laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפוטו

מפוטו (באנגלית: Maputo) היא עיר הבירה של מוזמביק. היא שוכנת בדרום המדינה, לחוף האוקיינוס ההודי, ומתגוררים בה כ-1,124,988 תושבים. כלכלת העיר מבוססת על הנמל הממוקם בעיר, ועל ייצוא של פחם, כותנה, סוכר, כרום, קופרה וסיסל. בעיר מייצרים מלט, כלי חרס, רהיטים, נעליים וגומי. העיר ממוקמת בצד המערבי של מפרץ מפוטו, בפתח נהר טמבה. העיר נוסדה במאה ה-18 בשם לורנסו מארקש על שם הסוחר הפורטוגזי לורנסו מארקש, אשר חקר את האזור בשנת 1544. בשנת 1895, עם הקמת מסילת הרכבת לפרטוריה בדרום אפריקה החלה העיר להתפתח. העיר תוכננה כעיר קולוניאלית טיפוסית, עם שדרות רחבות ורחובות מתוכננים. בשנת 1898 הפכה לבירת מוזמביק. כל עוד הייתה מוזמביק קולוניה פורטוגזית, ישבה בעיר קהילה פורטוגזית גדולה ומבוססת. לאחר שמוזמביק קיבלה עצמאות מפורטוגל בשנת 1975, הוחלף שמה של העיר למפוטו, ותושביה הפורטוגזים נמלטו ממנה בהמוניהם. בעיר נמצאת אוניברסיטת אדוארדו מונדליין. בעיר נמצאים המוזיאון להיסטוריה של מוזמביק, המוזיאון הצבאי, וכן הקתדרלה הקתולית גבירתנו של פטימה. ונצואלה קורו, ונצואלה אתר האינטרנט הרשמי של מפוטו מפוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פלס

האם התכוונתם ל... פלס (צבא) – מקצוע צבאי בחיל ההנדסה פלס בנאים – כלי עבודה יחידת פלס – יחידה משטרתית בלהב 433 שחוקרת תאונות ועבירות בתחום בטיחות בבנייה מקומות מחנה פלס – בסיס צבאי בבקעת הירדן ארמון פלש (Castelul Peleş) – אתר היסטורי ברומניה אישים דור פלס – איש תיאטרון ישראלי יונה פלס – מהנדס ויזם בתחום הטכנולוגיה והחינוך, ממקימי ומנהלי הטלוויזיה החינוכית משה פלס (סטמפל) - מפקד חטיבת צנחנים, בעל עיטור העוז, סגן מפקד חטיבה 55 במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים קרן פלס – זמרת-יוצרת ישראלית פאלאס (פירושונים) מפלס
מיי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: בריאן מיי – גיטריסט, זמר ומוזיקאי בריטי, גיטריסט של להקת קווין ברטי מיי – מאמן כדורגל אנגלי ושחקן בעברו ג'יימס מיי – מגיש טלוויזיה בריטי דבורה מיי (אנ') – שחקנית ודוגמנית אמריקאית סקוט מיי – כדורסלן אמריקאי, אביו של שון רולו מיי – פסיכולוג אקזיסטנציאליסט אמריקאי שון מיי – כדורסלן אמריקאי, בנו של סקוט תרזה מיי – ראש ממשלת בריטניה ה-54 אתרים: מעבר מיי (梅關, ‏Méi Guān) – מעבר הרים אסטרטגי בשרשרת הרי מיילינג שבסין טירת מיי (Castle of Mey; נקראה בעבר טירת בארוגיל, Barrogill Castle) – טירה בקית'נס בחופה הצפוני של סקוטלנד כף מיי – חצי אי בניו ג'רזי מיי (דינוזאור) – מין של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים מי מאי (פירושונים)
מאי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מאי – החודש החמישי בלוח השנה הגרגוריאני. אחד במאי – יום הפועלים הבינלאומי. מאי הקטנה – דמות ספרותית מסדרת הספרים "המומינים" מאי שיראנוי – דמות מסדרות משחקי הקרבות "פייטל פיורי" ו"מלך הלוחמים". צ'יאנג מאי (เชียงใหม่) – העיר/פרובינציה השנייה בגודלה בתאילנד מבחינת מספר התושבים אחרי בנגקוק. פאני מאי (Fannie Mae) – כינויה של התאחדות המשכנתאות הפדרלית הלאומית (Federal National Mortgage Association), חברה בחסות ממשלת ארצות הברית המוסמכת לתת הלוואות וביטחונות. שמש מאי‏ (Sol de Mayo) – אחד הסמלים הלאומיים של ארגנטינה ואורוגוואי כף מאי – חצי אי בניו ג'רזי חוקי מאי – גזרות שהטיל אלכסנדר השישי על יהודי האימפריה הרוסית במאי 1882 אישים: הנרייטה מאי – פעילה חברתית גרמניה ממוצא יהודי, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין מתילדה מאי – שחקנית צרפתייה פרנסיס הנרי מאי – מושל הונג קונג ומושל פיג'י קרל מאי – סופר גרמני שהתפרסם בשל ספרי המערב הפרוע שכתב. מיי (פירושונים) מאיי אישים ששמם הפרטי הוא מאי
סרד

סרד (בסלובקית: Sereď, בהונגרית: Szered) היא עיירה במערב סלובקיה, סמוך לעיר טרנבה השוכנת על גדתו הימנית של נהר וה (Váh) בשפלת הדנובה. בעיר כ-17 אלף תושבים והיא היישוב הגדול בנפת גלאנטה, בסלובקיה. ערך מורחב – מחנה הריכוז סרד בתקופת מלחמת העולם השנייה, עת בסלובקיה כיהנה ממשלה לאומנית, פרו-נאצית, קם בסרד מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה. על פי חקיקה משנת 1941 נקבע כי בסלובקיה יוקמו מחנות עבודה ליהודים. בחורף 1941–1942, החלה קבוצת פועלים יהודים בהקמת המחנה בסמוך לסרד. יהודים החלו מגיעים למחנה אף בטרם הושלמה הקמתו והמחנה שימש כתחנה לשילוח יהודי סלובקיה למחנות ההשמדה בפולין. על המחנה פיקח משמר הלינקה הסלובקי. באוגוסט 1944 שוחרר המחנה לזמן קצר, כחלק מן המרד הסלובקי וחלק מן היהודים אשר עדיין ישבו במחנה, נמלטו והצטרפו לשורות הפרטיזנים. אולם, זמן קצר אחר כך, השתלטו על המחנה כוחות הצבא הגרמני בפיקודו של פושע המלחמה אלויס ברונר. בתקופה שבין חורף 1944 לאביב 1945 נשלחו כ-13,500 יהודים מסרד לאושוויץ ולטרזיינשטט. המחנה שוחרר על ידי הצבא האדום ב-1 באפריל 1945. אמיל קלוג (1883 – 1944) היה עורך דין יהודי-הונגרי, שנספה באושוויץ בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא סרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרד כנגד כל הסיכויים: סיפורה של סידוני אשרובה שהייתה כלואה במחנה סרד, מתוך "עדים דוממים: סיפורי חפצים מאוסף מוזיאון יד ושם", באתר יד ושם תיאור החיים במחנה סרד, באתר יד ושם
מעורב ירושלמי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מעורב ירושלמי – מאכל העשוי מנתחי בשר מטוגנים או על האסכלה מעורב ירושלמי (סדרת טלוויזיה) – סדרת דרמה ישראלית מעורב ירושלמי (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית ששודרה בקיץ 1998 בהנחייתם של זאב רווח וירדנה ארזי.
ועדת בקרה ואיכות

חוק זכויות החולה התשנ"ו-1996 מתיר למנהל בית חולים או למנכ"ל קופת חולים להקים ועדת בקרה ואיכות (בר"ת: וב"א) – ועדת מומחים, שמטרתה לאסוף מידע ונתונים פרטניים מהשטח בניסיון לאתר נקודות תורפה בפרוצדורות המתנהלות בארגון, וזאת במטרה לשפר את הטיפול הרפואי הניתן לציבור הלקוחות. בחוק נכתב כי (א) בחוק זה, "ועדת בקרה ואיכות" – אחת מאלה: (1) ועדה פנימית של מוסד רפואי שהקים מנהל המוסד לשם הערכת הפעילות הרפואית ושיפור איכותו של הטיפול הרפואי; (2) ועדה שהקים מנהל קופת חולים לשם שיפור איכות שירותי הבריאות במוסדות קופת החולים; (3) ועדה שהקים המנהל הכללי לשם שיפור איכות שירותי הבריאות. סעיף 22(ב) קובע, כי תוכן דיוניה של ועדת בקרה ואיכות (פנימית או חיצונית), הפרוטוקול שלה, כל תוכן שהוכן לשם הדיונים בה, וכן סיכומיה מסקנותיה – יהיו חסויים במלואם בפני כל אדם, לרבות בפני בית משפט (כלומר: לא יוכלו שמשו ראיה בהליך משפטי) ולרבות בפני המטופלים. מטרת החיסיון היא להשיג שיתוף פעולה מרבי מצד כל מי שתבחר הוועדה לראיין. מכאן ברור כי אין בפעולות הוועדה משום "חיפוש אשמים" או נקיטת יוזמה להענשתם של אחראים למחדלים, וכי הוועדה חותרת לטיוב הליכים ברמה המערכתית ולא הפרטנית. עם זאת, על פי סעיף 3(ד), במקרה שימצא מנהל הוועדה ”כי קיימת לכאורה עילה לנקיטת אמצעי משמעת על פי דין כלפי מטפל יודיע על כך למנהל הכללי”. באתר האגף להבטחת איכות במשרד הבריאות נכתב כי ההחלטה על סעיף זה התקבלה בהסכמה רחבה בסימפוזיון שהתקיים בשנת 1996 לבחינת הסוגיה הזאת. סימפוזיון השתתפו: בכירי המשרד, היועצת המשפטית של המשרד, יו"ר ההסתדרות הרפואית, יו"ר המועצה המדעית של הר"י, נציג בכיר ממשרד המשפטים, יו"ר הוועדה האתית של הר"י, פילוסופים ואנשי ציבור ידועי שם. ביקורת פנימית פרק ו': ועדות, סימן ב': ועדת בקרה ואיכות, סעיף 22: ועדת בקרה ואיכות משרד הבריאות, האגף להבטחת איכות: אודות האגף
ג'ימי מריט

ג'ימי מריט (באנגלית: Jymie Merritt;‏ 3 במאי 1926 - 10 באפריל 2020) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי, אשר השתתף ביצירת סגנון ההארד בופ. כמו כן היה נגן גיטרה בס בסגנון הרוק. גם בנו, מייק מריט, הוא בסיסט מוכר. מריט נולד בפילדלפיה, והחל להתעניין בבס כאשר שמע את ההקלטות של התזמורת של דיוק אלינגטון בעודו בבית הספר. הוא התלהב מנגינתו של הקונטרבסיסט שניגן בתזמורת של אלינגטון, ג'ימי בלנטון. לאחר שירותו בצבא ארצות הברית החל ללמוד קונטרבס בסגנון קלאסי, אך משיכתו עוד הייתה לג'אז. הוא ניגן בג'אם סשנז, שהתקיימו בבית אימו, עם מוזיקאים חשובים כמו פילי ג'ו ג'ונס, ג'ימי הית', ג'ון קולטריין ובני גולסון. מאוחר יותר, ניגן עם בי בי קינג ומוזיקאי בלוז ורית'ם אנד בלוז אחרים. הוא גם בילה תקופה מסוימת עם כריס פאוול מיד אחרי פרישתו של קליפורד בראון והופיע מספר פעמים עם מוזיקאי ג'אז כגון לסטר יאנג, סאני סטיט ורוי אלדריג'. מריט התפרסם בעיקר בעקבות עבודתו בשליחי הג'אז של ארט בלייקי בין השנים 1958 ל-1962. בתקופה ההיא ההרכב פרח והוציא אלבומים מפורסמים כמו 'Moanin‏ ו-A Night in Tunisia. היה זה עידן הזהב של הבסיסט, ובתקופה זו ציין שהבסיסטים האהובים עליו (אחרי בלנטון) הם ריי בראון, צ'ארלי מינגוס, אוסקר פטיפורד, אל מקהיבן ופול צ'יימברס. בשנות השישים ניגן בחמישייה של מקס רואץ' ובשנות השבעים עם לי מורגן. כמו כן, ניגן רבות עם דיזי גילספי וארצ'י שפ. בתקופה הזו היה מהראשונים שהשתמשו באמפג לבס. במשך כמה עשורים, עד שנת 2005, מריט הופיע דרך קבע עם קונטרבס ועם בס אקוסטית בפילדלפיה, וכן הלחין לחנים מודרניים בעזרת בס בעל שישה מיתרים. הוא נפטר ב-10 באפריל 2020 מסרטן הכבד. מדיה וקבצים בנושא ג'ימי מריט בוויקישיתוף ג'ימי מריט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ימי מריט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ימי מריט, באתר Discogs (באנגלית) על פי הערות האלבום Moanin' שכתב לאונרד פד'ר באלבום המקורי. Nate Chinen, Jymie Merritt, Bassist Who Brought a Rooted Yet Exploratory Spirit to Post-Bop, Dies at 93, www.wbgo.org (באנגלית)
דיימון לינדלוף

דיימון לורנס לינדלוף (באנגלית: Damon Laurence Lindelof, נולד ב-24 באפריל 1973) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר כאחד מיוצרי הסדרה "אבודים", וכיוצר הסדרות "הנותרים" ו"השומרים". הוא זכה בשלושה פרסי אמי (עבור עבודתו ב"אבודים" ו"השומרים") מתוך שנים עשר מועמדויות. לינדלוף נולד באנגלווד, ניו ג'רזי ב־24 באפריל 1973 בשם דיימון לורנס לינדלוף, לאם יהודייה עם שורשים מפולין ולאב סקנדינבי עם שורשים מנורווגיה, שוודיה, ספרד וגרמניה. הוא בוגר בית הספר לאמנויות ע"ש טיש באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1999 כתב מספר פרקים לסדרת הטלוויזיה "לא לבושה" שיצר והפיק הבמאי הבריטי רולנד ג'ופה (אנ') לרשת MTV, ובהמשך כתב לידלוף את שני הפרקים האחרונים לסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "Wasteland" אשר שודרה ברשת ABC. לינדלוף כתב כ-45 פרקים מסדרת הדרמה הפופולרית "אבודים" (2010-2004), כולל פרק הסיום של הסדרה והוא אף היה לאחד המפיקים של התכנית. בדצמבר 2005, כתב בקצרה מיני סדרת קומיקס לחברת מארוול קומיקס בליין האולטימייט, בשם "אולטימייט וולברין נגד הענק הירוק", הסדרה נגמרה במאי 2009. ב־2009, הפיק יחד עם ג'יי ג'יי אברהמס את הסרט "מסע בין כוכבים". בשנת 2014 עזר לכתוב כמה פרקים לסדרת ההנפשה "פיניאס ופרב". ב־20 ביוני 2017, נודע כי לינדלוף התמנה ליצור את המיני-סדרה "השומרים", אשר מבוססת על הסרט "השומרים" ועל הרומן הגרפי "השומרים", מבית DC קומיקס. ב־20 באוקטובר 2019, הסדרה "השומרים" יצאה למסכים וזכתה להצלחה רבה בקרב המבקרים. בינואר 2020 דווח כי הסדרה לא תחזור לעונה שנייה מפני שלינדלוף עזב. בשנת 2020 הוא הפיק וכתב את סרט האימה "משחקי ציד". בשנת 2023 הוא יצר את הסדרה הקומית "גברת דייוויס" עבור שירות הזרמת המדיה Peacock; את הסדרה הוא גם הפיק בפועל וכתב שלושה פרקים. ב־28 במאי 2005, התחתן עם היידי פוגמן ולשניים ילד אחד מדיה וקבצים בנושא דיימון לינדלוף בוויקישיתוף דיימון לינדלוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיימון לינדלוף, באתר AllMovie (באנגלית) דיימון לינדלוף, באתר Box Office Mojo (באנגלית) דיימון לינדלוף, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנק נלסון קול

פרנק נלסון קול (באנגלית: Frank Nelson Cole‏, 20 בספטמבר 1861 – 26 במאי 1926) היה מתמטיקאי אמריקני. נולד באשלנד, מסצ'וסטס ולמד באוניברסיטת הרווארד, שם הרצה על מתמטיקה משנת 1885 עד 1887. מאוחר יותר, עבד באוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת קולומביה. הוא הפך למזכיר של החברה האמריקאית למתמטיקה ב-1895 ולעורך של הרבעון שלה ב-1897. קול פרסם מספר מאמרים חשובים, ביניהם "ההשתנות היומית של הלחץ הברומטרי" (1892). ב-1903 נתן קול את הרצאתו המפורסמת בעת כינוס של החברה האמריקנית למתמטיקה, בה זיהה את הגורמים של מספר מרסן, M67. אדוארד לוקס הוכיח כבר ב-1876 כי M67 מתפרק לגורמים, כלומר הוא אינו מספר ראשוני, אך לא הצליח למצוא את הגורמים עצמם. במהלך "ההרצאה" של קול, הוא ניגש אל הלוח וחישב, תוך שמירה על שתיקה מוחלטת, את ערכו של M67 (הוא 2 בחזקת 67, פחות 1). התשובה הייתה 147,573,952,589,676,412,927. לאחר מכן עבר קול לצידו השני של הלוח, כתב את המכפלה 193,707,721 x 761,838,257,287 וחישב אותה על הלוח במלואה. לאחר שהשלים את החישוב והדגים כי התוצאה זהה ל-M67, חזר למושב, לאחר שלא אמר אפילו מילה אחת במהלך ההרצאה, שנמשכה שעה שלמה. הקהל הגיב בתשואות. לאחר מכן הודה קול כי מציאת הגורמים ארכה "שלוש שנים של ימי ראשון" [1]. קול מת בניו יורק בגיל 64. על שמו ולכבודו נקרא פרס קול של החברה האמריקנית למתמטיקה. מדיה וקבצים בנושא פרנק נלסון קול בוויקישיתוף פרנק נלסון קול, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פרנק נלסון קול, באתר MacTutor (באנגלית) ביוגרפיה של קול (באנגלית)
אוגר

האוגר (שם מדעי: Mesocricetus) הוא סוג מכרסם בתת-משפחת האוגרים ממשפחת האוגריים. הסוג כולל ארבעה מינים ונפוץ באזור דרום-מזרח אירופה. האוגרים הם בעלי חיים ליליים. אוגר זהוב (Mesocricetus auratus) - המין המוכר ביותר בסוג זה. Mesocricetus brandti - נפוץ בטורקיה, הקווקז, ארמניה, גאורגיה ואזרבייג'ן. Mesocricetus raddei - נפוץ במורדות הצפוניים של הרי הקווקז Mesocricetus newtoni - נפוץ ברומניה ובבולגריה. בשנת 1995 נאמדה סך האוכלוסייה בכ-3,000 פרטים בוגרים. האוגר קיבל את שמו עקב נטייתו לאגור מזון. הוא נוהג להסתייע בכיסי הלחיים שלו למטרה זו. את המזון שאגר הוא מרגיש בנוח לפלוט רק במקום מוכר לו. שקי הלחיים של האוגר יכולים להכיל אף שגר גורים (האימהות נוהגות לעשות פעולה זו כאשר הן חוששות) אך פעולה זו יכולה להיגמר בחניקה או עריפת ראשיהם של הגורים. לאוגר גוף קטן מאוד כ-17 ס"מ בלבד אורכו, הזכר קטן אך במקצת מן הנקבה. אוזניו קטנות אך חוש השמיעה שלו מפותח מאוד. גם חוש הריח שלו מפותח מאוד. לעומתם, חוש הראייה אינו מפותח. שיני האוגרים, כדרכם של המכרסמים, צומחות כל הזמן. האוגר בטבע אוכל בעיקר זרעים אך הוא לא יבחל גם בחרקים ובפירות למיניהם. האוגר מגיע לבגרות מינית בגיל 11 שבועות בערך. עונת הייחום בטבע היא בחורף. ההריון הוא הקצר ביותר במחלקת היונקים - 16 עד 18 יום בלבד. האוגרות ממליטות פעמים אחדות בשנה; בכל המלטה יופיעו בין שניים לשישה גורים (תלוי בסוג האוגר) חסרי ישע ועיוורים. ביות האוגר הזהוב אוגר, באתר ITIS (באנגלית) אוגר, באתר NCBI (באנגלית) אוגר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוגר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוגר, באתר GBIF (באנגלית) גידול אוגרים גמדיים (סיבירים) אבי קרן-צבי, אוגר Hamster, אתר "המרכז לטיפול בחיות אקזוטיות"
לז אוליס

לז אוליס (בצרפתית: Les Ulis) היא קומונה צרפתית באזור איל-דה-פראנס. לז אוליס ממוקמת בפרוורים הדרום-מערביים של פריז, בירת צרפת. בשנת 1977 נוסדה הקומונה, לאחר רכישת שטחים מקומונות סמוכות. ב-1999, נמנו בעיר כ-26,000 תושבים. נכון לשנת 2020, בקומונה מתגוררים 25,165 תושבים. בלז אוליס אין תחנות של ה-RER או של המטרו של פריז. תושבי הקומונה משתמשים בתחנות שבקומונה השכנה. בלז אוליס נמצא חלק גדול מהאזור התעשייתי הגדול באירופה. באזור יש מעל לאלף חברות המעסיקות 24,500 עובדים. חברות גדולות רבות, בהן מיקרוסופט ואפל, הקימו באזור זה את משרדי ההנהלה של הסניף הצרפתי שלהן. כדורגלן העבר תיירי הנרי, ששיחק במדי נבחרת צרפת, נולד וגדל בלז אוליס. מדיה וקבצים בנושא לז אוליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לז אוליס (בצרפתית) INSEE (באנגלית)
האח הגדול

האם התכוונתם ל... ספרות, טלוויזיה ומוזיקה האח הגדול ("1984") – דמות בדיונית הניצבת בראש המדינה בספרו של ג'ורג' אורוול "1984" האח הגדול (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית מציאות המשודרת בעשרות ארצות: האח הגדול (תוכנית טלוויזיה אוסטרלית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה אוקראינית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה ארגנטינאית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה בלקנית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה גרמנית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה ישראלית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה פולנית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה פינית) האח הגדול (תוכנית טלוויזיה שוודית) האח הגדול וחברת ההחזקות (אנ') (Big Brother and the Holding Company) - להקת רוק משנות ה-60 שג'ניס ג'ופלין הייתה סולניתה חקיקה וארגונים "חוק האח הגדול" – כינויו של חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת) אח גדול (עמותה) – עמותה שהוקמה ב-2009 לסיוע לחיילים בודדים בצה"ל אחר בכור – האח הגדול במשפחה כיבוד אח גדול (מצווה מדאורייתא)
סימונטה וספוצ'י

סימונטה קטאנו דה וספוצ'י (באיטלקית: Simonetta Cattaneo de Vespucci;‏ 1453 - 26 באפריל 1476), "סימונטה היפה" (la bella Simonetta), אשתו של מרקו וספוצ'י, פילגשו של ג'וליאנו דה מדיצ'י (אחיו של לורנצו המפואר) והמוזה של צייר הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. היא נולדה ב-1453 או 1454 לאציל מג'נובה בשם גספר קטאנו. ככל הנראה נולדה בג'נובה, אך המשורר בן זמנה, פוליציאנו כתב שהיא נולדה בפורטו ונרה שבליגוריה, מקום לידתה של האלה ונוס. עובדה המקשרת אותה עם אלת היופי והאהבה. בגיל 15 או 16 נישאה למרקו וספוצ'י, קרוב משפחה של מגלה הארצות אמריגו וספוצ'י, וכך הגיעה הנערה היפהפייה לחברה הגבוהה של פירנצה בשיא הרנסאנס. לפי עדויות וציורים שיערה היה ארוך ובהיר, אפה ישר, צווארה ארוך, עורה בהיר וגיזרתה נחשבה, בתקופת הרנסאנס, למושלמת. לורנצו המפואר תיאר אותה כבעלת לא רק יופי חיצוני רב אלא גם כבעלת טעם טוב ואיכות פנימית מאוזנת, כמי שהלכה ורקדה בחן ומעולם לא חשבה מחשבה רעה. עד מהרה התחבבה על ציירי העיר ובראשם בוטיצ'לי ופיירו די קוזימו, שהרבו לציירה בפורטרטים, חלקם נועזים. בין האצילים עמם התרועעה היו בני משפחת מדיצ'י, שליטי העיר ובמיוחד אחיו של הנסיך, ג'וליאנו. היא השתלבה היטב בחברה הצעירה, שופעת החיים והאופטימיות שריכז סביבו לורנצו הצעיר. יש מספר עדויות לכך שג'וליאנו ראה בסימונטה את היפה בנשים. ב-1474 הוא הופיע בתחרות אבירים כאשר הוא נושא שלט, שצויר על ידי בוטיצ'לי ובו דמותה של סימונטה לבושה כאתנה וכיתוב בצרפתית La Sans Pareille ("זו שאין אחת שתשווה לה"). באירוע זה זכה ג'וליאנו שהכתיר את סימונטה ל"מלכת היופי". המשורר פוליציאנו כתב על האהבה ליופייה של סימונטה שכישפה את ג'וליאנו. סימונטה מתה, בת 23 בסך הכול, בליל ה-26 באפריל. ככל הנראה מהתפרצות של שחפת. רבים מבני פירנצה ליוו את ארונה והתאבלו עליה. בוטיצ'לי ביקש להקבר לרגליה בכנסיית משפחת וספוצ'י, בקשה שנענתה כעבור 34 שנים. הביטוי המוכר ביותר של דמותה הוא הדמויות הנשיות הראשיות של בוטיצ'לי. כוונוס ב"הולדת ונוס" (שהושלם רק תשע שנים לאחר מותה) והדמות המרכזית ב"פרימוורה" כמו כן צייר אותה כמריה הקדושה וכאלה אתנה. בנוסף צייר בוטיצ'לי מספר פורטרטים של סימונטה ללא הקשר מיתולוגי. פיירו די קוזימו צייר פורטרטים שלה, בין היתר כקלאופטרה, מלכת מצרים. המשורר בן זמנה פוליציאנו כתב אלגוריה על ג'וליאנו וסימונטה ובה נאום ארוך של ג'וליאנו המופנה אל נימפה יפהפייה המכשפת אותו ביופיה. גם לורנצו דה מדיצ'י הקדיש לה שיר וכך גם המחזאי המודרני גבריאלה ד'אנונציו. כמו כן היא מופיעה כדמות ברומן של סלמאן רושדי, "הקוסמת מפירנצה". מדיה וקבצים בנושא סימונטה וספוצ'י בוויקישיתוף La Giostra האלגוריה מאת פוליציאנו (באיטלקית ואנגלית) סקירה (באנגלית) La Bella Simonetta:Renaissance Super-model מאמר מאת דרלה גודרוד (Darla Goodroad) (באנגלית) סימונטה וספוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Dennis Geronimus, Piero di Cosimo. Piero di Cosimo: Visions Beautiful and Strange. (2007). Yale University Press; 1St Edition. p.51. ISBN 978-0300109115
רג'ו די קלבריה

רֶג'וֹ דִי קַלָבְּרִיָה או רג'ו קלבריה (באיטלקית: Reggio di Calabria, בקלברזית: רִיג'וּ) היא עיר בת 186,000 תושבים בדרומו של חצי האי האיטלקי. רג'וֹ די קלבריה הייתה בירת מחוז קלבריה עד 1970, אז הפכה קטנזארו לבירת המחוז. את העיר ייסדו מתיישבים יוונים במאה ה-8 לפנה"ס. על הגעתם של יהודים לעיר כתבו יוסף בן מתתיהו והירונימוס. העיר נחרבה כמה פעמים על ידי צונאמי ורעידות אדמה. בפעם האחרונה התרחשה בה רעידת אדמה ב-28 בדצמבר 1908. רעידת אדמה זו גרמה לעיר נזק ניכר ובעקבותיה נבנו חלק גדול מן הבניינים הקיימים ברג'ו כיום. הספר העברי המתוארך הראשון הודפס בעיר. הספר, פירוש רש"י על התורה, הודפס בשנת ה'רל"ה (1475). לא ידוע על ספרים עבריים נוספים שנדפסו בעיר זו. לרג'ו קבוצת כדורגל בליגה פרו (הליגה השלישית) בשם רג'ינה קלצ'ו. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אורסטה גרנילו (Stadio Oreste Granillo). אתר האינטרנט הרשמי של רג'ו די קלבריה רג'ו די קלבריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רג'יו די קלבריה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בר אור

האם התכוונתם ל... אמנון בר אור – אדריכל ישראלי גליה בר אור – אוצרת וחוקרת אמנות ישראלית דורית בר-אור – שחקנית ישראלית יעקב בר-אור – פרקליט מחוז תל אביב שהורשע בדין ישעיהו בר-אור – מדען ישראלי נמרוד שפירא בר אור – שחיין ישראלי עודד בר אור – פיזיולוג ישראלי וממציא בוחן בר-אור בוחן בר-אור – מבחן לבדיקת כושר גופני, המצוי בשימוש צה"ל בן אור ברויאר
טראש טוק

טראש טוק (מאנגלית: Trash Talk; בעברית: "דיבור מלוכלך", מילולית: "דיבור זבל") הוא מונח המתאר עלבונות וגידופים שמטיחים ספורטאים זה בזה, במטרה להוציא מריכוז או לערער את ביטחונו של היריב. טראש טוק יכול להתייחס ליכולותיו של השחקן היריב, תוך הבעת זלזול בהן, למשל לפני זריקות עונשין במשחק כדורסל, או להדר את כישוריו של השחקן הדובר, במיוחד לאחר ביצוע מהלך כלשהו על חשבונו של השחקן היריב. טראש טוק יכול להתייחס גם לחילופי דברים בנושאים אישיים אודות השחקן היריב שאינם קשורים למהלך המשחק עצמו. בהקשר זה, ידועה במיוחד תקרית הנגיחה במשחק הגמר של מונדיאל 2006, שבה בעקבות חילופי דברים בין שחקן נבחרת איטליה, מרקו מטראצי, לבין שחקן נבחרת צרפת, זינדין זידאן, נגח זידאן במטראצי והורחק מהמשחק. אף שהטראש טוק, כשלעצמו, נתפס כלגיטימי, יש התבטאויות שעשויות להיחשב בוטות מדי. שחקן מכבי תל אביב, גיא פניני, הוענש בחומרה לאחר מצלמות הטלוויזיה לכדו אותו מגדף בבוטות את שחקן הפועל תל אביב יונתן שולדבראנד במהלך משחק בין הקבוצות בשנת 2012. בארצות הברית התעוררה סערה לאחר ששחקן דטרויט פיסטונס צ'ארלי וילנואבה טען כי שחקנה של בוסטון סלטיקס קווין גארנט כינה אותו "חולה סרטן". גארנט הכחיש את הטענות, ובהיעדר ראיות נוספות, לא ננקטו נגד כל צעד. פרשן רשת ESPN כתב בהקשר זה כי "אנחנו מסוגלים להיות חברה טובה יותר ולהשאיר מילים כמו ‘סרטן' מחוץ לשיח הספורטיבי... קוראים לזה הגינות אנושית בסיסית. אני לא נגד טראש טוק, זה תוצר לוואי של תחרותיות וכשזה נעשה כמו שצריך זה מאוד יצירתי, כל עוד יש גבולות. אם כבר הליגה מענישה על כל הערה או תנועה לא במקום, היא יכולה לעשות זאת גם כשמזכירים סרטן או כל מחלה אחרת". ישנם פסיכולוגים הסבורים כי הטראש טוק יוצר דווקא אפקט הפוך – השחקן המשתמש בו מתרכז בכך במקום במשחק עצמו, ובכך נפגעת יכולתו הוא. פז חסדאי‏, הכדור הוא עגול, באתר וואלה, 16 במאי 2008 טל אהרון, "טראש טוק בירושלמית זה פרובוקציה", One, ‏26 בדצמבר 2007 אלעד זאבי, דברים שאפשר לעשות מזבל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2012 רועי גלדסטון, ‏התמונות מוכיחות. צפו בפניני מקלל: "נאצי, שאבא שלך ימות", באתר ערוץ הספורט, 3 בדצמבר 2012 אלעד זאבי, דברים שאפשר לעשות מזבל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלפות שמשון

מחלפות שמשון: גלגולי דמותו של שמשון המקראי הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה / זמורה-ביתן, תש"ס, 2000. דמותו של שמשון שימשה מטרות אידאולוגיות ואסתטיות משתנות במרוצת הדורות. הספר "מחלפות שמשון" עוסק בגלגולי דמותו של שמשון המקראי באמצעי המבעים האמנותי השונים, בתרבויות שונות ובתקופות שונות: יחסם הדו-ערכי של חז"ל אל הגבורה הפיזית והחושניות המינית שייצג; הופעתו כמבשר דמותו של ישו בכתבי-יד נוצריים; יחסיו המפותלים עם דלילה, כפי שהונצחו במכחולם של רמברנדט ורובנס; שמשון באופרה של סן-סנס מן המאה התשע עשרה ובסרט ההוליוודי שובר הקופות של זמנו, "שמשון ודלילה" של ססיל ב. דה-מיל, וכמובן גלגוליו בתרבות העברית החדשה החל ברומן "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, דרך "שיר השועלים" של אורי אבנרי וכלה בשירים משל לאה גולדברג, יהודה עמיחי, דוד אבידן ואחרים. מקום חשוב תופסת בספר גם התייחסות לתפקוד דמותו של שמשון ברבדים שונים של התרבות הכללית, כסמל של כוח וכמיתוס של גבורה והקרבה, כולל התייחסות לדמותו במסגרת דיונים על האופציה הגרעינית של ישראל ("ברירת שמשון"). בספר זה מציע פרופסור פישלוב כמה הבחנות עקרוניות לתיאור הדינמיקה המורכבת האופיינית לגלגוליה של דמות ספרותית חשובה. על המגוון הגדול של הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות כותבת פרופסור יאירה אמית במאמר הסקירה שפרסמה על הספר מחלפות שמשון: "הספר מפגיש את הקוראים עם מגוון עשיר ביותר, הכולל עשרות רבות של מקורות מאוחרים למקרא, השואבים את השראתם מדמותו של שמשון המקראי. יש שהמפגש הוא בלתי צפוי ומדהים ובכל מקרה הוא מאלף ומרתק". עניין מיוחד אצל קוראים וחוקרים קשור לנושא התאבדותו של שמשון, אשר נדון בספר תחת הכותרת "תמות נפשי עם פלשתי[ני]ם", ואשר מביא התייחסויות של חסידיו של ברוך גולדשטיין, רוצח מערת המכפלה בחברון, שניסו להצדיק מעשיו תוך קישורו לדמותו של שמשון המקראי. נושא התאבדותו של שמשון נדון במאמרים, אשר הפנו לספר מחלפות שמשון. במאמרה של ד"ר יעל שמש, למשל, "התאבדות במקרא על רקע תופעת ההתאבדות בתרבות הכללית ובמקורות ישראל", כותבת בין השאר המחברת: "כל אחת מפגיעותיו של שמשון בפלשתים לא נבעה מתחושת ייעוד ורגש לאומי שפיעמו בקרבו, אלא ממניעים אישיים." גם אלי אשד מתייחס לספר מחלפות שמשון וכותב במאמרו "מתאבד בעזה: האופרה 'שמשון ודלילה'" כי הסיפור [של שמשון] שימש בעבר כנושא ליצירות מפורסמות של סופרים כמו זאב ז´בוטינסקי ופליקס סלטן, פלק הלפרין (שכתב על "שמשון הגיבור" בילדותו), לאה גולדברג, דוד אבידן, אהרן אמיר (בספרו "פלשת") ושולמית לפיד. אפילו אפרים סידון חיבר סדרת טלוויזיה קומית שלמה על זמנו של שמשון בשם "חצי המנשה". מאמרים וספרים הדנים בנושא יחסיו של שמשון עם הנשים בחייו, במיוחד עם דלילה, מפנים לספר מחלפות שמשון, אשר מקדיש לנושא זה פרק שלם. למשל, מאמרו של פרופסור אוריאל סימון שכותרתו היא "וילך מנוח אחרי אשתו: מקום האשה בחברה המקראית", ספרה של פנינה גלפז-פלר, נשים עליך שמשון (2003), ובספרה של רחל רייך, האשה אשר נתת עמדי: נשים כעילה לעימות ומלחמה במקרא (2005) ובספרו של דויד גרוסמן, דבש אריות (2006).