laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרגא מילשטיין

שרגא מילשטיין (14 בפברואר 1933 – 26 ביולי 2024) היה איש ציבור ישראלי, ששימש כראש מועצת כפר שמריהו, ויו"ר המכון לחקר השואה "משואה", ומינואר 2017 יו"ר ארגון שארית הפליטה ברגן-בלזן בישראל. מילשטיין נולד בפיוטרקוב טריבונלסקי שבפולין למשפחה מהמעמד הבינוני. כשהיה בן שש פרצה מלחמת העולם השנייה, ומשפחתו הועברה לגטו שיצרו הנאצים בעירו, שנחשב לגטו היהודי הראשון באירופה בתקופה זו. בשנות המלחמה התגורר בגטו ואחר כך הועבר למחנות הריכוז בוכנוואלד וברגן-בלזן. אביו, הלל, הוצא להורג על ידי הנאצים בשנת 1944. אמו, רבקה, נפטרה בשנת 1945 עם שחרור מחנה ברגן-בלזן, וכך הפך בגיל 12 ליתום ועם אח צעיר בן תשע, שעליו היה אחראי. לאחר המלחמה הועבר יחד עם יתומים יהודים אחרים לשוודיה, להחלמה ושיקום. בשנת 1947 הם הועברו לצרפת ובמרץ 1948 עלה לישראל באוניית המעפילים "קדמה". בארץ למד עם אחיו מרדכי במוסד החינוכי-חקלאי כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל, מוסד שאליו חזר כעבור שנים כמנהלו. בשנת 1952 נישא לעליזה שטרן, ניצולת שואה אף היא. בשנת 1956 החל את פעילותו הציבורית. בגיל 23 נשלח על ידי ההסתדרות הציונית העולמית לאנגליה, על מנת להקים את סניף הנוער הציוני שם. עם חזרתו לישראל מונה למזכיר המפלגה הפרוגרסיבית בכנסת. במהלך השנים יצא לשתי שליחויות נוספות מטעם ההסתדרות הציונית, האחת למונטריאול שבקנדה, כנציג מחלקת נוער והחלוץ לקנדה (1967–1970), והשנייה לניו יורק, כנציג המחלקה לצפון אמריקה (1973–1977). לאחר שובו מניו יורק מונה למנהל כפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון במגדיאל. בשנת 1983, ולאחר שנים בהן כיהן כסגן ראש מועצת כפר שמריהו וכחבר מועצה, התמודד לתפקיד ראשות המועצה וזכה בבחירות. כהונתו נמשכה 15 שנה (1983–1998) והתאפיינה בפיתוח מואץ של כפר שמריהו, כולל הקמת מרכז וייל לתרבות. בין השאר נודע בשל מאבקו מול גופי השלטון המרכזי על שיקוע מחלף כפר שמריהו בכביש 2. הצלחת המאבק יצרה תקדים בכך שמאבק מול גופים גדולים להתחשבות בסביבה ובתושבים בעת יצירת תשתיות לאומיות, זכה להצלחה.[דרוש מקור] מאז פרישתו ממועצת כפר שמריהו המשיך בפעילות ציבורית. הוא שימש כיו"ר "משואה", המכון לחקר השואה. ב-2006 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי, "מסע חיים". מינואר 2017 כיהן כיו"ר ארגון שארית הפליטה ברגן-בלזן בישראל. בשנת 2019 נבחר ליו"ר המועצה הבינלאומית לאתרי הנצחה לשואה בגרמניה. ב-27 בינואר 2020 נאם בפני העצרת הכללית של האו"ם ומסר שם את עדותו כניצול השואה. נאומו נישא בפני כ-2000 איש וזכה לתשואות רמות. למילשטיין שלושה בנים ותשעה נכדים. נפטר ב-26 ביולי 2024 והובא לקבורה בבית הקברות כפר שמריהו. מסע חיים באתר יד ושם, 2006, הוצאת משרד הביטחון שרגא מילשטיין, באתר המועצה המקומית כפר שמריהו עוזי ברוך, הרב לאו: קחו ברצינות מנהיגים מטורפים, באתר ערוץ 7, 25 בינואר 2008 עדי משפט אייכמן הדליקו משואות (אורכב 21.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר חדשות מחלקה ראשונה יגאל יששכרוב, לאן נעלם שרגא מילשטיין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 באוגוסט 2017 ריאיון עם שרגא מילשטיין במסגרת פרויקט תיעוד דור תש"ח, סרטון באתר יוטיוב שרגא מילשטין (1933-), דף שער בספרייה הלאומית אלדד בק, ישראלי נבחר ליו"ר המועצה לאתרי ההנצחה בשואה, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2019 נאומו של מילשטיין בפני עצרת האו"ם, באתר האו"ם, 27 בינואר 2020 (באנגלית)
ליונל סקאלוני

ליונל סבסטיאן סקאלוני (בספרדית: Lionel Sebastián Scaloni; נולד ב-16 במאי 1978 בעיר רוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי, ומאמן נבחרת ארגנטינה בכדורגל. סקאלוני מכונה אל טורו (השור), בשל חוסנו הפיזי. סקלוני בעל שלוש אזרחויות: ארגנטינאית, ספרדית ואיטלקית. סקאלוני שיחק בניואל'ס אולד בויס ובאסטודיאנטס לה פלאטה בטרם עבר לדפורטיבו לה קורוניה בשנת 1998. במהלך תקופתו ב"דפור" שיחק סקאלוני ב-202 משחקים, לרוב כמגן או כקשר באגף הימני. היה שותף בזכייה באליפות היחידה בה זכה המועדון (עונת 1999-2000) ושימש בין היתר גם כקפטן הקבוצה. הוא הושאל לוסטהאם יונייטד בינואר 2006 לחצי עונה. בקיץ 2006 עבר לראסינג סנטנדר, הוא שיחק בשורותיה עונה אחת שלאחריה עבר ללאציו האיטלקית. אחרי חצי שנה לא מוצלחת במועדון הרומאי, עבר סקאלוני לריאל מאיורקה. בינואר 2013 בגיל 35 חתם בקבוצה האיטלקית אטאלנטה. סקאלוני היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער הארגנטינאית בגביע העולם לנוער ב- 1997. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ב- 30 באפריל 2003 במשחק הידידות מול נבחרת לוב. סקאלוני נבחר על ידי חוסה נסטור פקרמן לסגל למונדיאל 2006 במקומו של חבייר זאנטי. ב-11 באוקטובר 2016 הצטרף סקאלוני כעוזר מאמן לצוות האימון של בן ארצו חורחה סמפאולי בסביליה מהליגה הספרדית הבכירה. ביוני 2017, כאשר מונה האחרון למאמן הנבחרת הלאומית של ארגנטינה, הוא שוב מונה לעוזרו. שנה לאחר מכן, לאחר כישלונה של הנבחרת בגביע העולם ברוסיה, סקאלוני ופאבלו איימר מונו למאמנים זמניים עד לסוף השנה. בנובמבר 2018, סקאלוני מונה לתפקיד המאמן הקבוע של ארגנטינה הראשון לקראת טורניר קופה אמריקה שנערך ביוני 2019 בברזיל, סקאלוני הוביל את הנבחרת למקום השלישי . וקיבל הארכה לתפקידו לקראת קופה אמריקה 2020 (שנדחה לשנת 2021 בעקבות מגפת הקורונה). בטורניר זה זכה סקאלוני יחד עם נבחרתו בתואר. בשנת 2022 זכה בגביע העולם אחרי ניצחון 4–2 בפנדלים על צרפת לאחר תיקו 3–3 בסיום 120 הדקות. ביולי 2024 זכה סקאלוני בקופה אמריקה, כשנבחרתו גברה 1-0 על נבחרת קולומביה בגמר. נבחרת ארגנטינה הצעירה מונדיאל הנוער: 1997 דפורטיבו לה קורוניה אליפות ספרד: 1999/2000 גביע המלך הספרדי: 2001/2002 הסופר קאפ הספרדי (2): 2000, 2002 לאציו הסופר קאפ האיטלקי: 2009 נבחרת ארגנטינה קופה אמריקה (2): 2021, 2024 הפיינליסימה: 2022 גביע העולם בכדורגל: 2022 מדיה וקבצים בנושא ליונל סקאלוני בוויקישיתוף ליונל סקאלוני, באתר Transfermarkt ליונל סקאלוני, באתר Soccerway ליונל סקאלוני, באתר BDFutbol ליונל סקאלוני, באתר WorldFootball.net ליונל סקאלוני, באתר National Football Teams ליונל סקאלוני, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Lionel Scaloni, nuevo ayudante de Sampaoli en el Sevilla, AS.com, ‏2016-10-11 (בספרדית) Cuál es el cuerpo técnico de Jorge Sampaoli y qué tiene por delante con la Selección, www.clarin.com, ‏2017-06-01 (בספרדית) Argentina appoint Scaloni, Aimar as caretaker coaches, Argentina appoint Scaloni, Aimar as caretaker coaches | theindependentbd.com "Messi sent off as Argentina beat Chile". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-11-28.
דרוז'בה מייקופ

מועדון הכדורגל דרוז'בה מייקופ (ברוסית: Футбольный клуб «Дружба» Майкоп) הוא מועדון כדורגל רוסי המשחק בליגה השנייה ברוסיה, מחוז דרום. הקבוצה היא אחת משתי הקבוצות הצ'רקסיות המובילות ברוסיה יחד עם ספרטק נלצ'יק. הקבוצה משחקת באצטדיון דרוז'בה העירוני במייקופ המכיל 7,000 מקומות. מועדון הכדורגל נוסד בשנת 1963 תחת השם "אורוז'אי". ב- 1969 הקבוצה החליפה את שמה ל"דרוז'בה" וכך היא מכונה מאז. המועדון בילה את מרבית שנותיו בין הליגה הראשונה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה בין השנים 1992 עד 1998 בליגה הראשונה ומאז משחק בליגה השנייה. את עונת 2006-2007 הקבוצה סיימה במקום החמישי. הישג השיא של הקבוצה היה בשנת 1992 אז סיימה במקום הרביעי בליגה הראשונה. כמו כן, בעונת 1992-1993 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע הרוסי והפסידה לטורפדו מוסקבה (ובכך נמנע מפגש בינה לבין מכבי חיפה). הקבוצה הגיעה לארץ מספר פעמים בשנות ה-90 כאורחיה של הפועל כפר כמא (אחת משתי הקבוצות הצ'רקסיות בארץ). מאמן הקבוצה אדם נאתכו אף שהה בארץ מספר שנים במהלכן אימן את הקבוצה ובמחלקת הנוער שלה. אתר האינטרנט הרשמי של דרוז'בה מייקופ אתר הקבוצה דרוז'בה מייקופ, ברשת החברתית אינסטגרם דרוז'בה מייקופ, ברשת החברתית VK דרוז'בה מייקופ, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt
אן חיאנג

לא ידוע זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא אן. אן חיאנג (בקוריאנית: 안향; ‏ 1243 – 1306) היה מלומד קונפוציאני מוביל. נולד ביאנגג'ו במה שהיום הוא קוריאה הדרומית ונחשב לאבי הנאו-קונפוציאניזם בקוריאה. הוא הציג את תורת הקונפוציאניזם פרי שושלת סונג לממלכת גוגוריו. אן חיאנג ביקר בסין, וחזר עם עבודות כגון צ'ו צו שו והביא איתו העתקים ודיוקנים של קונפוציוס וג'ו שי כדי שאלה ישמשו להחייאה מחדש של הקונפוציאניזם. שאיפתו העיקרית הייתה להחליף את הבודהיזם ששלט עד תקופתו בקוריאה בקונפוציאניזם. ב-1304 הוא הקים את המקדש הקונפוציאני מנמיו. לכבוד חיאנג נבנה פסל בגבעת נונסאן. ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טראומטולוגיה

טראומטולוגיה (Traumatology) הוא תחום ברפואת חירום העוסק בפציעות וחבלות גופניות. טראומטולוג (רופא טראומה) הוא רופא מומחה לטיפול בפגיעה בשלמות רקמות הגוף. בישראל האפשרות להתמחות בטראומה היא לבעלי התמחות בכירורגיה כללית ומטרתה לתת כלים לרופא להתמודד עם מצבים כירוגיים דחופים, כשבתום ההתמחות הרופא יהיה מסוגל לנהל מקרה של חבלה קשה, החל משלב הקליטה בחדר הטראומה, דרך התערבות ניתוחית, אשפוז במחלקה לטיפול נמרץ, אשפוז במחלקה, ועד השחרור לשיקום. מדיה וקבצים בנושא טראומטולוגיה בוויקישיתוף הפעולות הנדרשות בהשתלמות עמיתים בטראומה באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית

המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית (אנגלית: The American Folk Art Museum) נוסד בשנת 1961. כיום המוזיאון שוכן ברחוב 53 מערב באי מנהטן שבעיר ניו יורק, בארצות הברית. המוזיאון עבר למושבו הנוכחי ב-11 בדצמבר 2001. במקור המוזיאון נקרא "המוזיאון לאמנות עממית של האמריקאים הראשונים" ( Museum of Early American Folk Arts). בשל קשיים תקציביים נאלץ המוזיאון, בשנות ה-70, למכור חלק ממוצגיו. המוזיאון לכל אורך פעילותו הציג הן אמנות עממית מקורית, והן אמנות עממית עכשווית. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית (באנגלית) המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית, סרטונים בערוץ היוטיוב המוזיאון האמריקאי לאמנות עממית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל סטולר

שמואל סטולר (27 באוגוסט 1898 – 6 במרץ 1977) היה אגרונום ופעיל ציוני. חתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשכ"ה (1965). סטולר נולד בשנת 1898 במוסקבה לחנה ואלעזר. בשנת 1915 סיים את לימודיו התיכוניים, והחל ללמוד היסטוריה ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה. בפברואר 1917 גויס לשורות צבא האימפריה הרוסית, ממנו ערק לאחר מהפכת אוקטובר ועבר עם משפחתו לקרים שבדרום אוקראינה. בקרים למד באוניברסיטת סימפרופול לימודי חקלאות ומדעי הטבע. בשנת 1920 נישא ליונה לבית מרק. יונה ושמואל סטולר עלו באותה השנה לארץ ישראל כחלק מהעלייה השלישית, והיו חברים בגדוד העבודה ובחבורת הקרימצ'קים - חבורה שבראשה עמד יצחק שדה. אלה ש"באו לארץ ישראל לבנות ולהבנות בה". סטולר עבד בסלילת כבישים, עד לקבלתו לקבוצת כנרת שהייתה אז בחצר כנרת. סטולר התמסר לחקלאות ולמחקר חקלאי, ומשנת 1938 עמד בראש ועדת הניסיונות של עמק הירדן, והיה אחראי לפיתוח שיטות השקיה, חקלאות שלחין ומטעים. סטולר היה אחראי על הבאתם, פיתוחם, והתאמתם לתנאי הארץ של זני בננה, תמר וגפן חדשים. על עבודתו זאת הוענק לסטולר פרס ישראל לחקלאות בשנת תשכ"ה-1965. בעקבות עבודתו על פיתוח זני תמרים ושימור פרי התמר נוסד בית האריזה לתמרים בצמח. סטולר התמסר גם לחינוך והוראה, ובשנת 1946 היה ממייסדיו ומנהלו של בית הספר החקלאי בית-ירח. פעילותו החלוצית וחשיבות עבודתו המחקרית הביאו להצעה למנותו לנשיא המדינה, לה סירב בטענה ש"לא הגיע ארצה לעסוק בזוטות". באוקטובר 1951 נפטרה בתו דינה בן נבט שחלתה במחלת הסרטן, בגיל 24. לשמואל ויונה סטולר משפחה ענפה - נולדו להם שלושה בנים וחמש בנות. הם חיו בקבוצת כנרת עד לפטירתם, ונקברו בבית הקברות כנרת. זני גפן חדשים, תש"ב מחקרים על הבננה, הוצאת ספרית השדה, תשי"ב זני תמר בישראל, הוצאת ספרית השדה, תשי"ג מסעות בן ציון ישראלי, הוצאת ספרית השדה, תשי"ט רשימות ומחקרים, הוצאת ספרית השדה, תש"ך (אסופת מאמרים לכבודו ולציון שנת החמישים לייסוד חוות כנרת) פירות ארץ ישראל: תולדות ומקורות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ד שיבת התמר לארץ ישראל: מסעות בנציון בעיראק, איראן ומצרים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז שיבת התמר לארץ ישראל. ספריית עופרים. גידול התמר בארץ ישראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז בטרם. זכרונות, המרכז החקלאי 1977 עדות: לבטים בהקמת משק בבקעת כנרת, הוצאת המרכז החקלאי, תש"ם בבאר שבע נקרא רחוב על שמו. מדיה וקבצים בנושא שמואל סטולר בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "שמואל סטולר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3351 יונה סטולר - יזכור, קבוצת כנרת שמואל סטולר - יזכור, קבוצת כנרת אסף ענברי - על בית-הספר התיכון האזורי, בית-ירח דקל - אנציקלופדיה יהודית דעת אביבה לורי, מאגר הדנ"א של עמק הירדן, באתר הארץ, 24 בינואר 2013 מזכרונותיו של שמואל סטולר, הקלטות זיקני היישוב בגליל - ארכיון יבנאל, 1975 שמואל סטולר מספר - 1 שמואל סטולר מספר - 2 שמואל סטולר מספר - 3 שמואל סטולר מספר - תמלול שמואל סטולר (1898-1977), דף שער בספרייה הלאומית דינה בן-נבט, באתר קבוצת כנרת
המושבה הגרמנית

הכינוי "המושבה הגרמנית" יכול להתייחס לכל אחת מהמושבות שהוקמו או יושבו על ידי הטמפלרים בארץ ישראל. האם התכוונתם ל... המושבה הגרמנית (ירושלים) – הוקמה במרכז-מערב ירושלים המושבה הגרמנית (חיפה) – הוקמה במורד הכרמל בחיפה כרמלהיים – הוקמה במרכז הכרמל בחיפה וילהלמה (חמידייה-וילהלמה) – הוקמה במישור חוף יהודה, מצפון ללוד וממזרח ליהודייה, כיום שוכן בשטחה היישוב בני עטרות שרונה (מושבה) – הוקמה מצפון ליפו, כיום בתחומה של תל אביב המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו – הוקמה על ידי נוצרים מורמונים אמריקאים ועברה לידי הטמפלרים, ממוקמת בין שכונת פלורנטין ליפו
שירי ארצי

שירי ארצי (נולדה בישראל ב-11 במרץ 1972) היא תסריטאית, מדבבת, פזמונאית, מנחת טלוויזיה, סופרת ומבקרת ספרות ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה". ארצי נולדה בתל אביב למילכה ולשלמה ארצי. היא גדלה והתחנכה בשכונת צהלה שבצפון העיר, ובבית הספר התיכון "תלמה ילין". לאחר סיום לימודיה בתיכון למדה צרפתית בסורבון וכן פילוסופיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית. במקביל ללימודיה עבדה ארצי כמבקרת ספרים בעיתון "העיר" וכמדבבת. היא דיבבה בין היתר בסדרות הטלוויזיה המצוירות "הדרדסים", "סיסי הנסיכה", "הילדים מארץ עוץ" ו"רון הדבורון". ארצי הנחתה בטלוויזיה את תוכניות הספרות "הסימניה" לצד אירי ריקין ו"עושים רוח", וכן את תוכנית הבוקר "יום חדש" לצד גידי גוב, אותה עזבה לאחר ארבעה חודשים לצורך כתיבת ספרה "בוץ", שיצא לאור בשנת 2006. היא כתבה את פרקי יום שלישי של העונה השנייה של "בטיפול", במשותף עם עוזי וייל, וכמו כן כתבה שירים לנורית גלרון ולשי זורניצר. 2006 "בוץ" רומן ביכורים ב-2022 יצא לאור, בהוצאת כנרת זמורה דביר, ספרה "סיפורים מן הפרידה". אביה שלמה ארצי, כתב עליה את שיריו "שירי ואני", "על שירי ואבא שלה" ו"טלפני טלפני", ותמונתה הופיעה על שער אלבומו שלמה ארצי שר ומספר לילדים על יאן הגמד. אחיה הם בן ארצי ויונתן. ארצי נשואה לשחקן יפתח קליין. ב-2017 נפרדו לשנה וחצי וחזרו לחיים משותפים ולהם שלושה ילדים. שירי ארצי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שירי ארצי, באתר MusicBrainz (באנגלית) שירי ארצי, דף שער בספרייה הלאומית שירי ארצי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רשימת הפרסומים של שירי ארצי, בקטלוג הספרייה הלאומית שירי ארצי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" מיה סלע, שירי ארצי מבקשת רגע אחד שקט, בבקשה, באתר הארץ, 1 באפריל 2009 גילי איזיקוביץ, שירי ארצי חוזרת לתלמה ילין, באתר הארץ, 24 במרץ 2010 רונן טל, שירי ארצי: "הספר הזה היה כמעט התאבדותי. עברתי דרך הפרידה ונפרדתי ממנה", באתר הארץ, 25 בספטמבר 2022 הספרים של שירי ארצי, באתר "סימניה" שירי ארצי, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל רונן טל, שירי ארצי: "הספר הזה היה כמעט התאבדותי. עברתי דרך הפרידה ונפרדתי ממנה", באתר הארץ, 25 בספטמבר 2022 "סיפורים מן הפרידה" מאת שירי ארצי: פרק לקריאה, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2022 אורית מרלין-רוזנצוייג, שירי ארצי ויפתח קליין: "גם כשנפרדנו, לא היה לנו ספק באהבה שלנו", באתר ynet, 16 בינואר 2023
קורס

קורס הוא סדרת מפגשים ללימוד נושא מסוים. קורסים נערכים במגוון רחב של מוסדות להקניית השכלה: אוניברסיטה: שבה מערכת הלימודים של כל סטודנט מורכבת מקורסים שבחר (בהתאם לכללי מסלול הלימודים שלו). קורס ניתן בדרך כלל במסגרת סמסטריאלית, הכוללת כ-13 מפגשים. באוניברסיטה הפתוחה, הפועלת בשיטת למידה מרחוק, מרכיב בסיסי של קורס הוא סדרת ספרי הקורס. צבא, שבו מסלול הכשרתו של החייל כולל קורסים רבים, במהלך כל השירות הצבאי, כגון קורס קצינים, קורס טיס ורבים אחרים; או אפילו בטרם החל בשירותו הצבאי, במסגרת קורס קדם-צבאי או מכינה קדם-צבאית. קורס הוא בדרך כלל תנאי לקידומו של החייל לתפקיד מסוים. מוסדות להכשרה מקצועית. גופים למתן קורס ספציפי, לעיתים כזה המהווה תנאי לקבלת רישיון מסוים. במתנ"סים ומרכזי למידה בלתי פורמלית אחרים ניתנים קורסים (או חוגים) במגוון נושאי תרבות, ספורט ותחביבים. חוגים נערכים גם במוסדות שיעודם שונה ומשום כך קהל היעד מצוי בהם ממילא, כגון בתי ספר, אוניברסיטאות, בתי אבות. קורסים בלמידה מרחוק באתרי אינטרנט ניתנים כמוצר נלווה של מוסד לימוד (למשל, מכון דוידסון לחינוך מדעי מספק חוגי מדע הנערכים במכון ויצמן וגם בלמידה מרחוק; אוניברסיטאות מספקות לתלמידיהן גישה מרחוק לצפייה בצילומי הרצאות של קורסים אליהם נרשמו) או כמוצר בפני עצמו (למשל, לייבמוקה היא רשת חברתית מקוונת המבוססת על קורסים ללימוד שפות). קודם לפתיחת הקורס מתפרסם סילבוס שלו, כלומר מידע על תוכנו המתוכנן של הקורס. כן ניתן מידע על ידע וכישורים הנדרשים כתנאי להשתתפות בקורס. הסכמי השכר במגזר הציבורי בישראל מעודדים את העובדים להרחיב את כישוריהם באמצעות השתתפות בקורסים: צבירה של מכסת שעות לימוד מסוימת בקורסים מקנה לעובד תוספת שכר הקרויה "גמול השתלמות". ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאנדרו קופרה

ליאנדרו דמיאן קופרה (בספרדית: Leandro Damián Cufré; נולד ב-9 במאי 1978) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששימש לרוב כבלם או כמגן שמאלי. בארגנטינה הוא זכה לכינוי הורקאן (Huracán). קופרה החל את הקריירה בחימנסיה לה פלאטה, אחת משתי הקבוצות של העיר לה פלאטה (יחד עם אסטודיאנטס לה פלאטה), הוא שיחק בשורותיה 6 שנים בהן ערך 129 הופעות. ב-2002 עבר לשחק במועדון רומא האיטלקי, ולאחר עונתו הראשונה במועדון, בה זכה לדקות משחק מועטות, הושאל קופרה לקבוצת סיינה בו מצב זה השתפר. עם חזרתו לרומא הפך קופרה לשחקן הרכב ושיחק בשורותיה עד שנת 2006, אז נרכש כרטיס השחקן שלו תמורת 2 מיליון אירו על ידי מונקו. קופרה היה חבר בסגל הנבחרת הצעירה של ארגנטינה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב־1997. הוא זומן גם לסגל נבחרת ארגנטינה למונדיאל 2006 בגרמניה. ליאנדרו קופרה, באתר Transfermarkt ליאנדרו קופרה, באתר Soccerway ליאנדרו קופרה, באתר National Football Teams ליאנדרו קופרה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אפור – צבע איפור – חומרים קוסמטיים לצביעת הפנים אפור (ספרטה) – פקידי ממשל בכירים בספרטה העתיקה תחום אפור – ביטוי המציין גבול עמום נעמי אפור – שחקנית יהודייה-הונגרייה אדום (פירושונים) ירוק (פירושונים) כחול (פירושונים) לבן (פירושונים) סגול (פירושונים) שחור (פירושונים)
קילי גונסאלס

כריסטיאן אלברטו גונסאלס פרט (בספרדית: Cristian Alberto González Peret; נולד ב-4 באוגוסט 1974 ברוסאריו), ידוע בשם קילי גונסאלס, הוא כדורגלן עבר ומאמן ארגנטינאי ששיחק בעמדת חלוץ בארגנטינה ובאירופה. גונסאלס החל את הקריירה בקבוצת הנוער של רוסאריו סנטרל, שם בלט בזכות מהירותו. הוא צורף לסגל של הקבוצה הבוגרת בגיל 19 וכעבור שתי עונות עבר לבוקה ג'וניורס, בה שיחק במשך שנה שאחריה עבר לריאל סרגוסה הספרדית. גונסאלס ערך 56 הופעות בנבחרת ארגנטינה והבקיע תשעה שערים. הוא השתתף עם נבחרת ארגנטינה במונדיאל 2002 וזכה עם הנבחרת האולימפית במדליית זהב באולימפיאדת אתונה ב-2004. ב-23 ביוני 2020 הוא מונה למאמן רוסריו סנטרל מהליגה הארגנטינאית. קילי גונסאלס הופיע לראשונה בליגה הראשונה ב-18 בדצמבר 1993, במדי רוסריו סנטרל, בה הפסידה קבוצתו 0–2 לגימנסיה אי אסגרימה דה לה פלאטה. באמצע 1995 קילי זכה להתעניינות מריאל מדריד, אבל העדיף להמשיך את הקריירה שלו בבוקה ג'וניורס לבקשתו של דייגו מראדונה. ב-1996 עבר לשחק בליגה הספרדית שם שיחק בריאל סרגוסה במשך שלוש עונות והשתתף ב-92 משחקים. לאחר מכן עבר לוולנסיה וזכה עמה באליפות הספרדית בעונת 2001/2002 והגיע פעמיים לגמר ליגת האלופות. ההופעה המוצלחת שלו בליגת האלופות העניקה לו מוניטין אירופאי והפכה אותו לשחקן מוערך מאוד. ב-2003 איבד המקום שלו בהרכב ולנסיה ועזב לאינטר מילאנו, מועדון איתו זכה ובסקודטו בעונת 2005/2006 ובשני גביעים איטלקיים. גונסאלס לא זומן לנבחרת ארגנטינה למונדיאל 2006 ועם סיום הפרק שלו באירופה חזר לכדורגל הארגנטינאי וחתם ברוסריו סנטרל. הוא שיחק עונה אחת ולאחר מכן שקל לעזוב בשל דין ודברים עם נשיא המועדון פבלו סקרבינו, אך הדחתו של הנשיא בגלל ניהול כושל איפשרה את הארכת שהותו של גונסאלס עונה נוספת. עם הגעתו של גוסטבו אלפרו לאימון רוסריו סנטרל באוקטובר 2008 גונסאלס איבד את מקומו בהרכב. בנובמבר, לאחר שנכנס למחצית השנייה במשחק מול אינדפנדיינטה דה אוולנדה, הוא נפצע ונאלץ לעבור ניתוח בעקבות קרעים ברצועות ברך ימין. בתחילת 2009, נשיא רוסאריו סנטרל, הוראסיו אוסנדיזאגה וההנהלה החליטו לא לחדש את חוזהו. לעונת 2009/10 חתם בסן לורנצו, לבקשת חברו ומאמן הקבוצה דאז דייגו סימאונה. במחצית הראשונה של העונה שיחק בגביע סודאמריקנה וכבש את שערו היחיד בקבוצה מול סינסיאנו בשלב השני של שמינית הגמר. בסוף עונה זו הוא חזר רוסאריו סנטרל אשר ירדה לליגה השנייה. הוא שיחק כמה משחקים אך נפצע וסיים את העונה. עם הגעתו של המאמן עומר פלמה, קילי גונסאלס שוב קיבל דקות משחק בניצחון 0–3 מול פרו. הוא פתח בהרכב במשחק הבא נגד דפורטיבו מרלו, אבל לא שיחק באף משחק אחר בעונה. הוא נותק מהסגל המקצועי של הקבוצה מ"סיבות הקשורות בכדורגל" ;אך היו גם שמועות על התנהגות לא מקצועית. בסוף יוני 2011 הופסק הקשר שלו עם המועדון וקריירת הכדורגל שלו הסתיימה. מדיה וקבצים בנושא קילי גונסאלס בוויקישיתוף קילי גונסאלס, באתר Transfermarkt קילי גונסאלס, באתר Soccerway קילי גונסאלס, באתר BDFutbol קילי גונסאלס, באתר WorldFootball.net קילי גונסאלס, באתר National Football Teams קילי גונסאלס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
תחום אפור

המונח "אזור אפור" מפנה לכאן. לערך העוסק בסרט על השואה, ראו האזור האפור. תחום אפור (וכן שטח אפור, אזור אפור) הוא ביטוי המציין גבול עמום בין שני תחומים מובחנים או יותר, ובמקרים רבים קשה להגדרה או שהגדרתו נוטה להשתנות בזמן או בהתאם להקשרים שונים. הוא משמש לתיאור מצבים בהם קשה לסווג או לקבוע קטגוריה מוחלטת, דבר המביא לאי-וודאות ולדילמות בתחומים שונים כמו משפט, אתיקה, פילוסופיה, אמנות ועוד. בתחום ההגדרות והסיווגים, תחום אפור מתייחס לקושי בהפרדה בין מושגים או קטגוריות שנראות סמוכות או דומות, כגון הגבול הדק בין ארוטיקה לפורנוגרפיה, שבו הגדרות וקריטריונים עשויים להיות סובייקטיביים או משתנים תרבותית. בחוק, המושג מציין מצב בו חוקים ותקנות אינם מספקים הדרכה מוחלטת או ברורה לגבי נושא מסוים, או שאין תקדים ישיר הניתן להפנות אליו. זה יכול להוביל לאי-וודאות איך ואם ניתן ליישם את החוק במקרים מסוימים, כך שנוצר ספק אם וכיצד ניתן להפעילו. באתיקה, תחום אפור מתאר דילמות מוסריות שבהן ההבחנה בין נכון לשגוי או בין טוב לרע אינה ברורה או מוחלטת. דוגמה נפוצה לכך היא השאלה המוסרית הנוגעת להמתת חסד, שבה ייתכן שערכים של רחמים וכבוד נתקלים בשאלה האם המתת חסד היא רצח? ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלאך סגד

האם התכוונתם ל... מלאך סגד הראשון - שם ההכתרה של סרצה דנגל, קיסר אתיופיה (1563-1597) מלאך סגד השני - שם ההכתרה של בנו, יעקב, קיסר אתיופיה (1597-1603;1604-1606) מלאך סגד השלישי - שם ההכתרה של סוסניוס, קיסר אתיופיה (1606-1632)
משפט דארבו

באנליזה מתמטית, משפט דארבו (על שם המתמטיקאי ז'אן גסטון דארבו) הוא הכללה של משפט ערך הביניים עבור פונקציות שהן נגזרת (כלומר, קיימת להן פונקציה קדומה). על-פי המשפט, אם פונקציה גזירה בקטע סגור, פונקציית הנגזרת שלה מקבלת כל ערך בין הערכים שהיא מקבלת בקצוות הקטע, גם אם פונקציית הנגזרת אינה רציפה בעצמה. תהא   f ( x ) {\displaystyle \ f(x)} פונקציה גזירה בקטע הפתוח   ( a , b ) {\displaystyle \ (a,b)} , גזירה מימין בנקודה   a {\displaystyle \ a} וגזירה משמאל בנקודה   b {\displaystyle \ b} . נסמן את הנגזרת מימין בנקודה   a {\displaystyle \ a} כ-   f ′ ( a ) {\displaystyle \ f'(a)} ואת הנגזרת משמאל בנקודה   b {\displaystyle \ b} כ-   f ′ ( b ) {\displaystyle \ f'(b)} . אז לכל   t {\displaystyle \ t} שבין   f ′ ( a ) {\displaystyle \ f'(a)} ו-   f ′ ( b ) {\displaystyle \ f'(b)} קיים   c ∈ [ a , b ] {\displaystyle \ c\in [a,b]} כך ש-   f ′ ( c ) = t {\displaystyle \ f'(c)=t} . משפט דארבו מהווה הכללה של משפט ערך הביניים שכן כל פונקציה רציפה מקיימת את משפט ערך הביניים, אך כוחו בכך שהנגזרת אינה חייבת להיות בהכרח רציפה כדי שהמשפט יתקיים. מסקנה מעניינת ממשפט דארבו היא שנקודות אי-הרציפות של הנגזרת הן מסוג "אי-רציפות עיקרית" בלבד. בפרט, לפונקציה בעלת נקודת אי-רציפות סליקה או אי-רציפות מסוג ראשון (״קפיצה״/״דילוג״) אין פונקציה קדומה. מסקנה נוספת היא שהמשפט ההפוך למשפט ערך הביניים אינו נכון, כיוון שקיימות נגזרות שאינן רציפות אבל כן מקיימות את תכונת ערך הביניים. גם המשפט ההפוך למשפט דארבו אינו נכון. לא לכל פונקציה המקיימת את תכונת ערך הביניים יש פונקציה קדומה. דוגמה נגדית היא פונקציית הבסיס-13 של קונוויי. אם   f ′ ( b ) = f ′ ( a ) {\displaystyle \ f'(b)=f'(a)} , הטענה ברורה מאליה. ללא הגבלת הכלליות נניח כי   f ′ ( b ) > f ′ ( a ) {\displaystyle \ f'(b)>f'(a)} , ויהי   f ′ ( b ) > t > f ′ ( a ) {\displaystyle \ f'(b)>t>f'(a)} . כעת נראה כי קיימת נק' c ∈ ( a , b ) {\displaystyle c\in (a,b)} שמקיימת f ′ ( c ) = t {\displaystyle f'(c)=t} . נגדיר   g ( x ) = f ( x ) − t ⋅ x {\displaystyle \ g(x)=f(x)-t\cdot x} . נגזרתה היא   g ′ ( x ) = f ′ ( x ) − t {\displaystyle \ g'(x)=f'(x)-t} ולכן נשים לב כי   g ′ ( b ) > 0 > g ′ ( a ) {\displaystyle \ g'(b)>0>g'(a)} .   g ( x ) {\displaystyle \ g(x)} פונקציה גזירה ובפרט רציפה, כהפרש של פונקציות גזירות. לכן לפי המשפט השני של ויירשטראס, קיימת נק'   a ≤ c ≤ b {\displaystyle \ a\leq c\leq b} בה מקבלת   g {\displaystyle \ g} ערך מינימלי. ערך זה לא יכול להתקבל ב-   a {\displaystyle \ a} כיוון ש-   0 > g ′ ( a ) {\displaystyle \ 0>g'(a)} ולכן הפונקציה יורדת בסביבת   a {\displaystyle \ a} , ולא יכול להתקבל ב-   b {\displaystyle \ b} כיוון ש-   0 < g ′ ( b ) {\displaystyle \ 0<g'(b)} ולכן הפונקציה עולה בסביבת   b {\displaystyle \ b} . כלומר c ∈ ( a , b ) {\displaystyle c\in (a,b)} , ולכן היא נקודת קיצון מקומית. אזי לפי משפט פרמה,   g ′ ( c ) = 0 {\displaystyle \ g'(c)=0} , כלומר   f ′ ( c ) − t = 0 {\displaystyle \ f'(c)-t=0} ואזי   f ′ ( c ) = t {\displaystyle \ f'(c)=t} כנדרש. משפט דארבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)