1939 כמעט כולם קודמו למפקח טכני מחלקה ראשונה בדרגת האופטמן (סרן). קוד Waffenamt (WaA) הוא סימן הוכחת בדיקה גרמנית וניתן למצוא אותו על כלי נשק וציוד. מדיה וקבצים בנושא סוכנות הנשק של הצבא הגרמני בוויקישיתוף היסטוריה קצרה של סוכנות הנשק
נבחרת ניקרגואה בכדורסל

נבחרת ניקרגואה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ניקרגואה, המנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל של ניקרגואה. הדירוג הנוכחי של נבחרת ניקרגואה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-81 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. הנבחרת נחשבת לנבחרת חלשה, והישגה המשמעותי ביותר הוא המקום השני במשחקי אמריקה המרכזית שנערכו ב-2017. הטורניר הגדול הראשון בו תשתתף הנבחרת הוא אליפות אמריקה בכדורסל, אותה תארח בשנת 2025. 1936 עד 1956 - לא הייתה חברה בוועד האולימפי הבין-לאומי 1960 עד 2024 - לא העפילה 1950 עד 1959 - לא הייתה חברה בפיב"א 1963 עד 2023 - לא העפילה 1980 עד 2022 - לא העפילה 2025 - העפילה כמארחת ניקרגואה, באתר פיב"א דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משמש מיובש

משמשים מיובשים (באנגלית: Dried apricot) הם פרי מיובש של עץ המשמש. כאשר הפרי המיועד לייבוש מטופל בגופרית דו-חמצנית (SO₂), הצבע הכתום של הפרי מובלט. פרי אורגני שאינו מטופל באדי גופרית הוא בצבע כהה יותר ובעל מרקם גס יותר. בדרך כלל, ככל שהצבע בהיר יותר, כך תכולת SO2 גבוהה יותר. משמשים תורבתו במרכז אסיה מאז העת העתיקה, והמיובשים היו מצרך חשוב בדרך המשי. הם יכולים להיות מועברים למרחקים עצומים בשל חיי המדף הארוכים שלהם. לפני המאה ה-20, הם היו בכל מקום באימפריה הרוסית באימפריה העות'מאנית, והפרסית. בתקופה האחרונה, קליפורניה הייתה היצרנית הגדולה ביותר, לפני שמקום ראשון זה נכבש על ידי טורקיה, שבה כ-95% מייצור המשמש היבש מסופק על ידי מחוז מלטיה. משמשים קטנים מיובשים בדרך כלל בשלמותם. זנים גדולים יותר מיובשים בחצאים, ללא הגוגואים. במדינות ברית המועצות לשעבר, הראשונים ידועים כ-uryuk (урюк), ומשמשים בעיקר להכנת לפתנים, והאחרונים כ-kuraga (курага). זנים ים תיכוניים או טורקיים של משמשים מיובשים בדרך כלל בשלמותם ולאחר מכן מגולענים, ואילו זני קליפורניה נחתכים לחצי ומגולענים לפני הייבוש. מזונות אתניים המבוססים על משמש מיובש כוללים qubani ka metha בהודו וצ'אמוי במקסיקו. משמשים מיובשים הם מקור חשוב לקרוטנואידים (ויטמין A) ואשלגן. בשל היחס הגבוה בין סיבים לנפח, הם משמשים לפעמים כדי להקל על עצירות או לגרום לשלשול. למשמשים מיובשים בדרך כלל אין תוספת סוכר ויש להם מדד גליקמי נמוך. שיעור הלחות המרבי המותר בטורקיה לאחר הייבוש הוא 25%. רשימת מזונות יבשים מדיה וקבצים בנושא משמש מיובש בוויקישיתוף Bittman, Mark (2011-12-19). How to Cook Everything Vegetarian: Simple Meatless Recipes for Great Food (באנגלית). Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 978-0544186958. The Oxford Companion to American Food and Drink (ed. Andrew F. Smith). Oxford University Press, 2007. מסת"ב 9780195307962. Page 22. Esengun, Kemal; Gündüz, Orhan; Erdal, Gülistan (בפברואר 2007). "Input–output energy analysis in dry apricot production of Turkey". Energy Conversion and Management. 48 (2): 592–598. doi:10.1016/j.enconman.2006.06.006. {{cite journal}}: (עזרה) Консервирование. Большая книга рецептов (ברוסית). Litres. 2015-04-22. ISBN 9785457428713. "Does Apricot Origin Matter?: Can California and Mediterranean dried apricots be used interchangeably?". Cook's Illustrated. במרץ 2014. נבדק ב-7 ביוני 2018. {{cite journal}}: (עזרה) Ellison, Bronwyn. "About Dried Apricots". LIVESTRONG.COM. נבדק ב-2016-05-08. Karin Cadwell, Edith White. The Natural Laxative Cookbook. Sterling Pub Co Inc, 1995. מסת"ב 9780806913445. Page 17. Ellison, Bronwyn. "About Dried Apricots". livestrong.com. נבדק ב-14 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה) AgricultureKey. "Turkish Dried Apricot". www.agriculturekey.com. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2016-05-08.
מון שרי (שוקולד)

מון שרי (בצרפתית: Mon Chéri) הוא שם מותג ידוע בינלאומי של חברת פררו האיטלקית עבור מוצר קונדיטוריה שוקולד. הביטוי בצרפתית "mon chéri" הוא בעברית "יקירי" או "יקירתי". המוצר "מון שרי" הוא שילוב עטוף יחיד המורכב מ"לב" של דובדבן (18% מהמוצר) צף בליקר (13% מהמוצר) ומכיל בית שוקולד מריר (69% מהמוצר). כל פרלין כזה מכיל 46 קילוקלוריות וארוז בעטיפה אדומה/ורודה. Mon Chéri הופיע לראשונה באיטליה ב-1956. משנת 1960 הוא יוצר ושווק בשוק הצרפתי והאנגלי, ומשנת 1961 בשוק הגרמני. השם נבחר כהתייחסות לאורח החיים הצרפתי ואומץ במהירות כשם מותג לשוק הבינלאומי. רשימת מותגי ממתקים מדיה וקבצים בנושא מון שרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מון שרי (באיטלקית) The European Directory of Consumer Brands and Their Owners. EUROMONITOR PLC. 1992. p. 302. ISBN 978-0-86338-465-3. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite book}}: (עזרה)