laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1941 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1941 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. שלטון המנדט הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל הנהגת היישוב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 15 באפריל – לראשונה נחגג יום החייל היהודי 15 במאי – המפקדה הארצית של ההגנה מחליטה להקים את הפלמ"ח 18 במאי – מלחמת העולם השנייה: כ"ג יורדי הסירה יוצאים בסירה למשימת חבלה בטריפולי, אך מעולם לא נראו שוב 8 ביוני – מלחמת העולם השנייה: הממלכה המאוחדת פולשת לסוריה וללבנון. כוחות פלמ"ח משתתפים בפלישה 14 ביולי – מלחמת העולם השנייה: נחתם הסכם הכניעה של צרפת במחנה הצבאי בריטי "מחנה סידני סמית" אשר בפאתי העיר עכו, אשר הביא לסיום פלישת בעלות הברית לסוריה וללבנון תחת שליטת צרפת. 2 בנובמבר – נוסד קיבוץ רמת השופט 24 בינואר – דן שכטמן, פיזיקאי, זוכה פרס נובל לפיזיקה. 27 בינואר – תרצה אתר, משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית (נפטרה ב-1977) 11 בפברואר – אברהם הירשזון, שר האוצר וחבר הכנסת מטעם קדימה (נפטר ב-2022) 25 בפברואר – יונה טפר, סופרת ישראלית 13 במרץ – מחמוד דרוויש, משורר ויוצר פלסטיני נודע (נפטר ב-2008) 8 באפריל – יעקב שחר, איש עסקים ישראלי ובעלי מכבי חיפה בכדורגל 4 ביולי – פרופ' אוריאל רייכמן, משפטן ישראלי, מייסד המרכז הבינתחומי הרצליה 7 ביולי – ישראל (פולי) פוליאקוב, זמר, שחקן ובדרן ישראלי (נפטר ב-2007) 13 ביולי – אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם זוכה פרס ישראל (נפטר ב-2005) 18 ביולי – דניאל בלוך, עיתונאי ועורך ישראלי (נפטר ב-2009) 19 באוקטובר – נורית זרחי, סופרת ומשוררת ישראלית 22 בדצמבר – שלמה ניצן, שחקן וזמר ישראלי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1941) 10 בינואר – ישי שור, מתמטיקאי יהודי (נולד ב-1875) 20 במאי – דוד רזיאל, מפקד האצ"ל וממייסדיו, נהרג בעת פעולת קומנדו בעיראק בשירות הצבא הבריטי (נולד ב-1910) 2 באוקטובר – מנחם אוסישקין, ממנהיגי הציונות וראש הקק"ל (נולד ב-1863) 10 באוקטובר – שמואל בלום, נדבן ציוני, ממציא, ממקימי 'אהל שם' ומפרנסי תל אביב (נולד ב-1860) 12 בדצמבר – דוד ילין, חוקר העברית ואיש ציבור, מראשי היישוב (נולד ב-1864) מדיה וקבצים בנושא 1941 בארץ ישראל בוויקישיתוף
ג'ו רוזן

ג'ו רוזן (Rosen; נולד ב-1937) הוא פיזיקאי תאורטי ישראלי. תחומי העניין שלו כוללים: פיזיקת חלקיקים, קוסמולוגיה, סימטריה בפיזיקה, מרחב-זמן וכן שאלות בפילוסופיה של הפיזיקה. רוזן נולד בקייב, כאשר אביו הפיזיקאי נתן רוזן, לימד באוניברסיטת קייב. שנה לאחר מכן חזרה המשפחה לארצות הברית. ב-1953 עלה עם משפחתו לישראל. הוא סיים תואר ראשון (1960), שני (1962) בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון ודוקטורט בפיזיקה תאורטית (1967) מהאוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת בראון. בשנת 1969 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב. לאחר פרישתו בשנת 2000 לימד באוניברסיטת מרכז ארקנסו ובאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. רוזן כתב כ-11 ספרים בנושא פיזיקה. Lawless Universe: Science and the Hunt for Reality, The Johns Hopkins University Press; 1 edition (June 21, 2010) Symmetry Primer for Scientists, John Wiley & Sons Inc (May 4, 1983) Encyclopedia of Physics, Facts on File (April 2004) Symmetry Discovered: Concepts and Applications in Nature and Science, Dover Publications; New edition edition (July 25, 1997) The Capricious Cosmos: Universe Beyond Law, Macmillan (March 17, 1992) Symmetry in Science: An Introduction to the General Theory, Springer (October 25, 1996) עמוד באתר אוניברסיטת תל אביב פודקאסט על ספרו, 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנסיך הקטן (שיר)

הנסיך הקטן (ידוע גם כ"הנסיך הקטן מפלוגה ב") הוא שיר עברי שנכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן על ידי שם טוב לוי וגם בוצע לראשונה על ידו במסגרת אלבומה היחיד של להקת קצת אחרת ב-1975. השיר נכתב על חייל, שכינויו היה "ציפציף" עקב מראהו הצנום וגובהו הנמוך, ששירת לצד יהונתן גפן, כותב השיר, ונהרג בתאונת אימונים כתוצאה מירי דו צדדי. השיר מתייחס לחייל כאל דמותו של "הנסיך הקטן" מספרו של אנטואן דה סנט-אכזופרי. כרקע לשיר הופיע במסגרת טור הקבוע של יהונתן גפן בעיתון "מעריב" ב-21 באפריל 1972 סיפור קשה, ספק אמיתי ספק בדיוני, על החייל ציפציף. השיר עצמו התפרסם בטורו של גפן במעריב כשנתיים לאחר מכן, ושם טוב לוי קרא אותו ובחר להלחינו. מאז פרסום השיר סירב גפן למסור פרטים על זהותו האמיתית של מושא השיר. וכך גפן התבטא במאמר שכתב ב-2007: "הוא לא היה צריך להיות שם! הוא היה ילד קטן שכותב שירים ומתעלף אחרי ריצה של 200 מטר. תמיד במסעות האלונקה הוא היה על האלונקה משום שהיה כל כך קל, ורק בעיניו העצובות ראינו שהוא כל כך כבד, כל כך לא במקום שלו, עד שבבוקר אחר הוא שוב נישא על אלונקה, והפעם על אמת, ובפעם האחרונה". בראיון ב-2010 אמר את הדברים הבאים "כל מה שכתבתי זה היה שירים לחיים ולא למתים [...] הנסיך הקטן אכן היה ילד כזה שבצבא הכרתי אותו והוא היה קטן מדי וכל הזמן אמרתי - 'הוא יותר מדי קטן, הוא בטח ימות', לצערי זה אכן מה שקרה [...] עצוב לי שלא שרים את זה בכל יום כי הנסיך הקטן צריך להזכיר חיים. חבל שלא שרים אותו ביום האהבה, למשל. חבל שלא שרים אותו בחופים בבית ינאי. לא צריכים לשיר אותו בימי הזיכרון". — יהונתן גפן השיר זכה לחידושים רבים, בהם של הזמרים גידי גוב, זהבה בן, רוני דלומי, אביב גפן (בנו של יהונתן גפן שביצע את השיר בצוותא עם אביו), רונית אופיר ונינט טייב ואף לחידוש של להקת שפיות זמנית בתוכנית ששודרה בערוץ הראשון בערב יום הזיכרון ב-1992. בעונה השנייה של תוכנית הסאטירה "היהודים באים" (2016) הוצג הקטע "הנסיך הקטן בפעילות מבצעית בשטחים", ובו קצין צה"ל שהוא כביכול הנסיך הקטן (יניב ביטון) מבקש מפלסטיני מבוגר (מוני מושונוב) לצייר לו כבשה, בהתאם לדמותו של הנסיך הקטן בספרות. מידע על היצירה "הנסיך הקטן" באתר מיוזיק בריינז "הנסיך הקטן" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הנסיך הקטן" באתר שירונט ניתוח השיר 'הנסיך הקטן', באתר "תרבות•il" חן מלול, הסיפור על ציפציף, הנסיך הקטן מפלוגה ב', בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 4 ביולי 2022 מידע על הנסיך הקטן בקטלוג הספרייה הלאומית ביצועים: השיר בביצוע אביב ויהונתן גפן, 1996, סרטון באתר יוטיוב השיר בביצוע הראל סקעת, יום הזיכרון 2012, סרטון באתר יוטיוב השיר בביצוע דני ליטני, סרטון באתר יוטיוב יהונתן גפן, אכן חצי העם, באתר nrg‏, 6 באוגוסט 2007. יהונתן גפן, ציפציף, מעריב, 21 באפריל 1972, המשך. חן מלול, הסיפור על ציפציף, הנסיך הקטן מפלוגה ב', בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 4 ביולי 2022. דני סידס, ‏יהונתן גפן: "כתבתי שירים לחיים - לא למתים", באתר ‏מאקו‏, 18 באפריל 2010. הנסיך הקטן בפעילות מבצעית בשטחים, "היהודים באים", עונה 2, 2016, סרטון באתר יוטיוב. המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏19-25 באפריל 2015
נתח קצבים

נתח קצבים הוא כינוי למספר נתחי בשר שמקורם בסרעפת הבקר. השם נובע מהסיפור כי קצבים מעדיפים לשמור את הנתח לעצמם ולא למכור אותו באטליז. נתח קצבים עבה - שריר שנמצא בהמשך של נתח הקצבים הדק ומשקלו בערך 850 גרם. בין שמותיו וכינוייו הרבים של הנתח ניתן למנות את ה"אונגלה" מצרפתית Onglet, באנגלית Hanger במספור האמריקאי NAMP 1140, במקסיקו Arrachera. נתח קצבים דק - הנתח מורכב מ-18 שרירים, המחוברים יחד ותומכים בסרעפת. ידוע בשם סקירט (Skirt) שמקורו בכינויו הבריטי ומתבסס על דמיון סיבי הנתח לחצאית, "רוטפלייש" מגרמנית, "אנטרנייה" Entraña בארגנטינה. יש שני סוגים של נתח קצבים דק: פנימי (לצלעות) NAMP 121 D במספור האמריקאי שמשקלו בערך 1,200 גרם חיצוני (לצלעות) NAMP 121 C במספור האמריקאי שמשקלו בערך 450 גרם. החיצוני ארוך יותר, צר יותר, עבה יותר ורך יותר נתח הקצבים הדק מתאים לצלייה במחבת או בגריל ופופולרי מאוד במטבח הצרפתי, שם הוא משמש כמנת ביסטרו מפורסמת. בישראל נעשה בו באופן מסורתי שימוש רב במסעדות הגריל והבשר של שוק התקווה בתל אביב-יפו שם מכונה "אדום" ונחתך לשיפודים וכן במסעדות הטריפוליטאיות המסורתיות של שוק נתניה. מדיה וקבצים בנושא נתח קצבים בוויקישיתוף ניר צוק, נתח קצבים - המבחן האמיתי של הקצב שלכם, באתר ynet, 25 בספטמבר 2006
המזכיר הראשי של ממשלת המנדט

המזכיר הראשי (באנגלית: Chief Secretary) של ממשלת המנדט היה התפקיד השני בחשיבותו בהיררכיה של הממשל הבריטי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. המזכיר הראשי (אנ') שימש כסגנו וממלא מקומו של הנציב העליון, ובתפעול השוטף היה אחראי על כל הפעילות האדמיניסטרטיבית השלטונית. תפקיד זה היה זהה לתפקידו של "המזכיר הקולוניאלי" במושבות בריטניה, אלא שבארץ ישראל, שלא הייתה מושבה בריטית כי אם שטח מנדט בריטי, הוא נקרא "המזכיר הראשי". המזכיר הראשי היה למעשה ראש הרשות המבצעת בארץ ישראל בתקופת המנדט ושימש ממלא מקום הנציב העליון, בתקופות בהן הנציב נעדר מן הארץ. בשנים הראשונות לכינון ממשלת המנדט בארץ, עד שנת 1922, היה כינויו של בעל תפקיד זה "המזכיר האזרחי". בתפקיד המזכיר הראשי שימשו האישים הבאים בתקופות הבאות: וינדהאם דידס – 1920–1923. גילברט קלייטון – 1923–1925. סטיוארט סיימס – 1925–1928. הארי לוק – 1928–1930. מארק איצ'יסון יאנג – 1930–1933. ג'ון האתורן הול – 1933–1937. ויליאם דניס באטרשיל – 1937–1939. ג'ון מקפרסון – 1939–1943. ג'ון שו – 1943–1946. הנרי גרני – 1946–1948. ביחסם ליישוב היהודי והתנועה הציונית לא נבדלו המזכירים זה מזה. רובם שירתו ראשית לכול את האינטרס הבריטי, שהיו בו תנודות ביחסו ליישוב על פי מדיניותם של הנציבים העליונים השונים. בלט ביחס האוהד ליישוב המזכיר הראשי הראשון וינדהאם דידס, ואילו שני מזכירים ראשיים גילו בצורה בולטת יחס עוין ליישוב. האחד היה הארי לוק שהיה יהודי מומר ונשא אחריות רבה לפרוץ מאורעות תרפ"ט. בעת הטבח של קהילת חברון, התקשר אליו במהלך יום השבת הרב הראשי לארץ ישראל אברהם יצחק הכהן קוק ודרש ממנו לדכא את המתפרעים הערבים. לוק ענה שאין לו פקודה לעשות כן, והרב קוק ענה "אני נותן לך פקודה כזו!". לוק לא נענה לבקשה. הוא הורה על סגירת העיתונות העברית והפסקת קשרי הטלפון לחו"ל והציבור בארץ נאלץ להיות ניזון רק מההודעות הרשמיות של ממשלת המנדט. הוא טען כי היהודים הם שתקפו ראשונים את הערבים במקומות רבים. כשנציג היהודים דרש כי ממשלת המנדט תשלם פיצויים ליהודים שנפגעו, השיב לוק כי היהודים אוספים כספים רבים בחו"ל ואין צורך להעמיס זאת על הממשלה. כשנפגשו לוק והרב קוק באירוע רשמי לאחר זמן, סירב הרב קוק ללחוץ את ידו של לוק, מכיוון ש"הייתה מגואלת בדם יהודים". השני היה הנרי גרני, האחרון שמילא את תפקיד המזכיר הראשי בתום תקופת המנדט, שרחש איבה לתנועה הציונית, אם כי יחסו אליה היה קורקטי. אחדים ממנהיגי היישוב סברו כי השפעתו בשנה האחרונה לשלטון המנדט עולה על זו של הנציב העליון וראו את השפעתו כבעלת אופי מסוכן. דב יוסף אמר עליו: "פקיד ערמומי וזהיר, ראקציונר עד תוך תוכו, מעריץ את כח הזרוע העריצה, שאליה הצטרפו רגשות אנטישמיים" וזאב שרף הוסיף: "לא היו בו לא היושר ולא התמימות שבהם הצטיין הנציב העליון". עם זאת כשנתקבלה תוכנית החלוקה, אף המליץ להקים במהרה מדינה יהודית. המזכיר הראשי ג'ון שאו נחשב כעוין ליישוב, אם כי לא התייחס ליישוב באיבה גלויה, והרושם נוצר גם כתוצאה מאישיותו הקרה והמתנשאת. השירות בארץ ישראל שימש הכשרה טובה למשרת מושלים במושבות. רוב המזכירים הראשיים נתמנו לאחר גמר תפקידם בארץ ישראל למושלים כלליים במושבות. כמושלי מושבות כיהנו: סטיוארט סיימס – מושל טנגניקה ולאחר מכן מושל סודאן. הארי לוק – סגן המושל במלטה ולאחר מכן מושל פיג'י. מארק איצ'יסון יאנג – מושל ברבדוס ולאחר מכן, בזה אחר זה, מושל טרינידד וטובגו ומושל הונג קונג. ג'ון האתורן הול – מושל זנזיבר ולאחר מכן מושל עדן. ויליאם דניס באטרשיל – מושל קפריסין. ג'ון מקפרסון – מושל ניגריה. הנרי גרני – מושל מלאיה.
ראמה יאד

ראמה יאד (Rama Yade; נולדה כמיים רמאטולאיה יאד; ב-13 בדצמבר 1976, דקר, סנגל) היא פוליטיקאית צרפתית, חברת המפלגה הרדיקלית. כיהנה כמזכירת המדינה לענייני חוץ וזכויות אדם בממשלת צרפת בשנים 2007-2009, וכמזכירת המדינה לענייני ספורט עד שנת 2010. יאד באה ממשפחה מוסלמית בת העם לבו בסנגל. אמה אמינאטא קאנג'י הייתה פרופסור ואביה ג'יבריל יאד, פרופסור אף הוא, היה מזכירו האישי של נשיא סנגל. בשנת 1987, בהיותה בת 11, היגרו הוריה לצרפת. יאד התחנכה בבתי ספר קתוליים ולאחר מכן במכון למדע המדינה בפריז, שם היא סיימה בשנת 2000. עם סיום לימודיה החלה יאד לעבוד בעיריית פריז, ולאחר מכן בסנאט הצרפתי. ב-2005 הצטרפה למפלגת השלטון הימנית שמרנית, ה-UMP, והסבירה את החלטתה בכך שהיא מעריצה את הכריזמה של סרקוזי. יאד נשואה לז'וזף זימט - בנו של זמר היידיש בן זימט, יועץ פוליטי ופעיל סוציאליסט. מדיה וקבצים בנושא ראמה יאד בוויקישיתוף ראמה יאד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אור הלר, הנסיכה הסוררת של סרקוזי, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2007
ועדת הקישור אד-הוק לסיוע כלכלי לרשות הפלסטינית

ועדת הקישור אד-הוק לסיוע כלכלי לרשות הפלסטינית (Ad Hoc Liaison Committee או בקיצור AHLC) לעיתים מכונה גם ועידת המדינות התורמות היא ועידה בינלאומית העוסקת בתיאום ובהגשת סיוע כלכלי לרשות הפלסטינית. הארגון הוקם בשנת 1993 וחברות בו 16 מדינות, בראשות נורווגיה ובחסות ארצות הברית והאיחוד האירופאי. הארגון הוקם בוושינגטון ב-1 באוקטובר 1993, על ידי ועדת ההיגוי הבינלאומית של שיחות השלום. במטרה לסייע לכלכלה הפלסטינית. המנגנון אמור לקדם פרויקטים כלכליים בתחום התשתית ובניית יכולות לממשלה הפלסטינית ולקדם את יכולותיה העצמאיות. בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו, נערכה הפגישה הראשונה של הפורום ב-5 בנובמבר בראשות שר החוץ הנורווגי יוהאן יורגן הולסט. מאז הוועדה נפגשת מידי כמה חודשים. בשנת 1999 העיד משרד מתאם הפעולות בשטחים כי הועברו לפלסטינים כ-2 מיליארד דולר, ולא 7 מיליארד דולר כפי שהובטח להם. בשנת 2007 גייסה הוועדה כ-2 מיליארד דולר עבור הפלסטינים. יושבת הראש הוועדה היא נורווגיה, נותני החסות השותפים הם האיחוד האירופאי וארצות הברית, חברים בה הרשות הפלסטינית, ממשלת ישראל, קנדה, מצרים, קרן המטבע הבינלאומית, האומות המאוחדות, רוסיה, סעודיה ותוניסיה ומזכירה הוא הבנק העולמי. מדיה וקבצים בנושא ועדת הקישור אד-הוק לסיוע כלכלי לרשות הפלסטינית בוויקישיתוף פרטים אודות הוועדה כנס ועידת המדינות התורמות, באתר משרד החוץ חגי אטקס, ‏המדינות התורמות הבטיחו לפלשתינים 7 מיליארד דולר - אבל העבירו רק 2 מיליארד, באתר גלובס, 13 בספטמבר 1999 ועידת המדינות התורמות: גוייסו 2 מיליארד דולר עבור הפלסטינים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2007
1940 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1940 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי. שלטון המנדט הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל הנהגת היישוב פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 15 ביולי – הפצצה אווירית ראשונה על חיפה מתוך ארבע. יוני – ארגון המחתרת היהודי לח"י (ראשי תיבות של "לוחמי חרות ישראל") הוקם על ידי אברהם שטרן במטרה לגרש בכוח את השלטונות הבריטיים מארץ ישראל, לאפשר לכל המהגרים היהודים להגר לישראל ולהקים מדינה יהודית בארץ ישראל. 9 בספטמבר – מלחמת העולם השנייה: הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב גורמת למותם של 137 בני אדם. זו הייתה ההתקפה הצבאית הקשה ביותר בארץ ישראל בעת מלחמת העולם השנייה. 25 בנובמבר – אסון הפאטריה: אוניית המעפילים "פאטריה", אשר נשאה על סיפונה כ-1,800 פליטים יהודים אשר היו בדרכם מאירופה לארץ ישראל, הוטבעה בנמל חיפה באמצעות פצצה שהוטמנה בחשאי על סיפונה על ידי ההגנה. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 260 בני אדם ו-172 נוספים נפצעו. ההגנה הטמינה את הפצצה על סיפון האונייה במטרה להשבית את הספינה על מנת למנוע ממנה לעזוב את נמל חיפה, משום שכוונת השלטונות הבריטים הייתה לגרש את כל הפליטים שלא החזיקו בהיתרי כניסה. עם זאת, משום שכוחות ההגנה לא העריכו נכונה את עוצמת הפיצוץ, הפצצה גרמה לספינה לשקוע תוך רבע שעה בלבד. 12 בדצמבר – אוניית המעפילים "סלבאדור", אשר נשאה על סיפונה כ-327 פליטים יהודים אשר היו בדרכם מבולגריה לארץ ישראל, טבעה בסערה קשה שהתרחשה בים מרמרה בקרבת איסטנבול. 239 מנוסעיה ובהם 66 ילדים נספו באסון. יוני: אברהם שטרן מקים את ארגון המחתרת היהודי לח"י 9 בספטמבר: מלחמת העולם השנייה: הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב 25 בנובמבר: אוניית המעפילים "פאטריה", אשר הוטבעה על ידי ההגנה, שוקעת בנמל חיפה. 25 בינואר – אבי לניר, טייס קרב ישראלי שנפל בשבי הסורי במלחמת יום הכיפורים (נהרג 1973) 26 במרץ – חיים אורון, פוליטיקאי ישראלי 6 ביוני – אסא כשר, פרופסור לפילוסופיה, זוכה פרס ישראל 13 ביוני – אסתר עופרים, זמרת ישראלית 24 באוגוסט – ירון לונדון, עיתונאי, איש טלוויזיה, פובליציסט ופזמונאי ישראלי 3 באוקטובר – תמר גוז'נסקי, פוליטיקאית ישראלית 24 באוקטובר – יוסי שריד, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2015) 24 באוקטובר – דן שילון, מנחה טלוויזיה 10 בנובמבר – ורדה רזיאל-ז'קונט, פסיכולוגית ואשת רדיו ישראלית פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. (קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940) 12 באפריל – משה ליפשיץ, משורר ומחזאי עברי (נולד ב- 1894) 4 באוגוסט – זאב ז'בוטינסקי, מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית (נולד ב-1880) 29 בדצמבר – יצחק בן-יעקב, מראשי העלייה השנייה (נולד ב-1881) מדיה וקבצים בנושא 1940 בארץ ישראל בוויקישיתוף
המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית

המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית הוא מכון חשיבה פלסטיני אשר הוקם במאי 1994 בירושלים ומנהל הראשון היה הכלכלן הפלסטיני רדוואן שבן. מטרת המכון היא לקיים מחקר כלכלי יישומי ולספק ייעוץ מקצועי וניתוח של מדיניות כדי לקדם את הפיתוח הכלכלי ברשות הפלסטינית. המכון מפרסם מסמכי עמדה בנושאים שונים הקשורים לכלכלה, מדיניות ולחברה. כמו כן מקיים המכון מדי שנה כנס מרכזי. אתר האינטרנט הרשמי של המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית אתר האינטרנט הרשמי של המכון הפלסטיני לחקר מדיניות כלכלית אתר המכון (אורכב 28.11.2020 בארכיון Wayback Machine)
נורמה (אופרה)

נורמה (Norma) היא אופרה בשתי מערכות מאת המלחין וינצ'נצו בליני ללברית של פליצ'ה רומאני על פי מחזהו של אלכסנדר סומה. נחשבת לאחת האופרות המוצלחות בסוגת הבל קנטו. הועלתה לראשונה בבית האופרה לה סקאלה ב-26 בדצמבר 1831. האריה Casta diva (אלה טהורה) מהמערכה הראשונה באופרה, היא אחת האריות המפורסמות של המאה ה-19. עלילת האופרה מתרחשת בגאליה, במאה הראשונה לפנה"ס בתקופת שלטון האימפריה הרומית. נורמה, הכוהנת הגדולה במקדש הדרואידי התאהבה בנציב הרומי, פוליאונה, וילדה לו שני ילדים, שגודלו בסתר על ידי בת לווייתה קלוטילדה. דבר זה נחשב כחטא חמור עקב האיסור עליה, ככוהנת ליצור קשר כלשהו עם גבר, קל וחומר שמדובר בקצין מהצבא הכובש. בהמשך נורמה מגלה כי פוליאונה מאס בה והתאהב באדלג'יזה, אחת הכוהנות הצעירות במקדש הדרואידי. בהמשך האופרה, כאשר אדלג'יזה מגלה כי הוא נשוי לנורמה, מצטערת על חטאה ומבקשת את סליחתה מנורמה וכאשר הן כורתות ביניהן ברית, היא מבטיחה לה כי תשכנעו לחזור אליה. בקשתה של אדלג'יזה מפוליאונה נדחית והמסר מועבר לנורמה על ידי בת לווייתה קלוטילדה, על כן רצתה נורמה להרוג את ילדיה שלה מפוליאונה כי נושאים הם את דמו וברצונה להתנקם בו, אך רגשותיה האמהיים לא נותנים לה לעשות כן. לקריאתה של נורמה נאספים כל הלוחמים הדרואידים ביער הקדוש. היא קוראת להם להתקומם. פוליאונה מנסה להתגנב לחטוף את אדלג'יזה ונתפס. נורמה מאפשרת לו לבחור בין מוות לבין שיבה לבדו לרומא. הוא אינו מוכן לוותר על אהובתו ונורמה מצווה לערוך מוקד, להעלאת קרבן. היא מכריזה כי הקרבן תהא הכוהנת שהפרה את נדר הטהרה. כולם בטוחים כי אדלג'יזה תוקרב. להפתעת כולם, האופרה מסתיימת בווידויה של נורמה על חטאיה ככוהנת שלא שמרה על טהרתה, וכי עליה לכפר על חטאה בכך שתוקרב. נורמה הוקרבה כקורבן והועלתה על המוקד. פוליאונה, נפעם מעצמת אהבתה, עד כדי הקרבתה, מתחרט ומבקש למות יחד עם אשתו, נורמה. הוא מתוודה על אהבתו המחודשת אליה ווהם צועדים יד ביד אל מותם. מדיה וקבצים בנושא נורמה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Deal or No Deal

Deal or No Deal הוא האלבום העצמאי השני של אמן ההיפ הופ האמריקאי, וויז קאליפה. הוא יצא לאור בשנת 2009 בחברת התקליטים Rostrum Records. הסינגל הראשון והיחידי מהאלבום היה "This Plane". האלבום הגיע למקום הראשון במכירות אלבומי ההיפ הופ בחנות iTunes, והגיע באותה שנה לטופ 10 במכירות האלבומים ב-iTunes. האלבום מכר מעל 5,900 עותקים בשבוע הראשון לצאתו, ועד היום הוא מכר מעל 55,000 עותקים. Bout Y'all Chewy Friendly Goodbye Hit tha Flo Lose Control Moola & the Guap Studio Lovin' Right Here Red Carpet (Like a Movie) Superstar Take Away This Plane Who I Am Young Boy Talk מידע על האלבום Deal or No Deal באתר MusicBrainz
Rolling Papers

Rolling Papers הוא האלבום השלישי ואלבום האולפן הראשון של אמן ההיפ הופ האמריקאי, וויז קאליפה. הוא יצא לאור ב-29 במרץ 2011 בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. באלבום מופיע הסינגל המצליח Black and Yellow שבזכותו נודע קאליפה. בעקבות יציאת האלבום העצמאי השני שלו, Deal or No Deal, הוציא קאליפה את המיקסטייפ Kush & Orange Juice, שזכה לשבחים רבים כאחד מהמיקסטייפס היפ-הופ הטובים ביותר בשנת 2010. באותה שנה זכה קאליפה בתואר "פריצת הדרך הגדולה ביותר של אמן היפ הופ לשנת 2010" על פי ערוץ MTV. קאליפה משך את תשומת לבו של הראפר דרייק, שהציע לו לצאת עמו לסיבוב ההופעות של אלבומו, Thank Me Later. לאחר שדחה את ההצעה הודיע קאליפה ב-30 ביולי כי חתם בחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, וכי הוא עובד על אלבום אולפן ראשון תחת החברה. הסינגל הראשון שיצא מהאלבום היה Black and Yellow, שהפך לאחד משירי ההיפ הופ המצליחים והנמכרים ביותר של שנת 2010, עם מעל ל-2 מיליון מכירות דיגיטליות. האלבום הגיע למקום השני במצעד הבילבורד 200 בשבוע הראשון לצאתו, כשמכר מעל 197,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד בקטגוריית אלבומי ה-R&B וההיפ הופ, ובקטגוריית אלבומי הראפ. ביוני 2011 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארצות הברית, לאחר שמכר מעל 500,000 עותקים. כרגע, האלבום מכר מעל ל-533,000 עותקים בארצות הברית. בעקבות ההצלחה הענקית של הסינגל Black and Yellow, החליט קאליפה להוציא סינגלים נוספים; הסינגל השני שיצא מן האלבום הוא "Roll Up", והוא הופץ ב-3 בפברואר 2011, ואחריו הסינגל "On My Level" ל-iTunes ב-22 בפברואר בתור הסינגל השיווקי הראשון של קאליפה מהאלבום. הסינגל השיווקי השני שיצא מהאלבום הוא "The Race", והוא הופץ ב-8 במרץ דרך iTunes. הסינגל השיווקי השלישי היה "No Sleep", ואחריו הוציא קאליפה את On My Level בתור הסינגל הרשמי השלישי מהאלבום ב-28 במאי 2011. ב-9 באוגוסט, "No Sleep" הפך לסינגל רשמי והגיע למקום ה-6 המצעד הבילבורד הוט 100. מידע על האלבום Rolling Papers באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rolling Papers באתר AllMusic האלבום Rolling Papers באתר Discogs האלבום Rolling Papers באתר ספוטיפיי
נושאת המטוסים קייב

נושאת המטוסים קייב הייתה נושאת מטוסים מסדרת "פרויקט 1143" של הצי הסובייטי ולאחר מכן של הצי הרוסי בשנים 1975 – 1993. "קייב" הייתה הספינה הראשונה בצי הסובייטי שנשאה על סיפונה מטוסי קרב – עד אז היו בצי רק נושאות מסוקים. הספינה נבנתה במספנות צ'רנומורסק שבעיר מיקולאייב בשנים 1970 - 1975. ב 28 בדצמבר 1975 היא הורדה מהמבדוק למים בטקס חגיגי. בפברואר 1977, לאחר השלמת סדרת הניסויים והכשרת הצוות היא נכנסה באופן רשמי לשיבוץ הקרבי של הצי הצפוני של ברית המועצות. הבסיס הצבאי של סברומורסק הוגדר כנמל האם שלה. בשנים 1977 – 1982 ביצעה נושאת המטוסים קייב 10 משימות באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון. באוקטובר 1981 הייתה ספינת הדגל של הכוח הימי המאוחד של ברית ורשה במהלך התרגיל "מערב 81" – התרגיל הרב חילי הגדול ביותר שביצעו צבאות הגוש המזרחי. בדצמבר 1982 הוחזרה למספנות צ'רנומורסק לצורך שיפוץ, אשר הסתיים רק בנובמבר 1984. לאחר מכן חזרתה לשירות פעיל בצי הצפוני. לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991 הועברה לצי הרוסי. השירות של קייב בצי הרוסי היה קצר. הספינה הייתה במצב מכני גרוע מאוד, כיוון שמסיבות כלכליות לא עברה שיפוץ מאז שנת 1984. בנוסף לכך לא היו ברוסיה מספנות מתאימות לביצוע השיפוץ – מספנות צ'רנומורסק, בהם נבנתה, היו עתה בבעלותה של אוקראינה העצמאית. כל הסיבות הללו הביאו את מפקדת הצי להחלטה להוציאה מן השירות ב-30 ביוני 1993. בשנת 1996 היא נמכרה כגרוטאה לחברה סינית, אשר שיפצה אותה והציבה בעיר טיינג'ין כמתקן בפארק שעשועים ימי. לפי הגדרתה הייתה "קייב" סיירת כבדה נושאת המטוסים, מה שאפיין את חימושה הכבד לעומת נושאות המטוסים שהיו אז בציי המערב. לכן גם כמות כלי הטיס הייתה מועטה ביחס לנושאות המטוסים האמריקאיות והבריטיות. מדיה וקבצים בנושא נושאת המטוסים קייב בוויקישיתוף
קווי-גון ג'ין

קווי-גון ג'ין (Qui-Gon Jinn) הוא דמות בדיונית בעולם מלחמת הכוכבים. חי בין השנים 32–92 BBY. ג'דיי מאסטר, שיחק תפקיד מרכזי בעלילת "מלחמת הכוכבים: אימת הפנטום". קווי-גון גין הוא תלמידו של הרוזן דוקו, המורה והמנטור של אובי-וואן קנובי, ומופיע בעוד יצירות ביקום "מלחמת הכוכבים". שמו קווי-גון הוא כנראה נגזרת מהמילה הסינית "קויג'ונג'", אשר היא טכניקה של נשימה נכונה. השם "ג'ין" הוא נגזרת מהמילה היפנית "ג'ן" שפרושה סובלנות והיא אחת מאמות הסיפים של אומנות הקרב בושידו. בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים מופיע קווי-גון לראשונה בסרט "אימת הפנטום" (פרק 1) כאשר הוא יוצא יחד עם תלמידו אובי-וואן לפתור סכסוך בין פדרציית הסחר לכוכב נאבו. השניים מותקפים בידי אנשי הפדרציה ואחרי שהם מסייעים למלכת נאבו, פאדמה אמאדלה, לברוח מהכוכב ומאנשי פדרציית הסחר, הם נוחתים נחיתת אונס על כוכב הלכת טטואין, שם הם מגלים את אנאקין סקייווקר. אנאקין, ילד קטן בן 10, מתגלה כעילוי יוצא דופן שהכוח חזק עמו במידה חסרת תקדים. בעקבות בדיקת המידי-כלוריאנים ומעלליו של אנאקין, קווי-גון האמין שאנאקין הוא ה"נבחר" שיביא את האיזון לכוח, כפי שנחזה בנבואה העתיקה. במהלך חזרתם של קווי-גון, אובי-וואן, פאדמה ואנאקין לנאבו הם מותקפים על ידי דארת' מול (Darth Maul), אביר סית' וחניכו של דארת' סידיוס. קווי-גון נהרג בידי מול ומול נהרג בידי קנובי. על ערש דווי, משביע קווי-גון את תלמידו, אובי-וואן, לאמן את אנאקין בדרכי הכוח ולהפכו לאביר ג'דיי. אובי-וואן מקבל על עצמו את המשימה ומאמן את אנאקין, למרות הסתייגותו של יודה מהעניין, שכן יודה חש באנאקין פחד רב וסכנה גדולה עוד יותר. לאחר מותו למד ליצור קשר עם החיים ובפרט עם יודה, שלימד את אובי-וואן קנובי כיצד לתקשר איתו. קווי-גון הוא מאסטר ג'דיי מכובד ונערץ אם כי הרבה פעמים נחשב לנטע קצת זר. קווי-גון למד כל הזמן על החיות של הכוח בניגוד למאסטרים אחרים שלרוב מאבדים עצמם במדיטציה של ה"הכוח המאחד". קווי-גון פשוט חי את הרגע ודוגל בפילוסופיה של "תרגיש, אל תחשוב, תשתמש באינסטינקטים שלך". תפיסה על חושית של העתיד היא יכולת אשר מגיעה ממדיטציה של"הכוח המאחד". קווי-גון מעודד את אובי-וואן להתרכז ברגע (בכוח החי) במקום להתבונן בעתיד (הכוח המאחד). ה"כוח החי" עוזר יותר להשתמש ברגשות להגשמת המטרה בעוד ש"הכוח המאחד" מגביל את השימוש ברגש. קווי-גון מתמקד על ה"כוח החי" הנבדל מזרמים המקבילים של מסדר הג'דיי, הגישה האורתודוקסית במסדר היא האיחוד סביב ה"כוח המאוחד". ה"כוח החי" מקדם הכרה קבועה של המודעות על ההווה, מכיוון שההווה הוא זה אשר מעצב את העתיד. האמונה שלו בזה מצדיקה את ההתנהגותו של קווי גון במשימותיו. רגישות ל"כוח החי" מניעה אותו לעשות החלטות שאולי ג'דיי שיגרתי יותר לא היה עושה. בגלל דעותיו המוזרות של קווי-גון הוא לא יושב במועצת הג'דיי. בסדרה "מלחמת הכוכבים-מלחמות המשובטים" הרוח של קווי-גון דיברה עם מאסטר יודה והכירה לו את הכוכב "דגובה" בו יודה יתגורר בעתיד. מדיה וקבצים בנושא קווי-גון ג'ין בוויקישיתוף קווי-גון ג'ין בווּקיפדיה, פרויקט ויקיה על סרטי מלחמת הכוכבים