laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גוף שחור

בפיזיקה, גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה. גוף שחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי חוק פלאנק. קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור. במציאות, גוף שחור מתאר בקירוב טוב משטחים רבים, בעיקר משטחים טבעיים. קיימים גם מכשירים המדמים גוף שחור בדיוק גבוה, לשימושים תעשייתיים ומדעיים. במציאות לא קיים גוף שחור אידיאלי, אך נוח להשתמש במודל גוף שחור והוא משמש קירוב טוב לחומרים רבים בטווח רחב של אורכי גל. חומרים רבים קורנים באופן דומה לגוף שחור, אך ביעילות קטנה מ־1 וקבועה בקירוב. ניתן לעשות שימוש במדד האמיסיביות לתיאור היחס שבין הפליטה של גוף אפור לפליטה של גוף שחור. על פי חוק קירכהוף יחס זה זהה למקדם הבליעה של הגוף. האמיסיביות בדרך כלל איננה מספר קבוע אלא פונקציה של אורך הגל (או התדירות) והטמפרטורה, אך במקרים רבים היא קבועה לטווח צר מסוים, למשל באורכי גל של מצלמה תרמית 3–5 מיקרון או בטווח 8–12 מיקרון. עבור שימושים מדעיים ותעשייתיים, נדרש לעיתים מקור קרינה המדמה גוף שחור. לעיתים נדרש רק מקור בעל התפלגות קרינה ידועה, ובמקרה זה ניתן להשתמש למשל בנורת להט שהיא גוף שחור מצוין בכל תחום אורכי הגל הנראה ותת־אדום. קיימות נורות המכוילות בזרם חשמלי מסוים להיות בטמפרטורה מדויקת, למשל 2850 קלווין שהיא נורה סטנדרטית. לטמפרטורות גבוהות יותר, עד 3200 קלווין, ניתן להשתמש בנורת הלוגן. כאשר נדרשים, בנוסף להתפלגות הקרינה, גם אחידות קרינה מפני שטח מסוים, או סך של עוצמה מדויקת, משתמשים ב"גופים שחורים" תעשייתיים. לגופים הללו משתמשים בצבע שחור מיוחד שנשאר "שחור", כלומר בולע מאוד, בתחום רחב של אורכי גל מעל־סגול ועד תת־אדום. גופים אלו ניתנים לחימום או קירור לטמפרטורה מדויקת (אלפית מעלה צלזיוס ואף פחות) באחידות גבוהה. גוף שחור שקוע (cavity blackbody) הוא בדרך כלל גוף מחומר מתכתי או קרמי מחומם, בעל שקע בצורת חרוט קעור, המצופה בצבע שחור מתאים. פתח החרוט הוא המשטח שנחשב לגוף השחור, ובדרך כלל מהווה קירוב מצוין עם אמיסיביות מעל 0.99, וקוטר קטן בדרך כלל עד 5 ס"מ. גופים אלו גם מגיעים לטמפרטורות גבוהות של מעל 1000 מעלות צלזיוס. גוף שחור מישורי עשוי בדרך כלל מפלטת נחושת הניתנת לחימום וקירור, מצופה בצבע שחור מתאים. גופים אלו יכלים להיות גדולים יותר, עד כחצי מטר לגוף סטנדרטי, אך טווח הטמפרטורה נמוך יותר והאמיסיביות (מידת הקירוב לגוף שחור אידיאלי) נמוכה יותר בדרך כלל. גופים אלו משמשים למשל לכיול האחידות של מצלמה תרמית. קרינת גוף שחור Vantablack מדיה וקבצים בנושא גוף שחור בוויקישיתוף topic/blackbody-radiation-sequence גוף שחור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יישום פלאש המדגים קרינת גוף שחור - ניתן לקבוע טמפרטורה ולצפות באור המתקבל ובגרף הפליטה.
ערוגות

עֲרוּגוֹת הוא מושב ליד קריית מלאכי השייך למועצה אזורית באר טוביה. היישוב הוקם באוגוסט 1949 על ידי עולים מרומניה ופולין. בתחילה הוא נקרא קסטינה ב'. החקלאות במושב ערוגות כיום מתבססת בעיקר על ענבי מאכל, ופירות נוספים. במרכז המושב אנדרטת הנצחה לחללי ערוגות שנפלו במערכות ישראל, ובשטחיו החקלאיים המזרחיים- חורשת הבנים - להנצחת בני ינון וערוגות שנפלו במערכות ישראל. כמו כן גן טרקטורים היסטורי, מגרשי כדורסל וטניס, בריכת שחיה, משתלה (חוות הפלומריות), צרכניה, בית כנסת, ובית עם. שמו של היישוב הוא מפסוק בספר יחזקאל: ויהי נשר אחד גדול גדול כנפים ורב נוצה והנה הגפן הזאת כפנה שרשיה עליו ודליותיו שלחה לו להשקות אותה מערגות מטעה. מועדון המושב ובחזיתו קיר אמנות שיצר משה סעידי אתר הנצחה לבני המושב שנפלו הרחוב הראשי במושב מדיה וקבצים בנושא ערוגות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ערוגות דף היישוב ערוגות באתר המועצה האזורית באר טוביה. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ישובים חדשים, דבר, 13 בספטמבר 1949 חג החומש בערוגות, דבר, 18 באוגוסט 1954 רשימת שמות יישובים, ילקוט הפרסומים 277, 16 בפברואר 1953, עמ' 651 רשימת שמות יישובים, ילקוט הפרסומים 489, 31 ביולי 1956, עמ' 1251 מפה עם סימון היישוב 'קסטינה ב', הוצאת מחלקת המדידות, 1950, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התקה

האם התכוונתם ל... טרנסלוקציה כרומוזומלית – בגנטיקה, החלפה של מידע גנטי בין כרומוזומים שונים. התקה (פסיכולוגיה) – בפסיכולוגיה, מנגנון הגנה בו מועברת החרדה מאובייקט אחד לאחר, פחות מאיים.
קריוטיפ

קָריוֹטיפ (באנגלית: Karyotype) הוא מערכת הכרומוזומים של יצור חי. בביטוי זה משתמשים בדרך כלל לייצוג ולמספוּר של כרומוזומים אלו באופן תקני על גבי צילום. בייצוג זה מסודרים הכרומוזומים בזוגות של כרומוזומים הומולוגיים לפי גודלם מצד שמאל למעלה. סידור זה גם תואם למספר שהוענק לכל כרומוזום כך שאצל בני האדם כרומוזום 1 הוא הגדול ביותר וכרומוזום 21 הוא הקטן ביותר. (עקב טעות היסטורית כרומוזום 22 מוספר אחרון). יוצאים מהכלל הם כרומוזומי המין שלא ממוספרים, וסימונם: X ו-Y. בבדיקת קריוטיפ ממוצה החומר הגנטי בשלב המטאפאזה של המיטוזה במחזור התא. הכרומוזומים נצבעים בצביעה שמבחינה ביניהם. לאחר מכן הם מצולמים ולבסוף מסדרים את תמונות הכרומוזומים בזוגות הומולוגיים לפי הגודל ולפי מיקום הצנטרומר. בדיקה כזו מאפשרת לגלות את מין העובר (האם קיים כרומוזום Y או לא) ולגלות פגמים שונים בסידור הכרומוזומים כגון טרנסלוקציה, טריזומיה ומונוזומיה. חלק מפגמים אלו מנבא מחלות חמורות או תופעת פסיפס שנוצרה בגוף. לדוגמה: טריזומיה בכרומוזום 21 משמעותה שהעובר לוקה בתסמונת דאון; כרומוזום X אחד וחוסר בכרומוזום Y משמעותו תסמונת טרנר. בדיקת קריוטיפ מתבצעת כחלק מבדיקת מי השפיר או בדיקת סיסי שליה במהלך ההיריון. אלטרנטיבה יקרה אך מהירה יותר לבדיקת קריוטיפ היא בדיקת היברידיזציה פלוריסנטית באתר, או בקיצור FISH, שמסוגלת גם היא לאתר טריזומיה ומונוזומיה. מלבד הצילום, נהוג לייצג את בדיקת הקריוטיפ על ידי כתיבה תקנית בה נכתבים מספר הכרומוזומים הכולל ולצידם סמלם של כרומוזומי המין. לפיכך 46,XX מציין נקבה תקינה ו-46,XY מציין זכר תקין. על הקריוטיפ - פעילות אינטראקטיבית באתר לרגו (LerGO) משחק אינטראקטיבי לסידור קריוטיפ (באנגלית)
שבט קורייש

שבט קוּרייש (בערבית: قريش, בתעתיק מדויק: קֻרַ֫יְש) הוא שבטו של הנביא מוחמד, מייסד האסלאם. שבט ערבי אשר התפרנס בעיקר ממסחר ומרעִיית צאן. על פי הגנאלוגיה המקובלת בערב, שבט קורייש מיוחס לקדר בן ישמעאל בן אברהם. בתקופה הקדם איסלמית, השבט נחשב לאחד השבטים החזקים בחִג'אז, חלקו המערבי של חצי האי ערב. במחצית השנייה של המאה הרביעית, חמישה דורות לפני הולדת מוחמד, השתלטו בני השבט על העיר מכה. על פי המסורת, קֻצַי (קוסאי) אִבְּן כילאב, מנהיג השבט, שיקם את הכעבה, מקדש בו התפללו לאלים רבים בעיר מכה ונטל לידיו את המשרות הדתיות ואת המנהיגות של העיר.[דרוש מקור] נכדו, האשם אִבְּן עבד אל-מנאף אבן קוסאי, שהיה אבי סבו של מוחמד, שינה את מעמדה הכלכלי של מכה, ולפי המסורת היה אחראי להפיכתה למרכז סחר ומעבָר. האשם קיבל מידי קיסר ביזנטיון כתב ביטחון, הנקרא "הסכם האילאף", שאיפשר לסוחרי מכה לבוא עם מרכולתם, עורות ובגדים, עד לטריטוריה הביזנטית. לפי המסורת, המשפחות הנכבדות של שבט קורייש במכה התחרו ביניהן על מתן שירותים שונים לעולי הרגל למכה, כמו אירוח ואספקת המים. הם גבו מסים מהעולים לרגל ומסוחרים, שניצלו את שביתת הנשק של החג', תקופת העלייה לרגל, לרגל עשיית עסקים בירידים. לאנשי שבט קורייש הייתה יוקרה רבה בחצי האי ערב. בן השבט המפורסם ביותר של שבט קורייש, שבזכותו שבט זה זכור בדפי ההיסטוריה, הוא נביא האסלאם מוחמד. לשבט ישנו תפקיד חשוב בעליית האסלאם, אולם בתקופת הגל הראשון, למעט בודדים, התנגדו בני השבט לדתו החדשה של מוחמד. עם תחילת נבואותיו, יצא מוחמד נגד האמונה הפגנית של שבטו ושל יתר תושבי מכה. הוא ראה בהם כופרים, והם ראו בו כמי שפוגע באלים שלהם, מעליב את דתם ולועג לאורח החיים שלהם. עם זאת, בגלל ייחוסו המשפחתי, ובגלל הגנתו של דודו, אבו טאלב, לא פגעו בו. לאחר ההג'רה – הגירתו של מוחמד לעיר אל-מדינה – חזר מוחמד למכה בראש צבא של 1,400 לוחמים. משהבין מוחמד שלא יוכל לגבור על העיר בגלל כוחה העדיף, חתם עם אנשי מכה הסכם אי-לוחמה לעשר שנים, המוכר כ"הסכם חודיבייה". זמן קצר לאחר מכן, תקף מוחמד עם צבאו את השבט היהודי ח'ייבר וכבש אותו, בעוד אנשי מכה לא יכלו לבוא לעזרת שבט ח'ייבר בגלל ההסכם. כעבור שנתיים מחתימת ההסכם, הפר אותו מוחמד כשכבש את מכה, ובהם את בני שבטו, בראש צבא של 10,000 חיילים שהשיג בזכות כיבושיו. מוחמד, שלא רצה בנקמת דם, גייס כמה מבני שבט קורייש לשורותיו והפכם לבכירים בצבאו. בעקבות כיבושיו, זכה מוחמד להכרה כמי שעומד בראש גורם פוליטי עצמאי, על-שבטי, המלוכד סביב דת ולא מוצא שבטי. לאחר מותו של מוחמד, השאלה הקשה הייתה מי יירש אותו בתפקיד מנהיג האומה האסלמית הצעירה. במהלך מאבקי הירושה, נוצרו שלושה קריטריונים לבחירת היורש – קדימות באסלאם, קרבה משפחתית לנביא, וייחוס-אבות קדום מהתקופה הקדם-איסלמית. ההשתייכות לצאצאי שבט קורייש הפך כמעט לקריטריון הכרחי לשמש כח'ליפה. כל ארבעת הח'ליפים הראשונים היו מבני שבט קורייש: אבו בכר, עומר אבן אלח'טאב, עות'מאן בן עפאן ועלי בן אבי טאלב. במסורת הסונית, השתייכות לשבט קורייש הייתה תנאי לח'ליפות. במסורת השיעית, האימאמים, מנהיגי העדה השיעית, המקביל לח'ליפות הסונית, צריכים להיות לא רק בני שבט קורייש, אלא גם צאצאים של עלי אִבֶּן אבו טאלב, בן דודו וחתנו של מוחמד, שלפי המסורת השיעית, הוא היורש של מוחמד על פי צו אלוהי. מדיה וקבצים בנושא שבט קורייש בוויקישיתוף שבט קורייש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בריאן גרין

בריאן גרין (באנגלית: Brian Greene;‏ ‏נולד ב־9 בפברואר 1963) הוא פיזיקאי יהודי-אמריקני, ממובילי תאוריית העל-מיתרים. גרין נולד בניו יורק. בילדותו התברר שגרין הוא גאון חישוב. כבר בגיל 5 הכפיל מספרים בעלי 30 ספרות, ובגיל 12 התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת קולומביה, אחרי שהשלים לבדו את התוכנית התיכונית במתמטיקה. בבית הספר התיכון הוא למד לצד ליסה רנדל. גרין השלים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת הרווארד ואת עבודת הדוקטור הגיש באוניברסיטת אוקספורד, שאליה הגיע אחרי זכייה במלגת רודז. הוא הצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת קורנל בשנת 1990 ומונה לפרופסור מן המניין בשנת 1995. כעבור שנה הצטרף לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, שבה הוא מכהן כיום במשרת פרופסור לפיזיקה ולמתמטיקה. גרין ידוע לציבור הרחב בזכות ספר המדע הפופולרי שכתב, "היקום האלגנטי" (The Elegant Universe), העוסק בתורת המיתרים והשלכותיה על חקר היקום. הספר זכה להצלחה עצומה ובעקבותיו הופקה מיני-סדרה בת שלושה פרקים בטלוויזיה, בכיכובו של בריאן גרין כמגיש (ראו קישורים חיצוניים). ספרו השני, "מארג היקום" (The Fabric of the Cosmos), דן בפילוסופיה ובפיזיקה של המרחב והזמן, כפי שעולה מתאוריות פיזיקליות שונות, בהן מכניקה ניוטונית, תרמודינמיקה, תורת היחסות הפרטית, מכניקת הקוונטים, קוסמולוגיה ותורת העל-מיתר. היקום האלגנטי (The Elegant Universe), תרגם מאנגלית עמוס כרמל, בהוצאת מטר, 2002. היקום האלגנטי, יעל ולדמן - מפתח, תרגם מאנגלית - עמנואל לוטם, מהדורה חדשה ומעודכנת, הוצאת מטר, תשע"ב 2012. מארג היקום (The Fabric of the Cosmos), תרגם מאנגלית עמנואל לוטם, בהוצאת מטר, 2006. המציאות הנסתרת (The Hidden Reality), תרגם מאנגלית עמנואל לוטם, בהוצאת מטר, 2013. מדיה וקבצים בנושא בריאן גרין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בריאן גרין בריאן גרין, ברשת החברתית פייסבוק בריאן גרין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בריאן גרין, ברשת החברתית אינסטגרם בריאן גרין, ברשת החברתית Goodreads בריאן גרין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה בריאן גרין, באתר ResearchGate The Elegant Universe - התוכנית ששודרה ברשת PBS, כחלק מסדרת נובה, העוסקת בחיפוש אחר תאוריה מאוחדת גדולה ובתורת המיתרים. מבוססת באופן קלוש על ספרו של גרין המנחה את התוכנית (צפייה חינם ברשת, כ-3 שעות). הספר "היקום האלגנטי", באתר טקסט בריאן גרין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בראיין גרין (1963-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטייה טראואה

אנטייה טראואה (בגרמנית: Antje Traue; נולדה ב-18 בינואר 1981) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים הבינלאומיים "פנדורום" ו"איש הפלדה". טראואה נולדה בעיירה מיטוויידה, סקסוניה שבמזרח גרמניה דאז. החלה את דרכה כנערה על בימות תיאטרון והופיעה ברחבי גרמניה, אירופה ובניו יורק סיטי. בשנת 2002 עברה להתגורר בברלין כדי להיבחן למספר סרטים ותוכניות טלוויזיה מקומיים בהם הופיעה. ב-2008 התפרסמה טראואה לראשונה בתפקיד המכונאית הגרמנייה נדיה במותחן האימה המדע בדיוני "פנדורום". ב-2010 השתתפה בדרמת המלחמה "5 ימים של מלחמה". ב-2011 נבחרה על ידי הבמאי זאק סניידר לשחק בסרט גיבורי העל "איש הפלדה" בתפקיד החיילת פאורה מהצבא שהנהיג גנרל זוד שאותו גילם מייקל שאנון. בשנת 2017 החלה לשחק בסדרה המסתורין הגרמנית "אפל" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס. אתר האינטרנט הרשמי של אנטייה טראואה מדיה וקבצים בנושא אנטייה טראואה בוויקישיתוף אנטייה טראואה, ברשת החברתית אינסטגרם אנטייה טראואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטייה טראואה, באתר AllMovie (באנגלית) אנטייה טראואה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנטייה טראואה, באתר Metacritic (באנגלית) אנטייה טראואה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הנוקמים

האם התכוונתם ל... האוונג'רס – חבורת גיבורי על של מארוול קומיקס הנוקמים (סרט) – סרט קולנוע משנת 2012 הנוקמים: עידן אולטרון – הסרט השני בסדרה הנוקמים: מלחמת האינסוף – הסרט השלישי בסדרה הנוקמים: סוף המשחק – הסרט הרביעי בסדרה הנוקמים של מארוול – משחק וידאו שיצא בספטמבר 2020 יוזמת הנוקמים — מיזם ליצירת האוונג'רס בהובלת ניק פיורי בקומיקס וסרטי היקום הקולנועי של מארוול הנוקמים (ציידי נאצים) – קבוצת יהודים שנקמה בנאצים בתום מלחמת העולם השנייה הנוקמים - סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת ריגול בדיוני. הסדרה הגיעה גם לרדיו ולקולנוע. היום יאיר - סרט מלחמה ששווק באמריקה בשם "הנוקמים" נקמה
תיאטרון מאיאקובסקי

תיאטרון מאיאקובסקי (ברוסית: Театр Маяковского; Московский академический театр имени Вл. Маяковского) הוא תיאטרון במוסקבה, רוסיה, נוסד ב-1920. בתחילה נקרא "Terevsat" (התיאטרון המהפכני של הסאטירה, 1922-1920), אחר-כך "תיאטרון המהפכה" (1943-1922) ו"תיאטרון הדרמה" (1953-1944). ב-1954 נקרא התיאטרון על-שמו של ולדימיר מאיאקובסקי. תיאטרון "אט ניקיטסקי" (כך נקרא עם היווסדו) נבנה ב-1886 בידי קונסטנטין טרצקי בשביל להציג אומנים זרים מפורסמים שביקרו במוסקבה. בין אלו שהופיעו בו בשלהי המאה ה-19 היו שרה ברנאר, אליאונורה דוזה, ארנסט פון פוסארט, ז'אן מונה-סילי, בנואה-קונסטאן קוקלן וארנסט אלכסנדר אונורה קוקלן. בראשית המאה העשרים נודע התיאטרון בשם "אינטרנציונל". מאז 1920 שכן בבניין "התיאטרון המהפכני של הסאטירה" (Теревсат). ב-1922 הוא שינה את שמו ל"תיאטרון המהפכה" (Театр революции) ובראשו עמד וסוולוד מיירהולד. בשנים 1942-1931 שימש אלכסיי פופוב (1961-1892) כמנהלו של תיאטרון המהפכה; בין ההפקות הידועות באותה עת היו "שירה לגרזן", "החבר שלי", רומיאו ויוליה, "טביעת השייטת". יורשו היה ניקולאי אוחלופקוב (1967-1943). ההפקות הבולטות בתקופתו: חשמלית ושמה תשוקה, "המשמרת הצעירה", "האם", "סופת ברקים", המלט, "מותו של טרלקין" ועוד). במהלך התקופה הזו שונה שמו של התיאטרון פעמיים, תחילה ל"תיאטרון הדרמה" (1944) וב-1954 ל"תיאטרון מייקובסקי" בשנים 1967-2001 עמד בראש התיאטרון ניקולאי גונצ'רוב. בתקופה זו שיחקו על במת התיאטרון יבגני לאונוב, ארמן ג'יגרחניאן, ולדימיר סמוליוב, טטיאנה דורונינה, עמנואל ויטורגן, ונטליה גונדרבה. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון מאיאקובסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון מאיאקובסקי
מארק זכארוב

מארק אנטולייביץ' זכארוב (ברוסית: Марк Анатольевич Захаров; ‏13 באוקטובר 1933 – 28 בספטמבר 2019) היה במאי תיאטרון ותסריטאי סובייטי ורוסי ממוצא יהודי. הוא היה גם פרופסור באקדמיה הרוסית לאומנויות התיאטרון (גיטיס). בשנת 1991 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת. מארק זכארוב נולד וגדל במוסקבה ברית המועצות. אביו היה בנם של אציל רוסי שנהרג במהלך מלחמת העולם הראשונה ואם יהודייה. האב עצמו שירת כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה בשנים 1918–1920. אמו של זכארוב הייתה שחקנית. זכארוב עצמו אמר לימים, שלמרות שהיה רבע יהודי, הוא חש עצמו תמיד, רוסי, אבל דבר זה לא מנע מגורמים אנטישמיים שונים לכנותו “Masonic Zhid”. בשנת 1934 נשפט אביו של זכארוב ל-3 שנות מאסר, ולאחר ריצוי העונש הוגלה. אמו של זכארוב נסעה עם האב, וזאכרוב הילד נותר במוסקבה אצל סבתו. לאחר מותה של סבתו, שבו הוריו למוסקבה, אך תוך זמן קצר נעצר אביו שוב. זכארוב התקבל לאחר מספר ניסיונות ללימודי משחק באקדמיה רוסית לאמנויות התיאטרון, למד אצל יוסיף רייבסקי וסיים את לימודיו ב-1955. הוא הקים אנסמבל שחקנים שעבדו עמו בתיאטרון לנקום במוסקבה, בכללם: אינה צ'וריקובה, לאוניד ברונבוי, אולג ינקובסקי, אלכסנדר אבדולוב, ניקולאי קאראצ'נצוב, אלכסנדר זבורייב, אלכסנדרה זכרובה, טטיאנה קרצ'נקו, אלכסנדר לזרב ודמיטרי פבצוב. זכארוב כיהן כמנהלו האומנותי של תיאטרון לנקום במוסקבה מאז שנת 1973, והיה מהמשפיעים בעיצוב הזירה התיאטרלית במוסקבה. בישראל ביים את המחזה "תפילה" עיבוד של גריגורי גורין ל"טוביה החולב" מאת שלום עליכם, קופרודוקציה של תיאטרון חיפה ותיאטרון הקאמרי בשנת 1992. ב-28 בספטמבר 2019, בגיל 85, נפטר זכארוב מדלקת ריאות. מסדר הידידות של העם (Орден Дружбы народов) עיטור מסדר המולדת (За заслуги перед Отечеством) דרגה ראשונה (13 באוקטובר 2008) - לתרומה נכבדה לפיתוחה של אומנות התיאטרון המקומית ועבור שנים רבות של פעילות יוצרת. דרגה שנייה (11 באוקטובר 2003) - לתרומה נכבדה לפיתוחה של אומנות התיאטרון. דרגה שלישית (26 באפריל 1997) - על שירותיו למדינה ותרומתו האישית העצומה לפיתוחה של אומנות התיאטרון. אמן כבוד של הרפובליקה הסובייטית (1977). אזרח כבוד של הרפובליקה הסובייטית (1991). פרס ברית המועצות (1987) - על הפקת ההצגות בתיאטרון לנין קומסומול. פרס המדינה של הפדרציה הרוסית (1992, 1997, 2002). הפרס הלאומי "ליבו המוזיקלי של התיאטרון" (2007) - זוכה הפרס הגדול להישג יצירתי יוצא דופן בשדה המוזיקה לתיאטרון. חבר של כבוד של האקדמיה הרוסית לאומנויות. פרס התיאטרון הבינלאומי על שם סטניסלבסקי (2010) - "על תרומתו לפיתוחו של התיאטרון הרוסי". Prosnis i poï (TV, 1974) (Звезда пленительного счастья) / The Captivating Star of Happiness (1975) 12 стульев ‏ (1976) (כסאות 12 ) נס רגיל (Обыкновенное чудо) (1978) אותו מינכהאוזן (Тот самый Мюнхгаузен) / The Very Same Munchhausen (1979) הבית שבנה סוויפט (Дом, который построил Свифт) / The House That Swift Built (1983) נוסחת האהבה (Формула любви) (1984) הרגו את הדרקון (Убить дракона) (1988) בלקירב הליצן (Шут Балакирев) (2002) מארק זכארוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק זכארוב, באתר AllMovie (באנגלית) מארק זכארוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מארק זכארוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Mark Zakharov" "Russian Orthodox Extremists published the list of “Monster Zhids” – enemies of Russia", CFCA, אוגוסט 2012 בתיאטרון "לנקום" הוכרזה סיבת מותו של זאכרוב, באתר rbc.ru, ‏28 בספטמבר 2019
1827 במדע

ערך מורחב – 1827 תחילת חפירות ב"פורום אדריאנה" - העיר הצפונית ביותר של האימפריה הרומית - נמצאת בשטח הולנד. ויליאם פרי הגיע לקו רוחב - '45 82° - הנקודה הצפונית ביותר למשך 49 שנים. תחילת ייצור גפרורים מודרניים על ידי ג'ון ווקר. לראשונה האוקיינוס האטלנטי נחצה על ידי ספינת קיטור שמשתמשת בקיטור בלבד. בידוד אלומיניום על ידי פרידריך ולר ויליאם פראוט חילק את המזון ל-3 מרכיבים: פחמימה, שומן וחלבון. גילוי מלך זלץ - הדוגמה הראשונה של כימיה אורגנומתכתית. גילוי תנועה בראונית על ידי רוברט בראון גילוי חוק אוהם גילוי סינדרום אדמס-סטוקס על ידי רוברט אדמס. גילוי ביצית על ידי קרל ארנסט פון בייר 13 בינואר – ניקולאי בקטוב, כימאי רוסי (נפטר ב-1911) 7 בינואר – סנדפורד פלמינג, ממציא קנדי (נפטר ב-1915) 5 באפריל – ג'וזף ליסטר, רופא בריטי (נפטר ב-1912) 25 באוקטובר – מרסלין ברטלו, כימאי צרפתי (נפטר ב-1907) 5 במרץ – פייר-סימון לפלס, מתמטיקאי צרפתי (נולד ב-1749) 5 במרץ – אלסנדרו וולטה, פיזיקאי איטלקי (נולד ב-1745 3 באפריל – ארנסט חלדני, פיזיקאי גרמני (נולד ב-1756) 14 ביולי – אוגוסטן ז'אן פרנל, פיזיקאי צרפתי (נולד ב-1788) מדיה וקבצים בנושא 1827 במדע בוויקישיתוף
1828 במדע

ערך מורחב – 1828 פליקס סברי ביצע חישוב מסלול של כוכב כפול. 27 באפריל – פתיחת גן חיות בלונדון. קרל ארנסט פון בייר מייסד את אמבריולוגיה בפרסום ספרו Über Entwickelungsgeschichte der Thiere. משלחת בריטית בראשות ויליאם בישי לחקר ים ברינג חזרה לנמל הבית. המסע החל בשנת 1825 היינריך ווילהלם דב גילה שבהמיספירה הצפונית סופה טרופית נעה בכיוון השעון ובדרומית נגדה. בניית מנוע חשמלי ראשון על ידי הפיזיקאי ההונגרי אניוש ג'דליק. לראשונה האוקיינוס האטלנטי נחצה על ידי ספינת קיטור שמשתמשת בקיטור בלבד. לראשונה נוצר שתנן באופן מלאכותי על ידי פרידריך ולר. ג'ורג' גרין פרסם את ספרו שכלל בין היתר את משפט גרין ופונקציית גרין. אדולף ברונייר פרסם את ספרו על צמחים מאובנים. פרסום ספר ראשון Traité Complet de l'Art du Dentiste בנושא רפואת שיניים. 24 במרץ – ז'ול ורן, סופר צרפתי (נפטר ב-1905) 13 בספטמבר – אלכסנדר בוטלרוב, כימאי רוסי (נפטר ב-1886) 31 באוקטובר – ג'וזף סוואן, פיזיקאי בריטי (נפטר ב-1914) 17 במרץ – ג'יימס אדוארד סמית', בוטנאי בריטי (נולד ב-1759) 8 באוגוסט – קרל טונברג, בוטנאי שוודי (נולד ב-1743 22 באוגוסט – פרנץ גל, רופא גרמני (נולד ב-1758) 22 בדצמבר – ויליאם הייד וולאסטון, גאולוג בריטי (נולד ב-1766) מדיה וקבצים בנושא 1828 במדע בוויקישיתוף
באנה

האם התכוונתם ל... אישים: אלכס באנה – כדורגלן ספרדי אריק באנה – שחקן אוסטרלי פרנץ בנה – כדורגלן הונגרי אל-באנה – טיל נגד טנקים של החמאס באן בנא
שמורת קנה וסמר

שמורת קנה וסמר הידועה גם בשם שמורת עינות קנה, היא שמורת טבע המשתרעת בין ים המלח ממזרח לכביש 90 ממערב לאורך כ- 5 ק"מ, בקטע הכביש שבין נחל תמרים למצוקי דרגות. שטח השמורה הוא 1100 דונם, והיא הוכרזה ב-22 ביוני 1988 ביחד עם שמורת עינות צוקים. השמורה סגורה למטיילים ולא ניתן לבקר בה, בעקבות סכנת בולענים. בשמורה שתי קבוצות של מעיינות: עינות קנה (בערבית: עין אלע'ויר שמשמעותו מעיין העמק הקטן) הנובעים בסמוך לשפך נחל קנה בצפון, ועינות סמר (בערבית: עין א-תוראבה) בסמוך לשפך נחל סמר בדרום השמורה. המעיינות בשמורה הם מעיינות העתק הנובעים בין מצוק ההעתקים לים המלח. שפיעתן של עינות קנה מוערכת בכ-1.5 מיליון מ"ק מים בשנה, ועינות סמר בכמה מיליוני מ"ק מים בשנה. בנוסף, ליד עינות סמר יש מכון שאיבה המנצל חלק ממי המעיינות. עולם החי בשמורה דומה לשמורת עינות צוקים הסמוכה, וכולל מגוון חסרי חוליות, דגי נאווית המלחות, עופות ויונקים שונים, שחלקם שוכנים גם בשמורת מצוק ההעתקים השכנה, אך מרחב מחייתם כולל גם את שמורה זו. בשטח סביב המעיינות שולט הצמח קנה מצוי שעל שמו נקראת קבוצת הנביעות הצפונית. בנוסף צומחים בשמורה עצי אשל אברהם ועבקנה שכיח וצמח הסמר ליד עינות סמר. כמו כן, בתחום השמורה נמצאת האוכלוסייה הגדולה בישראל של הסחלב בן-חורש גדול. בשטח השמורה נמצאו שרידים ארכאולוגים שונים. ליד עינות קנה נמצאו שרידי יישוב של כת ים המלח הכולל מבנים ובית קברות גדול, וכן שרידי יישוב מתקופת הברזל. אחת ההשערות היא שאלה שרידי היישוב הנִּבְשָן, אחת משש ערי המדבר בנחלת שבט יהודה (יהושע, טו, סב). ליד עינות סמר נמצאו שרידים של מצודה גדולה בגודל 15 על 13 מטר, המתוארכת למאות ה-7-8 לפנה"ס. הראשון שחפר את המצודה היה ג"ס בליק שחפר אותה בשנת 1935. בין השנים 1968-1967 היא נחפרה שוב על ידי פסח בר אדון. תפקיד המצודה היה לשמור על המעיין ועל הדרך המובילה להר חברון. בר אדון זיהה את עין תורבה עם עיר המלח המוזכרת בתנ"ך. עינות קנה, נחל סמר, מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול כרך 13 : מדבר יהודה ובקעת ים המלח, בעריכת ספי בן-יוסף, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001, עמ' 178-177, 223 שמורת קנה וסמר באתר טבע ונופים בישראל אנציקלופדיה מקראית, דבר, 18 במאי 1972
1829 במדע

ערך מורחב – 1829 חפירות ראשונות באולימפיה על ידי משלחת צרפתית. 25 במרץ משלחת צרפתית בראשות ג'יול דיומון דורוויל לחקר האוקיינוס השקט חזרה לנמל הבית. המסע החל ב-22 באפריל 1826 25 באוגוסט משלחת רוסית בראשות פיודור ליטקה לחקר צפון האוקיינוס השקט חזרה לנמל הבית. המסע החל ב-20 באוגוסט 1826 30 בדצמבר משלחת צרפתית בראשות קיריל פייר לפלס לחקר האוקיינוס השקט יוצאת לדרך. המסע הסתיים ב-21 באפריל 1832 23 ביולי - בארצות הברית רושם ויליאם ברט פטנט על מכונת הכתיבה. בניית אקורדיון ראשון. הנרי פלמר מקבל פטנט על פח גלי. 6-14 באוקטובר - תחרות קטרים. מנצח בתחרות - קטר "Rocket" של ג'ורג' סטיבנסון. 30 בנובמבר – פתיחת תעלת ולנד 19 בדצמבר – צ'ארלס וויסטון מקבל פטנט על מפוחית יד. יוהאן פטר גוסטב לז'ן דיריכלה פרסם את מחקרו בתחום פונקציית דיריכלה וכו'. ניקולאי לובצ'בסקי פרסם את עבודתו על גאומטריה לא-אוקלידית. הגדרת רביעון על ידי ג'ול דסנוייר. גילוי שרידים ראשונים של האדם הניאנדרטלי על ידי פיליף שמרלינג. שימוש ראשון בלרינגוסקוף על ידי בנז'מן בבינגטון. 2 בפברואר – אלפרד ברם, זואולוג גרמני (נפטר ב-1884) 13 באוגוסט – איוואן סצ'נוב, פיזואולוג רוסי (נפטר ב-1905) 7 בספטמבר – פרידריך אוגוסט קקולה, כימאי גרמני (נפטר ב-1896) 6 באפריל – נילס הנריק אבל, מתמטיקאי נורווגי (נולד ב-1802) 10 במאי – תומאס יאנג, פיזיקאי אנגלי (נולד ב-1773 29 במאי – האמפרי דייווי, כימאי בריטי (נולד ב-1778) 14 בנובמבר – ניקולה וואקלין, כימאי צרפתי (נולד ב-1763) 28 בדצמבר – ז'אן-בטיסט דה לאמארק, חוקר טבע צרפתי (נולד ב-1744) מדיה וקבצים בנושא 1829 במדע בוויקישיתוף