laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קדמליה

קדמליה (מלועזית: Kademlia, ובקיצור: Kad) היא טבלת גיבוב מבוזרת (Distributed hash table, DHT) מדור שלישי, המשמשת ברשתות P2P שהומצאה על ידי פטר מיימאונקוב (Petar Maymounkov) ודייוויד מזיארס (David Mazières). בקדמליה ממופים כל הערכים המאוחסנים בעזרת פונקציית הגיבוב SHA-1, הנותנת לכל ערך מפתח בן 160 בתים. פונקציית המרחק בין שני מפתחות היא פונקציית XOR, כך נוצר מרחב חיפוש בו ניתן למקם את כל הערכים ולתאר את המרחקים ביניהם לפי מרחקי המפתחות. בנוסף, ממופים כל הצמתים ברשת לפי אותן פונקציות גיבוב ומרחק ואותו מרחב בן 160 הבתים מכיל הן את הערכים והן את המשתתפים ברשת. משך החיפוש בקדמליה יחסי ל- l o g ( n ) {\displaystyle log(n)} , כאשר n הוא מספר החברים ברשת. השימוש הנפוץ ביותר ברשת הוא לצורך שיתוף קבצים, בדוגמה הבאה מודגם חיפוש אחר קובץ ברשת: מחשב המחובר לרשת מעוניין למצוא קובץ בשם XXX. המחשב המחפש מפעיל את פונקציית הגיבוב על השם XXX ומקבל YYY, ערך בן 128 ביט. המחפש מאתר בעזרת טבלת הניתוב (ראו בהמשך) את הדרך לעמית (Peer) האחראי על הערך YYY, בתהליך זה יש לכל היותר l o g ( n ) {\displaystyle log(n)} שלבים ברשת בת n עמיתים. המחשב האחראי על הערך YYY (זה שיש לו מזהה הקרוב ביותר ל-YYY) מדווח למחפש על רשימת המחשבים שדיווחו לו על כך שהם מכילים את הקובץ XXX. המחפש פונה אל כל איברי הרשימה ונרשם אצלם בתור להורדת הקובץ. הניתוב בקדמליה הוא הדרגתי, כל צומת (node) ברשת מעביר למחפש את הכתובת אל הצומת הבא. מפני שכל צומת מחזיק מידע מאוד מפורט על המתחם הקרוב אליו במרחב החיפוש ומידע דליל יותר על החלקים המרוחקים יותר, ה"קפיצות" אותן מבצע המחפש הן בצעדים שהולכים ומתקצרים (מבחינת המרחק בין ערכי פונקציית הגיבוב) וכך מובטח החיפוש בן l o g ( n ) {\displaystyle log(n)} שלבים לכל היותר. את הפרוטוקול מממשת התוכנה הפופולרית eMule, שהיא המחליפה של eDonkey ותוכנות P2P נוספות משתמשות בו. Kademlia: A Peer to peer information system Based on the XOR Metric
דוכסית קורנוול

דוכסית קורנוול (באנגלית: Duchess of Cornwall) הוא תואר אצולה בממלכה המאוחדת. התואר ניתן לאשת דוכס קורנוול, אשר ניתן לבנו הבכור של המלך ויורש העצר בסדר הירושה לכתר הבריטי. דוכסות קורנוול מועברת באופן אוטומטי לידי בנו הבכור של מונרך הממלכה המאוחדת ואינה עוברת בירושה. בשל כך, התואר אינו זוכה להכרה ציבורית רחבה, כאשר הבן הבכור לרוב מקבל גם את התואר "נסיך ויילס" ורעייתו מוכרת בתואר "נסיכת ויילס". הראשונה לשאת בתואר דוכסית קורנוול הייתה ג'ואן מקנט, שנישאה בשנת 1361 לאדוארד, נסיך ויילס. הנשים שזכו לשאת בתואר זה בלבד, ללא תואר הנסיכה מוויילס, הן קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, ומרי מטק. בשני מקרים אלו התואר ניתן להן עם נישואיהן, בעת שבעליהן היו השלישיים בסדר הירושה לכתר הבריטי וטרם החזיקו בתואר הנסיך מוויילס. עד הפיכתו של בעלה למלך, קמילה, אשתו השנייה של צ'ארלס השלישי, השתמשה בתואר "דוכסית קורנוול" במקום "נסיכת ויילס", כיוון שתואר נסיכת ויילס היה מזוהה עם אשתו הראשונה של צ'ארלס, דיאנה, שנהרגה בתאונת דרכים בשנת 1997. משנת 2022 מחזיקה בתואר הדוכסית קתרין, שנישאה לנסיך ויליאם.
הכנסייה של סקוטלנד

הכנסייה של סקוטלנד (או כנסיית סקוטלנד; סקוטית: The Scots Kirk) היא הדת הממלכתית של סקוטלנד, בעלת השקפה וצורת ארגון פרסביטריאניות. הכנסייה רואה את עצמה כיורשת הנצרות בסקוטלנד מאז ראשיתה במאה השישית, אך מאפייניה העיקריים עוצבו בתקופת הרפורמציה במאה ה-16, על ידי ההוגה והמתקן ג'ון נוקס, תלמידו של ז'אן קלווין. בשנת 2001 דיווחו 42% מתושבי סקוטלנד שהם משתייכים לכנסייה. הכנסייה הסקוטית מקיימת נוכחות קבועה בישראל, ומפעילה בה את המלון הסקוטי בטבריה, את אכסניית וכנסיית סנט אנדרוז בירושלים, ואת בית הספר טביתא ביפו. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה של סקוטלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה של סקוטלנד הכנסייה של סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הכנסייה הסקוטית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברקשייר

ברקשייר (באנגלית: Berkshire) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה, המוכר בכינויו "המחוז המלכותי" בשל ריבוי בתי המגורים של משפחת המלוכה הבריטית בתחומיו (הבולט שבהם היא טירת וינדזור). סביב לו מצויים מחוזות אוקספורדשייר, בקינגהאמשייר, סארי, וילטשייר, המפשייר ולונדון רבתי. עיר הבירה של המחוז היא רדינג. המחוז כולל את העמקים של אמצע נהר התמזה ואת קנט. הוא מחולק לשש רשויות יחידניות: יער ברקנל, רדינג, סלו, וסט ברקשייר, וינדזור ומידנהד. ב -1998 בוטל המחוז המינהלי עצמו, וסמכויותיו המינהליות הוקצו לשש הרשויות היחידניות. מדיה וקבצים בנושא ברקשייר בוויקישיתוף ברקשייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The Editors of Encyclopaedia Britannica, [https://www.britannica.com/place/Berkshire-county-England Berkshire county, England, United Kingdom], Berkshire ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לנקסטר (לנקשייר)

לנקסטר (באנגלית: Lancaster) היא עיר ומועצה מקומית במחוז לנקשייר שבצפון-מערב אנגליה. העיר, השוכנת סמוך לנהר לון, היא עיר מרכזית במחוז לצד הבירה פרסטון, ומשמה נגזר שם המחוז, כמו גם שמו של בית לנקסטר. מקורה של דוכסות לנקסטר, בראשה עומד צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, הוא באזור זה. מדיה וקבצים בנושא לנקסטר בוויקישיתוף לנקסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאימורז בגרטיוני

תֶאימוּרַז בָּגרַטיוֹני (בגאורגית: თეიმურაზ ბაგრატიონ, ‏21 באוגוסט 1912 - 10 באפריל 1992) היה אציל גאורגי-רוסי ופליט פוליטי בארצות הברית, בה כיהן בתפקיד נשיא קרן טולסטוי (Толстовский фонд), ארגון צדקה ניו יורקי. תאימורז נולד בפבלובסק (Па́вловск) שבאימפריה הרוסית למשפחה אריסטוקרטית בולטת. אביו, הנסיך קונסטנטין בגרטיון-מוחראנסקי (1889-1915), היה מענף מוחראני של שושלת בגרטיוני הידועה, היה קצין בצבא האימפריה הרוסית ונהרג במלחמת העולם הראשונה. אימו של תאימורז, טטיאנה קונסטנטינובה, נסיכת רוסיה (Княжна Татьяна Константиовна), הייתה בת לשושלת רומנוב הרוסית. לאחר מהפכת אוקטובר 1917, עזב תאימורז את רוסיה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בצבא ממלכת יוגוסלביה. לאחר המלחמה, בשנת 1949, הוא היגר לארצות הברית והצטרף לקרן טולסטוי. בשנת 1979, הוא מונה לתפקיד המנכ"ל הביצועי (Executive Director), ומשנת 1986 הוא מונה להיות נשיא הארגון עד למותו בשנת 1992. תאימורז נודע במאמציו ליישב מחדש פליטים גאורגים, רוסים וקבוצות אתניות אחרות מברית המועצות ומזרח אירופה. כמו כן הוא היה מעורב ביישוב מחדש של פליטים מווייטנאם, טיבט, קובה, אוגנדה ומדינות אחרות, ועזר לטפל בעקורים שהגיעו לארצות הברית. ב-5 ביולי 2007, הארכיב המיוחד במינו של תאימורז, הוענק, על ידי אשתו, הנסיכה אירינה, לספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה. הביוגרפיה של תאימורז בגרטיוני, באתר קרן טולסטוי, (באנגלית) תאימורז בגרטיוני, באתר הגנאלוגיה של שושלת בגרטיוני, (באנגלית) הארכיב של תאימורז בגרטיוני-מוחראני ניתן לספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומי של גאורגיה, בגאורגית.
Dry Bones

Dry Bones היא רצועת קומיקס שנוצרה על ידי המאייר האמריקאי-ישראלי יעקב קירשן. זהו קומיקס סאטירי אשר עוסק באירועי היום בישראל. הקומיקס מפורסם משנת 1973 בעיתון ג'רוזלם פוסט. בדומה ליתר העיתון גם הטקסט בפינה זו הוא בשפה האנגלית. שמה של רצועת הקומיקס נלקח מחזון העצמות היבשות. בתחילת המאה ה-21 התפרץ מחדש הסכסוך הישראלי-פלסטיני בגל פיגועי התאבדות שביצעו מחבלים פלסטינים ותגובות צבאיות של ישראל. הדבר גרם לביקורת רבה על ישראל, בעיקר בחוגי שמאל בארץ ובעולם, ולהתפרצות האנטישמיות החדשה. מאז התמקד הקומיקס בביקורת על הצביעות שבביקורת העולמית על ישראל במטרה להילחם בהסתה, בדמוניזציה ובהתמקדות חסרת-הפרופורציה בישראל. Dry Bones, ברשת החברתית פייסבוק Dry Bones, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר הבית של Dry Bones הבלוג של Dry Bones פרויקט Dry Bones Listening to Ezekiel, באתר Dry Bones ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי-און

אורי-און הוא דמות בדיונית של גיבור-על, שנוצרה על ידי אמן הקומיקס האמריקאי-ישראלי מיכאל נצר, בשותפות עם יונתן דויטץ' ויוסי הלפרין בשנת 1987. בניסוח החוברות השתתף יהונתן בונה, שהיה אז בן 17. דמותו של אורי-און הופיעה בישראל בשנת 1987 בסדרת קומיקס בת ארבע חוברות צבעוניות, ולאחר מכן העלילה המשיכה בכתב העת לילדים "כֻּלָּנוּ" לאורך מספר שבועות. פרסום הקומיקס הוביל לביקורת רבה מצד הקוראים על כך שאורי-און הוא רציני ופטריוטי מדי וכותבים אחדים אף טענו כי נצר הציג דרך הקומיקס השקפות ימניות מדי בעיקר משום שבאותה התקופה הוא היה תושב יהודה ושומרון, וכי ההשקפות האידיאליסטיות הללו לא תאמו את הדעות הרווחות בחברה הישראלית המודרנית באותה העת. במדור המכתבים למערכת של חוברות הקומיקס (שנקרא "מכתב-און" על פי הצעתו של הקורא נמרוד רשף), סתר נצר את הטענות הללו וציין כי הקומיקס הציג השקפות מתונות יותר והדגיש כי הפתרון לסכסוך בקומיקס חייב להימצא בדרכי שלום. כמו כן הדגיש נצר כי הפטריוטיזם של אורי-און הושפע מזה של דמויות גיבורי העל האמריקאיים. רבים טועים לחשוב את אורי-און לגיבור-העל הישראלי הראשון. "אורי-און" הוא גיבור-העל הישראלי הראשון אשר הופק בחוברות צבעוניות, בעוד גיבור העל הישראלי הראשון היה "סברמן" של אורי פינק אשר הופק בחוברות שחור-לבן בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. שמו של אורי-און ניתן לו על ידי העיתונאי הדתי אורי אורבך, ידידו של נצר ושותף לחדרו בתקופה בה הוא יצר את דמותו של אורי-און. לאחר שמכון טכנולוגי סודי בנגב בשם "המכון הישראלי לקידום הטכנולוגיות המיוחדות" (מיקט"ם) מגלה כי חייזרים מהכוכב אליאנוס מתכננים פלישה לכדור הארץ, אנשיו מגייסים את החייל אורי בן-דוד והופכים אותו ל"אורי-און" - גיבור-על בעל כוחות-על וחליפה כחולה עם לוגו של המנורה על חזהו. אורי משתמש בכוחותיו כדי להגן על תושבי מדינת ישראל מפני הפולשים האינטר-גלקטיים מכוכב אליאנוס. הפולשים מבקשים לקחת מהנגב מחצבים החיוניים להישרדותם, שאותם הסתירו באדמת המדבר לפני שנים רבות - ומאיימים להשמיד את כל מי שיעמוד בדרכם. במהלך הקרב על הנגב מגלה אורי כי בין הפולשים ישנו בן אנוש בשם עידן אשר הצטרף אליהם מרצונו בביקורם הראשון בכדור הארץ לפני למעלה מ-4,000 שנה, ובמשך הזמן הפך לבן אלמוות בכוכב אליאנוס. יחד הם מצליחים להשפיע על ההנהגה של צבא הפולשים ומצליחים להביא לסיום הפלישה. בהמשך הסדרה מנסה אורי לעזור לטייס ישראלי בשם יורם הראל אשר הפך לאיש עקרב ענקי במהלך הקרב עם הפולשים. היצור, אשר נודע בכינויו "עקרב-איש", מגיע למקום מגוריו, אך אינו יכול לדבר. אנשים מתייחסים אליו כאל מפלצת ופוגעים בו, וכתוצאה מכך הוא הופך להיות אלים ואכזרי, ואף מתכחש לעברו האנושי. אורי אינו מוותר, ובסופו של דבר מצליח לרפא את העקרב-איש. כוחותיו העיקריים של אורי-און כוללים: כוח גופני עצום, המאפשר לו לדחוק משקל של מאות טונות ללא מאמץ רב. יכולת תעופה מהירות - אורי-און מסוגל לנוע במהירות עצומה, מהר יותר ממהירות הקול. יכולת לשהות בחלל החיצון. חסינות מפני פגיעת קליעי אקדח. בנוסף, עונד אורי-און שני "צמידי-אמת" על ידיו, אשר מאפשרים לו לקרוא את מחשבותיהם של יריביו ולגרום להם לדבר אמת. הוא גם משתמש בחגורה המיוחדת שלו ובקליעים על הצמיד שלו בתור קלע (רמיזה לנשק בו השתמש דוד המלך נגד גוליית) בעזרתו הוא מסוגל לשלוט באיתני הטבע. אלי אשד, מסברמן ועד לרב שאנן, 27 באוקטובר 2001, באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה יוני שדמי, גיבור על הקצה, באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2005
מדינות לפי אוכלוסייה, שטח, צפיפות, תמ"ג ופיתוח אנושי

זוהי רשימה של 247 מדינות העולם וטריטוריות עצמאיות, הניתנת למיון על פי אוכלוסיית המדינה, שטחה, צפיפות האוכלוסין לקילומטר רבוע, תמ"ג (PPP, במיליוני דולרים), תמ"ג לנפש ומדד הפיתוח האנושי (HDI). הרשימה כוללת מדינות עצמאיות (באותיות מודגשות) וטריטוריות מנוהלות עצמאית באופן מלא או חלקי (כגון הרשות הפלסטינית). נתוני אוכלוסייה ושטח מבוססים על אתר Worldometer, נתוני תמ"ג על ספר העובדות העולמי של ה-CIA, ונתוני מדד הפיתוח האנושי לפי מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות. הנתונים לא נמדדו באותה נקודת זמן, ולכן ייתכן כי הדיוק אינו מרבי. יבשת אנטארקטיקה אשר שטחה כ-14,200,000 קמ"ר מופיעה בטבלה, על אף שלשום מדינה אין ריבונות עליה. באנטארקטיקה חיים באופן לא קבוע כ-1,000 אנשים ממדינות שונות. טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021 דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023 מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
אלייז'ה ויליאמס

אלייז'ה ויליאמס (באנגלית: Elijah Williams;‏ 7 באוקטובר 1809 - 8 בספטמבר 1854, לונדון) היה שחמטאי אנגלי. ויליאמס היה שחמטאי בריטי מוביל במחצית הראשונה של המאה ה-19. הנשיא הראשון של מועדון השחמט של קליפטון [1], והיה מפורסם בזכות האיטיות בה שיחק. ממוצע הזמן שחשב על כל מסע היה שעתיים וחצי, אסטרטגיה שנועדה לגרום ליריבו לאבד את הריכוז ואת המיקוד במשחק. מכאן כינויו העַצְלָן מבריסטול[דרוש מקור]. לאחר קצב משחק איטי ביותר של ויליאמס במהלך תחרות לונדון 1851 נקבעה מגבלת זמן של 20 דקות למסע לכל היותר; מגבלה זו נכנסה לתוקפה בשנת 1852. הלחן "העַצְלָן מבריסטול" חובר על ידי הגיטריסט לאו קוטקה (שגם הטביע את המונח "מלחמת ישיבה") בתארו את סגנון המשחק של ויליאמס. השחקן הבריטי הווארד סטאונטון מצוטט כמי שהעיר במהלך משחקו נגד ויליאמס "אליהו, אינך אמור רק לשבת כאן, עליך לשבת ולחשוב...". אלייז'ה ויליאמס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון אוון

ג'ון אוון (באנגלית: John Owen;‏ 1827–1901) היה כומר ושחמטאי אנגלי. בשנת 1858 ניצח אוון משחק נגד פול מורפי, ניצחון שהביא להזמנה לדו-קרב בין השניים. אף על פי שקיבל ממורפי יתרון של רגלי ומסע, הפסיד אוון בתוצאה 1–6, ללא שניצח במשחק בודד. בתחרות ברמינגהאם בשנת 1858 סיים שלישי לפני הווארד סטאונטון, פייר סנט אמאנד והנרי בירד. בשנת 1860 סיים אוון בתיקו דו-קרב עם איגנץ קוליש 4-4. בתחרות לונדון בשנת 1862, התחרות הבינלאומית הראשונה בה שיחקו כל המשתתפים זה עם זה, סיים במקום השלישי, לפני אלוף העולם לעתיד וילהלם שטייניץ, והיה השחקן היחיד שניצח את מנצח התחרות אדולף אנדרסן. בשנת 1875 הפסיד דו-קרב נגד עמוס ברן בתוצאה +6 -11 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), אך בשנת 1888 הצליח לנצח את ברן בדו-קרב גומלין בתוצאה +5 -3 =0. בשנת 1878 הפסיד בדו-קרב נגד יוהנס צוקרטורט בתוצאה +0 -8 =3. על שמו קרויה הגנת אוון, פתיחה שבה נקט לעיתים קרובות, כולל בניצחונו נגד מורפי. הפתיחה מתאפיינת במסע הראשון 1. ה4 ב-6. ג'ון אוון, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנשה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מנשה – דמות מקראית, בנו הבכור של יוסף מנשה (מלך יהודה) – מלך יהודה בשנים 697–642 לפנה"ס שבט מנשה – אחד משבטי ישראל בני מנשה – שבט הודי, שבניו מזהים עצמם כיהודים צאצאי שבט המנשה מועצה אזורית מנשה – מועצה אזורית קטנה השוכנת בשטח שממזרח לחדרה חטיבת מנשה – חטיבה מרחבית בצה"ל חצי המנשה – סיטקום תנ"כי שכתב אפרים סידון מנשה (סרט) נחלי מנשה – מפעל מים של חברת מקורות תפילת מנשה – אחד מן הספרים החיצוניים מנשה (מחזה) – הצגה שהייתה נושא לפולמוס ציבורי רחב ברומניה. מנשה (עיר) – עיר בוויסקונסין, ארצות הברית אישים: דורון מנשה – משפטן ישראלי כרמלה מנשה – עיתונאית ישראלית נפתלי מנשה – איש רדיו ישראלי סופיה מנשה – פרופסור ישראלית להיסטוריה עודד מנשה – שחקן ומנחה ישראלי צ'יקו מנשה – כתב מדיני בקול ישראל שלו מנשה – כדורגלן ישראלי מנסה אישים ששמם הפרטי הוא מנשה
אלברט הודגס

אלברט הודגס (באנגלית: Albert Beauregard Hodges)‏ (21 ביולי 1861 – 3 בפברואר 1944), שחמטאי אמריקאי שזכה באליפות השחמט של ארצות הברית. הודגס הוא מהמוכרים בשחקני השחמט האמריקאים של סוף המאה ה-19, והיה לו תפקיד חשוב בהפיכת השחמט מתחביב לשעות הפנאי למוסד חברתי. בשנת 1894 הפסיד הודגס בדו-קרב לג'קסון שוואלטר 8-10 אך ניצח בדו-קרב גומלין 5.5-3.5. שני הדו-קרבות נערכו בניו-יורק. לאחר שזכה באליפות ארצות הברית הכריז כי השיג את מטרותיו בשחמט והוא פורש מהשחמט לטובת עסקיו. בנוסף לזכייתו באליפות ארצות הברית הודגס התפרסם כמי ששיחק בבובה המכנית Ajeeb, או "המצרי", חיקוי אמריקאי לטורקי שנבנה על ידי צ'ארלס הופר. בתחילת הקריירה השחמטאית שלו הפסיד הודגס דו-קרב למקס ג'וד 3-6 בסנט. לואיס, בשנת 1887, ניצח את אז'ן דלמאר 5-0 בשנת 1892, סיים בתיקו דו-קרב עם אדולף אלבין 4-4 בשנת 1893, ניצח בתחרות ניו-יורק 1893, הגיע שני, לאחר הרי נלסון פילסבורי בתחרות ניו-יורק 1893, הגיע שני בתחרות אלף האיים בשנת 1897 (ניצח: הרי נלסון פילסבורי), הגיע שלישי בתחרות ניו-יורק 1900 (ניצח: שמואל ליפשוץ) וחלק מקום 14-15 בתחרות קיימברידג' ספרינגס בשנת 1904 (ניצח: פרנק מרשל). הודגס השתתף שבע פעמים בדו-קרבות בין ארצות הברית ואנגליה באמצעות הכבלים בשנים 1902-1911, כמו כן שיחק מספר פעמים במסגרת מועדון השחמט של מנהטן בדו-קרבות מול שיקגו ופנסילבניה בתחילת המאה ה-20. הודגס חלק מקום 9-10 בתחרות ניו-יורק 1911 (ניצח: פרנק מרשל), חלק מקום 5-6 בתחרות ניו-יורק 1914 (ניצח: אדוארד לאסקר), חלק מקום 7-8 בתחרות ניו-יורק 1915 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום 10-11 בתחרות ניו-יורק 1916 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום ה-11 בתחרות אגם הופטקונג בשנת 1923 (ניצח: פרנק מרשל ואברהם קופצ'יק). John S. Hilbert, Albert Beauregard Hodges: The Man Chess Made, Library Binding, 2008. מדיה וקבצים בנושא אלברט הודגס בוויקישיתוף אלברט הודגס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) כתבה בעיתון ניו-יורק טיימס על השתתפותו של הודגס באירוע שחמט 1918 מידע כללי חוסה ראול קפבלנקה מול אלברט הודגס, 27.1.1916, Who Dares Question Me? Capablanca vs Hodges Rice Memorial (1916) Bill Wall,‏ Cable Chess, באתר GeoCities
יוליד

יוליד היא חברת בת של חברת קורל העוסקת בפיתוח תוכנת מחשבים ומושבה בטאיפיי אשר בטאיוון. החברה נוסדה באוגוסט 1989 על ידי Lotus Chen, Lewis Liaw, Way-Zen Chen בסיוע של חברת מיקרוטק הטאיוונית. המייסדים עזבו את המכון לאינפורמציה תעשייתית Institute for Information Industry כדי לפתח את התוכנה הגרפית שלהם פוטו סטיילר שפעלה על מערכת ההפעלה חלונות. יוליד שיווקה את תוכנת הפוטו סטיילר שפיתחה באמצעות חברת התוכנה אלדוס האמריקאית. בשנת 1994 חברת אלדוס התאחדה עם חברת אדובי וחדלה למכור את תוכנת הפוטו סטילר. יוליד החלה לפתח ולמכור בעצמה תוכנה גרפית חדשה בשם פוטו אימפקט 3, תוכנה שהתחרתה בפוטושופ של חברת אדובי. יוליד הרחיבה את תחומי הפיתוח והשיווק שלה לתוכנות עריכת וידאו ותוכנות הכנת תקליטורי די וי די. יוליד החלה להיסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בספטמבר שנת 2001. באפריל 2005, חברת אינטר וידאו רכשה את יוליד בעבור 68 מיליון דולר בערך. בסוף דצמבר 2006 הודיעה אינטר וידאו שהמיזוג עם יוליד הושלם. בסוף אוגוסט 2006 הודיע חברת קורל הקנדית על רכישת חברת אינטר וידאו ועמה חברת יוליד. כתוצאה מרכישת אינטר וידאו ויוליד על ידי חברת קורל הפסיקה יוליד להיסחר בבורסת ניירות הערך של טאיוון בסוף אוקטובר 2006. קורל הודיע באמצע דצמבר 2006 שהושלמה הרכישה של החברות אינטר וידאו ויוליד. לאחר הרכישה משווקת קורל את המוצרים של החברות שרכשה בצד מוצרי תוכנה אחרים שלה. יוליד מוסיפה להפעיל אתר אינטרנט עצמאי הכולל אפשרות לרכוש את התוכנות שיוליד מפתחת. חברת קרט מיצגת בישראל את חברת קורל ומוכרת גם את התוכנות של יוליד. את התוכנות ניתן לרכוש בחנויות או דרך אתרי האינטרנט של קורל ושל יוליד. ניתן לרכוש חבילת תכנה על גבי תקליטור באריזת קרטון וספרות עזר מודפסת או להוריד את קובצי התוכנה למחשב דרך האינטרנט. מוצרי התוכנה של יוליד כוללים: תוכנות עריכת וידאו יצירה והעתקה של תקליטורים (CD, DVD) תוכנות גרפיות תוכנות גרפיות לאינטרנט תוכנות גרפיות ווידאו למכשירי כף יד אתר האינטרנט הרשמי של יוליד אתר האינטרנט של יוליד ההודעה של קורל על רכישת יוליד ההודעה בפיננשיאל טימס על רכישת אינטר וידאו ויוליד על ידי קורל קורל מיוצגת על ידי קרט בישראל ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוליד".
סטיבן בריי

סטיבן פייט בריי (באנגלית: Stephen Pate Bray; נולד ב-23 בדצמבר 1956 בדטרויט) הוא כותב שירים, מתופף ומפיק מוזיקלי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות שיתוף הפעולה שלו עם הזמרת מדונה. בריי החל בלימודי מוזיקה עוד כשהיה צעיר בדטרויט, ולאחר מכן המשיך ללימודי הסמכה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון. בריי הוא בעליו של אולפן הקלטות מפורסם בארצות הברית. הוא נשוי לסטפני אליין, מפיקת סרטים אמריקאית ממוצא אתיופי. הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה ויש להם שלושה ילדים בוגרים. בריי פגש לראשונה את מדונה עוד כשהייתה סטודנטית אנונימית באוניברסיטת מישיגן והם התאהבו. לאחר שסיימו את הלימודים, עברו השניים לניו יורק והפכו לחלק מהרכב שנקרא "מועדון ארוחת הבוקר". לאחר פירוקה של הלהקה, החלו לכתוב שירים ביחד; ולאחר שמדונה השיגה חוזה תקליטים עם סייר רקורדס, היא החליטה שבריי יהיה שותף להפקה ולהוצאת האלבום הראשון שלה. יחדיו, הם הפיקו וכתבו את השירים שבסופו של דבר הפכו ללהיטים הגדולים ביותר של שנות ה-80. השירים שבריי ומדונה כתבו יחדיו זכו למבנה מיוחד, וברובם ישנו מוטיב חוזר של משמעויות או מילים, שכנראה מרמז על יחסיהם. בריי היה שותף עקבי של מדונה לאורך כל אלבומיה, עד שהוציאה את Like a Prayer, שם נפרדו דרכיהם. סטיבן בריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן בריי, באתר AllMusic (באנגלית) סטיבן בריי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטיבן בריי, באתר Discogs (באנגלית) סטיבן בריי, באתר SecondHandSongs Juliet Pennington Globe correspondent, November 16, 2017, 10:00 p m Share on Facebook Share on TwitterView Comments, In the VIP Lounge with songwriter Stephen Bray - The Boston Globe, BostonGlobe.com (באנגלית אמריקאית)
ג'ון פיליפס

האם התכוונתם ל... ג'ון פיליפס (זמר) – זמר אמריקאי ג'ון פיליפס (צלם) – צלם עיתונות אמריקאי ג'ון פיליפס (אסטרונאוט) – אסטרונאוט אמריקאי מטעם סוכנות החלל נאס"א ג'ון פיליפס (גאולוג) – גאולוג אנגלי
סייפן מצוי

סייפן מצוי (שם מדעי: Xiphophorus hellerii) הוא דג מים מתוקים ממשפחת הגמבוזיים. מוצאו מאמריקה המרכזית אך כיום הוא מיובא לכל חלקי העולם. לסייפן יש הרבה מוטציות צבע, אך המוכר ביותר הוא הסייפן האדום, ישנם אף סייפנים שסנפיריהם שחורים. אף במראיהם שונים הם הסייפנים זה מזה, ישנם זנים בעלי סנפירים ארוכים מאוד וישנם זנים בעלי סיף כפול. אורכו יכול להגיע עד ל-10 סנטימטרים. לזכר יש גונופודיום, שהוא איבר הזדווגות שהתפתח מסנפיר השת. לנקבה יש סנפיר שת הדומה למניפה וגופה גבוה מגופו של הזכר, בקצה בטנה כתם חום, שבהריונה אף ניתן לראות בתזוזת הדגיגונים במעיה. הנקבות משריצות בין 10 ל-200 דגיגים חיים. ניתן לזהות נקבה הרה לפי בטנה התפוחה. דגיגונים שזה עתה הושרצו יודעים להסתתר עם הוולדם כדי להימנע מטריפתם על ידי בוגרים, ואף על ידי אמם. הסייפן ניזון מאצות ומתולעי דם. סייפן מצוי, באתר ITIS (באנגלית) סייפן מצוי, באתר NCBI (באנגלית) סייפן מצוי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סייפן מצוי, באתר FishBase (באנגלית) סייפן מצוי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. סייפן מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'ון פיליפס (צלם)

ג'ון פיליפס (באנגלית: John Phillips‏, 13 בנובמבר 1914, אלג'יר – 22 באוגוסט 1996, ניו יורק) היה צלם עיתונות אמריקאי, עבד בעיקר עבור השבועון לייף בין שנות השלושים ושנות החמישים. ג'ון פיליפס נולד ב-1915 באלג'יר לאב ממוצא וולשי ולאם אמריקאית. הוא גדל באלג'יר בסביבה בינלאומית דוברת צרפתית וערבית. בנובמבר 1936 החל לעבוד כצלם השבועון לייף, שבועון חדשות אמריקאי נחשב באותה עת. עבודתו הראשונה הייתה תיעוד פתיחת מושב הפרלמנט הבריטי על ידי המלך אדוארד השמיני בדיוק בעת בה התפוצצה פרשת נישואיו לאמריקאית ווליס סימפסון והתמונות שצילם הופיעו על שער הגיליון הראשון של המגזין. אולם עיקר עבודתו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה התרכזה בצרפת, באותה תקופה התיידד עם אנטואן דה סנט-אכזופרי, מחבר הספר הנסיך הקטן. בשנת 1943 ביקר פיליפס בירושלים ככתב רשמי של המגזין לייף. הפרויקט החשוב הראשון שלו במלחמת העולם היה צילום הכניסה הנאצית לווינה, הוא צילם גם את הקמת גטו ורשה ועוד. בשנת 1948 הגיע פיליפס לירושלים ונלווה, תחת מסווה של קצין בריטי, לכוחות הערביים בעיר העתיקה ולאחר מכן לכוחות הלגיון הערבי. הוא צילם תמונות יחידות במינן של כיבוש הרובע היהודי, תוך גילוי אהדה ליהודים. צילומיו של בתי הכנסת החרבים ושל יהודי הרובע המובלים לשבי הירדני הכו גלים בעולם. בשנת 1976 ביקר פיליפס שנית בירושלים ונפגש עם מושאי תצלומיו מ-1948. מנקודת תצפית ליד הכותל המערבי יכולתי לראות את בית הכנסת פורת יוסף מתנשא לגובה ממרחק... תהיתי כמה טונות ט.נ.ט יבזבז צבא ההצלה הערבי כדי לשחוק בית תלמוד תורה זה לאבק. במשך 11 הימים שלאחר כך, הנצחת הרס הרובע היהודי הייתה למרכז חיי. — ג'ון פיליפס, 18 במאי 1948 בשנות החמישים שהה פיליפס ביוגוסלביה של טיטו והרבה לתעד את המדינה היוצאת דופן דאז. כמו כן נסע בארצות ערב וצילם רבים ממנהיגי ערב של התקופה כעבדאללה הראשון, מלך ירדן, פארוק הראשון, מלך מצרים ועוד. בתחילת שנות החמישים התפטר מהשבועון לייף והחל לעבוד עם במאי הסרטים ז'אק טאטי. בשנת 1960 נשא לאישה את אנה-מריה בורלטי ועמה המשיך לנסוע ולצלם ברחבי העולם כולו. פיליפס נפטר בביתו במנהטן באוגוסט 1996, כחצי שנה לאחר מות אשתו. באתר האינטרנט של גלריית הדיוקנאות הלאומית בלונדון נאמר עליו שהוא "הסנדק של העיתונות המצולמת (photo-journalism). מאסטר של העדשה ושל ריבוי שפות". צילום עיתונות צילום מלחמה ג'ון פיליפס, הרצון לחיים, ירושלים, 1977 Exploring the Scriptures (1981) Yugoslav Story (1984) It Happened in Our Lifetime (1985) Poet and Pilot Antoine de Saint-Exupery (1994) Free Spirit in a Troubled World (1996) ג'ון פיליפס (1914-1996), דף שער בספרייה הלאומית תמי זר, צלם של נסיכים, באתר ynet, 5 באפריל 2008 "יום אחד אחרון" תערוכת צילומי ג'ון פיליפס על המאבק האחרון על הרובע היהודי בתש"ח צילומי ג'ון פיליפס כחלק מסדרת צילומים של צלמי לייף במלחמת העצמאות ב-1948 Palestine Post, יום חמישי, 10 ביוני 1943 New York Times, 26.8.96 אתר האינטרנט של הגלריה הלאומית לדיוקנאות בלונדון