laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יעקב בנאי

יעקב בנאי (1919 – 28 בדצמבר 1993) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי, יליד ירושלים, והשני משמונת האחים במשפחת בנאי. בנאי נולד למאיר אליהו ומלכה לבית שבתאי וגדל בשכונת מחנה יהודה בירושלים, בסביבות השוק. החל להופיע במסגרת בית הספר הדרמטי של האוניברסיטה העברית. היה ראשון האחים שהלך ללמוד משחק. בשנת 1942 הצטרף לתיאטרון "המטאטא". במלחמת העצמאות היה חבר בצוות בידור עם שמואל עצמון בזמן המצור על העיר. בשנת 1950 נשא את מרים לאישה, והופיע בהצגות בתיאטרון, בעיקר ב"זירה" ואצל גיורא גודיק. בסביבות שנת 1957 עבר עם משפחתו לגבעתיים, שבה התגורר עד לפטירתו. בתחילת שנות ה-60 הופיע יחד עם אלברט כהן, זוהר אוריין וליה דוליצקיה במסגרת "להקת זרקור". הלהקה העלתה מופעי בידור שכללו גם קטעי זימרה, המפורסם שבהם "סבא ליאון". כמו כן שיחק בסרטים רבים, בהם: "סאלח שבתי" ו"שמונה בעקבות אחד" (1964), "אסירי החופש" (1968), "מרגו שלי" (1969), "השוטר אזולאי" (1971), "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), "מתנה משמיים" (1973), "חגיגה בסנוקר" (1975), "רק היום" (1976), "אדון לאון" (1982), "מכת שמש" (1984), "הדודה מארגנטינה" (1984) "מקום ליד הים" (1988), "אבא גנוב 2" (1989) ו"שלג באוגוסט" (1993) . היה בין הקריינים והמגישים של תוכניות הילדים בתוכנית לאם ולילד, ובין השאר הגיש את סדרת "סיפורי ניסן ורחמים משיכון ב'" מאת רעיה בלטמן. ב-1991 השתתף בסרט "לא בלי בתי" עם סאלי פילד ובו גילם תפקיד קצר של איש דת שיעי. ב-1989 הוציא עם בנו אהוד אלבום בשם "תחת שיח היסמין", ובו סיפר אגדות עם פרסיות על רקע נגינתו ושירתו של הבן. בשנת 1983 התאלמן מאשתו מרים, אימם של בניו, אלי ואהוד. לאחר מכן ניהל במשך ארבע שנים מערכת יחסים עם אישה הצעירה ממנו בכארבעים שנה, ושמר עימה על קשר עד ליום מותו. יעקב בנאי נפטר מהתקף לב בביתו שבגבעתיים, והותיר אחריו שני בנים (ביניהם את הזמר והיוצר אהוד בנאי) ושלוש נכדות. יעקב בנאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעקב בנאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יעקב בנאי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יעקב בנאי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ירון לביא

ירון לביא הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. בעבר כיהן כמפקד אגד ארטילרי 215. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לביא התגייס לצה"ל לשירות ביחידת מורן. הוא שירת בה כלוחם וכקצין. לאחר סיום שירותו הצבאי, למד חקלאות ובמקביל, שימש מפקד סוללה במורן. בגיל 31 שב לשירות הקבע ושימש ראש מדור תורת הלחימה בבית הספר של מורן. כמו כן, פיקד על גדוד מילואים של חיל התותחנים. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ולמטה, מונה למפקד בית הספר של יחידת מורן וב-2006, למפקד יחידת מיתר. ב-2010 מונה לסגן מפקד עוצבת גולן וב-2012 מונה למפקד עוצבת שלהבת, אגד תותחנים במילואים. במקביל, שימש ראש תורת חיל התותחנים במפקדת קצין תותחנים ראשי. ב-2015 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. רועי כספי, מענה להיפראקטיביות,, ביטאון ביבשה, גיליון 1, אפריל 2007.
הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו

הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו (Jardim Botânico do Rio de Janeiro) שבברזיל ממוקם בחלקה הדרומי של העיר. הוא משתרע על שטח של 540 אלף מטרים מרובעים ובו 6,500 מיני צמחים מברזיל ומחוץ לה, מהם 900 מינים של דקלים. הגן הוקם בשנת 1808 על ידי ז'ואאו הששי, מלך פורטוגל. הוא נועד במקור לאקלם בברזיל צמחי תבלין שיובאו מאיי הודו המערבית, כאגוז מוסקט, פלפל וקינמון. הגן נפתח לציבור ב-1822. מרכיב מרכזי בגן הוא שדרה באורך של 750 מטרים המובילה לתוכו מהכניסה אליו, ובה 134 עצי דקל, שכולם הם צאצאיו של עץ אחד. רק כ-40% משטח הגן הוא מעובד והיתר מהווה יער אטלנטי. מצויות בו חממות רבות וכן מונומנטים רבים בעלי חשיבות היסטורית, ארכאולוגית ואמנותית, לרבות פסלים ומזרקות בגן חיים מינים של קופים וכ-140 מינים של ציפורים, לרבות מינים בסכנת הכחדה. בגן מתקיים מכון מחקר ולצידו הספרייה הבוטנית המקיפה ביותר בברזיל. בשנת 1992 הכריז ארגון אונסק"ו על הגן כשמורה ביוספרית. מדיה וקבצים בנושא הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית פייסבוק הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית אינסטגרם הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, באתר פליקר הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יורם כנפו

יורם (אברהם) כנפו (נולד ב-26 בפברואר 1972) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש ראש מטה אגף כוח האדם. קודם לכן שימש ראש מטה פיקוד הצפון, ראש מחלקת ארגון באגף התכנון, מפקד חטיבת האש 282, מפקד עוצבת הרעם, מפקד בא"ח תותחנים ומפקד גדוד 334 במלחמת לבנון השנייה. כנפו, נולד בבית שאן שם גדל עם עוד 5 אחים ואחות, למד במקיף דתי אורט בית שאן בשנים 1984 עד 1989 והתמחה באלקטרוניקה ומחשבים. התגייס לצה"ל ב-1990, כלוחם בחיל התותחנים, עבר קורס מפקדי כיתות וקורס קציני תותחנים. לאחר קורס הקצינים שובץ כקצין סיוע אש בגדוד 51 של חטיבת גולני במשך שנה. לאחר מכן שובץ בתפקיד קצין סיוע בעוצבת חירם בשנים 1994 עד 1995 והשתתף במבצע דין וחשבון בגבולה הצפוני של ישראל. בשנים אלו השתתף בהיתקלויות רבות, הוביל הפעלות אש מורכבות למטרת תקיפת כוח חזבאללה וחילוץ פצועים בתקופת שהיית צה"ל בלבנון. בהמשך, בשנת 1995 שימש כמפקד סוללת איכון בעוצבת הגליל. בשנת 1996 שימש סגן מפקד גדוד 411 ("קרן") והשתתף במבצע ענבי זעם. בסיום התפקיד בשנת 1997 יצא כנפו ללימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה והתמחה במערכות מידע. לאחר סיום לימודיו, היה ראש מדור תותחנות במפקדת קצין תותחנים ראשי בשנים 2002 עד 2003 ובמקביל למד תואר שני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 2003 עד 2004 היה חניך בפו"ם ברק ולמד תואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום הקורס מונה לקצין אג"ם באגד ארטילרי 215. במלחמת לבנון השנייה פיקד על גדוד 334 ("הרעם"), לאחר מכן שימש מפקד בא"ח תותחנים ומפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. בשנים 2011 עד 2014 פיקד על עוצבת הרעם. בשנתיים הראשונות בתפקיד שימש במקביל ראש מחלקת תורת חיל התותחנים ובשנה לאחר מכן היה חניך במב"ל. באוגוסט 2014 מונה למפקד עוצבת גולן ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2016. בשנים 2016 עד 2018 היה ראש מחלקת ארגון באגף התכנון והארגון. בשנת 2018 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הצפון. ב-5 בספטמבר 2021, החל את תפקידו כראש מטה אגף כוח האדם. ב-8 במאי 2024 פורסם כי סוכם לפרישה מצה"ל. כנפו מתגורר במושב כפר חיים שבמועצה האזורית עמק חפר, נשוי לאפרת מייקין כנפו ולהם שלושה ילדים. בוגר פו"ם ברק ומב"ל, בעל תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, תואר בשני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בצבא וביטחון מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מדיה וקבצים בנושא יורם כנפו בוויקישיתוף יותם קניספל, אני הולך לבית שאן, אתר זרוע היבשה יורם כנפו, "התותחן שלא שב" - לזכרו של דגש מאהר שנפל באסון השייטת, באתר ישראל היום, 1 במאי 2017. יהונתן שר, גשם של פלדה, אתר זרוע היבשה אל"מ יורם כנפו קיבל פיקוד על "עוצבת הגולן" – תמיד תותחן, באתר www.beithatothan.org.il אמיר בוחבוט‏, מינויים בצה"ל: המזכיר הצבאי לממשלה ימונה למפקד אוגדת עזה, באתר וואלה, 3 ביולי 2017 יוסי יהושוע, יואב זיתון, פרסום ראשון: הרמטכ"ל הודיע לתא"ל עופר וינטר על שחרורו מצה"ל, באתר ynet, 8 במאי 2024
פרסי בחירת הנוער 2001

טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2001 התקיים ב-12 באוגוסט 2001 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. לטקס לא היו מנחים, אולם דייוויד ספייד הציג את הטקס לצד הופעות האומנים מולין יוג', האחים ארון קרטר וניק קרטר, אשר ואיב שהופיעה יחד עם גוון סטפאני. השחקנית שרה מישל גלר קיבלה בטקס זה את פרס הישג יוצא מגדר הרגיל. מספר המועמדויות הרב ביותר: הסרט "סיפורו של אביר" - 7 מועמדויות מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "ריקוד צמוד" + הלהקה אן סינק - 3 זכיות כל אחת פרסי בחירת הנוער 2001, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2001, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הוגו אוסטרמן

הוגו ויקטור אוסטרמן (בפינית: Hugo Viktor Österman;‏ 5 בספטמבר 1892 – 17 בפברואר 1975) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה. אוסטרמן נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). אביו היה קצין משטרה. הוא למד באוניברסיטת הלסינקי, וערך מספר טיולים ברחבי אירופה. כמו צעירים פינים רבים הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית בתקווה לשחרר את ארצו מהכובש הרוסי השנוא. כאשר זכתה פינלנד בעצמאות חזר אליה והצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית. לאחר המלחמה המשיך לסייע בפיתוח הצבא הפיני הצעיר, ואף מונה בשנת 1933 לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), אולם הוחלף ב-1939 בידי קארל גוסטף אמיל מנרהיים. עם פרוץ מלחמת החורף מונה אוסטרמן למפקד חזית מפרץ קרליה. בתחילה החזית שתחת פיקודו לא הותקפה רבות, אולם לקראת סוף המלחמה ריכזו הרוסים בחזית זו לא פחות מארבעים דיוויזיות. בריאיון לכתבים זרים הוא הצהיר כי "אנו נמשיך עד האיש האחרון ועד הכדור האחרון להגן על ארצנו וביחד עמה על תרבות המערב". אולם בשל הלחץ הכבד הוא נאלץ לבסוף לבקש אישור לסגת, אולם מנרהיים לא נתן לו והחליף אותו בגנרל אריק היינריקס. אולם בסופו של דבר נאלצה פינלנד לבקש שלום בכל מקרה. חלקו של אוסטרמן במלחמת ההמשך היה זעיר. הוא היה מקורב לרבים מקרב המפלגה הנאצית והאס אס, ונשלח לא פעם לייצג את פינלנד בשיחות עם גרמניה הנאצית. הוא פרש מהצבא בשנת 1946 ונפטר בהלסינקי בשנת 1975. מדיה וקבצים בנושא הוגו אוסטרמן בוויקישיתוף אל"ם (מיל') בני מיכלסון, ‏70 שנה למלחמת החורף - גוליית ניצח אבל בקושי, מערכות 430, 2010 הוגו אוסטרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 212. מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 213. גם גרמניה תתקיף את פינלנד, דואר היום, 14 בפברואר 1940 מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 214.
QSFP

Quad Small Form-factor Pluggable (ראשי תיבות: QSFP) הוא משדר/מקלט קומפקטי הניתן להחלפה חמה המשמש לתקשורת נתונים. QSFP משמש לממשק חומרה לסיבים אופטיים ולכבלי נחושת של אתרנט. QSFP מיוצר בצורת תקן התומכת בהעברת קצבים מ-4x10 גיגה בייט/שנייה ואילך. מפרט החומרה מתפתח עם הזמן, ונכון למאי 2013, המהירות המקסימלית האפשרית עומדת על 4X20 גיגה בייט בשנייה. ה-QSFP תומך באתרנט, ערוץ סיב אופטי, InfiniBand ו-Synchronous optical networking תוך יכולת למגוון מהירויות. משדרי-מקלט מסוג +QSFP מתוכננים לסטנדרטים של Serial Attached SCSI, אתרנט במהירויות של 40 גיגה בייט/שנייה, Quad data rate (40 גיגה/שנייה), Fourteen data rate (56 גיגה/שנייה) ועוד. דגמי ה-QSFP מגדילים את דחיסות הפורטים עד פי 4 ביחס לדגמי SFP. ל-QSFP ישנם 38 פינים כאשר 4 מהם משמשים לשידור בקצב מהיר ואילו 4 משמשים לקליטה בקצב מהיר. טכנולוגיית QSFP28 מאפשרת מהירות של 4X28 גיגה ביט בשנייה. מגזין digitaler, עמ 47(הקישור אינו פעיל) סקירה של QSFP באנגלית ועדת ה-SFF ftp://ftp.seagate.com/sff/SFF-8635.PDF SFF Committee (May 10, 2013) ftp://ftp.seagate.com/sff/SFF-8665.PDF SFF Committee (May 10, 2013) Fiber Channel
פרסי בחירת הנוער 2002

טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2002 התקיים ב-19 באוגוסט 2002 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. לטקס לא היו מנחים, אולם בריטני ספירס ו-ורן טרויר הציגו את הטקס לצד הופעות האומנים נלי, ג'ניפר לאב יואיט ובי.בי מאק. השחקנית ריס וית'רספון קיבלה את פרס הישג יוצא מגדר הרגיל שהוענק בפעם האחרונה במסגרת הטקס. מספר המועמדויות הרב ביותר: הסדרה "סמולוויל" + הזמרת בריטני ספירס - 9 מועמדויות כל אחד מספר הזכיות הרב ביותר: הסרט "אמריקן פאי 2" + הסרט "ספיידרמן" + הסדרה "חברים" - 3 זכיות כל אחד מדיה וקבצים בנושא פרסי בחירת הנוער 2002 בוויקישיתוף פרסי בחירת הנוער 2002, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2002, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
לת'ברידג'

לת'ברידג' (באנגלית: Lethbridge) היא עיר בפרובינציית אלברטה בקנדה. לת'ברידג' שוכנת על גדות נהר אולדמן, בדרום אלברטה. בעיר מתגוררים 83,517 תושבים (נכון ל-2011), ובמטרופולין שלה מתגוררים 105,999 תושבים (נכון ל-2011). עד המאה ה-19 האזור היה מיושב על ידי כמה מהאומות הראשונות. בשנות ה-70 של המאה ה-19, איש עסקים אמריקאי בשם ניקולס שיירן (Nicholas Sheran) פתח מכרה פחם באזור בו נמצאת העיר היום. בעקבות הצלחתו של המכרה, נפתחו מכרות נוספים, בהם אחד של חברת הפחם והניווט הצפון-מערבית ב-1882. הכורים במכרה זה ייסדו לעצמם התיישבות בקרבתו וקראו לה לת'ברדיג' על שם ויליאם לת'ברידג', נשיא החברה. ההתיישבות התפתחה במהירות וכעבור זמן קצר נסללה בה מסילת רכבת של חברת הרכבות הקנדית הפסיפית אשר הפכה את לת'ברידג' לבסיס האזורי שלה. הדבר טרם להתפתחות העיר והיא הפכה למרכז האזורי של דרום אלברטה. לאחר מלחמת העולם הראשונה החל הביקוש העולמי לפחם לרדת ואתו הידרדרה הכרייה בלת'ברידג' עד שנפסקה לחלוטין בשנות ה-50 של המאה ה-20. בעקבות ההידרדרות הכלכלה המקומית עברה להסתמכות על חקלאות ולאחר מלחמת העולם השנייה העיר חזרה לגדול באופן משמעותי. לת'ברידג' היא המרכז הכלכלי הגדול ביותר בדרום אלברטה מדרום לקלגרי (אם כי מדיסין הט נחשבת למרכז הכלכלי של דרום מזרח אלברטה). הכלכלה המקומית מתבססת באופן מסורתי על חקלאות, אך גם על תעשייה ושירותים. בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם גם אוניברסיטת לת'ברידג'. את העיר משרת נמל התעופה לת'ברידג', הנמצא במרחק של כ-7 קילומטרים דרום-מזרחית לעיר. מדיה וקבצים בנושא לת'ברידג' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לת'ברידג' לת'ברידג', ברשת החברתית אקס (טוויטר) לת'ברידג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרופיל מפקד אוכלוסין למטרופולין לת'ברידג', סטטיסטיקס קנדה.
גוגל קארדבורד

הגוגל קארדבורד (באנגלית: Google Cardboard) היא מסכת מציאות מדומה שפועלת על ידי הכנסת טלפון חכם לתוך חריץ המיועד לכך במסכה. הוא פותח על ידי גוגל והוצג בפעם הראשונה לציבור הרחב ב-2014 בסן פרנסיסקו. המסכה מאפשרת צפייה בתמונות ובסרטונים ולשחק במשחקים של מציאות מדומה שנוצרו על ידי יישומים ספציפיים. המכשיר מגיע בצורת מסכה המכסה את העיניים, שבתוכה טלפון חכם משמש כמסך. אין לה רצועות, ועל המשתמש לשמור אותה בגובה העיניים במהלך השימוש. הגוגל קארדבורד הומצא על ידי שני צרפתים: דוד קוז ודמיאן הנרי, שניהם עובדים במכון לתרבות גוגל בפריז. גוגל מפרסמת באופן חופשי את הפריסה והמדריך של ה"גוגל קארדבורד" באתר האינטרנט שלה, וכך זה מאפשר לכל אחד לבנות את "הקארדבורד" שלו. כשהמוצר יצא בתחילה, פורסם שגוגל עשתה זאת כהתרסה כנגד פייסבוק שפיתחה משקפי מציאות מדומה יקרים מאוד וגוגל הראתה שאפשר לעשות זאת מחתיכת קרטון פשוטה. המסכה בעיקרה היא חתיכת קרטון שמוסיפים לה את הפריטים הבאים : רצועות ולקרו שתי עדשות (חובה) מגנט גומי תג NFC כשיצא לציבור הרחב, ה"גוגל קארדבורד" נחשף עם כמה יישומים תואמים כולל Google Earth, גוגל מפות ו-YouTube. יישום זה גם עודכן בסוף שנת 2014, וכעת מציע ספריית יישומים תואמים עם ה"גוגל קארדבורד". מדיה וקבצים בנושא גוגל קארדבורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוגל קארדבורד יישום "קארדבורד" רשמי עבור אנדרואיד יישומים תואמים "קארדבורד" באנדרואיד ההכרזה על גוגל קארדבורד ביוטיוב (fr)"Le Google Cardboard : la réalité pour tous made in France" sur http://www.goglasses.fr, GoGlasses.fr, 08 juillet 2014 (fr)"Google met à jour son application Cardboard" sur Casques-VR.com, 11 décembre 2014
פרסי בחירת הנוער 2003

טקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2003 התקיים ב-2 באוגוסט 2003 באמפיתיאטרון גיבסון שבקליפורניה, ושודר בערוץ פוקס. את הטקס הנחה השחקן דייוויד ספייד ולאורכו הופיעו האומנית קלי קלרקסון והלהקות אוונסנס והדונה'ס. השחקן והקומיקאי מייק מאיירס קיבל את פרס Ultimate שהוענק בפעם הראשונה במסגרת הטקס. מספר המועמדויות הרב ביותר: הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז - 12 מועמדויות מספר הזכיות הרב ביותר: השחקן והמנחה אשטון קוצ'ר + הריאליטי "אמריקן איידול" - 4 זכיות כל אחד מדיה וקבצים בנושא פרסי בחירת הנוער 2003 בוויקישיתוף פרסי בחירת הנוער 2003, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מועמדויות וזכיות בפרסי בחירת הנוער 2003, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אוז'נדוב

אוז'נדוב (בפולנית: Urzędów) הוא כפר במחוז קרשניק שבפרובינציית לובלין שבפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית. בכפר עובר נהר הנקרא על שם היישוב, והוא שוכן על הדרך הראשית שבין קרקוב ולובלין. ראשיתו של היישוב בתחילת המאה ה-14. בשנת 1405 הוענק ליישוב מעמד עירוני עם זכויות מגדבורג. היישוב שימש כמרכז אזורי לכפרים בסביבתו, ובמהלך המאה ה-17 נשרף בהתקפה של חיל הקוזקים של חמלניצקי, ולאחר מכן בהתקפה של גייסות השוודים. רבים מהיישוב תמכו במרד הפולני בשנת 1863, ולאחר דיכויו על ידי הרוסים, בוטל מעמדו של היישוב כעיירה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ביולי 1915, נשרפו בתי הכפר כתוצאה מהקרבות שהתחוללו בסביבותיו בין צבאות רוסיה וגרמניה. בכתב הייסוד של העיירה משנת 1405 נאסר על יהודים להתיישב בה. האזכור הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא במחצית הראשונה של המאה ה-18, ובזמן כהונתו של אוגוסט השלישי מלך פולין, פנו אליו תושבי היישוב הנוצרים בטענה שבישיבת יהודים במקום יש כדי לקפח את פרנסתם. יישוב יהודי של ממש התפתח באוז'נדוב רק בשנת 1862, עם ביטול האיסור על ישיבתם במקום. מקצתם קנו אדמות בכפר ובסביבתו, ורוב יהודי הכפר התפרנסו ממסחר בתוצרת חקלאית. בשנת 1905 הוקם בכפר בית כנסת, ובשנת 1907 הוכרה הקהילה בכפר כקהילה עצמאית. ראש ועד הקהילה בשנים 1930-1928 היה מאיר גולדהאר, ובתקופה שבין שתי מלחמות העולם הוקם בכפר בית כנסת חדש בנוי אבן. לקהילה שבכפר השתייכו גם כ-150 יהודים תושבי כפרים סמוכים. בשנים 1913-1907 כיהן ברבנות הכפר הרב יעקב וארום. אחרי מלחמת העולם הראשונה מילא תפקיד זה הרב יוסף גלרנטר, ומשנת 1923 עד 1937 כיהן בתפקיד הרב אברהם ויינשטוק. בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 פיתחו יהודי הכפר פעילות פוליטית, בעיקר ציונית. בין היתר, נפתחה בכפר ספרייה ציבורית קטנה, והתקיימו בו שיעורי ערב בעברית. כמו כן, פעל בכפר סניף של אגודת ישראל. בשנות השלושים סבלו יהודי הכפר ממספר אירועים אנטישמיים, בין אם בתקיפת רוכלים יהודים בכפרי הסביבה, ובין אם בחרם על חנויותיהם. בספטמבר 1939 נכבש הכפר בידי הגרמנים, אך הם לא ישבו במקום דרך קבע, והפקידו את השלטון המקומי בידי הפולנים. היהודים אולצו לשאת סרט מגן דוד על הזרוע, וילדיהם הורחקו מבתי הספר בכפר. בשנת 1940 הגיעו לכפר מספר משפחות יהודיות שנמלטו מורשה, ובשנת 1941 הגיעו אליו פליטים יהודים נוספים ממערב פולין. בספטמבר 1941 היו בכפר כ-400 יהודים. באותו החודש הועברו 25 צעירים יהודים מהכפר למחנה העבודה ינישוב. בראשית אוקטובר אותה השנה הועברו לכפר יהודים מכפרי הסביבה, מונבולניצה, וכן מגורשים מווינה, ומספר היהודים במקום הגיע ל-549. בסתיו 1942 הגיעו לכפר גם כמה מיהודי סנדומייז'. באוקטובר 1942 גורשו יהודי הכפר לגטו קרשניק, והכשירים לעבודה הועברו למחנה העבודה בודזין. ממקומות אלו גורשו בנובמבר 1942 למחנה ההשמדה בלז'ץ. בית העלמין היהודי בעיירה, ששכן מדרום לשוק, נפתח ככל הנראה בשנת 1910. בימי מלחמת העולם השנייה ולאחריה הושמד לחלוטין. בשנת 1993 נחנכה באתר שבו שכן בית העלמין אנדרטה לזכר יהודי הכפר, ובשנת 2012 נמצאה מחוללת. מדיה וקבצים בנושא אוז'נדוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוז'נדוב אוז'נדוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "אוז'נדוב", באתר השטעטל הווירטואלי "אוז'נדוב", באתר JewishGen (באנגלית) לאורה קרגו, אוז'נדוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 723–725), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) September 2014 כתבה על חילול המצבה לזכר יהודי הכפר
אקטואר

אקטואר הוא אדם העוסק באקטואריה, מדע המשתמש בטכניקות מתמטיות, סטטיסטיות וכלכליות לפתרון בעיות כלכליות שבהן משולבים מצבים של אי ודאות. המילה "אקטואר" היא התרגום לעברית של המילה האנגלית Actuary. מילה זו עצמה נגזרת, כנראה, מהמילה הלטינית Actuarius שציינה את תפקידו של פקיד בכיר בסנאט הרומי (אך מהות תפקידו המדויק אינה ברורה). במשמעותה העכשווית הופיעה המילה לראשונה בכתובים בשנת 1762 כאשר חברת הביטוח האנגלית Equitable מינתה "אקטואר" (Actuary) לשמש כמנהל הטכני והאדמיניסטרטיבי שלה. המונח הפך לנפוץ, במשמעותו המקובלת היום, בבריטניה, בתחילת המאה ה-19 עם ייסוד המכון הבריטי לאקטואריה (Institute of Actuaries) ב-1848. לקראת סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ייסדו מרבית מדינות אירופה, וכן ארצות הברית וקנדה, ארגונים אקטואריים במטרה לקדם את ענייני המקצוע, לקבוע כללי התנהגות, אתיקה מקצועית ותקנים. ב-1895 נוסדה בבריסל אגודת האקטוארים הבינלאומית (IAA) המאגדת את האגודות הלאומיות ומשמשת מכשיר לארגון מפגשים וכנסים מקצועיים בינלאומיים. המקצוע מכיר כיום בשלושה סוגים של אקטוארים, בהתאם להתמחותם העיקרית: אקטואר של ביטוח חיים, פנסיה ובריאות, המתמחה בעיקר בבעיות הקשורות לתמותה, נכות וסיכוני חיים אחרים. אקטואר של ביטוח כללי, המתמחה בעיקר בבעיות הקשורות לביטוחי רכוש, חבויות וניהול סיכונים פיזיים. אקטואר פיננסי, המתמחה בעיקר בבעיות הכרוכות בתנאי השקעה עתידיים בעידן של אי-ודאות. אקטוארים המועסקים בחברות ביטוח אחראים, בין השאר, לחישוב תעריפי הביטוח ולקביעת עתודות הביטוח. בקרנות הפנסיה עוסקים אקטוארים בתכנון תנאי הפנסיה, קביעת עלותה ובהכנת המאזנים האקטואריים. בבנקים ובחברות פיננסיות אחרות מועסקים אקטוארים בניתוח וחיזוי מצבים כלכליים. אקטוארים עצמאיים עוסקים בייעוץ בלתי תלוי לחברות וליחידים ומסייעים להם להתמודד עם בעיות הקשורות בבחירת תוכניות פנסיה, ביטוח והשקעה. ב-1952 נרשמה אגודת האקטוארים בישראל. שעם חבריה נמנים לאורך השנים בכירי האקטוארים בחברות הביטוח, בגופי הפנסיה ובגופים פיננסיים נוספים. האגודה מעניקה לחבריה, שעמדו בכל תנאי הקבלה (לימודים אקדמיים, לימודי השלמה באקטואריה ובחינות) את התואר "חבר מלא" (.F.IL.A.A) המוכר על ידי ארגון האקטואריה הבינלאומי ה-IAA. תקנון האגודה כולל שלוש קטגוריות של העוסקים בתחום: "אקטואר מלא", "אקטואר מתמחה" ו"עמית לומד". בתחילת 2019 פרסמו לראשנה שר האוצר והממונה על רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון תקנות המסדירות את תנאי הכשירות של מי שמבקשים להתמנות כאקטוארים ממונים בחברות ביטוח ובבתי השקעות, על פי תחומי הביטוח השונים או בתחום פנסיה. בין היתר נקבעו בתקנות דרישות סף לניסיון מעשי צבור וכן חברות בדרגה הגבוהה ביותר (“Fellow”) באיגוד אקטוארים החבר בארגון האקטוארים הבינלאומי - IAA. בישראל, מקצוע האקטואריה נלמד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בקריה האקדמית אונו, ובאוניברסיטת תל אביב. אגודת האקטוארים בישראל לשכת מעריכי השווי והאקטוארים הפיננסיים בישראל אקטואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוכנית התעודה באקטואריה, באתר אוניברסיטת חיפה תוכנית ללימודי תעודה אקטואריה וניהול סיכונים, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב התמחות באקטואריה וניהול סיכונים, באתר הקריה האקדמית אונו
מחוזות אוסטריה

מחוזות אוסטריה הם הרמה השנייה בחלוקה המנהלית של אוסטריה, לאחר החלוקה הראשונה למדינות. בפוליטיקה של אוסטריה, מחוז (בגרמנית: Bezirk), הוא חטיבה מדרג שני של הזרוע המבצעת של הממשל המרכזי, ובדרג הראשון עומדות מדינות אוסטריה. מנהלת המחוז היא נקודת המפגש העיקרית של האזרח עם הזרוע המבצעת, וברשותה מסורים לפי חוק כל ענייני הפנים כמו רישוי ובריאות הציבור. המשפט החוקתי האוסטרי מבחין בין שני סוגים של מנהלת מחוז: מועצות אזוריות (Bezirkshauptmannschaften) - רשויות מנהלה מחוזיות, המשמשות כמנהלת עצמאית של כל היישובים בתחומי המחוז. ערים סטטוטוריות (Statut mit eigenem Städte או Statutarstädte) - ערים במעמד מחוז, בהן מנהלת המחוז ממלאת תפקיד זה לצד העירייה המקומית. נכון לשנת 2017, באוסטריה 94 מחוזות, 79 מהן רשויות אזוריות, ו-15 ערים סטטוטוריות. שטחם של מחוזות רבים מקביל גאוגרפית ל-113 תחומי השיפוט במדינה. בפועל, מלבד בספרות המשפטית ובפרסומים ממשלתיים, לא מכונות הערים הסטטוטוריות "מחוזות". בפרסומים ממשלתיים נעשה לעיתים שימוש בכינוי "מחוזות כפריים" לתיאור השטחים שבניהול המועצות האזוריות, אף על פי שהביטוי אינו מופיע בחוק כלשהו, ורבים מן המחוזות הללו אינם בעלי אופי כפרי. להלן פירוט המחוזות לפי מדינות אוסטריה (הבירה וינה, המהווה את המדינה התשיעית אינה כוללת מחוזות נוספים מלבדה): מדיה וקבצים בנושא מחוזות אוסטריה בוויקישיתוף גם ברוסט וגם באייזנשטאדט לוחית הרישוי היא E SW - העיר "Schwechat" WU - שאר המחוז LE - בעיר לאובן LN - בשאר המחוז GB - בנפת (Expositur) גרובמינג (אנ') LI - בשאר המחוז
רנאטו ד'פאצי

רנאטו ד'פאצי (איטלקית: Renato de' Pazzi; 6 בספטמבר 1442 – אפריל 1478) היה פוליטיקאי איטלקי מבית פאצי שנטל חלק במזימת הפאצי. פאצי, יליד פירנצה, נטבל בנוכחות רנאטו הראשון, מלך נאפולי, שהיה חבר של סבו של רנאטו, אנדראה ד'פאצי, ורנאטו נקרא על שמו. בשנת 1463 נישא רנאטו לפרנצ'סקה מרטיני. בעקבות ניסיון כושל לרצוח את לורנצו דה מדיצ'י במזימת הפאצי, ניסה רנאטו לברוח ביחד עם משפחתו מפירנצה. עם זאת, הוא נתפס ונתלה בחלון הפאלאצו דלה סיניוריה מספר ימים לאחר המרד שהתרחש ב-26 באפריל 1478. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.