אבא ארך רגליים (ספר)

אַבָּא אֶרֶךְ רַגְלַיִם (באנגלית: Daddy-Long-Legs) הוא ספר מאת הסופרת האמריקאית ג'ין ובסטר, המגולל את סיפורה של ג'רושה-ג'ודי אבוט, עלמה שגדלה בבית יתומים ומקבלת מאדם מסתורי מלגה למימון לימודיה בקולג'. הספר כתוב בצורת רומן מכתבים, הנכתבים על ידי גיבורת הסיפור לנותן המלגה. יצא לאור בשנת 1912, ועובד למחזה, לשני מחזות זמר ולשלושה סרטים: ב-1919, ב-1931 וב-1955, ולסדרת אנימה. ספר זה הוא ספרה הידוע ביותר של ובסטר. ג'רושה אבוט גדלה בבית היתומים על שם ג'ון גריר, מוסד צדקה המספק לילדים דיור, חינוך ומזון אך החיים בו שגרתיים וחדגוניים. את שמה הפרטי בחרה אם הבית לאחר שראתה אותו על מצבה בבית קברות, ואת שם המשפחה לקחה מהעמוד הראשון בספר הטלפונים. על אף סיפור החיים המאתגר, מפתחת ג'רושה חוש הומור ייחודי וגישה חיובית לחיים. בית היתומים מיועד לילדים עד גיל 16, אך ג'רושה נשארת שנתיים נוספות, כמטפלת באחת מקבוצות היתומים. ביום שבו נפתח הסיפור נפגשת אם הבית גברת ליפט עם ג'רושה ומספרת לה שבישיבת המנהלים האחרונה דנו במצבה ואחד המיטיבים של המוסד החליט לממן לה לימודים בקולג'. הוא הסתמך על חיבור שכתבה ועל המלצותיה של אחת ממורותיה ובחר לנסות להכשיר אותה כסופרת. לשם כך הוא דורש שתכתוב לו כל חודש מכתב ובו תספר על חוויותיה, כיוון שהוא מאמין שבאמצעות כתיבת מכתבים ניתן לפתח יכולות ספרותיות. עם זאת הוא מבקש לשמור על אנונימיות מוחלטת מצדו (הנמען שנמסר לה הוא "מר ג'ון סמית", שם בדוי) ובנוסף מודיע שלעולם לא יענה למכתביה. ג'רושה מספיקה לראות את המיטיב מאחור כשהוא יוצא למכוניתו וצלליתו המוארכת מזכירה לה את העכביש המכונה "אבא ארך רגליים", ובכינוי זה היא משתמשת ברוב מכתביה אליו. החל מנקודה זו מורכב הספר ממכתביה של ג'רושה אל המיטיב האלמוני. היא מתארת את סביבתה החדשה, השונה מכל מה שהורגלה אליו מבחינה חברתית והשכלתית, וגם את מאמציה להשלים את הפערים השונים ולהשתלב. אחד הדברים הראשונים שהיא עושה הוא לשנות את שמה ל"ג'ודי", והיא מסבירה שהשם נשמע לה מתאים לילדה קטנה שגדלה מוקפת במשפחה מגוננת ומפנקת, בניגוד למציאות שהיא נאלצת לחוות ובשונה משמה הרשמי שהיא שונאת. עם התקדמות הסיפור ניכר שג'ודי מוצאת את מקומה בקולג', רוכשת חברות ומצליחה בלימודים. גם ניסיונות הכתיבה שלה מוכתרים לבסוף בהצלחה כשהיא כותבת ומפרסמת את ספרה הראשון. בשלב מסוים מתוודעת ג'ודי למר ג'רוויס פנדלטון, דודהּ של אחת מחברותיה לדירה. הם נפגשים במספר הזדמנויות, ביניהן בחווה שבה מבלה ג'ודי את חופשותיה, אשר מתברר שהייתה שייכת למר פנדלטון והוא מסר אותה לאומנת שטיפלה בו שם בילדותו. למרות החיבור החזק שנוצר, מפריד בין השניים מעמד וייחוס משפחתי וכמו כן הבדלי רכוש, ולכן ג'ודי חוששת לספר למר פנדלטון שגדלה בבית יתומים ואף מסרבת להצעת הנישואין שלו על אף אהבתה אליו. הספר מסתיים לאחר שג'ודי נוסעת לבקר את המיטיב המסתורי בעקבות הזמנתו, ושם היא מגלה שאבא ארך רגליים הוא למעשה ג'רוויס פנדלטון, ובכך נפתרים הלבטים והם מתאחדים. ג'רושה-ג'ודי אבוט, הדמות הראשית. אסופית צעירה שעברה את שמונה-עשרה השנים הראשונות של חייה בבית יתומים. בעלת כישרון ואהבה לכתיבה וחלום להיות סופרת דגולה. סאלי מק'ברייד, שותפתה של ג'ודי במעונות הסטודנטים במשך ארבע שנות לימודיהן בקולג', וחברתה הטובה ביותר. ג'וליה רטלדג', אף היא שותפה של ג'ודי וסאלי במשך כל שנות לימודיהן בקולג'. ג'וליה היא נצר לאחת מן המשפחות הראשונות והמכובדות ביותר בניו-יורק. גברת ליפט, אישה מבוגרת וקשוחה, שהייתה אם בית היתומים בו התגוררה ג'ודי בשמונה-עשרה שנותיה הראשונות. כיום הספר מסווג בתור ספרות צעירה או אפילו ספרות ילדים, אך בזמנו הוא סווג כספר "בנות" או "קולג' בנות", הסוגה אליה משתייכים גם ספריהן של לוסי מוד מונטגומרי (האסופית) ולואיזה מיי אלקוט (נשים קטנות): ספרים המתארים בחורות צעירות המתמודדות עם נושאים כמו קולג', קריירה ונישואין. ספר זה הקדים את זמנו בנקודת המבט המתוארת בו, המעלה נושאים כגון חינוך והצבעה לנשים, רפורמות ממסדיות, נישואים בין מעמדיים ורווחה.   הספר משמש גם כרומן התבגרות, כשבמהלכו עוברת הדמות הראשית תהליך של גיבוש הזהות העצמית מתוך מהלכים פנימיים וביחס לחברה הסובבת. עם הגעתה לקולג' עוזבת ג'ודי את הסביבה הסגורה של בית היתומים ונכנסת למציאות חיים של אדם בוגר; היא רוכשת השכלה ומדביקה פערים, מגבשת דעות והשקפות, ומפתחת קשרים עם אנשים שונים. עם תחילת הסיפור מאמצת ג'רושה שם חדש המסמל את השינוי שהחל בחייה ואת עמדתה האקטיבית ביחס אליו. ניתן לראות את הביטוי לתהליך ההתבגרות גם במערכת היחסים שמתפתחת בין ג'ודי לבין מר פנדלטון, בתחילה כאפוטרופוס ("אבא ארך רגליים") וגם כבן זוג: על אף ההנחיות הנוקשות שקיבלה היא מתעקשת ליצור ביניהם קשר אנושי ובעצם מכריחה את המיטיב להכיר בה כאדם בפני עצמו ולא רק דרך תשלומים כספיים ומילוי חובות, במקרים מסוימים היא מפרה את הוראותיו בהתאם לשיקול דעתה ועל מנת לשמור על כבודה העצמי, והיא מכירה בעליונותו עליה בתחומים מסוימים אך לא פחות מכך במקום שיש לה בפני עצמה. מספר תרגומים עבריים יצאו לספר: אבא ארך הרגליים, תרגמה אפרת כהן, הוצאת י. מרכוס ירושלים, 211 עמודים, 1960. אבא ארך רגליים, תרגמה אורנה סעידיאן, הוצאת עופרים תל אביב, 96 עמודים, 1995. אבא־ארך־רגליים, תרגמה ענת זיידמן, הוצאת משכל תל אביב, 165 עמודים, 2000. אבא ארך רגליים, תרגמה לי עברון, הוצאת צילי ירושלים, 188 עמודים, 2021. העיבוד הראשון לקולנוע היה סרט אילם עם מרי פיקפורד (1919), ואחר כך סרט עם ג'נט גיינור (1931), סרט עם שירלי טמפל בשם "ראש מתולתל" (1935) וסרט עם פרד אסטר ולסלי קארון (1955). ב-2009 הופק מחזמר לפי הספר. מדיה וקבצים בנושא אבא ארך רגליים בוויקישיתוף ג'ין ובסטר, ‏אבא ארך רגליים (ספר), בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אבא ארך רגליים, במאגר "כנפיים" (ספרי קריאה מומלצים לגילאי 13-9) של המרכז לטכנולוגיה חינוכית הקראה של הספר אבא ארך רגליים, באתר "דףדף" עופרה עופר אורן, אבא-ארך-רגליים: האם הפמיניזם שייך רק ליורשות עשירות, בבלוג סופרת ספרים, 23 בספטמבר 2014 עופרה רודנר, "אבא ארך רגליים" חוזר בתרגום חדש ולא מאבד מיופיו ורעננותו, באתר הארץ, 12 בפברואק 2021