laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כולם רוצים את האמת

כולם רוצים את האמת הוא אלבום הסולו השני של שי 360 בעברית. מכירת האלבום החלה ב-3 בספטמבר 2009. באלבום 16 שירים באורך כולל של למעלה משעה (לא כולל רמיקס נוסף). האלבום הוציא מספר סינגלים כאשר המוכרים הם "תני לי את הלב שלך" ו"מי זה" בהשתתפות הראפרים סאבלימינל ומייקל הרפז מלהקת היי פייב השיר 'מי זה' צורף לאוסף "אני תל אביבי" אשר יצא לכבוד חגיגות המאה לתל אביב. את פזמונו של השיר "מה אתה אומר" ביצע הראפר הישראלי רון נשר (סקיי). באלבום מתארחים אמנים רבים כמו סאבלימינל, מומי לוי, מטרו, מייקל הרפז, סיוון, יונתן דרור, צ`ולו, תומר רז, אלון שר, ד"ר צ'אן, 51%, יאמאנז, כלא 6, פלד ואורטגה, דנידין, ודי ג`יי בריינדד. מידע על האלבום כולם רוצים את האמת באתר MusicBrainz אתר תאקט מילים לשירי האלבום באתר שירונט ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין

בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין (בצרפתית: Basilique Notre-Dame de l'Épine, מילולית: בזיליקת גבירתנו של ל'אפין) היא בזיליקה וכנסייה קתולית בסגנון גותי השוכנת בל'אפין, ליד שאלון-אן-שמפאן שבצרפת. הכנסייה שימשה השראה לסופרים, בהם ויקטור הוגו, אלכסנדר דיומא האב ואחרים. בניית הכנסייה החלה בשנים 1405–1406 בסגנון גותי מאוחר, ונמשכה עד 1527. ב-1914 הועלתה לדרגת בזיליקה מינורית. שמה נובע מהערצת פסל של מרים, אם ישו המחזיקה את ישו הילד, שלפי האגדה מהמאה ה-17 נמצא בידי רועים בתוך שיח קוצים העולה באש. ב-1840 הוכרזה כמונומנט לאומי צרפתי. חזית הכנסייה בנויה בסגנון גותי לוהב ושלושת שעריה מעוטרים בגמלונים. לכנסייה שני מגדלים עם צריחים מחודדים בחזית המערבית. המגדל הימני מתנשא לגובה 55 מטר. הצריח השמאלי שונה ב-1798 כדי לאפשר התקנת טלגרף, ונבנה מחדש ב-1858. מלבד חזיתה המרשימה ידועה הקתדרלה גם בפסלי הגרגויל שלה. בתוך הכנסייה נמצא סורג מהמאה ה-15, שבגומחה הימנית שבו נמצא פסל מרים שהקנה לכנסייה את פרסומה. בכנסייה מספר יצירות אמנות ידועות, בהן: פסלים של מרים מ-1300, מרים יושבת (המאה ה-15), סן ז'אק ווד (המאה ה-16); המזבחות הם מ-1542; הטריבונה ותיבת העוגב הן מהמאה ה-16 ובמה המקושטת ב-8 מהשליחים ו-7 אלילים פאגאניים שנוספו ב-1825 על ידי האב בריסון; רוב חלונות הויטראז' לא שרדו והוחלפו במאות ה-19 וה-20, חלקם תוצרת Champigneulle. מבט מהאוויר הספינה הראשית גרגויל האפסיס Notre-Dame de L'Epine 1406 - 2006. Actes du colloque international des 15 et 16 septembre 2006, éd. Jean-Baptiste Renault, Etudes Marnaises, t. CXXII (2007) et CXXIII (2008). Luc-Benoist, Notre-Dame de L'Epine, Paris : Henri Laurens, 1933 (petites monographies des grands édifices de la France). Jean-Baptiste Renault, La basilique Notre-Dame de l'Epine, Langres : Dominique Guéniot, 2006 (itinéraires du patrimoine). מדיה וקבצים בנושא בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין בוויקישיתוף
סיפור אהבה (אלבום)

סיפור אהבה הוא אלבום הסולו השני של הזמר איציק שמלי. האלבום נמכר החל משנת 2009. באלבום 12 שירים בעלי אורך כולל של כשעה והוא כולל אך ורק שירי אהבה. את כל שירי האלבום כתב והלחין שמלי לבדו (מלבד שיר הנושא "סיפור אהבה" שכתב והלחין עם חברו הזמר משה פרץ). את ההשראה לשיריו הנכללים באלבום קיבל שמלי, לדבריו, מבחירת ליבו: לוטן, איתה התחתן בשנת 2009 ולה הוא מקדיש את האלבום כולו. האלבום הוציא מספר סינגלים ביניהם הסינגל "רק תחייכי" אשר זכה להצלחה גדולה, הפך לאחד מהשירים המושמעים ביותר בישראל במהלך קיץ 2009 בתחנות הרדיו (מקום ראשון - רדיו לב המדינה, רדיו דרום, רדיו קול רגע). מקודשת לי רק תחייכי בזכותך כל מה שתרצי סיפור אהבה אל תוותרי עלינו אל תשתני לי רומנטי (רק איתך) את הצעד זה לא מסתדר לי בלעדייך מילים לשירי האלבום באתר שירונט
הרמין

הרמין (שם מדעי: Mustela erminea) הוא יונק-טורף השייך לסוג סמור, ממשפחת הסמוריים. נפוץ בצפון אירופה, אסיה ואמריקה והובא אפילו לניו זילנד על ידי האדם (שם הוא נחשב למין פולש התורם להכחדת מינים), ועם זאת אינו בולט עקב פעילותו הלילית בעיקרה. ההרמין קרוב בצורתו לסמור ולבואש, ובדומה להם בעל גוף צר ורגליים קצרות. הוא נבדל מהם בצבע פרוותו החומה-צהובה בקיץ, ולבנה בחורף, ובכך שקצה זנבו שחור. אורכו של ההרמין הזכר כ-25 ס"מ ואורך זנבו כ-10 ס"מ, והנקבה בדרך כלל קטנה יותר. להרמין יש כמה תת-מינים שהם קטנים יותר, עם פרווה כהה יותר. ההרמינים צדים בעיקר חולדות, עכברים ולעיתים עופות. הם חיים לרוב בלהקות גדולות, אז הם עשויים לתקוף חיות גדולות מהם, ככלבים או שועלים. פרוותו החורפית הלבנה של ההרמין יקרת ערך, עד כדי כך שבמאה ה-14 הותר השימוש בה באנגליה רק לבני משפחת המלוכה. לעיתים, ההרמין (כמו הסמור), תוקף את טרפו באמצעות "היפנוט" ב"ריקוד" מוזר, המבלבל את טרפו ואז ההרמין תוקף אותו[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא הרמין בוויקישיתוף הרמין, באתר ITIS (באנגלית) הרמין, באתר NCBI (באנגלית) הרמין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הרמין, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) הרמין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הרמין, באתר GBIF (באנגלית) הרמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מהו ריקוד הציד המטורף של ההרמין?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה הרמין באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כריס פרגוסון

כריס פיליפ פרגוסון (באנגלית: Chris Ferguson;‏ נולד ב-11 באפריל 1963) הוא שחקן פוקר אמריקאי. זכה ב-6 צמידים באליפות העולם בפוקר, כולל האירוע המרכזי של שנת 2000. פרגוסון מוכר בכינוי "ישו" לאור מראהו – זקן ושיער ארוך. פרגוסון נולד וגדל בלוס אנג'לס קליפורניה. אביו היה פרופסור למתמטיקה שלימד את תורת המשחקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1999 קיבל פרגוסון תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם למד גם תואר ראשון. יחד עם אביו חיבר פרגוסון מאמר על מודל הפוקר של ג'ון פון נוימן. פרגוסון החל לשחק פוקר בגיל 10. תחילה החל לשחק בצורה חובבנית, והיה מהראשונים ששיחקו באמצעות האינטרנט. בשנת 1994 החל לשחק בטורנירים חיים בקליפורניה, ובשנת 1995 לקח חלק לראשונה באליפות העולם בפוקר. הוא ניצח את טי ג'י קלוטיה באליפות העולם בפוקר בשנת 2000, וגרף פרס של מיליון וחצי דולרים. בשנת 2004 סיים פרגוסון במקום ה-26 (מתוך 2576 שחקנים), וגרף כ-120,000 דולר. באותה שנה, היה פרגוסון ממקימי אתר הפוקר המצליח פול טילט. הוא סיים פעמיים במקום השני באליפות ההדס אפ הלאומית (National Heads-Up Poker Championship), ופעם אחת במקום הראשון. פרגוסון הרוויח סך כולל של מעל 4 מיליון דולרים באליפויות העולם, ב-59 אליפויות שונות. הישג זה מיקם אותו במקום ה-3 בכל הזמנים במספר ההכנסות מאליפויות עולם. פרגוסון טוען כי הצליח בחצי שנה בלבד להפוך דולר אחד ל-20,000 דולר במשחק באינטרנט, וזאת לאחר שהציב זאת לעצמו כאתגר אישי. בצורה דומה, הוא טוען כי הצליח להרוויח 10,000 דולר באמצעות הרווחת סכום ראשוני מטורנירי פרירול. טים הרפורד, יש היגיון בחיים - החוקים הכלכליים שמאחורי הכל, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר 2009, עמ' 61–64. מדיה וקבצים בנושא כריס פרגוסון בוויקישיתוף כריס פרגוסון, באתר The Hendon Mob כריס פרגוסון, באתר Global Poker Index כריס פרגוסון, באתר אליפות העולם בפוקר כריס פרגוסון, באתר סבב הפוקר העולמי
פרנסיסקו וראז'ו

פרנסיסקו וראז'ו (ספרדית: Francisco Varallo;‏ 5 בפברואר 1910 – 30 באוגוסט 2010) היה כדורגלן ארגנטינאי אשר שיחק במונדיאל הראשון, מונדיאל 1930, והיה לכדורגלן האחרון שנותר בחיים מבין שחקני משחק הגמר של טורניר זה, עד למותו בשנת 2010 בגיל 100. וראז'ו נולד בשנת 1910 בעיר לה פלאטה שבארגנטינה. הוא שיחק תחילה בקבוצת עיר מגוריו חימנסיה לה פלאטה עד לשנת 1930, ואז עבר לקבוצת הפאר בוקה ג'וניורס בה שיחק משך עשר שנים. הוא השתתף ב-210 משחקים וכבש 181 שערים. עד לחודש מרץ 2008 היה פרנסיסקו למלך שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים עד אשר עבר אותו מרטין פלרמו לאחר שזה כבש את השער ה-182 בקריירה שלו. בנבחרת ארגנטינה שיחק פרנסיסקו במונדיאל 1930 בה כבש שער אחד נגד נבחרת מקסיקו בניצחון נבחרתו 3-6. זה היה המונדיאל היחיד בו הוא השתתף שכן ארגנטינה נעדרה מהמונדיאלים שנערכו בשנים: 1934 ו-1938. רגע השיא בקריירה שלו היה הזכייה בקופה אמריקה עם נבחרת ארגנטינה בשנת 1937. מלחמת העולם השנייה שפרצה בשנת 1939 הביאה לסיום הקריירה שלו בגיל צעיר יחסית, שנה לאחר מכן. ב-1994 זכה בתואר המצוינות של פיפ"א על תרומתו לכדורגל. חימנסיה לה פלאטה אליפות ארגנטינה: 1929 בוקה ג'וניורס אליפות ארגנטינה (3): 1931, 1934, 1935 נבחרת ארגנטינה סגנית גביע העולם: 1930 קופה אמריקה (2): 1929, 1937 אישיים מלך השערים בליגה הארגנטינאית: 1933 הישגים מקום שלישי במלך שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים: 194 שערים מקום רביעי במלך שערי הליגה הארגנטינאית בכל הזמנים: 236 שערים השחקן שנשאר אחרון בחיים מכלל שחקני מונדיאל 1930 מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו וראז'ו בוויקישיתוף פרנסיסקו וראז'ו, באתר Transfermarkt פרנסיסקו וראז'ו, באתר Soccerway פרנסיסקו וראז'ו, באתר National Football Teams פרנסיסקו וראז'ו, באתר FootballDatabase.eu פרנסיסקו וראז'ו הלך לעולמו בגיל 100, באתר וואלה, 30 באוגוסט 2010
בן דור

בן דור הוא שם משפחה יהודי עברי שמשמעותו בנו של דור. בנוסף, בן דור יכול להיות עברות לשמות משפחה בעלי צליל דומה: בינדר, בנדר, בנדלר, הנדלר ועוד. האם התכוונתם ל... אישים אורנה בן דור (ילידת 1954) – במאית קולנוע וטלוויזיה ויוצרת קולנוע וטלוויזיה ישראלית איל בן דור (יליד 1956) – פרופסור לגאוגרפיה וסביבת האדם אלון בן דור (יליד 1952) – כדורגלן עבר ישראלי (הפועל באר שבע ונבחרת ישראל) גדליה בן-דור (יליד 1945) – איש צבא ישראלי, פיקד על סיירת אגוז ועוצבת חירם ג'יזל בן-דור (ילידת 1955) – מנצחת אמריקאית-ישראלית יוצאת אורוגוואי דתיה בן-דור (ילידת 1944) – סופרת, תסריטאית, מחזאית, משוררת ומלחינה ישראלית לילדים חיים בן-דור (1924–1948) – לוחם פלמ"ח שעל שמו שכונת בן-דור בעיר נשר עומר בן-דור – ספורטאי ספורט נכים ישראלי אחר בן דור (שכונה) – השכונה המערבית ביותר בעיר נשר, קרויה על שם חיים בן-דור. בעבר יישוב שהוקם ב-1948 על שרידי חוואסה דור (פירושונים) בנדור (פירושונים) בת דור (להקה) – להקת מחול ישראלית שהתקיימה עד שנת 2006
סטובל

סטובל (בפורטוגזית: Setúbal) היא עיר ורשות מקומית (município) במרכז פורטוגל, השוכנת במרחק של כ-30 ק"מ דרום-מזרחית לבירה ליסבון. העיר ממוקמת על החוף הצפוני של נהר סאדו. באזור סטובל יש הרבה להקות של דולפינים. בעיר מתגוררים כ-120,000 תושבים.[דרושה הבהרה] העיר נוסדה על ידי הפיניקים במאה העשירית לפני הספירה, והתפתחה לכפר דייגים. בלב העיר ממוקמת כנסיית ישו (Igreja de Jesus) הנחשבת לאחד מן הבניינים הראשונים בפורטוגל המאופיין על ידי סגנון הגותיקה המנואלינית. סטובל נחשבת גם למרכז קולינרי בפורטוגל. הנמל של סטובל הוא השלישי בגודלו במדינה, ובו תעשייה חשובה של בניית אוניות וספינות. כיום ישנה מגמה גוברת של סגירת מפעלים תעשייתיים בעיר, ולעומת זאת פיתוח בתחום התיירות. פורטוגל לייריה, פורטוגל צרפת בובה, צרפת (מ־1982) הונגריה דברצן, הונגריה מרוקו סאפי, מרוקו אתר האינטרנט הרשמי של סטובל מדיה וקבצים בנושא סטובל בוויקישיתוף סטובל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פורטוגל ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיט שחור

עיט שחור (לעיתים: עיט שחור אפריקני; שם מדעי: Aquila verreauxii) הוא מין עיט. המין נפוץ במדינות: ישראל (בשנים האחרונות חדל מלקנן בישראל), חצי האי ערב, מצרים (כולל סיני), ניגריה, צ'אד, סודאן, אתיופיה, ג'יבוטי, אריתראה, סומליה, דרום אפריקה, אוגנדה, קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זאיר, זמביה, אנגולה, נמיביה, בוטסואנה וזימבבואה. ימצא בטווח הגבהים 0-5000 מ', בקרקע מסולעת, בגבעות ובהרים. כסות הנוצות של הבוגר בצבע שחור עז. על השת כתם לבן גדול. כתם לבן נוסף בקצה הכנף, הנראה בעמידה ככתם כתף. אורך (מקצה הזנב עד הראש): 79-97 ס"מ, מוטת הכנפיים 200 ס"מ, משקלו 6-3 ק"ג. גדול מעיט סוואנות (A.Rapax). עיקר מזונו הוא מיני השפנאים המהויים 90% מכלל מזונו. בנוסף יצוד יונקים קטנים ובינוניים, עופות וזוחלים. העיט מאתר את טרפו בשעת מעוף ואז נוסק עליו ולוכדו. לעיתים רחוקות יצוד את טרפו ביושבו על ענף (שיטת הציד של העקב), ולעיתים רחוקות יותר יחמוס מעופות אחרים או יתקרב לפגרים. עונת הרבייה מתרחשת בינואר בחצי האי ערב, באוקטובר-דצמבר בצפון אפריקה, בפברואר-ספטמבר במזרח אפריקה. הקן כבד ורחב ומורכב מענפים ומעלים ירוקים, על פי רוב ממוקם בסולמות צוקים. הנקבה מטילה 2 ביצים בהפרש של 2-3 ימים, עליהן דוגרת במשך 45 ימים. לגוזלים פלומה לבנה. הגוזל הבוגר מונע מהצעיר את מזונו או תוקף אותו, כחלק מניסיונותיו לשרוד, תופעה הנקראת קייניזם או "סינדרום הבל". שתקני בדרך כלל, אך משמיע לעיתים קריאות נבחניות. או דומות לקריאת עורב. המעוף מרשים יותר משל מרבית העיטים הגדולים. מדיה וקבצים בנושא עיט שחור בוויקישיתוף עיט שחור, באתר ITIS (באנגלית) עיט שחור, באתר NCBI (באנגלית) עיט שחור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט שחור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיט שחור, באתר GBIF (באנגלית) עיט שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
מרסל לנגר

מרסל (מנדל) לנגר (Marcel (Mendel) Langer; ‏23 במאי 1903 – 13 ביולי 1943) היה פעיל קומוניסטי יהודי-פולני, לוחם ומפקד תנועת ההתנגדות לגרמנים בטולוז שבצרפת. הוצא להורג על ידי הגסטפו. נולד בעיירה שצ'וצ'ין שבגליציה, אוסטריה (כיום בפולין) לרוזה (לבית איגר) ולאלתר לנגר. אחיו היה יחיאל לנגר. כשהיה בן עשר החל ללמוד בגימנסיה בעיר טרנוב. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבר עם משפחתו לפראג שבאוסטרו-הונגריה. משפחתו עלתה לארץ ישראל עקב אנטישמיות ולנגר הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה והיה קומוניסט נלהב, לעומת אביו, שהיה חבר בבונד. לנגר עבד במשך שנים כמסגר בבתי המלאכה של הרכבת בחיפה, אולם בשנת 1929 נעצר על ידי המשטרה הבריטית וגורש לצרפת. בצרפת עבד כפועל מתכת, הצטרף לארגון המחתרת הצרפתי "כוח האדם המהגר" ועם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 התנדב לבריגדות הבינלאומיות שנלחמו בכוחות של פרנקו. תחילה לחם בחטיבה הפולנית של הבריגדות; על פעילותו בחזית הוענקה לו דרגת "קפיטן". לאחר מכן הקים בית מלאכה לנשק במטה הבריגדות הבינלאומיות באלבסטה שבדרום-מזרח ספרד. אחר כך הצטרף לדיוויזיית המקלענים ה-35, בה התמנה ללוטננט (סגן), ונשא לאשה את ססיליה מולינה (Cecilia Molina) ביוני 1937. שישה חודשים אחר כך נולדה בתם רוזה (על שם אמו של לנגר). תבוסת הרפובליקנים הספרדיים הפרידה אותו מאשתו ובתו הקטנה. הוא נכלא במחנה ארז'לה-סור-מר שבדרום צרפת, ולאחר מכן בגירס. מגירס נמלט לטולוז, שם חזר לעבודתו כמסגר ולחבריו ב"כוח האדם המהגר". עם כניסת הכוחות הגרמניים לדרום צרפת ירד למחתרת. היה מפקד הפרטיזנים של הבריגדה ה-35, חברי הרזיסטאנס, באזור טולוז. בעקבות הלשנה נאסר על ידי הגסטפו בתחנת הרכבת סן-אניה (St-Agne) שבטולוז בפברואר 1943 ועונה קשות במשך שבועות. במשפט שערכה המחלקה המיוחדת של בית הדין לערעורים של טולוז מטעם ממשלת וישי לנגר נידון למיתה, והוצא להורג בגיליוטינה, ב-23 ביולי בבית הכלא סן מישל (צר'). מילותיו האחרונות היו: "תחי צרפת! מוות לגרמנים! תחי המפלגה הקומוניסטית!". ליווה אותו רב העיר טולוז, נתן הוסנסקי. לנגר הוכר על ידי ממשלת צרפת כ"גיבור לאומי" ותחנת מטרו בטולוז, הממוקמת בקרבת בית הכלא בו הוצא להורג, נקראת על שמו. נקבר בבית הקברות האזרחי טר-קבד (צר') בעיר. על קברו הוצבה מצבה מגרניט, מעשה ידיו של סילבסטר קלרק (צר'). מדיה וקבצים בנושא מרסל לנגר בוויקישיתוף מרסל לנגר, באתר העיתון ל'הומניטה (בצרפתית) מרסל לנגר, באתר הווטרנים היהודים בצרפת (בצרפתית) מרסל [מנדל] לנגר – מפקד ב'רזיסטאנס' נערף בגיליוטינה בעוון היותו- יהודי, מהגר וקומוניסט, בבלוג "סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1950 – 1850" יהודי נדון למיתה, דבר, 4 באפריל 1943
פרידריך וילהלם שלינג

פרידריך וילהלם יוזף פון שלינג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling; ‏27 בינואר 1775 – 20 באוגוסט 1854) היה פילוסוף גרמני. היסטוריונים של הפילוסופיה ממקמים לרוב את שלינג כחוליה המגשרת בהתפתחות האידיאליזם הגרמני, בין מורו יוהאן גוטליב פיכטה לבין ידיד נעוריו ויריבו האקדמי גאורג וילהלם פרידריך הגל. ברבות השנים דעך מעמדה של הפילוסופיה של שלינג. בין הגורמים לכך ניתן למנות את הדומיננטיות של הפילוסופיה של הגל, שבעבודותיו המאוחרות הציג את שלינג כלא יותר מאשר הערת שוליים זניחה בהתפתחות תולדות הפילוסופיה. בנוסף, "פילוסופיית הטבע" (אנ') של שלינג ספגה ביקורת בגלל נטייתה לאנלוגיות, ובשל היעדר ביסוס אמפירי. עם זאת, בשנים האחרונות חלה התעניינות מחודשת בפילוסופיה של שלינג בשל ביקורתו המאוחרת על הגל, שהשפיעה על קירקגור, פוירבך, מרקס ואחרים; הסובייקטיביות האנטי-קרטזיאנית שלו, שהשפיעה על ניטשה, היידגר ולאקאן; ועיסוקו ביחס האדם לטבע, שנעשה רלוונטי על רקע משבר האקלים. פרידריך וילהלם שלינג נולד בלאונברג ליד שטוטגרט ב-27 בינואר 1775. הוא פקד סמינרים פרוטסטנטים בטיבינגן (כיום גרמניה) בשנים 1790–1795, והיה מוערך בקרב פילוסופים דגולים רבים כגון: הגל, והמשורר האידיאליסט פרידריך הלדרלין. ב-1797 עבר ליינה שבגרמניה ושם התוודע לראשונה לחלק מהרעיונות של הרומנטיקה של ינה ופגש משוררים רבים שהיו בכנסים באוניברסיטה של ינה. במשך הזמן למד בפקולטה בגרמניה והגיע לדרגת פרופסור. אף על פי שהרצאותיו בברלין היו בנוכחותם של משוררים דגולים, יצירותיו הפילוסופיות לא התקבלו ולא נחשבו בעיניהם לדבר משמעותי שיש להתייחס אליו ברצינות. למרות זאת, כיום ידוע שחשיבותו הפילוסופית והאידיאליזם שחקר משפיעה על רבים שדחו אותו, בעיקר בגלל חוגי הפוליטיקה והקבוצות הנמנות איתה. שלינג נפטר ב-20 באוגוסט 1854 בשווייץ. שיטת האידיאליזם הטרנסצנדנטאלי תרגום: משה שוורץ, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1980. 965-226-008-8 ISBN מכתבים פילוסופיים על דוגמטיזם וביקורתיות, תרגום: עמית קרביץ, הוצאת מאגנס, 2015 על היחס בין האמנות הפלסטית לטבע, תרגום: מיכל סגל. דחק, סדרת דרש לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2022. שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה, מוסד ביאליק, 1977 משה שוורץ, ממיתוס להתגלות, הוצאת הקיבוץ המאוחד מדיה וקבצים בנושא פרידריך וילהלם שלינג בוויקישיתוף פרידריך וילהלם שלינג, ברשת החברתית Goodreads פרידריך וילהלם שלינג, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פרידריך וילהלם שלינג באתר האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית) עמית קרביץ, בנצח השמימי או בחידלון הגמור - על קרולינֶה מיכאליס ביהמר שלגל שלינג: דיוקן של אישה שהתעקשה לאהוב עד כלות באתר אלכסון (כתב עת) פרידריך וילהלם שלינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרידריך וילהלם שלינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרידריך וילהלם יוסף פון שלינג (1775-1854), דף שער בספרייה הלאומית "הכוכב השני בתוך המזל המשולש של האידיאליזם בשמי הפילוסופיה בהתחלת המאה התשעה עשרה: פיכטה, שלינג, היגל" (שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה)
שלינג

האם התכוונתם ל... ארנסט שלינג – פסנתרן, מלחין ומנצח אמריקאי פרידריך וילהלם שלינג – פילוסוף גרמני, מראשי זרם האידיאליזם הגרמני בפילוסופיה תומאס שלינג – כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2005 שילינג
האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים

האם התכוונתם ל... האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ניו יורק) האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (טקסס)
לוכסן

לוֹכסן או קו נטוי (/) (בנוסף גם סלש; מאנגלית: "Slash") הוא סימן כתב המצויר באמצעות קו אלכסוני הנוטה מימין למעלה או משמאל למטה. השימוש בסימן זה מקורו ברומא העתיקה והוא המקור של הפסיק (גרסה מקוצרת למעשה של הלוכסן). הלוכסן משמש לקישור בין שתי מילים שונות או שני משפטים שונים על מנת לצרפם יחד (ולהדגיש שהמילים חליפיות במשפט / היינו ניתן לקרוא את המשפט עם כל אחת מהמילים בנפרד / ניתן לקרוא כל אחד מהמשפטים והוא חלופי למשפט שקדם לסימן הלוכסן.) לדוגמה: הסונטות של ויליאם שייקספיר/פרנסיס ביקון הן... שימוש נפוץ בלוכסן נעשה בביטוי "ו/או". לדוגמה: הקונה ו/או המוכר ו/או השוכר רשאים כל אחד ואחד... הביטוי הלוגי "או" מכיל גם את הביטוי הלוגי "וגם", ולכן בטקסט העוסק בלוגיקה הביטוי "א' או ב'" נכון כאשר לפחות אחד ממרכיביו נכון. עם זאת, בשאר התחומים (לדוגמה בכתיבה משפטית) נהוג ש"או" שולל את האפשרות ששתי הטענות יהיו נכונות ('אבוא אליך בשתיים או בארבע' שולל את האפשרות שאבוא בשתי השעות גם יחד) ולפיכך נחוץ הצירוף "ו/או". בשירה נוטים להשתמש בלוכסן כדי לסמן את הסוף של שורה בשיר. במתמטיקה מסמן הלוכסן את פעולת החילוק, לדוגמה: a / b = x שפירושו x שווה a חלקי b כמו כן משמש הלוכסן לסימון שבר, לדוגמה: 3/8 – שלוש שמיניות יוניקוד מציע שני לוכסנים חלופיים אשר מאפשרים תצוגה משופרת של שברים: "לוכסן חילוק" (Division Slash, יוניקוד U+2215), המשמר את כיוון זרימת הטקסט בפסקה בה הוא נמצא, ו־"סוֹלִידוּס" (Solidus, יוניקוד U+2044), המזרים את הטקסט משמאל לימין: במחשבים משתמשים בלוכסן לעיתים קרובות כתו מפריד בין חלקים של נתיב (לדוגמה בנתיבי הקבצים במערכות Unix ובכתובות אינטרנט). ברוב שפות המחשב משמש הלוכסן כאופרטור של חילוק. בשפות תכנות רבות משמשים שני לוכסנים // כהתחלה של הערה בת שורה אחת. ב-HTML ו־XML משמש הלוכסן כסימון לסיום תכונת מקטע, לדוגמה: <b> מסיים מקטע של טקסט מודגש שמתחיל בהוראה: </b>. ניתן להשתמש בלוכסן כסימן מפריד בין מרכיביו של תאריך. לדוגמה: לפי השיטה האירופאית לסימון תאריך "16/9/2003" ולפי השיטה האמריקאית לסימון תאריך "9/16/2003" יסמל את היום ה-16 בחודש ספטמבר בשנת 2003. על פי הסימון בבריטניה הסימון 7/8 May משמעו הלילה שבין ה-7 ל-8 במאי, בעוד שהסימון 7-8 May משמעו שני הימים גם יחד. בטרם עברה בריטניה לשיטה העשרונית נהגו לסמן בלוכסן את ההבדל בין לירות שטרלינג, שילינגים ומטבעות פני (המקף מסמן 0). לוכסן שמאלי פנייה המיועדת לגבר וגם לאישה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏25 במרץ 2010 לוכסן, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏29 בינואר 2013 (סימן הלוכסן אינו נכלל בכללי הפיסוק של האקדמיה) סימן הלוכסן, באתר אאא בית לטיפוגרפיה עברית
סאמניום

סאמניום או סאמנטיום הוא שמו של חבל ארץ היסטורי וגאוגרפי בדרום איטליה, שנקרא על שם העם שהתיישב בו בתקופות מוקדמות בהיסטוריה, הסאמניטים. גבולות החבל היו לאטיום (לאציו) בצפון, לוקאניה (בזיליקטה) בדרום, קמפניה במערב ואפוליה במזרח. החבל מחולק בין המחוזות האיטלקיים קמפניה, פוליה, מוליזה, אברוצו, ובזיליקטה. החבל השתרע באזור הרי האפנינים לאורך שפלת קמפניה. הערים המרכזיות בחבל היו בוביאמום (Bovaiamom), שנקראה על ידי הרומאים בוביאנום (כיום העיר בויאנו, מחוז מוליזה), ומאלוונטום (כיום בנוונטו (Benevento) שבמחוז קמפניה). טבעו ההררי של החבל גיבש את אופיים של השבטים האוסקנים שהתיישבו בו, שלימים הפכו לשבטים הסאמניטיים. הסאמניטים שלטו בחבל במשך כ-300 שנה, משנת 600 לפני הספירה ועד 290. משנה זו, ולאחר שהסאמניטים ניגפו בפני הרומאים במלחמות הסאמניטיות, נשלט החבל על ידי הרפובליקה הרומית. עם פרוץ מלחמת בעלות הברית בשנת 91 לפנה"ס עמדו הסאמינטים, יחד עם המארסים, בראש המרד האיטלקי ברומא. לאחר מספר הצלחות בתחילת המלחמה הם נוצחו, אך היו השבט האחרון שהחזיק מעמד בלחימה עקשנית. בסיומה של המלחמה הם הצליחו לזכות באזרחות רומית. במהלך מלחמת האזרחים הרומית צידדו הסאמניטים בסיעה הפופולרית, וכך רכשו לעצמם אויב אכזר בדמות לוקיוס קורנליוס סולה, מנהיג הסיעה האופטימאטית במלחמה, שהיה גם המצביא שנלחם נגדם במלחמת בעלות הברית. כנקמה ערך סולה, לאחר ניצחונו במלחמת האזרחים, בשנת 80 לפנה"ס, מסע כיבוש והשמד באדמת סאמניום, החריב את עריה, חיסל את עמה, והגלה את שרידיו לצפון איטליה. חבל סאמניום הפך להיסטוריה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרצינומה של תאי בסיס

המונח "BCC" מפנה לכאן. לערך העוסק במבנה גבישי דמוי קובייה מרוכז גוף, ראו מקדם אריזה אטומית. קרצינומה של תאי בסיס (באנגלית: Basal cell carcinoma או BCC) היא הסוג השכיח ביותר של סרטן העור המתפתח - ככל קרצינומה - בשכבת האפיתל של העור, ובמקרה זה בשכבה התחתונה (ה"בסיסית") של תא האפיתל. שכיחות המחלה באוכלוסייה מגיעה ל-30% באנשים בעלי עור בהיר. סוג זה של סרטן לעיתים נדירות בלבד שולח גרורות או גורם למוות, ובעיקר מפריע למראה העור. ב-80% מהמקרים הסרטן מופיע בראש ובצוואר. ישנם מחקרים המעידים על עליה בשיעור סרטן זה בשנים האחרונות. ניתן לסווג את המחלה לשלושה טיפוסים עיקריים: בדרך כלל הגידול מופיע בצורת גוש קטן ועגול. במקרה של קרצינומה שטחית (superficial basal cell cancer), הגידול נראה כמו כתם אדום (לעיתים קשה להבדיל בינו לאקזמה). במקרה של קרצינומה חודרנית (Infiltrative basal cell cancers) הגידול נראה כמו עיבוי של העור או רקמת צלקת. כימותרפיה - כימותרפיה יעילה במקרים מסוימים בלבד של קרצינומה שטחית. הקרנה - רדיותרפיה נחשבת יעילה לכל הסוגים של הקרצינומה. ניתוח - הניתוח שנחשב יעיל ביותר לכל סוגי הקרצינומה הוא ניתוח מוז (Mohs surgery), שהדיווח על שיעורי הצלחתו קרובים ל-98%. בשיטה זו, מוסר הגוש החיצוני, ומיד נבדק במיקרוסקופ. במידה והתאים בקצה שהוסר אינם נגועים, הטיפול הסתיים. במידה והם מאובחנים כנגועים, מוסרת השכבה הבאה של העור, וכך הלאה. ויסמודגיב - טיפול חדשני (בבליעה) ל-BCC גרורתי או מקומי במצב מתקדם. שיעור ההצלחה עולה ככל שהגילוי והטיפול מוקדם. מדיה וקבצים בנושא קרצינומה של תאי בסיס בוויקישיתוף Wong CS, Strange RC, Lear JT (באוקטובר 2003). "Basal cell carcinoma". BMJ. 327 (7418): 794–8. doi:10.1136/bmj.327.7418.794. PMC 214105. PMID 14525881. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.