מארי לאבו

מארי לאבו (באנגלית: Marie Laveau;‏ 10 בספטמבר 1801 – 16 ביוני 1881) הייתה כוהנת וודו קריאולית נודעת בניו אורלינס. אף שמקורות רבים טוענים שנולדה ב-1794, על סמך הרישומים ההיסטוריים, מארי לאבו נולדה כאזרחית חופשייה ברובע הצרפתי של ניו אורלינס, לואיזיאנה, בשנת 1801. היא הייתה בתם הממזרה של בעל מטעים לבן ואישה שחורה חופשייה. ב־4 באוגוסט 1819, התחתנה עם ז'אק (או סנטיאגו, ברשומות אחרות) פאריס, אדם חופשי שחור שהיגר מהאיטי לניו אורלינס בשנת 1809, לאחר המהפכה ההאיטית. תעודת הנישואין של השניים נשמרה ברחוב קתדרלת לואיס בניו אורלינס. ז'אק פאריס נפטר בשנת 1820 בנסיבות בלתי מוסברות. לאחר מותו של פאריס, מארי לאבו החלה לעבוד כספרית פרטית לבני המעמד העליון. היא לקחה לה למאהב את כריסטופר דומיניק דה קלאפיון, שאיתו חיה עד מותו בשנת 1835. לפי רישומים היסטוריים, לשניים היו 15 ילדים במשותף, כולל מארי לאבו הבת, שנולדה ב-1827. במהלך עבודתה כספרית, נחשפה לסיפורים עסיסיים ולרכילויות מפי הנשים הלבנות העשירות אותן שירתה, וזאת בנוסף לרשת מודיעין פנימית של משרתים שחורים באחוזות לבנים, אותה הפעילה. כל אותן רכילויות שאספה עזרו לה, על פי החשד, לצבור מידע פרטי על אנשי העיירה, ושמה של מארי לאבו נפוץ כאחת היודעת נבואות וסתרים על האנשים בעיירה. היא זנחה את עבודתה כספרית והחלה בקריירת הוודו, ועד מהרה צברה לעצמה שם עוצמתי וכבוד בלתי מעורער בניו אורלינס. עד מהרה אספה סביבה עדת מאמינים, שחורים ולבנים כאחד. טקסים שהייתה עורכת כללו ריטואלים אקזוטיים שכללו עירום, מין ואלכוהול. האטרקציה הגדולה של מארי לאבו היו קמעות ה"גריס גריס". גריס-גריס היו שקיקי בד קטנים שנענדו למזל טוב ולהגנה ממזל רע. קמעות אלו הכילו עשבים, אבנים, ציפורניים, שיער ופיסות בד טבולות בזיעה או פריטים אישיים אחרים שנאספו לפי הנחיותיו של אחד האלים. ייתכן שהגריס-גריס, שבמקור היו צלמיות של אלים, הם המקור למיתוס בובות הוודו. לאבו שהייתה גם קתולית באמונתה שילבה במאגיה שלה גם אלמנטים מהדת הנוצרית ועירבה מסורות אפריקאיות עם אמונות קתוליות ותפיסות דתיות, פסל מריה הקדושה היה לדמות שסוגדים לה בטקסי הוודו. קסמיה של מאיר לאבו התפרסמו בכל רחבי המדינה ואליה הגיעו מכל ארצות הברית אנשי ציבור ופוליטיקאים שביקשו לקבל את ברכתה. על פי הסיפורים נהגה לאבו לגבות תשלומים מופקעים מהלקוחות הלבנים, בעוד שבאזרחים השחורים טיפלה ללא תשלום. ב-16 ביוני 1881 דיווחו העיתונים כי מארי לאבו נמצאה מתה במיטתה. עדויות ברורות למותה או ללוויה שלה מעולם לא נמצאו, ויש המאמינים כי היא חיה שנים לאחר מכן ואף חיה עד ליום זה. ייתכן שאמונה זו קרתה בשל הבלבול בין מארי לאבו האם לבין מארי לאבו הבת, לימים אף היא כוהנת וודו מוערכת, שדמתה לה מאוד ונפטרה בגיל 98. קברה של מארי לאבו נמצא בבית הקברות סנט לואיס בניו אורלינס ומשמש כמקור עלייה לרגל של מאמיניה וכמוקד תיירות בעיר. על פי האמונה ניתן לצייר צלבים על קברה של מארי לאבו ולבקש משאלה מעצמותיה.[דרוש מקור] בשנת 1954 הקליט זמר הג'אז פאפא סלסטין שיר בשם מארי לאבו; זו הייתה הקלטתו האחרונה. ב-1974 הסופר והמשורר של סילברסטיין, ביחד עם בקסטר טיילור, כתבו שיר נוסף בשם מארי לאבו לזמר הקאנטרי בובי בר, שמספר סיפור פיקטיבי על נקמתה של מארי לאבו בגבר בוגדני. בספר אלים אמריקאים של הסופר ניל גיימן משנת 2001 ישנה דמותה של מאדאם זוזו, אף היא כוהנת וודו שמצהירה כי הייתה תלמידתה של מארי לאבו. ב-2013 השחקנית אנג'לה באסט גילמה את דמותה של מארי לאבו בעונה השלישית של הסדרה אימה אמריקאית: הכישוף. בסדרת הספרים 'קאת'רין קרופילד: ציידת' של ג'אנין פרוסט מופיעה דמותה של מארי לאבו בתור מלכת הג'ולים של ניו אורלינס מדיה וקבצים בנושא מארי לאבו בוויקישיתוף שחר שילוח, בלאדי מרי, באתר nrg מעריב, 25 במרץ 2007 מארי לאבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מארי לאבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)