laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'יימס ג'אד

ג'יימס ג'אד (באנגלית: James Judd; נולד ב-30 באוקטובר 1949 בהרטפורדשייר, הממלכה המאוחדת) הוא מנצח בריטי. ג'יימס ג'אד למד בטריניטי קולג' למוזיקה שבלונדון. הוא למד לנגן בפסנתר ובהמשך הוא גם למד לנגן בעוגב ובחליל צד, כלי הנגינה העיקרי עליו הוא מנגן. בעבר ג'יימס ג'אד שר במקהלה של הרטפורדשייר ובמקביל גם היה חלילן בתזמורת של הרטפורדשייר. ג'אד החל בקריירה בינלאומית לאחר שהוזמן על ידי לורין מאזל לכהן כעוזר מנצח בתזמורת קליבלנד. לאחר כארבע שנים הוא שב לאירופה ומונה על ידי קלאודיו אבאדו למנהל מוזיקלי אורח של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי. ג'אד ניצח על הפילהרמוניות של ברלין, ישראל, רוטרדם וסיאול, על הסימפוניות של סנטה צ'צ'יליה ­רומא, בייג'ינג, ההונגרית הלאומית, גוונדהאוס­ לייפציג, הלאומית צרפת, פראג, טונהאלה ציריך, מונטה קרלו, NHK טוקיו, שווייץ המערבית, ירושלים, פיטסבורג, סינסינטי, דאלאס, בולטימור, מונטריאול, סיאטל, יוטה, ריו דה ז'ניירו, סאו פאולו ואינדיאנפוליס. ג'יימס ג'אד היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו זילנד משנת 1999 ועד שנת 2007. את התזמורת מניו זילנד הוביל לסיורי קונצרטים בפסטיבלים באוסקה ביפן בפסטיבל אוקלנד בניו זילנד, במשחקים האולימפיים בסידני, אוסטרליה, להופעה מיוחדת עם הזמרת קירי טה קאנאווה וכן לאירופה כשבמרכז המסע הופעות בפסטיבל "פרומס" בלונדון ובקונצרטחבאו באמסטרדם. מאז סיום עבודתו בתזמורת של ניו זילנד, הוא מוגדר כ"מנהל מוזיקלי אמריטוס" של התזמורת. חברת ההקלטות נקסוס הקליטה עם התזמורת הסימפונית של ניו זילנד הרבה תקליטים רבים של יצירות בניצוחו של ג'יימס ג'אד. ג'אד היה גם מנהל מוזיקלי של "אגודת התזמורת הקטנה" בניו יורק ומנצח אורח ראשי של תזמורת הנוער של אסיה. כמו כן היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הלאומית של ליל בצרפת ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית והאופרה של פלורידה. ג'יימס ג'אד הוא מייסד של פרויקט מוזיקלי חינוכי לילדים במיאמי. בין השנים 2014–2017 שימש ג'אד בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון וזאת לאחר שניצח עליה כמנצח אורח בעונות קודמות. באוקטובר 2015 פורסם שג'אד נבחר לתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית הסלובקית. הוא התחיל את תפקידו בפועל בשנת 2017 וסיים שם את תפקידו בשנת 2020. החל מספטמבר 2016 מכהן ג'יימס ג'אד כמנהל האמנותי והמנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של טג'אן שבקוריאה הדרומית. הוא סיים את תפקידו בשנת 2022. כמו כן ג'אד הוא גם מנהל מוזיקלי של סדרה למוזיקה קלאסית במרכז לאמנויות הבמה בראוורד סנטר שבפלורידה. ג'אד מתגורר בארצות הברית, נשוי ואב לבת. אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס ג'אד ג'יימס ג'אד, באתר ספוטיפיי ג'יימס ג'אד, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יימס ג'אד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס ג'אד, באתר Discogs (באנגלית) ג'יימס ג'אד, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו אנגלי בראשון לציון, באתר ישראל היום חגי חיטרון, מנהלה המוזיקלי של הסימפונית ראשל"צ מוכן לעבוד בחינם בשל מצב התזמורת, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2015
שזיף הדב

שְׁזִיף הַדֹּב (שם מדעי: Prunus ursina) הוא שיח גבוה עד עץ נשיר נמוך הגדל בחורש הים תיכוני, מין של פרונוס ממשפחת הורדיים. שזיף הדב פורח באביב בפריחה לבנה, ופריו הוא בית גלעין בצבע ורוד או סגול. הפרי אינו מתאים למאכל אדם. תפוצתו בארץ ישראל היא בחרמון, ברמת הגולן ובגליל העליון. והוא עץ המוגן בחוק. מדיה וקבצים בנושא שזיף הדב בוויקישיתוף שזיף הדב, באתר NCBI (באנגלית) שזיף הדב, באתר צמח השדה שזיף הדב, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שזיף הדב, באתר GBIF (באנגלית) שזיף הדב, באתר IPNI (באנגלית) admin, רשימת עצים שאסור לכרות, באתר Gizum4u - גיזום עצים בישראל, ‏2021-06-08 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קים מונזו

ז'ואקים מונזו אי גומז (בקטלאנית: Joaquim Monzó i Gómez;‏ נולד ב-24 במרץ 1952 בברצלונה), הידוע גם בשם קים מונזו (Quim Monzó), הוא כותב רומנים, סיפורים קצרים ופרוזה, רובם בשפה הקטלאנית. הוא מתגורר בברצלונה ומפרסם את עבודותיו באופן קבוע בעיתון La Vanguardia. ב 1970 מונזו עבד ככתב עיתון בברצלונה- Tele/eXpres, ודיווח מארצות רבות, בהן וייטנאם, קמבודיה, צפון אירלנד וכן ממזרח אפריקה.  הכתיבה הבדיונית שלו מאופיינת במודעות לתרבות הפופ ובאירוניה, הפרוזה שלו שימרה את אותו הומור. אסופה אחת של חיבוריו Catorze ciutats comptant-hi Brooklyn (ארבע-עשרה ערים כולל ברוקלין), מוכרת בעקבות פרסומיו בניו יורק מיד לאחר אירועי ה־11 בספטמבר. בשיתוף פעולה עם קוקה קנאלס (Cuca Canals) הוא כתב את הדיאלוג Bigas Luna's Jamón, jamón, הוא גם כתב את El tango de Don Joan (הטנגו של דון ז'ואן) עם ז'רום סווארי (Jérôme Savary). ב־2007 מונזו כתב והקריא את נאום הפתיחה ביריד הספרים בפרנקפורט, שבה הספרות הקטלאנית קיבלה מקום מיוחד. הוא עיצב את נאומו כאילו היה סיפור קצר, ובכך שונה לחלוטין מסגנון נאום מסורתי. מדצמבר 2009 עד אפריל 2010 התקיימה בגלריה לאמנות סנטה מוניקה בברצלונה תערוכה רטרוספקטיבית גדולה על חייו ועבודתו, שנקראה Monzó. מונזו תרגם כותבים רבים, בהם טרומן קפוטה, ג'רום דייוויד סלינג'ר, ריי ברדבורי, תומאס הרדי, הארווי פירסטיין, ארנסט המינגוויי, ג'ון בארת', רואלד דאל, מרי שלי, חווייר טומאו, ארתור מילר, ואריק בוגוסיאן. Margarida Casacuberta, מרינה Gustà (ed.): דה Rusiñol. Monzó: הומור. literatura. ברצלונה: Publicacions de l'Abadia דה מונטסראט, 1996, [[:en:Special:BookSources/847826695X|ISBN 84-7826-695-X]] כריסטיאן מחנות ג'ורדי Gàlvez (ed.): Quim Monzó. מונפלייה: Université Paul Valéry, 1998. [[:en:Special:BookSources/9782842691868|ISBN 978-2-84269-186-8]] לו Antoni Mestres: הומור אני persuasió: l'obra periodística דה Quim Monzó. אוניברסיטת אליקנטה:Alacant ,2006 [[:en:Special:BookSources/8461111079|ISBN 84-611-1107-9]] Julià Guillamon (ed.): Monzó. Com triomfar a la vida. ברצלונה: Galàxia גוטנברג / Cercle de מספרי סיפורים, 2009, [[:en:Special:BookSources/9788481098471|ISBN 978-84-8109-847-1]]. זהו ספר קטלוג שפורסם לרגל התערוכה הקדיש את חייו ואת עבודתו של המחבר (אמנויות סנטה Mònica, ברצלונה, בין דצמבר 2009-אפריל 2010). מדיה וקבצים בנושא קים מונזו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קים מונזו (בקטלאנית, בספרדית ובאנגלית) קים מונזו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קים מונזו, ברשת החברתית Goodreads Per què Quim Monzó no va al teatre?, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 8:46) Quim Monzó al the Assoctiation of Catalan Language Writers. In (English) (Catalan) (Spanish) Short stories by Monzó in Words without Borders (English) Open Letter Publishing House (English) Peter Owen Publishers on The enormity of the tragedy (English) More than twenty-five years of essays by Monzó in the Barcelonian newspaper La Vanguardia (Catalan) (Spanish) Quim Monzó in LletrA, Catalan Literature Online (Open University of Catalonia) (English) (Spanish) (Catalan) Opening speech at the 2007 Frankfurt Book Fair (English) (German) (Catalan) (Spanish) Profile in Culturcat(English) Web dedicated to the book Monzó. Com triomfar a la vida (Catalan) Editorial Anagrama (Spanish) Editorial Acantilado (Spanish) Quaderns Crema (Catalan)
ג'וני ראמון

ג'ון ויליאם קמינגס (אנגלית: John William Cummings‏; 8 באוקטובר 1948 - 15 בספטמבר 2004) נודע יותר בכינוי ג'וני ראמון היה הגיטריסט של להקת הפאנק ראמונס. כילד ניגן בלהקה Tangerine Puppets ולאחר התפרקותה הקים ביחד עם ג'ואי ראמון, די די ראמון וטומי ראמון את להקת ראמונס. ראמונס הפכו מהר מאוד ללהקת ענק בבריטניה אך לא בארץ מולדתם ארצות הברית. שירם המפורסם The KKK take my baby away שכתב סולן הלהקה ג'ואי ראמון נכתב על ג'וני וחברתו לינדה, אשר בתחילה הייתה חברתו של ג'ואי אך ג'וני "גנב" אותה. בהמשך, נישאו ג'וני ולינדה. בעקבות זה, רבו ג'ואי וג'וני וחדלו מלדבר. בשנת 2003 נכנס ג'וני במקום ה-16 ברשימה של "הגיטריסטים הכי טובים בכל הזמנים" שערך המגזין "הרולינג סטונז". ג'וני נפטר בשנת 2004 לאחר מאבק מתמשך של 5 שנים בסרטן הערמונית. ראמונס ג'ואי ראמון מדיה וקבצים בנושא ג'וני ראמון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'וני ראמון (באנגלית) ג'וני ראמון, ברשת החברתית פייסבוק ג'וני ראמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וני ראמון, ברשת החברתית אינסטגרם ג'וני ראמון, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'וני ראמון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וני ראמון, באתר AllMusic (באנגלית) ג'וני ראמון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וני ראמון, באתר Discogs (באנגלית) ג'וני ראמון, באתר SecondHandSongs ג'וני ראמון, באתר DNCI ג'וני ראמון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הגיטריסטים הכי טובים בכל הזמנים באתר של מגזין הרולינג סטונז
רניקסיאלידיים

רניקסיאלידיים (שם מדעי: Ranixalidae) היא משפחה מסדרת חסרי זנב בתוכה סוג יחיד צפרדע הודית (Indirana). צפרדעים מנומרות אלה חיות רק בהרי גהט המערביים שמערב הודו והם קטנים, בעלי גוף דק והם מצויים בעיקר בנחלים וגם על פסולת העלים. לראשניהם תכונה מיוחדת - הם בעלי רגליים אחוריות וגם זנב והם מסוגלים לקפץ למחק בעת סכנה. עם זאת חלקם מצויים בסכנת הכחדה גדולה. בעבר הם היו תת-משפחה במשפחת הצפרדעיים, ואחר כך גם במשפחות ניקטיבטריכיים, דיקרוגלוסיים ופטרופדיים, אך על פי בדיקות הוחלט שיהיו במשפחה עצמאית. הסוגים הקרובים אליהם ביותר הם Nyctibatrachus וNannophrys. משפחה רניקסיאלידיים (Ranixalidae) סוג צפרדע הודית (Indirana) מין Indirana beddomii מין Indirana brachytarsus מין Indirana chiravasi מין Indirana diplosticta מין Indirana gundia מין Indirana leithii מין Indirana leptodactyla מין Indirana longicrus מין Indirana phrynoderma מין Indirana salelkari - התגלה ב-2015 מין Indirana semipalmata מין Indirana tenuilingua מדיה וקבצים בנושא רניקסיאלידיים בוויקישיתוף רניקסיאלידיים, באתר ITIS (באנגלית) רניקסיאלידיים, באתר NCBI (באנגלית) רניקסיאלידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רניקסיאלידיים, באתר GBIF (באנגלית)
תלמטוביים

תלמטוביים (שם מדעי: Telmatobiidae) היא משפחה מסדרת חסרי זנב. במשפחה זו סוג יחיד - תלמטוביוס (Telmatobius). חלוקות מסוימות גם הסוג Batrachophrynus נכלל במשפחה. בעבר הם השתייכו למשחת הלפטודקטיליים או למשפחת קרפדות מקרינות. מינים אלו חיים בטבע רק בהרי האנדים שבדרום אמריקה. הם נפוצים במדינות: אקוודור, בוליביה, פרו, צפון ארגנטינה וצפון צ'ילה. אלו צפרדעים מימיות השוכנות בביצות ואגמים וחלקם מימיים לחלוטין. הם בעלות ראש מגודל וגפיים קטנות. צבעיהם אפורים או דהויים ברובם. הסוג מונה מעל 60 מינים, אך ייתכן שחלקם נכחדו והשאר מצויים בסכנת הכחדה גבוהה, עקב פגיעה בבית גידולם, זיהום, ציד אנושי וממחלת הכיטרידיומיקוסיס הקטלנית. מדיה וקבצים בנושא תלמטוביים בוויקישיתוף תלמטוביים, באתר ITIS (באנגלית) תלמטוביים, באתר NCBI (באנגלית) תלמטוביים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תלמטוביים, באתר GBIF (באנגלית)
סטרבומנטליים

סטרבומנטליים (שם מדעי: Strabomantidae) היא משפחת צפרדעים מסדרת חסרי זנב החיים ביערות אמריקה הדרומית. ישנה מחלוקת אם זו משפחה עצמאית או קבוצה של סוגים ממשפחת הקראוגסטוריים (Craugastoridae). חוקרים רבים לא רואים בהם משפחה עצמאית. הם בעלי גוף ורגליים גדולות, לסת מוארכת ועיניים מאירות ומאפיינם העיקרי הוא בעיקר השרצה של צפרדעים קטנות ללא שלב הראשן. משפחה סטרבומנטליים (Strabomantidae) תת-משפחה Holoadeninae סוג Barycholos סוג Bryophryne סוג Euparkerella סוג Holoaden סוג Noblella סוג Psychrophrynella תת-משפחה Strabomantinae סוג ומין יחיד Atopophrynus syntomopus סוג Dischidodactylus סוג ומין יחיד Geobatrachus walkeri סוג Hypodactylus סוג Lynchius סוג Niceforonia סוג Oreobates סוג Phrynopus סוג Pristimantis סוג Strabomantis מדיה וקבצים בנושא סטרבומנטליים בוויקישיתוף סטרבומנטליים, באתר ITIS (באנגלית) סטרבומנטליים, באתר NCBI (באנגלית) סטרבומנטליים, באתר GBIF (באנגלית)
איוואן בונין

איוואן אלכסייביץ' בונין (ברוסית: Ива́н Алексе́евич Бу́нин‏; 22 באוקטובר 1870, וורונז' - 8 בנובמבר 1953, צרפת), סופר ומשורר רוסי, זוכה פרס נובל לספרות. בונין נולד למשפחת אצולה רוסית בעלת נכסים, שכבר קנתה לה מוניטין בפוליטיקה, במדע ובאומנות. במשפחתו כבר היו שני סופרים, אנה בונין וואסילי ז'וקובסקי. את ילדותו ונעוריו בילה בונין באחוזות אביו. לאחר מות אחותו, נכנס בונין לתקופת דיכאון עם נטיות דתיות. נטיותיו לאומנות באו לידי ביטוי בציור, שגם השפיע על כתיבתו הספרותית. כבר בגיל צעיר ראה יצירות משלו שהופיעו בדפוס, קובצי שירה וגם יצירות בפרוזה. הוא גם תרגם מהספרות האנגלית לרוסית. זכה לפרסים ספרותיים רבים ובהם "פרס פושקין" של האקדמיה הרוסית. בשנת 1909 התקבל בעצמו לאקדמיה. בונין הרבה במסעות וסייר ברחבי רוסיה, איטליה, טורקיה, יוון, סוריה, ארץ ישראל, מצרים, אלג'יריה, תוניסיה ועוד. במאי 1918, אחרי המהפכה הבולשביקית, עזב בונין, שהעריץ את הצאר ואת בית המלוכה ותעב את הקומוניזם, את מוסקבה ופרש לאחוזתו בכפר. בפברואר 1920 עזב בונין את ברית המועצות והיגר לפריז. בשנת 1947 הזמינה אותו הממשלה הסובייטית, באמצעות המשורר קונסטנטין סימונוב, לשוב למולדתו. בונין מנע הוצאה מחודשת של ספריו בברית המועצות בהתנגדו לכך שיצונזרו, אך בשנת 1953, לאחר מותו, "סיפחו" אותו מחדש לספרות הרוסית. בשנת 1901 יצא לאור הרומן שלו הכפר. אחרי הכפר כתב יצירות נוספות באותו סגנון, המתאר את אנשי הכפר ללא אידיאליזציה. ספריו בנוים סביב נושאים כמו: תופעות טבע אקלימיות, חיי השיגרה בכפר, תענוגות בעלי האחוזות ועוד. לבונין סגנון אופייני המכביד מאוד על תרגומו לשפות אחרות. בשנת 1908 ביקר בונין בארץ ישראל ובעקבות הביקור כתב סיפור בשם בארץ יהודה שיצא לאור יחד עם סיפורים אחרים בניו יורק. בשנת 1933 הוענק לו פרס נובל לספרות "על סגולותיו האומנותיות והספרותיות שהכשירוהו לתת תיאור נאמן לטיפוסים האופייניים של העם הרוסי". הכפר (1901) קדושת האהבה אהבתו של מיטיא, ועוד ספורים, מסדה, תל אביב, 1946. האדון מסן פרנסיסקו , מבחר סיפורים, תרגמו מרוסית צבי ארד ועזרא זוסמן, אחרית-דבר מאת נילי מירסקי, עם עובד, 1981. באביב, ביהודה, ועוד 14 סיפורים, תרגם יורם ברונובסקי, ספרי תרמיל, הוצאת משרד הביטחון, 1974. שדרות אפלות, תרגם רועי חן, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008. הפודל הלבן וסיפורי כלבים אחרים, תרגם אלכס בנדרסקי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005. בבית הספרים הלאומי נמצא גם כרך מסיפורי בונין, בתרגום ליידיש. מדיה וקבצים בנושא איוואן בונין בוויקישיתוף איוואן בונין, באתר פרס נובל (באנגלית) כתבי איוואן בונין בפרויקט בן-יהודה איימן סיכסק, זהירות אהבה, באתר ynet, 23 במרץ 2008 מאשה צור גלוזמן, רומן רוסי, באתר nrg‏, 20 במרץ 2008 סיון בסקין, גן הדובדבנים הרקובים, באתר הארץ, 9 במאי 2008 מאיה ערד, 37 דרכים לעזוב את אהובתך, באתר הארץ, 28 במאי 2008 איוואן בונין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איוואן בונין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי איוואן בונין בפרויקט גוטנברג (באנגלית) איון בונין (1870-1953), דף שער בספרייה הלאומית איוואן בונין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איוואן בונין, באתר AllMovie (באנגלית) איוואן בונין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איוואן בונין, באתר MusicBrainz (באנגלית) איוואן בונין, באתר Discogs (באנגלית) תאריך הלידה המובא הוא על־פי הלוח הגרגוריאני, המקובל בימינו. על־פי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה בתקופת הולדתו של בונין, תאריך לידתו הוא 10 באוקטובר 1870.
צפרדע צבועה

צפרדע צבועה (שם מדעי: Discoglossus) הוא סוג של חסרי זנב ממשפחת העגולשוניים. לעיתים הוא משויך למשפחה עצמאית (Discoglossidae). בני הסוג מצויים בדרום אירופה ובצפון אפריקה. הם בעלי לשון מעוגלת, כתמים ונקודות על גופם - מה שנתן את שמם וראש גדול. הם חיים באזורי ביצות וצדים יצורים קטנים יותר, בעיקר חרקים. בעבר גם ה מין עגולשון שחור גחון (Latonia nigriventer), האנדמי לישראל שויך לסוג, אך עתה הוא שייך לסוג יחידי. בסוג זה 6 מינים: Discoglossus galganoi Discoglossus jeanneae Discoglossus montalentii Discoglossus pictus Discoglossus sardus Discoglossus scovazzi מדיה וקבצים בנושא צפרדע צבועה בוויקישיתוף צפרדע צבועה, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע צבועה, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע צבועה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפרדע צבועה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע צבועה, באתר GBIF (באנגלית)
זבוב (סוג)

זבוב (שם מדעי: Musca) הוא סוג במשפחת הזבוביים. סוג זה כולל כמה מינים כגון זבוב הבית, הנפוץ והמוכר מאוד. כל המינים בסוג זה עלולים להיות נשאים של טפילים או מחלות שונות. מיני זבובי הפנים עלולים להיות נשאים של תולעת טפילית מסוג Thelazia המתרבה באזור העיניים. תולעת זו לרוב פוגעת ביונקי בר או חיות בית ולעיתים רחוקות גם באדם. טפילים: זבובים מסוג Musca עשויים לשאת טפילים כמו תולעת העין Thelazia (אנ'), המתרבה באזור העיניים וגורמת לגירוי ועיוורון זמני. מחלות: זבובי הבית נושאים פתוגנים כמו חיידקים ווירוסים הגורמים למחלות מעיים, כולל שלשולים, טיפוס בטן ודיזנטריה. זבוב הבית (Musca domestica) זבוב פנים (Musca autumnalis) זבובי שיחים (M. sorbens, M. fergusoni, M. terraereginae, M. hilli) זבוב, באתר ITIS (באנגלית) זבוב, באתר NCBI (באנגלית) זבוב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זבוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זבוב, באתר GBIF (באנגלית) Ragaa Issa, Musca domestica acts as transport vector hosts, Bulletin of the National Research Centre 43, 2019-05-02, עמ' 73 doi: 10.1186/s42269-019-0111-0 Jeffrey G. Scott, Wesley C. Warren, Leo W. Beukeboom, Daniel Bopp, Andrew G. Clark, Sarah D. Giers, Monika Hediger, Andrew K. Jones, Shinji Kasai, Cheryl A. Leichter, Ming Li, Richard P. Meisel, Patrick Minx, Terence D. Murphy, David R. Nelson, William R. Reid, Frank D. Rinkevich, Hugh M. Robertson, Timothy B. Sackton, David B. Sattelle, Francoise Thibaud-Nissen, Chad Tomlinson, Louis van de Zande, Kimberly KO Walden, Richard K. Wilson, Nannan Liu, Genome of the house fly, Musca domestica L., a global vector of diseases with adaptations to a septic environment, Genome Biology 15, 2014-10-14, עמ' 466 doi: 10.1186/s13059-014-0466-3 Faham Khamesipour, Kamran Bagheri Lankarani, Behnam Honarvar, Tebit Emmanuel Kwenti, A systematic review of human pathogens carried by the housefly (Musca domestica L.), BMC Public Health 18, 2018-08-22, עמ' 1049 doi: 10.1186/s12889-018-5934-3 ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הוועד

בית הוועד היה מבנה, בן שלש קומות, אשר שימש כמקום מושבה הראשון של עיריית תל אביב. ב-11 באפריל 1909 התכנסו חברי אגודת "אחוזת בית" בחולות שמצפון ליפו, על אדמות כרם ג'יבלי, שקנו במטרה להקים את העיר העברית הראשונה. הקרקע שנקנתה חולקה באופן פשוט לחלקות משני צדי רחוב הרצל, וארבעה רחובות קטנים החוצים אותו. כדי לחלק באופן שוויוני את החלקות בין 66 המשפחות המייסדות, הוחלט לערוך הגרלה. ההגרלה נערכה בחולות, במרכז השטח שנקנה על ידי האגודה, ומיקום התרחשותה של הגרלה זו הפך לאחד המקומות הסמליים ביותר בעיר ואף במדינת ישראל. המקום בו עמדו חברי האגודה היה לימים חלק משדרות רוטשילד שבתל אביב, שהוקמו כחלק מעבודת יישור הדיונות באזור. בהמשך אותה שנה הוקם בדיוק במקום זה מכון המים הראשון של שכונת אחוזת בית. המכון נבנה בתכנונו של האדריכל יוסף ברסקי ומתחתיו שכן חדר קטן בשם "בית הוועד", אשר שימש כמשרד הדואר הראשון של השכונה. במשך השנים התרחב החדר הקטן הזה לבניין גדול בעל 3 קומות, עד שבמאי 1921, עם התנתקותה של תל אביב מיפו, קיבל הבניין את שמו החדש "עיריית תל אביב" (Tel-Aviv township) והחל לאכלס בו בית משפט עירוני וגם את התחנה העירונית של משטרת תל אביב. באוקטובר 1925 הקים אבא כהן בצמוד לבית הוועד ומכון המים צריף קטן ופשוט אשר פעל כתחנת כיבוי אש, שהייתה לתחנה הראשונה בארץ ישראל. בשנת 1930 הוקם בצמוד לתחנה זו צריף "האגודה לעזרה מהירה", אשר נודעה בשם מגן דוד אדום. בשנת 1942 נהרס מתחם התחנה ובאפריל 1949 הוקמה עליה האנדרטה למייסדי העיר תל אביב. בית הוועד בבניין חד-קומתי של מכון המים, 1909 קבלת פנים לקבוצת הכח וינה, לפני בית הוועד בן שלוש הקומות, 1924 חזית בית הוועד ב-1927, עם השעון והשילוט "עיריית תל אביב" בעברית, אנגלית וערבית בול ובו בית הוועד בשדרות רוטשילד תחת מגדל המים הגרלת המגרשים לאחוזת בית, 1909, במקום זה הוקם בית הוועד האנדרטה למייסדי העיר תל אביב מדיה וקבצים בנושא בית הוועד בוויקישיתוף בניין העירייה ממגדל המים לכיכר רבין
עדי אלון

עדי אלון (נולד ב-27 בינואר 1995) הוא שחקן וזמר ישראלי. אלון נולד וגדל בירושלים. הוא למד בבית הספר היסודי ע"ש גרשון אגרון ולאחר מכן עבר לבית הספר ע"ש זיו ומרקס, שם למד במגמת תיאטרון. בשנת 2008 השתתף בפסטיבל שירי ילדים. שירת בתיאטרון צה"ל. בשנים 2010-2013 גילם את איליי, בנם של גדי (צביקה הדר) וקרן (דפנה דקל) בשתי העונות של הסדרה "בלו נטלי". בשנת 2011 שיחק תפקיד קטן בפרק הראשון של הסדרה "החולמים". בשנים 2013-2020 גילם את דמותו של מני אסייג במשך 5 עונות בסדרה הקומית "שנות ה-80", ששודרה בזכיינית של ערוץ 13, "רשת". בשנת 2016 גילם את דמותו של דייוויד בסדרת הנעורים "כוכב הצפון". באותה שנה החל לגלם את דמותו של עידו בסדרת הנעורים "נעלמים" בערוץ ניקלודיאון ללקוחות HOT, וכן החל לגלם את דמותו של זוהר בקומדיית הפשע "מטומטמת", המשודרת בהוט 3. בשנת 2017 הופיע בעונה הראשונה של הסדרה "כיפת ברזל" בתפקיד שימי. בקיץ אותה שנה הוציא אלון שיר בשם "מתחיל הקיץ", בשיתוף עם דניאל אסייג. בשנת 2018 שיחק בסדרה "מלכות" ששודרה בהוט. באותה שנה שיחק במיני סדרה "מעורבבים". בשנת 2019 שיחק ושר במחזמר "זה אני". בשנת 2020 גילם את גורי, לוחם באצ"ל, בסדרת הנוער "פלמ"ח". בשנת 2021 שיחק בסדרה "מנגן ושר" בדמותו של בן, ובאותה שנה השתתף במחזמר "סאלח שבתי" בבימויו של צדי צרפתי, בתפקיד שמעון שבתי. בשנת 2022 שיחק במחזמר "הלהקה", המבוסס על סרטו של אבי נשר, ובנוסף שיחק בסדרת הטלוויזיה "מיוחדת" של כאן חינוכית את זוהר. באותה שנה השתתף בסדרה "בוגד" בתור דוד נגר. בשנים 2022-2024 חזר לגלם את דמותו של מני אסייג במשך 2 עונות בסדרה הקומית "שנות ה-90". בשנת 2023 גילם את מני אסייג בסרט "ההילולה". בנוסף השתתף בסדרה 4:20 שיצרו דוד דהן ועידו דרור. לצד נוה צור חנן סביון ועוד. בשנת 2024 שיחק בפרק בסדרה 'שקשוקה', המשודרת בטלוויזיה החינוכית, בתפקיד מאבטח חדש בבית החינוך. במאי של אותה שנה התחיל לשחק במחזמר משיריו של אריק איינשטיין "אהבה ממבט ראשון" עם דיאנה גולבי, שי המבר, מאי מלר ועוד. בשנה זו שיחק בסרטו של שמי זרחין "חמדה". ב 2024 גילם את בנדא, התפקיד הראשי בסדרה אנדרגראונד מאה שערים ששודרה בכאן דיגיטל. מדיה וקבצים בנושא עדי אלון בוויקישיתוף עדי אלון, ברשת החברתית פייסבוק עדי אלון, ברשת החברתית אינסטגרם עדי אלון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עדי אלון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עדי אלון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יואב בירנברג, טס אל התפקיד, באתר "ידיעות אחרונות", 28 באוקטובר 2017 רחלי מלק-בודה, ‏"החיים הם לא תמונה באינסטגרם", בעיתון מקור ראשון, 31 בינואר 2019 דניאל אסייג‏, "מתחיל הקיץ": צפו בשיר החדש של דניאל אסייג, באתר וואלה, 25 ביוני 2017 בידור - עומר דרור, עדי אלון ונופר סלמאן יככבו ב"סאלח שבתי", באתר פרוגי, ‏9 במרץ 2021.
החטא ועונשו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... החטא ועונשו – רומן מאת פיודור דוסטויבסקי רסקולניקוב (סרט) (אנ') – סרט גרמני משנת 1923 בבימויו של רוברט ויין החטא ועונשו (סרט אמריקאי, 1935) (אנ') – סרט משנת 1935 בבימויו ג'וזף וון סטמברג החטא ועונשו (אנ') – סרט קולנוע צרפתי משנת 1935 החטא ועונשו (אנ') – סרט מקסיקני משנת 1951 החטא ועונשו ארצות הברית (אנ') – סרט אמריקאי משנת 1959 בבימויו של דניס סנדרס החטא ועונשו (סרט, 1970)(אנ') – סרט סובייטי בשני חלקים משנת 1970 בבימויו של לב קולידזנוב החטא ועונשו (סרט, 1983) (אנ') – סרט פיני משנת 1983 בבימויו של אקי קאוריסמקי (אנ') החטא ועונשו (סרט, 1998) (אנ') – סרט טלוויזיה משנת 1998 בבימויו של ג'וזף סרג'נט החטא ועונשו בפרברים (אנ') – סרט קולנוע משנת 2000 בבימויו של רוב שמידט החטא ועונשו (סרט רוסי, 2002) (אנ') – סרט משנת 2002 בבימויו של מנחם גולן החטא ועונשו (סרט בריטי, 2002) – סרט טלוויזיה בריטי משנת 2002 בבימויו של ג'וליאן ג'ארולד החטא ועונשו – הפקה משנת 1979 של ה-BBC בכיכובם של ג'ון הרט וטימותי וסט החטא ועונשו (דוסון קריק) (אנ') – פרק משנת 2000 בסדרת הטלוויזיה דוסון קריק החטא ועונשו (אנ') – ספין אוף של הסדרה "חוק וסדר" החטא ועונשו (מרפאה פרטית) (אנ') – פרק משנת 2008 בסדרת הטלוויזיה "מרפאה פרטית" החטא ועונשו של טוני רובינסון (אנ') – סדרה דוקומנטרית בריטית משנת 2008 החטא ועונשו (תוכנית טלוויזיה) – שעשועון טלוויזיוני ישראלי החטא ועונשו (מחזה) (אנ') – מחזה משנת 2007 מאת מרילין קמפבל וקורט קולומבוס החטא ועונשו (מאנגה) (אנ') – מאנגה משנת 1953 המבוססת על הרומן
החטא ועונשו (סרט בריטי, 2002)

החטא ועונשו (באנגלית: Crime and Punishment) הוא עיבוד טלוויזיוני בריטי משנת 2002 לרומן "החטא ועונשו" מאת פיודור דוסטויבסקי. את התסריט כתב טוני מרצ'נט, ביים ג'וליאן ג'ארולד וכיכב בסרט ג'ון סים. רסקולניקוב - ג'ון סים פורפירי - איאן מקדרמיד רזומיחין - שון דינגוול פולכריה - ג'רלדין ג'יימס דוניה - קייט אשפילד סוניה - לארה בלמונט לושין - דייוויד הייג קטרינה - קתרין קרטלידג' סווידריגלוב - נייג'ל טרי מרמלדוב - פיליפ ג'קסון זוסימוב - מארק בנטון ליזבטה - הת'ר טוביאס סגן (Lieutenant Gunpowder) - רוג'ר מורלידג זמיוטוב - דארן טיג סמיונוביץ' - שון מקנזי ניקולאי - טים פוטר כומר - סרגי האקל פוליה - אליס קונור קוך - מרטין הנקוק המשכונאית - ואלרי לילי האומן - ג'ייק נייטינגייל מנהל שני - ליאו דולן נסטסיה - אנה הופ בעלת הבית - ג'יין לווה שתיין - איאן תומפסון שתיין - ליאו ביל פרוצה - אוולין דוגרט סטודנט - רופרט אוונס שיכור - מתיו בוייר "החטא ועונשו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החטא ועונשו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Crime and Punishment" at the Internet Movie Database "Crime and Punishment [Part One] | BFI | BFI". Explore.bfi.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2014-05-27. נבדק ב-2014-05-26.
טאיטו קובו

טָאיְטוֹ קוּבּוֹ (ביפנית: 久保 帯人; באנגלית: Tite Kubo; נולד ב-26 ביוני 1977), הידוע בשם העט של נוריאקי קובו (久保 宣章 "קוּבּוֹ נוֹרִיאָקִי"), הוא סופר ומאייר מאנגה (קומיקס) יפני, שמוכר בעיקר בזכות המאנגה בליץ' (באנגלית: Bleach), שנמכרה ברחבי העולם ביותר מ-82 מיליון עותקים. קוּבּוֹ נולד בהירושימה, וכבר בבית הספר היסודי החליט להיות אמן מנגה, אחרי שקרא את הקומיקס "סייה הקדוש". המאנגה הראשונה שכתב קובו הייתה "אבקת זומבים" (Zombie Powder), שהייתה כישלון[דרושה הבהרה].[דרוש מקור] מאוחר יותר כתב את "בליץ'". מאנגה זו נדחתה על ידי מוציאים לאור שונים משום שהייתה דומה מאוד למאנגה אחרת שפורסמה באותה תקופה, בשם "יו יו האקושו". אך לאחר מכתב עידוד שקיבל קובו מהמאנגקה המפורסם אקירה טוריאמה, יוצר דרגון בול, פיתח שוב את "בליץ'" והצליח להדפיסה במגזין "שונן ג'אמפ השבועי". מאנגה זו זכתה לפופולריות רבה ביפן ובעולם. טאיטו קובו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טאיטו קובו, ברשת החברתית אינסטגרם טאיטו קובו, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים ובנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.