laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק סער

יצחק סער (באנגלית: Isaac Saar,‏ 15 בדצמבר 1931 - 22 בדצמבר 2016) היה אמן פיגורטיבי ישראלי-צרפתי. יצחק סער נולד ב-15 בדצמבר 1931. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1948 והשתקע בגבעת שמואל. הוא התגייס לפלמ"ח הוא נלחם ונפצע במלחמת העצמאות של מדינת ישראל. כשהתבגר למד אמנות באקדמיית גרנד שומייר בפריז, צרפת ולאחר מכן למד 6 שנים אמנות וטכניקות אצל צבי מאירוביץ'. סגנון הציור של סער הושפע רבות מהזרם הפיגורטיבי והוא התגורר לסירוגין בישראל ובצרפת. סער עיצב ובנה אנדרטה לזכר היהודים שנפלו בקרבות מלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה בשנת 2005 והיא ממוקמת בכניסה לעיר גבעת שמואל. 1961 - מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1962 - גלריה לאומנות כ"ץ, תל אביב 1964 - גלריה לאומנות כ"ץ, תל אביב 1964 - מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1965 - מוזיאון תל אביב, בית הלנה רובינשטיין 1966 - מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1967 - גלריית העיר העתיקה, ירושלים 1968 - מקלט עיירת פתח תקווה 1969 - אולם תערוכות בה"ד 1 1969 - מוזיאון בית אורי ורמי, אשדות יעקב 1971 - המוזיאון לאמנות חדישה, אילת 1971 - גלריית מקדונלד, בריסל, בלגיה 1971 - מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה 1971 - גלריה לאומנות טרקלין, חיפה 1972 - גלריית העיר העתיקה, ירושלים 1972 - גלריה מרסל ברנהיים, פריז, צרפת 1972 - סלון בנוא, אנטוורפן, בלגיה 1973 - מרכז רומי גולדמינץ, אנטוורפן, בלגיה 1973 - מרכז התרבות היהודי, פריז, צרפת 1973 - גלריית העיר העתיקה, ירושלים 1973 - גלריה לנס, אנטוורפן 1975 - הצריף-גלריה לאומנות, באר שבע 1975 - גלריה לים, תל אביב 1980 - גלריה לאומנות גיא, תל אביב. 1965 – תערוכת הסתיו, בית הלנה רובינשטיין, תל אביב 1971 – מרכז רומי גולדמינץ, אנטוורפן 1971 – גלריית מקדונלד, בריסל, בלגיה 1972 – תערוכת 25 שנה למדינת ישראל, קנדה 1987 – מוזיאון בת-ים, בת-ים. מדיה וקבצים בנושא יצחק סער בוויקישיתוף פרופיל באתר מוזיאון ישראל פרסום בעיריית גבעת שמואל על האנדרטה בטקס הווטרנים המסורתי לתערוכה בשנת 1962, הספרייה הלאומית
לאו החמישי

האם התכוונתם ל... לאו החמישי הארמני (אנ') – קיסר האימפריה הביזנטית בשנים 813–820 לאו החמישי (אפיפיור) – האפיפיור מ-903 ועד מותו ב-904 לאו החמישי מארמניה (אנ') – שליט ממלכת קיליקיה הארמנית בשנים 1374–1375
שלום חריטונוב

שלום חריטונוב (ה'תרמ"ו, 1886 – כ"ה בטבת ה'תרצ"ד, 12 בינואר 1934) היה מלחין חב"די. חריטונוב נולד בניקולייב שבאוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, למשפחה אשר רבים ממנה נודעו כבעלי נגן. אביו אברהם היה שוחט בעיר ומלחין בפני עצמו. למד בישיבות תומכי תמימים, אצל הרב שמואל גרונם אסתרמן בזמבין, ואחר כך עבר ללמוד בישיבה המרכזית בלובביץ', שם למד בין השנים ה'תרס"ג-ה'תרס"ז (1903–1907). שימש כשוחט ובודק בניקולייב עד שנת ה'תרפ"ט (1929). היה נחשב ל"משכיל" בתורת החסידות ובעל מנגן. בניקולייב היה חוזר דא"ח ברבים, ובהסכמת הרבי הריי"צ היה מוסיף הסברה משלו בעת שהיה חוזר מאמרים קצרים ומרחיבם על פי מאמרים אחרים. בשל קשיי פרנסה, אשר הערימו שלטונות ברית המועצות על השחיטה עבר להתגורר בלנינגראד. עבד במלאכת יד ביתית, בעיקר מפני חששו לשמירת שבת. בלנינגרד החל מצבו הבריאותי להתרופף, ובשל כך חזר להתגורר במוסקבה. מחוסר דיור במוסקבה עבר למלחובקה. בחודשים האחרונים לחייו התגורר בבית גיסו במוסקבה. חריטונוב נפטר בבית גיסו בכ"ה בטבת ה'תרצ"ד (1934) בגיל 48. חריטונוב חיבר מספר רב של ניגונים, בה'תשל"ג (1973) הוציא בנו שמשון תקליט מלחניו. ניגוניו נושאים אופי עמוק. בכמה מהן ניכרת תוגה הבאה ממסכת חייו העגומה והקשה. ניגונו הידוע השתרש בזמר העברי בשיר הערש "שכב בני" שכתב עמנואל הרוסי (מכרו וקרוב משפחתו של חריטונוב) אז חבר ההגנה בימי מאורעות תרפ"ט (1929). השיר בוצע לראשונה בשנת 1930 על ידי ניורה שיין בהצגה של התיאטרון הסאטירי "המטאטא", שעמנואל הרוסי היה אחד ממייסדיו. לשיר נודעו במנגינה זו ביצועים רבים בהם על ידי האומנים: אסתר עופרים, אריק לביא, הגבעטרון, רבקה זהר, איה כורם, קרני אלדד. אביתר בנאי הטמיע קטע מפזמון השיר בתוך שירו "שן לידי". לחנו זה הפך לפחות משנות השישים של המאה ה-20 כלחן לפיוט כי הנה כחומר, תחילה בחסידות חב"ד ולאחר מכן גם בקהילות אשכנזיות רבות אחרות. הציבור שר אותו בעת שפותחים את דלתות ארון הקודש בליל יום הכיפורים. הפיוט בנעימה זו זכה לביצועים רבים בהם של האומנים חוה אלברשטיין, שולה חן, ודואט של גיא זו-ארץ ויצחק מאיר. נתן גושן מבצע את הפיוט בעיבוד של הנעימה, באלבום צמאה 4. לפי מספר גרסאות, גם מנגינת "שכב בני" הולחנה על ידי אחיו אהרן. לחן חב"די נוסף לפיוט מליל יום הכיפורים, יעלה תחנוננו, מיוחס אליו. על מנגינה זו כתב אברהם פריד את שירו "טאטניו". ניגונו "הבן יקיר לי אפרים" בוצע בצמאה 5 על ידי יהושע לימוני. ישנם מספר ניגונים שמיוחסים לאחד משני האחים - שלום או אחיו אהרן חריטונוב. בשל ריבוי השנים שחלפו, החסידים שמפיהם נרשם הניגון לא זכרו מי משני האחים הוא המלחין. בין ניגונים אלו ניתן למנות את "והריקותי לכם ברכה". כפר חב"ד גיליון 507, עמוד 52 ואילך. על שלום חריטונוב בזמרשת שלום חריטונוב באתר הספרייה הלאומית רפאל נחמן הכהן, ליובאוויטש וחייליה, יד החמשה (כפר חב"ד), 1983, עמ' 295 מידע על השיר באתר זמרשת ובהתבסס גם על חוקר הזמר החסידי, יעקב מזור. כנראה ניגון הפיוט בנעימה זו התפשט תחילה בקרב חסידי חב"ד בירושלים ובארץ ישראל ובהמשך בקרב קהילות דתיות מגוונות. פריט Q113711426 בוויקינתונים
פוטג'וב

פוטג'וב לאיבר מין גברי class=notpageimage|הצגה פוטג'וב (מאנגלית: Footjob. פירוש מילולי: עבודת כף־רגל) היא פעולה מינית שנעשית עם כפות הרגליים, שמשמעה שפשוף איבר מסוים של הפרטנר המיני, בדרך כלל הפין הגברי, עם כפות הרגליים במטרה ליצור גירוי מיני ואורגזמה. פרקטיקה זו מתקשרת באופן אוטומטי אל תחום הפטיש לכפות רגליים, בשל הריגוש המיני שחשים בעלי פטיש זה לכפות רגליים. פוטג'וב נעשה לרוב על גבר כאשר האיבר המשתתף בפרקטיקה הוא איבר מינו, באמצעות כפות רגליה של הפרטנרית המינית שלו (בדרך כלל אישה). יחד עם זאת פוטג'וב יכול להתייחס גם לאיברים אחרים, כגון שפשוף השדיים או הפות של השותף המיני. פוטג'וב הוא סוג של ליטוף חושני ומיני בעזרת כפות הרגליים שנהוג לבצע במהלך משחק תפקידים של פטיש לכפות רגליים או במהלך יחסי מין עם בן או בת הזוג, הנוהגים לשלב פרקטיקות פוט פטישיסטיות ליחסים אלו. פעולת הפוטג'וב בדרך כלל נמשכת עד כאשר השותף מקבל אורגזמה. מבצע הפוטג'וב יכול לבצע את פעולת העינוג עם כפות רגליו היחפות, עם עקבים גבוהים, עם מגפיים, עם סנדלים או עם גרבונים. ישנן תנוחות רבות לביצוע הפוטג'וב. שני השותפים יכולים לשבת פנים אל פנים, כאשר אחד מגרה את השני עם כפות רגליו. השותף המבצע יכול גם לשכב על הבטן בצד ההפוך של השותף שלו (בעיקרון של תנוחת 69), ולאחר מכן להשתמש בכפות רגליו כדי לאונן לו. בנוסף, השותף המקבל יכול לשבת או לעמוד אפילו גבוה יותר מאשר שותפו המבצע, שיושב על הכיסא או שוכב על המיטה בזמן ביצוע הפוטג'וב. או להפך, השותף המקבל יכול לשכב על הרצפה בזמן שהמבצע יושב על כיסא מעליו ומבצע את הפעולה. פוטג'וב מזכיר במידה מסוימת את פעולת האוננות, שבדומה לה נעשה על ידי גירוי איבר המין. אולם בשונה מאוננות שבדרך כלל מתבצע על ידי האדם על עצמו, פעולת הפוטג'וב נעשית על האדם על ידי אדם אחר. כמו כן, באוננות בדרך כלל פעולת הגירוי נעשית ביד, בעוד הפוטג'וב כאמור נעשה על ידי כפות הרגליים. הפעולה המקבילה לפוטג'וב שנעשית ביד אך על ידי אדם אחר נקראת "הנדג'וב" (מאנגלית: Handjob). באחד הפרקים של הסדרה האמריקאית "עקרות בית נואשות", גבריאל סוליס (אווה לונגוריה) מפלרטטת עם ג'ון רולנד (ג'סי מטקאלף) על ידי ביצוע פוטג'וב מתחת לשולחן במסעדה. בסרט הבריטי "9 שירים" באחד מסצנות המין באמבטיה שבין מתיו (קיירן אובריאן) לבין ליסה (מרגו סטילי) מתבצע בין היתר גם פוטג'וב. בסרט "מלחמת רוז ברוז", גאווין ד'אמאטו (דני דה ויטו) מקבל פוטג'וב מאישה שהוא מזמין לארוחת ערב. בסרט הצרפתי "החיה" (La Bête) רומילדה דה אספרנס (סרפה ליין) נרדפת על ידי אדם זאב, שבאחת מסצנות הרדיפה, כאשר היא תלויה על עץ הוא מקבל ממנה בין היתר פוטג'וב כדי לענג את עצמו מינית. אוננות פטיש לכפות רגליים הנדג'וב מדיה וקבצים בנושא פוטג'וב בוויקישיתוף Eric Danville. The Penthouse Erotic Video Guide. Grand Central Publishing. p. 263. ISBN 0-446-61293-6. Angela Lewis. My Other Self: Sexual Fantasies, Fetishes and Kink. The Great American Publishing Society. p. 18. Bruckner, A. (2010). Illustrated Foot Sex: Footjobs & Foot Fetishism. Brian Phillippe. David Deida (2007). The Enlightened Sex Manual. Sounds True, Inc. p. 123. ISBN 1-59179-585-0. « Foot-job » (archive), sur Sex Info 101, 2011 (consulté le 4 mars 2013) Paszylk, Bartłomiej (2009). The pleasure and pain of cult horror films an historical survey. Jefferson, N.C.: McFarland & Co. p. 140. ISBN 9780786453276. נבדק ב-2 באוגוסט 2015. {{cite book}}: (עזרה)
יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין

יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין (בגרמנית: Joseph Wenzel I von Liechtenstein;‏ 9 באוגוסט 1696 - 10 בפברואר 1772), היה נסיך ליכטנשטיין וגנרל בכיר בצבא ההבסבורגי. יוזף ונצל נולד ב-9 באוגוסט 1696 בפראג, לפיליפ ארזמוס, נסיך ליכטנשטיין ולכריסטינה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט, בתם של פרדיננד קרל, רוזן לוונשטיין-ורטהיים-רוכפורט ואנה מריה, רוזנת פירסטנברג. בשנת 1712 הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, אולם בשנת 1718 מסר את התפקיד לדודו אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין. משנת 1716 עד לשנת 1718 לחם יוזף ונצל כחלק מהצבא ההבסבורגי במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718) בדרגת אוברסט לוטננט, ובמהלך מלחמת הירושה הפולנית הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט. בשנת 1732 מונה יוזף ונצל שוב לנסיך ליכטנשטיין כאפוטרופוס של בן דודו יוהאן נפומוק קרל, נסיך ליכטנשטיין, ומילא תפקיד זה עד לשנת 1745. בין השנים 1735–1740 שירת כדיפלומט בחצרו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בתחילה כשגריר בממלכת פרוסיה, ולאחר מכן כשגריר בממלכת צרפת. בשנת 1739 קיבל יוזף ונצל את עיטור מסדר גיזת הזהב והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובשנת 1744 הוא מונה למפקח הכללי על הארטילריה, וביצע בה שיפורים מהותיים. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית פיקד יוזף ונצל על המערכה בצפון איטליה, ואף נחל ניצחון חשוב בקרב פיאצ'נצה בשנת 1746. בשנת 1748 שוב הפך יוזף ונצל לנסיך ליכטנשטיין, ובשנת 1753 מונה למושל הכללי של הונגריה. בשנת 1760 נסע יוזף ונצל מטעם מריה תרזה אל ספרד, כדי להביא את איזבלה, נסיכת פארמה - כלתו של הארכידוכס יוזף. בשנת 1764 מונה יוזף לנציב ראשי, ובתפקיד זה השתתף בהכתרתו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-10 בפברואר 1772 מת יוזף ונצל בווינה, ואחיינו פרנץ יוזף הראשון, נסיך ליכטנשטיין עלה לשלטון במקומו. ב-19 באפריל 1718 התחתן יוזף ונצל עם בת דודתו אנה מריה, נסיכת ליכטנשטיין, בתם של אנטון פלוריאן, נסיך ליכטנשטיין ואלאונורה ברברה, רוזנת טונד-הוהנשטיין, ממנה נולדו לו 5 ילדים: פיליפ אנטון, נסיך ליכטנשטיין (1719) פיליפ אנטון, נסיך ליכטנשטיין (1720) פיליפ ארנסט, נסיך ליכטנשטיין (1722–1723) מריה אליזבת, נסיכת ליכטנשטיין (1724) מריה אלכסנדרה, נסיכת ליכטנשטיין (1727) מדיה וקבצים בנושא יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין בוויקישיתוף
מיכאל דודזון

מיכאל דודזון (נולד בשנת 1950) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב ופרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה שליד בית החולים מאונט סיני בניו יורק. כיום הוא מכהן גם כן כפרופסור וראש קתדרה לפסיכיאטריה בבבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניקוסיה בקפריסין. דודזון התפרסם במיוחד בעקבות מחקריו בתחום הפסיכופרמקולוגיה, הנוירוכימיה והביולוגיה המולקולרית של מחלת אלצהיימר וסכיזופרניה. מיכאל דודזון נולד בעיר גאלאץ ברומניה במשפחה יהודית שעלתה לישראל. למד רפואה בשנים 1970–1976 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מילנו. לאחר מכן במהלך השנים 1976–1980 עשה סטאז' והתמחות בקרדיולוגיה וברפואה פנימית במרכז הרפואי תל אביב. בשנת 1980 נסע לארצות הברית בה התמחה בפסיכיאטריה בשנים 1980–1984 בבית החולים מאונט סיני בניו יורק. הוא נשאר בהמשך בצוות בית החולים בשנים 1985–1995 כמנהל יחידה ואחר כך כמנהל מחלקה. במהלך השנים 1990–1995 עבד כסגן מנהל קליני של בית החולים הפסיכיאטרי פילגרים בניו יורק. באותן השנים בארצות הברית השתתף דודזון, בין היתר, בתהליך הדה-אינסטיטוציונליזציה של החולים הפסיכיאטריים. בשנת 1995, בשובו לישראל, עבד בשרות הפסיכיאטרי ובקליניקה לזיכרון של המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר ובשנים 2000–2001 כיהן כסגן מנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל בבת ים. לאחר מכן התמנה בין 2001–2007 למנהל האגף הפסיכיאטרי של בית החולים תל השומר. החל משנת 2000 ניהל פרופ' דודזון את המרכז למחלת אלצהיימר ע"ש סטוקובסקי (שהוקם ב-1994), תחילה בבניין שעל יד בית החולים תל השומר, ובהמשך עבר לכהן כיושב ראש המרכז בבניינו החדש ברמת גן (מרכז רמת גן למחלת אלצהיימר). בשנים 1993–1995 ושוב החל משנת 1996 מכהן דודזון כפרופסור לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה שליד בית החולים מאונט סיני בניו יורק. במקביל החל משנת 1996 הוא מלמד כפרופסור לפסיכיאטריה גם בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב. החל משנת 2009 דודזון הוא העורך הראשי של כתב העת האירופאי לנוירופסיכופרמקולוגיה "European Neuropharmacology". דודזון פרסם מעל 600 מאמרים ומחקרים מדעיים. רבים מהם עוסקים בממצאים בתחום הביולוגיה של הסכיזופרניה, כולל בהיבטים נוירוכימיים ושל ביולוגיה מולקולרית, כמו גם בניסויים למציאת טיפולים תרופתיים חדשים. דודזון הקדיש חלק רב מפעילותו המדעית לחקר מחלת אלצהיימר, חקר במיוחד את הביטויים המקדימים - פרמורבידיים ופרודרומליים של המחלה, את תרומת גורמי הסיכון והפתולוגיה הקרדיו-וסקולריים להיווצרותה וערך מחקרים לשם פיתוח טיפולים חדשים. 2004 - פרס לפסיכופרמקולוגיה מטעם הקולגיום האירופאי לנוירופסיכופרמקולוגיה. 2006 - פרס למדעי העצב מטעם הקולגיום הבינלאומי לנוירופסיכופרמקולוגיה. 2023 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת גאלאץ ברומניה. ביוגרפיה קצרה באתר בית החולים תל השומר (באנגלית) באתר הקולגיום ECNP באתר אוניברסיטת ניקוסיה באתר אוניברסיטת גאלאץ 19 במאי 2023 Michael Davidson, scholar.google.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכאל דודזון".
משחק וידאו לשחקן יחיד

משחק וידאו לשחקן יחיד (באנגלית: Single-player video game) הוא משחק וידאו שבו רק קלט משחקן אחד בלבד צפוי לאורך כל ההפעלה של המשחק. משחק לשחקן יחיד הוא בדרך כלל משחק שניתן לשחק רק על ידי אדם אחד, לעומת "מצב לשחקן יחיד" שהוא בדרך כלל מצב משחק שנועד להיות משוחק על ידי שחקן יחיד, למרות שהמשחק מכיל גם מצבי משחק לשחקנים מרובים. הרוב המכריע של משחקי קונסולות ומשחקי ארקייד תוכננו כך שיהיה ניתן לשחק בהם על ידי שחקן יחיד. למרות שברבים מהמשחקים האלה יש מצבים המאפשרים לשניים או יותר שחקנים לשחק (לא בהכרח בו-זמנית), מעט מאוד מהם ידרשו יותר משחקן אחד כדי לשחק במשחק. סדרת Unreal Tournament היא דוגמה אחת כזו. MMOG מדיה וקבצים בנושא משחק וידאו לשחקן יחיד בוויקישיתוף Oosterhu; Feireiss, Lukas (במרץ 2006). The Architecture Co-laboratory: Game Set and Match II : on Computer Games, Advanced Geometries, and Digital Technologies. Delft: Delft University of Technology. p. 180. ISBN 9789059730366. {{cite book}}: (עזרה) "Unreal Tournament 3 Single-player Campaign Preview." Unreal Tournament 3 Single-player Campaign Pr. N.p., n.d. Web. 18 Apr. 2013.
ריצ'רד ברטל

ריצ'רד אלן ברטל (נולד ב-10 בינואר 1960) הוא סופר, פרופסור וחוקר משחקים בריטי. הוא אחד החלוצים של ענף המשחקים המקוונים מרובי המשתתפים. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד ברטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד ברטל (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד ברטל (באנגלית) ריצ'רד ברטל, ברשת החברתית Goodreads Radoff, Jon (April 2011). Game On: Energize Your Business with Social Media Games. p. 36. Wiley. ISBN 978-0-470-93626-9 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבחן ברטל

מבחן ברטל או טקסונומית ברטל של סוגי שחקנים הוא סיווג של שחקני משחקי וידאו (גיימרים) המבוסס על מאמר משנת 1996 של ריצ'רד ברטל על פי הפעולות המועדפות עליהם בתוך המשחק. הסיווג תיאר במקור שחקנים של משחקים מקוונים מרובי משתתפים (כולל  MMORPGs), אבל כיום הוא מתייחס גם לשחקנים של משחקי וידאו לשחקן יחיד. הטקסונומיה מבוססת על תיאורית דמות. תיאורית הדמות הזאת כוללת ארבע דמויות: הישגיים, חוקרים, חברתיים, ורוצחים. אלה מתוארים על פי מודל רביעים, ציר X מייצג העדפה לאינטראקציה עם שחקנים אחרים לעומת העדפה לחקור את עולם המשחק, וציר Y מייצג העדפה לאינטראקציות לעומת משחק עצמאי. "Hearts, Clubs, Diamonds, Spades: Players Who suit MUDs", Richard Bartle (1996)
גביע ה-MLS

גביע ה-MLS (באנגלית: MLS Cup) הוא משחק גמר הפלייאוף לאחר סיום הליגה הסדירה של ה-MLS, הליגה הבכירה בכדורגל גברים בארצות הברית ובקנדה. כמו שאר הליגות בענפי הספורט השונים בצפון אמריקה, אלופת ה-MLS נקבעת על ידי פלייאוף לאחר סיום הליגה הסדירה, בניגוד לרוב ליגות הכדורגל ברחבי העולם שבהן הקבוצה בעלת מספר הנקודות הרב ביותר בסיום העונה מוכתרת כאלופה. ה-MLS בכל זאת מכבדת הישג זה על ידי הענקת תואר מגן האוהדים לקבוצה בעלת מספר הנקודות הרב ביותר בסיום העונה הסדירה. הקבוצה הזוכה בגביע ה-MLS, משתתפת בליגת האלופות של CONCACAF בעונה הבאה, ומתמודדת מול אלופת מקסיקו במסגרת משחק "אלוף האלופים" של שתי הליגות, בקיץ שאחרי הזכייה בגביע ה-MLS. משחק גביע ה-MLS הראשון התקיים ב-20 באוקטובר 1996. כיום, משחק גביע ה-MLS מתקיים בדרך כלל בתחילת חודש דצמבר, שבו מתמודדות אלופת אזור מזרח נגד אלופת אזור מערב. לוס אנג'לס גלאקסי היא הקבוצה המצליחה ביותר במפעל עם 5 זכיות. במהלך השנים, שימשו שלושה גביעים שונים כגביע (הפיזי) המוענק לזוכה: "גביע אלן רוטנברג" בשנים 1996-1998, "גביע אלן רוטנברג המחודש" בשנים 1999-2007, ואת "גביע פיליפ אנשוץ" מאז 2008. מדיה וקבצים בנושא גביע ה-MLS בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע ה-MLS (באנגלית)
פורד מיינליין

פורד מיינליין (באנגלית: Ford Mainline) היא מכונית משפחתית גדולה, מתוצרת יצרן הרכב פורד (Ford Motor Company) אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1952–1956, ובאוסטרליה על ידי "Ford Motor Company of Australia Limited" (חברת בת של קונצרן הרכב פורד), בין השנים 1952–1959. באוסטרליה יוצר דגם "פורד מיינליין" בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility" או "Ford Mainline Utility Coupe"). על הדגמים שיוצרו באוסטרליה הורכבו מנועי V8 צילינדרים. "פורד מיינליין" התבסס על 2 דגמי פורד: דגם "Ford Customline" ודגם "Ford Crestline". יוצרו 992,048 יחידות. סדאן - 2 דלתות סדאן - 4 דלתות קופה - 2 דלתות קופה -טנדר - 2 דלתות (קרוי "Utiliy") סטיישן - 2 דלתות אמבולנס (יוצר באוסטרליה) (ראו תמונה) יוצרו 700,305 יחידות דגמים דור ראשון: A2 / B2 / A3 / B3 / A4 / U4 יוצרו 291,743 יחידות דגמים דור שני: A5 / U5 / A6 / U/M/P-6 פורד מיינליין, שנת 1952 - סטיישן פורד מיינליין, שנת 1953 פורד מיינליין פורד מיינליין פורד מיינליין (ניידת משטרתית בניו-אורלינס) פורד מיינליין (ניידת משטרתית, שנת 1953) פורד מיינליין, שנת 1955 פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1959 (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת אמבולנס, שנת 1957 (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת אמבולנס, שנת 1957 - מבט לתא הנהג (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1957 (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility") (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1954 (יוצר באוסטרליה) פורד מיינליין, בתצורת קופה-טנדר (באנגלית: "Ford Mainline Utility"), שנת 1956 (יוצר באוסטרליה) פורד דגם "פורד מיינליין" - תמונות מדיה וקבצים בנושא פורד מיינליין בוויקישיתוף פורד מיינליין, סרטון באתר יוטיוב פורד מיינליין, סרטון באתר יוטיוב פורד מיינליין, hemmings.com פורד מיינליין דגם בתצורת 2 דלתות קופה, idealclassiccars.ne דגם "פורד מיינליין" קופה-טנדר, bringatrailer.com פורד מיינליין דגם "Ford מיינליין Utiliy", web.archive
דראגור (נהר)

דְרָאגוֹר (במקדונית: Драгор) הוא נהר הזורם בדרומה של מקדוניה, וחוצה את העיר ביטולה. מוצא הדראגור הוא במעיין לרגלי הר באבה, והוא אחד מיובליו של הנהר צרנה אשר נשפך לווארדאר. ב-1962 הציף הנהר את ביטולה, וב-1966 שהייתה שנה שחונה הוא יבש לחלוטין. בחורף 2012 קפאו לראשונה מימי הנהר. באזור הנהר שורר אקלים יבשתי ומחוץ לביטולה התוואי עובר בשטחים שרובם חקלאיים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 13oc וערכי הקיצון נעים בין 26oc בחודש יולי לבין 2oc- בחודש דצמבר. במהלך התקופה העות'מאנית בידל הנהר בין העיר העתיקה ובכלל זה הרבעים היהודיים (בלאדינו:קורטיז'וס), לבין העיר החדשה שהחלה להבנות משלהי המאה ה-18 ובמהלך המאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא הנהר דראגור בוויקישיתוף Thammy Evans, ‏Macedonia, The globe pequot press inc, U.S.A, page 187.
פורד קוואדריסייקל

פורד קוואדריסייקל (באנגלית: Ford Quadricycle) הוא הרכב הממונע הראשון שבנה הנרי פורד בשנת 1896. מהדגם הורכבו 3 יחידות עד שנת 1901. נסיעת המבחן של דגם ה"פורד קוואדריסייקל" נערכה ב-4 ביוני 1896. "הנרי פורד" מכר את "פורד קוואדריסייקל" הראשון שייצר, בשנת 1896 תמורת 200 דולר. בשנת 1904 רכש פורד חזרה את הדגם תמורת 65 דולר. דגם ה"פורד קוואדריסייקל" היה הרכב השני שיוצר בדטרויט. בעקבות הצלחת דגם, ה"פורד קוואדריסייקל" ייסד הנרי פורד בשנת 1903 את חברת פורד. 4 גלגלים סימטריים 2 מושבים מנוע אחורי, הנעה 4x2 מערכת היגוי: מוט הנרי פורד נוהג ב"פורד קוואדריסייקל" (משמאל: רעייתו קלרה ג'יין פורד) דגם "פורד קוואדריסייקל" דגם "פורד קוואדריסייקל" דגם "פורד קוואדריסייקל" (מימין), "פורד מודל T", שנת 1924 (משמאל) (מהמכונית הראשונה של "פורד" עד למכונית ה-10,000,000 של "פורד") הנרי פורד נוהג ב"פורד קוואדריסייקל", שנת 1896 דגם "פורד קוואדריסייקל", שנת 1896 "פורד קוואדריסייקל" - מבט אל המנוע האחורי דגם "פורד קוואדריסייקל" הנרי פורד פורד פורד מודל F מדיה וקבצים בנושא פורד קוואדריסייקל בוויקישיתוף פורד קוואדריסייקל, סרטון באתר יוטיוב פורד קוואדריסייקל, סרטון באתר יוטיוב הנרי פורד ובני משפחתו web.archive "פורד קוואדריסייקל" שנת 1896 thehenryford.org פורד קוואדריסייקל - היסטורית רכבי "פורד" corporate.ford.com/history דגם "פורד קוואדריסייקל" myautoworld.com/ford/history/company-history פורד קוואדריסייקל conceptcarz.com/vehicle/z17224/ford-quadricycle פורד קוואדריסייקל macsmotorcitygarage.com/the-second-car-in-detroit-henry-fords-quadricycle הנרי פורד (באנגלית: Henry Ford;‏ 30 ביולי 1863 - 7 באפריל 1947) היה תעשיין רכב אמריקאי ומייסד חברת פורד, אחת משלוש יצרניות הרכב האמריקניות הגדולות (יחד עם ג'נרל מוטורס וקרייזלר)
אלג'נובי

אַלגֶ'נוּבִּי (קיצור של השם בערבית: رأس الأسد الجنوبي - "ראס אל-אסאד אל-ג'נובי", ראש האריה הדרומי, כלומר הכוכב הדרומי של ראש האריה) או ε באריה הוא כוכב בולט של קבוצת הכוכבים אריה עם בהירות נראית מדרגה 2.98, שבהתאם לשמו, מייצג את הקצה הדרומי של ראש האריה. לפעמים הכוכב נקרא גם רַאס אֶל-אַסָאד אוֹסְטְרָלִיס כאשר המילה "אלג'נובי" מוחלפת במילה הלטינית "אוסטרליס" (Australis) שפירושה זהה - דרומי. אלג'נובי הוא ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 II (לפעמים מסווג גם G1 III) שנמצא במרחק של כ-250 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-4 מסות שמש, רדיוסו כ-21 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו היא כ-5,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 360 מעוצמת ההארה של השמש. גילו של הכוכב מוערך בכ-162 מיליון שנים והוא כבר סיים להתיך מימן בליבתו שמורכבת בעיקר מהליום. תהליכי ההיתוך עברו לשכבות חיצוניות יותר של הכוכב וגורמים להתנפחותו ולהתקררותו, בדרך להפיכתו לענק אדום. כוכבים מסוג זה הם במקרים רבים לא יציבים והופכים למשתנים קפאידיים, וגם אלג'נובי דווח בעבר ככוכב משתנה עם שינויי בהירות של כעשירית דרגת בהירות. עם זאת, המדידות אינן חד משמעיות והוא אינו מסווג כמשתנה קפאידי אלא רק כחשוד ככוכב משתנה. אלג'נובי באתר של ג'ים קלר אלג'נובי, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD:ε Leonis Y. Takeda, B. Sato & D. Murata: Stellar Parameters and Elemental Abundances of Late-G Giants, Publications of the Astronomical Society of Japan, Vol. 60, No. 4, p. 18 (2008) A. Massarotti, D. W. Latham, R. P. Stefanik & J. Fogel: Rotational and Radial Velocities for a Sample of 761 HIPPARCOS Giants and the Role of Binarity, The Astronomical Journal, Vol. 135, Iss. 1, p. 209 (2008) General Catalogue of Variable Stars: ε Leonis