laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמיים (מחזה)

שמיים הוא מחזהו של גלעד עברון שהועלה בתיאטרון החאן בבימויה של אופירה הניג בשנת 1999. המחזה שמיים בנוי במספר רבדים. ברובד העלילתי הראשון מופיע קרטוש, בעל מועדון לילה זול, המצוי על סף פשיטת רגל. הוא מזמין את שילר איש צעיר ומבריק, סטנדאפיסט, שזה עתה סיים את לימודי התיאטרון באוניברסיטה, לעצב ולשנות את תכניו של המופע העולה במועדון. שילר משתלט על המועדון בעזרת שניים מחבריו השחקנים, ומעלה הופעות שמתעתעות בקהל הצופים כמו גם בבעל המועדון עצמו. קרטוש מתקשה יותר ויותר להבחין בין אמת לבדיה ובמיוחד הוא נסחף אחר ילד בן שלוש עשרה שמביא שילר. הילד ששירתו נפלאה ומיוחדת מקסים את קרטוש בקולו, במעשי הקסמים שהוא מבצע ובאישיותו הפרובוקטיבית. כיוון שקרטוש חושש ממתחרים הוא לוקח את הילד מדודתו ואוסף אותו לביתו כדי לשמור עליו. במקביל נוטשת אותו אשתו ורד, אשר אינה יכולה לשאת יותר את האינטנסיביות הרגשית של קרטוש ואת המתח בחייהם עקב המאבק התדיר בנושים. מצבו הרגשי של קרטוש הולך ומידרדר, יחד עם המופעים אותם מוביל שילר בסחרחורת של פיתוי ותעתוע. הוא מפתח תלות הזויה בילד ובקולו אשר משמשים לו משענת ונחמה לעומת הביצה הכלכלית והרגשית שבה הוא מצוי. אבל כשנוכח קרטוש כי קולו של הילד משתנה עקב תהליך התבגרותו, הוא נתקף בטרוף ומסרס אותו כדי לשמר את קולו. כתוצאה מכך הוא מתמוטט ועומד למשפט. ברובד אחר, עלילת הדברים מוצגת תוך מופעים בלתי פוסקים על במת המועדון. המעברים בין מופע בידורי לעולמן של הדמויות, מפתח באופן עקבי שאלות לגבי הגבולות שבין בידור ומציאות. ברובד נוסף נראית ההצגה כתהליך שבו מכין ומתכנן שילר את המופע שנראה לעיני הצופים, כך שתהליך היצירה שלה גלוי לעין. תיאטרון החאן הופיע עם ההצגה, באולם הגדול של תיאטרון ירושלים והיא ירדה לאחר שמונה הצגות בלבד, כיוון שהקהל לא קיבל אותה. היו צופים שאף ביטאו בבוטות את מחאתם. בשנת 2005 ערך הבמאי מישל דידים קריאה מומחזת של המחזה בתיאטרון "אובר" בפריז. בשנת 2016 ערך הבמאי והשחקן זוהר וקסלר קריאה מומחזת של המחזה בתיאטרון "בית אירופה והמזרח" (MAISON D'EUROPE ET D'ORIENT) פרופסור שמעון לוי כתב על ההצגה: "ההצגה היא מופע בידור חזיתי המוצג במועדון לילה, ובו בזמן מעוצב תהליך הכנתו וכתיבתו של המופע הזה עצמו... ההצגה פועלת כל העת גם כמופע בידור ומטשטשת/חושפת את הגבול בינו לבין הצגה "ריאליסטית". כך מערערת ההצגה על האפשרות להבחין בין "אמת" לבין ייצוגה הבימתי והיא מתעתעת ומפרקת את תהליכי הצפייה של הצופה. ההצגה מתארת מציאות כבידור אלים, סחיר וחסר מוסר." מחזאי – גלעד עברון במאית – אופירה הניג מעצב תאורה – רוני כהן מעצב תפאורה – איתן לוי מעצבת תלבושות - עינת קוש מלחין - שפי ישי קרבות במה - טוני וילקין קרטוש – מוטי כץ ורד - גילי בן אוזיליו שילר – יגאל שדה הילד – נעמי פרומוביץ'-פנקס בירי - יואב היימן עו"ד רוזן - אריה צ'רנר איגי - אמיתי יעיש בן אוזיליו שם טוב - תמרה דיין ולדימיר - צביקה פישזון רקדנית - נטלי דביר "שמיים" מאת גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 67–142. שמעון לוי, "מכאן אני כותב", בתוך: גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 11-10.
אירינה ארכיפובה

אירינה קונסטנטינובנה ארכיפובה (ברוסית: Ири́на Константи́новна Архи́пова;‏ 2 בינואר 1925 - 11 בפברואר 2010) הייתה זמרת אופרה רוסיה. את הקריירה שלה החלה כמצו-סופרן ובהמשך הייתה קונטרה אלט. שרה בתפקידים ראשיים, תחילה בברית המועצות באופרה של סברדלובסק ובבולשוי תיאטר, ובהמשך ברחבי אירופה ובארצות הברית. אירינה נולדה במוסקבה. בראשית דרכה למדה אדריכלות במכון לאדריכלות של מוסקבה, שם סיימה את לימודיה בשנת 1948. אחר כך למדה בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1954 הופיעה לראשונה בסברדלובסק ובשנת 1956 הצטרפה לתיאטרון בולשוי. היא הצטרפה ל-CPSU בשנת 1963 וקיבלה את התואר "אמנית עממית של ברית המועצות" ב-1966. לשיא הקריירה שלה הגיעה ארכיפובה בשנות ה-60' וה-70', שבהן נחשבה לכוכבת בינלאומית, ברפרטואר רוסי ואיטלקי כאחד. הטכניקה שלה הייתה ללא דופי, וכן גם יכולת המבע הרגשי שלה. השוו אותה אל כריסטה לודוויג. אחד מתפקידיה הנודעים ביותר הוא מארפה ב"חובנשצ'ינה" של מודסט מוסורגסקי, ביצוע שהקליטה עם בוריס חייקין ב-1972. בגיל 72 הגיעה לבסוף ארכיפובה להופעת הבכורה שלה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, במרץ 1997 בתפקיד פיליפייבנה ביבגני אונייגין של צ'ייקובסקי. ארכיפובה מתה במוסקבה ב-11 בפברואר 2010, בת 85. ג'וזפה ורדי אאידה (אמנריס) דון קרלו (אבולי) הטרובדור (אזוצ'נה) נשף מסכות (אולריקה) פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי יבגני אונייגין (פיליפייבנה) ג'ובאנה ד'ארקו (ז'אן ד'ארק) "דאם פיק" (הרוזנת) "מאזפה" (ליובוב) סרגיי פרוקופייב "מלחמה ושלום" (סוניה) מודסט מוסורגסקי בוריס גודונוב (מרינה) "חובנשצ'ינה" (מארפה) אלכסנדר דארגומיז'סקי "אורח האבן" (לאורה) ניקולאי רימסקי-קורסקוב "כלת הצאר" (ליובאשה) ז'ורז' ביזה כרמן (כרמן) ז'יל מאסנה "ורתר" (שרלוט) פייטרו מסקאני אבירות כפרית (סאנטוצה) ארכיפובה הייתה פרופסור למוזיקה בקונסרבטוריון של מוסקבה. ארכיפובה עוטרה בפרסים ואותות הוקרה שונים מטעם ממשלת ברית המועצות והפדרציה הרוסית משנת 1971 עד 2010. היא נרשמה בספר השיאים הרוסי כזמרת הרוסית המעוטרת ביותר. כוכב לכת זוטר מס' 4424 נקרא "ארכיפובה" בשנת 1995. מדיה וקבצים בנושא אירינה ארכיפובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירינה ארכיפובה אירינה ארכיפובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אירינה ארכיפובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אירינה ארכיפובה, באתר Yandex.Music (ברוסית) אירינה ארכיפובה, באתר Discogs (באנגלית) י. מ. ימפולסקי, "אירינה ארכיפובה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב Tributes.com, 11 February 2010
ג'וזפה בארזי

ג'וזפה בארזי (באיטלקית: Giuseppe Baresi; נולד ב-8 בפברואר 1958) הוא שחקן ומאמן כדורגל איטלקי ששיחק את רוב הקריירה שלו באינטר. ג'וזפה הוא אחיו הגדול של פרנקו בארזי, כדורגלן עבר ששיחק במדי מילאן. בארזי שיחק 16 שנים במדי אינטר. בסך הכל שיחק כ-559 משחקים במדי הקבוצה בכל המסגרות, וכבש שלושה עשר שערים. בשתי העונות האחרונות בקריירה שלו הוא שיחק במודנה מהליגה האיטלקית השנייה. בארזי הופיע במדי נבחרת איטליה 18 פעמים במשך 7 שנים. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מבולבל. לאחר שהיה מנהל מחלקת הנוער של אינטר, בשנת 2008 מונה לעוזרו של המאמן החדש ז'וזה מוריניו. לאחר עזיבתו של מוריניו, מונה רפא בניטז למאמן הקבוצה, ומאחר שהביא עמו עוזר מאמן, הוסט בארזי לתפקיד המנהל הטכני. בשנה שלאחר מכן חזר לתפקיד עוזר המאמן, הפעם תחת לאונרדו, אך משעזב האחרון ולתפקיד המאמן מונה ג'אן פיירו גספריני, שוב הוזז בארזי לתפקיד המנהל הטכני. זמן קצר לאחר מכן, משפוטר גספריני, חזר בארזי לתפקיד עוזר המאמן. הליגה האיטלקית (2): 1979-1980, 1988-1989 הגביע האיטלקי (2): 1977-1978, 1981-1982 הסופר קאפ האיטלקי: 1989 גביע אופ"א: 1991-1992 מדיה וקבצים בנושא ג'וזפה בארזי בוויקישיתוף ג'וזפה בארזי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'וזפה בארזי, באתר Transfermarkt ג'וזפה בארזי, באתר WorldFootball.net ג'וזפה בארזי, באתר National Football Teams ג'וזפה בארזי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ג'וזפה בארזי באתר התאחדות הכדורגל האיטלקית (איטלקית) László Péter, Ciumani: The Sport Takes the Community to the Mountains, Cham: Springer International Publishing, 2018, עמ' 19–45, ISBN 978-3-319-70708-2 יהודעה על מינויו של מוריניו למאמן הקבוצה שבה רשום שבארזי מונה לעוזר, באתר הרשמי של BBC ספורט, 2 ביוני 2008 (אנגלית) Giuseppe Baresi - Manager profile, www.transfermarkt.com (באנגלית)
עלי

האם התכוונתם ל... אישים: עֵלִי הכהן – אחד מהשופטים עלי בן אבי טאלב – הח'ליף הרביעי, בן דודו של מוחמד ויורשו על פי השיעה שם משפחה: גץ עלי – היסטוריון גרמני לואי עלי – זמר ישראלי מוחמד עלי (שליט מצרים) – מקימה של מצרים המודרנית (ושליטה של ארץ ישראל) מוחמד עלי (מתאגרף) – מתאגרף אמריקאי; נולד בשם קסיוס קליי מוחמד עלי ג'ינה – המושל הכללי הראשון של פקיסטן; מכונה בפקיסטן "מנהיג דגול" ו"אבי האומה" מוחמד עלי פהמי – היה מפקד ההגנה האווירית המצרית, ולאחר מכן רמטכ"ל צבא מצרים מוחמד עלי רג'אי – נשיאה הנבחר השני של איראן טהא מוחמד עלי – משורר ערבי-ישראלי שחי בנצרת מירזא מוחמד עלי – אחד מבניו של בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית ריאד עלי – עיתונאי ישראלי אחר: עלי (יישוב) – התנחלות בשומרון, ממזרח לאריאל מכינה קדם-צבאית בני דוד – מכינה קדם צבאית בעלי עלי ומכתש – כלי המשמש לכתישה עלי (צמחים) – איבר הרבייה הנקבי בפרח. עלי (סרט) – סרט בכיכובו של ויל סמית' אודות חייו של המתאגרף מוחמד עלי אלי אישים ששמם הפרטי הוא עלי
נירוסופט כרמיאל

נירוסופט כרמיאל הייתה קבוצת כדורסל נשים ששיחקה בעברה בליגת העל בכדורסל והייתה פעמיים סגנית אלופת המדינה, הקבוצה שיחקה 4 עונות בליגת העל והתפרקה בתום עונתה הרביעית. נירוסופט כרמיאל הוקמה בשנת 1994 וכעבור 4 שנים העפילה לליגת העל בכדורסל, את עונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום הלפני האחרון והייתה אמרוה לרדת לליגה השנייה אבל בגלל שאחת העולות ויתרה על עלייתה עקב קשיים תקציבים נשארה כרמיאל בסופו של דבר בליגת העל. בעונתה השנייה בליגת העל הצליחה הקבוצה להעפיל לגמר הפלייאוף על האליפות שם נוצחה בידי אליצור רמלה, גם בעונתה השלישית בליגת העל הצליחה כרמיאל להעפיל לגמר הפלייאוף על האליפות שם היא נוצחה בידי אלקטרה רמת השרון. את עונתה הרביעית פתחה כרמיאל בצורה סבירה ודורגה בצמרת בתום הסיבוב הראשון אך ראשי הקבוצה החליטו לאחר הסיבוב הראשון לשחרר את 3 הזרות של הקבוצה ו-4 שחקניות רכש ישראליות. הסיבה לצעד זה הייתה שגורמים עסקיים וקהילתיים לא עמדו בהתחייבותם לתמיכה בקבוצה[דרוש מקור] וכן בגלל שעיריית כרמיאל החליטה לקצץ בתקציב הקבוצה[דרוש מקור] כל זה גרם לכך שהקבוצה לא הייתה יכולה לעמוד בהתחייבות החוזית שלה מול השחקניות. מכאן ועד לסיום העונה עלתה הקבוצה למשחקיה עם שחקניות נוער כאשר היא מפסידה בכל משחקיה וברובם אף מובסת, הקבוצה נשרה בסיום העונה לליגה השנייה והתפרקה סופית. ליגת העל: סגנית (1): 1999/2000, 2000/2001 תחילת הסוף - נירוסופט כרמיאל שחררה 7 שחקניות ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האדמו"ר מאנטניא

האם התכוונתם ל... רבי חיים הגר (אוטיניה) – האדמו"ר הראשון בחסידות אנטניא רבי ישראל שלום יוסף הגר – האדמו"ר השני, בנו של רבי חיים. נרצח בשואה רבי משה הגר – האדמו"ר השלישי, נינו של רבי חיים ואחיין של רבי ישראל שלום יוסף. כיהן כאדמו"ר בתל אביב ובבני ברק רבי ברוך הגר – האדמו"ר הרביעי, בנו של רבי משה, מכהן כאדמו"ר בבני ברק
בוריס חייקין

בוריס חייקין (ברוסית: Борис Эммануилович Хайкин‏; 26 באוקטובר 1904 – 10 במאי 1978) היה מנצח יהודי סובייטי, יליד האימפריה הרוסית, זוכה תואר אמן העם של ברית המועצות (1972). חייקין נולד במינסק, אז חלק מן האימפריה הרוסית (וכיום בירת בלארוס). הוא למד בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל ניקולאי מאלקו וקונטסטנטין סאראדז'ב. הוא היה מנהל אמנותי של "תיאטרון האופרה הקטן של לנינגרד" בשנים 1936–1943 והמנצח הראשי בתיאטרון קירוב בשנים 1944–1953, שם ניצח על הצגת הבכורה של "אירוסין במנזר" מאת סרגיי פרוקופייב ב-3 בנובמבר 1946. בשנת 1954 עבר לבולשוי תיאטר. חייקין נפטר במוסקבה ב-10 במאי 1978. הוא היה אח של פיזיקאי סמיון חייקין. חייקין נודע בשתי הקלטות של "חובנשצ'ינה" של מודסט מוסורגסקי, שזכו לשבחי הביקורת: האחת מ-1946 עם מארק רייצן, וגרסה משנת 1972 עם אירינה ארכיפובה. הקלטתו את הסימפוניה הראשונה של ניקולאי רימסקי-קורסקוב, יצירה מוקדמת שאיננה מוכרת כיום, קיבלה ביקורות חיוביות. חייקין הקליט גם כמה אופרות ובלטים מאת צ'ייקובסקי, שהנודעת בהן היא יבגני אונייגין עם גלינה וישנבסקאיה וסרגיי למשב. עוד מהקלטות האופרה שלו: "החיים למען הצאר" מאת מיכאיל גלינקה (בגרסה של "איוואן סוסאנין"), 1960 "אורח האבן" מאת אלכסנדר דראגומישקי עם התזמורת והמקהלה של רדיו ברית המועצות, 1959 "השד" מאת אנטון רובינשטיין "החייל האלמוני" מאת קיריל מולצ'אנוב Bolshoi Theatre: Biography of Boris Khaykin, in Russian. URL last accessed July 19, 2006. בוריס חייקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוריס חייקין, באתר AllMusic (באנגלית) בוריס חייקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) בוריס חייקין, באתר Discogs (באנגלית) N.N.: Conductors of the Bolshoi Theatre Orchestra. In English. Archived URL last accessed July 19, 2006. ביוגרפיה Bnet
אלכסנדר דארגומיז'סקי

אלכסנדר סרגייביץ' דארגומיז'סקי (ברוסית: Александр Сергеевич Даргомыжский;‏ 2 בפברואר 1813 (לפי הלוח הישן 14 בפברואר) - 5 בינואר 1869 (לפי הלוח הישן 17 בינואר)) היה מלחין רוסי. הוא גישר על הפער בהלחנת האופרה הרוסית בין מיכאיל גלינקה לדור המאוחר יותר של קבוצת החמישה וצ'ייקובסקי. דארגומיז'סקי נולד בכפר טרואיצקו שבמחוז טולה, ולמד בסנקט פטרבורג. הוא נודע כבר כחובב מוזיקה מוכשר כשפגש בשנת 1833 את מיכאיל גלינקה, שעודד אותו לבחור בהלחנה כדרך חיים. האופרה שלו "אסמרלדה", עם לברית פרי עטו, המבוססת על "הגיבן מנוטרדאם" של ויקטור הוגו, חוברה בשנת 1839 ובוצעה לראשונה בשנת 1847, ו"רוסאלקה" בוצעה בשנת 1856; אך הוא לא זכה להצלחה או להכרה של ממש, אם במולדתו ואם מחוצה לה, פרט לבלגיה, עד שנות ה-60 של המאה ה-19, כשהיה לנציג בכיר, אך לא לחבר, של קבוצת החמישה. האופרה האחרונה שלו, "אורח האבן", היא יצירתו המפורסמת ביותר, הידועה כניסיון חלוצי ברצ'יטטיב מלודי. לאחר שהתזמור וסיום התמונה הראשונה נשארו לא-גמורים במותו, דאגו סזאר קואי וניקולאי רימסקי-קורסקוב להשלמת האופרה, וקבוצת החמישה היללה אותה על מה שראו כגישה מתקדמת לביטוי אופראי. הצגת הבכורה של האופרה הייתה ב-1872, אך היא לא כבשה לה מעולם מקום של קבע ברפרטואר האופרות בר-הקיימא. דארגומיז'סקי השאיר גם כמה מיזמי אופרה לא-גמורים, בהם ניסיון לכתוב מוזיקה ל"פולטאבה" של אלכסנדר פושקין, שממנו נותר דואט אחד. מלבד אופרות, כוללות יצירותיו מספר רב של שירים, קטעים לפסנתר, וכמה יצירות תזמורתיות. אלכסנדר דארגומיז'סקי מת בסנקט פטרבורג בשנת 1869, בן 55. Richard Taruskin, Opera and Drama in Russia As Preached and Practiced in the 1860s. New ed. Rochester: University of Rochester Press, 1993. César Cui, La musique en Russie (Paris, 188 Arthur Pougin, Essai historique sur la musique en Russie (Turin, 1897) François-Joseph Fétis, Biographie universelle des musiciens (Paris, 1862) מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר דארגומיז'סקי בוויקישיתוף אלכסנדר דארגומיז'סקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכסנדר דארגומיז'סקי, באתר Discogs (באנגלית) אלכסנדר דארגומיז'סקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלכסנדר דארגומיז'סקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר דארגומיז'סקי (1813-1869), דף שער בספרייה הלאומית
גימנסטרדה עולמית

גימנסטרדה עולמית היא מפגן ההתעמלות הכללית הגדול בעולם, הנערך אחת לארבע שנים בדומה לאולימפיאדה. עיקר המפגן אינו טמון בזכייה במדליות, אלא ביכולת לבצע מופע קבוצתי הכולל לעיתים מאות או אפילו אלפי משתתפים. במשתתפים ילדים ומבוגרים, מכל המינים המגיעים מרחבי תבל על שלל תרבויותיהם המגוונות, כדי להפגין את כישוריהם. הכוריאוגרפיה מיועדת גם כדי לאתגר את המשתתפים וגם כדי לענג את הקהל. המופעים (בהם גם "מופעי ענק" אשר מתארחים לרוב באצטדיונים גדולים וכוללים מאות מתעמלים מכל העולם החוברים יחדיו) מתרחשים במקומות שונים במדינה המארחת. להקת גלים במחול ייצגה את ישראל בשמה הראשון של הלהקה "בת-חן", שלוש פעמים. בשנת 1982 בשווייץ, בשנת 1987 בדנמרק ובשנת 1991 בהולנד. מדיה וקבצים בנושא גימנסטרדה עולמית בוויקישיתוף World Gymnaestrada 2007 Official site World Gymnaestrada Lausanne 2011 Official website World Gymnaestrada 2015 Helsinki Official Website
נמרודרורוני

נמרודרורוני (נמרוד-דרור-רוני) היא סדרת ספרים מאת הסופרת סמדר שיר. הסדרה מתארת שלושה ילדים (על שמם נקראת החבורה) שמקימים חבורה בלשית ברחוב ההגנה בתל אביב; נמרוד, המפקד, דרור, סגן המפקד, ורוני הסופרת שמתעדת את ההרפתקאות של החבורה. בסדרה יצאו לאור שישה ספרים, בשנים 1988 –1991. נמרוד לוי - מפקד החבורה. דרור נחומי - סגן מפקד החבורה. רוני תלם - הסופרת של החבורה. גיל ארד - ילד שרוני מחבבת, מופיע בספר החמישי בסדרה "הרפתקאה בשש בבוקר". שלומית - חברה של רוני. יעל - מחנכת הכיתה של נמרוד, דרור ורוני. נורית - בת כיתתם של נמרוד, דרור ורוני. הילה חרמוני - בת כיתתם של נמרוד, דרור ורוני. מעריצה אובססיבית של זמרת ידועה. בספר השישי בסדרה "אספני החתימות" החבורה עוזרת לה להשיג חתימה של הזמרת. שלושה עם שם אחד (1988) - החבורה קמה ומנסים למצוא לה שם, השלושה רבים אם לקרוא לחבורה נמרודרורוני, דרורונמרוד או רונימרודרור. בעקבות גנבי העיתונים (1989) - מישהו גנב את העיתונים בבריכת "גלי תכלת" והחבורה מנסה לפענח מי הגנב. מפקד בגבס (1989) - נמרוד נופל מהאופניים ושובר את היד והרגל, החבורה עוזרת לו להציע חברות למיכל, ילדה שהוא מחבב. מי רוצה ללמוד? (1989) - שנת הלימודים מתחילה והחבורה מנסה לחשוב על תעלולים לשגע את המורים. הרפתקאה בשש בבוקר (1990) - גיל, תלמיד חדש שמגיע לכיתה, כל הזמן מאחר שמוצא חן בעיני רוני. החבורה מנסה לברר למה הוא מאחר קבוע. אספני החתימות (1991) - הילה רואה בדרך לבית הספר את "פרח" (שם בדוי לזמרת) זמרת פופולרית שהיא מעריצה, ועושה הכל כדי להשיג חתימה שלה. החבורה עוזרת לה להקים מועדון כיתתי ולשלוח אליה מכתב. בסוף הספר השישי והאחרון בסדרה "אספני החתימות" כתוב על ספר שביעי בשם "חבר חדש" שלא יצא לאור בסוף.
הפקולטה לביולוגיה (הטכניון)

הפקולטה לביולוגיה של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1971, והיא עוסקת בהכשרה של ביולוגים. דיקן הפקולטה הוא פרופ' מיכאל גליקמן. הפקולטה לביולוגיה מנהלת תוכניות מחקר בכל התחומים המרכזיים של הביולוגיה תוך חלוקה למחקר בסיסי ומחקר יישומי. במחקר הבסיסי חוקרים: חיידקים, פטריות, תולעים, חרקים, צמחים, עופות ויונקים כולל בני אדם. החוקרים משתמשים בהנדסה גנטית ושיטות מולקולריות מתקדמות אחרות לחקר מבנה הגן הבודד ותפקודו, מערכת הבקרה והגומלין בין כלל הגנים, מנגנוני אבולוציה, ביוכימיה, אנזימולוגיה, מדעי החלבון, וביואינפורמטיקה. במחקר היישומי נערך מחקר בתחומים שונים של הנדסה גנטית וביוטכנולוגיה. לדוגמה: פיתוח צמחים מהונדסים לחקלאות, הנדסת חלבונים לייצור מולקולות ביולוגיות בעלות תכונות רצויות, הבנת מנגנוני הזדקנות, זיהוי מולקולות מטרה בטפילים וגורמי מחלות, הבנת הבסיס המולקולרי של מחלת הסרטן, זיהוי ופיתוח נוגדנים כנגד גידולים ממאירים, עמידות או רגישות לתרופות. בפקולטה לומדים כ-500 סטודנטים לתוכנית לתואר ראשון, וכ-100 בתוכניות לתואר שני ושלישי. תואר ראשון בביולוגיה - תוכנית תלת שנתית בביולוגיה. תוכנית הלימודים מספקת רקע בביולוגיה, התוכנית מעניקה תואר ראשון "בוגר למדעים בביולוגיה". תוכנית הלימודים כוללת קורסים בנושאים: ביוכימיה, ביולוגיה מולקולרית, גנטיקה והנדסה גנטית, ביולוגיה של התא וביולוגיה התפתחותית. בנוסף לרקע בביולוגיה כללית של בעלי חיים וצמחים, ביופיזיקה ואימונולוגיה לצד לימודי היסוד בכימיה, מתמטיקה, פיזיקה, סטטיסטיקה ומדעי המחשב. התוכנית מעניקה תואר בביולוגיה. בוגר בביוכימיה מולקולרית - תוכנית תלת שנתית בשיתוף עם הפקולטה לכימיה. המסלול כולל קורסים מתקדמים בביוכימיה, ביולוגיה מולקולרית וכימיה. בוגר במדעי המחשב עם התמקדות בביואינפורמטיקה - תוכנית ארבע שנתית בשיתוף עם הפקולטה למדעי המחשב. בוגר במדעי המעבדה הרפואית - תוכנית ארבע שנתית בשיתוף עם הפקולטה לרפואה. המסלול משלב קורסים בביולוגיה ורפואה. מסלול משולב ביולוגיה והנדסת מזון וביוטכנולוגיה - תוכנית משותפת עם הפקולטה להנדסת ביוטכנולוגיה ומזון התוכנית מעניקה תואר בביולוגיה ותואר בהנדסת מזון וביוטכנולוגיה. מוסמך בהנדסה ביוכימית - תוכנית ארבע שנתית בשיתוף עם הפקולטה להנדסה כימית להכשרת מהנדסים כימיים. מדיה וקבצים בנושא הפקולטה לביולוגיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפקולטה לביולוגיה הטכניון, ‏חוקרים מהטכניון הובילו תגלית שפורסמה בנייצ'ר על וירוסים פוטוסינתטיים, באתר "הידען", 31 באוגוסט 2009
מקהלת נערי טלץ

מקהלת נערי טלץ (בגרמנית: Tölzer Knabenchor) היא מקהלת נערים גרמנית, שנוסדה בשנת 1956 בעיר הבווארית באד טלץ ושוכנת, מאז 1970, במינכן. המקהלה מדורגת בין מקהלות הנערים המגוונות והמבוקשות ביותר בעולם, עדיין בניצוחו ובהדרכתו של מייסדה והמנהל המוזיקלי שלה, גרהרד שמידט-גאדן. מקהלת נערי טלץ תרמה רבות לשינוי הגישה לביצוע אותנטי של מוזיקת בארוק. יתרה מזאת, נערי טלץ נחשבים אמינים ומוכשרים די הצורך לביצוע תפקידי סולו לנערים בבתי האופרה החשובים ביותר באירופה. המקהלה מבוקשת מאוד לביצועי אורטוריות ויצירות סימפוניות בביצועי תזמורות נודעות ומנצחים מפורסמים. מוזיקאים ידועי-שם כמו קרל אורף, אוגוסט אברדין, הנס ורנר הנצה, ליאונרד ברנשטיין, גוסטב לאונהרדט, ניקולאוס הרנונקור וקלאודיו אבאדו נמנו בעבר ובהווה עם תומכי המקהלה. הרברט פון קאראיין התייחס פעם אל מקהלת טלץ כ"אחת המקהלות הטובות בעולם" וכל אימת שנדרשה לו מקהלת נערים, הזמין את מקהלת נערי טלץ לקונצרטים ולהקלטות שלו עם הפילהרמונית של ברלין ופסטיבל זלצבורג. מקהלת נערי טלץ סיירה ברחבי אירופה כמו גם בארצות הברית ואסיה. המקהלה הקליטה יותר ממאה תקליטים ותקליטורים (בדויטשה גרמופון, EMI קלאסיקס, סוני קלאסיקל, טלדק, דויטשה הרמוניה מונדי ועוד), שרבים מהם זכו בפרסים יוקרתיים או היו מועמדים להם, בהם "פרס התקליט הגרמני", "אקו קלאסיק", "שוק דו מונד דה לה מוזיק" ומועמדות לפרס גראמי. רפרטואר המקהלה כולל מוזיקה ווקאלית, החל במוזיקת ימי הביניים וכלה במוזיקה מודרנית, מוזיקה עממית, מדריגלים ומוטטים, מוזיקת קודש מתקופת הבארוק עד התקופה הקלאסית, תפקידי סולו ואופרה למקהלות ילדים. חברי המקהלה הופיעו כשלושת הילדים בחליל הקסם של מוצרט באין ספור הפקות. הכשרת הילדים מתחילה בגיל שש; כל חבר מקהלה מקבל הדרכה אינדיבידואלית אינטנסיבית בפיתוח קול נוסף לחזרות קבוצתיות מדי שבוע. ההרכב מורכב למעשה ממקהלות אחדות, המחולקות לפי הגיל והרמה המוזיקלית. קנטטות של באך עם ניקולאוס הרנונקור, גוסטב לאונהרדט, גרהרד שמידט-גאדן, ניצוח המיסה בסי מינור של באך, רוברט קינג, ניצוח/אנדרו פארוט, ניצוח יוהנס פסיון והאורטוריה לחג המולד של באך, (ניקולאוס הרנונקור, יוניטל/דויטשה גרמופון DVD מתאוס פסיון של באך, גוסטב לאונהרדט, ניצוח בריאת העולם ומיסות של יוזף היידן עם ברונו וייל ותזמורת טאפלמוזיק בארוק הקנדית יצירות קודש מאת היינריך שיץ ואורלנדו לאסוס (קפריצ'ו) שלושת הילדים ב"חליל הקסם" של מוצרט בהקלטות עם קלאודיו אבאדו, ברנרד הייטינק, ניקולאוס הרנונקור, איוון פישר, הרברט פון קאראיין, ג'יימס לוויין, ארנולד אסטמן וולפגנג זאוואליש ועוד. מדיה וקבצים בנושא מקהלת נערי טלץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקהלת נערי טלץ (בגרמנית) מקהלת נערי טלץ, ברשת החברתית פייסבוק מקהלת נערי טלץ, ברשת החברתית אינסטגרם מקהלת נערי טלץ, סרטונים בערוץ היוטיוב מקהלת נערי טלץ, באתר AllMusic (באנגלית) מקהלת נערי טלץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקהלת נערי טלץ, באתר Discogs (באנגלית) מתאוס פסיון בביצוע מקהלת נערי טלץ, בניצוח כריסטיאן פלינגר, באתר יוטיוב. Official home page (German) with a concert schedule Unofficial blog. (Spanish). Concerts Archive
שועל המדבר

האם התכוונתם ל... שועלים המכונים כך שועל פֶנֶק (מין מהסוג שועל) שועל לבן-כף (אנ') (תת-מין של שועל מצוי, מין מהסוג שועל) צבא ארווין רומל (1891–1944) – גנרל-פלדמרשל גרמני ממלחמת העולם השנייה שכונה "שועל המדבר" מבצע שועל המדבר – מבצע צבאי של בעלות הברית נגד עיראק משנת 1998 קולנוע שועל המדבר: סיפורו של רומל (1951) – סרט אמריקאי בכיכובו של ג'יימס מייסון אודות ארווין רומל שועל המדבר (סרט) (אנ') (1999) – סרט פעולה בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם (באנגלית הוא נקרא Inferno וכן Desert Heat) במשמעות קרובה נבחרת אלג'יריה בכדורגל – המכונה "שועלי הפנק"
מקהלת הצלב של דרזדן

מקהלת הצלב של דרזדן (בגרמנית: Dresdner Kreuzchor) היא מקהלת הנערים של כנסיית הצלב בדרזדן ומאחוריה שבע-מאות שנות היסטוריה. כיום מונה המקהלה כ-150 חברים בגיל 9 עד 19 מדרזדן וסביבתה. הנערים לומדים ב"קרויצשולה", בית הספר של הכנסייה ומכונים "קרוציאנר". מנצחה הנוכחי של המקהלה הוא רודריך קריילה, מנצח המקהלה ה-28 במספר מאז הרפורמציה. משנת 1971 עד 1991 היה מרטין פלמינג מנצח המקהלה. רפרטואר המקהלה כולל יצירות מתקופת הבארוק המוקדמת, היינריך שיץ, יוהאן סבסטיאן באך, ראשית המאה ה-19 ומוזיקה מודרנית. הקלטות אחדות מצויות לרכישה מן החברות ברלין קלאסיקס, דויטשה גרמופון וקפריצ'ו. המקהלה מופיעה לעיתים קרובות עם התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ועם הפילהרמונית של דרזדן. המקהלה שרה תפילות ערבית כמעט בכל שבת בשעה 6:00 בקיץ ובשעה 5:00 בחורף ובימי ראשון בשעה 9:30 בבוקר בטקס התפילה בכנסייה. מדי שנה יוצאת המקהלה לכמה סיורי קונצרטים בגרמניה, אך גם באירופה, יפן, קוריאה הדרומית, ישראל, קנדה, אמריקה הלאטינית וארצות הברית. בסך הכל מופיעה המקהלה כמאה פעמים בכל שנה, 50 מהן בטקסי הקודש בכנסייה, 10 בקונצרטים בכנסייתם (הכוללים תמיד את אורטוריה לחג המולד ומתאוס פסיון של באך ואת הרקוויאם הגרמני של יוהנס ברהמס) ו-40 קונצרטים בסיורים. בסך הכל מונה קהל המאזינים למקהלה כ-150,000 איש מדי שנה. מקהלת הצלב של דרזדן הופיעה פעמים אחדות בפסטיבל המוזיקה של ריינגאו, הנודעת בהן בעונה הראשונה ב-1988 - כשהגבול הגרמני הפנימי היה עדיין בתוקף - קונצרט בכנסיית השוק בויסבאדן. הם סיימו תוכנית של מוטטים מתקופת הרנסאנס עד באך, ברהמס וברוקנר במילים לשלום, O Herr, mache mich zum Werkzeug deines Friedens (תפילת פרנציסקוס הקדוש), בנוכחות המלחין קורט הסנברג. בתי אופרה נודעים כמו הזמפר-אופרה בדרזדן, האופרה הקומית ברלין או דויטשה אופר ברלין הזמינו חברים ממקהלת הצלב של דרזדן כסולנים, למשל שלושה הילדים בחליל הקסם של מוצרט או נער הרועים בטוסקה של פוצ'יני. תאו אדם, זמר אופרה, (בס-בריטון) אולף בר, זמר אופרה (בריטון) מתיאס אייזנברג, נגן עוגב הרטמוט הנכן, מנצח רנה פאפ, זמר אופרה (בס) אקארט פראו, מנצח התזמורת הסימפונית של סטנפורד והתזמורת הסימפונית של ספוקיין פטר שרייר, זמר אופרה (טנור) קרל ריכטר, מנצח, נגן עוגב, צ'מבליסט אקהרד שטיר, מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של אוקלנד הנס תאם, מייסד מקהלת הנערים וינדסבאכר אודו צימרמן, מלחין, מנצח Karlheinz Blaschke: Dresden, Kreuzkirche, Kreuzschule, Kreuzchor, Kruzianer - musikalische und humanistische Tradition in 775 Jahren. Gütersloh/München 1991, ISBN 3-570-06664-9 Dieter Härtwig, Matthias Herrmann: Der Dresdner Kreuzchor – Geschichte und Gegenwart, Wirkungsstätten und Schule. Evangelische Verlagsanstalt, Leipzig 2006, ISBN 3-374-02402-5 Jürgen Helfricht: Dresdner Kreuzchor und Kreuzkirche. Eine Chronik von 1206 bis heute. Husum 2004, ISBN 3-89876-180-0 Hans John: Der Dresdner Kreuzchor und seine Kantoren. Berlin 1987, ISBN 3-374-00177-7 מדיה וקבצים בנושא מקהלת הצלב של דרזדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקהלת הצלב של דרזדן (בגרמנית) מקהלת הצלב של דרזדן, באתר AllMusic (באנגלית) מקהלת הצלב של דרזדן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקהלת הצלב של דרזדן, באתר Discogs (באנגלית) מקהלת הצלב של דרזדן, באתר Songkick (באנגלית) Dresdner Kreuzchor - Homepage Evangelisches Kreuzgymnasium Dresden Geschichte der Kreuzschule