laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רק לא בשבת

רק לא בשבת הוא סרט ישראלי משנת 1965, שהופק בשיתוף פעולה עם צרפת ואיטליה. התסריט והפקה בוצעו על ידי אלכס יופה על פי תסריט מאת שבתי טבת. ישראל זילברשץ הקשיש מוריש בצוואתו את כל הונו מיליון דולר לכל אחד מבניו, בתנאים הבאים – על הבן להיות נשוי, לעלות לארץ ישראל תוך 30 יום מפטירתו של האב, ובשום אופן לא לחלל שבת. אם לא יהיה יורש שעומד בתנאים, הכסף יועבר לעיריית ירושלים. כך מתחיל המירוץ של הבנים הפזורים ברחבי העולם לרבות ארצות הברית אחר ההון המובטח. רוברט הירש – קרלו ועוד 11 תפקידים נוספים. דליה פרידלנד – דבורה גאולה נוני – אביבה יונה לוי – אסתר מישא אשרוב – ינקל רינה גנור בומבה צור רחל אטאס – לאה יעל אביב שמואל רודנסקי שמואל סגל יעקב בודו "רק לא בשבת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רק לא בשבת", באתר נטפליקס "רק לא בשבת", באתר AllMovie (באנגלית) "רק לא בשבת", באתר ספר הקולנוע הישראלי "רק לא בשבת", באתר אידיבי "רק לא בשבת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "רק לא בשבת", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צבי פרקש

צבי "צ'יקו" פרקש (נולד ב-10 באוקטובר 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ, ומזוהה בעיקר עם הכח מכבי רמת גן, שם שיחק רוב הקריירה שלו, היה קפטן הקבוצה, לאחר מכן מאמנה ומנהלה המקצועי למספר תקופות לסירוגין. פרקש החל את דרכו במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה תל אביב, שם שיחק בצעירותו, ובגיל 18, בשנת 1965 שכנע אותו המאמן יצחק שניאור להגיע לקבוצת הכח מכבי רמת גן, כאשר התמורה שקיבל הייתה קטנוע חדש. שניאור החתים את פרקש כיוון שכוכבה הגדול גדי צלניקר היה פצוע והייתה צריכה חלוץ מוביל למסע משחקים באוסטריה שהשחקנים קיבלו כבונוס על הישגם הגדול בליגה, שם הרשים פרקש וכבש שער אחד. בהמשך הקריירה התבלט פרקש במדי הקבוצה עד שנהפך לשחקן המרכזי שלה, ביחד עם יהודה שהרבני, איתה לקח את גביע המדינה לעונת 1968/1969, ובעונת 1970/1971, ולאחר מכן גם את אליפות המדינה הנוספת שלקחה הקבוצה בעונת 1972/1973. ב-1972, כאשר נחשב לתקופה זו אחד החלוצים האיכותיים בישראל, הוזמן פרקש לראשונה לסגל נבחרת ישראל, ושיחק במדיה שנה לאחר מכן ב-1973, לו 4 הופעות ושער אחד, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974. ב-1975 קיבל פרקש את סרט הקפטן בקבוצה והנהיג אותה עד לעזיבתו ב-1978 אז הפך להיות מאמן-שחקן במספר קבוצות קטנות בליגות הנמוכות יותר, שאפשרו לו להמשיך לשחק וגם להתחיל בקריירת האימון: סקציה נס ציונה, הפועל אור יהודה, הפועל קריית אונו ומכבי לזרוס חולון. בהמשך פרש פרקש מכדורגל פעיל כשקיבל את משרת האימון בקבוצת העבר שלו הכח ב-1981, ממנה נפרד לאחר זמן מה, ולאחר מכן חזר תחת שרביטו של המנהל המקצועי אליעזר שפיגל. לאחר מכן הפך להיות מנהלה המקצועי של הקבוצה בעצמו. בנו של צבי, אורן פרקש, היה שחקן כדורגל גם הוא במדי הפועל פתח תקווה, ונכדו של צבי (בנו של אורן) - איתי פרקש, שחקן כדורגל אף הוא שבצעירותו שיחק במכבי יפו ולאחר מכן בליגת המכללות בארצות הברית, וחזר לארץ ב-2020 על מנת לחפש קבוצה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה שהפסיק את הכדורגל בארצות הברית. אליפויות: 1 1972/1973 גביע המדינה: 2 1968/1969, 1970/1971 פרופיל השחקן, באתר ההתאחדות, ארכיון נבחרת ישראל אשר גולדברג, החותן זימן, החתן בישל והבקיע, החותנת נישקה, הכלה המתינה, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2003 צבי פרקש מאמן הכח, עיתון מעריב, 4 בינואר 1981 לייזר, תלמד מגיגי מה זה מנג'ר, עיתון חדשות, 17 בפברואר 1985 סגלים ארציים בהכח-מכבי רמת-גן: מנהל: צבי פרקש (38), עיתון מעריב, 8 בספטמבר 1985 פרקש זה לא רק צ'יקו, מאת מאיר ריפמן, עיתון מעריב, 29 באפריל 1978 איתי פרקש חוזר לכדורגל הישראלי, מאת שלומי והבה, אתר דאבל פס, 21 באוגוסט 2020
דברים שבירים

דברים שבירים הוא אוסף סיפורים קצרים ושירים מאת הסופר האנגלי ניל גיימן. האוסף יצא לאור בשנת 2006, ותורגם לעברית בשנת 2008. מרבית הסיפורים והשירים שנכללים באוסף הופיעו בעבר באנתולוגיות ואוספים אחרים. חקירה באזמרגד - סיפור קצר בסגנונות שרלוק הולמס והמיתוס של קת'ולהו, שפורסם במקור באנתולוגיה "צללים מעל לרחוב בייקר". מחול הפיות (שיר) אוקטובר בכיסא החדר הנסתר (שיר) הכלות האסורות של העבדים חסרי הפנים בבית הסודי של ליל התשוקה המאיימת - סיפור בהשפעה גותית כבדה. גיימן כתב את הסיפור בגיל 22 וגנז אותו. לאחר 20 שנה הוא מצא אותו מחדש, מצא אותו משעשע, ערך אותו ופרסם אותו מחדש. אבני החצץ של משעול הזיכרונות שעת סגירה אל היער (שיר) מרירות גסה אנשים אחרים עושה המפות - סיפור שגיימן תכנן להוסיף לספרו אלים אמריקאים אך שינה את דעתו. הסיפור נכלל בתוך הקדמת הספר. מזכות ואוצרות ילדים טובים ראויים לטובות עובדות המקרה על הסתלקותה של העלמה פינץ' בנות קטנות ומוזרות - סיפור שנכתב כליווי לאלבומה של טורי איימוס, Strange Little Girls. ולנטיין לארלקינו זהבה (שיר) בעיית סוזן - סיפור שמבוסס על דמותה של סוזן פבנסי מסדרת דברי ימי נרניה, שלדברי גיימן הוזנחה באופן לא צודק. הוראות (שיר) איך ההגשה לדעתכם? חיי (שיר) חמישה עשר קלפים מצוירים מטארוט ערפדים מזינים וניזונים - סיפור שמבוסס על סיוט. קדחת עושה המחלות באחרית - ניסיון של גיימן לכתוב את "הפרק האחרון בתנ"ך", לדבריו. גוליית - סיפור שמתרחש ביקום של סדרת סרטי מטריקס שגיימן כתב עבור אתר WhaitIsTheMatrix.com לקראת יציאת הסרט הראשון בסדרה. דפים מיומן שנמצא בקופסת נעליים שהושארה באוטובוס גרייהאונד היכנשהו בין טולסה, אולקהומה, ולואיוויל, קנטאקי איך לדבר עם בנות במסיבות - סיפור על שני נערים בריטים בשנות ה-70 שהולכים למסיבה במטרה להכיר נערות. הסיפור עובד בשנת 2017 לסרט קולנוע באותו השם. ביום שהצלחות באו (שיר) ציפור השמש להמציא את אלדין (שיר) שליט הגיא - סיפור שממשיך את קורותיו של גיבור אלים אמריקאים לאחר סיומו. הספר זכה בפרס לוקוס לאוסף הטוב ביותר בשנת 2007, ו"איך לדבר עם בנות במסיבות" זכה בסיפור הקצר הטוב ביותר והועמד לפרס הוגו. סיפורים נוספים מהאוסף שזכו בפרס לוקוס הם "ציפור השמש" (הסיפור הקצר הטוב ביותר, 2006), "הכלות האסורות של העבדים חסרי הפנים בבית הסודי של ליל התשוקה המאיימת" (הסיפור הקצר הטוב ביותר, 2005), "חקירה באזמרגד" (יצירת פרוזה קצרה מאוד הטובה ביותר, 2004, וגם פרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 2004), "שעת סגירה" (סיפור קצר, 2004) ו"אוקטובר בכיסא" (סיפור קצר, 2003). דברים שבירים, באתר OCLC (באנגלית) ניל גיימן, דברים שבירים, מתוך הקדמת הספר. Andreas Wiseman, Nicole Kidman set to join See-Saw's 'How to Talk to Girls at Parties', Screen Daily, ‏13 במאי, 2015 (באנגלית) Locus Online News: Locus Awards Winners, www.locusmag.com רשימת המועמדים לפרס לוקוס, ‏שחזור מ-5 במאי 2009
מרגרט תומאס

מרגרט תומאס (באנגלית: Margaret Thomas;‏ 23 בדצמבר 1842 – 24 בדצמבר 1929) הייתה סופרת, משוררת ואמנית בריטית, שהתגוררה באוסטרליה. תומאס נולדה בקרוידון, סארי, אנגליה, בתו של תומאס קוק, בעל הספינה. תאריך הלידה שלה מצוטט לעיתים קרובות באופן שגוי כ-1843 והיא עצמה לא הייתה עקבית שנשאלה לגבי גילה. בנוסף התגלה כי היא נקראה במקור מרגרט קוק ורק אחר כך שינתה את שם משפחתה לשם הפרטי של אביה. היא היגרה עם משפחתה לאוסטרליה בשנת 1852. היא למדה פיסול אצל צ'ארלס סאמרס במלבורן. היא הציגה דיוקן על מדליון בתערוכה הראשונה של החברה הוויקטוריאנית לאמנויות יפות שהתקיימה בשנת 1857. תומאס התגוררה בריצ'מונד, ויקטוריה והציגה שם את יצירותיה באופן קבוע. בסביבות 1867 נסעה תומאס לאירופה כדי להמשיך בלימודיה. היא הציגה מדליון בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1868. לאחר שלמדה שלוש שנים ברומא היא המשיכה את לימודיה באקדמיה המלכותית, לונדון, ובשנת 1872 זכתה במדליית הכסף לפיסול. בין השנים 1868–1880 תומאס הציגה את ציוריה (בעיקר דיוקנאות) באקדמיה המלכותית. בשנת 1880 כתבה תומאס את זיכרונותיו של צ'ארלס סאמרס, המאסטר הראשון שלה, ובאותה שנה השלימה את הפסל שלו לאולם בטאונטון. לאחר מכן פיסלה דיוקן של הנרי פילדינג ומכובדים אחרים מסאמרסט. היא החלה לכתוב לעיתונים ובשנת 1888 דגלאס סלדן כלל שבעה משיריה בספר "משוררים אוסטרלים". בשנת 1888 עזבה תומאס את אנגליה לברטאן, ולאחר מכן המשיכה לרומא. היא עזבה את רומא, מלווה בחברתה הנרייטה פילקינגטון (1848–1927). במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 הן טיילו ברחבי המזרח התיכון וספרה משנת A Scamper 1892 Through Spain and Tangier" הוקדש לחברתה. ספר זה והספר "Two Years in Palestine and Syria" משנת 1899, אוירו על ידה. בשנת 1902 פרסמה ספרון קטן, "Denmark Past and Present", ואחריו "How to Judge Pictures" ו-"A Painter's Pastime" משנת 1908 . בשנת 1911 פורסם ספרה, "איך להבין פיסול". ספר נוסף, "ידידות, שירים בזיכרון", פורסם בשנת 1927 לאחר מותה של הנרייטה פילקינגטון. תומאס ציירה מספר גדול של איורים בצבע שפורסמו בספרו של ג'ון קלמן "מדמשק לפלמירה", בשנת 1908. תומאס לא התחתנה, אם כי בילתה חלק ניכר מחייה הבוגרים עם הנרייטה פילקינגטון. הזוג עבר לנורטון, הרטפורדשייר בשנת 1911, והתגוררו בקרופט ליין, שם נפטרה ב-24 בדצמבר 1929 ונקברה לצידה פילקינגטון, שמתה שנתיים לפני כן, בחצר הכנסייה של נורטון. כמה מפסליה ו-27 מציוריה נמצאים באוספי מוזיאון צפון הרטפורדשייר, המכיל גם עבודות של הנרייטה פילקינגטון. ציור שלה, דמותו של צ'ארלס סאמרס, משנת 1879 היה הדיוקן הראשון של אמנית אוסטרלית שנכנסה לאוסף הגלריה הלאומית של ויקטוריה, ובמיוחד היה זה גם ציור השמן הראשון של אמנית אוסטרלית שנרכש על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה בשנת 1881. דיוקנו של צ'ארלס סאמרס, ודיוקן מדליון של סר רדמונד בארי, נמצאים באוסף ההיסטורי בספרייה הממלכתית של ויקטוריה, מלבורן. Taylor, Elena (בדצמבר 2018). "Portrait of the artist as hero: Margaret Thomas's portraits of Charles Summers". Art Journal of the National Gallery of Victoria. 56. נבדק ב-15 בספטמבר 2020. {{cite journal}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרגרט תומאס".
לאסלו דורמאנדי

לאסלו דורמאנדי (במקור אנגל, בהונגרית: Dormándi László; דורמאנד, 14 ביולי 1898 – פריז, 26 בנובמבר 1967) היה סופר, עורך ספרותי, לקסיקוגרף, ומתרגם יהודי-הונגרי-צרפתי. לאסלו דורמאנדי נולד במשפחה יהודית, בנם של לאיוש אנגל (1867–1918) בעל אדמות בדורמאנד, קצין הוסארים ושל אירן בק (1872–1943). דורמאנדי היה מנהל "המכון לספרות פנתיאון" בבודפשט (Pantheon Irodalmi Intézet). בשנת 1939 היגר עם אשתו לפריז. בבודפשט עבד בעיקר כמוציא לאור, עורך ספרותי ומתרגם. בין שתי מלחמות העולם תרגם להונגרית את יצירותיהם של תומאס מאן, שטפן צווייג וליון פויכטוונגר. הוא ערך את "הלקסיקון החדש" בן ששת הכרכים, שיצא לאור בשנת 1936, ואת "האנציקלופדיה הקטנה", שיצאה לאור בשנת 1938. הוא זכה להצלחה בצרפת עם הרומנים שלו שנכתבו כבר בצרפתית. הרומנים שלו שהיו מונעים פסיכולוגית, ונטו לפנטזיה, התקבלו היטב על ידי המבקרים. בשנת 1948 הוענקה לו אזרחות צרפתית. אשתו הייתה אולגה סקיי-קובאץ' (1900–1970) ציירת ומאיירת ספרי ילדים, היא הייתה אחותה של הפסיכואנליטיקאית אליס באלינט. הם התחתנו ב-16 באוקטובר 1924 בבודפשט. סערה (רומן, בודפשט, 1920) דרקון האש (1921) בז. הרומן של באלינט בלשה (רומן, בודפשט, 1927) האיש הטוב (רומן, בודפשט, 1930) שני אנשים חסרי משמעות (1937) הפיה עושה הצרות (רומן, בודפשט, 1941) קדחת טרופית (1941) אחרי הסגירה (1942) בשם המחברים La vie des autres (1944) פחד (סיפורים קצרים, בודפשט, 1946) היצירה (רומן, בודפשט, 1948) La péniche sans nom (רומן, פריז, 1951) Pas si fou (1952) לה טראק (1955) La Traque La fantôme de la rue Babel (רומן, פריז, 1956) Tu mourras seul (1957) L'ombre du capitaine (1958) בנוסף heureux que ľenfance (רומן, פריז, 1960) ערב השנה החדשה (1961) Le naufragé de la terre ferme הקרס והקריקט (מחזור סיפורים קצרים, בודפשט, 1965) תיאטרון בובות (סיפורים קצרים, בודפשט, 1968) עולה הרגל של העבר (רומן, בודפשט, 1968) לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1981 לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדק מרצל. בודפשט, 1963-1965 לקסיקון יהודי הונגרי. עורך: פטר אויווארי. בודפשט, 1929. עמוד 206 גישה מקוונת מדיה וקבצים בנושא לאסלו דורמאנדי בוויקישיתוף Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 301309/1927. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 962. kép 3. karton "Születési bejegyzése a besenyői polgári születési akv. 95/1898. folyószáma alatt". "Engel Lajos gyászjelentése (1918. november 7.) Pesti Hírlap, 40. évfolyam, 261. szám, 12. oldal". "Engel Lajosné halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 2201/1943. folyószáma alatt". "Szülei házasságkötési bejegyzése a budai izraelita hitközség házassági akv. 18/1895. folyószáma alatt". Le souvenir de Ladislas Dormandi (בצרפתית) Le Monde "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 648/1924. folyószáma alatt".
צ'אנגן ג'ויס

צ'אנגן ג'ויס (ב-אנגלית: Changan Joice, קרוי גם: Chang'an Jiexun (קרוי גם בסינית: 长安杰勋) הוא מיניוואן, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית (חברה ממשלתית) Changan Automobile (אנ') (שם רשמי: Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd, שם בסינית: 重庆长安汽车股份有限公司) אשר יוצר בין השנים 2009–2007 בסין מטה ומפעל היצרן ממוקם במחוז צ'ונגצ'ינג בדרום-מערב סין. 7 מושבים. 5 דלתות (דלתות אחוריות - דלתות הזזה). מנוע בוקסר, מנוע בנזין 4 צילינדרים, 2.0 ליטר המפיק 157 כ"ס. סוג הנעה: הנעה קדמית. קיבולת מכל דלק: 60 ליטר. תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.2 שניות. "סטנדרט" - למנוע 2.0 ליטר שודכה תמסורת ידנית 5 מהירויות "קומפורטיביל" - למנוע 2.0 ליטר שודכה תמסורת ידנית 5 מהירויות "קומפורטיביל" - למנוע 2.0 ליטר שודכה תמסורת אוטומטית 5 מהירויות "לוקסוס" - למנוע 2.0 ליטר שודכה תמסורת אוטומטית 5 מהירויות "אולטרה" - למנוע 2.0 ליטר שודכה תמסורת אוטומטית 5 מהירויות בשנת 2008 הושק דגם בעל הנעה היברידית הקרוי "Changan Jiexun HEV", הרכב ההיברידי הראשון של סין. צריכת הדלק של דגם ה-"Jiexun HEV" השתפרה ב-20% בהשוואה לגרסה הלא היברידית שהושקה בשנת 2007, ופליטת ה- "Changan Jiexun HEV" עומדת בתקן זיהום אוויר של ה- Euro 4 (אנ'). היצרנית השקיעה 300 מיליון רנמינבי (40.7 מיליון דולר) במחקר ופיתוח הדגם ההיברידי "Changan Jiexun HEV", לתחילת הייצור מיניוואן צ'אנה סטאר 9 צ'אנגן רואיקסינג M80 מדיה וקבצים בנושא צ'אנגן ג'ויס בוויקישיתוף אתר היצרן היצרנית Changan globalchangan.com/about_us צ'אנגן ג'ויס כולל תמונות (בסינית) autohome.com.cn/520 צ'אנגן ג'ויס (בסינית) baike.baidu.com/item צ'אנגן ג'ויס chinamobil.ru/eng/changan/joice צ'אנגן ג'ויס autovehicle.info/changan-joice דגם היברידי ראשון של changan-autos הקרוי "jiexun-hev" autoblog.com/2007/12/14/chinas-changan-autos-first-hybrid-model-jiexun-hev
רצח יוסף טבג'ה

רצח יוסף טבג'ה הייתה פרשת רצח וטרור פלסטיני של קצין משמר הגבול בן 27 מרמלה. טבג'ה נרצח ב-29 בספטמבר 2000 על ידי שוטר פלסטיני בעת שהיו בסיור משותף, ועקב כך בוטלו הסיורים המשותפים ומאז לא חודשו. טבג'ה נחשב כהרוג הראשון של האינתיפאדה השנייה. יוסף אסרסה (יוסי) טבג'ה נולד ב-27 בינואר 1973 באתיופיה, הוא עלה לישראל בשנת 1984 עם הוריו, התגורר ולמד ברמלה. בשנת 1994 התגייס לצנחנים ושם קיבל מצטיין נשיא, בשנת 1997 עבר למשמר הגבול ולאחר שחרורו המשיך לשרת כקצין סמ"ש (סיורים משותפים) בקלקיליה. בתחילת האינתיפאדה השנייה, ב-29 בספטמבר 2000 ערב ראש השנה ה'תשס"א, למחרת ביקורו המתוכנן של ראש האופוזיציה אריאל שרון בהר הבית החריפו המהומות וחלה הסלמה ניכרת בעימותים בהם נהרגו ישראלי ושבעה פלסטינים: בבוקרו של היום היה פקד טבג'ה בג'יפ של הסיור המשותף. לפתע, בסוף הסיור, שוטר פלסטיני שהיה עמו בג'יפ ירה בראשו. יוסף נפצע קשה, ומת מפצעיו בבית החולים בילינסון בפתח תקווה. בן עשרים ושבע בנפלו. הוא נטמן בבית העלמין ברמלה. הותיר אב, שישה אחים ומשפחה מאמצת. זה נחשב כאירוע "הרשמי" הראשון של האינתיפאדה השנייה, ובעקבותיו, בוטלו הסיורים המשותפים ולא חודשו מאז. בהמשך, סגר צה"ל בשנת 2002 את משרדי התיאום הביטחוני ביהודה ושומרון. רק ביולי 2006 במבצע שנערך במתחם המוקטעה בשכם, נעצר הרוצח, נאאל יאסין, פעיל בגדודי חללי אל אקצה. הרוצח הועמד לדין ובאפריל 2008 הוא הורשע ונגזרו עליו מאסר עולם. בשנת 2000 החליטה עיריית רמלה לקרוא למרכז הקהילתי של יוצאי אתיופיה על שמו של יוסף טבג'ה. פקד יוסף טבג'ה באתר יזכור כתבי ynet, השוטר הפלסטיני ירה למוות בעמיתו הישראלי, באתר ynet, 30 בספטמבר 2000 שני זהר שדמה, ההרוג הראשון: "פתאום השוטר הפלסטיני אמר 'אללה אכבר' וירה ביוסי", באתר ynet, 11 בספטמבר 2020 פליקס פריש, חזרה לסיורים המשותפים?, באתר ynet, 23 ביוני 2003 השוטר הפלסטיני ירה למוות בעמיתו הישראלי, באתר ynet, 30 בספטמבר 2000 נעצר רוצחו של קצין מג"ב בסיור המשותף, באתר וואלה, 22 ביולי 2006 אפרת וייס, מאסר עולם לשוטר פלסטיני שרצח שוטר מג"ב, באתר ynet, 2 באפריל 2008 מי אנחנו באתר רשת מתנ"סים רמלה
My Old Piano

"My Old Piano" (בעברית: "הפסנתר הישן שלי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית דיאנה רוס, מתוך אלבום האולפן ה-11 שלה, Diana. השיר יצא לאור בספטמבר 1980, על ידי חברת התקליטים מוטאון, כסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום. הוא נכתב והופק על ידי חברי להקת שיק, ניל רודג'רס וברנרד אדוארדס. במהלך השיר, שרה רוס על השמחה שנגינה בפסנתר מעניקה ומתארת זאת כאילו מדובר באדם. השיר הופץ כסינגל השלישי והאחרון מהאלבום בארצות הברית, וכסינגל השני מתוכו בשאר רחבי העולם. בווידאו קליפ הנלווה שלו מופיעה רוס כשהיא מבצעת את השיר בדירה מיושנת, עם פסנתר ישן. בניגוד לסינגלים הקודמים "Upside Down" ו-"I'm Coming Out",‏ "My Old Piano" לא זכה להצלחה רבה בארצות הברית (שכן, הוא הופץ כסינגל כמעט שנתיים לאחר צאת האלבום, ועד אז עזבה רוס את מוטאון רקורדס); עם זאת, הוא זכה להצלחה מסחרית רבה ברחבי אירופה, במיוחד בממלכה המאוחדת, שם נכנס לעשירייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי, וקיבל על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI) את תואר הכסף, על מכירות של למעלה מ-250,000 עותקים במדינה. תקליט 7 אינץ' "My Old Piano" – ‏3:55 "Where Did We Go Wrong" – ‏3:59 תקליט 12 אינץ' "My Old Piano" – ‏3:55 "Where Did We Go Wrong" – ‏3:59 "Now That You're Gone" – ‏3:59 מידע על היצירה "My Old Piano" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "My Old Piano" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "My Old Piano" באתר AllMusic מידע על היצירה "My Old Piano" באתר Discogs סרטון השיר "My Old Piano" באתר יוטיוב Diana Ross – My Old Piano (1980, Vinyl) (באנגלית), נבדק ב-2021-04-03 Diana Ross – My Old Piano (באנגלית), נבדק ב-2021-04-03 Diana Ross My Old Piano (High Quality), נבדק ב-2021-04-03 BPI
דיאן קולוסבסקי

דיאן קולוסבסקי (במקדונית: Дејан Кулушевски; נולד ב-25 באפריל 2000) הוא כדורגלן שוודי, המשחק בעמדת הכנף והקשר ההתקפי בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת שוודיה. קולוסבסקי נולד בסטוקהולם שבשוודיה למשפחה צפון מקדונית, הוריו היגרו לשוודיה מהעיר אוחריד. בגיל שבע הצטרף לאקדמיה של ברומאפויקארנה קבוצה קטנה מפרוור של סטוקהולם בשם ברומה. בגיל 16 קולוסבסקי עבר לאקדמיה של אטאלנטה האיטלקית, ובעונת 2018/2019 קודם לקבוצה הבוגרת של המועדון שמשחקת בסרייה א'. ב-20 בינואר 2019 ערך קולוסבסקי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' כשנכנס כמחליף בניצחון הקבוצה 0–5 על פרוזינונה. באותה עונה קולוסבסקי ערך שלוש הופעות בליגה. ב--18 ביולי 2019 קולוסבסקי הושאל לפארמה מהסרייה א' לעונה אחת. ב-30 בספטמבר הוא כבש את שער הבכורה בקריירה שלו בניצחון פארמה על טורינו בתוצאה 2–3. ב-14 בדצמבר 2019 כבש את שערו הרביעי בליגה האיטלקית מול נאפולי. היכולת המרשימה של קולוסבסקי שכבש ארבעה שערים ובישל שבעה נוספים בחצי עונה, שכנעה את אלופת איטליה יובנטוס לשלם עבורו 35 מיליון אירו, קולוסבסקי חתם על חוזה לארבע וחצי עונות ביובנטוס וחזר בהשאלה לפארמה עד תום עונת 2019/2020. קולוסבסקי סיים את עונת 2019/2020 עם עשרה שערי ליגה ותשעה בישולים, ועזר לפארמה לסיים במקום ה-11 בליגה. יכולתו הגבוהה של קולוסבסקי זיכתה אותו בתואר השחקן הצעיר של העונה בסרייה א'. לקראת עונת 2020/2021 קולוסבסקי הצטרף רשמית לסגל של יובנטוס. ב-20 בספטמבר 2020 קולוסבסקי רשם את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון 0–3 על סמפדוריה. ב-25 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק מול הלאס ורונה שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-19 במאי 2021 הוא כבש בניצחון 1–2 בגמר הגביע האיטלקי מול אטאלנטה. ב-31 בינואר 2022 חתם קולוסבסקי בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג בעסקת השאלה ל-18 חודשים, תמורת עשרה מיליון אירו. במידה וטוטנהאם תממש את אופציית הרכישה, הקבוצה תשלם 35 מיליון אירו נוספים. ב-9 בפברואר ערך הופעת בכורה בהפסד 2–3 לסאות'המפטון. ב-19 בפברואר כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על מנצ'סטר סיטי. בחצי עונה במדי הקבוצה הוא הציג מספרים טובים עם שמונה בישולים וחמישה שערים ב-18 הופעות ועזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי ולשוב לשחק בליגת האלופות אחרי שנתיים של היעדרות. בשל מוצאו הצפון המקדוני שיחק קולוסבסקי במדי הנבחרת עד גיל 16 של צפון מקדוניה. מאידך שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה. ב-18 בנובמבר 2019 קולוסבסקי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של שוודיה בניצחון 0–3 על איי פארו במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-8 בספטמבר 2020 קולוסבסקי כבש את שערו הראשון בנבחרת שוודיה בניצחון 1–2 על נבחרת קרואטיה במסגרת ליגת האומות. מדיה וקבצים בנושא דיאן קולוסבסקי בוויקישיתוף דיאן קולוסבסקי, ברשת החברתית אינסטגרם דיאן קולוסבסקי, באתר Transfermarkt דיאן קולוסבסקי, באתר Soccerway דיאן קולוסבסקי, באתר BDFutbol דיאן קולוסבסקי, באתר WorldFootball.net דיאן קולוסבסקי, באתר National Football Teams דיאן קולוסבסקי, באתר FootballDatabase.eu
ג'ושוע הרדמן

ג'ושוע קולין מ. הרדמן (באנגלית: Joshua Colin M. Herdman; נולד ב-26 במרץ 1987) הוא שחקן אנגלי ואמן אמנויות לחימה משולבות, שנודע בעיקר בזכות משחקו של גרגורי גויל בסדרת סרטי הארי פוטר. הרדמן נולד בהמפטון, לונדון. בנם של השחקן וכדורגלן ליגת הרוגבי המקצועני לשעבר מרטין הרדמן וג'סיקה הרדמן, הצעיר מבין ארבעת האחים. הוא התחנך בבית הספר אורלינס פארק. הרדמן התחיל לשחק כשהיה כבן 7; אביו מצא לו סוכן. בגיל 13 לוהק לתפקיד גרגורי גויל, חברו של דראקו מאלפוי, בסרט הארי פוטר ואבן החכמים משנת 2001. במהלך העשור הבא הוא חזר לגלם את גויל בכל שבעת סרטי ההמשך. במקור נבחן הרדמן לתפקיד דאדלי דרסלי, בן דודו המפונק של הארי, אך את זה תפקיד זה קיבל השחקן הארי מלינג. הרדמן הופיע בסרט "רובין הוד" משנת 2018, לצד טארון אגרטון, ג'יימי פוקס וג'יימי דורנן. לאחר חמש שנים של תרגול ג'ו ג'וטסו, הרדמן החל את הקריירה שלו ב-MMA. לדבריו, הוא בחר ב-MMA כי הוא אוהב את הספורט. "זה גולמי, מרגש ובלתי צפוי. אני מוצא את זה מעניין יותר מאגרוף אם כי אני מעריך את היופי והאמנות באיגרוף." ג'ושוע הרדמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ושוע הרדמן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ושוע הרדמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Muggle lands a wizard part". News Shopper. נבדק ב-19 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Early, Chas (27 בפברואר 2018). "Who is Marcella star Josh Herdman? Everything you need to know about the Eric actor" (באנגלית). BT.com. נבדק ב-31 במרץ 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Harry Potter star Josh Herdman (Gregory Goyle) launches cage fighting career - BBC Newsbeat". 26 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה)
ז'ורה (מחוז)

ז'ורה (בצרפתית: Jura; ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא מחוז בחבל בורגון-פראנש-קונטה במזרח צרפת. הוא נקרא על שם הרי היורה. בירת המחוז היא לונס-לה-סונייה ורשויות נוספות הן דול וסן קלוד. בשנת 2016 התגוררו במחוז 260,517 תושבים. היסטורית, ז'ורה השתייכה למחוז החופשי של בורגונדי, המכונה בצרפתית פראנש-קונטה. עד כיבוש האזור על ידי לואי הארבעה עשר בירת המחוז הייתה דול. לאחר הכיבוש הועברה הבירה לבזאנסון. דול היא כעת נפה של מחוז ז'ורה. כבר במאה ה-13 שפת תושבי שני שלישים דרומיים של ז'ורה הייתה ניב של שפה פרנקו-פרובנסאלית, זו המשיכה להיות השפה באזורים כפריים עד המאה ה-20. ז'ורה הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים בצרפת, המחוז נוצר במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. ז'ורה הוא אחד משמונה המחוזות של בורגון-פראנש-קונטה והוא מוקף במחוזות דו, אוט-סאון, קוט ד'אור, סון-אה-לואר, ואן, וכן הקנטון השווייצרי של וו במזרח. הרי ז'ורה מיוערים ופסגותיהם מעוגלות, להבדיל מן הפסגות החדות והחשופות של האלפים. אגמים רבים נמצאים ברחבי ז'ורה. האגם הטבעי הגדול ביותר הוא לק דה שליי, אורכו 3 ק"מ ורוחבו קילומטר. לק דה וולאן נוצר לאחר בניית סכר הידרו-אלקטרי והוא אחד האגמים הגדולים מעשה ידי אדם בצרפת. האקלים של מחוז הז'ורה שונה מאוד בגבהים שונים. בעמקים הנמוכים בגובהם מזג האוויר ממוזג ונעים, אולם בעמקי ההרים הגבוהים החורפים קרים מאד. ז'ורה הוא אזור גידול גפנים ליין. יינות הז'ורה הם בעלי טעם ייחודי ויוצא דופן, חלקם מיוצרים בתהליך דומה לייצור שרי, תוך שימוש בפלור. היינות מיוצרים מזן מקומי של ענבי סוביניון בלאן. זני ענבים אחרים במחוז הם Poulsard, טרוסו ושרדונה. אין במחוז ערים תעשייתיות, מספר קטן של עיירות מהוות מרכזים מנהליים ומסחריים המשרתים את כלכלתו הכפרית של מחוז ז'ורה. בהיעדרם של מפעלים תעשייתיים רחבי היקף, עסקים קטנים של אומנים ממלאים תפקיד חשוב בכלכלה. אצל אומנים אלה קיימות תוכניות הכשרה לשוליות במקצועות כמו בנייה, אפייה, קצבים, עיצוב שיער, מכונאות רכב, מכירות ומקצועות אחרים שאינם מבוססים על מפעלי תעשייה. בהרי ז'ורה מסלולים רבים לטיולים רגליים, סקי וספורט חורף אחרים. מדיה וקבצים בנושא ז'ורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ורה (בצרפתית) ז'ורה, ברשת החברתית פייסבוק מידע תיירותי למחוז ז'ורה, (באנגלית) Prefecture website (בצרפתית)
אגרסטה

האגרסטה (בפורטוגזית: Agreste) הוא אזור צר העובר במדינות ברזיל: פאראיבה, פרנמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ובאהיה בין חופי ה-"Zona da Mata" (אזור היער) לבין האזור החצי-צחיח סרטאו. האגרסטה, המסתיים לפני ריו גראנדה דו נורטה, התעשר בצמחייה בשל התמוטטותה של שרשרת הרים שגרמה לירידת גשמים רבים באזור המיוער לאורך החוף. רוב האגרסטה הוא אזור משופע בגבעות, כאשר הגבעות הדרומיות הן הגבוהות ביותר, מלבד בסביבת העמק הצר שבו זורם נהר סאו פרנסיסקו. האקלים חם ולח לעיתים, עם גשמים רבים בעיר המרכזית באזור - קמפינה גרנדה. בממוצע יורדים בו כ-700 מילימטר גשם בשנה - המתפרסים על פחות מ-10 מ"מ באוקטובר ובנובמבר עד ל-120 מ"מ במאי וביוני. השימוש העיקרי שנעשה בקרקע הוא גידול חקלאות מעורבת, כאשר הגידול החקלאי המרכזי הוא המלון. האגרסטה סובל לעיתים קרובות מבצורות, כמו הסרטאו, אם כי השפעותיהן בדרך כלל אינן כה חמורות. היסטוריה של ברזיל גאוגרפיה של ברזיל טייטה דו אגרסטה - ספר ברזילאי שעובד גם לסרט קולנועי סרטאו