laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמואל הנטינגטון

סמואל פיליפס הנטינגטון (בשם מלא באנגלית: Samuel Phillips Huntington; ‏18 באפריל 1927 – 24 בדצמבר 2008) היה פרופסור למדע המדינה, שכיהן כראש בית הספר ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית. רבים ממחקריו עסקו באסטרטגיה לאומית, יחסי צבא-ממשלה והפיכות צבאיות. הנטינגטון, נולד בעיר ניו יורק ב-18 באפריל 1927. בגיל 18 סיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת ייל והתגייס לצבא. לאחר שירותו הצבאי, חזר ללימודים וקיבל תואר שני מאוניברסיטת שיקגו. בגיל 23 התחיל ללמוד באוניברסיטת הרווארד, ושם השלים את הדוקטורט במדע המדינה. ב-1950 מונה לחבר סגל בבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד, בתפקיד זה שימש עד 2006 למעט בשנים 1959–1962 בהן היה חבר סגל באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1968, כתב חיבור שנוי במחלוקת אשר יצא נגד ההנחה, לפיה פיתוח כלכלי וחברתי של ארצות נחשלות יוביל להקמת משטרים דמוקרטיים יציבים בהן. בסוף שנות ה-60 היה הנטינגטון חבר במועצה לביטחון לאומי ויועצו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון, והיה מהתומכים בשימוש בהפצצות כבדות באזורים מאוכלסים בדרום וייטנאם. בשנים 1977 ו-1978 עבד כמתאם מטעם הבית הלבן לתכנון מדיניות במועצה לביטחון לאומי, בתקופה שבה שימש ידידו זביגנייב בז'ז'ינסקי כיועץ לביטחון לאומי של הנשיא ג'ימי קרטר. הנטינגטון נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1965. נפטר ב-24 בדצמבר 2008 במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. סדר פוליטי בשינויים במערכות ובמוסדות פוליטיים: יצא לאור ב-1968, הספר עוסק בשינויים במערכות ובמוסדות פוליטיים. הגל השלישי של הדמוקרטיזציה: יצא לאור ב-1991, הספר עוסק בהפיכתן של מדינות רבות לדמוקרטיות במהלך שנות ה-70. התנגשות הציביליזציות: יצא לאור ב-1993, הספר עוסק בחלוקה של העולם לשמונה ציוויליזציות נפרדות, ומאבקן אחת בשנייה. מי אנחנו? האתגרים על זהותה הלאומית של אמריקה: יצא לאור ב-2004, הספר עוסק באיום על זהותה התרבותית-מערבית של ארצות הברית בעקבות ההגירה אליה, על-פי דעתו של הנטינגטון. מדיה וקבצים בנושא סמואל הנטינגטון בוויקישיתוף סמואל הנטינגטון, ברשת החברתית Goodreads סמואל הנטינגטון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סמואל הנטינגטון ואנתוני גידנס, שני 'מערב' עמוד הבית של הנטינגטון באתר אוניברסיטת הרווארד כיצד טעה סמואל הנטיגטון בתאוריית התנגשות הצוויליזציות- בפודקאסט 'עושים רוח' משה ריינפלד, מת מחבר "התנגשות הציוויליזציות", nfc ג'יימס ניקטרליין, האתיקה הפרוטסטנטית - סקירת ספרו החדש של ס. הנטינגון "מי אנחנו?", באתר "קיוונים", פורסם במקור ב"קומנטרי", במאי 2004 סמואל הנטינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סמואל הנטינגטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סמואל הנטינגטון, דף שער בספרייה הלאומית
חיית מחמד וירטואלית (סוגת משחקי וידאו)

חיות מחמד וירטואליות (באנגלית: Virtual pets) הוא ז'אנר משחקי וידאו המספקים לשחקנים את ההזדמנות לקיים אינטראקציה עם יצורים דיגיטליים ולטפל בהם באופן תדיר. הקונספט של חיות המחמד הווירטואליות התפתח במקור במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 עם יציאתם לשווקים של צעצועים אלקטרוניים כמו טמגוצ'י ו-Giga Pets. המכשירים הללו שהיו קטנים מגודל כף היד של ילדים כללו מסכי LCD פשוטים ומכניקת משחק בסיסית, והם איפשרו לשחקנים לרוב להאכיל, לטפח ולשחק עם חיית מחמד וירטואליות משלהם. ההצלחה של הצעצועים הללו היוותה את ההשראה לפיתוח של משחקי הווידאו מהסוג הזה במהלך העשורים הבאים. בשנת 1995 חברת PF.Magic(אנ') הוציאה לשווקים את תוכנת את חיית המחמד הווירטואלית "Dogz", בה חיית המחמד הווירטואלית היא כלב, אשר זכתה לפופולריות רבה. בשנה שלאחר מכן החברה הוציאה לשווקים את תוכנת חיית המחמד הווירטואלית "Catz". לאורך השנים המשחקים בז'אנר התפתחו במידה ניכרת והם כוללים כיום גרפיקה עם פירוט רב, אנימציות ריאליסטיות, ואלגוריתמים מתוחכמים של בינה מלאכותית אשר גורמים לחיית המחמד הווירטואלית להתנהג באופן מציאותי יותר. במשחקים מהסוג הזה השחקנים אחראים לרווחתם של בעלי חיים וירטואליים, הכוללים לעיתים רבות כלבים או חתולים, ובמקרים אחרים יצורים מעולם הדמיון כמו דרקונים או חדי קרן. השחקן נדרש לבצע משימות שונות במשחק, כמו האכלה, טיפוח ומשחק עם חיות המחמד שלהם, על מנת לוודא שהיא תהיה שמחה ובריאה. בחלק מהמשחקים הללו השחקנים מסוגלים גם לבצע התאמה אישית למראה של חיית המחמד ולסביבה שבה היא נמצאת. בחלק מהמשחקים הללו המטרה היא לוודא שחיית המחמד הווירטואלית תישאר בחיים זמן רב ככל הניתן ולעיתים רבות המטרה הנוספת היא לסייע לחיית המחמד לגדול - דברים המתאפשרים לרוב רק על ידי אינטראקציה יומיומית עם חיית המחמד במסגרתה מאכילים, מטפחים ומשחקים עם חיית המחמד באופן תדיר. שלא בדומה למשחקי סימולציות ביולוגיות, במשחקים מהסוג הזה חיית המחמד הווירטואלית לרוב איננה מתרבה. Rita Koselka (1996-12-02). "Save on dog food". Forbes: 237–238. "From Tamagotchi to "Nintendogs": Why people like digital pets". Corinspired (באנגלית אמריקאית). 2021-06-14. ארכיון מ-10 בנובמבר 2021. נבדק ב-2021-11-10. {{cite web}}: (עזרה)
פלסטין הכבושה

פלסטין הכבושה (בערבית: فلسطين المحتلة, תעתיק: פלסטין אל-מוחתלה) הוא השם שנתנו מדינות ערב לשטח שהחזיקה ישראל (בלשונן: הישות הציונית, בערבית: الكيان الصهيوني, תעתיק: אלכיאן א-סהיוני) לאחר הנכבה ב-1948, אותו כבשה במהלך מלחמת העצמאות (בלשונן: מלחמת פלסטין, בערבית: حرب فلسطين, תעתיק: חרב פלסטין). לאחר מלחמת ששת הימים ב-1967 משמעות המונח הורחבה וכללה גם את שטחי רצועת עזה ויהודה ושומרון שנכבשו על ידי צה"ל (בלשונן: צבא הכיבוש הציוני/הישראלי). ב-2005 פינתה ישראל את רצועת עזה ממתנחליה כחלק מתוכנית ההתנתקות, אך, ישנן עדיין מדינות הרואות בה כסוג של שטח כבוש עקב המצור שהוטל עליה והשליטה במרחב האווירי והימי שלה בידי ישראל. בתחילה המונח "פלסטין הכבושה" שימש רק את אלה שלא הכירו בלגיטימיות של מדינת ישראל להתקיים, אך המונח נמצא בשימוש גם בקרב התומכים בהקמת מדינה פלסטינית לפי גבולות 1967 תוך הכרה בקיומה של ישראל. מפת פלסטין הכבושה היא הסמל המזוהה ביותר עם הארגונים הפלסטינים השונים כגון: הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף), פת"ח, חמאס, הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, החזית העממית לשחרור פלסטין ועוד. כמו כן, ישנם פרפלסטינים רבים בשטחים הכבושים וכן פרו-פלסטינים מוסלמים או ערבים, אף ברחבי העולם המערבי, העונדים שרשרת/צמיד עם תליון בצורת מפת פלסטין הכבושה – כסמל לתמיכתם במאבק הפלסטיני לפתרון מדינה אחת מהנהר לים, מימוש זכות השיבה של העם הפלסטיני, וגירוש כלל המתנחלים הציוניים – כולל אזרחי ישראל בתוך ה"גבול הירוק" (مستوطنون إسرائيليون) לארצות מוצאן – או, לחלופין – השמדת מתנחלים וציונים שכאלו המסרבים להיענות לגזרות השליט הפלסטיני שיהיה. עם זאת, השקפות ועמדות אחרות מבקשות לחיות בדו-קיום דו-לאומי תחת מדינה אחת, כשהעם הפלסטיני הוא זה שיהיא השולט ברוב אוכלוסיית ומוסדות ה"ישות הציונית הכבושה" לשעבר. במהלך מלחמת חרבות ברזל תו המחשב 𓂆 שבצורתו דומה למפת פלסטין הכבושה, הפך לסמל פופולרי ברשתות החברתיות המציין תמיכה או סולידריות עם המאבק הפלסטיני. מקור התו הוא בכתב חרטומים. גם האמוג'י/צימוד שני התווים הייחודים שיוצרים בתורם את הצירוף המיוחד PS במדיה החברתית הגלובלית, מאפשרים למשתמשי סמארטפונים תומכים ועדכניים להציג סמליל של דגלון פלסטין. "שמאל הירדן" – שיר מאת זאב ז'בוטינסקי בין ירדן לים מהנהר עד לים הגוש נגד הכיבוש הכיבוש הישראלי הארגון לשחרור פלסטין האנטישמיות החדשה מבחן שלוש ה-D לאנטישמיות סימיטר Marcel Danesi, Emoji Spread, The Semiotics of Emoji, 2017 doi: 10.5040/9781474282024.0011
סליחה על השאלה בערבית

סליחה על השאלה בערבית (בערבית: بلا مؤاخذة, בתרגום חופשי: בלי בושה) היא תוכנית מציאות ישראלית המהווה תוכנית בת של "סליחה על השאלה" ומבוססת על הפורמט האוסטרלי "You Can't Ask That". במסגרת התוכנית, משתתפים המשתייכים לקבוצות שונות בחברה הערבית עונים על שאלות שנשלחו מהציבור. התוכנית משודרת החל מ-24 בספטמבר 2019 במכאן 33 ובשידור נוסף בכאן 11. כל פרק מתמקד בקבוצת מיעוט או בקבוצה הנחשבת למעוררת עניין בחברה הערבית בישראל. המשתתפים מביטים למצלמה ועונים על שאלות שנשלחו מהציבור וכתובות על פתקים. התוכנית נועדה להציע מבט על חייהן של קהילות שבשולי החברה, ולנפץ סטריאוטיפים תוך מענה על שאלות שאנשים מפחדים לשאול משום שאינן תקינות פוליטית. ‏ סליחה על השאלה בערבית, באתר כאן BOX סליחה על השאלה בערבית עונה 1, רשימת השמעה, באתר יוטיוב סליחה על השאלה בערבית עונה 2, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
אוטיכיוס מאלכסנדריה

אוטיכיוס מאלכסנדריה (ביוונית: Εὐτύχιος; בערבית: سعيد بن البطريق, סעיד בן אל-בטריק; 10 בספטמבר 877 – 12 במאי 940) היה הפטריארך המלכיתי (יווני אורתודוקסי) של אלכסנדריה. כל כתביו נכתבו בערבית, ונשמרו רק בחלקם. הוא ידוע בהיותו אחד הסופרים המצרים הנוצריים הראשונים שהשתמשו בשפה הערבית. חיבוריו עוסקים ברפואה, תאולוגיה והיסטוריה. כתביו כוללים את הכרוניקה "מחרוזת פנינים" (Nazm al-Jawhar, נזם אל-ג'אוהר), הידועה גם בכותרתה הלטינית "האנלים של אוטיכיוס" (Eutychii Annales). אוטיכיוס נולד בפוסטאט (אנ') (קהיר העתיקה). שמו של אביו היה בטריק (פטריקיוס) הוא בילה חלק ניכר מחייו כעוסק בריפוי (mutatabbib). תקופת חייו חפפה בערך את זמנו של ההיסטוריון אגאפיוס מהייראפוליס, אם כי אף אחד מהם אינו מציג ידיעה על האחר. הוא לא ידע יוונית, אך הצליח לגשת לטקסטים יווניים בתרגומים קיימים לסורית. בשנת 933 הוא מונה לפטריארך המלכיתי של אלכסנדריה, ולקח את השם "אוטיכיוס". מכיוון שמעולם לא כיהן בתפקיד פקידותי, מינויו נתקל בהתנגדות ניכרת, שנמשכה עד סוף חייו. מינויו נבע כנראה מהשפעת השליטים המוסלמים. החיבור החשוב ביותר שלו הוא "מחרוזת פנינים" ("נזם אל-ג'אוהר"), כרוניקה עולמית, אותה החל לפני שהפך לפטריארך, והקדישה לאחיו. החיבור מתחיל עם בריאת העולם, ומגיע עד לזמנו של אוטיכיוס. חיבור זה הוא מקור רב ערך לאירועים בפרס לפני עליית האסלאם והשליטים הסאסנים המאוחרים יותר. עבור אירועים לאחר עליית האסלאם, אוטיכיוס עושה שימוש במקורות מוסלמיים. הוא גם הסתמך על חומר אגדי והגיוגרפי. ההיסטוריה עובדה ונמשכה עד שנת 1028 על ידי יחיא בן סעיד (אנ'), ובצורתה זו היא נודעה באנטיוכיה ולאחר מכן באירופה; אבל היא המשיכה להתרחב ולהיות מופצת בצורה שונה זו, ונעשו ממנה עותקים רבים. אולם החתימה אותרה לאחרונה במנזר סנטה קתרינה (Sinaiticus Arabicus 582). ההתחלה והסוף של כתב היד חסרים, אך הם ניתנים לשחזור מהעתקים. חיבורים נוספים של אוטיכיוס הם ספר על רפואה וחיבור אפולוגטי. כתב יד של הספר נמצא בחלב, אם כי לא פורסם. החיבור עדיין לא נמצא. Fortescue, Adrian (1909). Eutychius, Melchite Patriarch of Alexandria. In Catholic Encyclopedia, 5. New York: Robert Appleton Company. Eutychius of Alexandria, אנציקלופדיה איראניקה תרגום לאנגלית בתהליך של חלקים מהאנלים - ב-Roger-Pearse.com Eutychius of Alexandria, אנציקלופדיה איראניקה Eutychius, Melchite Patriarch of Alexandria, האנציקלופדיה הקתולית Reinhard Pummer, Early Christian Authors on Samaritans and Samaritanism, p.430 Reinhard Pummer, Early Christian Authors on Samaritans and Samaritanism, p.431
מנהל קריאייטיב

מנהל קריאייטיב הוא תפקיד מרכזי בתעשיות שונות, לרבות בתחום הפרסום, בתחום השיווק, בתחום העיצוב הגרפי, בתעשיית האופנה, בתעשיית הקולנוע, בתעשיית המוזיקה, בהפקות טלוויזיה, בתעשיית משחקי הווידאו ועוד. בתעשיות המגוונות הללו מנהל הקריאייטיב הוא האדם שאחראי לפיקוח על עבודת הצוות/ים הקריאייטיבי/ם, המנהלים האמנותיים והקופירייטרים. לעיתים רבות מנהל הקריאייטיב הוא בעצמו קופירייטר בכיר או ארט דיירקטור. תחומי האחריות של מנהל הקריאייטיב מגוונים ומשתנים בהתאם לתעשייה בה הוא עובד ולצרכים הייחודיים של כל פרויקט. בדרך כלל, תחומי האחריות מתמקדים בפיתוח החזון היצירתי של הפרויקט, עבודה ישירות עם הלקוח על מנת להבין בדיוק מה הם יעדי הפרויקט, הובלת מפגשי סיעור מוחות על מנת להעלות רעיונות חדשניים, ולוודא שהפרויקט מבוצע בהתאם לתקציב שהוקצב לכך ושהוא מבוצע לפי לוחות הזמנים שנקבעו מבעוד מועד. בנוסף לכך מנהל הקריאייטיב צריך לעיתים רבות להיות מועדכן בטרנדים העכשוויים בתעשייה. מדיה וקבצים בנושא מנהל קריאייטיב בוויקישיתוף Brooke, Eliza. "So... can anyone tell me what a creative director does". The Outline (באנגלית). נבדק ב-2021-04-19.
𓂆

האם התכוונתם ל... חלק מהעין של רע בכתב חרטומים תו זה הפך לסמל פלסטין הכבושה וארץ ישראל ברשתות החברתיות
אבי אברמוביץ'

אבי אברמוביץ' (ברומנית:Avy Abramovici, ‏ נולד ב-15 בדצמבר 1935) הוא כנר ומורה למוזיקה ישראלי יליד רומניה. אבי אברמוביץ' נולד ב-1935 בעיר גאלאץ ברומניה כבן להורים יהודים:מקס אברמוביץ' ופאולינה לבית בלטר. בגיל שש התחיל ללמוד נגינה בכינור אצל המורים אדריאן ליבוביץ' ואחר כך ס. נחמנוביץ'. הוא ניגן בתזמורות ילדים וכסולן במופעים מוזיקליים שונים בקהילה היהודית בעיר הולדתו. מאוחר יותר המשיך את פעילותו המוזיקלית ככנר בתזמורת הסימפונית הצעירה של גאלאץ בהדרכתו של גאורגה איסאילה (Isăilă). ב-1951 עזב אברמוביץ' את לימודיו בתיכון "ואסילה אלכסנדרי" בגאלאץ כדי להמשיך בלימודים בתיכון למוזיקה בבוקרשט שם סיים את לימודיו ב-1953. הוא המשיך לאחר מכן בלימודים בקונסרבטוריון למוזיקה בבוקרשט בכיתת הכינור של יונל ג'אנטה. ב-1958 הוא סיים שם בהצטיינות את לימודיו לתואר שני. כשהוא זכה למלגה על שם ג'ורג'ה אנסקו. ב-1958–1960 ניצח את תזמורת הסטודיו של הקונסרבטוריון צ'יפריאן פורומבסקו בבוקרשט. החל מ-1960 במשך 24 שנים ניגן אברמוביץ' ככנר ראשי והחל מ-1971 כקונצרטמייסטר של הפילהרמונית "ג'ורג'ה אנסקו" של בוקרשט. במקביל לימד החל מ-1962 כפרופסור באקדמיה למוזיקה בבוקרשט. וניצח עת התזמורת הקאמרית של הפילהרמונית. ב-1984- הוא עלה לישראל. הוא התיישב בירושלים, בה כיהן כפרופסור בקונסרבטוריון המקומי ובאקדמיה למוזיקה בירושלים, שם כיהן כראש המחלקה לכלי מיתרים. אברמוביץ' לימוד גם בבית הספר למוזיקה מהטה-בוכמן באוניברסיטת תל אביב. הוא פעל גם על ידי ארגון כיתות אמן וכחבר השופטים של תחרויות בינלאומיות בארצות שונות באירופה. בירושלים תרם אברמוביץ' ולהקמתן ולהדרכתן של את הרביעייה הירושלמית (1993) שהורכבה מחניכיו במרכז למוזיקה ירושלים:הויולן עמיחי גרוס, הכנרים אלכסנדר פבלובסקי וסרגיי ברסלר והצ'לן קיריל זלוטניקוב,, כמו כן רביעיית אביב (1997 - בהרכב חדש ב-2002), רביעיית אריאל (1998),רביעיית כרמל תזמורת הקונסרבטוריון גבעתיים. עם תלמידיו נמנו אלכסנדר פבלובסקי, סרגיי ברלסר, יונה צור, אמיר ואן דר האל, בוז'ור פרליפצ'אנו ואחרים. אבי אברמוביץ התחתן בנובמבר 1961 עם חלילנית ויקטוריה סוזנה רומן. לזוג נולדו שלושה בנים: דניאל לוי, גבריאל לוי ומיכאל לוי. מיכאל אברמוביץ', המתגורר בברלין הוא פסנתרן מלגת אנסקו - בגי 17 2004 - הפרס The Art of Teaching (אמנות ההוראה) מטעם קרן יצחק פרלמן הפרס מוענק בטקס המתקיים במרכז לינקולן - כלל הסונטות לכינור ולפסנתר של יוהאן סבסטיאן באך, Avy Abramovici - יחד עם מרתה ז'ורה בצ'מבלו - חברת ההקלטות הממלכתית הרומנית, אלקטרקורד", 2 x LP ויניל, ST-ECE 01347/01348 Sonata Nr. 1 în Si Minor, BWV 1014 Sonata Nr. 5 în Fa Minor, BWV 1018 Sonata Nr. 3 în Mi Major, BWV 1016 Sonata Nr. 2 în La Major, BWV 1015 Sonata Nr. 6 în Sol Major, BWV 1019 Sonata Nr. 4 în Do Minor, BWV 1017 שטפן ניקולסקו - איסון - הרכב "ארס נובה" מקלוז'-נפוקה, כינור סולו: אבי אברמוביץ' LP ST-ECE 7861 חברת "אלקטרקורד" Who s Who in the World, 1982 עמ' 4 Iosif Sava Muzicieni evrei de la noi și de prin lume יוסיף סאבה - מוזיקאים יהודים אצלנו ובעולם עמ' 9–11 אבי אברמוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) Who's Who 1982 חגי חיטרון, רביעייה עם מחמאות, באתר הארץ, 9 בפברואר 2004 המלצות לסוף השבוע, באתר הארץ, 16 בינואר 2002 [www.habama.co.il/Pages/ArtPerson.aspx?PeopleID=1978, באתר הבמה] אתר רביעיית כרמל ברשת
איזבלה נוביק

איזבלה נוביק (נולדה ב-1971) היא מתמטיקאית ופרופסור באוניברסיטת וושינגטון. מחקריה עוסקים בקומבינטוריקה של פאונים ובקשרים שבין קומבינטוריקה, אלגברה קומוטטיבית וטופולוגיה אלגברית. בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור למתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "Face Numbers of Polytopes and Manifolds", שנעשתה בהנחיית גיל קלעי. זכתה בפרס חיים נסיהו במתמטיקה על עבודת הדוקטורט שלה, הייתה עמיתת סלואן בשנים 2006–2008, ונבחרה כעמיתת האגודה האמריקאית למתמטיקה בשנת 2017. אתר האינטרנט הרשמי של איזבלה נוביק (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא איזבלה נוביק בוויקישיתוף איזבלה נוביק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה איזבלה נוביק, באתר dblp איזבלה נוביק, באתר ResearchGate איזבלה נוביק, באתר אוניברסיטת וושינגטון Isabella Novik: Face numbers: the upper bound side of the story, סרטון בערוץ "International Mathematical Union", באתר יוטיוב (אורך: 47:00)
סטיבן קלן

סטיבן אסטבן קלן (באנגלית: Stephen Estaban Kelen; בהונגרית: Kelen István, אישטוואן קלן; 21 במרץ 1912 – 1 במאי 2003) היה טניסאי שולחן יהודי-הונגרי-אוסטרלי, בעל 15 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 7 זהב, 5 כסף ו-3 ארד. נוסף לכך היה סופר ועיתונאי. קלן נולד וגדל בבודפשט. בין השנים 1919–1936 זכה ב-15 מדליות באליפויות עולם, מהן 7 זהב, 5 בתחרות הקבוצית, אחת עם אנה שיפוש (1929) ואחת עם מריה מנדניאנסקי (1933), 5 כסף ו-3 ארד, אחת מהן אישית (ברלין 1930). בשנות ה-30 הועסק בפראג כמדריך טניס שולחן על ידי הממסד הצ'כי. בין חניכיו היה סטניסלב קולאר, אלוף העולם ביחידים (פראג 1936). בשנת 1937 יצא למסע ראווה בטניס שולחן עם חברו לנבחרת מיקלוש סבדוש, במזרח הרחוק, דרום אמריקה ובאוסטרליה. בסיום המסע שניהם בחרו להתיישב בסידני לצמיתות. בשנת 1939, עם תחילת מלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא האוסטרלי ושירת בגדוד הרגלים האוסטרלי 66 (מודיעין), בגינאה החדשה, הלמהרה (אנ'), צפון בורנאו (אנ'), ולבסוף כחיל הכיבוש של חבר העמים הבריטי ביפן. עם חזרתו לאוסטרליה עבד בתאגיד השידור האוסטרלי (ABC) כסופר ועיתונאי, וכתב סרטים תיעודיים וסרטים. לאחר מכן, עבד ב-Goodyear כעורך מנהל. שימש כנשיא הסניף בסידני של ארגון הסופרים הבין-לאומי (1985–1975), וחבר באיגוד העיתונאים האוסטרלי. הוא זכה בפרסים על סיפורים קצרים ומחזות שחיבר. הצלחה בטניס שולחן - 1936 מדריך לספורט (1936: מהדורה ראשונה. בריטניה: הוצאת Frederick Warne & Co. Ltd) אני זוכר את הירושימה - אוטוביוגרפיה 1983 סטיבן קלן, באתר Table Tennis Guide (באנגלית)
משב של תקווה

משב של תקווה (באנגלית: Hope Floats) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של פורסט ויטאקר, עם סנדרה בולוק, הארי קוניק ג'וניור, ג'ינה רולנדס ומיי ויטמן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על אם צעירה שנאלצת לחזור לעיירת הולדתה ביחד עם בתה ולהתחיל שם חיים חדשים לאחר שבעלה בגד בה. בירדי פרויט (סנדרה בולוק) מוזמנת לתוכנית אירוח בטלוויזיה בשיקגו בנוסח ריקי לייק שם היא מופגשת עם חברתה הטובה קוני (רוזנה ארקט) שמגלה לה כי היא מקיימת יחסים עם בעלה ביל ומקווה גם להתחתן אתו. הבעל ביל (מייקל פארה) נכנס ומודה קבל עם ועדה כי הוא אכן מנהל רומן עם קוני. בירדי עוזבת את שיקגו יחד עם בתה ברניס (מיי ויטמן) בת העשר ומגיעה לבית הוריה בעיירה סמית'וויל בטקסס. מקבלים אותם האם רמונה (ג'ינה רולנדס) שמגדלת בביתה גם את טראוויס (קמרון פינלי) בנה של בתה שנמצאת רוב הזמן בקליפורניה. האב הארי (ג'יימס הארל) נמצא במוסד בגלל מחלת אלצהיימר. לבירדי קשה להסתגל לחיים בעיירה. פעם היא הייתה מלכת היופי המקומית וכיום כולם יודעים על בגידת בעלה ששודרה לרחבי ארצות הברית ומזלזלים בה. היא מוצאת לבסוף עבודה בחנות צילום. היא פוגשת בג'אסטין מאטיס (הארי קוניק ג'וניור) חבר מהעבר שהגיע לבצע עבודות שיפוץ בבית רמונה. ג'אסטין מחבב את בירדי ומתחיל לחזר אחריה במרץ בעידודה של רמונה אך היא דוחה אותו מדי פעם. ברניס חווה קושי בהתאקלמות עם הילדים בבית הספר והסבתא רמונה מעודדת ומנחמת אותה. רמונה מתה באופן פתאומי מהתקף לב וביל מגיע ללוויה. ברניס רוצה להצטרף אליו ולגור אצלו אך הוא דוחה אותה למרות בכייה. נוצר חלל בחיי המשפחה וג'אסטין מוכן למלא אותו ולשמש אבא לטראוויס וברניס בהסכמתה של בירדי. "משב של תקווה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משב של תקווה", באתר נטפליקס "משב של תקווה", באתר AllMovie (באנגלית) "משב של תקווה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משב של תקווה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משב של תקווה", באתר Metacritic (באנגלית) "משב של תקווה", באתר אידיבי "משב של תקווה", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "משב של תקווה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למשב של תקווה, באתר יוטיוב סצנת הבגידה בתוכנית הטלוויזיה, באתר יוטיוב סצנת הריקוד של בירדי וג'אסטין, באתר יוטיוב סצנת הפרידה בין ברניס לאביה, באתר יוטיוב ביקורת על משב של תקווה, באתר דיאלוג 50 פלוס
לאיוש דוויד

לאיוש לאופולד דוויד (בהונגרית: Lajos Leopold Dávid;‏ 1913 – 1944) היה טניסאי שולחן יהודי-הונגרי, בעל 8 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 4 זהב בתחרות הקבוצתית, 3 כסף, 2 מהן בזוגות עם סטיבן קלן ו-1 ארד, ביחידים. לאיוש דוויד, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן לאיוש דוויד, באתר Table Tennis Guide (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ובנושא הונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנחל

האם התכוונתם ל... מפל אנחל – מפל מים בוונצואלה אישים: וילקר אנחל – כדורגלן ונצואלני חואן פאבלו אנחל – כדורגלן קולומביאני אנגל
ניסן לוי

ניסן לוי (5 במאי 1967, כ"ה בניסן ה'תשכ"ז) הוא המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד. נולד וגדל בירושלים, את שירותו הצבאי עשה כקצין בגולני ולאחר מכן ביחידת הקישור ללבנון. למד לתואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית ותואר שני במנהל עסקים, גם כן באוניברסיטה העברית. עבד בבנק ירושלים כמשנה למנכ"ל, בשנת 2014 עבר לבנק מזרחי טפחות כסמנכ״ל עד שהתפטר בשנת 2023. ועדת האיתור לבחירת מנכ"ל נמל אשדוד בחרה בו באפריל 2024 למנכ"ל המיועד, ההמלצה אושרה בדירקטוריון הנמל והמינוי טעון את אישור ועדת המינויים ברשות החברות הממשלתיות ואת חתימותיהם של שרת התחבורה מירי רגב והשר הממונה על הרשות דודי אמסלם. לוי מתגורר בפסגת זאב, בירושלים, נשוי לנועה ואבא לשישה ילדים. אסף זגריזק, ‏ועדת האיתור הכריעה: זה המנכ"ל המיועד של נמל אשדוד | בלעדי, באתר גלובס, 15 באפריל 2024 עירית אבישר, ‏ראש החטיבה הפיננסית בבנק ירושלים עובר למזרחי טפחות, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2013 שניר הנדלר, סבב מינויים במזרחי טפחות: אופיר מורד ימונה למנהל החטיבה העסקית, באתר כלכליסט, 16 בספטמבר 2013 דירקטוריון מזרחי-טפחות אישר מינויים בהנהלה ושינויים ארגוניים בבנק - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2023-02-12 רו"ח ניסן לוי מונה לתפקיד מנכ"ל חברת נמל אשדוד - וואלה כסף, באתר וואלה, 17 באפריל 2024
סליחה על השאלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סליחה על השאלה – תוכנית מציאות ישראלית המשודרת בכאן 11 סליחה על השאלה בערבית – הגרסה בשפה הערבית של התוכנית "סליחה על השאלה" המשודרת במכאן 33 סליחה על השאלה ילדים – גרסת הילדים של התוכנית "סליחה על השאלה" המשודרת בכאן חינוכית
עמק לידר

עמק לידר הוא עמק ברכס הרי ההימלאיה המהווה את הפינה הדרום-מזרחית של מחוז אננטנג בקשמיר, שתחת חסות הודו. במורד העמק זורם נהר לידר. הכניסה לעמק נמצאת כ-7 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר אננטנג וכ-62 ק"מ דרומית-מזרחית לסרינגאר, שבמדינת ג'אמו וקשמיר. עמק זה הוא נקיק באורך 40 ק"מ וברוחב ממוצע של 3 ק"מ. עמק לידר ממוקם בתחום השיפוט של העיר פהלגם (אנ') שבמחוז אננטנג. העמק גובל בעמק קשמיר במערב ובעמק סינד בצפון, ומשתרע על פני 40 ק"מ. רוחבו המרבי הוא 5 ק"מ. אגן לידר מוקף בדרום ובדרום-מזרח ברכס פיר פנג'ל, בצפון בעמק סינד ובצפון מזרח ברכס זסקר. שטח אגן הניקוז של לידר הוא 1134 קמ"ר. האגן נוצר מזרימת נהר לידר שזורם בעמק בצורת Y, במעלה הזרם הנהר מתפצל ל"לידר המזרחי" ו"לידר המערבי". הלידר המזרחי מתחיל מזרחית מפהלגם וזורם ממערבה החל מאזור אגם ששנג וקרחון שיסרם. מקורו של הלידר המערבי בקרחון קולהוי, והוא עובר דרך יערות מחטניים ירוקים ודרך כרי דשא אלפיניים רבים. עמק לידר מספק אספקת מים מתוקים למחוזות אחרים והשקיה לחקלאות. נהר לידר זורם בכל העמק ועובר על פני מספר נקודות טבעיות ואתרי תיירות, כולל ערו, פאהלגם ועמק בטאב. העיירות המרכזיות בעמק לידר הן מנדלן, לאריפורה, פרסלון, אשמוקם וסר חמדאן. עמק לידר נוצר במשך מיליוני שנים, כאשר נהר לידר יצר נתיב בתוך הרי ההימלאיה. זרם הנהר יצר שחיקה הדרגתית ששטפה את היערות הגובלים בנהר ויצרה גאיות עמוקים במקומות רבים. בעמק לידר יש הרבה נחלים המוזנים מקרחונים. ביובליו של נהר לידר מצויים סוגים שונים של דגי הפורל. העמק הוא בית הגידול הטבעי של דוב שחור ההימלאיה. נצפו גם דוב חום ההימלאיה, אייל מושק ההימלאיה, נמר שלג והאנגול, בקרבת הפארק הלאומי דצ'יגאם. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עמק לידר".
שקלובסקי

שקלובסקי (ברוסית: Шкловский) הוא שם משפחה טופונימי (אנ') סלאבי המצביע על מוצא מהעיר שקלוב שבבלארוס המודרנית. האם התכוונתם ל... דגן שקלובסקי – פסל ישראלי ויקטור שקלובסקי – חוקר ספרות וסופר רוסי ממוצא יהודי יוסף שקלובסקי – אסטרונום ואסטרופיזיקאי יהודי-סובייטי רחל שקלובסקי – מבקרת ספרות ומשוררת ישראלית ראו גם שקלוב (מחוז משנה) – מחוז משנה במחוז מוהילב בבלארוס, שמו הרוסי שקלובסקי
מיכל סובל

מיכל סובֶּל (Mechal Sobel; ‏ 1935 - 24 במרץ 2021) הייתה היסטוריונית ישראלית, פרופסור אמריטה במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת חיפה. מחקריה עוסקים בהיסטוריה של ארצות הברית, ובעיקר בהיסטוריה של האפרו-אמריקאים (אנ'). זוכת פרס א.מ.ת לשנת 2019. סובל נולדה בברוקלין, ניו יורק. למדה לתואר ראשון בברוקלין קולג', לתואר שני באוניברסיטת קולומביה וקיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת בוסטון ב-1968. באותה שנה עלתה לישראל והחלה ללמד בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת חיפה, שם הקימה את המרכז לחקר ארצות הברית, שבראשו עמדה בין 2001 ל-2006. משנת 1980 ועד לפרישתה ניהלה את התכנית לתארים מתקדמים בלימודי אמריקה. מ-1981 עד 1983 כיהנה כנשיאת החברה הישראלית ללימודים אמריקאיים. בשנת 2011 נבחרה לחברת כבוד של האגודה ההיסטורית האמריקאית, זכות אשר שמורה לחוקר זר אחד בלבד בכל שנה. בשנת 2019 זכתה בפרס א.מ.ת להיסטוריה יחד עם פרופ' בנימין זאב קדר. מנימוקי חבר השופטים: פרס א.מ.ת מוענק לפרופ' מיכל סובֶּל על תעוזה אינטלקטואלית יוצאת דופן שהביאה לשדה המחקר ההיסטורי בישראל; על מחקריה רחבי היריעה בהבנת עולמם של השחורים באמריקה בעידן שאחרי העבדות, ועל שהחזירה לסיפר ההיסטורי המקובל קולות שהושתקו, או הודרו ממנו, במשך דורות סובל נפטרה ב-24 במרץ 2021, ונקברה בבית הקברות שדה יהושע בחיפה, עיר מגוריה. Trabelin' On: The Slave Journey to an Afro-Baptist Faith : ספר זה, שיצא לאור בשנת 1979, עוסק בהיסטוריה הדתית של אפרו-אמריקנים במאה ה-19, ובפרט את התפשטות הבפטיזם בקרב אוכלוסייה זו. The world they made together: Black and white values in eighteenth-centur Virginia: ספר זה, שיצא לאור בשנת 1987, בוחן את יחסי השחורים והלבנים בווירג'יניה במאה ה-19. Teach me dreams : the search for self in the revolutionary era: 2000 הייתה מעורכי הספר Through a Glass Darkly (יחד עם רונלד הופמן ופרדריקה ג'. טיוט) סובל הקימה ועד למען סיום השלטון הישראלי ביהודה ושומרון, שאותו ראתה כמביא ל"מחיר אדיר בערכים דמוקרטיים ומוסריים, בקיטוב פנימי, באובדן מוסר ציבורי וצבאי ולבסוף בביטחון לאומי". כמו כן, הייתה חברה בפורום "מרצים נגד שלטון כפוי בשטחים". הייתה נשואה לצבי סובל, פרופסור אמריטוס במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה ומחבר הספר "המסע מן הארץ המובטחת". לזוג שלושה ילדים, בהם הוא נעם סובל, פרופסור לנוירוביולוגיה במכון ויצמן למדע. שרון הלוי, מיכל סובל (1933 - 2021), באתר האגודה ההיסטורית האמריקאית (באנגלית). קברה, באתר Graves ללא תלות פוליטית, חדשות, 4 בפברואר 1998 שליטה כפויה מתמשכת בשטחים מסכנת את מדינת-ישראל, מעריב, 4 במאי 1988