laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בניין ניו יורק לייף

בניין ניו יורק לייף (באנגלית: New York Life Building) הוא גורד שחקים הממוקם בשדרת מדיסון 51 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 187.5 מטרים והוא בעל 40 קומות מעל מפלס הרחוב. הוא תוכנן על ידי האדריכל קאס גילברט ומשמש כמטה המשרדים של "חברת ניו יורק ביטוחי חיים" (New York Life Insurance Company). בנייתו החלה בשנת 1926 והסתיימה בשנת 1928. המגרש עליו עומד הבניין שימש בין השנים 1837-1889 כתחנת מפגש בין קו הרכבת ניו יורק-הארלם וקו ניו יורק-ניו האוון. בנוסף, פעלו עליו גם אולם קונצרטים וההיפודרום של פי. טי. ברנום. מאז ועד שנת 1925 פעלו במקום מדיסון סקוור גארדן הראשון והשני. בשנת 1926 תוכנן ועוצב הניו יורק לייף על ידי האדריכל קאס גילברט, שתכנן גם את בניין וולוורת'. בראש הבניין ניצבת פירמידה מחופה ב-25,000 אריחים מצופים זהב ומהווה את סימן ההיכר שלו בעיר. הבניין תופס "בלוק" שלם בין הרחובות 26 ו-27, שדרת מדיסון ושדרת פארק דרום, עובדה נדירה במנהטן. בנוסף, הוא הבניין המשמעותי האחרון שגילברט תכנן במנהטן. בנייתו הושלמה בשנת 1928 בהשקעה כוללת של 21 מיליון דולר אמריקאי. בשנת 1995, לאחר שיפוץ הפירמידה והחלפת אריחיה, קיבל הבניין את פרס Merit Citation מרשות שימור האתרים של ניו יורק. בשנת 2000, קיבל מעמד של מבנה לשימור מעיריית ניו יורק והוכרז אתר היסטורי לאומי. גורדי שחקים בניו יורק גורדי שחקים מוקדמים מדיה וקבצים בנושא בניין ניו יורק לייף בוויקישיתוף Cushman and Wakefield Website for 51 Madison New York City Landmarks NYC-Architecture.com בניין ניו יורק לייף באתר Emporis בניין ניו יורק לייף באתר aviewoncities.com New York City Landmarks Preservation Commission; Postal, Matthew A. (ed. and text); Dolkart, Andrew S. (text). (2009) Guide to New York City Landmarks (4th ed.) New York:John Wiley and Sons. ISBN 978-0-470-28963-1p. 75. "בניין ניו יורק לייף" Vertical Access "New York Life Building". National Historic Landmark summary listing. National Park Service. 2007-09-16.
בולומטר

בולומטר הוא מכשיר למדידת הספק של קרינה אלקטרומגנטית פוגעת בעזרת מדידת החימום של החומר על ידי תלות ההתנגדות החשמלית בטמפרטורה. המכשיר הומצא בשנת 1878 על ידי האסטרונום סמואל לנגלי. בולומטר מורכב מחומר בולע, כגון שכבה דקה של מתכת, שמחובר למקור חום (גוף בעל טמפרטורה קבועה) דרך קישור תרמי. התוצאה היא שכל קרינה שפוגעת בחומר הבולע מעלה את הטמפרטורה מעל הטמפ' של מקור החום - ככל שההספק הנבלע גדול יותר, כך הטמפרטורה גבוהה יותר. קבוע הזמן התרמי, קובע את המהירות של הגלאי, שווה ליחס בין קיבול החום למוליכות החום בין החומר הבולע לבין מקור החום. השינוי בטמפרטורה יכול להימדד בצורה ישירה בעזרת נגד נוסף, או ישירות בעזרת הניגודיות של החומר הבולע עצמו. בולומטרים מתכתיים עובדים לרוב ללא קירור. הם מיוצרים משכבות דקות. כיום, רוב הבולומטרים משתמשים במוליכים למחצה או מוליכי על בתור חומרים בולעים במקום במתכות. מכשירים אלו יכולים לפעול בטמפרטורות מאוד נמוכות, שמאפשרות רגישות גבוהה מאוד. בולומטרים רגישים באופן ישיר לאנרגיה שנקלטת בתור החומר הבולע. מהסיבה הזאת הם יכולים לשמש לא רק לחלקיקים מיוננים או לפוטונים, אלא גם לחלקיקים לא מיוננים, ולכל סוג של קרינה. מדיה וקבצים בנושא בולומטר בוויקישיתוף בולומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אווצ'פאן

אווצ'פאן (בספרדית: Ahuachapán) היא בירת מחוז אווצ'פאן באל סלוודור. העיר נמצאת במרחק של כ-100 קילומטרים צפון-מערבית לסן סלוודור, בירת אל סלוודור. אווצ'פאן נוסדה על ידי תושבים ילידים בני המאיה בסביבות המאה ה-5. אווצ'פאן קיבלה מעמד של עיירה ב 1823, ועיר ב-11 בפברואר 1862 והפכה להיות בירת מחוז אווצ'פאן ב-9 בפברואר 1869. הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות ותעשייה, הכוללת ייצור טקסטיל, אנרגיה גאותרמית ממעיינות תרמיים, בעיקר מתחת למפלי Malacatiupán, ועיבוד קפה. תחנת כוח גיאותרמית, באמצעות חום ממעיינות, החלה לפעול בשנת 1975. קוסטה ריקה סן חוסה, קוסטה ריקה מדיה וקבצים בנושא אווצ'פאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אווצ'פאן (בספרדית) אווצ'פאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Ahuachapán, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדל גולדברג

אדל גולדברג (באנגלית: Adele Goldberg; נולדה ב-22 ביולי 1945) היא מדענית יהודיה אמריקאית, העוסקת בתחום מדעי המחשב. לקחה חלק בפיתוח שפת התכנות Smalltalk-80 והטביעה את שמה על תפיסות חדשות רבות בתחום התכנות מונחה עצמים, במסגרת עבודתה במרכז המחקר והפיתוח של חברת Xerox בפאלו אלטו בשנות ה-70. גולדברג החלה את עבודתה ב-Xerox בשנת 1973 כסייעת מעבדה ובמהרה הפכה למנהלת המעבדה לעקרונות מערכתיות. שם, בשיתוף עם אלן קיי ואחרים, פיתחה את שפת התכנות Smalltalk-80, אשר הביאה חידושים לגישה מונחית העצמים של Simula-67 והציגה סביבת פיתוח לממשק משתמש גרפי עם חלונות חופפים. המבנה החדשני של Smalltalk היה לא רק פשוט יותר לשימוש, אלא גם ניתן להתאמה אישית ואפשר העברה של עצמים בין אפליקציות במאמץ מינימלי. תפיסות רבות בתחום התכנה, אשר פותחו על ידי גולדברג והצוות שלה, היוו בסיס לממשקי המשתמש הגרפיים של ימינו והחליפו את המערכות מבוססות שורת הפקודה. לדבריה של גודלברג, סטיב ג'ובס דרש הדגמה של מערכת Smalltalk, אך נתקל בסירובה. רק לאחר דרישת הממונים עליה בחברה, נענתה גולדברג לבקשת ג'ובס, באומרה שהאחריות על השלכות ההחלטה אינה מוטלת עליה. בסופו של דבר, השתמשה חברת אפל ברעיונות רבים שהוצגו בפני ג'ובס בהצגה זו, כבסיס למחשבי המקינטוש שלה. ב-1988 עזבה גולדברג את Xerox והקימה את חברת ParcPlace Systems שהתמקדה בייצור כלי פיתוח לאפליקציות מבוססות Smalltalk. גולדברג ייסדה ועובדת עד היום בספקית האינטרנט Neometron. במקביל לעבודתה ממשיכה גולדברג לתת ביטוי לחיבתה העמוקה לחינוך ופותחת קורסים למדעי המחשב במכללות קהילתיות בארצות הברית ובבתי ספר ברחבי העולם. גולדברג שימשה כנשיאת ACM משנת 1984 עד 1986 וב-1987, יחד עם אלן קיי ודן אינגלס, קיבלה את פרס מערכות התכנה של ה-ACM והוכללה ברשימת עשרים האנשים המשפיעים של המגזין Forbes. ב-1994 נבחרה לעמיתת ACM וב-1996 קבלה פרס מפעל חיים מ-PC Magazine. Smalltalk-80: השפה ומימושה (עם דייוויד רובסון), Addison-Wesley, 1983, ISBN 0-201-11371-6. Smalltalk-80: סביבת הפיתוח האינטראקטיבית, Addison-Wesley, 1984, ISBN 0-201-11372-4. Smalltalk-80: השפה (עם דייוויד רובסון), Addison-Wesley, 1984, ISBN 0-201-11372-4. מדיה וקבצים בנושא אדל גולדברג בוויקישיתוף אדל גולדברג, באתר dblp ביוגרפיה מקוצרת סמולטוק - שאלות נפוצות Elizabeth H. Oakes, International encyclopedia of women scientists, Facts on File, 2002 Adele Goldberg Biography Triumph of the Nerds, THE TELEVISION PROGRAM TRANSCRIPTS: PART III WITI - Hall of Fame - Adele Goldberg, Founding Chairman, ParcPlace Systems, Inc ParcPlace and Digitalk to Merge
וילהלם מאוריץ קלינגספור

וילהלם מאוריץ קלינגספור (בשוודית: Wilhelm Mauritz Klingspor; ‏7 בדצמבר 1744 – 15 במאי 1814) היה רוזן שוודי בן לבית קלינגספור, משפחת אצולה חשובה בשוודיה. קלינגספור היה גם איש צבא מוכשר שפיקד על הצבא השוודי במהלך המלחמה הפינית, ונטל גם חלק בכמה קרבות במהלך המלחמות הנפוליאוניות. מדיה וקבצים בנושא וילהלם מאוריץ קלינגספור בוויקישיתוף sv:Klingspor. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוביגו

רוביגו (באיטלקית: Rovigo) היא עיר הבירה של נפת רוביגו שבמחוז ונטו שבאיטליה. רוביגו שוכנת על מישור הידוע בשם פולסין (Polesine) במרחק של 80 ק"מ לאורך מסילת הברזל מדרום-מערב לוונציה ובמרחק של 40 ק"מ מפדובה על תעלת אדיגטו (Adigetto). שטחה של העיר משתרע בין נהר אדיג'ה לבין תעלת ביאנקו (Canalbianco), 40 ק"מ ממערב לחוף הים האדריאטי. מישור הפולסין הוא מישור המשתרע בין נהרות האדיג'ה והפו והים ושטחו חופף פחות או יותר לשטחה של נפת רוביגו. רוביגו (בלטינית: Rodigium או Rhodigium) מוזכרת ככל הנראה לראשונה במסמך שמקורו מרוונה מה-24 באפריל 838. מקורו של שם העיר לא ברור. ב-920 היא נבחרה לשמש כמקום מושבו הזמני של הבישוף של אדריה, לאחר שעירו נהרסה על ידי פולשים מדיארים. הביצורים של רוביגו שהבישוף החל בבנייתם הושלמו בשנת 945. הויקונטים של רוביגו בנו חומת לבנים בשנות השלושים של המאה ה-12. המגדל הניצב ברוביגו עד היום (Torre Donà), הוא שריד ממצודה שנבנתה בתקופה זו. מגדל זה הוא בגובה של 66 מטרים. ב-1194 נעשתה רוביגו לנחלתו של אצו דל אסטה (Azzo VI), דוכס פרארה, שקיבל את התואר של רוזן רוביגו. שלטונו של אסטה הסתיים ב-1482 כאשר הוונציאנים כבשו את העיר על ידי מצור והחזיקו בה עד לשנת 1484. אף על פי שאסטה קיבל את העיר בחזרה במהלך מלחמת ליגת קמברה, הוונציאנים שבו ב-1514 והחזיקו בעיר עד למהפכה הצרפתית. ב-1806 מינה נפוליאון את אחד הגנרלים שלו כדוכס רוביגו. ב-1815 הפכו האוסטרים את רוביגו לעיר מלכותית. ב-1866, עם נפילתה של ממלכת לומברדיה-ונטו, סופחה רוביגו לממלכת איטליה. באותה שנה קושרה העיר למסילת הרכבת לפדובה, פרארה, ורונה (דרך לגנאגו –Legnago) ולקיוג'ה (דרך אדריה). בעשור הראשון של המאה ה-20 הוקמו בעיר מפעלי התעשייה המודרניים הראשונים, כשהמפעל החשוב ביותר בהם היה מפעל לייצור סוכר. ב-1927 הורחב שטחה של העיר לממדים של היום, כולל ערים שכנות שסופחו אליה. ב-1937 הוסט התוואי של תעלת אדיגטו לשוליים המערביים של העיר ושדירה ארוכה (Corso del Popolo), נבנתה על תוואי התעלה הישנה. בשנים 1943–1945 רוביגו הייתה לחלק מהרפובליקה הסוציאלית האיטלקית ומאז 1946 היא חלק מאיטליה. בשנות החמישים והשישים של המאה ה-20 חוותה רוביגו תנופת התפתחות וקצב תהליך העיור שלה היה הגבוה מבין אלה של כל הערים במחוז ונטו לאחר מלחמת העולם השנייה. האדריכלות של רוביגו מושפעת הן ממקורות וונציאנים והן ממקורות מהעיר פרארה. האתרים העיקריים בעיר הם: חורבות המצודה מהמאה ה-10 שכוללים שני מגדלים ששרדו. כנסיית המדונה של ההצלה (Madonna del Soccorso) הידועה גם בשם "הרוטונדה" (La Rotonda). הכנסייה נבנתה בין השנים 1594–1606 על ידי פרנצ'סקו זמברלאן, (Francesco Zamberlan), מתלמידיו של אנדראה פלדיו, כדי להוות משכן לדמותה של מדונה עם ילד הנושאת ורד. לבניין הכנסייה תקרה שטוחה. מגדל הפעמונים מתנשא לגובה של 57 מטרים. קירות הכנסייה מכוסים בציורים מהמאה ה-17 מפרי עבודתם של אומנים מוונציה ומכלל המחוז. הקתדרלה נבנתה במקור לפני המאה ה-11, אך היא נבנתה מחדש ב-1461 ושוב ב-1696. הממלכה המאוחדת בדפורד, הממלכה המאוחדת רומניה טולצ'אה, רומניה בורקינה פאסו סנטורנבי, בורקינה פאסו איטליה שלנדרס (אנ'), איטליה גרמניה וירנהיים (אנ'), גרמניה מדיה וקבצים בנושא רוביגו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוביגו רוביגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוויגו (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית
רושה

האם התכוונתם ל... אישים: אנתוני דה לה רושה – סוחר אנגלי פאולו מנדס דה רושה – אדריכל ברזילאי פיליפ רושה – שף שווייצרי קוקו רושה – דוגמנית קנדית ריקרדו רושה – כדורגלן פורטוגלי אחר: פררו רושה – פרלין איטלקי משפט רושה-קפלי – משפט בסיסי באלגברה ליניארית רוש
קרל יוהאן אדלרקרויץ

קרל יוהאן אדלרקרויץ (בגרמנית: Carl Johan Adlercreutz; ‏27 באפריל 1757 - 21 באוגוסט 1815) היה גנרל בצבא השוודי. הצטיין במהלך המלחמה הפינית בה נלחמו השוודים מול הרוסים. לאחר שהמלחמה הסתיימה בהפסד שוודי בוצעה בשוודיה הפיכה שהדיחה את המלך גוסטב אדולף והעלתה לשלטון את בית ברנדוט. אדלרקרויץ היה מראשי המהפכה וממקום גלותו בשווייץ שלח לו המלך המודח מכתב נזעם בו הוא מוקיע אותו על בגידתו. אדלרקרויץ פיקד על כוח שוודי שהשתתף בקרב לייפציג. מדיה וקבצים בנושא קרל יוהאן אדלרקרויץ בוויקישיתוף קרל יוהאן אדלרקרויץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורג קארל פון דבלן

יורג קארל פון דבלן (בשוודית: Georg Carl von Döbeln; ‏29 באפריל 1758 - 16 בפברואר 1820) היה מצביא שוודי שלחם לסירוגין בצבאות שלוש עשרה המושבות, שוודיה וצרפת. דבלן נולד בשוודיה למשפחת אצולה גרמנית. הוריו רצו שיהיה שופט והוא אכן למד משפטים במשך שנתיים, אולם בגיל עשרים בחר להתגייס לצבא והתנדב ללחום לצד שלוש עשרה המושבות שמרדו בשלטון הבריטי. הוא שהה בפריז במשך שנה ולבסוף קיבל המלצה מבנג'מין פרנקלין שצירפה אותו לגדוד מתנדבים מצבא צרפת, אולם למעשה הגדוד יצא להודו במקום לאמריקה. במהלך מסעו כתב דבלן ספר בו תיאר את הרפתקאותיו בהודו. לאחר שחזר מהודו רצה לחזור לצבא שוודיה אולם מפקדי הצבא שכעסו על כך שערק לצרפת סירבו לקבלו. לכן התגייס דבלן בשנית לצבא צרפת ופיקד על חיל המצב בשטרסבורג. במהלך שירותו נפגש כמה פעמים במפקד צעיר בשם נפוליאון בונפרטה שאותו כינה "האדון נמוך הקומה". לאחר ארבע שנים בצבא צרפת חזר לשוודיה. עם פרוץ המלחמה הפינית הסכימו מפקדי הצבא השוודי לקבלו לשורותיהם. במהלך אחד הקרבות פגע כדור במצחו ופצע אותו, מאז נהג דבלן לכסות את מצחו ברטייה שחורה כדי להסתיר את הפצע המכוער. בפעם אחרת ראה דבלן את הזוועות שביצעו הרוסים באיכרים שוודים בפינלנד. הוא זעם כל כך עד שבפעם הבאה צעק על החיילים הרוסיים "לכו לעזאזל רוסים מחורבנים! בקרוב תקבלו בדיוק את מה שמגיע לכם ואם אני אמות אז מהעצמות שלכם יכינו לי אנדרטה"[דרוש מקור]. לאחר המלחמה הוענק לו התואר ברון. המלחמות הנפוליאוניות עוררו רגש גרמני בליבו של דבלן הגרמני במוצאו. והוא השתתף בקרבות שונים על אדמת גרמניה וכאשר קרא לו המלך קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה לחזור סירב והמשיך להילחם. כשחזר לבסוף נידון לעונש מוות על אי ציות לפקודה, אולם המלך המתיק את עונשו למאסר. מכלאו שלח דבלן בקשה למלך לצאת מכלאו עד תום המלחמות, כאשר הוא מבטיח שאחרי המלחמה יחזור מרצונו לכלא. המלך התעלם מבקשתו. לאחר שחרורו קיבל דבלן אחוזה קטנה מהמלך. הוא נפטר ב-16 בפברואר 1820. מדיה וקבצים בנושא יורג קארל פון דבלן בוויקישיתוף
נפת צ'וחטאורי

נפת צ'וֹחַטַאוּרי (בגאורגית: ჩოხატაურის მუნიციპალიტეტი, תעתיק: צ'וֹחַטַאוּריס מוניציפליטטי) היא נפה במחוז גוריה שבגאורגיה. היא גובלת מצפון בנפת סמטרדיה, מצפון-מזרח בנפת ואני, מדרום-מזרח בנפת אדיגני, מדרום בנפת חולו, מדרום-מערב בנפת אוזורגתי ומצפון-מערב בנפת לנצ'חותי. העיירה צ'וחטאורי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנם 61 כפרים המחולקים ל-16 תמי (בּוּקִיסצִיחֶה, דַבּלַאצִיחֶה, דידיוואני, אֵרקֵתִי, וַאן-זוֹמלֵתִי, זֶמוֹ-סוּרֵבִּי, זֶמוֹ-חֵתִי, קוּחנַארִי, נַאבֵּר'לֶווִי, סַאצַ'אמִיאַסֵרִי, פַּארצחנָה, כֵּווֵנוֹבַּאנִי, שוּאַה-אַמַאר'לֵבָּה, צָ'אִיסאוּבַּנִי, חֶווִי וחוֹדִיסתַאווִי) ו-6 כפרים (גוֹגוֹלֵסאוּבַּנִי, גוֹרַאבֵּרֵז'אוֹאוּלִי, גוּתוּרִי, זוֹטִי, שוּאַה-אַמַאר'לֵבָּה ושוּאַה-סוּרֵבִּי. עד שנת 1917 נכללה הנפה בפלך כותאיסי באוייזד אוזורגתי (כיום מחוז גוריה). משנת 1930–1963 מחוז משנה (ראיון) נפרד. משנת 1963–1964 נכללה תחת מחוז משנה מחרדזה. משנת 1965 ועד לשנת 2006 הוחזר השם למחוז משנה צ'וחטאורי כמחוז משנה נפרד. משנת 2006 ועד היום נקראת בשמה הנוכחי. נהר גובאזלי על יד כפר נאבר'לווי צ'וחטאורי ונהר סופסה מרכס גוריה אובליסק בכפר חידיסתאווי המוקדש לדברי סטלין בזמן ביקורו בכפר בשנת 1905 מנזר אודבנו מנזר ארקתי עיירת הנופש בחמרו כפר צַ'אצִ'יאֵתִי כפר צ'חַאקוּרָה צ'וחטאורי כפר דַבּלַאצִיחֶה הר גדרקילי ובחמרו כפר חֶווִי הר לאשיספרדי ובחמרו מדיה וקבצים בנושא נפת צ'וחטאורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת צ'וחטאורי אתר האינטרנט הרשמי של נפת צ'וחטאורי תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה אזורית" בישראל או לקומונה בצרפת. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות ישראל בשחמט 2014

אליפות ישראל בשחמט 2014 הייתה אליפות ישראל ה-30 בשחמט. התחרות נערכה בבאר שבע מה-17 ביוני ועד ה-26 ביוני 2014. בתחרות זכה רב-אמן ויקטור מיכלבסקי שצבר 6.5 נקודות מתוך 9 אפשריות. מיכלבסקי הוביל את התחרות מהסיבוב הראשון וחלק את המקום הראשון עם רב-אמן אלכסנדר חוזמן, אך מיכלבסקי ניצח בתחרות בזכות איכות נקודות טובה יותר. במקומות 3–6 עם שש נקודות סיימו, לפי הסדר רבי האמנים הבאים: דן צולר, ויטלי גולוד, מיכאל רויז ואיליה סמירין. שלב הגמר באליפות ישראל בשחמט כלל 32 מבכירי השחקנים בישראל - עשרה רבי-אמנים המתחרים ברמות הגבוהות ביותר בעולם וחלקם מופיעים בשורות נבחרת ישראל בשחמט, ארבעה אמנים בינלאומיים ושמונה אמני פיד"ה. השחמטאים הבולטים שהשתתפו הם: אלוף ישראל לשעבר, רב-אמן איליה סמירין ממועדון אשדוד, שחקן מנוסה שהופיע למעלה מ-20 פעם בשורות נבחרת ישראל ומדורג במקום ה-66 בעולם; חבר נבחרת ישראל, רב-אמן יבגני פוסטני ממועדון באר שבע המדורג במקום ה-98 בעולם; ומאמן נבחרת ישראל רב-אמן מיכאל רויז, אף הוא ממועדון באר שבע. שחמטאים בולטים שלא השתתפו הם: חברי נבחרת ישראל בוריס גלפנד, מקסים רודשטיין, אמיל סוטובסקי וחבר נבחרת ישראל לשעבר בוריס אברוך. התחרות כללה 9 סיבובים בשיטה שווייצרית עם סיבוב אחד בכל יום, החל מיום ג', 17 ביוני, פרט ליום החופשי – שבת 21 ביוני. בראש הצוות הניהולי של התחרות עמד שופט השחמט הבינלאומי אלמוג בורשטיין, ששימש סגן השופט הראשי באליפות העולם בשחמט 2013. סגנו היה שופט פיד"ה אלון כהן-רביבו, שדאג להעברת המשחקים בשידור ישיר באינטרנט. הפתעות נרשמו כבר בסיבוב הראשון כאשר המדורג מספר 2 בתחרות יבגני פוסטני הפסיד במשחק לאלכס רינברג המדורג 320 נקודות מתחתיו במד הכושר. המדורג מספר 1 בתחרות איליה סמירין סיים בתיקו את משחקו מול אנדריי גורבנוב, המדורג 330 נקודות מתחתיו במד הכושר. גם המדורגים 3–4 מיכאל רויז ואלכסנדר חוזמן סיימו בתיקו את משחקיהם עם ארלינסקי ומרדכי. שלוש עמדות מהמשחק בין אלכס רינברג בלבן ליבגני פוסטני. בתום משחקי הסיבוב השני רק לרב האמן ויקטור מיכלבסקי שתי נקודות. טעויות של האמן הבינלאומי ניצן שטיינברג הביאו לניצחונו. שלוש עמדות מהמשחק בין ויקטור מיכלבסקי בלבן לניצן שטיינברג. בתום משחקי הסיבוב השלישי לארבעה שחקנים שתיים וחצי נקודות. רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי, דן צולר ובוריס קנצלר ואמן בינלאומי אסף גבעון. בתום משחקי הסיבוב הרביעי הובילו רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי ודן צולר עם שלוש וחצי נקודות. בתום משחקי הסיבוב החמישי הובילו עם ארבע נקודות רבי האמנים ויקטור מיכלבסקי ודן צולר, שסיימו את משחקם בתיקו. שבעה שחקנים דלקו אחריהם עם 3.5 נקודות ובהם רבי האמנים איליה סמירין, יבגני פוסטני ומיכאל רויז. בתום משחקי הסיבוב השישי ויקטור מיכלבסקי הוביל עם חמש נקודות לפני מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן ודן צולר עם ארבע וחצי נקודות. בתום משחקי הסיבוב השביעי ויקטור מיכלבסקי הוביל עם חמש וחצי נקודות לפני מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן ודן צולר עם חמש נקודות. בתום משחקי הסיבוב השמיני ויקטור מיכלבסקי הוביל עם שש נקודות לפני איליה סמירין, יבגני פוסטני, מיכאל רויז, אלכסנדר חוזמן, ויטלי גולוד ודן צולר עם חמש וחצי נקודות. בסיבוב התשיעי והאחרון התמודדו איליה סמירין בלבן מול ויקטור מיכלבסקי, אלכסנדר חוזמן בלבן מול יבגני פוסטני, ויטלי גולוד בלבן מול מיכאל רויז. משחקי האליפות, באתר ירו-שחמט טבלת התוצאות, באתר צ'סרזלטס (באנגלית) תוצאות ומשחקי אליפות ישראל בשחמט 2014, באתר האיגוד הישראלי לשחמט
איצ'ה מנחם

יצחק (איצ'ה) מנחם (26 ביולי 1939 - 18 ביוני 2014) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בהפועל תל אביב. כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל בשנים 2003–2007. מנחם נולד ב-1939 בתל אביב. בנעוריו למד בבית ספר לדוגמה ובגימנסיה גאולה, והיה חבר בתנועת הנוער העובד. בצה"ל שירת בחיל התותחנים. את קריירת הכדורגל שלו החל בקבוצות הילדים של מכבי תל אביב, תחילה כשוער ולאחר מכן כחלוץ. כשהיה בן 14 עבר לשחק במחלקת הנוער של היריבה העירונית, הפועל תל אביב. עם קבוצת הנוער של המועדון, במדיה שיחק לצידו של גדעון טיש, זכה בטורניר בינלאומי לנוער שנערך בניקוסיה, ובמשחק הראשון של הקבוצה בטורניר, נגד צ'טינקאיה טורק, הבקיע את שער הניצחון. בעונת 1956/1957 הועלה על ידי המאמן איוואן יאזבנצ'יק לשחק בקבוצה הבוגרת, ותופקד כקשר ימני. הופעת הבכורה שלו הייתה במחזור החמישי מול מכבי נתניה ושערו הראשון היה מול מכבי יפו. בעונה זו זכה עם הקבוצה באליפות השישית בתולדותיה, וב-1961 זכה עמה בגביע השישי בתולדותיה. בסך הכול רשם 72 הופעות וכבש 12 שערים במדי הפועל תל אביב עד לפרישתו בסוף עונת 1961/1962. לאחר פרישתו ממשחק והחל מ-1963 שימש מנהל, מאמן ויושב ראש הפועל תל אביב. כמו כן, מילא תפקידים מרכזיים בהנהלת ההתאחדות לכדורגל בישראל ובהנהלת הוועד האולימפי בישראל. בין היתר, שימש גזבר ההתאחדות ויושב ראש הוועדה המקצועית שלה. בשנת 2003 נבחר להחליף את גברי לוי ולכהן בתפקיד היושב ראש ה-14 של ההתאחדות לכדורגל. הוא נבחר לתפקיד כמועמד מטעם מרכז הפועל, לאחר שמרכזי מכבי ובית"ר לא הציבו מולו מועמד מתחרה. בתקופת כהונתו רשמה הנבחרת הצעירה הישג היסטורי, כשהעפילה לאליפות אירופה בהולנד לאחר ניצחון כפול על נבחרת צרפת. כמו כן, בתקופתו מונה דרור קשטן למאמן נבחרת ישראל, לאחר עזיבתו של אברהם גרנט. ב-2007 החליף אותו בתפקיד אבי לוזון. במקביל לעיסוקיו בתחום הכדורגל, ב-1961 התקבל כחבר בקואופורטיב אגד, תחילה כנהג, ולאחר מכן מילא שורה של תפקידים בכירים, בהם מנהל אגף התנועה הארצי, מנהל אגף כוח אדם, מנהל המשק והרכש, חבר המזכירות וסגן וממלא מקום יו"ר אגד. כמו כן כיהן כיושב ראש החברות "שלב" ו"הארגז". בשנת 2007 קיבל את תואר יקיר העיר חולון, בה התגורר עם משפחתו החל משנת 1963. מנחם נפטר בגיל 75, ב-18 ביוני 2014, לאחר מאבק במחלת הסרטן. הותיר אחריו אישה, בן, בת ונכדים. עומר אלנקו, ‏איצ'ה מנחם נפטר לאחר מאבק במחלה קשה, באתר ONE‏, 18 ביוני 2014 יו"ר ההתאחדות לכדורגל לשעבר איצ'ה מנחם נפטר בגיל 75, באתר וואלה, 18 ביוני 2014 מנחם כהן, יו"ר ההתאחדות לכדורגל לשעבר, איצ'ה מנחם, נפטר, באתר nrg‏, 18 ביוני 2014 יצחק איצ'ה מנחם, יקיר העיר חולון, ביטאון תמיד תותחן מס' 57, ספטמבר 2014 איצ'ה מנחם, באתר עיריית חולון
שירביט חברה לביטוח

שירביט מבית הראל ביטוח ופיננסים בע"מ היא חברת ביטוח בישראל, הנמצאת בבעלות הראל ביטוח ופיננסים בע"מ. החברה פעלה כשירביט חברה לביטוח בע"מ משנת 2000, ופעלה במשך שנים לפני כן כסוכנות ביטוח. מיום 1 בדצמבר 2021 נמכרה הפעילות הביטוחית של החברה לחברת הביטוח "הראל". שירביט חברה לביטוח הוקמה על בסיס סוכנות ביטוח שפעלה במשך כ-26 שנים. החל באפריל 2000 החלה לפעול כחברת ביטוח בבעלותו של יגאל רבנוף. החברה פעלה כמבטח ישיר וכן באמצעות סוכני ביטוח. החברה נמנתה עם החברות הקטנות בענף הביטוח, ועיקר פעילותה היה בענפי הביטוח הכללי, רכב, דירה, בתי עסק, תאונות אישיות, בריאות, נסיעות מחוץ לישראל. בשנת 2005 זכתה שירביט במכרז השנתי של ארגון עובדי המדינה, לביטוח כלי הרכב פרטיים של עובדי המדינה (פוליסות שנתיות שנאמדות ב-150 מיליון שקל ומעניקות כיסוי ביטוחי לכ-37 אלף כלי רכב). בשנת 2013 רכש בית ההשקעות פסגות את פעילות ביטוח החיים של שירביט תמורת כ-12.5 מיליון שקל. תחום זה נמכר בהמשך לאיילון חברה לביטוח. בשנת 2015 היו בחברה כ-250 עובדים. מטה החברה ממוקם באזור התעשייה קריית ספיר בנתניה. בתחילת דצמבר 2020 נפרץ מאגר מידע של החברה על ידי קבוצת ההאקרים "BlackShadow". בפריצה דלף מידע רגיש, כולל צילומי תעודות זהות, דפי משכורת, רישיונות, כרטיסי אשראי ותיעוד רפואי. מומחי סייבר מטעם החברה ניהלו משא ומתן עם הפורצים אך סירבו לשלם את הכופר. במאי 2021 נחתם הסכם למכירת תיק הביטוח של החברה לחברת הביטוח "הראל". במסגרת "הראל" קרויה פעילות זו "שירביט מבית הראל ביטוח ופיננסים". בהמשך לכך, הפעילות הביטוחית נמכרה ל"הראל" ב-1 בדצמבר 2021. כיום מוכרת החברה, תחת שם המותג "שירביט מבית הראל", ביטוחי רכב ודירה. בהמשך לאירוע הפריצה שחוותה בדצמבר 2020, בנובמבר 2021 הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון, ד"ר משה ברקת, הטיל על "שירביט חברה לביטוח" עיצום כספי בסך 10,720,000 ש"ח, בגין הפרות משמעותיות ונרחבות של הוראות הממונה בתחום ניהול סיכוני סייבר. בנוסף חויבה "הראל", שרכשה את "שירביט" לשלם פיצוי ללקוחות שנפגעו, בסך 4.8 מיליון ש"ח. ביטוח רכב ביטוח דירה ביטוח בתי עסק ביטוח מהנדסים וקבלנים ביטוח תאונות אישיות ביטוח בריאות ביטוח נסיעות לחו"ל ביטוח כלי שיט אתר האינטרנט הרשמי של שירביט חברה לביטוח - כפי שהיה ב-21 באפריל 2021, לפני מכירת פעילותה הביטוחית (כולל אתר האינטרנט) ל"הראל" אתר האינטרנט הרשמי של שירביט חברה לביטוח שירביט חברה לביטוח, ברשת החברתית פייסבוק רם דגן, מוטי בסוק, שירביט דוחקת את הראל: זכתה ב-95% מפוליסות ביטוח הרכב של עובדי המדינה, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2005 מיכאל רוכוורגר, פסגות רוכש את פעילות ביטוח החיים של שירביט ב-12.5 מ' ש', באתר TheMarker‏, 21 ביולי 2013 רון שטיין, ‏לאחר שגייסה 650 מיליון שקל בהנפקת מניות: כלל ביטוח במגעים לרכישת שירביט מידי יגאל רבנוף, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2019 נינה פוקס, "שירביט, זה הסוף!": ההדלפה מחברת הביטוח נמשכת, באתר ynet, 5 בדצמבר 2020 גולן חזני, קבוצת הראל רוכשת את פעילות שירביט, באתר כלכליסט, 5 במאי 2021; התקשרות במזכר הבנות – רכישת פעילותה של שירביט חברה לביטוח בע"מ, באתר "מאיה", 5 במאי 2021 שירביט מבית הראל ביטוח ופיננסים, ברשת החברתית פייסבוק רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון הטילה עיצום כספי בסך של 10,720,000 ש"ח על שירביט חברה לביטוח בע"מ, באתר רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, 30 בנובמבר 2021 ליטל דוברוביצקי, פשרה בפרשת פריצת הסייבר לשירביט: הראל תשלם פיצויים של 4.8 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2023
היינריך, נסיך פרוסיה (1726–1802)

פרידריך היינריך לודוויג, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Friedrich Heinrich Ludwig von Preußen; ‏18 בינואר 1726 – 3 באוגוסט 1802), היה נסיך ומצביא פרוסי. היינריך נולד ב-18 בינואר 1726 בברלין, לפרידריך וילהלם הראשון, מלך פרוסיה וסופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה. בשנת 1740 מת אביו פרידריך וילהלם, ואחיו פרידריך השני, מלך פרוסיה עלה לשלטון במקומו. באותה עת כבר היה היינריך קולונל במסגרת הצבא הפרוסי. היינריך לקח חלק פעיל במלחמת הירושה האוסטרית ונודע כאסטרטג מבריק. הוא לא חשש למתוח ביקורת על מהלכיו הפוליטיים של אחיו, מה שקלקל את היחסים ביניהם שעד אז היו תקינים. לאחר מלחמת שבע השנים בה כיהן כמפקד הצבא יצא לטיולים לסטוקהולם ולסנקט פטרבורג. כאשר החליטו פרידריך, מריה תרזה וקתרינה הגדולה על חלוקת פולין הציע את עצמו כמלך פולין אולם סורב. בשנת 1786 הוצע לו להיות המלך של ארצות הברית על ידי אלכסנדר המילטון, אך הצעה זו בוטלה על ידי רוב הקונגרס. כמו פרידריך הגדול דיבר גם היינריך בצרפתית שוטפת והיה חבר בארגון הבונים החופשיים. ב-25 ביוני 1752 התחתן היינריך עם וילהלמינה נסיכת הסן-קאסל, בתם של מקסימיליאן, נסיך הסן ופרדריקה שרלוטה מהסן-דרמשטדט, אולם העדיף להתבודד בטירה שבנה עבורו אחיו, ולא היו לו ילדים ממנה. לאחר פטירת פרידריך, הוזמן היינריך לשמש כמדריך למלך החדש פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה הוא קיווה שעל ידי כך יוכל להשיג יותר השפעה פוליטית בממלכה, אולם לא השיג הרבה השפעה בתקופתו, ורק לאחר עליית פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה הצליח היינריך להשיג יותר השפעה. ב-3 באוגוסט 1802 מת היינריך בביתו שבריינסברג. מדיה וקבצים בנושא היינריך, נסיך פרוסיה בוויקישיתוף