laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האגמים הגדולים של אפריקה

האגמים הגדולים של אפריקה (בסוואהילי: Nchi za Maziwa Makuu) הם מערכת של אגמים כחלק מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, המצויים בבקע מזרח-אפריקה. הם כוללים את אגם ויקטוריה, אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, ואגם טנגניקה שהוא אגם המים המתוקים השני בנפחו ובעומקו. מדינות הכלולות באזור זה הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. האגמים הגדולים של אפריקה מנוקזים לשלושה אזורי ניקוז (למעט טורקאנה שהוא בעל ניקוז פנימי) - הנילוס הלבן (עד לים התיכון), נהר שייר (עד לזמבזי, ומשם למצר מוזמביק) ונהר קונגו (עד לאוקיינוס האטלנטי). להלן האגמים הגדולים של אפריקה (מהגדול לקטן): אגם ויקטוריה אגם טנגניקה אגם מלאווי אגם טורקנה אגם אלברט אגם רוקווה אגם מוורו אגם קיוו אגם אדוארד יש הכוללים אך ורק את אגמי ויקטוריה, אלברט ואדוארד בקבוצת אגמים זו, בשל היותם היחידים שמתנקזים אל הנילוס הלבן. אגם קיוגה, גם הוא כלול כחלק מהמערכת, אך נהוג לא להחשיבו כאחד האגמים הגדולים בשל היותו קטן יחסית. כאמור, המדינות הגובלות באגמים אלו הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. השפה המדוברת ביותר באזורים אלו היא הסוואהילי. בשל צפיפות האוכלוסייה, האזור היה לאורך שנים מאורגן במספר ממלכות קטנות. העיקריות שמביניהן היו רואנדה, בורונדי, בוגנדה, ובוניורו. בניגוד למרבית שטחי אפריקה שמדרום לסהרה, כאן הגבולות המסורתיים תוחזקו על ידי המעצמות הקולוניאליות, וחלקן נותרו במסגרות שונות עד היום. האירופאים החלו להתעניין באזור בעקבות חיפוש מקורו של הנילוס. הראשונים שהגיעו לאזור היו מיסיונרים שזכו להצלחה מוגבלת בקרב המקומיים, אך פתחו את המרחב להתיישבות קולוניאלית עתידית. האזור הושפע בהמשך מסדרה של מגפות הרסניות שפגעו בבני האדם ובבעלי חיים. אמנם אזור זה נתפס כבעל פוטנציאל, אך בעשורים האחרונים נפגע על ידי מלחמות אזרחים וסכסוכים, שגרמו לעוני רב. אגמי הבקע הסורי-אפריקני מדיה וקבצים בנושא האגמים הגדולים של אפריקה בוויקישיתוף האגמים הגדולים של אפריקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מתוך אתר ספריית אוניברסיטת פרינסטון Great Lakes Region of Africa - Burundi
גרר

האם התכוונתם ל... גְּרָר (אזור קדום) – שמם של עיר, חבל ארץ ומחוז בארץ ישראל בעת העתיקה, מקום מגוריהם הזמניים של אברהם ויצחק נַחַל גְּרָר – יובלו הגדול ביותר של נחל הבשור הנמצא בשטח האזור הקדום גרר גְּרָר (כוח) – כוח במכניקת הזורמים ובאווירודינמיקה גְּרָר הידרודינמי – כוח המופעל על כל גוף המצוי בתוך נוזל גְּרָר (רכב) (אנ') – אמצעי הובלה של כלי רכב באמצעות גרירתו, ראו חילוץ כלי רכב
טל חרמוני

טל חרמוני (נולד ב-1970) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש נספח זרוע היבשה בארצות הברית, מפקד חטיבת הערבה ומפקד החטיבה הדרומית של אוגדת עזה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ חרמוני בחטיבת גבעתי בגדוד צבר. בגבעתי עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לגדוד ושירת כמפקד מחלקה, מפקד פלוגת מסלול ומפקד פלוגת חוד. בהמשך שירת כמפקד האימון המתקדם בבסיס האימונים של החטיבה. בשנים 2000-1998 פיקד על סיירת גבעתי והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בשנים 2003-2001 שימש כמפקד גדוד צבר, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בתקופה זו השתתף הגדוד תחת פיקודו בלחימה אינטנסיבית ברצועת עזה. בשנת 2003 מונה למפקד גדוד גפן בבה"ד 1. בשנת 2005 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי. לאחר תקופת לימודים במכללה לפיקוד ומטה בצבא ארצות הברית קודם ב-2007 לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת הערבה, חטיבת מילואים. במקביל כיהן כמפקד מגמת מג"דים בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בדצמבר 2010 מונה למפקד החטיבה הדרומית של אוגדת עזה ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2012. האירוע הבולט ביותר בתקופתו כמפקד החטיבה הייתה מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל-מצרים-רצועת עזה, חרמוני פיקד על כוחות משולבים של החטיבה שהצליחו יחד עם חיל האוויר לבלום את המתקפה ללא נפגעים ישראלים. בתפקידו הבא מונה לנספח זרוע היבשה בארצות הברית. חרמוני בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בשנת 2016 מונה למנכ״ל חברת CAA. בשנת 2019 מונה למנכ״ל חברת Mistral. בספטמבר 2021 החליט הרמטכ"ל כוכבי לקדם את חרמוני לדרגת תא״ל במילואים ולמפקד עורף פיקוד דרום[דרוש מקור]. יואב זיתון, מח"ט בעזה מסביר: חיסול גם במחיר קסאמים, באתר ynet, 14 באוקטובר 2012 יונתן אוריך, מח"ט דרומית: הכוח פעל במהירות ומנע פיגוע גדול נגד אזרחים במרחב, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 ביוני 2012 אחיקם משה דוד ואורי בינדר, הערכה ראשונית: המחבל תכנן לבצע פיגוע בקיבוץ נירים, באתר nrg‏, 1 ביוני 2012 עמוס הראל, ב-02:20 נפגע קצין גבעתי, כנראה מאש צה"ל, באתר הארץ, 6 במרץ 2002 חן קוטס-בר, הוריו של המפקד הנערץ חוזרים למקום בו נהרג, באתר nrg‏, 28 באפריל 2012 אחיקם משה דוד, "המבצע הבא ברצועה יהיה הרבה יותר מסיבי", באתר nrg‏, 28 בדצמבר 2011 אמיר בוחבוט, ניר יהב ורמי שני‏, יומיים אחרי הפיגוע: בדרום חוזרים לשגרה, באתר וואלה, 7 באוגוסט 2012 מערכת אתר צה"ל, מפקדים חדשים לחטיבות הצנחנים, גבעתי וכפיר, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 13 בנובמבר 2012
וידויים (סרט)

וידויים (ביפנית: 告白,‏ Kokuhaku) הוא מותחן פסיכולוגי יפני בבימויו של טצויה נאקאשימה משנת 2010. בשנת 2010 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית הסרט הטוב ביותר של השנה. הסרט עוסק במורה לשעבר בחטיבת הביניים שיוצאת למסע נקמה פיזי ומנטלי בתלמידי כיתתה שאחראיים למות בתה ומוגנים משפטית בגלל היותם קטינים. הוא מורכב מסדרת וידויים של הדמויות הקשורות למקרה הטרגי. הסרט מותח ביקורת על תרבות בני הנוער ועל החברה היפנית. טקאקו מאצו - יוקו, המורה מסאקי אוקאדה - המורה המחליף מנה אשידה - מנאמי, בתה של המורה יוקיטו נישי - שויה, אחד מהנערים הרוצחים קאורו פוגיווארה - נאוקי, אחד מהנערים הרוצחים הסרט זכה להצלחה כבירה ביפן. הוא הכניס 3,850,000,000 ין יפני והגיע למקום השביעי בהכנסה ב-2010 ביפן. הביקורות על הסרט היו חיוביות בכל העולם. המבקרים ציינו לטובה את העיבוד האיכותי לספר, את רמתו של הבמאי ואת המשחק, במיוחד של השחקנים הצעירים. הוא קיבל ממוצע של 80% באתר Rotten Tomatoes. מבקר הקולנוע של ה-BBC, מרק קרמוד, ציין לרעה שהסגנון של "וידויים" לא מאפשר חיבור רגשי של הצופה לסרט. "וידויים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "וידויים", באתר נטפליקס "וידויים", באתר AllMovie (באנגלית) "וידויים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "וידויים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kokuhaku (confessions), באתר Box Office Mojo "וידויים", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) Mark Kermode, ‏5 live review: Confessions, באתר BBC, ‏28 בפברואר 2011
רביב ניר

רביב ניר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד בעבר על סיירת גולני, גדוד 13 (גדעון), ועוצבת חירם. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. ניר עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לפלנ"ט גולני. בגולני עבר ניר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ניר ליחידה ושימש כמפקד צוות. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה. בשנים 1993–1992 פיקד על פלנ"ט גולני. בשנים 1998–1996 שימש כמפקד סיירת גולני והוביל אותה, תחת הנחייתו של מפקד החטיבה ארז גרשטיין, בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1997 פיקד ניר על מבצע טרף קל, במהלכו הוסקו לוחמי הסיירת בפיקודו לקרבת הכפר אל-כפור שבלבנון והטמינו מטעני חבלה במטרה להרוג מספר בכירים בחזבאללה. הכוח נתגלה וניר ניהל את הלחימה במהלכה הרגו הלוחמים שני מחבלים. הכוח השלים את משימתו, נסוג מן הכפר וחולץ באמצעות מסוקי חיל האוויר. למחרת נהרגו כתוצאה מפיצוץ המטענים חמישה מחבלים נוספים. על תקופת פיקודו על הסיירת הוענק לניר צל"ש אלוף מטעם אלוף פיקוד הצפון, עמירם לוין. בין השנים 1999–2001 שימש כמפקד גדוד 13 (גדעון), וב-2002 מונה למפקד בא"ח גולני עד 2004, לאחר מכן שימש מג"ד בבה"ד 1. ב-2005 הועלה ניר לדרגת אלוף-משנה ומונה לפקד על עוצבת חירם כולל במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת געש. בשנים 2009-2014 שימש כמפקד המכללה לפיקוד טקטי. ניר נשוי ואב לארבעה. רביב ניר (1996-1998), באתר גדס"ר גולני. יותם קניספל, עשר שנים ומפקד חדש, אתר מז"י, ‏ 7 ביוני 2009. יואב לימור ואלון בן דוד, מקום ראשון: סיירת גולני, באתר ynet, 30 בינואר 2008. שחר הלווינג, מפקד מגמת מ”פים אל”מ ליאור הוכמן מול מפקד המלט”ק אל”מ רביב ניר, ביטאון ביבשה, גיליון 12, דצמבר 2009. אנשיל פפר, תצלום: דניאל צ'צ'יק, המכללה לפיקוד טקטי מנסה שיטה שעובדת היטב בצבאות אחרים בעולם - לימודים אקדמיים, באתר הארץ, 9 באפריל 2010. חנן גרינווד, "להסתכל לחיזבאללה בלבן של העיניים", באתר ישראל היום, 28 במאי 2020. אמיר בוחבוט, לא יושב על הגדר, באתר nrg‏, 17 במרץ 2007. אנשיל פפר, תצלום: דניאל צ'צ'יק, המכללה לפיקוד טקטי מנסה שיטה שעובדת היטב בצבאות אחרים בעולם - לימודים אקדמיים, באתר הארץ, 9 באפריל 2010. אביחי בקר, אייזן פטון, הארץ, ‏ 10 בספטמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש. רביב ניר (1996-1998), באתר גדס"ר גולני. משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 221. גל פרל פינקל, ‏"באופן ודאי היה שם מארב", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 באפריל 2017 איתן רבין, פגענו במחבלים שדם חיילי צה"ל על ידיהם, הארץ, ‏ 05.08.1997, כפי שהועלה באתר פרש. רס"ן רביב ניר - צל"ש האלוף, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה". פליקס פריש ושרון רופא אופיר, פלוגה בגולני שהפרה משמעת - תפורק, באתר ynet, 18 בפברואר 2003. יותם קניספל, עשר שנים ומפקד חדש, אתר מז"י, ‏ 07.06.2009. שחר הלווינג, מפקד מגמת מ”פים אל”מ ליאור הוכמן מול מפקד המלט”ק אל”מ רביב ניר, ביטאון ביבשה, גיליון 12, דצמבר 2009. הרמטכ"ל: מתכוננים לכל תרחיש העלול לסכן את ביטחון ישראל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 23 בספטמבר 2012.
ריקרדו אלברס

ריקרדו גבריאל אלברס (בספרדית: Ricardo Gabriel Álvarez; ‏נולד ב־12 באפריל 1988) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר התקפי בוולס סארספילד ובנבחרת ארגנטינה. אלברס החל לשחק כבר כילד בקבוצת הילדים של בוקה ג'וניורס. את משחקו הראשון בקבוצת בוגרים שיחק ב-2008 במדי קבוצת ולס סארספילד וספג בו פציעה ברצועה הצולבת הקדמית. הוא חזר לשחק רק בעונה שאחריה, בקלאוסורה 2009, בה זכתה הקבוצה באליפות ושותף בה רק במשחק אחד. אלברס שב לשחק בקביעות רק בעונת קלאוסורה 2010, אז שיחקה הקבוצה גם בגביע ליברטדורס ולכן שיתפה שחקני ספסל רבים. ב-2011 הוא החל לבלוט לטובה בקבוצה והיה שותף בזכייתה בקלאוסורה 2011 ובהעפלתה לחצי גמר גביע ליברטדורס. ב-5 ביולי 2011 עבר אלברס לאינטר מילאנו תמורת 12.8 מיליון אירו. משחקו הראשון באינטר היה בהפסד למילאן בסופר קאפ האיטלקי ב-6 באוגוסט. את שערו הראשון במדי הקבוצה הבקיע ב-22 בנובמבר. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל אלברס לסנדרלנד מהפרמייר ליג. ב-4 בינואר 2016 חתם עד לסוף העונה בסמפדוריה האיטלקית. ב-2 בספטמבר 2011 שיחק לראשונה במדי נבחרת ארגנטינה, במשחק ידידות מול נבחרת ונצואלה. הוא שיחק גם במוקדמות מונדיאל 2014 ונכלל בסגל הנבחרת למשחקי מונדיאל 2014. מדיה וקבצים בנושא ריקרדו אלברס בוויקישיתוף ריקרדו אלברס, באתר Transfermarkt ריקרדו אלברס, באתר Soccerway ריקרדו אלברס, באתר BDFutbol ריקרדו אלברס, באתר WorldFootball.net ריקרדו אלברס, באתר National Football Teams ריקרדו אלברס, באתר FootballDatabase.eu הידיעה על המעבר (בספרדית)
רון וייזל

רון וייזל (נולד ב-20 במרץ 1969) הוא קצין בצה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה ששירת כנספח צה"ל בהולנד, פיקד בעבר על גדס"ר גולני, יחידת דובדבן, חטיבה 226, וחטיבת מנשה. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר וייזל הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב וייזל לחטיבה ושימש בה כמפקד מחלקה, כמפקד פלוגת מסלול, וכמפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 51. לאחר מכן השתחרר מצה"ל, אולם נענה לפנייתו של מפקד יחידת אגוז, משה תמיר לשוב לצבא ולשמש כמפקד פלוגה ביחידה, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בין היתר פיקד רון על לוחמיו במבצע מהלך מבריק כנגד חולית אבטחה של חזבאללה בכפר ע'נדוריה בלבנון, בו הרג הכוח שבפיקודו כשמונה מחבלים. לאחר מכן שימש כסגן מפקד היחידה. בהמשך שימש כמפקד הראשון של גדס"ר גולני בשנים 2001–2003. וייזל הוביל את הגדוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. ב-19 בנובמבר 2002 פיקד וייזל הגדוד במבצע משפחה במצור, פשיטה על מבנה בלב שכונת שג'אעייה שברצועת עזה על מנת לעצור שלושה מחבלים בכירים מארגון החמאס. על אף הקשיים ותחת אש עזה התעקש וייזל להמשיך במבצע. הכוח שבפיקודו הרג אחד-עשר מחבלים והשלים את המשימה. על האופן בו פיקד וייזל על הגדוד הוענק לו צל"ש אלוף מטעם אלוף פיקוד הצפון, בני גנץ. בשנים 2003–2005 פיקד וייזל על יחידת דובדבן. בשנים 2007–2009 פיקד על חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים. לאחר מכן פיקד על חטיבת מנשה באוגדת איו"ש בין השנים 2009–2011. בתפקידו הבא מונה לנספח צה"ל בהולנד. משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969 רון וייזל (2001-2003), באתר גדס"ר גולני. חנן גרינברג ואליאור לוי, צה"ל נלחם בג'יהאד: 12 מבוקשים נעצרו בג'נין, באתר ynet, 31 במאי 2011. סא"ל רון וייסל - צל"ש האלוף, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה". פליקס פריש, הכומתות החומות כובשות את פיקוד מרכז, באתר ynet, 17 ביולי 2003. משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמודים 174-181. משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 179, "היינו בטווח של פחות מ-10 מטרים מהמארב כאשר החלה לפתע תכונה לא שגרתית. אחד האנשים, שנראה לי כמפקד הכוח, החל לעבור בין המחבלים ולהצביע לעברנו. סימנתי לרון והתחלתי בספירה לאחור. בסיום הספירה פתחו הכוחות באש מתוזמנת מכמה כיוונים. בתוך מהומת הירי והצעקות יכולתי להבחין במחזה הנורא של שני המחבלים שהיו שקועים בשינה מנסים להיחלץ משקי השינה ללא הועיל. בתום מכת האש השלכנו רימונים למרכז כרם הזיתים והתכוננו לניתוק מגע מהיר. בשלב זה התעורר הכפר כולו ואש לא מכוונת נורתה לכל עבר. על אף שהכרתי היטב את היערכות חזבאללה בכפרים הופתעתי ממהירות התגובה ומעוצמתה. פקדתי על רון, שלא מיהר להפסיק את הירי לעבר המחבלים, לנתק מגע מייד ולנוע לנקודת הכינוס שנקבעה". משה (צ'יקו) תמיר, "מלחמה ללא אות", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 271. יוסי יהושוע ואיתן גליקמן, צל"ש הוענק למפקד גדוד הסיור של גולני, ידיעות אחרונות, ‏ 10.12.2003, כפי שהועלה באתר גדס"ר גולני. סא"ל רון וייסל - צל"ש האלוף, באתר הגבורה, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה". אלון בן דוד, "ערוך ומוכן", בלייזר, ‏ ינואר 2013. רון בן ישי, לפלסטינים עוד אין אוהלים. בינתיים, באתר ynet, 1 באוגוסט 2011. אמיר אורן, האלוף גדי איזנקוט הצליח לנצח את האגו, באתר הארץ, 23 בינואר 2015.
שירות לאומי בתפוצות

שירות לאומי בתפוצות הוא פרויקט ייחודי של אגודת בת עמי בשיתוף תנועת בני עקיבא העולמית. התוכנית מיועדת לבנות שירות אשר סיימו שנה של שירות לאומי בארץ ועסקו בעיקר בתחום החינוך כגון: בתי ספר, תנועות נוער, מדרשות להעמקת יהדות. בנות השירות נשלחות לקהילות בכל רחבי העולם ובעיקר לארצות הברית. משך השליחות הוא שנה, הבנות נשלחות במטרה לייצג את הציונות הדתית להעביר תכנים ערכיים וחינוכיים ובהדגשה על חיזוק קהילות היהודיות בתפוצות. תפקידה של בת השירות הלאומי מתחלק לשני חלקים, במסגרת בתי הספר בו מתנדבות בנות השירות, הן מסייעות בלימודי הוראת השפה העברית, ערכים, יהדות וציונות. כמו כן, לפני חגים וימים מיוחדים (יום הזיכרון, יום העצמאות) הבנות אחראיות על העברת פעילויות שונות בנושאים אלו. במסגרת הפרטית, אחר הצהריים הבנות מסייעות לקהילה ובעיקר יוצרות אווירה ישראלית ויהודית בחלק מהקהילות הן אף לוקחות חלק בבני עקיבא. האתר של אגודת "בת עמי"
מל ראמוס

מל ראמוס (באנגלית: Mel Ramos;‏ 24 ביולי 1935 - 14 באוקטובר 2018) היה צייר אמריקאי, שעסק בעיקר בציור עירום נשי, בשילוב מרכיבים ריאליסטיים ומופשטים. זכה לפופולריות כחלק מתנועת הפופ ארט של שנות ה-60 של המאה ה-20. היה גם מרצה לאמנות באוניברסיטת המדינה של קליפורניה. נולד בסקרמנטו, קליפורניה. למד בקולג' בסקרמנטו ובסן חוזה. אחד ממוריו הראשונים היה אמן הפופ ארט ויין תייבוד (Wayne Thiebaud), שהפך למעין מנטור עבורו. ראמוס סיים תואר ראשון ושני ב"סקרמנטו קולג' סטייט" ב-1958. מאז לימד אמנות בבית ספר תיכון בעירו, עד 1966. מאז החל להרצות באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, עד פרישתו ב-1997. ראמוס נישא ללטה ב-1955. היא שימשה כדוגמנית עירום עבור רבים מציוריו הראשונים. משנת 1955 הופיעו יצירותיו של ראמוס ביותר מ-120 תערוכות קבוצתיות בארצות הברית ואירופה. לצד אמני הפופ ארט הנודעים רוי ליכטנשטיין ואנדי וורהול, הוא היה בין האמנים הראשונים שיצרו יצירות בהשראת ספרי קומיקס. תערוכה משותפת לשלושתם הוצגה ב-1963 במוזיאון אמנות בלוס אנג'לס. יצירותיו של ראמוס ביטאו מרכיבים בתרבות הפופולרית כפי שהם יוצגו בתקשורת. ציוריו תיארו בעיקר נשים עירומות וחושניות שאוירו בסגנון קומיקסי לצד מוצרי צריכה אמריקאים פופולריים, למשל אישה עירומה יושבת בתוך כוס מרטיני, צצה מתוך אריזת חטיף או שוכבת על סיגר. תערוכת רטרוספקטיבה גדולה המסכמת 50 שנות יצירה של ראמוס, הוצגה ב-2012 במוזיאון קרוקר לאמנות בעירו, סקרמנטו. נפטר ב-14 באוקטובר 2018. מדיה וקבצים בנושא מל ראמוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מל ראמוס מל ראמוס, באתר artnet מל ראמוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מל ראמוס, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בקש

בקש (בהונגרית: Békés) הוא מחוז בחלקה הדרום-מזרחי של הונגריה. ממזרח ומדרום הוא גובל ברומניה, מצפון במחוז היידו-ביהר וממערב במחוזות יאס-נאג'קון-סולנוק וצ'ונגראד-צ'נאד. בירת המחוז היא העיר בקשצ'בה. מחוז בקש נמצא כולו במישור ההונגרי הגדול (אלפלד) ונופו מישורי לחלוטין. גובהו מעל פני הים נע בין 81 מטר ל-106 מטר. נהר הקרש (Körös) חוצה את המחוז. בזכות אדמתו הפוריה נחשב המחוז ל"אסם התבואה" של הונגריה. כחמישית ממקורות הגז הטבעי של הונגריה נמצאים במחוז. במחוז 21 ערים ובסך הכל 75 יישובים. כ-70% מהאוכלוסייה חיים ביישובים עירוניים והיתר בצורת ההתיישבות האופיינית למישור הגדול – יישובים כפריים גדולים הן באוכלוסייה והן בשטח. ערך מורחב – קהילת יהודי בקש האזור היה מיושב החל מהאלף הרביעי-חמישי לפנה"ס. טירת גיולה (Gyula) נבנתה במאה-ה-15. גיולה הייתה העיר המרכזית של המחוז באותה תקופה והפכה לעיר מחוז תחת שלטונו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. בתקופת הכיבוש העות'מאני, רבים מן היישובים במחוז נהרסו. בתחילת המאה ה-18, לאחר הדיפת העות'מאנים, האזור אוכלס מחדש ובנוסף למתיישבים הונגרים הובאו לאזור גם מתיישבים סלובקים, גרמנים, סרבים ורומנים. רוב האוכלוסייה הלא-הונגרית נטמעה עם הזמן באוכלוסייה המקומית. חשיבותו של המחוז מבחינה חקלאית וסלילתו של מסילת הברזל מבודפשט לבקשצ'בה, הביאו לצמיחה כלכלית במאה ה-19. המחוז בגבולותיו הנוכחיים הוקם ב-1950 והעיר בקשצ'בה נקבעה כבירת המחוז. מדיה וקבצים בנושא בקש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בקש בקש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הירושי קיוטאקה

הִרוֹשִי קִיוֹטַאקֶה (ביפנית: 清武 弘嗣, נולד ב-12 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הקשר התקפי בקבוצת סרסו אוסקה מליגת העל היפנית ובנבחרת יפן. קיוטאקה נולד שני מבין שלושה אחים. בגיל בית הספר היסודי החל קיוטאקה לשחק כדורגל. בשנים 2002–2003 שיחק קיוטאקה בקבוצת קטיאורה. בגיל 15 החל לשחק בקבוצת אויטה טריניטה מעירו, אויטה. משחק הבכורה של קיוטאקה בכדורגל מקצועני היה ב-9 באוגוסט 2008, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-78, במשחק נגד שימיזו אס-פולס מהליגה היפנית השלישית. מספר דקות לאחר שנכנס קיוטאקה כבש את שער הבכורה שלו, שקבע שוויון 2-2. בעונה זו זכה קיוטאקה עם קבוצתו בגביע הליגה היפנית. בעונת 2009 כבש קיוטאקה 4 שערים ב-32 משחקים בכל המסגרות. למרות יכולתו הטובה של קיוטאקה בעונה זו, ירדה קבוצתו לליגה היפנית הרביעית. בעונת 2010 עבר קיוטאקה לסרסו אוסקה מליגת העל היפנית. בסיום אותה עונה, עזב שינג'י קגאווה לבורוסיה דורטמונד, ובכך הפך קיוטאקה לשחקן מוביל באוסקה. בעונת 2011 הגיעה קבוצתו לרבע גמר ליגת האלופות האסיאתית, אז נפגשה עם קבוצת ג'אונבוק יונדאי מוטורס הקוריאנית. אוסקה ניצחה 3-4 במשחק הראשון, אך במשחק השני הפסידה 6-1 והודחה מהטורניר. במהלך חלון העברות הקיץ בשנת 2012 עבר קיוטאקה לנירנברג, וחתם על חוזה ל-4 שנים, עד 30 ביוני 2016. ב-25 באוגוסט 2012 השלים קיוטאקה לראשונה משחק מלא בבונדסליגה, בניצחון של קבוצתו 0-1 על המבורג. ב-15 בספטמבר אותה שנה כבש קיוטאקה את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, שער הניצחון ב-2-3 של נירנברג על בורוסיה מנשנגלדבך. במהלך חלון העברות הקיץ בשנת 2014 חתם קיוטאקה בהנובר 96. ב-31 באוגוסט 2014 ערך את הופעתו הבכורה הקבוצה בתיקו 0-0 נגד מיינץ 05. ב-25 באוקטובר 2015 כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1-0 על בורוסיה דורטמונד. ב-10 ביוני 2016 חתם קיוטאקה בסביליה לארבע שנים. קיוטאקה לא זכה לדקות משחק רבות ובפברואר 2017 חזר לסרזו אוסקה. קיוטאקה שיחק בנבחרת יפן עד גיל 20, ובנבחרת יפן עד גיל 23, איתה הוא השתתף במשחקים האולימפיים בלונדון - 2012, והגיע למקום הרביעי. הופעת הבכורה של קיוטאקה במדי נבחרת יפן הבוגרת הייתה ב-10 באוגוסט 2011, במשחק ידידות נגד נבחרת קוריאה הדרומית. שער הבכורה שלו במדי יפן היה בניצחון 0-3 על נבחרת עומאן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. קיוטאקה השתתף עם יפן בגביע הקונפדרציות 2013 וזומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2014. אויטה טריניטה גביע הליגה היפנית - 2008 קבוצת העונה ביפן - 2011 מדיה וקבצים בנושא הירושי קיוטאקה בוויקישיתוף הירושי קיוטאקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הירושי קיוטאקה, ברשת החברתית אינסטגרם הירושי קיוטאקה, באתר Transfermarkt הירושי קיוטאקה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הירושי קיוטאקה, באתר Soccerway הירושי קיוטאקה, באתר BDFutbol הירושי קיוטאקה, באתר WorldFootball.net הירושי קיוטאקה, באתר National Football Teams הירושי קיוטאקה, באתר FootballDatabase.eu הירושי קיוטאקה, באתר ESPN
סמארדו סמואלס

סמארדו סמואלס (באנגלית: Samardo Samuels; נולד ב-9 בינואר 1989 בטרילאווני שבג'מייקה) הוא כדורסלן ג'מייקני המשחק בעמדת הסנטר בZZ ליידן ההולנדית. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. סמואלס נולד בג'מייקה ב-1989 והיגר בגיל צעיר לארצות הברית. הוא החל לשחק כדורסל בתיכון בניו ג'רזי, והיה מדורג במקום ה-9 של כלל מדינת ניו יורק לשחקני תיכון. סמואלס הוביל את תיכונו, יחד עם טריסטן תומפסון, למאזן של 27-1 בעונת 2007/08 והשתתף במשחק האולסטאר כלל אמריקאי של שחקני התיכונים. ב-2008 החל סמואלס ללמוד באוניברסיטת לואיוויל ובמקביל שיחק בקבוצת הכדורסל של המכללה. בשתי עונותיו הראשונות הפך סמואלס לשחקן מפתח בקבוצת המכללה והיה המוביל של הקבוצה בנקודות וריבאונדים. לאחר עונתו השנייה בקולג', החליט סמואלס לא להמשיך במכללה ולהגיש את מועמדותו לדראפט ה-NBA של 2010. סמואלס לא נבחר בדראפט, אך שיחק עבור שיקגו בולס בליגת הקיץ של ה-NBA, והעמיד ממוצע של 12.6 נקודות ו7.4 כדורים חוזרים למשחק. ב-17 באוגוסט 2010, חתם סמואלס על חוזה בקליבלנד קאבלירס לשלוש שנים, על סמך 2.3 מיליון דולר. ב-29 באוקטובר, קלע סמואלס 9 נקודות בהופעת הבכורה שלו ב-NBA נגד טורונטו ראפטורס. מאוחר יותר נשלח סמואלס לליגת הפיתוח של ה-NBA, אך הוחזר לקאבלירס אחרי שני משחקים. ב-2 במרץ 2011 פתח סמואלס לראשונה בחמישייה של הקאבלירס נגד סן אנטוניו ספרס ורשם שיאי קריירה עם 23 נקודות ו-10 כדורים חוזרים. בינואר 2013, שוחרר סמואלס מהקאבלירס ועבר לשחק בליגת הפיתוח עד שימצא קבוצה. באפריל 2013 חתם סמואלס על חוזה לחודשיים בהפועל ירושלים, שהייתה קבוצתו הראשונה שאינה מיבשת אמריקה. סמואלס רשם ממוצעים של 9.8 נקודות ו-3 כדורים חוזרים למשחק בעונה הסדירה, ו13.8 נקודות ו4.6 כדורים חוזרים למשחק במהלך הפלייאוף. ב-25 ביולי חתם סמואלס באולימפיה מילאנו לשנתיים. בעונתו הראשונה רשם סמואלס ממוצעים של 9.5 נקודות ו3.5 כדורים חוזרים למשחק ביורוליג, והיה שותף לעלייתה של מילאנו לשלב ההצלבה של היורוליג, שם הפסידה למכבי תל אביב. מדיה וקבצים בנושא סמארדו סמואלס בוויקישיתוף סמארדו סמואלס, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) סמארדו סמואלס באתר ה-NBA. סמארדו סמואלס באתר היורוליג. יונתן תוסייה-כהן, הכר את המחליף: סמארדו סמואלס נחת במלחה, באתר nrg, 13 באפריל 2013
אולון

אולון (בצרפתית: Ollon) היא עיירה[דרושה הבהרה] במחוז אגל בקנטון וו בשווייץ, ממוקמת למרגלות ההרים בדרום מזרח אגם ז'נבה ומשקיפה על עמק הרון. השם אולון מוזכר לראשונה ב-1018 כ-Aulonum אם כי יש ויכוח בין ההיסטוריונים בשאלה אם זה מתייחס ליישוב זה או אחר. ב-1025–1032 מופיע השם Olonum ביחס לעיירה. גודל שטחה של אולון הוא 59.54 קמ"ר. מתוך שטח זה 40.1% משמשים לחקלאות, ואילו 27.11 קמ"ר או 45.5% מיוערים. שאר הקרקעות, 6.3 קמ"ר או 10.6%, מיושבים (בתים או כבישים), 0.55 קמ"ר או 0.9%, הם נהרות או אגמים ו-1.68 קמ"ר או 2.8% הם שטח אדמה לא יצרנית. בשטח הבנוי, 5.6% מורכבים בבתים ומבנים, ו-3.1% הם תשתיות תחבורה. מתוך השטח המיוער, 38.9% הם יערות ו-4.8% הם מטעים. מהקרקע החקלאית, 11.1% משמשים לגידולים ו-8.5% הם שדות מרעה, 2.9% משמש לגידול גפנים, ו-17.7% משמש לשטחי מרעה הרריים. שטחי המים מורכבים מ-0.3 % אגמים ו- 0.6 % נהרות ונחלים. בעיירה מתגוררים (נכון לדצמבר 2012) 7,135 תושבים. 32.7% מהאוכלוסייה הם אזרחים זרים. בבדיקה שנעשתה בשנת 2008 79.2% מהאוכלוסייה הגדירו עצמם כדוברי צרפתית, 5.4% דוברי אנגלית, 3.9% דוברי גרמנית, 96 אנשים מדברים איטלקית ו-3 אנשים שמדברים רומאנש. העיירה שוכנת על כביש אזורי מספר 9 ובסמיכות לדרך מהירה מספר 9, במרחק 3 דקות נסיעה מאגל רבע שעת נסיעה ממונטרה וחצי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן. ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת ה-SBB ולהחליף בתחנת אגל לרכבת TPC בקו AOMS (אגל-אולון-מונטיי-שמפרׂ). מהעיירה יוצא כביש שעולה לעיירות וילאר-סור-אולון וגריון ויורד בחזרה לעיירה בה. מדיה וקבצים בנושא אולון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולון Swiss Federal Statistical Office-Land Use Statistics 2009 data de accessed 25 March 2010 [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאוריית המחט התת-עורית

תאוריית המחט התת-עורית - מושג מתחום התעמולה, שנטבע על ידי הרולד לאסוול במודל הליניארי שלו. משויך גם למסורת ההשפעות החזקות של התקשורת. דימוי התקשורת כמחט תת-עורית אשר מחדירה את מסריה ללא סינון ישירות אל תוך ה"וריד" של הנמענים. דימוי זה של התקשורת הוא על פי מסורת ההשפעות החזקות (השפעת התקשורת על הנמענים) מסורת זו מייחסת לתקשורת השפעה מהירה ישירה ואחידה. הקהל הוא פסיבי לפי מסורת זו ולא ממלא תפקיד. התקשורת יכולה להשפיע על בני אדם שונים ולהביאם לאותן מסקנות אומניפוטנטיות. המחקרים הראשונים שהוכיחו את התאוריה עסקו בקולנוע. הנתונים מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית, מראים שלמעלה מ-90 מיליון ילדים אמריקאים ביקרו כל שבוע בבתי הקולנוע, מתוכם כמעט מחצית הם ילדים בני 14 ומטה. במימון של קרן פרטית ששמה 'payne fund' הוחלט בין 1929 ל-1932 לערוך סדרה שלמה של מחקרים שתבחן את ההשפעות של הקולנוע על ילדים ובני נוער. המחקרים של קרן פיין בחנו מצד אחד את תוכן הסרטים, ומצד שני רוב התכנים תיארו את ההשפעה של התכנים. ברמת התוכן הממצאים היו ברורים- רוב הסרטים האמריקאים בתקופה זו עסקו בשלושה נושאים: פשע, אלימות, אהבה. תכנים שלא ראויים לצפייתם של בני נוער והם השפיעו בצורת "מחט תת-עורית" על הילדים שצפו בתכנים אלו.