laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשויות מקומיות של ליטא

רשויות מקומיות של ליטא (בליטאית: Lietuvos savivaldybės; ביחיד savivaldybė – רשות מקומית, בתרגום מילולי: שלטון עצמי) הן יחידות מנהליות משניות בחלוקה המנהלית של ליטא עד 2010 ויחידות מנהליות ראשיות מאז, ובסך הכל מחולקת ליטא כולה ל-60 רשויות מקומיות. רשויות מקומיות מחולקות מצידן ל-546 סניוניות (בליטאית ביחיד: Seniūnija) שהן הדרגה הנמוכה ביותר מבין דרגות החלוקה המנהלית של ליטא. (בסוגריים: שמות המחוזות כאשר הם שונים בספרות העברית) מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה: אניקשט (מחוז משנה) (אניקשט) איגנלינה (מחוז משנה) מולייטאי (רשות מקומית) אוטנה (מחוז משנה) (אוטיאן) ויסגינס (מחוז משנה) זרסאי (מחוז משנה) מחוז אליטא מחולק ל-5 מחוזות משנה: המרחב המוניציפלי של העיר אליטא אליטא (מחוז משנה) דרוסקינינקאי (מחוז משנה) לזדיי (מחוז משנה) וריאנה (מחוז משנה) מחוז וילנה מחולק ל-8 מחוזות משנה: אלקטריינאי (רשות מקומית) שלצ'ינינקאי (רשות מקומית) שירווינטוס (מחוז משנה) (שירווינט) שווינציאן (רשות מקומית) טרקאי (מחוז משנה) אוקמרגה (מחוז משנה) המרחב המוניציפלי של העיר וילנה וילנה (מחוז משנה) מחוז טאורגה מחולק ל-4 מחוזות משנה: יורבורג (מחוז משנה) פגייגיאי (רשות מקומית) שיללה (מחוז משנה) טאורגה (מחוז משנה) (טבריג) מחוז טלז מחולק ל-4 מחוזות משנה: מז'ייקיאי (רשות מקומית) (מז'ייק) פלונגה (מחוז משנה) (פלונגיאן) ריטובה (מחוז משנה) (ריטאבאס) טלז (מחוז משנה) מחוז מריאמפולה מחולק ל-5 מחוזות משנה: קלווריה (מחוז משנה) קזלו רודה (מחוז משנה) (קזלובה-רודה) מריאמפולה (מחוז משנה) שאקי (מחוז משנה) וילקובישק (מחוז משנה) מחוז פוניבז' מחולק ל-6 מחוזות משנה: בירז' (מחוז משנה) (בירז'אי) קופישוק (מחוז משנה) (קופישקיס) המרחב המוניציפלי של העיר פוניבז' פוניבז' (מחוז משנה) פסווליס (מחוז משנה) (פסווילה) רוקישקיס (רשות מקומית) (רוקישוק) מחוז קובנה מחולק ל-8 מחוזות משנה: בירשטונאס (מחוז משנה) (בירשטאן) יאנובה (מחוז משנה) קאישיאדוריס (רשות מקומית) (קושידאר) המרחב המוניציפלי של העיר קובנה קובנה (מחוז משנה) קדאייני (מחוז משנה) (קיידאן) פרינאי (מחוז משנה) ראסייניאי (רשות מקומית) (ראסיין) מחוז קלייפדה מחולק ל-7 מחוזות משנה: המרחב המוניציפלי של העיר קלייפדה קלייפדה (מחוז משנה) קרטינגה (מחוז משנה) נרינגה (מחוז משנה) המרחב המוניציפלי של העיר פלאנגה שקוד (מחוז משנה) (סקודאס) שילוטה (מחוז משנה) (היידקרוג) מחוז שיאוליאי מחולק ל-7 מחוזות משנה: אקמנה (רשות מקומית) (אוקמיאן) ינישוק (מחוז משנה) (יונישקיס) קלם (רשות מקומית) (קלמה) פאקרוייס (מחוז משנה) (פוקרוי) רדווילישקיס (מחוז משנה) המרחב המוניציפלי של העיר שאולאי שיאוליאי (רשות מקומית) מחוזות ליטא מדיה וקבצים בנושא רשויות מקומיות של ליטא בוויקישיתוף
דולפין צ'יליאני

דולפין צ'יליאני או דולפין שחור (שם מדעי: Cephalorhynchus eutropia) הוא מין דולפין קטן החי בימים הסמוכים לדרום אמריקה הדרומית ובייחוד לצ'ילה ומכאן שמו. הדולפין הצ'יליאני קטן, אורכו 1.7 מטר בממוצע. ראשו מעוגל יחסית ומזכיר צורת פוקנה. הסנפיר הגבי וסנפירי החזה קצרים מאוד יחסית לגוף ובהשוואה עם דולפינים אחרים. הבטן, הגרון והסנטר לבנים ושאר הגוף אפור בגוונים שונים, כהים ובהירים. הדולפין הצ'יליאני חי אך ורק לאורך חופיה הדרומיים של צ'ילה, באזור ארץ האש, בין ולפראיסו לכף הורן. הוא מתקבץ בלהקות שמונות עד 10 פרטים ומדי פעם נראים להקות גדולות יותר. הם דולפינים לא מוכרים ביותר, ומניחים שהרגליהם דומים לאלה של דולפין קומרסון החי באותו אזור. הם צוללים לצוד דגים קטנים ודיונונים, אך מעדיפים מים רדודים לא יותר מ-200 מטר עומק. הם מרגישים בנוח גם עם שפכי נהרות באזור ועם זרמים מהירים. לא ידוע מה מצב האוכלוסייה, אך כנראה שהיא בירידה קלה. דולפין קומרסון דולפין דרום אפריקאי דולפין לבן ראש מדיה וקבצים בנושא דולפין צ'יליאני בוויקישיתוף דולפין צ'יליאני, באתר ITIS (באנגלית) דולפין צ'יליאני, באתר NCBI (באנגלית) דולפין צ'יליאני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין צ'יליאני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דולפין צ'יליאני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין צ'יליאני, באתר GBIF (באנגלית) דולפין צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
דולפין פראסר

דולפין פראסר (שם מדעי: Lagenodelphis hosei) הוא מין דולפין יחידי בסוג Lagenodelphis, החי באוקיינוסים שונים, בעיקר באוקיינוס השקט וגם באוקיינוסים האטלנטי וההודי הרחק מהחוף. הוא קרוב יחסית לבני הסוג דולפין ולסוג דולפין בקבוקי. קרוי ע"ש הביולוג הימי שגילה אותו - "פרנסיס צ'ארלס פראסר" (1903-1978). הדולפין התגלה כמין עצמאי לאחר שנשלחה גולגולת מוזרה שלו למוזאון הבריטי ושם נחקר על ידי פרנסיס פראסר שנתן לו את שמו המדעי. דולפינים שלמים התגלו רק ב-1971 מדגימות גופות באיי קוקוס, באוסטרליה ובדרום אפריקה. בלידתם הדולפינים מגיעים לאורך 1 מ' ושוקלים 20 ק"ג. בבגרותם הם שוקלים 200 ק"ג ואורכם 2.75 מ'. יש להם מקור קשוח, סנפיר גב קטן מאוד יחסית לגוף וסנפירים בולטים אבל קטנים. הדולפינים כחולים-אפורים לאורך פלג הגוף העליון, אך באמצע פס בצב קרם עובר מהעין עד לפי הטבעת. מתחתיו ישנו פס כהה ומתחתיו הגוף לבן או ורוד. צבעים אלה עלולים לבלבל בינו לבין סטנלה מפוספסת. הם חיים באוקיינוס הפתוח וניזונים בעומקים שונים עד 550 מ' מדגים, דיונונים וחסילונים. הם חברתיים ומתקהלים בקבוצות גדולות וגם מזנקים כשהם רואים ספינות. מדיה וקבצים בנושא דולפין פראסר בוויקישיתוף דולפין פראסר, באתר ITIS (באנגלית) דולפין פראסר, באתר NCBI (באנגלית) דולפין פראסר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין פראסר, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דולפין פראסר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין פראסר, באתר GBIF (באנגלית) דולפין פראסר באתר הרשימה האדומה של IUCN
בדיחדת

בדיחדת (באנגלית: Religulous) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2008, בכתיבתו ובכיכובו של הקומיקאי ביל מאהר. שם הסרט הוא הלחם של המילים בדיחה ודת (באנגלית: Religious and ridiculous). הסרט בוחן את הדתות השונות, בהן נצרות, אסלאם ויהדות, ולועג להן ולאמונות דתיות. הוא אחד הסרטים התיעודיים הנצפים ביותר בארצות הברית. מגוון רחב של דעות והשקפות דתיות נבחנים במסעו של ביל מאהר ליעדים שונים בעלי חשיבות דתית, בהם ירושלים, קריית הוותיקן וסולט לייק סיטי שביוטה, שם הוא ראיין מאמינים ממגוון רחב של רקעים, כולל חבר לשעבר בארגון הנוצרי האוונגליסטי "יהודים למען ישוע", נוצרים, מוסלמים, מורמונים לשעבר ויהודים חסידים. מאהר נוסע לפינת הנואמים שבהייד פארק, לונדון, שם הוא דן ו"מטיף" למאמיני הסיינטולוגיה. מאהר גם מבקר במוזיאון בריאתנות בקנטקי, וכן מבקר בישראל, בה הוא נראה בהר הזיתים ובתל מגידו (המוזכר בברית החדשה כארמגדון, שם לפי המסורת הנוצרית ייערך הקרב הגדול באחרית הימים). מרבית הביקורות על הסרט "בדיחדת" הן חיוביות. הסרט קיבל ציון ממוצע של 70% מן האתר Rotten Tomatoes, על בסיס 149 ביקורות, וכן ציון של 56 מתוך 100 מן האתר Metacritic, על בסיס 31 ביקורות. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט העניק לסרט ציון של שלושה וחצי כוכבים מתוך ארבעה, וכתב: "אני מציין באמונה כי צחקתי במהלך הסרט לעיתים קרובות. ייתכן ותשנאו אותו, אך לפחות קיבלתם דיווח. אולי תהנו מהחומר על דתות אחרות, ותתעלמו כאשר דנים בדתכם. זה טבעי." "בדיחדת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בדיחדת", באתר נטפליקס "בדיחדת", באתר AllMovie (באנגלית) "בדיחדת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בדיחדת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "בדיחדת", באתר Metacritic (באנגלית) "בדיחדת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אלדר חסנוביץ'

אלדר חסנוביץ' (בבוסנית: Eldar Hasanović; נולד ב-12 בינואר 1990, סרייבו, יוגוסלביה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בקבוצת סיתרה בעמדת הקשר. חסנוביץ' נולד בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה (דאז תחת שלטון יוגוסלביה) למשפחה ממוצא מוסלמי.[1] התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ז'לייזניצ'אר סרייבו. לאחר שסיים את גיל הנוער, חתם במ.ש.ק. ז'ילינה עימה זכה באליפות, אך ערך רק הופעה אחת ומשום כך עזב את המועדון בתום העונה וחזר לבוסניה וחתם בוולז' מוסטאר. חסנוביץ' התחיל את העונה בצורה מרשימה כאשר כבר ב-7 המשחקים הראשונים של העונה הוא כבש 4 שערים ובמהלך העונה עבר לצ'ליק זניצה, במדיה רשם 11 הופעות וכבש שער אחד ובסיום העונה חזר לולז'. בקיץ 2012 חזר לז'לייזניצ'אר סרייבו עימה זכה באליפות המדינה כבר בעונתו הראשונה במועדון. ב-2 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-1 בדרבי נגד פ.ק. סרייבו. ב-1 ביולי 2015 חתם לעונה בבני סכנין מליגת העל. בספטמבר 2016 חתם בסלובודה טוזלה. בינואר 2017 חזר לישראל וחתם במכבי שעריים מהליגה הלאומית. ביוני 2017 חתם בקבוצת דאילאן טרנסנדנס מהליגה הסינית השנייה. ב-14 בינואר 2020 חתם בפרסיב טנגרנג האינדונזית. ב-23 בפברואר 2021, חסנוביץ' חתם באולימפיק סרייבו. ב-31 באוגוסט 2021 חסנוביץ' חתם בסלובודה טוזלה. ז'ילינה אליפות סלובקיה: 2009/2010 ז'לייזניצ'אר אליפות בוסניה: 2012/2013 אלדר חסנוביץ', באתר Transfermarkt אלדר חסנוביץ', באתר Soccerway אלדר חסנוביץ', באתר FootballDatabase.eu אלדר חסנוביץ', באתר footballdatabase.eu, אוחזר ב-4 ביולי 2015 (באנגלית). דורון בן דור, ‏חיזוק לסכנין: אלדר חסנוביץ' חתם לעונה אחת, באתר ONE‏, 30 ביוני 2016 מערכת וואלה! ספורט‏, לאומית: אלדר חסנוביץ', אקס בני סכנין, חתם במכבי שעריים, באתר וואלה, 25 בינואר 2017 מוראטה עזב את ירח הדבש כדי לעבור ליונייטד, באתר ONE‏, 28 ביוני 2017 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלדר חסנוביץ'".
דווין נונס

דֵוִין נוּנֶס (באנגלית: Devin Nunes; נולד ב-1 באוקטובר 1973) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כמנכ"ל Trump Media & Technology Group. כיהן כנציג מחוז 22 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית וכיושב ראש ועדת המודיעין של בית הנבחרים. נונס נולד בטולייר שבקליפורניה. הוא דור שלישי למהגרים פורטוגזים מהאיים האזוריים שהתיישבו באזור. בנעוריו עבד במשק החלב המשפחתי. לאחר שחסך כסף רכש משק חקלאי משלו בשותפות עם אחיו. למד בקולג' קהילתי בויסאליה שבקליפורניה. ב-1995 סיים תואר ראשון בכלכלה חקלאית מאוניברסיטת קאל פולי שבסן לואיס אוביספו וב-1996 סיים תואר שני בחקלאות בקאל פולי. לאחר הלימודים נבחר לחבר הנאמנים של הקולג' בו למד. בשנת 2000 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למושב מחוז 20 בבית הנבחרים אך הפסיד. ב-2001 מונה למנהל פיתוח הכפר במחלקת החקלאות של ארצות הברית. בנובמבר 2002 זכה בבחירות למושב המחוז ה-21 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 70.5%. בעת השבעתו בינואר 2003 היה צעיר חברי בית הנבחרים. מאז נבחר לתפקיד עוד שמונה פעמים, כשב-2012 שונה מספר המחוז ל-22. המחוז כולל את תושבי עמק סן חואקין ומאופיין במשקים חקלאיים. משנת 2015 ועד תחילת 2019 כיהן כיו"ר ועדת המודיעין של בית הנבחרים. לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית מונה נונס לחבר בצוות המעבר שלו לנשיאות. נונס הציג לאורך השנים עמדות שמרניות בתחומי הכלכלה, אם כי התנגד לפעולות חבריו לסיעה שהביאו להשבתת הממשל ב-2013. הוא מחברו של הספר Restoring the Republic: A Clear, Concise, and Colorful Blueprint for America's Future שיצא לאור ב-2010 ובו מציג את התזה לפיה על ארצות הברית לנקוט במדיניות ריסון פיסקלי, אחרת תאבד עצמה לדעת. בתחום ביטחון הפנים הוא תומך במדיניות הרחבת חוק הפטריוט והענקת כלים נוספים לסוכנויות המודיעין באיסוף מידע אלקטרוני ולוחמה בטרור. בתחום מדיניות החוץ התנגד להוצאת הכוחות האמריקאים מאפגניסטן ומעיראק, תמך בהרחבת הסנקציות נגד סוריה ונגד איראן. תחום עיקרי בו התעסק בתקופת כהונתו בבית הנבחרים היה משבר בצורת בקליפורניה שכלל מחסור במים. הוא פעל להסרת רגולציה סביבתית שמנעה הזרמת מים לעמק סן חואקין המתייבש וטען כי הפגיעה העיקרית בסביבה ומשבר הבצורת נובעים מערים כגון לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו וסקרמנטו, ולא מן החקלאים. נונס, כיושב ראש ועדת המודיעין של בית הנבחרים, ניהל את חקירת המעורבות הרוסית בבחירות 2016 וקשרים אפשריים עם קמפיין טראמפ, אך נאלץ לפסול את עצמו מניהול החקירה לטובת מייק קונאוויי באפריל 2017, עקב חקירה שנפתחה נגדו בידי ועידת האתיקה של הקונגרס בחשד לחשיפת מידע מסווג. ב-4 בינואר 2021 העניק לו הנשיא טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית. בדצמבר 2021 הכריז נונס כי ב-31 בדצמבר אותה שנה יתפטר מתפקידו כחבר בית הנבחרים על מנת להיכנס לתפקיד כמנכ"ל "קבוצת המדיה והטכנולוגיה טראמפ". ב-2022 התפטר מעבודתו בבית הנבחרים לקראת כניסתו לתפקיד מנכ"ל קבוצת המדיה החדשה של דונלד טראמפ, Trump Media & Technology Group. נונס נשוי לאליזבת ואב לשלוש בנות. מדיה וקבצים בנושא דווין נונס בוויקישיתוף דווין נונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דווין נונס, סרטונים בערוץ היוטיוב דווין נונס באתר בית הנבחרים דווין נונס באתר המפלגה הרפובליקנית דווין נונס באתר ontheissues.org דווין נונס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Kaitlan Collins. "Trump to award Medal of Freedom to GOP Reps. Devin Nunes and Jim Jordan". CNN. נבדק ב-2021-01-04. ראיין נובלס, Devin Nunes says he's leaving Congress by the end of the year, באתר CNN‏, 7 בדצמבר 2021 (באנגלית)
אלקה חדת-מקור

אלקה חדת-מקור או אלקה (שם מדעי: Alca torda) היא מין גדול, יחידי בסוגו ממשפחת האלקיים - עופות ים קטנים החיים רק באזור הארקטי שלחופי האוקיינוס האטלנטי. עוף זה הוא קרובה של האלקה הענקית שנכחדה והוא מבין המינים הגדולים במשפחתו, אך קטן ממיני האוריה. ישנם 2 תת-מינים של האלקה: Alca torda torda Alca torda islandica לאלקה זו מקור שחור, גדול ומשונן בעל פסים לבנים לאורכו. היא חיה באזור הארקטי, בצפון אמריקה, אירופה (בגרינלנד, איסלנד, בריטניה ועד צרפת בדרום) ולאורך רוסיה. האלקות מתקהלות למטרות רבייה. היא מקננת בצוקים גבוהים ותלולים שאינם נגישים לטורפים כמו שועלים, זאבים ודובים וגם מגוננים מפני מזג האוויר הארקטי. עם זאת, אתרי הקינון פגיעים לעופות דורסים שונים. הנקבה בוחרת זוג אחד לכל חייהם והם מזדווגים פעם יחידה בשנה. הנקבה מטילה ביצה יחידה עם כתמים שחורים, הנחה בדיוק על מדף הסלע ללא קן. היא מוארכת במקצת ואם היא נופלת היא תסתובב על הצד ותתאזן ולא תישבר. האלקה שחורה בפלג העליון ולבנה מהתחתון כמו פינגווין. אין הרבה הבדל בין המינים אבל הזכר גדול מעט מהנקבה. מוטת הכנפיים מגיעה לאורך 201–216 ס"מ ומשקלם 505–890 גרם. מהרגע שאפרוחם בוקע הם מחפשים לו מזון כמו דגים קטנים ועובדים קשה לשם כך, כשאחד ההורים מגן על האפרוח. לאחר 17–23 ימים האפרוח מוכן לעוף מהצוק לעבר הים שנמצא לידו, אך אם הוא ייפול הוא ייטרף על ידי שועלי שלג המחכים לו למטה. אם הוא שורד ההורים והאפרוחים שוחים לאורך החוף דרומה, כשהחורף מגיע לאזור הארקטי. מדיה וקבצים בנושא אלקה חדת-מקור בוויקישיתוף אלקה חדת-מקור, באתר ITIS (באנגלית) אלקה חדת-מקור, באתר NCBI (באנגלית) אלקה חדת-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אלקה חדת-מקור, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) אלקה חדת-מקור, באתר GBIF (באנגלית) אלקה חדת-מקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלקה חדת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN ע"פ החלטות האקדמיה
אוריה חייכנית

אוריה חייכנית או אוריה עבת-מקור (שם מדעי: Uria lomvia) היא מין של עוף ימי ממשפחת העופות הארקטיים - אלקיים. היא המין הגדול ביותר במשפחתה, והמין הגדול ביותר שמקנן בצוקים. האוריות חיות באזורים הצפוניים של אמריקה הצפונית והאוקיינוס השקט ובאזור הארקטי של רוסיה. מאז נכחדה האלקה הגדולה במאה ה-19, זו האלקה הגדולה ביותר. אורך גופה 40–48 ס"מ, מוטת הכנפיים 64–81 ס"מ ומשקלה 736–1,481 גרם. רוב גופה שחור, והחזה והבטן לבנים, המקור מחודד ושחור עם פס לבן בתחילתו והוא ארוך יחסית למקורי המינים האחרים במשפחה. האוריות מקננות על צוקים כמו שאר מיני האלקות, בלהקות רעשניות וקולניות, המונות אלפי פרטים ממגוון מיני אלקות. ביציהן מוטלות ישירות על מדף הסלע החשוף ולא בתוך קינים, והמבנה הארוך והמחודד שלהן מסייע במניעת נפילתן מהצוקים. כשהגוזלים גדלים הם עפים לעבר האוקיינוס ויחד עם העופות הבוגרים הם שטים במורד החוף דרומה לאקלים מתון יותר מהאזור הארקטי. מצב השימור של עוף זה הוא ללא חשש. U. l. lomvia - נפוץ באוקיינוס השקט וגם באוקיינוס האטלנטי בצפון אמריקה. U. l. eleonorae - נפוץ באזור הארקטי הרוסי. U. l. heckeri - נפוץ באזור הארקטי הרוסי. U. l. arra - תת-המין הפסיפי והגדול בין תת-המינים. נפוץ באוקיינוס השקט, במערבה של אמריקה הצפונית. מושבה מקננת באיי סבאלברד Museum specimen אלקה גדולה אלקה חדת-מקור מדיה וקבצים בנושא אוריה חייכנית בוויקישיתוף אוריה חייכנית, באתר ITIS (באנגלית) אוריה חייכנית, באתר NCBI (באנגלית) אוריה חייכנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוריה חייכנית, באתר GBIF (באנגלית) אוריה חייכנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפת גוליית

אנפת גוליית היא מין של אנפה. היא מצויה בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה, וישנן אוכלוסיות קטנות בדרום אסיה ובדרום-מערב אסיה. בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר עם שש תצפיות עד סוף שנות השבעים, בעמק החולה, מעגן מיכאל, ואילת. מאז ועד היום נרשמה עוד תצפית בודדת בשנת 1993 במעגן מיכאל. זהו המין הגדול ביותר במשפחת האנפתיים. רוב גופה של האנפה אפור-כחלחל, אך צווארה, ראשה, וחזה חומים. גובהה כ-120 עד 152 ס"מ, משקלה כ-4.3 עד 4.5 ק"ג, ומוטת כנפיה כ-185 עד 230 ס"מ. הנקבות קטנות מעט מהזכרים. תוחלת החיים של אנפות הגוליית בטבע עומדת על כ-15 שנים. האנפה ניזונה בעיקר מדגים גדולים, ומתעלמת בדרך כלל מהקטנים יותר. היא ניזונה בדרך כלל מ 2-3 דגים גדולים ליום. לעיתים היא אוכלת גם פגרים, צפרדעים, סרטנים, יונקים קטנים, לטאות, נחשים וחרקים. זהו מין יחידאי, ורק לעיתים נדירות נצפו קבוצות או זוגות מחוץ לעונת הרבייה. האנפות טריטוריאליות, ויגנו על אזורי האכילה שלהן מפלישה של אנפות אחרות ממין זה. אנפות הגוליית אינן נודדות בדרך כלל, אך הן יכולות לעבור לאזור אכילה אחר אם התנאים בבית הגידול המקורי קשים. האנפות פעילות בעיקר בשעות הלילה. במשך רוב שעות הערות שלהן, הן עומדות בתוך המים, ומחכות שהטרף יתקרב אליהן. עונת הרבייה מתרחשת בדרך כלל בעונה הרטובה, בין נובמבר למרץ. באזורים מסוימים אין עונת רבייה מוגדרת, אלא הפרטים מתרבים לכל אורך השנה במידה שווה. הרבייה לא מתרחשת בהכרח כל שנה. הפרטים במין זה מונוגמיים - הזכר והנקבה משתתפים בבניית הקן ובגידול הגוזלים. לא נצפתה התנהגות חיזור אצל אנפות גוליית, אך ידוע שצבע הגוף נעשה בהיר יותר לקראת עונת הרבייה, ושהזכר והנקבה משמיעים מעין "דואט" בתקופה זו. האנפות מעדיפות לקנן על איים, או על מקבצי צמחייה. הן עשויות לנטוש את אתר הקינון אם הוא מתחבר ליבשה. באגמים או במקווי מים גדולים ישנו בדרך כלל מספר גדול של אנפות מקננות. לעיתים, גם שחפים, מינים אחרים של אנפות, נחשונים, מגלנים וקורמורנים מקננים במושבות הקינון של אנפות הגוליית. הקן נבנה בדרך כלל מענפים וזרדים, וקוטרו כמטר עד מטר וחצי. הביצים כחולות בהירות, ומשקלן כ-108 גרם. גודל התטולה הוא בין 2 ל-5 ביצים בדרך כלל, והדגירה נמשכת 24-30 ימים. רק כ-25% מהביצים בוקעות לבסוף, בגלל תנאי הסביבה או טריפה. מדיה וקבצים בנושא אנפת גוליית בוויקישיתוף אנפת גוליית, באתר ITIS (באנגלית) אנפת גוליית, באתר NCBI (באנגלית) אנפת גוליית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפת גוליית, באתר GBIF (באנגלית) אנפת גוליית באתר הרשימה האדומה של IUCN מגדיר הציפורים של ישראל - אנפת גולית, באתר פורטל צפרות
ג'ון טסטר

ג'ון טסטר (באנגלית: Jon Tester; נולד ב-21 באוגוסט 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת מונטנה מאז 2007. טסטר נולד בהבר שבמונטנה, כבנם של הלן לבית פירסון ודייוויד טסטר, במשפחה בת שלושה ילדים. אביו ממוצא אנגלי ואמו ממוצא שוודי. בגיל 9 הוא איבד את שלוש האצבעות האמצעיות שבידו השמאלית, עקב תאונה במטחנת בשר. ב-1978 סיים את לימודיו לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת גרייט פולס. לאחר מכן עבד שנתיים כמורה למוזיקה בבית ספר מקומי, עד שחזר לעבוד בחווה המשפחתית. ב-1999 נבחר טסטר לסנאט המדינתי של מונטנה, שם שירת עד 2007. בשנים 2005 - 2007 היה לנשיא הסנאט. הוא נבחר לראשונה לסנאט של ארצות הברית ב-2006, כשגבר על החבר הרפובליקני המכהן קונרד ברנס, באחד ממרוצי הסנאט הצמודים ביותר באותה שנה. ב-2012 נבחר לכהונה נוספת לאחר מרוץ צמוד גם כן. גם ב-2018 נבחר לכהונה נוספת לאחר מרוץ צמוד במיוחד. טסטר נשוי לשרלה ביץ, ונולדו להם שני ילדים. הוא קתולי באמונתו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון טסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון טסטר (באנגלית) ג'ון טסטר, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון טסטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון טסטר, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון טסטר, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון טסטר, ברשת החברתית Goodreads ג'ון טסטר, באתר פליקר ג'ון טסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון טסטר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
ויליאם בייטס

ויליאם הוריישו בייטס (23 בדצמבר 1860 - 10 ביולי 1931) היה רופא עיניים אמריקאי. בשנת 1881 סיים תואר ראשון באוניברסיטת קורנל (Cornell University) והוסמך לרופא בשנת 1885 באוניברסיטת College of Physicians and Surgeons . ד"ר בייטס החל את עבודתו כרופא עיניים רגיל אך לאחר תצפיות ומחקרים רבים שעשה בילדים ומבוגרים ואפילו בבעלי חיים הגיע למסקנה שתפקוד הראייה מושפע ממצב גופני ונפשי והגיע למסקנות רפואיות בתחום וכך פיתח את שיטת הטיפול שלו בבעיות ראייה המכונה שיטת בייטס. היה נשוי שלוש פעמים, לאחר שהתאלמן פעמיים. בשנת 1928 נישא לאשתו השלישית אמילי סי לירמן, שהייתה העוזרת האישית שלו במשך זמן רב. ד"ר בייטס, שיטת ד"ר בייטס - ראיה משופרת ללא משקפיים מדיה וקבצים בנושא ויליאם בייטס בוויקישיתוף
לאופהיים

לאופהיים (בגרמנית: Laupheim) היא עיר בדרום גרמניה, במדינת באדן-וירטמברג. פרנסת העיר בעת המודרנית מתבססת על בתי חרושת שהוקמו בסביבתה, וכיום פועל בסמוך אליה בסיס תעופה של צבא גרמניה. בעיר, המשתרעת על שטח של 1,990 דונם, מתגוררים 15,918 תושבים (נכון לשנת 2018). לאופהיים נזכרת לראשונה במסמך משנת 778. בשנת 926 הרסו ההונגרים את המקום כשפלשו לאזור. בשנת 1100 הוקמה במקום טירה. בשנת 1331 נמכרה האחוזה לבית הבסבורג האוסטרי. בשנת 1407 היו קיימים במקום טירה, כנסייה וכפר קטן סביבה. לאופהיים זכתה למעמד של עיר בשנת 1869. ערך מורחב – קהילת יהודי לאופהיים במחצית השנייה של המאה ה-19 שכנה בה הקהילה היהודית הגדולה ביותר במדינת באדן-וירטמברג. המשפחות היהודיות הראשונות הורשו להתיישב בעיירה בשנות ה-20 של המאה ה-18, ואלה התיישבו ברובע שכונה "הר היהודים" (Judenberg). עקב הגירה שלילית, הצטמצמה הקהילה היהודית בעיר, ושיעורה באוכלוסייה הכללית ירד מ-22.6% בשנת 1856 לכדי 2.7% בלבד בשנת 1933. 123 יהודי העיר אשר לא הצליחו להימלט ממנה בתקופת השלטון הנאצי הועברו במהלך השואה ללטביה ולפולין, ורובם המכריע נרצחו. בין היהודים שנולדו בעיר: החזן והמלחין מוריץ הנלה, הבנקאי קיליאן פון שטיינר, מייסד חברת סרטי יוניברסל קרל למל, הספורטאית גרטל ברגמן, הסופר זיגפריד איינשטיין והמעצב פרידריך אדלר, שנספה באושוויץ. בית הכנסת של לאופהיים נפגע קשות בפוגרום נובמבר 1938 (ליל הבדולח), ובהמשך נהרס. מאז סיום מלחמת העולם השנייה אין קהילה יהודית בלאופהיים. בית הקברות היהודי נשמר ומטופח על ידי תושבי העיר ואגודה מקומית לזיכרון ושימור. להלן תמונות של בתי הרובע היהודי בעיר, מצבת הזיכרון לבית הכנסת, בית העלמין הישן, ולוח הזיכרון לנספי העיר בשואה: צרפת פייזין, צרפת גרמניה נוישטאדט אן דר אורלה, גרמניה מדיה וקבצים בנושא לאופהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לאופהיים לאופהיים, ברשת החברתית פייסבוק Webpage of the Museum Of Christians and Jews (in German) Alemannia Judaica - Jewish history in Baden-Württemberg לאופהיים (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית לאופהיים במספרים, באתר laupheim.de (בגרמנית) ההיסטוריה של לאופהיים, באתר laupheim.de (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלקה קטנה

אלקה קטנה (שם מדעי: Alle alle) היא מין יחיד בסוגו במשפחת האלקיים. היא אחת מהקטנות שבמשפחתה (אם כי האלקית הננסית היא הקטנה ביותר), והיא נפוצה ליד חופים באיים שונים באזור הארקטי. לאלקה הקטנה 2 תת-מינים: A. a. alle – נפוץ בגרינלנד, איסלנד, נוביה זמליה ושפיצברגן. A. a. polaris – נפוץ בארץ פרנץ יוזף. אורכה של האלקה הקטנה 19–21 סנטימטרים ומוטת כנפיה 34–38 סנטימטרים. הן שחורות ולבנות בבטן, מקורן קצר וחזק וזנבן מעוגל. מזונה דגים ודיונונים קטנים, שטרגליים וקריל אותם היא תופסת על ידי צלילה בעזרת כנפיה מתחת למים. עם זאת היא מעופפת גרועה והיא נתפסת על ידי טורפים כמו שחפים (בייחוד שחף לבן-כנף), חמסנים ועורבים בצאתה מהים לעבר מושבות הקינון שלהם. על היבשה היא נטרפת על ידי שועלים ודובים המחכים לאפרוחים שיפלו במעופם לאוקיינוס. למטרות התגוננות האלקות עפות בהמונים בחזרתן מהדיג באוקיינוס. מדיה וקבצים בנושא אלקה קטנה בוויקישיתוף אלקה קטנה, באתר ITIS (באנגלית) אלקה קטנה, באתר NCBI (באנגלית) אלקה קטנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אלקה קטנה, באתר GBIF (באנגלית) אלקה קטנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלקה קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
קנדמה

קֶנדָמָה (ביפנית: けん玉, "קן" (מקל/ידית) + "טאמה" (כדור); באנגלית: Kendama) הוא צעצוע יפני מסורתי. הצעצוע מורכב משלוש כפות, חוד (ספייק) וכדור עם חור במרכזו, שמחובר בחוט לאחד מחלקי הצעצוע. המטרה היא לקלוע את הכדור לכל אחת מהכפות ולחוד. הקנדמה דומה למשחק הקלאסי הכוס-והכדור, ומשחקי העץ הידועים בעולם כמו הבילבוקט bilboquet בצרפת והבלרו balero במקסיקו. העיקרון של צעצועים אלה הוא זהה: תפיסת אובייקט אחד עם אחר, כששניהם מחוברים בחוט. עם זאת סגנון הקנדמה המודרני מושפע ממגוון רחב של מיומנויות ומשחקים כמו סקייטבורד, יו יו, דיאבולו וג'אגלינג. משחק הקנדמה הומצא לפני כמאה שנים ומקורו בעיר האצ'וקאצ'י, הירושימה שביפן. הקנדמה משפרת את הקואורדינציה וקשר העין-יד. לקנדמה מגוון תרגילים ואפשרויות. הקנדמה זכתה בתחילת המאה ה-21 לפופולריות גוברת מחוץ ליפן, ופעילויות שונות הקשורות במשחק מתקיימות ברחבי העולם. בקנדמה קיימים כמה תרגילים בסיסיים: "ביג קאפ", "סמול קאפ", "בייס קאפ" ו"ספייק". ביג קאפ: בתרגיל ביג קאפ שמים את הכדור על הכף הגדולה. סמול קאפ: בתרגיל סמול קאפ שמים את הכדור על הכף הקטנה. בייס קאפ: בתרגיל בייס קאפ שמים את הכדור על הכף הקטנה ביותר והמקבילה לספייק. ספייק: בתרגיל ספייק מכניסים את חור הכדור לתוך השפיץ. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חברת הקנדמה הגדולה בישראל היא "קנדמה ישראל", אשר מייצרת, מעצבת ומשווקת קנדמות בעבודת יד באץ ובעולם. קנדמה ישראל הוא מותג קנדמה ישראלי המייצר קנדמות ייחודיות הנצבעות בעבודת יד בישראל. הוקם ב-2012 ע״י אבירם לוגסי ודוד וידסלבסקי, מייסדי קהילת הקנדמה הישראלית המייצגים את ישראל בתחרויות ובאליפויות השונות בעולם. ב-2016 השיקו לראשונה את הריינו קליר (Rhino Clear) – גריפ מקצועי לקנדמה הנצבע בעבודת יד בשיטה ייחודית. הלכה המקצועית פותחה בישראל לאחר מחקר[דרוש מקור]. קנדמה ישראל התחילה את דרכה ב-2012 בהפצת קנדמה ברחבי הארץ ובניית הקהילה הישראלית דרך מפגשים שבועיים, פסטיבלים ופעילויות בבתי ספר. תוך מספר חודשים ולאחר מסע קנדמה ארצי נוצרה קהילה גדולה בארץ של אלפי ילדים המשחקים קנדמה. מאז 2016 ומדי שנה הטיסו מספר משלחות להתחרות באליפות העולם בקנדמה ביפן. ב-2017 ליעד קוטלרקר מאשדוד זכה במקום ה-3 באליפות העולם בקנדמה. לקנדמה ישראל טים[דרושה הבהרה] בינלאומי המכיל שחקנים המייצגים את המותג בתחרויות, בטים שחקנים ישראלים וגם שחקנים מארה”ב, אירופה ויפן. 2017 - ליעד קוטלרקר מאשדוד מגיע למקום ה-3 באליפות העולם בקנדמה (האצ'וקאצ'י, יפן) 2018 - ליעד קוטלרקר ועינב סיבהי מגיעים לעשירייה המובילה באליפות הועלם בקנדמה. 2020 - טאקויה (Takuya Igarashi) בן 15 מיפן, זכה באליפות העולם בקנדמה וגם באליפות הפריסטייל העולמית לשנת 2020, כשהוא מייצג את קנדמה ישראל. 2022 - טאקויה זוכה באליפות העולם בקנדמה בפעם השנייה. מדיה וקבצים בנושא קנדמה בוויקישיתוף