laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מספנה

מספנה היא מקום בו נבנות, מתוקנות ומתוחזקות ספינות. מספנות שונות מסוגלות לטפל ולבנות כלי שיט שונים. החל מיאכטות פרטיות וכלה באוניות ענקיות כמו נושאות מטוסים, מכליות על ואף אסדות קידוח. מספנות נבנות לרוב ליד חופים או נהרות על מנת לאפשר הוצאת אוניות לים. המספנה הראשונה בעולם נבנתה על ידי תרבות עמק האינדוס באזור הודו של ימינו, במאה ה-24 לפנה"ס. ספינות היו המוצר הראשון שנבנה בבתי חרושת. בית החרושת הראשון, הארסנאלה בוונציה נפתח כמה מאות שנים לפני המהפכה התעשייתית. בית החרושת ייצר בייצור המוני כמעט ספינה אחת ליום בעזרת שימוש ברכיבים מוכנים מראש ועבודה בפס ייצור. בשיאה הועסקו בארסנאלה יותר מ-16,000 איש. המתקן המרכזי במספנה הוא מבדוק. מדיה וקבצים בנושא מספנה בוויקישיתוף מספנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה ובנושא ימאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
If

האם התכוונתם ל... פקודת if – פקודה בשפות תכנות "אם" – שירו של רודיארד קיפלינג אם-אז – קשר לוגי פדרציית ספורט בינלאומית – ראשי תיבות IF If.... – "והיה אם..." סרט קולנוע בריטי של לינדזי אנדרסון אימפקט פקטור – מדד להערכת מידת החשיבות של כתבי עת מדעיים, בראשי תיבות IF
מקסים ליטבינוב

מקסים מקסימוביץ' ליטבינוב (ברוסית: Максим Максимович Литвинов)‏ (17 ביולי 1876 - 31 בדצמבר 1951), מהפכן יהודי רוסי, שר החוץ של ברית המועצות. נולד בשם מאיר חנוך וולך, בעיר ביאליסטוק (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין), למשפחה יהודית אמידה. לאחר סיום בית הספר שירת בצבא הרוסי, ועם שחרורו חזר לביאליסטוק ועבד כרואה חשבון. בשנת 1898 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, גוף מהפכני ומחתרתי (בעתיד - המפלגה הבולשביקית). עסק בתעמולה קומוניסטית בקרב הפועלים במזרח אוקראינה. בשנת 1901 נעצר על ידי המשטרה, נשפט ונידון למאסר ממושך. בשנת 1902, עם עוד 11 חברים, הצליח לברוח מהכלא בקייב ולהימלט לשווייץ. חי תחילה בשווייץ לאחר מכן בצרפת וב-1914 עבר לבריטניה. לאחר המהפכה הבולשביקית ברוסיה מונה לנציג דיפלומטי של רוסיה הסובייטית בבריטניה. הבריטים לא הכירו במעמדו ואף עצרוהו, לאחר שדיפלומט בריטי בשם לוקרט נעצר ברוסיה. כעבור כחודש שוחרר וגורש לרוסיה. לאחר חזרתו החל לעבוד במשרד החוץ הסובייטי. בשנת 1919 נשלח לשוודיה ותוך זמן קצר גורש מהמדינה לצד נציגים סובייטים נוספים (אהרון שיינמן ווצלב וורובסקי). בשנים 1920–1921 כיהן כשגריר באסטוניה. בשנים 1921–1930 שימש סגן שר החוץ ולאחר מכן מונה לתפקיד שר החוץ של ברית המועצות. במהלך שנות פעילותו בתפקיד זה הביא לכינון יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית ולקבלת ברית המועצות לארגון חבר הלאומים. בשנת 1939 הוחלף בתפקידו על ידי ויאצ'סלב מולוטוב ופרש משירות החוץ. בשנת 1941, לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות, חזר לשירות. מונה לתפקיד סגן שר החוץ ובמקביל (עד שנת 1943) היה גם שגריר ברית המועצות בארצות הברית ובקובה. בשנת 1946 פרש ליטבינוב סופית מהשירות במשרד החוץ. מקסים ליטבינוב נפטר בשנת 1951 במוסקבה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'י. מדיה וקבצים בנושא מקסים ליטבינוב בוויקישיתוף biography/Maksim-Litvinov מקסים ליטבינוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מקסים ליטבינוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מקסים מקסימוביץ' ליטוינוב (1876-1951), דף שער בספרייה הלאומית
יורו 1964

אליפות אירופה בכדורגל 1964, הידועה גם בשם גביע אירופה לאומות 1964 היא אליפות אירופה בכדורגל השנייה שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בספרד בין ה-17 ל-21 ביוני 1964. טורניר הגמר כלל אז ארבע נבחרות בלבד, שעלו מטורניר המוקדמות, ולכן שוחקו רק משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. באותו הזמן ההכרזה על המדינה המארחת התקיימה רק לאחר היוודע התוצאות של טורניר המוקדמות, ורק אז נבחרה הנבחרת המארחת. אל טורניר הגמר העפילו נבחרות ספרד, ברית המועצות, הונגריה ודנמרק. ברית המועצות הגיעה לטורניר כמחזיקת התואר מיורו 1960, ושלוש הנבחרות האחרות הגיעו לראשונה לטורניר הגמר. במשחק הגמר, גברה ספרד על האלופה המכהנת בתוצאה 2-1. התוצאה עמדה על שוויון 1-1 כבר לאחר שמונה דקות, משערים של חסוס מריה פרדה וגלימזיאן חוסאינוב. מרסלינו מרטינס הכריע את ההתמודדות בדקה ה-84. ערך מורחב – מוקדמות יורו 1964 טורניר מוקדמות יורו 1964 החל בשנת 1962. שיטת המוקדמות הייתה שיטת בית-חוץ, ללא שימוש בחוק שערי חוץ. במקרה של שוויון בתום שני המפגשים, הוכרעה ההתמודדות במשחק שלישי ומכריע. 29 הנבחרות החברות באופ"א נטלו חלק בשלב המוקדמות. אוסטריה, לוקסמבורג וברית המועצות זכו לכרטיס חופשי לשמינית הגמר, בעוד שאר 26 הנבחרות שיחקו בסיבוב המוקדם. יוון פרשה מהטורניר לאחר הגרלת הסיבוב המוקדם, בה הוגרלה להיפגש עם אלבניה. שלב רבע הגמר הגיע לסיומו כחודש לפני פתיחת הטורניר בספרד. במסגרת שלב זה, העפילה דנמרק לאחר ניצחון במשחק שלישי על לוקסמבורג, שהפתיעה בשמינית הגמר את הולנד. ספרד העפילה עם ניצחון כפול על צפון אירלנד, כולל 5-1 מרשים במשחק הראשון. הונגריה רשמה אף היא ניצחון כפול במפגשיה מול צרפת, והאלופה המכהנת ברית המועצות השיגה שוויון מול שוודיה בחוץ, לפני שגברה עליה בבית בדרך לטורניר הגמר. 1 במודגש: זכתה בטורניר הטורניר שוחק בקאמפ נואו בברצלונה ובאצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד. ספרד שיחקה את שני משחקיה, כולל משחק הגמר, באצטדיון במדריד, בעוד שני המשחקים האחרים, כולל המפגש על המקום השלישי, שוחקו בברצלונה. תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר. 2 שערים ספרד חסוס מריה פרדה הונגריה פרנץ בנה הונגריה דז'ה נובאק מדיה וקבצים בנושא יורו 1964 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יורו 1964 (באנגלית) יורו 1964 באתר אופ"א
דורותי פארקר

דורותי פארקר (באנגלית: Dorothy Parker;‏ 22 באוגוסט 1893 – 7 ביוני 1967) הייתה סופרת, משוררת, עיתונאית, תסריטאית ומבקרת תיאטרון אמריקנית ממוצא יהודי. דורותי רוטשילד נולדה בלונג ברנץ', ניו ג'רזי וגדלה במנהטן. שנות ילדותה ונעוריה עברו עליה בצל מותם של רבים מבני משפחתה. אמה מתה כשהייתה בת ארבע, אמה החורגת כשהייתה בת תשע, דודה טבע בטיטניק כשהייתה בת תשע עשרה ואביה נפטר כשהייתה בת עשרים. למרות שאביה ג'ייקוב הנרי רוטשילד היה יהודי, פארקר התחנכה בבית ספר קתולי, אך חדלה לפקוד את ספסל הלימודים בהיותה בת שלוש עשרה. בשנת 1914 מכרה שיר למגזין ואניטי פייר, בו החלה לעבוד באופן קבוע מספר חודשים מאוחר יותר. בתחילה עבדה בעריכה אך כעבור זמן מה החלה לכתוב ביקורות תיאטרון. בהמשך כתבה ביקורות ספרים למגזינים נחשבים כדוגמת ניו יורקר. פארקר כתבה סיפורים ושירים רבים, המתאפיינים בציניות, מודעות עצמית, הומור עוקצני ומקבריות. היא כתבה גם לקולנוע, וביחד עם בעלה השני, אלאן קמפבל, חיברה את התסריט זוכה האוסקר לסרט "כוכב נולד" מ-1937. כמו כן כתבה לתיאטרון, את המחזה "הרמוניה רכה" (עם אלמאר רייס) ומחזה קצר עם המחזאי הנודע ג'ורג' .ס. קאופמן. פארקר ידועה גם בזכות חייה הפרטיים הסוערים. היא הייתה נשואה מספר פעמים- לאיש הבורסה אדווין פארקר ולתסריטאי אלאן קמפבל (פעמיים), וניהלה רומנים רבים עם כמה וכמה גברים (בין השאר הסופר פ. סקוט פיצג`רלד, הסאטיריקן רינג לארדנר, העיתונאי ג'ון מקקיין והטייקון הפשיסטי סיוארד קולינס). היא ניסתה להתאבד מספר פעמים. פארקר הייתה אלכוהוליסטית כבדה, והתנהלותה הכספית הייתה תמיד על סף האסון. על אף עוקצנותה הקשה הייתה ידידה נאמנה וטובה, אהובה על רוב ידידיה. מלבד הכתיבה, הייתה גם פעילה פוליטית. היא הייתה ממקימות התנועה האנטי-נאצית בהוליווד ותמכה באופן נלהב בארגונים שפעלו למען זכויות השחורים. בשנות החמישים נחשדה בקומוניזם, נחקרה על ידי ה-FBI. וכתוצאה מכך נכנסה לרשימה השחורה של הוליווד. פארקר מתה ביוני 1967 בחדר המלון בו התגוררה, והיא בת 73. בצוואתה ציוותה להוריש את כל הונה למרטין לותר קינג. על פי שירה של פארקר "The Flaw in Paganism" ("הטעות שבפגאניזם"), כתב אהוד מנור את השיר "בשביל זה", שעוסק ברגע לפני מותה של אם ובת. השיר הולחן ובוצע על ידי יהודית רביץ באלבומה "געגוע", שיצא בשנת 2000. פלאפר דורותי פארקר, הנה אנחנו (מחזה במערכה אחת), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ב'. מאנגלית: יהודה ויזן דורותי פארקר – לוליטה (מאנגלית: אביעד שטיר | אחרית דבר: לאונה טוקר), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך י', 2018. Marion Meade, Dorothy Parker: What Fresh Hell Is This?, Penguin Books, 1989 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא דורותי פארקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דורותי פארקר (באנגלית) דורותי פארקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דורותי פארקר, באתר AllMovie (באנגלית) דורותי פארקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) דורותי פארקר, באתר Discogs (באנגלית) דורותי פארקר, דף שער בספרייה הלאומית דניאל איצקוביץ', דורותי פארקר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) עופרה עופר אורן, הילדה היהודייה שגורשה מהמנזר, בבלוג "סופרת ספרים", 11 במאי 2015 שירי דורותי פארקר ציטוטי דורותי פארקר Dorothy Parker Society דורותי פארקר במסד הנתונים IBDB (באנגלית) דורותי פארקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דורותי פארקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי דורותי פארקר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) לפי חוברת המילים של האלבום: ”מילים: אהוד מנור על פי דורותי פארקר / לחן: יהודית רביץ”
היפרגליקמיה

היפרגליקמיה (בעברית: יתר סוכר הדם) היא רמה גבוהה של גלוקוז (סוכר) בדם המופיעה לרוב אצל אנשים החולים בסוכרת. המצב ההופכי, רמה נמוכה של גלוקוז בדם, קרוי היפוגליקמיה. מקור המילה "היפרגליקמיה" מחיבור המילים היפר=עודף, גליק=גלוקוז, סוכר והמיה=מהמילה היוונית "המוס" שפירושה דם. במצב תקין, אצל אדם בריא, לאחר אכילת מזון כלשהו המכיל סוכר, מופרש לדם ההורמון אינסולין. האינסולין מאפשר לסוכר להיקלט בתאים. כך שומר הגוף על רמות קבועות יחסית של סוכר בדם, ומונע מצב של היפרגליקמיה. אצל חולים במחלת הסוכרת, עלולה להיות בעיה בהפרשת האינסולין או ביכולת השפעתו על התאים. במצב כזה, לא ייקלט הסוכר בתאים לאחר אכילת מזון כלשהו, אלא יישאר בדם. ריכוז הסוכר בדם יעלה, ויתרחש מצב המכונה היפרגליקמיה. מכיוון שריכוז הסוכר בדם עולה, ניתן לשלול או לאבחן היפרגליקמיה באמצעות בדיקת דם פשוטה. הבדיקה יכולה להתבצע על ידי לקיחת דם מהחולה במבחנה ובדיקתו במעבדה, או באופן עצמאי בעזרת מכשיר המד-סוכר (גלוקומטר), המאפשר למדוד את ריכוז הסוכר בדם באמצעות דקירה קטנה, לרוב באצבע. את ריכוז הסוכר בדם מודדים ב-%mg או ב-mg/dl (מיליגרם לדציליטר, עשירית הליטר). ריכוזי סוכר תקינים נחשבים בין 60mg/dl ל-110mg/dl. במקרים של היפרגילקמיה, ריכוז הסוכר בדם יהיה מעל 200mg/dl. קצב התדרדרות מצבו של החולה בהיפרגליקמיה יהיה איטי בהשוואה לקצב התדרדרות חולה במצב ההופכי- היפוגליקמיה. חולה סוכרתי יפתח בטווח של 12-48 שעות סימני לחץ ומצוקה, תוך מתן שתן (מתוק) בתדירות גבוהה. החולה ירגיש רעב, חולשה, יזיע בכל חלקי גופו, וייראה סמוק למדי. מפַה החולה ניתן להריח ריח אצטון. זהו ריחם של גופי הקטון המופרשים בגוף במצב זה. בין היתר, ייתכן ויופיעו גם בחילות והקאות מרובות. בטווח הקצר, הסיכונים וההשפעות של רמת גלוקוז גבוהה בדם תלויה במספר גורמים: רמת הגלוקוז בדם, הנמדדת במיליגרם לדציליטר דם (mg/dl), רמת האינסולין בדם והאם נוצרו בדם גופים קטונים. במקרי קיצון, ערכי סוכר גבוהים (בדרך כלל מעל 250mg/dl) בשילוב חלק או כל הפרמטרים האלה יכולים להוביל למצב מסכן חיים הנקרא חמצת קטוטית סוכרתית (בעיקר אצל חולי סוכרת מסוג 1) או למצב בשם מצב היפרגליקמי היפראוסמולרי (בעיקר בחולי סוכרת מסוג 2). ברמות סוכר גבוהות מהנורמה אבל נמוכות מכ־180mg/dl לא יופיע סוכר בשתן ("הסף הכלייתי") אך החולה עדיין יכול לסבול מסימפטומים של עייפות, טשטוש וצמא. היפרגליקמיה אצל חולים בטיפול נמרץ עלולה להביא לפולינוירופתיה של מחלה קריטית. כשבדם החולה יש ריכוז גבוה של סוכר לאורך זמן, עלול הסוכר לשקוע בכלי הדם. מכאן, שהסכנה העיקרית היא היצרות כלי דם וחסימתם. הסיבוך העיקרי בתחום זה הוא היצרות של כלי דם קורונירים|כליליים שמספקים דם ללב. חסימה של כלי דם אלה תגרום לאוטם בשריר הלב. ייתכנו חסימות בכלי דם קטנים נוספים, כמו אלה שבעין למשל. חסימה של כלי דם אלה תוביל למחלות עיניים שונות כמו קאטרקט או עיוורון. כלי דם נוספים העלולים להחסם הם כלי הדם של הכליות, מה שיכול להוביל לנזק כלייתי. נזק אפשרי נוסף, בעקבות הפרעה באספקת הדם, יכול להוביל אצל חולים לא מאוזנים לקטיעת גפיים. הטיפול העיקרי נגד היפרגליקמיה הוא מניעה, כלומר השאיפה לאיזון הסוכרת אצל האדם החולה, וזאת על ידי תזונה מאוזנת, פעילות גופנית, ולקיחת התרופות במועד הנכון. אצל חולי סוכרת מסוג 1 וחלק מחולי הסוכרת מסוג 2 נדרש גם טיפול באמצעות הזרקת אינסולין והתאמת המינון לרמת הגלוקוז בדם. היפוגליקמיה סוכרת היפרגליקמיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יתר סוכר הדם במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אספנדוס

אספנדוס (Aspendos) הייתה עיר יוונית-רומית בדרום אסיה הקטנה; אתרהּ מצוי כ-40 קילומטר מזרחה לאנטליה, טורקיה, על נהר יורימדון. העיר הייתה במרחק של 16 ק"מ מחופי הים התיכון. האגדה מספרת כי אספנדוס נוסדה על ידי מתיישבים בני ארגוס שביוון שהגיעו אליה אחרי מלחמת טרויה. המתיישבים מארגוס הגיעו לאספנדוס תחת הנהגתו של מופסוס סביב שנת 1000 לפני הספירה. ארגוס הייתה עיר שנמצאת בפלופונסוס. העיר הייתה המרכזית באזורה במאה ה-5 לפנה"ס, כאשר הנהר שעל גדתו נבנתה היה עדיין עביר לשיט מחוף הים התיכון. העיר נכנעה לרומאים בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס. בשלהי התקופה הרומית החלה ירידתה. ההיסטוריה הפוליטית של אספנדוס דומה להיסטוריה של כל אזור פמפיליה. ראשית, העיר הייתה תחת שלטון אימפריית לידיאן ובשנת 546 לפני הספירה נכבשה על ידי הפרסים. עם זאת, העובדה שהמשיכה לטבוע מטבעות משלה פירושה שהיה לה מידה רבה של עצמאות. אספנדוס נותרה תחת השלטון הפרסי עד שנת 333 לפני הספירה כאשר אלכסנדר מוקדון הגיע לחלק זה של אסיה הקטנה. אספנדוס ידועה בתיאטרון הרומי העתיק שנשמר להפליא. התיאטרון נבנה באמצע המאה ה-2 לסה"נ, בימי הקיסר מרקוס אורליוס. קוטרו של התיאטרון 96 מטרים, ובשיאו הכיל עד לכ-12,000 צופים. בהתאם למסורת ההלניסטית, נשען חלק מהתיאטרון על מדרון גבעת האקרופוליס, אך רובו בנוי על גבי קמרונות, כמקובל במבני תיאטראות רומיים. הקיר שמאחרי הבמה (scaenae frons) נותר למלוא גובהו אך תקרת העץ שחיפתה עליו ולא שרדה. הסלג'וקים ערכו שינויים במבנה התיאטרון ועשו בו שימוש כאורחן לסוחרים ולחיילים. מאז 1994 נערך בתיאטרון הפסטיבל הבינלאומי השנתי של אספנדוס למוזיקה ולמחול, וכן מתקיימים בו מופעים שונים, ובהם תחרויות היאבקות. בקרבת התיאטרון נמצאים שרידי בזיליקה, אגורה, נימפאום, ובמרחק 15 קילומטרים – שרידים של אמת מים רומית. מדיה וקבצים בנושא אספנדוס בוויקישיתוף אספנדוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Izabela Miszczak, Turkish Archaeological News, ASPENDOS, ‏1-11-2014 התיאטרון העתיק באספנדוס - מצגת מפת אתר העתיקות של אספנדוס
קויוס

קוֹיוֹס (ביוונית עתיקה: Κοῖος) היה הטיטאן המייצג את האינטליגנציה במיתולוגיה היוונית. כמו שאר הטיטאנים, הוריו של קויוס היו אורנוס (שמיים) וגאיה (ארץ). יחד עם אחותו פויבה, הטיטאן של החכמים והירח, קויוס היה אביהם של לטו ושל אסטריה. בדומה לשאר הטיטאנים, הובס קויוס בידי זאוס ואלי האולימפוס. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וזף שוסטר

ג'וזף שוסטר (Joseph Schuster;‏ 23 במאי 1905 – 16 בפברואר 1969) היה צ'לן יהודי אמריקאי ממוצא רוסי. יוסף שוסטר נולד ב-1905 באיסטנבול שבטורקיה, ובגיל שלוש שב עם משפחתו לרוסיה. הוא היה ילד פלא, והרבה להופיע עוד בטרם מלאו לו עשר. בגיל עשר שמע אותו אלכסנדר גלאזונוב, ובהשפעתו קיבל מלגה ללימודים בקונסרבטוריון למוזיקה של סנקט פטרבורג והחל ללמוד בו נגינה בצ'לו. בזמן המהפכה הרוסית נמלטה משפחתו לברלין, שם המשיך בלימודיו אצל הוגו בקר בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין. בגיל 17 קיבל שוסטר את משרת הצ'לן הראשון והסולן בתזמורת הפילהרמונית של ברלין בניצוח וילהלם פורטוונגלר, והיה לנגן הצעיר ביותר שכיהן במשרה זו מאז ומעולם. הוא נשאר עם הפילהרמונית של ברלין עד 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון, אז עבר לניו יורק. הופעתו הראשונה בניו יורק, עוררה סנסציה בקרב המבקרים והוא הוזמן מיד לנגן כצ'לן ראשי וכסולן בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. אחד הרגעים הגדולים בקריירה שו עם הפילהרמונית של ניו יורק חל ב-13 בנובמבר 1943, כשנועד לנגן את "דון קישוט" של שטראוס בניצוח ברונו ולטר. ולטר חלה אותו יום ומחליפו, ליאונרד ברנשטיין עול הימים, ניצח בפעם הראשונה על הפילהרמונית של ניו יורק. הקהל והעיתונות יצאו מגדרם והקריירה של ברנשטיין יצאה לדרך. בסוף שנות ה-40 החליט שוסטר לעזוב את הפילהרמונית של ניו יורק ולהקדיש את כל זמנו להופעות סולו בקונצרטים. בשנת 1947 עבר עם אשתו קתרינה ובנו ג'ון לבוורלי הילס שבקליפורניה, ולמשך שאר הקריירה שלו סייר, הן ברחבי אמריקה והן בארצות העולם, ברסיטלים ובנגינה עם גדולי המנצחים והתזמורות בעולם. הוא ניגן בצ'לו גופרילר משנת 1720, כלי שהשתייך לפניו לעמנואל פוירמן. שוסטר ערך אין ספור הקלטות של סונאטות ושל קונצ'רטי עם תזמורות נודעות ואף הופיע בתוכניות רדיו וטלוויזיה במשך כל שנות הקריירה שלו. הוא ערך תשעה מסעות קונצרטים, שזכו להצלחה כבירה, ברחבי אירופה, במרכז אמריקה, בדרום אמריקה ובאסיה. שוסטר הופיע כסולן עם מנצחי ידועי-שם כמו ארטורו טוסקניני, ברונו ולטר, דימיטרי מיטרופולוס, ארטור רודז'ינסקי, גאורג שולטי, רפאל קובליק, וילהלם פורטוונגלר, ליאונרד ברנשטיין, אויגן יוכום, הרברט פון קאראיין, זובין מהטה, ועוד רבים אחרים. שוסטר נפטר ב-1969 בבוורלי הילס, בגיל 64. "Joseph Schuster," in: Gdal Saleski, Famous Musicians of a Wandering Race, New York: Bloch Pub. Co., 1949, p. 437. ג'וזף שוסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וזף שוסטר, באתר Discogs (באנגלית) ג'וזף שוסטר באתר WorldCat Identities Joseph Schuster Cello Scores Collection, באתר האוספים הארכיוניים של ספריות אוניברסיטת מרילנד ג'וזף שוסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Renate Heuer, Bibliographia Judaica. Verzeichnis juedischer Autoren deutscher Sprache, vol. 3, Frankfurt/Main: Campus Verlag: 1988, p. 51.
ברוק

האם התכוונתם ל... בארוק – סגנון אמנותי אוניברסיטת ברוק – אוניברסיטה קנדית ברוק (עיירה) – עיירה בפולין אישים: ברוק סקוליון – זמרת אירית אייזק ברוק – איש צבא בריטי הרב חיים אליעזר בן ציון ברוק – ראש ישיבת בית יוסף נובהרדוק בירושלים אלן ברוק – פילדמרשל בצבא בריטניה בזיל ברוק – ראש ממשלת צפון אירלנד השלישי דרורה ברוק – נגנית חלילית ירון ברוק – נשיא מכון איין ראנד האמריקאי עופר ברוק – שחמטאי ישראלי פיטר ברוק – איש תיאטרון ומפיק בריטי-יהודי הרב חיים שאול ברוק - היה ראש ישיבת אחי תמימים בתל אביב וראש ישיבת תומכי תמימים בראשון לציון. פיליפ ברוק – אדמירל בריטי צבי ברוק – פעיל התנועה הציונית ברוסיה ברוקס בורק
ג'ילט

ג'ילט (Gillette) הוא מותג בבעלות חברת פרוקטר אנד גמבל. זהו המותג המוביל בעולם בתחום הגילוח, ומשווקים תחתיו מגוון רחב של מוצרים ברחבי העולם. המותג היה שייך במקורו לחברת ג'ילט (The Gillette Company) אשר נוסדה על ידי קינג קמפ ג'ילט (King Camp Gillette) ב-1895, כיצרנית מכשירי גילוח בבוסטון. חברת ג'ילט שיווקה גם תחת המותגים בראון, אורל-בי (Oral-B) ודורסל. חברת ג'ילט נרכשה על ידי פרוקטר אנד גמבל, ומאז ה-30 בספטמבר 2005 חדלה להתקיים באופן עצמאי. שיק (גילוח) וילקינסון סורד אתר האינטרנט הרשמי של ג'ילט ג'ילט, ברשת החברתית פייסבוק ג'ילט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ילט, ברשת החברתית אינסטגרם תומס באקלי, בלומברג ביזנסוויק, הטוב ביותר שגבר צריך? השאלה אם הוא גם רוצה, באתר TheMarker‏, 3 ביוני 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאלח סלים (כדורגלן)

סאלח סלים (בערבית: صالح سليم; 11 בספטמבר 1930 - 6 במאי 2002) היה כדורגלן מצרי ונשיאה לשעבר של קבוצת הכדורגל המצרית אל-אהלי. סלים נולד ב-1930 בקהיר. אביו, מוחמד סלים, היה רופא. היו לו שני אחים קטנים, עבדל וואהאב וטארק סלים. כמו כן, היו לו גם שני בנים, ח'אלד והישאם סלים (אנ'), שהוא שחקן קולנוע מצרי מפורסם. סלים הצטרף למועדון אל-אהלי בשנת 1944 כשחקן. מאוחר יותר, הוא נעשה למאמן הקבוצה, ואחר כך לחבר בהנהלה. הודות לתהילה ולפרסום שצבר לעצמו כשחקן כדורגל, נכנס סלים לעסקי הבידור ושיחק בשלושה סרטי קולנוע. ב-1980, הוא נבחר להיות נשיא המועדון. הוא נבחר במהלך השנים לחמש כהונות רצופות נוספות בתפקיד. במהלך כהונתו כנשיא המועדון, אל-אהלי זכה בתואר מועדון הכדורגל האפריקני הטוב ביותר במאה. ב-22 במאי 2001, סאלח קיבל את התואר בעיר יוהנסבורג. הוא נפטר בשנת 2002 כתוצאה ממחלת סרטן הכבד. סאלח סלים היה הכדורגלן המצרי הראשון ששיחק באוסטריה אחרי שעבר לקבוצת גראצר א.ק., במדיה כבש 3 שערים ב-6 משחקי ליגה במהלך עונת 1962/1963.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא סאלח סלים בוויקישיתוף סאלח סלים, ברשת החברתית פייסבוק סאלח סלים, באתר Transfermarkt סאלח סלים, באתר FootballDatabase.eu
יאן ונחור אוף הסלינק

יוהנס "יאן" ונחור אוף הסלינק (בהולנדית: ‏Johannes "Jan" Vennegoor of Hesselink‏Ⓘ‏; נולד ב-7 בנובמבר 1978 באולדנזאאל, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ. יאן ונחור אוף הסלינק כבש 59 שערי ליגה במדי קבוצת טוונטה אנסחדה במהלך חמש עונות בליגה ההולנדית. בקיץ 2001 הוא חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ובמהרה הבהיר את כישוריו כחלוץ, כאשר כבש 22 שערים בעונתו הראשונה באיינדהובן. למרות זאת, בשתי העונות הבאות במדי פ.ס.וו הוא לא הצליח למצוא את הרשת בתדירות שלה התרגל, כאשר בעונה הראשונה כבש רק 8 שערים ובבאה רק 12. בסוף עונת 2003/2004, נאמר לו שהוא רשאי לחפש לעצמו מועדון אחר. למרות זאת, הוא נשאר באיינדהובן, ובעונת 2004/2005, הסלינק הציג משחקים מדהימים והוא כבש 19 שערים ב-28 משחקים. הוא גם זכה לזימון מחדש לנבחרת במרץ 2005, לאחר הפסקה של ארבע וחצי שנים מהנבחרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ב-11 באוקטובר 2000 מול פורטוגל. הוא שותף במהלך מונדיאל 2006, בתור מחליף מאוחר במשחק הסיבוב השני של הולנד מול פורטוגל. ב-24 באוגוסט, יאן ונחור אוף הסלינק עזב את איינדהובן, וחתם על חוזה לשלוש שנים במדי סלטיק הסקוטית, עם אופציה לעוד שנה. סלטיק שילמה עבורו כ-3.4 מיליון פאונד. במדי סלטיק הוא כבש בהופעת הבכורה שלו, כאשר עלה כמחליף במשחק מול היברניאן. במשחקו הבא בקבוצה, מול אברדין, הוא כבש את שער הניצחון מחוץ לרחבה, במשחק שהסתיים בתוצאה 0–1. הוא כבש את שערו האירופי הראשון במדי סלטיק במשחק ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד. בעונת 2007/2008 הוא כבש שער ניצחון שהעניק לקבוצתו את אליפות סקוטלנד. בקיץ 2009 עבר ונחור אוף הסלינק להאל סיטי מהפרמייר ליג. כעבור עונה עבר לראפיד וינה האוסטרית. בנובמבר 2011 חזר לקדנציה נוספת בפ.ס.וו. איינדהובן, שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל ב-15 במאי 2012. מדיה וקבצים בנושא יאן ונחור אוף הסלינק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאן ונחור אוף הסלינק (בהולנדית) יאן ונחור אוף הסלינק, באתר Transfermarkt יאן ונחור אוף הסלינק, באתר BDFutbol יאן ונחור אוף הסלינק, באתר WorldFootball.net יאן ונחור אוף הסלינק, באתר National Football Teams יאן ונחור אוף הסלינק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt "Jan Vennegoor of Hesselink retires". Goal.com. 15 במאי 2012. נבדק ב-2012-06-05. {{cite news}}: (עזרה)
בן עמי פכטר

בן עמי פכטר (19 באוקטובר 1919 פולין – 27 במרץ 1948 יחיעם) היה מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי. פכטר, בנם של יהודית ושל משה, נולד בסמיאטיץ, ב-19 באוקטובר. בגיל שנה התייתם מאביו, וב-1925, בגיל 6, עלה יחד עם אמו לארץ ישראל. פכטר למד בבית הספר המחוזי ע"ש רוזה כהן וסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי בשנת 1937, ובמסגרתו הצטרף להגנה. הוא יצא להכשרה בדגניה א' ולאחר מכן היה בין חברי קבוצה שהתיישבה בחניתה. הוא התחתן בסוף שנת 1947. בין הפעולות שביצע הגדוד תחת פיקודו היו תקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין, פעולת גמול בבלד א-שיח', פעולת גמול בטמרה ופיצוץ גשר תרביחה. פכטר נהרג בקרב שיירת יחיעם ב-27 במרץ 1948. על שמו נקרא מבצע בן עמי שבמסגרתו נכבשה העיר עכו, וכן מושב בן עמי, מחנה בן-עמי ורחוב בן-עמי בעכו. חטיבת כרמלי במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות מדיה וקבצים בנושא בן עמי פכטר בוויקישיתוף בן עמי פכטר, באתר "יזכור" בן עמי פכטר, באתר חטיבת כרמלי על משה פכטר, צלם ארץ ישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונרד אמיל בלוך

קונרד אמיל בלוך (גרמנית: Konrad Emil Bloch‏; 21 בינואר 1912 – 15 באוקטובר 2000) היה ביוכימאי אמריקאי-גרמני, יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1964 על מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן. בלוך נולד בעיר ניסה בשלזיה העילית (אז חלק מגרמניה) וסיים במקום את לימודיו התיכוניים. למד כימיה בבית הספר הטכני הגבוה במינכן ובין מוריו היה הנס פישר חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1930. בשנת 1934 סיים את לימודיו בתואר מהנדס כימיה. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו במקום עקב חוקי הגזע הנאציים ונמלט באותה שנה לדבוס בשווייץ ומשם היגר לארצות הברית בשנת 1936. הוא מונה כעוזר הוראה ותלמיד לתואר מתקדם במחלקה לביוכימיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק ובשנת 1938 הוענק לו תואר דוקטור בביוכימיה. לימד באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1939–1946. אחר כך לימד באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל דרגת פרופסור בשנת 1950. החל משנת 1954 לימד באוניברסיטת הרווארד, שם קיבל קתדרה ללימודי ביוכימיה, זאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1982. בשנת 1964חלק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה עם פאודור לינן על שגילו את המנגנון השליטה והוויסות של כולסטרול ובחומצות השומן. התקבל כחבר בחברה המלכותית בשנת 1985 וכן היה חבר באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים. בשנת 1968 העניק לו בית הספר הטכני הגבוה במינכן תואר דוקטור לשם כבוד. זאת, בין שלל תאריו ועיטוריו. בשנת 1994 פרסם בלוך ספר פופולרי המוקדש לתעלומות הבלתי פתורות בשטח הביוכימיה ושמו "בלונדיניות בציורים ונציאניים, ארמדילו תשע-החגורות, ומאמרים אחרים בביוכימיה" (Blondes in Venetian Paintings, the Nine-Banded Armadillo, and Other Essays in Biochemistry) הוא הלך לעולמו בשנת 2000 במסצ'וסטס מאי-ספיקת לב. לאחר מותו אמר עליו פרופסור ג'רמי נואלס, דיקן הפקולטה למדעים ולאמנויות באוניברסיטת הרווארד: "הוא היה ביוכימאי בעל פרספקטיבה נפלאה, נדיב ותרבותי. הוא טווה קשרים בין הכימיה לביוכימיה. הוא היה בן לשושלת של ביוכימאים אירופאים אשר בזכות הבנתם העמוקה במטבוליזם הניחו את היסודות הכימיים לביולוגיה של ימינו." מדיה וקבצים בנושא קונרד אמיל בלוך בוויקישיתוף קונרד אמיל בלוך, באתר פרס נובל (באנגלית) קונרד אמיל בלוך, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. מאמר קצר לזכרו בעיתון אוניברסיטת הרווארד קונרד אמיל בלוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונרד אמיל בלוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Yale University Press, 1994. ISBN 0-300-05881-0