laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנהרת בריחה

מנהרת בריחה היא סוג של מעבר סודי, המשמש כחלק מבריחה ממצור או משבי. בימי הביניים מנהרות כאלה נבנו בדרך כלל על ידי בוני טירות או ארמונות המעוניינים לקבל נתיב מילוט אם המבצר מותקף. במקרה של אסירים, מנהרות בריחה נחפרות כדי להימלט ממקום מאסרם. במנהרות כבישים ומסילות רכבת, נבנות מנהרות בריחה צרות יותר המאפשרות לאנשים להימלט רגלית, במקרה של שריפה או תאונה אחרת במנהרה הראשית. לדוגמה, בין שני המעברים העיקריים של מנהרת התעלה נמצאת מנהרת גישה גדולה מספיק בכדי שתעבור בה כבאית. ברחבי האיים הבריטיים ובחלק גדול מצפון אירופה שימשו מנהרות בריחה לעיתים קרובות בימי הביניים כחלק מהעיצוב הפנימי של בתים וארמונות מבוצרים. אורכה של המנהרה היה כחצי עד שני קילומטרים ופיתחה במיקום שאינו גלוי לתוקפים. דוגמאות למנהרות אלה נמצאות בטירת מצ'הולס (סקוטלנד) ובארמון הבישופים באקסטר (אנגליה). הבריחות הבאות זכו לפחות להצלחה חלקית, כאשר אסירים נמלטו דרך מנהרות: בשנת 1998 חפרו אסירים מנהרה מתחת לחומות בית הסוהר שטה. במהלך הבריחה גילה השומר במגדל השמירה את המנהרה ועצר את הבורחים, למעט שלושה. השלושה נתפסו לאחר הזעקת כוחות נוספים, זמן קצר לאחר שהצליחו להימלט. ביוני 2014 נחשפה מנהרה בבית הסוהר שטה, כאשר אסירים ביטחוניים מחמאס ומהג'יהאד האסלאמי חפרו מנהרה במטרה לברוח. בחיפוש שנעשה בתאים לאחר גילוי המנהרה נמצאו מדי סוהר מאולתרים, שככל הנראה נועדו לסייע לאסירים בבריחתם. האסירים במחנה בוקה, כלא שנמצא בעיראק ונוהל על ידי האמריקאים, השלימו את המנהרה שלהם אך לא הצליחו להימלט, כשהמנהרה התגלתה במרץ 2005 אסירים בכלא גלבוע השלימו חפירה של מנהרת בריחה, אך לא הצליחו להימלט, כשהמנהרה התגלתה באוגוסט 2014. מנהרת הברחה [1](הקישור אינו פעיל, 8.9.2021) Leftist Leader, 40 Other Suspects Flee Peruvian Prison by Tunnel, AP, July 10, 1990 Taliban free hundreds in brazen Afghan jailbreak, Reuters, April 25, 2011 Últimas noticias de Estados Unidos, Latinoamérica y el mundo | CNN en Español, CNN (בספרדית) Narcotics Rewards Program: Joaquin Guzman-Loera CNN.com - Escape tunnel found at Iraqi prison - Mar 25, 2005, www.cnn.com
2C-B

2C-B (4-Bromo-2,5-dimethoxyphenethylamine) הוא סם פסיכדלי ממשפחת ה-2C (אנ'). הוא סונתז לראשונה על ידי אלכסנדר שולגין בשנת 1974. בספרו של שולגין PiHKAL (אנ') טווח המינונים המומלץ הוא 12–24 מ"ג. בתור סם פסיכואקטיבי, 2C-B נמכר כאבקה לבנה, אך לפעמים גם בטבליות או כמוסות ג'ל. הסם לרוב נצרך בצורה אוראלית, אך ניתן לצרוך אותו גם דרך שאיפה או מכשיר אידוי. בעוד שהחומר משמש בעיקר כסם פסיכדלי, הוא משמש לפעמים גם כאמפתוגן-אנטקטוגן. הסם סונתז מ-2,5-dimethoxybenzaldehyde על ידי אלכסנדר שולגין. השימוש הראשוני שלו היה בקרב הקהילה הפסיכיאטרית כסם מדכא עכבות בזמן טיפול. הסם נמכר לראשונה לקהל הרחב כמעורר חשק מיני תחת השם EROX והיה מיוצר בגרמניה על ידי חברת תרופות בשם Drittewelle. במשך כמה שנים הוא היה זמין בטבליות ונמכר בהולנד בחנויות נוכחות תחת השם NEXUS. הסם החל להיות פופולרי בארצות הברית כתחליף ל-MDMA מאז שהוא הוצא מהחוק ב-1985. רבים מהמשתמשים בסם היו בני נוער במסיבות רייב. הסם עדיין נמצא בשימוש ולעיתים נצרך על ידי משתמשים אשר חושבים שצרכו MDMA. שימוש בינלאומי בסם החל להיות נפוץ יותר בשנות האלפיים. ישנה אבקה ורודה אשר נמכרת בשמות "טוסיבי", "טוסי" (בעיקר באמריקה הלטינית) או בישראל דוסה. משתמשים רבים חושבים שמדובר ב-2CB אולם למעשה מדובר בערבוב של מספר סמים שנצבעו בוורוד. כגון קטמין, מתאמפטמין, LSD ,MDMA, ולעיתים אף סמים אחרים (את כל הסמים מערבבים ביחד ארגוני פשיעה שונים בצורה חובבנית ולכן כל קבוצה תשתמש במתכון שונה). רק לעיתים רחוקות האבקה מכילה את הסם. דרגות מינון (כמות): נמוך (חלש) – 10 מ"ג או פחות. סטנדרטי – 15–25 מ"ג. גבוה (חזק) – 26 מ"ג ומעלה. אין מידע רפואי לגבי מינון קטלני של הסם. 2C-B מתואר לעיתים קרובות כשילוב בין LSD ל-MDMA (למרות שלדברי אנשים שהתנסו בסם, ההשפעות כלל לא מזכירות את אלה של ה- MDMA), אם כי אנשים רבים אינם יכולים לבטא זאת באופן שונה כאשר הם צריכים להסביר זאת, מכיוון של-2C-B השפעה ייחודית משלו. חלק מהמשתמשים חווים אופוריה, הזויות ראייה, חדות ראייה, חוש ריח מוגבר, חשק מיני מוגבר, קשיי ריכוז. הסם גורם לחלק מהמשתמשים לצחוק ולחייך באופן חריג, מגביר רגישות למוזיקה, חלק מהמשתמשים טוענים כי יכולים לראות צלילים ולשמוע רעשים וקולות. תופעת הלוואי השכיחה ביותר שדווחו על ידי אנשים במחקר הייתה בחילה, מה שהוביל להקאות בכמה מקרים בהם נלקחו מאכלים כבדים (כגון פיצה או קארי) זמן רב לפני נטילת ה-2C-B. כמו אצל פסיכדליים אחרים, עדיף לא לאכול שלוש עד ארבע שעות לפני הצריכה כדי למנוע בחילות או סיכויים להקיא ביותר. תופעת לוואי מעניינת נוספת, היא שמשתמשים רבים מדווחים כי לאחר החוויה הם יכולים לאכול ולישון בקלות. זמן הפעולה של הסם תלוי כמות. בדרך כלל הוא מתחיל לעבוד לאחר 45–75 דק מרגע הבליעה הסם נצרך לרוב בצורה אוראלית ומשך ההשפעה שלו הוא בין 2–4 שעות. מדיה וקבצים בנושא 2C-B בוויקישיתוף מידע על הסם, באתר PubChem Shulgin, Alexander T, Pihkal : a chemical love story, Ann Shulgin. Berkeley, CA: Transform Press, ‏1991 4-Bromo-2,5-Dimethoxyphenethylamine (Street Names: 2C-B, Nexus, 2’s, Toonies, Bromo, Spectrum, Venus), Drug Enforcement Administration, ‏פברואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נשקייה

נשקייה (Armory או Armoury וגם Arsenal) היא סדנה בה יוצרים, מתקנים, מתחזקים ומאחסנים אמצעי לחימה שונים ובכלל זה, תחמושת, כלי נשק ושריון. נשקיות קיימות בגופים ביטחוניים כגון צבא ומשטרה, שם הן בעיקר מתעסקות בנשק חם מודרני ותחמושת, אך גם במוזיאונים ובקרב היסטוריונים, שם הן בעיקר מתעסקות בנשק קר היסטורי ושריונות, אותם הן גם מציגות לראווה בתערוכות ומוזיאונים. נשקיות פועלות גם במסגרת אגודות העוסקות בשחזור היסטורי וכן בהפקות של סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה בהם יש סצנות לחימה רבות ושימוש בכלי נשק (כגון חרבות ורובים). הנשקייה המלכותית (הממלכה המאוחדת) היא אחת הנשקיות העתיקות ביותר שעדיין פעילות והראשונה להציג את אמצעי הלחימה שלה בתערוכה לציבור הרחב, דבר שהפך אותה למוזיאון הראשון בבריטניה. הנשקייה המלכותית היא בעלת אחד האוספים הגדולים ביותר של נשק ושריון, שכולל נשק קר מרחבי העולם, שריונות מימי הביניים והרנסאנס, שריונות של משפחת המלוכה הבריטית ואוסף כלי ארטילריה. כיום מרוכזים אוספי הנשקייה במצודת לונדון (שריונות משפחת המלוכה), מוזיאון הנשקייה המלכותית בלידס (נשק היסטורי ושריונות מימי הביניים והרנסאנס) ופורט נלסון (ארטילריה ונשק מהעת החדשה). בארמון הופבורג שבווינה, אוסטריה, ישנו אוסף גדול מאוד של כלי נשק ושריונות מימי הביניים והרנסאנס, הנמצא בתצוגה באגף החדש של הארמון. נשקיית הקרמלין ייצרה בעבר כלי נשק, שריון ותכשיטים לשליטי רוסיה וכיום היא מוזיאון נשק ותכשיטים בקרמלין במוסקבה. נשקיית ספרינגפילד בארצות הברית הייתה יצרן של נשק חם ותחמושת עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית בשנים 1777–1968. בצה"ל הגוף האחראי על הנשקיות הוא אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. הנשקיות בסיסי צה"ל משמשות בעיקר לאחסנה, ניפוק ותחזוקה שוטפת של נשק ותחמושת. לצידן קיימים מרכזי שיקום ואחזקה (מש"א) העוסקים בתיקונים ושדרוגים של האמל"ח. למשל, ניסור קנים של רובי M16A1 ארוכים על מנת לקצרם והחלפת קת על מנת ליצור רובי שירות דמויי M4A1 קרבין. מדיה וקבצים בנושא נשקייה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריז על המים

פריז על המים הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2014 בבימויה של הדס איילון. בתפקידים הראשיים בסרט שיחקו מרים זוהר ואילן דר. הסרט זכה בפרס אופיר ובמקום השני בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר לסרטי סטודנטים. בתיה שאלתיאל ומישל, שחקנים, נשואים שנים רבות. מאחוריה עבר מפואר, אך מזה עשר שנים לא הוצע לה תפקיד. היא חווה קנאה נוכח השתתפותו של מישל בתפקיד משני בסדרת טלוויזיה יומית מקומית והעניין שהיא מעוררת. כעת היא זוכה להזדמנות להתמודד ולהשתתף בתפקיד משני בסרט קולנוע חדש של במאי גרמני נחשב. שרשרת מאורעות בלתי צפויים מאלצת אותה לשקול מחדש את ההזדמנות המושכת שניתנה לה ומעצימה את המתח המקצועי בינה לבין בעלה. פריז על המים, שם הסרט, הוא על פי העלילה סרט עבר שבו כיכבה בתיה. הדס איילון כתבה את התסריט לסרט (לפי רעיון של איתמר שדה) וביימה אותו במסגרת פרויקט הגמר שלה בלימודי התואר השני בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. הוא צולם על ידי דניאל מילר, נערך על ידי איה סומך והופק על ידי רותם עלימה. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי איילת גבאי. הסרט התמודד עם תשעה סרטים נוספים בקטגוריית הסרט הזר בתחרות האוסקר האמריקאית המיועדת לסרטי סטודנטים, וזכה במקום השני (מדליית כסף). הסרט זכה בתחרות הסרט העלילתי הקצר של פרסי אופיר לשנת 2014. הסרט הוקרן בשנת 2014 גם בפסטיבל תל אביב לסרטי סטודנטים, בפסטיבל מונטריאול ובפסטיבל בירושלים. "פריז על המים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פריז על המים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסרט המלא, באתר Vimeo הסרט, באתר פרויקט קול נוע "פריז על המים", סרטה של הדס אילון, הוא אחד משלושת הזוכים בפרס האוסקר לסטודנטים, באתר אוניברסיטת תל אביב, 18 במאי 2014 זוכי פרסי האוסקר לסטודנטים, 2014 (באנגלית) הזוכים בפרסי אופיר, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
גשר בלאגובשצ'נסק–חייחה

גשר בלאגובשצ'נסק—חייחה (ברוסית: Мост Благовещенск — Хэйхэ; בסינית: 黑河—布拉戈维申斯克界河公路大桥) הוא גשר לכלי רכב החוצה את נהר אמור ומחבר את רוסיה לסין. הגשר מחבר את העיר בלאגובשצ'נסק שברוסיה עם הנציבות העירונית חייחה שבסין. אורך הגשר הוא 1,080 מטר, 540 מטר מכל צד, הרוסי והסיני. עלויות הבנייה מרוסיה הסתכמו ב-13.6 מיליארד רובל, מהסינים (במונחי רובל) – 5.2 מיליארד רובל. ב-10 ביוני 2022, רוסיה וסין פתחו את הגשר, אך הוא זמין רק לתנועת משאיות מדיה וקבצים בנושא גשר בלאגובשצ'נסק–חייחה בוויקישיתוף By Amy Woodyatt CNN, Russia and China complete border crossing bridge, CNN (באנגלית) The Moscow Times, 5 Facts About Russia’s First Highway Bridge to China, The Moscow Times, ‏2019-11-29 (באנגלית) https://www.vedomosti.ru/economics/galleries/2019/11/29/817496-stroitelstvo-mosta-cherez-amur Reuters (2022-06-10). "Russia and China open cross-border bridge as ties deepen". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-06-11. Мост через Амур в Китай заработал после двух лет ковидного простоя, Interfax.ru (ברוסית)
אריקה סאליבן

אריקה סאליבן (באנגלית: Erica Sullivan; נולדה ב-9 באוגוסט 2000) היא שחיינית אמריקאית, סגנית האלופה האולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-1500 מטר חופשי. סאליבן נולדה וגדלה בלאס וגאס, נבדה. אמה, מאקו, היא יפנית ואביה, ג'ון, שחיין לשעבר באוניברסיטת ויסקונסין, נפטר בשנת 2017 מסרטן הוושט. מתאמנת בקבוצת סנדפייפרס בלאס וגאס, נבדה בהדרכתו של רון אייקן, לצדם של אלופים אולימפיים, קודי מילר, בואי בקר, קייטי גריימס, בלה סימס וקלייר ויינסטין. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 2018 היא סיימה במקום חמישי כללי ושלישי מבין האמריקאיות במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.27 דקות. מאחר שרק שתי שחייניות מכל מדינה יכולות להשתתף בגמר היא לא המשכיה בתחרות. נוסף לכך היא סיימה במקום תשיעי כללי וחמישי מבין האמריקאיות במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:16.07 דקות ומקום 14 כללי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.68 דקות. באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 זכתה סאליבן במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:51.18 דקות, אחרי קייטי לדקי (15:40.50 דקות) ולפני קייטי גריימס (15:52.12 דקות) ונכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.02 דקות. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 15:41.41 דקות, אחרי קייטי לדקי (15:37.34 דקות) ולפני שרה קלר מגרמניה שקבעה שיא לאומי חדש של 15:42.91 דקות. סאליבן היא לסבית גלויה. 400 מטר חופשי: 4:06.35 דקות (2021) 800 מטר חופשי: 8:24.02 דקות (2021) 1500 מטר חופשי: 15:41.41 דקות (2021) אריקה סאליבן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריקה סאליבן, ברשת החברתית אינסטגרם אריקה סאליבן, ברשת החברתית טיקטוק אריקה סאליבן, סרטונים בערוץ היוטיוב אריקה סאליבן, באתר olympedia.org אריקה סאליבן, באתר Swimrankings אריקה סאליבן, באתר SwimSwam
לוסי ברונז

לוסיה רוברטה טאף ברונז (באנגלית: Lucia Roberta Tough Bronze; נולדה ב-28 באוקטובר 1991) היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת מגנה ימנית בצ'לסי מהסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה. זכתה 3 פעמים בליגת האלופות, 3 פעמים באליפות הסופר ליג האנגלית, 3 פעמים באליפות הליגה הצרפתית הראשונה, בגביעים באנגליה בצרפת ובתארים אישיים רבים כולל שחקנית השנה בעולם. ברונז החלה לשחק בקבוצת בנים מגיל צעיר ובגיל 12 עברה לאקדמית הנערות של סנדרלנד. בקבוצה הבוגרת החלה לשחק ב-2007 בגיל 16 וסייעה לה לעלות מהליגה האזורית לליגה הלאומית של הפרמייר ליג. בשנת 2009 עברה לשחק באוניברסיטת צפון קרוליינה טאר הילס שבליגת המכללות בארצות הברית והייתה לשחקנית הבריטית הראשונה שזוכה בגביע ה-NCAA. ב-2010 חזרה לאנגליה וחתמה באברטון שהייתה חלק מהסופר ליג האנגלית שנוסדה בשנה זו. ב-2012 עברה לליברפול וזכתה עם הקבוצה פעמיים באליפות בשנים 2013 ו-2014. לאחר מכן עברה לשחק במנצ'סטר סיטי והובילה אותה לזכייה באליפות ב-2016 וגם לחצי גמר ליגת האלופות, הישג השיא של המועדון, שם הפסידה לאולימפיק ליון. בשנת 2017 חתמה על חוזה ל-3 שנים באולימפיק ליון וזכתה איתה ב-3 אליפויות הליגה הצרפתית הראשונה, שני גביעי המדינה ו-3 פעמים בליגת האלופות. במהלך 2019 נבחרה לכדורגלנית השנה של אופ"א וב-2020 כשחקנית השנה של פיפ"א. ב-2020 חזרה למנצ'סטר סיטי לאחר שחתמה על חוזה לשנתיים. ב-17 ביולי 2024, חתמה ברונז על חוזה לשנתיים בצ'לסי מהסופר ליג. בגיל 16 הצטרפה ברונז לנבחרת אנגליה עד גיל 17 ולאחר מכן שיחקה גם בנבחרת עד גיל 19, זכתה איתה פעם אחת באליפות אירופה שנערכה בשנת 2009 בבלארוס ובשנה העוקבת סיימה כסגנית. כמו כן השתתפה עם הנבחרת עד גיל 20 באליפות העולם ב-2010. ב-2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת והייתה חלק מהסגל באליפות אירופה ב-2013 אף כי לא שותפה באף משחק. ב-2015 לקחה חלק משמעותי בהופעת הנבחרת, שזכתה במקום השלישי, בגביע העולם וזכתה לשבחים רבים על הופעתה. באליפות אירופה בשנת 2017 הובילה את הנבחרת עד לחצי הגמר ובגביע העולם ב-2019 הובילה את הנבחרת למקום הרביעי ונבחרה לשחקנית השנייה הטובה ביותר בטורניר. ביורו 2022 הייתה בהרכב הפותח בכל משחקי הנבחרת תחת המאמנת סרינה ויכמן בדרך לזכייה היסטורית בתואר. צפון קרוליינה טאר הילס אליפות ליגת המכללות NCAA. ליברפול אליפות ההסופר ליג האנגלית לנשים בשנים 2013, 2014. מנצ'סטר סיטי אליפות ההסופר ליג האנגלית לנשים ב-2016. הגביע האנגלי בשנים 2016/2017, 2019/2020. גביע הליגה ב-2016. אולימפיק ליון זכייה בליגת האלופות ב-2017/2018, 2018/2019 ו-2019/2020. אליפות הליגה הצרפתית הראשונה ב-2017/2018, 2018/2019 ו-2019/2020. הגביע הצרפתי ב-2019 ו-2020. אלוף האלופים הצרפתי ב-2019. אליפות אירופה: 2022 אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19: 2009 במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים כשהבולטים שבהם: בשנת 2019 נבחרה לכדורגלנית השנה של אופ"א. בשנת 2019 זכתה ב"כדור הכסף" - השחקנית השנייה הטובה ביותר בטורניר הגביע העולמי. בשנת 2020 נבחרה לשחקנית השנה של פיפ"א. כדורגלנית השנה של ה-BBC בשנים 2018 ו-2020. מדיה וקבצים בנושא לוסי ברונז בוויקישיתוף לוסי ברונז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוסי ברונז, ברשת החברתית אינסטגרם לוסי ברונז, באתר Soccerdonna (בגרמנית) לוסי ברונז, באתר Soccerway לוסי ברונז, באתר FootballDatabase.eu לוסי ברונז, באתר ESPN ליאור ברטל, ‏לקראת גמר ליגת האלופות: הכירו את לוסי ברונז, כוכבת ליון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 במאי 2018 ‏"לא אפרוש מכדורגל עד שאביא לנבחרת אנגליה תואר", באתר ספורט1, 18 ביולי 2021 "לוסי ברונז כחולה", באתר צ'לסי (כדורגל), ‏17 ביולי 2024
דיוקן בשחור

דיוקן בשחור (באנגלית: Portrait in Black) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 1960 בבימויו של מייל גורדון, עם לנה טרנר, אנתוני קווין, סנדרה די וג'ון סקסון בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי איבן גוף ובן רוברטס והוא מבוסס על מחזה שלהם באותו שם. מת'יו קבוט (לויד נולן) הוא איל ספנות בסן פרנסיסקו. הוא נשוי בפעם השנייה לשילה (לנה טרנר) ולהם בן קטן, פיטר (דניס קולר). לקבוט יש גם בת, קתי (סנדרה די), מאשתו הראשונה. היחסים בין קתי ושילה גרועים וכך גם היחסים בין קבוט לשילה. קבוט חולה במחלה כרונית ומרותק למיטה. את החברה מנהל למעשה מנכ"ל החברה, הווארד מייסון (ריצ'רד בייסהארט). מטפל בו ד"ר דניאל ריברה (אנתוני קווין) שהוא גם המאהב הסמוי של שילה. ריברה רוצה לנסוע למחקר בשווייץ ושילה רוצה להישאר צמודה אליו. הם מחליטים ביחד להרוג את קבוט וריברה עושה זאת על ידי הזרקת אוויר במקום זריקה לשיכוך כאבים כדי שלא יגלו כל רעל בדמו. לאחר ההלוויה משתלט מייסון על העסק וגם רוצה להתחתן עם שילה כדי לחזק את מעמדו אבל היא דוחה אותו. קתי מאורסת לריצ'רד בלייק (ג'ון סקסון) בעל ספינות גרירה. מייסון מבטל לו את החוזה ומזכירתו מיס לי (וירג'יניה גריי) מוסרת לו בחשאי כי הוא היה גם מעורב בחיסול עסקי הגרירה של אביו. מייסון מתחיל לחשוד בקשר של שילה וריברה עם הרצח והם מחליטים לחסלו. ריברה יורה בו בחוץ ומחטיא ואחר כך בבית כשמייסון מגלה את האמת על שילה ורוצה להכות אותה, הוא יורה בו למוות ושניהם שמים אותו במכוניתו, נוסעים לחוף שומם ומשליכים את המכונית לים. קתי מגלה את האמת על הרצח וריברה רוצה לחסלה. היא נסה לגג והולכת על המעקה על פי התהום וריברה אחריה אבל הוא מועד ונופל למותו. מדיה וקבצים בנושא דיוקן בשחור בוויקישיתוף "דיוקן בשחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דיוקן בשחור", באתר AllMovie (באנגלית) "דיוקן בשחור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דיוקן בשחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לדיוקן בשחור, באתר יוטיוב דיוקן בשחור, באתר TCM
תנו לעבוד

תנו לעבוד היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית ששודרה בערוץ כאן 11 ועסקה בשילוב אנשים עם מוגבלות במעגל העבודה. הסדרה עלתה לשידור ביולי 2021. הסדרה עסקה בתשעה צעירים ישראלים על הרצף האוטיסטי, תסמונת טורט ושיתוק מוחין המנסים להשתלב במעגל העבודה. היא מבוססת על פורמט בריטי. בתוכנית שולבו שני מומחים: פרופסור עופר גולן המומחה באוטיזם וד"ר מינה רז, המומחית בשיקום תעסוקתי. תנו לעבוד באתר תאגיד השידור הציבורי הבחירה של החברה היא להתבונן על הלקות באתר 103fm מאיה כהן, "הרבה מעסיקים לא מעלים בדעתם להעסיק אנשים עם מגבלות", באתר ישראל היום תנו לעבוד, אודות הסדרה, באתר תאגיד השידור הציבורי
בלטונבוגלאר

בלטונבוגלאר (בהונגרית: Balatonboglár) היא עיר בין בלאטונללה לבין פוניוד, על חופו הדרומי של אגם בלטון במחוז שומוג', בנפת פוניוד. בעיר יש כ-6,000 תושבים, נמל קטן ותחנת הרכבת. בנוסף לחוף חולי עם מגרשי כדורעף ומגרש מיני גולף ניתן לשכור במקום סירות פדלים לנופשים ולאורחים. במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו במקום אוניברסיטה פולנית וליציום ביישוב, ייחודי בכל אירופה. באותה תקופה הגיעו למקום גם כמה שבויי מלחמה צרפתים שנמלטו ממחנות השבויים הגרמניים. מאז שנת 2000 מתקיימת שותפות קהילתית עם בנינגהיים במדינת באדן-וירטמברג. ביישוב נמצא המרכז הרשמי של אזור היין בלטונבוגלאר והיישוב נקרא לעיתים קרובות "עיר הענבים והיין". מצפור קסנטוס, סמל העיר, ממוקם על ראש גבעה, מואר היטב בלילה. נקרא על שמו של יאנוס קסנטוס. בלטונבוגלאר ממוקמת על החוף הדרומי של אגם בלטון, סמוך לבלטונללה (Balatonlelle) ופוניוד (Fonyód). היישובים הקרובים ביותר הן Ordacsehi . במרכז העיר עובר בכיוון מזרח-מערב כביש ראשי 7, המלווה ברציפות בכביש המהיר M7 בקטע זה, בנוסף לאזורי המגורים, כמה קילומטרים מדרום להם. הוא מחובר ללנדיאלטוטי (ודרכו ליישובים הדרומיים של מחוז שומוג'). האזור סביב אגם בלטון מאוכלס במשך כ-6,000 שנים. בלטונבוגלאר מוזכר לראשונה במסמך בשנת 1211. המקום צמח לאחד מאתרי הנופש הגדולים ביותר באגם באלטון מאז סוף המאה ה-19, כך שב-1904 נוסד מועדון הספא הראשון בבלטונבוגלאר. בשנת 1912 הוכרזה העיר כספא. בערך בתקופה זו נבנה הנמל החדש, שהוא כיום אחד מנמלי השיט הגדולים באגם באלטון. בין השנים 1940–1944 נבנו והופעלו במקום גימנסיה פולנית וליציאום, ששירתו את חינוך ילדי הפליטים הפולנים. ראש בית הספר הייתה בלה וארגה, כומר קתולי ומאוחר יותר נשיא האספה הלאומית. בית הספר מהווה זיכרון חשוב ומקום זיכרון לפולנים בהונגריה שמספרם גם כיום כ-5,000. יהודי בלטונבוגלאר נשלחו למחנות ההשמדה ברכבות גירוש ביוני 1944. ג'רג' שומיו (בהונגרית: Somlyó György, בלטונבוגלאר, 28 בנובמבר 1920 – בודפשט, 8 במאי 2006) היה זוכהפרס קושוט וזוכה פרס אטילה יוז'ף מספר פעמים, משורר, סופר, מתרגם ספרות, חבר האקדמיה מַלַרְמֵה בפריז, חבר מייסד של "אקדמיה סצ'ני לספרות ואמנות" (1992) ושל ה"האקדמיה לספרות דיגיטלית" (1998) יוזם "יום השירה ההונגרי". הכנסייה הרומית-קתולית, 1931–1932. (אנדרטה) – תוכנן על ידי ד"ר איבן קוציס, פרופסור באוניברסיטה הטכנית), שנבנה על ידי בלה וארגה, אז כומר הקהילה, נציג מאוחר יותר, נשיא האספה הלאומית לשעבר, מייסד בית הספר הפולני) בית התרבות, בניין שהכיל בית ספר פולני במהלך המלחמה הכנסייה הלותרנית (בעיצוב טאמאס נגי) הקפלה "האדומה" (אנדרטה) קפלה "כחולה" (אנדרטה) עינית כדורית פסל ארד של ראש הממשלה פאל טלקי (הוקם בשנת 2005) "הקבר הלאומי" של בלה וארגה (שוחזר בשנת 2005) נמל סירות (נמל שירות המעבורות הראשון על אגם באלטון) אחוזת כבש טירת אוגוסטין-מדך תצפית מגבעת הטירה כנסייה אוונגליסטית מרכז הספורט והפנאי יאנוש אוראני Datalogic מדיה וקבצים בנושא בלטונבוגלאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלטונבוגלאר אתר האינטרנט של עיריית בלטונבוגלאר 622. צוות הצופים של גאל גאסטון - בלטונבוגלאר מרכז התרבות בלה וארגה בית קברות יהודי בבלטונבוגלאר מרכז אמנות יהודית בבלטונבוגלאר
הרפטולוגיה

הרפטולוגיה (באנגלית: Herpetology, מיוונית: ἑρπετόν‏, herpeton – "חיה זוחלת") הוא ענף בזואולוגיה העוסק במחקר של זוחלים ודו-חיים. ליתר דיוק, הרפטולוגיה עוסקת בבעלי חיים אקטותרמיים (מתחממים ממקור חיצוני) בעלי ארבע רגליים, שיש להם דם קר. בהתאם להגדרה זו, תחום ההרפטולוגיה אינו כולל חקר דגים. עם זאת, אין זה נדיר שאגודות מדעיות הרפטולוגיות ואיכתיולוגיות יעבדו יחדיו, ויפרסמו כתבי עת משותפים או ייערכו כנסים משותפים, כדי להגביר את זרימת הרעיונות בין שני התחומים. למעשה, אחד הארגונים ההרפטולוגיים היוקרתיים ביותר, "האגודה האמריקאית להרפטולוגיה ואיכתיולוגיה", משלב את שני התחומים כמשתמע משמו. כיום, קיימות אגודות הרפטולוגיות רבות שנוסדו על מנת לקדם את העניין הציבורי בזוחלים ודו-חיים, בין אם בשבי ובין אם בטבע. אנשים המגלים עניין רב בהרפטולוגיה או כאלו המגדלים בביתם זוחלים או דו-חיים מתייחסים אל עצמם לעיתים כ"הרפרים" או "הרפרס" ("herpers"). "הרפ" ("Herp") הוא מונח בשפת הדיבור המתייחס לזוחל או לדו-חי. המונח נגזר מהביטוי הישן "הרפטייל" ("herpetile"), שלו שורשים בסיווג של ליניאוס, שקיבץ את הזוחלים ואת הדו-חיים תחת אותה המחלקה. למרות חוסר הרלוונטיות הטקסונומית המודרנית שלו, המונח התקבע בתור "הרפטולוגיה" ובשם "הרפטו-תרבות" (טיפול מעשי והרביה של זוחלים ודו-חיים). מטרה חשובה אחת של ההרפטולוגיה היא חקר האקולוגיה העולמית. בדרך כלל, בעלי החיים האלה רגישים במיוחד לשינויים סביבתיים ומהווים אינדיקטורים טובים להתרחשות שינויים אקולוגיים משמעותיים. חלק מהרעלים ומהארס שזוחלים ודו-חיים מפיקים משמשים לרפואה. בין השאר, סוגים מסוימים של ארסי נחשים משמשים ביצירת נוגדי קרישה שעוזרים לטפל בנפגעי שבץ והתקפי לב. במדע אקדמי מודרני, נדיר למצוא אנשים המגדירים עצמם בראש ובראשונה כהרפטולוגים. רוב האנשים מתמקדים בתחום מסוים כגון אקולוגיה, אבולוציה, טקסונומיה, פיזיולוגיה או ביולוגיה מולקולרית ובתוך תחומים אלו מעלים שאלות הנוגעות או הנפתרות על ידי צפייה בזוחלים ודו-חיים. לדוגמה, ביולוג אבולוציוני שהוא גם הרפטולוג, יכול לבחון את התפתחותם של צבעי האזהרה בנחשים. בתוך תחום ההרפטולוגיה ניתן להתמקד במחקר שדה, הרבייה ציבורית ופרטית, פעילות בצוות זואולוגי או כצוות במוזיאון, כאוצר, הוראה ועוד. קריירה בתחום ההרפטולוגיה מחייבת רקע מדעי נרחב ומגוון. אוניברסיטאות מעטות מציעות מסלול לימודים בתחום זה, ובהתאם לכך התחום תחרותי מאוד. Kraig Adler (1989) Contributions to the History of Herpetology, Society for the study of amphibians and reptiles. אבולוציה והתנהגות בעולם החי, אבולוציה והתנהגות בעולם החי , קורס וידאו באתר אוניברסיטה מצולמת הרפטולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Community Profile – herpers, באתר LiveJournal
יוסי מצליח

יוסף (יוסי) מצליח (נולד ב-5 במאי 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן כראש חטיבת הסגל באגף כוח האדם (אכ"א). קודם לכן שירת בין היתר כמפקד יחידת מיטב, כקצין משאבי האנוש של פיקוד הצפון וכסגן מפקד יחידת מיטב. מצליח נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנם הבכור של אברהם שעלה לישראל בילדותו ממצרים ויהודית, שעלתה לישראל בילדותה מאלג'יריה. בילדותו למד בתיכון מקיף ג' בעיר. התגייס לצה"ל בחודש דצמבר שנת 1991 לחיל הרפואה ושובץ לקורס חובשים, אך לאחר תקופה קצרה סיים את הקורס ונשלח לשיבוץ בחיל השלישות. לאחר קורס מש"קי שלישות, שובץ כמש"ק שלישות בעוצבת קלע דוד. לאחר תקופה קצרה יצא לקורס קצינים, בסיומו הוצב כשליש גדודי בגדוד שחק שבחטיבה 460. ביצע תפקידי ליבה מרכזיים בחיל השלישות, בין היתר, קצין השלישות האוגדתי בעוצבת עמוד האש וקצין השלישות האוגדתי בעוצבת געש. עם סיום תפקידו באוגדה מונה לראש ענף גיוס ביחידת מיטב ושימש סגן מפקד מיטב לענייני גיוס. לאחר סיום התפקיד, יצא לשנת לימודי תואר שני והשלים את לימודיו במנהל עסקים באוניברסיטת חיפה. עם סיום לימודיו, הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד קצין השלישות הפיקודי בפיקוד הצפון. בשנת 2016 מונה לתפקיד מפקד יחידת מיטב. בשנת 2019 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי ובחודש יולי 2020 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת הסגל בצה"ל, האחראית על הטיפול באוכלוסיית הקצינים והנגדים בצה"ל. שימש בתפקיד זה עד ליולי 2023. מצליח הוא בוגר פו"ם אפק, בעל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים בהתמחות בניהול אסטרטגי של משאבי אנוש מאוניברסיטת חיפה, כמו כן, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי. למצליח שני אחים ואחות צעירים ממנו. הוא אב לארבעה, נשוי למזל, ומתגורר בלימן. מדיה וקבצים בנושא יוסי מצליח בוויקישיתוף ארנון שוורצמן, ‏המפקד על הקו: "שאלו אותי מי אחראי עליי", באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2019 מהפכת השירות בשער הכניסה לצה"ל, באתר יחידת מיטב החלפת ראש חטיבת הסגל, באתר צה"ל, 1 באוגוסט 2023