laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טרצ'יזיו בורניץ'

טרצ'יזיו בורניץ' (באיטלקית: Tarcisio Burgnich;‏ 25 באפריל 1939 - 26 במאי 2021) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדות ההגנה, ונודע בשל ההישגים הרבים להם היה שותף במדי אינטר מילאנו ונבחרת איטליה בשנות ה-60 וה-70. בורניץ' נולד ברודה. לאחר ששיחק במחלקת הנוער של נאפולי, החל את הקריירה המקצוענית שלו באודינזה ב-1965. לאחר שתי עונות בקבוצה בהן שותף במשחקים מועטים, עבר ליובנטוס שגם בה מיעט לשחק. ב-1961 עבר בורניץ' לפלרמו, במדיה הפך לראשונה לשחקן משמעותי, וכעבור עונה אחת עבר לאינטר מילאנו. בורניץ' שיחק באינטר בעיקר בעמדות הבלם האחורי והמגן הימני, וערך 467 הופעות במדי הקבוצה בכל המסגרות. לסגנון משחקו האגרסיבי והנחוש היה חלק חשוב בשיטת ה"קטנאצ'ו" שהונהגה בקבוצה בהצלחה על ידי המאמן הלניו הררה, בהיותו אחד מהשחקנים הבולטים בהגנת הקבוצה לצד ג'אצ'ינטו פאקטי. בורניץ' היה שותף לזכיית הקבוצה בחמש אליפויות הסרייה א', שני גביעי אירופה לאלופות בשנים 1964 ו-1965 (לאחר ניצחונות במשחקי הגמר על ריאל מדריד ובנפיקה ליסבון בהתאמה), שתי העפלות נוספות לגמר הטורניר ב-1967 וב-1972, ושני גביעים ביניבשתיים. באותה תקופה זכתה אינטר לכינוי "לה גרנדה אינטר" וזכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בתולדות הכדורגל האירופי. הוא שיחק באינטר עד 1974, עת חזר לנאפולי, במדיה שיחק שלוש שנים בטרם פרש. בורניץ' אף היה אחד מהשחקנים החשובים בהגנת נבחרת איטליה במשך למעלה מעשור, יחד עם חברו לאינטר, פאקטי. הוא זכה עם הנבחרת באליפות אירופה ב-1968, והשתתף עמה בשלושה גביעי עולם: ב-1966, 1970 ו-1974. במונדיאל 1970 העפיל עם הנבחרת עד לגמר, שם הפסיד עמה 4-1 לנבחרת ברזיל. בורניץ' הופקד לשמור על פלה באותו משחק, ולא הצליח למנוע ממנו לכבוש בנגיחה את השער הראשון. לאחר הגמר אמר עליו בורניץ': "אמרתי לעצמי שהוא בנוי מעור ועצמות בדיוק כמו כל אחד אחר. התברר שטעיתי". לאחר פרישתו פנה בורניץ' לקריירה כמאמן, שנמשכה למעלה מעשרים שנה, וזכה להצלחה מועטה עם קבוצותיו. נפטר ב-26 במאי 2021 בבית החולים סן קמיליו, אליו הובהל לאחר שלקה בשבץ מוחי. מדיה וקבצים בנושא טרצ'יזיו בורניץ' בוויקישיתוף טרצ'יזיו בורניץ', באתר Transfermarkt טרצ'יזיו בורניץ', באתר WorldFootball.net טרצ'יזיו בורניץ', באתר National Football Teams טרצ'יזיו בורניץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt טרצ'יזיו בורניץ' באתר האינדפנדנט פלה, באתר וואלה, 10 במאי 2010
גביע רוקה

גביע רוקה (בספרדית ובפורטוגזית: Copa Roca) היה תחרות כדורגל בין נבחרת ארגנטינה ונבחרת ברזיל, שנערכה באופן לא סדיר בין 1914 ל-1976. התחרות נוסדה ב-1913 על ידי הגנרל חוליו רוקה, שכיהן כנשיא ארגנטינה בשנים 1880 עד 1886. רוקה היה אוהד כדורגל נלהב, ובתקופת כהונתו כשגריר ארגנטינה בברזיל סבר כי משחקים בין הנבחרות של שתי המדינות יתרמו ליצירת יריבות כדורגל ראויה ויסייעו בפיתוח הספורט במדינות. הגביע היה אמור להיערך במתכונת שנתית ולסירוגין בשתי המדינות. היה זה אחד ההיבטים היחידים של הטורניר שהשתמרו במדויק לאורך כל שנות קיומו. רוקה תרם גביע לפדרציית הכדורגל הארגנטינאית, והוסכם כי התחרות תיערך במשך שלוש שנים רצופות במתכונת של משחק יחיד בכל שנה, והנבחרת שתנצח בשני משחקים תקבל את הגביע לחזקתה לצמיתות. אולם, ב-1915 התאחדה פדרציית הכדורגל הארגנטינאית עם התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, והמשחקים שלאחר מכן לא נערכו. ב-1922 הסכימה קונפדרציית הספורט של ברזיל להמשיך את התחרות, ונבחרת ברזיל זכתה בו בפעם השנייה, ובכך קיבלה לחזקתה את הגביע על אף שהפסידה לארגנטינה בטורניר השלישי שנערך שנה אחת לאחר מכן. ב-1938 הסכימו ההתאחדויות לחדש את הטורניר. מבנה הטורניר השתנה, ונקבע כי הגביע יישמר אצל הנבחרת האחרונה שזכתה בו. במקרה ושני המשחקים הראשונים היו נגמרים בתיקו או שכל נבחרת הייתה זוכה בניצחון אחד, אזי היה נערך משחק שלישי. בינואר 1939 גברה ארגנטינה על ברזיל בריו דה ז'ניירו בתוצאה 5 - 1. המשחק הבא היה רווי אירועים, וארגנטינה החליטה לנטוש את המגרש במחאה לאחר שהשופט העניק בעיטת עונשין מ-11 מטרים לברזיל. בעקבות כך נערכו בסאו פאולו שני משחקים, בסיומם זכתה ארגנטינה. ב-1957 נערך הטורניר באצטדיון מרקאנה, בו ערך הכדורגלן הנודע פלה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, לאחר שזומן על ידי המאמן סילביו פירילו. במשחק זה הבקיע פלה את שערו הראשון מתוך רבים במדי הנבחרת. כמו כן, החל מ-1940 זכתה ברזיל בכל הגביעים, למעט הגביע של 1971 שהוענק לשתי הנבחרות כיוון ששני המשחקים הסתיימו בתיקו. גביע רוקה באתר RSSSF
צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה (סדרת ספרים)

צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה (באנגלית: United States Army in World War II) היא סדרה בת 75 ספרים, המהווה את התיעוד ההיסטורי הרשמי של פעולות הצבא האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה. הסדרה, הידועה בכינויה "הספרים הירוקים", פורסמה על ידי המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית (Center for Military History) החל משנת 1947 ועד לשנות התשעים של המאה ה-20. בשנים האחרונות החל המרכז להיסטוריה צבאית להעלות בהדרגה את כרכי הספר לאתר האינטרנט שלו לשימוש חפשי. כרכי הסדרה מתחלקים ל-12 תת-סדרות: שש תת-סדרות זירתיות, המוקדשות לתיאור פעילות צבא ארצות הברית בזירות המלחמה השונות על ציר הזמן: זירת המבצעים האירופית – המלחמה במערב אירופה ומרכז אירופה (9 כרכים, כולל שני כרכים על הסיוע הלוגיסטי בזירה זו) זירת המבצעים של הים התיכון – המלחמה בצפון אפריקה ובאיטליה (4 כרכים) זירת המזרח התיכון – פרס והסיוע דרכה לברית המועצות (כרך אחד) המלחמה באוקיינוס השקט - המערכה באיי הפיליפינים, באיי האוקיינוס השקט ובאוקינאווה (11 כרכים) זירת סין-בורמה-הודו (שלושה כרכים) חצי הכדור המערבי – הגנת ארצות הברית וחצי הכדור המערבי (שני כרכים). ארבע תת-סדרות נושאיות: מחלקת המלחמה – כולל תכנון אסטרטגי של בעלות הברית, לוגיסטיקה גלובלית, גיוס כלכלי ותעשייתי (8 כרכים) כוחות הקרקע של הצבא – ארגון והדרכה (2 כרכים) חילות השירותים של הצבא – סקירה כללית (כרך אחד) השירותים הטכניים של הצבא – חילות ההנדסה, הרפואה, הקשר, האב"כ, החימוש, האספקה והתובלה (22 כרכים). שתי תת-סדרות מיוחדות: מחקרים מיוחדים – כולל כרונולוגיה של המלחמה (1941-1945), ניתוח שלושה קרבות נבחרים, שירות נשים וחיילים שחורים בצבא ונושאים נוספים (9 כרכים) תיעוד בתמונות – המלחמה נגד גרמניה באירופה, המלחמה בים התיכון ואיטליה והמלחמה נגד יפן (שלושה כרכים). כתיבת הספרים נעשתה על ידי היסטוריונים אזרחים. הכתיבה של הסדרה כולה נוהלה על ידי ועדה מייעצת של חוקרים מאוניברסיטאות מרכזיות בארצות הברית ומן האקדמיה הצבאית וסט פוינט. הספרים הוצאו לאור על ידי משרד המדפיס הממשלתי של ארצות הברית. בשנות התשעים, לרגל מלאת חמישים שנה למלחמת העולם השנייה, הודפסו מחדש מקצת כרכי הסדרה. המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית החל להעלות את כרכי הסדרה בשלמותם לאתר האינטרנט שלו, שם הם זמינים לקריאה באופן חפשי. סדרת הספרים באתר המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית.
שמן אבוקדו

שמן האבוקדו מופק בכבישה קרה מהציפה של פרי האבוקדו. לשמן צבע ירוק וריח של אבוקדו. שמן זה משמש בעיקר לטיגון ותיבול של מזון. שמן האבוקדו מאופיין בטעם פירות עדין. בתחילת התהליך מכניסים את פרי האבוקדו לאחר שטיפה למערכת ייצור המפרידה את בשרו מהגרעין ומהקליפה. יתרת הפרי נטחנת לעיסת אבוקדו (גואקמולה) שאותה מעבירים למערבלים. במערבלים שוקעים חלקי הפרי והשמן מתחיל לצוף. השמן הנקי מועבר לאחסנה במכלים בתוך חדר קירור. השמן מאוחסן בבקבוקי זכוכית כהים המגינים עליו מפני קרינת UV. שמן אבוקדו מופק בכבישה קרה אחת, ולו דרגת חמיצות מתחת לאחוז אחד. נקודת העשן של שמן האבוקדו גבוהה ביחס לשמנים צמחיים אחרים, 255 מעלות צלזיוס, ולכן הוא מתאים גם לטיגון. השמן עשיר בחומצת שומן חד בלתי רווי (בעיקר חומצה אולאית חד בלתי רוויה 18:1), ומכיל כמות נמוכה של שומן רווי. בשמן תכולה גבוהה של ויטמין E (טוקופרול), שהוא נוגד חמצון. כף (15 מ"ל) שמן אבוקדו מספקת כ-20% מהצריכה היומית המומלצת של ויטמין E למבוגרים, וכ-50%-35% מהצריכה היומית המומלצת לילדים ולבני נוער. בשמן נוגדי חמצון נוספים. מחקר שבוצע באוניברסיטת אוהיו, הראה שנוסף על היותו עשיר בקרוטנואידים, תוספת שמן אבוקדו מכבישה קרה לסלט מגדילה את יכולת הגוף לספוג קרוטנואידים שנמצאים בירקות אחרים בסלט: בטא-קרוטן נספג פי 15, אלפא-קרוטן נספג פי 7, לוטאין נספג פי 5 וליקופן נספג פי 4.5. עוד מצא המחקר כי כמות הקרוטנואידים המצויה בשמן אבוקדו מכבישה קרה גבוהה, בהשוואה לזו המצויה בשמן שעבר כבישה חמה, מכיוון שהחום פוגע בכמות הקרוטנואידים. השמן עשיר בכלורופיל (40-60ppm). Recent Research on the Health Components in Cold Pressed Avocado Oil.Marie Wong, Cecilia Requejo, Tony McGhie, Yan Wang, Laurence Eyres, Allan Woolf.Massey University & HortResearch, New Zealand. Carotenoid Absorption from Salad and Salsa by Humans Is Enhanced by the Addition of Avocado or Avocado Oil .Nuray Z. Unlu, Torsten Bohn, Steven K. Clinton ,Department of Food Science and Technology and Internal Medicine, Ohio State University. The Journal of Nutrition 135:431-436, March 2005. קרדיו-וסקולרית .ד"ר ישי לוי פיטוסטרולים בתזונה ומניעת תחלואה . Israel J Med . 2009 . March No 14. מדיה וקבצים בנושא שמן אבוקדו בוויקישיתוף Cecilia Requejo, Cynthia Lund, Anne White, Marie Wong, Tony McGhie, Laurence Eyres, Linda Boyd, Allan Woolf Cold Pressed Avocado Oil – A Healthy Development World Avocado Congress V. 2003. Abstracts. A-205 pg. 460-461. Unlu NZ, Bohn T, Clinton SK, Schwartz SJ, Carotenoid absorption from salad and salsa by humans is enhanced by the addition of avocado or avocado oil, J Nutr. 2005 Mar;135(3):431-6. Avocado Oil: A New Edible Oil from Australasia L. Eyres et al.
מרכז מורשת הרמב"ם

מרכז מורשת הרמב"ם הוא מרכז מבקרים והנצחה הפועל סמוך לקבר הרמב"ם בטבריה. הוא הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך. המרכז נחנך בשנת 2009. הוא ממוקם במבנה תלת-קומתי עשוי אבני בזלת המוגדר כמבנה לשימור; המבנה היה נטוש שנים רבות, ושופץ בשנות ה-2000. בתוך המבנה מוצגת תערוכה קבועה המגוללת את קורות חייו של הרמב"ם, חיבוריו ופועלו, וכן תערוכות ומיצבים זמניים הנותנים במה לאמנים. נוסף על תערוכות אלו, שמורים במרכז המבקרים כתבי יד והוצאות דפוס נדירות של ספרי הרמב"ם, המוצגים לקהל הרחב. על רכישת המבנה ושיפוצו וכן על תפעולו של מרכז המבקרים, אחראית עמותת מרכז מורשת הרמב"ם, האמונה על מגוון פעילויות חינוכיות וסוציאליות בעיר טבריה. מדי שנה עורך המרכז את הכנס למורשתו של הרמב"ם בטבריה, בו נערכים הרצאות ודיונים העוסקים ברמב"ם. יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם הוא הרב חיים פוגל. מדיה וקבצים בנושא מרכז מורשת הרמב"ם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז מורשת הרמב"ם אתר האינטרנט הרשמי של מרכז מורשת הרמב"ם מרכז מורשת הרמב"ם (טבריה), דף שער בספרייה הלאומית מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 34 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ראר בואייה

ז'ראר בואייה (בצרפתית: Gérard Boyer) הוא שף צרפתי. משפחתו של בואייה הגיעה מאזור אוברן, במרכז צרפת. סבו היגר בראשית המאה העשרים לפריז ופתח בית קפה בפרוור ונסן. מוריס, אביו, יצא לעבוד בגיל 14, בישל ב-1920 ב"לה בף סיר לה טואה" (פר על הגג), ששימשה מקום המפגש של הבוהמה וחזר למסעדה המשפחתית. ז'ראר בואייה עבד כשוליה במסעדות שונות מאז היה בן 15, אחר-כך לחם במלחמת אלג'יריה וב-1961 חבר לאביו והם עברו מוונסן למסעדת La Chaumière, ששכנה ברנס, שבשמפאן-ארדן. ב-1966 זכו בכוכב במדריך מישלן האדום, ב-1971 זכו בשני כוכבים וב-1979 זכו בשלושה כוכבים. הם קיבלו הצעה מבית פומרי להעביר את המסעדה לארמון "שאטו לה קרייר" (Chateau Les Crayeres) ועברו אליו ב-1983. זהו מלון בוטיק בן מאה שנה, השייך לרשת רלה א שאטו, אותו הקימה ב-1904 לואיז פומרי, נצר למשפחת השמפניה וממציאת הברוט, השמפניה היבשה. לבואייה היה גם בית מלון קטן ומפואר במרכז העיר רנס ובבעלותו היה גם ביסטרו. הוא שמר על שלושת כוכבי המישלן שלו מ-1979 ועד לפרישתו מהמסעדה, בשנת 2004. היא החזיקה בשני כוכבים בשנים 2009-2005. שף המסעדה כיום (2010) הוא פיליפ מיל ולמסעדה אין כוכבים במדריך. בין המנות שכיכבו בתפריטו הסלט של אבא מוריס (מנה שלא משה מהתפריט עשרות שנים); כמהה שלמה במעטפת כבד אווז ובצק פריך; צלחת עם חמישה סוגים של כבד אווז, טבעות בשר של פילה אייל עם רוטב פירות העונה וקונפי ערמונים; דג סנט פטר עם רוטב עשבי תיבול מקומיים ורמולד של אנדיב; חזה יונה עם ריבת בצל ורוטב עדשים; אגס בתבלינים עם גלידת פלפל. ז'ראר בואייה נשוי לאליאן בואייה. אביטל ענבר. התענוגות של צרפת. תל אביב: אריה ניר ומודן, 1997; עמ' 32, 49, 57-52, 395. שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 112. שאטו לה קרייר באתר dininginfrance היסטוריה של שאטו לה קרייר, hotelsoftherichandfamous.com
יסכה ליבוביץ

יסכה ליבוביץ (נולדה ב-1947) היא משפטנית ישראלית, לשעבר פרקליטת מחוז הדרום. יסכה ליבוביץ היא בתם הצעירה של גרטה ופרופ' ישעיהו ליבוביץ. היא מילאה שורה של תפקידים בפרקליטות המדינה, בין השאר כאחת התובעות במשפט המחתרת היהודית וכמנהלת בפועל של המחלקה הפלילית במשרד המשפטים. בסוף שנות ה-80 ניהלה את התביעה נגד רפאל לוי ממשרד הפנים שהורשע בקבלת שוחד. בשנת 1995 נבחרה לפרקליטת מחוז דרום. בין שאר הנושאים שטיפלה בהם בתפקידה: אסון פסטיבל ערד, דרישת רוצחי הנער דני כץ למשפט חוזר, כתב האישום נגד ראש עיריית באר שבע יצחק רגר ועוד. ב-2006 נשלח אליה מכתב אזהרה מטעם ועדת זיילר על מעורבותה בפרשת האחים פריניאן. במסקנות הוועדה נמתחה ביקורת על התנהלות פרקליטות מחוז דרום תחת הנהגתה. הביקורת עסקה במתן אישורים בעל פה וללא תיעוד לגורמי משטרה, לביצוע פעילויות שהמשטרה אינה מוסמכת לעשות, או מעדיפה שלא לעשות, ללא קבלת אישור מהפרקליטות. בספטמבר 2009, לאחר 14 שנים כפרקליטת מחוז דרום, פרשה מתפקידה. שמה עלה כמועמדת לתפקיד פרקליט המדינה. ליבוביץ התפרסמה כבעלת דעות עצמאיות ובין היתר יצאה כנגד היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, על החלטתו להדיח את ניצב משה מזרחי. הגישה את כתב האישום נגד שי דרומי באשמת רצח בשנת 2007. בעקבות זאת נחקק חוק דרומי. במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתמה על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות. ליסכה 5 אחים ואחיות: פרופ' אורי ליבוביץ, רופא, נוירולוג, שנפטר ממחלת הסרטן. בנו של אורי הוא הפסיכיאטר פרופ' יורם יובל. פרופ' אלחנן ליבוביץ, מתמטיקאי-פיזיקאי ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שנפטר מתופעות לוואי של הרדמה בניתוח. בנו הוא עורך הדין שמאי ליבוביץ. ד"ר יוסי יובל, כימאי. פרופ' אליה ליבוביץ, אסטרופיזיקאי. וד"ר מירה עופרן, פיזיקאית המתמחה בהוראת מדעים. שרה ליבוביץ דר, איפה הגברים כולם, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2003 תומר זרחין, אחרי 14 שנים, פרקליטת מחוז הדרום, עו"ד יסכה ליבוביץ', פורשת מתפקידה, באתר הארץ, 14 במאי 2009 ברוך מאירי, העונשים שהוטלו על חברי המחתרת היהודית היו קלים, מעריב, 29 באוגוסט 1985 10 מכתבי אזהרה נשלחו לבכירי המשטרה על-ידי ועדת זיילר הבוחנת את פרשת פריניאן, באתר גלובס, 23 במאי 2006 דוח הוועדה, עמ'172 אורי פז ויהונתן ונדר עו"ד יסכה ליבוביץ': מיציתי את עצמי 15 במאי 2009 באתר פאזל גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יואל ליבוביץ

יואל ליבוביץ (באנגלית: Joel Lebowitz; ‏נולד ב־10 במאי 1930) הוא פיזיקאי ומתמטיקאי יהודי-אמריקאי. זכה במספר פרסים. תמך בנושאי זכויות האדם, ובמיוחד במאבקם של מדענים אסירי ציון. נולד בטיאצ'יב (אז בצ'כוסלובקיה, כיום באוקראינה) להורים יהודים. שרד את מחנה ההשמדה אושוויץ, מקום בו נרצחו אביו, אימו ואחותו. לאחר השחרור מהמחנה, עבר לארצות הברית ולמד בבית ספר יהודי אורתודוקסי ולאחר מכן באוניברסיטת סירקיוז, שם קיבל תואר דוקטור בשנת 1956. הצטרף לסגל ההוראה באוניברסיטת ייל ובישיבה יוניברסיטי. בשנת 1977 עבר לאוניברסיטת ראטגרס, שם הוא מכהן עד היום. ליבוביץ פרסם יותר מחמש מאות מאמרים בנושא הפיזיקה הסטטיסטית. הוא אחד המייסדים והעורכים של כתב העת "Journal of Statistical Physics", אחד מכתבי העת החשובים בתחום זה. בין היתר, הוכיח ליבוביץ, יחד עם אליוט ליב, כי חוק קולון מציית לגבול התרמודינמי. הוא גם ביסס את מה שידוע בשם "שוויון לייבוביץ" עבור פרומגנטים במודל איזינג. תחום המחקר הנוכחי שלו הוא בבעיות של חוסר שיווי משקל במכניקה סטטיסטית. בין הפרסים הרבים שקיבל, הוענקה לליבוביץ מדליית מקס פלאנק בשנת 2007, "על תרומותיו החשובות בתחום הפיזיקה הסטטיסטית במערכות של שיווי משקל ובמערכות של חוסר שיווי משקל, ובמיוחד על תרומתו לגבי התאוריה של מעבר פאזה, והדינמיקה של מערכות אינסופיות ומצבים של חוסר שיווי משקל קבוע. כמו כן, עבור קידום תחום המחקר לכיוונים חדשים, ועל הכנסת מדענים נוספים לתחום". בנוסף זכה בפרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (2021). מדיה וקבצים בנושא יואל ליבוביץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יואל ליבוביץ יואל ליבוביץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אתר הבית של יואל ליבוביץ (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא מתמטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תותח מתנייע M-110

תותח מתנייע M-110 הוא תותח מתנייע מתוצרת ארצות הברית בקליבר 203 מ"מ שהיה בשימוש צבאות נאט"ו וצבא ההגנה לישראל תחת השם "קרדום", והוא עדיין נמצא בשימוש בצבאות יוון, טורקיה וספרד. ה-M110 היה התותח מתנייע הגדול ביותר בארסנל של צבא ארצות הברית. ה-M-110 הוא תותח כבד בעל דיוק גבוה וטווח גבוה - עד 30 ק"מ. את התומ"ת מפעילים 13 אנשי צוות עם אפשרות למקלע בראונינג 0.3 או מא"ג להגנה עצמית. קיימת תצורה נוספת הקרויה M-107 ובה מותקן קנה בקליבר 175 מ"מ על גבי אותה התובה. התותח מסוגל לירות עד 3 פגזים בדקה או בקצב של 1–2 פגזים בירי מתמשך. הטווח שלו משתנה מ-16,800 מטר ל-28,800 מטר, תלוי בסוג הפגז. ה-M110A2 הוא הדגם האחרון בעל בלם לוע כפול, לדגם ה-A1 היה בלם לוע פשוט. התומ"ת הוכנס לראשונה לצבא ארצות הברית בשנת 1963. הוא היה בשימוש במלחמת וייטנאם ובמלחמת המפרץ על ידי צבאות ארצות הברית ובריטניה. תותחים מדגם זה נרכשו על ידי ישראל ב-1971. חיל התותחנים הישראלי הפעיל אותם במלחמת יום כיפור לאחר שהוסבו מתצורת "רומח" 175 מ"מ, כשאזלה התחמושת 175 מ"מ, לתצורת "קרדום" 203 מ"מ וכן במלחמת שלום הגליל. חיל התותחנים הישראלי תותח מתנייע M-107 תותח מתנייע M-109 מדיה וקבצים בנושא תותח מתנייע M-110 בוויקישיתוף
חומצת גרעין

חומצות גרעין הן תרכובות אורגניות המצויות בכל התאים המהוות את החומר התורשתי של כל יצור חי בטבע. חומצות הגרעין מאפשרות העברת מידע על תכונות מיצור בדור נתון לצאצאיו בדור הבא (ראו תורשה), כלומר, חומצות הגרעין כוללות הוראות לבניין התא והיצור (האורגניזם). החומצות הן פולימר (מולקולה גדולה שמורכבת מכמה מולקולות קטנות יותר) המורכב ממספר עצום של מונומרים הקרויים נוקלאוטידים. כל נוקלאוטיד בנוי מבסיס חנקני (המבדיל בין נוקלאוטידים שונים), חד סוכר (ריבוז או דאוקסיריבוז, עבור רנ"א או דנ"א, בהתאמה (ראו להלן)), וקבוצת זרחה שהיא החלק החומצי בחומצות הגרעין. הבדלים קטנים בהרכב הכימי של הנוקלאוטידים מבדילים בין חומצות הגרעין השונות. שרשרת נוקלאוטידים מכונה גדיל; חלק מחומצות הגרעין חד-גדיליות, ואילו חלקן מורכב משני גדילים המלופפים זה סביב זה, תוך יצירת סליל מרחבי. חומצות הגרעין החשובות ביותר הן DNA ו-RNA. הראשונה נמצאת במצב קבוע למדי בכל תא, והיא מכילה את המידע הבסיסי לייצור חלבונים. RNA, לעומת זאת, מהווה את שלב הביניים בין ה-DNA והחלבון; ה-RNA מסונתז לפי תבנית ה-DNA וממנו מיוצר החלבון באופן ישיר. תכולת ה-RNA בתא משתנה באופן קיצוני בהתאם לסוג התא ולגירויים מהסביבה; מולקולות ה-RNA הספציפיות מתקיימות למשך זמן קצר, עד לסינתזת החלבון או מספר חלבונים, ואז מפורקות. תהליך המעבר מ-DNA ל-RNA מכונה שעתוק. תהליך ייצור החלבונים מ-RNA מכונה תרגום. התהליך הדו-שלבי מה-DNA ועד להרכבתו של חלבון נתון מאפשר בקרה יעילה ביותר על ייצור החלבונים ומהווה את הבסיס להבדלים בין התאים השונים ביצור רב-תאי (אשר כל תאיו מכילים DNA זהה). תהליך המעבר מ-DNA ל-RNA ומ-RNA לחלבון קרוי הדוֹגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית. ה-DNA הוא חומצת הגרעין הראשונה שהתגלתה, ב-1871, בטיבינגן גרמניה, על ידי הביולוג השווייצרי פרידריך מישר. מולקולות ה-DNA גדולות מאוד, ואורכן נע בין כמה מאות אלפי נוקלאוטידים ביצורים הפשוטים ביותר (חיידקים) ובין מיליארדי נוקלאוטידים באדם. לצד ה-DNA וה-RNA קיימות בתא חומצות גרעין נוספות בעלות תפקידי בקרה, בעיקר, וכן קיימות מספר חומצות גרעין מלאכותיות, אשר מיוצרות במעבדה בשיטות שונות של ביולוגיה מולקולרית ואשר משמשות לצרכים שונים במחקר. רוב חומצות הגרעין קצרות בהרבה מה-DNA, וחלקן מורכב מגדילים בני נוקלאוטידים בודדים. הטבלה שלהלן מונה את סוגי חומצות הגרעין: חומצת גרעין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חומצות גרעין, דף שער בספרייה הלאומית
געשיות דו-אופנית

געשיות דו-אופנית היא תופעה געשית, בה נפלטות לבות מאפיות ופלסיות מהר געש אחד, ללא פליטה של לבות בהרכב בינוני. סוג זה של געשיות קשור לרוב לאזורים של מתיחה טקטונית, ובעיקר לבקעים. געשיות דו-אופנית מוסברת בדרך-כלל כתוצאה של התכה חלקית של תחתית הקרום, היוצרת מאגמות גרניטיות במהלך מגע עם נפחים גדולים של מאגמה בזלתית חמה יחסית הנובעת מהמעטפת. שני סוגי המאגמה יוצרים תאי מאגמה נפרדים, מהם נובעות התפרצויות מקבילות של שני סוגי הלבה. געשיות דו-אופנית עשויה להתפתח גם בשדות געשיים – בתגובה לשינויים בקצב יצירת מאגמה או מתיחה, או שניהם גם יחד, וגם באגני גב קשת, בשלבים הראשונים של התפתחותם. מרבית האירועים הגעשיים הדו-שיאיים הקשורים בהידקקות הקרום משמשים לסיפוק ראיות של אירועי ביקוע בעבר. ניתן להשוות דגימות מאזורים אלה לאזורים יבשתיים בהם מתרחש בהווה ביקוע פעיל ומתקיימת געשיות דו-אופנית. גאולוגיה - מונחים געשיות מאגמה לבה מדיה וקבצים בנושא געשיות דו-אופנית בוויקישיתוף מחקר על געשיות דו-אופנית בהר הגעש קוטופקסי, אקוואדור (סעיף 4) סלעים געשיים באגן נרגנסט, דרום-מזרח ניו אינגלנד Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press ,עמ' 112 Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press ,עמ' 342 געשיות דו-אופנית בשלבים מוקדמים של פתיחת אגן גב קשת געשיות דו-אופנית במהלך המזופרוטרוזואיקון בדרום-מערב נורווגיה געשית ומעוות מתיחה בתחילת השלישון במערכת ההעתקים טינטינה, אלסקה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדה סגור ממשית

שדה סגור ממשית הוא שדה סדור, שאין לו הרחבות אלגבריות סדורות (פרט לשדה עצמו). הדוגמה המוכרת לשדות כאלה היא שדה המספרים הממשיים, ואכן, יש תכונות חשובות של שדה המספרים הממשיים שהן משותפות לכל השדות הסגורים ממשית (התורות שקולות אלמנטרית). שדה R הוא סגור ממשית אם ורק אם אין בו שורש ריבועי של מינוס אחת, וסיפוח השורש הזה מביא לשדה   R [ − 1 ] {\displaystyle \ R[{\sqrt {-1}}]} שהוא סגור אלגברית. שדה סדור הוא סגור ממשית אם ורק אם הוא אוקלידי ויש בו שורש לכל פולינום ממעלה אי-זוגית. בפרט, מכיוון שכל שדה סגור ממשית הוא אוקלידי, יש בו סדר יחיד. שדה הוא סגור ממשית אם ורק אם מעלת ההרחבות האלגבריות מעליו חסומה (משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים), 1927). הפונקציות הפולינומיות מעל שדה סגור ממשית הן רציפות, במובן המוכלל המתאים למשפט ערך הביניים: אם פולינום מקבל ערכים a,b בקצוות של קטע, אז הוא מקבל כל ערך בין a ל-b בתוך הקטע. לכל שדה סדור יש סגור ממשי, שהוא הרחבה אלגברית סדורה גדולה ביותר המכילה אותו. שלא כמו בניית הסגור האלגברי, בניית הסגור הממשי אינה מצריכה את הלמה של צורן. לדוגמה, החלק הממשי של שדה המספרים האלגבריים הוא הסגור הממשי של שדה המספרים הרציונליים. שלא כפי שמשתמע מן הדוגמה הזו, בדרך כלל שדה סדור אינו צפוף בסגור הממשי שלו. התורה הלוגית של שדות סדורים ממשית היא שלמה, כריעה ו-o-מינימלית. בנוסף, תתי מבנים ותתי מבנים אלמנטריים הם היינו-הך בתורה זו (זאת אומרת התורה היא model complete), מכיוון ש"עקרון טרסקי" מאפשר חילוץ כמתים בתורה מסדר ראשון שלהם (כשמוסיפים לשפת השדות את יחס הסדר). זוהי אבן היסוד לפתרון קצר ופשוט לבעיה השבע-עשרה של הילברט. משפט ארטין-שרייר (שדות סדורים) מדיה וקבצים בנושא שדה סגור ממשית בוויקישיתוף N. Jacobson, Lectures in Algebra III, Chapter
M-66 (מרגמה)

M-66 היא מרגמה בקוטר 160 מ"מ מתוצרת סולתם מערכות. היא מבוסס על דגם קודם יותר של מרגמת 160 מילימטרים (6.3 אינץ'), ה-M-58 של חברת ואמאס הפינית. המרגמה יכולה לירות פגז במשקל 38 קילוגרם (84 ליברות) למרחק של 9,600 מטרים (9.6 קילומטרים), ומתופעלת על ידי צוות של 6–8 אנשים. ה-M-66 פותחה על ידי סולתם כמענה לחוסר היכולת של צה"ל להצטייד בנשק ארטילרי מודרני. במלחמת ששת הימים היה מצויד רק גדוד אחד ב-M-66, אשר פעל בחזית סיני כנגד הצבא המצרי. הגרסה הנגררת יצאה משירות ב-1974. בנוסף לגרסה הנגררת, הורכבה המרגמה על גבי תובת טנק שרמן ושירתה בצה"ל בשם מכמ"ת 160 מ"מ. מרכב הטנק עבר שינוי על מנת לעמוד בהדף הירי מהמרגמה. גדודי המכמ"ת שירתו בצה"ל משנת 1968 והשתתפו במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת שלום הגליל. הגרסה המתנייעת יצאה משירות ב-1985. בנוסף לצה"ל הייתה המרגמה בשימוש צבאותיהן של אקוודור, דרום אפריקה, הונדורס וסינגפור. מדיה וקבצים בנושא M-66 בוויקישיתוף מרגמה כבדה 160 מ"מ באתר בית התותחן מכמ"ת 160 מ"מ באתר בית התותחן מכמ"ת 160 מ"מ במסדר סיום קורס קציני תותחנים, סרטי גבע, גנזך המדינה, 1969 (התחלה 1:54)
המושבה האמריקאית

האם התכוונתם ל... המושבה האמריקאית בירושלים המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו