laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נאג'קאלו

נאג'קאלו (בהונגרית: Nagykálló, בפי היהודים נקראה קאלוב או קאליב) היא עיירה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית. נאג'קאלו הייתה ידועה כעיירת שוק כבר במאה ה-14. השם שלה כנראה מגיע מהמילה הישנה kálló שמשמעותה "מקום התכנסות". Nagy פירושו "גדול"; קידומת זו שימשה להבדיל בין Nagykálló לבין Kiskálló הסמוכה ("Kálló קטן"), אשר מאוחר יותר הפכה לחלק מנאג'קאלו. בשנת 1315 העניק המלך קארוי הראשון מלך הונגריה לעיירה את הזכות להחזיק בשוק. לאחר מכן נערכו במקום מועצות המחוז, וכך הפכה העיר למרכז האזור. לאחר שהעות'מאנים שרפו את העיר בשנת 1556, בנו האזרחים טירת אבן להגנה. בשנת 1603 אישטוואן בוצ'קאי שליט טרנסילבניה התיישב במקום. בשנת 1630 כבש ג'רג' ראקוצי הראשון את העיר והוציא את כרוז העצמאות כאן. פרנץ ראקוצי תקף את הטירה ב-29 ביולי 1703 (הקרב הראשון של מלחמת העצמאות של ראקוצי) וכבש אותה למחרת. בשנת 1704 הוא הורה להרוס את הטירה (היא נהרסה רק מאוחר יותר, בשנת 1709). בשנת 1747 ניתן לה מעמד של עיר המחוז, מעמד שנשלל ממנה בשנת 1867. רק בשנת 1989 ניתן לה מחדש מעמד של עיר. ערך מורחב – קהילת יהודי קאליב על פי מצבות בבית הקברות היהודי במקום, יהודים גרו בעיר עוד בימי הביניים. רוב היהודים היו חקלאים ובעלי מלאכה. מהמאה ה-18 יש עדויות כתובות על הקהילה וצמיחתה המהירה. המקום התפרסם בעולם היהודי הודות לרבה הראשון של הקהילה – ר' יצחק אייזיק טויב, שנודע כ"צדיק מקאלוב". תחילת כהונתו כנראה בשנת 1781. בתקופתו נוסדו בקהילה חברה קדישא ומוסדות לעזרה הדדית. כן נוסדו על ידו ישיבה ותלמוד תורה. בית הכנסת נוסד גם הוא על ידי הרב טאוב בשנת 1800. תשע עשרה שנה לאחר פטירתו מונה הרב ישעיה בנט לרב הקהילה. בשנת 1944, עם כניסת הוורמאכט להונגריה, גורשו יהודי נאג'קאלו לגטו בעיר נירג'האזה, ומשם גורשו לאושוויץ, שם נרצחו רובם. אחרי המלחמה חזרו כ-98 יהודים לעיר וחידשו בה את חיי הקהילה. אימרה אמוש (במקור אונגאר, 1907 – 1944) היה צייר יהודי-הונגרי שניספה בשואה. פרידייש קוראני, הברון מטולצ'ווה (במקור קורנפלד, 1827 – 1913) היה רופא פנימי יהודי-הונגרי. פרופסור באוניברסיטת בודפשט, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים, אחת הדמויות המגדירות של הרפואה בהונגריה ז'יגמונד וידור (במקור לוסטיג, 1835 – 1908) היה רופא עיניים יהודי-הונגרי. מיקלוש ברנד (במקור בלויר, 1870 – 1919) היה רופא ילדים יהודי-הונגרי, פרופסור חבר באוניברסיטה. ל. טוביה סילאג'י-ווינדט, הצדיק מקאלוב וקהילתו, חיפה, 1975 פנקס הקהילות – הונגריה, יד ושם, ירושלים, תשל"ו עמ' 371–372 נאג'-קאלו (קאלוב, קאליב), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 252–253. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא נאג'קאלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאג'קאלו (בהונגרית) "נאג'קאלו", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת נאג'קאלו, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" קלוב (הונגריה), דף שער בספרייה הלאומית מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
כצמן

האם התכוונתם ל... אבי כצמן – עורך, עיתונאי ומרצה ישראלי בוריס כצמן – פעיל ציוני חיים כצמן (שחקן כדוריד) – שחקן כדוריד סגן-אלוף וסוכן ביטוח ישראלי חיים כצמן (איש עסקים) – איש עסקים ישראלי-אמריקאי בתחום הנדל"ן לאונרד כצמן – מפיק, במאי ותסריטאי טלוויזיה יהודי אמריקאי רומן כצמן – חוקר ספרות ישראלי
חן מזרחי (סטנדאפיסט)

חן מזרחי (נולד ב-5 ביולי 1985) הוא סטנדאפיסט, קומיקאי, שחקן ואושיית רשת ישראלי. מזרחי גדל והתחנך בשכונת התקווה בתל אביב, למד ב"מכללת מקס פיין", ושירת בחיל האוויר. למזרחי שני אחים ואחות, הוא נשוי ואב לשתי בנות. בגיל 16 החל להופיע בערבי במה פתוחה במועדון הקאמל קומדי קלאב. בהמשך הפך לאמן בית של המועדון. ב-2010 השתתף בסדרה "הבורר" בתור נהג משאית, ולאחר מכן הוא התחיל להנחות סרטי דוקו ספורט בערוץ אגו. ב-2012 הצטרף לפאנל התוכנית "צחוק מעבודה" בעונתה השביעית והאחרונה. ב-2016 החל להופיע יחד עם גדי וילצ'רסקי בסדרה "שותפים" ששודרה בערוץ סנטרל קומדי של HOT. מזרחי נמנה עם יוצרי וכותבי הסדרה. בשנה זו השתתף בפרסומת למותג פפסי יחד עם בר רפאלי וגדי וילצ'רסקי. מזרחי השתתף בעונה השנייה של הסדרה "שנות ה-80", ובעונה השלישית באופן משמעותי יותר בסדרה, בה הוא משחק בתפקיד "בבר המגזימן". מזרחי מופיע ברחבי ישראל, ונחשב לאושיית רשת ברשתות החברתיות. ב-2018 שיחק בקומדיית המצבים לנוער "טרנינג". החל משנת 2019 השתתף בכמה סרטוני הסברה של הליכוד יחד עם בנימין נתניהו. בשנת 2020 החל לשמש כפרזנטור של "פיצה האט". באותה שנה השתתף בתוכנית המציאות "נינג'ה ישראל" במקצה ה-VIP, הגיע למקום השביעי ולא עלה לחצי הגמר. בפברואר 2024 החל להשתתף בתוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שמשודרת בכאן 11. חן מזרחי, ברשת החברתית פייסבוק חן מזרחי, ברשת החברתית אינסטגרם חן מזרחי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חן מזרחי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניהול מדינה זה לא עסק לפרזנטורים, סרטון באתר יוטיוב לירון זייד, ‏רץ ברשת: כוכב הסטנדאפ כובש לבבות, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2016 גיל משעלי, ‏צחוק מחתונה: חן מזרחי שובר את הכוס, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2015 שותפים - צפו בפרקים הראשונים, באתר HOT לידור זוארץ, חיבור מצחיק: בר רפאלי וחן מזרחי משתפים פעולה, באתר פרוגי, 22 במאי 2016
ריקו פריימוט

ריקו פריימוט (בגרמנית: Rico Freimuth; נולד ב-14 במרץ 1988) הוא אתלט גרמני, סגן אלוף העולם (לונדון 2017) ובעל מדליית ארד (מוסקבה 2015) בקרב עשר. פריימוט נולד בהאלה שבמזרח גרמניה. דודו אובה פריימוט היה אתלט שהתחרה בקרב עשר וייצג את מזרח גרמניה באולימפיאדת סיאול (1988) ודודו ירג פריימוט היה אתלט שזכה במדליית ארד בקפיצה לגובה באולימפיאדת מוסקבה (1980). ב-2007 זכה פריימוט במדליית ארד בקרב עשר באליפות אירופה לנוער. ב-2011 ייצג את גרמניה באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית אבל פרש במהלך התחרות. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום השישי בתוצאה של 8320 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיים במקום השביעי בשיא אישי של 8382 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2015 זכה במדליית ארד בשיא אישי של 8561 נקודות, לאחר המנצח אשטון איטון שקבע שיא עולם (9045 נקודות) וסגנו דמיאן וורנר שקבע שיא קנדה (8695 נקודות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פרש במהלך תחרויות היום הראשון. ביולי 2017 קבע את שיאו האישי 8,663 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית כסף בתוצאה של 8,564 נקודות, לאחר המנצח קווין מאייר מצרפת (8,768 נקודות). ריצת 100 מטר: 10.40 שניות (2014) קפיצה לרוחק: 7.60 מטר (2017) הדיפת כדור ברזל: 15.62 מטר (2015) קפיצה לגובה: 2.01 מטר (2017) ריצת 400 מטר: 47.51 שניות (2012) ריצת 110 מטר משוכות: 13.63 שניות (2014) זריקת דיסקוס: 51.56 מטר (2017) קפיצה במוט: 4.90 מטר (2012) הטלת כידון: 65.04 מטר (2011) ריצת 1500 מטר: 4:34.69 דקות (2013) קרב עשר: 8663 נקודות (2017) מדיה וקבצים בנושא ריקו פריימוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריקו פריימוט ריקו פריימוט, ברשת החברתית אינסטגרם ריקו פריימוט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ריקו פריימוט, באתר olympedia.org ריקו פריימוט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ריקו פריימוט, באתר Track and Field (גברים)
יצחק אייזיק טויב

רבי יצחק אייזיק טויב (ה'תקי"א, 1751 – ז' באדר ב' ה'תקפ"א, 21 במרץ 1821) היה רבה של קאלוב ואדמו"ר חסידי, מייסד חסידות קאלוב. רבי יצחק אייזיק טויב נולד בסרנץ' שבהונגריה לאביו ר' יחזקאל, שהיה סוחר וחוכר שדות. מסופר כי כבר בנערותו התבלט הנער יצחק אייזיק בין חבריו ונחשב בעיני יהודי קהילתו כעילוי, למדן ושקדן. בזכרונות ר' דב בער מבוליחוב מספר המחבר כי במסעותיו פגש ביצחק אייזיק הנער (שהיה אז בן ארבע-עשרה), שהיה "יפה מראה ויודע מראה ולומד בקול נעים". החסידים סיפרו כי נפשו הגבוהה נשאה אותו להתבודד ימים ושבועות בשדות, וכי עסק ברעיית צאן; צמאונו לתורה ולדעת, להתעלות ולהתקדשות לא נתן לו להישאר בחיק הטבע אשר בכפר מולדתו, והוא נדד למרחקים עד שהגיע לבית מדרשו של ר' שמואל שמלקה מניקלשבורג ומשם לליז'נסק אצל ר' אלימלך מליז'נסק. לפי גרסאות אחרות, רבי ליב שרה'ס, תלמידו של הבעל שם טוב, הרגיש ממעמקי רוסיה שבהונגריה חי נער בעל "נשמה גבוהה וקדושה מהיכל השירה והזימרה", והגיע לסרנץ' בקפיצת הדרך על מנת לאסוף את יצחק אייזיק, שהיה לפי גרסה זו יתום לבוש קרעים שעבד למחייתו כרועה אווזים. רבי לייב שכנע את אימו למסרו לידיו, והביא אותו לר' שמלקה מניקלשבורג. יצחק אלפסי עמד על חוסר הדיוק שבמעשיות אלו. בערך משנת 1781 (יש שמאחרים זאת ל-1784) יושב כרב בנאג'קאלו (קאליב). השפעתו הייתה גדולה והוא מוזכר במקורות רבים כקדוש וצדיק. במחלוקת שהתעוררה בעקבות היתר עגונה, כתב לו החתם סופר: "צדיק ונשגב חסידא ופרישא". בפעילותו הרבנית בקהילתו ידוע על יסוד תלמוד תורה, חברה קדישא, חברה לביקור חולים, ועוד. עיקר פרסומו היה לו כצדיק חסידי והגיעו אליו יהודים ממרחקים. הוא נחשב לאדמו"ר החסידי הראשון שישב באופן קבוע בלב הונגריה. הוא נפטר בז' באדר תקפ"א. בנו ר' משה חיים המשיך את האדמורו"ת אחריו בעיירה רודזול בגליציה. רבי יצחק אייזיק טויב נודע כמחבר מנגינות ושירים שנתקדשו בקרב חסידיו ואף מחוצה להם. חלקם היו שירים עממיים של האיכרים ההונגרים, שהפכו על ידו בשינויים מסוימים לשירי קודש ודביקות. סופר כי למד ניגונים אלו מהרועים בעת שהיה רועה אווזים בילדותו; לפי גרסה אחרת, רבי יצחק אייזיק "היה נוהג לנסוע יום-יום ליער, היה מקשיב לניגונים המתוקים שמזמרים הרועים ומפזמים בחליליהם, היה תופס אותם ניגונים ומכניסם אחר-כך חזרה אל הקדושה". מבין שיריו התפרסמו: סול או קוקוש מאר ("קורא התרנגול", בהונגרית); הרועה והאדון; שירנהק רינהק ("הומים צועקים", בהונגרית); גלות גלות (ייד') (נכתב ביידיש); ועוד. השיר "גלות גלות" עובד ותורגם לעברית בידי דן אלמגור, נקרא "יער יער" והושר בהצגה "איש חסיד היה". ל. טוביה סילאג'י-ווינדט, הצדיק מקאלוב וקהילתו, חיפה, 1975 יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות חלק ב' , מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"א, עמ' שפ"ב–שפ"ד ד"ר יהורם לשם, על שירו של אדמו"ר שהתגלגל לארכיון "השומר-הצעיר": על דמותו וניגוניו של הרבי מקאליב יצחק אלפסי, על אגדות יפות ללא כל בסיס היסטורי, באתר דעת: על הסיפורים אודות ילדותו של הרבי מקאליב יצחק איזיק טאוב (1751–1821), מקאליב, דף שער בספרייה הלאומית יהודה לייב לוין, בית ספינקה, ירושלים: אגודת יסידי ספינקה בא"י, תשי"ט ראו למשל הרב שלמה יוסף זוין, ספורי חסידים על התורה, פרשת ויגש, ועוד. יצחק אלפסי, תורה והלכה, ירושלים תשס"ו, עמ' 342–344. באיגרת המופיעה ב"איגרות סופרים", ראו כאן. מצוטט אצל ד"ר יהורם לשם, על שירו של אדמו"ר שהתגלגל לארכיון "השומר-הצעיר". אשכול המוקדש לניגוני הרבי מקאליב, באתר "אידישע וועלט פארומס". השיר באתר יוטיוב, בביצוע חנה רוט.
טריפון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דיודוטוס טריפון – שליט בממלכה הסלאוקית בין השנים 138-145/6 לפנה"ס כנרת טריפון – שחקנית, תסריטאית, במאית ויוצרת ישראלית משפחת טריפון – ממתיישביה הראשונים של שכונת שלושת הבתים ליד טבריה אישים ששמם הפרטי הוא טריפון
מרדכי אצבאן

הרב מרדכי אצבאן היה פוסק ומקובל בן המאה ה-18 שפעל בעיר מקנס במרוקו והיה החכם הכולל בעיר חלב שבסוריה. הרב מרדכי בן הרב יצחק אצבאן, חי ופעל בעיר מקנס שבמרוקו, שם הוא למד אצל הרב משה בירדוגו, מחבר הספר 'ראש משביר' על מסכתות התלמוד. הרב אצבאן התכתב בידידות הרב שמואל חותה מהעיר צפרו שבמרוקו. החיד"א כתב בספרו שם הגדולים כי הרב אצבאן: ”נולד במערב הפנימי והיה רב בעיר ליוורנו, ואחר כך נסע לארם צובא והיה שם מכלל הרבנים, כמו שתראה בכתבי ארם צובא המודפסות בספר חנן אלהים לגדול הדור מהרב חיים אבולעפיה השני”. לאחר מספר שנים התמנה שם למשרת הרב הכולל בחלב. בספר ביוגרפי על חכמי חלב נכתב כי הרב אצבאן נפטר בשנת ה'תק"י (1740) זובח תודה - ביאור על מצוות התורה לפי נוסח הווידוי הגדול (קושטא תצ"ג). ישא ברכה - בכתב יד. חיבור על אבעה טורים - בכתב יד הגהות על ספרי הרב חיים ויטאל - בכתב יד ייחסו לו בטעות את הספר 'פרדס שושן', אך התברר שמדובר בחיבור מזויף. הרב יוסף בן נאים, מלכי רבנן, ירושלים תרצ"א ספר זובח תודה באתר HebrewBooks ספר מלכי רבנן ערך הרב מרדכי אצבאן באתר HebrewBooks מרדכי אצבאן, דף שער בספרייה הלאומית הרב יוסף בן נאים מלכי רבנן בערכו פז א (ירושלים תרצ"א). פרופסור משה עמאר במבוא לספר ראש משביר, מהדורת צילום הביא לכך סימוכין. מכתבו נדפס על ידי הרב דוד עובדיה קהילת צפרו ב 107 - 109 (ירושלים תשל"ה). כך כתב בערכו של רבי מרדכי. בספר חנן אלהים קנא ב, איזמיר תצ"ז, חתם הרב אצבאן במקום השני - אחרי רב העיר רפאל שלמה לנייאדו - על שאלה שהופנתה מרבני חלב אל הרב חיים אבואלעפיה, אז רבה של איזמיר - כאשר אחריו חתמו תשעה מחכמי העיר. הרב אברהם ענתבי מרבני העיר חלב מביא פסק הלכה של הרב אצבאן מכתב יד, ראה: מר ואהלות (ליוורנו תר"ג) חושן משפט סימן כג. שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם חלק ה, עמוד 212, סופיה, תרצ"ז - תרצ"ח. ציון לאנייאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים תשס"ט על חיבוריו ראה משה עמאר במבוא לספר ראש משביר (מהדורת צילום) ראו: משה הלל, ספרו של בדאי, פרק ז.
שלמה בידרמן (פילוסוף)

שלמה בידרמן (נולד ב-1947) הוא פילוסוף ישראלי, פרופסור אֶמֶרִיטוּס לפילוסופיה המתמחה בפילוסופיה הודית, פילוסופיה של הדת ובפילוסופיה השוואתית, לשעבר דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, לשעבר נשיא המכללה האקדמית תל אביב-יפו. פרופ' בידרמן לימד במשך שנים רבות בחוג לפילוסופיה של אוניברסיטת תל אביב, והוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה זו. בשנת 2015 התמנה פרופ' בידרמן לנשיא האקדמית תל אביב יפו. בינואר 2018 הוא נבחר ליו"ר ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות. בשנת 2020 סיים את תפקידו כנשיא המכללה. כנשיא המכללה, פרופ' בידרמן הוביל וקידם את פרויקט הקמת מעונות הסטודנטים במכללה. כהונתו הייתה שנויה במחלוקת. בנו הוא ד"ר שי בידרמן, מומחה לפילוסופיה של הקולנוע ולפילוסופיה בקולנוע ובטלוויזיה. מרצה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה ובמכללה האקדמית בית ברל, המדרשה לאמנות, המחלקה לקולנוע. פילוסופיה הודית - קווי יסוד, אוניברסיטה משודרת, הוצאת משרד הביטחון, 1980 ראשית הבודהיזם, אוניברסיטה משודרת, הוצאת משרד הביטחון, 1995 מסעות פילוסופיים - הודו והמערב, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004 תשוקה יחד עם רינה לזר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007 Philosophy West, Philosophy East (with B.A. Scharfstein - General Editor) I. Basil Blackwell, Oxford, 1978 II. Oxford University Press, New York, 1979 III. פילוסופיה במזרח ופילוסופיה במערב - בן עמי שרפשטיין, שלמה בידרמן, דן דאור, יואל הופמן. יחדיו, 1978 Knowledge and Scripture: An Essay in Religious Epistemology Numen Series), E.J. Brill, Leiden, 1995 Crossing Horizons: World, Self, and Language in Indian and Western Thought, Columbia University Press, New York, 2008 דף מרצה באתר אוניברסיטת תל אביב. אתר ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות ד"ר יוסי זיו, בין מזרח למערב ריאיון עם שלמה בידרמן באתר כתב העת מחשבות, 1996 אורי פסובסקי, "הבערות משתלטת על החברה הישראלית", באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2015 ליאור דטל, "המכללות הן הצלחה אדירה; צריך לשחרר אוניברסיטאות מרדיפה אחרי סטודנטים", באתר TheMarker‏, 14 באוקטובר 2018 עמרי זרחוביץ', ‏"מכללות לא צריכות לתת תואר דוקטור - זה יהפוך אותן לאוניברסיטאות סוג ג'", באתר גלובס, 17 באוקטובר 2018 טלי חרותי-סובר, נשיא האקדמית תל אביב יפו: "הוועד המנהל הדיח אותי - זה צעד תמוה והרה אסון", באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2020 פרופ' שלמה בידרמן: מקומו של עולם באתר יוטיוב פרופ' שלמה בידרמן: גילוי וכיסוי במציאות באתר יוטיוב שלמה בידרמן, דף שער בספרייה הלאומית בילי פרנקל, 400 דירות לסטודנטים: ההרשמה למעונות החדשים של האקדמית תל אביב יפו תיפתח מחר, באתר כלכליסט, 12 במרץ 2019 טלי חרותי-סובר, נשיא האקדמית תל אביב יפו: "הוועד המנהל הדיח אותי - זה צעד תמוה והרה אסון", באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיימון לנגטון

סיימון לנגטון (באנגלית: Simon Langton; נולד ב-5 בנובמבר 1941) הוא במאי ומפיק טלוויזיה אנגלי. לנגטון נולד באמרשם שבבקינגהאמשייר. הוא בנו של השחקן דייוויד לנגטון שגילם את דמותו של ריצ'רד בלמי בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים". אחרי שביים מספר סדרות דרמה בטלוויזיה ומיני-סדרות במהלך שנות השבעים של המאה העשרים, עיבד לנגטון את הרומן "כל אנשי סמיילי" מאת ג'ון לה קארה והיה מועמד עליו לפרס באפט"א לטלוויזיה בבריטניה, ולפרס אמי בארצות הברית. ב-1989 זכה בפרס באפט"א על הסדרה "אהבת אם" בכיכובה של דיאנה ריג. לנגטון ידוע בעיקר מבימוי המיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה" בכיכובם של קולין פירת' וג'ניפר אילי משנת 1995, עליו היה מועמד שוב לפרס באפט"א. לנגטון ממשיך לביים דרמות טלוויזיוניות בריטיות בין השאר ביים פרקים בסדרות "רוזמרי ות'יים" ו"רציחות במידסומר". (1976) The Widowing of Mrs Holroyd - סרט טלוויזיה (1977) Supernatural - מיני-סדרה תרז ראקן (1980) Thérèse Raquin - מיני-סדרה כל אנשי סמיילי (1982) Smiley's People - מיני-סדרה (1984) Act of Passion - סרט טלוויזיה אנה קארנינה (1985) Anna Karenina - סרט טלוויזיה שריקה ברוח (1986) The Whistle Blower - סרט קולנוע קזנובה (1987) Casanova - סרט טלוויזיה (1987) Laguna Heat - סרט טלוויזיה אהבת אם (1989) Mother Love - מיני-סדרה שביל הגחלים (1994) The Cinder Path - מיני-סדרה גאווה ודעה קדומה (1995) Pride and Prejudice - מיני-סדרה (1997) Forbidden Territory: Stanley's Search for Livingstone - סרט טלוויזיה (1999) Nancherrow The Scarlet Pimpernel‏ (2000) סיימון לנגטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סיימון לנגטון, באתר AllMovie (באנגלית) סיימון לנגטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Simon Langton, Director of the 1995 TV Production of “Pride and Prejudice”, to give a talk at Chawton House
נאג'מידין ג'אלולוב

נאג'מידין ג'אלולוב (ברוסית: Наджмуддин Камолитдинович Джалолов;‏ 1 באפריל 1972 – 14 בספטמבר 2009), המכונה גם אבו יחיא מוחמד פתיח, היה מנהיג של ארגון הטרור ג'מאעת אל-ג'יהאד אל-אלסלאמי (איחוד הג'יהאד האסלאמי), ארגון מליטנטי המזוהה עם אל-קאעידה הפועל במרכז אסיה, רוסיה ומערב אירופה. ג'אלולוב נולד בחרטום, אנדיז'ן, שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית, (כיום אוזבקיסטן). בשנת 1997 הוא עבר לצ'צ'ניה. הוא עבר אימוני מיקוש, וחומרי נפץ במחנות "אל-קאעידה" והשתתף במבצעים באפגניסטן ובפקיסטן בצד הטליבאן. ג'אלולוב נהרג בתקיפת מל"ט "predetor" אמריקאי בפקיסטן ב-14 בספטמבר 2009. Sandee, Ronald (14 באוקטובר 2008). "The Islamic Jihad Union (IJU)" (PDF). NEFA Foundation. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-08-24. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "U.S.: CIA Drone Kills 2 Al Qaeda Commanders". Fox News. 17 בספטמבר 2009. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקס לבקוביץ

מקס לבקוביץ (1901–1971) היה רופא פנימי, מנהל בית חולים עפולה (1934-1941), מנהל מחלקה פנימית בבית חולים עפולה, פרופסור לרפואה פנימית, בבית ספר לרפואה אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקה פנימית א' בבית החולים בילינסון (1950-1979) לבקוביץ נולד בשנת תרס"א (1901) בגרמניה. למד רפואה באוניברסיטת ברלין, אוניברסיטת מינכן ואוניברסיטת פרייבורג. משנת 1924 עבד לבקוביץ בבית-החולים מואביט בברלין. כרופא ראשי, ארגן לבקוביץ מרפאות מרכזיות למחלות מחזור הדם, לשחפת ולאלרגיה. במשך עבודתו נשלח להשתלמות לדנמרק ולהולנד. בין השנים 1928–1931 מונה לבקוביץ למזכיר הכינוס הגרמני של האינטרניסטים (רופאים פנימיים) בויסבאדן. לבקוביץ התחתן עם יוטה לבית סימסון, אשר הייתה רופאה כללית, (1902-1982). באפריל 1933 נעצר לבקוביץ על ידי השלטונות הנאצים, כחשוד בקומוניזם. שוחרר בעזרת אחד ממטופליו (נאצי), ומיד עלה עם רעייתו לארץ ישראל. בין השנים 1934–1941 ניהל לבקוביץ את בית החולים המרכזי בעפולה, במקביל כיהן כמנהל מחלקה פנימית, וניהל את המחוז של קופת חולים כללית. בין השנים 1941–1945 ניהל לבקוביץ את המרפאה המרכזית של קופת-חולים ההסתדרותית בתל אביב, (מרפאת זמנהוף). בנוסף שימש לפקוביץ יועץ למחלות פנימיות. בין השנים 1950–1970 ניהל לבקוביץ את המחלקה הפנימית א' בבית-החולים בילינסון, בפתח תקווה. בשנת 1954 היה המארגן והיושב-ראש של הכינוס הארצי של הרופאים "רמב"ם", שנתכנס בתל אביב, בין השנים 1956–1959. לבקוביץ כיהן כיושב ראש הכינוסים המדעיים השבועיים של ההסתדרות הרפואית בתל אביב. במשך עבודתו הרפואית עסק לבקוביץ בכמה נושאים ניסיונים (כגון: יצירת דם בהשפעת תמצית איברים שונים) ובפרט ברפואה קלינית. לבקוביץ חיבר ספר על שקיעת דם, תיאר מספר מחלות מגפתיות בארץ: צהבת זהומית, אאוזינופיליה עם בצקת של העור, וביצע את התצפית הקלינית הראשונה על קדחת הנילוס המערבי בארץ. התענינותו בנשיכות נחשים נתעוררה בעת עבודתו בעמק, ונמשכת במסגרת המכון למחקר רפואי על-שם רוגוף. לבקוביץ זכה ב-1959 יחד עם פרופסור אנדרה דה-פריס, ד"ר שמעון גיטר וד"ר שאול כוכבא - בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית של עיריית תל אביב, על מחקר ארס נחשים בישראל. לבקוביץ ערך את "אנציקלופדיה לבריאות המשפחה" (הוצאת כרטא), 1991. לבקוביץ היה הרופא של חברי התזמורת הפילהרמונית הישראלית וגם פסנתרן חובב. לבקוביץ נפטר בשנת 1971. נטמן בבית העלמין קריית שאול דוד תדהר (עורך), "מקס לבקוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4783 מקס לבקוביץ - מומחה ברפואה פנימית אינדקס רופאים, משרד הבריאות "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך :לפקוביץ, מקס, פרופ', עמוד 271 פרופ' מקס לבקוביץ (עורך ראשי) "אנציקלופדיה לבריאות המשפחה", הוצאת כרטא, 1991 מקס לבקוביץ בית העלמין קריית שאול, אתר חברה קדישא
יוניס הונאר

יוניס הונאר היה מנהיג ארגון ג'יהאד אסלאמי בשם "חטיבת שייח' עומר חדיד", שפעל בעיקר נגד חמאס ברצועת עזה. הוא חוסל על ידי חמאס בפעילות נרחבת למיגור פעילים וקבוצות המזדהות עם המדינה האסלאמית. ביתו של הונאר בעזה נפרץ על ידי משטרת חמאס ב-2 ביוני 2015,. לאחר הפשיטה הודיעה חמאס כי הוא היה המנהיג של צבא המדינה האסלאמית (כונה גם "דאעש בעזה".) הוא נעצר ולאחר מכן נורה למוות על ידי חמאס. "After Security Services Killed a Man While Attempting to Arrest Him, PCHR Calls Upon Attorney Genera". UNDPI: Ref: 27/2015 On Tuesday 02 June 2015, security Services in the Gaza Strip killed Yunis Sa'id al-Hunnar while attempting to arrest him from his house in Shaikh Redwan neighborhood in Gaza City. UNDPI. 4 ביוני 2015. נבדק ב-10 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) Blade, Elizabeth (9 ביוני 2015). "Worse Than Hamas? ISIS in Gaza". IsraelToday: Earlier this month Hamas “police” stormed the Gaza home of Yunis Hunnar, believed to be a member of a Salafi group linked to ISIS. A Hamas spokesman later said Hunnar had carried out attacks against the ruling group in May. Nor was it the first time Hamas’ rule had been challenged by Islamists more radical than itself. נבדק ב-10 ביוני 2015. {{cite news}}: (עזרה) J.Xenakis, John (2 ביוני 2015). "Hamas and ISIS turn on each other in the Gaza Strip". WorldView: A Gaza Strip group claiming to be linked to the Islamic State (IS or ISIS or ISIL or Daesh) has given Hamas, the governing authority of the Gaza Strip, a 48-hour deadline to stop cracking down on the members of the group. The group calls itself the “Islamic State supporters in Bayt al-Maqdis (Jerusalem)” (ISIS in Gaza), and is linked to Ansar Bayt al-Maqdis (Supporters of Jerusalem), a group in Egypt’s Sinai that has committed numerous terrorist bombings that we have reported on several times. נבדק ב-10 ביוני 2015. {{cite news}}: (עזרה)
עבדאללה מנסור

עבדאללה מנסור הוא מנהיג המפלגה האסלאמית של טורקיסטן (ידועה גם בשם תנועה מוסלמית טורקיסטנית), ארגון טרור אויגורי-מוסלמי בדלני במדינת שינג'יאנג שבצפון-מערב סין. מטרתו המוצהרת היא עצמאות של מזרח טורקסטן. הקבוצה פעילה מזה זמן רב בעיקר בסכסוך בשינג'יאנג. בשנים 2008–2013 היה מנסור עורך של העיתון הרבעוני "טורקיסטן האסלאמית", לפני ששימש בהנהגת הארגון. על פי "IntelCenter", מנסור נצפה בווידאו ב-2008, כשהוא מחזיק רובה סער ואמר: "אנחנו, חברי טורקיסטן האסלאמית, מכריזים מלחמה על סין. אנחנו מתנגדים לכיבוש הסיני של מולדתנו, מזרח טורקסטן, המהווה חלק מהעולם האסלאמי." הוא איים בהתקפות במהלך אולימפיידת בייג'ינג 2008. באוגוסט 2009 אמר למרכז המדיה אל פאג'ר: "עלינו לכבוש את המדינה שלנו ולטהר אותה מכל הכופרים. לאחר מכן, אנחנו צריכים לכבוש את מדינות הכופרים ולהפיץ את האסלאם". Zenn, Jacob (23 במאי 2014). "Beijing, Kunming, Urumqi and Guangzhou: The Changing Landscape of Anti-Chinese Jihadists". China Brief. The Jamestown Foundation. 14 (10). נבדק ב-2 בנובמבר 2014. {{cite journal}}: (עזרה) Wong, Edward (7 באוגוסט 2008). "Group Says Video Warns of Olympic Attack". The New York Times. נבדק ב-3 בנובמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) McGregor, Andrew (11 במרץ 2010). "Will Xinjiang's Turkistani Islamic Party Survive the Drone Missile Death of its Leader?" (PDF). Terrorism Monitor. The Jamestown Foundation. 8 (10). אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 במרץ 2016. {{cite journal}}: (עזרה)
ליסק

האם התכוונתם ל... משה ליסק (Lissak) – סוציולוג ישראלי פיוטר ליסק (Lisek) – אתלט פולני
עונת 1966/1967 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל

עונת 1966/1967 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה הראשונה של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון התקיים ב-8 בדצמבר 1966 והתחרות הסתיימה ב-8 באפריל 1967. בתחרות השתתפו 19 קבוצות. בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. הסיבובים המוקדמים נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ. בהמשך התקיימו משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר. גם הם נערכו בשיטת משחק בית/משחק חוץ התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה האיטלקית. בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר. לאור כך שבסיום המשחקים לא היה יתרון לאף קבוצה, נערך משחק שלישי בו ניצחה מכבי תל אביב 75:51 מכבי תל אביב הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. בשלב המוקדם היא ניצחה את אריס סלוניקי בסיכום של שני משחקים 101:71 ו-71:91. בשלבים הבאים היא עברה את יריביה והעפילה למשחקי הגמר נגד איניס וארזה האיטלקית. היא הפסידה בסיכום משחקי הגמר וזכתה במקום השני. פירוט התוצאות באתר לינואספורט פירוט התוצאות באתר טודור