laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גראן מוברן

גראן מוברן (Grand Muveran) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,051 מטר. הוא ממוקם בדרום־מערב שווייץ, בסמוך לגבולה עם צרפת ואיטליה. קו הרכס שלו משמש כגבול הקנטונים השווייצריים וו וואלה. גראן מוברן ממוקם בנקודה הדרום-מערבית של האלפים הברניים. גראן מוברן הוא ההר הרביעי ברכס המתחיל בהר דאן דה מורסל בעמק הרון ומהווה את הרכס המרכזי המגיע לשיאו באזור היונגפראו ומסתיים בנהר ארה. ההר ממוקם בין ההרים פטיט מוברן מדרום, הו דה קרי ממזרח, פואנט דה סאבולר ממערב וטט א פיארה גרפ מצפון. ממזרח להר שוכן קרחון דה לה פורקלה (Glacier de la Forcla) וכן אגם דה לה פורקלה (de Lac la Forcla). על צלע ההר שוכנת העיירה אוברונה (Ovronnaz) ולמרגלותיו בעמק הרון העיירה לייטרון (Leytron). החל משנת 1989 סובב את כל גוש ההרים הכולל את גראן מוברן שביל טיול באורך של למעלה מ־50 קילומטר הנקרא שביל הטיול של מוברן (Trail tour of Muverans). השביל מקיף את ההרים גראן מוברן, פטי מוברן, דאן דה מורקל ודאן פאבר עד רכס דיאבלרה, ועובר בכל הקרחונים והאגמים באזור. חלקים מהשביל משקיפים לכיוון פסגת המון בלאן. גראן מוברן היה הנושא של ציור משנת 1912 פרי מכחולו של הצייר השווייצרי פרדיננד הודלר. היצירה נמכרה במיליון וחצי פרנק בשנת 2003. מדיה וקבצים בנושא גראן מוברן בוויקישיתוף גראן מוברן באתר Summitpost מסלולי הליכה בגראן מוברן - גרמנית גראן מוברן באתר Hikr האתר הרשמי של שביל הטיול של מוברן Tour des Muverans – a hut-to-hut trek in the Valaisian and Vaud Alps. כתבה על מכירת התמונה באתר סוויס אינפו.
אליהו נחום פרוש

הרב אליהו נחום פרוש (תרנ"ב, 1892 - כ"ח באלול תשט"ז, 4 בספטמבר 1956) היה משגיח בתלמוד תורה עץ חיים ומעסקני היישוב הישן בירושלים. נולד בירושלים, בנו של שלמה זלמן פרוש. בשנת תרנ"ח (1898), בהיותו בן שש, התייתם מאביו. אחיו, נפתלי צבי, נטל על עצמו את עול אחזקת הבית. למד בתלמוד תורה עץ חיים. נישא לגולדה צינה, בת חיים משה מסובאלק. במשך שנים רבות שימש כמשגיח בתלמוד תורה עץ חיים, יחד עם הרב אריה לוין. חיבר מספר ספרי עזר לתלמידים. בין השאר הוציא לאורך השנים פרקים ממסכתות התלמוד הכוללים ליקוט של מפרשים, וכן הדפיס גמרות מפוסקות לתלמידים. היה חבר הנהלת העדה החרדית. בשנות מלחמת העולם השנייה ייסד ארגון שמכר לתושבי ירושלים מזון במחירי הקרן. פעל למען החקלאים שומרי השמיטה בישראל וגייס עבורם תרומות, יחד עם שמואל זנוויל שפיצר. חיבר את הספר "החקלאות בתלמוד" ובו כינס את כל מאמרי חז"ל בענייני חקלאות. היה בעל חוש מוזיקלי והלחין לחנים רבים. בנו היחיד, הרב שלמה זלמן פרוש, היה תלמידו המובהק של הרב מטשיבין ושימש משגיח בישיבת טשיבין וכן בתלמוד תורה בעץ חיים כממלא מקום אביו. אחד מחתניו של הרב אליהו נחום פרוש הוא הרב בנימין זאב חשין. אליהו נחום הפרוש נפטר ב-4 בספטמבר 1956 ונקבר בהר המנוחות. החקלאות בתלמוד - אוצר כל מאמרי חז"ל בענייני חקלאות המפוזרים בתלמוד ובמדרשים ליקוטי גמרא לכל השנה – פרקים במסכתות הש"ס עם קטעי מפרשים מפתח השלם לתלמוד בבלי: מסכת ברכות/ זיכרונות ראשונים. זיכרונות על חיי היישוב הירושלמי בעיר העתיקה ומחוצה לה במאה האחרונה. למשפחותם לבית אבותם - תולדות משפחת פרוש אבישי אלבוים, רבי אליהו נחום פרוש-גליקמן, בבלוג "עם הספר", 11 ביוני 2020 אליהו נחום בן שלמה זלמן פרוש-גליקמן, דף שער בספרייה הלאומית אליהו נחום פרוש באתר GRAVEZ
אהרן יעקב פרוש

הרב אהרן יעקב פרוש (תרמ"ד, 1884 - ח' באייר תשי"ט, 16 במאי 1959) היה מעסקני היישוב הישן וממנהלי ישיבת עץ חיים בירושלים. נולד בירושלים בשנת תרמ"ד, בנו של שלמה זלמן פרוש, מעסקניו הבולטים של היישוב הישן בירושלים. למד בתלמוד תורה עץ חיים. בשנת תרנ"ח (1898), בהיותו בן 14, התייתם מאביו. אחיו, נפתלי צבי, נטל על עצמו את עול אחזקת הבית. היה מתלמידי הרב שלמה זלמן בהר"ן וכן שמע דברי תורה אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא. בשנת תרס"א (1901), בהיותו בן 17, נישא לחיה גענשע, בת מאיר צבי הרשלר, סוחר אתרוגים. לאחר נישואיו הלך בעקבות חותנו ועסק במסחר באתרוגים, ונחשב למומחה הגדול בירושלים לאתרוגים. אולם את עיקר זמנו הקדיש ללימוד תורה. עמד בקשר קרוב עם אחיו הרב עקיבה והתכתב עמו בדברי תורה. כמו כן למד אצלו קבלה. בתחילת שנות ה-20 קיבל היתר הוראה מהרב מיכל דיין. באותה תקופה נמנה עם מייסדי העדה החרדית בירושלים, תחת השם "ועד העיר האשכנזי". לימים שימש חבר הנהלת אגודת ישראל בירושלים. במשך שנים רבות היה ממנהלי ישיבת עץ חיים, לצדם של הרבנים שלמה זלמן זלזניק ויחיאל מיכל טוקצינסקי. את עיקר זמנו הקדיש ללימוד תורה ומסר שיעורי תורה לתלמידי ישיבת עץ חיים וכן בשכונת מגוריו בתי נייטין. בשנים אלו היה מתלמידי הרב איסר זלמן מלצר. ערך ועיבד את חידושיו של אחיו עקיבה, עם הוספות והערות רבות, והוציאם בשנת תשט"ו (1955) בספר "משנת ר' עקיבה". לאחר פטירתו הוציאו בניו את חידושי תורתו בשני ספרים: "מתנות אהרן" ו"איפה שלמה". בספר "איפה שלמה" הובאה חליפת מכתבים עם הרידב"ז, שמכנהו "הרב הגדול בתורה ויראה", וכן עם החפץ חיים. שיכל בחייו חלק מילדיו. בניו הם שלמה זלמן ועקיבה פרוש. חתניו הם הרב חיים ישעיהו אקר והרב זונדל קרויזר. נפטר בשנת 1959 ונטמן בהר המנוחות. מתנות אהרן – על מסכתות הש"ס איפה שלמה - ביאורי ובירורי ענייני הלכה, תשובות וחידושים בסוגיות הגמרא למשפחותם לבית אבותם - תולדות משפחת פרוש בהתכתבות ביניהם הוא נהג לחתום בראשי התיבות של שמו אפ"ר ואחיו חתם בראשי תיבות של שמו – על פי רוב. אהרן יעקב פרוש באתר GRAVEZ
יאספר סילסן

יַאסְפֵּר סִילֶסֵן (בהולנדית: Jasper Cillessen; נולד ב-22 באפריל 1989) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת השוער בלאס פאלמאס ובנבחרת הולנד. הוא שיחק 141 משחקים עבור אייאקס בשש עונות, וזכה בתארים רבים, כולל שלוש זכיות בליגה ההולנדית. ב-2016 הוא הצטרף לברצלונה תמורת 13 מיליון יורו. הוא עבר לולנסיה ב-2019, ונשאר במועדון במשך 3 עונות. במאי 2011 קיבל סילסן זימון ראשון לנבחרת הולנד. הוא ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ב-2013 והיה השוער הראשון של הנבחרת כשסיימה במקום השלישי במונדיאל 2014. סילסן החל לשחק כדורגל בגיל 7 שיחק בקבוצה חובבנית מקומית בשם "דה טרפרס", מעיירת הולדתו גרושבק הסמוכה לגבול גרמניה. בגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ניימכן. במרץ 2008 חתם על חוזה מקצועני במועדון ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. את משחקו הראשון בקבוצה הראשונה ערך ב-28 באוגוסט 2010 מול הירנביין לאחר שהשוער הראשון גאבור באבוס נפצע בגבו, סילסן קפץ על ההזדמנות ורשם משחק טוב ונבחר לאיש המשחק. את המשך עונת 2010/2011 העביר בתור השוער הראשון של הקבוצה וגם לאחר החלמתו של באבוס נותר בתפקיד. סילסן נבחר גם לשחקן העונה באחד מגופי התקשורת ההולנדיים. חוזהו בניימכן הוארך עד לשנת 2014 אולם בתחילת עונת 2011/2012 עבר לאייאקס אמסטרדם. באייאקס התחיל סילסן בעיקר כגיבוי לשוער הראשון קנת' ורמיר, עד שעשה את פריצת הדרך שלו במהלך עונת 2013/2014, ותפס את עמדת השוער הראשון באייאקס. שזכתה באליפות שלישית מאז הגיע לקבוצה וראשונה שבה הוא לוקח חלק משמעותי. בעונה זו סילסן תפס את עמדת השוער הראשון גם בנבחרת הולנד אליה זומן על ידי המאמן לואי ואן חאל, תפקיד שהוא מילא גם במונדיאל 2014 אותו סיימה הולנד במקום השלישי. ב-25 באוגוסט 2016 הודיע סילסן על הצטרפותו לברצלונה בחשבון האינסטגרם. ב-10 בספטמבר ערך סילסן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1–2 לדפורטיבו אלאבס במסגרת המחזור השלישי בליגה. בשלוש עונותיו בברצלונה סילסן שימש שוער מחליף למארק-אנדרה טר שטגן ומיעט לשחק בלה ליגה. עם זאת, סילסן שיחק באופן קבוע במשחקי גביע המלך הספרדי והיה שותף לשתי זכיות רצופות של ברצלונה בגביע המלך בשנת 2017 ובשנת 2018. ב-25 ביוני 2019 חתם בולנסיה. ב-8 באוגוסט 2022 חזר לליגה ההולנדית וחתם במועדון נעוריו ניימכן. אייאקס אמסטרדם אליפות הולנד: 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014 מגן יוהאן קרויף: 2013 ברצלונה אליפות ספרד (2): 2017/2018, 2018/2019 גביע המלך הספרדי (2): 2016/2017, 2018/2017 הסופר קאפ הספרדי (1): 2018 מדיה וקבצים בנושא יאספר סילסן בוויקישיתוף יאספר סילסן, באתר Transfermarkt יאספר סילסן, באתר Soccerway יאספר סילסן, באתר BDFutbol יאספר סילסן, באתר WorldFootball.net יאספר סילסן, באתר National Football Teams יאספר סילסן, באתר FootballDatabase.eu Jasper Cillessen Gelders voetballer van het jaar כתבה באתר ניימכן, 28 באפריל 2011(הקישור אינו פעיל, 10.05.2018) ‏יספר סילסן חתם בוולנסיה, נטו יעשה את הדרך לברצלונה?, באתר ספורט1, 25 ביוני 2019
רובר מלך החווה

רובר מלך החווה (באנגלית: Rover Dangerfield) הוא סרט אנימציה אמריקאי משנת 1991 שהופץ על ידי חברת האחים וורנר והשתתף בו הקומיקאי רודני דיינג'רפילד שדיבב את הגיבור הראשי, רובר הכלב, וכתב והפיק את הסרט. הסרט מספר על כלב רחוב קומי בשם רובר אשר מתגורר בלאס וגאס עם נערת מופעים בשם קוני, אולם הוא נזרק מסכר הובר על ידי רוקי, החבר המרושע של קוני, וכאשר ניצל, רובר מנסה להתרגל לחייו החדשים בחווה. רובר הכלב עושה חיים משוגעים בלאס וגאס, מהמר על עצמות ורודף אחרי נשים יחד עם חברו הטוב אדי ומתגורר עם בעלתו נערת השעשועים, קוני. לילה אחד הוא רואה את החבר של קוני, רוקי, עושה החלפות עם חבורה של גנגסטרים ומפריע לא בכוונה. כשהגנגסטרים חשבו שרוקי הוא שוטר הם הלכו ואמרו לרוקי שזו ההזדמנות האחרונה שלו. יום למחרת קוני נוסעת לסיבוב הופעות למשך שבועיים והשאירה את רוקי כדי לשמור על רובר. אולם בעקבות הריסת העסקה עם הגנגסטרים, רוקי שם את רובר בשק, נסע לסכר הובר וזרק את רובר לים. רובר ניצל כאשר השק עלה על ידי שני דייגים שדגו את השק, כשאר השק נפתח רובר רץ במהרה ונתקל בחקלאי בשם קאל ובבנו דני אשר רצה לאמץ אותו, אביו הסכים בתנאי אחד, שאם רובר יעשה צרות הוא יכנס למכלאה לבעלי חיים. רובר לא אהב את החיים החדשים בחווה והתקשה לקבל אותם, אולם עם עזרה מדייזי, כלבת הקולי היפה מהבית השכן, הוא הצליח לקבל כבוד רב מכל חברי החווה. אולם, כאשר ניסה רובר להציל את תרנגול ההודו לחג המולד מפני זאבים, תרנגול ההודו חוסל ושקאל ראה את רובר עם תרנגול ההודו המת הוא חשב שרובר הרג אותו. למחרת בבוקר קאל לקח את רובר ליער כדי להורגו, אולם הוא הותקף על ידי הזאבים. רובר נלחם מול הזאבים והביא את כל שאר כלבי החווה כדי להחזיר את קאל הביתה בשלום. מעשה הגבורה של רובר נכתב בעיתונים וכשאדי, החבר של רובר, ראה את העיתון הוא רץ להראות את הכתבה לקוני ושהיא הופתעה לגלות איפה רובר נמצא, החזירה קוני את רובר בחזרה לוגאס, שם רובר מצא את רוקי ונהם עליו, רוקי אמר בטעות לקוני מה הוא עשה בלי כוונה וקוני כעסה על רוקי וסטרה לו ושרוקי עמד להחזיר אותה רובר תקף אותו ורדף אחריו יחד עם כל חבריו הכלבים. רוקי הצליח להיכנס ללימוזינה אולם הוא לא ידע שהגנגסטרים מתכננים להרוג אותו בסכר הובר. לאחר מכן רובר מרוב עצב התגעגע לדייזי, כשקוני הבינה זאת היא החליטה לנסוע איתו יחד לחווה כדי שרובר יוכל להישאר שם, שם רובר התאחד מחדש עם דייזי וגילה שהוא אבא לשישה גורים. הסרט מסתיים כאשר רובר שיחק בקלפים יחד עם הגורים שלו ושיחק בתופסת עם דייזי מסביב לחווה. רודני דיינג'רפילד - רובר סוזן בויד - דייזי רוני שקל - אדי סאי לנדי - רוקי שון סאותוויק - קוני נד לוק - ראפלס ברט קראמר - מקס רוברט פיין - דוק אדי בארת' - אלוף דניס בלייר - לאם דון סטיוארט - קלאם את הדיבוב ביימה ענת ניב והיא גם הפיקה יחד עם עוזי פוקס חנן גולדבלט - רובר תמי עזריה - דייזי / תרנגולת הודו / קוויני ענת ניב - קוני / תרנגולת גדולה עמי מנדלמן - רוקי / מקס / דיוק / זאב גיורא קנת - ראפלס / אדי / זאב / בוס גדול עידו מזרחי - דני ניר רון - קל / מאגסי / קאונט / דייג ששה - לם / קלם / צ'אמפ / ספארקי גיא נתיב - סוס / גנגסטר / כרוז עוזי פוקס - דייג "רובר מלך החווה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רובר מלך החווה", באתר AllMovie (באנגלית) "רובר מלך החווה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רובר מלך החווה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "רובר מלך החווה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ג'אנקרלו גונסאלס

ג'אנקרלו גונסאלס (בספרדית: Giancarlo González; נולד ב-8 בפברואר 1988) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כמגן בקבוצת ספורטינג סן חוסה הקוסטה ריקאית ובנבחרת קוסטה ריקה. גונסאלס החל את הקריירה שלו בקבוצת אלחואלנסה (Alajuelense) מהליגה הקוסטה ריקאית הראשונה ב-2007 ואתה זכה בשתי אליפויות ב-2010 ו-2011. לאחר מכן גונסאלס עבר לוולרנגה מהליגה הנורווגית הראשונה בה שיחק עונה וחצי. ב-21 בפברואר 2014 הוא עבר לקבוצת קולומבוס קרו מה-MLS. ב-26 באוגוסט 2014 חתם בקבוצת פלרמו לארבע שנים. באוקטובר 2010 שיחק לראשונה במדי קוסטה ריקה, ואת שערו הראשון כבש בינואר 2013. הוא שותף בהישג השיא של נבחרתו הלאומית במונדיאל 2014, בה קוסטה ריקה הגיע לרבע הגמר. אלחואלנסה ליגת העל הקוסטה ריקאית (3): 2010 (אפרטורה), 2010 (קלאוסורה), 2011 (אפרטורה) קוסטה ריקה קופה סנטרואמריקאנה: 2013 מדיה וקבצים בנושא ג'אנקרלו גונסאלס בוויקישיתוף ג'אנקרלו גונסאלס, באתר Transfermarkt ג'אנקרלו גונסאלס, באתר Soccerway ג'אנקרלו גונסאלס, באתר BDFutbol ג'אנקרלו גונסאלס, באתר WorldFootball.net ג'אנקרלו גונסאלס, באתר National Football Teams ג'אנקרלו גונסאלס, באתר FootballDatabase.eu
ישיבת פילדלפיה

ישיבת פילדלפיה (בשמה המלא באנגלית: Talmudical Yeshiva of Philadelphia, הישיבה התלמודית של פילדלפיה) היא ישיבה חרדית ליטאית ברובע אוברברוק שבפילדלפיה. בהנהגת הישיבה עמד הרב אליהו שווי, תלמידו המובהק של הרב אהרן קוטלר, וכיום ראש הישיבה הוא הרב שמואל קמנצקי (בנו של הרב יעקב קמנצקי). וכן בהנהגת הישיבה רבי שמעון יהודה שווי ורבי שלום קמנצקי. בישיבה בית מדרש ללימודים גבוהים וכן ישיבה קטנה. הלומדים בישיבה לומדים לקראת תארים אקדמיים בתחום היהדות האורתודוקסית עם הכרה אקדמאית, דבר הנהוג במספר ישיבות המנהיגות לימוד תלמודי והלכתי ברמה גבוהה בארצות הברית. הישיבה נוסדה בשנת ה'תשי"ג (1953) בהוראת הרב אהרן קוטלר, ראש בית המדרש הגבוה בלייקווד, ניו ג'רזי. הישיבה הייתה בין הראשונות בארצות הברית. בתחילה הונהגה על ידי הרב שמואל קמנצקי והרב דב שוורצמן. שנתיים לאחר מכן עזב הרב שוורצמן, והוחלף על ידי הרב אליהו שווי, אשר כיהן כראש הישיבה עד לפטירתו בשנת ה'תשס"ט (2009). בשנת ה'תשכ"ה (ובמשך כ-20 שנה) היה הרב ישראל מנדל קפלן מחשובי מוסרי השיעורים בישיבה. חנני בלייך, "אש של תורה בפילדלפיה", באתר כל הזמן, מאי 2016 ישנם ארבעה גופים (כולם פועלים בצפון אמריקה), המורשים להקנות תואר "מאסטר בתלמוד רבני" (MRb), תוכנית של 7 או 8 שנים, הכוללת תואר ראשון בתלמוד (Bachelor of Talmudic law" (BTL" בתוכה לאחר 4 שנים, והמשך למאסטר של 3 או 4 שנים, הדורשת 90 שעות לימוד (כ-200% שעות לימוד בקירוב לעומת בין 36 ל-48 בתוכניות אקדמאיות סטנדרטיות)[דרוש מקור]. בישראל אין (נכון ל 2014) מסלול שכזה בתחום לימודי גמרא בעיון. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאל אומאנייה

מיכאל אומאנייה (בספרדית: Míchael Umaña Corrales; נולד ב-16 ביולי 1982) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כמגן בקבוצת סנטוס דה גואפילס ובנבחרת קוסטה ריקה. אומאנייה החל את הקריירה שלו בקבוצות קרמליטה וארדיאנו (Herediano) מהליגה העליונה בקוסטה ריקה לפני שעבר ב-2005 לקבוצת לוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS. בעקבות כישלון בקבוצה הוא חזר לקוסטה ריקה לאחר עונה אחת ושיחק בברוחס (Brujas) עונה, ב-2006 חזר לארדיאנו. לאחר עונה אחת הוא עבר למוניסיפאל ליבריה, שם שיחק במשך שלוש עונות. ב-2010 חזר לליגה בארצות הברית לקבוצת צ'יבאס ארצות הברית. בינואר 2012 חתם בקבוצה הגואטמלית קומוניקאסיונס ולאחר שנה עבר לסאפריסה מהליגה בקוסטה ריקה. ב-17 באוגוסט 2014 חתם בפרספוליס האיראנית לשנתיים. אומאנייה שיחק במספר קבוצות נוער של נבחרת קוסטה ריקה ואף השתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדת אתונה. מ-2006 השתתף באופן קבוע במשחקי הנבחרת הבוגרת של קוסטה ריקה. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. לוס אנג'לס גלאקסי גביע ארצות הברית הפתוח: 2005 אליפות ה-MLS:‏ 2005 מוניסיפאל ליבריה ליגת העל של קוסטה ריקה: 2009 קלאוסורה דפורטיבו סאפריסה ליגת העל של קוסטה ריקה: 2013 קלאוסורה גביע קוסטה ריקה בכדורגל: 2013 קוסטה ריקה קופה סנטרואמריקאנה: 2013 מדיה וקבצים בנושא מיכאל אומאנייה בוויקישיתוף מיכאל אומאנייה, ברשת החברתית פייסבוק מיכאל אומאנייה, באתר Transfermarkt מיכאל אומאנייה, באתר Soccerway מיכאל אומאנייה, באתר WorldFootball.net מיכאל אומאנייה, באתר National Football Teams מיכאל אומאנייה, באתר FootballDatabase.eu
מוטל גרוביאן

מוטל גרוּבִּייַאן (גם מרדכי גרובייאן ומַאטווֶי גרובייאן) (ברוסית: Матвей Михайлович Грубиян‏) (12 ביוני 1909, סוקולובקה, אואזד ואסילקוב, מאלורוסיה, האימפריה הרוסית - 8 בפברואר 1972, מוסקבה, ברית המועצות) היה משורר יידיש, עורך ועסקן תרבות יידיש קומוניסטי, שניצל מהמשטר הסובייטי ושרד. מוטל נולד לאב מלמד, עבד מגיל שלוש עשרה, למד במכון הפדגוגי של מינסק אותו סיים ב-1938. גרוביאן היה קומוניסט, וחייל נאמן של הצבא האדום מ-1941 - מיד עם הפלישה הנאצית לברית המועצות. הוא סירב לשרת בחיל-התעמולה בעורף ובחר ללחום כמקלען ביחידת רגלים בחזית. אחרי פציעה ראשונה קשה ברגלו בנובמבר 1942, בקרב סטלינגרד, הוא שוחרר מן הצבא. הוא נפצע עוד פעמיים במהלך הקרבות. אשתו הראשונה ובנם נרצחו על ידי הנאצים בגטו מינסק. לאחר שחרורו מהצבא היה כתב ב"דער עמעס" וב"אייניקייט". בראשית 1943 כיהן מוטל גרוביאן כחבר "הוועד היהודי האנטי פשיסטי", ושימש שם כעורך הפרסומים ביידיש. לאחר המלחמה, כשסטלין החל בדיכוי היהודים, הוא נעצר ב-19 בפברואר 1949 יחד עם כל אנשי הוועד היהודי האנטי פשיסטי, אך בניגוד לרוב האחרים הוא לא נרצח - אלא נשפט ל-10 שנות מאסר עם עבודת פרך, באשמת ריגול כביכול לטובת האמריקאים. הוא שרד את המאסר, שאת חלקו עשה בעיירה אינטה, הרחוקה יותר מהחוג הארקטי, בסיבלאג (מחנה מאסר סיבירי). הוא מונה שם לפלדשר (סגל רפואי זוטר) ושוחרר לביתו ב-1956. אחרי קבלת דירה בעיר הבירה, העביר לשם את אשתו ובתו המאומצת. הוא נפטר במוסקבה בתחילת תנועת העלייה של ה"סירובניקים" הראשונים. שירו הראשון של מוטל גרוביאן נדפסו בעיתון הפיונירים של חרקוב, "זיי גייט", ב-1930. ספר שיריו הראשון "פון קעלער אף דער זון" ("מן המרתף אל השמש") נדפס במינסק ב-1935. ב-1940 פורסם האוסף השני - "ליריקה". לאחר המלחמה, ב-1947, פרסם אוסף נוסף ביידיש - "גזאנג וען מוט" ("שיר על גבורה"), ועוד אוסף בשפה הביילורוסית: "בעקבות המלחמה" ("По следам войны"). אחרי שחרורו מהגולאג פורסמו תרגומיו לרוסית: "חיים, קראתיכם" (1958), "מפתחות" (1962), "סירה בזרם" (1967). שירי האוסף האחרון תורגמו על ידי לב אוזרוב, יבגני יבטושנקו, יונה מוריץ, יארוסלב סמליאקוב וגם סמן סורין. שנתיים לפני מותו פורסם ספרו ביידיש: "הרוח שאינה נרגעת". ארבע שנים לאחר מותו פורסם אוסף שיריו ביידיש "אש התמיד". בעקבות הגירתה של הזמרת היהודיה מרינה גורדון, פורסמו השירים שלו במגזין "אידישע קולטור" של איצ'ה גולדברג. בבית הספרים הלאומי בירושלים מצויים שבעה מספריו, כולם ביידיש. אשתו הראשונה ובנו - חוסלו בגטו מינסק אשתו השנייה - חנה אברמובנה בלוש'ינסקאיה, שחקנית תיאטרון לאריסה (לורה) פבזנר - בתו המאומצת, מתגוררת בישראל בעקבות מאה שנים ממותו, מגזין 'אנחנו כאן', מס' 214, 12 - 18 ביוני, ניו יורק, 2009 רוסית גרובייאן הכי עדין, (ברוסית פירוש המילה "גרובייאן" הוא "מעליב"), מגזין 'אנחנו כאן', מס' 394, 14 - 20 במרץ, ניו יורק, 2013 רוסית מיכאיל ארדוב, "אורדינקה המיתית. דיוקנים", מוסקבה, 2001 רוסית Charles Dobzynski, Le miroir d'un peuple; anthologie de la poesie yidich, Paris : Gallimard, 1971 הירש (צבי) יזראילביץ' פרייגרזון, יומן זכרונותיו של יושב מחנה כפייה לשעבר (1949 - 1955), מוסקבה, 2005רוסית מאטל גרוביאן (1909-1972), דף שער בספרייה הלאומית שיריו פורסמו גם בCharles Dobzynski, Le miroir d'un peuple; anthologie de la poesie yidich, Paris : Gallimard, 1971
אוסקר דוארטה

אוסקר דוארטה (בספרדית: Óscar Esaú Duarte Gaitán; נולד ב-3 ביוני 1989) הוא כדורגלן קוסטה ריקאי המשמש כמגן בקבוצת אל וואחדה ובנבחרת קוסטה ריקה. דוארטה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של דפורטיבו סאפריסה ועלה לבוגרים בעונת 2008. הוא הושאל בעונת 2010 לקבוצת פונטרנס מהליגה העליונה בקוסטה ריקה וב-2013 עבר לשחק בקלאב ברוז'. ב-27 בינואר 2016 חתם באספניול הספרדית. ב-1 באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בלבאנטה. דוארטה שיחק לראשונה בנבחרת הבוגרת של קוסטה ריקה ב-2010. הוא זומן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 והבקיע את שערו הראשון בנבחרת במשחק הראשון של קבוצתו במונדיאל 2014. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר מונדיאל 2022. מדיה וקבצים בנושא אוסקר דוארטה בוויקישיתוף אוסקר דוארטה, ברשת החברתית פייסבוק אוסקר דוארטה, באתר Transfermarkt אוסקר דוארטה, באתר Soccerway אוסקר דוארטה, באתר BDFutbol אוסקר דוארטה, באתר WorldFootball.net אוסקר דוארטה, באתר National Football Teams אוסקר דוארטה, באתר FootballDatabase.eu https://www.crhoy.com/deportes/oficial-los-26-jugadores-de-la-sele-para-la-copa-mundial-catar-2022/ באתר CRHoy, ‏ 3 בנובמבר 2022 (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היהודי הנצחי (הירשנברג)

"היהודי הנצחי" (1899) הוא ציור מאת הצייר היהודי שמואל הירשנברג. היצירה מציגה את דמותו "היהודי הנודד", דמות שמקורה דמות מאגדת עם נוצרית. היהודי הנודד המתואר כאיש מבוגר, עטור זקן לבן ארוך והוא לובש אזור חלציים בלבד. הוא המגיח אל עבר הצופה מבין יער של צלבים שעל רצפתו גוויות אדם. היצירה נתרמה על ידי האמן לאוסף "בית הנכות בצלאל", ואורחים חשובים שהגיעו לביקור במוסד הוזמנו להצטלם לפניה, כיוון שנתפשה כביטוי אידאולוגי של הציונות. עם הקמתו של מוזיאון ישראל, הועברה היצירה אל אוספו. אחד העם ובוריס שץ עומדים לפני ציורו של שמואל הירשנברג בבית הנכות בצלאל (1911) כריכת אוגדן גלויות (1926) של יעקב בן דב ועליו "היהודי הנצחי" מדיה וקבצים בנושא היהודי הנצחי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסף בן ברכיהו

אָסָף בֶּן בֶּרֶכְיָהוּ הוא דמות מקראית מהלויים המשוררים. אסף השתתף בהעלאת ארון הברית לירושלים בימי דוד המלך. שמו מופיע בספר דברי הימים ומוקדשים לו שנים-עשר מזמורים בספר תהילים. בספר דברי הימים מתואר אסף אשר עומד מימינו של הימן: ” וְאָחִיו אָסָף, הָעֹמֵד עַל-יְמִינוֹ - אָסָף בֶּן-בֶּרֶכְיָהוּ”. רשימה זו לפי הסדר הימן, אסף ואיתן מופיעה בספר דברי הימים, בסיפור העלאת ארון הברית לירושלים. כמו כן מופיעה רשימה זו בסיפור טקס חנוכת בית המקדש הראשון בימי שלמה. יש הסוברים כי זוהי מגמת בעל ספר דברי הימים לבסס את מעמדם של משוררי בית הימן כאשר היא מתחילה במשפחת גרשון. לפי סדר הופעת משפחות המשוררים המופיע בסיפור בו הוצב האוהל לארון הברית בירושלים, עולה כי דוד מינה את אסף לדבר בשבח ה' ואילו הימן וידותון עמדו ליד הבמה בגבעון. משמעות תפקידו החשוב בא לידי ביטוי באופן בו הוא מוצג בספר דברי הימים: ”עַל, יַד-אָסָף, הַנִּבָּא, עַל-יְדֵי הַמֶּלֶךְ.” אסף אם כן הוא הראשון, אשר מונה על ידי דוד לשרת בכלי הנגינה מבין שלושת הלויים. מצודת דוד מסביר בפירושו: ”עַל, יַד-אָסָף” - רוצה לומר הם השכילו בחכמת הניגון על יד אסף אביהם כי הוא למדם. השירה בספר דברי הימים נתפסה כהינבאות. ייתכן כי הנביאים נמנו עם אנשי הקודש במשכן ובבמות הפולחן וזאת בנוסף על תפקידם כמשוררים. בספר דברי הימים מכונה "אָסָף הַחֹזֶה". מסכת נזיקין, בבא בתרא מייחסים את כתבי דוד בין היתר לאסף: דוד כתב ספרו על ידי עשרה זקנים: על ידי אדם הראשון, על ידי מלכי-צדק, ועל ידי אברהם, ועל ידי משה, ועל ידי הימן ועל ידי ידותון, ועל ידי אסף, ועל ידי שלושה בני קורח . בימי יהושפט, אחד מצאצאיו של אסף, יחזיאל הלוי, שאף מודגש שהוא "מן בני אסף", מנבא ליהושפט כי ה' יושיעו במלחמה על עמון ומואב. בזמן שיבת ציון השתתפו בני אסף בחנוכת בית המקדש השני. בני משפחת משוררים זו שימשו בבית המקדש כמשוררים. בספר עזרא מצוין מספרם כ-128, ובספר נחמיה מספרם 148. בסיפור זה מורה המלך חזקיהו לשרים ולאסף בראשם להלל ולשבח את ה': ”וַיֹּאמֶר יְחִזְקִיָּהוּ הַמֶּלֶךְ וְהַשָּׂרִים לַלְוִיִּם לְהַלֵּל לַה' בְּדִבְרֵי דָוִיד וְאָסָף הַחֹזֶה וַיְהַלְלוּ עַד לְשִׂמְחָה וַיִּקְּדוּ וַיִּשְׁתַּחֲו”. אסף מוזכר בכותרת של שנים-עשר מזמורים בספר תהילים המכונים מזמורי אסף. בתלמוד במסכת קידושין מסופר על האמורא אבימי שכיבד אביו עד שפעם אחת אביו נמנם עליו בעודו גוחן, ומשום מצווה זו הבין הפירוש של "מזמור לאסף באו גויים בנחלתך" שהרי אין לזמר על כך, והסביר באותו הזמן שאנו מזמרים שאלוהים כילה חמתו על עצים ואבנים. מדיה וקבצים בנושא אסף בן ברכיהו בוויקישיתוף ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק כ"ד ספר דברי הימים א', פרק ט"ו, פסוקים ט"ו–י"ז, י"ט ספר דברי הימים ב', פרק ה', פסוקים י"ב–י"ג. מיכאל קוכמן, עולם התנ"ך: דברי הימים א', תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 102. ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוקים כ"ד–כ"ח ספר דברי הימים א', פרק ט"ז, פסוקים כ"ט–מ"ב. ספר דברי הימים א', פרק כ"ה, פסוק ב' ספר דברי הימים א', פרק כ"ה, פסוק א'. שרה יפת, אמונות ודעות בספר דברי הימים ומקומן בעולם המחשבה המקראית, ירושלים, מוסד ביאליק, 1995, עמ' 394. בנימין אופנהיימר, הנבואה הקדומה בישראל, ירושלים, מאגנס, תשל"ג, עמ' 4. ספר דברי הימים ב', פרק כ"ט, פסוק ל' בבא בתרא, י"ד-ט"ו. ספר דברי הימים ב', פרק כ' ספר עזרא, ג', י'. ספר עזרא, פרק ב', פסוק מ"א ספר נחמיה, פרק ז', פסוק מ"ד ספר תהילים נ', ע"ג-פ"ג.
שאר ישוב (בן ישעיה)

שְׁאָר יָשׁוּב היה בנו של הנביא ישעיה. משמעות שמו הייתה לרמז על שיבת שארית ישראל, לאחר גלות בבל לארץ ישראל, על ידי עזרא הסופר, או לשובם בתשובה של שארית עם ישראל. בניו של ישעיה נקראו בשמות אשר סימלו מאורעות שונים בחיי העם. אחיו של שאר ישוב נקראו מהר שלל חש בז, ועמנו אל. שאר ישוב נזכר בספר ישעיה, בהקשר של מלחמת פקח בן רמליהו מלך ישראל, ורצין מלך ארם, כנגד אחז מלך יהודה. פקח ורצין עולים להילחם על ירושלים מקום מושבו של אחז. הדבר נודע לאחז והוא חרד מהבאות. בשלב זה ישעיהו מתנבא, כי עליו לצאת יחד עם שאר ישוב בנו, אל אחז שהיה בקצה תעלת הבריכה העליונה ולהרגיעו: "וַיֹּאמֶר ה' אֶל יְשַׁעְיָהוּ: צֵא נָא לִקְרַאת אָחָז, אַתָּה וּשְׁאָר יָשׁוּב בְּנֶךָ, אֶל קְצֵה תְּעָלַת הַבְּרֵכָה הָעֶלְיוֹנָה, אֶל מְסִלַּת שְׂדֵה כוֹבֵס. וְאָמַרְתָּ אֵלָיו: הִשָּׁמֵר וְהַשְׁקֵט, אַל תִּירָא וּלְבָבְךָ אַל יֵרַךְ מִשְּׁנֵי זַנְבוֹת הָאוּדִים הָעֲשֵׁנִים הָאֵלֶּה, בָּחֳרִי אַף רְצִין וַאֲרָם וּבֶן רְמַלְיָהוּ." — ספר ישעיהו, פרק ז', פסוקים ג'–ד' בהמשך ספר ישעיה מוזכר צירוף המילים "שאר ישוב" פעמיים אך שם מפרדים חלק מפרשני התנ"ך כי אין הכוונה לבנו של ישעיה אלא לשארית ישראל וכן הסברים נוספים. שאר ישוב – האנציקלופדיה המקראית באתר "כותר" קורות חייו של ישעיהו הנביא מאת עמוס חכם באתר מט"ח ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג'; אבן עזרא, הגר"א, מצודת דוד, מלבי"ם-חזון ישעיה, ורד"ק, בניגוד לתרגום יונתן בן עוזיאל, רש"י, ומהר"י קרא שמסבירים את הפסוק באופנים אחרים ישעיה ז' ג' מצודת דוד, הגר"א, והרד"ק ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג' מלבי"ם ”הילדים אשר נתן לי ה' לאותות ולמופתים בישראל” ספר ישעיה, פרק ח', פסוק י"ח ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ג' ספר ישעיה, פרק ז', פסוק י"ד ישעיה, ז', א'–ב'. הפרשנים מסבירים על פי הכתוב בספר דברי הימים שפקח ורצין נלחמו לפני האירוע כל אחד לבד נגד אחד וניצחוהו, ומשום כך פחד (רש"י) יש המעלים את האפשרות שבריכת חזקיהו היא 'הבריכה העליונה' אשר מופיעה בפרק ז' בספר ישעיהו: ”ויאמר ה' אל ישעיהו, צא נא לקראת אחז, אתה ושאר ישוב בנך, אל קצה תעלת הבריכה העליונה, אל מסילת שדה כובס”. זיהוי זה אינו מקובל על האנציקלופדיה המקראית הממקמת את הבריכה העליונה במקום אחר, צפונית מזרחית ממיקומה של בריכת חזקיהו אך עדיין בתוך תחומי העיר העתיקה. ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג' ראו ספר ישעיה, פרק י', פסוק כ"א וספר ישעיה, פרק י', פסוק כ"ב ספר ישעיהו, פרק י', פסוק כ"א, לדוגמה רש"י ראו פרשנים במקום ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.