laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלגת קומייטו החדשה

מפלגת קומייטו החדשה (ביפנית: 公明党), או בשמה המקוצר NKP, היא מפלגת מרכז ביפן שהקימו חברי הארגון הבודהיסטי סוקה גקאי. אף על פי שקיימת הפרדה בין הנהגת המפלגה להנהגת הארגון, תומכים רבים מחברי סוקה גאקאי במפלגה. משמעות שלוש סימניות הקאנג'י המרכיבות את שם המפלגה הן "ציבור\ממשלה" (公, קוֹ), "קל\בהיר" (明, מֶיי) ו"מפלגה פוליטית" (党, טוֹ). פירוש הצירוף קומיי (公明) הוא לרוב צדק או הגינות. המילה "חדשה" אינה מופיעה בשם היפני, והיא באה על מנת להבחין בין מפלגה זו למפלגת עבר בעלת שם זהה. מפלגת קומייטו החדשה נוצרה ממיזוג של מפלגת קומייטו ומפלגת השלום החדש ב-7 בנובמבר 1998. מפלגת קומייטו החדשה הכריזה שמטרתה היא להוביל פוליטיקה המכוונת כלפי האנשים, המבוססת על הומניטריות המתייחסת לחיי אדם בכבוד ובדאגה הרבים ביותר. מראייה פנימית, דוגלת המפלגה בצמצום סמכותה של הממשלה, בהקטנת הבירוקרטיה, בהגברת השקיפות בנושאים ציבוריים וחיזוק אוטונומיית המחוזות, בהן המגזר הפרטי ממלא תפקיד מרכזי. בנושאי מדיניות החוץ, דוגלת המפלגה בפירוק נשק גרעיני ומתנגדת לעימותים באופן גורף. אף על פי שרבים מחברי המפלגה משתייכים לארגון הבודהיסטי סוקה גקאי, לא מעלה המפלגה נושאים דתיים. קודמתה של מפלגת קומייטו החדשה הייתה בעלת אידאולוגיות דומות, אך המפלגה הנוכחית, השמרנית יותר, נוסדה ב-1998, עם מיזוגן של מפלגת קומייטו ומפלגת השלום החדש. היא תמכה במפלגה הליברלית-דמוקרטית (יפן) השולטת אז, וכן בבחירות הכלליות של 2000. בבחירות הכלליות של 2003 הצליחה מפלגת קומייטו החדשה באופן יחסי, הודות לתמיכה הנרחבת בקרב ארגון סוקה גקאי. המפלגה חולקת את התמיכה הציבורית בה עם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ובסיס המצביעים שלה מכיל ברובו ביורוקרטים צווארון לבן וחקלאים, אך גם מנהיגים דתיים נוטים להביע תמיכה במפלגה. לאחר שהפסידה הקואליציה בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009, איבדה מפלגת קומייטו החדשה את מעמדה בקואליציה השולטת. לאחר מכן, היא נהגה להיות שותפה זוטרה בקואליציות בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית. מפלגות פוליטיות ביפן פוליטיקה של יפן מדיה וקבצים בנושא מפלגת קומייטו החדשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת קומייטו החדשה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת קומייטו החדשה (באנגלית) מפלגת קומייטו החדשה, ברשת החברתית פייסבוק מפלגת קומייטו החדשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת קומייטו החדשה, ברשת החברתית אינסטגרם מפלגת קומייטו החדשה, ברשת החברתית טיקטוק מפלגת קומייטו החדשה, סרטונים בערוץ היוטיוב מפלגת קומייטו החדשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר המפלגה אתר המפלגה. Reiji Yoshida, LDP charges back, vows to regain voter confidence, The Japan Times, ‏2012-12-18 (באנגלית)
אנגרט ריכטר

אנגרט ארגנג ריכטר (בגרמנית: Annegret Irrgang Richter; נולדה ב-13 באוקטובר 1950) היא אתלטית מערב גרמנית. היא אלופה אולימפית, בעלת 4 מדליות מהן 2 מדליות זהב, ו-2 מדליות כסף ושיאנית עולם בריצת 100 מטר. ריכטר נולדה בדורטמונד. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה ריכטר במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.30 שניות. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ריכטר במדליית זהב מול הקהל הביתי בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם כריסטיאן קראוזה, אינגריד בקר והיידה רוזנדהל בהשוואת שיא עולם - 42.81 שניות, לפני מזרח גרמניה (42.95 שניות) וקובה (43.36 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.38 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 11.30 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה ריכטר במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.75 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.36 שניות. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ריכטר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.08 שניות, לפני האלופה היוצאת רנטה שטכר ממזרח גרמניה (11.13 שניות) ובת ארצה אינגה הלטן (11.17 שניות). בשלב רבע הגמר היא קבעה שיא אולימפי חדש של 11.05 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 11.01 שניות, שיפור לשיא בן החודש של הלטן (11.04 שניות). מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.39 שניות, אחרי ברבל ווקל ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.37 שניות, ולפני שטכר (22.47 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.59 שניות, אחרי היריבה המושבעת מזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 42.55 שניות ולפני ברית המועצות (43.09 שניות). לאחר המשחקים האולימפיים פרשה ריכטר מספורט תחרותי, אך בשנת 1978 חזרה להתחרות. בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 1979 היא זכתה במדליית זהב עבור נבחרת אירופה, בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.19 שניות. לאחר מכן, פרשה סופית בשל פציעה קשה. היא התחתנה עם מנפרד ריכטר, אצן משוכות. ריצת 100 מטר: 11.01 שניות (1976) שיא עולם ריצת 200 מטר: 22.39 שניות (1976) אנגרט ריכטר, באתר olympedia.org אנגרט ריכטר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אנגרט ריכטר, באתר Track and Field (נשים)
נתניהו

נתניהו הוא שם משפחה יהודי-עברי המוזכר לעיתים בתנ"ך כפטרונים (ישמעאל בן נתניהו, רוצחו של גדליה בן אחיקם, ספר ירמיהו, פרק מ', פסוק ח'). פירושו אלוהים נתן. השמות המקבילים אליו בעברית הם: יהונתן, נתנאל, נתניה, נתניאל ואלנתן. השם "נתניהו" מופיע באוסטרקון שנמצא בתל גזר, שעליו כתובה תעודה באכדית ובכתב יתדות משנת 649 לפנה"ס. האם התכוונתם ל... נתן מיליקובסקי-נתניהו – רב ופעיל ציוני, אביהם של בנציון ואלישע נתניהו בנציון נתניהו – היסטוריון, אביהם של יונתן, בנימין ועדו נתניהו בנימין נתניהו – ראש ממשלת ישראל שרה נתניהו – אשת בנימין נתניהו יאיר נתניהו – בנם הראשון של בנימין ושרה נתניהו יוני נתניהו – מפקד סיירת מטכ"ל, נהרג במבצע אנטבה עדו נתניהו – רופא וסופר ירעם נתניהו – עיתונאי ישראלי שושנה נתניהו – שופטת בית המשפט העליון בדימוס ועדת נתניהו – כינוין של שתי ועדות בראשותה של השופטת שושנה נתניהו, האחת לעניין מערכת הבריאות והשנייה, לעניין גיל הפרישה לגמלאות נתן נתניהו – פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, בנה של שושנה נתניהו אלישע נתניהו – מתמטיקאי ישראלי סיניה נתניהו – כלכלנית ישראלית, המדענית הראשית של המשרד להגנת הסביבה בוסתנאי עודד, תולדות ימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 10, עמ' 79: זהו חוזה מכירה ו"נתניהו" נזכר בראשו כמוכר הקרקע. זה השם הישראלי היחיד המופיע בשני האוסטרקונים שנמצאו, מכלל השמות שנשתמרו בהם.
מספן

מספן הוא יחידת-מטה צבאית במפקדת חיל הים הישראלי. בראש המספן ניצב קצין בדרגת תת-אלוף או אלוף-משנה. מטה חיל הים מורכב מחמישה מספנים (מספן הוא יחידה ראשית במטה החיל, המקביל ל"חטיבה" באגפי המטה הכללי ול"להק" במטה חיל האוויר), וראשי המספנים כפופים ישירות למפקד זרוע הים. המבנה ההיררכי של המספנים, כנהוג ביחידות מטה בצה"ל, מורכב ממחלקות, ענפים ומדורים. מספן הים - מופקד על הפעלת הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת השטח למימושו. המספן קובע את סדר העדיפויות בהפעלת הכוח, מורה על נוהלי הפעלה ומבקר את תהליכי ההדרכה. ראש מספן הים הוא קצין בדרגת תת-אלוף. ראש המספן הנוכחי (רמי"ם) הוא תא"ל טל פוליטיס. מספן המודיעין - אחראי על גיבוש תמונת המודיעין בזירה הימית שבה פועל חיל הים הישראלי והעברתה לגורמי הפיקוד והתכנון במפקדת חיל הים וליחידות הלוחמות של החיל. במקביל אחראי מספן המודיעין על שילוב המרכיב הימי בתמונת המודיעין הכוללת שמגבש אגף המודיעין במטה הכללי של צה"ל. דרגת ראש המספן היא תת-אלוף. ראש המספן הנוכחי (רמד"ן) הוא תא"ל אמיר גוטמן. מספן כוח האדם - אחראי על ניהול המשאב האנושי. כפוף מקצועית לאגף כוח האדם במטה הכללי של צה"ל. דרגת ראש המספן היא אלוף-משנה. ראש המספן הנוכחי (רמכ"א) היא אל"ם שירי בן שטרית. מספן הציוד - המספן אחראי על האחזקה, ההצטיידות והמחקר והפיתוח של כל כלי השיט, המתקנים והמערכות בחיל הים, וכן על הנחיה מקצועית של התחום הטכני והלוגיסטי בחיל. דרגת מפקד המספן היא תת-אלוף. ראש המספן הנוכחי (רמצ"ד) הוא תא"ל אמיר צ'מני. מספן המטה - המספן מופקד על בניין הכוח, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-מספנית. המספן מאפיין את צורכי הזרוע בהיבט אמצעי הלחימה וכלי השיט, קובע את סדר העדיפויות בהצטיידות ובפיתוח אמצעים אלו ואחראי על תקצובם בהתאם לתוכניות עבודה שנתיות ורב-שנתיות. ראש המספן הוא קצין בדרגת תת-אלוף, אשר משמש גם כסגנו של מפקד הזרוע וממלא מקומו בהיעדרו. ראש המספן הנוכחי (רמ"ט) הוא תא"ל גיא גולדפרב. ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף רוזין (בלארוס)

הרב יוסף רוזין (תרכ"ז, 1867 - ט"ז בתשרי תשי"ד, 1953) היה רב ברוסיה הלבנה ובארצות הברית, כיהן כראש אגודת הרבנים של צפון אמריקה. יוסף רוזין נולד לרב אברהם דוב בר רוזין בסוורז'נא שבמחוז מינסק. בגיל 12 התקבל ללמוד בישיבת מיר בראשות הרב חיים לייב טיקטינסקי. בהמשך למד בסלבודקה, בראדין ובוולוז'ין. נסמך להוראה על ידי הנצי"ב והגדול ממינסק. בשנת תרמ"ט נישא לבתו של הרב דוב בר גאלוב, אב"ד מהלין במחוז צ'רניגוב בצפון אוקראינה. בשנת תרנ"ז נבחר לכהן כראב"ד קוסטיוקוביה (קסטיוקוביצ'י) (אנ') במחוז מוהילב שברוסיה הלבנה. בשנת תרס"ד, לאחר פטירת הרב שניאור זלמן פינס, התמנה תחתיו כראב"ד סוויסלוץ' (סיסלביץ) במחוז מינסק. בשנת תרפ"ג[דרושה הבהרה] היגר לארצות הברית. בתחילה שהה בבורו פארק, ומשם התקבל כאב"ד פאסייק בניו ג'רזי. בין השנים תרצ"ז-תרצ"ח[דרושה הבהרה] היה ראש אגודת הרבנים של צפון אמריקה. נפטר בפאסייק. תמך ביישוב החדש ופעל לגאולת הארץ ואף השקיע מכספו בכך. ביקר בארץ שלוש פעמים, הפעם האחרונה הייתה בתש"ט[דרושה הבהרה]. התפרסם כחריף ומעמיק, וחידושי תורתו מפוזרים בקבצים תורניים. אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' יוסף ראזען", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 124, באתר היברובוקס רבי יוסף ראזין אב בית דין פאסייק, אשכול בפורום אוצר החכמה העוסק בר' יוסף רוזין מפאסייק באותו זמן כיהן בסוויסלאץ' גם הרב מרדכי שאטץ (בעל "תורת מרדכי" על פסקי המרדכי), שהיה בנו של האב"ד הרב מאיר יונה שוץ (בעל "שער העיטור" על ספר העיטור ו"הר המריה" על "ספר העבודה" ו"ספר הקרבנות" מתוך משנה תורה). אחרי פטירת אביו הוא התקבל כרב על ידי מקצת מבני העיר, בעוד שרוב הקהילה קיבלה את ר' שניאור זלמן כרב עליהם, ואחרי פטירתו, את ר' יוסף רוזין.
אין אדם מוציא דבריו לבטלה

בהלכה, אין אדם מוציא דבריו לבטלה הוא כלל האומר כי אדם אינו אומר דברים שאין להם משמעות. לכן, גם אם נראה כי אין לדבריו כל תוקף הלכתי, אם ישנה דרך לפרש את דבריו באופן שיהיה להם תוקף והם יוכלו להתקיים, יש לעשות זאת. כלל זה הוא שיטתו של רבי מאיר, שבמקרים מסוימים גם נפסקה להלכה. הכלל מופיע בכמה מקומות בגמרא: (מי שאומר על עצמו) הריני נזיר מן הגרוגרות ומן הדבילה – בית שמאי אומרים נזיר. (שואלת הגמרא) ואמאי, מכל אשר יעשה מגפן היין (ספר במדבר, פרק ו', פסוק ד') אמר רחמנא? בית שמאי סברי לה כרבי מאיר דאמר "אין אדם מוציא דבריו לבטלה" ובית הלל סברי לה כרבי יוסי דאמר "בגמר דבריו אדם נתפס"... — תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף ט', עמוד א' כלומר, אם אדם נדר שהוא נזיר מאכילת תאנים, לכאורה מדובר באמירת חסרת משמעות, משום שנדר הנזירות כולל התנזרות מיין ולא מתאנים. ברם, בית שמאי קבעו שהוא נזיר, והגמרא מבארת ששיטתם מבוססת על שיטת רבי מאיר שיש לפרש את דבריו באופן שיהיו בעלי תוקף, ולכן יש לפרש את המילים "הריני נזיר" כאמירה נפרדת, ואז משמעותם שהוא נודר נזירות רגילה, ואת המילים "מן התאנים" כניסיון של הנודר לחזור בו, שלא מועיל. בהלכות ערכין, יכול אדם לחייב את עצמו סכום כסף בכך שהוא מטיל על עצמו לשלם את "ערכו" של אדם לבית המקדש, לפי סכומים קצובים המפורשים בתורה. ישנה מחלוקת תנאים בשאלה מה יהיה דינו של אדם המעריך תינוק בן פחות מחודש, שאין לו ערך קצוב על פי התורה. לפי רבי מאיר, יש להסיק כי הוא מתכוין לחייב את עצמו לשלם לבית המקדש את שוויו הממוני של היילוד (מוערך בשווי התינוק להמכר כעבד). אך שאר החכמים חלוקים על דבריו. להלכה, פוסק רב כרבי מאיר באופן מוגבל: גם רב מסכים לעיקרון ש"אין אדם מוציא דברי לבטלה", ולפיכך פוסק רב ש"האומר ערך כלי עלי" נותן דמיו, כי מכיוון שאין ערך מקראי לכלי על פי כללי מצוות ערכין יש להסיק שהוא מתכוין להקדיש את דמיו לבדק הבית, אך הם נחלקו מה ההלכה במקרה שאדם הקדיש את עבדו. לפי רב יש לפרש את דבריו שהתכוין להפוך את הערך לחלק מהעם היהודי הנקרא "עם קדוש" וזאת על ידי שחרורו, אך לפי רבי מאיר נראה יותר שהאדם התכוין להקדיש את דמיו של העבד לבדק הבי. קיים כלל דומה, האומר כי כאשר אדם מבצע פעולה משפטית מסוימת, וניתן להסביר את דבריו בלשון אחרת לגמרי שאינה במשמעות מילותיו, ניתן לומר זאת, ובלבד שיהיה הסבר הגון מדוע בחר האדם במילים אלו ולא אמר את אשר הוא חפץ בצורה מפורשת. כך למשל קובעים רב ושמואל כי המקדש אחותו התכוין המקדש שיהיו המעות מתנה או פקדון. בעל הערכי תנאים ואמוראים קובע כי אין קשר בין סוגיא זו לסוגיית "אין אדם מוציא דבריו לבטלה", שכן בסוגיית "אדם יודע שאין קידושין תופסין באחותו" עלינו לומר בכוונת דבריו חלות שלא נאמרה על ידו כלל, ולקבוע כי המעות ניתנו בתורת מתנה ולא בתורת קידושין למרות שלא אמר כך, ומסיבה זו מקשה הגמרא "מדוע אינו אומר בפירוש שיהיו המעות מתנה"? ומתרצת כי "רוצה להביא לו את הכסף בדרך כבוד שלא תתבייש", אך במקרה של "אין אדם מוציא דבריו לבטלה" מדובר במשמעות קרובה למשמעות הכלולה בדבריו, ואין צורך להסביר מדוע בחר דווקא במילים אלו. פשיטא משה יהודה בלוי (עורך), "אין אדם מוציא דבריו לבטלה", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים תקי–תקיג, באתר היברובוקס הערך "אין אדם מוציא דבריו לבטלה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה נחום רקובר, ניבי התלמוד, הניב "אין אדם מוציא דבריו לבטלה", ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1990, באתר "דעת". תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף ה', עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ח, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ו, עמוד ב'
משה קוטלר

משה קוֹטלֶר (נולד ב-1949) הוא פסיכיאטר ישראלי, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, שכיהן כמשנה לדקאן (לחינוך רפואי) בפקולטה לרפואה. שימש כמנהל המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס. קוטלר נולד בתל אביב כבן לניצולי שואה מפולין. ב-1974 סיים תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטה העברית ובבית החולים הדסה בירושלים. ב-1985 השלים את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז לבריאות הנפש שלוותה (הוד השרון) המסונף לאוניברסיטת תל אביב. קוטלר היה בין מקימי המחלקה הצבאית לבריאות הנפש ובשנים 1985–1989 כיהן כראש שלה (בדרגת אלוף-משנה במילואים). לאחר מכן היה עמית מחקר בפסיכיאטריה ביולוגית ופסיכופרמקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק במשך שנתיים, עד 1991, אז החל לכהן כמנהל המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים "בית ישראל" בניוארק, ניו ג'רזי. ב-1993 שב לישראל ומונה למנהל המערך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וב-2000 למשנה לדקאן להוראה בפקולטה. במקביל סיים בשנה זו תואר שני במנהל מערכות בריאות. ב-2000 עבר לאוניברסיטת תל אביב, כפרופסור חבר בבית הספר לרפואה, וב-2004 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2004–2006 כיהן כראש החוג לפסיכיאטריה באוניברסיטת תל אביב. קוטלר כיהן כמנהל המרכזים לבריאות הנפש בבאר יעקב ובנס ציונה. קוטלר מילא מספר תפקידים ציבוריים. הוא כיהן כיושב ראש של המועצה הלאומית לבריאות הנפש, יו"ר החברה הישראלית לרפואת וטיפול בהתמכרויות, ויו"ר איגוד הפסיכיאטריה בישראל. תחומי הטיפול של פרופ' קוטלר מתמקדים בהפרעות דחק נפשי, הפרעות פוסט-טראומתיות והפרעות נפשיות. פרופ' קוטלר כתב מגוון רב של מאמרים, כגון על הפרעות נפשיות בזמן ההריון, היפנוזה בהפרעות אכילה, חוות דעת לצורך כתיבת צוואה ועוד.. קוטלר גם היה שותף לכתיבה של מספר גדול של מאמרים מדעיים בנושא הפסיכיאטריה שהתפרסמו במספר כתבי עת, בין היתר הוא כתב על הקשר בין גן הנקרא (catechol-O-methyltransferase (COMT לבין ההפרעה הנפשית סכיזופרניה, מחקר זה היה בין המחקרים הגדולים ביותר שהיו על סכיזופרניה באותו הזמן (המחקר התפרסם בשנת 2002). המחקר הציג דרך לחקור ולגלות על גן ה-COMT בצורה יעילה ומדויקת. במחקר זה השתמשו במדגם רחב של יהודים אשכנזים, ומהם לקחו דגימה מהדי.אן. איי ועשו לה אנליזה. נמצא כי יש קשר חזק ביותר בין הגן COMT לסכיזופרניה, מה שיכול להקל על האיבחון להפרעה. בנוסף קוטלר הוא הפסיכיאטר היחיד החבר בכתב העת המדעי הישראלי בתחום הרפואה IMAJ בשפה האנגלית. אתר האינטרנט הרשמי של משה קוטלר אתר אודות משה קוטלר משה קוטלר באתר אוניברסיטת תל אביב משה קוטלר, באתר המרכז הרפואי לבריאות הנפש באר יעקב - נס ציונה - מב"ן שב"ס רן רזניק, ואף אחד לא בא, ישראל היום, 4 במרס 2011 משה קוטלר (רפואה), דף שער בספרייה הלאומית
ריצ'רד האנט

ריצ'רד האנט (באנגלית: Richard Hunt;‏ 16 באוגוסט 1951 - 7 בינואר 1992) היה בובנאי אמריקאי שידוע במספר הרחב של דמויות המשנה שהציג בסדרת הטלוויזיה "החבובות". כמו כן הוא הפעיל בובות גם בסדרת הילדים "רחוב סומסום". בסדרת הטלוויזיה "החבובות" הפעיל האנט את סקוטר, סטטלר, ג'ניס, סוויטאמס וביקר. כמו כן הוא הפעיל את מיס פיגי בעונה הראשונה עד שבמחצית עונה זו העבירו את התפקיד לפרנק אוז. ב"רחוב סומסום" הוא הפעיל בובות בתפקידי משנה כגון: ג'ונס השכחן, פלאקידו פלמינגו, דון מיוזיק, גלאדיס הפרה וסולי (העוזר של ביף). כמו כן הוא הפעיל את אלמו עד שנתנו את התפקיד לבובנאי קווין קלאש. ב"פראגל רוק" הוא הפעיל את ג'וניור גורג, גאנג (אחד מעוזריה של מלכת האשפה) ועוד מספר דמויות משנה. האנט נולד ברובע הברונקס בניו יורק, השני מבין חמישה ילדים. כעבור מספר שנים משפחתו עברה לקלוסטר, ניו ג'רזי. בבית הספר התיכון הוא יצר תיאטרוני בובות לילדים המקומיים, והוא היה מעריץ גדול של "החבובות" עוד בצעירותו. לאחר התיכון הפך האנט לחזאי בתחנת הרדיו המקומית, שם פגש את ג'ים הנסון. ב-7 בינואר 1992, נפטר האנט מסיבוכי מחלת האיידס. ריצ'רד האנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד האנט, באתר AllMovie (באנגלית) ריצ'רד האנט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד האנט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריצ'רד האנט, באתר Songkick (באנגלית) ריצ'רד האנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) כתבה אודות מותו של ריצ'רד האנט באתר העיתון הניו יורק טיימס, מתאריך 9/1/1992. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטיב וייטמיר

סטיבן וייטמיר (באנגלית: Steven Whitmire, נולד ב-24 בספטמבר 1959) הוא בובנאי אמריקאי. הוא עובד בחברת ג'ים הנסון, בסדנאות שומשום ובאולפן החבובות של דיסני. וייטמיר נולד באטלנטה, ג'ורג'יה. בילדותו, הוא הצהיר כי הוא מתעניין בבובנאות. הוא למד בבית ספר התיכון ברקמר, והכינוי שלו היה "קרמיט" בגלל העניין שלו בחבובות. הוא בנה גרסה גסה משלו של החבובות של הנסון. וייטמיר הופיע לראשונה בטלוויזיה המקומית באטלנטה עם בובתו, אוטיס. הוא עבד עם בובות לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, ובסופו של דבר התקבל לעבודה. וייטמיר עובד על החבובות בשנת 1978. מאז וייטמיר נכנס לפרויקט החבובות והופיע בין היתר בסרטי החבובות בסרט המבוך, ובעוד כמה תוכניות טלוויזיה וסרטים של חברת ג'ים הנסון. החל משנת 1990, בעקבות מותו של ג'ים הנסון, וייטמיר מדבב שתי דמויות מרכזיות ומוכרות קרמיט הצפרדע ואריק. הדמויות המקוריות שלו בחבובות הן פו-פו, שפתיים, ריזו העכברוש, פפה מלך החסילונים ובין הארנב. בעקבות מותו של ריצ'רד האנט והפרישה ממקצוע הבובנאות של ג'רי נלסון, וייטמיר קיבל גם את ביקר ואת סטטלר. וייטמיר דיבב את קרמיט עד 2017, כאשר הוא פוטר בידי חברת דיסני בשיחת טלפון, התפקיד של קרמיט הועבר למאט ווגל. מדיה וקבצים בנושא סטיב וייטמיר בוויקישיתוף סטיב וייטמיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיב וייטמיר, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיב וייטמיר, באתר Discogs (באנגלית) סטיב וייטמיר, בויקיפדית החבובות רן בוקר, האיש מאחורי קרמיט: "פיטרו אותי בטלפון", באתר ynet, 14 ביולי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלמכוס הקדוש

טלמכוס הקדוש היה נזיר שחי בסוף המאה החמישית במזרח האימפריה הרומית (ככל הנראה באסיה הקטנה) ושמיוחסת לו פעולה שהביאה להפסקת מלחמות הלודרים ברומא. המקור היחידי לסיפור אודות טלמכוס נמצא אצל תיאודורט בישוף קירוס (Cyrrhus), שכתב את הדברים כמה עשרות שנים אחרי התרחשותם. על פי תיאורו של תיאודורט, אדם בשם טלמכוס שאימץ חיי סגפנות נכנס לאחד האצטדיונים (stadio) ברומא כאשר התקיימה שם מלחמת לודרים, פסע אל תוך הזירה וניסה לעצור את האנשים הנלחמים שם. הצופים הנזעמים התרגזו על ההתערבות הלא רצויה ורגמו את טלמכוס למוות. כאשר נודע על כך לקיסר הונוריוס הוא הורה לצרף את טלמכוס לרשימות המרטירים ושם קץ למלחמות הלודרים. בחינה של הנסיבות ההיסטוריות מצביעה על כך שהפסקת תחרויות הלודרים, שבאה אכן בתחילת המאה החמישית לא נבעה מפעולתו של טלמכוס, והסיפור כולו נברא ככל הנראה על ידי תיאודורט כדי להעניק סיבה נוצרית טובה להפסקת מלחמות הלודרים. סביר להניח כי בשנת 404, במהלך שורה של פלישות לאיטליה שנערכו החל משנת 400 על ידי אלאריק הוויזיגותי, נוצר מצב בו המשך קיום מלחמות הלודרים לא היה אפשרי מבחינות שונות. אחת מהן הייתה התחזקות הנטיות הנוצריות-אריאניות באימפריה בהשראת השליט בפועל באימפריה הרומית המערבית, הגנרל הוונדלי סטיליקו. סטיליקו הורה שנה מאוחר יותר (405) על סילוקם של ספרי הסיבילות, וייתכן והפסקת מלחמות הלודרים הייתה שלב מוקדם יותר במסע להגברת נצרותה של האימפריה. עם זאת, קשה להניח כי סטיליקו היה נוטה לנקוט בצעד המנוגד באופן כה מובהק לרצונו של הציבור, וסביר להניח כי ביטולן של המלחמות הוסבר במניעים כלכליים ולא דתיים. שילובו של הקיסר הונוריוס, מכל מקום, נעשה קרוב לוודאי במאמץ מצד תיאודורט לשאת חן בעיני שליטי הקיסרות. הונוריוס ישב באותה עת ברוונה, מבוהל מאפשרות של פלישה נוספת של אלאריק, וסביר להניח כי גם אילו ידע על מעשה כזה ברומא, לא היה מעז לנקוט בצעד החלטי כזה, שהיה מנוגד גם לאופיו וגם להגיון הפשוט. מדיה וקבצים בנושא טלמכוס הקדוש בוויקישיתוף תיאודורט, "היסטוריה אקלסטית", ספר 5, פרק 26
יום ירושלים (איראן)

יום ירושלים הבינלאומי (בפרסית: روز جهانی قدس, בתעתיק: "רוז-י ג'האני קדס", בתרגום חופשי לעברית: יום קודס הבינלאומי) הוא יום שנתי המונהג באיראן ביום שישי האחרון של חודש רמדאן, שנועד להביע התנגדות כללית לציונות, ובפרט לשליטת מדינת ישראל בירושלים. אירועי היום כוללים הפגנות ועצרות רחוב באיראן, במדינות נוספות בציר ההתנגדות. מחוץ למזרח התיכון ולמדינות ערב התקיימו מספר פעמים מחאות יום קודס בבריטניה, בגרמניה, באוסטריה, בצרפת, בארצות הברית ועוד. ציון היום החל בשנת 1979 על ידי האייתוללה ח'ומייני לאחר המהפכה האיראנית. באיראן העצרות ממומנות על ידי הממשל. יום המחאה האנטי-ציוני הוכרז על ידי מנהיג המהפכה האסלאמית של איראן, האייתוללה רוחאללה ח'ומייני. באוגוסט 1979, שנת המהפכה האיראנית, לאות הזדהות עם הפלסטינים, הכריז ח'ומייני על חובה דתית של כל מוסלמי לשחרור ירושלים: "מזמין אני את המוסלמים בכל רחבי העולם לציין את יום שישי האחרון של החודש הקדוש של רמדאן כיום אלקודס, כדי להכריז על סולידריות בינלאומית של מוסלמים לתמיכה בזכויות הלגיטימיות של העם המוסלמי על פלסטין. במשך שנים רבות אני מודיע למוסלמים על הסכנה הנשקפת מישראל, אשר היום גברה בהתקפותיה הפראיות נגד אחינו ואחיותינו בפלסטין ובדרום לבנון, וממשיכה להפציץ בתים של פלסטינים. אני דורש מכל המוסלמים של העולם ושל הממשלות המוסלמיות להצטרף יחד כדי לכרות את יד הגזלן ותומכיו". יום ירושלים אנטי-ציונות מדיה וקבצים בנושא יום ירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום ירושלים ד"ר משה-חי הגיגת‏, יום ירושלים בטהראן: "המשטר הציוני צריך להיעלם", באתר וואלה, 25 ביולי 2014 דניאל סלאמה וסוכנויות הידיעות, מפגן שנאה באיראן: סופרים לאחור להשמדת ישראל, באתר ynet, 8 ביוני 2018 ינון בן שושן, "הספירה להרס ישראל התחילה": מתקפת סייבר איראנית על אתרים ישראליים, באתר ישראל היום, 21 במאי 2020 דן לביא, "יום קודס": אלפים השתתפו במפגן השנאה של איראן נגד הציונות ברחבי העולם, באתר ישראל היום, 1 ביוני 2019 באירועי "יום ירושלים העולמי", הנערכים מדי שנה בהכוונת איראן, בלטו השנה איומים כלפי ישראל וארצות הברית וקריאות לטרפד את "עסקת המאה", 3 ביוני 2019. ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חנן בר סלע

חנן בר סלע (נולד ב-1964) הוא מוזיקאי ישראלי, קלרניתן וסקסופוניסט המתרכז בתחום מוזיקת הנשמה היהודית. בעבר היה המנהל האמנותי של פסטיבל הכליזמרים בצפת. בר סלע נולד בישראל בשנת 1964. החל ללמוד נגינה בגיל עשר. בנעוריו ניגן בתזמורת הנוער של עיריית נתניה. עם סיום לימודיו התיכוניים עבר ללמוד בישיבה הגבוהה בבית אל ובישיבת ההסדר בחיספין שברמת הגולן. שירת בצה"ל במסגרת ההסדר כלוחם בחטיבת גבעתי. לאחר שירותו הצבאי למד במדרשה הממלכתית למוזיקה בתל אביב בהתמחות בניצוח על תזמורות ומקהלות. בתחילת דרכו המקצועית שימש כמנצח תזמורות כלי נשיפה וכמנצח חבורות זמר ומקהלות ילדים ביישובים שונים ברחבי הארץ. בהופעותיו משלב חנן בר סלע, ביחד עם מוזיקת נשמה יהודית ממזרח אירופה, גם פיוטים ותפילות, מוזיקה צוענית וג'אז. בר סלע השתתף באופן קבוע בפסטיבל הכליזמרים בצפת והחל משנת 1996 הוא משמש כמנהל האמנותי של הפסטיבל. בשנת 2004 יזם בר סלע מיזם אמנותי הנקרא "כיתות האמן הבינלאומיות - קלרינט וכליזמר בגליל" ומסר את ניהולו האמנותי לאמן הקלרניט הבינלאומי גיורא פיידמן. מיזם נוסף של בר סלע הוא מופע הנקרא "תיאטרון הגולם", על השפעתו הנמשכת במרוצת הדורות של הגולם מפראג. ואף הפיק בפראג מחזמר בשם "הגולם". בר סלע הפיק לקרן לב"י מספר מופעים שנקראו בשם "ערב מידות ומדים", ביניהם: מחווה לחזן הראשי לצה"ל בהיכל התרבות בתל אביב בליווי תזמורת צה"ל, מחווה למלחינה נורית הירש עם התזמורת הסימפונית ירושלים, מופע הצדעה לישראל של קהילת יהודי וינה בהשתתפות תזמורת הצבא האוסטרי, חגיגת יום הולדתו השישים של אהוד מנור ומופע הוקרה ליהורם גאון. חנן בר סלע השתתף עם המוזיקאי שלמה גרוניך במופע שהדגש בו היה על מוזיקת נשמה יהודית, וכן הופיע יחד עם ג'ימי לויד, זמר ג'אז מולאטי יליד טרינידד החי ומופיע בישראל. לצד הופעותיו בארץ מופיע חנן בר סלע כסולן ראשי בקונצרטים למוזיקת נשמה יהודית ברחבי העולם. בר סלע היה דובר עמותת עצת נפש העוסקת בטיפולי המרה. כמו כן אירח למעצר בית את מי שהיה יו"ר הארגון ומטפל מטעמו, ראובן ישראל וולצ'ר, במהלך משפט שהתנהל נגדו על מעשים מגונים בשני אנשים, ושהורשע בסופו. אוסף הכליזמרים הגדול. אוסף ניגוני חב"ד הגדול. כליזמר עם כל הנשמה. תקליטי ניגוני חב"ד. ניגוני ברסלב אוסף משירי הרב שלמה קרליבך. בר סלע מנהל אורח חיים דתי. חנן בר סלע, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) חנן בר סלע, באתר ספוטיפיי חנן בר סלע, באתר Last.fm (באנגלית) חנן בר סלע, באתר AllMusic (באנגלית) חנן בר סלע, באתר דיזר חנן בר סלע, באתר Yandex.Music (ברוסית) חנן בר סלע, דף שער בספרייה הלאומית חנן בר סלע באתר פסטיבל הכליזמרים. ג'ימי לויד וחנן בר סלע במוזיאון ארצות המקרא באתר nrg. פסק דין: עמ"י (ירושלים) 61893-01-15 - מדינת ישראל נ' רובן, באתר www.takdin.co.il חנן בר סלע: "חששתי לחיי, שלחו לי מלאך משמים", באתר ערוץ 7, ‏2023-03-24