laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רודולף דילס

רודולף דילס (בגרמנית: Rudolf Diels;‏ 16 בדצמבר 1900 – 18 בנובמבר 1957) היה המפקד הראשון של הגסטפו, בן חסותו של הרמן גרינג. דילס היה בן של חקלאי. הוא שירת בצבא במלחמת העולם הראשונה ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. צלקת סיף ארוכה עיטרה את לחיו הימנית, אות לקרבות הדו-קרב שניהל באוניברסיטה בהיותו סטודנט כהוכחה לגבריותו. ב-1930 הצטרף למשרד הפנים של ממשלת פרוסיה וב-1932 הצטרף כיועץ למשטרת פרוסיה בתפקיד מעקב אחרי קיצונים ימנים וקומוניסטים. כבר בשלב מוקדם חבר אל גרינג. כאשר עלה היטלר לשלטון, התמנה גרינג לראש ממשלת פרוסיה. ב-אפריל 1933 הוא מינה את דילס כמפקד אגף A1 של משטרת פרוסיה שעד מהרה נקראה Geheime Staatspolizei (משטרת המדינה החשאית) או בקיצור - גסטפו. בדרגת אוברפיהרר. לאחר שריפת הרייכסטאג חקר את מרינוס ואן דר לובה והביא להרשעתו. הוא הרבה לבלות עם מרתה דוד, בתו של שגריר ארצות הברית שתיארה אותו כאדם מקסים ונעים הליכות. דילס נקלע למאבק בין היינריך הימלר להרמן גרינג בנוגע לשליטה על הגסטפו. הימלר סבר שדילס רך מדי ואינו מתאים לתפקידו. דילס נמלט לצ'כוסלובקיה ובתיווכו של גרינג חזר באוקטובר 1933 לברלין והועלה לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר. המאבק בין הימלר וגרינג הסתיים ב-20 באפריל 1934 לאחר שגרינג נכנע והסכים להעביר להימלר את השליטה על הגסטפו. הימלר מינה את ריינהרד היידריך ב-22 באפריל 1934 לראש הגסטפו. דילס מונה ל"נציג אזורי" בקלן. לפני ליל הסכינים הארוכות הוזהר על ידי גרינג וברח לשווייץ עד יעבור זעם. לאחר קשר ה-20 ביולי נאסר אך שרד. דילס זומן מטעם התביעה במשפטי נירנברג אבל נתן גם עדות למען פטרונו גרינג. הוא שירת בממשלת סקסוניה התחתונה ולאחר מכן במשרד הפנים של ממשלת מערב גרמניה עד לפרישתו בשנת 1953. ב-18 בנובמבר 1957 בעת מסע ציד כאשר לקח רובה מרכבו, נפלט ממנו כדור והרג אותו. אריק לארסון: בגן חיות הטרף, הוצאת בבל וידיעות ספרים, 2015. מדיה וקבצים בנושא רודולף דילס בוויקישיתוף הגסטפו, באתר הספרייה של מט"ח הגסטפו בגרמניה, באתר News1
קשת (קבוצת כוכבים)

קַשָּת ♐︎ היא קבוצת כוכבים על גלגל המזלות ששוכנת בין עקרב במערב וגדי במזרח. השמש נמצאת בקבוצה זו מסוף דצמבר עד לסוף ינואר ובה היא מגיעה לנקודה הדרומית ביותר במסלולה המדומה על פני השמיים. מרכז שביל החלב נמצא בקבוצה זו שעשירה בערפיליות ובצבירי כוכבים, וחור שחור על מסיבי, קשת A*, אשר ככל הנראה מניע את גלקסיית שביל החלב ומתפקד כגרעין גלקטי. הכוכבים הבהירים יותר בקבוצת כוכבים זו יוצרים אסטריזם הדומה לקומקום תה. בצירוף הכוכבים החלשים יותר קבוצה זו מייצגת קנטאור האוחז קשת ומכוון חץ אל העקרב שלידו. קאוס אוסטרליס (ε בקשת) הוא ענק כחול - לבן מסוג ספקטרלי B9.5 III במרחק של כ-145 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 1.79. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. קאוס מדיה (δ בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ- 350 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.67 המייצג את מרכז הקשת. קאוס בוראליס (λ בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ- 78 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.81. נונקי (σ בקשת) הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2.5 V במרחק של כ-225 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.06. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה. אסקלה (ζ בקשת) הוא כוכב כפול המורכב מענק לבן ומכוכב הסדרה הראשית או תת-ענק לבן במרחק של כ-88 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.6. זהו הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה. אלנסל (γ2 בקשת) הוא ענק כתום הנמצא במרחק של כ-97 שנות אור ממערכת השמש עם בהירות מדרגה 2.99. הוא מייצג את ראש החץ של הקנטאור שאותו מייצגת הקבוצה כולה. KW בקשת היא על-ענק אדום, בין הכוכבים הגדולים הידועים. קבוצת קשת היא אחת הקבוצות האהודות על ידי חובבי התחום בשל הגיוון והעושר של אובייקטים המצויים בקרבתה. מיקומה על רקע שביל החלב הוא הסיבה העיקרית לכך. מרכז הגלקסיה (קשת A*) נמצא בקבוצה זו, ולכן ניתן לראות צבירי כוכבים וערפיליות רבות. 15 עצמי מסיה נמצאים בקבוצה זו. M23 הוא צביר פתוח גדול בקוטר של כחצי מעלת קשת וניתן לצפייה במשקפת. בטלסקופ ניתן להבחין בכ-100 כוכבים מדרגת בהירות 9 וחלשים יותר. M8 היא "ערפילית הלגונה" אותה ניתן לראות ללא ציוד עזר ככתם מעורפל בבהירות מדרגה 5. בתוך הערפילית נמצא צביר כוכבים (NGC 6618) הכולל כ-25 כוכבים בבהירות סביב דרגה 7 אותם ניתן לראות במשקפת או בטלסקופ חובבים. טלסקופים מקצועיים מאפשרים להבחין באזור חשוך בתוך הערפילית שכביכול חוצה אותה ומכאן מקור שמה. M17 היא ערפילית חלשה יותר שנראית במשקפת כמו כתם מעורפל המכיל צביר קטן של כמה עשרות כוכבים. טלסקופים גדולים מגלים שלערפילית צורת פרסה ולכן היא מכונה "ערפילית הפרסה" או "ערפילית Ω". M20 היא "ערפילית הטריפיד" - ענן גז עצום שפסי אבק כהים מחלקים אותו לשלושה חלקים. במרכז הערפילית יש צביר כוכבים בבהירות מדרגות 7 ו-8. הצורה המיוחדת של הערפילית ניתנת להבחנה רק בצילום ארוך חשיפה. בקרבת הערפילית נמצא הצביר הפתוח M21. IRAS 17423-1755 היא ערפילית פלנטרית עם עוצמת ההארה פי 12 אלף מהשמש. במיתולוגיה היוונית מזוהה הקבוצה בדרך כלל עם כיירון הקנטאור (ממותניו ומעלה אדם ממותניו ומטה סוס), המכוון את קשתו אל העקרב. מזל קשת מדיה וקבצים בנושא קשת בוויקישיתוף קשת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) באתר ויקיסקיי
ידית

ידית היא חלק מחפץ המאפשר אחיזה ושימוש נוחים בו. עיצוב הידית מהווה בעיה ארגונומית, מאחר שלאנשים שמאליים, או לילדים, יהיה קשה להשתמש בנוחות מרבית בידית שעוצבה עבור אדם ימני בוגר. הדרישות הבסיסיות מידית על מנת שתהווה ידית ראויה הן: חזקה מספיק כדי לשאת את הכוח שיופעל עליה במהלך השימוש בחפץ. ארוכה מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ. בעלת היקף קטן מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ. דרישות נוספות עבור ידיות עשויות להכיל: עשויה מחומר המספק חיכוך וימנע החלקה של הידית מהיד האוחזת. מעוצבת כך שלא יהיה ניתן להפעיל אותה בשגגה. התאמה לצורת אחיזה לא שגרתית, למשל של אדם איטר או של ילד קטן. עיצוב המונע שימוש מקהל יעד מסוים, למשל ילדים. ידיות מתחלקות לסוגים שונים, על פי אופן השימוש בהן. חלק מהידיות מיועדות לאפשר אחיזה בחפץ, לעיתים בשביל להניע אותו (ידית של ספל, ידית של תיק) ולעיתים בשביל להשען עליו (כגון מעקה). ידיות אחרות נועדו לפתוח או לסגור חפצים (כמו ידית דלת), והן מעוצבות כך שניתן למשוך או לדחוף אותן, או להסיט אותן לצדדים.
נתן בר-נתן

נתן (נתי) בר-נתן (‏נולד ב־21 באוגוסט 1944), הוא רופא ישראלי, ומחלוצי השתלות האיברים בילדים בישראל. שימש כרופא בכיר במחלקת ההשתלות בבית חולים ביילינסון וכמנהל המערך להשתלות איברים בילדים במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל. נתן (נתי) בר-נתן נולד וגדל במושבה מגדיאל, בן לשושנה - גננת, ולשמואל בר-נתן - רופא המושבה. את שירותו הצבאי התחיל וסיים בחיל האוויר, ולאחר מכן החל במסלול לימודי רפואה אשר בסיומו שירת במילואים כרופא. מתגורר באורנית, נשוי ליהודית, אב לארבעה וסב לארבעה. את לימודי הרפואה החל בפואטייה שבצרפת וסיים בטכניון בשנת 1972. הוא החל את עבודתו כרופא במחלקה הכירורגית בבית החולים הלל יפה בחדרה. בשנת 1975 עבר לעבוד בבית חולים תל השומר במחלקה הכירורגית בהנחייתו של פרופ' ארווין יעקב. במסגרת עבודתו שם השתלב בצוות השתלות כליה. ב-1980 סיים את ההתמחות בכירורגיה כללית. בשנת 1985 החל התמחות שנייה בכירורגיית ילדים כשהשתלב בצוות מחלקת כירורגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה. בשנים 1987-1986 יצא להשתלמות ועבודה בבית החולים Groote Schuur בקייפטאון. בשנת 1988 הצטרף לסגל מחלקת כירורגיית ילדים בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1989 סיים את התמחותו בכירורגיית ילדים. בשנת 1995 עבד בבית חולים באנטוורפן בבלגיה במסגרת השתלמות נוספת בהשתלות כבד וכליות בילדים. בשנים 1989–2008 עבד כמנתח בכיר בבית החולים בילינסון ובמרכז שניידר במחלקת השתלות איברים – כליות וכבד, כמו כן הקים וניהל במקום את המערך להשתלות איברים בילדים. ב-2008, בעקבות מחלה, פרש לגמלאות, אך ממשיך לייעץ למרכז הרפואי רבין ולביה"ח שניידר בתחום השתלות כליות וכבד. ב-2010 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מהחברה הישראלית להשתלות[דרושה הבהרה] על תרומתו לפיתוח ההשתלות בישראל. ב-2022 קיבל פרס פרס מפעל חיים מאיגוד ההשתלות הישראלי. נתן בר-נתן באינדקס הרופאים של ההסתדרות הרפואית בישראל עופר מאיר, הניתוח הצליח: מושיקו בן ה-10 זכה בחיים חדשים, באתר ynet, 21 בספטמבר 2004 מוטי גל‏, הסתיימה בהצלחה תרומת אונת כבד בין אחים, באתר וואלה, 28 באוקטובר 2002 ארבע השתלות של שני איברים בוצעו בארבעה ילדים בחודש האחרון במרכז שניידר לרפואת ילדים, e-Med ערוץ החדשות הרפואיות של ישראל, 6 ביוני 2001 פרופ' מרים דוידוביץ וד"ר נתן בר-נתן מהמרכז הרפואי שניידר קיבלו פרס מפעל חיים, פארמליין - מגזין מקצועי לרוקחים, 30.11.2022.
גזי כהן

גזי כהן (נולד בבגדאד ב-1938) הוא מרים משקולות ישראלי, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960). כהן נולד בעיראק וגדל במשפחה בת עשר אחים ואחיות. למחיתו עבד ככורך ספרים במדפיס הממשלתי. בשנת 1957 החל להתאמן בהרמת משקולות בצורה מקצוענית בעקבות פיתוח הענף בארץ על ידי יעקב שפרינגר. ביולי 1959 השתתף כהן לראשונה בתחרות בינלאומית במסגרת 'משחקי אסק"א' שנערכו בלינץ שבאוסטריה. בתחרות זו הרים 272.5 ק"ג (בשלושת סגנונות ההרמה יחד) וזכה במקום הראשון במשקל נוצה מתוך 27 מתחרים. בשנת 1960 השתתף כהן באולימפיאדת רומא והתחרה במשקל נוצה. הוא קבע תוצאה של 87.5 ק"ג בלחיצה, 85 בהנפה ו-112.5 בדחיקה, סה"כ 285 ק"ג והגיע למקום ה-19 הכללי. באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בווינה ב-1961 השווה כהן את שיאיו במשקל קל בלחיצה (100 ק"ג) ובדחיקה (122.5 ק"ג) וקבע שיא חדש בהנפה (92.5 ק"ג) ובקרב שלוש (315 ק"ג) גזי כהן, באתר olympedia.org גזי כהן מרים המשקלות, מעריב, 17 בפברואר 1960 פ. רות, ספורטאי הפועל שיכנעו בהופעה מעוררת כבוד בלינץ, דבר, 26 ביולי 1959 סיכום השתתפותו באולימפיאדה (באנגלית) ברגר הציב שיא עולמי בהרמת משקולות, דבר, 7 במאי 1961 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגוסטן ז'ראר

גנרל של דיוויזיה אוגוסטן גרגואר ארתור ז'ראר (בצרפתית: Augustin Grégoire Arthur Gérard;‏ 2 בנובמבר 1857 – 2 בנובמבר 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה. ז'ראר נולד ב-2 בנובמבר 1857 בעיר דנקרק, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1895 השתתף במשלחת השנייה למדגסקר. ב-23 במרץ 1909 כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וב-23 בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-13. ב-14 במאי 1912 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-41, וב-21 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-31 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-2. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה ז'ראר מפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב הראשון על המארן. הוא פיקד על הקורפוס עד 24 ביולי 1915, עת מונה למפקד פלגת הארמייה לוריין. ב-31 במרץ 1916 עבר לפקד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 31 בדצמבר של אותה שנה עת חזר לפקד על פלגת הארמייה לוריין. ב-2 בינואר 1917 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. ז'ראר הוביל את הארמייה שלו בבלימת מתקפת מאה הימים ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה שלו חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 פורקה הארמייה והתמזגה יחד עם הארמייה העשירית לארמיית הריין הצרפתית. לאחר המלחמה חי ז'ראר בשאטו-גונטייר עד מותו ב-2 בנובמבר 1926 בגיל 69. מדיה וקבצים בנושא אוגוסטן ז'ראר בוויקישיתוף אוגוסטן ז'ראר (בצרפתית)
נתן פיינברג

נתן פיינברג (תרנ"ה, 1895 – תשמ"ט, 1988) היה משפטן יהודי ארץ ישראלי, מומחה למשפט בינלאומי. היה הדקן הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. נולד בקובנה, בנם של אריה (ליאון) והניה חנה לבית רטנר. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין וציריך. בשנת 1918 הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת ציריך. בין השנים 1921-1919 היה מנהל מחלקה במיניסטריון לענייני היהודים בממשלת ליטא. בין השנים 1924-1922 שימש מזכיר ועד המשלחות היהודיות בפאריס. ביוזמת הוועד ייסד אגודות יהודיות למען חבר הלאומים. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועסק בפרקליטות. בשנת 1928 יצא לז'נבה שבשווייץ כדי להשתלם במשפט בינלאומי. משנת 1930, במשך שלוש שנים, שימש כנציג ועד המשלחות היהודיות לפני חבר הלאומים בענייני הגנה על זכויות המיעוט היהודי במדינות שקמו או שהורחבו לפי חוזי השלום, והתחייבו להכיר בזכויות המיעוטים שבשטחיהן. בסוף 1933 שב לארץ ישראל והמשיך לעסוק בפרקליטות ובפעילות ציבורית כחבר הנהלת האגודה הארצישראלית למען חבר הלאומים, שהיה ממייסדיה. בשנת 1945 הצטרף לאוניברסיטה העברית והיה דמות מרכזית בהקמת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה. היה הדקן הראשון של הפקולטה. ייסד את לימודי המשפט הבינלאומי באוניברסיטה. חיבר ספרים רבים בנושאי משפט בינלאומי. לאחר פטירתו הוקמה ה"קרן לקידום חקר המשפט הבינלאומי ע"ש פרופ' נתן ויהודית פיינברג", שמטרתה לסייע בהוצאתם לאור של חיבורים בתחום המשפט הבינלאומי. כתבי נתן פיינברג בפרויקט בן-יהודה מאמר של פרופ' אודי מנור על ספרו של נתן פיינברג, "הציונות ומדינת ישראל בהארתו של משפטן ערבי" פרופ נתן פיינברג באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית דוד תדהר (עורך), "פרופ' נתן פיינברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3042 נתן פיינברג, דף שער בספרייה הלאומית
וידאו-דאנס

אמנות הווידאו דאנס מבוססת על שילוב של מדיומים ותכנים משדה הקולנוע, המחול, ההצגה והאמנות החזותית. רעיון התנועה הוא המרכיב המרכזי המחבר בין התחומים השונים. התנועה, המהווה בסיס לפיתוחו והבנתו של מדיום הקולנוע (והווידאו שהתפתח בשלב מאוחר יותר), היא הגורם המחבר המרכזי בין הווידאו והדאנס (מחול/תנועה/כוריאוגרפיה). באופן זה, ניתן להצביע על יצירות מוקדמות של אמני קולנוע, כדוגמת מיה דארן, אשר ביצירתם הקולנועית הניסיונית חקרו ופיתחו את הקשר שבין מצלמה לתנועה. אמנות הווידאו דאנס פרחה החל משנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך בעיקר באירופה ובארצות הברית באמצעות שיתופי פעולה אמנותיים שהתקיימו בין כוריאוגרפים ליוצרי קולנוע ווידאו. דוגמה בולטת לכך ניתן לראות בשיתוף הפעולה בין הכוריאוגרפית אן תרזה דה קירסמייקר והקולנוען והמוזיקאי טיירי דה מיי. דה מיי יצר עבודות וידאו דאנס בולטות נוספות בשיתוף עם כוריאוגרפים נודעים כדוגמת ויליאם פורסייט ואיצטוק קובאץ'. כוריאוגרפים נוספים שפעלו בתחום הווידאו דאנס ואותם ניתן למנות הם לויד ניוסן (להקת DV8) ווים ונדקייבוס (להקת Ultima Vez). בישראל התקיים פסטיבל 'וידאנס' לאמנות הווידאו דאנס בין השנים 2006 ל-2008 בסינמטק תל אביב בניהולו של האוצר אבי פלדמן. במהלך שנים אלו הוצגו בפסטיבל יצירות של יוצרים מובילים מרחבי העולם תוך שימת דגש על עידודה של יצירה ישראלית מקורית בתחום. פרס מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל ניתן במסגרת זו ליוצרים ארקדי זיידס, שירה מיאסניק, נעה שדור וסירה פויגל ברוטמן ואיתן אפרת על יצירות וידאו דאנס מקוריות. כמו כן, פעל הפסטיבל בשיתוף פעולה עם פסטיבלים מובילים באירופה ועם פסטיבל הקולנוע בירושלים בו הוצגו, בין היתר, יצירות של כוריאוגרפים ואמני וידאו כדוגמת צ'ארלס אטלס ומרס קנינגהם. מדיה וקבצים בנושא וידאו-דאנס בוויקישיתוף מגזין מעקף בנושא וידאו דאנס
אוטו מלרה

אוטו מלרה היא יצרנית כלי נשק איטלקית. חברת בת של לאונרדו (Finmeccanica לשעבר). החברה נוסדה בשנת 1905 כמיזם משותף של החברות ,Vickers, Terni Steelworks, Cantieri navali Odero. במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה ייצרה תותחים רבים בקוטר 40 מ"מ ומעלה. בשנת 1929 החברה שינתה את שמה לOdero Terni Orlando בקיצור OTO. במהלך מלחמת העולם השנייה, החברה ייצרה בעיקר מקלעים כבדים עבור ספינות מלחמה. ב-1953, החברה  החליפה את שמה לאוטו מלרה. לפני שאיטליה הצטרפה לנאט"ו, אוטו מלרה ייצרה כלי רכב בתחום האזרחי כגון טרקטורים, ועוד. אבל חזרה מהרה לייצור של כלי נשק. ב-1 בדצמבר 2001, אגף התותחים של אוטו מלרה התמזגה עם זו של ברדה Meccanica Bresciana וייצרו את Otobreda. יחד הם ייצרו את תותחי הים תותח 76 מ"מ ואת התותח אוטו מלרה 27/54. אריאטה - טנק מערכה עיקרי קאנטאורו - משחית טנקים גלגלי. דארדו - נגמ"ש לחימה. VBM Freccia - נגמ"ש 8x8. פומה 6x6 ו פומה 4x4 נגמ"ש גלגלי. תומ"ת Palmaria. SPAAG - נגמ"ש נגד מטוסים. Hitrole נגמ"ש לחימה מאויש מרחוק. תותח אוטו מלרה 76 מ"מ Otomat טיל ים-ים. Skyguard טיל נ"מ. SIDAM 25 תותח נ"מ. דארדו - מערכת הגנה אקטיבית קרובה לכלי שיט. בעשור האחרון החברה ייצרה בין 900 ל-1000 פצצות חכמות JDAM תחת רישיון. כרגע החברה עובדת על ייצור של כ-500 פצצות GBU-39 בשביל חיל האוויר האיטלקי. מדיה וקבצים בנושא אוטו מלרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוטו מלרה "Finmeccanica meeting approves new name, 'Leonardo'". Ansa News.
פיטר וייט (שחקן)

פיטר וייט (באנגלית: Peter Wight; נולד ב-1950) הוא שחקן אנגלי. לעיתים שמו בקרדיטים הוא פיטר רייט (באנגלית: Peter Wright). וייט נולד בוורת'ינג שבמחוז סאסקס באנגליה. הוא לא למד משחק באופן פורמלי. בטלוויזיה הופיע וייט בין השאר בסדרה "גן החיות שלנו", ב-"Z-Cars", בסרט הטלוויזיה "Meantime", בסדרה "אנה לי", בסדרה "חיים על מאדים", בסדרה הרפואית "הולבי סיטי", בסדרת הדרמה " מקום בו נמצא הלב", בסיטקום "Early Doors", ב"רציחות במידסומר", בסדרה הקומית "Monday Monday", בסדרת הדרמה "Party Animals", בסדרה "לפגוע ולהחטיא" ובתפקיד אדמונד לווט בסדרת הדרמה התקופתית "גן עדן לנשים". וייט שיחק בסרטי הקולנוע "עירום", "סודות ושקרים", "סיפורי פיות", "וירה דרייק", "גאווה ודעה קדומה", "בבל", "הכל או כלום", "A Bunch of Amateurs" והסרט "מר טרנר". ב-2007 הופיע בסרט "שוטרים לוהטים" בתפקיד בעל פאב בשם רוי פורטר. ב-2011 שיחק במיני-סדרה "חקירה רגישה" וב-2012 בסדרת הטלוויזיה "Public Enemies". הופעותיו של וייט בתיאטרון כוללות תפקידים במחזה "In the Republic of Happiness" בתיאטרון ג'רווד ברויאל קורט בשנים 2012 ו-2013, ובמחזה "אלקטרה" מאת סופוקלס לצדן של קריסטין סקוט-תומאס וליז וייט בתיאטרון האולד ויק ב-2014. פיטר וייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר וייט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי פיטר וייט, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר וייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיטר וייט במסד הנתונים IBDB (באנגלית) Peter Wight: ‘I wanted to be Ronald Pickup – not Olivier’, by Nick Smurthwaite - Jun 14, 2015
פיטר וייט

האם התכוונתם ל... הכתיב באנגלית: Peter White או Peter Wight פיטר וייט (שחקן אמריקאי) (אנ') – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, נולד ב-1937 פיטר וייט (שדרן) (אנ') – שדרן ועיתונאי בריטי, נולד ב-1947   פיטר וייט (מוזיקאי) (אנ') – גיטריסט ג'אז בריטי, נולד ב-1954 פיטר וייט (שחקן) – שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי פיטר וייט (פוליטיקאי אוסטרלי) (אנ') – היה חבר בית הנבחרים האוסטרלי פיטר וייט (פוליטיקאי קנדי) (אנ') – היה חבר הפרלמנט הקנדי פיטר וייט (שחקן פוטבול) (אנ') – שחקן פוטבול אוסטרלי פיטר וייט (שחקן הוקי קרח) (אנ') – שחקן הוקי קרח קנדי
אבתיהאג' מוחמד

אבתיהאג' מוחמד (באנגלית: Ibtihaj Muhammad) (נולדה ב-4 בדצמבר 1985) היא סייפת אולימפית אמריקאית. היא המוסלמית-אמריקאית הראשונה שהתחרתה באולימפיאדה כשהיא לובשת חיג'אב.. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד במסגרת התחרות הקבוצתית, ובכך הפכה לאישה המוסלמית-אמריקאית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. במסגרת התחרות האישית, מוחמד זכתה בסיבוב הראשון, אך הובסה בידי ססיליה ברדר מצרפת. אבתיהאג' מוחמד נולדה במייפלווד שבניו ג'רזי. מקור משפחתה באפריקה. אביה, יוג'ין מוחמד, הוא גמלאי של משטרת ניו ג'רזי. מוחמד למדה בבית ספר ציבורי במייפלווד, וכשהייתה בת 13 הצטרפה לקבוצת הסיף של בית הספר. בגלל הרקע המוסלמי שלהם, הוריה חיפשו עבורה ענף ספורט שבו תוכל להישאר לבושה מכף ורגל ועד ראש. סיימה תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובתרבות אפריקה באוניברסיטת דיוק. בשנת 2002 הצטרפה מוחמד לקרן פיטר וסטברוק, תוכנית המקדמת את ענף הסיוף ככלי עזר לפיתוח מיומנויות חיים אצל צעירים מאוכלוסיות מוחלשות. היא הוזמנה להתאמן בתוכנית עלית האתלטים של קרן וסטברוק בניו יורק. היא חברה באיגוד הסיף הלאומי בארצות הברית החל משנת 2010. נכון ל-2016 היא מדורגת שנייה בארצות הברית ושמינית בדירוג הבין-לאומי. נכון לשנת 2018, מוחמד זכתה בשש מדליות בתחרויות בין-לאומיות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית אך לא בתחרות האישית, והמשיכה ליהנות מאהדת הקהל והתקשורת. בשנת 2014 ייסדה מוחמד חברת ביגוד (LOUELLA) שמטרתה להביא ביגוד אופנתי וצנוע לשוק האמריקאי. היא משמשת כשגרירת ספורט מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית בתוכנית להעצמת נשים וילדות באמצעות ספורט. היא ביקרה במדינות שונות במטרה לעורר שיח על חשיבותם של חינוך וספורט. מדיה וקבצים בנושא אבתיהאג' מוחמד בוויקישיתוף אבתיהאג' מוחמד, ברשת החברתית פייסבוק אבתיהאג' מוחמד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אבתיהאג' מוחמד, ברשת החברתית אינסטגרם אבתיהאג' מוחמד, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אבתיהאג' מוחמד, באתר olympedia.org אבתיהאג' מוחמד, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית פרופיל באתר התאחדות הסיף האמריקאית "סייפת מוסלמית מכוסה היטב", ESPN.com. Hijabi Fencer Wins Bronze Medal with Team USA, aboutislam.net "סייפת עם כיסוי ראש", וול סטריט ג'ורנל, 24.6.2011. "הבוגרת הזאת מוכנה לקרב האולימפי", דיוק מגזין, 2.6.2016. "אבתיהאג' מוחמד על החיג'אב,".BBC.com, 8.8.2016. "אבתיהאג' מוחמד סיימה את הסיוף האולימפי", אינדיפנדט, 9.8.2016. אתר התוכנית. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אבתיהאג' מוחמד".
ברלין (פסל)

ברלין (Berlin) הוא פסל גדול הנמצא בטאואנצינשטראסה סמוך לכיכר ברייטשייד ולכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין. הפסל הוא אחד משמונה פסלים שהוזמנו על ידי עיריית ברלין המערבית לרגל 750 שנה לברלין בשנת 1987. הוא נוצר על ידי זוג הפסלים בריגיטה ומרטין מתשינסקי. הם בחרו להעמיד את הפסל בשדרה ברחוב טאונציינשראסה מול כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם שניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה. הרעיון המרכזי של הפסלים הוא "שרשרת שבורה" - הדגמה של הקשר שנשבר בין מזרח ומערב ברלין עם הקמת חומת ברלין. הפסל מורכב מארבעה צינורות פלדה מצופים בכרום וניקל, המתנשאים לשמיים. הצינורות משני הצדדים נפגשים ו"מתחבקים" אבל החיבוק לא שלם כי שניהם שבורים ומנותקים, דבר המרמז על הקרבה הגדולה ועם זאת הנתק, בין שני חלקי העיר. למרות שחומת ברלין נפלה שנתיים לאחר הצבת הפסל, החליטה עיריית ברלין להשאיר אותו כדי להזכיר פרק עגום זה בתולדות העיר. מדיה וקבצים בנושא ברלין בוויקישיתוף
Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156

Ich steh mit einem Fuß im Grabe (גרמנית: "אני עומד עם רגל אחת בקבר") היא קנטטה דתית מאת יוהאן סבסטיאן באך. הקנטטה הולחנה במסגרת משרתו בלייפציג עבור יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-23 בינואר 1729. הסינפוניה הפותחת את הקנטטה היא אחת היצירות המוכרות ביותר של באך ובכלל. הקנטטה הרביעית והאחרונה שבאך הלחין עבור אותו המועד, יום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות (ראו רי"ב 73, רי"ב 111 ורי"ב 72). הליברית נכתבה על ידי פיקנדר, יוהאן הֵרמַן שַין וקספר בינֵמַן מצטטת ומאזכרת את האיגרת אל הרומאים, י"ב, י"ז-כ"א והבשורה על פי מתי, ח', א'-י"ג. הקנטטה כתובה לאלט, טנור, בס, מקהלת ארבעה קולות, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו, ובשישה פרקים: סינפוניה (כלי-אינסטרומנטלי) Sinfonia אריה (טנור) עם כוראל (סופרן) Ich steh mit einem Fuß im Grabe רצ'יטטיב (בס) Mein Angst und Not (חרדתי ומכאובי) אריה (אלט) Herr, was du willt, soll mir gefallen (אדון, רצונך, ינעם לי) רצ'יטטיב (בס) Und willst du, dass ich nicht soll kranken (וברצותך שלא אסבול) כוראל (מקהלה) Herr, wie du willt, so schicks mit mir (אדון, כרצונך, עשה בי) בקנטטה מספר היבטים יוצאי דופן. הפרק הפותח הוא הקדמה אינסטרומנטלית והרמונית. ככל הנראה הגרסה המוקדמת לפרק האיטי בקונצ'רטו למקלדת רי"ב 1056, שבתורה, ככל הנראה גם היא עיבוד של קונצ'רטו שאבד לכינור, לאבוב או לכלי מלודי אחר. להבדיל מבגרסת הקונצ'רטו, בסינפוניה הכתובה לאבוב, כלי מיתר וקונטינואו (עוגב) בפה מז'ור ובבמשקל מרובע, תפקיד האבוב, המלודיה, בולט יותר בנפרד מההרמוניה, כמו כן הגרסה נבדלת בסיום הבונה מתח, מגיע לשיא ונפתר רק בפתיחת האריה לטנור העוקבת (במובן זה הפרק הוא הקדמה הרמונית לפרק שאחריו). שתי התיבות הפותחות תפקיד האבוב והמלודיה זהות לפרק האיטי מקונצ'רטו לחליל מאת טלמן, לא ברור מי הקדים את מי, וייתכן שבאך כתב הפרק בהשראת יצירת ידידו. הפרק השני בקנטטה יוצא דופן בצורתו, אפשר להגדירו אריה עם כוראל, כ"כוראל מעל אריה" או "כוראל מקביל לאריה". הפרק כתוב לליווי אובליגטו ומאפיין יוצא דופן נוסף שלו הוא פתיחת הליווי בסינקופות מתחת לכלי המיתר המנגנים באוניסונו. הפרק כתוב במשקל משולש (היחידי ביצירה) ורווי מתחים והרפיות בשל הניגודים ההרמוניים שבו. הרצ'יטטיב הראשון לבס, כתוב "יבש" (secco), ברה מינור (הסולם היחסי לפה מז'ור-ראו הפרקים הקודמים). תפקיד הבס, המלודיה, כתוב במרווחים רחבים (לא סקונדות) ומסיים באריוזו (ששובר מעט את ה"יובש"). האריה לאלט, כתובה בסי מז'ור, מלווה באבוב ובכינור המנגנים בטרצות וסקסטות מקבילות, ומכילה מספר קטעים עם ציורי מילים. למעשה זהו הפרק היחידי למעט הסינפוניה הקצרה הפותחת היצירה שבו לאבוב תפקיד. הרצ'יטטיב השני גם הוא לתפקיד הבס, "יבש" כתוב בסול ולה מינור ומכיל קטע ממנגינה מהכוראל המסיים בדו מז'ור. כאמור הסינפוניה הפותחת היא יצירה מוכרת ועובדה להרכבים רבים ומגוונים. הקנטטה הוקלטה על ידי מיטב המבצעים בהם, פיטר יאן לסינק וקולגיום באך הולנד, טון קופמן ותזמורת ומקהלת הבארוק אמסטרדם, גרדינר ומקהלת מונטוורדי, מסאקי סוזוקי וקולגיום באך יפן, ניקולאוס הרנונקור וקונצנטוס מוזיקוס וין ועוד רבים. מדיה וקבצים בנושא Ich steh mit einem Fuß im Grabe, רי"ב 156 בוויקישיתוף פרטיטורה על היצירה באתר קנטטות באך, טקסט מקור ותרגומים בגידת הדימויים ביצוע היצירה בניצוח ניקולאוס הרנונקור TWV 51:G2 http://www.bach.org/bwv156.php http://www.jsbachcantatas.com/documents/chapter-40-bwv-156.htm
מוזא בנת נאסר אל-מסנד

השייח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד (בערבית: موزا بنت ناصر المسند, בתעתיק מדויק: מוזא בנת נאצר אלמסנד) היא אשתו השנייה, מתוך שלוש, של אמיר קטר לשעבר, השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ואמו של אמיר קטר המכהן, השייח' תמים בן חמד אאל ת'אני. מוזא בנת נאסר אל-מסנד נולדה ב-8 באוגוסט 1959 בעיר אל-ח'ור שבקטר. נישאה לחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בשנת 1977 כאשר היה יורש העצר. אל-מסנד קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת קטר בשנת 1986 ובשנת 2003 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וירג'יניה. שיח'ה מוזא היא יושבת הראש של הקרן הקטרית (אנ') לפיתוח החינוך, המדע והקהילה משנת 1995, יושבת הראש של חברת סילאטק (אנ') משנת 2008 ויושבת הראש של הקרן הדמוקרטית הערבית (אנ'). בנוסף, היא מכהנת כנשיאת המועצה העליונה לענייני משפחה מאז שנת 1998. משנת 2002 היא סגנית נשיא המועצה העליונה לחינוך ובשנת 2003 שימשה כשליחה מיוחדת מטעם אונסק"ו בנושא חינוך יסודי וגבוה. נכון לשנת 2016 היא חברה בחבר הנאמנים של הקולג' לרפואה ויל קורנל (אנ') בקטר. בנוסף, היא יושבת הראש של המרכז הרפואי סידרא בדוחא. שיח'ה מוזא פעילה מאוד בפוליטיקה ובחברה של קטר, ומעורבת באופן פעיל בענייני הממשל. היא הייתה הכוח המניע מאחורי עיר החינוך (אנ') וערוץ הילדים של אל-ג'זירה (אנ'). בשנת 2011 הוכרזה שיח'ה מוזא כאחת הנשים המשפיעות ביותר מטעם מגזין פורבס (מס' 75). שיח'ה מוזא ידועה גם בזכות סגנון הלבוש המיוחד שלה, המשלב אופנת עילית עם קוד הצניעות המקובל בקטר. מדיה וקבצים בנושא מוזא בנת נאסר אל-מסנד בוויקישיתוף "שיח'ה מוזא, יושבת הראש של חברת סילאטק", באתר החברה "הוד מעלתה שיח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד", באתר אונסק"ו "שיח'ה מוזא, שליחה מיוחדת", באתר אונסק"ו אתר המרכז הרפואי וויל קורנל-קטר מאתר סידרא "שיח'ה מוזא, רשימת הנשים החזקות", באתר פורבס "שיח'ה מוזא, הגברת הראשונה שגורמת לקרלה להסמיק", באתר ווג