laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר פאוול (קולורדו)

הר פאוול (באנגלית: Mount Powell) הוא ההר גבוה ברכס גור, בהרי הרוקי, במדינת קולורדו שבארצות הברית. גובהו של הר פאוול 4,135 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 926 מטרים מעל סביבתו. ההר הוא ההר ה-88 בגובהו באמריקה הצפונית, ההר ה-71 בגובהו בארצות הברית וה-36 בגובהו בקולורדו. ההר ממוקם במדבר איגלז נסט (מדבר קן הנשרים), כ-13.7 קילומטרים צפונית-מזרחית מהעיירה וייל.  ההר ממוקם על קו פרשת המים המפריד בין היער הלאומי וייט ריבר, לבין היער הלאומי אראפאהו. ההר נקרא על שם ג'ון וסלי פאוול, אשר טיפס לפסגת ההר בשנת 1868. פסגת פאוול - הר נוסף בקולורדו על שם אותו אדם. • Mike Garratt, Bob Martin, Colorado's High Thirteeners: A Climbing and Hiking Guide, PP 3-4 • Randy Jacobs, Robert M. Ormes, Guide to the Colorado Mountains, P 143 הר פאוול באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגות הגאולוגים - פסגות הקרויות על שם אנשי הסקר הגאולוגי של קולורדו הר פאוול באתר peakbagger הר פאוול באתר summitpost הר פאוול באתר alltrails תצלומי מסלול הטיפוס על הר פאוול תמונות מהטיפוס על הר פאוול תיאורי טיפוס ותיאור מסלול הטיפוס על הר פאוול באתר 14ers.com הר פאוול, סרטון באתר יוטיוב מזג אוויר עדכני עבור הר פאוול סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר פאוול מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
הינדי

הִינְדִי (हिन्दी; ידועה גם כהינדית ולעיתים מכונה הודית) היא שפה מקבוצת השפות ההודו-איראניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות. ההינדי היא השפה המדוברת ביותר בהודו, ואחת מן השפות המדוברות ביותר בעולם. כ-250 מיליון איש בהודו מגדירים את ההינדי כשפת אמם. בעיקר במדינות מאדהיה פרדש, ואוטר פרדש וכן בבירה דלהי. אך קשה מאוד לאמוד מספר מדויק עקב הניבים הרבים והשונים. השפה התפתחה מפראקריט (ניב אזורי) של הסנסקריט מעורב בפרסי (שפה פרסית של ראשית ימי הביניים שהגיעה עם הכובשים המוסלמים). הסעיף ה-17 בחוקה הפדרלית של הודו עוסק במעמד הרשמי של ההינדי בתוך הקהילייה ההודית. בחוקה מפורט כיצד תפקידו של האיחוד הוא לקדם את פריסת השפה בכל רחבי המדינה, ולפתח אותה כך שהיא תיתפס כאמצעי ביטוי ייחודי בכל המרחב התרבותי של הודו, ומדוע על הממשלה הפדרלית לשמור על צביון השפה והעושר המיוחד שלה. החזון הראשוני של הממשלה הפדרלית שההינדי תהיה השפה הרשמית היחידה בהודו עד שנת 1965, אך חזון זה נתקל בהתנגדות רבה מצד תושבי הודו שהינדי אינה שפת אמם, בייחוד באזור הדרום (טאמיל נאדו למשל, ראה המחאות בטאמיל נאדו כנגד השפה ההינדית). בעקבות ההתנגדות החליטה הממשלה להנהיג את ההינדי יחד עם האנגלית. האנגלית, שהייתה שפת השלטון בהודו בתקופה הקולוניאלית, שימשה ועדיין משמשת את מערכת בתי המשפט במדינה. עם זאת, ההינדי משמשת כמאחדת ברוב התחומים הפדרליים כיום. האזרח ההודי הממוצע לומד כיום לשוחח בשלוש שפות: הינדי, אנגלית ושפת המחוז בו הוא חי. עד היום, מעמד ההינדי נשאר במחלוקת והוא נידון בבתי משפט. ב-2010 בית המשפט בגוג'ראט קבע כי ההינדי אינה יכולה להיות מוגדרת כשפה הרשמית היחידה בהודו, מפני שהחוקה לא מזכירה זאת באופן נחרץ. כמו שפות הודו-איראניות נוספות, הינדי נחשבת לצאצא ישיר של צורה מוקדמת של סנסקריט. הינדי התפתחה כצורת דיבור פגומה, כעגה מהשפה פראקריט, במאה השביעית לספירה. ההינדי הסטנדרטית מבוססת על דיאלקט קאריבולי, העגה של האזורים סביב דלהי, שהחליפו דיאלקטים מוקדמים יותר כגון אורדו - אף היא צורה של הינדוסטנית - יוקרה לינגוויסטית שהתגבשה בסוף המאה ה-19, והתערבבה עם כמות נכבדת של פרסית. ב-1881 החליפה ההינדי את השפה אורדו בביהר, וכך הייתה למדינה הראשונה בתוך הפדרציה ההודית שאימצה באופן רשמי את ההינדי. לאחר קבלת העצמאות מבריטניה, האספה המכוננת אימצה את ההינדי כשפה רשמית בכל הודו ב-14 בספטמבר 1949, וכיום מציינים יום זה כ"יום ההינדי". שיחון הינדי למטיילים טבלת מערכת תווים לכתב דבאנאגרי מקורות ההינדית הינדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על-פי מפקד האוכלוסין בהודו ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אויגן, דוכס וירטמברג (1758–1822)

אויגן, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Eugen von Württemberg;‏ 21 בנובמבר 1758 – 20 ביוני 1822), היה דוכס וירטמברג, ואחיו של פרידריך הראשון, מלך וירטמברג. אויגן נולד ב-21 בנובמבר 1758 בשוודט על האודר, לפרידריך אויגן, שהיה מאוחר יותר דוכס וירטמברג, ולפרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה. אויגן התחנך על ידי יוהאן גאורג שלוסר, גיסו של יוהאן וולפגנג פון גתה. אויגן הצטרף לצבא הפרוסי והוצב ברגימנט ההוסארים ה-4 בשלזיה. בשנת 1795 מונה אויגן למושל המבצר גלוגאו. בקרב ינה-אאורשטדט פיקד אויגן על עתודת הפרשים של הצבא הפרוסי, וב-18 באוקטובר 1806 הוכה על ידי ז'אן ברנדוט. לאחר מכן התיישב אויגן בקרלסרוהה, ובספטמבר 1806 הביא את קרל מריה פון ובר לחצרו כקפלמייסטר. משנת 1820 היה אויגן חבר בפרלמנט של וירטמברג, על אף שלא השתתף אישית בישיבות, אלא שלח את נציגו הרוזן קרל ריישאך. ב-20 ביוני 1822 מת אויגן במיינינגן, והוא בן 64 שנים. ב-21 בינואר 1787 התחתן אויגן עם לואיזה, נסיכת שטולברג-גדרן, בתם של כריסטיאן קרל, נסיך שטולברג-גדרן ואלאונורה, רוזנת רויס-לובנשטיין, ממנה נולדו לו 5 ילדים: אויגן, דוכס וירטמברג (1788–1857), התחתן עם מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט, ולאחריה התחתן עם הלנה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג לואיזה, דוכסית וירטמברג (1789–1851), התחתנה עם אוגוסט, נסיך הוהנלוהה-אהרינגן גאורג פרדיננד, דוכס וירטמברג (1790–1795) היינריך, דוכס וירטמברג (1792–1797) פאול וילהלם, דוכס וירטמברג (1797–1860), התחתן עם מריה סופיה, נסיכת טורן וטקסיס מדיה וקבצים בנושא אויגן, דוכס וירטמברג בוויקישיתוף
פסגת פאוול

פסגת פאוול (באנגלית: Powell Peak) היא הר במחוז גראנד במדינת קולורדו שבארצות הברית.  גובהה של הפסגה 4,016 מטרים מעל פני הים. ההר מתנשא לגובה של 112 מטרים מעל סביבתו. הפסגה היא ההר ה-512 בגובהו בקולורדו. הפסגה נקראת על שם ג'ון וסלי פאוול. הר פאוול (קולורדו) - הר נוסף בקולורדו על שם אותו אדם. • James Dziezynski, Best Summit Hikes in Colorado, P 140 פסגת פאוול באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית תצלום לוויין של פסגת פאוול פסגת פאוול באתר peakbagger פסגת פאוול באתר summitpost תיאורי טיפוס על פסגת פאוול באתר 14ers.com פסגת פאוול באתר climb13ers.com תחזית מזג אוויר לפסגת פאוול לפי גבהים סטטיסטיקות מזג אוויר עבור פסגת פאוול מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי לפי מקור אחר, גובה הפסגה 4,028 מטרים מעל פני הים מידע על התנשאות ההר
מאוריציו קטלאן

מאוריציו קַטֶלאָן (באיטלקית: Maurizio Cattelan;‏ 21 בספטמבר 1960) הוא אמן פלסטי איטלקי, הפועל באיטליה ובארצות הברית. הוא נודע, בין השאר, בפסליו הסטיריים, כמו "השעה התשיעית" (La Nona Ora) (1999) שבה הציג את דמותו של האפיפיור באותה תקופה, יוחנן פאולוס השני, כשהוא מופל ארצה על ידי מטאוריט, "הוא" (2001) שבו הראה תלמיד מתפלל שפניו מקרוב נראים כפניו של היטלר, ו"האהבה נשארת לנצח" (1997). מאוריציו קטלן יצר את יצירות האמנות החשובות ביותר שלו ב-Viale Bligny 42 במילאנו, שם הוא התגורר במשך שנים רבות. קטלאן, יליד פדובה, התחיל את הקריירה האמנותית ב-שנות ה-1980 בעיר פורלי בשיתוף פעולה עם אמנים מקומיים. השתתף לראשונה בתערוכה בשנת 1991 בגלריה לאמנות מודרנית בבולוניה עם היצירה "Stadium" -שולחן כדורגל ארוך מאוד כשמשני צדיו שתי שורות שחקנים - הלבנים - שחקני המילואים של קבוצת A.C.Cesena מול שחורים - פועלים סנגלים שעבדו באזור ונטו. יצירותיו משלבות פיסול עם מיצג, אך לעיתים קרובות כוללות אירועים מסוג "הפנינג", פעולות פרובוקטיביות, קטעי תיאטרון, מילות הסברה על שלטים המלווים יצירות אמנות שלו או של אחרים, מאמרים ראשיים ללא מקור. יחד עם פאולה מנפרין ודומיניק גונסאלס-פרסטר הוציא לאור את כתב העת Permanent Food ויחד עם ג'וני ועלי סאבטוניק - את כתב העת "צ'ארלי" (Charley). לפעמים עבד עם המגזין לאמנות עכשווית Flash Art. בספטמבר 2010 יחד עם הצלם פיירפאולו פרארי הקים את הפרויקט "Toilet Paper". יצירתו "אמריקה" משנת 2016, מציגה אסלה עשויה מזהב. ב-2017 סירב מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים לבקשת הבית הלבן להציג את היצירה נוף מושלג שצייר ואן גוך באגף מגורי הנשיא, והציע את אמריקה כחלופה. היצירה נגנבה מארמון בלנהיים, שבו הוצגה בהשאלה ממוזיאון גוגנהיים. ב-2019, לאחר כמעט 15 שנים שבהם הפסיק את פעילותו, הציג את היצירה "Comedian" שהורכבה מבננה שהדביק לקיר התצוגה בסרט דביק. 2 גרסאות של היצירה נמכרו ב-120,000 דולר. היצירה עוררה סערה ושאלה בגבולות האומנות. קטלאן מחלק את זמנו בעיקר בין מילאנו לניו יורק. מדיה וקבצים בנושא מאוריציו קטלאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאוריציו קטלאן (באיטלקית) לורה רייזמן, ניו יורק טיימס, מאוריציו קטלאן: "זהב ורובים הם החלום האמריקאי", באתר הארץ, 8 במאי 2024 מאוריציו קטלאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאוריציו קטלאן, באתר Discogs (באנגלית) אורין ויינברג, יצירת אמנות של בננה תלויה על קיר נמכרה ב-120 אלף דולר - ונאכלה, באתר ynet, 8 בדצמבר 2019 שירות כלכליסט, באמנות כמו באמנות: אכל יצירה ששוויה 120 אלף דולר, באתר כלכליסט, 8 בדצמבר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אויגן, דוכס וירטמברג

האם התכוונתם ל... קרל השני אויגן, דוכס וירטמברג (1728–1793), דוכס וירטמברג בין השנים (1737–1793) לודוויג אויגן, דוכס וירטמברג (1731–1793), דוכס וירטמברג בין השנים (1793–1795) פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג (1732–1797), דוכס וירטמברג בין השנים (1795–1797) אויגן, דוכס וירטמברג (1758–1822) – בנו של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג אויגן, דוכס וירטמברג (1788–1857) – בנו של אויגן, דוכס וירטמברג (1758–1822) אויגן, דוכס וירטמברג (1820–1875) – בנו של אויגן, דוכס וירטמברג (1788–1857) אויגן, דוכס וירטמברג (1846–1877) – בנו של אויגן, דוכס וירטמברג (1820–1875)
רוברט וילקי

רוברט ליאון וילקי (באנגלית: Robert Leon Wilkie; נולד ב-2 באוגוסט 1962) הוא עורך דין ואיש ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית. קודם לכן, כיהן כעוזרו של מזכיר ההגנה לענייני משאבי אנוש ומוכנות, יועץ המשפטי הראשי של מזכיר ההגנה ועוזר מזכיר ההגנה למשאבי אנוש. קצין מודיעין (במיל') בצי ארצות הברית. וילקי נולד בפרנקפורט שבגרמניה, למד בית ספר יסודי פרטי במחוז וילטשייר באנגליה, ובבית ספר תיכון בארצות הברית. הוא בנו של קצין ארטילריה בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט קולונל. וילקי גדל בבסיס הצבאי פורט בראג בקרוליינה הצפונית. וילקי קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת וייק פורסט בקרוליינה הצפונית, ותואר במשפטים (ׂJD) מאוניברסיטת לויולה שבלואיזיאנה, ובנוסף השלים תואר שני במשפט בינלאומי והשוואתי (LLM) מאוניברסיטת ג'ורג'טאון. רוברט וילקי החל את הקריירה המקצועית שלו בקונגרס, כיועץ לסנאטור השמרן ג'סי הלמס, ולאחר מכן כיועץ משפטי לאחד מחברי הקונגרס. עבד גם בשתי ועדות של בית הנבחרים (ועדת יחסי החוץ וועדת לענייני אירופה). בשנת 1997 החל לייעץ למנהיג ברוב בסנאט, טרנט לוט, בענייני ביטחון גלובלי. לאחר מכן, היה יועץ מיוחד נשיא לענייני ביטחון לאומי, ויועץ מדיניות לקונדוליזה רייס ולסטיבן הדלי (שניהם היו היועצים לביטחון לאומי). בעבודתו שם פיתח תכנון אסטרטגי ליישום כמה מתוכניות הממשל (ברית מוסקבה, והתרחבות נאט"ו, למשל). ב-20 ביוני 2006 מינה אותו הנשיא ג'ורג' ווקר בוש לתפקיד היועץ המשפטי למזכיר ההגנה, ומינוי אושר בסנאט ב-30 בספטמבר אותה שנה. בכהונתו בתפקיד, חיבר וילקי תזכיר ובו הנחיות שקבעו שהעדות בקונגרס של אנשי מחלקת ההגנה תהיה מותרת רק לבעלי תפקידים שמונו בידי הנשיא ולקצינים בכירים. הנחיות אלו עוררו ביקורת, בהיותן מקשות על חקירה יסודית של מלחמת עיראק, ונטען כי לפנטגון לא הייתה הסמכות להוציא הנחיות כאלה. אחרי כמה שנים, החל לשמש יועץ בכיר לסנאטור טום טיליס מקרוליינה הצפונית. ב-25 ביולי 2017, מינה אותו הנשיא דונלד טראמפ לתפקיד עוזר מזכיר ההגנה לענייני משאבי אנוש ומוכנות, ולכן עזב את משרדו של הסנאטור טיליס. הוא נכנס לתפקידו זה ב-30 בנובמבר באותה שנה. לאחר פיטורי דייוויד שולקין מתפקיד המזכיר לענייני חיילים משוחררים, הודיע הנשיא שווילקי ישמש כמזכיר בפועל. לאחר שמועמד הנשיא למזכיר קבוע, רופאו האישי רוני ג'קסון, הסיר מועמדותו, הודיע טראמפ ב-18 במאי 2018 שווילקי הוא מועמדו החדש לתפקיד זה. ב-23 ביולי באותה שנה, אושר מינויו לתפקיד זה, ברוב של 9–86. ב-30 ביולי הושבע לתפקיד והחל את כהונתו. מדיה וקבצים בנושא רוברט וילקי בוויקישיתוף שם התואר באנגלית הוא "Under Secretary of Defense for Personnel and Readiness"
איליה גורביץ'

איליה גורביץ' (באנגלית: Ilya Gurevich; נולד ב-8 בפברואר 1972, קייב, ברית המועצות (כיום אוקראינה)) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני-אמריקאי בדרגת רב אמן. איליה גורביץ' נולד בקייב. בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1983 הוא זכה באליפות ארצות הברית בשחמט לתלמידי בתי הספר. בשנת 1984, בגיל 12, הוא ניצח באליפות העולם לצעירים עד גיל 14. בגיל 18 הוא ניצח באליפות העולם לנוער (והקדים את אלכסיי שירוב, שסיים במקום השני). בשנת 1992 בתחרות ברינו גורביץ' סיים במקום השני אחרי גרגורי קיידנוב ובשיקגו הוא סיים במקום השני אחרי רומן ג'ינג'יחאשווילי. בשנת 1985 הוענקה לגורביץ' דרגת רב אמן. בשנת 1993 בתחרות בבוסטון הוא סיים במקום ה-5 (ניצח ג'ואל בנג'מין). בשנת 1999 בתחרות לזכר ברונשטיין הוא זכה במקום השני. הוא הפסיק להשתתף בתחרויות[דרושה הבהרה] ועבר לעבוד בבורסה לניירות ערך. איליה גורביץ', באתר צ'סגיימס (באנגלית) איליה גורביץ', באתר פיד"ה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט

מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט (בגרמנית: Mathilde Prinzessin zu Waldeck und Pyrmont; 10 באפריל 1801 - 13 באפריל 1825), הייתה בתו של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואשתו של אויגן, דוכס וירטמברג. מתילדה נולדה ב-10 באפריל 1801 ברהודן לגאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של אוגוסט השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן וכריסטינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג. ב-21 בינואר 1817 התחתנה מתילדה עם אויגן, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים. ב-13 באפריל 1825 מתה מתילדה בבאד קרלסרוהה, בעת לידת בנה וילהלם אלכסנדר, ולאחר מותה התחתן בעלה עם הלנה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג. ב-21 בינואר 1817 התחתנה מתילדה עם אויגן, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים: מריה, דוכסית וירטמברג (1818–1888), התחתנה עם קרל השני, רוזן הסן-פיליפסטאל אויגן, דוכס וירטמברג (1820–1875), התחתן עם מתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה וילהלם אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1825) מדיה וקבצים בנושא מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט בוויקישיתוף מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט (בגרמנית)
ניק מוחמד

ניקולס ג'ורג' מוחמד (באנגלית: Nicholas George Mohammed; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא קומיקאי ושחקן אנגלי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור ניית'ן שלי בסדרה "טד לאסו"; עבורו היה מועמד לשני פרסי אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית. מוחמד נולד בעיר לידס שבאנגליה. הוא התחנך בבית הספר התיכון אבי גריינג'. הוא דחה הצעה ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', ובחר ללמוד בסנט איידן קולג' של אוניברסיטת דרהאם. שם ניגן בכינור בתזמורת האוניברסיטה. פעמיים נבחן לתיאטרון דרהאם רביו אבל נכשל, ובמקום זה השתתף בחוג הקומדיה המקומי. אחרי שסיים תואר ראשון בהצטיינות בגאופיזיקה, המשיך ללימודי דוקטורט בסייסמולוגיה במגדלן קולג' בקיימברידג', והייתה לו משרה בחברת נפט. ההתעניינות שלו בתחום הקומדיה הניעה אותו לעשות אודישן לפוטלייטס, אותו עבר בהצלחה. בעקבות הופעה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו פנה אליו מפיק של ה-BBC. לאחר מכן עזב את קיימברידג' בלי לסיים את הדוקטורט כדי לקדם את הקריירה שלו כקומיקאי. מוחמד השתתף בעונה השנייה של הסדרה "Reggie Perrin" של ערוץ BBC One, והגיש את הסדרה הקומית "The King Is Dead" של ערוץ BBC Three לצדם של סיימון בירד וקייטי ויקס. הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות "Pete & Dud: The Lost Sketches", "מירנדה", "How Not to Live Your Life", ו-"Life's Too Short". עוד הופיע בפרק בתוכנית הרדיו הקומית מוזיקלית "Alex Horne Presents The Horne Section" של רדיו 4. בהמשך להצלחת תוכנית הרדיו הראשונה שלו "Quarters" ששודרה ברדיו 4 של ה-BBC, שודרה תוכנית שנייה בשם "Nick Mohammed in Bits" וזכתה לשבחי הביקורת. מוחמד היה בצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "Sorry, I've Got No Head" של ערוץ CBBC שהייתה מועמדת לפרס באפט"א. בשנת 2010 הופיע עם אנג'לוס אפיתמיו (Angelos Epithemiou) בסיור הופעות לאומי. הוא שיחק בתפקיד משנה בכל שלוש העונות של הסדרה הקומית "דריפטרס". מוחמד פיתח את התוכנית "The Making of Mr. Swallow" עבור ה-BBC, והוא כתב וכיכב בדרמה הקומית "Magic" עבור ערוץ 4. עוד הופיע בתפקיד מיסטר לאב בסדרה "Hank Zipzer" של ערוץ CBBC. הוא הופיע בפרק האחרון בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "דוד שלו" ואחר כך הופיע בשישה פרקים של הסדרה. ב-2015 הצטרף מוחמד לצוות שחקני קומדיית המצבים של רשת ITV "החבר'ה מהלשכה". מוחמד כתב וכיכב בשתי עונות של הקומדיה "Detective Sergeant Nick Mohammed", שמתרחשת בתחנת משטרה, עבור רדיו 4 של ה-BBC. ב-2018 דיבב מוחמד את הדמות של חזרזיר בסרט הקולנוע "כריסטופר רובין" בהפקת סרטי וולט דיסני. בשנת 2020 יצר, כתב וכיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית "סוכן חשאי" לרשת Sky One לצידו של דייוויד שווימר. החל מאותה שנה הוא משחק את עוזר המאמן ניית'ן שלי בקומדיית המצבים "טד לאסו". מדיה וקבצים בנושא ניק מוחמד בוויקישיתוף ניק מוחמד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניק מוחמד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניק מוחמד באתר Spotlight "Nick Mohammed: a profile of the up-and-coming comedian (pg.8–9)". Durham First. Autumn–Winter 2011. "Send in the clowns". Varsity (Cambridge). 25 בפברואר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Nick Mohammed's heart "lies in Durham"". Palatinate (newspaper). 6 בדצמבר 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Interview: Jonny Sweet and Nick Mohammed". The Cambridge Student. 11 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-2011-07-12. נבדק ב-2018-05-23. {{cite news}}: (עזרה) "Cambridge Footlights Alumni 2000–". Footlights Official Website. אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה) Nick Mohammed In Bits
מחפשת בעל על ארבע

מחפשת בעל על ארבע הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 1993 בבימויו של שמעון אזולאי, עם יהודה בארקן ואיילת קורץ בתפקידים הראשיים. העלילה היא על קשר רומנטי שמתפתח הודות לכלבי פודל של שני בני זוג. הפקת הסרט החלה במאי 1993. התסריט נכתב על ידי חגית מאור וירון זליג לפי סיפור של יהודה בארקן שגם הפיק את הסרט בעזרת כספים שגייס ממשקיעים פרטיים. זה היה סרטו הראשון של שמעון אזולאי כבמאי. הסרט צולם בחודשים ספטמבר-אוקטובר 1993 באולפני ג.ג נווה אילן. הסרט נחל כישלון קופתי צורב, והביא את המפיק יהודה בארקן לידי הכרזה על פשיטת רגל. מיקי (יהודה ברקן) הוא רווק בעל מוסך ליד תחנת הרכבת בבנימינה. ביחד עם חבריו, פליקס (אריה מוסקונה) ובוהדנה (יגאל עדיקא) הם נוהגים "לעקוץ" לקוחות שלא מבינים דבר ברכב. הם מתבוננים בצוות המצלם סרטון פרסומת בתחנה. מנהל חברת הפרסום הוא אילן ורדי (פולי רשף) ומנהלת ההפקה היא דניאלה (איילת קורץ). אילן ודניאלה מנהלים רומן שאילן מסתיר מאשתו (רובי פורת-שובל). הרכב של אילן מתקלקל, מיקי וחבריו עוקצים אותו וגובים ממנו סכום מופרז. דניאלה רואה ומבינה את הרמאות, אך לא אומרת דבר כי היא בסכסוך עם אילן, שבינתיים לא רוצה להתגרש. מיקי גר בחווה עם סוסים ומארח בחוותו את שלומית לה הוא קורא שלויימה (אילור הרפז), ביתו של חבר ילדות שלו שבאה לישראל להתגייס לצה"ל. דניאלה היא גרושה ומתגוררת לבד עם כלבת הפודל בשם אלכסיס. וטרינר (יהודה אפרוני) ממליץ לה למצוא שידוך מתאים לכלבה. היא מפרסמת בעיתון מודעה - מחפשת בעל על ארבע לכלבתה. היא מוצפת בפונים, אך דוחה את כולם וביניהם עורך הדין גביזון (גד קינר) שמתעקש לערוך חוזה משפטי מחייב. מיקי מגיע אליה עם כלב הפודל שלו בוגי ומתקבל מיד. הכלבים מסתדרים ביניהם ובין מיקי ודניאלה מתפתח רומן אהבה למגינת ליבו של אילן. מיקי נשכר להופיע בסרט פרסומת של חברה יפנית. במסיבה לרגל סיום הצילומים הוא רואה את דניאלה ואילן מתווכחים והוא חושב שהם מתגפפים. הוא נעלב וחוזר לביתו עם כלבו בוגי. הוא לא עונה לצלצולי הטלפון של דניאלה שמחליטה לקבל את הצעת היפנים להסריט בחו"ל. לבסוף הכלב בוגי בורח ממנו כדי לפגוש באהובתו אלכסיס. אילן מבקש ממנהל מחלקת התברואה שטיגליץ (מוסקו אלקלעי) לתפוס את כלבתה של דניאלה כדי שלא תוכל לעזוב את הארץ. שטיגליץ שולח את פקחיו לביתה של דניאלה, אך הכלבים מתגברים עליהם בתחבולות שונות. מיקי מבין שהכלב שלו ברח לדניאלה. הוא מגיע לביתה ומוצא מכתב שהשאירה לו, ובו היא כותבת שהיא אוהבת אותו, ושהיא הפסיקה את הקשר עם אילן. מיקי ממהר לנמל חיפה. דניאלה וכלבתה כבר על הספינה העומדת להפליג. הכלבה בורחת ממנה כדי לפגוש את הכלב בוגי כלבו של מיקי. מיקי עולה על מנוף המביא אותו לתוך האוניה, והוא מציע לדניאלה להצטרף אליו. היא נענית והמנוף שולף אותם למטה, לקול מחיאות הכפיים של הנוסעים ושני הכלבים. "מחפשת בעל על ארבע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מחפשת בעל על ארבע", באתר ספר הקולנוע הישראלי "מחפשת בעל על ארבע", באתר אידיבי "מחפשת בעל על ארבע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מחפשת בעל על ארבע, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ג. עיטור, גם אחרים מלהקים, חדשות, 6 במאי 1993 רן בן נון, מושבניק ועולה חדש מתאהבים בשפינוזה, חדשות, 30 באוגוסט 1993 רן בן נון, מיועד לכל המשפחה, חדשות, 12 באוקטובר 1993 יצחק דנון, ‏יהודה ברקן מסכים להכרזתו כפושט רגל ולכינוס נכסיו, באתר גלובס, 4 בפברואר 2001 יצחק דנון, ‏בקשה להתראת פשיטת רגל נגד יהודה ברקן בטענה שלא פרע חוב של 445 אלף שקל, באתר גלובס, 2 בינואר 2001
גנאדי גינזבורג

גנאדי גינזבורג (ברוסית: Геннадий Гинзбург; נולד ב-11 באוגוסט 1971) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אוקראיני-גרמני בדרגת רב-אמן. גנאדי גינזבורג נולד באלצ'בסק (ברית המועצות, כיום באוקראינה) ולמד שחמט בבית הספר לשחמט אצל גנאדי קוזמין. השתתף בשנת 1990 באליפות אוקראינה הסובייטית בשחמט וסיים במקום ה-8 (ניצח מיכאיל ברודסקי). בשנת 1992 סיים במקום השני. בשנת 1994 הוענקה לגינזבורג דרגת אמן בינלאומי ובשנת 1995 הוא היגר לגרמניה. בשנת 2004 הוא חלק מקום 2–4 עם דמיטרי בונצמן בתחרות שנערכה בגריסהיים שבגרמניה. בהיותו בגרמניה הוא השתתף בהצלחה במספר תחרויות בינלאומיות. בשנת 2006 הוענקה לגינזבורג דרגת רב אמן. באליפות גרמניה למועדונים הוא משחק עבור מועדון SV 1920 Hofheim לצד ולדימיר גורביץ'. בשנת 2013 הוא השתתף במשחקי המכביה התשע-עשרה וסיים במקום החמישי. ב-2017, במשחקי המכביה העשרים הוא הגיע למקום ה-7. מדיה וקבצים בנושא גנאדי גינזבורג בוויקישיתוף גנאדי גינזבורג, באתר צ'סגיימס (באנגלית) גנאדי גינזבורג, באתר פיד"ה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1992 בליגת המשנה הרוסית בכדורגל

עונת 1992 בליגה הראשונה של ליגת הכדורגל המקצוענית הייתה עונת הבכורה של ליגת המשנה הרוסית בכדורגל. בעונת 1992, הליגה הייתה מחולקת לשלושה אזורים, כאשר מנצחת כל אזור מעפילה לליגת העל. ליגת המשנה הרוסית נקראה אז בשם הליגה הראשונה של ליגת הכדורגל המקצוענית (ברוסית: Первая Лига ПФЛ). העונה הייתה העונה הראשונה של ליגת המשנה הרוסית בכדורגל, שנוסדה במקום ליגת המשנה הסובייטית. בליגה נטלו חלק הקבוצות המקצועניות של רוסיה הסובייטית, שהגיעו למקומות הגבוהים ביותר בליגה הסובייטית השנייה. העונה נפתחה ב-25 באפריל 1992 והסתיימה ב-1 בנובמבר אותה שנה. שלוש הקבוצות שזכו באליפות האזורים והעפילו לליגה הבכירה היו לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק, ז'מצ'וז'ינה סוצ'י וקאמאז נברז'ניה צ'לני, ששיחקו בליגה הבכירה בעונת 1993. מערב אזוב  אסמראל קיסלובודסק גקריס נובורוסיסק  דינמו וולוגדה  דרוז'בה מייקופ ז'מצ'וז'ינה סוצ'י מטאלורג ליפצק  נארט צ'רקסק  דינמו סנקט פטרבורג ספרטק אנפה ספרטק נלצ'יק  טקסטילשצ'יק איוואנובו  טרק גרוזני  טורפדו ולדימיר טורפדו טגאנרוג טריון-וולגה טבר אורלאן אליסטה אנרגומאש בלגורוד מרכז אטומאש וולגודונסק  גסטלו אופה דינמו קירוב דרוז'בה יושקר-אולה זבזדה פרם  זניט איז'בסק זניט צ'ליאבינסק קאמאז לאדה דמיטרובגרד לאדה טוליאטי מטאלורג מגניטוגורסק רובין-TAN קאזאן  סבטוטכניקה סרנסק סוקול סראטוב טורפדו וולז'סקי טורפדו מיאס טורפדו ריאזאן אורלץ ניז'ני טאגיל מזרח אמור בלאגובשצ'נסק אמור קומסומולסק על אמור דינמו ברנאול דינמו יאקוטסק זבזדה "יוניס-סיב" אירקוטסק אירטיש אומסק קוזבאס קמרובו לוקומוטיב צ'יטה לוצ' ולדיווסטוק מטאלורג קרסנויארסק מטאלורג נובוקוזנצק סחלין יוז'נו-סחלינסק סלנגה אולאן-אודה סק"א חברובסק טום טומסק צ'קאלובץ-פוקוס נובוסיבירסק סטטיסטיקה, באתר KLISF אזור "מערב", באתר sportbox.ru אזור "מרכז", באתר sportbox.ru אזור "מזרח", באתר sportbox.ru למועדון כדורגל זה אין כל קשר למועדון "סחלין", שהוקם בשנת 2004.
התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית

ליגת הכדורגל המקצוענית (ברוסית: Профессиона́льная футбо́льная ли́га) היה ארגון האחראי לניהול הליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה, הליגה השנייה בכדורגל משנת 1992 ועד 2021. הארגון הוקם בשנת 1992 בשיתוף עם התאחדות הכדורגל הרוסית, לאחר הקמת אליפות רוסיה וגביע רוסיה. הגוף היה מרכז את פעילותן של כל ליגות הכדורגל המקצועניות ברוסיה עד 2001, אז הוקם ארגון הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל לניהול ליגת העל. ב-2011 מהארגון נושל גם ניהול ליגת המשנה הרוסית בכדורגל ומאז 2013 הארגון מנהל רק את הליגה השנייה, הנקראת ליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. יחד עם ארגון הפרמייר ליג הרוסי בכדורגל (РФПЛ) ליגת הכדורגל המקצוענית חברה בהתאחדות ליגות הכדורגל המקצועניות של אירופה (Association of European Professional Football Leagues — EPFL). נשיא הליגה, מאז ינואר 2013, היה אנדריי סוקולוב. ביוני 2021 נערכה רפורמה בליגות המשניות ברוסיה וניהול הליגה השלישית עבר לידי ליגת הכדורגל הלאומית. מדיה וקבצים בנושא התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות ליגת הכדורגל המקצוענית "Итоги заседания Исполкома РФС". "Member Leagues". epfl-europeanleagues.com. אורכב מ-המקור ב-2010-12-19. נבדק ב-2018-05-23. "Андрей Соколов — новый глава ПФЛ". www.sport-express.ru.