laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קומנדו אייכמן

קומנדו אייכמן (בגרמנית: Sondereinsatzkommando Eichmann) היה כוח אס אס מיוחד שהגיע עם אדולף אייכמן להונגריה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, במרץ 1944, לשם החלת הפתרון הסופי על יהודי הונגריה (שואת יהודי הונגריה). עוד לפני פלישת גרמניה הנאצית להונגריה במלחמת העולם השנייה, פעל משרד הפנים בהונגריה, בשם "משרד מרכזי לאומי לפיקוח על הזרים", לסילוק היהודים מהונגריה. הורחבו הקטגוריות של היהודים הזרים שמנו כ־25,000-20,000 איש, ובהם נכללו יהודים זרים וחסרי אזרחות. מדיניות זו הובילה לגירושים לגליציה. חלק מהמגורשים היו קורבנות הטבח בקמניץ-פודולסקי, שהיה הטבח ההמוני הראשון שבו נרצחו מעל 10,000 יהודים במלחמת העולם השנייה. יחידתו של אייכמן הייתה מקושרת למשרד הראשי לביטחון הרייך וממנו הוקצו משאביה והתקבל אליה כוח אדם, אבל היא שמרה על מעמד מיוחד באס אס בשל תפקידה הישיר בגירוש יהודים למחנות ההשמדה במסגרת הפתרון הסופי. עם פלישת הגרמנים להונגריה במרץ 1944 הגיע אדולף אייכמן בראש צוות מיוחד של האס אס לבודפשט כדי לנהל את גירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה ובעיקר לאושוויץ. המטרה הרשמית לשמה הגיעו הייתה "להוציא את יהודי הונגריה מן הפעילות הציבורית, לרכזם, ולגרשם להשמדה, למעט יחידים הכשירים לעבודה." צוותו של אייכמן כלל בין 150 ל-200 עובדים. הבכירים שבהם היו דיטר ויסליצני, תיאודור דנקר, זיגפריד זיידל, פרנץ נובאק, אוטו הונשה ופרנץ אברומייט. סגנו של אייכמן בצוות המיוחד היה הרמן קרומיי. במרץ 1944, כבר למחרת יום הכיבוש, ציוו אנשי קומנדו אייכמן על הקמת מועצת יהודים בבודפשט. בין מאי ליולי 1944, גירש קומנדו אייכמן כ-440,000 יהודים מכל רחבי הונגריה בעיקר למחנה ההשמדה אושוויץ. השלטונות ההונגרים שיתפו פעולה עמו במבצע זה. ב-9 באוגוסט הפסיקו ההונגרים את הגירוש, אולם אייכמן ניסה לגרש עוד אלפי יהודים מבודפשט. בתקופה זו היה פעיל במשא ומתן עם ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, שניסתה ללא הועיל להציל חלק מיהודי הונגריה מהשמדה, בעסקה שכונתה "סחורה תמורת דם". באוקטובר 1944 שלח קומנדו אייכמן כ-76,000 יהודים בצעדות מוות לכיוון אוסטריה, כיוון שקווי הרכבת לפולין לא פעלו יותר ופעילות תאי הגזים במחנות ההשמדה נפסקה עם התקרבות הצבא האדום. ב-23 בדצמבר, ערב חג המולד, עם תחילת המערכה הסובייטית לשחרור בודפשט עזבו אנשי הצוות של קומנדו אייכמן את הונגריה, עם אייכמן. אייכמן עצמו עבר לאוסטריה. קינגה פרוימוביץ, גר הייתי בארץ נכרייה: המדינה ההונגרית ופליטים יהודים בהונגריה 1945-1933, בדף הקרן לחקר השואה בהונגריה באתר יד ושם Kerstin Freudiger: Die juristische Aufarbeitung von NS-Verbrechen. Tübingen 2002, p. 100. ff גטו בודפשט, באתר יד ושם
החלטה 68/262 של העצרת הכללית של האו"ם

החלטה A/RES/68/262 של העצרת הכללית של האו"ם אומצה ב-27 במרץ 2014 עקב תוצאות ההצבעה בפתיחת המליאה ה-80 של המושב ה-68 של העצרת הכללית של האו"ם. מושב זה של האו"ם התכנס במיוחד כדי לדון בנושא השתלטות הצבא הרוסי על חלק משטחה של אוקראינה (הרפובליקה האוטונומית של קרים והעיר סבסטופול). המסמך, שכותרתו "השלמות הטריטוריאלית של אוקראינה", אומץ כתגובה לסיפוח הרוסי של חצי האי קרים ומשמעותו שהקהילה הבין-לאומית מסכימה שלמרות הסיפוח לרוסיה, קרים ממשיכה להיות שטח בריבונות אוקראינה. ההחלטה נסמכת על עיקרון במשפט הבין-לאומי המנהגי שקובע שמדינות חדשות מופיעות בשטחן של ארצות ישנות, או צומחות מתוך אימפריות קולוניאליות, הגבולות הרשמיים האחרונים שהיו בעבר אמורים להיות קווי הגבולות החדשים. דוקטרינה זו ידועה כ-"אוטי פוסידטיס יוריס" – uti possidetis juris – כלומר, "אתה מחזיק על-פי חוק", הגבול שהיה הוא הגבול שיהיה. עיקרון זה יושם לגבי הגבולות של מדינות חדשות ברחבי העולם, והוכר כעקרון בסיסי של החוק הבינלאומי על-ידי בית המשפט הבינלאומי לצדק. גם כאשר מספר מדינות מופיעות מתוך מדינה אחת, כפי שרוסיה ואוקראינה הגיחו מתוך ברית-המועצות, החלוקות האדמיניסטרטיביות הפנימיות הקודמות הופכות לגבולות הבינלאומיים החדשים. ההחלטה הבלתי-מחייבת, שנתמכה על ידי 100 מדינות החברות באומות המאוחדות, אישרה מחדש את מחויבותה של האספה הכללית של האו"ם לשלמותה הטריטוריאלית של אוקראינה על פי הגבולות הבינלאומיים המוכרים שלה, והדגישה את אי-תקפותו של משאל קרים (2014). יוזמות ההחלטה היו קנדה, קוסטה ריקה, גרמניה, ליטא, פולין ואוקראינה. בעד המסמך הצביעו 100 מדינות, 11 מדינות הצביעו נגד, 58 נמנעו, ו-24 מדינות לא השתתפו בהצבעה בשל היעדר נציגים במושב זה של העצרת. ההחלטה אומצה לאחר ניסיונותיה הכושלים של מועצת הביטחון של האו"ם, שכינסה 7 ישיבות כדי למצוא פתרון לשאלת משבר חצי האי קרים, אולם אלה נתקלו בהטלת וטו על ידי רוסיה. ב-28 במרץ 2014 הודיעה רוסיה שההחלטה מזיקה, והאשימה מדינות מערביות בשימוש בסחיטה ואיומים כדי לגייס קולות בעד ההחלטה. החלטה A/RES/68/262 באתר האו"ם יוג'ין קונטורוביץ', קרים, החוק הבינלאומי והגדה המערבית, 16/06/2014, אתר מידה
אבי ברזילי

אבי ברזילי (נולד ב-1954) הוא עיתונאי ישראלי. בעבר כיהן כראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל ומנכ"ל חדשות 10. ברזילי שירת ככתב צבאי וכתב לכלכלה בגלי צה"ל, עבר קורס קצינים ושימש ראש מחלקת החדשות של התחנה. לאחר שחרורו שימש עורך וכתב בערוץ הראשון ובקול ישראל. בהמשך עבד בידיעות אחרונות, ובתפקידו האחרון בעיתון שימש ראש דסק ועורך לילה ראשי. הוא כיהן כמנכ"ל משותף של קבוצת TV3 שהתמודדה ללא הצלחה במכרז להפעלת ערוץ 10. בשנים 1996–2000 שימש עורך תוכניות הטלוויזיה "עובדה" בחברת טלעד, ולאחר מכן שימש עורך ראשי של התוכנית "אולפן שישי" בערוץ 2. ב-2005 מונה למנכ"ל חדשות 10 אך הודח לאחר מספר חודשים בתפקיד. ב-2007 מונה לעורך ראשי של התוכנית "חדשות הספורט" בערוץ הספורט ושימש המנהל המקצועי של ספורט5 קולג', מכללה לתקשורת ספורט בשיתוף של ערוץ הספורט עם מכון וינגייט. ב-2012 מונה לעורך הראשי של תוכנית הטלוויזיה "יציע העיתונות" בערוץ הספורט ושימש בתפקיד עד 2015. ב-2016 מונה לראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל. בספטמבר 2017 עזב את גלי צה"ל ומונה לעורך הראשי בתוכניתם של לוסי אהריש ואודי סגל ברשת, שבועות ספורים לאחר מכן סיים את תפקידו. ברזילי מתגורר בתל אביב-יפו, נשוי ואב לשלושה. שלמה מן, אני, ברזי, באתר העין השביעית, 4 במאי 2015 מיה מנע‏, אבי ברזילי עוזב את "יציע העיתונות", באתר וואלה, 7 ביולי 2015 דוד אברהם‏, "אני לא רוצה אותו על המסך, הוא משת"פ של המתנחלים", באתר וואלה, 30 ביולי 2015 איתי שטרן, מאות מסרונים מאנשי ימין למפקד גל"צ נגד מינוי אבי ברזילי, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2015 לי-אור אברבך, ‏"פגעתי ברזי ברקאי על לא עוול בכפי, כי 'גלובס' דפק אותי", באתר גלובס, 11 בפברואר 2016 איתמר ב"ז, הדיקטטור, באתר העין השביעית, 6 באפריל 2017 נתי טוקר, ההשפלות, האיומים והתחקירים הגנוזים: עדויות חדשות חושפות מה התרחש בגל"צ בתקופת ירון דקל ואבי ברזילי, באתר TheMarker‏, 8 בפברואר 2019 ענת באלינט, הודח אבי ברזילי, מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10, באתר הארץ, 9 בינואר 2008 איתמר ב"ז, מורת רוח בתחנה, באתר העין השביעית, 28 במרץ 2017
תסליה

תסליה או תסאליה (ביוונית מודרנית: Θεσσαλία) הוא חבל היסטורי בצפון יוון, כיום אחד ממחוזות יוון המודרנית. בטרם תקופת המעבר ביוון הייתה תסאליה ידועה בשם איוליה, ומכאן מקור שמו של הניב האיולי. בניגוד לערי המדינה (פוליס) שקמו בחבלי הארץ הדרומיים יותר (בעיקר אטיקה, בויאוטיה והפלופונסוס), התסאלים התגוררו ביישובים כפריים, תחת שלטון אוליגרכי של משפחות מיוחסות, במצב שניתן לתארו כמעין פאודלי. בדומה ליחס למוקדון, שאר היוונים התייחסו אל התסאלים כאל פראים שאינם ראויים להיקרא "הלנים", אולם עם כיבוש החבל בידי פיליפוס השני מלך מוקדון, באמצע המאה ה-4 לפנה"ס, והקמת האימפריה היוונית על ידי בנו, אלכסנדר, נטמעו התסאלים בשאר היוונים. ככוח לוחם, התבססו התסאלים על חיל הפרשים המצוין שלהם, בניגוד לשאר יוון, שם תפסו ההופליטים את הבכורה. הפרשים גויסו מקרב האצולה התסאלית ונודעו כאיכותיים ביותר ביוון הקלאסית. גם בצבאו של אלכסנדר הגדול היוו הפרשים התסאלים נדבך מרכזי, ולא נפלו אפילו מההטיירוי. המקורות מספרים כי במלחמות הדיאדוכים, שפרצו עם מותו של אלכסנדר הגדול, הביסו הפרשים התסאלים מספר פעמים את ההטיירוי בקרב. בתסליה נמצא אחד האתרים המפורסמים ביוון, הר אולימפוס. מדיה וקבצים בנושא תסליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תסליה (ביוונית מודרנית) מאיר בלייך, ‏לא רק האולימפוס: במזרח יוון יש אטרקציה בקנה מידה בינלאומי, באתר מעריב אונליין, 6 בספטמבר 2018 תסליה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תסליה, סרטונים בערוץ היוטיוב
גזה אוטליק

גזה אוטליק (בהונגרית: Ottlik Géza;‏ 1912, בודפשט – 1990, בודפשט) היה סופר, משורר, מתרגם, תאורטיקן ברידג' הונגרי וחסיד אומות העולם. אוטליק למד בבית ספר צבאי בקסג שבמערב הונגריה ובבודפשט, ולמד בבודפשט מתמטיקה ופיזיקה. עם פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 התגורר אוטליק בבודפשט עם אשתו ג'ונג'י (Gyöngyi). עוד לפני המלחמה התוודע ליצירתו של הסופר והמשורר ההונגרי-יהודי אישטוואן וש והיה מודע לרדיפות שזה סבל על רקע יהדותו. למרות העובדה שאוטליק ווש לא הכירו זה את זה קודם לכן, הסתירו אוטליק ואשתו את וש בדירתם מעת עלייתם של אנשי צלב החץ לשלטון באוקטובר 1944 ועד כניסת הצבא האדום לבודפשט בפברואר 1945. השניים חלקו עם וש את מזונם גם בתקופות הרעב שעברו על בודפשט בזמן הקרבות. לווש לא היו מסמכי זהות מזויפים ולכן שהותו עמם סיכנה באופן מוחשי את חייהם, בייחוד לאור העובדה ששוערת הבית הייתה חברת צלב החץ. כשנודע לאוטליק שאמו של וש גורשה בצעדת מוות שיצאה מאובודה לכיוון גרמניה, הוא יצא בעקבותיה והצליח להביא לשחרורה. כשהתפרצו אנשי צלב החץ לדירת בני הזוג במפתיע, ולווש לא היה זמן להסתתר, אלא רק לעבור לחדר השני, הגיבה ג'ונג'י בכעס ובעלבון מזויפים, במחאה על ההתנהגות הזו, וציינה את ייחוסו של גזה אוטליק. אנשי צלב החץ עזבו את הבית בלי שחיפשו בו, וכך ניצלו וש ומסתיריו. אוטליק היה מתרגם וסופר פורה ומוערך, שספריו תורגמו למספר שפות. בין היתר תרגם להונגרית מאנגלית, מיצירותיהם של ברנרד שו ואוולין וו, וכן מגרמנית, מיצירותיהם של תומאס מאן ושטפן צווייג. בשנת 1959 כתב את הרומן הידוע ביותר שלו, "בית הספר שעל הגבול" (Iskola a határon). כמו כן כתב מספר ספרי הדרכה ותאוריה בנושא ברידג', שזכו להערכה בתחום. בשנת 1998 הוכר אוטליק בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם. מדיה וקבצים בנושא גזה אוטליק בוויקישיתוף פעילותו של אוטליק להצלתו של וש, באתר יד ושם (באנגלית) גזה אוטליק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גזה אוטליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גזה אוטליק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוואלי

עוואלי (בערבית: عوالي; תעתיק מדויק: עואלי) היא עיירה קטנה במרכז ממלכת בחריין שבמפרץ הפרסי. העיירה נוסדה ב-1932 על ידי חברת הנפט של בחריין, והיא מאוכלסת בעיקר על ידי מהגרים מרחבי העולם שכישוריהם נדרשו בהקמה והפעלה של בית הזיקוק בסיתרה. מצפון לעיר נמצאים בתי הזיקוק של בחריין, ומדרום לה נמצאים בארות הנפט והאזור המדברי של סאח'יר. בעיירה שוכן בית חולים קטן שנקרא בית החולים עוואלי, בבית החולים 25 מיטות, שני חדרי לידה, שני פיזיותרפיסטים, דיאטנית ובית מרקחת. בית החולים נמצא בבעלות חברת השמן והנפט הבחריינית "בפקו". בעיירה שוכן פארק גדול ממדים "פארק הנסיכה סאביקה", אליו נוהרים המונים ביום הלאומי של בחריין. בעוואלי קיים גם מועדון הגולף הוותיק ביותר בבחריין שפועל מה-1 בינואר 1937. בעיירה קהילה גדולה של מאמינים נוצרים, אך ישנם גם מאמינים מוסלמים, לכן קיימות בעוואלי שתי כנסיות בשם "קתדרלת סנט כריסטופר" ו"כנסיית עוואלי האנגליקנית" וקיים גם מסגד בשם "מסגד עוואלי" שפועל משנת 1963. Awali Hospital, Bacpo Awali Hospital, Bahrain (Bapco), ashinternational.uk Princess Sabeeka Park, Tripadvisor אתר המועדון צילום המסמך הרשמי על פתיחת המועדון Awali Anglican Church צילום של המסגד ערך זה הוא קצרמר בנושא בחריין ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליגה הספרדית השלישית

האם התכוונתם ל... הליגה הספרדית השלישית בכדורגל הליגה הספרדית השלישית בכדורסל
ריאד מחרז

ריאד כרים מחרז (בצרפתית: Riyad Karim Mahrez; בערבית: رياض كريم محرز, תעתיק מדויק: ריאצ' מחרז; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא כדורגלן אלג'יראי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר והקיצוני הימני בקבוצת אל-אהלי ג'דה בליגת העל הסעודית ובנבחרת אלג'יריה. מחרז נולד וגדל בסרסל (ליד פריז) שבצרפת, לאב אלג'יראי ולאם ממוצא אלג'יראי ומרוקאי. מחרז הוא מוסלמי אדוק. החל לשחק במועדון הנוער המקומי של עיר הולדתו הצרפתית, סרסל. את הקריירה הבוגרת שלו התחיל במועדון קטן מהעיר קמפר שבצפון מערב צרפת, שבו שיחק שנה אחת ולאחר מכן, עבר ללה הבר (אנ') מהליגה הצרפתית השנייה, שם שיחק לסירוגין בקבוצה הבכירה ובקבוצת המילואים. בינואר 2014 חתם מחרז במועדון לסטר סיטי האנגלית, לשלוש עונות וחצי. בעונת 2015/2016 היה ריאד מחרז אחד השחקנים הבולטים באליפות של קבוצתו לסטר סיטי עם 17 שערים ומהלכים מרהיבים לכל אורך העונה שאף זיכו אותו להיות שחקן השנה לבחירת האוהדים, שחקן השנה לבחירת השחקנים, מקום בקבוצת השנה של הפרמייר ליג והשחקן האלג'יראי של השנה. ב-10 ביולי 2018 עבר ריאד מחרז לקבוצת הפרמייר ליג מנצ'סטר סיטי תמורת 60 מיליון ליש"ט והפך לרכש הכי יקר בתולדות המועדון. ב-22 בספטמבר 2018 כבש מאחרז את שני השערים הראשונים שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–5 על קארדיף סיטי במסגרת הפרמייר ליג, ב-4 במאי 2021 כבש במשחק חצי גמר ליגת האלופות 2 שערים לזכות קבוצתו במשחק הגומלין ובכך סייע להגעתן לגמר. ב-15 ביולי 2022 האריך את חוזהו במועדון עד 2025, ולבסוף ב-28 ביולי 2023 מחרז חתם באל-אהלי ג'דה הסעודית. מאז 2014 משחק בנבחרת אלג'יריה הבוגרת, ולו 81 הופעות ו-29 שערים במדיה. אחד מחברי הילדות שלו הוא הכדורגלן וויסאם בן ידר. כשמחרז היה בן 15 אביו מת מהתקף לב. לסטר סיטי אליפות אנגליה (1): 2015/16 אליפות הצ'מפיונשיפ: 2013/2014 מנצ'סטר סיטי אליפות אנגליה (4): 2018/19, 2020/21, 2021/2022, 2022/2023 מגן הקהילה (1): 2018 גביע הליגה (3): 2019/2018, 2019/2020, 2020/2021 הגביע האנגלי: 2018/2019, 2022/2023 ליגת האלופות: 2022/2023 אלג'יריה גביע אפריקה לאומות (1): 2019 כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל): 2015/2016 כדורגלן השנה באפריקה: 2016 נבחרת השנה באפריקה (3): 2016, 2018, 2019 כדורגלן השנה באלג'יריה: 2015, 2016 שחקן השנה של לסטר סיטי: 2015/2016 כדורגלן השנה האפריקאי של ה-BBC: ‏2016 נבחרת הטורניר של גביע האומות באפריקה: 2019 שער השנה באפריקה: 2019 מדיה וקבצים בנושא ריאד מחרז בוויקישיתוף ריאד מחרז, ברשת החברתית פייסבוק ריאד מחרז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריאד מחרז, ברשת החברתית אינסטגרם ריאד מחרז, באתר Transfermarkt ריאד מחרז, באתר Soccerway ריאד מחרז, באתר BDFutbol ריאד מחרז, באתר WorldFootball.net ריאד מחרז, באתר National Football Teams ריאד מחרז, באתר FootballDatabase.eu ריאד מחרז, באתר ESPN פרופיל השחקן באתר WhoScored Dave Kidd (16 בנובמבר 2015). "Thriving Premier League a shining example of multiculturalism in week of Paris terrorist attack". Daily Mirror. נבדק ב-28 באפריל 2016. {{cite web}}: (עזרה) Duchâteau, Romain (29 באוגוסט 2015). "Riyad Mahrez, l'enfant chéri de Sarcelles" (בצרפתית). SoFoot. נבדק ב-13 במאי 2016. {{cite news}}: (עזרה) "رياض محرز يؤدي مناسك العمرة في مكة المكرمة" (בערבית). CNN. 12 ביוני 2017. נבדק ב-13 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) העסקה סגורה: ריאד מחרז יחתום באל אהלי, באתר ONE‏, 19 ביולי 2023
תסמונת קלובס

תסמונת קלובס (באנגלית: CLOVES Syndrome) היא תסמונת נדירה מאוד, שנכון ל-2015 לוקים בה כ-55 אנשים ברחבי העולם, הסובלים מסימפטומים שונים, החל מגידולי רקמות רכות עד למומים בכלי הדם שמסביב לעמוד השדרה או באיברים פנימיים. התסמונת קשורה לתסמונות דומות אחרות, כמו תסמונת פרוטאוס. באנגלית, CLOVES הוא ראשי תיבות של: C בשביל congenital, מום מולד. L בשביל lipomatous, ליפומה, גידול שפיר אשר מורכב מרקמות שומן. ללוקים בתסמונת קלובס מופיע לרוב גידול כזה בצדי הגב, ברגליים ובבטן. O בשביל overgrowth, מכיוון שתסמונת קלובס גורמת לעלייה חריגה במשקל הגוף או באיבר מסוים.  V בשביל overgrowth, מומים בכלי הדם, שכן לחלק מהלוקים בתסמונת קלובס יש זרימת דם מהירה, ולחלק איטית מהרגיל. E בשביל Epidermal. S בשביל Skeletal, Skeletal Anomalies או scoliosis, עקמת, שכן בעמוד השדרה של חלק מהלוקים בתסמונת התפתחו מומים. התיאור הראשון של תסמונת קלובס נכתב על ידי הרמן פרידברג, רופא גרמני, בשנת 1867. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תסמונת קלובס". הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נוטוקולוסוס

נוטוקולוסוס (שם מדעי: Notocolossus) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד ענק מענף טיטאנוזאוריה שנתגלה בפרובינציית מנדוסה בארגנטינה ותואר בינואר 2016. פירוש שמו "ענק דרומי". הוא חי בדרום אמריקה בתקופת הקרטיקון כ-86 מיליון שנים לפני זמננו. אורכו היה כ-24–28 מטר ומשקלו הוערך כנע בין 40 ל-60 טון, תלוי בשיטת ההערכה. המאובנים שנמצאו כוללים עצם הזרוע באורך 1.76 מטר, חוליות מהזנב, עצמות מאגן הירכיים ועצמות מכף הרגל. איור של נוטוקולוסוס נוטוקולוסוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Bernardo J. González Riga, Matthew C. Lamanna, Leonardo D. Ortiz David, Jorge O. Calvo and Juan P. Coria (2016). "A gigantic new dinosaur from Argentina and the evolution of the sauropod hind foot". Scientific Reports. 6: Article number 19165. doi:10.1038/srep19165.{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) המאמר באתר של Nature ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פשאסניש

פשאסניש (בפולנית: Przasnysz; ביידיש: פרושניץ) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. פשאסניש נזכרת לראשונה בשנת 1416, ובשנת 1427 הוענקו לה זכויות עיר והיתרים לקיים בה שווקים וירידים. מיקומה של העיר על דרך מסחר בין ורשה ודנציג, ובסמוך לגבול פרוסיה, תרמה לפיתוחה הכלכלי. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר קשות כתוצאה מקרבות הפולנים והשוודים. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז, ובשנים שלאחר מכן הוקמו בה מפעלי תעשייה שונים. יהודים ישבו בעיר מהמאה ה-16, אך בהמשך אותה מאה גורשו ממנה. היישוב היהודי בעיר חודש בראשית המאה ה-18, ועד סוף אותה מאה היו יהודי העיר כפופים לקהילת צ'חאנוב הסמוכה. בין השנים 1822 ו-1862 הוטלו מגבלות מגורים על יהודי העיר, והם רוכזו ברובע אחד. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 נפוצה בעיר החסידות, ולקראת סוף המאה ה-19 הוקמה בעיר התארגנות ציונית ראשונה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר 3,554 יהודים, שהיוו רוב בקרב תושביה. במהלך הכיבוש הרוסי של העיר בתחילת מלחמת העולם הראשונה, גירשו אלו את כל יהודיה ליישובי הסביבה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, שבו אליה חלק קטן מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיר 2,158 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בסיוע הג'וינט השתקמה במעט הקהילה בעיר, ובשנים אלה התקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיר רוב יהודיה, בעיקר למקוב מזובייצקי ולוורשה. כאשר נכנסו הגרמנים לעיר, ריכזו אלו את מעט היהודים שנותרו בה בכנסייה המקומית, שם הוחזקו במשך הלילה שכובים על הרצפה, בפיסוק רגליים וידיים. למחרת בבוקר, הועמסו היהודים על משאיות, ונלקחו לפרוסיה המזרחית, שם הוצגו בפני האוכלוסייה המקומית. כעבור כמה ימים הותר ליהודי העיר לשוב לפשאסניש, ואלו מצאו כי בתיהם נתפסו בידי שכניהם הפולנים, או נבזזו על ידם. ב-29 בספטמבר 1939, במהלך חג הסוכות, ריכזו הגרמנים את יהודי העיר מחדש בכיכר המרכזית בה, וגירשו אותם במשאיות לעבר הגבול הסובייטי, משם התפזרו אלו בערי הסביבה. כ-40 משפחות יהודיות ששבו לפשאסניש נצטוו לענוד בה טלאי צהוב, ובתחילת שנת 1940 גורשו למקוב מזובייצקי, שם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. בכפר ליד העיר יודוויגה שפט פעלה להצלת יהודי ועל כך קיבלה הכרה כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא פשאסניש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פשאסניש (בפולנית) ספר יזכור לקהילת פרושניץ, בספריית העיר ניו יורק פשאסניש באתר מרכז מורשת יהדות פולין "פשאסניש", באתר השטעטל הווירטואלי "פשאסניש", באתר JewishGen (באנגלית)
אברהם (כדורגלן)

אברהם גונסאלס קסאנובה (בספרדית: Abraham González Casanova; נולד ב-16 ביולי 1985 בברצלונה שבספרד), הידוע בקיצור כאברהם, הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לובוס BUAP מליגת העל המקסיקנית. אברהם נולד וגדל בברצלונה שבחבל קטלוניה. הוא שיחק לראשונה בקבוצת הכדורגל המקומית, טראסה, בעונת 2004/2005, שהסתיימה בירידת הקבוצה לליגה השלישית. שנתיים לאחר מכן נקנה אברהם על ידי ברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה בליגה הרביעית. ב-10 באוקטובר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בגביע הספרדי, במשחק הגומלין של שלב 32 הגדולות, במשחק נגד בנידורם, שנגמר בניצחון 1-0 של ברצלונה. ב-30 במאי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית כאשר החליף את צ'אבי במשחק נגד דפורטיבו לה קורוניה, שהתקיים לאחר שברצלונה הבטיחה את זכייתה באליפות ספרד ונגמר בתוצאה 1-1. בקיץ 2009 שוחרר אברהם מברצלונה והצטרף לקדיס, אשר חזרה לליגת המשנה לאחר עונת היעדרות. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת, עונה בה חזרה קדיס לליגה השלישית. לקראת עונת 2010/2011 חתם אברהם בז'ימנסטיק טרגונה מליגת המשנה, ובחלון ההעברות, לאחר חצי עונה, הושאל לפונפראדינה, יריבתה של קדיס בליגה. ב-15 ביולי 2011 עבר אברהם לקבוצה נוספת מהליגה השנייה, אלקורקון. לאחר שתי עונות עבר אברהם לאספניול, וב-27 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל הספרדית בניצחון נגד קורדובה. ב-16 ביוני 2016 חתם אברהם באוניברסידד נסיונל מליגת העל המקסיקנית. אליפות ספרד (1): 2008/2009 הגביע הספרדי (1): 2008/2009 אברהם, באתר Transfermarkt אברהם, באתר Soccerway אברהם, באתר BDFutbol אברהם, באתר WorldFootball.net אברהם, באתר FootballDatabase.eu
ברגר פיקרד

ברגר פיקרד (מכונה גם ברגר פיקארד או רועה פיקרדי) הוא גזע כלבים. גזע זה נחשב לכלב הרועים הצרפתי העתיק ביותר (הובא לצרפת במאה התשיעית על ידי הפרנקים). חלק מהמומחים טוענים שגזע זה קשור משפחתית לגזעים ידועים כמו בריארד ובוסרון, בעוד שאחרים מאמינים כי הוא חולק מוצא משותף עם רועה בלגי והולנדי. למרות שהגזע הופיע לראשונה בתערוכת הכלבים הצרפתית ב-1863 מראהו המחוספס לא הוביל לפופולריות של הגזע ככלב תצוגה. הגזע כמעט ונכחד במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה, לכן בישראל ובשאר העולם גזע זה נדיר מאוד נוחות הטיפול בפיקרד ומזגו הנעים עודדו את קיומו של הגזע, אך למרות זאת מספרם של הפריטים עדיין מוגבל, אפילו בארץ מוצאם צרפת. מקור הגזע: צרפת קבוצה: רועים גובה - זכרים 60-65 ס׳׳מ. נקבות - 55-60 ס׳׳מ. משקל - זכרים 23-32 ק׳׳ג. נקבות - 23-32 ק׳׳ג תוחלת חיים - 12-14 שנים צבע שיער- Fawn / Brindle (קיים מגוון רחב של גוונים). ארגונים בינלאומיים המכירים בגזע: FCI, ARBA, UKC,CKC, NCA, AKC כלבים מפורסמים - ווין דיקסי מדיה וקבצים בנושא ברגר פיקרד בוויקישיתוף
לירון נירגד

לירון נירגד (נולדה ב-28 בספטמבר 1957) היא שחקנית קולנוע ישראלית לשעבר. התפרסמה בשל גילום דמותה של מיקי בסרט "הלהקה". נירגד היא הבכורה למשפחה בת שלוש בנות, אחותה היא הסופרת ליה נירגד. בילדותה התגוררה עם משפחתה במספר מדינות במסגרת תפקידיו של אביה, ובהן בארגנטינה, שם שימש אביה רם נירגד כשגריר ישראל. כשחזרו לישראל התגוררה משפחתה בסביון. התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקת פיקוד הדרום. היא לוהקה לסרט "הלהקה" משנת 1978 לאחר שרוני בראון המליץ עליה. לאחר שהשתתפה בסרטים נוספים בתחילת שנות השמונים, פרשה ממשחק והחלה ללמוד פסיכולוגיה, ועברה להתגורר בארצות הברית. נירגד נשואה ואם לשני בנים. בנה הבכור, מיכאל נירגד-גיא, שירת בגלי צה"ל, הלחין את המוזיקה לסרטו של ירמי שיק בלום – "הסדרן", שימש כמגיש במסגרת שידורי הרדיו של חדשות 10, וכיום עוסק בקריינות. בנה הצעיר, אלון נירגד-גיא, הוא פסיכולוג ומורה לתיאטרון אימפרוביזציה. לירון נירגד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית לירון נירגד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לירון נירגד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לירון נירגד, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים יעקב בר-און, ‏חוזרת ללהקה: לירון נירגד שבה לימי הצילומים הבלתי נשכחים של הסרט המיתולוגי, באתר מעריב אונליין, 5 בדצמבר 2021
גרבולין

גרבולין (בפולנית: Garwolin; ביידיש: גארוואלין) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית מזוביה שבפולין, על גדות נהר וילגה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. גרבולין נזכרת לראשונה בשנת 1423, ובשנת 1526 הוענקו לה זכויות עיר והיתרים לקיים בה שווקים וירידים. בשל מיקומה על נהר וילגה, המתחבר לויסלה, הפכה העיר למרכז מסחרי לסביבתה. במהלך המאות ה-17 וה-18 נפגעה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, וכתוצאה מדליקות, הצפות ומגפות שפקדו אותה. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא מהמאה ה-17, ומתחילת המאה ה-18 התקיימה בעיר קהילה עצמאית. חרף הגבלות מגורים שהוטלו על יהודי העיר בין השנים 1827 ו-1862, גדלה במהלך המאה ה-19 האוכלוסייה היהודית בעיר, ובשנת 1860 נבנה בה בית כנסת מפואר. בתום מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אלימות מצד חיילי הצבא הכחול, ולאחר מכן מפרעות מצד הפולנים המקומיים. בין מלחמות העולם נמנו בעיר 2,424 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שלובו בידי הכומר המקומי. בתחילת מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר בידי מטוסים גרמניים, באופן שגרם להריסתה כמעט עד היסוד, תוך הרג רבים מתושביה, והימלטות היתר. עם כניסת הגרמנים לעיר ב-18 בספטמבר 1939, מצאו בה אלו רק כ-200 יהודים. על יהודים אלו הטילו הגרמנים חובת ביצוע עבודות כפייה, שהוסדרה באמצעות יודנרט. בהמשך רוכזו יהודי העיר בשטח ההרוס בה. במאי 1940 גורשו אחרוני יהודי העיר לפריסוב, ולאחר גירוש קבוצת עובדי כפייה יהודים שעוד הושארה בעיר בנובמבר 1941, הוכרזה גרבולין כ"נקייה מיהודים". מדיה וקבצים בנושא גרבולין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרבולין (בפולנית) ספר יזכור לקהילת גארוואלין, בספריית העיר ניו יורק גרבולין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "גרבולין", באתר השטעטל הווירטואלי "גרבולין", באתר JewishGen (באנגלית)