laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'יין-שיונג וו

צְ'יֵן-שְיוֹנְגְ ווּ (באנגלית: Chien-Shiung Wu, בסינית: 吴健雄, פין-יין: Wú Jiànxióng; 31 במאי 1912 – 16 בפברואר 1997) הייתה פיזיקאית סינית אמריקאית אשר תרמה תרומה משמעותית לחקר הרדיואקטיביות. וו עבדה בפרויקט מנהטן, במסגרתו עזרה לפתח את תהליך הפרדת האורניום לאיזוטופים U-238 ו-U-235 על ידי דיפוזיה של גזים. וו ידועה ביותר בזכות הובלת "ניסוי וו", אשר סתר את חוק שימור הזוגיות. גילוי זה הוביל לזכייתם של תלמידיה, צונג-דאו לי וצ'ן-נינג יאנג, ב-1957 בפרס נובל לפיזיקה, וכן לזכייתה של וו בפרס וולף לפיזיקה ב-1978. המומחיות שלה בפיזיקה ניסויית עוררו השוואות למרי קירי, ובין כינויי הכבוד שלה נמצא את "הגברת הראשונה של הפיזיקה", "מאדם קירי הסינית" ו"המלכה של המחקר הגרעיני". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. וו נולדה בעיירה ליהו בטיחאנג, במחוז גיאנגסו ב-31 במאי 1912. אביה, וו זונגי, עודד אותה להצטרף לכיתה שלמדה מפי "הו שי", פילוסוף ומורה ידוע ומוביל באותם הזמנים. וו ואביה היו קרובים למדי, והוא עודד את רצונותיה ותחומי עניינה על ידי יצירת סביבה תומכת ורכישת ספרים, מגזינים ועיתונים. וו עזבה את עיירת מולדתה בגיל 11 על מנת להצטרף לבית הספר הרגיל לבנות "סוזו". ב-1929 רצתה וו לעבור ללמוד באוניברסיטה הלאומית המרכזית בנאנג'ינג. אולם, לפי התקנות הממשלתיות באותם הזמנים, תלמידי "בית ספר רגיל" אשר רצו לעבור לאוניברסיטה היו צריכים לשמש כשנה כמורים. מכאן, ב-1929 וו החלה ללמד בבית הספר הציבורי של סין, שנוסד על ידי "הו שי" בשאנגחאי. מ-1930 ועד 1934, וו למדה באוניברסיטה המרכזית הלאומית. תחילה היא למדה מתמטיקה, אך לאחר מכן עברה לפיזיקה. במשך שנתיים לאחר סיום התואר בפיזיקה היא החלה במחקר פיזיקלי ברמה אקדמית, וכן עבדה כעוזרת באוניברסיטת זזיאנג. לאחר מכן, הפכה לחוקרת במכון לפיזיקה של אקדמיית סיניקה. וו החליטה שברצונה להמשיך בלימודי הפיזיקה ברמה גבוהה יותר ממה שהתאפשר לה בסין. לכן, החלה לחפש מקום לימוד באזור קליפורניה. לאחר שקיבלה תשובה חיובית מאוניברסיטת מישיגן, וו וחברתה, דונג רופן, כימאית מטייכנג, יצאו להפלגה הארוכה מסין לארצות הברית. שתי הנשים הגיעו לסן פרנסיסקו ב-1936. התוכניות של וו לתחום לימודיה השתנו לגמרי לאחר שהגיעו לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא פגשה את הפיזיקאי לוק ציה ליו יואן, נכדו של יואן שה-קאי, הנשיא הראשון של רפובליקת סין. אבל הישגיה של וו זיכו אותה בהצעה ללמוד עם ארנסט א. לורנס, שזכה מעט מאוחר יותר בפרס נובל לפיזיקה ב-1939 בזכות המצאת מאיץ חלקיקים והפיתוח של יישומיו בפיזיקה. וו נטשה את תוכניותיה ללמוד במישיגן ובמקום זאת נשארה בברקלי. היא התקדמה במהירות במחקר שלה, וסיימה את תואר הדוקטור בפיזיקה ב-1940. וו ויואן התחתנו שנתיים מאוחר יותר, ב-1942. ב-1947, היא ילדה בן בשם וינסנט יואן, שהפך גם הוא לפיזיקאי בחלוף השנים. ניסוי שלה שהוכיח את הפרת חוק שימור הזוגיות תרם תרומה משמעותית לפיזיקת החלקיקים ולפיתוח של המודל הסטנדרטי של הפיזיקה. על התחזית התאורטית לתוצאה זו זכו בשנת 1957 צ'ן-נינג יאנג וצונג-דאו לי בפרס נובל לפיזיקה. התפקיד שמילאה וו בגילוי הזה לא הוכר ציבורית עד ל-1978, אז זכתה בפרס וולף על כך. וו נפטרה ב-16 בפברואר 1997, בגיל 84, בעיר ניו יורק, כתוצאה משבץ. עד מותה הייתה וו פרופסורית ידועה לפיזיקה בקליפורניה. קאון פצצת ביקוע גרעיני מדיה וקבצים בנושא צ'יין-שיונג וו בוויקישיתוף 10 נשים ששינו את ההיסטוריה (ו-10 גברים שקיבלו על כך את הקרדיט) באתר און-לייף צ'יין-שיונג וו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'יין-שיונג וו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Největší Čech

Největší Čech (מצ'כית: "הצ'כי הגדול ביותר") הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הציבורי של צ'כיה, Česká televize, בשנת 2005. בתוכנית נערך סקר במטרה לדרג את מאה הצ'כים הדגולים ביותר בהיסטוריה. התוכנית נוצרה בהשראת התוכנית 100 הבריטים הגדולים של הBBC. ההצבעה לסקר התרחשה בינואר 2005, כאשר מאה המועמדים המובילים נחשפו ב-5 במאי, ב-10 ביוני הוכרז הדירוג. למקום הראשון הגיע הדמות הדמיונית מהפולקלור יארה צימרמן, אולם היא נפסלה מהרשימה. 1. קרל הרביעי - קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאה ה-14 2. טומאש מסריק - פילוסוף, פובליציסט ומדינאי צ'כי, נשיאה הראשון של צ'כוסלובקיה 3. ואצלב האוול - מחזאי וסופר צ'כי, נשיאה האחרון של צ'כוסלובקיה אחרי נפילת הקומוניזם, והנשיא הראשון של הרפובליקה הצ'כית 4. יוחנן עמוס קומניוס - מורה וסופר צ'כי, הוגה דעות בתחום החינוך 5. יאן ז'יז'קה - מצביא וממנהיגי ההוסיטים 6. יאן ווריך - שחקן וסופר 7. יאן הוס - הוגה דתי ומהפכן, חסידיו נקראים בשמו, הוסיטים 8. אנטונין דבוז'אק - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה 9. קארל צ'אפק - סופר 10. בוז'נה ניימצובה - סופרת מהמאה ה-19 11. בדז'יך סמטנה - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה 12. אמיל זטופק - אתלט ואלוף עולם בריצה 13. קרל גוט - זמר 14. ייז'י מפודבראדי - מלך בוהמיה וממנהיגי ההוסיטים 15. פרנטישק פאלאצקי - היסטוריון וסופר מהמאה ה-19, נחשב ל"אבי האומה" הצ'כית 16. אוטוקאר השני - מלך בוהמיה במאה ה-13 17. ואצלב הקדוש - דוכס בן המאה ה-10, נחשב לקדוש המגן של צ'כיה 18. ואצלב קלאוס - פוליטיקאי צ'כי, נשיא הרפובליקה הצ'כית בשנים 2013-2003 19. ירוסלב היירובסקי - כימאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1959 20. אגנס מבוהמיה - נסיכה בוהמית מהמאה ה-13 21. תומאש באטה - איש עסקים, מייסד נעלי באטה 22. אדווארד בנש - הנשיא השני של צ'כיה 23. אוטו ויכטרלה - כימאי, נחשב לממציא עדשות המגע הרכות 24. ירוסלב סיפרט - משורר וסופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1984 25. זדנייק סווייראק - מחזאי, תסריטאי ושחקן 26. אמה דסטינוסבה - זמרת אופרה 27. ירומיר יאגר - שחקן הוקי קרח 28. מריה תרזה - ארכי-דוכסית אוסטריה ומלכת בוהמיה והונגריה משנת 1740 ועד למותה 29. קארל קריל - מתנגד לשלטון הקומוניסטי וזמר-יוצר 30. מילוש פורמן - במאי מפורסם
פרמטר סטטיסטי

פרמטר סטטיסטי הוא מספר (או אובייקט מתמטי אחר, כמו מטריצה) שמאפיין את האיברים השונים במשפחה של התפלגויות. ניתן לחשוב עליו כעל תכונה מספרית של אוכלוסייה או של מודל. אם P = { P θ : θ ∈ Θ } {\displaystyle {\mathcal {P}}=\{P_{\theta }:\theta \in \Theta \}} היא משפחת התפלגויות, נאמר כי Θ {\displaystyle \Theta } הוא מרחב הפרמטרים של המשפחה, וכי θ ∈ Θ {\displaystyle \theta \in \Theta } הוא פרמטר שלו. אם הממד של מרחב הפרמטרים סופי אבל גדול מ-1, קיים בדרך כלל בסיס מקובל ל- Θ {\displaystyle \Theta } , וקוראים בשם פרמטר גם לכל אחת מהקואורדינטות שלו. בהכללה, קוראים לפעמים בשם פרמטר לכל פונקציה f : Θ → R {\displaystyle f:\Theta \to \mathbb {R} } ממרחב הפרמטרים למספרים הממשיים. בקרב משפחות של התפלגויות עם פרמטרים ישנן ההתפלגויות הנורמליות, התפלגויות פואסון, התפלגויות בינומיות והתפלגויות מעריכיות. למשפחת ההתפלגויות הנורמליות יש שני פרמטרים: ממוצע ושונות: אם הם ידועים, ההתפלגות ידועה במדויק. לעומת זאת, למשפחת התפלגויות כי בריבוע יש פרמטר אחד בלבד – מספר דרגות החופש. במצב אופייני בהסקה סטטיסטית, מניחים משפחת התפלגויות שמתארת את הנתונים, כאשר לא כל הפרמטרים ידועים. במקרה כזה, מוטל על הסטטיסטיקאים להסיק מה שהם יכולים על הפרמטר בהתבסס על תצפיות של משתנים מקריים שמתפלגים בהתאם להתפלגות הנדונה, או באופן יותר קונקרטי, בהתבסס על מדגם שנלקח מתוך האוכלוסייה שמעניינת אותנו. במצבים אחרים, הפרמטרים יכולים להיקבע על ידי טבע פרוצדורת הדגימה שבה משתמשים או על ידי סוג הפרוצדורה הסטטיסטית המבוצעת (למשל, מספר דרגות החופש במבחן כי בריבוע של פירסון). אפילו אם משפחת ההסתברויות אינה מצוינת, מדדים כמו ממוצע או שונות עדיין יכולים להיחשב כפרמטרים של התפלגות האוכלוסייה ממנה נלקח המדגם. פרוצדורות סטטיסטיות עדיין יכולות לנסות לבצע הסקות על פרמטרים כאלו של האוכלוסייה. לפרמטרים מהסוג הזה ניתנים שמות בהתאם לתפקידיהם, כגון: פרמטר מיקום פרמטר פיזור או פרמטר קנה מידה פרמטר צורה כאשר להתפלגות יש תחום של קבוצה של אובייקטים שהם בעצמם התפלגויות, משתמשים במושג פרמטר ריכוז עבור מדדים שמראים כמה שונות יהיו התוצאות. מדדים כגון מדדי הרגרסיה הם פרמטרים סטטיסטיים במובן הזה, משום שהם מדדים של התפלגויות מותנות שמתארות כיצד המשתנים התלויים קשורים למשתנים הבלתי-תלויים. פרמטר לאוכלוסייה הוא כמו סטטיסטי למדגם. בנקודת זמן מסוימת, יכולים להיות מספר פרמטרים עבור אחוז המצביעים במדינה שלמה שמעדיפים מועמד מסוים. אך זה לא מעשי לשאול כל בוחר לפני מועד הבחירות לגבי העדפות המועמדים שלו, ולכן מדגם של בוחרים יתושאל, וסטטיסטי, אחוז הבוחרים הנשאלים שהעדיפו כל מועמד ייספר. לאחר מכן הסטטיסטי יבוא לידי שימוש כדי להגיע למסקנות לגבי הפרמטר שהוא ההעדפות של כל הבוחרים. בדומה לכך, במספר של בדיקות של מוצרים, במקום לבדוק את כל המוצרים, רק מדגם של מוצרים נבדק, כדי לצבור סטטיסטיקות התומכות במסקנה שכל המוצרים עומדים בתקנים של עיצוב המוצר. מודל (סטטיסטיקה) דיוק (סטטיסטיקה), פרמטר נוסף שלא ספציפי לשום התפלגות פרמטריזציה (דהיינו, קואורדינטות)
קרל ברוקנר

קרל ברוקנר (בגרמנית: Karl Bruckner;‏ 9 בינואר 1906 – 25 באוקטובר 1982) היה סופר ילדים אוסטרי. נולד בפרוור של וינה, לאב שעסק בדפוס. עסק במכונאות רכב והתחיל לכתוב ספרים לנוער ב-1946. נפצע במלחמת העולם השנייה, שלאחריה סייר ברחבי העולם. בין יתר מסעותיו הגיע ליפן. מחויב לשלום, הבנה בינלאומית, וצדק חברתי, הפך לאחד הסופרים המובילים באוסטריה לצעירים. ספרו המפורסם ביותר הוא 'סדקו רוצה לחיות', שנכתב בשנת 1961. הספר מתאר את מאבק החיים של הילדה סדקו ססקי תושבת העיר הירושימה. הסיפור מתנהל בשני מישורים מקבילים: תיאור מפורט ואמיתי של טיסתו של המפציץ האמריקני במסגרת משימת הטלת פצצת האטום על הירושימה – ומאבק החיים הנואש של סדקו הקטנה, שנפגעה מהקרינה הרדיואקטיבית הקטלנית של הפצצה. הספר תורגם לעברית על ידי ד"ר בצלאל וכסלר, ויצא לאור בהוצאת "מסדה" ב-1968. בנוסף לעברית תורגם הספר ל-22 שפות ויצא לאור ב-122 מדינות. Giovanna und der Sumpf – 1954 Die Strolche von Neapel – 1955 The Golden Pharaoh – (תרגום לאנגלית 1959) Viva Mexico –1962 Die Spatzenel – 2000 the City of Vienna Children's Book Prize - 1954 for Giovanna und der Sumpf Austrian Children's Book Prize - 1956 for Die Strolche von Neapel the City of Vienna Youth Book Prize - 1957 for Der goldene Pharao Austrian Children's Book Prize - 1961 for Sadako will leben 'The Day of the Bomb מדיה וקבצים בנושא קרל ברוקנר בוויקישיתוף קרל ברוקנר, דף שער בספרייה הלאומית סדקו רוצה לחיות קרל ברוקנר, באתר Booksefer
אורלי שחם (שחיינית)

אורלי שחם, שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1972) במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר. שחם גדלה בקיבוץ שער העמקים והתאמנה בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי ואחר כך בקבוצת הפועל העמקים, בהדרכתם של המאמנים אהרון בונה ונח רם. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1971 זכתה שחם במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:18.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל איילת השחר (1:13.3 דקות) ודורית זלץ מברית מכבים עתיד (1:14.1 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה שחם בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:16.2 דקות, לפני חברתה לקבוצה רעיה צורף (1:16.8 דקות) ואיריס נאבל מהפועל אפיקים (1:18.4 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:53.4 דקות, לפני איריס נאבל (3:00.0 דקות) ורעיה צורף (3:03.0 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1973 זכתה שחם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:15.1 דקות, אחרי רעיה צורף (1:13.5 דקות) ולפני רבקה ויינברג מברית מכבים עתיד (1:17.5 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:48.1 דקות, אחרי רעיה צורף (2:43.9 דקות) ולפני רבקה ויינברג (2:55.5 דקות). באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1974 זכתה שחם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.8 דקות, אחרי רעיה צורף (1:10.6 דקות) ולפני רבקה ויינברג (1:12.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:44.7 דקות, אחרי צורף שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:39.0 דקות ולפני ויינברג (2:47.1 דקות). שלמה מוזר, גרינשפן הפתיע את שטרן במשחה דרמטי ב-100 מ' פרפר, דבר, 8 באוקטובר 1971 רק שני שיאי נוער הושגו באליפות ישראל בשחיה, דבר, 24 בספטמבר 1972 השחיינים לא שחו להשגים גם ביום האחרון לאליפות, דבר, 25 בספטמבר 1972 שלמה מוזר, שיא לבוגרות ושיא נוער בפתיחת אליפות השחיה, דבר, 16 בספטמבר 1973 שלמה מוזר, "שלל" ההישגים באליפות השחיה: רק שני שיאים..., דבר, 23 בספטמבר 1973 אהרן להב, שני שיאים ישנים שופרו באליפות ישראל השחיה, דבר, 29 בספטמבר 1974 שני שיאים נוספים של פרג בתום אליפות ישראל בשחייה - שיא של רעיה צורף ב-200 פרפר - 2:39.0 ד, דבר, 2 באוקטובר 1974
פרנסיסקו דה אוסס

פרנסיסקו דה אוסס (בספרדית: Francisco de Hoces; מת ב-1526) היה ספן ספרדי, שהצטרף בשנת 1525 למשלחת לואאיסה (Expedición de García Jofre de Loaísa) אל איי התבלינים, כמפקד האונייה "סן לסמס" (San Lesmes). בינואר 1526 הדפה סופה את "סן לסמס" דרומה, מן הפתח המזרחי של מצר מגלן אל קו רוחב 56° דרום, שם סבר צוות הספינה שהם רואים את קצה היבשה. המסקנה המקובלת מכך היא, שהאנשים ראו מים פתוחים לכיוון מערב הלאה מצוק יבשתי, שיכול היה להיות הקצה הדרום-מזרחי ביותר של ארץ האש (Cabo San Diego - כף סן דייגו) או של איסלה דה לוס אסטאדוס (Isla de los Estados, כף סן חואן - Cabo San Juan). בכל אחת מן האפשרויות, ראו כמשוער נתיב מים פתוחים, המקשר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט דרומית לארץ האש, ומכאן שהקדימו את פרנסיס דרייק במסקנה לקיומו של נתיב מקשר כזה. זו הסיבה לכך שכמה היסטוריונים ספרדים, ארגנטינאים וצ'יליאנים טוענים, שמה שקרוי מעבר דרייק צריך להיקרא ים אוסס (Mar de Hoces). אחרי שמשלחת לואאיסה הגיעה לבסוף אל האוקיינוס השקט דרך מצר מגלן, הפיצה עוד סופה את כל הצי ו"סן לסמס" נראתה בפעם האחרונה בסוף מאי 1526. אחריתה של "סן לסמס" הייתה נושא להשערות רבות, שהתבססו על אי-אילו עקבות אירופאים מן המאה ה-16, שנמצאו לאחר זמן במקומות שונים בסביבות האוקיינוס השקט. עדות אפשרית לכך שהספינה הגיעה אולי לאי חג המולד, לכל אחד מאיי הארכיפלג הפולינזי או אפילו לניו זילנד. בכל אחד ממקרים אלה מדובר על הנחיתה האירופאית הראשונה במשולש הפולינזי, אירוע המקדים את ההיסטוריה של אזור זה בכמה עשורים. הסופר האוסטרלי רוברט לנגדון (Robert Langdon) היה התומך הבולט ביותר בתאוריות אלה בספריו "The lost caravel" ו-"The lost caravel re-explored". לאחר מותו של רוברט לנגדון, שימשה התאוריה בסיס למותחן הקשר של גרג סקואן (Greg Scowen)‏, "The Spanish Helmet", שפרנסיסקו דה אוסס הוא בין הדמויות העיקריות בו. Landín Carrasco, Amancio. España en el mar. Padrón de descubridores. Madrid: Editorial Naval ISBN 84-7341-078-5 Oyarzun, Javier. Expediciones españolas al Estrecho de Magallanes y Tierra de Fuego. Madrid: Ediciones Cultura Hispánica ISBN 84-7232-130-4. Langdon, Robert. The lost caravel re-explored. Canberra: Brolga Press ISBN 0-9588309-1-6 Scowen, Greg. The Spanish Helmet. Whare Rama Books ISBN 978-1-4635-5848-2
ברלינגטון (ורמונט)

ברלינגטון (באנגלית: Burlington) היא העיר הגדולה ביותר במדינת ורמונט שבארצות הברית, ומשמשת גם כבירת מחוז שיטנדן של ורמונט. על פי מפקד אוכלוסין של שנת 2010, בעיר מתגוררים 42,417 תושבים. העיר מרוחקת כ-72 קילומטרים מגבול ארצות הברית-קנדה וכ-151 קילומטרים מהעיר מונטריאול. מפעל הגלידה המפורסמת בן אנד ג'ריס הוקם בעיר, ומטה החברה נמצא כיום בפרברי ברלינגטון. ב-2015 הפכה ברלינגטון לעיר הראשונה בארצות הברית שמתבססת לחלוטין על אנרגיה מתחדשת. השטח שבו התפתחה העיר ברלינגטון ניתן כמענק בידי בנינג וונטוורת, המושל הבריטי של ניו המפשייר, ב-7 ביוני 1763 לעשרות אנשים בודדים שהגיעו מאזור ניו אינגלנד. בקיץ 1775 החלו מתיישבים להכין את השטח, ונבנו מספר בקתות בודדות במקום, אבל בה בעת פרצה מלחמת העצמאות האמריקאית, מה שגרר עיכוב של יישוב המקום עד לסיומה. העיירה אורגנה מבחינה רשמית בשנת 1785. בקיץ 1813, במהלך מלחמת 1812, שנערכה בין ארצות הברית לבריטניה, הפגיזו הבריטים את המקום. מיקומה של העיירה על שפת אגם שמפליין סייעה לה לפתח נמל אשר שימש לכניסה ומסחר, במיוחד לאחר השלמתן של מספר תעלות המחברות את העיר למדינת ניו יורק ולקוויבק שבקנדה. ברלינגטון נהפכה בחלוף השנים למרכז ייצור משמעותי והוכרזה כעיר בשנת 1865. בברלינגטון פועלים כ-9 בתי ספר במסגרת מערכת החינוך הציבורית של העיר. בנוסף, נמצאים בעיר כ-7 בתי ספר פרטיים. בעיר נמצאים מספר מוסדות השכלה ומחקר ויחסית לגודלה מתגוררים בה סטודנטים רבים, דבר אשר הוביל לכינוייה "קולג' טאון" (College town). בברלינגטון שוכנים האוניברסיטה הציבורית אוניברסיטת ורמונט, ברלינגטון קולג' ושמפליין קולג'.יש גם בית ספר יהודי הנקרא תמים אקאדעמי[tamimvt.org] לעיר ברלינגטון 7 ערים תאומות: ישראל ערד, ישראל (מ־1991) הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית צרפת אונפלר, צרפת ארצות הברית מוס פוינט (אנ'), מיסיסיפי, ארצות הברית ניקרגואה פוארטו קבסס (אנ'), ניקרגואה רוסיה ירוסלבל, רוסיה קנדה ברלינגטון (אנ'), אונטריו, קנדה מדיה וקבצים בנושא ברלינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברלינגטון (באנגלית) האתר של עיריית ברלינגטון - ורמונט ברלינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) America’s First All-Renewable-Energy City, פוליטיקו, 17 בנובמבר 2016
נחושת דו-כלורית

נחושת דו-כלורית היא תרכובת כימית של נחושת וכלור בעלת הנוסחה הכימית CuCl2 מלח זה, בצורתו היבשה הוא מוצק שצבעו חום בהיר הסופח באיטיות לחות מהאוויר עד לקבלת דיהידרט CuCl2•2H2O שצבעו ירוק-כחול. הנחושת נמצאת במרכז אוקטאדר מעוות בשל אפקט יאן טלר. גם בצורה הממויימת (CuCl2•2H2O) הנחושת בקואורדינציה אוקטאדרית, מוקפת בשתי מולקולות מים ו4 יונים מגשרים של כלוריד. התרכובת פרהמגנטית ונחושת כלורית הייתה החומר הראשון שנבדק בתהודה מגנטית אלקטרונית בשנת 1944. התמיסה המתקבלת מהמסת CuCl2 במים מכילה מגוון קומפלקסים של נחושת והרכבה משתנה בהתאם לריכוז, הטמפרטורה ונוכחות יוני כלוריד נוספים על אלו שמקורם במוצק. צורונים אלו כוללים את היון הקומפלקסי [ C u ( H 2 O ) 6 + 2 {\displaystyle [Cu(H_{2}O)_{6}^{+}2} שצבעו כחול וקומפקסים המכילים יוני הליד מהצורה [ C u C l 2 + x ] x − {\displaystyle [CuCl_{2+x}]^{x-}} שצבעם צהוב כמו [ C u C l 4 ] − 2 {\displaystyle [CuCl_{4}]^{-2}} או אדום כמו [ C u C l 3 ] − {\displaystyle [CuCl_{3}]^{-}} לכן תמיסת נחושת דו-כלורית יכולה לקבל כמה צבעים. בהוספת בסיס לתמיסה שוקעת נחושת הידרוקסיד C u C l 2 ( a q ) + 2 N a O H ⇒ C u ( O H ) ( 2 ( s ) + 2 N a C l {\displaystyle CuCl_{2(aq)}+2NaOH\Rightarrow Cu(OH)_{(2(s)}+2NaCl} בהידרוליזה חלקית מתקבלת נחושת אוקסיכלוריד Cu2Cl(OH)3- חומר המשמש כקוטל פטריות בחקלאות. נחושת דו-כלורית היא מחמצן עדין ומגיבה עם כמה מתכות לקבלת נחושת מתכתית או נחושת חד ערכית לקבלת נחושת חד ערכית מגיבים את החומר עם גפרית דו-חמצנית המשמשת כמחזר: 2 C u C l 2 + 2 H 2 O + S O 2 → 2 C u C l + H 2 S O 4 + 2 H C l {\displaystyle 2CuCl_{2}+2H_{2}O+SO_{2}\rightarrow 2CuCl+H_{2}SO_{4}+2HCl} בטמפרטורה של כ 1000°C נחושת דו-כלורית תתפרק ל CuCl ו גז כלור Cl2 מפיקים נחושת דו-כלורית בתגובה של כלור עם נחושת בטמפרטורה של 300-400°C, התגובה אקסותרמית במיוחד. C u + C l 2 + 2 H 2 O → C u C l 2 ( H 2 O ) 2 {\displaystyle Cu+Cl_{2}+2H_{2}O\rightarrow CuCl_{2}(H_{2}O)_{2}} ניתן לייצר את החומר גם בתגובה של נחושת הידרוקסיד, אוקסיד או קרבונט עם חומצה הידרוכלורית, באלקטרוליזה של NaCl עם אלקטרודות נחושת מתקבל קצף ירוק-כחול אותו ניתן להפריד ולהפוך לנחושת דו-כלורית ממויימת, אך תהליך זה עלול לפלוט גז כלור רעיל ולכן השימוש בו נדיר. משתמשים בנחושת דו-כלורית בעיקר כזרז למשל בייצור אצטאלדהיד מאתן משתמשים בנחושת דו-כלורית יחד עם פלדיום כלורי PdCl2 פלדיום כלורי מתחזר במהלך התגובה לפלדיום ותפקיד הנחושת הדו-כלורית לחמצן את המתכת שוב לפלדיום כלורי (תגובה 2). שחזור הנחושת הכלורית נעשה באמצעות חמצן האוויר (תגובה 3). התגובות המעורבות: C2H4 + PdCl2 + H2O → CH3CHO + Pd + 2 HCl Pd + 2 CuCl2 → 2 CuCl + PdCl2 4 CuCl + 4 HCl + O2 → 4 CuCl2 + 2 H2O כך שהתהליך הכולל (סכום של הכפלת תגובות 1 ו 2 + תגובה 3): 2 C2H4 + O2 → 2 CH3CHO נחושת כלורית משמשת כזרז גם בתהליך Deacon לייצור גז כלור מחומצה כלורית וחמצן 4 HCl + O2 → 2 Cl2 + 2 H2O נחושת דו-כלורית משמשת גם כזרז בשלב הכלורינציה בייצור ויניל כלוריד ודוכלורואתאן. בפירוטכניקה משמש החומר כצבען ירוק או כחול. מדיה וקבצים בנושא נחושת דו-כלורית בוויקישיתוף
מאצ'י טאווארה

מאצ'י טאווארה (ביפנית: 俵万智; ‏31 בדצמבר 1962) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת יפנית עכשווית. פרסומה העיקרי הגיע עם חידושה את שירת הטנקה לקהל יפני צעיר. מאצ'י טאווארה נולדה במחוז אוסקה בשנת 1962, ובגיל 14 עברה למחוז פוקוי. בשנת 1981 סיימה את לימודיה בהתמחות בספרות יפנית באוניברסיטת וואסאדה שבטוקיו. תחת השפעתו של המשורר סאסקי יוקיצסונה החלה לכתוב שירי טנקה. עד שנת 1989 הייתה מורה בבית ספר תיכון במחוז קנגאווה. מאצ'י טאווארה כתבה רצף של חמישים שירים, אוגוסט בוקר (八月 の 朝), שקיבל את פרס קאדוקאווה לשירי טנקה. בהמשך, היא שילבה אוסף שירים זה עם שירים נוספים שכתבה והוציאה את יום השנה לסלט (サ ラ ダ 記念 日) בשנת 1987. הוא הפך לרב מכר, שמכר מעל 2.6 מיליון עותקים, ותורגם, לעברית על ידי יעקב רז. מאצ'י טאוורה שולטת היטב במיומנות של שירי טנקה, וסוד הצלחתו של הספר הוא בשילוב שהוא יוצר בין סגנון השירה העתיק של יפן, הטנקה, לבין ההוויה העכשווית של אישה צעירה החיה בכרך ענק – טוקיו. באמצעות הצורה השירית העתיקה והשמרנית, של שירת הטנקה בת 31 ההברות, מצליחה מאצ'י טאווארה להעניק משמעות אינטימית, אישית, לשגרת החיים היומיומית, האנונימית, של חיי הכרך המתועשים בתחילת המאה העשרים-ואחת. היא משלבת נושאים יפניים מודרניים עם צורות קלאסיות פיוטיות ומבנים דקדוקיים של השירה היפנית המסורתית. שירתה נשמעת כמו חזרה לימים של תקופת נארה ובו בזמן הופכת את שירת הטנקה לנגישה לבני הנוער של יפן המודרנית. בזכות אוסף זה זכתה בפרס של האגודה היפנית לשירה מודרנית. בעבודות התרגום היא מתרגמת כתבים יפניים קלאסיים ליפנית מודרנית. בין הבולטים בתרגומיה – מאניושי (万葉集) בתרגום מילולי "אוסף עשרת אלפים העלים" ומעשיית טאקטורי (竹取物語) בתרגום מילולי "מעשיית חוטב הבמבוק". אתר האינטרנט הרשמי של מאצ'י טאווארה (באנגלית) מאצ'י טאווארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאצ'י טאווארה (1962-), דף שער בספרייה הלאומית Buckley, Sandra. "Encyclopedia of contemporary Japanese culture".
טנקה

טַנְקָה (יפנית 短歌) הוא שיר קצר של 31 הברות, הצורה השירית הנפוצה ביותר ביפן עד המאה ה-17. בשירה היפנית המסורתית אין חרוזים, והיא בנויה על מקצב. שירת הטנקה נכתבת בחמש שורות במבנה של 5, 7, 5, 7, ו-7 הברות. שירה זו התחבבה על היפנים והפכה במשך הזמן לצורה הסטנדרטית של שיר. השיר כולל בדרך כלל תיאור טבע, אירוע מסוים המביא להתפעמותו של הצופה, רמז למשהו מסתורי יותר וביטוי לירי מאופק – יסודות שהפכו אופייניים לשיר הקצר. כדוגמה ניתן להציג שיר טנקה של אחת המשוררות הגדולות, אוֹנוֹ-נוֹ-קוֹמַאצִ'י (825? – 900?): 思ひつつ寝ればや人の見えつらむ夢と知りせば覚めざらましを בתרגום של בן עמי שילוני: אולי נרדמתי כאשר חשבתי עליו, כי ראיתיו מול עיני. לו ידעתי שזה חלום לא הייתי מתעוררת. החלק הראשון הוא תיאור של מה שקרה: המשוררת נרדמה בעודה חושבת על אהובה, והאהוב הופיע בחלומה. החלק השני הוא התגובה הרגשית שלה אחרי שהתעוררה מהחלום והבינה שזה כל מה שזה היה – חלום. בשנת 905 נאסף, על-פי הוראתו של הקיסר, קובץ של 1,111 שירי טנקה, שקיבל את השם קוקין ואקקשו (אוסף שירים יפניים וחדשים), או בקיצור: קוקינשו. בשנת 1201 הקיסר גו-טובה, שפרש מכס המלוכה בגיל 18 והיה משורר ופטרון של האמנויות, הקים בקיוטו משרד לשירה. תפקיד המשרד היה לקבץ את מיטב השירים של זמנו, והקיסר לשעבר, השתתף בעצמו בתהליך הבחירה. בשנת 1205 פורסם הקובץ, שנקרא שין-קוקין-ואקה-שו (האוסף החדש של השירים היפניים הישנים והחדשים) או בקיצור שין-קוקינשו. הקובץ הכיל 1,981 שירי טנקה, כאשר שליש מן המשוררים בקובץ זה הן נשים. בתקופת מורומאצ'י התפתחה שירת הטנקה לז'אנר של שירים מקושרים – רנגה. בתקופת טוקוגאווה התפתחה משירת הטנקה שירת ההאיקו, שיר קצרצר בן 17 הברות, שקיצץ את שתי שורותיו האחרונות של שיר הטנקה. "יום השנה לסלט", מאצ'י טאווארה, בתרגום יעקב רז (שירי טנקה מודרניים של משוררת יפנית צעירה בת זמננו) יפן מונוגטארי, יפן בספרות וספרות ביפן מדיה וקבצים בנושא טנקה בוויקישיתוף טנקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שיר טנקה
זוהר (אלבום)

זוהר הוא אלבום הסולו השני של קרולינה, אשר יצא בפברואר 2012 ובו שיתפה פעולה עם אורי כנרות מלהקת בום פם ועם אופיר קותיאל (Kutiman). האלבום משלב מוזיקה מזרחית-ים תיכונית עם עיבודים אלקטרוניים. האלבום הושפע משירי זוהר ארגוב ומהמוזיקה הערבית. קרולינה כתבה והלחינה את רוב שירי האלבום בשיתוף עם אורי כנרות מלהקת בום פם, אשר אחראי גם לעיבודים ולהפקה המוזיקלית. רבים משירי האלבום הפכו ללהיטים, ובהם "אל תאחר", "משגע אותי" ו"Save Me From Myself". כמו כן כלולה באלבום גרסתה של קרולינה לשירם של לאה גולדברג ודני ליטני "ולא היה בינינו אלא זוהר". מתוך האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "מול הים" ו"אל תאחר". קרולינה - שירה, מילים, לחנים, גיטרה קלאסית וכלי הקשה אורי כנרות - הפקה מוזיקלית, מילים, לחנים, עיבוד, גיטרות, סאז אופיר קותיאל - תופים, כלי הקשה, טמבורין, קלידים ופסנתר שחם אוחנה - באס, כלי הקשה, קולות ליווי אורן צור - כינור וויולה עוזי פיינרמן - מנדולינה תבור בן דוד - סיטאר ב"לא היה בינינו אלא זוהר" בשנת 2013 יצאה מהדורה מחודשת שכללה גם מיני-אלבום בשם "נגן נגנה - גרסאות כיסוי וגילוי" שהפיקו סאבו וקותימן. באלבום נכללו ארבע גרסאות כיסוי בהם "Black Dog" של לד זפלין בשיתוף בום פם וגרסה של קרולינה ל"צל עץ תמר", שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב. במרץ 2013 יצר "שימי סוניק" (מיכאל אמת) מההרכב סוליקו, גרסת פאנק אלקטרונית לשיר "צל עץ תמר". השיר "צל עץ תמר" הגיע במצעד השנתי תשע"ג (2013) למקום 16 ובמצעד השבועי למקום השלישי. מידע על האלבום זוהר באתר MusicBrainz האלבום זוהר באתר Discogs זוהר, באתר בנדקמפ האזנה ל"צל עץ תמר" באתר BandCamp האלבום המלא בערוץ היוטיוב של קרולינה, רשימת השמעה, באתר יוטיוב זוהר - השפעות והשראות, רשימת השמעה, באתר יוטיוב האזנה ל"צל עץ תמר (Shimi Sonic Heartbreak Mix)" באתר BandCamp ynet, קרולינה: 'לפעמים אני פוחדת שההתרגשות תיגמר', באתר ynet, 30 במרץ 2012 גל אוחובסקי, ‏"זוהר" של קרולינה הוא אלבום מושלם, באתר ‏מאקו‏, 6 במרץ 2013 פלייליסט שירים שהשפיעו על האלבום מתוך הפייסבוק של קרולינה זהות מחברי השיר מצוינת באופן שונה על גבי עטיפת האלבום. בבוררות משפטית שהסתיימה ב-2014 נקבע שהשיר נכתב על ידי אפרים וינשטיין והולחן על ידי חיים קוברין.
ויטאקר

האם התכוונתם ל... ג'ודי ויטאקר – שחקנית אנגלייה ג'ון ויטאקר – פוליטיקאי אמריקני טום ויטאקר – כדורגלן אנגלי פורסט ויטאקר – שחקן ובמאי אמריקני צ'ארלס ויטאקר – שופט אמריקני רוג'ר ויטאקר – מוזיקאי אנגלי