laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טיפול ממוקד רגש

המונח "טיפול זוגי" מפנה לכאן. לערך העוסק בתוכנית מציאות תיעודית ישראלית, ראו טיפול זוגי (תוכנית טלוויזיה ישראלית). המונח "EFT" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיטת רפואה אלטרנטיבית פסאודו-מדעית שפותחה בשנות ה-80 בארצות הברית, ראו שיטת השחרור הרגשי. טיפול ממוקד רגש (באנגלית: Emotionally Focused Therapy ובראשי תיבות: EFT) היא שיטת טיפול פסיכולוגית אינטגרטיבית המשלבת את תאוריית ההתקשרות שפיתחו ג'ון בולבי ומארי אינסוורת' עם יסודות התפיסה המערכתית שפיתח לודויג פון ברטלנפי ומיושמת בטיפול משפחתי שפיתח סלבדור מינושין בשילוב תפיסות הומניסטיות חווייתיות שההוגה המרכזי שבהן הוא קארל רוג'רס. את השיטה פיתחו בשנות ה-80 לס (לאסלי) גרינברג וסו (סוזן) ג'ונסון - מטפלים זוגיים קנדיים במקור. השיטה שמה במוקד את הרגשות המבוססים על צרכים פסיכולוגיים ראשוניים - והצורה שבה הם באים לידי ביטוי. גברים בטיפול זוגי התמקדות (פסיכולוגיה) קריאה נוספת על צרכים פסיכולוגיים ראשוניים ניתן למצוא במאמרה של קרול דווק -From Needs to Goals and Representations: Foundations for a Unified Theory of Motivation, Personality, and Development בה היא מחלקת את הצרכים לשלושה צרכים בסיסיים: צורך בקבלה (Acceptance) צורך ביציבות בת ניבוי (Predictability) וצורך בתחושת מסוגלות (Competence) שעל גביהם נבנים שלושה צרכים נוספים: צורך באמון (Trust) צורך בשליטה (Control) וצורך בהערכה עצמית (self-esteem/status). למעשה, כל 2 צרכים בסיסיים יוצרים צורך מתקדם יותר וכל הצרכים יחד מאפשרים את בניית הצורך בעצמי אחיד (self-coherence) - בעל זהות ומשמעות. טיפול ממוקד רגש - באתר "פסיכולוגיה עברית" סרטון הסבר של סו ג'ונסון המסביר על טיפול ממוקד רגש סרטון הסבר של לס גרינברג על טיפול ממוקד רגש רגש ממוקד טיפול, דף שער בספרייה הלאומית Susan M. Johnson, The Practice of Emotionally Focused Couple Therapy, 2019-07-26 doi: 10.4324/9781351168366 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שדה שלג

שדה שלג או נווה (באנגלית: snow field או neve) הוא הצטברות של שלג וקרח קבועים (כל ימות השנה), הנמצאים בדרך כלל מעל קו השלג, בדרך כלל בשטח הררי או שטח קרחוני. מקורם של קרחונים בשדות שלג. הקצה התחתון של קרחון בדרך כלל נקי משלג בחודשי קיץ. חלקם העליון של קרחונים הוא לרוב שדה השלג – שדה קרח מכוסה שלג. הצטברות השלג הופכת לקרח, ומזינה את זרימת הקרחון. קרחון גאומורפולוגיה קרחונית כיפת קרח קרחון ימי שדה קרח מדף קרח הדום קרח מפל קרח
Playlist: The Very Best of Destiny's Child

Playlist: The Very Best of Destiny's Child (בעברית: רשימת שירים: הטוב ביותר של הדסטיניז צ'יילד) הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד אשר יצא לאור ב-9 באוקטובר 2012 על ידי קולומביה רקורדס על מנת לציין 15 שנים מקום הלהקה. האלבום מכיל 14 שירים מכל אלבומי האולפן של הלהקה. עם יציאתו האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו את בחירת השירים אם כי חלק מהם גם מתחו ביקורת על כך שאין שום שיר חדש באלבום. האלבום הגיע למקום ה-77 במצעד האמריקאי ולמקום ה-17 במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ ובכך הפך לאלבום שדורג הכי גבוה במצעדים במסגרת סדרת הוצאות אלבומי האוסף של סוני מיוזיק. מידע על האלבום Playlist: The Very Best of Destiny's Child באתר MusicBrainz האלבום Playlist: The Very Best of Destiny's Child באתר Discogs מפיקים שונים מת'יו נואלס, ביונסה, קלי רואלנד, מישל ויליאמס Destiny's Child - Playlist: The Very Best Of Destiny's Child, Discogs (באנגלית)
Love Songs (אלבום של דסטיניז צ'יילד)

Love Songs (בעברית: שירי אהבה) הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הבנות דסטיניז צ'יילד, אשר יצא ב-25 בינואר 2013. בניגוד לשני אלבומי האוסף הראשונים שלהן האלבום לאו דווקא כולל את הלהיטים הגדולים שלהן אלא באופן כללי שירים מאלבומיהם הקודמים אשר המשותף להם או שכולם עוסקים באהבה ומערכות יחסים. בנוסף האלבום כולל שיר מקורי בשם "Nuclear" שהיה לשיר הראשון שהלהקה הקליטה מאז התפרקותה. עטיפת האלבום מבוססת על העטיפה ללהיט "Lose My Breath". בארצות הברית האלבום הגיע בשיאו למקום ה-72 ומכר 6,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. בשבוע שלאחר כן האלבום ירד למקום ה-132 ובשבוע השלישי ירד שוב, למקום ה-151 וכך גם בשבוע הרביעי כאשר ירד למקום ה-166. בשבוע החמישי שלו האלבום כבר לא הופיע במצעד. במצעד אלבומי ה-R&B האמריקאי הוא הגיע למקום ה-7 ובמצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי הוא הגיע למקום ה-14. בבריטניה האלבום הגיע למקום ה-44 במצעד האלבומים הבריטי הרשמי ולמקום ה-3 במצעד אלבומי ה-R&B. באירלנד האלבום הגיע בשיאו למקום ה-27. גם באירופה האלבום הגיע למיקומים נמוכים, למשל באיטליה הגיע למקום ה-69, בשווייץ למקום ה-89 ובצרפת למקום ה-149. באוסטרליה האלבום הגיע למקום ה-14 ולמקום ה-14 במצעדים האלבומים האורבניים במדינה. מידע על האלבום Love Songs באתר MusicBrainz מידע על האלבום Love Songs באתר AllMusic Destiny's Child - Love Songs, Discogs (באנגלית)
היינץ גינתר גודריאן

היינץ גינתר גודריאן (בגרמנית: Heinz Günther Guderian;‏ 23 באוגוסט 1914 – 25 בספטמבר 2004) היה איש צבא גרמני, בנו של היינץ גודריאן. הוא היה אוברסט-לויטננט בוורמאכט ולאחר מכן גנרל-מיור בבונדסוור. גודריאן נולד ב-23 באוגוסט 1914 בעיר גוסלאר. אביו היה הגנרל הנודע היינץ גודריאן. הוא למד בתיכון בצלנדורף והתגייס לרייכסווהר ב-1 באפריל 1933. הוא שירת בחיל השריון וכעבור שנתיים הועלה לדרגת לויטננט. הוא שירת כמפקד מחלקה, ולאחד מכן כמפקד פלוגה וכמפקד גדוד ברגימנט הפאנצר ה-1 וה-35. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 הוא לחם במערכה בפולין והוענק לו צלב הברזל דרגה שנייה. שנה לאחר מכן הוא לחם במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ונפצע פעמיים במהלכה. הוא למד במכללת המטכ"ל וסיים את לימודיו ב-1942. לאחר מכן הוצב ביחידות פאנצר שונות עד מאי 1944, עת הוצב במטה דיוויזיית הפאנצר ה-116, תפקיד אותו מילא עד תום המלחמה. ב-5 באוקטובר הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר מכן לחם בקרב על הבליטה ובקרב יער הירטגן, לפני שנלכד בכיס הרוהר ונפל בשבי בעלות הברית באפריל 1945. הוא הוחזק כשבוי מלחמה עד 1947, ולאחר שחרורו היה חבר בארגון גהלן. בעקבות הקמת הבונדסוור הוא חזר לצבא ומונה למפקד גדוד הפאנצר ה-3, ואחר כך הועבר לפקד על בריגדת הפאנצר ה-14. הוא הגיע לדרגת גנרל-מיור ומילא משימות מטה וניהול, ובהמשך מונה למפקח הכללי של כוחות הפאנצר - אותו תפקיד אותו מילא אביו בזמנו. ב-1972 הוא עוטר בצלב הגדול של עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית ופרש מהצבא שנתיים לאחר מכן. לאחר פרישתו פרסם ספרי היסטוריה על מלחמת העולם השנייה. הוא נפטר בבון ב-25 בספטמבר 2004. מדיה וקבצים בנושא היינץ גינתר גודריאן בוויקישיתוף היינץ גינתר גודריאן באתר הספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית) היינץ גינתר גודריאן באתר linkfang (בגרמנית) היינץ גינתר גודריאן באתר juergenruwe (בגרמנית) נחל גועש השריון, מערכות 71, נובמבר 1951 הסיור הגרמני, מערכות 201, אוגוסט 1969
ג'ורג' קרטרייט

ג'ורג' קרטרייט (באנגלית: George Cartwright;12 בפברואר 1739 – 19 במאי 1819) היה קצין צבא אנגלי, סוחר וחוקר בניופאונדלנד ולברדור. על שמו נקרא יישוב בכניסה למפרץ סנדוויץ', שבקנדה. ג'ורג' קרטרייט נולד במרנהאם בנוטינגהאמשייר, אנגליה, אח בכור לאדמונד קרטרייט, איש הדת וממציא הנול המכני ושל ג'ון קרטרייט, קצין ימי ורפורמטור בפרלמנט האנגלי. קרטרייט הפך לצוער באקדמיה המלכותית הצבאית בלונדון כשהיה בן חמש עשרה. תחילה הוא שירת בהודו. בשנת 1759 הועלה לדרגת סגן בהיותו באירלנד. בשנת 1760 היה המזכיר הצבאי של המרקיז של גרנבי בגרמניה וקצין מטה בפיקוד הדוכס פרדיננד מבראונשווייג. בשנת 1762 קיבל את הועלה לדרגת קפטן, חזר לאנגליה משנת 1762 עד 1766. אחיו של ג'ורג' קרטרייט, ג'ון קרטרייט, היה סגן ראשון בספינת חיל הים גורנזי. בשנת 1766 שייט ג'ורג' קרטרייט עם אחיו לאורך חוף ניופאונדלנד בספינת חיל הים הזאת. בשנת 1768 שט שוב ג'ורג' קרטרייט לניו-פאונדלנד בהפלגתו של ג'ון קרטרייט בניסיון ליצור קשר עם התושבים הילידים (Beothuk) המתגוררים על האי ניופאונדלנד. בין 1770 ל -1786 הקים ג'ורג' קרטרייט מספר תחנות דייג מכף צ'ארלס למפרץ סנדוויץ' ופיתח שם קשרים עם האינואיטים ואנשי האינו. ההצלחות הכספיות שלו היו מעורבות במקרה הטוב, והנפילות הכלכליות הרבות שלו נגרמו בגלל פשיטות של פריבטירים אמריקאים בשנת 1778. בשנת 1772 הביא ג'ורג' קרטרייט לאנגליה חמישה אינואיטים מאזור לברדור. עם זאת, לא ברור האם הדבר נעשה בכוח או בשיתוף פעולה עם האנשים שנבחרו. הם נסעו באוניה לאירלנד ואנגליה. הם הובאו לתצוגה באירלנד ואנגליה, ומשכו את תשומת ליבו של המלך ג'ורג' השלישי, ורבים אחרים כולל ציבור גדול. בדומה לילידים אחרים של לונדון בעבר, משפחת האינואיטים הזו הפכה לאטרקציה בלונדון הג'ורג'ית. במאי 1773 תכנן קרטרייט והאינואיטים שאיתו, את המסע חזרה ללברדור. עם זאת, עוד לפני שעזבו את התמזה, חלקם חלו באבעבועות שחורות. כעבור שלושה שבועות מתו ארבעה מתוכם ורק אשה צעירה נותרה בחיים וחזרה ללברדור. כמעט שנה לאחר מכן, קרטרייט ציין את האסון שהתרחש אחרי שובה של האשה - "האינואיטים של דרום לברדור נמחקו כמעט לחלוטין על ידי המחלה." בשנת 1786 שב סופית קרטרייט לאנגליה. הוא פרסם את זכרונותיו בשנת 1792 והמשיך להתעניין בפוליטיקה ובעסקים בלברדור. הוא שירת זמן מסוים במיליציית נוטינגהאם בזמן מלחמות נפוליאון עד 1817. הוא נפטר 19 במאי 1819 במנספילד, אנגליה. אהבתו ללברדור לא פסקה עד מותו כפי שהוא העיד על כך. בעיירה קרטרייט, בלברדור, ישנה אנדרטה המנציחה אותו ואת אחיו ג'ון. עליה נכתב: "לזכרו של ג'ורג 'קרטרייט, סרן בגדוד ה-37 של הוד מלכותו ... שבמרץ 1770 התיישב בחוף לברדור ... גם של ג'ון קרטרייט, קצין ימי... ". מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' קרטרייט בוויקישיתוף Hunt, David (2004). "Cartwright, Edmund (1743-1823)". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. Biography – CARTWRIGHT, GEORGE – Volume V (1801-1820) – Dictionary of Canadian Biography, www.biographi.ca George Cartwright, A Journal of Transactions and Events, During a Residence of Nearly Sixteen ..., Allin and Ridge, 1792. (באנגלית) Coll Thrush, Indigenous London, Yale University Press, 2016-10-25, ISBN 978-0-300-20630-2
פרדריק לייטון

פרדריק לייטון (באנגלית: Frederic Leighton;‏ 1830, סקרבורו – 1896, לונדון) היה צייר ופסל בריטי. עבודותיו עוסקות בנושאים מיתולוגיים, קלאסיים ומקראיים, בסגנון אקדמי. לייטון החל את לימודי האמנות שלו אצל האמן האוסטרי אדוארד וואן שטיינל ובהמשך אצל הצייר האיטלקי ג'ובאני קוסטה. בגיל 17 הוא פגש את הפילוסופ הגרמני ארתור שופנהאואר בפרנקפורט וצייר את דיוקנו, בגיל 24 עבר לפירנצה שם למד באקדמיה לאמנויות יפות, בין השנים 1855 עד 1859 עבר לפריז שם פגש את ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר, אז'ן דלקרואה, ז'אן-בטיסט קאמי קורו, ואת ז'אן-פרנסואה מילה. בשנת 1860 עבר ללונדון וחבר לקבוצת ציירים, משוררים, מבקרים ופסלים אנגליים בשם האחווה הפרה-רפאליטית, בשנת 1864 הוא חבר למוסד האמנות הבריטי האקדמיה המלכותית לאמנויות ובשנת 1878 מונה לנשיאו למשך שמונה שנים, בשנת 1900 ציוריו ייצגו את בריטניה בתערוכה העולמית של פריז (1900), היה מהוגי התנועה האסתטית, תנועה שחרתה על דגלה את האסתטיקה והיופי, כאידיאל עליון בכל תחומי החיים. קיבל תואר אצולה בריטי, והספיק לאחוז בתואר במשך יום אחד עד למותו. העצלן במוזיאון ויקטוריה ואלברט אתלט נאבק בפיתון באקדמיה המלכותית לאמנויות אנדרומאכה בשבי יהונתן מורה לנערו להביא אליו את החצים אשר ירה על מנת להזהיר את דוד אליהו במדבר דדלוס ואיקרוס להבות יוני במוזיאון לאמנות בפונסה אורפיאוס עומד להביט באורידיקה הרקולס נלחם בתנטוס להשבת אלקסטיס לעולם החיים במוזיאון ואדסוורת אתניאום "גני הספרידות" אלקטרה ליד קברו של אביה אגממנון פרסאוס ואנדרומדה ביתם של איזבל וריצ'רד פרנסיס ברטון בדמשק, סביבות 1870 הדייג והסירנה (אנ') בהשראת שיר "הדייג" (אנ') של גתה במוזיאון וגלריה לאמנות בריסטול מדיה וקבצים בנושא פרדריק לייטון בוויקישיתוף פרדריק לייטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרדריק לייטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדריק לייטון, באתר Discogs (באנגלית)
סלובקית

סלובקית (סלובקית: Slovenský Jazyk; ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא שפה סלאבית מערבית. היא קרובה במיוחד לצ'כית. הסלובקית מדוברת בסלובקיה על ידי 5,000,000 אנשים, בארצות הברית על ידי 500,000 מהגרים, בצ'כיה על ידי 320,000 אנשים (עקב התפרקות צ'כוסלובקיה), ובמדינות נוספות באזור. במאה ה-18 התקיימו מספר ניבים של סלובקית מדוברת באזורים שונים של סלובקיה, אולם הצ'כית שימשה לכתיבה. ניסיון ראשון לקביעת נוסח עבור סלובקית כתובה נעשה בשנת 1787 על ידי כומר קתולי בשם אנטון ברנולק, בהתבסס על הדיאלקט הסלובקי של תושבי מערב סלובקיה, אולם ניסיון זה כשל. בשנת 1844 נעשה ניסיון נוסף לקביעת נוסח לסלובקית כתובה, על ידי קבוצת לותרנים בהנהגת ליודוביט שטור, בהתבסס על הדיאלקט של תושבי מרכז סלובקיה. דיאלקט זה נבחר כבסיס משום שהיה קרוב יותר לכלל דוברי הסלובקית ומשום שהיה שונה יותר מצ'כית מהדיאלקט של מערב סלובקיה. הקודיפיקציה של שטור הצליחה, בין השאר הודות לרוח הלאומית שפעמה בסלובקים שתרבותם דוכאה על ידי השלטונות האוסטריים, והנוסח שקבע בין השאר בספרו על הדקדוק הסלובקי משנת 1846, משמש את הסלובקית עד היום. סלובקית באתר אתנולוג סלובקית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) David L Cooper, Pavol Dobšinský, Traditional Slovak Folktales, M.E. Sharpe, 2001, page 281 ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא סלובקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החורש (בצלאל)

"החורש" או "החורש בשדה" הוא מוטיב עיטורי שכיח ביצירות בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות מן השנים 1911–1929. דמות "החורש" היא דמותו של יהודי-תימני, בעל חזות תנכי"ת, החורש במחרשה הרתומה לזוג שוורים. הוא מוצג בזווית אלכסונית, המעניקה לתיאור עומק. התיאור עוצב בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות באזור השנים 1911–1913. מעצבו איננו ידוע, אך ייחסו אותו בעבר לזאב רבן או לאריך גולדברג. מוטיב חקלאי זה שימש כביטוי ציוני לקשר שבין העם היהודי לאדמת ארץ-ישראל. ברוב המקומות, מוצג החורש בתוך פורמט מעוגל של מעין מדליון בקוטר של כ-13–14 ס"מ. בצלחת עם מוטיב זה הנמצאת באוסף מוזיאון ישראל (1912–1929), לדוגמה, מופיע החורש בתוך מדליון במרכזה של צלחת נוי שסביבה דגם עיטורי של חיטה. תחת המדליון מופיעה הכתובת "עבד אדמתו ישבע לחם", הלקוחה ממשלי (יב: יא) והכתובת "הזורעים בדמעה ברנה יקצורו", הלקוחה מתהילים (קכו: ה). בשנת 1913 הופיע "החורש" גם במרכז כריכתו של "ספר הזהב השני של הקרן הקיימת לישראל, שנוצר בבית-הספר. סביב לוח מרכזי זו שובצו תבליטים נוספים, ובהם דמויות נוספות של חקלאים ופועלים. במשך השנים הפך החורש לדימוי רווח בעבודות של ממשיכי "בצלאל". האומן שמואל קרצ'מר, עשה שימוש בדגם זה בסיכות שנוצרו עבור "החלוץ". השימוש במוטיב זה נמשך עד לשנות ה-50–60 של המאה ה-20, אז נעשה שימוש בעיצוב זה בהטבעה על לוחות נחושת ששימשו לעיטור אלבומי תמונות. בעבודות אלו לא נשמר הפורמט העגול, וגם איכות ההטבעה הייתה ירודה. לצד עיצוב זה נוצרו עוד כמה דגמים של דמות החורש. בין היתר יצר ידוע תיאור של חורש עם גמל לרגלי מגדל דוד. ספר הזהב הראשון (משמאל) והשני (מימין) של קק"ל "החלוץ", סיכה מתוצרת שמואל קרצ'מר (1920–1940?) החורש, תבליט נחושת על כריכת אלבום (1950–1970) תיאורים מאוחרים יותר של דמות "החורש", המירו את דמותו של היהודי בדמותו של חלוץ עברי. ראו לדוגמה, לוח שנה של קרן היסוד (1925) בעיצוב זאב רבן. ראו: גולדמן אידה, בת-שבע, זאב רבן: סימבוליסט עברי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2001, עמ' 101-100; 105 ראו: מבחר מאוסף אלן ב' סליפקה במוזיאון ישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2008, עמ' 61 ראו: בצלאל וספר הזהב, החרות, 20 באוגוסט 1913
Destiny's Child Video Anthology

Destiny's Child Video Anthology (בעברית: אנתולוגיית וידאו של דסטיניז צ'יילד) הוא אלבום הווידאו הרביעי של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד אשר יצא לאור ב-21 במאי 2013 על ידי חברת התקליטים קולומביה. האלבום מכיל 16 קליפים אשר הלהקה צילמה במהלך הקריירה שלה. הוא הופק על ידי אקיל בראון, בנות הלהקה ואביה של ביונסה מת'יו נואלס אשר שימשו במפיקים בפועל. על מנת לקדם את האלבום הציעו הלהקה לחברות הוצאה לאור עותקים של האלבום כדי לחלק לקוראים שלהם דרך האינטרנט. עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את הוויזואליה של הקליפים והכוריאוגרפיות שלהם. אלבום זה יצא לאור כחלק ממהדורה מיוחדת של סוני מיוזיק וחברת הבת שלה לגסי רקורדס וזהו גם היה האלבום האחרון שיצא לאור דרך מהדורה זו. עטיפת האלבום בו נראות בנות הלהקה בשמלות המדמות זנבות של בתולות ים נלקחה מתוך הקליפ לשיר "Cater 2 U" בו נראו בנות הלהקה באותן השמלות. לקראת הפצת האלבום הלהקה שיתפה פעולה עם אתר TheDrop.fm אשר הציע לקוראיו כחלק מרכישת הספרים את האלבום במתנה ביחד עם חולצות טריקו וספר ההופעות של הלהקה. בנוסף לכך, מגזין Jet ארגן תחרות ובמסגרתה חולקו 5 עותקים בחינם של האלבום וגם מגזין Juicy ארגן תחרות דומה. האלבום Destiny's Child Video Anthology באתר Discogs Destiny's Child - Video Anthology, Discogs (באנגלית)
פלום

פלום (בנורווגית: Flåm) הוא כפר מתויר במחוז סוגן והפיורדים אשר במערב נורווגיה. הכפר ממוקם בעמק פלומסדאלן אשר נמצא בקצה הפיורד נרייפיורד. בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית הכפר 350 תושבים. בשנת 1670 נבנתה כנסיית פלום, שהחליפה כנסיית לוחות עתיקה. בשנת 1923 החליט הפרלמנט הנורווגי לממן את הקמת מסילת קו פלום. בשנת 1942 החלה הפעלה סדירה של רכבות (מונעות קיטור) בקו פלום. שדה התעופה הקרוב ביותר לכפר הוא שדה התעופה סוגנדאל שממוקם במרחק 70 קילומטרים מפלום. כביש E16 בין אוסלו לברגן עובר בפלום. החל מסוף המאה ה-19 הכפר מהווה יעד תיירותי פופולרי. כיום מגיעים לכפר קרוב ל-450,000 מבקרים בשנה. רובם מגיעים לכפר באמצעות רכבת בקו פלום (שאורכו 20 קילומטרים) העובר בין פלום למירדאל אשר היא אחת ממסילות הרכבת התלולות ביותר בעולם. בבניין תחנת הרכבת הישן של פלום נמצא כיום מוזיאון המוקדש לקו פלום. בנמל של פלום עוגנות כ-160 אוניות שייט בשנה. מפל שוספוס אשר נמצא בפאתי הכפר בו עוצרות הרכבות בקו רכבת פלום בדרכן ליישוב תיירים בתחנת הרכבת בפלום נמל פלום מבט על פלום מהר סמוך MSC Fantasia עוגנת בפלום P&O MV Britannia עוגנת בפלום אתר האינטרנט הרשמי של פלום מצלמת רשת בפלום
פול פיי

פול ברג'ס פיי הבן (באנגלית: Paul Burgess Fay Jr.;‏ 8 ביולי 1918 – 23 בספטמבר 2009) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בפועל במהלך חודש נובמבר 1963, החודש האחרון לכהונתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי, שהיה ידידו הקרוב. פול פיי נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה לפול ברג'ס פיי האב ולרעייתו, קתרין אוליבר פיי. הוא התחנך בבית הספר תאצ'ר שבאוג'יי, קליפורניה, ולמד באוניברסיטת סטנפורד. ב-1941, לאחר סיום לימודיו בסטנפורד, הוא עבד בחברת הבנייה של אביו שעסקה בעבודות ריצוף באזור מפרץ סן פרנסיסקו. עם הצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, לאחר המתקפה על פרל הארבור, הוא התגייס לצי ארצות הברית. הוא עבר הכשרה בבית הספר לקצינים של הצי והוצב לאימונים בטרפדת סיור במלוויל, רוד איילנד, שם ג'ון קנדי היה מדריכו. השניים הוצבו יחדיו באותו בסיס בדרום האוקיינוס השקט, אם כי הם לא צוותו על אותו כלי שיט. במהלך המלחמה עוטר פיי בכוכב הארד, כאשר סירתו נפגעה על ידי טורפדו שהוטל על ידי מטוס יפני, שבקע חור בגוף הסירה מתחת לפני המים אך לא התפוצץ. פיי הצליח להשיב את הסירה לבסיס שם היא הוטבעה. עם תום שירותו הצבאי שב פיי לארצות הברית וחזר לעבוד בחברה של אביו. ב-5 באוקטובר 1946 הוא נשא לאישה את אניטה מרקוס ונולדו להם שלושה ילדים. פיי וקנדי הפכו לידידים קרובים ופיי היה פעיל במסעי הבחירות של קנדי כאשר זה האחרון התמודד על מושב בבית הנבחרים, לאחר מכן על מושב בסנאט, ולבסוף, כאשר הוא התמודד בבחירות לנשיאות של 1960. בחתונתו של קנדי שימש פיי כסדרן. ב-1961, עם בחירתו של קנדי כנשיא מונה פיי כתת-מזכיר הצי, על אף התנגדותו של מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה. בחודש נובמבר 1963 שימש פיי כמזכיר הצי בפועל ולאחר רצח קנדי הוא התפטר והמשיך לשמש כתת-מזכיר הצי עד 1965. ב-1966 הוא כתב ספר על קנדי,שהיה לרב-מכר, "העונג שבחברתו" (The Pleasure of His Company). ב-1967 נמכרה חברת הבנייה המשפחתית של פיי והוא ייסד חברת השקעות. הוא היה דירקטור בשתי חברות פיננסיות וחבר בחבר הנאמנים של קרן מכללת המלחמה של הצי. פול פיי נפטר בביתו בוודסייד, קליפורניה ב-23 בספטמבר 2009, לאחר ששנים רבות לפני כן סבל ממחלת אלצהיימר. הוא נטמן בבית הקברות הולי קרוס בקולמה, קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא פול פיי בוויקישיתוף פול פיי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "JFK-friend Paul 'Red' Fay dies in Woodside". The Menlo Park Almanac. 25 September 2009. Holley, Joe (30 September 2009). "Paul B. Fay Jr., 91 Friend to JFK in War and in Washington". Washington Post. Nolte, Carl (28 September 2009). "Paul Fay - ex-Navy official, JFK friend - dies". San Francisco Chronicle.
איתן אבריאל

איתן אבריאל (נולד ב-11 בדצמבר 1960) הוא עיתונאי ישראלי, ממייסדי העיתון TheMarker ועורך המגזין כיום. אבריאל התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים בשייטת 13 ובילת״ם. במסגרת שירותו ביצע צלילות רבות בנחל הקישון. בתחילה עבד ככתב כלכלי של העיתון "הארץ" במשרד האוצר ובבנק ישראל. לאחר מכן הקים את המערך הכלכלי של סוכנות הידיעות רויטרס בישראל. במהלך שנות ה-90 פעל כמנהל השקעות בקרנות נאמנות ובהן "אילנות דיסקונט". ב-1993 הקים את החברה "הון לינק" שעסקה בבנקאות להשקעות, ניהול קשרי משקיעים, מידע פיננסי ללקוחות בחו"ל והפיצה ניוזלטר יומי באנגלית למשקיעים בלונדון. בסוף 1999 הקים את העיתון הכלכלי TheMarker, יחד עם גיא רולניק ועדו פולק. במסגרת זאת הקים גם מגזין כלכלי חודשי, עיתון יומי, מוסף סוף שבוע, רשת חברתית וערוץ וידאו אינטרנטי. באפריל 2000 אתר האינטרנט של TheMarker עלה לאוויר, כשאבריאל עורכו בפועל. אבריאל הקים את הדסק האינטרנטי של TheMarker, שהיה דסק החדשות הכלכלי המקוון הראשון בישראל, במודל הדומה לזה שהכיר ובנה ברויטרס. כותב טורי פרשנות בנושאים כלכליים, בעיקר בתחומי כלכלה וחברה, הון ושלטון, השקעות, מטבע חוץ, בנקאות ואינטרנט. התמקד בכמה נושאים, בהם ריכוזיות כלכלית, הטייקונים, שחיתות, כוחן של הפלטפורמות הדיגיטליות, אי-שוויון כלכלי ומשבר האקלים. השיק מספר מותגים מוכרים של המגזין, כגון רשימות ״500 העשירים״ ו-״100 המשפיעים״. בשנת 2005 היה חבר בוועדה לגיבוש האתיקה של הפצת מידע על ניירות ערך באמצעות רשת האינטרנט מטעם רשות ניירות ערך. ב-2012 כתב מאמר על מצבו הקשה של העיתון "מעריב". בתגובה פרסם "מעריב" בשער שלו ארבעה טורים של פרשנים שלו. הפרשה כולה נסקרה בג'רוזלם פוסט. אבריאל הופיע כפרשן כלכלי בתוכנית "לונדון את קירשנבאום", חבר פאנל פרשנים בגלי צה"ל. הוא חבר קבוע בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס שבשווייץ. הוא מרצה בכנס ה-DLD בתל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה. החל מ-2018 אבריאל וסמי פרץ, העורך לשעבר של TheMarker, מגישים יחד פודקאסט יומי, "האינטרסנטים", שבו הם דנים בענייני היום ומנתחים אותם מהזווית של מערכת TheMarker. לאבריאל תואר ראשון בביולוגיה ובמנהל עסקים, ותואר MBA בהתמחות במימון, שניהם מהאוניברסיטה העברית, בה גם שימש כמרצה בקורס בנושא "קומוניקציה פיננסית". אבריאל נשוי לדנה - ארכיטקטית, אב לשני ילדים, וגר בהוד השרון. איתן אבריאל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איתן אבריאל, באתר "TheMarker" איתן אבריאל, באתר Haaretz איתן אבריאל, באתר וואלה! NEWS מערכת דה מרקר, באתר The Marker הרשת החברתית TheMarker cafe, באתר The Marker Cafe איתן אבריאל, 500 העשירים של ישראל: המשקיע שכבש את הפיסגה עם 16.5 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2015 איתן אבריאל, 500 העשירים: האיש שחזר לפיסגה עם 8.3 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2016 איתן אבריאל, 100 המשפיעים: כך מעטים וטייקונים מכניעים את הדמוקרטיה, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2015 רשות ניירות ערך, הוועדה לגיבוש האתיקה של הפצת מידע על ניירות ערך באמצעות רשת האינטרנט - דו״ח הועדה, באתר האתר של רשות ניירות ערך, ‏30 ביוני 2005 Steve Linde, Editor's Notes: The new press war, The Jerusalem Post, ‏09/06/2012 S. GANGADHARAN, When Economists Turn the Spotlight on Themselves At Davos, Daily News & Analysis, ‏6.2.2011 TheMarker Online, פאנל בכירי התעשייה הדיגיטלית - עם איתן אבריאל, באתר YouTube DLD Conference, Eytan Avriel - Speaker Profile המרכז הבינתחומי הרצליה, דוברי כנס הרצליה 2016 האינטרסנטים, באתר TheMarker
Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme

Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme (בעברית: דסטיניז צ'יילד: הסיפור שלא סופר מבית גירלס טיים) הוא אלבום אוסף של להקת הבנות האמריקאית דסטיניז צ'יילד אשר יצא לאור ב-2 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים "Trinitee Urban Records". שם האלבום נובע מהשם שהיה ללהקה בהתחלה לפני שהתפרסמה: "Girls Tyme". המטרה של יציאת האלבום לא אושרה עד כה אך הרבה משערים שזוהי ההתחלה של התאחדות הלהקה מחדש. ב-25 באוקטובר 2019, מת'יו נואלס מנהל הלהקה לשעבר הודיע כי הוא יוציא בדצמבר אלבום אוסף של הלהקה, עם שירים של הלהקה שלעולם לא פורסמו והוקלטו עוד בימים בהם היו נערות ונקראו תחת השם "גירלס טיים" וחשף את שם האלבום ומועד היציאה שלו בסרטון שפרסם. האלבום שוחרר לפלטפורמות הסטרימינג ול-iTunes ביחד עם ספר בעל אותו השם. "God Bless the Child (Intro)" "I Wanna Be Where You Are" "Sunshine" "Say It Ain't So" "Boy I Want You" "Girls Tyme Fun" "632-5792" "Boyfriend" "Teacher Fried My Brain" "When I Laid My Eyes On You" "In My City" "Hip House" "Blue Velvet" "Take Em 2 Another Level" "Talking 'Bout My Baby" מידע על האלבום Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme באתר MusicBrainz האלבום Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme באתר Discogs האלבום Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme באתר ספוטיפיי האלבום Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme באתר אפל מיוזיק Girls Tyme - Destiny's Child: The Untold Story Presents Girls Tyme, Discogs (באנגלית)
Rock and Roll (שיר של לד זפלין)

"Rock and Roll" (בעברית: "רוק אנד רול") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית לד זפלין. השיר הוא הרצועה השנייה ששוחררה מתוך האלבום הרביעי של ההלקה, Led Zeppelin IV, אשר שוחרר בשנת 1971. השיר מכיל הופעת אורח של הפסנתרן והמייסד המקורי של הרולינג סטונז, איאן סטיוארט. בשנת 1972, מבקר המוזיקה והעיתונאי האמריקאי רוברט כריסטגאו כינה אותו "פשוט שיר ההארד-רוק הדינמי ביותר במוזיקה". השיר נחשב לאחד מהמצליחים של הלהקה וביחד עם Black Dog ו-Stairway to Heaven לאחד מלהיטי האלבום. השיר מדבר על להקה אשר מעוניינת לחזור אל תוך הרוק אנד רול, הלהקה מציינת בשיר שעבר הרבה זמן מאז שהתעסקה ברוק אנד רול ומענויינת לחזור לזה. השיר גדל מתוך הרגל של הלהקה להתחמם תוך כדי ניגון של השיר Keep A-Knockin' של ליטל ריצ'רד והשיר פשוט התפתח משם. בזמן יצירת האלבום Led Zeppelin IV נתקלה הלהקה במחסום כתיבה, דבר שהוביל לייאוש אותו הוציא פייג' על הגיטרה ובכך נוצר הסולו האגרסיבי בשיר. השיר מסתיים בסולו תופים קצר של בונהם, אשר נחשב לאחד מסימני ההיכר שלו וזה אחד מהקטעים האהובים ביותר על רבים ממעריצי הלהקה. על פי ז'אן-מישל גודון ופיליפ מרגוטין: רוברט פלאנט - שירה, תוף מרים ג'ימי פייג' - גיטרות ג'ון פול ג'ונס - בס ג'ון בונהם - תופים איאן סטיוארט - פסנתר מידע על היצירה "Rock and Roll" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Rock and Roll" באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.