laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וסט קובינה

וסט קובינה (באנגלית: West Covina) היא עיר במחוז לוס אנג'לס, במטרופולין של לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. העיר שוכנת 32 ק"מ מזרחית ללוס אנג'לס בחלקו המזרחי של עמק סן גבריאל. נכון לשנת 2008 חיים בעיר כמעט 112,660 תושבים. רוב התושבים הם מהמעמד סוציו-אקונומי בינוני עד גבוה. ישנן מספר שכונות יוקרה בתחומי העיר בהן ערך הבתים הוא הגבוה ביותר בכל עמק סן גבריאל. כמו כל ערי הפרברים של לוס אנג'לס חלק גדול מתושביה של וסט קובינה עובדים בלוס אנג'לס. במהלך השנים הצליחה וסט קובינה למשוך אליה מספר חברות ענק. במרכז העיר ישנו אזור מסחר ועסקים בו יושבות מפקדות וסניפים של חברות גדולות. וסט קובינה הוקמה בשנת 1923 לאחר שתושבי חלקה המערבי של העיר קובינה יצאו למלחמה בכוונה של עיריית קובינה להקים מתקן ביוב בחלקו המערבי של העיר. הפתרון היחידי היה להיפרד מהעיר ולהקים עירייה חדשה כך שהשטח יהיה שייך לעירייה החדשה. בהתחלה הייתה וסט קובינה עיר חקלאית ורוב תושביה גידלו תפוזים ואגוזים. עם השנים החוות והשדות הוחלפו בשכונות מגורים עירוניות וכיום 90% משטח העיר בנוי. העיר משתרעת על שטח של 41.7 ק"מ מרובעים ואין לה לאן להתרחב מכיוון שהיא גובלת בערים אחרות מכל צדדיה. העיר התפרסמה בכל העולם בעקבות הסדרה "האקסית המטורפת". גיבורת הסדרה רבקה, עוזבת עבודה מצליחה כעורכת דין בניו יורק ועוברת לגור בווסט קובינה, המקום בו מתגורר אהוב ילדותה ג'וש, במטרה להחזיר אותו לחיקה. מדיה וקבצים בנושא וסט קובינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וסט קובינה (באנגלית) וסט קובינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רדואן אל-חילו

רדואן אל-חילו (בערבית: رضوان الحلو; 1907, יפו - אוקטובר 1975, יריחו) היה פוליטיקאי פלסטיני קומוניסטי שפעל בתקופת המנדט הבריטי, כיהן כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ). אל-חילו נולד ביפו למשפחה ענייה. כבר מגיל 8 הוא נאלץ לעזור בפרנסת המשפחה. בגיל 19 הצטרף למפלגה הקומוניסטית (פ.ק.פ), ונודע שם בשם "החבר מוסא". במסגרת המפלגה למד קרוא וכתוב. הוא למד במוסקבה במשך מספר חודשים ולאחר מכן עבד בעבודות מזדמנות. בשנת 1934 מונה למזכ"ל הפק"פ. באותה תקופה היה בן-זוגה של שמחה צברי, מספר שתיים במפלגה. תחת הנהגתו המפלגה עברה תהליך של "ערביזציה" שמשמעו העברת ההנהגה לידיים ערביות והפיכת המפלגה למפלגה לאומית-פלסטינית בעלת מצע קומוניסטי, הוא תמך במרד הערבי הגדול (פרץ בשנת 1936) כהתקוממות אנטי-אימפריאליסטית אולם לטענתו הוא התנגד לפעילות הטרור שננקטה על ידי כמה מחברי המפלגה. במהלך כהונתו כמזכ"ל המפלגה, ישב בכלא בשנים 1939–1941, ובתקופה זו הנהיגה את המפלגה חברתו לחיים, שמחה צברי. בשנת 1941 נעצר אל-חילו ושוחרר כעבור שנה. הוא כיהן כמזכ"ל הפק"פ עד 1943, אז התפוררה המפלגה והחברים הערבים עזבוה כדי להקים את "הליגה לשחרור לאומי", שעמד בראשה, בספטמבר 1943. חילו נשא לאשה יהודיה מבודפשט, שילדה לו שלוש בנות. ב-1948 עזבה האשה עם הבנות להונגריה. לאחר מלחמת העצמאות השתקע ביריחו ונשא לאשה פליטה כמוהו מיפו. כמו יתר הקומוניסטים הערבים שחיו ביהודה ושומרון תחת שלטון ירדן אל-חילו הצטרף למפלגה הקומוניסטית הירדנית אולם סולק משורותיה בשנת 1952 כתוצאה מסכסוכים פנימיים. דליה קרפל, במוסקווה קראו לה יאמינה, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2004 דני רובינשטיין, "הח' מוסא" נשאר מהפכן, דבר, 30 בדצמבר 1969 [1] (הקישור אינו פעיל) מצטפא כבהא, המזרח התיכון בימינו: הפלסטינים – עם בפזורתו, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 59, הערה 12. דני רובינשטיין, יריחו בחורף, דבר, 8 בינואר 1982 [2] (הקישור אינו פעיל) ג.ז. ישראלי, העסקנים הקומוניסטים בארץ-ישראל, דבר, 7 באפריל 1953 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחרור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שַחֲרוּר – מין של ציפור נירוואנה (גם: נִיבַּאנָה, מוֹקְשַה) – במספר תורות מזרחיות, הבאת הנפש למצב של הארה, מצב תודעתי של מודעות מלאה, ומכאן לשחרור מסבל אמנציפציה – מתן שוויון זכויות אזרחיות, חברתיות ומדיניות, לציבור או לעם שלא נהנה מיתרונות ומזכויות אלה קודם לכן התנועה לשחרור האישה – כינוי לשורת מאבקים פמיניסטיים שחרור מוקדם – הליך של שחרור אסיר מבית סוהר לפני תום תקופת מאסרו שחרור מצה"ל – תהליך סיום השירות של חייל בצה"ל תעודת שחרור משירות צבאי – תעודה המקבל חייל עם סיום השירות בצבא שחרור מושהה – טכנולוגיה המשמשת בחקלאות ובתעשיית התרופות, שבה משתחררים כימיקלים כלשהם באופן הדרגתי ולאורך זמן רב שחרור (אנדרטה) – אנדרטה להנצחת השואה במדינת ניו ג'רזי בארצות הברית שחרור (סרט) – סרט אמריקאי אישים: ציפי שחרור – משוררת וסופרת ישראלית
אטריביס (מצרים העליונה)

אטריביס (למפת מצרים מוגדלת)   קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח' סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית ל ו ב הים התיכון הים האדום אטריביס (למפת מצרים רגילה)   קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח' סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית ל ו ב הים התיכון הים האדום אטריביס אטריביס (ביוונית עתיקה: Άθλιβις), הידועה גם כטריפיון ובמצרית עתיקה - חוט רפיט, הייתה עיר עתיקה במצרים העליונה. במקום בו שכנה העיר, סמוך לעיר סוהאג של ימינו, וכעשרה קילומטרים דרומית לעיירה אחמים, על הגדה המערבית של נהר הנילוס, שוכן כיום כפר בשם ואנינה. בעיר נמצא מקדש שנבנה עבור האלה רפיט (טריפיס) על ידי קיסריון, ושליטים רומים שלאחריו. דרומית למקדש זה נמצא מקדש מוקדם יותר שנבנה על ידי הפרעה תלמי התשיעי. במקום נמצא קבר השייך לאחים בשם איבפמני ופמהיט, שעל תקרתו מצוירים שני גלגלי מזלות. במצרים העתיקה הייתה קיימת עיר נוספת בשם אטריביס, השוכנת צפונית לקהיר. מדיה וקבצים בנושא אטריביס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לייף

המונח "Life" מפנה לכאן. לערך העוסק בסדרת טבע תיעודית של ה-BBC, ראו Life (סדרת טלוויזיה). "לייף" (באנגלית: Life) הוא מגזין אמריקאי אשר הופץ במתכונות שונות מ-1883 עד ל-2007. במקור היה "לייף" מגזין הומוריסטי שיצא לראשונה בשנת 1883 והופץ עד 1936, אז נרכש על ידי הנרי לוס, מייסד "טיים מגזין", על מנת להחזיק בזכויות היוצרים על השם המסחרי. בהמשך הפך לשבועון שיצא לראשונה ב-1936 על ידי לוס, ובו היה דגש רב על צילום עיתונות. המגזין הופץ כשבועון עד שנת 1972, כמהדורה מיוחדת עד 1978, וכירחון עד שנת 2000. משנת 2004 עד 2007 הופץ שוב כשבועון המצורף כנספח לעיתונים אמריקאיים שונים. מגזין לייף זכה להצלחה רבה במשך שני דורות, בטרם דעכה תדמיתו היוקרתית בעקבות שינויים במצב הכלכלי ובטעם הקוראים. מאז 1972 הופסקה והוחזרה הפצת המגזין פעמיים, והמהדורה האחרונה הופצה ב-20 באפריל 2007. שם המותג ממשיך להתקיים באינטרנט, והתמונות, שרבות מהן בעלות חשיבות היסטורית וחלקן אף לא פורסמו מעולם, הועלו לארכיון מיוחד על ידי גוגל והן ניתנות לצפייה בחינם. בין הצלמים המפורסמים שתמונותיהם הופיעו במגזין ניתן למנות את דורותיאה לאנג, רוברט קאפה, יוג'ין סמית' ואלפרד אייזנשטאדט. אתר האינטרנט הרשמי של לייף (באנגלית) לייף, ברשת החברתית פייסבוק לייף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לייף, ברשת החברתית אינסטגרם לייף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארכיון התמונות של לייף, באתר גוגל תמונות (באנגלית) כל גליונות לייף מהשנים 1936–1972, באתר גוגל ספרים Time Inc. to Close LIFE Magazine Newspaper Supplement Google makes Life magazine photo archives available to the public ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טוסיליזומב

אקטמרה (Actemra) הוא שמו המסחרי של הנוגדן החד שבטי Tocilizumab המשמש כתרופה לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית. בחודש יוני 2020 היא הראתה תוצאות ראשוניות חיוביות בהפחתת סיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019. דלקת מפרקים שגרונית היא מחלה דלקתית כרונית חשוכת מרפא. המחלה מביאה לפגיעה במפרקים, למוגבלות פיזית, ויכולה אף לגרום לנכות ולאובדן כושר עבודה. מטרת הטיפול במחלה היא להשיג תקופה ארוכה ככל הניתן של הפוגה מהמחלה, כאשר בזמן זה, החולה מסוגל לשמור על תפקודו היומיומי ונהנה מאיכות חיים טובה. אקטמרה משיגה באופן עקבי אחוזי הפוגה גבוהים בכל אוכלוסיות החולים, ללא קשר למשך המחלה, לחומרתה ולמספר הטיפולים הקודמים בהם נכשל המטופל. הטיפול באקטמרה ניתן אחת לארבעה שבועות בעזרת עירוי למשך שעה. אקטמרה אושרה לרישום ביפן באפריל 2008 לשם טיפול בדלקת מפרקים שגרונית. בתחילת ינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום בשווייץ, וב-20 בינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום באירופה על ידי EMEA, אישור שמכסה רישום ב-27 מדינות באירופה. אקטמרה מאושרת בישראל על ידי משרד הבריאות מאז 2010. ב-30 באוגוסט 2017 אושרה אקטמרה גם בארצות הברית, לטיפול בתופעות לוואי של קימריה (,Kymriah (tisagenlecleucel טיפול ה CAR-T הראשון שאושר. התרופה ניתנת לטיפול במבוגרים החולים בדלקת מפרקים שגרונית בדרגת חומרה בינונית עד קשה, אשר לא הגיבו בצורה מספקת לטיפול קודם ב-DMARDs ו/או נוגדי TNF. אקטמרה יכולה להינתן כטיפול יחיד או בשילוב עם מתוטרקסט ו/או DMARDs אחרים. שימושים נוספים לתרופה הם לטיפול בטמפורל ארטריטיס (Temporal arteritis) זאת בנוסף או בנפרד מהטיפול המקובל בקורטיקוסטרואידים. IL-6 הוא ציטוקין שמצוי בשפע בסינוביום המפרקי המודלק. הוא גורם לגיוס ואקטיבציה של תאים דלקתיים במפרק וכתגובה התאים האלה מייצרים עוד IL-6. כך נוצרת שרשרת פתוגנית של תגובה חוזרת. תגובה זו מתרחשת בעקבות קישורו של IL-6 לקולטנים sIL-R6 ו-mIL-6R. אקטמרה היא נוגדן מונוקלונלי שנקשר לקולטנים אלה, ובכך מונע מהציטוקין IL-6 את העברת הסיגנלים התאיים, מוביל להפחתה בדלקת ובנזק שנגרם למפרק. בנוסף, מפחית תופעות נוספות של המחלה כדוגמת אנמיה. במחקרים קליניים שנעשו עם אקטמרה, נמצא כי לתרופה פרופיל בטיחותי טוב. דווח על מספר מקרים של חולים שסבלו מאלרגיה במערכת הנשימה, כאבי ראש ויתר לחץ דם. אצל חלק מהחולים התגלתה עלייה באנזימי הכבד. העלייה באנזימי הכבד הייתה מתונה והפיכה ללא גרימת נזק לכבד ולפעילותו. תרופה חדשה נגד דלקת מפרקים שגרונית,BeOK Emily C. Somers, Gregory A. Eschenauer, Jonathan P. Troost, Jonathan L. Golob, Tocilizumab for treatment of mechanically ventilated patients with COVID-19, medRxiv, 2020-06-03, עמ' 2020.05.29.20117358 doi: 10.1101/2020.05.29.20117358 Article > Roche links with UK gov for ground-breaking PAH trial, www.pharmatimes.com הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ענבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ענבה – שם כללי לפרי המאופיין בתכונות מסוימות נחל ענבה – נחל אכזב בישראל, באזור גבעות מודיעין מחלף ענבה – מחלף בישראל המחבר את כביש 1 וכביש 431 פארק ענבה – פארק בעיר מודיעין-מכבים-רעות
בניין המשביר לצרכן (ירושלים)

בניין המשביר לצרכן בירושלים, הממוקם ברחוב המלך ג'ורג' 28, באחד מקודקודי "המשולש הירושלמי", בקרבת מדרחוב בן-יהודה ומגדל העיר, נבנה בשנים 1967-1970 על ידי חברת הכשרת היישוב על פי תוכניות של האדריכל דוד אנטול ברוצקוס. במבנה שכנה חנות הכלבו של המשביר לצרכן עד שנת 2010. בשנת 2018, לאחר שיפוץ נרחב שהחליף את מראה החזיתות והחלוקה הפנימית, נפתח בבניין סניף של חברת חללי העבודה המשותפים WeWork. הבניין תוכנן במקור בסגנון מודרני בצורת קובייה אטומה, פרט לקומת הקרקע, בה יש קיר מסך רצוף מזכוכית. בכך מחקה המבנה בנייה של קניונים אמריקאים. גם בניין המשביר לצרכן בחיפה נבנה בסגנון דומה. בהתאם לחוקי הבנייה בירושלים, הבניין צופה אבן נסורה. שטחו הבנוי של המבנה הוא 5,000 מ"ר, והוא היה בבעלות משותפת של חברת הכשרת היישוב וקו-אופ ישראל. רשת המשביר לצרכן שכרה את המבנה לשימוש סניפה הירושלמי בשכירות ארוכת טווח מאז הקמתו. שכירות זו הסתיימה בשנת 2011, אז עבר סניף המשביר לבניין חדש ליד כיכר ציון. לפני הבניין רחבה קטנה ("רחבת הכשרת היישוב" לפי שמה הרשמי ו"רחבת המשביר" בפי העם), אשר משמשת כמעין כיכר עירונית ומתקיימים בה מדי פעם הפגנות ומופעי רחוב. רחבה זו מתוארת בספר "מישהו לרוץ אתו" מאת דויד גרוסמן. חשיבות רחבה זו ירדה עם בניית מגדל העיר בסמוך לבניין המשביר לצרכן, משום שהמגדל ריכז רוח חזקה אל רחבה זו. המגרש עליו הוקם הבניין נרכש על ידי המשביר לצרכן בשנת 1963. הבניין נחנך לאחר 3 שנות בנייה בעלות של 8 מיליון ל"י בספטמבר 1970, בטקס בנוכחות ראש העירייה טדי קולק. לאחר הריסת בית טליתא קומי שעמד בסמוך למשביר ב-1980 (במקומו הוקם בניין משרדים ומסחר - בית רג'ואן), הוצבו ברחבת המשביר חלקי אדריכלות מקוריים מהבניין העתיק, דוגמת חלון מקושת, ארובה וחזית מרפסת, כמצבת זיכרון לבניין שנהרס. בשנות השמונים המאוחרות פרצה שרפה בבניין המשביר לצרכן, וכוחות הכבאים התקשו לפרוץ אל הקומות הגבוהות של הבניין בשל החלונות הצרים והמעטים שבו. כלקח מהשרפה הותקנו דלתות חירום בחזית האחורית של המבנה. עם צאתו של סניף המשביר מן המבנה למבנה חדש בכיכר ציון, תכננו בעליו להסב אותו לקניון, תוך שינוי משמעותי במבנהו החיצוני והפנימי, שכלל בין היתר את הריסת חזיתו הדרומית הפונה למגדל העיר והחלפתה בקיר זכוכית. אולם תוכנית זאת לא יצאה לפועל ובהמשך נעשו שינויי בעלות על שטחי המתחם. בתאריך 19 בספטמבר 2015 פרצה שרפה נוספת בבניין אשר גרמה לנזק רב. בפברואר 2016 נחשפה תוכנית חדשה למתחם האמורה להתבצע בשני שלבים. השלב הראשון נועד להכשיר את שתי קומותיו התחתונות של הבניין לשטחי מסחר בעוד קומותיו העליונות מיועדות לשמש כמשרדי סטארט-אפים של חברת WeWork המפעילה רשת משרדים שכזאת ברחבי העולם ויש לה סניפים נוספים באזור המרכז. חלק מהשיפוץ המתוכנן כולל פעירת חלונות רבים בחזית המבנה האטומה וכן הכשרת כניסה לקומות המשרדים מכיוון רחוב עליאש בחלקו האחורי של המבנה. בשלב השני מקווים הבעלים לקבל היתרי בנייה לבניית יחידות דיור קטנות להשכרה מעל המבנה הקיים. בדצמבר 2018 נחנך בבניין מרכז WeWork בירושלים. דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור, 1996 מדיה וקבצים בנושא בניין המשביר לצרכן בוויקישיתוף הילה שמר, בשורה לירושלמים: משרדים ודירות לטווח קצר בבניין המשביר הישן, באתר Xnet‏, 21 בפברואר 2016 נחנך כל בו של המשביר לצרכן בירושלים, דבר, 2 בספטמבר 1970 אהרן להב, ענק צמח בירושלים, דבר, 4 בפברואר 1971 י. משולח, המשביר לצרכן יקים כלבו בן חמש קומות בירושלים, דבר, 8 באפריל 1963 רזי גוטרמן, 8 מיליון ל"י הושקעו ב"כל־בו" החדיש של "המשביר" בירושלים, מעריב, 25 באוגוסט 1970 הקניון השקוף של מרכז העיר, mynet
99 (פירושונים)

האם התכוונתם ל... 99 – השנה ה-99 לספירה 99 (מספר) – המספר הטבעי הדו-ספרתי הגדול ביותר כביש 99 – כביש רוחב ארצי בצפונה של ישראל Type 99 – טנק מערכה עיקרי מתוצרת סין STS-99 – המשימה ה-97 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ערוץ 99 - ערוץ הכנסת – ערוץ טלוויזיה ממלכתי ציבורי בישראל רדיו 99 – תחנת רדיו ישראלית אזורית המשדרת באזורי השרון וגוש דן דיזנגוף 99 – סרט ישראלי משנת 1979, בבימויו של אבי נשר תנוחת כפיות – תנוחת שכיבה זוגית ותנוחת מין המכונה גם "99"
לידיה קוזניצקי

לידיה קוֹזֶנִיצקי (13 בספטמבר 1937 – 26 בינואר 2013, ט"ו בשבט תשע"ג) הייתה רופאה וציירת ישראלית. קוזניצקי נולדה בעיירה וילה ברטט (Villa Berthet) שבפרובינציית צ'אקו בארגנטינה, למשפחה יהודית מסורתית. למדה ציור, נגינה בפסנתר והוראת מוזיקה. בגיל 17 החלה את לימודי הרפואה באוניברסיטת רוסריו בארגנטינה. בשנת 1962 סיימה את לימודיה בהצטיינות ונישאה לד"ר ישראל קוזניצקי, מומחה לרפואה גרעינית. בני הזוג עלו לישראל. לזוג שתי בנות ובן. בארץ התגוררו בני הזוג בתחילה בבאר שבע, והיו מהגרעין המייסד של בית חולים סורוקה. במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה שימשה קוזניצקי כרופאה כירורגית ותרמה להצלת חייהם של חיילים רבים. בשנת 1969, עם סיום התמחותה ברפואת אף אוזן גרון, עברה למרכז ועבדה בבית חולים בילינסון. בשנות השבעים נרתמה לייסד את הקונסרבטוריון העירוני בפתח תקווה. אחרי אסון מעלות (1974) ייסדה וארגנה את מערך השמירה בבית ספר "עין גנים" בפתח תקווה, שממנו התפשט מפעל השמירה בבתי הספר לכל הארץ. קוזניצקי פעלה בשנים 1990–1992 במחקר אימונולוגי באוניברסיטת בר-אילן ובשנים 1993–1994 במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל בהתאמת והשתלת מח עצם לחולי סרטן. בתה, חגית כפיר, היא זמרת-יוצרת. בשנת 1994, לאחר הסכם השלום עם ירדן, חצתה קוזניצקי את הגבול עם דגל ישראל בידה, ועלתה להר נבו, שם גמלה בליבה ההחלטה לצייר את התנ"ך, שבלימודיו היה לה עניין מיוחד. מאז היא ציירה מספר רב של ציורים בנושאים הקשורים לתנ"ך, והציגה במספר רב של תערוכות, בהן תערוכת קבע בבית התנ"ך בתל אביב שבה מוצגים שלושה מציוריה. שתי עבודות במכלול יצירתה המנציחות את האסטרונאוט הישראלי אילן רמון הן יוצאות דופן. על עבודות אלה הוענקה לה תעודת הוקרה מבית התנ"ך. לאחר מכן הוציאה לאור ספר עם 101 תמונות של פרשות השבוע, הפטרות, שיר השירים עם מבוא של פרופ' שלום רוזנברג, והסברים אמנותיים של מבקרת האמנות חנה ברק-אנגל. ברק-אנגל סוברת כי "למקבץ העבודות של ד"ר קוזניצקי על התנ"ך, באופן כה שיטתי, איו אח ורע בעולם האמנות..". עוד היא סוברת כי "מדובר בפרשנות מסורתית של המקרא שנעשתה באמצעים פיגורטיביים ויש בה מהרעננות של תקופתנו העכשוית". הציורים צוירו בטכניקת שמן על בד, ומצורפים להם ציטוטים של פסוקי התנ"ך בארבע שפות, שאותם ליקט בעלה ישראל. במהלך חידון התנ"ך העולמי בשנת 2007 הוקרנו ציוריה. ספר ציורי התנ"ך צוין לשבח על ידי אנשי ציבור רבים, ביניהם הרב הראשי לישראל, האפיפיור בנדיקטוס ה-16, נשיא המדינה ויו"ר אגודת הסופרים העבריים. בשנת 2007 הוכתרה ליקירת העיר פתח תקווה. חטא עץ הדעת תמר כלת יהודה שאול המלך אילן רמון חנה ברק-אנגל, 'ציורי התנ"ך של לידיה קוזניצקי', מכירה פומבית: הירחון הישראלי לאספנות ולאמנות, 53: 22–27, 2006 'תורת המכחול', עת לחשוב: כתב-עת לחשיבה יהודית, 82: 42–47, 2006 מדיה וקבצים בנושא לידיה קוזניצקי בוויקישיתוף לילך סביון, תכירו את משפחת קוזניצקי, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 19 ביוני 2012 לידיה קוזניצקי, דף שער בספרייה הלאומית
מפרץ ברטונס

מפרץ ברטונס או מפרץ ברטונז (באנגלית: Burtons Bay) הוא מפרץ הממוקם לחוף האוקיינוס האטלנטי במדינת וירג'יניה שנמצאת במזרח ארצות הברית. המפרץ נקרא בעבר בשם מפרץ פלוידס (באנגלית: Floyds Bay). על שמו של המפרץ נקראה אונייה (אנ') שהייתה בשימוש הצי האמריקאי, אונייה זו פעלה בין השנים 1945–1960 ואף השתתפה במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. המפרץ משתרע בין מספר ערים ועיירות במדינת וירג'יניה, הראשית והגדולה שבהן היא ואצ'אפריג (אנ'). מלבדה יש יישובים נוספים שנמצאים לחופי המפרץ או בסמוך עליו; עם היישובים האלו נמנים לוקוסטוויל, קלר (אנ'), מלפה (אנ') ודוהרטי. מלבד מפרץ ברטונס קיימים באזור זה מפרצים נוספים, הגדול שבהם הוא מפרץ צ'ספיק, אך קיימים מפרצים קטנים וקרובים יותר ממפרץ זה, כגון מפרץ אאוטלט ומפרץ בארדוף. מפרץ ברטונס משמש דייגים רבים באזור ומהווה אחד מהמקומות המרכזיים בהם שטות ועוגנות סירות דיג באזור. אוניית צי ארצות הברית מפרץ פלוידס Travels With Charlie: Burton's Bay in Virginia, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:50) SOUTHERN BOATING EDITORIAL TEAM, Virginia Fishing Road Trip!, ‏2 ביוני 2020 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מפרץ ברטונס".
קארלו רוציני

קארלו רוציני (באיטלקית: Carlo Ruzzini; ‏ 11 בנובמבר 1653 - 5 בינואר 1735) היה הדוכס ה-113 של ונציה. רוציני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו בשנת 1732 ועד פטירתו. רוציני נולד בוונציה למרקו רוצינו וקתרינה צנו. רוציני היה בכור הבנים במשפחתו - שהייתה משפחת אצולה ותיקה ועשירה. רוציני שירת את לה סרניסימה כדיפלומט בתקופה קשה בה איבדה הרפובליקה שטחים רבים לטובת האימפריה העות'מאנית. הוא החל את הקריירה הציבורית שלו בגיל 26, עת התמנה לנהל את הארסנאלה של ונציה (המספנות של העיר). החל משנת 1691 כיהן כשגריר הרפובליקה במדריד, ולאחר תום כהונתו, בשנת 1698 עבר לווינה לכהן בה כשגריר. רוציני ייצג את ונציה במהלך המשא ומתן בעת חתימה על הסכם קרלוביץ בין השנים 1698–1699. בשנת 1706 התמנה לשגריר הראשון של ונציה בהאג, וב-1707 עבר לאיסטנבול לכהן כשגריר הרפוליקה בחצר הסולטאן. בשנת 1712 השתתף כנציג ונציה בדיונים על הסכם אוטרכט. בסיום הלוחמה בין ונציה והאימפריה העות'מאנית בין השנים 1714–1718 השתתף רוציני בדיונים על שלום פוז'ארוואץ ביולי 1718 אשר הביא לסיום הלוחמה. לאחר החתימה על הסכם השלום (בו נאלצה ונציה, המפסידה בלוחמה, לוותר על שטחים רבים), נותר רוציני כשגריר באיסטנבול, אולם חלה ונאלץ לשוב לוונציה. רוציני היה מועמד לבחירה לתפקיד הדוג'ה בשנת 1722 אולם הובס על ידי סבאסטיאנו מוצ'ניגו. לאחר מותו של מוצ'ניגו, בשנת 1732 נבחר רוציני לתפקיד ברוב של 40 מתוך 41 קולות הבוחרים. במהלך כהונתו שמרה ונציה על נייטרליות ונמנעה מלהצטרף לסכסוכים צבאיים באירופה. מדיה וקבצים בנושא קארלו רוציני בוויקישיתוף
IDE

האם התכוונתם ל... Integrated Drive Electronics – הוא תקן מודרני של חיבור כוננים למחשב. בקר IDE סביבת פיתוח משולבת – היא תוכנת מחשב העוזרת למתכנתים לפתח תוכנה. איי.די.אי טכנולוגיות – IDE Technologies Ltd (הנדסת התפלה) - חברה ישראלית להתפלת מי-ים Israel Diamond Exchange IDE – בורסת היהלומים הישראלית.
NYPD Blue

NYPD Blue היא סדרת דרמה משטרתית אמריקאית מצליחה, זוכת פרס אמי, ששודרה ברשת ABC משנת 1993 עד 2005. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית קשת, ולאחר מכן גם בסטאר וורלד ו-AXN. העלילה עוסקת בבלש בשם אנדי סיפוויץ' (דניס פרנץ) שעובד במשטרת העיר ניו יורק (NYPD). הוא עובד עם שותפים רבים במחלקה כולל הבלשים ג'ון קלי (עונות 1-2), בובי סימון (עונה 2–12) ועוד. "NYPD Blue", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "NYPD Blue", באתר AllMovie (באנגלית) "NYPD Blue", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "NYPD Blue", באתר Metacritic (באנגלית) "NYPD Blue", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "NYPD Blue", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "NYPD Blue", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פו הדב: האביב של רו

פו הדב: האביב של רו (באנגלית: Winnie the Pooh: Springtime with Roo) הוא סרט הנפשה אמריקאי בהפקת אולפני דיסניטון, המבוסס על חלק מסיפוריו של אלן אלכסנדר מילן בספרים "פו הדב" ו"הבית בקרן פו". הסרט יצא ישירות לווידאו ול-DVD בחודש מרץ 2004, והיה אחד מסרטי ההנפשה הראשונים בסדרת פו הדב שיצאו ישירות ל-DVD. אורך הסרט הוא 65 דקות. הסרט מתאר את עלילותיהם של בני חבורתו של פו בעת האביב. רו נהנה בימי העונה, שאותם הוא מחבב, ולעומתו ארנב מיואש מכיוון שלא הספיק לנקות את ביתו לקראת האביב. אתר האינטרנט הרשמי של פו הדב: האביב של רו "פו הדב: האביב של רו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פו הדב: האביב של רו", באתר נטפליקס "פו הדב: האביב של רו", באתר AllMovie (באנגלית) "פו הדב: האביב של רו", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "פו הדב: האביב של רו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פו הדב: האביב של רו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו

אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו (באיטלקית: Alvise Giovanni Mocenigo ; ‏ 19 במאי 1701 - 31 בדצמבר 1778) היה הדוכס ה-118 של ונציה. רוציני כיהן כדוג'ה מאז בחירתו בשנת 1763 ועד פטירתו. בתקופת כהונתו הארוכה ניסה מוצ'ניגו לשקם את כלכלת העיר, שהתדרדרה בשל אובדן השליטה בשטחים רבים בשנים שקדמו לשלטונו. מוצ'ניגו כרת הסכמי סחר עם טריפולי, תוניסיה, מרוקו, רוסיה וארצות הברית - מדינות אשר ונציה לא סחרה עימן בעבר. כמו כן הגביל מוצ'ניגו את זכויות אנשי הכנסייה בעיר, צעד אשר הרע את היחסים בין ונציה לבין האפיפיור קלמנס השלושה עשר. מוצ'ניגו נפטר ב-31 בדצמבר 1778 ונקבר בעיר. מדיה וקבצים בנושא אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו בוויקישיתוף אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרנאדס

קַרְנאדס (ביוונית: Καρνεάδης;‏ 214 לפנה"ס - 129 לפנה"ס לערך), היה פילוסוף יווני. קרנאדס נולד בעיר היוונית קירנה שבצפון אפריקה (כיום בתחומי לוב). עקר לאתונה והיה תלמידם של חכמי האסכולה הסטואית, ובהם הפילוסוף דיוגנס מבבל (240 לפנה"ס - 150 לפנה"ס) שאצלו למד את תורת ההיגיון. הוא למד וחקר את יצירותיו של כריסיפוס מסולי במטרה להפריכן. הצטרף אל האקדמיה האפלטונית שהפילוסופים שלה הותקפו על ידי הפילוסופים הסטואים. ב- 155 לפנה"ס לאחר מותו של הגסינוס, נבחר קרנאדס לראש האקדמיה. הוא היה הרביעי בשרשרת ראשי האקדמיה אחרי ארקסילאוס. מיומנותו הפילוסופית וכושרו כנואם השיבו לקדמותה את עטרתה של האקדמיה האפלטונית. באותה שנה נבחר יחד עם דיוגנס מבבל ועם קריטולאוס מן האסכולה הפריפטטית כחבר המשלחת לרומא שמטרתה הייתה לבטל את הקנס שהוטל על האתונאים אחרי שהחריבו את עיר הנמל אורופוס באטיקה שביוון. בעת שהותו ברומא נשא נאומים על אודות המשפט הרומאי. יום אחד צידד בצדק הרומאי ולמחרת הכריז כי מדובר בחלום לא מציאותי. דברים אלה עוררו את זעמו של קאטו הזקן, והסנאט הרומאי ציווה על קרנאדס ועל בני לווייתו לשוב לאתונה כדי שלא ישפיעו לרעה על בני הנעורים של רומא. קרנאדס נשאר באתונה כל ימי חייו הנותרים. אחרי מותו ב-129 לפנה"ס, תלמידו קליטומאכוס נבחר לראש האקדמיה האפלטונית. קרנאדס נמנה עם זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית. הוא נאבק בדעותיהם של כל הפילוסופים מכל הסיעות והזרמים, והביע את דעותיו על דרך השלילה, באומרו כי לא ניתן לדעת דבר בוודאות. הוא עצמו לא כתב דבר, וכל אשר ידוע לנו על תורתו מקורו בקליטומאכוס שהיה תלמידו וידידו. קרנאדס צידד באתאיזם וחשב כי העולם נוצר בדרך מקרה. בנושא המוסר דחה קרנאדס את הרעיון שקיים קשר כלשהו בין חוקי המוסר לבין הטבע. הוא חשב כי רעיונותינו בדבר צדק ומשפט אינם נגזרים מן הטבע אלא נוצרו על ידי בני האדם כדי לשרת מטרות מסוימות. לדעתו, אין ולא יהיה בידיו של האדם כל עיקרון שבאמצעותו יוכל להגיע לחקר האמת. אילו היה עיקרון שכזה, הוא היה חייב להימצא בתבונתנו, בתפיסתנו או בחושינו. אך התבונה תלויה בתפיסה, והתפיסה תלויה בתחושה. אין בידינו כל אמצעי כדי לדעת אם חושינו אינם מטעים אותנו, ואם הם משקפים נכונה את המציאות, או מעבירים למוחנו מושגים ורעיונות כוזבים. אף על פי-כן האדם חייב לחיות בהתאם לכללים מסוימים. עלינו להיות מודרכים על ידי מה שנראה לנו קרוב יותר אל האמת. לכן, על-אף שלא ניתן להכריז על דבר כאמיתי לחלוטין, ניתן לאמתו ברמה מסוימת של הסתברות. מדיה וקבצים בנושא קרנאדס בוויקישיתוף קרניאדס, באנציקלופדיה לפילוסופיה של אוניברסיטת סטנפורד קרנאדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)