laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וידאל אפרים

רבי וידאל אפרים היה מחכמי העיר מיורקה שבספרד במאה ה-14. תלמידו של הר"ן ורבו של הרשב"ץ. נולד בעיר גירונה, ולמד תורה בישיבתו של הר"ן, לצד הריב"ש. שימש כרב בעיר מיורקה, ובהמשך עבר לפאלמה ולימד שם תלמידים. גדול תלמידיו היה הרשב"ץ שמכנהו "מורי הקדוש". מן התואר "הקדוש" יש המסיקים שרבי וידאל אפרים מסר נפשו על קידוש השם בעת גזירות קנ"א. לדעת פרופ' נח עמינח, גם רבי מימון נג'אר ואחיו רבי מרדכי נג'אר, ששימשו כרבנים באלג'יריה, היו ככל הנראה תלמידיו. בשבתו במיורקה הייתה לו מחלוקת עם חכם אחר מהעיר רבי שלמה בן אברהם הצרפתי, והריב"ש - אליו הריצו השנים מכתבי תלונות הדדיים, ניסה ליישב ההדורים ולפשר ביניהם. מתשובת הריב"ש ניכר שחיבב את רבי וידאל, וכותב לו: "מעת ידעתיך והכרתיך - חשקה נפשי בך, והיינו לאחדים, נקשרנו נפש בנפש…". וכן: "לא אדע בשל מי הצער הגדול הזה... אבל שניכם כאחד טובים להרבות האש ולהגדיל המדורה". גם לבעל המריבה השני רבי שלמה הצרפתי כתב הריב"ש: "מרובי תלונותיך על החכם אנוידאל אפרים אני מתפלא, כי הוא מוחזק אתנו בחסיד וכשר ובעל מעשים ובנם של קדושים, ואם אחשוב אינו מחודד בהלכה ולא עוקר הרים, הנה הוא בקי בדינין ובספרי הפסק... אבל לפי הנראה יש בכם דילטורין ומביאי דבה... וראוי לכם ולכמותכם שלא לקבל לשון הרע ובזה יבוטל המחלוקת". בהזדמנות אחרת, כאשר שוחט שבא ממיורקה זילזל בכבוד ר' וידאל, גער בו הריב"ש באמרו "אנחנו מכירים אותו מנעוריו, הולך תמים ופועל צדק ודובר אמת בלבבו". רבי יוסף קארו בספר בית יוסף (אה"ע סימן עז) מביא פסק ממנו: "ומעשה בא ליד ה"ר וידאל אפרים ואמר כי אינם רשאים... ואמר ששאל להר"ן על זה והשיבו כן". אחיו היה כנראה המהנדס והאסטרונום אנבלשם אפרים (גירונדי), שנשא ונתן עם הרשב"ץ בענייני חשבון והנדסה. לעיתים: אפרים וידאל, וכן: וידאל ב"ר אפרים שו"ת התשב"ץ ח"א סימן קסג; ח"ב סימן רנו. אברהם הרשמאן, רבי יצחק בר ששת, עמ' קה. 'קהל קונסטנטין וחכמיו', בתוך: ספר רפאל (מוסד הרב קוק, תש"ס), עמ' שפח. שו"ת הריב"ש סימן שעז שם סימן שעה שם סימן ש"ט שו"ת התשב"ץ סימנים קסג-קסו, קעב. שו"ת התשב"ץ, מהדורת מכון ירושלים, חלק א, מבוא עמ' 21. ראו גם אודות דיונים אלו: יקותיאל גינצבורג, אנבלשם אפרים גירונדי, בתוך: כתבים נבחרים, עמ' 151-168.
סימן דיאקריטי

סִימָן דִּיאַקְרִיטִי או סִימַן הֶבְחֵן הוא סימן אורתוגרפי המתווסף לאותיות כדי לשנות את דרך הגייתן או כדי להדגיש הבדל בין שתי מילים הנכתבות בצורה זהה. מקור המושג במילה היוונית עתיקה – διακριτικός, (בתעתוק לאותיות לטיניות: diakritikos) שמשמעותה "מבדיל", מפועל – διακρίνω – "להבדיל". הסימנים הדיאקריטיים מוספים מעל לאותיות או מתחת לאותיות, לפי המקרה. אך לא כל סימן הניצב מעל או מתחת לאות הוא דיאקריטי; חלק מסימנים אלה, כמו במקרה של הנקודה מעל לאות i, הם חלק מהאות. יש סימנים שבשפות מסוימות מהווים חלק מהאות ובשפות אחרות משמשים כסימנים דיאקריטיים. ישנם סימנים דיאקריטיים הפועלים בצורות שונות בשפות שונות. ( ˙ ) נקודה עילית (Anunaasika) – נקודה מעל לאות ( ¨ ) אומלאוט/טרמה (צֵירֵי עִלִּי) – שתי נקודות מעל לאות ( ¸ ) סֶדִילְיַה (Cedilla) – סימן דמוי האות Z בזעיר אנפין המוצג מתחת לאות ( ˛ ) זנבון (ogonek) ( ° ) טבעת (Kroužek בצ'כית, ring בשפות סקנדינביות) ( ˘ ) ברווה (Breve) – קשתית המתעקלת כלפי מעלה המוצגת מעל לאות ( ˇ ) וי קטן (Caron) – סימן דמוי האות V בזעיר אנפין המוצג מעל לאות ( ˆ ) גג (Circumflex) – וי קטן במהופך, המוצג מעל לאות ( ¯ ) קו עילי (Macron) – קו מאוזן המוצג מעל לאות ( ` ) סימן הטעמה משני (Grave Accent) ( ´ ) סימן הטעמה עילי (Acute Accent) ( ˝ ) סימן הטעמה עילי כפול (Double Acute Accent) – נמצא בשימוש בהונגרית ומוכר גם כ־Hungarian diaeresis ( ̏ ) סימן הטעמה משני כפול ( ῾ ) פסיק עילי ימני (Spiritus Asper) ( ᾿ ) פסיק עילי שמאלי (Spiritus Lenis) (, ) פסיק תחתון (נמצא בשימוש ברומנית) (ראו הסימן מעל לאות O) קרס (Dấu Hỏi) – ייחודי לוייטנאמית ( ~ ) טילדה (Tilde) – גל ( ҃ ) זד שוכב (Titlo) ( ׳ ) גרש (Geresh) – בשימוש בעברית בלבד ( ' ) אפוסטרוף (Apostrophe) ( : ) נקודתיים ( - ) מקף עברית – ראו ניקוד העברית בת ימינו וטעמי המקרא ערבית – מערכת הנקודות הדיאקריטיות נקראת אִעְגַ'אם (إعجام). היא מאפשרת להבחין בין עיצורים שונים בעלי אותיות (גְרַפֶמוֹת) דומות, דוגמת ح, ج ו־خ; ראו אלפבית ערבי קטלאנית – סדיליה, אומלאוט, סימן הטעמה משני (Grave Accent) וסימן הטעמה ראשי כפול רומנית – גג, נקודה עילית, פסיק תחתון, ברווה, וי קטן וייטנאמית – גג, ברווה, וקרן לשינוי הגייה של תנועות; grave accent, acute accent, גל, קרס וחיריק לציון הטון גרמנית – אומלאוט לשינוי הגיית האותיות A, O, U צרפתית – Acute Accent, סימן הטעמה משני (Grave Accent), גגון, אומלאוט לביטוי שתי תנועות עוקבות (למשל, Israël), סדיליה איטלקית – Acute Accent, סימן הטעמה משני (Grave Accent) ספרדית – טילדה, Acute Accent פורטוגזית – Acute Accent, טילדה, סדיליה טורקית – אומלאוט לאותיות o u סדיליה לאותיות c s וברווה לאות g פינית – אומלאוט לאות a אסטונית – טילדה לאות o הונגרית – סימן הטעמה עילי לאותיות a e i o u אומלאוט לאותיות o u ו וסימן הטעמה עילי כפול לאותיות o u אספרנטו – יש שש אותיות עם סימן דיאקריטי (Ĉ, Ĝ, Ĥ, Ĵ וŜ עם גג, וŬ עם ברווה). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. סִימַן הֶבְחֵן במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
מימון נג'אר

רבי מימון נג'אר היה פוסק, דיין ודרשן בעיר קונסטנטין שבאלג'יריה במאה ה-15. חברו של הרשב"ץ. נולד לרבי דוד בעיר מיורקה שבספרד למשפחה שמוצאה מן העיר נג'ארה. מיורקה הייתה אז מרכז תורני חשוב בו התרכזו רבים מחכמי ספרד, והוא ואחיו מרדכי גדלו והתחנכו בעיר, יחד עם חברם הקרוב הרשב"ץ. לדעת פרופ' נח עמינח יש להעריך כי השלושה למדו יחד אצל החכם רבי וידאל אפרים. בעקבות פרעות קנ"א ברח לאלג'יריה, בתחילה לעיר בג'איה, ולבסוף התיישב בקונסטנטין. שם צורף לבית הדין בראשות רבי יוסף בן דוד, ולצד רבי יוסף מניר (תלמיד הריב"ש). בקונסטנטין שימש כמורה הוראה, דיין ודרשן מהולל. בעיר זו התפרסם והייתה לו השפעה נרחבת על כל המדינה. חכמי אלג'יריה הריב"ש, הרשב"ץ ובנו הרשב"ש הכתירוהו בתארים מופלגים. רבי מימון נודע בעיקר מהתכתבויותיו הרבות עם הרשב"ץ שאת דעתו החשיב מאוד. הוא נמלך בו פעמים רבות וכשלושים תשובות בשו"ת התשב"ץ ממוענות אליו. בעיקר נהג להיוועץ עמו על פסקי דין שנתן בעירו קונסטנטין ותשובות ששלח לחכמים בסביבות העיר ובדרום תוניסיה. שאלות אלו עסקו במגוון נושאים: קדושין, גירושין, כתובה, קנסות וחרמות, שטרות, תפילה שבת וטריפות. הרשב"ץ גם הוא העריכו במיוחד, ובתשובותיו מצאנו ביטויים יוצאי דופן ביחס אליו, כמו "כמוהו בכל העם אין נבון וחכם", וכן: "כדאי אתה לסמוך אפילו להתיר את האסור", ועוד. עם זאת לא נמנע מלבקר את דבריו מספר פעמים. בעקבות מאירע מעציב (שאינו ידוע לנו) שפקד את רבי מיימון, ובעקבותיו היה שרוי בצער עמוק, כתב לו הרשב"ש איגרת ניחומים מליצית ועשירה הכתובה בחרוזים, כשכל חרוז מסתיים בהיגוי "קא". האגרת נכתבה בשפה הארמית, והמליצות כולן שזורות בכמאה וחמישים מקורות תלמודיים. פענוח מקורות האגרת העסיק מספר חוקרים, בהם הרב ראובן מרגליות שכתב על כך מאמר בספרו 'פנינים ומרגליות'. חיבר את "קונטרס המנהגות", שלא שרד, והיה כנראה לקט או משא ומתן במנהגי אלג'יריה. פסק שכתב בעניין כשרות גט מעושה הובא בספר בית יוסף, ונפסק להלכה בשולחן ערוך. אחדות מתשובותיו שרדו, ומתוכן הוא מתגלה כבקי בש"ס ובפוסקים: הרי"ף והרא"ש, וכן בעלי החידושים כהרמב"ן, רשב"א, ר"ן ועוד. נח עמינח, 'קהל קונסטנטין וחכמיו', בתוך: ספר רפאל (מוסד הרב קוק, תש"ס), עמודים שפז-שצג. שו"ת התשב"ץ, מהדורת מכון ירושלים, חלק ה', 'על רשב"ץ ובית מדרשו', עמודים 24–26. שמו העברי היה נתן. (השם 'מימון' הוא מערבית, ופירושו: מזל). סדר הדורות חלק א, שנת ה'קנ"א. שו"ת הרשב"ש סימן רנט. 'מליצות בארמית ומקורותיהן', פנינים ומרגליות, עמ' צג-קח. נזכר בשו"ת הרשב"ש סימן שכט. אבן העזר סימן קלד סעיף ה.
ארליק

האם התכוונתם ל... אברהם ארליק – אדריכל ישראלי דוד ארליק – כירורג ישראלי מיילס ארליק – שחקן וזמר קנדי ארליך
פרנץ פון יון

פרנץ פרייהר פון יון (בגרמנית: Franz Freiherr von John;‏ 20 בנובמבר 1815 - 25 במאי 1876) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר שימש כראש המטה הכללי בין 1867-1869 ושוב בין 1874–1876. יון נולד בברוק אן דר לייטה ב-20 בנובמבר 1815. אביו היה קצין בצבא האוסטרי. יון עצמו למד באקדמיה הצבאית התרזיאנית וב-1835 התגייס לצבא האוסטרי בדרגת לויטננט משנה. ב-1845 הוא החל לשרת במטה הכללי. ב-1848 הוא לחם בהצטיינות במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. בעקבות כך הוא זכה בעיטורים צבאיים ובתואר אבירות (פרייהר). ב-1857 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד גדוד, ובמקביל הוענק לו תואר אצולה של ברון. ב-1859 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-4 בדרום טירול. ב-1860 הועבר לתפקיד ראש מטה ארמיית הדרום באיטליה. ב-1866 הוא השתתף במלחמת העצמאות האיטלקית השלישית. הוא התבלט כל כך במהלך קרב קוסטוצה, עד שמפקד ארמיית הדרום הארכידוכס אלברכט העלה אותו לדרגת פלדמרשל-לויטננט, באמצע הקרב. לאחר מכן הוא השתתף במלחמת אוסטריה-פרוסיה. בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 והארגון מחדש של המטכ"ל האוסטרי, הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי. הוא כיהן בתפקיד עד 1869, ואז מונה למפקד הצבאי של גראץ. ב-1874 הוא חזר לתפקיד ראש המטה הכללי וכיהן בו עד פטירתו ב-25 במאי 1876. ב-27 באוקטובר 1849 נישא יון ללאנטוניה מרגרטה קרולינה אדלן פון וייסה (ילידת 27 בספטמבר 1827), בתו של הפרופסור לאסטרונומיה, מקסימיליאן ריטר פון וייסה. אנטוניה מרגרטה נפטרה ב-7 באפריל 1870. ב-24 במאי 1873 הוא נישא לאנה פון אורסיני-רוזנברג. נולדה להם בת אחת. אחד מבניו, פרידריך אלברט, היה לימים ויצה-אדמירל בצי האוסטרו-הונגרי. מדיה וקבצים בנושא פרנץ פון יון בוויקישיתוף פרנץ פון יון באתר פורום אוסטריה Franz Freiherr von John. „Soldat Diplomat Staatsmann“
הבשורה (בוטיצ'לי)

קיימים מספר ציורים בשם "הבשורה" מאת הצייר האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי (1445–1510). האם התכוונתם ל... הבשורה מצ'סטלו – ציור המוצג בגלריית אופיצי בפירנצה הבשורה של סן מרטינו אלה סקלה – פרסקו המוצג בגלריית אופיצי בפירנצה הבשורה (בוטיצ'לי, המט) – ציור המוצג במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק הבשורה (בוטיצ'לי, גלאזגו) – ציור המוצג במוזיאון קלווינגרוב בגלאזגו
Burnin' (שיר של דאפט פאנק)

"Burnin'" הוא שיר אינסטרומנטלי מתוך אלבום הבכורה של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, Homework משנת 1997. זה היה הסינגל הרביעי שיצא מהאלבום. הקליפ הנלווה לשיר בוים על ידי הצלם ובמאי הווידאו הצרפתי סאב ג'אניאק. מאוחר יותר יצא לשיר רמיקס בשם "Extravaganza", שנוצר על ידי הלהקה הקוריאנית BanYa עבור משחק הדאנס Pump It Up. אלמנטים של "Burnin'" שולבו עם השיר "Too Long" באלבום ההופעה החיה של דאפט פאנק Alive 2007. המגזין הבריטי מיוזיק ויק דירג את השיר שלוש מתוך חמש, והוסיף: "גרוב מינימליסטי ומגרד יותר מ-Da Funk או Around the World, הסינגל השלישי של הצמד לוירג'ין הוא בכל זאת פאנקי, והקליפ בסגנון המגדל הלוהט אמור לעזור לחשיפה". הקליפ לשיר "Burnin'" הוא מחווה למפיקי האוס בשיקגו שדאפט פאנק מצאו בהם השראה. סצנת המסיבה בקליפ כוללת את DJ Sneak, רוג'ר סאנצ'ז, דריק קרטר, רוי דייוויס ג'וניור, פול ג'ונסון, רוברט ארמני ודי ג'יי Hyperactive. תומא בנגלטר וגי-מנואל דה הומם-קריסטו מ"דאפט פאנק" מופיעים גם הם בהופעת קמע קצרה בקליפ כאנשים במסיבה, בנגלטר מרכיב משקפי שמש ופאה כהה בעלת שיער ארוך, ואילו דה הומם-קריסטו מופיע בחליפה סגולה, משקפי שמש ופאה בלונדינית. הקליפ צולם בשיקגו תוך שימוש בבניין משרדים ב-Wacker Drive כתפאורה. הסרטון מתחיל עם ילד משחק עם כבאית צעצוע בפרבר בזמן שאביו מבשל סטייק על ברביקיו. הסצנה מתנדנדת מתפאורה זו לסצנת מסיבה בתוך גורד שחקים, שבה אש מתפשטת בזמן שנראה שאף אחד במסיבה לא שם לב. צוות של כבאים מתריע בסופו של דבר בפני הנוכחים על השריפה ומלווה אותם מהבניין. נטען כי הילד והכבאית שלו קשורים איכשהו לחילוץ ופינוי הכבאים בסרטון. מידע על היצירה "Burnin'" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Burnin'" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Burnin'" באתר Discogs סרטון השיר "Burnin'" באתר יוטיוב D.A.F.T. (Video 2000) - IMDb, נבדק ב-2023-09-27 One South Wacker, Chicago, web.archive.org, ‏2007-05-24 ARIA Charts "Daft Punk – Burnin'" "Daft Punk – Burnin'" "Official Singles Chart Top 100" "Daft Punk – Burnin'" "Daft Punk – Burnin'"
ליו קאנג

ליו קאנג או לו קאנג (באנגלית: Liu Kang) הוא דמות גיבור בזיכיון מורטל קומבט שהחל כסדרת משחקי לחימה מבית Midway Games ומאוחר יותר NetherRealm Studios. ליו קאנג הוא הגיבור הטוב הראשי והפרוטגוניסט בסדרה, הלוחם הנבחר של ממלכת כדור הארץ, אלוף מורטל קומבט ומגן הממלכה. הוא הופיע לראשונה במשחק המקורי מורטל קומבט (1992) מ-1992 כנזיר שאולין עם מהלכים מיוחדים שיועדו להיות קלים לביצוע בידי השחקנים. מאז הצגתו, ליו קאנג הופיע כדמות ניתנת למשחק בכל כותרי הסדרה למעט Mortal Kombat: Deadly Alliance מ-2002. ליו קאנג נבחר על ידי לורד ריידן, אל הברק והרעם, כלוחם שייצג את ממלכת כדור הארץ בטורניר המורטל קומבט שייקבע את עתיד הממלכה. במשחק הראשון ליו קאנג מביס את שאנג טסונג ונהפך לאלוף הטורניר. במשחק השני, מורטל קומבט 2, הוא שוב מגן על ממלכת כדור הארץ והפעם מביס את קיסר העולם החיצון, שאו קהאן. בהמשך ליו קאנג נהרג והופך לאל-מת נקמני ששולט בממלכת השאול, אך במורטל קומבט 11 הוא נגאל על ידי ריידן וחוזר כגיבור שמציל פעם נוספת את הממלכה והופך לאל האש. מדיה וקבצים בנושא ליו קאנג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטון פון שנפלד

אנטון מריה אמריך וילהלם פרייהר פון שנפלד (בגרמנית: Anton Maria Emmerich Wilhelm Freiherr von Schönfeld;‏ 3 ביולי 1827 - 7 בינואר 1898) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר שימש כראש המטה הכללי בין 1876–1881. שנפלד נולד בפראג ב-3 ביולי 1827, כבן למשפחת אצולה בוהמית עתיקה. אביו ואחיו שניהם היו קצינים בצבא האוסטרי. ב-1838 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית התרזיאנית בווינר נוישטאדט, וב-1845 החל לשרת בצבא האוסטרו-הונגרי בדרגת לויטננט. ב-1848 הוא השתתף במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. ב-1849 החל לשרת במטה הכללי. ב-1862 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-7 באיטליה. ב-1864 הוא השתתף במלחמת שלזוויג השנייה, ולאחריה מונה למפקד גדוד הרגלים ה-63. ב-1869 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13, והשתתף עמה בדיכוי מרד בדלמטיה. בנובמבר 1875 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לויטננט. ב-4 ביוני 1876 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-1878 הוא הוביל את כיבוש בוסניה והרצגובינה בהתאם לתוצאות קונגרס ברלין. ב-1881 הוא פרש מהתפקיד בעקבות מחלתו של בנו. במשך כמה שנים הוא פיקד על קורפוסים שונים וב-1 בנובמבר 1886 הועלה לדרגת פלדצויגמייסטר ומונה למפקח הכללי של הצבא האוסטרו-הונגרי. הוא נפטר מאי-ספיקת לב ב-7 בינואר 1898. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה השתתף בלווייתו, ו-וילהלם השני, קיסר גרמניה שלח גם הוא נציג מטעמו. ב-26 בפברואר 1851, נישא שנפלד לאנגלייה ג'ורג'ינה לטיטיה מרי אן נוויל (ילידת 9 באפריל 1826). נולדו להם שלושה ילדים. היא נפטרה ב-7 ביוני 1890. ב-8 בינואר 1896 הוא נישא מחדש לצרפתייה אלואיז סלין דה מריון (ילידת 25 ביולי 1854). מדיה וקבצים בנושא אנטון פון שנפלד בוויקישיתוף אנטון פון שנפלד באתר הביוגרפיה הגרמנית אנטון פון שנפלד בלקסיקון הביוגרפי האוסטרי [vienna.com/Musik/Komponisten/Ziehrer/werke.htm אנטון פון שנפלד] באתר Planet-Vienna
SloTop50

SloTop50 הוא ארגון המספק את מצעד המוזיקה הרשמי של סלובניה. ארגון זה הוקם על ידי SAZAS (איט') ב-6 בינואר 2013. מצעד המוזיקה, אשר מתפרסם מדי יום ראשון, מסתמך על נתוני איירפליי של 61 תחנות רדיו בסלובניה. כמו כן, מתפרסמים גם מצעדי מוזיקה חודשיים וסוף שנתיים של מצעד המוזיקה. בנוסף לכך, מתפרסמים על ידי הארגון גם מצעד השירים המקומיים ומצעד שירי חג המולד. מצעד המוזיקה חדל מלהתפרסם ב-20 ביוני 2021. השיר הראשון שהופיע במקום הראשון במצעד היה השיר "Srečno novo leto" של הלהקה הסלובנית, Rok'n'Band (סל'). אתר האינטרנט הרשמי של SloTop50 SloTop50, ברשת החברתית LinkedIn Glasba > SloTop50 aplikacija | Združenje SAZAS, www.sazas.org (ארכיון)
Years & Years (שיר)

"Years & Years" (בעברית: "שנים ושנים"; לעיתים מעוצב כ-"Years And Years") הוא סינגל של הזמר-יוצר האנגלי אולי מארס, אשר מופיע כסינגל השלישי של אלבום האולפן החמישי שלו, 24 Hrs. השיר יצא ב-9 בדצמבר 2016 בהוצאת חברת התקליטים אפיק רקורדס. השיר נכתב על ידי אולי מארס, ויין הקטור וסטיב מק, והופק על ידי סטיב מק. נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-3.5 מיליון פעמים ביוטיוב. מידע על היצירה "Years & Years" באתר Discogs מילות השיר "Years & Years" באתר Genius סרטון השיר "Years & Years" באתר יוטיוב Years & Years, 2016-11-11, ארכיון מ-2023-03-29, נבדק ב-2023-09-27 Olly Murs - Years & Years (Official Video), ארכיון מ-2023-09-27, נבדק ב-2023-09-27
Beyond Forgiveness

Beyond Forgiveness ("לא ניתן למחילה" או "מעבר למה שניתן לסלוח") היא להקת מטאל מארצות הברית המנגנת דת'-דום גותי סימפוני. השירה היא שירת היפה והחיה עם סופרנו אופראי של טליה הויט לצד גראולינג של ריצ'רד מרקוס וגרג ויטוור, הגיטריסטים. הלהקה הוקמה ב-2009 על ידי ריצ'רד מרקוס ששילב בין מטאל גותי סימפוני לדת' מטאל, אליו הצטרפו טליה הויט, זמרת-יוצרת בעלת הכשרה קלאסית שמשמשת גם כמלחינה עבור הלהקה, וגרג ויטוור, הגיטריסט המוביל וזמר בלאק-דת'. ב-2016 יצא ה-EP הראשון שלהם The Ferryman's Shore, שזכה לביקורות טובות והיא הושוותה לטריסטניה ו-Within Temptation בתחילת דרכן (שתיהן להקות מטאל גותי סימפוני אירופאיות חשובות ומפורסמות בסצנת המטאל הגותי והמטאל הסימפוני). ב-2017 הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה The Great Wall וב-2019 את אלבומה השני Live to Tell the Story. גרג ויטוור (Greg Witwer) – גיטרה מובילה, שירת גראולינג ריצ'רד מרקוס (Richard Marcus) – גיטרת קצב, שירת גראולינג טליה הויט (Talia Hoit) – סולנית, שירה נשית מלודית/אופראית, פסנתר, מלחינה שון רוג'רס (Sean Rogers) – תופים, כלי הקשה (2016–היום) קווין מור (Kevin Moore) – גיטרה באס מייקל בולאק (Michael Bulach) – תופים (?–2016) ג'ים לאסל (Jim Lasselle) – גיטרה באס (2018–2021) Your Haunting Eyes - סינגל, 2015 The Ferryman's Shore - מיני אלבום, 2016 Sanctuary - סינגל, 2016 Moment of Truth (Promo) - פרומו, 2017 The Great Wall - אלבום אולפן מלא, 2017 Live to Tell the Story - אלבום אולפן מלא, 2019 אתר האינטרנט הרשמי של Beyond Forgiveness Beyond Forgiveness, באתר בנדקמפ ‏ Beyond_Forgiveness ב-Encyclopedia Metallum Beyond Forgiveness, ברשת החברתית פייסבוק סרטונים בערוץ של Beyond Forgiveness, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנימין אשכנזי

בנימין אשכנזי (1824–1894) היה פילנתרופ יהודי רוסי, מפרנסי קהילת גרודנו. נולד בשנת 1824 לרבי יהושע השל אשכנזי. בנימין אשכנזי השתקע בגרודנו, שם הפך לרוח המובילה בענייני הקהילה. ביוזמתו נבנה בית חולים ומאוחר יותר בית אבות. הממשלה, כהוקרה על שירותיו, העניקה לו ולילדיו אזרחות כבוד. ב-1882 נשלח כציר לכנס הרבנים בסנקט פטרבורג; ובשנת 1883, היה מהנציגים היהודים הבודדים שנכחו באופן רשמי בהכתרתו של אלכסנדר השלישי במוסקבה. ב-1884 מונה ליושב ראש הוועדה לבתי הכלא של ממשלת גרודנו. נפטר בגרודנו בשנת 1894. הרמן רוזנטל (אנ') ומשה ביר, ‏"ASHKENAZI, BENJAMIN", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטה (יוון)

ארטה (ביוונית: Άρτα) היא עיר בצפון-מערב יוון השייכת למחוז אפירוס. היא שוכנת על גבעה בצד גשר האבן העתיק, על נהר הארכטוס (Arachthos) וחולשת עליה מצודה ביזנטית. העיירה העתיקה הוקמה בשנת 625 לפני הספירה, כמושבה קורינתית, בשם הקדום אמבראיקה (Ambracia), ובשנת 1204, בתקופה הצלבנית, ניתן לה השם ארטה. העיר שמשה בתקופה הביזנטית כמרכז המנהלי והמסחרי של המחוז. בשנת 1449 נכבש חלק גדול מחבל אפירוס שכלל גם את ארטה על ידי העות׳מנים אשר שלטו במקום עד שנת 1881 - תחילת מלחמת העצמאות היוונית. באותה שנה, על פי החלטת קונגרס ברלין, סופחה העיר ליוון, יחד עם חלק קטן ממחוז אפירוס. אזור העיר שכלל מספר כפרים נקרא מחוז ארטה, והיא שמשה כעיר הבירה של המחוז. ארטה הייתה העיירה הראשונה שהצטרפה לממלכת יוון לאחר שהשתחררה מעֻלָּם של העות׳מנים. בפאתי העיר גדלים פרדסים של תפוזים וכרמי זיתים, ומצפונה פרוסים כפרים קטנים ששימשו מקומות מסתור לתנועת ההתנגדות הפעילה מאוד בזמן הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. ערך מורחב – קהילת יהודי ארטה היהודים התגוררו בארטה מאז המאה ה-11, תקופת השלטון הביזנטי, והתרכזו סביב בית הכנסת שהיה ידוע בשם "קהילת קודש תושבים". בשנת 1173 ביקר בעיר בנימין מטודלה ומצא בה 100 משפחות יהודיות. הקהילה היהודית בארטה נחשבה במאה ה-16, תקופת האימפריה העות׳מנית, אחת הקהילות החשובות, העשירות והמבוססות שבחבל אפירוס ביוון, ובאימפריה. בתקופה זו הגיעו אליה פליטים מספרד, מסיציליה, מפורטוגל, מקלבריה, מאפוליה, מקמפניה (נאפולי) וכן יהודים מעיירות אחרות השוכנות במחוז אפירוס. במאה ה-17 היגרו רבים מיהודי ארטה ליואנינה ולערים אחרות כדי להקים קהילות רומניוטיות גם שם. מלחמת טורקיה-יוון ערערה את המצב הכלכלי באזור, ולקראת סוף המאה החלה הגירה של יהודים בעיקר לצפון אמריקה. בתחילת המאה ה-20 מנתה ארטה כ-100–200 משפחות יהודיות. בשנת 1920 קיבלה הקהילה הכרה רשמית מממשלת יוון. בשנים אלה נהנו היהודים מחופש דת ומעצמאות כלכלית ואף מונו למועצת העיר. בשנת 1940 חיו בארטה, תחת שלטון הכיבוש האיטלקי, כ-384–400 תושבים יהודים. בספטמבר 1943 נכנסו הגרמנים לארטה, וב-24 במרץ 1944 הגיעה מחלקה של הגסטפו מאגריניון לעיר. רוב היהודים נעצרו, ונשלחו ברכבות למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. מספר צעירים הצליחו להסתתר. לאחר המלחמה שרדו בארטה כ-50 יהודים. 30 שבו לעיירה וכ-20 הצליחו להינצל מאחר שהתחבאו בכפרים השונים באזור. משנת 1959 לא נותרו יהודים בעיר, והקהילה היהודית פורקה באופן רשמי על ידי ממשלת יוון. אתר האינטרנט הרשמי של ארטה מדיה וקבצים בנושא ארטה בוויקישיתוף ארטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתרים נבחרים ביוון: ארטה, באתר החברה הגאוגרפית ארטה - Arta יוון, באתר יוון והאיים Elias Messinas, The Jewish community of Arta, Greece – fables, memories and the Holocaust, The Jerusalem Post, ‏9 נובמבר 2019 (באנגלית) תיאוחאריס וואדיבוליס (Theocharis Vadivoulis), ארטה יוון – Arta, באתר לטייל ביוון - יוון בדרך שלך לאה בורנשטיין-מקובצקי, חיים וחברה בקהילת ארטה במאה השש-עשרה, פעמים, לחקר קהילות ישראל במזרח 45, סתיו תשנ״א, עמ' 155-126‏, JSTOR 23424976 ברכה ריבלין, פנקסי הקהילות: יוון, כרך עשירי, ירושלים: יד ושם, תשנ״ט (1998), עמ' 59. (בעברית) ARTA, greece.com (באנגלית) ארטה - Arta יוון, באתר איי יוון אריה וינברגר, מדי חודש בחודשו, כרך גליון 178, ירושלים: משרד החינוך, האגף לתרבות תורנית, אדר א׳, אדר ב׳-ניסן תשס"ח, עמ' 34-33. (בעברית) Simon Marcus, Arta, Greece, Jewish Virtual Library A Project of Aice (באנגלית) Arta, Jewish Museum of Greece, ‏29 ספטמבר 2017 (באנגלית) פולק יוסף, ארטא (ARTA), באתר ארגון יוצאי יוון
פרידריך פון בק-רז'יקובסקי

פרידריך גראף פון בק-רז'יקובסקי (בגרמנית: Friedrich Graf von Beck-Rzikowsky;‏ 21 במרץ 1830 - 9 בפברואר 1920) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר שימש כראש המטה הכללי בין 1881–1906. נולד ב-21 במרץ 1830 בשם "פרידריך בק", בעיר פרייבורג. אביו קרל יוזף היה פרופסור לכירורגיה ורפואת עיניים. ב-1846 בק התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, והשתתף בדיכוי המרד ההונגרי של 1848. ב-1854 הוא החל לשרת במטה הכללי. ב-1859 הוא נשלח לאיטליה כראש מטה דיוויזיית ריישאך. הוא לחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה בהצטיינות, נפצע קשה, ועוטר באות מסדר כתר הברזל מדרגה שלישית. ב-1861 הוא הועלה לדרגת מאיור, והוענק לו תואר האצולה "ריטר" מאת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. באותה שנה הוא נישא לאנה מריה רז'יקובסקי פון דובז'יץ'. ב-1865 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. הוא הפך ליועץ קרוב של הקיסר, ובמלחמת אוסטריה-פרוסיה נשלח למלא משימות מיוחדות עבורו בחזית. ב-1874 הוא מונה לחבר בגהיימראט (המועצה הפרטית) של הקיסר. ב-1878 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לויטננט ונשלח מטעם הקיסר לבוסניה והרצגובינה (שנכבשו בידי האוסטרים באותה שנה). כמו כן, באותה שנה הוענק לו תואר האצולה "פרייהר". ב-1881 הוא מונה לראש המטה הכללי. הוא כיהן בתפקיד במשך 25 שנים, שבמהלכן ביסס את המטה הכללי ואת מעמדו של הרמטכ"ל כמפקד בפועל של הצבא שכפוף לקיסר בלבד. בשל יחסיו הקרובים עם הקיסר והשפעתו הרבה עליו, הוא נודע בכינוי "סגן הקיסר". ב-1885 הוא הפך לחבר במועצה האימפריאלית, וב-1888 הוא הועלה לדרגת פלדצויגמייסטר. ב-1906 הורעו יחסיו עם הקיסר, והוא פוטר מתפקיד ראש המטה הכללי. כפיצוי, שודרג תואר האצולה שלו ל"גרף". ב-1913 אישר לו הקיסר להוסיף לתואר האצולה שלו את שם משפחתה של אשתו - רז'יקובסקי, וזאת מתוך מטרה לשמור על שם השושלת העתיקה שהיא הייתה היורשת היחידה שלה. הוא נפטר ב-9 בפברואר 1920. מדיה וקבצים בנושא פרידריך פון בק-רז'יקובסקי בוויקישיתוף פרידריך פון בק-רז'יקובסקי באתר פורום אוסטריה פרידריך פון בק-רז'יקובסקי בלקסיקון הביוגרפי האוסטרי פרידריך פון בק-רז'יקובסקי באתר הספרייה הלאומית הגרמנית