laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כף הערווה

באנטומיה של בני אדם ושל יונקים בכלל, כֵּף הָעֶרְוָוה (בלטינית: Mons pubis; שפירושה "הר הערווה") היא מסה מעוגלת של רקמת שומן שנמצאת במאחה עצמות החיק (Symphysis pubis) מעל לאיברי המין. אצל נשים קרויה כף הערווה גם "הר ונוס" (בלטינית: Mons veneris), והיא מסיימת בשפתי הפות. למרות שמצויה אצל גברים ונשים כאחד, כף הערווה נוטה להיות גדולה יותר אצל נשים. הרקמה השומנית שבה רגישה לאסטרוגן, וגדלה לכדי לרכס מובהק עם תחילת ההתבגרות המינית של נערות. כמו כן, מתכסת כף הערווה בשׂער ערווה. לעיתים קרובות היא הופכת פחות בולטת עם הירידה בהורמון אסטרוגן שחווה הגוף במהלך גיל המעבר. אף כי אינה חלק מאיברי המין החיצוניים עצמם, ניתן לראות בכף הערווה כאזור מעורר תאווה והוא נחשב לארוטי ביותר בתרבויות רבות. לאורך ההיסטוריה, הסרתם המלאה או החלקית של שיער הערווה הייתה נפוצה בחברות רבות, ולאחרונה היא נפוצה בעולם המערבי. ההסרה המלאה של שיער הערווה על ידי שימוש בשעווה, בסוכר או בגילוח, המוכרת כ"שעווה ברזילאית", הפכה למקובלת בשנים האחרונות. בנסיבות מסוימות, כף הערווה נתונה לאידיאלים אסתטיים מעבר להסרת שיער. בהתאמה, מוצעים ניתוחים פלסטיים המשנים את צורת כף הערווה לאידיאל הנחשק. אידיאלים אלו עלולים להיות מושפעים מהעדפות אישיות, מנורמות תרבותיות עכשוויות, או מלחצים חברתיים. צורות קישוט קבועות במטרה להעצים את המשיכה האסתטית של אזור זה הם הנבירה (ביפנית: 花弁), צילוק לצרכים קוסמטיים, או פירסינג כמו פירסינג "כריסטינה" או פירסינג "נפרטיטי". המושג "ואג'זל" מתייחס לקישוט לא-קבוע של כף הערווה עם קישוטי קריסטל. בעיסוק בהלכות איילונית, מכנה המשנה את כף הערווה "שיפולי מעיים". מדיה וקבצים בנושא כף הערווה בוויקישיתוף
אלויס אלצהיימר

אלויזיוס "אָלוֹיס" אלצהיימר (בגרמנית: Alois Alzheimer;‏ 14 ביוני 1864 – 19 בדצמבר 1915) היה נוירופתולוג ופסיכיאטר גרמני. אלצהיימר מוכר בזכות תיאור המקרה הראשון של 'שיטיון (דמנציה) קדם-סנילי' שנקרא לימים מחלת אלצהיימר על שמו. אלצהיימר נולד בעיירה מרקטברייט שבבוואריה. אביו היה עורך דין בעיירה. הוא למד באוניברסיטאות של ברלין, טיבינגן, וירצבורג ואשפנבורג. בשנת 1887 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת וירצבורג. באותה שנה עסק חמישה חודשים בטיפול בהפרעות נפשיות בקרב נשים, ואחר-כך קיבל משרה בבית החולים הפסיכיאטרי בפרנקפורט. באותו מוסד עבד גם הנוירולוג פרנץ ניסל (Franz Nissl) שפיתח שיטה לצביעת החלקים ההיסטולוגיים של המוח. בשנת 1901 החל אלצהיימר לטפל בחולה אוגוסטה דטר (Auguste Deter). הגברת דטר הראתה תסמינים התנהגותיים משונים, ובהם אובדן זיכרון קצר-טווח, בלבול, חוסר התמצאות ושינויים באישיות. דטר מתה באפריל 1906 ואלצהיימר שלח את מוחה ואת רישומי הטיפול שלה למינכן, שם עבד במעבדתו של הפסיכיאטר הנודע אמיל קרפלין (Emil Kräplin). יחד עם שני מדענים איטלקים השתמש אלצהיימר בשיטת הצביעה של ניסל ובעזרתה מצא במוחה של דטר משקעי עמילואיד וסבכים סיביים בתאי העצב. ב-3 בנובמבר 1906 הציג אלצהיימר לראשונה את ממצאיו על החולה דטר ועל הסימנים הקליניים של שיטיון קדם-סנילי לפני קהל של אנשי מקצוע. אמיל קרפלין כינה את השיטיון מן הסוג הזה "מחלת אלצהיימר" באחד מספריו, ובזכותו נפוץ השם הזה ברחבי העולם. ב-1911 כבר אבחנו רופאים חולי אלצהיימר בארצות הברית. באמצע דצמבר 1915 חלה אלצהיימר כשנסע ברכבת לאוניברסיטת ורוצלב (אז ברסלאו), שם מונה לפרופסור לפסיכיאטריה בשנת 1912. קרוב לוודאי שסבל מקריסת כליה ותפיחת לב[דרושה הבהרה] כתוצאה מזיהום. הוא מת מדום לב בברסלאו. מדיה וקבצים בנושא אלויס אלצהיימר בוויקישיתוף אלויס אלצהיימר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מטבוחה

מטבוחה (מערבית: مطبوخة, בערבית לובית: מרדומה, בערבית תוניסאית: מרמומה, ונקרא בעברית גם סלט מבושל) הוא סלט שעשוי לרוב מעגבניות, משום ומפלפלים קלויים מבושלים יחד. מקור השם בשפה ערבית ומשמעותו "מבושלת". מאכל זה הובא לישראל על ידי העולים מצפון אפריקה, בסיס המאכל קבוע וכולל עגבניות, פלפלים קלויים, שמן ושום, אך הוא משתנה מעט ממדינה למדינה. המטבוחה היא מאכל נפוץ במטבח הישראלי. להקה ישראלית נקראת בשם מטבוחה פרוג'קט. להקת הבילויים הוציאו שיר בשם "מטבח אל יהוד", שם מופיע משחק מילים עם המילה "מטבוחה". הזמר אלקנה מרציאנו הוציא שיר בשם "כל המדינה" ובו מופיע המשפט "כל המדינה סלט מטבוחה"
הומוגמיה

הומוגמיה הוא מונח המתאר דפוס נישואין בין אנשים בעלי אותם מאפיינים סוציולוגיים. למרות קיומו של שוק בחירה רחב, אנשים נוטים לבחור בן זוג על בסיס דמיון סוציאלי. אנשים מעדיפים לבחור בני זוגם מאותו רקע חברתי, כלכלי, דתי או השכלתי. בחברה הישראלית הייתה מקובלת במשך שנים רבות הומוגמיה על רקע עדתי. עם השנים התעמעם ההבדל בין יוצאי העדות השונות וירדה חשיבותה של שאלת המוצא; גורמים הישגיים, כגון השכלה - הומוגמיה חינוכית, הפכו להיות הקריטריונים המשמעותיים יותר בבחירת בני זוג. בקרב היהדות החרדית עדיין מתקיימת הומוגמיה על בסיס שיוך לפלגים החרדיים השונים (ליטאים, חסידים, חרדים ספרדים) ולתת-קבוצות בתוך פלגים אלו. נישואים בין-עדתיים בישראל יוסי שביט וחיה שטייר, עדתיות והשכלה בדפוסי נישואין בישראל: שינויים בחלוף הזמן. מגמות לח (2), 1997, עמ' 207-225.
מיליונים

מיליונים (באנגלית: Millions) הוא סרט דרמה-קומי אנגלי שיצא בשנת 2004 בבימויו של דני בויל. אחרי פטירת אימו, דמיאן בן ה-7 ומשפחתו עוברים לפרוור במנצ'סטר. דמיאן מתעניין בקדושים הנוצריים ואוהב לצפות ברכבות, כך שהדבר הראשון שהוא עושה הוא לקחת את הארגזים הריקים שנותרו אחרי המעבר ובונה איתם מעין בית קטן אל מול פסי הרכבת שנמצאים במרחק מה מביתו. מספר ימים אחר כך, דמיאן "פוגש" בבית המאולתר שלו קדושה נוצרייה שמתה במאה ה-12. לאחר השיחה עימה עף תיק מהרכבת שעברה, ונוחת על ערימת הקרטונים שדמיאן בנה. דמיאן פותח את התיק ומגלה שיש בפנים מיליוני לירות שטרלינג. גם אחיו הגדול של דמיאן, אנתוני, רואה את התיק וכיוון שבעוד 12 ימים הפאונד יומר לאירו, אנתוני מחליט שחייבים להשקיע אותו. אך דמיאן מאמין כי יש לתרום את הכסף לעניים. בסופו של דבר, לאחר תרומות מרובות ובזבוזים מועטים, מתגלה האמת: התיק נגנב מרכבת שהתכוונה להעביר את הכסף לממשלה. דמיאן ואנתוני נשלחים לחקירה בחדרו של מנהל בית הספר, אך נחלצים מזה. דמיאן מפקפק במתנה שנפלה אליו מהשמיים. מספר ימים קודם לכן, הגיע אחד הגנבים של הכסף לפרוור ודרש את הכסף, וכעת אותו גנב יודע שכל הכסף נמצא אצל דמיאן ודורש אותו בחזרה. אביו של דמיאן מתיידד עם תורמת גדולה לארגון העוזר למגר את הרעב באתיופיה, אך הם מסרבים לתרום את הכסף כאשר נודע להם שפרצו לביתם. בסופו של דבר מוחלט לתרום את הכסף לילדי אתיופיה, כפי שדמיאן רצה. בסרט זה דני בויל משלים את החסר מסרטו "טריינספוטינג" שיצא 8 שנים לפני כן, כאשר בסרט זה לא הוזכרה צפיית הרכבות (שכן זהו שם הסרט: Train-Spotting צפיית-רכבות). "מיליונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיליונים", באתר נטפליקס "מיליונים", באתר AllMovie (באנגלית) "מיליונים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מיליונים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מיליונים", באתר Metacritic (באנגלית) "מיליונים", באתר אידיבי "מיליונים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "מיליונים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
New York

New York הוא אלבום קונספט של לו ריד מ־1988 המורכב מ־14 שירים הבנויים כסצנות ומערכונים הלקוחים מתוך הווי החיים בעיר ניו יורק. האלבום התקבל בחמימות רבה על ידי מעריציו של ריד והמבקרים כחזרה לסגנונה של להקת הוולווט אנדרגראונד אותה הקים ריד בשנות השישים. מבקרים רבים מתייחסים אליו כיום כיצירת מופת וכאלבומו הטוב ביותר של ריד. האלבום התאפיין בגישה ישירה לרוק אנד רול שהייתה נדירה באותה התקופה והוביל את תהליך "החזרה ליסודות" של הזרם המרכזי של הרוק האמריקאי בסוף שנות השמונים. בחוברת המצורפת ממליץ ריד למאזין להקשיב לאלבום כולו כמקשה אחת, "כאילו הוא היה ספר או סרט קולנוע". ריד מנגן באלבום עם להקה חדשה הכוללת את הגיטריסט מייק ראת'קי, הבסיסט רוס ואסמן והמתופף פרד מאהר. מורין טאקר התארחה על כלי הקשה ב־"Dime Story Mystery". באלבום מתייחס ריד לראשונה לנושאים גלובליים יותר מאשר אלה שהתייחס אליהם בשיריו עד אז: הוא מתייחס להשפעתה ההרסנית של מחלת האיידס ב־"Halloween Parade", למעגל האכזרי המאפיין את בעיית ההתעללות בילדים ב־"Endless Cycle" ולבעיית חסרי הבית ב־"Xmas in February". בשירים האישיים יותר ריד מתייחס אל האפשרויות הגלומות בהורות ("Beginning of a Great Adventure") ומספיד את פטרונו לשעבר אנדי וורהול ("Dime Store Mystery"). ריד התייחס ללהיט הגדול ביותר מתוך האלבום, ".Dirty Blvd", בהערות שצירף לאלבום האוסף "NYC Man" מ־2003, כאל אחד מהלחנים הקשים ביותר לכתיבה עליהם עבד, על אף המבנה הפשוט שלו ("קשה לרוץ כשמרביצים לך על הירכיים עם מתלה מעילים; פדרו חולם שהוא גדל והורג את אבא אך הסיכוי לכך קלוש, הוא הולך אל השדרה המטונפת"). כל השירים מאת ריד אלא אם כן מצוין אחרת. Romeo Had Juliette – 3:09 Halloween Parade – 3:33 Dirty Blvd. – 3:29 Endless Cycle – 4:01 There Is No Time – 3:45 Last Great American Whale – 3:42 Beginning of a Great Adventure – 4:57 (ריד, מייק ראת'קי) Busload of Faith – 4:50 Sick of You – 3:25 Hold On – 3:24 Good Evening Mr. Waldheim – 4:35 Xmas in February – 2:55 Strawman – 5:54 Dime Store Mystery – 5:01 מדיה וקבצים בנושא New York בוויקישיתוף מידע על האלבום New York באתר MusicBrainz האלבום New York באתר Discogs
שבטבט

שְׁבַטְבַּט (שם מדעי: Equisetum) הוא סוג יחיד במשפחת השבטבטיים והוא שייך לצמחים וסקולריים חסרי זרע. זהו הסוג היחיד הקיים בימינו במחלקת בעלי הפרקים. באירופה הוא נחשב כעשב שוטה והוא בעל סגולות רפואיות. השבטבט נחשב כמאובן חי כיוון שסוג זה הוא השריד האחרון למחלקת Equisetopsida במערכת השרכאים. משפחה דומה שכבר נכחדה היא הקלמיטים (Calamitaceae) שממנה נמצאו שרידי מאובנים מתקופת הדבון והפרם, לפני כ-375 מיליון שנה. שרידים אלה היו מעוצים, הגיעו לגובה של כ-30 מטרים ולקוטר גזע של כמטר אחד. השבטבט גדל בסביבה לחה, לעיתים אף במים, ומסתפק בחצי-צל. ענפי השבטבט למיניו מחוספסים הודות לתאים צורניים המצויים באפידרמיס. אלה גורמים לשחיקת שיניהם של בעלי חיים המנסים לאכול מהם ועל ידי כך מגינים על הצמח. במהלך האבולוציה למדו מרבית היונקים אוכלי העשב להימנע מאכילת הצמח. לפי מפרש התלמוד, רש"י, הצמח שימש לשיוף כלי עץ. מספר מינים מסוגלים ליצור הכלאה לכן חלוקים החוקרים לגבי מספר המינים הקיים בסוג. ישנה הסכמה על הימצאותם של 15 עד 20 מינים שונים. בארץ ישראל נפוצים שני מיני שבטבט: שבטבט ענף (Equisetum ramosissimum) שבטבט גדול (Equisetum telmateia) בנוסף נפוץ בגינות הנוי המין האקזוטי שבטבט חורפי (Equisetum hyemale) שבטבט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שבטבט, באתר ITIS (באנגלית) שבטבט, באתר NCBI (באנגלית) שבטבט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שבטבט, באתר Tropicos (באנגלית) שבטבט, באתר GBIF (באנגלית) שבטבט, באתר IPNI (באנגלית) רש"י, מסכת חולין, דף כ"ה, עמוד א' ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גשר נמל סידני

גשר נמל סידני (באנגלית: Sydney Harbour Bridge) הוא גשר החוצה את מפרץ ג'קסון, ומשמש לתנועה של כלי רכב והולכי רגל בין אזור מרכז העסקים של סידני לבין הגדה הצפונית, בין הפרברים דוז פוינט ומילסונס פוינט. הגשר נבנה והוקם בין השנים 1932-1923, והיה המבנה הגדול ביותר בעיר עד שנת 1967. מראה הגשר על רקע המים בנמל, וליד בית האופרה של סידני הוא תמונה שמסמלת את סידני ואת אוסטרליה. לפי ספר השיאים של גינס, זהו הגשר המתוח הרחב ביותר בעולם וגשר הפלדה בעל הקשת הגדולה ביותר בעולם כשחלקו העליון גבוה ב-134 מטר מעל פני הנמל. מדיה וקבצים בנושא גשר נמל סידני בוויקישיתוף רויטרס, סידני: יום הולדת ל"הרבור ברידג'", באתר ynet, 25 במרץ 2007 גשר נמל סידני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחם

מלחם הוא מתקן להתכת מתכת הלחמה המבוססת על בדיל ומשמשת, בין השאר, להלחמת רכיבים אלקטרוניים למעגלים מודפסים. קיימים מלחמים שונים למטרות שונות באיכויות שונות: ממלחם תעשייתי מבוקר מחשב המלחים מעגלים שלמים על פס ייצור ועד מלחמים ידניים פשוטים לעבודות אלקטרוניקה קטנות. המלחמים השונים נבדלים זה מזה בהספק שהם מייצרים, בטמפרטורה שהם מספקים ובנוחות השימוש בהם. רוב המלחמים ניצבים על כן מיוחד המבודד אותו מהסביבה על מנת למנוע קבלת כוויות מהמלחם החם. על הכן יש בדרך כלל ספוג ספוג במים שמשתמשים בו על מנת לנקות את המלחם משאריות של סגסוגת ההלחמה. במלחם לעיתים משולב מכוון לשליטה בטמפרטורה וכפתור לכיבוי והדלקה של המלחם (במלחמים מסוימים מכוונים אלה נמצאים בכן), אך רובם של המלחמים פועלים פשוט כשמחברים אותם למתח ואין בהם אמצעי לשליטה בטמפרטורה. מדיה וקבצים בנושא מלחם בוויקישיתוף מלחם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גלריית דגלי איטליה

דגלי מחוזות איטליה, האזורים האוטונומיים באיטליה, וערי איטליה: דגל איטליה מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי איטליה בוויקישיתוף
שריגים (אמנות)

שריגים הוא דגם עיטורי של צמחי קוציץ או גפן. הדימוי הופיע לראשונה כמוטיב פגאני באמנות של האימפריה הרומית, אך קיבל משמעות נוצרית באמנות ימי הביניים. לפי נורית כנען-קדר יש הבדל בין דגם שריגים של צמחי קוציץ, המזוהה לפיה עם מבני שלטון ומלוכה, לבין שריגי גפן המזוהים עם הכנסייה. הדגם יכול להופיע כדגם מופשט של השריגים או כשילוב בין השריגים לבין דמויות נוספות כגון חיות, דמויות אנוש וכו'. כדוגמה למשמעות הנוצרית של המילה, מדברי ישו: "אנכי הוא הגפן ואתם השריגים העמד בי ואני בו הוא יעשה-פרי לרב כי בלעדי לא תוכלון עשות דבר" — הבשורה על-פי יוחנן, ט"ו, 5 ערבסקה מדיה וקבצים בנושא שריגים בוויקישיתוף שריגים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו: כנען-קדר, נורית, תחייתו של הפיסול המונומנטלי באירופה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2002, עמ' 115. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תגובת פיצוי

תגובת פיצוי היא תגובה חיובית של פרט או אוכלוסייה כלפי טריפה. יחסי טורף-נטרף מצויים בשיווי משקל בטבע, ולמרות הסברה שפרט או אוכלוסייה ניזוקים מן הטורף, לא כך תמיד הם פני הדברים, ופעמים רבות צומחת מכך תועלת, הן לפרט והן לאוכלוסייה. תגובת פיצוי של אוכלוסייה מתרחשת כאשר פגעי הטריפה מתאזנים באמצעות גידול האוכלוסייה באותו שיעור בו הוקטנה. כאשר מתקיימת תחרות תוך מינית חזקה של פרטים באוכלוסייה על כמות מזון זמינה קבועה, ובשל תחרות זו חולים ומתים פרטים או שמהגרים מיחידת השטח, אזי הפחתת מספר הפרטים באוכלוסייה בשל טריפה, מורידה את שיעור התחרות התוך מינית, ובעקבות זאת גם את שיעור הנגרעים ממנה בשל מוות והגירה, כך שסכום הפרטים באוכלוסייה נותר מאוזן כשהיה. תגובת פיצוי של פרט היא למשל התגובה של צמח על אכילת חלקים ממנו. הצמח מפצה על הנזק שנגרם לו בהחלפה מהירה של רקמות שנאכלו ברקמות חדשות, וקצב ההטמעה כמעט שאינו יורד. הפיצוי נגרם בשל כמה סיבות: סיבה אחת היא שישנם בצמח חלקים בעלי כושר הטמעה, אבל אין ביכולתם לבצעה משום שהאור איננו מגיע אליהם. חלקים אלה מהווים עול על הצמח, ועצם אכילתם או אכילת חלקים סמוכים אליהם שהיעדרם מאפשר חדירת אור, תורמת באופן חיובי למאזן האנרגיה של הצמח. סיבה אחרת היא המצאות חומרי תשמורת בצמח. אלה משתחררים ומזינים את הצמח עד אשר ביכולתו ללבלב מחדש ולהצמיח רקמות. מובן שככל שיעשה שימוש בחומרי תשמורת אלה, מאגרם ידולדל והצמח לא יוכל עוד לנצלם. סיבה נוספת היא שאם מערכת השורשים אינה נפגעת, הרי אלה מעבירים לנצר מינרלים ומים בכמות דומה אולם לפחות יחידות נפח בצמח ועל כן התזונה בצמח משתפרת באופן כללי. ערך זה הוא קצרמר בנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קזואר

קָזוּאָר (שם מדעי: Casuarius) הוא סוג של עופות גדולים, חסרי יכולת תעופה, המצויים ביערות הגשם של גינאה החדשה וצפון-מזרח אוסטרליה. זהו הסוג היחיד במשפחת הקזואריים (Casuariidae). הקזואר דומה בצורתו החיצונית ליען ולאמו. הקזואר המצוי, החי בגינאה החדשה, הוא העוף הרביעי בגודלו לאחר האמו ושני מיני היען. הקזוארים שייכים לסדרת העופות הקדומים חסרי שיניים, שבה כלולים בין היתר גם האמו, היען והקיווי. הקזוארים, בניגוד לעופות הגדולים האחרים, הם שוכני יערות עבותים. הם מצויים בדרך-כלל ליד נתיבי מים, ומסוגלים לפלס את דרכם בזריזות בסבך ואף לשחות היטב. הם ניזונים מצמחים, פירות ובעלי חיים קטנים כדוגמת נחשים, צפרדעים וחלזונות. לרגלי הקזוארים שלוש אצבעות. נוצותיהם צרות, מתולתלות וצבען שחור מבהיק. על ראשם "קסדה" קרטינית (החומר ממנו עשויות קרניים של בעלי חיים). הקסדה משמשת אותם כאיבר חיתוך לפילוס דרך בסבך היער וככלי נשק. לצווארם הקרח גדילים וקיפולי-עור בצבעים עזים האופייניים לכל מין. הנקבות גדולות וצבעיהן בהירים יותר. הקזוארים בדרך כלל ביישנים. הם בעלי חיים חשאיים של מעמקי היער, ומומחים בהיעלמות בסבך. בעת סכנה יעדיפו להשתטח על הקרקע, או יפתחו בריצה דרך היער, כשהם מסיטים את הענפים הצידה בעזרת קסדתם. עם-זאת, הם בעלי כוח רב ונחשבים מסוכנים אם נדחקו לפינה, הופתעו או חשים שאפרוחיהם בסכנה. רגליהם מצוידות בטפרים גדולים וחדים. מהלומה מכוונת היטב של אחת מרגלי הקזואר עשויה לגרום לפציעה קשה ואף להמית בן אדם. בשל כך הקזואר נחשב לעוף המסוכן ביותר בעולם, ובגני החיות יש התייחסות מיוחדת לתנאי הכליאה שלו. הזכר מכין קן מעלים והנקבה מטילה בין שלוש לשמונה ביצים גדולות, שמשקל כל אחת כ-650 גרם. קליפת הביצה ירוקה-כחולה ומחוספסת. לאחר מכן מסתיים תפקידה והיא עוזבת כדי להזדווג ולהטיל ביצים בקנים אחרים. הזכר הוא שדוגר על הביצים, ולאחר כ-50 ימים, כשיבקעו האפרוחים, הוא יהיה צמוד אליהם ביער ויגן עליהם במשך כ-9 חודשים. כסות האפרוחים - בגווני חום עם פסי אורך לבנים - מקנה להם הסוואה מפני טורפים. עד כה (2024) זוהו שלושה מיני קזוארים: קזואר מצוי (Casuarius casuarius) – כתפיו בגובה 85 ס"מ. מגרונו משתלשל זוג גדילים אדומים, החלק העליון של הצוואר הוא כחול ובעל קמטים. קסדת ראש גדולה. תפוצה: חלקה הדרומי של גינאה החדשה והאיים הסמוכים. קזואר חד-גדיל (או קזואר צפוני; Casuarius unappendiculatus) – הנציג הגדול של המשפחה, כתפיו בגובה 150 ס"מ, קסדתו משוטחת וצווארו הכחול מוקף בחלקו התחתון בטבעת אדומה של נוצות. מין זה נושא רק גדיל בודד המשתלשל ממרכז החלק התחתון של הצוואר. קזואר בנט (Casuarius bennetti) – כתפיו בגובה 75 ס"מ, חסר גדילים וקסדתו איננה מפותחת. על צווארו כתמים חשופים גדולים בצבעי כחול וכתום. תפוצה: החבלים המערביים והמזרחיים של גינאה החדשה. מין נוסף מהסוג, Casuarius lydekkeri נכחד. האויב העיקרי של הקזוארים הוא האדם. סביבתם הטבעית מתמעטת והילידים צדים אותם בעבור בשרם הטעים ולפעמים הם גם משמשים כמטבע (יקר) עובר לסוחר. עם זאת, מצב השימור של שלושת המינים מוגדר ללא חשש. אוכלוסייתם מוערכת כיום בין 1,600 ל-11,000 פרטים. מדיה וקבצים בנושא קזואר בוויקישיתוף animal/common-cassowary קזואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קזואר, באתר ITIS (באנגלית) קזואר, באתר NCBI (באנגלית) קזואר, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
מיקולה אבילוב

מיקולה ויקטורוביץ' אבילוב (באוקראינית: Мико́ла Ві́кторович Аві́лов; נולד ב-6 באוגוסט 1948) הוא אתלט יהודי-סובייטי בעבר. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקרב עשר ממינכן 1972. אבילוב נולד באודסה, אוקראינה למשפחה יהודית. את ראשית דרכו כאתלט עשה אבילוב במועדון דינמו אודסה. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום רביעי בקרב עשר בתוצאה של 7909 נק'. באוניברסיאדה שנערכה בטורינו בשנת 1970 זכה אבילוב במדליית זהב בקרב עשר (7803 נק'). באולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית זהב בקרב עשר בשיא עולם חדש של 8454 נקודות. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ברוס ג'נר מארצות הברית (8524 נקודות). באולימפיאדת מונטריאול (1976), זכה אבילוב במדליית ארד בקרב עשר בתוצאה של 8369 נקודות ולא הצליח להגן על תוארו. במדליית זהב זכה ג'נר בשיא עולם חדש של 8618 נקודות ובמדליית כסף זכה גידו קרצ'מר ממערב גרמניה (8411 נקודות). במבחנים לאולימפיאדת מוסקבה (1980) סיים אבילוב במקום חמישי ולא הצליח להיכלל בנבחרת של ברית המועצות. לאחר שפרש מספורט תחרותי החל לעבוד כמאמן. אבילוב נשוי לוולנטינה קוזיר אתלטית בעבר, בעלת מדליית ארד אולימפית בקפיצה לגובה ממקסיקו סיטי 1968. הזוג מתגורר באודסה. בשנת 1972 הוענק לאבילוב עיטור פועלי הדגל האדום. התפתחות שיא העולם בקרב עשר (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא מיקולה אבילוב בוויקישיתוף מיקולה אבילוב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מיקולה אבילוב, באתר olympedia.org מיקולה אבילוב, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית מיקולה אבילוב, באתר Track and Field (גברים)
י"א בטבת

י"א בטבת הוא היום האחד עשר בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום האחד עשר בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"א טבת היא ברוב השנים פרשת ויחי. אבל אם בר המצווה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצווה היא פרשת ויגש. תענית ציבור ופורים שני בקהילת לונדנבורג (אנ'), לזכר קריסת כיפת בית הכנסת בשנת ה'תנ"ח. התענו מחצית היום ואמרו סליחות, ובמחצית השנייה קיימו יום שמחה והודאה על כך שלא היו אבדות בנפש. פורים שני בקהילת לפנטו. ד'ש"ט – מוחמד מתחיל במסע לכיוון מכה ביחד עם הצבא שלו. ה'תש"ב – הקראת הכרוז של אבא קובנר "אל נלך כצאן לטבח!" הקורא לנוער היהודי להתארגן למאבק חמוש בנאצים. ה'תש"ט – פתיחת שיחות רודוס. ה'תשי"ב – מנחם בגין עומד בראש ההפגנה נגד הסכם השילומים בכיכר ציון, שמתפתחת להתפרעות מול בניין הכנסת. ה'תשמ״א – מבצע סיגל, בו פשטו לוחמים מחטיבת הצנחנים על בסיס מחבלים בלבנון, במטרה לפגוע במחבלים ולהרוס תשתיות טרור. ה'תרס"ז – יעקב כ"ץ, חבר הכנסת מטעם פועלי אגודת ישראל (נפטר ב-ה'תשכ"ח). ה'תרצ"ז – מאשה לובלסקי, מזכ"ל נעמת וחברת הכנסת מטעם העבודה. ה'תשי"א – חיים הכט, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ה'תשט"ו – חיים פרייליכמן, מנכ"ל בנק אגוד. ה'תשל"א – אורי רווח, עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, חסיד חב"ד ה'תרי"ב – רבי שלמה אֵיגֶר, רבן של קאליש ופוזנן ובנו של רבי עקיבא איגר. (נולד בה'תקמ"ז) ה'תרכ"ג – רבי שלמה זלמן אולמן, אב"ד מאקו (מאקאווא), מחבר ספר השו"ת יריעות שלמה. ה'תרנ"א – שמואל יוסף פין, סופר וחוקר בן תנועת ההשכלה, מראשי הקהילה היהודית בוילנא, ומראשי "חובבי ציון" בליטא. (נולד בט"ו בתשרי ה'תקע"ט) ה'תרס"ח – רבי שלמה יהודה טבק, ראב"ד קהילת סיגט ומגדולי הפוסקים ביהדות הונגריה. (נולד בה'תקצ"ב) ה'תרע"ג – רבי יהושע הורוביץ, האדמו"ר השלישי מדז'יקוב ומחבר "עטרת ישועה". (נולד בט"ו באדר ה'תר"ח) ה'תרצ"א – הרב שלמה זלמן כהנא שפירא מירושלים, ראש ישיבת המקובלים שער השמים. ה'תש"א – ישי שור, מתמטיקאי יהודי (נולד בה'תרל"ה). י' בטבת – י"ב בטבת טבת כ-89.9% מכלל השנים. כ-10.1% מכלל השנים. David Roth, "PIYYUT ON THE SURVIVAL OF THE JEWS OF BRECLAV (LUNDENBURG) ON JANUARY 23, 1698, December 14, 2018, The Seforim Blog.
י"ב בטבת

י"ב בטבת הוא היום השנים-עשר בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השנים-עשר בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"ב טבת היא, ברוב השנים, פרשת ויחי. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השא או השג) פרשת בר המצוה היא פרשת שמות. ג'של"ט (לפי המקרא והמסורת היהודית) – יחזקאל מתנבא על חורבן מצרים (יחזקאל, כ"ט, א'–ט"ז). ה'תרצ"ז – ארטורו טוסקניני מנצח על קונצרט הבכורה של התזמורת הסימפונית הארצישראלית, לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית. ה'תשכ"ט – שני הרוגים ועשרות פצועים במטח הקטיושות הראשון לעבר קריית שמונה. ה'תרפ"ג – מארק אדלמן, ממנהיגי מרד גטו ורשה (נפטר בה'תש"ע) ה'תרצ"ט – אריק איינשטיין, זמר ישראלי (נפטר בה'תשע"ד) ה'תש"ב – הרב שלמה שלוש, רבה הראשי של חיפה (נפטר בי"ב בחשון ה'תשע"ה) ה'תשל"ו – חנוך דאום, עיתונאי וסופר ישראלי ה'תקמ"א – רבי משה מרגלית, רב ליטאי, ומחבר "פני משה", מחשובי הפירושים לתלמוד הירושלמי. ה'תקס"ו – רבי משה מפשוורסק, מחבר "אור פני משה" ה'תר"ל – רבי אלכסנדר זוסמן אדלר, רב אורתודוקסי גרמני, רבה של קהילת יהודי ליבק-מויסלינג, וחבר מועצת העיר ליבק. (נולד בכ"ו באדר ה'תקע"ו) ה'תשי"ד – רבי מרדכי חיים סלאנים קסטלניץ מטבריה, מנהיג חסידי סלונים. (נולד בה'תרכ"ח) ה'תשס"ז – טדי קולק, ראש עיריית ירושלים בין השנים ה'תשכ"ז–ה'תשנ"ג. (נולד בה'תרע"א) ה'תשס"ח – סעדיה מרציאנו, מראשי הפנתרים השחורים וחבר הכנסת. (נולד בה'תש"י) ה'תש"ע – רבי אברהם גולדמן, האדמו"ר מזוועהיל. (נולד בי"א בתשרי ה'תרצ"ד) י"א בטבת – י"ג בטבת טבת כ-90% מכלל השנים. כ-10% מכלל השנים.
י"ג בטבת

י"ג בטבת הוא היום השלושה עשר בחודש הרביעי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלושה עשר בחודש העשירי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"ג טבת היא ברוב השנים פרשת ויחי. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה או כסדרה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות הכז, השא או השג) פרשת בר המצווה היא פרשת שמות. ה'תרצ"ח – עיתון "הצופה" – עיתון תנועת המזרחי העולמית, החל להופיע כעיתון יומי ה'תשל"ז – שר השיכון, אברהם עופר, מתאבד לאחר שנחשד בשחיתות ה'תשנ"ו – השב"כ מחסל את יחיא עיאש, מבכירי ארגון הטרור חמאס, באמצעות טלפון סלולרי ממולכד ה'תקפ"א – הרב שמעון סופר בן החת"ם סופר, רב ואב"ד קראקא (נפטר י"ז באדר ב' ה'תרמ"ג) ה'תרס"ג – בנימין מינץ, חבר הכנסת ושר הדואר (נפטר ב-ה'תשכ"א) ה'תרס"ט – משה סנה, ראש המטה הארצי של ההגנה, חבר הכנסת, מנהיג ופובליציסט (נפטר ב-ה'תשל"ב) ה'תרפ"ד – הרב יוחנן סופר, האדמו"ר מערלוי, בעל ה"אמרי סופר", ממשיך דרכו של זקנו ה"חתם סופר". ה'תש"ך – אלכסנדר אובארוב, כדורגלן ישראלי-רוסי ה'תשכ"א – אראל מרגלית, חבר הכנסת ממפלגת העבודה ה'תשכ"ט – ראובן עטר, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי ה'תשל"א – גלית דיסטל-אטבריאן, פובליציסטית, שדרנית רדיו וסופרת ושרת ההסברה מטעם הליכוד ה'תשל"ח – קובי מאור, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי ה'תרי"א – רבי משה בידרמן האדמו"ר השני בשושלת אדמו"רי חסידות לעלוב ה'תרע"ו – רבי שאול חיים הלוי הורוויץ, ראב"ד דוברובנה, מקים הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים, ורב שכונת מאה שערים ה'תר"ץ – רבי עזרא דנגור, הרב הראשי של קהילת יהודי בגדאד בין השנים 1923 ל-1928. ה'תשכ"ה – הרב יחיאל מרדכי גורדון, ראש ישיבת לומז'ה בפתח תקווה (נולד ב-ה'תרמ"ג) ה'תשל"ז – אברהם עופר, שר וחבר הכנסת מטעם המערך (התאבד) ה'תשל"ז – רבי יצחק הוברמן, "הצדיק מרעננה" (נולד ה'תרנ"ו) ה'תש"ל – הרב שלמה סובל, מגיד מישרים ומחבר ספרים. ה'תשנ"א – רבי שמעון ברוך אוחיון, ראש ישיבה במרוקו ורבה של יפו ה'תשע"ד – הרב בנימין בצרי, ראש מוסדות בית יוסף בבאר שבע ומיסד הסליחות באצטדיון באר שבע ה'תשע"ט – הרב יהודה שביב, רב וחוקר ישראלי. י"ב בטבת – י"ד בטבת טבת כ-72% מכלל השנים. כ-28% מכלל השנים.