משמר הירדן (מושב)

מִשְׁמַר הַיַּרְדֵּן הוא מושב ברמת כורזים, במדרון הצפוני של רמת כורזים מדרום לעמק החולה, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. הוא ממוקם לצד כביש 91 בין מחניים לגדות. בקרבות משמר הירדן במלחמת העצמאות, פלשו הסורים לשטח מדינת ישראל, כבשו את המושבה משמר הירדן והחריבו אותה. בכפוף להסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה, שנחתם ב-20 ביולי 1949, פינתה סוריה את צבאה מן האזורים שעל פי תוכנית החלוקה נועדו להיות בתחום המדינה היהודית. נקבע שהשטחים שפונו, שכללו את האזור בו שוכנים מושב משמר הירדן וקיבוץ גדות, יכללו בשטח מפורז. לפי הפרשנות הסורית, שטח מפורז היה שטח הפקר, שאין להקים בו יישובים חדשים אלא רק לשמר את המצב שהתקיים לפני המלחמה, ואילו לפי הפרשנות הישראלית היה זה שטח ריבוני ישראלי שאסור להחזיק בו צבא. הבדלי פרשנות אלה ורצונה של ישראל לבטא את ריבונותה בשטח היו אחד הגורמים להקמת משמר הירדן, יחד עם הרצון ליישב מחדש את המושבה משמר הירדן שחרבה. לאחר המלחמה הועלו לאדמות המושבה שחרבה שני ארגוני התיישבות: ארגון של הנוער העובד מדרדרה שהתמקם על בתי המושבה החרבה והקים את גדות, שנקרא בתחילה משמר הירדן ב', וארגון "בני צפת" הבית"רי שהתמקם כ-2 קילומטרים מערבית למושבה שחרבה והקים את מושב משמר הירדן, שנקרא בתחילה משמר הירדן א'. המושב נוסד בנובמבר 1949 על ידי חברי ארגון "בני צפת", שהורכב מאנשי בית"ר הצעירה מצפת ותל אביב ונספחים, שעברו הכשרה בשוני. בתחילה התנגדו פקחי האו"ם להקמת היישוב בשטח המפורז ועל כן בשבועות הראשונים נאלצו המתיישבים להתגורר באוהלים וטקס חנוכת הבתים התקיים רק בינואר 1950. הטקס התקיים בנוכחות מנחם בגין ורבים מאנשי בית"ר. המושב ביקש להתקבל למועצה אזורית הגליל העליון אולם נדחה, למרות הוראה של משרד הפנים, ממניעים פוליטיים. לאחר שתושבי המושב הגישו עתירה לבג"ץ שפסק לטובתם, החליטו במועצה האזורית לקבל את המושב. אולם אז קיימו במועצה האזורית בחירות נוספות שהוציאו את נציג המושב. בדצמבר 1951 הנושא נדון בוועדת הפנים של הכנסת. ב-1951 הצטרפו למושב חברים מבית"ר בצפון אפריקה, אולם המושב נשאר קטן. בסוף 1952, עת היו במקום שישה בתים, החליטו חברי המושב לנטוש את דרך המושב השיתופי והפכו למושב לא שיתופי החל מתחילת 1953. בשנת 1953 מנעו אנשי המושב מהסוכנות להשתמש במלט מגרמניה בבניית הבתים במקום. המושב המשיך לסבול מקשיים ובדצמבר 1958 קיימו אנשי המושב שביתת שבת במשרדי הסוכנות בצפת. אנשי משמר הירדן שבו להפגין בתחילת 1962. בגלל קרבתו לגבול עם סוריה סבל המושב מגנבות בידי מסתננים ומהפגזות. גם במלחמת ששת הימים סבל המושב מהפגזות. סמוך למושב נמצא האתר הארכאולוגי ואתר הקרבות חורבת ירדה, וממנו תצפית רחבה לעבר עמק החולה ורמת הגולן. מדיה וקבצים בנושא משמר הירדן בוויקישיתוף משמר הירדן במרכז המידע להתיישבות בגליל במשמר הירדן המשוחררת, דצמבר 1949, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ארגון "בני צפת" מתנחל במשמר הירדן החרבה, טקס במעמד מנחם בגין. יומני כרמל מרץ 1950 (התחלה 1:09) משמר הירדן (מושב) (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 נספח I להסכם שביתת הנשק הישראלי-סורי 1949 א. קלאוס, משמר הירדן מתחילה מבראשית, מעריב, 15 בדצמבר 1949 בני צפת התנחלו, חרות, 28 בנובמבר 1949 י. גת, בני צפת- חקלאים לעתיד, חרות, 26 באוגוסט 1949 ארגון בני צפת התנחל במשמר הירדן החרבה, חרות, 19 בינואר 1950; המשך מועצה אזורית בגליל העליון מפירה בגלוי את החוק, חרות, 20 באפריל 1951 בקשה לצע"ת על סירוב לשתף את משמר הירדן א' במועצת הגליל, חרות, 21 במאי 1951 בני צפת הוזמנו למועצה האזורית, חרות, 13 ביוני 1951 בהתיישבות הלאומית - משמר הירדן, חרות, 3 באוגוסט 1951 בועדת הפנים, חרות, 31 בדצמבר 1951 משמר הירדן, חרות, 18 במרץ 1953 משקי תנועת החרות ובית"ר נועדו למועצה ארצית, חרות, 29 בספטמבר 1953 נמשכת שביתת השבת של תושבי משמר הירדן, מעריב, 24 בדצמבר 1958 פשרה בסכסוך עם בני צפת, דבר, 25 בדצמבר 1958 נח סביר, משרד החקלאות תיכנן - והמפגינים באים לסוכנות, מעריב, 8 בפברואר 1962 שומרי בני צפת הניסו מסתננים, מעריב, 25 בפברואר 1958; מסתננים מסוריה שדדו עדר כבשים, דבר, 23 בפברואר 1958; סורים גנבו עדר, דבר, 13 בפברואר 1959 אש סורית על משמר הירדן, דבר, 22 במרץ 1962 צה"ל שיתק מושבים סוריים שהמשיכו בהפגזת יישובים, דבר, 8 ביוני 1967 הפגזה סורית כבדה נמשכה כל יום אתמול בגבול הצפוני, מעריב, 8 ביוני 1967