laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ואיה דה לוס אינחניוס

ואיה דה לוס אינחניוס (ספרדית: Valle de los Ingenios, מילולית: עמק טחנות הסוכר) הוא סדרה של שלושה עמקים במרכז קובה, כ-12 ק"מ מטרינידד, שהיוו בעבר את מרכז תעשיית הסוכר של קובה. שטחם הכולל של שלושת העמקים, סן לואיס (San Luis), סנטה רוסה (Santa Rosa) ומֶיֶיר (Meyer), כ-270 קמ"ר. בעמקים זורמים מספר נהרות, החשובים שבהם אָגָבָּאמָה, קָרָאקוּסֶיי, דֶה אָיי וטָיָיאבָּה. הספרדים הם שהביאו את קני הסוכר לקובה ב-1512. האדמה ותנאי מזג האוויר באי היו אידיאליים לגידולם, והתשתית התעבורתית הטובה הקלה על ייצואו. בשיאה, מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19, הייתה קובה יצואנית הסוכר הגדולה בעולם, ותעשיית הסוכר הייתה התעשייה החשובה ביותר בה. במהלך המאה ה-19 פעלו בעמק 56 טחנות סוכר, שהעסיקו למעלה מ-11,000 עבדים, שהובאו על ידי בעלי המטעים מג'מייקה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 נבנתה מסילת ברזל שקישרה את העמק עם טרינידד ועם הנמל בקאסילדה, מה שהקל עוד יותר על שינוע הסוכר. תקופה זו כבר הייתה שירת הברבור של תעשיית הסוכר בעמק. במהלך מלחמת העצמאות הקובנית נהרסו רבות מהטחנות, והתעשייה נדדה מערבה, למטאנסאס. בעמק עדיין מגדלים סוכר, אך בהיקף מצומצם. בשנת 1988 הכריז אונסק"ו על העמק ועל העיר הסמוכה טרינידד כעל אתר מורשת עולמית. אף שמרבית המבנים בעמק נהרסו במהלך השנים, כמה מהם משמשים כיום כאתרי תיירות. האתר הפופולרי ביותר הוא אחוזת מנאקה איסנאגה (Manaca Iznaga), שנבנתה ב-1750, ונרכשה בשנת 1795 בידי פדרו איסנאגה. באחוזה מגדל בגובה 44 מ', שנחנך ב-1835. בעל המטעים הקים אותו כדי להשקיף ולפקח על עבודת העבדים, והוא נועד גם להעיד על עוצמתו. בעבר היה במגדל פעמון שצלצולו סימן את תום יום העבודה. כיום משמש המגדל את המבקרים הבאים להשקיף על העמק. הפעמון מוצב בתחתיתו. טרינידד מדיה וקבצים בנושא ואיה דה לוס אינחניוס בוויקישיתוף טרינידד ועמק לוס אינחניוס באתר ארגון ערי המורשת העולמית (בספרדית)
צלחת סינית

הצלחת הסינית היא אביזר להטוטנות שמקורו בסין. אמני קרקס ולהטוטנים המשתמשים בצלחות סיניות נוהגים לסובבן על מקלות תוך הבאתם לאיזון מקסימלי במרכזן. ניתן לראות להטוטנים המבצעים את הלהטוט עם מספר גבוה של צלחות במקביל. בעבר נהגו לסובב צלחות סיניות עשויות חרס, אך כיום קיימים מגוון תחליפים פחות שבירים בהם פח ופלסטיק. מדיה וקבצים בנושא צלחת סינית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
להטוט

האם התכוונתם ל... להטוט – קסם (אשליה), פעלול שעורך קוסם להטוט – כינויו של מסוק הקרב יוז 500 MD דיפנדר בחיל האוויר הישראלי להטוטנות – רבות מאומנויות הקרקס, כגון דוויל סטיק ודיאבולו, ובפרט האומנות של הטלת מספר חפצים באוויר בו זמנית
לה מדלנה

לה מדלנה (באיטלקית: La Maddalena; בגלורזה: A Madalena) היא עיר השוכנת באי בעל שם זהה, צפונית לסרדיניה, המהווה חלק מפרובינציית אולביה טמפיו. העיר היא הגדולה שביישובי הארכיפלג איי מדלנה. היא שוכנת במרחק של 2 ק"מ מהחוף הצפוני של סרדיניה, לחופו של מצר בוניפאצ'יו המפריד בין סרדיניה לבין קורסיקה. שירות מעבורות מקשר בתכיפות גבוהה בין העיר פלאו שבסרדיניה לבין האי. מרכז חיי העיר הוא בככר אומברטו, הקרויה על ידי תושבי העיר הוותיקים פיאצה רוסה. הרחוב הראשי של העיר הוא רחוב גריבלדי המוליך לאורך חוף הים והנמל. פרנסת תושבי העיר היא ברובה מתיירות. האי מפורסם בחופי הרחצה שלו. באי נמצאו ממצאים מהתקופה הפרהיסטורית, אך עיקרם מהתקופה הרומית. בתקופה זו נקרא במספר שמות ובהם אילוָוה, פוּסָה ובּוּצִ'ינָה. בימי הביניים נאבקו על השליטה בו הערים ג'נובה ופיזה. באותה העת נקרא ביצ'ינארה, ומאה ה-16 שונה שוב לסנטה מריה מגדלנה, מקור שמו הנוכחי. מיקום העיר ליד מצר בוניפאצ'יו, בו עוברת תנועה ימית רבה, הקנה לאזור חשיבות אסטרטגית, ואיי הארכיפלג שימשו כעמדות צבאיות. עקב כך ניזוקה העיר מפעילות צבאית. צבא מפיימונטה כבש אותה בשנת 1767. הצרפתיים בפיקודו של נפוליאון בונפרטה הפציצו אותה בשנת 1793. האדמירל הבריטי נלסון השתמש בה כבסיס כאשר הטיל מצור על נמל טולון שבצרפת. לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הובא ללה מדלנה שליט איטליה המודח בניטו מוסוליני, והוא שהה בה במאסר לזמן קצר בטרם הוחזר לאיטליה. ב-1973 הוקם בסיס צבאי של נאט"ו בסמוך לאי סנטו סטפנו, והוא שימש צוללות של הצי האמריקני. ב-2008 נסגר הבסיס. בשנת 2009 הייתה צפויה להתכנס בעיר הוועידה ה-35 של ארגון המדינות המתועשות. במסגרת ההכנות החל פרויקט גדול של שיקום מרכז העיר בשיתוף אדריכל סטפאנו בוארי. אתר האינטרנט הרשמי של לה מדלנה אתר Lamaddalena.com תמונות תלת-ממדיות של העיר מבט לעיר פלאו בסרדיניה מהעיר לה מדלנה כיכר בעיר רחוב גריבלדי
הירוגליף דינמי של בל טברין

הירוגליף דינמי של בל טברין (באיטלקית: Geroglifico dinamico del bal tabarin) הוא ציור מאת האמן הפוטוריסטי ג'ינו סווריני. סווריני יצר מספר ציורים בעלי סגנון דומה שנושאם הן רקדניות. כאן, מתאר סווריני נשף או מסיבת ריקודים ובו מספר דמויות שהעיקריות בהן הן רקדנית לבושה בשמלה סגולה וגבר החובש מגבעת גבוהה ומרכיב משקפיים. בציור מופיעים דגלונים רבים אשר מעטרים את אולם הריקודים. בנוסף מכיל הציור שמות של מחולות כגון "Valze" ("ואלס") או "Polka" ("פולקה"). הדמויות השונות מתוארות בעזרת צורות גאומטריות, בהשפעת הקוביזם, והחוזרות בכמה מקומות על גבי הבד ומנסות להמחיש את התנועה ואת הדינאמיות שבסיטואציה.
נאפולי (נפה)

נפת נאפולי (באיטלקית: Provincia di Napoli) היא נפה במחוז קמפניה שבאיטליה. נפת נאפולי שוכנת סביב מפרץ נאפולי בים הטירני בדרום קמפניה שבאיטליה. הנפה משתרעת על שטח של 1,171.13 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 3,088,461 נפש, שהם רוב אוכלוסייתו של המחוז. בירתה בעיר נאפולי שעל שמה היא נקראת. עם הערים הנוספות בנפת נאפולי נמנות סורנטו, פומפיי וארקולנו. אתרי תיירות ידועים הם פומפי, הרקולנאום, וזוב, טורה אנונציאטה, המערה הכחולה והאיים קאפרי ואיסקיה. מפרץ נאפולי מדיה וקבצים בנושא נאפולי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארכיפלג מדלנה

ארכיפלג איי מדלנה (באיטלקית: Arcipelago di La Maddalena) הוא קבוצת איים במצר בוניפאצ'יו, באיטליה, בין קורסיקה לבין צפון-מזרח סרדיניה. הוא כולל שבעה איים עיקריים ועוד איים קטנים אחרים. על האי הגדול מצויה העיר היחידה של קבוצת האיים, העיר לה מדלנה. שאר האיים לפי גודלם: קאפררה, ספרג'י (Spargi), סנטו-סטפנו (Santo Stefano) -בו התקיים בעבר בסיס של נאט"ו, סנטה מריה (Santa Maria) ובודלי (Budelli) רק שלושה איים מיושבים: לה מדלנה, קאפררה וסנטו-סטפנו. הדמיון של נוף האיים לנוף של אזור הנופש קוסטה זמראלדה, מי הים הזכים וסלעי הגרניט לאורך חוף הים, יחד עם תחושת השטח שנותר פראי ביבשת אירופה מהווה מוקד משיכה לתיירים, בייחוד אלה הבאים אליו בסירות נופש. ארכיפלג איי מדלנה מוגדר בפארק לאומי בשם Parco nazionale Arcipelago di La Maddalena. הפארק נוסד בשנת 1994 והוא משתרע על שטח של 5.1 קמ"ר יבשה, 15 ק"מר ים וחופים באורך של 180 ק"מ. הכניסה לפארק היא דרך האי עליו שוכנת העיר לה מדלנה האי סנט-סטפנו מפלאו - סרדיניה - שימו לב לסלעי הגרניט הרי גרניט באי מדלנה מבט מאי מדלנה לאי שכן צמחיית האי מדיה וקבצים בנושא ארכיפלג מדלנה בוויקישיתוף אתר הפארק הלאומי אתר הפארקים הלאומיים באיטליה
פיפה באקה

ג'וזפינה פסקואלינו די מרינאו (באיטלקית: Giuseppina Pasqualino di Marineo ‏; 9 בדצמבר 1974 – 31 במרץ 2008) ידועה בשם פיפה באקה (באיטלקית Pippa Bacca) הייתה אמנית איטלקייה, שנאנסה ונרצחה במהלך מסע לקידום השלום העולמי והאמון בין בני האדם. באקה יצאה ממילאנו לעבר המזרח התיכון בהסתמכה על טרמפים של האוכלוסייה המקומית בכל אחת מהמדינות בהן היא עברה. באופן סמלי, באקה לבשה שמלת כלה, בצטטה את שירו של המשורר האיטלקי פבריציו דה אנדרה: "עייפנו כבר ממלחמות, הגיעה העת לשוב לעבודה, בבגדי כלה או דבר מה לבן". ב-31 במרץ 2008, לאחר הגיעה לגבזה שבצפון מערב טורקיה, נעלמו עקבותיה. גופתה זוהתה ב-11 באפריל והמשטרה הטורקית התחקתה אחר עקבותיו של הנהג האחרון שהסיע את באקה בטרמפ, וזה נעצר, הודה בביצוע הרצח ושחזר את האירוע. ב-25 ביוני 2009 נידון הרוצח בבית המשפט של איזמיט למאסר עולם. מסעה של באקה היה חלק ממאמץ לקידום השלום העולמי שנקרא "כלות בדרכים". המסע יצא ממילאנו ב-8 במרץ 2008 והאמניות שהשתתפו בו לבשו שמלות כלה. במסגרת המסע עברו המשתתפות באיטליה, סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ובולגריה, וב-20 במרץ 2008 הגיעו לטורקיה. בהמשך הן תכננו לנסוע בטרמפים לסוריה, לבנון ומשם לישראל, לרשות הפלסטינית ובחודש מאי להגיע ליעד הסופי: ירושלים. שם הן התכוונו לכבס את שמלות הכלה שליוו אותן במהלך כל המסע כאות לשטיפת כל פגעי המלחמות ופתיחת עידן חדש של שלום. מדיה וקבצים בנושא פיפה באקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיפה באקה כלות בדרכים, האתר הרשמי ניר מגל, נרצחה האיטלקיה שנסעה לישראל לעשות שלום, באתר ynet, 12 באפריל 2008 Ergastolo all'assassino di Pippa Bacca (איטלקית) כלות בדרכים - דו"ח מסע, 12 באפריל 2008
חמצה שסועה

חִמְצָה שסועה (שם מדעי: Cicer pinnatifidum) הוא צמח חד-שנתי השייך לסוג חמצה. הסוג חמצה ידוע בשמו העממי "חומוס" והוא גידול חקלאי מקובל. חמצה שסועה הוא מין החמצה היחיד הגדל בר בארץ ישראל. זהו עשב חד-שנתי, לא גבוה (גובהו עד 30 ס"מ). עליו מנוצים פעם אחת, וניכרים בשינון האופייני להם. קיימים עלי לוואי. כל הצמח מכוסה שערות בלוטיות המכילות חומצה ומקנות לו טעם חמוץ, ומכאן שמו. לחמצה השסועה פרח יחיד, ופריחתה מתרחשת בחודשי האביב. פרי הצמח מזכיר את פרי החמצה התרבותית. להבדיל ממנו, לרוב הזרע יחיד (לעומת זוג בחמצה התרבותית), וקטן יותר. צמח זה מופיע בעיקר בבתות, וגדל לרוב סמוך לאבנים. הוא מצוי בחבל הים-תיכוני בארץ ישראל. חמצה שסועה, באתר NCBI (באנגלית) חמצה שסועה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חמצה שסועה, באתר צמח השדה חמצה שסועה, באתר Tropicos (באנגלית) חמצה שסועה, באתר GBIF (באנגלית) חמצה שסועה, באתר The Plant List (באנגלית) חמצה שסועה, באתר IPNI (באנגלית) חמצה שסועה באתר הרשימה האדומה של IUCN
מכתש פרדפורט

מכתש פרדפורט (באנגלית: Vredefort crater), הקרוי גם כיפת פרדפורט (באפריקנס: Vredefort-koepel), הוא מכתש הפגיעה הקדום הגדול ביותר שנתגלה על פני כדור הארץ. המכתש נמצא בפרובינציית המדינה החופשית, לשעבר מדינת אורנג' החופשית, בדרום אפריקה, סמוך לגבולה עם הפרובינציה הצפון-מערבית, כ-120 ק"מ דרומית-מערבית ליוהנסבורג. הוא נקרא על שם העיר פרדפורט השוכנת בערך במרכזו. בשנת 2005 הוכר המכתש כאתר מורשת עולמית בשל הגאולוגיה המעניינת שלו. השטח שהוכרז הוא בצורת קשת ששטחה 301.11 קמ"ר באזור נהר הוואל. אסטרואידים שפגעו בעבר בכדור הארץ הם אלה שיצרו את מכתשי הפגיעה הענקיים וגרמו לשינויים פיזיים ואקלימיים קיצוניים בקנה מידה עולמי. ההערכה היא כי הם גם הביאו לשינויים אבולוציוניים מרחיקי לכת. מסיבה זו נודעת למכתש משמעות ראייתית ראשונה במעלה לחקר ההיסטוריה הגאולוגית של כדור הארץ ולהתפתחות החיים על פניו. האסטרואיד שפגע באזור פרדפורט היה אחד הגדולים שפגעו אי פעם בכדור הארץ, ומעריכים שרוחבו עמד על כ-12 ק"מ, וכי הוא פגע באדמה במהירות של 20 ק"מ/שנייה. ייתכן אולי שהפגיעה נגרמה מגרם שמיימי קטן יותר, דוגמת ראשו של כוכב שביט, אך מהירות הפגיעה שלו בכדור הארץ הייתה גבוהה יותר. כך או כך, ההערכה היא שבאירוע השתחררה האנרגיה הרבה ביותר בתולדות כדור הארץ. מעריכים שתצורת המכתש התגבשה בתוך ארבע שעות, וסלע בנפח של כ-70 קמ"ק התאדה בעת האירוע. קוטר המכתש כיום כ-70 ק"מ וגילו מוערך בכ-2,023 מיליוני שנים (תור הפלאופרוטרוזואיקון). מכיוון שחלף זמן כה רב מאז האירוע, הוא נשחק ועקבותיו אינם נראים בבירור. קוטר הפגיעה המקורי של מכתש פרדפורט עמד על 380 ק"מ והוא נחשב למכתש הפגיעה הגדול מסוגו שנתגלה עד כה. ידועים כמאתיים מכתשי פגיעה בעולם, אך רק שניים נוספים הם בסדר גודל דומה למכתש פרדפורט. האחד, אגן סדברי בקנדה שגילו כ-1,800 מיליוני שנים, והשני, מכתש צ'יקשולוב במקסיקו שגילו כ-65 מיליון שנה, והוא נוצר מפגיעת האסטרואיד שכנראה הכחיד את הדינוזאורים. בתחילה סברו החוקרים שמבנה הכיפה במרכזו של מכתש פרדפורט הוא תוצר של התפרצות געשית. אולם בשנות התשעים נחשפו עדויות שהמקום הוא אתר פגיעה של אסטרואיד עצום, ובנהר הוואל הסמוך נתגלו שברים דמויי חרוט האופייניים לפגיעה כזו. למכתש צורה מרובת טבעות והוא אחד הבודדים מסוג זה על פני כדור הארץ. צורה זו אופיינית למקומות אחרים במערכת השמש, כגון מכתש ולהאלה על ירחו של צדק קליסטו. סחיפה וטקטוניקת הלוחות שחקו והרסו כמעט את כל המכתשים מרובי הטבעות על כדור הארץ, והם השתמרו באופן טוב יותר על פניהם של גרמי שמיים אחרים במערכת השמש. מדיה וקבצים בנושא מכתש פרדפורט בוויקישיתוף מכתש פרדפורט, בבסיס הנתונים על פגיעות בכדור הארץ פגיעה עמוקה - כיפת פרדפורט
מטע

מטע היא יחידת ייצור חקלאית המאופיינת, לרוב, בגידול חקלאי יחיד. במטע מגדלים גידולים שונים כגון כותנה, טבק, קפה, קנה סוכר או עצי פרי. אף על פי כן, השימוש במונח "מטע" אופייני כיום בעיקר לתיאור מטעי עצים. מטע הוא צורת פעילות חקלאית מתוכננת ושיטתית שמיועדת להשיג יבולים גדולים תוך הקפדה על שימוש מיטבי במשאב הקרקע ובתשומות אחרות כמו מים, דשן, כוח אדם, הדברת מזיקים והגנה מפני איומים אחרים. הנטיעה נעשית בשורות ובטורים, דבר המקל על שלבי נטיעה, ההשקיה, הטיפול והקטיף. בדור האחרון מקובלת שיטת הגנה באמצעות רשתות, כדי להפחית מנזקי ציפורים ורוח חזקה. מבחינה זו מתקרבת שיטת המטעים לשיטת החממות. פרדס שדה מדיה וקבצים בנושא מטע בוויקישיתוף Overbeek W. (2012). An overview of industrial tree plantation conflicts in the global South. Conflicts, trends, and resistance struggles. EJOLT 3: 84. מטע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספקטרום רציף

ספקטרום רציף הוא ספקטרום ללא בליעה או פליטה. מקור הספקטרום הרציף בפליטת אור על ידי "קרינת גוף שחור", אשר תלויה בטמפרטורת הגוף. כוכבים מהווים קירוב לגוף שחור, ועל ידי מציאת אורך הגל בו נפלטת מירב האנרגיה שלהם ניתן לדעת מה היא טמפרטורת פני השטח שלהם. ניתן להבחין בספקטרום רציף בחיי היום יום כאשר אור לבן (ממנורת להט) עובר שבירה. ספקטרום בליעה ספקטרום פליטה ספקטרום מודל האטום של בוהר ספקטרוסקופ ארז גרטי, ספקטרום בליעה/פליטה – טביעת האצבע של החומר, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 28 ביוני 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיירת המדע

"סיירת המדע" היא סדרת ספרים על מדע, מאת גלילה רון־פדר-עמית. בספר יוצאים עומרי ואחותו עדי (שמותיהם של שניים מנכדיה), ולפעמים גם חבריהם, לחקור כל מיני דברים בתחומים שונים. הספרים מעשירים את הידע של הקורא. בסוף כל ספר מופיע פרק המסביר את התופעה בה הספר דן ונותן עובדות לגביה. נכון לשנת 2020, יצאו לאור 33 ספרים בסדרה. הקרב נגד הסטרפטוקוק הרשע (2005)- אמא של עומרי ועדי לא מרגישה טוב ועדי ועומרי נכנסים לגופה ולומדים על וירוסים בפרט ועל המערכת החיסונית בכלל. מבצע ברק ורעם (2005) - עדי ועמרי הופכים לטיפת מים, כאשר עדי היא החמצן ועמרי ואחיו התאום הלא-נחמד הם שני המימנים (יחד H2O). הם דוחפים את העננים אל מעל הים כדי שהברקים לא יהרסו בתים. הבריחה מכוח המשיכה (2005) הרפתקה אטומית (2005) - עדי ועמרי הקטינו את עצמם בחוף הים ונכנסו לארמון החול שבנו, כך שכל גרגר חול היה הרבה יותר גדול מהם וכך לומדים על האטום. פורשים כנף עם הנשרים - משפחת עמית הולכת לטקס בו משחררים נשרים לטבע. עדי ועמרי הופכים את עצמם לנשרים ומגלים כמה דברים מעניינים על נשרים. מרד האבקנים פילוג בכוורת הדבורים מרדף במערכת העיכול מי יעצור את רעידת האדמה? אולימפיאדת הראשנים (2007) הפריצה לבנק המעלות (2007) - עמרי חולם חלום שבו הוא בדמות משולש בארץ דמיונית בשם ארץ הגאומטריה. עמרי לומד על צורות, זוויות ומעלות ואיך משולש יכול להפוך לריבוע. הקרב נגד האלרגן העקשן - בעקבות התקף אסתמה של חבר, עמרי ועדי, יחד עם קרובת משפחה בשם איה, נכנסים לנחיר השמאלי של החבר, וכך לומדים על אלרגיות. המזימה הערמומית של הניקוטינים (2007) - עמרי ועדי, יחד עם בן דודם איתמר לב, נכנסים לתוך סיגריה של קרוב משפחה שלהם ותוך כדי למידה על מרכיבי הסיגריות והשפעותיהן על בני האדם, גורמים לו להפסיק לעשן. מי שבר את קרני האור? לאן חש חושחש הנחש? (2008) תעלומת היסוד החטוף מתקפת הקלוריות שביתה במחסני הזיכרון (2009) המדוזה המכושפת הלונה פארק החשמלי המירוץ למיליון החיידקים מסע אל כוכבי הלכת (2010) פסטיבל הדגים לנדוד עם החסידות (2011) מרוץ שליחים בעצב הראייה (2011) - עדי ועמרי משתתפים בתחרות דמיון בעצב הראיה ומגלים כמה דברים מעניינים על הראיה. סוד הטלפון הראשון (2012) תעלומת הכאב (2013) - עדי ועמרי נכנסים לגוף אנושי כדי ללמוד מה קורה בו כאשר סובלים מכאב. מתקפת היתושים (2013) - אחרי שעדי נעקצת, היא ועמרי הופכים ליתושים כדי לנסות לנקום בהם וכך לומדים עליהם. מלכודת הנפט (2014) סוד החצוצרה הפלאית (2014) אלוף הדינוזאורים (2015) - משפחת עמית מבקרים בתערוכה של דינוזאורים עדי ועמרי חוזרים אחורה בזמן לתקופת הדינוזאורים ועוזרים לדינוזאור טוב לב לנצח בהתאבקויות דינוזאור רשע. שבר בעצם הבריח (2017) נדנדה בשיניים (2019) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוח הכפל

במתמטיקה לוח הכפל הוא טבלה המציגה את תוצאות פעולת הכפל של מספרים קטנים. לוח הכפל העשרוני נלמד בבתי הספר היסודיים ברחבי העולם באמצעות שינון. בבתי הספר היסודיים בישראל נהוג לשנן את תוצאות פעולות הכפל של המספרים 1 עד 10, בעוד שמדינות אחרות, כגון ארצות הברית, מרחיבות את טווח המספרים מ-1 עד 12. לוח הכפל העתיק ביותר שנמצא התגלה בבבל ותוארך כבן 4,000 שנים. עם זאת, לוח הכפל ההוא לא היה לוח כפל עשרוני. לוח הכפל העשרוני העתיק ביותר שנמצא התגלה בסין ונכתב על רצועות במבוק בסביבות שנת 305 לפנה"ס, במהלך תקופת המדינות הלוחמות בסין. לעיתים, מיוחס לוח הכפל למתמטיקאי היווני הקדום פיתגורס (570–495 לפנה"ס). בשל כך, בשפות רבות נקרא לוח הכפל "לוח פיתגורס" (למשל בצרפתית, איטלקית ורוסית). לוח הכפל היווני העתיק ביותר שנמצא נכתב על לוח שעווה, תוארך למאה הראשונה לספירה, ונמצא כיום במוזיאון הבריטי. במדינות רבות ברחבי העולם התלמידים נוהגים לשנן את לוח הכפל בבתי הספר היסודיים באופן הבא: כדי למצוא את תוצאת הכפל של שני מספרים יש לאתר עמודה ושורה מתאימות. כפל מדיה וקבצים בנושא לוח הכפל בוויקישיתוף לוח הכפל, באתר MathWorld (באנגלית) חידון לוח הכפל, באתר לרגו (LerGO) Jane Qiu (7 בינואר 2014). "Ancient times table hidden in Chinese bamboo strips". Nature News. doi:10.1038/nature.2014.14482. {{cite journal}}: (עזרה)
ימי אביב ראשונים

"ימי אביב ראשונים" הוא ציור של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. ציור זה הוא דוגמה לעבודתו המוקדמת בתחום הסוריאליסטיות. הרקע לתמונה היא רק מישור אפור ופתוח. ניתן לראות את הקרקע מתרוממת מעט בצידו השמאלי של הציור, ואילו בצדו הימני היא יורדת מעט. במרכז מקובצות שלל דמויות סוריאליסטיות צבעוניות, ובמרחק מוצגות דמויות אפלוליות של איש המחזיק את ידו של ילד קטן. בצד השמאלי של התמונה, נמצאת דמות היושבת על כיסא, גבה מופנה לסצנה המתחוללת מאחוריו. הציור נוצר בתקופה קשה ומתוחה לדאלי. אביו התאכזב במידה הולכת וגוברת מהמקצוע שבחר בו בנו והתנהגותו הכלל לא שמרנית כמשפחתו. דמויות האיש והילד מופיעים עוד פעמים נוספות בעבודותיו המאוחרות יותר של דאלי. הם מסמלים את רצונו של דאלי לחדש ולחזק את קשריו עם אביו[דרוש מקור]. הדמות היושבת גם היא מיוחסת לאביו.
אגודת מאדים

אגודת מאדים (באנגלית, The Mars Society) הוא ארגון אמריקאי עולמי של מתנדבים, המוקדש לעידוד חקר ויישוב כוכב הלכת מאדים, והוא פעיל הן בהיבט של שכנוע הציבור וגופים ממשלתיים ביתרונות חקר מאדים, והן בהובלת פרויקטי מחקר במימון פרטי. זהו מוסד ללא כוונות רווח שהוקם בשנת 1998 על ידי רוברט זוברין ואישים נוספים, ועם הזמן משך את תשומת לבם של סופרים ויוצרי סרטי מדע בדיוני, כגון קים סטנלי רובינסון וג'יימס קמרון. גם אילון מאסק החל את פעילותו למען מסעות למאדים באגודה, פעילות שהובילה לייסוד חברת SpaceX ומנחה את פיתוח החללית סטארשיפ. האגודה החלה את דרכה באופן רשמי בוועידת ההיווסדות שלה, באוגוסט 1998, כאשר יותר מ-700 נציגים - מדענים, מהנדסים, יזמים, מחנכים, תלמידים וסטודנטים וחובבי חלל - הגיעו לסוף שבוע של הרצאות שניתנו על ידי תומכים ומקדמים מובילים של חקר מאדים. מאז האגודה גדלה וכיום היא מונה מעל 4,000 חברים רשומים, ויותר מ-6,000 תומכים ביותר מ-50 מדינות ברחבי העולם. החברים באגודה באים מתחומי עיסוק שונים ופועלים לקידום חקר החלל וכן הזדמנויות לחקר מאדים בפרט. היעד המרכזי של האגודה הוא להמחיש לציבור הרחב שחקר מאדים הוא מטרה בת השגה, באמצעות סדרה של פרויקטים שונים, כגון: קידום ופיתוח התוכנית Direct Mars, להוצאה לפועל של משימה מאוישת למאדים. פרויקט מחקר עיצוב ובחינת תפקוד יחידות מגורים שישמשו במשימה הנ"ל. תחרות רכב מאדים - תחרות לעיצוב רכב מחקר שיוכל לשמש בני אדם על מאדים. התחרות נערכה בשנים 2000 - 2003 וזכתה בה קבוצה מאוניברסיטת מישיגן. לוויין כבידת מאדים - פרויקט שמטרתו לעצב, לבנות ולשגר לוויין שידמה, באמצעות סיבוב כבידת מאדים, (כ-0.38g) ויאכלס קבוצה קטנה של עכברים, על מנת לחקור את ההשפעות הבריאותיות של כבידה חלקית, בניגוד לנפילה חופשית (ששוררת במשימות המעבורת, ותחנת החלל הבינלאומית, לדוגמה). ארכימדס - משימת בלון לחקר האטמוספירה של מאדים, המקודמת על ידי הסניף הגרמני של האגודה. תחרות תכנון מושבה אנושית במאדים במרץ 2019 פרסמה האגודה תחרות נושאת פרסים להגשת תוכנית להתיישבות ראשונה על מאדים.תחרות בינלאומית לתכנון מושבה אנושית במאדים (אתר הידען) בנוסף לפרויקטים, האגודה מעבירה פעילויות הסברתיות שונות: הרצאות ומצגות בנושא Mars Direct לבתי ספר ואוניברסיטאות, גופים מקצועיים ולציבור הכללי. מקדמת לימוד מדע, אסטרונומיה ותעופה בחלל בבתי ספר. מובילה קמפיינים להרחבת חקר ופיתוח החלל במדינות שונות. מארגנת את הכנס השנתי הגדול בעולם לחקר מאדים בארצות הברית, אירופה ואוסטרליה. כמו כן, האגודה מסייעת באופן פעיל לנאס"א, סוכנות החלל האירופית וסוכנויות חלל נוספות בפרויקטים לחקר מאדים שסוכנויות אלה מנהלות. משימות מאוישות למאדים מדיה וקבצים בנושא אגודת מאדים בוויקישיתוף האתר הראשי של אגודת מאדים אתר האינטרנט הרשמי של אגודת מאדים (באנגלית) אגודת מאדים, ברשת החברתית פייסבוק אגודת מאדים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אגודת מאדים, ברשת החברתית אינסטגרם סרטונים בערוץ של אגודת מאדים, באתר יוטיוב חשבון flickrs הרשמי של אגודת מאדים חשבון ה-pinterest הרשמי של אגודת מאדים סניף בריטניה
מזרקת הספינה

מזרקת הספינה (באיטלקית: Fontana della Barcaccia - "פונטנה דלה בארקצ'ה" - או "מזרקת בארקצ'ה - "מזרקת הספינה הישנה") היא מזרקה, מתקופת הבארוק שנמצאת בפיאצה די ספניה לרגלי המדרגות הספרדיות ברומא בירת איטליה. צורת המזרקה היא כצורת סירה טבועה למחצה. המזרקה נבנתה על ידי הפסלים פייטרו ברניני ובנו ג'ובאני לורנצו ברניני, במימון האפיפיור אורבנוס השמיני, והושלמה בשנת 1627. הרעיון של הקמת המזרקה במקום זה נבע לאחר הצפה של נהר הטיבר בשנת 1598 שהביאה לכך שסירה נסחפה בשיטפון והגיעה למקום זה. המשורר האנגלי ג'ון קיטס התגורר בסמוך למזרקה, שמע את מימיה בהיותו על ערש דווי, וביקש כי יכתבו על קברו את המילים: "Here lies one whose name was writ in water". אתר האינטרנט הרשמי של מזרקת הספינה [1]
ויה דל קורסו

ויה דל קורסו (באיטלקית: Via del Corso) המכונה גם "קורסו" היא הרחוב הראשי העובר במרכז רומא. אורך הרחוב הוא 1.5 ק"מ והוא עובר בתוואי הויה לאטה הקדומה ובמרכז האזור בו היה שדה מרס, מדרום לצפון. הרחוב יוצא דופן בין רחובות מרכז רומא בתוואי הישר שלו. רחוב זה רחב מיתר רחובות אזור מרכז רומא, אולם אף הוא כולל שני מסלולים בלבד (אחד לכל כיוון). חלקו הצפוני של הרחוב מיועד להולכי רגל בלבד. בצפונו של הרחוב נמצאת הפיאצה דל פופולו (הרחוב עובר בין כנסיית סנטה מריה דיי מיראקולי וכנסיית סנטה מריה אין מונטסאנטו. בדרומו של הרחוב נמצאת פיאצה ונציה ואנדרטת ויטוריו אמנואלה (הוויטוריאנו). מדיה וקבצים בנושא ויה דל קורסו בוויקישיתוף
הנס מולר

הנס מולר (בגרמנית: Hans Müller; ‏1895 - 1 באוקטובר 1962) היה תעשיין יהודי, מנהל מפעל אתא מ-1938 ועד מותו ב-1962. נולד בווינה, בירת אוסטריה, למשפחת תעשיינים יהודית. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא האוסטרי והגיע לדרגת סגן. לאחר שחרורו מהצבא עבר לצ'כוסלובקיה ונכנס לעסקי אביו שניהל מפעל טקסטיל מקומי מצליח. ב-1929 ביקר בארץ ישראל ובדק אפשרות השתקעות והקמת מפעל טקסטיל במקום על רקע חששו מעליית האנטישמיות באירופה. ב-1934, כשנה לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה, סגר את עסקיו בצ'כוסלובקיה ועלה לארץ ישראל. בן דודו, התעשיין אריך מולר הקים ב-1934, בכפר אתא, את מפעל "אתא". לאחר שרכש חלק גדול מהבעלות במפעל, החל ב-1938 הנס מולר לנהל את המפעל. בשנותיו כמנהל צמחה "אתא" למפעל גדול והפכה לאחד מסמליה של התעשייה הישראלית החדשה. במקביל, צמחה גם כפר אתא ליישוב גדול והפכה ברבות השנים לעיר קריית אתא. יש היסטוריונים המזכירים כי עם הגידול בהיקף הפעילות במפעל, החלו גם סכסוכי עבודה בין הנהלת המפעל, בראשות מולר, לבין העובדים, שיוצגו על ידי מועצת הפועלים החזקה של חיפה. מולר היה בעליו של "בית מולר" בעיר וינה. הבניין תוכנן על ידי האדריכל המודרניסטי אדולף לוס ונבנה ב-1928-1927. זהו אחד הבתים הבולטים של התנועה המודרניסטית בווינה. הוא בולט בחזיתו הפשוטה, "הנקייה", הקובייתית והלבנה. פנים הבית תוכנן בקווים פשוטים ובשימוש נדיב בעץ בסגנון היוגנדשטיל. לאחר מלחמת העולם השנייה דרש מולר את ביתו בחזרה, אולם נדרש לשלם ארנונה גבוהה מאוד על השנים שלא חי בו. משום כך החליט לתרום את הבית למדינת ישראל, ומאז משמש "בית מולר" בווינה למגורי השגריר הישראלי בבירת אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא הנס מולר בוויקישיתוף הנס מולר יובא היום למנוחות, דבר, 3 באוקטובר 1962 וילה מולר, מעון השגרירה בווינה – פנינה אדריכלית ופתרון חידה היסטורית, בבלוג של ארכיון המדינה, 28 בדצמבר 2015 וילה מולר חלק ב' - זיכרונות ממעון השגריר, בבלוג של ארכיון המדינה, 7 בינואר 2016 איתמר אייכנר, ישראל שילמה חוב נאצי - וקיבלה וילה מפוארת, באתר ynet, 6 בינואר 2016 לוס גם תכנן את "וילה מילר" בפראג ב-1930 (אנ')‏ ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.