laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'אי מסאלה

צ'אי מסאלה (בכתב דוונאגרי: चाय), המכונה גם צ'אי הודי, הוא תה שחור המתובל בתבלינים הודיים ומוגש עם חלב מורתח. מקורו של המשקה בהודו ושם הוא פופולרי אף יותר מאשר קפה או תה רגיל[דרוש מקור]. מילולית משמעות השם היא תה מתובל, כאשר משמעות המילה צ'אי בהינדי היא תה ומשמעות המילה מסאלה היא תערובת תבלינים. ישנם מתכונים רבים להכנת צ'אי מסאלה, כמעט כולן עושות שימוש בתה שחור, זנגביל והל, וחלקם הגדול מכילים גם ציפורן, אניס וקינמון ופלפל אנגלי. ההיסטוריה של הצ'אי ההודי, באתר food.ndtv.com
ויטוריה דה גימארייש

ויטוריה ספורט קלאב (בפורטוגזית: Vitória Sport Clube) היא קבוצת כדורגל פורטוגלית מהעיר גימארייש. הקבוצה נוסדה בשנת 1922. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון ד. אפונסו הנריקוס, המכיל 30,165 מקומות ישיבה. בעונת 1987/1986 הגיעה לרבע גמר גביע אופ"א והפסידה לבורוסיה מנשנגלדבך. בעונת 2007/2008 סיימה במקום השלישי, ובכך נכנסה לסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות בעונה שלאחריה. היא הפסידה במוקדמות לפ.צ. בזל השווייצרית 2:1 ו- 0:0 ועברה לסיבוב הראשון של גביע אופ"א בו הודחה על ידי פורטסמות'. בעונת 2013/2012 זכתה בגביע הפורטוגלי, לאחר ניצחון בתוצאה 1–2 על בנפיקה ליסבון. מעודכן ל-1 בפברואר 2024 הגביע הפורטוגלי: 2012/13 סגנות : 1941/42, 1962/63, 1975/76, 1987/88, 2010/11, 2016/17 הסופר קאפ הפורטוגלי: 1988 סגנות : 2011, 2013, 2017 מדיה וקבצים בנושא ויטוריה דה גימארייש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויטוריה דה גימארייש (בפורטוגזית) ויטוריה דה גימארייש, ברשת החברתית פייסבוק ויטוריה דה גימארייש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויטוריה דה גימארייש, ברשת החברתית אינסטגרם ויטוריה דה גימארייש, ברשת החברתית טיקטוק ויטוריה דה גימארייש, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Equipa Principal - Vitória Sport Clube, ‏2021-07-07 (ב־European Portuguese) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל פורטוגזי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיקון

זיקון (precipitation hardening או age hardening) הוא שיטה לטיפול תרמי שנועדה לחזק חומרים חשילים. הזיקון בשימוש לרוב הסגסוגות של טיטאניום, מגנזיום ואלומיניום ומספר פלדות אל-חלד. השיטה מתבססת על השינוי במסיסות החומר כאשר מעלים את הטמפרטורה שלו, דבר היוצר חלקיקים מזהמים, וכתוצאה מכך מונע תזוזה של נקעים בחומר, או פגמים במבנה הגבישי של החומר. נקעים הם בדרך כלל הנושאים העיקריים הגורמים לתכונת הפלסטיות בחומר לכן שיטה זו מחזקת את החומר. זיקון בחומר יכול ליצור גדלים שונים ורבים של גבישים האחראים לתכונות שונות לחלוטין. כדי להשתמש בשיטה יש להשאיר את הסגסוגת בטמפרטורה גבוהה במשך שעות. הזמן שעובר נקרא זמן הזיקון. יצירת גרעינים מתרחשת בטמפרטורות גבוהות יחסית (לעיתים מעט מתחת לגבול המסיסות), משום שכך ניתן להתגבר על המחסום הקינטי של אנרגיית פני השטח. כך גם ניתן ליצור את המספר המקסימלי של חלקיקים מהתהליך. לאחר ההעלאה לטמפרטורה הגבוהה, מתרחש תהליך הזיקון במשך מספר שעות, ובו החלקיקים גדלים, מיועד לרוב לבסיסים של מכונות ובסיסי יציקה גדולים. חישול פלדה מאמץ מתיחה מדיה וקבצים בנושא זיקון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בקע

האם התכוונתם ל... בקע (רפואה) – מעבר איבר או רקמה ממקומם הטבעי במחיצה שרירית בקע (גאולוגיה) – שקע צר וארוך בקרום כדור הארץ שכונת נחל בקע – שכונה בבאר שבע נחל בקע – נחל אכזב בבאר שבע בקה בקעה
Court and Spark

Court and Spark הוא אלבומה השישי של המוזיקאית ג'וני מיטשל, שיצא בשנת 1974. האלבום, אשר עד היום נחשב למצליח ביותר שלה מבחינה מסחרית, הציג את המעבר הראשוני של מיטשל ממוזיקת פולק מסורתי אל מוזיקת ג'אז. האלבום זכה למועמדות בפרס הגראמי לאלבום השנה. לפני חג המולד של שנת 1973, שחררה מיטשל את הסינגל Raised on Robbery, אשר סיפר דרך מוזיקה רית'מית סגנון סמי- קאנטרי על אישה דרומית אשר ניטפלת אל גבר שיושב לבדו בלובי של מלון. תגובת הקהל הייתה מלאת התלהבות והפתעה מהכיוון החדש שלקחה המוזיקה של מיטשל, מה שהביא להתלהבות לקראת אלבומה הבא. ואכן, כאשר Court and Spark יצא לחנויות חודשים לאחר מכן, בינואר 1974, הוא התקבל באהדה על ידי המבקרים והמאזינים כאחד כי על אף שהאלבום הציג גישה יותר "פופית" מצד מיטשל, לא הייתה כאן התפשרות על היצירה המוזיקלית. במרץ, הוציאה לאור מיטשל את הסינגל Help Me אשר היה ללהיט היחיד שלה שהגיע לעשרת הראשונים במצעדים, במקום השביעי. האלבום העפיל אל המקום השני במצעדים של "הבילבורד", ונותר שם במשך ארבעה שבועות, מיטשל זכתה במקום הראשון בשני מגזיני המוזיקה החשובים הנוספים בארצות הברית, "רקורד וורלד" ו"קאשבוקס". בשנה בו יצא, נבחר האלבום בתואר "אלבום השנה" של מגזין "וילג' ווייס" בקטגוריית "פאז וג'ופ" (היפוך במונח "ג'אז ופופ"). בשנת 2003 דורג האלבום במקום המאה ואחד עשר בפרויקט של מגזין הרולינג סטון, "חמש מאות האלבומים של כל הזמנים". בשנת 2006 נכנס האלבום לרשימת "אלף ואחד האלבומים שחייבים לשמוע לפני המוות". בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-110 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת. מידע על האלבום Court and Spark באתר MusicBrainz מידע על האלבום Court and Spark באתר AllMusic האלבום Court and Spark באתר Discogs האלבום Court and Spark באתר ספוטיפיי
איגור שטימץ

איגור שטימץ (בקרואטית: Igor Štimac; נולד ב-6 בספטמבר 1967, במטקוביץ') הוא כדורגלן עבר קרואטי, כיום מאמן נבחרת הודו. הוא נודע במהלך הקריירה שלו כשחקנה של הקבוצה הקרואטית היידוק ספליט, ושחקן זר מצליח בקבוצת דרבי קאונטי האנגלית. שטימץ החל את הקריירה שלו בהיידוק ספליט. ב-1992 עבר שטימץ לקדיס שבה שיחק שנתיים. שטימץ הגיע לדרבי קאונטי ב-31 באוקטובר 1995, תמורת 1.5 מיליון פאונד מהמועדון הקרואטי היידוק ספליט. הוא כבש את שאר הבכורה שלו עבור דרבי במשחק חוץ נגד טרנמיר רוברס, בו הובסה קבוצתו 1–5. העונה הראשונה של שטימץ בקבוצה הייתה מוצלחה, שבסופה הצליחה דרבי לזכות בעלייה לפרמייר ליג. איגור שטימץ שיחק כמעט 4 שנים בדרבי קאונטי, אולם הקדנציה שלו בקבוצה הסתיימה אחרי שהואשם על ידי מספר גורמים בכך שלא שיחק היטב במספיק משחקים. כרטיס-השחקן שלו נמכר תמורת 600,000 פאונד לווסטהאם יונייטד ב-29 באוגוסט 1999. בסך הכל, שטימץ שיחק 84 משחקי ליגה במדי דרבי, בנוסף ל-9 משחקים בגביעים השונים. שטימץ חזר לקרואטיה מולדתו, לקבוצת נעוריו היידוק ספליט, ובמהרה התמנה למאמנה. באביב 2006, הוא גם אימן במשך חודשיים את קבוצת ליגת העל הקרואטית קיבליה. במהלך טורניר יורו 2008 שימש שטימץ בתקשורת הקרואטית כפרשן. שטימץ הופיע עבור הנבחרת הקרואטית ב-53 משחקים בינלאומיים, שבהם כבש 2 שערים. הוא היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1998, בו זכתה קרואטיה במקום השלישי. מדיה וקבצים בנושא איגור שטימץ בוויקישיתוף איגור שטימץ, באתר Transfermarkt איגור שטימץ, באתר Soccerway איגור שטימץ, באתר BDFutbol איגור שטימץ, באתר WorldFootball.net איגור שטימץ, באתר National Football Teams איגור שטימץ, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הפרכת חומרים

הפרכה (Embrittlement) משמעותה הפיכת חומר לפריך (מתפורר, Brittle). זהו תהליך בו פוחתת האלסטיות או המשיכות של חומר, והוא הופך מחומר משיך לפריך, ולכן לעמיד פחות בפני שבר. זוהי בדרך כלל תוצאה בלתי-רצויה של השפעת הסביבה על החומר. קיימים מנגנוני הפרכה שונים לחומרים שונים. לעיתים גורמים להפרכה מכוונת של חומרים במעבדה על-מנת לחקור את השפעות סביבת העבודה על החומר לאורך זמן, או את תכונות החומר (חומר פלסטי, למשל) לאחר התיישנותו. הפרכה בעזרת מימן (Hydrogen Embrittlement) - בשיטה זו מימן נספג במתכות וסגסוגות מסוימות וגורם להפיכתן לפריכות יותר. שבירת סדקים על ידי סולפיד (Sulfide Stress Cracking) - בשיטה זו מתבצע פחמון סולפידי בחומר. השיטה מסתמכת על כך שסגסוגות מסוימות (בעיקר סגסוגות הפלדה השונות) מגיבות עם סולפיד המימן, ויוצרות איתו קשרים. הפרכה בעזרת מתכות נוזליות - בשיטה זו משתמשים במתכת נוזלית ספציפית שבעת מגע עם החומר הופכת אותו לפריך. בתהליך זה גורמים למתכת משיכה להפוך להרבה יותר פריכה כאשר בסביבתה נמצאת מתכת נוזלית. הפרכה בעזרת מתכת - בשיטה זו מאפשרים לאטומי מתכת לעבור דיפוזיה אל תוך החומר, כך שהסגסוגת החדשה שנוצרת היא פריכה יותר. שימוש בקרינת נייטרונים - יכולה לגרום לחומרים מסוימים להיות פריכים. זאת משום שהפצצת חומר בנייטרונים יכולה לגרום לנקעים בחומר, דבר הגורם לו להפוך לפריך עקב איבוד המבנה המולקולרי היציב שלו, ואף להתנפח לעיתים. בהפיכת חומרים פלסטיים לפריכים משחררים את החומרים בפלסטיק המעלים הפלסטיות שלהם (Plasticizers) על ידי חימום יתר או על ידי יישון. מאמץ מתיחה פריכות משיכות פלדה מדיה וקבצים בנושא הפרכת חומרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פבריציו ראבנלי

פבריציו ראבנלי (באיטלקית: Fabrizio Ravanelli; נולד ב-11 בדצמבר 1968 בפרוג'ה שבאיטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי. ידוע בכינויו “penna bianca” ("הנוצה הלבנה") שדבק בו בגלל צבע שיערו. ראבנלי שיחק במהלך הקריירה שלו בתריסר קבוצות אירופיות, כולל פרוג'ה, יובנטוס, לאציו, מידלסברו, דרבי קאונטי, אולימפיק מרסיי ודאנדי יונייטד, ובין היתר היה שחקן נבחרת איטליה. הוא היה אחד מן הכובשים המצטיינים באירופה בסוף שנות ה-90. עם יובנטוס זכה בתארים רבים, אליפות הסרייה א' (1994/1995), קופה איטליה (1994/1995), הסופרקאפ האיטלקי (1995), גביע האלופות (1995/1996, כבש שער במשחק הגמר) וגביע אופ"א (1992/1993). ב-1996 עבר ראבנלי למועדון הפרמייר ליג, מידלסברו, יחד עם בריאן רובסון. ראבנלי זכה להצלחה בקבוצה, אם כי לא לאורך זמן. הוא כבש שלושער בהופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד ליברפול, במשחק הפתיחה של עונת 1996/1997. למרות היותו אחד מהכובשים המצטיינים בליגה, מידלסברו ירדה ליגה בסיום עונתו הראשונה במועדון. הוא בודד עצמו מחבריו לקבוצה ומהאוהדים, כאשר תוך כדי התלונן באופן קבוע על מתקני האימון של המועדון, וגם על העיר עצמה, על אף שמשכורתו הייתה הגבוהה ביותר בפרמייר ליג באותה העת. כאשר שיחק בקבוצה, הוא השתכן בכפר מקומי קטן בצפון יורקשייר, האטון רודבי, באזור בו התגוררו חבריו לקבוצה כדוגמת פול מרסון וגורדן מקווין. הוא נחשב ליקיר הקהילה, לאחר שתרם רבות באירועים חברתיים מקומיים. ראבנלי הצטרף לדרבי קאונטי בשנת 2001, אך גם קבוצה זו ירדה ליגה בסוף העונה. בעקבות בעיות כלכליות בדרבי, הוא לא קיבל את שכרו עד היום, אף שעזב את הקבוצה כבר בשנת 2003. מאנגליה, עבר ראבנלי לשחק בסקוטלנד, במדי דאנדי יונייטד, אולם גם שם נתקל בבעיות כלכליות. אחרי הניסיון הכושל שלו בסקוטלנד, ראבנלי שב למדינת לידתו, איטליה, וסיים את הקריירה שלו בפרוג'ה, כאשר ניסה לעזור לקבוצתו במאבקי התחתית. עבור נבחרת איטליה ראבנלי שיחק במהלך 22 משחקים בינלאומיים, בהם כבש 8 שערים. כיום ראבנלי עובד כפרשן כדורגל בטלוויזיה האיטלקית. הוא חובב רכיבת אופניים נלהב ויחד עם פאולו בטיני ומאוריציו פונדריסט נטל חלק ברכיבה שנערכה מפירנצה לאסיזי לציון פעולותיו של ג'ינו ברטלי, רוכב עבר נערץ באיטליה, להצלת יהודים במלחמת העולם השנייה.. ב-8 ביוני 2013 מונה ראבנלי למאמנה של קבוצת אז'אקסיו הצרפתית. ב-2 בנובמבר 2013 פוטר מתפקידו לאחר 5 הפסדים רצופים של הקבוצה. ב-22 ביוני 2018 מונה למאמן ארסנל קייב האוקראינית. מדיה וקבצים בנושא פבריציו ראבנלי בוויקישיתוף פבריציו ראבנלי, ברשת החברתית אינסטגרם פבריציו ראבנלי, באתר Transfermarkt פבריציו ראבנלי, באתר Soccerway פבריציו ראבנלי, באתר BDFutbol פבריציו ראבנלי, באתר WorldFootball.net פבריציו ראבנלי, באתר National Football Teams פבריציו ראבנלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt Gino Bartali, un monumento per ricordare l'uomo e l'atleta, אתר ‏ Solobike.it, ‏ 13 ביוני 2008
מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד

מלקולם הרביעי (באנגלית: Malcolm IV, בגאלית סקוטית: מאל קולים מק-אנריק - Máel Coluim mac Eanric באיות עתיק, Maol Chaluim mac Eanraig באיות מודרני, כלומר "מלקולם בנו של הנרי";‏ 23 באפריל או 24 במאי 1141 – 9 בדצמבר 1165) היה מלך סקוטלנד. מלקולם כונה "וירגו" (Virgo) - "העלם" או "הבתול" בשל העובדה שמעולם לא נישא, ונפטר בגיל 24 בלא ילדים. מלקולם היה בנו הרביעי של הנרי מסקוטלנד, רוזן הנטינגדון ושל עדה דה וארן. לאחר מותו של הנרי בניוקאסל או ברוקסבורג שבנורת'מבריה ב-12 ביוני 1152 - מוות בלתי צפוי על אף מחלתו הממושכת, נאלץ מלך סקוטלנד דייוויד הראשון לבחור יורש מבין שלושת נכדיו (בניו של הנרי). מלקולם, שהיה הבכור מבין שלושת הילדים (ובעת מות אביו היה בן 11 בלבד), נשלח על ידי סבו לסיור ברחבי הממלכה, שהוא מלווה על ידי דונכד הראשון, רוזן פיפ, במטרה שתושבי הממלכה יראו בו כיורש העצר. לאחר מותו של המלך דייוויד הראשון, בקארליסטל ב-24 במאי 1153, הוכרז מלקולם למלך והוכתר שלושה ימים מאוחר יותר, ב-27 במאי על אבן הגורל במנזר סקון, בגיל 12. "סאגת אוקניינגה" מציינת כי "ויליאם האציל" בנו של ויליאם פיץ דאנקן טען למלוכה, אולם אין עדויות היסטוריות לטענה זו. טוען אחר לכתר היה מלקולם מק אלכסנדר, בנו מחוץ לנישואין של אלכסנדר הראשון, אשר נכלא ברוקסברוג מאז שנת 1130, אולם שוחרר מכלאו קודם לשנת 1153. בניו של מלקולם הביאו התנגדות גלויה למלך, ואחד מהם הוצא להורג בשנת 1154 (בדו-קרב שהיווה צורה של משפט- trial by combat). בנוסף על היותו מלך סקוטלנד ירש מלקולם את רוזנות נורת'מבריה. מלקולם העניק את נורת'מבריה לאחיו ויליאם הראשון והשאיר בידיו את קאמבריה ואת האנטינגדון - רוזנויות אשר שילמו מס לכתר האנגלי. מלקולם עיכב את המיסים למלך אנגליה הנרי השני אולם לבסוף שילם אותם בצ'סטר בשנת 1157. הנרי השני סירב להשאיר את קאמבריה בידי מלקולם, ואת נורת'מבריה בידי ויליאם, אך התיר לו להשאיר בידיו את האנטינגדון. פגישה נוספת בין הנרי ומלקולם נערכה בקאליסל בשנת 1158, אולם היחסים בין השניים נותרו רעועים עד שמלקולם ליווה בשנת 1159 את הנרי לצרפת וצר עמו יחד על טולוז, שם העניק לו הנרי תואר אבירות. מלקולם שב לסקוטלנד בשנת 1160 ובשובו נאלץ לדכא מרד של רוזנים נגדו, בהנהגת פרצ'אר, רוזן סטראת'רן אשר צר על העיר פרת' בה נמצא המלך. ה"גסטה אנאליה" מאת ג'ון מפורדון מציין כי המרד הסתיים בדרכי שלום, ולפי גרסה אחרת לא היה כלל מרד, והרוזנים באו לפרת' לבקש את סיוע המלך במסע צבאי נגד פרגוס, לורד גאולווי - מסע אשר החל באותה שנה והביא לכליאתו של פרגוס במנזר הולירוד. ביולי 1163, בבקרו אצל הנרי השני בדונצ'סטר נפל מלקולם למשכב. בהיותו חולה פרץ מרד נגדו במוריי, ומלקולם שב לסקוטלנד ודיכה את המרד. בשנת 1164 נלחם מלקולם בלורד האיים אשר שלח כוחות לתקוף את גלאזגו ואת רנפרו. מלקולם נפטר ב-9 בדצמבר 1165 בג'דבורג בגיל 24, ככל הנראה מתסמונת פאג'ט. מלקולם נפטר בהיותו רווק (אף שנערכו תוכניות להשיאו לקונסטנס, בתו של קונן השלישי, דוכס בריטני). מדיה וקבצים בנושא מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד בוויקישיתוף מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מלקולם הרביעי, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יוני גודמן

יוני גודמן (נולד ב-26 במאי 1976) הוא אנימטור ישראלי. זוכה פרס לנדאו בתחום האומנויות (2022). גודמן החל את דרכו המקצועית כמאייר של מדור "קפטן אינטרנט" בעיתון "הארץ". לאחר מכן עבד כמאייר ומעצב גרפי ב"מעריב". במקביל, החל גודמן ללמוד תקשורת חזותית בבצלאל. החל מן השנה השנייה ללימודיו בבצלאל, בשנת 2000, החל גודמן לעסוק באנימציה. הוא יוצר סרטים קצרים, בין היתר לשימוש באתרי אינטרנט מסחריים ופרטיים שונים. גודמן התפרסם עם צאתו לאקרנים בשנת 2008 של סרט הקולנוע הישראלי עטור הפרסים "ואלס עם באשיר," סרט שגודמן היה במאי האנימציה שלו. גודמן עוסק גם ביצירת סרטוני אנימציה עבור ארגוני זכויות אדם וארגוני בריאות עולמיים. ב-2008 יצר סרטון בנושא הזכות לדיור עבור האגודה לזכויות האזרח, וב-2009 יצר סרטון אנימציה CLOSED ZONE למען חופש התנועה של תושבי עזה עבור "גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע". ב-2013 יצר סרטון הקורא למניעת השתלטות טייקונים על מאגרי הגז ו-ב-2018 יצר יחד עם ארי פולמן את הסרטון "GIRL ON THE RUN" במסגרת מאבק במקרי אונס באזורי מלחמה. בנוסף ייצר לאורך השנים מספר סרטי הסברה לארגוני בריאות עולמיים במטרה למנוע התפרצות מגפות כגון כולירה, אבולה וקורונה בעולם השלישי. במאי 2013 יצא לאקרנים סרטו של ארי פולמן "כנס העתידנים" (The Congress) בו היה גודמן במאי האנימציה. הקרנת הבכורה התקיימה בפסטיבל קאן ובדצמבר של אותה שנה זכה הסרט בפרס האקדמיה האירופאית לקולנוע. ב-2015 אייר את ספרו של יהונתן גפן "ישבנימדיה". בין השנים 2018–2021 עבד כבמאי אנימציה על סרטו של ארי פולמן "איפה אנה פרנק", סרט דרמה מונפש בשפה האנגלית המבוסס על חייה של אנה פרנק בתקופת השואה. הקרנת הבכורה התקיימה בפסטיבל קאן 2021 והסרט פתח את פסטיבל הקולנוע ירושלים ב-24 באוגוסט 2021. 2008 פרס גרוס למצוינות באנימציה 2013 פרס האקדמיה האירופאית לקולנוע לסרט האנימציה באורך מלא הטוב ביותר 2022 פרס לנדאו בתחום האומנויות גודמן נשוי לגאיה, ולזוג חמישה ילדים. אתר האינטרנט הרשמי של יוני גודמן יוני גודמן, ברשת החברתית LinkedIn יוני גודמן, סרטונים בערוץ היוטיוב "יוני גודמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יוני גודמן", באתר ספר הקולנוע הישראלי Dailymation-הבלוג של יוני גודמן אורי קליין, מי צילם את "ואלס עם באשיר"?, באתר הארץ, 31 ביולי 2008 דרור עמיר, משחקי מלחמה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2008 קליפים מתוך הסרט ואלס עם בשיר סרט אנימציה קצר (2008)(הקישור אינו פעיל) על הזכות לדיור, באתר האגודה לזכויות האזרח מרב יודילוביץ', יוני גודמן מאייר למען עזה, באתר ynet, 4 במרץ 2009 נירית אנדרמן, כך פונטז, צויר ועוצב "כנס העתידנים" של ארי פולמן, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2013 הזמרת קורין אלאל זכתה בפרס לנדאו למפעל חיים, באתר ynet, 14 בנובמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה גורן

משה גורן (גורניצקי) (19 במרץ 1921 – 8 באפריל 2009, י"ד בניסן ה'תשס"ט) היה אלוף בצה"ל ששימש כראש אגף האפסנאות (אג"א) וכנספח צה"ל בבריטניה. נולד בגרודנו שבפולין, עלה לארץ ישראל ב-1934, למד בבית ספר יסודי בחיפה ובתיכון ביגור. הצטרף לארגון "ההגנה", עבר קורס מפקדי כיתות, מפקדי מחלקות וקורס מודיעין ושירת כקצין סיירים ארצי. יצא ללימודים בארצות הברית אך לא השלים אותם, חזר ב-1948 לישראל ופיקד על גדוד 15 ב"גולני" במלחמת העצמאות. בשנים 1951–1952 היה סגן מפקד חטיבת גבעתי. בשנת 1953 למד בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז, ובמבצע קדש היה ראש מחלקת ארגון באגף כוח אדם. בשנת 1958 שימש ראש מחלקת תחזוקה במטכ"ל - אג"א. בשנת 1959 שימש ראש מטה פיקוד צפון, ובשנת 1960 מונה לראש אג"א ושנה אחר כך קודם לדרגת אלוף. ב-1964 מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בבריטניה. השתחרר משירותו בצה"ל בשנת 1966. במלחמת ששת הימים גויס למילואים כמפקד כוחות צה"ל בעזה ובצפון סיני ובמלחמת יום הכיפורים מונה לעוזר ראש אג"א (לימים אט"ל) ואחראי לרכבת האווירית מארצות הברית. לאחר המלחמה מונה על ידי ועדת אגרנט לחקור את האירועים בפיקוד הדרום. לאחר השחרור היה מנהל המשביר לתעשייה, ולאחר מכן מנהל חברת OVI להשקעות וחיפושי נפט. בשנים 1974–1976 היה מנהל מרכז ההשקעות ורשות ההשקעות, ולאחר מכן יו"ר מועצת המנהלים של תעשיות רוגוזין באשדוד. גורן נישא לנעמי נוימן, לוחמת פלמ"ח שהייתה חברה בפלוגה המיוחדת שהתנקשה בגוטהילף וגנר, ב-1948. לזוג שני בנים, רזי, דוקטור לפילוסופיה וספרות, ויובל, סופר. משפחת גורן התגוררה ברמת חן ברמת גן. מדיה וקבצים בנושא משה גורן בוויקישיתוף אביב פרנקל, צילומים נדירים של איראן בשנות השישים, חדשות ערוץ 10, 27/8/2010 אביב פרנקל, זכרונות מהבוידעם, חדשות ערוץ 10, 27/7/2010 אלוף משה גורן (גורניצקי) (הקישור אינו פעיל), באתר צה"ל אמיר בוחבוט, האלוף במיל' משה גורן הלך לעולמו בגיל 88, באתר nrg, nrg ‏, 8/4/2009 אורי דרומי, איש במדים שוחר שלום, באתר הארץ, 17 באפריל 2009 יוסף ארגמן, מותו של אלוף המילואים, "במחנה", 6.5.2009 אתר "Billiongraves" הלווייתו של אלוף (מיל') משה גורן תיערך מחר בקיבוץ נחשון 11 באפריל 2009 ערוץ 7 רמטכ"לים ואלופי צה"ל שהיו חברי ה"הגנה", אתר ההגנה פרש מנהל מרכז ההשקעות, מעריב, 25 באוגוסט 1976
נצקה

נֵצקֵה (או נטסקה) הם פסלים קטנים שהופיעו ביפן במאה ה-17, אשר שימשו לתליית חפצים אישיים על חגורת הבגד היפני. גודלם של נצקה נע מ-3 עד 12 ס"מ בהתאם לסוגיהם, וליצירתם משמשים מגוון חומרים, כגון שנהב, עץ, חרסינה ועוד. הבגד היפני המסורתי אינו כולל כיסים, ולכן התעורר הצורך להחזיק במקום כלשהו את החפצים האישיים, כגון אִינרוֹ קופסה מגולפת להחזקת כסף, תרופות או החותמת האישית), תיקי טבק או מקטרות. הפריטים האלה הושחלו על שרוך, ובעזרת הנצקה השרוך החזיק מאחורי החגורה של הבגד - אוֹבִּי. על אף שבהתחלה שימשו נצקה למטרה מוגדרת, מהר מאוד הפכו לאמנות עצמאית, המבטאת את פניהן הרבות של התרבות והמיתולוגיה היפנית. האמנות הייתה פופולרית במיוחד בתקופת אדו, בשנים 1615–1868. גם היום ישנם העוסקים באמנות, ויצירות עתיקות ומודרניות נמכרות במאות עד אלפי דולרים. קָטָבוֹרִי - הצורה הנפוצה ביותר של נצקה, פסלון תלת-ממדי מעוגל. אָנָבוֹרִי - סוג של קטבורי, כאשר הדמויות מפוסלות בתוך חלל המגולף בתוך הנצקה. הצורה הנפוצה ביותר לאנבורי - צדפה. סָאשִי - אחת מהסוגים העתיקים של נצקה, סאשי עשוי בצורת מוט באורך של כ-15 ס"מ עם וו בקצהו האחד וחור בקצהו השני. את הצורה הזאת של נצקה היו שמים מאחורי החגורה, כך הקצה העליון היה נתפס על החגורה בעזרת ודרך החור בקצה התחתון הושחל שרוך בו היו תלויים חפצי ערך. אוֹבִי-חָסָאמִי - עוד גרסה של נצקה בצורת מוט, אשר הומצאה, ככל הנראה, בסין. מֵן-נצקה, או נצקה-מסכה - הסוג הנפוץ אחרי קטבורי, המדמה מסכת התיאטרון היפני נו. מָנג'וּ - נצקה עגול, שטוח ועבה, העשוי בדרך-כלל שנהב, אשר עליו חרוטים תבליטים. הנצקה עשוי בצורת ממתק יפני מנג'ו, מכאן שמו. ריוּסָה - סוג דומה למנג'ו בצורתו, אך במקום תבליטים, העיגול מגולף כך שיעביר אור. הסוג קרוי על שמו של אמן נצקה שחי בסוף המאה ה-18 אשר המציא את הסגנון החדש. קָגָאמִיבוּטָה - נצקה העשוי בצורת כלי עגול בעל מכסה ממתכת, כאשר המכסה המתכתי הוא החלק המקושט ביצירה. קָרַקוּרִי - נצקה עם חלקים ניידים או הפתעות מוסתרות. קטבורי אנבורי אובי-חסאמי נצקה-מסכה מנג'ו ריוסה קגאמיבוטה קרקורי מדיה וקבצים בנושא נצקה בוויקישיתוף מאמר על נצקה באתר JapanGeo אתר אגודת הנצקה הבינלאומית נצקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נצקה, דף שער בספרייה הלאומית אדמונד דה ואל, מאנגלית: אביעד שטיר, הארנבת עם עיני הענבר, הוצאת ידיעות ספרים 2012 - הספר מספר על גלגוליו של אוסף פסלוני נצקה שהיה ברשות הענף הצרפתי של משפחת אפרוסי האמידה. דוד רפ, "אם לקימונו היו כיסים", באתר הארץ, 16 באוגוסט 2002.
קמבריון

תור הקמבריון (Cambrian, נקרא גם קמבריום) היא יחידת הזמן הגאולוגית הראשונה בעידן הפלאוזואיקון. תור זה הוא המוקדם ביותר ממנו נמצאו סלעים בכמות משמעותית. משך התור כ-60 מיליוני שנים, מלפני כ-542 מיליוני שנים עד לפני 488 מיליוני שנים. התור הגאולוגי שקדם לקמבריון נקרא אדיקר (Ediacaran). במחקר שהתפרסם ב-2018 בכתב העת Science, הצליחו החוקרים להראות, שבעלי חיים מתור הקמבריון התפתחו מבעלי חיים בתור האדיקר וכי יש המשך אבולוציוני בין שתי התקופות. החוקרים סוברים, שעלייה בכמות החמצן באטמוספירה של כדור הארץ בתור זה, האיצה תהליכי התפתחות והופעת זני חיים חדשים. שמו של התור ניתן לו על ידי אדם סדג'וויק שכינה אותו כך בשל שמה הלטיני של ויילס (מחוז בבריטניה), "קמבריה", שם סלעי הקמבריון חשופים בצורה הטובה ביותר בבריטניה. ערך מורחב – המפץ הקמבריוני בראשית תור זה, בתוך תקופה של 10–20 מיליון שנה, הופיעו רוב המערכות הגדולות של בעלי החיים חסרי החוליות, תהליך הקרוי על שם התקופה "המפץ הקמבריוני". כל האורגניזמים בעידן זה חיו בים. בין המאובנים שנמצאו בתקופה זו ישנם היצורים הקדומים ביותר שהתגלו שהיו בעלי יכולת חישה. בישראל מצויים סלעים מתור זה באזור אילת. באזור תמנע נמצאה כמות גדולה של נחושת בסלעים מתור זה. אנומלוקאריס - פרוק רגליים טורף הייקויכטיס - מראשוני בעלי חוליות. הלוציגניה - בעל חיים מהקבוצה לובופודיה טרילוביטים - כ- 20 אלף מינים של פרוקי רגליים בעלי שריון קשיח, ראש ורגליים, בהם רדליצ'יה טרילוביט קדום ועוד פיקאיה - מראשוני המיתרניים אותויה - מראשוני התולעים משפחת קווצי העור - הליקוציסטיס, כוכב ים, מלפפוני ים, קיפודי ים ועוד לוח הזמנים הגאולוגי קמבריון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברמן, אורי; מדעי, מכון דוידסון לחינוך (2022-07-01). "הפיצוץ של החיים לפי כחצי מיליארד שנה". Ynet. נבדק ב-2022-07-02. ד"ר יונת אשחר, שנהיה לראש!, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 5 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדון פרידמן הקטן

אדון פרידמן הקטן (בגרמנית: Der kleine Herr Friedemann) היא הנובלה הראשונה שנכתבה על ידי הסופר הגרמני תומאס מאן. הנובלה נכתבה בשנת 1896 ויצאה לאור בקובץ נובלות של הסופר בשנת 1898 תחת אותו שם. הסיפור מספר את סיפור חייו של יוהנס פרידמן, כאשר הפרק הראשון פותח בתיאורה של תאונה מצערת שארעה בלידתו, כאשר הופל מתוך ידיה של אחות שיכורה: זו הייתה אשמת האחות. — משפט ראשון, אדון פרידמן הקטן בעקבות כך גדל אדון פרידמן בתור נער מעוות עם גב עקום. בגיל צעיר מחליט אדון פרידמן להתנזר מאהבה ולהקדיש את חייו להשתפרות ומצוינות לאחר שהתאהב בנערה ומצא אותה מתנשקת עם נער אחר. ההתמדה השתלמה ולמרות הקשיים שעמדו בפניו ומראהו הגופני, אדון פרידמן בונה לעצמו קריירה מצליחה ובמקביל מטפח טעם טוב לבגדים, מוזיקה וספרות. אולם כל זה עומד במבחן כאשר לעיירה שבה הוא מתגורר מצטרף קצין צבאי עם אשתו המגונדרת והאופנתית, הגברת רינלינגן. אדון פרידמן מתאהב בה, על אף העובדה שמראה החיצוני אינו מרשים כפי שהיא מנסה לשוות לעצמה וניסיונותיה להתייפות עולים בתוהו. בין מפגש חטוף אחד למשנהו ולמרות המעמד החברתי השונה של שני האדונים, נוצר קשר עמוק ומיוחד בין הגברת רינלינגן לבין יוהנס. באחד מן המפגשים ביניהם מתוודה אדון פרידמן לגברת רינלינגן שמאז שהוא פגש אותה הוא הבין שכל חייו חי בשקר. היא מנחמת אותו ואומרת לו שזה היה אמיץ מצידו להתוודות, ולעיתים גם לה יש את אותן תחושות אומללות. אדון פרידמן השאנן לדבריה, אוזר אומץ ומתוודה על אהבתו כלפיה. הגברת רינלינגן צוחקת למשמע דבריו ובורחת. לאחר המאורע, אדון פרידמן הנבוך והפגוע, מטביע את עצמו בתוך אגם ומסיים את חייו האומללים, בן שלושים במותו. הנובלה תורגמה בידי יעקב גוטשלק בקובץ "סיפורים מוקדמים" של תומאס מאן, הוצאת ספרית פועלים, 2003.