laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ילד הכרובית

"ילד הכרובית" הוא ספר ילדים מאת היוצר יהונתן גפן. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982 בהוצאת כנרת זמורה דביר ואויר על ידי המאיירת איטה מינר. בשנת 2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לספר.  הסיפור נפתח כאשר דניאל נענה להזמנתו של עץ הפיקוס ומחליט לטפס עליו בשביל להתחבא בו במהלך משחק המחבואים. מכאן והלאה דניאל נשאר על העץ, למרות הבקשות הבלתי פוסקות של הוריו, חבריו, אנשי הכפר והממשלה. הוא מחליט להישאר על העץ במשך שנה שלמה, ובמהלכה אנשי הכפר משתנים בזכותו. כמו כן הם מתחילים לראות את העולם מנקודת מבט שונה. בסוף הסיפור דניאל מגדל כנפיים, ולאחר מכן מתעופף ונעלם. בספר ישנו שימוש רב באמצעים האומנותיים של חזרה וניגוד, המופיעים גם כמילים וצירופי מילים. אלה עוזרים להדגיש ולשמור על המתח בקרב הקוראים בזמן הקריאה, למשל: " זה לא עץ פיקוס רגיל. זה עץ פיקוס מיוחד. עץ עם סיפור. עץ מכושף." (עמוד 8) בספר ישנם סוגי מבנים שונים. החל מפרקים קצרים וארוכים וכלה בקטעי שירה ופרוזה, בשימוש באיורים שחור־לבן לצד איורים צבעוניים. המשותף לכולם הוא שכל מבנה מותאם למסופר באותו העמוד בספר. בספר נעשה שימוש בעברית פשוטה וברורה, ללא סלנג. נוסף על זה, הספר מנוקד ומפוסק ומתאים לקוראים צעירים, ונעשית בו פנייה ישירה לקוראים, בין היתר באמצעות שימוש רחב בלשון הציווי. למשל; "אם אתם עוברים בכפר שלנו, ששמו כפר-קטן - עצרו לרגע ליד עץ הפיקוס הגבוה העומד בדיוק באמצע הככר, מול המגדניה. עמדו לרגע והביטו למעלה, אל צמרת העץ" (עמוד 8). הסיפור "ילד הכרובית" עובד למחזה שאותו ביים רועי שגב בשנת 2006. המחזה עלה בתיאטרון בימת הנוער מזכרת בתיה. בשנת 2011, בפסטיבל ישראל, הועלה מחזה של "ילד הכרובית" שנוצר על ידי נועה קנולר וקבוצתה. בשונה מן הספר, במחזה התמקדו רק בחמש דמויות וביחסים ביניהן. ילד הכרובית - יהונתן גפן, באתר www.e-vrit.co.il ילד הכרובית : מעשיה עם שירים וגם ציורים / יהונתן גפן ; איורים: אטה מינר | גפן, יהונתן, 1947-2023 מחבר (מינר, אטה (מאייר) ) | מינר, אטה (מאייר) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ילד הכרובית : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il יהונתן גפן, ילד הכרובית, אור יהודה: כנרת, זמורה ביתן דביר, 2016 משרד החינוך, להיות מיוחד, באתר משרד החינוך, המינהל הפדגוגי, האגף לחינוך יסודי. המזכירות הפדגוגית הפיקוח על הוראת העברית ילד הכרובית – בימת הנוער, מזכרת בתיה 2006, סרטון בערוץ "Matan Melech", באתר יוטיוב (אורך: 01:01:31) ציפי שוחט, נתנו להם במה: הפרינג' מגיע לפסטיבל ישראל, באתר הארץ, 22 במאי 2011
אודם (סרט)

אודם (Lipstikka) הוא קופרודוקציה ישראלית - בריטית שעלתה לאקרנים בשנת 2012 בכתיבתו ובבימויו של יהונתן סגל, עם קלרה חורי, נטלי עטייה, זיו ויינר ומורן רוזנבלט בתפקידים הראשיים. העלילה היא על שתי נערות פלסטיניות בנות 16, מוסלמית ונוצרית, שמנהלות אורח חיים פרוע בחברה שמרנית ברמאללה. הן מתחמקות מהעוצר, נוסעות לירושלים ועוברות תהליך תקיפה על ידי חיילים ישראליים. כעבור זמן הן מהגרות ללונדון אך האירוע הטראומטי הזה משפיע על חייהן. הסיפור מתואר בפלשבקים בין הווה לעבר. בתחילת הצילומים (2010) התפרסם מסמך גיוס כספים שיצא מאנשי ההפקה של סגל, ובו נאמר שהיה קשה להשיג מימון עבור הסרט, משום שהוא משווה בין כיבוש יהודה ושומרון לשואה. הפרסום גרר מאמר חריף של יאיר לפיד שגרם לקרן הקולנוע הישראלי להשעות את המשך העברת הכספים עד לבדיקת תוכן הסרט ולהכרזה של זבולון אורלב על ישיבה של ועדת החינוך של הכנסת בעניין. סגל אמר שהתגובות הללו נושקות למקארתיזם, שהמסמך יצא בטעות, וכי אין בסרט השוואה בין הכיבוש לשואה. לבסוף אושרה התמיכה. יהונתן סגל היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל ברלין. הוא היה מועמד גם לפרס הסרט הטוב ביותר (פרס חג'ג') בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט גם הוקרן בבפסטיבל טורונטו. מורן רוזנבלט הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. מורן רוזנבלט ונטליה עטייה זכו בפרס השחקניות הטובות ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים (פרס חג'ג'). יובל נטר היה מועמד לפרס חג'ג' לעריכה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. לארה (זיו ויינר) ואינעם (מורן רוזנבלט) הן חברות טובות בנות 16 ברמאללה. לארה היא מוסלמית אך צורכת אלכוהול בהיחבא. אינעם היא נוצריה שלומדת במנזר אך מנהלת חיי מין פרועים בהיחבא עם נערי השכונה. היחסים בין לארה ואינעם כוללים גם חיבוקים, נישוקים והתגפפויות לסביות. אינעם היא הדומיננטית הפרועה והיא גוררת את לארה להתחמק מהעוצר ולהגיע לירושלים למרות העוצר. אינעם מתייפה באודם שהיא גונבת מאמה. (מכאן שם הסרט). הן נכנסות לבית קולנוע לצפות בסרט נשק קטלני 3. באולם הריק יושבים גם שני חיילים. בסיום הסרט החיילים מצטרפים אליהן. אינעם מציגה אותן בתור תיירות מאיטליה. החיילים הם בועז (עופר חיון) וגדי (גל לב). החיילים מגלים עד מהרה שהמדובר בשוהות בלתי חוקיות ומאיימים עליהן. כאן מתוארת האפיזודה בשני אופנים מנקודת מבטן של לארה ואינעם. באחד - אינעם מפתה את גדי למגע מיני ובאחר - שהיא חווה תקיפה מינית אלימה. לארה מתבוננת במחזה באימה. לאחר מכן הן משוחררות ואינעם מנסה גרום לעצמה להפלה על ידי חוט מתכת, גורמת לדימום שבעקבותיו לא תוכל להיכנס להיריון. לאחר שנים הן מהגרות ללונדון. לארה המבוגרת (קלרה חורי) נישאת למייקל (דניאל קלטג'ירוני) אותו הכירה באוניברסיטה, נולד להם ילד בשם ג'יימס (טליאסין נייט) והיא מנהלת חיי עקרת בית לונדונית רגילה. חיי הנישואין שלהם חורקים, הם ישנים בחדרים שונים ומייקל מנהל יחסים עם נשים רבות אך כלפי חוץ חיי הנישואין שלהם מושלמים. אינעם המבוגרת (נטלי עטייה) ממשיכה בחיים פרועים גם בלונדון. היא סובלת מבעיות נפשיות ומאושפזת במוסד סגור ממנו היא בורחת ומפתיעה את לארה. העבר הקשה מעיק עליהן. אינעם מקנאת בלארה בגלל ג'יימס ו"חוטפת" אותו מבית הספר. לארה מוצאת אותם ומחזירה את אינעם למוסד. "אודם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אודם", באתר AllMovie (באנגלית) "אודם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אודם", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אודם", באתר אידיבי "אודם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אודם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לאודם, באתר יוטיוב אודם, בספר הקולנוע הישראלי אודם בקרן הקולנוע הישראלי יאיר פרי, ‏אודם | ביקורת סרט, באתר "סרט", 7 במרץ 2012
איך לרפא כנף שבורה

איך לרפא כנף שבורה הוא ספר ילדים אשר נכתב ואויר על ידי בוב גרהם (אנ') בשנת 2009 (באנגלית במקור). בשנת 2014 הוא תורגם לעברית ויצא לאור באמצעות ההוצאה לאור "כנרת". הספר נכלל בתוכנית "ספריית פיג'מה" בשנת תשע"ד. בעיר גדולה שבה יש מגדלים גבוהים המקטינים את בני האדם המתהלכים ברחוב וחלונות נוצצים נחבטה יונה בחלון וצנחה חבולה ארצה. הציפור המסכנה שכבה על הארץ, בעוד המוני אנשים חולפים על פניה, ונראה היה שאיש לא שם לב אליה. כולם חוץ מביל, הילד הקטן במעיל אדום ומכנסיים כחולים, נמוך יותר מהמבוגרים. ביל מבחין בציפור שוכבת על הארץ, ובזהירות רבה ככל האפשר הוא לוקח אותה בזרועותיו הקטנות, עוטף אותה בצעיף של אימו, מביא אותה הביתה ומנסה להחזיר לציפור את הנוצה שנפלה לה. יחד עם הוריו הוא מטפל בציפור ודואג לה. לאחר כמה ימים, הודות לזמן ולסבלנות, הציפור מתאוששת. לאחר מכן, ביל והוריו מחזירים אותה לאותו מקום שבו מצאו אותה, והיא עפה לשמיים. המילים הבודדות והמשפטים הקצרים שיש בספר מעודדים את הילדים לפענח את המסרים הסמויים באיורים. האמת היא שגם בלי המילים המועטות האלה כאן אפשר להבין בצורה מושלמת את המסר של המחבר. לדעתה של תרצה פלור, "הכל כאן, להכול יש מקום". כולם עסוקים, ממהרים, לכל אחד יש את החוויות ואת הבעיות שלו. הספר הזה מעמיק ומפריד בין שכבות הצדק והמוסר. הוא גורם לחשוב גם למבוגרים ולא רק לילדים. לסיפור זה מספר רב של משמעויות ומסרים, כגון העלאת הרגישות והחמלה לבעלי חיים ופיתוח יכולות שפתיות. החמלה מתמקדת במערכת היחסים העמוקה והמשמעותית הזאת, המערכת כלפי הזולת וכלפי עצמנו. במערכת הזאת יש רגש, מחשבה ויחס שונה שמתחיל מקבלת הזולת ומקבלה עצמית של אנשים לא מושלמים. היא מבוססת על הבנה ותמיכה בקשיים של הסובבים אותנו, שבאה לידי ביטוי כתשוקה עזה להראות לאחרים שאנחנו תומכים בו למרות כל הקשים ומשתדלים לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי לעזור לו ולהקל עליו. ספרו של גרהם מספר הרבה דרך איוריו הנוגעים ללב ומעורר מחשבה הן על הזרות בעיר הגדולה והן על אפשרות גילוי החמלה מצד הילד והוריו. בהתנהגותם ובגישתם של ההורים אפשר להבין שהם מחנכים את הילד להפגין חמלה כלפי האחר. "זה סיפור אזהרה, כמובן, על חסד חסר אנוכיות. גם כאן, בנוסף, הקשר על אובדן הקשר בין אנשים לטבע". כותב הספר הוא צייר, ובספר הזה הרבה נעשה בלי מילים, אלא דרך איורים שחושפים את הקורא לסיפור מרגש, ולדעת תרצה פלור "מותירים לך את ההשלמות ללב ולראש". "במקום לכתוב על ציפור קטנה עפה לתוך חלונות הענק של גורד שחקים שהשמיים משתקפים בהם, נחבטת וצונחת על הכביש, הציורים מראים הכל" אומרת עטרה אופק. המשפט הכי ארוך בסיפור הוא "גבוה מעל העיר, איש לא שמע את חבטת הנוצות הרכה בשמשת החלון", שמתאר איך אף אחד לא הבחין בציפור קטנה שנפלה, חוץ מהילד ביל שבא לעזור לה. מי אנחנו?, באתר ספריית פיג'מה חמלה כביטוי לאחריות מקצועית של אנשי חינוך – קלודי טל על חינוך לגיל הרך, באתר קלודי טל על חינוך לגיל הרך, ‏4 באוגוסט 2017 תוצאות הערכה – תשע"ד (2013–2014), באתר ספריית פיג'מה, ‏אוגוסט 2014 חמלה ואמפתיה – "איך לרפא כנף שבורה" / בוב גרהם, באתר בין הצלצולים תרצה פלור, "איך לרפא כנף שבורה": אגדה עירונית, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2012 איך לרפא כנף שבורה בוב גרהם, באתר המתלהבת | עטרה אופק ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איך לרפא כנף שבורה".
אריה הספרייה

אריה הספרייה הוא ספר שנכתב על ידי מישל קנודסן (אנ') ואויר על ידי קווין הוקס. הספר יצא לאור ב-10 באוגוסט 2008 בהוצאת כנרת זמורה ביתן. הספר נכתב בשפה האנגלית ותורגם לשפה העברית על ידי אירית ארב. מסריו החינוכיים עוסקים בשונות, בקבלת האחר ובסובלנות. הסיפור "אריה הספרייה" מספר על כך שבספרייה ישנם כמה כללים שיש לנהוג על פיהם, אך הכללים עוסקים רק בהתנהגות, אין כלל שאוסר על האריה לשהות בספרייה. הספר מתאר התנהגות לא מצופה מאריה, הוא לא טורף את הספרים, לא הורס אותם ולא מפחיד את הילדים, אלא רק רוצה להיות כמו כל השאר ולהיות מועיל ולא סתם אריה. כמו כן הוא עוזר בניקיונות הספרייה, סידור הספרים במדפים ומסייע לילדים להגיע לספרים שנמצאים על המדפים הגבוהים. עם הזמן הילדים מתחילים לחבב את האריה ומצפים כל יום לראותו בספרייה, האריה בספר מתואר כאריה אכפתי ואוהב. המסרים שמועברים בסיפור הם שחשוב לשמור על כללי הספרייה, אך עם זאת חשוב להפעיל שיקול דעת בעניינם ולהיות פתוחים לשינויים. נוסף על כך, הספר מלמד את הקוראים איך לקבל את השונה, לכבד אותו ולהסתכל על החיים מחוץ לקופסה. בחירתה של קנודסן לזהות את האריה רק בתור "האריה", בלי לתת לדמויות את האפשרות לקרוא לו בשם, משמעותית: היא מחדדת את יכולתם של הילדים לקבל את השונה מהם בלי לתבוע עליו בעלות או לכפות עליו את נורמות ההזדהות שהם מכירים. מישל קנודסן היא סופרת, כותבת, עורכת וחובבת ספרים. רוב העבודות שלה מיועדות לילדים, והיא הוציאה לאור עשרים ושמונה ספרים. כמו כל הסופרים מספרת מישל קנודסן שהיא התחילה לכתוב מאז שהיא זוכרת את עצמה, כשהייתה קטנה היא אהבה לכתוב בעיקר שירים. היא התחילה לכתוב סיפורים קצרים בתיכון ובקולג'. היא עבדה כעוזרת עריכה בחטיבת הילדים של "רנדום האוס", במהלך עבודתה שם היא כתבה מספר ספרים, בנוסף לכך היא התחילה לכתוב ולהגיש את כתבי היד שלה. היא כתבה לעיתים סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה קצרים, לקוראים מבוגרים. מישל קנודסן כתבה את "אריה הספרייה" בזמן שעבדה בספרייה של אוניברסיטת קורנל בארצות הברית. האיורים של קווין הוקס, מעלים זיכרונות מספרי ילדים ישנים. ההצגה בוימה על ידי: רוני פינקוביץ', המחזה נכתב על ידי אלי ביז'אווי ומשך ההצגה הוא כ־60 דקות. ההצגה היא הצגה מקצועית שמתבססת על הטקסט של אלי ביז'אווי, שלקח את סיפורה של קנודסן בחריזה. ההצגה מותאמת לגילאי 5–8. אריה הספרייה, באתר OCLC (באנגלית) איימן סיכסק, אריה הספריה, מישל קנודסן | אסור לצעוק (מותר לשאוג!), באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008 אריה הספריה, באתר סיפור פשוט הסופרת מישל קנודסן, באתר סימניה מאיה נחום שחל, ביקורת הצגת ילדים – "אריה הספרייה", באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014
הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות

הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות הוא ספר ילדים ונוער צעיר של הכותב ינץ לוי. הספר פורסם לראשונה ביולי 2021, על־ידי כנרת זמורה דביר ואויר על־ידי אבי בלייר. הסיפור מתאר את חייה המושלמים של הנסיכה אביגיל שהתהפכו ביום שאימה מתה. מרוב צער אביה חלה וזנח את תפקידיו כמלך וכאב לנסיכה. לכן אביגיל נאלצה לדאוג לעצמה, לאביה ולשלום הממלכה. יום אחד הגיע לממלכה אורח מוזר, מר טיקונוביץ, שפניו לא שידרו שום רגש. האורח הציע למלך עסקה, הוא ישאב ממנו את העצב בעזרת מכונת "שואבורגש אדישי", ובתמורה המלך יאפשר לו לשאוב את הרגשות של כל תושבי הממלכה. המלך הסכים, ואף אביגיל נכנעה לעסקה והשתכנעה שעדיף לחיות בלי רגשות. בעקבות כך, תושבי הממלכה נותרו חסרי רגשות. הספר מעביר את המסר שיש חשיבות לרגשות, לנאמנות בעלי החיים, לעזרתם וליכולתו של האדם לסמוך עליהם. בנוסף, הספר מעביר מסר של העצמה נשית בכך שיש גיבורה בסיפור ולא גיבור, המצילה את הממלכה בזכות עצמה, מבלי גיבור שבא לעזור ולהציל את הממלכה. ינץ לוי, מחבר הספר, הרגיש שמנעד רגשותיו היה מצומצם, למעשה הוא חשב שאינו מרגיש דבר. עד שיום אחד עבר סערת רגשות שהכבידה עליו והכאיבה לו. הדבר גרם לו להביט על שואב האבק כעל בעל מזל שאין לו לב המסבך אותו ברגשות. לוי השתמש בשואב כמטפורה לשאיבת רגשות בעלילה, וכך השתמש באמצעי רטורי מסוג האנשה בסיפרו. לדברי חלק מהמבקרים, הספר "הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות" הוא ספר קליל והומוריסטי. הספר עושה תיקון מגדרי לספרי האגדות שאנו כבר מכירים, בהם גיבור מציל את הנסיכה. הספר מכיל את יסודות האגדה המכילה התחלה סוחפת ונגמרת בסוף טוב. בנוסף, הספר עוסק בנושאים חשובים שאינם בהכרח קיימים בחייהם של הילדים. לעומת זאת, יש מבקרים הטוענים כי הספר יוצר עומס ומכביד על הקוראים הצעירים בנושאים כמו עוני, כאב ומוות. כמו כן, הספר אינו מצליח להעביר את ההומור ואת הקלילות הקיימים בספרים האחרים של ינץ לוי. הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות - ינץ לוי, באתר www.e-vrit.co.il הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות ינץ לוי, באתר המתלהבת | עטרה אופק מאירה ברנע גולדברג, ‏6 ספרי ילדים מומלצים שכל ילד וילדה ישמחו לקבל, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2021 רחל הלר-אידר, "הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות": הריקוד המוזר של הלב, באתר ישראל היום, 9 בנובמבר 2021 ינץ לוי בריאיון לסיפור חוזר, באתר קבוצת שכולו טוב, ‏16 באוגוסט 2022 מיה מיטב, חכמים בשמש: תשעה ספרי ילדים מומלצים לימי שיא הקיץ, באתר ynet, 12 באוגוסט 2021 כרמית ספיר ויץ, ‏כן, אני פריבילגית, והשגתי זאת דרך עבודה קשה, אמות מידה וחינוך טוב, באתר מעריב אונליין, 25 בספטמבר 2021 מור דבורקין פוגלמן, כשהמסר עומד בדרכו של הסיפור, באתר "ידיעות אחרונות", 20 בספטמבר 2021
מש"ק משמעת

מש"ק משמעת הוא תפקיד בצה"ל שממלא מש"ק (מפקד שאינו קצין) הכפוף לרוב לנגד המשמעת, ואחראי לסוגיית המשמעת בבסיס. באחריותו: אכיפת הלכות והוראות לפי פקודות מטכ"ל מטעם גיליון המשמעת של ראש ענף (רע"ן) משטר ומשמעת באכ"א, ובפרט דרישות הלבוש של צה"ל. טיפול במנהלה הקשורה בדין משמעתי ביחידה. מש"ק משמעת הוא אחד מהחוגרים בעלי התפקיד היחידים בצה"ל המורשים על פי פקודות מטכ"ל להגיש ולחתום על טופסי תלונות כנגד חיילים שהפרו את הוראות הצבא (בתנאי שדרגתם גבוהה מדרגתו של החייל שנגדו מוגשת התלונה). חובת ההזדהות בפני מש"ק משמעת חלה גם על נגדים וקצינים אם נקבע כך בפקודות הקבע של המחנה או היחידה. מש"ק משמעת שעבר קורס ייעודי עונד שרוך בצבע זהב. בחיל האוויר ובחיל הים מקובל שמש"קי משמעת שהוכשרו בהסמכה ולא בקורס, יקבלו שרוך בצבע לבן, או שחור. 07.102 - דין משמעתי, באתר idf.il, ‏30-06-2020 סמלי צה"ל - מדריך השרוכים המלא, באתר מתגייסים, ‏26-06-2016
בובה תותי

בובה תותי הוא ספר ילדים מאויר מאת הסופר דויד גרוסמן. הספר יצא לאור בשנת 2017 על ידי "עם עובד", ומלווה באיוריו של גלעד סליקטר. הספר מעביר מסרים חינוכיים רבים, כמו כללי ההתנהגות עבור ילדים בגן ובחיים בכלל. הספר תורגם לערבית בשנת 2019. לילך היא ילדה בגן, ולה בובה בשם "תותי" שהיא אוהבת מאוד. יום אחד תותי אבדה ולאחר חיפושים נמצאה במגירתה של עמליה, ילדה מהגן של לילך. לילך טענה כי עמליה גנבה אותה, אבל עמליה הכחישה וטענה כי הבובה שלה. בשלב זה הגננת התערבה וביררה את האירוע, אך לא הצליחה להבין למי שייכת הבובה. בהמשך הסיפור העלילה מסתבכת כייוון שילדים נוספים התערבו בעניין. לבסוף עמליה הודתה באשמה, והבובה הוחזרה ללילך. הסיפור מסתיים בסוף טוב, שבו לילך סלחה לעמליה והסכימה שתהיה לצידה ותלטף את תותי, וכך הן נרדמו יחדיו. דויד גרוסמן כתב את הסיפור "בובה תותי" בהשראת מקרה אמיתי שקרה לנכדתו לילך. גרוסמן לקח את הסיפור לכיוון מעט שונה כפי שסיפר באחד מראיונותיו: "הספר הוא על ילדה שמזהה שנעשה לה עוול, ולא מצליחה לבטא אותו. רציתי לתאר את המחנק הזה, שלא רק ילדים חווים כשצריך למחות על אי צדק". יש הטוענים שספר הילדים "בובה תותי", יכול להפוך בקלות ל"טקסט פוליטי". כאמור, אפשר לנתח את האסוציאציות הפוליטיות שעולות מ"בובה תותי" בסוגיות כמו מריבה ופיוס, פריבילגיות ויחסי כוחות. יש האומרים שהסיפור נוטה לצד "השמאלי" של מערכת הדמוקרטיה, כי הוא מדבר על פיוס, עשיית שלום וחלוקת הבובה (שטחים). כמו כן, הספר מדבר על כך שאם כולם יתרמו ויספרו את האמת, כל אחד יקבל חלק. הסיטואציה שאליה נקלעה נכדתו של גרוסמן הזכירה לו את מערכת היחסים בין יהודים לערבים בישראל, ומכאן שאחד הרעיונות של הסיפור רומז על המצב התרבותי והמדיני בין היהודים לבין הערבים. הספר תורגם לערבית בשנת 2019 על־ידי מנאל סעאבנה. הסיפור תורגם ברגישות ובנאמנות למקור תוך יצירת ניגון מיוחד המותאם לשפה הערבית. בובה תותי – ספרו החדש של דויד גרוסמן לילדים, באתר אוצר מילים, ‏27 באוקטובר 2017 עופרה רודנר, "בובה תותי": מזל שספר הילדים החדש של דויד גרוסמן הוא לא משל פוליטי על השמאל המנומס, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2017 איה אליה, 'בובה תותי' , ספר הילדים החדש של דויד גרוסמן, באתר "ידיעות אחרונות", 16 באוגוסט 2017 גרוסמן: "זה סיפור על ילדות בגן שרבות על בובה – רמז למה שמתרחש בינינו לבין הערבים", סרטון בערוץ "כאן | חדשות – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 05:27) الدُّمْيَةَ توتي בובה תותי (ערבית) / דויד גרוסמן – המגדלור ספרים, באתר המגדלור
מי רוצה שק קמח

"מי רוצה שק-קמח?" הוא ספר ילדים מאת הסופר, המשורר, המחזאי ושדרן רדיו ישראלי דויד גרוסמן. הספר פורסם לראשונה בשנת 2011, על ידי הוצאת עם עובד. הספר מאויר באיוריו של גלעד סופר. הספר "מי רוצה שק קמח?" הוא ספר ילדים קופצני ופרוע של גרוסמן, בו מסופר על ילד בשם יונתן, הגיבור הראשי של הסיפור, ועל אביו. כל ערב לפני שיונתן הולך לישון, אביו מרים אותו על גבו כשק קמח, והם מסתובבים בבית ובודקים אם החפצים השונים רוצים להיות בעצמם שק קמח . במהלך העלילה, כאשר אבא של יונתן מציע לעשות שק קמח לפיל המפחיד שלו, יונתן חושש שאביו ישכח אותו ויעביר את שק הקמח לפיל שהוא פוחד ממנו. החוויה המתרחשת בסיפור מובילה למסר של התמודדות בלתי נמנעת ולא נעימה של יונתן עם החששות שאביו יעביר את שק הקמח לפיל. כשבכל ערב אבא מסתובב עם שק הקמח בבית על גבו, ויונתן חושש שאביו ישכח אותו, וימכור את שק הקמח לפיל. על פי התרחשויות העלילה, ניתן לראות שהסיפור הוא פרי דמיונו של הכותב, המספר על פחדים ועל ילד אחד קטן שעטוף באהבה. בסיפור מופיעה האנשה של חפצים שונים בבית. כלומר בספר, האב מעניק תכונות אנושיות לחפצים בביתם. יתר על כן, לאורך הספר יש חזרות של שני משפטים שמעבירים את המסר העיקרי של הספר. רותה קופפר, כמו שיר ערש, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2011 מי רוצה שק-קמח? / דויד גרוסמן ; איורים - גלעד סופר ; [עריכה - דלית לב | גרוסמן, דויד, 1954- (סופר, גלעד, 1968- | סופר, גלעד, 1968- ;לב, דלית | הספרייה הלאומית], באתר www.nli.org.il לילך וולך‏, דויד גרוסמן מבין לנפשם של ילדים - סקירת ספרי ילדים, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2011 מי רוצה שק-קמח? - ספר מוקלט - דויד גרוסמן - Storytel, באתר www.storytel.com (בעברית) בר טיירי, מי רוצה שק קמח?, באתר נוריתה, ‏2013 רון גדניר, שעת סיפור בפרנקפורט: "מי רוצה שק קמח", באתר עריית תל אביב-יפו, ‏2019
הקטר שרצה לנסוע לרומא

"הקטר שרצה לנסוע לרומא" הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר מאיר שלו. הוא פורסם לראשונה ביולי 2015 על ידי הוצאת עם עובד. הספר אויר על ידי ליאב צברי, נערך על ידי דלית לב ועוצב על ידי דלית קרס. הספר מתאים לגילים 3–6 והוא מפתח לילדים בגיל זה את הדמיון ואת החשיבה. הספר מספר על קטר מסיציליה שיש לו רצון לבקר ברומא עם הרכבת שלו. הבעיה מתחילה כאשר הוא מגלה שאסור לו לנסוע מחוץ לסיציליה, כייוון שזה לא התפקיד שיועד לו בעולם. עם זאת, לאורך כל הסיפור הקטר מביע את רצונו להגיע לרומא: "כְּשֶׁהָרַכֶּבֶת הַגְּדוֹלָה יוֹצֵאת לְדַרְכָּהּ, הוּא חוֹשֵׁב: גַּם אֲנִי רוֹצֶה לִנְסֹעַ לְרוֹמָא". הסיפור מביע את החשיבות של כוח רצון, התפתחות עצמית, הצבת מטרות והשגתן. הספר מלמד את הדור הצעיר להאמין בעצמו, לשאוף גבוה ולא לוותר על אף הקושי. העלילה עוסקת בכוח הרצון של הקטר להגיע לרומא. המילה "רצון" חוזרת על עצמה כמה וכמה פעמים בכתוב, מילה זאת באה להמחיש לקוראים את הרצון העז שהיה לקטר להגיע לרומא.  הספר נכתב למען נכדתו של הסופר מאיר שלו: "את הטקסט "הקטר שרצה לנסוע לרומא" התחיל להתגלגל בראש כבר לפני עשור. אבל רק כשהנכדה שלי הגיעה לגיל שאפשר לספר לה סיפורים, סיפרתי לה יום אחד וראיתי שזה מצא חן בעינייה." הסופרת מספרת כשיוצא לאור ספר ילדים חדש שכתב מאיר שלו ההתרגשות בשיאה. הקריאה בספר גרמה לסופרת מאירה ברנע גולדברג תוך כמה רגעים לחלום כמו קטר סיציליאני ולוותר על החופשה המשפחתית הקרובה בהולנד לטובת רומא. לדעת הסופרת השפה נפלאה, האיורים מקסימים, ומאיר שלו מוכיח שוב שהוא אשף בלספר סיפור ולרתק את כולם. לפי הביקורת בעיתון "הארץ", מאיר שלו מצליח בספר ילדים זה, לשמור על עניין קוראיו הצעירים לאורך כל הספר, בין השאר בעזרת שאלות, משחקי מילים והשתעשעות במצלולים. האיורים מסייעים אף הם לשמר את תשומת הלב. ספר זה מתכתב עם ספר הילדים הקלאסי "The Little Engine that Could", שתורגם לעברית "הקטר הכחול שיכול". ב־27 באפריל 2021 הוצאה גרסה מוקלטת לסיפור ביישומון storytel שמסופרת על ידי מאיר שלו. הקטר שרצה לנסוע לרומא | מאיר שלו - עם עובד, באתר www.am-oved.co.il הקטר שרצה לנסוע לרומא, באתר סיפור פשוט הקטר שרצה לנסוע לרומא | צומת ספרים, באתר www.booknet.co.il מאיר שלו, כתבה עם מאיר שלו, באתר פייסבוק של הוצאת עם עובד, ‏9 באוגוסט 2015 מאירה ברנע גולדברג, ביקורת של הסופרת, באתר נוריתה, ‏11 בספטמבר 2015 דוד רפ, מאיר שלו מגשים חלום של קטר סיציליאני קטן, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2015 Storytel AB, הקטר שרצה לנסוע לרומא - ספר מוקלט - מאיר שלו - Storytel, 2021-04-27, מסת"ב 978-91-8028-997-9
חוצי

"חוּצי" הוא ספר ילדים ישראלי בסגנון קומיקס, מאת הסופרת והמאיירת הילה נועם. הספר יצא לאור בישראל במאי 2019 בהוצאת "עם עובד". כמו כן, הוא ראה אור גם באירופה, ואף זכה בפרס הזהב על־שם דודו גבע. הקומיקס מגולל סיפור על חתול ושמו חוּצי שתמיד בורח מהבעלים שלו, תמר, ומתנהג בצורה מצחיקה ומסתורית. יונתן, חברה של תמר, חובר אליה ויחדיו הם מטפלים בחתול ומנסים להבין היכן הוא מטייל במשך שעות היום. בכל פעם שחוּצי יוצא מן הבית, הוא חוזר עם הפתעות מוזרות המסתבכות בפרוותו. יום אחד חוּצי חוזר עם הפתעה מבהילה. ברגע זה תמר מחליטה לעקוב אחריו ולראות לאן הוא מטייל. כשחוּצי בורח, הוא הולך ל"דוקטור ינשופי". הדוקטור קוראת לו "שחורי" במקום חוּצי, והיא בונה לו פינה עם בובות רק בשבילו. תמר ויונתן חושבים שהיא רעה מכיוון שבכל פעם שהם באים להציל את חוּצי היא צועקת ומאיימת עליהם. תמר ויונתן מתעמתים עם "דוקטור ינשופי", ולבסוף מבינים מה קורה בביתה המפחיד. את ההשראה לספר קיבלה הסופרת מחתולה הפרטי "חוּצי". כמו החתול בספר, גם החתול שלה יוצא לטיולים יומיים וחוזר עם מציאות מעניינות בפרווה. הספר אויר על ידי הילה נועם, בעזרת אקריליק, במכחולים דקים מאוד בעובי של שערות בודדות. נועם מספרת שתהליך זה דרש העתקה של הסקיצות לנייר אקוורל על שולחן אור שבעזרתו ניתן לצייר בדיוק יתר, ולאחר מכן ציור במכחולים ובצבע. הילה נועם היא בוגרת המחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל. פרויקט הגמר שיצרה בשנה האחרונה ללימודיה זכה בפרס על שם שמעון שסטוביץ' לפרויקט גמר מצטיין. בתום לימודיה הקימה עם מאיירים אחרים את קבוצת הקומיקס "Humdrum", והיא משתתפת בקביעות בפסטיבלים ברחבי העולם. נועם היא יוצרת קומיקס, מאיירת ספרי ילדים ומרצה לאיור באקדמיה בצלאל. בעלת טור הקומיקס "כשכושי חיות" במגזין "נשיונל ג'אוגרפיק קידס", ויוצרת סיפורי קומיקס בארץ ובעולם. "חוּצי" הוא ספר הקומיקס הראשון שכתבה ואיירה לילדים. החתול של הילה נועם התחיל לבלות אצל השכנים. בסוף יצא מזה ספר, באתר lionizes65.rssing.com, ‏4 ביוני 2019 הילה נועם, באתר בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים חוצי - הילה נועם, באתר עברית אנה זטרברג, יוצאים מהקווים, באתר "ידיעות אחרונות", 30 ביולי 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חוצי".
המגפיים שהצילו את ירושלים

המגפיים שהצילו את ירושלים הוא ספר ילדים שנכתב על ידי נתן ויעל גובר ואויר על ידי נעם נדב, מרצה באקדמיה, קומיקסאי ואנימטור ישראלי. הסיפור מכיל 28 עמודים והוא מותאם לילדים בגילי 5-10. הוא פורסם על ידי הוצאת כנרת במרץ 2019 וחולק במהלך חודש מאי 2019 לתלמידי כיתות א' ברחבי הארץ, המשתתפים בתוכנית "ספריית פיג'מה". סבא שרגא הוא סנדלר מומחה שגר בירושלים, וברח עם משפחתו לכפר קטן ליד רבת עמון, בירת ירדן, לאחר שהבריטים רצו לגייס אותו לצבא. האֵמיר הירדני נעצב בשל מגפיו שהתבלו מרוב מלחמות. משרתו סיפר לו כי בכפר קטן ליד רבת עמון גר סנדלר שיידע לתקן את המגפיים. הסנדלר הובא אל האמיר והתקין לו זוג מגפיים מיוחדים. האמיר שילם לו תמורתם כסף רב ואף החזיר אותו ואת משפחתו לביתם בירושלים. העיר הייתה נצורה ותושביה היו רעבים, הסנדלר חילק מכספו לשכנים ולחברים, ומטבעות הזהב שקיבל מהאמיר אזלו. נתן גובר הוא מורה לספרות ומרצה לפילוסופיה של החינוך באוניברסיטה העברית, ואביה של יעל גובר, עורכת ותיקה בהוצאת כנרת. ספר הביכורים של יעל גובר "דוקטור אף וזנב" זכה בפרס דבורה עומר לספרות ילדים לשנת 2018. עיתון הארץ כתב שהספר מספר סיפורים על חברות, דאגה לאחר ודו קיום. נירה לוין, מפתחת תוכניות לימודים בשפה ובספרות עברית העידה כי העימות בסיפור מעודן ורגעי, ללא מאבק דרמטי, ומלווה בהומור. עטרה אופק, כותבת, מאיירת, ועורכת ספרים, שיבחה את הכתיבה העשירה, ואת האיורים בספר. ראיון מצולם עם נתן ויעל גובר כותבי הספר, בערוץ היוטיוב. המגפיים שהצילו את ירושלים, המפרש - ספרות ילדים המגפיים שהצילו את ירושלים, נוריתה המגפיים שהצילו את ירושלים, המגדלור המגפיים שהצילו את ירושלים - יעל ונתן גובר, באתר www.e-vrit.co.il המפרש, ספרות ילדים | המגפיים שהצילו את ירושלים, באתר הַמִּפְרָשׂ המגפיים שהצילו את ירושלים נתן ויעל גובר, באתר המתלהבת | עטרה אופק "פעם חזרתם הביתה עם ג'ירפה?". הארץ. נבדק ב-2023-05-11. המגפיים שהצילו את ירושלים : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il