laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שביתת פקחי הטיסה בארצות הברית

שביתת פקחי הטיסה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 1981 נחשבת לאחד הרגעים המכריעים בתקופת נשיאותו של רונלד רייגן ולאחת ההתרחשויות החשובות ביותר בתולדות יחסי העבודה בארצות הברית. הפקחים, שאוגדו בארגון פקחי הטיסה המקצועיים (PATCO), הכריזו על שביתה בדרישה להעלאת שכרם, לאפשרות לפרישה מוקדמת ולשבוע עבודה מקוצר בן 32 שעות. שביתתם שיתקה את התעופה בארצות הברית, והייתה מנוגדת לחוק שאסר שביתות של איגודי עובדים בארגונים ממשלתיים. הנשיא רייגן טען כי השביתה מסכנת את הביטחון הלאומי, דרש מהשובתים לשוב לעמדותיהם, ואיים כי אם לא יעשו כן בתוך 48 שעות, יסולקו מתפקידם. האיגוד, בראשות נשיאו רוברט פולי, סירב, והנשיא רייגן מימש את איומו: רובם הגדול של פקחי הטיסה בארצות הברית שסירבו לשוב לתפקידם, למעלה מ-11 אלף במספר, פוטרו מתפקידם. לאחר מכן התאפשרה הפעלת התעופה בארצות הברית, גם אם בנפח מופחת, על ידי גיוס פקחים מהצבא, פקחים שלא היו בתפקיד, ופקחים שהועברו זמנית ממגדלי פיקוח פרטיים. רייגן החליף את השובתים בפקחים צעירים ובכך נטל סיכון גדול, שכן חוסר ניסיונם של אלו עלול היה להוליד אסון. פקחי הטיסה של קנדה גילו באותה תקופה סולידריות עם השובתים האמריקניים וסירבו לפקח על טיסות מארצות הברית. הנשיא רייגן אף הפעיל את סעיף החוק שקבע שהשובתים לא יוכלו לשוב עוד לתפקיד ממשלתי. מאוחר יותר הגמיש עמדתו ואיפשר להם לשוב לתפקידים ממשלתיים, אך לא לתפקיד של פקח טיסה. רק בתקופת הנשיא ביל קלינטון, 12 שנה מאוחר יותר, התאפשר ל-800 מהמפוטרים לשוב לתפקידם. ארגון פקחי הטיסה, שבתחילה קיים יחסים טובים עם רייגן ותמך בבחירתו לנשיאות, פורק אחרי השביתה בידי הממשלה, ונקנס ב-150 מיליוני דולרים שהביאו אותו לפשיטת רגל. בעשורים שלאחר שבירת השביתה בידי הנשיא רייגן ירדה באופן דרמטי מידת השימוש בשביתה ככלי בסכסוכי עבודה בארצות הברית. הפרשן הכלכלי נחמיה שטרסלר כתב על האירוע, מנקודת מבט היסטורית: "מאותו רגע הכל התייחסו אליו ברצינות. לא עוד שחקן מהוליווד, אלא מנהיג. פרשנים שניתחו לימים את צעדו זה אמרו, שזה היה גם הצעד הכי משמעותי מבחינת מדיניות החוץ. כי מאותו רגע החלה גם ברית המועצות (ממלכת הרשע) להתייחס אליו ברצינות". בלשונו הציורית אמר רייגן: It is for this reason that I must tell those who fail to report for duty this morning they are in violation of the law, and if they do not report for work within 48 hours, they have forfeited their jobs and will be terminated. נחמיה שטרסלר, כן להורדת מסים, באתר הארץ, 21 באפריל 2009
ישיבת כנסת יצחק

האם התכוונתם ל... ישיבת כנסת יצחק (חדרה) ישיבת כנסת יצחק (מודיעין עילית)
פרי כריסטי

פרי גלדסטון כריסטי (Perry Gladstone Christie‏; נולד בנסאו, ב-21 באוגוסט 1943) הוא פוליטיקאי מאיי בהאמה, שכיהן כראש ממשלת איי בהאמה בשנים 2002–2007 ו-2012–2017. כריסטי הוא אתלט לשעבר. הנהיג את המפלגה הליברלית הפרוגרסיבית. ב־1984 עזב את מפלגתו, אך חזר אליה כעבור זמן מה. הוא נבחר לתפקיד ראש הממשלה ב-2002 כאשר מפלגתו זכתה בבחירות לפרלמנט המקומי והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 2007, למעט תקופה קצרה ב-2005 אז סבל מהתקף שבץ והוחלף על ידי סגניתו סינתיה פראט. ב-2007 מפלגתו הפסידה בפרלמנט למפלגת התנועה הלאומית החופשית בראשות יוברט אינגרהם והוא הפך לראש האופוזיציה. ב-2012 הוא זכה בבחירות פעם נוספת ומונה לראש ממשלה שוב. ב-2017 המפלגה סבלה ממפלה בבחירות שבמסגרתה איבדה 25 מ-29 המושבים שלה, ובכלל את המושב של מחוז הבחירה של כריסטי. מדיה וקבצים בנושא פרי כריסטי בוויקישיתוף פרי כריסטי באתר ממשלת בהאמה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1740

שנת 1740 היא השנה ה-40 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1740 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 31 במאי – פרידריך השני מוכתר כמלך פרוסיה 11 ביולי – היהודים מגורשים מאוקראינה 20 באוקטובר – מריה תרזה עולה לכס מלכות ממלכת הבסבורג, ופורצת מלחמת הירושה האוסטרית 7 באפריל – חיים סולומון, יהודי ממוצא ספרדי שהיה המממן העיקרי של הצבא הקונטיננטלי בעת מלחמת העצמאות של ארצות הברית (נפטר ב-1785) 2 ביוני – המרקיז דה סאד, סופר צרפתי (נפטר ב-1814) 26 באוגוסט – ז'וזף-מישל מונגולפייה, ממציא, פיתח את הכדור הפורח הראשון (נפטר ב-1810) 31 במאי – פרידריך הראשון מלך פרוסיה (נולד ב-1688) 14 באוקטובר – דומניקו אלברטי, זמר ומלחין איטלקי (נולד ב-1710) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1740 התחילה ביום י"ב בטבת ה'ת"ק (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-א' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1740 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1740‎ נפטרים ב-1740‎ מדיה וקבצים בנושא 1740 בוויקישיתוף
היכל טוטו הקריה

היכל טוטו הקריה הוא אולם ספורט רב תכליתי המשמש למשחקי הבית של קבוצת הגברים והנשים של מכבי אשדוד בכדורסל. ההיכל בנוי בשטח בית הספר התיכון מקיף ז' ברובע הקריה ("הסיטי"), והוא משמש את התלמידים בשיעורי חינוך גופני. עד לשנת 2014 הכיל האולם כ-1,200 מקומות ישיבה (534 קבועים ו-666 יציעים מתקפלים). מאז שהורחב האולם ב-2014 הוא מכיל 2,200 מקומות ישיבה (1,534 קבועים ו-666 יציעים נשלפים ומתקפלים). קיימות באולם שלוש כניסות לקהל. לכניסה הראשית מוביל גשר עילי רחב, המפריד בין מפלס כניסת הקהל לבין השטח ההיקפי של האולם וחדרי ההלבשה. מתחת לגשר קיים אולם התעמלות. כתובתו של ההיכל רחוב העצמאות 60 באשדוד. בחודש ינואר 2011, הוחלט כי ההיכל יעבור שיפוץ מקיף במימון עיריית אשדוד ו"קרן המתקנים", ויוגדל ל-3,200 מקומות. על פי התכנון מתבצעת ההרחבה בהדרגתיות. בשלב א' בעבודות שהסתיים, הורחב האולם מ-1,200 מקומות ל-2,200 מקומות. העבודות החלו ב-1 באוגוסט 2012 ובמהלכן נבנה באולם יציע צפוני בקיבולת של 1,000 מקומות. לפי התוכנית בשלב ב' העתידי יורחבו מספר המקומות ביציעים ל-3,200 בעזרת הרחבת היציעים מאחורי הסלים. מתחת ליציע הצפוני החדש ניבנו מלתחות חדישות לקבוצה האורחת והביתית, חדר כושר לשחקנים, מחסן לציוד ספורט, מרפאה לרופא ופיזיותרפיה, מועדון קבוצתי לתדרוכי וידאו, חדרי שופטים, מאמנים וחדרי מנהלה. משך העבודות של בניית היציע הצפוני היה צפוי לערוך שמונה חודשים ולהסתיים לקראת תחילת עונת המשחקים 2013/14 אך בפועל היציע הושלם רק בסוף העונה. ליקויים בטיחותיים במבנהו דחו את אישור פתיחתו הרשמית ורק בעונת 2017/2016 אושרה פתיחתו ושיווק מקומות הישיבה שבו בעת משחקים. הגשר המוביל לכניסה הראשית מראה חיצוני אחורי לפני ההרחבה מבט מדרום מבט מחוץ ליציע החדש מדיה וקבצים בנושא היכל טוטו הקריה בוויקישיתוף ההצלחה מביאה הרחבה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חברת הרכבות המרכזית של אומבריה

חברת הרכבות המרכזית של אומבריה (איטלקית: Ferrovia Centrale Umbra) היא חברת רכבות במחוז אומבריה. החברה היא אחת החברות הבודדות שעדיין משתמשת ב"מסילה צרה". היא מפעילה מסילת ברזל אחת, לאורך נהר הטיבר מסנספולכרו (Sansepolcro) בצפון עד לטרני - 157 ק"מ בדרום. משנת 1993 היא פועלת באמצעות קרונועי דיזל. החברה בעלת הזיכיון להפעלת המסילה היא : Ferrovia Centrale Umbra s.r.l. משנת 2006 יש לנוסעים ברכבת אפשרות להמשיך בה עד רומא. חברת הרכבות המרכזית של אומבריה הוקמה בשנת 1908 במטרה להפעיל רכבת באמצעות מנוע קיטור. בשנת 1911 הוחלט לעבור לחשמול מסילת הברזל בעזרת כבל התלוי מעל לפסי הרכבת, אך התוכנית הושלמה רק בשנת 1920. הרכבת שימשה להובלת משאות. במלחמת העולם השנייה נחרבה המסילה עקב הפצצות בעלות הברית. אחרי המלחמה הוחל בניה מחדש של המסילה ובשנת 1956 החלה לפעול כסדרה. למודרניזציה היא הגיעה רק בשנת 1970, לאחר שחלק מהבעלות נרכש על ידי מחוז אומבריה. מפברואר 2009 פועלת רכבת "Pintoricchio" בין סנספולכרו לבין גשר סן-גובני. כאשר ממנו יש הסתעפויות לרכבות המדינה. כאשר מסילת הברזל הונחה היא אפשרה את המשך תנועת הנוסעים מהצפון, אשר הגיעו באמצעות מסילה שנבנתה עוד בשנת 1886 לגבול אומבריה. החברה נתנה פתרון תעבורתי לאזור, עד אשר הרכבות של המדינה החלו לפעול בקרבתה, באמצעות קו רומא - אנקונה. אך מקו זה לפנים המחוז רק חברת הרכבות המקומית סיפקה פתרון. חסרונה של המסילה היה במהירות הנסיעה, שלא עלה על 90 ק"מ לשעה, בהשוואה ל-150 ק"מ לשעה ברכבות המדינה. הסיכויים להרחבת פעילות הרכבה היום הוא בשילובה עם רכבות פרבריות של ערי אומבריה. מדיה וקבצים בנושא חברת הרכבות המרכזית של אומבריה בוויקישיתוף
שלטוט

שִׁלְטוּט (בסלנג: זִפְּזוּפּ; באנגלית: Zapping) היא פעולת החלפת ערוצי טלוויזיה באמצעות שלט רחוק באופן מהיר. פעולת השלטוט החלה בארצות הברית, מתוך רצון של הצופים להחליף ערוצים בזמן תשדירי הפרסומת. המקור למילה שלטוט הוא שילוב של השורש שלט ופעולת השיטוט. המילה אושרה על ידי האקדמיה ללשון העברית ב-1997. בתחילת שנות ה-90, עם סיום המונופול של הערוץ הראשון, ישראל נכנסה לעידן הרב-ערוצי, שהביא אתו את האפשרות "לדלג" בין הערוצים השונים. כיום פעולת השלטוט היא נחלתם של מרבית צרכני הטלוויזיה.[דרוש מקור] דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "זפינג, שלטוט, זפזופ", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות James R. Walker, "Zapping", Encyclopedia of Television, The Museum of Broadcast Communications שִׁלְטוּט, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏1 ביולי 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1741

שנת 1741 היא השנה ה-41 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1741 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 5 ביוני – ויטוס ברינג יוצא מקמצ'טקה כדי לחקור את אלסקה 6 בדצמבר – יליזבטה פטרובנה הופכת לקיסרית רוסיה לאחר מהפכה בתמיכת הצבא 14 בינואר – בנדיקט ארנולד, גנרל אמריקאי שערק לשורות הבריטים (נפטר ב-1801) 13 במרץ – יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1790) 23 באוגוסט – ז'אן-פרנסואה לה פרוז, מגלה ארצות צרפתי (נפטר ב-1788) 18 באוקטובר – פייר שודרלו דה לאקלו, סופר וגנרל צרפתי (נפטר ב-1803) 28 ביולי – אנטוניו ויוואלדי, מלחין איטלקי (נולד ב-1678) 19 בדצמבר – ויטוס ברינג, יורד ים דני שפעל בשירות האימפריה הרוסית (נולד ב-1681) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1741 התחילה ביום כ"ד בטבת ה'תק"א (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"ג בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1741 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1741‎ נפטרים ב-1741‎ מדיה וקבצים בנושא 1741 בוויקישיתוף
צוק גיברלטר

צוק גיברלטר (באנגלית: Rock of Gibraltar; בספרדית: Peñón de Gibraltar) הוא מונולית עשוי אבן גיר, המשתרע על פני רוב שטחו של חצי האי גיברלטר, בדרומו של חצי האי האיברי. הצוק הוא חלק מהרכסים הבאטים (Cordilleras Béticas) שמשתרעים ברובם באנדלוסיה, והוא מחובר אל היבשת באמצעות מצר יבשה צר ושטוח, שעליו שוכן, בין היתר נמל התעופה גיברלטר. גובהו המרבי הוא 426 מטר וחלקו העליון מוגדר כשמורת טבע. צוק גיברלטר הוא אחד משני עמודי הרקולס שמשני צדדיו של מצר גיברלטר, אשר סימנו בעת העתיקה את קצהו המערבי של העולם הידוע. מקורו של הצוק בתור היורה, לפני כ-200 מיליון שנים, כאשר הלוח האירו-אסיאתי והלוח האפריקאי התנגשו זה בזה. בצידו המזרחי של הצוק משתרע שטח חולי דחוס שמקורו בעידן הקרח. אורכו של הצוק הוא כ-3.5 ק"מ מצפון לדרום ורוחבו המרבי הוא קילומטר אחד. לצוק מספר פסגות - רוק גאן בטרי (Rock Gun Battery) היא הצפונית שבהן והיא נישאת לגובה של 411.5 מטר, גבעת סיגנל (Signal Hill) בתווך מגיעה לגובה של 387 מטר ורכבל מוליך אליה; והפסגה (Summit) בדרום שגובהה הוא 426 מטר. המורדות הצפוני והמזרחי של הצוק תלולים מאוד ואינם מיושבים. לעומת זאת השיפועים בצד המערבי המשתפל לעבר העיר גיברלטר ובצד הדרומי היורד בהדרגה לעבר כף אירופה מתונים יותר. מעבר לרכבל מוליכים מספר כבישים אל פסגותיו של הצוק, רובם לאורך המדרונות המערבי והדרומי. בצוק למעלה מ-150 מערות שנוצרו כתוצאה מחלחול מי הגשמים באבן הגיר ממנה עשוי הצוק. מערת סנט מייקל (St. Michael's Cave) השוכנת בגובה של 300 מטר במדרון המערבי, היא מערכת של מערות עשירות בנטיפים ובזקיפים, והיא הידועה בין מערות הצוק. מערה ידועה נוספת היא מערת גורהם (Gorham's Cave) השוכנת סמוך לגובה פני הים במדרון המזרחי של הצוק. היא התפרסמה בזכות שרידים שנמצאו בה מתקופת האדם הניאנדרטלי, שגילם מוערך בכ-30,000 שנים. כ-40% משטחה של גיברלטר מוגדרים כשמורת טבע מאז שנת 1993. שטח השמורה מכסה את חלקו העליון של הצוק והיא מכונה באופן רשמי "שמורת הטבע של הצוק העילי" (Upper Rock Nature Reserve). 240 מיני עופות נסקרו בצוק, רובם עופות נודדים החולפים במקום לאורך נתיב נדידת הציפורים החשוב שבקצהו המערבי של הים התיכון. נוסף על אלה חיים בצוק מספר מיני יונקים שהידועים שבהם הם המקוקים הברבריים של גיברלטר, זוחלים ודו-חיים. מעל 600 מיני צמחים נסקרו על הצוק, במיוחד על מורדותיו המערביים העליונים, ואלה כוללים שרכים, טחבי עלים וחזזיות. שישה מהמינים אינם מופיעים בשום מקום ברחבי יבשת אירופה. בחלקו המרכזי של המדרון המזרחי, מעל סנדי ביי, השתרע בעבר מתקן לאיסוף מי גשמים (מסומן בתכלת במפה). המתקן הוקם במדרון החולי הדחוס באמצעות פח גלי ובטון. הנגר העילי שזרם מראש ההר, נאסף בתעלה פתוחה שהובילה אותו למאגר תת-קרקעי בצוק. הקמת המתקן החלה בשנת 1903 ונמשכה בשלבים עד 1961. המתקן הצטרף לארבעה מאגרים קיימים דומים בצדו המערבי של הצוק, אשר נבנו בין השנים 1898 ל-1901, אך לא ענו על הצרכים. בשלב הראשון השתרע המתקן על פני שטח של 40 דונם, וב-1961 כיסה שטח של 136 דונם. פירוקו של המתקן החל בשנת 2001 ולאחר חמש שנים הושב המדרון למצבו הקודם והתכסה בצמחייה טבעית. כאשר רוח חמימה ולחה המגיעה מכיוון הים התיכון במזרח, פוגעת במדרון המזרחי התלול של הצוק, היא מביאה להיווצרותו של ענן הידוע כ"ענן המזרחי" (Levanter Cloud). ענן זה מכסה את הצוק ואת מורדותיו המערביים, ובכלל זה גם את העיר ואת מימי מפרץ גיברלטר הסמוכים לה, והוא נחשב לאחד המאפיינים המפורסמים של גיברלטר. מדיה וקבצים בנושא צוק גיברלטר בוויקישיתוף אתר מקיף אודות גיברלטר והצוק Sandy Bay
כרמלו לי

כרמלו אנטרון לי (ספרדית: Carmelo Antrone Lee; נולד ב-7 ביוני 1977 באטלנטה, ג'ורג'יה) הוא כדורסלן פוארטו ריקני המשחק עבור אטניינסס דה מנאטי (אנ') מליגת העל הפורטו-ריקנית ובנבחרת פוארטו ריקו. משחק בעמדת הסמול פורוורד ומתנשא לגובה של 201 סנטימטרים. לי, אשר נולד בארצות הברית לאב ממוצא פוארטו-ריקני ואם אפרו-אמריקאית וגדל באטלנטה, ג'ורג'יה החל לשחק כדורסל במדיהן של קבוצות כדורסל מקומיות. ולאחר סיום לימודיו התיכוניים החל לשחק במדיה של אוניברסיטת פלורידה במשך עונה אחת ולאחר מכן במדיה של אוניברסיטת לונג ביץ' במשך שלוש שנים. לאחר מכן, לי, החליט שלא להירשם לדראפט ה-NBA וחתם במדיה של אוסטין סייקלונס. אך, לי, עזב את המועדון בתחילת ינואר ועבר אל דוראנגו, מליגת העל המקסיקנית ושיחק עבורה במשך שלוש שנים, עימה זכה בגביע המקסיקני. לאחר מכן, סיכם אצל קומטאס מחיקו, עימה שיחק במשך ארבעה חודשים בלבד כששוחרר מן הקבוצה, שנקלעה לקשיים כלכליים. בפברואר 2005 נרשם לדראפט הליגה הפוארטו-ריקנית ונבחר במקום השני על ידי אלזבלה. בעונתו היחידה עימה שותף בהעפלה לגמר הגביע המקומי, במעמד זה נחלה קבוצתו הפסד לגוואיינבו. עם זאת, לי, לא נשאר בקבוצה וחזר אל הליגה המקסיקנית, כשסיכם בלובוס. לאחר מכן, בעונת 06/07 לי, שיחק עבור רגאטאס קוריינטאס מליגת העל הארגנטינאית. אך, שוחרר מן הקבוצה לאחר בעיות אישיות עם מאמן הקבוצה, לואיס חרס. לי, חיפש קבוצה שתחפוץ בו בדרום אמריקה, אך נחל כישלון בכך. בעקבות זאת, פתח בקריירה אירופית, לאחר שסיכם במדיירה הפורטוגזית. אך, נחתך ממנה לאחר שנפצע במשחקה הרשמי הראשון של הקבוצה. לאחר חמישה חודשי טיפול, עבר אל גוואיינבו. עימה שיחק במשך עונה אחת. ב-26 ביולי 2008, חתם לי בעירוני רמת גן מליגת העל. לאחר עונה עבר לוואקרוס דה ביאמון מליגת העל הפורטו-ריקנית, ולאחר שלוש שנות משחק בקבוצה עבר לפיראטאס דה קוובראדלאס. לאחר עונת משחק בקבוצה עבר לאטניינסס דה מנאטי. בשנת 2007 הוא השתתף אליפות האמריקות בכדורסל הוא היה חלק מנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל וזכה איתה בדמליית ארד. בשנת 2009 הוא השתתף אליפות האמריקות בכדורסל הוא היה חלק מנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל וזכה איתה בדמליית כסף. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א דף השחקן(הקישור אינו פעיל) באתר ONE מיכל גרונדלנד, ‏עירוני ר"ג החתימה את כרמלו לי, באתר ONE‏, 26 ביולי 2008
נועה שמידע

נועה שמידע (נולדה ב-20 באוגוסט 1982) היא לוחמת ומאמנת טאקוונדו היא לוחמת ומאמנת טאקוונדו לשעבר, דאן 5, מאמנת נבחרת ישראל למשחקים האולימפיים ביג׳ין 2008, ועורכת דין בהכשרתה. שמידע, גדלה ירושלים, החלה להתאמן בטקוואנדו בגיל 6 במועדון "אחי יהודה" בראשות אבי כדורי. שמידע היא בעלת תואר ראשון במשפטים (LL.b)בהצטיינות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2008–2014 היא התמחתה ולאחר מכן עבדה כעורכת דין במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'. בתו של האקולוג אבי שמידע. אלופת ישראל לנערות בין השנים 1995–1999, אלופת ישראל לבוגרות בין השנים 1999–2004. בשנת 1998 זכתה שמידע בתואר סגנית אלופת העולם לנוער התחרות שהתקיימה באיסטנבול, שנה מאוחר יותר זכתה בתואר סגנית אלופת אירופה לנוער בתחרות שהתקיימה בקפריסין. שמידע זכתה במקום החמישי באליפות העולם האולימפית שנערכה בקרואטיה בשנת 2000, במקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בשנת 2003, ובמקום השלישי באליפות הסבב העולמי בטורקיה ובאליפות הסבב העולמי בספרד (שתיהן ב-2003). שנת 2004 הייתה השנה האחרונה של שמידע כספורטאית מקצועית, עת זכתה במקום ה-4 באליפות היבשתית האולימפית באזרבייג'ן ובמקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות. לאחר פרישה כספורטאית הישגית פנתה שמידע לקריירת אימון והובילה את נבחרת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 בה ייצגה את ישראל, תחת אימונה של שמידע, בת אל גטרר. שמידע אימנה את נבחרת ישראל לסירוגין עד שנת 2016. החל משנת 2021 שמידע מכהנת כמנכ״לית איגוד הטאקוונדו בישראל, בתקופת כהונתה הושגה לישראל מדליית ארד אולימפית במשחקי טוקיו 2020 על ידי אבישג סמברג. בשנת 2021 נבחרה שמידע לכהן כחברת הנהלת הוועד האולימפי בישראל וחברת וועדת הכספים. החל משנת 2023 שמידע מכהנת גם כחברת הוועדה המשפטית של ארגון הטאקוונדו העולמי (World Taekwondo) וחברת הנהלת איגוד הטאקוונדו האירופאי. נועה שמידע, ברשת החברתית אינסטגרם נועה שמידע, ברשת החברתית LinkedIn תומר גנור, נועה שמידע תשמש כמנכ"לית התאחדות הטאקוונדו, באתר ynet, 3 בדצמבר 2020 חברי הנהלה ובעלי תפקידים – Israel Olympics אסי ממן, ‏נועה שמידע מונתה לחברת הנהלה בארגון האירופי, באתר ONE‏, 25 באפריל 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריף דמשק

מחוז רִיף דִמַשְק (בערבית: ريف دمشق, דמשק הכפרית) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה. המחוז משתרע בחלקה הדרום-מערבי של המדינה. המחוז גובל עם המחוזות קֻנֵיטרה, דַרעָא וא-סווידא מדרום-מערב, עם המחוז חֹמס מצפון, עם מדינת לבנון ממערב ועם מדינת ירדן מדרום. המחוז מקיף את הבירה דמשק, שמשמשת גם כבירתו של מחוז זה. שטחו של המחוז הוא 17,654 קמ"ר ואוכלוסייתו על פי הערכות משנת 2011 היא כ-2,836,000 נפש. המחוז מחולק לעשר נפות: נפת מרכז ריף דמשק נפת דומא נפת אל-קטייפה נפת א-תל נפת יברוד נפת א-נבכּ (ער') נפת זבדאני (ער') נפת קטנא נפת דאריא נפת קאסיון מדיה וקבצים בנושא ריף דמשק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריף דמשק ללא העיר דמשק ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב (קובה) וילן

יעקב (קובה) וילן (וילנד) (1914, לודז' – 19 באוקטובר 2004, נגבה) היה ממפקדי ההגנה שפיקד על הכוחות שהגנו על קיבוץ נגבה מפני הצבא המצרי שפלש לארץ ישראל בשנת 1948. יעקב וילן נולד בשנת 1914 בעיר לודז' שבפולין. בשנת 1935 עלה ארצה, שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה והיה חבר קיבוץ השומר הצעיר נגבה. במלחמת העצמאות היה ממפקדי ההגנה במקום. לאחר שנהרג מפקד נגבה יצחק דובנו במתקפה המצרית על הקיבוץ, מונה וילן לפקד על הכוחות שהגנו על נגבה מפני הצבא המצרי הפולש. בהמשך, שימש וילן חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות מטעם מפ"ם והיה ראש האגף לביטחון סוציאלי של ההסתדרות ואחראי על קרנות הפנסיה ההסתדרותיות. נפטר בשנת 2004, ונקבר בקיבוץ נגבה בו היה חבר. בנו הוא חבר הכנסת לשעבר, אבשלום וילן. בדרך אל נגבה: פרקי חיים, הוצאת אופיר, תשנ"ב-1993. אורי דרומי, הפקודה הייתה "ללחום עד הכדור האחרון": יעקב (קובה) וילן, מפקד נגבה בתש"ח, 2004–1914, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2004 – כולל תמונתו גל ברגר, מפקד קרבות ההגנה על נגבה ב-48' הלך לעולמו, באתר News1,‏ 20 באוקטובר 2004 יפעת זהר, אביו של ח"כ וילן הלך לעולמו, באתר nrg מעריב, 19 באוקטובר 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קול הנבואה

קוֹל הַנְּבוּאָה: הַהִגָּיוֹן הָעִבְרִי הַשִּׁמְעִי הוא ספרו המרכזי של הרב דוד כהן, המכונה "הרב הנזיר". בספר זה מנוסחים עיקרי שיטתו בדבר "ההגיון העברי השמעי" - דרך המחשבה העברית, התלויה בשמיעה וששיאה הוא הנבואה. זוהי חלופה לדרך החשיבה של הפילוסופיה המערבית. החלק הראשון בספר סוקר את הפילוסופיה העברית לדורותיה, בהשוואה למקורות פילוסופיים כלליים, כדרכו של המחבר. החלק השני הוא סקירה של תורת הסוד לתולדותיה. חלק שלישי הוא נספח קטן אך ממצה של שיטת המחבר בדבר ספירת הבינה, העומדת ביסוד ההגיון העברי השמעי. הספר מסכם עשרות שיטות וספרים שנכתבו במהלך ההיסטוריה. הספר כפי שהוא בידינו הוא חלק קטן מההיקף המתוכנן. כתיבתו נמשכה לכל אורך חייו הבוגרים של הרב הנזיר. הכתיבה התעכבה פעמים רבות, בעיקר בעקבות מלאכת העריכה של ספרי אורות הקודש, שנמשכה גם היא עשרות שנים ולא הסתיימה במלואה. בידי יורשיו של הרב הנזיר קיימים כתבי יד רבים, ומלאכת הוצאתם לאור והגהתם מסורה למכון "נזר דוד" שנקרא על שמו. בין כתבי היד ישנן הרחבות וטיוטות של המשכים ל"קול הנבואה". בספרו הרב פיתח שיטה חדשה בנומנליזם - בעמוד ט״ל - ״ההגיון העברי השמעי - הנומינלי, השמי ... הדברים אינם כמו שנראים או צפויים, הצורה אינה היסוד, שפנימי - גנוז הוא״. הרב יוצר כאן נומנליזה מסוג חדש, לפיה יש לכל דבר במציאות יסוד פנימי ריאלי - אך בלתי נראה/צפוי, לפי זה למשל המושג ״נשמת הכלל״/״נשמת כלל ישראל״ שהרב זצ״ל משתמש בו הוא ריאלי אך ניתן להבנה רק מתוך הגיון שמי, נומינלי. כלומר צריך בהתחלה להשתחרר מהחשיבה הריאלית על מנת להבין מה זה נשמה דרך תפיסה נומינלית ולאחר מכן להבין שבכלל כן מדובר על משהו ריאלי, כך הרב הנזיר המשיך בדרכו של רבו הרב קוק בצורת חשיבה של סינתזה דיאלקטית. בשנת ה'תשפ"ב, לאחר מלאות 50 שנה לפטירת הרב הנזיר, יצאה מהדורה חדשה ומורחבת של הספר בהוצאת נזר דוד. יהודה ביטי, הפילוסוף המקובל: עיונים בספר "קול הנבואה", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2017. מאמר בנושא שיטת ההגיון השמעי העברי - עלון נקודה, 1989. מאמר בנושא השמעיות הנתונה במידות שהתורה נדרשת בהם - פרופ' דב שוורץ. קול הנבואה, מהדורת מוסד הרב קוק, תש"ל, באתר אוצר החכמה קול הנבואה, מהדורת מכון נזר דוד, תשס"ב, באתר אוצר החכמה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליעה

קליעה היא פגיעה במטרה באמצעות כלי נשק, כולל ירי בכלי ירייה, הטלת רימון יד או הטלה באמצעות רוגטקה, חץ וקשת ועוד. מיומנות קליעה כוללת, ירי ספורטיבי, צליפה ועוד. הקליעה כמיומנות קיימת מאז המצאת הנשק בתקופה הפרה-היסטורית, כאשר על בני האדם היה להשליך אבנים וחניתות על מנת לצוד בעלי חיים למאכל. בעקבות המצאת כלי נשק כמו קלע, פגיונות הטלה וגרזני השלכה התפתחה מיומנות הקליעה גם לכלים אלה. ההתפתחות המשמעותית בתחום הקליעה חלה עם המצאת הקשת: כלי הירי הראשון בכינון ישיר, בו על היורה לכוון את קשתו לנקודה מסוימת במרחב על מנת שהחץ יפגע במטרה. כדי להיות קלע טוב בקשת נדרש היורה לעבור אימונים מרובים ואכן, בעקבות הקשת הוקמו מטווחי קליעה בהם אומנו קשתים באופן מסודר. שיא האימונים בקליעה למטרה בקשת היה בבריטניה (אנגליה וויילס) בימי הביניים, בה בפקודת המלך, הפכה הקליעה לספורט עממי וכל בן כפר חויב להתאמן באמצעות הקשת הארוכה. ידועים בפולקלור סיפורים על תחרויות ירי במטווחים במסגרת הטורניר האבירי, בהן קשתים יורים במטרות עגולות, עליהן תבנית שבמרכזה עיגול עם טבעות קונצנטריות מסביבו. הסיפור הידוע ביותר מסוג זה הוא על הקשת פורע-החוק רובין הוד. בשאר אירופה הועדף השימוש ברובה קשת שדרש פחות אימונים פיזיים והצריך מיומנות של "כוון ולחץ". עם המצאת הרובה החלו הקשתות להיזנח לטובתו. הרובים הראשונים היו מאוד לא מדויקים ולכן הדגש באימונים היה על תפעולם (שהיה מסורבל ומורכב) ופחות על קליעה. כדי להגביר את הסיכוי לקליעה במטרה סודרו הרובאים במספר שורות צפופות, כך שנוצרה מסת האש מספקת. עם העלייה בדיוק הרובה והמצאת הרובה מחורק-הקנה (Rifle), שבקנהו יש סלילים המגבירים את הדיוק באופן ניכר, התפתחו אימוני הקליעה גם ברובים. בעקבות התפתחות זו נכנסו לשימוש גם כוונות מתקדמות יותר, כאשר הנפוצה שבהן הייתה כוונת הברזל המסתמכת על עקרונות פיזיקליים, בליסטיים וגאומטריים יסודיים, ונמצאת עד היום בשימוש על כל כלי הירייה הקלים (מרמת האקדח ועד לרמת המקלע) לצד כוונות אופטיות מתקדמות יותר. במאה ה-19 החלו גם לאמן כוח מיוחד של רובאים מיומנים לבצע קליעות מדויקות במיוחד מטווח רחוק. קלעים אלה היו למעשה הצלפים הראשונים. עם חידוש המשחקים האולימפיים התמסד ענף הקליעה כענף ספורט אולימפי. במהלך המאה ה-20 חל שיפור ניכר בדיוק של הרובים ובתקופת מלחמת העולם השנייה אימוני הצלפים מוסדו והוקמו בתי ספר להכשרתם. כמו כן, התפתחו רובים ייעודיים לצליפה המציעים דיוק גבוה הרבה יותר ממה שמאפשר רובה רגיל. על רובים אלו ניתן להתקין כוונות טלסקופיות, באמצעותן אפשר להבחין בפרטיה של מטרה מרוחקת. המיומנות של פגיעה במטרה באמצעות ארטילריה (תותח, מרגמה או רקטה) לא נקראת "קליעה", אלא "טיווח". הסיבה לכך היא שכלי נשק אלה יורים לטווחים ארוכים במסלולים בליסטיים ומיומנות הפגיעה באמצעותם דורשת כישורים שונים מאלה של הרובאי או הקשת, ולרוב היא תלויה בעבודת הצוות של מספר אנשים. צלף (ירי) מטווח גדנ"ע קליעה ירי מעשי קליעה (ספורט) חנית וכידון חץ וקשת קשת מוצלבת/רובה קשת התפתחות כלי הירי רובה כוונת רובה צלפים כוונת טלסקופית מדיה וקבצים בנושא קליעה בוויקישיתוף תחרות קליעה כלל צה"לית, ל"ג בעומר תש"י, יומני כרמל, מאי 1950 (התחלה 1:36) תחרות קליעה של צה״ל, 1953, באתר סינמטק ירושלים וילרד ק. סמית, ‏למד לקלוע, מערכות 10, ינואר 1942 קצר וקולע - הטיפים הכי חשובים לירי! | צה״ל, סרטון בערוץ "צה״ל - צבא ההגנה לישראל", באתר יוטיוב (אורך: 02:20) קליעה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קליעה צבאית, דף שער בספרייה הלאומית