אפרים הראובני

אפרים הראובני (1881, נובומוסקובסק, אוקראינה – 16 באוקטובר 1953, ירושלים) היה בוטנאי, חוקר צמחיית ארץ ישראל. אפרים הראובני ייסד גישה מחקרית אשר שילבה בין מדע הטבע לבין בלשנות, מקרא ופולקלור על מנת לתאר תמונה שלמה של הצומח כחלק ממארג גאוגרפי - תרבותי - היסטורי. מחקרם סוכם בספר "פרשת החצב והיבלית" שיצא לאור בשנת 1941. הראובני נולד בעיר נובומוסקובסק שבאוקראינה, כ-30 ק"מ מדניפרופטרובסק כאפרים רובינוביץ'. אביו היה רב. בילדותו למד בתלמוד תורה, אך בילה זמן רב בחצר בית הכנסת ועל ידי כך התחבב עליו עולם הצומח. כשבגר, למד הראובני בישיבה בעיר קרמנצ'וג והוסמך לרבנות. אולם הוא לא כיהן כרב אלא פנה ללימודי בוטניקה באוניברסיטה של נאנסי בצרפת. ב-1906 עלה לארץ ישראל ועד שנת 1909 נדד במושבות העלייה הראשונה ולימד טבע. ב-1909 נסע ללוזאן, שווייץ והמשיך בלימודיו, לאחר מכן עבר לפראג וקיבל דוקטורט באוניברסיטה שם. ב-1914 חזר לארץ ישראל ולימד בוטניקה בבתי ספר תיכוניים ובסמינרים למורים. בשלב זה החל לגבש את שיטתו. בשנת 1919 נשא לאישה את חנה רדובילצקי, מחנכת צעירה שעלתה מרוסיה והשתלמה בחקלאות בגרמניה. ב-1920 עברו בני הזוג להתגורר בשכונת הבוכרים בירושלים. חנה הראובני הייתה פעילה במלחמת השפות וחידשה מילים רבות בשפה העברית בתחומי החקלאות והצומח עוד לפני שחברה לאפרים במחקריו. לזוג נולדו שני ילדים שהמשיכו בדרכם, נגה (בוטנאי, חוקר טבע ומחנך) ואיילת-השחר (חוקרת בתחום היהדות והפולקלור). נגה הראובני ציין כי בכוונה נבחרו שמות כוכבים ולא צמחים כדי לא לכפות על הילדים עיסוק בתחום הבוטניקה. שיטתם של בני הזוג (שכונו ומכונים עד היום "הראובנים") כורכת בלשנות, ידע והיכרות עם המקורות וקשר עמוק לטבע ולצומח כדי ליצור תמונה כוללת שבה משתלבים הצמחים כמרכיב מוביל וכמפתח להבנה של תופעות במקרא ובהיסטוריה. בה בעת השתמש באותו ידע כדי לזהות את הצומח של ארץ ישראל ברוח ה"בוטניקה התלמודית" של עמנואל לב. הראובנים יצאו לעבודת שטח, אספו צמחים, זיהו אותם וקראו להם בשמות השאובים מעולם התרבות וההיסטוריה של הארץ, תוך מחקר בלשני והקשרים תרבותיים רחבים. עם זאת, רבים משמות הצמחים שטבעו לא התקבלו על ידי הקהילה המדעית של האוניברסיטה העברית ששאפה לתאר את הצומח של ארץ ישראל בהתאם לטקסונומיה של ליניאוס ולעגן אותה לפי הנוסחאות הלטיניות המקובלות. בחזונם ראו הראובנים שלושה מפעלים, אנציקלופדיה, מוזיאון וגן. האנציקלופדיה הבוטאנית, "אוצר צמחי ארץ ישראל", הייתה אמורה לכלול את כל צמחי ארץ ישראל, כאשר לכל אחד מהם תיאור בוטאני מדעי וכל הקשריו בתרבות ובהיסטוריה של ארץ ישראל, בדגש על הקשריו המקראיים והקשריו בפולקלור המקומי, ברפואה העממית של הערבים ועוד. עבור האנציקלופדיה יצר בין השנים 1923–1927 הצייר שמואל חרובי (שהיה גם חברם של בני הזוג), סדרה של ציורי צמחים מפורטים, שהיו מדויקים מבחינה מדעית. המוזיאון לצמחי התנ"ך והספרות התלמודית והפולקלור היהודי והערבי אמור היה להיות הבית בו ירוכזו אוספיהם של הראובנים ובו יתקיים המחקר. עוד בשנת 1918 גיבש הראובני את הצעתו להקמת המוזיאון: בבואנו אפוא להתיישב בארץ עתידנו, לעבדה ולשמרה, עלינו גם לחקרה, ללמדה ולדעתה. ובראש המדעים העוסקים בחקירת המולדת תופסות בלי ספק תורת האדמה ותורת הצמחים את המקום החשוב ביותר...לחבב את הטבע ואת השדה על החניכים בספקו להם עניין ועונג נעלה המעדן ומטהר הגוף והנפש — אפרים הראובני, הצעה על יסוד מוזיאום בוטני בירושלים" 1918 בקרוב, ארכיון נאות קדומים [2] בשנת 1926 הועבר האוסף לאוניברסיטה העברית על מנת להוות בסיס למוזיאון, אך נתקל בקשיים עקב חוסר הנוחות של הקהילה הבוטנית של האוניברסיטה לקלוט את גישתו. הבוטנאים סירבו לממן את המוזיאון והציעו להעבירו למחלקה למדעי היהדות. גן הנביאים ורז"ל היה אמור להיות גן בוטני שיכלול את כל הצומח של ארץ ישראל בהקשריו לספרות הנביאים והתורה שבעל פה. הצמחים בגן לא נועדו להינטע לפי הקשר הקרקע או האקלים שלהם, כנהוג בגנים בוטניים, אלא בהקשר המקורות. כך תוכננו בגן "מחלקת חבורת הצומח בספרותינו העתיקה", "מחלקת הסמלים" ו"מחלקת הדין", "חלקת שיר השירים", "צמחי ירמיהו ויחזקאל" ו"כרם ישעיהו". במרכז הגן עמדה, לפי התכנון, צופה אל העיר העתיקה, "גבעת המנורה", בראשה מתנוססת המנורה כסמל לאומי בו מתמזגת רוח הנביאים עם עולם הצומח (לפי מחקר של הראובני על הקשר בין המנורה לבין צמח לו קרא "מוריה"). סמוך למנורה תוכנן מקדש בו יתפלל "כל איש כלבבו בחסות סמל האור ושלום העולם". אם את עצם צלצול דברי הנביאים לא נוכל לשמוע עוד, אבל לראות נוכל מאשר ראו הם ולהריח את אשר הריחו... הבה אפוא ונסדר גן צמחי ספרותנו העתיקה, ונלמד לכתוב בו ולקרוא שם מספר הספרים ושיר השירים באותיות ובצבעים אשר בהם כתוב ספר הספרים ומקור כל השירים. — "גן הנביאים וחכמי התלמוד", מאת ד"ר אפרים וחנה הראובני, 1925 [3] תוכנית הגן הוגשמה רק בשנת 1965, עם תחילת הקמת נאות קדומים, באזור יער בן שמן, על ידי בנם של אפרים וחנה, נגה הראובני. הראובנים סייעו ללוחמי הפלמ"ח בשדאות, בלימוד אפשרויות הקיום מצמחיית הבר, וזכו שיסופר צ'יזבט על שמם, "התה של הראובני": פעם באו כל משפחת הראובני לקורס המ"מים בג'וערה, על מנת ללמד את החבר'ה איך לאפות לחם מקוצים ולעשות סלט מעלים של אקליפטוס. בין יתר הפטנטים הם הביאו שיח, שמו את העלים בתוך קומקום מים ואמרו: "כשזה ירתח, זה יהיה כמו תה." מכיוון שלא רצו לבזבז זמן עד שהעסק ירתח, לקחו את החבר'ה על מנת להראות להם איך עושים פודינג מכלניות, או משהו דומה לזה. כשראה עופר שכולם הלכו, לקח את הקומקום, החליף את המים, שם בפנים תה, וכדי שלא ירגישו, הכניס גם כמה עלים מהשיח ההוא. כשחזרו החבר'ה וטעמו מן המשקה אמרו בהתפעלות: "זה באמת כמו תה!" — ילקוט הכזבים, מהדורת 1956, בעמ' 63 מורי בתי הספר העברים/ שמות צמחי ארץ-ישראל שנתחדשו או שנתבררו על ידי אפרים רבינוביץ', תרע"ז חידושים בשמות הערביים של צמחי א"י, תרפ"ג (כ "אפרים רבינוביץ'") מצמחי ספרותנו העתיקה, תרפ"ג (כ "אפרים רבינוביץ'") למציאותה של אם החטה, תר"ץ (מתוך "השדה" כרך י’ חוברת ט’) לשאלת הסירים והסירה, תרצ"א (מתוך "תרביץ" שנה ב' ספר א') צמחי הבושם במנהגים הדתיים של עדותינו השונות בא"י ובחו"ל, תר"צ (מתוך "ציון" ד') צמחי רפואות וסגולות אצל הערבים בא"י, תרצ"א אוצר צמחי ארץ ישראל, "פרשת החצב והיבלית", ירושלים, ת"ש, 1941 הזונין למיניהם בתלמוד ובפלנטלור של המזרח הקרוב, תרצ"ט (מתוך "תרביץ" שנה י’, ספר ב’, ע’ 189-172) החצב ובני לווייתו, תרצ"ח (מתוך "השדה" כרך י"ח ע’ 295 - 300) לחקירת עונות הצמחים בארץ ישראל, תרצ"א הר סיני, הר חורב, ים סוף והצמח סוף, סיני ט"ז ל"ב הראובני (רובינוביץ), אפרים', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 184. (הספר בקטלוג ULI) שרה'לה אורן, "גן הנביאים וחכמי התלמוד: חזונם של הראובנים על גן ציוני לאומי", עת-מול 282 (מאי 2023), עמ' 24–28. שרה אורן, חקר צמחי ארץ ישראל במקורות היהודיים כמרכיב בזהות הלאומית העברית: פועלה ושיטתה של משפחת הראובני, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", המחלקה ללימודי ארץ - ישראל וארכאולוגיה, אוניברסיטת בר - אילן, אדר ב' תשע"א (2010) אפריים הראובני(הקישור אינו פעיל) באתר נאות קדומים אריאל הירשפלד, בין אזובי הקיר לאהרונסוניית-פקטורובסקי, באתר הארץ, 3 בינואר 2008 ד"ר אפרים הראובני, דבר, 18 באוקטובר 1953 מאמרים אפרים הראובני, מְבַשֵּׂר הַחֹרֶף (ה"סתונית")(הקישור אינו פעיל), "מחקרים בשמות צמחי א"י", לשוננו, כרך א חוברת ג (תרפ"ט - 1928), עמ' 243–245, באתר האקדמיה ללשון העברית אפרים הראובני (1881-1953), דף שער בספרייה הלאומית מבוסס על - אפרים הראובני, "דברי ימי" מכתב אל האוניברסיטה העברית, 1926 בקירוב, ארכיון נאות קדומים. [1] דוד תדהר (עורך), "חנה הראובני", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3947 שירת העשבים מעיתון הצופה שירת העשבים - ציורי שמואל חרובי ל"אוצר צמחי ארץ ישראל" ראו סמל המדינה - שרשיו בטבע הארץ ובמורשת ישראל