laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
840-849 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 849 - 840 לפנה"ס 848 לפנה"ס - מלחמת ישראל ויהודה במואב 846 לפנה"ס - יורם מתמנה למלך יהודה ומחליף את יהושפט אביו. 845 לפנה"ס - פרסלס, מלך אתונה, מת לאחר שלטון שנמשך כ-19 שנה. הוא מוחלף על ידי בנו אריפרון. 842 לפנה"ס - שלמנאסר השלישי, מלך אשור, מחריב את שטח דמשק. הערים הישראליות והפיניקיות מעלות לו מס. 841 לפנה"ס - המלך לי משושלת ג'ואו, מתחיל לשלוט. רשומות ההיסטוריון (אשר הושלמו בשנת 91 לפני הספירה על ידי סה-מה צ'יאן) מציינות שנה זו כשנה שבה החל תיארוך שנתי של ההיסטוריה הסינית. יהושפט, מלך יהודה (מלך בשנים 846 - 867 לפנה"ס). יורם, מלך ישראל, בנם של אחאב ואיזבל (מלך בשנים 842 - 851 לפנה"ס). יורם, מלך יהודה (מלך בשנים 843 - 845 לפנה"ס). יהוא, מלך ישראל (מלך בשנים 814 - 842 לפנה"ס). אחזיה, מלך יהודה (מלך בשנים 842 - 843 לפנה"ס). שלמנאסר השלישי, מלך אשור (מלך בשנים 824 - 858 לפנה"ס). עתליה, בת אחאב, מלך ישראל. מדיה וקבצים בנושא 840-849 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המצרים הדניים

המצרים הדניים הם שלושה מצרי ים המחברים את הים הבלטי עם הים הצפוני, דרך המצרים קטגט וסקאגרק שמצפון. המצרים הדניים חוצים את דנמרק ומפרידים בינה לבין שוודיה. שלושת המצרים הם: הרצועה הגדולה (בדנית: Storebælt), האמצעי מבין המצרים והרחב שבהם: אורכו כשישים קילומטרים ורוחבו נע בין 16 ל-32 קילומטרים. המצר מפריד בין האי הגדול שלן, עליו שוכנת הבירה קופנהגן, ובין האי פין, השלישי בגודלו בדנמרק. שני האיים מחוברים בגשר ובמנהרה שחוצים את המצר. הרצועה הקטנה (בדנית: Lillebælt), המצר המערבי מבין השלושה, המפריד בין האי פין לחצי האי יוטלנד. אורך המצר הוא כ-50 קילומטר ורוחבו נע בין 800 מטרים ל-17 קילומטרים.  ארסונד (בשוודית: Öresund) חוצץ בין סקונה שבשוודיה והאי שלן השייך לדנמרק. זהו הצר והקצר מבין השלושה, והוא נחשב לאחד מנתיבי השיט העמוסים בעולם. את שלושת המצרים חוצים גשרים במקומות שונים. הידוע מביניהם הוא גשר ארסונד, שעובר מעל מצר ארסונד ומקשר בין קופנהגן בצד הדני למאלמה בצד השוודי. בשנת 1857 הוכרזו המצרים כנתיב שיט בינלאומי. מדיה וקבצים בנושא המצרים הדניים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים ובנושא גאוגרפיה של דנמרק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנחם מנדל אייזנשטאדט

מנחם מנדל אייזנשטאדט (סיוון ה'ת"ר, יוני 1840 - ה'תר"ס, 1900) היה רב פולני-ליטאי, רבן של קמינקא, ליסקובה, זובלין ושצ'וצ'ין. נולד בשצ'וצ'ין למלכה ראשה (בת ר' דוב בער מסלונים) ולרב נח חיים, רבה של העיר. למד בכמה ישיבות ואצל אביו. בשנת ה'תרי"ז נישא ושנה לאחר מכן קיבל משרת רבנות ראשונה בעיר קמינקא. לאחר שנים אחדות עבר לכהן בליסקובה שבפלך הורדנה ואחר כך לזובלין שבפולין. בשנת ה'תרכ"ח התיישב בוורשה וכיהן בה כמו"צ במשך שמונה שנים. בשנת ה'תרל"ו (1876) התמנה על מקום אביו כרבה של עיר הולדתו שצ'וצ'ין והחזיק במשרתו זו עד פטירתו בשנת ה'תר"ס, 1900. ספרו "צמח מנחם" (ורשה תרמ"ב) מכיל פלפולים וחידושים על ארבעת חלקי שולחן ערוך המסודרים בסגנון ספרות השו"ת. שנים מאחיו שימשו אף הם ברבנות: הרב שלום דוב בער אייזנשטאדט כיהן כאב"ד לכוביץ', והרב ברוך בן ציון מישקובסקי כאב"ד מוסטי ולאחר פטירת חותנו, רבי אברהם עזרא כ"ץ מאמדור, כרבה של אמדור. בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' מנחם מענדיל אייזענשטאדט, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 8, באתר היברובוקס ספריו פלגי מים, הספד על רבי ישעיהו מושקט, ורשה תרכ"ח, באתר היברובוקס צמח מנחם, ורשה תרמ"ב, באתר היברובוקס לפי אייזנשטאדט, דור רבניו וסופריו, להלן "קישורים חיצוניים". השתמש גם בשם המשפחה "אוסטרינסקי", כך הוא מוזכר בספר היזכור לקהילת שצ'וצ'ין, תל אביב תשכ"ז, עמ' 30.
השמלה (סרט)

השמלה הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 1969, שביים יהודה ג'אד נאמן וזהו סרטו הראשון כבמאי. הסרט השתתף בפורום "השבועיים של הבמאים" בפסטיבל קאן 1969. "השמלה" מקבץ שלושה סרטים קצרים, המתארים שלושה סיפורי אהבה תל אביביים: "השמלה", "המכתב" ו"תומאס חוזר". גיבורת הסרט הראשון, "השמלה", היא ספרנית בספרייה ציבורית (לאורה ריבלין) שפוגשת בחור צעיר הבא לשאול ספרים (אסי דיין) ומתאהבת בו. השניים עוברים בביתה של הספרנית לפני שהם יוצאים לבילוי, ופוגשים בשותפתה לדירה (ג'וזי כץ), מוזיקאית שמככבת בסרטי פרסומת. כשהשותפה מבקשת למדוד את שמלתה החדשה של הספרנית, היא לוכדת את תשומת לבו של הבחור והספרנית נותרת לבדה. גיבור הסרט השני, "המכתב", הוא בחור צעיר (מוטי ברכאן) שמפרסם מודעה בעיתון: "מכוער מחפש יפהפייה". בתגובה הוא מקבל מכתב עם תצלום של צעירה מקסימה (רינה גנור) ומחליט לחפש אחריה. כשהוא מוצא אותה הוא נוכח לדעת שהיא כבר תפוסה ואיננה מעוניינת בחבר חדש. בסרט השלישי, "תומאס חוזר", בחור צעיר (יאיר רובין), תומאס, חוזר לחייה של אשתו לשעבר, אילנה (גבי אלדור) החיה בדירה יחד עם בן זוגה גדי (אמיר אוריין). תוך כדי ניסיונות החיזור של תומאס אחרי אילנה, כל אחד מבין השלושה חווה את טעם הבדידות. בסיום הסרט תומאס עוזב את אילנה וגדי. הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים "השמלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השמלה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "השמלה", באתר אידיבי "השמלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השמלה, באתר "הבמה" ז'אן סלאביק, הקולנוע ה"אחר" נותן אותותיו, מעריב, 11 בספטמבר 1969 יעקב העליון, "השמלה" - סרט שכולו אוירה, מעריב, 1 בינואר 1970 עזריה רפפורט, צעירים וצעירות - בשלושה מצבים, מעריב, 5 בינואר 1970 זאב רב-נוף, אטיודים של משורר, דבר, 16 בינואר 1970 אייל סיון ויעל מונק, "אני עוד זכיתי להיות פלסטיני: ריאיון עם ג'אד נאמן", בתוך: יעל מונק ואייל סיון (עורכים), על מצפון וקולונוע: בעקבות ג'אד נאמן, מחברות קולנוע דרום 01, פרדס הוצאה לאור והמכללה האקדמית ספיר, תשס"ו 2006, 22-21 יגאל בורשטיין, "זכרונות מהשמלה", שם, 50-45 אלה שוחט, שם, 97
פוליופטילים

פוליופטילים (שם מדעי: Polioptilidae) היא משפחת ציפורי שיר, הנפוצה באמריקה הדרומית ובאמריקה הצפונית, רובם באזורים הטרופיים והסובטרופיים, למעט המין Polioptila caerulea החי בקנדה ונודד דרומה בחורף. ציפורים קטנות ועדינות אלה מזכירות במראם את הגדרוניים או את סבכי העולם החדש. הם נחשבים כמשפחה עצמאית. צבעם העיקרי אפור עם ראשים שחורים, והמקורים עדינים ודקים אשר מותאמים לחטיפת חרקים מהאוויר או לצורך נקירת עצים. לחלקם יש זנב ארוך ומפוספס בשחור-לבן, ולחלק מהמינים גוף חום וזנבות קצרים יחסית. רבים מהם חיים בחופות היערות של דרום אמריקה (למעט באזור הרי האנדים), וחיים גם ביערות, אזורים לחים, ערבות שיחים וחורשים, שם הם נפוצים בעיקר בצפון אמריקה. משפחה פוליופטילים (Polioptilidae) סוג Microbates - בו 2 מינים סוג ומין יחיד Ramphocaenus melanurus סוג חטפית יתושים (Polioptila) - בו 13 מינים מדיה וקבצים בנושא פוליופטילים בוויקישיתוף פוליופטילים, באתר ITIS (באנגלית) פוליופטילים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוליופטילים, באתר GBIF (באנגלית)
אגיתיניות

אגיתיניות (שם מדעי: Aegithinidae) היא משפחת עופות מסדרת ציפורי שיר החיים בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה. במשפחה סוג אחד - איורה (Aegithina) ובו ארבעה מינים. ציפורים אלה הם קרובות משפחה של משפחת ציפורי עלים ושל התכלתיים. אלו ציפורים קטנות עד בינוניות (יחסית לציפורי השיר). אורכם 11–15 ס"מ והם בעלי מקור אפור-ירקרק וצבע נוצותיהם ירוק בהיר. הם בעלי רגליים דקות המותאמות לתפיסת ענפים והם מזכירים במראם בולבוליים אך ירקרקים יותר. הזכרים בעלי צבעים מעט יותר בולטים מהנקבות. ציפורים אלה חיים באזור הטרופי של דרום-מזרח אסיה בין הצמחים והענפים. הם אוכלים חרקים ועכבישים אותם הם חוטפים בזריזות מהזלזלים. הם מונוגמיים והזכרים עוזרים לנקבות לבנות את הקן ולטפל בביצים. איורה (Aegithina) איורה מצויה (Aegithina tiphia) איורת מרשל (Aegithina nigrolutea) איורה ירוקה (Aegithina viridissima) איורה גדולה (Aegithina lafresnayei) מדיה וקבצים בנושא אגיתיניות בוויקישיתוף אגיתיניות, באתר ITIS (באנגלית) אגיתיניות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אגיתיניות, באתר GBIF (באנגלית)
היינריך פון באטנברג

היינריך פון באטנברג (בגרמנית: Heinrich Moritz von Battenberg;‏ 5 באוקטובר 1858 – 20 בינואר 1896), היה בעלה של ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ואביה של ויקטוריה אאוחניה, מלכת ספרד. היינריך נולד ב-5 באוקטובר 1858 במילאנו למשפחת אצולה גרמנית. הוא היה בנם של אלכסנדר, נסיך הסן, בנו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ואשתו, יוליה פון האוקה, שקיבלה את תואר האצולה "נסיכת באטנברג". היינריך קיבל חינוך צבאי, ואף התגייס לצבא הפרוסי, שם שירת כקצין ברגימנט ההוסרים ה-1. בנוסף מונה היינריך על ידי אחיו אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה, לקולונל של כבוד ברגימנט הבולגרי ה-1. בשנת 1884 התארס היינריך עם ביאטריס, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וב-27 בינואר 1885 נתנה המלכה ויקטוריה את הסכמתה לנישואים, בתנאי שבני הזוג ימשיכו להתגורר עמה בביתה. ב-22 ביולי העניקה המלכה ויקטוריה להיינריך תואר אביר מסדר הבירית, ולמחרת נישאו השנים בוויפינגהם שבאי וייט, לא רחוק מבית אוסבורן המלכותי. לאחר הטקס יצאו בני הזוג לירח דבש באי, והמלכה נפרדה באומץ מבתה האהובה. ב-22 באוגוסט 1885 מונה היינריך לקולונל גדוד המתנדבים ה-5, רגימנט המפשייר, ובתחילת 1886 דווח על מינויו למפקד רגימנט משמר החיים ה-1, אך המינוי לא יצא לבסוף אל הפועל. היינריך שקיבל חינוך צבאי ושירת בצבא הפרוסי, התעקש על שירות פעיל בצבא הבריטי דבר שהכעיס מאוד את המלכה שפחדה כי הוא ייפגע. במקום זאת היא מינתה אותו למושל האי וייט בשנת 1889, אולם תפקיד זה לא סיפק אותו ובשנת 1895 הוא שכנע את המלכה להרשות לו להצטרף לצבא הבריטי שנלחם במערב אפריקה נגד האשנטי. הוא נשלח לחזית ב-6 בדצמבר אולם נדבק במחלת המלריה זמן קצר לאחר מכן ונשלח הביתה. אשתו ביאטריס, שחיכתה להיינריך החולה באי מדירה, קיבלה ב-22 בינואר 1896 מברק בו נכתב כי הנרי מת מהמחלה יומיים קודם לכן על ספינה בריטית מול חופי סיירה לאון. אשתו ביאטריס קברה אותו ב-5 בפברואר, באותה הכנסייה באי וייט בה נישאו. לביאטריס והנרי נולדו ארבעה ילדים: אלכסנדר, נסיך בטנברג (1886–1960) - שינה בשנת 1917 את שמו לסר אלכסנדר מאונטבאטן, וקיבל את התואר מרקיז קאריסברוק. נישא לליידי אירן דניסון. ויקטוריה יוג'ני, נסיכת בטנברג (1887–1969) - נישאה לאלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד. סבתא-רבתא של מלך ספרד הנוכחי פליפה השישי. לאופולד, נסיך בטנברג (1889–1922) - שינה בשנת 1917 את שמו ללורד לאופולד מאונטבאטן. מוריס, נסיך באטנברג (1891–1914) - מת בקרב איפר הראשון במהלך מלחמת העולם הראשונה. כמו רבים מצאצאיה של המלכה ויקטוריה גם ילדיהם של היינריך והנסיכה ביאטריס נשאו את הגן למחלת ההמופיליה, שנקראה גם ה"מחלה המלכותית". הנסיך לאופולד מת בשל המחלה לאחר ניתוח ברך פשוט בגיל 31. הנסיכה ויקטוריה יוג'ני, העבירה את הגן לשניים מבניה, שמתו מהמחלה בגיל צעיר. לא ברור האם גם הנסיך מוריס ירש את המחלה והאם מותו במלחמה היה קשור לכך. מדיה וקבצים בנושא היינריך פון באטנברג בוויקישיתוף היינריך פון באטנברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חרגולניים

חַרְגּוֹלָנִיִּים (שם מדעי: Locustellidae) היא משפחה של ציפורי שיר. בעבר היא נחשבה לתת-משפחה במשפחת הסבכיים, אך מחקרים מ-2012 העלו את הקניות, לצד משפחות רבות אחרות, למעמד של משפחה עצמאית; כשהסבכים נעשו לעל-משפחה. היא נקראת לעיתים Megalurinae, אך יש עדיפות ל-Locustellidae. עופות אלו חיים מאירופה ואפריקה עד לאוסטרליה ביערות, שיחים, ערבות אזורי סלעים ואזורים יבשים והם בעלי נוצות חומות, מקור דק וזנבות ארוכים. חלקם עופות חברתיים החיים בלהקות על הקרקע. הם פעילי יום וניזונים מחרקים שונים. משפחת החרגולניים (Locustellidae) סוג Bradypterus סוג ומין יחיד Elaphrornis palliseri סוג חרגולן (Locustella) סוג Megalurus סוג Schoenicola כולל ציפור דשא רחבת-זנב סוג ומין יחיד Buettikoferella bivittata סוג ומין יחיד Chaetornis striata סוג Robsonius סוג ומין יחיד Amphilais seebohmi סוג Megalurulus סוג ומין יחיד Trichocichla rufa מדיה וקבצים בנושא חרגולניים בוויקישיתוף חרגולניים, באתר ITIS (באנגלית) חרגולניים, באתר NCBI (באנגלית) חרגולניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חרגולניים, באתר GBIF (באנגלית) Fregin, Silke; Haase, Martin; Olsson, Urban; Alström, Per (2012). "New insights into family relationships within the avian superfamily Sylvioidea (Passeriformes) based on seven molecular markers". BMC Evolutionary Biology. 12 (157): 1–12. doi:10.1186/1471-2148-12-157. PMC 3462691. PMID 22920688. Alström, Per; Olsson, Urban; Lei, Fumin (2013). "A review of the recent advances in the systematics of the avian superfamily Sylvioidea". Chinese Birds. 4 (2): 99–131. doi:10.5122/cbirds.2013.0016. Bock, Walter J. (1994). History and Nomenclature of Avian Family-Group Names. Bulletin of the American Museum of Natural History. Vol. Number 222. New York: American Museum of Natural History. p. 152. hdl:2246/830. Alström, P.; Cibois, A.; Irestedt, M.; Zuccon, D.; Gelang, M.; Fjeldså, J.; Andersen, M.J.; Moyle, R.G.; Pasquet, E.; Olsson, U. (2018). "Comprehensive molecular phylogeny of the grassbirds and allies (Locustellidae) reveals extensive non-monophyly of traditional genera, and a proposal for a new classification". Molecular Phylogenetics and Evolution. 127: 367–375. doi:10.1016/j.ympev.2018.03.029. PMID 29625229. S2CID 4645834. ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קניתיים

קניות (שם מדעי: Acrocephalidae) היא משפחה של ציפורי שיר. בעבר היא נחשבה לתת-משפחה במשפחת הסבכיים, אך מחקרים מ-2012 העלו את הקניות, לצד משפחות רבות אחרות, למעמד של משפחה עצמאית; כשהסבכים נעשו לעל-משפחה. הקניות הן מהגדולות שבמיני הסבכיים לשעבר. הן חיות בעיקר באירואסיה, עם מספר מינים שמגיעים גם לאפריקה ולאוסטרליה, ומינים בודדים שאף הרחיקו עד לאיים נידחים עמוק לתוך האוקיינוס השקט. הן מצויות בעיקר באזורי ביצות וכן ביערות או בשדות עם עשבים גבוהים. חלקן מצויות גם בישראל. אלו מינים קשים לזיהוי; הן בעלות גוונים שונים של חום, כהות יותר בחלקים העליונים ובהירות יותר בחלקים התחתונים, לעיתים עם פספוס ולעיתים חלק. ברוב המקרים מצחן שטוח וגבוה. מקורן ארוך ומחודד, כיאה לאוכלות חרקים. השם Acrocephalidae מיוונית עתיקה, akros, "הגבוה ביותר", ו-kephale, "ראש". ייתכן שנאומן ונאומן (אב ובן, אורניתולוגים גרמניים שהגדירו את הסוג קנית) חשבו כי akros פירושו "חד, שפיצי". תת-משפחה קניות (Acrocephalinae) סוג קנית (Acrocephalus) סוג שיחנית היפולאיס (Hippolais) - ממנו פוצלו השיחניות מסוג Iduna סוג שיחנית אידונה (Iduna) - סוג של שיחניות קטנות יותר שהופרד מהסוג Hippolais. כולל מין שיחנית גמדית. סוג Chloropeta סוג Nesillas סוג ומין יחיד Calamonastides gracilirostris סוג ומין יחיד Graueria vittata מדיה וקבצים בנושא קניתיים בוויקישיתוף קניתיים, באתר ITIS (באנגלית) קניתיים, באתר NCBI (באנגלית) קניתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קניתיים, באתר GBIF (באנגלית) Fregin, Silke; Haase, Martin; Olsson, Urban; Alström, Per (2012). "New insights into family relationships within the avian superfamily Sylvioidea (Passeriformes) based on seven molecular markers". BMC Evolutionary Biology. 12 (157): 1–12. doi:10.1186/1471-2148-12-157. PMC 3462691. PMID 22920688. Alström, Per; Olsson, Urban; Lei, Fumin (2013). "A review of the recent advances in the systematics of the avian superfamily Sylvioidea". Chinese Birds. 4 (2): 99–131. doi:10.5122/cbirds.2013.0016. Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 30. ISBN 978-1-4081-2501-4.
ניקולאוס היילמן

בריגדפיהרר ניקולאוס היילמן (בגרמנית: Nikolaus Heilmann;‏ 20 באפריל 1903 – 30 בינואר 1945) היה קצין בכיר בוואפן אס אס שפיקד על גיס במלחמת העולם השנייה. היילמן נולד ב-20 באפריל 1903 בעיר שליקטרן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. ב-1 באפריל 1925 הוא התגייס למשטרה, וב-1932 הועלה לדרגת לויטננט. הוא שימש כמפקד מחלקה וכמדריך טקטיקות, עד שבמאי 1939 הצטרף לפלוגות המערכתיות של האס אס (ארגון שקדם לוואפן אס אס). מספר החבר שלו באס אס היה 327324. הוא קיבל דרגת האופטשטורמפירר והוצב בעתודה. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 סופח היילמן לרגימנט הרובאים-משטרה ה-3, שהיה חלק מדיוויזיית האס אס הרביעית, ובשנת 1940 לחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. על חלקו במערכה הוענק לו צלב הברזל דרגה שנייה. לאחר המלחמה שרת כחלק מכוח הכיבוש בצרפת. ב-20 באפריל 1941 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר, ובספטמבר הוענק לו צלב הברזל דרגה ראשונה. בתחילת 1942 קודם לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר, וב-3 באוגוסט של אותה שנה קיבל את הצלב הגרמני בזהב. הוא פיקד לזמן מה על רגימנט הרובאים-משטרה ה-1, עד שב-21 ביוני 1943 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, ומונה לראש מטה קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. באוקטובר של אותה שנה, הועבר יחד עם כל מטה הקורפוס אל קורפוס האס אס השישי. הוא נשאר בתפקיד זה עד 17 בפברואר 1944 עת הועלה לדרגת אוברפיהרר ומונה למפקד דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 ("הלטבית"). הוא לחם עם הדיוויזיה בחזית המזרחית כחלק מקורפוס האס אס השישי, וב-20 ביולי של אותה שנה הועבר לפקד על קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי. הקורפוס לחם בקרבות בפולין כנגד הצבא האדום במסגרת הארמייה התשיעית, והיילמן פיקד עליו גם בתחילת מרד ורשה. ב-23 באוגוסט 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ולאחר מכן סייע בהקמת הלגיון הוולוני. ב-30 בינואר 1945 נתקל הרכב שבו נסע במארב סובייטי באזור אלטדאם (כיום דאביי, פולין). הנהג הצליח להימלט אך היילמן נהרג. במותו הוא היה בן 41. לאחר מותו הועלה לדרגת בריגדפיהרר. מדיה וקבצים בנושא ניקולאוס היילמן בוויקישיתוף
ישראל אייזנשטיין

הרב ישראל אייזנשטיין (ה'תקצ"ז, 1837 - ה'תרס"ה, 1905) היה רב רוסי חסידי, רבן של בוהופול ומיקולאייב באימפריה הרוסית. נולד בברדיצ'ב, כבר בגיל שמונה התחיל בלימוד גפ"ת והתפרסם כמתמיד. בגיל שש עשרה שלט היטב בתלמוד ובספרי הפוסקים והתכתב בדברי תורה עם הרב שלמה קלוגר מברודי. בשנת ה'תרי"ד (1854) נישא. הוא המשיך בלימודיו ונסמך לרבנות בידי רבנים רבים. הוא היה חסיד ומקורב לאדמו"רי אוקראינה כמו ר' דוד מטולנה, ר' יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ור' אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה, שהעניקו את הסכמותיהם לספרו. האחרון, שנמנע מלכתוב הסכמות לספרי הלכה, הורה לחסידו הרב דוד אורטנברג להעניק את ההסכמה בשמו. בשנת ה'תרכ"ט, 1869, התמנה כרבה של בוהופול שבפלך פודוליה, הוא כיהן בה במשך 21 שנים. בשנת ה'תרנ"א, 1891, התמנה כרבה של העיר מיקולאייב והחזיק במשרתו זו 14 שנים עד פטירתו בחורף ה'תרס"ה, 1905. ספרו היחיד שנדפס במלואו הוא שו"ת עמודי אש, למברג תר"מ. לא נדפסו: עמודי אש חלק שני; ביאור על ספר יהושע; וכתבים נוספים, בהם הערות על ספרים שונים. ביאוריו על התלמוד הירושלמי, חלקם נספחו לספרו "עמודי אש" בשם עמודי ירושלים וחלקם נותרו בכתב-יד ונדפסו במהדורת הירושלמי שנדפסה בווילנה (תרפ"ו) בשם עמודי ירושלים תניינא. הוא עמד בקשרי מכתבים עם חכמי דורו, כמו הרב חיים חזקיהו מדיני, הרב חיים ברלין והרב משה נחום ירושלמסקי וחלק ממכתביו משוקעים בכתביהם. בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' ישראל אייזינשטיין, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק א, עמוד 8, באתר היברובוקס ;מהדורה חדשה של ספרו שו"ת עמודי אש, מהדורה חדשה, תשע"א דוב בער ואכשטיין, מפתח ההספדים - חלק ג, וינה תר"ץ, עמ' 55, באתר היברובוקס. שדי חמד, כללים מערכת הב', סימן צד "בני ישראל" ד"ה וראיתי להביא; פאת השדה, מערכת ברכות סימן יד. נשמת חיים, עניינים, סימן קג. באר משה, ח"ב, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ג, 'ברכת חכמים' מכתב לג (וראו שם עמ' מו), 'כבוד חכמים' סימן יח.
מלקונוטוסים

מלקונוטוסים או חנקני הסבך (שם מדעי: Malaconotidae) היא משפחת ציפורים קטנות מסדרת ציפורי שיר החיות באפריקה שמדרום לסהרה. הן דומות מאוד למשפחת החנקניים שבה נכללו בעבר. בנוסף, הן קרובות למשפחות הארטמיים, האגיתיניות והוונגיים. עופות אלה חיים בחורשות, סוואנות לחות וכמה מינים ביערות הגשם של אגן הקונגו ונוטים להיות יותר צבעוניים מהחנקניים הרגילים או מבעלי הקצוות השחורים. בעלי מקור כהה, קצר ומעוקל, כפות רגליים חזקות וכנפיים מעוגלות. לחלקם ישנה בטן אדומה. הזכרים יכולים להתנפח בעונת הרבייה כדי להרשים את הנקבות. הם ניזונים בעיקר מחרקים גדולים, אבל מינים רבים מגוונים בפירות ובפירות-יער שונים וגם בחולייתנים קטנים. משפחה מלקונוטוסים (Malaconotidae) סוג ומין יחיד Nilaus afer סוג Dryoscopus סוג Tchagra סוג Laniarius סוג ומין יחיד Rhodophoneus cruentus סוג Telophorus - בו חנקן סבך בוקמקיירי סוג Malaconotus - בו חנקן סבך אפור-ראש חנקן סבך אפור-ראש מדיה וקבצים בנושא מלקונוטוסים בוויקישיתוף מלקונוטוסים, באתר ITIS (באנגלית) מלקונוטוסים, באתר NCBI (באנגלית) מלקונוטוסים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מלקונוטוסים, באתר GBIF (באנגלית) מלקונוטוסים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וונגות

וונגות (שם מדעי: Cinclosomatidae) היא משפחת עופות מסדרת ציפורי שיר החיות באוסטרליה ובגינאה החדשה וגם באיים סמוכים קטנים יותר. הם קרובי משפחה של בבלר רליתי ושל האורתוניקיים, וקרבה רחוקה יותר למשפחת העורביים, אף שבעבר נחשבו לתת-משפחה שלהם. הוונגות הם עופות קרקע המכונים "קיכלי השליו", אף שאין להם דמיון לאלה. הם חיים על הקרקע ובעלי זנב ארוך, גופים וראשים מנומרים בשחור לבן או חומים כמו הצמחייה. הם בעלי מקורים בולטים שלעיתים צבועים בשחור ובעלי רגליים חזקות. אורכם הממוצע 17–28 ס"מ. הם חיים בעיקר ביערות, אך גם באזורי שיחים ואף בבתות יבשות. הם עפים לעיתים רחוקות, חיים רוב זמנם על הקרקע ומחפשים עליה את מזונם, הכולל בעיקר חרקים וחסרי חוליות, אך כמה מינים יאכלו גם זרעים כשיימצאו. Cinclosoma Ptilorrhoa הסוג Psophodes והמין היחידי Androphobus viridis הועברו למשפחה דומה - פסופודיים. מדיה וקבצים בנושא וונגות בוויקישיתוף וונגות, באתר NCBI (באנגלית) וונגות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) וונגות, באתר GBIF (באנגלית)
עמנואל פרופר

עמנואל פרופר, (1892–1976) היה רופא, קרדיולוג, מנהל בית החולים משגב לדך, בירושלים בין השנים 1935-1948. עד פינוי העיר העתיקה ב-מלחמת העצמאות באביב 1948. פרופר נולד בברן שבשווייץ בשנת 1892 להורים ציוניים. אימו השתתפה בקונגרסים הציוניים וכתבה על חשיבות כינוס עם ישראל בארצו ההיסטורית. עמנואל למד רפואה והתמחה ברפואה פנימית וב קרדיולוגיה, ב-ציריך, קיימברידג', לונדון, ובמכון ע"ש לואי פסטר בפריז. ארבעת אחיו עלו לארץ ישראל כבר בשנות ה-20 של המאה הקודמת. פרופר עלה בשנת 1925. פרופר התחתן עם השווייצרית יוהנה, ילידת כפר סמוך לאינטרלאקן. הזוג התגורר ברחוב הנביאים 62 בירושלים. הזוג לא הצליח להביא ילדים לעולם. הם אימצו את ברברה. ב-15 במאי 1952 עולים חגי אבריאל, ברברה פרופר, דניאל הלל ועוד עשרה מחבריהם על הקרקע ומקימים את שדה בוקר. בסוף ספטמבר 1952 נרצחה ברברה על ידי קבוצת מסתננים בדואים, בגיל 22.. על שמה נחל הרועה, ו"חניון הרועה", בכניסה לשדה בוקר.. החל משנת 1935 ניהל ד"ר פרופר את בית החולים "משגב לדך" בעיר עתיקה בירושלים. בית חולים זה פעל במבנה שהוקם על ידי משפחת רוטשילד במחצית המאה ה-19 ושעבר לידי ועד העדה הספרדית. עמנואל היה פעיל ב"רוטרי" ואף כהן בתפקיד הנשיא הגדול של ארגון "הבונים החופשיים" - "הלשכה הגדולה של פלשתינה" שנוסדה בשנת 1932. תחביביו : מתמטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, ובעיקר שענות. היה שען מעולה. נפטר בשנת 1976, בשווייץ. לאחר מותו, אשתו יוהנה מכרה את ביתם בירושלים וחזרה להתגורר עם אחיותיה בשווייץ. נחל הרועה. רחוב הנביאים - רשימת מבנים - בית מספר 62, בית ד"ר עמנואל פרופר. נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, עמוד 345. נורית גוברין,"היא נפלה בשדות" `קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה`, כרך ב`, הוצאת גוונים, תשס"ב, 2002 . פרש - הצג הודעה בודדת - חניון הרועה (ליד שדה בוקר), 17.8.2013 עופר אדרת, האיש שניסה מזלו בפוליטיקה אך תחום יצירתי יותר הוא שהעניק לו פרסום רב, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2016 פרופ' ישעיהו ליבוביץ, "לתולדות בתי החולים היהודים בירושלים" בית הרופא עמנואל פרופר הנביאים 62 עמנואל פרופר - Yoaview אזרחים חללי פעולות איבה - חיפוש לפי שם, אירוע או מקום מגורים בעקבות "העיר האבודה" זית המדבר - מסלולי טיול, חניון הרועה ע"ש ברברה פרופר
השיטפון בים הבלטי (1872)

השיטפון בים הבלטי היה נחשול גאות אשר החריב יישובים בחופי הים הבלטי מדנמרק ועד פומרניה שבגרמניה בליל ה-12 עד 13 בנובמבר 1872. היה זה נחשול הגאות החמור ביותר בים הבלטי עד אותו מועד. מפלס המים המדוד הגבוה ביותר שיצר היה 3.3 מטרים מעל גובה פני הים. הנחשול גרם למותם של 271 איש ו-2,850 בתים חרבו או ניזוקו קשה. בימים שלפני השיטפון התחוללה סערה מעל הים אשר הגיעה מדרום-מערב והסיעה כמויות גדולות של מימיו אל הארצות הבלטיות ופינלנד. עקב כך נגרמו שם הצפות, ובמקביל ירד מאוד מפלס מי הים בחופי דנמרק וגרמניה. ירידת המפלס איפשרה לכמויות גדולות של מי ים לזרום מן הים הצפוני אל חלקו המערבי של הים הבלטי. לאחר מכן הסופה, שהתחזקה כבר לדרגת הוריקן, שינתה כיוון והחלה לנשוב מצפון-מזרח, כשהיא מסיעה את שיפעת מי הים הבלטי לכיוון דרום-מערב. כיוון שמי הים היו מסוגלים לזרום בחזרה לים הצפוני רק באיטיות, נגדש חלקו המערבי של הים הבלטי במים, אשר חוללו הצפות פתאומיות בחופיו בלילה שבין 12 ל-13 בנובמבר. בחוף הגרמני נפגעה קשה מכולם העיירה אקרנפורדה (Eckernförde) שמדרום לגבול דנמרק-גרמניה. העיירה כולה הוצפה, 78 בתים חרבו, 138 בתים ניזוקו ו-112 משפחות נותרו ללא קורת גג. מצב דומה השתרר בויאק (Wieck) שליד העיר הגרמנית גרייפסוואלד, ובתים הוצפו עד למרכזה של עיר זו. העיירה פנמינדה הוצפה כולה. באיים הדנים פאלסטר (Falster) ולולנד (Lolland), שחלקים ממנו נמצאו מתחת לגובה פני הים והיו מוגנים על ידי סוללות, נגרמו נזקים כבדים ונספו עשרות אנשים. בנוסף לנזקים בנפש וברכוש באזורי האסון הותיר השיטפון אוכלוסייה של 15 אלף איש ללא קורת גג. השיטפון חולל גם שינויים קבועים בצורת החופים במספר מקומות. באופן סטטיסטי היה השיטפון מאורע שהיה עשוי להתרחש פעם ב-100 שנים. שיטפון מעין זה שיתרחש כיום יגרום נזקים גדולים בהרבה, שכן חופי הים הבלטי הפכו מאז 1872 למיושבים בצפיפות גדולה יותר. תמונות סמנים למפלס שאליו הגיעו מימי השיטפון: בליבק במאאסהולם, שלזוויג-הולשטיין בדאהם, שלזוויג-הולשטיין ליל הרוח הגדולה מדיה וקבצים בנושא השיטפון בים הבלטי (1872) בוויקישיתוף