laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאנקנשטיין

פאנקנשטיין (באנגלית: Funk'n'Stein The Band) היא להקת פאנק ישראלית עם השפעות בולטות של ג'אז, בלוז ומוזיקה שחורה. נחשבת אחת מהחלוצות בתחום הפאנק בישראל. הוקמה כלהקת קאברים בראשית שנת 1998 על ידי אלרן דקל וגורי אלפי. ההרכב המקורי כלל בין השאר את שחם אוחנה בבס, עילי בוטנר בגיטרה, אלון פרימן בקלידים וגלעד שמואלי בתופים. בשנת 2000 עזב אלפי את הלהקה לאחר הצלחתו הטלוויזיונית. הלהקה, שכעת מנתה 8 חברים, המשיכה להופיע בכל רחבי ישראל אך בעיקר בתל אביב. בשנת 2002 השתתפה הלהקה בפסטיבל הג'אז באילת ובפסטיבל האהבה בים המלח, ובשנת 2004 בפסטיבל קוקה-קולה בניצנים. בשנת 2006 הוציאה את אלבומה הראשון - "Funk'n'stein The Band" בחברת התקליטים התו השמיני. האלבום השני של הלהקה נקרא "The Next Level". בשנת 2009 השתתפה הלהקה בפסטיבל הג'אז באילת. אלרן דקל - זמר דן מאיו - תופים ספי ציזלינג - חצוצרה שחם אוחנה - גיטרה בס עמית שגיא - גיטרה שלומי אלון - סקסופון יאיר סלוצקי - טרומבון אלון פרימן - קלידים דני שניידרמן - גיטרה בס Funk'n'stein The Band - התו השמיני (2006) The Next Level ‏(2009) Doin Fine ‏(2021) Where You Gonna Go? (2014) Klitus ‏(2014) אתר האינטרנט הרשמי של פאנקנשטיין פאנקנשטיין, באתר שירונט פאנקנשטיין, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פאנקנשטיין, באתר ספוטיפיי פאנקנשטיין, באתר Discogs (באנגלית) פאנקנשטיין, באתר Tab4u פאנקנשטיין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחשוב

תחום המִחשוּב (באנגלית: Computing) עוסק בשימוש בטכנולוגיית מחשבים לביצוע משימה מסוימת, כגון חישוב השטח של אזור מסוים, או יצירת מערכת אשר אליה מוזנים נתונים מסוימים והיא מספקת פלט מסוים. תחום המחשוב עשוי לכלול את התכנון והפיתוח של מערכות התוכנה (ובפרט אלגוריתמים) ומערכות חומרה עבור מגוון רחב של מטרות. מחשוב הוא מרכיב אינטגרלי וחשוב במיוחד בטכנולוגיה התעשייתית המודרנית. תחומי המחשוב העיקריים כוללים הנדסת מחשבים, הנדסת תוכנה, מדעי המחשב, מערכות מידע וטכנולוגיית מידע. ערך מורחב – מחשוב ענן מחשוב ענן הוא מודל המאפשר גישה נוחה, על גבי רשת תקשורת ועל פי דרישה, למאגר שיתופי של משאבי מחשב. המשתמש במחשוב ענן עשוי להיות ארגון גדול, ארגון בינוני או קטן או אדם בודד. הספק הוא בדרך כלל חברה גדולה, שפיתחה תשתיות מתאימות ומספקת שירותים למספר גדול של משתמשים. המשתמש משתמש בשירותי הספק באמצעות האינטרנט מבלי צורך לדעת על הסביבה הטכנולוגית בה ממומשים שירותים אלה. מתן הגישה למאגר השיתופי של משאבי המחשב נעשה בדרך כלל באמצעות ריכוז המשאבים בחוות שרתים המקושרת לרשת תקשורת והקצאתם למשתמשים באופן וירטואלי. השירות למשתמשים יכול להינתן באמצעות ענן מקומי הנמצא ברשת הארגונית, או באופן מרוחק במרכז מחשבים חיצוני שהגישה אליו נעשית דרך רשת האינטרנט. לחוות שרתים המספקת מחשוב ענן דרך האינטרנט מקובל לקרוא דאטה סנטר. הביטוי "ענן" הוא דימוי לרשת האינטרנט המבוסס על הצורה הגרפית בה מתארים את הרשת בתרשימי זרימה. בענן המחשוב נמצאים הנתונים והלוגיקה העסקית של מערכות המחשוב על גבי משאבים וירטואליים המנצלים את השרתים הפיזיים של מרכז המחשבים והם מופעלים מיחידות קצה מרוחקות. כתוצאה מכך אין המשתמשים צריכים לרכוש ולנהל משאבים ומערכות מחשוב ספציפיים לכל יישום. מאפיין זה מאפשר להימנע מהוצאות גדולות על רכישת ציוד ותוכנות תשתית ומהצורך לנהל אותן. מנוע הפרשים הוא מחשבון מכני אשר, בהיעדר מחשבים ומחשבונים אלקטרוניים, חיוני לביצוע חישובים מסוגים שונים, ובפרט חישובים הדרושים לניווט. מעבדת מחשבים מודרנית מחשב הקולוסוס הבריטי שימש את מפענחי הצפנים הבריטיים בקריאת הודעות מוצפנות של הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה היסטוריה של המחשוב מחשוב אוטונומי חישוב מבוזר מחשוב סריגי עיבוד מקבילי מחשוב לביש מדיה וקבצים בנושא מחשוב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסמון

פְּסָמוֹן (שם מדעי: Psammomys obesus; מילולית: עכבר החול השמן) הוא מין של מכרסם בינוני מתת משפחת הגרביליים, החי ומתבסס בחיים באזורים חוליים ומדבריים ומכאן שמו. הפסמונים הם פעילי יום, ופעילותם קשורה לטמפרטורת הסביבה; בעונות הקרירות פעילים מזריחה לשקיעה ובעיצומה של עונת הקיץ החמה, נמנעים מפעילות רוב שעות היום ופעילותם מתרכזת בשעות הבוקר הקרירות יחסית. לאחר שהשביעו את רעבונם בשעות הבוקר הם אוגרים את מזונם על ידי גיזום ענפים וגרירתם למחילה, ובימים חמים במיוחד הפסמונים יישארו במחילה ויאכלו את המזון האגור. מזונם העיקרי של הפסמונים הוא צמחי מליחה מדבריים, רבים ממשפחת הסלקיים; מינים של מלוח, אכם, יפרוק המדבר, חמדה, מלחית ועוד. בהיותם ניזונים מהשיח מלוח קיפח, נמצא שמגרדים את שכבת המלח הנמצאת על גבי העלים עם הרגליים הקדמיות והשיניים. התנהגות אכילה דומה של צמחי מלוח נמצאה אצל המכרסם האמריקאי "עכבר הקנגורו" מהמין "Dipodomys microps". כדי להתמודד עם ריכוזים כה גבוהים של מלחים המצויים במזונם, הפסמונים פיתחו כליות מפותחות ויעילות במיוחד שמסוגלות להיפטר מכמויות המלח הגדולות ולרכז שתן עד פי 4 לערך מכליית האדם. הפסמונים מתבססים תחת שיחי המלוח, וחיים תחתם במחילות. לכל פרט מערכת מחילות מסועפת הכוללת אפיקים לשינה, אגירת מזון ורבייה. לזכרים טריטוריות גדולות יותר, הכוללות לעיתים מספר טריטוריות של נקבות. הזכרים נפגשים עם הנקבות לצורך רבייה. ההיריון נמשך כ-25 יום ובסופם ממליטה האם 1–8 גורים השוהים איתה במחילה. כאשר משתנה תזונתם הטבעית של הפסמונים, חלק מן הפרטים מפתחים תסמינים של מחלת הסוכרת או השמנת יתר ולכן משמשים הפסמונים חיות מחקר חשובות בחקר התופעות הללו. ברם, החזקתם אינה קלה שכן תזונתם ייחודית, ולכן קיימות מושבות מחקר מעטות. תפוצת המין היא ממדינות צפון אפריקה ועד חצי האי ערב. בישראל חי המין בנגב ובמדבר יהודה, באפיקי נחלים, מלחות ומישורים חוליים. פסמון בפתח מאורתו, צולם סמוך לשדה בוקר פסמון אוכל מלוח קיפח, בסמוך לשדה בוקר פסמון במאורתו, צולם סמוך לשדה בוקר פסמון, צולם סמוך לשדה בוקר פסמון, צולם סמוך לשדה בוקר מדיה וקבצים בנושא פסמון בוויקישיתוף פסמון, באתר ITIS (באנגלית) פסמון, באתר NCBI (באנגלית) פסמון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פסמון, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פסמון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פסמון, באתר GBIF (באנגלית) פסמון באתר הרשימה האדומה של IUCN פסמון באתר אוניברסיטת תל אביב פסמון באתר גן החיות התנכי פסמון באתר הרשימה האדומה של IUCN Ilan, M. and Y. Yom-Tov, Diel activity pattern of diurnal desert rodent, Psammomys obesus, Journal of Mammalogy 71:66-69, 1990 Kam, M. and A.A. Degen, Water, electrolyte and nitrogen balances of fat sand rats (Psammomys obesus) when consuming the saltbush Atriplex halimus, Journal of Zoology, London, 215:4453-462, 1988 Kenagy, G.J. Saltbush leaves: excision of hypersaline tissue by a kangaroo rat, Science, 178:1094-1096, 1972 Kam, M. and A.A. Degen, Energetics of lactation and growth in the fat sand rat, Psammomys obesus: New perspectives of resource partitioning and the effect of litter size, Journal of Theoretical Biology 162:353-369, 1993
וילה סבואה

וילה סבואה (בצרפתית Villa Savoye) היא וילה בפואסי (Poissy) שליד פריז, שתכנן האדריכל לה קורבוזיה. הווילה נבנתה בשנת 1929 ונחשבת לאבן דרך חשובה בהתפתחות האדריכלות המודרנית בכלל והסגנון הבינלאומי בפרט. בשנת 2016 הוכרה, יחד עם 16 מבנים ואתרים נוספים שתכנן לה קורבוזיה, כאתר מורשת עולמית. לה קורבוזיה היה האדריכל הראשון שלמד לנצל את יתרונותיו של הבטון המזוין, שהומצא בסוף המאה ה-19, כדי ליצור אדריכלות חדשנית ופחות מוגבלת. את רעיונותיו בנושא זה יישם בכמה ממבניו הראשונים ואף הגדיר את חמשת העקרונות הבסיסיים לתכנון הנובעים מהאפשרויות שנותן הבטון המזוין. חמשת עקרונות אלו באו לידי ביטוי בצורה הטובה ביותר בווילה סבואה והם: יש להרים את הבניין על עמודים כך שאפשר להשתמש בחלל שמתחתם כקומה ראשונה פתוחה וזורמת. לעמודים במבנה על פי עקרונותיו קראו "פילוטי". שלד הבניין צריך להיות מבוסס על עמודים היוצרים את החלוקה הגאומטרית הפנימית שלו, הם מוסתרים בתוך הקירות ומשחררים את הקירות מנשיאת המבנה. החלונות מתמשכים כקו אופקי רצוף המשמש כמוטיב במעטפת הבניין וכיוון שהקירות אינם משמשים עוד כקירות נושאים ניתן לפתוח בהם כל פתח כדי להכניס אור, אוויר ותחושת זרימה לתוך המבנה. חלל הפנים חופשי לחלוטין מבחינה תכנונית. מקום קירותיו הפנימיים ומידותיו מותאמים לחלוטין לפעולות הנדרשות לדיירים. הגג השטוח מיועד להיות אזור בילוי ומרגוע לדיירים באוויר הפתוח, שימושי לחלוטין. הוא מכיל גינה קטנה וסולריום - מרפסת שיזוף עילית. הווילה עצמה תוכננה להיות בית קיט כפרי של משפחת סבואה הצרפתית והיא נמצאת בשטח ירוק פתוח, שהיה מוקף עצים במקור. המבנה נתפש במרחב הפתוח כעצם נקי טהור המובא בקונטרסט עם צבעי הטבע הסובב אותו. עיצוב הפנים שלו היה מנוגד גם כן לצבע הלבן ולגאומטריה הברורה מאוד של הבניין עצמו. הבית כולל חצר פנימית פתוחה וקומת גג פתוחה הכוללת רמפת עלייה אליה מתוך פנים הבית. התכנון התייחס גם להגעה אל הבית במכונית פרטית החונה מתחת לבית - רעיון שנראה כיום כדבר פשוט ויש גם רבים המבקרים את עצם התפישה אך היה מהפכני מאוד בתקופתו, שבה רק החל הייצור התעשייתי של המכוניות. מדיה וקבצים בנושא וילה סבואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילה סבואה (בצרפתית) צילומי הוילה ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רעם

רעם (‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא הקול שנוצר כאשר ברק מחמם במהירות את האוויר סביבו לטמפרטורה של למעלה מ-27,000 מעלות צלזיוס. האוויר החם מתפשט במהירות, ואז מתכווץ ככל שהוא מתקרר. פעולת ההתרחבות וההתכווצות גורמת להיווצרות גלי קול, ואלה הם מה שאנו מכנים "רעם". ברקים ורעמים נוצרים בענני סופות רעמים, הנקראים קומולונימבוס. המילה "רעם" היא מילה תנ"כית. ההתפרקויות החשמליות של הברקים גורמות לטמפרטורה גבוהה ביותר, שאת עצמתה אפשר להשוות לזו הקיימת על פני השמש. חום פתאומי וחזק זה גורם לתנודה גדולה מאוד באוויר המקיף אותו. באופן כזה מתהווים גלי קול ויוצרים בום על קולי, המביאים את קולות הרעם האופייניים. הואיל והאור מתפשט במהירות של כ-300,000 ק"מ בשנייה, אנו רואים את זיק הברק באופן מעשי כמעט בזמן ההתפרקות. לעומת זאת, גלי הקול, שנוצרו באותו רגע ממש, מתפשטים הרבה יותר לאט, הואיל ומהירות הקול היא רק כ-340 מטר בשנייה. מהכפלת 340 מטר במספר השניות שעברו בין הופעות הברק לבין שמיעת הרעם, ניתן לדעת את מרחק נקודת ההתפרקות. הפחד מהרעם מכונה אסטרפוביה והוא נפוץ מאוד באוכלוסייה, בעיקר בקרב ילדים קטנים. כיוון שהאסטרפוביה היא כה שגורה הרעם קיבל סמל של פחד וכח (ת'ור וזאוס). הרעם הוא מוסכמה אומנותית בקולנוע האימה, הוא יוצר מתח והוא מודיע על סכנה. עד כדי כך נפוץ הרעם בסרטי האימה, שהוא גם מוקד מרכזי לפרודיה על סרטי אימה, וכמעט בכל סרט פרודי יהיו סופות רעמים. אך הרעם לא מסמל מתח רק בסרטי אימה, אלא גם ברבים מסרטי הפעולה ובכלל בקולנוע. כמו כן אפשר למצוא את הרעם בתיאטרון ואף במוזיקה. היה נהוג להשתמש בכלים שמדמים את צליל הרעם כדי להגביר את המתח. כיום משתמשים באפקטים קוליים של אורגן חשמלי או סינטיסייזר (סוג של אורגן חשמלי). בנוסף בשיר הילדים "רעמים וברקים" של יהונתן גפן, מתייחס הפזמונאי לפחדם הנפוץ של ילדים מהרעם. אף בתלמוד הבבלי כתוב "לא נבראו רעמים אלא כדי לפשוט עקמימות שבלב", דהיינו שהחרדה של שמיעת הרעם, מובילה את האדם לחזור בתשובה. לאור זאת נקבע בהלכה היהודית שהשומע רעם יברך ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם (שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רכ"ז, סעיף א' ובמשנה ברורה, סימן רכ"ז, סעיף קטן ה'). ברוב הביטויים והמילים הקשורים לרעם דווקא מתייחסים אליו בהקשר של כעס וזעם, ולא של אימה. כיוון שהמתח הוא אותו מתח והשדות הסמנטיים דומים הרעם קיבל את שני המובנים. להתרעם - מתייחס למובן הזעם של הרעם. חזיז ורעם - מתייחס למובן הזעם של הרעם. כרעם ביום בהיר - דבר נורא הקורה במפתיע ברק רעם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רעמים, דף שער בספרייה הלאומית דר' מאיר ברק, מדוע נוצר הרעם לאחר הברק ומהיכן מגיע הקול?, באתר מכון דוידסון מסכת ברכות דף נט ע"א. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Tim Buckley

Tim Buckley הוא אלבום הבכורה של הזמר טים באקלי אשר יצא בשנת 1966. את האלבום הוציא באקלי כשהיה רק בן 19, והוא עצמו הודה שרוב השירים באלבום היו "שירי תיכון". למרות אופיים הרומנטי והרך של השירים, התחכום והמורכבות של חלק מהמילים והלחנים היוו הבטחה גדולה והקדמה לכיוון שאליו יתפתח באקלי בהמשך הקריירה. האלבום מאופיין כולו בסגנון הפולק רוק, לעומת אלבומיו הבאים של באקלי שמשלבים סגנונות רבים ומגוונים יותר, אך ניתן להתרשם כבר מאלבום הבכורה ממנעד קולו המרשים של הזמר. הגשת השירים באלבום מעט לחוצה וגרנדיוזית לעיתים, בהתאם לגילו הצעיר של באקלי בזמן הקלטתו. יחד עם זאת, התיזמור המקצועי אותו יצר המוזיקאי ג'ק ניטשה תרמו רבות לעיצובו של הסאונד באלבום. באקלי הוציא את האלבום זמן קצר לאחר שחברת Elektra החתימה אותו ותלתה בו תקוות רבות. כתוצאה מכך, הפקת האלבום מושקעת מאוד, ומעורבים בה בכירי המפיקים של החברה באותה תקופה (פול רוטשילד, מפיק הדלתות, מנהל החברה ג'ק הולצמן ועוד). המילים באלבום נכתבו ברובם על ידי באקלי וחברו המשורר, לארי בקט, אך להקתו, ובעיקר לי אנדרווד, תרמו רבות והשתתפו בכתיבה ובהלחנה ובקביעת הקו המוזיקלי של האלבום. האלבום נחשב לנגיש ולישיר ביותר מבין אלבומיו של טים באקלי, אך לא היה הצלחה מסחרית גדולה. I Can't See You – 2:40 Wings – 2:30 Song of the Magician – 3:05 Strange Street Affair Under Blue – 3:10 Valentine Melody – 3:40 Aren't You the Girl – 2:01 Song Slowly Song – 4:13 It Happens Every Time – 1:49 Song for Jainie – 2:43 Grief in My Soul – 2:03 She Is – 3:05 Understand Your Man – 3:06 טים באקלי – גיטרה, שירה לי אנדרווד – גיטרה ראשית, מקלדת ג'ים פילדר – באס ואן דייק פארקס – פסנתר, צ'לסטה, צ'מבלו בילי מונדי – הקשה, תופים מידע על האלבום Tim Buckley באתר MusicBrainz האלבום Tim Buckley באתר Discogs
Goodbye and Hello

Goodbye and Hello הוא האלבום השני של הזמר טים באקלי, אשר יצא ב-1967. אלבום זה נחשב מהפכני בשביל באקלי. הוא הוקלט זמן קצר לאחר יציאתו של האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של הביטלס, והשפעתו על באקלי ניכרת בו. הסגנון המוזיקלי שונה מאלבומו הראשון (Tim Buckley), בכך שיש נטייה גדולה לכיוון הרוק הפסיכדלי, בהתאם להשפעה של Sgt. Pepper's והאווירה הכללית במוזיקה של שנות ה-60. למרות עטיפתו המחויכת, שירי האלבום מביעים בלבול מהמתרחש באותן שנים, ורחוקים מלהיות שירי "מיינסטרים". האלבום נפתח בדרמטיות בשיר No Man Can Find the War, שיר מחאה כנגד מלחמת וייטנאם שנערכה באותה תקופה. מילות השיר נכתבו על ידי באקלי, בשיתוף עם המשורר לארי באקט, שהשתתף בכתיבם של חמישה משירי האלבום. באקלי ממשיך בשירה דרמטית לאורך כל האלבום, עד לשיר האחרון והמוכר ביותר Morning Glory (לשיר זה בוצע חידוש על ידי להקת Blood, Sweat & Tears). ההפקה, בדומה לאלבום הבכורה של באקלי, מושקעת מאוד. המפיק ג'רי יסטר הוסיף עיבודי בארוק שאפתניים. רשימת המשתתפים מעידה גם היא על ההשקעה הרבה ביצירת האלבום. למרות שאלבום זה נחשב פריצת דרך מוזיקלית עבור באקלי, הצלחתו תגיע רק באלבומיו הבאים. בשנת 2000 יצא בבריטניה סרט דוקומנטרי קצר על בנו של טים - ג'ף באקלי. הסרט מתעד הופעות של באקלי וראיונות עם הסובבים אותו בשנות ה-90, ומכיל גם קטעי מוזיקה של טים באקלי. הסרט נקרא Goodbye and Hello, על שם אלבום זה. No Man Can Find the War – 2:58 Carnival Song – 3:10 Pleasant Street – 5:15 Hallucinations – 4:55 I Never Asked to Be Your Mountain – 6:02 Once I Was – 3:22 Phantasmagoria in Two – 3:29 Knight-Errant – 2:00 Goodbye and Hello – 8:38 Morning Glory – 2:52 טים באקלי – גיטרה, שירה לי אנדרווד – גיטרה ראשית, מקלדת ג'ון פארשה – גיטרה בריאן הארצלר – גיטרה ג'ים פילדר – גיטרה בס ג'ימי בונד – באס דון רנדי – מקלדת ג'רי יסטר – מקלדת קרטר קולינס – תופי קונגה, הקשה דייב גארד – הקשה אדי הו – הקשה 1967 במוזיקה מידע על האלבום Goodbye and Hello באתר MusicBrainz מידע על האלבום Goodbye and Hello באתר AllMusic האלבום Goodbye and Hello באתר Discogs האלבום Goodbye and Hello באתר ספוטיפיי דף הסרט, באתר IMDb
Happy Sad

Happy Sad (עצב שמח) הוא האלבום השלישי של הזמר-כותב טים באקלי אשר יצא ב-1969. זהו האלבום הראשון בו כל השירים נכתבו על ידי באקלי בלבד. Strange Feelin' – 7:40 Buzzin' Fly – 6:04 Love from Room 109 at the Islander (On Pacific Coast Highway) – 10:49 Dream Letter – 5:12 Gypsy Woman – 12:19 Sing a Song for You – 2:39 טים באקלי – גיטרה, שירה לי אנדרווד – גיטרה, מקלדת ג'ון מילר – בס קרטר קולינס – תופי קונגה דייוויד פרידמן – הקשה, מרימבה, ויברפון מידע על האלבום Happy Sad באתר MusicBrainz מידע על האלבום Happy Sad באתר AllMusic האלבום Happy Sad באתר Discogs האלבום Happy Sad באתר ספוטיפיי ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משחק (אמנות הבמה)

משחק הוא עבודתו של השחקן – הופעה בתיאטרון, בקולנוע או בטלוויזיה. השחקן מגלם דמות במחזה או בתסריט, אומר את הטקסט ששם המחזאי או התסריטאי בפיה של דמות זו, ופועל לפי הוראות הבמאי. משחק ללא טקסט נקרא אלתור. שני המרכיבים החשובים ביותר של המשחק הם הקול (דיבור) ושפת הגוף, ולעיתים הוא כולל בתוכו גם שירה וריקוד. משחק נלמד, בתאוריה ובפרקטיקה, בבתי ספר למשחק, וכן במסגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטאות. שיטת המשחק שיטת סטניסלבסקי קונסטנטין סטניסלבסקי, עבודת השחקן על עצמו: יומנו של תלמיד, נוסח עברי: הלל אבי חנן, תל אביב: עם עובד-תרבות וחינוך, 1966. לורנס אוליבייה, על המשחק, עברית: מיכאל הנדלזלץ, הוצאת מודן, 1989. איוואנה צ'בק, כוחו של השחקן – שיטת צ'בק למשחק: כל השלבים מהתסריט לדמות חיה, נושמת ודינמית, מאנגלית: יניב סבריאנו, הוצאת אסיה, תשס"ט 2009. בלהה פלדמן, שלוש גישות לאמנות המשחק: סטניסלבסקי, צ'כוב וגרוטובסקי – תאוריות ותרגילים, הוצאת ספרא, 2011. מייקל צ'כוב, לשחקן, הוצאת אסיה, 2019. art/acting משחק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דרמה - היסטוריה וביקורת, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגה

הגה (או ברבים- הגהים/הגיים) הוא חלק של כלי תחבורה המשמש לקביעת כיוון ההתקדמות שלו. הוא חלק ממערכת הניווט וההיגוי בכל כלי הרכב היבשתיים המודרניים ורווח גם בכלי תעופה וכלי שיט. חלק זה של מערכת ההיגוי נשלט על ידי הנהג בעוד ששאר החלקים מגיבים לתנועות ההגה. הניווט יכול להיעשות בשתי דרכים: בעזרת רכיבים הידראולים (בהגה כוח) או על ידי מחשב (בעיקר במכונות חדישות). כדי למנוע גנבה של כלי הרכב, רוב ההגאים נעולים כאשר מפתח ההצתה מוצא החוצה מהמנעול. בדרך כלל ההגאים למכוניות נוסעים עגולים, כאשר ההגה מחובר לעמוד ההיגוי על ידי מספר חישורים. בארצות שבהן נוסעים בצד שמאל של הכביש, ההגה נמצא בצד ימין של המכונית ולהפך. ההגה משמש לא רק להיגוי. ברוב המכוניות נמצא בהגה כפתור שמפעיל את הצופר. בנוסף, כלי רכב מודרניים רבים כוללים הגה בעל כפתורים לבקרת שיוט (Cruise Control) ושליטה במערכת הקול של המכונית, זאת כדי להפחית את המקרים בהם הנהג מסיר את ידיו מההגה. כיום ברוב הגאי המכוניות מאוחסנת כרית אוויר דחוסה במרכז ההגה אשר נפתחת בזמן התנגשות חזיתית. לכן כדי למנוע פציעה מפתיחת כרית האוויר אין לשבת קרוב מידי להגה אלא במרחק של לפחות 30 ס"מ בין ההגה לחזה הנהג. קיימים אביזרים לקונסולות משחקים מסוימות המעוצבים בצורת הגה ומיועדים בעיקר למשחקי מרוצים. לעיתים מותקן על ההגה תפוח הגה המסייע בשליטה על ההיגוי. יעקב עציון, מן הפיוט אל המכונית - על מקור המילה הגה, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמדו טומני טורה

אמדו טומני טורה (Amadou Toumani Touré), נקרא גם ATT,‏ (4 בנובמבר 1948 – 10 בנובמבר 2020) היה נשיא מאלי בשנים 2002–2012. ב-1991 עמד טורה, אז מפקד הצנחנים בצבא מאלי, בראש הפיכה שהדיחה את השליט הצבאי מוסה טראורה. לאחריה עמד בראש שלטון זמני, ארגן את האספה הלאומית שחוקקה חוקה חדשה למדינה והוביל את המעבר לשלטון דמוקרטי. לאחר הבחירות ב-1992 העביר את השלטון לנשיא הנבחר אלפה עומאר קונארה. ב-2002 עזב טורה את הצבא, התמודד בבחירות לנשיאות וניצח ברוב של 64 אחוזים מן הקולות בסיבוב השני. במאי 2007 נבחר בשנית לנשיא בסיבוב יחיד וברוב מוחץ של 71 אחוז. טורה לא השתייך לאף מפלגה, ומינה את שרי הממשלה מבין חברי מפלגות שונות. ראש הממשלה שלו מאז 2004 היה אוסמנה איסופי מאיגה. במרץ 2012 הודח בהפיכה צבאית מתפקידו כנשיא, חודש לפני קיום הבחירות הנשיאותיות. נפטר ב-10 בנובמבר 2020. מדיה וקבצים בנושא אמדו טומני טורה בוויקישיתוף אמדו טומני טורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הניו יורק טיימס, קצינים השתלטו על ארמון הנשיאות במאלי; הנשיא נמלט, באתר הארץ, 22 במרץ 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמנים (כתב עת)

המונח "זמנים" מפנה לכאן. לערך העוסק במשמעויות אחרות, ראו זמן (פירושונים). זמנים הוא רבעון להיסטוריה הרואה אור מטעם בית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, המחלקה להיסטוריה, פילוסופיה ומדעי היהדות של האוניברסיטה הפתוחה, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל והחברה ההיסטורית הישראלית. כתב העת נוסד באוניברסיטת תל אביב בידי צבי יעבץ, שאול פרידלנדר וחיים שקד בשנת 1979, ויצא אור באמצעות הוצאת זמורה ביתן. החל מגיליון מספר 86 (2004) מתפרסם כתב העת במסגרת שותפות הגופים השונים הנוכחית, והוא יוצא לאור באמצעות האוניברסיטה הפתוחה. נכון ל-2018 העורכים הם פרופ' גדי אלגזי, פרופ' מירי שפר-מוסנזון (שניהם מאוניברסיטת תל אביב) ופרופ' ענבל עופר (מהאוניברסיטה הפתוחה). קודם לכן ערכו את כתב העת עדית זרטל, נעמה שפי, מרים אליאב-פלדון ואיריס רחמימוב מאוניברסיטת תל אביב, וגיא מירון מהאוניברסיטה הפתוחה. כתב העת אינו מגביל את עצמו להיבט מסוים, נושאי, גאוגרפי, תקופתי או אחר, של חקר העבר, ואף על פי שעניינו הוא ההיסטוריה, לא רק היסטוריונים כותבים בו. "זמנים" מתאפיין בנגישות גבוהה לקהל רחב, המושגת באמצעות צירוף תמונות רבות וויתור על הערות שוליים. זאת, ללא פשרות אקדמיות, שכן מדובר בכתב עת מקצועי שמיטב החוקרים מהדיסציפלינות השונות משתמשים בו כאכסניה למאמריהם. [דרושה הבהרה]. בכתב העת מופיעים מאמרים, ביקורות ספרים וכן תעודות וניתוחן. לעיתים קרובות מוקדש גיליון לנושא מסוים, או לחלופין, מופיע בו מקבץ ערכים נושאי לצד מאמרים אחרים. אתר האינטרנט הרשמי של זמנים גיליונות "זמנים" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם) חיים פיירברג, איך יכולה היתה העיר עפולה להיראות, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007 בעז נוימן, כמה מושבים יש לאלוהים בכנסת?, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008 גלעד מלצר, החיים בכרומו | קידוש האמצעים, באתר הארץ, 3 במרץ 2010 אסף ריסקין, זמנים אחרים, באתר nrg‏, 10 במרץ 2010 גלעד מלצר, החיים בכרומו | סוגרים ספר, באתר הארץ, 12 בינואר 2011 אסתר זנדברג, ג'יימס בונד, עירוניות לנצח, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2012 חן משגב, קוויר ללא הפסקה: ההיסטוריה הלהט"בית של ישראל, באתר הארץ, 8 בינואר 2016
וולטר ברנן

וולטר ברנן (אנגלית: Walter Brennan‏; 25 ביולי 1894 - 21 בספטמבר 1974) היה שחקן אמריקני. היחיד שזכה בשלושה פרסי אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. זכה במספר הרב ביותר של פרסי אוסקר כשחקן (יחד עם ג'ק ניקולסון ודניאל דיי-לואיס). זכור כאחד משחקני האופי הטובים ביותר אי פעם בקולנוע. נולד כ'וולטר אנדרו ברנן' בסוומפסקוט, מסצ'וסטס. אביו היה מהנדס וממציא, לכן למד ברנן כנער הנדסה לפני שהפך לשחקן. בתיכון הוא גילה התעניינות במשחק והחל להופיע בהופעות רחוב (Vaudeville). לאחר ששירת במלחמת העולם הראשונה הוא עבר להתגורר בגואטמלה, שם נכנס לענף גידול האננס, לפני שהגיע ללוס אנג'לס. במהלך שנות העשרים עבד כסוחר ועשה כסף רב, אולם הפסיד את רובו כשהשוק שינה כיוון. הוא מצא עצמו מרושש והחל להופיע בתפקידים קטנים בכמה שיותר סרטי קולנוע כדי להרוויח כסף, ובמקביל עבד גם כפעלולן. בתחילת שנות השלושים החל להופיע בסרטים איכותיים יותר וקיבל תפקידים גדולים יותר. ב-1936 שיחק בסרט "זעם" בבימויו של פריץ לאנג וב-1937 זכה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, (בפעם הראשונה שהאקדמיה האמריקאית לקולנוע חילקה פרס בקטגוריה זו), על סרטו של הווארד הוקס "בוא וקח את זה". ב-1939 הופיע בסרט "תנו להם מוזיקה" לצידו של ישה חפץ, כמנהל בית ספר למוזיקה לילדי עניים שעומד בסכנת סגירה. לעיתים קרובות לאורך הקריירה שלו, נקרא ברנן לגלם תפקידים של אנשים המבוגרים בהרבה מגילו האמיתי שלו. הוא הירבה לגלם את השותף של הגיבור הראשי או את "הזקן הרוטן". לעיתים רחוקות הוא גילם את הרשע. יוצא דופן היה תפקידו כזקן אכזר, בקלאסיקה משנת 1946, "קלמנטיין יקירתי", לצד הנרי פונדה. משנות החמישים הוא כיכב בסדרות הטלוויזיה "The Real McCoys", "האקדח של וויל סונאט" ו"Alias Smith and Jones" והופיע בעוד כמה סרטים ופרויקטים טלוויזיוניים, ובעיקר זכור בשל תפקידיו בסרטי מערבונים, ובהם ב"הנהר האדום" וב"ריו בראבו", שניהם לצד ג'ון ויין. ב-1939 שיחק בסרט תנו להם מוזיקה. ב-1940 זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עברו משחקו בסרט איש המערב" לצדו של גרי קופר עמו שיחק גם בסרט "סרג'נט יורק" (1941) והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה שיחק שוב לצידו של גרי קופר בסרט פגוש את ג'ון דו. ב-1942 שיחק שוב לצידו של קופר בסרט גאוות היאנקים. כן שיחק בסרטים "להחזיק ולאבד" לצד המפרי בוגרט ו"בהלה בצוק השחור" לצד ספנסר טרייסי. ב-1946 שיחק במערבון "קלמנטיין יקירתי" לצידו של הנרי פונדה. ב-1957 שיחק ביחד עם דבי ריינולדס בסרט תמי והרווק. ב-1964 שיחק בסרט "משפחת קאלוויי" לצידו של בריאן קית'. ב-1967 שיחק בתפקיד כפול בסרט ברולס-רויס לקראת האושר. הקריירה שלו מעולם לא הייתה בירידה, ולמעשה ככל שהזדקן כך נהייה מפורסם יותר. באמתחתו 230 הופעות בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך 50 שנים. מבקרי הקולנוע ואנשי התעשייה הגדירו אותו כאחד משחקני האופי הטובים ביותר בהוליווד ולראיה, הוא היחיד שזכה בשלושה פרסי אוסקר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. הוא קיבל כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד, ונפטר מנפחת בספטמבר 1974, בגיל 80. מדיה וקבצים בנושא וולטר ברנן בוויקישיתוף וולטר ברנן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וולטר ברנן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי וולטר ברנן, באתר AllMovie (באנגלית) וולטר ברנן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וולטר ברנן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וולטר ברנן, באתר MusicBrainz (באנגלית) וולטר ברנן, באתר Yandex.Music (ברוסית) וולטר ברנן, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה רשימת סרטיו וולטר ברנן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וולטר ברנן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)