laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדס

אֵדֶס (שם מדעי: Aedes) או יַתּוּשׁ-יוֹם הוא סוג של יתושים ממשפחת הכולכיתיים, המצוי בטבע באזורים טרופיים וסובטרופיים, אך הופץ גם לאמריקה בשנות ה-80 וכיום מצוי בכל רחבי העולם, למעט אנטארקטיקה. הסוג תואר ב-1818 בידי החוקר הגרמני יוהאן ויהלם מיגן (אנ') ושמו נגזר מהמילה היוונית ἀηδής (הגיה: אַאֶדֵס), שמשמעותה "לא-נעים" או "דוחה", עקב המחלות שמיני סוג זה מעבירים לאדם ולחיות בית. בשנות האלפיים נעשו מספר מהלכים במטרה לבטל את "אדס" כשם של סוג זה ולהחליפו בשם Stegomyia (שכיום משמש כתת-סוג). סוג זה בעל מינים קטני גוף בעלי "חדק" ארוך דמוי-מזרק המשמש למציצת דם. רק הנקבות מוצצות דם ועושות זאת לייצור הביצים. הצעירים מתפתחים כלרוות במים עומדים והופכים לבוגרים הניזונים בעיקר מצוף. מיני האדס מתאפיינים בסימני פסים שחורים ולבנים על גופם ועל רגליהם. בניגוד לרב היתושים הם פעילי יום בלבד, בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות והערב לפני השקיעה. יתושי סוג זה נפוצים ביותר ומסוכנים ביותר לאדם עקב שהם מעבירים מגוון גדול של מחלות זיהומיות, ביניהם קדחת דנגי, קדחת צהובה, נגיף הזיקה ועוד רבים. ישנם מגוון מינים מעבירי מחלות והמסוכנים מביניהם הם: אדס מפוספס (Aedes albopictus) ואדס מצרי (Aedes aegypti). הרצף הגנטי של אדס מצרי ממופה על ידי מכון ברוד והמכון למחקר גנומי (TIGR). המיפוי הראשוני הושלם באוגוסט 2005; טיוטת המיפוי השלם וניתוח ראשוני שלה התפרסמו ביוני 2007. פירוש הרצף הגנטי נעשה על ידי VectorBase והמכון למחקר גנומי. בסוג זה ישנם 79 תת-סוגים, בהם יחדיו ישנם מעל 700 מינים שונים: Abraedes Acartomyia Aedes Aedimorphus Alanstonea Albuginosus Ayurakitia Aztecaedes Belkinius Bifidistylus Borichinda Bothaella Bruceharrisonius Cancraedes Catageomyia Catatassomyia Christophersiomyia Coetzeemyia Collessius Cornetius Dahliana Danielsia Dendroskusea Diceromyia Dobrotworkyius Downsiomyia Edwardsaedes Elpeytonius Finlaya Fredwardsius Georgecraigius Geoskusea Gilesius Gymnometopa Halaedes Himalaius Hopkinsius Howardina Huaedes Hulecoeteomyia Indusius Isoaedes Jarnellius Jihlienius Kenknightia Kompias Leptosomatomyia Levua Lewnielsenius Lorrainea Luius Macleaya Molpemyia Mucidus Neomelaniconion Nyctomyia Ochlerotatus Paraedes Patmarksia Paulianius Petermattinglyius Phagomyia Polyleptiomyia Protomacleaya Pseudalbuginosus Pseudarmigeres Pseudoskusea Rampamyia Reinertia Rhinoskusea Rusticoidus Sallumia Scutomyia Skusea Stegomyia Tanakaius Tewarius Vansomerenis Zavortinkius בנוסף ישנם 28 מינים חסרי מקור: Aedes daliensis Aedes mallochi Aedes alticola Aedes auronitens Aedes australiensis Aedes biocellatus Aedes britteni Aedes candidoscutellum Aedes crossi Aedes eatoni Aedes gracilelineatus Aedes keefei Aedes peipingensis Aedes koreicoides Aedes lauriei Aedes monocellatus Aedes oreophilus Aedes plagosus Aedes quasirubithorax Aedes roai Aedes rubiginosus Aedes sintoni Aedes stanleyi Aedes subauridorsum Aedes toxopeusi Aedes tsiliensis Aedes versicolor Aedes wasselli מדיה וקבצים בנושא אדס בוויקישיתוף אדס, באתר ITIS (באנגלית) אדס, באתר NCBI (באנגלית) אדס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אדס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אדס, באתר GBIF (באנגלית) אדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האקולוגיה והביולוגיה של אדס מפוספס ואדס מצרי החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏30 בדצמבר 2021
סעיד עוויטה

סעיד עוויטה (בערבית: سعيد عويطة, נולד ב-2 בנובמבר 1959) הוא אתלט עבר מרוקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), ואלוף עולם (רומא 1987) בריצת 5000 מטר ושיאן העולם בעבר בריצות ל-1500, ל-3000 ול-5000 מטר. סעיד עוויטה נולד בקניטרה שבמרוקו ושלט בריצות למרחקים בינוניים במרוצת שנות השמונים של המאה העשרים, בכל מרחק למן 800 מטרים וכלה ב-5000 מטרים. בשנות פעילותו, היה האתלט היחיד שהצליח לסיים את ריצת 800 מטר בפחות מ-1.44 דקות, ריצת 1500 מטר בפחות מ-3.30 דקות, ריצת 3000 מטר בפחות מ-7.30 דקות ואת ריצת 5000 מטר בפחות מ-13 דקות. על יריביו נמנו האלופים האולימפיים ז'ואקים קרוז, פיטר רונו, ג'ון נגוגי ואלברטו קובה, איש-איש במרחק בו התמחה. בין ספטמבר 1983 לספטמבר 1990 הוא ניצח ב-115 מתוך 119 המרוצים בהם נטל חלק. הפסדיו היחידים היו לאלוף העולם, סטיב קראם בריצת 1500 מטר, מחזיק מדליית הארד האולימפית אלסנדרו למברושיני בריצת 3000 מטר מכשולים, האלופים האולימפיים ז'ואקים קרוז ופול ארנג ב-800 מטרים ואלוף העולם יובס אונדייקי בריצת 5000 מטר. התחרות הבינלאומית הגדולה הראשונה של עוויטה הייתה אליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 ובה הוא התחרה בריצת 1500 מטר. בשלב הגמר, הקצב ב-1000 המטרים הראשונים הואט במכוון בריצה טקטית שלא התאימה לעוויטה והוא נותר מאחורי אצני הסיום שהותירוהו במקום השלישי בלבד. לאחר חוויה זאת, עוויטה החליט להתחרות בריצת 5000 המטרים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). בגמר ריצת 5000 מטר קצב הריצה היה גבוה מאוד בזכות המתחרה הפורטוגזי אנטוניו לאיטאו, דבר שהתאים לעוויטה הרבה יותר מטקטיקת הריצה מהלסינקי. הוא נותר מאחורי לאיטאו עד לשלבי הסיום ואז האיץ קדימה, עבר אותו וזכה במדליית הזהב. סעיד עוויטה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי סעיד עוויטה, באתר olympedia.org סעיד עוויטה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית סעיד עוויטה, באתר Track and Field (גברים)
מנזר גלאתי

מנזר גלאתי (בגאורגית: გელათის მონასტერი, גֶלאתיס מוֹנאסטֶרי) או מנזר הבתולה - גלאתי הוא מנזר בעיר כותאיסי שבמחוז אימרתי גאורגיה. המנזר נבנה בשנת 1106 על ידי דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, (1089-1125). במשך תקופה ארוכה היה מנזר גלאתי אחד ממרכזי ההשכלה הגבוהה בגאורגיה. היה בו אקדמיה שהעסיקה חלק מאנשי המדע המפורסמים של גאורגיה, ביניהם מדענים, תאולוגים ופילוסופים, הרבה מאלה שהיו פעילים במנזרים האורתודוקסיים השונים מחוץ לגאורגיה או באקדמיית מנגן שבקונסטנטינופול. היסטוריונים מאותם הימים תיארו את העבודה שנעשית באקדמיה כך: ירושלים השנייה של כל המזרח ללימוד כל דבר בעל ערך, להוראת הידע - אתונה השנייה שתעלה בהרבה על זו הראשונה בחוק האלוהי, קנון (החוק הכנסייתי) לתפארת הכנסייה. — היסטוריונים של דוד הבנאי מתארים את אקדמיית גלאתי האקדמיה נמצאה על גבעה מיוערת, כ-11 ק"מ צפון-מזרחית לכותאיסי. דוד הבנאי שייסד את האקדמיה, לא זכה בסופו של דבר לראות בהשלמתה, ונקבר על פי הנחיותיו המפורשות, ברצפת שער הכניסה הראשית בחלק הדרומי, כי, על פי האגדה, רצה המלך הענו שכל נתין בממלכה יעבור מעל קברו. דוד היה מעורב באופן אישי בבניית האקדמיה, ונקשרו לו בשל כך אגדות רבות. מנזר גלאתי שימש מרכז תאולוגי גדול ומשך אליו מלומדים רבים. הלימודים כללו תאולוגיה, גאומטריה, אסטרונומיה, מוזיקה, רטוריקה, שפות וציור. עד תחילת המאה ה-20 במנזר נשמר כתב עת עתיק הבשורות של מוכווי שכיום נמצא בטביליסי. המנזר נחרב פעמיים על ידי העות'מאנים, אולם הצליח לשמר מספר רב של ציורי פרסקו וכתבי יד המתוארכים למאות השתים עשרה - שבע עשרה. בשנת 1994, הכריזה אונסק"ו על המנזר כאתר מורשת עולמית. רוב הפרסקאות במנזר הם מהמאה השש עשרה, מלבד אלה שבכניסה לכנסייה הראשית, המתוארכים לתחילת המאה השתים עשרה. גם אפסיס הכנסייה הגדולה עשוי כולו פסיפס מאותה מאה המורכב ממעל לשני מיליון אבנים. בכנסייה נמצא גם איקונין חאחוּלי המפורסם ביותר בגאורגיה. האיקונין היה הגדול מסוגו בעולם, אולם הרוסים גנבו אותו, שברו אותו ומכרו את חלקיו. חלקים מהאיקונין נמצאים כיום במוזיאון הממלכתי בטביליסי, במוזיאון מטרופוליטן בניו יורק, והיתר בידיים פרטיות. תאוטוקוס מיכאל חג העלייה דוד הבנאי ציורי פרסקו מדיה וקבצים בנושא מנזר גלאתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנזר גלאתי גלריית תמונות של המנזר לבן אורושדזה, מנזר גלאתי, (אנגלית)
אוויה

האם התכוונתם ל... אַוְיה (מצרפתית: Avia, קיצור של Aviation, אַוְיַסְיוֹ – תעופה) אוויה (חברה צ'כית) – חברת לייצור מטוסים ומשאיות צ'כוסלובקית אוויה (חברה ספרדית) – חברת לייצור משאיות ספרדית אוויה S-199 – דגם צ'כי של מטוס המסרשמיט Bf 109 שהיה בשימוש בצה"ל וצבאות אחרים מלון אוויה – בית מלון ביהוד אֶוּיה (ביוונית עתיקה: אֶוּבּוֹיָה) - האי השני בגודלו בין איי יוון אַוְיה – חברת תקשורת אמריקאית
נגרופונטה

נֶגְרוֹפּוֹנְטֵה (Negroponte, "גשר שחור"), הוא אחד השמות באיטלקית שניתנו לאי היווני אֶוִויַה ולבירתו כָלְקִיס בתקופת ימי הביניים, בפרט תחת שלטון הרפובליקה של ונציה. מקור השם בשיבוש עממי של הביטוי "אֶל אֶוְרִיפּוס", שם המצר והגשר שעבר מעליו וחיבר את העיר, ודרכה את האי, אל יוון היבשתית. האם התכוונתם ל... מקומות כָלְקִיס – בירת האי אוויה אֶוִויַה (אי) – האי השני בגודלו ביוון ממלכת נגרופונטה (1204–1470) – ממלכה צלבנית מימי הביניים באי אוויה אישים דימיטריוס נגרופונטיס (אנ') ("נגרופונטה"; 1915–1996) – היה גולש סקי אלפיני אולימפי ויזם משלוחים שווייצרי ממוצא יווני. בניו: ג'ון נגרופונטה (אנ') (יליד 1939) – דיפלומט אמריקאי יליד-בריטניה, לשעבר מנהל המודיעין האמריקאי וסגן מזכירת המדינה ניקולס נגרופונטה (יליד 1943) – מדען מחשבים אמריקאי מישל נגרופונטה (אנ') – מפיק ובמאי אמריקאי דימיטרי נגרופונטה – איש חינוך אמריקאי רבי שמריה מנגרופונט (~1275–אחרי 1352) – מכינוייו של שמריה האיקריטי, שהיה רב יהודי-איטלקי, פילוסוף יהודי, משורר ופרשן המקרא
אוגוסטוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אוגוסטוס קיסר – הקיסר הרומאי הראשון אוגוסטוס – תואר שהיה בשימוש כל קיסרי רומא אוגוסטוס הצעיר (1579-1666) - דוכס ברנשויק-לונברג בקיסרות הרומית הקדושה אוגוסט השלישי מפולין (1696-1763) - מלך פולין ונסיך-בוחר של סקסוניה הנסיך אוגוסטוס פרדריק (1773-1843) - דוכס סאסקס, בנו של ג'ורג' השלישי אוגוסטוס רוקווד – דמות מסדרת ספרי הארי פוטר הגן הלאומי הר אוגוסטוס - גן לאומי באוסטרליה אוגוסטוס (ספר) – רומן העוסק בחייו של אוגוסטוס קיסר ראו גם: אוגוסט (פירושונים)
המפחידנים

המפחידנים (באנגלית: O-bake no... Holly / Holly the Ghost, ביפנית: おばけのホーリー) היא סדרת אנימה יפנית. הסדרה בת 100 הפרקים (בגרסה היפנית המקורית היו 200 פרקים) הופקה במקור לטלוויזיה בין השנים 1991- 1993. בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית ב-1995. עלילת הסדרה מתמקדת במכשפה בשם גברת ברקת בעלת עסק של "מפחידנים" (יצורים הגורמים לאימה) אשר לוקחת תחת חסותה את שוקו אשר מעוניין להיות מפחידן בעצמו. טופי, פלפלון וגלילי ממונים על ידי גברת ברקת ללמד את שוקו להיות מפחידן אמיתי. שוקו - יכול להפוך להיות שוקולדים בכל מני צורות וכך הוא מפחיד אנשים. נוצר בפרק בראשון שגברת ברקת קסמה את השוקולד שהכינה על מנת שיהיה מוכן יותר מהר. באחד הפרקים חוגג את יום הולדתו הראשון עם אישה מבוגרת שחוגגת את הולדתה לבד, לאחר שגברת ברקת לא זכרה את היום בו נוצר. בפרק אחר חווה את כאב השיניים הראשון שלו. טופי - סוכריית טופי אשר מסוגלת להופך צורתה לסוכריות כדי להפחיד אנשים. פלפלון - פלפל ירוק. גלילי - גליל נייר טואלט. גברת ברקת - מכשפה אשר אחראית על המפחידנים, וכמו כן היא יצרה את ארבע הדמויות הראשיות, וכן גם מפחידנים נוספים אחרים. זהבית - ילדה בעלת שער זהוב השונאת את המפחידנים.יש לה חתול בשם חתולי ממנו המפחידנים חוששים. באחד הפרקים יוצרת עסק ללכידת מפחידנים ע"פ סרט שראתה (פרודיה על מכסחי השדים). בוקי וסונקי - תאומים עליהם משגיחה זהבית. "המפחידנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) המפחידנים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Anime News Network anisearch Japanese works database Anime Manga Haber(הקישור אינו פעיל)
ג'אם

האם התכוונתם ל... ג'אם סשן – מפגש בין נגנים המנגנים יחד ללא הכנה או ארגון מוגדר מראש המינרט בג'אם – אתר מורשת עולמית באפגניסטן הג'אם – להקת רוק בריטית
גבריאל בטנקור

גבריאל בטנקור (בספרדית: Gabriel Betancourt; ‏2002–1919), פוליטיקאי קולומביאני. בטנקור היה שר החינוך בממשלתו של הרודן הקולומביאני רוחס פינילה (1953–1957) ושגריר קולומביה ליד מוסדות אונסק"ו בצרפת. אביה של הסנטורית אינגריד בטנקור, שנחטפה על ידי אנשי ארגון הגרילה FARC ב-23 בפברואר 2002. גבריאל בטנקור נפטר ב-23 במרץ 2002, חודש לאחר חטיפת בתו. מדיה וקבצים בנושא גבריאל בטנקור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא קולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בילי הנער

הנרי מקארתי (באנגלית: Henry McCarty; ‏1859 – ‏14 ביולי 1881), המוכר בכינויו בילי הנער (Billy the kid), והיה ידוע גם בשמות הנרי אנטרים (Antrim) וכן ויליאם האריסון בוני (Bonney), היה פושע אמריקאי במאה ה-19. בילי הנער היה מיומן בשימוש ברובה והשתתף במלחמת מחוז לינקולן. לפי האגדה הרג 21 אנשים. גובהו של בילי הנער היה 1.72 מטר, עיניו כחולות, לחייו חלקות, שיניו הקדמיות בולטות. נאמר עליו שהיה ידידותי בזמנים מסוימים, אך היה יכול להיות קצר רוח ונחוש. דבר זה הפך אותו לפושע מסוכן, כאשר השתלבה תכונה זו עם תעוזתו וכישורי הירי שלו. בילי הנער כמעט ולא היה ידוע במהלך חייו,וגם היה חברו של ניקולוס מיקאבלי אך התפרסם בשנה שלאחר מותו כאשר פט גארט, השריף שהרג אותו, פרסם ביוגרפיה סנסציונית שנקראה "החיים האותנטיים של בילי, הנער". החל מפרסום ספרו של גארט, התפתחה דמותו של בילי הנער והפכה לאחד מהסמלים העיקריים של המערב הישן של אמריקה. הנרי מקארתי נולד בניו יורק ב-17 בספטמבר 1859. ישנה מחלוקת בקרב ההיסטוריונים לגבי תאריך הולדתו האמיתי של מקארתי והועלתה אפשרות כי נולד ב-23 בנובמבר 1859. אחיו הצעיר נולד בשנת 1863. בעקבות מותו של אביו של בילי, עבר עם משפחתו לאינדיאנפוליס, אינדיאנה ובשנת 1870 עבר לויצ'יטה, קנזס. אמו התחתנה מחדש ב-1 במרץ 1873 בסנטה פה שבניו מקסיקו והמשפחה עברה לגור בסילבר סיטי שבמדינה. אמו מתה משחפת בשנה שלאחר מכן, כאשר בילי היה בן 15 בלבד. כשהיה בן 16 (שנת 1875), החל בילי בגנבות רכוש ונכלא. הוא ברח מהכלא והפך לפושע נמלט. הוא ברח לטריטוריית אריזונה, החל לעבוד בחקלאות ולהמר. בשנת 1877 התעמת עם נפח מקומי והרג אותו. הוא נכלא, אך ברח שוב, הפעם לטריטוריית ניו מקסיקו, שם הצטרף לכנופיה מקומית. ב-23 בדצמבר 1880 נעצר ונכלא. במשפטו נפסק לו עונש מוות, אולם בילי הצליח לברוח לפני ביצוע גזר הדין. לאחר שלושה חודשים נורה למוות על ידי השריף פט גארט. בנובמבר 2017 נחשפה תמונה של בילי הנער לצד השריף שהרג אותו. נסיבות הצילום לא ידועות, ומחירה של התמונה מוערך בהון רב. דמותו של בילי הנער היוותה השראה למספר רב של ספרים, סרטים, סדרות טלוויזיה, ושירים. בין השאר, מופיעה דמותו בסדרת הנוער "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות". בקולנוע, דמותו של בילי הנער הופיעה במספר רב של סרטים. בין השאר, ב-1911 הופיעה דמותו של בילי הנער לראשונה בשני סרטים אילמים, "Billy the Kid" ו-"The Adventures of Billy". בשניהם, דמותו של בילי משוחקת על ידי נערה המתחזה לנער. בילי הנער הוא אחת הדמויות שפוגשים ביל וטד בסרט המדע בדיוני הקומי ההרפתקה המצוינת של ביל וטד מ-1989. דמותו של בילי הנער מופיעה בסרט הנרי הזקן מ-2021. מדיה וקבצים בנושא בילי הנער בוויקישיתוף דנה הרמן, "בילי הנער" יקבל חנינה אחרי יותר מ-100 שנה, באתר הארץ, 27 ביולי 2010 רונן בודוני, מי הרג את בילי הנער?, באתר ynet, 13 ביוני 2003 בילי הנער, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בילי הנער, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The actual date is uncertain, see AboutBillytheKid.com Trailing Billy the Kid, Philip J. Rasch, p. 126 צפו: תמונה נדירה של פורע החוק בילי הנער תימכר ביותר מ-5 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 14 באוקטובר 2015
אנדרס פאסטראנה אראנגו

אנדרס פסטראנה אראנגו (בספרדית: Andrés Pastrana Arango) (נולד ב-17 באוגוסט 1954) היה נשיא קולומביה בין השנים 1998-2002. אביו, מיסאל פאסטראנה, היה נשיא קולומביה בין השנים 1970-1974. ב-18 בינואר 1988 נחטף אנדרס על ידי קרטל הסמים של מדיין בניסיון למנוע את הסגרתו של מנהיג ארגון הפשע, פבלו אסקובר, לארצות הברית. שבוע לאחר החטיפה הוא חולץ על ידי משטרת קולומביה. בחודש מרץ 1988 הוא נבחר לראש עיריית בוגוטה, תפקיד בו כיהן עד 1990. תקופת נשיאותו זכורה בעיקר בגלל השיחות שניהל עם ארגון הטרור והגרילה המרקסיסטי FARC, עם ההחלטה להקים אזור מפורז, שבו הצבא לא ינהל מרדפים אחר אנשי הארגון, ועם החלטתו להפסיק את השיחות ולבטל את השטח המפורז, במחאה על סדרת חטיפות שביצעו אנשי הגרילה. מדיה וקבצים בנושא אנדרס פאסטראנה אראנגו בוויקישיתוף אנדרס פאסטראנה אראנגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרס פאסטראנה אראנגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אניס

כַּמְנוֹן האניס (שם מדעי: Pimpinella anisum) או כַּמְנוֹן ירוק, לעיתים קרובות רק אָניס הוא צמח עשבוני חד-שנתי בסוג כמנון. מקור שמו מן השפה השומרית, בהגיית: 'אַנישׁ' (ANIŠ) (באנגלית: anise; בצרפתית: anis vert; ביוונית: אָנִיסוֹן; בערבית: ينسون, יַנְסוּן), הוא צמח תבלין ממשפחת הסוככיים, אשר גדל בר במזרח אגן הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. יש המזהים את הכמנון עם הצמח הנקרא בתלמוד "אכרוע". כמנון האניס גדל לגובה של כמטר. עלי האניס בקרבת בסיס הצמח פשוטים, באורך 2–3 ס"מ; בעוד שעלים גבוהים יותר מנוצים ומחולקים למספר עלעלים. פרחי כמנון האניס לבנים, בקוטר 3 מילימטר, ומופקים בתפרחת צפופה. הפרי מלבני ויבש, באורך 3–5 מ"מ. לפירות האניס שימוש נרחב ברפואה הקדומה והטבעונית; ובבישול והכנת משקאות חריפים. הצמח משמש למאכל זחלים של חלק מסוגי הפרפראים, במיוחד עשיים. צמח האניס משמש להכנת משקאות חריפים (משקאות אניס) בארצות הנמצאות מסביב לים התיכון כגון ערק, ראקי, אוזו, פאסטיס ואבסינת. בנוסף משמשים "תמצית אניס" או "שמן אניס" לייצור של ממתקי ליקריץ. גרגרי האניס משמשים כתבלין לאפייה של לחם, עוגות או עוגיות וגם כתה או כתוספת לקפה. אניס משמש כתבלין במטבח ההודי, ובמטבחים נוספים. שמן אניס גרגירי אניס איור בוטני של אניס פרחי האניס פרחי האניס פרחי האניס שומר ערק אוזו אבסינת שוש אניס, באתר ITIS (באנגלית) אניס, באתר NCBI (באנגלית) אניס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אניס, באתר צמח השדה אניס, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אניס, באתר Tropicos (באנגלית) אניס, באתר GBIF (באנגלית) אניס, באתר The Plant List (באנגלית) אניס, באתר IPNI (באנגלית) אניס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרטים על הכמנון, באתר גאמנון יובל (ג'וב) הרגיל, והמשקה הזה הוא אניס, בבלוג "הטיפה האחרונה" הדיי עפאים, לא רק לחובבי ערק: עושים כבוד לאניס, באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2011 כַּמְנוֹן הָאָנִיס במילון בוטניקה: צמחי ארץ ישראל (תשס"ג), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית ANIŠ; מילון שומרי-אנגלי, מאי 2014; עמ'-170 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1976 במדע

רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1976. 20 ביולי – חללית ויקינג 1 נחתה על המאדים. בהמשך מתקבלות תמונות של פני השטח. 3 בספטמבר – חללית ויקינג 2 נחתה על המאדים. ייצור מחשב על Cray 1. המצאת מדפסת לייזר על ידי חברת IBM. תחילת ייצור מעבד Intel 8085 כתיבת Emacs ראשון. 1 באפריל – הקמת חברת אפל על ידי סטיב ג'ובס וסטיב ווזניאק. הוכחת משפט ארבעת הצבעים תחילת שימוש ב-PET התפרצות אבולה באפריקה 21 בינואר – טיסה ראשונה של הקונקורד. פרס נובל פרס נובל לפיזיקה – ברטון ריכטר, סמואל טינג (Samuel Ting), ארצות הברית, על עבודתם החלוצית בגילוי חלקיק יסודי כבד מסוג חדש (מֶזון J/Ψ המורכב מקווארק קסום). פרס נובל לכימיה – ויליאם נון ליפסקומב (William Lipscomb), ארצות הברית, על מחקריו בעניין מבנה הבוראנים (boranes, משפחה של תרכובות מהצורה BxHy, הידרידים של היסוד בור) פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – ברוך שמואל בלומברג, ארצות הברית, על גילוי נגיף הצהבת מסוג B; ד. קרלטון גיידוסק (Daniel Carleton Gajdusek) ארצות הברית, על תיאור מחלת קורו הנגרמת על ידי קניבליזם פרס טיורינג – מיכאל רבין ודנה סקוט (Dana Scott) פרס ישראל טכנולוגיה והנדסה – יוסף רום 19 בנובמבר – ג'ק דורסי, מפתח רשת ויזם אמריקאי, ידוע בעיקר כמייסד והמנכ"ל של הרשת החברתית טוויטר, וכמייסד ומנכ"ל חברת שירות התשלומים לפלאפון "Square" 19 בינואר – הידסוגו יאגי (Hidetsugu Yagi), מהנדס יפני ממציא אנטנת יאגי (נולד ב-1886) 1 בפברואר – ורנר הייזנברג, פיזיקאי גרמני וחתן פרס נובל לפיזיקה (1932) על יצירתה של מכניקת הקוונטים, שיישומה הוביל, בין היתר, לגילוי צורות אלוטרופיות שלמימן, (נולד ב-1901) 1 בפברואר – ג'ורג' הויט ויפל, ביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה על גילוי טיפול בכבד לריפוי מאנמיה (נולד ב-1878) 2 בפברואר – מיכאל פולני, רופא ומדען רב-תחומי הונגרי יהודי, שהתנצר. מחקריו והגותו היו בכימיה פיזיקלית, כלכלה ופילוסופיה (נולד ב-1891) 9 בפברואר – יוחנן אהרוני, ארכאולוג ישראלי, עסק בתחום הארכאולוגיה המקראית והגאוגרפיה-ההיסטורית של ארץ ישראל (נולד ב-1919) 31 במאי – ז'אק מונו, ביולוג צרפתי חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (1965) על חלקו בעל גילוי mRNA, ריבוזומים והגנים השולטים על ביטוי גנים אחרים, (נולד ב-1910) 26 בספטמבר – לבוסלב רוּזִ'יצְ'קָה, כימאי קרואטי, חתן פרס נובל לכימיה (1939) על עבודתו על פולימתילנים וטרפנים גבוהים (נולד ב-1887) 3 באוקטובר – אמיל בּנבניסט, בלשן צרפתי יהודי יליד סוריה, מומחה בשפות האיראניות, בשפות הודו, בארמנית ובשפות הודו-אירופיות אחרות (נולד ב-1902) 5 באוקטובר – לארס אונסאגר, כימאי נורווגי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה (1968) על פיתוח יחסי הגומלין של אונסאגר להם חשיבות בסיסית בתחום התרמודינמיקה של תהליכים בלתי הפיכים, (נולד ב-1903) 5 בנובמבר – וילי הניג (נולד ב-1913), ביולוג גרמני שעסק בסיסטמטיקה-פילוגנטית ותרם רבות ליצירה והפיתוח של התאוריה של הקלדיסטיקה ולפתוח העצים הפילוגנטיים מדיה וקבצים בנושא 1976 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1977 במדע

רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1977. וולטר גילברט ואלן מקסם פרסמו מנגנון לגילוי מהיר של ריצוף DNA. פרדריק סנגר פרסם מנגנון לגילוי מהיר של ריצוף DNA. גילוי חיידקים קדומים -המהווים את אחת משלוש העל-ממלכות הטקסונומיות בביולוגיה (לצד אאוקריוטים וחיידקים אמיתיים). 23 באוגוסט – פרס קרמר מוענק לחלוץ בתחום התעופה בכוח שרירי האדם בלבד, פול מקקרידי, מתכננו של המטוס גוסאמר קונדור, הראשון שהצלח לטוס בטיסה מבוקרת ומתמשכת 1 בדצמבר – טיסה ראשונה של הייב בלו מטוס חמקן ראשון 10 במרץ – גילוי טבעות סביב אורנוס על ידי ג'יימס אליוט. 15 באוגוסט – קליטת אות ה"וואו!" במסגרת פרויקט סט"י. 20 באוגוסט – ארצות הברית שיגרה את החללית וויאג'ר 2. 5 בספטמבר – ארצות הברית שיגרה את החללית וויאג'ר 1. 18 באוקטובר – גילוי כיירון, הקנטאור הראשון שהתגלה. 16 באפריל – הכרזה על Apple II תחילת ייצור מחשבים Commodore PET. גילוי המזון אופסילון על ידי לאון לדרמן 18 בינואר – גילוי בקטריה הגורמת למחלת הלגיונרים 3 ביולי – ביצוע בדיקת דימות תהודה מגנטית של בן אדם ראשונה. פרסום ICD, גרסה 9. פרס נובל פרס נובל לפיזיקה – פיליפ אנדרסון, ארצות הברית, נוויל מוט בריטניה, ג'ון ואן ולק, ארצות הברית, על המחקר התאורטי הבסיסי של המבנה האלקטרוני של מערכות מגנטיות ולא מסודרות. פרס נובל לכימיה – איליה פריגוז'ין, בלגיה, על תרומתו לתרמודינמיקה שלא במצבי שיווי משקל. פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה – רוג'ה גימן, מצרפת/ארצות הברית, אנדרו שלי מארצות הברית, על תיאור הורמון פפטידי המופק במוח ורוזלין זוסמן יאלו מארצות הברית על פיתוח שיטת רדיו-אימונואסיי למדידת כמויות זעירות של הורמון פפטידי על ידי שימוש בנוגדנים מסומנים רדיואקטיבית פרס ישראל מדעי החברה – אליהו לואיס גוטמן רפואה – נתן זלץ פרס טיורינג – ג'ון באקוס (John Backus) 3 במאי – מרים מירזאח'אני, מתמטיקאית איראנית, הייתה מתמטיקאית איראנית, כלת מדליית פילדס לשנת 2014 (נפטרה ב-2017) 17 באפריל – ריכרד בראואר, מתמטיקאי יהודי גרמני-אמריקאי, תרומתו בולטת בתחומי האלגברה ותורת המספרים, והיה ממייסדי תורת ההצגות המודולרית (נולד ב-1901) 3 ביוני – ארצ'יבלד ויויאן היל, פיזואולוג בריטי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה 16 ביוני – ורנר פון בראון מדען טילים גרמני, ואחת מדמויות המפתח בפיתוח טכנולוגיית הטילים בגרמניה ואחר כך בארצות הברית (נולד ב-1912) 26 ביולי – אוסקר מורגנשטרן, כלכלן אוסטרי-אמריקאי, ממייסדי תורת המשחקים (נולד ב-1902) 6 בספטמבר – ג'ון אדנזור ליטלווד, מתמטיקאי בריטי, עסק באנליזה מתמטית (נולד ב-1885) מדיה וקבצים בנושא 1977 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פידיאס

פִידִיאַס (ביוונית: Φειδίας; סביבות 500 – סביבות 430 לפנה"ס) היה פסל וצייר אתונאי אשר חי ופעל במאה ה-5 לפנה"ס. נחשב לגדול האמנים של המאה ה-5 לפנה"ס. בין יצירותיו פסל זאוס באולימפיה שנחשב אחד מבין שבעת פלאי תבל. הוא היה אחראי על הפיסול בפרתנון שבאקרופוליס, משם זכור במיוחד פסל אתנה פרתנוס. חתם על יצירתו "פידיאס בן כארמידס איש אתונה". פסליו שימשו מודל לחיקוי בהמשך השנים, בין השאר לתיאור זאוס. פידיאס היה תלמידם של הפסלים הגיאס ואגאלאדס מארגוס. כיצירותיו המוקדמות ביותר נחשבים פסל אפולו מקאסל, האֵתנה לְֶמניָה ופסל אתנה פרתנוס שבפרתנון, אולם אלו מוכרים כיום רק מהעתקים. עבודתו היחידה ששרדה היא תבליטי הפסלים באפריז של הפרתנון - עבודה שבפועל בוצעה על ידי מספר רב של פסלים בהנחייתו. הדמויות אותן פיסל מתוארות תוך פעולה - שיחה או פעולה אחרת. בתלבושות מתוארים בדים דקים וקפליהם מדגישים את התנוחות. בשנת 436 לפנה"ס לערך השלים את הפסל הגדול של זאוס באולימפיה. בין עבודותיו האחרונות - אתנה מדיצ'י, אחד מפסלי האמזונות למקדש ארטמיס באפסוס (כנראה ה"מאטה אמזונה"). ידוע כי צייר את פריקלס בדמות זאוס. בשנת 1958 מצאו ארכאולוגים את בית המלאכה של פידיאס באולימפיה. יחס הזהב, שנטען כי שימש בתכנון הפרתנון, מסומן באות היוונית פי, בה מתחיל שמו של פידיאס. שיף, פ., אתנה פארתנוס - חזונו של פידיאס, אוניברסיטת חיפה, 1979 מדיה וקבצים בנושא פידיאס בוויקישיתוף פידיאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פידיאס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)