laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספריית הכנסת

ספריית הכנסת היא ספריית מחקר המשרתת את הכנסת, חבריה ועובדיה. הספרייה נוסדה בנובמבר 1950 כספרייה פרלמנטרית קלאסית, במטרה לספק לחברי הכנסת ועובדיה את המידע הדרוש להם לעבודתם הפרלמנטרית. בשנת 1953 תוקנה פקודת העיתונות ונקבעה בה, בין השאר, חובת מסירת עותק מכל ספר לספריית הכנסת ללא תמורה. בשנת 2001 בוטל סעיף זה (סעיף 24) ובמקומו נכנס לתוקף חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א-2000, ובו נקבעה חובה מצומצמת יותר, לפיה ספריית הכנסת רשאית לדרוש ללא תמורה עותק מכל ספר או עיתון בכל תחום המוגדר כ"נחוץ לעבודתה של הכנסת" כפי שקבע יושב ראש הכנסת באישור ועדת הכנסת. בהמשך תוקן החוק, ונקבע שהכנסת תשלם עבור העותק 25% ממחירו הקטלוגי. בנוסף, לפי תקנות חוק חופש המידע, התשנ"ט-1999 מחויבת כל רשות ציבורית (כהגדרתה בחוק זה), למעט רשות מקומית והתאגידים שבשליטתה, לשלוח עותק של הדו"ח השנתי על פעילותה לספריית הכנסת. אוסף הספרייה מתרחב גם באמצעות מתנות וחליפין עם ספריות, בין השאר ספריות של פרלמנטים אחרים. הספרייה מיועדת בראש ובראשונה לחברי הכנסת ועובדיה, אך בימים ראשון וחמישי, בהם מליאת הכנסת אינה פעילה, פתוחה הספרייה לציבור הרחב לצורך עיון בפרסומים שאינם נגישים במקומות אחרים. בין השאר, ניתן לעיין במקום בפרוטוקולים שאינם חסויים של ועדות הכנסת. זכות זו נקבעה בנוהל שפרסם יושב ראש הכנסת בהתאם לתקנון הכנסת. ב-2014 נחנך בספרייה אוסף כתבי חברי הכנסת המכיל ספרים שפרסמו חברי הכנסת לדורותיהם במגוון שפות. עם חנוכת האוסף הוא הכיל כ-1,600 ספרים. קטלוג הספרייה פועל באמצעות תוכנת אל"ף 500. הקטלוג איננו נגיש לציבור הרחב. בסוף העשור השני של המאה ה-21 החל תהליך של דילול אוסף הספרייה מתוך כוונה להישאר בספרייה רק את דברי הכנסת, אוסף ספרי קודש, אוסף הספרים שכתבו חברי הכנסת ואוסף העיתונים. פריטים נדירים הועברו למוזיאון הכנסת, ספרים אחרים עברו לספריית הלשכה המשפטית של הכנסת, ספרי אמנות לידי אוצרת הכנסת ועשרות אלפי הספרים במחסן צפויים להימסר לעמותות וספריות המעוניינות בהם. מרכז המחקר והמידע של הכנסת אשר צידון, הכנסת להלכה ולמעשה, ירושלים, הוצאת אחיאסף, 1954, עמ' 57–58. מדיה וקבצים בנושא ספריית הכנסת בוויקישיתוף מבנה המשכן - אדריכלות, דף באתר הכנסת המתארת את הספרייה מנקודת מבט אדריכלית. בנצי רובין, ‏כל ספרי הח"כים ועוד: הצצה לספריית הכנסת, באתר "סרוגים", 21 ביוני 2022 ישראל, הכנסת. ספרייה, דף שער בספרייה הלאומית חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים) (תיקון), התשס"ה― 2005 ילקוט הפרסומים מס' 4438 התשנ"ו, עמ' 4594. ספריית הכנסת חנכה: אוסף כתבי חברי הכנסת, הודעות הכנסת, 27 באוקטובר 2014, באתר הכנסת שירית אביטן כהן, ‏אחרי 70 שנה: ספריית הכנסת מרוקנת את המדפים שלה, בעיתון מקור ראשון, 30 באוגוסט 2020
אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות

בתורת המשחקים, אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית רווחה חברתית. התכונה אומרת שאם בין מועמדים א' ו-ב' אף בוחר לא שינה את העדפתו (מעדיף את א' על ב' או להפך), גם התוצאה בין א' ל-ב' לא תשתנה, גם אם בוחרים שינו את שאר ההעדפות שלהם. דרישה זו נראית לכאורה תמימה והגיונית, אך משפט ארו מראה שעבור יותר משני מועמדים, אין שיטת בחירות יעילה פארטו שמקיימת אותה, מלבד דיקטטורה. פונקציית רווחה חברתית F, על קבוצת מועמדים A וקבוצת בוחרים N, מקיימת את תכונת האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות, אם לכל a , b ∈ A {\displaystyle a,b\in A} , ולכל שני וקטורי-העדפות P,Q, שמקיימים ∀ i ∈ N , ( a ≻ P i b ) ↔ ( a ≻ Q i b ) {\displaystyle \forall i\in N,(a\succ _{P_{i}}b)\leftrightarrow (a\succ _{Q_{i}}b)} מתקיים ( a ⪰ F ( P ) b ) ↔ ( a ⪰ F ( Q ) b ) {\displaystyle (a\succeq _{F(P)}b)\leftrightarrow (a\succeq _{F(Q)}b)} . דיקטטורה מקיימת אי-תלות, מכיוון שאם אף בוחר לא שינה את העדפותיו בין א' ל-ב', אז בפרט הדיקטטור לא שינה את העדפותיו ביניהם. עבור | A | = 2 {\displaystyle \left|A\right|=2} , כל פונקציית רווחה חברתית מקיימת את תכונת האי-תלות, כי אם לא השתנו ההעדפות בין א' ל-ב', ההעדפות כלל לא השתנו. עבור | A | ≥ 3 {\displaystyle \left|A\right|\geq 3} , שיטת בורדה מקיימת את תכונת הפה-אחד, אך לא מקיימת את תכונת האי-תלות, למשל עבור וקטורי-ההעדפות הבאים: היחסים בין a ל-b לא השתנו אצל כל בוחר, אבל היחסים ביניהם בתוצאה הסופית השתנו. הדוגמה הקודמת היא מקרה פרטי של משפט ארו, שאומר שכל פונקציית רווחה חברתית, שמקיימת את תכונת הפה אחד ואת תכונת האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות, היא דיקטטורה. מונוטוניות שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946 הסימון a ≻ b {\displaystyle a\succ b} אומר "a עדיף על b", הסימון a ⪰ b {\displaystyle a\succeq b} אומר "a עדיף על b, או שאף אחד מהם לא עדיף על השני". A היא קבוצת המועמדים. הסימון | A | {\displaystyle \left|A\right|} אומר "גודלה של A". כל בוחר נותן לכל מועמד נקודות, באופן הפוך למיקום היחסי שלו: למשל עבור שלושה מועמדים, מקום ראשון מקבל 2 נקודות, מקום שני נקודה אחת ומקום שלישי 0 נקודות. הניקוד הכללי של כל מועמד נקבע לפי סכום הנקודות שקיבל.
בנסקו

בַּנְסְקוֹ (בבולגרית: Банско) היא עיירה ואתר סקי, השוכנים בדרום-מערב בולגריה, במרחק של 150 קילומטרים מהבירה סופיה. העיירה ממוקמת במחוז בְּלַגוֹאֶבְגְרָד ונכון ל-2021 התגוררו בה 9,005 תושבים. בנסקו נמצאת בגובה 925 מטרים, על המורדות הצפוניים של הרי פירין, למרגלות פסגת ויחרן (בבולגרית: Вихрен), הפסגה הגבוהה ביותר בהרי פירין, ועל גדות נהר הגלזנה. בעקבות אתר הסקי שהוקם בה היא גדלה מכפר קטן ונידח לעיירת סקי פורחת ומשגשגת, בה נבנו מלונות ענק. בקיץ מארחת העיירה מטיילים רבים, המגיעים אליה כדי לטייל עם המשפחה בפארק הלאומי פירין. בחורף פועל מעל העיירה אתר הסקי בנסקו שהוא אתר הסקי הגדול ביותר בבולגריה. שרידים ארכאולוגיים מתקופת האימפריה הרומית נמצאו בבנסקו ובעמק ראזלוג (בבולגרית: Разлог) הסמוך. בשולי העיר ישנם כמה מבנים שגילם מוערך לשנת 100 לפנה"ס. עד 1912 הייתה בנסקו שייכת לאימפריה העות'מאנית, אך נהנתה משלטון עצמי אוטונומי. בשנה זו, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיירה ולאחר מלחמת הבלקן השנייה נותרה בשליטת הבולגרים. אתר הסקי של בנסקו הוא אתר הסקי הגדול ביותר בבולגריה, עם 14 מסלולי סקי, שאורכם הכולל 70 קילומטרים. הנקודה הגבוהה ביותר באתר ממוקמת בגובה של 2,560 מטרים. בולט באתר מסלול המאפשר גלישה רצופה מהנקודה הגבוהה ביותר, ועד העיירה עצמה. באתר 14 מעליות סקי (1 מעלית גונדולה, 7 רכבלי כיסאות ו- 6 מסועים). האתר מארח תחרויות בינלאומיות גדולות. אתר הסקי של בנסקו פופולרי אצל גולשים ישראלים. בנסקו הוא מרכז סקי חדש ומודרני והוא מפורסם בעונת הסקי המושלגת והארוכה ביותר שיש (15 בדצמבר - 15 במאי). מדי פעם מארח האתר את אליפות העולם בסנואובורד. בשנים האחרונות העיירה הפכה לשם דבר בקרב קהילת הנוודים הדיגיטליים. מזג האוויר הנעים בקיץ ועלות המחיה הסבירה מביאים נוודים דיגיטליים מכל העולם (חלק ניכר מהם ישראלים במקור) ל"פסטיבל הנוודים של בנסקו" יוון דידימוטיכו, יוון. יוון אמפיפולי, יוון. יוון דוקסטו, יוון. מדיה וקבצים בנושא בנסקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנסקו אתר האינטרנט של בנסקו (בבולגרית) אתר הסקי בנסקו (בולגרית, אנגלית) כרמית וייס, ‏טיול לבנסקו והרי פירין, באתר GoTravel כרמית וייס, ‏אתרי סקי בבולגריה, באתר GoTravel משה גלנץ, גלישה אלוהית: סקי כשר בבנסקו, באתר ynet, 10 בינואר 2018 אלישע בן-קימון, סקי בבאנסקו, באתר "ידיעות אחרונות", 31 בינואר 2019 [1] SKIBULGSRIA, Банско Bansko Nomad Fest 2023 - a celebration of the location independent lifestyle, www.banskonomadfest.com
מונוטוניות (פונקציית בחירה חברתית)

בתורת המשחקים, מונוטוניות היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית בחירה חברתית. התכונה אומרת שאם מועמד א' נבחר, ובבחירות הבאות מצבו לא הורע אצל אף בוחר, הוא ייבחר מחדש. דרישה זו נראית לכאורה תמימה והגיונית, אך משפט מולר סטרסוויט מראה שעבור יותר משני מועמדים, אין שיטת בחירות יעילה פארטו שמקיימת אותה, מלבד דיקטטורה. פונקציית בחירה חברתית G, על קבוצת מועמדים A וקבוצת בוחרים N, נקראת מונוטונית, אם לכל a ∈ A {\displaystyle a\in A} , ולכל שני וקטורי-העדפות P, Q, שמקיימים לכל b ∈ A , b ≠ a {\displaystyle b\in A,b\neq a} : ∀ i ∈ N , ( a ≻ P i b ) → ( a ≻ Q i b ) {\displaystyle \forall i\in N,(a\succ _{P_{i}}b)\rightarrow (a\succ _{Q_{i}}b)} , מתקיים ( a ⪰ G ( P ) b ) → ( a ⪰ G ( Q ) b ) {\displaystyle (a\succeq _{G(P)}b)\rightarrow (a\succeq _{G(Q)}b)} . דיקטטורה היא מונוטונית, מכיוון שאם מועמד נבחר, זה אומר שהוא היה העדיפות הראשונה של הדיקטטור. אם מצבו לא הורע הוא נשאר מקום ראשון, ולכן שוב נבחר. עבור | A | = 2 {\displaystyle \left|A\right|=2} כאשר A היא קבוצת המועמדים, פונקציית הבחירה המונוטונית היחידה שהיא אנונימית בין המצביעים ונייטרלית בין המועמדים היא ללכת על פי הרוב, לפי משפט מאי. עבור | A | ≥ 3 {\displaystyle \left|A\right|\geq 3} , שיטת בורדה מקיימת את תכונת הפה-אחד, אך לא מקיימת את תכונת המונוטוניות, למשל עבור וקטורי-ההעדפות הבאים: נבחר b נבחר a. מצבו של b לא הורע, אבל a נבחר (כי האינדקס שלו קטן מזה של b). הדוגמה הקודמת היא מקרה פרטי של משפט מולר סטרסוויט, שאומר שכל פונקציית בחירה חברתית, שמקיימת את תכונת הפה אחד ואת תכונת המונוטוניות, היא דיקטטורה. אי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946 Coalitional Structure of the Muller-Satterthwaite Theorem הסימון a ≻ b {\displaystyle a\succ b} אומר "a עדיף על b", הסימון a ⪰ b {\displaystyle a\succeq b} אומר "a עדיף על b, או שאף אחד מהם לא עדיף על השני" May’s Theorem with an Infinite Population, introduction כל בוחר נותן לכל מועמד נקודות, באופן הפוך למיקום היחסי שלו: למשל עבור שלושה מועמדים, מקום ראשון מקבל 2 נקודות, מקום שני נקודה אחת ומקום שלישי 0 נקודות. נבחר המועמד עם הניקוד הגבוה ביותר. הניקוד הכללי של כל מועמד נקבע לפי סכום הנקודות שקיבל. מכיוון שצריך לבחור כאן רק מועמד אחד, במקרה של שוויון נבחר למשל את המועמד עם האינדקס המינימלי (למשל אפשר לסמן: האינדקס של a הוא 1, של b הוא 2 ושל c הוא 3).
להב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... להב – החלק השטוח בכלי עבודה או כלי נשק להב – קיבוץ בצפון הנגב יער להב – יער בצפון הנגב, ליד קיבוץ להב. להב - לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל – עמותה של עובדים עצמאים להב פיתוח מנהלים (בעבר: להב - לימודי הכשרה בניהול) – גוף של אוניברסיטת תל אביב להנחלת ידע ניהולי להב 433 – יחידה של משטרת ישראל ללוחמה בפשיעה חמורה ומאורגנת להב – דרגה בשירותי כבאות והצלה בישראל להב צור – כלי עשוי מצור שהיה בשימוש בתקופות פרהיסטוריות מחסני להב – רשת סופרמרקטים גדוד 603 "להב" – גדוד סדיר של חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל להב (משגר רקטות) – משגר רקטות ישראלי בשירות חיל התותחנים של צה"ל אישים: אורי להב – שחקן כדורסל אריק להב ליבוביץ – עורך טלוויזיה וקולנוע ישראלי גליה להב – מעצבת אופנה ישראלית הודי להב – קצין בחיל האוויר הישראלי לואי להב – מפיק מוזיקלי ישראלי משה להב – זמר ישראלי נחמיה להב – ראש עיריית חדרה פנחס להב – דובר צה"ל וקצין לוגיסטיקה ראשי פנינה להב – היסטוריונית של המשפט הישראלי צרויה להב – סופרת ישראלית שי להב (מוזיקאי) – זמר וקלידן ישראלי תמיר להב רדלמסר – מעצב גרפי ישראלי אלה לי להב – זמרת ישראלית להבי
להב

להב הוא חלק בכלי עבודה, כלי נשק או במכונה (למשל, מאוורר) שבדרך כלל יהיה בקצהו חד או מחודד. חלק זה יכול להיות מאבן, למשל צור, או ממתכת, כיום בעיקר פלדה. הלהב משמש לחיתוך, דקירה, פריסה, תפיסה (לדוגמה, גדר תיל) גירוד וכיוצא בזה. העיקרון העומד בבסיסו של הלהב הוא ריכוז כל הכוח בשטח קטן מאוד כדי ליצור לחץ גבוה, ועקב כך חדירה לחומר. בלהב משונן כל שן מרכזת כוח לאזור קטן יותר מה שמאפשר חיתוך חומרים קשים יותר. כך, התנועה עצמה תאפשר חיתוך גם תוך הפעלת פחות כוח - למשל בסכין לחם. למספר כלי נשק (וכן כלי עבודה), להבים מעוקלים. לעומת הלהב הישר, הלהב מעוקל מאפשר הפעלת כוח למשך זמן גדול עקב צורת מגעו עם החומר, בנוסף, הוא מרכז את הכוח בשטח קטן יותר. ככלל, להב חייב להיות עשוי מחומר קשה יותר (או בעל קושי זהה) לחומר אותו נועד לחתוך. במידה ולא, הלהב לא יצליח לחדור (יספוג בעצמו את כל האנרגיה, מה שיתבטא בנזק ללהב) או ישחק מהר מאוד (אם הוא חזק מספיק כדי להעביר חלק מהאנרגיה אל החומר). מבחינה פרקטית, הלהב חייב להיות קשיח מספיק - לדוגמה, זכוכית היא חומר קשה למדי אך שביר מאוד, ועקב כך אינה מתאימה לשמש כחומר גלם ללהבים. בעיה זו מתבטאת גם בכך שעיבוד מתכת באמצעות חום שנועד להגדיל את קשיות המתכת מחליש את קשיחותה. שיטות שונות, למשל, הקשחה מדורגת, מאפשרות איזון בין שתי תכונות אלו. סכין חרב חרמש סקלפל הירָה שוריקן הטיל AGM-114 הלפייר בגרסה R9X משמש לסיכול ממוקד ממוזער נזק, שכן אין שימוש בחומר נפץ מרסק אלא בלהבים. אמיר בוחבוט‏, סכינים חדות במקום חומר נפץ: הנשק הסודי שחיסל את מנהיג אל-קאעדה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נגסאקי

נגסאקי (ביפנית: 長崎, ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר גדולה בדרום יפן, שאוכלוסייתה מונה כ-392,000 איש (נכון ל-2024). העיר התפרסמה בעקבות פצצת האטום שהוטלה עליה ועל הירושימה על ידי ארצות הברית והביאה לכניעת האימפריה היפנית ולסיום מלחמת העולם השנייה. העיר נגסאקי הוקמה בידי סוחרים וספנים פורטוגזים בשנת 1570, בסביבותיו של נמל שנקנה מהיפנים. מעיר זו הפעילו הפורטוגזים, ההולנדים ושאר האירופים את השפעתם על יפן בין המאות ה-16 וה-19. אי לכך הייתה נגסאקי למרכז מסחרי אשר נחשב שנים רבות חלון של יפן לעולם. בסוף המאה ה-16 הייתה נגסאקי מרכז של המיסיון הנוצרי ביפן. אחרי שהנצרות דוכאה במאה ה-17, נותרה נגסאקי החלון היחיד של יפן לעולם. ערכים מורחבים – הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי#הטלת פצצת האטום על נגסאקי, איש שמן נגסאקי היא אחת משתי הערים היפניות שעליהן הטילה ארצות הברית פצצת ביקוע גרעיני ("פצצת אטום") בסוף מלחמת העולם השנייה. הפצצה על הירושימה – "ילד קטן" – הוטלה ב-6 באוגוסט 1945, שלושה ימים לאחר מכן, ב-9 באוגוסט, הונחתה על עיר הנמל הנוצרית נגסאקי, בה רוכזו מפעלי התעשייה הצבאית של יפן, הפצצה השנייה, פצצת פלוטוניום – "איש שמן". המטרה הראשית של המפציץ הייתה העיר קוֹקוּרה, אולם כשהגיע הטייס מייג'ור צ'ארלס סוויני אל תחומה גילה שהיא מכוסה בשכבת עננים. האזורים התעשייתיים ליד נגסאקי היו מטרתו המשנית. הנזק לנגסאקי היה פחות מזה שנגרם להירושימה, בגלל פני שטחה ההרריים, על אף שהפצצה שהוטלה עליה הייתה בעלת עוצמה גדולה יותר. היא התפוצצה בדיוק מעל פרבר אורקאמי, המקום שבו הייתה קתדרלת אורקאמי, בשעתה הקתדרלה הגדולה ביותר במזרח אסיה. 74,800 איש נהרגו באותו יום.[דרוש מקור] גל ההדף של הפצצה הצביע על עוצמת נפץ של 21 אלף טון TNT, וטמפרטורה של 3,900 מעלות צלזיוס. הנזק האיום שהטילה הפצצה נמשך שנים רבות לאחר הפגיעה, ורבים מתושבי נגסאקי ממשיכים עד היום לסבול ממחלות גנטיות למיניהן בגלל הקרינה הרדיואקטיבית שנוצרה באירוע. פארק השלום בנגסאקי הוקם לזכר קורבנות המלחמה ב-1955. בשלהי המאה ה-19 התפתחה בנגסאקי קהילה יהודית קטנה, שהורכבה ברובה מיהודים יוצאי האימפריה הרוסית. הקהילה מנתה כ-100 משפחות, החזיקה בית כנסת והייתה במשך תקופה מסוימת מהקהילות המרכזיות שביהדות יפן הקטנה. בני הקהילה עברו לעיר קובה לאחר רעידת אדמה שפקדה את העיר ב-1923. עלילת האופרה מאדאם באטרפליי מתרחשת בנגסאקי. דג'ימה מושבת הזרים בנגסאקי אתר האינטרנט הרשמי של נגסאקי (ביפנית) מוזיאון פצצת האטום של נגסאקי נגסאקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נגסאקי, ברשת החברתית אינסטגרם Japan, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיים

האם התכוונתם ל... דיים (מטבע אמריקני) – מטבע שוה ערך לעשרה סנטים אמריקנים דיים (תואר אבירות) – צורת הנקבה של אביר במסדר האימפריה הבריטית – מסדר אבירות בריטי שהוקם על ידי המלך ג'ורג' החמישי נו דין דיים – נשיאה הראשון של דרום וייטנאם דיים עדנה – דמות בגילומו של הקומיקאי האוסטרלי בארי המפריז דים דאם
דן רונן

דן רונן (נולד בשנת 1954) הוא קצין משטרה, לשעבר מנכ"ל המשרד להגנת העורף. שירת במשטרת ישראל בדרגת ניצב כראש אגף מבצעים וכמפקד מחוז הצפון. עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל. רונן נולד במושב מטע שבהרי ירושלים, שם גדל והתחנך. בשרותו הצבאי (1972–1975) היה חבר גרעין נח"ל בני עקיבא ובהמשך עבר לחיל השריון. מצה"ל השתחרר בדרגת רס"ן, לאחר תפקיד מפקד פלוגה. את שירותו במשמר הגבול החל בשנת 1976 בתפקיד קצין ביטחון שוטף בגזרת יהודה והמשיך למלא בחיל תפקידים בכירים, בהם: קצין מבצעים בפלוגה בירושלים, מ"פ טירונים בבסיס ההדרכה בית חורון, קצין הדרכה מג"ב ירושלים, מ"פ בבסיס ההדרכה, ראש מגמת קצינים, מדריך ראשי של בסיס ההדרכה בית חורון וקצין אג"מ של יהודה ושומרון. בשנת 1986 התגייס למשטרת ישראל ושירת כקצין מבצעים של מחוז המרכז וכסגן מפקד תחנה בראשון לציון. בשנת 1987 מונה למפקד תחנת אשקלון וזכה לעיטור מופת על תפקודו בחילוץ בני משפחה מאירוע ירי והצלתם. בשנת 1990 מונה לשמש ראש מדור מבצעים במטה הארצי, בתקופת מלחמת המפרץ, ולאחר מכן שימש קצין אג"מ של המחוז הדרומי. בשנים 1992–1993 היה נציג המשטרה בצוות ההקמה של פיקוד העורף. בשנת 1996 חזר רונן למשמר הגבול והועלה לדרגת תת-ניצב. עד שנת 2000 כיהן כמפקד משמר הגבול ביהודה ושומרון. בשנת 2000 הועלה לדרגת ניצב ומונה לסגן וממלא מקום מפקד מחוז מרכז. בין השנים 2001–2003 כיהן כראש אגף מבצעים של משטרת ישראל (בתקופת האינתיפדה השנייה). בין השנים 2003–2004 כיהן כראש המטה המבצעי של השר לביטחון הפנים צחי הנגבי, ובסיום תפקיד זה מונה לכהן כמפקד המחוז הצפוני. בתקופת כהונתו פרצה מלחמת לבנון השנייה, במהלכה פיקד רונן על כוחות המשטרה בעורף הצפוני. המחוז הצפוני, תחת פיקודו של רונן, זכה לשבחים על עמידתו במשימותיו, לצד ביקורת שהוטחה ברונן על אימוץ שיטת הפעלה שעמדה בסתירה להוראות חוק ההתגוננות האזרחית. בתקופתו גם אירעה פרשת רצח תאיר ראדה. בשנת 2007 סיים שלושים וחמש שנות שירות בשירותי הביטחון. עד 2008 עמד בראש פרויקט "מסדרון השלום" במשרד ראש הממשלה, ובסיום תפקידו עבר לשמש יו"ר מועצת המנהלים של קבוצת ח.א.ש. המתמחה בביטחון ואבטחה בישראל ובעולם. ביולי 2013 מונה למנכ"ל המשרד להגנת העורף. לאחר המינוי לתפקיד, פורסם כי רונן קרא לסגירת המשרד להגנת העורף כשנה לפני כן. באפריל 2014 הודיע על התפטרותו לאור אי קבלת סמכויות לביצוע התפקיד. רונן הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. נשוי ואב לשלושה. גילי כהן, מנכ"ל המשרד להגנת העורף התפטר ותוקף את צה"ל ומשרד הביטחון, באתר הארץ, 22 באפריל 2014. מאמרי פרי עטו חוק דרומי כבר יש, עכשיו צריך חוק שחר מזרחי, באתר ynet, 19 בינואר 2012. החזית האיראנית והעורף הישראלי, באתר nrg‏, 17 בינואר 2012. 5 שנים למלחמת לבנון השנייה - הלקחים לא הופקו, באתר וואלה, 15 ביולי 2011. קחו להם את הרובים, באתר ynet, 9 באפריל 2011. תהלוכה מסוכנת בחסות בג"ץ, באתר nrg‏, 3 בדצמבר 2008. אחרי המשבר תבוא הפשיעה, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2008. מבקר המדינה, היערכות העורף ותפקודו במלחמת לבנון השנייה (2007), בעמוד 92. דן רונן, מי צריך משרד להגנת העורף?, באתר ynet, 16 באוגוסט 2012 אמיר בוחבוט‏, מנכ"ל המשרד להגנת העורף התפטר: "אין סמכויות", באתר וואלה, 22 באפריל 2014
חיסכון לאומי

חיסכון לאומי (אנגלית: National saving) הוא מונח בכלכלה המביע את חלק ההכנסה הלאומית שלא הוצא לתצרוכת. החיסכון במשק מורכב משלושה מרכיבים: חיסכון אישי (הכנסה פנויה פחות תצרוכת המשפחות). חיסכון עסקי (רווחים בלתי-מחולקים של חברות). חיסכון ממשלתי (עודף המִסים על הוצאות הממשלה לסחורות ושירותים בתקציב). ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל אירופה

מגדל אירופה (בספרדית: Torre Europa) הוא גורד שחקים במדריד, בירת ספרד. בנייתו של המגדל הושלמה בשנת 1985 כחלק מאזור העסקים AZCA. המגדל מתנשא לגובה של 121 מ' ב-30 קומות, והוא אחד מגורדי השחקים הגבוהים במדריד. ב-5 באוקטובר 1990, פרצה שרפה בקומה ה-29 של המגדל, מבלי שנגרם נזק משמעותי. ב-1 במאי 2001, הפעיל ארגון אט"א פצצה במשקל 20 ק"ג במגדל. הפיצוץ לא גרם לנפגעים בנפש, והנזק העיקרי היה חלונות שבורים. מגדל אירופה באתר גורדי השחקים Emporis (באנגלית) עדכון נתונים: פברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדלי קולון

מגדלי קולון (בספרדית: Torres Colón) הם גורד שחקים המורכב משני מגדלים זהים במדריד, בירת ספרד. מגדלי קולון ממוקמים בפלאסה דה קולון שבשדרת רקולטוס, אחד מהאזורים המסחריים החשובים במדריד ובנייתם הושלמה בשנת 1976. המגדלים מתנשאים לגובה של 116 מטר ב-23 קומות והם מהגבוהים בגורדי השחקים במדריד. המגדלים ידועים בפי המקומיים כ"תקע", בשל דמיון האגף המחבר ביניהם לתקע חשמלי. בשנת 2008, נבחרו המגדלים על ידי האתר VirtualTourist (אורכב 30.03.2013 בארכיון Wayback Machine) כאחד מעשרת המבנים המכוערים בעולם. מדיה וקבצים בנושא מגדלי קולון בוויקישיתוף מגדלי קולון באתר גורדי השחקים Emporis (באנגלית) הכתבה ברויטרס על בחירתם של המגדלים לרשימת עשרת המבנים המכוערים בעולם נובמבר 2008 עדכון נתונים: פברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ספרד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'אקו

האם התכוונתם ל... גראן צ'אקו – אזור גאוגרפי בדרום אמריקה מלחמת הצ'אקו – מלחמה בין בוליביה ופרגוואי בשנות השלושים של המאה ה-20 הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות צ'אקו – פארק לאומי בניו מקסיקו צ'אקו (פרובינציה) – פרובינציה בצפון ארגנטינה
נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורסל

נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת בוסניה והרצגובינה. הנבחרת נמצאת תחת פיקוחה של התאחדות הכדורסל של בוסניה והרצגובינה. בוסניה והרצגובינה הייתה חלק מיוגוסלביה עד 1992 ולכן שחקני כדורסל שנולדו בבוסניה והרצגובינה שיחקו עבור נבחרת יוגוסלביה בכדורסל. שחקנים בולטים אשר שיחקו עבור נבחרת יוגוסלביה הם פרדראג דנילוביץ', זוראן סאביץ', אלכסנדר ניקוליץ', בוריסלב סטנקוביץ', דראזן דליפגיץ ומירצה דליפאסיץ'. מאז שהחלה את דרכה כנבחרת כדורסל עצמאית, הישג השיא של הנבחרת הוא מקום שמיני באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 1993. הנבחרת לא העפילה עד היום לאליפות העולם בכדורסל או למשחקים האולימפיים. 1996 עד 2024 – לא העפילה 1994 עד 2023 – לא העפילה
נבחרת דנמרק בכדורסל

נבחרת דנמרק בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של דנמרק. נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת דנמרק ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-56 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. הנבחרת העפילה 3 פעמים לאליפות אירופה בכדורסל בשנות ה-50 והישג השיא שלה הוא המקום ה-14 בשנת 1951. כיום נבחרת דנמרק שייכת לדרג ב של הנבחרות האירופאיות. עד 2024 - לא העפילה 1954 עד 2014 - לא העפילה 2019 - לא השתתפה 2023 - לא העפילה דנמרק אלאן פוס (2004 - 2009) ארצות הברית פיטר הופמן (2010 - 2011) פינלנד פייטי פויקולה (2013 - 2016) ישראל ארז ביטמן (2017 - 2021) ארנל דדיץ' (2021 - 2022) אלאן פוס (2022 - ואילך) מדיה וקבצים בנושא נבחרת דנמרק בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מלך השדות

מלך השדות (ביידיש: דער קעניג פון די פעלדער) הוא ספרו האחרון של חתן פרס נובל יצחק בשביס-זינגר. הרומן מתרחש בפולין של שלהי העת העתיקה ותחילת ימי הביניים. הספר ראה אור באנגלית בשנת 1988, ותורגם לעברית בשנת 1992 על ידי משה זינגר (אין קשר משפחתי לסופר). הרומן המתאר את קורותיו של ציבולה, מנהיג מחנה פגני של ציידים-לקטים, שצופה על תהפוכות דרמטיות המתרחשות לנגד עיניו, מחורבן אורח החיים שאליו נולד, התפתחות הערים, לידת הלאומנות, היחשפות לרעיונות ודתות חדשות (יהדות, ולאחר מכן נצרות). לאחר כל אלה, מוצא ציבולה גאולה בדבר אחד בלבד – המוות. הדמויות העיקריות בספר הן: ציבולה – מנהיג הלֶסְניקים, התוהה ללא הרף על טיבם של אלים ואנשים. קורה – אשה מלאת להט, סתירות וניגודים, המלווה את ציבולה. בן דוסא – יהודי נודד, גולה מבבל שנחטף ונלקח אל פולין כעבד. קרול רודי – מנהיג הוויאקים, שבט לוחם של עובדי אדמה, אשר מכניע את הלסניקים. נוסק – וויאק משכיל, הומוסקסואל, אשר משרת את המנהיגים המתחלפים של המחנה. בישוף מייצ'יסלב – מיסיונר פולני, המגיע אל המחנה במטרה לעשות נפשות לדת החדשה. קוסוקה – שפחה טטארית שנרכשת על ידי ציבולה ונוסק, שואפת לעבור גיור ולהינשא לבן-דוסא. הנושאים שבהם עוסק הרומן הם רבים. בראשית מתוארים חייהם של הלֶסְניקים – הציידים-לקטים החיים חיי חופש בהרים. המהפכה החקלאית אשר מגיעה גם לאזורים נידחים אלה בפולין באה לידי ביטוי במלחמה עם הוויאקים, אשר כובשים, בוזזים, אונסים ורוצחים בשבטים השכנים על מנת להרחיב את שטח שליטתם. הוויאקים מציגים עצמם כפולנים ("פּוֹלֶה" = עובד אדמה), ומייצגים את אורח החיים החקלאי. מאבק זה, בין אורח החיים הישן לאורח החיים החדש הוא עקוב מדם. ציבולה, שנולד כצייד-לקט, משועבד על ידי הוויאקים וחי תחת שליטם קְרוּל ("המלך") רודי. במסעותיו מגיע ציבולה לעיר, וצופה על המהפך בסגנון חייו של האדם. העיר, על צפיפותה, זוהמתה וסוחריה החלקלקים, מהלכת קסם על השבטים הברברים ששומעים אודותיה. מן העיר נלקח אל המחנה עבד יהודי בשם בן דוסא, המלמד את הילדים קרוא-וכתוב, מציף אותם בסיפורי תנ"ך, גמרא ותלמוד. דבקותו בקנאות במצוותיו והאיסורים שמטיל על עצמו מעוררים את פליאתם של עובדי האלילים. ציבולה נפעם מהשקפותיו וסיפוריו של בן דוסא, וניצני האתאיזם שהופיעו בו משכבר הולכים ומתחזקים. היחשפות עובדי האלילים ליהדות והסקרנות המתעוררת בהם סופגים מכה קשה בהופעתו של מיסיונר נוצרי, אשר הופעתו מלאת הפאר והדר, והקלות שבה הוא ממיר את דתם של בני המחנה, נמצאים בניגוד מוחלט לעוניו ומעמדו של בן דוסא, אשר מוציא את עובדי האלילים מאפשרות כניסה לחוג היהדות. ניגוד זה, יחד עם האשמותיו של המיסיונר את היהודים במותו של ישו שליח האלוהים, מרמזים על ניצניה של האנטישמיות האירופית. פרט לדרמות ההיסטוריות הנוגעות לאורחות חיים, מוסר ואמונה, עוסק המחבר כל העת, בעזרתו של ציבולה, בגאולה. אט אט מתחזקת בלבו של הגיבור המסקנה כי הגאולה היחידה הקיימת, היא המוות. המוות אינו עונש, אומר ציבולה, אלא פתרון, סוף לכל מכאוב ומצוקה. את יקיריו הוא מנחם בבואו של המוות, האל היחיד אותו מוכן ציבולה לעבוד. מלך השדות (תרגם: משה זינגר), זמורה ביתן, 1992.
אביש

אביש (או בשמו המלא: אביש: החיפוש אחרי היציאה) הוא שמו של משחק מחשב שפותח על ידי ארבעה תיכוניסטים מקרית-אונו והופץ על ידי חברת באג מולטיסיסטם הישראלית. הוא יצא לאור בשנת 1993. המשחק שייך לסוגת משחקי ההרפתקאה, ומהווה משחק פאזל פלטפורמי דו־ממדי, המצריך הפעלה של מחשבה, תכנון מראש, ומיומנות בתפעול דרך מקלדת מצד השחקן. מטרת המשחק היא להביא את גיבור המשחק, אביש, דרך כ- 70 מסכים, ליציאה של כל מסך, תוך כדי שימוש באביזרים המפוזרים ברחבי כל מסך. סיפור הרקע העומד מאחורי החידות השונות במשחק מספר על אביש, פרופסור מכובד מאוניברסיטת שירקאגו הדמיונית, אשר הוזמן להרצאה. בלילה שלפני ההרצאה, לן אביש במלון מפואר, ומצא עצמו, בבוקר המחרת, לכוד בטירה מלאה בחדרים אינסופיים ומלכודות מסוכנות. אביש הצליח לצאת מהמצודה, ובחר לספר על מסלולו בהרצאה. לרוע המזל, על אף שצילם במלואם את החדרים, שכח אביש כיצד ברח מכל אחד מהם, ובמהלך ההרצאה צריך השחקן לשחזר את בריחתו. אביש, באתר מסע אל העבר