laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקדש השן

מקדש השן (סְרי דָלָאדָה מָלִיגָאוָוה; בסינהלית: ශ්‍රී දළදා මාළිගාව, בטמילית: ஸ்ரீ தலதா மாளிகை) הוא מקדש בודהיסטי בקאנדי שבסרי לנקה. זהו אחד המקדשים הבודהיסטיים החשובים בעולם, שכן על פי המסורת, מוחזקים בו שרידי השן של הבודהה, ומכאן שמו. למקדש גם חשיבות לאומית בסרי לנקה, משום שעל פי המסורת המקומית, מי שמחזיק בשן של בודהה שולט בסרי לנקה כולה. לפי המסורת, שרידי השן נשמרו תחילה בקלינגה (במזרח הודו של ימינו) והוברחו לסרי לנקה על ידי הנסיכה הממאלי ובעלה הנסיך דנתה בראשית המאה הרביעית. המלך, קירתי סרי מגהווארנה, הורה תחילה לשמור אותה במקום בו שוכן מקדש איסורומונייה בעיר אנורדאפורה. גם המלכים שבאו אחריו ראו עצמם אחראים לשמירה על השן, וכך התפתחה מסורת שזיהתה בין שמירת השן לבין השליטה באי. המלכים השונים הקפידו, לפיכך, להחזיק את השן במקדשים הסמוכים לארמונותיהם. לאורך השנים הוחזקה השן בערי הבירה השונות, ובהן פולונארווה, דמבדנייה וקורונגאלה. המלך וימאלאדארמסורייה הראשון, ששלט בממלכת קאנדי בין 1590 ל-1604, הקים בקאנדי מבנה בן שתי קומות שיועד לשמירתה של השן. בזמן הפלישה הפורטוגזית ב-1603 הועברה השן למקום מסתור ברכס נאקלז. המלך רג'אסינהה השני, שביסס מחדש את הממלכה במהלך המאה ה-17, הקים מקדש חדש שיועד לשן. את המקדש הנוכחי, באותו מקום, הקים וירה נרנדרה סינהה, בראשית המאה ה-18, אך חלקים ממנו הם תוספות מאוחרות יותר. חשיבותו של המקדש לבודהיסטים הפכה אותו ליעד לפיגועים במהלך מלחמת האזרחים בסרי לנקה. ב-9 בפברואר 1989 אנשי הזרוע הצבאית של הארגון המרקסיסטי ג'נאתה וימוקתי פראמונה פתחו באש לעבר המקדש וגרמו למותם של מספר בני אדם. ב-25 בינואר 1998 פוצצה מחתרת טיגריסי השחרור של טאמיל אילם משאית תופת בסמוך למקדש. 17 בני אדם נהרגו, עשרות נפצעו, וחלקים מהמקדש קרסו. חזית הארמון פונה לכיוון מערב, ולאורכה בריכת מים. חומת הלבנים המפרידה בינה לבין הארמון מכונה "חומת גלי המים", ולאורכה חורים שנועדו למנורת שמן. שער הכניסה הראשי, מאהאוואהאלקאדה (Mahawahalkada) כולל אבן ירח מעוטרת. השער נהרס כליל בפיגוע ב-1998, והוקם מחדש. משני צדי השער פסלי פילים, ובקצה גרם המדרגות אליו הוא מוביל שני פסלי שומרים. בחזית המקדש בולט מבנה מתומן, שנבנה בתקופת שלטונו של סרי ויקראמה רג'אסינהה, בראשית המאה ה-19. החלל המרכזי של המקדש כולל שתי קומות, ודלת הכניסה אליו עשויה שנהב. הקירות הפנימיים של המקדש כוללים ציורים ועיטורים, וב-1987 נוספו לתקרה עיטורי זהב. בסמוך לחלל זה נמצא התא בו שמורים, בתוך שבע תיבות מעוטרות באבני חן, שרידי השן הקדושה. חזית המקדש ציור קיר במסדרון המוביל לחלל המרכזי במקדש שרידי קדושים מדיה וקבצים בנושא מקדש השן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקדש השן
דן סמית'

דניאל קמפבל "דן" סמית' (באנגלית: Daniel Campbell "Dan" Smith; נולד ב-14 ביולי 1986) הוא זמר ופזמונאי בריטי, בנוסף להיותו סולן, מפיק והמייסד של הלהקה באסטיל. דניאל סמית' גדל בדרום לונדון ולמד בבית הספר קינג'ס קולג' שבווימבלדון. סמית' המשיך את לימודיו באוניברסיטת לידס, בה למד ספרות אנגלית. בעודו בן 15, החל סמית' לכתוב שירים על הפסנתר ובמחשב הנייד שבחדרו, ושמר זאת בסוד ממשפחתו וחבריו, עד שאחד מחבריו גילה על כך ורשם אותו לתחרות מקומית. סמית' לא זכה להצלחה רבה, אך עדיין המשיך בכתיבת השירים. בסיום לימודיו באוניברסיטה חזר ללונדון על מנת להמשיך בקריירת הסולו שלו. בעקבות עלון שקיבל בדואר, הוא התקשר לכריס "וודי" ווד אשר חיפש תלמידים לנגינה בתופים. הוא נפגש איתו בתקווה לחבור לאחד מתלמידיו בהקמת להקה, אך ווד הציע את עצמו כמתופף בלהקתו של סמית'. שם הלהקה מגיע מיום הבסטיליה, שנחגג ב-14 ביולי, התאריך בו נולד סמית'. לאחר שניגנו ביחד כמעט שנה, צירפו אליהם סמית' וווד את ויל פרקוארסון, אותו פגש סמית' באחת מהופעותיו. לאחר מכן, קייל סימונס הצטרף לבאסטיל. סמית' לא ראה את עצמו כזמר סולו מפני שראה בכך לחץ גדול מדי, והעדיף להיות חלק מלהקה. הופעתה הראשונה של באסטיל נערכה בתחילת 2011. יחד עם חברי להקתו זכה סמית' בפרס Brit Awards כפריצת הדרך הבריטית של שנת 2014, בנוסף לאלבום הבכורה שלהם שהגיע למקום הראשון ברשימת האלבומים של הממלכה המאוחדת. אתר האינטרנט הרשמי של דן סמית' דן סמית', ברשת החברתית אקס (טוויטר) דן סמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דן סמית', באתר MusicBrainz (באנגלית) דן סמית', באתר Yandex.Music (ברוסית) דן סמית', באתר Discogs (באנגלית) דן סמית', באתר Songkick (באנגלית) דן סמית', באתר Genius Bastille interview - Dan Smith and Chris Wood, סרטון באתר יוטיוב
אורנה בלונדהיים

אורנה בלונדהיים (נולדה ב-8 באוגוסט 1952) היא רופאת ילדים ישראלית מומחית לנאונאטולוגיה, כיהנה כמנהלת מרכז רפואי העמק. בלונדהיים נולדה בישראל, בתם של רות ואוריאל גורני. שירתה בצה"ל בחיל האוויר ולאחר מלחמת יום הכיפורים חזרה בתשובה. ב-1979 סיימה את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והתמחתה ברפואת ילדים בשערי צדק בירושלים ובבית חולים רוטשילד בחיפה. עשתה התמחות נוספת בארצות הברית, בנאונאטולוגיה (טיפול רפואי בפגים) בבית החולים לילדים של פילדלפיה (CHOP), מהמוסדות הבולטים בתחומם בעולם. בשובה לישראל ב-1986 עבדה כרופאה בכירה בפגייה של בית החולים העמק ובהמשך מונתה לסגנית מנהלת בית החולים והאחראית לניהול הסיכונים. בתחילת 2002 מונתה למנהלת בית החולים שניידר והייתה בכך לאישה הראשונה בתפקיד. ב-2003 מונתה למנהלת מרכז רפואי העמק, האישה הראשונה המכהנת כמנהלת בית חולים כללי בישראל. במהלך כהונתה הוקמו בבית החולים שלוש מחלקות חדשות, שתי מחלקות רפואה פנימית ומחלקת שיקום וכן יוקם בניין רב תכליתי חדש. בנוסף הוקם מרכז למשאבי אנוש והדרכה והמרכז הרפואי היה הראשון מבתי החולים של שירותי בריאות כללית להנהיג תו תקן. ב-2019 פרשה לגמלאות. בשנת 2020 הצטרפה למועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה והביעה ביקורת לגבי מדיניות חיסון הילדים נגד קוביד-19. בלונדהיים מכהנת כפרופסור מחקר קליני בטכניון, שותפה בכתיבתם של כ-20 מאמרים בתחום הרפואה. בלונדהיים נשואה לקרדיולוג דוד בלונדהיים והיא אם לארבעה ילדים. יחד עם בן זוגה היו ממייסדי היישוב מצפה נטופה, יישוב קהילתי דתי בגליל התחתון. קרן צוריאל-הררי, ‏"ברפואה יש דו-קיום אמיתי", באתר גלובס, 17 בפברואר 2002 יעל ולצר, ‏24 ד"ר אורנה בלונדהיים, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2011 ד"ר אורנה בלונדהיים, אתר פורבס ישראל ורד בן פרין, זיוה ניסים, האישה של העמק, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 2 במאי 2009 שלומית לן, ‏לא הכרנו חוץ משלום-שלום / ד"ר אורנה בלונדהיים, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2006 ד"ר אורנה בלונדהיים- האישה של העמק, אתר הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים A woman hospital chief's work is never done, ג'רוזלם פוסט, 24 במרץ 2007 גלי וינרב, ‏יעילות, בטיחות ונחיצות: האם נכון לחסן בני נוער כשהמחלה בדעיכה?, באתר גלובס, 14 באפריל 2021 מכתב אישי לחברות הכנסת מד״ר אורנה בלונדהיים, באתר מועצת החרום הציבורית למשבר הקורונה, ‏2021-05-09 רשימת מאמרים
יונאס הופמן

יוֹנאס הופמן (בגרמנית: Jonas Hofmann; נולד ב-14 ביולי 1992 בהיידלברג, גרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר המרכזי וההתקפי בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה. יונאס החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של פ.צ. רוט בעיירה סנקט לאון-רוט, שמרוחקת 16 ק"מ מעיר הולדתו היידלברג ושיחק שם עד סוף עונת 2003/04. לאחר מכן עבר להופנהיים, שם שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצה השנייה עד סוף עונת 2010/11. בעונת 2011/12 חתם יונאס בבורוסיה דורטמונד על חוזה עד 30 ביוני 2015. הוא בלט במדי הקבוצה השנייה של דורטמונד ועבר לקבוצה הבוגרת בסוף עונת 2012, כשנכנס כמחליף בדקה ה-89 בניצחון קבוצתו 1–3 על קבוצתו הקודמת. ב-16 באפריל 2013 הוא פתח לראשונה בהרכב ואף בישל ליוליאן שיבר בניצחון קבוצתו 2–4 על אאוגסבורג. הופמן כבש לראשונה בליגה ב-18 באוגוסט 2013, כשכבש שער ניצחון לטובת קבוצתו לאחר שעלה מהספסל במשחק בית מול איינטרכט בראונשווייג. ב-31 באוגוסט 2014 חתם יונאס לשנת השאלה במיינץ. בתום העונה שב לדורטמונד. ב-29 בדצמבר 2015 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך לארבע שנים. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בינואר 2016 בהפסד הביתי מול קבוצתו הקודמת בורוסיה דורטמונד בתוצאה 1–3, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-77 במקומו של מחמוד דאוד. ב-5 ביולי 2023 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן. הופמן זומן לראשונה לנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2013. הופמן ערך בשורותיה 10 הופעות והבקיע שישה שערים. באוקטובר 2020 זומן הופמן לראשונה לסגל נבחרת גרמניה, ונכנס כמחליף במקום יוליאן דראקסלר במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה שהסתיים בתיקו 3-3. בחודש מאי 2021 זומן לסגל הנבחרת לקראת יורו 2020. נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022. בורוסיה דורטמונד הסופר קאפ הגרמני: 2013, 2014 באייר לברקוזן בונדסליגה: 2023/24 הגביע הגרמני: 2023/24 מדיה וקבצים בנושא יונאס הופמן בוויקישיתוף יונאס הופמן, באתר Transfermarkt יונאס הופמן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יונאס הופמן, באתר Soccerway יונאס הופמן, באתר BDFutbol יונאס הופמן, באתר WorldFootball.net יונאס הופמן, באתר National Football Teams יונאס הופמן, באתר FootballDatabase.eu יונאס הופמן, באתר ESPN Flick beruft Moukoko, Füllkrug und Götze in WM-Kader באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 10 בנובמבר 2022 (בגרמנית)
מילוש יואיץ'

מילוש יואיץ' (בסרבית: Милош Јојић; נולד ב-19 במרץ 1992 בסטארה פאזובה, יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פרטיזן בלגרד ובנבחרת סרביה. יואיץ' גדל בעיירה פאזובה ושיחק בקבוצה המקומית סטארה פאזובה עד גיל 11 אז עבר לפרטיזן ושיחק שם בנוער עד סוף עונת 2010. יואיץ' הושאל לקבוצת טלאופטיק ששיחקה אז בליגה הראשונה המקומית ושיחק שם שנתיים בהם הופיע ב-60 משחקים וכבש 14 שערים. בעת סיום ההשאלה, חתם יואיץ' ב-24 בינואר 2012 על חוזה לארבע שנים בפרטיזן בלגרד שם כיכב, כבש 10 שערים ב-35 משחקים כולל שער ניצחון בדקה התשעים מול היריבה העירונית הכוכב האדום, והרשים את הסקאוטים של בורוסיה דורטמונד. יואיץ' חתם בקבוצה ב-31 בינואר 2014 על חוזה ל-4.5 שנים תמורת 2.5 מיליון יורו שעברו לקבוצתו הקודמת. לאחר שחתם בדורטמונד בהעברת חורף, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה מהספסל במשחק מול איינטרכט פרנקפורט בדקה ה-67 וכבש לאחר 17 שניות בנגיעה הראשונה שלו בכדור, אחרי שהשוער הדף לרגליו בעיטה של קווין גרוסקרויץ. המשחק עצמו הסתיים בתוצאה 0-4. השער שלו גם היה השער המהיר ביותר שכבש שחקן מחליף אי פעם בבונדסליגה. עד תום העונה כבש יואיץ' שלשה שערים נוספים. ב-5 ביולי 2015 חתם בפ.צ. קלן לארבע שנים עבור 2.5 מיליון יורו. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 4-0 על מפן בגביע הגרמני. ב-17 באפריל 2016 הבקיע את שערו הראשון בניצחון 3-2 על מיינץ 05. ב-10 ביולי 2018 חתם יואיץ' באיסטנבול בשאקשהיר הטורקית. ב-9 באוגוסט ערך אל הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ברנלי. ב-29 בינואר 2020 הושאל לוולפסברג עד לסוף העונה. ב-6 באוקטובר 2020 חתם בפרטיזן בלגרד. יואיץ' כבש בהופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה ב-11 באוקטובר 2013 במשחק ידידות מול נבחרת יפן בניצחון נבחרתו 0-2. מדיה וקבצים בנושא מילוש יואיץ' בוויקישיתוף מילוש יואיץ', באתר Transfermarkt מילוש יואיץ', באתר Soccerway מילוש יואיץ', באתר WorldFootball.net מילוש יואיץ', באתר National Football Teams מילוש יואיץ', באתר FootballDatabase.eu העברות בעולם - 31.1, באתר וואלה, 1 בפברואר 2014
עושק

האם התכוונתם ל... עושק (עבירה) – עבירה פלילית של ניצול של המצוקה, החולשה הגופנית או השכלית, חוסר הניסיון או קלות הדעת של הזולת עושק (חוזה) – עילה לביטול חוזה, כאשר כריתת החוזה נבעה מניצול מצוקה של אחד המתקשרים ובלבד שתנאי החוזה היו גרועים במידה ניכרת מן המקובל
מחוזות אילינוי

במדינת אילינוי שבארצות הברית ישנם 102 מחוזות. הגדול שבמחוזות אילינוי הוא מחוז מקלין (3,067 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז פטנאם (414 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא מחוז קוק (כ-5,194,675 תושבים). עיר הבירה, ספרינגפילד, נמצאת במחוז סאנגמון. הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים. מדיה וקבצים בנושא מחוזות אילינוי בוויקישיתוף
פיה מיה

פיה מיה פרז (באנגלית: Pia Mia Perez; נולדה ב-19 בספטמבר 1996) היא זמרת, שחקנית ודוגמנית אמריקאית. החלה את דרכה על ידי העלאת סרטונים בהם היא שרה ליוטיוב, ומאז התחילה לככב בפרסומות וקליפי מוזיקה. בעקבות הפופולריות לה זכתה גרסת הכיסוי שלה לשיר של דרייק מ-2013 "Hold On,Wer'e Going Home", הוחתמה לאחרונה בחברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס, איתה שחררה את המיני-אלבום The Gift. חלק משיריה של פיה מיה הופיעו בפסקול סרט המדע הבדיוני משנת 2014 - "מפוצלים". פיה מיה נולדה ב-19 בספטמבר 1996 בגואם, ארצות הברית. אחת מארבעת ילדיהם של פיטר ואנג'לה פרז. פרז גרה כיום בלוס אנג'לס. נמצאת במערכת יחסים מתוקשרת עם השחקן גארט בקסטורם מאז ספטמבר 2013.[דרוש מקור] פיה מיה החלה את הקריירה המוזיקלית שלה על ידי העלאת סרטונים שלה שרה ליוטיוב ב-2009. היא צברה למעלה מ-757 מיליון צפיות נכון לינואר 2022. ב-23 בדצמבר 2013 העלתה את המיני-אלבום The Gift לרשת בחינם. בפברואר 2014 הוחתמה פרז בחברת התקליטים האמריקאית אינטרסקופ רקורדס. ב-4 במאי 2014, הוציאה, בשיתוף פעולה עם כריס בראון וטייגה, את הסינגל "Do It Again". בדצמבר 2017 יצא מיני אלבום שני שלה, The Gift 2. באפריל 2019 יצא הסרט "אחרי ש...", המבוסס על רב המכר של הסופרת אנה טוד, בו משתתפת פיה מיה בתור טריסטן, בת הזוג של סטף. בסרט מופיע השיר שלה "bitter love" בסצנה האחרונה. באותה שנה שיחקה בפרק הפיילוט של הסדרה "זוג פלוס סלב", קומדיה ברשת CBS. בשנת 2020 שבה לגלם את טריסטן בסרט ההמשך "אחרי שהתנגשנו". 2024: Anti Romantica 2014: The Gift 2017: The Gift 2 2021: My Side 2021: Christmas מדיה וקבצים בנושא פיה מיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פיה מיה פיה מיה, ברשת החברתית פייסבוק פיה מיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיה מיה, ברשת החברתית אינסטגרם פיה מיה, ברשת החברתית טיקטוק פיה מיה, סרטונים בערוץ היוטיוב פיה מיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיה מיה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פיה מיה, באתר ספוטיפיי פיה מיה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פיה מיה, באתר Last.fm (באנגלית) פיה מיה, באתר AllMusic (באנגלית) פיה מיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיה מיה, באתר דיזר פיה מיה, באתר Discogs (באנגלית) פיה מיה, באתר Songkick (באנגלית) פיה מיה, באתר בילבורד (באנגלית) פיה מיה, באתר טיידל (באנגלית)
אלימיה

אלימיה (ביוונית: Αλιμιά) הוא אי יווני בים האגאי הנמצא בין האיים רודוס וחאלקי. שטח האי הוא 7.4 קמ"ר ואורך קו החוף שלו הוא 21 קילמטרים. בעבר, היה האי מאוכלס במספר מצומצם של אנשים, אך לאחר מלחמת העולם השנייה האי ננטש. כיום ישנם על האי מספר מבנים נטושים. בימנו משמש האי בעיקר לדייגים שבאים מחאלקי ומרודוס לדוג שם. בגלל הדיג באי, קרקעית הים בקרבתו מלאה ביצורים ימיים מתים (כגון כרישים קטנים וטריגונים) שהדייגים תפסו וזרקו לים כיוון שהם אינם ראויים למאכל. מדיה וקבצים בנושא אלימיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סימי

סימי (ביוונית: Σύμη) הוא אי יווני בים האגאי הסמוך לחופי טורקיה. העיירה המרכזית באי נקראת גם היא סימי. באי ישנו מאכל מיוחד במינו הנקרא Symi's shrimps (חסילונים של סימי) שהם חסילונים קטנים ביותר שנמצאים באזור האי. החסילונים הללו נאכלים בשלמותם, יחד עם השלד החיצוני. מדיה וקבצים בנושא סימי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סימי ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילנד

האם התכוונתם ל... הוגו וילנד – תעשיין גרמני מקהילת הטמפלרים בישראל היינריך אוטו וילנד – כימאי גרמני כריסטוף מרטין וילנד – משורר, סופר ואיש רוח גרמני וילן
פנחס לוי

פנחס (פיני) לוי (נולד ב-27 במרץ 1960) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת מנשה. לוי גדל בבני דרום. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר פיני לוי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר קורס הקצינים שירת במספר תפקידי פיקוד בגדוד גדוד 931 (שחם). פיני לוי שימש כמפקד פלוגה בגדוד 931 והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד גדוד 450 (האריה המעופף) וכמפקד בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים בסנור ובחמאם. לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת יהודה. בשנים 1999-1997 שימש כמפקד חטיבת מנשה והיה מופקד על יישום הסכמי אוסלו במרחב העיר ג'נין וטול כרם, כמו גם על לחימה בטרור הפלסטיני. לאחר מכן שימש סגן מפקד אוגדת עזה, בהמשך שימש מפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף בשנים 2002–2005. השתחרר מצה"ל ביולי 2006. לאחר שחרורו שימש מנהל בקבוצת ש.ב השומרים. במלחמת חרבות ברזל מונה להוביל את פרויקט "הלכה למעשה", הקמת כיתות כוננות ביישובים החרדים ביהודה ושומרון, כמו כן פעל בתחום החירום במועצה אזורית מרום הגליל ובקריית שמונה. ביולי 2024 מונה לפרויקטור משרד הכלכלה והתעשייה לסיוע לעסקים ולתעשייה בצפון. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מורחב באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת בר-אילן. מדיה וקבצים בנושא פנחס לוי בוויקישיתוף פליקס פריש ועלי ואקד, אבנר שלום ושחר וקרט למנוחות, באתר ynet, 12 בנובמבר 2000. יום טוב סמיה, "מנהיגות ברגעים של אמת", הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014, עמודים 331-346. עמוס הראל, "בסוף חילקו לפלשתינאים תמונות של זריחה", הארץ, ‏ 26.12.1999. פליקס פריש ועלי ואקד, אבנר שלום ושחר וקרט למנוחות, באתר ynet, 12 בנובמבר 2000. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיטצ'ל לנגראק

מיטצ'ל ג'יימס לנגראק (Mitchell James Langerak; נולד ב-22 באוגוסט 1988 באמראלד, קווינסלנד שבאוסטרליה) הוא כדורגלן אוסטרלי שמשחק בעמדת השוער בנגויה גראמפוס היפנית. בתקופתו בנוער שיחק לנגראק בקבוצות האזוריות של המקום בו גדל עד שבשנת 2007 התקדם לשחק בליגה האוסטרלית הראשונה כשחתם במדי מלבורן ויקטורי, לאחר שלא היה בתוכניות המאמן באותה עונה חתם להשאלה בעונה אחת בקבוצת דרום מלבורן שם שיחק ב-14 משחקים. בשנתיים שלאחר תקופת ההשאלה שיחק 21 משחקים עד שחתם בבורוסיה דורטמונד תמורת חצי מיליון אירו. ב-12 במאי חתם לנגראק על חוזה לארבע-שנים תמורת חצי מיליון אירו ששולמו לקבוצתו הקודמת. לנגראק היה השוער השני של בורוסיה דורטמונד. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשפתח כמחליף לרומן וידנפלר שנפצע, בניצחון קבוצתו 1-3 על האלופה הקודמת באיירן מינכן. במשחק במסגרת הסיבוב השני בגביע הגרמני מול דינמו דרזדן, מאמן דורטמונד יורגן קלופ החליט לפתוח עם לנגראק, ששמר על השער נקי. לנגראק אף עלה כמחליף בגמר הגביע של 2012 מול באיירן מינכן בו ניצחה דורטמונד בתוצאה 2-5 וזכתה בגביע, לנגראק נכנס כמחליף לרומן וידנפלר שנפצע לאחר שהכשיל את מריו גומז, לנגראק הצטיין וזכה לשבחים רבים לאחר שהגן על שער קבוצתו. ב-18 בספטמבר 2013 הופיע לנגראק לראשונה בליגת האלופות, לאחר שרומן וידנפלר הורחק במשחק מול נאפולי. באותו משחק הפסיד לנגראק לראשונה במשחק בו שותף ולנגראק אף שבר שתי שיניים לאחר שנפגע מהקורה השמאלית של השער. המשחק עצמו הסתיים בתוצאה 1-2 לנאפולי. ב-29 ביוני 2015 חתם בשטוטגרט הגרמנית, בה שיחק שתי עונות. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, ערך לנגראק שתי הופעות בלבד והיה המחליף של השוער הפולני פשמיסלאב טיטון. שטוטגרט נשרה אל הבונדסליגה השנייה בתום אותה עונה. בעונת 2016/17 לנגראק הפך לשוער הראשון של שטוטגרט עם עזיבת טיטון, והעפיל עם הקבוצה בחזרה לבונדסליגה כעבור עונה אחת. ב-30 באוגוסט 2017 חתם לנגראק על חוזה לשתי עונות בלבאנטה מהלה ליגה הספרדית. ב-14 בינואר 2017 חתם לנגראק בנגויה גראמפוס היפנית. לנגראק פתח ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-12 באוקטובר 2013 מול נבחרת צרפת בו הפסידה נבחרתו 0-6. לנגראק נכלל בסגל נבחרתו למונדיאל 2014 וישב על הספסל בהיותו שוער מחליף למת'יו ריאן ולא שותף. מדיה וקבצים בנושא מיטצ'ל לנגראק בוויקישיתוף מיטצ'ל לנגראק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיטצ'ל לנגראק, ברשת החברתית אינסטגרם מיטצ'ל לנגראק, באתר Transfermarkt מיטצ'ל לנגראק, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מיטצ'ל לנגראק, באתר Soccerway מיטצ'ל לנגראק, באתר WorldFootball.net מיטצ'ל לנגראק, באתר National Football Teams מיטצ'ל לנגראק, באתר FootballDatabase.eu
המורדים: המסע אל החלום

המורדים: המסע אל החלום (בספרדית: Erreway: 4 caminos, "ארווי: 4 דרכים") הוא סרט שמשמש כהמשכון לסדרה הארגנטינאית המורדים המתאר את חייהם של לואיסנה לופילטו, פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס וקמילה בורדונבה, ארבעת חברי להקת ארווי, לאחר סיום בית הספר. הסרט הופץ בבתי הקולנוע ביולי 2004 והוקרן גם בישראל. עלילת הסרט מתרחשת שנתיים לאחר שחברי להקת ארווי סיימו את בית הספר התיכון. מיה ומנואל עדיין זוג ומריצה ופבלו נפרדו. ללהקה יש אמרגן חדש וחסר אחריות, ויחד עם תינוקת שנולדה למיה ומנואל החבורה יוצאת בקרוון לסיבוב הופעות כדי לפרסם את הלהקה. בסופו של הסרט רואים את הבת של מיה ומנואל מספרת את כל הסיפור מהתחלה והסבירה שהלהקה התפרקה וכל אחד המשיך לכיוון משלו לאחר שמיה מתה. אלבומה השלישי של הלהקה Memoria משנת 2004 מהווה את הפסקול לסרט. "המורדים: המסע אל החלום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המורדים: המסע אל החלום", באתר אידיבי "המורדים: המסע אל החלום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אי החזיר

אי החזיר (בצרפתית: Île aux Cochons) הוא אי לא מיושב באיי קרוזה ששטחו 64 קילומטר רבוע. האי הוא חלק מהארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. האי הוא הר געש לא פעיל בעל לועות לא פעילות רבות. קו החוף של האי מורכב ברובו מצוקים נמוכים. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא לוע הר הגעש המרכזי שגובהו 770 מטר. לאי הגיעו מספר רב של מינים פולשים דוגמת ארנבים, חתולים, עכברים וחזירים שהעניקו לאי את שמו. האי נחשב מקום חשוב ביותר כאתר לקינון עופות (IBA-Important Bird Area). באי ישנן מושבות מהגדולות בעולם של פינגווין מלכותי. נוסף על כך, ישנן מושבות של פינגווין לבן-אוזן, פינגווין הסלעים, פינגווין מצויץ צפוני, יסעור ענק, אלבטרוס אפור, אלבטרוס נודד, אלבטרוס עשון, אלבטרוס אפור-ראש ועוד מינים רבים. באוגוסט 2018 פורסם כי מושבת הפינגווין המלכותי הגדולה בעולם באי, הצטמצמה ב-90% בתוך שלושה עשורים, משני מיליון פרטים ל-200,000 פרטים בלבד. הסיבות להתמעטות מהירה זו אינן ברורות. משלחת מחקר מתוכננת להגיע לאזור לקראת סוף חורף 2019. מדיה וקבצים בנושא אי החזיר בוויקישיתוף הר הגעש שבאי משני מיליון ל-200 אלף: חוקרים שואלים מה קרה למושבת הפינגווין המלכותי הגדולה בעולם ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוג'ר אלרס

רוג'ר אלרס (באנגלית: Roger Allers; נולד ב-29 ביוני 1949) הוא במאי קולנוע, אנימטור, תסריטאי ומחזאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל בימוי הסרט המצליח "מלך האריות" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, אותו ביים עם רוב מינקוף. אלרס התמכר להנפשה כבר בגיל 5 כאשר צפה בסרט "פיטר פן". הייתה לו החלטה ליצור בחברת וולט דיסני. בתחילת הדרך החל ללמוד באוניברסיטת אריזונה שם קיבלת תואר באומנות. את עבודתו החל עם אולפני ליסברגר בהם עבד על הנפשה על רחוב סומסום, ופרסומות שונות. ב-1978 עבר ללוס אנג'לס כדי לעבוד על פרויקט סרט הנפשה, סיים את העבודה לאחר חצי שנה וזו היית העבודה המשותפת הראשונה שלו עם חברת דיסני. אלרס עבר לטורונטו ב-1980 כדי לעבור עם אולפני נלוונה המפורסמים כאנימטור. לאחר שנתיים חזר לחוס אנג'לס כדי לעבוד על הסרט "נמו הקטן: הרפתקאות סלומברלנד", עבודתו על הסרט נמשכה בטוקיו שביפן. ב-1985 חזר שוב ל-.L.A, אלרס שמע שדיסני חיפשה אנימטור לסרט אוליבר וחבורתו וכך התקבל לעבודה. במהלך שנות ה-80 וה-90 עבד כמעט על כל סרטי דיסני הכוללים את בת הים הקטנה, בן המלך והעני, היפה והחיה, אלאדין ומלך האריות. ב-1994 בפעם הראשונה ביים סרט הוא מלך האריות העטור פרסים והמצליח ביותר. אלרס היה מועמד על כתיבת הספר. בהמשך השנים אלרס המשיך לעבוד בדיסני בפיתוח תוכנות ויצר את הסרט הקיסר נפל על הראש אשר היה ברוח הסרט מלך האריות. לאחר כמה שנים אלרס החליט לעזוב את הפרויקט. אלרס מתגורר בקליפורניה עם אשתו ליזי, להם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא רוג'ר אלרס בוויקישיתוף רוג'ר אלרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוג'ר אלרס, באתר AllMovie (באנגלית) רוג'ר אלרס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוג'ר אלרס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
ג'ואנה לאמלי

ג'ואנה לאמונד לאמלי (באנגלית: Joanna Lamond Lumley; נולדה ב-1 במאי 1946 בג'אמו וקשמיר, הודו) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית ודוגמנית לשעבר. פרסומה העיקרי מגיע ממשחקה בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת" כפטסי סטון. מנחת תוכנית הטיולים "ג'ואנה בקאריביים". לאמלי נולדה בהודו הבריטית, לאב שהיה סרן בצבא הבריטי, ואת שנות ילדותה העבירה גם בבתי ספר צבאיים בהונג קונג ובמלזיה. בנעוריה חזרה המשפחה לאנגליה והיא למדה בלט וניסתה את מזלה בדוגמנות. קריירת המשחק של לאמלי נפתחה בהופעתה ב-1969 כנערת בונד בסרט "בשירות הוד מלכותה" מסדרת "ג'יימס בונד". תפקידה הראשי הראשון היה ב-1975 כפרדי, בחידוש של סדרת הטלוויזיה "הגומלים". בשנות ה-80 שיחקה בשני סרטים מסדרת הפנתר הוורוד. היא שיחקה בתיאטרון לסירוגין בשנות ה-70 וה-80. ב-1992 חזרה לתודעת הקהל כשהצטרפה לג'ניפר סונדרס ב"פשוט נהדרת" למספר עונות (ולחידוש הסדרה ב-2000). בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ', לצד ג'ניפר אניסטון, אוון וילסון וקתרין האן.   לאמלי גילמה דמויות רבות מהמעמד הגבוה אך במציאות רק בשנת 1995 קיבלה מהמלכה תואר אבירות (מסוג OBE). לאחר שהתפרסמה סיפרה שבנה נולד (ב-1967) מחוץ לנישואין, בתקופה בה היה הדבר בלתי מקובל. שיחקה בסרט "הזאב מוול סטריט" בתור הדודה אמי. היא צמחונית ותומכת בזכויות בעלי חיים. בשרות הוד מלכותה (1969) בעקבות הפנתר הורוד (1982) קללת הפנתר הורוד (1983) שירלי ולנטיין (1989) ג'יימס והאפרסק הענק (1996) מייבי בייבי (2000) לחישות: סיפורו של פיל (2000) - דיבוב יורוטריפ (2004) הקסם של אלה (2004) קרוסלת הקסמים (2005) חתונת הרפאים (2005) מצחיקה שכזאת (2014) אהבה מריקוד ראשון (2018) להתאהב בפיגארו (2021) פשוט נהדרת (1992-2005) ספיר ופלדה (Sapphire & Steel)‏ (1979-1982) נישואין אנגליים למדי (A rather English marriage) ‏(1998) השיבה הביתה (1998) עור רגיש (Sensitive Skin) ‏(2005-2007) למצוא את אליס (2021) הרלן קובן: הטעות כולה שלך (2024) Are You being Served -(1973) - Season 1 Episode 5(His and Hers) sales girl מדיה וקבצים בנושא ג'ואנה לאמלי בוויקישיתוף ג'ואנה לאמלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואנה לאמלי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואנה לאמלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואנה לאמלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואנה לאמלי, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה וגלריית תמונות סטיוארט ג'פריז, נאום המלכה: ריאיון עם השחקנית ג'ואנה לאמלי, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2011 ג'ואנה לאמלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)