laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נאגפור

נאגפור (מראטהית: नागपूर) היא העיר הגדולה ביותר במרכז הודו, והשלישית בגודלה במדינת מהאראשטרה (אחרי מומבאי ופונה) אוכלוסייתה מונה כ-2.4 מיליון בני אדם. נאגפור נמצאת ברמת דקאן. אבן דרך "אפס" הנמצאת בעיר מסמנת את המרכז הגאוגרפי של הודו. נאגפור נמצאת במיקום אסטרטגי בצומת של הכביש המהיר 7 העובר מצפון לדרום והכביש המהיר 6 העובר ממזרח למערב. תחנת הרכבת של נאגפור נמצאת אף היא בצומת חשוב של מסילות רכבת. שם העיר נגזר משם נהר נאג, שהוא יובל של נהר Kanhan, שזורם דרך העיר העתיקה של נאגפור ולכן העיר נגזר שמה מן הנהר הזה, 'נאג' + 'פור'. "פור" היא סיומת נפוצה שניתן לערים, כפרים ועיירות ברחבי הודו, לעיתים קרובות הוא פשוט מתורגם ל"עיר". הנהר זורם דרך עקלתון ולכן את שמו, "נאג'", שהיא המילה המראטהית לנחש קוברה. סמל התאגיד העירוני נאגפור מתאר קוברה בתוך מי הנהר. נאגפור מפורסמת בגידול תפוזים שממנו נובע כינויה עיר התפוז. מראטהית, השפה הרשמית של מהאראשטרה היא השפה הנפוצה ביותר המדוברת נאגפור. הינדי גם מדוברת בנאגפור. נאגפור הפכה לקוסמופוליטית באופייה עם תושבים רבים המגיעים מהמדינות השכנות מאדהיה פרדש, צ'האטיסגאר ואנדרה פרדש, בשל מיקמו המרכזי. בשנת 2001, האוכלוסייה העירונית הייתה 2,129,500 והיו בסביבות 410,000 משקי בית בעיר. 7,26,664 אנשים שחיו בסלאמס (שכונות עוני) עושה את נאגפור העיר השנייה הכי העניה במהאראשטרה אחרי מומבאי. היו 936 נשים לכל 1000 גברים. כ-99.4% מהאוכלוסייה עסק בפעילות לא חקלאית, המעידים על אופי האורבנית של העיר נאגפור. לפי סקר ב-2006 של הלשכה הלאומית, לנאגפור יש השיעור הגבוה ביותר של פשע במהאראשטרה בהשוואה לערים בגודל דומה במדינה. נאגפור שימשה כבירת המחוז המרכזי ובארר (אנ') בהודו הבריטית. לאחר כניסת חוקת הודו לתוקף בינואר 1950, שונה שם המחוז למאדהיה פרדש, שנגאפור עדיין שימשה כבירתו. ב-1956 חוקק חוק ארגון מחדש של המדינות, שארגן מחדש את מדינות הודו לפי קווים לשוניים, ונאגפור הועברה לבומביי, ששימשה כמדינה דו-לשונית לדוברי מראטהית וגוג'ראטית, בעוד מדינת מאדהיה פרדש עוצבה מחדש כמדינה דוברת הינדי, וגבולותיה שונו. ב-1960 פוצלה מדינת בומביי לגוג'ראט ומהאראשטרה, ונגאפור שוכנת מאז במהאראשטרה. נאגפור מקבלת כ-1,205 מילימטר גשם בשנה אשר יורדים בחודשים יוני עד ספטמבר. כמות הגשמים היומית שנרשמה הייתה 304 מילימטר גשם ב-14 ביולי 1994. בשאר חודשי השנה האקלים יבשים. החורף הוא החודשים נובמבר עד ינואר והטמפטורה יורדת עד 10C. הטמפטורה הגבוהה ביותר נרשמה 48.6C ב-26 במאי 1954. מדיה וקבצים בנושא נאגפור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאגפור נאגפור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציור מספר 5, 1948

"ציור מספר 5, 1948" הוא ציור מופשט אקספרסיוניסטי מאת הצייר האמריקאי ג'קסון פולוק. הציור, שנעשה בטכניקת טפטוף הצבע הייחודית של פולוק, משקף את תקופת השיא של עשייתו האמנותית. על גבי לוח עץ (fiberboard) גדול ממדים יצר פולוק טפטופים של צבע צהוב, חום ואפור. הטכניקה, שפותחה על ידי פולוק בהשפעת הסוריאליזם האירופי ובהשפעת אמנות אינדיאנית, משקפת את רצונו להעצים את מעשה יצירת האמנות כפעולה. פרשנים שונים אף הציגו את פעולת הציור הזו כ"מיצג". הציור, שנרכש על ידי אספן פרטי, הוצג במשך שנים רבות במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. בשנת 2006 נמכר הציור על ידי בעליו באותה עת – המפיק המוזיקלי דייוויד גפן – תמורת כ-140 מיליון דולר. זה היה הסכום הגבוה ביותר ששולם אי־פעם עבור יצירת אמנות. השיא נשבר בשנת 2011 כאשר משפחת המלוכה של קטר רכשה את אחת היצירות בסדרת "שחקני הקלפים" של פול סזאן תמורת סכום של 250 מיליון דולר.
שער הודו

שער הודו (בהינדית: इंडिया गेट) היא אנדרטה הממוקמת בקצה המזרחי של ראג'פאט - השדרה הלאומית של הודו בניו דלהי בירת הודו. האנדרטה מנציחה את זכרם של למעלה מ-70 אלף נופלי צבא הודו הבריטית במלחמת העולם הראשונה והמלחמות האפגניות. 13,300 מהם מונצחים בשמותיהם על גבי ארבעת עמודי השער. בעת הקמת השער הוצב פסלו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת בחזית השער, אולם לאחר שהודו קיבלה את עצמאותה, הועבר הפסל לפארק ההכתרה שבדלהי. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי סר אדווין לאצ'נס (Edwin Lutyens) ונחנכה בשנת 1931. בשנת 2019 ליד השער נבנתה אנדרטת המלחמה הלאומית. באתר השער ממוקמת מצבת החייל האלמוני של הודו - המכונה "אמאר ג'אוואן ג'יוטי" (לוחם נצחי). המצבה היא סנוטף שחור עשוי שיש, שעליו רובה וקסדה. על כל צד מצידי הסנוטף חקוקות המילים "אמאר ג'אוואן" ("לוחם נצחי"). הסנוטף ניצב על במה שבארבע פינותיה ארבעה לפידי אש תמיד. המצבה נחנכה ב-26 בינואר 1972 בנוכחות ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי, בעקבות סיום מלחמת הודו–פקיסטן השלישית. ראשי מדינה המבקרים בניו דלהי נוהגים לבקר באתר ולהניח זר על המצבה. השער להודו מדיה וקבצים בנושא שער הודו בוויקישיתוף דף השער באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה תצלום לוויין של השער באתר גוגל מפות תצלומי השער בלילה
פארק ההכתרה

פארק ההכתרה הוא פארק הממוקם בדלהי שבהודו שבו נערך דורבר דלהי בשנת 1911. הדורבר מציין את הכתרתו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת כקיסר הודו. במרכז הפארק, במקום שבו נערך טקס ההכתרה, מוצב אובליסק אבן. בעקבות עצמאותה של הודו הועברו לפארק פסלים רבים של אישים הקשורים לשלטון הבריטי בהודו. הגדול שבין פסלים אלה היה פסלו של ג'ורג' החמישי שעמד בחזית שער הודו. מתוך 19 הפסלים שהועברו, רק 5 עדיין ניצבים על מקומם (ובהם פסלו של ג'ורג' החמישי). מדיה וקבצים בנושא פארק ההכתרה בוויקישיתוף
אדם קדמון

האם התכוונתם ל... האדם הקדמון – אבי האדם המודרני אדם (סוג) – סוג יחיד ששרד ממשפחת ההומינידים בסדרת הפרימטים אבולוציה של האדם – האבולוציה של מיני ההומינידים הראשונים עד להפיכתם לאנשים פרהיסטוריה – הארכאולוגיה והאבולוציה של האדם בתקופה שלפני המצאת הכתב אחר אדם קדמון (קבלה) – בקבלה, אחד העולמות העליונים האדם הראשון
פאתוס

פָּאתוֹס (ביוונית: πάθος – "סבל" או "חוויה רגשית") היא פנייה רטורית לרגשות הקהל. פאתוס היא אחת משלוש שיטות השכנוע, לצד "אתוס" ו"לוגוס" עליהן מדבר הפילוסוף היווני אריסטו בחיבורו "על הרטוריקה". אריסטו ציין שלוש אפשרויות של שימוש בפאתוס: במטפורה, סיפור, או סדרת שאלות מעוררות סקרנות. באמצעות הגשה רגשנית או ריבוי מרכיבים רגשניים בתוך הנאום. בסיום נאום או דברים, שם להצגה רוויית פאתוס יש השפעה חזקה במיוחד. השימוש בפאתוס ככלי רטורי מכוון לשנות את דעתו של קהל המאזינים או הצופים באמצעות הצגת דברים רגשנית, במיוחד תוך פנייה לרגשות הצער או הרחמים של הקהל, ניסיון לעורר תחושות של אהדה, חמלה וצער אצל המאזינים. לעיתים קרובות, מלווים טיעונים כאלו גם בהגשה רגשנית של דברים על ידי הדובר. השימוש בפאתוס רווח מאוד כאמצעי שכנוע רטורי במצבים בהם שכנוע באמצעות היגיון (כלומר, באמצעות שימוש ב"לוגוס") אינו אפשרי או אינו רצוי, או כאשר הדובר מבקש לעורר אצל שומעיו הזדהות רגשית שתחזק את כוחו של טיעון הגיוני. לתפישתו של אריסטו, כעס הוא אחד הרגשות המשכנעים ביותר ומהווה אמצעי קל יותר להשפעה על השומע. אחד הנואמים שהרבה לעשות שימוש בפאתוס בדבריו היה מנחם בגין. סיום נאומו בכנסת משנת 1956 על רצח ארלוזורוב מהווה דוגמה לכך: אני פונה לכל חברי הסיעות הדתיות, על אף הלחץ בו עמדו ביממה האחרונה, ואני קורא להם: זכרו, רבותי, לא רק את הצו העליון "צדק צדק תרדוף", אלא גם את יסודי מלחמתו של רבנו הגדול הרב קוק זצ"ל ואת הודעתו המזעזעת: "מוכן אני להישבע על ספר תורה בליל כל נדרי, כי רבי אברהם סטבסקי נקי וחף מכל פשע". ... אני פונה אל חברי מפא"י: היה איש בישראל ושמו טוביאנסקי. שלושה קצינים גבוהים בצבאנו דנוהו למיתה. אלמנתו תבעה טיהור שמו אחרי מותו. בקשתה ניתנה לה, ושמו טוהר. רגשותיה של אלמנה קדושים הם, ומה על קדושת הרגשות של אם שכולה, אבלה? זעקתה החרישית: "אני דורשת כי שמו של בני הנרצח יטוהר לחלוטין, וייוודע בכל העם כולו כי הוא לא היה רוצח אלא בן נאמן לעמו ולארצו" - זעקה זו לא תגיע לאזניכם, לא תחדור ללבותיכם? אני פונה אל כל חברי הבית לסיעותיהם, על השקפותיהם; אני פונה אליהם כיהודי אל יהודים, כבן הדור שאולי לא היה כפגיעה באדם חי, ובן-זוגו של אותו אדם או שארו הקרוב ליתמות, לשכול, לרשע, לזדון, מחד גיסא, ולגדולה, לקדושה, להקרבה, לגבורה ולהתעלות מאידך גיסא - אל בני הדור הזה, בטרם נרד כולנו מעל הבמה, ילדינו יבואו במקומנו, ואנו כולנו ניתן דין-וחשבון לפני דיין דייני הדיינים: תנו יד להקמת ועדת השופטים הזאת, למען האמת, למען גילויה ולמען עילויה! עשו זאת לא למעננו. לנו האמת ידועה, ואנו מתגאים בכך, כי משחר נעורינו ידענוה, גם נשאנוה. עשו זאת למענכם ולמען ילדיכם, שהם מבחינת אהבת-עם כילדינו. עשו זאת בעיקר למען העניין שהוא המופשט ביותר והממשי ביותר, הפשוט ביותר והנעלה והעמוק ביותר - זה העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור. זה העניין הנותן טעם לחיינו, קדושה למאמצינו, גדולה לשאיפתנו - שמו: צדק! פאתוס רווח מאוד גם ביצירות קולנועיות, אך אופן השימוש בו מותאם למדיום: במקום פאתוס מילולי מופיע פאתוס ויזואלי. לדוגמה, במקום בו נואם ידבר על "העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור" עשוי הקולנוע להשתמש ברצף של תמונות, ב"דיזולב" חלקי עם דגל ישראל ומלווה בנעימת הנושא של "עמוד האש" או "התקווה". המילה "פתטי" מקורה במושג פאתוס, ומשמעותה המקורית היא מלא רגש, מעורר רחמים. רטוריקה ליאור ברקן, למה פוליטיקאים משתמשים בטכניקת שכנוע בת 2000 שנים? נוסח הנאום באתר "דעת"
גת כפר שלם

גת כפר שלם היא שריד של גת מן התקופה הביזנטית הממוקמת בגן גיורא על דרך הטייסים בשכונת ניר אביב בכפר שלם, תל אביב-יפו. האתר הארכאולוגי נמצא בחפירת הצלה שערכה באזור רשות העתיקות בין השנים 2002–2003. הגת הועתקה ממקומה ושוחזרה במקומה הנוכחי. סביבה הוקמה גינה הקרויה על שמו של גיורא פרנוס, שעמד בראש החפירה. בפברואר 2008 נערכה באזור חפירה נוספת ובה נחשפו שרידים מהתקופה העות'מאנית, ארכיטקטורה ומערה או מתקן תת-קרקעי המתוארכים בין התקופה הרומית לתקופה האסלאמית הקדומה. חפירה A-4683 משנת 2006 באתר רשות העתיקות. חפירה A-5264 משנת 2008 באתר רשות העתיקות. ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטלין סוקה

קטלין סוקה (בהונגרית: Szőke Katalin;‏ 17 באוגוסט 1935 – 27 באוקטובר 2017) הייתה שחיינית הונגרית, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952), אלופת אירופה (טורינו 1954) ושיאנית עולם. סוקה נולדה בבודפשט. היא התאמנה בתחילת דרכה אצל אימרה שארושי מהיותה בת 9 ועד גיל 11. בהמשך היא התאמנה אצל סטפן הוניאדפי. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה סוקה בשתי מדליות זהב. הראשונה במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:06.8 דקות והשנייה במשחה השליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם האחיות אילונה נובק ואווה נובק ז'ראר וכן יהודית תמש בשיא עולם חדש של 4:24.4 דקות, לפני נבחרת הולנד (4:29.0 דקות) וארצות הברית (4:30.1 דקות). באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכתה סוקה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.8 דקות, לפני בת ארצה תמש (1:06.7 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.6 דקות. לאולימפיאדת מלבורן (1956) הגיעה סוקה בכושר לא טוב והיא לא הצליחה לשחזר את הישגיה מהמשחקים האולימפיים הקודמים. בשלב המוקדמות היא שחתה 100 מטר חופשי בתוצאה יחסית חלשה עבורה 1:08.0 דקות ולא הצליחה להתברג אפילו לשלב חצי הגמר. היא סיימה במקום 17. במשחה השליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מריה ליטומריצקי, יהודית תמש וולריה ג'נגה הן סיימו במקום שביעי בתוצאה של 4:31.1 דקות. סוקה התחתנה עם קלמן מרקוביץ' שחקן כדורמים בעל שתי מדליות זהב אולימפיות מהלסינקי ומלבורן. לאחר המשחקים האולימפיים במלבורן היא הצטרפה למשלחת האתלטים מהונגריה שהוזמנו על ידי נשיא ארצות הברית אייזנהאואר לביקור של שלושה חודשים עקב המשבר בהונגריה לאחר המרד ההונגרי. בסופה של השהות הקצרה היא החליטה להגר לארצות הברית יחד עם בעלה השני, שחקן הכדורמים ארפד דומיון בעל מדליית זהב אולימפית ממלבורן. הם עברו להתגורר בקליפורניה. בשנת 1985 זכתה סוקה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. סוקה שברה 4 פעמים את השיא עולמי במשחה ל-100 מטר חופשי. היא שיפרה את השיא ההונגרי מספר פעמים וזכתה בתוארי אליפות של הונגריה. סוקה נפטרה בלוס אנג'לס ב-27 באוקטובר 2017. התפתחות שיא העולם במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (ויקיפדיה האנגלית) מדיה וקבצים בנושא קטלין סוקה בוויקישיתוף קטלין סוקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קטלין סוקה, באתר olympedia.org פרופיל באתר ISHOF
מוריץ הנברגר

מוריץ הנברגר (בגרמנית: Moriz Henneberger ‏; 16 באוקטובר 1878 - 7 באפריל 1959) היה שחמטאי שווייצרי שזכה באליפות השחמט של שווייץ בשנים 1899, 1906 (במשותף), ב-1909, ב-1911 (במשותף) ובשנת 1914 (במשותף). Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it הנברגר ייצג את שווייץ באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח המילואים השיג תוצאה של +2 -6 =2 OlimpBase :: 2nd Chess Olympiad, The Hague 1928, Switzerland, www.olimpbase.org מוריץ הנברגר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל הסאמים

דגל הסאמים (ידוע לפעמים גם כדגל לפלנד) הוא דגלם של הסאמים, בני העם הילידי של אזור לפלנד שבצפון סקנדינביה. עיצוב ראשון של הדגל נעשה בשנת 1977 על ידי האמנית הסאמית סינוב פרסן. השימוש בדגל נעשה במחאה נגד בניית סכר אלטה בנורווגיה, שפגע ביישובים סאמים באזור. העיצוב המקורי היה מורכב משלושה צבעים, כחול, אדום וצהוב. הם נבחרו מכוון שהופיעו בשכיחות על גאקטי, בגד סאמי מסורתי. הדגל הנוכחי קיבל מעמד רשמי ב-15 באוגוסט 1986 על סמך הכרה של ועידת הסאמים שנערכה בשוודיה. הדגל נבחר מתוך יותר משבעים הצעות שהועלו. ההצעה הנבחרת עוצבה על ידי האמנית הסאמית אסטריד באל מנורווגיה. העיצוב של הדגל המקורי נשמר ברובו, אולם בדגל החדש הוסף הצבע ירוק, השכיח בגאטקי של סאמים דרומיים. ארבעת הצבעים שבדגל (אדום, ירוק, צהוב וכחול) ידועים מאז כצבעי הסאמי הלאומיים. בנוסף התווסף לדגל החדש עיגול, כפי שמופיע על תופי השמאנים הסאמי. למרות שבשימוש השאמנים צבועים המעגלים רק באדום, בדגל צבועים בכחול, המסמל את הירח, ובאדום, המסמל את השמש. בשנת 2003 קיבל דגל הסאמים מעמד רשמי בנורווגיה, המדינה בעלת אוכלוסיית הסאמים הגדולה ביותר. חובה על רשויות מקומיות להניף את הדגל ב-6 בפברואר, היום הלאומי של הסאמים. מדיה וקבצים בנושא דגל הסאמים בוויקישיתוף דגל הסאמים, באתר דגלי העולם (באנגלית)
סקיו

סקיו (באיטלקית: Schio) היא עיר בנפת ויצ'נצה (מחוז ונטו, צפון איטליה). נכון ל-2007 העיר מנתה כ-38,687 תושבים. העיר שוכנת ממזרח לאגם גרדה וצפונית לעיר ויצ'נצה, ומרוחקת 82 ק"מ מוונציה ו-217 ק"מ מפירנצה. המסמך העתיק ביותר המתייחס אל סקיו הוא משנת 983, בתקופת ימי הביניים, אז הבישוף מוויצ'נצה העניק לנזירים של מנזר סן פליצ'ה בית משפט בסקלודו. הבנדיקטינים, שהקימו את המנזר שלהם בגבעת גורזונה, שם ניצבת כיום הקתדרלה. עידן הזהב של סקיו היה המאה התשע עשרה, כאשר אלסנדרו רוסי, הפך את טחנת הצמר המקורית שהקים אביו בשנת 1817 בקונטרה סארו, כיום דרך פאסוביו, לקומפלקס הטקסטיל הגדול ביותר. גרמניה לאנדסהוט, גרמניה (מ־1981) הונגריה קאפושוואר, הונגריה (מ־1990) לוקסמבורג פטאנג (אנ'), לוקסמבורג (מ־1992) מדיה וקבצים בנושא סקיו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סקיו The Italian town obsessed with Great Britain - מאתר ה-BBC סקיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) European Best Destinations, Tourism in Schio ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מועצת הסאמי

מועצת הסאמי (בסאמי: Sámiráđđi) היא ארגון גג המאגד ארגוני סאמי (לאפים) מנורווגיה, שוודיה, פינלנד ורוסיה. משרדי המועצה שוכנים באוטסיורקי, פינלנד. המועצה הוקמה בשם "מועצת הסאמי הנורדים", במהלך כנס הסאמי השני שנערך בנורווגיה ב-18 באוגוסט 1956. בשנת 1992, כשהתקבל הארגון הרוסי הראשון, הושמטה המילה "נורדים" מהשם. המשימה העיקרית של מועצת הסאמי היא לגבש את תחושת הזיקה בקרב העם הסאמי, להשיג הכרה בסאמי כאומה ולשמור על הזכויות התרבותיות, הפוליטיות, הכלכליות והחברתיות של הסאמי בחקיקתן של ארבע המדינות . (נורווגיה, שוודיה, רוסיה ופינלנד) ובהסכמים בין מדינות וארגונים מייצגים של סאמי. מועצת הסאמי משתתפת בתהליכים בינלאומיים בנושאים כגון עמים ילידים, זכויות אדם, האזור הארקטי וסביבה. מועצת הסאמי מעבירה דעות ומציעה הצעות לשאלות הנוגעות לפרנסה, לזכויות, לשפה ולתרבות ובמיוחד בנושאים הקשורים לסאמי במדינות שונות. מועצת הסאמי מתאספת פעמיים בשנה כדי לדון בסוגיות הנוכחיות הנוגעות לזכויות ולתרבות של הסאמי ושל עמים ילידים אחרים. מועצת המנהלים והמזכירות הם חברי ההכנה של המועצה. עבודה מיוחדת של מועצת סאמי מבוצעת ביחידות המוקדשות לנושאים חשובים. שיתוף הפעולה התרבותי של הסאמי מטופל על ידי ועדת התרבות. תפקידה של ועדה זו הוא להגדיל ולהפיץ ידע על תרבות הסאמי, לשפר את שיתוף הפעולה בין מוסדות התרבות לבין מועצת סאמי ולהפיץ קרנות תרבות. מועצת הסאמי ממומנת על ידי מענקים ומונהגת על ידי נשיא, שנבחר לשנתיים בכל פעם. במועצה חברים שמונה ארגונים. כל אחד מהארגונים מיוצג במועצה על ידי נציג אחד לפחות. האגודה הלאומית הנורווגית של הסאמים האגודה הלאומית הנורווגית של רועי האיילים הסאמים פדרציית הסאמים ארגון הסאמים בשוודיה הארגון הלאומי של סאמילנד ארגון הסאמים בפינלנד ארגון הסאמים בחצי האי קולה ארגון הסאמים באזור מורמנסק מדיה וקבצים בנושא מועצת הסאמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועצת הסאמי (בסאמי צפונית) אתר האינטרנט הרשמי של מועצת הסאמי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של מועצת הסאמי (בשוודית) אתר האינטרנט הרשמי של מועצת הסאמי (בפינית) אתר האינטרנט הרשמי של מועצת הסאמי (ברוסית) מועצת הסאמי, ברשת החברתית פייסבוק מועצת הסאמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מועצת הסאמי, ברשת החברתית אינסטגרם אתר מועצת הסאמי saamicouncil.net, Welcome to the SAAMI COUNCIL (ארכיון)
ניקון

ניקון (Nikon) הוא תאגיד יפני רב-לאומי הממוקם בטוקיו, אשר מתמחה באופטיקה ובצילום. החברה היא יצרנית מרכזית של מצלמות, מיקרוסקופים ומשקפות. ניקון נוסדה בשנת 1917 תחת השם Japan Optical Industries Corporation) Nippon Kōgaku Kōgyō Kabushikigaisha, תאגיד תעשיות האופטיקה יפן) וכיום מהווה נתח מתאגיד הענק היפני מיצובישי. תאגיד ניקון נוסד בשנת 1917 כאשר שלושה מפעלי אופטיקה מובילים התמזגו על מנת ליצור חברה אחת מובילה ומקיפה ליצור מוצרי אופטיקה. במהלך עשרות השנים הבאות הפכה החברה למעצמת אופטיקה ובכך השאירה את חותמה בתחום זה במהלך המאה ה-20. בזמן מלחמת העולם השנייה הגדילה החברה את מספר מפעליה לכ-19 והעסיקה כ-23,000 עובדים בעודה מספקת משקפות, עדשות, פריסקופים ופצצות תאורה לצבא היפני. לאחר המלחמה חזרה החברה למתכונת מפעל יחיד ובשנת 1948 הוציאה לשוק את מוצר המותג, מצלמת ניקון. בשנת 1982 החלה החברה בהקמת שלוחות בארצות הברית. תחילה בצפון ארצות הברית בבלמונט, ויסקונסין. תוך זמן קצר משכה ניקון לקוחות רבים, ופתחה שלוחה בניו יורק שכוללת מרכז מכירות ופיתוח. כיום מעסיקה ניקון כ-17,000 עובדים בכל העולם. בשנת 2006 הצהירה החברה על הפסקת יצור מצלמות הפילם ומעבר ליצור מצלמות דיגיטליות בלבד. כיום החברה מייצרת מגוון של ציוד צילום ואופטיקה כגון מצלמות דיגיטליות, עדשות, מבזקים (פלאש), סורקי סרטי צילום, מיקרוסקופים ומשקפות. במרץ 2011 נפגעו מספר מפעלים ראשיים בבעלותם של ניקון במהלך רעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011) שהתרחשה ביפן, וכתוצאה מכך הופסקה פעילות הייצור של מוצרי הצילום המיועדים לקהל הצלמים המקצועי. בסוף שנת 2011 חזרו מפעלי ניקון לפעולה. קנון סוני אתר האינטרנט הרשמי של ניקון ניקון, ברשת החברתית פייסבוק ניקון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניקון, ברשת החברתית אינסטגרם ניקון, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר ניקון העולמי ניקון אסיה אתר ניקון-אסיה אתר הבית של הדר - המפיצה הרשמית של ניקון בישראל מאגר המצלמות המלא של ניקון - באתר הצילום הישראלי MegaPixel
מטריצה אקראית

בתורת ההסתברות, מטריצה אקראית היא מטריצה שרכיביה הם משתנים מקריים בעלי התפלגות נתונה. מטריצות אקראיות משמשות מודל למערכות פיזיקליות חשובות, כמו קיבול החום של גבישים או ספקטרום הפליטה של גרעין האטום ומשמשות לניתוח מערכות כאוטיות, ובכאוס קוונטי. מלבד בתחומים שונים בפיזיקה, יש למטריצות אקראיות שימושים בהסתברות, סטטיסטיקה, אנליזה נומרית ,תורת האופרטורים, תורת המספרים האנליטית, כמו גם קשרים להשערת רימן. התוצאה הבסיסית בתורת המטריצות האקראיות היא חוק חצי המעגל של ויגנר, שלפיו לערכים העצמיים של מטריצה סימטרית ממשית אקראית (כשלהתפלגות הרכיבים יש מומנטים מכל סדר ושחוץ מדרישת הסימטריה, הרכיבים בלתי תלויים) יש התפלגות שצורתה כחצי עיגול: אם בוחרים ערך עצמי אקראי   λ {\displaystyle \ \lambda } של מטריצה מסדר n, אז   lim n → ∞ P ( λ < t n ) = ∫ − 2 t 1 2 π 4 − x 2 d x {\displaystyle \ \lim _{n\rightarrow \infty }P(\lambda <t{\sqrt {n}})=\int _{-2}^{t}{\frac {1}{2\pi }}{\sqrt {4-x^{2}}}dx} . במודל זה, הערכים העצמיים תלויים זה בזה, וההפרשים בין ערכים עצמיים סמוכים, שהם הרבה יותר קשים לניתוח, מצייתים להתפלגות ויגנר-דייסון. מחקר המטריצה האקראית החל על ידי ג'ון וישהארט שעסק באנליזת מידע והמשיך אצל יוג'ין ויגנר במסגרת מחקרו על גרעין האטום באטומים כבדים. בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 פותחה תורה מתמטית, עצמאית משימוש ספציפי, של מטריצות אקראיות. אחד החוקרים הנודעים בתחום הוא הישראלי, עפר זיתוני. מטריצה אקראית, באתר MathWorld (באנגלית) מטריצות אקראיות, דף שער בספרייה הלאומית An Introduction to Random Matrices, page 1 ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמור

במתמטיקה, הקְמוֹר של גוף, או של אוסף של גופים, הוא הגוף הקמור המינימלי המכיל אותם. במקרה הפרטי, שבו אוסף הגופים הוא אוסף של נקודות, עקומות וצורות דו-ממדיות, במישור הדו-ממדי, ניתן לדמות את הקמור לשטח שתחום על ידי גומייה, שנמתחה כך שתקיף את כולם, ולאחר מכן שוחררה. המקבילה של הגומיה במרחב התלת-ממדי, היא יריעה אלסטית מתוחה, שמקיפה אוסף של עצמים גאומטריים. הקמור של אוסף נקודות, קטעים ומצולעים במישור, הוא מצולע. הקמור של אוסף נקודות, קטעים, מצולעים ופאונים במרחב התלת-ממדי, הוא פאון. בהינתן מרחב וקטורי V {\displaystyle V} מעל שדה הממשיים R {\displaystyle \mathbb {R} } וקבוצה כלשהי B ⊆ V {\displaystyle B\subseteq V} , הקמור של B {\displaystyle B} מוגדר להיות: Con ⁡ ( B ) := ⋂ B ⊆ C ⊆ V C  is convex C {\displaystyle \operatorname {Con} (B):=\bigcap _{\begin{matrix}B\subseteq C\subseteq V\\C{\text{ is convex}}\end{matrix}}{C}} כלומר, חיתוך כל הקבוצות הקמורות המכילות את B {\displaystyle B} . חיתוך זה מוגדר היטב לכל B {\displaystyle B} מכיוון שהמרחב הווקטורי V {\displaystyle V} עצמו הוא קבוצה קמורה, ולכן החיתוך מכיל איבר אחד לפחות. ניתן להוכיח כי ההגדרה לעיל שקולה לאוסף כל הצירופים הליניאריים של איברים מ- B {\displaystyle B} עם מקדמים חיוביים שסכומם הוא 1. כלומר, אוסף כל הווקטורים a 1 v 1 + a 2 v 2 + … a n v n {\displaystyle a_{1}v_{1}+a_{2}v_{2}+\dots a_{n}v_{n}} כך ש: n ∈ N {\displaystyle n\in \mathbb {N} } מספר טבעי v i ∈ B {\displaystyle v_{i}\in B} לכל 1 ≤ i ≤ n {\displaystyle 1\leq i\leq n} 0 < a i {\displaystyle 0<a_{i}} לכל 1 ≤ i ≤ n {\displaystyle 1\leq i\leq n} ∑ i = 1 n a i = 1 {\displaystyle \sum _{i=1}^{n}{a_{i}}=1} חישוב הקמור הוא בעיה בגאומטריה חישובית. ישנם מספר אלגוריתמים העוסקים בחישוב זה, הן במקרים המיוחדים של שניים ושלושה ממדים, והן במקרה של מספר ממדים כלשהו. שני אלגוריתמים ידועים למציאת קמור של אוסף נקודות במישור הדו־ממדי הם הסריקה של גראהם והצעדה של ג'ארביס. החסם התחתון על זמן מציאת הקמור של אוסף בן   n {\displaystyle \ n} נקודות במקרה הגרוע הוא   n log ⁡ n {\displaystyle \ n\log n} . ניתן להצדיק חסם זה על ידי כך שבאמצעות אלגוריתם שמוצא קמור ניתן למיין סדרת נקודות, והוכח כי מיון חסום מלמטה במקרה הכללי (בו אין מידע נוסף על האלמנטים הממוינים) על ידי   n log ⁡ n {\displaystyle \ n\log n} . עבור מרחב מממד   d > 3 {\displaystyle \ d>3} החסם התחתון הוא   n [ d / 2 ] {\displaystyle \ n^{\left[d/2\right]}} בשל סיבוכיות הפאון שייווצר. המילה קמור מופיעה לראשונה בעברית בתלמוד בבלי במסכת עירובין, בדף פ"ח עמוד א' במשנה: "חצר שהיא פחותה מארבע אמות, אין שופכין בתוכה מים בשבת אלא אם כן עשו לה עוקה מחזקת סאתים מן הנקב ולמטה. בין מבחוץ בין מבפנים, אלא שמבחוץ צריך לקמור, מבפנים אין צריך לקמור", ורש"י פירש: "אלא שמבחוץ צריך לקמור - לכסות פיה בנסרים שיפלו המים מידיו לתוך מקום פטור". קבוצה קמורה הסבר והמחשת קמור (באנגלית).(הקישור אינו פעיל) למטה יש קישורים למימושים ממוחשבים שונים, כולל זה הנמצא כאן למטה. הדגמה של קמור של קבוצת נקודות במישור קמור, באתר MathWorld (באנגלית) קְמוֹר במילון מתמטיקה (תשמ"ה, 1985), באתר האקדמיה ללשון העברית תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף פ"ח, עמוד א'
קבר החייל האלמוני (מוסקבה)

קבר החייל האלמוני (ברוסית: Могила Неизвестного Солдата) היא אנדרטה המוקדשת לחיילי הצבא האדום שנפלו במלחמת העולם השנייה (המכונה ברוסיה "המלחמה הפטריוטית הגדולה"). האנדרטה מוצבת בסמוך לחומת הקרמלין בגן אלכסנדר שבמוסקבה, בירת רוסיה. בדצמבר 1966, יובל ה-25 לקרב ההגנה על מוסקבה, הועברו שרידי חיילים אלמונים שנהרגו בקרב ונקברו בקבר אחים בסמוך לקילומטר ה-41 של הכביש הראשי המקשר בין מוסקבה ללנינגרד, אל אתר קבר החייל האלמוני. האנדרטה נחנכה ב-8 במאי 1967 כאשר הובאה למקום אש תמיד משדה מרס שבלנינגרד. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים בורדין, קלימוב וראבאייב, וכן הפסל תומסקי. במרכז האנדרטה ניצבת במה העשויה אבן גרניט אדומה. הקבר עצמו מעוטר בפסל ברונזה (ענף עץ דפנה וקסדה של חייל) אשר הותקן בשנת 1975. בחזית הקבר, בתוך בור רבוע, ישנו כוכב בן חמישה קצוות שבמרכזו דולקת אש תמיד. על הכוכב מופיעה הכתובת: "Имя твоё неизвестно, подвиг твой бессмертен" "שמך אינו ידוע, אך מעשיך ייזכרו לעד." משמאל לקבר, על קיר גרניט, מופיעה הכתובת: "לזכר אלה שנפלו למען המולדת - 1941-1945". מימין לו מעבר עשוי גרניט, שעל לוחות הפורפיר שעל קירותיו רשומות שמות הערים הגיבורות: לנינגרד, קייב, וולגוגרד (לימים שונה שם העיר והכיתוב לסטאלינגרד - שם העיר במלחמת העולם השנייה), אודסה, סבסטופול, מינסק, קרץ', נובורוסיסק, טולה וברסט ליטובסק. ב-8 בדצמבר 1997 הוחלט בחקיקה פדרלית רוסית כי על הקבר ישמור משמר כבוד של גדוד משמר הקרמלין. מדיה וקבצים בנושא קבר החייל האלמוני בוויקישיתוף קבר החייל האלמוני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קויאנג

קויאנג (בהנגול: 고양시, בהנג'ה: 高陽市) היא עיר במחוז קיונגי שבצפון-מערב קוריאה הדרומית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.045 מיליון תושבים. קויאנג כוללת את העיר החדשה של אילסן, המחוברת דרך סיאול מקו 3 של הרכבת התחתית. העיר גובלת בבירה סיאול בדרום. לאורך חלק קטן של הגבול, על הר פוקהאן, שוכנת מצודה. בעיר מוסדות לימוד רבים, בהם קולג' שיתופי ללימודי חקלאות, אוניברסיטת החלל והאוויר של קוריאה, וכן אוניברסיטה למשפטים ועסקים. קויאנג היא עיר הבית של קבוצת הכדורגל קויאנג קוגמין בנק, שמשחקת בליגה הלאומית של קוריאה הדרומית. הולנד הרהוחווארד (אנ'), הולנד הרפובליקה העממית של סין צ'יצ'יהאר (אנ'), חיילונגג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין ארצות הברית סן ברנרדינו, קליפורניה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא קויאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קויאנג קויאנג, ברשת החברתית פייסבוק קויאנג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קויאנג, הבלוג הרשמי https://www.citypopulation.de/en/southkorea/gyeonggi/admin/ ערך זה הוא קצרמר בנושא קוריאה הדרומית ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.