laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שומוג'סנטפאל

שומוג'סנטפאל (בהונגרית: Somogyszentpál) הוא כפר במחוז שומוג' בהונגריה, בנפת מרצאלי. היישוב ממוקם בשומוג'י הפנימית (הנוף המרכזי של הרי טרנסדנוביה, שטחו הוא 3,000 קמ"ר, גובהו הממוצע הוא 173.2 מטר מעל פני הים), בקצה הדרום-מערבי של נאג'-ברק (אחד מתתי האזורים הקטנים של הונגריה, אחד הגורמים האקולוגיים המגדירים את אגם הבלטון הקטן), דרומית מזרחית לכפר בלטונקרסטור (Balatonkeresztúr). שומוג'סנטפאל הוקמה בשנת 1929 על ידי מיזוג של שני כפרים, ואריאשקר (Varjaskér) וטוטסנטפאל (Tótszentpál). באותה תקופה, היישוב היה עדיין הכפר השלישי בגודלו במחוז מרצאלי עם 1,750 תושבים. היום פחתה אוכלוסייתה לפחות מ-1,000 איש. ואריאשקר (Varjaskér) הוא יישוב מתקופת התיישבות המדיארים במרכז אירופה (שנקראת בהונגרית "תפיסת המולדת" או "כיבוש המולדת"). הכפר הוזכר לראשונה בכתב (1226), בשם Ker, לאחר מכן Keér, לאחר מכן הופיע במסמכים בשנים 1292 ו-1321, ומאוחר יותר גם ברשימת המעשר האפיפיורי של 1332–1337. הכפר טוטסנטפאל (Tótszentpál) השתייך בתחילה לנפת קפושי, לאחר מכן נפת לנדיאלטוטי, ומתחילת המאה ה-20 לנפת מרצאלי. ב-1910 היו בה 999 תושבים הונגרים, מתוכם 984 קתולים ו-8 יהודים. המקור הוא: אטלס ומסד הנתונים של הונגריה ההיסטורית (1910). הרכבת הכלכלית של Balatonfenyves חורבת כנסיית Varjaskér: בנויה מלבנים בסגנון רומנסקי מסוף המאה ה-13 ממוקמת במרכז הכפר הישן קר. חורבת טירת Varjaskér: נבנתה כנראה במאה ה-16 על ידי המשפחה טרק של היישוב Egying. את קירות היסוד שלו (שרידי לבנים ואבן) הטמונים באדמה ניתן לראות עד היום יחד עם החפיר. כרגע הוא מוקף במים ולא ניתן לגשת אליו. כנסייה שנבנתה לכבודו של אנטוניוס מפדובה: נבנתה בכפרטוטסנטפאל בין השנים 1774 ו-1778, עם מגדל קסדה מחודד בחזית. לאַסְלוֹ פּוֹלְגַאר (בהונגרית: Polgár László, שומודיסנטפאל, 1 בינואר 1947 – ציריך, 19 בספטמבר 2010) היה זמר אופרה יהודי-הונגרי (בס) זוכה פרס קושוט, פרס פרנץ ליסט ופרס גראמי. חבר אגודת בני האלמוות. מדיה וקבצים בנושא שומוג'סנטפאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שומוג'סנטפאל (בהונגרית) בית הארחה - שומוג'סנטפאל Joannes Karácsonyi et Samuel Borovszky. Regestrum Varadiense... Anno 1226. p. 281-2., Bp., 1903) dr. Bogdán Tibor: Varjaskér történelmi emlékei, Somogyi Honismereti Híradó, Kaposvár, 1881/2.10-15.o OSZK. Fol.HUNG. Varjaskér község, kaposvári járás, Értesíttő Váry jegyző. dr. Bogdán Tibor: Somogyszentpál egyháztörténete, Kaposvár, 2004.
סגור (טופולוגיה)

בטופולוגיה, סְגוֹר של קבוצה S {\displaystyle S} השייכת למרחב טופולוגי X {\displaystyle X} הוא הקבוצה הסגורה הקטנה ביותר המכילה את S {\displaystyle S} . מבחינה אינטואיטיבית אפשר לחשוב עליו כעל קבוצה המכילה את אברי S {\displaystyle S} ואת כל הנקודות ש"נוגעות" בקבוצה S {\displaystyle S} . יהא X {\displaystyle X} מרחב טופולוגי כלשהו, ותהא S ⊆ X {\displaystyle S\subseteq X} קבוצה. אם Λ {\displaystyle \Lambda } היא קבוצת הקבוצות הסגורות A {\displaystyle A} המקיימות S ⊆ A ⊆ X {\displaystyle S\subseteq A\subseteq X} (כלומר, קבוצת הקבוצות הסגורות המכילות את S {\displaystyle S} ), אז הסגור של S {\displaystyle S} יסומן Cl ( S ) {\displaystyle {\mbox{Cl}}(S)} או S ¯ {\displaystyle {\overline {S}}} , ויוגדר על ידי: S ¯ = Cl ( S ) = ⋂ A ∈ Λ A {\displaystyle {\overline {S}}={\mbox{Cl}}(S)=\bigcap _{A\in \Lambda }A} . להלן מספר הגדרות אלטרנטיביות ששקולות להגדרה לעיל (כלומר, ניתן להוכיח אותן מההגדרה, ואם מקבלים אותן כהגדרה, ניתן להוכיח מהן את ההגדרה המקורית): Cl ( S ) {\displaystyle {\mbox{Cl}}(S)} היא קבוצת כל האיברים של X {\displaystyle X} שבכל סביבה שלהם קיים איבר של S {\displaystyle S} (לא בהכרח שונה מהם). Cl ( S ) = S ∪ S ′ {\displaystyle {\mbox{Cl}}(S)=S\cup S'} , כאשר S ′ {\displaystyle S'} היא הקבוצה הנגזרת של S {\displaystyle S} . הגדרה באמצעות הפנים של המשלים של הקבוצה: Cl ( A ) = ( Int ( A C ) ) C {\displaystyle {\mbox{Cl}}(A)=\left({\mbox{Int}}(A^{C})\right)^{C}} . הסגור של הקטע הפתוח ( a , b ) {\displaystyle (a,b)} הוא הקטע הסגור [ a , b ] {\displaystyle [a,b]} . הסגור של קבוצת המספרים הרציונלים Q {\displaystyle \mathbb {Q} } הוא הישר הממשי כולו R {\displaystyle \mathbb {R} } . כל קבוצה סגורה שווה לסגור של עצמה: A = Cl ( A ) {\displaystyle A={\mbox{Cl}}(A)} . בפרט הסגור הוא קבוצה סגורה ולכן Cl ( A ) = Cl ( Cl ( A ) ) {\displaystyle {\mbox{Cl}}(A)={\mbox{Cl}}\left({\mbox{Cl}}(A)\right)} . A ⊆ B ⇒ Cl ( A ) ⊆ Cl ( B ) {\displaystyle A\subseteq B\Rightarrow {\mbox{Cl}}(A)\subseteq {\mbox{Cl}}(B)} . Cl ( A ∩ B ) ⊆ Cl ( A ) ∩ Cl ( B ) {\displaystyle {\mbox{Cl}}\left(A\cap B\right)\subseteq {\mbox{Cl}}(A)\cap {\mbox{Cl}}(B)} . Cl ( A ∪ B ) = Cl ( A ) ∪ Cl ( B ) {\displaystyle {\mbox{Cl}}\left(A\cup B\right)={\mbox{Cl}}(A)\cup {\mbox{Cl}}(B)} . f {\displaystyle f} היא פונקציה רציפה אם ורק אם לכל A {\displaystyle A} בתחום שלה מתקיים f ( Cl ( A ) ) ⊆ Cl ( f ( A ) ) {\displaystyle f\left({\mbox{Cl}}(A)\right)\subseteq {\mbox{Cl}}\left(f(A)\right)} . אם A {\displaystyle A} קבוצה קשירה, לכל A ⊆ B ⊆ Cl ( A ) {\displaystyle A\subseteq B\subseteq {\mbox{Cl}}(A)} מתקיים שגם B {\displaystyle B} קבוצה קשירה. בפרט, הסגור של קבוצה קשירה גם הוא קשיר. קבוצה A {\displaystyle A} במרחב X {\displaystyle X} המקיימת Cl ( A ) = X {\displaystyle {\mbox{Cl}}(A)=X} נקראת קבוצה צפופה. קבוצה A {\displaystyle A} במרחב X {\displaystyle X} המקיימת Int ( Cl ( A ) ) = ∅ {\displaystyle {\mbox{Int}}\left({\mbox{Cl}}(A)\right)=\emptyset } נקראת קבוצה דלילה. נשים לב שרבות מתכונות אלו מזכירות את תכונות הפנים. סגור, באתר MathWorld (באנגלית)
קוסטאס ורוטסוס

קוסטאס ורוטסוס (ביוונית: Κώστας Βαρώτσος; נולד ב-25 בינואר 1955) הוא פרופסור באוניברסיטת אריסטו בסלוניקי (אנ') ופסל יווני בינלאומי שעובד בעיקר בזכוכית ומתכת. ידוע בשל פסלו המפורסם הרץ. ורוטסוס נולד וגדל באתונה. הוא למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות ברומא (אנ') בשנים 1973–1976 למד אדריכלות באוניברסיטת ד'אנונציו בפסקארה (אנ') וקיבל שיעורים אצל ג'ורג'יו גרסי (אנ'). ב-1989 מייסד עם קבוצת אמנים את Realismi. ב-1990 למד במלגה בניו יורק. ב-1999 הוא נבחר לפרופסור באוניברסיטת אריסטו בסלוניקי, במחלקה לאדריכלות שבה מלמד אמנות חזותית. אותה שנה הוא נבחר על ידי מדינתו להציג באופן בלעדי בביאנלה של ונציה. החומרים מהם הוא מייצר את פסליו עשויים מזכוכית, מתכת ואבן. 1982 – ונוס השחורה, דסמוס ארט גלרי, אתונה, יוון 1983 – משורר, ניקוסיה, קפריסין 1987 – נוגה שחורה, הביאנלה לאמנות בסאו פאולו 1988 – הרץ, כיכר אומוניה (אנ'), אתונה, יוון* 1989 – פירמידה, טור, גלריה לאמנות ארקו די ראב, רומא, איטליה 1990 - אופק, כיכר אריסטוטלוס (אנ'), סלוניקי, יוון 1990 – ללא שם, אוסמטה (אנ'), איטליה 1992 – אנליקסיס, הכיכר הבין-אמריקאית, אתונה, יוון 1992 – Paesagio con rovine, ג'יבלינה (אנ') איטליה 1992 – טיפות, גלריה לאמנות ליימן, ניו יורק, ארצות הברית 1994 – הרץ, הילטון, אתונה, יוון 1994 – שעון חול, מרכז התרבות האירופי של דלפי, דלפי, יוון 1994 – מזל דלי, פירמידה, מוזיאון לאמנות עכשווית, ניס, צרפת 1995 – הידרוג'יוס, נמל התעופה הבינלאומי של סלוניקי, יוון 1995 – אנליקסיס II, ניקוסיה, קפריסין 1995 – אופקים, הביאנלה של ונציה, איטליה 1996 – אופק, סאני, חלקידיקי, יוון 1996 – אופק, פירמידה, מחקר עבור הפארק הארכאולוגי של קומה, נאפולי, איטליה 1996–1997 – La Morgia, הרי האפנינים, אברוצו, איטליה 1997 – ללא שם, בניין מק קורמיק, שיקגו, ארצות הברית 1997 – משורר, קזקלנדה, איטליה 1998 – אופק, פירגוס קורינתיה (אנ'), יוון 1998 – ללא שם, ארמון התערוכות (אנ'), רומא, איטליה 1998 – 4 מבוכים, ספירלה, ללא שם, אופק, מוחקה, מוזיאון לאמנות עכשווית, אנטוורפן, בלגיה 1998 – רקדן מסוכן, ללא שם, פיסימה, שעון חול, לרינת', טירת רוקסקלן (אנ') אברוצו, איטליה 1998 – הצטמקות, גל, דלי, ללא שם, טוטם, 'אופק, גלריה לאמנות ג'ורג'יו פרסנו, מילאנו 1991, טורינו 1995-1998-1999 הפסל "הטרגדיה של אוטרנו", פסל בנמל אוטרנטו, לזכר קורבנות הספינה האלבנית במצר אוטרנטו ב-1997 ניקוסיה, קפריסין "הירח", רומא La Morgia, הרי האפנינים, אברוצו, איטליה מדיה וקבצים בנושא קוסטאס ורוטסוס בוויקישיתוף Costas Varotsos: The Poet Sculptor, באתר Greek News Agenda (באנגלית) Costas Varotsos, באתר Artsy (באנגלית) Costas Varotsos "L'approdo. Opera all'umanità migrante" Otranto 23 gennaio 2012, InOnda WebTv, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:56), 28 בינואר 2012 Costas Varotsos alla Morgia, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:39), 23 במרץ 2009
ג'ירפות

האם התכוונתם ל... ג'ירפות (סרט) – סרט ישראלי בבימויו של צחי גראד ג'ירפות (להקה) – להקה ישראלית ג'ירף – יונק בעל צוואר ארוך
במרומי ערץ

במרומי ערץ הוא פיוט הקדמה לקדושה שחובר על ידי רבי יוסף אבן אביתור ונאמר בנוסח הספרדים בחזרת הש"ץ של מוסף ביום הכיפורים. הפיוט משווה בין המלאכים העומדים בשמים, לבין עם ישראל העומד על הארץ, ומתאר ששניהם יחד משבחים את הקב"ה. הפיוט בנוי משמונה בתים, מהם בית פתיחה, בית סיום ושישה בתי תוכן. בתי הפתיחה והסיום כוללים חמש שורות. שתי השורות הראשונות מדברות אחת על המלאכים "בִּמְרֹומֵי עֶרֶץ" ואחת על בני האדם "וּבִשְׁכוּנֵי אֶרֶץ", ולאחר מכן באות שתי שורות של תיאור שיבוחו של הקב"ה, כשכל שורה מתחילה במילה "אלה" "ואלה", אך לא ניתן לדעת מתוכן השורות איזו מתייחסת למעשיהם של המלאכים, ואיזו מתייחסת למעשיהם של בני האדם. השורה החמישית היא שיבוץ של פסוק המתאר את כבודו של הקב"ה. ששת בתי התוכן מתייחסים לסירוגין למלאכים ולבני האדם, כאשר בית אחד פותח במילים "בִּמְרֹומֵי עֶרֶץ" והשני במילים "וּבִשְׁכוּנֵי אֶרֶץ" שלוש פעמים לסירוגין. כל בית בנוי מארבע שורות, אשר מתארות מה מתרחש באזור עליו מדבר הבית. הבתים חרוזים בחריזה עצמאית לכל בית, והשורה האחרונה, אשר מכילה שיבוץ מקראי, גם היא חרוזה באותו חרוז. זהו הפיוט הראשון שנאמר במנהג הספרדים בחזרת הש"ץ של מוסף ליום הכיפורים. אחרי הפיוט נהוג לומר את פיוט הסילוק "ארץ התמוטטה והתפוררה" של רבי יהודה הלוי ולאחריהם את הקדושה. המנהג הרווח הוא שאת שני הפיוטים אומר הסומך. אדוה הכהן בומנדיל וסמואל בומנדיל, בין אדם למלאכים - עיון בפיוטים "במרומי ערץ" ו"אשר אימתך", באתר ספריא ניצן חן רזאל והאשכנזים עם להקת המדרגות - במרומי ערץ - פתח שער, באתר פתח שער, ‏4 באוגוסט 2020 במרומי ערץ באתר הזמנה לפיוט במרומי ערץ באתר הפיוט והתפילה
היי את

היי את הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-23 בינואר 2017, כסינגל השמיני מתוך אלבומו השלישי של לוי, שורדים אהבה, על ידי חברת התקליטים ליאם הפקות. השיר נכתב והולחן על ידי נתנאל ששון, והופק על ידי דולי ופן. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את סגנון הים-תיכונית. הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי עוזי ג'ורג' והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-23 בינואר 2017, בסמוך לצאת הסינגל. נכון לאוגוסט 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-10 מיליון. סרטון השיר "היי את" באתר יוטיוב איתי לוי - היי את Itay Levi - Hey At, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:56)
הפזורה הערבית

הפזורה הערבית הוא כינוי לצאצאי המהגרים הערבים שהיגרו מרצונם או כפליטים מארצות מולדתם למדינות לא ערביות, בעיקר באמריקה המרכזית, באמריקה הדרומית, באירופה, באמריקה הצפונית ובחלקים בדרום-מזרח אסיה, מהאיים הקריביים וממערב אפריקה. מהגרים ממדינות ערב, כמו סודאן או השטחים הפלסטיניים, מהווים גם קבוצות לאומיות חשובות בפזורה של מדינותיהם במדינות ערביות אחרות, כמו מדינות המפרץ וערב הסעודית. לפי סעודי אמריקו וורלד (אנ'), הריכוז הגדול ביותר של ערבים מחוץ לעולם הערבי נמצא בברזיל, שבה יש 9 מיליון ברזילאים ממוצא ערבי. מתוך 9 מיליון הערבים הללו, 6 מיליון הם ממוצא לבנוני, מה שהופך את אוכלוסיית הלבנונים בברזיל לשוות ערך לזו של לבנון עצמה. עם זאת, נתוני המכון הברזילאי לגאוגרפיה וסטטיסטיקה (IBGE) שונים. על פי מפקד האוכלוסין הברזילאי של 2010 שנערך על ידי IBGE, היו רק 12,336 אזרחים לבנונים שחיו בברזיל. מפקד האוכלוסין הברזילאי האחרון ששאל על מוצא המשפחה נערך ב-1940. באותה עת, 107,074 ברזילאים אמרו שיש להם אב סורי, לבנוני, פלסטיני, עיראקי או ערבי. ילידים ערבים היו 46,105 והברזילאים המתאזרחים היו 5,447. ב-1940 היו בברזיל 41,169,321 תושבים, ומכאן שערבים וילדיהם היו 0.38% מאוכלוסיית ברזיל ב-1940. קיימות קהילות גדולות בוונצואלה, בקולומביה, במקסיקו ובצ'ילה. ישנם פלסטינים בצ'ילה ובמרכז אמריקה, במיוחד באל סלבדור ובהונדורס. הקהילה הפלסטינית בצ'ילה היא הרביעית בגודלה בעולם אחרי אלה שבישראל, בלבנון ובירדן. בארצות הברית יש כ-3.5 מיליון אנשים ממוצא ערבי. ההערכה היא שיש לא פחות מארבעה מיליון אינדונזים עם מוצא ערבי (אנ'), לפחות חלקי. הם בדרך כלל משולבים חברתית בחברה האינדונזית, ומזדהים כאינדונזים. במפקד האוכלוסין של 2010, 118,886 בני אדם, המהווים 0.05% מהאוכלוסייה, זיהו את עצמם כערביים.   הפזורה הפלסטינית הערבים של ניז'ר נלחמים בגירוש מחוץ לחצרמוות מהגרים ערבים בפוליטיקה של אמריקה הלטינית צאצאי ערבים משגשגים בדרום אמריקה הגעתם של הלבנונים לג'מייקה "שורשים ערביים צומחים עמוק בכור ההיתוך העשיר של ברזיל", "הוושינגטון טיימס". מדיה וקבצים בנושא הפזורה הערבית בוויקישיתוף International Organization for Migration - Regional Office for the Middle East The Lebanese of South Africa The Arabs of Honduras The Arabs of Brazil Lebanese Social and Cultural Community in Ireland "The Arabs of Brazil". Saudi Aramco World. נבדק ב-17 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Sleiman meets Brazilian counterpart, Lebanese community". The Daily Star. 23 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) "O Líbano: Geografia" [Lebanon: Geography] (בפורטוגזית). Lebanese Embassy in Brazil. 1996. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Estadão de Hoje". Estadao.com.br. אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2013. נבדק ב-17 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) MOBILIDADE ESPACIAL DOS IMIGRANTES ESTRANGEIROS NO BRASIL - 1991/2010 Censo Demográfico 2010 IBGE. The world's successful diasporas, World Business Jacobsen, Frode F. (8 בינואר 2009). Hadrami Arabs in Present-day Indonesia: An Indonesia-oriented Group with an Arab Signature. Routledge. pp. 19–22. ISBN 9781134018529 – via Google Books. {{cite book}}: (עזרה) Aris Ananta; Evi Nurvidya Arifin; M Sairi Hasbullah; Nur Budi Handayani; Agus Pramono (14 ביולי 2015). Demography of Indonesia's Ethnicity. Institute of Southeast Asian Studies. p. 121. ISBN 978-981-4519-87-8. {{cite book}}: (עזרה)
הרץ (פסל)

הרץ הוא פסל זכוכית שמוערם על ברזל, בגובה 14 מטר ובמשקל 17 טון, שיצר הפסל קוסטאס ורוטסוס ב-1988, בהזמנת העיר אתונה, יוון. מ-1988 עד 1994, הפסל הוצב בכיכר אומוניה (אנ'), אתונה. החשש מרעידות המטרו שמתחתיו הובילו להחלטה להעביר אותו לאתר הנוכחי שלו, מול מלון הילטון בצומת שדרת ואסיליס סופיאס (אנ') עם שדרת ואסילאוס קונסטנטינו (אנ') באתונה. "הרץ" הוא פסל מאת קוסטאס ורוטסוס, עשוי מלוחות זכוכית מוערמת על ברזל, עוצב באוגוסט 1988 בכיכר אומוניה, על גבי מזרקת הפירמידה שהייתה קיימת באותה התקופה. הפסל נוצר למייזם האמנותי "דרומנה" שאורגן על ידי עיריית אתונה ביוזמת ראש העיר מילטיאדיס אוורט (אנ') וסגן ראש העיר לענייני תרבות סטברוס קרחקוס (אנ'). בתחילה, נועד הפסל לשהות במקום כחודש, אך בשל הרושם הרב שעורר, הוחלט, בסיועה של מלינה מרקורי, להישארו. שמו המקורי היה "הזר" (ביוונית: ξένος), עובר אורח בנוף האורבני המודרני שבא והולך במהירות כמו רוח רפאים. מקור ההשראה של ורוטסוס לפסל היו אותם אלפי האנשים שבאים והולכים בכיכר אומוניה. השם "הרץ" העממי, ניצח בסופו של דבר, בשל הצורה הדינמית של הפסל. שיטת הבנייה של הפסל הייתה באותה הטכניקה שבה יצר את יצירתו ה"משורר" בניקוסיה ב-1983. עקב העבודות בבניית תחנת המטרו בכיכר, הפסל נהרס ב-1993 ונבנה מחדש במאי 1994 בכיכר מול מלון הילטון בצומת שדרת ואסיליס סופיאס עם שדרת ואסילאוס קונסטנטינו (אנ'), המקום שבו הוא נמצא עד היום. במרץ 2019, כחלק מהסכם פרספה (אנ'), בין ממשלות יוון ורפובליקת מקדוניה, הציעה שרת התרבות מירסיני זורבה (אנ') לאמן להעביר את הפסל לסקופיה, מקדוניה הצפונית להחליפו בפסל של אלכסנדר הגדול מסקופיה. ורוטסוס, בעל זכויות היוצרים של הפסל, דחה את ההצעה והרץ נשאר באתונה. ממדיו המונומנטליים והחומרים יוצאי הדופן שבאמצעותם הפסל נוצר ושסימנו את הנוף האורבני, עוררו ויכוחים סוערים וביקורת רחבה של אתונאים רבים, אך יחד עם זאת רבים קיבלו אותו בחיוב. זו הייתה הפעם הראשונה שיצירת אמנות מודרנית ביוון חילקה את דעת הקהל בצורה כה אינטנסיבית, וצברה תומכים קנאים וגם אויבים מושבעים. האמן ספג ביקורת קשה מסצנת האמנות היוונית, כאשר חלקם זיהו אותו מבחינה פוליטית הן עם אוורט והן עם הימין באופן רחב יותר ואפילו אפיינו אותו כפשיסט. אולם כעת, הפסל מקובל באופן נרחב כאחד מציוני הדרך של העיר. מדיה וקבצים בנושא הרץ בוויקישיתוף DROMEAS – THE RUNNER, A MODERN SCULPTURE IN ATHENS GREECE, 23 במאי 2021 (באנגלית) Costas Varotsos: The Poet Sculptor, Greek News Agenda (באנגלית) יגאל צור, אתונה: היווניה הגדולה שמחה, באתר ynet‏, 7 באוגוסט 2006
קלאו וקוקין

קלאו וקוקין (באנגלית: Cleo & Cuquin) היא סדרת טלוויזיה מקסיקנית-ספרדית לילדים. הסדרה נוצרה על ידי ויקטור מ. לופז והופקה על ידי Ánima Kitchent בשיתוף עם Televisa עבור RTVE. הסדרה שודרה במקור ב-7 בינואר 2018 בערוץ Clan. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2018 בערוץ הופ!. לסדרה הופקו 2 עונות בעלות 78 פרקים באורך 8 דקות. שיר הפתיחה של הסדרה בעברית תורגם על ידי עמרי כהן ובוצע על ידי לורה שופוב. הסדרה עוקבת אחר קלאו וקוקין ושאר אחיהם, המתמודדים בכל פרק עם בעיות יומיומיות, ופותרים אותן דרך משחקים ודמיון. בסוף כל פרק, קלאו וקוקין ושאר אחיהם משתמשים בלקחים שנלמדו מהם כדי לעזור להם לקבוע מה הם ירצו להיות כשיגדלו. קלאו (Cleo) - ילדה בת 8. הבכורה מבין שישה אחים. הדבר האהוב עליה בעולם הוא לשחק, ובדמיונה החי, היא הופכת הכל להרפתקה. קוקין (Cuquin) - תינוק בן שנה. הקטן ביותר. הוא תינוק קטן ומקסים, תינוק בלתי נלאה ושובב שפשוט לא יושב בשקט. קוליטס (Colitas) - ילדה בת 4. היא האחות הקטנה ועדיין לומדת לדבר. היא כולה לב ואוהבת לחלוק את כל מה שיש לה, היא אמפתית ואופטימית וחובבת טבע ענקית. פלוסין (Pelusin) - ילד בן 5. האמן של המשפחה. הוא קליל, יצירתי ומאוד רגיש. יש לו שיער שמסתיר את עיניו. באחד הפרקים נראות עיניו. מריפי (Maripí) - ילדה בת 6. מאוד מסודרת, נקייה, ובעיקר תיאטרלית עד היסוד. היא אוהבת להיות במרכז תשומת הלב. טטה (Teté) - ילד בן 7. הוא תולעת ספרים: אינטליגנטי, קצת יודע הכל, שאוהב לקרוא, ללמוד וללמוד דברים חדשים... ואז להשוויץ בכמה שהוא יודע. הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף וליאור ידידיה. קלאו וקוקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלאו וקוקין, ברשת החברתית אינסטגרם קלאו וקוקין, סרטונים בערוץ היוטיוב "קלאו וקוקין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קלאו וקוקין", באתר נטפליקס "קלאו וקוקין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
המשורר והחשפנית

המשורר והחשפנית הוא ספרו השלישי של המשורר והסופר אלי שמואלי. הספר יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2020, וב-2021 נמנה שמואלי על הזוכים בפרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול. יהושע, גיבור הספר, מתפרנס מעבודות מזדמנות וחולם להיות יום אחד משורר מפורסם. בינתיים, הוא מקליד בלילות את שיריו במכונת כתיבה ובימים הוא שקוע בחלומות ותכנונים לגבי המקדמה העצומה שהוא כמה לזכות בה עוד לפני התהילה. הוא מוכן לעשות הכל כדי שספר שיריו יראה אור, אלא אם כן מצפונו יעצור אותו. באחד הימים הוא פוגש רקדנית חושנית שמתפרנסת ממופעי חשפנות באירועים פרטיים. מכאן, מתמודד יהושע בפני השאלה, האם היא תסיט אותו מדרכו או להפך, תעזור לו לממש את חלומו הגדול? הספר עוסק במאבק היום יומי שבין ייאוש לתקווה, ובנחישות הרבה הנחוצה כדי להיאחז בחלום גדול, שקשה להרפות ממנו. המשורר והחשפנית – עמוק, מורכב ומושך לקריאה - איטו אבירם, התרשמות. 1 באוגוסט 2019 יוני ליבנה, לכרות לנפש בור בגוף, באתר "ידיעות אחרונות", 25 בפברואר 2020 "המשורר והחשפנית" מאת אלי שמואלי: פרק לקריאה, באתר הארץ, 1 באפריל 2020 גפי אמיר, "המשורר והחשפנית": רומן מביך, מתנשא ומעורר שאט נפש, באתר הארץ, 2 באפריל 2020 מחיר התהילה - כרמית ספיר-וויץ, מעריב. 27 בפברואר 2020 לקסיקון הספרות העברית החדשה, ‏30.11.2021 היחידה לספרות - משרד התרבות והספורט, משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2021, באתר משרד התרבות והספורט, ‏30.01.2022
שבט יהודה בדוחק ובצער

שבט יהודה בדחק ובצער הוא פיוט הנאמר בפתיחת הסליחות, לפי רוב מנהגי הספרדים. הפיוט פותח את חלק אמירת י"ג מידות שבמהלך הסליחות, ומגיע מיד אחרי אמירת אשרי ופסוקי הרחמים. שד"ל ייחס את הפיוט לרבי שמעיה קוסון מחבר הפיוט אודה לאל. הפיוט מורכב משמונה שורות, אשר יוצרות את האקרוסטיכון "שמעיה חזק", ושורת מעבר לאמירת אל מלך. כל שורה בנויה משתי צלעיות, אשר חורזות ביניהם בחריזה פנימית. הצלעית השנייה של כל שורה היא שיבוץ מקראי. הפיוט מדבר על צערו ומצוקתו של עם ישראל (המכונה כולו "שבט יהודה"), ומתפלל שה' ישמע את תפילת בניו, יזכור אותם ויושיע אותם מצרותיהם. הפיוט משמש הקדמה לאמירת י"ג מידות של רחמים בפעם הראשונה שהן נאמרות בסליחות. במנהג המקורי, נאמר במקום זה פיוט פתיחה אחר, "ה' אלהי צבאות יושב הכרובים", אך קהילות רבות החליפו אותו ב"שבט יהודה", וזהו המנהג הרווח כיום. כיוון שהפיוט פותח את החלק של אמירת י"ג מידות, אותו ניתן לומר רק במניין, הפיוט משמש נקודת ציון למקום ממנו מדלגים כשאין מניין, ואליו חוזרים אם הגיע מניין באמצע אמירת הסליחות. בדרך כלל, נוהגים לומר את הפיוט בצורה של חזן וקהל, כאשר החזן אומר את הצלעית הראשונה של השורה, והקהל את הצלעית השנייה, ויש נוהגים שכל הקהל אומר את הפיוט יחד. הפיוט נדפס גם בכמה סדרי תפילה ליום כיפור קטן (ערב ראש חודש), אך לא נהוג בשום קהילה היום לאומרו בהזדמנות זו. שבט יהודה בדוחק ובצער, באתר ויקיטקסט שבט יהודה בדוחק ובצער באתר הפיוט והתפילה יעקב לוי, סדר סליחות כפי מנהגי הספרדים, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) שמואל דוד לוצאטו, ‏אוצר טוב - נחלת שד"ל, עמ' 77, באתר גוגל ספרים שולמית אליצור, "למקורם של פיוטי הסליחות", תרביץ פד [ד] (תמוז תשע"ו), עמ' 510. ראו בין היתר: סימן תקפא - מדיני הסליחות - מורשת מרן - הרב עובדיה יוסף, באתר מורשת מרן - הרב עובדיה יוסף, ‏במרץ 2017 שבט יהודה בדוחק ובצער באתר הפיוט והתפילה דניאל גולדשמידט, מחקרי תפילה ופיוט, מאגנס, ירושלים תש"ם, פרק "תפילות לערב ראש חודש", עמודים 322–340 (נדפס במקור בקרית ספר מ"ד, תשכ"ט, עמודים 129-140
סנט אטיין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סנט אטיין – עיר בצרפת סנט אטיין (כדורגל) – מועדון כדורגל צרפתי סנט אטיין (להקה) – להקת אינדי דאנס בריטית מנזר סנט אטיין – מנזר צרפתי-קתולי מול שער שכם. כנסיית סנט-אטיין דה מילוז
ז'נדרמריה B

ז'נדרמריה B (בגרמנית: B-Gendarmerie) היה ארגון צבאי רשמי שפעל באזורי הכיבוש באוסטריה של אחרי מלחמת העולם השנייה, בדומה למשמר הגבול הפדרלי בגרמניה המערבית וצריפי משטרת העם בגרמניה המזרחית. מכוחות ז'נדרמריה B התפתחו מאוחר יותר הכוחות המזוינים של אוסטריה. באפריל 1945, זמן קצר לפני כניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, הכריזה אוסטריה עצמאות מגרמניה ובווינה התכנסה ממשלה עצמאית בראשות קרל רנר. זמן קצר לאחר מכן נכבשה אוסטריה בידי בעלות הברית וברית המועצות, וחולקה לאזורי כיבוש. רנר וחברי ממשלתו שאפו להקים צבא אוסטרי עצמאי, אולם בעלות הברית הגיעו להסכמה עם הסובייטים על פיה אוסטריה תישאר מדינה מפורזת ללא צבא. עם זאת, ב-1947, לנוכח ההשתלטות הסובייטית על הונגריה וצ'כוסלובקיה גבר ערכה של אוסטריה כנכס אסטרטגי בעיני בעלות הברית. כדי לא להכעיס את הסובייטים, הגיעו בעלות הברית להסכמה עם האוסטרים על פיה יוקם כוח צבאי אוסטרי לא רשמי שיפעל בחשאיות. ב-1949 הוקמו היחידות הראשונות של הכוח שנודע עד מהרה כ"ז'נדרמריה B". מכיוון שבמשך מספר שנים הכוח היה חשאי, משמעות האות B בשמו, נותרה לא ברורה עד ימינו ונתונה לפרשנויות רבות. היחידות המקוריות שימשו כמשמר גבול, וככוחות מיוחדים לפעילות אנטי-טרוריסטית. מרבית הנשק של היחידות סופקו בידי צבא ארצות הברית. בשל אופיו הסודי של הפרויקט, היה קושי גדול לגייס אליו לוחמים. בעלות הברית פתרו בעיה זו כאשר השתלטו על ארכיוני הוורמאכט, והשיגו רשימות של קצינים ממוצא אוסטרי שניתן היה לגייס בהתראה קצרה. בשיאה, כללה הז'נדרמריה B למעלה מ-90,000 לוחמים. האמריקנים הכינו תוכנית על פיה במקרה של הפיכה קומוניסטית באוסטריה, יסוגו כל לוחמי ז'נדרמריה B אל איטליה ויקימו צבא גולה. הסובייטים למדו על קיומה של ז'נדרמריה B זמן קצר לאחר הקמתה, אולם בחרו שלא להגיב. לנוכח המצב המתוח שנוצר באזורי הכיבוש בגרמניה, הסובייטים העדיפו צבא אוסטרי עצמאי ונייטרלי, מאשר להפוך את אוסטריה לזירת עימותים חדשה בין מזרח למערב. כמו כן, כוחות ז'נדרמריה B מנעו את חזרתם של כוחות פרו-נאציים לזירה הפוליטית, ואיבטחו גם את מפעלי החברה הרוסית USIA. לנוכח חוסר התגובה הסובייטית, הפכה הז'נדרמריה B בהדרגה לארגון ממשלתי רשמי. ב-15 במאי 1955 חתמו ארבעת המעצמות על אמנת המדינה האוסטרית שאפשר את הפיכתה של אוסטריה למדינה עצמאית ונייטרלית, וביטל את האיסור על צבא אוסטרי עצמאי. ביום שלאחר חתימת האמנה, ביצעו חיילי הז'נדרמריה בלינץ צעדה שנודעה בשם "מצעד השחרור" (Befreiungsparade). ב-27 ביולי של אותה שנה פורקה הז'נדרמריה באופן רשמי, ובמקומה הוקמה "מחלקת הגנת הגבולות הזמנית" (Provisorische Grenzschutzabteilung), שהפכה מאוחר יותר לכוחות המזוינים של אוסטריה. Walter Blasi, Erwin A. Schmidl, Felix Schneider (Hrsg.): B-Gendarmerie, Waffenlager und Nachrichtendienste. Der militärische Weg zum Staatsvertrag. Böhlau, Wien 2004, ISBN 3-205-77267-9. Martin Prieschl: Keimzelle des Bundesheeres. B-Gendarmerie 1952–1955. In: Österreich-Edition 21 [Loseblattsammlung]. Archiv-Verlag, Braunschweig 2010. Christian Stifter: Die Wiederaufrüstung Österreichs. Die geheime Remilitarisierung der westlichen Besatzungszonen 1945–1955. Studien-Verlag, Innsbruck u. a. 1997, ISBN 3-7065-1176-2 (Wiener Zeitgeschichte-Studien 1). Die B-Gendarmerie von 1952-1955 (PDF-Datei; 11 kB) Gendarmerie, B-Gendarmerie, Bundesheer (PDF-Datei; 104 kB) Die B-Gendarmerie - mehr als eine Episode (PDF-Datei; 133 kB) Der Sprung vom Turm (Artikel in der Online-Ausgabe der „Presse“)