laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמון אל-עאשק

ארמון אל-עאשק (בערבית: قصر العاشق) הוא מבנה היסטורי המתוארך לתקופה העבאסית, בקרבת העיר סמארה, עיראק. הוא ניצב על גדתו המערבית של החידקל. הארמון נבנה במצוות הח'ליף העבאסי ה-15 אל-מועתמיד, ובנייתו נמשכה בין השנים 877–882. יאקות אל-חמאווי מציין כי עלי בן יחיא אל-מונאג'ם ומועז אל-דוולה יזמו את תחילת העבודות. האמיר עמאד אל-דוולה כתב שיר העוסק בארמון אל-עאשק. בימי הביניים המבנה נקרא "אל-מעשוק", כלומר "האהוב". חפירות ארכאולוגיות התקיימו במתחם בשנות ה-60 של המאה העשרים ולאחריהן הוא שוחזר במהלך שנות ה-80. ארמון אל-עאשק הוא דוגמה בולטת לארמון בסגנון אדריכלי עבאסי. המבנה המלבני מורכב משתי קומות; קומה אחת שימשה כקטקומבות ועבור חדרי אחסון. סביב הארמון חצרות גדולות המוקפות בחומות. מחוץ לחומות קיים חפיר ארוך, בו זורמים מים מערוץ תת-קרקעי המתחיל ברמות המערביות. תקריב האכסדרה מדיה וקבצים בנושא ארמון אל-עאשק בוויקישיתוף Tariq al‐Janabi, "Islamic archaeology in Iraq: recent excavations at Samarra." World Archaeology 14, no. 3 (1983): 305-327. Alastair Northedge, “Creswell, Herzfeld, and Samarra,” Muqarnas 8(1991): 74–93 Northedge, “Creswell, Herzfeld, and Samarra,” Muqarnas 8 (1991): 89-90. Alastair Northedge, "Friedrich Sarre’s ‘Die Keramik von Samarra’in perspective", Continuity and change in northern Mesopotamia from the Hellenistic to the early Islamic period 17 (1996): 229-258.
ז'ורז' קורטלין

ז'ורז' קורטלין (בצרפתית: Georges Courteline; ‏25 ביוני 1858 – 25 ביוני 1929) היה מחזאי וסופר צרפתי. ז'ורז' מואנו, שהיה בנו של הסופר ההומוריסטי ז'ול מואנו (Jules Moinaux, בשמו האמיתי ז'וזף מואנו Joseph Moineaux) נולד ב-1858 בעיר טור שבמחוז אנדר ולואר בצרפת גדל בטור בבית סביו, ובגיל חמש הוריו הביאו אותו לפריז. בימי הקיץ שהתה המשפחה בווילה ברובע מונמארטר ברחוב פונטנל, אחר כך ברחוב שבלייה דה-לה-באר. את הבית הזה נהגו פקוד כל המי ומי של התיאטרון מימי האימפריה השנייה, מה שהשאיר לסופר זיכרון בלתי נשכח ב- 1871 נשלח ללמוד בקולג' של העיר מו שממזרח לפריז ולמד שם עד 1876. נשלח לשרת בחיל הפרשים הצרפתי ואחר כך השיג משרה של עובד מדינה במשרד הפנים שבו עבד במשך ארבע עשרה שנה. התעניין בשירה וכתב מאמרים על השירה הצרפתית, והחל ב- 1881 להשתמש בשם העט קורטלין. בשנות ה-90 של המאה ה-19 החל לכתוב מחזות שהוצגו בתיאטראות של מונמארטר (הרובע של פריז שבו התגורר). ב- 1899 זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי, וב- 1926 נבחר לאקדמית גונקור. קורטלין מת בפריז ביום הולדתו ה-71 ונקבר בבית העלמין פר לשז בפריז. קורטלין נחשב למחבר סאטירי המתאר באופן יוצא מגדר הרגיל את ההרגלים הרעים של תקופתו. הוא מיטיב לתאר את דמויותיו המתייחסות למעמד חברתי מסוים: השופט, השוטר, הבורגני או הקמצן. הוא שם בפיהם דיאלוגים קומיים שבהם באה על ביטויה הטיפשות שבתחבולות ובקנוניות של חיי יום - יום. שירותו הצבאי משתקף בקומדיה עליצות גדוד הפרשים (1886) שבה הוא שם ללעג את חיי הצבא. ב-1893 פרסם את ספרו האדונים הפקידונים שבו תקף את הבירוקרטיה מתוך ניסיונו כעובד מדינה. באותה שנה פרסם את הנובלה בובורוש, שעובדה אחר כך לתיאטרון, שבה שם לו למטרה את הבורגנות הזעירה. ב-1899 - 1900 כתב את המחזות הקומיסר הוא ילד טוב ו- השוטר חסר הרחמים שבהם הוא מגנה את הטיפשות ואת הרשעות של המשטרה הצרפתית. אחדות מן הקומדיות שלו עובדו לקולנוע. 1930 - שדרה ומכללה נקראו על שמו בהרובע השנים-עשר של פריז. קיים באותו הרובע גם כיכר קטנה שבה הוצבה פרוטומה של הסופר תחנת המטרו פיקפוס ברובע ה-12 בפריז נקראת גם בשם המשנה "קורטלין". בעיר הולדתו, טור, נקרא רחוב על שמו ועל הבית מס. 49 שבו התגורר הונחה לוחית זיכרון. אחד הבניינים של התיכון אנרי מואסן שבו למד נושא את שמו. רחוב בוילרבאן נקרא על שמו ז'ורז' קורטלין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'ורז' קורטלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'ורז' קורטלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'ורז' קורטלין, באתר Discogs (באנגלית)
גראנד צ'ס טור

גראנד צ'ס טור (באנגלית: Grand Chess Tour, GCT) הוא סבב של תחרות על בשחמט שבסופו מוכרז מנצח על בסיס כלל התחרויות של השנה. על קיום הסבב הראשון הוכרז בשנת 2015. באותה שנה הסבב כלל 3 תחרויות בהם השתתפו 10 מתחרים - 9 קבועים ומשתתף נוסף שנבחר על ידי הוועדה המארגנת של התחרות. סך הפרסים היה 1.05 מיליון $. על המיקום של המשתתף בכל תחרות מוענקות נקודות. מנצח הסבב הוא שחמטאי שצבר מרב נקודות במהלך השנה. החל משנת 2017 משולבות תחרויות בשחמט מהיר. שחמטאים רשאים להשתתף כ"קבוצה" כשאר הם מתחלים בהשתתפו בתחרות רגילה ותחרות שחמט מהיר/בליץ. בשנים 2018 ו-2019 לאחר סבב של תחרויות אורגנה תחרות מיוחדת של 4 שחמטאים מובילים בשיטת חצי הגמר וגמר. תחרויות אלו היו תחרות העל בלונדון של אותה שנה. אתר האינטרנט הרשמי של גראנד צ'ס טור
דגל נפאל

דגל נפאל הוא הדגל הלאומי הלא-מרובע היחיד. הדגל הוא שילוב מפושט של שני נסים מענפים שונים של השליטים הקודמים, שושלת ראנה. הדגל אומץ, עם כינונה של ממשלה חוקתית חדשה, ב־6 בדצמבר 1962. הנסים, כל אחד בנפרד, היו בשימוש בשתי המאות האחרונות והנס הכפול מאז המאה ה-19. השפה הכחולה מסמלת שלום וצבע השני הוא הצבע הלאומי של נפאל. שני הסמלים המלכותיים הוכרזו כמסמלים את התקווה שנפאל תחזיק מעמד לפחות כמו הירח והשמש. סמל נפאל המנון נפאל מדיה וקבצים בנושא דגל נפאל בוויקישיתוף נפאל, באתר דגלי העולם (באנגלית) בנייה מתמטית של דגל נפאל על פי ההוראות בחוקת נפאל, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית) דגל נפאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הדגל הלא-מרובע השני הוא של מדינת אוהיו, שאינו דגל לאומי. חוץ מדגל נפאל, דגל קריית הוותיקן ודגל שווייץ, שמעוצבים בצורת ריבוע, כל הדגלים הלאומיים מלבניים. ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא נפאל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגמרים האזוריים ב-NBA

הגמריים האזוריים של ה-NBA (באנגלית: NBA Conference Finals) הם סדרות האליפות של שני אזורי ה-NBA, המזרחי והמערבי. בסדרת הטוב מ-7 משחקות שתי הקבוצות שעברו את שני הסיבובים הקודמים של פלייאוף ה-NBA. שתי האלופות האזוריות משחקות בסדרת שבעה משחקים בגמר ה-NBA. לקבוצות הזוכות באליפות האזור הוענקו גביעים החל משנת 2001. בשנת 2022 ניתנו להם שמות על שם שחקני NBA בעבר: גביע בוב קוזי לאלופת המזרח וגביע אוסקר רוברטסון לאלופת המערב. כמו כן, באותה שנה החלה הליגה להעניק את פרסי ה-MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA למצטיינים בסדרות בכל אזור. גם פרסים אלה נקראים על שם כדורסלני עבר: פרס לארי בירד לשחקן המצטיין במזרח ופרס ארווין "מג'יק" ג'ונסון לשחקן המצטיין במערב. בתחילה היו קבוצות ליגת ה-BAA (הליגה שקדמה ל-NBA) מחולקות לשני בתים, המזרחי והמערבי. גמר הבית שוחק לראשונה ב-1949, העונה השלישית של הליגה. בשתי העונות הראשונות הונהגה שיטת פלייאוף בה קבוצות מהבית המזרחי והמערבי מתמודדות זו מול זו לפני גמר ה-BAA, ולכן לא היו גמרים אזוריים. בעונת 1949/1950 עברה הליגה למתכונת של שלושה בתים, עם הוספת הבית המרכזי. עם זאת, השיטה הונהגה רק עונה אחת והליגה חזרה לפורמט של שני בתים ב-1951. מתכונת שני הבתים נשארה עד שנת 1970, אז ה-NBA הנהיגה שני אזורים עם שני בתים כל אחד, מה שהוביל לשינוי השם לגמר האזור. הגמרים התנהלו בפורמט סדרת הטוב מ-3 מ-1949 עד 1950, סדרת הטוב מ-5 מ-1951 עד 1956, וסדרת הטוב מ-7 מאז 1957. נכון לעונת 2023/2024 ב-NBA, הגמרים האזוריים משוחקים בפורמט סדרת הטוב מ-7 כמו הפלייאוף וגמר ה-NBA. הסדרות משוחקות בסוף מאי בכל שנה אחרי הסיבוב הראשון והשני של הפלייאוף ולפני הגמר. בסיום הגמר, הזוכים מקבלים גביע כסף, כובעים וחולצות טריקו, והם עולים לגמר ה-NBA. לגביעים היה בסיס מעט שונה עבור כל כנס כדי לעזור להבחין אחד מהשני; כדור הכסף בגביע המזרח יושב על שלושה עמודי זהב, ואילו בגביע המערב הוא יושב על טבעות עגולות מצטלבות. ה-NBA החלה להעניק גביעי אליפות אזורית לראשונה בשנת 2001. בשנת 2022 עוצבו הגביעים מחדש, וגביעי האזור המזרחי והמערבי נקראו על שמם של בוב קוזי ואוסקר רוברטסון (בהתאמה), שהיו מרכזיים בפיתוח וקידום ארגון שחקני ה-NBA. באותה שנה החלה ה-NBA להעניק פרסי MVP לגמר האזורי, בדומה ל-MVP של סדרת הגמר ב-NBA, לשחקן הטוב ביותר בכל גמר אזורי: ה-MVP של סדרת גמר המזרח ב-NBA על שם לארי בירד וה-MVP של סדרת גמר המערב ב-NBA על שם מג'יק ג'ונסון, על שם שני השחקנים שעזרו לפתח את הפופולריות של הליגה בשנות ה-80. לוס אנג'לס לייקרס זכתה במספר הגדול ביותר של אליפויות אזוריות, עם 19. הם עשו זאת ב-23 הופעות בגמרים האזוריים, יותר מכל קבוצה אחרת. בוסטון סלטיקס זכתה ב-11 תארים אזוריים, ההישג השני בטיבו. 23 מתוך 30 המועדונים הפעילים זכו לפחות באליפות אזורית אחת. מינסוטה טימברוולבס, אטלנטה הוקס, סקרמנטו קינגס, ממפיס גריזליס ולוס אנג'לס קליפרס שיחקו כל אחת לפחות בגמר אזורי אחד (אטלנטה, מינסוטה וסקרמנטו שיחקו בשניים), אך לא זכו באליפות אזורית. שני מועדונים אחרים, שארלוט הורנטס וניו אורלינס פליקנס, מעולם לא הופיעו בגמר אזורי. היסטוריה, באתר ה-NBA פלייאוף ה-NBA באתר Basketball-Reference.com דן פלדמן (12 במאי 2022). "NBA to name conference finals MVPs". NBC. נבדק ב-2024-01-02. {{cite web}}: (עזרה) NBA introduces new lineup of postseason hardware, NBA "NBA redesigns Finals trophy, adds awards named after Magic Johnson, Larry Bird". וושינגטון פוסט. 12 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה) "NBA introduces new lineup of postseason hardware". NBA. נבדק ב-2024-01-01.
הקסן

בכימיה אורגנית, הֶקְסֶן הוא פחמימן עם הנוסחה הכימית C6H12 . התחילית "הֶקְס" מבטאת הימצאות 6 אטומי פחמן במולקולה, בעוד שהסיומת " סֶן " מציינת שמדובר באָלְקֶן - דהיינו קיום קשר כפול בין שני אטומי פחמן. ישנם מספר איזומרים של הקסן, בהתאם למיקום ולגאומטריה של הקשר הכפול בשרשרת. אחד האיזומרים הנפוצים ביותר בתעשייה הוא 1-הקסן (אלפא אולפין). הקסן משמש כקומונומר (אנ') בייצור פוליאתילן. להלן רשימה חלקית של איזומרים של הקסן. ישנם בסך הכל 13 איזומרים אלקניים שונים של הקסן, למעט איזומרים גאומטריים נוספים (E/Z) ואופטיים (R/S): הקס-1-אן הקס-2-אן (E/Z) הקס-3-אן (E/Z) 2-מתילפנט-1-אן 3-מתילפנט-1-אן (R/S) 4-מתילפנט-1-אן 2-מתילפנט-2-אן 3-מתילפנט-2-אן (E/Z) 4-מתילפנט-2-אן (E/Z) 2,3-דימתיל-בוט-1-אן 3,3-דימתיל-בוט-1-אן 2-אתיל-בוט-1-אן 2,3-דימתיל-בוט-2-אן ציקלוהקסן ניאוהקסן (אנ') מדיה וקבצים בנושא הקסן בוויקישיתוף Hexene, Merriam-Webster Dictionary "Chapter 3: Physical Constants of Organic Compounds". CRC Handbook (90th ed.). pp. 1–523.
ליאוניד יופיטר

ליאוניד יופיטר (1 באפריל 1941 – 25 באפריל 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי יליד ברית המועצות. יופיטר נולד בשם ליאוניד אופיטר בעיר רוסטוב, מחוז ירוסלבסק, רוסיה (ברית המועצות). אביו היה לב אופיטר, רופא וקצין רפואה במלחמת העולם השנייה. יופיטר לא הלך בדרכו של אביו, במהלך שנות השישים החל ללמוד משחק, ושיחק בתיאטרון טרם עלה לישראל. בשנת 1967 שיחק בתיאטרון הקומי הנודד של מוסקבה, ובין השנים 1967-1970 בתיאטרון ארמיטז', התיאטרון המיניאטורי של מוסקבה. יופיטר עלה לישראל באמצע שנות השבעים, והתגורר בתל אביב. בישראל החל לשחק בתיאטרון בעיקר בהצגות ברוסית. בשנת 1978, שיחק בהצגה "האדרת" בבימויו של שמואל בונים (המבוססת על סיפורו של ניקולאי וו. גוגול), יחד עם אברהם חלפי, ושורת שחקנים עולים חדשים יוצאי ברית המועצות. במהלך שנות השמונים החל להופיע בסרטי בורקס ישראלים. בשנת 1982, שיחק בסרטו של בועז דוידזון "ספיחס" (אסקימו לימון 4) שם גילם את דמות הרופא הרוסי, שנה לאחר מכן שיחק בסרט ההמשך ל"ספיחס" בסרטו של צבי שיסל "סבבה", לצידם של יוסף שילוח וצחי נוי. בשנת 1986 שיחק בסרטו של בועז דוידזון "אלכס חולה אהבה", שם גילם את המורה של אלכס, ליאוניד, ובעיקר היה זכור בשל המשפט: "בחורות ערומים זה חולירע". בשנת 1987 נפטר בפתאומיות ממחלת שחמת הכבד, וזאת לאחר שהיה ידוע כשותה אלכוהול באופן קבוע, ולבעיות בכבד מהם סבל. נמצא מספר ימים לאחר מותו בביתו, כשהיה בן 46 בלבד. היה ערירי, וללא משפחה בישראל, נקבר בבית העלמין דרום. בשנת 2022, קבלן מצבות שגילה כי המצבה של יופיטר סובלת מהזנחה ארוכת שנים התגייס לשיקומה. ליאוניד יופיטר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ליאוניד יופיטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליאוניד יופיטר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליאוניד יופיטר, באתר ספר הקולנוע הישראלי Леонид Упитер, Кино-Театр.Ру ⁨'"האדרת"? של גוגול-ברוםית ⁩ | ⁨דבר⁩ | 8 פברואר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨בצל עם שמפניה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 7 פברואר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ⁨ואילה תולדות ה "רוו יזור " בישראל ⁩ | ⁨דבר⁩ | 6 נובמבר 1978 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il פאולה וליאון, ‏קבלן המצבות ששיקם את קברו של שחקן "אלכס חולה אהבה", באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2022 אביעד גילה שהמצבה של השחקן מ"אלכס חולה אהבה" זקוקה לשיקום - והתגייס למשימה (וידאו), באתר mynetholon, ‏2022-11-15 פאולה וליאון, ‏קבלן המצבות ששיקם את קברו של שחקן "אלכס חולה אהבה", באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2022
אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA

אחסון נתונים דיגיטליים על גבי DNA הוא ההליך של קידוד פענוח נתונים בינאריים לגדילים מסונתזים של DNA. ל-DNA כמדיום אחסון יש פוטנציאל עצום עקב צפיפות האחסון הגבוהה שלו. הקוד הגנטי בכל אורגניזם יכול להיות שותף באחסון מידע וניתן להשתמש בביולוגיה סינתטית על מנת להנדס תאים. הרעיון של DNA כבסיס למידע דיגיטלי הועלה ב-1959 על ידי הפיזיקאי ריצ'רד פיינמן, בשנות השישים הפיזיקאי הסובייטי מיכאיל סמוילוביץ' ניימן פרסם מאמרים בהם הוצג בין היתר הרעיון של אחסון ושליפת מידע על גבי DNA. ב-1988 האמן ג'ו דייוויס יצר תמונה המאוחסנת ברצפי DNA. ב-2007 נוצר באוניברסיטת אריזונה מכשיר המקודד חוסר התאמה בגדילי DNA. ב-2012 ג'ורג' צ'רץ' וסרי קוסורי, גנטיקאים מאוניברסיטת הרווארד הצליחו לקודד ספר בעל 52 אלף מילים על גבי גדיל DNA. ניצן סדן, פריצת דרך: חוקרים הצליחו לשמור קובץ בצורת DNA, באתר כלכליסט, 17 באוגוסט 2012 שגיא כהן, מבחנה אחת במקום חוות שרתים, באתר ynet, 12 במרץ 2017 DNA could store all of the world's data in one room, Science, 2 MAR 2017 Feynman's Talk, www.zyvex.com
MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA

ה-MVP של סדרות הגמרים האזוריים ב-NBA (באנגלית: NBA Conference Finals Most Valuable Player Award) הוא פרס שנתי של ה-NBA המוענק מאז פלייאוף ה-NBA ב-2022 לשחקנים המצטיינים בגמרים האזוריים ב-NBA. הפרס מוענק על ידי פאנל של חברי תקשורת, המצביעים לאחר סיום הגמר, לשחקן עם מספר הקולות הגבוה ביותר. גביע לארי בירד מוענק ל-MVP מהאזור המזרחי וגביע ארווין "מג'יק" ג'ונסון למצטיין באזור המערבי. בירד וג'ונסון הצטרפו שניהם לליגה ב-1979 ותרמו רבות לפופולריות של הליגה, בעיקר על ידי חיזוק היריבות בין הבוסטון סלטיקס לבין הלוס אנג'לס לייקרס. מקבלי הפרס הראשונים היו ג'ייסון טייטום במזרח וסטפן קרי במערב. NBA to name conference finals MVPs, NBC Sports, ‏12 במאי 2022 NBA introduces new lineup of postseason hardware featuring an evolution of the Larry O'Brien Trophy, NBA, ‏12 במאי 2022 NBA unveils new trophies, awards honoring Larry Bird, Magic Johnson, Bob Cousy, Oscar Robertson, ESPN, ‏12 במאי 2022
אמיל שרקאדי

אמיל שרקאדי (במקור שולר, בהונגרית: Sarkadi Emil;‏ 21 בספטמבר 1881, וינה – 26 ביוני 1908, דיולה) היה צייר, מאייר, ליטוגרף יהודי-הונגרי. אחיהם הצעיר של אלדאר שרקאדי הקומיקאי והשחקן ושל הסופר לאו שרקאדי. שרקאדי היה חבר מוכשר ושאפתן בקבוצת הציירים ההונגרית הצעירה שהגיע להישגים רבים על אף שנפטר בטרם עת בגיל 26. אמיל שרקאדי נולד במשפחה יהודית כבנם של וילמוש שולר ושל קטלין אונגאר. הוא החל לעבוד במכון לאמנות קוסמוס כחניך מתלמד של ליטוגרף. שם התגלה כישרונו הגדול. הוא סיים במהרה את לימודי הערב בבית הספר לעיצוב תעשייתי בבודפשט. הרישומים הראשונים שלו, שעדיין לא אופייניים לעבודותיו המאוחרות, הופיעו במגזין "עולם האמנים" (Művészvilág), שנוסד בערך בתקופה זו. מספר גליונות של כתב העת אוירו על ידי שרקאדי. מאוחר יותר נסע לווינה, שם נרשם לאקדמיה לאמנות, אך לא כל כך התלהב מהלימודים שם ונעדר הרבה. בינתיים, כדי להתפרנס, הוא יצר רישומים עבור כתב העת "אופנה וינאית" (Wiener Mode), בעיקר עיצובי שטיחים. לאחר שהות של כשנה בווינה, חזר לבודפשט והחל ללמוד בבית הספר לאמנויות שימושיות ולאחר מכן הפך לתלמיד בבית הספר לציור ועיצוב תעשייתי. הוא השתתף בתערוכות של המוזיאון לאמנויות שימושיות עם כמה עיצובים. בשנת 1902, בסיום בית הספר לציור ועיצוב תעשייתי נסע למינכן, שם הפך לתלמידם של לודוויג הרטריך (Ludwig Herterich) ושל שימון הולושי (Simon Hollósy). בשנת 1903 עבר לפריז, שם בילה שנתיים בלימוד ובעבודה ואז נסע ללונדון במטרה לעבור לארצות הברית, אם יצליח לגייס מספיק כסף. אולם תוכנית זו, למרות שנלחם עליה במשך ארבע שנים, לא התגשמה. אמיל שרקאדי נפטר ב-1908 מ-Pulmonalis hemorragia שהוא דימום ריאתי, דימום חריף מהריאה, מדרכי הנשימה העליונות ומקנה הנשימה. את יצירותיו ניתן למצוא במקומות רבים: רישומים דקורטיביים, כריכות ספרים ואיורים, אקס ליבריס וכרזות. בהונגריה עבד בעיקר בהוצאת הספרים זינגר ווולפנר, האחים רוואי וכמה מגזינים. המגזין "אמנות" גם פרסם ציורי כותרות ממנו פעמים רבות. בנוסף, יצירותיו פורסמו בטורים של יוגנד, סימפליצימוס ורייר (Jugend, Simplicissimus, Rire), אך הוא הועסק ללא הרף גם בכמה חברות ספרות זרות מצוינות. הוא אייר את המהדורה ההונגרית הראשונה של "שלומית (Salomé)" של אוסקר ווילד, שיצא לאור על ידי רוואי ושאלאמון (Révai és Salamon) ב-1907. 23 מתמונותיו של אמיל שרקאדי במאגר המידע של המוזיאון לאמנויות שימושיות. לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. בודפשט, לקסיקון יהודי, 1929. עמ' 766. גישה מקוונת מאמרו של לאו שרקאדי על אחיו אמיל שרקאדי עבור העיתון אמנות, שנתון 7, 1908, מספר חמש, עמ'. 334-352 - אמיל שרקאדי באתר Museum of Applied Arts Ex Libris EU:HUN Emil Sarkadi "Születési bejegyzése a bécsi izraelita hitközség születési akv. 1586/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-06-16. "Halotti bejegyzése a gyulai polgári halotti akv. 432/1908. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-06-16.
MKR המטבח המנצח: VIP עונה 3

MKR המטבח המנצח: VIP עונה 3 היא עונת ה-VIP השלישית של תוכנית המציאות הישראלית "MKR המטבח המנצח" והעונה החמישית במצטבר של התוכנית שעלתה לשידור ב-23 בנובמבר 2022 בערוץ קשת 12. בעונה זו השופטים שגם בתפקיד המנחים הם חיים כהן ורותי ברודו, ושידוריה הסתיימו ב-8 בדצמבר 2022. עונה זו שודרה שלושה ימים אחרי העונה הקודמת. זוכי העונה הם יגאל ושמחה גואטה. פרקים 1–5 עליה לאוויר – 23 בנובמבר – 4 בדצמבר 2022 תיאור – בכל פרק, זוג אחד בתורו נכנס למטבח ומכין שלוש מנות: מנת פתיחה, מנה עיקרית וקינוח. השופטים נותנים על כל מנה ציון ולאחר כל המנות, הזוגות האחרים מנקדים את כל הארוחה. לאחר כל הארוחות, שני הזוגות שמסיימים בראש הטבלה, עולים לגמר. פרק 6 עליה לאוויר – 8 בדצמבר 2022 תיאור – שני הזוגות שעלו לגמר מכינים שתי מנות: מנה עיקרית וקינוח. לאחר כל מנה, הזוגות שלא עלו לגמר והשופטים מנקדים את המנה על דף. המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה במגזר היהודי באוכולוסייה הכללית רייטינג: כאן 11 וספרד חוגגות, רשת וקוסטה ריקה מובסות, באתר אייס, 24 בנובמבר 2022 רייטינג: המונדיאל מכסח את קשת ורשת, כמה השיגו בכאן?, באתר אייס, 28 בנובמבר 2022 רייטינג: מונדיאל זה לא מספיק? רשת 13 מתרסקת, באתר אייס, 30 בנובמבר 2022 רייטינג: מסי ניצח את קשת, זה לא עזר להילה קורח, באתר אייס, 1 בדצמבר 2022 רייטינג: המונדיאל ממשיך להשפיל את קשת 12 ורשת 13, באתר אייס, 5 בדצמבר 2022 רייטינג: שרון גל ורפי רשף צמודים, מה עשתה אילה חסון?, באתר אייס, 9 בדצמבר 2022
ארקדי ניידיץ'

ארקדי ניידיץ' (בגרמנית: Arkadij Naiditsch‏; נולד ב-25 באוקטובר 1985 ריגה) הוא שחמטאי יהודי-לטבי-גרמני בדרגת רב אמן. ניידי'ץ החל לשחק בשחמט בגיל צעיר. בשנת 1995 זכה ניידיץ' במדליית זהב באליפות אירופה לגילו וזכה במקום השני באליפות העולם. בשנת 1996 המשפחה עברה לדורטמונד בה הוא המשיך באימוני שחמט. בגיל 15, בשנת 2001 הוא זכה בתואר רב אמן. בשנת 2005 ניידיץ' זכה במקום הראשון בתחרות השחמט בדורטמונד. בהמשך ניידיץ' זכה בתחרויות נוספות. בשנת 2015 הוא זכה במקום השני בתחרות העל גרנקה קלאסיק. ביולי 2015 ניידיץ' עבר לבקו והחל לייצג את אזרבייג'ן. בשנת 2017 הוא היה חלק של נבחרת אזרבייג'ן שניצחה באליפות אירופה לקבוצות. בשנת 2014 ניידיץ' התחתן עם אמנית שחמט יוליה שוויגר. לזוג נולדו ילדים, בשנת 2019 הם התגרשו. בין השנים 1996 ל-2014 השתתף פרידמן ב-5 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא ארקדי ניידיץ' בוויקישיתוף ארקדי ניידיץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארקדי ניידיץ', ברשת החברתית אינסטגרם ארקדי ניידיץ', באתר צ'סגיימס (באנגלית) ארקדי ניידיץ', באתר פיד"ה (באנגלית) OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Arkadij Naiditsch, www.olimpbase.org, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינדה המילטון

לינדה קרול המילטון (באנגלית: Linda Carroll Hamilton; נולדה ב-26 בספטמבר 1956 במרילנד, ארצות הברית) היא שחקנית אמריקאית. המילטון נולדה וגדלה בסולסברי, מרילנד. כשהייתה בת חמש, נהרג אביה בתאונת דרכים. אמה התחתנה מחדש. ללינדה שלושה אחים - אחות גדולה, אחות תאומה זהה ואח צעיר. המילטון החלה לשחק בגיל צעיר, בעיקר בתיאטרון. בגיל 20 עברה לניו יורק והחלה ללמוד בבית-ספר למשחק. בסוף שנות השבעים עברה ללוס אנג'לס ופצחה בקריירה טלוויזיונית וקולנועית. פריצת הדרך בקריירה שלה אירעה ב-1984 כאשר קיבלה את תפקיד שרה קונור בסרטו שובר הקופות של ג'יימס קמרון "שליחות קטלנית". בשנת 1991 חזרה לגלם את דמותה של שרה קונור בסרט ההמשך "שליחות קטלנית 2: יום הדין". הסרט נחל הצלחה קופתית מרשימה. בשנת 2019 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט ההמשך הבא "שליחות קטלנית: גורל אפל". ב-1987 קיבלה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה בניו יורק". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב. כמו כן שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "חיים נפרדים" מ-1995 ובסרט האסונות "פסגת דנטה" מ-1997. גם בדרמה הטלוויזיונית "מצילים: סיפורי אומץ: שתי משפחות" לצד מייקל רפפורט מ-1998. בשנת 2014 החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "התנגדות", בתפקיד דמותה של פילאר מקלוואי. בשנת 2021 החלה לשחק בסדרת המדע הבדיוני "תושב חוץ" בכיכובו של אלן טודיק. נישואיה הראשונים של המילטון היו לשחקן ברוס אבוט מ-1982 עד 1989. לזוג נולד בן בשם דלטון ב-1989. נישואיה השניים היו לבמאי הקולנוע ג'יימס קמרון מ-1997 עד 1999. לזוג בת בשם ג'וזפין שנולדה ב-1993. הם התגרשו לאחר שהמילטון גילתה שקמרון מנהל רומן עם השחקנית סוזי איימיס במהלך צילומי הסרט טיטניק. בשנים האחרונות, המילטון החלה לדבר בפומבי על ההפרעה הדו-קוטבית ממנה היא סובלת, בתקווה לעורר מודעות לנושא. אחותה התאומה של המילטון, לסלי, שגם שיחקה בסצנה בסרט "שליחות קטלנית 2" נפטרה בשנת 2020. מדיה וקבצים בנושא לינדה המילטון בוויקישיתוף לינדה המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לינדה המילטון, באתר AllMovie (באנגלית) לינדה המילטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לינדה המילטון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) לינדה המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
GB

האם התכוונתם ל... מקומות Great Britain (אנגלית); Great Breetain (סקוטית) – בריטניה הגדולה בריטניה הגדולה – אי בצפון־מערב אירופה שבשטחו שוכן עיקר הממלכה המאוחדת ממלכת בריטניה הגדולה – ממלכת־עבר במאה ה-18, ששכנה באי. הממלכה המאוחדת – יורשתה של ממלכת בריטניה הגדולה, כיום מדינה בעלת מאפיינים מונרכיים מצומצמים גרייט בריטיין (אונייה) – אוניית נוסעים מן המאה ה-19 גילגיט-בלטיסטן (Gilgit–Baltistan) – פרובינציה פקיסטנית גינאה ביסאו (Guiné-Bissau) – מדינה במערב אפריקה. גרין ביי (Green Bay) – עיר הבירה של ויסקונסין גרייט ברינגטון (Great Barrington) – עיירה במסצ'וסטס אחרים GB ‏ – Giga Byte, מיליון יחידות זיכרון של מחשב Gb ‏ – Giga bit‏, 230 סיביות גיים בוי
אלכסיוס החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית

אלכסיוס החמישי דוקאס (ביוונית: Αλέξιος Ε΄ Δούκας ή Αλέξιος) או אלקסיוס מורטצופלוס על שם מראה גבותיו. הוא נולד ב-1140 והוכרז כקיסר ב-5 בפברואר 1204 עד אפריל אותה השנה בזמן המצור על קונסטנטינופול בידי הלטינים של מסע הצלב הרביעי. הוא היה בעל יחוס לשושלת אנגלוס. הוא עלה לשלטון הודות למעמדו ותפקידו שנתנו לו גישה למעון הקיסר. וכאשר פרץ המרד בעיר כדי להדיח את שני הקיסרים, הוא עשה שימוש בגישה זו ללכוד את שני הקיסרים אלכסיוס הרביעי הך זה יפול במערכה, ואביו שכיהן יחד איתו יתפס. בעקבות הכתרתו החל אלכסיוס החמישי לחזק את ההגנות של קונסטנטינופול וניהל את המשא ומתן עם הלטינים. אבל זה היה מאוחר מדי. לאחר מכן, הוא ניסה ליצור ברית עם שותפו לשלטון נגד הלטינים, אך זה מסר אותו לידי הצלבנים, שהוציאו אותו להורג כרוצחו של אלכסיוס הרביעי. מדיה וקבצים בנושא אלכסיוס החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף אלכסיוס החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוזטה (עיטור)

רוזטה היא עיטור פרח עגול ומסוגנן. הרוזטה נובעת מהצורה הטבעית של הרוזטה הבוטנית (אנ'), שנוצרת על ידי עלים המקרינים החוצה מגזע הצמח ונראים לעין גם לאחר קמילת הפרחים. עיצוב הרוזטה נמצא בשימוש נרחב בחפצים פיסוליים מהעת העתיקה, המופיעים במסופוטמיה, ובקישוט של מצבות קבורה ביוון העתיקה. הרוזטה הייתה סמל חשוב נוסף של האלה האכדית אשתר, שהגיע מסמל האלה השומרית המקבילה איננה, יחד עם כוכב אשתר. הסמל אומץ מאוחר יותר באדריכלות הרומנסקית והרנסאנס, היה נפוץ באמנות של מרכז אסיה והתפשט עד הודו, שם הוא משמש כמוטיב דקורטיבי באמנות היוונית־בודהיסטית. אחת ההופעות המוקדמות ביותר של הרוזטה באמנות העתיקה היא בתחילת האלף הרביעי לפנה"ס באמנות מצרים העתיקה. הופעה ים תיכונית מוקדמת נוספת של עיצוב הרוזטה נובעת מכרתים המינואית; בין היתר, העיצוב מופיע בדיסקית פייסטוס, ששוחזר מהאתר הארכאולוגי בעל השם בדרום כרתים. צלמית שור שומרית חותם גליל מצבת בנחדש מאתונה ועליה רוזטות בין הכתובת הפיניקית ליוונית כהן מוהנג'ו-דארו מצבת קבורה עם שלושה עיצובי רוזטה בחלק העליון, משנת 150 לפנה"ס בערך. עבודה הלניסטית מסמירנה עיצוב רוזטה בתחתית פסל הבודהה, במאה ה-1 לפנה"ס בקירוב. אמנות יוונית־בודהיסטית (אנ') שנמצאה בגנדהרה מוטיב הפרחים הפורמלי מגולף לעיתים קרובות באבן או בעץ כדי ליצור קישוטים דקורטיביים לאדריכלות ולרהיטים, ובעיבוד מתכת, עיצוב תכשיטים ואומנויות שימושיות כדי ליצור גבול דקורטיבי או בהצטלבות של שני חומרים. עיטורי רוזטה משמשים לעיטורים צבאיים רשמיים. הם מופיעים גם בבגדים מודרניים ואזרחיים, ולעיתים קרובות הם נלבשים באופן בולט באירועים פוליטיים או ספורטיביים. רוזטות מקשטות לפעמים כלי נגינה, כמו סביב לפתח התיבה בגיטרות. מדיה וקבצים בנושא רוזטה בוויקישיתוף Black, Jeremy; Green, Anthony (1992), Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary, The British Museum Press, מסת"ב 0-7141-1705-6, p. 156 Haddon, Alfred Cort. Evolution in Art: As Illustrated by the Life-histories of Designs, 1914, Scribner's, 364 pages "Phaistos Fieldnotes" by C.Michael Hogan, The Modern Antiquarian, 2007 "Blame the Rosettes" by Eric Wilson, The New York Times, 3 August 2006 ראו רוזטה בפוליטיקה (ויקיפדיה האנגלית) Woodward, Kath. Social Sciences: The Big Issues, Routledge; 2nd edition: September 2009; מסת"ב 978-0415466608