laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איסור לינת לילה

בהלכות כשרות, איסור לינת לילה הוא חשש באכילת בצלים, שומים וביצים שנקלפו ועבר עליהם לילה, מפאת סכנה שרוח רעה שנכנסה בהם תעבור לאדם ותגרום למותו. מקור הדין בברייתא המובאת בגמרא בשם רשב"י, ותוקפו וגדריו שנויים במחלוקת. מקור האיסור בתלמוד בבלי, מסכת נידה, דף י"ז, עמוד א': ”אמר רבי שמעון בן יוחי: ה' דברים הן, שהעושה אותן מתחייב בנפשו ודמו בראשו: האוכל שום קלוף ובצל קלוף וביצה קלופה, והשותה משקין מזוגין שעבר עליהן הלילה, והלן בבית הקברות, והנוטל צפרניו וזורקן לרשות הרבים, והמקיז דם ומשמש מטתו.” הגמרא מבארת כי חשש הסכנה הוא מפני 'רוח רעה'. דין זה הושמט ולא הובא בספרות הפסיקה המרכזית כדוגמת: הרי"ף, הרמב"ם, הטור, השולחן ערוך והרמ"א, וההנחה היא שפוסקים אלו סברו שאיסור זה אינו נוהג כיום. פרשנים רבים סבורים כי הסיבה לכך היא התחשבות בדעתו של רבינו תם לפיה ההקפדות שנאמרו בגמרא משום עניין ה'רוח רעה' אינם נוהגים בזמנינו, שכן "אין אותה רוח רעה מצויה בינינו כמו שאין אנו נזהרין על הזוגות ועל הגילוי". טעמו של דין זה אף הוא משום רוח רעה ובהתאם לכך אין חובה להקפיד עליו. עם זאת, בין האחרונים, היו שקיבלו איסור זה, כדוגמת שולחן ערוך הרב, ערוך השולחן והפרי חדש, ובעקבותיו גם הרב עובדיה יוסף. בין הדעות הסוברות כי איסור זה קיים גם בימינו ישנה מחלוקת האם זה הידור לכתחילה או איסור שנוהג אף בדיעבד (למעט במקום הפסד מרובה). איסור לינת לילה נכלל בספר נוהלי הכשרות של הרבנות הראשית לישראל ובד"צים שונים. הכיתוב "ללא חשש לינת לילה" המופיע לעיתים על מוצרי ביצים, בצל ושום, מציין את ההקפדה על איסור זה. בגדרי איסור זה מבארת הגמרא כי חל גם אם המאכל הקלוף הונח בכלי סגור, אבל אם נותר הבצל, השום או הביצה ב'מאכל' עיקרו או קליפתו - אין חשש באכילתו. לאחר שהמאכל הקלוף עורבב ברכיבים אחרים, הנוהג הוא שכבר אין חשש בהלנתו.. ישנה מחלוקת לגבי תוקפו של איסור זה כלפי ביצים קשות קלופות. משה יוסף, בהלכות לינת לילה בשום בצל וביצה קלופים, באתר של בד"צ "בית יוסף" יוסי שטיינברגר, שום קלוף, בצל קלוף, וביצה קלופה – שעבר עליהם הלילה, באתר דין דוד אסף‏, פינת ההלכה: לינת הלילה של הבצל, בבלוג "עונג שבת", 29 בינואר 2016 תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ז, עמוד ב', תוספות ד"ה 'התם' הרב יהודה הלוי עמיחי, בצל שעבר עליו לילה הרב עובדיה יוסף, שו"ת יביע אומר, חלק א', יורה דעה סימן ט דין ביצה או שום שהיו קלופים לילה שלם, באתר "הלכה יומית", 26 בדצמבר 2013 בד"צ בית יוסף, לפי הנחיות הרב משה יוסף, בהלכות לינת לילה בשום בצל וביצה קלופים, באתר של בד"צ "בית יוסף" משה כ"ץ, לינת לילה, באתר "כיפה", ו בחשון תשס"ד
ערים של נייר

ערים של נייר (באנגלית: Paper Towns) הוא רומן נעורים משנת 2008, מאת הסופר האמריקאי ג'ון גרין. הספר עוסק ברומנטיקה, קומדיה ומסתורין. הוא מספר על נער בשם קוונטין ג'ייקובסון, המכונה קיוּ, אשר נשבה בקסמיה של מרגו, שכנתו, ובמהלך הסיפור יוצא במסע חיפושים אחריה. הספר יצא לאור ב-16 באוקטובר 2008, וראה אור בתרגום לעברית בישראל בפברואר 2015 על ידי הוצאת ידיעות אחרונות, הכורסא. הספר הגיע למקום החמישי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס לספרי ילדים, וזכה בפרס אדגר לשנת 2009 בקטגוריית רומן הנוער הטוב ביותר. ב-24 ביולי 2015 יצא בארצות הברית הסרט "ערים של נייר", המבוסס על הספר, וזכה להצלחה רבה. גיבור הסיפור הוא קווינטין ג'ייקובסון, המכונה קיו, שמאוהב בשכנתו מרגו מאז שהוא ילד קטן. באחד הלילות מרגו מופיעה בחלונו, והם עוברים יחד מסע נקמות מטורף. זמן קצר לאחר מכן, מרגו נעלמת ואף אחד לא יודע היכן היא נמצאת. יחד עם שני חבריו הטובים וחברה של מרגו (שכעת היא חברה של אחד משני חבריו), הם יוצאים למסע מלא עליות ומורדות בחיפוש אחרי מרגו דרך הרמזים שהיא השאירה אחריה. אתר האינטרנט הרשמי של ערים של נייר (באנגלית) אתרו הרשמי של הסופר ג'ון גרין ערים של נייר- אתר סימנייה ערים של נייר, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לונגו

האם התכוונתם ל... אלסנדרו לונגו – מלחין, פסנתרן ומוזיקולוג איטלקי ז'ני לונגו – רוכבת אופניים צרפתייה לואיג'י לונגו – פוליטיקאי איטלקי לונג
כרטיס כניסה

כרטיס כניסה, ובקצרה כרטיס, הוא אישור המעניק את הזכות להיכנס למקום כלשהו או להשתתף בפעילות כלשהי. כרטיס לעיתים קרובות ישמש כהוכחת תשלום עבור כניסה למופעי תרבות (כגון בתי קולנוע, תיאטראות, קונצרטים), לאירועי ספורט (כגון משחקי כדורגל, תחרויות אתלטיקה), לאתרי נופש ותיירות (למשל חופי רחצה, בריכות שחייה, קאנטרי קלאב, פארקים, שמורות טבע, מוזיאונים), "כרטיס תלמיד/סטודנט" למוסדות לימוד, כרטיס חברות בחוגים וחדרי כושר, כרטיסי נסיעה בתחבורה ציבורית (אוטובוסים, רכבות, כרטיסי טיסה) ועוד. על גבי הכרטיס מוצג לרוב מידע מודפס, למשל מספר סידורי, ברקוד, מחיר, תאריך תפוגה, מספר המושב וכדומה. כרטיס עשוי להיות חד-פעמי או רב-פעמי. לפעמים ניתן כרטיס לפני תשלום, כגון בתחילת קטע של כביש אגרה, כדי לסייע לחישוב המחיר שצריך לשלם בסוף הנסיעה. דפנה ארד, הספסרים הרובוטיים מאיימים על שוק מכירות הכרטיסים, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע המדינה בכדורגל 1964/1965

גביע המדינה 1964/1965 הייתה התחרות ה-27 מאז היווסדה וה-12 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-7 בנובמבר 1964 והסתיימו ב-29 ביוני 1965. מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע בפעם ה-12 בסך הכול. משחק הגמר זכה למקום של כבוד בספרות הנוער העברית בספר "דנידין באליפות הכדורגל" של שרגא גפני. בספר מתואר גמר בין מכבי תל אביב והקפטן חיים לוין לבין בני יהודה והקפטן יעקב גרונדמן. דנידין הרואה ואינו נראה משפיע על מהלך המשחק ותוצאתו 2-1 כמו בגמר במציאות. בשלב הראשון השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב הרביעי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית. בהארכה לאחר הארכה. המשחק השני הסתיים בתוצאה 1:0 לטובת בני יהודה הערות: הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. צבע ורוד מסמן קבוצות ששיחקו בליגות המשנה.
טיילור קולדוול

ג'נט מרים הולנד טיילור קולדוול (באנגלית: Janet Miriam Holland Taylor Caldwell;‏ 7 בספטמבר 1900 – 30 באוגוסט 1985) הייתה סופרת אנגלייה-אמריקאית, מחברת פורה של ספרות קלה ופופולרית. נודעה גם בשמות העט "מרקוס הולנד" ו"מקס ריינר", ובשמה לאחר נישואיה הראשונים, ג'. מרים ריבאק. בעבודותיה נהגה קולדוול לעיתים קרובות לעשות שימוש באירועים היסטוריים או באנשים אמיתיים כרקע לסיפור. אמלי, תרגום: שרה ריפין, מ. מזרחי, 1961 (מהדורה נוספת, 1987) תאות הנקם, תרגום: שרה ריפין, מ. מזרחי, 1962 איש הפלדה, תרגום: שרה ריפין, מ. מזרחי, 1963 (מהדורה נוספת, 1987) דרכה של אשה, תרגום: רינה לוטן, מ. מזרחי, 1966 ניצחונה של אשה, תרגום: ג. אריוך, מ. מזרחי מליסה, תרגום: הדסה שפירא-בירמן, מ. מזרחי, 1968 (מהדורה נוספת, 1987) בית ארמא, תרגום: עליזה נצר, מ. מזרחי, 1974 (מהדורה נוספת, 1988) ד"ר פרייר [על פי שניים יקום דבר], תרגום: עליזה נצר, מ. מזרחי, 1978 תמימי הלב, תרגום: אברהם בירמן, מ. מזרחי, 1979 מצעדי גבר, תרגום: חיים גליקשטיין, מ. מזרחי, 1983 ביוגרפיה קצרה שלה באתר "fantasticfiction" (באנגלית) תיק ה-FBI על טיילור קולדוול, באתר ה-FBI טיילור קולדוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טיילור קולדוול (1900-1985), דף שער בספרייה הלאומית טיילור קולדוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבז

הבז (באיטלקית: Federigo degli Alberighi) הוא סיפור קצר מאת ג'ובאני בוקאצ'ו, שפורסם בקובץ הדקאמרון בשנת 1353. הסיפור עוסק בפדריגו, אציל שיורד מנכסיו ובאהבתו לג'ובאנה. סיפור זה נחשב לאחד הסיפורים הקלאסיים ביותר מתקופה זו וניתן לזהות בו את כל מאפייני הסיפור הקצר. עלילת הסיפור מתרחשת בפירנצה בימי הביניים ומסופרת על ידי מספר כל-יודע. האציל הצעיר פדיריגו בן פיליפו אלביריגו מתאהב בעלמה ג'ובאנה, היפה מבין בנות פירנצה, שלא נענית לחיזוריו. פדריגו מנסה להרשים את ג'ובאנה בתהלוכות וחגיגות, עד שמבזבז את כל כספו ולא נותר לו דבר מלבד ביתן קטן בעיירה קאמפי ובז נאמן. לאחר מותו של בעלה של ג'ובאנה, ג'ובאנה עוברת כמנהגה בקיץ לאחוזה בכפרו של פדריגו, שם בנה מתיידד עמו ומתאהב בבז שלו. לאחר שהם חוזרים לפירנצה, מתגברים געגועיו של בנה של ג'ובאנה לבז והוא חולה ומבקש ממנה לקבל את הבז מפדריגו. ג'ובאנה שמבינה את מצבו הרע של בנה ניגשת לפדריגו שמכין לכבוד בואה סעודה גדולה. עם זאת, לפדריגו לא נותר דבר מחייו הקודמים, והוא מחליט להקריב את הבז הנאמן שלו למען הסעודה. בסעודה, מבקשת ג'ובאנה את הבז, אך לא יודעת שבו ברגע היא בעצם אכלה אותו. משפדריגו מסביר לג'ובאנה את מה שארע, חוזרת ג'ובאנה לביתה ולא חולפים ימים רבים ובנה נפטר ממחלתו. לאחר פטירת בנה, פונים אחיה של ג'ובאנה אליה בכך שהיא אלמנה בצעירותה והיא משיבה להם שתסכים להינשא רק לפדריגו, אף על פי שעני הוא. לבסוף, פדריגו וג'ובאנה נישאים זה לזה וחיים יחדיו עוד שנים רבות. אחד המוטיבים החוזרים בסיפור הוא מוטיב הבז שמסמל אצילות והדבר היחיד שנותר מחייו הקודמים של פדריגו. מוטיב נוסף הוא מוטיב ההקרבה, שהוא בעצם הרעיון המרכזי של הסיפור, מעין "גורל משותף" - פדריגו וג'ובאנה בסיפור נאלצים להקריב להם את הקרוב להם ביותר כדי שיחיו יחדיו. הדבר הבולט ביותר שחוזר בסיפור היא האירוניה הטראגית של הבז - ג'ובאנה מבקשת את הבז מפדריגו ואכן מקבלת אותו, אך לא בצורה שביקשה.גם פרדריקו מקבל את מבוקשו אולם גם כאן לא בצורה שבה רצה, ג'ובאנה אומנם נישאת לו אך לא מאהבה, אלא מיתוך חישוב קר ומחויבות כלשהי. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנגלה פויגט

אנגלה שמלפלד-פויגט (בגרמנית: Angela Schmalfeld-Voigt;‏ 18 במאי 1951 – 11 באפריל 2013) הייתה אתלטית מזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976), שיאנית עולם ו-5 פעמים אלופת מזרח גרמניה (1973, 1975, 1976, 1978 ו-1979) בקפיצה לרוחק. נוסף לכך, היא דורגה במקום רביעי בעולם בקרב חמש (1973). פויגט נולדה בוופרלינגן, סקסוניה-אנהלט. באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 סיימה פויגט במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.56 מטר. בתחרות אתלטיקה שנערכה באולם בינואר 1976 קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.76 מטר. בתחרות שנערכה בדרזדן, גרמניה ב-9 במאי אותה שנה קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.92 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של בת ארצה היידה רוזנדהל (6.84 מטר). שיא זה החזיק מעמד 10 ימים ונשבר על ידי בת ארצה זיגרון זיגל (6.99 מטר). חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.72 מטר, שנקבעה כבר בקפיצתה הראשונה, לפני קתי מקמילן מארצות הברית (6.66 מטר) ולידיה אלפייבה מברית המועצות (6.60 מטר). באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1978 זכתה פויגט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.79 מטר, אחרי שיאנית העולם הטריה וילמה ברדוסקינה מברית המועצות (6.88 מטר) ולפני ירמילה ניגרינובה מצ'כוסלובקיה (6.69 מטר). שנים מאוחר יותר, הוכח כי רופאי נבחרת האתלטיקה המזרח גרמנית עסקו באמרוץ שיטתי של האתלטיות המזרח גרמניות והביאו אותן לשימוש בסטרואידים. גילויים אלו הטילו צל כבד וחשדות משמעותיים לגבי תקפות השגי האתלטיות המזרח גרמניות. קפיצה לרוחק: 6.92 מטר (1976) קרב חמש: 4647 נקודות (1973) התפתחות שיא העולם בקפיצה לרוחק (ויקיפדיה האנגלית) מדיה וקבצים בנושא אנגלה פויגט בוויקישיתוף אנגלה פויגט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנגלה פויגט, באתר olympedia.org אנגלה פויגט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אנגלה פויגט, באתר Track and Field (נשים)
טיידל

טיידל (באנגלית: Tidal; מעוצב: TIDAL) הוא שירות הזרמת מוזיקה למנויים המשלב אודיו ווידאו-קליפים באיכות גבוהה. השירות מכיל יותר מ-35 מיליון שירים ו-85,000 וידאו קליפים. השירות הוא בתשלום. מפעיליו טוענים כי הם משלמים את האחוז הגבוה ביותר של תמלוגים לאמני מוזיקה ולכותבים בשוק הזרמת המוזיקה. טיידל הושק ב-2014 על ידי החברה הציבורית הנורווגית-שוודית Aspiro. נחתם הסכם הפצה עם שְלוש חברות התקליטים הגדולות, נוסף על חברות התקליטים העצמאיות. ברבעון הראשון של 2015 נרכשה חברת האם Aspiro על ידי הפרויקט הפנתר בע"מ, בבעלותו של הראפר האמריקאי ג'יי זי. החל מאוגוסט 2024, פזמונאים בארצות הברית יכולים לנהל את קטלוג היצירות שלהם באמצעות הכלים החדשים של טיידל, המאפשרים ניהול תמלוגים. נכון לעכשיו[דרושה הבהרה] טיידל נמצאת בבעלותו של ג'יי זי, ומגוון רחב של אמני מוזיקה אחרים הפורשים ז'אנרים מרובים בתחומם. זהו שירות ההזרמה הראשון בעולם שנמצא בבעלות של אמן. אמנים שונים השתמשו בסיסמה "Turn the tide" ו-"#TIDALforAll" ברשתות החברתיות במהלך יצרת התדמית למסיבת העיתונאים, שם התקיימה השקתו המחודשת של השירות. הרעיון של פלטפורמת הזרמה שנמצאת בבעלות של אמן הוסבר כ"להחזיר את הערך למוזיקה על ידי השקת שירות בבעלות אמנים". במהלך מסיבת העיתונאים שצוינה, הוזמנו לבמה האמנים הבאים כ"הבעלים של טיידל": ג'יי זי עצמו, ביונסה, ריהאנה, קניה וסט, ניקי מינאז', דאפט פאנק, ג'ק וייט, מדונה, ארקייד פייר, אלישה קיז, אשר, כריס מרטין, קלווין האריס, deadmau5, ג'ייסון אלדין (אנ') וג'יי קול. אריק הרוויי מפיצ'פורק ציין על האמנים שמחזיקים בבעלות משותפת של השירות, "אלה הם האחוז האחד של מוזיקת פופ בעולם כרגע, אלה אמנים שלא עונים לחברות תקליטים, לא עונים לתאגידים". נכון למרץ 2015, שני מנויי טיידל מפורטים להלן. עם זאת, מחירים משתנים ממדינה למדינה, בהתאם לסטנדרטים בשוקים מקומיים. מדיה וקבצים בנושא טיידל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טיידל טיידל, ברשת החברתית פייסבוק טיידל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טיידל, ברשת החברתית אינסטגרם טיידל, ברשת החברתית טיקטוק טיידל, סרטונים בערוץ היוטיוב Thania Garcia, Music Industry Moves: Tove Lo’s Pretty Swede Records Signs Googly Eyes, Variety, ‏2024-08-27
דואר קפריסין

דואר קפריסין (ביוונית: Κυπριακά Ταχυδρομεία) הוא שירות הדואר הרשמי של קפריסין. דואר קפריסין אמון על משלוח דברי הדואר ברחבי האי ומחוצה לו, וכמו כן על הנפקת הבולים הממלכתית מטעם ממשלת קפריסין. ראשיתו של דואר קפריסין בעת היות האי מושבת כתר בריטית, משנת 1878, וכן ניתן לראות מורשת זו בתיבות הדואר הבריטיות הפזורות ברחבי קפריסין, שצבען הוחלף לצהוב בזמן שקפריסין קיבלה את עצמאותה בשנת 1960. אתר האינטרנט הרשמי של דואר קפריסין דואר קפריסין, ברשת החברתית פייסבוק דואר קפריסין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דואר קפריסין, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא קפריסין ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אגף תמיכה לוגיסטית

אגף תמיכה לוגיסטית (את"ל) הוא אגף מטה במשטרת ישראל האחראי לניהול המשק המשטרתי ומתן שירותים לוגיסטיים ליחידות המשטרה ומשמר הגבול. האגף נוצר מאיגוד של מחלקות שבעת הקמת משטרת ישראל היו תחת אחריות סגן המפכ"ל ונקרא בעבר אגף האפסנאות, אגף מנהלה, ואגף תכנון ולוגיסטיקה. בראש האגף עומד קצין בדרגת ניצב. בין מפקדי האגף: יוסף בן-פורת 1948–1950 יקותיאל קרן 1950–1970 אלי דקל 1970–1972 דב קורצוויל 1977 דוד קראוס 1977–1978 בנימין גלעד 1978–1980 בנימין ברלאי 1980–1981 יצחק עירן 1981–1982 רחמים חדד 1982–1984 ישעיהו לזרוביץ' 1985–1992 סנדו מזור 1993–1996 רמי רהב חסין פארס דצמבר 2000 – יוני 2004 (תקופת כהונה ראשונה) יעקב רז 2004–2007 חסין פארס 2007–2008 (תקופת כהונה שנייה) אינה וולף יוני 2008 – אפריל 2010 ניסו שחם אפריל 2010 – יולי 2011 זהר דביר יולי 2011 – נובמבר 2013 דוד ביתן נובמבר 2013 – ינואר 2016 בועז גלעד ינואר 2016 – פברואר 2019 איילת ירוחם פברואר 2019 – מרץ 2022 יוסי רופא מרץ 2022 – יולי 2023 יאיר חצרוני יולי 2023 – ספטמבר 2024 אשר אילוז ספטמבר 2024 – מכהן אגף תמיכה לוגיסטית באתר משטרת ישראל
גביע המדינה בכדורגל 1965/1966

גביע המדינה בכדורגל 1965/1966 הייתה התחרות ה-28 מאז היווסדה וה-13 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1965 והסתיימו ב-8 ביוני 1966. לקראת תחילת התחרות הוחלט על ביטול המשחקים החוזרים. במקום זה אם הארכה הסתיימה בתיקו הוחלט לבצע דו-קרב פנדלים. הפועל חיפה ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בפעם השנייה בגביע. בשלבים הראשונים השתתפו קבוצות של ליגה ג' וליגה ב'. בסיבוב השישי לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגה לאומית. הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בהארכה המשחק הראשון הסתיים ללא שערים ומכבי יפו ניצחה בבעיטות עונשין 5:4. לאחר המשחק בית"ר ערערה בטענה שהם היו יכולים להכניס שחקן חדש לפני ביצוע בעיטות עונשין אך אפשרות זו לא ניתנה להם. כתוצאה מכך, המשחק בוטל ונערך משחק חוזר בו מכבי יפו ניצחה. הערה: בעונה זו קבוצה שיחקו בליגת משנה. ישראל רוזנבלט, להפועל חיפה הייתה נשימה ארוכה יותר, מעריב, 9 ביוני 1966
נדין קסלר

נדין קסלר (Nadine Keßler;‏ נולדה ב-4 באפריל 1988) היא כדורגלנית עבר גרמנייה ששיחקה כקשרית. קסלר היא זוכת פרס כדורגלנית השנה בעולם של פיפ"א לשנת 2014. קסלר נולדה באפריל 1988 בלנדשטול, מערב גרמניה. בגיל 16, לאחר ששיחקה במספר מועדוני בנים, היא החלה לשחק בזארבריקן מהבונדסליגה השנייה, והייתה למלכת השערים של המועדון בשנים 2006 ו-2007. בשנת 2008 היא הגיעה עם הקבוצה עד לגמר הגביע הגרמני, שם נעצרה על ידי פרנקפורט. שנה לאחר מכן, היא הובילה את הקבוצה לזכייה באליפות ליגת המשנה, אך עזבה בתום העונה לטורבינה פוטסדאם. כבר בעונתה הראשונה עם פוטסדאם, כבשה קסלר 11 שערי ליגה וזכתה באליפות גרמניה ובליגת האלופות, לאחר ניצחון בדו-קרב פנדלים על ליון בגמר. בעונתה השנייה בקבוצה היא זכתה באליפות גרמניה נוספת, לאחר שפוטסדאם סיימה בנקודה הפרש מעל פרנקפורט. בסוף עונה זו, החליטה קסלר לעבור לוולפסבורג. בעונה הראשונה בוולפסבורג, סיימה קסלר במקום הרביעי בדירוג כובשות השערים של הליגה, ועזרה לקבוצה לסיים במקום השני בליגה. העונה שלאחר מכן, 2012/13, הייתה עונת השיא של קסלר ברמה הקבוצתית, שבאותו זמן אף התמנתה לקפטנית הקבוצה. וולפסבורג זכתה בטרבל היסטורי - אליפות גרמניה, הגביע הגרמני וליגת האלופות, והייתה לקבוצת הנשים הגרמנית הראשונה מאז פרנקפורט ב-2008 שמגיעה להישג זה. עונה לאחר מכן, ההישג של וולפסבורג כמעט ושוחזר, אך היא לא הצליחה לזכות בגביע הגרמני. למרות זאת, זכתה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות באליפות הליגה ובליגת האלופות. קסלר, שכבשה 12 שערי ליגה במהלך עונה זו, נבחרה בסופה לכדורגלנית השנה של אופ"א וגברה על חברותיה לקבוצה - מרטינה מילר ונילה פישר שסיימו במקום השני והשלישי, בהתאמה. מספר חודשים לאחר מכן, ב-12 בינואר 2015, זכתה קסלר בפרס כדור הזהב של פיפ"א, המוענק לכדורגלנית המצטיינת בעולם באותה שנה. היא קיבלה 17.52 אחוזים מקולות המצביעים, וגברה על מרטה הברזילאית (14.16% מהקולות) ועל אבי וומבאך האמריקאית (13.33%). בכך הפכה קסלר לכדורגלנית הגרמנייה השלישית שזוכה בפרס, אחרי בירגיט פרינץ ונדין אנגרר. בשנת 2003 החלה קסלר לייצג את גרמניה עם נבחרות הנוער השונות, ובפברואר 2010, במסגרת גביע אלגארבה, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה הבוגרת. היא עלתה מהספסל בדקה ה-46 במקומה של לנה גוסלינג, ובדקה ה-77 כבר כבשה את שערה הראשון במדי הנבחרת. היא הגיעה עם הנבחרת הגרמנית עד לגמר הטורניר, בו הפסידו 2–3 לארצות הברית. בקיץ 2013, הייתה קסלר חלק מסגל הנבחרת הגרמנית שהשתתפה באליפות אירופה שנערכה בשוודיה. בטורניר זה, היא פתחה בהרכב הראשון בכל ששת משחקיה של גרמניה, ובסופו של דבר זכתה איתה בגביע. הייתה זו הזכייה השישית ברציפות של גרמניה באליפות אירופה. כמעט שנה לאחר מכן, במרץ 2014, כבשה קסלר את השער הראשון של גרמניה בגמר גביע אלגארבה, בניצחון 0–3 על יפן. לאחר שעזרה לגרמניה להעפיל לגביע העולם 2015, נאלצה קסלר לעבור ניתוח בברך, ובעקבותיו החמיצה את הטורניר. ב-14 באפריל 2016, אחרי שלא הצליחה להתאושש מהפציעה הקשה שעברה בברכה, הודיעה קסלר על פרישה מכדורגל בגיל 28 בלבד. נדין קסלר, באתר Soccerdonna (בגרמנית) נדין קסלר, באתר Soccerway נדין קסלר, באתר WorldFootball.net נדין קסלר, באתר FootballDatabase.eu כריסטיאנו רונאלדו זכה בכדור הזהב: "עכשיו אני רוצה להגיע למסי", באתר ynet, 12 בינואר 2015 Nadine Kessler retires from football, באתר אופ"א‏, 14 באפריל 2016
תגלית השנה

תגלית השנה היא תחרות יופי בישראל שנערכה בקרב דוגמניות, ואורגנה על ידי מגזין ראש 1, לאישה וסוכנות לוק. רבות מן הדוגמניות הידועות והמצליחות בישראל החלו את דרכן בתחרות זו. ב-1993 שודרה התחרות לראשונה בשידור חי בערוץ 2. 1989 – גלית גוטמן 1990 – עמית מכטינגר 1991 – אילונה כץ 1996– נופר כהן 1997 – דיאנה נורמן 1998 – גילי סער 1999 – קרן ליכט 2002 – ליאל דניר ואביב יגיל 1993 – ספיר קופמן 2002 – סנדי בר ואייל קיציס מתמודדות נוספות בתחרות תגלית השנה הן מלכות היופי, לינור אברג'יל ונירית בקשי, וגם הדוגמנית שרי גבעתי. היו שנים שגם בנים התמודדו בתחרות. מרב יודילוביץ', הכי חשוב האישיות, באתר ynet, 5 ביולי 2002 אביבה קרול, ‏"תגלית השנה 2002" תשודר בשידור חי בקשת, באתר גלובס, 23 ביוני 2002 צחי לוי, ערוץ 10 זה קטע מחתרתי, באתר ynet, 3 ביולי 2002 גיל זוהר, ‏סוף מסלול, באתר גלובס, 18 במאי 2009 אתיקה של מלכות וקטינות, חדשות, 17 ביולי 1992 שער לאשה, 21 באוקטובר 1996
נחל שכניה

נַחַל שְׁכַנְיָה הוא נחל אכזב קצר במערב הגליל התחתון, שראשיתו בהר שכניה, ברום של כ־400 מטרים מעל פני הים, וסופו בחיבור לנחל אבליים, בסמוך לאעבלין. אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום־מערב, והוא מתחתר בעמק בין היישובים מורשת מדרום־מזרח ומצפה אביב מצפון־מערב. מצפון לנחל נמצא הר כבול. בחלקו האחרון חופף תוואי הנחל לכביש 781, המחבר בין אעבלין וגוש משגב. שמו של הנחל, כמו גם שם היישוב שכניה ושמו של הר שכניה, הוא כשם משמר הכהונה שְׁכַנְיָה, אשר ישב לפי המקורות ביישוב המקראי והתלמודי כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך כאבול. מסלול רכיבת אופניים בנחל שכניה ובהר כבול(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כחל לילכי

כחל לילכי (שם מדעי: Coracias caudatus) הוא מין כחל אפריקני. הוא מצוי באפריקה שמדרום לסהרה ובדרום חצי האי ערב. בתי הגידול המועדפים עליו הם חורשות וסוואנות; הכחלים אינם חיים באזורים חסרי עצים. כחל לילכי הוא הציפור הלאומית של קניה. אורכו של הכחל נע בין 36 ל-38 ס"מ, ומוטת כנפיו נעה בין 50 ל-58 ס"מ. הזכר והנקבה דומים (עם זאת, הזכר גדול מעט מהנקבה); אצל פרטים צעירים, הזנב קצר יותר. גרונו וחזהו של הכחל בצבע לילך, והם העניקו לו את שמו. הכחל נצפה בדרך כלל לבדו או בזוגות, יושב על צמרות עצים, עמודים או נקודות תצפית אחרות. הכחל הלילכי ניזון מחרקים, לטאות, עקרבים, שבלולים, עופות קטנים וזוחלים קרקעיים. במהלך החיזור, הזכר עף וצולל מטה בפתאומיות, משמיע קריאה ייחודית. הקן מוקם בחור בעץ מת, בדרך כלל באובב, קוקוס או קזוארינה; גודל התטולה נע בין 2 ל-4 ביצים, ושני בני הזוג לוקחים חלק בדגירה, ואף מגנים על הקן בתוקפנות מפולשים. כחל לילכי ממריא כחל לילכי בתעופה כחל לילכי בפארק הלאומי דרום לואנגווה, זמביה. כחל לילכי מדיה וקבצים בנושא כחל לילכי בוויקישיתוף כחל לילכי, באתר ITIS (באנגלית) כחל לילכי, באתר NCBI (באנגלית) כחל לילכי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כחל לילכי, באתר GBIF (באנגלית) כחל לילכי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1918 בסדרה השוודית

עונת 1918 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל השמינית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1918. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות. עונת 1918 הייתה העונה הראשונה שהתקיימה רק במסגרת משחקי אביב (אפריל - נובמבר 1918). "זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השישית ברציפות. בעונה זו התדרדרה ההתקדמות של ליגת הכדורגל השוודי, כאשר רק ארבע קבוצות נרשמו לליגה, שתיים מסטוקהולם ושתיים מגטבורג. על פי הנאמר באתר האינטרנט של AIK סולנה, הסיבה לכך היא היותה של 1918 השנה האחרונה במלחמת העולם הראשונה. הקבוצות   גטבורג יורגודן ארגריטה AIK סולנה משחקי AIK מהאתר של הקבוצה (בשוודית)
הר כבול

הר כָּבוּל הוא הר במערב הגליל התחתון, המגיע לרום של 373 מטרים מעל פני הים. ההר שוכן מצפון להר שכניה, וממזרח ליישוב טמרה, הנמצא למרגלותיו. מדרום להר נמצא אפיקו של נחל שכניה, ומצפון לו נמצא אפיקו של נחל כבול. ההר קרוי על שם העיר מתקופת המקרא, בית שני והתלמוד כָּבוּל, המזוהה עם הכפר הסמוך מצפון־מערב כאבול. בשטח ההר עובר כביש המחבר בין טמרה ובין יישובי גוש משגב. מסלול טיול בהר כבול באתר משרד החינוך ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1919 בסדרה השוודית

עונת 1919 בסדרה השוודית הייתה עונת הכדורגל התשיעית בשוודיה במסגרת ליגה (הטורניר שקדם לליגת העל השוודית), והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנת 1918. על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות. עונת 1919, בדומה לקומדתה, הייתה העונה השנייה ברציפות שהתקיימה רק במסגרת משחקי אביב (מאי - יוני 1919). "זוכת הסדרה" (Seriemästare) הייתה גטבורג, בפעם השביעית ברציפות, אם כי העונה מעולם לא הסתיימה. בעונה זו שיחקו כמו ב-1918 רק ארבע קבוצות, שתיים מסטוקהולם ושתיים מגטבורג, וכמו כן העונה מעולם לא הסתיימה והיא הופסקה כבר לאחר שכל קבוצה רשמה בין 4 ל-5 משחקים בלבד. על פי הנאמר באתר האינטרנט של AIK סולנה, הסיבה לכך מורכבת, בין היתר, מכך שהשחקנים לא היו מקצוענים ועבדו בעבודה נוספת, ומכך שהקבוצות שיחקו ברמה הבינלאומית, לעיתים מספר משחקים באותו השבוע (נגד קבוצות מפינלנד, דנמרק, נורווגיה, ארצות הברית וכו'). הקבוצות   גטבורג יורגודן ארגריטה AIK סולנה משחקי AIK מהאתר של הקבוצה (בשוודית) (הקישור אינו פעיל, 15 ביולי 2023) העונה מעולם לא הסתיימה לא שוחק
מרטין זקס

מרטין זקס (1925 - דצמבר 2019) היה רופא ישראלי, פרופסור לפתולוגיה ואחד ממייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון. הוא ניהל את המחלקה הפתולוגית בבית חולים הדסה במשך כחמש-עשרה שנה (1960–1975) ואת המכון הפתולוגי בבית חולים סורוקה במשך כעשרים וחמש שנה (1975–2000). בשנת 1997 זכה זקס באות יקיר באר שבע. זקס נולד וגדל בפרטוריה, דרום אפריקה בנם של ליטה ומאיר. בצעירותו היה חבר בתנועת "הבונים". עם סיום לימודי התיכון, החל ללמוד באוניברסיטה שבעירו. בשנת 1943, בתקופת מלחמת העולם השנייה, כשנתיים לאחר שהחל ללמוד באוניברסיטה, התנדב לשרת בצבא דרום אפריקה. הוא שרת כחובש באיטליה. בתום המלחמה ביקר בארץ ישראל. את לימודי הרפואה שלו סיים בשנת 1949 והוסמך מטעם אוניברסיטת קייפטאון. הוא עלה לישראל בשנת 1960, הן בשל ציונות והן בשל התנגדותו לאפרטהייד שהונהג אז בדרום אפריקה נגד כהי עור. עם עלייתו לישראל קיבל לידיו את ניהול המחלקה הפתולוגית בבית חולים הדסה כ-15 שנים (1960–1975). משם עבר לבית חולים סורוקה על מנת לפתח את הבריאות בנגב. מרטין זקס הוא אחיו של פרופ' תיאודור זקס, מנהל המחלקה למיקרוביולוגיה קלינית ולמחלות זיהומיות במרכז רפואי הדסה בשנת 1969 זכה זקס ב"פרס הלפרין" מינויים באוניברסיטה העברית בירושלים, דבר, 15 בינואר 1970 פורום יקירי העיר באר שבע, פרופ' מרטין זקס מודעת אבל, פרופ' מרטין זקס יקיר העיר באר שבע לשנת 1997 פורום יקירי העיר באר שבע, פרופ' מרטין זקס אורי דרומי, עם הפנים לחולה, לא למעבדה, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.