laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכאיל לאונטוביץ'

מיכאיל לאונטוביץ' (ברוסית: Михаил Александрович Леонтович‏; 7 במרץ 1903 - 30 במרץ 1981) היה פיזיקאי סובייטי. הוא התמחה בתחום חקר פלסמה ורדיו. מיכאיל לאונטוביץ' נולד בשנת 1903 בסנקט פטרבורג למשפחת רופאים. אביו היה פרופסור והתמחה בפיזיולוגיה. בשנת 1913 המשפחה עברה למוסקבה בה מיכאיל החל לימודיה גימנסיה ואביו התמנה לפרופסור. אמו עבדה כרופאה בבית חולים. בשנת 1919 לאונטוביץ' החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה שנת 1923. בשנת 1925 לצד סמיון חייקין ואלכסנדר אנדרונוב הוא היה בין תלמידי תואר שלישי של לאוניד מנדלשטם. ביחד עם מורו הוא כתב מאמר מדעי על מנהור קוונטי ובשנת 1928 סיים עבודת תואר שלישי. הוא המשיך לעבוד באוניברסיטת מוסקבה ולאחר מספר שנים התמנה לפרופסור. בשנת 1935 לאונטוביץ' קיבל תואר "דוקטור למדעים" ללא ביצוע עבודה ייעודית. במהלך מלחמת העולם השנייה לאונטוביץ' עבר לתחום חקר בעיות קשורות עם הביטחון. הוא היה חבר צוות של סמיון חייקין שפעל לבניית מכ"ם. ביחד עם מיכאיל לוין הוא פרסם תוצאות חקר התפשטות גלים. בשנת 1945 לאונטוביץ' חזר למוסקבה ובאותה שנה נבחר לחבר בפעול באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הוא חזר להרצות באוניברסיטת מוסקבה ובשנים 1946–1954 עבד באוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני. בשנת 1947 לאונטוביץ' התמנה למנהל מעבדה במכון לחקר פיזיקה של האקדמיה. בשנת 1951 בהמלצת איגור טם לאונטוביץ' התמנה למנהל מחקרים בתחום היתוך גרעיני במכון לאנרגיה גרעינית של האקדמיה. בשנת 1955 לאונטוביץ' חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו. בשנת 1966 הוא חתם על מכתב של 25 מדענים ואמנים נגד ניסיונות לטיהור שמו של יוסיף סטלין. על פעילותו המדעית ללאונטוביץ' הוענק עיטור לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום של העמל (4 פעמים) ופרס לנין בשנת 1958. הוא קיבל פרסים נוספים. לאונטוביץ' נפטר בשנת 1981 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה. ביוגרפיה (ברוסית) מיכאיל לאונטוביץ', באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
טירה לחג המולד

טירה לחג המולד (באנגלית: A Castle for Christmas) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 2021 בהפצת נטפליקס ובבימוי של מרי למברט, עם ברוק שילדס וקרי אלווס בתפקידים הראשיים. העלילה היא על סופרת אמריקאית מצליחה שטסה לסקוטלנד כדי לברוח משערורייה, נשבית בקסמה של טירה ומתאהבת בבעליה הרוזן. הצילומים נערכו בטירת דלמני (אנ') בפאתי אדינבורו. סופי בראון (ברוק שילדס) היא סופרת מצליחה של רבי מכר רומנטיים שבכולם הגיבורה היא "אמה גייל" ובן זוגה וינסטון. לאחר שוינסטון "נהרג" בספר האחרון מתחיל מסע השמצות נגדה על ידי קוראיה. היא מוזמנת לראיון עם דרו ברימור שמרגיזה אותה בכך שהיא מזכירה לה את הגירושים שלה. סופי מתפרצת עליה והשידור נקטע. סופי רוצה להשתחרר מהלחץ ומחליטה לטוס לסקוטלנד ולבקר בטירת דן דנבר עליה סיפר לה אביה המנוח. היא מגיעה לכפר קטן בשם דנבאר, שוכרת חדר באכסניה קטנה ומתיידדת עם האנשים שם - מייזי המנהלת (אנדי אושו), הלן הקשישה (טינה גריי), רונה הקונדיטורית (איליד לואן) ואנגוס הגיי (סטיבן אוסוואלד) שעצוב בגלל מותו של בן זוגו. היא רוכבת באופנים לטירת דן דנבאר ומוצאת שם את הבעלים מיילס (קרי אלווס) שהוא רוזן דנבאר ה-12 ואת מדריך התיירים תומאס (לי רוס). מתברר לה כי הרוזן שקוע בחובות והאחוזה עם שטח הכפר הצמוד עומדים למכירה. לאחר סיור בטירה היא מודיעה למיילס כי ברצונה לרכוש את הטירה. הוא מתנה בחוזה כי תפקיד פיקדון בסכום גבוה לשלושה חדשים וכי אם תתחרט בתקופה זו הפיקדון יועבר לרשותו. הוא מנסה להמאיס עליה את המקום אבל זה לא עוזר. עם הזמן הם מתקרבים ומתאהבים. כשהיא לחוצה על ידי הסוכנת שלה, קלייר (דזירה ברץ'), היא מתחילה לכתוב ספר בהשראת חוויותיה מהמקום. היחסים בינה למיילס יודעים מעלות ומורדות. הם מכינים נשף חג מולד חגיגי לתושבי הכפר אך סמוך לכך הם רבים וסופי עוזבת את הטירה בדרכה לטיסה לארצות הברית. ברגע האחרון הם מתפייסים ומיילס מכין לה הפתעה - הוא מביא לנשף את בתה לקסי (ונסה גראס) לאחר שרכש בשבילה כרטיס טיסה מארצות הברית. כולם חוגגים את חג המולד וספרה של סופי הופך לרב מכר. היא מרואיינת שוב על ידי דרו ברימור והפעם הראיון שופע תשבחות. "טירה לחג המולד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טירה לחג המולד", באתר נטפליקס "טירה לחג המולד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טירה לחג המולד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון, באתר יוטיוב שילדס ואלווס משוחחים על הסרט, באתר יוטיוב ברוק שילדס מרואיינת על הסרט, באתר יוטיוב
איסאק קיטאיגורודסקי

איסאק קיטאיגורודסקי (ברוסית: Исаак Ильич Китайгородский‏; 27 באפריל 1888 - 26 ביוני 1965) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום ייצור זכוכית ופיתח סוגי זכוכית חדשים. איסאק קיטאיגורודסקי נולד בשנת 1888 בקרמנצ'וג (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בשנת 1910 הוא סיים לימודי הנדסה וכימיה במכון הפוליטכני בקייב. לאחר סיום הלימודים הוא עבד במפעלי לייצור זכוכית במוסקבה. לאחר מהפכת אוקטובר קיטאיגורודסקי נשאר במוסקבה. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא נסע למספר מדינות אירופה ולמד שיטות חדשות לייצור זכוכית. בשנת 1926 קיטאיגורודסקי החל ללמד במכון לטכנולוגיית כימיה במוסקבה. הוא הקים קתדרה חדשה ובשנת 1933 התמנה לפרופסור. הוא עבד במכון זה עד לשנת 1965. קיטאיגורודסקי היה מומחה לטכנולוגיה לייצור זכוכית ופיתח סוגי זכוכית בעלי אופי מיוחד. בין היתר הוא פיתח זכוכית שמתאימה להתקנה בתא הטייס של מטוסי קרב. זכוכית זאת היא שקופה ובעלת חוזק מיוחד. כמו כן הוא פיתח זכוכית שמנוצלת לבניית טלסקופים. על פעילות בתחום מומחיותו לקיטאיגורודסקי הוענק פעמיים פרס ברית המועצות (1941 ו-1950), פרס לנין (1963) ומספר עיטורים לרבות עיטור לנין. כמו כן הוא קיבל פרסים ועיטורים נוספים. קיטאיגורודסקי פרסם מספר ספרים בנושא של טכנולוגיות לייצור זכוכית. לקיטאיגורודסקי היה בן אלכסנדר - פרופסור לפיזיקה קיטאיגורודסקי נפטר בשנת 1965 במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה לצד אשתו. ביוגרפיה (ברוסית)
ג'ורג' איינסלי

ג'ורג' אדוארד איינסלי (באנגלית: George Edward Ainsley;‏ 15 באפריל 1915 – אפריל 1985) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי, שאימן במספר ארצות ונבחרות, ביניהן אייש את תפקיד מאמן נבחרת ישראל בין השנים 1963-1964. איינסלי אייש את תפקיד החלוץ המרכזי, ובתחילה שיחק בקבוצה המקומית של העיירה סאות' שילדס, בה נולד וגדל, לפני שהצטרף לקבוצה המקצוענית הראשונה שלו סנדרלנד באפריל 1932, ועשה את הופעת הבכורה ב-6 במאי 1933 במסגרת תיקו 1-1 מול צ'לסי, אולם שיחק עוד 3 פעמים נוספות ולא הצליח להופיע באופן קבוע בהרכב הקבוצה. לאחר מכן המשיך את דרכו בקבוצת בולטון וונדררס אליהם הגיע באוגוסט 1936, אולם גם שם לא הצליח לבסס את מעמדו והופיע רק 7 פעמים, ללא שערים, ובאותה עונה עבר ללידס יונייטד, שם הבקיע בהופעת הבכורה שלו ב-19 בדצמבר נגד סנדרלנד. בלידס שיחק כשחקן משני, אולם הצליח להופיע יותר מ-90 הופעות והבקיע 30 שערים, ונשאר בלידס עד אחרי מלחמת העולם השנייה, אז עבר למועדון בראדפורד פארק אבניו, שם הופיע 44 פעמים והבקיע 29 שערים, לפני שפרש מכדורגל פעיל בשנת 1949. אחרי הפרישה טייל איינסלי מסביב לעולם בתור מאמן כדורגל, כאשר התחיל את דרכו בהודו שם אימן את נבחרות הכדורגל של בנגל ובומביי, במשך ארבעה חודשים, לפני שחזר לאנגליה ואימן את נבחרת הכדורגל של אוניברסיטת קיימברידג' בשנות ה-50 המוקדמות. בברגן שבנורווגיה אימן את קבוצת הכדורגל של בראן ב-1955. בהמשך אימן באפריקה את נבחרת הכדורגל של גאנה, ולאחר מכן המשיך לאסיה ואימן את נבחרת הכדורגל של פקיסטן עד 1962, אז עבר להיילנד פארק ואימן את קבוצת יוהנסבורג. בשלהי 1963 הפך למאמן נבחרת ישראל אותה אימן עד דצמבר 1964 במשך 3 משחקים לפני שהחליפו בתפקיד יוסף מרימוביץ'. ביוני 1965 התמה לתפקיד וורקינגטון איי.אף.סי האנגלית בליגה השלישית באנגליה, והוביל אותם למקום החמישי בליגה, הגבוהה ביותר שלהם עד אז. אולם בסוף עונת 1966/1967 ירדה הקבוצה ליגה, ואיינסלי פוטר מתפקידו בנובמבר 1966. לאחר מכן אימן את קבוצת יו.אס.אל. דנקרק הצרפתית בתחילת שנות ה-70. איינסלי נפטר באפריל 1985, בגיל 69 בלידס. ג'ורג' איינסלי, באתר Transfermarkt ג'ורג' איינסלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מולינו

מולינו (Mulino, Molino, Mollino) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... חוסה ראול מולינו קינטֵרו (Mulino Quintero) – פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין פנמני. הנשיא ה-39 של פנמה סרחיו דל מולינו מולינה (Molino Molina) – סופר ועיתונאי ספרדי קרלו מולינו (Mollino) – אדריכל, מעצב פנים וצלם איטלקי
כלי צלילה בלתי מאויש

כלי צלילה בלתי מאויש (בראשי תיבות: כצב"ם) הוא כלי צלילה קטן שמש לרוב למטרות צבאיות או מחקריות, שעליו מולבשות יכולות ניווט, תקשורת ותקיפה או לחלופין עצמאי מחקר. הכלי נע מתחת למים, ומונחה על-ידי מפעילה מרחוק או לחלופין מקבל הנחיות מראש מראש. הכצב"ם הצבאי לרוב נושא חימוש טורפדו קטן שעליו מולבשות יכולות ניווט, תקשורת ותקיפה, או משמש בעצמו כחימוש משוטט, ובכוח להסב נזק רב למטרה בה הוגדר לפגוע. ועקב עלויות נמוכות ודרך התפעול הקלה שלו זה משמש גם ארגוני טרור כמו מקבילות הכטב"ם. כצב"ם מסוג זה הינו אמצעי לחימה חדש יחסית ונהפך להיות נפוץ רק בשנות ה-90 אודות להתקדמות הטכנולוגיה בתחומים שונים הוזלת העלויות. לצד כצב"ם צבאי חמוש ניתן למצוא גם סוגים כצב"ם לצורכי ביון וסייבר. כצב"ם המשמש לצורך מחקר נפוץ החל משנות השישים, אבל השימוש בו היה מועט מאותם הסיבות המוזכרות קודם. כצב"ם מחקר משתמש בדרך כלל לצורכי איתור, הצלה או מחקר, והציוד שלו יהיה בהתאם למשימה. כמו כן ניתן למצוא סוג זה של כצב"ם גם בשירות אזרחי, ולפעמים גם צבאי. על פי פרסום של צה"ל, נעשה שימוש בכצב"ם ברצועת עזה נגד חיל הים הישראלי, שפיתח טכנולוגיות לזיהויו ולהתמודדות עם האיום הנשקף ממנו, בשילוב של מודיעין מקדים המסייע לאתר את הכצב"ם ולפעול לסיכולו. ב-2023 ערכה התעשייה האווירית תרגיל משותף עם צבאות נאט"ו בו הופעל הכצב"ם של אלתא - Bluewhale Autonomous Submarine System. רוסיה פיתחה כצב"ם בשם פוסידון (ברוסית: "Посейдон", קוד דיווח נאט"ו: "Kanyon"), שהוא כצב"ם דמוי טורפדו. משימתו העיקרית היא נשיאת ראשי נפץ גרעיניים לחופי אויב והבטחת נזק בלתי הפיך לערי החוף של המדינה על ידי יצירת אזורי ענק של זיהום רדיואקטיבי, צונאמי ותוצאות הרסניות אחרות של פיצוץ גרעיני רב עוצמה. עם התקדמות הטכנולוגיה החל מהמאה ה-21 בתחומים הסובבים את נושא הכצב"ם ולאור חשיבותו הצבאים בסכסוכים עתידיים מדינות רבות בעלות כושר תעשייתי החלו מקדמות תחום זה שעתיד לעלות בחשיבות. ובין המדינות המובילות ניתן לציין את: דרום קוריאה, סין, רוסיה, גרמניה. איטליה, צרפת, בריטניה, שוודיה וארצות הברית. סין השקיעה רבות בפיתוח כצב"מים. ב-2019 הציגה את הכצב"ם HSU001. הכצב"מים הסינים נועדו בעיקר לשם הנחת מוקשים ימיים ואיתור מוקשים. מדיה וקבצים בנושא כלי צלילה בלתי מאויש בוויקישיתוף הכירו את הכצב"ם – מכונת הטרור שהושמדה בידי זרוע הים, באתר צה"ל, 1 בינואר 2024 כצב"מ של תעשייה אווירית השתתף בתרגיל של נאט"ו, באתר "IsraelDefense‏" לאומנות (2023-09-22), הזירה הבאה בגאופוליטיקה העולמית, נבדק ב-2024-07-22 רס"ן (מיל') מנקי איתן, זרוע הים, סקירה: מערך הפיתוח והייצור של כלי שיט בלתי מאוישים לשימוש צבאי בסין, באתר מערכות, ‏16 בינואר 2022
אלוף האלופים 2024

אלוף האלופים 2024 היה המהדורה ה-29 של גביע אלוף האלופים (הסופר-קאפ הישראלי). המשחק נערך ב-15 ביולי 2024. בין מכבי תל אביב, אלופת ליגת העל לעונת 2023/2024, לבין מכבי פתח תקווה, מחזיקת גביע המדינה לעונת 2023/2024. בעונה שלפני כן זכתה מכבי חיפה האלופה את בית"ר ירושלים מחזיקת הגביע בניצחון 3-1. בתום 90 דקות ניצחה מכבי תל אביב את מכבי פתח תקווה 2-0 וזכתה בתואר. המשחק נפתח בשעה 20:00, בדקה ה-14 ערן זהבי כבש מבישול של גבי קניקובסקי. בדקה ה-90+4 מתן חוזז כבש מבישול של נדב נידם. בדקה ה-90+6 נשרקה שריקת הסיום ומכבי תל אביב זכתה בתואר השמיני בתולדותיה.
דרמוסקופיה

דרמוסקופיה (באנגלית Dermatoscopy - דרמה שפירושה "עור" בלטינית, וסקופיה פירושה "הסתכלות") היא בדיקת דימות שאינה פולשנית הבוחנת נגעים בעור. דרמוסקופיה מבוצעת בידי רופא מומחה לרפואת עור, באמצעות מכשיר אופטי המכונה דרמוסקופ המאפשר הצגת מבנה התאים בעומק העור. בדיקה דרמוסקופית מאפשרת זיהוי וגילוי מוקדם של גידולי עור. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בדיקות מיקרוסקופיות של העור, החלו כבר בשנות ה-60 של המאה ה-17, הדרמוסקופ בתצורתו הנוכחית, הומצא בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20. הדרמוסקופ הוא מכשיר ידני קטן השולח קרן אור לכיוון הנגע, ובאמצעות מסנן אופטי מאפשר רק לקרני אור שחדרו לעומק העור לחזור לעדשה. הדרמוסקופ מכיל פנס וזכוכית מגדלת, כיוון שמרבית האור החוזר הוא מפגיעת קרן האור על פני שטח העור החיצוני ורק מיעוטו מעומק רקמת העור, בנוי הדרמוסקופ בצורה של מסנן אופטי שמפחיתה את החזר האור מפני השטח (יש סוגים שונים של מסננים אופטים, לדוגמה, ישנם מכשירים המכילים שתי עדשות מקוטבות, הממוקמות בזווית של 90 מעלות זו מזו), ובעקבות כך מגבירה את שקיפות העור ומאפשר לראות מבנים בעומק רקמת העור. בדיקה דמוסקופית משמשת גם לאבחנה של נגעים דלקתיים בעור, מחלות זיהומיות ואבחון גורמים לנשירת שיער. אך השימוש העיקרי הינו באבחון נגעים פיגמנטרים (-נגעים בעלי צבע המכונים נקודות חן). בצפייה בנגע באמצעות דרמוסקופ ניתן לצפות בצבעים, תבניות ומבנים של הרקמה, ולהעריך את תקינות הרקמה בנגע העורי הנבדק. למרבית הממצאים הדרמוסקופיים יש מתאם טוב לקריטריונים אבחנתיים פתולוגיים, וכך דרמוסקופיה מדמה למעשה בדיקה פתולוגית ראשונית, שתואמת במקרים רבים את ממצאי הבדיקה ההיסטו-פתולוגית. באמצעות דרמוסקופיה ניתן לגלות יותר מלנומות בשלב מוקדם, ולהימנע מבדיקות ביופסיה מיותרות. בדיקה דרמוסקופית דורשת ידע וניסיון, ככל שניסיון הרופא גדול יותר, כך גדלים אחוזי הדיוק. בדיקת רופא מיומן ומנוסה, עשויה להגיע לכ-90% דיוק באבחנה בין שומה למלנומה. רפואת עור ד"ר רוני שרברק-חסידים ופרופסור אלון סקופ, דרמוסקופיה ומיקרוסקופיה קונפוקלית באבחון מלנומה, באתר ויקירפואה מדיה וקבצים בנושא דרמוסקופיה בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פאטה בורצ'ולדזה

פַּאַטָה בּוּרצ'וּלָדזֶה (בגאורגית: პაატა ბურჭულაძე; נולד ב-12 בפברואר 1955) הוא זמר אופרה (בס) גאורגי, מזמרי הבס המובילים בעולם. בורצ'ולדזה נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) ולמד תחת שרביטו של קלימפי ק'לשווילי בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי. הוא סיים את לימודיו בתיאטרון "לה סקאלה" במילאנו בהדרכתם של ג'ולייטה סימיונטו ואדוארדו מולר. בשנת 1986 החל להופיע באופרה בטביליסי. התפרסם בתיאטרון בולשוי כבוריס גודונוב. הצלחתו הראשונה מחוץ לברית המועצות הייתה בשנת 1983 ב"קובנט גארדן" בלונדון, כאשר שר את ראמפיס באאידה. בנוסף לאופרות שר גם ברסיטלים, ומקליט בחברת "דקה". ידוע בעיקר בזכות ביצועיו באופרות של ורדי (אאידה) וכן כבוריס גודונוב באופרה של מוסורגסקי. בורצ'ולדזה יזם והקים את עמותת "איאוונאנה" הגאורגית למען ילדים בסיכון. הוא מופיע בהתנדבות במקומות שונים בעולם, כולל בישראל, וכל ההכנסות מוקדשות לעמותה. בורצ'ולדזה מופיע באופן קבוע בבתי האופרה המובילים בעולם כמו: תיאטרון לה סקאלה מילאנו, האופרה המטרופוליטן בניו יורק, האופרה הבווארית הממלכתית במינכן, האופרה של זלצבורג, האופרה הממלכתית בווינה, האופרה הממלכתית בהמבורג, האופרה הלאומית של פריז, האופרה של סן פרנסיסקו, האופרה של וושינגטון ועוד. מקום ראשון בתחרות על שם ורדי בבוסטו, בשנת 1981 מדליית זהב בתחרות על שם צ'ייקובסקי במוסקבה, בשנת 1982 תחרות הבינלאומית ביוזמתו של לוצ'אנו פברוטי, בשנת 1985 מדיה וקבצים בנושא פאטה בורצ'ולדזה בוויקישיתוף פאטה בורצ'ולדזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאטה בורצ'ולדזה, באתר AllMusic (באנגלית) פאטה בורצ'ולדזה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאטה בורצ'ולדזה, באתר Discogs (באנגלית) פאטה בורצ'ולדזה, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו חנון רון, הגרוזיני גנב את האופרה, באתר ynet, 22 בינואר 2004 ויוה גאורגיה, מופע שכל הכנסותיו הם לטובת עמותת "איאוונאנה" זמר הבס הגרוזיני הידוע, פאטה בורצ'ולדזה (גילם את "בנקו" ב"מקבת" באופרה הישראלית), יגלם את פייסקו, יריבו הגדול של בוקנגרה
כפר רומאן (לבנון)

כפר רוּמָאן (בערבית: كفر رمان, בתעתיק מדויק: כפר רמאן; בהגייה לבנונית: כְּפַר רֶמַּ֫אן או כְּפַר רֶמֵּ֫אן) הוא כפר שיעי, לבנוני, בנפת א-נבטיה שבמחוז א-נבטיה בדרום לבנון. הכפר שוכן צפונית-מזרחית למרכז א-נבטיה, ובתי שני היישובים נושקים זה לזה. הכפר מופיע ברישומי המס של העות'מאנים בשנת 1596 בשם כפר רוּמָנָה (Kfar Rumana). בשנת 1875, ויקטור גרן מצא בכפר 180 תושבים מתואלים. בקרבת הכפר היה מוצב גמבה, שאויש על ידי צד"ל (ולעיתים גם על ידי צה"ל). באוגוסט 2020, במהלך הפגנה בנבטיה נגד המדינה, בנושא תנאי המחיה, קרא פעיל פוליטי מכפר רומאן קריאות נגד חזבאללה. קריאתו זכתה להדהוד ברחבי המדינה ומנגד אנשי הארגון מתנכלים לו. במהלך מלחמת חרבות ברזל תקף צה"ל מטרות של ארגון החזבאללה בכפר. Guérin, 1880, pp. 519-520 Tomer Fish, האינתיפאדה של דרום לבנון מזעזעת את השלטון הנצחי של השיעה, באתר הפורום לחשיבה אזורית, ‏2020-08-09 חדשות (2024-02-22). "דיווחים בלבנון: ישראל תקפה בכפר רומאן שבדרום המדינה". Ynet. נבדק ב-2024-07-15.
תקן ביקורת 720

תקן ביקורת 720 – מידע אחר במסמכים המכילים דוחות כספיים מבוקרים הוא תקן ביקורת שפורסם על ידי לשכת רואי החשבון בישראל. תקן ביקורת זה קובע כללים ומספק הנחיות בנוגע למידע המופיע במקומות אחרים שעלול לבוא בסתירה למידע שנמצא בדוחות הכספיים המבוקרים. מדובר על מצב שבו דוחות אחרים (כגון דוחות הנהלה לא מבוקרים) מכילים מידע סותר למידע המצוי בדוחות הכספיים- במצב זה, התקן מנחה את רואה בחשבון המבקר לבחון שוב את המידע בדוחות הכספיים ולהתייעץ עם הנהלת החברה. כמו כן, יש הנחיות נוספות למקרים שונים במצב זה. התקן פורסם בשנת 2018 כחלק מתהליך הקודיפיקציה שלשכת רואי החשבון ביצעה בתקני הביקורת ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020, כאשר הוא חל על ביקורות של דוחות כספיים לתקופות המסתיימות ביום 31 בדצמבר 2019 או לאחר מכן. התקן מבוסס בעיקר על תקן ביקורת 75 (שפורסם בשנת 2003) שעסק באותו נושא. תקן ביקורת 720 באתר לשכת רואי חשבון תקן ביקורת 720 באתר של הפדרציה הבינלאומית של רואי החשבון תקן ביקורת 75 באתר לשכת רואי החשבון ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראש ממשלת איי פארו

ראש ממשלת איי פארו (בפארואזית: Løgmaður, ברבים: Løgmenn) הוא ראש הממשלה של איי פארו. המונח הפארואזי Løgmaður פירושו המילולי הוא "איש חוק" והתייחס במקור לתפקיד המשפטי של דובר החוק. תואר עתיק זה הוחזר לשימוש לציון ראש הממשלה לאחר שהאיים קיבלו שלטון ביתי בשנת 1948. בעשורים האחרונים, ממשלת איי פארו החלה להשתמש בתרגום "ראש ממשלה" כמונח הרשמי באנגלית ל-Løgmaður, מה שמשקף את העצמאות הגוברת של האיים. תרגום זה חל רק על ראשי הממשלה המודרניים של ממשלת איי פארו ולא על המשרה שלפני 1816. איי פארו הם אומה בעלת שלטון עצמי נרחב ואחריות רחבה בתוך ממלכת דנמרק. המערכת הפוליטית של איי פארו היא גרסה של דמוקרטיה פרלמנטרית בסגנון הסקנדינבי. האספה המחוקקת, הלגטינג, נחשבת לאחת הפרלמנטים העתיקים בעולם. הממשלה המבצעת, Føroya Landsstýri, בראשות ראש הממשלה, המכונה בפארואזית Løgmaður. מאז 1948, שלושה-עשר ראשי ממשלה שונים כיהנו באיי פארו, מהם שנים-עשר גברים ואישה אחת. רבים מהשמות הקודמים בתפקיד זה אינם ידועים. אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת איי פארו מדיה וקבצים בנושא ראש ממשלת איי פארו בוויקישיתוף "The Prime Minister's Office". The Government of the Faroe Islands. נבדק ב-19 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Former Prime Ministers of the Faroe Islands, www.government.fo (באנגלית)
החבר יוסף

החבר יוסף הידוע גם בשם "יוסף החבר הקדוש", היה איש דת יהודי שחי ככל הנראה בין השנים 1470–1559. הוא נמנה עם אבות המשפחה של הגאון מווילנה וקשור בקשר משפחתי למשפחת ריבלין. שמו האמיתי היה ככל הנראה יוסף בר משה מקרעמניץ, אך הוא היה ידוע בעיקר בכינויו. החבר יוסף נולד בעיר אובין (כיום חלק מבודפשט, הונגריה). הוא חי בעיר וינה עד שהוגלה ממנה בסביבות שנת 1550 על ידי ממשלת הקיסר פרדיננד הראשון ככל הנראה בשל הנהגת ארגון חשאי בשם "בני ציון". לאחר גלותו, התיישב החבר יוסף בעיר פראג. שם כיהן בנו רבי פתחיה כסופר סת"ם בקהילה היהודית המקומית. בספר "תולדות הגאון ר' דוד לידא", התגלו פרטים חדשים על החבר יוסף. שם אביו היה פתחיה משה מקרעמניץ, ואחיו היה ישכר בער, אשר נחשב לאחד הראשונים שדנו בספר הזוהר. ישכר בער חיבר מספר ספרים חשובים בתחום הקבלה, כגון "יש שכר", "אמרי בינה", "מקור חכמה", ו"ספר פתחי יה". על פי המידע החדש שהתפרסם, החבר יוסף נהרג על קידוש השם בקהילת הקודש אובין, מה שמעיד כי מותו היה בנסיבות אלימות. ייתכן כי נרצח בידי השלטונות הקיסריים, אולם פרטים מדויקים על נסיבות מותו אינם ידועים. החבר יוסף נחשב לאישיות מרכזית בהיסטוריה של המשפחה והקהילה היהודית במזרח אירופה. פעילותו והקשר המשפחתי לגאון מווילנה מעניקים לו מקום של כבוד בהיסטוריה היהודית. ייתכן שהוא רבי יוסף ב"ר משה מקרעמניץ שחיבר מספר ספרים: ספר נחמד ובאור יפה - ביאור על פירוש רש"י לתורה. "ביאור על ספר שערי דורא" (פראג, שס"ט) "ביאור על ספר מצוות גדול (ונציה שס"ה). אברהם אבא אייזנער, תולדות הגאון ר' דוד לידא זללה"ה, ‏ברסלוי תרצ"ח, באתר היברובוקס אלי אשד‏, מה קרה לחבר יוסף?: חקירה גנאלוגית של אדם מיסתורי מהמאה ה-16, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 8 במאי 2009 אלי אשד‏, " והיו עיניך רואות את מוריך": דיוקנאות אמיתיים וגם מזוייפים של מנהיגים ורבנים יהודיים מימי קדם עד המאה ה-18, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 25 בינואר 2019 אלי אשד‏, מה קרה לחבר יוסף?: חקירה גנאלוגית של אדם מיסתורי מהמאה ה-16, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 8 במאי 2009 ר' אברהם אבא אייזנער, תולדות הגאון ר' דוד לידא זללה"ה, ‏ברסלויא תרח"צ (1938), באתר היברובוקס יוסף, ביאור על רש"י, ‏פראג שעה, באתר היברובוקס
יחסי הרשות הפלסטינית – פרגוואי

יחסי פרגוואי – הרשות הפלסטינית הם היחסים הדיפלומטיים שבין פרגוואי לבין הרשות הפלסטינית. בינואר 2011 משרד החוץ של פרגוואי הודיע על הכרה במדינה פלסטינית עצמאית בגבולות 1967. בכך, הפכה פרגוואי למדינה התשיעית בדרום אמריקה שמכירה במדינה הפלסטינית, לאחר ברזיל, ארגנטינה, אקוודור, בוליביה, גיאנה, צ'ילה, אורוגוואי ופרו. בהודעה נמסר כי פרגוואי קוראת לישראל ולפלסטינים לחדש את המשא ומתן במטרה להגיע לשלום ולביטחון בשתי המדינות. נשיא הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, ושר החוץ, ריאד אל-מאלכי, בירכו על ההחלטה והדגישו את הקשרים המיוחדים הנרקמים בין פרגוואי לרשות הפלסטינית. ב-19 באוגוסט 2019 פרגוואי הכריזה על חמאס וחזבאללה כארגוני טרור. ההחלטה התקבלה לאחר פעילות מאומצת מצד ישראל מול שר החוץ של פרגוואי אנטוניו ריבס פלסיוס. ההכרזה הגיעה בהפתעה, במיוחד לאור החלטתה של פרגוואי לסגור את השגרירות שלה בירושלים ולהחזירה לתל אביב בספטמבר של השנה הקודמת. ב-16 באוגוסט 2023 פרגוואי הודיעה על פתיחת השגרירות שלה מחדש בירושלים לאחר חמש שנים מההחלטה להחזירה לתל אביב. השגרירות בבירה ירושלים נפתחה לראשונה בהוראת נשיא פרגוואי דאז הוראסיו קארטס שנחשב לידיד ישראל. בהודעה החדשה, שר החוץ הישראלי אלי כהן ונשיא פרגוואי הנכנס סנטיאגו פניה הודיעו כי פרגוואי תעביר את השגרירות מתל אביב לירושלים עוד השנה, וישראל תפתח מחדש את השגרירות שלה באסונסיון. מדיה וקבצים בנושא יחסי הרשות הפלסטינית – פרגוואי בוויקישיתוף אליאור לוי ו-AFP, נמשך הסחף: גם פרגוואי הכירה במדינה פלסטינית, באתר ynet, 28 בינואר 2011 אייכנר, איתמר (2019-08-19). "פרגוואי הכריזה במפתיע על חיזבאללה וחמאס כארגוני טרור". Ynet. נבדק ב-2024-07-15. איתמר אייכנר, 5 שנים אחרי שהוחזרה לת"א: פרגוואי תפתח מחדש את שגרירותה בי-ם, באתר ynet, 16 באוגוסט 2023
דיוויזיית המילואים ה-52 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-52 (בגרמנית: 52. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914, והועמדה תחת פיקודו של אמיל ואלדורף. היא אורגנה במהלך החודש הבא, ונכנסה לקו באוקטובר. היא הייתה חלק מגל הגיוס הראשון של דיוויזיות חדשות שהוקמו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, דיוויזיות המילואים ה-43 עד ה-54. הדיוויזיה הייתה בתחילה חלק מקורפוס המילואים ה-26. הדיוויזיה גויסה בעיקר בדוכסות הגדולה של באדן ובפרובינציית הריין הפרוסית. דיוויזיית המילואים ה-52 לחמה בחזית המערבית, ונכנסה לקו באמצע אוקטובר. כחלק ממה שנקרא המירוץ לים, היא נלחמה בקרב האיזר ובקרב איפר הראשון באוקטובר–נובמבר 1914. היא נשארה בלוחמת חפירות ולחימה לאורך האיזר עד ספטמבר 1916. היא השתתפה בקרב על הסום באותו חודש, ולאחר מכן נכנסה לקו באזור שמפאן עד אפריל 1917. במאי 1917, היא נלחמה בקרב השני על האן, שנקרא גם קרב שמפאן השלישי, ובסתיו 1917 נלחמה בקרב פשנדל. לאחר מכן חזרה הדיוויזיה לקו בשמפאן, ונשארה שם עד אפריל 1918. בסוף אפריל היא נלחמה בקמל, בלגיה, ולאחר מכן נשארה באזור פלנדריה עד תום המלחמה. בשנת 1918, המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרגה שנייה, וציין כי למרות שהוכשרה כדיוויזיית סער, היא לא הייתה בשימוש כל כך ברוב ההתקפות הגרמניות באותה שנה. לאחר מלחמת העולם הראשונה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-2 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114. 52. Reserve-Division (Chronik 1914-1918) Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 504-506.