laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטריאוטיפ האבטיח

סטריאוטיפ האבטיח הוא סטריאוטיפ לפיו לאפרו-אמריקנים (Stereotypes of African Americans) תיאבון גדול לאבטיחים. האבטיחים שימשו מוטיב מרכזי באיקונוגרפיה של גזענים לבנים בארצות הברית, והסטריאוטיפ נותר בשיח הציבורי אף במאה ה-21. עם שחרור העבדים האפרו-אמריקנים לאחר מלחמת האזרחים בשנות ה-60 של המאה ה-19, רבים עסקו בגידול ומכירת אבטיחים – בין היתר בשל התנאים האופטימליים לגידול אבטיחים בדרום ארצות הברית מבחינה חקלאית – ובכך הפך האבטיח לסמל לחירותם. גזענים לבנים, בעיקר בדרום, שחשו מאוימים מחירותם של השחורים, הפכו את הפרי לסמל לקשת של תכונות שליליות שייחסו לשחורים, כגון אי שמירה על ניקיון, עצלנות וילדותיות, ולכלי-שרת לרצון להדירם מהמרחב הציבורי. הקריקטורה הראשונה שיצאה בדפוס והציגה שחור מתענג על אבטיח הופיעה ככל הנראה במגזין המאויר Frank Leslie's Illustrated Newspaper (אנ') בשנת 1869. תומכי העבדות השתמשו באבטיח על מנת לצייר את האפרו-אמריקנים כאנשים פשוטים ולא מפותחים ששמחים בחלקם כשנופל לידיהם אבטיח וכשהם זוכים למעט מנוחה. הסטריאוטיפ הונצח במופעי מינסטרל, שהציגו לרוב את האפרו-אמריקנים כבורים ועצלנים, שאוהבים לשיר ולרקוד וכן לאכול אבטיחים. כמו כן הציגו מופעי המינסטרל שירים פופולריים כמו "שיר האבטיח" ("The Watermelon Song") או "הו, האבטיח הזה" ("Oh, Dat Watermelon"). מסוף המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20, נעשה בסטריאוטיפ שימוש בדפוס, בקולנוע, בפיסול ובמוזיקה, וכן כאלמנט המופיע בקריקטורות על מוצרים לבית. אפילו בזמן הקמפיין של ברק אובמה לנשיאות ב-2008, ובמהלך כהונתו כנשיא, השתמשו מתנגדיו בסטריאוטיפ האבטיח כדי לעלוב בו. ב-1893 בתערוכה העולמית של שיקגו תוכנן לקיים "יום האנשים הצבעוניים" שיכלול בדרנים אפרו-אמריקנים ובו יחולקו אבטיחים חינם למבקרים אפרו-אמריקנים, שאותם קיוו המארגנים למשוך לתערוכה. יוזמה זו הייתה כישלון חרוץ, כשהקהילה האפרו-אמריקנית בעיר החרימה את התערוכה, לרבות רבים מהאמנים שתכננו להופיע ביום זה. הקריקטורה משנת 1869 שמהווה ככל הנראה את הפרסום הראשון בדפוס שתיאר שחורים שאוכלים אבטיח. קריקטורה מראשית המאה ה-20 על גלויה, ובה ילד שחור אוכל אבטיח, עם פואמה סטריאוטיפית בכיתוב שמתחתיה. גלויה ("Coon card") מהעשור הראשון של המאה ה-20. שחזור של פרסומת ישנה על שלט-מתכת לקרטיב. דמות שחורה אוכלת אבטיח בסרט המצויר Scrub Me Mama with a Boogie Beat (אנ'), שנת 1941. מדיה וקבצים בנושא סטריאוטיפ האבטיח בוויקישיתוף "II.C.6. – Cucumbers, Melons, and Watermelons". The Cambridge World History of Food. אורכב מ-המקור ב-1 ביוני 2013. נבדק ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Sheet, Connor Adams (3 באוגוסט 2012). "National Watermelon Day Brings Racists Out Despite Lack Of Facts To Back Up Stereotype". International Business Times. נבדק ב-30 במרץ 2013. {{cite news}}: (עזרה) Black, William (8 בדצמבר 2014). "How Watermelons Became a Racist Trope". The Atlantic. נבדק ב-22 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Fences. Shmoop Literature Guide. Los Altos: Shmoop. 2010. p. 26. ISBN 9781610624190. Smith, Andrew F. (2007). The Oxford Companion to American Food and Drink. Oxford, England: Oxford University Press. ISBN 9780195307962. "The Coon Obsession with Chicken & Watermelon". History on the Net. נבדק ב-30 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה)
אביגיל קוון

אביגיל פ. קוון (באנגלית: Abigail F. Cowen; נולדה ב-18 במרץ 1998) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, הידועה בזכות תפקידיה בסדרות "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" ו"גורל: סאגת ווינX". קוון נולדה בגיינסוויל, פלורידה שבארצות הברית. הוריה הם לסלי למאסטרס-קוון ואנדרו קוון. לה אח בשם דוסון קוון. בצעירותה, קוון למדה בתיכון אוביידו, שם התמקצעה כספורטאית בתחום האתלטיקה. עם סיום לימודיה, קוון למדה יחסים בין-לאומיים באוניברסיטת פלורידה. בשנת 2016, קוון עברה ללוס אנג'לס על מנת להתמקד בקריירת המשחק שלה. קוון החלה את קריירת המשחק שלה עם תפקידי אורח בסדרות "רד בנד סוסייטי" ו"דברים מוזרים" והופיעה בתפקידים משניים בסדרות "חוכמת ההמונים" וב"משפחת פוסטר", לפני שלוהקה לדמותה של דורקס בסדרה "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" שהיוותה עיבוד לסדרת קומיקס באותו השם מאת ארצ'י קומיקס ושודרה בנטפליקס. בשנת 2020, קוון לוהקה לסרט הביוגרפי, "להאמין בך", בדמותה של אדריאן לישצ'ינג-קאמפ, אשתו השנייה של המוזיקאי הנוצרי ג'רמי קאמפ, שגולם על ידי קיי. ג'יי. אפא. בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי של בלום בסדרת הלייב-אקשן "גורל: סאגת ווינX" בשירות הזרמת המדיה נטפליקס; המהווה עיבוד מחודש לסדרת האנימציה האיטלקית, "מועדון ווינX", שנוצרה על ידי איג'יניו סטראפי. על העיבוד המחודש החלו לעבוד עוד ב-2018, היא פותחה על ידי יוצר הסדרה המקורית איג'יניו סטראפי והמפיק בריאן יאנג. חודש לאחר עליית הסדרה, בפברואר 2021, חודשה הסדרה לעונה שנייה, אשר עלתה בספטמבר 2022. בשנת 2021 כיכבה קוון במותחן העל-טבעי "Witch Hunt" לצדם של אליזבת מיטשל, כריסטיאן קמרגו וגידיון אדלון; וב-2022 כיכבה בסרט הרומנטי "עד שתחפץ האהבה" לצדם של נינה דוברב, טום לואיס, פמקה ינסן ואריק דיין. הסרט מבוסס על הרומן הרומנטי-תקופתי של פרנסין ריברס באותו שם, שפורסם בשנת 1991, ומתרחש בקליפורניה בשנות ה-50 של המאה ה-19. בשנת 2018, קוון חתמה על חוזה עם סוכנות הדוגמנות "MC2 Model Management" במיאמי. בספטמבר 2021 התחילה קוון מערכת יחסים עם השחקן והדוגמן הבריטי דני גריפין שמשחק לצידה ב"גורל: סאגת ווינX". הם נפרדו לאחר כשנה וחצי. מדיה וקבצים בנושא אביגיל קוון בוויקישיתוף אביגיל קוון, ברשת החברתית אינסטגרם אביגיל קוון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אביגיל קוון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Caroline John-Published (February 22, 2019), [Abigail Cowen Wiki: 3 Facts about the "Chilling Adventures of Sabrina" Actress], Via earnthenecklace.com. "Callie Talks With Eliza About The Prenup in ‘The Fosters’ Series Finale Clip", Via Callie Talks With Eliza About The Prenup in ‘The Fosters’ Series Finale Clip. Abigail Cowen, Maia Mitchell, Television, The Fosters, Video : Just Jared Jr. Goldberg, Lesley (March 15, 2018). "Netflix's 'Sabrina' Series: All the Details (So Far) About the 'Riverdale' Offshoot". The Hollywood Reporter. Retrieved March 15, 2018. Denise Petski (March 14, 2018), "Winx Club: Netflix Adapting .Italian Animated Franchise As YA Series", Deadline Hollywood Denise Petski (September 17, 2019), "‘Fate: The Winx Saga’: Abigail Cowen To Lead Ensemble Cast Of Netflix YA Series", Deadline Hollywood Geoff Boucher (June 27, 2019), "‘Witch Hunt’: Elle Callahan’s Supernatural Border Thriller Casts Four" [archive], Deadline Hollywood. Amanda N'Duka (April 29, 2020), "Logan Marshall-Green, Abigail Cowen, Nina Dobrev, Famke Janssen & More Star In ‘Redeeming Love’ Adaptation From ‘Eagle Eye’ Helmer D.J. Caruso" ,Deadline Hollywood.
ארנסט פרדיננד אמה

ארנסט פרדיננד אמה (בגרמנית: Ernst Ferdinand Oehme‏; 23 באפריל 1797 – 10 באפריל 1855) היה צייר רומנטי גרמני ומאייר, שהתמחה בנופים עם אלמנטים אדריכליים. אמה למד במכללה להכשרת מורים בדרזדן. לאחר שהתחיל בתור אוטודידקט, בעזרת קצת עזרה מקרל וגנר, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות של דרזדן בשנת 1819, שם למד אצל הצייר הדני יוהאן כריסטיאן דאהל (אנ') שהתיישב שם. עד מהרה התוודע לעבודתו של קספר דויד פרידריך. יחד עם יוהאן אוגוסט היינריך (1794–1822), תלמידו של פרידריך, הוא הכיר את האזור הכפרי שמסביב, במיוחד את שווייץ הסקסונית, והתאמן במה שלימים ידוע כציור באוויר הפתוח. תערוכתו הראשונה הייתה באקדמיה בשנת 1821 עם "קתדרלה בחורף", יצירה המציגה את השפעתו של פרידריך. בסיוע כספי של נסיך הכתר פרידריך אוגוסטוס מסקסוניה, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באיטליה, שם נמשך לעבר הקהילה הגרמנית ויצר קשרי ידידות לכל החיים עם לודוויג ריכטר, קרל גוטליב פשל (אנ') ויוליוס שנור פון קרולספלד, לתנועת הנצרתיים ברומא, הייתה השפעה מועטה על עבודתו. עם שובו לדרזדן בשנת 1825, הוא עבר מסע בין האלפים, וצייר בצבעי מים. הוא קיבל עבודות מנסיך הכתר, שגרמו לו ליצור ציורים עבור "גלריה נופים פטריוטיים" (Galerie vaterländischer Landschaften). בשנות ה-30 של המאה ה-19 הוא החל להתנתק מהסגנון הקודם שלו, וצייר עבודות שהיו יותר מציאותיות ופחות עמוסות בסמליות. בשנות ה-40 הוא מצא פטרון חשוב אצל מייג'ור פרידריך אנטון סרה, שביתו היווה נקודת כינוס משמעותית עבור אמנים, סופרים ומוזיקאים. במהלך תקופה זו, הוא ככל הנראה לקח חלק בהופעות חובבים בתיאטרון. הוא הפך למורה במכון קרל בלוכמן בשנת 1842 ומונה לצייר החצר בשנת 1846. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה כחבר כבוד באקדמיה. בנו, ארנסט ארווין אמה, היה גם הוא צייר ידוע. קתדרלה בחורף מצודת קולדיץ מפרץ סלרנו טחנת המים מדיה וקבצים בנושא ארנסט פרדיננד אמה בוויקישיתוף ארנסט פרדיננד אמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ארנסט פרדיננד אמה, באתר Discogs (באנגלית) "Oehme, Ernst Ferdinand" Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 24, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1887, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 208
תומאס אוליפנט (עיתונאי)

תומאס אוליפנט (באנגלית: Thomas Oliphant) (נולד ב-30 בדצמבר 1945) הוא עיתונאי אמריקאי. אוליפנט נולד בברוקלין, ניו יורק. למד בבית הספר התיכון "לה הויאה" (אנ') בקליפורניה ובשנת 1967 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1968 הצטרף למערכת העיתון "הבוסטון גלוב". במהלך הקריירה שלו בעיתון שימש ככתב שלו בוושינגטון ודיווח על עשרה קמפיינים לנשיאות. בספר "הנערים באוטובוס" של העיתונאי טימותי קרוז על מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1972, אוליפנט מופיע כאחד העיתונאים הבולטים בקרב "הנערים" שסיקרו את הקמפיין. אוליפנט היה אחד משלושת העורכים שניהלו את סיקור "גלוב" בנושא ההפרדה הגזעית בבתי ספר בבוסטון, עבודה שזכתה בפרס פוליצר בשנת 1975. הוא גם קיבל פרס כתיבה מטעם האגודה האמריקאית לעורכי העיתונים. במרץ 2005 סבל אוליפנט ממפרצת מוחית. סיפורו על הניסיון והתאוששותו הופיע ב"גלוב" ב-5 ביוני 2005, בסוף 2005 הוא היה אחד מ-32 אנשי הצוות של גלוב שקיבלו חבילת פרישה מחברת הניו יורק טיימס, הבעלים של הבוסטון גלוב. אוליפנט נשוי משת 1982 לכתבת CBS סוזן ספנסר ולהם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא תומאס אוליפנט בוויקישיתוף My journey into darkness - The Boston Globe - Boston.com - Op-ed - News, www.boston.com (באנגלית)
תומאס אוליפנט

האם התכוונתם ל... תומאס אוליפנט (מוזיקאי) – מוזיקאי וסופר סקוטי תומאס אוליפנט (עיתונאי) – עיתונאי אמריקאי אוליפנט
אירוויזיון הילדים 2021

אירוויזיון הילדים 2021 הייתה התחרות ה-19 של אירוויזיון הילדים מטעם איגוד השידור האירופי. מארחת התחרות הייתה צרפת לאחר זכייתה בשנה הקודמת עם השיר "J'imagine" ("אני מדמיינת") בביצוע ולנטינה. התחרות התקיימה ב-19 בדצמבר 2021 באולם המופעים הגדול במתחם ההופעות החדיש לה סיין מוזיקל בעל קיבולת מרבית של 6,000 צופים. ב-9 בדצמבר 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי התחרות תתקיים בצרפת. רשות השידור הספרדית (TVE) הביעה גם עניין באירוח התחרות, אך לבסוף הסירה את מועמדותה. ב-20 במאי 2021, במהלך מסיבת עיתונאים, אושר כי פריז נבחרה לעיר המארחת. זו הייתה הפעם השנייה ברציפות שהתחרות מתקיימת בעיר בירה. בתחרות זכתה ארמניה, עם שירה של הזמרת מלנה פוקס, "Qami Qami", עם 224 נקודות ובהפרש של 6 נקודות בלבד מהמקום השני, פולין. השיר מכיל מספר מילים בצרפתית השיר מכיל מספר מילים ביפנית ישראל ישראל – ראש המשלחת הישראלית לאירוויזיון, יובל פישר, הודיע שישראל לא תשתתף באירוויזיון הילדים 2021. הסיבה לכך נעוצה בהחלטה של תאגיד השידור הישראלי להתמקד באירוויזיון עצמו ובהפקות אחרות. ישראל התמודדה לאחרונה באירוויזיון הילדים בשנת 2018. ויילס ויילס – ויילס פרשה מאירוויזיון הילדים 2020 עקב מגפת הקורונה. רשות השידור הוולשית אישרה כי הם מתכננים לחזור לתחרות ב-2021. עם זאת, ב-17 בפברואר 2021, רשות השידור הולשית הכריזה כי ויילס לא תשתתף באירוויזיון הילדים 2021. נורווגיה נורווגיה – רשות השידור הנורווגית הצהירה כי אין בכוונתה לחזור לתחרות ב-2021. אירוויזיון 2021 מדיה וקבצים בנושא אירוויזיון הילדים 2021 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון הילדים 2021 France to host Junior Eurovision Song Contest 2021,‏ אתר התחרות, 9 בדצמבר 2020 France: France Télévisions Is Keen To Host Junior Eurovision 2021, אנתוני גרנגר, 30 בנובמבר 2020 Spain RTVE prepared to host Junior Eurovision 2021 should they win, אנתוני גרנגר, 28 בנובמבר 2020 🇫🇷 Junior Eurovision 2021 will take place in Paris Deutschland nimmt auch 2021 am Junior Eurovision Song Contest teil מכיל כמה מילים באנגלית 🇬🇪 Georgia: GBP has Confirmed Their Participation at Junior Eurovision 2021 Neil Farren, 🇮🇹 Italy: Junior Eurovision 2021 Participation Confirmed, Eurovoix, ‏2021-08-30 (באנגלית בריטית) Russia: Junior Eurovision 2021 Participation Confirmed, אנתוניו גרנגר, 20 בינואר 2021 Junior Eurovision 2021(הקישור אינו פעיל, 13.11.2021) The Netherlands: Junior Eurovision 2021 participation confirmed, אנתוני גרנגר, 26 בספטמבר 2020 Spain plans to compete at Junior Eurovision 2020, בלן גרסיה, 30 בנובמבר 2020 ישראל לא תשתתף באירוויזיון הילדים 2021, באתר EuroMix, ‏14/07/2021 No decision on this yet I'm afraid, we'll have to see how things look in the new year ציוץ של רשות השידור הולשית ברשת החברתית אקס (טוויטר), 18 בפברואר 2021 ציוץ של רשות השידור הולשית ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 בפברואר 2021 ציוץ של רשות השידור הנוורגית ברשת החברתית אקס (טוויטר), 22 בפברואר 2021
ג'רג' מארר

ג'רג' מארר (בהונגרית: Márer György; סצ'ן, 21 במרץ 1898 – ניו יורק, 24 באוגוסט 1983) היה עיתונאי ועורך עיתון יהודי-הונגרי. ג'רג' מארר נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר יוז'ף מארר (1863–1933), רופא מסצ'ן ושל הרמין נאג' (1871–1940). הוא סיים את לימודיו בתיכון בלוצ'נץ (לושונץ בהונגרית, היום סלובקיה, אז הונגריה). מאמרו הראשון פורסם ב"ידיעות סצ'ן" (Szécsényi Hírlap) בשנת 1914, כשעוד היה תלמיד. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד) במשך ארבעה סמסטרים ולאחר מכן סיים מכללה לטקסטיל באאכן. לאחר מכן החליט להיות עיתונאי. כתב כתבות ליומון נפסבה ומאמרים למגזין התיאטרון "הערב" (Ma Este). הוא ערך את הראיון הראשון שלו עם אטילה יוז'ף בגיליון 28 באוגוסט 1924 של "הערב". מכתביו של אטילה יוז'ף אליו מעידים על ידידותם. משנת 1926 היה שכיר ועוזר עורך אז של "ידיעות בודפשט" (Budapesti Hírlap). הוא עבד עבור עיתונים שונים וכתב כתבות למגזין "התעשייה של המולדת" (Honi Ipar). בשנת 1944 הוא נלקח למחנה עבודה (שירות עבודה שהיה עבודת כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שהוקם באי צ'פל ממנו שוחרר בשנה שלאחר מכן בתום המלחמה (למעשה בשחרור העיר בודפשט על ידי הצבא האדום). לאחר מלחמת העולם השנייה הפך לכתב הטור הפוליטי של קושוט נפה (Kossuth Népe), עבר להיות ראש העיתונות של משרד התעשייה, וערך את עיתון המשרד ששמו היה "התעשייה ההונגרית". הוא פוטר לאחר ארגון מחדש של המשרד. בשנת 1948 הוא ואשתו נסעו לפריז ומשם המשיכו לוונצואלה, שם עמד בראש מחלקת הפרסום של עיתון אנגלי והיה העורך של כתב העת Caracas Journal. הוא עבר לארצות הברית בשנת 1962 והתיישב בניו יורק. הוא הפך לכתב של עיתוני שמאל שונים (בשפה ההונגרית). מארר היה מעורב בהקמת "מועדון הקן" (Fészek Klub) בניו יורק. אשתו הראשונה הייתה אולגה קנפּפלמאכר (Knöpfelmacher), אותה נשא ב-7 בנובמבר 1925. אשתו השנייה הייתה קלרה ואגו (1908–1994), בתו של השחקן והמחזאי גזה ואגו, אותה נשא לאישה ב-7 באוקטובר 1938 בבודפשט. העובד האורח מתערב ומדבר (סדרת מאמרים וכתבות, ניו יורק, 1981) פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939–2002. לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1994 לקסיקון משחק הונגרי. אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929 "Születési bejegyzése a szécsényi polgári születési akv. 28/1898. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése Knöpfelmacher Olgával a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 509/1925. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1337/1938. folyószáma alatt".
ארנסט ארווין אמה

ארנסט ארווין אמה (בגרמנית: Ernst Erwin Oehme‏; 18 בספטמבר 1831 – 10 באוקטובר 1907) היה צייר גרמני, שידוע בעיקר בזכות ציורי השמן וציורי צבעי מים של נופים, נופים ארכיטקטוניים, סצינות ז'אנריות ודיוקנאות. הוא היה בנו ותלמידו של אביו ארנסט פרדיננד אומה, צייר הנוף. הוא למד באקדמיה לאמנות בדרזדן, ולמשך תקופה קצרה עבד בהדרכת לודוויג ריכטר ולאחר מכן ערך סיור אמנותי דרך גרמניה, שווייץ, אנגליה וצרפת. לימודי הטבע שלו במהלך מסעותיו היו ההשפעה העיקרית על סגנונו. הוא צייר, בשמנים ובצבעי מים, נופים, נופים אדריכליים, ז'אנר ודיוקנאות. תיאטרון החצר בדרזדן עוטר על ידו. בכמה ארמונות מלכותיים הוא צייר סדרת שטיחי קיר בצבעי מים, בחיקוי של שטיח גובלין. בשנת 1877 הוא ביצע שלושה ציורי קיר המייצגים את "אונס הנסיכים הסקסונים בשנת 1415" באולם האירועים של אלברכטסבורג במייסן, ובשנים 1887-89 צייר את "הכרזת עצמאותה של ונצואלה בידי סימון בוליבר", תמונה בגודל גדול בבית הפרלמנט בקראקס. עבור המלכה קרולה מסקסוניה, הוא הפיק אוסף של נופים של קומפינה. יצירות בולטות אחרות כוללות את "הלוויה בשפרוולד", "מחצבת אבן בשווייץ הסקסונית", "ציד דובים" "עמק מונטפונט". מדיה וקבצים בנושא ארנסט ארווין אמה בוויקישיתוף Rines, George Edwin, ed, Oehme, Ernst Erwin, The Encyclopedia Americana Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds, Oehme, Erwin, The New International Encyclopædia
אלופון

בפונולוגיה, אָלוֹפוֹן (לפי הצעת האקדמיה ללשון העברית: גוֹן הֶגְיָן) הוא אחד ממספר צלילי-דיבור אפשריים שמשמשים להגיית פונמה אחת בשפה מסוימת. המונח בא מיוונית: ἄλλος – אחר ו-φωνή – קול, צליל. המונח נטבע על ידי הבלשן האמריקאי בנג'מין לי וורף. למשל, בעברית אין הבדל בין ר' רוטטת המבוצעת בקדמת הפה ונשמעת כמו R בשפה הספרדית, לבין ר' אחורית, המושמעת כמו R בשפה הצרפתית. ושתיהן מייצגות את אותה הפונמה, כלומר, שתיהן אלופונים של אותה פונמה. לעומת זאת, בערבית אלה שתי פונמות שונות (ر, غ), ולכן בשפה זו ניתן למצוא זוגות מינימליים של מילים המבחינים ביניהן. האלופון המסוים שנבחר במקרה מסוים הוא לרוב צפוי וניתן לניבוי מתוך ההקשר הפונמי. אלופונים כאלה מכונים אלופונים מותנים או וריאנטים תלויי-מיקום (positional variants). אבל קיימים גם אלופונים שאינם מותנים בסביבה הפונטית (אלא, למשל, במבטאו של הדובר), והם מכונים וריאנטים חופשיים. על פי הדוגמה שהבאנו קודם, יש המבטאים את הר' העברית כעיצור מכתשי, מקיש, כדוגמת הר' בשפה הספרדית, ויש המבטאים אותה כעיצור ענבלי, חוכך, קולי, כדוגמת הר' הצרפתית. אלופון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גוֹן הֶגְיָן במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית Lee, Penny (1996). The Whorf Theory Complex — A Critical Reconstruction. John Benjamins. pp. 46, 88
אבודים בניו יורק (1970)

אבודים בניו יורק (באנגלית: The Out-of-Towners) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1970 בבימויו של ארתור הילר, לפי תסריט של ניל סיימון, עם ג'ק למון וסנדי דניס בתפקידים הראשיים. העלילה היא על זוג שטס לניו יורק לראיון עבודה של הבעל וכל התקלות שהם עוברים בדרך לניו יורק ובעיקר בעיר עצמה עד שהם מחליטים לחזור לאוהיו. הסרט צולם באתרים שונים של מנהטן כמו: תחנת גרנד סנטרל, סנטרל פארק, מלון וולדורף אסטוריה וכן בנמל התעופה הבינלאומי לוגן בבוסטון. ב-1999 הופק רימייק בכיכובם של סטיב מרטין וגולדי הון. ג'ק למון היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. סנדי דניס הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. ניל סיימון זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה. ג'ורג' קלרמן (ג'ק למון) עומד לטוס עם אשתו גוון (סנדי דניס) מאוהיו לניו יורק לראיון לפני קידומו לסגן מנהל החברה בה הוא עובד. הוא מתכנן עם אשתו את פרטי העברת שני ילדיו לדירה בניו יורק ומספר לאשתו החיים החדשים שמחכים להם שם. הוא מתכנן טיסה לניו יום קודם בו יאכלו במסעדת יוקרה וילונו במלון וולדורף אסטוריה המפואר. לוח הזמנים שלו הוא מדויק אבל תקלות רבות משבשות אותו. בגלל ערפל, המטוס לא יכול לנחות בניו יורק אלא בנמל התעופה הבינלאומי לוגן בבוסטון. אין טיסה לניו יורק והמזוודה שלו עם התרופות לכיב התריסיון שלו במזוודה ביחד עם הכסף. הוא רב וצועק על כל הפקידים בשדה התעופה, מאיים עליהם בתביעות. לבסוף מייעצים להם לתפוס את הרכבת לניו יורק. ברגע האחרון הם עולים על רכבת מלאה שהשירות בה מתחת לכל ביקורת, אין להם אוכל פרט לקרקרים שגורמים לו שבר בשן וגם שם הוא מאיים בתביעה. בתחנת גרנד סנטרל מתברר שיש שביתה של האוטובוסים הרכבת הנהגים ועובדי הניקיון. הם נאלצים ללכת ברגל בגשם שוטף למלון וולדורף אסטוריה ושם מתברר כי איחרו והחדר נמסר לאחר. לאחר צעקות ואיומים בתביעה, מישהו מציע להם מקום במלון סמוך אבל בדרך שודד אותם. הם מגיעים למשטרה אבל שם לא מתייחסים אליהם והשוטרים מתווספים לפנקס של התביעות של ג'ורג'. לבסוף השוטרים מסכימים להלין אותם ללילה בנשקיה אך בדרך הם נקראים לשוד. השוטרים עוצרים ויוצאים מהמכונית ובאותו זמן חודרים אליה הפושעים וחוטפים את ג'ורג' וגוון ולבסוף משאירים אותם בלילה בסנטרל פארק שם הם עוברים שוד נוסף. כעת לג'ורג' אין כסף והוא מנסה לקחת מילד את כספו אך הילד צורח ושוטר רודף אחריהם אך הם מצליחים לברוח, נכנסים לאוטובוס והנהג זורק אותם כי אין להם כסף וזוכה בהבטחה לתביעה. ג'ורג התשוש עומד ליד מכסה ביוב שמתפוצץ ומתחרש לזמן מסוים. הם נכנסים לכנסייה כדי לבקש רחמים אבל מגורשים משם על ידי מפיק טלוויזיה שאומר להם שמצולמת במקום תוכנית טלוויזיה. ג'ורג' מסרב להתפנות אבל אחר כך עוזב עם רישום פרטי המפיק והבטחה לתביעה. כעת הם מנסים לעצור טרמפים. עוצר להם רכב של דיפלומט קובני בדרך לשגרירות קובה והם נקלעים שם להפגנה אנטי קובנית ומחולצים על ידי המשטרה. הנהג מביא אותם למלון וולדורף אסטוריה. לבסוף נמצא להם חדר וגם המזוודה הגיעה אלא שהיא נעולה והמפתח היה בארנק שנשדד. לאחר כל זאת מגיע ג'ורג' לראיון בזמן בלתי מגולח וזוכה בתפקיד אבל גוון אומרת לו שלאחר התלאות שעברו בעיר היא אינה רוצה לחיות בניו יורק אלא לחזור לביתם באוהיו והוא מסכים אתה. בטיסה חזרה, נחטף המטוס שלהם לקובה. "אבודים בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבודים בניו יורק", באתר AllMovie (באנגלית) "אבודים בניו יורק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבודים בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאבודים בניו יורק 1970, באתר יוטיוב אבודים בניו יורק 1970, באתר TCM
בצלאל אביטון

בצלאל אביטון (אביטן) (1941 – 20 בינואר 2021) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בבית"ר ירושלים ובמכבי אנטוורפן. אביטון היה שחקן מגוון ("כל-בו") ושיחק במספר עמדות (קשר אחורי, בלם ומגן ימני ושמאלי), מתחילת שנות ה-60 ועד אמצע שנות ה-70. אביטון עלה מהנוער של בית"ר ירושלים בתחילת שנות ה-60. שיחק והצטיין בשורות בית"ר בשנים אלו בהן הייתה בליגה השנייה וניסתה להעפיל לליגה הראשונה ללא הצלחה. ב-1966/1968 הספיק להשתתף אביטון במשחקי הקבוצה שעלתה בסוף העונה הכפולה לליגה העליונה, אך עוד בתחילתה עזב את בית"ר, והצטרף לאחיו שהשתקע בבלגיה, שיחק בקבוצת "מכבי אנטוורפן" שהתחרתה בליגה ב' החובבנית בבלגיה, ובמקביל הועסק כיהלומן. במלחמת ששת הימים חזר לארץ והשתתף כלוחם. באוגוסט 1969 חזר אביטון לישראל לצמיתות והצטרף חזרה לבית"ר ירושלים, שם שיחק עד 1972, ולאחר מכן פרש מכדורגל. אביטון היה בבית"ר ירושלים כ-9 עונות, בהן שיחק במדי הקבוצה 121 הופעות וכבש 17 שערים. לאחר פרישתו, במשך תקופה קצרה ב-1976 שימש אביטון כמנהל קבוצת בית"ר. בהמשך פתח אביטון חנות מזכרות בהר ציון עם שותפו אליעזר (לייזי) ריבלין, מנהל בית"ר לשעבר, ואחיו של נשיא המדינה לימים ראובן ריבלין, אך הם נאלצו לסגור אותה כשפרצה האינתיפאדה הראשונה. לאחר מכן היה אביטון יהלומן וחבר בבורסת היהלומים הישראלית. אביטון נפטר ב-20 בינואר 2021 בגיל 80, ונקבר בהר המנוחות. בית"ר ירושלים חייבת לתת דעתה על המשך שיתוף צעירים ציטוט:"לצידו עושה העבודה מצוינת ויסודית המגן הימני בצלאל אביטון, מהנוער...", עיתון חרות, 4 באפריל 1961 סתם יום לא טוב מאת מאיר גבאי, ציטוט: "היום נפרדת הקבוצה משחקנה, בצלאל אביטון, אחד מטובי שחקניה, שיפליג לבלגיה, ובכוונתו של אביטון לשחק שם עם מכבי אנטוורפן. מצבו הכלכלי של אביטון מאלץ אותו, לדבריו, לעקור לבלגיה, שם מתגורר אחיו, ויעסוק אתו כיהלומן. הקבוצה תעניק לו גביע מיוחד." עיתון מעריב, 28 בנובמבר 1966 ספורטאי המכביה ה-8 עולים היום לירושלים, ציטוט: "כדורגלן בית"ר ירושלים בצלאל אביטון, שעשה בבלגיה מספר שנים, והופיע במכבי בלגיה, חזר ארצה בימים אלה והצטרף לקבוצתו הירושלמית". עיתון מעריב 6 באוגוסט 1969 מודעת אבל בצלאל אביטן ז"ל מודעת אבל באתר הבורסה ליהלומים שחקן העבר בצלאל אביטן נפטר בגיל 80, באתר הרשמי של בית"ר ירושלים, 25 בינואר 2021 בצלאל אביטון באתר GRAVEZ
טירת הלדימאנד

טירת הלדימאנד (בצרפתית: Château Haldimand) הייתה טירה שעמדה על תילה באתר שבו ניצבת היום טירת פרונטנאק בקוויבק סיטי שבקוויבק, קנדה. הטירה נבנתה בין 1784 ל-1786. ב-1784 הורה מושל קוויבק, פרדריק הלדימאנד, על בניית הטירה. הטירה שימשה מושבת הממשל הקולוניאלי של פרובינציית קוויבק משנת 1786 עד 1791. ב-1860 הקימה ממשלת קנדה בטירה משרדים אדמיניסטרטיביים של בית המחוקקים התחתון של קנדה, שפעלו בה עד 1866. לאחר מכן שימשה הטירה כחלק מקמפוס אוניברסיטת לאוול עד 1892, אז נהרסה כדי להקים במקומה את טירת פרונטנאק. מדיה וקבצים בנושא טירת הלדימאנד בוויקישיתוף "Château Haldimand". GrandQuebec.com (בצרפתית). 2014. נבדק ב-2015-06-27. Le Château Haldimand a été bâti entre 1784 et 1787. Sa construction est commandée par le gouverneur Frederick Haldimand ... Trois ans plus tard, en 1860, le gouvernement de la province de Québec y établit l'Assemblée législative et des bureaux de l'administration. Sir James MacPherson Le Moine (1876). Quebec, Past and Present: A History of Quebec, 1608-1876. A. Coté & c,̊. Burpee, Lawrence J.; Doughty, Arthur G., eds. (1912). The Makers of Canada: Index and Dictionary of Canadian History. Toronto. p. 75. נבדק ב-2015-06-27. Saint-Louis Forts and Châteaux National Historic Site of Canada, HistoricPlaces.ca