laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון סטנדינג

סר ג'ון רונלד ליאון סטנדינג, הברונט הרביעי (באנגלית: Sir John Ronald Leon Standing, 4th Baronet; נולד ב-16 באוגוסט 1934) הוא שחקן אנגלי. סטנדינג נולד בלונדון בשם ג'ון רונלד ליאון, בנם של השחקנית קיי המונד (שם הבמה של דורותי קתרין סטנדינג) ושל סר רונלד ג'ורג' ליאון, הברונט השלישי. מצד אמו הוא בן למשפחת שחקנים מכובדת, בהם סבא רבא שלו הרברט סטנדינג (אנ') (1846–1923), סבו סר גאי סטנדינג (אנ') (1873–1937). אביו החורג סר ג'ון קלמנטס היה גם שחקן. סטנדינג למד באיטון קולג' ובמילפילד סקול בסאמרסט. הוא שירת בגיס רובאי המלך בדרגת סגן משנה. אחר כך למד בבית הספר לאמנות בייאם שו בלונדון. תחילת הקריירה של סטנדינג הייתה ב-1955 כשהופיע בהפקה של פיטר ברוק של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס" בכיכובם של לורנס אוליבייה ואשתו ויוויאן לי. בהמשך שיחק בתפקידים ראשיים במחזה "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד, במחזה "Ring Around the Moon", במחזה "A Sense of Detachment" מאת ג'ון אוסבורן, וב"חיים פרטיים" מאת נואל קאוורד יחד עם מגי סמית'. ב-1979 היה סטנדינג מועמד לפרס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש על הופעתו במחזה "Close Of Play" בתיאטרון הלאומי. הופעת הבכורה של סטנדינג בקולנוע הייתה בסרט "The Wild and the Willing" משנת 1962. עוד הופיע בסרטים "מלך עכברוש" (1965), "לך, אל תרוץ" (1966), "הפסיכופת" (1966), "הנשר נחת" (1976), "איש הפיל" (1980), "Nightflyers" (מ-1987), "גברת דאלוויי", וב"אישה טובה" (2004). אחד מתפקידיו הראשונים הגדולים בטלוויזיה היה בדמות סידני גודולפין במיני-סדרה בת 12 פרקים "The First Churchills" משנת 1969. הופעות נוספות שלו בטלוויזיה היו במיני-סדרה "החפרפרת" (1979), בסיטקום "The Other 'Arf" של ITV (מ-1980 עד 1984) עם לורן צ'ייס, במיני-סדרה "The Choir" (מ-1995), ובמיני-סדרה "מכרות המלך שלמה" (2004). בארצות הברית הופיע סטנדינג בתפקיד אורח בסדרות טלוויזיה כגון "פרקליטי אל איי", "Civil Wars" ו"רצח במשיכת קולמוס". הוא כיכב לצדם של רוברט וגנר וסמנתה סמית' בסדרת הפעולה "ליים סטריט". ב-1987 הופיע סטנדינג בסרט "Nightflyers", עיבוד לסיפור קצר מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. ביולי 2010 פורסם שהוא יגלם את ג'ון ארין בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO המבוססת על סדרת הרומנים "שיר של אש ושל קרח" מאת מרטין. ב-1964 ירש סטנדינג את תואר הברונט מאביו, אבל הוא אינו משתמש בתואר. עד 1937 היה בלצ'לי פארק בבקינגהאמשייר בבעלות משפחת ליאון. במלחמת העולם השנייה מוקמה באחוזה יחידת מפענחי צפנים של הצבא הגרמני. ב-1961 התחתן סטנדינג עם השחקנית ג'יל מלפורד. לבני הזוג נולד בן, אלכסנדר ג'ון. הם התגרשו ב-1972. ב-1984 נשא לאישה את שרה קייט פורבס, בתם של במאי הקולנוע בריאן פורבס והשחקנית ננט ניומן. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. ג'ון סטנדינג, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון סטנדינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון סטנדינג, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון סטנדינג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון סטנדינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון סטנדינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון סטנדינג במסד הנתונים IBDB (באנגלית) ג'ון סטנדינג באתר Aveleyman Profile, filmreference.com; accessed 14 June 2015. Profile, wwword.com; accessed 14 June 2015. John Standing on IMDb
הפיגוע בכפר סבא (2001)

הפיגוע בכפר סבא היה פיגוע התאבדות שאירע בצומת הרחובות טשרניחובסקי-ויצמן בכפר סבא ב-22 באפריל 2001. בפיגוע נרצח אזרח אחד ונפצעו כ-40. בבוקר 22 באפריל 2001 הגיע מחבל מתאבד לתחנת האוטובוס שבצומת הרחובות טשרניחובסקי-ויצמן בכפר סבא. מעט אחרי השעה 9 בבוקר הוא פוצץ עצמו בעת שעצר בתחנת אוטובוס קו 29 שנסע לכיוון הרצליה. בפיגוע נהרג ד"ר מריו גולדין, שירד מן האוטובוס ותכנן להשתתף בהשתלמות בבית חולים מאיר הסמוך. לאחר הפיגוע הודיעו גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, כי עימאד זביידי מהעיר שכם הוא המחבל שביצע את הפיגוע. הפיגוע אירע כחודש לאחר הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום שבוצע סמוך לכניסה המזרחית לעיר ובו נרצחו שני נערים. בעקבות הפיגוע הודיע השר לביטחון פנים, עוזי לנדאו, כי יוצבו שוטרים נוספים בכפר סבא. ד"ר מריו גולדין, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה ורד כהן ברזילי ומוטי גל‏, פיגוע בכפר סבא: שני הרוגים ועשרות פצועים, באתר וואלה, 22 באפריל 2001 עמוס הראל, הרוג בפיגוע התאבדות בכפר סבא; הושעו ההקלות לרשות, באתר הארץ, 23 באפריל 2001 עלי ואקד, אמו של המתאבד מכפר סבא: "אני גאה בו", באתר ynet, 24 באפריל 2001
סטנלי לוין

סטנלי לוין (1921–1991) היה רופא ילדים ישראלי, פרופסור לרפואת ילדים, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים על שם שוויצר, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים פוריה, מנהל מחלקת ילדים בבית החולים קפלן (1958–1985). לוין נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. לוין בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת וויט ווטר סטרנד (White Water Strand) ביוהנסבורג בשנת 1945. בתום לימודיו, לוין התחיל להתמחות בכירורגיית ילדים. בתחילת שנת 1948 גויס לוין בחשאי לארגון ההגנה בארץ על ידי השליח יואל פלגי. ב-5 במאי 1948 קיבל לוין הודעה שתוך שבוע יוטסו לארץ ישראל הוא, ד"ר ג'ק מדלי רופא פנימי, ומהנדס הרדאר ראובן יופה, במטוס מדגם ססנה השייך לבלגיה. ב-15 במאי 1948, ביום שלאחר הכרזת העצמאות, בתום המנדט הבריטי בשעה שאחרון החיילים האנגלים עזב את חופי חיפה, נחתו השלושה בשדה התעופה של חיפה שם המתין להם ד"ר חיים שיבא. במלחמת העצמאות לוין נשלח מיד כרופא צבאי לחזית הדרום לחטיבת גבעתי שלחמה נגד המצרים. הוטל על לוין לפתוח בית חולים חטיבתי של 10 מיטות במושבה גדרה. לרשותו העמידו אחות ו-10 סניטרים שלא היו כשרים להילחם וללא ידע בסיעוד. בסיפרו של יהושע בר יוסף, "בכל מאודם", מתואר אירוע בו הגיעו ביום אחד עשרות פצועים מהקרבות, ד"ר לוין ביצע באופן רצוף 28 ניתוחים, במשך 36 שעות, מבלי לעזוב את חדר הניתוח. כעבור כחודש, בעזרת תושבי גדרה הפך בית החולים של 10 מיטות לבית חולים שדה של 100 מיטות. ב-23 בנובמבר 1948 התחתן לוין עם האחות יוכי (יוכבד) אשכנזי מיסוד המעלה. בסיום מלחמת העצמאות התחיל לוין לעבוד במחלקת הילדים בחיפה. בתחילת 1951 פתח לוין את מחלקת הילדים בבית החולים על שם שוויצר בטבריה. באותה תקופה פרצה מגפת שיתוק ילדים בארץ ולוין נשלח על ידי משרד הבריאות לדנור, קולורדו, בארצות הברית להתמחות בנושא. בתחילת 1953 חזר לוין ארצה, והתמנה למנהל מחלקת הילדים בבית החולים ע"ש שוויצר. כשבית החולים שוויצר נסגר, המשיך לוין בתפקידו כמנהל מחלקת הילדים בבית החולים פוריה. בשנת 1956 נשלח לוין שנית להשתלמות במחלות ילדים ומחקר אימונולוגי לבית החולים האוניברסיטאי ג'ונס הופקינס בבולטימור, מרילנד, בארצות הברית. בסוף שהותו של לוין בבולטימור הוצע לו מהנהלת קופת חולים כללית לחזור לארץ, להקים ולנהל מחלקה שנייה לילדים בבית החולים קפלן ברחובות. את המחלקה הראשונה ניהל ד"ר יונס. משנת 1958 ועד צאתו לגמלאות ב-1985 ניהל מחלקת ילדים, בנוסף הקים בבית החולים מכון מחקר למחלות ילדים. לוין עסק באבחון המחלה התורשתית אטקסיה טלנגיאקטזיה לוין כיהן כראש אגודת רופאי הילדים בארץ ונבחר כיושב ראש "המכון למחקר הפידאטרי האירופאי". לאחר צאתו לגמלאות בשנת 1985, יצא לוין ללונג איילנד, ניו יורק, וכיהן כסגן מנהל "בית החולים לילדים ע"ש שניידר" בלונג איילנד שם גם הקים וניהל את מחלקת "האתיקה הרפואית לילדים". לוין נפטר ב-1991. פרופ' לוין סטנלי (אתר הר"י, ההסתדרות הרפואית בישראל) על נחישות, על הקרבה וגם על אהבה- סיפורו של בית החולים של חזית הדרום שהוקם בגדרה מרית סלוין., המחלה היתומה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2003
ביצ'רין

ביצ'רין (באיטלקית: Bicerin) הוא משקה מבוסס קפה שמקורו בטורינו. המשקה מכיל מנת אספרסו, שוקולד ומעט חלב והוא מוגש לרוב בכוס זכוכית קטנה ועגולה. בארצות הברית מוגש המשקה לעיתים עם קצפת במקום חלב. בשנת 2001 זכה המשקה להוקרה בביטאון הרשמי של מחוז פיימונטה והוכרז כ'בעל מסורת פיימונטזית'. משמעות המילה ביצ'רין היא 'כוס קטנה' בפיימונטית, דיאלקט של האיטלקית שבה אותה מילה נכתבת בצורה 'bicchierino'. המשקה מוכר מאז המאה ה-18 והוא אף הוזכר לחיוב בכתבי אלכסנדר דיומא בשנת 1852. יש הסוברים כי המשקה מבוסס על משקה אחר מהמאה ה-17 שכונה 'בוורזה', משקה בעל מרכיבים דומים שבניגוד לביצ'רין הוגש מעורבב ולא בצורת שכבות. 'קפה ביצ'רין' הוא בית קפה היסטורי בפיאצה דלה קונסולטה בטורינו המגיש ביצ'רין מאז המאה ה-18. מדיה וקבצים בנושא ביצ'רין בוויקישיתוף New York Times Bicerin USA Caffè al Bicerin https://www.nytimes.com/2006/02/08/dining/081orex.html?_r=0
הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום

הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום הוא פיגוע שאירע ב-28 במרץ 2001. את הפיגוע ביצע מחבל מתאבד בתוך חניון תחנת הדלק "מפגש השלום" הסמוכה למושב נווה ימין ולכפר סבא, באזור ששימש כתחנה לאיסוף נוסעים. בפיגוע נרצחו שני נערים ונפצעו ארבעה. הפיגוע התבצע ביום רביעי בשעה 7:30 בבוקר. במקום התאספו ילדים ונערים שלמדו בישיבת בני חיל ביישוב קדומים שמעבר לקו הירוק. הנערים הגיעו ברכב הסעות לתחנת הדלק במטרה לעלות על אוטובוס ממוגן ירי שייקח אותם אל הישיבה. מחבל מהחמאס שהגיע רגלית אל התחנה, התקרב לקבוצת התלמידים, שוחח עמם, ואז פוצץ את עצמו. כל הנפגעים בפיצוץ היו תלמידי הישיבה, וביניהם שני ההרוגים, נפתלי לנצקורן בן ה-13 ואלירן רוזנברג בן ה-14. דובר מטעם החמאס הודיע בשיחה טלפונית לסוכנות הידיעות רויטרס כי גדודי עז א-דין אל-קסאם נוטלים אחריות מלאה "למבצע הבוקר בצומת קלקיליה". לדבריו, "יחידת העילית 103 שבה לבסיסה בשלום לאחר שהביאה את המתאבד למקום המבצע". את הפיגוע ביצע המחבל פאדי עטאללה יוסוף עמאר מקלקיליה, בן 23 שהיה ידוע כמוסלמי אדוק. נרצחי הפיגוע באתר לזכר נפגעי פעולות האיבה רענן בן צור ופליקס פריש, יום של טרור: 2 הרוגים בפיגוע, מטענים בפ"ת ונתניה, באתר ynet, 28 במרץ 2001 כתבי וואלה!‏, ההרוגים בפיגוע: שני תלמידי ישיבה בקדומים, באתר וואלה, 28 במרץ 2001 עמית בן-ארויה, המחבל שוחח עם הנערים ואז פוצץ עצמו, באתר הארץ, 28 במרץ 2001 המחבל המתאבד שרצח 2 נערים במפגש השלום: פאדי עמאר, באתר הארץ, 12 באפריל 2001
יעקב ישראל הופקוביץ

הרב יעקב ישראל הופקוביץ (נולד בכ"א בתמוז תשי"ב, 14 ביולי 1952) הוא סופר, מחבר ספרי ילדים ומו"ל. יעקב הופקוביץ נולד בישראל לרבי ישעיהו ולאה הופקוביץ. לאחר נישואיו היה אברך בכולל אברכים. הרב הופקוביץ הוציא לאור קרוב ל-300 ספרים בעברית, בעיקר לציבור החרדי. חלק מספריו תורגמו לאנגלית. הוא כתב ספרים בנושאי המועדים ושבתות, ספרי מוסר ואגדות, וספרים העוסקים בחינוך. הוא מתמקד בספרות ילדים, והתפרסם בעיקר בשל סדרת ספרי פרשת השבוע הפרשה מספרת לי. נשוי ואב לארבעה ילדים. תושב ירושלים. הפרשה מספרת לי - 5 כרכים על פרשת השבוע לגיל הרך. פרשת השבוע לילדיי ישראל - 5 כרכים על פרשת השבוע לילדים בוגרים. מדרשי הנ"ך לילדי ישראל - 10 כרכים על הנביאים כתובים. אור עולם - 5 כרכים ו89 חוברות על צדיקי ומאורי הדורות. סיפורי צדיקים על מידות ומעשים טובים - 6 כרכים. מועדי השנה - 2 כרכים. השנה מספרת לי - סדרת ספרים לגיל הרך על חגי תשרי, חנוכה. המגילה מספרת לי. ההגדה מספרת לי. השבת מספרת לי. פניני הפרשה לילדי ישראל פניני ההגדה לילדי ישראל יעקב ישראל הופקוביץ, דף שער בספרייה הלאומית הרב ישראל גליס, איש ספר ● 300 ספרי קריאה ב-30 שנות כתיבה, באתר כל הזמן, ‏13 בדצמבר 2015 הוצאת ושננתם לבניך כתבה באתר רשת אתר נוסף להוצאת ושננתם לבניך באתר כלפה
המוות הלבן

האם התכוונתם ל... שחפת – כינויה של המחלה בעיקר במאה ה-19, ככל הנראה בשל העובדה כי היא גורמת לחיוורון בקרב הלוקים בה. סימו האוהא – צלף בצבא פינלנד שנטל חלק פעיל במלחמת החורף. כונה בפי חיילי הצבא האדום "המוות הלבן". מלח בישול – תרכובת יונית בעלת חשיבות ביולוגית וקולינרית. מכונה לעיתים "המוות הלבן" בשל יכולתו לעודד מחלות לב וכלי דם. עמלץ לבן – מין של כריש במשפחת העמלצים. בשל גודלו הרב ומקרי תקיפת בני האדם נקרא לעיתים "המוות הלבן".
הלל פפרמן

הלל פפרמן (17 בפברואר 1918 – אפריל 1984) היה קצין בצה"ל, מפקד בית הספר לקצינים בשנת 1948. פפרמן נולד ב-1918 בקמניץ פודולסק, אוקראינה. בשנת 1920, בגיל שנתיים, עלה לארץ ישראל. גדל בירושלים, בוגר הגימנסיה העברית ברחביה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה עזב את לימודיו בטכניון בחיפה והתגייס לבריגדה היהודית. לחם בגדוד הראשון כקצין, והיה פעיל בעליה ב' לאחר המלחמה, עד לשחרור מהצבא הבריטי. במלחמת העצמאות היה מפקד גדוד 35 בחטיבת אלכסנדרוני, ולאחר מכן השתתף בהקמת בית הספר לקצינים של צה"ל והיה מפקדו השני. עם תום מלחמת העצמאות, חזר לטכניון וסיים לימודיו. עבד כל חייו כקבלן לעבודות ציבוריות בירושלים, ובנה בין היתר את היכל הספר במוזיאון ישראל, את מוסד ון ליר, והדסה עין כרם. נפטר באפריל 1984 ממחלה קשה. אתר "Billiongraves" הלוחם היהודי במלחמת עולם השנייה, באתר www.jwmww2.org
חמש העיניים

חמש העיניים (באנגלית: Five Eyes, בראשי תיבות: FVEY) היא ברית מודיעינית שבה משתתפות חמש מדינות: ניו זילנד, ארצות הברית, אוסטרליה, בריטניה וקנדה. חמש המדינות, שחולקות את המשפט המקובל, חברות בהסכם UKUSA הרב-צדדי לשיתוף מודיעין אותות. על פי מתכונת ההסכם, המדינות משתפות כל מידע מודיעיני שבידן עם שאר המדינות החברות במועצה, ומתירות הפעלת ריגול של שאר המדינות החברות במועצה בשטחן של שאר המדינות. פורסם כי ישראל היא חברה משקיפה בברית חמש העיניים, וכי היא למעשה צורפה בידי ארצות הברית. חמש העיניים - ארצות הברית אוסטרליה בריטניה ניו זילנד קנדה צרפת צרפת גרמניה גרמניה יפן יפן חמש העיניים - ארצות הברית אוסטרליה בריטניה ניו זילנד קנדה צרפת צרפת יפן יפן קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית חמש העיניים - ארצות הברית אוסטרליה בריטניה ניו זילנד קנדה דנמרק דנמרק צרפת צרפת הולנד הולנד נורווגיה נורווגיה תשע העיניים - ארצות הברית אוסטרליה בריטניה ניו זילנד קנדה דנמרק צרפת הולנד נורווגיה בלגיה בלגיה גרמניה גרמניה איטליה איטליה ספרד ספרד שוודיה שוודיה הסכם UKUSA באתר הארכיונים הלאומיים של הממלכה המאוחדת הסכם UKUSA באתר הסוכנות לביטחון לאומי (גרסת ארכיון מתוך Wayback Machine של ארכיון האינטרנט) אלכס פישמן, מנסים לגמד את הנזק, באתר "ידיעות אחרונות", 17 במאי 2017 יוסי מלמן, קירבה יוצאת דופן: על שיתוף הפעולה המודיעיני בין ישראל לארצות הברית, מעריב השבוע, 11 בספטמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כושיתה בת אילת

כּוִּשׁיתַה בַּת-אֵילָת הוא ספר ילדים מאויר שכתבה ואיירה האמנית, מחלוצות האיור בארץ ישראל, איזה הרשקוביץ (על עטיפת הספר מופיע שמה הפרטי בלבד - איזה). הספר יצא בשנת 1962 בתל אביב בהוצאת נחום טברסקי, בסדרת הספרים "ספריה לילד - עִזָה". הסיפור שבספר ילדים זה סובב סביב חתולה בשם "כושיתה", ילידת העיר אילת שהרשקוביץ הייתה מראשוניה. הספר הקצר כולל את הרפתקאותיה של כושיתה, המתרוצצת לחוף הים, דבר המקשר אותה לאילת השוכנת לחוף הים האדום. לאורך כל הסיפור מתפעלת ומתפעמת כושיתה מן העולם הגדול והיפה הסובב אותה. בראשית הסיפור רצה כושיתה לים ומשתובבת עם דגיו. לאחר מכן היא צופה בעולם הגדול ובחיותיו, ומחליטה כי היא "תלך לבדה לראות את הכל" - היא "חתולה עצמאית!". בסיומו של הסיפור מציגה הרשקוביץ כיצד מאז לידתה הייתה כושיתה סקרנית. מאז נולדה לצד שתי אחיותיה, ב"סלסלה אחת", החלה לחקור את העולם הסובב אותה. הספר באתר TheMarker Cafe ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדריי רוסול

אנדריי אנטוליוביץ' רוסול (באוקראינית: Андрій Анатолійович Русол; ‏ נולד ב-16 בינואר 1983) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הקשר אחורי בקבוצת דניפרו דניפרופטרובסק מליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. רוסול החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל זירקה קירובוגרד. הוא גדל במחלקת הנוער של החברה ובשנת 1999 עלה לקבוצה הבוגרת. לאחר עונה אחת בבוגרים - עבר לקבוצת קריוובס. בשנת 2002 חתם בקבוצת הצמרת האוקראינית דניפרו דניפרופטרובסק. הוא שיחק בקבוצה במשך 9 שנים עד לסיום הקריירה המקצועית שלו. בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק רוסול מאז מרץ 2004. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול מקדוניה. הוא היה בסגל הנבחרת למונדיאל 2006. השתתף בארבעה מחמשת משחקי הנבחרת בתחרות (הוא נאלץ לפספס את משחק שמינית הגמר בגלל שני כרטיסים צהובים שספג במשחקים קודמים). במהלך הטורניר הבקיע שער במשחק מול ערב הסעודית - היה זה השער הראשון של נבחרת אוקראינה במונדיאל. מדיה וקבצים בנושא אנדריי רוסול בוויקישיתוף אנדריי רוסול, באתר Transfermarkt אנדריי רוסול, באתר Soccerway אנדריי רוסול, באתר WorldFootball.net אנדריי רוסול, באתר National Football Teams אנדריי רוסול, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
רחל יהודית ספיר-וילצ'יק

רחל יהודית ספיר וילצ'יק (1901–1950) הייתה רופאת נשים, מנהלת מחלקת יולדות בבית החולים על שם שוויצר (1934–1948). ספיר-וילצ'יק נולדה למתילדה (לבית פוריעס) ולד"ר יוסף ספיר. בשנת 1926 סיימה את לימודי הרפואה בבזל ועלתה לארץ ישראל. הוריה עלו לארץ-ישראל בשנת 1925. ספיר-וילצ'יק עבדה כרופאה בבית החולים הדסה, ומשם עברה לבית החולים הדסה בצפת. בין השנים 1930–1932 השתלמה ספיר-וילצ'יק בגיניקולוגיה. בין השנים 1934–1948 ניהלה ספיר-וילצ'יק את מחלקת היולדות בבית החולים ע"ש שוויצר בטבריה. לאחר נישואיה לאנדרה וילצ'יק, נולד בנה הבכור דני, בשנת 1933, ובשנת 1936 נולדה בתה אילנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, התגייס בעלה לצבא הבריטי והילדים עברו לקבוצת כנרת. המשפחה שבה והתאחדה לאחר המלחמה. לאחר כיבוש טבריה במלחמת העצמאות עברה המשפחה לקריית מוצקין. ספיר-וילצ'יק נפטרה ב-1950. אביה הד"ר יוסף ספיר, (1869–1935) יליד קישינוב, היה יושב ראש של האגודות הציוניות באודסה, סיים למודי רפואה במונפלייה. ספיר השתתף בקונגרס הציוני הרביעי, בקונגרס הציוני החמישי, בקונגרס הציוני השישי ועד הקונגרס הציוני ה-12. בשנת 1925 עלה ספיר לארץ ישראל וניהל את מחלקת היולדות בבית חולים ביקור חולים. אמה מתילדה הייתה פסנתרנית. אחיה ברוך ספיר (1909–1976) היה אדריכל וחוקר ארץ ישראל. על שמו רחוב ביפו "רח' האדריכל ברוך ספיר". בנה הפרופ' דני גור, היה כירורג לב, ובתה היא הפסלת אילנה גור. נשים חלוצות במקצועות כירורגיים ביישוב ובמדינת ישראל הארץ 28 באוקטובר 1932, גיליון 4033, עמוד 1 "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: ספיר וילצ'יק, רחל יהודית עמודים 318-319 דוד תדהר (עורך), "יוסף ספיר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1239 "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: ספיר, יוסף, עמוד 318 ערך זה הוא קצרמר בנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בעל גד

בעל גד הוא אל מהמיתולוגיה הכנענית שהייתה קיימת בתקופה ההלניסטית. ממצאים על האל נתגלו בחפירות ארכאולוגיות בבניאס. מקבילו של בעל גד במיתולוגיה הכנענית הוא בעל-הדד, ובאמונה השמית הוא גד. השם גד מופיע בתנך כשמה של העיר המקראית מגדל גד, וגם כשם פרטי גדי, גדיאל, גדיהו ומשמעות השם גד – מזל. השם גד מקושר בתנ"ך לאלוהות עד לתקופת גלות בבל והחל מנקודת זמן זו החל להופיע כתוספת תיאופורית. ”הָראוּבֵנִי וְהַגָּדִי, לָקְחוּ, נַחֲלָתָם.” (ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק ח') בספר יהושע נמסר כי בעל גד נמצא בסמוך ללבוא חמת בצפון ארץ הכנענים בהר חרמונית הוא הר א-שייך: ”וְהָאָרֶץ הַגִּבְלִי, וְכָל-הַלְּבָנוֹן מִזְרַח הַשֶּׁמֶשׁ, מִבַּעַל גָּד, תַּחַת הַר-חֶרְמוֹן--עַד, לְבוֹא חֲמָת.” (ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק ה'). גד (אל)
אפרים דב לאפ

הרב אפרים דוב הכהן לאפ (ה'תרי"ט, 1859 - ט"ז בחשוון ה'תרפ"ו, 3 בנובמבר 1925). היה רב ליטאי, שימש כאב"ד ויסטניץ, עיר הולדתו, ואחר כך אב"ד ורז'בלובה. ונודע בעיקר על שם חיבורו "גיליון אפרים" על הירושלמי. כיהן ברבנות בעיירתו ורז'בלובה קרוב לארבעים שנה. נולד בוויסטניץ לרב העיר, הרב אלחנן צבי הכהן לאפ שכיהן גם כאב"ד ורז'בלובה. אביו היה נכדו של רבי אברהם קצינאלפוגין, נכד רבי יחזקאל קצינאלפוגין הנודע על שם ספרו כנסת יחזקאל, שהיה נכד רבי מאיר קצנלנבוגן מפדובה המכונה מהר"ם פדובה. לאחר פטירת אביו כיהן הרב לאפ כאב"ד ויסטניץ, עיר הולדתו, ואחר כך אב"ד ורז'בלובה. הוא נודע בעיקר על שם חיבורו "גיליון אפרים" על הירושלמי אשר נדפסו במהדורת הירושלמי. כיהן ברבנות ורז'בלובה אשר בפלך גרודנא ובקיבארט קרוב לארבעים שנה. נפטר בט"ז בחשוון ה'תרפ"ו (1925) בעיירתו ורז'בלובה. אחיו ר' אריה הכהן לאפ (נפטר בשנת ה'תרע"ז 1917) היה פרנס חשוב בעירו. גיליון אפרים על הירושלמי (הספר בקטלוג ULI) זבחי אפרים חידושים על מסכת זבחים (הספר בקטלוג ULI) הרב יחיאל מיכל שטרן, גדולי הדורות, עמ' 980 (חלק ג'), ירושלים, מכון "מנחת ישראל" - תשנ"ו. הרב נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, אות א' פריט 3090, עמוד 67, בני ברק, אגודת אוצר הרבנים - תשל"ה. נפתלי בן מנחם, חכמי ליטא, עמ' 53, ירושלים, מוסד הרב קוק - תשי"ח. 'לאפ, ר' אפרים־דב ב"ר אלחנן־צבי הכהן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 59 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1257). יצחק רפאל, אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו', עמ' 555, ירושלים, מוסד הרב קוק - תשי"ח.
אברהם הלפרין

הרב אברהם הלפרין (ט"ו בטבת ה'תרצ"ז, דצמבר 1936 - ו' באב ה'תשע"ז, 29 ביולי 2017) היה איש עסקים, פילנתרופ יהודי-אמריקאי ויו"ר קרן השביעית. נולד בתל אביב, בנם הבכור של הדס ושל הרב נחום יואל הלפרין. אביו היה בנו של הרב יעקב הלפרין, ממשפחה חסידית מחסידות צ'ורטקוב. הוא מצאצאי הרב יחיאל היילפרין, בעל סדר הדורות. למד בתלמוד תורה 'יסודי התורה', בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת חפץ חיים בכפר סבא, והמשיך בישיבתו של הרב משה סולובייצ'יק בשווייץ. לאחר חתונתו עם בתו של הרב שלום פרידמן, חסידי בעלז. התגורר באנטוורפן והיה סוחר יהלומים. לאחר שנתיים עבר להתגורר במנהטן. אחרי פטירת אביו התמנה ליו"ר קרן השביעית. בנוסף לכך היה מראשי הקרן לפיתוח העיר בני ברק. הלפרין היה אספן יודאיקה. אוספו כלל פרטים נדירים מגדולי תנועת החסידות. נפטר בעיר ניו יורק בשבת ו' באב ה'תשע"ז, כשהוא בן שמונים. נקבר בבני ברק, בבית הקברות שומרי שבת שבשכונת זיכרון מאיר, ליד אביו. גיסו הוא מאיר פרוש. השאיר אחריו חמישה ילדים: בתו הבכורה גיטל (נשואה למיכאל יהודה רוטנברג, המחזיק את בית המדרש 'בית מרדכי' הקרוי על שם סבו רבי מרדכי רוטנברג שנהרג בשואה), יוסף שמואל, אהובה (נשואה למרדכי דוד נוימן), צפורה (נשואה למרדכי יהושע ברמן) וחיים יעקב. ישראל כהן, ‏הנגיד שנפטר וחפצי האמנות הקדושים. צפו, באתר כיכר השבת, 31 ביולי 2017 משה ויסברג, מגדולי תומכי עולם התורה: הנגיד רבי אברהם הלפרין זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 30 ביולי 2017 ישראל כהן, ‏הנגיד שנפטר וחפצי האמנות הקדושים. צפו, באתר כיכר השבת, 31 ביולי 2017 ישראל כהן, ‏הרבנים והאדמו"רים אמרו קדיש אחר מיטת הרב אברהם הלפרין ז"ל • צפו, באתר כיכר השבת, 31 ביולי 2017 ישראל כהן, ‏מחשובי התורמים: הרה"ח ר' אברהם הלפרין ז"ל, באתר כיכר השבת, 30 ביולי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעמה עידן

נעמה עידן (נולדה בט"ו באלול ה'תשמ"ב, 3 בספטמבר 1982) היא אשת עסקים חרדית. הייתה הבעלים והמנכ"לית של העיתון "יום ליום" - המו"לית החרדית הראשונה בישראל. כיום היא סמנכ"לית סחר בעיתון. נולדה וגדלה בכפר סבא למשפחת דבוש. אביה עמוס היה ממקימי סניף ש"ס בעיר. משנת 2013 עידן היא הבעלים של משרד הפרסום "עידן 2020". בשנת 2017 רכשה מקרוב משפחתה, איש העסקים קובי מימון, את העיתון "יום ליום", שהיה מזוהה עם מפלגת ש"ס. עד לרכישה, החזיקה עידן בחלק ממניות העיתון והייתה מזוהה בעצמה עם ש"ס, אולם בשל מחלוקות פנימיות והתהפוכות הפוליטיות של ש"ס, לא הייתה למפלגה השפעה על העיתון, עד שב-30 ביולי 2017 הכריז אריה דרעי על התנתקותה של ש"ס מ"יום ליום" ועל הקמת העיתון "הדרך". בשלהי 2019, עבר העיתון "יום ליום" לבעלות אחרת. עידן נשואה לינון, ואם לשבעה. היא מתגוררת בבני ברק. מדיה וקבצים בנושא נעמה עידן בוויקישיתוף נעמה עידן, ברשת החברתית פייסבוק נעמה עידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריקי רט, עיתונות לוחמת: בעלת הבית החדשה של ביטאון ש"ס, באתר nrg‏, 12 באוגוסט 2017 יונתן כיתאין, ‏המו"לית החרדית שנלחמת בסטריאוטיפ: מנכ"ל גבר היה נשבר, באתר גלובס, 16 במרץ 2018 לאה פריד, נעמה עידן מאשימה: “אריה דרעי אחראי לקריסתו של עיתון יום ליום”, באתר פּאשקעוויל, ‏5 באוגוסט 2019 איציק אוחנה, נעמה עידן: יש רוכש ל'יום ליום', זהותו חסויה, באתר כיכר השבת, ‏6 בספטמבר 2019 טלי פרקש, המו"לית החרדית הראשונה מרימה ידיים: "הם הצליחו להרוס אותי לחלוטין", באתר ynet‏, 22 בספטמבר 2019 חיים בוזגלו, האישה שמצאה עצמה בקרב חזיתי מול אריה דרעי מדברת על הכל, באתר חרדים10, 31 ביולי 2017 עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם נעמה עידן, באתר ערוץ 7, ‏11 באוקטובר 2018 אירה טולצ'ין אימרגליק, יוצאת לאור, באתר זמן ישראל, 4 באוגוסט 2019 אירה טולצ'ין, יוצאת לאור, באתר זמן ישראל, 4 באוגוסט 2019 חיים בוזגלו, האישה שמצאה עצמה בקרב חזיתי מול אריה דרעי מדברת על הכל, באתר חרדים10, 31 ביולי 2017 (ח' באב התשע"ז) עניין אישי והפעם עם נעמה עידן, באתר ערוץ 7, 11 באוקטובר 2018 נתי טוקר, עורך הצללים: מה גילו עובדי העיתון החרדי על קובי מימון?, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2018 חיים בוזגלו, רגע לפני הסגירה: משקיעה חדשה רכשה את עיתון 'יום ליום' • פרסום ראשון, באתר חרדים10, 25 ביולי 2017