laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוריה קור

מוריה קור (נולדה ב-18 במאי 1982) היא עיתונאית ואשת תקשורת ישראלית, עורכת מדור הדעות של "ישראל היום". קור נולדה לסופרת זהבה קור ולד"ר אבשלום קור, והיא נכדתו של ניצול השואה דוד (דוגו) לייטנר. גדלה בתל אביב ולמדה בבית ספר לאמנויות. בגיל 14 עברה לתיכון צייטלין. בעלת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בחוגים לספרות עם ישראל ומדעי המדינה, תואר שני בבר-אילן במחלקה לספרות ישראל. בנוסף למדה במכללה למדינאות. על עבודת המוסמך שלה בנושא ספרות מגדרית-פוליטית קיבלה את פרס המרכז לחקר האישה ביהדות. התחילה את הקריירה התקשורתית שלה ברשות השידור ככתבת בחדשות המקומיות. אחרי תפקידה ככתבת שטחים ברשות השידור ניגשה למכרז ועברה לנהל את המחלקה ״מורשת ישראל״ בערוץ הראשון. שימשה כתבת לענייני התיישבות בכאן 11, עורכת ומגישה בחטיבת התוכניות וניהלה את המחלקה לתרבות יהודית בטלוויזיה. במסגרתה הכניסה את הממשק הדיגיטלי לשימוש תוכן בחטיבת התוכניות. במקביל התחילה לערוך ולהגיש בגלי צה"ל ובהמשך הייתה עורכת ראשית של אתר "מאקו יהדות". בעבר הגישה בגלי ישראל, וכן כתבה והשתתפה בתוכנית "עד כאן!" כסאטיריקנית מהצד הימני במשך ארבע עונות. כותבת טורי דעה יומיים ופרשנות וכתבות במוסף הפוליטי בעיתון "ישראל היום". הגישה את התוכנית "המזנון" בערוץ כנסת יחד עם יובל קרני, ישי שנרב ועמיחי אתאלי. במרץ 2022 מונתה לעורכת מדור הדעות של העיתון "ישראל היום". בתחילת 2023 חזרה לערוץ כנסת ומגישה את התוכנית השבועית "הספינרים" לצד יובל קרני. במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11. בגיל שמונה עשרה נישאה למאיר לפיד, בנה של מרים לפיד, ולהם ארבעה ילדים. לאחר 10 שנים השניים התגרשו. בספטמבר 2024 נישאה בשנית לידידיה לנצקרון. מוריה קור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוריה קור, באתר גלי צה"ל (הקישור אינו פעיל, 11.09.23) הודיה כריש חזוני, שומרת מסורת: מוריה לפיד-קור מגיעה לערוץ 1, באתר nrg‏, 30 באפריל 2013 נבו זיו, הארדקור, באתר "ידיעות אחרונות", 27 בנובמבר 2017 דינה חלוץ, "אני לא רק מתנחלת": מה יהיה גורל מנהלת מחלקת הדת בערוץ הראשון?, באתר Xnet‏, 1 בינואר 2017 בתו בעלת התשובה של אבשלום קור: "אמנם לא גדלתי בבית דתי, אבל היו בו עוגנים דתיים", באתר הידברות, ‏5 בינואר 2017 טליה לוין, ‏מוריה קור על פמיניזם דור 3, החיים כגרושה דתית ואבא אבשלום, באתר מעריב אונליין, 1 באפריל 2019 שירה דאבוש (כהן), בתו בעלת התשובה של אבשלום קור: "אמנם לא גדלתי בבית דתי, אבל היו בו עוגנים דתיים", באתר "הידברות", 5 בינואר 2017 דינה חלוץ, "אני לא רק מתנחלת": מה יהיה גורל מנהלת מחלקת הדת בערוץ הראשון?, באתר Xnet‏, 1 בינואר 2017 נבו זיו, "שוב ביזית אותי": הבת של אבשלום קור מספרת על החיים עם הדוקטור לעברית, באתר ynet, 1 בדצמבר 2017 אשת התקשורת הסרוגה מצטרפת לישראל היום, באתר "סרוגים", 29 באפריל 2019 מוריה קור מונתה לעורכת מדור הדעות ב"ישראל היום", באתר ערוץ 7, 31 במרץ 2022 סדרה תיעודית חדשה 📽️ מדורות השבטים | פרק 1 - הסדר יחזור על כנו: שנים 1993 עד 2000, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 54:42)
תתנו לו צ'אנס

"תתנו לו צ'אנס" הוא שיר שכתב והלחין הקומיקאי ציון ברוך וביצעה מה קשור? בה הוא חבר. השיר יצא לאור בשנת 2005. את השיר עיבדו דודו טסה, עדי גולדשטיין ושמואל דניאל. בשנת 2005 הוציאה השלישייה הקומית "מה קשור" (ציון ברוך, שלום מיכאלשווילי ואסי ישראלוף) אלבום מוזיקלי, שנקרא תחילה "תתנו לו צ'אנס" אך תוקן לאחר מכן ל"תנו לו צ'אנס"[דרוש מקור]. מתוך שירי האלבום, היה "תתנו לו צ'אנס" ללהיט. "תתנו לו צ'אנס" הוא שיר הומוריסטי, והושר על ידי ציון ברוך, כאשר חבריו לשלישייה מלווים אותו בשירה. הדובר בשיר טוען כי אמנם אין לו כישורים מוזיקליים כשל זמרים רבים אותם הוא מציין, אך יתרונו הגדול לדבריו הוא שהוא "שר מהלב". הדובר מזכיר בשיר זמרים רבים, כדוגמה לכך שאינו זמר מקצועי כמותם. בבית הראשון מוזכרים הזמרים אהוד בנאי, גידי גוב ושלמה ארצי. בבית השני מזכיר הדובר את אריק איינשטיין, שלום חנוך, שלמה גרוניך ואת יוני בלוך. בבית השלישי מוזכרים דודו טסה, הפזמונאי אהוד מנור (היחיד מהשמות הנזכרים שאיננו זמר), וסמיר שוקרי תוך אזכור כישרונו בנגינה בכינור. בפזמון החוזר מבקשים המלווים בשיר לתת לדובר צ'אנס, כי הוא שר מהלב. בבית הבא אומר הדובר שאיננו עמיר בניון הידוע במנעד הקולי שלו, ואיננו שירי מימון, שי גבסו או נינט טייב, שעלו לגמר בתוכנית המציאות כוכב נולד בשנת 2003, ופתחו בקריירה מוזיקלית בעקבות כך. הבית הבא חורג מן הבתים הקודמים. בכל שורה מציין הדובר שם של זמר, והמלווים מציינים שיר שלו. כך מוזכרים דני רובס ושירו "איך הוא שר", דני ליטני ושירו "יחס חם" ודני סנדרסון ושירו "אצל הדודה והדוד". בשורה האחרונה מוזכרת שורה מן השיר "אני לא יכולה בלעדיך" ששרה דנה אינטרנשיונל. בפזמון החוזר שמופיע בהמשך יש התייחסות לשיר הפתיחה של הסדרה לילדים "הלב". הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי בן בכר והשתתפו בו ידוענים רבים, בהם דני רובס (שמופיע במקביל לשורה בשיר "אני לא דני רובס"), ישראל קטורזה, אדיר מילר, אסי כהן, אסי לוי, דוד ד'אור, אלי פיניש, יגאל שילון, עמוס תמם ודודו טופז. המשתתפים בקליפ מגלמים אסירים וסוהרים בבית סוהר המשתתפים בקטטה במהלך מרד אסירים. סרטון השיר "תתנו לו צ'אנס" באתר יוטיוב מילות השיר "תתנו לו צ'אנס" באתר שירונט דודו טסה, עדי גולדשטיין, שמוליק דניאל קליפ רווי סלבס לשיר של "מה קשור", באתר וואלה, 29 ביוני 2005
מרישין (לודז')

מרישין (בפולנית: Marysin) היא שכונה ברובע באלוטי (פול') בצפון העיר לודז' שבפולין. גבולות השכונה הם הרחובות ורשבסקה (Warszawska) ולגייבניצקה (Łagiewnicka) וכן יער לגייבניצקי (Łagiewnicki). אופייה הארכיטקטוני של השכונה הוא בתים בודדים, בעיקר וילות. לצד שכונת מרישין בצפון לודז' נמצאות השכונות רוגי (Rogy) (פול') ויוליאנוב (Julianów) (פול'). אחד הנהרות של לודז' - סוקולובקה - זורם דרך מרישין. לפני עשרות שנים היו בריכות בשכונה זו, לשם שחיה, דיג וספורט ימי, כולל חתירה בקיאקים. היום אין זכר לכך, למעט אגן קטן שבו עמדו בעבר מים. הנהר הפך לחלק ממערכת הביוב העירונית. בדצמבר 2012 הושלמה בנייתה של בריכת "Staw Wasiaka" על הסוקולובקה, הסמוך לרחובות שכונת מורלובה בלודז' (Morelowa, Deczyńskiego, Rybacka ו-Kryzysowa). בשכונה קיימת תחנת רכבת (אנ') וכן אנדרטה שנבנתה ב-2005 לזכר קורבנות גטו לודז'. בתקופת השואה הייתה מרישין חלק מגטו לודז'. במאי 1940 הוקם אגף לטיפול בגנים ובחלקות החקלאיות בגטו. לאחר מכן החלה החכרת חלקות אדמה לעיבוד חקלאי במרישין. מטרת הקמת האגף הייתה כפולה: האחת לקדם אידאולוגיה של ערכי הציונות  - עבודת אדמה והחיבור לאדמה. השנייה, לייצר מזון עשיר ונוסף (ירקות ובשר) כדי לספקו לאנשי הגטו. זאת תוך כדי לימודים והכשרה חקלאית לילדים ונוער.  מדריכי תנועות נוער הקימו במרישין קיבוצי הכשרה בהם ניסו לקיים פעילות תנועתית ותרבותית. ראש היודנרט, מרדכי חיים רומקובסקי תמך בכך ויזם הקצבות מזון גדולות יחסית לחברי ההכשרות במרישין. רומוקוסקי ראה בפעילות תנועות הנוער, את המשך ההכשרה של הנוער הציוני לקראת העלייה לארץ ישראל. בקיץ 1940 היו במרישין מעל עשרים קבוצות ציוניות ובהן כמעט אלף חברים, וכן קבוצות לא ציוניות של צוקונפט (תנועת הנוער של הבונד) ושל אגודת ישראל. במרישין קמו גם קבוצות נוער על סמך היכרות מבית הספר, רובן ציוניות. חלקם הקימו תנועה בשם "חזית דור בני המדבר" (חדב"מ). חברי ההכשרות עסקו בעיבוד אדמה, בהדרכה בבתי יתומים, סיוע בבתי חולים ובתי תמחוי ובסלילת דרכים. הם קיימו פעילות תרבותית וחינוכית בהתאם לאופי הרעיוני של הקבוצה, בעיקר לימוד עברית והיסטוריה יהודית. מאות מצעירי הגטו הגיעו לפעולות במרישין. נערכו ערבי שירה וריקוד וכן אזכרות לאישים. בסוף 1940 שבו רבים לבתי הוריהם בגטו עקב הרעב. במקביל החלו רבים לעבוד בגטו במפעלים ("רסורטים"). עד מרס 1941 פורקו הקיבוצים במרישין. ב-1943 פסקו הגירושים והפעילות התנועתית התחדשה עד לתום ימי הגטו. רחל ביהם מדיה וקבצים בנושא מרישין בוויקישיתוף (תצלום שני) - אביב 1941, בני חזית בני דור המדבר בגטו לודז' רוקדים במעגל, באתר יד ושם חניכי "חזית דור בני מדבר" עורכים עצרת זיכרון לחיים נחמן ביאליק ולתאודור הרצל בגטו לודז', פולין 1943, באתר יד ושם גדי כפיר, עבודה לא משחררת, עבודת ילדים בכפייה בגטאות, 2020 מיכל אונגר, לודז, אחרון הגטאות בפולין, ירושלים: יד ושם, 2005, עמ' 403 תנועות הנוער בגטו לודז', באתר יד ושם על פעילות מוזיקלית ברובע מרישין שבגטו לודז', בתערוכה "מיתרי הלב" באתר יד ושם על הפעילות במרישין, בערך על גטו לודז' באנציקלופדיה של הגטאות באתר יד ושם
ריס פרסקוד

ריס פרסקוד (באנגלית: Reece Prescod; נולד ב-29 בפברואר 1996 בלונדון שבאנגליה) הוא אצן בריטי, סגן אלוף אירופה (ברלין 2018) בריצת 100 מטרים. באליפות העולם נשערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת בשנת 2017 סיים פרסקוד במקום שביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.17 שניות. בשלב רבע הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 10.03 שניות ובשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 10.05 שניות. בליגת היהלום שנערכה בשנגחאי ב-12 במאי 2018 הוא ניצח בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.04 שניות. באליפות אירופה שנערכה ברלין, גרמניה ב-7 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.96 שניות, אחרי בן ארצו ז'ארנל יוז שקבע שיא אליפות חדש של 9.95 שניות ולפני ז'אק אלי הרווי מטורקיה (10.01 שניות). בגראנד פרי שנערך בבירמינגהאם ב-18 באוגוסט אותה שנה הוא קבע בריצת 100 מטר שיא איש חדש של 9.94 שניות. בתחרות שנערכה בברלין באולם ב-1 בפברואר 2019 ניצח פרסקוד בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.53 שניות. בליגת היהלום שנערכה בשנחאי ב-18 במאי אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.97 שניות. ריצת 100 מטר: 9.94 שניות (2018) ריצת 200 מטר: 20.38 שניות (2016) ריצת 60 מטר: 6.53 שניות (2019) מדיה וקבצים בנושא ריס פרסקוד בוויקישיתוף ריס פרסקוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריס פרסקוד, ברשת החברתית אינסטגרם ריס פרסקוד, באתר olympedia.org ריס פרסקוד, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ריס פרסקוד, באתר ליגת היהלום ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גטר יאני

גטר יאני (באסטונית: Getter Jaani; נולדה ב-3 בפברואר 1993) היא זמרת אסטונית. יאני נולדה בטאלין. ב-2009 השתתפה בעונה השלישית של "Eesti otsib superstaari", הגרסה האסטונית של אמריקן איידול שם הייתה במקום הרביעי. השתתפותה בתוכנית הובילה לקבלת תפקיד שארפיי בהפקה האסטונית של היי סקול מיוזיקל. היא ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2011 עם השיר Rockefeller Street, היא עלתה לגמר התחרות אך בגמר הייתה במקום ה-24. באותה שנה גם לקחה חלק בגרסה האסטונית של "רוקדים עם כוכבים". באירוויזיון 2012 הציגה את הניקוד של אסטוניה. ב-2013 שיחקה את סנדי במחזמר גריז. ב-2014 יצא האלבום שלה "DNA". מדיה וקבצים בנושא גטר יאני בוויקישיתוף גטר יאני, ברשת החברתית פייסבוק גטר יאני, סרטונים בערוץ היוטיוב גטר יאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גטר יאני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) גטר יאני, באתר ספוטיפיי גטר יאני, באתר Last.fm (באנגלית) גטר יאני, באתר AllMusic (באנגלית) גטר יאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) גטר יאני, באתר דיזר גטר יאני, באתר Discogs (באנגלית) גטר יאני, באתר Songkick (באנגלית) גטר יאני, באתר Genius גטר יאני, באתר טיידל (באנגלית) Getter Jaani, Discogs (באנגלית) [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעם ריף

נעם ריף (נולד ב-1974) הוא השליח המרכזי של ההסתדרות הציונית העולמית בלונדון. לפני כן היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שבתפקידו האחרון שירת כראש להק השתתפות ומסוקים במטה חיל האוויר. ריף התגייס לצה"ל ב-1993, סיים קורס טיס והוכשר כטייס מסוקים. בשנים 2002–2006 שימש סגן מפקד טייסת 190, בשנים 2006–2010 שימש סגן מפקד טייסת 113 ובשנים 2010–2014 על טייסת 160. הוא שימש ראש ענף סיוע באש בלהק השתתפות ומסוקים וב-2015 מונה לראש מחלקת הסגל בלהק כוח האדם. במרץ 2019 מונה לראש להק השתתפות ומסוקים ושירת בתפקיד עד מרץ 2021. לאחר שחרורו צה"ל מונה לנציג (שליח מרכזי) של ההסתדרות הציונית העולמית בלונדון. ריף בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות ממכללת אפקה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא נעם ריף בוויקישיתוף כרמל שטרן ואילי פארי, ‏ראש להק השתתפות ומסוקים: תא"ל נעם ריף, באתר חיל האוויר הישראלי, 19 במרץ 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפרת לכטר

אפרת לכטר (נולדה ב-11 במרץ 1987) היא עיתונאית ישראלית, כתבת התוכנית "אולפן שישי" בחברת החדשות של ערוץ 12. אפרת לכטר, בת לישי ונגה לכטר, גדלה בחיפה וסיימה את בית הספר הריאלי העברי בעיר. את שירותה הצבאי עשתה ביחידת דובר צה"ל כדוברת מבצעית בשטחים. אחרי שחרורה מהצבא, סיימה תואר ראשון במדע המדינה ותקשורת מאוניברסיטת תל אביב, ולימודי עיתונאות בבית הספר "כותרת". בהמשך למדה לתואר שני ואת התזה שכתבה, הקדישה לפתרון סכסוכים בינלאומיים. הייתה עוזרת הוראה בחוג למדע המדינה והיום מרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטת רייכמן. החלה את דרכה העיתונאית בגיל 23 כתחקירנית בתוכנית "עובדה". לאחר ארבע שנים עברה להיות כתבת תחקירים ומגזין בחברת החדשות בכלל וב"אולפן שישי" בפרט. בשנת 2019 נסעה לסוריה לסקר את המלחמה באזור, והייתה לישראלית הראשונה שנכנסה לעיר הסורית א-רקה, ששימשה "בירת המדינה האסלאמית". בין השנים 2015–2017 נשלחה מספר פעמים לעיראק לסקר את המלחמה נגד ארגון דאעש ולתעד את חטיפות הנשים היזידיות, והייתה העיתונאית הישראלית היחידה שהתלוותה לכוחות הכורדים בקרבות לכיבוש העיר מוסול. בנוסף, נסעה לאפריקה שם חשפה סחר בלתי חוקי בנשק ישראלי במדינות תחת אמברגו בינלאומי. בקיץ 2021 סיקרה לכטר עבור חדשות 12 את הנסיגה האמריקנית מאפגניסטן. בשנת 2022 סיקרה את העימות בין אוקראינה ורוסיה, ככתבת חוץ עבור חדשות 12, בערים קייב, אודסה, לבוב וערים נוספות במזרח אוקראינה. באוגוסט 2023 הודיעה שהיא עוברת להתגורר באופן זמני בארצות הברית, לאחר שנבחרה לאחת מ-19 העיתונאיות בתוכנית היוקרתית של אוניברסיטת מישיגן. לכטר נשואה לעומר ויש להם שני בנים. 2012 - פרס "העיתונאי הצעיר", על שם דב יודקובסקי, על עבודתה כתחקירנית בתוכנית "עובדה". 2012 - פרס "פרימור" על תחקיר הלוביסטים שערכה בשיתוף עם עמרי אסנהיים. 2018 - נבחרה לרשימת 30 המבטיחים של המגזין "פורבס". פרס פורום היוצרים הדוקומנטריים על התחקיר בכתבתו של איתי אנגל, שחשף חטיפות פליטים בסיני ומכירתם בישראל עבור כופר. 2022 - אות האבירות של מרכז פרס לשלום. אפרת לכטר, ברשת החברתית פייסבוק אפרת לכטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אפרת לכטר, ברשת החברתית לינקדאין כתבותיה של אפרת לכטר, באתר מאקו זיו ביילין, ‏בחזרה מהקרבות, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2016 אפרת לכטר, ‏המסע למרתפי העינויים של דאעש, באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2019 כתבת חדשות 12 עוברת זמנית להתגורר בארצות הברית", באתר מעריב אונליין, 7 באוגוסט 2020 פרס העיתונאי הצעיר 2012, באתר העין השביעית, 5 בפברואר 2013 Forbes under 30 אפרת לכטר, באתר פורבס "עיתונאית פורצת דרך": אות האבירות של מרכז פרס לשלום יוענק לכתבת חדשות 12 אפרת לכטר, באתר N12, ‏2 במרץ 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימקגאשי

ימקגאשי (שם מדעי: Rhabdophis tigrinus) הוא מין של נחש בן משפחת הזעמניים הקרוב לנחשי המים ומצוי בטבע במזרח ודרום-מזרח אסיה. לנחש הימקגאשי ניבי ארס אשר ממוקמים בחלק האחורי של פיו. נחש זה מיוחד בכך שבנוסף לרעל שמיוצר בבלוטות הארס שבפיו, הוא משתמש גם ברעל שמקורו בתזונתו אותו הוא מפריש על גבו. אורך נחש הימקגשי 60-100 ס"מ וצבע קשקשיו ירוק-זית עם רצועות שחורות וצידיים כתומים משורטטים. במראהו דומה הנחש לנחשי המים שוכני אירופה. הוא בעל ראש קטן ועיניים גדולות בעלות טבעות צהובות סביבן. נחש זה מצוי לאורך גדות נהרות ואגמים רדודים, ערבות עשבוניות ויערות וגם בקרבת יישובים. הוא נפוץ ברוסיה במחוזות פרימוריה וחברובסק, סין, קוריאה הצפונית והדרומית, טאיוואן, וייטנאם, ולאורך יפן עד איי ריוקיו. נחש זה ניזון ממינים שוכני מים כמו דגים, זוחלים קטנים יותר אך בעיקר מצפרדעים וקרפדות ביניהם מינים רעילים, והוא מסוגל להשתמש בארס הקרפדות כדי להגן על עצמו: הנחש מפריש לאורך גבו את ארס הקרפדות שאכל. אם יותקף במזג אויר קר, כאשר אינו יכול לנוע מהר ולנוס מאויביו, הנחש יזקוף את צווארו וגבו כדי להבליט את בלוטות הרעל שעליהם. הרעל מכיל סטרואיד שעשוי לעיתים להרוג אדם, אך מדובר בתקריות נדירות הנגרמות בעיקר מתרומבוציטופניה של הננשך. הנחש אינו מייצר את הרעל בגופו, ולכן עוצמת הרעילות תלויה בתזונת הנחש: באזורים בהם אין מספיק צפרדעים רעילות למזונו, הנחש לא יכול להפריש רעל על גבו. מדיה וקבצים בנושא ימקגאשי בוויקישיתוף ימקגאשי, באתר ITIS (באנגלית) ימקגאשי, באתר NCBI (באנגלית) ימקגאשי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ימקגאשי, באתר GBIF (באנגלית) ימקגאשי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ליטל מידלנד

ליטל מידלנד (באנגלית: Little Midland, קרויה גם: LM) היא מכונית פתוחה, 2 מושבים מסוג סייקלקאר מתוצרת the Little Midland Light Car Co Ltd אשר יוצרה בין השנים 1905–1922 בבריטניה בעיר לנקסטר במספר בתי מלאכה. החברה נוסדה בעיר Clitheroe (אנ') על ידי ויליאם קנינגהאם (William Cunningham). המכונית הראשונה יוצרה בשנת 1905, שני מושבים, פתוחה והופעלה על ידי מנוע 1 צילינדרים. בשנת 1907 פותח דגם עם חמישה מושבים. משנת 1911 פותח דגם שהורכב בו מנוע 2 צילינדרים, מקורר אוויר. לאחר מלחמת העולם הראשונה פותח דגם אשר הורכב בו מנוע 2 צילינדרים 980 סמ"ק. מכונית פתוחה לחלוטין ללא חלונות. 2 מושבים. מנוע בנזין. מערכת היגוי - מימין. בשנת 1920 מחיר היחידה עמד על 200 שטרלינג (בבריטניה). בשנת 1919 החברה אורגנה מחדש, קיבלה בעלות חדשה. מטה ומפעל החברה עבר לעיר בלקברן. בשנת 1920 עברה החברה לעיר "City of Preston" (אנ'). "Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית. מועדון "Clubs Moto Cycliste" פרסם ב-14 בדצמבר 1912 תקנון לגבי מכוניות ה-"Cyclecar". הדגמים בקטגוריה של המכוניות הגדולות הוגבלו למשקל מקסימלי של 350 ק"ג ולמנוע בעל נפח עד 1,100 סמ"ק. הדגמים בקטגוריה של המכוניות הקטנות הוגבלו למשקל בין 150-300 ק"ג ולמנוע עד נפח 750 סמ"ק. "Cyclecar" (אנ') ריצ'רדסון (סייקלקאר 1919) מדיה וקבצים בנושא ליטל מידלנד בוויקישיתוף Georgano, N. (2000). Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. London: HMSO. ISBN 1-57958-293-1. The Motor Cycle and Cycle Car Show at Olympia, The Automotor Journal, 30 November 1912, p1451 Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-53-2.
גבעת אשמר

גִּבְעַת אֶשְׁמָר או תֵּל אֶל־אַסְמַאר היא גבעת בזלת בצורת חרוט הנמצאת ברמות מנשה, מצפון לנחל מִדְרָךְ, בין משמר העמק ומדרך עוז. באתר נמצאות מפולות של אבני גוויל, המכוסות צמחייה עבותה. בראש הגבעה נמצאים שרידי מצודה מרובעת (27x28 מטר). הכניסה למצודה נמצאת בחלקה הדרומי-מערבי של הגבעה. בצידה הדרומי-מזרחי נמצאו שרידים אפשריים של מגדל. במרחק של כ-25 מטרים מצפון למצודה, במורדות הגבעה, התגלתה סוללה המקיפה את חלקה הצפוני של הגבעה. בתצלומי אוויר משנת 1944 ניתן לזהות חלוקה של הגבעה לחלקות קרקע, כנראה מהתקופה הרומית או מהתקופה הביזנטית. באתר נמצאו חרסים בודדים מן התקופה הרומית, הביזנטית והממלוכית. חלק מהחרסים עשויים להשתייך לתקופה הפרסית ולתקופה הצלבנית. גִּבְעַת אֶשְׁמָר, אבנר רבן, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
LSD (אלבום)

Labrinth, Sia & Diplo Present... LSD הידוע גם כ-LSD (בעברית: לאברינת', סיה ודיפלו מציגים... LSD) הוא אלבום הבכורה של הלהקת פופ LSD. האלבום יצא לאור ב-12 באפריל 2019, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. במקור, חברי הלהקה הכריזו על צאת האלבום ב-2 בנובמבר 2018, אך לבסוף הוצאתו נדחתה לשנת 2019. "Genius" - יצא לאור ב-3 במאי 2018, כסינגל הראשון מתוך האלבום. לסינגל זה יצא ווידאו קליפ אנימציה. "Audio" - יצא לאור ב-14 במרץ 2018, כסינגל השני מתוך האלבום. לסינגל זה יצא ווידאו קליפ. "Thunderclouds" - יצא לאור ב-9 באוגוסט 2018, כסינגל השלישי מתוך האלבום. לסינגל זה יצא ווידאו קליפ. "Mountains" - יצא לאור ב-ב-1 בנובמבר 2018, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. לסינגל זה לא יצא קליפ רשמי אלא קליפ אודיו בלבד. "No New Friends" - יצא לאור ב-14 במרץ 2019, כסינגל החמישי מתוך האלבום. לסינגל יצא ווידאו קליפ. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי חברי הלהקה.  מידע על האלבום LSD באתר MusicBrainz האלבום LSD באתר Discogs האלבום LSD באתר ספוטיפיי LSD, דיפלו, לברינת', ג'וניור בלנדר, גוסטב רודמן, המלך הנרי, נתנאל לדוויג', בועז ואן דה באץ, יודה פרנצ'סקו Pop and Jazz Fall Preview: 70 Albums, Shows and Festivals, ספטמבר 2018 LSD - Genius ft. Sia, Diplo, Labrinth, מאי 2018 LSD - Audio (Official Video) ft. Sia, Diplo, Labrinth, מאי 2018 LSD - Thunderclouds (Official Video) ft. Sia, Diplo, Labrinth, אוגוסט 2018 LSD - Mountains (Official Lyric Video) ft. Sia, Diplo, Labrinth, נובמבר 2018 LSD - No New Friends (Official Video) ft. Labrinth, Sia, Diplo, אפריל 2019
גטו מוהילב

גטו מוהילב (ביידיש: מולב; בבלארוסית: Магiлёў; ברוסית: Могилёв) היה גטו שהוקם במוהילב שבבלארוס בתקופת השואה. לפני השואה היו במוהילב כ-20,000 יהודים מתוך כ-100,000 תושבים. הם התפרנסו ממנהל וממשל וכן מעבודה בבתי חרושת ובמלאכה זעירה. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הגיעו למוהילב מאות פליטים יהודים מפולין. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 ברחו חלק מיהודי העיר מזרחה לעומק ברית המועצות, חלק התגייסו לצבא האדום וכאלפיים מהם נהרגו בקרבות כיבוש העיר. הגרמנים מינו יודנרט בעיר וציוו עליו לקיים מפקד אוכלוסין. באוגוסט 1941 נמנו בעיר כמעט 6,500 יהודים. היהודים נצטוו לענוד טלאי זיהוי בצורת מגן דוד על בגדיהם. באותה תקופה הוקם הגטו בעיר, ובו נכלאו גם יהודים מיישובים סמוכים. הגטו הוקטן ולאחר מכן הועבר אל מעבר לנהר דוברובנקה (Dubrovenka). מעל מאה מהיהודים נרצחו על ידי הגרמנים בעת המעבר לגטו החדש. בשני מועדים שונים באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים בעזרת בלארוסים מקומיים כ-6,000 יהודים מהגטו בסמוך לעיר. מעל אלף יהודים נותרו בגטו, נרצחו או הועברו למחנה עבודה סמוך. בדצמבר 1941 נרצחו יתרתם, ככל הנראה במשאיות גז. מדיה וקבצים בנושא גטו מוהילב בוויקישיתוף גטו מוהילב, באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם גנאדי ויניצה, מוגילב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1703–1706), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מייבי בייבי

מייבי בייבי (באנגלית: Maybe Baby) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 2000 בכיכובם של יו לורי וג'ואלי ריצ'רדסון. את התסריט כתב בן אלטון, והוא ביים יחד עם לורי. הסרט מבוסס על ספרו של אלטון "Inconceivable". סם בל (לורי) ואשתו לוסי (ריצ'רדסון) מתאמצים להביא לעולם ילד, וניסו כל דבר שעלה בדעתם כדי לשפר את סיכוייהם להרות. סם שעובד כמפיק דרמה ב-BBC מתחיל לחוש חוסר סיפוק מעבודתו. הוא מחליט לכתוב תסריט משלו, אבל הוא סובל ממחסום כתיבה. עולה בדעתו רעיון לכתוב על בעיות הפריון שלהם, אבל לוסי מתנגדת לכך בחריפות. סם כותב את התסריט ומסתיר אותו ממנה. הוא קורא את היומן של לוסי ומשתמש בו כדי להביע בעזרתו את הקול הנשי. כשלוסי מגלה שהסרט שסם עובד עליו מספר את סיפור חייהם היא מזדעזעת, ועוזבת את סם. לבסוף הם מתפייסים ובסוף הסרט הם עדיין מנסים להיכנס להריון. יו לורי – סם בל ג'ואלי ריצ'רדסון – לוסי בל מת'יו מקפדיין – נייג'ל אדריאן לסטר – ג'ורג' יסמין בנרמן – מלינדה ג'ואנה לאמלי – שילה רייצ'ל סטירלינג – ג'ואנה דייב תומפסון – דייב הקומיקאי אמה תומפסון – דרוסילה ג'יימס פיורפוי – קרל פיפס טום הולנדר – יואן פרוקליימר רואן אטקינסון – מר ג'יימס קלי ריילי – ניב דון פרנץ' – שרלין שירו של באדי הולי כשם הסרט מבוצע על ידי פול מקרטני בהפקת מקרטני וג'ף לין שמנגן בכל הכלים. השיר "I Don't Wanna Fight" מתוך אלבום הבכורה של וסטלייף מנוגן בחלקו האחרון של הסרט. השיר "Suddenly Monday" של מלאני סי מופיע גם הוא בפסקול, כמו גם שירים של רוקסי מיוזיק, לין מרלין, אטומיק קיטן, אלביס קוסטלו, ג'ורג' מייקל ומאדנס. לורי היה שותף לכתיבה של שיר בלוז הומוריסטי בשם "Sperm Test in the Morning" והוא ביצע אותו. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט דירוג של 46% בציון ממוצע של 5.1 מתוך 10 המבוסס על 28 ביקורות. עם יציאתו לאקרנית בבריטניה היה הסרט מדורג שלישי בטבלת ההכנסות אחרי "גלדיאטור" ו"יעד סופי". "מייבי בייבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מייבי בייבי", באתר נטפליקס "מייבי בייבי", באתר AllMovie (באנגלית) "מייבי בייבי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מייבי בייבי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מייבי בייבי", באתר Metacritic (באנגלית) "מייבי בייבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שלומציון קינן, "מייבי בייבי" - מייבי נוט, באתר ynet, 24 באוגוסט 2000 "Maybe Baby (2000)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-2 בפברואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Weekend box office 2nd June 2000 - 4th June 2000". www.25thframe.co.uk. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה)