laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמיל ריינהרדט

אמיל פרד ריינהרדט (באנגלית: Emil Fred Reinhardt;‏ 27 באוקטובר 1888 - ‏ 24 ביולי 1969) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. ריינהרדט נולד ב-27 באוקטובר 1888 בעיר ביי במדינת מישיגן בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בתיכון ב-1906, ונרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. הוא סיים את האקדמיה ביוני 1910 והתגייס לצבא ארצות הברית כלוטננט משנה. הוא הוצב בתחילה ברגימנט הרגלים ה-26 במישיגן, ולאחר מכן הועבר לרגימנט הרגלים ה-8 בטקסס ובפיליפינים. ב-1916 הוא הועלה לדרגת לוטננט, וב-1917 קודם לקפטן. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באותה שנה, הוא קיבל דרגה זמנית של מייג'ור. במהלך המלחמה הוא לא נשלח אל מחוץ לגבולות המדינה, אלא שימש כמדריך חי"ר. הוא למד בבתי ספר לקצינים בין 1923-1931 ומילא תפקידי מטה. ב-15 במרץ 1934 הוא מונה למדריך במשמר הלאומי בפנסילבניה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 באוגוסט 1938 הועבר לבריגדה הארעית וושינגטון, וב-1 ביולי 1939 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-20. ב-6 באפריל 1941 הוא הועלה לדרגת בריגדיר גנרל, וב-4 במאי של אותה שנה מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-7. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה ב-9 בדצמבר 1941, יומיים לאחר המתקפה על פרל הארבור והצטרפותה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, מונה ריינהרדט למדריך חי"ר במחנה וולטרס בטקסס. ב-1 באפריל 1942 השתתף בקורס להדרכת מפקדים בפורט לוונוורת' שבקנזס, וזמן קצר לאחר מכן קודם לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-15 במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-76, וב-7 בדצמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-13 במשך כשנה. לאחר מכן הועבר לפקד על הקורפוס ה-8 אשר הוצב בבריטניה כחלק מהארמייה הראשונה. ב-25 במרץ 1944 הוחזר לארצות הברית והועבר לפקד על הקורפוס ה-9. ריינהרדט לא השתתף בקרבות עם כל היחידות הנ"ל. ב-4 בספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-69. הדיוויזיה שלו נשלחה לחזית המערבית בדצמבר של אותה שנה, ובינואר 1945 החליפה את הדיוויזיה ה-99 בזירת הקרבות כנגד הוורמאכט בבלגיה. הדיוויזיה השתתפה בשחרור שארית הארץ, וב-27 במרץ חצתה את הריין ופלשה לגרמניה. היא כבשה את לייפציג באמצע אפריל. ב-25 באפריל הגיעה הדיוויזיה אל האלבה, ונפגשה עם כוחות של ארמיית המשמר החמישית. בכך היה ריינהרדט לקצין המערבי הראשון שהגיע למגע ישיר עם הסובייטים בזירה האירופית של המלחמה. לאחר תום המלחמה, הדיוויזיה של ריינהרדט הוצבה ככוח כיבוש בגרמניה הכבושה. ב-1 באוקטובר 1945 הועבר ריינהרדט לפקד על מחנה רובינסון בארקנסו. על חלקו במהלך המלחמה הוענקה לריינהרדט מדליית השירות המצוין לצד שני כוכבי ארד. מטעם צרפת הוענקה לו דרגת קצין בלגיון הכבוד ומטעם ברית המועצות הוענקו לו עיטור סובורוב מדרגה שנייה. הוא פרש מהצבא בספטמבר 1946. הוא נפטר בפורט סם יוסטון במדינת טקסס ב-24 ביולי 1969 בגיל 80. מדיה וקבצים בנושא אמיל ריינהרדט בוויקישיתוף אמיל ריינהרדט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית) אמיל ריינהרדט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שיה

האם התכוונתם ל... שושלת שיה שיה ג'ון – שחמטאית סינית שֵׂיָה - שה בנקבה, ולד צאן, כגון צעירת הסוג כבש צ'יה (לעיתים נקראת בטעות שִׁיָה) שיאה (או שִׁיָה) עץ השיאה (Vitellaria). אגוז השיאה ממנו מופקת חמאת שיאה.
דן באר שבע

דן באר שבע היא מפעילת התחבורה הציבורית הפנימית בבאר שבע. החברה החליפה את מטרודן, אשר הפעילה את התחבורה הציבורית בעיר באר שבע מ-2003 ועד ל-2016. בינואר 2016 זכתה דן בדרום במכרז להפעלת אשכול באר שבע עירוני אך הוחלט להקים חברה נפרדת אשר תפעיל את הקווים הפנימיים בבאר שבע. דן באר שבע החלה את פעילותה ב-25 בנובמבר 2016. באוקטובר 2021 נפרץ אתר החברה באירוע סייבר איראני והושבת לחלוטין, האתר חזר לאוויר בנובמבר 2021 כאשר אתר דן בדרום ודן באר שבע מוזגו לאתר אחד. במהלך התקיפה היה חשש כי יודלפו פרטים ממאגר המידע של החברה כפי שדלף מחברת קווים באותו אירוע סייבר. צי החברה כולל 194 אוטובוסים עירוניים, רובם בהרכבה סינית. ומספר אוטובוסים בהרכבה ישראלית. הצי כלל בעבר גם מספר של אוטובוסים בהרכבה ישראלית ששימשו בעבר את חברת מטרודן. אוטובוסים אלו יצאו משימוש בשנת 2019, עם הכנסתם של אוטובוסים חדשים בהרכבה סינית לשירות. בתחילת 2021 הוכנסו לשירות 31 אוטובוסים חדשים, בהרכבה סינית מתוצרת הייגר, מונעים בגז טבעי. בסוף 2021 נכנסו לפעילות 15 אוטובוסים מפרקיים תוצרת חברת סולאריס הפולנית. בסביבות יולי 2022 נכנס לפעילות הייגר גט"ד נמוך רצפה. בתחילת מאי 2024 לשירות הייגר חשמלי מפרקי ההרכבה מקומית: מרכב אפסילון E ההארגז. בתחילת יוני נכנסים 35 אוטובוסים נמוכי רצפה חדשים מונעים בגז טבעי CNG. מדי פעם נכנסים לשירות בבאר שבע אוטובוסים מחברת דן בדרום, זאת על מנת לא לפגוע ברצף הקווים העירוניים בבאר שבע. אתר האינטרנט הרשמי של דן באר שבע ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קריית מאיר בץ

קריית מאיר בץ היא שכונה הממוקמת במערב העיר באר שבע. הקריה נקראת על שם מאיר בץ, ממפתחי הנגב וממתכנני תעלת הימים. בין המוסדות הממוקמים בקריה ניתן למנות את הגן הזואולוגי של באר שבע, חווה לחינוך חקלאי, מתחם סקייטפארק באר שבע והמכללה הטכנולוגית של חיל האוויר. ליד הקריה ישנן עבודות בנייה רחבות של שכונה בשם סיגליות. מצפון לקריה עובר כביש 25. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נריוס ואלסקיס

נריוס ואלסקיס (בליטאית: Nerijus Valskis; נולד ב-4 באוגוסט 1987) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת החלוץ בקובנה ז'לגיריס. ואלסקיס גדל במחלקת הנוער של פולוניה וילנה, ובגיל 18 הצטרף לז'לגיריס וילנה, במדיה שיחק עונה אחת. בשנת 2006 עבר לקבוצת קאונו ז'גריאי, ובינואר 2007 חתם בשילוטה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה בליטא, וואלסקיס חתם בקבוצת FBK קובנה, עמה זכה באליפות ליטא. בעונת 2009 חתם בסמורגון מהליגה השנייה בבלארוס, ובעונת 2010 חזר לקובנה. בעונה שלאחר מכן שיחק ואלסקיס בלייפאיס מטאלורגס מליגת העל הלטבית, ובעונת 2012 שיחק במינסק מליגת העל הבלארוסית. לאחר שחזר לליטא שיחק ואלסקיס בקבוצת סודובה, ובעונת 2013 היה מלך שערי הליגה הליטאית ונבחרת לכדורגלן העונה בליטא. בינואר 2014 חתם ואלסקיס בקבוצת CSU קראיובה מהליגה השנייה ברומניה. אחרי שנה חתם בוויגרי סוולקי מהליגה השנייה בפולין. בקיץ 2015 חזר לליטא וחתם בקבוצת טרקאי, במדיה שיחק שנה וחצי. ב-16 בינואר 2017 הגיע ואלסקיס לישראל וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. כעבור שישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 2–0 על מ.ס. אשדוד. במשחקו השני בקבוצה פתח בהרכב וכבש צמד שערים בניצחון 4–0 על הפועל אשקלון במסגרת שמינית גמר גביע המדינה. ב-4 בפברואר 2017 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול בית"ר ירושלים שהסתיים בתיקו 1–1, ועד תום העונה כבש ארבעה שערים ב-14 הופעות ליגה וזכה עם הקבוצה בגביע לאחר ששיחק 120 דקות במשחק הגמר מול מכבי תל אביב. בעונת 2017/2018 כבש שבעה שערים ב-35 הופעות ליגה, ובסופה עזב את המועדון וב-6 ביוני 2018 חתם בראטצ'אבורי מירט פול התאילנדית, במדיה כבש תשעה שערים ב-15 הופעות. ב-1 בינואר 2019 חזר ואלסקיס לישראל וחתם בהפועל תל אביב עד לסיום העונה. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כאשר נכנס כמחליף בהפסד 1–2 להפועל חדרה בשמינית גמר גביע המדינה. את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב כבש ואלסקיס ב-16 במרץ 2019, בניצחון 5–1 על מ.ס. אשדוד, ובתום העונה שוחרר מהמועדון. ב-6 ביולי 2019 חתם בצ'נאיין ההודית. ב-21 באוגוסט 2020, ואלסקיס חתם בג'מדשפור. ב-11 באוקטובר 2013 ערך ואלסקיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בניצחון 2–0 על לטביה. ב-29 במאי 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 על אסטוניה במסגרת הגביע הבלטי. קובנה אליפות ליטא: 2008 בני יהודה גביע המדינה: 2016/2017 תארים אישיים מלך השערים בליגת העל הליטאית בכדורגל: 2013 כדורגלן העונה בליגת העל הליטאית בכדורגל: 2013 מדיה וקבצים בנושא נריוס ואלסקיס בוויקישיתוף נריוס ואלסקיס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל נריוס ואלסקיס, באתר Transfermarkt נריוס ואלסקיס, באתר Soccerway נריוס ואלסקיס, באתר WorldFootball.net נריוס ואלסקיס, באתר National Football Teams נריוס ואלסקיס, באתר FootballDatabase.eu עמית גולדשטיין‏, בני יהודה: ולסקיס הליטאי חתם, גורדנה הצטרף: "אין מקום טוב יותר מהשכונה", באתר וואלה, 16 בינואר 2017 עוזב את השכונה: ולאסקיס חתם בליגה התאילנדית, באתר ONE‏, 6 ביוני 2018 מואר רחמני, ‏נריוס ואלסקיס חתם בהפועל ת"א עד סוף העונה, באתר ONE‏, 1 בינואר 2019 ‏אתלטיקו רכשה את מוראטה, פ.ס.ז' החתימה מחליף לבופון, באתר ספורט1, 6 ביולי 2019
קרב סילבה ארסיה

קרב סילבה ארסיה הוא קרב שהתרחש בשנת 509 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית שזה עתה נוסדה, לבין הכוחות הנאמנים למלך הרומי הגולה לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס וכוחות אטרוסקים. הקרב הסתיים בניצחון רומי. המקורות המצויים בידינו העוסקים בקרב זה הם ספריהם של פלוטרכוס וטיטוס ליוויוס. עם זאת, במחקר המודרני הקרב נחשב לאגדי למחצה. בשנת 509 לפנה"ס, בעקבות פרשת אונס לוקרטיה, הודח מלך רומא לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס בהפיכה ללא שפיכות דמים אשר הונהגה בידי קבוצת אצילים בהנהגת לוקיוס יוניוס ברוטוס. ברוטוס הפך את רומא לרפובליקה, ומונה כקונסול לצד לוקיוס טרקיניוס קולאטינוס. עם זאת, טארקוויניוס לא אמר נואש, וניסה ליזום הפיכה ברומא. ההפיכה נכשלה, והמעורבים בה (וביניהם שניים מבניו של ברוטוס) הוצאו להורג. בעקבות המאורע, הוחלף קולאטינוס בפובליוס ולריוס. טארקוויניוס החל להסית את ערי האטרוסקים (טארקוויניוס עצמו היה אטרוסקי במוצאו) כנגד רומא. בסופו של דבר גייסו הערים האטרוסקיות ויי וטרקוויניה צבא ויצאו כנגד רומא. הצבאות נפגשו ביער סילבה ארסיה ליד רומא. על חיל הפרשים הרומי פיקד ברוטוס, בעוד על חיל הרגלים הרומי פיקד ולריוס. אצל האטרוסקים, המלך הגולה פיקד על חיל הרגלים, ובנו ארונס טארקוויניוס על חיל הפרשים. הפרטים הידועים על הקרב עצמו הם אגדתיים בבירור. על פי המקורות, הקרב נפתח בהסתערות חילות הפרשים של שני הצדדים. ארונס נמלא זעם כאשר זיהה את ברוטוס מתקרב על סוסו תחת סמלי השלטון הרומאים וביקש להילחם בו בעצמו. ברוטוס שזיהה את המתקפה המתקרבת בחר להשיב לחימה. בזעמם, התעלמו שני הפרשים מביטחונם האישי והתרכזו רק בהסבת נזק לצד השני. כפועל יוצא נהרגו ברוטוס וארונס, האחד מחניתו של השני, ונפלו ארצה מסוסיהם. לאחר מכן באה הסתערות הרגלים, ובה כל צד ניצח באגף הימני והפסיד באגף השמאלי. על פי המסופר, עם לילה חזרו חיילי שני הצדדים למחנותיהם, ולפתע הדהד קול של אחד האלים בשדה הקרב, אשר הכריז כי לאטרוסקים יש הרוג אחד יותר משל הרומאים. על פי טיטוס ליוויוס, עם בוקר לא נראה אף אטרוסקי באופק, וולריוס אסף את השלל וחזר לרומא. פלוטרכוס לעומת זאת טוען, ש-5,000 אטרוסקים נותרו במחנה ועוד באותו הלילה יצאו הרומאים למתקפה מחודשת והשמידו אותם. כשנספרו החללים, התגלה כי האטרוסקים איבדו 11,300 והרומאים בדיוק אחד פחות. ולריוס נכנס לרומא בתהלוכת ניצחון מפוארת, והיה הראשון שנכנס לעיר במרכבה רתומה לארבעה סוסים. ולריוס נשא נאום הספד מפואר לברוטוס, ומינה את ספוריוס לוקרטיוס טריקיפיטינוס כקונסול סופקטוס (קונסול ממלא מקום), עד הבחירות הבאות. לוקרטיוס מת כעבור כמה ימים ומרקוס הורטיוס פולביוס התמנה במקומו. הקרב הוא חלק ממכלול האירועים של ייסוד הרפובליקה הרומית. גרסה זו של מהלך האירועים, מופיעה בכל המקורות העתיקים, אם כי היסטוריונים מודרניים מפקפקים באמינות הסיפור. לא ניתן לדעת בוודאות מה קרה בשנת 509 לפנה"ס, כך שמרבית האירועים והאישים המתוארים בהקשר זה נחשבים לאגדיים או אגדיים למחצה. טיטוס ליוויוס, ספר שני 6. טיטוס ליוויוס, ספר שני 7. פלוטרכוס, "חיי פובליקולה", 9. ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1989 עמ' 46. William E. Dunstan, Ancient Rome, Rowman & Littlefield Publishers, 2011. p. 41
מרסלו משאדו דוס סנטוס

מרסלו משאדו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Marcelo Machado dos Santos; נולד ב-29 במאי 1994) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בשאפקואנסה. מרסלו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויטוריה. ב-29 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 3–5 נגד אתלטיקו פרנאאנסה. ב-26 במרץ 2016 הבקיע את שער הבכורה בקריירה שלו בניצחון 0–3 נגד פלמנגו ב.א.. ב-29 בינואר 2017 חתם מרסלו במכבי תל אביב יחד עם חברו לקבוצה, רמון, אך הושאל בתום העונה לבני יהודה תל אביב. במרץ 2018 חתם בבוטפוגו. ב-4 בפברואר 2019 הושאל לאווש. בקיץ 2019 חתם בגוארני. ב-20 בינואר 2022 חתם בשאפקואנסה. מרסלו משאדו דוס סנטוס, באתר Transfermarkt מרסלו משאדו דוס סנטוס, באתר Soccerway מרסלו משאדו דוס סנטוס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל שפירא (ברסלב)

הרב שמואל שפירא (ט"ז באדר תרע"ג, 1913 – כ"א בניסן תשמ"ט, 26 באפריל 1989) היה מהרבנים הבולטים בדור החמישי של חסידות ברסלב. נולד בירושלים לרב שלמה יצחק שפירא, שהיה בנו של הרב דוד שפירא ונכדו של הרב חיים יעקב שפירא, ולחוה שרה, בתו של הרב שמואל הומינר, שהיה מרבני ירושלים וממייסדי שכונת מאה שערים. אביו היה ספרא דדיינא בבית הדין האשכנזי-פרושי בירושלים (נפטר בחיי אביו, בשנת תרצ"ג). דודיו היו הרב צבי פסח פרנק והרב אריה לוין, שנישאו לאחיות אביו. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. הרב מלצר העריכו ונהג לקום לכבודו. נישא לפריידא, בתו של הרב יוסף קדיש קרישבסקי, תלמיד החפץ חיים שעלה לירושלים. בשנת 1934 פגש את הרב שמואל הורוביץ, ממנהיגי חסידות ברסלב בירושלים, ונעשה תלמידו. בשנת תש"ח (1948) היה מתושבי הרובע היהודי אשר נפלו בשבי הלגיון הירדני והובאו לירדן. בהיותו בשבי התאמץ להשיג כמות של תשעה קבים מים הנחוצים לשם תקנת עזרא, כדי שיוכל להיטהר בהם. לאחר שחרורו מהשבי, התגורר בשכונת קטמון. בהמשך עבר לשכונת מאה שערים והיה שכנו של קרוב משפחתו הרב יוסף שלום אלישיב. בשנת 1970 יצא הרב שפירא למסע רב הרפתקאות שנמשך כמעט שלוש שנים, במטרה להגיע לעיר אומן, כדי להשתטח על קברו של רבי נחמן מברסלב. היה פרוש מענייני העולם והקדיש את כל זמנו לתורה ולתפילה. היה עולה על משכבו מיד לאחר תפילת ערבית, מתעורר בחצות הלילה והולך לכותל המערבי לאמירת תיקון חצות ולקיום מנהג ההתבודדות האופייני לחסידי ברסלב[דרוש מקור]. בלכתו ברחוב היה כובש את עיניו בקרקע כדי להימנע ממראות אסורים. האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר התבטא עליו כי "שמירת העיניים של ר' שמואל מצילה ומגינה על הדור כולו"[דרוש מקור]. שמואל בקוראי שמו, ירושלים תש"ן אהרן קליגר, השרף, תשע"ג הרב שמואל שפירא, באתר "קהילת צאצאי הרב שמואל הומינר זצ"ל" Shapiro, Rabbi Shmuel, אתר ברסלב (באנגלית) הרב שמואל שפירא, אתר "שער ברסלב" אהרן קליגר, תיאור מסעו של רבי שמואל שפירא לאומן בשנת תשל"א, בתוך: מגזין אוצרות - ראש השנה תשע"א, עמ' 62 שמואל בן שלמה יצחק שפירא (1914-1989), דף שער בספרייה הלאומית
טיטאן (כלב)

טיטאן (2005 - 31 במרץ 2010) היה כלב דני ענק שהוכתר על ידי ספר השיאים של גינס ככלב הגבוה ביותר בעולם. גובהו הרשמי היה 107.3 סנטימטרים מכתפיו עד לארץ. גובהו של השיאן הקודם בקטגוריה, גיבסון, היה 107.2 סנטימטרים והוא נפטר באוגוסט 2009. ב-22 בפברואר 2010 טיטאן איבד את תוארו לדני ענק אחר מאריזונה בשם "ג'ורג' הענק" (אנ'). דיאנה טיילור מאטלנטה, בעליו של טיטאן, אימצה אותו בשנת 2005 מארגון צער בעלי חיים. כבר כשהיה בן שלושה חודשים שקל 25 קילוגרמים. היא אף אימצה כלבת דני ענק נוספת בשם ארי, גובהה היה 97 סנטימטרים "בלבד". טיטאן סבל ממספר בעיות רפואיות, הוא היה אפליפטי, חירש וככל הנראה סבל מעיוורון בדרגה מסוימת. הוא אולף להגיב לפקודות במגע, וקודם לכן כשאחת מעיניו תפקדה במלואה דיאנה למדה אותו שפת סימנים. מצבו הבריאותי הצריך טיפולי אקופונקטורה וטיפולים כירופרקטיים אחת לשלושה שבועות. בשל גודלו העצום ילדים חשבו שהוא מין סוס או פרה. משקלו הרשמי היה 86 קילוגרמים וגובהו הרשמי (מן הכתפיים ארצה) היה 107.3 סנטימטרים. בעליו שאפה להשתמש בפרסומו כדי ללמד את הציבור על גזע הדני הענק ועל בעיותיו הרפואיות. כלב דני שצבע עורו הוא בעיקר לבן יהיה לרוב חירש ויסבול מבעיות ראייה כמו של טיטאן. הוא הוכרז ככלב הגבוה ביותר בעולם ב-13 בנובמבר 2009 ומיד לאחר מכן הופיע בתוכנית האירוח של קונאן או'בריאן. ב-31 במרץ 2010 הוא מת מסיבוכים הקשורים לקרע במעיים.
עונת 1963/1964 בבונדסליגה

עונת 1963/1964 הייתה העונה הראשונה של בונדסליגה שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1963 והסתיימה ב-9 במאי 1964. פ.צ. קלן זכתה בתואר. פרויסן מונסטר וזארבריקן ירדו לליגות האזוריות בסוף העונה. הן לא חזרו יותר לליגה העליונה. הליגה כללה 16 קבוצות שנבחרו מליגות אזוריות: אוברליגה מערב - בורוסיה דורטמונד, פ.צ. קלן, דיסבורג, פרויסן מונסטר, שאלקה 04 אוברליגה צפון - איינטרכט בראונשווייג, ורדר ברמן, המבורג, אוברליגה דרום - איינטרכט פרנקפורט, קרלסרוהה, מינכן 1860, נירנברג, שטוטגרט אוברליגה ברלין - הרטה ברלין אוברליגה דרום-מערב - פ.צ. קייזרסלאוטרן, זארבריקן על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, קבוצה עם יחס גבוה יותר של שרעים שנכבשו/שערים שנספגו הייתה מקבלת יתרון. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגות אזוריות במקום שתי קבוצות מליגות אזוריות. לקביעת העולות היה נערך טורניר בו השתתפו שתי קבוצות מ-5 ליגות אזוריות, סך הכל 10 קבוצות. אווה זלר, המבורג שכבש 30 שערים היה מלך השערים של הליגה. מדיה וקבצים בנושא עונת 1963/1964 בבונדסליגה בוויקישיתוף נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
הר אובמה

הר אובמה, עד שנת 2009 היה שמו Boggy Peak, הוא הר באנטיגואה וברבודה, והנקודה הגבוהה ביותר במדינה. גובהו 402 מטר והוא ממוקם ברכס ההרים שקרלי בדרום-מערב האי אנטיגואה. הר אובמה קרוי על שמו של ברק אובמה נשיא ארצות הברית הארבעים וארבעה. השם שונה ב-4 באוגוסט 2009, לכבוד יום הולדתו של אובמה עד אז נקרא ההר Boggy Peak. מקור השם בסיפור שסיפרו אדוני העבדים מגדלי הסוכר באנטיגואה וברבודה לעבדיהם, לפיו על ההר חי 'איש הבוגי', הנוטל רוחות ולכן יש להימנע מלהתקרב אל ההרים. למרות האגדה הזו, היו עבדים שלא נבהלו מסכנות 'איש הבוגי', ולאחר שהצליחו להימלט מאדוניהם, הקימו לעצמם מושבה חופשית הר אובמה באנציקלופדיה בריטניקה אנטנות תקשורת על הר אובמה Antigua’s highest peak renamed ‘Mount Obama’ ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רנו 12

רנו 12 (Renault 12) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר יוצרה בין השנים 1969–1980, ובמספר ארצות בעולם, תחת רישיון רנו, בין השנים 1969–2006. יוצרו 1,959,730 יחידות של רנו 12 סדאן וסטיישן, ו-318,969 יחידות של רנו 12 מסוג טנדר. בשנת 1970 זכתה הרנו 12 במקום השלישי, בתחרות מכונית השנה באירופה. דגמי "רנו 12" יוצרו בטורקיה על ידי יצרנית הרכב הטורקית Oyak-Renault (אנ') בין השנים 1971–2000. מנוע הבנזין של "רנו 12" הורכבו בדגמי דאצ'יה פיק אפ מתוצרת דאצ'יה. 4 דלתות (רנו 12 L), (רנו 12 TL), (רנו 12 Ts) 5 דלתות סטיישן טנדר צרפת צרפת יוגוסלביה יוגוסלביה רומניה רומניה – הרנו 12 יוצרה בשם "דאצ'יה 1300" בין השנים 1979 ל-2004 פורטוגל פורטוגל ארגנטינה ארגנטינה אוסטרליה אוסטרליה צ'ילה צ'ילה קנדה קנדה מקסיקו מקסיקו קולומביה קולומביה ספרד ספרד טורקיה טורקיה ונצואלה ונצואלה בלגיה בלגיה ניו זילנד ניו זילנד מנוע הנעה קדמית, 4 צילינדרים, 1,289 סמ"ק המפיק 45 כ"ס ו-60 כ"ס תמסורת ידנית 4 מהירויות מאוקטובר 1972 – תמסורת אוטומטית בדגם הרנו 12 Ts אורך הרכב – 4,410 מ"מ, סטיישן 4,345 מ"מ רוחב – 1,616 מ"מ גובה – 1,435 מ"מ בסיס גלגלים – 2,440 מ"מ מהירות שיא – 145 קמ"ש משנת 1970 עד 1974 יוצר דגם ה"רנו 12 גורדיני" בנפח מנוע 1,565 סמ"ק, המפתח 92 כ"ס, ו-123 כ"ס. נמכרו 5,188 יחידות מהדגם. מאוקטובר 1972, שודרג מנוע דגם הרנו 12 Ts, שפיתח 47 כ"ס ו-63 כ"ס. רנו דופין רנו 9 רנו 10 דלתא (רכב) דאצ'יה רנו פואגו מדיה וקבצים בנושא רנו 12 בוויקישיתוף רנו 12 (4:38 דקות), יו-טיוב רנו 12 (2:20 דקות), יו-טיוב
הרי שקרלי

רכס הרי שקרלי (באנגלית: Shekerley Mountains) הוא רכס הרים שנמצא בדרום-מערב האי אנטיגואה. רכס הרי שקרלי משתרע ממזרח למערב חופי האי לאורך של 15 ק"מ. ברכס נמצאות כל הנקודות הגבוהות ביותר באי אנטיגואה ובמדינה אנטיגואה וברבודה בכלל. ההרים הגבוהים ביותר הם: הר אובמה (נקרא בעבר פסגת בוגי), Signal Hill, Sage Hill ו־Monks Hill. מדיה וקבצים בנושא הרי שקרלי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלן וודרינג

אלן וודרינג (באנגלית: Allen Woodring;‏ 15 בפברואר 1898 – 15 בנובמבר 1982) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) בריצת 200 מטר ושיאן עולם בריצת 100 יארד (1921). וודרינג נולד בהלרטאון, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת סירקיוז. למרות שוודרינג כשל במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אנטוורפן (1920), סיים במקום חמישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.2 שניות, הוא זכה באופן מפתיע להיכלל במשלחת האמריקאית. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.0 שניות, לפני חברו לנבחרת צ'רלי פדוק (22.0 שניות) והארי אדוארד מבריטניה (22.1 שניות). בתחרות שנערכה בסירקיוז במאי 1921 קבע וודרינג בריצת 100 יארד שיא עולם חדש של 9.6 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 21.6 שניות. הוא עבד כאיש מכירות עבור חברת ספולדינג. ריצת 100 יארד: 9.6 שניות (1921), שיא עולם ריצת 200 מטר: 21.6 שניות (1921) ריצת 400 מטר: 47.9 שניות (1923) מדיה וקבצים בנושא אלן וודרינג בוויקישיתוף אלן וודרינג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלן וודרינג, באתר olympedia.org אלן וודרינג, באתר Track and Field (גברים)
הדוור מצלצל פעמיים (סרט, 1981)

הדוור מצלצל פעמיים (באנגלית: The Postman Always Rings Twice) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1981 מסוגת דרמת פשע, סרט ארוטי ונאו נואר. התסריט שנכתב על ידי דייוויד מאמט מבוסס על ספר בשם זה משנת 1934 מאת ג'יימס מ. קיין. קיין קבל השראה לכתיבת הספר מפרשת הרצח של רות סניידר שרצחה בעזרת מאהבה את בעלה בשנת 1925. הספר זכה עוד למספר עיבודים: Le Dernier Tournant ("הסיבוב האחרון) - סרט צרפתי משנת 1939. אובססיה - סרט איטלקי משנת 1943 בבימויו של לוקינו ויסקונטי. הדוור מצלצל פעמיים - סרט אפל אמריקאי משנת 1946 עם ג'ון גארפילד, לנה טרנר וססיל קלאוויי בתפקידים הראשיים. הדוור מצלצל פעמיים - אופרה משנת 1982. הסרט משלב סצנות של פשע ורצח עם סצנות של יחסי מין אלימים. אחת הסצנות המפורסמות היא קיום יחסי מין על שולחן המטבח בתחילת הסרט. פרנק צ'יימברס (ג'ק ניקולסון) הוא נווד חסר כל המגיע יום אחד למסעדה נידחת בקליפורניה. אין לו כסף לשלם בעד הארוחה אבל בעל המקום, ניק פאפאדקיס (ג'ון קוליקוס) מוותר לו על כך אבל מציע לו להישאר ולעזור לו בתפעול המקום ותחנת הדלק הצמודה אליו. פרנק מסרב, אבל כשהוא רואה את קורה סמית' (ג'סיקה לאנג), אשתו הצעירה והיפהפייה של ניק, הוא משנה מיד את דעתו. תוך זמן קצר מתפתחת בין פרנק לקורה מערכת יחסים הכוללת יחסי מין סוערים ורבים. קורה אינה מרוצה מחייה עם ניק המבוגר ושניהם מחליטים לחסלו. פרנק מכין לקורה שקית עם כדורי מתכת בו תהלום בראשו של ניק והם יסוו זאת כתאונה ביתית. המשימה נכשלת, ניק רק מאבד הכרה ונפצע קל. למזלם אין הוא זוכר דבר מהאירוע. כאשר ניק חוזר מבית החולים הם מחליטים לנסות לחסלו בפעם השנייה. שלושתם נוסעים במכוניתם בלילה. קורי נוהגת, ניק השיכור לידה ופרנק מאחור. הם נעצרים ופרנק חובט בראשו של ניק במוט ברזל והורג אותו. הם מביימים תאונת דרכים ופרנק נפצע בניסיון זה. חוקר המשטרה אינו מאמין לפרנק שמדובר בתאונה, היות שלפרנק יש עבר פלילי. הוא מסכסך בין פרנק וקורה בכך שהוא מחתים אותו על תביעה נגד קורה הנהגת. הם מובאים למשפט וחוקר של חברת הביטוח מופיע מטעם התביעה ומוכיח כי זה רצח. עורך הדין הממולח שלהם, כץ (מייקל לרנר), מגלה שלניק היה גם ביטוח תביעות בחברה אחרת. חברות הביטוח משתכנעות להסתדר ביניהן ולבטל את העדות בפני המושבעים. המשטרה נאלצת להגיע לעסקת טיעון והם משוחררים לתקופת מבחן. הם חוזרים שוב למסעדה ופרנק מנהל רומן קצר עם מאדג' (אנג'ליקה יוסטון) המופיעה עם חיות בקרקס. כאשר הוא חוזר, מגלה לו קורה שהיא בהריון ממנו. האהבה ביניהם ניצתת שוב והם מחליטים להתחתן. לאחר רישום הנישואים הם נוסעים לביתם ופרנק מאבד את השליטה על ההגה. קורה נזרקת החוצה ונהרגת. פרנק בוכה ליד גופתה המתה. "הדוור מצלצל פעמיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדוור מצלצל פעמיים", באתר נטפליקס "הדוור מצלצל פעמיים", באתר AllMovie (באנגלית) "הדוור מצלצל פעמיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הדוור מצלצל פעמיים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הדוור מצלצל פעמיים", באתר אידיבי "הדוור מצלצל פעמיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט "הדוור מצלצל פעמיים", באתר יוטיוב
גירוש האינטלקטואלים הארמנים

גירוש האינטלקטואלים הארמנים שחל ב-24 באפריל 1915 (נקרא גם "יום ראשון האדום", בארמנית: Կարմիր կիրակի) מציין את האירוע הראשון של רצח העם הארמני השיטתי באימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בלילה שבין ה-23 וה-24 באפריל פרצה משטרת איסטנבול אל בתי המשפחות הארמניות הנכבדות של העיר ולקחה 235 מנהיגים ומשכילים ארמנים אל תחנת המשטרה וגירשה אותם למחנות ריכוז ליד אנקרה, רובם נרצחו או גורשו אל מחוץ לתחומי האימפריה העות'מאנית. חיסול ההנהגה החליש את כוח ההתנגדות של הקהילה הארמנית המבוהלת. הדגם של חיסול המנהיגים תחילה, חזר על עצמו גם ב-6 המחוזות המזרחיים ובקיליקיה. פקודת הגירוש ניתנה על ידי שר הפנים העות'מאני, טלעת פאשה והוצאה לפועל מיידית על ידי משטרת איסטנבול. מטרת הפעולה הייתה לאסוף מבתיהם באישון לילה את ראשי הציבור הארמני. בהם רופאים, עיתונאים, אנשי כמורה, מורים, עורכי דין ופוליטיקאים, כמו גם מובילי דעת קהל אחרים. בשל אי-סדרים ברישום, מספר העצורים הרשמי באותו לילה עומד על בין 235 ל-270 איש. בגל שני של מעצרים בימים שלאחר מכן, נעצרו עוד כ-500 אינטלקטואלים ומנהיגי ציבור. העצורים נלקחו למחנות בסביבת אנקרה ברכבת מיוחדת שיצאה מתחנת הרכבת היידארפשה. חלק מהעצורים נשפטו בפני בית דין צבאי בדיארבקיר, וחלקם נרצחו בדרך לשם על ידי החיילים שליוו אותם. כ-15 עצורים שוחררו חזרה לאיסטנבול ולקוניה, בעקבות התערבותו של שגריר ארצות הברית הנרי מורגנטאו. כ-150 איש בעלי אזרחות רוסית גורשו לרוסיה עד סוף אוגוסט. בשלוש השנים הבאות סבלו העצורים התעללות, הוצאות להורג, מחלות ורעב אך נמצאו תחת הגנה שלטונית מפני גירוש למחנות הריכוז באנטליה. לדוגמה: קריקור זוהרב שהיה חבר פרלמנט באימפריה העות'מאנית שנאסר ב-21 במאי 1915. העצירים ששרדו שוחררו לאחר הפסקת האש של מודרוס (30 באוקטובר 1918). רובם שבו לאיסטנבול. רבים מהם כתבו ספרי זיכרונות ורבים פיתחו תסמינים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (הידוע שבהם הוא המלחין קומיטאס, שלא חזר לעצמו ואושפז לסירוגין במוסדות לבריאות הנפש עד מותו 20 שנה לאחר השחרור). יום הגירוש הוגדר על ידי ההנהגה הארמנית כיום הזיכרון לטבח עמם. היום צוין לראשונה ב-1919 ומתקיים מאז בריכוזים ארמניים ברחבי העולם.‏ עם זאת, היום מוכר כיום זיכרון רשמי רק בארמניה, בנגורנו קרבאך ובקליפורניה. מדיה וקבצים בנושא גירוש האינטלקטואלים הארמנים בוויקישיתוף The Armenian Genocide began on the 24th of April, 1915 יאיר אורון, הבנאליות של האדישות, פרק א: הארמנים - מאבק להישרדות, 5. ההשמדה, עמ' 46-45. 90 שנה לציון הראשון של ה-24 באפריל החלטת הקונגרס של קלפורניה מאז 1997 - Bloxham, Donald, The Great Game of Genocide: Imperialism, Nationalism, and the Destruction of the Ottoman Armenians. Oxford University Press, ISBN 978-0-19-150044-2