laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טובה כהן

טובה כהן (נולדה ב־1946) היא חוקרת ספרות ההשכלה העברית וכתיבת נשים עברית, פרופסור אמריטה באוניברסיטת בר-אילן. נולדה בתל אביב ללאה ופנחס לוין ושם גם סיימה את לימודיה התיכוניים, בתיכון הדתי ג' ("צייטלין"). למדה לתואר ראשון במחלקות לספרות עברית והיסטוריה כללית באוניברסיטת בר-אילן ולתואר שני, ב-Modern Jewish Studies, באוניברסיטת אוקספורד. את עבודת הדוקטורט, שכותרתה "תיאורי ארץ ישראל בספרות ההשכלה העברית" סיימה באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1978, בהנחייתו של פרופ' אברהם שאנן, ובה תארה את הדרך בה עיצבו סופרי ההשכלה את תיאורי ארץ ישראל בלי להכירה. כהן היא פרופסור אמריטה של אוניברסיטת בר-אילן, בה לימדה למעלה מ-40 שנה. שמשה כראש המחלקה לספרות עברית והייתה בין מקימיה של התוכנית הבין-תחומית ללימודי מגדר, שבראשה עמדה במשך 7 שנים. מייסדת "המרכז לחקר האישה ביהדות ע"ש פניה גוטספלד הלר", שבראשו גם עמדה, ובעלת הקתדרה לחקר נשים ומגדר ע"ש גבירץ. הייתה חברה פעמיים בוועדות להענקת פרס ישראל לחקר הספרות. פרסמה ספרי מחקר ומאמרים רבים בתחום ספרות ההשכלה ובתחום כתיבתן של נשים במאות ה-19 וה-20 והעמידה תלמידים רבים. פעילה בארגון "קולך" והייתה חברה בוועד המנהל שלו. נשואה לפרופסור סטיוארט כהן, חוקר בתחום מדע המדינה ואם ל-4 בנים, אחד מהם הוא פרופסור עמיחי כהן, משפטן בקריה האקדמית אונו. מחלום למציאות – ארץ ישראל בספרות ההשכלה, בר-אילן, רמת גן, 1982 מליצת ישרון לשלמה לויזון – היצירה ויוצרה, בר-אילן, רמת גן, 1988 צבועים וישרים אלילות וליליות – עיונים ביצירתו של אברהם מאפו, פפירוס ליד אוניברסיטת תל אביב, 1990 האחת אהובה והאחת שנואה – בין מציאות לבדיון בתיאורי האישה בספרות ההשכלה, מאגנס, ירושלים, 2002 קול עלמה עבריה – כתבי נשים משכילות במאה התשע-עשרה, יחד עם שמואל פיינר, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2006 עוגב נאלם – מסע בעקבות המשוררת העברייה-איטלקייה רחל מוֹרפּוּרגוֹ, בדפוס, הוצאת כרמל אשה בירושלים – מגדר חברה ודת, יחד עם יהושע שוורץ, רמת גן, 2002 Gender, Place and Memory in the Modern Jewish Experience – Replacing Ourselves, Together with J. Baumel, London, 2003 אשה במזרח-אשה ממזרח – סיפורה של היהודייה בת המזרח, יחד עם שאול רגב, רמת גן, 2005 להיות אשה יהודייה, יחד עם עליזה לביא, קובץ שלישי, ירושלים, 2005 תרבות דמוקרטית, כרך 10 – מגדר וחברה בישראל, (2006), יחד עם ידידיה שטרן, אבי שגיא, רות הלפרין-קדרי להיות אשה יהודייה, קובץ רביעי, ירושלים, 2007 להיות אשה יהודייה, קובץ חמישי, ירושלים, 2097 ביקורת ופרשנות – כתב-עת בין-תחומי לחקר ספרות ותרבות, חוברת 40, נשים בתרבות יידיש, יחד עם אביבה טל, רמת גן 2008 מדיה וקבצים בנושא טובה כהן בוויקישיתוף רשימת המאמרים של טובה כהן באתר רמב"י רשימת הפרסומים של טובה כהן, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת פרסומים באתר הוצאת הספרים של אוניברסיטת בר-אילן טובה כהן (1946-), דף שער בספרייה הלאומית תרומה מרכזית שלה לחקר ספרות ההשכלה ולחקר כתיבת הנשים העברית מהווה האנתולוגיה (שהוציאה יחד עם פרופ' שמואל פיינר) של כתבי המשכילות העבריות, ה"מחזירה" כותבות נעלמות אלה להיסטוריה של הספרות העברית יפה ברלוביץ, היבשת האבודה של סופרות עבריות, באתר הארץ, 19 בפברואר 2007 אברהם בלבן, לראות עלמה כותבת עברית, באתר הארץ, 8 בינואר 2007
בלינג!

בלינג! (באנגלית: Bling!‎) היא דמות בדיונית של גיבורת על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Men Vol.2 #171 מאוגוסט 2005, ונוצרה בידי הכותב פיטר מיליגן והמאייר סלבדור לארוקה. בלינג! היא האלטר אגו של רוקסן "רוקסי" וושינגטון, בעלת צורת יהלום ועמידות על-אנושית, ובתם של שני זמרי היפ הופ מפורסמים. רוקסי וושינגטון היא בתם של שני זמרי היפ הופ סלבריטאים בשם רוי "דאדי ליבידו" וושינגטון ואנג'ל "סקסי מוטה" דפרס. היא הופיעה בקטעי וידאו ראפ של הוריה מגיל צעיר, ולכן הייתה מטרה לחוטפים ורוצחים רבים. מאחר שהייתה נחושה שלא ללכת בדרכם של הוריה, נרשמה וושינגטון כנערה ללימודים במכון אקסבייר בהדרכתו של גמביט. במכון, נוצר לוושינגטון רקורד אקדמי עשיר ואחריות, והיא התעניינה יותר בשיפור יכולותיה כאדם וכמוטאנט מאשר במתח ובחיכוך בין בני האדם למוטאנטים, בהם האקס-מן מעורבים בדרך כלל. כחברת כיתתו של גמביט, וושינגטון נאלצה להתמודד עם הגעתה של תלמידה חדשה בשם פוקס. היא התאהבה במדריך כיתתם, אף על פי שנמשכה גם לפוקס עצמה, מה שמלמד על נטיות ביסקסואליות. משיכתה של בלינג! אל פוקס הסתיימה לאחר שהתברר שפוקס היא מיסטיק, שניסתה לחבל במערכת היחסים בין גמביט לרוג. בלינג! שמרה על כוחותיה לאחר אירועי בית, שבהם מכשפת השני ביטלה את כוחם של מעל 90% מהמוטאנטים. מאוחר יותר היא עזרה יחידתו של האבוק, כש-O.N.E, חוליה ממשלתית שמפעילה את הזקיפי הסנטינל מגיעה על מנת להגן על מעט הנותרים מבין המוטאנטים שחיים במכון. בנוסף היא נקראת כדי לעזור לצוותים הבכירים של אקס-מן כאשר אפוקליפס חוזר, בעיקר בשל מיעוט דמויות בכירות מן האקס-מן. למרות המלצותיהם של רוג והאבוק ולאחר שהוצעה לה משרה באקס-מן החדשים, מגלה רוקסי כי למרות כשרונה במשימות שטח, היא מאוימת על ידי הרעיון להיות חברת אקס-מן במשרה מלאה, בשל הסכנה הכרוכה בכך. בנוסף שקלה לעזוב את המכון עם חברתה ללימודים אוניקס מחשש ש-O.N.E יורו בקרוב להפוך את שטח בית הספר למחנה מעצר. עם זאת, בלינג! וחברה נשארים בבית הספר. בלינג! היא אחת מהתלמידים שהועברו למימד לימבו במהלך מאמציו של השד בלסקו לאתר את מג'יק. הם חזרו לבית הספר לאחר שהובס. לאחר שבית הספר נסגר במהלך אירועי תסביך משיח, עברו האקס-מן לסן פרנסיסקו על מנת להקים בסיס חדש בקליפורניה. בלינג! חוזרת לבית הספר, ועוזרת לשלוט במהומות שנוצרו סביב הצעתו של מחוקק בשם סיימון טראסק לאכיפתם של חוקים האוסרים את רבייתם של המוטאנטים. במהלך הקרב הסופי על אוטופיה, בלינג! חברה לפרנזי ולנקרה בקרב נגד מונסטון/גברת מארוול. לאחר שהותקפו בידי אמפלייט (אחיה של אם) מ-Generation X, המוטאנטים הוזהרו להישאר קרובים זה לזה ולדווח על כל דבר יוצא-דופן. רוקסי מחליטה ללכת לבדוק את האמפיתיאטרון אף על פי שאוניקס מזהירה אותה לא ללכת לבד, אלא שהיא אומרת שתישאר בטווח ראייה. בעודה מסתכלת על המים היא מבחינה במגדלור שמתחיל לנוע לפתע לעבר החוף, לפני שנעלם. לאחר ששב ומופיע מאחוריה, היא פגשה את אמפלייט, שלוכד אותה. לאחר שהוחזקה כאסירתו, רוקסי מנסה להילחם בחזרה נגדו ונכשלת, עד שרוג מגיעה להציל אותה. לאחר קרב ארוך ניצחו אותו ושלחו אותו למימד ממנו הגיע. מאוחר יותר, בשיחה עם סורג', מרקורי וטראנס, רוקסי מגלה שהיא מאוהבת ברוג. דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס X-Men: The 198 Files handbook New X-Men Vol.2 #35 New X-Men Vol.2 #39 Dark X-Men/Dark Avengers: Utopia #1 Dark Avengers/Uncanny X-Men: Exodus #1 X-Men: Legacy #229 X-Men: Legacy #230
בן שני

בן שני (נולד ב-21 בדצמבר 1969) הוא עיתונאי ובמאי טלוויזיה ישראלי זוכה פרס סוקולוב לעיתונות. שני נולד בבת ים, גדל ברמת השרון. הוא בוגר תיכון אלון ושירת בצה"ל בנח"ל מוצנח. סיים תואר ראשון בקולנוע וטלוויזיה ובמדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בלימודי משפט (לבוגרי מדעי החברה) מאוניברסיטת בר-אילן. במהלך לימודיו באוניברסיטה עבד ככתב בתוכנית החדשות המקומיות של ערוצי זהב. לאחר מכן עבר לערוץ הראשון ושימש חבר מערכת יומן ובמאי סרטי תעודה. ב-2003 עבר לחדשות 10, שימש כעורך, כתב ומנהל תוכן של סרטי תעודה וכתב בכיר בתוכנית "שישי". ב-2005 זכה בפרס סוקולוב על התחקיר "שנה לילדי רמדיה". בבחירות לכנסת השבע עשרה ב-2006 שימש כעורך הראשי והפרויקטור של שידורי חדשות 10 מהאולפן בכיכר רבין. במסגרת עבודתו בערוץ יצר סרטים תיעודיים, בהם: "רבין" מ-2003, על ראש ממשלת ישראל יצחק רבין; "אלכסנדר הגדול" מ-2004, על אלכס גלעדי; ו"רלף" מ-2005, על מאמן הכדורסל רלף קליין. בספטמבר 2008 עבר לערוץ 2 ומאז הוא משמש חבר מערכת בתוכנית "עובדה". בין הכתבות הבולטות שלו היו ריאיון עם רונה רמון, אלמנתו של אילן רמון; חשיפת יומן השבי של רון ארד; "הבן הסודי של משפחת בלקינד"; סיפור חייו של רפי איתן; ליווי נסיעתה של רות דיין בגיל 92 לבנה אסי דיין ששהה במעצר בית בערבה; וליווי מסע הבחירות של יאיר לפיד. כמו כן יצר את הפינה "4 דקות", בה הוא מתעד עם הצלם אוריאל סיני דמויות ציבור ישראליות. בין הסרטים התיעודיים הבולטים שיצר בעבודתו ב"עובדה": "הילדים מהתמונה" מ-2007, בו שחזר תמונת ילדים מאושוויץ; "לגלות את סוביבור" מ-2010, על עבודת הארכאולוג יורם חיימי בחשיפת סוביבור; "תיכון ההזדמנות האחרונה" מ-2011, על תיכון ברונקו וייס ברמלה ומנהלו חילי טרופר - סרט שזכה במדליית כסף בפסטיבל ניו יורק לקולנוע ולטלוויזיה ובפרס הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו; "המסע של אסף" מ-2016, על מסעו של הנער אסף יסעור קטוע-הידיים להשגת ידיים ביוניות; וכן "נשארתי בחיים" מ-2021 על שירה איסקוב, ששרדה את ניסיון הרצח של בעלה. במאי 2024 החל להגיש את תוכנית הראיונות "תשמעו סיפור" המשודרת בכאן 11, שבמסגרתה מתראיינים אנשים בעלי סיפור ייחודי מאירועי מתקפת הפתע על ישראל. שני נמנה עם סגל המרצים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ומגיש בסדרה "אוניברסיטה משודרת". הוא נשוי לקרן ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא בן שני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בן שני בן שני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בן שני, ברשת החברתית LinkedIn בן שני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בן שני באתר מאקו ערן סויסה, בן שני במייל פרידה: "עוזב בשיא, מתבונן אל היעד הבא", באתר nrg‏, 27 ביולי 2008 נמרוד דביר, "אילנה היא פנומן", באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2010 איתי שטרן, עכבר העיר אונליין, העיתונאי ההומאני היחיד בישראל: ריאיון עם בן שני מ"עובדה", באתר הארץ, 28 בינואר 2011 מיליון צופים בייבי: "בבוקר אילנה דיין סימסה לי את הרייטינג, זה היה מטורף", אתר אייס, 12 באפריל 2013 איתי שטרן, בן שני: "גם בעיתונות יש מקום לעמדה מתבוננת", באתר הארץ, 9 בדצמבר 2020 יעל פרוינד אברהם, "המדענים צריכים להיות הגיבורים של הטלוויזיה", מקור ראשון, 3 במאי 2021 מאיה כהן, "הופכים את המדע לסיפור": הסדרה שעוקבת אחר פריצות הדרך הרפואיות חוזרת, באתר ישראל היום, 24 באוקטובר 2022 רתם קלינה, עיתונות בהצטיינות, באתר nrg‏, 19 בפברואר 2006 דוד ורטהיים, בן שני מצטרף למערכת עובדה, באתר nana10‏, 31 ביולי 2008 רועי ברק, ‏סרטו של בן שני מ"עובדה" זכה במדליית כסף בפסטיבל ניו-יורק, באתר גלובס, 13 באפריל 2011
טובה בארי

טובה בארי (נולדה ב-1947) היא חוקרת השירה העברית בימי הביניים, פרופסור אמריטה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב. טובה בארי נולדה בהונגריה למרגלית ואליהו אבינרי (פרקש). היא למדה לתואר ראשון, שני ושלישי באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג לספרות עברית. את עבודת הגמר כתבה בהדרכת פרופ' עזרא פליישר על שירי הקודש של ישראל נג'ארה. בעבודת הדוקטור ליקטה שלוש מאות פיוטים של יוסף בן חיים אלברדאני, פייטן וחזן שפעל בבבל באמצע המאה העשירית, בה הוכיחה שבשונה ממה שהיה מקובל במחקר, גם בבית כנסת מרכזי בבגדאד אמרו פיוטים במסגרת ליטורגית בדומה למוכר מבתי כנסת בארץ ישראל. בארי זכתה שלוש פעמים במענקי מחקר של הקרן הלאומית למדע. היא מלמדת שירת ימי הביניים בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ופרסמה ספרים ומאמרים בתחומי מחקריה השונים. מחקריה עוסקים בשירה העברית במזרח במאות העשירית והאחת-עשרה, על פי כתבי יד מן הגניזה הקהירית, וכן בשירה העברית בארץ ישראל ובמזרח במאה השש-עשרה, ובעיקר בשירתו של ישראל נג'ארה. ספרה "החזן הגדול אשר בבגדאד: יוסף בן חיים אלברדאני" ראה אור בשנת תשס"ג וזכה בפרס יצחק בן-צבי (בשנת תשס"ה). בארי מתגוררת בירושלים ונשואה לפרופ' כתריאל בארי. החזן הגדול אשר בבגדאד: יוסף בן חיים אלברדאני, ירושלים תשס"ג לדויד מזמור: פיוטי דויד הנשיא בן יחזקיהו ראש הגולה, ירושלים תשס"ט ישראל נג'ארה – שירים, תל אביב תשע"ה עזרא פליישר, השירה העברית בספרד ובשלוחותיה (ביחד עם שולמית אליצור), א-ג, ירושלים תש"ע. עזרא פליישר, תפילות הקבע בישראל בהתהוותן ובהתגבשותן (ביחד עם שולמית אליצור), א-ב, ירושלים תשע"ב. רשימת פרסומים באתר רמב"י (בעברית ובאנגלית) ישראל נג'ארה - שירים פרסומים באתר הספרייה הלאומית טובה בארי, דף שער בספרייה הלאומית נושא עבודת הגמר: בחינות צורה ותוכן בשירי 'עולת חדש' לישראל נג'ארה. בשנת 2010 זכתה ביחד עם פרופ' אדוין סרוסי למענק מחקר בנושא: She'erit Yisrael by R. Yisrael Najara: Interdisciplinary Literary and Musical Study Towards a Complete Critical Edition. שירי "זמירות ישראל" של ישראל נג'ארה ראו אור במהדורה מודרנית אחת, בשנת 1946. מהדורה זו אזלה מזמן. ספרה של בארי כולל מגוון יצירות שבחלקם הגדול טרם ראו אור ויש בהם ביאור לשירים שחסר במהדורה זו.
רון (סדרת טלוויזיה)

רון היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת הדרמה הקומית, שיצרו וכתבו רון פלדמן (שגם מביים אותה ומגלם את התפקיד הראשי בסדרה) וענת אורן, אשר עלתה לשידור ב-29 במרץ 2015 בערוץ Yes Comedy. הסדרה הופקה על ידי יולי-אוגוסט הפקות, ואת הפסקול המקורי חיבר המלחין עומרי להב. הסדרה נוצרה תחילה כפרויקט הגמר של רון פלדמן במסגרת לימודיו במכללת ספיר. הפרויקט זכה במקום הראשון בפרס הפורמט הטלוויזיוני בפסטיבל קולנוע דרום 2012 ומודי בר און, שהיה המרצה של פלדמן במכללה, הפך לעורך התוכן של הסדרה ואף הופיע בה בתפקיד אורח. רון (רון פלדמן) הוא רווק מובטל מחיפה בשנות השלושים לחייו, המתגורר בדירת סבתו המתפוררת בחולון. הסדרה עוסקת בניסיונותיו של רון להתקדם בחייו למרות כל הקשיים. רון מתאפיין כבחור עצלן, שפשוט לא עושה כלום עם החיים שלו. דרך מעלליו הסדרה מציגה את החיים היומיומיים בישראל בתקופה הנוכחית. במהלך הסדרה פוגש את ענת בשיעור נהיגה מונעת, והם הופכים להיות חברים טובים. ענת (ענת אורן) (עונות 1–2) - בחורה אותה פגש רון בשיעור נהיגה מונעת. גבוהה, מצחיקה וחובבת אותם התחביבים של רון. עוזרת לו להתבגר ולתפוס את עצמו בידיים. לא מוכנה לקשר בינה לרון כזוג כי אומרת שהוא לא בשל לזוגיות, אך בעונה השנייה מציבה לו מעין אולטימטום - זוגיות או פרידה. אורי (אורי ברד) - מגלם את עצמו. נחשב לאחד מחבריו הטובים ביותר של רון. נפגש איתו בעיקר באופן פרטי, ללא שאר חבריו של רון, אך לעיתים בא לפגישות עמם. מדבר לרוב בשפה גבוהה. אודי (דניאל סבג) - חבר בין הטובים של רון. נפגש עמו כשיש מפגשים של החבר'ה. נשוי ואב לבת. איש לא החלטי. דליה (ניצה שאול) וצבי (שלום שמואלוב) - ההורים של רון. אמו היא טיפוס נחמד, נדיב ותמיד שמחה לעזור לו, לטפל בו ולפנק אותו. אביו הוא טיפוס שלא מרוצה אף פעם ומעיר לרון באופן תמידי על כל מה שהוא עושה. בנצי (לירון רחל אמנו) - חבר טוב של רון. עובד בדחיסת תרנגולות. תמיד נפגש עמו בבית קפה ומדבר עמו על דברים מוזרים. "רון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניר וולף, המלך לואי השני: הקומדיה הכי אפלה חזרה למסך, באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2017 ניב הדס, "רון" מצילה את הכבוד האבוד של הלוזר, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2017 אור נוף, "רון" היא הסדרה שאתן חייבות לראות, באתר את, 5 בנובמבר 2017 "פרויקט הגמר של רון פלדמן יעלה כסדרה ב-yes". המכללה האקדמית ספיר. אורכב מ-המקור ב-2015-05-31. נבדק ב-2017-09-02. ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוקוב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לוקוב – עיר בפולין אישים איוואן לוקוב – גנרל בולגרי חריסטו לוקוב – פוליטיקאי וגנרל בולגרי יורם לוקוב – צייר ישראלי
Ribosome profiling

Ribosome profiling או Ribo-Seq היא שיטת מחקר שפותחה על ידי ניק אינגוליה (Nick Ingolia) וג'ונתן וייסמן, המשתמשת בריצוף mRNA ייחודי לקביעה של ה-mRNA שמתורגמים בפועל. שיטה זו מאפשרת לראות את הפרופיל של הריבוזומים שפעילים בתא בנקודת זמן ספציפית. כתוצאה מכך, מתאפשר למצוא את קודוני ההתחלה של התרגום, את התפוצה שלהם וכן את מהירות התרגום של הריבוזומים. השיטה דומה בדברים רבים לריצוף RNA, אולם בניגוד לשיטה זו המטרה היא למצוא רק את ה-mRNA שעליהם הריבוזום מגן, באמצעות קישור פיזי במהלך תהליך התרגום. שיטת ה-Ribosome profiling פותחה לאחר גילוי שאיפשר לבודד את ה-mRNA שנמצא בריבוזום, באמצעות שימוש בנוקלאז, שמפרק חומצות גרעין. האזורים שנמצאים בתוך הריבוזום אינם נגישים לפירוק של הנוקלאז ולכן נותרים שלמים. בעבר, השתמשו בשיטות אחרות במטרה למצוא את רמת התרגום in vivo, ובהם Microarray על RNA שבודד מפוליזומים (Polysome) וכן מציאת פרופיל התרגום באמצעות כרומטוגרפיית זיקה לריבוזום מסומן. שיטות אלה משלימות לשיטת ה-Ribosome profiling. מדיה וקבצים בנושא Ribosome profiling בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניס מקדאנה

דניס ריצ'רד מקדאנה (באנגלית: Denis Richard McDonough; נולד ב-2 בדצמבר 1969) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמזכיר המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית. בשנים 2013–2017 כיהן כראש סגל הבית הלבן ה-27, בתקופת הכהונה השנייה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. קודם לכן, כיהן כסגן היועץ לביטחון לאומי בממשל. מקדאנה נולד בסטילווטר, עיירה קטנה במינסוטה, כבן למשפחה קתולית בת 11 ילדים של ויליאם וקתלין מקדאנה. הוא למד באוניברסיטת "סנט ג'ון" בקולג'וויל שבמינסוטה, שם רכש תואר ראשון בהיסטוריה ובספרדית בשנת 1992. לאחר סיום לימודיו, טייל ברחבי אמריקה הלטינית ועבד כמורה בתיכון בבליז. לאחר מכן שב לארצות הברית ולמד באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים בשנת 1996. בין השנים 1996–1999 עבד מקדאנה כעוזר בוועדת החוץ בבית הנבחרים של ארצות הברית, תוך התמקדות באמריקה הלטינית. שימש בין היתר יועץ בכיר למדיניות חוץ עבור הסנאטור טום דאשל. לאחר הפסדו של דאשל במירוץ לבחירתו מחדש ב-2004, שימש יועץ חקיקה עבור קן סלזאר, הסנאטור החדש מטעם קולורדו. ב-2004 היה בנוסף חבר במכון המחקר הליברלי "Center for American Progress". בשנת 2007 נשלח מארק ליפרט, מי ששימש יועצו הבכיר ביותר למדיניות חוץ של הסנאטור ברק אובמה, לשרת בעיראק וגייס את מקדאנה כדי להחליפו בתפקיד באופן זמני. מקדאנה המשיך לעבוד לצד הסנאטור אובמה, ושימש יועץ למדיניות חוץ במהלך ההתמודדות שלו בבחירות לנשיאות ב-2008. בנובמבר 2008, עם בחירתו של ברק אובמה לנשיא ארצות הברית, מונה מקדאנה לאחראי על תקשורת אסטרטגית במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, ולאחר מכן היה ראש הסגל של המועצה. באוקטובר 2010 הודיע הנשיא ברק אובמה כי מקדאנה יחליף את טום דונילון כסגן היועץ לביטחון לאומי, מפאת קידומו של האחרון לתפקיד היועץ לביטחון לאומי לאחר עזיבתו של הגנרל ג'יימס ג'ונס את התפקיד. במאי 2011 נצפה מקדאנה בתמונות שצולמו בחדר המצב של הבית הלבן, בזמן מבצע חנית נפטון שבו נהרג אוסמה בן-לאדן. לאחר בחירתו המחודשת בנובמבר 2012, מינה הנשיא אובמה בינואר 2013 את מקדאנה לראש סגל הבית הלבן, בהחליפו את ג'ק לו שמונה למזכיר האוצר של ארצות הברית. בדצמבר 2020 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן כי בחר במקדאנה להיות המזכיר לענייני חיילים משוחררים בממשלו העתידי. מדיה וקבצים בנושא דניס מקדאנה בוויקישיתוף דניס מקדאנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוסף כתבות וחדשות ב-Bloomberg News From the Campaign to the Battlefront, The Wall Street Journal, 22 September 2007 The Adviser at the Heart of National Security, New York Times, July 10, 2010 Obama Making National Security Appointment, New York Times, 22 October 2010 Obama taps McDonough as chief of staff, says goodbye to longtime adviser Plouffe, Washington Post, January 25 2013 Franco Ordoñez & Quil Lawrence, Biden Selects Denis McDonough As VA Secretary, NPR, 10 December 2020
ולדבורג

האם התכוונתם ל... ולדבורג (אוסטריה עילית) – עיר במדינת אוסטריה עילית ולדבורג (באדן-וירטמברג) – עיר במחוז הוהנלוהה שבבאדן-וירטמברג ולדנבורג (מחוז) – הוא מחוז בקנטון בזל-שטאדט שבשווייץ, נקרא גם ולדבורג ולדנבורג (שווייץ) - בירת מחוז ולדנבורג שבשווייץ נקראת גם ולדבורג משה ולדברג – רב ובנקאי רומני מהמאה ה-19
פרסביאקוזיס

פרסביאקוזיס או פרסביקוסיס (Presbyacusis או Presbycusis; מיוונית presbys-זקן ,akousis- שמיעה) היא תופעה הקשורה לאובדן שמיעה חושית עצבית עם העלייה בגיל. בעקבות ההשפעה המצטברת של ההזדקנות על השמיעה, נגרמת ירידה בשמיעה בתדרים הגבוהים. תופעת הפרסביאקוזיס אומנם מצטברת עם הגיל, אך יש גורמים נוספים המשפיעים עליה. מקובל ברפואה להבחין בארבעה טיפוסים עיקריים של פרסביאקוזיס: חושי (Sensory presbyacusis) – מאופיין בניוון האיבר הקורטי. עצבי (Neural presbyacusis) – מאופיין בניוון של תאי עצב בשבלול, בגנגליון הספירלה. חילוף חומרים (Vascular presbyacusis) – מאופיין בניוון של רקמת ההפרשה (stria vascularis) לכל אורכו של השבלול. שבלול מוליך (Conductive presbyacusis) – מאופיין בהקשחה של הקרום הבזילארי (basilar membrane) ולכן פוגע בתנועה שלו. פרסביאקוזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אתר ההנצחה לזכר חללי הרובע היהודי בירושלים

אתר ההנצחה לזכר חללי הרובע היהודי בירושלים הוא מוזיאון קטן לזכר הלוחמים ותושבי הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים. המוזיאון נמצא ברחוב לוחמי הרובע בתש"ח מאחורי בית הכנסת החורבה. במוזיאון ישנה מצגת המספרת על נפילתו של הרובע היהודי לידי הלגיון הירדני ומנציחה את חללי הרובע הלוחמים ותושבי הרובע שנהרגו במהלך מלחמת העצמאות. בנוסף ישנה מצגת המציגה את שמותיהם של כל ההרוגים באזור הרובע היהודי. מצגת תהליך כיבוש הרובע על ידי הלגיון הירדני שלט באתר ההנצחה לזכר חללי הרובע היהודי רחוב לוחמי הרובע בתש"ח לזכרם של הנופלים הרובע היהודי במלחמת העצמאות אתר ההנצחה לזכר חללי הרובע היהודי בירושלים באתר הרובע היהודי
מרכז סרביה

מרכז סרביה (בסרבית: Централна Србија) הוא חבל הארץ המרכזי של סרביה השוכן בין שתי האוטונומיות קוסובו ומטוחיה שבדרום לבין וויבודינה שבצפון. האזור אינו חלק אוטונומי או יחידה נפרד ולכן מנוהל בצורה ישירה על ידי הממשלה המרכזית של הרפובליקה הסרבית. קוסובו ווויוודינה, בניגוד למרכז סרביה, הן יחידות אוטונומיות (במידה מסוימת) של הרפובליקה הסרבית ולכן יש להם שלטון עצמאי (במקרה של קוסובו, תחת השגחת האו"ם). מרכז סרביה מחולקת ל-17 מחוזות משנה והעיר בלגרד. מדיה וקבצים בנושא מרכז סרביה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סרביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיטם קולני

עיטם קולני (שם מדעי: Haliaeetus vocifer), הנקרא גם עיטם אפריקני, הוא מין עוף דורס מסוג עיטם גדול החי באפריקה שמדרום לסהרה ושם הוא מוצא טרף ליד מקווי מים והוא הציפור הלאומית של המדינות זימבבואה, זמביה ודרום אפריקה. המין הקרוב אליו ביותר הוא עיטם מדגסקרי, אף שהוא מזכיר גם את המין האמריקאי – עיטם לבן-ראש. העיטם הוא עוף גדול. כמו אצל רוב הדורסים הנקבה גדולה מעט מהזכר. משקל הנקבות הממוצע 3.2–3.6 ק"ג ומוטת כנפיהם עד 2.4 מטר. משקל הזכרים כ-2–2.5 ק"ג ומוטת כנפיהם עד 2 מטר. נוצות העיטם כהות למעט בצווארו ובחזהו הלבנים ובראשו הצהוב. עיניו כהות ומקורו המעוקל צהוב ובקצה שחור. הזנב לבן והרגליים צהובות. הכנפיים שחורות יותר משאר הגוף. העיטם נפוץ ברחבי ביצות, אגמים ונהרות באפריקה שמדרום לסהרה, אך יוכל להימצא גם בסוואנות, ערבות, יערות גשם ואף בחוף הים. כמו כל העיטמים, הטרף המרכזי שלו הוא דגים, וקרסי טפריו מעוקלים כדי לתפוס את הדגים, אותם הוא שולה במהירות ואז עף לענף קרוב לאכול. הוא יכול לצוד גם דגים גדולים עד למשקל של 1.8 ק"ג, אך יתקשה מאוד לעוף עם טרף כזה. בנוסף לדגים הוא יצוד מיני צפרדעים, זוחלים שוכני מים כמו צבים ונחשים שונים. תנינים צעירים, פלמינגו, ברווזים, יונקים קטנים וגם מנבלות. בנוסף הם יחטפו טרף של עופות אחרים כמו אנפות ודורסים קטנים יותר. תפוצת העיטם נרחבת ואיננה נמצאת בסיכון. עיטם צולל אל טרפו מדיה וקבצים בנושא עיטם קולני בוויקישיתוף עיטם קולני, באתר ITIS (באנגלית) עיטם קולני, באתר NCBI (באנגלית) עיטם קולני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיטם קולני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיטם קולני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיטם קולני, באתר GBIF (באנגלית) עיטם קולני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אאוסגייר אאוסגיירסון

אאוסגייר אאוסגיירסון (באיסלנדית: Ásgeir Ásgeirsson; נהגה: [ˈausceir̥ ˈausceir̥sɔn];‏ 13 במאי 1894 – 15 בספטמבר 1972) היה פוליטיקאי איסלנדי, נשיא איסלנד השני. כיהן בתפקידו זה בין השנים 1952–1968. לפני כן כיהן כראש ממשלת איסלנד בין השנים 1932–1934. למד תאולוגיה וסיים את לימודיו בהצטיינות באוניברסיטת איסלנד ברייקיאוויק בשנת 1915. נישא לדורה תורלסדוטיר ב-1917. דורה הייתה בתו של תורהלור ביירנרסון שכיהן כבישוף של איסלנד בין השנים 1908–1916. אחיה היה טריגווי תורהלסון, ראש ממשלת איסלנד בין השנים 1927–1932. אאוסגיירסון נבחר לאלת'ינגי בשנת 1923, בהיותו בגיל 29, מטעם המפלגה הפרוגרסיבית של איסלנד. ב-1931 התמנה כשר האוצר של איסלנד, וב-1932 לתפקיד ראש ממשלת איסלנד. בשנת 1934 פרש מן המפלגה הפרוגרסיבית, במשך תקופה מסוימת התמודד כמועמד עצמאי, אך בהמשך הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ונשאר כחבר האלת'ינגי עד היבחרו לנשיא בשנת 1952. במקביל כיהן משנת 1938 ועד בחירתו לנשיאות כמנהל בנק "Útvegsbanki Íslands", שבעתיד התמזג יחד עם שלושה בנקים נוספים ל"Íslandsbanki" שהפך לימים לבנק גליטניר (אנ'). בחירתו לנשיאות בפעם הראשונה הייתה בבחירות המוקדמות לנשיאות ב-1952 שנקבעו עקב מותו של נשיאה הראשון של איסלנד סוון ביירנסון. יריבו העיקרי בבחירות אלו, ביארני יונסון, זכה לתמיכתן של מפלגות השלטון באיסלנד, מפלגת העצמאות והמפלגה הפרוגרסיבית. למרות זאת הצליח אאוסגיירסון לזכות ב-46.7% מהקולות ולגבור על יריבו שזכה ב-44.1%. המועמד השלישי, גיסלי סוונסון, חבר אלת'ינגי לשעבר מטעם מפלגת העצמאות, קיבל 6.0% בלבד. בבחירות של 1956, 1960, ו-1964 נבחר אאוסגיירסון שוב ושוב ללא התנגדות. זמן קצר לאחר תחילת הקדנציה הרביעית שלו בנשיאות, מתה אשתו דורה מלוקמיה, ובשנת 1968 בחר אאוסגיירסון שלא להתמודד שוב לנשיאות. הדעה הרווחת באיסלנד הייתה שחתנו גונאר תורודסן ייבחר במקומו, אך למרות שהתחיל כמועמד מוביל, סיים את מערכת הבחירות בהפסד למועמד המנצח כריסטיאן אלדיארן. בתאריך 28 במרץ 1966 במסגרת ביקורו בישראל, היה למנהיג המדינה הזרה הראשון שנאם במליאת הכנסת. אאוסגייר אאוסגיירסון נפטר ב-15 בספטמבר 1972. מדיה וקבצים בנושא אאוסגייר אאוסגיירסון בוויקישיתוף אאוסגייר אאוסגיירסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא איסלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.