laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפרש קדמה

מִפְרָשׂ קַדְמָה (באנגלית: headsail) הוא כל מפרש המונף בספינת מפרשים מלפנים לתורן הקדמי. מפרשי הקדמה הנפוצים ביותר הם מִפְרְשֵׂי-סְמוֹכוֹת או תוֹסָפִים (staysails) המונפים על הסמוכות הקדמיים המייצבים את התורן, עימם נמנים מפרשי חלוץ (jibs) ומפרש גֶּנוּאָה. קיימים מפרשי קדמה שאינם מונפים על סמוכות התורן, כמו סְפִּינֵקֶר (spinnaker). מפרשי קדמה מסוימים אפשר להניף רק במצבים ספציפיים של הספינה ביחס לרוח (points of sailing), כמו למשל ספינקר, המונף רק ברוח מלאה, כשהספינה מפליגה עם הרוח. מדיה וקבצים בנושא מפרש קדמה בוויקישיתוף
שברירים

שברירים הוא סיפור קצר מפורסם של הסופרת דבורה בארון. זוהי אחת היצירות המוערכות של בארון והיא נלמדת כחלק מתוכנית הלימודים לבחינת הבגרות בספרות. במרכז הסיפור מעצבת בארון את דמותה של חיה-פרומה, נערה כעורה ויתומה כמו גם את דמותה של העיירה היהודית המזרח-אירופאית. בדומה ליצירות "הגיבן מנוטרדאם", ו"הברווזון המכוער", גם כאן מואשמת החברה האנושית בשטחיות ובאכזריות שבסגידה העיוורת ליופי ולחיצוניות, על חשבון התבוננות עמוקה יותר אל פנימיותו של האדם. העיירה היהודית זוכה לביקורת משמעותית ומרכזית ביצירה וזוהי אחת מהנקודות המרכזיות בסיפור. בארון מדגישה את הדיסוננס שבין ההתנהגות המחויבת על פי ההלכה כלפי מי שמצוי בתחתית החברה (ובפרט כלפי יתומים) מחד, ובין האופן בו נוהגת החברה היהודים בחריגים ובמסכנים שבה הלכה למעשה. גיבורת הסיפור, חיה-פרומה מוצגת כדמות דחויה על ידי החברה כבר מגיל צעיר. היא הובאה לעיירה כיתומה בת חמש ואינה מוצאת בית שיהיה מוכן לאמץ אותה. בבגרותה היא נעשית לאישה פשוטה, בת כפר המשמשת כמשרתת בבתי התושבים. היא דחויה על ידי אנשי העיירה בגלל מראה החיצוני המוזנח, המגושם והדוחה: "... שערה המדובלל, הדהוי, כשפניה אין למצוא בהן שום קו של חן...". שיא ההתנכרות וההסתייגות מחיה-פרומה, בסיפור, בא לידי ביטוי במפגשה עם בתו של השָמָש (גבאי בית הכנסת). ילדה זו מעוררת בחיה-פרומה את זיכרון אמא המנוחה, היא רוצה ללטף את שערה של בת השמש. אך רגשותיה מעוררים תגובה גסה - אשתו של אשת השמש מתנפלת עליה באכזריות ומגנה אותה. בעקבות המקרה הזה חיה פרומה מתנתקת מבני אדם ומתייחדת עם חפצים דוממים ולעולם לא חוזרת לביתם. נישואיה של חיה-פרומה אינם מחלצים אותה מבדידותה ואינם מזכים אותה כלל באהבה או בחום. בעלה אמנם אינו אלים או מתעלל, ואף אינו פוגע בה מילולית. אך למצפים לשינוי של ממש נכונה אכזבה. יחסו של הבעל אל חיה-פרומה מאופיין בהתעלמות כואבת ובהיעדר כל רגש. נקודת המפנה בסיפור מתרחשת כאשר פרה נכנסת לחייה. באביב אחד הבעל קנה פרה מבכירה. גם הפרה, כמו חיה-פרומה, בודדה, נלקחה מחצר בעליה שבו גדלה, והופרדה מעגלה הראשון. בפגישתן הראשונה מפנה הפרה אליה מבט, המבקש חום ותחושת השתתפות בדומה למבט שהפנתה אל החברה בבקשת תמיכה במשך כל חייה. היא מוצאת קרבה ביחסיה עם הפרה, ומעת שהתחברה לפרה הוקלה תחושת הכובד שבקרבה. חיה-פרומה נקשרת אל הפרה, מקבלת ממנה אהבה ללא תנאי ומעניקה לה חום ואהבה בחזרה: "נפנתה אליה הפרה בתנועת חיבה וליקקה את ידה... ...היה זה לה כאילו התפשט חיוך פנימי בקרבה - היא, אשר לא ידעה צחוק - ולבה השמם הסגור על מסגר, כמו נמלא המון שברירי אור". השהות בחברתו של יצור אחר, אוהב ומקבל, יצור שלפי בחירת הסופרת אינו אדם, גורמת לחיה-פרומה לעבור תהליך של התחסנות, ושל העזה לחפש אהבה במקום אחר, מקום שבו תזכה לקבלה. בנוסף, עולים בחיה שברירי אור בניגוד לכל החושך שחוותה במהלך כל חייה, מכאן גם שם היצירה. בסוף הסיפור נסגר מעגל, וחיה-פרומה הופכת מנערה עזובה ומנוכרת, פסיבית לגורלה ולמתרחש בחייה, המבקשת (ואינה מקבלת) חסות וחום בקרב אחרים, לנערה אחראית לגורלה ושולטת בחייה, הבוחרת להפוך מנזקקת לתורמת סעד ולסייע לדלים ולנזקקים. הוראת "שברירים" של ד. בארון, בהשוואה ליצירות אחרות, מאת לאה פוקס, תיכון מקיף נהריה. ריאליזם, אימפרסיוניזם וסמל בסיפורי ד' בארון נעמי שני, תיכון אזורי גדרה.
אוניברסיטת דברצן

אוניברסיטת דֵּבְּרֵצֵן היא אוניברסיטה הממוקמת בעיר דברצן שבהונגריה. זהו המוסד להשכלה גבוהה הוותיק ביותר שקיים בהונגריה, מ־1538. השכלה גבוהה הופיעה לראשונה בדברצן עם הקמת המכללה הקלוויניסטית שנוסדה ב-1538. במשך מאות שנים הייתה המכללה בסיס למוסדות של השכלה גבוהה בכל הונגריה. בתחילת המאה ה-20 הוסבה המכללה לאוניברסיטה, והיא מקושרת מאוד לאוניברסיטה התאולוגית הרפורמית בדברצן. ב-1908 נוסדה האקדמיה הקלוויניסטית למדעי הרוח, וב-1912 הוקמה האוניברסיטה ההונגרית המלכותית. היא שילבה לימודי תאולוגיה, משפטים ואומנות וכן לימודי רפואה. ההוראה החלה ב-1914 בבנייני המכללה הקלוויניסטית הישנה. ב-1918 נחנכו בנייני בית הספר לרפואה, והקמפוס נבנה בשלמותו ב-1927. ב-1921 נקראה האוניברסיטה על שם אישטוואן טיסה, ראש ממשלת הונגריה. ב-1932 נחנך הבניין הראשי של האוניברסיטה. זהו הבניין הגדול ביותר בעיר, והוא עוצב בסגנון אקלקטי ונאו בארוק. הפקולטה למדעי הטבע נעשתה עצמאית ב-1949, ועברה לבניין הכימיה החדש ב-1970. ב-1949 האוניברסיטה אורגנה מחדש על ידי השלטון הקומוניסטי. המטרה החדשה של הארגון הייתה לפצל את האוניברסיטה לחלקים קטנים יותר, ברי השפעה פחותה, וכן להחליש את היחידות שלא ראו עין בעין את סדר היום הפוליטי של התקופה. הפקולטה לתאולוגיה שבה למכללה הקלוויניסטית; הפקולטה לרפואה הפכה אוניברסיטה עצמאית, מצב ששב לקדמותו רק בשנת 2000; הפקולטה למשפטים חדלה לפעול, וצוות המרצים פוטר. החוגים לשפות צרפתית, איטלקית, גרמנית והחוג לפילולוגיה קלאסית נסגרו, ואילו החוג לרוסית הורחב בצורה משמעותית. ב-1956 הושבו חוגי השפות על כנם, מלבד איטלקית, שהושבה רק בשנות ה-90. בשל קשיי הקבלה ללימודי רפואה בארץ, ישראלים רבים בוחרים ללמוד את מקצועות הרפואה בדברצן.[דרוש מקור] הפקולטה לאגרונומיה הפקולטה לאומנות הפקולטה לרפואת שיניים הפקולטה לכלכלה הפקולטה לתורת המידע הפקולטה למשפטים הפקולטה למוזיקה הפקולטה לפרמקולוגיה הפקולטה למדעים הפקולטה לבריאות הציבור הפקולטה להנדסה הפקולטה לחינוך ספריית האוניברסיטה היא אחת הספריות הגדולות בהונגריה, ואחת משתי הספריות הלאומיות של המדינה. מספר הרשומות בספרייה הוא מעל ששה מיליון. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת דברצן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת דברצן אוניברסיטת דברצן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת דברצן, ברשת החברתית אינסטגרם Study in Hungary: University of Debrecen
הבית של אף אחד

הבית של אף אחד (באנגלית: Nobody's House) היא סדרת פנטזיה לילדים בת 7 פרקים ששודרה בשנת 1976. הסדרה עוסקת במשפחת סינקלייר שעוברת להתגורר בבית שהיה נטוש לכאורה שנים רבות, אך מתגוררת שם רוח רפאים של ילד שמת מימים ימימה. משפחת סינקלייר עברה להתגורר בבית ויקטוריאני "אבן פינה" שנבנה ב-1885. הבית נבנה על אתר שהיה בעבר בית מלאכה, בו עבד ילד יתום אשר מת ממגפה במהלך עבודתו. הילד לא חצה לגמרי אל העולם הבא ונשאר לרדוף את הבית כרוח רפאים. הבית עמד ריק במשך שנים רבות עד שמשפחת סינקלייר באה לראות את הנכס. סוכן הנדל"ן מר. ג'ייקובס סיפר להם על הרוח החיה במקום והם החליטו לקנות את הבית לאחר הפחתת מחצית מן המחיר הנקוב של הבית. דברים מוזרים החלו לקרות לאחר שהמשפחה עברה להתגורר בבית. הילדים פגשו לראשונה את רוח הילד בחדרה של גילי כאשר הוא התגשם כדי להזהיר אותם שיש שרפה במרתף. לאחר מכן, הילדים פוגשים ברוח שוב ושואלים אותו לשמו אך הוא לא יכול היה לזכור אותו. הילדים מחליטים להתחבר איתו וקראו לו "אף אחד". רק הילדים יכולים לראות את "אף אחד", אשר נעלם ומתגשם על ידי משיכת הצעיף שלו. "הבית של אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ביספוספונטים

ביספוספונטים (באנגלית: Bisphosphonates) אלו תרופות המונעות את איבוד מסת העצם ומיועדות לטיפול בדלדול עצם ומחלות נלוות, כגון מחלת פאג'ט של העצם ופרכת. התרופות נקראות כך משום שהן מכילות שתי קבוצות פוספנט (PO3) והן כוללות, בין היתר, את התרופות Alendronate (בישראל משווק תחת השמות פוסלן, מקסיבון, אלנדרונאט) ו- Risedronate (בישראל, אקטונל, התרופה מאושרת גם לצורך מניעה של דלדול עצם כתוצאה משימוש בסטרואידים). תרופות אלו מהוות את התרופות העיקריות לטיפול בדלדול עצם, אולם קיימות גם תרופות נוספות ממשפחה זו. תרופות אלו הראו ירידה משמעותית בסיכון לשברים אוסטאופורוטיים. כך למשל, המחקר Fracture Intervention Trial אשר כלל צריכה יומית של התרופה אלנדרונאט למשך מעל לשנתיים, הראה ירידה בסיכון לפתח שברי חוליות בכ-50% וירידה של 50% בשברי צוואר הירך. מחקרים אחרים הראו תוצאות דומות גם בטיפול הניתן אחת לשבוע עם מינון גבוה יותר. לכן, נכון ל-2012 ההמלצה היא טיפול אחת לשבוע, המגביר את היענות החולה ליטול את התרופה. על התרופה להילקח בבוקר עם כוס מלאה מים ועל קיבה ריקה, משמע לפני ארוחת הבוקר. זאת מאחר שהתרופה איננה נספגת היטב במערכת העיכול ועל כן יש למקסם את ספיגתה. על המטופלים להישאר זקופים למשך חצי שעה לאחר נטילת התרופה כדי להימנע מגירוי הוושט. מכיוון שהתרופה עלולה לגרות את הוושט, אין לתת אותה לחולים הסובלים מהיצרויות של הוושט או מהתרוקנות לא תקינה שלו. ביספוספונטים אלו תרופות אשר באופן ספציפי מונעות את הפעילות של אוסטאוקלסטים (תאים הורסי עצם) וכן מורידות את מספרם, בין היתר, על ידי ביצוע אפופטוזה (הרג מתוכנן של התא). תופעות לוואי נפוצות יחסית כוללות חוסר נוחות בקיבה או גירוי של הוושט, שניתן לרוב למנוע אותן במידה והתרופה נלקחת בהתאם להוראות נטילתה (כלומר להישאר זקופים למשך לפחות חצי שעה לאחר נטילת התרופה). תופעת לוואי בעייתית אולם נדירה יותר היא נמק עצם של הלסת (osteonecrosis of the jaw), בעיקר של הלסת התחתונה. מדיה וקבצים בנושא ביספוספונטים בוויקישיתוף אורי ברק, יואב רוזנטל, עמיר ערמי, יונה קוסאשוילי וסטיבן וולקס, ביספוספונטים כטיפול מונע לשברים בצוואר עצם הירך – אליה וקוץ בה, "הרפואה" 2017. עמ' 433-437 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כילה

כילה היא רשת להגנה מפני יתושים, זבובים וחרקים נוספים, ולפיכך גם מפני המחלות שהם נושאים, כגון מלריה, קדחת דנגי, קדחת צהובה, דלקת המוח וקדחת מערב הנילוס. יעילות הכילה מותנית באריג שימנע חדירת חרקים אלו, ללא פגיעה מוגזמת ביכולת לראות דרכה ובחדירת אוויר. כדי להגביר את היעילות יש להשתמש גם בקוטל חרקים או דוחה חרקים. כילות משמשות באזורים מוכי מחלות כגון מלריה, בעיקר בתצורה של מעין אוהל מעל מיטה. כדי שהכילה תהיה יעילה יש לוודא שאין בה חורים ושהיא מכסה היטב את המיטה. אסור שהכילה תונח ישירות על האדם החוסה תחתיה, שכן כך יתושים יוכלו לעקוץ בעד הכילה. כילה שצורתה עגולה מכסה את המיטה בצורה מיטבית. כילות מיוצרות מכותנה, פוליאתילן, פוליאסטר וניילון. חרירים בגודל 1.2 מילימטר מונעים חדירת יתושים. כדי למנוע חדירת יבחושים (Ceratopogonidae), זבובוני חול וכדומה נדרשים חרירים בגודל 0.6 מ"מ. רשתות כאלו משמשות גם לכיסוי שק שינה, לאוהלים ולהצבה על מסגרות עבור דלתות רשת ורשתות לחלונות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פותחו כילות המכילות חומרי הדברה (ITNs), למניעת מלריה. במדינות רבות הן מוחלפות כיום בסוג כילות חדש ואמיד יותר (LLIN). כילות ספוגות בחומרי הדברה נמכרות במדינות היעד על ידי האו"ם, ארגון הבריאות העולמי וארגונים נוספים במחיר בסביבות 2–3 אירו. ארגונים פרטיים, כגון הקרן של ביל ומלינדה גייטס רוכשים כילות מסוג LLIN ותורמים אותן. סקירה של 22 ניסויים אקראיים מבוקרים של ITNs הראתה כי כילות אלו מצמצמות תמותת ילדים בחמישית. באזורים בהם המלריה יציבה, התרחשות אפיזודות של מלריה לא מסובכת הצטמצמו ב-50% לעומת אי שימוש בכילות כלל, וב-39% לעומת שימוש בכילות ללא חומרי הדברה. באזורים עם מלריה לא יציבה, חל צמצום של 62% לעומת אי שימוש בכילות כלל, ו-43% לעומת שימוש בכילות ללא חומרי הדברה. המסקנה מהסקירה - מתוך 1000 ילדים המוגנים על ידי כילות ITNs, ינצלו כל שנה חייהם של 5.5 ילדים בזכות הכילות. אוהל מבד כילה כילה מקובעת על מסגרת סביב מיטה חלון מחופה רשת כילה אנופלס הדברת יתושים מדיה וקבצים בנושא כילות בוויקישיתוף All Mosquito Netting Info Insecticide-treated bed nets and curtains for preventing malaria (Review), Lengeler C
סקופיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקומות: סקופיה – עיר הבירה של מקדוניה הצפונית. סקופיה (רמת הגולן) – לשעבר כפר סורי בדרום רמת הגולן. אחר: סקופיה (לבוש נוצרי) – סוג של כובע הנהוג במספר מסורות נוצריות.
יעקב אשר גוטרמן

יעקב אשר גוטרמן (נולד בשנת תשכ"ג, 1963) הוא ראש עיריית מודיעין עילית. נולד בבני ברק למשפחה מחסידות אלכסנדר. למד בישיבת פוניבז', והוסמך מאוחר יותר לרבנות. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק והיה מבקר רוחני בעיתון יתד נאמן. בשנת 1996 נכנס לפעילות פוליטית בדגל התורה כאיש אמונו של הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, וכיהן כעוזרו של ח"כ אברהם רביץ. בשנת 2000, לאחר סיום כהונתו של יוסף שוינגר, התמנה כמועמד יחיד וללא בחירות לראשות מודיעין עילית. מאז מכהן בתפקיד ברצף ונבחר כמועמד יחיד ללא בחירות בשתי מערכות הבחירות הבאות (2004, 2008). גוטרמן יזם הקמת שכונות נוספות בעיר. בשנת 2005 יזם הקמת מרכזי תעסוקה לנשים בעיר, אשר תרמו רבות לפיתוחה של העיר ומועסקים בהם כאלף נשים. בשנת 2005 נחקר גוטרמן על ידי היחידה הארצית לחקירת הונאות במשטרה בחשד לזיוף מסמכים, קבלת שוחד בחירות ואי-סדרים כספיים במועצה שבראשותו. כמו כן נחשד כי היתרי הבנייה לשכונה חדשה במודיעין עילית ניתנו על ידו שלא כחוק. בשנת 2010 המליצה המשטרה להעמידו לדין בחשד לאיומים על מועמדים אחרים במערכת הבחירות המוניציפליות שהתקיימה בשנת 2008 במטרה להסיר את מועמדותם, אך לא הועמד לדין מחוסר ראיות בתיק. גוטרמן היה מועמד ברשימת יהדות התורה מאז הבחירות לכנסת ה-15. בבחירות לכנסת ה-18 וה-19 הוצב במקום השמיני, אך לא נבחר. משנת 2004 הוא מכהן כיו"ר דירקטוריון החברה לפיתוח משאבי אנוש בשלטון המקומי. בשנת 2013 היה חבר דירקטוריון בית החולים מעייני הישועה בבני ברק עד יוני 2014 אז מונה דירקטוריון חדש. בשנת 2013 (תשע"ד) נערכו לראשונה בחירות לעיריית מודיעין עילית וגוטרמן נבחר לקדנציה רביעית, ברוב של 85.5 אחוזים. מולו התמודד אברהם ברגר, נציג מפלגת בני תורה. משנת 2015 משמש כחבר במועצה הציבורית של המכון החרדי למחקרי מדיניות. ובבחירות האחרונות לרשות העיר נבחר יעקב גוטרמן לאחר שהתמודד לבדו ללא כל מועמד נוסף נשוי לבתו של הרב מרדכי זיידל לודמיר מירושלים, בתו הבכורה נשואה לבנו של הסופר הרב שלום מאיר ולך. יעקב גוטרמן - תגית באתר כיכר השבת האם ראש מועצת מודיעין עילית יועמד לדין?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 ביוני 2006 נועם שרביט, ‏ראש המועצה של מודיעין, יעקב גוטרמן, נחקר ביאח"ה בחשד לזיוף מסמכים וקבלת שוחד, באתר גלובס, 2 במאי 2005 דוד כהן, ‏המשטרה: להעמיד לדין את רה"ע יעקב גוטרמן וסגנו, באתר כיכר השבת, 10 במאי 2010 מועצה ציבורית - המכון החרדי למחקרי מדיניות, באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות, ‏2 בנובמבר 2019 צביקה גרוניך, ‏מזל טוב: נכד נולד לראש עיריית מודיעין עילית יעקב גוטרמן, באתר כיכר השבת, 17 באוגוסט 2014
קפיטנו

Capitano Spavento from the series Commedia Dell'Arte קפיטנו (במקור: Il Capitano) הוא אחד מדמויות האדונים של הקומדיה דל'ארטה. מקור הדמות בעת העתיקה, לדוגמה "החייל הרברבן" מאת פלאוטוס. הקפיטנו רברבן, שחצן, סוואגר מתפאר בגבורתו, חייל לשעבר, אך פחדן גדול. הוא גנדרן, ובאיטליה הוא בדרך כלל ספרדי או צרפתי, כלומר: לא מכאן. לפעמים הוא אכזר. הוא נושא חרב או פגיון, בדרך כלל בתוך נדן ארוך, המסכה שלו חומה או שחורה, עם אף גדול ומחודד. הבגד הדוק, עם פסים, או בצבע אחד. מדיה וקבצים בנושא קפיטנו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פנטלונה

פנטלונה (באיטלקית: Pantalone) הוא אחת מהדמויות החשובות ביותר בקומדיה דל'ארטה. פנטלונה הוא סוחר קשיש, קמצן באופן קיצוני. לעיתים קרובות אב המשפחה, אביהם של אחד מזוג האוהבים, פעמים רבות חושק בנערה צעירה ומתחרה במחזר צעיר שלה, שלעיתים הוא בנו. מערכת יחסים נוספת של פנטלונה היא עם משרתו המשמש גם כמתווך ושליח. המשרת משבש את שליחויותיו של אדונו ובין השניים מתפתחים דיאלוגים משעשעים, בהם תמיד ידו של המשרת על העליונה. פנטלונה הוא גלגול של דמות הפאפוס מן הקומדיה היוונית הקלאסית וקומדיית האטלן. באופן מקורי בקומדיה דל'ארטה פנטלונה מייצג את וונציה ומדבר בעגה ונציאנית. ייתכן ששמו מושפע משמו של פנטלאון הקדוש, קדוש עממי אהוב בוונציה. מאידך, פירוש המילה פנטלונה באיטלקית: מכנסיים, שכן במכנסיו נמצאים הכסף מחד, והתאווה מאידך. זקן, קמצן, חשדן - אך עם זאת, דמויות המחזה האחרות תמיד ירמו אותו. בעבר היה דמות מכובדת בעלת חשיבות ("איל מניפיקו" - Il mgnifico, "הנהדר") אך ירד מגדולתו עם זקנתו, המביישת את נעוריו. נושא את ארנק הכסף שלו על חלציו כמו מגן אשכים, לסמן שכספו מפצה על האין-אונות שלו בחיזורו אחר הנערה הצעירה. בשלבים המאוחרים יותר של התפתחות הקומדיה דל'ארטה, במאה ה-18, החלה דמותו להפוך למלומדת יותר ולשלב ציטוטים מהספרות הקלאסית. באופן מסורתי חובש מסכת חצי-פנים (שאינה מכסה את הפה) בעלת אף ארוך ומכופף. זקנו מחודד והילוכו כפוף. בגדיו אדומים ומכנסיו צמודים לגוף, מעילו שחור ונעליו צהובות ומחודדות. אהובה בלקין, מקרנבל לתיאטרון: תבניות וכאוס בקומדיה דל'ארטה, הוצאת מגנס 2021, עמ' 152-163 מדיה וקבצים בנושא פנטלונה בוויקישיתוף פנטלונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארלקינו

המונח "הארלקין" מפנה לכאן. לערך העוסק ברומן היסטורי מאת ברנרד קורנוול, ראו הארלקין (ספר). ארלקינו (באיטלקית: Arlecchino, בצרפתית: Harlequin) הוא אחת מדמויות המשרתים בקומדיה דל'ארטה. לא ודאי מנין באה הדמות. התיעוד הראשון של הופעתה על הבמה הוא משנת 1262 במחזה "Jeu de la Feuillière" מאת אדם דה לה האל. הבליטה המופיעה במצח המסכה מצביעה על ההתפתחות המאוחרת יותר, אך מזכירה גם משהו שדוני, שטני, מה שמחזק את התאוריה על מקור זה של הדמות. hellecchino הוא שטן קטן באיטלקית. דנטה אליגיירי מציין בשיר ה-21 של התופת של "הקומדיה האלוהית" שדון בשם ארלקינו. למרות שמו, ארלקינו של הקומדיה דל'ארטה אינו מרושע, אלא ערמומי ותחבולן, ומסייע לאוהבים צעירים לגבור על המכשולים בדרכם. את העיצוב הסופי של המסכה קיבל ארלקינו על ידי השחקן טריסטנו מרטינלי, ששייך את ארלקינו להרי ברגמו. התלבושת האופיינית של ארלקינו נוצרה מאוחר יותר: מעוינים בשני צבעים מתחלפים, שחור ואדום בדרך כלל. במהלך הדורות הופיעה הדמות לעיתים קרובות בלבוש ליצן, בוואריאציות שונות. לכובע לא הייתה צורה קבועה. ארלקינו הוא אנרגטי ובעל תחבולות; זריז ואקרובטי, מעין ליצן ערמומי. כמשרת הוא יודע לתמרן את מעסיקיו ולהשיג את מטרתו. יש בו שילוב של פשטות עממית, גסות וחספוס ביחד עם שנינות, לבביות וחן. הוא מחזר אחר שותפתו לתחבולות, קולומבינה, אך גם אחרי משרתות אחרות. מאופיין גם בכך שהוא תמיד רעב וצמא. פנטלונה קפיטנו דוטורה פיארו פולצ'ינלה מדיה וקבצים בנושא ארלקינו בוויקישיתוף פרסומת להצגה ארלקינו של תיאטרון העונות, 1963, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ארלקינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Some Nights (שיר)

Some Nights הוא שיר של להקת הרוק האלטרנטיבי פאן. השיר יצא לאור ב-4 ביוני 2012 כסינגל השני ושיר הנושא של אלבום האולפן השני של הלהקה, הנקרא אף הוא Some Nights. השיר נכתב על ידי ג'ף באסקר, נייט רוס, אנדרו דוסט וג'ק אנטונוף. השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100. זהו השיר השני של הלהקה שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד זה, והשיר השני של הלהקה שזכה למעמד פלטינה בארצות הברית. מידע על היצירה "Some Nights" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Some Nights" באתר יוטיוב מידע על Some Nights, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Some Nights, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Some Nights, באתר המצעד הגרמני מידע על Some Nights, באתר מצעד דנמרק מידע על Some Nights, באתר המצעד הנורווגי מידע על Some Nights, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Some Nights, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Some Nights, באתר המצעד השוודי
Some Nights (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Some Nights (שיר) – שיר מאת להקת הרוק האלטרנטיבי פאן ששוחרר כסינגל ב-4 ביוני 2012, והוא הסינגל השני ושיר הנושא של אלבום האולפן השני של הלהקה, הנקרא אף הוא Some Nights. Some Nights (אלבום) – אלבום האולפן השני של להקת פאן.
מיקסומטוזיס

מיקסומטוזיס (לועזית: Myxomatosis) היא מחלת ארנבים הנגרמת על ידי וירוס המיקסו. המחלה זוהתה לראשונה במעבדה באורוגוואי בסוף המאה ה-19. ב-1950 החלה ממשלת אוסטרליה להשתמש בווירוס כנשק ביולוגי להשמדת אוכלוסיית הארנבים במערב אוסטרליה שנחשבו באזור זה כמזיקים. המחלה זוהתה לראשונה ב-1896 בארנבים שיובאו לאורוגוואי. ב-1938 נעשו באוסטרליה בדיקות שטח למדידת היעילות של המחלה בצמצום אוכלוסיית הארנבים במערב המדינה. הניסויים הראו שמרגע ההדבקה המחלה קוטלת את הארנב תוך כ-4 ימים ביעילות של כמעט 100%. ב-1950 היא הופצה בקנה מידה רחב, ההשפעה הייתה מידית ותוך שנתיים צומצמה האוכלוסייה מ-600 מיליון פריטים לכ-100 מיליון בלבד. בתקופה זו החלו חלק מהארנבים לפתח חיסון טבעי לווירוס והיום היא קטלנית רק ב-50% מהמקרים. כדי להגביר את יעילות הווירוס פותח זן קטלני יותר ששוחרר באוסטרליה ב-1996. זמן קצר לאחר הפצת הווירוס באוסטרליה המחלה הופיעה גם באירופה, כנראה על ידי אנשים פרטיים שייבאו ארנבים חולים. ב-1955 נפטרו כ-95% מהארנבים בממלכה המאוחדת ובעקבות כך נפגעו גם בעלי חיים אחרים כגון העיט המלכותי הספרדי ושונר איברי שכיום בסכנת הכחדה. מאז, חלק מהאוכלוסיות שנפגעו הצליחו להשתקם, אך חלקן עדיין בסכנת הכחדה. קיים חיסון למחלה המשמש לרוב לחיסון ארנבים מתורבתים המשמשים כחיות מחמד. באוסטרליה, נאסר בחוק השימוש בחיסון, או ייבוא שלו למדינה, כדי להימנע מהאפשרות שהוא יזלוג לאוכלוסיות הפראיות ויעזור להם בפיתוח עמידות למחלה. אריאל צבל, השמדת הארנבונים הגדולה: על ארנבונים באוסטרליה והדברתם באמצעות מיקסומטוזיס, באתר אנימלס מיקסומטוזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סקופיה (רמת הגולן)

סקופיא (בערבית: سكوفيا, תעתיק מדויק: סכופיא) הוא כפר סורי עזוב בדרום רמת הגולן. עד למלחמת ששת הימים בשנת 1967, היה הכפר חלק מנפת פיק במחוז קוניטרה והייתה בו אוכלוסייה של כ-1,210 תושבים. הוא ישב כ-4.5 קילומטרים צפונית לכפר פיק וכ-4 קילומטרים מערבית לכפר אל-על. הכפר שכן מעל עין גב והכנרת בקרבת הגבול עם ישראל, משום מיקומו האסטרטגי הוקם במקום מוצב סורי. ישנם סימנים ארכאולוגים המעידים על כך שהכפר ישב על תל קדום יותר, ונמצאו ממצאים המראים שהייתה במקום התיישבות יהודית בין המאה ה-2 למאה ה-4. סקופיה גם מוזכרת בחיבור שומרוני מהמאה ה-10, שם היא מוזכרת בשמה הקדום "אסקופיה". בחיבור שומרוני זה מבואר השם "שפמה" המוזכר בתורה לכדי אסקופיה ("..שפמה - והיא אסקופיה"). בספר במדבר לד, פס' י-יא, כחלק מתיאור גבולות ישראל, מתואר היישוב שפמה; י': וְהִתְאַוִּיתֶם לָכֶם לִגְבוּל קֵדְמָה מֵחֲצַר עֵינָן שְׁפָמָה. יא': וְיָרַד הַגְּבֻל מִשְּׁפָם הָרִבְלָה מִקֶּדֶם לָעָיִן וְיָרַד הַגְּבוּל וּמָחָה עַל כֶּתֶף יָם כִּנֶּרֶת קֵדְמָה. (במדבר לד) הכפר נעזב כתוצאה מהתקדמות צה"ל ברחבי רמת הגולן במהלך מלחמת ששת הימים, ביוני 1967. לאחר המלחמה, שימש הכפר הנטוש החל משנת 1969 היאחזות נח"ל שעברה בשנת 1973 למושב הקבע שלה ברמות. בשטחי הכפר הנטוש הוקם היישוב בני יהודה ובצמוד אליו גם המושב גבעת יואב. מדיה וקבצים בנושא סקופיה בוויקישיתוף ספר אסאטיר יא, מהדורה ז'. בן חיים; תרביץ, יד, תש"ג. עמ' 124. טו, תש"ד, עמ' 81. מצוטט מתוך: וילנאי, זאב, גולן וחרמון, הוצאת אחיעבר, ירושלים, 1970, עמ' 202.
קוז'וב גבגליה

קוז'וב גבגליה (במקדונית: КК Кожув Гевгелија) היא קבוצת כדורסל מקדונית מהעיר גבגליה, המתמודדת בליגת העל המקדונית. הקבוצה הוקמה בשנת 1961 כחלק מ"מועדון הספורט קוז'וב" שהוקם עוד בשנת 1922. הקבוצה מעולם לא השתתפה בליגה היוגוסלבית הראשונה. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה מקדונית הבכירה מהמקום השני. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום השמיני. בעונת 2012/13 השתתף המועדון בליגה הבלקנית. בסיום העונה הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע המקדוני ולגמר הפלייאוף, בו הפסידה לקבוצת מזט סקופיה 4-0. בעונת 2014/15 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע והפסידה לקבוצת רבוטניצ'קי 74-66. למועדון יש קהל אוהדים גדול עם ארגון הנקרא "Фантоми Север" (שדים מהצפון), התומך גם במחלקת הכדורעף וממלא את האולם העירוני בכל משחק. הליגה המקדונית: מקום שני: 2013 הגביע המקדוני: גמר: 2015 חצי גמר: 2013 מדיה וקבצים בנושא קוז'וב גבגליה בוויקישיתוף קוז'וב גבגליה, ברשת החברתית פייסבוק עמוד הקבוצה באתר "eurobasket"
הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד

הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד (באנגלית: New England Conservatory of Music - NEC) הוא קונסרבטוריון פרטי ללימוד מוזיקה בבוסטון. המוסד הוקם בשנת 1867 והוא הוותיק מסוגו בארצות הברית. בבית הספר לומדים 750 תלמידים לתואר ראשון, שני ושלישי. בין מורי בית הספר נמנים לואיס קראסנר, דורותי דיליי, דונלד מרטינו, אריק רוזנבליט, ריצ'רד שטולצמן, ג'ורג' אלן ראסל, בנג'מין זנדר, ברנרד גרינהאוס, גונתר שולר ורבים אחרים. בין בוגרי בית הספר נמנים יצחק ידיד, מיכל טל, לוסיאנה סואוזה, סרג'יו קומיסיונה, לרוי אנדרסון, ססיל טיילור, איתמר גולן, הלל צרי, ערן קצנלנבוגן ורבים אחרים. בית הספר הוא אתר היסטורי לאומי בארצות הברית ונחשב לאחד מבתי הספר למוזיקה היוקרתיים בעולם. מדיה וקבצים בנושא הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד (באנגלית) הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מסך ברזל

מסך ברזל הוא מתקן לשמירה מפני שריפות באולמות כמו תיאטראות. המסך מפריד בין הבמה לבין אולם הצופים, ומאפשר בריחה בטוחה של הקהל במקרה של שרפה על הבמה. במאה ה-19 התרבו בתיאטראות מקרי שרפה בגלל שימוש בתאורת גז. אמצעי הבטיחות שהיו נהוגים לא היו מספיקים - בשנת 1811 נשרפו 72 בני-אדם בריצ'מונד בארצות הברית בתיאטרון, בשנת 1845 נשרפו בסין 1670 בני-אדם בשרפה אחת בתיאטרון ובשנת 1876 נשרפו בניו יורק 278 בני-אדם בתיאטרון. בשרפה הגדולה בתיאטרון בווינה בשנת 1881 נשרפו לפי המספרים הרשמיים 384 בני-אדם, אך המספר האמיתי כנראה היה גבוה יותר. באותו ערב היו אמורים לשחק את "סיפורי הופמן" של ז'אק אופנבך. עוד לפני תחילת ההצגה התפוצצה תאורת הגז. חלון פתוח העביר את השרפה במהירות לכל חלקי האולם. מאז, מסך הברזל הוא חובה בארצות מסוימות. אך גם במאה העשרים ובמאה העשרים ואחת היו שריפות רבות בתיאטרון - בשנת 1997 נשרפו בדלהי 59 בני-אדם, ובשנת 2005 במצרים 46 בני-אדם. התקנת מסך הברזל דרשה אדריכלות חדשה לגמרי בתיאטרון. גובה הבמה היה צריך להיות עכשיו כפליים מגובה פתח הבמה, כדי שאפשר יהיה להציב את המסך מעל הבמה. בניה זו פתחה אפשרויות חדשות רבות לתפאורה, כי הדבר איפשר לתלות תפאורות על צוגים (מערכת תלייה לציוד במה), מה שלא היה מוכר לפני כן. וינסטון צ'רצ'יל החל להשתמש בביטוי "מסך הברזל" בשביל לכנות את ההפרדה בין מערב אירופה לבין מזרח אירופה במלחמה הקרה. מסך (תיאטרון) מדיה וקבצים בנושא מסך ברזל בוויקישיתוף 32 נספו בשריפה בתיאטרון במצרים - וואלה חדשות, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2005 רשימת שריפות קטלניות, בוויקיפדיה האנגלית