laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמיית האוויר ה-16 (ברית המועצות)

ארמיית האוויר ה-16 הייתה אחת הארמיות של חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה על בסיס חלק מהיחידות של ארמיית האוויר השמינית ב-4 בספטמבר 1942. היא כללה 42 מטוסי קרב, 79 מטוסי תקיפה ו-31 מפציצים. מספר זה גדל בהתמדה, בקיץ 1943 היא כללה 455 מטוסי קרב, 241 מטוסי תקיפה, 334 מפציצים ו-22 מטוסי מודיעין. בקיץ 1944 היא כללה 1,108 מטוסי קרב, 661 מטוסי תקיפה, 480 מפציצים ו-70 מטוסי מודיעין. בנובמבר 1944 היא כללה 1,116 מטוסי קרב, 604 מטוסי תקיפה, 710 מפציצים ו-91 מטוסי מודיעין. במהלך הכנות לקרב ברלין הארמייה קיבלה תגבור נוסף והיא כללה 1,548 מטוסי קרב, 687 מטוסי תקיפה, 684 מפציצים ו-114 מטוסי מודיעין. היא נטלה חלק בקרב סטלינגרד, קרב קורסק וקרבות מכריעים נוספים במלחמה בחזית המזרחית, כולל קרב ברלין בסיום המלחמה. במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 280 אלף טיסות. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ארמיית אוויר ה-16 הייתה חלק מקבוצת הצבא הסובייטי בגרמניה. היא פורקה בשנת 1993 כאשר עזבה את גרמניה. מדיה וקבצים בנושא ארמיית האוויר ה-16 בוויקישיתוף ארמייה האוויר ה-16, באתר samsv (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי יהודה בן פזי

רבי יהודה (לפי ברייתה דרבי שמעון) בן פזי (גם רבי יהודה בן סימון) היה כהן, מן האמוראים המפורסמים בין אמוראי ארץ ישראל. ברחבי התלמוד הירושלמי נמצאים מאות מאמרים בנושאי הלכה ואגדה שנאמרו מפיו. בעל סדר הדורות חוקר אם השם פזי היה שם אביו (או שם סבו) של רבי יהודה או שם אמו, אם שלא ניתן להחליט התשובה בבירור, ידוע כי אביו של רבי יהודה היה רבי שמעון בן פזי (או רבי סימון). מרדכי מרגליות (עורך), הערך "ר' יהודה בר סימון", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, הוצאת יבנה וספרי חמד, מהדורה מחודשת בידי יהודה איזנברג, 2006, כרך ב, עמ' 172. יהודה בר סימון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ה', הלכה ד'. ובכך מסתבר שפזי היה שם אשה ולא איש, וכן כפי המובא במסכת יבמות (סה, ב) אודות שתי האחיות טווי ופזי, בנותיו של רבי חייא. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21

נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל של נורווגיה, המייצגת אותה בתחרויות כדורגל בינלאומיות לנבחרות צעירות. היא מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של נורווגיה. הנבחרת השתתפה פעמיים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21, והישג השיא שלה הוא המקום השלישי, אליו הגיעה ב-1998. 1978–1996 - לא העפילה 1998 - מקום שלישי 2000 - 2011 - לא העפילה 2013 - שלב הבתים מדיה וקבצים בנושא נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת נורווגיה בכדורגל עד גיל 21 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרצדת

מִרְצֶדֶת (או מוֹבַּיְיל, מאנגלית: Mobile - נייד) היא פסל קינטי שעקרון פעולתו מבוסס על שיווי משקל. המרצדת האמנותית הומצאה על ידי אלכסנדר קלדר ב-1931‏. מרצדת התלויה מן התקרה משמשת לקישוט בתים. מרצדת כזו עשויה בדרך כלל קשתות, שמקצה כל אחת מהן תלויה קשת נוספת או קישוט, בדומה לעץ בינארי מאוזן. האיזון חשוב כדי ששיווי המשקל של המרצדת יישמר. חלקי המרצדת מחוברים בחוטים דקים, לבנים או שקופים, ונותנים את ההרגשה שהקישוטים תלויים בחלל האוויר. כיום נפוצים פעמוני רוח, שהם מעין מרצדות אודיו-ויזואליות. בניגוד למרצדת המסורתית, שרכיביה מרוחקים זה מזה כדי שלא יסתבכו זה בזה, רכיבי פעמון הרוח קרובים זזה לזה כדי שיפיקו צליל נעים בפוגעם זה בזה. החוטים בפעמון רוח קצרים הרבה יותר. סוג נוסף של מרצדת הוא מרצדת לתינוקות, הנתלית מעל מיטת התינוק. עקב שיקולי בטיחות מרצדת כזו מיועדת לחודשי החיים הראשונים בלבד, כאשר התינוק עדיין לא יכול להגיע אליה אלא רק להתבונן בה. מרצדת המיועדת לתינוקות בנויה בדרך כלל חלקי פלסטיק וספוג עמידים. אם יש בה חוטים - הם קצרים כדי למנוע סכנת חנק. מרצדות לתינוקות קיימות בשלל דוגמאות וצבעים, בין השאר ישנן המונעות חשמלית והמשמיעות מנגינות. ישנן גם מרצדות בצבעי שחור-לבן המיועדות לתינוקות צעירים (בעקבות תאוריה הנוגעת לראיית הצבעים בתחילת החיים). Alexander Calder mobiles, Ecoartpedia מרצדת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יצירת המרצדת של קילדר
ג'טסטאר אסיה איירווייז

ג'טסטאר אסיה איירווייז (באנגלית: Jetstar Asia Airways Pte Ltd, במנדרינית: 捷星亚洲) היא חברת תעופה זולה סינגפורית. החברה היא אחת מהשלוחות האסיתיות של ג'טסטאר איירווייז; חברת הבת של חברת התעופה הלאומית האוסטרלית; קוואנטס. ג'טסטאר אסיה מפעילה טיסות ליעדים במזרח אסיה. לחברה מספר חברות-אחיות: ג'טסטאר ניו זילנד, ג'טסטאר פסיפיק, וג'טסטאר יפן. ג'טסטאר אסיה נוסדה בשנת 2004, מניות החברה חולקו בין השותפות: קוואנטס (49%), איש העסקים הסינגפורי טוני צ'ו (22%), FF Wong‏ (10%), וזרוע ההשקעות של הממשלה הסינגפורית Temasek Holdings‏ (22%). ב-19 בנובמבר 2004, קיבלה החברה את תעודת המפעיל האווירי (AOC). בעת שהוקמה ג'טסטאר אסיה, שלטו בשוק הלאו קוסט הסינגפורי חברות וותיקות, אסטרטגיית ג'טסטאר הייתה להתמקד בטיסות ארוכות יותר ממתחריה. בתחילת דרכה הודיעה ג'טסטאר אסיה כי תטוס לשבעה יעדים: ג'קרטה, הונג קונג, טאיפיי, מנילה, סורביה, פאטאיה, ושאנגחאי. בשנת 2005 החלה ג'טסטאר אסיה להפעיל טיסות למנילה בירת הפיליפינים. על מנת להיבדל מהחברות הזולות הוותיקות, הפעילה את טיסותיה לנמל התעופה נינו אקינו, במקום לנמל התעופה הבינלאומי קלארק באנג'לס סיטי שאגרת הנחיתה בו זולה יותר, ואשר משמש בעיקר את החברות הזולות. למרות תוכניתה, לא התאפשר לה לטוס לכל היעדים שתכננה. מדיניות רשות התעופה של סין לא אפשרה לחברה זרה להפעיל טיסות לשני יעדים במדינה (שנגחאי, ובייג'ינג). ממשלת אינדונזיה החלה במדיניות של פרוטקציוניזם, וג'טסטאר אסיה לא הורשתה להפעיל טיסות לג'קרטה ולסורביה. למרות ההתמודדות הצפויה מול חברות וותיקות, הזמינה ג'טסטאר חמישה מטוסים חדשים, וביקשה אישור להפעיל טיסות ליעדים נוספים. בתחילה תכננה לחכור את מטוסיה מאטלס ג'ט, אולם חילוקי דעות עם החברה הטורקית, הביאו לביטול ההסכם. בשנת 2005 קיבלה החברה את אישור הרשויות הקמבודים, להפעיל טיסות לפנום פן ולסיאם ריפ. ב-24 ביולי 2005 מוזגו ג'טסטאר אסיה וחברת התעופה הזולה הסינגפורית ואלואייר (Valuair), לחברת ההחזקות אורנג' סטאר (Orange Star). בעקבות הביקוש לטיסות החברה המתחרה טייגר איירווייז לפוקט, החלה ג'טסטאר אסיה באוקטובר 2005, להפעיל ארבע טיסות שבועיות ליעד. במרץ 2008 השעתה את טיסותיה לפוקט. ב-26 ביולי 2006 איחדה קוואנטס את ג'טסטאר איירוויז ואת ג'טסטאר אסיה למותג אחד, זאת בעקבות השקת טיסות ארוכות טווח בין אוסטרליה לדרום-מזרח אסיה. ב-15 בספטמבר 2006 הפכה ג'טסטאר אסיה לחברה הבינלאומית הראשונה שטסה לנמל התעופה החדש של בנגקוק; סוברנבהומי, שבועיים לפני שנפתח רשמית. צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018: מדיה וקבצים בנושא ג'טסטאר אסיה איירווייז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'טסטאר אסיה איירווייז מדיה וקבצים בנושא ג'טסטאר אסיה איירווייז באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של ג'טסטאר אסיה איירווייז, באתר airfleets.net (באנגלית)
ימאהה מוטיב אי

ימאהה מוטיב אי (Yamaha MOTIV.e) היא מכונית קונספט המוגדרת כמכונית מיקרו מתוצרת החברה היפנית ימאהה מוטור. היא הוצגה לראשונה בשנת 2013 בתערוכת המכוניות בטוקיו. מוטיב אי היא מכונית חשמלית בעלת מידות קטנות במיוחד המיועדת לשמש כרכב עירוני ולהתחרות בדגמי הסמארט של מרצדס והטוויזי של רנו. הרכב פותח בסיועו של גורדון מארי אשר פיתח בעבר את דגם ה-F1 של חברת מקלארן. מוטיב אי היא מכונית דו מושבית בעלת מרכב סגור בן שלוש דלתות (תצורת האצ'בק) העשוי פלסטיק, ומסייע להשגת המשקל הנמוך של כלי הרכב. המרכב כולל חיפוי חלונות היקפי בצורת בועה, כאשר השימשה הקדמית משולבת בגג ובכך מאפשרת מבט פנורמי וללא הפרעות לנוסעים. הנעת הרכב מתבצעת באמצעות אספקת כוח ממצברי ליתיום יון. למרות גודלה הזעיר, מצוידת המכונית בכל מכלולי הבטיחות המודרניים כגון מערכת למניעת נעילת גלגלים, מערכת בקרת משיכה, מערכת בקרת יציבות, כריות אוויר, אזורי קריסה קדמי ואחורי, ותא בטיחות להגנה מפני פגיעות צד. אורך 2690 מ"מ, רוחב 1470 מ"מ, גובה 1480 מ"מ משקל עצמי 730 ק"ג הספק מרבי 33.5 כ"ס, ובמהירות שיוט 20 כ"ס מומנט מרבי 91.3 קג"מ, ובנסיעת שיוט 67 קג"מ קיבולת המצבר 7.2 קוט"ש. זמן טעינה שלוש שעות, או שעה באמצעות שקע לטעינה מהירה מהירות מרבית מעל 105 קמ"ש זינוק ממצב עמידה ל-100 קמ"ש, פחות מ-15 שניות טווח נסיעה בין טעינות המצבר 160 ק"מ ימאהה OX99-11 (1993) ימאהה Sports Ride Concept (2015) מדיה וקבצים בנושא ימאהה מוטיב אי בוויקישיתוף רועי צוקרמן, העירונית החשמלית של ימאהה - גם בישראל?, באתר ynet, 25 בנובמבר 2013 על הרכב, באתר אוטובלוג (באנגלית)
סירנו ברט

סירנו אלמר ברט (באנגלית: Sereno Elmer Brett;‏ 31 באוקטובר 1891 – 9 בספטמבר 1952) היה קצין בצבא ארצות הברית בדרגת בריגדיר גנרל ששירת במלחמת העולם הראשונה ומילא תפקיד חשוב, גם אם פחות ידוע, בפיתוח לוחמת השריון של צבא ארצות הברית. סירנו אלמר ברט נולד ב-31 באוקטובר 1891 בפורטלנד שבאורגון להוריו ג'יימס ברט וקלרה מרי דה לייל הרווי. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אורגון וסיים תואר ראשון בפקולטה לחקלאות בשנת 1916. לאחר סיום לימודיו התגייס ברט לצבא, וב-28 בנובמבר 1916, לאחר הכשרתו, הוא מונה ללוטננט משנה במשמר הלאומי של אורגון. באותה השנה נשלח ברט להשתתף במשלחת פנצ'ו וייה, מבצע של צבא ארצות הברית שנועד לדכא את כוחותיו של פנצ'ו וייה במהלך המהפכה המקסיקנית. במבצע השתתף גם ג'ורג' פטון שהיה אז לוטננט. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח ברט לאירופה יחד עם גייסות הטנקים של חיל המשלוח האמריקני וקודם לדרגת קפטן ב-25 ביולי 1917. ברט, אז מייג'ור, פיקד על גדוד הטנקים ה-326 והוביל את מתקפת הטנקים הראשונה של צבא ארצות הברית במלחמת העולם הראשונה בקרב סן-מייל. על תפקודו בקרב קיבל ברט את צלב השירות המצוין. בפירוט הסיבות להענקת העיטור נכתב: "נשיא ארצות הברית של אמריקה... העניק בעונג את צלב השירות המצוין למייג'ור סירנו אלמר ברט, צבא ארצות הברית, על גבורה יוצאת דופן בקרב בעת שפיקד על גדוד הטנקים ה-326 ליד רישסורט [Richecourt], צרפת, 12 בספטמבר 1918. ביום הראשון של מתקפת סן-מייל מייג'ור ברט הוביל את הגדוד שלו מרישסורט לבואה קארט דה רזרב [Bois Quart De Reserve] לנוכח אש מקלעים וארטילריה חזקה, וקור רוחו ואומץ ליבו שימשו דוגמה לגדוד כולו". לאחר שפטון נפצע, מילא ברט את מקומו כמפקד חטיבת הטנקים הראשונה של חיל המשלוח במתקפת מז-ארגון. בין ה-26 בספטמבר ל-10 בנובמבר (1918) החטיבה תמכה ב-8 דיוויזיות של הארמייה הראשונה ב-18 תקיפות שונות. על פיקודו על החטיבה במתקפת מז-ארגון קיבל ברט את מדליית השירות המצוין. בפירוט הענקת המדליה נכתב בין היתר: "בהישגיו המקצועיים המבריקים, יכולתו הטכנית ובמנהיגות בלתי רגילה תרם באופן בולט להצלחתה של הארמייה הראשונה". עיטורים נוספים אותם קיבל במלחמת העולם הראשונה היו כוכב הכסף, לב הארגמן (פעמיים), צלב המלחמה (גרסת 1914-1918) ואות לגיון הכבוד. לאחר מלחמת העולם הראשונה, עסק ברט לצד פטון ואייזנהאואר בהפקת לקחים מלוחמת השריון במלחמת העולם הראשונה ובפיתוח לוחמת השריון המודרנית. ב-1919 השתתף יחד עם אייזנהאואר בשיירת הרכבים הטרנסקונטיננטלית המפורסמת. ברט נשאר בצבא בשנים שבין מלחמות העולם. בהמשך שירת בתפקיד ראש המטה של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה ולאחר מכן במטה של הדיוויזיה המשוריינת החמישית כשזו התכוננה בשנים 1942–1943 למערכה באירופה. בפברואר 1942 קודם לדרגת בריגדיר גנרל, אך באוקטובר 1943 פרש מסיבות רפואיות. סירנו ברט מת ב-9 בספטמבר 1952 בסנטה ברברה שבקליפורניה. מדיה וקבצים בנושא סירנו ברט בוויקישיתוף "סירנו אלמר ברט", באתר לא רשמי של בית הקברות הלאומי ארלינגטון (באנגלית). "סירנו אלמר ברט" באתר projects.militarytimes (באנגלית)
ארמיית האוויר ה-17 (ברית המועצות)

ארמיית האוויר ה-17 הייתה ארמיית אוויר של חיל האוויר הסובייטי בזמן מלחמת העולם השנייה, היא הוקמה באוקטובר 1942, ונועדה לספק סיוע אווירי לכוחות החזית הדרום-מערבית. זמן קצר לאחר הקמתה היא השתתפה בקרב על סטלינגרד. בשלבים המאוחרים יותר של המלחמה היא השתתפה במתקפות הסובייטיות באוקראינה, רומניה, בולגריה, יוגוסלביה, הונגריה ואוסטריה. בסך הכל ביצעו מטוסי הארמייה כ-200,000 גיחות במהלך המלחמה. לאחר סיום הלחימה היא הוצבה בשטח אוקראינה הסובייטית. עם התפרקות ברית המועצות יחידות הארמייה שולבו בחיל האוויר האוקראיני. ארמייה האוויר ה-17 באתר samsv (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטין

האם התכוונתם ל... אישים אורה אנטין – פיזיקאית ישראלית יורי אנטין – סופר ומחזאי יהודי מאיר אנטין – איש העלייה השנייה מרי אנטין – סופרת אמריקאית רובין אנטין – רקדנית, כוריאוגרפית, שחקנית ומעצבת אופנה אמריקאית שונות כיכר אנטין – כיכר בכניסה לאוניברסיטת תל אביב אנטון
פוג אלן

פורסט קלייר "פוג" אלן (באנגלית: Forrest Clare "Phog" Allen; ‏18 בנובמבר 1885 - 16 בספטמבר 1974) היה כדורסלן ושחקן בייסבול אמריקאי, ומאמן כדורסל, פוטבול ובייסבול. אלן, שנחשב ל"אבי מאמני הכדורסל", היה אחד מהאחראיים לכך שהכדורסל הפך לענף אולימפי באולימפיאדת ברלין (1936), ואף הוביל את נבחרת ארצות הברית בכדורסל למדליית זהב אולימפית במשחקי אולימפיאדת הלסינקי (1952). אלן שיחק כדורסל באוניברסיטת קנזס בין מ-1905 ועד 1909. בשנתיים הראשונות אימן את הקבוצה ג'יימס נייסמית', אולם בשנת 1907 מונה אלן כמאמן הקבוצה על אף שעוד שיחק בה. הוא המשיך ואימן בליגת ה-NCAA במשך כ-50 שנה, זכה כמאמנה של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס באליפות טורניר אליפות המכללות בכדורסל בשנת 1952, וב-24 אליפויות של חטיבת הביג 12. הוא פרש שבאמתחתו 771 ניצחונות מול 233 הפסדים, מספר הניצחונות הרב ביותר למאמן באותם הימים, שיא שהחזיק מעמד עד שאדולף ראפ, ששיחק תחתיו בקנזס, עקף אותו בשנת 1966. במקביל לאימון הקבוצה, למד אלן רפואה. הוא התמחה ברפואת שרירים ועצמות, ונודע כמומחה לטיפול בפציעות ספורט. בשנת 1955 קראה אוניברסיטת קנזס לאולמה הבייתי על שמו, ובשנת 1959 הוא נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כמאמן. מדיה וקבצים בנושא פוג אלן בוויקישיתוף פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פוג אלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פוג אלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) החטיבה נקראת כיום "ביג 12" משום שמשחקות בה תירסר קבוצות. בזמנו של אלן נקראה החטיבה "ביג 6", "ביג 7", "ביג 8" ו-"MIAA" ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגנטרון

מגנטרון (מיוונית: μαγνήτης מגנט+אלקטרון) היא שפופרת ריק המחוללת קרינה אלקטרומגנטית בתדר רדיו ומיקרוגל. תא המגנטרון הוא תא גלילי המוחזק בוואקום. במרכזו נמצאת קתודה בפוטנציאל שלילי גבוה ובטמפרטורה גבוהה, ובדופן התא אנודה בפוטנציאל חיובי. המתח בין האלקטרודות מסופק ממקור מתח ישר גבוה. משני צידי התא מצויים שני מגנטים קבועים היוצרים שדה מגנטי חזק במקביל לציר הגליל. אלקטרונים מואצים מהקתודה לאנודה, וכתוצאה מכוח לורנץ הפועל עליהם הם נעים בתנועה ספירלית. לאורך מסלול הספירלה נמצאים חללים גליליים בהם מושרית קרינה אלקטרומגנטית בתהודה. הגודל הפיזי של חללי התהודה קובע את אורך הגל של הקרינה הנוצרת, אולם לא ניתן להשיג תדירויות מאוד מדויקות ויציבות. את הקרינה מוליכים באנטנה קצרה ובגלבו למוצא המגנטרון. המגנטרון בולט ביעילותו הגדולה: כ-65% מההספק המוזן אליו ממקור המתח הופך לקרינה אלקטרומגנטית. לכן, המגנטרון משמש במקרים שבהם יש צורך בהספק גבוה אך לא בדיוק רב של התדירות: מכ"ם פעימות (פולסים): שפופרת המגנטרון מחוברת לגלבו המוביל לאנטנה, המתח המסופק למגנטרון הוא בצורת פולסים קצרים, הגורמים לשידור פולסים של קרינת מיקרו מהאנטנה בהגבר. חימום: בתנור מיקרוגל הקרינה נפלטת מהמגנטרון לחלל שבו נמצא מזון. הקרינה נספגת במזון ומחממת אותו. הארה: הקרינה נפלטת מהמגנטרון לחלל שבו נמצא חומר שפולט אור בנוכחות קרינת מיקרו, לדוגמה גופרית בנורת גופרית (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מגנטרון בוויקישיתוף מגנטרון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טמו

האם התכוונתם ל... Temu – חברה למסחר אלקטרוני שבסיסה בבוסטון, בבעלות פינדואודואו הסינית שבסיסה באירלנד טמו (איטליה) (אנ') (Temù) – עיירה בנפת ברשה, מחוז לומברדיה, איטליה אישים ששמם טֶמוּ טמו, קיסר יפן (631–686) – היה הקיסר ה-40 של יפן נפתלי טמו (Temu‏; 1945–2003) – היה אתלט קנייתי ואלוף אולימפי בריצת 10,000 מטר
טאונסוויל

טאונסוויל (באנגלית: Townsville) היא עיר על החוף הצפון מזרחי של קווינסלנד, אוסטרליה. בהיותה בסמוך לחלק המרכזי של שונית המחסום הגדולה, היא נמצאת באזור היבש יותר של קווינסלנד. אוכלוסיית העיר מונה בשנת 2012 196,219 נפש. היא נחשבת לבירה הלא רשמית של צפון קווינסלנד ומשכנת בתוכה כמות משמעותית של מוסדות ממשלה, קהילה ועסקים בחלק הצפוני של המדינה. בטאונסוויל נמצאות לא מעט אטרקציות תיירותיות הכוללות רצועת חוף טרופית, פארק על גדות נהר רוס, אקווריום המציג חלק ניכר מעולם החי והצומח של שונית המחסום הגדולה, המוזיאון של קווינסלנד הטרופית, פארק ספורטיבי ופארק נופש שנמצא על אי המגנט (Magnetic Island). התושבים המקוריים של האזור הם האבוריג'ינים שעד היום מתנהל דיון בבית המשפט הפדרלי של אוסטרליה לגבי תביעתם לבעלות על השטח. ג'יימס קוק הגיע לאזור לראשונה ב-1770, אך לא נחת שם כלל. קוק קרא למקום כף קליבלנד, מפרץ קליבלנד ואי המגנט. ב-1819 קפטין פיליפ פרקר קינג והבוטנאי אלן קניגהאם היו האירופאים הראשונים לנחות במקום. ב-1846 ג'יימס מוריל שספינתו נטרפה על חופי המקום, חי שם 17 שנים בקרב הילידים עד שנמצא על ידי לבנים מבריסביין ופונה משם. ההצפות העונתיות של נהר בורדקין חייבו את הקמתו של נמל ים מצפון לנהר לשימוש תעשיית הבקר המתהווה. משלחת מסודרת ראשונה הגיעה למקום באפריל 1864 ובנובמבר אותה שנה ביקר במקום רוברט טאונס (Robert Towns), איש עסקים שמימן את הקמת המקום ועל שמו נקראה העיר. העיר הוכרזה בפברואר 1866 והתפתחה במהירות להיות נמל ומרכז שירותים באזור. תעשיית הסוכר גרמה לעיר לשגשג עוד יותר. ב-1882 מנתה אוכלוסיית העיר 4,000 איש וגדלה ל-13,000 ב-1891. ב-1896 פתחה יפן את הקונסוליה הראשונה שלה באוסטרליה בטאונסוויל כדי לתת שירות ל-4,000 פועלים יפנים שעבדו שם בתעשיית הסוכר, בגידול צבי ים ומלפפוני ים למאכל ובתעשיית הפנינים. עם עלייתה של מדיניות אוסטרליה הלבנה שהעדיפה באותה תקופה מהגרים מארצות אירופה, פחת מספר הפועלים היפנים והקונסוליה נסגרה ב-1908. במהלך מלחמת העולם השנייה אירחה העיר 50,000 חיילים ואנשי צוות אוויר אמריקנים ואוסטרלים והייתה בסיס חשוב לקרבות בדרום מערב האוקיינוס השקט. הכוחות האמריקנים התמקמו בשבעה בסיסים מסביב לעיר. ביולי 1942 נערכו שלוש פשיטות אוויריות יפניות על טאונסוויל שבה שכן אז בסיס חיל האוויר החשוב ביותר באוסטרליה. כמה פצצות כבדות הוטלו על הנמל ועל שדה התעופה ואת המכתשים שיצרו ניתן לראות עד היום. לא היו אבדות בנפש והנזקים היו מזעריים. בערב חג המולד 1971 הכתה סופת ציקלון את העיר ואת אי המגנט וגרמה לנזקים נרחבים. שני בתי מלון נהרסו. בפברואר 2019 סבלה העיר משיטפון כתוצאה מגשמי מונסון בעצמה העולה על פי 20 מהממוצע השנתי. לטאונסוויל יש ברית ערים תאומות עם הערים: יפן איואקי (אנ'), יפן דרום קוריאה סוואן, דרום קוריאה פפואה גינאה החדשה פורט מורסבי, פפואה גינאה החדשה הרפובליקה העממית של סין פושאן, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צ'אנגשו, הרפובליקה העממית של סין יפן שונאן, יפן מדיה וקבצים בנושא טאונסוויל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאונסוויל טאונסוויל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סוכנויות הידיעות‏, תנינים ונחשים ברחובות: שיטפונות של "פעם במאה שנה" באוסטרליה, באתר וואלה, 4 בפברואר 2019 "Sister Cities". City of Townsville. ארכיון מ-23 באוקטובר 2018. נבדק ב-23 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
Ubiquity

Ubiquity היא תוכנית ההתקנה ברירת המחדל במערכת ההפעלה אובונטו ונגזרותיה. קיימת בתקליטור אתחול או החסן נייד שנפרס עליהם אימג' של אובונטו. ניתן להריצה מאפשרויות המוצגות בעת העלאת ההתקן, או משולחן העבודה של תקליטור האתחול. התוכנה הוצגה לראשונה באובונטו גרסה 6.06. לפני התחלת פעולתה היא מציעה למשתמש לשנות את שפת הממשק שלה, לשפה מקומית על פי העדפתו. נועדה להיות ידידותית למשתמש. Ubiquity מורכבת מאשף הגדרות המאפשר למשתמש להתקין בקלות את אובונטו, ומראה מצגת המכילה מגוון תכונות הקיימות באובונטו במהלך ההתקנה עצמה. באובונטו גרסה 10.10 קבוצת הפיתוח של התוכנה הכניסה שינויים לפישוט הכלי ולהאצת פעולת האשף. Ubiquity מאפשרת למשתמש לבחור בעדכון אוטומטי תוך כדי ההתקנה. במידה והמשתמש מאשר זאת, התוכנית מורידה את חבילות התוכנה המעודכנות ביותר ממאגרי התוכנה של אובונטו, ומוודאת שהמערכת אכן מעודכנת. תוכנית ההתקנה מאפשרת למשתמש להגדיר את Ubiquity כך שיוריד גם חבילות בקוד סגור, או תוכנות צד שלישי המוגנות בפטנטים כדוגמת אדובי פלאש, וקודקים של Fluendo’s MP3, אשר המשתמש רוצה בהתקנתם. לאחר שהמשתמש מסיים להגדיר את המחיצות באמצעות האשף, Ubiquity יכול להתחיל בפירמוט מערכת הקבצים ולהעתיק את קובצי המערכת המותקנת, ובתוך כך הוא נדרש לספק פרטים נוספים, כדוגמת שם משתמש, סיסמה, מיקום, וכדומה, דבר המפחית מזמן ההתקנה. בסקירה של ריאן פול מ-Ars Technica על אובונטו 10.10 הוא אמר "במהלך בדיקתי יכולתי להתקין מערכת במלואה תוך 15 דקות". Ubiquity מספקת גם מפה אינטראקטיבית המאפשרת למשתמש לבחור את אזור הזמן. בתחתית חלון תוכנית ההתקנה מופיע באר המציג את התקדמות ההתקנה. בסיום שלב הגדרות המשתמש מופיעה מצגת עד לסיום ההתקנה, הכוללת סיכומים קצרים וצילומי מסך אודות יישומי אובונטו. לא כל היישומים המוצגים מותקנים בהתקנה בסיסית של אובונטו אך כולם ניתנים להורדה ממרכז התוכנה של אובונטו. מטרת המצגת היא להפוך את המשתמש למודע יותר אודות היישומים והפלטפורמות הזמינות באובונטו. עד גרסה 12.04 הייתה קיימת באשף אפשרות המסייעת להגירה ממערכות הפעלה אחרות (Windows, ‏OS X, והפצות לינוקס אחרות), בכך שהיא מיבאת חשבונות משתמשים של מערכת ההפעלה, חשבונות דואר אלקטרוני, סימניות מאינטרנט אקספלורר ופירפוקס, כמו גם תמונות של המשתמש, רקעים, מוזיקה, ומסמכים. בכינוס המפתחים של אובונטו אודות גרסה 12.10 הוסכם להסיר את התכונה בשל ריבוי באגים בה. Ubiquity מאפשרת לנגזרות אובונטו אחרות לשנות חלקים בתוכנה כדוגמת המצגת ומיתוג המערכת. חלק מהנגזרות וההפצות שעברו היסב הן: קובונטו זובונטו לובונטו לינוקס מינט Elementary OS Wubi מדיה וקבצים בנושא Ubiquity בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ubiquity פירוש מילולי מאנגלית "נוכחות בכל מקום" LTS Dapper Drake Maverick Meerkat "Blessed Unity: Ars reviews Ubuntu 10.10". "Quantal Quetzal Plans - UDS-Q Summary".
Spooling

Spooling הוא ראשי תיבות של simultaneous peripheral operations on-line. תפקידו הוא אחסון ביניים של מידע המיועד ליחידה היקפית המחוברת למחשב. המידע מאוחסן בפורמט המתאים לאותה יחידה חיצונית ובדרך כלל מועבר אליה בטווח זמן של דקות עד ימים. השימוש הנפוץ ביותר ב-SPOOL הוא לצורך הדפסה על מדפסת. העבודות המחכות להדפסה נמצאות ב-SPOOL. כאשר מדפסת פנויה ומעוניינים להדפיס את העבודות — ניתן להדפיסן. מנגנון הניהול של עבודות המאוחסנות ב-SPOOL כולל ניהול עדיפויות ואפשרויות לניתוב עבודות הדפסה למדפסות שונות באתרים שונים. מערכת Spooling מאפשרת הדפסה על מדפסות שונות או מדפסות וירטואליות, למשל: קובץ PDF. ניתן לשלוח את ההדפסה גם כפלט ליחידות קצה אחרות המוגדרות כמדפסות, על אף שאינן מדפסות, למשל למסוף מחשב או למחשב אישי. שמירת נתוני ההדפסה ב-Spool מאפשרת גמישות בהדפסה, בהיבטים הבאים: מועד ההדפסה יעד ההדפסה - שינוי המדפסת אליה תישלח ההדפסה, הוספת מדפסות נוספות בהן יודפסו העתקים, שינוי מספר ההעתקים המודפסים על מדפסת וכיוצא בזה. ביטול ההדפסה לפני הדפסתה המאפיינים העיקריים המתארים קובץ פלט ב-Spool הם: תיאור היחידה אליה הוא יישלח, קובץ Spooled (תוכן ההדפסה בצירוף תווי בקרת הדפסה), Writer (תוכנית המטפלת בביצוע ההדפסה), Application program (תוכנית ליצירת הקובץ ב-Spool) ו-Device file (תיאור מבנה הפלט). Job Entry SubSystem תור (מבנה נתונים) Output Spooling, IBM IBM, "Output Spooling", IBM
כרמית ספיר ויץ

כרמית ספיר-וַיְץ (נולדה ב-25 בספטמבר 1973) היא עיתונאית, עורכת, מנהלת אומנותית ומרצה ישראלית. משמשת ככתבת הספרות של העיתון "מעריב". כרמית ספיר-ויץ נולדה וגדלה בירושלים, במשפחה בת 5 ילדים. למדה בבית הספר היסודי בית הכרם ובבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, בוגרת הקונסרבטוריון שליד האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בלימודי פסנתר קלאסי, שם למדה מגיל 5. שירתה בצה"ל ביחידת "מורן" ובמשרד קישור של גדוד חי"ר מובחר. סיימה את לימודי התואר הראשון בספרות עברית ובלשון עברית באוניברסיטה העברית והמשיכה ללימודי תואר שני במחשבת ישראל. באותן שנים החלה לכתוב בשבועון הירושלמי "כל העיר" את "המדור לחיפוש קרובים" ללא ציון שמה, מדור ביקורת מסעדות, כתבות תחקיר ומגזין. המדור פורסם בסינדיקציה בעיתון "העיר". בתום חמש שנים עברה לקבוצת ידיעות ומילאה שורת תפקידים, ביניהם עורכת מוסף עיתון "ירושלים" ועורכת מוספים מיוחדים במחלקת "ידיעות קונספט" במסגרתה שימשה עורכת ראשית למגזיני גופים ותאגידים. בראשית שנות ה-2000 שימשה כעורכת הראשית הראשונה של אתר האינטרנט של משרד העבודה והרווחה. בשנת 2001 הצטרפה לצוות ההקמה של מגזין הגברים בלייזר, שם ערכה את מדורי העיתון במשך 5 שנים, וכן כתבה את המדורים "דברים שלא ידעת על נשים" ו"מה למדתי" – ראיונות עם דמויות מפתח בישראל. במסגרת המדור ערכה את הראיון האחרון עם אפרים קישון, וכן ראיינה את יעקב חודורוב, נחום הימן, איל מגד, יצחק קלפטר, יוני רכטר. החל משנת 2006 משמשת ככתבת הספרות של עיתון "מעריב" ובעלת "שפת אם", מדור אישי חברתי שבועי המתפרסם במוסף סופהשבוע של מעריב. כתבה מדור שבועי בנושא ילדים והורות ("חממת גידול" ובהמשך "אספת הורים"). בשנותיו הראשונות נכתב המדור כשיחה המתנהלת בין "הורי הגינה" וכלל את הטור "מאמא קולאז" בו הציגה מדי שבוע טיפוסי אימהות. ספיר-ויץ חתומה על שורת כתבות ותחקירים, בהם הסיפור מאחורי זוכה פרס ספיר "אחוזת דג'אני"; משפטי הקאפו; ורצח נשים בישראל על ידי בני זוגן. לאורך השנים שימשה כעורכת, מרצה ויועצת תוכן לגופים פרטיים ומסחריים ולעמותות, וכותבת נאומים לבכירים לטקסים ממלכתיים. עוסקת בפעילות התנדבותית כגון הקמת ספריות בבתי חולים וגיוס תרומות למקלטים לנשים מוכות. כתבה מאמרים ופרסמה ראיונות בעין השביעית של המכון הישראלי לדמוקרטיה, במוסף "הארץ", במגזין "פורבס" ובפורטל "און לייף". מרצה ומנחת סדנאות, כתיבה תרבות ופוליטיקה. בשנת תשע"ג שימשה כחברת ועדת פרס ברנר, אשר בחרה בסופר ישעיהו קורן על ספרו "שתי כפות ידיים ומילה". חברת ועדת פרס ברנר לשנים תשע"ג ותשע"ו, וחברת ועדת פרס רמת גן למצוינות ספרותית לשנת תשע"ז, בקטגוריית ספרות ילדים, ופרס ימי ירושלים של יד יצחק בן צבי לשנת תשע"ח.  חברת הוועד המנהל ב-JCU - Jerusalem Culture Unlimited תרבות בירושלים ללא גבולות לקידום מוסדות התרבות והאמנות בירושלים. חברת עמותת מכורים לחיים, עמותה רשומה משנת 2015, ומשמשת כמבקרת העמותה בוועדת ביקורת. בשנת 2019, זכתה בפרס התחקיר לסרט תיעודי בפסטיבל הסרטים דוקאביב. נשואה לירון ויץ, מנתח מערכות ומפתח אפליקציות ואם לשני בנים. "ג'ירפות לא רוקדות" מאת ג'יילס אנדריאה (תרגום: אורה איל). "מהר למיטות, ארנבונים קטנים" מאת מריסבינה רוסו (תרגום: אורה איל). לכתבות של כרמית ספיר ויץ באתר מעריב הטורים של כרמית ספיר-ויץ באתר nrg מעריב הטורים של כרמית ספיר-ויץ באתר העין השביעית כרמית ספיר-וייץ, דף שער בספרייה הלאומית איתי שטרן, "לאה צמל, עורכת דין" הוא הסרט הזוכה בפסטיבל דוקאביב 2019, באתר הארץ, 29 במאי 2019