laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיכל נאמן (מדענית)

מיכל נאמן היא פרופסור, סגנית נשיא מכון ויצמן למדע, דקאנית הפקולטה לביולוגיה וראש המרכז לפיזיקה ביולוגית במכון ויצמן. מיכל נאמן היא חוקרת מהמחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן למדע. מיכל נאמן נבחרה לכהן כדיקנית הפקולטה לביולוגיה וכראש מרכז לפיזיקה ביולוגית על-שם קלור במכון ויצמן למדע. נאמן היא זוכת פרס לינדנר לשנת 1999. הפרס ניתן על שמו של יוחנן לינדנר, נשיא האגודה לאנדוקרינולוגיה, דקאן הפקולטה לביולוגיה במכון ויצמן ובעל פרס ישראל. פרס לינדנר הוא הפרס היוקרתי ביותר של האגודה לאנדוקרינולוגיה המוענק לחוקרים צעירים עבור הישגים מדעיים. נאמן נבחרה כחברה באגודה האירופית לתהודה מגנטית ברפואה ובביולוגיה. מיכל נאמן כיהנה כמנהלת מכון סגול לאריכות ימים במכון ויצמן למדע. במסגרת המכון מתקיים מחקר מדעי בינתחומי של תופעות הקשורות בהזדקנות ובאריכות ימים, ובכלל זה בתחומי הנוירוביולוגיה, מטבוליזם, תזונה ומחלות לב וכלי דם. נאמן עוסקת שנים רבות במחקרים פורצי דרך בתחומי הביולוגיה, גנטיקה מולקולרית ודימות בתהודה מגנטית. קבוצה מהמחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן למדע, בראשות פרופ' מיכל נאמן, גילתה גן העשוי לדווח ביעילות על תהליכים ביולוגיים. גן זה, הקרוי פריטין, מקודד לחלבון שממלא תפקיד חשוב בגוף: הוא לוכד ברזל מהתאים ומנטרל אותו. באמצעות הגברת הביטוי של הגן (דבר שגורם להגדלת שיעור החלבון פריטין בגוף), אפשר להגדיל את אגירת הברזל. השינויים בכמות הברזל ניתנים לזיהוי באמצעות MRI - ללא צורך במתן חומר חיצוני נוסף כלשהו. הרעיון הזה החל במחקר משותף של פרופ' נאמן עם ד"ר יואב צתרי. בתקופת מגפת הקורונה, קבוצת המחקר שלה זכתה במלגה של הקרן הלאומית למדע שבחרה 25 קבוצות חוקרים שקבלו מענקי המחקר במסגרת המחזור הראשון של תוכנית killCorona. נאמן כיהנה כסגנית נשיא מכון ויצמן למדע משנת 2014 עד ל-2019. נאמן שותפה בוועדת השיפוט של תוכנית מלגות אלון לקליטת סגל מצטיין בתחום מדעי החיים של המועצה להשכלה גבוהה. מאז שבעה באוקטובר היא נציגת מכון ויצמן לנושא החרם האקדמי על ישראל באוניברסיטאות. פרופ' מיכל נאמן, באתר מכון ויצמן למדע, ‏1 בדצמבר 2009 פרופ' יוחנן לינדנר - מילים לזכרו, באתר האגודה הישראלית לאנדוקרנולוגיה פרופ' מיכל נאמן, פרסים ומינויים, באתר מכון ויצמן למדע, ‏8 בנובמבר 2013 מיכל גלנטי, ‏הלאונג' סוגרים שבוע עם "מכון סגול לאריכות ימים", באתר מעריב אונליין, 10 בנובמבר 2017 מסע הקסם המדעי, מדע ותרבות בשפה ידידותית – מחקרים, באתר מכון ויצמן שיפור המעקב אחר העובר בזמן ההריון, באתר ערוץ 7, 22 בינואר 2015 מדעני מכון ויצמן למדע גילו: מנגנון המאפשר התחדשות ושיקום של הלב לאחר פציעה, באתר מכון ויצמן למדע Nature Cell Biology רשימת הזוכים, באתר Israel science foundation, ‏2022 תיקון לבבות שבורים, באתר מכון ויצמן למדע קבוצה של מדענים ממכון ויצמן גילתה באחרונה גן העשוי לדווח ביעילות על תהליכים ביולוגיים, באתר מכון ויצמן למדע, ‏1 בספטמבר 2007 אבי בליזובסקי, הקרן הלאומית למדע בחרה 25 קבוצות חוקרים שיקבלו מענקי המחקר במסגרת המחזור הראשון של תכנית killCorona, באתר הידען, ‏15 ביולי 2020 פרופ' מיכל נאמן, באתר מכון ויצמן למדע, ‏9 בדצמבר 2014 ועדת שיפוט מלגות אלון לקליטת סגל מצטיין בתחום מדעי החיים, באתר המועצה להשכלה גבוהה, ‏15 במרץ 2023 המלצות לקידום בין-לאומיות במוסדות, באתר האקדמיה הצעירה הישראלית
מארי ריים

מארי ריים (בגרמנית: Marie Reim; נולדה ב-8 במאי 2000) היא זמרת שלאגר גרמנייה. ריים נולדה ב-8 במאי 2000 לזמרת מישל ולמתיאס ריים. היא גדלה בעיר קלן, ובגיל 15 עזבה את בית הוריה. היא דוברת הולנדית, זאת לאחר שלמדה בבית ספר בבסט שבהולנד. בשנת 2012 הופיעה עם אמה בתוכנית "Das Herbstfest der Überraschungen", וביצעה את השיר "Gib nicht auf". שלוש שנים אחר-כך שרה את "Zieh vor dir selber den Hut" בתוכנית 150 Jahre Schlager. בתחילת 2017 ליוותה את אמה בסיבוב ההופעות שלה, ושרה איתה שיר אחד בכל קונצרט. בינואר 2018 חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים אריולה. בפברואר 2020 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "SOS". הוא נכתב על ידי טים פיטרס, ורנר פטרסבורג ואלכסנדר שולץ, שעבדו עם הוריהם בעבר. אלבום הבכורה שלה, 14 Phases, יצא ביוני 2020. בספטמבר 2020 ערכה קונצרט סולו ראשון ב-Waldbühne Rügen.‏ בשנת 2024 השתתפה בקדם הגרמני לאירוויזיון 2024, Eurovision Song Contest – Das deutsche Finale 2024, עם השיר "Naiv",‏ שהגיע למקום השישי. 2020: 14 Phasen 2022: Bist du dafür bereit? מדיה וקבצים בנושא מארי ריים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מארי ריים (בגרמנית) מארי ריים, ברשת החברתית פייסבוק מארי ריים, ברשת החברתית אינסטגרם מארי ריים, ברשת החברתית טיקטוק מארי ריים, סרטונים בערוץ היוטיוב מארי ריים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארי ריים, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מארי ריים, באתר ספוטיפיי מארי ריים, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארי ריים, באתר דיזר מארי ריים, באתר Discogs (באנגלית) "Marie Reim veröffentlicht mit "14 Phasen" ihr erstes Album". Mitteldeutscher Rundfunk. 2020-06-12. נבדק ב-2020-06-16. "Kölner Treff: Talk u. a. mit Marie Reim | ARD Mediathek" (בגרמנית). נבדק ב-2022-10-02. "Marie Reim: Neue Schlager-Prinzessin? Tochter von Matthias Reim & Michelle startet durch". RTL. 2019-11-18. נבדק ב-2020-06-16. Stephan Imming (2020-01-29). "Update: Marie Reim: Lässt sie am Donnerstag eine Bombe platzen?". Schlagerprofis.de. נבדק ב-2020-06-16. "Marie Reim – neben Sido diverse Prominenz im Album-Team". Schlagerprofis.de. 2020-06-15. נבדק ב-2020-06-16. "Marie Reim: Jetzt hat sie einen Bad Boy an ihrer Seite!". Schlager.de. נבדק ב-2020-06-16. "Die 14 Phasen der Marie Reim". Südwestrundfunk. נבדק ב-2020-06-16. "Feuerherz: So verabschiedeten sie sich von ihren Fans". Schlager.de (בגרמנית). נבדק ב-2021-01-21. NDR. "Michelle-Tochter Marie Reim ist im deutschen ESC-Vorentscheid 2024" (בגרמנית). נבדק ב-2024-01-23. Mancheño, José Miguel (2024-02-17). "Isaak gana el Das Deutsche Finale y representará a Alemania en el Festival de Eurovisión 2024" [Isaak wins Das Deutsche Finale and will represent Germany in the Eurovision Song Contest 2024]. ESCplus España (בEuropean Spanish). נבדק ב-2024-02-17.
פורייה

האם התכוונתם ל... ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה – מתמטיקאי ומהנדס צרפתי שארל פורייה – אדריכל והוגה דעות צרפתי, אבי הסוציאליזם האוטופי התמרת פורייה – כלי באנליזה מתמטית של פונקציות הרמוניות טור פורייה – דרך להצגת פונקציה כטור של פונקציות מחזוריות פוריה (פירושונים) פרייה (פירושונים)
פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים

פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים הוא פסטיבל פסלים חיים הנערך באופן שנתי ברחוב יעקב שבעיר רחובות מאז שנת 2010. בשנת 2010, לקראת ציון 120 שנים לרחובות מאז הקמתה כמושבה בשנת ה'תר"ן/1890, החליטה עיריית רחובות על כינון פסטיבל בין-לאומי לפסלים חיים ברחוב יעקב ההיסטורי, הקרוי על שם יעקב ברוידא, ממייסדי המושבה. הרעיון לייסד פסטיבל לפסלים חיים הגיע מערן פישר, שותפו של ג'קי בכר, המפיק האמנותי שעיריית רחובות גייסה, בהשראה מהפסלים החיים בשדרת לה רמבלה המרכזית בברצלונה שבספרד. מאז הקמתו, הפסטיבל מופק על ידי בכר, בניהולו האמנותי של ג'רום ארוס מתיאטרון ברמוזה. מאז הקמתו, הפסטיבל נערך בעונת הקיץ, בדרך כלל בתחילת חודש יולי. האירוע נמשך לאורך שלושה ימים, והוא מתקיים בשעות הערב. בעת האירוע, רחוב יעקב נסגר לתנועת כלי רכב והופך למדרחוב. הפסלים החיים המוצגים בפסטיבל הם מקוריים, ומכינים אותם באופן בלעדי עבורו. בפסטיבל משתתפים אמנים ישראליים ומקומיים מהעיר, וכן אמנים מחוץ לישראל. ביום הראשון לפסטיבל מתקיים אירוע פתיחה במעמד ראש עיריית רחובות, וביום השלישי נערך טקס חלוקת פרסים לאמנים המשתתפים, בחלוקה לקטגוריות שונות. האמנים הזוכים נבחרים על ידי ועדת שופטים פנימית. מאחורי הקלעים – הפסטיבל ה-12 (2024) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להשלים את רשימת היצירות הזוכות, מ-2010 ועד 2023. היצירות הזוכות בפסטיבל לאורך השנים: 2010 2013 2014 2015 2016 2017 סחלב פראי (מירב אלבז-אלטחן) 2018 "אנחנו יכולות לעשות את זה!" 2019 2023 הג'וקר (אביעד מכלוף, תיאטרון ברמוזה) נקודת מבט (מיטל ילינק, אנסמבל קיבוץ גלויות) השדרן (עידן סקלר, שמוליק שוחט) מאמא איטלקייה (אודליה ליברמן) הקלפים (תיאטרון ברמוזה) איש קש משחק בכדור (סופי וסאני טרוטוש) פסטיבל עכו – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב בעכו פסטיבל מדרחוב רוגוזין – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב באשדוד פסטיבל אופקים לתיאטרון רחוב בנגב – פסטיבל שנתי לתיאטרון רחוב באופקים הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות – פסטיבל בינלאומי לקולנוע שהתקיים ברחובות מדיה וקבצים בנושא פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים בוויקישיתוף פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים, ברשת החברתית פייסבוק עינת דרעי, פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 22 ביוני 2010, הודעה מטעם עיריית רחובות על כינון הפסטיבל אביגיל קדם, עשור לפסטיבל הפסלים המצליח של רחובות: "בפעם הראשונה חשבנו שאף אחד לא יבוא", באתר mynet‏ רחובות, 27 ביוני 2019 פסטיבל הפסלים החיים ה-4 (2013) נערך בחודש אוקטובר, וה-12 (2023) בחודש ספטמבר. הפסטיבל לשנים 2020 ו-2021 בוטלו בשל מגפת הקורונה בישראל[דרוש מקור], וב-2024 בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל ומטעמים כלכליים. הפסל נוצר על ידי אודליה ליברמן, והמיצג הופק על ידי המרכז העירוני של ירושלים לתיאטרון ע"ש נורית קציר. בבימויה של מירב אלבז-אלטחן הודעה מטעם עיריית רחובות על כינון הפסטיבל עשור לפסטיבל פסטיבל רחובות הבינלאומי לפסלים חיים יתקיים בחודש ספטמבר, באתר עיריית רחובות, ‏8 ביוני 2023 פרסום ראשון: מתן דיל ביטל את הפסטיבל הבינלאומי לפסלים חיים, באתר רחובות ניוז, ‏1 במאי 2024 רחובות: פסטיבל הפסלים: מי הפסל החי שזכה במקום הראשון?, באתר גל גפן, ‏8 ביולי 2022
מעילה (סדרת טלוויזיה)

מעילה היא סדרת דרמה ישראלית בבימויו של יותם גנדלמן ששודרה ב-yes בשנת 2021. הסדרה, בכיכובם של הזמרת דאנה איבגי ויהודה לוי עוסקת בפרשת המעילה בבנק למסחר. הסדרה ומשתתפיה הועמדו בארבע קטגוריות בפרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2021 מתוכן זכתה דאנה איבגי בקטגוריית שחקנית ראשית בסדרת דרמה. אתי אלון (דאנה איבגי) היא עובדת הבנק למסחר, נשואה ואשת משפחה אשר הצליחה למעול בכספי לקוחותיה ולגנוב מחשבונותיהם למעלה מרבע מיליארד שקלים. כספי המעילה הועברו ברובם לאחיה עופר מקסימוב (יהודה לוי), מהמר כפייתי שהסתבך עם ארגוני פשע. עופר הוא הבן המועדף במשפחה בוכרית פטריארכלית שבה מעמדה כמעט ולא קיים והיא נאמנה אליו אף יותר מלבעלה (חנן סביון). אביו (דובר קוסאשווילי) מכור אף הוא להימורים המכלים את כל כספיו. בסדרה מתוארים דרך הפעולה המקצועית במערכות הבנק, בה העבירה אלון בין חשבונות הלקוחות המבוגרים בכדי להסתיר את משיכת הכספים מפני מנהל הסניף (שלום אסייג) ולצידה הפן הרגשי של מערכת היחסים המורכבת והלא שוויונית בין אתי לעופר והשתלשלות האירועים שמובילים לבסוף לחשיפת הפרשה והרשעתם. בסדרה משחקים גם שני קליין כאשתו של עופר ואיציק כהן. הסדרה זכתה לביקורת שלילית מצד מבקרי הטלוויזיה על רמת המשחק בה שצוין כלא אמין ושחזור הדמויות תוך שימוש באביזרי איפור זולים. "מעילה" הושוותה לסדרת הטלוויזיה "האישה שגנבה" ששודרה כמה חודשים לפניה בקשת 12. אתי אלון - האישה שגנבה 250 מיליון - סדרה ששודרה במקביל בקשת 12 "מעילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעילה", באתר אידיבי "מעילה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "מעילה", באתר Yes הטלוויזיה בלוויין יסמין לוי, "מעילה": בסדרה כמו בחיים, אתי אלון מתקשה לשאת בעול של אחיה, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2021 נדב מנוחין‏, "מעילה" הייתה אמורה להיות הסדרה הגדולה של השנה, אבל היא רחוקה מזה, באתר וואלה, 29 ביולי 2021 זוהר אורבך, ‏שעת מעילה, באתר ‏מאקו‏, 29 ביולי 2021 ניר וולף, מה לסיפור המעילה של אתי אלון ולסדרה כמו "שובר שורות"?, באתר ישראל היום, 29 ביולי 2021 רותה קופפר, אתי הכפולה: שתי סדרות על אתי אלון, באתר כלכליסט, 23 בספטמבר 2020 סמדר שילוני, "מעילה" מנסה לפענח את אתי אלון ומפספסת את הסיפור האמיתי, באתר ynet, 29 ביולי 2021 דורון ברוש, ‏"מעילה" מתמקדת בכל מה שאנחנו יודעים אבל מחמיצה את הסיפור המעניין באמת, באתר מעריב אונליין, 6 באוגוסט 2021 רותה קופפר, אתי הכפולה: שתי סדרות על אתי אלון, באתר כלכליסט, 23 בספטמבר 2020
לוקאס ונטורה

לוקאס דה סוזה ונטורה (בפורטוגזית: Lucas de Souza Ventura; נולד ב-19 במאי 1998 בלאופולדינה שבמינאס ז'ראיס, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת הפועל באר שבע מליגת העל. לוקאס ונטורה, באתר Transfermarkt לוקאס ונטורה, באתר Soccerway לוקאס ונטורה, באתר FootballDatabase.eu
מגדלור נוסי אלנהנה

מגדלור נוסי אלנהנה (באנגלית: Nosy Alañaña Light או Nosy Alagnagna Light או Île aux Prunes Light; בצרפתית: Phare de l'Île aux Prunes) הוא מגדלור פעיל בנוסי אלנהנה (צר'), מחוז טומאסינה (אנ') שבמדגסקר. מגדלור זה הוא המגדלור ה-24 הגבוה ביותר בעולם, והגבוה ביותר ביבשת אפריקה, עם גובה של 197 רגל (60 מטרים).‏ המגדלור, שנבנה מבטון ב-1931–1933, מתומן וצבוע בלבן, למעט החלק העליון, הפנס והמרפסת שצבועים בשחור. המגדלור פולט שלושה הבזקי אור לבנים במרווחים של חמש שניות כל 25 שניות. טווח הראות של הבזקי האור הוא 23 מיילים ימיים. List of Lights, Pub. 112: Western Pacific and Indian Oceans Including the Persian Gulf and Red Sea, הסוכנות הלאומית למודיעין חזותי וגאוגרפי, עמוד 525 מדיה וקבצים בנושא מגדלור נוסי אלנהנה בוויקישיתוף Lighthouses of Northern Madagascar, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (ארכיון) The Tallest Lighthouses, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (ארכיון) Lighthouses of Southern Madagascar, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (ארכיון) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מגדלור נוסי אלנהנה".
גאורגי קוסטוב

גאורגי בוגדאנוב קוסטוב (בבולגרית: Георги Богданов Костов;‏ 21 באוקטובר 1915, וארנה, ממלכת בולגריה – 1995, וארנה, בולגריה) היה דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי אשר בין השנים 1952–1956 כיהן כמיופה הכח הראשון בצירות של בולגריה בישראל. גאורגי קוסטוב נולד בווארנה. הוריו היו פליטי מלחמות הבלקן מתראקיה המערבית. מ-1934 נמנה עם חברי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה וכיהן כמזכיר ליגת הנוער העובד בווארנה (אנ'). במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1943 היה אסיר פוליטי ונכלא במחנה הריכוז גונדה וודה. ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת בבולגריה ועליית שלטון פרו-קומונסטי מונה קוסטוב למפקד המשטרה בווארנה, ובהמשך למנהל אזורי מטעם משרד הפנים הבולגרי. ב-29 בנובמבר 1948 הכירה ממשלת בולגריה בראשותו של גאורגי דימיטרוב במדינת ישראל, וב-4 בדצמבר כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ב-1952 נפתחה צירות בולגרית בתל אביב, קוסטוב מונה למיופה הכח הראשון של בולגריה בישראל וכיהן בתפקידו עד 1956. כמו כן כיהן כשגריר לא תושב של בולגריה בטורקיה. בין השנים 1956–1957 כיהן כראש עיריית וארנה. בין השנים 1958–1959 כיהן כקונסול דיפלומטי בשגרירות בולגריה במוסקבה, בין השנים 1958–1961 כיהן כשגריר בולגריה לקוריאה הצפונית, בין השנים 1963–1969 כיהן כשגריר בולגריה ברומניה, ובין השנים 1971–1973 כיהן כשגריר בולגריה בפולין. בין השנים 1966–1976 כיהן כחבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. גאורגי קוסטוב הלך לעולמו ב-1995 בווארנה. גאורגי קוסטוב ביוגרפיה, באתר archive.org (בבולגרית) גאורגי קוסטוב, באתר varna.bg (בבולגרית)
Willson

Willson הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית אש. הוא יצא לאור ב-6 בספטמבר 2024, בהוצאה עצמית. בשנת 2023, אש הייתה אמורה לצאת לסיבוב ההופעות "Fun While It Lasted Tour". עם זאת, היא הודיעה שהסיבוב בוטל ב-1 בפברואר 2023, בטענה שהיא כבר לא מרגישה "בריאה נפשית או עמידה מספיק כדי לחזור ולהופיע עדיין" ואילצה את עצמה לקחת הפסקה למען בריאותה הנפשית. ב-21 ביוני 2024, היא הופיעה לראשונה מזה יותר משנה; היא ביצעה את "Moral of the Story" עם נייל הורן במהלך סיבוב ההופעות שלו. שבוע לאחר מכן, ב-27 ביוני 2024, הודיעה אש שאלבום האולפן הבא שלה Willson ייצא לאור ב-6 בספטמבר 2024, והוא יהיה הראשון שלה כאמנית עצמאית. הסינגל המוביל, "Running Out of Time", יצא לאור ב-28 ביוני 2024. אש הוציאה את הסינגל השני והשלישי, "I Wanna Love You (But I Don't)" ו-"I hope you die first" ב-2 באוגוסט 2024. הערות "Don't Do Me Any Favors" מופיע רק בגרסה הפיזית של האלבום ומתויג כרצועה 10. האלבום Willson באתר אפל מיוזיק "Ashe cancels all tour plans to tend to 'struggles and wounds' with mental health". www.audacy.com (באנגלית). 2023-02-02. נבדק ב-2024-06-24. "At the Peak of Her Success, Ashe Disappeared. Now, She's Ready Discuss Why She Did It (Exclusive)". Peoplemag (באנגלית). נבדק ב-2024-08-23. Shahen Jr., Jim (22 ביוני 2024). "Concert review: Niall Horan brings good vibe, energy to SPAC". timesunion.com. נבדק ב-24 ביוני 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Ashe announces new album 'Wilson' set for September release » // MELODIC Magazine". www.melodicmag.com (באנגלית אמריקאית). 2024-06-28. נבדק ב-2024-08-23. Hastings, Hailey (2024-08-02). "What's New This Week: Olivia O'Brien, Maren Morris, And More!". The Honey POP (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-08-23. Release formats for Willson on August 30, 2024: "Willson". Apple Music (US). 30 באוגוסט 2024. נבדק ב-30 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה)
בדיאס

בִּדיָאס (בערבית: بدياس; באנגלית: Bedias) הוא כפר בנפת צור, מחוז דרום לבנון. הכפר שוכן בגובה כ-190 מ' מעל פני הים, כ-11 קילומטרים צפונית מזרחית לצור, כ-2 קילומטרים מזרחית לבורג' רחאל. החוקר פאלמר כתב בשנת 1881 שמקור השם בידיאס הוא שם פרטי של אדם (לא ידוע). בשנת 1875 מצא כאן ויקטור גרן כפר עם 450 תושבים מתוואלים וציין: "'כפר זה החליף כפר עתיק, כפי שמוכיחים האבנים המסותתות הבנויות בחלק מהמבנים הערביים. חמש דקות צפונית למקום הזה, ומעל הגדה הדרומית של הקסיימה, אשר זורם כאן בגיא עמוק, פגשתי הרבה אבני ריחיים עתיקות, שבורות, וקבר עתיק חצוב בסלע, בעל צורה של קבר פשוט, אבל מכוסה בגוש אבן מעוקל גדול...". בשנת 1881 ביקרה היישוב משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל (SWP) ותיארה את היישוב: "כפר בנוי מאבן, על ראש רכס, מוקף בעצי זית ואדמה לעיבוד. יש משק זית ליד הכפר. המים האספקה נגזרת מבורות ובארות מים." בשנת 2014 היו רשומים בבדיאס 1,101 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.[דרוש מקור] Palmer, E.H., The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer., Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 3 Conder, C.R.; Kitchener, H.H, The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology., כרך 1, London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 48 "קסיימה" הוא שמו של נהר הליטאני בחלקו המערבי. Guérin, V., Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (in French), כרך Vol. 3: Galilee, pt. 2., Paris: L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 56
Encuentros

Esquemas (באנגלית: Schemes) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית בקי ג'י. האלבום יצא לאור ב-10 באוקטובר 2024, על ידי חברות התקליטים קימוסבי רקורדס, סוני מיוזיק לטין ו-RCA רקורדס. האלבום Encuentros באתר אפל מיוזיק "Becky G to Release New Album 'Encuentros' in October, Shares New Single". 29 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Becky G embraces her sultry side with new track mercedes ft Oscar Maydon". 11 באפריל 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Becky G se prepara para prender fuego con su nueva canción 'Como Diablos'". 22 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה) Release formats for Encuentros on August 29, 2024: "Encuentros". Apple Music (US). 29 באוגוסט 2024. נבדק ב-29 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה)
איילה כרם

איילה כרם (נולדה בשנת 2001) היא מטפסת מקצועית ישראלית, סגנית אלופת אירופה (וילאר-סור-אולון 2024) בענף טיפוס בולדרינג. בשנים 2022, 2023 ו-2024 זכתה באליפות ישראל בטיפוס בקטגוריות הובלה ובולדרינג. באליפות העולם בטיפוס שנערכה באוגוסט 2023 בברן שבשווייץ באוגוסט סיימה במקום עשירי בקטגוריית בולדרינג. באליפות אירופה בטיפוס שנערכה בוילאר-סור-אולון שבשווייץ באוגוסט-ספטמבר 2024 זכתה במדליית כסף בקטגוריית בולדרינג. מדיה וקבצים בנושא איילה כרם בוויקישיתוף איילה כרם, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל באתר איגוד הטיפוס העולמי - IFSC שמרו על התואר: איילה כרם ונמרוד מרקוס אלופי ישראל בטיפוס הובלה, באתר ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג התאחדות הטיפוס בישראל, איילה כרם ונמרוד מרקוס אלופי ישראל בהובלה לשנת 2022, באתר ilca.org.il, ‏2022-11-11 איילה כרם ויוני כץ אלופי ישראל בטיפוס, באתר ערוץ הספורט, 23 בפברואר 2024 אסי ממן, ‏מרשים: איילה כרם במקום ה-10 בעולם בבולדרינג, באתר ONE‏, 5 באוגוסט 2023 אורן אהרוני, עשתה היסטוריה: איילה כרם סגנית אלופת אירופה בטיפוס בולדרינג, באתר ישראל היום, 31 באוגוסט 2024 היסטוריה: איילה כרם סגנית אלופת אירופה בטיפוס בולדרינג, באתר ערוץ הספורט, 31 באוגוסט 2024
ולדימיר מוטיל

ולדימיר מוטיל (ברוסית: Владимир Яковлевич Мотыль;‏ 26 ביוני 1927 – 21 בפברואר 2010) היה שחקן, במאי קולנוע ותסריטאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 2003 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. הוא ידוע בעיקר כבמאי סרט קולנוע "השמש הלבנה של המדבר". ולדימיר מוטיל נולד בשנת 1927 בלפל (אז בתחומי ברית המועצות כיום בבלארוס למשפחה יהודית. אביו היה מסגר, נעצר בשנת 1930 והואשם בריגול נגד המדינה. הוא נשלח למחנה סולובקי בו נפטר בשנת 1931. אמו עבדה במערכת החינוך. רוב שנות הילדות מוטיל עבר באזור הרי אורל אליו הם גורשו. סבו וסבתו גורשו לאזור המזרח הרחוק הרוסי, חזרו לבלארוס הסובייטית ונהרגו בגטו בתקופת הכיבוש הנאצי. בשנת 1948 מוטיל סיים לימודים במכון לתיאטרון בסברדלובסק. הוא היה במאי ושחקן של מספר תיאטראות בסברדלובסק ובסביבתו. בשנת 1957 הוא התחיל לעבוד באולפני הקולנוע של סברדלובסק. באותה שנה הוא סיים לימודי היסטוריה באוניברסיטה בסברדלובסק. בשנת 1963 מוטיל ביים את סרטו הראשון כבמאי עצמאי. הסרט צולם באולפני קולנוע בדושנבה. הסרט זכה במספר פרסים. בשנת 1967 מוטיל סיים עבודה על סרט "ז'ניה, ז'נייצ'קה וקטיושה" על אירועי של מלחמת העולם השנייה. מוטיל היה שותף לכתיבת תסריט ביחד עם בולאט אוקוג'אבה. הסרט הוכרז כ"מזיק" וקיבל ביקורות שליליות בתקשורת. בכל זאת הוא הוקרן בבתי קולנוע זניחות. מוטיל הציג את סרטו לסגל הצי הצפוני. הקרנה הייתה מוצלחת וקציני הצי כתתו מכתב חיובי. מוטיל כתב מכתב לאלכסיי קוסיגין שהסכים להרחיב את הקרנות הסרט. בסופו של דבר הסרט זכה להצלחה מסחרית ונמכרו כ-24.5 מיליון כרטיסים. למרות זאת אולפני קולנוע נמנעו לתת למוטיל לביים סרטים נוספים. בשנת 1969 מוטיל ביים סרט "השמש הלבנה של המדבר". מנהל "מוספילם" לא היה מרוצה מהתוצאה ועיכב הוצאת הסרט להקרנות רחבות. לפי עדות של אלכסיי לאונוב שראה את הסרט הוא וקוסמונאטים נוספים פנו ללאוניד ברז'נייב. לאחר שברז'נב ראה את סרט הוא שוחרר להקרנות. עד לשנת 1970 את בסרט ראו 50 מיליון צופים. למרות ההצלחה סרט לא קיבל פרסים בתקופת ברית המעוצות ורק בשנת 1998 צוות קיבל פרס הפדרציה הרוסית. בשנת 1975 מוטיל סיים עבודה על סרט "כוכב האושר שובה הלב". לרוב סרטי של מוטיל מוזיקה נכתבה על ידי חברו איסאק שוורץ. בסוף שנות ה-70 מוטיל החל ללמד בימוי. כמו כן הוא היה מנהל אמנותי של אולפנים לסרטי עלילה בטלוויזיה. בשנת 2004 מוטיל ביים סרט שמבוסס בין היתר על אירועים שהתרחשו במשפחתו. סרט הוקרן לראשונה בטלוויזיה לאחר פטירת הבמאי. בסך הכול מוטיל ביים 11 סרטים. מוטיל היה נשוי לשחקנית ליודמילה פודארוייבה. לזוג נולדה בת. בשנת 1962 הם התגרשו ומוטיל התחתן עם שחקנית ראיסה קורקינה. בשנת 1968 הם התגרשו ומוטיל חזר לפודארוייבה. על פעילותו בתחום הקולנוע מוטיל קיבל עיטור בשנת 1996, פרס הפדרציה הרוסית (1998) ותואר אמן העם של הפדרציה הרוסית (2003). בפברואר 2010 מוטיל הרגיש לא טוב, הועבר לבית חולים אך נפטר כעבור שבועיים. הוא נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה. ולדימיר מוטיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולדימיר מוטיל, באתר AllMovie (באנגלית) ולדימיר מוטיל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביוגרפיה (ברוסית) ולדימיר מוטיל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
זינובי ויסוקובסקי

זינובי ויסוקובסקי (ברוסית: Зиновий Моисеевич Высоковский;‏ 28 בנובמבר 1932 – 3 באוגוסט 2009) היה שחקן וסטנדאפיסט סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 2003 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. זינובי ויסוקובסקי נולד בשנת 1932 בטגנרוג למשפחה יהודית. אביו מואיסיי היה מנהל חשבונות במפעל מקומי. בשנת 1952 ויסוקובסקי סיים בית ספר עם מדליית זהב ונסע למוסקבה במטרה להתקבל ללימודי משחק. הוא לא עבר את בחינות קבלה, חזר לטגנרוג והחל ללמוד הנדסה. בשנת 1956 הוא קיבל תואר מהנדס בקרה תוך סיום לימודים בהצטיינות. כשנה הוא עבד במקצוע ברוסטוב על דון. בשנת 1957 ויסוקובסקי התקבל ללימודים בבית ספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב. בשנת 1961, לאחר סיום לימודים, ויסוקובסקי החל לשחק על במת תיאטראות במוסקבה. בשנת 1967 הוא התקבל לסגל "תיאטרון סאטירה" ועבד בתיאטרון זה עד לשנת 1987. בשנת 1987 ויסוקובסקי עזב את התיאטרון והתרכז בהופעות סטנד אפ ובטלוויזיה. הועפות אלו זכו להצלחה. ויסוקובסקי זכה לפופולריות על תפקידו בתוכנית טלוויזיה "בית קפה 13 כסאות" (הוא היה גם מחבר של מספר סיפורי הומר שהוצגו בתוכנית). על תפקיד זה הוא זכה בתואר "פעיל אמנות מוערך" מפולין. בשנת 2003 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. בשנת 2002 ויסוקובסקי פרסם ספר על חייו. בנוסף לעבודות בתיאטרון ויסוקובסקי שיחק בכ-20 סרטי קולנוע. בשנים אחרונות ויסוקובסקי סבל מסוכרת ובעיות בכליות. ב-3 באוגוסט 2009 הוא הובא לבית חולים במצב קשה ונפטר כעבור מספר ימים. הוא נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה. אתר האינטרנט הרשמי של זינובי ויסוקובסקי זינובי ויסוקובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זינובי ויסוקובסקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביוגרפיה (ברוסית) ריאיון של חייו של ויסוקובסקי
חכימי

האם התכוונתם ל... אשרף חכימי – כדורגלן מרוקאי יוני חכימי – ראש המועצה המקומית פרדס חנה-כרכור תהילה חכימי – משוררת וסופרת ישראלית חכים