laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וילה סן מיקלה

וילה סן מיקלה (באיטלקית: Villa San Michele) היא מבנה שנבנה על ידי דוקטור אקסל מונתה ושימש כביתו באי קאפרי, בעיירה אנאקפרי. בניית הווילה עומדת במרכזו של הספר מגילת סן מיקלה. בעיירה אנאקפרי. לאחר מותו של מונתה עברה הווילה לבעלות של ממשלת שוודיה והיא הקימה בחלק ממנה מוזיאון המוקדש למהדורות השונות של הספר מגילת סן מיקלה בשפות הרבות בהן תורגם. בחלק אחר של הווילה יש בית אירוח לשוודים המעוניינים ללמוד על איטליה. המקום מהווה אתר תיירות מאוד מבוקש, לכן ממשלת איטליה קבעה מכסת תיירים שנתית והמגיע לשם, ללא הזמנת תור מראש, עלול להיות מסורב כניסה, כחורג מהמכסה. וילה סן מיקלה ניצבת באותו אתר שבו, בתקופה הרומית, הייתה אחת משתים עשרה וילות קאפרי שנבנו על ידי הקיסר טיבריוס, ששלט מקאפרי באימפריה, משנת 27 עד 37 לספירה. בדו"ח של הארכאולוג ג'וזפה פאולה, מתחילת המאה התשע עשרה, מוזכרים כמה ממצאים במקום, רצפות פסיפס ולוחות שיש, שנמצאו במיקום זה בדיוק, ושולבו בזמנו בגינתו של הנסיך הנפוליטני גאלו. בשנת 1895 התאהב הרופא השוודי אקסל מונתה באתר, שהכיל גם שרידים של קפלה עתיקה מהמאה העשירית שהוקדשה למיכאל הקדוש, ורכש אותו, כדי לבנות שם בית לעצמו. במהלך ביצוע עבודות השיקום נמצאו בכרם הסמוך לחורבה שרידי הווילה הרומית העתיקה, כולל קטע בנייה באופוס רטיקולטום ושני חדרים קטנים עם ציורי קיר וריצוף. הבית עוטר בכמה ממצאים ארכאולוגיים נוספים, שלא נמצאו באתרם (בהתחשב בתיארוך שלהם, לאחר התקופה היוליו-קלאודית), אך מונתה הציל אותם מהזנחה של התושבים המקומיים, שהשתמשו בהם לעיתים קרובות כחומר בנייה לשימוש חוזר או הרסו אותם כמכשול בכרמים. עם השלמת הבנייה, המקום היה לפופולרי מאוד בין בני הצמרות החברתיות והאומנותיות. אקסל מונתה, לצערו, לא התגורר זמן אב במקום, מחלת עיניים, שפקדה אותו, אילצה אותו לעבור למגורים במקום עם אור פחות חזק. הוא השכיר את המקום למרקיזה לואיזה קאסאטי. אוסקר ויילד ביקר בווילה ב-1897, הנרי ג'יימס ב-1899 וריינר מריה רילקה ב-1907. המתחם מחולק לכמה מפלסים. בקומת הקרקע יש חדר אוכל עם ריהוט עץ בולונז מתקופת הרנסאנס וכלי פח שוודים מהמאה השמונה עשרה; על דלת הכניסה יש העתק של פסיפס פומפי, המתאר שלד נושא גביע עם שתי אמפורות יין. בקומת הקרקע נמצא המטבח ואטריום קטן, מעוטר עם באר רומית במרכז, המשמש לאיסוף מים, וכן אפיגרפים לטיניים שונים המוקפים בקירות ההיקפיים ועמוד מחורץ. הפסלים השונים בגומחות הם העתקים מאוחרים של מקורות עתיקים המתארים פטריקים רומיים, כמו ליוויה דרוסילה, אשתו של אוגוסטוס. מהאטריום יש גרם מדרגות שמוביל לקומה העליונה, שם נמצאים חדר השינה, החדר הצרפתי, ולבסוף הסטודיו, מעוטר בראש של גורגונה, העתק רומי של המקור היווני ממקדש ונוס ברומא שמונטה קנה כנראה מסוחר עתיקות. בקצה האכסדרה של הקפלה ממוקם ספינקס שמתוארך לתקופת שלטונו של רעמסס השני, במאה השלוש עשרה לפני הספירה. הכל מצביע על כך שהוא הגיע מחצי האי האיטלקי, אך לא ברור כיצד אקסל מונתה הגיע לבעלות עליו. ב"מגילת סן מיקלה" מונתה מספר שמצא אותה באזור כפרי, לשם מיהר בבוקר לאחר חלום מקדים. לפני שהספינקס המצרי היה במקומו הספינקס האטרוסקי שהוצב מאוחר יותר על המרפסת ליד הכניסה לקפלה. ייתכן שהבחירה בספינקס כסמל הווילה נעשתה בהשראת הסופר הגרמני ז'אן פול, שהיה אהוב מאוד על מונטה, שהשווה את האי קאפרי לספינקס. אתר האינטרנט הרשמי של וילה סן מיקלה (באיטלקית, באנגלית ובשוודית) מדיה וקבצים בנושא וילה סן מיקלה בוויקישיתוף
מוניוז

האם התכוונתם ל... סיסקו מוניוז – מאמן כדורגל וכדורגלן ספרדי עופרה מוניוז – שחיינית ישראלית תמי מוניוז – שחיינית ישראלית, אחותה של עפרה מוניוז מוניז
מוזס סויר

מוזס סויר (באנגלית : Moses Soyer ; ‏ 25 בדצמבר 1899 - 2 בספטמבר 1974 ) היה צייר של ריאליזם חברתי אמריקאי. הוא נולד בשם משה שוער עם אחיו התאום הזהה, רפאל סויר. הם נולדו בבוריסוגלבסק, טמבוב, פרובינציה בדרום רוסיה ב-25 בדצמבר 1899. אביהם, אברהם שוער, היה חוקר עברית, סופר ומורה, גידל את ששת ילדיו בסביבה אינטלקטואלית שבה הושם דגש רב על עיסוקים אקדמיים ואמנותיים. אמם, בלה, הייתה רוקמת. בן דודם היה הצייר והמטאורולוג יהושע זלמן הולנד. בשל הקשיים הרבים של האוכלוסייה היהודית באימפריה הרוסית, נאלצה משפחת סויר להגר ב-1912 לארצות הברית, שם התיישבה בסופו של דבר בברונקס. שם המשפחה השתנה משוער לסויר במהלך ההגירה. סויר נישא ב-1922 לאידה צ'סנר, רקדנית. יחד נולד להם בן אחד, דייוויד סויר. רקדנים היו נושא חוזר בציוריו. סויר למד אמנות בניו יורק עם אחיו התאום רפאל, תחילה בקופר יוניון, והמשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא סטה ממסלול אחיו התאום. ולמד בבית הספר לאמנות פרר, אצל הציירים מאסכולת אשקאן רוברט אנרי וג'ורג' בלוז. הוא הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו ב-1926 והחל ללמד אמנות בשנה שלאחר מכן בבית הספר לאמנות עכשווית ובבית הספר החדש. הוא היה אמן של תקופת השפל הגדול, ובמהלך שנות ה-30 עסקו שני האחים בריאליזם חברתי, והפגינו הזדהות עם מאבקי מעמד הפועלים. בשנת 1939, התאומים עבדו יחד בפרויקט העבודות הפדרלי לאמנות, של ציורי הקיר (WPA-FAP) במשרד הדואר Kingsessing Station בפילדלפיה. סויר כתב טור שבועי לעיתון ביידיש בשם "בעולם האמנות". סויר מת במלון צ'לסי בניו יורק ב-2 בספטמבר 1974, בזמן שצייר את הרקדנית והכוריאוגרפית פיבי נוויל . הוא נקבר בבית הקברות Acacia במחוז קווינס, ניו יורק. מוזיאון ברוקלין, מכון דטרויט לאמנויות, מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים (וושינגטון, די.סי.), מוזיאון הונולולו לאמנות, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המוזיאון לאמנות מודרנית (ניו יורק), מוזיאון פילדלפיה לאמנות, אוסף פיליפס (וושינטון, מרכז ווקר לאמנות (מיניאפוליס, מינסוטה), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית (ניו יורק), מוזיאון אמון קרטר לאמנות אמריקאית (פורט וורת'), המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן, וגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, הם בין המוסדות המחזיקים יצירות של מוזס סויר. מדיה וקבצים בנושא מוזס סויר בוויקישיתוף מוזס סויר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Shenker, Israel (1974-09-03). "Moses Soyer, 74, Dead; Traditional U.S. Painter". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-02-19. A Finding Aid to the Raphael Soyer papers, 1933-1989 | Digitized Collection | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית) Artist Info, www.nga.gov Benjamin Harshav, The Polyphony of Jewish Culture, Stanford University Press, 2007, ISBN 978-0-8047-5512-2. (באנגלית) Berman, Avis (December 1979). "Raphael Soyer at 80: 'Not painting would be like not breathing': Smithsonian American Art/Portrait Gallery Library". ARTnews. Jewish Renaissance, October 2009, p. 43. Southgate, M. Therese (2011-03-17). "Moses Soyer, Girl At the Sewing Machine". The Art of JAMA: Covers and Essays from The Journal of the American Medical Association, Volume III. OUP USA. p. 158. "Moses Soyer: Biography" Moses Soyer, www.jewishvirtuallibrary.org Goodman, Susan T. The Grove Encyclopedia of American Art. Oxford University Press. p. 521. By Amy Worden, Inquirer Harrisburg Bureau, Push for public access to New Deal murals, https://www.inquirer.com, ‏2009-04-27 (באנגלית)
אתה לא יכול לשאול את זה

אתה לא יכול לשאול את זה (באנגלית: You Can't Ask That) היא סדרת טלוויזיה אוסטרלית שנוצרה על ידי תאגיד השידור האוסטרלי ועלתה לאוויר לראשונה באוגוסט 2016. נכון ל-2024, לסדרה יש שבע עונות. הסדרה יצאה לפגרה ב-2023 אך היא צפויה לחזור בעתיד הקרוב. הסדרה נוצרה על ידי קירק דוקר ואהרון סמית' ב-2015, הפרק הראשון של העונה הראשונה שודר בתאגיד השידור האוסטרלי ב-3 באוגוסט 2016. על פי הדיווחים, הסדרה נכתבה בהשראת שרשורי Ask Me Anything ברשת החברתית Reddit. הסדרה שואפת להציג את חייהם של קהילות מודרות ולשבור סטריאוטיפים תוך מענה לשאלות שאנשים מפחדים לשאול. בכל פרק נשאלים המצולמים שאלות שנחשבות לשנויות במחלוקות ונשלחו על ידי הצופים בטרם צילום התוכנית. בין האוכלוסיות שהוצגו בסדרה ניתן למנות עובדי מין, טרנסג'נדרים, עיוורים, הומלסים, פליטים ועוד. ביולי 2017 החלו בתאגיד השידור הישראלי, כאן 11, לשדר גרסה מקומית של הסדרה, בשם "סליחה על השאלה", עם גרסה רגילה בעברית, גרסת ילדים וגרסה בערבית. בפברואר 2019, תאגיד השידור ההולנדי BNNVARA החל לשדר גרסה מקומית בתאגיד השידור NPO 3 תחת הכותרת "Ik durf het bijna niet te vragen" (בקושי העזתי לשאול את זה). ביוני 2019, ערוץ CBC הקנדי החל לשדר גרסה מקומית של הסדרה בשם You Can't Ask That. אתר האינטרנט הרשמי של אתה לא יכול לשאול את זה אתה לא יכול לשאול את זה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אתה לא יכול לשאול את זה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוגן (אנ') הוא מונח עבור תת-תרבות באוסטרליה, המתאר אנשים פשוטים ו"מיושנים" ממעמד הפועלים Knox, David (30 בנובמבר 2022). "You Can't Ask That, Spicks & Specks resting in 2023". tvtonight.com.au. TV Tonight. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Fenton, Andrew (2 באוגוסט 2016). "Is dwarf tossing OK? Your offensive questions get answered on the ABC's new show You Can't Ask That" (באנגלית). Australia: News Corp Australia. נבדק ב-11 באוגוסט 2016. {{cite news}}: (עזרה) Choueifaty, Elie (28 ביולי 2016). "ABC series You Can't Ask That strikes a chord with its surprising humour". The Sydney Morning Herald (באנגלית). נבדק ב-11 באוגוסט 2016. {{cite news}}: (עזרה) Melissa Hank, "You Can't Ask That lets people with disabilities speak out".
אדלאיד אובאל

מארת אדלאיד האס-אובאל (בצרפתית: Marthe Adélaïde Haas-Hautval‏; 1 בינואר 1906 – 12 באוקטובר 1988) הייתה פסיכיאטרית צרפתייה, ילידת אלזס, חסידת אומות העולם. אדלאיד ("היידי") אובאל נולדה בשנת 1906, בכפר הוהוואלד באלזס, אז חלק מהאימפריה הגרמנית (כיום הכפר לה הוהואלד במחוז הריין התחתון בצרפת), כילדה הקטנה מבין שבעת הילדים של הכומר הפרוטסטנטי פיליפ ז'אק האס (1935-1862) ושל סופי לידיה לבית קונץ (1942-1870). היא למדה בבית ספר יסודי גרמני. אחרי חזרתה של אלזס לחיקה של צרפת בעקבות מלחמת העולם הראשונה שינתה המשפחה את שמה לשם הצרפתי "אובאל" - הגרסה הצרפתית של שם הכפר הוהוואלד. בהמשך למדה אדלאיד אובאל בגימנסיה צרפתית בגיבווילר (גבוויילר). אחר כך למדה רפואה באוניברסיטת שטרסבורג, והתמחתה בפסיכיאטריה תחת הדרכתו של שארל פפרסדורף. עד שנת 1936 היא ניהלה יחד עם אחיה פיליפ אמנואל דיור מוגן לילדים נכים בשם "לז אירונדל" (Les Hirondelles הסנוניות). עד שנת 1939 עבדה כפסיכיאטרית ביישוב קיסנאכט בשווייץ. בשנת 1940 מצאה עבודה בקליניקה בדרום-מערב צרפת. לאחר כיבוש צרפת בידי הגרמנים התגוררה ד"ר אובאל בשטח הנתון לשלטונה של ממשלת וישי. בשנת 1942 נודע לה על מות אמה, שהתגוררה בפריז. ניסיונה של אובאל להגיע ללא רישיון מעבר ללוויה של אמה בפריז, הביא למעצרה. בזמן שהייתה במעצר הביעה זעזוע מהיחס הקשה שניתן ליהודים עצורים, ועל כך אמר מפקד הכלא שהיא יכולה להצטרף אליהם, ואכן, בינואר 1943 הועברה לאושוויץ במשלוח של מאתיים יהודיות, ושם טיפלה בחולות נגועות בטיפוס, תוך שהיא מסתירה את דבר מחלתן, על מנת למנוע את העברתן להשמדה. ד"ר אדוארד וירטס, רופא המחנה, הציע לה להצטרף אל צוות הרופאים, על מנת לבצע ניסויים אכזריים בגופן של יהודיות. ד"ר אובאל סירבה. באוגוסט 1944 הועברה למחנה הריכוז ראוונסבריק שבגרמניה, ושם שהתה עד לשחרור המחנה באפריל 1945. אחרי חזרתה לצרפת עבדה אובאל כרופאת בית ספר בעיר בזאנסון ומאוחר יותר בפרברי פריז. בשנת 1964 העידה בלונדון במשפט שבו תבע ד"ר ולדיסלב דרינג, רופא פולני באושוויץ, את הסופר ליאון יוריס בגין הוצאת דיבה, וזאת בעקבות ספרו "אקסודוס" בו כתב שדרינג ביצע ניסויים באסירים. דרינג טען שלא יכול היה לסרב לפקודות לבצע את הניתוחים שערך. חבר המושבעים פסק לו פיצוי בסך חצי פני. ב-18 במאי 1965 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. בשנותיה האחרונות היא סבלה מחלת פרקינסון. 1945 - אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת אביר 1965 - תואר חסידת אומות העולם - מטעם המכון יד ושם בירושלים 1991 - נחנך באר "Fontaine Haïdi Hautval“ עם לוח זיכרון לזכרה בכפר שלה, לה הוואלד אדלאיד אובאל, באתר יד ושם מאמר בארכיב הביוגרפי של הפסיכיאטריה בגרמנית 2016, נכון ליום 2.4.2018 (Felicitas Söhner - Marthe Adelaide Haas-Hautval, Biographisches Archiv der Psychiatrie, Hochschule Niederrhein, Krefeld) F.Söhner 2016
גיאורג יואכים רטיקוס

גיאורג יואכים (איסרין) דה פוריס הידוע בשם רטיקוס (16 בפברואר 1514 – 4 בדצמבר 1574), היה מתמטיקאי, אסטרונום, קרטוגרף ומורה. רטיקוס ידוע בעיקר בכך שהיה תלמידו היחיד של קופרניקוס, הביא לפרסומה של התאוריה שלו, בכתיבת Narratio Prima ולאחר מכן בעידוד קופרניקוס לפרסום ספרו "על תנועתם של גרמי השמים" רטיקוס נולד בפלדקירך בארכי דוכסות של אוסטריה. שני הוריו, גיאורג איסרין ותומאסינה דה פוריס, היו בעלי מורשת איטלקית ובעלי עושר רב, אביו היה רופא העיר וכן פקיד ממשלתי. הוא התחנך על ידי אביו עד גיל 14. כאשר מלאו לגיאורג יואכים 14 אביו הואשם בשוחד וכישוף והוצא להורג. שותפו של אביו גיסר לקח על עצמו את הטיפול בגיאורג יואכים הצעיר. כתוצאה מהאישומים נשלל שם משפחתו וגיאורג יואכים הצעיר אימץ את שם אימו. בהתאם לאופנה של התקופה, עם כניסתו ללימודים באוניברסיטת ויטנברג, שינה את שמו לשם הלטיני רטיקוס כשם הלטיני של אזור הולדתו רייטיה. רטיקוס החל בלימודי מתמטיקה בשווייץ ולאחר מכן המשיך לאוניברסיטת ויטנברג שם קיבל תואר מאסטר והפך למורה למתמטיקה. מלנכתון אשר עמד בראש וויטנברג שלח את רטיקוס לחופשה על מנת שיכיר מתמטיקאים ואסטרונומים ידועים. במהלך מסעותיו, בנירנברג פגש את יוהאן שונר ( Schöner ) איש אשכולות, קרטוגרף וממציא מכשירים אשר היה קשור לאוניברסיטת ויטנברג. שונר הכירו למוציא לאור פטריאוס ויחד שלחו את רטיקוס לפגוש את קופרניקוס, כנראה כדי לשכנעו לפרסם את ספריו. מכתב שפטריאוס כתב לרטיקוס וכן המתנות שנתן לרטיקוס עבור קופרניקוס מבהירים את הפונטציאל המסחרי שפטריאוס ראה בספר בשנת 1539 הצטרף רטיקוס לקופרניקוס והפך לתלמידו היחיד. בשנת 1540 פרסם את Narratio Prima שהוא מעין תיעוד ראשון של המודל ההליוצנטרי של קופרניקוס. ב 1541 הביא רטיקוס לפטריוס את כתב היד של ספרו של קופרניקוס. רטיקוס הוזעק לחזור לאוניברסיטת ויטנברג ולא ערך להדפסה בעצמו את הספר. אוסיינדר החליף אותו בכך והספר פורסם בשנת 1543. ב-1542 רטיקוס עבר ללמד באוניברסיטת לייפציג ובשנת 1545 יצא שוב לחופשה לימודים הפעם באיטליה במהלכה עבר משבר נפשי. בשנת 1551 חזר ללמד באוניברסיטת קונסטנס ובמהרה הודח עקב חשדות לאונס ויחסים הומוסקסואליים . בעקבות זאת ברח רטיקוס ונדד בשארית חייו. עבודתו החשובה האחרונה היו ספרי טריגונומטריה אשר פורסמו לאחר מותו ב 1596 מדיה וקבצים בנושא גיאורג יואכים רטיקוס בוויקישיתוף גיאורג יואכים רטיקוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גיאורג יואכים רטיקוס, באתר MacTutor (באנגלית) גיאורג יואכים רטיקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיאורג יואכים רטיקוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) תרגום על "תנועתם של גרמי השמים לעברית" https://www.e-vrit.co.il/Product/29091/על_הקפות_כיפות_השמיים Swerdlow, N. M. (1992). Annals of Scientific Publishing: Johannes Petreius’s Letter to Rheticus. Isis, 83(2), 270–274. https://doi.org/10.1086/356113 Burmeister, K. H. (1969). Georg Joachim Rheticus as a geographer and his contribution to the first map of Prussia. Imago Mundi, 23(1), 73–76.
דני גולן (מאמן)

דניאל (דני) גולן (14 באוקטובר 1959 – 18 בפברואר 2024) היה מאמן כדורגל ישראלי. גולן היה בצעירותו כדורגלן ושיחק בתפקיד הבלם, אך פרש בגיל צעיר, היגר לברצלונה ושימש כבעלים של מסעדה. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חזר לישראל, עשה קורס מאמנים, ובשנת 2000 מונה לעוזרו של ניר קלינגר בבית"ר באר שבע. בשנת 2003 מונה למאמן הפועל מגדל העמק, שהייתה קבוצת הבוגרים הראשונה שלו, אך כעבור זמן קצר סיים את תפקידו. במהלך עונת 2003/2004 מונה למאמן מכבי צור שלום בה אימן שנה. לאחר מכן אימן את מכבי עירוני קריית אתא, ולאחר מכן אימן בשני קדנציות את הפועל נצרת עילית. בין שני הקדנציות התאחד עם קלינגר, כאשר האחרון שימש כעוזר מאמן בנאה סלמיס פמגוסטה הקפריסאית. בקיץ 2013 חתם בהפועל אשקלון, אותה אימן עד ינואר של אותה שנה. כעבור שנה מונה למאמן הפועל רמת גן, שהייתה אז במקום הלפני האחרון בליגה, אולם לאחר שגולן לקח את המושכות, סיימה הקבוצה במקום ה-6, והמשיך לאמן את הקבוצה גם בעונה שאחריה. במרץ 2016 עבר לאמן את מכבי פתח תקווה מליגת העל עד לסיום העונה. בדצמבר 2016 התאחד בשלישית עם קלינגר, כאשר שניהם חתמו בהפועל חיפה, אולם הפעם גולן כמאמן ראשי וקלינגר כמנהל מקצועי. משחק השיא שלו היה הניצחון 3–0 בדרבי, שהיה הראשון של הפועל, אחרי שלוש שנים ומאז המעבר לאצטדיון סמי עופר. במרץ 2017 סיים את תפקידו במועדון. בנובמבר 2017 מונה למאמן הפועל פתח תקווה, אותה אימן 3 חודשים בלבד, וכעבור ימים אחדים חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן. גולן התגורר ברמת ישי. בנו הוא הכדורגלן עידן גולן, אותו ליווה דני בשנותיו האחרונות כאשר האחרון שיחק ברומניה. ב-18 בפברואר 2024 הלך לעולמו לאחר שלקה בדום לב. פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ארז נעמן, ‏לא יורדים עם הגולן? הכירו את מאמן מכבי פ"ת, באתר ONE‏, 5 במרץ 2016 רועי זריהן, ‏דני גולן סיכם את תנאיו כמאמן מכבי פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 1 במרץ 2016 מיקי שוורץ, רשמית: קלינגר וגולן חתמו בהפועל חיפה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2016 מאור רחמני, ‏רשמית: דני גולן מונה למאמן הפועל פתח תקווה, באתר ONE‏, 7 בנובמבר 2017 גידי ליפקין, ‏הפועל רמת גן מינתה את דני גולן לתפקיד המאמן, באתר ONE‏, 24 בפברואר 2018 מערכת ONE, ‏אבל בכדורגל הישראלי: דני גולן נפטר בגיל 64, באתר ONE‏, 19 בפברואר 2024
רותי טננולד

רותי טננולד (נולדה ב-1978) היא סופרת חרדית ישראלית. גדלה במשפחה חרדית ליטאית, הוריה גדלו במשפחות דתיות־לאומיות. סבתה היא המשוררת אביבה סגל. בצעירותה למדה במוסדות לימוד חרדיים. היא החלה לכתוב כאשר סבתה מסרה לה יומן שכתבה במהלך מלחמת העולם השנייה אותו תרגמה לעברית. היא החלה לכתוב כתחביב כאשר שאבה השראה מהסופרת לוסי מונטגומרי. בעבר הייתה מורה למתמטיקה, אך כאשר ספריה החלו לצאת לאור החליטה לעזוב את ההוראה ולעסוק בכתיבה בלבד. סיפוריה הם ספרים לנוער העוסקים בעיקר בתקופת מלחמת העולם השנייה. ספרה "הדוד הטוב של רולי" נלמד בבתי הספר של החינוך החרדי, מטעם משרד החינוך. אם לשמונה וסבתא לנכדה. גרה ברכסים. בן דודה הוא העיתונאי עמית סגל. הדוד הטוב של רולי, הוצאת יפה נוף, 2006 בזכותך ילדה, הוצאת יפה נוף 2011 אחות קטנה, הוצאת יפה נוף, 2013 תורגם לאנגלית ב-2014 בהוצאת פלדהיים תשמעי סיפור, הוצאת יפה נוף, 2014 ילדים שלי לתמיד - סיפורם של חמישה ילדים אסופים, הוצאת יפה נוף, 2015 משפחה אחת גדולה: המשך קורותיהם של האסופים, הוצאת יפה נוף,2016 שלנו את סרינה, הוצאת יפה נוף, 2010, תורגם לאנגלית ב-2018 בהוצאת פלדהיים אל תלכי: חמישה סיפורים, הוצאת יפה נוף, 2019 היי לי לבת, הוצאת יפה נוף 2020 חברתי רחלה, הוצאת יפה נוף 2021 היא תשוב לנגן, הוצאת יפה נוף 2022 סינקה, הוצאת יפה נוף 2023 מה חסר בגננו הנחמד? הוצאת יפה נוף, 2005 סיפור ג`ינג`י, הוצאת דני ספרים, 2005 סיפור ג'ינג'י 2, הוצאה עצמית, 2008 טלי, הילדה מהבית על החוף, הוצאת יפה נוף,2017 הילד עם הכובע, הוצאת יפה נוף, 2019 רותי טננולד באתר הספרייה הלאומית פנינה גפן, הסופרות החרדיות שכותבות בגלוי, ומשרטטות את גבולות הצנזורה המגזרית, באתר מקור ראשון, ‏2 באוקטובר, 2022 פעילות סביב הספר הדוד הטוב של רולי, רותי טננולד | הפורטל החרדי | משרד החינוך, באתר פורטל פדגוגי חרדי (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רותי טננולד".
הימנטה ביסוואה סמה

הימנה ביסואה סמה (באסאמית: হিমন্ত বিশ্ব শৰ্মা; נולד ב־1 בפברואר 1969) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של אסאם מטעם מפלגת העם ההודית, אליה חבר ב־2015 לאחר שעזב את הקונגרס הלאומי ההודי. הימנה ביסוואה סמה נולד ב־1 בפברואר 1969 בג'ורהט (אנ') שבאסאם לקליש נאת' סמה ומרינליני דוי. סמה למד במכללת קוטון (אנ') במדעי המדינה ב־1992, כשבין 1991 ל־1992 שימש כמזכיר הכללי של אגודת הסטודנטים במכללה. ולאחר מכן למד משפטים ועסק בעריכת דין בבית המשפט הגבוה של גוואהטי. סמה הצטרף לקונגרס הלאומי ההודי בשנות התשעים, והיה חבר במפלגה במשך 23 שנים. סמה נבחר לראשונה לאספה המחוקקת של אסאם בבחירות ב־2001 מטעם הקונגרס הלאומי ההודי, ב־2002 מונה לשר בממשלת אסאם, והחזיק במשרות שונות בממשלת המדינה. בבחירות ב־2006 ו־2011 נבחר מחדש לאספה. ביולי 2014 התפטר סמה ממשלת אסאם, לאחר תביעתו למינויו לראש השרים במקום ראש השרים המכהן בטענה לתמיכת מרבית חברי האספה מטעם המפלגה, אך רהול גנדי סירב לתמוך בו. באוגוסט 2015 הצטרף סמה למפלגת העם ההודית. במאי 2016 הקימה מפלגת העם ההודית את הברית הדמוקרטית הצפון-מזרחית (אנ'), קואליציית־בת של הברית הדמוקרטית הלאומית בצפון-מזרח הודו, כשסמה מהווה את כוח העיקרי ביוזמה מונה לעמוד בראשה. סמה מילא תפקיד חשוב בהקמת ממשלות של המפלגה במדינות נוספות: ארונאצ'ל פרדש, נאגאלנד, טריפורה, מניפור ומגהלאיה. בבחירות באסאם במאי 2016 נבחר סמה מחדש לאספה מטעם מפלגת העם ההודית, שלראשונה הקימה ממשלה במדינה. סמה מונה לשר בממשלה זו. לאחר הבחירות באסאם ב־2021 מונה סמה לראש השרים במדינה, והוא הושבע לתפקיד ב־10 במאי 2021. מדיה וקבצים בנושא הימנטה ביסוואה סמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הימנטה ביסוואה סמה הימנטה ביסוואה סמה, ברשת החברתית פייסבוק הימנטה ביסוואה סמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הימנטה ביסוואה סמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Dr. Himanta Biswa Sarma - Hon'ble Chiff Minister of Assam, Assam State Portal Assam's Cotton University: Institute that gave state 7 of 15 its chief ministers, India Today, ‏10 במאי 2021 Himanta Biswa Sarma: Key BJP strategist behind NDA's victory in Assam, The Times of India, ‏2 במאי 2021 India Today Web Desk, Himanta Biswa Sarma: From a disgruntled Congressman to Assam's next chief minister, India Today, ‏9 במאי 2021 Kaushik Deka, Rahul's actions don't match his words: Assam Congress leader Himanta Biswa Sarma who joined BJP, India Today, ‏24 באוגוסט 2015 Arfa Javaid, Himanta Biswa Sarma Biography: The man behind BJP's phenomenal rise in North-East took oath as the CM of Assam, Jagran Josh, ‏10 במאי 2021 Dissident Congress leader Himanta Biswa Sarma resigns resigns from ministership in Assam, Economic Times, ‏21 ביולי 2014 Samudra Gupta Kashyap, Zeeshan Shaikh, The CM hopefuls who couldn’t wait, The Indian Express, ‏21 ביולי 2014 Congress 'in rebellion' against Rahul as senior leaders, Daily Mail, ‏21 ביולי 2014 Samudra Gupta Kashyap, Tarun Gogoi’s ex-confidante Himanta Biswa Sarma joins BJP in style, The Indian Express, ‏28 באוגוסט 2015 BJP floats new platform for North-East, Himanta Biswa Sarma made convenor, Economic Times, ‏24 במאי 2016 Kaushik Deka, Why the BJP made Himanta Biswa Sarma Assam CM, India Today, ‏9 במאי 2021 Himanta Biswa Sarma sworn in as Assam CM, The Hindu, ‏10 במאי 2021
שזיף מצופה שוקולד

שזיפים מצופים בשוקולד, הידועים גם כשזיפים בשוקולד (בפולנית: śliwka w czekoladzie; ברוסית: чернослив в шоколаде), הם סוג של ממתק: ממתק שוקולד עם שזיף מיובש שלם כמילוי. שזיף מבושל או שזיף מיובש מצופה בשוקולד הוא מעדן פולני טיפוסי. יחד עם משמשים מיובשים שהוכנו באופן דומה, שזיפים מיובשים מצופים בשוקולד הם מוצר קונדיטוריה מסורתי מקובל גם ברוסיה ובאוקראינה. שזיפים מאודים מצופי שוקולד או שזיפים מבושלים מצופים בקרם שוקולד הם אפשריות נוספות, לפעמים עם שקדים קלויים או אגוזי מלך במרכז הממתק. אגוזים מרוסקים יכולים לשמש כתוספת. דובדבן מצופה שוקולד צימוקים מצופים בשוקולד פרי מצופה בשוקולד רשימת מזונות מצופים בשוקולד רשימת מנות שזיפים Whitehaven News | News | Polish food range launched (אורכב 02.02.2014 בארכיון Wayback Machine) Poles polish off Gareth's eastern delights (From This Is Cheshire) Конфеты чернослив в шоколаде. Калорийность и состав чернослива в шоколаде. FindFood.ru (in Russian) Ready, Steady, Cook 365: A recipe for every day of the year - Various. p. 548. Sliwka Naleczowska W Czekoladzie - Polish Chocolate Plums recipe Food.com
ניר זליחובסקי

ניר זליחובסקי (נולד ב-1 ביוני 1983) הוא שחקן ישראלי. את ילדותו העביר ברמת גן ובשווייץ. מגיל צעיר ניגן בפסנתר, במפוחית, ובגיטרה. למד בחוג לתיאטרון לנוער ביפו. שירת בצבא בתיאטרון צה"ל. במהלך שירותו הצבאי נאלץ לוותר על התפקיד של זוהר להט בסדרה "השיר שלנו" כי צה"ל סירב לתת לו אישור עבודה, מה שגרם לו לקצר את שירותו הצבאי. זליחובסקי למד משחק בבית ספר למשחק של ניסן נתיב (2009). התפקיד הטלוויזיוני הראשון שלו היה בשנת 1995 כשהוא הופיע בקלטת הילדים "ילדיש" בתור ילד. בשנת 2004 השתתף בעונה השנייה בטלנובלה של ערוץ 2 "אהבה מעבר לפינה" בה גילם את אייל מושא האהבה של דמותה של אגם רודברג. בשנת 2010 התארח בעונה השלישית של סדרת דרמת הפשע של HOT "הבורר" בתור עובד בחנות. בשנת 2011 גילם את דמותו של נאור בסרט "סרק". בשנת 2014 התארח בעונה הראשונה של סדרת הדרמה של HOT "מתים לרגע" בתפקיד בעלה של מורן. בשנת 2016 גילם את פול בסדרת הטלוויזיה "הרוסים". בשנת 2018 שיחק ב-13 פרקים של העונה השנייה של הסדרה הקומית "איפה אתה חי?" בתפקיד גיא גורביץ'. באותה השנה הופיע בסדרת הנוער "האוצר שלנו". בשנת 2012 שיחק בסרט "רווקה פלוס" של דובר קוסאשווילי בתפקיד נדב, הגנן האנס. ב-2018 השתתף בסרט של הבמאי שמעון קבילי "The Way Out" המבוסס על סיפור חייו, בכיכובו של אקי אבני. עם סיום לימודי המשחק בסטודיו של ניסן נתיב שיחק בתיאטרון אורנה פורת, בתיאטרון היהודי־ערבי ובתיאטרון הקאמרי. החל מ-2012 משחק בתיאטרון "הבימה" השתתף בהצגות שונות בתיאטרון, ביניהן: "מירל'ה אפרת", "הסוחר מוונציה", "אלוהים מחכה בתחנה", "העקומים" ועוד. ב-2015 שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "הבן הטוב" שכתב שי גולדן ועוסקת בחייו ובחיי אחיו. באותה השנה זכה בפרס הבטחת השנה, בטקס פרסי הבימה 2015. החל מ-2024 החל להשתתף בהצגה "האמיני יום יבוא" שמספרת על תולדות חייה של יפה ירקוני. ניר זליחובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניר זליחובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם ניר זליחובסקי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר זליחובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניר זליחובסקי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ניר זליחובסקי, באתר ספר הקולנוע הישראלי מאיה כהן, הגיע הזמן להכיר, באתר www.israelhayom.co.il, ‏5 במאי 2015 גולדן בוי: השחקן שמופיע על במות שנים ומקווה לשבור את מחסום האנונימיות, באתר www.maariv.co.il, ‏2015-06-24 יעקובסון, יפעת (2004-05-19). "האהבה מעבר לצבא". Ynet. נבדק ב-2024-05-18. זליחובסקי ניר – פרי כפרי האמיני יום יבוא, באתר heichal-hm.co.il