laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדריאנו חאובל

אדריאנו חאובל (נולד ב-30 באוגוסט 1985) הוא שחקן ודוגמן ישראלי. אדריאנו חאובל, בנו של כדורגלן העבר סרג'יו חאובל. אחיו הצעיר הוא ג׳וליאן חאובל שמוכר כמאוד כמאמן לאורח חיים בריא . את שירותו בצה"ל עשה בחיל האוויר כלוחם נ"מ בסוללת הוק של מערך ההגנה האווירית ולאחר מכן כמדריך זיהוי מטוסים בבית הספר להגנה אווירית (ביסל"א). הוא בעל תואר ראשון בהוראה ובבימוי מסמינר הקיבוצים. כמו כן, הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין ובוגר קורס "טכניקה" מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג. ב-2016 נסע ללמוד במאסטר קלאס של איוואנה צ׳אבק בלוס אנג׳לס. לאחר פרישתו מעולם המשחק, למד תטא הילינג והגדיר עצמו כ"הילר אינטואיטיבי". הוא בעל קליניקה פרטית, מעביר סדנאות מניפסטינג ומנחה ריטריטים. במהלך השנים השתתף חאובל במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2009 לוהק לשחק בעונה השלישית של הטלנובלה "האלופה". בשנת 2013 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "לוויה בצהריים". בין השנים 2013–2014 שיחק בסדרת הנעורים "החממה", פרי עטו של גיורא חמיצר בתפקיד "הלקוח" האישיות השנייה של רובי קליין. בשנת 2016 שיחק בעונה השנייה של הסדרה "פצועים בראש" מאת חנן סביון וגיא עמיר. ב-17 במאי 2016 החל, בערוץ 2 בזכיינית רשת, שידור העונה החמישית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון", בה חאובל נטל חלק ביחד עם בת זוגו לשעבר מונדה קנצפולסקי, והיה למודח השביעי. בשנת 2019, הופיע בפרסומת עבור החברה טורנדו לצד רותם סלע. במסגרת לימודיו בבית הספר של יורם לוינשטיין, שיחק במחזות "האישה מן הים", "הגשם יפסיק לרדת" ו"עד ראייה". בעת לימודיו, זכה חאובל במקום הראשון בתחרות המלגות על-שם שוש אביגייל ובנוסף, במקום הראשון בתחרות המלגות על-שם שושנה קמחי. בשנת 2012 גילם את דמותו של הנסיך במחזמר "סינדרלה", לצד בר רפאלי, חנה לסלאו ושלישיית מה קשור. בשנת 2015 שיחק במחזה "התעוררות האביב". בשנת 2010 הצטלם לצדה של בר רפאלי לקמפיין הלבשה תחתונה עבור רשת ההלבשה התחתונה "בוניטה דה מס". באותה שנה הצטלם ביוון לקמפיין של בגדי ים לגברים, עבור חברת האופנה "NUDE" BY POLYOOD". אדריאנו חאובל, ברשת החברתית פייסבוק אדריאנו חאובל, ברשת החברתית אינסטגרם אדריאנו חאובל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אדריאנו חאובל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדריאנו חאובל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אדריאנו חאובל, באתר ספר הקולנוע הישראלי
מרגרטה ארווידסון

מרגרטה ארווידסון (נולדה ב-12 באוגוסט 1947) היא שחקנית ודוגמנית שוודית, זוכת מיס תבל 1966. ארווידסון נולדה בגטבורג. היא השתתפה בתחרות מלכת היופי של שוודיה כנציגת מחוז ונרסבורג וזכתה במקום הראשון. באותה שנה נבחרה למיס תבל כשלתואר הסגנית הרביעית נבחרה מלכת היופי הישראלית, אביבה ישראלי. לאחר מכן שימשה כדוגמנית מצליחה בסוכנות פורד והייתה בעלת קריירה בינלאומית. בנוסף, השתתפה כשחקנית במספר סרטים והצגות. היא הייתה נשואה לצלם הברזילאי אוטו סטופקוף ונולדו להם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא מרגרטה ארווידסון בוויקישיתוף מרגרטה ארווידסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מלכת היופי השוודית נבחרה למיס תבל
V

V (וי) היא האות העשרים ושתים באלפבית הלטיני. בדומה לאות F, גם האות V התפתחה מהאות היוונית אופסילון, שמקורה באות הפיניקית וו. האטרוסקים השתמשו באות לסמן את צליל שורוק. הרומאים השתמשו באות לסמן צליל "ו" בנוסף לצליל השורוק. באלפבית פונטי האות מיוצגת על ידי המילה "ויקטור" (Victor). בקוד מורס מיוצגת האות על ידי שלוש נקודות וקו: · · · - בקוד ASCII מיוצגת האות על ידי 86 (V) ו-118 (v). בכתב ברייל: בתחומים רבים, הסימן V המסומן בכתב יד בסמוך לטקסט כתוב מסמל כי הטקסט עבר בדיקה מסוימת וקיבל אישור (לדוגמה - בעת מתן הערכה על מבחן). זאת בניגוד לסימון X, המסמל מתן הערכה שלילית או ביטול של הטקסט (ראו: סימן אישור). "V is for Victory" - בתקשורת ובתרבות, V הוא שמו של סימן הניצחון - סימן V. בביוכימיה, V מייצג ולין. בכימיה, V מייצג את היסוד ונדיום. בהנדסת חשמל, V מסמל מתח חשמלי. בדקדוק אנגלי, v מסמל פועל. בקוד לוחיות הרישוי הבינלאומי, V מסמל את הותיקן. ביחידות SI: V מסמל את היחידה וולט, המודדת מתח חשמלי. בפיזיקה ומתמטיקה, V מייצג משתנה עבור מהירות. במתמטיקה: בגאומטריה V משמש לייצוג "נפח". באלגברה ליניארית V מסמל מרחב וקטורי ו v מסמל וקטור. בספרות רומיות, V מסמל את הספרה 5. במוזיקה, האות V משמשת כספרה רומית, המייצגת את הדומיננטה – בין אם מדובר בדרגה, באקורד או בפונקציה הטונאלית – המז'ורית (V) או המינורית (v). מדיה וקבצים בנושא V בוויקישיתוף
כדורסל באולימפיאדת מונטריאול (1976)

אולימפיאדת 1976 נערכה במונטריאול, קנדה. תחרויות הכדורסל נערכו בין ה-18 ביולי ל-30 ביולי. זו הייתה תחרות כדורסל התשיעית במשחקים האולימפיים. לראשונה התחרות נערכה לגברים ולנשים. בתחרות הגברים השתתפו 12 נבחרות ובתחרות הנשים השתתפו 6 נבחרות. המשחקים נערכו ב-Centre Étienne Desmarteau ובמונטריאול פורום. נבחרת ברית המועצות (ברית המועצות) זכתה במדליית זהב בתחרות הנשים ונבחרת ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה בתחרות הגברים. וויתרה על השתתפות נבחרת מחליפה עזבה את התחרות בגלל החרם של הנבחרות האפריקאיות מדיה וקבצים בנושא כדורסל באולימפיאדת 1976 בוויקישיתוף תיאור התחרות תוצאות באתר פיב"א - גברים תוצאות באתר של פיב"א - נשים
ג'נאן פראג' פלאח

ג'נאן פראג' פלאח (בערבית: جنان فلاح) היא מרצה בכירה לספרות עברית ומגדר במכללה האקדמית הערבית לחינוך בחיפה, חוקרת באוניברסיטת חיפה ופעילה חברתית למען קידום נשים ודו קיום. היא בת לעדה הדרוזית. כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך, 2016. ג'נאן פראג' פלאח היא בתם של השופט בדימוס פארס חמוד פלאח ושל סלמא פלאח, גדלה בעכו שהייתה מורה ומנהלת בית ספר. אחיה הוא השופט זאיד פלאח. בעלת תואר ראשון (1993) ושני (1996) מאוניברסיטת חיפה, ובעלת תואר דוקטור (2002) מאוניברסיטה בבודפשט הונגריה. ד"ר ג'נאן פראג' פלאח כיהנה בשנים 2001–2008 כראש החוג לעברית במכללה האקדמית לחינוך ומאז היא מכהנת כראש מחלקת מגדר. בשנת 2003 יסדה את עמותת "חזון נשות עכו״ ומאז היא עומדת בראשה. בעמותה פעילות נשים יהודיות וערביות העושות למען קידום מעמד האישה בעכו ובצפון. מוטו העמותה הוא "האישה נותנת חיים" ובתרגום מעשי של הרעיון: העלאת איכות החיים, מתן חינוך מתאים, העצמת הנהגה נשית ועידוד נשים באשר הן. העמותה פועלת למען קירוב לבבות בין שני העמים וקיימה במהלך השנים עשרות מפגשים בין נשים ישראליות ופלסטיניות מהרשות הפלסטינית למען קידום נושא השלום. העמותה הובילה פרויקט ראשון מסוגו בישראל, לתמיכה בחולי סוכרת ערבים ויהודים. היא מרצה וחוקרת כתבה מאמרים רבים כמו כן כתבה את הספר "האישה הדרוזית" שיצא לאור בשנת 2005. פורסם מחקרה: "השפעת עמותות וקבוצות מעורבות של נשים על החיים המשותפים". היא מובילה שני מחקרים גדולים האחד בנושא "רצח נשים על רקע כבוד המשפחה" והשני על חוויות המפגש של נשים פלסטיניות וישראליות. בנוסף לפעילותה האקדמית ד"ר פלאח נבחרה בשנת 2010 לראשות מועצת נשים ערביות בעכו, ומשנת 2008 מכהנת כיועצת ראש העיר למעמד האישה בעיר. בשנת 2014 מונתה ליושבת ראש הוועדה האקדמית מטעם השותפות למכללת הגליל, בית לוחמי הגטאות ומרכז השימור. ד"ר פראג' פלאח הקימה גם את "בית האישה לשלום" בעכו, המהווה מרכז לתרבות, מחקר, הצגת תערוכות ומהווה מרכז לקידום פעילות נשים באזור הצפון. היא מרצה מתנדבת במרכז גולדה מאיר במשרד החוץ ומובילה את פרויקט הנשים הישראלי-פלסטיני מזה 10 שנים. פלאח נשואה לעורך דין איד פראג' ולשניים שלושה ילדים משותפים. המשפחה מתגוררת בעכו. 2012 - "אות נגיד רוטרי לסובלנות" 2016 - זוכת פרס רפפורט לעשיה נשית פורצת דרך ומחוללת שינוי בחברה הישראלית בגין עשייה רבת שנים 2017 - פרס ירושלים לאחדות ישראל מעמד האישה בעדה הדרוזית מדיה וקבצים בנושא ג'נאן פראג' פלאח בוויקישיתוף ג'נאן פראג' פלאח, באתר ResearchGate ג'נאן פראג' פלאח, באתר גוגל סקולר האישה הדרוזית, הדרך למעלה הרצאת רקע החברה הדרוזית, תמיד אזרחות
אירנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אירנה האתונאית – קיסרית ביזנטית אירנה (בת תלמי) – נסיכה מצרית אירנה (אלה) או אירניה – אלת שלום יוונית, אחת מההורות אירנה (ירח) – אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק
פריץ ברכט

פריץ ברכט (בגרמנית: Fritz Bracht; נולד ב-18 בינואר 1899 - 9 במאי 1945) היה קצין אס אה נאצי, ראש סניף המפלגה הנאצית בשלזיה תחתית וכיהן למעשה כמושל שלזיה תחתית משנת 1941 עד להתאבדותו בשנת 1945. ברכט נולד בהיידן, סמוך לדטמולד, גרמניה. לאחר השלמת לימודיו כגנן הוא התגייס לשירות צבאי בשנת 1917 והוצב בחזית עד לסוף מלחמת העולם הראשונה משנשבה בידי הצבא הבריטי ושוחרר בשנת 1919. ב-1 באפריל 1927 הוא התפקד למפלגה הנאצית ומונה לראש סניף המפלגה במחוז סורלנד בנובמבר 1928. הוא החזיק בתפקידו דומה גם באלטנה במרץ 1931. בשנת 1935 התמנה לממלא מקום ראש סניף המפלגה בשלזיה תחתית ולאחר שראש הסניף הקודם, יוזף ואגנר, הודח בנובמבר 1941, ברכט מונה להחליפו . כאשר שלזיה פוצלה לשלזיה תחתית ושלזיה עילית ברכט מונה למושל הראשונה. מפברואר 1941 הוא היה למושל הכל-יכול של שלזיה תחתית ובנובמבר 1942 הוא מונה לתפקיד קומיסר ההגנה של הרייך במחוז שלזיה תחתית. בשנת 1944 הוא קודם לדרגת אס אה אוברגרופנפיהרר ובתחום אחריותו היה גם מחנה ההשמדה אושוויץ. לאחר כניעת גרמניה הנאצית, ברכט ורעייתו התאבדו בבאד קודובה, פולין, בנטילת גלולות ציאניד. מדיה וקבצים בנושא פריץ ברכט בוויקישיתוף נחשף הבונקר של "החיה מאושוויץ", באתר ynet, 12 במאי 2016
מישל טמר

מישל מיגל אליאס טמר לוליה (בפורטוגזית: Michel Miguel Elias Temer Lulia; נולד ב-23 בספטמבר 1940) הוא עורך דין, איש אקדמיה ופוליטיקאי ברזילאי אשר כיהן כנשיא ברזיל מ-2016 עד 2019. טמר הוא עורך דין, איש אקדמיה ופוליטיקאי ברזילאי אשר כיהן כסגן נשיא ברזיל מינואר 2011 ועד למינויו ב-12 במאי 2016 לנשיאהּ בפועל של ברזיל, למשך 180 יום, עד למיצוי הליכי החקירה בסנאט נגד הנשיאה דילמה רוסף, ועם השלמת תהליך ההדחה של דילמה רוסף מנשיאות ברזיל באוגוסט של אותה שנה התמנה לנשיא המכהן עד לבחירות הבאות בשנת 2018. טמר הוא בן למשפחת מהגרים נוצרים מלבנון הנמנים עם הכנסייה האנטיוכית, שהגיעו לברזיל ב-1925. בעל תואר ראשון בעריכת דין מאוניברסיטת סאו פאולו ודוקטורט מ-Pontifical Catholic University of São Paulo. שירת כתובע, ופעמיים בתפקיד מזכיר המדינה לביטחון פנים. הוא פרופסור למשפט חוקתי וחיבר ספרים רבים בנושא. ביוני 2016 עלו חשדות למעורבות של טמר בפרשת שוחד הקשורה בחברת הנפט הממשלתית פטרוברז. במאי 2017 פרסם העיתון הברזילאי או גלובו כי טמר ביקש לשחד את איש העסקים חוסליי בטיסטה, הבעלים של חברת הבשר JBS. חשדות השחיתות השונות הביאו להפגנות ענק בברזיל וכוחות צבא נפרשו סביב ארמון הנשיאות בבירה ברזיליה ובמקומות נוספים בעיר, אחרי שעשרות אלפי מפגינים נגד השחיתות העלו באש את בניין משרד החקלאות ופגעו במבני ממשלה נוספים ברחבי העיר וגם בזזו את חלקם. המפגינים דרשו את התפטרותו של הנשיא מישל טמר לאחר גילויים, כולל הקלטות, שמצביעים כי היה מעורב לכאורה במתן שוחד. טמר עצמו החליף את הנשיאה דילמה רוסף שהודחה באוגוסט 2016 באשמת שימוש לא חוקי בכספים. הצבת כוחות צבא ברחובות מעוררת בברזילאים רבים אי נחת גדולה, בהתחשב בדיקטטורה הצבאית ששלטה במדינה בשנים 1964-1985. בדצמבר 2018 הומלץ להגיש נגד טמר כתב אישום בעוון שחיתות. במאי 2019 הוא הסגיר את עצמו לרשויות. מדיה וקבצים בנושא מישל טמר בוויקישיתוף מישל טמר, ברשת החברתית פייסבוק מישל טמר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מישל טמר, ברשת החברתית אינסטגרם מישל טמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רויטרס, קרובה להדחה: נשיאת ברזיל הושעתה, באתר ynet, 12 במאי 2016 "ברזיל סוערת: הנשיא טמר חשוד במעורבות בשוחד - הבורסה צוללת ב-10%, המטבע ב-6%". TheMarker. נבדק ב-2017-05-20. "נשיא ברזיל לשעבר מישל טמר נעצר בגין שחיתות: "עמד בראש ארגון פשיעה"". הארץ. נבדק ב-2022-06-05. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר הרכבת הטורקי נחל לבן

גשר הרכבת הטורקי על נחל לבן הוא גשר אבן שנבנה מעל נחל לבן, בתקופת מלחמת העולם הראשונה כחלק מהתשתית שהוקמה עבור מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה. הגשר פוצץ על ידי הבריטים ב-1917 על מנת למנוע מהטורקים העברת כוחות וציוד לסיני. הגשר נבנה על ידי הטורקים במאי 1916 כחלק מפרויקט סלילת מסילת רכבת מתחנת הרכבת נחל שורק למרכז סיני שנבנתה על מנת לתמוך במאמץ הטורקי לכיבוש תעלת סואץ. פרויקט זה החל בקיץ 1915 ונמשך עד קיץ 1916 אז הגיעה המסילה עד תחנת עוג'ה אל-חפיר שם היה בסיס צבאי גדול. עם סיום הסלילה החלו הטורקים להסיע ציוד וכוחות לכיוון סיני. בעקבות תבוסת הטורקים בקרב רומני והתקדמות הבריטים לכוון עזה, ויתרו הטורקים על התוכנית לכיבוש תעלת סואץ ופנו לבצר את קו עזה. עקב כך נפסק המשך הסלילה לכוון סיני אולם הקו המשיך לשרת את הכוחות הטורקיים. לאחר הכשלונות של הכוחות הבריטים לכבוש את עזה (קרב עזה הראשון וקרב עזה השני) חששו הבריטים שהטורקים ינסו לחדש את המתקפה לכוון תעלת סואץ ולכן ב-22 במאי 1917 יצא כח בריטי גדול מאזור תל שרוחן ויום למחרת חיבל ב-21 ק"מ של מסילה וב-9 גשרים בין ביר עסלוג' לעוג'ה אל-חפיר. אחד מהגשרים שחובל היה הגשר על נחל לבן. לאחר פעולה זו לא נבנו הגשרים מחדש ופעילות הרכבת, בקטע מביר עסלוג' דרומה לא חודשה. אורך הגשר היה כ-87 מטר. הוא נבנה ממזרח למערב על גבי 11 קשתות. יסודות הגשר (האומנות) נחפרו באפיק הנחל. הקשתות נבנו על ידי שימוש בפיגומי עץ שאיפשרו הנחת אבני הקשת ואבן הראשה בראשם. הגשר מולא באבני גוויל ואדמה ואבני גזית מסותתות בצד החיצוני. נכון ל-2016 שרדו 3 קשתות בצידו המזרחי של הגשר וכן מספר בסיסי אומנה בצידו המערבי. חלק גדול מאבני הגשית של הגשר נגנב דבר שחשף את המילוי לפגעי מזג האוויר ומסכן את יציבות הקשתות שנותרו. בסמוך לגשר הרכבת נמצא גשר רכב שבנו הבריטים עבור הכביש הבריטי הישן מבאר שבע ל-ניצנה. הכביש נזנח עם סלילת כביש 211. ממזרח לגשר הוקמה ב-1956 היאחזות נח"ל בשם "שיזף" (נקראה גם "שלח" ו"שדמות") שננטשה ב-1967. הגשר (כמו גם כל מסילת הרכבת) הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל אולם לא נעשתה בו שום פעילות שימור. פעולת החבלה במסילת הברזל הטורקית לקסיימה מדיה וקבצים בנושא גשר הרכבת הטורקי נחל לבן בוויקישיתוף רון טל וערן רישמן, סקר הגשרים במסילת הרכבת באר שבע - ניצנה, באתר שדה בוקר אמנון (בוצי) ליבנה, תעצרו את הרכבת, אני רוצה לרדת(הקישור אינו פעיל), באתר רשות הטבע והגנים גשר רכבת עות'מאני על נחל לבן, באתר "עמוד ענן" אליהו טלמון, רכבת טורקית בנגב, באתר ynet, 2 באוקטובר 2002 כשקטרים צפרו בנגב - אתרי המסילה הטורקית מגבול ישראל-מצרים עד מבואות באר שבע, באתר "רכבות בנגב" הטורקים אומנם בנו סוללה עד קוסיימה אבל הניחו פסים רק עד בארותיים גשרים נוספים שחובלו היו: גשר הרכבת הטורקי נחל רביבים, הגשר מעל נחל באר חיל, הגשר מעל נחל הבשור (ליד אשלים) וגשר הרכבת הטורקי על נחל ניצנה תופעת גניבת אבני הגזית אופיינית לכל גשרי הרכבת הטורקית ובחלק מהמקרים גרם הדבר להתמוטטות הגשרים
SD

האם התכוונתם ל... אס דה (Sicherheitsdienst - "שירות הביטחון") – סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית Secure Digital – כרטיס זיכרון הנמצא בשימוש במכשירים ניידים SDRAM ‏(Synchronous Dynamic Random Access Memory) – סוג של זיכרון גישה אקראית במחשבים טלוויזיה בהפרדה תקנית (SDTV – Standard Definition TeleVision) – שידורי טלוויזיה שאינם בהפרדה גבוהה, להבדיל מ-HDTV דקוטה הדרומית (South Dakota) – מדינה בארצות הברית סן דייגו (San Diego) – עיר בדרום מערב מדינת קליפורניה שבארצות הברית סטיית תקן (Standard Deviation) – מדד סטטיסטי לתיאור פיזור נתונים מספריים סביב הממוצע שלהם
דרמופידיים

דרמופידיים (שם מדעי: Dermophiidae) היא משפחה מסדרת חסרי הרגליים. הדרמופידיים הם צורים דמויי תולעים או נחשים גדולים ובעלי לסתות גדולות החיים באמריקה הדרומית ובאפריקה. הם בעלי טבעות מסביב לגופם. כל המינים במשפחה זו הם יולדים חיים. בעבר הם היו שייכים למשפחת התולעניים (Caeciliidae). משפחת דרמופידיים (Dermophiidae) סוג Dermophis - בו 7 מינים סוג Geotrypetes - בו 3 מינים סוג Gymnopis - בו 2 מינים סוג Schistometopum - בו 2 מינים מדיה וקבצים בנושא דרמופידיים בוויקישיתוף דרמופידיים, באתר ITIS (באנגלית) דרמופידיים, באתר NCBI (באנגלית) דרמופידיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דרמופידיים, באתר GBIF (באנגלית)
מיכאל שנקר

מיכאל שנקר (1899–1994) פעיל ציוני מהעיר קורץ, פלך ווהלין שבאוקראינה, וממייסדי המושבה פרדס חנה . עלה לארץ ב־1920 עם חבריו מקבוצת צעירי ציון. עבד בסלילת כביש עפולה נצרת, חיפה ג'דה ובכפר העבודה ביתניה שבעמק הירדן, שם חלה במלריה. עבד בבניין בירושלים, שם הכיר את אשתו לעתיד מילכה לבית מיליקובסקי, אם בנו היחיד עודד. בשנת 1929 ייסד עם מספר חברים את המושבה פרדס חנה שם התגורר והתפרנס כפרדסן עד יום מותו. הוצאת ארגון יוצאי-קוריץ בישראל, ספר קוריץ (ווהלין), ספר זיכרון לקהילת קוריץ
ג'לאל חוסייני

סייד ג'לאל חוסייני (בפרסית: سید جلال حسینی; נולד ב-3 בפברואר 1982) הוא כדורגלן עבר איראני ששיחק בעמדת הבלם. חוסייני נולד בבנדר אנזלי שבאיראן. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מאלבאן המקומית. בקבוצה הבוגרת ערך 84 הופעות והבקיע שני שערים. בקיץ 2005 עבר לסאיפא. בתקופתו במועדון היה שחקן מפתח בקבוצה, וערך 117 הופעות ליגה בהן הבקיע 8 שערים. הוא היה חלק בלתי נפרד מזכייתה של הקבוצה באליפות איראן בעונת 2006/2007. בקיץ 2009 עבר חוסייני לספהאן, וגם בה היה שחקן בולט. הוא זכה יחד עם הקבוצה בשלוש אליפויות רצופות, כשהוא עורך 94 הופעות ליגה ומבקיע 4 שערים. בשנת 2012, כשהוא אחד מהבלמים הבולטים בליגת העל האיראנית, חתם חוסייני לעונה אחת בקבוצת הפאר האיראנית פרספוליס. בחודש פברואר 2013 האריך את חוזהו לעונה נוספת. בשתי עונותיו במועדון ערך 57 הופעות ליגה והבקיע 3 שערים. ב-17 ביולי עזב לראשונה את איראן וחתם בקבוצת אל-אהלי מליגת העל הקטרית. הוא שיחק במועדון עונה אחת בלבד, בה ערך 25 הופעות ליגה, ולאחר מכן חזר לליגת העל האיראנית, הפעם לקבוצת נפט טהראן. לקראת עונת 2016/2017 חזר לפרספוליס. בחודש פברואר 2007 ערך חוסייני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איראן, במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת בלארוס. ב-11 ביולי 2007 הבקיע חוסייני את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בניצחון 1–2 על נבחרת אוזבקיסטן במסגרת גביע אסיה 2007. יחד עם נבחרת איראן לקח חוסייני חלק בשלושה גביעי אסיה (2007, 2011 ו-2015) ובמונדיאל 2014. סאיפא אליפות איראן (1): 2006/2007 ספהאן אליפות איראן (3): 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא ג'לאל חוסייני בוויקישיתוף ג'לאל חוסייני, ברשת החברתית אינסטגרם ג'לאל חוסייני, באתר Transfermarkt ג'לאל חוסייני, באתר Soccerway ג'לאל חוסייני, באתר National Football Teams ג'לאל חוסייני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
יער לנדוי

יער לנדוי (למפת הכרמל מוגדלת)   יער לנדוי (למפת הכרמל רגילה)   יער לנדוי (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער לנדוי (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער לנדוי יער לנדוי (המוכר גם בשם "יער השומרים") הוא יער השוכן בפאתי קריית טבעון שבאזור הגליל המערבי. היער קרוי שמו של שמואל חיים לנדוי, הוגה דעות ומראשי תנועת הפועל המזרחי. היער הוקם בשנת 1931 על ידי קק"ל בשיתוף חברי מושב שדה יעקב. היער, אשר שוכן בצמוד לבית הקברות של קריית טבעון, ממוקם על גבעה הנושאת שרידים מבית שערים הקדומה, בעיקר חציבות של מתקנים לעיבוד תוצרת חקלאית. מיקומו של היער נמצא בסמוך למקום הירצחו של אלכסנדר זייד, חלוץ מאנשי העלייה השנייה. מפת יער לנדוי, קק"ל יער לנדוי, באתר קק"ל
אירנה (אלה)

אירנה (ביוונית עתיקה: Εἰρήνη) היא אלת השלום במיתולוגיה היוונית. היא המקבילה היוונית של האלה הרומית "פאקס". אירנה היא אחת מההורות. היא בתם של זאוס ושל תמיס אלת הצדק. אירנה מתוארת לרוב באמנות כאישה צעירה ויפה, האוחזת את קרן השפע וכן שרביט ולפיד. במטבעות הנושאות את דמותה היא נראית לפעמים מחזיקה עלה זית, או עומדת ליד ערימת כלי נשק שרופים. היא הייתה נערצת במיוחד באתונה העתיקה. אחרי הניצחון של האתונאים על ספרטה בשנת 375 לפנה"ס, הוקמו לה מזבחות באתונה על חשבון הציבור. בשנת 371 לפנה"ס הונהג קרבן מדינה שנתי לכבודה. כמו כן עמד באראופגוס פסל שלה, בו היא נראית נושאת בזרועותיה את פלוטוס, אל העושר והכסף. הפסל הוכן בידי קפיסודוטוס הזקן, וזכה לפופולריות כה רבה עד שדמותו של קפיסודוטוס הונצחה על גבי מטבעות. הפסל המקורי אבד, אולם שרדו העתקי שיש רומיים שלו. ההעתק המפורסם ביותר מוצג במוזיאון גליפטותק, במינכן שבגרמניה. בפסל נראית אירנה מביטה באהבה אימהית בפלוטוס, והוא למעשה נועד להראות לציבור כי השפע משגשג תחת חסות השלום. הפסל היה במקור באוסף של וילה אלבני ברומא, אולם נבזז בידי נפוליאון בונפרטה והובא לצרפת. לאחר מפלתו של נפוליאון, רכש את הפסל לודוויג הראשון, מלך בוואריה. במחזהו של אריסטופאנס, "השלום", חקלאי אתונאי זקן מנסה לשחרר את אירנה מכלאה וכך לעצור את המלחמה הפלופונסית. האסטרואיד 14 אירנה (אנ') שהתגלה על ידי ג'ון ראסל הינד ב-1851, נקרא על שמה, לפי הצעתו של האסטרונום ג'ון הרשל. Wünsche, Raimund (2007). Glyptothek, Munich: masterpieces of Greek and Roman sculpture. C. H. Beck. p. 79. ISBN 978-3-406-56508-3. מדיה וקבצים בנושא אירנה בוויקישיתוף Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, "Eire'ne", 1873 קורנליוס נפוס, "טימותאוס", 2. פאוסניאס, "תיאורה של יוון, 1.8.2. תמונה של הפסל בוויקישיתוף.
בנואה קוסטיל

בנואה קוסטיל (בצרפתית: Benoît Costil, נולד ב-3 ביולי 1987) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער בסלרניטנה. קוסטיל התחיל את הקריירה שלו בקן, אך לא קיבל דקות משחק רבות ובעונת 2008/2009 יצא לעונת השאלה בוואן. ב-17 ביוני 2009 חתם בסדאן ובעונת 2010/2011 נבחר לשוער השנה בליגה. ב-14 ביוני 2011 חתם על חוזה ל-3 שנים בסטאד רן לאחר שסיים את חוזהו בסדאן ובכך חזר לליגה הראשונה אחרי 3 שנים בליגה השנייה. ב-24 במאי 2017 חתם לארבע שנים בבורדו. בצעירותו שיחק קוסטיל בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. ב-6 בנובמבר 2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד אלבניה ושוודיה. קוסטיל נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016. ב-15 בנובמבר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד חוף השנהב. בנואה קוסטיל, באתר Transfermarkt בנואה קוסטיל, באתר Soccerway בנואה קוסטיל, באתר BDFutbol בנואה קוסטיל, באתר WorldFootball.net בנואה קוסטיל, באתר National Football Teams בנואה קוסטיל, באתר FootballDatabase.eu בנואה קוסטיל, באתר ESPN פרופיל השחקן באתר ל'אקיפ פרופיל השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בצרפת ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אכרם עפיף

אכרם עפיף (בערבית: أكرم عفيف; נולד ב-18 בנובמבר 1996 בדוחה שבקטר) הוא כדורגלן קטרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת א-סד. עפיף נולד בדוחה שבקטר לאב ממוצא טנזני ולאם ממוצא תימני. אביו הוא כדורגלן עבר מקצועי ששיחק בקבוצות בטנזניה, בסומליה ובקטר. אחיו, עלי, כדורגלן אף הוא. עפיף החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של אל-סד ספורט קלאב. בחודש אוקטובר 2012 הושאל למחלקת הנוער של סביליה הספרדית, ובהמשך למחלקת הנוער של ויאריאל. בחודש ינואר 2015 חתם באויפן מליגת המשנה הבלגית. ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בה הבקיע גם את שער הבכורה שלו. ב-24 בינואר בישל שלושה מחמשת שערי קבוצתו. במאי 2016 נרכש על ידי ויאריאל ממנה הושאל לספורטינג חיחון. ב-3 בספטמבר 2015 ערך עפיף את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, כשנכנס כמחליף במחצית בניצחון 0–15 על נבחרת בהוטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. זכה עם נבחרת קטר בגביע אסיה 2019. במשחק הגמר נגד יפן הבקיע שער וסייע לנבחרתו לזכות בתואר עם ניצחון 3–1. נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר גביע אסיה 2023. ב-10 בפברואר 2024 השלים עם נבחרתו קטר זכייה שנייה ברציפות בגביע אסיה, שבמשחק הגמר מול נבחרת ירדן הוא הבקיע שלושער. מדיה וקבצים בנושא אכרם עפיף בוויקישיתוף אכרם עפיף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אכרם עפיף, ברשת החברתית אינסטגרם אכרם עפיף, באתר Transfermarkt אכרם עפיף, באתר Soccerway אכרם עפיף, באתר BDFutbol אכרם עפיף, באתר WorldFootball.net אכרם עפיף, באתר National Football Teams אכרם עפיף, באתר FootballDatabase.eu Our national team squad for the #2022WorldCup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית) Our final list for Asia 🏆 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 3 בינואר 2023 (באנגלית)
כדורסל באולימפיאדת מוסקבה (1980)

אולימפיאדת 1980 נערכה במוסקבה, ברית המועצות. תחרויות הכדורסל נערכו בין ה-20 ביולי ל-30 ביולי. זו הייתה תחרות כדורסל העשירית במשחקים האולימפיים. בתחרות הגברים השתתפו 12 נבחרות ובתחרות הנשים השתתפו 6 נבחרות. המשחקים נערכו בקומפלקס הספורט אולימפיסקי ובהיכל הספורט האוניברסלי של צסק"א. נבחרת ברית המועצות (ברית המועצות) זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות הנשים ונבחרת יוגוסלביה (יוגוסלביה) זכתה בתחרות הגברים. וויתרה על השתתפות נבחרת מחליפה וויתרה על השתתפות נבחרת מחליפה מדיה וקבצים בנושא כדורסל באולימפיאדת 1980 בוויקישיתוף תיאור התחרות תוצאות באתר פיב"א - גברים תוצאות באתר של פיב"א - נשים
ג'אמע אל-פנא

ג'אמע אל-פנא (בערבית מרוקאית: ساحة جامع الفناء, בתעתיק מדויק: סאחת ג'אמע אלפנאא', הפירוש: כיכר האבודים) היא כיכר מפורסמת בכניסה לעיר העתיקה של מרקש, מרוקו וגם אחת הכיכרות המפורסמות והמתוירות ביותר במדינה. הכיכר ידועה ברחבי העולם בזכות גודלה העצום ובזכות השווקים הרבים הנמצאים שם, ביחד עם מופעי רחוב ועם מופעי ריקוד ברבריים. ברחבי הכיכר נוסעות כרכרות עם סוסים בנוסף לתנועת המכוניות הרגילה. בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בג'אמע אל-פנא כמורשת תרבותית בלתי מוחשית. כאשר נוסדה העיר מרקש על ידי המוראביטון בשנים 1070–1072 לאחר מאבק הרסני נגד האלמוהידים בשנת 1147 נוסדה הכיכר יחד עם יתר חומות העיר העתיקה. לאחר מכן בשנים 1147–1158 הורחבה הכיכר ביחד עם חומות העיר העתיקה ויחד עם המסגד, בית החולים, הארמון המלכותי ומגרש המסדרים המלכותי על ידי הסולטן יעקוב אל מנסור. כיכר ג'אמע אל-פנא במרוקו הייתה המקור לרעיון של אונסק"ו ליצור רשימה של יצירות מופת של המורשת האנושית והבלתי מוחשית (באנגלית: Masterpieces of the Oral and Intangible Heritage of Humanity) בעקבות המופעים הרבים בכיכר ביחד עם השווקים והפעילות העירונית התוססת. מופעי ריקוד ברברים ברחבי הכיכר מראה בבניין ההרוס לאחר הפיגועים בשנת 2011 מראה הכיכר בלילה ערך מורחב – הפיגוע במרקש (2011) בתאריך 28 באפריל 2011 החריד את הכיכר פיצוץ עז שמקורו היה בבית הקפה "ארגנה" בכיכר. בפיגוע נהרגו 17 בני אדם ונפצעו 25. לפי אחד הדיווחים בתקשורת המקומית מקור הפיצוץ היה צינור גז. מדיה וקבצים בנושא ג'אמע אל-פנא בוויקישיתוף מרוקו: לפחות 14 הרוגים בפיגוע בבית קפה, באתר ynet, 28 באפריל 2011 תחילה דווח כי מדובר בפיצוץ מיכל גז במרתף הבניין, ומשרד הפנים במרוקו העריך כי הרקע לאירוע פלילי, אולם זמן קצר לאחר מכן הודיע דובר הממשלה כי מדובר בפיגוע טרור. לפי ידיעה ב-nrg.