laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנוסע השמיני נגד הטורף

הנוסע השמיני נגד הטורף (באנגלית: Alien vs. Predator) הוא סרט פעולה-מדע בדיוני-אימה משנת 2004 בבימויו של פול ו. ס. אנדרסון ובכיכובם של סאנה לאת'ן, ראול בובה, לאנס הנריקסן, יואן ברמנר וקולין סלמון. זהו הסרט הראשון בזיכיון סרטי הנוסע השמיני נגד הטורף, הסרט החמישי בזיכיון סרטי הנושע השמיני, והסרט השלישי בזיכיון סרטי הטורף. הסרט הוא קרוסאובר המפגיש את החוצן האימתני זינומורף מזיכיון הנוסע השמיני עם החוצן האימני "הטורף" מזיכיון הטורף - רעיון שפותח במקור בספר קומיקס משנת 1989 בהוצאת Dark Horse Comics מאת רנדי סטרדלי וכריס וורנר. הסרט, אשר הופק בתקציב של כ-60 מיליון דולרים, זכה להצלחה מסחרית, וגרף מעל ל-177.4 מיליון דולר ברחבי העולם. הצלחת הסרט הובילה להפקת סרט המשך שיצא לאקרנים בשנת 2007, וכמו גם לפיתוח של משחקי וידאו, וחוברות קומיקס של הנוסע השמיני נגד הטורף. בתחילת הסרט מתקבל בלוויין אות מסתורי מהאי בובה (Bouvetøya) אשר ממוקם מול חופי אנטארקטיקה. התעשיין העשיר צ'ארלס בישוף ווילנד (בגילומו של לאנס הנריקסן) מקים משלחת מיוחדת שתצא לחקור את מקור האות. המשלחת אשר כוללת את הארכאולוג סבסטיאן דה רוזה (מגולם על ידי ראול בובה) והמדריכה אלכסה וודס (מגולמת על ידי סאנה לאת'ן), מגלה פירמידה עתיקה אשר קבורה עמוק מתחת לקרח. הם מגלים בהמשך מנהרה שמובילה ישירות לתוך הפירמידה. בתוך הפירמידה המשלחת מוצאת עדויות לציוויליזציה עתיקה שסגדה לגזע החוצנים הטורפים כאלים. בהמשך חברי המשלחת לומדים באמצעות הירוגליפים על קירות הפירמידה שהטורפים ביקרו במשך מאות שנים לאורך ההיסטוריה בכדור הארץ, על מנת לצוד זינומורפים, אותם הם גידלו בגופם של בני אדם. בעת שחברי המשלחת חוקרים את הפירמידה, הם מעירים בשוגג הן את הזינומורפים והן את הטורפים, והדבר מוביל לעימות קטלני בין שני גזעי החוצנים. אלכסה וודס (מגולמת על ידי סאנה לאת'ן) - הגיבורה הראשית בסרט. אלכסה היא מדריכה קשוחה ובעלת תושייה אשר חקרה במשך שנים רבות את האזורים הארקטיים. פרופסור סבסטיאן דה רוזה (מגולם על ידי ראול בובה) - ארכאולוג איטלקי וחבר בצוות המשלחת שעוזר לחשוף את סודות הפירמידה. צ'ארלס בישוף ווילנד (מגולם על ידי לאנס הנריקסן) - המייסד המיליארדר של תאגיד ווילנד אשר ארגן את המשלחת. ד"ר גראם מילר (מגולם על ידי יואן ברמנר) - מהנדס כימי סקוטי. המדען הראשי של צוות המשלחת. מקסוול סטאפורד (מגולם על ידי קולין סלמון) - העוזר האישי של ווילנד אשר אחראי על האבטחה של הצוות. הנוסע השמיני (סדרת סרטים) זיכיון הטורף מדיה וקבצים בנושא הנוסע השמיני נגד הטורף בוויקישיתוף "הנוסע השמיני נגד הטורף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר נטפליקס "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר AllMovie (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר Metacritic (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר אידיבי "הנוסע השמיני נגד הטורף", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "הנוסע השמיני נגד הטורף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סוכנויות הידיעות, הצלחה בקופות: "הנוסע השמיני נגד הטורף", באתר ynet, 16 באוגוסט 2004 AFI|Catalog, catalog.afi.com Dennis Harvey, Alien vs. Predator, Variety, ‏2004-08-13 (באנגלית אמריקאית) Alien vs. Predator, Box Office Mojo A brief and bloody history of Aliens videogames - Destructoid, web.archive.org, ‏2013-10-23
דנג'אק

דנג'אק (באנגלית: Danjaq, LLC) היא חברת ההחזקות האחראית על זכויות היוצרים והמוצרים המסחריים של סדרת סרטי ג'יימס בונד. כיום הוא מנוהלת על ידי משפחתו של אלברט ברוקולי, שיזם את סדרת הסרטים יחד עם הארי זלצמן. החברה הוקמה בשנת 1962 על ידי זלצמן וברוקולי לאחר צאתו לאקרנים של הסרט הראשון בסדרה, "ד"ר נו". עקב קשיים כלכליים מכר זלצמן את חלקו בחברה ליונייטד ארטיסטס ב-1975. בשנת 1977, עם צאת הסרט "המרגלת שאהבה אותי" לאקרנים, התגלעה מחלוקת בעניין חלוקת זכויות היוצרים בין דנג'אק ליונייטד ארטיסטס, שנמשכת ככל הנראה עד עצם היום הזה. Danjaq LLC v. James Bond Ltd
אנתוני צ'ין

אנתוני צ'ין (באנגלית: Anthony Chinn;‏ 1930 – 22 באוקטובר 2000) היה שחקן בריטי יליד גיאנה. צ'ין נולד בג'ורג'טאון, גיאנה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט בריטי ב-1957. ב-1961 עבר ללונדון ובמשך השנים הבאות הופיע במספר סדרות טלוויזיה בריטיות. הוא הופיע בשלושה מסרטי ג'יימס בונד: "ד"ר נו" (1962), "גולדפינגר" (1964) ו"אתה חי רק פעמיים" (1967), ללא קבלת קרדיט על כך. מאוחר יותר הופיע בתור מוהאן ב"שודדי התיבה האבודה" וכטכנאי ב"האלמנט החמישי". אנתוני צ'ין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנתוני צ'ין, באתר BFI
בית הקברות הצבאי אטפל

בית הקברות הצבאי אֶטַפְּל (באנגלית: Étaples Military Cemetery) הוא בית קברות צבאי של האימפריה הבריטית, הממוקם בעיירה אטפל (אנ') ליד חוף תעלת למאנש שבצרפת, כ-50 קילומטר מדרום-מערב לעיר קאלה. נקברו בו 11,557 חללים, שמרביתם נפלו במלחמת העולם הראשונה. הוא בית הקברות הצבאי הגדול מסוגו בצרפת, ואחד מן הגדולים באירופה. בשנת 2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית), הכולל בין היתר את בית הקברות. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש האזור שסביב העיירה אטפל, לחוף שפך הנהר קאנש (Canche), כשטח כינוס ועורף לוגיסטי של שדות הקרב בצפון צרפת. נמצא בו ריכוז גדול של מחנות של צבאות האימפריה הבריטית ושל בתי חולים צבאיים. הוא היה מרוחק יחסית מהחזית ועל כן מוגן מהתקפה, למעט ממטוסים, והיה נגיש באמצעות מסילות רכבת משדות הקרב השונים. בשנת 1917 חנו בו 100 אלף חיילים וכ-16 בתי חולים שדה, שהיו בעלי קיבולת של 22 אלף פצועים וחולים. בית הקברות קלט חללים שנפטרו בבתי החולים. החללים הראשונים נקברו בו במאי 1915. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצבו שוב באזור בתי חולים צבאיים. ובית הקברות שימש לקבורה מינואר 1940 ועד לנסיגת הצבא הבריטי מצרפת בסוף מאי 1940. לאחר המלחמה כונסו לבית הקברות מספר קברים מאתרי קבורה אחרים בצרפת. שטח בית הקברות הוא כטרפז, והחלקות בו פונות בכיוונים שונים (שלא כשכיח בבתי הקברות הצבאיים של האימפריה הבריטית). בחלקו הדרום מזרחי של האתר, שבו נמצאת הכניסה לבית הקברות, משתרע מתחם טקסי מוגבה ומרוצף בחלקו, שבו שני מבנים קישוטיים דמויי מגדלים, ובו ניצבים גם צלב ההקרבה ומצבת הזיכרון. מדרגות מובילות במדרון מן המתחם אל חלקות הקבורה. שטח בית הקברות מוקף בעצים ונטוע בו דשא. בית הקברות במתכונתו הקבועה תוכנן על ידי האדריכל הבריטי אדווין לאצ'נס (Edwin Lutyens) והוא מתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. הוא נחנך ב-13 במאי 1922 על ידי מלך בריטניה ג'ורג' החמישי, במסגרת מסע העלייה לרגל שערך לקברי חיילי האימפריה הבריטית בצרפת ובבלגיה. כ-11 אלף מן החללים שנקברו באתר השתייכו לצבאות האימפריה הבריטית, ובו 119 קברים בלבד של חללי מלחמת העולם השנייה. 73 מכלל החללים הם אלמונים. כ-8,900 מהחללים היו בריטים, כ-1,150 קנדים, כ-460 אוסטרלים וכ-260 ניו זילנדים. היתר היו דרום אפריקאים, הודים ובלגים. בית הקברות מכיל גם 662 קברים של חללים שלא השתייכו לצבאות האימפריה הבריטית, רובם גרמנים, כולל שישה אלמונים. יש בו גם חמישה קברים של חללים שלא נפלו בשתי מלחמות העולם. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הצבאי אטפל בוויקישיתוף בית הקברות, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה בית הקברות, באתר Virtual War Memorial Australia תקציר מנהלים של מסמך המועמדות לאתר המורשת מ-2018, עמ' 1–12 (זמין להורדה באתר אונסק"ו (באנגלית))
בן-ציון בן-משה

בן-ציון (בנצי) בן-משה (19 בפברואר 1943 – 6 באוגוסט 2024) היה משורר, מתרגם ועורך ספרותי ישראלי. בן-משה גדל והתחנך ברחובות. הקים בכפר סבא את החנות הראשונה שהתמקדה בספרים בשנות ה-70 של המאה ה-20. ספר שיריו הראשון זריחת הזיכרון עכשיו ראה אור ב-1982 בהוצאת שוקן. ב-1987 הקים בית הוצאה לאור בשם "חנות הספרים" במטרה לפרסם "ספרות מקור ושירה עברית, של משוררים וסופרים צעירים בישראל, וכן תרגומים של יצירות מופת מספרות העולם". הרבה לתרגם מאנגלית, בעיקר את יצירותיו של אוסקר ויילד. זריחת הזיכרון עכשו (ירושלים: שוקן, תשמ״ב 1982) רישומי חורף מאמצע הקיץ, 1982–1989 (ירושלים: כרמל, תש״ן 1989) לקט, שכחה ופאה: 1982–1998 (כפר סבא: חנות הספרים, 1998) סונטות: אוגוסט 2001 – אפריל 2002 (כפר סבא: חנות הספרים, 2002) נגן מות וחמת חלילים: סונטות, מאי 2003 – מרץ 2005 (כפר סבא: חנות הספרים, תשס״ה 2005) שירים מגן העדן: סונטות, דצמבר 2011 – פברואר 2012 (כפר סבא: חנות הספרים, תשע״ב 2012) טלוויזיה / ז'אק לאקאן; פתח-דבר והארות - ז׳אק-אלן מילר; עורך מדעי - מרקו מאואס (כפר-סבא: חנות הספרים, תשנ״ב 1992) ממעמקים; הבלאדה מכלא רדינג / אוסקר ויילד (כפר סבא: חנות הספרים, תשנ״ג 1993) ארבע יצירות מופת / אוסקר ויילד (כפר-סבא: חנות הספרים, 1998) תמונתו של דוריאן גריי / אוסקר ויילד (כפר-סבא: חנות הספרים, 1998) סיפורי אגדה / אוסקר ויילד (כפר-סבא: חנות הספרים, 1999) סונטות / שקספיר. על הסונטות / אוסקר ויילד (כפר סבא: חנות הספרים, 2000) האמת של המסכות: <שירות ומסות> / אוסקר ויילד (כפר סבא: חנות הספרים, 2001) מעבר לגדר: <כתבים על חירות האדם> / פול רובסון (כפר סבא: חנות הספרים, 2001) כל השירים / אוסקר ויילד (כפר-סבא: חנות הספרים, 2003) כל המחזות / אוסקר ויילד (כפר סבא: חנות הספרים, 2006) דה פרופונדיס / אוסקר ויילד (כפר סבא: חנות הספרים, תשס״ט 2009) <״מסות, פרקי ספרות, מכתבים, הבלדה מכלא רדינג״; תרגמו מאנגלית והוסיפו הערות בן-ציון בן-משה, טלי פונטוביץ׳> דון חואן / לורד ביירון (כפר סבא: חנות הספרים, 2018) המילים והדברים: קונטרס לשירה, ספרות, אמנות ותרגום (כפר סבא: חנות הספרים, 1997) אהבה, שטנה וסמים קלים: שירים / אביה בן-דוד (תל אביב: סיטרא אחרא, 2003) היום אני כלב מדבר על אהבה: מחזורי שירים / דניאל סטברו (כפר סבא: חנות הספרים, 2001) תמונה משפחתית / בן ציון צוקר (כפר סבא: חנות הספרים, תשס״ח 2008) <נובלות> שירים בקצב הג'אז / יצחק רוסו (כפר סבא: חנות הספרים, תשע״ח 2018) ספר השירים / יפעת אמוץ-לוי (כפר סבא: חנות הספרים, 2019) לידה כפרית: (אודיסאה) / ד"ר איוון אברהם שוורץ (כפר סבא: חנות הספרים, 2019) האיש שחשב שהוא אלוהים: השתקפויות / אבי פרידה (כפר סבא: חנות הספרים, 2020) אתר האינטרנט הרשמי של בן-ציון בן-משה רותם רז, בן-ציון בן-משה, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של בן-ציון בן-משה, בקטלוג הספרייה הלאומית מילים לשירים של שירים שנכתבו ע"י בן ציון בן משה, באתר "שירונט" אתר "חנות הספרים - בית הוצאה לאור". בן-ציון בן-משה, דף שער בספרייה הלאומית בן-ציון בן-משה, בלקסיקון הספרות העברית החדשה אדם רז, הידד לקיסר, העומדים למות מצדיעים לך, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2024 רבקה איילון, איך להיגמל מדמותי ואיך להיגמל מדמותם, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2024 איש הספר בן ציון מחנות הספרים המיתולוגית בכפר סבא הלך לעולמו - ירוק - רשת מקומונים בשרון, באתר ירוק - רשת מקומונים בשרון, ‏7 באוגוסט 2024 אתר הוצאת הספרים
קול דומן

קול דומן (באנגלית: Cole Doman; נולד ב-13 במרץ 1993) הוא שחקן אמריקאי. דומן נולד בפילדלפיה ב-1993. בשנת 2011 סיים דומן תואר ראשון באמנויות מהמכללה לאמנויות הבמה של אוניברסיטת רוזוולט בשיקגו. לאחר מכן הוא התקבל לבית הספר למשחק בסטפנוולף, ובין מוריו היו איימי מורטון, טארל אלווין מקרייני ומייקל פטריק תורנטון. בתקופתמגוריו בשיקגו שיחק בתיאטרון שייקספיר של שיקגו. בשנת 2014 הוא זכה בתואר אחד מ"הפנים החדשות הלוהטות של תיאטרון שיקגו" על ידי שיקגו טריביון. אחרי תפקיד משנה קטן בפרק של סדרת הטלוויזיה "חסרי בושה", לוהק דומן לתפקיד הקולנועי הראשון שלו בסרט "Henry Gamble's Birthday Party" של סטיבן קון. הוא גילם בחור צעיר ביום הולדתו שמסיבת בריכה נערכת לכבודו. בשנת 2016 הוא נבחר לאחד השחקנים הצעירים הטובים ביותר על ידי "The Film Stage". משנת 2018 יצא לסיבוב הופעות בארצות הברית כחבר בהרכב המחזמר "מרשעת" עם ג'ו מנטלו. הוא שיחק את התפקיד של מוק מעריץ של גלינדה. בשנת 2020 שיחק בדרמה הקולנועית "Uncle Frank" מאת אלן בול, ששודרה ב-Amazon Prime. דומן קיבל תפקיד ראשי בדרמה הקולנועית "Mutt", שהוצגה לראשונה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2023. תפקיד ראשי נוסף הגיע בסרט האימה המסתורי "Haze" מאת מתיו פיפר בשנה שלאחר מכן. הוא חי לסירוגין בברוקלין ובלוס אנג'לס. 2015: חסרי בושה (סדרת טלוויזיה, פרק אחד) 2015: מסיבת יום ההולדת של הנרי גמבל (סרט באורך מלא) 2016: משפחה מודרנית (סדרת טלוויזיה, פרק אחד) 2018: חפצים חדים (סדרת טלוויזיה, פרק אחד) 2020: דוד פרנק 2021–2022: אחת שיודעת (סדרת טלוויזיה, 4 פרקים) 2023:"Mutt" סרט באורך מלא 2024: "Haze" סרט באורך מלא TBA‏ "The Savant" סדרת טלוויזיה אתר האינטרנט הרשמי של קול דומן (באנגלית) קול דומן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קול דומן, ברשת החברתית אינסטגרם קול דומן, סרטונים באתר Vimeo קול דומן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קול דומן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קול דומן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) https://www.mylife.com/cole-doman/e127125635260578 Cole Doman. In: graytalentgroup.com. Abgerufen am 26. Januar 2020. Hot New Faces 2014. In: Chicago Tribune, 23. Juli 2014. Kate Erbland: Springboard: Cole Doman’s Feature Debut is Worth Celebrating in Bold 'Henry Gamble’s Birthday Party'. In: indiewire.com, 25. Dezember 2015. Cole Doman. In: thefilmstage.com. Abgerufen am 26. Januar 2020. Leah Wright: Review: Middle Tennessee Local Helps Bring “Wicked” to Life. In: focusmidtenn.com. Abgerufen am 26. Januar 2020.
גד מנלה

גד "גדי" מָנֵ֫לָה (ז' בשבט תש"ו, 9 בינואר 1946 – 26 ביולי 1968) היה קצין המבצעים של חטיבת הבקעה בשנות ה-60, ונהרג בעת מרדף אחר מחבלים באזור פצאל. בעל עיטור העוז. מנלה נולד בקיבוץ תל יצחק, שהוריו נמנו עם מייסדיו. ביולי 1963 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין של הנח"ל שיצא לכפר גליקסון, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, ואחר כך מונה למפקד מחלקה בצנחנים. מנלה נהג להטיל על חייליו משימות קשות על מנת לחשלם כראוי לקראת הקרב. יש על כך סיפורים רבים בעל-פה, שסופרו בין חייליו במשך השנים. תיאור ספרותי של היחידה מופיע ברומן האוטוביוגרפי "שני חיי יעקב", מאת יעקב בוצ'ן, שהיה סמל המחלקה בפיקודו של מנלה, וכן ברומן "הענקים וילדי השמש" שכתב אוריאל זוהר בן קיבוץ תל יצחק, שהכיר את מנלה מקרוב, בחייו. על חלקו בפעולת כראמה, ב-21 במרץ 1968, הוענק למנלה עיטור העוז. גילה גבורה במילוי תפקיד קרבי תוך חירוף נפש. תיאור המעשה: ביום כ"א באדר התשכ"ח (21 במרץ 1968), בפשיטת צה"ל על כראמה, גילה סגן גד מנלה ז"ל אומץ לב ותושייה תחת אש עזה של האויב. הוא יצא בזחל"ם למשוך את אש האויב אליו, כדי לאפשר לכוחותינו לאתר את מקורות האש של האויב. נוסף על כך חילץ פצועים בהיותם תחת אש עזה ורצופה. סרן גד (גדי) מנלה ז"ל נפל בקרב כעבור כארבעה חודשים, ביום א' באב התשכ"ח (26 ביולי 1968). על מעשה זה הוענק לו עיטור העוז ניסן התשל"ג אפריל 1973 ,דוד אלעזר, רב־אלוף, ראש המטה הכללי. — עיטור העוז לגד מנלה במהלך מלחמת ההתשה בבקעת הירדן פעלו אל"ם אריה רגב, מח"ט הבקעה, וסרן גד מנלה במרדפים נגד חוליות שחצו את נהר הירדן וחדרו לגדה המערבית כדי לפגוע בכוחות צה"ל. במרדף שנערך ב-26 ביולי 1968 נהרגו רגב ומנלה. במרדף זה נהרגו גם שמונה מחבלים ואחד נפצע ונתפס. גד מנלה הובא למנוחות בבית העלמין האזרחי שבקיבוצו תל יצחק. בקיבוץ תל-יצחק הוקם בית-הנצחה לזכרו, "בית גדי", שהיה למועדון ולבית התרבות של המקום. ב"בית גדי", היה מונח העוזי של סרן מנלה ועליו 14 שריטות חרוטות בשורה אחת, כאשר כל אחת מהן מסמלת מרדף. את המרדף ה-15, נראה שלא הצליח לסמן בעצמו. בכניסה לבית התרבות הוצב פסל לזכרו של גד מנלה, מעשה ידיו של נתן רפופורט. המושב ארגמן בבקעת הירדן מנציח את זכרו בשמו: שם היישוב הוא שילוב של שמו ושמו של אל"ם אריה רגב, שנהרג עמו באותו מרדף, והוא מורכב מראשי תיבות שמם ארג = אריה רגב, גמן = גד מנלה. גם מחנה גדי בבקעה קרוי על שמו של גד מנלה. מדיה וקבצים בנושא גד מנלה בוויקישיתוף קורות החיים של גד מנלה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון הענקת עיטור העוז לאמנון ליפקין שחק, לגד מנלה ולד"ר פרלמן בעקבות מבצע כראמה, סרט בערוץ YouTube של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון אלי לנדאו, אל"מ רגב וסרן מנלה נפלו בקרב, מעריב, 28 ביולי 1968 עיטור העוז שהוענק לסרן גד מנלה, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל; סרן גד מנלה, באתר הגבורה
דיפלומיסטוס

דיפלומיסטוס (שם מדעי: Diplomystus) הוא סוג של דג קדום ממחלקת מקריני סנפיר שהיה קרוב מעט לסרדינאים, אם כי היה שייך לסדרה הנכחדת הקרובה Ellimmichthyiformes. הוא התקיים באמריקה הצפונית ואסיה בין הקרטיקון התחתון עד האאוקן לפני 136.4 עד 48 מיליון שנה מזמננו והוא שרד את הכחדת הקרטיקון הגדולה. הדג תואר לראשונה בשנת 1877 ותואר בידי החוקר האמריקאי אדוארד דרינקר קופ, על סמך ממצאים שהתגלו באותה שנה בתצורות נהר גרין (אנ') שבנהר גרין בויומינג, כאשר ממצאי מאובנים אחרים התגלו בלבנון, יפן, קוריאה וארצות הברית. סוג זה מכיל 7 מינים: Diplomystus dentatus Diplomystus birdii Diplomystus dubetreiti Diplomystus shengliensis Diplomystus kokuraensis Diplomystus primotinus Diplomystus altiformis לעיתים מכלילים חלק ממיניו עם הסוג הקרוב Knightia. דג זה הגיע מגודל קטן כשל סרדין עד לאורך 65 ס"מ בפרטים הגדולים ולפי מקומות הממצאים נראה שחי במים מתוקים כמו אגמים ונהרות איטיים. בצורתו הוא דמה לסרדינאים בני המשפחה Pristigasteridae. במראהו היה זה דג עגלגל בעל בטן רחבה ובעל סנפירים קצרים, ראש רחב עם לסת עמוקה שנעה כלפי מעלה ואולי עזרה לדג לבלוע טרף גדול. היו לו עיניים גדולות והוא היה צייד לפי ממצאים בהם בלע דג קטן יותר. ייתכן מאוד שהדג חי בלהקות לאורך האגמים הקדומים. מדיה וקבצים בנושא דיפלומיסטוס בוויקישיתוף דיפלומיסטוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דיפלומיסטוס, באתר GBIF (באנגלית) Yabumoto, Yoshitaka; Seong-Young Yang; Tae-Wan Kim (2006). "Early Cretaceous Freshwater Fishes From Japan and Korea" (PDF). Japan Paleontological Society Korea. 22 (1): 119–132.
הפארק הלאומי טרנגירה

הפארק הלאומי טרנגירה (באנגלית: Tarangire National Park) הוא פארק לאומי באזור מניארה שבטנזניה. הפארק קרוי על שם נהר טרנגירה, שחוצה את הפארק. נהר טרנגירה הוא מקור המים המתוקים הראשי לבעלי החיים הפראיים בפארק, בעיקר בעונת היובש, אז מתרכזים בפארק אלפי בעלי חיים מהאזורים הסובבים. הפארק מתפרס על שטח של כ-2,850 קילומטרים רבועים. הפארק מפורסם בזכות השיעור הגבוה של פילים ועצי באובב. המבקרים בפארק בעונת היובש, בין יוני לנובמבר, יכולים לראות עדרים גדולים של אלפי זברות, גנואים ותאואים אפריקניים. בעלי חיים נפוצים נוספים כוללים את קובוס המים, הג'ירף, הדיקדיק, האימפלה, האילנד, קוף הוורווט, הנמיה המפוספסת ובבון הזית. טורפים בפארק טרנגירה כוללים את האריה, הנמר, הברדלס, הקרקל, גירית הדבש וכלב הבר אפריקני. הפארק מהווה בית למעל ל-550 מיני ציפורים, ומהווה מוקד משיכה לחובבי ציפורים. הפארק ידוע גם בזכות תלוליות הטרמיטים המאפיינות את הנוף. תלוליות שננטשו משמשות לעיתים קרובות בית לנמיות ננסיות. מאז 2005, האזור המוגן נחשב ליחידת שימור לאריות. ניתן להגיע לפארק הלאומי טרנגירה דרך כביש סלול מדרום לארושה בתוך פחות משעתיים. הפארק הלאומי אגם מניארה נמצא במרחק של 70 קילומטרים מטרנגירה. אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי טרנגירה מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי טרנגירה בוויקישיתוף The official site of the Tanzania National Parks - Corporate Information, web.archive.org, ‏20 בדצמבר 2015 Tarangire National Park, web.archive.org About, PROTECTING LIONS FROM FEROCIOUS PEOPLE
יחסי אפגניסטן–לבנון

יחסי החוץ בין אפגניסטן ללבנון הם היחסים הבילטראליים בין אפגניסטן ללבנון. במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית (1975–1990), לא הייתה מעורבות ישירה של אפגניסטן, שהייתה עסוקה אז במלחמה עם ברית המועצות (1979–1989). לבנון הייתה ממוקדת במאבקים הפנימיים שלה, ולא היו ביניהן קשרים דיפלומטיים או תמיכה משמעותית של אחת כלפי השנייה בתקופה זו.
מארי שיר

מארי מייסלמן שיר (1940 – דצמבר 2017), הידועה גם בשם מארי שייס מייסלמן, הייתה סופרת אמריקאית ופעילה פמיניסטית, הידועה בהגדרתה לפמיניזם כ"התובנה הרדיקלית שנשים הן בנות אדם". מארי שיר מייסלמן למדה בחוג לאנגלית במכללת ברוקלין, סיימה את לימודיה בשנת 1964. מארי שיר תיארה את עצמה כ"סופרת ועורכת בלתי מעורערת מאוד ". היא הייתה חברה פעילה באיגוד הסופרים הלאומי (אנ') ובסניף ברוקלין בארגון הלאומי לנשים (אנ'). במשך שמונה שנים כתבה שיר טור סאטירי בכיוונים חדשים לנשים שכותרתו "השוביניזם של שיר". היא גם כתבה מאמרים של חוות דעת וייעוץ למגזין Ms. ולמגזין San Francisco Examiner (אנ'), ותרמה ל-The Women's Review of Books (אנ') שיר טבעה את הביטוי "פמיניזם הוא התובנה הרדיקלית שנשים הן בנות אדם". בסקירה שכתבה על A Feminist Dictionary בשנת 1986. משפט זה מופיע כאחד משלושים הגדרות נוספות שנוצרו על ידי שיר כ"הרמת כוסית" ליוצרות של המילון, עובדה זו הובילה לייחוס שגוי של הביטוי לעורכות עצמן (צ'ריס קרמרי, פאולה א. טרייכלר ואן רוסו). (Cheris Kramarae, Paula A. Treichler ואן רוסו). נפטרה בסוף דצמבר 2017, בשנות השבעים לחייה. "Top Students Receive Awards". Kings Courier. December 22, 1962. p. 3. Retrieved May 9, 2020 – via Newspapers.com. "Simply Topping Students". Daily News. December 11, 1963. p. 587. Retrieved May 9, 2020 – via Newspapers.com. Thaler-Carter, Ruth E. (2018). "Marie Shear, 1940–2017". Editorial Freelancers Association. Retrieved January 31, 2019. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי שיר".
מלחמת שלוש מאות שלושים וחמש השנים

מלחמת שלוש מאות שלושים וחמש השנים (באנגלית: Three Hundred and Thirty Five Years' War, בהולנדית: Driehonderdvijfendertigjarige Oorlog) הוא הכינוי שניתן לעימות משנת 1651 בין הרפובליקה ההולנדית לאיי סילי, המהווים חלק ממחוז קורנוול שבאנגליה, על רקע המעורבות ההולנדית במלחמת האזרחים האנגלית. אין ודאות לגבי הכרזת המלחמה ובפועל לא היו כל פעולות איבה בין הצדדים. ככל הידוע "מלחמה" זו נשכחה ולכן לא הוכרז על סיומה. מצב זה התקיים במשך 335 שנים עד שנת 1986, אז נחתם הסכם שלום סמלי בין הולנד לבין איי סילי. במהלך מלחמת האזרחים השנייה של בריטניה, בשנת 1648 הצליחו תומכי הפרלמנט בראשות אוליבר קרומוול לדחוק את יריביהם המלוכנים נאמני צ'ארלס השני מלך אנגליה, שבשליטתם היה הצי המלכותי, אל איי סילי שלחוף מחוז קורנוול. הצי של איחוד שבעת המחוזות של הולנד, שחבר לתומכי הפרלמנט, הותקף על ידי הצי המלכותי וספג ממנו אבדות כבדות. ב־30 במרץ 1651, הגיע אדמירל מרטן טרומפ לסילי כדי לדרוש פיצויים מהצי המלכותי על הנזקים שנגרמו לספינות ההולנדיות ולמטען שנשאו. על פי זכרונותיו של בלסטרוד וייטלוק (אנ') (צוטטו בבוולי, 2001), מכתב מתאריך 17 באפריל 1651 מסביר: ”טרומפ הגיע לארמון פנדניס וסיפר שהיה בסילי ודרש פיצויים על הנזקים שנגרמו לספינות ההולנדיות ולמטענן, ומשלא קיבל תשובה מספקת, השתמש בסמכותו כדי להכריז עליהם מלחמה”. מכיוון שאנגליה עצמה הייתה בידי תומכי הפרלמנט, המלחמה הוכרזה ספציפית נגד איי סילי. ביוני 1651, זמן קצר לאחר הכרזת המלחמה, הכניעו כוחות הפרלמנט תחת פיקודו של האדמירל רוברט בלייק את הצי המלכותי. הצי ההולנדי, שלא היה מאוים יותר, עזב מבלי שהספיק לירות. בגלל אי הבהירות של הכרזת מלחמה בין מדינה לבין חלק קטן של מדינה אחרת, ההולנדים שכחו להכריז באופן רשמי על שלום. בשנת 1985, רוי דונקאן, היסטוריון ויושב ראש המועצה של איי סילי, כתב בקשה לשגרירות הולנד בלונדון לסיים את המיתוס שהאיים עדיין במלחמה עם הולנד. צוות השגרירות בדק את הנושא ומצא שאכן המיתוס הוא נכון. בהמשך דונקאן הזמין את השגריר יונקר ריין היידקופר לבקר באיים ולחתום על הסכם שלום. השלום הוכרז ב-17 באפריל 1986, 335 שנים לאחר הכרזת המלחמה. בוולי טען, שהמכתב בזכרונותיו של ויטלוק הוא קרוב לוודאי המקור לאגדה על "הכרזת המלחמה": ”לטרומפ לא הייתה הסמכה מממשלתו להכריז מלחמה על המורדים בסילי. אך הוא ניסה, באמצעות הפגנת כח, איומים ואולי היה גם מפעיל אלימות, אם כי זה לא קרה – להשיג פיצויים מהמורדים המלוכנים. כל זאת ללא נקיטת פעולה תוקפנית כלפי הקהילייה. ... אפילו אם מלחמה אכן הוכרזה בשנת 1651, כל הנושאים הקשורים בה היו נסגרים בשנת 1654 במסגרת ההסכם בין אנגליה לאיחוד המחוזות (הולנד), בסיומה של המלחמה ההולנדית הראשונה”. Scilly peace The Times, 19 April, 1986. Bowley, RL (2001) Scilly At War, pp. 37, 38 & 65. Isles of Scilly, UK: Bowley Publications Ltd. ISBN 0-900184-34-5. Britain: Peace in Our Time(הקישור אינו פעיל), Time, 28 April 1986 335 Year War, ScillyNews
דניאל לחוד

דניאל לחוד מרטינס נעים ח'ורי (בערבית: دانيال لحود مارتينيز نعيم الخوري; נולד ב-22 בינואר 1999) הוא כדורגלן לבנוני-מקסיקני המשחק בעמדת הקשר בפאנטוליקוס. לחוד התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מונטריי. ב-20 בפברואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד דוראדוס במסגרת גביע המקסיקני. ב-20 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-2 נגד דפורטיבו טולוקה בו הבקיע את שער הניצחון בדקה ה-84 שהיה גם שער הבכורה שלו בקבוצה. בינואר 2019 הושאל לקרטרו וכעבור שישה חודשים עבר לפואבלה. בינואר 2020 הושאל לטמפיקו מדרו מהליגה המקסיקנית השנייה כאשר הוא תרם 6 שערים ב-38 משחקים. שנה לאחר מכן שיחק בראיה2 שהיא קבוצת המילואים של מונטריי ובסיום העונה שוחרר ממונטריי. ב-28 ביוני 2022 חתם באטלנטה. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–0 נגד אתלטיקו לה פאס. ב-13 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד קנקון. את העונה הראשונה שלו בקבוצה סיים עם 13 שערים ב-39 משחקים ואליפות חלק האפרטורה של העונה, אך הקבוצה כשלה בניסיונותיה לעלות לליגה הראשונה. עונה לאחר מכן עזר לקבוצה לזכות בשני החלקים של העונה שעזרו לה לעלות לליגה הראשונה. ב-2 באוגוסט 2024 חתם בפאנטוליקוס מליגת העל היוונית. ב-19 בספטמבר 2022 קיבל דרכון לבנוני שאפשר לו לייצג את נבחרת לבנון. חודשיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד כווית בו הפסידה לבנון 2-0. נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2023. לחוד נולד במקסיקו לאם מקומית ואב ממוצא לבנוני. אחיו רודריגו הוא גם כדורגלן. ב-30 ביוני 2022 התארס לבת זוגו לאחר שהציע לה נישואים בהופעת הבכורה שלו באטלנטה. טמפיקו מאדרו הליגה המקסיקנית השנייה: 2020 אטלנטה הליגה המקסיקנית השנייה: אפרטורה 2022, קלאסורה 2024 דניאל לחוד, באתר Transfermarkt דניאל לחוד, באתר Soccerway דניאל לחוד, באתר WorldFootball.net דניאל לחוד, באתר National Football Teams דניאל לחוד, באתר FootballDatabase.eu דניאל לחוד, באתר ESPN