laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי גרמניה–פלאו

יחסי גרמניה–פלאו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לרפובליקה של פלאו. שתי המדינות חברות באו"ם. הקשר הדו-צדדי הראשון בין שתי המדינות היה שלטונה של האימפריה הגרמנית על פלאו כחלק מהמושבה של גינאה החדשה הגרמנית בין השנים 1899–1914, שהשאיר עקבות בודדים על מדינת האי. אלה כוללים את שרידי מכרה פוספט ליד קורור שנקרא ערוץ גרמניה. יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-11 בנובמבר 1997. הגורם הגדול ביותר ביחסים הכלכליים בין גרמניה לפלאו הוא תיירות אזרחי גרמניה לפלאו, במיוחד באזורי הצלילה. למעט זאת, חלקם של היבוא והיצוא ההדדי ביחסי סחר החוץ של גרמניה נותר מוגבל. מדיניות פיתוח המאמצים מצד הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, אשר למעשה מתייחסים לפינוי מוקשים ממלחמת העולם השנייה או מיקרו-פרויקטים לניהול. יתר על כן, גרמניה תומכת בפיתוח של פלאו בעקיפין באמצעות תרומתה במהלך הסכם קוטונו. גרמניה מיוצגת בפלאו באמצעות שגרירותה במנילה, הפיליפינים. פלאו מיוצגת בגרמניה באמצעות שגרירות בוושינגטון די סי, ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–פלאו בוויקישיתוף יחסי גרמניה–מוזמביק, באתר משרד החוץ הגרמני יחסים דיפלומטיים באתר משרד החוץ הגרמני
אברהם שפירא (פצ'י)

אברהם שפירא (פצ'י) (נולד ב-1935 בחיפה) הוא עורך והיסטוריון תרבותי, מורה, חוקר ומנהיג תרבותי, ממובילי "חוג שדמות" לגיבוש זהות יהודית-חילונית. אברהם שפירא נולד בחיפה במשפחת פועלים; גדל והתחנך ברוחה של 'ארץ ישראל העובדת'. היה חבר בתנועת הנוער "התנועה המאוחדת". לאחר שהשלים לימודיו בבית-הספר התיכון "חוגים", שם היה תלמידו של ברוך קורצווייל, שהשפיע רבות על דרכו בעתיד, התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל. חבר קיבוץ יזרעאל משנת 1955. היה רועה צאן ועובד מטעים. בשנים 1960‏–1962 למד לימודי יהדות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. תוך כדי תקופה זו ייסד וערך את כתב העת "שדמות", ויצר גשר בין גדולי הרוח היהודית וחכמת ישראל בירושלים, מרטין בובר, שמואל הוגו ברגמן, גרשם שלום, עקיבא ארנסט סימון, נתן רוטנשטרייך ואחרים - לבין התנועה הקיבוצית ובייחוד הדור השני בה. בעת עריכת "שדמות", שהתמיד בה עד 1970, ריכז סביב כתב-העת חבורה של יוצרים ומחפשי–דרך מכל זרמי התנועה הקיבוצית ("חוג שדמות"). יזם יחד עם עמוס עוז, סמוך למלחמת ששת הימים, את הקובץ "שיח לוחמים" והיה עורכו. בקובץ כונסו עדויות הלוחמים בני התנועה הקיבוצית, והוא הפך במשך הזמן לאחת התעודות החשובות של עולמם הרוחני של בני הארץ, באותה עת. בד בבד עם עבודתו הרוחנית והחינוכית, והעבודה במטעי הקיבוץ, בשנים 1968 – 1991 שימש חבר מערכת "ספרית אפקים" בהוצאת עם עובד. אז ייסד את ספריית "ארון ספרים יהודי" בהוצאת עם עובד, שהוא עורכה. במסגרות אלה יזם ספרים וחיבורי-יסוד רבים, טיפח וליווה סופרים, הוגים וחוקרים. עשה עבודת דוקטורט בבית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב, נושא העבודה היה: "מבנים דואליים בהגותו של מ.מ. בובר", היא נעשתה בהדרכת פרופסור אוריאל טל ואושרה ב-1984. בשנת 1975 היה שותף לכינון מרכז ללימודי יהדות באורנים - המכללה האקדמית לחינוך. בשנת 1985 הוזמן ללמד בחוג לפילוסופיה יהודית ולאחר מכן בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ומונה לפרופסור באוניברסיטה. לאורך שנים מיזג את עבודתו כחוקר וכמורה אקדמי עם מפעליו בתחומי "ארון הספרים היהודי" של זמננו. בין השאר יזם את מפעל "מקרא לישראל" – פירוש מדעי-היסטורי למקרא, והיה מרכז המערכת שלו בשנים 1981 – 1989. כינס וערך כתבים של גרשם שלום עוד בחייו, ולאחר פטירתו מונה לעורך אחראי של "מפעל כתבי גרשם שלום" בהוצאת עם עובד. וכן היה אחראי ללימודי יהדות וציונות במכללה לביטחון לאומי של צה"ל, ועיצב בה תוכניות לימודים בתחומים אלו. זכה בפרס אבי חי על פועלו לקירוב בין דתיים לחילוניים בישראל. אור החיים ב"יום קטנות": משנת א"ד גורדון ומקורותיה בקבלה ובחסידות, תל אביב: עם עובד תשנ"ו 1996. חוגים לדיון ושיח ביצירות ספרות, האוניברסיטה העברית בירושלים – המרכז לחינוך מבוגרים, 1973. הרוח במציאות: מגמות העיצוב בהגות בובר, ירושלים: מוסד ביאליק בשיתוף בית-הספר למדעי היהדות באוניברסיטת תל אביב, תשנ"ד-1994. שלום רצבי, הערות על משנת גורדון לאור מקורותיה היהודיים, בתוך: בעיונים בתקומת ישראל, 8, 1998. שרה שטרסברג-דיין, א"ד גורדון ומקורותיו בהגות היהודית, בתוך: במדעי היהדות, 36, תשנ"ו, 1996. אברהם שפירא (1935-), דף שער בספרייה הלאומית רוביק רוזנטל, "קיבוץ ויהדות": כך ניסו הקיבוצים להתרחק מהמסורת אך גם לשמור עליה, באתר הארץ, 21 בינואר 2019 לילי גלילי, היום יש כאלה שיורים ויש כאלה שבוכים, באתר הארץ, 27 במאי 2001 מיכאל ששר, התקווה של גרשום שלום, מעריב, 30 במרץ 1990
Fruits (ספר)

Fruits: A Caribbean Counting Poem (ISBN 0805051716) הוא ספר תמונות לילדים, שכתבה ולרי בלום ואויר על ידי דייוויד אקסטל. בשנת 1997 הספר זכה בפרס הארד בטקס פרסי הספרים של נסטלה סמארטיס. Kirkus Reviews מצא כי "למרות האותנטיות לשפת הפאטווה, ההיגויים והמקצבים יכולים, עבור הקוראים חסרי הניסיון, לגרום לקצב עצור ולא לתנועת הקול הקצבית המכוונת." בעוד Publishers Weekly ראה כי "הקוראים עשויים להזדקק להדרכה בפענוח חלק מהמילים" ו"המאייר אקסטל מעניק לראשונה... הזכרת סביבה טרופית שופעת של השיר ומבנים בצבע בהיר מהווה תפאורה מלאת חיים לשיר הקופצני של בלום." ה-BookTrust כינה אותו "ספר מפואר, עם איורים עשירים, תוססים וייחודיים." "Fruits". www.kirkusreviews.com. Kirkus Media LLC. 15 בפברואר 1997. ארכיון מ-2016-03-03. נבדק ב-1 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Fruits". www.publishersweekly.com. PWxyz LLC. ארכיון מ-2015-09-24. נבדק ב-1 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Fruits: a Caribbean counting poem". www.booktrust.org.uk. BookTrust. ארכיון מ-2017-07-15. נבדק ב-1 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איוואן גונטה

איוואן גונטה (באוקראינית: Іван Ґонта; מת בשנת 1768) היה ממנהיגי תנועת המרד הקוזאקית נגד האיחוד הפולני-ליטאי, התנועה נודעה כ"הַיְידָמָקים" וידוע גם כמי שהוביל פוגרום נגד יהודי אומן. נולד ברוז'יצקי שליד אומן במחוז ברסלב, גונטה שימש כקפטן של מיליציה קוזאקית תחת פרנסואה סלזי פוטוצקי, הוויווד של קייב, ופיקד על חיל מצב קטן של אומן מאז 1757. במהלך תנועת המרד הצטווה להילחם בכוחות ההיידמקים המתקרבים של מקסים זליזניאק. במקום זאת, הצטרפו הוא והמיליציה שלו למורדים, ובכוחות משותפים כבשו והרסו את העיירה אומן ב-21 ביוני 1768, באירוע שנודע כטבח אומן, במהלכו נטבחו אלפי פולנים מקומיים ויהודים. לאחר מכן הוכרז גונטה כקולונל ופיקד על חיל המצב של אומן. מחשש שהמרד יתפשט לתחומה, שלחה יקתרינה הגדולה, קיסרית רוסיה, גדוד של קוזאקים מדון כדי לעזור לפולין לדכא את המרד. מפקד היחידה הרוסית, גורייב, גרם לקוזאקים להאמין שהוא מתייצב לצידם והצליח לתפוס כ-900 מהם ללא ירייה אחת. לאחר מכן הועבר איוואן גונטה לפולנים ונשפט בגין בגידה במולדת. נידון למוות על ידי הטמאן יאן קלמנס ברניצקי, והוצא להורג לאחר מכן בכפר סרבי (כיום גונטיווקה) במחוז פודוליה. כאמצעי נוסף, בותרה גופתו ופוזרה ב-14 עיירות פודוליה. אף על פי שלא הוערך בגין מעשיו במהלך חייו, הפך לאחר מותו לגיבור שירי עם ואגדות שהציגו אותו כגיבור ומרטיר, והונצח בשירו האפי השנוי במחלוקת של טאראס שבצ'נקו היידמקים. בעיר אומן ניצב פסל לזכרו. מדיה וקבצים בנושא איוואן גונטה בוויקישיתוף איוואן גונטה, באתר האנציקלופדיה של אוקראינה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משטח פריס

בגאומטריה דיפרנציאלית, משטח פריס (באנגלית: Developable surface) הוא משטח חלק עם עקמומיות גאוס אפס. זהו משטח שניתן לפרוס למישור ללא עיוותים (כלומר ללא מתיחה או כיווץ של מרחקים על המשטח). באופן הפוך, זהו משטח שניתן ליצור באמצעות הפעלת טרנספורמציה איזומטרית מתאימה (על ידי "עיקום"/"גלילה"/"קיפול"/"חיתוך" ו/או "הדבקה") על מישור. בשלושה ממדים כל המשטחים הפריסים הם משטחי ישרים (הטענה ההפוכה אינה נכונה). בארבעה ממדים, ישנם משטחים פריסים שאינם משטחי ישרים. המעטפת הגאומטרית של משפחה בת-פרמטר אחד של חלקים ממישור היא משטח פריס. משטחים פריסים שניתנים למימוש במרחב תלת-ממדי כוללים: גלילים, ובאופן כללי יותר "גלילים מוכללים"; חתך הרוחב של גליל מוכלל עשוי להיות כל עקומה חלקה. מישורים (באופן טריוויאלי); ניתן לראות בהם גלילים שחתך הרוחב שלהם הוא ישר אינסופי. חרוטים, ובאופן כללי יותר, משטחים חרוטיים, כאשר לא כוללים את קודקוד החרוט (זאת משום שניתן לחשוב על העקמומיות הכוללת של החרוט כאילו היא מרוכזת בקודקודו ומתאפסת בכל נקודה אחרת). מתמטית, הסרה של נקודה יחידה אינה יוצרת כל מגבלה על פריסה מדויקת של החרוט למישור, אולם פיזיקלית, מימוש של חרוט מושלם אינו אפשרי, כך שבפועל מתקבלת סביבה קטנה של הקודקוד בה עקמומיות גאוס שונה מאפס, ולכן סביבת הקודקוד אינה איזומטרית למישור ויהיה קושי פיזי בפריסת מעטפת חרוטית (הכרחי למתוח במקצת את היריעה ממנה עשויה המעטפת החרוטית באזור הקודקוד). לחלופין, במידה ומתחילים ממישור ומכינים ממנו חרוט, מן ההכרח שייווצרו קמטים או קרעים זעירים באזור הקודקודי שמנסים ליצור. פאונים הם משטחים פריסים שכן ניתן להציג פריסה מדויקת שלהם על מישור על ידי סדרה של פעולות חיתוך וקיפול (מתמטית, העקמומיות הכוללת שלהם מתרכזת בקודקודיהם בלבד). פיזית, אם מתחילים משרטוט של פריסה של פאון על מישור ומנסים ליצור ממנו את הפאון על ידי סדרת קיפולים והדבקות, לא ניתן יהיה להדביק באופן מושלם את הפאון באזור הקודקודים (במידה והכנו את הפאון מאותה חתיכה מישורית של נייר, ולא באמצעות הדבקה של כמה חתיכות נייר מישוריות), ומן ההכרח שייווצרו קמטים וקרעים זעירים באזורי הקודקודים; הקושי הפיזי ביצירת הפאון יורגש רק כאשר היריעה המישורית עשויה מחומר בעל מודול אלסטיות גבוה. האולואיד והספריקון הם פרטים במשפחה מיוחדת של גופים הנדסיים שפורשים את מלוא המעטפת שלהם כאשר הם מתגלגלים על מישור שטוח (הווה, אומר כל נקודה עליהם נוגעת במישור בשלב כלשהו של תנועתו). פורמלית, במתמטיקה, משטח פריס הוא משטח עם עקמומיות גאוס אפס. תוצאה אחת מכך היא שכל המשטחים הפריסים שניתנים למימוש במרחב תלת-ממדי הם משטחי ישרים (למרות שהיפרבולואידים הם דוגמאות למשטחי ישרים שאינם פריסים). מסיבה זו, משטחים פריסים רבים ניתנים לוויזואליזציה כמשטח הנוצר על ידי הזזת קו ישר במרחב (המכונה היוצר של המשטח). למשל, חרוט נוצר על ידי החזקת קצה אחד של קו ישר בנקודה קבועה תוך כדי הזזה של קצהו השני במעגל. כחלק מן המגמה הטכנולוגית העולמית של מזעור רכיבים מכניים ואלקטרוניים, ישנה העדפה הולכת וגוברת לשילוב מנגנונים פריסים (Developable Mechanisms), כלומר מנגנונים הניתנים לשיכון בתוך מבנים בעלי גאומטריה של משטח פריס - וזאת משום שהם תופסים נפח מזערי. הטלות קרטוגרפיות רבות כרוכות בהטלת כדור הארץ למשטח פריס (לפי התיאורמה אגרגיום, פעולה זאת לא ניתנת לביצוע באופן מדויק) ולאחר מכן גלילת המשטח לכדי אזור במישור. עקמומיות גאוס תיאורמה אגרגיום מדיה וקבצים בנושא משטח פריס בוויקישיתוף משטח פריס, באתר MathWorld (באנגלית) מִשְׁטָח פָּרִיס במילון מתמטיקה (תשמ"ה, 1985), באתר האקדמיה ללשון העברית
המכון הביולוגי

האם התכוונתם ל... המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה המכון הביולוגי בחיפה המכון הביולוגי-פדגוגי – מכון להכשרת מורים למדעי הטבע בתל אביב ממנו התפתחו הגן הזואולוגי באבו כביר והמחלקה לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב
סורת אל-מאאידה

סורת אל-מאאידה, או סורת השולחן הערוך (בערבית: سورة المائدة), היא סורה מספר 5 בקוראן, המונה 120 פסוקים. שם הסורה נלקח מפסוק 112 בסורה, ומשמעותו היא שולחן. הסורה הזו עוסקת במספר נושאים הקשורים להלכה האסלאמית, ובהם: איסור על אכילת בשרם של בעלי חיים מסוימים איסור על צריכת אלכוהול איסור על רצח כמו כן, הסורה מזכירה את שליחותם לכאורה של משה ושל ישו. בפרט, סורה 5 (סורת אל-מאאידה), פסוקים 23–24: "משה אמר לבני עמו, בני עמי, זכרו את החסד שנטה לכם אלוהים, בהקימו בכם נביאים ובעשותו אתכם למלכים, ובנותנו לכם את אשר לא נתן לאיש משוכני העולמים. בני עמי, היכנסו אל הארץ הקדושה אשר כתב לכם אלוהים, ואל תיסוגו אחור פן תלכו לאבדון." — סורה 5 (סורת אל-מאאידה), פסוקים 23–24, תרגום אורי רובין, אוניבסיטת תל אביב, 2005 מדיה וקבצים בנושא סורת אל-מאאידה בוויקישיתוף סורת אל-מאאידה, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט הקוראן סורה 5 (תרגום רקנדורף) – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org Sura al-Ma'ida, WikiShia (באנגלית)
למורנה בירץ'

סמואל ג'ון "למורנה" בירץ' (באנגלית: Samuel John "Lamorna" Birch‏; 7 ביוני 1869 – 7 בינואר 1955) היה אמן אנגלי בצבעי שמן וצבעי מים. על פי הצעתו של האמן העמית סטנהופ פורבס, בירץ' אימץ את הכינוי "למורנה" כדי להבדיל את עצמו מליונל בירץ', אמן שעבד באותה תקופה באזור. למורנה בירץ' נולד באגרמונט (אנ'), צ'שייר, אנגליה. הוא היה אוטודידקט כאמן, למעט תקופת לימודים קצרה באקדמיה קולרוסי (אנ') בפריז במהלך 1895. בירץ' התיישב בכפר למורנה (אנ'), קורנוול בשנת 1892, והתגורר בתחילה בחווה סמוכה. רבות מתמונותיו המפורסמות ביותר מתוארכות לתקופה זו ומפרץ למורנה היפה היא בדרך כלל הנושא שלהן. הוא נמשך לקורנוול על ידי קבוצת האמנים מאסכולת ניולין, אך בסופו של דבר הקים קבוצה שנייה שהתבססה סביב ביתו בכפר למורנה. הוא התחתן עם הוטון אמילי ויויאן, בתו של סוכן מכרות מקמבורן (אנ') והם התגוררו בקוטג' פלאגסטאף, בלמורנה. הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1893, נבחר כעמית (ARA) בשנת 1926 וקיבל תואר חבר האקדמיה (RA) בשנת 1934, והציג שם יותר ממאתיים ציורים. הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה באגודה לאמנות יפה (אנ') בשנת 1906. כמו אמנים אחרים מבני דורו, הוא הוגדר כ"אמן חשוב" ("Artist of Note") במגזין "האמן (אנ')", מאת ריצ'רד סדון, במהדורת יוני 1944. "למורנה בירץ' וחוגו" הייתה תערוכה במוזיאון וגלריה לאמנות ורינגטון (אנ') בקומת הביניים באוקטובר 2004. התערוכה הציגה את קשריו של בירץ' עם הנרי סקוט טיוק ותומאס קופר גוטץ' ואמנים רבים אחרים שהתיישבו במושבת האמנים ניולין (אנ') בשנים 1880–1890. בקטלוג התערוכה נאמר כי "ציירים אלה סייעו בשינוי פני האמנות הבריטית (אנ'). הדגש שלהם על צבע ואור, אמת וריאליזם חברתי הביאו למהפכה באמנות הבריטית." Austin Wormleighton; Samuel John Lamorna Birch (1995). A painter laureate: Lamorna Birch and his circle. Sansom & Co. p. 40 "Biography. Lamorna Birch 1869–1955"(הקישור אינו פעיל) "S.J. Lamorna Birch, R.A.", www.racollection.org.uk
בנים ואוהבים (סרט, 1960)

בנים ואוהבים (באנגלית: Sons and Lovers) הוא סרט קולנוע בריטי בשחור-לבן משנת 1960, עיבוד קולנועי לספר "אבות ובנים" של ד.ה. לורנס משנת 1913. ב-1981 הפיק ה-BBC סדרת טלוויזיה על הספר עם איילין אטקינס וקארל ג'ונסון בתפקידים הראשיים. הסרט צולם בנוטינגהאם ובאולפני פינווד בבריטניה. בתפקידים הראשיים - דין סטוקוול, טרוור הווארד, ונדי הילר, מרי יור והת'ר סירס. נעימת הנושא של הסרט זכתה לפרסם בביצוע תזמרתו של פרסי פיית'. עיירת הכורים בסטווד נמצאת ליד עיר המחוז נוטינגהאם בבריטניה. רוב תושביה מוצאים את פרנסתם בעבודה במכרה פחם וממשיכים את מסורת משפחתם. וולטר מורל (טרוור הווארד) עבד כל ימיו במכרה. את תסכולו הוא מוציא על שתיית אלכוהול ומכות לאשתו גרטרוד (ונדי הילר). הבן הבכור ויליאם, עזב את הבית ללונדון, הצליח בעבודה, נשא אישה וניצל מהחיים בעיירה. הבן הצעיר המשיך לעבוד עם האב ונהרג בתאונה במכרה. הבן האמצעי פול (דין סטוקוול) הוא בעל נפש פיוטית וחובב ציור. כשחלק מציוריו הוצגו במוזיאון בנוטינגהאם, מבקר אחד התרשם מהם והציע לו מלגה להשתלמות בציור בלונדון אך לאחר ריב קשה בין הוריו הוא החליט להישאר במקום ולהגן על אמו. היחסים בין פול ואמו הם הדוקים וכמעט אדיפלים היא דורשת אותו לעצמה ומתנגדת לכל בחורה שהוא יוצא אתה. הוא מתאהב במרים לייברס (הת'ר סירס) שגרה עם אמה בחווה סמוכה לעיירה. אמה של מרים היא אדוקה ושמרנית, מתנגדת ליחסים לפני הנישואים ומחשיבה נישואים רק למטרות רבייה ולא לתאוות בשרים. מרים מושפעת ממנה אך לבסוף מסכימה לקיים יחסים עם פול והוא מסתייג ממנה כי היא עושה זאת רק למענו. פול מתקבל לעבודה בבית מלאכה לתפירת בגדי נשים. המנהל (דונלד פלזנס) מציג אותו לפני הבחורות המגחכות ומרכלות ומבטו נופל על קלרה דווס (מרי יור) המבוגרת ממנו ופרודה מבעלה בקסטר (קונרד פיליפס) העובד באותו מקום. קלרה היא אישה ליברלית המשתתפת בהפגנות למען זכויות בחירה לנשים. הוא מתחיל במערכת יחסים איתה ושניהם יוצאים לנופש. אמו גרטרוד מתנגדת לקשר הזה כמו לשאר קשריו עם נשים. כשהם חוזרים לנוטינגהאם פוגש בו בקסטר ומכה אותו כדי שיעזוב את אשתו. לבסוף מחליטה קלרה לחזור לבעלה. אמו של פול גוססת והוא אתה ברגעיה האחרונים כשאביו מתנהג בחוסר אכפתיות. לאחר ההלוויה הוא נפגש שוב עם מרים שרוצה להתחתן אבל הוא לא מוכן לקבל מרות מאף אחד ומסרב לה. פרדי פרנסיס זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, שחור-לבן. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. טרוור הווארד היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. מרי יור הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ג'ק קארדיף היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר. תומאס קלרק וגווין למברט זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר. ונדי הילר הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. "בנים ואוהבים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בנים ואוהבים", באתר נטפליקס "בנים ואוהבים", באתר AllMovie (באנגלית) "בנים ואוהבים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בנים ואוהבים", באתר אידיבי "בנים ואוהבים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לבנים ואוהבים, 1960, באתר יוטיוב נעימת "בנים ואוהבים בביצוע תזנרתו של פרסי פיית', באתר יוטיוב
האמר H1

האמר H1 (באנגלית: Hummer H1) הוא רכב שטח ו-SUV רחב, ממותג האמר בעל הנעה כפולה 4x4, שיוצר על ידי יצרנית הרכב הכבד AM General (אנ') משנת 1999 בבעלות יצרן כלי הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס אשר יוצר בארצות הברית בין השנים 1992–2004 ובשנת 2006. היצרנית AM General נרכשה בשנת 1999 על ידי קבוצת ג'נרל מוטורס. 4 דלתות "Open Top - HMCO" 4 דלתות "SUV - HMCS" 4 דלתות "Hard Top - HMC4" 2 דלתות "Fleet - KSC2" 2 דלתות "Enlarged Cab - XLC2" 5 דלתות - SUV. 4 דלתות - טנדר קבינה כפולה. 4 דלתות + דלת אחורית - לימוזינה. יוצרו 11,818 יחידות. מנוע קדמי. סוגי מנוע: מנוע בנזין, מנועי דיזל. סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4. נפח מכל דלק: 95 ליטר (מיכל ראשי) + 65 ליטר (מיכל נוסף משנת 1996). "האמר H1" "האמר H1" "האמר H1" "האמר H1" "האמר H1" "האמר H1 אלפא" "האמר H1" "האמר H1" "האמר H1" - לימוזינה האמר האמר H2 האמר H3 מדיה וקבצים בנושא האמר H1 בוויקישיתוף האמר - אתר היצרן "האמר H1" nbcnews.com/id/12758767/ns/business-autos/t/gm-discontinue-original-hummer-h-model "האמר H1" edmunds.com/hummer/h1 "האמר H1" flashoffroad.com/features/ChangesByYear/Year-by-YearDifferences "האמר H1" - תמונות pinterest.com/jay_jensen/hummer-h1
אפאצטורנה

אפאצטורנה (בהונגרית: Apácatorna) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם באפאצטורנה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 217 תושבים, ובשנת 2019 רק 137 תושבים. באפאצטורנה חיו יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא אפאצטורנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אפאצטורנה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנק בראמלי

פרנק בראמלי (באנגלית: Frank Bramley‏; 6 במאי 1857 – 9 באוגוסט 1915) היה צייר ז'אנר פוסט-אימפרסיוניסטי אנגלי מאסכולת ניולין. בראמלי נולד בסיבסי, לצ'ארלס ברמלי מפיסקרטון בלינקולנשייר. בין השנים 1873–1878 למד בראמלי בבית הספר לאמנות בלינקולן. לאחר מכן למד בין השנים 1879–1882 באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות, שם היה צ'ארלס ורלט המדריך שלו. הוא התגורר בוונציה בין השנים 1882–1884 ואז עבר לניולין, קורנוול. בראמלי התחתן עם האמנית קתרין גרהאם, בתו של ג'ון גרהאם מהאנגסטיל, ווסטמורלנד, בשנת 1891. בני הזוג התגוררו בקוטג' אורצ'רד, שנקרא באותה תקופה קוטג' בל ויו, בין השנים 1893–1897. בשנת 1895 הם עברו לדרויטוויץ' שבווסט מידלנדס, ובשנת 1900 התיישבו בגראסמר בלייקס דיסטריק. בראמלי נפטר בצ'לפורד היל, גלוסטרשייר באוגוסט 1915. לאחר שחזר לאנגליה מוונציה בשנת 1884 או אחריה, התיישב בראמלי במושבת האמנים של אסכולת ניולין. יחד עם וולטר לנגלי וסטנהופ פורבס הוא נחשב לאחת ה"דמויות המובילות" של אסכולת ניולין. בניגוד לחברים אחרים שם, בראמלי התמחה בציור חללי פנים בתים ועבד על שילוב של אור טבעי ומלאכותי בציוריו. במהלך שהותו בניולין, בראמלי העריך את 'טכניקת המכחול המרובע', והשתמש במברשת מרובעת כדי להניח את הצבע על הבד בתבנית פאזל של משיכות מכחול, מה שנתן "תסיסה" מסוימת למשטח הצבע. בראשית שנות ה-90 של המאה הקודמת, לוח הצבעים שלו נעשה בהיר יותר וההתייחסות שלו לצבע הייתה רופפת יותר וקלה יותר, באותה העת מגוון הנושאים שלו הצטמצם לדיוקנאות וציורי ז'אנר כפריים. דוגמה לשימוש של ברמלי בטכניקת המברשת המרובעת הוא ציורו "דומינו!". הציור "זריחה ללא תקווה" (1888) מוחזק על ידי גלריית טייט, לונדון לאחר שנרכש למען המדינה על ידי צ'נטרי והיא אחת היצירות המפורסמות ביותר על בראמלי. הציור זכה לשבחים באקדמיה המלכותית, ונאמר עליו: "ההבעה הרגשית והסיפור החזק של הציור, יחד עם המשיכה האסתטית וההרמוניה הטונאלית שלו, הופכים את הציור הזה לאחת מיצירות אסכולת ניולין המוערכות ביותר." האישה הצעירה האבלה בציור, היא דוגמנית האמן אפי ריינולדס ג'יימס. בראמלי היה ממייסדי מועדון האמנות האנגלית החדש, אך עזב את הארגון לאחר שננזף על ידי ווולטר סיקרט. בשנת 1894 הפך בראמלי לעמית האקדמיה המלכותית (ARA) ובשנת 1911 הפך לחבר מלא (RA). הוא היה גם זוכה מדליית זהב בסלון פריז. פרדריק אוגוסט אבל לכל אחד יש סיפור דומינו בדידות נוף כפרי פרחים אשת האמן וכלבה הלן צ'אלמרס טעם גן עדן מדיה וקבצים בנושא פרנק בראמלי בוויקישיתוף Chisholm, Hugh, ed. (1922). "Bramley, Frank" . Encyclopædia Britannica (12th ed.). London & New York. Frank Bramley. (ארכיון) Frank BRAMLEY | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית) Caroline Fox; Francis Greenacre; Newlyn Orion Galleries. Artists of the Newlyn School, 1880-1900. Newlyn Orion Galleries; 1979. p. 166. Tate, ‘A Hopeless Dawn’, Frank Bramley, 1888, Tate
מרצבך (נהר)

מרצבך (בגרמנית: merzbach) הוא נהר קטן באורך של כ-28 ק"מ במדינת נורדריין-וסטפאליה במערב גרמניה. ככל הנראה מקור שמו של הנהר הוא מיישוב רומי עתיק בשם מארקיאנום (Marcianum). הנהר נובע ליד העירה וירזלן (Würselen) ונשפך לנהר הרור (Rur) ליד העיירה ליניך (Linnich). הרור הוא יובל של נהר המז. יהודים כנראה חיו באזור הנהר בעבר, שכן שם הנהר הפך גם לשם משפחה יהודי-גרמני. ידוע על אישים ששם המשפחה שלהם היה מרצבך לפחות מאז סוף המאה ה-17. חלק מבני משפחת מרצבך נשארו בגרמניה עד השואה, וחלקם היגרו לצרפת. על בני המשפחה נמנים אישים כמו הרב יונה מרצבך, הרב דן מרצבך, עלי מרצבך ועוד. כיום, שם המשפחה קיים גם אצל גרמנים שאינם יהודים, שכנראה קיבלו אותו מאבות יהודיים שהתבוללו. ידוע על יהודי בשם סנדר אלכסנדר זליג מרצבך שנפטר אחרי 1702. ראה באתר myheritage
סורת אל-כהף

סורת אל-כהף (בערבית: سورة الكهف, "סורת המערה") היא הסורה ה-18 בקוראן, המונה 110 פסוקים. בסורה מתוארים ארבעה סיפורים שונים. לפי המסורת האסלאמית, סורה זו ירדה למוחמד בעיר מכה. פסוקים 9–26 מגוללים את סיפורם של שבעת הישנים של אפסוס, מנקודת מבט אסלאמית: קבוצת צעירים בורחת מרדיפות דתיות בעיר ומסתתרת במערה יחד עם כלבם, ונופלת שם לתרדמת. כשהצעירים מתעוררים לאחר שנים רבות, הם מגלים שתושבי העיר הפכו למאמינים. פסוקים 32–45 מציגים משל המתאר שני אנשים, האחד בורך בידי אללה והוא עשיר, והשני עני. העשיר מתחיל לנהוג ברברבנות, ומספר לחברו העני כי הוא מפקפק בקיומו של יום הדין. אללה מעניש את העשיר ומחריב את עושרו. פסוקים 60–82 מספרים על מסעו של משה בעקבות ידע, אותו הוא מקווה להשיג מאדם חכם ששמו אינו מוזכר בסורה. המסורת האסלאמית מזהה אותו כאל-חד'ר. פסוקים 83–102 מספרים על ד'ו אל-קרניין, מלך ישר ועובד אלוהים שטייל בארץ ממזרח למערב (ומכאן שמו, "בעל שתי הקרניים"). ד'ו אל-קרניין מגיע לשבט השוכן בין שני הרים. השבט מבקש ממנו לבנות חומה שתפריד ביניהם לאנשי גוג ומגוג (יג'וג' ומג'וג'), שמזיקים לו, וד'ו אל-קרניין נענה לבקשת השבט. לפי עדותו של אבי סעיד אל-ח'דרי בחדית', מוחמד אמר כי "זה שקרא את סורת אל-כהף ביום שישי, יאיר לו האור בין שני ימי השישי". מדיה וקבצים בנושא סורת אל-כהף בוויקישיתוף סורת אל-כהף, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט آخر سورة نزلت في مكة المكرمة באתר سطور (סוטור) Sura al-Kahf, WikiShia (באנגלית) בערבית: من قرأ سورةَ الكهفِ في يومِ الجمعةِ ، أضاء له من النورِ ما بين الجمُعتَينِ, ר' כאן Surah Al-Kahf, Chapter 18, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית)
מרג'ורי פרנסס ברופורד

מרג'ורי פרנסס ברופורד (באנגלית: Marjorie Frances Bruford‏; 9 באפריל 1902 – 1958), המכונה מידג' ברופורד, הייתה אמנית בריטית, המזוהה עם אסכולת ניולין. ברופורד נולדה באיסטבורן ולמדה בבית הספר לבדמינטון באזור קליפטון בבריסטול. שם התיידדה עם מורנג'י בירץ', אחת מבנותיו של האמן למורנה בירץ'. קשר זה הוביל את ברופורד ללמוד שיעורי אמנות בבית הספר לציור פורבס בניולין במהלך שנות העשרים. מאוחר יותר, לקחה ברופורד שיעורי אמנות מאמנים אחרים שבסיסם בניולין, ביניהם ארנסט פרוקטר והרולד הארווי, ולמדה גם אצל למורנה בירץ' בשנות השלושים. במשך תקופה מסוימת גרה ברפורד בכפר ליד פול לפני שיצאה ללימודים בפריז, ומאוחר יותר התגוררה בקוטג' בין פול למאוסהול. ברופורד ציירה בעיקר דיוקנאות ונופים והייתה דוגמנית למספר דיוקנאות של הצייר מאותה קבוצת אמנים דוד פרוקטור. ברופורד והאמן ריצ'רד וות'רבי (1881–1953) גרו יחד בכפר בקורנוול בסוף שנות העשרים, אף על פי שהיו מאורסים בשלב מסוים הם מעולם לא התחתנו. במהלך הקריירה האמנותית שלה, הציגה ברופורד בגלריה לאומנות ניולין בשנות העשרים, בגלריה גופיל בלונדון, בגלריה לאמנות ווקר בליברפול, עם מועדון האמנות האנגלי החדש. ברופורד הייתה מציגה קבועה באקדמיה המלכותית לאמנויות, ובסך הכל התקבלו לתצוגה שם כ-32 עבודות בין השנים 1924–1955. Midge BRUFORD | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית) "Dod Procter, RA Midge Bruford, The Model" Sara Gray (2009). The Dictionary of British Women Artists. The Lutterworth Press