laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרכז קרנרט לאמנויות הבמה

מרכז קרנרט לאמנויות הבמה (באנגלית: Krannert Center for the Performing Arts) הוא מתחם אקדמי ותרבותי בעיר אורבנה שבמדינת אילינוי בארצות הברית. מחלקות המחול, התיאטרון והמוזיקה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממוקמות ומשתמשות במתחם אשר מנוהל על ידי מוסד ללא כוונת רווח. המרכז נקרא על שמו של הרמן סי קרנרט, יצרן ובוגר של האוניברסיטה, ואשתו - אלנורה קרנרט. הבניין תוכנן על ידי מקס אברמוביץ אשר תכנן גם את אולם אוורי פישר במכללת רדקליף בניו יורק. המתחם נפתח בשנת 1969 ובו ארבעה אולמות קונצרטים ותיאטרון הכוללים למעלה מ-4,000 מושבים. ריצפת הרחבה המרכזית של האולם עשויה מעץ טיק שמקורו בתאילנד וקירות הרחבה עשויים משיש קרארה. בשנת 2012 לימד במתחם הרקדן והכוריאוגרף סהר עזימי. בשנת 2014 ערכה התזמורת הסימפונית חיפה מספר קונצרטים במתחם והתקבלה בחום על ידי הסטודנטים של האוניברסיטה. האולם המרכזי מונה 2,078 מושבים וזכה לתשבחות רבות על יכולותיו האקוסטיות. התזמורת הסימפונית של שיקגו והתזמורת הסימפונית של סידני הקליטו קונצרטים באולם. בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אילינוי מקיים הופעות וקונצרטים רבים באולם בביצועם של סטודנטים, חברי הסגל האקדמי, וקבוצות מוזיקליות שונות. אולם זה הוא אולם הבית של התזמורת הסמפונית של שמפיין-אורבנה, התזמורת המקצועית המתארחת, וסימפוניה דה קמרה בניצוחו של איאן הובסון. האולם תוכנן על ידי ד"ר קיריל האריס, אשר תכנן בין השאר את מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אולם פאוול בתיאטרון סנט לואיס ואולם אייברי פישר במרכז לינקולן בניו יורק, אשר תוכנן אף הוא על ידי האדריכל מקס אברמוביץ. האולם מתוכנן בצורה סימטרית, ללא משטחים מקבילים בו. כל המשטחים באולם בנוי בזויות המאפשרות לצלילים להגיע אל כלל המושבים באולם ללא צורך בהגברה. האולם בן שני היציעים מונה 974 מושבים ותוכנן להכיל אופרות והופעות שירה אחרות. על במת התיאטרון נערכות גם הופעות מחול והצגות רבות. היבט ייחודי לבמת האולם היא האפשרות להתקין דלת מלכודת בכל רחבי הבמה, הבנויה מלוחות עץ הניתן להסרה. באופן מסורתי, מדי שנה בחודש דצמבר מופיעה להקת הבלט של שמפיין-אורבנה באולם זה ומבצעת את בלט מפצח האגוזים. האולם מונה 674 מושבים ומארח לרוב הצגות ומופעי מחול. האקוסטיקה באולם תוכננה לשאת קול אדם אל הקהל ולמנוע תהודה אחורית. האולם בן 200 המושבים הוא תיאטרון קופסה שחורה המאפשר הופעות מיוחדות. שימושו העיקרי הוא מרחב ניסויי לאמנים וסטודנטים באוניברסיטה. האמפיתיאטרון נמצא מחוץ למבנה המתחם ובנוי על גבו המערבי של המבנה. במהלך סמסטר האביב נערכות במבנה הצגות המועלות על ידי הסטודנטים לתיאטרון באוניברסיטת אילינוי. מרכז קרנרט מארח את פסטיבל אלנורה לגיטרה אחת לשנתיים בחודש ספטמבר מאז שנת 2005. מדי קיץ המרכז מפיק הופעות מוזיקליות בפארק המחקר של אוניברסיטת אילינוי הכולל להקות מקומיות ולאומיות כאחד. כמו כן, מרכז קרנרט הוא אחד הגורמים המפיקים את פסטיבל פיגמליון הנערך מדי ספטמבר מאז 2006 בשמפיין. מדיה וקבצים בנושא מרכז קרנרט לאמנויות הבמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרכז קרנרט לאמנויות הבמה (באנגלית) מרכז קרנרט לאמנויות הבמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
קיסריים

קיסריים (שם מדעי: Pomacanthidae) היא משפחת דגי שונית מסדרת הדקראים הענקית, ולהם סנפיר גב עליון גבוה ביותר. הם חיים ברוב שוניות האלמוגים באוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והחלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי. הם קרובים של משפחת הפרפרוניים שגם להם סנפיר גבי גדול וחיים בשונית, אך נבדלים מהם במכסה ימיהם הקוצניים. הקיסריים צבעוניים מאוד וגופם מפוספס בפסים צבעוניים מגוונים. בעלי פיות קטנים, סנפירי חזה גדולים ומעוגלים ושולי הסנפירים לקראת הזנב גדולים ביותר. הזנב עצמו קטן אבל חזק הוא פחות צבעוני משאר הגוף. המין הגדול ביותר יכול להגיע לאורך 60 ס"מ. דגים אלה מרשימים ובולטים ואינם מסתתרים ומפחדים, אפילו לא מצוללנים. הם ניזונים מפלנקטון, אצות וחסרי חוליות ימיים והם אוהבים במיוחד לאכול ספוגים, שמצמיחים מחדש את איבריהם שנקטעו. הם חיים רק בשוניות רדודות ובלילות נחים בין הסדקים של האלמוגים. הם חיים בבדידות ונפשים למטרות רבייה, אך חלקם חיים בתוך הרמון. חלק מהמינים מחליפים את זויגם מזכר לנקבה. בחופי ים סוף מצויים המינים הבאים: נסיכית פסוסה (Genicanthus caudovittatus) קיסרון עטור (Apolemichthys xanthotis) קיסר הדור (Pomacanthus imperator) קיסר הכתם (Pomacanthus maculosus) קיסר ים-סופי (Pomacanthus asfur) פסון מרהיב (Pygoplites diacanthus) קיסרון תכול סנפיר (Centropyge multispinis) Apolemichthys - בו 8 מינים Centropyge - בו מעל 30 מינים Chaetodontoplus - בו 13 מינים נסיכית (Genicanthus) - בו 10 מינים Holacanthus - בו 8 מינים קיסר (Pomacanthus) - בו 13 מינים. על שם הסוג קרויה המשפחה סוג ומין יחיד פסון מרהיב (Pygoplites diacanthus) קיסר הדור צעיר פסון מרהיב מדיה וקבצים בנושא קיסריים בוויקישיתוף קיסריים, באתר ITIS (באנגלית) קיסריים, באתר NCBI (באנגלית) קיסריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קיסריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיסריים, באתר GBIF (באנגלית) קיסריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הסנאט הלגיונרי

הסנאט הלגיונרי (ברומנית: Senatul legionar) היה גוף מייעץ של התנועה הלגיונרית, שהוקם במפגש הראשון של ראשי הקינים הלגיונרים, ביאשי, בתחילת ינואר 1929. את הסנאט הלגיונרי יזם קורנליו זליה קודריאנו, מנהיג התנועה הלגיונרית, שחש צורך בגוף בעל יכולת להקרין מכובדות וסמכות אקדמית, שחסרו לתנועתו לאחר הקרע בינו ובין פרופסור אלכסנדרו יואן קוזה. חברי הסנאט לא נבחרו, מנהיג התנועה הציע אותם ומליאת הסנאט קיבלה אותם. קודריאנו קבע שהסנאט צריך להיות מורכב מאינטלקטואלים, איכרים ופועלים בני חמישים ויותר, שניהלו חיים קורקטיים מאוד והוכיחו אמונה בעתיד הלגיונרי וחוכמה. את הסנאט הלגיונרי כינסו כשהמנהיג חש צורך בעצתם. למעשה האפיונים, שקודריאנו קבע לסנאטרוים לא נשמרו ובמיוחד לא מחסום הגיל וכך מונו סנאטורים צעירים יותר, אפילו בגיל 25 וקודריאנו עצמו, שהיה בן 29, מינה עצמו בתקופה מסוימת בראש הסנאט. בין הסנאטורים הראשונים היו חריסטקה סולומון (Hristache Solomon), הרופא, גנרל, יון מקרידסקו (Ion Macridescu), גנרל יון טרנוסקי (Ion Tarnoschi), ספירו פצ'לי (Spiru Peceli), קולונל פאול קמבוראנו (Paul Cambureanu) ויון בוטנרו (Ion Butnaru). בהמשך נקלטו בסנאט גם דוקטור קונסטנטין פאפאנאצ'ה (Constantin Papanace), פרופסור נאיה יונסקו, פרופסור קורנליו שומולאנו (Corneliu Șumuleanu) (תקופת מה עמד בראש הסנאט), פרופסור טראיאן בראילאנו (Traian Brăileanu), הלשונאי סקסטיל פושקריו (Sextil Pușcariu), דקאן הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת יאשי, יון גבנסקו (Ion Găvănescu) ורבים נוספים.
צמחי המרפא של קולר

צמחי המרפא של קוהלר (גרמנית: Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte : Atlas zur Pharmacopoea germanica) הוא ספר הדרכה רפואי גרמני נדיר שפורסם על ידי הרמן אדולף קוהלר ב-1887 בשלושה כרכים ונערך על ידי גוסטב פאבס. במדריך יותר מ-300 לוחות Chromolithography שצוירו על ידי הציירים ולטר מילר, כ.פ שמידט, וק 'גונתר ובו מתוארים בפירוט רב צמחים שונים וחלקיהם השונים. פפאיה L. (כל הצמח, פרחים) פפאיה L. (כל הצמח, פירות, פרחים ) קשיו כל הצמח ,פירות L. מדיה וקבצים בנושא צמחי המרפא של קולר בוויקישיתוף Botanical Prints - Kohler's Medicinal Plants Chromolithographs Read and download Köhler's Medizinal-Pflanzen at Biodiversity Heritage Library Illustratedgarden.org
חוף סקוט

חוף סקוט (באנגלית: Scott Coast) הוא קטע חוף בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. חוף סקוט הוא החוף שבין כף וושינגטון לשונית מינה. ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד נתנה לחוף את שמו בשנת 1961. החוף נקרא על שמו של קפטן רוברט פלקון סקוט מהצי המלכותי, מנהיג משלחת דיסקברי (1904-1901) ומשלחת טרה נובה (1913-1910), שנספה במסעו חזרה מן הקוטב הדרומי. לחלק גדול מן המחקר המוקדם בקו החוף הזה אחראים סקוט ועמיתיו למשלחת, והוא שנתן רבים מן השמות בחבל ארץ זה. חוף סקוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חוף סקוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי

פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי (באנגלית: Country Music Association Awards), הידועים גם כפרסי CMA או כ-CMAs, מוענקים לאמני מוזיקת קאנטרי ולשדרנים מתחנות הקאנטרי על פי הצבעה של חברי איגוד מוזיקת הקאנטרי. הפרסים הראשונים הוענקו בטקס שלא שודר בטלוויזיה בנאשוויל ב-1967; הזוכה בפרס בדרן השנה בפרס באותו הלילה היה אדי ארנולד. הטקס הבא התקיים באוקטובר 1968; רשת הטלוויזיה NBC הקליטה את הטקס ושידרה אותו כמה שבועות מאוחר יותר. מאז, הפרסים שודרו בטלוויזיה בשידור חי, בדרך כלל בחודש אוקטובר או נובמבר, על ידי NBC בין 1969 ל-1971, על ידי CBS משנת 1972 ועד 2005, ומתחילת 2006 על ידי ABC. הטקס התקיים בכל שנה בנאשוויל - בגרנד אול אופרי ובאודיטוריום ריימן - למעט שנת 2005, אז התקיים הטקס במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. מאז שנת 2006 התקיים הטקס בברידג'סטון ארנה שבנאשוויל. מדי שנה מופיעים בטקס אמני הקאנטרי המצליחים ביותר. עד שנת 2002 כלל הטקס קטעים מלהיטים של אמנים חדשים עולים שזכו להצלחה באותה שנה. הפרסים השנתיים מוענקים ב-12 הקטגוריות הבאות: בדרן זמר זמרת האמן החדש (נקרא עד 2008 פרס האופק) הרכב ווקאלי צמד ווקאלי (הוענק לראשונה בשנת 1970) סינגל אלבום שיר אירוע מוזיקלי (התפצל מפרס הצמד הווקאלי בשנת 1988 כפרס האירוע הווקאלי) וידאו קליפ (הוענק לראשונה בשנת 1985) מוזיקאי ההבחנה בין הפרס לצמד הווקאלי לבין הפרס לאירוע המוזיקלי הוא שבראשון מדובר על שני אמנים שבדרך כלל מופיעים יחד, ואילו האחרון נוצר במיוחד כדי להוקיר שיתוף פעולה חד-פעמי. תשעה פרסים נוספים מוענקים גם לשדרני רדיו - תחנת השנה ואישיות השנה (מחולקים לארבע קטגוריות כל אחד, בהתבסס על גודל שוק), כמו גם פרס האישיות הלאומית של השנה למארח של תוכנית ארצית המשודרת בכמה תחנות. מאז 2012 מוענק בטקס גם פרס על מפעל חיים על שם וילי נלסון. פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי מדיה וקבצים בנושא פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי באתר ערוץ CMT פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, סרטונים בערוץ היוטיוב פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) About - The Show, CMA Awards (ארכיון) Country Music Association Awards, Country DJ Kenny Rogers Presented With the Willie Nelson Lifetime Achievement Award, CMA World, Country Music Association, ‏November 8, 2013 (ארכיון)
אליזבת (אי)

בכמה דיווחים ממסעו של פרנסיס דרייק, נזכרת בספטמבר 1578 נחיתה על אי סמוך לקצה של דרום אמריקה. "אי אליזבת", כפי שנקרא בדין וחשבון של פרנסיס פלטשר, זוהה עם האי הנדרסון הצ'יליאני, האי הורנוס או גדת פקטולוס. אי אליזבת אחר במצרי מגלן נקרא בשם על ידי דרייק, שתבע עליו חזקה לאנגליה ב-24 באוגוסט 1578. ליתר בלבול בסוגיה, כל הארכיפלג של ארץ האש נקרא "האליזבתידס", או איי אליזבת. חשיבותו של האי אליזבת היא בהיותו אחד מן התביעות הטריטוריאליות הראשונות של אנגליה בעולם החדש, לפני החזקה שתבע דרייק על ניו אלביון ב-1579 והחזקה שתבע האמפרי גילברט על ניופאונדלנד ב-1583.
האימפריה הגאלית

האימפריה הגאלית (לטינית: Imperium Galliarum; ידועה גם כקיסרות הגאלית) הוא הכינוי המודרני לחלק מהאימפריה הרומית שהתנתק ממנה ושלט על רוב צרפת (גאליה) בלגיה ולוקסמבורג (בלגיקה) ובמידה חלקית גם על אנגליה, ויילס (בריטניקה) ספרד ופורטוגל (היספניה) בין השנים 260 ל-274. בימי משבר המאה השלישית, הפלישות הברבריות שתקפו את האימפריה הרומית גרמו לכך, שבזמן שכל האימפריה הותקפה קשות, השלטון המרכזי עסק בעיקר במהומות החמורות ביותר. כלומר, במזרח עם הסאסאנים ובחזית הדנובה. כתוצאה מכך, הכוח שנשלח להגן על גאליה (צרפת דהיום) היה קטן ולא מצויד. לאחר שהצבא הצליח להביס שבט גרמאני שחזר מבזיזה, החליט פוסטומוס שהיה מפקד הכוח בגאליה, לחלק את השלל בין חייליו ולא להחזיר אותו לבעליו המקוריים. כתוצאה מכן, דרש הקיסר גליאנוס שהשלל יוחזר לבעליו המקוריים. החיילים הכריזו על מפקדם פוסטומוס קיסר והוא הכריז על יסוד האימפריה בשנת 260. אצילי האזורים הסמוכים (בעיקר צרפת, בריטניה וחלקים מסוימים של ספרד), הכירו באימפריה החדשה בתמורה לכך שכל מעיינו של הקיסר יהיה הגנה על המקום. פוסטומוס, קיסרה הראשון של האימפריה קבע את בירתו ב-קולוניה קלאודיה (כיום קלן) והקים שם מבנה שלטוני זהה לזה של רומא. הוא יסד סנאט מהמשפחות האצילות של האזורים שבשליטתו, הקים אספת עם ומינה שני קונסולים כל שנה. הוא הדף את הניסיון של הקיסר גליאנוס לאחד את האימפריה ב-263. ב-268, אחד ממפקדיו מרד נגדו והכריז על עצמו קיסר בעיר מוגונטיאקום (דהיום מיינץ). פוסטומוס הצליח לנצחו, אבל נרצח בידי חייליו, ייתכן שבגלל שלא נתן להם להחריב את העיר. לאחר פוסטומוס, איבדה האימפריה את כוחה והידרדרה למלחמות אזרחים. ספרד ולאחריה גם בריטניה פרשו מאימפריה והשלטון הפנימי היה לא יציב. מכת המוות ניתנה על ידי קיסר רומא אורלנוס בשנת 274 כחלק ממאמציו (המוצלחים) לאחד את האימפריה. נוסף עליהם, ישנם מספר קונסולים ששנות שלטונם אינן ידועות מדיה וקבצים בנושא האימפריה הגאלית בוויקישיתוף האימפריה הגאלית - פרק בפודקאסט על ההיסטוריה של רומא
ברבוזה

ברבוזה (Barbosa) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אדונירן ברבוזה – פזמונאי, זמר, קומיקאי ושחקן ברזילאי גבריאל ברבוסה – כדורגלן ברזילאי ליאנדרו ברבוזה – כדורסלן ברזילאי מואסיר ברבוזה נסימנטו - שוער כדורגל ברזילאי מרסיה ברבוסה – פיזיקאית ברזילאית ברברוסה
זנה

זָנָה הוא שם משפחה. זֵנַה היא הגרסה הבלארוסית לשם "זינה" וקיצור לשם זניידה. האם התכוונתם ל... ישעיהו זנה – היסטוריון וביבליוגרף עברי ליילה זנה (אנ') – פוליטיקאית כורדית טורקית משה זנה – איש צבא ישראלי, ראש מספן הציוד בחיל הים זנה (זמרת) – זמרת בלארוסית, נציגת בלארוס באירוויזיון 2019 זאנה זינה ז'נה
קוי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קוי – זן מבוית של המין קרפיון מצוי כוי – בעל חיים שמבחינה הלכתית הוא ספק חיה ספק בהמה אישים ג'ונתן קוי – שחקן בריטי
רקוויאם (זלנקה)

למלחין הצ'כי יאן דיסמאס זלנקה מיוחסות ארבע הלחנות למיסת הרקוויאם הקתולית. רק הרקוויאם ברה מז'ור (ZWV 46), שהוא הרקוויאם המאוחר ביותר המיוחס למלחין עודנו מושמע כיום. הרקוויאם ברה מז'ור נחשב לאחת מהלחנות הרקוויאם החשובות ביותר מתקופת הבארוק. הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ככל הנראה מיוחס לזלנקה רק בטעות והוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים הנותרים (רקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731; רקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730) הם כנראה כן משל זלנקה, אך נחשבים ליצירות נשכחות ביותר וכמעט ואינן מושמעות. הרקוויאם ברה מז'ור הולחן בשנת 1733, לזכרו של אוגוסט השני מלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה שנפטר באותה השנה. הרקוויאם כתוב לתזמור עשיר בהרבה בהשוואה לרקוויאמים האחרים המיוחסים לזלנקה וליצירות אחרות בנות התקופה. סגנונו של הרקוויאם חריג בכך שבניגוד לרקוויאמים אחרים המפגינים עצב, הרקוויאם הזה נכתב במז'ור וקטעים רבים בו נשמעים אפילו עליזים ואנרגטיים. הרקוויאם נחשב לרקוויאם החשוב ביותר של זלנקה וליחיד שמושמע רבות. זמן ביצוע ממוצע של הרקוויאם הוא כ-40 דקות. הרקוויאם נכתב לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: 2 חלילים, 2 אבובים, צ'אלומאו (אנ'), ‏2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, טימפני, סקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני וויולות) ובאסו קונטינואו. Introitus Kyrie (Sequentia (Dies irae Offertorium Sanctus Benedictus Agnus Dei Communio מלבד הרקוויאם ברה מז'ור, מיוחסים לזלנקה עוד שלוש הלחנות למיסת הרקוויאם. על הרקוויאם בדו מינור (ZWV 45) ישנה מחלוקת אם הוא משל זלנקה, וחוקרים רבים סוברים שהוא משל מלחין אחר. שני הרקוויאמים האחרים זוכים להסכמה רבה יותר שהם משל זלנקה, אך גם על יחוסו של הרקוויאם ברה מינור (ZWV 48) לזלנקה יש המערערים. הרקוויאם ברה מינור, ZWV 48, נכתב ככל הנראה ב-1731, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה ותזמורת הכוללת: שני חלילים, שלוש חצוצרות, שני אבובים, שני בסונים, צ'אלומאו, כלי קשת ובאסו קונטינואו. הרקוויאם בפה מז'ור, ZWV 49, הולחן לפני 1730, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה, לכינורות, ויולות ועוגב. הרקוויאם בדו מינור הולחן כנראה בשנת 1737 לזכרו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שנפטר יותר מעשרים מ-25 שנים לפני כן. הרקוויאם אבד, התגלה בפראג בשנת 1980 ובוצע לראשונה מאז היעלמותו בשנת 1984. מאז מציאת הרקוויאם קיימת מחלוקת על ייחוסו לזלנקה, זאת בשל השוני הסגנוני הבולט בין רקוויאם זה ליצירות אחרות פרי עטו של זלנקה, שבולט כבר מפתיחת הרקוויאם. חוקרים שונים הציעו לייחס רקוויאם זה למלחינים שונים בני התקופה. עם זאת, אין חולק על איכותו המוזיקלית של הרקוויאם ועל היותו הלחנה מרשימה של המיסה. הרקוויאם הולחן לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), למקהלה ולתזמורת הכוללת: שלוש חצוצרות, כינורות, ויולות ובאסו קונטינואו. פורום זלנקה, ניתן למצוא כאן כמה דיונים על הרקוויאמים שלו. הרקוויאם של זלנקה ב-IMSLP. פרטים יבשים על הרקוויאמים של זלנקה.
ז'אנו

האם התכוונתם ל... אבישי ז'אנו – כדורגלן עבר ישראלי מוריס ז'אנו – כדורגלן עבר ישראלי פרנסואה ז'נו (Genoud) - בנקאי שווייצרי, נודע כמי שמימן נאצים ברחבי העולם ותמך בארגוני טרור במזרח התיכון חניתה בן ז'נו – אמנית רב-תחומית ישראלית ג'נה זנה
וילצ'ק

האם התכוונתם ל... ארץ וילצ'ק (Wilczek Island) - האי השני בגודלו בארכיפלג ארץ פרנץ יוזף אישים מאיר וילצ'ק – ביוכימאי ישראלי פרנק וילצ'ק – פיזיקאי תאורטיקן ומתמטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה
פיליפ אוגן

פיליפ אוֹגָן (בצרפתית: Philippe Auguin; נולד ב-1961) הוא מנצח צרפתי. אוגן נולד בניס. הוא למד לנגן בקרן יער בקונסרבטוריון של ניס, ושם החל גם את לימודי הניצוח שלו, אותם סיים באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה בשנת 1988. אוגן היה עוזרו של המנצח הרברט פון קאראיין במשך שלוש שנים, ולאחר מכן עבד עם גאורג שולטי. הוא ניצח על מספר תזמורות ידועות, בהן התזמורת הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן והתזמורת הלאומית של צרפת. ניצח על אופרות רבות בבתי אופרה ידועים, בהם לה סקאלה, קובנט גרדן, האופרה הממלכתית של בוואריה ומטרופוליטן אופרה. בתחילת 1990 מונה אוגן למנצח הראשי של האופרה של שטוטגרט, בשנים 1994–1995 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת בראונשווייג, ובשנת 1998 של בית האופרה בנירנברג. הוא השתתף בפסטיבל זלצבורג ובמספר פסטיבלי מוזיקה קלאסית נוספים, בהם פסטיבל המוזיקה בשלזוויג-הולשטיין ופסטיבל האמנויות בהונג קונג. באוקטובר 2010 התמנה למנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית בוושינגטון די. סי. פיליפ אוגן מבצע רפרטואר רחב של יצירות, בסגנונות מוזיקליים שונים. הוא אמר בראיון: "לא בזבזתי 30 שנה רק על יצירות של וגנר בגרמניה ושל ורדי באיטליה." הוא ניצח על ביצועי יצירות של מוצרט, אנטון ברוקנר, איגור סטרווינסקי, בלה בארטוק ועוד. כמו כן הוא ביצע יצירות של מלחינים עכשוויים כמו הנס ורנר הנצה, פיטר מקסוול דייוויס ופייר בולז. בנוסף, אוגן ניצח על כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר. בשנת 2010 פורסמה ביקורת אוהדת במיוחד על ניצוחיו לאופרה "סאלומה" של ריכרד שטראוס ול"דמדומי האלים" של ריכרד וגנר. בסרט משימה בלתי אפשרית 5 מוצגים קטעים רבים מהאופרה "טורנדוט", כפי שבוצעה בבית האופרה של וינה בניצוחו של פיליפ אוגן. אתר האינטרנט הרשמי של פיליפ אוגן (באנגלית) פיליפ אוגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיליפ אוגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מאטואה

מאטואה (ברוסית: Матуа; ביפנית: 松輪島) הוא אי געשי בארכיפלג האיים הקוריליים בים אוחוצק בצפון-מערב האוקיינוס השקט. שמו מגיע ממילה בשפת האיינו שמשמעותה "שער לגיהנום". במטואה נהגו לבקר ציידים ודייגים בני האיינו. בשנת 1644 הופיע לראשונה האי במפה רשמית שהראתה את גבולות הטריטוריה של שבט מאטסומה, האן מתקופת האדו ביפן, ובשנת 1715 אושרה בעלות זאת על ידי שוגונות טוקוגאווה. ב-1855 הועבר האי לריבונות האימפריה הרוסית במסגרת אמנת שימודה, אבל ב-1875 הוחזר לאימפריה היפנית במסגרת חוזה סנקט פטרבורג יחד עם שאר האיים הקוריליים. במלחמת העולם השנייה היה לצבא היפני הקיסרי שדה תעופה צבאי באי. האי אויש על ידי 7,000-8,000 חיילים. האי נכבש על ידי כוחות סובייטים במהלך הקרב על האיים הקוריליים (אנ') לאחר שכל הכוחות באי נכנעו בלי להתנגד. לאחר מלחמת העולם השנייה, האי נשאר בשליטת ברית המועצות, והמפעלים היפניים לשעבר הופעלו על ידי משמר הגבול של ברית המועצות. בשנת 1952 רעידת אדמה הביאה למותם של 16 חיילים סובייטים ששירתו באי ולזכרם הוצבה אנדרטת זיכרון מבטון. האי ננטש לאחר התפרקות ברית המועצות והוא נמצא בשטח הריבונות של מחוז סחלין של רוסיה. בשנת 2000 נחנך במקום בסיס של משמר הגבול הרוסי. במאי 2016 הגיעה למקום משלחת מדעית צבאית של משרד ההגנה הרוסי והחברה הגאוגרפית הרוסית שחוקרת את האי לקראת הכנתו לקליטת כוחות צבאיים מחדש. בשנת 2017 נחנך באי שדה תעופה צבאי ובו מטוסי אנטונוב An-26 (אנ') ומסוקי מיל מי-8 והוא משמש את כוחות האוויר והחלל של רוסיה. ערך מורחב – סארייצ'ב סארייצ'ב הוא הר געש שכבתי פעיל בצורת חרוט געשי השוכן בשטח האי. בשנת 2009 התפרץ ההר ופלט עמוד אפר גבוה. מכיוון שהר הגעש קרוב לחלק מנתיבי האוויר בין מזרח אסיה ואמריקה הצפונית, גרמה ההתפרצות לשיבושים בתעבורה האווירית. מדיה וקבצים בנושא מאטואה בוויקישיתוף Посадить самолет на Матуа: впервые за 70 лет на острове приземлился Ан-26 Activity at Sarychev Peak. Travel Advisory For Flights to and from Vancouver and Tokyo, Seoul, Beijing, Shanghai and Hong Kong.
בן-עמוס

בן-עמוס הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... אבנר בן-עמוס – היסטוריון של החינוך, איש תיאטרון ופעיל חברתי ישראלי אילנה קראוזמן בן-עמוס – היסטוריונית ישראלית דן בן-עמוס – חוקר פולקלור ישראלי הפועל בארצות הברית עמנואל בן-עמוס – שחקן ישראלי אחר בן אמוס (אנ') – כדורגלן אנגלי
ארכיפלג לואיסיאד

ארכיפלג לואיסיאד הוא קבוצת איים המורכבת מעשרה איים געשיים המוקפים בשונית אלמוגים, ותשעים איים קטנים השוכנים כ-200 קילומטרים דרומית-מזרחית לגינאה החדשה. אורכו של הארכיפלג הוא 160 קילומטרים, והוא מכסה שטח של 26,000 קילומטרים רבועים בין ים שלמה מצפון, וים האלמוגים מדרום. השטח הקרקעי של קבוצת האיים הוא כ-1,871 קילומטרים. מבין האיים המרכיבים את הקבוצה, ונטינאי (Vanatinai) הוא הגדול ביותר, ויחד עם האיים רוסל (Rossel) ומיסימה (Misima), אלו האיים המזרחיים ביותר בקבוצה, בעוד האיים סידאה (Sideia) ובסילאקי (Basilaki) הם המערביים ביותר והקרובים ביותר לגינאה החדשה. המערבי הראשון שהגיע לארכיפלג היה ככל הנראה לואיס ואז דה טורס בשנת 1606, אך ימאים מלאים וסינים ביקרו בו עוד לפני כן. לואי אנטואן דה בוגנוויל העניק לארכיפלג את שמו ב-1768, וקרא לו על שם לואי החמישה עשר, מלך צרפת. במאי 1942 נערך באזור ארכיפלג לואיסיאד קרב ים האלמוגים, בו נהדף כוח פלישה יפני על ידי נושאות מטוסים אמריקניות. האקלים השורר בארכיפלג הוא אקלים טרופי, והאיים מכוסים ברובם ביער גשם טרופי. יערות הגשם של הארכיפלג הם אזור אקולוגי ייחודי, והם ביתם של מספר מינים אנדמיים של עצים, חמישה מיני חסרי זנב אנדמיים, שני מיני לטאות אנדמיות וחמישה מיני עופות אנדמיים. מדיה וקבצים בנושא ארכיפלג לואיסיאד בוויקישיתוף ארכיפלג לואיסיאד ויערות הגשם שבו, הקרן העולמית לשימור חיות הבר (באנגלית) אתר מידע למבקרי בארכיפלג לואיסיאד (אורכב 27.02.2015 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) ארכיפלג לואיסיאד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קיזלר

קיזלר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... גיל קיזלר – שחיין ישראלי דן קיזלר – שחקן, מדבב, מוזיקאי וזמר ישראלי פרדריק ג'ון קיזלר – אדריכל, אמן ומעצב תפאורות יהודי אוסטרי-אמריקאי
משה פורטר

משה- מרדכי הלוי פורטר (1847-1934), מראשוני חובבי ציון ביקטרינוסלב, איש העלייה הראשונה, מראשוני המתיישבים בחורן (סאחם אל ג’ולן) וממקימי יבנאל. נולד בביקטרינוסלב שברוסיה, כיום דניפרופטרובסק שבאוקראינה, לאביו יהודה הלוי פורטר. המשפחה השתייכה לחסידות חב"ד. רכש השכלה מוזיקלית ושימש כחזן וככנר. היה ממקימי תנועת חובבי ציון בעיר הולדתו, שממחצית המאה ה-19 היוותה מרכז ציונות ברוסיה. מנהיגיה בעיר היו שמריהו לוין ומנחם אוסישקין, שעודדו את העלייה לארץ ישראל. בעקבות קניית קרקעות ב"סאחם ג’ולן" שבחורן ב- 1891, עלו לשם שש משפחות מיקטרינוסלב, וביניהם משפחת פורטר. התיישבותם הייתה מבוססת בעיקרה על מימון עצמי, בתוספת קבלת סיוע מהברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. לכבודו הוסב ב-1895 שם היישוב ל"תפארת בנימין", עם עלייתם של הרומנים והבולגרים. פורטר הקים משק ועבד את האדמה כאיכר במשך 6 שנים בתנאים קשים. בתו נפטרה שם ואחד מבניו התעוור. מחלות, התנכלויות חוזרות ונשנות של ערביי הסביבה והתערבות שלטונות האימפריה העות'מאנית, אילצו את המתיישבים לעזוב את ביתם לאלתר, וללא רכוש. לאחר שלושה ימים של הליכה ברגל הגיעו חלקם לצפת וחלקם לראש פינה, ובתוכם פורטר. שם חיו מקצבאות, שקבלו מהברון. ב-1901 החליטו "אנשי סאחאם ג'ולן" לעבור לגור באדמות שנקנו על ידי הברון בימה, שנקראה מ-1905 יבנאל. ביניהם היה משה פורטר. האדמות ביבנאל חולקו לשלושים ושש נחלות. השנים הראשונות בימה לוו בסכסוכים עם השכנים הערבים והבדואים. באחד הימים פורטר, מקארוב וברקוביץ הוכו עד זוב דם ואושפזו בבית חולים שייסד דייוויד ואט טוראנס בטבריה. בנוסף, המתיישבים סבלו מיחסים מעורערים עם פקידות יק"א, תנאי אקלים קשים, שנות בצורת, מתקפות ארבה ועכברים, שכילו את היבול. שנותיו וכוחותיו של פורטר לא התאימו לעבודת האדמה. ב-1910 כשהוא בן 63, נאלץ לעזוב את יבנאל יחד עם משפחתו. הוא עבר לגור בזכרון יעקב, שם חי בסמוך לבכורו יצחק למעלה מ 20 שנה, ועבד כנאמן ביקבי זכרון יעקב. בשנתו האחרונה עבר לגור עם בנו יצחק בתל אביב. שם נפטר ב-18 באוקטובר 1934 ונקבר בבית קברות בנחלת יצחק. על מצבתו חרוט: "אבי שירה זמירה נעימה חובב ציון ומקימה" בעיר הולדתו נשא לאשה את רחל לבית ברנר מאודסה. ילדיו הם: יצחק, שלמה, בן-ציון, טוביה, חיה, וכן בן ובת ששמם לא ידוע. מרבית ילדיו היו מוזיקאים, מלבד טוביה פורטר, שהיה מראשוני הרופאים בארץ. יצחק פורטר היה כנר ומנצח, הקים את תזמורת ראש פינה וזכרון יעקב, והיה מראשוני מנצחי תזמורת ראשון לציון. שלמה, שהתעוור, היה מכוון פסנתרים, בן ציון היה מורה למוזיקה, וחיה – זמרת באופרה בניו יורק. עבר הדני. ההתיישבות בגליל התחתון חמישים שנות קורותיה. רמת גן: מסדה והתאחדות האכרים בגליל התחתון, 1955. עמוד 39 אברהם קוסיצקי. בטרם האיר הבוקר: מסיפורי ראשונים בגליל. תל אביב:הוצאת משרד הביטחון. 1988. עמוד 328. משפחת ברקוביץ. בדרך החורן ליבנאל. ירושלים: הארכיון הציוני ויד יצחק בן-צבי, 1980. עמוד 11. אברהם קוסיצקי. בטרם האיר הבוקר: מסיפורי ראשונים בגליל. תל אביב:הוצאת משרד הביטחון. 1988. עמוד 105. יצחק פורטר באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון-לציון"