laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איגרות פאולוס

איגרות פאולוס הן איגרות שנכתבו על ידי השליח פאולוס (שאול התרסי). שלוש עשרה מאיגרות אלה מהוות חלק מהברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות. שלוש עשרה האיגרות המצויות בברית החדשה מתחילות בשמו של פאולוס (ביוונית: Παῦλος) ומשויכות לו. האיגרות שופכות אור על הקהילות הנוצריות הקדומות ועל התאולוגיה של הנצרות בראשיתה. סדר האיגרות בברית החדשה: כל האיגרות מציינות במבוא שלהן כי פאולוס הוא שכתבן. יש מלומדים הסבורים כי גם האיגרת אל העברים - ששם מחברה אינו מצוין בה, חוברה על ידי פאולוס - ובהתאם בעבר נהוג היה למקם איגרת זו בין יתר האיגרות, אולם כיום מקובל למקם את האיגרת אל העברים בסוף סדרת האיגרות על מנת לאבחנה מיתר איגרות פאולוס. מרבית החוקרים סבורים כי חלק מהאיגרות הן פסודוגרפיות ומשויכות לפאולוס אף שלא נכתבו על ידיו. מרבית המלומדים סבורים כי שבע מהאיגרות הן מקוריות: האיגרת אל הרומים האיגרת אל הפיליפים האיגרת אל הגלטים האיגרת אל פילמון האיגרת הראשונה אל הקורינתים האיגרת השנייה אל הקורינתים האיגרת הראשונה אל התסלוניקים מרבית החוקרים סבורים כי שלוש איגרות הרועים (האיגרת הראשונה אל טימותיוס, האיגרת השנייה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס) והאיגרת אל האפסים לא נכתבו על ידי פאולוס, וכן האיגרת האנונימית אל העברים. בין החוקרים ישנה מחלוקת האם האיגרת אל הקולוסים והאיגרת השנייה אל התסלוניקים נכתבו על ידי פאולוס. מתוך האיגרות שנכתבו על ידי פאולוס, ידוע כי היו מספר איגרות נוספות שלא שרדו עד ימינו: האיגרת המוקדמת אל הקורינתים - מוזכרת באיגרת הראשונה אל הקורינתים (שהיא למעשה איגרת מאוחרת יותר) ה 9); האיגרת השלישית אל הקורינתים (מוזכרת באיגרת השנייה אל הקורינתים 2 ד' ו-ז' 8 -9); המכתב הקורינתי (מוזכרת באיגרת הראשונה אל הקורינתים ז' 1); האיגרת המוקדמת אל האפסים (מוזכרת באיגרת אל האפסים ג' 3 - 4); האיגרת אל הלאודיקיאנים (מוזכרת באיגרת אל הקולוסים ד' 16). מספר איגרות אשר נטען בהן כי נכתבו על ידי פאולוס לא הוכנסו אל הברית החדשה - לרוב בשל העובדה שאין מחלוקת כי אלה לא נכתבו על ידיו: האיגרת השלישית אל הקורינתים האיגרת אל הלאודיקיאנים איגרת הקורינתים אל פאולוס (איגרת הממוענת לפאולוס) האיגרת אל האלכסנדרונים ספרים חיצוניים נוספים אשר נטען בהם שנכתבו על ידי פאולוס (אף שאינם איגרות) הם: מעשי פאולוס ותקלה מעשי פטרוס ופאולוס האפוקליפסה של פאולוס האפוקליפסה הקופטית של פאולוס תפילת פאולוס השליח האיגרת אל סנקה הצעיר מדיה וקבצים בנושא איגרות פאולוס בוויקישיתוף
אדם הלסקה

אדם הלסקה (באנגלית: Adam Haluska; נולד ב-16 בנובמבר 1983 בקרול, איווה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הקלע. גובהו 1.96 מטר. הלסקה שיחק בליגת הקולג'ים עבור אוניברסיטת המדינה של איווה במשך שש עונות, בהן קלע 1,847 נקודות, מקום שני בקלעי איווה בכל הזמנים. הלסקה נחשב לאחד השחקנים הטובים באוניברסיטה כשבסוף עונתו האחרונה נבחר לשחקן העונה של אקדמיית כוכבי העתיד של אמריקה. הלסקה נבחר בדראפט ה-NBA בסיבוב השני, במקום ה-43 הכללי על ידי ניו אורלינס הורנטס. ב-21 בפברואר 2008 הוא עבר בעסקה שכללה שלוש קבוצות ליוסטון רוקטס. אך כעבור זמן קצר, נחתך מן הקבוצה וחתם בקבוצת ליגת הפיתוח של ה-NBA, איווה אנרג'י. הלסקה עזב את הקבוצה בתום השנה וחתם באוגוסט 2008 במועדון הישראלי הפועל ירושלים, שאיתה זכה בגביע ווינר לשנת 2008, אך הוא שוחרר בהמשך העונה. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קסווירה הולנדר

קסווירה הוֹלַנדֶר (בהולנדית: Xaviera Hollander; נולדה ב-15 ביוני 1943) היא זונה לשעבר ומנהלת בית בושת הולנדית, שזכתה לפרסום בזכות ספרים שפרסמה על חוויותיה בתחום עיסוקה. הולנדר נולדה בשם קסווירה דה פריס (Xaviera de Vries) באינדונזיה, שהייתה אז מושבה הולנדית. בשנתיים הראשונות לחייה, במהלך מלחמת העולם השנייה, שהתה הולנדר עם הוריה במחנה מעצר יפני ואחריה שבה משפחת דה פריס להולנד. במלאת לה עשרים הגרה הולנדר לדרום אפריקה ומשם עברה לניו יורק ונוכח שכר עבודתה הנמוך החלה עוסקת בזנות, ואחר כך הפכה בעלת בית זונות. בשנת 1971 נעצרה הולנדר בעוון זנות וגורשה מארצות הברית להולנד. אותה שנה פרסמה הולנדר את זכרונותיה כזונה וכמנהלת בית זונות במנהטן בספר "The Happy Hooker" (תורגם לעברית כ"בית התענוגות"). הספר זכה להצלחה גדולה ותורגם לשפות רבות. בשנים שחלפו מאז התגוררה הולנדר במדינות שונות, בהן קנדה, הולנד וספרד, פרסמה כמה ספרים נוספים, הפיקה מספר מחזות ואף כתבה לאורך שנים טור ייעוץ בירחון "פנטהאוז". הולנדר נישאה מספר פעמים. בשנת 1997 הכריזה כי הפכה לסבית. עשר שנים מאוחר יותר נישאה לגבר הולנדי צעיר ממנה, עמו היא מתגוררת באמסטרדם. בית התענוגות, הוצאת דמה, תשל"ה. עברית: אליעזר כרמי שעשועי מין, הוצאת אלבית, 1978. עברית: מיכה ינאי מדיה וקבצים בנושא קסווירה הולנדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קסווירה הולנדר (באנגלית) קסווירה הולנדר, ברשת החברתית Goodreads קסווירה הולנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ניסוי שטרן-גרלך

ניסוי שטרן-גרלך (Stern-Gerlach experiment) הוא ניסוי חשוב בתחום הפיזיקה האטומית ותורת הקוונטים שבוצע על ידי הפיזיקאים הגרמנים אוטו שטרן ווולטר גרלך בשנת 1922. הניסוי הראה כי לאטומים תנע זוויתי בדיד וגם כי לאלקטרון יש ספין. הניסוי משמש לעיתים להדגמת עקרונות מסוימים של תורת הקוונטים. הניסוי מתבסס על כך ששדה מגנטי לא אחיד מפעיל כוח על גופים בעלי מומנט מגנטי העוברים דרכו. קלאסית עומד כוח זה ביחס ישר למידת השתנות השדה הלא אחיד לאורכו של ציר נתון, ולרכיב המומנט המגנטי בכיוון ציר זה של הגוף העובר דרך השדה, והוא נתון בביטוי F → = ∇ → ( μ → ⋅ B → ) {\displaystyle {\vec {F}}={\vec {\nabla }}({\vec {\mu }}\cdot {\vec {B}})} . לכן, כאשר חלקיקים בעלי מומנט מגנטי ידוע ואוריינטציה אקראית במרחב מועברים דרך אזור בו יש שדה מגנטי בעל גרדיאנט ידוע, ניתן למדוד בעזרת הסטייה שלהם מן המסלול המקורי את המומנט המגנטי שלהם בכיוון מסוים. מומנט מגנטי זה תלוי בתנע הזוויתי של החלקיקים. קלאסית, בגלל האוריינטציה האקראית של החלקיקים לפני כניסתם לשדה המגנטי, התנע הזוויתי שלהם (בכיוון מסוים) יכול לקבל רצף של ערכים, והתפלגות פגיעות החלקיקים בגלאי אמורה לשקף זאת. בניסוי נודפו אטומי כסף על ידי חימום כסף בתנור, ולאחר מכן הם הוכוונו כאלומה דרך שדה מגנטי לא אחיד. ברור כי בכניסה לשדה המגנטי האוריינטציה המרחבית של אטומי הכסף הייתה אקראית. ביציאה מהשדה המגנטי הוצבה כגלאי לוחית, ועליה הצטברו אטומי הכסף בהתאם למקום פגיעתם. מהרישום שהותירו החלקיקים בגלאי התברר כי התנע הזוויתי שלהם מתפלג סביב שני ערכים בלבד, ± ℏ 2 {\displaystyle \pm {\frac {\hbar }{2}}} במקום סביב רצף ערכים המתבקש על פי המכניקה הקלאסית. המסקנה מתוצאה זו היא שהתנע הזוויתי אינו רציף, ומקבל ערכים בדידים. ב-1927 הפעילו פיפס וטיילור מערך ניסוי הדומה לזה של שטרן וגרלך, על אלומת אטומי מימן. גם בניסוי זה התפלג התנע הזוויתי סביב שני ערכים בדידים. החשיבות שבניסוי פיפס וטיילור הייתה בכך שניתן היה להסיק ממנו מסקנות יותר חד משמעיות מאשר בניסוי שטרן-גרלך באשר לגורם ההתפלגות לערכי תנע בדידים, מכיוון שבאטומי מימן פרוטון בודד ואלקטרון בודד. מניסוי זה התברר כי מקור התנע הזוויתי בניסויים אלה הוא האלקטרון, ומכאן שלאלקטרון יש ספין (תנע זוויתי אינטרינזי). מסקנה זו הבהירה כי זהו גם מקור ערכי התנע הבדידים בניסוי שטרן-גרלך. התנע הזוויתי המרחבי הכולל של אטום כסף הוא אפס, אך לאטומי כסף יש מלבד קליפות אלקטרונים מלאות, אלקטרון יחיד בתת הקליפה 5s, והוא הגורם לערכי התנע הבדידים שנרשמו בניסוי. מדיה וקבצים בנושא ניסוי שטרן-גרלך בוויקישיתוף סימולציה אינטראקטיבית של הניסוי כתבה על ניסוי שטרן-גרלך באתר Physics Today (באנגלית) מאמר על אוטו שטרן עם דגש על הניסוי, באתר הטכניון ניסוי שטרן-גרלך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עץ ועלה

עץ ועלה (באנגלית: Tree and Leaf) הוא ספר קצר מכתביו של ג'ון רונלד רעואל טולקין. בגרסתו הראשונה, שיצאה לאור ב-1964, כלל הספר מסה הנקראת "על סיפורי פיות" וסיפור הנקרא "עלה של קטנוני". הן המסה והן הסיפור כבר פורסמו בכתב קודם לכן. במהדורה של "עץ ועלה" שיצאה ב-1988 נוספה למסה ולסיפור גם הפואמה "מיתופיה" (בעברית: שיר המיתוס). המכנה המשותף לטקסטים שקובצו בספר הוא התייחסותם לשיטתו של טולקין בנושא הספרות הבדיונית, שאותה הוא מכנה "בריאה משנית". הספר תורגם לעברית בישראל ב-1993 על ידי מיכל אלפון. המסה "על סיפורי פיות" נישאה לראשונה כהרצאה ב-1939, והתפרסמה בדפוס בקובץ מסות ב-1947. הגרסה שהתפרסמה ב"עץ ועלה" שונה במקצת. במסה מדבר טולקין על "סיפורי פיות" ומגדיר איזה סיפורים מוגדרים כ"סיפור פיות אמיתי" ואיזה סיפורים אינם כאלה. הוא מנסה להבין מה המקורות שלהם, וכיצד הם נוצרים. הוא מתייחס למוסכמה לפיה "סיפורי פיות" שייכים לילדים בלבד, וטוען שהיא שגויה ומקורה ב"תאונה היסטורית". בנוסף, מדברת המסה על תפקידם של סיפורי הפיות, ומסבירה כי אלו נועדו ל"בריחה" (שטולקין מכנה "אסקפיזם חיובי") מהכיעור של העולם. במסה זו טבע טולקין לראשונה את המושג "פנטזיה", והיא המקור לספרות המכונה כיום בשם זה. אפשר לראות במסה באופן ברור כיצד לדעותיו של טולקין יש זיקה עמוקה לרעיונות נוצריים. מספר סופרים הושפעו מרעיונותיו של טולקין המובאים במסה. דוגמה לכך אפשר לראות בספר "הסיפור שאינו נגמר" של מיכאל אנדה. "עלה של קטנוני" פורסם לראשונה ב-1945 בכתב עת. בסיפור קצר זה מספר טולקין על אדם ששמו "קטנוני", שכל חייו עובד רק על ציור ענק של עץ. הוא נפטר, ומגיע לאחר מכן למעין "גן עדן" שהוא בעצם הציור שצייר. בסיפור זה באה לידי ביטוי אמונתו של טולקין בדמיון כ"בריאה שנייה" - הכוח ליצור שנתן הבורא לאדם. סיפור זה משופע בסממנים נוצריים מובהקים, בעיקר בתיאור החיים שלאחר המוות. היו שראו בסיפור כעין אוטוביוגרפיה של טולקין. פואמה זו נכתבה במקור כתגובה לטענתו של ק. ס. לואיס (שהיה ידידו של טולקין) ש"מיתוסים הם שקרים, גם אם 'מופרחים מבעד לכסף'". בפואמה מרחיב טולקין את טענתו שהאדם בסיפוריו בורא עולם ממשי, ולכן מיתוסים אינם שקר, אלא בריאה שהאדם בורא. הוא מדבר שוב על ה"אסקפיזם החיובי", ומעביר ביקורת על אנשים שרואים בעולם "מדעי" עולם אמיתי יותר מאשר עולם בו לכל דבר יש פירושים רבים. דני אורבך- "עמוקה קהאזאד דום ותהומות רבים לה - הפילוסופיה הטולקינאית"
טרנסצנדנטיות

טרנסצנדנטיות בהקשר דתי, היא מצב או תיאור של משהו שקיים מעבר לגשמיות ולניסיון ואינו תלוי בהם. אמונה זו מושרשת במושג הנשגבות ברוב הדתות והמסורות, והיא נוגדת את האמונה באלוהים או במוחלט כגשמיים בלבד (אימננטיות), או כחלק בלתי נפרד ממנו (פנתאיזם). טרנסצנדנטיות יכולה לתאר לא רק את קיום האלוהים, אלא גם את הידיעה שלנו אותו: אלוהים גם נשגב מן היקום (הפיזי) וגם נשגב מבינתנו. אף על פי שטרנסצנדנטיות מוגדרת בדרך כלל כהפוכה לאימננטיות, ישנם מקרים בהן הן מתקיימות ביחד. מספר תאולוגים ומטפיזיקאים מהדתות הגדולות טוענים כי אלוהים, או ברהמן, הוא בו זמנית בתוך ומעבר ליקום (פנאנתאיזם); בתוכו, אבל לא חלק ממנו; בו זמנית מתפשט בו ונמצא מעבר לו. כך מתבטא לדוגמה בספר הזוהר, ובקבלה היהודית בכלל, שאומר שמצד אחד הקדוש ברוך הוא "ממלא כל עלמין" ומצד שני "סובב כל עלמין". בשאלת ההתייחסות לבורא בתאוריה זו, יש מחלוקת. פרופסור ישעיהו ליבוביץ לדוגמה, טען שכיוון שהבורא הוא מעבר ליכולת התפיסה האנושית אי אפשר לייחס לאדם את המושג "חוויה דתית". לכן טען שהקשר של האדם עם הבורא הוא רק על ידי קיום מצוותיו, שזה לדידו קבלת עול מלכות שמים. לעומת זאת, פרופסור אבי שגיא גרס כי אפשר לייחס לאדם חוויה דתית גם אם הבורא הוא טרנסצנדנטי. כיוון שהאדם מסוגל להכיר בכך שהבורא הוא מעבר להכרתו. והבנה זו עצמה יכולה להיות מוגדרת כחוויה דתית. על פי רובן המוחלט של הדעות ביהדות הבורא עצמו הוא לא דבר שהאדם מסוגל לתפוס, ורק השפעותיו על המציאות ורצונותיו הם הנתפסים בהכרת האדם. הסמך לזה הוא פסוקים מהתורה – "כי לא יראני האדם וחי", "וראית את אחורי ופני לא יראו", כאשר ההסבר המקובל ל"אחור" הוא ההשפעות ודרך הנהגת ה' את העולם. על פי עמנואל קאנט הטרנסצדנטיות הפשוטה היא חלק "מהמטפיזיקה הנאיבית" מכיוון שכל הכרה חיצונית שיש בידי האדם היא מהניסיון (על פי קאנט) ואם ישנו דבר חיצוני שהוא מעבר לניסיון אזי הוא לא ניתן להכרה אנושית. זאת כיוון שבני האדם מסוגלים לקבל הכרות, רק דרך הניסיון. כלומר רק בדרך אפוסטריורי. לאור זאת, עמנואל קאנט הציע את התיאוריה שלו הנקראת: אידיאליזם טרנסצנדנטלי שמשמעותה היא לחפש את ההכרות שהן לא רק מעבר לניסיון אלא גם קודמות לניסיון, קאנט טען שגם הניסיון כשלעצמו חייב לנבוע מתנאים כלשהם קודמים להם. קאנט שואל ומחפש את התנאים הקודמים לכל ניסיון. לכל התנאים הקודמים שקאנט מוצא, קאנט קורא להם תנאים טרנסצנדטלים. פרופסור ירמיהו יובל מסביר את ההבדל בין הטרנסצדנטיות לטרנסצדנטליות בשלוש נקודות: מצב או תיאור שהוא מעבר לניסיון האנושי. תנאי לניסיון האנושי. המשמעות הנובעת ממנו תקפה רק לעולם הניסיון ולא לדברים אחרים. כלומר - הוא מהווה תנאי לניסיון האנושי, ולא תנאי למרחבים אחרים, כגון מטאפיזיקה. בעוד שהטרנסצדנטליות מיוצגת על ידי כל הנקודות, לגבי הטרנסצדנטיות רק הנקודה הראשונה נכונה. טרנסצדנטיות היא אכן מעבר לניסיון האנושי, אך בניגוד לטרנסצדנטליות אין לה שיג ושיח עם הניסיון, ולכן מובן שאינה תנאי עבורו ואין לה משמעות לגביו. ביקורת התבונה הטהורה מדיטציה טרנסצנדנטלית ישעיהו ליבוביץ, פרשת שמות, פורסם בספר "שבע שנים של שיחות על פרשת השבוע", באתר "עמותת "לשמה" עמנואל קאנט, תרגום: ירמיהו יובל, ביקורת התבונה הטהורה, הקיבוץ המאוחד, 2013, עמ' 36 ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אן מאבונלי

אן מאבונלי (באנגלית: Anne of Avonlea) הוא הספר השני בסדרת הספרים שכתבה הסופרת הקנדית לוסי מוד מונטגומרי על אן שרלי. המהדורה הראשונה של הספר יצאה לאור בשנת 1909. עלילת הספר מתמקדת בחייה של שרלי בין הגילאים 16–18. אן עובדת כמורה בבית הספר המקומי באבונלי, שם היא מתיידדת ונאהבת על רוב תלמידיה ובמיוחד על פול אירווינג. אן, ואִיתה גילברט בלייט, דיאנה ברי ופרד רייט, מקימים את "האגודה לשיפור אבונלי" שתפקידה לייפות את העיירה. בתחילה תושבי אבונלי מגיבים בהססנות כלפי חבורת הנערים אשר רוצה לשפר ולייעל את העיירה, אך בהמשך זוכה החבורה לתמיכה מלאה מצד תושבי העיירה. אן ומרילה מגדלות שני תאומים - דיווי ודורה - קרובי משפחה רחוקה של מרילה, שאמם נפטרה ממחלה. אן לוקחת חלק מרכזי בגידול ובחינוך תאומים אלה. אן מצליחה להתיידד עם אנשים רבים מאבונלי, כדוגמת שכנה הרגזן מר הריסון וגברת לוונדר הבודדה. אן אף עוזרת לגברת לוונדר לחדש את קשריה עם אביו של התלמיד פול אירווינג, שהיה אהוב נעוריה ונפרד ממנה לאחר אירוסיהם לפני עשרות שנים ושבר את ליבה. גברת רייצ'ל לינד עוברת לגור בחווה הירוקה עקב מותו של בעלה וקשיים כלכליים באחזקת דירתה תמורת העברת הכנסה חודשית. דבר זה מיטיב עם מרילה המעודדת מהכנסה כספית נוספת ועזרתה של מרת לינד. מרילה מפצירה באן ללמוד בקולג' לתואר B.A ולעזוב את עבודתה כמורה בבית הספר המקומי. אן מסכימה לכך אך ברגשי עצב, שכן שוב תצטרך לעזוב את חברתה הנאמנה דיאנה ברי. זו מבטיחה לה שעוד תשוב ותמיד תהא לצידה ותזכור את שבועת האמונים לה. בהמשך סדרת הספרים דיאנה מתחתנת עם פרד רייט ושוברת את בדידותה אך ממשיכה לשמור אמונים לאן. דיאנה, חברתה הקרובה והטובה ביותר של אן שמחה על החלטתה של אן אך עצובה מאוד עקב עזיבתה המתקרבת של חברתה. בשל עזיבתם של אן שרלי וגילברט בלייט מתפרקת "האגודה לשיפור אבונלי". תרגם י' פישמן, ציירה אסתר פרץ, הוצאת מ' ניומן תל אביב, 364 עמודים, 1957, יצא שוב בשנים 1974 ו-1959 תרגמה טליה דאי, הוצאת כתר ירושלים, 241 עמודים, 1989 תרגמה דנית הדרי-סלומון, הוצאת קוראים קריית גת, 160 עמודים, 2001 תרגמה טליה דאי, איירה כריסטינה קדמון, הוצאה מחודשת, הוצאת כתר ירושלים, 302 עמודים, 2011 מונטגומרי המשיכה את סיפורה של אן שרלי בסדרה של ספרי המשך. הם רשומים לפי סדר גילה של אן בכל רומן. מדיה וקבצים בנושא אן מאבונלי בוויקישיתוף לוסי מוד מונטגומרי, ‏אן מאבונלי, בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אן מאבונלי, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צמחים: דגנים – מונח כולל לתבואה חקלאית של צמחים מתורבתים ממשפחת הדגניים חמשת מיני דגן – סוגי דגן בהלכה היהודית דגנים מלאים אלים: דגן – אל הדגן במיתולוגיה האמורית מקומות: בית דגן צומת בית דגן בית הקרן הקיימת על יד בית דגן מחנה בית דגן – בסיס צה"לי נטוש אישים ששמם דגן דגן יבזורי – כדורסלן ישראלי אישים ששם משפחתם דגן: אביגדור דגן – סופר ודיפלומט ישראלי אביעד דגן – קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף אשמי-דגן הראשון – מלך אמורי אשמי-דגן השני – מלך אשור בני דגן – דיפלומט ישראלי ברוס דגן – מאייר וסופר אמריקאי בת-שבע דגן – סופרת ילדים ומשוררת ישראלית גבריאל דגן – במאי, שחקן, סופר, מחזאי, תסריטאי ופסיכולוג ישראלי גדעון דגן – פרופסור אמריטוס בבית הספר להנדסה מכנית, הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב דוד דגן – שופט כדורסל בינלאומי ישראלי דודו דגן – תת-אלוף בצה"ל, קצין רפואה ראשי דניאל דגן – איש תקשורת, עיתונאי וסופר ישראלי המתגורר בגרמניה דניאל דגן (קצין) – קצין בבריגדה היהודית ובצה"ל, מפקד בה"ד 1 חגי דגן – סופר ישראלי וחוקר יהדות ומחשבת ישראל חנוך דגן – פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב יון דגן – רופא ומדען ישראלי,מומחה בתחום האורתופדיה וטראומטולוגיה, סופר ומשורר. יוסי דגן – ראש מועצה אזורית שומרון ישראל דגן – זמר ומוזיקאי יוצר, חסיד ברסלב לואיס דגן – איש עסקים, יזם וקבלן בניין ישראלי מאיר דגן – אלוף בצה"ל וראש המוסד מוטי בר דגן – קצין צה"ל ששימש כקצין קשר ראשי בצה"ל מיה דגן – קומיקאית ושחקנית ישראלית מיכאל דגן – שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני-ישראלי משה דגן – עיתונאי ועורך ישראלי מתתיהו דגן – איש חינוך ישראלי מתתיהו דגן (קורנפלד) – שותף להקמת הצבא טרם קום המדינה נילי דגן – משוררת ישראלית נחמיה דגן – תת-אלוף, ממייסדי מערך המסוקים בצה"ל וקצין חינוך ראשי עדני דגן – מאמן כדורסל ישראלי עומר דגן – קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף עזרא דגן – שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ישראלי עטר דגן – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד עוצבת קלע דוד עמוס דגן – מראשוני תחום המכ"ם בחיל הים, קצין בדרגת סגן אלוף וממפתחי מכ"ם הדגון עירית דגן – מדבבת ושחקנית תיאטרון ישראלית פיליפ דגן – הוא כדורגלן עבר שווייצרי פיני דגן – קצין צה"ל בדימוס, בדרגת אלוף-משנה, ששירת בעיקר בחיל ההנדסה פרץ קורנפלד-דגן – עיתונאי, סופר ופעיל ציוני צילה דגן – זמרת ישראלית צפורה דגן – פעילה בשימור, תיעוד והנצחת מורשת הפלמ"ח, ומרצה על הארגון רז דגן – שחקן קולנוע ודוגמן ישראלי שחי ופועל באיטליה שאול דגן – חקלאי, מורה ומחנך ישראלי שלמה דגן – קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה
אוטומורפיזם

במתמטיקה, אוטומורפיזם של מבנה מתמטי הוא פונקציה ממבנה לעצמו, השומרת על כל פרטי המבנה, והפיכה ככזו. כך למשל, אוטומורפיזם של חבורות הוא פונקציה הפיכה השומרת על פעולת הכפל, אוטומורפיזם של מרחב וקטורי הוא פונקציה הפיכה השומרת את החיבור והכפל בסקלר, ואוטומורפיזם של מרחב מטרי הוא פונקציה שומרת מרחק מן המרחב על עצמו. אוטומורפיזם של מרחב טופולוגי הוא פונקציה רציפה ופתוחה (לא די בכך שהפונקציה תהיה רציפה והפיכה, משום שעל הפונקציה ההפוכה להיות רציפה בעצמה). לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג, השומרת על הפעולות, היחסים והקבועים, קוראים הומומורפיזם. לפיכך, אוטומורפיזם הוא הומומורפיזם הפיך ממבנה אל עצמו. לפונקציה בין שני מבנים מאותו סוג ששומרת מבנה והיא גם הפיכה קוראים איזומורפיזם ולכן אוטומורפיזם הוא איזומורפיזם מהמבנה אל עצמו. אוסף האוטומורפיזמים של מבנה הוא תמיד חבורה (ביחס לפעולת ההרכבה), משום שהרכבת שתי פעולות השומרות תכונה מסוימת שומרת גם היא את אותה תכונה. לדוגמה, אם f ( x 1 ∗ x 2 ) = f ( x 1 ) ∗ f ( x 2 ) g ( x 1 ∗ x 2 ) = g ( x 1 ) ∗ g ( x 2 ) ( f ∘ g ) ( x 1 ∗ x 2 ) = f ( g ( x 1 ∗ x 2 ) ) = f ( g ( x 1 ) ∗ g ( x 2 ) ) = f ( g ( x 1 ) ) ∗ f ( g ( x 2 ) ) = ( f ∘ g ) ( x 1 ) ∗ ( f ∘ g ) ( x 2 ) {\displaystyle {\begin{aligned}f(x_{1}*x_{2})=f(x_{1})*f(x_{2})\\g(x_{1}*x_{2})=g(x_{1})*g(x_{2})\\(f\circ g)(x_{1}*x_{2})=f(g(x_{1}*x_{2}))=f(g(x_{1})*g(x_{2}))=f(g(x_{1}))*f(g(x_{2}))=(f\circ g)(x_{1})*(f\circ g)(x_{2})\end{aligned}}} הפונקציה ההפוכה לפונקציה השומרת תכונה, שומרת גם היא אותה התכונה. את חבורת האוטומורפיזמים של מבנה X {\displaystyle X} מסמנים בדרך-כלל בסימון Aut ( X ) {\displaystyle {\text{Aut}}(X)} . חבורת האוטומורפיזמים כוללת את הסימטריות של המבנה; למבנים סימטריים יש חבורת אוטומורפיזמים גדולה ולהפך. במקרים רבים, כדי להבין עצם מתמטי, יש להכיר גם את חבורת האוטומורפיזמים שלו. באופן טבעי, התורה המתמטית הרלוונטית ביותר לחקר חבורות של אוטומורפיזמים היא תורת החבורות, ובמסגרתה יש מעמד מיוחד לחבורות אוטומורפיזמים של חבורות: אלו נקראות פשוט חבורות אוטומורפיזמים. בתורת גלואה, חבורת האוטומורפיזמים של שדה K {\displaystyle K} , כאלגברה מעל תת-שדה F {\displaystyle F} , נקראת חבורת גלואה של ההרחבה K / F {\displaystyle K/F} . חבורה זו כוללת את כל הפונקציות ההפיכות מן השדה לעצמו, השומרות על החיבור והכפל, ומכבדות את הכפל בסקלר; התכונה האחרונה שקולה לכך שהאוטומורפיזם מעביר את אברי F {\displaystyle F} לעצמם. אוטומורפיזם, באתר MathWorld (באנגלית)
אברהם מנחם

הרב אברהם (אהרן) מנחם (תר"נ, 1890 - ט' בתשרי תשמ"א, ספטמבר 1980) היה רבה של הקהילה היהודית בעקרא שבכורדיסטן. נולד בכפר שיככא בכורדיסטן העיראקית לימימה ולמנחם בן אהרון. בכפר לא היה תלמוד תורה ובית כנסת, ואביו שכר מורה פרטי מהכפר שוש הסמוך כדי שילמדו תורה. בגיל 11 נשלח אל העיר מוסול כדי ללמוד אצל הרב ראובן ברזאני. לאחר 4 שנות לימוד במוסול, חזר לכפר שוש הסמוך לביתו ולמד אצל חכם בצלאל בן חכם שמעון. בהיותו כבן 19 קיבל מחכם מנחם הכהן מהעיר עקרא הסמכה לרב, שוחט, בודק ומוהל. לאחר שקיבל את הסמיכה הסתובב במשך עשור בכפרים בסביבה ושימש כשוחט ובודק, מוהל, מלמד תורה ועורך חופה וקידושין. לאחר מכן מונה לרב של עקרא, שמנתה כ-200 משפחות יהודיות. גם לאחר מכן המשיך להגיע לכפרי הסביבה. הקים בביתו ישיבה. בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל והתיישב בירושלים, שם המשיך להיות רב ומלמד תורה, עד לפטירתו ב-19 בספטמבר 1980 (ט׳ תשרי ה׳תשמ״א). כבן 90 בפטירתו. ועדת השמות בעיריית ירושלים קראה על שמו את רחוב חכם אברהם בשכונת מלחה. הטקס נערך בספטמבר 1986, במעמד ראש עיריית ירושלים טדי קולק. נכדו הזמר אהרון מנחם (בן בנו חכם יצחק) הרב דוד מנחם (אחיינו, בן אחיו יוסף) רב המושבים ירדנה ובית יוסף הרב מנשה מנחם (נכד אחיו יוסף) רב ודרשן, מראשי השוחטים והבודקים בירושלים שמעון רומח (נכד אחיו יוסף) איש שב"כ וניצב כבאות ראשי הרב דוד מנחם (נכד אחיינו עזיז) רב הוגה דעות ומוזיקאי. חכם זכריה בראשי - רב ודרשן בירושלים, מחבר הספר:"ילקוט בראשי" הרב שבתאי בן חיים - רב המושב מנוחה ומועצה אזורית לכיש בנו חכם יצחק מנחם - כיהן בעבר כרב המושב רווחה הרב יצחק עמדי, חכמי כורדיסתאן, ירושלים, ה׳תשס"ה[דרושה הבהרה] ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבתאי עלואן

הרב שבתאי עלואן (ה'תרל"ד, 1874 - כ"ז בטבת ה'תש"א, 1941) היה רב ודיין בקהילה היהודית שבעיר זאכו בכורדיסטן. נולד בזאכו בכורדיסטן העיראקית לרוחמה וחכם עלואן. למד תורה אצל אביו ורבנים נוספים, והסומך לרב ולמורה הוראה. בגיל 20 החל ללמד בתלמוד תורה המקומי. הרב עלואן היה דיין בהרכב של שלושה דיינים בזאכו. בשבתות ובחגים היה נותן דרשות בבית הכנסת. היה מכניס אורחים ומהם השדרי"ם שהגיעו מארץ ישראל. עלה לארץ ישראל בשנת ה'תרצ"ה (1935). תקופה לא ארוכה לאחר-מכן חלה ונפל למשכב, ונפטר. לרב עלוואן נולדו שני בנים. בנו, חכם חביב עלואן, הקים לזכרו את בית המדרש והישיבה "באר שבע" בשכונת "זיכרון יוסף" בירושלים. הרב יצחק עמדי, ספר חכמי כורדיסתאן, ירושלים, תשס"ה.
לוף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לוף – כינויו של בשר משומר שיוצר בלעדית עבור צה"ל, מהווה שם כללי בעברית לקציץ בשר כרישה – ירק, מין בסוג שום, כינויו העממי הוא "לוף" לופיים – משפחה של בעלי פרחים חד-פסיגיים בסדרת כף צפרדע לוף (סוג) – סוג במשפחת הלופיים לוף ארץ ישראלי – מין בסוג לוף לוף ענק – הידוע בכינויו פרח הגווייה - סוג במשפחת הלופיים והמין היחיד בסוג זה רציף לוף – רציף בחוף העיר סנטה מוניקה בקליפורניה לופ (פירושונים)
עירית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שום העירית – צמח תבלין עשבוני רב-שנתי, מין בסוג שום, מוכר בשם "עירית" עירית (סוג) – סוג של צמחים עירית גדולה – מין בסוג עירית, הנפוץ בארץ ישראל נח"ל עירית – היאחזות נח"ל בצפון השומרון שהוקמה על הר עירית וננטשה במסגרת הסכמי אוסלו אירית אישים ששמם הפרטי הוא עירית אישים ששמם הפרטי הוא אירית
תודחליה השני

תוּדְחַלִיה או תוּדְחַלִיאַש השני היה מלך האימפריה החתית בין השנים 1360–1358 לפנה"ס.[דרושה הבהרה] תקופת שלטונו התאפיינה בהחלשות הממלכה, דבר אשר גרם לאיבוד נרחב של שטחים ובין היתר גם את חורבן הבירה חתושה. כיבוש חתושה אילץ את תודחליה השני להעביר את הבירה באופן זמני לעיר סַמוּחַה (העיר טרם נחשפה). חתושש שבה לשמש כבירת החתים רק בתקופתו של שופילוליומה הראשון. את תודחליה השני ירש תודחליה השלישי בשנת 1358 לפנה"ס. ישנם מספר חוקרים כיום אשר מטילים ספק בדבר זהותו של יורשו. לטענתם אין כוונה לשליט אחר בשם תודחליה, הפעם שלישי במספר, אלא לאותו תודחליה השני. אם אכן יש אמת בדבר, הרי ששופילוליומה הראשון הוא יורשו הישיר. Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991. החתים, באתר היסטוריית העולם. החתים, באתר "הכול על־אודות טורקיה" תודחליאש השני, באתר על מלכי החתים שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
קטרינה סרבוטניק

קטרינה סרבוטניק (סלובנית: Katarina Srebotnik; נולדה ב-12 במרץ 1981) היא טניסאית מקצוענית מסלובניה. דורגה בשיאה במקום הראשון בעולם בזוגות (אוגוסט 2011). דירוג השיא שלה ביחידות היה מקום 20 בעולם בסבב ה-WTA. סרבוטניק זכתה עד היום ב-10 תוארי יחידות (4 WTA ו-6 ITF) וב-46 תוארי זוגות (27 WTA ו-19 ITF). סרבוטניק זכתה ב-6 תוארי גראנד סלאם בזוגות (1 בזוגות נשים ו-5 בזוגות מעורבים). בשנת 2011 היא זכתה בטורניר וימבלדון בטורניר לזוגות נשים. 5 תארים בטורניר לזוגות מעורבים באליפות צרפת הפתוחה (1999, 2006 ו-2010), באליפות ארצות הברית הפתוחה (2003) ובאליפות אוסטרליה הפתוחה (2011). סרבוטניק שיחקה בנבחרת סלובניה בין השנים 1997 ו-2011. מאזנה עומד על 32 ניצחונות (19 במשחקי יחידות ו-13 במשחקי זוגות) ו-19 הפסדים (12 במשחקי יחידות ו-7 במשחקי זוגות). מדיה וקבצים בנושא קטרינה סרבוטניק בוויקישיתוף קטרינה סרבוטניק, באתר olympedia.org קטרינה סרבוטניק, באתר ה-WTA קטרינה סרבוטניק, באתר ה-ITF קטרינה סרבוטניק, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.