laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Qi

QI (ראשי תיבות של Quite Interesting, בתרגום: "מעניין למדי") הוא שעשועון טלוויזיה בריטי, פרי עטו ובהפקתו של ג'ון לויד, המשודר ברשת ה-BBC החל משנת 2003. את התוכנית הנחה הקומיקאי סטיבן פריי מתחילתה עד סוף עונה M, אז החליפה אותו הקומיקאית סנדי טוקסויג. המארח פאנל של ארבעה ידוענים: אלן דייוויס (בתפקיד קבוע) ושלושה ידוענים מתחלפים, בין היתר: ג'ו בראנד, פיל ג'ופיטוס, שון לוק, ביל ביילי, ריץ' הול, ג'ימי קאר ודייוויד מיטשל. את נעימת הפתיחה הלחין המוזיקאי הווארד גודאול (שאף התארח כפאנליסט מספר פעמים). חברי הפאנל צריכים לענות על שאלות המנחה כדי לזכות בנקודות, אך היות שרוב השאלות מורכבות מאוד ואף מטעות, נקודות מוענקות לא בהכרח על תשובה נכונה, אלא על תשובה מעניינת (ומכאן שם התוכנית). לעומת זאת, על תשובות שהן "לא רק שגויות אלא גם צפויות באופן פתטי", בדרך כלל תשובות שמבוססות על תפיסות שגויות נפוצות, מורדות נקודות (למשל, באחד הפרקים, שאל פריי איזה יסוד כימי הוא מרכיבו העיקרי של האוויר. פאנליסט שהיה עונה פחמן דו-חמצני היה מאבד 10 נקודות). בגלל "מדיניות" זו, פרקים רבים מסתיימים בניקוד שלילי של המתחרים. בעונות ההמשך, לעיתים מוענקות נקודות בונוס עבור מטלה מיוחדת במהלך התוכנית, כגון ציור. כל עונה בסדרה עוסקת באות האנגלית המתאימה למספרה, ומונה בין 12 ל-16 פרקים. בשנת 2020 שידר הבי.בי.סי. את העונה השמונה עשר – R. עונה זו כללה 11 פרקים בלבד מפני שמגפת הקורונה גרמה לעצירת הצילומים. מרבית פרקי הסדרה ניתנים לצפייה ב-YouTube. ב-7 באוקטובר 2010 החל שידור העונה השישית של הסדרה "עונה F", ברשת HOT בערוץ 8. אתר האינטרנט הרשמי של Qi Qi, ברשת החברתית פייסבוק Qi, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Qi, סרטונים בערוץ היוטיוב "Qi", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Qi", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "Qi", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר התוכנית ב-BBC
ברטה

ברטה (איטלקית: Beretta) היא יצרנית נשק איטלקית. כלי הנשק שהיא מייצרת, לרבות האקדחים, זוכים לפופולריות גדולה בכל העולם, ונמצאים בשימוש צבאות, משטרות, כוחות ביטחון ואזרחים פרטיים. ברטה, אחת החברות הוותיקות ביותר בעולם, נוסדה בשנת 1526, על ידי ברתולומאו ברטה, בעיר ברלין שבגרמניה. ברטה הקים את החברה כדי לייצר 185 קנים לרובים, שהוזמנו עבור הנשקיה של העיר ונציה. החברה נמצאת בבעלות צאצאי משפחת ברטה המקורית, עד היום. בעל השליטה הוא גוסאלי ברטה, ומנהלי החברה הם שני בניו, פרנקו ופייטרו. במהלך השנים, החברה רכשה יצרניות נשק אחרות באירופה, ומפעילה אותן כחברות-בנות. החברה מייצרת מגוון רחב של כלי נשק, ביניהם רובים קלאסיים, רובים מתקדמים, רובי ציד, תת-מקלעים, רובי-סער ואקדחים מסוגים שונים. כלי הנשק של החברה נחשבים איכותיים, עמידים ואמינים. האקדח מדגם 92F (בקוטר 9 מ"מ ארוך) נבחר לשמש כאקדח השירות העיקרי של כוחות ביטחון בכל העולם, לרבות בארצות הברית, וזכה לפופולריות גדולה גם בקרב אזרחים, לצד דגם 84F הקטן יותר (בקוטר 9 מ"מ קצר). בשנת 1985, החברה זכתה במכרז לייצור אקדחים עבור זרועות הצבא האמריקני. ההזמנה הראשונה כללה כחצי מיליון אקדחים, ובעקבות הזכייה במכרז הוקם מפעל "ברטה USA" במדינת מרילנד (ארצות הברית). המפעל מייצר אקדחים עבור הצבא, כוחות הביטחון והשוק האזרחי. ברטה מיני - אקדחים זעירים וקלים. אורכם כ-12 ס"מ, משקלם כ-300 גרם, והם נושאים 7 או 8 כדורים, בקוטר קטן. משמשים כ"אקדחי נשים" (לנשיאה בארנק), או כאקדחי גיבוי. ברטה 80 - אקדחים בינוניים. אורכם כ-17 ס"מ, משקלם כ-650 גרם, והם נושאים בין 8 ל-13 כדורים, בקוטר 9 מ"מ קצר. משמשים ל"הגנה עצמית" (אזרחים פרטיים). ברטה 92 - אקדחים גדולים. הסדרה הפופולרית ביותר. אורכם כ-20 ס"מ, משקלם כ-950 גרם, והם נושאים בין 10 ל-17 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך. משמשים בעיקר כאקדחי שירות רשמיים בכוחות הביטחון. ברטה 8000 - אקדחים בינוניים מתקדמים. אורכם כ-18 ס"מ, משקלם כ-850 גרם, והם נושאים בין 8 ל-15 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך. ברטה 9000 - אקדחים קטנים מתקדמים. אורכם כ-17 ס"מ, משקלם כ-750 גרם, והם נושאים בין 10 ל-17 כדורים, בקוטר 9 מ"מ ארוך. בשנות השבעים הייתה עדנה בישראל לברטה בקליבר 0.22 אינץ' (ללא פיקה). באקדחים אלו השתמשו המאבטחים במטוסי אל על והשימוש שעשה בו מרדכי רחמים בעת תקיפת מטוס אל על בציריך הקנה לו מוניטין רב, כמו גם השימוש בו על ידי אנשי סיירת מטכ"ל בפעולת ההשתלטות על מטוס סבנה, ולפי שמועות גם השימוש בו בידי לוחמי יחידת "כידון" במוסד. בתקופה זו נמכרו אקדחי ברטה 0.22 רבים מאוד בישראל ונפוצו גם תאוריות בזכות יתרונות הקליבר הקטן. גם יגאל עמיר השתמש באקדח ברטה על מנת לרצוח את ראש הממשלה יצחק רבין. הקליע של אקדחי 0.22 הוא בעל מסה נמוכה, כמות אבק השרפה קטנה אף היא, לכן הן יכולת העצירה והן הדיוק, שניהם נובעים מהתנע של הקליע, נמוכים בכדור זה יחסית לאקדחים בעלי קליבר גדול יותר. משום כך איבדו אקדחים אלה במהלך השנים מהפופולריות שלהם. במשטרת ישראל משמשים עד היום אקדחי הברטה 0.22 כנשק אישי עבור שוטרים ובעיקר שוטרות בתפקידים משרדיים. אתר האינטרנט הרשמי של ברטה ברטה, ברשת החברתית פייסבוק ברטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברטה, ברשת החברתית אינסטגרם ברטה, סרטונים בערוץ היוטיוב ברטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מדעי החברה

מדְעי החברה (באנגלית: Social sciences) מהווים קורפוס של מדעים, העוסקים בחקר החברה האנושית על היבטיה המגוונים, ובאינטראקציה של זו עם הלא-אנושי. לדוגמה: גאוגרפיה המתייחסת להשפעות האדם על הסביבה הפיזית כמו שינויי אקלים; אנתרופולוגיה המתייחסת לאלמנטים בתרבות החומרית ובאינטראקציה של התרבות האנושית עם אורגניזמים; פסיכולוגיה – תחום העוסק בחקר הנפש, התפיסה וההתנהגות, ומטרתו לחקור את התנהגות האדם – הן כפרט והן כחברה. מחקר במדעי החברה, נעשה על ידי מגוון של מתודות הנסמכות, הן על גישות פוזיטיביות עם אוריינטציה כמותנית, והן על גישות פרשניות עם אוריינטציה איכותנית. מבחינה היסטורית, בעקבות משבר מדעי אודות הבנת העולם, מדְעי החברה צמחו מתוך מדְעי הרוח החל מסוף המאה התשע עשרה. סוציולוגיה, כלכלה, מדע המדינה ופסיכולוגיה מהווים את אבן הראשה, ואף משמשים באופן היסטורי את התשתית המחקרית והאינטלקטואלית שעליו נבנה תחום הידע במדעי החברה. בתי ספר ופקולטות מקצועיות כגון בתי הספר למשפטים, בתי הספר לחינוך, בתי הספר למנהל עסקים, לעבודה סוציאלית ולבריאות הציבור עומדים בקשר הדוק עם הדיסציפלינות השונות של מדעי החברה ובמידה רבה מיישמים את הידע ממדעי החברה לתחומיהם. תחומי הדעת (דיסציפלינות) העיקריים של מדעי החברה תלויים בהקשר התרבותי האקדמי ועלולים להשתנות בהתאם. להלן התחומים המרכזיים: סוציולוגיה – חקר החברה וההתנהגות החברתית של האדם. מהסוציולוגיה, נגזרים תחומי משנה כגון יחסי מגדר, יחסי דתיים-חילוניים, יחסי מדע חברה, זהות. אנתרופולוגיה – שמה דגש באתנולוגיה ובחקר התרבויות. גאוגרפיה – תחום בין-תחומי העוסק בהגירה, קיימות, תכנון ערים, אדריכלות, פסיכולוגיה, מדעים קוגניטיביים, דמוגרפיה, כלכלה, ותרבות. מדע המדינה – מתמקד בחקר הפוליטיקה, השוואת משטרים, מחשבה מדינית, ההתנהגות הפוליטית והמדיניות הציבורית ברמת המדינה וכן ברמה הכלל־עולמית. יחסים בין-לאומיים – ענף המתמקד בהתנהגות הפוליטית, החברתית והכלכלית בזירה הבין-לאומית. מדיניות ציבורית – עוסקת בהבנת הגורמים המעצבים את תהליך המדיניות הציבורית ואת תוצאותיו. פסיכולוגיה – חקר הנפש וההתנהגות, כפי שאלה נקבעים בזיקה לחברה כולה. קרימינולוגיה – עוסקת בעניינים ובתרחישים חברתיים הקשורים בפשיעה ובהתנהגות פושעת. כלכלה – עוסקת ביחסים האנושיים והחברתיים הקשורים בהשגת אמצעים חומריים, והחוקים והיחסים החברתיים הנוגעים לייצורו ולחלוקתו של קניין. תקשורת – עוסקת בהעברת מידע בין שני משתתפים או יותר. בלשנות – מחקר השפות והתפתחותן. תחום שנחשב גם כחלק ממדעי הרוח. דמוגרפיה – תחום מחקר העוסק במחקר ותיעוד של אוכלוסייה אנושית. לימודים אזוריים – שדה מחקר בין תחומי שמתמקד באזור גאוגרפי, לאומי או תרבותי. עבודה סוציאלית – מתייחסת לרווחת האדם ברמות ניתוח שונות והיבטים מגוונים של הפרט, המדינה, המשפט, החברה, הכלכלה והתרבות. מדעי הרוח זוכי פרס ישראל למדעי החברה אורי כץ, מדעי החברה הופכים ליותר מדעיים, באתר הארץ, 25 בינואר 2018 מדעי החברה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדעי החברה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תל אל-אח'דר

האם התכוונתם ל... תל אנפה – תל ארכאולוגי השוכן בצפון-מזרח עמק החולה תל מור – תל ארכאולוגי השוכן השוכן על הגדה הצפונית של נחל לכיש
אמנת המייפלאואר

אמנת המייפלאואר (באנגלית: The Mayflower Compact) היא המסמך המינהלי הראשון שנכתב בקולוניה הבריטית פלימות'. אמנה זו נכתבה על ידי חלק מ"האבות העולים", המתיישבים שהיגרו לאמריקה מממלכת אנגליה, אשר כמחציתם היו פליטים אנגלים שנרדפו על ידי הכנסייה האנגליקנית. האמנה נחתמה ב-21 בנובמבר 1620, על ידי 41 מתוך 102 נוסעי האונייה מייפלאואר בה התחייבו להתאגדות מדינית על האדמה שהייתה עוד ללא מוסדות שלטון ונטו להישאר (בשלב זה) בנאמנותם למלך ג'יימס הראשון, מלך אנגליה. אמנה זו מהווה מעין סמל של החוקה האמריקאית המתגבשת עם תחילת ההתיישבות ביבשת החדשה. בשם אלוהים, אמן. אנו החתומים מטה, נתינים נאמנים של אדוננו-ריבוננו נורא-ההוד המלך ג'יימס, בחסד האל מלך בריטניה הגדולה, צרפת ואירלנד, מגן האמונה, וכן הלאה, הואיל ולמען תהילת האל, לשם הפצת האמונה הנוצרית ולקידום כבוד מלכנו וארצנו נטלנו על עצמנו משימה לכונן את המושבה הראשונה בחלק הצפוני של וירג'יניה; לפיכך, בשבועה חגיגית והדדית בפני האל ואיש בפני רעהו, במסמך זה אנחנו כורתים ברית ומתמזגים כולנו יחד (covenant and combine) לישות פוליטית-שלטונית (Civil Body Polotick) כדי לקיים ולשמר סדר טוב יותר בקהלנו, וכדי לקיים את היעדים שנזכרו לעיל; ובתוקף זאת אנו נחוקק, נכונן וננסח מדי פעם בפעם חוקים, תקנות, חוקות ותפקידים צודקים ושווים לכול, כפי שייראה המתאים ביותר והראוי ביותר לטובת הכלל במושבה; ואנו מבטיחים להתייחס אליהם בכל ההכנעה והצייתנות המגיעות להם הקמתה של הקולוניה וירג'יניה אשר נקראה למעשה ע"ש המלכה אליזבת' הראשונה בשנת 1607 ולימים הייתה מהקולוניות אשר מרדו בכתר הבריטי. לאמנת המייפלאואר רקע דתי-נוצרי. שם האל מוזכר בה חמש פעמים ומוצהר כי אחת ממטרות ההתיישבות היא "הפצת האמונה הנוצרית". כמו כן חותמי האמנה מצהירים על נאמנותם לכתר האנגלי ולמלך ג'יימס. הם משלבים באמנה מטרה נוספת להתיישבות והיא קידום כבודו של המלך והממלכה. עם זאת, המתיישבים החדשים ראו בהתיישבות שלהם ישות שלטונית נפרדת וראו עצמם כבעלי לגיטימציה לחוקק חוקים על מנת להגשים את היעדים שהוזכרו לעיל: קידום האמונה וקידום כבודו של המלך. אמנה זו מכריזה על המתיישבים בעולם החדש ככפופים לכתר הבריטי, אולם בעלי אוטונומיה שלטונית מסוימת כאשר הם חותמים באמנה על הלגיטימציה שלהם לחוקק חוקים שונים למען טובת הכלל במושבה, וכן לקידום האמונה הנוצרית וכבוד המלך והממלכה הבריטית. מדיה וקבצים בנושא אמנת המייפלאואר בוויקישיתוף אמנת המייפלאואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמנת המייפלאואר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) The Mayflower Compact – Society of Mayflower Descendants in the State of North Carolina במסמך המקור מצוין התאריך 11 בנובמבר. תאריך זה הוא לפי הלוח היוליאני, על אף שהלוח הגרגוריאני כבר היה בשימוש, וזאת כיוון שבריטניה אימצה לוח זה רק ב-1752.
רפי רוזן

רפי רוזן (4 באוקטובר 1927 – 11 בפברואר 2003) היה אבי תורת הביואורגונומי. רוזן הוא מן הבולטים והוותיקים שבמפיצי רעיונות העידן החדש בישראל. רוזן העמיד גם תלמידים העוסקים במתן טיפולי רפואה משלימה על פי תורתו. אולם, הוא הקפיד שלא לגודד מסביבו כת ולא לאמץ אורח חיים של גורו. תלמידיו ממשיכים להעמיד תלמידים גם אחרי מותו. עבודתו של רוזן לא הוכחה בצורה מחקרית, והיא מציגה מאפיינים של פסבדו-מדע. רוזן (במקור: רוזנבליט) בנם של אנה (לבית שטרן) ורופא הילדים ד"ר ליאו רוזנבליט, נולד בירושלים וגדל בראשון לציון. בשנת 1943, הצטרף להכשרה מגויסת שהקימה בשנת 1948 את קיבוץ הסוללים בהרי נצרת. עיקר פעילותו התנהלה שנים רבות בתל אביב בסדנאות ללימוד תורתו - הביואורגונומי, שם העמיד מאות תלמידים, שרבים מהם השתלבו בענפים השונים של הרפואה האלטרנטיבית. תקופה קצרה התגורר באילת ובשנותיו האחרונות חזר לקיבוץ הסוללים, שם התגורר עד יום מותו. בשנים מאוחרות יותר קיבל בקיבוץ את מטופליו, הכשיר את תלמידיו והתראיין לעיתונות הכתובה. רוזן היה אחיו של שמואל רוזן. יסודות הריפוי הביואורגונומי הונחו בשנות ה־30 של המאה ה-20 בידי ד"ר וילהלם רייך, מדען, רופא ואחד מתלמידיו של פרויד. רייך טען לקיומה של "אנרגיה" הפועלת בתוך הגוף, המשפיעה לכאורה על הבריאות. לאנרגיה זו קרא רייך אורגון, ודיבר על מחסור אנרגיה בגוף. לדבריו, הפתרון לכך הוא בניית מצברי אנרגיה - אקומולטורים, הבנויים ממספר שכבות של מתכת וחומר אורגני לסירוגין ואמורים לסייע לאדם היושב בתוכם. רפי רוזן, החל להתעניין בתורתו של וילהלם רייך בשנות החמישים, בקוראו את הספר "המשפחה והילד החופשי", של אלכסנדר ס. ניל, מייסד ומנהל בית הספר הפתוח סאמרהיל באנגליה. בספר זה מתייחס המחבר לווילהלם רייך, שחי בארצות הברית והגיע למסקנות דומות לאלו של ניל ביחס לחינוך חופשי ופתוח. ספריו של רייך, סגנונו ודרך המחשבה המדעית שלו, הלמו את טעמו של רוזן, שקרא בכתביו של רייך וחזר על מקצת מהניסויים שערך במכשירים ביו-אנרגטיים. רוזן הוא אבי "טכניקת העפעוף" שעליה כתב את הספר "החוש השביעי והמציאות שמעבר". על פי רוזן, מדובר בטכניקה בעזרתה שריר העין מגיב בוויברציות עדינות לשדות אנרגטיים שהגוף מקרין ובאמצעותם ניתן לאבחן בעיות גופניות ונפשיות ולטפל בהן. עוד על פי רוזן, קיימת "תלות האנרגטית" בין "משלימים אנרגטיים". לתלות אנרגטית זו שני צדדים וספרו "אהבה עזה ממוות" מתאר אותם. מצד אחד, בעתות של מצוקה אנרגטית, נעזרים בני הזוג האנרגטיים אחד בשני, אולם מצד שני, במצב של מות אחד מבני הזוג, נוצר מצב של משיכת אנרגיה מהמשלים החי, רמת האנרגיה בגופו יורדת, ורמת האנרגיה הנמוכה חושפת את גופו למחלות. רוזן טען כי גילה, בנוסף, את טכניקת "ערבול המשלימים האנרגטיים", הגורמת לטעינת אנרגיה אין סופית הממלאת כל מחסור ומפסיקה מידית את משיכת האנרגיה על ידי המשלים, משיכה שממנה מתחילות מרבית בעיות הבריאות בכלל והמחלות הכרוניות בפרט. עוד טען רוזן כי גילה את שורש "התלות הגנטית והתורשתית" של כל אדם, והוסיף אותו לטיפול ה"ביואורגונומי", כשהוא גורס כי תופעות כרוניות ולא מוסברות קשורות לאלמנטים תורשתיים ושיטות האבחון שלו מאפשרות גילוי של בעיות שמקורן בגלגולים קודמים של המטופל. רוזן הוציא כארבעים ספרים. הבולטים ביניהם: רפי רוזן, סינדרום העכביש, תמוז, 1989 רפי רוזן, החוש השביעי והמציאות שמעבר, תמוז, 1989 רפי רוזן, וודו, תמוז, 1990 רפי רוזן, אהבה עזה ממוות, תמוז, 1992 כתבי רפי רוזן בפרויקט בן-יהודה רפי רוזן (1927-2003), דף שער בספרייה הלאומית טכניקת העיפעוף הספרים של רפי רוזן, באתר "סימניה"
דור מלול

דור מלול (נולד ב-30 באפריל 1989 בישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל חיפה. מלול החל את דרכו בקבוצות הילדים של עירוני ראשון לציון, שם שיחק כקשר ובלם אחורי. בגיל 14 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והוסט לעמדת המגן הימני. מלול הועלה לבוגרים בעונת 2006/2007 על ידי המאמן אלי כהן, במשחקה של מכבי תל אביב נגד מכבי נתניה במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2007/2008 שותף מלול ב-18 משחקים בליגת העל מתוכם ב-12 נכנס כמחליף. את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב כבש במחזור ה-30 של ליגת העל בעונה זו, מול מכבי חיפה בדקה ה-79, לאחר שנכנס כמחליף ארבע דקות קודם לכן. ההופעות בקבוצה הבוגרת עזרו למלול לתפוס מקום של קבע גם בנבחרת הנוער של ישראל, ובהמשך אף יצא לשחק בנבחרת הנוער של אירופה בטורניר מרידיאן בברצלונה. מלול זומן לנבחרת ישראל הצעירה וערך את הופעת הבכורה שלו מול הנבחרת הצעירה של קפריסין ב-4 במרץ 2008, ואף כבש שער בכורה בניצחון 1–2. בסך הכל רשם 9 הופעות ושער אחד במדי הנבחרת הצעירה. בעונת 2008/2009 שיחק 18 משחקים במדי מכבי תל אביב, ובעונת 2009/2010 שיחק 21 משחקים ואף בישל שני שערים. בשנת 2010 זומן לנבחרת ישראל לראשונה, במסגרת קמפיין מוקדמות יורו 2012, על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדז, אך לא זכה לדקות משחק. ב-16 ביולי 2011 סוכמה השאלתו לעונה של מלול ממכבי לבירסחוט מליגת העל הבלגית, שם שיתף פעולה עם הישראלי רועי דיין. בתום עונת ההשאלה חתם על חוזה חדש בבירסחוט. לאחר שתי עונות בבירסחוט הכריזה הקבוצה על פשיטת רגל, ומלול הפך לשחקן חופשי. ב-21 באוגוסט 2013 חתם מלול בבית"ר ירושלים לעונה אחת, ובמדיה ערך 13 הופעות בכל המסגרות בעונת 2013/2014. ב-25 ביוני 2014 חתם מלול על חוזה לשנתיים בהפועל באר שבע, ובעונת 2014/2015 סיים עמה במקום השלישי בליגה והגיע עמה לגמר גביע המדינה, אך לא שותף במשחק הגמר בו הובסה קבוצתו 2–6 על ידי מכבי תל אביב. באוגוסט 2015 עזב את הקבוצה. ב-12 באוקטובר 2015 חתם מלול בהפועל חיפה. בעונת 2017/2018 היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום הרביעי, בהובלת מלול כקפטן הקבוצה. בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששיחק 120 דקות בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים. הפועל חיפה גביע המדינה: 2017/2018 אלוף האלופים: 2018 מלול נשוי למאי, ולהם 3 ילדים. הוא לומד בקריה האקדמית אונו לתואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בספורט. מדיה וקבצים בנושא דור מלול בוויקישיתוף דור מלול, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דור מלול, באתר Transfermarkt דור מלול, באתר Soccerway דור מלול, באתר FootballDatabase.eu חלון ההעברות בליגת העל: כל המצטרפים והעוזבים במהלך הקיץ, באתר וואלה, 10 באוגוסט 2015 לירון שרון, ‏‏פעם שלישית מלול: דור מלול אב לבן שלישי, באתר ספורט1, 5 בנובמבר 2018
רומי נוימרק

רומי נוֹיְמַרְק (נולדה ב-22 בספטמבר 1982) היא עיתונאית, שדרנית ומגישת חדשות ישראלית. הקימה והגישה את "חדשות הלילה", מהדורת סיכום חדשות היום של ערוץ כאן 11. נוימרק היא התינוקת הראשונה שנולדה בישראל כתוצאה של הפריה חוץ-גופית לכדורסלן העבר גבי נוימרק (נפטר כשהייתה בת 18) ולאסתר (אסי) נוימרק. גדלה בעמק חפר. בשנת 2000 התגייסה לגלי צה"ל והגישה תוכניות רבות, כגון "בוקר טוב צה"ל", "קולה של אמא", "גל עברי ירוק" ורצועות מוזיקה יומית. לאחר שירותה, סיימה בהצטיינות תואר ראשון בספרות ולימודים כלליים במדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, וכן תואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבדה ככתבת תרבות באתרים nrg מעריב ווואלה!. באוגוסט 2008 הצטרפה ל"חדשות עשר" כמגישה ועורכת מבזקים. ב-2009 החלה להכין כתבות תרבות עבור המהדורה המרכזית. מאז אמצע 2013, בימי ראשון-חמישי הגישה נוימרק בשעה 19:00 מבזק חדשות בן כ-10 דקות. מאוגוסט 2014, הגישה אחת לשבוע את התוכנית "היום שהיה". במקביל לעבודה ב"חדשות עשר", נוימרק המשיכה להגיש תוכניות בגלי צה"ל, כולל "סופשבוע רגוע", ובנוסף, הנחתה קבוצות בארגון "LEAD" לפיתוח מנהיגות צעירה בישראל, בו השתתפה כשגרירה בנעוריה. החל מ-21 במאי 2017 (למעט הפסקה של שנה שהחלה ב-2022) היא מגישה בכאן 11 מדי לילה את מהדורת סיכום חדשות היום, "חדשות הלילה". בנוסף, היא משמשת מגישה מחליפה ב"חדשות הערב" וב "חדשות השבת". ב-29 ביוני 2022 יצאה לחופשה של שנה מהגשת "חדשות הלילה", לצורך לימודים באוניברסיטת הרווארד, ובמקומה נבחר עקיבא נוביק להגיש את המהדורה. בן זוגה של נוימרק הוא רן בכור, שחקן ולשעבר מנהל בית ספר אופק למחוננים בירושלים. השניים הורים לבן ומתגוררים בקיימברידג' (מסצ'וסטס). רומי נוימרק, ברשת החברתית פייסבוק רומי נוימרק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התוכנית "חדשות הלילה", באתר תאגיד השידור הישראלי רומי נוימרק: "החדשות הולכות ימינה, האליטות מתחלפות", מתוך הפודקאסט "מה קורה כאן" בהגשת לי-אור אברבך, כאן- תאגיד השידור הישראלי, 1 באוגוסט 2018 אריאנה מלמד, חפה ממניירות, לא מתנשאת: רומי נוימרק היא המגישה הטובה בישראל, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2018 עינב גלילי, חדר 101 | עונה 5 - רומי נוימרק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 באפריל 2019 דן מרגלית מראיין את רומי נוימרק - ילדת המבחנה הראשונה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:56), מתוך התוכנית ערב חדש תינוקת המבחנה הראשונה, באתר כאן ארכיון, 22 בספטמבר 1982 מיטל יסעור וליאת רותם, רומי נוימרק, ילדת המבחנה הראשונה: "יום מרגש", באתר ynet, 4 באוקטובר 2010 בסך הכל נולדתי, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2011 שי פוגלמן, רומי נוימרק, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2018 קיץ ברבנר, ‏ממשיך להתקדם: המינוי החדש והמסקרן של עקיבא נוביק ב"כאן 11", באתר מעריב אונליין, 9 ביוני 2022
אנדריי אוישטיאנו

אנדריי אוישטיאנו (ברומנית: Andrei Oișteanu), נולד ב-18 בספטמבר 1948 בבוקרשט, רומניה הוא היסטוריון יהודי רומני חוקר בתחום הדתות באקדמיה הרומנית ומרצה במרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת בוקרשט וחבר הוועד המדעי של המרכז. אנדריי אוישטיאנו נולד בבוקרשט, במשפחה יהודית. השם המקורי של משפחת האב היה אויגנשטיין (Oigenstein) (אחי האב היה לאונטה ראוטו או בשם המקורי Leonea Oigenstein). האב, מיכאיל אוישטיאנו (מלך אויגנשטיין), בן של רוקח, יליד העיר בלץ בבסרביה כיהן זמן מה בממשלתו של גאורגה גאורגיו-דז' כסגן שר התחבורה של רומניה והיה לפרופסור להיסטוריה של תנועת הפועלים הבינלאומית באקדמיה על שם שטפאן גאורגיו. האם הייתה בלה אוישטיאנו, לבית יוסוביץ', בת לבעל חנות ספרים ומתרגמת במקצועה. שש שנות חייו הראשונות התנהלו בעיר צ'רנוביץ, בברית המועצות ולאחר מות סטלין הרשו למשפחה להגר לרומניה. אוישטיאנו בוגר הפוליטכניקה של אוניברסיטת בוקרשט. הוא קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת בוקרשט על הנושא "היהודי הדמיוני. סטראוטיפים ביחס ליהודים בתרבות הרומנית" (Evreul imaginar. Stereotipii referitoare la evrei în cultura românǎ ). ב-1974 למד באוניברסיטת בוקרשט לימודים מזרחיים וב-1997, באוניברסיטה המרכז-אירופית בבודפשט, עבר קורסים של לימודים יהודיים. בשנים 1997 - 2000 קיבל מהאוניברסיטה העברית בירושלים מלגת מחקר בתחום האנטישמיות. אנדריי אוישטיאנו הוא האח הצעיר של המשורר האמריקאי ואלריו אוישטיאנו. Grădina de dincolo. Zoosofia. Comentarii mitologice, Dacia, Cluj, 1980; Motive și semnificații mito-simbolice în cultura tradițională românească, Minerva, Bucuresti, 1989; Cutia cu bătrâni (roman), Meta, București, 1995 (editia a II-a, Cartea Romaneasca, București, 2005); Mythos & logos. Studii și eseuri de antropologie culturală, Nemira, Bucuresti, 1997 (1998, editia a II-a); Imaginea evreului în cultura română. Studiu de imagologie în context est-central european, Humanitas, Bucuresti, 2001 (2004, editia a II-a, revazută, adaugită și ilustrată); Ordine și Haos. Mit și magie în cultura tradițională românească, ediție ilustrată, Polirom, Iași, 2004 Religie, politică și mit. Texte despre Mircea Eliade si Ioan Petru Culianu, Polirom, Iași, 2007 Narcotice în cultura română. Istorie, religie și literatură, Ediție ilustrată, Polirom, Iași, 2010; ediția a 2-a, revăzută și adăugita, 2011 2013 מדוע יהודי רומניה הם אחרים (De ce sunt evreii din România altfel), הופיעה ברומניה ספרותית, גיליון 25-26. מדיה וקבצים בנושא אנדריי אוישטיאנו בוויקישיתוף invitat, Andrei Oisteanu ראיון בשפה הרומנית בדצמבר 2007 באתר wordpress הראיון - 2007 wordpress
אנסטסיה פבליוצ'נקובה

אנסטסיה סרגייבנה פבליוצ'נקובה (רוסית: Анастасия Сергеевна Павлюченкова; נולדה ב-3 ביולי 1991) היא שחקנית טניס מקצועית מרוסיה. דירוג השיא שלה היה המקום ה-13 בעולם (4 ביולי 2011), מדורגת נכון לאוקטובר 2019 במקום ה-30 בדירוג ה-WTA. בטוקיו 2020 היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות מעורבים. בשנת 2021 היא לראשונה הגיע לגמר אליפות צרפת הפתוחה והפסידה לברבורה קרייצ'יקובה. פבליוצ'נקובה זכתה עד היום ב-7 תוארי יחידות (2 WTA ו-5 ITF) וב-10 תוארי זוגות (2 WTA ו-8 ITF). פבליוצ'נקובה שיחקה בנבחרת רוסיה החל משנת 2009. מאזנה עומד על 16 ניצחונות ו-12 הפסדים. מדיה וקבצים בנושא אנסטסיה פבליוצ'נקובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנסטסיה פבליוצ'נקובה אנסטסיה פבליוצ'נקובה, ברשת החברתית פייסבוק אנסטסיה פבליוצ'נקובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנסטסיה פבליוצ'נקובה, ברשת החברתית אינסטגרם אנסטסיה פבליוצ'נקובה, באתר olympedia.org אנסטסיה פבליוצ'נקובה, באתר ה-WTA אנסטסיה פבליוצ'נקובה, באתר ה-ITF אנסטסיה פבליוצ'נקובה, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרומגיסטראט

פרומגיסטראט (בלטינית: promagistratum) הוא התואר שניתן ברפובליקה הרומית לאדם הפועל עם סמכות של בעל משרה, מגיסטראט, אך בלי להחזיק במשרה כזו בפועל. משרה זו נוצרה ברפובליקה כדי לאפשר שליחת מושלים לפרובינקיות מעבר לים לתקופה ממושכת, במקום לבחור בהם מחדש מדי שנה. הפרומגיסטראטים מונו על פי "החלטת הסנאט" (senatus consultum) ולא על־פי חוק מיוחד, ולכן, כמו פעולות אחרות של הסנאט הרומי, היו ניתנות לביטול על ידי אסיפות העם. דוגמה לכך הייתה החלפתו של קאיקיליוס מטלוס על־ידי גאיוס מריוס במהלך מלחמת יוגורתה. הפרומגיסטראטים שימשו בדרך כלל בתפקיד פרוקוואיסטור (כלומר, במקום קוואיסטור), פרופראיטור (במקום פראיטור) או פרוקונסול (במקום קונסול). אחרים שימשו כפרוקוראטורים, במקום "קוראטורים". לפרומגיסטראט הייתה סמכות זהה לזו של בעל המגיסטרט המקביל ולווה באותו מספר של ליקטורים ונהנה בדרך כלל מסמכות שווה לזו של המגיסטרט בתוך תחום השטח שעליו שלט. לעיתים קרובות, אך לא בהכרח, מונו לתפקיד זה אנשים שכבר נשאו בתפקיד המגיסטרט המקביל. מוסד הפרומגיסטראט נוסד כאשר גילו הרומים כי אין זה נוח או מעשי להמשיך להוסיף מגיסטרטציות רגילות כדי לנהל את ענייני הפרובינקיות שלהם, ההולכות ומתרבות. על כן, הם אימצו את הנוהג של מינוי אדם שיפעל במקום (pro) המגיסטרט. הפרומגיסטראט נהנה בפרובינקיה אליה נשלח מסמכות מוחלטת ומחסינות מתביעה כל עוד נשא במשרה. עובדה זו הובילה רבים מהמושלים הפרובינקיאליים לחתור להיבחר שוב ושוב למשרתם כדי להימנע מתביעה על דרכי הסחיטה והשוחד שנקטו. דוגמאות מפורסמות לכך הם גאיוס ורס ולוקיוס סרגיוס קטילינה. האימפריום של הפרומגיסטראט היה מוגבל לשטח הטריטוריאלי אליו נשלח או לגבולות המשימה שהוטלה עליו והוא פקע ברגע שהפרומגיסטראט נכנס לתוך הגבול הקדוש של רומא. כוחם הכמעט בלתי־מוגבל של הפרומגיסטראטים הוביל לשימוש במונח "פרוקונסול" ביחס לכל בעל משרה רם שמונה מלמעלה או מבחוץ לשלוט בשטח תוך התעלמות מהמוסדות הפוליטיים המקומיים (כלומר, אדם שלא נבחר וסמכותו עולה על זו של הפקידים הרשמיים המקומיים).