laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפל מבט מסביב

אפל מבט מסביב (באנגלית: "Apple Look Around") הוא שירות של חברת אפל, המאפשר למשתמש לצפות בתצוגת תמונה פנורמית של רחובות ערים ברחבי העולם ולעיין במידע על עסקים ואתרים שנמצאים באותם רחובות. השירות הוכרז לראשונה ב-5 ביוני 2019 בכנס המפתחים העולמי של אפל וזמין לשימוש מ-19 בספטמבר 2020 ביישום המפות של חברת אפל במערכות ההפעלה iOS,‏ MacOS ו-IPadOS. יצירת מאגר התמונות, בדומה לשירות גוגל תצוגת רחוב, מתבצעת על ידי כלי רכב הנוסעים ברחובות הערים המיועדות למיפוי. בגגות כלי הרכב ישנן מצלמות מיוחדות המצלמות תמונות פנורמה ב-360 מעלות וחיישני לידאר המאפשרים למפות בתלת מימד כל עצם המופיע בתמונה. נכון ל-16 בנובמבר 2020 השירות מכסה כחמש עשרה ערים בארצות הברית ועוד כשש ערים ביפן, בריטניה ואירלנד. באתר שהעלתה החברה ניתן לראות גם באילו מדינות ואזורים היא מתכננת ליצור תצוגת רחוב ואת זמני המעבר הכלליים של רכבי המיפוי. אפל מצהירה כי היא תשמור על פרטיות המצולמים ותצנזר פנים ולוחיות רישוי שיופיעו בשירות. כמו כן, החברה מאפשרת לפנות אליה ולבקש לצנזר תמונות של בתים פרטיים. יפן יפן בולגריה בולגריה רומניה רומניה איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות תאילנד תאילנד סלובקיה סלובקיה ויאטנאם ויאטנאם סרביה סרביה מקסיקו מקסיקו מלטה מלטה מלזיה מלזיה ליטא ליטא לטביה לטביה הודו הודו איסלנד איסלנד אסטוניה אסטוניה קפריסין קפריסין ברזיל ברזיל הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית לפי החברה, מאוקטובר 2020 ועד מרץ 2021 רכבי המיפוי עברו באזורים הבאים במדינת ישראל: ב-15 בדצמבר 2022 החברה השיקה את השירות במדינת ישראל, ללא האזורים שבשליטת הרשות הפלסטינית. גוגל תצוגת רחוב מפות אפל הילה חיימוביץ', היא כאן: iOS 13 שוחררה הרגע לקהל הרחב. מה חדש?, באתר גיקטיים, ‏19 בספטמבר 2020 Apple Maps Image Collection, maps.apple.com "IOS 13 REVIEW: JOIN THE DARK SIDE". The Verge. 19 בספטמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Apple Maps' Look Around feature works in three more U.S. Cities". Voorhees, John. "Apple Adds Look Around for Seattle, Washington in Maps". MacStories. נבדק ב-19 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Clover, Juli. "Apple Maps Gains Look Around in Some Japanese Cities". Mac Rumors. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Neely, Amber. "UK, Ireland get Apple Maps Look Around, cycling directions". Apple Insider. נבדק ב-2 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Clover, Juli. "Apple Maps 'Look Around' Feature Now Available in Phoenix, Arizona". MacRumors. נבדק ב-7 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) עומר כביר, המכוניות המצלמות של אפל החלו לנסוע בכבישי ישראל, באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2020 Apple Maps Image Collection, maps.apple.com אילן גלר, אפל מעדכנת את המפות שלה בישראל עם עיצוב חדש, גרפיקה תלת-מימדית וגם מידע על תחבורה ציבורית, באתר TGspot, ‏15 בדצמבר 2022
דנדרובטיס כחול

דנדרובטיס כחול (שם מדעי: Dendrobates tinctorius) הוא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים החיה ביערות האמזונאס שבברזיל, ונצואלה ובשילד גויאנה בגיאנה, סורינאם וגינאה הצרפתית והיא אחת הצפרדעים הגדולות במשפחתה. הדנדרובטיס יכול להגיע לאורך 7 סנטימטרים, אך נפוץ יותר באורך 5.5 סנטימטרים כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים, אף שיש לזכרים כפות רחבות יותר. צפרדעים אלה הם שוכני עצים החיים בין הענפים והצמחייה הלחה והם מטילים ביצים בתוך ברומליים שהם מוצאים. צבעם מגוון בין כחול, כחול בהיר וסגול עד שחור-צהבהב והגוף מנומר בכתמים כהים המשמשים צבעי אזהרה לטורפים מאחר שהם רעילים מאוד. בשבי ישנם מוטציות בגוונים נוספים. הרעל של צפרדע זו חזק מאוד ומורכב מאלופומיליוטוקסין (Allopumiliotoxin) מסוג Pumiliotoxin ומבאטריקוטוקסין (Batrachotoxin), אשר פוגעים בתאי העצבים וגורמים לשיתוקים חזקים ולעיתים גם למוות. עם זאת הרעל לא חזק כמו של צפרדע חץ זהובה ולעיתים הטורפים המורעלים לומדים להיזהר מהצפרדע לאחר היתקלות בודדת. שבטי אינדיאנים החיים באמזונאס הורגים את הצפרדע ומושחים את הרעל מעורה על חיצים. כאשר הם יוצאים לצוד ביער הם מצוידים בנשק קטלני היכול לשתק יצורים קטנים עד בינוניים תוך שניות ספורות. גודל הצפרדע הוא בינוני ומשקלו שמונה גרם. אורך הזכרים הוא 3 עד 4.5 ס"מ והנקבות גדולות בחצי סנטימטר, אולם אצבעות הזכר גדולות יותר. הצפרדע רעילה ביותר וצבעי הכחול והנקודות השחורות נועדו להזהיר את הטורפים מהסכנה שבטריפתו. לכל צפרדע סדר נקודות שונה. לראשנים זנב ארוך וזימים במקום ריאות וכמו כל הצפרדעים, הם חיים במים עד לבגרותם. הדנדרובטיס הכחול חי ביבשה אבל נשאר קרוב למים. הם טריטוריאליים ביותר ויתקפו כל מי שיכנס לטריטוריה שלהם. בשבי, תאי הרעל של הצפרדעים מפסיקים לתפקד בגלל תזונה שונה. תוחלת החיים בטבע נעה בין ארבע לשש שנים, אולם בשבי הוא יכול להגיע לעשר שנים. אחד ממקומות המחיה של צפרדעי הדנדרובטיס הכחולים הוא יער האמזונאס. הוא מתרבה בדרך כלל בימים גשומים. הזכרים משמעים קירקורים חזקים ומנתרים. הנקבות שומעות ומגיעות לזכרים. אצל רוב החיות בטבע הזכרים נלחמים על הנקבות אבל אצל הדנדרובטיס הכחול הנקבות נלחמות על הזכרים. הביצים שלהם בוקעות תוך 15 עד 18 ימים ולפעמים אפילו 14 ימים. הביצים בצבע שחור, מעט שקוף, דביקים ומהם בוקעים בדרך כלל בין חמישה לעשרה צאצאים. הדנדרובטיס הכחול ניזון מנמלים, חיפושיות, זבובים, קרדיות, עכבישים, טרמיטים וזחלים. מדיה וקבצים בנושא דנדרובטיס כחול בוויקישיתוף דנדרובטיס כחול, באתר ITIS (באנגלית) דנדרובטיס כחול, באתר NCBI (באנגלית) דנדרובטיס כחול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דנדרובטיס כחול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דנדרובטיס כחול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דנדרובטיס כחול, באתר GBIF (באנגלית) דנדרובטיס כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
סילביו נגוץ

סילביו נגוץ (נגוצו) (ברומנית: Silviu Neguț או Neguțu; נולד ב-1 בפברואר 1945) הוא כיהן כפרופסור רומני לגאוגרפיה אנושית באוניברסיטת בוקרשט ופרופסור אורח באוניברסיטאות נוספות במערב אירופה, זוכה פרס סימיון מחדינצי של האקדמיה הרומנית לשנת 1999 עבור ספרו Modelarea matematică în geografia umană, הפרס השלישי בתחום מדעי הגנומיקה של האקדמיה הרומנית, מבין 80 הפרסים השנתיים שהיא מחלקת, על אף שהאקדמיה עצמה מציינת זוכה אחר בפרס לאותה שנה. סילביו נגוץ נולד לאב מנהל חשבונות, במשפחה מרובת ילדים. בילדותו המוקדמת האב היה נעדר מהבית בגלל מאסר על רקע התנגדות למשטר. במעבר לבית ספר תיכון תחילה נופה בגלל "מוצא לא בריא", אך לבסוף התקבל, כי נשארו כמה מקומות פנויים. נגוץ הוא בוגר הפקולטה לגאוגרפיה של אוניברסיטת בוקרשט ב-1968 וגם קיבל דוקטורט באותה פקולטה ב-1984. החל מ-2010 הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה לכלכלה ומ-2012 גם באקדמיה ללימודי כלכלה. הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטה למדע וטכנטלוגיה בליל, צרפת, באוניברסיטת פריז-דופין, באוניברסיטת בארי, באיטליה ובאוניברסיטת אנקונה, איטליה. בשנים 1991 - 1993 היה מזכיר מדעי באוניברסיטת בוקרשט, בשנים 1993 - 2008 פרודקאן (ממלא מקום הדקאן) ומשנת 2008 ועד 2012 דקאן הפקולטה ליחסי כלכלה בינלאומיים. החל משנת 2000 נגוץ מנחה לדוקטורט ו-25 מהמונחים על ידו כבר זכו לתואר דוקטור. נגוץ כתב והיה שותף בכתיבת כ-50 ספרים, כולל ספרי לימוד אוניברסיטאיים וקדם אוניברסיטאיים. הוא פרסם מעל 100 מאמרים. Geografia turismului (גאוגרפיה של התיירות) Geografie economica mondiala (גאוגרפיה כלכלית עולמית) Introducere in Geopolitica (מבוא לגאופוליטיקה) Geopolitica (גאופוליטיקה) Geografia Romaniei, a Uniunii Europene si a Europei (גאוגרפיה של רומניה, האיחוד האירופי ואירופה) Geopolitica latino-americana (גאופוליטיקה לטינו-אמריקאית) סילביו נגוץ, באתר גוגל סקולר אוניברסיטת בוקרשט Prof.univ.dr. Silviu NEGUȚ (ברומנית) אוניברסיטת בוקרשט Prof.univ.dr. Silviu NEGUȚ (באנגלית) Curriculum vitae Europass (ברומנית) הקלטה וצילומים של דומיטרו דן עצמו, של אוצרת התערוכה המספרת על המסע ושל פרופסור נגוץ (ברומנית) (הקישור אינו פעיל) Emisiunea Seniorii Petrolului Românesc – Silviu Neguț – 12 aprilie 2014 (ברומנית) אוניברסיטת בוקרשט Prof.univ.dr. Silviu NEGUȚ (ברומנית) פרסי האקדמיה הרומנית (ברומנית) פרסי האקדמיה הרומנית לשנת 1999 (ברומנית) באותה תקופה חילקו ברומניה הקומוניסטית את התלמידים לפי המוצא הסוציו-אקונומי של ההורים ונימוקים נוספים וקידמו את בני הפועלים והאיכרים על חשבון האחרים. אביו של נגוץ היה בחזקת "אויב המשטר", לכן הוא נכנס לקבוצה הגרועה ביותר. Buzoianul Silviu Neguț vizionar al crizei alături de celebrul Nuriel Roubini (ברומנית) (הקישור אינו פעיל) Silviu Negut (ברומנית) Silviu Negut (ברומנית) (הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נלי נוימן

נלי נוימן (בגרמנית: Nelli Neumann;‏ 3 בינואר 1886 – 1942) הייתה מתמטיקאית גרמנייה, שהתמחתה בגאומטריה סינתטית. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהשיגו דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטה גרמנית. נלי נוימן נולדה בורוצלב, פרוסיה, בת יחידה להורים יהודים מקס נוימן, שופט, וסופי נוימן, שמתה כשנלי הייתה בת שנתיים. לאחר עשר שנים בהוהר טוכ'רשול בוורוצלב, השתתפה נוימן בקורסי דקדוק לבנות וסיימה את בית הספר לבנים "המלך ויליאם" בשנת 1905. אביה רשם אותה לשיעורים פרטיים במתמטיקה שהעביר ריצ'רד קוראנט. השניים המשיכו ללמוד יחד באוניברסיטת ורוצלב ובאוניברסיטת ציריך. נוימן חזרה לברסלאו להשלים תואר דוקטור. היא השלימה את עבודת הגמר שלה בשנת 1909 בהנחיית רודולף שטורם. לאחר שקוראנט קיבל את תואר הדוקטורט באוניברסיטת גטינגן, הם נישאו בקיץ 1912. לאחר שסירבה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת ברסלאו, למדה קורסים שהסמיכו אותה להיות מורה בבית ספר תיכון. ב-16 בפברואר 1916 התגרשו היא וקוראנט. לאחר מלחמת העולם הראשונה לימדה בבית ספר לבנות באסן, אך איבדה את מעמדה עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. ב-10 בנובמבר 1941 גורשה לגטו מינסק, שם הוצאה להורג בשנת 1942. נלי נוימן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה Tobies, Renate (1 במרץ 2009). "Nelly Neumann". Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia. Jewish Women's Archive. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite encyclopedia}}: (עזרה) "Nelly Neumann". Mathematics Genealogy Project. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Rowe, David E. (2018). A Richer Picture of Mathematics: The Göttingen Tradition and Beyond. Springer. p. 345. doi:10.1007/978-3-319-67819-1. ISBN 978-3-319-67819-1.
אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון

אנתוני אמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון (באנגלית: Antony Armstrong-Jones, 1st Earl of Snowdon;‏ 7 במרץ 1930 – 13 בינואר 2017) היה צלם ומעצב בריטי, שהיה בעלה של הנסיכה מרגרט, אחותה של המלכה אליזבת השנייה בשנים 1960–1978. אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס נולד ב-7 במרץ 1930 בשכונת בלגרביה שבלונדון, לרונלד ארמסטרונג-ג'ונס אשר השתייך לאצולה הוולשית הזוטרה ולאן מסל, אשר הייתה ממשפחת הבנקאות היהודית-גרמנית מסל והייתה נכדתו של האדריכל אלפרד מסל. הוא סיים את לימודיו במכללת איטון ולמד אדריכלות באוניברסיטת קיימברידג'. הוא נכשל בבחינות פעמיים והחל ללמוד לצלם, אך גם בכך לא הצליח. עם זאת, לאחר שהיה מעורב באופן מקצועי בצילום חברתי מאז 1951, הוא הצליח לעשות לעצמו בהדרגה שם. ארמסטרונג-ג'ונס הפך לצלם משפחת המלוכה וליווה את המלכה במסעותיה. מאוחר יותר, תחומי העניין העיקריים שלו היו אופנה, עיצוב וחיי תיאטרון, כמו גם דיוקנאות של ידוענים; תצלומיו בנושא זה היו בעיקר שחור-לבן. מפורסמים במיוחד היו דיוקנאותיהם של סלבדור דאלי, הנסיכה דיאנה ומרלן דיטריך. במקביל, ארמסטרונג-ג'ונס עסק בתכנון רהיטים וכלי שולחן, ואף פרסם מאמרים על אמנות הצילום ואלבומי תמונות. בשנת 1959 פגש ארמסטרונג-ג'ונס את הנסיכה מרגרט, אחותה הצעירה של המלכה אליזבת השנייה; הוא צילם את הנסיכה ביום הולדתה ה-29. ההיכרות הפכה לרומנטיקה, וב-6 במאי 1960 התחתנו השניים במנזר וסטמינסטר. ב-3 באוקטובר 1961 קיבל ארמסטרונג-ג'ונס את התואר רוזן סנודן מהמלכה. בשנת 1976 נפרדו השניים, ובשנת 1978 הם התגרשו באופן רשמי; הסיבה לכך הייתה הרומן של הנסיכה מרגרט עם הברון רודי לוולין. כעבור שנה התחתן ארמסטרונג-ג'ונס בפעם השנייה עם לוסי לינדזי-הוג. בשנת 1998 נולד לאנתוני ארמסטרונג-ג'ונס בן לא חוקי, ג'ספר ויליאם אוליבר. אמו היא מלאני כבל-אלכסנדר. מנישואיו עם הנסיכה מרגרט נולדו לו שני ילדים: דייוויד ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן השני (נולד ב-3 בנובמבר 1961). ליידי שרה ארמסטרונג-ג'ונס (נולדה ב-1 במאי 1964), התחתנה עם דניאל צ'אטו. מנישואיו עם לוסי לינדזי-הוג נולדה לו בת אחת: פרנסיס (נולדה ב-17 ביולי 1979), התחתנה עם רודולף פון הופמנסטל. אנתוני מת ב-13 בינואר 2017, והוא בן 86. מדיה וקבצים בנושא אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון בוויקישיתוף אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון, באתר Discogs (באנגלית)
אלווין הירש רוזנפלד

אלווין הירש רוזנפלד (באנגלית: Alvin Hirsch Rosenfeld; נולד ב-1938) הוא פרופסור וחוקר אמריקאי שכתב על השואה ועל האנטישמיות החדשה. הוא מכהן כיו"ר אירווינג מ. גלזר ללימודי יהדות באוניברסיטת אינדיאנה, ומנהל המכון לחקר אנטישמיות עכשווית. לרוזנפלד תואר דוקטור מאוניברסיטת בראון (סיים ב-1967). A Double Dying: Reflections on Holocaust Literature, (Indiana University Press, 1980; paperback ed., 1988; German, Polish, and Hungarian editions). ISBN 0253133378. Imagining Hitler (Indiana University Press, 1985; Japanese-language translation). ISBN 0253139600ISBN 0253139600. The End of the Holocaust, (Indiana University Press, 2011; German, Hebrew, Hungarian, and Polish translations). ISBN 0253000920ISBN 0253000920. Deciphering the New Antisemitism (Indiana University Press; 2015). ISBN 0253018692ISBN 0253018692. Anti-Zionism and Antisemitism: The Dynamics of Delegitimization (Indiana University Press; 2019). Hayes, Peter, ed. (1991). "Popularization and Memory: The Case of Anne Frank". Lessons and Legacies I: The Meaning of the Holocaust in a Changing World. Evanston, IL: Northwestern University Press. pp. 243–278. ISBN 0810109565. נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite book}}: (עזרה) Progressive Jewish Thought and the New Anti-Semitism. American Jewish Committee. 2006 מדיה וקבצים בנושא אלווין הירש רוזנפלד בוויקישיתוף אלווין הירש רוזנפלד (1938-), דף שער בספרייה הלאומית "Alvin H. Rosenfeld". Jewish Studies Program. Indiana University. נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) Alexander, Edward (20 ביוני 2016). "Alvin H. Rosenfeld (ed.), Deciphering the New Antisemitism". Jerusalem Center for Public Affairs (Book review). נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחנה המעבר סטפו

מחנה סטפו (בצרפתית: Camp de Septfonds) היה מחנה עבודה ומחנה מעבר בזמן מלחמת העולם השנייה, המחנה שכן בדרום צרפת במחוז טארן וגארון בחבל אוקסיטניה ליד הקומונה סטפו (Septfonds) (אנ') הקרובה לעיר מונטובן(אנ'). המחנה הוקם במהלך חודש פברואר 1939, נסגר במאי 1945 ונוהל על ידי ממשלת וישי. את המחנה הקימה ממשלתו השלישית של אדואר דאלאדיה במטרה להיות מרכז לינה לכ-15,000 פליטים (גברים בלבד) רפובליקנים ממלחמת האזרחים בספרד, הממשלה אפשרה לפליטים לחתום על חוזי עבודה ולצאת מהמחנה לעבודה בחקלאות, תעשייה ותחזוקת מחנות צבא. עד חודש מרץ 1940 המחנה התרוקן מאוכלוסייתו שרובם מצאו עבודה ויתרתם הועברו למחנות פליטים אחרים. החל במרץ 1940 המחנה שימש כמרכז קלט לזרים שהיו מעוניינים להתגייס לגדודי המתנדבים הזרים(אנ') של לגיון הזרים הצרפתי וכמחנה אימונים של הצבא הפולני בצרפת(אנ'), בעיקר 800 אנשי חיל אוויר פולניים. אחרי חתימת הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית וצרפת ביוני 1940 ובעיקר אחרי חקיקת החוק עודף זרים בכלכלה הלאומית (les étrangers en surnombre dans l’économie nationale) ב-27 בספטמבר 1940, הפך המחנה למחנה מעצר צרפתי(אנ') ומחנה עבודה כולל קבוצה המורכבת מגברים יהודים בלבד. בינואר 1941 הורחב המחנה והוקם בו, בנוסף לקבוצות העבודה של זרים המיותרים לכלכלה הצרפתית, גם "מרכז מיוחד לקצינים של צבאות בעלות הברית לשעבר שניסו לעזוב את צרפת בחשאי": חיילים בלגים ופולנים, שנעצרו ונשפטו, הוחזקו בסטפו, מאפריל עד יולי 1941. החל במאי 1941, הועברו חלק מהזרים שאינם יהודים למחנות בגארון עילית והמקום שינה את ייעודו להיות "מרכז איסוף ליחידים מסוכנים" (בעיקר יהודים). ב-24 באוגוסט 1942 הועברו 84 אסירים יהודים למחנה הריכוז דראנסי ומשם ישירות לאושוויץ, למחרת הגיעו למחנה כ-210 יהודים שניצודו בעיקר במחוז לוט, ובפעם הראשונה נשלחו למחנה גם נשים וילדים. רובם היו חלק ממשלוח של כ-300 יהודים שהגיע למחנה דראנסי ב-4 בספטמבר 1942 וכחמישה ימים מאוחר יותר לאושוויץ. במחנה נשארה קבוצת עבודה של יהודים, שמספרם הצטמצם לכ-70 עד מרץ 1943 כתוצאה ממכסות שילוח שהשלטון הטיל על המחנה. אחרי השחרור שימש חלק מהמחנה למעצר של צרפתים משתפי פעולה עם הגרמנים והוא נסגר סופית במאי 1945. הצלם העיתונאי המולדוואני-צרפתי אייזיק קיטרוסר(אנ') הצליח להמשיך לצלם בזמן שהותו בסטפו. תצלומיו, כולל "Cérémonie juive dans le camp de Septfonds", היו בין התצלומים הראשונים שפורסמו לאחר השחרור בשנת 1944. מדיה וקבצים בנושא מחנה המעבר סטפו בוויקישיתוף חוק זה נועד להדיר זרים ממקומות עבודה בצרפת, שלפי כוונת יוזמי החוק היו צריכים להישמר לצרפתים בלבד, ויצר מחנות מעצר בהם זרים נאלצו לעבוד
כישופי אהבה

כישופי אהבה (באנגלית: Bell, Book and Candle) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1958 בבימויו של ריצ'רד קווין, עם קים נובק וג'יימס סטיוארט בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזה "פעמון, ספר ונר" מאת ג'ון ון דרוטן. העלילה היא על אנשים שיש להם תכונות על אנושיות של כישוף ובהם הם מסוגלים להשפיע על רגשות של אחרים ובעיקר על רגש האהבה. ג'יל הולרויד (קים נובק) היא בעלת חנות למכירת קישוטים אפריקאים בניו יורק. יש לה תכונות כישוף וכן לאחיה ניקי (ג'ק למון) ולדודתה קוויני (אלזה לנצ'סטר). בערב כריסמס היא בודדה ומנסה את קסמיה על שפרד "שפ" הנדרסון (ג'יימס סטיוארט) גבר מבוגר שגר מעל החנות. דודתה קוויני נכנסת לדירתו בכוח קסמיה ומשבשת לו את הטלפון. שפ יורד לחנותה של ג'יל כדי לדווח על התקלה. מתפתחת שיחה ולאחריה מגלה קוויני לג'יל כי שפ מאורס למרל קיטרידג' (ג'ניס רול) ומזמינה את כולם למועדון "זודיאק" שם מועסק ניקי כמתופף בתזמורת. במועדון מגלה ג'יל כי מרל היא יריבתה מימי הקולג'. בכוח קסמיה היא מקרבת את אנשי התזמורת לאזניה של מרל שנאלצת לברוח משם עם שפ. שפ הוא בעל הוצאה לאור, הוא רואה אצל ג'יל את הספר "קסם במקסיקו" ואומר כי היה רוצה לפגוש את המחבר סידני רדליץ' (ארני קובקס). ג'יל מפעילה את קסמיה באמצעות החתול הסיאמי שלה - "פאיווקט". היא גורמת לשפ להתאהב בה והוא מבטל את נישואיו למרל. הם מבלים ביחד בניו יורק ומתחבקים על גג בניין פלאטאיירון. בהשפעת קסמיה, מגיע סידני לשפ ומבקש לכתוב ספר על מכשפים בניו יורק. ניקי שגם הוא מכשף, מסכים לעזור לו כדי להרוויח מזה אך ג'יל אינה רוצה ששמה ישתרבב לספר ומפעילה את קסמיה כדי ששפ ידחה אותו. לבסוף ג'יל מתוודה לפני שפ כי אהבתם היא בגלל כישופיה. שפ אינו מאמין לה אך קוויני שגם היא מכשפה, מאשרת זאת. הוא הולך לניקי וביחד עם סידני הם מגיעים לביתה של ביאנקה דה פאס (הרמיוני גינגולד) שרוקחת לו שיקוי שמשחרר אותו מכישופיה של ג'יל. שפ הנזעם מתעמת עם ג'יל, עוזב את הבית בחזרה למרל ונותן לג'יל מתנה - מטאטא של מכשפות. הוא עצבני ורב ועוזב גם את מרל. ג'יל מוסרת את החתול לקוויני, כעת היא מאוהבת ולכן כושר הכישוף נעלם ממנה. החתול מגיע למשרדו של שפ והוא מחזיר אותו לג'יל. הוא מבחין בדמעותיה ומבין שכעת היא באמת מאוהבת והם מתחבקים. מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר. מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר. מועמדות לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. "כישופי אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כישופי אהבה", באתר נטפליקס "כישופי אהבה", באתר AllMovie (באנגלית) "כישופי אהבה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כישופי אהבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לכישופי אהבה, באתר יוטיוב כישופי אהבה, באתר TCM פעמון, ספר ונר, באתר סריטה
איגוד התסריטאים

איגוד התסריטאים (איגוד תסריטאי הקולנוע והטלוויזיה בישראל) הוא עמותה רשומה (ע"ר) שמטרתה לקדם את מקצוע התסריטאות בישראל ולהגן על מעמד התסריטאי ועל זכויותיו בתור היוצר הראשון של היצירה הקולנועית והטלוויזיונית. האיגוד מונה היום למעלה מ-500 חברים העוסקים במקצוע התסריטאות בישראל. יו"ר האיגוד מאז שנת 2010 הוא התסריטאי עמית ליאור ששימש כיו"ר גם בשנים 2004–2005. חברי הנהלת האיגוד (בהתנדבות) נכון לספטמבר 2012 הם התסריטאים עדן גוריון, לי גילת, עלמה גניהר, מיכל ויניק, שירלי מושיוף, נטלי מרכוס, אסתר נמדר, ארז קו-אל וליאורה קמינצקי. האיגוד הוקם ופעל לראשונה לתקופה של שלוש שנים בין השנים 1969–1972, ובתפקיד היו"ר כיהנה עדנה שביט. פעילות האיגוד התחדשה בשנת 1982 ברשות היו"ר תלמה אליגון, ואחד מהישגיו המשמעותיים הראשונים הגיע לקראת סוף שנות השמונים בתקופת כהונתה של היו"ר אילנה לופט. לופט, בשיתוף עם אבי שמש ודורון נשר, יצרה למעשה את הסכם השכר הראשון לתסריטאים בישראל, שנחתם לאחר משא ומתן ממושך מול רשות השידור. הסכם זה הגדיר תעריפי מינימום לתסריטאים בישראל, תעריפים שאותם שילמה הרשות לחברי האיגוד בלבד. עם צמיחתו המהירה של ערוץ 2 בתחילת שנות ה-90, שוק הטלוויזיה בישראל גדל משמעותית, וכך כמובן גם מספר התסריטאים, הבמאים והמפיקים העובדים בישראל. בשנת 1997 החל שיתוף פעולה אינטנסיבי יותר בין שלל האיגודים המקצועיים בקולנוע ובטלוויזיה, במטרה לממש את מחויבויותיו של הערוץ המסחרי החדש (והזכייניות המפעילות אותו) להפקות מקור בכלל ולסוגה עילית בפרט. מתוך מאבק משותף זה צמח שיתוף הפעולה ארוך השנים בין איגודי התסריטאים והבמאים, תחת שרביטם של היושבי ראש דאז, אבי שמש ואורי ענבר. בהמשך עמלו השניים ביחד על הקמת חברת תל"י, חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל. עד סוף שנת 2010 התקיימו איגוד התסריטאים ואיגוד הבמאים כגוף משותף, איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל. בינואר 2011 נפרדו דרכיהם ושני האיגודים יצאו לדרך חדשה. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד התסריטאים איגוד התסריטאים, באתר "גיידסטאר ישראל"
פאול קסירר

פאול קסירר (בגרמנית: Paul Cassirer‏; 21 בפברואר 1871 – 7 בינואר 1926) היה סוחר אמנות ועורך יהודי גרמני, שמילא תפקיד משמעותי בקידום עבודתם של אמני הזצסיון הברלינאי והאימפרסיוניזם, כמו גם הפוסט-אימפרסיוניסטים הצרפתים. בפרט אלה של וינסנט ואן גוך ופול סזאן. פאול קסירר התחיל את דרכו כסטודנט לתולדות האמנות, ואז הפך לסופר במינכן של שנות ה-1890, שם עבד במגזין השבועי "Simplicissimus" ופרסם שני רומנים. קסירר עבר לברלין, והוא ובן דודו ברונו, בעודם באמצע שנות העשרים לחייהם, פתחו את הגלריה שלהם בקומת הקרקע בביתו של פאול בוויקטורישטראסה 35. בני הדודים הגיעו ממשפחה יהודית בולטת, שבין חבריה היו הנוירולוג ריכרד קסירר והפילוסוף ארנסט קסירר. אביו, לואי, היה מהנדס ואיש עסקים, שחברתו ייצרה כבלים טלגרפיים ובסופו של דבר השתלטו עליה סימנס. בשנת 1895 התחתן עם לוסי אוברווארת. בשנת 1901 ביקר קסירר בתערוכה הרטרוספקטיבית ליצירתו של ואן גוך, ומאוחר יותר באותה שנה הוא ארגן את שילובם של חמישה ציורים של ואן-גוך בתערוכת מאי של הזצסיון בברלין. ב־21 במאי 1904 התגרשו קסירר ולוסי. בשנת 1910 התחתן עם אוטילי גודפרוי (1880 - 1971), השחקנית הידועה בשם הבמה טילה דוריו. טילה הייתה נשואה עם הצייר אז'ן ספירו שש שנים קודם לכן. היא וקסירר היו נשואים שש-עשרה שנה, אך הנישואים הסתיימו באופן טרגי. ב־7 בינואר 1926 פגש קסירר את אשתו במשרד עורך דין כדי לסיים את הליך הגירושין. הוא נכנס לחדר אחר, שם ירה בעצמו. כמו בהתאבדותו של ואן גוך, גם התאבדותו של קסירר לא הצליחה מיד. הוא נפטר מהפציעה כעבור כמה שעות. מדיה וקבצים בנושא פאול קסירר בוויקישיתוף פאול קסירר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Paret, Peter: The Berlin Secession. Modernism and its enemies in Imperial Germany, Harvard University Press 1980 Guide to the Cassirer collection, 1906-1933, www.oac.cdlib.org
אדי וילהנואבה

אדי וילהנואבה (נולד ב-6 באוקטובר 1946) הוא כומר ופוליטיקאי פיליפיני, מייסד זרם נוצרי בשם Jesus Is Lord Church Worldwide. אדי וילהנואבה נולד בעיירה באי לוזון. אביו היה ספורטאי בולט. בשנת 1969 וילהנואבה סיים לימודי כלכלה בקולג'. הוא היה מעורב בפעילות פוליטית נגד פרדיננד מרקוס, הנשיא המכהן. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא עבר ככלכלן. לפי המידע באתר האישי, בשנת 1973 חל מהפך בחייו והוא התמסר לפעילות דתית במקום תמיכה בתנועות השמאל. בשנת 1978 הוא הקים זרם נוצרי חדש בשם Jesus Is Lord Church Worldwide. לפי מידע באתר הכנסייה, בשנת 2007 היא כללה כ-5 מיליון מאמינים ברחבי הפיליפינים וכ-60 מדינות נוספות. בבעלותו נמצאים תחנת טלוויזיה ומספר תחנות רדיו. בשנת 2004 אדי וילהנואבה התמודד בבחירות לנשיאות. במהלך מערכת הבחירות הוא פעל לפסילת מועמדותו של אדי חיל בטענה שזה מועמד סרק שמנצל קרבה בשמות. בבחירות אלו הוא זכה בכ-6% מהקולות. בשנת 2010 הוא התמודד שנית וזה ב-3.12% מהקולות. בשנת 2018 הוא נבחר לפרלמנט של המדינה. לאדי וילהנואבה נולדו ארבעה ילדים שגם הם מעורבים בפוליטיקה מקומית. אתר האינטרנט הרשמי של אדי וילהנואבה ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין ברנדנבורג

מרטין ברנדנבורג (בגרמנית: Martin Brandenburg‏; 8 במאי 1870 – 19 בפברואר 1919) היה צייר, שרטט ואמן גרפי אימפרסיוניסטי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. ידוע בעיקר בנופיו המלאים בדמויות פנטסטיות. בשנים 1889 עד 1892 הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנות, בין השנים 1894 עד 1895 למד בפריז. לראשונה הוא הגיע לתודעת הציבור באמצעות תערוכה שהתקיימה בסלון פריץ גורליט בברלין. בשנת 1897 הוא הצטרף לחברת אמנים מקומית, ובשנה שלאחר מכן היה חבר בזצסיון בברלין. הוא היה חבר טוב של הצייר הריאליסטי, הנס בלושק. בשנת 2017 הציג מוזיאון ברהאן תערוכה משותפת ליצירותיהם. בשנים 1908 עד 1918 הוא היה ראש הסטודיו ללימוד לציור ופיסול, בבית ספר לאמנות לנשים צעירות, הידוע גם בשם "בית הספר לווין-פונקה". בין תלמידיו הידועים ביותר היו מעצבת הטקסטיל אנני אלברס והציירת אירמה שטרן. בשנת 1906 הוא היה אחד האמנים שנבחרו על ידי חברת השוקולד שטולוורק ליצור פרסום מסחרי חדש למוצריהם. הוא הפיק עיצובים עבור אלבומי האספנים שלהם מספר 9 ו-10. הוא היה גם חבר בהתאחדות האמנים הגרמנית (Deutscher Künstlerbund) והציג איתם בתערוכה בברלין בשנת 1914. מעת לעת הושוו עבודותיו לאלו של מקס בקמן. חדשות נוף טבעי יער פרא ריקוד הפיות מדיה וקבצים בנושא מרטין ברנדנבורג בוויקישיתוף Martin Brandenburg in The Artist, vols.31-32 @ Google Books Brandenburg, Martin Martin Brandenburg and Hans Baluschek – A friendship of two artists | Bröhan-Museum, web.archive.org, ‏2019-04-26 Anni Albers, belovedlinens.net