laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עתיה זר

עֶתְיָה זָר (נולדה ב-כ"ג באב ה'תשל"ה, 31 ביולי 1975) היא עיתונאית, פובליציסטית וסופרת ילדים ישראלית, שימשה בעבר כרכזת הקהילה של הר ברכה. בעלת דוקטורט בהיסטוריה. נולדה בקריית ארבע לרב משה ולרבנית מרים לוינגר. בהיותה בת ארבע עברה משפחתה להתגורר בחברון. היא בוגרת מגמת תקשורת באוניברסיטת אריאל בשומרון. עד לפני מספר שנים היא הייתה מורה לאמנות הקולנוע בבית הספר ממ"ד ברכה בנות. עבודת הדוקטורט שלה – "מאחורי הקלעים ולפניהם: מעורבות נשים בהקמת היישובים ביהודה ושומרון, 1968–1981, והשפעתן על עיצובה של חברת המתנחלים המתהווה" – נעשתה באוניברסיטת אריאל בשומרון, בהנחיית הפרופסורים יוסי גולדשטיין ומרים ביליג, ואושרה בתחילת שנת 2022. זר שימשה בעבר כעיתונאית בעיתון "בשבע", וכמו כן פרסמה בו מאמרי דעות. ספרה, "מבצע משאית - השיבה לחברון", שיצא לאור ב-2004 בהוצאת מכון ספרים הר ברכה, הוא ספר ילדים המתאר את שיבת היהודים לבית הדסה שבחברון, מנקודת מבטה של הסופרת, שהייתה אז ילדה בת ארבע. היו שראו בספרה של זר תחילתה של מגמה חדשה, שבה יתחזק הנרטיב של ההתנחלויות גם בכתב. עזרה לכתוב ופעלה להוצאת הספרים "מתנחלים בארץ האבות", זוג ספרים על הרב והרבנית לוינגר שהם חלק מסדרת הספרים "גדולי האומה לילדי ישראל" מאת נעם ושירה ונגרובר. הראשון מביניהם יצא לאור בשנת 2021 והשני בשנת 2022. הספרים מספרים על חייהם ופועלם של בני הזוג. כיום עובדת על כתיבת ספר ביוגרפיה על אביה, הרב משה לוינגר, והפקת סרט על השנה הראשונה בבית הדסה, שעל הכניסה אליו סיפרה בספרה מבצע משאית. בשנת 1994 נישאה לרב יונדב זר, בנו של משה זר, שכיהן בעבר כר"מ בישיבת הר ברכה. הם מתגוררים ביישוב הר ברכה ולהם 12 ילדים. מאמרים מאת עתיה זר, באתר ערוץ 7 מוריה קור, "המתנחלות השאירו את הבמה לגברים? זה חוסר הבנה", באתר ישראל היום, 3 במרץ 2022 עתיה זר, דף שער בספרייה הלאומית פוסט של עתיה זר ברשת החברתית פייסבוק, 25 בינואר 2022 אבירמה גולן, כמו פעם, אבל עם כיפה, הארץ Online גדולי האומה - מתנחלים בארץ האבות ב - הרב והרבנית לוינגר, באתר www.dshir.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טינטין בארץ הסובייטים

טינטין בארץ הסובייטים (בצרפתית: Les aventures de Tintin, reporter du "Petit Vingtième", au pays des Soviets) הוא הספר הראשון בסדרת הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והצייר הבלגי ארז'ה. רצועות הקומיקס של עלילת הספר הוצגו במהלך שנת 1930 בשחור לבן. הספר לא תורגם לעברית מעולם. טינטין, כתב העיתון "לֶה פּטִי וָנְטייֶם", וכלבו שלג, נשלחים למשימה בברית המועצות. בזמן היציאה מבריסל, מפוצץ סוכן סובייטי השייך לסוכנות OGPU את הרכבת, בטענה שטינטין הוא נוכל קטן שנוסע למוסקבה. טינטין מגיע לברלין ומדווח למשטרה על האירוע, העוצרת אותו, אך הוא נמלט, ומגיע לגבול ברית המועצות. טינטין מובא למשטרה ומספר להם מה קרה, והקומיסר מורה לשוטרים להתעלם ממנו. לאחר שברח שוב, טינטין רואה מפעל סובייטי שעשוי מקרטון, העשן מיוצר משריפת עץ, והם מצלצלים במתכות כדי שהאנגלים יחשבו שהכלכלה הסובייטית חזקה. טינטין ממשיך בדרכו עד שהוא מגיע לבחירות מקומיות שם הוא רואה שהמתמודדים מכוונים רובים על הבוחרים ומאיימים עליהם שאם לא יבחרו בהם הם ימותו. טינטין עוטה על עצמו סדין לבן ומבריח את המתמודדים על ידי התחזות לרוח רפאים. טינטין מגיע למוסקבה, והסובייטים חושבים שהוא "עני מסריח". הוא מבחין בפקיד ממשלתי המחלק חתיכות לחם לילדים יתומים חסרי בית. כלבו של טינטין, שלגי, גונב כיכר לחם ומביא לילדים. טינטין מבחין שהסובייטים מוכרים את הלחם שלהם על מנת שיקבלו יותר כסף ממדינות אחרות ולהם לא נשאר כלום, ושהמשטרה מאיימת על החקלאים שיביאו להם את כל התירס שלהם. טינטין נכנס בטעות למחנה של הצבא הסובייטי, החיילים מגלים שהוא מתחזה, לוקחים אותו למדבר מושלג ושם הוא הולך לאיבוד. טינטין מגלה כניסה סודית לבית רדוף רוחות, הוא נתפס שם ומספרים לו ש"אתה במחבוא שבו לנין, טרוצקי וסטלין אספו יחד עושר וגנבה מן העם!". בעזרת שלגי הוא בורח משם, משתלט על מטוס וטס לתוך הלילה, מתרסק ובונה מדחף חדש למטוס מכיוון שהמדחף הישן נשבר. הוא מצליח לתקן את המטוס ונוחת בברלין, משתכר ומתעלף. הוא נתפס על ידי ה-OGPU, וננעל בצינוק. שלגי משחרר אותו בעזרת שלבש על עצמו שטיח של נמר והפושעים נבהלו וברחו. לבסוף טינטין מגלה שה-OGPU רוצים לפוצץ את כל בירות אירופה, וטינטין חוזר לבריסל ושם מקבל פופולריות גדולה. האתר הרשמי של טינטין
סוגה

סוּגָה (בלועזית: זָ'נֶר, בצרפתית: genre – "סוג") הוא שם הבא לציין הבחנה פנימית מסורתית בתוך כל סוג אמנות לתת-קבוצות וזרמים. סוגות ספרותיות הן למשל שירה מודרנית, אפוס, קומדיה וטרגדיה. סוגה היא הכללה מופשטת של אלמנטים (נרטיביים, סגנוניים, העולם המיוצג ביצירה וכדומה) החוזרים בשתי יצירות או יותר. ניתן, אם כן, לראות ז'אנר כסוג של אינטרטקסטואליות, מערכת קונוונציות ו"כללים" הקודמת ליצירה, והיצירה שומרת עליהן במידה כלשהי. כללי הסוגה גמישים. יצירה לא חייבת למלא את כל כללי הסוגה כדי להיות מסווגת בתוכה. בסיפור הבלשי, למשל, אחד מכללי הסוגה הוא שהפושע מתגלה בסוף הסיפור. עם זאת, לא כל הסיפורים הבלשיים מקפידים לשמור על כלל זה, והם עדיין נחשבים לסיפורים בלשיים. בעיה נוספת היא שזוהי הכללה אנושית, מילה, שיכולה לשנות את משמעותה בתקופות היסטוריות שונות. המילה רומן, לדוגמה, שימשה במאה ה-18 במשמעות מסוימת (רומאן ריאליסטי), ואילו כיום היא מתארת, כדברי איין פורסטר, כל יצירת סיפורת ארוכה. משמעות הדבר היא שלעיתים קרובות לא ניתן למצוא לסוגה הגדרה שתכסה את כל היצירות שסווגו בתוכה ורק אותן. ערך מורחב – ז'אנרולוגיה ז'אנרולוגיה היא תחום בתורת הספרות או בלימודי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה שעוסק בחקר ז'אנרים. כבר אריסטו בפואטיקה שלו עסק בז'אנרולוגיה, כאשר הבדיל את הטרגדיה מן הקומדיה ואת אלו מן הפרודיה. מאז הפואטיקה ועד ימינו ניתן להבחין בשני כיווני מחקר שונים בתחום זה: חקר ז'אנרים מבחינה מבנית (עיסוק סינכרוני) וחקר ז'אנרים מבחינה היסטורית (עיסוק דיאכרוני). סוגה ספרותית סוגה מוזיקלית סוגה קולנועית מדיה וקבצים בנושא סוגה בוויקישיתוף דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "ז'אנר, סוגה", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דקר קרח

דקר קרח או דוקרן קרח הוא מכשיר חד המשמש לשבירת קרח או בחירת חלקים ממנו ותפיסתם. הוא דומה למרצע חד, המשמש בעבודה עם עצים, אך מעוצב כך שיתאים לאחיזת חתיכות קרח. דקרי קרח היו בשימוש רב ויומיומי בתקופה שלפני המצאת המקרר המודרני, מכיוון ששימשו לעיצוב, הפרדה וסידור של בלוקי קרח במקררים, שנקראו בעבר "קופסאות קרח". מחוץ לארצות הברית מוכר השם "דקר קרח" גם עבור מכשירים המשמשים מטפסי הרים ומקלים עליהם את הטיפוס במסלולים המעורבים בקרח ושלג (בארצות הברית ובמקומות נוספים נקרא מכשיר זה בשם "גרזן קרח"). דקרי קרח הפכו לכלי שימושי גם בהקשרים אחרים. למשל, מספר רוצחים, בהם הרוצח השכיר הנודע הארי שטראוס והמאפיונר אייב רלס, השתמשו בדקר החד ככלי נשק ברציחותיהם. המהפכן הסובייטי לאון טרוצקי נרצח ב-1940 באמצעות גרזן קרח, שהיה דומה בצורתו לדקר קרח. שימוש מסוג אחר במכשירים דמויי דקר קרח היה מקובל עד שנות ה-40 בתחום הרפואה. מספר רופאים נהגו להשתמש במכשיר במטרה לבצע הליך ניתוחי בשם לובוטומיה, במטופלים שלקו בבעיה נוירולוגית או בהפרעה נפשית חמורה. הנוירולוג וולטר פרימן, למשל, פיתח שיטה לביצוע לובוטומיה בנקב בגולגולת באזור בלוטת הדמעות, ותוך שימוש בפטיש ובדקר היה מנקב את הגולגולת בפינת גלגל העין, שם היא דקה יותר, ובהמשך מחדיר אותו לתוך חלל הגולגולת כדי להרוס את האונות הקדמיות הפגועות של מטופליו. טיפול זה ספג ביקורת והתנגדות רבה בשל הברוטליות שלו ונזקים משמעותיים שנגרמו לעיתים במוחות המטופלים, ובשנות ה-50 הופסק כמעט כליל השימוש בהליך ניתוחי זה, לאחר שהוכחה יעילותן של תרופות פסיכיאטריות דוגמת תורזין במטופלים פסיכיאטריים. רן לוי, הטיפול הברברי ביותר בתולדות הרפואה, באתר "הידען" Portrayal of Lobotomy in the Popular Press: 1935-1960
מפלצות אמיתיות

אאאהה!!! מפלצות אמיתיות (באנגלית: Aaahh!!! Real Monsters) היא סדרה מצוירת מבית היוצר של ערוץ ניקלודאון, על מספר מפלצות הלומדות בבית ספר למפלצות, הממוקם במזבלה העירונית, איך להפחיד את בני האדם. בכל פרק מופיעים חבורת התלמידים בהרפתקה שונה שבה הם נכנסים לצרות שונות ומופלאות. המורה שלהם הוא הגרומבל הגדול, בעל ארבע רגליים ונעלי עקב. התוכנית שודרה בישראל בתחילה בערוץ הילדים ולאחר מכן בערוץ ניקלודאון ישראל. קראם: מפלצת מסריחה עם עיניים חופשיות, ותיאבון בלתי נדלה לזבל. בפרק אחד היה לו ראש לזמן-מה. מסוגל להפיץ ריח בלתי-נסבל מבית השחי. איקיס: מפלצת אדומה קטנת ממדים ודמוית ארנב {אם כי הוא מסוגל לגדול כאשר הוא מבצע הפחדה}. חסר ביטחון. פעם היה מוכן להפסיד במירוץ על-מנת להיחלץ לעזרתו של קראם. בסופו של דבר הגביע נחצה והוענק גם לו על אומץ-ליבו. בפרק נוסף אוחד עם קראם באופן זמני והשניים הפכו ל"קריקיס". אובלינה: מפלצת בצורה של מקל עם שפתיים אדומות ענקיות וצבע שחור-לבן (כמו זברה), התלמידה המצליחה בכיתה וחביבת המורה. הגרומבל: המחנך של המפלצות. נועל נעלי-עקב. זימבו: מפלצת מעופפת קטנה הדומה לדבורה. המתרגם של סנורץ'. סנורץ': מפלצת גדולה אשר לא מדברת ברור. נוהג להעניש את התלמידים. סיימון: איש אשר צד מפלצות כדי להוכיח שהן קיימות. בראדלי: ילד קטן אשר התיידד עם איקיס. מורי המפלצת: דמות ממופע של ילדים אשר איש מפעיל אותו. מעודד את הילדים לא לפחד ממפלצות. אתר האינטרנט הרשמי של מפלצות אמיתיות (באנגלית) "מפלצות אמיתיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מפלצות אמיתיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השמיים נופלים

השמיים נופלים (באנגלית: Falling Skies) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בת 5 עונות, שנעשתה על פי רעיון מקורי של סטיבן ספילברג, והופקה עבור רשת TNT. דרמה פוסט אפוקליפטית מדע בדיונית מבית היוצר של סטיבן ספילברג ורוברט רודט, שהופקה על ידי אולפני דרימוורקס, ונרכשה לשידור ומשודרת על ידי חברת yes הטלוויזיה בלוויין. השתלטות חוצנים עוינת השאירה אחריה עולם הרוס וניצולים בודדים. בחודשים שלאחר מכן, אלו שהצליחו להישאר בחיים ולהימנע מנפילה בשבי, חוברים יחדיו וכנגד כל הסיכויים נלחמים למען המשך קיום המין האנושי. באופן לא צפוי, גיבור הסדרה הוא דווקא טום מייסון, פרופסור להיסטוריה, שצריך כעת להשתמש בידע העצום שרכש בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית, תוך איסוף מידע מודיעיני, בשביל להנהיג את הניצולים שנלחמים באויב חזק, שיטתי וחסר רחמים, שנחוש בדעתו לחסל את האנושות. הסדרה מתמקדת במאבקם של השורדים ובנחישותם לשמור על אנושיותם כשהכול מסביבם קורס. סיפור על כושר עמידה של מעטים מול רבים, מחויבות ואומץ לב של אנשים פשוטים שנקראו להפוך לגיבורים ולהוכיח שדבר לא ישבור את הרוח האנושית. טום מייסון (נואה ויילי) – מנהיג המהפכה, פרופסור להיסטוריה שאשתו נהרגת ואחד מבניו נחטף במהלך הגל הראשון של התקפות החוצנים. לאחר העונה השנייה הפך לנשיא ארצות הברית החדשה. בעונה השלישית התיידד עם גזע חוצנים אחר הנקרא וולם. אן גלאס (מון בלאדגוד) – רופאת ילדים אינטליגנטית ורבת תושייה, שבנה היחיד נהרג בהתקפה הראשונית. האל מייסון (דרו רוי) – בנו הבכור של טום, שהתקפות החוצנים הכריחו אותו להתבגר בטרם עת ולהפוך ללוחם. נישא למגי בסוף העונה החמישית. מגי מיי (שרה קרטר) – לוחמת שהצילה את טום והאל והצטרפה לחבורת הניצולים. התחתנה עם האל. קפטן דן ויבר (ויל פטון) – קפטן במיל'. מרבית משפחתו נספתה בפלישת החוצנים. הופך למנהיג אמיץ ונחוש של המהפכה. קודם לקולונל בין עונות 2 ו-3. ג'ון פופ (קולין קאנינגהאם) – פושע ואסיר לשעבר המצטרף לחבורת הניצולים ומתגלה כמומחה לחומרי חבלה, כמו גם שף בעל כישורים קולינריים יוצאי דופן. בן מייסון (קונור ג'סאפ) – בנו השני של טום, נחטף על ידי החוצנים בהתקפה הגדולה וחולץ במהלך העונה הראשונה. מאט מייסון (מקסים נייט) – בנו הקטן של טום מייסון שהפך בעונה השנייה ללוחם. קוצ'יס (דאג ג'ונס) – הופיע לראשונה בסוף העונה השנייה כחוצן מגזע הוולם שבא להציל את האנושות. אלקסיס (סקרלט ביירן) – בתם של טום ואן, חצי חוצנית, מתבגרת במהירות. מדיה וקבצים בנושא השמיים נופלים בוויקישיתוף השמיים נופלים, ברשת החברתית פייסבוק השמיים נופלים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "השמיים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השמיים נופלים", באתר נטפליקס "השמיים נופלים", באתר AllMovie (באנגלית) "השמיים נופלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השמיים נופלים", באתר Metacritic (באנגלית) "השמיים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השמיים נופלים, באתר yes וואלה מיכל רשף‏, מפגשים מהסוג הרגשי: "השמיים נופלים" של סטיבן שפילברג - נושא מיושן בביצוע עדכני, באתר וואלה, 20 ביוני 2011
בארונס ריגה

בארונס ריגה (בלטבית: Barons Rīga) היא קבוצת כדורסל לטבית מהעיר ריגה. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הלטבית והליגה הבלטית. הקבוצה השתתפה בליגת העל הלטבית מאז הקמתה (1992), ומארחת במרכז הספורט דאוגבאס. היא מחזיקה בשתי אליפויות לטביה (2007/08, 2009/10). כמו כן, בעונות: 2004/05, 2005/06, 2008/09, הגיעה הקבוצה עד לגמר הפלייאוף. בתחילת עונת 2011/12 הורדה הקבוצה לליגה השנייה עקב בעיות תקצביות. ובעונה שלאחר מכן, העפילה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום הראשון. במסגרת הליגה הבלטית, הגיעה הקבוצה עד לחצי הגמר (2007/08), ועד לרבע הגמר (2005/06). בשנת 2008 זכתה הקבוצה בגביע היורוצ'לנג', כשגברה במשחק הגמר על קבוצת דקסיה מונס-אנו הבלגית 62-63. הליגה הלטבית: אליפות (2): 2008, 2010 מקום שני: 2005, 2006, 2009 יורוצ'לנג': זכייה (1): 2008 ליטא גיירדיוס גוסטס רוסיה אלכסיי זורין מדיה וקבצים בנושא בארונס ריגה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בארונס ריגה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הקומוניסטית של פולין

המפלגה הקומוניסטית של פולין (פולנית: Komunistyczna Partia Polski - KPP) הוא שמה של מפלגה קומוניסטית שפעלה בפולין בין השנים 1918–1938. שימשה לעיתים כסוכנת של ברית המועצות בפולין. המפלגה קמה כתוצאה מאיחודן של שתי מפלגות. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של ממלכת פולין וליטא (SDKPiL), והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית-שמאל הפולנית (PPS-Lewica), נתמזגו למפלגת הפועלים הקומוניסטית של פולין (KPRP). האחרונה, בעלת המצע הריאקציונרי, הייתה בלתי חוקית מיום היווסדה ועד יום פירוקה. בתחילה זכתה המפלגה לתמיכה ניכרת, אולם תמיכה זו הועמה בעקבות רגשות לאומיים ובעקבות אי חוקיותה. מתוך שהתנגדה ללאומיות הפולנית, התנגדה גם למלחמה עם רוסיה. התנגדותה של המפלגה למלחמה נתפסה בעיני רבים כבוגדנות. בין השנים 1921 ו-1926, ניצלה המפלגה את החופש הפוליטי היחסי, התבססה והרחיבה את פעילותה. בין השאר, הצטרפו אליה פעילים ממפלגות הבונד ופועלי ציון. כמו כן, זכתה לחיזוק מצד המפלגה הקומוניסטית במזרח אוקראינה (KPZU). בבחירות של שנת 1922 זכתה המפלגה ב-1.4% מהקולות, שהקנו לה שני מושבים בסיים. חרף השקט החיצוני היחסי, אופיינה התקופה בקרבות פנים מפלגתיים, בין המבקשים בולשביזציה־סטליניזציה של המפלגה (ה"שמאל" הפנימי), לבין מתנגדיהם (ה"ימין" הפנימי). בקונגרס השלישי של המפלגה אשר נערך בשנת 1925, שונה שמה למפלגה הקומוניסטית של פולין. אנשי המפלגה סייעו להצלחתה של הפיכת מאי 1926. בעקבות זאת, הואשמה המפלגה על ידי הסובייטים בכך, שלא השכילה לצפות את סכנתה של הממשלה החדשה בהנהגתו של יוזף פילסודסקי לברית המועצות. חברים במפלגה היו מקורבנות הטיהורים הגדולים. מאידך, נרדפו אנשי המפלגה על ידי הממשל הפולני. הרדיפות משני הצדדים הגיעו עד כדי מאסר ואף רצח. לבסוף פורקה המפלגה על ידי הסובייטים במסגרת הטיהורים הגדולים ורוב ראשי הוצאו להורג. בשנת 1956 בוועידת המפלגות הקומוניסטיות הוחלט שהחלטה על פירוק המפלגה היה שגוי ולא מבוסס. מטרתה האסטרטגית של המפלגה, הייתה מהפכה סוציאליסטית. מטרתה הטקטית, אם כי לא על דעת כל חבריה, הייתה חבירה לברית המועצות עד כדי התמזגות פולין בה כאחת הרפובליקות הסובייטיות. בין החברים הבולטים במפלגה ניתן למנות את הבאים: אדווארד אוחאב, איזאק דויטשר (מוצא יהודי), אלכסנדר זבדסקי, בולסלב ביירוט, ולדיסלב גומולקה, יוליאן לשצ'ינסקי (ראש המפלגה משנת 1929 ועד 1937 כאשר הוצא להורג), יעקוב ברמן (מוצא יהודי), לאון פסטרנק (מוצא יהודי), מריאן ספיחלסקי, סטניסווב מאזור, שמעון דובז'ינסקי (מוצא יהודי), יוליאן מרחלבסקי. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הקומוניסטית של פולין בוויקישיתוף רשימת חברים ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלטסר גרסיאן

בלטסר גרסיאן (בספרדית: Baltasar Gracián y Morales;‏ 8 בינואר 1601 – 6 בדצמבר 1658) היה פילוסוף וסופר ספרדי, מהיוצרים הגדולים בתור הזהב של הספרות הספרדית. גרסיאן נולד בקלטיוד שבחבל אראגון בספרד בשנת 1601. בנעוריו התגורר אצל דודו שהיה כומר, ובשנים 1616–1619 למד בקולג' של מסדר הישועים בעיר סרגוסה, ונתקבל למסדר זה כפרח כמורה. בשנים 1623–1628 הוא למד פילוסופיה ותאולוגיה. בשנת 1635 הצהיר אמונים למסדר הישועים ונעשה כומר. בשנת 1640 נסע למדריד, נעשה חבר בחוגים האינטלקטואליים, ובמשך שנתיים חי בחצרו של מלך ספרד פליפה הרביעי. הוא לימד את הכתבים הקדושים בקולג' הישועי ובשנת 1643 נתמנה לנשיא הקולג'. גרסיאן התפרסם כמטיף והשמיע דברי ביקורת גם על חצר המלכות. עסק ביצירתו בפילוסופיה של המוסר. בשנת 1647 פרסם את יצירתו המפורסמת "חוכמת החיים". (בספרדית: Oraculo manual y el arte de prudencia). לדעת רבים, יצירה זו מוכיחה את חוכמתו הרבה ואת בקיאותו החריפה בפסיכולוגיה של האדם. בלטסר גרסיאן כתב את ספריו בשם העט לורנסו גרסיאן כדי להימנע מן הצנזורה. הוא חיבר את הספרים הדידקטיים "הגיבור", "הפוליטיקאי", ו"הדיסקרטי", ששימש כמבוא ליצירתו העיקרית: הרומן האלגורי והפסימי "המבקר", מיצירות המופת של הספרות הספרדית, יצירה שבעטייה הוא הוגלה לעיר טרסונה ונפטר שם בשנת 1658. להגותו של גרסיאן הייתה השפעה גדולה על פרנסואה דה לה רושפוקו, וולטר, ניטשה, שופנהאואר, ובורחס. ניטשה כתב על ספרו "הדיסקרטי: "אירופה מעולם לא הפיקה דבר משובח או מורכב יותר בענייני דקות מוסרית". שופנהאואר תרגם את ספריו לגרמנית, והחשיב את ספרו "חכמת החיים": "מיוחד לחלוטין... ספר שנכתב לשימוש מתמיד... בן לוויה לחיים עבור אלה שרוצים לשגשג בעולם הגדול." מידות טובות בלטסר גרסיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בלטסר גרסין (1601-1658), דף שער בספרייה הלאומית כתבי בלטסר גרסיאן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Balthasar Gracian., The Fortnightly Review, ‏2016-03-26 (באנגלית)
ארמיית המשמר הראשונה

ארמיית המשמר הראשונה הייתה ארמייה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בקרב סטלינגרד, ומילאה תפקיד מפתח במהלך המתקפה הסובייטית באזור הדון בחורף 1942/1943. הארמייה הוקמה לראשונה באוגוסט 1942 על בסיס ארמיית העתודה השנייה, וכללה עם הקמתה 5 דיוויזיות רגלים של המשמר. הארמייה הוצבה תחת פיקוד חזית סטלינגרד מצפון לעיר סטלינגרד, ובמחצית הראשונה של ספטמבר נטלה חלק במתקפה כושלת של כוחות החזית על האגף הצפוני של הארמייה השישית הגרמנית, שתקפה את סטלינגרד. מאוחר יותר הועברה הארמייה מערבה, ותפסה את קו החזית באזור הדון העליון, מול הארמייה האיטלקית השמינית. ב-16 באוקטובר 1942 הוצאו יחידות הארמייה מהחזית. ב-25 באוקטובר היא פורקה. יחידותיה הועברו תחת פיקודה של הארמייה ה-24. ב-5 בנובמבר 1942 הוקמה ארמיית המשמר הראשונה מחדש, על בסיס הארמייה ה-63. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד סופחה ארמיית המשמר הראשונה לכוחות החזית הדרום-מערבית. היא כללה 6 דוויזיות חי"ר וקורפוס ממוכן תחת פיקוד גנרל דימיטרי ליליושנקו. במהלך מבצע אורנוס נותרה הארמייה בעמדותיה, ולא השתתפה במתקפה שניהלו כוחות החזית נגד עמדות הארמייה הרומנית השלישית, מתקפה שהסתיימה בכיתור כוחות הציר באזור סטלינגרד. ב-5 בדצמבר 1942 על בסיס יחידות של הארמייה הראשונה הוקמה ארמיית המשמר השלישית (למעשה היה מדובר בפירוק ארמיית המשמר הראשונה). הסיבה למהלך זה לא ברורה וככל הנראה קשורה לאבדות הקשות שהארמייה הראשונה ספגה. ב-8 בדצמבר 1942 הוקמה ארמיית המשמר הראשונה בפעם השלישית על בסיס יחידות ארמיית העתודה הרביעית. במחצית השנייה של דצמבר 1942 השתתפה הארמייה במבצע סטורן קטן, המתקפה הסובייטית על כוחות הציר שהחזיקו באזור הדון העליון ממערב לנהר צ'יר, ביחד עם הארמייה הסובייטית ה-6 וארמיית המשמר ה-3. במהלך המתקפה הביסו כוחות הארמייה את הארמייה האיטלקית השמינית והכוחות הגרמניים שסייעו לה, גרמו להם אבדות כבדות, והתקדמו מאות ק"מ דרומה עד לאזור מילארובו. בחודשים הראשונים של שנת 1943 השתתפה הארמייה במתקפת החורף הסובייטית, שהדפה את כוחות הציר מערבה, ושחררה את אגן הדונייץ. לאחר מכן השתתפה הארמייה בשורת המתקפות הסובייטיות ששחררו את שטח אוקראינה, והביאו לתבוסה הסופית של גרמניה הנאצית. היא הייתה היחידה הראשונה של הצבא הסובייטי, שהפעילה את הטנקים החדשים מדגם T-34/85. את מלחמת העולם השנייה היחידה סיימה בעיר פראג. לאחר המלחמה היא עברה מצ'כוסלובקיה לפולין, שם פורקה ב-10 ביולי 1945. על בסיס מטה הארמייה הוקם מטה המחוז הצבאי של קייב. ארמיית המשמר הראשונה הוקמה בפעם הרביעית ביוני 1957. מפקדתה הייתה בעיר צ'רניגוב. לאחר התפרקות ברית המועצות, הארמייה הפכה לחלק מהכוחות המזוינים של אוקראינה. היא פורקה בפעם האחרונה ועל בסיסה הוקם הגיס הראשון של צבא אוקראינה. אוגוסט 1942 – פיליפ גוליקוב אוגוסט-אוקטובר 1942 – קיריל מוסקלנקו אוקטובר 1942 – איוואן צ'יסטיאקוב נובמבר-דצמבר 1942 – דמיטרי לליושנקו דצמבר 1942 - דצמבר 1943 – וסילי קוזנצוב דצמבר 1943 - עד סוף המלחמה – אנדריי גרצ'קו ארמיית המשמר הראשונה, באתר samsv (ברוסית)
ולויטשיה

ולויטשיה (שם מדעי: Welwitschia mirabilis), הוא צמח ממחלקת גנטאים שבחשופי הזרע. זהו הצמח היחיד בסדרת הולויטשים (Welwitschiales). הוולויטשיה נפוץ אך ורק במדבר נמיב שנמצא ברובו בנמיביה וחלקו בדרום אנגולה. חלקו העיקרי של הוולויטשיה הוא שורשו, המעמיק מאוד בקרקע ואוגר מים ומזון. גזע הוולויטשיה הוא קצר מאוד, 50-60 ס"מ, אולם הוא עבה מאוד ואורך היקפו מגיע עד ארבעה מטרים. הוולויטשיה נחשב לצמח בין מאריכי החיים ביותר, כאשר גילם של פרטים מסוימים מוערך כ-2000 שנים, ואף יותר. בבגרותו, מצמיח הולויטשיה שני עלים בלבד אשר ממשיכים לגדול לכל משך חייו מהגזע ועשויים להגיע לאורך של ארבעה מטרים ויותר. לאורך העלים מפתחים פיצולים כך שמתקבל מראה של מספר עלים נפרדים. גדולו של הצמח ועליו הגדולים מורידים את הטמפרטורה של הקרקע סביבו ומייצרים סביבה לחה וקרירה יחסית אשר מהווה בית גידול ומסתור לחרקים ובעלי חיים. ולויטשיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולויטשיה, באתר ITIS (באנגלית) ולויטשיה, באתר NCBI (באנגלית) ולויטשיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ולויטשיה, באתר Tropicos (באנגלית) ולויטשיה, באתר GBIF (באנגלית) ולויטשיה, באתר The Plant List (באנגלית) ולויטשיה, באתר IPNI (באנגלית) הניו יורק טיימס, מחקר חושף את הסודות הגנטיים של הצמח המדברי ש"אינו יכול למות", באתר הארץ, 2 באוגוסט 2021 מהו הצמח שחי הכי הרבה שנים?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה Ian Sample, The Guardian ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון באנץ'

ג'ון באנץ' (באנגלית: John Bunch;‏ 1 בדצמבר 1921 – 30 במרץ 2010) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי. הושפע בצעירותו מנגינתו של טדי וילסון וניגן בייחוד בסגנון בי בופ. ניגן בהרכבים של בני גודמן וטוני בנט וכמו כן כסולן. נולד בטיפטון, אינדיאנה, למד פסנתר אצל פסנתרן ג'אז בשם ג'ורג' ג'ונסון שניגן בסגנון פטס וולר עוד בגיל 14 ניגן ג'ון באנץ' בהרכבי ג'אז של מבוגרים במרכז אינדיאנה. במלחמת העולם השנייה, גויס לחיל האוויר ושירת כטייס קרב במטוס מסוג "בי 17" "מבצר מעופף" שהשתתף בהפצצות על גרמניה. ב-2 בנובמבר 1944 נפל בשבי לאחר שמטוסו הופל, השתחרר באפריל 1945. עם תום השירות ניסה להתקבל ללימודים בבתי הספר הגבוהים למוזיקה אך סורב מכיוון שלא ידע לקרוא פרטיטורות. למד בסופו של דבר קריינות והגשת תוכניות רדיו באוניברסיטת אינדיאנה. בשנת 1950 עבד לפרנסתו בבתי חרושת וכסוכן ביטוח. למרות שלא הצליח לזכות בהשכלה מוזיקלית, לא ויתר ג'ון עד שמימש את כישוריו המוזיקליים. בשנת 1956 עבר ללוס אנג'לס שבה התוודע לעולם הג'אז המקומי ניגן ליד נגן הסקסופון ג'ורג'י אולד והפסנתרן ג'ימי ראולס, שעשו לו הכרות עם לוודי הרמן . מ-1959 התיישב בניו יורק וניגן אצל אדי קונדון ובהרכב בופ של מיינרד פרגוסון ב-1958 וארבי ב-1960 בשלישייה עם רולף קין. ב-1961 עבד עם באדי ריץ' אחר כך ג'ין קרופה, ב-1961–1962 ליווה את בני גודמן בסיור שלו בברית המועצות ב- 1967–1972 עבד עם טוני בנט כפסנתרן ומנהל מוזיקלי. כמו כן הופיע גם עם בני גודמן, באדי ריץ' וג'ין קרופה. באמצע שנות 1970 הוציא דיסק ראשון. ליווה באותה תקופה גם את סקוט מילטון ואת וורן ואשה. בשנות ה-1990 בילה זמן ממושך בבריטניה והיה חבר במשך עשור בשלישייה New York Swing Trio עם נגן הגיטרה באקי פיזרלי ונגן הקונטרבאס ג'קי לאונהארט. היה פעיל בנגינת ג'אז עד גיל מופלג, ובשנת 2006 (בגיל 84), עדיין הופיע בפסטיבל לג'אז באדינבורו ברביעייה משלו. נפטר במנהטן ניו יורק עקב מחלת מלנומה ממארת בגיל 89. בהרכבים של אחרים: Woody Herman: Woody Herman ‘58 (Verve Records, 1958) Maynard Ferguson: The Complete Roulette Recordings of the Maynard Ferguson Orchestra, 1958–1962 (10-CD Box, Mosaic Records, 1994); Bunch auf CD 1, 1958 Buddy Rich/Max Roach: Rich Versus Roach (Mercury Records, 1959) Gene Krupa/Buddy Rich: Burnin’ Beat (Verve Records, 1962) Benny Goodman: Benny Goodman in Moscow (RCA Victor, 1962) Tony Bennett: Tony Makes It Happen! (Columbia Records, 1967) Al Cohn/Zoot Sims: Easy as Pie, 1968, Live at the Left Bank-Serie (Label M, 2000) Scott Hamilton: Swinging Young Scott (Famous Door,1977) Warren Vaché: Midtown Jazz (Concord Jazz, 1982) תחת שמו: John’s Bunch (Famous Door, 1975) John Bunch Plays Kurt Weill, 1975 (Chiaroscuro Records, 1991) Solo (Arbors Records, 1996) A Special Alliance (Arbors Records, 2002) מדיה וקבצים בנושא ג'ון באנץ' בוויקישיתוף ג'ון באנץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון באנץ', באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון באנץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון באנץ', באתר Discogs (באנגלית) ג'ון באנץ', באתר Songkick (באנגלית) כתבה מאת לורל גרוס 11 בינואר 2008 ב"אול אבאוט ג'ז" מאמר הספד אחרי מותו בניו יורק טיימס ג'ון באנץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)