laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיכון גבעת שמואל

תיכון גבעת שמואל (מוכר גם בשם "שש-שנתי תיכון גבעת שמואל") הוא בית ספר תיכון שש-שנתי בגבעת שמואל הכולל חטיבת ביניים וחטיבה עליונה והוא התיכון הממלכתי היחיד בעיר. אחד מהמאפיינים המרכזיים של בית הספר הוא שקיים בו פיילוט של משרד החינוך, בו התלמידים לומדים בכיתות באמצעות אייפדים במקום ספרי הלימוד הרגילים. אחוז הזכאים לבגרות נכון לשנת תשפ"ב מהתיכון עמד על כ-98.9%. לפני הקמת התיכון במיקומו הנוכחי, היו מספר תוכניות להקמת תיכון ממלכתי-חילוני ראשון בגבעת שמואל. כמה מהתוכניות כללו הקמת תיכון במזרח העיר, אף לבסוף הוחלט להקים במקום אולפנה של רשת "אמי"ת". תוכנית נוספת הייתה סגירת בית הספר היסודי הממלכתי "בן-גוריון" שבדרום העיר והקמת תיכון חילוני במקומו, אך תוכנית זו ספגה ביקורת רבה מתושבי העיר ובוטלה לבסוף. במאי 2016 החלה הקמתו של התיכון, בשלב א' של התיכון נבנו כ-12 כיתות לימוד, ספרייה, חדר מורים, מזכירות, מספר חדרי ספח ומעבדות, מגרש ספורט, אמפיתיאטרון וחצר. עלות הקמת שלב א' של התיכון הוערכה בכ-20 מיליון שקלים. בספטמבר 2017 נפתח התיכון כבית ספר צומח והורכב מחטיבת ביניים בלבד ומ-284 תלמידים. שנתיים לאחר מכן החל שיתוף פעולה בין התיכון לבית החולים תל השומר שבמסגרתו מפעיל התיכון מגמת רפואה. בפברואר 2020 נחנך שלב ב' של התיכון, שכלל 12 כיתות לימוד נוספות, אודיטוריום ועוד מספר מעבדות וחדרי ספח חדשים. שנה לאחר מכן, כלל התיכון כבר כ-6 שכבות לימוד מז' ועד יב'. בנוסף למקצועות החובה הרגילים, קיימות בבית הספר מגמות הלימוד הבאות: ביולוגיה דיפלומטיה הנדסת תוכנה וסייבר חינוך גופני כימיה מדעי החברה מדעי המחשב מדעי הרפואה ערבית פיזיקה תיאטרון בשנת 2021 ארבעה תלמידי בית הספר ניצחו בתחרות "פיתוח מנהיגות טכנולוגית וניהול ידע" של חברת "נס טכנולוגיות". בשנת 2022 שבעה תלמידים ניצחו בהאקתון גבעת שמואל בשיתוף חברת "לידרס אפ".[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא תיכון גבעת שמואל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיכון גבעת שמואל שקיפות בחינוך - זכאות לבגרות, באתר משרד החינוך גלעד מורג, גבעת שמואל: "פגיעה בצביון החילוני בשכונה", באתר ynet, 9 בינואר 2014 החלה הקמתו של התיכון החילוני הראשון | אונו News, באתר אונו News, ‏2 במאי 2016 7,024 תלמידים פתחו את שנה"ל בגבעת-שמואל - מקומונט גבעת שמואל, באתר מקומונט גבעת שמואל, ‏באוגוסט 2017 תיכון גבעת שמואל החדש יצא לדרך - מקומונט גבעת שמואל, באתר מקומונט גבעת שמואל, ‏באוגוסט 2017 תיכון גבעת שמואל יפתח מגמת רפואה בשיתוף ביה"ח שיבא - מקומונט גבעת שמואל, באתר מקומונט גבעת שמואל, ‏3 במאי 2018 תיכון גבעת שמואל ממשיך לצמוח: שלב ב' של המבנה נחנך היום - מקומונט גבעת שמואל, באתר מקומונט גבעת שמואל, ‏3 בינואר 2020 גאווה נוספת לעיר גבעת שמואל, כעיר מרכז לחינוך ולמצוינות, ‏19 באוקטובר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמבון

האם התכוונתם ל... פול קמבון – (1843–1924), דיפלומט צרפתי ואחיו של ז'יל קמבון ז'יל קמבון – (1845–1935), דיפלומט צרפתי.
ג'ון מרפי (מושל אלבמה)

ג'ון מרפי (באנגלית: John Murphy;‏ 1786 – 21 בספטמבר 1841) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אלבמה הרביעי בשנים 1825–1829. ג'ון מרפי נולד במחוז רובסון שבקרוליינה הצפונית. הוא למד בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית), שם הוא היה חבר באגודה הספרותית המקומית. בין חבריו לספסל הלימודים נמנו ג'ון גייל, לימים גם הוא מושל אלבמה, וג'יימס דלט, לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אלבמה. ב-1808 סיים מרפי את לימודיו. מרפי היה לפקיד של הסנאט של קרוליינה הדרומית. בשנים 1808–1818 הוא היה חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת קרוליינה הדרומית. ב-1818 הוא עבר לאלבמה ונבחר לבית הנבחרים של המדינה ב-1820 ולסנאט שלה ב-1822. ב-1824 הוא נבחר כמושל אלבמה, וב-1827 נבחר לתקופת כהונה שנייה. בשנים 1833–1835 הוא ייצג את אלבמה בבית הנבחרים של ארצות הברית. בתיאור מיומנו מיום 2 באפריל 1834 תיעד הנשיא לשעבר, ואז חבר בית הנבחרים ג'ון קווינסי אדמס, שחבר בית הנבחרים ג'יימס בלייר, "ירה בעצמו אמש במעונו... לאחר שקרא חלק ממכתב שנשלח מרעייתו למושל מרפי מאלבמה, שהיה איתו בחדר לבדו, והתגורר איתו במעון באותו בית". ג'ון מרפי נפטר ב-21 בספטמבר 1841 במחוז קלארק שבאלבמה. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית בעיירה גוספורט. מדיה וקבצים בנושא ג'ון מרפי בוויקישיתוף ג'ון מרפי באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון מרפי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון מרפי באתר האנציקלופדיה של אלבמה (באנגלית) ג'ון מרפי באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון מרפי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) John Quincy Adams diary 39, 1 December 1832 - 31 May 1835, page 285 John Quincy Adams Diary: An Electronic Archive. Boston, Mass.: Massachusetts Historical Society "Gov. John Murphy". The Clarke County Democrat. September 7, 1905. p. 1. Retrieved April 8, 2023 – via Newspapers.com
מבצע גדעון

מבצע גדעון הוא מבצע כיבוש עמק בית שאן במלחמת העצמאות. משימת כיבוש העיר בית שאן והכפרים הערביים הסובבים אותה הוטלה על גדוד "גדעון" (גדוד 13) של חטיבת גולני בפיקודו של אברהם יפה. תפקידו של הכוח היה לכבוש את האזור מידי הכוחות הערביים בהתקרב מועד פינוי כוחות הבריטים, כחלק מההכנה לפלישה הערבית הצפויה. עמדות המפתח שחלשו על העיר בית שאן היו תחנת המשטרה, מחנה חיל הספר מצפון לתחנת הרכבת (מחנה "גדעון") ותל אל-חוסאן (תל בית שאן). הבריטים הודיעו כי מחנה חיל הספר יימסר ליהודים ואילו משטרת בית שאן תימסר לערבים. ב-28 באפריל 1948 פינו הבריטים את האזור. מיד לאחר הפינוי נכנסו כוחות גדוד "גדעון" למחנה חיל הספר ואחר כך השתלטו על תחנת הרכבת. באותו הזמן נמסרה תחנת המשטרה לערבים. ב-10 במאי בלילה, יצא הכוח מקיבוץ עין הנצי"ב וכבש את הכפרים אל-אשרפייה ופרואנה מדרום לעיר. בשלב הבא הוחלט לכבוש את תל בית שאן שחלש על העיר, וממנו ניתן היה לצלוף ולהטריד את העיר בתקווה לכניעתה ולמניעת הצורך בלחימה בשטח בנוי. ב-11 במאי נערכו הכוחות להתקפה על התל. בהגיע היחידות הפורצות למרגלות התל ניתן האות באלחוט והחלה הפגזת התל על ידי מרגמת דוידקה ומרגמות 2 אינץ'. התל נכבש תוך חצי שעה ללא אבדות לכוחות היהודים. תוך כדי הקרב על התל, התקשר המג"ד אברהם יפה בטלפון (שעדיין היה מחובר למחנה "גדעון") עם נכבדי בית שאן ושכנע אותם להסכים לכניעה. מכיוון שנוכחו הנכבדים שסיכוייהם לקבל תגבורת ועזרה היו קלושים - הסכימו לקיים משא ומתן על כניעה. הפגישה נערכה בבוקר 12 במאי בתחנת הרכבת. לפני הפגישה יזם אברהם יפה "תרגיל פסיכולוגי": הוא פקד להביא מקיבוץ שדה נחום צינורות השקיה גדולים. הצינורות הונחו על תל בית שאן ומומחי הסוואה גרמו להם להיראות כתותחים הנכונים להפגיז את העיר. תנאי הכניעה היו - מסירת כל כלי הנשק והמכוניות והסגרת כל הלוחמים הזרים. הנכבדים בקשו שהות כדי להימלך בדעת התושבים ולקבל תשובה מג'נין. אחר הצהרים הגיעה הודעת הכניעה והכוחות הזרים הצליחו להסתנן מהעיר. ב-13 במאי נכנסו יחידות "גדעון" לבית שאן. על בית המשטרה הונף דגל ישראל ובעיר הוכרז עוצר. למחרת נערכו חיפושים בבתי התושבים ונאספו כלי נשק רבים וכמות גדולה של תחמושת. בשל החשש משיתוף פעולה של התושבים הערביים עם הכוחות הפולשים של מדינות ערב הוחלט לגרשם מהעיר. בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950.
ממשלת ישראל העשרים וארבע

הממשלה העשרים וארבע, בראשותו של יצחק שמיר, הוקמה במהלך כהונתה של הכנסת ה-12, ואושרה בכנסת ב-11 ביוני 1990. היא כיהנה במשך כשנתיים, עד 13 ביולי 1992. בעקבות נפילתה של הממשלה העשרים ושלוש לאחר "התרגיל המסריח", הטיל הנשיא חיים הרצוג את הרכבת הממשלה על שמעון פרס. פרס החל בניסיון להרכיב ממשלה, אך במהלכו הכריזה ש"ס כי בהוראת מועצת חכמי התורה ורבנים נוספים לא תוכל להצטרף לממשלה, ובעקבות כך נאלץ פרס להודיע כי לא יוכל להרכיב את הממשלה. הנשיא הרצוג הטיל את המלאכה על שמיר, שהצליח לבסוף לגבש ממשלת ימין-חרדים צרה. הממשלה התחייבה בקווי היסוד שלה להמשך העלייה, לחיזוק כוחו של צה"ל מול הטרור ולחיזוק ההתיישבות. בתחום הכלכלי, התחייבה בממשלה להמשיך להוריד את האינפלציה תוך קידום היוזמה החופשית וההפרטה. בתקופת הביניים שבין הממשלות קצב העלייה מברית המועצות הגיע לשיא חסר תקדים ונוצר משבר דיור. בממשלה זו מונה אריאל שרון לתפקיד שר הבינוי והשיכון, תקופה שבה תנופת הבנייה הגיעה לשיא ותקציב המשרד היה הגבוה בין שאר משרדי הממשלה. בהמשך גם העלייה מאתיופיה הגיעה לשיא במבצע שלמה. בינואר 1991 פרצה מלחמת המפרץ הראשונה, אשר גררה ירי עיראקי של טילי סקאד על ישראל. לבקשת ארצות הברית הסכימה ישראל שלא להגיב למתקפה, על מנת שלא למוטט את הקואליציה הבינלאומית שהשתתפה במלחמה, שכללה גם מדינות ערביות. במישור המדיני נרשמה התקדמות עם עריכת ועידת מדריד. בעקבות השתתפות ישראל בוועידה פרשו התחייה, צומת ומולדת מהממשלה ועקב כך הוקדמו הבחירות. בתחום הטרור ממשלה זו ביצעה את חיסולו של מזכ"ל חזבאללה עבאס מוסאווי בפברואר 1992, דבר שהביא לתגובת נקם של חזבאללה בפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה חודש לאחר מכן. מספר הח"כים החברים בקואליציה 59 ח"כים לפני הצטרפות סיעת היחיד של אפרים גור (עם תמיכה מבחוץ של "מולדת") (11 ביוני 1990 - 2 ביולי 1990). 60 ח"כים לפני הצטרפות סיעת אגודת ישראל (עם תמיכה מבחוץ של "מולדת") (2 ביולי 1990 - 19 בנובמבר 1990) 64 ח"כים לפני הצטרפות סיעת מולדת (19 בנובמבר 1990 - 5 בפברואר 1991). 66 ח"כים לפני פרישת סיעת צומת (5 בפברואר 1991 - 31 בדצמבר 1991). 64 ח"כים לפני פרישת סיעות התחיה ומולדת (31 בדצמבר 1991 - 21 בינואר 1992). 59 ח"כים לאחר מכן (21 בינואר 1992 - 13 ביולי 1992). עם כינונה היו בממשלה 19 שרים. בפברואר 1991 הצטרף רחבעם זאבי לממשלה ומספר השרים עלה ל-20. בדצמבר 1991 וינואר 1992 התפטרו שלושת שרי מפלגות הימין (התחיה, צומת ומולדת) ומספר השרים ירד ל-17. 17 מהשרים כיהנו בעבר בממשלה (שמיר, לוי, ארנס, המר, מודעי, נסים, שרון, פת, פרץ, קצב, אולמרט, מגן, שאקי, דרעי, מילוא, מרידור ונאמן) ו-3 שרים כיהנו לראשונה בממשלה כלשהי (זאבי, איתן ופנחסי) ממשלת ישראל העשרים וארבע באתר משרד ראש הממשלה ממשלת ישראל העשרים וארבע באתר הכנסת
ויליאם ויטוורת'

ויליאם ג'ק ויטוורת' (באנגלית: William Jock Whitworth; 29 ביוני 1884 – 25 באוקטובר 1973) היה אדמירל בריטי שמילא תפקידים בולטים במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ואף שימש כלורד השני של האדמירליות. ויטוורת נולד ב-29 ביוני 1884 בעיר צ'טהאם שבקנט. ב-1899 הוא התגייס כצוער לצי המלכותי. ב-1901 הוא הוצב על סיפונה של ספינת הקרב אה"מ אושן ויחד עמה נשלח לסין במהלך מרד הבוקסרים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על המשחתות אה"מ אורסטס, אה"מ קוקטריס, ואה"מ וידט. ב-1926 הוא מונה למפקד בית הספר לאימון גופני בפורטסמות'. ב-1928 הוא מונה למפקד אניית המערכה אה"מ סטיוארט ולמפקד משט המשחתות ה-2 שהיה חלק מצי הים התיכון. ב-1936 מונה ויטוורת' למפקד אניית המערכה אה"מ רודני. שנה לאחר מכן הוא הפך להיות מזכיר הצי המלכותי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה למפקד פלגת סיירות הקרב. באפריל 1940 הוא נשלח לסייע לכוחות הצי הבריטי בחופי נרוויק שבנורווגיה. ויטוורת' הביס בקרב את המשחתות של הקריגסמרינה והשיג שליטה על נמל נרוויק. לאחר מכן הנחיתו הבריטים כוחות בעיר וכבשו אותה. למרות זאת, הם נאלצו לסגת מנורווגיה בעקבות התקדמות הגרמנים במערכה על צרפת. ב-1941 הוא מונה לתפקיד הלורד השני של האדמירליות. ב-1944 הוא מונה למפקד בסיס הצי רוזית'. ב-1946 הוא פרש מהצי. הוא נפטר ב-25 באוקטובר 1973 בעיר בוגנור ריג'יס שבמערב סאסקס. מדיה וקבצים בנושא ויליאם ויטוורת' בוויקישיתוף ויליאם ויטוורת'
רוקוט

רוקוט (ברוסית:Ро́кот, רעש) הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר שימש את רוסיה לשיגור לוויינים. המשגר מבוסס על טיל בליסטי UR-100N שפותח במרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל וייצורם החל בשנת 1974. רוב הטילים שנבנו יצאו משימוש צבאי. השיגורים לטיסה תת-מסלולית החלו בסוף 1990 מקוסמודרום בייקונור. בשנת 1994 בוצע שיגור ראשון שכלל לוויין. בשנת 2000 השיגורים עברו לקוסמודרום פלסצק מכן שיגור משופץ שהיה מנוצל בעבר למשגרים מדגם "קוסמוס". כל השיגורים בוצעו עם מאיץ מדגם "Briz" בגרסאות שונות. בהתאם לכך שונתה גם גרסת המשגר. בשנת 1995 מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל הקים בשותפות עם מרצדס-בנץ AG חברה שעסקה בשיגורים מסחריים. לצורך כך נרכשו 45 טילים בליסטיים. בשנת 2000 החברה נרכשה על ידי חברה שבבעלות Arianespace. חברה זו קיבלה 51% מהמניות. בשנת 2019 אוקראינה אסרה על אספקת מערכות בקרה למשגר. בעקבות כך השיגורים הופסקו. בשנת 2020 פורסם ש"מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל" רכש טילים בליסטים נוספים ובכוונתו לפתח מערכת בקרה חדשה. השיגור הראשון של "רוקוט M" היה תוכנן לשנת 2022. ייצור המשגר הראשון החל באפריל 2023 ושיגור מתוכנן לשנת 2024. בסך הכול בוצעו 34 שיגורים מהם רק שיגור בודד נכשל. חלק מהשיגורים היו לוויינים רוסים והיתר של מדינות אחרות. מדיה וקבצים בנושא רוקוט בוויקישיתוף נתוני שיגורים נתונים טכניים תיאור המשגר טיסות ניסוי נדחו לדצמבר 2024
מורגנשטרן

מורגנשטרן (Morgenstern) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו כוכב השחר (נוגה). האם התכוונתם ל... אוסקר מורגנשטרן – כלכלן, ממפתחי תורת המשחקים אריה מורגנשטרן – היסטוריון, חוקר תולדות היישוב היהודי בארץ ישראל יצחק זליג מורגנשטרן – אדמו"ר מקוצק-סוקולוב, בנו של רבי ישראל מורגנשטרן יצחק מאיר מורגנשטרן – רב ומקובל ישראלי חיים ישראל מורגנשטרן – אדמו"ר מקוצק-פילוב, נכדו של רבי מנחם מנדל מורגנשטרן כריסטיאן מורגנשטרן – משורר גרמני לינה מורגנשטרן – סופרת גרמנייה-יהודייה, מחנכת ופציפיסטית פמיניסטית מנחם מנדל מורגנשטרן מקוצק – מייסד חסידות קוצק תומאס מורגנשטרן – אלוף אולימפיאדת 2006 בקפיצות סקי, אוסטריה מורגנשטרן (מוזיקאי) – ראפר רוסי
אריך ביי

אריך ביי (בגרמנית: Erich Bey;‏ 23 במרץ 1898 – 26 בדצמבר 1943) היה קונטר-אדמירל גרמני, אשר נהרג במהלך קרב כף הצפון במלחמת העולם השנייה. ביי נולד בהמבורג ב-23 במרץ 1898. ב-13 ביוני 1916 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני ולחם במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה צומצם הצבא הגרמני, וביי סולק מהצי. הוא הצטרף לפרייקור ושרת בבריגדה הימית פון לוונפלד כמפקד פלוגה. ב-1922 פורקה הבריגדה ושולבה ברייכסמרינה. ב-26 באוקטובר 1938 מונה ביי למפקד המשחתת פרידריך Z 14. ב-4 באפריל 1939 הוא הועבר לפקד על שייטת המשחתות ה-4. באפריל 1940 נשלחה השייטת לכבוש את עיר הנמל הנורווגית האסטרטגית נרוויק. הגרמנים כבשו את העיר ללא קרב, אולם עד מהרה הופיע הצי הבריטי ותקף את המשחתות הגרמניות שעגנו בנמל נרוויק. הגרמנים הופתעו, והבריטים הצליחו להטביע כמה משחתות. ביי מיהר לאסוף את המשחתות שנותרו לו, והניס את הבריטים שספגו אבדות. עם זאת, כעבור שלושה ימים חזרו הבריטים בכוחות גדולים והטביעו את מה שנותר מהשייטת של ביי. בעקבות כך, שלטו הבריטים על נמל נרוויק ובהמשך הצליחו להשתלט גם על העיר נרוויק עצמה. רק בעקבות ההתקדמות הגרמנית במערכה על צרפת נאלצו בעלות הברית לפנות את נורווגיה. למרות זאת, עוטר ביי בצלב האבירים של צלב הברזל על חלקו במערכה. בפברואר 1942 שימש ביי כמפקד שייטת המשחתות שהשתתפה במבצע קרברוס. ב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת קונטר-אדמירל. ב-26 בדצמבר של אותה שנה, הוא הוביל שייטת שכללה חמש משחתות ואת סיירת המערכה שרנהורסט, ליירט שתי שיירות, מברית המועצות ואליה, בים ברנץ. הבריטים המתינו לגרמנים, וטמנו להם מארב ליד נורדקאפ. כאשר היה ברור שהקרב אבוד, שלח ביי את השדר: "שרנהורסט תילחם עד הפגז האחרון. הייל היטלר!" הגרמנים אכן לחמו בגבורה, אולם הובסו לנוכח עדיפותם של הבריטים. שרנהורסט טבעה ומתוך 1968 אנשי צוותה, רק 36 חולצו. עדי ראייה בריטיים סיפרו שהבחינו באדמירל ביי כשהוא פצוע קשה במים, אולם לא הספיקו לחלץ אותו לפני שטבע. מדיה וקבצים בנושא אריך ביי בוויקישיתוף אריך ביי באתר צלב הברזל אריך ביי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אמטוזאורוס

אמטוזאורוס (שם מדעי: Amtosaurus; מילולית: "הלטאה של אמטגי (Amtgai)") הוא סוג של דינוזאור בעל אגן דמוי עוף אשר חי במונגוליה של הקרטיקון העליון שלפני 90 מיליון שנה מזמננו. כיום הסוג מוטל בספק. הסוג מכיל מין יחיד - Amtosaurus magnus, לאחר שמין שני - A. archibaldi הועבר לסוג Bissektipelta. סוג זה נודע ממאובנים שהתגלו בחפירות של תצורות ביאן שירן (אנ'), במונגוליה והוא נחשב לסוג של אנקילוזאור, אם כי מספר חוקרים גם שייכו אותו למשפחת ההדרוזאוריים. הוא תואר למדע ב-1978 בידי החוקרים הרוסים סרגיי קורזנוב (אנ') וט. א. טומנובה (T.A. Tumanova). הסוג ידוע רק ממצאי גולגולת שבורים וחלקיים, אך היא מקוטעת מכדי להיות מוגדרת כך שהסוג מוטל כיום בספק. מדיה וקבצים בנושא אמטוזאורוס בוויקישיתוף אמטוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Kurzanov, S. M., & Tumanova, T. A. 1978. [On the structure on the endocranium in some ankylosaurs from Mongolia]. Paleontol. Zh. 1978:90-96 Parish, Jolyon; Barrett, Paul (2004). "A reappraisal of the ornithischian dinosaur Amtosaurus magnus Kurzanov and Tumanova 1978, with comments on the status of A. archibaldi Averianov 2002". Canadian Journal of Earth Sciences. 41 (3): 299–306. Bibcode:2004CaJES..41..299P. doi:10.1139/e03-101.
סמל אי חג המולד

סמל אי חג המולד הוא סמל בצבעים כחול ולבן. הסמל אומץ ב-14 באפריל 1986, אך לא קיבל מעמד רשמי. הוא מורכב מרקע תכלת ובו חמישה כוכבים לבנים, אחד גדול וארבעה קטנים, המייצגים את קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי ונמצאים גם בדגל אי חג המולד ומהווים את אחד הסמלים של חבר העמים האוסטרלי, הכוכבים ממוקמים על גלים סכמטיים מאותו הצבע. הצבע הכחול מסמל את האוקיינוס ההודי המקיף את האי. דגל אי חג המולד המנון אי חג המולד מדיה וקבצים בנושא אי חג המולד בוויקישיתוף הדגל ומרכיביו הקיימים גם בסמל אי חג המולד (באנגלית) פירוט הרלדי של סמל אי חג המולד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נייבלה (דינוזאור)

נייבלה (שם מדעי: Niebla; מספרדית: "ערפל") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף ממשפחת האבליזאוריים, אשר חי באמריקה הדרומית במשך הקרטיקון שלפני 79 עד 69 מיליון שנה מזמננו. הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות אלן (אנ') בריו נגרו שבארגנטינה והוא תואר למדע ב-2020, על סמך בדיקה של ממצאי שלד בודד של פרט בוגר שכלל גולגולת כמעט מלאה, כמה שיניים ושרידי לסת וכן חוליות וצלעות מקוטעות ועצם שכם שלמה. הסוג כולל מין יחיד - Niebla antiqua, שפירושו בלטינית: "עתיק". דינוזאור זה היה קרובו של הקרנוטאורוס והפרט שנמצא שהיה כבר בוגר הגיע לאורך של 4 עד 4.5 מטרים, מה שהופך אותו לקטן ביחס למשפחתו. לצידו נמצאו מספר פטרוזאורים כמו האירוטיטאן, זאורופודים, אורניתופודים ותרופודים קטנים כמו הבונפרטניקוס והאוסטרורפטור, מהם אולי ניזון הנייבלה. כמו כן נמצא גם קרובו הקווילמזאורוס. מדיה וקבצים בנושא נייבלה בוויקישיתוף
סמל איי קוקוס

סמל איי קוקוס הוא סמל שאושר במועצת השלטון שהתקיימה ב-28 במרץ 2007. צבעיו נבחרו במטרה לשקף את האקלים החם והחגיגי של האיים. האלמנטים המופיעים בו קשורים לאוקיינוס המשפיע על היבטים רבים בחיי היומיום באיים. צמח הקוקוס מייצג את הצמחייה, הג'וקונג (סירה המשמשת את ילידי האיים) מסמלת את אוכלוסיית הארכיפלג. צב הים מייצג את חיות הבר והצבעים הכחולים מתייחסים לאוקיינוס ההודי. התיאור ההירלדי של הסמל הוא של סמל עם מגן מרובע, המחולק ל-4. החלק הראשון והרביעי (משמאל לימין) בצבעי תכלת ובמרכזם דג. בחלקים השני והשלישי מופיעה ציפור צבעונית. במרכז המגן ממוקמת האות "Z" בצבע שחור. באזור העליון שמעל למגן ממוקמת יד האוחזת ורד ומשני צדי המגן שני עצי קוקוס. בחלקו התחתון של הסמל מופיע הכיתוב "Maju Pulu Kita" שפירושו "קדימה האי שלנו" הוא החליף את הכיתוב בלטינית: "Pro Patria". דגל איי קוקוס המנון איי קוקוס מדיה וקבצים בנושא איי קוקוס בוויקישיתוף סמלי איי קוקוס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילטון קייטימס

מילטון קייטימס (באנגלית: Milton Katims;‏ 24 ביוני 1909 - 27 בפברואר 2006) היה ויולן ומנצח אמריקאי. קייטימס היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיאטל במשך 22 שנים (1954 - 1976). בתקופה הזו הוסיף לרפרטואר התזמורת יותר מ-75 יצירות, הקליט, ניצח על ביצועי בכורה של יצירות חדשות ולקח את התזמורת לסיורים אחדים. הוא הרחיב את סדרות הקונצרטים למשפחה ולפרברים מרוחקים. קייטימס נולד בברוקלין להורים שהיגרו מרוסיה ומן האימפריה האוסטרו-הונגרית. שמו של אביו היה במקור קטימסקי, אך שונה באליס איילנד כאשר הגיע לארצות הברית בגיל 12. אמו של קייטימס הייתה שרה ומנגנת בפסנתר ודאגה לחינוך מוזיקלי לילדיה, למרות האמצעים המועטים שעמדו לרשות המשפחה. קייטימס למד פסיכולוגיה באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר בוגר בשנת 1929. בראשית דרכו היה קייטימס כנר, אך לאון בארזין, ויולן, מנצח ומחנך ממוצא בלגי אותו פגש באוניברסיטת קולומביה, יעץ לו לעבור לויולה. קייטימס ניגן במספר הרכבי מוזיקה קאמרית, ביניהם רביעיית הפסנתר של ניו יורק, והיה ויולן נוסף ברביעיית בודפשט הנודעת, שעמה עמד בקשר במשך 15 שנים. ששת התקליטים שהקליט עם הרביעייה החל בשנת 1941 התקבלו בהערכה רבה. הוא ניגן בפסטיבלים שונים, כגון פסטיבל קזאלס בפוארטו ריקו. קייטימס הצטרף לתזמורת NBC בשנת 1943 כמחליפו של ויליאם פרימרוז כוויולן ראשי. במשך עשור השנים שלו עם התזמורת, פיתח קייטימס קשר קרוב עם המנצח ארטורו טוסקניני והיה לעוזרו. הוא אף השתמש בשרביט, שהיה שייך לטוסקניני. קייטימס ניצח גם על תזמורות כגון הפילהרמונית של ניו יורק, תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של בוסטון, הפילהרמונית של לונדון, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של מונטריאול וגם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הוא ארגן סדרה של קונצרטים למוזיקה קאמרית בשם "מפגשי מוזיקה לאור נרות" ב"אולם הנשפים הספרדי" של מלון אולימפיק, שם הופיעו סולנים אורחים כמו הכנר אייזק שטרן, הצ'לן ליאונרד רוז והפסנתרנים לאון פליישר וקלאודיו אראו. קייטימס השתתף לעיתים קרובות במפגשים אלה בנגינת ויולה ואשתו, וירג'יניה, ניגנה בצ'לו. קייטימס הגיש כיתות אמן בסין ובישראל, לימד בבתי ספר למוזיקה כגון ג'וליארד בניו יורק ונורת'ווסטרן בעיבורי שיקגו ובאוניברסיטת וושינגטון. כן עיבד וערך מוזיקה לוויולה. אחד מהישגיו הגדולים של קייטימס בסיאטל הייתה הסבתו של האודיטוריום העירוני לבית אופרה. הנהגתו הייתה בעלת חשיבות מכרעת בהשגת המימון לפרויקט. האולם נועד לשרת במשותף את האופרה של סיאטל, את בלט נורת'ווסט פאסיפיק ואת התזמורת הסימפונית של סיאטל. בנוסף להיותו מוזיקאי, קייטימס היה מספר מעשיות. בשנת 2004 הוציא עם אשתו ספר זכרונות משותף, בשם "העונג כולו שלנו" בו ניכר כישרונו בסיפור מעשיות. בשנת 1966 נבחר קייטימס לאיש השנה של סיאטל, ודיוקנו התנוסס על כריכת מדריך הטלפון. מילטון קייטימס, באתר AllMusic (באנגלית) מילטון קייטימס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מילטון קייטימס, באתר Discogs (באנגלית) קורות חיים באתר היסטוריה של מדינת וושינגטון
פטר לומברד

פיטר לומברד (1096 נובארה - 1160 פריז) - תאולוג סכולאסטי, בישוף העיר פריז, ומחבר ארבעת כרכי הספר 'משפטים' (Sentences), שהפך להיות ספר-הלימוד המרכזי בהכשרת תאולוגים במאות השנים שלאחריו. לומברד נולד בצפון-מערב איטליה למשפחה ענייה. למד תאולוגיה בקתדרלה של ריימס ואחר כך (1134) בפריז. במשך עשור לימד בקתדרלה של נוטרדם, ועמד בקשרים עם פייר אבלר ועם איג מסן-ויקטור, שניהם מגדולי התאולוגים בני התקופה. קבלתו של לומברד חסר הייחוס, בין בכירי הכמורה בנוטרדם, שהיו כולם מיוחסים בקשרי דם וקשרים נוספים למלוכה ולמעמד הגבוה, מוסברת רק בזכות הצטיינותו האקדמית. בעשור של 1150 הפך לומברד לדיקן, ואחר כך לארכי-דיקן, בסופו של העשור נתמנה לבישוף פריז, ונפטר שנה לאחר מכן. לומברד חיבר פירוש לספר תהילים, וכן לאגרותיו של פאולוס בברית החדשה. את עיקר פרסומו הספרותי, ללא שום ספק, קנה בחיבורו Libri Quatuor Sententiarum - ארבעה ספרי 'משפטים', חיבור שהפך לספר הלימוד הסטנדרטי לתאולוגיה באוניברסיטאות של ימי הביניים. במשך המאות ה-13–16, שימש ספר זה לחיבור הנוצרי העיקרי עליו נכתבו הערות או פירושים, מלבד כמובן ספר התנ"ך עצמו. השפעתו הייתה ניכרת על הוגים נוצריים דוגמת אלברטוס מגנוס, תומאס אקווינס, ויליאם איש אוקאם, גבריאל ביל (BIEL). אפילו מרטין לותר כתב בצעירותו הערות על 'משפטים', וכמוהו גם ז'אן קלווין ציטט כמאה פעמים מן החיבור הזה. מדיה וקבצים בנושא פטר לומברד בוויקישיתוף פטר לומברד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אובססיה (סדרת טלוויזיה)

אובססיה (באנגלית: Obsession) היא סדרת טלוויזיה משנת 2023 הזמינה בשירות הסטרימינג נטפליקס. בסדרה מככבים צ'ארלי מרפי, ריצ'רד ארמיטג' ואינדירה וארמה. התסריט נכתב על ידי מורגן לויד מלקולם ובנג'י וולטרס ומבוסס על הרומן "Damage" מאת ג'וזפין הארט. ויליאם פארו הוא מנתח שמתחיל רומן עם אנה, ארוסתו של בנו ג'יי. עד מהרה ויליאם נהיה אובססיבי לאנה, מה שמאיים על הקריירה שלו ועל משפחתו וחייו. צ'ארלי מרפי - אנה ברטון ריצ'רד ארמיטג' - ויליאם פארו אינדירה ורמה - אינגריד פארו ריש שאה - ג'יי פארו פיפה בנט-וורנר - פגי סונרה אנג'ל - סאלי פארו אניל גוטם מריון ביילי - אליזבת ברטון סלין ארדן איסלה ג'קסון-ריצ'י פרנצ'סקה נייט גרג בארנט ויקטור פונטקורבו לטי תומאס כרים חסן הסדרה הופקה על ידי חברות ההפקות "Gaumont Film Company" ו-"Monage Productions". המפיקים הם ג'ינה קרטר, מתיו ריאד ופרית טריפלדי מ-Moonage, ואליסון ג'קסון של גאומונט שימשו כמפיקות בפועל. מרפי, שאה, ארמיטאג' וורמה לוהקו באביב 2022 כשההפקה החלה שם הקודם לסדרה, Damage. התסריט לסדרה נכתב על ידי מורגן לויד מלקולם ובנג'י וולטרס והתבסס על הספר Damage מאת ג'וזפין הארט, שעובד בעבר לסרט Damage מ-1992 בכיכובם של ג'ולייט בינוש וג'רמי איירונס. גלן לייבורן וליסה בארוס ד'סה ביימו את הסדרה. מקומות הצילום כללו תפאורה באולפני טוויקנהאם. הסדרה בת ארבעת הפרקים תוארה כ"מותחן אירוטי". הסדרה שודרה לראשונה בנטפליקס ביום חמישי, 13 באפריל 2023. אובססיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אובססיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Whittington, Paul (8 באפריל 2023). "Obsession star Charlie Murphy: 'You have to have a really happy set to go to those dark places —Love/Hate was one of the happiest'". Independent.ie. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Ritman, Alex (17 במרץ 2022). "Richard Armitage, Indira Varma Cast in Netflix Adaptation of Erotic Thriller 'Damage'". Hollywood Reporter. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Devore, Britta (29 במרץ 2023). "Richard Armitage and Charlie Murphy Get Hot and Heavy in a Trailer for Netflix's 'Obsession'". Collider. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Fletcher, Alex (30 במרץ 2023). "Obsession: Everything you need to know about the Richard Armitage and Charlie Murphy erotic thriller". bt.com. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Shillcock, Francesca (30 במרץ 2023). "Happy Valley star joins Richard Armitage in Netflix's racy new thriller". Hello. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה) Hibbs, James (29 במרץ 2023). "Richard Armitage and Charlie Murphy in trailer for "seductive" Obsession". Radio Times. נבדק ב-10 באפריל 2023. {{cite web}}: (עזרה)