laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נורית קורן

נורית קורן (נולדה ב-24 בפברואר 1960) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד, ששימשה יו"ר הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן. קורן (לבית מנצורה) נולדה בשכונת מחניים בירושלים, להורים יוצאי תימן. יש לה ארבעה אחים. אביה היה פועל, נהג משאית ונהג מונית. המשפחה הייתה מסורתית וקורן עצמה למדה בבית ספר חרדי מרשת בית יעקב. בשנת 1971 עברה משפחתה לקריית ארבע, ובתיכון למדה בפנימיית גבעת וושינגטון. בגיל 38 נרשמה ללימודי תואר ראשון במדעי החברה והרוח באוניברסיטה הפתוחה, וסיימה אותם לאחר חמש שנים, בהצטיינות. לאחר מכן סיימה תואר ראשון ושני במשפטים, מטעם הקריה האקדמית אונו ואוניברסיטת בר-אילן בהתאמה וקיבלה רישיון עריכת דין. קורן הייתה מנהלת לשכתו של גלעד ארדן בשנים 2010–2012, בעת כהונתו כשר להגנת הסביבה. הייתה ממייסדות עמותת אחל"ה (איכות חיים לתושבי השרון) ופעילה חברתית למען אוכלוסיות חלשות ואנשים עם מוגבלות.[דרושה הבהרה]. ניסתה לרוץ לכנסת ה-18 וה-19 ברשימת הליכוד אך נבחרה למקום לא ראלי ולא נכנסה לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחרה בשלישית ברשימת הליכוד, הפעם במקום ה-28, המוקצה לנציג מחוז מישור החוף, ונכנסה לכנסת העשרים לאחר שהמפלגה קיבלה 30 מנדטים. לאחר בחירתה לכנסת נבחרה לשמש כסגנית יו"ר הכנסת עד ל-1 ביוני 2016. שימשה כחברת הוועדה לבחירת שופטים וכמו כן כחברה בחמש ועדות כנסת נוספות. קורן פעלה למען הרכב מגוון יותר של בית המשפט העליון בדגש למינוי נשים ומזרחים מהזרם השמרני והימני. בנוסף, קורן הייתה יושבת-ראש הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן וממובילות המאבק בכנסת. כן יזמה יזמה הקמת מאגר גנטי של דנ"א של משפחות ומאומצים בשיתוף פעולה של חברת MyHeritage, ונכון לינואר 2017 המאגר מונה למעלה מ-600 דגימות. בשנת 2017 לאחר הקמת מאגר דגימות ה-DNA, מצא יהודה קנטור את משפחתו. דגימות ה-DNA שלו נמצאו מתאימות לבני משפחה תימנית שדגימותיהם היו אף הן במאגר שהוקם, אם כי בדיעבד נתברר שנמסר לאימוץ על ידי אימו. החל מפברואר 2017 קורן היא יושבת ראש הוועדה הפרלמנטרית המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן מזרח והבלקן. בנוסף קורן כיהנה כיושבת-ראש השדולה למען זכויות אנשים עם מוגבלויות, יושבת-ראש השדולה לקידום העלייה והקליטה של עולים מצרפת, יושבת-ראש השדולה להליכי גבייה הוגנים בהוצאה לפועל. בבחירות לכנסת ה-21 שובצה במקום ה-43 ברשימת הליכוד (לאחר האיחוד עם מפלגת כולנו הוזזה למקום ה-45 בבחירות לכנסת ה-22 ו-23) ולא נכנסה לכנסת. קורן מוקמה במקום ה-44 ברשימת הליכוד לכנסת ה-24 ולא נכנסה לכנסת. בגיל 17 נישאה לאלי קורן, ועברה איתו להתגורר בהרצליה, שם למדה בתיכון הראשונים, עד שפרשה ממנו לאחר שהרתה. גרה בהרצליה עד היום ואם לארבעה ילדים. נורית קורן, באתר הכנסת נורית קורן, באתר כנסת פתוחה שרון יונתן, פוליטיקה בקטנה, אתר לוקאל, 1 בנובמבר 2012 להב הרקוב, Meet the new MK: Nurit Koren, ג'רוזלם פוסט, 30 במרץ 2015 חן מענית, ‏"אני רוצה שבעליון יהיו שופט מזרחי, ערבי-נוצרי, דרוזי ומוסלמי", באתר גלובס, 22 במאי 2016 אריק בנדר, ‏"לא ימין קיצוני": ח"כ נורית קורן מספרת מדוע הגיעה לעצרת למען אלאור אזריה, באתר מעריב אונליין, 21 ביוני 2016 דוד בן בסט מראיין את נורית קורן, "הנבחרים", באתר YouTube, ‏3 בפברואר 2017 "חשיפת חרדים10: איך אחרי 66 שנה החטוף מצא השבוע את משפחתו?". חרדים10. 2017-01-26. נבדק ב-2017-02-08. נדב מולצ'דסקי, דרוש מודל חדש, באתר העין השביעית, 29 בדצמבר 2019 יו"ר הועדה המיוחדת לפרשת היעלמות ילדי תימן מזרח והבלקן, באתר הכנסת
אוגוסט השלישי, מלך פולין

אוגוסט השלישי (הסקסוני), מלך פולין (פולנית: August III Sas;‏17 באוקטובר 1696 – 5 באוקטובר 1763) היה מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא החל מ-30 ביוני 1734, הנסיך הבוחר מסקסוניה החל מ-11 בפברואר 1733 תחת שם פרידריך אוגוסט השני. תוארו המלא בלטינית: Augustus tertius, Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniæ, Russiæ, Prussiæ, Masoviæ, Samogitiæ, Kijoviæ, Volhiniæ, Podoliæ, Podlachiæ, Livoniæ, Smolensciæ, Severiæ, Czerniechoviæque, nec non-hæreditarius dux Saxoniæ et princeps elector. תוארו המלא בעברית: "אוגוסט השלישי, מלך פולין בחסדו של האל, הדוכס הגדול של ליטא, רוסיה, פרוסיה, מזוביה, סמוגיטיה, קייב, ווהלין, פודוליה, פודלסקיה, ליבוניה, סמולנסק, צ'רניהיב והדוכס היורש והנסיך הבוחר של סקסוניה". פרידריך אוגוסט נולד ב-7 באוקטובר 1696 בדרזדן, והיה בנו החוקי היחיד של אוגוסט השני וכריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית, בתם של כריסטיאן ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית וסופיה לואיזה מוירטמברג. פרידריך אוגוסט חונך על ידי אמו כריסטיאנה, שגידלה אותו כפרוטסטנטי. בזמן טיולו ב-1712 בגרמניה, צרפת ואיטליה הוא המיר בסתר את דתו לקתוליות במטרה לרשת את מלכות פולין מאביו. הוא גילה את דבר המרתו ב-1717, מה שגרם לאי שביעות רצון מצד האצולה הפרוטסטנטית בסקסוניה. בשנת 1733 מת אביו אוגוסט השני, מלך פולין, ופרידריך אוגוסט ירש את נסיכות הבוחר מסקסוניה. לעומת זאת בפולין פרצה מלחמת הירושה הפולנית, עקב נסיונותיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת להכתיר שוב את סטניסלאב לשצ'ינסקי למלך פולין. אולם לבסוף הוכתר אוגוסט השלישי למלך פולין, בסיוע האימפריה הרוסית והאימפריה הרומית הקדושה, אשר ניצחו את ממלכת צרפת בשנת 1738. אוגוסט בילה את רוב זמנו בציד, אופרה, ואיסוף יצירות אמנות, וכמעט לא ביקר בפולין. לאחר מותו ב-5 באוקטובר 1763 בנו פרידריך כריסטיאן ירש את תפקידו בתור הנסיך הבוחר מסקסוניה, ואילו את כתר פולין קיבל סטניסלאב פוניאטובסקי, אחרון מלכי פולין והדוכסים הגדולים של ליטא. בשנת 1719 התחתן אוגוסט עם מריה יוזפה מאוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג, ממנה נולדו לו 15 ילדים: פרידריך אוגוסט (1720–1721) יוזף אוגוסט (1721–1728) פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1722–1763) בת (1723) מריה אמליה מסקסוניה (1724–1760), התחתנה עם קרלוס השלישי, מלך ספרד מריה מרגרטה (1727–1734) מריה אנה סופיה מסקסוניה (1728–1797), התחתנה עם מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה (1730–1806) מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1731–1767), התחתנה עם לואי פרדיננד, דופן צרפת קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד (1733–1796) מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה (1735–1782) מריה אליזבת, נסיכת סקסוניה (1736–1818) אלברט קזימיר, דוכס טשן (1738–1822) קלמנס ונצלאוס, נסיך סקסוניה (1739–1812) מריה קוניגונדה מסקסוניה (1740–1826) מדיה וקבצים בנושא אוגוסט השלישי, מלך פולין בוויקישיתוף אוגוסט השלישי, מלך פולין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוגוסט השלישי, מלך פולין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Flathe, Heinrich Theodor (1878), "Friedrich August II., Kurfürst von Sachsen", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German) (Leipzig: Duncker & Humblot) 7: 784–86. Staszewski, Jacek (1996), August III. Kurfürst von Sachsen und König von Polen (in German), Berlin: Akademie-Verlag.
קוזיאטין

קוזיאטין (באוקראינית: Козятин) היא עיר במחוז ויניצה אוקראינה. העיר הוקמה כמושבם של סוללי מסילת הרכבת באמצע השני של המאה ה-19. ב-1905 פועלי הרכבת המקומיים לקחו חלק פעיל במהפכת 1905, ודוכאו קשות על ידי המשטרה הרוסית. בין 15 ביולי 1943 ל-28 בדצמבר 1943 הייתה קוזיאטין תחת כיבוש גרמני. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,650 יהודים, ובתקופה הסובייטית פעלו בה קולחוז יהודי, מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. רבים מיהודי העיר עבדו בסדנאות הרכבת בעיר ובמפעלי התעשייה שהוקמו בה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, רצחו בה אלו בו ביום 385 יהודים. כעבור מספר שבועות רוכזו יהודי העיר שלא הספיקו להימלט ממנה בגטו בן שלושה רחובות שהוקם בה, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה. ב-4 ביוני 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים ואוקראינים, והעבירו את למעלה מ-500 יושביו למחנה שבויים סמוך, תוך ירי במנסים להימלט. למעט כ-30 יהודים שעברו סלקציה, נרצחו כל היהודים בבורות ירי ליד הכפר טלימונובקה. יתר היהודים נרצחו בדצמבר 1942, תוך מצוד אחר יהודים נוספים מהעיר שהסתתרו בה ויהודים מהעיר סמהורודוק. רוסיה קרסנוגורסק, רוסיה פולין ליז'נסק, פולין לטביה צסיס, לטביה מדיה וקבצים בנושא קוזיאטין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוזיאטין קזטין (Kazatin), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם קזטין במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, קזטין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1534–1535), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
The Desired Effect

The Desired Effect הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי ברנדון פלאוורס, סולן להקת הקילרס, כאמן יחיד. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2015. האלבום הוקלט ב-Battle Born Studios שבנבדה, והופק על ידי אריאל רכטשיד ופלאוורס. האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה לאחר שמכר 31,077 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו, והיה לאלבום הסולו השני של פלאוורס שהגיע לפסגת מצעד זה. Can't Deny My Love - יצא לאור ב-23 במרץ 2015 כסינגל הראשון מהאלבום. לפני הוצאתו פרסם פלאוורס מספר קטעים מהקליפ לשיר, המבוסס על הסיפור "גודמן בראון הצעיר" של נתניאל הות'ורן. Still Want You - יצא לאור ב-13 באפריל 2015 כסינגל השני מהאלבום. השיר זכה לביקורות חיוביות, בין היתר על ידי המגזין "בילבורד" שתיאר אותו כ"שיר מדהים", ו-Stereogum, שם תואר השיר כהמשך "התחייה היצירתית שסולן הקילרס חווה באלבומו החדש, The Desired Effect". Lonely Town - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-27 באפריל 2015. האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ב-Metacritic קיבל האלבום ציון ממוצע של 76 מתוך 100, בהסתמך על 23 ביקורות. מאט ייטס מהמגזין Q תיאר את האלבום כ"בדיוק מה שאלבום פופ מעולה צריך להיות". ניל מקורמיק מהטלגרף כינה אותו "סט של פופ-רוק מושחז בצורה מושלמת ממורק עם מקהלות עצומות" וכתב כי "כל רצועה באלבום מציעה תערובת חכמה של מילים נמרצים והוקים קליטים". מארק בומונט מ-NME כתב כי "The Desired Effect הוא אוסף מרשים באופן עקבי". מידע על האלבום The Desired Effect באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Desired Effect באתר AllMusic האלבום The Desired Effect באתר Discogs Brandon Flowers' album has The Desired Effect on the Official Albums Chart, פורסם באתר המצעד הבריטי ב-24 במאי 2015 See Evan Rachel Wood Bewitch Brandon Flowers in 'Can't Deny My Love' Video, פורסם ברולינג סטון ב-30 במרץ 2015 The Desired Effect באתר Metacritic Brandon Flowers - 'The Desired Effect' באתר NME Neil Mccormick, ‏Brandon Flowers, The Desired Effect, review: 'perfectly honed pop-rock', The Telegraph, 9 May 2015 מידע על The Desired Effect, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על The Desired Effect, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על The Desired Effect, באתר המצעד הגרמני מידע על The Desired Effect, באתר המצעד הנורווגי מידע על The Desired Effect, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על The Desired Effect, באתר המצעד הספרדי
Bush

Bush הוא אלבום האולפן ה-13 של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום, שהופק על ידי פארל ויליאמס, יצא לאור ב-12 במאי 2015. ב-28 באוגוסט 2014 פורסמה הצצה לשיר עליו עבדו סנופ דוג ופארל ויליאמס יחד. חודש לאחר מכן, הודיע סנופ דוג בחשבון האינסטגרם כי הוא עובד על אלבום חדש עם ויליאמס. אלבום זה הוא אלבום ההיפ הופ הראשון של סנופ דוג מאז "Doggumentary", שיצא לאור ב-29 במרץ 2011. בינואר 2015, במהלך תערוכת ה-CES בלאס וגאס, הכריז סנופ דוג על שם האלבום, "Bush", ועל הסינגל הראשון ממנו, "Peaches N Cream". Peaches N Cream - יצא לאור ב-10 במרץ 2015 כסינגל הראשון מהאלבום. בשיר משתתף הזמר צ'ארלי וילסון. אתר האינטרנט הרשמי של Bush (באנגלית) Bush, ברשת החברתית אינסטגרם מידע על האלבום Bush באתר MusicBrainz מידע על האלבום Bush באתר AllMusic נועה הרשקוביץ‏, האלבום החדש של סנופ דוג לא מבריק כמו קודמיו אבל ישמח את חובבי הפאנק, באתר וואלה, 26 במאי 2015 Snoop Dogg Announces New Album ‘Bush’ with Pharrell סער גמזו, החדש של סנופ, באתר ישראל היום, 10 במרץ 2015
אחוזת בית - דיור מוגן

אחוזת בית רעננה (דיור מוגן) היא אחד מבתי הדיור המוגן הראשונים בישראל. הוא נוסד ב-1993 ברעננה, על ידי פרופ' יוסף לוי, יוחאי שניידר ויוסף שלגי. אחוזת בית ממוקמת ברחוב אחוזה 269 בסמוך לפארק רעננה. הפרויקט כולל גם מרכז מסחרי. יוזם הקמת בית הדיור המוגן בשטח שדות התותים במערב רעננה, היה פרופ' יוסף לוי, רופא בכיר ומנהל מחלקה בבית החולים השרון; הוא הקים אותו ב-1993 בשיתוף עם יוחאי שניידר ויוסף שלגי מחברת "מליבו ישראל" בע"מ (כיום: אחוזת בית רעננה - דיור מוגן בע"מ). לוי שימש כמנהל הרפואי הראשון של הבית, עד לפרישתו. הפרויקט כולל כיום כ-340 יחידות דיור, בגדלים שונים (מדירות סטודיו ועד דירות גן ופנטהאוז). באחוזת בית קיים רצף טיפולי גם לדיירים שעם השנים חלה ירידה במידת עצמאותם. בנוסף לדיור המוגן, קיים בה מתחם של דיור תומך, וכן אגף סיעודי הפועל ברישיון משרד הבריאות ובו מחלקה סיעודית ומחלקה לתשושי נפש. באחוזת בית כ-150 עובדים. המנהל הרפואי הוא פרופ' אברהם אדונסקי, מנהל המערך הגריאטרי בבית החולים שיבא (תל השומר). מנהלת הבית היא איריס כהן. אחוזת בית נכנסה אל הבורסה לניירות ערך בתל אביב וביצעה בחודש דצמבר 2014 הנפקה של איגרות חוב בשווי של כ-200 מיליון ₪. אתר האינטרנט הרשמי של אחוזת בית - דיור מוגן
גביע דייוויס 1998

גביע דייוויס 1998 הייתה התחרות ה-87 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 131 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת שוודיה לבין נבחרת איטליה במילאנו. הוא הסתיים עם התוצאה 1:4 לטובת שוודיה שניצחה בתחרות בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-7 בסך הכול. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: אוסטרליה, ברזיל, צ'כיה, הולנד, רוסיה וסלובקיה נותרו בבית העליון צרפת ובריטניה עלו לבית העליון הודו, ודרום אפריקה ירדו לבתים האזוריים בתחרות שנת 1998, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת אוסטריה. בעקבות ניצחון זה נבחרת ישראל עלתה למשחק נגד נבחרת צרפת על עליה לבית העליון. הנבחרת הפסידה במשחק ונותרה בבית אירופה. אתר התחרות
האריה, המכשפה וארון הבגדים

האריה, המכשפה וארון הבגדים הוא ספר ילדים, הראשון שנכתב בסדרת הספרים "דברי ימי נרניה", מאת הסופר קלייב סטייפלס לואיס. הספר, המשתייך לסוגת הפנטזיה, נכתב בשנת 1950. מבחינה כרונולוגית, הספר משתבץ שני בסדרה, לאחר "אחיינו של הקוסם". זהו הספר המפורסם ביותר בסדרה. הספר תורגם לעברית לראשונה בשנת 1961 על ידי שושנה וידל בהוצאת "מחברות לספרות", ולאחר מכן תורגם על ידי נורית גולן בהוצאת "זמורה-ביתן" (ספרי מרגנית). הספר מעוטר באיורים המקוריים מאת פולין ביינס. חלק מספרי הסדרה יצאו במהדורה מנוקדת. הספר עובד לטלוויזיה, לרדיו, לקולנוע והומחז. בשנת 2005 יצא לאקרנים בהפקת חברת וולט דיסני סרט על פי הספר, בתיאום עם נושא הספר. פיטר, סוזן, אדמונד ולוסי עוברים להתגורר באחוזה כפרית בזמן ההפצצות הגרמניות על לונדון בימי מלחמת העולם השנייה. במהלך שיטוטיהם בביתו של הפרופסור (דיגורי), הם מוצאים מעבר דרך ארון בגדים אל עולם אחר, עולם בו יש קסם, יצורים מיתולוגיים (כגון פאונים, נימפות, קנטאורים וענקים) וחיות מדברות. בעולם שורר חורף נצחי בהשפעתה של מכשפה, וחג המולד אף פעם לא מגיע. האחים מגלים כי נועד להם תפקיד מרכזי בהיסטוריה של נרניה, לפי אגדותיה, המספרות על שני בני אדם ושתי בנות חווה - שיגרשו את המכשפה וימלכו על נרניה שנים רבות, בטירת קייר פרבל, שם מחכים עבורם ארבעה כיסאות מלכות. הסיפור מציג את מערכת היחסים המורכבת בין ארבעת האחים, ובין היתר את השפעתם של יחסי אחים קלוקלים על תפקודם, וכן מספר מקבילות לסיפורי הברית החדשה. בתחילת הספר אדמונד מעדיף את התענוג באכילת רחת לוקום של המלכה הלבנה בתמורה ל"מכירת" אחיו ואחיותיו. המקבילה הנוצרית של סיפור זה הוא מכירת ישו על ידי יהודה איש קריות לרומאים בתמורה לשלושים שקלי כסף. בנוסף, ניתן להקביל את רדיפת המלכה הלבנה אחר האחים בנרניה לסיפור של טבח החפים מפשע ובכך בעצם להקביל את המלכה הלבנה להורדוס. אסלן, האריה, הוא הגואל, בנו של האל, אשר נעדר לפרקי זמן ממושכים מנרניה. בהיעדרו, הולכת ונחלשת אמונתם של בני עמו באסלן, בקיומו ובכוחו. אסלן מקריב עצמו ונעקד על שולחן האבן (המקביל לצלב), על מנת לגאול ממוות את הנער אדמונד. בכך הוא שובר את הכישוף ולאחר מכן קם לתחייה, ועוזב שוב לאחר השלמת משימתו. דבר זה מקביל למעשהו של ישו על-פי המסורת הנוצרית, שהוקרב על הצלב כדי לתת לבני-האדם הזדמנות להיגאל מן החטא הקדמון של אדם וחווה באמצעות טבילה ואמונה בו, ולאחר-מכן קם לתחייה. כאשר הוא מחליט להפגין את כוחו, שאגתו מזכירה גם לאלו ששכחוהו כי הוא האל האמיתי. הוא בוחן כליות ולב, ולא ניתן לשקר לו. כמו ישו, אשר לפי הנצרות בכוחו לרפא חולים כבמעשה נס, גם אסלן עושה ניסים - נשיפתו משיבה לחיים את היצורים שהמכשפה הפכה לפסלי אבן. לאחר הריגתו של אסלן על שולחן האבן, לוסי וסוזן נשארות כדי לבכות על גופתו. בברית החדשה, מריה אם ישו ומריה מגדלנה נשארות כדי להוריד את גופת הצלוב ולבכות עליו. כמו כן, עולה בסיפור מסר ברור אודות סגירת ארון מבפנים והטיפשיות שבדבר. אלגוריות נוצריות בספר - אדמונד כיהודה איש קריות ארון הבגדים כאלגוריה נוצרית האריה, המכשפה וארון הבגדים, באתר OCLC (באנגלית) האריה, המכשפה וארון הבגדים, במדריך הרפתקה לספרי נוער
עבדאללה אבו מערוף

עבדאללה אבו מערוף (בערבית: عبد الله أبو معروف; נולד ב-30 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת העשרים בסיעת הרשימה המשותפת מטעם מפלגת חד"ש. רופא במקצועו. ד"ר עבדאללה אבו מערוף נולד ביישוב הדרוזי ירכא בגליל. אבו מערוף נמנה עם ראשוני סרבני המצפון בעדה הדרוזית. למד רפואה בלנינגרד (כיום סנט פטרסבורג) שבברית המועצות באמצעות מלגה שקיבל מהמפלגה הקומוניסטית הישראלית וקיבל רישיון כללי לעיסוק ברפואה בישראל ב-1988, סיים התמחות באורולוגיה, וקיבל דוקטורט במדעים ופילוסופיה PhD בלנינגרד. נמנה עם מנהיגי ועד היוזמה הדרוזי. הוא פעיל בארגון רופאים לזכויות אדם. עובד בבית חולים כרמל ובשירותי בריאות כללית כרופא משפחה בירכא ואורולוג במרפאה המקצועית בעיר נהריה. אבו מערוף התמודד במסגרת מפלגת חד"ש בבחירות לכנסות ה-17, ה-18 וה-19, אך לא נבחר בהן לכנסת עקב הצבתו במיקום לא ריאלי. בבחירות לכנסת ה-20, במסגרת התמודדות מטעם חד"ש ברשימה המשותפת, הוצב במקום ה-13 ונבחר לכנסת. מייצג גם את ועד היוזמה הדרוזי. ב-9 באוגוסט 2017 הגיש את התפטרותו מן הכנסת, במסגרת הסכם רוטציה, במקומו נכנס סעיד אלחרומי מרע"ם. אבו מערוף נשוי לג׳וליה, ומתגורר בירכא. עבדאללה אבו מערוף, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) עבדאללה אבו מערוף, באתר כנסת פתוחה עבדאללה אבו מערוף באתר האינטרנט של חד"ש אתר משרד הבריאות ח"כ עבדאללה אבו מערוף: מדוע עזבתי את המרפאה ובאתי לכנסת?, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 25 במאי 2015 עבדאללה אבו מערוף באתר הכנסת, נצפה ב-5 בפברואר 2017 ח"כ עבדאללה אבו מערוף מהרשימה המשותפת התפטר מהכנסת, באתר ynet, 9 באוגוסט 2017
הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו

הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו היה פיגוע ירי ומיקוח שהתרחש ב-18 במרץ 2015 במוזיאון הלאומי בארדו בתוניס בירת תוניסיה. הפיגוע תואר כאחת המתקפות החמורות בתוניס בעתות שלום, והחמור ביותר מאז פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה בו נהרגו 21 בני אדם. קבוצת טרוריסטים חמושים ברובי קלשניקוב ורימוני יד תקפה את מתחם המוזיאון הלאומי בארדו בתוניס, בסביבות השעה 12:30 לפי השעון המקומי, ירתה ופגעה במספר בני אדם ותפסה בני ערובה. התיירים הותקפו בעת רדתם מאוטובוס כדי לבקר במוזיאון, עשרות תיירים ששרדו את הירי מחוץ למוזיאון רצו פנימה כדי לתפוס בו מחסה, אך התוקפים רצו בעקבותיהם ולקחו אותם כבני ערובה בתוך המתחם. כוחות הביטחון התוניסאיים צרו כשלוש שעות על המתחם ובסופן פרצו פנימה והשתלטו על חלק מהחוטפים. במתקפה נהרגו 22 בני אדם רובם תיירים אירופים ונפצעו עשרות. שניים מהמחבלים נהרגו במהלך פריצת כוחות הביטחון, אך חלקם נמלטו ולפי דיווחי המשטרה התנהל מרדף אחרי שני מחבלים נוספים. במהלך האירוע הופסקה פעילות הפרלמנט התוניסאי השוכן בבניין סמוך למתחם המוזיאון הלאומי. ב-29 במרץ, 11 ימים לאחר הפיגוע, נערכה ברחובות תוניס הפגנת מחאה המונית שקראה "העולם הוא בארדו" (العالم باردو). בראש ההפגנה, שהחלה בעיר העתיקה והסתיימה במוזיאון בארדו, עמד נשיא המדינה דאז, אל-באג'י א-סבסי, שלווה בראשי מדינות, בהן אלג'יריה, הרשות הפלסטינית, צרפת, איטליה ופולין. לאחר הפיגוע במוזיאון, בוצעו פיגועים נוספים במדינה, ביניהם הפיגוע בסוסה ופיגוע התאבדות באוטובוס בתוניס. ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגועים אלה. מדיה וקבצים בנושא הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו בוויקישיתוף רועי קייס ורויטרס, טרור במוזיאון בתוניסיה: 17 תיירים נהרגו, באתר ynet, 18 במרץ 2015 סוכנות הידיעות, טרור בתוניסיה: התחבאו מהמחבלים במוזיאון, באתר ynet, 19 במרץ 2015
פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה

פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה היה פיגוע טרור שבוצע ב-11 באפריל 2002 באמצעות משאית תופת שהתפוצצה בחזית בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה. בפיגוע נהרגו 21 בני אדם. היה זה הפיגוע השני בבית הכנסת לאחר שבמהלך חג שמיני עצרת (שמחת תורה) תשמ"ו (1985), פתח אחד השוטרים שהיו מופקדים על ביטחון המקום באש על המבקרים, ורצח שלושה מהם. מחבל בשם ניזאר בן מחמד נאסר נוואר, יליד 1978, הסיע משאית עמוסה בבלוני גז וחומרי נפץ, פרץ את מחסומי הביטחון שלפני בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה, והתפוצץ בחזית בית הכנסת. בפיגוע נרצחו 21 בני אדם, מהם: שלושה מקומיים, 14 תיירים מגרמניה ושני תיירים מצרפת ויותר מ-30 נפצעו. למרות שבשעות הראשונות שלאחר האירוע הייתה הנחת המשטרה המקומית הרשמית כי מדובר בתאונה, התברר בחקירת המקרה כי מדובר בפיגוע תופת מכוון. בהמשך חקירה נתגלה כי עמדו מאחרי הפיגוע מוסלמים קיצוניים שהיו קשורים לאל-קאעידה. במרץ 2003 נעצרו בספרד חמישה בני אדם בחשד לשותפות במימון הפיגוע. באפריל אותה שנה נעצר בפריז לאחר מאמץ מודיעיני משותף של ממשלות באירופה, אזרח גרמני ממוצא פולני שהתאסלם, בשם מישל גנסארסקי, בחשד למעורבות בפיגוע, הוא נכלא והועמד לדין ובפברואר 2009 נידון ל-18 שנות מאסר. דיאנה בחור ויגאל צור, פיצוץ ליד בית כנסת בטוניסיה, באתר ynet, 11 באפריל 2002 Al-Qaeda claims Tunisia attack, ‏BBC‏, 23 ביוני 2002 פיגוע סמוך לבית כנסת באי ג'רבה בדרום תוניסיה - חמישה נהרגו ו-20 נפצעו, באתר גלובס, 11 באפריל 2002 שר הפנים הגרמני ידון בפיצוי קורבנות ג'רבה, באתר הארץ, 22 באפריל 2002 דניאל סובלמן, תוניסיה: הפיצוץ בבית הכנסת - "תאונה", באתר הארץ, 12 באפריל 2002 דניאל בן סימון, בישראל סבורים: הפיצוץ בבית כנסת בתוניסיה - פיגוע, באתר הארץ, 12 באפריל 2002 יוסי מלמן, הפיגוע בתוניסיה: נמצא קשר לאל-קאעדה, באתר הארץ, 21 באפריל 2002 BBC, Two jailed over Tunisia bombing, February 5, 2009
ולנטין שטוקר

ולנטין שטוקר (בגרמנית: Valentin Stocker; נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בפ.צ. בזל בעמדת הקשר שמאלי. שטוקר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קרינז. בינואר 2006 עבר בפ.צ. בזל ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון. ב-27 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–1 נגד תון במסגרת הגביע השווייצרי. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה שוב נגד תון. ב-16 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–4 נגד פ.צ. סיון. ב-12 באפריל 2008 חתם על חוזה מקצועי במדי הקבוצה, לאחר שסיים את עונת 2007/2008 עם 3 שערים ב-10 משחקים. בעונת 2009/2010 היה שותף לזכייה של בזל בדאבל עם 12 שערים ב-31 משחקים. בגמר הגביע עצמו הוא הבקיע צמד בניצחון 0–6 נגד לוזאן ספורט. ב-23 באפריל 2011 נפצע ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים. ב-3 בדצמבר 2011 חזר למגרשים ובאותו יום אף האריך את חוזהו במועדון עד יוני 2016. בעונת 2012/2013 הוא היה שותף להישג השיא של המועדון במפעלים האירופים, חצי גמר הליגה האירופית בו נעצרה על ידי צ'לסי. ב-18 במאי 2014, חתם בהרטה ברלין תמורת 5 מיליון אירו. ב-10 בינואר 2018 חזר שטוקר לפ.צ. בזל וחתם לשלוש שנים וחצי. סטוקר שיחק בכל נבחרות הנוער של שווייץ. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד קפריסין בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, המשחק נגמר בניצחון 1–4 לטובת שווייץ. שטוקר השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014. פ.צ. בזל אליפות שווייץ: 2007/2008, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014 הגביע השווייצרי: 2007/2008, 2009/2010, 2011/2012 יורנקאפ: 2008, 2013 אישיים השחקן הצעיר של העונה בשווייץ: 2008/2009 מדיה וקבצים בנושא ולנטין שטוקר בוויקישיתוף ולנטין שטוקר, באתר Transfermarkt ולנטין שטוקר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ולנטין שטוקר, באתר Soccerway ולנטין שטוקר, באתר WorldFootball.net ולנטין שטוקר, באתר National Football Teams ולנטין שטוקר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
טלריק

טלריק (באנגלית: Telerik,‏ בולגרית: Телерик АД) היא חברה בולגרית המציעה כלי תוכנה המסייעים למפתחי אפליקציות לרשת, למכשירים ניידים ולמחשבים שולחניים. בנוסף החברה מפתחת כלים לפיתוח תוכנה חוצה-פלטפורמות. החברה נוסדה בשנת 2002 עם התמקדות בטכנולוגיית .NET אך מאז הוסיפה מגוון טכנולוגיות לשירותיה. באוקטובר 2014 הודיעה "Progress Software" על רכישת טלריק. העסקה יצאה לפועל באוקטובר 2014, כאשר סכום הרכישה היה מעל 262 מיליון דולר. 2008 רכישת Vanatec GmbH, ספקית ORM גרמנית 2010 מיזוג עם ArtOfTest האמריקאית רכישת TeamPulse הקנדית בשיתוף עם Imaginet 2012 רכישת כלי הניתוח לרשתות Fiddler 2013 רכישת EQATEC Analytics הדנית אתר האינטרנט הרשמי של טלריק (באנגלית) טלריק, ברשת החברתית פייסבוק טלריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טלריק, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.