laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הדרך לעין חרוד (סרט)

הדרך לעין חרוד (באנגלית: Back to Freedom) הוא סרט דיסטופי ישראלי דובר אנגלית משנת 1990 בבימויו של דורון ערן, עם טוני פק, ארנון צדוק, אלסנדרה מוסוליני ורמי דנון בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס בחלקו על הרומן "הדרך לעין חרוד" של עמוס קינן. בתחילת הסרט מופיעה הכיתוב: "בעתיד הקרוב מתרחשת בצורת קשה. הצבא נקרא לשמור על השקט ולא יסבול כל הפרעות או מרי. הפרובוקטורים יטופלו על ידי יחידות מיוחדת וייעלמו והשקט יישמר". בתפקיד הראשי מופיעים השחקן האמריקאי טוני פק, בנו של גרגורי פק והשחקנית אלסנדרה מוסוליני, נכדתו של בניטו מוסוליני. הסרט צולם בישראל, בחלקו במקומות היסטוריים כמו מערת הקולומבריום ובור המים במרשה ובמגדל אפק. בצורת קשה שוררת בישראל והשלטונות נוקטים באמצעים קשים להגבלת שימוש במים. שורה ארוכה של אזרחים מצוידים בג'ריקנים עומדים בתור לחלוקת מים. רק מי שנמצא ברשימה מורשה למלא ג'ריקן אחד. בין העומדים בתור, העיתונאי סול ג'ורדן (טוני פק). הוא מגלה ששמו כבר לא ברשימה לאחר שכתב בעיתון טור נגד צעדי השלטונות. אזרח שאשתו נפטרה, נותן לו את הכרטיס שלה. במקום נמצא שוטה העיר (ברק הנגבי), הממלמל משפטים סתומים על מלחמת גוג ומגוג וארמגדון. סול יודע שמחפשים אותו, חבריו מתנכרים אליו מפחד. הוא מגיע לדירתו ומאזין ל"רדיו עין חרוד החפשית" שמתסיס נגד משטר העריצות ומזמין אנשים להתנגד ולהגיע לעין חרוד שנמצאת במצור. השלטונות עוצרים את חברו רמי (נדב בן יהודה) וחוקרים אותו באלימות על מקום הימצאו של סול. הוא מתחבא בדירתו כשפורצים לשם ומחפשים אותו אך לא מוצאים. לאחר שהם עוזבים הוא מתחמק לכיוון הים, שוחה ומגיע לבית על החוף. הוא מוצא שם עקרת בית (אלקי ג'ייקובס) שמסכימה תחת לחץ להסיע אותו לכיוון עין חרוד. בדרך היא מנסה לעגוב עליו אך הוא מבחין במסוק דולק אחריהם וברגע האחרון הוא מספיק לברוח לפני שהרכב מתפוצץ ועולה באש מירי מהמסוק. הוא ממשיך לבד ופוגש במחמוד (ארנון צדוק), ערבי שנוהג להסתובב בנתניה בהתחזות ליהודי בשם רפי. הם מתחמקים מחיילים שרודפים אחריהם ולבסוף משתלטים על רכב צבאי בו נמצאים אל"ם רפי (רמי דנון), החיילת ליאורה (אלסנדרה מוסוליני) והנהג רפי (יעקב איילי). הם לוקחים אותם בני ערובה ומגיעים למערה שם הם מתחבאים. סול משחרר את רפי הנהג כדי שייצור קשר עם הגנרל של פיקוד הצפון תא"ל איתי ורנר (שלמה תרשיש) לדבר על תנאים. בינתיים מקיים סול יחסים עם ליאורה בבור מים עתיק. לגנרל לא אכפת מגורלו של אל"ם רפי בגלל משקעים מהעבר. הוא נותן להם אולטימטום לצאת ומכין כלבים עמוסים בחומר נפץ שיפרצו למערה ויתפוצצו. בינתיים מגלים סול וליאורה דרך מילוט וארבעתם בורחים מהמערה זמן קצר לפני הפיצוץ. הארבעה ממשיכים צפונה אך נתפסים על ידי חיילי הגנרל ובראשם סגן (זאב שמשוני). הם נדונים למוות והגנרל רק מצטער שלא יהיה נוכח בעת הוצאתם להורג כי הוא טס מיד להר הבית בירושלים משנודע שכוחותיו כבשו אותו מחדש. סול הורג אותו באקדח שהסליק ואל"ם רפי פוקד על הסגן לשחרר אותם. סול וליאורה נפרדים מאל"ם רפי ומחמוד וממשיכים לעבר עין חרוד אך מוצאים את המקום שרוף ונטוש, ללא נפש חיה פרט לשדרן זקן (אברהם אסיאו) הממשיך לשדר בשם "רדיו עין חרוד החופשית". "הדרך לעין חרוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדרך לעין חרוד", באתר AllMovie (באנגלית) "הדרך לעין חרוד", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הדרך לעין חרוד", באתר אידיבי "הדרך לעין חרוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הדרך לעין חרוד, באתר yes הדרך לעין חרוד, באתר יקום תרבות
נבחרת סין בכדורגל

נבחרת סין בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של הרפובליקה העממית של סין. נבחרת סין נחשבת לאחת הנבחרות הבכירות ביבשת אסיה. הגיעה למקום השני בגביע אסיה 2004. לזכותה של נבחרת סין הופעה אחת בגביע העולם בכדורגל, בשנת 2002, בה הפסידה בכל משחקיה בשלב הבתים לקוסטה ריקה, ברזיל וטורקיה. הנבחרת הלאומית הסינית הוקמה בשנת 1924 והייתה חברה בפיפ"א בין השנים 1931–1958 והצטרפה בפעם השנייה ב-1979. לאחר צירופן של הונג קונג ומקאו לשטחה של הרפובליקה העממית של סין, המשיכו שתי הקולוניות לשעבר לשמור על מסגרתן הקודמת, ונותרו בעינן נבחרת הונג קונג ונבחרת מקאו ונבחרת סין כוללת אך ורק את תושבי סין שלפני האיחוד. הדירוג הנוכחי של נבחרת סין ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-91 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,253.77 – ירידה של 4 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 37 נמדד לראשונה בדצמבר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 109 נמדד לראשונה במרץ 2013. עובדה מעניינת בקשר לנבחרת סין קשורה ביריבתה ביבשת, נבחרת קוריאה הדרומית. מאז שנת 1950, שיחקו שתי הנבחרות 30 משחקים ביניהן, אך הנבחרת הסינית מעולם לא הצליחה לגבור על נבחרת קוריאה הדרומית, למרות מספר המשחקים הרב בין שתי הנבחרות. משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה 2003 - מקום שלישי 2005 - מקום ראשון 2008 - מקום שלישי 2010 - מקום ראשון 2013 - מקום שני דו ווי האו האידונג פאן זיהי לי ג'יניו לי טאי מרטין דינג לי וויפנג לי חיאופנג קיו שנגפינג סון ג'יהאי יאנג צ'אן ז'אנג ז'י מה מינגיו 26 במרץ 2024 שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת סין בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת סין בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
חיל הנשים של הצבא המלכותי

חיל הנשים של הצבא המלכותי (באנגלית: Women's Royal Army Corps; בראשי תיבות: WRAC) היה חיל מיוחד בצבא בריטניה אשר אליו השתייכו כל הנשים בצבא למעט רופאות ואחיות. במהלך מלחמת העולם הראשונה הקימה בריטניה כוח התנדבותי של נשים ששרתו כפקידות, כטבחיות, כטלפניות וכמלצריות עד לפירוקו של החיל ב-1921. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם חיל העזר לנשים שהמשיך לפעול גם אחרי המלחמה. ב-1 בפברואר 1949 הוחלט לפרק את חיל העזר ולהקים במקומו את חיל הנשים. החיל כלל את כל הנשים בצבא הבריטי, למעט רופאות ואחיות, ששרתו בחיל האחיות של המלכה אלכסנדרה (QARANC). ב-1952 אוחדו הדרגות של חיל הנשים עם הדרגות של כוחות הצבא הרגילים. באוקטובר 1990 הועברו כל לוחמות החיל שעסקו בתפקידים לא-ניהוליים ליחידות הסדירות של הצבא. באפריל 1992 פורק חיל הנשים והלוחמות שולבו ביחידות הרגילות. באופן רשמי, המפקדת של החיל הייתה בת למשפחת המלוכה שהחזיקה בתואר "המפקחת המפקדת". מרי, הנסיכה המלכותית שימשה כמפקחת המפקדת מ-1949 עד מותה ב-1965. לאחר מכן שימשה בתפקיד הדוכסית מקנט. בפועל, המפקדת הייתה קצינה בשירות הסדיר בדרגת בריגדיר. מרי טירוויט, 1949–1950 מרי קולשד, 1950–1954 מרי ריילטון, 1954–1957 מרי קולווין, 1957–1961 ז'אן ריבט-דרייק, 1961–1964 ג'ואן הנדרסון, 1964–1967 מרי אנדרסון, 1967–1970 שילה הייני, 1970–1973 איילין נולאן, 1973–1977 אן פילד, 1977–1982 הלן מייצ'י, 1982–1986 שירלי ניילד, 1986–1989 גאל רמזי, 1989–1992 ג'ואן רולסטון, 1992–1994 חיל הנשים של הצבא המלכותי באתר המוזיאון הצבאי המלכותי
מרצדס AMG SL

מרצדס AMG SL (בגרמנית: Mercedes-AMG SL) (שם קוד: R232) היא מכונית ספורט בעלת ביצועים גבוהים במרכב קבריולה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חטיבת מרצדס AMG של מרצדס-בנץ משנת 2022. היא נחשפה ב-28 באוקטובר 2021. היא המחליפה של המרצדס AMG GT. העיצוב של ה-AMG SL ספורטיבי יותר ופחות יוקרתי מכיוון שהמנוע שבו מצריך מערכת פליטה גדולה או פתחי אוורור במכסה מנוע ולכן בחטיבת AMG החליטו לנצל זאת ולעצב את הדגם באופו ספורטיבי. ה-AMG SL משווקת עם שתי יחידות הנעה. בהמשך תשווק מרצדס את הדגם עם מערכת הנעה היברידית. AMG SL 63: מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו המספק 585 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ המתקבל בין 2500 ל-5000 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 9 הילוכים והנעה כפולה. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.6 שניות ומהירות מרבית של 315 קמ"ש. AMG SL 55: מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו המספק 476 כ"ס ומומנט מרבי של 71.3 קג"מ המתקבל בין 2250 ל-4500 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 9 הילוכים והנעה כפולה. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 3.9 שניות ומהירות מרבית של 295 קמ"ש. ערך מורחב – מרצדס AMG SL 43 המרצדס AMG SL 43 היא גרסת כניסה ל-AMG SL עם עיצוב יוקרתי יותר ומנוע חלש יותר, מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם מגדש טורבו חשמלי המונע באמצעות גזי הפליטה המספק 381 כ"ס ב-6750 סל"ד ומומנט מרבי של 48.9 קג"מ בין 3250 ל-5000 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 9 הילוכים והנעה אחורית, זה מספיק לנתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.9 שניות ולמהירות מרבית של 275 קמ"ש. למנוע מחובר מערכת היברידית 48 וואט המוסיפה 14 כ"ס למנוע. היא נחשפה ב-6 באפריל 2022. מדיה וקבצים בנושא מרצדס AMG SL בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרצדס AMG SL cartube, נולדה מחדש: 2022 מרצדס AMG SL נחשפת - cartube, באתר www.cartube.co.il Mercedes SL, da oggi solo AMG, con ritorno alla capote in tela, Motor1.com (באיטלקית) 2022 Mercedes-AMG SL Debuts With Fabric Roof, AWD, And V8 Power, Motor1.com (באנגלית) Mercedes-AMG SL PHEV Spied With Zero Camouflage, Motor1.com (באנגלית) Mercedes-AMG SL 43, la roadster con il 4 cilindri della AMG A 45, Motor1.com (באיטלקית) גרסת כניסה: 2022 מרצדס AMG SL 43 עם מנוע ארבעה צילינדרים - cartube, באתר www.cartube.co.il
יצחק אלבעלי

הרב יצחק אלבעלי (הראשון) היה רב ודרשן באזמיר במאה ה-18. בעל ספר אמר יצחק. לא ידוע לנו רבות על תולדותיו, אלא שהיה מתלמידיו המובהקים של הרב יעקב אבן נעים, מחבר ספר משכנות יעקב. למד גם אצל הרב חיים אבולעפיה (השלישי) ומביא דברים בשמו. וכן היה תלמידו של הרב יוסף איסקפה. היה דרשן, ומעט מדרשותיו שנשא הודפסו בספרו. בנו היה הרב חיים יוסף, ונכדו היה הרב נסים משה, אביו של הרב יצחק רבינו אלבעלי, מחבר ספר פרי העץ וספר עיני דוד, ושל הרב יעקב. בנו של הרב יצחק רבינו היה הרב יהושע יוסף שהיה רב באורלה הסמוכה לאזמיר, אביו של הרב חיים והרב משה. בנו של הרב יעקב היה הרב חיים אלבעלי, אביו של הרב יאודה. אמר יצחק (ראשי תיבות, בהיפוך אותיות, של מהרב רבי יצחק אלבעלי) (אזמיר ניסן תרנ"ג) - חידושים על הש"ס ועל משניות וכן דרושים בנושאים שונים: דרוש שבת הלבשה דרוש לשבת זכור מנכד המחבר הרב יצחק רבינו אלבעלי, דרוש להכנסת ספר תורה מבן המחבר, הרב יהושע יוסף, ושני דרושים להספד. בסוף הספר נדפסו ליקוטים על התנ"ך וליקוט על הגדה של פסח, את הספר הוציא לאור בן-נינו של הרב המחבר, הרב חיים אלבעלי, משאריות כתביו של המחבר שנותרו מהשרפה באזמיר באב התר"א, אז נשרפה גם ישיבת מגן שאול, שהוקמה על ידי הגביר רפאל גרשון שאול, ובה היו ספרים רבים וחלקם בכת"י. בספר מובאות כמעט בכל חידוש הערותיו של הרב חיים (בסוגריים). אמר יצחק, הקדמת רבי חיים אלבעלי אמר יצחק, מסכת סוכה דף ל"ד ע"ב אמר יצחק, דף י"ב עמוד א דף י"א עמוד ב' דף י"ד עמוד ב דף כ"ד עמוד ב'
יחסי בנגלדש–ניגריה

יחסי בנגלדש–ניגריה מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לרפובליקה הפדרלית של ניגריה. גם בנגלדש וגם ניגריה חברות בארגונים בינלאומיים, כולל בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי וב-D-8. מסחר והשקעות, חקלאות ותיירות הם תחומים עיקריים בשיתוף פעולה בין שתי המדינות. בנגלדש וניגריה הביעו עניין הדדי להרחיב את הסחר וההשקעות הבילטרליות בין שתי המדינות. תרופות בנגלדשיות, סריגים, מלט, מוצרי יוטה, קרמיקה, כלי שיט, הנדסה קלה, מוצרי עור ופלסטיק סומנו כמוצרים בעלי פוטנציאל עצום בשוק הניגרי. ניגריה דחקה באנשי עסקים בנגלדשים במדינה להשקיע במגזרי החקלאות, עיבוד המזון, התרופות, הציוד הרפואי, ה-ICT והחינוך של ניגריה. הסחר בין שתי המדינות עמד על 14 מיליון דולר בשנת 2012. בשנת 2014, ועדת התעריפים של בנגלדש הכינה מחקר היתכנות ליתרונות החתימה על הסכמי סחר חופשיים/מועדפים חדשים עם מדינות אפריקה והמליצה שניגריה יחד עם מאלי הן המדינות המבטיחות ביותר לחתימה על הסכמים כאלה. הכדורגלן הניגרי אלטה קינגסלי הוא כדורגלן בליגות המועדונים בבנגלדש. הוא היה אמור לשחק בנבחרת בנגלדש בכדורגל לאחר שקיבל אזרחות בנגלדשית, אך לא התאפשר לו מכיוון שלא קיבל אישור לכך מקונפדרציית הכדורגל של אסיה. לבנגלדש יש שגרירות באבוג'ה, בירת ניגריה. לניגריה הייתה שגרירות בדאקה אך היא נסגרה. ניגריה מיוצגת בבנגלדש על ידי שגריר שאינו תושב בניו דלהי, בירת הודו. "President urges Nigeria to recruit Bangladeshi experts". UNB Connect. אורכב מ-המקור ב-13 ביוני 2014. נבדק ב-12 ביוני 2014. {{cite news}}: (עזרה) কিংসলে ছাড়াই সাফে বাংলাদেশ. Bangladesh Pratidin (בBengali). 2021-09-28. נבדק ב-2021-09-28. এলিটা কিংসলের জাতীয় দলে খেলা নিয়ে অনিশ্চয়তা. jagonews24.com (בBengali). נבדק ב-2021-09-28.
מהפכת הקשב

מהפכת הקשב: העידן הדיגיטלי – השבר והתיקון הוא ספר עיון מאת ד"ר מיכה גודמן. הספר בוחן את דרכי ההתמודדות של האנושות עם המהפכה שנוצרה עקב ריבוי הטכנולוגיה בחיינו – "מהפכת הקשב". לטענת הסופר, עיצומה של מהפכת הקשב היא שלב ביניים מסוכן ועל האנושות להזדרז בהתאקלמות למצב החדש. הספר יצא לאור ב-2021 בהוצאת דביר. בחלק הראשון של הספר מתאר גודמן את הנזקים העיקריים בחיים הפוליטיים שנגרמים לאנושות ממהפכת הקשב אותה יצרה הטכנולוגיה, ביניהם תופעת הסגירות המחשבתית והקיטוב החברתי שהרשתות החברתיות יוצרות. בחלק השני והעיקרי של הספר עוסק גודמן בנזקים הפסיכולוגיים להם גורמת המהפכה ומזהיר מפני התוצאות ההרסניות שגורמים התמעטות הקשב הבינאישי ומעבר של חלקים גדולים מהפעילות האנושית למרחב הווירטואלי על חשבון קשרים אנושיים. בחלקים גדולים מחלק זה מתמקד גודמן בבני הנוער. בחלק השלישי מפרט גודמן על שלוש אסטרטגיות מרכזיות דרכן ניתן לדעתו להתמודד עם מהפכת הקשב: רגולציה – גודמן מניח בספרו שבדומה למהפכות קודמות, דוגמת המהפכה התעשייתית והמהפכה התחבורתית, גם במהפכת הקשב תפתח האנושות בהדרגה רגולציה כלשהי שתגן על עצמה מפני סכנות העולם הדיגיטלי. תרבות – יצירת תרבות היא דבר נוסף שעשתה האנושות למול מהפכות כמו "עידן השפע", כך נוצרו הרגלי אכילה חדשים, שמירה על כושר והימנעות מצריכה מופרזת של אוכל. בהמשך לזה, טוען גודמן שגם למול "מהפכת הקשב" יכולה וצריכה האנושות לפתח תרבות הרגלים חדשים ובריאים תוך הימנעות מהסחות דעת טכנולוגיות וזאת בעיקר למול קשרים משפחתיים וחבריים. טכנולוגיה – יצירת "טכנולוגיות שחרור מהטכנולוגיה" כאלו שיסייעו לאנשים לשמור על קשב. הוא מביא דרכים יצירתיות בהן אפשר יהיה לרתום את הטכנולוגיה עצמה להגנה על הקשב האנושי, לדוגמה "שבשי קליטת אינטרנט" אותם יהיה ניתן להתקין באזורים שונים בבית ובמשרד או להפעיל בזמנים שונים. פיתוח הטכנולוגיות הללו יכול להתבצע לדעתו על ידי השוק החופשי – אותו שוק שהביא לאנושות כלים דיגיטליים מתקדמים ועוצמתיים יוכל לדרבן פיתוח של 'טכנולוגיות שחרור מהטכנולוגיה'. בעקבות ספרו של גודמן, הוקמה עמותה שגם היא נקראת "מהפכת הקשב" במטרה לעורר מודעות לנזקים הנפשיים והפוליטיים של "תעשיית תשומת הלב" אותה מפתח גודמן בספרו וליצור פתרונות מתאימים כדי להתמודד עם הנזקים אותם היא יוצרת. איתמר מרילוס, ‏"מהפכת הקשב": קצת סדר בבעיה שכולם מודעים לקיומה, בעיתון מקור ראשון, 10 באוקטובר 2021 דרור גלוברמן, ‏לעצור את הטירלול, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2021 לילך סיגן, ‏התקשורת לא אשמה בכאוס המידע, אבל היא כן זקוקה לחשבון נפש ולתיקון, באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2021 האתר הרשמי של עמותת "מהפכת הקשב"
חיל האוויר המלכותי לנשים

חיל האוויר המלכותי לנשים (באנגלית: Women's Royal Air Force; בראשי תיבות: WRAF) היה כוח מיוחד בחיל האוויר המלכותי הבריטי אשר פעל על בסיס התנדבותי היה מיועד לנשים בלבד. ב-1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה, הקים חיל האוויר המלכותי את חיל האוויר המלכותי לנשים אשר בו שרתו כ-15,433 מתנדבות, מתוכן 10,000 הועברו מארגונים צבאיים קודמים, ועוד 5,000 התגייסו מלכתחילה לחיל האוויר. ב-1920 פורק הארגון. ב-1939 הוחלט להקים ארגון בעל מודל שונה בשם חיל העזר האווירי לנשים (WAAF). עם סיום המלחמה ב-1945 שוחררו אלפי הנשים ששרתו בחיל העזר האווירי. ב-1949 קובצו מאות הנשים הנותרות תחת חיל האוויר המלכותי לנשים. נשות הארגון שרתו במגוון תפקידים בחיל האוויר המלכותי. ב-1994 פורק חיל האוויר המלכותי לנשים יחד עם חיל הנשים של הצבא המלכותי (WRAC). פליסיטי הנברי, 1949–1950 ננסי סלמון, 1950–1956 הנרייטה בארנט, 1956–1959 אן סטפנס, 1959–1962 ז'אן קונאן דויל, 1962–1966 פליסיטי היל, 1966–1969 פיליפה מרשל, 1969–1973 מולי אלוט, 1973–1976 ג'וי טמבלין, 1976–1980 הלן רנטון, 1980–1986 שירלי ג'ונס, 1986–1989 רות מונטגיו, 1989–1994 מדיה וקבצים בנושא חיל האוויר המלכותי לנשים בוויקישיתוף חיל האוויר המלכותי לנשים (1918–1920), באתר מוזיאון חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי לנשים (1949–1994), באתר מוזיאון חיל האוויר המלכותי
ברונה וילאמלה

ברונה וילאמלה אי קוסטה (בקטלאנית-ספרדית: Bruna Vilamala i Costa; נולדה ב-4 ביוני 2002) היא שחקנית כדורגל ספרדייה (קטלונית) המשחקת כחלוצה בקבוצת ברצלונה. וילאמלה נולדה בבורגוניה, בקטלוניה, והחלה לשחק כדורגל בגיל 11 בלה מאסיה (אקדמיית הכדורגל של ברצלונה). בפברואר 2020 עשתה את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ברצלונה בגיל 17 והייתה לשחקנית הרביעית הכי צעירה ללבוש את החולצה של ברצלונה. ב-18 באוקטובר 2020 כבשה את שער הבכורה בקבוצה הבוגרת בניצחון 6–0 על קבוצת ספורטינג הואלבה. ב-10 במאי 2021 כבשה את שער הניצחון מול קבוצת גרנאדילה במשחק שנגמר בתוצאה 1–0 והבטיח את האליפות לקבוצת ברצלונה. בעונת 2021-2020 בה זכתה ברצלונה בטרבל הייתה לכובשת השישית בטיבה בקמפיין והשנייה בממוצע שערים למשחק. ב-25 באוקטובר 2021 קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית בפעם השנייה בקריירה וגמרה את העונה. ב-20 בנובמבר 2022 חזרה לשחק לאחר כשנה שלא שחקה ,במשחק הליגה מול אלהמה, במשחק בשלה את השער השמיני במשחק לגייסה. וילאמלה זומנה לסגל נבחרת ספרד בכדורגל נשים עד גיל 17. ב-2018 השתתפה באליפות אירופה לנשים עד גיל 17 בו זכתה נבחרתה. ב-12 באפריל 2023 האריכה את החוזה בברצלונה עד יוני 2026. ליגת האלופות לנשים: 2020/2021, 2022/23 אליפות ספרד (4): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023 גביע המלכה (3): 2020, 2021, 2022 גביע קטלוניה (1): 2019 אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17: 2018 מדיה וקבצים בנושא ברונה וילאמלה בוויקישיתוף ברונה וילאמלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברונה וילאמלה, ברשת החברתית אינסטגרם ברונה וילאמלה, באתר Soccerdonna (בגרמנית) ברונה וילאמלה, באתר Soccerway ברונה וילאמלה, באתר BDFutbol ברונה וילאמלה, באתר FootballDatabase.eu ברונה וילאמלה, באתר ESPN www.fcbarcelona.com, מידע על וילאמלה באתר הרשמי של ברצלונה, באתר www.fcbarcelona.com www.bdfutbol.com, מידע על וילאמלה באתר bdfutbol Carmen Menayo Primera División Femenina, Carmen Menayo (בספרדית) Barça: Bruna Vilamala, el gol de casa también pide paso, Mundo Deportivo, ‏2021-07-19 (בספרדית) Sport, Bruna Vilamala, la canterana del Barça que ya canta goles con el primer equipo, sport, ‏2020-10-18 (בספרדית) Bruna Vilamala: “Es lo que soñé desde pequeña”, Mundo Deportivo, ‏2020-02-02 (בספרדית) El Barça, pendiente de la lesión de Bruna Vilamala, Mundo Deportivo, ‏2021-10-25 (בספרדית) 8-0: El Barça atropella al Alavés, Mundo Deportivo, ‏2022-11-20 (בספרדית) מידע על אליפות העולם לנשים עד גיל 17, באתר הרשמי של אופ"א, 2018 Bruna extends her contract to 2026, www.fcbarcelona.com (באנגלית)
ויקטור חרנין

ויקטור גנאדייביץ' חרנין (בבלארוסית: Віктар Генадзевіч Хрэнін, ויקטר הנאדזייביץ' חרנין; ברוסית: Віктар Генадзевіч Хрэнін; נולד ב-1 באוגוסט 1971) הוא גנרל לייטננט בלארוסי המשמש מאז 20 בינואר 2020 כשר ההגנה של בלארוס. חרנין נולד ב-1 באוגוסט 1971 בנבהרדק שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. אביו היה קולונל בצבא האדום. הוא למד בפנימיה צבאית במינסק, אותה סיים ב-1988. לאחר מכן התגייס לצבא ולמד בבית הספר הגבוה לקצינים באומסק- סיים אותו ב-1992. שב לבלארוס ושם התגייס לצבא החדש של רפובליקת בלארוס. שירת כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגת סיור וכקצין מבצעים גדודי בבריגדה הממוכנת ה-6 . למד באקדמיה הצבאית הבלארוסית, אותה סיים ב־2005. בשנים 2008 - 2010 פיקד על חטיבה ממוכנת מס' 8. בשנים 2010 - 2014 - על חטיבה ממוכנת מס' 11. ב-2014 מונה לראש המטה של הפיקוד הצבאי המערבי של בלארוס. ב־2015 מינה אותו הנשיא אלכסנדר לוקשנקו למפקד הפיקוד הצבאי המערבי. בינואר 2020 הוא הועבר להיות שר ההגנה חרנין נחשב לאחד ממקורביו של הנשיא לוקשנקו. במהלך ההפגנות בבלארוס (2020–2021) כינה חרנין את המפגינים "פשיסטים" והשווה אותם למשתפי הפעולה עם הנאצים במלחמת העולם השנייה. ביוני 2021 הטיל האיחוד האירופי סנקציות אישיות על חרנין. במקביל, הוטלו עליו סנקציות על ידי בריטניה, קנדה ושווייץ. ב-25 במרץ 2022 הטילה אוסטרליה סנקציות על חרנין בנימוק שהוא אפשר את הפלישה הרוסית לאוקראינה שהתבצעה בין היתר דרך בלארוס. מדיה וקבצים בנושא ויקטור חרנין בוויקישיתוף З'явіліся новыя сакратар Рады бяспекі, міністр абароны і начальнік Генштаба, Наша Ніва, ‏2020-01-20 (בבלארוסית) בבלארוס תפקיד שר ההגנה הוא צבאי ולא פוליטי. Belarusian Defense Minister Misleadingly Associates National Flag with Nazi Collaborators EU slaps sanctions on Lukashenko family members, Belarus defense minister, businessmen CONSOLIDATED LIST OF FINANCIAL SANCTIONS TARGETS IN THE UK" Consolidated Canadian Autonomous Sanctions List". Global Affairs Canada. "Swiss widen sanctions list against Belarus". "Australia places additional sanctions on Russia and Belarus"
ממך עד אליי

ממך עד אלי הוא סינגל הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי. השיר יצא לאור ב-23 בנובמבר 2014, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, איזון, על ידי חברת התקליטים NMC. השיר נכתב והולחן על ידי חנן בן-ארי, עבר עיבוד על ידי רובי פאייר, עידו נמר, יעקב אסרף וחנן בן ארי, והופק על ידי רובי פאייר ועידו נמר. השיר הוא סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה 'איזון' שיצא לאחר מכן. בשיר פונה הדובר לאלוהים ומתאר כיצד הוא מנסה לחזור אליו בעקבות הריקנות שחש לאחר שברח ממנו, אך לא מצליח לעשות זאת. הוא מחפש אותו ולא מוצא, עומד בפתח הדלת אך לא מעז לדפוק, עד שהוא יוצא אליו פתאום. המילים "ברחתי ממך עד אלי", מתכתבות עם השורה ”לָכֶן אִם תִּקְטְלֵנִי - לְךָ אֲיַחֵל, וְאִם תְּבַקֵּשׁ לַעֲוֹנִי, אֶברַח מִמֶּךָּ אֵלֶיךָ” מתוך הפיוט "כתר מלכות" של רבי שלמה אבן גבירול, שבה רומז הפייטן לקשר שבו רוצה האדם להתרחק – בשביל שיוכל להתקרב יותר. השורה ”אל תסתר פניך ממני, תקוותי היית / כי חולת אהבה אני, אל תסתר פניך”, היא עיבוד של חלקי פסוקים מתהילים כ"ז ומשיר השירים. לשורה זו מנגינה וקצב שונים משאר הבתים בשיר. הסגנון המוזיקלי של השיר מהווה שילוב ייחודי בין סגנון של "שירת העבדים" (היפ-הופ, סול ו-R&B), לבין שירת הפיוטים והתפילות, ועל פי בן-ארי אין זה במקרה, זה מכיוון שיש הרבה דמיון ביניהם, כי בשניהם יש כאב, געגוע, ותפילה למשהו טוב יותר. לשיר יש (נכון לאפריל 2023) למעלה מ-6.5 מיליון האזנות ביוטיוב. השיר הגיע למקום החמישי, השישי והשמיני בדירוג השבועי של גלגלצ, והגיע למקום ה-34 במצעד השירים של גלגלצ ו"וואלה" לשנת תשע"ה. ממך עד אליי, סרטון בערוץ "חנן בן ארי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 3:06) ממך עד אליי, בשירות הזרמת המוזיקה "ספוטיפיי" חנן בן ארי בסינגל בכורה: ממך עד אלי, באתר ערוץ 7, 7 בדצמבר 2014 קוביס, חנן בן ארי בסינגל בכורה: ממך עד אלי, באתר ערוץ 7, 7 בדצמבר 2014 מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק ה' ממך עד אליי, סרטון בערוץ "חנן בן ארי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 3:06) מקום חמישי ב מצעד השבועי 02.07.2015, מקום שישי ב מצעד השבועי 09.07.2015, מקום שמיני ב מצעד השבועי 16.07.2015 מערכת וואלה!‏, המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ה - הרשימה המלאה, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2015
באטו טשרינג

באטו טשרינג (נולד ב-11 בדצמבר 1951) הוא גונגלאן גונגמה (לוטננט גנרל) בהוטני המשמש כקצין המבצעים הראשי (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא המלכותי של בהוטן. טשרינג נולד בטהימפהו ב-11 בדצמבר 1951. הוא למד באקדמיה של צבא הודו וב-1971 התגייס לצבא המלכותי של בהוטן. בשנים הבאות חזר להודו ולמד בבתי ספר צבאיים שונים. ב-1976 חזר לבהוטן ומונה לקצין מבצעים והדרכה. ב-1988 הוא מונה למפקד מרכז האימונים הצבאי. ב-1991 מונה לסגן קצין המבצעים הראשי. ב-1997 מונה למפקד מרכז הפיקוד בדוואטהאנג. הוא השתתף במבצע הכל ברור - פעולה של צבא בהוטן כנגד בדלנים איסלאמיים באסאם שפעלו כנגד בהוטן במהלך השנים. ב-31 באוקטובר 1998 הוא הותקף מהמארב בידי מורדים מוסלמים. מכוניתו נוקבה בקליעים והוא נפצע, אולם שרד. ב-2005 מינה אותו ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, מלך בהוטן לקצין המבצעים הראשי (מקביל לרמטכ"ל). באטו טשרינג באתר צבא בהוטן
וון אין-צ'ול

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא וון. וון אין-צ'ול (בקוריאנית: 원인철;‏ נולד ב-1 בינואר 1961) הוא גנרל דרום קוריאני בדימוס, אשר שימש כיושב ראש המטה המשולב (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה בין 2020-2022. וון נולד בוונג'ו ב-1 בינואר 1961. הוא למד בבית ספר התיכון ג'ונגקיונג בסיאול. הוא סיים את לימודיו ב-1979 ונכנס לאקדמיית חיל האוויר של קוריאה הדרומית ב-1980, וסיים את לימודיו ב-1984. לאחר סיום לימודיו פיקד על יחידות שונות של חיל האוויר וכן שרת במטה הכללי. כמו כן הוא הוכשר כטייס ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון. הוא עבר קורסים נוספים בקוריאה הדרומית ובמדינות נוספות. ב-1990 הוא נכנס לבית הספר לקציני טיסה בבסיס חיל האוויר מקסוול במונטגומרי, אלבמה. הוא שרת כמזכירו של ראש מטה חיל האוויר וכמנהל במרכז המבצעים האוויר והחללשל פיקוד המבצעים של חיל האוויר, ושימש כמפקד אגף הקרב ה-19. בנובמבר 2018 הוא מונה לסגן ראש מטה חיל האוויר. ב-16 באפריל 2019 הוא מונה לראש חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה. ב-31 באוגוסט 2020 הוא מונה ליושב ראש המטה המשולב (מקביל לרמטכ"ל) בידי הנשיא מון ג'יאה-אין. בחירתו נחשבת למפתיעה ושנויה במחלוקת, מכיוון שהגנרל סו ווק נתפס כמועמד מתאים יותר. ב-5 ביולי 2022 פרש וון מתפקידו והוחלף בקים סיונג-קיום. מדיה וקבצים בנושא וון אין-צ'ול בוויקישיתוף וון אין-צ'יל באתר חיל האוויר של קוריאה הדרומית "(2nd LD) Air Force chief nominated as new Joint Chiefs of Staff chairman". ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וון אין-צ'ול".