ג'ון גרייג

ג'ון גרייג (באנגלית: John Greig; נולד ב-11 בספטמבר 1942 באדינבורו) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. גרייג שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס, ובשנת 1999 נבחר על ידי אוהדי הקבוצה לגדול שחקני ריינג'רס בכל הזמנים. בנוסף, הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי הקבוצה. לזכותו גם 44 הופעות במדי נבחרת סקוטלנד. מיד לאחר פרישתו החל לאמן את ריינג'רס, למשך חמש שנים. מאז סיים את דרכו במועדון לא שב לאמן עוד, אך שימש במרוצת השנים במספר תפקידים שונים במועדון, עד למינויו לנשיא הכבוד של המועדון בשנת 2015. גרייג החל את הקריירה בקבוצת גלאזגו ריינג'רס בעונת 1961/1962. הוא החל את דרכו כחלוץ, ואף כבש שבעה שערי ליגה ב-11 הופעות בעונת הבכורה שלו. בהמשך הקריירה הוסט לעמדת הקשר, שם כיכב לצידו של ג'ים בקסטר, ולבסוף היה למגן השמאלי של הקבוצה. בעונתו השנייה בקבוצה כבר הפך לשחקן מפתח, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות סקוטלנד ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון בדרבי של גלאזגו מול סלטיק. ב-17 עונות במדי הקבוצה, זכה גרייג שלוש פעמים בטרבל המקומי, ובסך הכול בחמש אליפויות, שישה גביעים וחמישה גביעי ליגה. בעונת 1971/1972 הוביל גרייג את ריינג'רס כקפטן לזכייה בתואר האירופי הראשון (והיחיד נכון ל-2015) בתולדות המועדון - גביע אירופה למחזיקות גביע. ריינג'רס הדיחה במהלך הטורניר את סטאד רן, ספורטינג ליסבון, טורינו ובאיירן מינכן, לפני שגברה במשחק הגמר בקאמפ נואו על דינמו מוסקבה בתוצאה 3-2. גרייג פרש מכדורגל בסיום עונת 1977/1978, בה זכה עם קבוצתו בטרבל, בגיל 36. הוא רשם 755 הופעות במדי ריינג'רס, מתוכן 498 הופעות בליגה, וכבש 120 שערים, מתוכם 86 בליגה. הוא מחזיק בשיא ההופעות במדי ריינג'רס בכל הזמנים, ונחשב בעיני האוהדים לגדול שחקני הקבוצה בכל הזמנים. הוא נבחר פעמיים לכדורגלן העונה בסקוטלנד, ונכלל הן בהיכל התהילה של הספורט הסקוטי שהוקם ב-2002 והן בהיכל התהילה של הכדורגל הסקוטי, שהוקם בשנת 2004. לשני היכלי התהילה נכנס גרייג עם הקמתם. גרייג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד ב-12 במאי 1964, תחת המאמן איאן מקול, כשעלה בהרכב הפותח במסגרת משחק ידידות בין סקוטלנד לגרמניה המערבית שהסתיים בשוויון 2-2. גרייג היה שותף לטורניר מוקדמות מונדיאל 1966 עם נבחרתו, ואף כבש פעמיים במהלך הטורניר. שער הבכורה שלו בנבחרת נכבש בניצחונה של סקוטלנד 2-1 בחוץ על פינלנד ב-27 במאי 1965. שערו השני היה שער ניצחון דרמטי בדקה ה-88, שקבע 1-0 ביתי לסקוטלנד על איטליה ב-9 בנובמבר של אותה השנה. הניצחון העלה את סקוטלנד למקום הראשון בבית המוקדמות מחזור אחד לסיומו, אך במחזור הסיום המכריע חודש אחר כך, בו הוביל גרייג את סקוטלנד כקפטן, הפסידה סקוטלנד 3-0 לאיטליה ונותרה מחוץ לטורניר הגמר. ב-15 באפריל 1967 שוב הוביל גרייג את נבחרתו כקפטן, כשסקוטלנד גברה 3-2 על אנגליה באצטדיון ומבלי במסגרת מוקדמות יורו 1968, והנחילה לה את הפסדה הראשון כאלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1966. גרייג נטל חלק פעיל במשחקי הנבחרת עד לשנת 1971. הוא שותף בהפסדה של סקוטלנד 3-1 לאנגליה במסגרת אליפות הבית הבריטית ב-22 במאי של אותה שנה, ומאז לא שיחק שוב במדי סקוטלנד. כארבע שנים אחר כך, ב-29 באוקטובר 1975, חזר גרייג להופעה אחת אחרונה במדי סקוטלנד, בה הוביל אותה כקפטן לניצחון ביתי 3-1 על דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 1976. בסך הכול ייצג גרייג את סקוטלנד 44 פעמים, מתוכן 15 כקפטן, וכבש במדיה שלושה שערים. עם פרישתו ממשחק פעיל במאי 1978 במדי גלאזגו ריינג'רס, התמנה גרייג לתפקיד מאמן הקבוצה. בעונת 1978/1979, עונתו הראשונה בתפקיד, הוביל גרייג את קבוצתו למקום השני בליגת העל הסקוטית, מיקום השיא של הקבוצה בליגה תחת הובלתו. באותה עונה הייתה קרובה הקבוצה לזכייה בטרבל המקומי, לאחר שהפסידה את האליפות בשלוש נקודות הפרש מסלטיק, אך זכתה בגביע הסקוטי לאחר ניצחון על היברניאן, ובגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון על אברדין. במקביל, רשמה הקבוצה עונה אירופית מוצלחת בגביע אירופה לאלופות, בה הדיחה את יובנטוס בסיבוב הראשון, הייתה הקבוצה הראשונה שמנצחת את פ.ס.וו. איינדהובן באצטדיון פיליפס במסגרת אירופית, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר מול פ.צ. קלן. גרייג הוביל את ריינג'רס במשך חמש עונות מלאות, בהן זכה עמה פעמיים בגביע הסקוטי ופעמיים בגביע הליגה, והיה זה שהחתים בקבוצה את מי שהיה למלך שערי הקבוצה בכל הזמנים, אלי מקויסט, מסנדרלנד, אך היו אלו הישגים בודדים ודלים יחסית לתקופת האימון של גרייג, במהלכה לא הצליחה ריינג'רס לזכות באליפות, וסיימה רק פעם אחת כסגנית. בעקבות לחץ מצד הנהלת הקבוצה, האוהדים והתקשורת הסקוטית, התפטר גרייג מתפקידו באוקטובר 1983, לאחר חמש שנים וחצי בתפקיד. מאז התפטרותו, לא שב עוד גרייג לתפקיד המאמן. עם עזיבתו את תפקיד המאמן בריינג'רס, החל גרייג לעבוד כפרשן ספורט בשידורי הטלוויזיה והרדיו של רשת BBC. גרייג שב בשנית לקבוצת ריינג'רס ב-1990, כחלק ממערך יחסי הציבור של הקבוצה. דיק אדבוקאט, מאמנה של ריינג'רס בין 1998 ל-2001, החזיר את גרייג לתפקידי אימון בקבוצה במסגרת קבוצת הנוער של המועדון. בשנת 2003 הוא חזר לתפקיד ניהולי כשהצטרף לדירקטוריון המועדון, אך התפטר באוקטובר 2011, זמן קצר לאחר רכישת הזכויות על המועדון על ידי קרייג וייט. ב-23 במאי 2015 זכה גרייג לתואר נשיא של כבוד לכל החיים מטעם המועדון. גלאזגו ריינג'רס גביע אירופה למחזיקות גביע: 1971/1972 אליפות סקוטלנד (5): 1962/1963, 1963/1964, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978 הגביע הסקוטי (6): 1962/1963, 1963/1964, 1965/1966, 1972/1973, 1975/1976, 1977/1978 גביע הליגה הסקוטית (5): 1963/1964, 1964/1965, 1970/1971, 1975/1976, 1977/1978 תארים אישיים כדורגלן העונה בסקוטלנד (2): 1965/1966, 1975/1976 חבר בהיכל התהילה של הספורט הסקוטי חבר בהיכל התהילה של הכדורגל הסקוטי גלאזגו ריינג'רס הגביע הסקוטי (2): 1978/1979, 1980/1981 גביע הליגה הסקוטית (2): 1978/1979, 1981/1982 מדיה וקבצים בנושא ג'ון גרייג בוויקישיתוף ג'ון גרייג, באתר Transfermarkt ג'ון גרייג, באתר National Football Teams ג'ון גרייג, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל השחקן באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסקוטית ג'ון גרייג (אורכב 23.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשמי של גלאזגו ריינג'רס