laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לאה מיזל

לֵאָה מַיְזֶל (נולדה בשנת תשכ"א, 1961) היא עיתונאית וסאטיריקנית חרדית. ידועה בשם העט עליזה, שבו כתבה במשך שנים במוסף הנשים של עיתון "משפחה", "בתוך המשפחה". נולדה בירושלים לרב אריה פינקל, ראש ישיבת מיר-ברכפלד, ולאסתר גיטל, בתו של הרב שמואל אהרן יודלביץ. היא מתגוררת בירושלים, אלמנתו של הרב סער מיזל, מראשי מערכת האנציקלופדיה התלמודית. לבני הזוג חמישה עשר ילדים. במשך שנים פרסמה מיזל טור סאטירי שבועי בשם "עליזה" במוסף לנשים של העיתון "משפחה". בטור מתחה לעיתים ביקורת על נושאים הקשורים לציבור החרדי. חלק מן הטורים הופיעו בשני ספרים הנושאים אותו שם. בהמשך החלה לכתוב בשמה האמיתי כתבות במגזין העיתון. בינואר 2007 פרסמה מיזל ב"משפחה" שיר סאטירי תחת הכותרת קינה לאישה חרדית. השיר מבקר את מדיניות הרבנים בציבור שבו נשים נדרשות לעבוד כדי לפרנס את בעליהן, אך מאידך הן מוגבלות למקצועות מסורתיים ונאסר עליהן ללמוד מקצועות רווחיים. מיזל משתמשת בשיר בסגנון הלקוח משירו המפורסם של אבן עזרא: אשכים לבית השר. השיר עורר סערה, ו"יתד נאמן" פרסם מאמר תגובה של העורך יצחק רוט שבו הוא משווה את הביקורת של מיזל לביקורתו של קורח נגד משה רבנו. שבוע לאחר מכן פרסם העיתון "משפחה" התנצלות וטען שהמסר בשיר הוצא מהקשרו. ברצינות עוד קצת ברצינות עדיין ברצינות "זוג יונים" - מיומנה של יועצת ניסויים אבישי בן חיים, קינה לאישה החרדית העובדת, באתר nrg‏, 22 בינואר 2007 (הטקסט המלא של השיר) אבישי בן חיים, קינה לאישה החרדית העובדת, באתר nrg‏, 22 בינואר 2007 "התחיל [קורח] לומר לפניהם דברי ליצנות, אמר להן: אלמנה אחת הייתה בשכנותי ועמה שתי נערות יתומות, והיה לה שדה אחת, באה לחרוש, אמר לה משה: 'לא תחרוש בשור ובחמור יחדיו'. באה לזרוע, אמר לה: 'שדך לא תזרע כלאים'. באה לקצור ולעשות ערימה, אמר: הניחו לקט שכחה ופאה. באה לעשות גורן, אמר לה: תני תרומה ומעשר ראשון ומעשר שני. הצדיקה עליה את הדין ונתנה לו. מה עשתה, עמדה ומכרה את השדה ולקחה שתי כבשות כדי ללבוש גיזותיהן וליהנות מפירותיהן. כיון שילדו, בא אהרן ואמר לה: תני לי את הבכורות... הגיע זמן גזיזה וגזזה אותן, אמר לה: תני לי ראשית הגז... אמרה: אין בי כח לעמוד באיש הזה, הריני שוחטתן ואוכלתן. כיון ששחטה אמר לה: תני לי הזרוע והלחיים והקיבה. אמרה: אפילו אחר ששחטתי אותן לא ניצלתי מידו, ואמרה: הרי הן עלי חרם. אמר לה: כולו שלי הוא, שכך אמר הקב"ה: 'כל חרם בישראל לך יהיה'. נטל והלך לו והניחה בוכה היא עם שתי בנותיה" (ילקוט שמעוני, רמז תשנ).
דנה צרפתי

דנה צרפתי (נולדה ב-1970) היא מעצבת תפאורה ותלבושות ישראלית. נולדה וגדלה בראשון לציון. אבי סבה של אמה היה הרב יחזקאל עזרא יהושע הלוי, מחכמי בבל, שעלה לארץ ישראל במאה ה-19. הוא התיישב בירושלים, כתב פירוש לתהילים: "תהלה ותפארת" ופירוש להגדה של פסח, כן הקים את בית הכנסת "שושנים לדוד" שקיים ופעיל עד היום בשכונת הבוכרים, מאז ישבה המשפחה בירושלים. הורי אביה עלו לישראל מבסרביה (היום חלק ממולדובה), במסגרת תנועת גורדוניה ב-1931. אביה, שלום כהן שנפטר כשהייתה בת 19, גדל בגן יבנה, היה ממקימי יחידת הקשר 533 בחיל האוויר עליה גם פיקד. אמה, אורה כהן (במקור לוי), עסקה בארגון קבוצות לטיולים מאורגנים בחו"ל. בוגרת הגימנסיה הריאלית ראשון לציון (1988-1984) במגמה הביולוגית. יצאה לנח"ל במסגרת הנוער העובד והלומד. לאחר הטירונות עזבה את הגרעין ושירתה כפקידת לשכה של ראש להק המודיעין בחיל האוויר. למדה רישום אצל הצייר מנחם מזרחי. היא סיימה תואר ראשון בהצטיינות במגמה לעיצוב במה, בחוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב. מוריה העיקריים היו לידיה פינקוס-גני, בן-ציון מוניץ ומרים בילו גורצקי. צרפתי המשיכה לתואר שני בעיצוב במה והתמחתה בעיצוב תפאורה, תלבושות ותאורה, אחר-כך עשתה הסבה לתואר עיוני בחוג לתיאטרון ולמדה במסלול הישיר לדוקטורט, נושא התזה היה: "סימטריה בעיצוב הבמה במאות ה-17-15 באיטליה." בשנת 2006, עם סגירת המגמה לעיצוב במה הפסיקה את לימודי הדוקטורט וב-2010 שבה וסיימה תואר שני עיוני בתיאטרון בהצטיינות. בין השנים 2006-1996 היא שימשה כמרצה במגמה לעיצוב במה בחוג לתיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב. מאז 2006 היא מלמדת במגמה לעיצוב במה בבית הספר לתיאטרון בסמינר הקיבוצים משנת 2015-2017 ניהלה את המסלול לעיצוב במה. בין השנים - 2017-2022 ניהלה את המחלקה לעיצוב במכללת סמינר הקיבוצים. תחומי הלימוד במחלקה: עיצוב מוצר, תקשורת חזותית, עיצוב לדיגיטל ועיצוב במה. משנת 2022 מרצה בכירה במכללת סמינר הקיבוצים. עבודת העיצוב הראשונה של צרפתי בתיאטרון הרפרטוארי הייתה במסגרת ההתמחות לתואר שני בעיצוב במה ותלבושות להצגה "1913" בבימויו של גדי רול, כחלק מפרויקט שטרנהיים, שעלה בתיאטרון הבימה בשיתוף עם החוג לתיאטרון ב-1998. מאז עיצבה תפאורה ותלבושות להפקות רבות בתיאטרונים: הבימה, בית ליסין, החאן, באר שבע, חיפה, אורנה פורת, הקאמרי, המדיטק, תמונע ובאופרה הישראלית. בין הבמאים עמם עבדה היו: גדי רול, חנן שניר, איציק ויינגרטן, דדי ברון, ציפי פינס, רוני פינקוביץ', סיני פתר, יוסי יזרעאלי, נויה לנצט, אודי בן-משה ומשה קפטן. בשנת 2012 חידשה ביחד עם מעצבים נוספים את פעילות האגודה למעצבי במה בישראל והייתה חברה בוועד המנהל של העמותה במשך 3 שנים. היא זוכת פרס הבמה לילדים ונוער 2012 על עיצוב התלבושות להצגה "צפרדי וקרפד". דנה היא אם לשני ילדים. "אקסודוס", תיאטרון אורנה פורת, 2012 "דון ג'ובאני", האופרה הישראלית, 2014 "אליסה בארץ הפלאות", האופרה הישראלית, 2010 "הם יורים גם בסוסים", הקאמרי, 2013 "צפרדי וקרפד", "מדיטק", 2012 אתר האינטרנט הרשמי של דנה צרפתי דנה צרפתי, באתר פרס התיאטרון הישראלי דנה צרפתי, באתר "הבמה" דנה צרפתי, באתר הבימה דנה צרפתי, באתר האגודה למעצבי במה בישראל דנה צרפתי, בארכיון הבימה דנה צרפתי, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
עודד בן-עמי

עודד בן-עמי (נולד ב-22 בנובמבר 1952, ד' בכסלו ה'תשי"ג) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי המגיש את מגזין שש עם של חברת החדשות. עודד בן עמי כיהן בעבר כדובר צה"ל בדרגת תת-אלוף. עודד בן-עמי נולד ב-1952 לשמואל בן-עמי, יליד צ'כוסלובקיה, ולשולמית, ילידת רומניה, והוא גדל והתחנך בעיר רחובות ולמד בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט. הוא בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בן-עמי החל את שירותו בחיל התותחנים בתפקיד משנה טכני. בשנת 1971 התגייס לגלי צה"ל והחל לשמש בתפקידי עריכה והגשה שונים. בהמשך מונה לכתב לענייני צבא וביטחון של התחנה ואף שימש בתפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. מאוחר יותר המשיך בתפקידו בשירות קבע. שימש כעורך ומגיש תוכניות בקול ישראל ובהמשך ככתב לענייני צבא בערוץ הראשון. בשנת 1977 הנחה את פסטיבל הזמר המזרחי השמיני. בן-עמי שימש ככתב המדיני של קול ישראל בין 1985 ל-1989. במהלך תקופה זו נודע בזכות יחסיו הקרובים עם ראש הממשלה יצחק שמיר. בהמשך מונה לשליח רשות השידור בוושינגטון בין השנים 1989–1992, לרבות במהלך מלחמת המפרץ. בן-עמי שימש כיועץ התקשורת לראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין בשנים 1992–1995. בשנת 1996 מונה על ידי הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק לדובר צה"ל והוענקה לו דרגת תת-אלוף. במסגרת תפקידו כיהן כחבר המטה הכללי של צה"ל, במהלך ממשלת נתניהו הראשונה וממשלת ברק. לאחר פרישתו מצה"ל בינואר 2001 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2. בתחילה שימש כמבזקן, והחל מינואר 2005 הוא משמש כמנחה קבוע של תוכנית האקטואליה "שש עם". החל מיולי 2006 החל למנות בכל סוף תוכניתו את הימים לנפילתם בשבי של אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, ובין ראיונותיו הבולטים הריאיון עם קרנית גולדווסר, רעייתו של אהוד גולדווסר, כשבועיים לאחר החזרת גופתו מלבנון והריאיון עם יובל ארד, בתו של הנווט הנעדר רון ארד, בעניינו של החייל השבוי גלעד שליט. עם היבחרו של בנימין נתניהו לתפקיד ראש ממשלת ישראל בפעם השנייה ב-2009, הציע לו נתניהו לשמש כיועצו, אולם בן עמי דחה את ההצעה. באוגוסט 2024 פתח את אחת מתוכניותיו בדברי תודה לנשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על התנהלותו במהלך מלחמת חרבות ברזל. בתגובה לדברים התקשר אליו ביידן, שוחח עמו ארוכות והודה לו על דבריו. בן-עמי נשוי לפסלת אורנה בן-עמי ואב לשלושה ילדים, בהם העיתונאי והסופר יובל בן-עמי והשחקנית תמר לבני. אחיו הבכור היה חיים בן-עמי, ששימש בתפקיד בכיר במשרד הביטחון. מדיה וקבצים בנושא עודד בן-עמי בוויקישיתוף עודד בן-עמי, ברשת החברתית פייסבוק עודד בן-עמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עודד בן-עמי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יובל בן עמי, אבא ובן יצאו לדרך, באתר ynet, 23 ביולי 2007 ניר שועלי, כל הפנים והשמות: רחובות זוכרת את המורה יונה להב, באתר nrg‏, 17 בינואר 2012 רוני סופר, נתניהו בונה לשכה: פנה לאבי בניהו ועודד בן עמי, באתר ynet, 27 במאי 2009 גיל משעלי, ‏עודד בן עמי חושף: "ביידן התקשר להודות לי", באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצור וילוני, סותם, קולי

עיצור וילוני סותם קולי הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא G לטינית קטנה /ɡ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-g. זהו הצליל לאות ג. עיצור וילוני משופתת סותם קולי הוא צליל עיצורי הקיים במספר שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɡʷ/. ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זבד (בושם)

זֶבֶד הוא תרכובת אורגנית מסוג קטון, המופקת מהפרשות של מערכת הרבייה של בעלי חיים ממשפחת הגחניים, ובעיקר מהזבד האפריקאי, אשר משמו נגזר גם שם החומר, אשר משמש במקור את החיה כפרומון. הזבד ידוע כאחד מהבשמים העתיקים ביותר בשימוש האדם והוא דומה בתכונותיו למושק. מדיה וקבצים בנושא זבד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצודת בונראטי

מצודת בונראטי (באנגלית: Bunratty Castle) היא מצודה מהמאה ה-15 השוכנת במחוז קלייר, אירלנד. המצודה נשתמרה כמעט במלואה, היא פתוחה לציבור ומדי פעם נערכים בה נשפים בסגנון ימי הביניים. ליד המצודה נמצא "הפארק העממי" (Folk Park) אשר מציג בתים עתיקים מאזור נהר השאנון, חלקם מקוריים וחלק משוחזרים וכן כפר שלם מהמאה ה-19 הכולל רחוב ראשי עם חנויות, בית ספר, בית רופא הכפר, טחנת קמח, כנסייה וגנים ויקטוריאניים. המצודה הנוכחית אשר נבנתה על חורבות של מצודות קודמות הוקמה בשנת 1425 על ידי משפחת מקנאמרה. 50 שנה לאחר מכן השליטה עברה לידי משפחת או'ברייאן שהייתה המשפחה החזקה במנסטר. הטירה החליפה ידיים מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים האנגלית ועברה בסופו של דבר לידי משפחה אחרת שגרה בה עד 1804. בשנים שלאחר מכן שימשה כקסרקטין של המשטרה האירית. בשנת 1954 נקנתה הטירה על ידי הלורד גורט אשר שיפץ ושימר אותה והעניק אותה במתנה לעם האירי. המבנה כולל מבנה ראשי וארבעה מגדלים. המבנה הראשי כולל 3 קומות וארבעת המגדלים הם בני 6 קומות כל אחד. הכניסה לשטח הטירה הייתה באמצעות גשר מתרומם ישירות לחדר המשמר (Main Guard). הטירה מרוהטת ברהיטים מהמאות ה-15 וה-16. המרתף- בקומה הראשונה במרכז הטירה. שימש כחדר אחסון או אורווה. כיום מכיל תערוכה על ההיסטוריה של הטירה ותהליך השיפוץ שלה. חדר המשמר הראשי-שימש כחדר אוכל לחיילים ולאנשי הרוזן, וממנו יש גישה לצינוק. כיום משמש כחדר אוכל לארוחות בסגנון ימי הביניים. החדר מכיל ארונות מגולפים מהמאות ה-15 וה-16. חדר מפקד המשמר. ההיכל הגדול-החדר בו נערכו הארוחות החגיגיות ומשפטים לנאשמים. במרכז החדר מוקמה המדורה בה נצלה האוכל. על הקירות תלויים שטיחים צרפתיים ובלגים. מטבח ומזווה. חדר השינה של הרוזן-כולל אריגים ומיטה מפוארת. חדר צפוני-הסלון הפרטי של הרוזן ומשפחתו. החדר מכיל שולחן מעץ של אחת מספינות הארמדה הספרדית ושנדליירים בצורת דמויות נשיות. ליד החדר נמצא חדר תפילה פרטי. חדר תפילה ציבורי ומעליו חדר שינה פרטי לכומר וכן חדר עבודה. חדר דרומי-חדר מפואר ששימש כחדר אורחים והתקרה שלו היא העתק בסגנון טודור. החדר מכיל וירג'ינל נדיר משנת 1661. מתחת לחדר הזה נמצא חדר שינה לאורחים. פארק זה משקף את אורח החיים והסביבה באירלנד במאה ה-19. הפארק מכיל כ-20 מבנים חלקם מקוריים וחלק משוחזרים. הבתים מאובזרים ברהיטים מאותה תקופה. בית חווה - הראשון ששוחזר בפארק. הבית ניצל מכיוון שעמד במקום בו נבנה נמל התעופה שאנון, והיה צורך להעתיקו ממקומו. בית משפחת דייגים - בית פשוט בעל שני חדרי שינה שהובא ממחוז קרי. בית חדר - המבנה הפשוט ביותר. בית העניים. רוב הבתים מסוג זה נהרסו במהלך הרעב הגדול באירלנד. בית חוואי עשיר - בית בעל 5 חדרים בשתי קומות. בית ספר - מבנה שהובא ממזרח מחוז קלייר ויכול לאכלס עד 80 תלמידים בשתי כיתות. רחוב ראשי - בו ממוקמים פאב, בית הרופא, בית משכון, צרכנייה, בית דואר ועוד. בית משפחת בונראטי - בסגנון גאורגיאני שנבנה ב 1804, בבית זה גרו הצאצאים של משפחת אוברייאן ולידו גנים מוקפים חומה. כנסייה - אשר פורקה ונבנתה מחדש ממחוז טיפררי טחנות קמח אופקית ואנכית אשר מופעלות על ידי מים. מדיה וקבצים בנושא מצודת בונראטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מצודת בונראטי
סעדיה תובל

סעדיה תובל (1932, זאגרב, יוגוסלביה - 17 באפריל 2008, רוקוויל, מרילנד) היה חוקר ישראלי בתחום מדע המדינה ויישוב סכסוכים ושימש כדיקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. תובל נולד בנובי סאד שביוגוסלביה, למאיר תובל, לימים ציר ישראל בבודפשט, ועלה לישראל בגיל שבע עם הוריו. הוא למד בירושלים, בילה שנה בקיבוץ נחשון. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטה העברית, ואחר כך המשיך ללימודים מתקדמים בהרווארד, שם למד גאולוגיה וסיים דוקטורט במדע המדינה. את עבודת הדוקטורט שלו עשה על סומלילנד הצרפתית בהנחייתו של הנרי קיסינג'ר. בשנת 1960, לאחר סיום כתיבת הדוקטורט, ביקר בסומלילנד. בשנת 1962 חזר לישראל והחל ללמד באוניברסיטת תל אביב, שם שימש כראש החוג למדע המדינה ודיקאן הפקולטה למדעי החברה. במקביל מונה למזכיר המועצה למחקר ולפיתוח. בשנת 1970 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנת 1975 מונה לדיקן הפקולטה למדעי החברה. בשנת 1985 נהרג בנו אתיאל בעת שירותו הצבאי. לאחר האירוע עקרה המשפחה לבוסטון ואחר כך לוושינגטון, שם לימד תובל באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, במסגרת בית הספר הבינלאומי ללימודים מתקדמים. בשנת 2008 נפטר מסרטן הקיבה. Somali Nationalism. 1963 The Boundary Politics of Independent Africa. 1972 The Peace Brokers: Mediators in the Arab-Israeli Conflict, 1948-1979. 1982 Mediation in the Yugoslav Wars: The Critical Years, 1990-95. 2001 חדשן ביישוב סכסוכים, באתר הארץ, 11 במאי 2008 Saadia Touval, 76, Expert on Mediation Issues סעדיה תובל (1932-2008), דף שער בספרייה הלאומית או בזגרב, לפי חדשן ביישוב סכסוכים, באתר הארץ, 11 במאי 2008 דוקטוראט בלי לבקר, מעריב, 10 בינואר 1962 השלום הרופף בחוף סומאלי הצרפתית, דבר, 16 בדצמבר 1960 ד"ר ס. תובל מזכיר המועצה למחקר ולפיתוח, דבר, 9 בינואר 1962 העלאות ומינויים באוניברסיטת ת"א, דבר, 17 בספטמבר 1970 פרופ' תובל - דיקאן מדעי החברה באוניברסיטת ת"א, דבר, 2 בינואר 1975
אשר סילפן

אשר סילפן (1922 - 24 במרץ 1995) היה פילוסוף ישראלי. אשר סילפן נולד בעיירה סאנוק שבפולין. לאחר מלחמת העולם השנייה למד באוניברסיטת רומא פילוסופיה ומדע המדינה. את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1951. בשנת 1952 עלה לישראל יחד עם אשתו מריסה. לאחר עלייתו לארץ עסק בהוראה כמרצה בחוגים לפילוסופיה ולמדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. הרבה לכתוב מאמרי מערכת בעיתוני ישראל, ואף כתב מספר ספרים הקשורים לפילוסופים מאסכולת פרנקפורט כמו גם על ההתמודדות היהודית-ישראלית עם השואה. אחד מספריו, "פילוסופים מול פני השואה", זכה להערכה מרובה ונמנה מבין ספרי לימוד הפילוסופיה החשובים שפורסמו בישראל. לצד פעילותו האקדמית היה מבין מקימי האגודה למדעי הרוח והחברה הישראלית. אשר סילפן נפטר בכ"ב באדר ב' תשנ"ה, 1995, בתל אביב ונטמן בבית העלמין קריית שאול. בלכתו הותיר אשה ושני ילדים. הוגי המרקסיזם המערבי, 1982 פילוסופים מול פני השואה: עיקרי הגותם של מייסדי אסכולת פרנקפורט - מ. הורקהיימר ות.ו. אדורנו, 1990 אשר סילפן, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1888 במדע

ערך מורחב – 1888 3 בינואר – הפעלת טלסקופ שובר-אור עם קוטר של 91 ס"מ במצפה הכוכבים ליק. היה הגדול מסוגו בעולם במשך כעשור. פטר סטילמרק הצליח לבודד ריצין. 1 במאי – ניקולה טסלה מקבל פטנט על מנוע אסינכרוני 15 במאי – אמיל ברלינר מקבל פטנט על תקליט. 4 בספטמבר – הקמת חברת קודאק 7 בדצמבר – ג'ון בויד דאנלופ מקבל פטנט על צמיג. פרסום משפט הבסיס של הילברט הגדרת מונח מתאם על ידי פרנסיס גלטון הגדרת מונח קבוצה אינסופית על ידי ריכרד דדקינד היינריך הרץ גילה את גלי רדיו 17 בפברואר – אוטו שטרן, פיזיקאי גרמני חתן פרס נובל (נפטר ב-1969) 13 במאי – אינג להמן, גאולוג דני (נפטר ב-1993) 13 באוגוסט – ג'ון לוגי ביירד, ממציא סקוטי, מחלוצי הטלוויזיה (נפטר ב-1946) 15 בנובמבר – חארלד סברדרוף, אוקאנוגרף שוודי (נפטר ב-1957) 19 בינואר – אנטון דה ברי, ביולוג גרמני (נולד ב-1831) 21 במאי – פרידריך גרקה, ממציא גרמני (נולד ב-1801) 23 באוגוסט – פיליפ הנרי גוס, ממציא וביולוג אנגלי (נולד ב-1810) 24 באוגוסט – רודולף קלאוזיוס, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1822) 1 בנובמבר – ניקולאי פרז'וואלסקי, חוקר ארצות רוסי (נולד ב-1839) מדיה וקבצים בנושא 1888 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בניין ג'יי אדגר הובר

בניין ג'יי אדגר הובר בעיר וושינגטון די. סי. הוא מקום משכנה של מפקדת לשכת החקירות הפדרלית של ארצות הברית (FBI). הבניין, השוכן בשדרות פנסילבניה מס' 935, נקרא על שם ג'יי אדגר הובר, מנהלה של הלשכה בשנים 1924–1972. מאז 1935 שכנה מפקדת הלשכה בבניין משרד המשפטים של ארצות הברית, שלו היא כפופה. הצעה להקים בניין מפקדה נפרד עבורה הועלתה כבר בשנת 1939, אך מלחמת העולם השנייה הביאה לדחיית מימוש הרעיון, והבנייה אושרה על ידי הקונגרס רק ב-1962. בניית הבניין החלה ב-1967 והוא נחנך על ידי הנשיא פורד ב-30 בספטמבר 1975. הוא אוכלס בהדרגה בשנים 1974–1977. ב-4 במאי 1972, יומיים לאחר פטירתו של ג'יי אדגר הובר ובעוד הבניין עומד בבניינו, החליט הקונגרס בחוק לקרוא לבניין על שמו. תכנונו של הבניין, שנעשה בסגנון האדריכלי הברוטליסטי, ספג ביקורת. קירותיו החיצוניים עשויים כולם בטון יצוק (נטען שהדבר נעשה מטעמי חיסכון). גובה הבניין בחלקיו השונים מגיע לשבע עד 11 קומות. על פי תוכניותיו משתרע שטח רצפותיו על פני 260,200 מטרים מרובעים והוא מיועד לאכלס 7,090 עובדים. אדריכלי הבניין היו משרד צ'ארלס פ. מרפי (Charles F. Murphy) בשיתוף עם סטניסלב ז. גלדיץ (Stanislaw Z. Gladych). עלות בנייתו הגיעה ל-126.1 מיליון דולר. בחצר הבניין ניצבת אנדרטה לג'יי אדגר הובר, שהוקמה ביזמת אגודת סוכני הלשכה לשעבר. האנדרטה, שנחנכה בשנת 1979, נושאת את השם נאמנות, גבורה, יושרה (שהוא המוטו של הלשכה). היא עשויה ארד וכוללת שלוש דמויות אדם המייצגות את שלושת הערכים שעל שמם היא קרויה על רקע דגל ארצות הברית הנראה כמתנופף ברוח. האנדרטה עוצבה על ידי פרדריק צ'ארלס שראדי (Frederick Charles Shrady). מדיה וקבצים בנושא בניין ג'יי אדגר הובר בוויקישיתוף תולדות הבניין באתר לשכת החקירות הפדרלית תמונת מודל של הבניין באתר sketchup.google תולדות הבניין באתר לשכת החקירות הפדרלית.
The Boy Who Knew Too Much

The Boy Who Knew Too Much הוא אלבום האולפן השני של זמר הפופ מיקה. האלבום הופק על ידי המפיק גרג וולס שעבד איתו על האלבום הראשון, ויצא לאור ב־21 בספטמבר 2009. מיקה עבד עם המפיק ג'ורג' וולס, מי שהפיק גם את אלבום הבכורה שלו, The Boy Who Knew Too Much. האלבום נכתב באולפנים האולימפיים שבלונדון. בספטמבר 2008 מיקה עבר לאולפני הרוקט קרוסל שבלוס אנג'לס, שבהם הוקלט האלבום האולפן. מיקה תיאר את נושאי האלבום כ"סוג של חלק שני" לאלבום הראשון, והאלבום מתמקד בילדותו. האלבום היה אמור להיקרא We Are Golden (שם הסינגל הראשון) אך מיקה רצה שם "יותר מגוחך". עטיפת האלבום עוצבה על ידי אחותו, שעיצבה גם את עטיפת אלבומו הראשון. We Are Golden - הסינגל הראשון מתוך האלבום, יצא בספטמבר 2009. מידע על האלבום The Boy Who Knew Too Much באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Boy Who Knew Too Much באתר AllMusic האלבום The Boy Who Knew Too Much באתר Discogs האלבום The Boy Who Knew Too Much באתר ספוטיפיי
הגוש המצרי

הגוש המצרי (ערבית: الكتلة المصرية, "אלכותלה אלמצריה") הייתה קואליציית בחירות (אנ') במצרים. הקואליציה נוסדה על ידי מספר תנועות ליברליות, פרוגרסיביות וסוציאל-דמוקרטיות והתמודדה לראשונה בבחירות לפרלמנט המצרי (2011–2012). עד ספטמבר 2012 כל החברות בקואליציה עזבו אותה לטובת התמזגות עם מפלגות אחרות או הצטרפות לקואליציות אחרות. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
BenQ

BenQ (בסינית: 明基電通股份有限公司, נהגה: בנקיו) היא חברה טאיוואנית ותאגיד רב-לאומי, למכירה ושיווק מוצרים אלקטרוניים, מחשבים, טלפונים סלולריים וסמארטפונים. שם החברה מהווה קיצור לסלוגן שלה, "Bringing Enjoyment aNd Quality to life". החברה מייצרת מכשירים טכנולוגים הכוללים מוצרי צריכה אלקטרונים ביתיים והתקני מחשוב. בין מוצריה העיקריים ניתן למנות צגים וטלוויזיות בטכנולוגיית TFT LCD, מקרנים דיגיטליים, מצלמות דיגיטליות, מחשבים ומכשירים ניידים. המותג "BenQ" משווק ביותר מ-100 מדינות. החברה הוקמה כחברה-בת של Acer בשנת 1984. בשנת 2001 פוצלה מחברת האם, כדי לספק מותג נפרד. בשנת 2006 מכרה Acer את המניות שנותרו לה ב-BenQ. ב-1 באוקטובר 2005 רכשה BenQ את חטיבת הטלפונים הניידים של חברת סימנס הגרמנית, והפכה ליצרנית ה-6 בגודלה של מכשירים סלולריים. הטלפונים שווקו תחת המותג החדש "BenQ-Siemens". בסוף 2006 הודיעה החטיבה בגרמניה על פשיטת רגל ו-BenQ הפסיקה את המימון בה. בפברואר 2007 פורקה BenQ Mobile כיוון שלא נמצא קונה מתאים לעסקה, ו-2,000 עובדים פוטרו. Acer סימנס (חברה) אתר האינטרנט הרשמי של BenQ BenQ, ברשת החברתית פייסבוק BenQ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) BenQ, ברשת החברתית אינסטגרם BenQ, ברשת החברתית LinkedIn BenQ, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות ובנושא טאיוואן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנריק השני החסוד

הנריק השני החסוד (בפולנית: Henryk II Pobożny; ‏1196/1207 - 9 באפריל 1241), היה בן שושלת פיאסט, בנו של הנריק הראשון המזוקן, ודוכס גדול של פולין מ-1238 ועד מותו והנהיג קואליציה אירופאית בקרב ליגניץ נגד צבא של האימפריה המונגולית. הנריק השני היה שליט של דוכסות שלזיה התחתונה (עם הבירה בורוצלב), שליט של דוכסות קרקוב ושליט של הדוכסות הגדולה, דוכסות פולין הגדולה ובשנים 1238–1239 היה גם עוצר של שתי דוכסויות נוספות של שושלת פיאסט, דוכסות סנדומיר ודוכסות שלזיה עלית. עקב מות אחיו, הנריק היה לבן יחיד ויורש מיועד. אביו השתדל להכינו ולהכין את הסביבה לכך שהוא יהיה השליט הבא. החל מ-1322 חתימתו מופיעה על מסמכים לצד חתימת אביו ושנתיים מאוחר יותר זכה גם לסמל משלו. ב-1227, במפגש של הדוכסים מבית פיאסט, הוטמן מארב לאביו והוא נפצע קשה. עד החלמת אביו נשא הנריק השני בעול השלטון. כך קרה גם שנתיים מאוחר יותר, כשאביו נלקח בשבי על ידי קונרד הראשון, דוכס מאסוביה - עד שחרור האב שלט הבן. בשנים 1229–1230 יצא בראש צבא לגדות האודר ובשנים 1233–1234 ייצג את האינטרסים של אביו בפרוסיה ובפולין הגדולה. פעילויות אלה הכשירו אותו, לדעת אביו, לכן בשנת 1234 מינה אותו רשמית לשליט שותף. השניים חילקו ביניהם את תוארי השלטון, כשהנריק הראשון כונה "דוכס קרקוב ושלזיה" והנריק השני כונה "דוכס שלזיה ופולין הגדולה". לאחר מותו של הנריק הראשון, ב-19 במרץ 1238, זכה הנריק השני בכל התארים. אביו סידר לו נישואים עם הנסיכה אנה, בתם של אוטאקר הראשון, מלך בוהמיה וקונסטנס של הונגריה, בתו של בלה השלישי, מלך הונגריה. לזוג נולדו עשרה ילדים. האימפריה המונגולית תכננה מתקפה על ממלכת הונגריה ולשם כך היו צריכים לעבור דרך פולין. המונגולים פלשו לתוך פולין בתחילת 1240 והביסו בקרב חמלניק צבא פולני, שהונהג על ידי הוויוודים של קרקוב ושל סנדומיר ולאחר מכן המשיכו אל קרקוב, שננטשה על ידי תושביה, ושרפו אותה. הנריק השני, בראש צבאו, עם סיוע של כוחות ששלח לו ונצלאוס הראשון, מלך בוהמיה ואבירים צרפתיים ממסדר אבירי היכל שלמה וממסדר ההוספיטלרים נלחם בצבא מונגולי, שהונהג על ידי אורדה ח'אן, באידר וקאדאן. צבאו של הנריק הובס והוא נהרג וראשו הכרות נישא על חנית מונגולית, כדי להפחיד את הפולנים במקומות נוספים. ערך מורחב – קרב ליגניץ לאחר הקרב שלחה רעיתו, הנסיכה אנה, אנשים שיאתרו את גופתו. הגופה אותרה על בסיס סימן מיוחד, אצבע שישית בכף הרגל הימנית. הגופה נקברה בורוצלב. את השלטון ירש בנו הבכור, בולסלאב השני "הקירח". מדיה וקבצים בנושא הנריק השני החסוד בוויקישיתוף
1889 במדע

ערך מורחב – 1889 7 ביולי – גילוי כוכב שביט 16P/Brooks יוסף פון מרינג ואוסקר מינקובסקי הוכיחו שתפקיד הלבלב הוא לייצר אינסולין שחוסר שלו מביא לסוכרת סוונטה ארהניוס מביא הסבר פיזי למשוואת ארניוס. פרסום ראשון של אינדקס מרק. המהדורה ה-14 יצאה לאור בשנת 2006. 8 בינואר – הרמן הולרית' מקבל פטנט על טבולטור 6 במאי – סיום בניית מגדל אייפל 3 ביוני הפעלת קו להעברת חשמל באורך 23 ק"מ בארצות הברית ג'וזפה פאנו פרסם את ספרו עם תיאור מערכת פאנו תיאור אשליית מולר-לאייר 17 אפריל 1889 - ארנסט פון רובר פשוויץ (Ernst von Rebeur-Paschwitz) קולט לראשונה בהיסטוריה רעידת אדמה מרוחקת שהתרחשה ביפן בסייסמוגרף שבנה בפוטסדאם, גרמניה. מקובל לראות במועד זה את ראשיתה של הסייסמולוגיה המודרנית. 17 בינואר – רלף פאולר, פיזיקאי אנגלי (נפטר ב-1944) 21 באפריל – פול קארר, כימאי שווייצרי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1971) 18 במאי – תומאס מידג'לי, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1944) 4 ביוני – בנו גוטנברג, גאולוג גרמני-אמריקאי (נפטר ב-1960) 30 ביולי – ולדימיר זבוריקין, ממציא רוסי-אמריקאי (נפטר ב-1982) 1 באוגוסט – ולטר גרלך, פיזיקאי גרמני (נפטר ב-1979) 7 באוגוסט – לאון ברילואן, פיזיקאי צרפתי (נפטר ב-1969) 20 בנובמבר – אדווין האבל, אסטרונום אמריקאי (נפטר ב-1953) 21 בדצמבר – סיואל רייט, גנטיקאי אמריקאי (נפטר ב-1988) 16 במרץ – ארנסט טמפל, אסטרונום גרמני (נולד ב-1821) 9 באפריל – מישל שוורל, כימאי צרפתי (נולד ב-1786) 19 באפריל – וארן דה לה ראו, אסטרונום בריטי (נולד ב-1815) 30 ביולי – מיילס ברקלי, בוטנאי אנגלי (נולד ב-1803) 11 באוקטובר – ג'יימס ג'ול, פיזיקאי אנגלי (נולד ב-1818) מדיה וקבצים בנושא 1889 במדע בוויקישיתוף היום בו התחילה הסיימולוגיה המודרנית Bruce A. Bolt, Earthquakes, New York: W.H. Freeman & Company, 1999 - .4th ed p. 52 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1890 במדע

ערך מורחב – 1890 25 בספטמבר – הקמת הפארק הלאומי סקוויה 1 באוקטובר – הקמת הפארק הלאומי יוסמיטי פרנסיס גלטון הוכיח שטביעת אצבע מהווה סימן חד-חד ערכי לזיהוי אדם. ז'אק לב פרסם את מחקרו על טרופיזם. 9 באוקטובר – מטוס שנבנה על ידי ממציא צרפתי קלמנט אדר הצליח לטוס למרחק של 50 מ' בגובה של כ-20 ס"מ. לראשונה כלי-טייס הצליח להתרומם בכוחות עצמו. ניקולאי מנשוטקין מגלה את תגובת מנשוטקין הרמן אמיל פישר גילה את המבנה הפנימי של הסוכר ומקים את סטראוכימיה. 1 ביוני – הממשל האמריקאי החל להשתמש במכונה של הרמן הולרית' ובכך החלה פעילות של חברה שצמחה ל-IBM. 20 בדצמבר – ירוסלאב היירובסקי, כימאי פולני (נפטר ב-1967) 21 בדצמבר – הרמן מולר, גנטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1967) 3 בפברואר – כריסטופור בייס-באלוט, מטאורולוג דני (נולד ב-1817) 30 באוגוסט – מריאן נורת', בוטנאי אנגלי (נולד ב-1830) 26 בדצמבר – היינריך שלימן, ארכאולוג גרמני (נולד ב-1822) מדיה וקבצים בנושא 1890 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.