laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חואן הראשון, מלך אראגון

חואן הראשון, מלך אראגון (27 בדצמבר 1350 - 19 במאי 1396), המכונה גם חואן הצייד (ספרדית: Juan el Cazador; קטלאנית: Joan el Descurat), או "חובב היופי" (ספרדית: Amador de la gentileza; קטלאנית: l'Amador de la Gentilesa) היה מלך אראגון מ-1387 ועד מותו. חואן נולד ב-27 בדצמבר 1350 בפרפיניו (כיום בדרום צרפת, אז חלק מרוסיו ומאראגון), כבנו הבכור של פדרו הרביעי מאראגון ושל אשתו השלישית, אלאנורה מסיציליה, שהייתה בתו של פייטרו השני, מלך סיציליה. בשנת 1373 הוא האשים מיילדת יהודייה בוננדה בגרימת מוות של ארוסתו. לאשמה זו לא היה שום בסיס ובלחץ המלך האשמה בוטלה. בשנת 1387 מת אביו פדרו הרביעי, מלך אראגון, וחואן עלה לשלטון. חואן הראשון היה מלך חלש, הזכור בעיקר בשל חיבתו לשירה, ואשר איבד חלק ניכר מהשטחים שהצליח אביו לכבוש לממלכתו. מבחינת יחסי חוץ, חואן הראשון פנה עורף למדיניות הפרו-אנגלית של אביו וכרת ברית עם צרפת. במסגרת הקרע המערבי בכנסייה הקתולית, הוא המשיך בתמיכתה של אראגון באנטי-אפיפיור קלמנס השביעי. חואן כרת גם בריתות עם ממלכת קסטיליה ואשרר אמנה המסדירה את הגבולות בין ממלכתו לבין ממלכת נווארה ב-1388. ב-1389-1390 הסתבך בלחימה נגד הרוזן מארמניאק, שניסה לכבוש את ממלכת מיורקה. המתקפה עברה מאמפורדה לחירונה; הפולשים הובסו רק ב-1390, על ידי כוחות אשר הונהגו על ידי האינפנטה מרטין, אחיו הקטן של המלך ויורשו. במקביל, החל מ-1388 החל חואן לאבד את שטחיו בדוכסות אתונה ובדוכסות נאופטרס, וב-1390 אבדו כל שטחי הממלכה באזור זה. ב-1391 התמרדה סיציליה והמליכה על עצמה את לואיג'י מדוראצו. חואן הראשון מת בתאונת ציד, לאחר שנפל מסוסו - באופן דומה לבן-דודו חואן הראשון, מלך קסטיליה, ואחיו מרטין הראשון, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. לגבי יחסו של חואן הראשון ליהודים, קיימות עדויות סותרות לגבי המלך. מחד, הוא היה מלך אראגון באחת התקופות הקשות ליהודי הממלכה - כשפרצו גזירות קנ"א בכל חצי האי האיברי. מאידך, חואן ניסה להגן על היהודים בממלכתו באופן חלקי, ואף נזף במלך קסטיליה על הפרעות; הצלחתו הייתה מצומצמת: ההמון המוסת באראגון רדף את היהודים בכל רחבי הממלכה, מלבד עירו של המלך, סרגוסה. בפקודתו, אברהם קרסקס צייר בשנת 1375 מפת עולם מפורטת ששרדה עד היום. בשנת 1373 התחתן חואן עם מרתה מארמניאק, בתו של ז'אן הראשון, רוזן ארמניאק, ממנה נולדו לו 5 ילדים: חיימה, (נולד ומת ב-1374) חואנה (1375–1388), אשתו של מתיה, הרוזן מפואה (Foix), שטענה לכתר אראגון אחרי מות אביה, אבל הפסידה בקרבות נגד דודה חואן (נולד ומת ב-1376) אלפונסו (נולד ומת ב-1377) לאונור (נולדה ומתה ב-1378) בשנת 1380 התחתן חואן עם יולאנד דה באר, בתם של רובר דה באר, הדוכס מבאר ושל מארי ולואה, ממנה נולדו לו 7 ילדים: חיימה (1382–1388), נשא בילדותו בתואר יורש העצר ודוכס גירונה יולאנדה (1384–1442), שנישאה בבגרותה ללואיג'י השני, מלך נאפולי פרננדו (1389) אנטוניה (1391–1392) לאונור (נולדה ומתה ב-1393) פייטרו (נולד ומת ב-1394) חואנה (נולדה ומתה ב-1396) מדיה וקבצים בנושא חואן הראשון, מלך אראגון בוויקישיתוף חואן הראשון, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סנט לואיס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סנט לואיס (ספינה) – ספינת נוסעים שיצאה מהמבורג שבגרמניה ב-13 במאי 1939, בעקבות "ליל הבדולח", כשעל סיפונה 936 פליטים יהודים. סנט לואיס עיר במיזורי שבארצות הברית סנט לואיס (מחוז במיזורי) – מחוז במיזורי סנט לואיס (מישיגן) – עיר במישיגן, ארצות הברית סנט לואיס (אוקלהומה) – עיר באוקלהומה, ארצות הברית סנט לואיס (מחוז במינסוטה) – מחוז במינסוטה סנט לואיס (סיישל) – מחוז בעיר ויקטוריה, סיישל סנט לואיס ראמס – קבוצת פוטבול מליגת ה-NFL המשחקת בסנט לואיס סנט לואיס קרדינלס – קבוצת בייסבול מליגת ה-MLB המשחקת בסנט לואיס סנט לואיס בלוז – קבוצת הוקי קרח מליגת ה-NHL המשחקת בסנט לואיס לואי התשיעי "הקדוש" מלך צרפת, שעל שמו נקראו ערים רבות סן לואיס סן לואי
יוג'ין ריצ'רדס

יוג'ין ריצ'רדס (באנגלית: Eugene Richards;‏ נולד ב-1944) הוא צלם עיתונות אמריקאי וסופר. ריצ'רדס נולד בדורצ'סטר, מסצ'וסטס. צילם במדינות עולם שלישי וכן שכונות עוני ברחבי ארצות הברית. ריצ'רדס זכה בפרסי צילום רבים. ריצ'רדס כתב מספר ספרים. עם ספריו נמנים: Few Comforts Or Suprises: The Arkansas Delta – 1973 Dorchester Days – 1978 1983 – ‎50 Hours Exploding into Life – 1986 The Knife and Gun Club – 1989 Cocaine True, Cocaine Blue – 1994 The Fat Baby – 2004 הוא תרם חלק מצילומיו וספרים על צילום לספריית הצילום בברונקס שהוקמה על שם טים הטרינגטון. מדיה וקבצים בנושא יוג'ין ריצ'רדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוג'ין ריצ'רדס יוג'ין ריצ'רדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאפיין (אלגברה)

המאפיין (נקרא גם המציין או הקרקטריסטיקה) של שדה הוא המספר הטבעי n הקטן ביותר המקיים 1 + ⋯ + 1 ⏞ n = 0 {\displaystyle \overbrace {1+\cdots +1} ^{n}=0} , אם קיים כזה, ו-0 אחרת. אם המאפיין של שדה הוא חיובי, הוא תמיד ראשוני. שדה המספרים הרציונליים וכל ההרחבות שלו, כמו המספרים הממשיים והמספרים המרוכבים הם בעלי מאפיין אפס. שדה סופי אינו יכול להיות בעל מאפיין אפס. בשדה ממאפיין   0 < p {\displaystyle \ 0<p} מתקיים השוויון   ( a + b ) p = a p + b p {\displaystyle \ (a+b)^{p}=a^{p}+b^{p}} , כלומר שהעלאה בחזקת p היא איזומורפיזם מהשדה אל עצמו. הומומורפיזם זה הוא תמיד חד-חד-ערכי, ומגדיר שיכון של השדה לתוך עצמו (שהוא על אם השדה סופי, ראו הומומורפיזם פרובניוס). אפשר להגדיר מאפיין של חוג עם יחידה R {\displaystyle R} באותה דרך בה מגדירים מאפיין של שדה. ההעתקה מ- n {\displaystyle n} לסכום של n {\displaystyle n} פעמים 1, מהווה הומומורפיזם מחוג השלמים ל- R {\displaystyle R} , שהגרעין שלו הוא האידיאל הנוצר על ידי המאפיין. לדוגמה, לכל מערכות המספרים יש מאפיין אפס. המאפיין של תחום שלמות הוא תמיד אפס או מספר ראשוני, אבל לכל מספר טבעי n {\displaystyle n} קיים חוג בעל מאפיין n {\displaystyle n} : חוג המנה   Z / n Z {\displaystyle \ \mathbb {Z} /n\mathbb {Z} } . אפשר להגדיר מאפיין גם עבור חוג בלי יחידה: המאפיין של R {\displaystyle R} הוא המספר המינימלי n {\displaystyle n} כך שסכום n {\displaystyle n} פעמים a + a + a + ⋯ + a {\displaystyle a+a+a+\dots +a} שווה לאפס עבור כל איבר בחוג. המאפיין שווה לאקספוננט של החוג כחבורה קומוטטיבית. במקרים רבים מפתחים תאוריות מתמטיות תוך כדי הנחות על המאפיין של השדה. למשל, בגאומטריה אלגברית ובתחומים רבים באנליזה מקובל לעבוד מעל שדה סגור אלגברית ממאפיין אפס. התאוריה של תבניות ריבועיות מסתבכת מעט במאפיין 2. בתורת גלואה הרחבות של שדות ממאפיין אפס הן תמיד ספרביליות, בעוד שהרחבות של שדות ממאפיין חיובי אינן בהכרח כאלה (ראו הרחבות ציקליות של שדות). מאפיין, באתר MathWorld (באנגלית)
חיישן תאונה

חיישן תאונה הוא סוג של חיישן אשר מותקן לרוב בכלי תחבורה, ומטרתו לזהות מצב של תאונת דרכים. חיישני תאונה נפוצים כיום בכלי רכב מודרניים, ומשמשים בעיקר להפעלת אמצעים שונים בעת זיהוי תאונה, שמטרתם להגן על הנוסעים. מאחר שתאונות מסוגים שונים יכולות להפגין מאפיינים שונים, בהתאם לסוג ואופי התאונה, קיימים גם סוגים שונים של חיישני תאונה והתנגשות. דרך אחת לאפיין תאונה היא תאוצה גבוהה הפועלת על הרכב, החורגת משמעותית מהיכולת המכנית של הרכב בתנאי הפעלה נורמליים, כמו יכולת ההאצה של המנוע, או כושר הבלימה של הבלמים. בתאונות בהן הרכב פוגע או נפגע מגוף כלשהו (רכב או עצם דומם אחר), הפגיעה יוצרת תאוצה (או תאוטה) גבוהה, אשר נקלטת על ידי החיישן כמצב תאונה. חיישנים עשויים לנסות ולזהות מאפיינים אחרים של תאונה, כמו למשל התהפכות הרכב. להלן מספר דוגמאות לחיישני תאונה: חיישן אלקטרו־מכני המורכב מצינור קטן עם מפסק בקצהו האחד וכדור מתכת מצופה זהב בקצהו השני. כדור הזהב מוחזק במקומו על ידי מגנט קטן. במצב של תאוצה רבה, כדור המתכת משתחרר מהמגנט, מתגלגל במורד הצינור, מכה במפסק וסוגר את המעגל החשמלי. הצינור נוטה כלפי מעלה כך שכדור המתכת חוזר למקומו המקורי לאחר הפגיעה. מד תאוצה אלקטרוני המבוסס על גביש פיאזואלקטרי או MEMS ולרוב מסוגלים למדוד תאוצה בשני צירים לפחות, מה שמאפשר לזהות הן תאונה צידית והן תאוצה חזיתית באותו הרכיב. בחיישנים האלקטרוניים התאוצה לרוב נמדדת באופן רציף, והחיישן מחליט על תאונה כאשר התאוצה חורגת מסף מוגדר מראש, שנקבע כאמור בהתאם ליכולות המכניות של הרכב בתנאי הפעלה שגרתיים. ניתן לשלב מספר חיישני תאונה וכריות אוויר ברכב באמצעות חיבורם למחשב בקרה מרכזי. לדוגמה, חיישנים המותקנים בצידי הרכב מסוגלים לזהות תאונה צידית וזאת בנוסף לחיישנים הרגילים המזהים תאונה חזיתית. כאמור, חיישני תאונה ברכבים משמשים לרוב להפעלת אמצעי מיגון פעילים בעת זיהוי תאונה, על מנת להגן על הנוסעים. אמצעים שכאלה עשויים להיות: ניפוח כריות האוויר, מתיחת חגורות הבטיחות, שחרור קורות הגנה חבויות (כמו ברכבי קבריולה) ועוד. שימוש נוסף לחיישני תאונה הוא לצורך תחקור בדיעבד של תאונות וזיהוי הגורם לתאונה. במקרים כאלה לחיישן התאונה זיכרון עליו מוקלטות מדידות מהירות הרכב. בנוסף, חברות שירותים בתחום הטלמטיקה לרכב עושות שימוש בחיישני תאונה לצורך מתן שירותי סיוע בעת זיהוי של תאונה. במקרה שזוהתה תאונה, משדר המותקן ברכב משדר אות מצוקה למוקד השירות, אשר מזעיק במהירות למקום האירוע את כוחות ההצלה. טכנולוגיות בטיחות ברכב מדיה וקבצים בנושא חיישן תאונה בוויקישיתוף
פזמונאי

פזמונאי או תמלילן הוא אדם העוסק בכתיבת שירים או כותב פזמונים. פזמונאים רבים גם מלחינים את יצירותיהם. המילה "תמלילן" או "ליריקן" מתייחסת בדרך כלל לאדם שאינו מלחין שירים אך כותב להם טקסט המיועד להלחנה או עבור לחן נתון. ישנם משוררים בישראל שלצד שיריהם הליריים כתבו גם פזמונים; הבולטים שבהם הם יהונתן גפן, יענקל'ה רוטבליט, נתן אלתרמן, נעמי שמר, אהוד מנור, אבי קורן ועלי מוהר. הפזמונאות הישראלית החלה בשאיפה ליצור בארץ ישראל תרבות חדשה של שירי זמר היונקת מן התרבות היהודית העתיקה, אך מאז שנות ה-70 ניכרת בה השפעה של תרבות ארצות הברית. שירי הזמר שנכתבו עד שנות ה-70 ביטאו תפיסה הרואה בפזמונאות שירה עממית, שיש בה מסר רעיוני. תופעה זו קשורה בעובדה שהפזמונאות הישראלית גובשה ברובה על ידי הלהקות הצבאיות. השירים נקראו שירים עבריים או ארץ-ישראליים, והם ביטאו ערכים ציוניים ופטריוטיים כגון בניית הארץ וההגנה עליה. שינוי ממשי בפזמונאות הישראלית התרחש עם חדירתה של פזמונאות הרוקנרול האנגלו-אמריקנית. לשון שירי הזמר החדשים הייתה קשובה לעברית המדוברת, ותכניה נלקחו מחיי היום-יום. אחד הסממנים הבולטים של הפזמונאות החדשה היה השימוש בכלי נגינה חשמליים, שהחליפו את האקורדיון. עם זאת, גורם מרכזי וייחודי בפזמונאות העברית הוא יחסה אל השירה הלירית, המתבטא בהשפעה שיש לשירי משוררים על כתיבתם של תמלילנים פופולריים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
היסטוריה של קיריבטי

בסביבות האלף הראשון לפני הספירה התיישבו מיקרונזים באיי גילברט (אשר נקראו על שם תומאס גילברט על ידי אדם יוהאן פון קרוסנסטרן ב-1820). פלישות של סמואים וטונגים החדירו לתרבותם אלמנטים פולינזיים ופלישות של פיג'יים החדירו אליה אלמנטים מלנזים. במאה ה-16 הגיעו לראשונה אירופים לאיי גילברט. במאה ה-19 הגיעו לאזור ציידי לווייתנים וסוחרי עבדים וסחורות בהמוניהם. מפגש זה הוביל לסכסוכים בין-שבטיים ולהפצתן של מחלות שמקורן באירופה. בשנת 1892 הכריזה בריטניה על איי גילברט ואליס כמדינת חסות שלה, על מנת להשיב את הסדר. האי בנבה סופח למדינה זו ב-1901 לאחר שנמצאו בו מרבצי גואנו עשירים בזרחה. בשנת 1916 צירפה בריטניה לאיים אלה את האיים טריינה וטבואאראן, להם קראה האיים וושינגטון ופנינג בהתאמה, והפכה אותם לקולוניה בריטית כחלק מ"הטריטוריות הבריטיות המערב-פסיפיות", ישות קולוניאלית שנשלטה על ידי נציב עליון יחיד. במהלך 20 השנים הבאות סופחו לקולוניה רוב איי ליין, ביניהם קיריטימטי ואיי פניקס ואף טוקלאו. במלחמת העולם השנייה כבשה יפן חלק מהאיים. קרבות עקובים מדם התחוללו באטול טאראווה ובאטול מקין ובסופם כבשו בעלות הברית את האיים מחדש. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלה בריטניה לאפשר לתושבי חלק מהאיים לבסס שלטון עצמי. ב-1975 נפרדו איי אליס מהקולוניה על מנת להקים את מדינת טובאלו. איי גילברט קיבלו שלטון עצמי בשנת 1977, ובפברואר 1978 קיימו לראשונה בחירות כלליות. ב-12 ביולי 1979 הוכרזו האיים כמדינה עצמאית בשם קיריבס, גרסת המקומיים לשם "איי גילברט". ארצות הברית ויתרה על בעלותה על איי ליין ופניקס בהסכם טאראווה בשנת 1979. לרמיה טבאי, שכיהן כראש השרים עד להקמת המדינה, נבחר לנשיאות בגיל 29. הוא כיהן שלוש כהונות, עד 1991, עם הפסקה קצרה של ארבעה חודשים בשנים 1982-1983. טאטאו טאנקי נבחר לנשיאות אחריו וכיהן עד ספטמבר 1994. בבחירות שנערכו בשנה זו זכה טבורורו טיטו, שכיהן 3 כהונות עד מרץ 2003, אז הודח בהצעת אי אמון. מחליפו הזמני היה טיאן אוטנג, ראש מועצת המדינה. בבחירות של שנת 2003 התמודדו זה נגד זה האחים הארי ואנוטה טונג והמתמודד השלישי בנוארה ברינה. אנוטה טונג ניצח ונכנס לתפקידו ב-10 ביולי 2003. בשנת 2005 הכריז נציג בנבה בפרלמנט קיריבס שהאי שוקל לפרוש מהמדינה ולעבור לשלטון מדינת פיג'י, מכיוון שהממשלה לא העבירה אליו תקציבים מתוך מענק שקיבלה מאוסטרליה בגין כריית גואנו שבוצעה על ידי חברות אוסטרליות באי. הנציב הכללי של קיריבס לפיג'י, רטטה רמון, הכריז שהאי זכאי למענק, אך רק בתנאי שישוב להיות חלק מקיריבס. נציג בנבה בפרלמנט הודיע כי עדיף לאי לפרוש לפיג'י. לאחר תחילת מגפת הקורונה הופסקו טיסות בינלאומיות. עד סוף 2021 היו באי שני מקרים של קורונה בלבד. עם תחילת הטיסות בינואר 2022, התגלו מקרי קורונה נוספים. מדיה וקבצים בנושא היסטוריה של קיריבטי בוויקישיתוף
מחלקת הצי של ארצות הברית

מחלקת הצי של ארצות הברית (באנגלית: The United States Department of the Navy; בראשי תיבות: DoN) היא אחת מהמחלקות העיקריות במחלקת ההגנה של ארצות הברית. המחלקה נוסדה לפי חוק של הקונגרס מתאריך 30 באפריל 1798, על מנת לספק תמיכה טכנית ומנהלית, וכן הנהגה אזרחית לצי ארצות הברית ולחיל הנחתים (וכאשר ניתנת הנחיה מתאימה מהקונגרס או הנשיא, גם למשמר החופים). בראש המחלקה עומד מזכיר מחלקת הצי, הידוע בז'רגון של הצי בתור SECNAV. מסייע לו תת-מזכיר הצי. המחלקה הייתה חלק מהקבינט האמריקני, ביחד עם מחלקת המלחמה שכללה את צבא ארצות הברית עד 1947 כאשר נוצר "הממסד הצבאי הלאומי", ששמו שונה ב-1949 למחלקת ההגנה של ארצות הברית. מאותה שנה מחלקת הצי הפכה לחלק ממחלקת ההגנה. מחלקת הצי מורכבת ממשרדים ביצועיים, שרובם ממוקמים בוושינגטון הבירה, והיא אחראית לגיוס כוח אדם צבאי ואזרחי, ארגון, אספקה, ציוד, אימונים, שינוע וקרקוע של הצי ושל כוח האדם והנכסים שלו. כמו כן, המחלקה אחראית על בנייה, התאמה ותיקון של ספינות הצי, כלי טיס, ציוד ומתקנים. המחלקה מורכבת משני שירותים של לובשי מדים, הנקראים גם שירותי הים, צי ארצות הברית וחיל הנחתים של ארצות הברית. הקצינים הצבאיים הבכירים ביותר במחלקה הם ראש המבצעים הימיים ומפקד חיל הנחתים, והם יועצים מקצועיים למזכיר המחלקה ולנשיא ארצות הברית. הם מנהלים את יחידות הצבא המתאימות להם השייכות למחלקה והם חברים במטות המשולבים. מחלקת חיל האוויר של ארצות הברית האתר הרשמי של מחלקת הצי האתר הרשמי של חיל הנחתים של ארצות הברית האתר הרשמי של צי ארצות הברית האתר הרשמי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית (אורכב 13.06.2018 בארכיון Wayback Machine) היסטוריה של חותם מחלקת הצי
Ich Troje

Ich Troje (איך טרויה, "שלושתם") היא להקת פופ פולנית בה חברים מייקל וישנבסקי, יאצק וונגבה ואשתו הנוכחית של וישנבסקי, אנה שביונטצ'אק (מאז 2003). חברות עבר נוספות בלהקה הן מגדלנה פוקורה (ידועה כיום כמגדה פמה, 1996–2000) ויוסטינה מייקובסקה (2000–2003). Ich Troje נוסדה ב-1996 על ידי כותב השירים מייקל וישנבסקי והמלחין יאצק וונגבה. מאז שנת 2000, Ich Troje הייתה אחת מהלהקות הפולניות הפופולריות ביותר שמכרה מעל 1.5 מיליון תקליטים מאז יוני 2001. בשנתיים האחרונות Ich Troje ביצעה מעל 300 הופעות. הצלחה זו עומדת בניגוד לביקורות השליליות ועדותו של וישנבסקי כי "אינו יודע לשיר". נושאי השירים של הלהקה הם אהבה, בגידה, ופרידות. ב-25 בינואר 2003 בחר הציבור בפולין בתהליך הצבעה טלוויזיוני את Ich Troje לייצג את פולין בתחרות האירוויזיון עם השיר "אין גבולות" ("No Borders", "Keine Grenzen") שבוצע בשלוש שפות - פולנית, גרמנית ורוסית. השיר הגיע למקום השביעי בגמר. ב-2006, פולין שוב בחרה ב-Ich Troje שתייצג אותם באירוויזיון 2006 עם השיר "הולך בעקבות לבי" ("Follow My Heart"), בשיתוף עם או-ג'יי (המוכר גם כ"ריל מק'קוי") ממופע היורודאנס המצליח. ההרכב זכה במקום האחד-עשר בחצי הגמר, במרחק מקום אחד מהעפלה לגמר. מדיה וקבצים בנושא Ich Troje בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ich Troje Ich Troje, סרטונים בערוץ היוטיוב Ich Troje, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Ich Troje, באתר ספוטיפיי Ich Troje, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Ich Troje, באתר Last.fm (באנגלית) Ich Troje, באתר AllMusic (באנגלית) Ich Troje, באתר MusicBrainz (באנגלית) Ich Troje, באתר דיזר Ich Troje, באתר Discogs (באנגלית) Ich Troje, באתר Songkick (באנגלית) Ich Troje, באתר Genius Ich Troje, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גטו מסינה

גטו מסינה הוא כינויים של שני הרבעים בעיר מסינה שבסיציליה, איטליה, אשר יועדו לאורך הדורות למגורי יהודים. הגטו היהודי נחלק בין שתי שכונות עיקריות: "פרפורטו" (Quartiere Paraporto) בצפון-מערב העיר, ו"טרנובה" (Quartiere Terranova) במערב העיר. רובע "פרפורטו" נמצא בצפון-מערב העיר, וגבולותיו: שער "סיניסקלקו" או שער "ג'ודקה" (Porta Siniscalco/Giudecca). עד היום קיים במסינה שער הקרוי בשם שער היהודים "פורטה ג'ודקה" (Porta Giudecca). פורטלני (Torrente Portalegni). נהר הפורטלני (Portalegni) הוא נהר תת-קרקעי הזורם מתחת לעיר מסינה. הוא חוצה את רובע ה"קוארטיירה פרפורטו". רחוב קרדיניס (via Cardines) רובע "טרנובה" נמצא במערב העיר, וגבולותיו: מנזר סנטה קלרה (Convento Santa Clara) הארמון המלכותי במסינה (Palazzo Reale) בית ספר לכמרים במסינה (Seminario) בגטו היו בתי כנסת עתיקים: בית הכנסת הגדול בשם ה"סינגוגה מג'ורה" (Sinagoga maggiore), ובית הכנסת הקטן בשם ה"סינגוגה מינורה" (Sinagoga minore). בית הכנסת הקטן נמצא בבית החולים היהודי (ospedale degli ebrei) של העיר. כנסיית סן פיליפו נרי (Chiesa dei padri di San Filippo Neri) הייתה במקור בית הכנסת שנמצא ב"קוארטיירה פרפורטו" והפכה לכנסייה בשנת 1495. בית הכנסת מסינה היה המפורסם ביותר מבין בתי הכנסת העתיקים בסיציליה. הקהילה היהודית במסינה נהנתה משיויון זכויות ואוטונומיה. חיו בה רבנים מפורסמים כמו רב נטרונאי. תקשרו הרבנים שבמסינה עם הגאונים הם ראשי ישיבות סורא ופומבדיתא שבבבל. אברהם אבולעפיה הוא הרב המפורסם ביותר של הקהילה היהודית במחוז מסינה. בשנת 1281 הגיע אבולעפיה לאי סיציליה. בין השנים 1281 ל-1291 גר אבולעפיה במחוז מסינה. שם הקים בית מדרש והצליח לאסוף סביבו עדה גדולה של תלמידים וחסידים במחוז מסינה. תלמידי בית המדרש של אברהם אבולעפיה במחוז מסינה: רב אברהם בן שלום רב סעדיה בן יצחק סיג'ילמסי רב נתן בן סעדיה רב יעקב בן אברהם שם ככל הנראה הכריז אבולעפיה באופן גלוי על משיחיותו. בשל יומרות אלו פנו חלק מנכבדי המקום לרבי שלמה בן אדרת, שהיה מגדולי ההלכה באותה עת ושימש כנציג מעין-ממסדי של הדת, בשאלת נביאותו ומשיחיותו של אברהם אבולעפיה. הרשב"א דחה בתוקף את התפיסה והחל באחד הוויכוחים הראשונים על משיחיות קבלית בימי הביניים. הרשב"א פתח במלחמת חורמה כנגד אבולעפיה ודחה בבוז את יומרותיו הנבואיות והמשיחיות. נקודת מתח נוספת בין השניים נוצרה בשל העובדה שהרשב"א שהיה אף הוא מקובל, אך החזיק בזרם התיאוסופי-תיאורגי של הקבלה (תורת הספירות), לעומת אבולעפיה שהחזיק בקבלה הנבואית. מאבקו של הרשב"א הצר את צעדיו של אבולעפיה, וכתוצאה מכך איבד קהל גדול מתלמידיו וחסידיו ואף נאלץ לעזוב לזמן מה לאי קומטינו הסמוך. עדות לרדיפה זו נמצאת באיגרת "וזאת ליהודה" שכתב אבולעפיה לרבי יהודה שלמון: המחלוקת בין הרשב"א לאבולעפיה נמשכה משנת 1285 לערך עד לפטירתו של אבולעפיה. זמן פטירתו המשוער הוא בשלהי 1291 או בראשית 1292, שכן החל מאותה עת אין כל ידיעה על פועלו. גם לאחר מותו של אבולעפיה השפיע חרם הרשב"א על תורתו, ועדות לכך היא העובדה שעד המאה ה-18 ספרו החשוב "חיי העולם הבא" נשאר בכתב יד. Amelia Ioli Gigante „Messina“ .„Le città nella storia d’Italia“ .Roma-Bari 1989 ISBN 88-420-1701-9 E. Mauceri „ Messina nel Settecento“, Messina. יהודי מסינה (באיטלקית), (באנגלית) יהדות מסינה (באיטלקית)
בנות המזל

בנות המזל (באנגלית: Rags To Riches), סדרת טלוויזיה אמריקנית שהופקה במקור עבור NBC האמריקאי במשך עונה אחת בין השנים 1987–1988. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. התוכנית הייתה הראשונה בהיסטוריה של הטלוויזיה ששילבה קטעים מוזיקליים בתוך העלילה. מוזיקה משנות החמישים ושנות השישים הותאמה לעלילה. ניק פולי, איש עסקים ומיליונר בעל סגנון חיים של פלייבוי, נאלץ לשדר דמות של איש המשפחה, ובעקבות כך הוא מאמץ קבוצה של שש ילדות יתומות אותן הוא מביא לגור איתו באחוזתו בבל אייר, קליפורניה. לאחר שהרעיון שלו לא הניב את התוצאות להן קיווה, הוא מבין כי זה לא היה חשוב ומבקש מהילדות שיישארו לגור איתו לצמיתות. העלילה בסדרה מתרחשת בשנת 1961 והתמקדה בחוסר המזל של הילדות ובבעיות בהן נתקלו הילדות בשנות השישים מריקודים, אהבה ראשונה, מציאת האמא הביולוגית, מקובלות חברתית ועד משבר הטילים בקובה. שש הילדות הן: מארוה (טישה קמפבל): ילדה אפרו-אמריקאית שננטשה על ידי דודה. נחשבת למנהיגת הקבוצה. דאיין (ברידג'ט מישל): פלרטטנית בלונדינית אשר שמה לה למטרה כל בחור אותו היא מחבבת. פאטי (ביאנקה דה גאר): ילדה בעלת מזג הפכפך, סוג של "טום בוי". נינה (הת'ר מק'אדם): היא רק השתתפה בפרק הפיילוט. רוז (קימיקו גלמן): נותרה לבדה לאחר שאימה התאבדה כאשר קפצה מול רכבת דוהרת. מיקי (היידי זייגלר): הקטנה שבחבורה, היא תמיד מוגנת על ידי פאטי. "בנות המזל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בנות המזל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל וישנבסקי

מייקל כריסטיאן וישנבסקי (בפולנית: Michał Krystian Wiśniewski; נולד ב-9 בספטמבר 1972) יליד העיר לודז' הוא זמר פופ פולני, סולן להקת הפופ Ich Troje. וישנבסקי הופיע בשני סרטים: "כוכב" (בפולנית: "Gwiazdor", בשנת 2002) ו"סיפורי פשע" ("LawStorant", בשנת 2005). הוא נטל חלק בתוכנית המציאות של רשת TVN: "אני מה שאני" ("Jestem jaki jestem"), ובתוכנית המציאות "הראה את פניך" ("Pokaż swoją twarz") ברשת VIVA! POLAND. עם הלהקה Ich Troje הוא הוציא כמה סינגלים מוצלחים, ויחד הם ייצגו את פולין באירוויזיון 2003 עם השיר "אין גבולות" ("Keine Grenzen") וזכו המקום השביעי בגמר. בשנת 2006 הוא נבחר שוב בידי הציבור הפולני וייצג את פולין באירוויזיון 2006 עם השיר "הולך בעקבות לבי" ("Follow My Heart") יחד עם Ich Troje וריל מק'קוי. באוקטובר 2005 פתח וישנבסקי בוטיק אופנה. בעת הופעה קפץ וישנבסקי אל הקהל ופצע נערה. כתוצאה מכך, היא נהפכה לנכה במידה חלקית, סבלה מטראומה מנטלית חמורה, והייתה צריכה לעבור שיקום יקר. מייקל נקנס ב-6000 זלוטי בעקבות המקרה. אשתו הראשונה הייתה הזמרת הפולניה מגדה פמה. אשתו השנייה היא מרתה וישנבסקי, הידועה כ'מנדרינה'. יש להם שני ילדים: קסאבייר מייקל (נולד ב-2002) ופביאן מרתה (נולדה ב-2003). הזוג התגרש ב-2005. וישנבסקי נישא לזמרת אנה שביונצ'אק בלאס וגאס ב-2005. בתם הראשונה, אטינט אנה, נולדה ב-2006. ילדם השני, פאלקו כריסטיאן, שנולד ב-2007, נפטר ביום לידתו. מדיה וקבצים בנושא מייקל וישנבסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל וישנבסקי מייקל וישנבסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל וישנבסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל וישנבסקי, באתר Discogs (באנגלית) מייקל וישנבסקי, באתר Songkick (באנגלית)
היי! בינבה

המונח "בימבה" מפנה לכאן. לערך העוסק במאסטר בקפואירה, ראו מסטרה בימבה. היי! בִּינְבָּה (ביפנית: へーい！ブンブー, תעתיק: הֶיי! בּוּנְבּוּ) היא סדרת אנימציה יפנית. הסדרה בת 102 הפרקים (בגרסה היפנית המקורית היו 130 פרקים) הופקה על ידי ניפון אולפני אנימציה לטלוויזיה בין השנים 1985–1986. בישראל הסדרה שודרה בתחילה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בדיבוב לעברית בין השנים 1988–1990 ובשידורים חוזרים לאורך השנים. ב-1 במרץ 2009 הסדרה עלתה לשידור בערוץ ג'וניור. את שיר הפתיחה בעברית ביצעה עליזה אברג'יל. הסדרה מתמקדת בבובי, נער צעיר אשר חלם תמיד על מכונית משלו, ובבינבה מכונית צהובה קטנה ומדברת שבקעה מתוך ביצה בתוך משחטת רכב. בובי, אשר שומע אותה בוכה יוצא לעזרתה רגע לפני שהיא נהרסת, ומאז הם נעשים חברים טובים. בינבה, בובי והכלב שלו פונפון, יוצאים יחדיו למסע הרפתקאות בעולם במטרה למצוא את אמהּ של בינבה, ובמהלך דרכם הם נאלצים להתחמק מאיש מבוגר בשם זעם (שנקרא גם זעם הרשע) שמנסה לתפוס את בינבה בכל הזדמנות. במהלך המסע הם עוברים הרפתקאות רבות, ועוזרים לאנשים בהם הם נתקלים בדרכם. הם גם נתקלים במכוניות מדברות אחרות עמן בינבה נוהגת להתחרות, ובינבה תמיד מנצחת בזכות הכוח והמהירות שהיא מקבלת כאשר היא מריחה פרחים. בסוף הסדרה בינבה, בובי ופונפון מוצאים את אמהּ של בינבה, ולאחר מכן בובי ובינבה ביחד עם זעם, אביה ואמהּ של בינבה ושאר המכוניות המדברות שרים את שיר הסיום של הסדרה. בעקבות הפופולריות של הסדרה בישראל, נעשה נפוץ השימוש בכינוי "בימבה" (שיבוש נפוץ ונוח יותר להגייה של "בינבה") בעבור צעצועי פעוטות בצורת מכונית שניתן לשבת עליה. כמו כן, הכינוי "בימבה" היה נפוץ למכונית מסוג פולקסווגן חיפושית[דרוש מקור]. "היי! בינבה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היי! בינבה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) היי! בינבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מילות השיר "היי! בינבה", באתר שירונט https://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=2888&wrkid=5960