laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהויקים שטיין

יהויקים שטיין הוא פסיכואנליטיקאי, פסיכיאטר ועמית מחקר במכון פרויד באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב ספרים בנושא פסיכואנליזה וכן ספרי פרוזה. משמש מורה ומדריך במכון הישראלי לפסיכואנליזה. החלילן מווינה - על פרויד ועל אחריות אישית, הוצאת כתר, 2003 הלא מודע במדע ובפסיכואנליזה, הוצאת מאגנס, 2005. תורגם לאנגלית: he Psychoanalysis of Science - The Role of Metaphor, Paraplax, Lacunae and Myth, Sussex Academic Press נוודים, הוצאת כרמל, 2009 - רומן. פוגה, הוצאת גוונים, 2010 - נובלה. יהויקים שטיין, באתר של האוניברסיטה העברית בירושלים בקריאה ראשונה - קץ עידן פרויד?, ריאיון לאבירמה גולן יהויקים שטיין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הספרים של יהויקים שטיין, באתר "סימניה" יהויקים שטין, דף שער בספרייה הלאומית יהויקים שטיין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מכתביו: בנליות של הטוב, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2005 לפרשת הולדתו הדדוקטיבית של יצר המוות, פרק מהספר "הלא מודע במדע ובפסיכואנליזה" על כתביו: גידי רובינשטיין, הכתמים העוורים של המדע, באתר הארץ, 5 ביוני 2006 אהרן קנטורוביץ, ‏המדע על ספת הפסיכיאטר, קתרסיס 6, סתיו תשס"ז 2006 עלית קרפ, שלושה ספרים בקצרה: צומת אודסה, המחברות של דון ריגוברטו ופוגה, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
DirectX

DirectX הוא ממשק תכנות יישומים המכיל בתוכו ספריות זמן ריצה (Runtime library), אשר פותח על ידי מיקרוסופט לסביבת Windows שמטרתו לתת גישה ישירה לחומרת המחשב, ובכך לסייע בפיתוח משחקים בפלטפורמות של מיקרוסופט. מטרה נוספת של ממשק זה היא להנגיש למתכנתים פונקציות לגרפיקה דו-ממדית ותלת-ממדית, מבלי שיעברו התמחות מיוחדת בכך. פיתוח הספרייה היווה למעשה נסיגה מאחד ההבדלים המרכזיים בין Windows ל־DOS, הניסיון להפריד את החומרה והתוכנה ובכך לאפשר תלות נמוכה יותר ביניהן. נסיגה זו גורמת לכך שעקרונית תוכנות העובדות עם DirectX גורמות ל־Windows להיות פחות יציבה (אף על פי שלרוב ההבדל אינו משמעותי) וכמו כן DirectX פועלת רק בתצורת 32 ביט x86, אולם הדבר אינו גורע ממנה לפעול גם ב-64 ביט וגם ב-32 ביט, אלא משפיע רק על ניצול הזיכרון (אינטל ו-AMD). DirectX כוללת את החבילות: DirectDraw – מספק גישה ישירה לכרטיס המסך המותקן במחשב. DirectPlay – מאפשר גישה ישירה לכרטיס הרשת המותקן במחשב. DirectSound – מספק גישה ישירה לכרטיס הקול המותקן במחשב. Direct3D – חלק מ־DirectX הכולל עבודה בתלת-ממד. DirectInput – מספק גישה למקלדת המחוברת למחשב. DirectMusic – מאפשר לחבר מוזיקה. רוב המשחקים החדשים משתמשים ב־DirectX על מנת ליצור גרפיקה יותר מציאותית, קול מציאותי יותר, אפקטים נוספים במשחקי תלת-ממד ועוד. על מנת לקבל פרטים על ספריית ה־DirectX המותקנת במערכת ההפעלה, יש להיכנס להפעלה ולהקליד: "dxdiag". נכון ל-2014, הגרסה העדכנית ביותר של DirectX היא DirectX 11.2, אולם גרסה זו אינה תואמת כל כרטיס מסך. הראשונים שהציגו כרטיס מסך שתומך ב-DirectX 11 היו AMD-ATI עם סדרת כרטיסי המסך Radeon HD 5000. במרכז הפרסום של AMD-ATI עמדה פונקציה חדשה, בשם "טסלציה" המשפרת באופן משמעותי את רמת המפרט הגרפית ופועלת רק בסביבת DirectX 11 ומעלה. ב-29 ביולי 2015 יצאה לאור DirectX 12 ביחד עם Windows 10. הראשונה לתמוך בו הייתה NVIDIA עם ארכיטקטורת הMaxwell. ב-2020 יצא לאור עדכון לגרסה הקודמת בשם DirectX 12 Ultimate. גם בו תמכה ראשונה Nvidia. העדכון כלל בעיקר הקלות על עבודת הרינדור שמבצע כרטיס המסך עקב המחיר הכבד של ניתוב קרניים(Ray Tracing) על הביצועים של כרטיסי מסך. Direct 3D – הרכיב האחראי על רינדור (עיבוד והצגה נכונה) של תלת-ממד. הטכנולוגיה משתמשת בהאצת חומרה כשהדבר מתאפשר (נתמך על ידי הכרטיס). מלבד למעט פקודות דו-ממדיות, הממשק מתייחס לתלת-ממד וזוהי מטרתו העיקרית. חשוב לציין כי Direct 3D לא תומך בהרצה תוכנתית לכול, כך שאם לדוגמה כרטיס המסך לא תומך במצללים (Pixel Shader ו-Vertex Shader), הוא לא ידמה אותם על חשבון המעבד. ממשק מתחרה ב-Direct 3D הוא OpenGL. QuickTime מדיה וקבצים בנושא DirectX בוויקישיתוף DirectX, הבלוג הרשמי מור שובל, DirectX 10 – הניסיון של NVIDIA (אורכב 19.12.2006 בארכיון Wayback Machine), באתר HWzone DirectX World – DirectX lessons. Learn how to build a graphic engine. להרחבה ולמידה של הנושא באתר UnderWarrior DirectX, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אצטדיון פודגוריצה סיטי

אצטדיון פודגוריצה סיטי הוא אצטדיון כדורגל בו משחקות הנבחרת הלאומית של מונטנגרו בכדורגל וקבוצת הכדורגל המקומית בודוצ'נוסט פודגוריצה. באצטדיון נערך משחקה הראשון של נבחרת מונטנגרו נגד נבחרת הונגריה בו ניצחה מונטנגרו 1–2. אצטדיון העיר פודגוריצה נבנה בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה. לפני המלחמה, בודוצ'נוסט פודגוריצה ומועדונים אחרים מפודגוריצה שיחקו את המשחקים שלהם במגרש ליד מיקומו של המגרש היום. הקיבולת המקורית של האצטדיון הייתה בסביבות 5,000 צופים. האצטדיון נשרף כליל ב-1952, אך נבנה מאוחר יותר מחדש, עם קיבולת חדשה של כ-17,000 מושבים. באצטדיון החדש ישנם ארבעה יציעים - מערב, מזרח, דרום וצפון. בשנת 1989 הותקנו זרקורים באצטדיון העיר פודגוריצה (שנודע אז בשם טיטוגרד). במהלך שנות ה-80 שוחזר היציע הראשי (מערבי). לאחר התפרקות יוגוסלביה, עבר האצטדיון עבודות בנייה נוספות. היציע המזרחי נהרס, ונבנה יציע צפוני חדש. והקיבולת צומצמה ל-12,000. ב-27 במרץ 2015, התרחש אירוע חריג באצטדיון, הופסק משחקם של מונטנגרו ורוסיה באמצע על ידי השופטים כדי להבטיח את שלומם של השחקנים. במהלך המשחק, השוער הרוסי איגור אקינפייב נפגע בראשו ונשלח כתוצאה מכך לבית חולים. רוסיה זכתה בתוצאה 0–3 על ידי אופ"א כתוצאה מנטישת המשחק. היציע הצפוני הוא ביתם של אולטראס האוהדים המקומיים, "Budućnost". מדיה וקבצים בנושא אצטדיון פודגוריצה סיטי בוויקישיתוף מוקדמות יורו 2016: רוסיה קיבלה ניצחון טכני מול מונטנגרו, באתר וואלה, 8 באפריל 2015 Stadion - FK Budućnost Podgorica, www.fk-buducnost.me ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ובנושא מונטנגרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסטיידישה צייטונג

אוסטיודישה צייטונג (בגרמנית: Ostjüdische Zeitung; עיתון יהדות המזרח) היה עיתון יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בעיר צ'רנוביץ (אז צ'רנאוץ ברומניה) בשנים 1937-1919, בימי השלטון הרומני בבוקובינה הצפונית. העיתון נערך על ידי הפוליטיקאי, הפובליציסט והמשפטן הציוני מבוקובינה מאיר אבנר, שגם כתב חלק גדול מתוכנו. בהקמתו היה "ביטאון המפלגה יהודית הלאומית בבוקובינה" (Organ der jüdischen Nationalpartei in der Bukowina), והחל מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 הצהיר על עצמו בכותרת המשנה כ"ביטאון למען האינטרסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים של יהדות בוקובינה". העיתון הוקם באפריל 1919, אז החל להופיע כשבועון. אחרי 1922 הופיע העיתון פעמיים בשבוע, והחל מ-1923 שלוש פעמים בשבוע - בימי ב', ד' ו-ו'. במהלך השנים הופיעו בסך הכל בעיתון כ-9000 עמודים. בשיא תפוצתו בשנות ה-30 של המאה ה-20 הגיע העיתון ל-4,800 עותקים. למרות תפוצתו הקטנה, הייתה לעיתון תהודה רבה בחוגי המעמד הבינוני והגבוה של יהודי האזור. זאת משום שהשפה הגרמנית הייתה שפת הדיבור והתרבות של רוב היהודים בעלי ההשכלה בצ'רנוביץ ובבוקובינה באותה תקופה, ומשום שעורכו, מאיר אבנר, היה כותב ונואם מחונן. מאיר אבנר ניהל מעל דפי העיתון פולמוסים רבים. בין השאר הוא ניהל פולמוס עם המנהיג הסוציאליסטי יעקב פיסטינר לגבי ראשוניותה של השפה העברית כשפת לימוד בבתי הספר היהודיים בבוקובינה, לעומת היידיש. בנוסף, היה העיתון לבמת מאבק של אבנר נגד הזרמים האנטישמיים בזירה הפוליטית הרומנית, ולשופר של הוועד הציוני בבוקובינה. ב-1 בינואר 1938 הופסק פרסום העיתון בהתאם לחוקים האנטישמיים החדשים של ממשלת גוגה-קוזה. צ'רנוביצר מורגנבלאט צ'רנוביצר אלגמיינה צייטונג Markus Winkler, Die Ostjüdische Zeitung - Zur Geschichte einer deutschsprachigen zionistischen Zietung aus Czernowitz, in: Susanne Marten-Finnis, Walter Schmitz (Eds.), zwischen dem Osten und dem Westen Europas. Deutschsprachige Presse in Czernowitz bis zum Zweiten Weltkrieg (Dresden 2005) 87-96. ISBN 3-933592-13-5. (מרקוס וינקלר, די אוסטיודישה צייטונג - על תולדותיו של עיתון ציוני בשפה הגרמנית בצ'רנוביץ, בתוך: סוזנה מארטן-פיניס, ולטר שמיץ (עורכים) - בין מזרח ובין מעקב אירופה: העיתונות בגרמנית בצרנוביץ עד מלחמת העולם השנייה, דרזדן, 2005) צבי יעבץ - צ'רנוביץ שלי - מקום שחיו בו אנשים וספרים, דביר, 2007, אור יהודה. עמ' 233–235 העמוד הראשי של העיתון למחרת פטירתו של ביאליק, באתר "שטעטל" ד"ר אליאס וינשטיין על העיתונות היהודית בבוקובינה, באתר מוזיאון המשפחה, מתוך הספר "תולדות יהודי בוקובינה" בתרגום לאנגלית, עמ' 127 ‏History of Jews in the Bukowina," Vol. 1 (1958") Tel Aviv
סאלי הוקינס

סאלי ססיליה הוקינס (באנגלית: Sally Cecilia Hawkins; נולדה ב-27 באפריל 1976) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה. זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס דוב הכסף לשנת 2008 על תפקידה בסרט "חופשייה ומאושרת" של מייק לי, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 2013 על הופעתה בסרט "יסמין הכחולה" של וודי אלן, ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 2017 עבור תפקידה בסרט "צורת המים" של גיירמו דל טורו. הוקינס נולדה בשכונת דולוויץ (אנ'), בדרום לונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת, והיא גדלה בשכונת בלקהית' בדרום-מזרח לונדון. בתם של סופרי הילדים ג'קי הוקינס (אנ') וקולין הוקינס; שניהם ממוצא אירי. לה אח גדול, פינבר, מפיק טלוויזיה וקולנוע. הוקינס למדה בבית ספר הפרטי לבנות ע"ש ג'יימס אלן, ולאחר מכן סיימה את לימודיה בהצלחה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בשנת 1998. לאחר סיום לימודיה, הוקינס התגלתה על בימות התיאטרון בקומדיות שקספיריות כדוגמת "מהומה רבה על לא דבר" ו"חלום ליל קיץ" ובעיבוד המודרני למחזה "בית ברנרדה אלבה" של פדריקו גארסיה לורקה. בשנת 2002 הופיעה לראשונה בסרט קולנועי - בדרמה הבריטית של מייק לי "הכל או כלום". ב-2004 הופיעה בסרטו של לי "וירה דרייק" בתור סוזן, צעירה בריטית העוברת אונס במהלך דייט לילי ונכנסת להריון, ונאלצת לעבור הפלה. הוקינס שהופיעה בסרט לצדה של אימלדה סטאונטון שיחקה עמה גם בשנה שלאחר מכן במיני סדרה "פינגרסמית'". בנוסף השתתפה גם בדמותה של סליישר בסרט הפשע הבריטי "לאייר קייק". ב-2007 הופיעה בתפקידי משנה בתור קייט בסרט הפשע של וודי אלן "חלומה של קסנדרה" ובמותחן המשטרה האלים "waz". ב-2008 שיחקה בדרמה הקומית "חופשייה ומאושרת" בתפקידה השלישי תחת בימויו של מייק לי. בסרט גילמה את פאולין "פופי" קרוס מורה בבית ספר יסודי אופטימית במיוחד, מלאת חיים והומור שמאמינה כי יש ליהנות מהחיים ולנצל כל רגע להנאה ולבידור. על תפקידה זה זכתה הוקינס בפרס דוב הזהב לשחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל ברלין, כן זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומי/מוזיקלי. ב-2009 השתתפה בדרמה הביוגרפית "פרח המדבר" העוסק בדמותה של ואריס דירי. הוקינס שיחקה בתפקיד מרלין, לונדונית מוכרת בחנות בגדים הנוטלת תחת חסותה את הפליטה הסומלית דירי ונותנת לה מקלט בביתה. הוקינס שיחקה גם תפקיד קטן בדרמה "לחנך את ג'ני" בתור שרה אשתו ואם ילדו של דייוויד גולדמן (פיטר סארסגארד). ב-2010 כיכבה בקומדיה התקופתית "איזה מין שוויון" על אודות השביתה המפורסמת שהתרחשה בשנת 1968 במפעל המכוניות "פורד". בשנת 2013 שיחקה הוקינס בדרמה של וודי אלן "יסמין הכחולה" בתפקיד ג'ינג'ר, אחותה של יסמין פרנסיס (קייט בלאנשט), תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה הבריטי "מודי" לצד אית'ן הוק וקארי מאצ'ט. מדיה וקבצים בנושא סאלי הוקינס בוויקישיתוף סאלי הוקינס, ברשת החברתית אינסטגרם סאלי הוקינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סאלי הוקינס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי סאלי הוקינס, באתר AllMovie (באנגלית) סאלי הוקינס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סאלי הוקינס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) סאלי הוקינס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קירסיר

קירסירים (בצרפתית: Cuirassier, "לובשי קיראס") היו פרשים כבדים שהיו נפוצים במספר צבאות אירופה מסוף המאה ה-16 עד סוף המאה ה-19. קירסירים נחשבו לפרשים כבדים ושירתו בהם החיילים הגבוהים והחזקים בצבא, שגם סוסיהם היו בין הטובים בצבא. בשדה הקרב, הקירסירים נועדו לשבור מערכי אויב גדולים והם נלחמו בשורות צפופות בדומה לפרשים כבדים מחילות אחרים. בהדרגה ממחצית המאה ה-19 חשיבותם בשדה הקרב פחתה עם עליית הדיוק וכוח האש של כלי הנשק, אך בדומה לסוגי יחידות אחרים, צבאות רבים שימרו את הכינוי "קירסירים" במספר יחידות וסגנון הלבוש הייחודי השתמר אף הוא למטרות ייצוגיות ולטקסים. השימוש המתועד הראשון בקירסירים היה באוסטריה אצל מקסימיליאן הראשון שגייס גדודים בני 100 חיילים בשנת 1484 לשורות צבאו. הצרפתים אימצו את הקירסירים בשנת 1666 וב-1705 מספר הגדודים של הקירסירים באימפריה האוסטרית הגיע לעשרים. בעקבות הצלחתם בקרבות, גם המדינות האחרות גייסו כוחות קירסירים משל עצמן. הקירסירים הראשונים היו דומים בחימושם לאבירים מימי הביניים, וההבדל העיקרי ביניהם היה תוספת של זוג אקדחים, ביטול הרומח ואימוץ החרב הישרה והכבדה לקרב פנים מול פנים. הקירסירים המשיכו לעטות שריון גוף הרבה אחרי שיתר חילות הצבא זנחו אותו בגלל התגברות כח האש של כלי הירי. עם הזמן, גם הקירסירים החלו לוותר על חלק מהשריון והחל מהמאה ה-17 נשארו עם הקיראס וקסדה בלבד. במהלך המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 הקירסירים היו נפוצים ברוב צבאות אירופה והופיעו לסירוגין לבושי שריון חזה או בלעדיו, במלחמות הנפוליאוניות קירסירים היו הפרשים הכבדים של הצבאות השונים, ובתפקיד זה שימשו לניפוץ מערכי החי"ר של האויב. בקרב ווטרלו, קירסירים צרפתים הם שביצעו את ההסתערות הכושלת במרכז שדה הקרב בפיקודו של מישל נה, אשר האמין שחיל הרגלים הבריטי נסוג והוא מפוזר. אלא שהבריטים יצרו ריבועים וההסתערות נשברה ונכשלה במחיר גבוה לצד הצרפתי. עם התגברות כוח האש, הקירסירים התפתחו בסוף המאה ה-19 לסוגי פרשים אחרים, היות שלא היה עוד טעם בלבישת שריון מתכת כבד. הסבר מפורט על פרשים צרפתים באתר נפולאוניסטיקה.
קניין משיכה

במשפט העברי, קניין משיכה הוא סוג של קניין, ההופך אדם לבעלים של חפץ מסוים. קניין משיכה תקף בכל המיטלטלין אך לא בקרקעות. במקור הקניין, נחלקו רבי יוחנן וריש לקיש. לדעת ריש לקיש קניין זה פועל מדאורייתא, והוא נלמד מן הפסוק ”וְכִי תִמְכְּרוּ מִמְכָּר לַעֲמִיתֶךָ אוֹ קָנֹה מִיַּד עֲמִיתֶךָ” (ויקרא, כ"ה, י"ד). לדעת רבי יוחנן הקניין הקונה במטלטלין מדאורייתא הוא קניין כסף, וחכמים החליפו קניין זה במשיכה, בטענה שאם החפץ הנקנה יישאר ביד המוכר לאחר ביצוע הקניין, יש חשש שהוא ישרף והמוכר לא יטרח להצילו משום שיצא מרשותו. המשיכה צריכה להיעשות באופן המורה על בעלות. כך למשל בעת קניית עבד כנעני, הקונה צריך "למשוך" את העבד באופן פיזי המוכיח בעלות, אך אם קרא לעבד והעבד הגיע מרצונו, אין בכך כל הוכחת אדנות על העבד, שכן הוא בא מרצונו החופשי. בניגוד לכך, כאשר קונים בהמה בקניין משיכה, ניתן לבצע זאת על ידי כך שקוראים לבהמה והיא באה, שכן הבהמה אינה באה על דעתה ורצונה, אלא מכח האינסטינקט המכריח אותה לבוא כאשר קוראים לה, ולכן מעשה זאת הוא הוראת בעלות ואדנות על בהמה. ניתן גם לבצע משיכה על ידי שמכה אותה קלות, דבר הגורם לה לרוץ לפניו. במסכת גיטין מובא מקרה בו קיים עציץ עם זרעים, העציץ שייך לאדם אחד והזרעים שייכים לאדם אחר, ואחד מהם רוצה להקנות לשני את חלקו. התלמוד קובע, שאם מכר בעל העציץ את חלקו לבעל הזרעים, ומשך בעל הזרעים את העציץ לשם קניין, הוא קנה את העציץ, שכן העציץ נחשב למטלטלין, וכיון שכך הוא נקנה בקניין משיכה. לעומת זאת, אם מכר בעל הזרעים לבעל העציץ את חלקו, לא קנה בעל העציץ את הזרעים עד שיחזיק בזרעים, שכן הזרעים נחשבים לקרקע, וקרקע נקנית רק בחזקה. קנין הגבהה הוא תולדה של קנין משיכה, וגם הוא מורה על הכנסת החפץ לרשותו, בכך שמגביהו מהקרקע שלושה טפחים ובכך מקרבו ומכניסו לרשותו. יש אומרים כי גרם לחפץ להיות בגובה שלושה טפחים, נחשב הדבר לקניין הגבהה, אף על פי שלמעשה לא הגביה אותן. דוגמה כזו נידונת במסכת בבא מציעא באדם המושך בגד מעמוד גבוה עליו הוא מונח, שהוא קונה אותו בקנין הגבהה. כמו כן דנו (תוספות קידושין כו.) בקניית פיל על ידי ששם לו חפץ למעלה וגורם לו לקפוץ שיקנה מדין הגבהה. אמרו אביי ורבא (בבא בתרא עו:) מסירה קונה ברשות הרבים ובחצר שאינה של שניהם. משיכה קונה בסימטא (שיש לו רשות להניח שם את חפציו, בניגוד לרה"ר) ובחצר שהיא של שניהם. והגבהה קונה בכל מקום. קניין רכוב - ישנן דעות שקניין זה הוא תולדה של קניין משיכה הואיל ויכול לנתקו סיטומתא הערך "משיכה", באתר ויקישיבה (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם) משנה, מסכת קידושין, פרק א', משנה ה' תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף מ"ז, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ב, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף כ"ב, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ח', עמוד א' הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
קניין הגבהה

במשפט העברי, קניין הגבהה הוא קניין, ההופך אדם לבעלים של חפץ מסוים. קניין הגבהה תקף בכל המיטלטלין אך לא בקרקעות, בעבדים, ובעציץ נקוב, על אף שמבחינה מציאותית ניתנים להגבהה, אין ההגבהה קונה בהם. קניין הגבהה בדומה לקנין משיכה, מורה על הכנסת החפץ לרשותו. הקניין נעשה בכך שמגביהו מהקרקע שלושה טפחים אך פחות מכך אינו מועיל מאחר שנחשב כמונח עדיין על הקרקע מדין לבוד. ויש אומרים כי אף אם גרם לחפץ להיות בגובה שלושה טפחים, נחשב הדבר לקניין הגבהה, למרות שלמעשה לא הגביה את החפץ. דוגמה כזו נידונת במסכת בבא מציעא באדם המושך בגד מעמוד גבוה עליו הוא מונח, שהוא קונה אותו בקנין הגבהה. אך יש אומרים שדי בהגבהת טפח אחד בלבד מהקרקע או המקום שמונח עליו. בתלמוד אמרו שקניין הגבהה קונה בכל מקום, בניגוד לקניין מסירה שניתן לקנות בו רק ברשות הרבים ובחצר שאינה של שניהם, וקניין משיכה קונה בסימטא (שיש לו רשות להניח שם את חפציו, בניגוד לרה"ר). חפץ שדרכו בהגבהה אינו נקנה במשיכה או מסירה, אך בקניין הגבהה נקנה אף חפץ שאין דרכו בכך, מאחר שקניין הגבהה הוא קניין חשוב יותר. בתוספות דנו במקרה ואדם גורם לחפץ שיוגבה בדרך עקיפה כגון בקניית פיל על ידי ששם לו חפץ למעלה וגורם לו לקפוץ האם קונה מדין הגבהה. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף כ"ב, עמוד א'. ערוך השולחן על שולחן ערוך, חושן משפט, סימן קצ"ח, סעיף ח'. תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ח', עמוד א'. דעה נוספת בערוך השולחן על שולחן ערוך, חושן משפט, סימן קצ"ח, סעיף ח'. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ו, עמוד ב'. ערוך השולחן שם. תוספות תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ו, עמוד א'.
עורבא פרח

עוֹרְבָא פָּרַח הוא ביטוי שפירושו דברים חסרי בסיס, שאין בהם ממש. הביטוי, שמקורו בארמית ותרגומו המילולי "העורב התעופף" נלקח ממסכת ביצה כאשר רב אויא סבא שאל את רב הונא שאלה הלכתית קשה, השיב לו רב הונא: "עורבא פרח". או בדיבור עכשווי: "תראה, ציפור!", שאומרו עושה בו שימוש במטרה להסיט את תשומת הלב ולחמוק מן השאלה. לפי הסבר רש"י, רב הונא העביר נושא במתכוון, על ידי האמירה: עורבא פרח, כלומר ראה את העורב הפורח מעלינו. לפי פירושו של רבינו חננאל, דבריו "עורבא פרח" מכוונים כלפי דבריו של אותו אמורא, שדעתו היא דעתם של ילדים המשחקים בציפורים ועורבים. כלומר הבלים שאין בהם כל ממש. רבה, בנו של רב הונא, שאל אותו לפשר הדבר, שהרי רב הונא היה מכבד את רב אויא סבא באופן מיוחד בהצביעו על גדלותו המיוחדת בתורה. רב הונא הבהיר לו כי אי ההגיון אינו בשאלה עצמה, אלא בתזמון שבו היא נשאלה, שכן השאלה הייתה קשה מאוד לעיון, והיא נשאלה בזמן שרב הונא היה עייף וחלש ולא יכול היה להשיב עליה כראוי. הסחת דעת עורבא פרח באתר "השפה העברית" תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"א, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קכ"ד, עמוד ב'. ראה את תוכן השאלה בערך טומאת משא
מעוגלות התנועות

מעוגלוּת תנועות היא מידת המעוגלות של השפתיים בעת הגיית התנועה. בעת הגיית תנועות מעוגלות מתבצע כיווץ של השפתיים ליצירת פתח עגול ואילו בעת הגיית תנועות בלתי מעוגלות השפתיים מצויות במצב רפוי. ברוב השפות תנועות קדמיות נוטות להיות בלתי מעוגלות בעוד שתנועות אחוריות נוטות להיות מעוגלות. למרות זאת, בשפות כמו גרמנית, וצרפתית ישנה הבחנה בין תנועות מעוגלות לבלתי מעוגלות באותם מיקום וגובה. קיימות שתי דרכים ליצירת תנועות מעוגלות: באמצעות החצנת השפתיים ובאמצעות הפנמת השפתיים. הפנמת השפתיים בעת הפקת תנועה מעוגלת מאפיינת בדרך כלל תנועות קדמיות מעוגלות ואילו החצנת השפתיים בעת הפקת תנועה מעוגלת מאפיינת בדרך כלל תנועות אחוריות מעוגלות. סימני הניקוד קמץ קטן, חולם, קובוץ ושורוק מייצגים תנועות מעוגלות. סימני הניקוד קמץ גדול, פתח, חיריק, צירי וסגול מייצגים תנועות בלתי־מעוגלות. מעוגלות התנועות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טובים השניים (תוכנית רדיו, 1963)

תוכנית הרדיו "טובים השניים" הייתה שעשועון רדיו ששודר ב"קול ישראל" במשך שנים אחדות, החל מאוקטובר 1963, בעריכתם של מרדכי פרימן ודרורה בן אב"י ובהנחייתו של פרימן. בכל תוכנית התמודדו שני מתמודדים בתחום ידע מסוים שלו הוקדשה התוכנית, מתוך שלל תחומי ידע, כגון תנ"ך, גאוגרפיה, ספרות ויהדות. שני המתמודדים בכל תוכנית, שנדרשו להפגין במהלכה בקיאות רבה, נבחרו לאחר מיון מוקדם, שאליו ניגשו עשרות מאזינים. הנושא המדויק, כגון מיתולוגיה יוונית או תולדות התיאטרון העברי, נמסר למתמודדים מראש, כדי לאפשר להם להתכונן לתוכנית. לזוכה בתחרות ניתן פרס כספי. התוכנית הראשונה עסקה בתנ"ך, ומחבר השאלות לה היה יצחק שלו. כל תוכנית שודרה במשך שעה. הצלחת התוכנית הובילה לשידור תוכנית מקבילה בקול ישראל בערבית. יום ד', דבר, 25 באוקטובר 1963 ני"ב, שידור סוטה, דבר, 2 בספטמבר 1965 יואל דר, בחידון התנ"ל לערבים זכו - שני יהודים, דבר, 4 בדצמבר 1966 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נלי קים

נלי ולדימירובנה קים (באנגלית: Nellie Vladimirovna Kim ; ברוסית: Нелли Владимировна Ким; נולדה ב-29 ביולי 1957) היא מתעמלת עבר מברית המועצות. היא אלופה אולימפית משתי אולימפיאדות, בעלת 6 מדליות מהן 5 זהב, אלופת עולם בעלת 11 מדליות מהן 5 זהב ואלופת אירופה. כיום, קים מאמנת ושופטת התעמלות. קים נולדה בשוראב, שבטג'יקיסטן (באותה תקופה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית) לאב ממוצא קוריאני - ולדימיר ולאמא ממוצא טטרי - אלפיה. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בווארנה בולגריה בשנת 1974 זכתה קים בשתי מדליות, מדליית זהב בתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל על הקורה. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה קים ב-4 מדליות מהן שלוש מדליות זהב. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית לפני רומניה ומזרח גרמניה, בתרגיל על סוס הקפיצות ובתרגיל הקרקע בניקוד המושלם 10. מדליית כסף בתחרות הקרב רב (78.675 נקודות) אחרי נדיה קומנץ' מרומניה (79.275 נקודות) ולפני בת ארצה לודמילה טורישצ'בה (78.625 נקודות), במהלך תחרות הקרב רב היא זכתה בניקוד המושלם 10 בתרגיל על סוס הקפיצות ובכך הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה האולימפית שזכתה בציון זה על תרגיל זה. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטרסבורג צרפת בשנת 1978 זכתה קים ב-4 מדליות מהן 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על סוס הקפיצות (19.625 נקודות) ובתרגיל הקרקע (19.775 נקודות) בצוותא עם בת ארצה ילנה מוחינה. מדליית כסף בתחרות הקרב רב אחרי מוחינה ולפני נטליה שפושניקובה אף היא מברית המועצות. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפורט וורת' ארצות הברית בשנת 1979 זכתה קים ב-5 מדליות מהן 1 זהב, 3 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתחרות הקרב רב, (78.650 נקודות) לפני מקסי גנאוק ממזרח גרמניה (78.375 נקודות) ומליטה רון מרומניה (78.325 נקודות), מדליות כסף בתחרות הקבוצתית, בתרגיל על הקורה ובתרגיל הקרקע ומדליית ארד בתרגיל על סוס הקפיצות. באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קים בשתי מדליות זהב בתחרות הקבוצתית, לפני רומניה ומזרח גרמניה ובתרגיל הקרקע בצוותא עם קומנצ'י (19.875 נקודות) לפני שפושניקובה וגנאוק (19.825 נקודות) ובכך הגנה על תוארה. קים עבדה תקופה ארוכה כמאמנת, אימנה מספר נבחרות לאומיות, ושפטה בתחרויות בינלאומיות רבות. כנשיאת הוועדה הטכנית של התעמלות הנשים האמנותית (Women's Artistic Gymnastics Technical Committee), קים מפקחת על קביעתם של כללים חדשים בהתעמלות הנשים, בכללם מערכת חדשה של ניקוד (Code of Points) אותה פיתחה הפדרציה הבינלאומית להתעמלות (Fédération Internationale de Gymnastique) בשנים 2004–2005 ומיושמת החל מ-2006. מדיה וקבצים בנושא נלי קים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נלי קים נלי קים, באתר olympedia.org נלי קים, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית תצלום חתום ורשימת הישגים ספורטיביים תיאור סרט אודות קים נלי קים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אל סוריזו

אל סוריזו (באיטלקית: Al Sorriso) היא מסעדה בפיימונטה, איטליה, בבעלותם של לואיזה ואנג'לו ואלאצה. אנג'לו ואלאצה פתח בהיותו צעיר מסעדה בעיירה בורגומאנרו, בה אימו תיפקדה כשפית. ב-1976 המסעדה זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן האדום. אנג'לו התחתן עם לואיזה (נולדה ב-20 בדצמבר 1950), בוגרת תואר ראשון בספרות איטלקית והם העבירו את המסעדה לכפר סוריזו, הסמוך לאגם אורטה, ב-1981. אחרי שהשף עזב את המסעדה נכנסה לואיזה למטבח ואנג'לו היה המארח, המסעדה זכתה בכוכב במישלן, היא זכתה בכוכב שני ב-1987, אז יצאו בני הזוג לטיול במיטב מסעדות צרפת על מנת ללמוד מהם והם השיגו את הכוכב שלישי ב-1998. מטבח המסעדה מתבסס בראש ובראשונה על הדגשת חומרי הגלם בצורתם הטבעית, עם מינימום עיבוד, בעונתם, תוך היסמכות על מוצרים מקומיים מאזור פיימונטה, אחר-כך על מוצרים מרחבי איטליה ורק לבסוף על מוצרים מהעולם. ואלאזה משוטטת עורכת סיורים בסביבת סוריזו כדי למצוא עשבים וצמחים הולמים לבישול. זכתה בעיטור Cavaliere della Repubblica, מנשיא איטליה אוסקר לואיג’י סקאלפארו. היא זכתה גם ב- Grand Prix dell'Academie Internationale de Gastronomie. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם ובמדריך המסעדות האיטלקי "לה סוסטה" (lesoste). מעל המסעדה יש מלון השייך לרשת רלה א שאטו. אתר מסעדת אל סוריזו אביטל ענבר, פרויקט נשים / איטליה - שפיות עם כוכבי מישלן, "מסע אחר" 180 אביטל ענבר, כוכבות במטבח, באתר nrg‏, 24 בפברואר 2002 נעמה אברמוביץ', מסעדת אל סוריזו: שלושה כוכבי מישלן ועיתונאי ישראלי בפרארימסעדת אל סוריזו: שלושה כוכבי מישלן ועיתונאי ישראלי בפרארי, 12 בדצמבר 2010 מסעדת אל סוריזו באתר מישלן מסעדת אל סוריזו במדריך לה סוסטה מסעדת אל סוריזו באתר השולחנות הגדולים בעולם(הקישור אינו פעיל) מסעדת אל סוריזו באתר רלה א שאטו ביקורת המסעדה מאת אנדי היילר אל סוריזו באתר theworldwidegourmet.com