laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גברת פלפלת (אנימה)

גברת פלפלת (ביפנית: スプーンおばさん, מילולית: "הגברת עם הכפית", באנגלית: Little Mrs. Pepperpot) היא סדרת אנימה יפנית המבוססת על סדרת ספרי גברת פלפלת מאת המחבר והמלחין הנורווגי אלף פרויסן. הסדרה בת 50 הפרקים (בגרסה היפנית המקורית היו 130 פרקים) הופקה במקור לטלוויזיה ב-1983. הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית ב-1986 ובערוץ ג'וניור בראשית העשור השני של המאה ה-21. גברת פלפלת חיה בכפר קטן עם בעלה. היא עונדת כפית קסמים קטנה בשם "כפינה" סביב צווארה שמפעם לפעם מכווצת אותה לגודל הכפית, אשר אינה מתכווצת ביחד איתה ולכן היא חייבת לסחוב את הכפית איתה על גבה כשהיא במצב מכווץ. היא תמיד חוזרת לבסוף לגודלה המקורי לאחר זמן מה. ליכולת המיוחדת הזו יש את היתרונות שלה - היא יכולה לתקשר עם בעלי החיים ונהנית מהרפתקאות ביער. בדרך זו היא יוצרת חברויות חדשות ומעניינות. היא חברה טובה של צופי, ילדה קטנה ומסתורית שחיה לבדה ביער עם חורפן המחמד שלה. כמו כן היא גם חברה של משפחת עכברים. גברת פלפלת לא יכולה לגלות לאף אחד את סודה או להציג את עצמה כאשר היא מכווצת, מה שהופך לעיתים למשימה מאוד קשה. גברת פלפלת (טלי שושני) - הדמות הראשית בסדרה. אישה בגיל העמידה בעלת כפית קסם אשר משנה את גודלה באופן בלתי צפוי. מר פלפל (קובי מידן) - בעלה של גברת פלפלת. צַבָּע במקצועו. רגזן, עקשן, חמום מוח ובעל אופי נוקשה. לא מודע לסודה של גברת פלפלת. צופי (אורנה לביא פלינט) - נערה מסתורית אשר חיה ביער. בעלת חורפן מחמד. היחידה אשר יודעת את סודה של גברת פלפלת ועוזרת לה לשמור עליו. משפחת העכברים - זוג עכברים שכל העכברונים שלהם נקראים על שם אותיות הא"ב. את שיר הנושא והסיום שרה חני נחמיאס, ואת מילות השירים כתבה לאה נאור. הלחן הוא הלחן של הפתיח המקורי ביפנית מאת קיוהי צוצומי. שיר הפתיחה שונה משיר הסיום הסגיר. מילות הפתיח מתחילות ב"מה קורה איתי? לי קוראים פלפלת" בעוד מילות הסגיר מתחילות ב "אני אישה קטנה מאוד ושמי פלפלת". בנוסף לסדרת הטלוויזיה, השיר בוצע בהפקות נוספות, ביניהן הצגה שמבוססת על התוכנית "בחדר של חני" בביצוע נחמיאס ורוני נדלר. אתר האינטרנט הרשמי של גברת פלפלת (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של גברת פלפלת (ביפנית) "גברת פלפלת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גברת פלפלת", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מילות השיר "גברת פלפלת", באתר שירונט גיא שרמן, מעדן נורבגי: כל מה שלא ידעתם על "גברת פלפלת", באתר ynet, 30 בנובמבר 2017 פלפלת - רוני נדלר וחני נחמיאס, באתר יוטיוב, 14 באוקטובר 2017
הודעה לעיתונות

הודעה לעיתונות (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מֵידָע לָעִתּוֹנוּת) היא הודעה כתובה שמוסר אדם או ארגון לעיתונאים, על מנת להביא לידיעת הציבור מידע בעל ערך חדשותי. הודעה לעיתונות אמורה לשרת את מטרותיו של האדם או הארגון שמפרסם אותה ולעורר תשומת-לב חיובית של כלי התקשורת לפעילות, לכוונות מוצהרות או להישגים של מפרסם ההודעה. מפרסם ההודעה מפיץ את ההודעה בעצמו או באמצעות סוכנות יחסי ציבור בדואר אלקטרוני, בפקס או בדואר לכתבים ולעורכים של אמצעי התקשורת הכתובה והאלקטרונית. במדינות רבות, כגון ארצות הברית, שבהן אלפי כלי תקשורת מקומיים וארציים, נהוג להפיץ הודעות לעיתונות גם דרך שירותי הפצה אלקטרוניים (Wires) או דרך סוכנויות ידיעות. ארגונים רבים מפרסמים באתר האינטרנט שלהם את ההודעות לעיתונות שפרסמו. המידע הכלול בהודעה אינו בהכרח אמת לאמיתה או האמת במלואה, אלא גרסה סובייקטיבית של עובדות או דעות שמפרסם ההודעה מעוניין להציג ברבים. הפרקטיקה העיתונאית הראויה היא שהודעה לעיתונות מתפרסמת בכלי התקשורת רק לאחר שכתב או עורך נקטו פעולות סבירות לוודא את אמיתות המידע המובא בהודעה. לכל הפחות, ראוי שהודעה לעיתונות תתפרסם תוך ציון העובדה שהמידע נמסר מטעם האדם או הארגון שפרסם את ההודעה. לעיתים מהווה ההודעה בסיס לעבודה עיתונאית נמרצת יותר, החל מבדיקת פרטים מסוימים עם מפרסם ההודעה, וכלה בתחקיר המצליב את הנאמר בהודעה עם מקורות אחרים ומוביל לכתבה עיתונאית המשרתת טוב יותר את ציבור הקוראים. עם זאת, אמצעי התקשורת מפרסמים לעיתים את ההודעה לעיתונות כלשונה. לעיתים ההודעה לעיתונות אינה עוסקת במידע שקשור ישירות לפעילותו של מפרסם ההודעה, אלא במידע כללי. במקרה זה פרסום ההודעה בא להפגין את מומחיותו של מפרסם ההודעה. דוגמה לכך היא הודעה מטעם משרד לראיית חשבון המנתחת הקלת מס חדשה. מסיבת עיתונאים מדיה וקבצים בנושא הודעה לעיתונות בוויקישיתוף מאגר הודעות לעיתונות ארצי באתר Scooper מֵידָע לָעִתּוֹנוּת במילון ספרנות (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית. בעבר שימש גם המונח תַּמְסִיר, ראו שם. על אף ההחלטה המצוטטת, בפועל גם האקדמיה משתמשת במונח "הודעה לעיתונות", כמו בדף זה. ראו, למשל, הודעה של דובר האוצר שפורסמה ככתבה וכלשונה כחומר מערכתי באתר ynet, ללא כל רמז לקורא על מקורה.
רפובליקות של רוסיה

הפדרציה הרוסית מורכבת מ-83 סובייקטים (יחידות אדמיניסטרטיביות), שמתוכם 21 מוגדרות כרפובליקות אוטונומיות עם רמה גבוהה של אוטונומיה ברוב ענייני הפנים. במרץ 2014 סופח חצי האי קרים לרוסיה והוחלט כי הרפובליקה של קרים תצורף למערך הרפובליקות של רוסיה בהסכם רשמי שנחתם בין נשיא רוסיה לראשי הממשל ברפובליקה של קרים. אובלסטים של רוסיה מדיה וקבצים בנושא רפובליקות של רוסיה בוויקישיתוף
דגל איי מריאנה הצפוניים

דגל איי מריאנה הצפוניים אומץ ב-4 ביולי 1976. בדומה לדגלים אחרים של מדינות באוקיינוס השקט (כגון איי מרשל ונאורו), דגל איי מריאנה הצפוניים כולל רקע כחול, המסמל את האוקיינוס, וכוכב לבן המסמל את האי. הצבעים - כחול ולבן מסמלים גם את הקשר בין האי לארגון האומות המאוחדות - אשר ניהל את האי על ידי מועצת הנאמנויות שלו. מאחורי הכוכב הלבן מצוי סמל ה"טאגה" - סמל פולינזי המסמל כוח. בשנת 1981 הוסף זר הפרחים לדגל על מנת לסמל את הקשר להיסטוריה ולתרבות של האיים. מדיה וקבצים בנושא דגל איי מריאנה הצפוניים בוויקישיתוף דגל איי מריאנה הצפוניים, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל גואם

דגל גואם אומץ רשמית ב-9 בפברואר 1948. הדגל הוא דגל כחול המוקף בקו אדום שבמרכזו סמל גואם. סמל גואם מדיה וקבצים בנושא דגל גואם בוויקישיתוף דגל גואם, באתר דגלי העולם (באנגלית) סמל ודגל גואם באתר guampedia.com (באנגלית) דגל גואם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל קלדוניה החדשה

קלדוניה החדשה היא טריטוריה מעבר לים של צרפת, ויש לה שני דגלים רשמיים. האחד הוא דגל צרפת ששימש כדגל הרשמי היחיד עד 2010. השני הוא דגלה של חזית השחרור הלאומית הסוציאליסטית קאנאק - הדוגלת בהיפרדות מצרפת ומתן עצמאות לקלדוניה החדשה, שקיבל מעמד רשמי ב-2010 בהחלטת הקונגרס של קלדוניה החדשה והונף לראשונה יחד עם דגל צרפת בעת ביקורו של ראש ממשלת צרפת פרנסואה פיון ב-17 ביולי באותה שנה. דגל תנועת השחרור, שאומץ רשמית על ידי התנועה ב-1980 כולל שלושה פסי צבע אופקיים: כחול, אדום וירוק. במרכז הדגל עיגול צהוב שגבולו שחור. במרכז העיגול מצויר חץ שחור הנעוץ בקונכיות. הצבע הכחול מסמל את האוקיינוס השקט, האדום את המאבק לעצמאות, את הסוציאליזם ואת האחדות, והירוק את האיים. העיגול הצהוב מסמל את השמש. החץ מסמל את תרבות האיים ומשמש כעיטור על גגות הבתים הבנויים בסגנון מקומי. מדיה וקבצים בנושא דגל קלדוניה החדשה בוויקישיתוף חזית השחרור הלאומית הסוציאליסטית קאנאק, באתר דגלי העולם (באנגלית)
מצר מקמרדו

מצר מֶקמֶרדו (באנגלית: McMurdo Sound) הוא מצר שאורכו ורוחבו כ-55 ק"מ המצוי בין ים רוס למדף הקרח רוס ובין האי רוס לבין ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. על חוף המצר, על האי רוס, ממוקמת תחנת מקמרדו - תחנת המחקר המרכזית של ארצות הברית באנטארקטיקה. המצר התגלה על ידי רב החובל ג'יימס קלארק רוס בפברואר 1841 ונקרא על שם ארצ'יבלד מקמרדו מאוניית הוד מלכותה טרור. מדיה וקבצים בנושא מצר מקמרדו בוויקישיתוף כתבה בגארדיאן מצר מקמרדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארץ ויקטוריה

ארץ ויקטוריה או אדמת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Land) היא חלק מאנטארקטיקה. ארץ ויקטוריה נמצאת ממערב לים רוס וממזרח לארץ וילקס. נמצאים בה ההרים הטראנס-אנטארקטיים והעמקים היבשים מקמרדו. ארץ ויקטוריה נמשכת מערבה מחוף ים רוס ועד תחילת רמת הקוטב הדרומי. ארץ ויקטוריה שוכנת דרומית לניו זילנד. ארץ ויקטוריה התגלתה בשנת 1841 על ידי ג'יימס קלארק רוס. ג'יימס קלארק רוס ודאגלס מוסון חקרו את ארץ ויקטוריה ומיפו אותה. שמה של ארץ ויקטוריה ניתן לה על ידי רוס. רוס קרא לארץ ויקטוריה על שם המלכה ויקטוריה. כוונתו של רוס הייתה לקרוא לכל אנטארקטיקה "ארץ ויקטוריה". • Cox, Simon & Turnbull, I.M. & Isaac, M.J. & Townsend, Dougal & Lyttle, B.S.. (2012), Geology of southern Victoria land Antarctica, 2012. 1-140 • Roland, N & Läufer, A. & Rossetti, Federico. (2004), Revision of the terrane model of north Victoria Land (Antarctica), Terra Antartica. 11. 55-65 • Adams B, Wall D, Virginia R, Broos E, Knox M (2014), Ecological Biogeography of the Terrestrial Nematodes of Victoria Land, Antarctica, ZooKeys 419: 29-71. https://doi.org/10.3897/zookeys.419.7180 • ADAMS, R., Small Earthquakes in Victoria Land, Antarctica, Nature 224, 255–256 (1969). https://doi.org/10.1038/224255a0 • Kappen, L.., Vegetation and ecology of ice-free areas of Northern Victoria Land, Antarctica, Polar Biol 4, 227–236 (1985). https://doi.org/10.1007/BF00999767 • Anne M. Grunow, John P. Encarnación, Cambro-Ordovician palaeomagnetic and geochronologic data from southern Victoria Land, Antarctica: revision of the Gondwana apparent polar wander path, Geophysical Journal International, Volume 141, Issue 2, May 2000, Pages 392–400, https://doi.org/10.1046/j.1365-246x.2000.00083.x • Franz Tessensohn and Friedhelm Henjes-Kunst, Northern Victoria Land terranes, Antarctica: far-travelled or local products?, Geological Society, London, Special Publications, 246, 275-291, 1 January 2005, https://doi.org/10.1144/GSL.SP.2005.246.01.10 מדיה וקבצים בנושא ארץ ויקטוריה בוויקישיתוף ארץ ויקטוריה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית ארץ ויקטוריה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה ארץ ויקטוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תצלום לוויין של ארץ ויקטוריה וים רוס באתר נאס"א מוזיאון הבולאות של ניו זילנד - בולים שהוצאו לזכר משלחת סקוט מזג אוויר נוכחי מעודכן בארץ ויקטוריה(הקישור אינו פעיל, 30.12.2023) תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור ארץ ויקטוריה(הקישור אינו פעיל, 30.12.2023) מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
הרפובליקה של גוריה

הרפובליקה של גוריה או רפובליקת האיכרים של גוריה הוא המונח המקובל לציון האירועים המהפכניים שהתרחשו בפרובינציה המערב גאורגית, גוריה (שאז הייתה חלק מהאימפריה הרוסית). אירועים שהתרחשו לפני ובמהלך המהפכה הרוסית ב-1905. החלק הלא מפותח והעני למדי של פלך כותאיסי, גוריה, נקראה באופן רשמי אוייזד אוזורגתי (נפת אוזורגתי), הייתה ידועה לא רק כמחוז בעל תפיסות אופוזיציונריות כנגד השלטון הרוסי, אלא גם בגין התמיכה חסרת התקדים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית המנשביקית. התנועה האגררית שהתבססה על איכרים חסרי אדמות הובילה כמעט למרד גלוי בשנת 1903. האיכרים הפסיקו לשלם מיסים וסירבו לעבוד עבור בעלי האדמות. אחרי התגובה הרשמית הקשה, החרימו האיכרים את כלל השירותים הממשלתיים. בקיץ של אותה שנה, הממשלה המקומית של האזור כמעט והתפוררה לגמרי. ניקולאי השני לא פעל כנגד גוריה בשנת 1904, מתוך הערכה שעלויות ההתמודדות כנגד המורדים לא מוצדקת. לאחר תחילת מהפכת 1905, התפשט המרד ברחבי גאורגיה, מה שהביא התנגדות רדיקלית יותר של הגורים. האיכרים פיזרו את כל הרשויות, ומינו שליטים משלהם, ארגנו קהילות כפריות עצמאיות והקימו יחידות חמושות שנקראו "הבדלנים האדומים" או "אחי היער", כשהם תופסים שליטה על כל האזור. בפגישות הכפר אימצו נשות האיכרים הגורים קו של תביעות תקיפות למדיניות של שוויון פוליטי עם הגברים. לעיתים קרובות נקטו הגורים בשיטות של טרור כנגד קציני הצאר ובעלי האדמות, שלא היו נאמנים לו. עד פברואר כל שטח גוריה הייתה תחת השליטה של המורדים, ייתכן שהייתה זו תנועת שחרור לאומית-מרקסיסטית הראשונה בעולם. ב-20 בפברואר 1905 הודיעו נציגי הצאר, באופן רשמי, לממשלתם, כי איבדו שליטה ברוב השטח. במרץ הכריזה הממשלה על משטר צבאי וכוח של 10,000 חיילים נשלח למחוז המורד. הגורים גילו התנגדות עזה למשלחת הצבאית, גנרל אליחנוב-אוורסקי (Алиханов-Аварский, Максуд) לא היה מסוגל להחזיר את השליטה הרוסית, ונאלץ לסגת ביולי. כמה ניסיונות למשא ומתן לא הניבו תוצאות. הכוחות הרוסיים חזרו באוקטובר, אבל הובסו קשות בנסקירלי. בדצמבר 1905 השתלטו המורדים על אוזורגתי, העיר הראשית של גוריה. ב-10 בינואר 1906 תגבורת חזקה של קולונל קרילוב תקפה את הפרובינציות המורדות ודיכאה באכזריות את ההתקוממות. בכך בא הסוף על "הרפובליקה של גוריה". אלכסנדר קולונטאי, על ההיסטוריה של תנועת הנשים העובדות של רוסיה, 1919, (באנגלית) הרפובליקה הגורית באתר armenian house.org, (באנגלית) תלגרמות של הצפירה: טיפליס, הצפירה, 29 במרץ 1905
יעקב שלום קצנלנבוגן

יעקב שלום קצנלנבוגן (יש"ק) (1877, נובי שוויירז'ן, האימפריה הרוסית – 6 ביולי 1904) היה סופר יהודי עברי שהתגורר בלונדון. קצנלנבוגן כתב בעיקר סיפורים קצרים, שמלנכוליה שורה עליהם. ב-6 ביולי 1904, כשהיה בן 27, בעת טיול בשווייץ, טבע באגם ציריך, וגופתו לא נמצאה. חוקר הספרות אבנר הולצמן כינס את כתביו של קצנלנבוגן מכִּתבי העת שבהם פורסמו, ופרסמם בשנת 2002 בספר בחוצות לונדון: מבחר סיפורים ורשימות (תל אביב: עמדה/ביתן, תשס"ג 2002), שאליו צירף אחרית דבר. רחל המשוררת מצטטת, בראש שירה האחרון, "מֵתַי", את דברי קצנלנבוגן "רק המתים לא ימותו", ומקיימת דיאלוג עם מילים אלה. אבנר הולצמן, "ניצנים ואנחות: חייו ויצירתו של שלום יעקב קצנלנבוגן (יש"ק)", בספרו אהבות ציון, הוצאת כרמל, 2006, עמ' 91–112. כתבי יעקב שלום קצנלנבוגן בפרויקט בן-יהודה רשימת הפרסומים של יעקב שלום קצנלנבוגן, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב שלום קצנלנבוגן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" בועז כהן, ניק דרייק של הספרות, בבלוג "לונדון קולינג" 24 בספטמבר 2008 מרב השרוני, רק אשר אבד לי — קנייני לעד, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2022 יעקב שלום קצנלנבוגן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יוסי פלס, ורק המתים לא ימותו, באתר הארץ, 1 במאי 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלגל הריחות

גלגל הריחות (באנגלית: The Wine Aroma Wheel) הוא אמצעי עזר לטועמי יין לעזור להם לבטא את ריחות וטעמי היינות השונים שהם חשים. גלגל הריחות הומצא על ידי פרופסור אן נובל מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. גלגל הריחות הוא דיסק שטוח המחולק לשלושה מעגלים. כל מעגל מחולק לפרוסות צבעוניות בדומה לעוגה שנחתכה לחלקים. במעגל הפנימי ישנם תיאורים כלליים כמו פרחוני, פירותי ומתובל. בהדרגה המעגל גדל ונעשה יותר ויותר ספציפי. לדוגמה פירותי מוביל לפירות יבשים ומוביל לתאנה. נובל הדגישה מילים "אנליטיות" יותר מאשר "מהנות" או "אלגנטיות", שאותן כינתה "נהנתניות" או שיפוטיות, שהם לדעתה מונחים הטומנים בחובם שבח או גינוי. "Aroma Wheel", in: Robinson Jancis (editor). The Oxford Companion to Wine, Third Edition. Oxford University Press, Oxford, 2006, p. 507. אתר הבית של גלגל הריחות (באנגלית) גלגל הריחות (באנגלית) תהליך טעימת יין (באנגלית)
פיג'ו 203

פיג'ו 203 הוא רכב צרפתי בתצורת סדאן מתוצרת פיג'ו, שיוצר משנת 1948 ועד 1960. ה-203 הוא הדגם הראשון של חברת פיג'ו שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה, והדגם היחיד אותו יצרה החברה בין השנים 1949–1954. במהלך כל השנים יצרה חברת פיג'ו 685,828 כלי רכב מדגם זה. ה-203 החליף את הפיג'ו 202, והיה גדול במעט בממדיו ובנפח המנוע מהדגם הקודם. הרכב במשקל 940 ק"ג הגיע למהירות מרבית של 120 קמ"ש. בעת השקתו נמכר הרכב בצרפת במחיר של 445,000 פרנק צרפתי. הרכב יוצר בגרסת קופה סדאן וגרסת "פיק אפ" טנדר. הצבא והמשטרה הצרפתית אימצו את ה-203 כרכב שירות עבור בעלי דרגות בכירות ואת הדגם המסחרי לעבודות שטח. הרכב שיצא לו שם רכב אמין, הרבה בזכות המנוע ה"רועש" שלו, נהפך ל"סוס העבודה" עבור עסקים רבים. סדאן סטיישן קופה קבריולה מסחרית טנדר "פיג'ו 203" "פיג'ו 203" "פיג'ו 203" - מסחרית "פיג'ו 203", שנת 1950 - מבט ללוח מחוונים "פיג'ו 203", שנת 1953 "פיג'ו 203" - טנדר "פיג'ו 203" - מסחרית "פיג'ו 203", שנת 1956 - קבריולה "פיג'ו 203", שנת 1952 - קבריולה (פרסומת היצרן בסייגון, וייטנאם) "פיג'ו 203", שנת 1956 - סטיישן "פיג'ו 203" - סטיישן "פיג'ו 203" - קופה "פיג'ו 203" - קופה מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 203 בוויקישיתוף .
1968 בקולנוע

ערך מורחב – 1968 "הבוגר" "נחש מי בא לסעוד" "חלף עם הרוח"- הפצה מחדש "בוני וקלייד" "הזוג המוזר" "כוכב הקופים" "תינוקה של רוזמרי" "ספר הג'ונגל" הסרט הטוב ביותר: "אוליבר!" הבמאי הטוב ביותר: קרול ריד ("אוליבר") השחקן הטוב ביותר: קליף רוברטסון ("צ'ארלי") השחקנית הטובה ביותר: ברברה סטרייסנד ("מצחיקונת") וקתרין הפבורן ("אריה בחורף") 2 בינואר – קובה גודינג ג'וניור, שחקן 6 בינואר – ג'ון סינגלטון, במאי ותסריטאי 14 בינואר – אל אל קול ג'יי, זמר 1 בפברואר – פולי שור, שחקן 12 בפברואר – ג'וש ברולין, שחקן קולנוע אמריקאי 18 בפברואר – מולי רינגוולד, שחקנית 2 במרץ – דניאל קרייג, שחקן קולנוע אנגלי 14 באפריל – אנתוני מייקל הול, שחקן 24 באפריל – סטייסי היידוק, שחקנית 19 באפריל – אשלי ג'אד, שחקנית 9 באוגוסט – אריק באנה, שחקן אוסטרלי 17 באוגוסט – הלן מקרורי, שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אנגלייה (נפטרה ב-2021) 10 בספטמבר – גאי ריצ'י, במאי ותסריטאי 25 בספטמבר – וויל סמית', שחקן וראפר אמריקאי 30 בספטמבר – מוניקה בלוצ'י, שחקנית 12 באוקטובר – יו ג'קמן, שחקן ומפיק קולנוע 18 בנובמבר – אוון וילסון, שחקן אמריקאי 2 בדצמבר – לוסי ליו, שחקנית 3 בדצמבר – ברנדן פרייזר, שחקן 1 ביולי – אליס גאי-בלאש, במאית 26 באוגוסט – קיי פרנסיס, שחקנית 30 באוקטובר – רמון נובארו, שחקן 25 בנובמבר – אפטון סינקלר, תסריטאי ומפיק 12 בדצמבר – תלולה בנקהד, שחקנית 20 בדצמבר – ג'ון סטיינבק, תסריטאי "2001: אודיסיאה בחלל" "היו זמנים במערב" "ליל המתים החיים" "המפיקים" "בוליט" "הנשרים פשטו עם שחר" "רומיאו ויוליה" "אסירי החופש" "הבן האובד (סרט)" "הדיבוק" "הגמל והילד" "המלחמה על השלום" "איריס" "כל ממזר מלך" "קומנדו סיני" "לאט יותר" "נס בעיירה" "השכונה שלנו" "טוביה ושבע בנותיו" 1967 בקולנוע 1968 1969 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1968 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1968 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb “Filmmaking in West Germany, 1968” - Goethe-Institut
פלטיצ'ן

פלטיצ'ן (ברומנית: Fălticeni) היא עיר במחוז סוצ'אבה שבצפון רומניה. העיר הנמצאת בחבל מולדובה על גבול חבל בוקובינה ובעברה הייתה בירת המחוז ההיסטורי "באיה". העיר שוכנת 25 קילומטר דרומית לעיר המחוז סוצ'אבה, ובעלת אוכלוסייה של כ-25,723 איש נכון ל-2011. ב-1490 מוזכר לראשונה במסמכים כפר בשם דומה, פולטיצ'ן או פולטיצ'ני (Folticeni) ומצוין שהוא שייך למנזר מולדוביצה, אך לא ברור אם מדובר באותו מקום. ב-1780, במסמך של שליט נסיכות מולדובה, קונסטנטין מורוזי (Constantin Moruzi), צוין שהוקם על ידי יוניצה באשוטה (Ioniţă Başotă) יישוב בשם טרגו (ברומנית: יריד) שולדנשט (Târgul Şoldăneşti). זו העיר הראשונה שנוסדה על ידי יהודים בנסיכות מולדובה. הניסיון המוצלח הביא לייסודן של ערים נוספות על ידי מהגרים יהודים, שהשליטים עודדו את בואם למולדובה. ב-1826 שונה שם המקום לפלטיצ'ן, בצו שהוציא השליט יוניצה סאנדו סטורדזה, על שם אחוזה של בויאר רומני מקומי, שנקראה פלטיצ'נִי וֶק (Fălticenii Vechi - הפלטיצ'נים הישנים). במוזיאון האמנות של יון אירימסקו, שנולד בפלטיצ'ן, מצוי אוסף יצירות האמנות הגדול ביותר ברומניה של אדם אחד. פלטיצ'ן היא גם ביתה של משפחת לובינסקו, שנודעה ברומניה ביצירותיהם הספרותיות של בניה, ביניהם מבקר הספרות אאוג'ן לובינסקו והסופר אנטון חולבאן. סופרים רומנים נודעים נוספים גרו או למדו בפלטיצ'ן תקופה מסוימת בחייהם, ביניהם יון קריאנגה, מיכאיל סדוביאנו, וניקולאיה לאביש. בעיירה נולד החזן מאיר שור, שהתפרסם כחזן בית הכנסת הפולני בווינה. הצייר היהודי ראובן רובין שהה בעיר בשנים 1914–1919. גם דוד משה רוזן, מי שעתיד היה להיות הרב הראשי של יהדות רומניה שנים רבות, בילה את ילדותו ואת תקופת הלימודים התיכוניים בפלטיצ'ן. האדמו"ר מרדכי שטיין מפאלטישאן, נולד אף הוא בפלטיצ'ן, בשנת 1941, ובילה שם את ילדותו עד 1947. בין ראשי יהודי העיר היה יהושע פאליק זאב וולפסון שכיהן כרב ראשי כ-40 שנים. בעיר נוסדה בתחילת המאה ה-20 החצר החסידית פאלטישאן. חסידיה ממשיכים לפעול כיום ברחבי העולם. בעיר עצמה נותרו כיום כ-10 יהודים, ומתוך 11 בתי הכנסת שהיו פעילים בה בעבר פועל כיום רק בית הכנסת הגדול, הפתוח בעיקר בחגים. לקהילה היהודית בפלטיצ'ן יש גם דף פעיל בפייסבוק. התעשיות העיקריות בפלטיצ'ן הן תעשיית הכימיקלים, זכוכית במלאכת יד, ייצור משקאות קלים, בגדים ומוצרי עץ. (Falticeni: pagini din trecutul evreilor (1995, הוצאת אגודת יהודי פלטיצ'ן, תל אביב. אתר האינטרנט הרשמי של פלטיצ'ן אתר הקהילה היהודית של רומניה - פלטיצ'ן בזמן ומעבר לזמן (ברומנית) פאלטיצ'ני (רומניה), דף שער בספרייה הלאומית Comunitatea Evreilor Fălticeni ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלווין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קלווין – יחידת מידה לטמפרטורה האפס המוחלט – הטמפרטורה הנמוכה ביותר שחומר יכול להגיע אליה, אפס קלווין ויליאם תומסון (לורד קלווין) – מתמטיקאי ופיזיקאי אירי גלי הסירה של קלווין – גלים על פני המים שיוצרת סירה, או למשל, עוף מים, הנעים במים שקטים טפטפת קלווין – גנרטור אלקטרוסטטי ז'אן קלווין – תאולוג ומחשובי ההוגים בזרם הקלוויניזם בנצרות הפרוטסטנטית מלווין קלווין – כימאי אמריקאי-יהודי, שזכה בפרס נובל לכימיה ב-1961 מעגל קלווין – הוא מסלול מטבולי המתרחש בצמחים וברוב מיני החיידקים הפוטוסינתטיים קלווין והובס – רצועת קומיקס שיצר המאייר האמריקאי ביל ווטרסון
חיים בין השורות

חיים בין השורות (באנגלית: The Squid And The Whale) הוא סרט דרמה אמריקאי, שיצא לאקרנים בשנת 2005. הסרט מתאר את משבר הגירושין במשפחה, ואת התוצאות הרות הגורל של התהליך על שני הילדים במשפחה. אתר האינטרנט הרשמי של חיים בין השורות "חיים בין השורות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חיים בין השורות", באתר נטפליקס "חיים בין השורות", באתר AllMovie (באנגלית) "חיים בין השורות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חיים בין השורות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חיים בין השורות", באתר Metacritic (באנגלית) "חיים בין השורות", באתר אידיבי "חיים בין השורות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערכת השרירים

מערכת השרירים - היא המערכת בגוף החולייתנים הכוללת את שרירי השלד. השרירים מהווים 40-50% ממשקל הגוף. יחידת התפקוד הבסיסית של מערכת השרירים היא סרקומר. השרירים יחד עם עצמות מערכת השלד מהווים יחד את מערכת התנועה. מבחינה תפקודית, ניתן לזהות שני סוגי סיבי שריר: סיבים איטיים (אדומים) וסיבים מהירים (לבנים). האזור המוטורי העיקרי הוא חלק של האונה המצחית במוח, אשר אחראי באופן הישיר ביותר על התנועה. תאי עצב באזורים שונים שלו מקושרים לשרירים בחלקים שונים של הגוף. הם מתקשרים עם תאי השריר בתהליך של העברה סינפטית. מונחים הקשורים לפעילות השריר: מוצא השריר - תחל (Origin) מקום היאחזות השריר - אחז (Insertion) שריר המקטין את זווית המפרק - כופף (Flexor) שריר המגדיל את זווית המפרק - פושט (Extensor) שריר המרחיק את העצם מקו האמצע - מצדיד (Abductor) שריר המקרב את העצם מקו האמצע - מתוויך (Adductor) שריר היוצר תנועה כלפי מעלה - מרים (Levator) שריר היוצר תנועה כלפי מטה (Depressor) שריר המקטין את גודל הפתח - סוגר (Sphincter) שריר המסובב עצם על צירה - מסובב (Rotator) הרפיה התכווצות חלקית - קורי האקטין והמיוזין בחפיפה חלקית התכווצות מלאה - אקטין ומיוזין בחפיפה מלאה שרירי הראש שרירי הפנים שרירי הלעיסה שרירי הצוואר שרירי הגב שרירי בית החזה שרירי הבטן שרירי הגפה העליונה שרירי הגפה התחתונה התפתחות גופנית בינקות מדיה וקבצים בנושא מערכת השרירים בוויקישיתוף שרירים, דף שער בספרייה הלאומית Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
פיג'ו 201

פיג'ו 201 - רכב משפחתי מתוצרת יצרן הרכב הצרפתי פיג'ו, שיוצר טרום מלחמת העולם השנייה (1929-1937). הרכב היה מצויד במנוע בעל 4 צילנדרים בנפח של 1,122 סמ"ק. במהלך השנים יוצרו מספר גרסאות כגון: 201T, 201C, 201X, 201E, 201L ועוד. הגרסאות הנוספות צוידו במנועי 1.1 ו 1.3 ליטר וגרסה 201M משנת 1937 צוידה במנוע בעל נפח של 1465 סמ"ק, רכב זה הגיע למהירות מרבית של 100 קמ"ש/60 מייל לשעה. סך הכל יוצרו 142,309 יחידות. דגם ה - פיג'ו 301 (1932) התבסס על דגם פיג'ו 201. 4 דלתות - סדאן 4 דלתות - לימוזינה 2 דלתות - קופה, 4 מושבים 2 דלתות - קופה, 2 מושבים 2 דלתות- קבריולה 2.5 דלתות - מסחרי (יוצרו 1,676 יחידות בשנים 1931–1933), דלת אחורית - נפתחת בחלקה התחתון בלבד פיג'ו 201 פיג'ו 201 - קבריולט, שנת 1930 פיג'ו 201 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים פיג'ו 201 - מבט למנוע פיג'ו 201 פיג'ו 201 - קופה פיג'ו 201 - קופה פיג'ו 201 פיג'ו 201 - מסחרי, שנת 1930 פיג'ו 201 - מסחרי שנת 1930 פיג'ו פיג'ו 301 (1932) פיג'ו 302 (1936) מדיה וקבצים בנושא פיג'ו 201 בוויקישיתוף
אצטדיון סטנלי פארק

אצטדיון סטנלי פארק (באנגלית: Stanley Park Stadium) הוא שמו של אצטדיון כדורגל בן כ-61,000 מקומות ישיבה שתוכנן להיבנות בסטנלי פארק שבליברפול עבור מועדון הכדורגל המקומי, ליברפול. התוכניות להקמת האצטדיון הוצעו לראשונה בחודש מאי 2002 על ידי ליברפול, שביקשה להחליף את אצטדיון אנפילד הקיים. בהצעה הראשונית עמדה התכולה המתוכננת על 55,000 מושבים, אך שונתה מאוחר יותר ל-60-61,000. המועדון הודיע לראשונה על כוונותיו לבניית אצטדיון חדש כשנה וחצי מוקדם יותר. הרעיון המקורי היה בניית אצטדיון בעל 70,000 מושבים בעלות של כ-200 מיליון לירות שטרלינג, שבנייתו תושלם לקראת עונת 2004-05. המועצה המקומית העלתה רעיון לבניית אצטדיון משותף עם היריבה העירונית אברטון, אך זה נפסל בשל אי הסכמה של שני מחנות האוהדים למהלך. השם סטנלי פארק הוצע כשם לאצטדיון המשותף, אך ליברפול ככל הנראה העדיפה לקרוא לאצטדיון אנפילד, כשם האצטדיון הקודם. התוכניות שאושרו לראשונה בחודש פברואר 2005, הועברו לאישור מועצת העיר ליברפול בשנית לאחר כשנה, כדי להבטיח כי תוכניות האצטדיון המוצעת עומדת בדרישות הבנייה החדשות. ב-11 באפריל 2006 דווח כי התוכניות אושרו ללא שינויים. ב-8 בספטמבר 2006 קיבל המועדון אור ירוק ממועצת העיר לבניית האצטדיון. המועדון ככל הנראה יחפש משקיעים חדשים למימון הפרויקט, שעלות השלב הראשון בו מוערכת ב-215 מיליון לירות שטרלינג. בניית האצטדיון אמורה הייתה להתחיל באביב 2007, אך נדחתה עקב קשיים כלכליים. באוקטובר 2012 הוחלט במועדון לזנוח את התוכניות להקמת האצטדיון, ולקדם את שיפוצו והרחבתו של אצטדיון אנפילד. בספטמבר 2014 פורסם כי מועצת העיר אישרה את הרחבתו של אצטדיון אנפילד ל-58,800 מקומות. האצטדיון החדש, הקופ הישראלי איזי עין דור, לליברפול יהיה איצטדיון חדש עד 2010, באתר ynet, 25 ביולי 2007