laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סיוע צבאי

סיוע צבאי הוא סוג של סיוע בינלאומי אשר מוענק למדינה בת-ברית בתחום הביטחון. סיוע צבאי יכול להינתן למדינה חלשה, כך שתוכל להגן על עצמה, על ידי מדינה בעלת תשתית ביטחונית ענפה וחזקה יותר. הסיוע הצבאי יכול ללבוש צורות שונות: ממשלוח יועצים (למשל, היועצים הסובייטיים במצרים, עד חתימת הסכם השלום עם ישראל, ובסוריה עד התפרקות ברית המועצות); נשק או ציוד מן המדינה המסייעת (למשל, הסיוע הצבאי של ארצות הברית לישראל ולמצרים), או משלוח כוחות של ממש. קיים הבדל בין סיוע צבאי, שבו יש יחסי כוח בין שתי מדינות, לבין שיתוף פעולה בין שתי מדינות בתחומים ביטחוניים וצבאיים. סיוע צבאי הוא במקרים רבים מוקד למחלוקות. נטען כי במקרים רבים סייעה ומסייעת ארצות הברית למשטרים אשר אינם דמוקרטיים (או שמפירים זכויות אדם באופן שיטתי) על מנת לשמר את האינטרסים והעוצמה האסטרטגית שלה. לעיתים קיימת גם ביקורת על חוקיותו של סיוע צבאי, בייחוד במדינות כמו יפן וגרמניה, שחרטו בחוקיהן אחרי מלחמת העולם השנייה איסור על שימוש בכוחותיהן המזוינים שלא לשם הגנה על המדינה. מדיה וקבצים בנושא סיוע צבאי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה גביש

יהודה גביש (27 ביוני 1927 - 12 בפברואר 2009) היה תא"ל בצה"ל. גביש (במקור זנגר) נולד בחיפה, למד בבית הספר הריאלי ועזב אותו בגיל 15, על מנת להצטרף להגנה לאחר שזייף את גילו האמיתי. עבר קורס מכ"ים של הארגון וב-1945 הצטרף לבריגדה היהודית. עם תום מלחמת העולם השנייה נשאר באירופה תחת שם בדוי לצורך הברחת נשק לישראל. במלחמת העצמאות שירת בפלמ"ח בפלוגת הג'יפים בפיקודו של ישראל כרמי שהייתה הבסיס לגדוד התשיעי בחטיבת הנגב. בשנת שירותו בחטיבה נפצע ארבע פעמים. עם תום המלחמה היה בין המתנדבים הראשונים לקורס קציני שריון שם נפגע מהתהפכות משוריין. לאחר מכן, עזב את השריון והצטרף לגולני. בשנים 1952–1953 פיקד על סיירת גולני. במהלך מבצע קדש נפצע קשה כמפקד גדוד בקרבות רפיח והמתין שעות רבות לחילוצו מהשטח. עוד טרם החלמתו ביקש מהרמטכ"ל חיים לסקוב כי ישובץ כמפקד גדוד בגולני. האחרון סירב ומינה את גביש כמפקד הפנימייה הצבאית לפיקוד. יהודה כיהן בתפקיד כשנתיים בהן לא הפסיק לאמן את רגלו הפצועה. כשהיה מסוגל לצעוד 40 ק"מ חזר לרמטכ"ל, הפעיל קשרים להעלאת פרופיל והפעם נענה לסקוב לבקשתו והחזיר אותו לגולני, יחידה בה פיקד ב-13 השנים הבאות. בקרב על הכפר נוקייב, ב-1962 היה גביש מפקד גדוד 13 של גולני. ב-1965 נשלח גביש לקורס פו"מ בארצות הברית ובשובו קיבל פיקוד על חטיבת כרמלי, במסגרתה לחם בגזרה הצפונית במלחמת ששת הימים. ב-1968 התמנה כראש מחלקת חי"ר וצנחנים, אולם כעבור שנה נאלץ לעזוב את התפקיד עקב פגיעה בגבו וקיבל על עצמו לפקד על בה"ד 3 (בי"ס למקצועות החי"ר בזמנו). ב-1970 נהרג בנו הטייס דורון (דוני) בעת מילוי תפקידו. גביש עשה הסבה לחיל השריון כמפקד חטיבת המילואים קרייתי (חטיבה 4). ב-1972 התמנה כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים ושימש בתפקיד עד 1974. בתקופת מלחמת יום הכיפורים, נקרא על ידי קצין שריון ראשי, מרדכי צפורי, לארגן מחדש את בית הספר לשריון. תפקידו האחרון בצה"ל היה ב-1976 כאשר מונה כיועץ לאלוף אברהם טמיר באגף התכנון בצה"ל. תקופת שירותו של יהודה באפריקה אינה מוזכרת בארכיון צה"ל בשל הסודיות בה הייתה כרוכה, גם התאריכים של שירותו שם סותרים את הדיווח על שירותו בארץ. גביש היה הנספח הראשון בדרום אפריקה, הקים את המערכת הביטחונית של נשיא בופוטאצוואנה ויצר שם את התשתית למערכת היחסים הצבאית. כגמלאי של צה"ל עסק בפעילות התנדבותית ענפה: היה חבר בהנהלת צוות, נציג ישראל בפדרציה העולמית של ותיקי המלחמה, יו"ר בית הלוחם חיפה, מתנדב במשמר האזרחי ויו"ר המועצה הציבורית להנצחת החייל. נפטר בגיל 81 ב-12 בפברואר 2009 לאחר שסבל ממחלה נשימתית קשה. מדיה וקבצים בנושא יהודה גביש בוויקישיתוף יהודה גביש, באתר הפלמ"ח. אורי דרומי, נאבק להילחם למרות פציעותיו, באתר הארץ, 27 בפברואר 2009. יהודה גביש באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, יוני 2024 נשיא בית הדין הצבאי לערעורים 1974-1972תא"ל יהודה גביש ז"ל
אמיל בולדן-ברנשטיין

אמיל בולדן-ברנשטיין (15 בינואר 1909–1993), מחנך, פרופסור אוניברסיטאי, עורך ועסקן יהודי רומני. ברנשטיין נולד בפוקשאן, רומניה, בנם של פאולינה ולופו ברנשטיין. הוא למד באוניברסיטת בוקרשט פילוסופיה וספרות וסיים בהצטיינות, ב-1932. הוא היה מנהלו של בית הספר התיכוני העיוני "Cultura A" ולאחר מכן פרופסור בפקולטה לבלשנות בשנים 1948–1953. בהמשך היה הרקטור של המכון לשפות זרות בשנים 1955–1956 ובשנים 1956 - 1960 הרקטור של המכון הפדגוגי האוניברסיטאי ה-4 שנתי. משנת 1960 ועד 1968 היה המזכיר הכללי של החברה למדעיים היסטוריים ובלשניים. במהלך השנים 1948 - 1953 היה העורך הראשי של כתב העת Gazeta Invăţământului. בשנת 1944, כבא כוח של הקהילה היהודית, פעל עם הגופים העליונים של משרד החינוך הרומנים על ניסוח הצווים המלכותיים שנחתמו על יד מיכאי הראשון, מלך רומניה. בשנים 1945 - 1948 היה נשיא קופת האשראי של הפרופסורים, הסופרים ואמנים היהודים ברומניה. דמויות יהודיות מפוקשאן (ברומנית)
אללופתיה

אללופתיה (או אמנסליזם) היא תופעה של השפעת גומלין (אנטיביוזה) בין מינים ביולוגיים שבה מין אחד מזיק לאחר בלי להרוויח מכך. המונח, שנטבע על ידי הגרמני פרופ' הנס מוליש (Molisch)‏, פיזיולוג של הצמח, בספרו "השפעה של צמח אחד על משנהו: אללופתיה" (1937) הוא הלחם של המילים היווניות "אללוס" (αλληλος – שכן) ופאתוס (πάθος – סבל), כלומר, סבל הנגרם על ידי שכן או בעקבות שכנות. לרוב מדובר על השפעה מזיקה של מין ביולוגי על מין ביולוגי אחר בסביבתו, או על זרעיו שלו עצמו, עקב הפרשת חומר רעיל או מעכב התפתחות (דיכוי צמיחה או עיכוב נביטה). חומרים אללופתיים, המכונים גם אללוכימיקלים (Allelochemicals), הם לרוב מעכבים נדיפים המופרשים מן השורשים, העלים או חלקי צמח אחרים. לעיתים ההשפעה האללופתית נוצרת על ידי עידוד צמיחה של צמח המדכא את הצמח המושפע, ובכך גורם לעיכוב התפתחותו. המקרה הפרטי של אללופתיה עצמית הוא למעשה ויסות של אוכלוסיית המין במטרה לאפשר קיום במקום שבו המשאבים מוגבלים. תופעת האללופתיה התגלתה בצמחי מדבר, כאשר נמצא שהם הפרישו חומרים שעיכבו נביטת צמחים אחרים שעלולים היו להתחרות על מקורות מים ומזון. בביולוגיה מבחינים בין אללופתיה לבין תחרות על משאבים. מקרים שבהם עיכוב צמיחה של צמח נגרם על ידי צמח אחר כתוצאה מתחרות על משאבים (אור, חומרי הזנה, מים, מקום) אינם אללופתיה אלא תחרות. ניתן להגדיר את האללופתיה כדוגמה של יחסי גומלין מסוג תחרות הפרעה בין מינים. דוגמה לצמח אללופתי בישראל הוא המין הפולש כנפון זהוב (Verbesina encelioides), המפריש חומרים המונעים נביטת צמחי חולות בסביבתו, ובכך משנה את כל המאזן האקולוגי והופך למין יחיד (או מין דומיננטי). כתוצאה מכך נעלמים גם בעלי החיים שהיו תלויים בצמחייה שנדחקה. צמחים המפרישים חומרים אללופתיים יכולים לסייע לצמצום השימוש בהדברה כימית ולשמש כהדברה ביולוגית נגד מינים מזיקים. ויזל, י' (1974). אקולוגיה – עקרונות ותהליכים, עמ' 34–37. פרבולוצקי, א', ופולק, ג' (2001). אקולוגיה – התאוריה והמציאות הישראלית, עמ' 218–225. Willis, R.J., What is Allelopathy?, Dordrecht: Springer Netherlands, עמ' 1–13, ISBN 978-1-4020-4092-4 (באנגלית) Hans Molisch’ legacy (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמואל בק

האם התכוונתם ל... שמואל בק (צייר) שמואל בק (רב)
הרטה אוברהויזר

הרטה אוברהויזר (בגרמנית: Herta Oberheuser; 15 במאי 1911 – 24 בינואר 1978) הייתה רופאה נאצית ופושעת מלחמה גרמנייה, שהשתתפה בניסויים רפואיים בבני אדם במחנה הריכוז ראוונסבריק בין השנים 1943-1940. בשנת 1937, אוברהויזר קיבלה את תעודת הרפואה שלה עם התמחות ברפואת עור. מעט לאחר מכן היא הצטרפה למפלגה הנאצית כמתמחה, ומאוחר יותר שירתה כרופאה באגודת הנערות הגרמניות. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה היא מונתה לשרת כעוזרת של ד״ר קארל גבהרדט - שהיה אז מנתח בכיר באס אס ורופאו האישי של היינריך הימלר. אוברהויזר פעלה תחת השגחתו של ד״ר קארל גבהרדט, עם קבוצת רופאים נוספים ששמה היה "קבוצת הוהנליכן"(Hohenlychen group). מטרת הניסויים הייתה למצוא טיפולים שיתאימו ללוחמים שחזרו פצועים מהקרבות. 86 נשים פולניות השתתפו בניסויים. הנשים חולקו ל-2 קבוצות ניסוי. בקבוצת ניסוי ראשונה, רצו לבדוק שימוש באנטיביוטיקה מסוג סולפנאמיד כשיטת טיפול בפצעים. היא והצוות שלה פצעו במכוון את הקורבנות וזיהמו את הפצעים באמצעות שימוש בחיידקים ספציפיים והחדרת חפצים שונים כגון זכוכיות, שבבי עץ, נסורת, לכלוך ועוד, על מנת לעורר דלקת וזיהום. במהלך הניסוי הם ניסו לדמות ככל האפשר את פצעי הקרב, ניתחו את הנשים וקשרו את כלי הדם באזורי הגפיים, על מנת לחסום זרימת דם לאזורי הפגיעה. כל זאת על מנת לשחזר את פצעי הקרב שהנפוץ ביותר היה נמק מסוג גנגריאה. בקבוצת ניסוי שנייה, החוקרים רצו לבדוק את יכולת הרגנרציה של העצמות, השרירים והעצבים. במהלך הניסוי הם שברו לקורבנות עצמות, כרתו גפיים וביצעו השתלות עצם מרגל אחת לשנייה. לא התקבלו תוצאות מחקר כלשהן כתוצאה מהניסויים. באותה העת, מחקרים ופרסומים מדעיים קודמים כבר הוכיחו כי שימוש בסולפנאמיד אינו יכול לטפל בפצעים נרחבים ובנמקים מסוג גנגריאה. אוברהויזר הייתה אחראית לטיפול הפוסט אופרטיבי של הקורבנות, אך בפועל לא השגיחה עליהן, לא טיפלה בהן ורק החמירה את הפציעות שלהן. אוברהויזר הייתה האישה היחידה שנתבעה במשפט הרופאים בגרמניה. אוברהויזר הואשמה בביצוע ניסויים רפואיים נתעבים בעלי פוטנציאל קטלני לנחקרים, בנטילת אחראיות והשתתפות בפשעים רפואיים במחנה ראוונסבריק. עדויות סיפרו על כך שכלל לא טיפלה בפצועות לאחר הפרוצדורות שעברו, לא ניתנו להן משככי כאבים, תרופות או משהו להקלה על מצבן. עדות נוספת מאת סטפניה לוקוטה הייתה על כך שאוברהויזר סירבה לתת מים למטופלות, וכשנתנה ערבבה אותם עם חומץ וגרמה להרעלתן. היא נידונה לעשרים שנות מאסר בכלא לנדסברג, שוחררה באפריל 1952 בשל התנהגות טובה, ולאחר מכן הועסקה כרופאת משפחה בגרמניה. היא פוטרה ממקום עבודתה ב-1956, ורישיונה לעסוק ברפואה נשלל ב-1958, בעקבות זיהויה על ידי אחד מקורבנותיה. היא נפטרה בגרמניה בבית אבות בשנת 1978. בנות הלילך מאת מרתה הול קלי. מאנגלית: שאול לוין. כנרת זמורה ביתן, 2020 מדיה וקבצים בנושא הרטה אוברהויזר בוויקישיתוף https://blogs.kent.ac.uk/kentmedhist/tag/herta-oberheuser/ https://historyandtheholocaust.tumblr.com/post/81901974850/experiments-at-ravensbrück-concentration-camp https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/19496525/
ראנד

האם התכוונתם ל... ראנד – מטבע דרום אפריקני קרוגרראנד – מטבע זהב דרום אפריקני, הנפוץ ביותר בעולם בתי ראנד – שכונה בגוש הנחלאות בירושלים דניאל ראנד – דמות בדיונית של גיבור-על מכון ראנד – מכון מחקר אמריקאי אישים: איין ראנד – סופרת ופילוסופית אמריקנית מנחם מנדל ראנד – מייסד שכונת בתי ראנד רובין ראנד – גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית רוז ראנד – פילוסופית ילידת אוסטרו-הונגריה רנד אישים ששמם הפרטי הוא ראנד
פרנצ'סקו רדי

פרנצ'סקו רדי (באיטלקית: Francesco Redi; ‏18 בפברואר 1626 – 1 במרץ 1697) היה חוקר טבע, רופא ומשורר איטלקי. רדי נולד בארצו, בירת נפת ארצו הממוקמת כ-80 ק"מ דרומית-מזרחית לפירנצה. אביו היה רופא פרטי, והוא עודד את בנו ללכת בעקבותיו. רדי למד רפואה בפירנצה ובפיזה, ועם סיום לימודיו ב-1647 הוא התקבל לעבודה אצל משפחת קולונה ברומא, משרה בה החזיק חמש שנים. לאחר מכן עבד בחצרם של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ובנו קוזימו השלישי. רדי הקדיש את חייו לביצוע ניסויים בתחומי המדע הביולוגיה (ראו להלן) והרפואה, ולכתיבת שירים. בין המפורסמים שבשיריו נמנים "Bacco in Toscana" (בכחוס בטוסקנה), ו-"Arianna Inferma". הוא מת בגיל 71 בפיזה. על שמו נקרא מכתש במאדים. ערך מורחב – הניסוי של רדי רדי נודע בעקבות ניסויו המפורסם, שהצליח להפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית אשר ניסה עם צנצנות מאותו הסוג אשר צורת פתיחתן הייתה שונה. התאוריה, שהתבססה על תפיסתו של אריסטו טענה כי יצורים חיים נוצרים באופן ספונטני מחומר שאינו חי, אך לא הועמדה עד אז למבחן ולא נבדקה. רדי החליט להיות הראשון שיבדוק תאוריה זו בניסויו המפורסם משנת 1668, שיש הרואים בו את הניסוי הביולוגי הראשון שעמד באמות מידה מדעיות בשל השימוש בבקרה וכאחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה. רדי, שהיה בעל גישה מחקרית עצמאית ומקורית, הפריך גם את תורת אריסטו בדבר נדידת הצלופחים. הוא היה הראשון שתיאר שלב בהתפתחות הלרוות של העלקות, שלב זה שהוא השלישי בהתפתחות העלקת נקרא על שמו "דרגת הרֶדיה". מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו רדי בוויקישיתוף פרנצ'סקו רדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנצ'סקו רדי, באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית) ביוגרפיה (באנגלית) יונת אשחר, גלילאו, ‏ביולוגיה אלגנטית, באתר "הידען", 17 באפריל 2007 אין קונצנזוס מוחלט בדבר תאריכי הלידה והפטירה של רדי. לפי מקורות אחרים, חי רדי מ-19 בפברואר 1626 עד 1 במרץ 1698 כיום מוסיף המדע לעסוק רק בנישה אחת שלה: בריאה ספונטנית. יונת אשחר, ביולוגיה אלגנטית, 17 באפריל 2007 באתר "הידען".
סמט

האם התכוונתם ל... סמט – נגע מוגלתי בזקיק בשיער, בלועזית פרונקל שם משפחה ממקור גרמני, שפירושו קטיפה: אהרלה סמט – זמר ישראלי-חסידי הרב אלחנן סמט – רב ומורה לתנ"ך גדעון סאמט – עיתונאי ישראלי, מהבכירים שבכותבי הטורים בארץ ולשעבר העורך האחראי של "הארץ" יוסף סמט – עורך תורני ומייסד מכון עוז והדר ומשמש כעורך הראשי של התלמוד בבלי ופרויקטים נוספים במכון. במשך תקופה ארוכה עמד בראש מספר מכוני מחקר תורניים הרב ישראל סמט - רב הגרעין התורני בלוד, וראש תוכנית ראשית במדרשה באוניברסיטת בר-אילן. משה סמט – היסטוריון של היהדות בעת החדשה הרב ד"ר נעם סמט - ראש ישיבת שיח יצחק שבאפרת, וראש החוג לתואר שני בתושב"ע במכללת הרצוג. שמעון סמט – עיתונאי וסופר ישראלי, חבר מערכת העיתון "הארץ", ממייסדי אגודת העיתונאים בתל אביב, יקיר העיר תל אביב-יפו פירושים אחרים: כובע סמט – כובע כובע העשוי לבד קטיפה מפרוות בונים או ארנבות; מגיע תמיד בצבע שחור קוֹ סמט – אי בתאילנד. האי שוכן בקו החוף של מחוז ראיונג במפרץ תאילנד, כ-140 קילומטרים מדרום-מזרח לבירה בנגקוק
הוטרס

הוטרס (Hooters) הוא השם המסחרי של רשת מסעדות הנמצאת בבעלות שתי חברות אמריקאיות: Hooters of America, Incorporated שבסיסה באטלנטה, ג'ורג'יה ו-Hooters, Incorporated שבסיסה בקולומבוס, אוהיו. הרשת פונה לקהל לקוחות גברים, כאשר צוות המלצריות הוא לבוש באופן חושפני. הוטרס מעסיקה גם גברים אך בתפקידים שאינם מלצרותיים כגון טבחים, מארחים, מנהלי משמרת ומנהלים. התפריט כולל המבורגרים, כריכים, סטייקים, מאכלי ים וקינוחים, התמחות המסעדה היא בכנפי עוף. כמעט כל המסעדות מוכרות גם משקאות חריפים. נכון לפברואר 2009, לרשת מעל 435 סניפים בארצות הברית, חלקם בבעלות החברה וחלקם פועלים באמצעות זיכיונות. בסך הכל פתחה הרשת סניפים ב-26 מדינות שונות מלבד ארצות הברית, בהן סינגפור - המדינה הראשונה שנפתח בה סניף מחוץ לארצות הברית. נערת הוטרס (Hooters Girl) היא מלצרית שמעוסקת על ידי רשת המסעדות של הוטרס. אפשר לזהות אותן לפי המדים שלהן: גופייה לבנה עם לוגו הינשוף של הוטרס עליו מקדימה והמכנסונים הכתומים. במקור החולצות היו מכותנה לבנה הקשורה מאחורה כדי להדגיש את החזה שלהן. יופיין של המלצריות נחשב למקדם המכירות העיקרי של הרשת. מלבד ארצות הברית יש להוטרס גם סניפים במדינות הבאות: בחריין, ברזיל, קנדה, יפן, סין, קולומביה, ארגנטינה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, מקסיקו, גואטמלה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, קרואטיה, צ'ילה, אוסטרליה, פנמה, קוסטה ריקה, קוריאה הדרומית, יוון, ונצואלה, ספרד, דרום אפריקה, שווייץ, צ'כיה,סינגפור ותאילנד. בישראל נפתח סניף באזור התעשייה פולג שבנתניה בדצמבר 2007 והוא נסגר אחרי כשנה.} סניף הוטרס במוריסוויל, קליפורניה סועדים בסניף הוטרס, טנסי מליסה פו, נערת לוח השנה של הוטרס נערת הוטרס בסינגפור עובדת במסעדה אתר האינטרנט הרשמי של הוטרס הוטרס, ברשת החברתית פייסבוק הוטרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוטרס, ברשת החברתית אינסטגרם עידו סולומון, צרות בעמק הסיליקון: נסגרה ה"הוטרס" שבה מלצריות בלבוש מינימלי, באתר TheMarker‏, 5 בנובמבר 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מספר ליישרל

מספר ליישרל (באנגלית: Lychrel Number) הוא מספר טבעי שאינו יוצר פלינדרום כאשר מחברים אותו עם היפוך הספרות שלו בבסיס ספירה כלשהו וחוזרים על הפעולה. הפעולה נקראת גם אלגוריתם 196, מפני ש-196 הוא המספר הקטן ביותר החשוד כמספר ליישרל (בבסיס עשרוני). השם ליישרל הומצא על ידי וייד ואן-לנדיגהם (Wade Van Landingham). השם הוא אנגרמה של השם הפרטי של ארוסתו - שריל (Cheryll). תהליך מציאת מספרי ליישרל מתבצע על ידי לקיחת המספר והוספה של מספר שסדר ספרותיו הפוך. למשל, 47+74 = 121, 346+643=989. רוב המספרים יוצרים פלינדרום לאחר מספר איטרציות קטן של התהליך והם לא מספרי ליישרל. כך, למשל, כל המספרים עם ספרה אחת או שתיים (1–99) אינם מספרי ליישרל כאשר 89 הוא המספר עם מספר החזרה על התהליך הארוך ביותר, 24 חזרות. כ-80% מהמספרים עד 10,000 יוצרים פלינדרום לאחר 4 חזרות על התהליך ופחות. כ-90% מהמספרים יוצרים פלינדרום אחרי 7 חזרות. טרם נמצאה הוכחה למציאת מספר ליישרל. לכן, כיום, נעשים חישובים לפסילת מספרים כמספרי ליישרל על ידי מציאת הפלינדרום שנוצר (אם נוצר). כך למשל ל-196 נעשה התהליך מיליוני פעמים עד שהגיעו למספר בעל 300 מיליון ספרות ועדין לא נוצר פלינדרום. גם על מספרי ליישרל אחרים נעשה תהליך ההיפוך וחיבור מיליוני פעמים למציאת פלינדרום. 196 הוא המספר הקטן ביותר כיום שלא ייצר פלינדרום גם אחרי שהגיעו למספר באורך של 300 מיליון ספרות. מספרים שחשודים כמספרי ליישרל: 196, 295, 394, 493, 592, 689, 691, 788, 790, 879, 887, 978, 986, 1495, 1497, 1585, 1587, 1675, 1677, 1765, 1767, 1855, 1857, 1945, 1947, 1997, 2494, 2496, 2584, 2586, 2674, 2676, 2764, 2766, 2854, 2856, 2944, 2946, 2996, 3493, 3495, 3583, 3585, 3673, 3675 מספר דוגמאות למספרים שאינם מספרי ליישרל: 47 יוצר פלינדרום אחרי חזרה אחת: 47+74=121. 58 יוצר פלינדרום אחרי 2 חזרות: 58+85=143, 143+341=484. 95 יוצר פלינדרום אחרי 3 חזרות 95+59=154, 154+451=605, 605+506=1,111. 89 עם 24 חזרות, הוא המספר בעל מספר החזרות הגדול ביותר עד 10,000 שיוצר את הפלינדרום: 8,813,200,023,188. 10,911 יוצר את הפלינדרום 4,668,731,596,684,224,866,951,378,664 אחרי 55 חזרות. 1,186,060,307,891,929,990 יוצר פלינדרום באורך 119 ספרות אחרי 261 חזרות, והוא: 44,562,665,878,976,437,622,437,848,976,653,870,388,884,783,662,598,425,855,963,436,955,852,489,526,638,748,888,307,835,667,984,873,422,673,467,987,856,626,544. המספר נמצא באמצעות האלגוריתם של ג'ייסון דוקט ב-30 בנובמבר 2005. 12,000,700,000,025,339,936,491 יוצר פלינדרום באורך 142 ספרות אחרי 288 חזרות. 6,634,343,445,544,188,178,365,154,497,662,249,922,269,477,578,658,488,045,222,897,505,659,677,887,769,565,057,982,225,408,848,568,757,749,622,299,422,667,944,515,638,718,814,455,443,434,366. המספר נמצא באמצעות האלגוריתם של ג'ייסון דוקט ב-26 באפריל 2019. seed – הוא מספר ליישרל הקטן ביותר שלא נוצר ממספרים אחרים, למשל: 196 (בהנחה שהוא אכן מספר ליישרל, כמובן). kin – מספר ליישרל שאינו seed. למשל 887 הוא מספר ליישרל, אך הוא תוצר של תהליך היפוך וחיבור של 196. מספר ליישרל, באתר MathWorld (באנגלית) סדרת מספרי ליישרל באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים Reversal-Addition Palindrome Test on 89, jasondoucette.com 196 and Other Lychrel Numbers, www.p196.org
זוהר עננים

זוהר עננים היא תופעה אופטית אטמוספירית שבה עננים נראים צבעוניים. ענן זוהר הוא ענן דק המורכב מטיפות מים קטנות בגודל כמעט אחיד. כשהשמש ממוקמת בזווית מסוימת ביחס לענן, הטיפות גורמות לעקיפה של קרני האור המגיעות מהשמש. העקיפה יוצרת תבנית המורכבת מצבעי הקשת. זוהר עננים בשמי קיבוץ ארז ענן זוהר לילי מדיה וקבצים בנושא זוהר עננים בוויקישיתוף Iridescent Clouds באתר Atmospheric Optics ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראדן ויג'אייה

ראדן ויג'אייה (אינדונזית: Raden Wijaya) הידוע גם כקרטרג'סה ג'איארדהנה (מלך בין 1293 ל-1309) היה המייסד והמלך הראשון של ממלכת מג'פהיט באי ג'אווה שבאינדונזיה של ימינו. קיימים מספר מקורות היסטוריים על ייסוד מג'פהיט, כולל הפרטון והנגאראקרטגמה. על פי הפרטון, ספר המלכים המתעד את שליטי ג'אווה, הוא היה בנו של נסיך סינגהסארי. הנגאראקרטגמה מתאר אותו כצאצא של מלך סינגהסארי הראשון, קן ארוק. ב-1289 קובלאי חאן שלח למלך סינגהסארי, קרטנגארה, דרישה לתשלום דמי חסות. המלך סירב לדרישה וגירש את שליחו את קובלאי חאן. באותה תקופה פרץ מרד, במהלכו נהרג המלך, ושר צבאו (ולפי חלק מן הכרוניקות, חתנו) ראדן ויג'אייה נמלט וניסה להקים ממלכה חדשה. ב-1292 פלשו המונגולים לג'אווה, על מנת לנקום על השפלת שליחו על קובלאי חאן. ראדן ויג'אייה ניצל אותם על מנת לחסל את אויביו בממלכה, ולאחר מכן נלחם בהם. ב-1293 נסוגו המונגולים מן האי, לאחר שסבלו ממחלות טרופיות והתפשטות יתר של שטח האימפריה שלהם שגרמה לחוסר יעילות צבאי. ב-10 בנובמבר 1293 הכתיר עצמו ראדן ויג'אייה למלך והקים חצר בטרוולאן (ליד מוג'וקרטו של ימינו). בנו, ג'איאנגרה, ירש את כס המלוכה לאחר מותו ב-1309. מדיה וקבצים בנושא ראדן ויג'אייה בוויקישיתוף
בית יתומים

בית יתומים הוא מוסד חינוכי המיועד לילדים יתומים, או כאלה שאף אחד מהוריהם או קרוביהם אינו מסוגל לטפל בהם. בית היתומים לרוב הוא פנימיה, המשלבת בית ספר עם מגורים. יצירות אמנות שונות מתארות את הווי החיים בבתי היתומים, בהן הספרים "אוליבר טוויסט" ו"אבא ארך רגליים", המחזמר "אנני" וכן סדרות הטלוויזיה הארגנטינאיות "פינת אור ו"קטנטנות". בדרך כלל מוצגים בתי היתומים באור שלילי וכמקום קשה לילדים החוסים בו. עם זאת, קיימים גם בתי יתומים שהדגש בהם הוא על טובת הילדים, כבית היתומים היהודי בפרנקפורט. בבית יתומים זה העניקו לילדים טיפול מיטבי בגוף ובנפש, בחום ובאהבה ודאגו להשכלתם של הילדים. בתי היתומים היו קיימים עוד בימי הביניים. בעבר היה מוסד זה בידיהם של מנזרים. היתומים היו מוקדשים לאל תחת כנפיה של הכנסייה של המנזר, אף אם לא הייתה זו נטייתם הטבעית.[דרושה הבהרה] בית היתומים של יאנוש קורצ'אק על בתי היתומים היהודיים באוקראינה סביב מלחמת רוסיה אוקראינה ד"ר מאירה יעקבא, חיים חדשים וגאולה - אודות בתי היתומים שהקים יוסף בוסל בארץ ישראל בתקופת מלחמת העולם הראשונה. באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח חנני ברייטקופף, הרב פרץ בבכי והבנתי מה זה לגדל יתומים לא שלך | יומן מסע מטלטל, באתר כיכר השבת ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרננדו אסקרטין

פרננדו אסקרטין קוטי (בספרדית: Fernando Escartín Coti; נולד ב-24 בינואר 1968). רוכב אופניים ספרדי (רוכב עבר). הישגו הבולט ביותר היה הגעתו למקום השלישי בדירוג הכללי בטור דה פראנס בשנת 1999 וניצחונו בשלב באותו מרוץ. אסקרטין נולד בביאסקאס שבאראגון. את ראשית הקריירה המקצוענית שלו עשה בקבוצת קלאס-קאחאסטור, אליה הצטרף ב-1990, שם שימש כפועל של רוכב העלית השווייצרי טוני רומינגר. ב-1994 עבר לקבוצת מאפי האיטלקית ושם החל להתבלט. לשיאו הגיע במדי הקבוצה הספרדית קלמה-קוסטה בלנקה, אליה הצטרף ב-1996. ב-1999 הצליח לסיים במקום השלישי בטור דה פראנס, אחרי לאנס ארמסטרונג (שניצחונו זה נפסל ב-2012 בשל שימוש בסמים) ואלכס צילה. בשנתיים האחרונות בהן רכב כמקצוען (2001-2002) השתייך לקבוצת קואסט. אסקרטין נחשב מטפס מעולה והצטיין במיוחד בקטעי ההרים. בקטעי מרוץ נגד השעון נחשב חלש יחסית, עובדה שפגעה במיקומו במרוצי הקטעים הארוכים בהם התמקד. את אסקרטין ייחד סגנון רכיבה כפוף ומתנדנד מצד לצד, דבר שאיפשר לצופים לזהותו בקלות יחסית. החל מנובמבר 2013 משמש אסקרטין כאחד משני המנהלים הטכניים של הוואלטה אספניה, האחראים, בין היתר, על תכנון מסלולי קטעי המרוץ. מדיה וקבצים בנושא פרננדו אסקרטין בוויקישיתוף פרננדו אסקרטין, באתר Cycling Archives פרופיל אישי כרוכב הודעה על פרישת אסקרטין בעיתון הספרדי abc ב-29-10-2002 [1] (ספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין לימון

עין לימון, כנראה שיבוש של השם עין לימור, שגם הוא שיבוש של השם עין אל-עומור (על-שם הכפר ח'ירבת אל-עומור שהיה בסמוך), הוא מעיין שכבה בנחל כסלון שבהרי ירושלים, כקילומטר מערבית לעין ראפה, למרגלות הר צובה. במפת PEF ובמפת המרכז למיפוי ארץ ישראל משנת 1948, המעיין נקרא "עין מחתוש". לפני מלחמת העצמאות שכן במקום כפר, ח'ירבת אל-עומור והבריכה שימשה את תושביו. הכפר שכן על גבעה כ-700 מטר מערבית למעיין. במקום בריכת בטון קטנה ורבועה הממוקמת בתוך חציבה בגודל 18X10 מטרים, שהיוותה ככל הנראה את הבריכה בעבר. הבריכה מקבלת את מימיה דרך נקבה באורך 15 מטרים המובילה אליה את מי הנביעה. תיארוך הנקבה והבריכה הוא מן התקופה הרומית בארץ ישראל. המעיין נמצא על שביל ישראל, ורבים מן המטיילים נוטים לעצור בו לטבילה ולמנוחה (וחלקם גם לנים למרגלותיו). עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36 המעיין וסביבתו - ניתן לראות את הבריכה הנוכחית, ולידה וסביבה את גבולות הבריכה הגדולה, הקדומה יותר. הברכה ותעלת המים המובילה אליה המעיין קטלב מצוי בפריחה מעל המעיין "רוצים לשמור על כבוד המתים, גם של הצד השני". הארץ. נבדק ב-2023-06-18. Walid Khalidi (Editor), وليد الخالدي, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, 1992. (באנגלית) עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36 מדיה וקבצים בנושא עין לימון בוויקישיתוף עין-לימון(הקישור אינו פעיל) באתר מאחורי ההר
פאולו קוסטנזו

פאולו קוסטנזו (באנגלית: Paulo Costanzo, נולד ב-21 בספטמבר 1978) הוא שחקן קנדי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור מייקל טריביאני בקומדיית המצבים "ג'ואי" (2006-2004) של NBC, בשל תפקידו בתור אוון ר. לוסון בסדרת הדרמה "רופא להשכיר" (2016-2009) של רשת USA, ובזכות הופעתו בתור ליאור בון בעונה השנייה של הדרמה הפוליטית "השורד המיועד" (2018-2017) ברשת ABC. הוא נולד בברמפטון, אונטריו שבקנדה, לאב ממוצא איטלקי שעסק באמנות, ולאם, זמרת ומשוררת ממוצא יהודי. בשנות לימודיו בבית הספר היסודי נשברו שתי רגליו בתאונת דרכים. בשנת 1997 שיחק לראשונה בסרט הטלוויזיה האמריקאי "The Don's Analyst" בדמותו הצעירה של ויטו ליאוני, בעוד את דמותו הבוגרת גילם רוברט לוג'יה; הסרט הוקרן בבכורה ברשת Showtime ב-6 בספטמבר 1997. בשנת 1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "מצילים: סיפורי אומץ: שתי משפחות" בתפקיד ג'ייקוב. בשנת 2001 שיחק בסרט המוזיקלי "ג'וזי והפוסיקאטס". ב-2003 שיחק בקומדיית הפשע "הבנק הזה הוא עני". ב-2006 שיחק בסרט "שואפים גבוה". בשנת 2008 שיחק בסרט האימה "היצור" לצידו של שיי ויגהאם. בשנת 2009 שיחק בסרט הילדים "מזל תאומים" (Old Dogs). בשנת 2010 השתתף בסרט הקומדיה של ג'ונתן סובול "המדריך לסידורים אחרונים". בשנת 2015 גילם את דמותו של שאד גראבי בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית "המרחב" בעונתה הראשונה. בשנת 2016 גילם את מנהל ההשקעות ריי הייל במיני-סדרת הפשע "ליל האירוע" מבית רשת HBO, אותה יצרו סטיבן זאיליאן וריצ'רד פרייס על בסיס הסדרה הבריטית "צדק פלילי" ששודרה ב-BBC. בשנים 2017–2018 שיחק בתפקיד מרכזי בעונתה השנייה של סדרת הדרמה הפוליטית "השורד המיועד" ברשת ABC; בתור ליאור בון, יועץ פוליטי והמנהל הפוליטי של הבית הלבן. בשנת 2022 החל לשחק בעונתה השנייה של סדרת המדע-בדיוני "העלאה" של שירות פריים וידאו. מדיה וקבצים בנושא פאולו קוסטנזו בוויקישיתוף פאולו קוסטנזו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאולו קוסטנזו, באתר AllMovie (באנגלית) פאולו קוסטנזו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Paulo Costanzo Prescribes ‘Royal Pains’, Movieweb, ‏2009-07-08 (באנגלית אמריקאית)