laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם פרידמן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אברהם יהושע פרידמן – אדמו"ר באדז'וד ובגאלאץ אברהם (רמי) פרידמן – פרופסור ונציב שירות המדינה אברהם יעקב פרידמן (הראשון) – נקרא גם האדמו"ר הזקן מסדיגורא, הרבי הראשון מסדיגורה, בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין אברהם יעקב פרידמן (השני) – אחד מאדמו"רי סדיגורה-תל אביב, בעל "אביר יעקב" אברהם יעקב פרידמן (השלישי) – רב ואדמו"ר השישי מסדיגורה נקרא גם העקבי אבירים על שם ספרו וחיבורו אברהם יעקב פרידמן (בויאן) – רב ואדמו"ר מבויאן-למברג נקרא גם הנחלת יעקב על שם ספרו אברהם מתתיהו פרידמן – רב ואדמו"ר מכונה "הצדיק משטפנשט", נכדו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין אברהם פריד – שם הבמה של ר' אברהם שבתאי הכהן-פרידמן זמר יהודי אמריקני חסיד חב"ד תושב ארצות הברית, זמר חסידי וגם ז'אנר מזרחי אברהם פרידמן – רב ראשי של טרנסילבניה
רשת אישית

PAN - רשת אישית (Personal Area Network), היא רשת מחשבים בה אדם אחד עושה שימוש בכל הרכיבים ברשת. לדוגמה – במחשב אישי מתקיימת רשת אישית בין כל הרכיבים המצויים בתוך מארז המחשב ובין הרכיבים ההיקפיים, כגון: עכבר, מקלדת ומסך. רשת כזו היא מוגבלת למדי, אך כאשר היא מכילה גם, למשל, מחשב כף יד – המתחבר למחשב האישי ומתקשר איתו – זו היא כבר רשת לכל דבר. רשת אישית מבוססת בדרך כלל על אפיקי מחשב כמו USB, FireWire, PS/2 ודומיהם, ושטחה הפיזי אינו עולה על מספר מטרים רבועים. ברשת אישית הסיכוי לאובדן מידע או שיבושו נמוך ביותר ולכן בקרת איכות על המידע כמעט ולא קיימת. מערכות הניתוב ברשת אישית מנוונות למדי, ובחלק מהמקרים אין צורך בהקצאת כתובות לוגיות, ואף כתובות פיזיות. לעיתים יהיו רוחבי הפס ברשתות אישיות גבוהים במידה רבה מאלו הנהוגים ברשתות אחרות. תקשורת מחשבים - מונחים מדיה וקבצים בנושא רשת אישית בוויקישיתוף אינטל מציגה: כך נעיף את כל הכבלים משולחן העבודה, באתר TheMarker‏, 6 ביוני 2014
ג'וליו פניאנו

ג'וליו פניאנו (באיטלקית: Giulio Fagnano;‏ 26 בספטמבר 1682 – 18 במאי 1766) היה מתמטיקאי איטלקי. המתמטיקאי הראשון שהפנה את תשומת ליבו לתאוריה של אינטגרלים אליפטיים. תוצאתו המפורסמת ביותר קובעת שניתן לחלק באמצעות סרגל ומחוגה את עקום הלמניסקטה של ברנולי ל-2, ‏3 ו-5 חלקים שווים. פניאנו רכש השכלה גבוהה ב-Collegio Clementino ברומא, והצטיין במידה רבה בכל המקצועות למעט מתמטיקה – אשר הסלידה שחש ממנה הייתה קיצונית. רק לאחר שסיים את לימודיו בקולג' הוא ניסה שוב להתעמק במקצוע המתמטיקה; אלא שאז, ללא עזרה חיצונית ממורה כלשהו, הוא השתלט מן היסוד על מרבית הידע המתמטי בזמנו. באלגברה, פניאנו הציע שיטות חדשות לפתרון משוואות פולינומיות ממעלה שלישית ורביעית. הוא גם ארגן בצורה יותר קוהרנטית ורציונלית את הידע של מדענים באותה תקופה אודות המספרים המרוכבים (מספרים המערבים את הגודל ה"דמיוני" i = − 1 {\displaystyle i={\sqrt {-1}}} ) שלא נתקבלו על ידי הקהילה המתמטית באותה תקופה. במסגרת זאת הוא הוכיח את הנוסחה: π = 2 i log ⁡ 1 − i 1 + i {\displaystyle \pi =2i\log {1-i \over 1+i}} , עוד בטרם גילה לאונרד אוילר את נוסחת אוילר הידועה. בגאומטריה זכור פניאנו בשל עבודותיו על תכונות של נקודות מיוחדות במשולש, ויש המחשיבים אותו ל"מייסד החקר הגאומטרי של המשולש". בין הבעיות אותן פתר באופן סינתטי בפרסומיו: למצוא נקודה P בתוך משולש ABC כך שהסכום P A 2 + P B 2 + P C 2 {\displaystyle PA^{2}+PB^{2}+PC^{2}} יהיה מינימלי. למצוא נקודה P בתוך מרובע מישורי ABCD כך שהסכום P A + P B + P C + P D {\displaystyle PA+PB+PC+PD} יהיה מינימלי. פניאנו גילה גם את המשפט שקובע כי אם X היא מרכז הכובד של משולש ABC אז מתקיים: X A 2 + X B 2 + X C 2 = A B 2 + B C 2 + C A 2 3 {\displaystyle XA^{2}+XB^{2}+XC^{2}={\frac {AB^{2}+BC^{2}+CA^{2}}{3}}} . במחקריו על חישוב אורך הקשת של הלמניסקטה של ברנולי, פניאנו הציג טרנספורמציות אנליטיות מבריקות אשר סיפקו את הניצוץ הראשוני שהתניע את פיתוח התאוריה של אינטגרלים אליפטיים. תוצאתו החשובה ביותר במסגרת זו היא הגילוי שניתן לחלק את הלמניסקטה ל-2, ‏3 ו-5 חלקים שווים או למספר חלקים שווים המורכב מגורמים אלו, בעזרת סרגל ומחוגה. פניאנו עצמו קיבץ את מרבית פרסומיו, כמו גם כמה כתבים לא מפורסמים שלו, במסגרת חיבור בשני כרכים שנקרא Produzioni matematiche שפורסם ב-1750, וב-1751 נתבקש אוילר לבחון חיבור זה, והוא מצא בו לא מעט קשרים מתמטיים מפתיעים בין אינטגרלים אליפטיים. בניסיונותיו להכליל את ממצאיו של פניאנו, אוילר החל ליצור תאוריה כללית ראשונית של אינטגרלים אליפטיים, ובפרט את משפט החיבור שלו (Euler's addition theorem) בעבור אינטגרלים אליפטיים. המתמטיקאי בן המאה ה-19 קרל גוסטב יעקב יעקובי החשיב את עבודתו זו של אוילר – שהושפעה במידה רבה מממצאיו של פניאנו – כרגע שבו נולדה התאוריה של פונקציות אליפטיות. למניסקטה מדיה וקבצים בנושא ג'וליו פניאנו בוויקישיתוף ג'וליו פניאנו, באתר MacTutor (באנגלית)
Echo (שיר של אירו חצ'אנובי)

"Echo" (בעברית: "הד") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הגאורגית אירו חצ'אנובי. הוא יצא לאור ב-16 במרץ 2023, ונבחר לייצג את גאורגיה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. הנציגה הגאורגית לאירוויזיון 2023 נבחרה דרך העונה החמישית של The Voice Georgia. היא החלה ב-8 בדצמבר 2022 והסתיימה ב-2 בפברואר 2023. בגמר התחרות התחרו שמונה אמנים, וחצ'אנובי שובצה כאחרונה בסדר ההופעות. היא שרה את "Euphoria" של לורן, וזכתה ל-21.88 אחוזים מקולות הקהל. "Echo" נבחר באופן פנימי על ידי רשות השידור הגאורגית כשירה של חצ'אנובי לאירוויזיון. על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. גאורגיה שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני, שהתקיים ב-11 במאי 2023. לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. גאורגיה שובצה 11, אחרי סלובניה ולפני סן מרינו. ב-11 במאי 2023 ביצעה חצ'אנובי את "Echo" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי. סרטון השיר "Echo" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Echo" באתר ספוטיפיי Mamsikashvili, Rezo (16 במרץ 2023). "Last but not least: Georgia's IRU unveils her Eurovision 2023 song "Echo"". Wiwibloggs (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-17 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Adams, Oliver (2 בפברואר 2023). "Iru Khechanovi wins The Voice Georgia and will sing at Eurovision 2023 in Liverpool". Wiwibloggs (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-17 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) van Leijden, Bente (2 בפברואר 2023). "Iru Khechanovi wins The Voice of Georgia and will represent Georgia in Eurovision 2023". ESCXTRA (באנגלית בריטית). נבדק ב-17 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Granger, Anthony (8 בדצמבר 2022). "🇬🇪 Georgia: The Voice Georgia – Show One Results". Eurovoix. נבדק ב-17 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) Washak, James (13 במרץ 2023). "🇬🇪 Georgia: Iru Khechanovi Entry "Echo" to be Released March 16". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-16 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision 2023: Allocation Draw results". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2023-01-31. נבדק ב-2023-01-31. "Eurovision Song Contest 2023 Semi-Final running orders revealed!". Eurovision.tv (באנגלית בריטית). EBU. 2023-03-22. נבדק ב-2023-03-22. Eurovision 2023 Semi-final 2 Results
פסגה (מסלול צבאי)

מסלול פסגה הוא מסלול צבאי ללימודי סיעוד במסגרת העתודה האקדמית, שמטרתו להכשיר אחים ואחיות לשירות בצה"ל. הלימודים במסלול נערכים בבית הספר למקצועות הבריאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת חיפה, ובסיומם מוענקים לצוערים תואר ראשון בסיעוד (BA/BSc) ותעודת הסמכה (רישוי) מטעם משרד הבריאות לעסוק בסיעוד בישראל. החל משנת 2012, מסלול פסגה הוא המסלול העיקרי ללימודי סיעוד במסגרת העתודה האקדמית. המסלול מאפשר לימוד מקצוע חיוני למדינת ישראל ובנוסף, בדומה לשאר מסלולי העתודה האקדמית, מהווה צוהר ללימודים אקדמיים מלאים למי שרמתו הסוציואקונומית או יכולתו הכספית לא מאפשרת זאת. נתוני איכות כפי שנדרש מכל מועמד למסלול העתודה האקדמית. ציון פסיכומטרי וממוצע ציוני בגרות לפי דרישות הקבלה באוניברסיטה בה המועמד החל את תהליך הקבלה. מבחני מיון אישיותיים. ראיון קבלה עם נציגי המסלול. מסלול הלימודים מקוצר - הצוערים לומדים את כל תוכני לימוד החובה לתואר בסיעוד לפי דרישות משרד הבריאות במשך שלוש שנים בצורה אינטנסיבית, במקום ארבע שנים כפי שנהוג במסלול האקדמי האזרחי הרגיל. הסטודנטים במסלול זה מקבלים מימון של מגורים במעונות ושכר לימוד באופן מלא. האחים והאחיות במסלול זה משרתים בתפקידים מגוונים, בעלי אופי קליני או תפקידי מטה: תפקידי שדה - אחים/יות גדודיים - שילוב של אחים ואחיות ביחידות בעלות אופי קדמי בתפקיד קליני ראשוני. תפקידים קליניים ראשוניים בבסיסי הדרכה ואימון חטיבתיים ומרפאות ראשוניות בבסיסים נוספים. מרפאות לרפואת מומחים. תפקידי פיקוד בבתי חולים במערך ר"מ 2. רפואה תעסוקתית. תפקידי הדרכה ופיקוד, כגון מפקדי קורסים בבית הספר לרפואה צבאית (בה"ד 10) תפקידים במטה חיל הרפואה, מרפאות ברחבי הארץ ופיקוד העורף בעלי אופי ניהולי. שירות הקבע המחויב במסלול זה הוא לתקופה של שנה וחצי בלבד, לעומת שלוש שנים ברוב מסלולי העתודה. לאחים ואחיות בצה"ל ישנה האפשרות להתקדם ולהתפתח מבחינה מקצועית בעזרת קורסים על-בסיסיים (הכשרות בסיעוד בישראל), תואר שני והתעסקות בתחום המחקר גם בצבא. לבוגרי המסלול ישנה אפשרות ללמוד קורס על בסיסי ברפואה ראשונית צבאית ורשימת מרשמי המשך. פסגה מסלול צבאי לסיעוד באתר צה"ל
אברהם עקרא

רבי אברהם בן דון שמואל עקרא, היה רב, חוקר ומו"ל של מדרשים במאה ה-16. רבי אברהם נולד לחכם דון שמואל, בעיר פאס שבמרוקו, ממשפחה של מגורשי ספרד. בשלב מסוים נאלץ לעזוב את פאס ומאז התחיל במסכת נדודים רבת תלאות. מהספרים שהדפיס עולה כי היה במצרים ובטורקיה. בארץ ישראל התגורר תקופה ממושכת ועסק שם בתורה. בעקבות רעב שפקד הארץ עבר לסלוניקי, שם מצא שלוות נפש בלימוד מעמיק של תלמוד והלכה עם חכמי העיר, כאשר פרנסתו הייתה מנדבתם של אנשי המקום, שהוקירו לומדי תורה. בעקבות משבר כלכלי שפקד את סלוניקי, שב אל פאס כדי לפרנס את משפחתו, ועל מנת לבקר את אמו וכן את קרוביו ומיודעיו. בשהותו בפאס חיפש כתבי יד אצל חכמי העיר כדי להוציאם לאור. בשנת ה'שנ"ו (1695/6) הדפיס בסלוניקי ספר הכולל שלושה חיבורים: פירוש על מגילת איכה לרבי שמואל די וידאש; "אמרות טהורות" - חיבור החוקר את מצוות התשובה, לרבי אברהם חיון; "ספר הנמצא" - המיוחס לרמב"ם. בהקדמה לספר הוא מפרט את נדודיו ותלאותיו, מעת שיצא מעיר מולדתו פאס ועד להתיישבות בסלוניקי, וכן תיאר כתבי יד שהוא עוסק בהוצאתם לאור. בשנים ה'שנ"ט (1598/9) - ה'שס"א (1600/1) שהה בוונציה ועסק שם בהדפסת שלושה ספרים, בסיוע הגביר נסים שושן: מהררי נמרים (ה'שנ"ט) - כללי גמרא לרבי עמנואל ספרדי, כללי גמרא לרדב"ז, מחקר על קל וחומר מרבי שמואל אלבלאנסי, מחקר על קל וחומר מהחכם אבן מוסא, פרשנות על התלמוד מרמב"ן, מהר"ם מגורניש, אברהם די בוטון, ורבי יעקב בירב. לשון הזהב (ה'שנ"ט) - ביאור מאמרים ממדרש תהילים מרבי ידעיה הפניני, ביאור על ספר תהילים מרבי יוסף טאיטאצאק, "תוכחה" מרבי משה אבן עזרא. ארזי הלבנון - שבעה חיבורים מדרשיים וקבליים, ביניהם פרקי היכלות. החיבור האחרון הוא כללי מדרש רבה מרבי אברהם, יצירה זו צוטטה על ידי רבי ישעיה הלוי הורביץ בלי לתת קרדיט, ומאז נדפסה מספר פעמים באותו האופן. בספרו זה הביא ציטוט ממדרש אבכיר שאבד, ומספר שכתב יד שלו ראה במצרים. בראש הספר שיר מרבי יהודה אריה די מודינה המתאר ומשבח את שבעת החיבורים. רבי אברהם חיבר חיבורים נוספים שלא זכה להדפיס. ידוע שחיבר: "לקט שושנים" על מדרש רבה, פירוש על פירושו של רבי אברהם אבן עזרא לתורה, ספר "משיב נפש". יהדות פאס מאיר בניהו, היחסים שבין יהודי יוון ליהודי איטליה, עמ' 128–129, תל אביב, ה'תש"מ. מדיה וקבצים בנושא אברהם עקרא בוויקישיתוף אברהם עקרא, פירוש מגילת איכה / להרב כרמהר"ר שמואל די וידאש. עם ספר אמרות טהורות / להרב אברהם חאיון, עם הקדמת רבי אברהם עקרא, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית אברהם עקרא (מו"ל ומחבר), מהררי נמרים, באתר היברובוקס אברהם עקרא (מו"ל), לשון הזהב, באתר היברובוקס לוי גינצבורג, ‏"אברהם עקרא", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) רשימת הפרסומים של רבי אברהם עקרא, בקטלוג הספרייה הלאומית שני לוחות הברית, כללי התלמוד, יז, מכלל שצט ואילך. העיר על כך רבי אברהם בן הגר"א, ראו: אברהם בן הגר"א, רב פעלים - ערך מדרש אבכיר, באתר היברובוקס. כתב יד אוקספורד 210.
אנטון זיידל

אנטון זיידל (בהונגרית: Seidl Antal; באנגלית: Anton Seidl‏; 7 במאי 1850 – 28 במרץ 1898) היה מנצח הונגרי. זיידל נולד בבודפשט והחל ללמוד בקונסרבטוריון של לייפציג באוקטובר 1870. הוא למד שם עד 1872 ואז הוזמן לביירוית כאחד המעתיקים של ריכרד וגנר. שם, סייע ביצירת ההעתק הראשון המתוקן של "טבעת הניבלונגים". כמי שהשתקע כל כולו ברוח הווגנרית, זיידל השתתף בפסטיבל ביירוית הראשון בשנת 1876. ההזדמנות שלו להופיע כמנצח באה כאשר התמנה, בהמלצת וגנר, לתיאטרון העירוני של לייפציג, שם נשאר עד 1882, כאשר יצא לסיור עם צוות "טבעת הניבלונגים" של אנג'לו נוימן. המבקרים ייחסו לניצוחו חלק נכבד בהצלחה האמנותית, שנחלה הפקת מחזור הטבעת בתיאטרון הוד מלכותה בלונדון ביוני אותה שנה. בשנת 1883 יצא זיידל עם נוימן לברמן, אולם כעבור שנתיים התמנה למחליפו של ליאופולד דאמרוש כמנצח האופרה הגרמנית בניו יורק. בהפלגה מגרמניה לארצות הברית התיידד עם הצ'לן והמנצח הצעיר ויקטור הרברט, שנסע עם אשתו, הזמרת תרזה פרסטר, להצטרף למטרופוליטן אופרה בניו יורק, בהזמנתם של וולטר דאמרוש ושל זיידל עצמו. הידידות נמשכה גם בהגיעם לאמריקה, וזיידל היה למורו ומדריכו של הרברט. בשנת 1891 התמנה למנצח בפילהרמונית של ניו יורק, תפקיד שבו נשאר עד מותו בשנת 1898. מדיה וקבצים בנושא אנטון זיידל בוויקישיתוף אנטון זיידל, באתר AllMusic (באנגלית) אנטון זיידל, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטון זיידל, באתר Discogs (באנגלית) אנטון זיידל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
KH-5 ARGON

KH-5 ARGON הייתה סדרת לווייני ריגול של ארצות הברית ששוגרה בשנים 1961–1964. הלוויינים פעלו בשיטה זהה ללווייני מיזם קורונה. הסדרה כללה 12 לוויינים מהם 7 שיגורים נכשלו. פרויקט התחיל בעקבות כישלון של פרויקט SAMOS. הלוויינים פעלו במקביל ללווייני פרויקט קורונה מדגם KH-2 ו-KH-4A. הלוויינים נבנו בחברת לוקהיד קורפוריישן ופעלו במסלול לווייני נמוך. כל הלוויינים שוגרו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר תור-אג'ינה. קפסולת צילום שוחררה לאחר 4 ימים במסלול. לוויינים היו במשקל 1110–1500 ק"ג. הם יכלו לבצע צילומי שטח של 556 על 556 ק"מ ברזולוציה של 140 מ'. הצילומים היו מיועדים ליצירת מפות. מדיה וקבצים בנושא KH-5 ARGON בוויקישיתוף תיאור הלוויינים
טומה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טומה – עיר ביפן אישים: אלכסנדרו טומה – סופר רומני קויט טומה – זמר אסטוני יארוסלב טומה – נגן עוגב צ'כי תומא סאו טומה
לאון בנואה

לאון בנואה (ברוסית: Лео́нтий Бенуа;‏ 11 באוגוסט 1856 – 8 בפברואר 1928) היה מורה לאמנות בלנינגרד, אדריכל רוסי את רוב עבודתו ניתן לשייך לסגנון קלאסיציזם. לאון בנואה היה בנם של האדריכל והאמן הרוסי יליד צרפת ניקולאי בנואה (1813–1898) ושל אשתו קמילה קאבוס (1829–1891), בתו של האדריכל ממוצא איטלקי אלברטו קאבוס (1800–1863). הוא גדל במשפחה קוסמופוליטית, חובבת אמנות, וכמו אחיו הגדול, צייר צבעי המים אלברט בנואה (1852–1936), למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנט פטרסבורג. אחיו הצעיר, הצייר, הגרפיקאי, מעצב הבמה והתלבושות, היסטוריון ומבקר האמנות אלכסנדר בנואה (1870–1960) סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנט פטרבורג. לאחר שלאון בנואה סיים את לימודי האמנות שלו ב-1879, הוא הפך למורה בבית הספר לציור של החברה לקידום אמנים (1879–1884), לאחר מכן עבר למכללה הטכנית להנדסה אזרחית (1884–1892) ולבסוף הפך מורה ב-1892 באקדמיה לאמנות. בשנים 1892 עד 1895 פרסם את כתב העת האדריכלי "Sodtschi" "Зодчий". האקדמיה לאמנויות מינתה אותו לרקטור של בית הספר לאמנות (1903–1906 ו-1911–1917). לאון בנואה נפטר בסנט פטרבורג ב-1928. הוא נקבר בבית הקברות וולקובו, שם נקברו אביו ניקולאי בנואה וחמיו אלברטו קאבוס. בתו, הציירת, מאיירת הספרים, מעצבת התפאורה ומעצבת התלבושות נדז'דה לאונטייבנה בנואה (1896–1975), נישאה לדיפלומט הגרמני והסוכן החשאי של MI5, יונה פון יוסטינוב בנם היה השחקן פיטר יוסטינוב. כנסיית אלכסנדר נייבסקי, וורשה קפלה רוסית בדרמשטדט מדיה וקבצים בנושא לאון בנואה בוויקישיתוף לאון בנואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Leonti Nikolajewitsch Benois, www.encspb.ru Benois, Leontij Nikolajewitsch. Hessische Biografie. (Stand: 20. Oktober 2020). In: Landesgeschichtliches Informationssystem Hessen (LAGIS).
בית החולים אלסנדרו מנצוני

בית החולים אלסנדרו מנצוני (באיטלקית: Ospedale Alessandro Manzoni) הוא בית חולים על שם אלסנדרו מנצוני הממוקם בלקו שבאיטליה. בניית בית החולים הראשון בעיר מתוארכת ל-1843. ב-1900 נבנה בית החולים מחדש, ובשנת 1992 החלו בבית החולים שיפוצים נרחבים, כדי להפוך אותו למודרני. במרץ 2000 נחנך בניין בית החולים הנוכחי, בנוכחות שר הבריאות האיטלקי והארכיבישוף של מילאנו. בית החולים משתרע על שטח שמיש של יותר מ-137,000 מ"ר, ובעת בנייתו הוא הכיל 950 מיטות. אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים אלסנדרו מנצוני אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים אלסנדרו מנצוני Un po' di storia, web.archive.org, ‏2016-04-05 ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ראוניון בכדורגל

נבחרת ראוניון בכדורגל (בצרפתית: Équipe de La Réunion de football) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מושבת ראוניון שבשליטת צרפת והנמצאת באוקיינוס ההודי. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של ראוניון שהיא בשליטת התאחדות הכדורגל הצרפתית. הנבחרת אינה חברה ב-אופ"א או בCAF ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אפריקה לאומות. הנבחרת שיחקה מספר משחקים, כולם נגד נבחרות מדינות האיים השכנות, נבחרת מדגסקר, נבחרת מאוריציוס, נבחרת המלדיביים ונבחרת סיישל. 2008 - מקום ראשון 2010 - מקום שני 2012 - מקום ראשון ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיליו מוגילנר

אמיליו מוגילנר (נולד ב-1965) הוא אמן ישראלי סביבתי חב"דניק. פסלו המפורסם שומר הנגב, נמצא בכניסה לנאות חובב. מוגילנר נולד וגדל בארגנטינה. בגיל 4 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר ברחובות. בכיתה י"א עזב את הלימודים לטובת טיולים וחקר מעמיק של מערות בית גוברין. בצבא שירת בצנחנים ולאחר השחרור פנה לאמנות. עם השנים קנה לעצמו שם כצייר ופסל סביבתי שמשקיע את כל מרצו וכספו בשיפור איכות הסביבה. לדבריו סימנו אותו כמטרה לפגיעה מצד ארגוני פשיעה. ”אני חושש לחיי אבל לא פוחד", הוא אומר. "בורא עולם שומר עליי ואני תמיד ערני ודרוך לכל תרחיש.” במאי 2001, בזמן שצייר בביתו, פרץ לביתו רעול פנים שירה בו בגב וגרם לתלישת כתפו הימנית. הציור שעליו עבד בעת ניסיון ההתנקשות היה דיוקן עצמי שלו כשהוא צועק. ”"ואז נתתי למתנקש כזאת צעקה, שהוא עמד מולי רועד, מזיע, ואחר כך ברח החוצה עם הזנב בין הרגליים".” ניסיון ההתנקשות הותיר אותו משותק בידו הימנית ואילץ אותו להשתמש ביד שמאל. אותו ציור הפך עם הזמן לסדרת ציורים של צעקות, שמסמלת עבורו את "סוף העידן של יד ימין ותחילת העידן של יד שמאל". לדבריו, הוא סובל עדיין מכאב. מוגילנר נשוי ואב לילדים ומתגורר בבית עם באר מים שנבנה במאה ה-19 שאת קירותיו שיחזר בעצמו. הבית משמש אותו לסטודיו לציור. שומר הנגב – 16 מטר, אחד מהגדולים בישראל. התבנית נוצרה מ-1,400 טון של ברזל, עפר ואדמת נגב ולתוכה נוצקו 400 טון של בטון מזוין. הוא הוצב בכניסה לנאות חובב ב-27 בנובמבר 2005. חנוכייה – גובה תשעה מטרים וחצי, החנוכייה האמנותית הגבוהה ביותר שמוצבת בישראל. נמצאת בגן המייסדים ברחובות. פסלי הינשופים – הפסלים עשויים מחומרים ממוחזרים ויציקת בטון, נמצאים באזור תעשייה פארק ינאי בפתח תקווה. שומר הגבעות – הפסל נמצא במפגש רחוב השריון ודרך גבעות הכורכר בנס ציונה. פסלי הינשופים, אזור תעשייה פארק ינאי, בפתח תקווה "שומר הגבעות" – מפגש רחוב השריון ודרך גבעות הכורכר, נס ציונה מדיה וקבצים בנושא אמיליו מוגילנר בוויקישיתוף אמיליו מוגילנר, ברשת החברתית פייסבוק אמיליו מוגילנר, סרטונים בערוץ היוטיוב אמיליו מוגילנר, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים אלון פרס, אמנות זה כואב: אמן המחאה ממשיך ליצור עם יד משותקת מניסיון רצח, באתר Xnet‏, 3 בינואר 2017 אמיליו מוגילנר, באתר כיכר השבת רפאל לוי, צפו: סיפור חייו המדהים של אמיליו, באתר ערוץ 7, 11 בדצמבר 2017 שמעון איפרגן, ‏בדואים ניסו לרצוח אותי, גנבים ניסו לחסל אותי, אבל אני שורד. אלחם נגד האנטנות עד טיפת דמי האחרונה, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2020
XM250

XM250 הוא מקלע קל בעל קליבר 6.8×51 מ"מ שפותח על ידי זיג זאואר בשנת 2022 כדי להחליף את ה-מקלע M249 כנשק הסיוע הכיתתי הסדיר בצבא ארצות הברית. בינואר 2019, צבא ארצות הברית החל את תוכנית הנשק "Next Generation Squad Weapon Program" כדי למצוא תחליפים לרובי השירות הסדיר M4 קרבין ומקלע הכיתתי M249. בספטמבר 2019, זיג זאואר הגישה את העיצובים שלה. ה-XM250 תוכנן לירות ממחסנית SIG Fury בגודל 6.8×51 מ"מ בתגובה לחששות ששיפורים בשריון הגוף יפחיתו את האפקטיביות של קליעים נפוצים כמו 5.56x45 מ"מ (בשימוש ב-M4 וב-M249) ו-7.62x51 מ"מ. ב-19 באפריל 2022, צבא ארצות הברית העניק חוזה ל-10 שנים לזיג זאואר לייצור רובה אוטומטי XM250, יחד עם רובה XM7, כדי להחליף את ה-M249 וה-M4, בהתאמה. בדיקות מבצעיות של הרובה האוטומטי XM250, יחידה אגנוסטית של פלטפורמת Fire Control Optic XM157 וכלי הנשק של חוליית התחמושת 6.8×51 מ"מ צפויים להתחיל בשנת 2024 ובפועל אינם מבטיחים הפצה נרחבת בעתיד. מדיה וקבצים בנושא XM250 בוויקישיתוף חנן גרינווד, מ-ה-פ-ך: זה הרובה שיחליף את הפלטופ, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2022 איל בוגוסלבסקי, ‏זיג זאואר – הזוכה הגדולה במכרז כלי הנשק המחלקתיים של הדור-הבא בצבא ארה"ב, באתר "IsraelDefense‏", 20 באפריל 2022 Moss, Matthew (2022-04-19). "SIG Sauer Wins US Army Next Generation Squad Weapon Contract". Overt Defense (באנגלית). נבדק ב-2022-04-20. South, Todd (2022-04-19). "Army chooses Sig Sauer to build its Next Generation Squad Weapon". Army Times (באנגלית). נבדק ב-2022-04-20. Schogol, Jeff (2022-04-19). "Army selects Sig Sauer to produce Next Generation Squad Weapon and ammo". Task & Purpose (באנגלית). נבדק ב-2022-04-20. Mizokami, Kyle (2022-04-21). "The Army's Next-Gen Infantry Weapons Will Be More Lethal and More Accurate". Popular Mechanics (באנגלית). נבדק ב-2022-04-24. Beynon, Steve (2022-04-19). "Army Picks Its Replacement for the M4 and SAW". Military.com (באנגלית). נבדק ב-2022-04-20. "Army awards Next Generation Squad Weapon contract". Army.mil, 19 April 2022. Parsons, Dan (2022-04-20). "Here's Everything We Now Know About The Army's New Squad Rifles". The War Zone (באנגלית). נבדק ב-2022-04-30.
אמיל פאור

אמיל פאור (בגרמנית: Emil Paur;‏ 19 ביולי 1855 - 7 ביוני 1932) היה מנצח אוסטרי. פאור נולד בצ'רנוביץ, אוסטריה, כיום אוקראינה. הוא השלים את לימודי המוזיקה בווינה ואחר כך עבד בניצוח בקאסל, קניגסברג ולייפציג. בהמשך היגר לארצות הברית ושם ניצח על התזמורת הסימפונית של בוסטון, הפילהרמונית של ניו יורק ותזמורת פיטסבורג, לפני שחזר לאירופה, לנצח על האופרה של ברלין. הוא נחשב למנצח כבד ראש, כיוון שביכר את יצירותיו של ברהמס, שבשנים ההן היה מקובל לראות בהן חומר האזנה כבד. נפטר ב-1932 בצ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה). מדיה וקבצים בנושא אמיל פאור בוויקישיתוף אמיל פאור, באתר AllMusic (באנגלית) אמיל פאור, באתר MusicBrainz (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בישופות אייכשטט

הנסיכות-בישופות של אייכשטט (בגרמנית: Hochstift Eichstätt‏; Fürtsbistum Eichstätt‏; Bistum Eichstätt) הייתה נסיכות כנסייתית קטנה של האימפריה הרומית הקדושה. במרכזה הייתה העיירה אייכשטט, אשר הייתה ממוקמת במדינת בוואריה של ימינו, מעט ממערב לרגנסבורג, מצפון לנויבורג אן דר דונאו ואינגולשטאדט, מדרום לנירנברג, ומדרום מזרח לאנסבך. מבחינה גאוגרפית, שטח הנסיכות-בישופות היה מקוטע מאוד, ונכון לשנת 1789 היה מורכב מחלק עיקרי אחד במזרח שגבל בבוואריה בצפון, במזרח ובדרום, ובפפנהיים וברנדנבורג-אנסבך במערב. שאר הנסיכות הייתה ממוקמת ממערב והורכבה מכמה אזורים בגדלים שונים המובלעים בעיקר בתוך ברנדנבורג-אנסבך. השטח הכולל היה כ-1100 קמ"ר, עם אוכלוסייה של 58,000 נפש (נכון לשנת 1855). הדיוקסיה של אייכשטט הוקמה בשנת 741, כאשר המיסיונר האנגלו-סכסוני ויליבלד הקדוש הוקדש לבישוף על ידי בוניפציוס הקדוש ופנה לכנסיית אייכשטט בדוכסות הגזע הגרמנית של בוואריה. יורשיו השיגו מעמד של נסיך-בישוף, כאשר ירשו את השטחים הפרנקוניים של פקידיהם ה-Vogt לשעבר, שושלת רוזני הירשברג שנכחדה (בטירת הירשברג בעיירה ביילנגריז של היום). בתגובה לרפורמציה הפרוטסטנטית, אייכשטט הצטרפה לליגה הקתולית ב-1617. אדמות הבישופות היו מרכז של הקונטרה-רפורמציה ואתר של משפטי כישוף רבים. במהלך החילון הגרמני של 1802 בעקבות מלחמות המהפכה הצרפתית, הבישופות חולנה וניתנה ב-1803, יחד עם ארכיבישופות זלצבורג, כפיצוי לארכידוכס פרדיננד מהבסבורג-לורן, אחיו של הקיסר פרנץ השני והדוכס הגדול לשעבר של טוסקנה. שלוש שנים מאוחר יותר, בעקבות תבוסתה של אוסטריה על ידי נפוליאון בקרב אוסטרליץ, האזור ניתן לממלכת בוואריה על פי חוזה פרסבורג. מ-1817 עד 1855, הנסיכות הוקמה מחדש כפייה של בוואריה לטובת בנו החורג של נפוליאון, אז'ן דה בוארנה. ויליבלדסבורג, מעון הנסיך-הבישופים מ-1360 עד 1725 טירת הירשברג ליד ביילנגריז, בית מגורים משני משנת 1305 From 1532 to 1723 at least 249 people (219 women, 30 men) were accused of being witches and 224 of them were executed. For the others their execution is either not yet proven (12) or they died in prison (4) or were released (8) or expelled from the diocese (1). The majority of witch trails was driven between 1613 and 1630 under the Prince-bishop Johann Christoph von Westerstetten. During these 18 years at least 199 trails and 176 executions of 150 women and 26 men can be shown today.
וילהלם גריקה

וילהלם גריקה (גרמנית: Wilhelm Gericke‏; 18 באפריל 1845 - 27 באוקטובר 1925) מנצח אוסטרי. גריהק, יליד שוואנברג, למד בווינה ואחר ניצח על אופרה בלינץ ובווינה, שם נתן את "טהנויזר" של וגנר בהצגת בכורה וינאית. בהמשך נסע לארצות הברית וניצח שם על התזמורת הסימפונית של בוסטון. מדיה וקבצים בנושא וילהלם גריקה בוויקישיתוף וילהלם גריקה, באתר MusicBrainz (באנגלית)