laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אום אל-קיוין

אום אל-קיוין (בערבית: أمّ القيوين) היא אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות במפרץ הפרסי. שטח האמירות הוא כ-750 קמ"ר ובשנת 2003 חיו בה כ-62,000 תושבים. בסביבת אום אל-קיוין נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מהאלף ה-5 לפנה"ס והצביעו באופן חד משמעי על קשר עם מסופוטמיה. באלף ה-3 לפנה"ס כבר התפתחה תעשיית קדרות מקומית. בתקופת הברונזה התיישבו שבטי נוודים באזור. שבטים אלו פיתחו תעשיית מתכת מקומית משגשגת. בתקופה זו האקלים כנראה היה מעט יותר נוח, ובכך התפתחה גם חקלאות מקומית. אום אל-קיוין נוסדה בשנת 1775 על ידי השייח' מאג'יד אל-מועלא, ראש שבט אל-מועלא, והיא מצויה מאז תחת שלטון צאצאיו. במטרה למנוע את סיפוחה לאימפריה העות'מאנית, ב-8 בינואר 1820 חתם השייח' עבדאללה הראשון על אמנה עם הממלכה המאוחדת שהפכה את שטחה למדינת חסות של בריטניה. בשנת 1971 הצטרפה אום אל-קיוין, בהנהגת השייח' אחמד השני, אל איחוד האמירויות הערביות. ערך זה הוא קצרמר בנושא איחוד האמירויות הערביות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבטרוס צ'טהאם

אלבטרוס צ'טהאם (שם מדעי: Thalassarche eremita) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים. הוא צבוע בשחור ובלבן. אתר הקינון היחידי שלו הוא אזור סלעי גדול העונה לשם "הפירמידה", שנמצא באיי צ'טהאם, ניו זילנד. לעיתים הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס לבן-הכיפה. אוכלוסייתו הכוללת די יציבה, וגודלה נאמד בכ-11,000 פרטים בלבד. אורכו כ-90 סנטימטרים לערך. הוא ניזון בעיקר מדיונונים ומדגים. מדיה וקבצים בנושא אלבטרוס צ'טהאם בוויקישיתוף אלבטרוס צ'טהאם, באתר ITIS (באנגלית) אלבטרוס צ'טהאם, באתר NCBI (באנגלית) אלבטרוס צ'טהאם, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אלבטרוס צ'טהאם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלבטרוס צ'טהאם, באתר GBIF (באנגלית) אלבטרוס צ'טהאם באתר BirdLife International אלבטרוס צ'טהאם באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלבטרוס לבן-כיפה

אלבטרוס לבן-כיפה (שם מדעי: Thalassarche cauta) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים. הוא מקנן באיים הסמוכים לאוסטרליה וניו זילנד, ותפוצתו בים מקיפה אזורים נרחבים באוקיינוס הדרומי. לעיתים אף יימצא בסמוך לחופי האוקיינוס השקט של ארצות הברית. בעבר, התאוריות הטקסונומיות המקובלות כללו במין זה גם את אלבטרוסי סאלווין ואת אלבטרוסי צ'טהאם, אולם הוחלט להפרידם ולהתייחס אליהם כמינים נפרדים. ניצוי האלבטרוס: נוצות הגב, הכנפיים העליונות והזנב כהות, בעוד שבטנו, צווארו וכנפיו התחתונות - לבנים. כיפת ראשו האפור לבנה (ומכאן שמו), אולם מעל עיניו מעין גבות שחורות. מקורו אפור בהיר, וקצהו - צהוב. אורכו כ-98 סנטימטרים, מוטת כנפיו - כ-254 סנטימטרים, ומשקלו - כ-4.1 קילוגרמים. הוא תופס את טרפו תוך צלילה מן האוויר, ולעיתים אף צולל פנימה לתוך המים (לעומק של עד חמישה מטרים). מזונו המועדף כולל בעיקר דגים, ובאופן פחות - דיונונים (בשונה מאלבטרוסים רבים אחרים). מדיה וקבצים בנושא אלבטרוס לבן-כיפה בוויקישיתוף אלבטרוס לבן-כיפה, באתר ITIS (באנגלית) אלבטרוס לבן-כיפה, באתר NCBI (באנגלית) אלבטרוס לבן-כיפה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אלבטרוס לבן-כיפה, באתר GBIF (באנגלית) אלבטרוס לבן-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
זלוטי

זלוטי (בפולנית: ‏złoty‏Ⓘ‏ (נהגה זְווֹטֵה), ברבים: złote או złotych, בתרגום לעברית: "זהוב") הוא ההילך החוקי של פולין, החל מ-1924, ביוזמת ולדיסלב גרבסקי ראש ממשלת פולין ושר האוצר שלה. הזלוטי מתחלק ל-100 גרוֹש (grosz, ברבים groszy). כתוצאה מתהליך של היפר-אינפלציה בפולין בתחילת שנות ה-90, ערכו של המטבע צנח בצורה קיצונית. לכן, ב-1 בינואר 1995 הומר הזלוטי הישן (שסימונו לפי תקן ISO 4217 הוא PLZ) לזלוטי החדש (שסימונו הוא PLN), ביחס המרה של 10,000 זלוטי ישן = 1 זלוטי חדש. נכון לשנת 2008, נמצאים בשימוש מטבעות של 1, 2, 5, 10, 20 ו-50 גרושי, ושל 1, 2 ו-5 זלוטי. כמו כן, נמצאים בשימוש שטרות של 10, 20, 50, 100 ו-200 זלוטי. אומנם החל משנת 2004 פולין חברה באיחוד האירופי, אך היא אינה מהווה חלק מ"גוש האירו", ועל כן מטבע האירו עדיין לא החליף את הזלוטי כהילך חוקי במדינה. פולין התחייבה בפני האיחוד לאמץ את האירו כאשר תעמוד בתנאים הכלכליים הנדרשים על פי אמנת ליסבון וקריטריוני קופנהגן, אולם הדבר יחייב תיקון לחוקה הפולנית. בשנת 2011 הודיע שר האוצר הפולני כי אין בכוונת ממשלת פולין להחליף את הזלוטי בעתיד הנראה לעין. מטבעות זלוטי זלוטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קופייקה

קוֹפֶּיְקָה (ברוסית: копейка; באוקראינית: копійка) היא יחידת מטבע, שערכה הוא החלק המאה (מאית) של רוּבְּל ברוסיה ובטרנסניסטריה, של הריבניה אוקראינית ושל מאנאט אזרבייג'ני. קופייקה נוצרה כתוצאה מהרפורמה המוניטרית ברוסיה בשנת 1535: שמה נגזר מהטבעת החנית (ברוסית: копьё - קוֹפּיוֹ), במקום חרב מעוגלת כפי שהיה נהוג לפני כן. משנת 1997 קיימים ברוסיה מטבעות, אשר שוויים 1, 5, 10, ו-50 קופייקה. בעבר היה נהוג לקרוא למטבעות בשמות לפי ערכם, כגון: 1/4 קופייקה - פולושקה, 2 קופייקות - גרוש, 3 קופייקות - אלטין, 5 קופייקות - פיאטק, 10 קופייקות - גריבניק. מדיה וקבצים בנושא קופייקה בוויקישיתוף
סבארוג

סְבַארוֹג או סְבַארוּג (בקירילית: Сварог; בפולנית: Swaróg; בסורבית: Schwayxtix) הוא אל השמש הסלאבי ורוח האש במיתולוגיה הסלאבית. פירוש שמו הוא ככל הנראה "בהיר וצלול". ייתכן כי השם קשור לשם הסנסקריטי סבארגה (स्वर्ग) שבהינדואיזם משמעה מערך של עולמות שמימיים הממוקמים מתחת ועל הר מרו, ולמילה הפרסית "חוואר", שפירושה זהה – מה שמצביע על קרבה אטימולוגית הודו-אירופית. בפולקלור הוא מתואר כנחש-אש, או כמעין דרקון מכונף הנושף אש. מיתוסים אחרים מתארים אותו כאל נפח, המזוהה עם הכוח היוצר והמיני של האש. במיתוסים אלה נלחם סבארוג בנחש הענק (ולעיתים: דרקון מרובה ראשים), זְמֵיי, הקוטל אנשים ללא הבחנה. סבארוג לוכד אותו בעזרת מלקחי-נפחים, ומשתמש בו לגרירת מחרשה. בכמה מן המיתוסים נאלץ זמיי להשתמש בפיו כדי לחפור את השוחות, ובכך להפריד את ארץ החיים (יאב) מארץ המתים (נאב) ולהשליט סדר (פראב). בחלק מן המיתוסים הופכת השוחה החפורה לנהר סמוֹרוֹדינה, וזמיי נעשה לשומר גשר קַלינוב. מקורן של האגדות הנסובות סביב סבארוג הוא ככל הנראה מסביבות המאה ה-8 לפנה"ס עד המאה ה-6 לפנה"ס, כאשר החלו השבטים הסלאביים לעסוק בחקלאות. הסמל המוקדש לסבארוג הוא סמל דמוי צלב קרס, הקרוי קוֹלוֹבְרַאט (Kolovrat; מילולית, ככל הנראה: גלגל מסתובב). החיות המקודשות לו הן שור מוזהב, חזיר בר, סוס ובז ששמו וַרַגנָה (Varagna). בנצרות מתקשר סבארוג לקדושים קוסמאס ודמיאנוס ולקדוש (המלאך) מיכאל. בדתות הנאו-פגניות, סבארוג נחשב לעיתים קרובות כאל הבורא העליון, כחוליה המרכזית בשילוש הקדוש טריגלב, וכזה אשר השלים את בריאת העולם בנותנו לו "פראב". Robert Graves, New Larousse Encyclopedia Of Mythology (Hardcover), Crescent, December 16, 1987. (באנגלית) W. F. Ryan, The Bathhouse at Midnight: An Historical Survey of Magic and Divination in Russia (Magic in History Series) (Paperback)m Pennsylvania State University Press, September 1999. (באנגלית) Myroslava T. Znayenko, The gods of the ancient Slavs: Tatishchev and the beginnings of Slavic mythology (Paperback), Slavica, 1980. (באנגלית) Mark Yoffe & Joseph Krafczik, Perun: The God of Thunder (Studies in the Humanities (New York, N.Y.), V. 43.) (Hardcover), Peter Lang Publishing, April 2003. (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא סבארוג בוויקישיתוף סבארוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנק חרול

הנק חרול (הולנדית: Henk Grol; נולד ב-14 באפריל 1985 בוונדאם) הוא ג'ודוקא הולנדי, זוכה שתי מדליות ארד אולימפיות מבייג'ינג 2008 ולונדון 2012. חרול החל את דרכו בקטגוריית המשקל של עד 90 ק"ג, והשתתף באליפות אירופה שנערכה ב-2007. בהמשך אותה שנה עבר לקטגוריית המשקל של עד 100 ק"ג, וזכה באליפות גרמניה הפתוחה. כדי להבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג, היה עליו לעבור בדירוג העולמי את אלקו ון דר חיסט הוותיק, אלוף אירופה מ-2002. לשם כך היה עליו לזכות לפחות במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה בליסבון. חרול הגיע להישג גבוה עוד יותר וניצח באליפות. באולימפיאדה עצמה זכה במדליית הארד. הוא גבר בסיבוב הראשון על אלוף העולם הברזילאי לוסיאנו קוראה ובסיבוב השני על אריק זאבי. בהמשך, נוצח בחצי הגמר על ידי הקזחי אסחט ז'יטקייב, אך הצליח לזכות במדליית הארד דרך בית הניחומים. באליפות אירופה שנערכה בטביליסי ב-2009 איבד חרול את תוארו, לאחר שהפסיד בקרב הגמר לרוסי טאגיר חייבולייב. באותה שנה זכה גם במדליית הכסף באליפות העולם שנערכה ברוטרדם, לאחר שהפסיד בקרב הגמר לקזחי מקסים רקוב. באליפות אירופה שנערכה ב-2010 בווינה זכה שוב במדליית הכסף, לאחר שהפסיד לאלקו ון דר חיסט, שמאז 2009 מתחרה כבלגי. שנה לאחר מכן, באליפות העולם בג'ודו שהתקימה בטוקיו, הפסיד חרול בקרב הגמר למדורג ראשון בעולם דאז טקמאסה אנאי היפני לאחר קרב צמוד. באולימפיאדת לונדון 2012 הפסיד בשלב רבע הגמר לגרמני דמיטרי פטרס, אך בדומה לבייג'ינג, הצליח לזכות במדליית ארד דרך בית הניחומים. בשנת 2013 זכה בפעם השלישית במדליית כסף באליפות אירופה, לאחר שבקרב הגמר הפסיד לצ'כי לוקאש קרפאלק. באליפות העולם שנערכה באותה שנה בריו דה ז'ניירו זכה גם כן במדליית כסף, לאחר שהפסיד בקרב הגמר לאזרי אלחן ממאדוב. באליפות אירופה בשנת 2015 אשר נערכה בבאקו כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה חרול בפעם השנייה בתואר האירופי לאחר ניצחון בגמר בזכות עונשים על לוקאש קרפאלק הצ'כי. באליפות אירופה שנה לאחר מכן זכה חרול שוב בתואר האירופי לאחר שבגמר ניצח באיפון את תומא ניקיפורוב הבלגי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, הוא התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג והודח בסיבוב השלישי לאחר ניצחון אחד והפסד אחד. בשנת 2018 עבר חרול להתחרות בקטגוריית המשקל של מעל 100 ק"ג, הכבדה ביותר. באליפות אירופה 2018 אשר נערכה בתל אביב, זכה חרול במדליית הארד כאשר ניצח באיפון את גוראם טושישוילי הגיאורגי. באולימפיאדת טוקיו 2020, חרול התחרה בקטגוריית המשקל של מעל 100 ק"ג והפסיד בקרב הראשון לבקמורוד אולטיבוייב האוזבקי תוך 23 שניות. מדיה וקבצים בנושא הנק חרול בוויקישיתוף הנק חרול, ברשת החברתית פייסבוק הנק חרול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הנק חרול, ברשת החברתית אינסטגרם הנק חרול, באתר olympedia.org הנק חרול, באתר איגוד הג'ודו העולמי הנק חרול, באתר JudoInside.com
אלדד כהן

אלדד משה כהן הוא פסיכולוג קליני, סופר ומחזאי ישראלי. כהן נולד בירושלים. הוא בעל תואר שני בפסיכולוגיה קלינית של הילד מאוניברסיטת תל אביב. למד בסטודיו למשחק של הלל נאמן. כהן הוציא כמה ספרים שלא התפרסמו מאוד, אך סיפוריו הם פופולריים יחסית, מככבים על בימות התיאטרון וזוכים בפרסים. ספרו "תסתכלו עליי", שיצא ב-1998, הומחז להצגה שהועלתה ב"צוותא" במשך יותר משנתיים, וסיפורים ומונולוגים מהספר הומחזו והועלו על במות שונות בכל רחבי הארץ. הספר זיכה את אלדד בפרס ליצירת ביכורים מהמועצה לתרבות ואמנות לשנת 1998, וב-1999 בפרס המחזה בפסטיבל עכו, שם שיחקו בה עידן אלתרמן, לירית בלבן, חנן לדרמן וירדן בר-כוכבא. ירדן בר-כוכבא ערכה את ספרו השני של אלדד כהן, "לפחות היית מת בצורה מסודרת", שיצא ב-2003. באותה שנה הופיעו חברי "הסטודיו למשחק חולון" בהצגה "שדה תעופה לנשים בודדות" בבימויה של טל עומר, על פי מונולוגים מספרו של כהן "תסתכלו עלי". אלדד כהן כתב וביים ל"תיאטרונטו" 2008 את ההצגה "בלון", בה שיחק גל פרידמן. העלילה עוסקת במוכר בלונים בפתח בניין עיריית תל אביב, שאהבתו לבחורה שפגש מובילה אותו לאשפוז פסיכיאטרי שסופו מוות. כתב את הקומדיה "תיאטרון רפרטוארי". כתב (ביחד עם ירדן בר-כוכבא) את הצגות הילדים "סוף התחלה וחתולה" ו"אולי פיל". ב-2023 כתב את המחזה "משפחה ברכבת" – קומדיה זוכת פרס המחזה הטוב ביותר בפסטיבל הקומדיה הישראלי 2023. הדמויות בסיפוריו של אלדד כהן נחשבות קפקאיות ואומללות, בדומה לדמויות במחזות של חנוך לוין, והן עטופות בהומור שחור ומלוות בתחושת חוסר אונים וחוסר מוצא. "תסתכלו עליי" ("ידיעות אחרונות - ספרי חמד", תל אביב, 1998) (הספר בקטלוג ULI) "לפחות היית מת בצורה מסודרת" ("ידיעות אחרונות - ספרי חמד", תל אביב, 2003) (הספר בקטלוג ULI) "אמא קומי" (ידיעות ספרים, 2019) (הספר בקטלוג ULI) "מנגינה כחולה עם תלתלים" (עם עובד, תל אביב, 2012) (הספר בקטלוג ULI) אלדד כהן, ברשת החברתית פייסבוק אלדד כהן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של אלדד כהן, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של אלדד כהן, באתר "סימניה" יוסי רן, בלון – בתיאטרון הסטודיו בחיפה, באתר תרבות הפנאי, 28 ביוני 2009 שלומית כהן-אסיף, "מנגינה כחולה עם תלתלים": תקוות השיר, באתר הארץ, 26 ביוני 2012 צבי גורן, תיאטרון רפרטוארי – יש שיטה באיגיון, באתר הבמה, 12 בנובמבר 2012 יובל פלוטקין, הפסיכולוג שסבל מהרגלים כפייתיים כתב ספר על ילד שנאבק בהם, באתר ynet, 7 ביוני 2019 אלדד כהן – בפרויקט "סופרים קוראים", ב-YouTube מס רישיון 27-5237 מיכאל הנדלזלץ, תיאטרון רפרטוארי; זה שם ההצגה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2012 משפחה ברכבת – קומדיה לימי פורענות, באתר פסטיבל הקומדיה הישראלי משפחה ברכבת, באתר תיאטרון האינקובטור אודי בן סעדיה‏, "משפחה ברכבת": הרגע שאסור לדבר עליו הופך את ההצגה למעולה, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2023 לפחות היית מת בצורה מסודרת, באתר "עברית" אמא קומי – סקירה של חוי הראל – פרלמנט הספרים, באתר פרלמנט הספרים, ‏יוני 2019
יתיר

האם התכוונתם ל... חבל יתיר – חבל התיישבות ישראלי בדרום הר חברון בית יתיר או בשמו השני 'מְצַדות יהודה' - התנחלות בחבל יתיר מכינה קדם-צבאית יתיר – מכינה קדם-צבאית הממוקמת בבית יתיר חורבת יתיר – שרידי מבנים בחבל יתיר, ליד "דרך הפטרולים" נח"ל יתיר – היאחזות נח"ל שהוקמה ב־1999 בסמוך לחורבת יתיר וננטשה ב־2001. נחל יתיר – נחל העובר בחבל יתיר יער יתיר – הגדול ביערות ישראל, ממוקם בחבל יתיר יקב יתיר – יקב ישראלי הממוקם בלב יער יתיר צומת יתיר – צומת על כביש 31, ממזרח למחלף שוקת ניסן יתיר – שחקן תיאטרון ישראלי יתירות (Redundancy) - ביטוי כללי המתאר מצב או תכונה של כפילות, עודפות, תוספת מעבר לנדרש או הנורמלי
תפרון

תפרון בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק של מוצרי הלבשה תחתונה, בגדי ים וביגוד ספורט, לנשים ולגברים. מוצרי החברה מיועדים ברובם ליצוא, בעיקר לארצות הברית. מניית החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 1990 החלה תפרון בשיווק מוצרי הלבשה תחתונה מכותנה עם גומי המותאמים לגוף. תפרון הייתה החברה הראשונה שהוציאה לשוק (ב-1997) בגדי הלבשה תחתונה ללא תפרים ואחת הראשונות בייצור הלבשת ספורט בהנדסה מותאמת לפעילות. בשנת 2001 החלה החברה להעביר חלק משמעותי מפעילות התפירה לירדן. נכון לשנת 2015 למעלה ממחצית מעובדי החברה מועסקים בירדן. בשנת 2003 רכשה תפרון את חברת "מקרו", העוסקת בייצור, שיווק ופיתוח בגדי ים וחוף. לקוחותיה העיקריים של החברה הם נייקי, קלווין קליין, ויקטוריה'ס סיקרט, בננה ריפאבליק, גאפ וריבוק. מתפרות החברה נמצאות בישראל, ירדן, מצרים ובארצות הברית. היא מפעילה ספקי משנה בסין ובקמבודיה. בעבר החזיקה בחברת בת בשם אלבה-רפואה, אשר מייצרת מוצרי טקסטיל רפואיים (חליפות חדרי ניתוח, בדים עמידים בלחץ, תחבושות סטריליות), אולם פעילות זו נמכרה לחברה אחרת. בשנת 2009 החלה החברה לשווק מוצרים תחת מותג פרטי שיצרה: Tfr. במקביל, פתחה החברה בשנה זאת לראשונה שלוש חנויות-מפעל: במשגב, במתחם בו מרוכזת מרבית פעילות החברה, בכפר סבא ובראשון לציון. בשלהי אותה שנה הודיע עדי ליבנה, מי שהיה מנהלה הכללי של החברה באותה עת, על עזיבתו את החברה. זמן קצר לאחר מכן נכנסה החברה לקשיי נזילות כספיים שהעלו חשש לפשיטת רגל שלה. משבר זה הסתיים בעקבות מהלך תמיכה של בעלי המניות במימון פעילות החברה. בשנת 1997, ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור ומנייתה החלה להיסחר ב־NYSE. בשנת 2005 נרשמה החברה למסחר במקביל גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2006 ביצעה הנפקה בבורסה בתל אביב. בדצמבר 2008, עקב אי עמידתה בדרישת סף של שווי שוק של לפחות 25 מיליון דולר, נמחקה מניית החברה מהנאסד"ק. אתר האינטרנט הרשמי של תפרון (באנגלית) תפרון בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב תפרון בע"מ, באתר "מאיה" תפרון בע"מ, באתר ביזפורטל תפרון בע"מ, באתר גלובס תפרון, באתר Crunchbase (באנגלית) סמי פרץ, המשקיעים איבדו את התחתונים, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2008 חזי שטרנליכט, זה טוב: רווחי אסם גדלו ב-11.2% ל-47.2 מיליון שקל, באתר ביזפורטל, 27 בנובמבר 2005 אביב פרנקל, תופתעו לגלות מי מייצר את הגלבייה הכי נחשבת בכוויית, באתר חדשות 13, 20 באפריל 2010 גיל קליאן, הסוד של ויקטוריה הפך לסוד של תפרון: עברה לרווח ברבעון הרביעי, באתר כלכליסט, 23 במרץ 2015 ערן עזרן, אחרי הפסד של 60 מיליון שקל ב–7 שנים משפחת ליברמן ממשיכה להאמין בתפרון, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2018 מידע עסקי על חברת תפרון באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) תפרון, בגוגל פיננסים תפרון, באתר Crunchbase (באנגלית) תפרון בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. דוח תקופתי ושנתי לשנת 2008, עמ' 6–7, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך דוח תקופתי ושנתי לשנת 2015, עמוד 32, באתר מאי"ה של הבורסה לניירות ערך מכון אלי הורביץ לניהול - תחרות אירוע אסטרטגי 2007 אמיר אייזנברג, ‏הנפקת תפרון תכלול גם הצעת מכר של מאקפל בהיקף של 25 מיליון דולר, באתר גלובס, 23 ביולי 1997 אסף רותם‏, תפרון נרשמת למסחר בבורסה בתל אביב, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2005; במקור, מאמר מ"הארץ"
ישראל שור

ישראל הכהן שור (באנגלית: Israel Schorr;‏ 18 במאי 1886 – 9 באפריל 1935) היה חזן ומלחין חזנות, יליד גליציה שפעל באימפריה האוסטרו-הונגרית, בפולין ובארצות הברית שור נולד בעיר חירוב שבאוסטריה (כיום באוקראינה) למשפחה חסידית. בילדותו שר כילד פלא בחצר הרבי מסדיגורה ברימנוב, ובגיל 16 נתמנה לחזן שם. כעבור שנתיים (1904) נקרא ללמברג, להחליף את קרובו ברוך שור שנפטר. כיהן בלמברג 10 שנים עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. במלחמה הוצב על ידי הצבא האוסטרי בתפקיד לא קרבי בגלל עקרונותיו הדתיים. בתום המלחמה כיהן כחזן בעיר ברון בצ'כוסלובקיה בין השנים 1917–1919, לאחר מכן בעיר קרקוב בפולין בין השנים 1919–1921, ולאחר מכן מונה לחזן הראשי בעיר פיסטיאן (Piestyan) בהונגריה (כיום סלובקיה) (1921–1924). בעקבות הזמנות מידידים, ביקש להגר לאמריקה. אך חוקי ההגירה המגבילים של ארצות הברית וחוסר הרצון לעזור של השלטונות האוסטריים, עכבו אותו. לאחר כמה תפילות מבחן מוצלחות בעיר ציריך שבשווייץ, התפרסם בעיר, עד כדי שהקונסול האוסטרי בציריך העניק לו אשרת אמן, בעזרתה יכל להגר לאמריקה. בבואו לאמריקה ב-1924, מונה לחזן ב"ישיבת הארלם" בניו יורק. בין המתפללים בקהילה זו היה חבר הקונגרס סול בלום, שעזר לשור להביא את אשתו וילדיו לאמריקה. בשנת 1928, התפלל את תפילות הימים הנוראים בשיקגו. בעקבות כך, קיבל הצעה מבית האופרה של שיקגו, להופיע באופרה, אך הוא סירב משום שלא מתאים לחזן לשיר ולהציג באופרה. הוא שב לניו יורק וכיהן כחזן בקהילת "עדת ישורון" בברוקלין (1928–1931). אחר כך עבר לרובע הברונקס וכיהן שם בקהילת "קהילת ישראל" (1931–1934). בשנים אלה הרבה להופיע בקונצרטים בין היתר עם החזן יוסל'ה רוזנבלט. הופעתו האחרונה כחזן הייתה בימים נוראים של שנת 1934 בקהילת "חובבי תורה" בברוקלין. למרות הצלחתו כחזן, מצבו הכלכלי היה תמיד בכי רע. בשנים אלו שרר בארצות הברית השפל הגדול, ושור נאלץ לשיר בקרנות הרחוב ולקבץ נדבות[דרוש מקור]. הוא נפטר ב-9 באפריל 1935 מהתקף לב. שור חיבר מספר יצירות חזנות מפורסמות ואף הקליט את חלקן כמו כן חיבר כמה ניגונים חסידיים. בין יצירותיו בולטת היצירה "שיבנה בית המקדש" יצירה הנחשבת ליצירה המוכרת ביותר בחזנות. יצירה זו (שהייתה אהובה מאוד על רבי מנחם מנדל שניאורסון האדמור השביעי מליובאוויטש וחסידיו). ויצירה אחרת – "הטה אלוקי אזנך" פורסמו במיוחד על ידי החזן משה קוסביצקי. ישראל שור, דף שער בספרייה הלאומית האזנה לתקליטו של החזן ישראל שור באתר פרויקט Recorded Sound archives של אוניברסיטת אטלנטיק פלורידה (הקישור אינו פעיל, ינואר 2017)
קרנף צמרירי

קרנף צמרירי (שם מדעי: Coelodonta), הידוע גם כקרנף צמרי וקרנף שעיר הוא סוג קדום במשפחת הקרנפיים. יצור זה חי באירואסיה, בעידן הקרח האחרון, בתקופת הפליסטוקן. לקרנף זה היה גוף אדיר ממדים: גובהו היה כ-2 מטרים, אורכו כ-3 מטרים וחצי ומשקלו כ-2–3 טון. פרוותו העבה הגנה עליו מהאקלים העוין של הטונדרה. היו לו זוג קרניים גדולות באורך כמטר וחצי. הוא ניצוד על ידי האדם הקדמון לפני 30,000 שנה, ועדויות לכך נראות כיום במערות בצרפת. גילויים ארכאולוגים חדשים מראים כי התקיימה אוכלוסיית קרנפים צמריריים בסיביר עוד בשנת 8,000 לפני הספירה. הקרוב החי בעל הקשר האבולוציוני הקרוב אליו ביותר הוא הסוג דיצרורינוס, בו המין קרנף סומטרה. סוג נוסף בעל שיער שקרוב אליו, אך נכחד, הוא הסטפנורינוס שהתקיים ברחבי אירואסיה, ועצמות של אחד ממיניו נמצאו אף באתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל. הקרנף הצמרירי הופיע באירואסיה לפני כ-3.5 מיליון שנה ונכחד לפני כ-10,000 שנה. ישנה מחלוקת האם הוכחד עקב התחממות האקלים או עקב ציד-יתר של האדם. טווח הזמן הארוך בו שרד הסוג, שהתאפיין אף בטמפרטורות קיצוניות יותר מאלו ששררו בזמן הכחדתו, מרמזים כי דווקא חדירת האדם הקדמון לאזורי מחייתו והציד שחולל בו משך עשרות אלפי שנים לפחות, הם הגורם המכריע שגרם לצמצום באוכלוסייתו מעבר ליכולת הריבוי הטבעי ועד להכחדתו המלאה מכל אזורי מחייתו. Coelodonta antiquitatis Blumenbach, 1799 Coelodonta nihowanensis Chow, 1978 Coelodonta thibetana Deng, et al., 2011 Coelodonta tologoijensis Beliajeva, 1966 קרנף זה הופיע בסדרות "ללכת עם חיות" ו"ענקי עידן הקרח" ובמשחק "Jurassic World: Alive". איור איור של קרנף צמרירי בקרח ציור של קרנף צמרירי במערת שובה, דרום-מזרח צרפת מדיה וקבצים בנושא קרנף צמרירי בוויקישיתוף קרנף צמרירי, באתר NCBI (באנגלית) קרנף צמרירי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרנף צמרירי, באתר GBIF (באנגלית) התגלית ההיסטורית שהדהימה את החוקרים: גור קרנף צמרירי בסיביר, באתר וואלה, 3 במרץ 2015 יוגב ישראלי, נחשפה סיבת הכחדתו של הקרנף הצמרירי, באתר ynet, 8 ביולי 2024 החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 1 מבואות ומפתחות - ארכזואולוגיה של ארץ ישראל
טבק השיח

טבק השיח (שם מדעי: Nicotiana glauca) הוא מין של בן שיח רב-שנתי בסוג טבק. עלי טבק השיח ניתנים גם הם לעישון, אולם אין זה המין שמגדלים לייצור סיגריות. זהו שיח זקוף, גבוה וצר, עם גזעים מעוצים דקים וענפים ירוקים מכחילים, העשוי להגיע לגובה של 4 מטר. מדיף ריח לא נעים. העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, גדולים, ביציים ונישאים על פטוטרת ארוכה. הם מכוסים בשכבה של אבקה לבנה מעין דונג, וגונם ירוק מכחיל. בארץ ישראל, טבק השיח פורח במשך עונה ארוכה, ממרץ עד אוקטובר. כל הצמח, כולל העלים, הוא קרח. מספר הענפים בו מועט. הפרחים ערוכים בתפרחת ארוכת-עוקצים. הפרח צהוב נוטה מעט לירוק, מסמרי, צינורו ארוך (כ-3 ס"מ), האוגן פרוש ושעיר מלמטה. הגביע צינורי ובו חמישה עלים. חמש אונות הכותרת אינן סימטריות לגמרי. לוע הכותרת משונץ. 5 האבקנים ארוכים, אחד מהם קצר מן האחרים. 2 עלי שחלה. ההאבקה בארץ ישראל היא כנראה האבקה עצמית. במולדתו הוא מואבק על ידי ציפורים ופרפרים. בישראל הוא צמח פולש, שמוצאו מדרום אמריקה. הוא גדל במגרשים ריקים בעיר ובאתרי-בניה, במחצבות, באשפתות, בתעלות-ביוב פתוחות, ביישובים נטושים ובקירות עתיקים. הוא נפוץ מאוד במדבר יהודה, באזור מפעלי ים המלח, במישור רותם ובסביבות העיר באר שבע. נפוץ כמעט בכל אזורי הארץ. השיח צומח צמיחה מהירה לגובה רב. הצמח רעיל לאדם ולמקנה. אכילתו עלולה לגרום למוות. ידוע על פועלים תאילנדיים שהורעלו מאכילת עלי השיח. משמש ברפואה העממית לטיפול חיצוני בלבד. הוא משמש לטיפול בפצעים, בדלקות עור, בכינים ובפרעושים. לעיסה של עליו גורמת להקאה. מדיה וקבצים בנושא טבק השיח בוויקישיתוף טבק השיח, באתר ITIS (באנגלית) טבק השיח, באתר NCBI (באנגלית) טבק השיח, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טבק השיח, באתר צמח השדה טבק השיח, באתר צמחיית ישראל וסביבתה טבק השיח, באתר Tropicos (באנגלית) טבק השיח, באתר GBIF (באנגלית) טבק השיח, באתר The Plant List (באנגלית) טבק השיח, באתר IPNI (באנגלית) צמח השדה :: פרחים וצמחי הבר של ארץ ישראל :: ונשמרתם לנפשותיכם: מצמחים רעילים טבק השיח
עיצוב שיער

האם התכוונתם ל... מקצוע עיצוב השיער - ראו: ספר (מקצוע) סגנון עיצוב השיער (Hairstyle) - ראו: תסרוקת
וולף 359

וולף 359 (באנגלית: Wolf 359, נקרא גם CN באריה, LHS 36 או גליזה 406) הוא ננס אדום בקבוצת הכוכבים אריה הממוקם במרחק של 2.4 פארסק (7.7 שנות אור) מכדור הארץ. וולף 359 הוא אחד מהכוכבים הקרובים ביותר לארץ, כאשר רק מערכת אלפא קנטאורי וכוכב ברנרד קרובים אלינו יותר, ככל הידוע כרגע. למרות קרבתו ובשל בהירות נראיתו הקטנה יחסית לא ניתן לראותו בעין בלתי מזוינת. הכוכב התגלה בשנת 1918 על ידי האסטרונום מקס וולף בעזרת צילום אסטרונומי, ונקרא על שמו של המדען. לכוכב תנועה עצמית גדולה מאוד והוא נע על רקע הכוכבים הרחוקים יותר כ-4.7 שניות קשת בשנה. הכוכבים הקרובים ביותר אליו הם רוס 128 במרחק של 3.8 שנות אור ממנו ולאלנד 21185 במרחק של 4.1 שנות אור ממנו. הכוכב מוזכר ביקום הבדיוני של הזיכיון הפופולרי מסע בין כוכבים בסדרות מסע בין כוכבים: הדור הבא, ומסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, בהקשרו של הקרב בוולף 359, בו פדרציית הכוכבים המאוחדת נלחמת מול הבורג. מדיה וקבצים בנושא וולף 359 בוויקישיתוף צילומי הכוכב וולף 359, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 36, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפארק האולימפי (בייג'ינג)

הפארק האולימפי של בייג'ינג הוא מתחם מתקני ספורט שנבנה עבור משחקי אולימפיאדת בייג'ינג. האצטדיון הלאומי בייג'ינג המכונה גם "קן הציפורים" בשל צורתו, נמצא במרכז הפארק האולימפי. האצטדיון הוא המבנה העיקרי שנבנה בפארק, ובו נערך טקס הפתיחה והסיום של האולימפיאדה. כמו כן נערכו במבנה תחרויות האתלטיקה. באצטדיון מקומות ל-91,000 צופים (ומספר המקומות בו יקטן בסיומם של המשחקים האולימפיים ל-80,000). מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג המכונה גם "קוביית המים" הוא מבנה שנבנה בפארק האולימפי על מנת שיערכו בו משחי השחייה, ואירועי הקפיצה למים והשחייה הצורנית באולימפיאדה. באולם מקומות ל-17,000 צופים (אשר יפחתו ל-6,000 לאחר סיום המשחקים האולימפיים). האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג המכונה גם "המניפה" נבנה בפארק האולימפי על מנת להכיל את אירועי ההתעמלות האמנותית, הטרמפולינה ומשחקי הכדוריד. באולם מקומות ישיבה ל-19,000 צופים. מרכז הכנסים של הפארק האולימפי נבנה על מנת לארח את אירועי הסיוף של המשחקים האולימפיים. שטחו של מרכז הכנסים כ-270,000 מ"ר. מגרש ההוקי של הפארק האולימפי נבנה על מנת לארח את משחקי ההוקי שדה. באתר שני מגרשים ובו 17,000 מקומות ישיבה. המגרש צפוי להיהרס בסיום המשחקים. מגרש ירי חץ וקשת האולימפי נבנה על מנת לארח את מקצי הירי בחץ וקשת. במגרש 5,000 מושבי צופים. עם סיום התחרויות יפורקו המושבים, והמגרש יהפוך לשטח פתוח ירוק המהווה חלק מהפארק האולימפי. מרכז הטניס של הפארק האולימפי נבנה על מנת לארח את משחקי הטניס של התחרויות. במרכז 16 מגרשי טניס, מהם 10 משמשים לתחרויות ו-6 מגרשי אימונים, וכן מקומות ל-17,400 צופים. המרכז נפתח ב-1 באוקטובר 2007. הכפר האולימפי בייג'ינג משמש למגורי המשתתפים באולימפיאדה. הכפר מכיל 22 מבנים בני שש קומות, ו-20 מבנים בני 9 קומות. פגודת לינג לונג נבנתה כמרכז שידורים בינלאומי. הפגודה ממוקמת בסמוך לאצטדיון האולימפי. המגדל האולימפי בייג'ינג, מגדל תצפית. מדיה וקבצים בנושא הפארק האולימפי בוויקישיתוף מפת הכפר האולימפי