laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאיל מורוזוב

מיכאיל מורוזוב (ברומנית: Mihail Moruzov;‏ 16 בספטמבר 1887 - 27 בנובמבר 1940) היה מייסד שירות הריגול והריגול הנגדי הרומני ומנהלו בשנים 1924 - 1940. היה חבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה, ונרצח על ידי הלגיונרים. מיכאיל מורוזוב נולד בכפר זביל (Zebil) במחוז טולצ'אה, ברומניה, במשפחה של קוזאקים, שמצאו בה מקלט במועד לא ידוע. אביו, כמו סבו לפניו, היה כומר בכנסייה הרוסית של טולצ'אה. למיכאיל היו 4 אחים ושתי אחיות. הוא נישא והתגרש פעמיים - עם אשתו הראשונה, מריה אנטון ורארו, נולדה לזוג בת, אך זמן קצר לאחר מכן האישה נפגעה בתאונה ונשארה משותקת. הזוג נפרד בהסכמה, כדי לא להפריע לקריירה של מיכאיל, וב-1932, כשהבת הייתה בת 7, התגרשו רשמית. האישה השנייה, תאודורה סנדולסקו, הייתה מורה לצרפתית. לזוג לא היו ילדים. הם התגרשו ב-1938. מורוזוב החל את הקריירה שלו בשירותי המודיעין כמודיע פשוט, והתקדם בהדרגה בשירות הביטחון של דלתת הדנובה. בנוסף לרומנית ידע רוסית ובולגרית, אך לא שפות מערביות, וסיים רק שלוש כיתות תיכון (שווה ערך לכיתה ז', כי בית הספר היסודי היה בן 4 כיתות), ועובדות אלה הכבידו על קידומו. הוא הצטיין בזיכרון מצוין וכשנזקק לידע מסוים היה פונה למומחים ולומד בעל פה. בתזכיר שכתב מורוזוב על פעילותו במלחמת העולם הראשונה מצוין מאבקו בעריקים רוסים מצבא רומניה, המאבק שלו נגד התעמולה הגרמנית והבולגרית בקרב היחידות הרוסיות ברומניה, לכידת הקולונל הגרמני פון מאייר, הממונה על שירותי המודיעין הגרמני בדוברוג'ה ובחוף הים השחור, מעצרם של 156 מרגלים גרמנים ועוד. ב-1920 נעצר ונחקר מורוזוב בחשד שפעל כמרגל בולגרי או סובייטי; בחקירה לא אוששו החשדות והוא שוחרר. לאחר המלחמה נידונה ברומניה התארגנות מחודשת של שירותי המודיעין, וב-1924 הועמד מורוזוב בראש "השירות החשאי למודיעין" (Serviciul Secret de Informații), שכונה בדרך כלל בשם "סיגורנצה". ב-1928 נדרש מורוזוב לארגן מחדש את סיגורנצה, כך שיהפוך לשירות מודיעין מהשורה העולמית הראשונה, שיוכל להתחרות עם הבריטים, הצרפתים, האמריקאים והסובייטים. מורוזוב פעל למען האינטרסים של קרול השני, מלך רומניה בכל מיני הזדמנויות, איתור תמונות עירום של פילגשו, אלנה לופסקו, ביום ביגמיה ליון אנטונסקו ועוד. הוא היה למרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה ותמך בתפיסת השלטון הדיקטטורית שלו. הוא פעל לדיכוי התנועה הלגיונרית, אך בו-זמנית טיפח קשרים עם קבוצת לגיונרים ובראשם הוריה סימה. לאחר הדחתו של המלך קרול השני והגעתם לשלטון של יון אנטונסקו והלגיונרים, נעצר מורוזוב ונכלא בז'ילבה. הוא נרצח במקום כליאתו בטבח ז'ילבה. Mihail Moruzov si infiintarea SSI (ברומנית) Mihail Moruzov, spionul care a luptat pentru Romania Mare (ברומנית) Ion Antonescu este vinovat de moartea tatei! (ברומנית)
M3 גריז

M3 גריז (באנגלית: M3 Grease) הוא תת מקלע מתוצרת ארצות הברית, בעל קליבר 11.43 מ"מ. הרובה נכנס לשירות צבא ארצות הברית ב-12 בדצמבר 1942, בזמן מלחמת העולם השנייה. בדומה לסטן הבריטי, הרובה היווה פתרון זול ופשוט יותר לייצור המוני ובכך למעשה היה אלטרנטיבה לרובה ה-M1 תומפסון שהיה יקר ומסובך מאוד לייצור. השם "רובה גריז" ניתן לנשק על ידי החיילים האמריקאים שהשוו את המראה הכללי שלו למשאבת גריז ידנית של מכונאי. רובה הגריז היה חביב בשל גודלו הזעיר ביחידות מוצנחות ומוטסות, טנקיסטים ונהגים. הגריז שימש אפילו צוותי טנקים במלחמת המפרץ. ה-M3 גריז פותח משתי סיבות: להוות אלטרנטיבה זולה לרובה ה-M1 תומפסון שהיה תת-המקלע העיקרי באותה עת, ועלותו הגבוהה והליך יצורו המורכב יצרו צורך באלטרנטיבה זולה ופשוטה יותר. הפחתת קצב האש על מנת לחסוך בתחמושת[דרוש מקור]. M1 תומפסון (קודמו בצבא ארצות הברית) MP40 (רובה גרמני שקדם לו והשפיע על עיצובו) מדיה וקבצים בנושא M3 גריז בוויקישיתוף
Sounds of Silence

Sounds of Silence (בתרגום מילולי: צלילי שקט) הוא אלבום האולפן השני של צמד הפולק-רוק האמריקאי סיימון וגרפונקל, שיצא ב-17 בינואר 1966. בשנת 1968 הגיע למקום ה-21 ברשימת בילבורד 200. בשנת 2012 נבחר האלבום על ידי ספריית הקונגרס האמריקאי כראוי לשימור ארוך טווח, ונכנס לארכיון הספרייה. ערך מורחב – The Sound of Silence שיר הנושא של האלבום, “The Sound of Silence”, יצא כסינגל ב-1965, והוא השיר שפותח את האלבום. השיר הופיע גם באלבומם הראשון של הצמד, Wednesday Morning, 3 A.M., אך בגרסה אקוסטית. ללא ידיעתם של סיימון או גרפונקל, הוסיף טום ווילסון – שהפיק את אותו האלבום – ליווי של גיטרה חשמלית, גיטרת באס ותופים לגרסה האקוסטית של השיר, והגרסה החדשה היא שמופיעה ב-"Sounds of Silence". בשנת 1967 הופיע השיר בסרט "הבוגר" של מייק ניקולס. כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון, למעט "Anji", שנכתב על ידי דייוי גרהאם, ולמעט קטעי הבונוס: מידע על האלבום Sounds of Silence באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sounds of Silence באתר AllMusic האלבום Sounds of Silence באתר Discogs האלבום Sounds of Silence באתר ספוטיפיי האלבום Sounds of Silence באתר Yandex.Music (ברוסית) http://www.allmusic.com/artist/simon-garfunkel-mn0000038936/awards Complete National Recording Registry Listing באתר הרשמי של ספריית הקונגרס 51 Years Ago: Simon & Garfunkel Record Their First Classic, ‘The Sounds of Silence’ מבוסס על שיר באותו שם של המשורר אדווין ארלינגטון רובינסון
ננסי ספיץ

ננסי ספיץ (באנגלית: Nancy Spitz), היא שחיינית אמריקאית-יהודיה בעבר, אלופת ארצות הברית, אלופה ושיאנית המכביה השמינית. אחיה, מארק ספיץ, מגדולי הספורטאים והשחיינים בכל הזמנים. הוא אלוף אולימפי בעל 11 מדליות אולימפיות, מהן 9 מדליות זהב ושיאן עולם ב-5 משחים אישיים שונים. זכה ב-7 מדליות זהב באולימפיאדה אחת (מינכן 1972), מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו עד לבייג'ינג 2008. בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכתה ספיץ ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 2:13.9 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:43.5 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 9:40.5 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:22.4 דקות מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.7 דקות בזמן זהה למנצחת מורין קפלן מדרום אפריקה. בשלב המוקדמות קבעה ספיץ שיא מכביה חדש של 1:03.4 דקות. באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה באוגוסט 1970 סיימה ספיץ במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:33.9 דקות. באליפות ארצות הברית בבריכת 25 יארד שנערכה באפריל 1971 זכתה ספיץ במדליית זהב במשחה ל-200 יארד חופשי בתוצאה של 1:55.8 דקות. שפיץ חתר 100 מטר ב-52.9 ש' בשליחים, דבר, 3 באוגוסט 1969 משפחת ספיץ השתלטה על "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, דבר, 31 ביולי 1969 יעקב ברוש, ביום האחרון של תחרויות השחייה הושג רק שיא לרומי... ברזילאי, מעריב, 4 באוגוסט 1969 ספיץ שרף את מימי "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, מעריב, 30 ביולי 1969 5 שיאי עולם בשחייה באליפות ארה"ב, דבר, 23 באוגוסט 1970 מארק ספיץ נוצח ע"י שחיין אלמוני, דבר, 11 באפריל 1971
חנה גרינבאום סולומון

חנה גרינבאום סולומון (באנגלית: Hannah Greenebaum Solomon;‏ 14 בינואר 1858, שיקגו, אילינוי - 7 בדצמבר 1942, שם) הייתה פעילה חברתית ומייסדת של המועצה הלאומית של נשים יהודיות, הארגון הראשון של נשים יהודיות בארצות הברית. בפועלה, הצליחה סולומון לגשר בין זרמים ביהדות ארצות הברית וברחבי העולם. סולומון נולדה ב-1858 כרביעית מבין עשרה ילדים למיכאל ושרה גרינבאום. אביה, מיכאל גרינבאום, היגר מגרמניה לארצות הברית. הוא היה חלק מקבוצת היהודים הראשונה שהתיישבה בפתאי העיר שיקגו. הוריה של סולומון היו מופת למעורבות אזרחית: אמה ארגנה את קבוצת התפירה הראשונה של נשים יהודיות בשיקגו, שתפרה בגדים לנזקקים ואביה הקים חבורה ספרותית יהודית והתנדב ככבאי. כמו כן הוא סייע בהקמת בית הכנסת הרפורמי הראשון בשיקגו, על אף שהמשפחה השתייכה לזרם האורתודוקסי. ב-1876 חנה ואחותה הנרייט היו שתי הנשים היהודיות הראשונות שנבחרו להצטרף למועדון האליטיסטי של נשות שיקגו. שם החלה חנה סולומון לגבש את רעיונותיה עבור המועצה הלאומית של נשים יהודיות (NCJW). מועדון הנשים בשיקגו התמקד בחינוך ופילנתרופיה.  סולומון החלה להיות מעורבת בהקמה של אגודה לאומית לנשים יהודיות מתוך מחסור ברור בארגונים לנשים יהודיות ורצון לקדם שינוי. אירוע נוסף שהשפיע על סולומון היה הכינוס של פרלמנט דתות העולם (Parliament of the World's Religions) ב-1893 בשיקגו. גברים יהודים מנעו השתתפות נשים יהודיות בפרלמנט, דבר שדחף את חנה סולומון להקים את האגודה. במפגש שהתקיים בשיקגו באותה השנה הוחלט להקים את המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית). סולומון נבחרה כיושבת ראש פה אחד. ב-1896 היו חברות בארגון 3,300 חברות ב-50 סניפים. סולומון ביקשה לסיים את כהונתה כיושבת ראש בשנת 1905 בעקבות בעיות בריאות ועייפות. פעילותה הציבורית של סולומון כללה תפקידים נוספים כגון נשיאת בית הספר המקצועי לבנות באלינוי. היא הצטרפה למאבקן של ג'וליה לאתרופ ולוסי פלאוור, פעילות למען זכויות ילדים, להקמת בית המשפט הראשון לנוער בשיקגו והייתה פעילה בקידום חוקים עירוניים הנוגעים לילדים. לאורך כל התקופה בה הייתה פעילה המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) חנה סולומון הסתמכה על משפחתה שתמכה בה ובפועלה. בעלה, הנרי סולומון היה מלווה אותה בנסיעות עסקים, וב-1904 כל המשפחה נסעה לברלין לכינוס מועצת נשים בין-לאומית. חנה גרינבאום סלומון זכתה וזוכה להכרה על עבודתה החלוצית. דבריה עדיין משמשים השראה למועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית): "לשפר את איכות חיים של נשים, ילדים ומשפחות ו... להבטיח את זכויות פרט וחירויות לכל". ב-1955 בית ספר יסודי בשיקגו נקרא על שמה. המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) מחלקת פרס שנתי על שמה מאז 1978 לאנשים וקהילות שפועלים ברוח חזון הארגון. בת' ונגר, חנה גרינבאום סולומון, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) חנה גרינבאום סולומון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חנה גרינבאום סולומון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) National Council of Jewish Women: History Hannah Greenebaum Solomon, Jewish Women's Archive HANNAH G. SOLOMON, Fabric of My Life: the Autobiography of Hannah G. Solomon, New York: Bolch Publishing Company, 1946 Hannah G. Solomon award, The National Council of Jewish Women (NCJW)
דייוויד באמבר

דייוויד ג'יימס באמבר (באנגלית: David James Bamber; נולד ב-19 בספטמבר 1954) הוא שחקן אנגלי, הידוע מהופעותיו בטלוויזיה ובתיאטרון. הוא חבר באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. באמבר נולד בוולקדן, שליד מנצ'סטר. בספטמבר 1973 היה חבר בתיאטרון לנוער של מנצ'סטר, ושיחק בתפקיד פנדארוס במחזה "טרוילוס וקרסידה". הוא למד דרמה באוניברסיטת בריסטול והמשיך את לימודי המשחק ב-RADA, שם זכה בשנת 1979 במדליית זהב. באמבר הרבה להופיע בטלוויזיה הבריטית, בסדרות טלוויזיה, במיני-סדרות ובסרטי טלוויזיה שונים. הוא שיחק בעיבוד של ה-BBC לספר "הבודהה מהפרברים" מאת חניף קוריישי, ובסדרת הדרמה "גאווה ודעה קדומה" על פי הרומן של ג'יין אוסטן, בה גילם את מר קולינס, הדודן של בני משפחת בנט. עוד שיחק בתפקיד, ג'וליאן ויתאקר, שר זוטר במשרד האוצר, בפרק בסדרה "The New Statesman" בכיכובו של ריק מייאל. ב-1997 כיכב בתפקיד אריק סלאט בשתי העונות של הסדרה "Chalk" של סטיבן מופאט. להכרה בינלאומית זכה בשנים 2005–2007 כשהופיע בתפקיד מרקוס טוליוס קיקרו בסדרה "רומא" של HBO / BBC2. בסדרה "פוארו" השתתף בפרק "The Double Clue" בעונה השלישית בה גילם אספן תכשיטים שנשדד. בסרט "מבצע ואלקירי" בבימויו של בריאן סינגר הוא שיחק בתפקיד אדולף היטלר. באמבר הוא גם שחקן תיאטרון. ב-1995 זכה בפרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר על הופעתו כגאי במחזה "My Night with Reg". ב-1996 חזר על התפקיד בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC. בתסכית אודיו של "דוקטור הו" גילם באמבר את הקיסר קונסטנטינוס בפרק "The Council of Nicaea". עוד שיחק ב-2008 בתפקיד ג'רמי לונגסטף בסדרה הרדיופונית "The Way We Live Right Now". באמבר נשוי לשחקנית ג'וליה סוויפט, בתם של השחקנים דייוויד סוויפט ופולה ג'ייקובס. לבני הזוג יש שני בנים: תיאו (יליד 1991) ואיתן (יליד 1999). המשפחה מתגוררת בצפון לונדון. דייוויד באמבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד באמבר, באתר AllMovie (באנגלית) דייוויד באמבר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דייוויד באמבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) הדף של דייוויד באמבר באתר "Pride and Prejudice" Bates, Merete, TROILUS AND CRESSIDA in Manchester, The Guardian; 5 September 1973
פריז-ברסט

פריז ברסט או פארי ברסט (בצרפתית: Paris–Brest) הוא מאפה קינוח צרפתי בצורת עיגול, עשוי בצק רבוך (בצק פחזניות), חתוך לרוחבו וממולא בקרם (על פי רוב קרם מוסלין פרלינה (מחית פרלינה, חמאה וקרם פטיסייר) או קרם וניל, אך לעיתים קרם ערמונים) שאף הוא מזולף בצורת עיגולים. המאפה מעוטר בשקדים פרוסים או באבקת סוכר. המאפה נוצר לראשונה על ידי האופה לואי דורן בשנת 1910 לציון מרוץ האופניים פריז–ברסט–פריז שהחל בשנת 1891. צורתו העגולה מסמלת את צורת גלגל האופניים, מעגלי הקרם מסמלים את תנועת הגלגל, ואבקת הסוכר מסמלת את האבק שרוכבי האופניים מעיפים ברוכבם. המאפה נעשה פופולרי בקרב רוכבי מרוץ פריז-ברסט עקב ערכו הקלורי הגבוה. את המאפה ניתן למצוא כיום במאפיות רבות (פטיסרי) ברחבי צרפת, והוא נפוץ בעיקר בערים פריז וברסט על שמן הוא נקרא. מדיה וקבצים בנושא פריז-ברסט בוויקישיתוף פריז ברסט באתר עוגיונט פארי ברסט "חובה לאכול אחד לפני שמתים" פריז ברסט באתר "מטבח קטן שלי" המאפה "פריז ברסט" חוגג יום הולדת מאה ההיסטוריה של המאפה באתר "פריז קונדיטוריה"
סנטה קלרה (קליפורניה)

סנטה קלרה (באנגלית: Santa Clara) היא עיר במחוז סנטה קלרה שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. העיר נמצאת במרכז עמק הסיליקון. על פי מפקד האוכלוסין בשנת 2020, מונה אוכלוסיית סנטה קלרה מעל 131 אלף תושבים, מה שהופך אותה לעיר התשיעית הכי מאוכלסת באזור מפרץ סן פרנסיסקו. היא גובלת בסן חוזה, סאניווייל וקופרטינו. בסנטה קלרה שוכן המטה העולמי של חברת אינטל, וכן של חברות נוספות בתחום, בהן NVIDIA, אפלייד מטיריאלס, פאלו אלטו נטוורקס ואינטל סקיוריטי (בעבר מקאפי). האקלים בסנטה קלרה דומה לאקלים הים תיכוני: עונת החורף היא גשומה ועונת הקיץ שטופת שמש. מוזיאון טריטון לאמנות לסנטה קלרה 3 ערים תאומות: אירלנד לימריק, אירלנד פורטוגל קוימברה, פורטוגל יפן איזומו, שימאנה, יפן מדיה וקבצים בנושא סנטה קלרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטה קלרה (באנגלית) סנטה קלרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Santa Clara (city) QuickFacts". United States Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-2012-08-29. נבדק ב-17 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) Santa Clara, California Population 2023, worldpopulationreview.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איליה שרייבמן

לייזר איליה לאון שרייבמן (בפולנית: Lejzor Ilja Szrajbman;‏ 25 באפריל 1907–1943) היה שחיין ושחקן כדורמים פולני-יהודי, אלוף פולין שייצג את ארצו באליפות אירופה (מגדבורג 1934) ובאולימפיאדה (ברלין 1936). בעל 5 מדליות מהמכביה. נספה בשואה. שרייבמן נולד בוורשה. אחיו הצעיר ג. שרייבמן אף הוא היה שחיין מצטיין, אלוף ושיאן פולין ואלוף המכביה השנייה. הוא שירת בצבא פולין בחיל תותחנים בלודמיר שבווהלין במסגרת גדוד 9. הוא ייצג בשחייה את האקדמיה היהודית לספורט עד שנת 1933, ואחר כך את קבוצת לגיה ורשה. באליפויות פולין בשחייה שנערכו בשנים 1930, 1931 ו-1932 זכה שרייבמן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי. בשנת 1932 השתתף במכביה הראשונה שנערכה בישראל וזכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.6 דקות, אחרי פבל שטיינר מצ'כוסלובקיה (1:00.8 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.7 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (3:47.6 דקות) וארצות הברית (3:52.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב בתוצאה של 12:23.0 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (11:22.0 דקות) ואוסטריה (11:50.0 דקות). באליפות פולין שנערכה בשנת 1934 זכה שרייבמן ב-5 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-1500 מטר חופשי ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב. הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 אך ללא הצלחה. במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שרייבמן ב-2 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ואלפרד נקש מצרפת (1:03.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי, אחרי פרנטישק גטרויר מצ'כוסלובקיה שקבע שיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות וג'ורג' שיינברג מארצות הברית. באליפות פולין שנערכה בשנת 1935 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5.29 דקות. באולימפיאדת ברלין (1936) השתתף שרייבמן במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אך הרביעייה הפולנית פסלה. באליפות פולין שנערכה בשנת 1938 זכה שרייבמן במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצע לשרייבמן לצלם את הגרסה הפולנית של טרזן בהפקת התסריטאי והבמאי הפולני יוליוש גרדן (1901–1944) (אנ'). נסיבות מותו של שרייבמן בשנת 1943 אינן ברורות. ישנם מקורות הטוענים שהוא מת בגטו ורשה. לפי מקורות אחרים, הוא נרצח במחנה הריכוז מיידנק וזו הטענה המקובלת בנוגע למותו. מדיה וקבצים בנושא איליה שרייבמן בוויקישיתוף איליה שרייבמן, באתר olympedia.org בגולה, דואר היום, 18 ביולי 1935 בעולם, דואר היום, 20 בספטמבר 1935 המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 הישגי המכביה השנייה (סכום שלישי), דואר היום, 17 במאי 1935 התחרויות הימיות במכביה השניה בחיפה, דואר היום, 11 באפריל 1935 סיום המכביה בחיפה, דואר היום, 12 באפריל 1935 בגולה, דואר היום, 18 באוגוסט 1935
פרוש מצוי

פָּרוּשׁ מצוי (שם מדעי: Fringilla coelebs) הוא מין של ציפור שיר נודדת, ממשפחת הפרושיים. הוא קרוב משפחה של פרוש הרים. הפרוש המצוי עובר בישראל בתקופת החורף, לפני נדידת האביב, החל מחודש אוקטובר. ציפור זו היא הקטנה במשפחת הפרושיים. לזכר כיפה וצווארון אפורים תכלכלים. רוב גופו בצבע ערמוני, חום אדמדם. כנפיים חומות, גרון וגחון ערמוניים, גב חום אפרפר, מקור ירקרק או צהבהב, אברות כנף חומות ששוליהן לבנבנים. צבעי הנקבה עמומים יותר. לזכר קול חזק יחסית, בו הוא משתמש לצורך חיזור. תפוצת הפרוש המצוי היא ברוב מדינות אירופה, על פני אסיה לכיוון סיביר, ובמערב עד אפריקה. הוא מעדיף שטחי חורש פתוחים ולעיתים קרובות מחפש מזון על הקרקע. התטולה היא בדרך כלל של 4–5 ביצים, אשר בוקעות לאחר כ-13 ימים. פרחון הגוזלים הוא תוך כ-14 ימים, אך שני ההורים ממשיכים להאכילם עוד מספר שבועות. הפרוש הוא ציפור נודדת. עם התקרב החורף היא נודדת מאתרי הקינון שלה למעונות-חורף באזורים חמים יותר, ושבה עם התקרב הקיץ, לאתרי הקינון שלה באירופה. מדיה וקבצים בנושא פרוש מצוי בוויקישיתוף פרוש מצוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרוש מצוי, באתר ITIS (באנגלית) פרוש מצוי, באתר NCBI (באנגלית) פרוש מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פרוש מצוי, באתר GBIF (באנגלית) פרוש מצוי, באתר המרכז לטיפוח ציפורי הבר פָּרוּשׁ מָצוּי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'ון מלורי אשר

ג'ון מלורי אשר (באנגלית: John Mallory Asher; נולד ב-13 בינואר 1971) הוא שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. אשר נולד בשם ג'ון מלורי בלוס אנג'לס, קליפורניה, לשחקן אדוארד מלורי ולשחקנית ג'ויס בוליפנט. אמו לאחר מכן נישאה למפיק והבמאי ויליאם אשר וזה אימץ את בנה. ב-11 בספטמבר 1999 נישא אשר לשחקנית ג'ני מקארתי. ב-18 במאי 2002 נולד בנם שאובחן כלוקה באוטיזם. הם התגרשו בספטמבר 2005. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יהלומים (1999) - במאי Tooken‏ (2015) - במאי ותסריטאי NCIS בוורלי הילס 90210 מדיה וקבצים בנושא ג'ון מלורי אשר בוויקישיתוף ג'ון מלורי אשר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון מלורי אשר, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון מלורי אשר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוע ארדש-קופלנד

קבוע קופלנד-ארדס הוא קבוע מתמטי הקשור לחקר תורת הגרפים ותורת המספרים. הוא מוגדר כמספר אי רציונלי ממשי. הקבוע הוצג על ידי המתמטיקאי פול ארדס בשנת 1955, ולאחר מכן שופר על ידי המתמטיקאי אלן קופלנד בשנת 1972הקבוע משוער להיות: 0.235711131719232931374143… בדומה לקבוע צ'אמפרנאוונה, הקבוע מוגדר להיות סדרה אינסופית של מספרים, אך במקום מספרים טבעיים, המספרים הם מספרים ראשוניים. ניתן להוכיח כי המספר הוא אי-רציונלי על בסיס משפט דיריכלה, השערת ברטראן או על בסיס השערת רמראה שאומרת שכל מספר טבעי ניתן להציג כסכום של עד שישה מספרים ראשוניים. המספר הוא מספר נורמלי מעל בסיס 10, דבר שהוכח על ידי פאול ארדש וארתור קופלנד ב-1946, שעל שמם נקרא המספר. ניתן גם להגדיר את המספר על ידי הטור האינסופי הבא: ∑ n = 1 ∞ p n 10 − ( n + ∑ k = 1 n ⌊ log 10 ⁡ p k ⌋ ) {\displaystyle \displaystyle \sum _{n=1}^{\infty }p_{n}10^{-\left(n+\sum _{k=1}^{n}\lfloor \log _{10}{p_{k}}\rfloor \right)}} כאשר pn הוא המספר הראשוני ה-n-י. ניתן גם להגדיר אותו על ידי השבר המשולב הבא: [0; 4, 4, 8, 16, 18, 5, 1, …] ניתן להגדיר בצורה דומה קבוע מעל בסיס b, שכאשר המקום העשרוני הוא ראשוני, אז הספרה היא 1 ואחרת הספרה היא 0, ונוצר המספר הבא 0.0110101000101000101…b. ניתן להגדיר אותו על ידי טור אינסופי כמו קבוע ארדש-קופלנד: ∑ n = 1 ∞ b − p n , {\displaystyle \displaystyle \sum _{n=1}^{\infty }b^{-p_{n}},\,} כאשר pn הוא המספר הראשוני ה-n-י', כמו בטור הקודם. קבוע צ'אמפרנאוונה קבוע ארדש-קופלנד, באתר MathWorld (באנגלית)
PGM Hécate II

PGM Hécate II הוא רובה צלפים כבד נגד חומרים תוצרת חברת PGM Précision הצרפתית. זהו הרובה הכבד ביותר של ידי חברת PGM Précision הצרפתית. זהו רובה כבד נגד חומרים בקליבר 12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.5 BMG, קליע בקוטר 0.5 אינץ'). לכדור ה-0.5 עוצמת חדירה גדולה והנזק שהוא גורם בפגיעה עצום, דבר שמאפשר לו לפגוע בחומרים ולחדור דרך קירות ומיגון קל. טווח הירי המרבי של הרובה הוא 1,800-2,000 מטר, כמו בשאר רובי ה-0.5. המתחרים הבולטים שלו הם הבארט M82A1, מקמילן TAC-50 וה-AW-50. כמו "אחיו הקטנים", PGM Ultima Ratio ו-PGM 338, הרובה מעוצב בצורה שילדית כדי להקל על התחזוקה ולחסוך במשקל. הוא דומה במראהו לאחיו הקטנים אך גדול וכבד מהם. הרובה מצויד בדורגל ניתן-לכוון וחצובת חד-רגל בקת. הקת ניתנת להתאמה אישית. הקנה מחורק וכן בעל רכסים ושקעים שנועדו לשפר את פיזור החום וקירור הקנה. בלם הלוע יעיל ביותר ומקטין את הרתע באופן ניכר. לרובה מגוון שימושים: רובה נגד חומרים לפגיעה בכלי רכב, נגמ"שים קלים, מבנים ומטרות שמסתתרות מאחורי מחסה. רובה חודר שריון. רובה לסילוק פצצות ופיצוץ נפלי תחמושת. רובה רתק לטווח גדול במיוחד. רובה נגד צלפי אויב, וזאת בזכות טווח הירי הגדול שלו. צרפת צרפת: הרובה משרת בצבא צרפת תחת השם FR-12,7 שפירושו Fusil à Répétition de calibre 12.7 mm, כלומר: רובה מטען בקליבר 12.7 מ"מ. הרובה משרת גם ביחידת הלוחמה בטרור של משטרת צרפת, RAID. ישראל ישראל: הרובה נמצא בשירות הימ"מ, היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל. ברזיל ברזיל: בשירות חיל הנחתים הברזיאלי פולין פולין שווייץ שווייץ סלובניה סלובניה ליטא ליטא לטביה לטביה אסטוניה אסטוניה צלפים של רגימנט הצנחנים הזר השני פורשים רובי PGM Hecate II ורובה FR F2 באפגניסטן. בלם הלוע הייחודי של ה-PGM Hecate II רובה PGM Hecate II עם כוונת טלסקופית מדגם Scrome LTE J10 F1 צלף של צבא סלובניה עם ה-PGM Hecate II 12.7x99 מ"מ נאט"ו - 0.5 BMG בארט M82A1 מקמילן TAC-50 אקורסי אינטרנשיונל AW-50 שטייר HS .50 מדיה וקבצים בנושא PGM Hécate II בוויקישיתוף PGM Precision(הקישור אינו פעיל) Hecate II דף נתונים מדריך למשתמש PGM Hecate II PGM Hecate II באתר guns.ru PGM Hecate II 12,7x99 תמונות SCROME בצרפתית
לוכד חלומות

לוכד חלומות (בשפת האוג'יבווה: asabikeshiinh) הוא פריט עבודת יד שעשוי מעץ ערבה שעליו טווים רשת ומקשטים אותו בפריטים מקודשים כגון נוצות או חרוזים. מקורו במספר תרבויות אמריקאיות ילידיות. לוכדי חלומות התחילו עִם עַם האוג'יבווה ואומצו לאחר מכן על ידי עמים באמצעות קשרי נישואים ומסחר. החל מהופעת התנועה הפאן-אינדיאנית (אנ') בשנות ה-60 של המאה ה-20 הם אומצו על ידי כל האינדיאנים. עבור חלק מהם לוכד החלומות הוא סמל האחדות של העמים הילידים השונים והזדהות עם העמים הילידים בארצות הברית ועם האומות הראשונות. עם זאת, קיימת טענה שלוכדי החלומות התמסחרו מדי, ושאנשים שאינם ילידים אמריקאים משתמשים בהם באופן בלתי ראוי. לעם האוג'יבווה יש אגדה עתיקה על מקורו של לוכד החלומות. לפי האגדה, אשת עכביש בשם אסיביקאשי טיפלה בילדים ובאנשים על האדמה. אנשי האוג'יבווה נפוצו לכל קצוות אמריקה ולאסיביקאשי נהיה קשה להגיע לילדים. לכן האמהות והסבתות טוו קורי עכביש קסומים לילדים מחישוקי עץ ערבה וגידים או חוטים עשויים מצמחים. לוכדי החלומות סיננו את החלומות הרעים ונתנו רק למחשבות טובות להיכנס לשכל. כשהשמש הייתה עולה, החלומות הרעים היו פשוט נעלמים. על פי המסורת, האוג'יבווה בונים לוכדי חלומות באמצעות קשירות גידים בקורים סביב מסגרת בצורת דמעה או חישוק מעגלי, באופן שדומה לטוויית נעלי שלג. לוכד החלומות נתלה מעל המיטה ומשמש קמע להגנה על אנשים ישנים, בדרך כלל ילדים, מסיוטים. האוג'יבווה מאמינים שלוכד החלומות משנה את החלומות של האדם. לפי קונרד ג'. קווצ'ינסקי[דרושה הבהרה], "רק חלומות טובים יורשו לעבור את המסנן... חלומות רעים יישארו ברשת וייעלמו באור היום." החלומות הטובים יעברו אותו ויחליקו מהנוצות אל האדם הישן. בהדרגה הפכה התופעה נפוצה מחוץ לעם האוג'יבווה ומחוץ לקהילה הפאן-אינדיאנית. סוגים שונים של "לוכדי חלומות", שרבים מהם לא דומים ללוכדי חלומות בסגנון המסורתי, מיוצרים ומשווקים על ידי קבוצות עידן חדש ואנשים פרטיים. לפי הפרופסור להיסטוריה פיליפ ג'נקינס, עמים ילידיים רבים ותומכיהם רואים בכך אימוץ תרבותי (cultural appropriation) בלתי הולם. מדיה וקבצים בנושא לוכד חלומות בוויקישיתוף "Native American Dream catchers", Native-Languages [1], "Nativetech.org", Lyn Dearborn,November 1, 1995, accessed September 26, 2013. Terri J. Andrews, "Living by the Dream", World & I, Nov. 1998, p. 204 Jenkins, Philip (בספטמבר 2004). Dream Catchers: How Mainstream America Discovered Native Spirituality. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-516115-7. {{cite book}}: (עזרה)
מדע (כתב עת)

מדע - עיתון מדעי לכל היה כתב עת למדע פופולרי שיצא לאור בהוצאת מוסד ויצמן לפרסומים במדעי הטבע ובטכנולוגיה. כתב העת יצא לאור במשך כ-35 שנים, משנת 1956 ועד לשנת 1991. כתב העת יצא לאור כדו-ירחון, כשלעיתים יצאה לאור חוברת כפולה. בכתב העת התפרסמו מאמרים בעיקר בתחומי ההנדסה, ההמדעים המדויקים ומדעי הטבע. מדורים קבועים עסקו בחדשות מדע וטכנולוגיה, ובסקירת ספרים בתחומים אלה. עורכיו הראשונים של כתב העת היו הפרופסורים שלמה הסטרין ואפרים קצ'לסקי (לימים נשיא המדינה). אחריהם ערכה את כתב העת ד"ר מרים בלבן, מכרך ז' (1962) ועד כרך ל"ג היה העורך הראשי קפאי פינס, ובכרכים ל"ד-ל"ה היה העורך הראשי יכין אונא. במועצת המערכת השתתפו פרופסורים בולטים, בהם יהושע בר-הלל וישעיהו ליבוביץ מהאוניברסיטה העברית בירושלים ודוד אביר מהטכניון. העורך המדעי של כתב העת היה פרופ' נתן שרון, ממכון ויצמן למדע. רבים מהמאמרים נכתבו על ידי חברי הסגל האקדמי באוניברסיטאות בישראל. מאגר מאמרים מתוך "מדע", באתר "סנונית" אברהם פלג, 'גשר של נייר' - בין המדענים לציבור, מעריב, 17 באוגוסט 1966 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.