laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוננדה

בוננדה (בספרדית: Bonanada, נולדה ונפטרה במאה ה-14, fl. 1373-1380), הייתה מיילדת יהודייה-ספרדייה ששירתה את משפחות האצולה והמלוכה של ימי הביניים. היא הייתה המיילדת הרשמית של משפחת המלוכה של אראגון, ואף פעלה למען משפחות המלוכה של קטלוניה, קסטיליה, ולנסיה, סיציליה וצרפת. בוננדה הייתה בעלת מקצוע מוערכת, ושירתה רבות מבנות המלוכה, ביניהן אלאנור מאראגון, מלכת קסטיליה, וכן ויולנט מבאר, ותוארה על ידי פדרו הרביעי מלך אראגון ואלאנור מלכת סיציליה כמשרתת מצוינת הראויה לאמון. ב-1373, היא הואשמה על ידי יורש העצר, העתיד להיות חואן הראשון מלך אראגון, ברציחתה באמצעות כישוף של ארוסתו, ג'ואן נסיכת צרפת, אשר מתה בדרכה לאראגון כדי להינשא. אך המלך והמלכה נתנו לבוננדה את מלוא הגנתם המלכותית, ודרשו את החזרתה המיידית מאחזקתו של חואן, וכך נעשה. הסיפור נודע דרך מכתבים שכתבו המולכים לבנם אשר שרדו כתיעוד היסטורי. במכתבו, כתב המלך "אם היה הדבר אפשרי, לא היה מלך או לורד בעולם עדיין בחיים". המלכה דרשה את החזרתה של בוננדה כדי שתשמש כמיילדת עבור בתה ואחותו של חואן, הנסיכה חואנה מאראגון. שמה הטוב של בוננדה הושב, והמקרה אף גרם להגברה בדרישה לשירותיה, והיא המשיכה ליילד בני מלוכה כולל לפחות מלך אחד, פרננדו הראשון, מלך אראגון. בתפנית אירונית, חואן עצמו ביקש את שירותיה של בוננדה כשאשתו ויולנט מבאר ילדה, מכיוון שהיא סירבה את שירותיה של כל מיילדת אחרת מלבדה. הקשר היסטורי בתקופה זו, הרפואה עוד לא הייתה ממוסדת, וכך נשים יכלו לעבוד כמרפאות ומיילדות, תפקידים שמילאו היסטורית, והעבירו את הידע האנטומי וההכרות עם צמחי מרפא בעל פה מדור לדור. מאוחר יותר, מיסוד מקצוע הרפואה הדיר את הנשים, ואף הפכן לעוברות על החוק - גישה שהתקבעה בין היתר בהאשמתן בכישוף. נשים מרפאות נקראו לאורך הדורות ברחבי אירופה "נשות חוכמה" (wise women), ובצידי המכשפות היו מקרים בהם התייחסו למילים "מכשפה" ו"אשת חכמה" כמילים מקבילות. במקרה כמו של בוננדה, החשיבות של מרפאות עבור נשים אחרות הייתה במרכז המקרה, בהקשר של פרטיות וצנעת הפרט בכל הקשור לגופן ותהליך הלידה. «Diccionari Biogràfic de Dones: Bonanada (אורכב 08.04.2019 בארכיון Wayback Machine)» Rubió i Lluch, Antoni (2000). Documents per a la història de la cultura catalana medieval. Ed. facsímil. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans. Diccionari Biogràfic de Dones.Biografia Bonanada. Revista Sàpiens.Bonanada: la llevadora de moda entre la noblesa medieval. DUODA.Dones sàvies: Saviesa mèdica femenina. Azucena Ruiz Viedma ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת אלנבי

תחנת אלנבי על שם עפרה חזה היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית הדרומית ביותר מתוך עשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הדנקל, וממוקמת על ציר רחוב יהודה הלוי-מקוה ישראל, בין רחוב אלנבי לרחוב בצלאל יפה בתל אביב. התחנה נפתחה ב-18 באוגוסט 2023. התחנה קרויה על שם הזמרת עפרה חזה, אשר גדלה וחיה באזור דרום העיר שם נמצאת התחנה. בתחנה קיימים מסנני אב"כ כך שהתחנה תשמש כמקלט בעת מתקפה כימית. התחנה נבנתה מתחת לרחוב יהודה הלוי ויש בה שלוש כניסות, מצפון מזרח לכיוון רחוב הרכבת, מדרום מזרח לכיוון רחוב מקוה ישראל ומערב לכיוון רחוב אלנבי, בנקודה זו יהיה גם חיבור עם הקו הסגול שיעבור במפלס הרחוב. שטח התחנה: 3,267 מ"ר עומק התחנה: 28 מטר רוחב הרציפים: 10 מטר במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CCECC (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת אלנבי. עבודות ההקמה באתר החלו באוגוסט, 2015. ב-23 בנובמבר 2016, חלו שינויים בהסדרי התנועה בסביבת התחנה, רחוב הרכבת חובר עם שדרות רוטשילד דרך רחוב רמח"ל. בנובמבר 2020 נפתח מחדש רחוב יהודה הלוי מעל גג התחנה, ובפברואר 2021 הסתיימו עבודות הפיתוח ברחוב. נכון ליוני 2021 התבצעו בתחנה עבודות הגמרים, עבודות התקנת המערכות והמסילות. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. תחנת אלנבי בבניה. מבט לצד מזרח. תחנת אלנבי בבניה. מבט לצד מערב. עבודות בתחנת אלנבי. "שליפת" משאית שביצעה עבודות בעומק התחנה. תשומת לב לגודל המשאית להמחשת ממדי הפרויקט. אחד המעברים מאולם הכרטוס בתחנה לאחת היציאות. רכבת נכנסת לרציף מספר 1. מדיה וקבצים בנושא תחנת אלנבי בוויקישיתוף תחנת אלנבי באתר נת"ע אלעד אלפסה, ‏ברוכים הבאים לתחנת אלנבי. הרכבת הבאה תצא בעוד שנה, באתר "Time Out ישראל", 16 בנובמבר 2021 איתי בלומנטל, תיעוד תת-קרקעי: התחנה ע"ש עפרה חזה של הרכבת הקלה בתל אביב, באתר ynet, 31 בינואר 2019 הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015
תחנת בן-גוריון

תחנת בן-גוריון היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על ציר ז'בוטינסקי בבני ברק, בין צומת הרחובות דרך בן-גוריון ורבי עקיבא בסמוך למגדל BBC Tower וצפויה להיות מחוברת לקומות הראשונות בו עם דרגנועים. עבודות ההקמה, שהחלו בפברואר 2016, בוצעו על ידי נת"ע.[דרושה הבהרה] התחנה היא התחנה התת-קרקעית השנייה בגודלה בקו האדום של הרכבת הקלה (אחרי תחנת קרליבך) בשל מערכת מסוטים שקיימת בתחנה. שטח התחנה: 5,107 מ"ר עומק התחנה: 27 מטר רוחב הרציפים: 10 מטר בניית התחנה הושלמה בסוף שנת 2022. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. מערכת הדרגנועים המובילה מקומת הכרטוס אל הרציפים ולהיפך עמדות התיקוף בקומת הכרטוס קומת הרציפים קומת הכרטוס רכבות בשני הרציפים רכבת נכנסת לרציף 1 מדיה וקבצים בנושא תחנת בן-גוריון בוויקישיתוף תחנת בן-גוריון באתר נת"ע מיכאל יעקובסון: סיבוב בתחנת בן-גוריון של הקו האדום, באתר 'חלון אחורי', 5 במרץ 2023 אמיתי גזית, כלכליסט, מגדל נכנסת להשקעה בפיל הלבן של בני ברק, באתר ynet, 17 ביולי 2019
תחנת אהרונוביץ'

תחנת אהרונוביץ' היא אחת מעשר התחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וממוקמת על ציר ז'בוטינסקי בבני ברק, בין צומת הרחובות אהרונוביץ' והרב שך. העבודות להקמת התחנה החלו בפברואר 2016, ובוצעו על ידי נת"ע. שטח התחנה: 3,142 מ"ר עמק התחנה: 27 מטר רוחב הרציפים: 10 מטר. העבודות להקמת התחנה התאפיינו, בין היתר, בשטח עבודה עירוני, צפוף ביותר, עם קרבה רבה לבנייני מגורים. לצורך הקמת התחנה נדרשה העתקת תשתיות נרחבת, כולל תשתיות חשמל, תקשורת, מים, ניקוז וביוב, עבודה שנמשכה כשנתיים, עד לפינוי כל תחום עבודות התחנה מתשתיות קיימות. בדומה לשאר התחנות התת-קרקעיות בקו האדום, גם בתחנת אהרונוביץ' החפירה התבצעה מתחת לתנועת כלי הרכב, כאשר הם נעים על גבי משטח בטון, שהוא מעין גשר המורכב מקונסטרוקציית פלדה שעליה מורכבים לוחות של בטון דרוך. נכון למאי 2020 התבצעו בתחנה עבודות בנייה של שלד התחנה. ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים. תחנת אהרונוביץ' באתר נת"ע
עונת 1930/1931 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

עונת 1930/1931 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה אמורה להיות העונה הראשונה של הליגה בכירה בכדורגל בארץ ישראל. וזאת לאחר הקמת ההתאחדות לכדורגל הישראלית ב-1928 במהלך תקופת המנדט. הליגה אמורה הייתה להיות הבכירה ביותר בארץ ישראל. העונה החלה במאי 1930 והופסקה בנובמבר 1930. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים. בליגה זו שיחקו 11 קבוצות, נציגות המחוזות השונים, כמו כן, 5 נציגות של השלטון הבריטי ששלט בארץ ישראל. ליגת המשנה מתחת לליגה זו התחלק ל-4 מחוזות וכללו קבוצות חלשות יותר, קבוצות מילואים של הקבוצות מהליגה הראשונה וקבוצות קטנות של יחידות בצבא הבריטי. לאחר פרסום הספר הלבן השני, נוצרה מתיחות בין תושבי האזור לבין המשטר הבריטי ולכן נאסר על הקבוצות הבריטיות לשחק אל מול הקבוצות העבריות ועל כן המשחקים הופסקו מעט לאחר מכן על ידי ההתאחדות. ניסיון להמשיך את הליגה עם הקבוצות העבריות בלבד לא צלח, והליגה נזנחה. המאזן של תחרויות הליגה ממדרגה א' בארץ ישראל, דאר היום, תאריך: 14.11.1930
בנו שטראוכר

בנו שטראוכר (בגרמנית: Benno Straucher;‏ 11 באוגוסט 1854 - 5 בנובמבר 1940) היה דוקטור למשפטים, מנהיג יהודי בבוקובינה, חבר בפרלמנט של האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר סיפוח בוקובינה לרומניה חבר פרלמנט רומניה בשתי קדנציות לא רצופות. שטראוכר נולד בכפר רוחוזנה, שבקרבת סדיגורה, באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא סיים גימזיה בצ'רנוביץ, למד משפטים באוניברסיטת וינה ועשה דוקטורט במשפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ ב-1880 ובסיום לימודיו עבד כעורך דין. הוא היה פעיל ומנהיג של הקהילה היהודית המקומית. שטראוכר ייסד והנהיג את המפלגה העממית-לאומית יהודית המקומית. בבחירות לבית הנציגים האוסטרי ב-1891 נוצח על ידי המועמד המכהן, היינריך וגנר, אך בבחירות של 1897 נבחר מטעם המפלגה הלאומית היהודית תוך ניצחון על ראש עיריית צ'רנוביץ, הפרייהר הפולני אנטון כוחנובסקי. הוא נבחר שוב ב-1900 וגם ב-1911. במהלך השנים 1894 עד 1925 ובין 1927 ל-1928 היה נשיא הקהילה היהודית של צ'רנוביץ והשתתף בניהולם של מוסדות פילנתרופיים שונים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשדוכסות בוקובינה סופחה לממלכת רומניה, נבחר לפרלמנט הרומני בשנים 1920 ו-1922. לאחר ש"המפלגה העממית-לאומית יהודית" התאחדה עם "התאחדות היהודים הרומנים", שטראוכר נבחר לפרלמנט הרומני ב-1927 ברשימת המפלגה הלאומית ליברלית (רומניה). ב-1934 נוצח בבחירות על ידי מועמד יהודי אחר מאותה מפלגה. Evreii din România - Breviar biobliografic, Editura Hasefer, Bucureşti, 2008, עמודים 377 - 378. מדיה וקבצים בנושא בנו שטראוכר בוויקישיתוף MINORITAȚILE DIN ROMANIA IN PERIOADA INTERBELICA (ברומנית) Independent Crown Land (cont.)
TV4 Film

TV4 Film הוא ערוץ טלוויזיה שוודי הנמצא בבעלות TV4 Group. הערוץ משדר סרטים, בהתאם לרישיונו. הערוץ הגיש בקשה לרישיון לשידור סרטים בסתיו 2003 ובדצמבר אותה שנה הוא קיבל אותו. הערוץ הושק תחת השם TV4 Film באפריל 2004. הסרט הראשון ששודר הוא אהבה בשחקים. שנה לאחר ההשקה, הערוץ הגיע לחדירה של 26% מהשוק, מה שהפך אותו לערוץ הסרטים הפופולרי ביותר בשוודיה. עד אוגוסט-אוקטובר 2006 חדירתו עלתה ל-39%. הסרטים שמשודרים בערוץ כוללים סרטים מכמה יוצרי סרטים מפורסמים, בהם מטרו גולדווין מאייר, האחים וורנר, ועוד. הערוץ מתמקד בשידורי סרטים משנות ה-50, ה-60, ה-70, ה-80 וה-90 של המאה ה-20. הגרסה הפינית של הערוץ הושקה בנובמבר 2006 בשיתוף MTV3, הערוץ נקרא סאב לפה. באוקטובר 2011 החל הערוץ לשדר פרסומות. הערוץ מופץ דיגיטלית באמצעות הלווין, רשתות הכבלים ורשת השידור היבשתית החינמית. ב-21 באפריל 2005 הושק הערוץ על פלטפורמת Viasat, והחל מ-1 בינואר 2006 הערוץ זמין בחבילות הכסף והזהב של החברה. בשנת 2009 עמד אחוז הצפייה הממוצע בערוץ על 0.9%. TV4 Viasat Film אתר האינטרנט הרשמי של TV4 Film (בשוודית) Reklam i TV4 Film - TV4 Film - tv4.se, ‏2011-10-28 Reklam i TV4 Film - TV4 Film - tv4.se, ‏2012-05-10
הואן ז'זוס

הואן גיליירמי נונס ז'זוס (בפורטוגזית: Juan Guilherme Nunes Jesus; נהגה: [huˈɐ̃ ʒɛˈzus] ; נולד ב-10 ביוני 1991) הידוע גם כהואן ז'זוס הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם ולעיתים בעמדת המגן השמאלי בנאפולי מהסרייה א'. בשנת 2007 ז'זוס הצטרף לקבוצת הנוער של קבוצת אינטרנסיונל. את הבכורה בהרכב הקבוצה הבוגרת ערך בשנת 2010 וכבר באותה שנה זכה עימה בגביע הליברטדורס, אך סיים את דרכו בקבוצה בסוף העונה. בסוף חודש ינואר של שנת 2012 ז'זוס נקנה על ידי קבוצת הסרייה א', אינטר, ואת הבכורה במדיה ערך כמחליף בהפסד 1–3 ללאציו ב-13 במאי. בעונת 13–2012 ז'זוס הייתה הבחירה הראשונה להגנה ופתח בהרכב הפותח לצד אנדראה ראנוקיה ווולטר סמואל במערך 3-5-2. את שערו הראשון בקבוצה כבש בהפסד הבית 2–5 לאודינזה ב-19 במאי 2013. בעונת 14–2013 קיבל את החולצה מספר 5 לאחר עזיבתו של דיאן סטנקוביץ' הוותיק ואף זכה לשמש כקפטן הקבוצה בפעם הראשונה במשחק הידידות נגד ריאל מדריד במסגרת ההכנות לתחילת העונה. ז'זוס האריך את החוזה שלו ב-24 בספטמבר 2013 בעבור שכר שנתי של 1.2 מיליון אירו. את הופעת המאה של ז'זוס באינטר בכל המסגרות ערך ב-4 בפברואר 2015 נגד נאפולי במסגרת רבע הגמר של הקופה איטליה. ב-14 ביולי 2016 ז'זוס הצטרף לרומא בהשאלה בעבור שני מיליון אירו שכללו תנאי רכישה שעמד על שמונה מיליון אירו. תנאי זה הופעל כבר באמצע העונה ובכך הפך לשחקנה הרשמי של הקבוצה. ב-20 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–4 על אודינזה. ב-11 בנובמבר 2018 כבש את שערו הראשון בניצחון 1–4 על סמפדוריה. ב-18 באוגוסט 2021 חתם ז'זוס לעונה אחת בנאפולי. ב-23 בינואר 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–4 על סלרניטנה. ז'זוס ערך את הופעת הבכורה במדים הלאומיים בניצחון החוץ 1–3 על נבחרת דנמרק ב-26 במאי 2012. הוא פתח בהרכב במרכז ההגנה לצד הקפטן טיאגו סילבה בכל משחקי אולימפיאדת לונדון 2012, מה שעזר לנבחרתו לסיים במקום השני ולזכות במדליית הכסף. קבוצתיים אינטרנסיונל גביע ליברטדורס (1): 2010 קמפאונטו גאושו (1): 2011 גביע רקופה סודאמריקנה (1): 2011 נאפולי אליפות איטליה: 2022/2023 בינלאומיים אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 2011 גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2011 מדליית כסף במשחקים האולימפיים: 2012 סופר קלאסיקו דה לה אמריקה: 2014 מדיה וקבצים בנושא הואן ז'זוס בוויקישיתוף הואן ז'זוס, ברשת החברתית אינסטגרם הואן ז'זוס, באתר Transfermarkt הואן ז'זוס, באתר Soccerway הואן ז'זוס, באתר BDFutbol הואן ז'זוס, באתר WorldFootball.net הואן ז'זוס, באתר National Football Teams הואן ז'זוס, באתר FootballDatabase.eu הואן ז'זוס, באתר ESPN
OPSWAT

חברת אופסווט (באנגלית: Opswat) היא חברה העוסקת בפיתוח תוכנה לאבטחת מידע, ואבטחת רשתות ומחשבים. אופסווט נוסדה בשנת 2002 על ידי בני צ'רני (Benny Czarny) ומספקת פתרונות רבים להגנה על ארגונים מפני האקרים, התקנים זרים ומכשירים המנצלים את משאבי החברה. מערכת לאיתור ובדיקת קבצים חשודים הנמצאים בארגון, מחוברת אל 30 מאגרי מידע מקוונים, אוספת מידע, סורקת קבצים ומציגה תמונה מדויקת יותר אודות הקובץ החשוד. למערכת מספר מאפיינים: איתור פגיעויות וחלקי קוד שגויים, העשויים להיות נקודת התחלה בהתקפת המערכת. אימות וחסימת קבצים הנשלחים אל הארגון. טיפול בקבצים חשודים באופן אוטומטי, בהתאם למדיניות האבטחה של הארגון. אחסון נתונים ממקורות רבים ושליפתם בעת הצורך. ניתוח שינויים במערכות הפעלה על מנת לאתר פגיעויות לא ידועות. מערכת לזיהוי פגיעויות בעמדות קצה והתקנים ניידים, אוספת נתוני מערכת ומפיקה דו"ח לפי מאפיינים ייחודיים: ניטור אפליקציות זדוניות בהתקנים ניידים. סריקה ומיפוי רשת. מערכי גיבוי ושחזור נתונים. מנגנון לזיהוי דיסקים לא מוצפנים. מנגנון לזיהוי מערכות הפעלה ותוכנות שאינן מעודכנות. ערכת פיתוח תוכנה המאפשרת לפתח מוצרים לאיתור ולניהול יישומים בעמדות קצה. רחרחן Wireshark Snort מערכת למניעת חדירות מערכת לגילוי חדירות האתר הרשמי של Opswat (באנגלית)
מפל איינג'לס סטיירקייס

מפל איינג'לס סטיירקייס (באנגלית: Angel's Staircase Falls; מילולית - מפל מדרגות המלאך) הוא מפל גבוה הזורם אל יובל של נהר יוהו, בשטח הפארק הלאומי יוהו, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. המפל נופל מגובה של כ-305 מטרים אל תוך יובל הנהר. רוחבו של המפל כ-3 מטרים. מסלול הליכה העובר בעמק נהר יוהו (מסלול נהר יוהו - Yoho Valley Trail) מתפצל וממנו מוביל מסלול קצר לנקודת תצפית לעבר המפל. תיאור המפל, תיאור מסלול ההליכה אל המפל, ותצלומי מסלול ההליכה והמפל מידע על המפל באתר worldwaterfalldatabase מידע על מפל איינג'ל סטיירקייס מפל איינג'לס סטיירקייס, סרטון באתר יוטיוב נתונים גאוגרפיים מסלול ההליכה אל תצפית המפל
יחסי גרמניה–הודו

יחסי גרמניה-הודו הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה של הודו. בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דו-צדדיים חזקים באופן מסורתי בשל שיתוף פעולה מסחרי, תרבותי וטכנולוגי. במלחמת העולם הראשונה, הייתה הודו תחת שלטון בריטי. כתוצאה מכך, הצבא הבריטי-ההודי הצטרך לתרום חיילים למאמץ המלחמתי של בעלות הברית, כולל בחזית המערבית. למעלה מ-9000 הודים נהרגו במלחמה. פעילים פרו-עצמאות, ביקשו מגרמניה סיוע למען חירותה של הודו. דבר שהביא למזימה הגרמנית-הודית במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה, סובהאז צ'נדרה בוסה, פעיל בולט לעצמאות הודו, הקים את הלגיון ההודי, כוח צבאי פרו-נאצי שהורכב בעיקר משבויי מלחמה הודים הגולים באירופה. לאחר מלחמת העולם השנייה, הודו לא דרשה פיצוי מגרמניה, אף על פי שכ-24,000 חיילים הודים נהרגו בקרבות נגד גרמניה הנאצית. הודו קיימה יחסים דיפלומטים עם גרמניה המערבית וגרמניה המזרחית ותמכה באיחודם בשנת 1990. היחסים בין גרמניה להודו מוגבלים עקב חוסר ההשפעה הגאו-פוליטית של גרמניה ביבשת אסיה. הייבוא הגרמני מהודו על בשנת 2013 על כ-21.6 מיליארד דולר. הייבוא ההודי מגרמניה עמד בשנת 2014 על כ-14.33 מיליארד דולר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הודו וגרמניה מבקשות להיות חברות קבועות במועצת הביטחון של האו"ם, והן הצטרפו עם יפן וברזיל כדי לתאם את מאמציהן באמצעות ה-G4. בפסגת העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק בספטמבר 2015, דחו בעלות הוטו במועצת הביטחון את האפשרות להצטרפות הודו וגרמניה למועצת הביטחון מחשש לדילול כוחן. גרמניה תומכת בתוכניות חינוך ותרבות בהודו. שתי המדינות הקימו את מרכז המדע והטכנולוגיה ההודי-גרמני בניו דלהי במטרה לקדם מחקר ופיתוח משותף בתחומי האנרגיה, הסביבה וטכנולוגיות הפחם והמים. גרמניה מחזיקה בשגרירות בניו דלהי והודו מחזיקה בשגרירות בברלין. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–הודו בוויקישיתוף "The Ups and Downs of Indo-German Relations". Deutsche Welle. 26 בינואר 2010. {{cite news}}: (עזרה) Pallavi Sharma (2007-10-31). "Indo-German relations". Newstrack India. נבדק ב-2008-10-08. "The Ups and Downs of Indo-German Relations". 26 ינו' 2010. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגיי פוליאקוב

סרגיי גאורגייביץ' פוליאקוב (ברוסית: Серге́й Гео́ргиевич Поляко́в, או בצרפתית: Serge Poliakoff; סרז' פוליאקוף; 8 בינואר 1900 – 12 באוקטובר 1969) היה צייר צרפתי ממוצא רוסי, גרפיקאי, שנהג להתעסק בחומרים קרמים באמנויותיו. נחשב לאחד הבולטים ביותר באסכולת פריז, עבודותיו מוצגות במוזיאונים רבים ברחבי העולם. פוליאקוב נולד במוסקבה למגדל סוסים קירגיזי. למד ציור במוסקבה, בשנת 1918 הוא עזב את רוסיה ובשנת 1920, הגיע לקונסטנטינופול, ב-1923 עבר דרך סופיה, בלגרד, וינה וברלין עד שהחליט להשתקע בפריז. ניגן בגיטרה בקברט פריז. ב-1929 הוא התקבל לאקדמיה "גראנד שומייר" ובשנים 1935–1937 הוא למד בלונדון בבית הספר סלייד לאמנות. נפגש עם וסילי קנדינסקי, סוני ורובר דלונה, אוטו פרוינדליך ובהשפעתם התעסק בציור לא-פיגורטיבי. תערוכת יחיד ראשונה שלו נערכה בשנת 1945. בשנת 1947 הוענק לו פרס קנדינסקי. בשנים 1954 ו-1955, על פי הצעת המשורר ומבקר האמנות צ'ארלס אסתיאן, עבר סרגיי פוליאקוב לתקופות הקיץ ביחד עם מספר אמנים לרבות ז'אן דגוטס לפורטסל שבברטאן. ב-1962 הוקצה חדר תצוגה לעבודותיו בביאנלה ונציה. באותה שנה קיבל אזרחות צרפתית. תמונותיו מעטרות את תצוגת הקבע במוזיאון האמנות של אוניברסיטת סנט לואיס. הוא נפטר ב-1969 בפריז. Cassou J. Poliakoff. Amriswil: Bodensee-Verlag, 1963. Serge Poliakoff: Témoignages et textes critiques. Bruxelles: Weber, 1976. Harambourg L. L'École de Paris 1945—1965: Dictionnaire des peintres. Neuchâtel: Ides et Calendes, 1993. Brütsch F. Serge Poliakoff. Neuchâtel: Ides et Calendes, 1993. Poliakoff A., Schneider G. Serge Poliakoff, Werkverzeichnis der Graphik. München: Galerie Française, 1998. Durozoi G. Serge Poliakoff. Paris: Expressions Contemporaine, 2001. מדיה וקבצים בנושא סרגיי פוליאקוב בוויקישיתוף סרגיי פוליאקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סרגיי פוליאקוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) סרגיי פוליאקוב, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי אוקראינה–לטביה

יחסי אוקראינה–לטביה הם יחסי החוץ בין לטביה לבין אוקראינה. שתי המדינות היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ובמהלך חלוקת פולין הועברו לשליטת האימפריה הרוסית, והיו תחת שלטונה עד לשנת 1918. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות. בשנת 1991 בעקבות אירועי סתיו העמים הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, וב-12 בפברואר 1992 שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם. בלטביה חיים 45,699 אוקראינים (2011), המהווים 2,2% מהאוכלוסייה. אוקראינה מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה בלבד, ואילו, לטביה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב ו-3 קונסוליות בצ'רניהיב, לבוב ואודסה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–לטביה בוויקישיתוף משרד החוץ הלטבי על היחסים עם אוקראינה שגרירות לטביה בקייב שגרירות אוקראינה בריגה אתר על יחסי מדינות
יחסי אוקראינה–אסטוניה

יחסי אוקראינה–אסטוניה הם יחסי החוץ בין אסטוניה לבין אוקראינה. שתי המדינות היו תחת שלטונה של האימפריה הרוסית עד לשנת 1918, ולאחר מכן שיתפו פעולה נגד רוסיה הסובייטית. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הם היו חלק מברית המועצות. בשנת 1991 בעקבות אירועי סתיו העמים הכריזו שתי המדינות על עצמאותם, ובשנת 1992 שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ביניהם. היחסים בין אוקראינה לבין אסטוניה כוללים מגוון רחב של שיתוף פעולה דו-צדדיים במגוון תחומים, כולל פוליטיים, מסחריים וכלכליים, מדעיים וטכניים, הומניטריים, אכיפת חוק ועוד. מסד נתונים זה מסועף ויעיל מספיק וכולל 53 מסמכים דו-צדדיים, כולל 3 הסכמים בין-ממשלתיים, 15 ארגונים בין-ממשלתיים ו-35 ארגונים בין-לאומיים. המסמכים העיקריים הם: הסכם בין אוקראינה לבין הרפובליקה של אסטוניה על ידידות ושיתוף פעולה (26 במאי 1992) והסכם בין ממשלת אוקראינה לבין ממשלת הרפובליקה של אסטוניה על שיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי ומדעי טכני (15 בינואר 2007). אוקראינה מחזיקה באסטוניה שגרירות בטאלין וקונסולי כללית בפרנו, ואילו, אסטוניה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב וקונסוליה כללית בסימפרופול. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–אסטוניה בוויקישיתוף שגרירות אוקראינה בטאלין שגרירות אסטוניה בקייב אתר על יחסי מדינות
ג'י-איזי

ג'רלד ארל גילום (באנגלית: Gerald Earl Gillum; נולד ב-24 במאי 1989), המוכר שם הבמה שלו ג'י-איזי, הוא ראפר, ומפיק אמריקאי מאוקלנד, קליפורניה. כאשר עלה גילום לכיתה א', אמו עזבה את אביו, פרופסור חבר לאומנות באוניברסיטת קליפורניה בפרזנו. גילום עבר לגור עם סבו וסבתו בברקלי, קליפורניה. לאחר מכן, עבר לצפון אוקלנד, קליפורניה, אולם המשיך להגיע לבית הספר בברקלי. אלבומו "These Things Happen" יצא לאור ב-23 ביוני 2014. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד 200 האמריקאי. אלבומו "When It's Dark Out" יצא ב-4 בדצמבר 2015. הוא כלל את השיר "Me Myself and I" שהגיע לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. אלבומו "The Beautiful & Damned" יצא ב-15 בדצמבר 2017. הסינגל הראשון מתוכו, "No Limit" הצליח לשחזר את הצלחת קודמיו, ובשיאו הגיע אל המקום ה-4 במצעד הבילבורד הוט 100. בקיץ 2017 היה בזוגיות עם הזמרת הלסי, והם נפרדו לאחר שנה של זוגיות. ביוני 2020 החל לצאת עם השחקנית אשלי בנסון, עד לפרידתם בפברואר 2021. מדיה וקבצים בנושא ג'י-איזי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'י-איזי ג'י-איזי, ברשת החברתית פייסבוק ג'י-איזי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'י-איזי, ברשת החברתית אינסטגרם ג'י-איזי, ברשת החברתית טיקטוק ג'י-איזי, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'י-איזי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'י-איזי, באתר ספוטיפיי ג'י-איזי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'י-איזי, באתר Last.fm (באנגלית) ג'י-איזי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'י-איזי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'י-איזי, באתר דיזר ג'י-איזי, באתר Discogs (באנגלית) ג'י-איזי, באתר Songkick (באנגלית) ג'י-איזי, באתר Genius ג'י-איזי, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תנועת העם למדינה עברית

תנועת העם למדינה עברית או בקיצור תנועת העם, הייתה מפלגה לוחמנית קטנה שפעלה בשנים 1944-1948 בקרב היישוב היהודי בארץ ישראל. המפלגה הוקמה על ידי יוצאי ההסתדרות הציונית החדשה שבקשו לשוב לשתף פעולה עם היישוב המאורגן. אליהם חברו אנשי ההתיישבות העובדת, בראשות יגאל הורביץ, שבקשו קו לוחמני יותר נגד שלטונות המנדט הבריטי מזה שהובילה מפא"י. המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לאספת הנבחרים הרביעית בשנת 1944. בראש הרשימה עמד בנימין אליאב, לאחריו הוצב יגאל הורביץ ובהמשך הוצבו ישראל בן-שם, ד"ר מ. מרכוס וערי ז'בוטינסקי. הצבת יגאל הורביץ, איש ההתיישבות העובדת, במקום השני, נועדה לתת לתנועה תדמית של תנועה רחבה יותר מאשר יוצאי התנועה הרוויזיוניסטית. בבחירות זכתה המפלגה בנציג אחד, בנימין אליאב, באספת הנבחרים. פעילים נוספים בתנועה היו קלמן כצנלסון וע. יאורי. בשנת 1946 הציגה התנועה רשימה בבחירות לקונגרס הציוני העולמי ה־22. בכינוס הארצי הראשון של התנועה, בקיץ 1945, הציג בנימין אליאב (לובוצקי) את חזונו: "בקרב כל הדור, גם אלו, המשתייכים למפלגות הישנות, נשמעות בעיקר שתי תביעות יסודיות: אקטיביזם מלוכד של המוני היישוב נגד המשטר הקולוניאלי, והקמת מרות ממלכתית אחת ביישוב העברי, שתחולל בו שינויים סוציאליים ניכרים ותערוך את כוחות המשק וכוחות האדם למאבק על העצמאות העברית." בנוסף, חרתה התנועה על דגלה את ביטול משטר המפלגות. בשנת 1946 הקימה המפלגה תנועת נוער בשם "נחשונים". בתחילת 1948 הקימו אנשי המפלגה את העיתון "מברק" בשיתוף עם לוחמי חרות ישראל. המפלגה נתנה לעיתון תדמית חוקית והלח"י סיפק את המימון. במרץ 1948 עזבו אנשי התנועה את "מברק" בשל מחלוקת על אופיו הפוליטי של העיתון. הרשימה ה-26 ..., המשקיף, 30 במאי 1944 המועמדים לאספה"נ, הצופה, 25 ביולי 1944 איש "העם" יגאל הורביץ, דבר, 28 ביולי 1978 "תנועת עם" ברשימה מיוחדת, הַבֹּקֶר, 11 באוקטובר 1946 כנוס ארצי לתנועת העם, דבר, 1 ביולי 1945 תנועת העם למדינה עברית, הַבֹּקֶר, 30 ביוני 1944 תנוער נוער, דבר, 1 בספטמבר 1946 תנועת לובוצקי עזבה את מברק, הַבֹּקֶר, 21 במרץ 1948