laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקשת ההלנית

הקשת ההלנית (באנגלית: Hellenic arc) היא מבנה טקטוני מקושת במזרח הים התיכון, באזור יוון והים האגאי. הקשת כוללת שקע אוקייני הקרוי "השקע ההלני" בצידו החיצוני, שתי קשתות איים: החיצונית שאינה געשית והפנימית שהיא קשת געשית, וים שולי - הים האגאי - בחלק הפנימי. הקשת נוצרה כתוצאה מתנועת הלוח האפריקאי צפונה, היוצרת בים התיכון אזורי הפחתה רבים בהם נוחת הלוח האפריקאי מתחת ללוח האירואסייתי. באזור יוון הלוח האפריקאי נוחת אל מתחת ללוח האגאי. הקשת ההלנית נמשכת מהאיים היוניים במערב ועד מזרחית לאי רודוס, שם נפגשת הקשת עם הקשת הקפריסאית. תהום קליפסו שעומקה 5,267 מטר, היא הנקודה העמוקה ביותר בים התיכון. התהום היא חלק מהשקע ההלני ונמצאת באיים היוניים, ממערב למפרץ פילוס. הקשת ההלנית מכילה שתי קשתות איים. הקשת החיצונית אינה געשית והיא אזור טופוגרפי מוגבה בקדמת הקשת הגעשית. בכמה אזורים מבנה זה מתרומם מעל פני המים ויוצר איים שאינם געשיים. בקשת החיצונית נמצאים האיים היוניים, כרתים ורודוס. הקשת הפנימית נקראת הקשת הגעשית של דרום הים האגאי. זוהי קשת געשית פעילה הכוללת שורה של איים והרי געש: מתאנה, מילוס, סנטוריני, קולומבו (הר געש תת-ימי פעיל הנמצא כ-8 קילומטרים מצפון-מזרח לסנטוריני), קוס, ניסירוס ויאלי. אורכה של הקשת הוא 450 ק"מ, מהר הגעש מתאנה (הנמצא לחופי פלופונסוס) במערב ועד האי ניסירוס לחופי טורקיה במזרח. תופעות געשיות בקשת ההלנית מתרחשות כאמור רק בקשת האיים הפנימית. מבין כלל האיים בקשת הגעשית, רק באיים סנטוריני, קולומבו וניסירוס נרשמה פעילות געשית במאה השנים האחרונות. בסנטוריני התרחשה במאה ה-15 לפנה"ס ההתפרצות המינואית. ההתפרצות גרמה לפיצוץ הר הגעש הקדום שהיה במקום, והביאה להיעלמותה של התרבות המינואית. ההתפרצות מוערכת כהתפרצות בעוצמה 7 במדד ההתפרצות הגעשית והיא נחשבת לאחת מההתפרצויות הגעשיות ההרסניות ביותר ב-10,000 השנים האחרונות. הקשת ההלנית היא אחד האזורים הפעילים ביותר מבחינה סייסמית במערב לוח אירואסיה. באזור נמדדו מספר רעידות אדמה בעוצמה של 7 בסולם ריכטר במאה האחרונה. באזור הקשת אירעו לפחות שני מקרים של רעידות אדמה בעוצמה 8 ויותר. בשנת 365 אירעה רעידת אדמה המוערכת כיום בעוצמה של 8 לפחות בסולם ריכטר. מוקד הרעידה היה סמוך לכרתים. הרעידה גרמה להרס רב באזור יוון, מצרים, קפריסין וסיציליה ולהרג של אלפים. מרבית הערים בכרתים נחרבו ונמצאו עדויות לכך שהרעידה גרמה לעלייה של 9 מטרים בגובה האי. הרעידה גרמה לגל צונאמי שהכה בחופי דרום ומזרח הים התיכון והחריב את אלכסנדריה. בשנת 1303 התרחשה בכרתים רעידה נוספת, גם זו מוערכת כיום בעוצמה של 8 בסולם ריכטר. מעריכים כי מוקד הרעידה היה באזור שבין כרתים לרודוס. הרעידה וגל הצונאמי בעקבותיה גרמו לנזק רב במזרח הים התיכון כולל הרס המגדלור באלכסנדריה. הקשת הקפריסאית מדיה וקבצים בנושא הקשת ההלנית בוויקישיתוף
כרישים גלניים

כרישים גלניים (שם מדעי: Galeomorphi) היא על-סדרה של דמויי כריש במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. בתוך על-סדרה זו 4 סדרות: כרישאים, הטרודונטאים, דמויי עמלץ וזנבתנאים ו-23 משפחות. הם נחשבים לכרישים מפותחים, והחלו להתפתח בתקופת היורה. לבני סדרות אלה אין קצים בסנפיריהם ויש להם רק 5 פתחי זימים. הם מסוגלים לשחייה יותר מבני על-סדרת בעלי קוץ (Squalomorphii). על-סדרה כרישים גלניים (Galeomorphi) סדרת כרישאים (Carcharhiniformes) סדרת דמויי עמלץ (Lamniformes) סדרת זנבתנאים (Orectolobiformes) סדרת הטרודונטאים (Heterodontiformes) כרישים גלניים, באתר NCBI (באנגלית) כרישים גלניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כרישים גלניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקדח

מקדחים הם כלי חיתוך המשמשים להסרת חומר כדי לקדוח חורים, לרוב עגולים. קיימים מקדחים במידות רבות וצורות, וניתן ליצור באמצעותם סוגים שונים של חורים בחומרים שונים. על מנת לקדוח חורים, מחברים את הביט למקדחה אשר באמצעות תנועה סיבובית חזקה קודחת את החור. למקדחות ניתן לחבר סוגים שונים של מקדחים. ישנם מקדחים המשמשים לקידוח בסוגי חומר שונים, מקדחי איזמל המשמשים לשבירה, מקדחי "כוס" חלולים, ששפתם דומה למסורית לקידוח חורים בקוטר גדול, ועוד. מדיה וקבצים בנושא מקדח בוויקישיתוף
בעלי קוץ

בעלי קוץ (שם מדעי: Squalomorphii) היא על-סדרה של דמויי כריש במחלקת דגי הסחוס של יצורים ימיים. בתוך על-סדרה זו 4 סדרות: מגרנאים, קוצנאים, מלאך ימיים ושש זימאים ובהם 11 משפחות קיימות. בני על-סדרה זו פרימיטיביים יותר מבני על-סדרת כרישים גלניים (Galeomorphii) והם פחות מותאמים לשחייה באוקיינוס הפתוח ומצויים בקרבה לקרקעית הים, וכן בעלי ממדים קטנים יותר וכוללים את הקטנים שבכרישים. הם בעלי עוקצים בסנפיריהם, חסרי סנפיר גב עליון, עיניהם חסרות קרום וסנפיריהם יותר מגודלים ושטוחים, מזכירים מעט את הבטאים. על-סדרה בעלי קוץ (Squalomorphii) סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes) סדרה קוצנאים (Squaliformes) סדרה מלאך ימיים (Squatinidae) סדרה שש זימאים (Hexanchiformes) סדרה Synechodontiformes- נכחדה בעלי קוץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאוגנאודונטים

אֵאוּגֵנֵאוֹדוֹנְטִים (שם מדעי: Eugeneodontida) היא סדרה של דגי סחוס נכחדים שחיו מתור הקרבון עד לתקופת יורה תחתון בטווח זמן של 260-199.9 מיליון שנה. בני קבוצה קדומה זו מאופיינים בעיקר בלסתם התחתונה, שהתפתחה לצורות מוזרות כמו צורת קונכייה סלילית, וכן בסנפיריהם הארוכים. הם נחשבים לקרוביהם הרחוקים של הכימראים וכלולים בקבוצה כסויי זימים. הם חיו בימים של עידן המזוזואיקון הקדום, פרק זמן שבו שרצו כרישים גדולים יותר וזוחלים ימיים בעולם. גם כרישים אלה היו טורפים ואכלו יצורים שונים, בהם דגים ודיונונים. כל קבוצה הסתגלה לטווחי חיות, התנהגות ותזונה אחרים. סדרה אאוגנאודונטים (Eugeneodontida) - נכחדה משפחה Eugeneodontidae סוג ללא מקור Bobbodus סוג Eugeneodus סוג Gilliodus על-משפחה Edestoidea משפחה Helicoprionidae סוג Agassizodus סוג Arpagodus סוג Campyloprion סוג הליקופריון (Helicoprion) סוג Hunanohelicoprion סוג פרהליקופריון (Parahelicoprion) סוג Sarcoprion סוג Sinohelicoprion סוג Toxoprion משפחה Edestidae סוג אדסטוס (Edestus) סוג Helicampodus סוג Listracanthus סוג Lestrodus סוג Metaxyacanthus סוג Parahelicampodus סוג Physonemus סוג Prospiraxis סוג Syntomodus על-משפחה Caseodontoidea סוג Campodus סוג Chiastodus משפחה Caseodontidae סוג Caseodus סוג Erikodus סוג Fadenia סוג Ornithoprion סוג Romerodus מדיה וקבצים בנושא אאוגנאודונטים בוויקישיתוף
הקורפוס הראשון (ורמאכט)

הקורפוס הראשון (בגרמנית: I. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בקניגסברג ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה ולטר פון בראוכיטש. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השלישית של קבוצת ארמיות צפון. לאחר הפלישה הועבר על הריין התחתון. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B. הקורפוס השתתף בקרב על הולנד ונע אל צפון צרפת. לאחר מכן הועבר אל הארמייה הרביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות A. הקורפוס השתתף בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר. בספטמבר 1940 כבר הוחזר חזרה לפרוסיה המזרחית. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18, ולמשך זמן קצר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הקורפוס חצה את הממל דרך טילזיט, וכבש את טאורגה, קלם ושאולאי. לאחר מכן חדר אל לטביה כבש את באוסקה והגיע עד הדווינה. באוגוסט 1943 לחם הקורפוס בהצטיינות בקרב לדוגה השלישי. באוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לכוחות העתודה. בפברואר 1944 הוחזר לשירות פעיל, וניצל אך בקושי מכיתור באזור פולוטסק. הקורפוס נותר חלק מהארמייה ה-18 עד סוף המלחמה. באוגוסט הקורפוס נסוג יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945. גנרל חיל התותחנים ולטר פון בראוכיטש (1 באוקטובר 1934 - 1 באפריל 1937) גנרל חיל התותחנים גאורג פון קיכלר (1 באפריל 1937 - 26 באוגוסט 1939) גנרל חיל התותחנים ולטר פצל (26 באוגוסט 1939 - 25 באוקטובר 1939) גנרל חיל הרגלים קונו-הנס פון בות (25 באוקטובר 1939 - 1 באפריל 1943) גנרל חיל הרגלים אוטו והלר (1 באפריל 1943 - 14 באוגוסט 1943) גנרל חיל הרגלים מרטין גראס (14 באוגוסט 1943 - 31 בדצמבר 1943) גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (31 בדצמבר 1943 - 20 בינואר 1944) גנרלוטננט ולטר הרטמן (20 בינואר 1944 - 30 במרץ 1944) גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (30 במרץ 1944 - 1 באוגוסט 1944) גנרל חיל הרגלים תאודור בוסה (1 באוגוסט 1944 - 20 בינואר 1945) גנרל חיל הרגלים פרידריך פאנגוהר (20 בינואר 1945 - 20 באפריל 1945) גנרלוטננט כריסטיאן יוסינגר (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפאנצר קמפף הדיוויזיה ה-11 הדיוויזיה ה-61 במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-1 הדיוויזיה ה-11 הדיוויזיה ה-223 בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-1 הדיוויזיה ה-11 הדיוויזיה ה-21 הקורפוס ה-1 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
ראובן ברוך

הרב ראובן בן יהודה ברוך (1811 טימישוארה, אז טמשוואר, בבאנאט, שבאימפריה האוסטרית – 1875 וינה) היה רב קהילת היהודים הספרדים (נקראו שם "היהודים הטורקים") בווינה, בירת אוסטריה, וסופר בשפת הלאדינו. ראובן ברוך נולד בטמשוואר, בימינו טימישוארה, כבנו של רב העדה הספרדית בעיר. הוא למד בישיבות בליבורונו, איסטנבול ואיזמיר. ב-1835 כיהן כרב הראשי של יהודי בלגרד וב-1840 נבחר ראובן ברוך לרב ספרדי של וינה. בעת כהונתו עודד את פעילות העיתונות בשפה היהודית-שפניולית "ג'ודזמו" או לאדינו, אותה קידם באותה תקופה שם טוב סמו. ראובן ברוך נמנה עם המשתתפים בכתיבת הספר "נחלה לישראל" שבעריכתו של הרב ישראל משה חזן, ושפורסם בווינה בשנת 1851. גם הוא, וגם בנו יעקב ברוך,פרסמו קטעי ספרות בשפה הלדינו בכתב העת "גאורטה דה אסטוריה" (גן ההיסטוריה) בווינה. ביניהם יש לציין שיר של הרב ראובן ברוך על החולי ועל המוות שפורסם אחרי מותו. יעקב ברוך פרסם גם תרגומים ועיבודים מספרים ומאמרים בשפה הגרמנית וממקורות אחרים, למשל "המלחמה בין יוון לפרס" ו"הסוחר מוונציה"(El Merkader de Venetsyia). ראובן ברוך נפטר בווינה בשנת 1875. Baruch Tercatin, Lucian-Zeev Herşcovici - Prezenţe rabinice în perimetrul românesc, Hasefer, Bucureşti, 2008, p. 89 (ברוך טרקטין, לוציאן זאב הרשקוביץ - נוכחויות רבניות במרחב הרומני, הספר, 2008, ע' 89) Shem Tov Semo, Yosef Kalwo, and Judezmo Fiction in Nineteenth -Century Vienna" en Michael Studemund-Halévy, Christian Liebl e Ivana Vucina Simóvic, eds. Sefarad an der Donau. La lengua literatura de los sefardíes en tierras de los Habsburgo Barcelona, Tirocinio, 2013, pp. 39-106 דוד מונסון בוניס -שם טוב סמו, יוסף קאלבו והספרות בז'ודזמו במאה התשע עשרה
שלומית שוסטר

שלומית שוסטר (19 ביולי 1951, סורינאם - 15 בפברואר 2016, ירושלים) הייתה יועצת פילוסופית, דוקטור לפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית, מראשוני היועצים הפילוסופיים בישראל ובעולם בכלל, מייסדת אגודת היועצים הפילוסופיים בישראל ונשיאתה. שוסטר נולדה במושבה ההולנדית סורינאם ובשנת 1976 עלתה לישראל והחלה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1987 בעקבות קריאת מאמר בעיתון ניגשה להכשרה בנושא הייעוץ הפילוסופי אצל הפילוסוף ההולנדי אד הוכנדייק, מראשוני היועצים הפילוסופיים המודרניים. בשנת 1989 פתחה בירושלים את המרכז לייעוץ פילוסופי (הראשון בישראל). המרכז נקרא "מרכז סופון", מהמילה היוונית "סופיה" שפירושה חוכמה. לפי הסברה של שוסטר, המילה "סופון" היא גם סופיה וגם צורה של פילוסופיה פרקטית, חוכמה שימושית. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1990, פתחה את "הקו הפילוסופי" המגיש עזרה טלפונית ובמשך שנים סייעה טלפונית לאנשים במצוקה ללא תשלום. קו זה היה קו העזרה הראשון בעולם המבוסס על עזרה פילוסופית. בשנת 1996 הקימה את האגודה הישראלית לייעוץ פילוסופי וניהלה את האגודה. בשנת 2000 הוענק לה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך לרצונה העז לסייע לאנשים, עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית מרסל דיבואה ומוריס ס. פרידמן, עסקה בתולדות חייהם של פילוסופיים מרכזיים ובשאלה כיצד ניתן להיעזר בקורות חייהם כדי לסייע לאנשים בעלי מצוקות ושאלות קיומיות. שוסטר הייתה חברה מן המניין גם באגודות בינלאומיות לייעוץ פילוסופי. היא הוזמנה להרצות והחליפה דעות עם עמיתיה בכל העולם. היא התנגדה חריפות לרעיון הענקת 'רישיון' ליועצים פילוסופיים והפיכת הייעוץ הפילוסופי לממוסד ומוכר על ידי הרשויות. לטענתה, בכך לא מאפשרים לבני אדם לחשוב באופן חופשי ופוגעים בערך היסוד של הפילוסופיה שהוא המחשבה החופשית עד קרוב למותה, הייתה חברת מועצת המערכת של כתבי העת: כתב העת לפסיכולוגיה רדיקלית. כתב העת הבינלאומי לפילוסופיה פרקטית וכתב העת לאמנויות התרפיה בקוריאני. שוסטר נפטרה בירושלים ב-15 בפברואר 2016 לאחר מאבק במחלה קשה. "פרקטיקה פילוסופית: אלטרנטיבה לייעוץ ולפסיכותרפיה". פורסם בשנת 1999 (באנגלית). ספר זה נחשב כאבן דרך בייעוץ הפילוסופי וכמקור ללימוד ולהכשרת יועצים פילוסופיים. הספר תורגם לשפות הולנדית, איטלקית וסינית. "אוטוביוגרפיית הפילוסוף: מחקר איכותי", פורסם בשנת 2003 (באנגלית) ייעוץ פילוסופי, האתר המקורי של שלומית שוסטר (עדכון אחרון בשנת 2004) (בעברית) האתר המקורי של מרכז סופון (באנגלית) ריאיון עם שלומית שוסטר בספר "בחזרה לייעוץ הפילוסופי" לקריאה נוספת לזכרה, "כה אמר אפלטון" מאת אביבה שאבי, מתוך "ידיעות אחרונות", "7 ימים", 3 באפריל 1992, עמוד 85 דיאלוג עם שלומית שוסטר בספר בחזרה לייעוץ הפילוסופי דנית ניצן, בוא נתפלסף על זה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2003 יעל קולטון, יחסים אפלטוניים: הייעוץ הפילוסופי כתחליף לספת הפסיכולוג, באתר ynet,‏ 14 במאי 2008 ייעוץ פילוסופי ייעוץ והכוון, כל העיר (הקישור אינו פעיל, 2 בנובמבר 2018) לדוגמה: בפייסבוק memorial dr Shlomit C. Schuster Journal of Radical Psychology International Journal for Philosophical practice Journal of Humanities Therapy
מרתון דובאי

מרתון דובאי היא ריצת מרתון המתקיימת בדובאי אחת לשנה מאז שנת 2000. המירוץ הראשון נערך ב-14 בינואר 2000. באפריל 2007 הכריזו המארגנים כי המתרון של שנת 2008 יהיה האירוע שבו יינתנו הפרסים הגבוהים ביותר בהיסטוריה למנצחים - 250 אלף דולר למנצח ומיליון דולר לרץ שישבור את שיא העולם. הפרסים חולקו גם לגברים וגם לנשים. היילה גבריסלאסי, הרץ האתיופי, סיים את הריצה בזמן של 2:04:53 שעות, הזמן השני בטיבו בתולדות המרתון עד אז. המרתון של שנת 2012 היה אחד המרתונים המהירים ונרשם בו שיא כשארבעה רצים סיימו את הריצה בפחות משעתיים וחמש דקות. איילה אבשרו קבע שיא מסלול חדש -2:04:23 שעות, הזמן הרביעי בטיבו בכל הזמנים והזמן המהיר ביותר לרץ בריצת הבכורה. דינו ספיר שהגיע במקום השני (2:04:50 שעות) קבע את התוצאה השמינית בטיבה ומרקוס גנטי שסיים שלישי (2:04:54) קבע את התוצאה התשיעית בטיבה. בפעם הראשונה סיימו שלוש הרצות הראשונות את הריצה בזמן נמוך מ-2:20:00 שעות. אסלפץ' מרגיה, המנצחת במקצה הנשים, קבעה גם היא שיא מסלול - 2:19:31 שעות, הזמן השביעי בטיבו. לוסי ונגוי קאבו סיימה במקום השני שלוש מאיות אחרי המנצחת, הזמן השמיני בטיבו ומארה דיבאבה סיימה שלישית (2:19:52), הזמן ה-15 בטיבו. המרתון של שנת 2013, שהתקיים תחת מעטה ערפל, היה גם הוא מרוץ מהיר מאוד. לסילה דסיסה ניצח בריצה בזמן של 2:04:45, מוביל חבורה של חמישה רצים שסיימו בפחות מ-2:05:00 שעות. במרתון של 2015 קבעה שור דמיס שיא עולם לנוער, כשסיימה את הריצה בזמן של 2:20:59 שעות. אתר האינטרנט הרשמי של מרתון דובאי Dubai to stage $1 Million Marathon, 14 April 2007 Second fastest of all time for Gebre in Dubai Marathon, 18 January 2008 Abshero stuns with 2:04:23 debut, Mergia clocks 2:19:31 in Dubai, 27 January 2012 Women set records on Dubai's superfast course, 26 January 2015
קלרנס

האם התכוונתם ל... קלרנס – המזרחי ביותר באיי שטלנד הדרומיים בית קלרנס – בית מגורים מלכותי בלונדון דוכס קלרנס – תואר אצולה בממלכה המאוחדת אישים ששמם הפרטי הוא קלרנס קלרנס (סדרת טלוויזיה)
האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים

האימפריה הרוסית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת פריז (1900). היא נעדרה מאולימפיאדת סנט לואיס (1904), ושבה והשתתפה באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912), שהייתה האחרונה בה נטלה חלק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 הפכה האימפריה לחלק הארי של ברית המועצות, שבתחילה לא נטלה חלק במשחקים, והחלה לשלוח משלחת מטעמה רק באולימפיאדת הלסינקי (1952). לאחר פירוק ברית המועצות ל-15 מדינות שונות ב-1991 נפרדו גם דרכיהם של הוועדים האולימפיים שלהן ומשלחת רוסית החלה להשתתף במשחקים החל מאולימפיאדת לילהאמר (1994). במשחקים הראשונים בהם השתתפה האימפריה הרוסית, ייצגו אותה שני רוכבים ושני סייפים. להישג הגבוה ביותר הגיע סייף החרב יוליאן מישו, שסיים במקום החמישי. באולימפיאדת לונדון (1908) היו הישגיהם של הרוסים טובים יותר. המשלחת כללה שישה ספורטאים, ושלושה מהם זכו במדליות. ניקולאי פאנין זכה במדליית זהב בהחלקה אמנותית, ושני מתאבקים זכו במדליות כסף, ניקולאי אורלוב ואלכסנדר פטרוב. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זינק מספר הספורטאים ל-159. המשלחת צברה 5 מדליות, ללא מדליות זהב. נבחרת הקליעה זכתה במדליית כסף בירי מ-30 מטר באקדח צבאי, סיימה במקום הרביעי בירי מ-50 מטר ובמקום החמישי בירי מ-100 מטר במטרה נעה דמוית-אייל. הקלע הלטבי הארי בלאו זכה במדליית ארד בטראפ. המתאבק האסטוני מרטין קליין זכה במדליית כסף, ואסטוני אחר, מארט קוסיק, זכה במדליית ארד בחתירה. במדליית ארד נוספת זכה צוות שייטי ה-10 מטר, בתחרות בה השתתפו ארבעה צוותים. נבחרת הכדורגל ספגה את התבוסה הגדולה בתולדותיה, 16-0 לגרמניה. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: בענפי החורף: ביאור אי ההתאמה בין מספר המדליות לפי אולימפיאדות למספר המדליות לפי ענפים נובע ממדליית זהב בהחלקה אמנותית שהוענקה במסגרת אולימפיאדות הקיץ ב-1908 ברית המועצות במשחקים האולימפיים רוסיה במשחקים האולימפיים מדיה וקבצים בנושא האימפריה הרוסית במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף באותה העת טרם הוחל בעריכת אולימפיאדות חורף, ותחרויות ההחלקה האמנותית נערכו במסגרת משחקי הקיץ. "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-23 במרץ 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
מיקרופילריה

מִיקְרוֹפִילָרְיָה (Microfilaria) הוא שלב מוקדם במחזור החיים של תולעים נימיות טפילות ממשפחת Onchocercidae. במינים בהם יש מיקרופילריה, התולעים הבוגרות חיות ברקמת תאים או מחזור הדם של בעלי חוליות המשמשים כפונדקאי. התולעים הבוגרות משחררות את המיקרופילריה למחזור הדם של הפונדקאי. המיקרופילריה נמצצים על ידי פרוקי-רגליים מוצצי דם המשמשים כוקטור המעביר את התולעים. בתוך הווקטור, המיקרופילריה מתפתחת לפגית המועברת לפונדקאי אחר. הודות לממדים הזעירים שלהם, יכולים המיקרופילריה להגיע דרך נימי דם קטנים אל מתחת לעור של הפונדקאי ולהמצץ בשלמותם על ידי הוקטור. השיטה הרווחת לצמצום התפוצה של מחלות הנגרמות על ידי תולעים נימיות, דוגמת אלפנטיאזיס טרופית ועיוורון הנהרות, היא תקיפת המיקרופילריה בתרופות ממוקדות הניתנות מספר פעמים בשנה. הורדת רמת המיקרופילריה בדם הפונדקאי אל מתחת לסף מסוים מונעת את העברת המחלה לפונדקאים אחרים. ב-Loa loa, המיקרופילריה הם באורך של 250-300 מיקרון. הם נמצאים בסמיכות לעור הפונדקאי רק במהלך היום. ב-Wuchereria bancrofti, המיקרופילריה הם באורך של 224-296 מיקרון. גרעיני תאי הגוף של המיקרופיליה מאורגנים באופן רפוי ואינם מגיעים לקצה הזנב. המיקרופילריה נמצאים במהלך היום בורידים עמוקים ובלילה בנימי הדם מתחת לעור, כשהריכוז הגבוה ביותר הוא בין השעות 10-4. ב-Enterobius vermicularis, המיקרופילריה הם באורך 250-200 מיקרון ורוחבם 7-5 מיקרון. ב-Onchocerca volvulus, הגורם לעיוורון הנהרות, המיקרופיליה הם באורך 300 מיקרון ורוחבם 8 מיקרון. הם יכולים לחיות עד כשנה בתוך הפונדקאי. המיקרופליה אינו מתפתח לפגית בתוך גוף האדם אלא רק בזבוב ממשפחת הישחוריים המשמש כוקטור. Farid, H.A., Z.S. Morsy, H. Helmy, R.M.R. Ramzy, M. El Setouhy, and G.J. Weil (2007) "A critical appraisal of molecular xenomonitoring as a tool for assessing progress toward elimination of lymphatic filariasis." American Journal of Tropical Medicine and Hygiene 77(4):593-600. Atlas of Clinical Hematology, page 417 זיהומים על ידי תולעים וטפילים, אתר דוקטורס Eye Diseases in Hot Climates, page 174
אלפונסו השביעי, מלך לאון

אלפונסו השביעי (1 במרץ 1105 - 21 באוגוסט 1157) היה מלך קסטיליה ולאון בין השנים 1126–1157. אלפונסו השביעי נולד ב-1 במרץ 1105 לרמון מבורגונדיה ולאורקה, מלכת לאון, בתם של אלפונסו השישי, מלך לאון וקונסטנס מבורגונדיה. בשנת 1109 נישאה אמו לאלפונסו הראשון, מלך אראגון, וזמן קצר לאחר מכן ירשה את ממלכת לאון מאביה. אלפונסו (הראשון, בעלה) ניסה לתפוס את השליטה בלאון וקסטיליה, אך אורקה סירבה בכל תוקף. אורקה ואלפונסו רבו באכזריות, והריב הידרדר למלחמת אזרחים של ממש. על אף שאלפונסו היה לוחם טוב יותר מאויביו, צבא אראגון לא היה גדול מספיק כדי לשמור על קסטיליה ולאון בתוך ממלכת אראגון. בסופו של דבר בוטלו הנישואים על ידי האפיפיור, תחת העילה שהשניים היו קרובי משפחה רחוקים. ב-8 במרץ 1126 מתה אורקה, מלכת לאון, ואלפונסו עלה לשלטון במקומה. בתחילה נאבק אלפונסו באלפונסו הראשון, מלך אראגון, אולם בשנת 1128 חתמו השניים על הסכם שלום, שביסס את הגבול בין שתי הממלכות. בשנת 1134 מת אלפונסו הראשון, מלך אראגון ללא יורשים, ואלפונסו, יחד עם חמיו רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה, סיפחו שטחים נרחבים מממלכת אראגון ומממלכת נווארה, אשר נלחמו לרשת את אלפונסו הראשון. בשנת 1135 הוכתר אלפונסו לקיסר ספרד בקתדרלת לאון, בניסיון לאשש את מרותו על השליטה בכל חצי האי. אולם בשנת 1139 הכריז אפונסו, דוכס פורטוגל על עצמאות ממלכת פורטוגל, ובשנת 1141 הביס את כוחותיו של אלפונסו. בשנת 1143 הכיר אלפונסו בעצמאות פורטוגל, והסכים לנישואי פרונלה, מלכת אראגון עם רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה, ובכך להביא לשילוב רוזנות ברצלונה בממלכת אראגון. אלפונסו לחם רבות כנגד המוסלמים בדרום ספרד, אולם לא השיג הישגים משמעותיים. כמו כן קיבל אלפונסו יהודים רבים שברחו מפני האל-מוואחידון המוסלמים. ב-21 באוגוסט 1157 מת אלפונסו בהרי סיירה מורנה, לאחר מערכה נגד המוסלמים. לאחר מותו פוצלה ממלכתו בין בניו: סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה ירש את ממלכת קסטיליה וטולדו, ואילו פרננדו השני, מלך לאון ירש את ממלכת לאון וממלכת גליסיה. בשנת 1128 התחתן אלפונסו עם ברנגלה מברצלונה, בתם של רמון ברנגר השלישי, רוזן ברצלונה ודוס הראשונה, רוזנת פרובנס, ממנה נולדו לו 7 ילדים: סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה (1134–1158) רמון (1136) פרננדו השני, מלך לאון (1137–1188) קונסטנס מקסטיליה (1138–1160), התחתנה עם לואי השביעי, מלך צרפת סאנצ'ה מקסטיליה, מלכת נווארה (1139–1179), התחתנה עם סנצ'ו השישי, מלך נווארה גרסיה (1142–1145) אלפונסו (1144–1149) בשנת 1152 התחתן אלפונסו עם רקסה מפולין, מלכת קסטיליה, בתם של ולדיסלב השני, הגולה ואגנס מבאבנברג, ממנה נולדו לו שני ילדים: פרננדו (1153–1157) סאנצ'ה מקסטיליה, מלכת אראגון (1155–1208), התחתנה עם אלפונסו השני, מלך אראגון מדיה וקבצים בנושא אלפונסו השביעי, מלך לאון בוויקישיתוף אלפונסו השביעי, מלך לאון אלפונסו השביעי, מלך לאון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפונסו השביעי, מלך לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בן ציון כהן יהונתן

הרב בן ציון חי כהן יהונתן (1894–1971) היה רב בג'רבה שבתוניסיה ובזוארא שבלוב, ומחבר ספרים רבים. ר' (בן) ציון כהן נולד באי ג'רבה, שבשעתו כלולה הייתה בשטחה של לוב.[דרושה הבהרה] נולד בשנת 1894 לערך לאביו ר' יעקב כהן יהונתן. כמו רבים מבני גילו התחנך אצל ר' דוד כהן יהונתן שהיה ידוע בהרבצת התורה שלו באי ג'רבה. בשנת תר"פ (1920) לערך בהיותו בשנות העשרים לחייו נקרא לשרת בקדש כרבה הראשי של זוארה. עם הגיעו לזוארה מצא קהילה במצב דתי מוזנח למדי, ללא מערכת חינוך מסודרת, עזובה והזנחה בכל תחומי הדת. ר' ציון כהן החל מיד עם הגיעו בפעולות לתיקון המצב ובעיקר כדי לשנות את האווירה ששרתה בעיר. עד כדי כך הייתה אווירה של חולין שקשה היה להבחין בין הנוער היהודי ובין זה הערבי. יהודי זוארה (הגברים והנשים) היו ידועים ביכולות השירור של שירי אהבה לבנות היהודיות. ר' ציון כהן ראה בשירים אלה טעם לפגם והוא פעל בכל מאודו כדי להחליפם בשירה בעלת תכנים מקודשים יותר. יכולות השירה והנגינה שירש מאביו היו לו לעזר והוא חיבר והלחין שירים רבים ואף הקים מקהלת זמר מבכירי תלמידיו. מילות שירי החולין שהיו מושרים בפי כל באירועי שמחה שונו ובמקומם חיבר הרב מילות קודש וערגה לארץ ישראל ולגאולה השלמה. ר' ציון כהן היה פורה מאוד בכתיבה וזכה בחייו להדפיס ספרים רבים. הרב כלפון משה הכהן כתב עליו: ”לידידנו החכם השלם והכולל כמה"ר רבי בן ציון הכהן הי"ו אודיעני כי עברתי בין בתרי תשובתו וששתי כעל כל הון בראותי אותו שקד על לימודך.” היה בעל דעות ציוניות וראה בהקמת המדינה כחלק גדול וחשוב בהליך הגאולה. עוד בג'רבא עמד בראש ארגון שעודד לדבר בעברית. הוא כתב עשרות שירים על אהבת ארץ ישראל. לאחר הקמת המדינה, בשנת 1953, עלה לארץ ישראל והתגורר באשקלון. תמך בחינוך בבתי ספר גם לבנות והורה לתלמידיו ומשפחתו לשלוח את בנותיהם לסמינר 'בית יעקב'. בשנותיו האחרונות סבל ממחלה קשה והיה רוב הזמן מרותק למיטה. נפטר בשנת 1971. קרן הצבי - הכולל חידושי תורה ודברי מוסר, 1924 בני ציון - פירושים על פרקי אבות, 1928 אומר לציון - מעשיות מחומש בראשית, 1940 לספר בציון - פירושים על הגדה של פסח, 1940 תהילת ציון - פירוש על התהילים מבשרת ציון - פירוש על שיר השירים קהלת ציון - פירוש על מגילת קהלת שירי ציון - שירי הקודש ששר בלוב בנות ציון - על פרקי אבות תורה מציון - חידושי תורה נר מציון - על פרקי אבות שערי ציון - שו"ת יתן מציון - על הגמרא ר' (בן) ציון כהן זצ"ל באתר מרכז אור שלום, 26 בינואר 2004 הספר קרן הצבי באתר hebrewBooks בן ציון כהן יהונתן, באתר "החכם היומי" בן-ציון בן יעקב כהן (1894-1971), דף שער בספרייה הלאומית