laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקירה סונה

אקירה סונה (ביפנית: 素根輝; נולדה ב-9 ביולי 2000) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, אלופה אולימפית מטוקיו 2020 ואלופת עולם (2019 ו-2023). סונה נולדה בשנת 2000 בעיר קורומה שביפן ובגיל שבע החלה להתאמן בג'ודו בעקבות שלושת אחייה. היא צברה הצלחות בגילאי נוער, כאשר בשנת 2017 זכתה באליפות יפן לתיכונים ובאליפות העולם לנוער. בדצמבר 2016, סונה זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות בוגרים כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. באפריל 2017 היא זכתה לראשונה באליפות יפן לבוגרים ובשנת 2018 זכתה במדליית זהב בתחרויות הג'ודו של משחקי אסיה. באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה סונה לראשונה בתואר העולמי לאחר שניצחה את כל חמשת קרבותיה באיפון; בחצי הגמר היא ניצחה תוך 27 שניות את קאירה סאיט הטורקייה ובגמר גברה בזכות עונשים על אידאליס אורטיס הקובנית. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה סונה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הכבדה ביותר, מעל 78 ק"ג. היא החלה את התחרות האולימפית בסיבוב השני, שם ניצחה באיפון את רז הרשקו הישראלית דקה לסיום הקרב. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את קיירה סאיט הטורקייה 17 שניות לסיום ובחצי הגמר ניצחה שוב באיפון את אירינה קינדזרסקה האזרית לאחר כשלוש דקות של קרב. בגמר התמודדה סונה מול אידאליס אורטיס הקובנית, אותה ניצחה באיפון לאחר 8:51 דקות של קרב. בנוסף למדליה בתחרות האישית, זכתה סונה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית. אקירה סונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקירה סונה, ברשת החברתית אינסטגרם אקירה סונה, באתר olympedia.org אקירה סונה, באתר איגוד הג'ודו העולמי אקירה סונה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
רומלו וייט

רומלו דקוואן וייט (באנגלית: Romello DaQuan White; נולד ב-9 במאי 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בעירוני נהריה. וייט החל את דרכו כששיחק בתיכון האקדמאי ווילר שבברדנטון, פלורידה. הוא דורג בארבעה כוכבים על יכולתו בתיכונים ומוקם כשחקן ה-77 בטיבו ממחזור הגיל שלו על פי ESPN. בשנת 2016, התחייב וייט לאוניברסיטת המדינה של אריזונה. בעקבות פציעה הוא נאלץ לפספס את כל העונה הראשונה. וייט חוזר עונה לאחר מכן, כשב-31 משחקים הוא מעמיד ממוצעים של 10.5 נקודות ו-7.1 ריבאונדים ב-24.3 דקות. בעונתו השנייה במכללה, וייט שותף ב-34 משחקים והעמיד ממוצעים של 8.7 נקודות ו-5.2 ריבאונדים ב-25.0 דקות. בעונתו השלישית שותף וייט ב-30 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 10.2 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-1.2 חסימות ב-28.4 דקות. בשנת 2020, עבר וייט לאוניברסיטת מיסיסיפי. במכללה שותף וייט ב-28 משחקים, שבהם העמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-1.3 חסימות ב-27.9 דקות. ב-10 ביולי 2021, חתם וייט לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית. ב-20 בספטמבר 2021 הפר וויט בידוד ונוהלי קורונה ונשלח לוועדת משמעת, ב-20 בדצמבר 2021 שוחרר מהקבוצה לאחר שהיה מעורב בתאונת דרכים. במרץ 2022 חתם על חוזה לעונה בקראבנוס מליגת העל הקפריסאית בכדורסל. הוא שותף ב-13 משחקים והעמיד 10.2 נק' ו-7.6 ריבאונדים ב-26.7 דק'. באוגוסט 2020 חתם בעירוני נהריה מהליגה הלאומית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket הזר הראשון: רומלו וויט חתם בהפועל אילת, באתר ONE‏, 10 ביולי 2021 אור שקדי‏, בשל הפרת חוזה: רומלו וייט שוחרר מהפועל אילת, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2021
נחל באר חיל

נחל באר חיל הוא נחל אכזב ואחד מיובליו של נחל הבשור. מקורות הנחל הם ברכס רמת בוקר. ערוצי הנחל הרבים מתכנסים במורדותיו. שני ערוצי הנחל העיקריים מתכנסים צפונית-מזרחית לכביש 211 מתכנסים לנחל אחד, נחל באר חיל ושפכו זורם לנחל בשור בביר תמ'ילה. לפי ממצאים היסטוריים שנמצאו בקרבת הנחל התקיים במקום יישוב מהתקופה הפלאוליתית. במלחמת העצמאות המצרים נכחו במקום. צבאם נערך מחדש לאחר כיבושה של העיר באר שבע. באוקטובר 1948 האזור בוצר והוגן. כיבושם של המשלטים היה בידי חטיבת הנגב במה שידוע כמבצע חורב. חטיבת הנגב התקיפה בלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר ולאחר לילה של לחימה קשה נכבשו המשלטים בידי חטיבת הנגב. באזור הנחל צומחת צמחייה מדברית אופיינית. באזור ניתן לראות עצי שיטה ולחזות בחלמוניות הפורחות בחורף. ערך מורחב – באר חיל (ביר ת'מילה) הבאר ממוקמת כ־3 קילומטר מצפון לנקודה הצפונית של מושב אשלים, בתוך ערוץ נחל הבשור ובסמוך להתנקזות נחל באר חיל אליו. הבאר ממוקמת למרגלות גבעות חיל, הן גבעות הת'מילה, שעליהן נחפרו במלחמת העצמאות חפירות הצבא המצרי שנקראו משלטי הת'מילה. הבאר מלאה באדמת סחף. ישוב פרהיסטורי של התרבות האשלית העליונה, מן התקופה הפלאוליתית הקדומה. במקום נחשפו ממצאים מבנה עגול, כלים ובגדים אופיינים לתקופה וטרסות חקלאיות שנבנו בעזרת אבני הנחל. החרובה מטאריק אם חרובה – נחל באר חיל, באתר פרח השדה, 26 בדצמבר 2016 החרובה מטאריק אם חרובה –נחל באר חיל, אתר צמח השדה, 26 בדצמבר 2016 מנחם מרקוס, כרך 14: הנגב הצפוני / מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2001, עמ' 152 חדשות ארכיאולוגיות, יורם חימי, חפירות בנחל באר חיל, גיליון 125, דצמבר 2013
יום הדגל של האיטי

יום הדגל של האיטי הוא חג בהאיטי הנחגג ב-18 במאי. ב-18 במאי 1803 נוצר הדגל הראשון של האיטי על ידי ז'אן-ז'אק דסאלין, לקראת סוף מרד העבדים בהאיטי. בשנת 2020, חגיגות יום הדגל של האיטי בוטלו עקב מגפת הקורונה, ובמקומות רבים בעולם, במקום פסטיבלים ומצעדים, רק הונף דגל האיטי. החג נחגג בערים רבות בארצות הברית המונות תושבים מהאיטי. ביום ראשון האחרון של חודש מאי, נערך מצעד לאורך שדרות נוסטרנד בניו יורק, לכבוד יום הדגל של האיטי. המצעד התחיל על ידי איגוד הקרנבל אמריקני-האיטי בשנת 2002. חודש מאי בעיר בוסטון, הוא חודש מורשת האיטי, בו מנציחים את מרד העבדים בהאיטי ואת עצמאות האיטי. דגל האיטי סמל האיטי המנון האיטי Haitian Flag Day, TheFreeDictionary.com Sheri-Kae McLeod, Happy Haitian Flag Day 2020, Caribbean News, ‏18 במאי 2020 (באנגלית) Andrea Melton For the Pharos-Tribune, Haitian Flag Day celebration canceled, Pharos-Tribune (באנגלית) North Miami celebrates Haitian Flag Day (באנגלית)
יחסי מרוקו–פקיסטן

יחסי מרוקו–פקיסטן הם יחסי החוץ בין מרוקו ופקיסטן. היחסים באופן מסורתי חזקים ולבביים. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנות החמישים, זמן קצר לאחר עצמאותה של פקיסטן מבריטניה. המדינות שיתפו פעולה באופן משמעותי בעבר וממשיכות להרחיב את הקשרים ביניהם. בעבר פקיסטן טענה כי אינה מכירה ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית בסהרה המערבית, וכי מעמד האזורים שנוי במחלוקת ויוחלט על ידי החלטות האו"ם, היא תמכה בנקודת המבט המרוקאית כי הסכסוך הוא עניין פנימי. בסוף שנת 2007, שגריר מרוקו, מוחמד רידה אל פאסי, הזמין ועודד יזמים ואנשי עסקים פקיסטנים לנצל את הסכם הסחר החופשי של מרוקו (FTA) עם ארצות הברית והאיחוד האירופי, במיוחד בבגדי הטקסטיל והמוצרים המוגמרים. בפגישה עם סגן נשיא הפדרציה של לשכות המסחר והתעשייה של פקיסטן (FPCCI), זובאיר טופייל, אמר השגריר כי תחת ה-FTA, למרוקו יש גישה חופשית עבור בגדים מוכנים לארצות הברית. "מרוקו היא יצואנית גדולה של בגדים מוכנים לאירופה, ואנחנו מזמינים חברות פקיסטניות לחלוק את הייצוא המרוקאי לאירופה", אמר פאסי. השגריר המשיך והזמין חברות פקיסטניות להקים יחידות בגדים במרוקו, שם אפילו תוספת ערך של 30% מקובלת על האיחוד האירופי. סגן נשיא ה-FPCCI, זובאיר טופאיל, קיבל בברכה את הצעת השגריר והדגיש כי המגזר הפרטי של שתי המדינות יתקרב לפתיחת אפשרויות חדשות לסחר דו-צדדי. נכון לעכשיו, היצוא של פקיסטן למרוקו עומד על 11.5 מיליון דולר, ואילו הייצוא המרוקאי לפקיסטן עומד על 147 מיליון דולר. מרוקו מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד. פקיסטן מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט. מדיה וקבצים בנושא יחסי מרוקו–פקיסטן בוויקישיתוף "Morocco-Pakistan Relations". Ishtiaq Baig. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2011. נבדק ב-8 במרץ 2011. {{cite web}}: (עזרה)
חוקת האיטי (1843)

חוקת האיטי משנת 1843 נחקקה ב-30 בדצמבר 1843 בתקופת נשיאותו של צ'ארלס ריבייר-הרארד. החוקה הכילה חוקים מחוקת האיטי הישנה, אך היא גם הכילה חידושים רבים. לפני 1843, השופטים נבחרו על ידי הנשיא, ובחוקה של שנת 1843, השופטים נבחרו על ידי עם. בנוסף, חוקה זאת הגבילה את כהונתו של הנשיא, שלפני כן הייתה מוגבלת, וכהונתו של ראש הממשלה הוגבלה לארבע שנים. בחוקה זו, כל חוק והחלטה של הנשיא לא תעבור ללא הסכמתו של השר האחראי על כך. עקב חקיקת חוקה זו, הוקם בית המשפט לחשבונות וננקטו צעדים נוקשים במטרה להבטיח חופש אישי וכבוד רכוש. חוקת האיטי 1843 Constitution of Haiti, frontend 1843 Constitution of Haiti - defunct constitutions, ww.en.freejournal.org (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Never Let Me Down

האם התכוונתם ל... Never Let Me Down (אלבום) Never Let Me Down (שיר של VIZE וטום גרגורי)
יחסי פקיסטן–תוניסיה

יחסי פקיסטן–תוניסיה הם יחסי החוץ בין פקיסטן ותוניסיה. בשנת 1957 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ב-25 במרץ 1958 פתחה פקיסטן את המשימה הדיפלומטית הראשונה שלה בתוניסיה, שקיבלה מעמד של שגרירות בשנת 1964. בשנת 1980 תוניסיה פתחה שגרירות באסלאמאבאד. בתקופה שבין 1948 ל-1954, שר החוץ של פקיסטן מוחמד זפראללה חאן ייצג את פקיסטן במועצת הביטחון של האו"ם ותמך בעקביות במאבקו של העם התוניסאי נגד השלטון הקולוניאלי. המדינות משתפות פעולה במגוון ארגונים בינלאומיים, בעיקר האו"ם, הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי וארגון המדינות הבלתי מזדהות. בינואר 1972 ערך ראש ממשלת פקיסטן זולפיקאר עלי בהוטו ביקור רשמי בתוניסיה; במאי 1990 ביקרה ראש ממשלת פקיסטן בנזיר בהוטו בתוניסיה, ואחריה הגיע ראש ממשלת פקיסטן נוואז שריף בפברואר 1991. ביולי 2003 ערך נשיא פקיסטן פרבז מושארף ביקור ממלכתי בתוניסיה. בפברואר 1974, שר החוץ של תוניסיה, חביב צ'אטי ייצג את ארצו בפסגת ה-OIC בלאהור. בשנת 2017 מחזור הסחר בין המדינות הסתכם בסך של 30 מיליון דולר. היצוא של פקיסטן לתוניסיה: אורז, בדים סינתטיים וכותנה, מוצרים כימיים, חוטי כותנה, עור, כלי ניתוח. יצוא תוניסיה לפקיסטן: ביגוד ופוספטים. תוניסיה מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד. פקיסטן מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס. מדיה וקבצים בנושא יחסי פקיסטן–תוניסיה בוויקישיתוף שגרירות תוניסיה בפקיסטן שגרירות פקיסטן בתוניסיה
דת עממית

במדע הדתות ובחקר פולקלור, דת עממית או דת פולקיסטית הוא מושג המתאר אוסף רחב של פולחנים ואמונות הייחודי למקום או לקבוצה אתנית שאינן עקביות עם עקרונותיה של אף דת מאורגנת אחת. חלק גדול ממנהגי ופולחני הדת העממית נחשבים אמונות טפלות על ידי אלו שמחוץ לקבוצה לה שייך הפולחן. דתות עממיות מקבלות לרוב את שמן מחוקרים חיצוניים המתארים את הדת. מטעם ציבור מאמיניהם לרוב הדת העממית חסרת שם, בין מכיוון שהיא שקופה (כלומר נדמת כחלק טבעי מהדת המאורגנת או מהתרבות הלאומית) או שאין הם מזהים את אוסף האמונות המקושר אליה כמשויכות לתופעה אחת המורכבת מהן. המחקר מבדיל בין שלושה סוגים שונים של דת עממית. הסוג הראשון הוא הממד הדתי של התרבות העממית, או הממדים העממיים-תרבותיים של הדת. ממדים אלו כוללים אמונות ומנהגים נפוצים שאינם חלק מהדוקטרינה הדתית ואינן מוכרות על ידי הממסד הדתי, אך בכל זאת מזוהות עם המאמינים של דת מסוימת. לדוגמה, ברוב העולם הנוצרי מציינים את הולדת ישו בחג המולד, אך החג כולל גם אוסף של מנהגים ואמונות שאינו עקבי עם סיפור הולדת ישו – כגון אחזקת וקישוט עץ אשוח, חלוקת המתנות על ידי סנטה קלאוס בערב חג המולד, ועוד. במדינות נוצריות שונות נהוגים מנהגים שונים בחג זה. דוגמה נוספת לכך המופיעה ביהדות היא ההמתנה לאליהו בליל הסדר. אספקטים עממיים אלו מזוהים עם דתות מאורגנות מבוססות, לדוגמה נצרות עממית, הינדואיזם עממי ואסלאם עממי. המונח משמש גם, במיוחד על ידי אנשי הדת של הדתות המאורגנות, לתיאור רצונם של אנשים שלעיתים רחוקות משתתפים בפולחן דתי ואינם משתייכים לארגון דתי כמו קהילה יהודית או כנסייה, לקיים טקסים דתיים בנקודות ציון בחייהם, במיוחד חתונות, לוויות ולידות. במשמעות זו המושג דומה למושג מסורתיות בחברה הישראלית. סוג שני הן דתות חסרות ארגון, כמו אלו המאפיינות חברות של ציידים-לקטים. הפילוסוף ויליאם ג'יימס טען שדתות מאורגנות בהכרח צמחו מתוך סוג זה של דת, ולכן מגדיר את הדת המאורגנת כתוצאה ותת סוג של צורת פולחן זו. דתות נאו-פגניות רבות וחלק מתנועות העידן החדש מהוות צורה מודרנית של סוג דת זה. הסוג השלישי הוא השם הניתן לסינקרטיזם שנוצר בין שתי תרבויות בעלות שלבים שונים של ביטוי דתי פורמלי, לדוגמה במפגש של הנצרות עם תרבויות ילידיות (שדתותיהן חסרות ארגון) בעולם החדש. דתות רבות מסוג זה נוצרו כתוצאה מקולוניאליזם ומסחר העבדים האטלנטי, לדוגמה וודו, אומבנדה וקנדומבלה ששילבו אמונות אפריקאיות עם הדוגמה הנוצרית, אך קיימות גם דוגמאות מוקדמות יותר ואלימות פחות, למשל הסינקרטיזם היפני בין בודהיזם ושינטו המכונה שינבּוּטסוּ-שוּגוֹ, (קאנג'י: 神仏習合, רומאג'י: Shinbutsu-shūgō), והדת הסינית העממית שמכילה אמונות ופולחנים בודהיסטים, דאואיסטים וקונפוציאנים. רפואה מסורתית שמאניזם מדיה וקבצים בנושא דת עממית בוויקישיתוף Bowman, Marion (2004). "Chapter 1: Phenomenology, Fieldwork, and Folk Religion". In Sutcliffe, Steven (ed.). Religion: empirical studies. Ashgate Publishing, Ltd. pp. 3–4. ISBN 978-0-7546-4158-2.
החזית המהפכנית הלאומית לשחרור האיטי

החזית המהפכנית הלאומית לשחרור האיטי (בצרפתית: Front pour la libération et la reconstruction nationales) הייתה קבוצת מורדים בהאיטי ששלטה על מרבית המדינה בהפיכה בהאיטי בשנת 2004. בתחילה, הקבוצה נקראה "חזית ההתנגדות הארטיבונית המהפכנית", על שם מחוז ארטיבוניט בהאיטי, אך ב-19 בפברואר 2004 שונה שמה לחזית המהפכנית הלאומית לשחרור האיטי, כדי להדגיש את היקפה הלאומי. החזית נוסדה על ידי מיזוג של שתי קבוצות חמושות שפעלו נגד השלטון, הבולטת שבהן היא הקבוצה שבסיסה היה בעיר גונאיב, שנקראה צבא הקניבל. קבוצה זו תמכה בתחילה בשלטונו של ז'אן-ברטראן אריסטיד, אך לאחר מכן פנתה נגדו. מנהיג קבוצה זו היה בוטור מטייר, שאחיו נרצח בהוראתו של אריסטיד בשנת 2003. יש הטוענים, כי בין השנים 2001–2004, ארצות הברית מימנה וביצעה פעולות אימונים עבור קבוצה של 600 חיילים בחזית המהפכנית הלאומית לשחרור האיטי. החזית המהפכנית הלאומית לשחרור האיטי לכדה את העיר גונאיב ב-5 בפברואר 2004. לאחר לכידת העיר, המורדים לכדו מספר עיירות שכנות לעיר וסילקו משם את כוחות המשטרה. ב-17 בפברואר, כוחות המורדים כבשו את העיר הינצ'ה. ב-22 בפברואר 2004 כבשו המורדים את אחת הערים הגדולות בהאיטי, קאפ-האיסיין. עד 25 בפברואר כמעט כל צפון האיטי היה בידי החזית לשחרור האיטי, והמורדים איימו לתקוף את הבירה פורט-או-פרנס, אך איום זה לא מומש עקב התפטרותו של אריסטיד. Polgreen, Lydia; Weiner, Tim (2004-02-29). "Haiti's President Forced Out; Marines Sent to Keep Order". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-11.
יחסי איטליה–מרוקו

יחסי איטליה–מרוקו הם יחסי החוץ בין איטליה למרוקו. מאז סוף המאה ה-19, היחסים בין מרוקו לאיטליה התאפיינו בידידות ושיתוף פעולה הדדי. הנציגות הדיפלומטית הראשונה נשלחה בתקופת שלטונו של מולאי חסן הראשון, סולטאן מרוקו לוויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה בשנת 1879. מרוקו רואה באיטליה שותפה מרכזית למסחר, אך היחסים הכלכליים בין המדינות עדיין לא הגיעו לרמה שתתאים למעמד שתי המדינות. על פי המכון האיטלקי לסטטיסטיקה "סטטיסטיקה", היקף חילופי הסחר בין מרוקו לאיטליה הסתכם ב-1.993 מיליארד אירו בין ינואר לנובמבר 2013, לעומת 1.797 מיליארד אירו בתקופה המקבילה בשנת 2012, עם קצב צמיחה של 10.9%. נתון זה נותר נמוך בהשוואה להיקף הייצוא של ספרד למרוקו, שהסתכם בסך הכל ב-5.508 מיליארד אירו. ספרד הפכה לספקית הראשונה למרוקו עם נתח של 13.1%, ואילו איטליה נפלה למקום השמיני עם נתח של 4.6%. בין היבוא החשוב ביותר של מרוקו מאיטליה, מוצרי זיקוק נפט, מכונות וציוד תעשייתי, חקלאי ורפואי, בנוסף למכשירי חשמל, מכוניות, מוצרים כימיים ופלסטיים. מרוקו מייצאת דגים ומוצרי חקלאות רבים ומוצרי עור. ביחס לאופי וגודל ההשקעות האיטלקיות במרוקו, הן הסתכמו ב-500 מיליון אירו, ולאיטליה היה חלק חשוב בהשלמת פרויקטים ענקיים, ובראשם בניית סכרים, כבישים מהירים ופרויקטים אחרים שמעניינים את התשתיות, המגזר התעשייתי והשירותים. בנוסף לנוכחותם של סניפים של חברות איטלקיות גדולות, ובשל המשבר הכלכלי, נרשמו בשלוש השנים האחרונות כ-100 חברות, רובן חברות איטלקיות בינוניות וקטנות, בחיפוש אחר שווקים חדשים והזדמנויות להציג את המומחיות המובהקת שלהם. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2013, מרוקאים הם הקהילה הזרה השנייה בגודלה באיטליה, עם יותר מ-517,000 תושבים, 300,000 מהם גברים עובדים ו-106,000 תלמידים בבתי ספר ובתיכונים איטלקיים. איטליה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט. מרוקו מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–מרוקו בוויקישיתוף
רוברט גלינצה

רוברט גלינצה (ברומנית: Robert Glință; נולד ב-18 באפריל 1997) הוא שחיין רומני. אלוף אירופה (בודפשט 2021) ואלוף עולם לנוער (סינגפור 2015) במשחה ל-100 מטר גב. גלינצה נולד וגדל בפיטשט. באליפות העולם לנוער שנערכה בסיגפור באוגוסט 2015 זכה גלינצה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אליפות חדש של 54.30 שניות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.50 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 53.34 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:57.91 דקות. באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכה גלינצה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.55 שניות, אחרי קלימנט קולסניקוב מרוסיה שקבע שיא עולם חדש של 24.00 שניות ולפני שיין ראיין מאירלנד (24.64 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 24.12 שניות, 8 מאיות השנייה בלבד איטי משיא העולם בן 9 השנים של ליאם טנקוק מבריטניה (24.04 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.81 שניות, 9 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 53.63 שניות. באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.67 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.53 שניות ועלה מהמקום השני למשחה הגמר. במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.22 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 53.40 שניות. באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 זכה גלינצה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית הזהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 52.88 שניות, לפני הוגו גונזלז מספרד (52.90 שניות) ואפוסטולוס כריסטו מיוון ויוהאן נדוי ברואר מצרפת (52.97 שניות). מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.42 שניות, אחרי קלימנט קולסניקוב שקבע שיא עולם חדש של 23.80 שניות ולפני הוגו גונזלז (24.47 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 22 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.74 דקות. באולימפיאדת טוקיו (2020) סיים גלינצה במקום שמיני במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.95 שניות. 50 מטר גב: 24.12 שניות (2018), שיא רומניה 100 מטר גב: 52.88 שניות (2021), שיא רומניה 200 מטר גב: 1:57.91 שניות (2016) 50 מטר גב: 23.03 שניות (2020), שיא רומניה 100 מטר גב: 49.64 שניות (2020), שיא רומניה 200 מטר גב: 1:51.87 דקות (2020), שיא רומניה מדיה וקבצים בנושא רוברט גלינצה בוויקישיתוף רוברט גלינצה, באתר olympedia.org רוברט גלינצה, באתר Swimrankings רוברט גלינצה, באתר SwimSwam
חוקת האיטי

חוקת האיטי (בצרפתית: Constitution d'Haïti; קריאולית האיטית: Konstitisyon Ayiti) היא החוקה של האיטי. החוקה עוצבה על פי חוקות ארצות הברית וצרפת. הגרסה האחרונה של החוקה אושרה על ידי הפרלמנט במרץ 2011 ונכנסה לתוקף ב-20 ביוני 2012. בסך הכל הוכרזו או תוקנו 23 חוקות, לאורך ההיסטוריה של האיטי, הראשונה שבהן הוכרזה תחת ממשלתו קצרת הימים של המושל הכללי טוסיינט לוברטור, בשנת 1801. החוקה הראשונה, חוקת סן דומינג, שנחקקה בשנת 1801, הפכה את לוברטור לשליט בלי הגבלה בזמן ונתנה לו את הזכות לבחור את יורשו. חוקה זו ביטלה את העבדות והגבלות לפי גזע, והקפידה על שלום, שכירות ומגבלות על תנועה. החוקה השנייה של האיטי נחקקה בשנת 1804, השלישית נחקקה בשנת 1805 והרביעית בשנת 1806, אך היא הייתה רק של רפובליקת האיטי, ששלטה בדרום האיטי. בחוקה החמישית של האיטי, שנחקקה בשנת 1807, קבעה כי אנרי כריסטוף הוא שליט האיטי לכל חייו. חוקה זו אסרה על גירושים. החוקה השישית של האיטי נחקקה בשנת 1811. תיקון חוקת האיטי משנת 1806, שנעשה בשנת 1816, ייסדה בית מחוקקים דו-ביתי. בשנת 1843, נחקקה חוקת האיטי, והיא ייסדה בית משפט לחשבונות. בנוסף, חוקה זו קבעה שהשופטים ייבחרו על ידי העם, והיא הגבילה את זמן כהונתם של הנשיא ושל ראש הממשלה. בשנת 1846, החוקה שוחזרה לחוקה של שנת 1816 ובשנת 1849 נחקקה מחדש חוקת האיטי. רק לאחר 18 שנה, בשנת 1867, שונתה חוקה זו. בשנת 1874, מישל דומינג חוקק חוקה חדשה. בשנת 1879, נחקקה חוקה חדשה והיא שונתה בשנת 1888. בשנת 1889, שונתה שוב החוקה, וב-1902, היא שוב שונתה. בשנת 1918, נחקקה חוקה חדשה, שזכתה לאהדה על ידי ארצות הברית. בשנת 1932, החוקה שוב שונתה, ובשנת 1835, נחקקה חוקה אנטי-דמוקרטית שנתנה לנשיא סמכויות וכהונה בלתי מוגבלת. בשנת 1942, שוחזרה החוקה משנת 1832. ב-22 בנובמבר 1946, נחקקה חוקה חדשה. בשנת 1950, נחקקה חוקה חדשה שהעניקה לנשים זכויות. בשנת 1957, שונתה החוקה, ובשנת 1964, החוקה שונתה לכך שלנשיא יש כהונה בלתי מוגבלת. בנוסף, בית המחוקקים הפך לבית מחוקקים חד-ביתי. בשנת 1983, שונתה מחדש החוקה. בשנת 1987, החוקה החדשה שנחקקה אסרה על תושבי האיטי להחזיק אזרחות נוספת של מדינה אחרת. חוקה זו בוטלה בשנת 1988, החלה לחזור בשנת 1989 וחזרה לחלוטין בשנת 1994. בשנת 2012, נכנס לתוקף השינוי האחרון, נכון לשנת 2021, שנעשה לחוקה. שינוי זה אושר במרץ 2011. חוקת האיטי (1843) חוקת ארצות הברית The Haitian Constitution, web.archive.org, ‏23 במאי 2011
יחסי אוסטריה–מרוקו

יחסי אוסטריה–מרוקו הם יחסי החוץ בין אוסטריה למרוקו. ממלכת הבסבורג כוננה יחסים דיפלומטיים עם מרוקו בשנת 1783. ב-10 בנובמבר 2006 שרת החוץ האוסטרית אורסולה פלסניק נפגשה עם עמיתה המרוקאי מוחמד בניאס. הפגישה התמקדה ביחסים דו-צדדיים ובמאמצי האו"ם לפתרון נושא סהרה המערבית. שרי החוץ דנו גם בנושאים אזוריים, מועמדותה של אוסטריה למושב מועצת הביטחון של האו"ם בשנים 2009–2010, והדיאלוג בין דתות ותרבויות בו מרוקו ממלאת תפקיד חשוב כמתווך. באוקטובר 2018 נפגשה שרת החוץ האוסטרית קארין קנייסל עם שר החוץ של מרוקו נאסר בוריטה לרגל ציון 235 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות. במהלך הביקור ציין בוריטה כי אוסטריה תרמה רבות לקידום היחסים בין האיחוד האירופי ומרוקו וקידמה את הדיאלוג האירופי-ים תיכוני בכמה נושאים הקשורים לפיתוח, שלום, ביטחון וטיפול בפשע המאורגן. אוסטריה מחזיקה במרוקו שגרירות ברבאט. מרוקו מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטריה–מרוקו בוויקישיתוף Austria seeks to Promote Bilateral Ties with Morocco באתר משרד החוץ המרוקאי, 29 באוקטובר 2018 Plassnik: "Close and trustful cooperation with Morocco" באתר משרד החוץ האוסטרי, 10 בנובמבר 2006
Comac

Comac (ראשי תיבות של: Commercial Aircraft Corporation of China), או בתרגום שמו המלא תאגיד כלי הטיס המסחריים של סין הוא תאגיד אירו-ספייס בבעלות מלאה של ממשלת סין, שהוקם ב-11 במאי 2008 בשאנגחאי. התאגיד משקיע בחברות תעופה בינלאומיות רבות, כגון בומברדייה איירוספייס, וריאנאייר, ומייסד שיתופי פעולה במטרה לרכוש בסיס ידע טכנולוגי רחב בתחום עבור המפלגה הקומוניסטית, ומייצר כלי טיס ורכבי חלל במטרה להתחרות עם חברות מערביות, כמו בואינג ואיירבוס. מטה החברה נמצא בפודונג, שאנגחאי. המטוס הראשון ששווק היה ARJ21 שפיתח תאגיד תעשיית התעופה של סין, ואחריו מטוס הנוסעים C919, שעשה את טיסת הבכורה שלו בשנת 2017 ומשך עניין מצד חברות התעופה הסיניות, עם רוח גב חזקה מצד הממשל שמחייב את חברות התעופה הסיניות לרכישות מועדפות על ידי הממשל. ה-C919, שיכול להכיל עד 168 נוסעים, נועד להתחרות בשוק המטוסים צרי הגוף. מדיה וקבצים בנושא Comac בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Comac (באנגלית ובסינית) An Lu (11 במאי 2008). "China's jumbo passenger aircraft company established in Shanghai". Xinhua. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2011. נבדק ב-25 ביוני 2011. {{cite news}}: (עזרה) 联系我们 (בChinese (China)). COMAC. 2010-01-05. נבדק ב-2020-01-07. 上海市张杨路25号 "With maiden jet flight, China enters dog-fight with Boeing, Airbus". Reuters. 5 במאי 2017. נבדק ב-5 במאי 2017. {{cite news}}: (עזרה) Ben Sandilands (8 בספטמבר 2009). "China models its airliner ambitions". Crikey. נבדק ב-8 בספטמבר 2009. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפרדע הקינמון

צפרדע הקינמון (שם מדעי: Nyctixalus pictus) היא מין של צפרדע ממשפחת הרקופוריים החיה בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, הפיליפינים, בורנאו וסומטרה. צפרדע זו מגיעה לאורך 3.5 סנטימטרים, והנקבות גדולות מהזכרים. לצפרדע רגליים ארוכות. צבעה חום או חום-אדמדם, עם כתמים בצבע לבן עד צהוב. היא שוכנת-עצים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה מחצי האי המלאי (תאילנד, סינגפור ומלזיה) עד לפיליפינים, סומטרה (אינדונזיה) ובורנאו (ברוניי, מלזיה ואינדונזיה). היא נמצאת בגובה של עד 1650 מטרים, וניזונה בעיקר מחרקים. צפרדע זו נמצאת על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון עקב אובדן בתי גידול. מדיה וקבצים בנושא צפרדע הקינמון בוויקישיתוף צפרדע הקינמון, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע הקינמון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפרדע הקינמון, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי החוץ של האיטי

יחסי החוץ של האיטי הם היחסים הרשמיים שמנהלת האיטי עם שאר מדינות העולם. האיטי מקיימת יחסים דיפלומטיים עם 37 מדינות, בעיקר באמריקה הלטינית ובאירופה. בין השנים 1991–1994, בעת השלטון הצבאי הבלתי חוקי בהאיטי, הקהילה הבינלאומית נרתמה להגנתה של האיטי ולהפלת השלטון. שלושים ואחת מדינות השתתפו בכוח בהנהגת ארצות הברית (MNF), שפעל בחסות האו"ם בספטמבר 1994, שסייע בשיקום הממשלה בהאיטי. על מנת לעודד את ההתאוששות החברתית והכלכלית של האיטי משלוש שנים של שלטון צבאי בפועל, הבנקים לפיתוח בינלאומי וסוכנויות תורמים התחייבו להעניק בשנת 1994 סיוע של למעלה מ-2 מיליארד דולר להאיטי. משרד החוץ של האיטי נציגויות דיפלומטיות של האיטי בעולם מדיה וקבצים בנושא יחסי החוץ של האיטי בוויקישיתוף Judicaël ZOHOUN, Fermeture de l'ambassade d'Haïti au Bénin, www.24haubenin.info, ‏15 בדצמבר 2018 (בצרפתית) Caribbean Net News: Chile's Bachelet heads to Haiti, Jamaica and Dominican Republic, web.archive.org, ‏1 בדצמבר 2009 Countries with which Guyana has Establishment Diplomatic Relations – Ministry of Foreign Affairs and International Cooperation| Co-operative Republic of Guyana (באנגלית) Home - U.S. Embassy Port-au-Prince, Haiti, web.archive.org, ‏24 באפריל 2006 Embassy of Haiti, www.visaonlineindia.com MEA | Indian Missions Abroad | Indian Mission, mea.gov.in Relations Between Turkey and Haiti Haiti makes progress towards reducing poverty and boosts health and education in the past decade, says new UNDP report | UNDP in Latin America and the Caribbean, web.archive.org, ‏31 במאי 2015 Ambassade de France en Haïti, ht.ambafrance.org Páginas - Embajada de España en Haití, www.exteriores.gob.es