laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ברכיה מניקולא

רבי ברכיה מניקולא (בלטינית: Benedict fil Mosse, בנדיקטוס בן משה; ראשית המאה ה-13 - אחרי 1256) היה רב ותלמיד חכם אנגלי מבעלי התוספות. לפי ססיל רות, אף כי רבים מחיבוריו של רבי ברכיה אבדו, ניתן לקבוע לאור אזכורים רבים את חשיבותו כאחד מגדולי חכמי יהדות אנגליה בימי הביניים. רבי ברכיה נולד לרבי משה מלונדריש ואנטרה שהיו מהמשפחות הנכבדות בקרב יהודי אנגליה של ימי הביניים, רבים מבני משפחתו החזיקו בעמדות מפתח בקהילה גם בדור שלאחריו, עד גירוש יהודי אנגליה בשנת 1290. מוצא המשפחה, בניגוד לרוב המשפחות היהודיות באנגליה בתקופתה, היה מחבל הריינוס ולא מצרפת. אבי המשפחה היה רבי שמעון בן יצחק בן אבון, הנודע בשם "רבי שמעון הגדול ממגנצא"; נכד נינו, משה בן יצחק בן שמעון, היה היהודי הראשון מבני המשפחה שידוע כי התגורר באנגליה. הוא ניהל את עסקיו בבריסטול ואחר כך באוקספורד במחצית השנייה של המאה ה-12. בנו יום טוב המשיך בעסקיו אך הקדיש את רוב זמנו ללימוד תורה וחיבר ספר בשם "ספר התנאים" שאבד ועסק כנראה בהלכה ובדקדוק עברי. רבי משה בן רבי יום טוב מלונדריש, אביו של רבי ברכיה, היה איש עסקים מלומד ומשכיל ומחבר ספרים. היה אחד משישה אחים, ואחיו הגדול היה רבי אליהו מנחם מלונדריש. הוא התיישב בלינקולן שנקראה בימי הביניים לעיתים קרובות בשם ניקול, ולכן הוא מכונה במקורות בדרך כלל "רבי ברכיה מניקולא". נשא לאשה את בתו של איש כספים מנכבדי הקהילה היהודית בלינקולן בשם יוסף בן אהרן. ב-1255 נעצר יחד עם למעלה מתשעים יהודים אחרים בפרשה החמורה ביותר בתולדות יהודי לינקולן, עלילת הדם בדבר מותו של הילד יו מלינקולן (אנ'). שמונה עשר יהודים נתלו ולאחר משפט ממושך, נוקה רבי ברכיה מאשמה ורכושו המוחרם הושב לחזקתו. פסקי הלכה משלו מצוטטים בספר המרדכי למסכת ברכות ובספר שלטי הגיבורים למסכת עבודה זרה. מצאצאיו ידועים בנים בשם שלמה, חיים (Hagin או Vives) ומנחם (Manser), ובת בשם בילאסט (אולי רחל). בצלאל רות, מבוא לתולדות המחבר, בתוך: פירושי רבנו אליהו מלונדריש ופסקיו, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשט"ז. עמ' 24–29, באתר היברובוקס ריצ'רד גוטהייל ויוסף יעקבס, ‏"ברכיה מניקול", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) א' מרמורשטיין, JQR, כרך XIX, עמ' 18, מצוטט אצל רות, תולדות רבנו אליהו מנחם מלונדריש (להלן קישורים חיצוניים). ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב סילארוס

קרב סילארוס היה קרב קטן שנערך בשנת 212 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לקרתגו במסגרת המלחמה הפונית השנייה. הקרב הסתיים בניצחון קרתגי מוחץ, ובהשמדה מוחלטת של הכוח הרומאי שמפקדו היה מרקוס קנטיניוס פנולה. הקרב נחשב לאחד הקרבות היותר מוזרים בהיסטוריה הצבאית של רומא, מאחר שבקרב זה פיקד על הצבא הרומי מפקד שלא החזיק בשום דרגה סדירה, וחייליו לא היו אלא אספסוף של מתנדבים. בשנת 212 לפנה"ס נבחרו כקונסולים אפיוס קלאודיוס פולכר וקווינטוס פולביוס פלאקוס. הקונסולים החדשים החלו להטיל מצור על קאפואה, ובזזו את השדות באזור. חניבעל שלח את חנו כדי לדאוג לאספקת תבואה סדירה לקפואה. חנו הגיע מברוטיום ואסף תבואה מבעלות הברית הקמפניות. הוא חנה בסתר כשלושה קילומטרים מבנבנטום, ושלח משם את התבואה אל קפואה. הקונסולים קיבלו מידע על כך וחנו בבנבנטום עצמה, מרחק של יום מקפואה, במטרה לארוב לשיירת האספקה של חנו. התפתח קרב, במהלכו ספגו הקרתגים אבדות כבדות והרומאים בזזו את האספקה. חניבעל נע בעצמו מטראנטום במטרה לצאת לשחרר את המצור. הקונסולים קיבלו מידע על התקדמות מחנהו של חניבעל, ועל כן הזעיקו את הפרוקונסול גרקכוס, שחנה בלוקאניה. בדרך נהרג במארב שיזם חניבעל או אחד מקציניו וצבאו התפזר. הקונסולים ניסו את כוחם בהתמודדות קצרה עם חניבעל, אולם הובסו והחליטו להתפצל. פולביוס נסוג אל קומאי וקלאודיוס נסוג אל לוקאניה. במקביל, הגיש מרקוס קנטיניוס פנולה בקשה חריגה בפני הסנאט הרומי. קנטיניוס ביקש מהסנאט להוביל נגד חניבעל צבא של 5,000 מתנדבים נגד חניבעל. בהמלצת הפראיטור פובליוס קורנליוס סולה, הוא הורשה להוביל צבא כזה שכלל בפועל 8,000 מתנדבים חצי מהם היו בני העיר רומא וחצי מבין בעלות הברית של רומא. קנטיניוס צעד דרך לוקאניה מתוך מחשבה לפגוש את חניבעל בקמפניה. בדרכו הצטרפו אליו איכרים רבים וצבאו כמעט הוכפל. הוא נפגש עם חניבעל בנהר סילארוס באזור נהר סלה של ימינו. הקרב לא היה שקול מלכתחילה, חניבעל היה מצביא מוכשר ובעל ניסיון וחייליו היו וותיקים ומוכשרים, ולעומתו היה קנטיניוס חסר הכשרה פיקודית וחייליו היו חמושים באופן דל וחסרי כל ניסיון צבאי. הקרב נמשך שעתיים, במהלכן הפגינו הרומאים אומץ רב. כשראה קנטיניוס שהוא עומד להפסיד, הוא השליך את עצמו בכוונה תחילה אל בין החניתות של האויב ונתן שיהרגו אותו. כל חייליו נטבחו, פרט ל-1,000 שנמלטו או נלקחו בשבי. על פי טיטוס ליוויוס לאחר הקרב הוענק לקנטיניוס הקוגנומן "פנולה" (Penula) שמשמעות "הנועז". ניצחונו של חניבעל בקרב היה מכריע, אולם הסחת הדעת אפשרה לקונסולים להתארגן ולתקוף מחדש את קפואה. כמו כן מספר טיטוס ליוויוס שבמהלך אותה שנה חניבעל תקף את מחנהו של גנאיוס פולביוס פלאקוס בהרדוניה. טיטוס ליוויוס משווה את פלאקוס לקנטיניוס פנולה, וקובע שפלאקוס "שווה לקנטיניוס באיוולת ובחוצפה, אך בשום פנים ואופן לא אותו אומץ. כשראה שהעניינים הולכים כנגדו... עלה בחופזה על סוסו ועם 200 פרשים ברח מהשטח". המקור הבלעדי לקרב הוא טיטוס ליוויוס הנחשב באופן כללי לבלתי אמין. הקרב מתואר גם אצל פאולוס אורוסיוס שככל הנראה הסתמך על ליוויוס. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 21. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 19. אורוסיוס, ספר רביעי, 16.
ושתי קנינגהם

ושתי קנינגהם (באנגלית: Vashti Cunningham; נולדה ב-18 בינואר 1998) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בקפיצה לגובה. אלופת העולם באולם (פורטלנד 2016) ושיאנית העולם לשעבר לנוער. קנינגהם היא בתם של כוכב הפוטבול לשעבר רנדל קנינגהם ושל פלישיה, רקדנית בלט מדרום אפריקה. היא אחותו הצעירה של רנדל קנינגהם השני, אף הוא קופץ לגובה מצטיין. שני האחים מאומנים על ידי אביהם. קנינגהם גדלה בלאס וגאס ולמדה בתיכון מקומי. במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער שהתקיימו באדמונטון שבקנדה ב-2015 זכתה קנינגהם במדליית זהב בקפיצה לגובה בהשוואת שיא עולם לנוער של 1.96 מטר. באליפות ארצות הברית באולם שנערכה במרץ 2016 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש לנוער של 1.99 מטר. בהמשך החודש זכתה באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד אורגון בתוצאה של 1.96 מטר ובכך הייתה לאתלטית הצעירה ביותר בתולדות האליפות שזוכה במדליית זהב בתחרות כלשהי. ביולי 2016 סיימה שנייה במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשיא אישי של 1.97 מטר. במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום 13 בתוצאה של 1.88 מטר. במרץ 2017 זכתה באליפות ארצות הברית באולם בתוצאה של 1.96 מטר. ביוני אותה שנה היא זכתה באליפות ארצות הברית באצטדיון בשיא אישי של 1.99 מטר. באליפות העולם שנערכה בלונדון היא סיימה במקום עשירי בתוצאה של 1.92 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1.93 מטר, לאחר מריה לאסיצקנה. בתחרות ליגת היהלום שנערכה בסטנפורד, קליפורניה שיפרה את שיאה האישי ל-2.00 מטר. באליפות העולם שנערכה בדוחה זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה שישית בתוצאה של 1.96 מטר. באולימפיאדת פריז (2024) סיימה חמישית בתוצאה של 1.95 מטר. מדיה וקבצים בנושא ושתי קנינגהם בוויקישיתוף ושתי קנינגהם, ברשת החברתית פייסבוק ושתי קנינגהם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ושתי קנינגהם, ברשת החברתית אינסטגרם ושתי קנינגהם, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ושתי קנינגהם, באתר olympedia.org ושתי קנינגהם, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ושתי קנינגהם, באתר ליגת היהלום ושתי קנינגהם, באתר Track and Field (נשים) Vashti Cunningham, Randall’s daughter, is about to jump out of his shadow, וושינגטון פוסט, 10 במרץ 2016 אמיר ענבר, אולי לא מלכה, אבל ושתי קנינגהאם היא כבר אלופת עולם, באתר הארץ, 24 במרץ 2016 Track & field: Cunninghams have high aspirations, אלבקרקי ג'ורנל, 6 בפברואר 2016 2018 STATISTICS HANDBOOK תוצאות התחרות
בז ניו זילנדי

בז ניו זילנדי (שם מדעי: Falco novaeseelandiae) הוא עוף דורס ממשפחת הבזיים האנדמי לניו זילנד והוא מהדורסים הבודדים החיים בה, כשדומה לו הוא הזרון האוסטרלי (Circus approximans) ולעיתים גם עוד כמה דורסים קטנים כמו בז אוסטרלי (Falco cenchroides). כמרבית הבזים גם בז זה הוא צייד אווירי הנע במהירות קטלנית כשמוטת כנפיו 66–91 ס"מ ואורכו 36–48 ס"מ והוא נפוץ בעיקר סביב החורשים שבעמקי האי הדרומי. רק לעיתים נדירות הוא נצפה על האי הצפוני. בנוסף מצויות כמה אוכלוסיות באיי אוקלנד ואיי צ'טהאם, אך הבז נתון בקרבה לסיכון עקב כריתת יערות. הבז למעשה הוא טורף העל של האי והוא מחפש בעיקר עופות אחרים אותם הוא מפיל תוך כדי תעופה. הוא ניזון גם מנבלות והוא מגונן על הטריטוריה שלו מכל מסיג גבול כולל כלבים ואנשים. מדיה וקבצים בנושא בז ניו זילנדי בוויקישיתוף בז ניו זילנדי, באתר ITIS (באנגלית) בז ניו זילנדי, באתר NCBI (באנגלית) בז ניו זילנדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בז ניו זילנדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בז ניו זילנדי, באתר GBIF (באנגלית) בז ניו זילנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אשחר (יישוב)

אֶשְׁחָר הוא יישוב קהילתי שנמצא בתחומי המועצה האזורית משגב. היישוב קרוי על שם השיח אשחר הצומח באזור. היישוב ממוקם על גבעת קרד בגליל התחתון ממנה נשקפים בקעת סכנין, בקעת בית הכרם, הרי הגליל, רמת הגולן, הים התיכון, יישובים וערים, כפרים וכרמים. גובה היישוב הוא כ-360 מטר מעל פני הים. היאחזות נח"ל בשם אשחר, הוקמה באתר בו נמצא היום קיבוץ אשבל, ב־30 באפריל 1979. בשנת 1982 שונה שמה של ההיאחזות ל"אשבל". במרץ 1984 החליטה הוועדה המשותפת של הממשלה והסוכנות על הרחבת היישוב אשחר. אשחר נוסד בשנת 1986 במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", על ידי גרעין שעלה בחלקו הגדול משיקגו. עד מהרה התפתח היישוב וקלט משפחות רבות מעבר לגרעין המייסד. האידאולוגיה שבה דוגל היישוב היא קידום חיים משותפים של דתיים וחילונים בקהילה אחת, תוך פתיחות, סובלנות, פלורליזם ודמוקרטיה. תושבי היישוב מציבים לעצמם מספר כללים בסיסיים, כגון הימנעות מנסיעה בשבת בתחומי היישוב (במידת האפשר) ושמירה על כשרות באירועים ציבוריים. פרט לכך, מקיים כל אחד מהם אורח חיים הנראה בעיניו, ללא כפייה מכל צד שהוא. טווח הגילאים הוא 0 עד 70, אך רוב הזוגות בשנות ה-30–50 לחייהם. כיום מתגוררות ביישוב למעלה ממאתיים משפחות. ילדי היישוב לומדים בגנים ביישוב ומשם עוברים לבית הספר האזורי החילוני, בבית ספר אזורי דתי, או בבית ספר יסודי משולב בו לומדים דתיים וחילוניים בצוותא, זאת מתוך מתן חינוך העונה על דרישות הורים משני הזרמים. במקום פועל "שבט אשחר" של תנועת הנוער הצופים הדתיים שמקיימת פעילות לכיתות ד'-י"ב. בית הספר הוקם בשנת 2007. הגן מתקיים בשטחי היישוב. בני נוער העוברים ללמוד בתיכון, לומדים לרוב בבית הספר "על יסודי משגב" ובבתי ספר וישיבות אחרים באזור. בנוסף לכך, קיימת תבנית חינוך נוספת והיא בית הספר הדו-לשוני ”גליל” בו לומדים בצוותא ילדים מן המועצה האזורית וילדים מהיישובים הערבים הסמוכים כמו סחנין ושעב, במסגרת וולדורף ברוח האנתרופוסופיה. מדיה וקבצים בנושא אשחר בוויקישיתוף אשחר, באתר המועצה האזורית משגב יניב מזומן, קהילת אשחר, הגליל, באתר ynet, 10 באפריל 2007 אשחר (אורכב 08.09.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשות לפיתוח הגליל אשחר, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אילן בכר ורפאל מן, אושרה הקמת ישובים חדשים ביו"ש ובנגב, מעריב, 11 באפריל 1984 יניב מזומן, קהילת אשחר, הגליל, באתר ynet, 10 באפריל 2007
הפיגוע באנקרה (מרץ 2016)

הפיגוע באנקרה היה פיגוע תופת שאירע ב-13 במרץ 2016 בשעה 18:35 (שעון מקומי) בשכונת קיזילאי באנקרה בירת טורקיה. בפיגוע נהרגו 37 אנשים ונפצעו 125, מהם 19 במצב קשה. הפיגוע בוצע באמצעות מכונית תופת עמוסה חומרי נפץ שהופעלה נגד אוטובוס אזרחי סמוך לתחנת אוטובוס בשדרות אטאטורק בעיר. לפי הדיווחים נשרף האוטובוס כליל ונפגעו מכוניות פרטיות רבות שנסעו על הכביש בעת הפיצוץ. מיד לאחר האירוע פונה האזור כולו מחשש למתקפות נוספות. בעקבות הפיגוע הטילו השלטונות הטורקיים מגבלות חריפות על התקשורת במדינה. עיתונאים דיווחו כי הוטלו מגבלות על סיקור הפיגוע וכי הגישה לרשתות החברתיות כמו פייסבוק וטוויטר הייתה איטית מאוד עד בלתי אפשרית לאחר הפיצוץ. גורמים במערכת הביטחון הטורקית מסרו כי להערכתם בוצעה המתקפה בידי המחתרת הכורדית. מדיה וקבצים בנושא הפיגוע באנקרה בוויקישיתוף מנחם שוורץ, הפיגוע בטורקיה: הרשתות החברתיות נחסמו, באתר ערוץ 7, 13 במרץ 2016
תיקייה

האם התכוונתם ל... תיקיית שורש – התיקייה הראשונה או הגבוהה ביותר בהיררכית מערכת קבצים תיקיית בית – תיקייה במערכות הפעלה מרובות משתמשים, המכילות קבצים של משתמש נתון במערכת תיקיית העבודה – תיקייה בהיררכיית מערכת קבצים, המהווה את הסביבה בה תהליך מסוים משתמש תיקיית קבצים – מכל וירטואלי במערכות קבצים, לאחסון וארגון קבצים ומסמכים תיקייה וירטואלית – תיקייה דינמית, שבה מוצגים אסופה של קבצים, בהתאם לקריטריוני חיפוש וסינון, ולא קבצים שזהו נתיבם האמיתי ראו גם נתיב (מחשוב) – ה'כתובת' הייחודית של קובץ או תיקייה במערכת קבצים (בדומה ל-URL)
אימפריאליזם אמריקאי

אימפריאליזם אמריקאי הוא כינוי שניתן להשפעה הצבאית, הכלכלית והתרבותית אשר בידי ארצות הברית על מדינות אחרות בעולם. השפעה זו הולכת יד ביד עם הפלישה האמריקנית אל תוך טריטוריות זרות ברחבי כדור הארץ. רעיון "האימפריה האמריקנית" הפך נפוץ לראשונה במהלך כהונתו של נשיא ארצות הברית ה-11, ג'יימס ק. פולק, אשר הוביל את ארצות הברית במלחמת מקסיקו-ארצות הברית ב-1846. מלחמה זו הובילה בסופה לסיפוחה של מדינת קליפורניה וטריטוריות אחרות בדרום-מערב צפון אמריקה באמצעות הסכם גואדלופה אידלגו ורכישת גדסדן. האימפריאליזם המודרני הייתה תקופה של קולוניאליזם שנמשכה בעיקר במהלך המאות ה-19 וה-18, במהלכה השתלטו מעצמות אירופאיות, וכן ארצות הברית ויפן על שטחים מעבר לים וביצעו תהליך קולוניזציה, התיישבות והקמתן של מערכות שלטוניות שמטרתן לנשל את האוכלוסייה הילידה של הטריטוריות הכבושות ממשאביה, וכן לבסס שליטה אידאולוגית ודמוגרפית אימפריאליסטית בטריטוריות הכבושות. דוגמה קנונית של האימפריאליזם המודרני היא הקולוניזציה של יבשת אוסטרליה בידי האימפריה הבריטית החל מהמאה ה-16 ואילך. אמריקניזם, או אקספציונליזם אמריקני, היא תאוריה הגורסת כי ארצות הברית מאכלסת נישה נפרדת בין אומות העולם מבחינת האני מאמין הלאומי שלה, התפתחותה ההיסטורית, מוסדותיה הפוליטיים והדתיים ומקורותיה. אמריקניזם הוא רעיון נפוץ ואמונה רווחת בקרב האוכלוסייה האמריקנית, אך תוקפו, כשרותו וכן השלכותיו הם נושאים שנוים במחלוקת. אמריקנים רבים הם שותפים לרעיון האקספציונליזם שלא במתכוון. זאת כאשר הציבור אמריקני מצדיק את מדיניות החוץ של האומה האמריקנית אך ורק על בסיס תמיכה בהתקדמותה הכלכלית של ארצות הברית וכן כהגנה על הרעיון לפיו התערבות אמריקנית באומות וטריטוריות מעבר לים מהווה קידום של זכויות האדם. באמריקה, וכן במדינות אשר נמצאות בתחום מעגל ההשפעה שלה, האומה האמריקנית נתפסת כנושאת הלפיד בתחום זכויות האדם, וכן כחזית ההגנה הגלובאלית עליהן. בעקבות תפיסה זו, פלישות אמריקניות לטריטוריות זרות או התערבות כלכלית ופוליטית במדינות כגון קובה והפיליפינים, התקבלו באהדה ותמיכה רבה בקרב הציבור האמריקני, בעוד שנתקלו לרוב בהתנגדות ציבורית במדינות המעורבות. אימפריאליזם מודרני קולוניאליזם התפשטות ארצות הברית מעבר לים אמריקניזציה החצר האחורית של אמריקה נדב איל, נסיגת האימפריה, בתוך: המרד נגד הגלובליזציה, עמ' 221 מדיה וקבצים בנושא אימפריאליזם אמריקאי בוויקישיתוף אימפריאליזם של ארצות הברית באתר אקו-ויקי ארצות הברית, שטחים ורכוש, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון צ'יבר

ג'ון ויליאם צ'יבר (באנגלית: John William Cheever;‏ 27 במאי 1912 – 18 ביוני 1982) היה סופר אמריקאי, נחשב לאחד מטובי כותבי הפרוזה במאה ה-20 ולעיתים כונה "הצ'כוב של הפרברים". הוא חתן פרס פוליצר לסיפורת לשנת 1979 עבור "הסיפורים של ג'ון צ'יבר". בשנת 1982, שישה שבועות לפני מותו הוענקה לו המדליה הלאומית לספרות, מטעם האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות. צ'יבר נולד למשפחה מיוחסת וכבר מילדותו בלט ביכולת שפתית עשירה ודמיון פרוע. ב-1929 במשבר הגדול בארצות הברית קרסו עסקי האב, המשפחה התדרדרה לעוני ואימו של צ'יבר פתחה חנות קטנה למימכר מתנות וסידקית. לאחר שחרורו מהצבא החל צ'יבר מפרסם סיפורים קצרים, בעיקר במגזין היוקרתי "הניו יורקר". הוא פרסם ארבעה רומנים בלבד, אבל כל אחד ואחד (לרבות האחרון) הוכרו כיצירות-מופת, עזות מבע, נועזות ומיוחדות. "מגילות וופשוט", "שערורייה בוופשוט", "בולט פארק" ו-"פאלקונר", שהוגדר כאחד מגדולי הרומנים האמריקאים. סיפורו "השחיין", הוסרט בבימויו של פרנק פרי ובכיכובו של ברט לנקסטר. זכה בפרס ספרותיים רבים במהלך חייו. "בולט פארק" ו"פלקונר" הופיעו בתרגום עברי (מאת גדעון טורי) בהוצאת "ספריית פועלים". צ'יבר היה ביסקסואל שהיה נשוי לאישה וניהל מערכות יחסים רומנטיות עם גברים ונשים. צ'יבר גם נאבק כל חייו בהתמכרותו לאלכוהול. בסוף שנות ה-60 היה לו רומן עם השחקנית קולנוע וטלוויזיה הופ לאנג. גם בתו, סוזן צ'יבר, היא סופרת ידוע שפרסמה אודותיו את הספר "הביתה בטרם החשיכה". צ'יבר נפטר בגיל 70 ממחלת הסרטן. בשנת 1951 זכה במלגת גוגנהיים בשנת 1956 זכה צ'יבר בפרס או. הנרי בשנת 1958 זכה בפרס הספר הלאומי על ספרו The Wapshot Chronicle ("שערורייה בוופשוט") בשנת 1964 זכה צ'יבר בפרס או. הנרי בשנת 1981 זכה בפרס הספר הלאומי על קובץ הסיפורים " The Stories of John Cheever" ("סיפורי ג'ון צ'יבר") מדיה וקבצים בנושא ג'ון צ'יבר בוויקישיתוף דרור בורשטיין, בית כלא שאסור להישאר בו, באתר הארץ, 17 באפריל 2007 ג'ון צ'יבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון צ'יבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון צ'יבר (1912-1982), דף שער בספרייה הלאומית ג'ון צ'יבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון צ'יבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון צ'יבר, באתר Discogs (באנגלית)
אליעזר שולביץ

הרב אליעזר שולביץ (~ה'תר"ח, 1848 - ב' בחשוון ה'תרצ"ב, 13 באוקטובר 1931) היה ראש ישיבה ליטאי. מייסד ישיבת לומז'ה. נולד בקולנה הסמוכה ללומז'ה לצירל ולרב מאיר דוב בן צבי הירש שולביץ. בהיותו בן 11 נפטרה אמו והוא עבר לגור בבית דודיו, אח אמו הגביר אליעזר וירנצקי ואשתו חנה פייגה שהיו חשוכי ילדים. בלומז'ה התקרב לרבני העיר: רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין, רבי אליהו חיים מייזל ורבי אליעזר שמחה רבינוביץ. בגיל 15 נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה תלמידו של הנצי"ב מוולוז'ין. בגיל 19 חזר ללומז'ה וזמן מה לאחר מכן התארס עם פריידא חיה בתו של ר' יצחק אייזיק טאהל מביאליסטוק. בהיותו בן 20 התחתן ועבר לגור לצד חמיו בביאליסטוק שבה למד בחברותא עם המקובל רבי נפתלי הרץ הלוי שלימים נעשה רבה הראשון של יפו והמושבות. לאחר שנים ספורות בביאליסטוק נסע ללמוד ב"קיבוץ הפרושים" באיישישוק. באיישישוק התוודע לרב שמחה זיסל זיו שנודע לימים בכינויו "הסבא מקלם", ודרכו התקרב לרעיונות תנועת המוסר. אחרי שלוש שנים חזר לביתו בביאליסטוק ולאחר תקופה קצרה נסע לממל ללמוד אצל רבי ישראל מסלנט והיה חוזר לביתו לחגים. בשנת ה'תרמ"א, 1881, התפרק ה"קיבוץ" של ר' ישראל מסלנט בממל בעקבות נסיעתו לפריז לשם הקמת רבנות אורתודוקסית בעיר. בפסח ה'תרמ"ג (1883) הקים בלומז'ה את ישיבת לומז'ה על שמו של רבי ישראל מסלנט, שהייתה מישיבות המוסר הגדולות, בתקופה ממוצעת מנתה הישיבה כחמש מאות תלמידים וכמה עשרות אברכים; ואת ישיבות הלוויין שלה ברחבי פולין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נמלט מלומז'ה והקים ישיבה גדולה בעיר פרילוקי. בשנת תרפ"ב, 1922, עלה לארץ ישראל כדי לייסד סניף של הישיבה בפתח תקווה. הישיבה בפתח תקווה נוסדה בשנת תרפ"ו, 1926, והוא העביר את מוקד פעילותו אליה. בסניף המקורי בלומז'ה מינה תחתיו את חתניו, הרב יחיאל מרדכי גורדון והרב זליג יהושע רוך. חתנו השלישי, ר' אלתר אגוז (וילנר) כיהן כר"מ בישיבה. הרב שולביץ נפטר בתל אביב ביום שלישי ב' בחשוון ה'תרצ"ב, 13 באוקטובר 1931, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, שם קבורים אביו וסבו. בנותיו צירל לאה ואיידל דבורה נישאו בזו אחר זו לרב יחיאל מרדכי גורדון, צירל לאה נפטרה בשנה הראשונה לנישואיהם (תרס"ה) ובשנה שלאחריה נישאה לו אחותה איידל דבורה (נפטרה ו' בשבט תרפ"ט) בתו אסתר נישאה לרב יהושע זליג רוך שכיהן מאוחר יותר כאחד מראשי ישיבת לומז'ה בת שנישאה לרב אלתר אגוז (וילנר) בתו רחל נישאה לרב משה אריה עוזר שכיהן כר"מ בישיבה בפולין וכאחד מראשיה בארץ ישראל. נפטר באדר ב' תשכ"ז בתו שרה נישאה למרדכי הלפרין בנו רבי חיים הירש שולביץ, כיהן כרבה של ויאגובה בנו ר' עמנואל שולביץ, חתנו של הרב מנחם יעקב זלזניק בנו מנחם שולץ, סייע בביסוס הישיבה בפתח תקווה, נפטר בכ"ג בחשוון ה'תשי"ז בנו בנימין שולץ, נישא לציפורה, נפטר בארצות הברית בג' אלול ה'תשל"ט דמש"ק, הגאון הצדיק ר' אליעזר שולביץ זצ"ל (למלאת שנה לפטירתו), תבונה, שנה שנייה גיליון ד (כד), עמ' ח' אור אליעזר - א, פתח תקוה תשע"ב, באתר אוצר החכמה אור אליעזר - ב, פתח תקוה תשע"ב, באתר אוצר החכמה אור אליעזר - ג, פתח תקוה תשע"ב, באתר אוצר החכמה (בסוף הספר קונטרס לתולדות חייו מכתב ידו של חתנו הרב יחיאל מרדכי גורדון) לפי הרב י. ז. פלטין, לתולדות ישיבת כנסת ישראל בסלבודקה, ליטא, תבונה, כרך יג עמ' פא. 'הרב מ. א. עוזר ז"ל הובא למנוחות', הצופה, 20 במרץ 1967, עמ' 4. ר' מנחם שולץ ז"ל, הצופה, 21 בנובמבר 1957
מרינה ליאם מנשרוב

מרינה ליאם מנשרוב (נולדה ב-1972) היא משוררת ואמנית רב תחומית. מנשרוב עלתה לישראל בשנת 1978 בחסות הוריה ואחיה הצעיר ממנה, במסגרת העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר. ילידת גורי, גאורגיה. בארץ המשפחה השתכנה בחולון, כבת למשפחת מהגרים ההתאקלמות לא הייתה פשוטה עבורה. עם ההתאקלמות הלא פשוטה במסגרות החינוך והעבודה, בחרה ללמוד בתחום החינוך. עם הוראת המדעים המשיכה לכיוון חונכות בבריאות הנפש וסיעוד קשישים. עם השנים למדה גם אמנות במכון אבני ואצל מורים פרטיים, תחום שהיא מתעסקת בו עד היום. מלווה ילדים תוך כדי עיסוק באומנות. ב 2011 יצא לאור ספר ביכוריה "השתקפות" בהוצאת אוריון. בעקבות מחלת סרטן השד שחלתה בה כתבה את ספר שיריה השני, הבשל יותר, ב-2014 "חורף ביישן" בהוצאת חבר לעט, וכיום עובדת על ספרה השלישי בהוצאת פרדס. מנשרוב היא מפורצות הדרך בתחום הנחיית ערבי השירה אליהם מגיעים אנשים מהמעגלים הקרובים והרחוקים, הרבה גם מקוראי השירה, ולא רק כותבי שירה. סרטן השד היא לא המחלה היחידה עימה היא מתמודדת אולם הצליחה לנתב לעצמה את המסלול שרבים חוששים ממנו מהאחריות הגדולה. מנשרוב עוסקת גם בתחום הפיסול הקרמי, השירה והאומנות הם כלי הביטוי העיקריים שלה. כיום, מתגוררת במודיעין, מהמתיישבים הראשונים פעילה במספר ארגונים וולונטריים ביניהם יד שרה ועמותת חסד. פעילה בהתנדבות וחברה גם במסגרת אגודת הסופרים העבריים בתל אביב. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרינה ליאם מנשרוב".
בר רהב

בר רהב (26 ביוני 1993 – 19 ביולי 2014) היה שחקן נבחרת ישראל בכדורמים. נהרג במבצע צוק איתן. רהב נולד וגדל ברמת ישי בנם של נעמה ואפי, בן בכור במשפחה של 4 אחים. הוא למד בבית ספר יסודי "ארזים", בחטיבת ביניים "היובל" ובתיכון בכפר הנוער ויצו נהלל. הוא החל ללמוד לשחות בגיל 6 והצטרף לקבוצת השחייה בקריית טבעון. בהמשך, הצטרף לקבוצת הכדורמים של קריית טבעון. בגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת, הקבוצה המובילה בישראל, ושיחק בליגה הלאומית בכדורמים. בעונת המשחקים 2010/2011 הוא זכה עם קבוצתו בדאבל (אליפות המדינה וגביע המדינה). הוא שיחק בנבחרת הנוער של ישראל ובהמשך בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בטורנירים בינלאומיים. הוא השתתף במוקדמות אליפות אירופה 2012 שנערכו בשנים 2010–2011 ואף הבקיע שער לזכותה. במרץ 2012 התגייס לצה"ל לחיל ההנדסה הקרבית ובכך ויתר על האפשרות להיות ספורטאי מצטיין. ביוני 2014 סיים קורס קצינים בבה"ד 1. בעת מבצע צוק איתן ב-19 ביולי 2014 נהרג סג"ם רהב מטיל נגד טנקים שפגע בזחל פומ"ה שאותו תיקן. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בקריית טבעון. שלושה חודשים לאחרי נפילתו של רהב נערך בבריכת השחייה בקריית טבעון טורניר "בר במים", טורניר כדורמים. בינואר 2015 זכתה קבוצתו, הפועל קריית טבעון, בגביע המדינה שהוקדש לזכרו. על שמו של רהב נקרא שביל הטיול סובב רמת ישי, אשר נסלל בשנת 2015. המשפחה מקיימת פרויקט בשם "מטיילים עם בר" במסגרתו היא מזמינה אנשים להצטלם באתרים שאהבו עם שלט "מטיילים עם בר". את התמונה הם מוזמנים לפרסם בעמוד הזיכרון שהוקם לבר בפייסבוק " לזכרו של בר רהב". עד היום פורסמו מאות תמונות באתרים שונים ומגוונים בארץ ובעולם. בטקס הפתיחה של המכביה העשרים שנערך ביולי 2017 קראו הוריו של רהב את תפילת "יזכור". מדיה וקבצים בנושא בר רהב בוויקישיתוף קורות החיים של בר רהב, באתר "יזכור" של משרד הביטחון שירי אלג'ם, ‏בר רהב, שחקן נבחרת ישראל לשעבר בכדור מים, נהרג בעזה, באתר ערוץ הספורט, 20 ביולי 2014 גל ברקן, ‏מי הבריכה, אש התופת: סיפורו של בר רהב ז"ל, באתר ONE‏, 21 באפריל 2015 עוזי דן, הענף שמתגייס להגן על מדינת ישראל, באתר הארץ, 22 באפריל 2015 כדורמים: ישראל גברה על שוויץ, באתר nrg‏, 10 באפריל 2010
ולטר

האם התכוונתם ל... ולטר הנגיד – אדמיניסטרטור בכיר בנסיכות אנטיוכיה ברונו ולטר – מנצח, פסנתרן ומלחין יהודי-גרמני הלמוט ולטר – מהנדס גרמני, מפתחה של צוללת ולטר ולטר וילדיי – קוסמונאוט איטלקי וולטר (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא ולטר
קליקורה (ירח)

קליקורה (נקרא גם Jupiter XLIV) הוא אחד הירחים של כוכב הלכת צדק. קליקורה התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד. לאחר גילוי קוטלג הירח בשם S/2003 J 11. קוטרו של קליקורה הוא 2 קילומטרים והמהירות בה הוא מקיף את צדק היא 2.25 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו של קליקורה סביב צדק הוא 23,112,000 ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 717.806 ימים. קליקורה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.2042. קליקורה נקרא על שם המוזה קליקורה. קליקורה משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא־רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל־24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ־165°.
שולביץ

שולביץ הוא שם משפחה יהודי-סלאבי. הנגזר מהמילה "שול", שפירושה בית ספר וכן, במשמעותו היהודית, בית כנסת. שאליו מצורפת הסיומת הפטרונימית "ביץ'". האם התכוונתם ל... אורי שולביץ – צייר, גרפיקאי, מאייר וסופר ישראלי המתגורר בארצות הברית אליעזר שולביץ – ראש ישיבה ליטאי, מייסד ישיבת לומז'ה יעקב שולביץ – מחבר סדרת ספרי "חברותא"
שמואלביץ

שמואלביץ הוא שם משפחה יהודי, פטרונים מהשם שמואל. האם התכוונתם ל... אלתר שמואלביץ – חתן הסבא מנובהרדוק וראש ישיבות סטוצ'ין וגרודנא חיים שמואלביץ – ראש ישיבת מיר, בנו של ר' אלתר רפאל שמואלביץ – ראש ישיבת מיר ומראשי מערכת האנציקלופדיה התלמודית, בנו של ר' חיים יעקב שמואלביץ – מראשי ישיבת מיר, בנו של ר' רפאל מתתיהו שמואלביץ' – מלוחמי הלח"י, מנכ"ל משרד ראש הממשלה בתקופת מנחם בגין