laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריק אלן

ריצ'רד ויין "ריק" אלן (באנגלית: Richard Wayne "Rick" Allen; נולד ב-7 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-12 של מדינת ג'ורג'יה. הוא נבחר לראשונה לקונגרס האמריקאי בבחירות 2014, מטעם המפלגה הרפובליקנית. אָלן נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה, ולמד באוניברסיטת אובורן השוכנת באלבמה. שם השלים לימודי תואר ראשון בבנייה. הוא מייסד החברה "ר.ו. אלן ושות'", חברת בנייה שבסיסה באוגוסטה. בשנת 2012 התמודד אלן בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-12 של ג'ורג'יה, מול שלושה מתמודדים אחרים. הוא הפסיד ללי אנדרסון, חבר בית הנבחרים המדינתי, עם 49.7% מהקולות לעומת 50.3% שגרף אנדרסון. ביום הבחירות הכלליות הפסיד אנדרסון לג'ון בארו (אנ'), מועמד המפלגה הדמוקרטית, שנבחר מחדש לנציג המחוז בקונגרס. במהלך בחירות 2014 התמודד מחדש לבית הנבחרים האמריקאי, ובבחירות הכלליות גבר על נציג המחוז המכהן ג'ון בארו. ניצחונו של אלן היה נחשב למהפך אף על פי שמכוני סקרים החשיבו את ההרכב הדמוגרפי של המחוז כרפובליקני, בעקבות איחוד מחוזות בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010. גם בבחירות הבאות נבחר אלן מחדש לקונגרס, כמו גם ב-2018 וב-2020. אלן הוא שמרן, המתנגד לזכויות להט"ב ולבקרה על הזכות לשאת נשק. לראיה, במהלך ישיבה רפובליקנית סגורה שדנה בתיקון האוסר על אפליה של עובדים להט"בים, קרא אלן פסוק מהביבליה האומר על הומוסקסואלים כי "הם מבצעים דברים הראויים למוות". אלן אמר לרפובליקנים שהתאספו בישיבה כי ילכו אל הגיהנום לו יצביעו בעד התיקון המוצע כנגד האפליה. לאחר פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו, אלן נשא תפילה למען משפחות הקרבנות אך סירב להתנצל או לחזור בו מהערותיו לפיהם הומוסקסואלים ראויים למוות. בדצמבר 2020 נמנה אלן בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא ריק אלן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריק אלן בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) ריק אלן, ברשת החברתית פייסבוק ריק אלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריק אלן, ברשת החברתית אינסטגרם ריק אלן, סרטונים בערוץ היוטיוב ריק אלן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית) ג'ים גאלווי, Nunn, Carter, and Barrow defeated; Georgia's Democratic revolution is stillborn, באתר The Atlanta Journal-Constitution‏, 4 בנובמבר 2014 (באנגלית) דייוויד בדש, GOP Congressman Quotes Bible, Tells Republicans They Are ‘Going to Hell’ if They Vote for LGBT Bill, באתר The New Civil Rights Movement‏, 26 במאי 2016 (באנגלית) מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית) הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
ג'מיל אל-אסד

ג'מיל אל-אסד (בערבית: جميل الأسد; 1933 – 15 בדצמבר 2004) היה אחיו הצעיר של הנשיא הסורי לשעבר חאפז אל-אסד, ודודו של המנהיג הסורי הנוכחי בשאר אל-אסד. הוא כיהן בפרלמנט של סוריה, שנקרא "מג'ליס אש-שא'ב" משנת 1971 ועד מותו. הוא היה גם מפקד מיליציה משנית. בעוד ששני אחיו, חאפז וריפאת אסד, אכפו את החילוניות, נאמר על ג'מיל כי הוא אדם מאוד דתי. במהלך שנות השמונים, ג'מיל תמך באופן פעיל בהמרת דת לזרם השיעי בהרי לטקיה, במיוחד בקרב בני העדה העלאווית. הוא שלח קבוצות עלאוויות ללמוד אית'נא עשׁריה באיראן. הם הפכו את אמונת השיעים למקובלת בקרב עמיתיהם העלאווים עם שובם לסוריה. ג'מיל גם בנה הוסאייניות (חלק ממוסדות הדת השיעים) בהרים, שם היו לפני כן רק מקדשים עלאווים. על מנת להפוך את האסלאם השיעי למקובל יותר שם הוא מינה שייח שיעי לעמוד בראש מסגד העלאווי "אל זהרה" בעיר בניאס. הוא גם איפשר לפקידים איראניים להיכנס לסוריה כדי לממש את תוכניתו להמיר אנשים לשיעה. בשנות השמונים הוא הקים קרן המבוססת בעיר לטקיה שעזרה לעמיתיהם המוסלמים העלאווים לצאת לרגל חג'ג' למכה. כמו כן, נאמר כי הקרן ניסתה להמיר בדואים מהזרם הסוני לאמונה העלאווית, וזעמה כנגד מפלגת הבעת' החילונית בסוריה. בין אם נכון ובין אם לא, השמועות גרמו לחיכוך בקרב האוכלוסייה הסונית ברובה. עוד נאמר כי הקרן אשר הקים החזיקה אגף מיליציה, שהורכב על ידי מוסלמים עלאווים, שהיה חמוש ומצויד על ידי אגף הביטחון הפנימי העוצמתי של רפעת אל-אסד, פלוגות ההגנה. כנופיות אלה, הנקראות שביחה, היו מעורבות בכל מיני סוגים של אלימות ושחיתות בדומה למאפיה. קרן זו נאסרה לבסוף על ידי חאפז אסד בשנת 1983. מצד שני, כנופיות כאלו (שביחה) קיימות עד היום בסוריה. בניו הם מונדהיר (יליד 1961) ופוואז (יליד 1962). בנו הבכור, מונדהיר, נעצר בשנת 2005 בנמל התעופה בביירות בעת כניסתו ללבנון. דווח כי היה מעורב בהברחות נשק למורדים העיראקים. בשנת 2011, האיחוד האירופי הטיל עליו סנקציות בגין "מעורבות במיליציית שיבחה בדיכוי המפגינים במהלך מלחמת האזרחים בסוריה ". אותן סנקציות הוטלו גם על פוואז אסד בשנת 2011 על ידי האיחוד האירופי בגין "מעורבותו במיליציית שיבחה בדיכוי המפגינים במהלך מלחמת האזרחים בסוריה". ג'מיל אל-אסד נפטר ב-15 בדצמבר 2004 בגיל 71 בבית חולים צרפתי בו טופל כחודש. Gary C. Gambill, The Assad Family and the Succession in Syria, Middle East Intelligence Bulletin שמואל בר, Bashar’s Syria: The Regime and its Strategic Worldview, 2006
לינה גלושקו

לינה גלושקו (נולדה ב-12 בינואר 2000) היא טניסאית ישראלית. דירוג WTA השיא שלה הוא 201 ביחידות ו-408 בזוגות. אלופת ישראל לשנת 2020. אחותה הצעירה של טניסאית העבר יוליה גלושקו. הוריה של גלושקו, אחותה יוליה, ואחיה אלכס עלו לישראל מאוקראינה בשנת 1999, שנה לפני שנולדה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון עירוני ג' במודיעין. היא אחותה הצעירה של יוליה גלושקו (צעירה ממנה בעשר שנים), שהייתה טניסאית מקצועית, ואיתה היא שיחקה כשותפה במשחקי זוגות. בתחילה אימן אותה אביה, ואחר כך אחיה. בספטמבר 2017 זכתה בפרס משפחת אנה ומייקל כהן הראשונית ברמת השרון, בסכום של 100 אלף שקל בתמיכה; גלושקו השתמשה בכסף לרכישת ציוד ולנסוע מחוץ לישראל לטורנירים ומחנות אימונים. כמו כן, היא מייצגת את ישראל בגביע הפדרציה, שם הרקורד ניצחונות-הפסדים הוא 6–4. בסוף השנה זכתה במקום הראשון בסבב וולוו 2020, שהורכב מ-4 טורנירים, ובסך הכל זכתה בגין ניצחון בכל 4 הטורנירים בפרסים בסך 25,000 שקלים. בדצמבר זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס ליחידות, אחרי שניצחה בגמר את האלופה היוצאת, שלי ברזניאק ב-3 מערכות. באוגוסט 2024 בטורניר 500 WTA שנערך במונטריי, מקסיקו גברה גלושקו, המדורגת במקום 277, בסיבוב הראשון על קתרינה ולדוקו האוקראינית, המדורגת 323, עם 3:6, 6:3, 3:6 ועלתה לשמינית הגמר בטורניר. בשמינית הגמר התמודדה מול הפולניה מגדלנה פרץ' המדורגת במקום ה-45 בעולם ונכנעה לה בתוצאה 1:2. בכך הודחה גלושקו ממסגרת הטורניר. לינה גלושקו, ברשת החברתית אינסטגרם לינה גלושקו, באתר ה-WTA לינה גלושקו, באתר ה-ITF לינה גלושקו, באתר גביע הפדרציה איתמר קציר, "ראיתי את ביילס ואוסקה, והבנתי שאני יכולה להתמודד": הטניסאית הבכירה בישראל בריאיון, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2021 Blas, Howard (2 באוגוסט 2018). "Israeli sisters double up to join elite group of tennis-playing sibs". Times of Israel. {{cite web}}: (עזרה) ישי עוליאל ולינה גלושקו זכו בטורניר המאסטרס של סבב וולוו, באתר וואלה, 11 ביולי 2020 גלושקו אלופת ישראל בנשים, עוליאל זכה בגברים, באתר ONE‏, 25 בדצמבר 2020 לינה גלושקו עלתה לשמינית גמר טורניר WTA 500 שבמונטריי, באתר ynet, 20 באוגוסט 2024 גלושקו הפסידה לפרץ' והודחה מטורניר מונטריי, באתר ONE‏, 22 באוגוסט 2024
שלי ברזניאק

שלי ברזניאק; (נולדה ב-10 ביולי 2000) היא טניסאית ישראלית. אלופת ישראל לשנת 2019, וסגנית אלופת ישראל לשנת 2020. דירוג השיא שלה ביחידות WTA הוא 790, שהושג ב-16 בספטמבר 2019. דירוג השיא שלה בזוגות WTA הוא 650, שהושג ב-22 ביולי 2019. שלי ברזניאק גדלה בבת ים. היא החלה לשחק טניס בגיל 5, לאחר שהלכה לשיעור ניסיון במרכז הטניס ביפו. בגיל 12 החלה להתאמן עם המאמן מיקי זרגרי במועדון הטניס בבת ים. היא החלה להתקדם בטניס גם בזכות תמיכה של עיריית בת ים, ואגודת "עוצמה". היא זכתה באליפות בכל הגילאים הצעירים עד גיל 16, במקביל ללימודיה בתיכון אורט מלטון בעיר. היא זכתה בתחרות הבינלאומית לנוער הראשונה שנערכה בתל אביב. לאחר מכן הגיעה למקום שני בתחרות בינלאומית לנוער שנערכה ברמת השרון, ולמקום הראשון בתחרות בינלאומית שנערכה בבת ים ובבאר שבע. בשנת 2019 זכתה לראשונה באליפות ישראל בטניס לאחר שניצחה בגמר את האלופה לשנת 2017, ולדה קאטיץ' בשתי מערכות. בשנת 2020 הגיעה לגמר אליפות ישראל, בו הפסידה ללינה גלושקו ב-3 מערכות. ברזניאק מייצגת את ישראל בגביע הפדרציה. שלי ברזניאק, באתר ה-WTA שלי ברזניאק, באתר ה-ITF שלי ברזניאק, באתר גביע הפדרציה "Shelly Bereznyak | Player Stats & More – WTA Official". Women's Tennis Association. שי בנימין-שמש, הכירו את שלי ברזניאק מבת ים - השם החם הבא של הטניס הישראלי, באתר mynet‏ בת ים, 21 במאי 2018 אורן אהרוני, שלי ברזניאק ודניאל צוקרמן אלופי ישראל בטניס, באתר ynet, 29 בדצמבר 2019 גלושקו אלופת ישראל בנשים, עוליאל זכה בגברים, באתר ONE‏, 25 בדצמבר 2020 "Seleção feminina perde com Israel e desce ao Grupo III da Fed Cup". www.record.pt (בפורטוגזית).
כתוביות סיום

כתוביות סיום (באנגלית: Closing credits או End credits) הן רשימה של צוות השחקנים וצוות ההפקה (אנ') של יצירות כגון סרט קולנוע, תוכנית טלוויזיה או משחק וידאו מסוים. כתוביות סיום מופיעות בסמוך לסוף היצירה או בסופה, אך לעיתים חלק מהכתוביות ומהקרדיטים מופיע בסמוך לתחילת היצירה, בתור כתוביות פתיחה. הכתוביות בדרך כלל נתונות קרדיט לשחקנים ולצוות, וכוללת לפעמים גם ציון של נותני חסות הפקה, חברות הפצה, יצירות מוזיקה שנעשה בהן שימוש מורשה ביצירה או שנכתבו במיוחד אליה, הצהרות משפטיות, כגון בעניין זכויות יוצרים, ומסרים נוספים. מדי פעם יחד עם הכתוביות יופיעו איורים, סצנות נוספות, "פספוסים", או סצנות לאחר הכתוביות. בקולנוע, כתוביות הסיום מופיעות לרוב באותיות לבנות על רקע שחור, לרוב כאשר מתנגנת מוזיקה ברקע והטקסט נגלל. בטלוויזיה הכתוביות מהוות סדרה של מסגרות סטטיות, או רשימה אחת שנגללת מתחתית המסך עד לחלקו העליון של המסך, לרוב על רקע תמונות נבחרות מהתוכנית ששודרה או מצילומיה. בשנות התשעים החל בטלוויזיה נוהג של פיצול המסך לכתוביות מהתוכנית שמסתיימת, תוך כדי הקרנת קדימונים או קטעים מהתוכנית הבאה בחלק השני של המסך. בעשור השני של המאה ה-21 החלה להיות נפוצה צורת הצגת כתוביות הסיום בשליש התחתון של המסך, כשבמקביל להופעתם מתחיל שידור התוכנית הבאה בשאר שטח המסך. השימוש בכתוביות סיום שמונות את צוותי ההפקה ושמות השחקנים לא היה נפוץ בקולנוע האמריקאי עד סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. לסרטים היו בדרך כלל קטעי כתוביות פתיחה בלבד, שכללו רק את צוות השחקנים הראשיים וחברי הצוות המרכזיים, אם כי לפעמים שמות השחקנים והדמויות שהם שיחקו הוצגו בסוף. שניים מהסרטים המשמעותיים הראשונים שכללו כתובויות סיום, אך כמעט ללא כתוביות פתיחה, היו שוברי הקופות "מסביב לעולם בשמונים יום" משנת 1956 ו"סיפור הפרברים" משנת 1961. ב"סיפור הפרברים" הוצגה רק כותרת הסרט בראשיתו, ול"מסביב לעולם בשמונים יום" לא היו כתוביות פתיחה כלל. קרדיט סצנה לאחר הכתוביות מדיה וקבצים בנושא כתוביות סיום בוויקישיתוף End credit guidelines of the BBC
ארלינג סקיאלסון

ארלינג סקיאלסון רוזן סולה (בנורווגית: Erling Skjalgsson på Sola;‏ 975 – 21 בדצמבר 1028) היה מנהיג פוליטי נורווגי שפעל לקראת סוף המאה ה-10 עד לתחילת המאה ה-11. נודע לרוב כמגן החשוב ביותר של תקופתו של המערכת החברתית הנורווגית ההיסטורית. בתקופתו, נלחם ארלינג עבור הממלכות האוטונומיות הקטנות, כנגד שיטת הת'ינג וכנגד הרפורמיסטים של המלך האראלד הראשון. בהתאם לבלדות הנורווגיות-איסלנדיות, ארלינג סקיאלסון היה בנו של טורלייב סקייאלג אוגמונדסון (Torleiv Skjalg Ogmundsson), אשר השתייך לאחד מן השבטים המערב-נורווגיים הבולטים ביותר. ארלינג נולד בעיר סולה, אשר במחוז נורד-יארן (Nord-Jæren). ארלינג מונה להיות נציג פוליטיקאי של איכרים מחבל גולאט'ינג (Gulaþing) אשר רצו להרחיב את שטחם על ידי התקרבות למלך, לכן פנו האיכרים ובראשם ארלינג אל המלך השלט אז, אולאף טריגפאסון, ודרשו ממנו לתת את ידה של אחותו אסטריד טריגפסדאטיר (Astrid Tryggvesdatter) לארלינג, לאחר לחץ רב המלך אולאף מסכים לדרישותיהם. בתחילה סירבה אסטריד אך מאוחר יותר נכנעה רק לאחר לחץ חזק מצד אחיה. ארלינג סקיאלסון הוטבל ונשא את אסטריד לאישה בקיץ שנת 996. לפיכך הפך ארלינג לבעל ברית חשוב לאולאף בארבע השנים האחרונות שנותרו לתקופתו. אולאף העניק לארלינג את כל האדמות שבין סונפיורד ללינדסנס לחזקתו, וכך ממש ארלינג את רצון האיכרים ואת חובתו כנציגם הפוליטי. לאחר קרב סבולדר וסופו בתבוסתו של אולאף טריגפסון, המנצחים פיצלו את נורווגיה לשלושה אזורי-שליטה נפרדים, דרך החלוקה הזו שירתה את ארלינג היטב, נחלתו הייתה קטנה מכדי לעורר תשומת לב וחזקה מספיק כדי שיוכל לשמור עליה. עם זאת, היציבות הזאת התערערה עם בואו של אולאף האראלדסון, מלך נורווגיה בשנת 1015. בשנת 1016 נלחם ארלינג בקרב נסייאר בצד המפסיד לצד סוון הוקונסון ואיינר טמברסקיילב. לאחר מכן הכריח האראלד את ארלינג לכרות עמו ברית, ודרש ממנו שיוותר על חלקים מסוימים משטחיו. עם זאת, ארלינג המשיך לאכוף את כוחו בחוף המערבי של נורווגיה מרוגלנד עד ככל הנראה אפילו עד לסוגן. המלך אולאף ניסה לפצל את כוחותיו על ידי מינוי אצילים מקומיים חדשים, אך אלה נדחקו במהירות על ידי פופולריותו של ארלינג. בשנת 1022 עצר המלך האראלד בעצמו את בנה של אחותו של ארלינג, אסבירן סלסביין (Asbjørn Selsbane), בגין רצח. על כך הקים ארלינג צבא בן 1,000 חיילים והלך אל אבלדנס (Avaldsnes), המקום בו אסבירן והאראלד היו והקיף את החווה בה שהו השניים, האראלד נכנע לארלינג ולצבאו ומסר להם את אחיינו. אולם תקרית זו העיבה על היחסים בן השניים וזו הסיבה שבגינה יצא ארלינג בשנת 1027 לאנגליה לחפש תמיכה אצל מלך אנגליה קנוט הגדול. ארלינג חזר במהלך סתיו בשנת 1028 והתגייס לצבא בכוונה להילחם בהאראלד. אולם כיוון שצבאו הובל על ספינות, ארלינג נלכד בספינה אחת על ידי צייו של המלך האראלד בקרב בוקנפיורדן ליד בוקן ברוגאלנד. הספינה לא הייתה מוכנה וארלינג ואנשיו הותקפו בפתאומיות, ארלינג נלכד וספינתו פונתה. אך בדיוק כשהאראלד אמור היה לחון אותו, ארלינג עצמו נהרג על ידי אסלאק פיט'אסקאל (Aslak Fitjaskalle) ליד סונהורדלנד, ששיסע את ראשו של ארלינג בגרזן. על פי מחזור העולם של סנורי סטורלוסון, המלך אולאף אמר לרוצח, "טיפש! עכשיו שליטת נורווגיה חמקה מידיי!". תחזית המלך התגשמה על ידי קנוט הגדול. בני בריתו של ארלינג המשיכו לדחוק את אולאף מהמדינה, עד שנהרג לבסוף בקרב סטיקלסטד בשנת 1030. הסאגה של אולאף טריגפסון מדיה וקבצים בנושא ארלינג סקיאלסון בוויקישיתוף
אלכסיי נוז'ני

אלכסיי ניקולאייביץ' נוז'ני (ברוסית: Алексе́й Никола́евич Ну́жный; שם אמיתי: אלכסיי ניקולאביץ' צ'רנומאזוב, ברוסית: Алексей Николаевич Черномазов; נולד ב-16 ביוני 1974) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק רוסי. נוז'ני נולד ביושקר-אולה, למד באקדמיה לקולנוע בניו יורק. בשנת 2012 התפרסם בזכות הסרט הקצר "מעטפה" עם קווין ספייסי בתפקיד הראשי, שם שימש כתסריטאי ובמאי. הסרט הפך לאחד הזוכים בתחרות הצילום הראשונה של ג'יימסון כשהסרט הופיע ברשת - צפו בו יותר ממיליון איש. לאחר הצילומים כינה קווין ספייסי את אלכסיי גאון והמליץ למפיקים מקומיים לשים לב אליו. הסרט "התרנגול", שיצא לאקרנים בשנת 2015, קיבל את הפרס המרכזי של פסטיבל קולנוע הרחוב הבינלאומי, את הפרס על התסריט הטוב ביותר בפסטיבל Shorter. והפרס הגדול של פסטיבל VideoLike Film לאחר סדרת סרטים קצרים, בשנת 2015 אלכסיי נוז'ני ביים את העונה הראשונה של הסדרה הפופולרית אולגה עבור רשת TNT (משנת 2016). במהלך צילומי הסדרה הוא העלה את רעיון הסרט "אני מרזה", יחד עם ניקולאי קוליקוב הם כתבו את התסריט והפיקו את הסרט באופן עצמאי. בשנת 2018 הסרט יצא לאקרנים ביום האישה 8 במרץ וביום ההפצה הראשון שבר שיא והרוויח 112 מיליון רובל. בשנת 2019 הוא יצר את הסדרה טוליה רובוט, עליה היה מועמד לפרס TEFI. מדיה וקבצים בנושא אלכסיי נוז'ני בוויקישיתוף אלכסיי נוז'ני, ברשת החברתית אינסטגרם אלכסיי נוז'ני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסיי נוז'ני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלכסיי נוז'ני, באתר KinoPoisk אלכסיי נוז'ני, באתר ReelSource "Режиссер Алексей Нужный собирает с йошкаролинцев 550 000 рублей на новый фильм" (ברוסית). МариМедиа. 2014-10-01. נבדק ב-2019-01-16. "Победители питчингов Минкультуры Года кино" (ברוסית). ПрофиСинема. 2016-08-10. נבדק ב-2019-01-17. "Кинорежиссёр из Йошкар-Олы снял социальную драму для ТНТ-Premier Studios" (ברוסית). Марийская правда. 2019-05-30. נבדק ב-2020-02-10. "Сценарист фильмов «Мамы» и «Лёгок на помине» пригласил марийских квнщиков в новую комедию «Петух»" (ברוסית). ProГород. 2014-09-30. נבדק ב-2019-01-16. "В сети состоялась премьера короткометражного фильма «Петух» Алексея Нужного". THR Russia (ברוסית). נבדק ב-2018-10-17. "Короче". אורכב מ-המקור ב-2018-10-31. נבדק ב-2018-10-31. "Кинофестиваль "Короче" назвал победителей" (ברוסית). tvkultura.ru. 2015-08-24. נבדק ב-2019-01-16. "Итоги фестиваля «VideoLike Film Festival»" (ברוסית). film.ru. נבדק ב-2019-02-20. "Кассовый прорыв: сборы комедии «Я худею» в восемь раз превысили ее бюджет". Журнал РБК. נבדק ב-2018-10-17.
כונר

כונר (בפשטו: کونړ; בפרסית/דארי: کنر) הוא אחד מבין 34 מחוזות אפגניסטן. כונר ממוקם במזרח אפגניסטן וגובל בגבול בינלאומי (קו דוראני) עם מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה ברפובליקה האסלאמית של פקיסטן. בתוך אפגניסטן המחוז גובל במחוז נורסתאן מצפון, לגמאן ממערב וננגרהאר מדרום. שטחו של המחוז 4,339 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו מונה 648,800 איש. אזורים הרריים מקיפים את המחוז ויוצרים עמקים מישוריים אליהם יורדים מי גשמים מרכס הינדו-כוש שיוצרים אדמה פורייה מותאמת לחקלאות. הגידולים החקלאיים הגדולים במחוז הם חיטה, אורז, קנה סוכר, תירס, ירקות ושעורה. מבחינת משק חיי מטפחים לרוב פרות, כבשים, עזים, חמורים ותאואים. כמעט כל אוכלוסיית המחוז פשטונית מבחינה עדתית וישנו מיעוט נוריסתאני הכולל חמישה אחוזים מהאוכלוסייה הכוללת. כמעט כל תושבי המחוז מאמינים באסלאם סוני וישנם 1,349 מסגדים במחוז. ישנם 110 מוסדות חינוך במחוז ו-20 אחוז מכלל התושבים יודעים אוריינות. ל-53 אחוזים מכלל התושבים ישנה זמינות יום-יומית לחשמל. ישנם 3 בתי חולים ו-46 קופות חולים. בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר היא אסדאבאד, דרכה עובר כביש מהיר אל בירת המדינה קאבול דרך מחוז לגמאן. רוב הנפות במחוז כונר מחולקים בין כוחות הממשלה האפגנית לפלגים חמושים שונים, למעט נפת בירת המחוז, אסדאבאד, שמסווגת תחת שליטה ממשלתית מלאה ונפת צ'אפ דרה, שמסווגת תחת שליטה מלאה של הטליבאן. בשנת 2017 דיווחו מקורות כי לפחות 15 ארגוני טרור, ביניהם אל-קאעדה ולשקאר-א-טייבה, פעילים במחוז כונר. דווח על 174 אירועים הקשורים למורדים בתקופת שבין ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2.9 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות עימותים בין כוחות ארגון הטרור ISKP וכוחות הביטחון האפגניים, כמו גם עימותים בין הטאליבן ל-ISKP. פיגועי התאבדות התרחשו בנפת סווקאי, והרגו ופצעו שוטרים ואזרחים במחסום של המשטרה. בכמה מחוזות דווח על תקיפות אוויריות כמו גם על פעולות קרקע צבאיות של כוחות הביטחון האפגניים, שגרמו בין לבין לאבידות אזרחיות. תועדו 397 נפגעים אזרחיים (128 הרוגים ו-269 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 82 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר בעלייה של 77% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו התנגשויות צבאיות בשטחים מיושבים ואחריהם התקפות אוויריות והטלת מטעני חבלה. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 311 אנשים ממחוז כונר. השפעות נוספות על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, איומים מצד מורדים על אנשי הבריאות להפסיק את פעולות חיסון, כולל נגד שיתוק ילדים. מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז כונר ואוכלוסייתן. אסדאבאד – 49,177 באר כונר – 30,716 צ'פא דרה – 38,681 דאנגמן – 19,50 דרה-י פץ' – 69,958 ע'זיאבאד – 19,500 ח'אס כונר – 39,950 מראווארה – 110,500 נרנג או בדיל – 38,937 נארי – 38,510 נורגאל – 31,047 סוואכי – 46,905 שהיגאל – 33,781 סירקאני – 39,080 ווטא פור – 32,778 הינדו-כוש מחוזות אפגניסטן פשטונים מדיה וקבצים בנושא כונר בוויקישיתוף כונר - תוכנית ללימוד תרבות ומאבקים כונר - EASO Eastern Kunar Province Introduction
פרנקה ריימונדי

פרנקה ריימונדי (באיטלקית: Franca Raimondi‏; 8 ביולי 1932 – 22 באפריל 1988) הייתה זמרת איטלקייה. ריימונדי נולדה וגדלה בעיר מונופולי, נפת בארי, איטליה. בשנת 1955, ריימונדי השתתפה בתחרות רדיו שרשות השידור האיטלקית ארגנה וזכתה בה עם עוד ארבעה משתתפים נוספים. המנצחים בתחרות הורשו להשתתף בפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 1956. ב-10 במרץ 1956, ריימונדי זכתה בפסטיבל הסן רמו, ונבחרה לייצג את איטליה עם הזמרת האיטלקייה, טונינה טוריאלי, בתחרות האירוויזיון לשנת 1956. ב-24 במאי, ריימונדי עלתה על בימת האירוויזיון עם השיר "Aprite le finestre". ריימונדי הופיעה שביעית בסדר ההופעות, לפני הולנד ואחרי לוקסמבורג. מיקומה הסופי של ריימונדי לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. בשנת 1959, ריימונדי הופיעה בתוכנית הרדיו האיטלקית "Solo contro tutti". באותה השנה היא הופיעה באופן קבוע בשידורי תוכנית הרדיו "Il traguardo degli". בשנת 1960, היא השתתפה בתחרות המוזיקה של העיר נאפולי, עם השיר "Canzone all'antica", ולא עלתה לגמר התחרות. בשנת 1961, ריימונדי הופיעה בפסטיבל ציריך עם השיר "Mostra le tue vie". ריימונדי נפטרה בגיל 56 ממחלת הסרטן. מדיה וקבצים בנושא פרנקה ריימונדי בוויקישיתוף פרנקה ריימונדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר ספוטיפיי פרנקה ריימונדי, באתר Last.fm (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר AllMusic (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר דיזר פרנקה ריימונדי, באתר Yandex.Music (ברוסית) פרנקה ריימונדי, באתר Discogs (באנגלית) פרנקה ריימונדי, באתר Genius פרנקה ריימונדי, באתר SecondHandSongs פרנקה ריימונדי, באתר טיידל (באנגלית) Franca Raimondi
טבעת (כימיה)

בכימיה, טבעת היא מונח דו משמעי, המתייחס לטבעת פשוטה של אטומים וקשרים במולקולה או לקבוצה מחוברת של טבעות, שבה כל אטום וקשר הוא חבר בטבעת (נקרא גם מערכת טבעתית). מערכת טבעתית שהיא טבעת פשוט נקראת לפעמים גם monocycle או מערכת חד טבעתית, ומערכת שאינה טבעת פשוטה נקראת polycycle או מערכת רב טבעתית. בטבעת פשוטה מספר קשרי סיגמא זהה למספר האטומים, ובמערכת רב טבעתית ישנם יותר קשרי סיגמה מאשר אטומים. מולקולה המכילה טבעת אחת או יותר נקראת תרכובת טבעתית, ומולקולה המכילה שתי טבעות או יותר (במערכת טבעתית אחת או בכמה מערכות נפרדות) מכונה תרכובת רב טבעתית. מולקולה שאינה מכילה טבעות נקראת תרכובת אציקלית או שרשרת פתוחה. טבעת הומוציקלית היא טבעת שבה כל האטומים הם מאותו יסוד כימי. טבעת הטרוציקלית היא טבעת המכילה אטומים של לפחות שני אלמנטים שונים, כלומר, טבעת שאינה הומוציקלית טבעת קרבוציקלית היא טבעת הומוציקלית שכל האטומים המרכיבים אותה הם אטומי פחמן. סוג חשוב של טבעות קרבוציקליות הן טבעות אליציקליות (שאינן ארומטיות), ותת סוג חשוב שלהן הם הציקלואלקאנים. המונחים "טבעת" ו"מערכת טבעתית" מוחלפים לעיתים קרובות, כאשר ההגדרה המתאימה תלויה בהקשר. בדרך כלל "טבעת" מציינת טבעת פשוטה, אלא אם כן צוין אחרת, כמו במונחים "טבעת ספירו" ו"טבעת אינדול", בהן ברור שהכוונה למערכת רב-טבעתית. כמו כן, "מערכת טבעתית" בדרך כלל מציינת מערכת רב טבעתית. כדי להפחית את הבלבול בין שתי ההגדרות, ההמלצות של IUPAC על המינוח האורגני נמנעות משימוש במונח "טבעת" על ידי שימוש בביטויים כמו "מערכת חד טבעתית" ו"מערכת רב טבעתית". תרכובת הטרוציקלית תרכובת דו-טבעתית תרכובת ספירו International Union of Pure and Applied Chemistry (1995). "Homocyclic compounds". Compendium of Chemical Terminology Internet edition. International Union of Pure and Applied Chemistry (1995). "Heterocyclic compounds". Compendium of Chemical Terminology Internet edition. International Union of Pure and Applied Chemistry (1995). "Carbocyclic compounds". Compendium of Chemical Terminology Internet edition. International Union of Pure and Applied Chemistry (1995). "Alicyclic compounds". Compendium of Chemical Terminology Internet edition.
מוני מארק

מוני מארק (בהולנדית: Mony Marc) היא זמרת בלגית. בשנת 1956, מארק נבחרה על ידי רשות השידור הבלגית (RTBF) לייצג בלגיה באירוויזיון 1956 ביחד עם הזמר הבלגי, פוד לקלרק. ב-24 במאי 1956, מארק הופיעה על בימת האירוויזיון עם השיר "Messieurs les noyés de la Seine". מארק הופיעה עשירית בסדר ההופעות, לפני גרמניה ואחרי הזוכה, שווייץ. מיקומה הסופי של מארק לא ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. מוני מארק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוני מארק, באתר ספוטיפיי מוני מארק, באתר Last.fm (באנגלית) מוני מארק, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוני מארק, באתר דיזר מוני מארק, באתר Yandex.Music (ברוסית) מוני מארק, באתר Discogs (באנגלית) מוני מארק, באתר Genius מוני מארק, באתר SecondHandSongs מוני מארק, באתר טיידל (באנגלית) Mony Marc Lugano 1956, אתר האירוויזיון