בנציון כץ

בנציון כץ, שנודע גם בשם העט בנציון בנשלום, (ינואר 1907, ו' בשבט ה'תרס"ז – נובמבר 1968, א' בכסלו ה'תשכ"ט) היה מנהל בהסתדרות הציונית, מתרגם לעברית, משורר, פרופסור ללימודים קלאסיים ולספרות עברית, רקטור אוניברסיטת תל אביב. בנציון כץ נולד בשנת 1907 בסאנוק שבגליציה, בן לשולם כץ, שהיה סוחר, ורוחמה לבית ארליך. אחותו הייתה טונקה כץ, ואחיו הצעיר ממנו, יהודה (יוליוס) היה דיפלומט ופעיל קומוניסטי פולני (פול'). למד באוניברסיטת קרקוב ובשנת 1929 קיבל בה תואר דוקטור. לימד שם עברית בשנים 1929–1939. בשנים 1937–1938 לימד במכון למדעי היהדות בוורשה. השתתף, כאחד מנציגי פולין, בשני קונגרסים ציוניים והיה פעיל בתנועת "תרבות". לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם משפחתו לווילנה, וב-1940 עלה לארץ ישראל. בשנים 1941–1963 היה מנהל המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית. ערך, יחד עם אשר ברש ושמשון מלצר, את הירחון לנוער "עתידות" שבהוצאת מחלקה זו. היה חבר בוועד אגודת הסופרים ונציגה בוועדת פרס טשרניחובסקי, ובעקבות מחלוקת שפרצה בשנת 1945 בשאלה האם כשרה השעה להענקת הפרס לתרגום מגרמנית של "פאוסט" התפטר מחברותו בשני גופים אלה, לאחר שהאגודה התנגדה לעמדתו שיש להעניק את הפרס לתרגום זה. בשנת 1954 הוענק לו פרס טשרניחובסקי על תרגומו לטרגדיה "הפרסים" מאת אייסכילוס. בשנת 1956, עם הקמתה של אוניברסיטת תל אביב, מונה בה לפרופסור בחוגים ללימודים קלאסיים ולספרות עברית. בשנים 1959–1964 היה דיקאן הפקולטה למדעי הרוח. בסוף 1963 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין ובשנת 1964 מונה לרקטור האוניברסיטה וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. היה חבר המועצה להשכלה גבוהה. נפטר בשנת 1968 והובא לקבורה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב. לכבודו יצא לאור בשנת 1970 "ספר זיכרון לפרופ' בנציון כ"ץ ז"ל : רקטור אוניברסיטת תל אביב וראש החוג ללימודים קלאסיים : מחקרים בתרבות הקלאסית", בעריכת מ' רוזלאר וב' שימרון. על שמו נקרא באוניברסיטת תל אביב מכון כץ לחקר הספרות העברית. הספרות העברית בין שתי מלחמות עולם, הוצאת ראובן מס, תש"ג בסער ביום סופה : פרקי פולין, הוצאת מסדה בסיוע מוסד ביאליק, תש"ד אורי ניסן גנסין : מונוגרפיה, קרקוב: הוצאת התאגדות הסופרים העברים "מפלט", תרצ"ה-1934 שקיעות ירושלים : שירים, גזית, תשכ"ה ארחות יצירה : מסות ומאמרים, רמת-גן: אגודת הסופרים בישראל ליד הוצאת מסדה, 1966 מרובעים / מאת עומר ח'יאם, גזית, 1939 אייסכילוס, פרומתבס הכבול, מהמקור היווני בצירוף מבוא והערות בנציון בנשלום, תל אביב, גזית, תש"ב מערכות ארוס : מאה שירי-אהבה יווניים - מאלקיוס איש לסבוס בן המאה השביעית והששית שלפני סה"נ עד אגתיאס איש מירינה בן המאה הששית לספירתם, ירושלים: מוסד ביאליק, תש"ך-1960 מרטיאליס, מבחר שירים, תרגם מרומית והוסיף דברי-פתיחה וביאורים בנציון בנשלום, ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ז. יוסף אורן, "ארחות יצירתו של בנציון בנשלום", מאזנים, אפריל-מאי 1967, עמ' 442–444 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) משיריו: "מנהטן", מאזנים, דצמבר 1965, עמ' 35. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) "מהתהלך בכרכים", מאזנים, אוגוסט 1966, עמ' 230. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) "על שפת ים אילת", מאזנים, יוני 1968, עמ' 33. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) ממאמריו: "ביאליק המספר", מאזנים, טבת תרצ"ג, עמ' 9–16. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) משה אונגרפלד, משורר ויושב בקתדרה, הצופה, 10 בפברואר 1967 בנציון כץ, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של בנציון כץ, בקטלוג הספרייה הלאומית כץ (בנשלום) בנציון, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) בנציון כץ, דף שער בספרייה הלאומית בנציון כץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה בנציון בנשלום - בווילנה, "אמר", 10 בינואר 1940 נשארו 5 טופסי "עתידות", הארץ, 13 בפברואר 1948 עתידות - ירחון לנוער, מעריב, 19 באפריל 1954 עתידות - ירחון לנוער, על המשמר, 19 במאי 1957 אנשי האוניברסיטה הם האחראים לשערוריה של מתן פרס טשרניחובסקי לתרגום מגרמנית, המשקיף, 25 בספטמבר 1945 חבר ועדת פרס טשרניחובסקי התפטר, הארץ, 12 באוקטובר 1945 פרס צ'רניחובסקי לתרגומי מופת, שערים, 30 באפריל 1954 מינויים והעלאות באוניברסיטת ת"א, על המשמר, 16 בדצמבר 1963 פרופ' בנציון כץ רקטור אוניברסיטה של תל־אביב, דבר, 22 במאי 1964 גילוי מצבה על קבר פרופ' בנציון כ"ץ, למרחב, 2 במאי 1969 הדים, הצופה, 22 בינואר 1954 שמעון גינזבורג, מונוגרפיה על גנסין, דואר היום, 3 באוגוסט 1934 יוסף פרידלנדר, "ארחות יצירה" - מסותיו של בנציון בנשלום, על המשמר, 16 ביוני 1967 חיים זיגלבוים, מרובעים מאת עומר כיאם, העולם, 1 בפברואר 1940 אהרון בר שמואל, בשבילי הפנתיאון, משמר, 12 במאי 1944