laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אור בן מלך

אור בן מלך (נולד ב-30 באוקטובר 1986) הוא שחקן וזמר ישראלי. בן מלך הוא בנו של הזמר והשחקן איציק בן מלך. הוא שירת בתיאטרון צה"ל והוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 2009 שיחק בעונה השלישית של "האלופה" בתפקיד רובי קמחזי, כוכב קבוצת הנוער. בשנת 2010 לוהק לשחק ב"עספור" את תבור, תלמיד תיכון הלומד יחד עם סיוון המבצע שליחויות עבור סרגוסטי. באותה שנה שיחק בן מלך בסרטו של הבמאי דובר קוסאשווילי "התגנבות יחידים" בתפקיד זכי. בשנת 2011 שיחק בסדרה "אורים ותומים" בתפקיד עוז. בסוף שנת 2011 לוהק לסרטו של הבמאי יריב הורוביץ "רוק בקסבה". בשנת 2012 גילם את חיליק בסרט "העולם מצחיק" של הבמאי שמי זרחין. באותו שנה גילם את דמותו של עידו בהצגה "סוסים על כביש גהה" בתיאטרון בית ליסין. הוא היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי לשחקן המבטיח לאותה שנה. באותה שנה ובשנת 2013 השתתף בעונה השנייה והשלישית של "גאליס", בתפקיד עילי. בשנת 2013 החל לשחק בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "הבורר", בתפקיד יוגב מימון. ב-2014 השתתף בעונה השנייה של הסדרה "פלפלים צהובים". בשנת 2014 התחיל אור בן מלך ללמוד בסמינר הקיבוצים, תואר ראשון בחינוך. בשנת 2015 החל לשחק בהצגה "שבטים" לצד אגם רודברג, ידידיה ויטל ויובל סגל ו״טרטיף״ כבנו של ששון גבאי לצד מיה דגן בתיאטרון בית ליסין. בשנת 2017 החל לשחק בהצגה "אילוף הסוררת" לצד מיה דגן ויובל סגל ו"הקומה השלישית" כבנה של יונה אליאן בתיאטרון בית ליסין. באוקטובר אותה שנה שיחק בסדרה "כיפת ברזל", בתור חייל חילוני הגונב חפצים מהגדוד החרדי. בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "המדובב" של YES. בנוסף באותה שנה שיחק גם בסדרה "נחמה" של רשף לוי. כמו כן גילם את הרוצח יוסף חיים בן דוד בסדרת הדרמה "הנערים" של HBO. בשנת 2021 שיחק בסדרה "ישמח חתני". באותה שנה שיחק בסדרה הקומית "קופה ראשית" בתפקיד אלירן מוצפי עובד כללי שהצטרף לצוות הסופר. בשנת 2022 חזר לשחק בעונה החדשה של "המדובב". לאחר מכן, הצטלם לסדרה החדשה המבוססת על חייה של אנה זק, "לעוף על אנה". בשנת 2023 עלתה לאוויר סדרת הנוער "לעוף על אנה" בה מגלם את דמותו של דקל בוטבול. בשנת 2024 שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של אליעזר בן יהודה בסדרת הטלוויזיה "הצבי". בנוסף לקריירת המשחק, בעבר היה בן מלך גם חבר בהרכב הראפ "דורג'מן", יחד עם עידו פרידמן ועפר סקר. בן מלך מתגורר ברמת גן. הוא בעל תואר ראשון בחינוך מסמינר הקיבוצים ותואר שני במנהל ומנהיגות בחינוך באוניברסיטת תל אביב ולתואר שני בקולנוע באותו המוסד. מדיה וקבצים בנושא אור בן מלך בוויקישיתוף אור בן מלך, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אור בן מלך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חגית גינזבורג‏, אור בן מלך: השחקן הגדול הבא?, באתר וואלה, 14 ביוני 2012 אור בן מלך: "'עספור' הייתה תקופה של דאון רציני", באתר ynet, 1 ביוני 2019 זוהר אורבך, ‏אני מוצר, אחי. אני מוכר פלאפל, רק שהפלאפל שלי הוא סדרת טלוויזיה, באתר ‏מאקו‏, 15 בדצמבר 2022 פרס השחקן המבטיח לשנת 2012, באתר פרס התיאטרון הישראלי yes | לעוף על אנה, באתר www.yes.co.il רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"הצבי": אליעזר בן יהודה והשפה העברית מגיעים לטלוויזיה, באתר "סרוגים", 29 בפברואר 2024 רתם איזק, "דרך המלך", ראיון ב-7 לילות, 1 במרץ 2024
אריתרומיצין

אריתרומיצין (Erythromycin) הוא אנטיביוטיקה מקבוצת המאקרולידים היעילה נגד טווח רחב של חיידקים, דומה לזה של הפניצילין, ואף מעט רחב יותר. ניתנת פעמים רבות למטופלים הרגישים לפניצילין. האריתרומיצין יעיל נגד זיהום בדרכי הנשימה העליונות, גם נגד סוגים נדירים של דלקת ריאות כמו דלקת ריאות על רקע זיהום ב-Mycoplasma pneumoniae ומחלת הלגיונרים (Legionellosis). אריתרומיצין נקשר לתת יחידה 50S של הריבוזום החיידקי ומשבש את פעילותו. המוצר שווק לראשונה על ידי החברה הפרמקולוגית הבינלאומית, אלי לילי, וכיום ידועה בתור EES ‏(Erythromycin ethylsuccinate). התרופה היא אגוניסט של ההורמון המופרש במערכת העיכול מוטילין, ולכן כרוכה לעיתים קרובות בתופעות לוואי הבאות: שלשולים, סחרחורות, כאבי בטן והקאות. תופעות לוואי חמורות יותר הן הפרעות בקצב הלב וחירשות זמנית. תגובות אלרגיות נעות מסרפדת לאנאפילקסיס. נוסף על כך, קיימת סבירות נדירה לעימדון מרה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון (Stevens-Johnson syndrome), ונמק אפידרמלי רעלני (Toxic epidermal necrolysis). פניצילין ריבוזום עמידות לאנטיביוטיקה מדיה וקבצים בנושא אריתרומיצין בוויקישיתוף הערך "Erythromycin", באתר "ויקיתרופות" אריתרומיצין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
החתול של שרק

החתול של שרק (באנגלית: Puss in Boots, "החתול במגפיים") הוא סרט קולנוע אמריקאי בהנפשה ממוחשבת מסוגת פעולה, שבוים על ידי כריס מילר. בסרט מככבים בקולם אנטוניו בנדרס, סלמה האייק וזאק גליפיאנאקיס. הסרט יצא ב-28 באוקטובר 2011 ב-IMAX. הסרט הוא פריקוול/ספין אוף לסדרת סרטי "שרק" והוא עוקב אחר הרפתקאותיו של החתול במגפיים לפני הופעתו הראשונה ב"שרק 2" ב-2004. החתול במגפיים מלווה בשותפיו, המפטי דמפטי וקיטי סופטפוז, ומתעמת נגד ג'ק וג'יל, שני פושעים רצחניים שבבעלותם שעועית קסומה המובילה לאוצר גדול. הסרט זכה לביקורות חיוביות והיווה הצלחה בקופות עם מעל 554 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-84. בעקבות הצלחת הסרט יצא לאקרנים ב-21 בדצמבר 2022 סרט המשך שנקרא "החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי". הסרט מתמקד בהרפתקאותיו של פוס החתול במגפיים (מגולם על ידי אנטוניו בנדרס ובערית על ידי דרור קרן) אשר מנסה, בסיוע המפטי דמפטי (מגולם על ידי זאק גליפיאנאקיס) והחתולה הפיקחית קיטי 'סופטפוז' (מגולמת על ידי סלמה הייק), לשדוד שעועית פלא מידי זוג פורעי חוק מסוכנים בשם ג'ק וג'יל (בילי בוב תורנטון ואיימי סדאריס) במטרה להציל את עירו. ערך מורחב – החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי ב-17 במרץ פורסם כי שלב הפיתוח של סרט המשך לסרט החל. לסרט ההמשך יקרא "Puss In Boots: The Last Wish" (בעברית: החתול של שרק: המשאלה האחרונה). אנטוניו בנדרס יחזור על תפקידו בסרט. במקור, הסרט תוכנן לצאת ב-23 בספטמבר 2022, אך באפריל 2022, עודכן כי יציאת הסרט לאקרנים תידחה ל-21 בדצמבר 2022. הסרט נקרא "החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי". מדיה וקבצים בנושא החתול של שרק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החתול של שרק (באנגלית) "החתול של שרק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החתול של שרק", באתר נטפליקס "החתול של שרק", באתר AllMovie (באנגלית) "החתול של שרק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החתול של שרק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החתול של שרק", באתר Metacritic (באנגלית) "החתול של שרק", באתר אידיבי "החתול של שרק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) החתול של שרק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דורון פישלר, חתול בשק: "החתול של שרק" טוב, יחסית לסרט בינוני, באתר nrg‏, 22 בדצמבר 2011 יאיר רוה, "החתול של שרק", ביקורת, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 24 בדצמבר 2011 Kaufman, Amy (27 באוקטובר 2011). "Movie Projector: 'Puss in Boots' to stomp on competition". Los Angeles Times. Tribune Company. נבדק ב-27 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Holiday Movie Release Date Moves: A Recap". Deadline. 30 בספטמבר 2011. נבדק ב-2 באוקטובר 2011. {{cite news}}: (עזרה) "DreamWorks Animation Announces Plans to Release Five Feature Films Every Two Years". DreamWorks Animation SKG. 2009-05-28. נבדק ב-2010-12-09. D'Alessandro, Anthony (17 במרץ 2021). "DreamWorks Animation's 'Puss In Boots' Sequel & 'The Bad Guys' Get Release Dates At Universal". Deadline Hollywood. נבדק ב-18 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Anthony D'Alessandro, Anthony D'Alessandro, DreamWorks Animation’s ‘Puss In Boots’ Sequel & ‘The Bad Guys’ Get Release Dates At Universal, Deadline, ‏2021-03-17 (באנגלית אמריקאית) Anthony D'Alessandro, Anthony D'Alessandro, ‘Puss In Boots: The Last Wish’ Heads To Christmas Time, Deadline, ‏2022-04-26 (באנגלית אמריקאית)
LXDE

LXDE הוא מיזם פיתוח סביבת שולחן עבודה חופשי מהיר ויעיל למערכות הפעלה מבוססות יוניקס וכן לתואמות POSIX כלינוקס ו-BSD. LXDE הם ראשי התיבות באנגלית של "Lightweight X11 Desktop Environment" (סביבת שולחן עבודה X11 קלה). שולחן העבודה צורך מעט משאבי חומרה כזיכרון ומעבד ולכן מתאים במיוחד למחשבים בעלי חומרה חלשה כגון מחשבים ישנים ונטבוקים. LXDE מתאים לרוב הפצות הלינוקס, כגון Arch Linux, דביאן ואובונטו, ומגיע כברירת מחדל בקנופיקס, ובהפצת העבר U-lite. לובונטו, הפצת לינוקס קלה המבוססת על אובונטו, השתמשה בעבר ב LXDE עד שהוחלף ב LXQt. ההפצה LXLE(אנ') מבוססת על לובונטו ומשתמשת ב LXDE. להלן כמה מהתוכנות הבסיסיות בסביבת שולחן עבודה זו: אתר האינטרנט הרשמי של LXDE ויקי LXDE משמעות השם באתר קוד המקור Power & Memory Usage Of GNOME, KDE, LXDE & Xfce, www.phoronix.com, במבדק יעילות שולחנות עבודה עם מערכת ההפעלה אובונטו היה LXDE 0.5 בעל תצרוכת הזיכרון והאנרגיה הנמוכים ביותר, לעומת 4.4 GNOME 2.29 ,KDE ו-4.6 Xfce. (באנגלית) החל מגרסה 6 - KNOPPIX 6.0 / ADRIANE 1.1 - Live CD, באתר www.knopper.net הדף על U-lite באתר דיסטרווטש ובו המידע על LXDE. אתר הבית שלהם אינו זמין. Lubuntu 18.10 Officially Switching From LXDE To LXQt, www.phoronix.com (באנגלית) Revive that old PC! < The LXLE Desktop, lxle.net components, מתוך אתר lxde.sourceforge.net ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם סטייג

ויליאם סטייג (אנגלית: William Steig; ‏14 בנובמבר 1907 – 3 באוקטובר 2003) היה מאייר, פסל וסופר ילדים יהודי-אמריקאי. המפורסמת שביצרותיו היא הדמות "שרק", שהייתה מקור ההשראה לסדרת הסרטים של אולפני האנימציה דרימוורקס. סטייג נולד בברוקלין, ניו יורק להורים פולנים-יהודים יוצאי אוסטריה, שניהם סוציאליסטים. אביו היה צייר ואמו הייתה תופרת שעודדה את יצירתו האמנותית של וילאם. כילד, עסק בציור והיה קורא ספרים נלהב. בין היתר, סיפר כי הוקסם במיוחד מהסיפור פינוקיו. בנוסף לעיסוקיו האמנותיים, עסק בספורט בתור חבר נבחרת כדור מים. בגיל 15 סיים את לימודיו בתיכון טאונסנד האריס אך מעולם לא סיים לימודים אקדמאיים באף אחת משלוש המכללות בהן למד: שנתיים בסיטי קולג' של ניו יורק (CCNY), שלוש שנים באקדמיה הלאומית לעיצוב וחמישה ימים בבית הספר לאמנויות של ייל בטרם נשר מכולם. אחיו ארווין היה עיתונאי וצייר, אחיו הנרי היה סופר נגן סקסופון וצייר ואחיו ארתור היה גם הוא סופר ומשורר, אשר על פי וילאם היה טלפת בעל יכולת "להרגיש את האומה ולצייר כמו פיקאסו או מאטיס". כאשר משפחתו נקלעה לבעיות כלכליות במהלך השפל הגדול, החל לצייר קריקטורות כאמן עצמאי ומכר את הקריקטורה הראשונה שלו ל"ניו יורקר" בשנת 1930. בזמן מגוריו בקונטיקט הפך עד מהרה למאייר מצליח. במשך עשרות שנים, הוא אייר יותר מ-1,600 קריקטורות למגזין, בהם 117 עמודי שער. מגזין "ניוזוויק" הכתיר אותו כ"מלך קריקטורות". בשנת 1968 כתב את ספר הילדים הראשון שלו שזכה גם הוא להצלחה וספרו השלישי שיצא לאור בשנת 1969, זכה במדליית קולדקוט. סטייג המשיך וכתב יותר מ-35 ספרי ילדים עד לגיל תשעים וזכה בפרסים רבים. בין ידועים שביצירותיו נמנה הספר "שרק!" שיצא לאור בשנת 1990 והיווה את הבסיס להנפשת הסרט. במשך השנים היה סטייג מטופל של הפסיכיאטר וילהלם רייך. סטייג נפטר בגיל 95 ב-3 באוקטובר 2003. הסרט "שרק 2" הוקדש לזכרו. בשנת 1984 נעשה עיבוד קולנועי של סטייג לספרו "דוקטור דה סוטו" בבימויו של מיכאל שפורן והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר. בשנת 2001 עובד ספרו "שרק!" לסרט באותו שם על ידי חברת דרימוורקס בבימויו של אנדרו אדמסון. הסרט זכה בפרס אוסקר לשנת 2002 ולהצלחה אדירה ברחבי העולם, שהביאה ליצירת מספר סרטי המשך, אשר יצאו אחת לשלוש שנים. סטייג נישא ארבע פעמים ויש לו שלושה ילדים. משנת 1936 עד 1949, היה נשוי לאליזבת מיד (אחות האנתרופולוגית מרגרט מיד) השניים הם הוריהם של חלילן הג'אז ג'רמי סטייג ובת בשם לוסינדה. הוא התחתן בשנית בשנת 1950 לקארי הומסטד ונולדה להם בת ששמה מרגיט לורה. אחרי גרושיהם נישא סטייג בשלישית לסטפני הילי (1964–1966). נישואיו האחרונים לז'אן דורון נמשכו עד סוף חייו. ארבי על האי, תרגום: יהודה מלצר, אדם, 1980. הגנב האמיתי, תרגום: אילנה דן, עם עובד, 1981. דוקטור דה סוטו, תרגום: יהודה מלצר, משכל, 1994. פיצה צחי, תרגום: אירית ארב, הד ארצי, 1999. ירמיהו ואבן הפלאים, תרגום: רימונה די-נור, הד ארצי, 2001. שרק!, תרגום: אפרים סידון, עם עובד, 2001. הגדולים בטוחים שמותר להם הכל, תרגום: רימונה די-נור, הד ארצי, 2001. ורוד וצהוב, תרגום: אברהם יבין, עם עובד, 2005. ספינקי ברוגז, תרגום: יונתן יבין, עם עובד, 2006. עמוס ובוריס, תרגום: יהודה מלצר, ספרי עלית גג, 2007. ויליאם סטייג, ברשת החברתית Goodreads ויליאם סטייג (1907-2003), דף שער בספרייה הלאומית ניו יורק טיימס, קארן רוזנברג, שורשיו הירוקים של העוג, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007 תצוגת ציורים של סטייג במוזיאון היהודי בניו יורק ויליאם סטייג באתר עם עובד
ידע חברה למחקר ופתוח

ידע חברה למחקר ופתוח בע"מ המוכרת בשם המקוצר ידע, היא חברת מסחור ידע בבעלותו של מכון ויצמן למדע, אשר הוקמה בשנת 1959 ועוסקת במסחור הידע שנצבר במכון. מכון ויצמן מעודד שיתוף פעולה עם ישויות מסחריות לקידום תעשיות הייטק וביוטכנולוגיה, במיוחד במדינת ישראל. חברת ידע היא הזרוע המסחרית של המכון, העוסקת בפיתוח, שיווק ומסחור של מוצרים המתבססים על ממצאים מחקריים וידע אקדמי אשר מצטבר אצל מדעני המכון, ומפנה ממצאים אלה ליישומים מעשיים, בעלי פוטנציאל עסקי. מערכת היחסים בין מדעני המכון לבין ישויות מסחריות או עסקיות מנוהלת על ידי כללי הקניין הרוחני של מכון ויצמן. מאז הוקמה חברת "ידע", היא הייתה מעורבת ברישום של כ-1,400 משפחות פטנטים. מאז שנת 1973 חתמה על 169 הסכמים עם חברות ישראליות לניצול הפטנטים השונים, והקימה 42 חברות (21 מתוכן הוקמו משנת 2000 ואילך). על תהליך המסחור של הידע המדעי והטכנולוגי שנצבר אצל מדעני מכון ויצמן מופקד סגן הנשיא ליישומים טכנולוגיים, המכהן גם כיושב ראש "ידע". בתפקיד זה משמשת כיום (2020) פרופ' אירית שגיא. מנכ"ל החברה הוא ד״ר עפר שפירא. דוד מירלמן, ללא כוונת רווח: אין כמו עסקי מדע, פרקים נבחרים מיומן שירות, הוצאת אופיר ביכורים, 2018. אתר האינטרנט הרשמי של ידע חברה למחקר ופתוח ידע מחקר ופיתוח ממכון ויצמן הטמיעה פתרון SAP Business one, ‏ באתר itportal, ‏26 באפריל 2010 יורם גביזון, חברת ידע של מכון ויצמן תקבל 120 מיליון דולר בעקבות הסדר פשרה עם חברות התרופות סנופי ואימקלון, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2007 אלי ציפורי, ‏כך הפך מכון ויצמן למוסד האקדמי העשיר ביותר בישראל, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2017
Launchpad

Launchpad הוא אתר ויישום רשת המאפשר לגולשים לפתח ולתחזק תוכנות ובייחוד כאלו חופשיות. האתר שייך לחברת קנוניקל ומאחסן כ-30,000 מיזמים שונים, בהם מיזמי אובונטו ובאזאר. האתר תחת רישיון AGPL וכתוב בשפת פייתון. בפברואר 2014 דורג האתר במקום ה-6,644 בדירוג האתרים העולמי של חברת אלקסה. באתר קיימים בין היתר התחומים הבאים: תמיכה טכנית: מענה מקהילת המתכנתים לשאלות. דיווח ופתרון באגים: ניתן לדווח באתר על באגים ובעיות בתוכנות המשתמשות ב-Launchpad. קוד: צפייה וטיפול בקודי מקור שונים כדי לשנותם או לפתור בעיות בהם. תרגום: תרגום תוכנות לשפות שונות. סורספורג' מדיה וקבצים בנושא Launchpad בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Launchpad (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדמית אדומת-כנף

שדמית אדומת כנף (שם מדעי:Glareola pratincola) היא מין של עוף ממשפחת השדמתיים, השייכת לסדרת החופמאים. אורכה כ-24-28 ס"מ ומוטת כנפיה כ-60-70 ס"מ. בישראל היא חולפת מצויה ומקננת נדירה. בעולם מצב השימור של שדמית הזו הוא ללא חשש, אך בארץ היא מוגדרת כמין בסכנת הכחדה עקב היעלמות הקינונים. שדמית זו, בשונה משאר החופמאים, ניזונה לרוב מחרקים מעופפים ולא מחרקים הנמצאים על הקרקע. ציד החרקים מתבצע בדרך כלל בקבוצות, מה שמאפשר שלל גדול יותר. השדמית חיה בדרך כלל בשדות, ושם גם מקננת. קנה של השדמית נמצא על הקרקע והתטולה היא 2-4 ביצים. מדיה וקבצים בנושא שדמית אדומת-כנף בוויקישיתוף שדמית אדומת-כנף, באתר ITIS (באנגלית) שדמית אדומת-כנף, באתר NCBI (באנגלית) שדמית אדומת-כנף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שדמית אדומת-כנף, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שדמית אדומת-כנף, באתר GBIF (באנגלית) לירז כברה, פרויקט שימור השדמיות בעמק החולה, "ניר ותלם", גיליון מס' 59, מאי 2015, עמ' 17-14 יואב פרלמן, מאמר על השדמית אדומת הכנף ושימורה בארץ, אתר החברה להגנת הטבע ליאור כסלו, מידע ותמונות על שדמית אדומת כנף, אתר תצפית-מידע על ציפורים וסיורי צפרות על ידי ליאור כסלו שדמית אדומת כנף, אתר אגמון החולה שדמית אדומת-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
מרכז התוכנה של אובונטו

מרכז התוכנה של אובונטו (Ubuntu Software Center) הוא תוכנת מחשב המשמשת להתקנת ולהסרת חבילות תוכנה מהתקנות של גנו/לינוקס בהפצת אובונטו. התוכנה משמשת כממשק גרפי למערכת ניהול החבילות APT, והיא הכלי הגרפי שמשמש לצורך זה כברירת מחדל בהפצת אובונטו, לצד כלי בשם aptitude המשמש לאותו צורך בממשק שורת הפקודה. מטרת התוכנה לשמש ממשק למאגר תוכנה גדול שמנוהל על ידי קנוניקל - החברה שמפיצה את אובונטו. המאגר מוחזק על שרתים ושרתי מראה, ו־"מרכז התוכנה" מחזיק רשימה של שרתים אלו, אליהם הוא מתקשר כדי להציג למשתמש את רשימת התוכנות הזמינות. רוב התוכנות המוחזקות על השרתים הללו הן חופשיות. המשתמש יכול להוסיף לרשימה של מרכז התוכנה שרתים נוספים, שאינם מנוהלים על ידי קנוניקל, ובהם יכולות להימצא תוכנות נוספות, ולפעמים גם תוכנה קניינית. מרכז התוכנה נכתב בשפת פייתון. מעדכן התוכנה - תוכנת העדכונים של ההפצה PPA - דרך להוספת מקורות למרכז התוכנה של אובונטו. מדיה וקבצים בנושא מרכז התוכנה של אובונטו בוויקישיתוף
סולם אולפורט

סולם אוֹלפּוֹרְט הוא מדד לביטוי של דעות קדומות בחברה אנושית, שקבע הפסיכולוג האמריקאי גורדון אולפורט, בספרו "טבעה של דעה קדומה" משנת 1954. בסולם מתוארים חמישה שלבים: גינוי לשוני (Antilocution): חברי קבוצת הרוב מדברים בגנאי חברי קבוצת המיעוט, בין אם מדובר בהתבדחות עליהם ובין אם בהתייחסות אליהם במונחים של סטריאוטיפים ודימויים שליליים. גם אם חברי קבוצת המיעוט לא נעלבים בשלב זה, הדרך נפתחת לפגיעות רציניות יותר. הימנעות: כשמתחזקת הדעה הקדומה, מנסים חברי קבוצת הרוב להימנע ממגע עם חברי הקבוצה הדחויה, גם אם עליהם לקחת בחשבון שבכך תיגרם להם אי נוחות ניכרת. אפליה: מצב שבו הדעה הקדומה באה לידי ביטוי פעיל, כאשר קבוצת הרוב מנסה לפגוע במיעוט הלכה למעשה; הם מעוניינים לשלול או להרחיק את חברי הקבוצה הדחויה מעבודות מסוימות, מאזורי מגורים מסוימים, מזכויות פוליטיות, הזדמנויות חינוכיות ופעילויות פנאי ומוסדות חברתיים אחרים. הפרדה גזעית היא צורה ממוסדת של אפליה גזעית. אלימות פיזית: כאשר הרגשנות מתגברת, מובילה הדעה הקדומה אצל חברי קבוצת הרוב לפרצי אלימות ופשעי שנאה; כגון חילול אבני מצבות בבתי קברות יהודיים, לינץ' נגד שחורים, משיחה בזפת ובנוצות באמריקה של נאמנים למלך האנגלי במהלך המאה ה-18 ושל מורמונים במאה ה-19. השמדה: הדרגה הגבוהה ביותר של אלימות הנובעת מדעה קדומה, באה לידי ביטוי כאשר קבוצת הרוב מבקשת להשמיד או לסלק את המיעוט. דוגמאות היסטוריות: תוכנית הפתרון הסופי של הנאצים להשמדת העם היהודי, רצח העם ברואנדה, והטיהור האתני בבוסניה והרצגובינה. סובלנות יחסי רוב ומיעוט Gordon W. Allport, The Nature of Prejudice, Perseus Books, 1979, ISBN 0201001799 דעה קדומה וסולם אולפורט, באתר the-classroom.org.uk (באנגלית) Allport, Gordon (1954). The Nature of Prejudice. Addison-Wesley. Watson, Peter (2007). Psychology and Race. Transaction Publishers. pp. 45–46. ISBN 0-202-30929-0.
שרידי קדושים

שרידי קדושים (בלטינית: Reliquiae = רליקוויה, ביוונית: λείψανα = ליפסנה, בבולגרית: Мощи = מושטי) הוא כינוי כללי המציין חלקי גוף או חפצים אישיים של אנשי-מופת, אשר בדתות מסוימות מיוחסים להם כוחות על טבעיים והם משומרים בקפדנות ולעיתים קרובות מוצגים לראווה. הדוגמאות המוכרות ביותר לשרידי קדושים ולשימוש פולחני בהם הוא בנצרות (לדוגמה, הסנדלים של ישו), אבל המנהג קיים גם בדתות רבות אחרות. בלטינית נקראים שרידי הקדושים Reliquiae, כלומר "[דברים] שנותרו מאחור", וממנה התגלגלה המילה ללשונות רבות אחרות. כלי קיבול לשימור והצגת שרידי קדושים נקרא רליקוויאריום. ביוון העתיקה היו ערים ומקדשים שטענו כי יש ברשותם שרידים של גיבורים נערצים - גם אם לא הוצגו ברבים - כחלק מפולחן גיבורים. חפצים אחרים המקושרים לגיבור המת כן הוצגו במקדשים - רמחים, מגינים וכלי נשק אחרים, כרכרות, כלי שיט או גליפי-חרטום, רהיטים כגון כיסאות וטריפוסים, וכן פריטי לבוש. מקדש לֶאוּקִיפִּידֶס בספרטה אף טען כי נמצאת ברשותו הביצה שהטילה לדה. בניגוד לשרידי קדושים נוצריים, עצמותיהם לא נחשבו כניחנות בכוחות מיוחדים, למעט כמה יוצאי דופן כגון כתפו של פלופס שנשמרה באולימפיה. לא יוחסו להן כוחות ריפוי או עשיית ניסים, אבל נוכחותן נחשבה כמגינה על העיר, כשם שאמרו שקברו של אדיפוס מגן על אתונה. מקדש השן מדיה וקבצים בנושא שרידי קדושים בוויקישיתוף שרידי קדושים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שרידים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כפר חסידים ב'

כְּפַר-חֲסִידִים ב' הוא יישוב קהילתי ליד רכסים השייך למועצה אזורית זבולון. היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי מתיישבים מכפר חסידים שעזבו את היישוב ורצו להקים ישוב נוסף. היישוב הוכר על ידי המדינה ב-1959. נכון ל-2020 מתגוררים ביישוב 305 תושבים. כפר חסידים אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאפור

האם התכוונתם ל... שאפור (או שבור; בתלמוד שבור מלכא) הוא שמם של שלושה ממלכי פרס אמגושים ששלטו באימפריה הסאסאנית, ושמם בפרסית הוא שאפור (شاپور): שאפור הראשון – מלך בשנים 241–272 שאפור השני – מלך במשך כל חייו, בשנים 309–379 שאפור השלישי – מלך בשנים 383–388
מאיר בן שמואל

רבי מאיר בן שמואל מרמרו (ד'תת"ך, 1060 - ד'תתצ"ה 1135) היה מראשוני בעלי התוספות, תלמידו וחתנו של רש"י. נקרא "אבי הרבנים" כיוון שבניו היו רבנים חשובים. רבי מאיר למד בבית מדרשם של "גאוני לותיר", ובוורמייזא בבית מדרשו של רבי יצחק הלוי. כן קיבל תורה מרש"י שאף השיא לו את בתו השנייה, יוכבד. מנישואים אלו נולדו: שמואל (רשב"ם), יעקב (רבנו תם), יצחק (ריב"ם), ושלמה. בהמשך עבר לרמרו (הנקראת גם רומרוג) והקים שם בית מדרש. בתו נישאה לרבי שמואל מויטרי, בנו של רבי שמחה בן שמואל, עורך "מחזור ויטרי", ובנם הוא ר"י הזקן, אף הוא מחשובי בעלי התוספות. רבי מאיר חי בעיר רמרו (Ramerupt) שבצפון צרפת. רבי מאיר ואשתו יוכבד האריכו ימים, ככל הנראה, ונפטרו בשיבה טובה ברמרו בשנת ד'תתצ"ה (1135), כשיוכבד מקדימה את בעלה בחודשים מספר. מסיבה זו רבי מאיר נקרא בפי בני דורו "הישיש". רבי מאיר כתב פירושים לתלמוד, שנקראו "תוספות", ואפשר לראות בהם התחלות לשיטת הלימוד של בעלי התוספות, בגלל הנטייה לקושיות ותירוצים יותר מאשר בפירושי רש"י. קטע מפירוש שנכתב על ידי רבי מאיר ובנו הרשב"ם נדפס בתוך פירוש רש"י במסכת מנחות. שמו הוזכר בכמה מקומות על ידי בניו וכן במקומות נוספים בתוספות שלפנינו. פרופ' י"נ אפשטיין סבור כי הפירוש למסכת נזיר שהודפס בש"ס וילנא ויוחס לרש"י או לריב"ן, חתנו השני של רש"י, חובר למעשה על ידי רבי מאיר בן שמואל. אבל א"א אורבך חלק על זיהוי זה. רבנו תם מביא בספר הישר את הצעת אביו לתיקון נוסח תפילת "כל נדרי" כדי להתאימה להלכה.       - גיס Richard Gottheil, Max Schloessinger, ‏"Meir ben Samuel", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' מאיר בר' שמואל מרומבורג", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1030-1029, באתר היברובוקס א"א אורבך, בעלי התוספות, ירושלים תשמ"ו, עמ' 41–45. שו"ת רש"י, סימן נ"ט. ספר הישר, מהד' שלזינגר, סימן שצט. סידור רש"י תקצד: "ור' מאיר בר' שמואל העיד שכך אמר לו ר' יצחק הלוי". בהמשך שם מופיע: "אבל רבו ר' אלעזר...", ויש שהבינו מכך שר' אליעזר הגדול היה רבו, אך א"א אורבך העיר ע"פ כ"י שצריך להגיה "שרבנו אליעזר הגדול" (בעלי התוספות, עמ' 41). ישראל תא שמע, הלכה, מנהג ומציאות באשכנז, 1100 - 1350, ירושלים 1996. בשו"ת שבסוף ספר ראב"ן. ראה לדוגמה בספר הישר מהדורת שלזינגר, סימן של"ז הערה 4 (עמ' 211). תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף י"ג, עמוד א'. ראה אורבך, בעלי התוספות, ירושלים תשל"ו, עמ' 42–43. "פירושי הריב"ן ופירושי וורמייזא", תרביץ ד (תרצ"ג). אורבך, בעלי התוספות, עמ' 43–45. איתי מרינברג, כל נדרי – בין בית הכנסת לבית המדרש, הערה 7, באתר הפיוט והתפילה. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעבר דוקלה

מעבר דוקלה (בסלובקית: Dukliansky priesmyk; פולנית: Przełęcz Dukielska; הונגרית: Duklai-hágó) הוא מעבר הרים בעל חשיבות אסטרטגית, על גבול סלובקיה ופולין וסמוך לגבולה המערבי של אוקראינה. המעבר נמצא במזרח הרי הקרפטים בגובה 502 מטר מעל פני הים. מעבר דוקלה הוא מעבר ההרים הנמוך ביותר ברכס המרכזי של הרי הקרפטים ומכאן, בין השאר, נובעת חשיבותו האסטרטגית. המעבר נמצא מדרום לעיירה הפולנית דוקלה ומצפון לעיר פרשוב בסלובקיה. המעבר מוכר כאתר שבו נפגשות התרבות הסלאבית המזרחית והמערבית. מעבר דוקלה היה במוקד קרבות קשים בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. מדיה וקבצים בנושא מעבר דוקלה בוויקישיתוף קרב מעבר דוקלה במלחמת העולם השנייה (באנגלית) מעבר דוקלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)