laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מכתש שיין

מכתש שיין הוא מכתש פגיעה על פני של הירח בצידו המרוחק של הירח. מכתש זה נקרא על שם האסטרונום הרוסי גרגורי שיין. מכתש שיין נמצא צפונית למכתש פראולנדיך וצפון-מזרחית למכתש טרומפלר. בצידו המערבי של המכתש נמצא מכתש נוסל וצפון-צפון-מזרחית אליו נמצא מכתש שמפוליון. קוטרו של המכתש הוא 92 קילומטרים, עומקו אינו ידוע. מכתש זה נשחק על ידי פגיעות של אסטרואידים. רוב הטבעת החיצונית שלו התעגלה ושוליו החדים נהרסו על ידי הפגיעות. הקיר הדרומי שומר עדיין על מבנה דמוי מדף. זוג פגיעות קטנות יצרו בורות קטנים בקיר הצפון מזרחי של המכתש. גם ברצפת המכתש ישנם כמה מכתשונים קטנים. את מכתש שיין מקיפים כמה מכתשים קטנים. מכתשי משנה נוצרים כאשר גושים גדולים שנפלטו מהמכתש הראשי בעת הפגיעה פוגעים במהירויות גבוהות בפני השטח. על פי המוסכמות מסומנים מכתשים אלו במפת הירח על ידי מיקום אות במרכז צד המכתש הקרוב יותר למכתש הראשי. הגאולוגיה של הירח מדיה וקבצים בנושא מכתש שיין בוויקישיתוף
מר ינוקא ומר קשישא בני רב חסדא

מר ינוקא ומר קשישא בני רב חסדא הם שני אמוראים שחיו בדור החמישי לאמוראי בבל. מר ינוקא ומר קשישא, מוזכרים בתלמוד פעמים נדירות. משמעות השמות היא "ילד" ו"קשיש", ושני הסברים ניתנו לכך: רש"י פירש: "שני בנים היו לרב חסדא, ושם שניהם שווין, אלא שהגדול קורין לו מר קשישא ולצעיר קורין לו מר ינוקא". ואילו בעלי התוספות חלקו על פירושו של רש"י וכתבו להפך: "הוא הגדול, ועל שם שנולד בינקותו של רב חסדא קרי ליה מר ינוקא. ומר קשישא הוא הצעיר, ונולד בקשישותו של רב חסדא". בזיהוים של מר ינוקא ומר קשישא כבני רב חסדא יש קושי מסוים. החוקר הרב אהרן היימן העלה אפשרות שאביהם הוא אדם אחר שנקרא רב חסדא, ואינו האמורא המפורסם רב חסדא. זאת מפני שמר קשישא נמצא פעמים רבות בתלמוד הבבלי במשא ומתן הלכתי עם רב אשי, שנפטר כ-118 שנה אחרי רב חסדא, וכדברי הרב היימן ”ואם מר ינוקא נולד בינקותיה דרב חסדא איך יהיה בישיבת רב אשי, שהוא קרוב לשתי מאות שנה?!”. אבל במפרשים מקובלת הקביעה שמר ינוקא ומר קשישא הם בני האמורא המפורסם רב חסדא. ואף הרב היימן חזר בסופו של דבר להסביר כדברי המפרשים, והשיב על קושייתו: ”לכן נראה לי שבאמת היו בני רב חסדא הנודע, אך נולדו קרוב לפטירת רב חסדא, והראשון נקרא בשם ינוקא והשני בשם קשישא, ולכן לא מצינו בשום מקום שידברו עם אביהם או שיאמרו הלכה בשמו, וזה יען כי לא זכו להכירו מעולם”. ההיסטוריון הרב זאב יעבץ שיער כי מר ינוקא ומר קשישא אינם בנים נוספים של רב חסדא, אלא כינויים לשניים מבניו שנזכרו לעיל. אחת מהם: בבלי, בבא בתרא ז ע"ב, תוספות בבא קמא קמא ע"א ד"ה לדידי. פירוש רש"י, כתובות פט ע"ב ד"ה מר ינוקא. תוספות בבא בבא בתרא ז ע"ב ד"ה מר ינוקא. כן נכתב גם ב"אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים" (בעריכת ד"ר מרדכי מרגליות), ערך מר ינוקא ומר קשישא (כרך ב). ראו תוספות בבא קמא דף קמא ע"א ד"ה לדידי; הרב אהרן היימן, "תולדות תנאים ואמוראים", ערך רב חסדא (כרך ב) וערך מר ינוקא ומר קשישא (כרך ג). "תולדות ישראל" כרך ז עמ' 137.
את'ה אנגומיס

אֶתָ'ה אֶנְגוֹמיס (ביוונית: Ε.Θ.Α. Έγκωμης) היא קבוצת כדורסל קפריסאית משכונת אנגומי בעיר ניקוסיה, המשחקת בליגת העל הקפריסאית. קבוצת הכדורסל של את'ה אנגומיס הוקמה בשנת 1942, מאיחוד שני המועדונים שהיו קיימים בשכונת אגומיס (טיאלה ואנג'ניסיס). כאחד מקבוצת המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. בעונת 1979/80 החלה לשחק בליגה הבכירה. בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה בדאבל (אליפות+גביע) היסטורי. בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה באליפות השנייה שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת קראבנוס 1-3. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף, הפסידה בגמר הסופרקאפ לקבוצת קראבנוס 79-68, וזכתה בגביע הקפריסאי בפעם השנייה לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת קראבנוס 64-68. בעונת 2004/05 השתתפה הקבוצה בגביע היורוקאפ (פיב"א). ובעונות 2011, 2012, 2013 השתתפה ביורוצ'לנג'. הליגה הקפריסאית: אליפות (2): 2011, 2012 חצי גמר: 2010, 2013 הגביע הקפריסאי: זכייה (3): 2011, 2013, 2015 חצי גמר: 2002, 2005, 2006 הסופרקאפ הקפריסאי: זכייה (2): 2011, 2018 גמר: 2012, 2013, 2015 קפריסין גיורגיוס אנסטסיאדיס קפריסין ניקולס קוסטנטינו קפריסין אלכסנדרוס גאורגיאדיס ארצות הברית אנתוני קינג ארצות הברית קן טוט ארצות הברית שון ריי ארצות הברית מארק דוסון ארצות הברית רג'י רדינג ארצות הברית ג'ושוע ג'קסון ליטא ולדאס דבקוס בוסניה והרצגובינה דיאן קאפ מונטנגרו בוריס ללוביץ' שוודיה תומאס מסאמבה מדיה וקבצים בנושא את'ה אנגומיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של את'ה אנגומיס את'ה אנגומיס, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א.א.ל. לימסול (כדורסל)

א.א.ל. לימסול (ביוונית: ΑΕΛ Λεμεσού), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהעיר לימסול, המשחקת בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה הוקמה בשנת 1966, כאחד מצוות המועדונים שייסדו את ליגת הכדורסל הקפריסאית. היא הקבוצה עם הכי הרבה זכיות באליפות הליגה. יריבתה העירונית היא קבוצת אפולון לימסול. החל מעונת 1994/95 משתתפת במפעלים אירופאים. בעונת 2003/04 הודחה על ידי הפועל תל אביב בשמינית גמר היורופליג. בעונות 2007/08, 2008/09 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר היורוצ'לנג', אך הודחה על ידי קבוצות דקסיה מונס-אנו ולה פורטזה בולוניה בהתאמה. הליגה הקפריסאית: אליפות (13)(שיא): 1974, 1978, 1980, 1982, 1983, 1985, 1987, 1988, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 מקום שני: 2001, 2010, 2011 חצי גמר: 2008, 2009 הגביע הקפריסאי: זכייה (9): 1978, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 2004, 2008, 2009 גמר: 2001, 2006, 2007, 2011 יורוצ'לנג': חצי גמר: 2008, 2009 קפריסין מיכאליס קונוניס קפריסין אלכסנדרוס ליאתסוס קפריסין גאורגיוס פלאלס ארצות הברית אדם מקוי ארצות הברית ברנדון יואינג ארצות הברית אוויס וויאט צ'כיה איבו הוגר קרואטיהברונו שונדוב סרביה דרגוסלב פפיץ' סרביה אנדרה צ'יריץ' סרביה דיאן דליץ' יוון סבאס מנואוסוס יוון גיאניסיס גיאנוליס ישראל רועי ברקוביץ' ארצות הברית ג'רון רוברטס מדיה וקבצים בנושא א.א.ל. לימסול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של א.א.ל. לימסול א.א.ל. לימסול, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיפון

האם התכוונתם ל... סיפון (אונייה) – משטח אופקי קבוע המכסה את גוף כלי השיט או מהווה בו קומה סיפון טיסה – משטח בנושאת מטוסים המשמש כלי טיס להמראה ולנחיתה בהשאלה: משטח כלשהו, לרוב כזה שבנוי מקורות עץ (מכונה בישראל "דֵק", מ–Deck באנגלית) סיפון (צינור) – צינור כפוף להעברת נוזלים, המבוסס על חוק הכלים השלובים "סיפוֹן" – בקבוקי מי סודה מיוחדים לצריכה ביתית, ששימשו ביישוב ובראשית ימיה של מדינת ישראל. מראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 הוחלפו בישראל במכשירי הסיפולוקס בבעלי חיים סיפון (רכיכות) (אנ') – מבנה אנטומי צינורי להזרמת מים או אוויר לשימושים שונים, המצוי בגופן של רכיכות ימיות מן המחלקות חלזונות, צדפות וסילוניות סיפון (חרקים) (אנ') – איבר צינורי המשמש לנשימה, המצוי בחרקים המבלים זמן רב מתחת למים ראו גם סיפונופורים (Siphonophorae) – בעלי חיים ימיים זליגת תכנים ("Siphoning") – העברת תכנים מעוררי עניין ציבורי מערוצים פתוחים לערוצים בתשלום; לרוב מוזכרת בהקשר למניעתה: "Anti-siphoning law" משמעו חוק למניעת זליגת תכנים ראו Deck בוויקיפדיה באנגלית. ראו ‏Siphon בוויקיפדיה באנגלית.
יוני לביא

הרב יונתן (יוני) אליעזר לביא (נולד בכ"א באייר ה'תשל"ט, 18 במאי 1979) הוא רב, מראשי ארגון קהלים, מרצה לנוער, הורים ומורים בנושאים חינוכיים ותורניים, וכותב בבמות שונות. מגיש תוכנית שבועית ברדיו 'כאן מורשת'. מחבר סדרת ספרי "היי הרב" וספרים נוספים. נולד בשכונת גבעת שאול בירושלים למנחם ורחל אלטמן וגדל בשכונת הר נוף, ירושלים, כיונתן אליעזר אלטמן. למד אצל הרבנים אברהם שפירא, שלמה אבינר ויוסף קלנר ובישיבת ירושלים לצעירים וישיבת מרכז הרב. מוסמך לרבנות ובעל תואר ראשון בהוראה ותואר שני במדע, הלכה וחינוך. שירת בצה"ל במדור עתי"ד ברבנות הצבאית, בתחום של יצירת תכנים יהודיים ערכיים לחיילי צה"ל. בשנת 2000 היה ממייסדי מוקד חברים מקשיבים, אותו ניהל עד שנת 2018. הרב לביא כותב בעלוני השבת עולם קטן וגילוי דעת. לימד בעבר בישיבת ההסדר בבית שמש ובבית ספר להעצמה אישית ולהכשרת מטפלים – "תורת החיים". הרב לביא מרבה להרצות לתלמידים, מורים והורים, בעיקר מהמגזר הדתי, על התמודדויות של נוער, בעיקר בנושא השפעות המדיה והאינטרנט על בני נוער ומבוגרים. הוציא עם הרב יניב חניא שני דיסקים בשם "מדברים אמונה" על שאלות אמונה לנוער. הוא כותב ומרצה גם בנושאי זוגיות, היכרויות ואהבה, מנחה סדנאות ושבתות לרווקים ולרווקות ועורך חתונות לציבור הכללי במסגרת ארגון צוהר. הרב לביא כותב בעלוני השבת "גילוי דעת" ו"שלום לעם", וכן כותב קבוע בעיתון לילדים – "אותיות וילדים". הוא עורך את האתר "מילה טובה" שבו מאמרים, סיפורים, שירים וסרטונים חינוכיים. בעבר היה רב אולפנות צביה במעלה אדומים, צביה בבני ברק, אמית להב"ה ואולפנית ישורון. בנוסף, שימש כרב קהילת צעירי הדר גנים בפתח תקווה. הרב לביא נשוי לרעות, אב לחמישה וגר בפתח תקווה. שאלות לאתאיסט, 2004. עוסק בנושא של אמונה וכפירה היי הרב – שיחות שנוגעות בחיים, דברי שיר, 2019. שיחות וואטסאפ עם שואלים היי הרב 2 – שיחות מהחיים על קשרים ואהבה, דברי שיר, 2020. שיחות וואטסאפ עם שואלים שאלות מהלב שלי – שיחות עם ילדים על עצמם ועל החיים, דברי שיר, 2021 העתיד מתחיל עכשיו – שיעורים קטנים לחיים גדולים, ידיעות ספרים, 2022 לגעת בחיים – מבט בהיר על אתגרי השעה, דברי שיר, 2023 היי הרב 3 – להיות יהודי מאמין בעולם המודרני, דברי שיר, 2023. שיחות וואטסאפ עם שואלים אתר האינטרנט הרשמי של מילה טובה אתר האינטרנט הרשמי של חברים מקשיבים סרטונים בערוץ של הרב יוני לביא, באתר יוטיוב שיעורי וידאו של הרב לביא, בערוץ מאיר מאמרים של הרב לביא, באתר אש התורה ראיון בעיתון שביעי 1, 2 כל הכתבות והטורים - הרב יוני לביא, באתר ערוץ 7 ראו כאן
פלסטינו

מועדון ספורט פלסטינו (בספרדית: Club Deportivo Palestino) הוא מועדון כדורגל צ'יליאני מקצועני מהעיר סנטיאגו, בירת צ'ילה. המועדון נוסד בשנת 1920 ומשתתף במשחקי ליגת העל הצ'יליאנית. משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים באצטדיון אסטדיו מוניסיפל דה לה סיסטרנה, בעל תכולה של 12,000 מושבים. המועדון נוסד על ידי קבוצת מהגרים פלסטינים חברי קהילת הפלסטינים-צ'ילאנים, ב-20 באוגוסט 1920. בתחילת דרכו שיחק המועדון בטורניר הכדורגל המקומי באוסורנו. עם הקמת הליגות המקצועניות בצ'ילה על ידי התאחדות הכדורגל הצ'ילאנית, בשנת 1952, החל המועדון לשחק בליגת המשנה בצ'ילה. כבר בשנה הראשונה של הליגה זכה המועדון בעלייה לליגה הבכירה. בשנת 1955 זכה המועדון באליפות הראשונה שלו, תחת הדרכתו של המאמן הארגנטינאי גיז'רמו קול. בשנה זו נודע המועדון בכינוי "המיליונרים", בשל היכולת הכלכלית שלו לצרף שחקני כדורגל מהדרג הראשון. בשנת 1978, תחת הדרכתו של הצ'ילאני אליאס פיגרואה, זכה המועדון באליפות השנייה שלו וגם בגביע הצ'ילאני, ובכך השלים זכייה בדאבל. בשנה זו המועדון גם קבע שיא מקומי של מספר משחקים רב ללא הפסד. בשנת 2004 המועדון הפך לחברה רשומה ונרשם למסחר בבורסה לניירות ערך של צ'ילה ושל הרשות הפלסטינית, אך השינוי לא גרם לשינוי משמעותי במצבה הפיננסי של הקבוצה. בטורניר הקלאוסורה של 2008 הפסידה הקבוצה בגמר מול קבוצת קולו קולו האלופה. ההגעה לגמר גרמה לעליית ערך המניות בבורסות של צ'ילה והרשות הפלסטינית. בשנת 2012 עבר שחקן הקבוצה רוברטו קטלאן (Roberto Kettlun) לקבוצת הילאל אל-קודס מירושלים. בחורף 2020, יצרנית הרכב הרוסית UAZ הפכה לספונסר הקבוצה. אליפות צ'ילה אלופה (2): 1955, 1978 סגנית (4): 1953, 1974, 1986, 2008 הגביע הצ'יליאני זוכה (2): 1975, 1977 ליגת המשנה הצ'יליאנית אלופה (2): 1952, 1972 מספר שנים בליגת העל הצ'יליאנית: 53 מספר שנים בליגת המשנה הצ'יליאנית: 4 מספר הפעמים שהשתתפה בקופה ליברטדורס: 3 הניצחון בהפרש השערים הגדול ביותר: 9:0 נגד דפורטיבו טמוקו (1999) ההפסד בהפרש השערים הגדול ביותר: 1:10 נגד אוניברסידד קאתוליקה (1994) מדיה וקבצים בנושא פלסטינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלסטינו (בספרדית) פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Cerda, Claudio (2009-08-17). "Chile's Palestino tapping roots to go public". Reuters. נבדק ב-2009-08-17.
פרנקיה התיכונה

פרנקיה התיכונה (בלטינית: Francia media) הייתה ממלכה פרנקית קצרת ימים שנוצרה בשנת 843 בעקבות חוזה ורדן שחילק את האימפריה הפרנקית בין בניו של לואי החסיד. פרנקיה התיכונה שכנה בין שתי אחיותיה המערבית והמזרחית, והתחומה נכללו האזור שבין נהרות הריין והסכלדה, בנוסף ללותרינגיה, החוף הפריזי של הים הצפוני, שטחי ממלכות בורגונדיה (אנ'), פרובאנס ואיטליה. את שטחי פרנקיה התיכונה ירש לותאר הראשון, בנו הבכור של לואי החסיד, לאחר מלחמת אזרחים קצרה עם אחיו הצעירים לודוויג הגרמני וקרל הקירח. הממלכה של לותאר כללה ערים חשובות מאוד באותה התקופה - אאכן, שהייתה מושבו של קרל הגדול, ורומא. לפרנקיה התיכונה לא הייתה שום זהות היסטורית או אתנית שקשרה את אנשיה יחד. גם הגאוגרפיה פגעה בסיכוייה להתפתח לישות אחידה ויציבה, צורתה, כרצועה צרה יחסית הנמתחת מצפון לדרום, יצרה לה גבולות ארוכים וקשים להגנה, ובנוסף שרר נתק בין חלקיה הדרומיים לצפוניים, שביניהם חצצו הרי האלפים. בשנת 855, על ערש דווי, חילק לותאר הראשון את ממלכתו בין בניו בשנית. הוא הוריש את איטליה ואת רומא לבנו הבכור לודוויג. רוב האדמות שמצפון לאלפים (שנקראו לותרינגיה, על שמו) ניתנו לבנו לותאר השני, ופרובנס ובורגונדיה ניתנו לבנו קרל, עד למותו בשנת 863, עת חולקה ממלכתו בין אחיו. לאחר מותו של לותאר השני בשנת 869, חולקו אדמותיו בין דודיו. שלא כמו אחיותיה המערבית והמזרחית שיצרו את צרפת וגרמניה המודרניות, בהתאמה, נותרה פרנקיה התיכונה על תילה למשך תקופה קצרה מאוד. במהלך השנים שולבו אדמות הממלכה באימפריה הרומית הקדושה - תחילה לותרינגיה בשנת 880, לאחר מכן איטליה בשנת 952 ובורגונדיה ב-1033. במאה ה-15 רכשו דוכסי בורגונדיה אדמות של האימפריה הרומית הקדושה וצרפת בשטח שבין בורגונדיה לארצות השפלה בניסיון ליצור ממלכה פרנקית תיכונה חדשה, אולם אמביציות אלו של שארל הראשון התנפצו בשנת 1477, בקרב נאנסי. פרנקיה המזרחית פרנקיה המערבית
France 3

France 3 הוא ערוץ טלוויזיה צרפתי. זהו הערוץ הציבורי השני באחוזי הרייטינג בצרפת. בין תכניו שעשועונים מצליחים, אופרות סבון וחידונים. כמו כן משדר הערוץ דרמות, תוכניות בשידור חי, תוכניות ילדים, חדשות ותוכניות תעודה. הערוץ הושק ב-31 בדצמבר 1972, כשהוא משדר תחילה רק 3 שעות ליום. החל ממרץ 2012 הערוץ משודר בישראל בחברת הכבלים הוט. סמלילים קודמים של הערוץ מדיה וקבצים בנושא France 3 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של France 3 France 3, ברשת החברתית אקס (טוויטר) France 3, סרטונים בערוץ היוטיוב
ג'רי היידנרייך

ג'רום אלן "ג'רי" היידנרייך (באנגלית: Jerôme Alan "Jerry" Heidenreich;‏ 4 בפברואר 1950 - 18 באפריל 2002) היה שחיין אמריקאי. היה אלוף אולימפי בעל 4 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב ושיאן עולם. היידנרייך נולד בטלסה, אוקלהומה. הוא החל לשחות בגיל 6. התאמן בהדרכתו של דון איסטרלינג בארלינגטון, טקסס. בהמשך למד ושחה באוניברסיטת סאות'רן מתודיסט שבדאלאס (SMU). במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי קולומביה בשנת 1971 זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בשלושת משחי השליחים ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.30 שניות. באליפות המכללות בשחייה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1972 זכה היידנרייך במדליית זהב במשחה ל-220 יארד חופשי. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם דייב אדגר, ג'ון מרפי ומארק ספיץ בשיא עולם חדש של 3:26.42 דקות, לפני ברית המועצות (3:29.72 דקות) ומזרח גרמניה (3:32.42 דקות) כשחיין שלישי הוא שחה את המשחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה המהירה באולימפיאדה - 50.78 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:48.16 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:52.12 דקות) וקנדה (3:52.26 דקות) כשחיין אחרון הוא שחה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.67 שניות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.65 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 51.22 שניות ולפני ולדימיר בור מברית המועצות (51.77 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.74 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 54.27 שניות וברוס רוברטסון מקנדה (55.56 שניות). ב-18 באפריל 2002 שם קץ לחייו היידנרייך בפריז, טקסס. בסך הכל קבע היידנרייך 6 שיאי עולם, כולם במשחי השליחים. בשנת 1992 זכה היידנרייך להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא ג'רי היידנרייך בוויקישיתוף ג'רי היידנרייך, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'רי היידנרייך, באתר olympedia.org ג'רי היידנרייך, באתר Swimrankings PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics JERRY HEIDENREICH (USA) - 1992 Honor Swimmer, באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
שמיץ

שמיץ (Schmitz) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו נפח. האם התכוונתם ל... אטורה שמיץ – שמו המקורי של סופר איטלקי, שנודע בשם העט "איטלו זבבו" אליזבת שמיץ – חסידת אומות העולם נוצרייה-פרוטסטנטית שעבדה כמורה בברלין ארנסט שמיץ – איש-דת וזואולוג גרמני סבינה שמיץ – נהגת מרוצים גרמניה רפאל שמיץ – כדורגלן ברזילאי שמידט שמיד
אורי בידץ

אורי בידץ (נולד ב-20 בפברואר 1927) הוא אלוף-משנה לשעבר בצה"ל. שימש במשך 22 שנה כמנהל רשות שמורות הטבע. נולד ביבנאל וב-1946 התגייס לפלמ"ח. מדצמבר 1947 עד תחילת 1948 נטל חלק בקרבות סג'רה ועין מאהל בגליל ולאחר מכן הצטרף לגדוד החמישי בחטיבת הראל והשתתף בליווי שיירות לירושלים ובקרבות באזור שער הגיא וירושלים. היה מפקד מחלקת החוד בפלוגת זיוי צפרירי שכבשה לאחר קרב קשה את משלט י"ד ליד משטרת לטרון במבצע יורם, אך נאלצה לסגת בהוראת המפקדה הממונה. שימש כמפקד פלוגה במבצעים מכבי, דני וחורב. בהמשך שירת כמפקד גדוד 12 בחטיבת גולני בין השנים 1957–1958, ב-1959 נתמנה לסגן מפקד החטיבה וב-1961 לקצין אג"ם של פיקוד הצפון. ב-1963 יצא להשתלמות צבאית באנגליה ולאחריה נתמנה כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. ב-1965 התמנה למפקד חטיבת אלכסנדרוני - חטיבה מרחבית בגזרות סוריה ולבנון. במלחמת ששת הימים עמד בראש חטיבה מוקטנת בתוך חטיבת הנגב (הכוח המאולתר כונה "כוח א-ב") בגזרת פיקוד הדרום. הכוח כלל את גדודי החי"ר 112 ו-132, וכוח טנקים. תפקידו הראשוני של הכוח היה ריתוק מתחם קוסיימה הגדול והסחת הצבא המצרי מהמאמץ הישראלי העיקרי בקרב ההבקעה באום-כתף. הכוח כבש את מוצבי ה"סבחה" וב-7 ביוני, לאחר כיבוש אום-כתף ואבו עגילה, כבש את מתחם קוסיימה, לאחר שרוב הכוח המצרי נמלט ממנו. לאחר המלחמה שימש כמפקד בה"ד 3. ב-1969 מונה למפקד מרחב שלמה ודרום סיני. במלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד חטיבה 99, שהוצבה תחילה בגזרת אילת ולאחר מכן עברה לגזרת תעלת סואץ. במלחמה זו נהרג בנו שלמה במבואות אסמאעיליה. לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה ב-1974 לסגן מנהל מינהל מקרקעי ישראל. ב-1981 הובא על ידי אברהם יפה לרשות שמורות הטבע ושימש כמנהל הרשות עד 2003. כיום מכהן כיושב ראש בעמותות "קרן היעל" ו"אגודת חי-בר". ב-2013 זכה לאות יקיר העיר רמת גן. אורי בידץ מתגורר ברמת גן. היה נשוי לדקלה (לבית גלובמן-גוברין) עד למותה ב-2018. לזוג נולדו שני בנים ובת. בנו הבכור שלמה נהרג במלחמת יום הכיפורים. בנו יוסי הוא אלוף במילואים בצה"ל שכיהן כמפקד המכללות הצבאיות. אורי בידץ, באתר הפלמ"ח George W Gawrych, Key to the Sinai, The Battles for Abu-Ageila in the 1956 and 1967 Arab-Israeli Wars, 2000, p. 50
מחשבת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מחשבת – משחק חשיבה לשחקן יחיד מחשבת (חברה) – חברת משחקי מחשב ישראלית מחשבת (כתב עת) – כתב עת תורני מחשבת ישראל – תחום במדעי היהדות מלאכת מחשבת – שם כולל, לסוג מלאכות האסורות מן התורה בשבת וביום טוב.
כרמין

כַּרְמִין (מאנגלית: Carmine) נקרא גם אגם השני, אדום טבעי 4, C.I. 75470 או E120 הוא פיגמנט של צבע אדום בוהק המשמש כצבע מאכל. כרמין מופק מחומצה קרמינית המופקת מכנימת קוצ'יניל. כרמין משמש לייצור של פרחים מלאכותיים, צבעים, גלידות, ממתקים, יוגורט וסוגים מסוימים של מיצים לשתייה. כרמין גם משמש לצביעת משקאות אלכוהולים כגון קמפארי. הכרמין עלול לגרור תגובות אלרגיות קשות ולהזיק לילדים היפראקטיביים. כדי להכין כרמין טוחנים את כנימות הקוצ'יניל לאבקה, ומרתיחים אותה באמוניה או בתמיסת נתרן פחמתי. את החומרים הלא מסיסים מסננים ומוסיפים אלום לתמיסה הכרמינית כדי לזרז את מלחי האלומיניום בתמיסה שנקראת אגם השני. הטוהר של הצבע האדום מובטח בשל העדר ברזל. המילה כרמין בצרפתית נובעת מהמילה הלטינית קרמיניום, המילה הערבית קרימז, המילה בסנסקריט קרימיגה. מדיה וקבצים בנושא כרמין בוויקישיתוף מאמר על כשרות הכרמין כרמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כנימת קוצ'יניל, דף שער בספרייה הלאומית דפנה בוסאני, צבעי מאכל: מכניסים נפט ופחם לאוכל שלך, באתר ynet, 12 במאי 2013 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אכילאס קאימקלי

אכילאס קאימקלי (ביוונית: Αχιλλέας Καϊμακλίου), היא קבוצת כדורסל קפריסאית מהפרוור קאימקלי בעיר ניקוסיה, המתמודדת בליגת העל הקפריסאית. הקבוצה הוקמה בשנת 1943, כאחד המועדונים המייסדים של ליגת הכדורסל הקפריסאית. הקבוצה מייצגת את הפרוור הכי צפוני של העיר ניקוסיה, ליד הגבול עם הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. החל מעונת 1986/87 משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'. בחודש אוקטובר 2011, הורדה הקבוצה לליגה השלישית עקב בעיות פיננסיות. הליגה הקפריסאית: אליפות (5): 1975, 1977, 1984, 1986, 1993 מקום שני: 1987, 1989, 1990, 1992, 1997, 1999 הגביע הקפריסאי: זכייה (7): 1974, 1975, 1976, 1977, 1988, 1990, 2000 גמר: 1981, 1982, 1983, 1984, 2010 הסופרקאפ הקפריסאי: זכייה (4): 1990, 1992, 1993, 1996 קפריסין גריגוריס פנתוריס קפריסין גאורגי תאוצ'רידס קפריסין גיאורגוס גאוגרגיו ארצות הברית מייקל ויליאמס ארצות הברית כריס גארנר ארצות הברית ג'וזף ג'ונס בולגריה אמיל יונוב בולגריה דימיטאר רנגלוב בוסניה והרצגובינה זוראן סטבנוביץ' בוסניה והרצגובינה מרקו מיליסביץ' יוון גאורגיוס דיאמטופולוס ארצות הברית טיירל ביגס אתר האינטרנט הרשמי של אכילאס קאימקלי ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא קפריסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצעי שפט

מבצעי שפט היו שתי פשיטות של כוחות חי"ר מוסק לעומק סוריה שנערכו בתקופת מלחמת ההתשה במטרה לפגוע במטרות צבאיות או אסטרטגיות ובכך להקטין את הרצון הסורי להסלים את המתיחות בגבולה עם ישראל. בפברואר 1970 יזמו הסורים מספר תקריות אש בין צבא סוריה לבין צה"ל לאורך הגבול. בתקריות האש נהרגו ארבעה חיילים ישראליים ו 12 נפצעו. צה״ל החליט להגיב בפשיטות מוסקות של כוחות חי"ר מובחר לחבלה הפגנתית במתקנים צבאיים בעומק שטח סוריה. במרץ בוצעו שלוש פשיטות ישראליות מוסקות עמוקות שגרמו נזק למתקנים צבאיים סוריים ולאחריהן לא יזמו עוד הסורים תקריות אש והשקט נשמר בחזית הסורית למשך מספר חודשים. בחלוף מספר חודשים פנתה מצרים לסוריה וביקשה ליזום תקריות אש במטרה להקטין את הלחץ הכבד שהפעיל צה"ל על צבא מצרים בחזית התעלה במלחמת ההתשה. כתוצאה מתקריות האש הללו שיזמו הסורים נהרגו בחודש יוני 1970 12 חיילי צה"ל ו- 63 נפצעו. שוב החליטה ישראל להלום בעומק סוריה ולאותת לסורים כי ייזום תקריות אש יגבה ממנה מחיר כבד. שתי הפשיטות נערכו בלילה שבין 16 ל-17 ביוני 1970 ונקראו מבצע שפט 37 ומבצע שפט 47. שני מסוקי יסעור ובהם כוח בפיקוד סגן מפקד גדוד הנח"ל המוצנח, רס"ן דורון רובין, המריאו בשעה 21:37 לתקיפת מחנה נאבק שהיה מחנה טירונים עורפי של הצבא הסורי כ- 70 ק"מ צפון מזרחית לדמשק. המסוקים נחתו סמוך למחנה ופרקו מתוכם את הכוח ומרגמות כבדות. אחד המסוקים שב לישראל ואילו השני המריא שוב לגובה 2500 רגל ושימש לתצפית טיווח המחנה הסורי. לאחר שהחיילים סיימו לשגר את 70 פצצות המרגמה על המחנה הסורי, שב המסוק לאסוף את הכוח ושב לישראל דרך לבנון ומעל הים התיכון. שני חיילים סוריים נהרגו מההפגזה וחמישה נפצעו בפעולה. לצה"ל היה פצוע קל אחד. מסוק סופר פרלון ובו כוח של 11 צנחנים בפיקודו של סרן אסף חפץ המריא בשעה 21:46 מרמת דוד לעבר סוריה לפיצוץ גשר על ציר דמשק סווידא. מסוק נוסף הועמד בכוננות עם עשרה לוחמים נוספים. חדירת המסוק אותרה על ידי מכ"מי הגילוי האוויר הסורי שהזניקו לעברו שני מטוסי ירוט מדגם מיג 21 ומטוס תקיפה מדגם סוחוי 7. חיל האוויר הזניק בתגובה מטוס פנטום מטייסת 69 והתנהל קרב אוויר אך לא הופלו בו מטוסים. בינתיים נחת הכוח הישראלי ופוצץ את הגשר בעוד המסוק ממתין לשובם של הצנחנים. לאחר כ- 45 דקות הושלם המבצע והכוח שב לישראל בשלום. הפשיטה לא הביאה לשקט בגבול הצפוני. עוד באותו החודש ביצעה סוריה מתקפה ממוקדת בניסיון לכבוש מוצבים ברמת הגולן. מתקפה זו גררה תגובה ישראלית רחבה שפתחה שלושה ימי קרבות שכונו מלחמת שלושת הימים. דני שלום, ‏רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האויר הישראלי במלחמת ההתשה (1970-1967) ע"מ 713-714, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר מבצעי "שפט 37" ו"שפט 47", אתר חיל האוויר
מחוזות סוריה

סוריה מחולקת ל-14 מחוזות (מחוז – محافظة, מֻחאפזה, ובתעתיק מדויק: מחאפט'ה). המחוזות מחולקים ל-61 נפות (נפה – منطقة, מנטקה) ואלה מחולקות ל-206 גושים (גוש – ناحية, נאחיה). הגושים כוללים כפרים שמוגדרים כיחידות האדמיניסטרטיביות הקטנות ביותר. מושל מחוז, שאת מועמדותו לתפקיד מציג שר הפנים, צריך לקבל את אישור הקבינט. המושל נעזר במועצה מחוזית נבחרת. נפות סוריה גאוגרפיה של סוריה מדיה וקבצים בנושא מחוזות סוריה בוויקישיתוף נתוני מחוזות
צ'ינאר

צ'ינאר הוא ליקר אפריטיף איטלקי מריר שמיוצר מ 13 עשבי תיבול וצמחים. הבולט שבין המרכיבים של הצ'ינאר הוא הארטישוק (מלטינית: Cynara scolymus), שממנו נגזר שם המשקה. טעמו של המשקה הוא מר-מתוק ויש בו 16.5 אחוזי אלכוהול. צ'ינאר מיוצר החל משנת 1949. משנת 1995 הצ'ינאר מיוצר ומופץ על ידי קבוצת קמפרי. מדיה וקבצים בנושא צ'ינאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'ינאר הדף של צ'ינאר באתר קמפרי(הקישור אינו פעיל) "צ'ינאר וקוקטייל טרידנט - באתר The Spirit World צ'ינאר - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) פרסומות פרסומת מ 1967, סרטון באתר יוטיוב פרסומת מ 2007, סרטון באתר יוטיוב פרסומת מ 2010, סרטון באתר יוטיוב סרטון פרסומת לצ'ינאר בכיכובה של כוכבת העל האיטלקייה נטלייה אסטרדה (YouTube), סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונגו (ספר)

קונגו (באנגלית: Congo) הוא ספר מאת מייקל קרייטון אודות מרדף אחר יהלומים כחולים, החבויים בעיר האבודה זינג' שבליבה של אפריקה. הספר יצא לאור בשנת 1980, והפך לסרט ב-1995. הסופר משלב בדיה ומדע פופולרי בסיפור מסעם של קארן רוס – דוקטור למתמטיקה ולמחשבים העובדת כסוכנת המכון למחקר ואיתור מרבצי טבע, של הזואולוג פיטר אליוט, ושל איימי - גורילה שמאז גיל ינקות לומדת את שפת הסימנים במעבדת המחקר של פרופ' אליוט באוניברסיטת ברקלי. השלושה חוברים לקפטיין מונרו ולקבוצת סבלים אפריקאים, ונסחפים להרפתקאת-ג'ונגלים כנגד משלחת יפנית-גרמנית מתחרה, שבטי קניבלים מורדים, נהרות שוצפים, היפופוטמים והרי געש. המסתורין שמלווה אותם ואת הקוראים מתחילת העלילה: מי הם אותם יצורים דמויי גורילה הנראים במטושטש בשידור לוויין קצר שנקלט במכון, ומדוע הם מחסלים את כל מי שמתקרב לעיר האבודה זינג'? קונגו, באתר OCLC (באנגלית) קונגו, מייקל קריצ'טון ; מאנגלית - אלה כהן, ספרית מעריב, 1982 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.