זויה פיודורובה

זויה פיודורובה (ברוסית Зоя Алексеевна Федорова;‏ 21 בדצמבר 1907 - 11 בדצמבר 1981) הייתה שחקנית קולנוע מפורסמת ונערצת בברית המועצות, שזכתה לתואר האמן המוערך של רוסיה הסובייטית בשנת 1965, והייתה כלת שני פרסי סטלין. פיודורובה נחשבה שחקנית בכירה ובולטת בקולנוע הרוסי עד למאסרה ושליחתה לכלא בשנת 1946, בעקבות רומן שניהלה עם הדיפלומט האמריקאי אדמירל ג'קסון טייט (אנ'), שהיה מפקד הצי האמריקאי. מרומן זה נולדה ב-1946 בתה ויקטוריה. פיודורבה נידונה לעונש מאסר במחנה עבודה בבית הסוהר למשך 26 שנה, אך קיבלה חנינה בשנת 1956 לאחר 8 שנות גלות במחנה עבודה בכפייה. בשנת 1981 פיודורובה נרצחה בביתה בנסיבות שאינן ברורות. פיודורובה נולדה ב-21 בדצמבר 1907 בסנט פטרסבורג לאבא פועל ואמא עקרת בית. ב-1918 משפחתה עברה לגור במוסקבה בגלל עבודתו של אביה. ב-1928 היא התקבלה ללימודי משחק בתיאטרון, והמשיכה את לימודיה בתיאטרון מאיאקובסקי, אותם סיימה ב-1934. ב-1945 פיודורובה הכירה את הדיפלומט האמריקאי ג'קסון טייט, ב-18 בינואר 1946 נולדה בתה היחידה ויקטוריה. באותן שנים, תקופת מסך הברזל, יחסים רומנטיים עם מערביים היו אסורים ונחשבו כ"בגידה במדינה". למרות המאמצים להסתיר את מערכת היחסים האסורה, השלטונות גילו אודות הקשר. טייט גורש בחזרה לארצות הברית. פיודורובה נשלחה ב-27 בדצמבר 1947, למעצר ולאחר שבית המשפט הרשיע אותה בריגול הוטל עליה עונש מאסר במחנות עבודה שהוחלף לכלא בעיר ולדימיר. בנוסף הוטל עונש גם על כל בני משפחתה המורחבת, העונש היה הרחקה לגלות והחרמת כל הרכוש המשפחתי. אחיותיה, אלכסנדריה ומריה הוגלו יחד עם ילדיהן ומשפחותיהן לשני כפרים נדחים שונים ל-10 שנים, במהלכן אחותה מריה נפטרה ב-1952. ויקטוריה, בתה בת השנה נשלחה לחיות בכפר נידח בקזחסטן יחד עם דודתה ומשפחתה, כשהוסתרה ממנה זהותה של אמה הביולוגית. ב-1955, לאחר מותו של סטלין, קיבלה פיודורובה חנינה ושוחררה מהמאסר יחד עם אסירים פוליטיים רבים נוספים. ב-23 בפברואר 1955 היא אוחדה לראשונה עם בתה בת ה-10, ויקטוריה. ב-1975 בתה ויקטוריה, במהלך ביקור אצל אביה טייט אותו לא הכירה, התחתנה ונשארה לגור בארצות הברית. ב-1976 קיבלה פיודורובה אישור לצאת מגבולות ברית המועצות והיא הגיעה לארצות הברית, שם נפגשה, לראשונה מאז שהופרדו, עם ג'קסון טייט. ב-1978 טייט נפטר אך פיודורובה הגיעה לארצות הברית פעמיים נוספות לבקר את בתה ויקטוריה ואת נכדה כריסטופר אלכסנדר פיודור פוי. ראשיתה של הקריירה הקולנועית של פיודורובה החלה בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, ומעמדה ככוכבת נערצת היה לאחר שכיכבה בתפקידים ראשיים בסרטים שהיו ללהיטים ברחבי ברית המועצות, ובעיקר לאחר פרסומו של הסרט "חברות" ב-1936, אשר תורגם ויצא לאקרנים גם בארצות הברית. במהלך מאסה היא המשיכה להופיע כשחקנית בתיאטרון. הקריירה של פיודורובה המשיכה להתפתח אף לאחר שאביה נאסר באשמת שווא, והיא המשיכה לככב בתפקידים ראשיים בסרטים מובילים. זמן קצר לאחר שחרורה ב-1956 היא החלה לעבוד שוב כשחקנית ברוסיה. בשנות ה-60 וה-70 היא השתתפה בסרטי קולנוע רבים בתפקידים דרמטיים, לרוב כשחקנית משנה. שנה לפני שנרצחה פיודורובה, היא הופיעה בסרט מוסקבה לא מאמינה בדמעות, שזכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-1980. במהלך לימודיה היא נישאה ללאוניד וייצלר, שמאוחר יותר היה לשחקן תיאטרון ידוע, וב-1934 נישאה לקולנוען א. רפופורט, ולאחר 5 שנים הזוג התגרש והיא החלה בקשר עם הטייס איבן קלשבים, שנהרג 3 שנים מאוחר יותר. ב-1946 מתוך ניסיון להסתיר את קשריה עם טייט היא נישאה בנישואים פיקטיביים למלחין אלכסנדר רזונובה, אותו הכירה באחד הפרויקטים המשותפים שלהם. ב-11 בדצמבר 1981, נרצחה פיודורובה ביריית אקדח בביתה. נסיבות הרצח לא התגלו מעולם. פרס סטלין 1941 פרס סטלין 1942 תואר האמן המוערך של רוסיה הסובייטית על קריירה ענפה בקולנוע הרוסי, שנת 1965. עיטור הדגל האדום של העמל ב-1939 ב-2010 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "זויה" המבוסס על חייה של פיודורובה בכיכובה של השחקנית אירינה לגובה. ב-2011 יצאה סדרת הדרמה הטלוויזיונית "בחיפוש אחר יהלומים" בה גילמה את דמותה של זויה השחקנית תמרה סמיינבה. ב-2008 בסרט הקולנוע "גלינה" גילמה את דמותה של פיודורובה השחקנית ראיסה קוניוחובה. מדיה וקבצים בנושא זויה פיודורובה בוויקישיתוף זויה פיודורובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זויה פיודורובה, באתר AllMovie (באנגלית) זויה פיודורובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זויה פיודורובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)