laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-36 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1990 ותחרות הסתיימה ב-29 במאי 1991. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. השעיה שהוטלה בעקבות אסון הייזל על הקבוצות האנגליות הסתיימה, אך מכיוון שעל ליברפול הוטלה השעיה ארוכה יותר והיא הייתה אלופת אנגליה, גם השנה לא הייתה נציגות אנגלית בתחרות. אייאקס, אלופת הולנד לא יכלה להשתתף בתחרות בעקבות התנהגות אוהדיה במהלך העונה הקודמת. משחק הגמר נערך באצטדיון סאן ניקולה, בארי. התחרות הסתיימה בניצחון של הכוכב האדום בלגרד בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בתחרות השתתפו 31 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין. 5:4 לאחר בעיטות עונשין 5:3 לאחר בעיטות עונשין המשחק הופסק בדקה ה-78 בעקבות התנהגות אוהדי דינמו. הכוכב האדום זכה בניצחון טכני המשחק הופסק בדקה ה-88 בעקבות תקלת חשמל בתאורה. מילאן סירבו להמשיך את המשחק לאחר חידוש אספקת החשמל. מרסיי זכה בניצחון טכני 5:3 לאחר בעיטות עונשין גמר גביע אירופה לאלופות 1991. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא עונת 1990/1991 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל בוויקישיתוף נתונים מאתר אופ"א
שרה קולאק

שרה קולאק (בקרואטית: Sara Kolak; נולדה ב-22 ביוני 1995) היא אתלטית קרואטית האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) בהטלת כידון. קולאק נולדה בלודברג שבקרואטיה. באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה, ספרד ב-2012 סיימה במקום 12 בהטלת כידון בתוצאה של 48.15 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה ברייטי, איטליה ב-2013 היא זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 57.79 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ב-2014 היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 55.74 מטר. באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ באותה שנה היא סיימה במקום ה-21 במוקדמות בתוצאה של 52.51 מטר. בשל פציעה בכתף החמיצה קולאק את כל עונת התחרויות ב-2015. בפברואר 2016 קבעה שיא לאומי חדש של 60.24 מטר, במרץ שיפרה שוב את השיא ל-62.75 מטר והשיגה את הקריטריון האולימפי. באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ביולי אותה שנה, היא זכתה במדליית ארד בשיא לאומי חדש של 63.50 מטר, אחרי טטיאנה קלדוביץ' מבלארוס (66.34 מטר) ולינדה סטאל מגרמניה (65.25 מטר). חודש לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בשיא לאומי של 66.18 מטר, לפני סנטה ויליון מדרום אפריקה (64.92 מטר) והאלופה היוצאת ושיאנית העולם בארבורה שפוטאקובה מצ'כיה (64.80 מטר). ביולי 2017 זכתה בתחרות ליגת היהלום בלוזאן בשיא אישי של 68.43 מטר. בהמשך החודש זכתה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 23 שהתקיימה בבידגושץ'. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום הרביעי בתוצאה של 64.95 מטר. באולימפיאדת פריז (2024) סיימה רביעית בתוצאה של 63.40 מטר. מדיה וקבצים בנושא שרה קולאק בוויקישיתוף שרה קולאק, ברשת החברתית אינסטגרם שרה קולאק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי שרה קולאק, באתר olympedia.org שרה קולאק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית שרה קולאק, באתר ליגת היהלום שרה קולאק, באתר Track and Field (נשים) שרה קולאק באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
אלייזה מקרטני

אלייזה מקרטני (באנגלית: Eliza McCartney; נולדה ב-11 בדצמבר 1996) היא אתלטית ניו זילנדית המתחרה בקפיצה במוט, זוכת מדליית ארד באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). מקרטני נולדה באוקלנד שבניו זילנד, אביה התחרה כנער בקפיצה לגובה ואמה בהתעמלות מכשירים. בגיל 12 החלה להתחרות בענפים שונים באתלטיקה בהם ריצות וקפיצה לגובה, בגיל 14 החלה להתאמן בקפיצה במוט. ב-2012 זכתה באליפות ניו זילנד לנוער וב-2013 סיימה רביעית באליפות העולם לנוער. ב-2014 זכתה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 בשיא לאומי של 4.45 מטר. באוניברסיאדת קוואנגג'ו (2015) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.40 מטר לאחר לי לינג הסינית. בדצמבר 2015 שברה את שיא העולם עד גיל 20 בתוצאה של 4.64 מטר. במרץ 2016 קבעה שיא לאומי חדש של 4.80 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה במדליית ארד כשהשוותה את שיאה האישי של 4.80 מטר וסיימה לאחר קטרינה סטפנידי מיוון וסנדי מוריס האמריקאית. בפברואר 2017 שיפרה את שיאה האישי והעמידה אותו על 4.82 מטר, תוצאה שהיא גם שיא אוקיאניה. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום התשיעי בתוצאה של 4.55 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה רביעית בשיא לאומי של 4.75 מטר. במאי 2018 שיפרה את שיאה באצטדיון ל-4.85 מטר, ביוני ל-4.92 מטר וביולי 2018 קבעה תוצאה של 4.94 מטר המדרגת אותה שישית בכל הזמנים. ב-2021 נפצעה בגיד האכילס ונאלצה להחמיץ את אולימפיאדת טוקיו. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2024 זכתה במדליית כסף בתוצאה של 4.80 מטר, כמו הזוכה מולי קודרי אך עם יותר פסילות. מדיה וקבצים בנושא אלייזה מקרטני בוויקישיתוף אלייזה מקרטני, ברשת החברתית פייסבוק אלייזה מקרטני, ברשת החברתית אינסטגרם אלייזה מקרטני, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלייזה מקרטני, באתר olympedia.org אלייזה מקרטני, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אלייזה מקרטני, באתר ליגת היהלום אלייזה מקרטני, באתר Track and Field (נשים)
שושנה שרעבי

שושנה (שושי) שרעבי-אביטל (10 בדצמבר 1950 – 1 באוקטובר 2018) הייתה ספורטאית פאראלימפית. שושנה שרעבי נולדה בגני תקוה. בינקותה חלתה בפוליו. היא למדה בחינוך הממלכתי בבית הספר היסודי "גני תקוה" ובהמשך בתיכון "מורשת" בתל אביב. שרעבי למדה קריינות ב"קול ישראל" בירושלים. לאחר מכן עבדה כפקידה בחברה המרכזית לקופסאות פח ובתדיראן, וניהלה את חנות בגדי ילדים "שושי" בגני תקוה. בשנת 1963, כשהיא בת 12, הצטרפה שרעבי למרכז הספורט לנכים "ספיבק" רמת גן, בעידוד הוריה. שרעבי השתתפה במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) בה התחרתה במקצועות האתלטיקה (זריקת דיסקוס, זריקת אלה, הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון, מרוץ עגלות וסללום). היא הגיעה להישגים רבים בעשירייה הראשונה, עם שתי זכיות במדליה: מדליית כסף עם נבחרת מרוץ שליחים בעגלות ל-160 מטר, ומדליית ארד אישית בזריקת אלה למרחק 21 מטר. בנוסף זכתה בשתי מדליות זהב: בתחרות סיוף בכיסאות גלגלים וכחברה בנבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) זכתה בשתי מדליות בתחרויות הסיף: בתחרות אישית במדליית כסף וכחברה בנבחרת הנשים במדליית זהב. במירוץ עגלות ל-60 מטר סיימה במקום האחרון. שושנה שרעבי אביטל נכנסה להיכל התהילה של כדורסל נשים. שרעבי נישאה ליוסי ולהם שתי בנות. הייתה חובבות אומנות. מדיה וקבצים בנושא שושנה שרעבי בוויקישיתוף פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) שושי שרעבי אביטל באתר היכל התהילה לכדורסל נשים היכל התהילה לכדורסל נשים
בתיה שוויקי

בתיה שוויקי (נולדה ב-1953) היא ספורטאית פאראלימפית לשעבר. בנעוריה החלה להתאמן במרכז הספורט לנכים. סיימה את לימודיה בתיכון השרון (רוטברג) ברמת השרון ולמדה לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) התחרתה בשני משחים ל-50 מטר בסגנונות גב וחזה ודורגה רביעית במשחה חזה. במקצועות האתלטיקה זכתה בשתי מדליות נוספות: מדליית זהב בתחרות סללום ומדליית ארד בתחרות מרוץ עגלות ל-60 מטר. בתחרויות הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון, זריקת אלה וזריקת דיסקוס לא העפילה לשלב הגמר. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) התחרתה במרוץ עגלות יחידים ובמרוץ עגלות עם נבחרת הנשים. בשתי התחרויות דורגה במקום החמישי. בתחרות סללום דורגה במקום ה-14. עם נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים זכתה במדליית ארד. השתתפה בנבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים והייתה שותפה לזכייה במדליות זהב בתל אביב (1968) ובמשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) ובמדליות כסף במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ובמשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984). השתתפה עם נבחרת הכדורסל גם במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). בתיה שוויקי נכנסה להיכל התהילה - כדורסל נשים מדיה וקבצים בנושא בתיה שוויקי בוויקישיתוף פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
טרולים

טרולים (באנגלית: Trolls) הוא סרט הנפשה קומי מוזיקלי אמריקאי בתלת-ממד המבוסס על בובות הטרולים מאת תומאס דאם. הסרט הופק על ידי חברת דרימוורקס אנימציות ובוים על ידי מייק מיטשל ווולט דורן. את הדמויות מדבבים אנה קנדריק, ג'סטין טימברלייק, זואי דשנל, ראסל בראנד, ג'יימס קורדן, גוון סטפאני, איקונה פופ וקונאל נייאר. הסרט מציג שני טרולים שיוצאים למסע על מנת להציל את הכפר שלהם מהאסון של הברגנים, שונאי הטרולים. הסרט הופץ בארצות הברית ב-4 בנובמבר 2016. בישראל הסרט יצא ב-13 באוקטובר 2016. לסרט יצאה סדרת ספין אוף ב-19 בינואר 2018 בשם "טרולים: ממשיכים לרקוד!". סרט המשך בשם "טרולים מסביב לעולם" שוחרר לאקרנים בארצות הברית ב-10 באפריל 2020. הסרט השלישי בסדרה "טרולים 3: הקול טוב" יצא לאקרנים ב-17 בנובמבר 2023. טרול זעפן בשם בראנץ' (ג'סטין טימברלייק) יוצא יחד עם פופי (אנה קנדריק) למסע להצלת אוכלוסיית עיר הטרולים מפני הברגנים, יצורים שצדים את הטרולים על מנת לאכול אותם וכך לחוות אושר. אנה קנדריק/עינת אזולאי - פופי, הנסיכה של עיר הטרולים. הגיבורה הראשית של הסרט. ג'סטין טימברלייק/לירון לב - בראנץ', טרול ממורמר ושורד, מאז שאיבד את סבתא שלו בילדותו, לא היה יכול לשיר, בסוף הסרט ברנץ' מתרכך ושר כדי להחזיר את השמחה לטרולים האחרים. ראסל בראנד/פז פרל - קריק, טרול עם אישיות חיובית וחוכמה בודהיסטית, בסוף הסרט בגד בטרולים והצטרף לשף. ג'יימס קורדן/יפתח אופיר - ביגי, טרול ענק. גוון סטפאני/נועה קירל - די ג'יי סוקי, הדי ג'יי של עיר הטרולים. איקונה פופ/נטע טמשה ונועה לפידות - סאטין ושניל, טרוליות תאומות אשר מכורות לאופנה. קונאל נייאר/תום אידלסון - איש היהלומים, טרול כסוף, מנצנץ ועירום. מג דאנגליס - מוקסי דודרופ, טרולית מרקדת. ריקי דילון - אספן הייץ, טרול על סקייטבורד. כריסטין ברנסקי/איילת רובינסון - שף, ברגנית מרושעת. הנבלית הראשית של הסרט. ג'ון קליז/אלברט כהן - המלך גריטסל, מלך הברגנים. אביו של הנסיך גריטסל, מת כאשר בנו התבגר. כריסטופר מינץ-פלאס/דן קיזלר - הנסיך גריטסל, מלך הברגנים מאז מות אביו. זואי דשנל/אלונה אלכסנדר - ברידג'ט, ברגנית טובת לב שעובדת אצל טבחית הברגנים. וולט דוהרן/שרון כהן - איש הענן. ג'פרי טמבור/שאול עזר - המלך פפי, מלך הטרולים ואביה של פופי. מדיה וקבצים בנושא טרולים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרולים טרולים, ברשת החברתית פייסבוק טרולים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "טרולים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טרולים", באתר AllMovie (באנגלית) "טרולים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טרולים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טרולים", באתר Metacritic (באנגלית) "טרולים", באתר אידיבי "טרולים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרולים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סיקור תקשורתי: ארז דבורה, "טרולים": ג'סטין טימברלייק דביק, מתוק וכיפי, באתר ynet, 16 באוקטובר 2016 מאשה צור-גלוזמן, מתי בפעם האחרונה הייתם בטריפ פסיכדלי עם הילדים, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2016
עונת 1991/1992 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1991/1992 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-37 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל שאורגנה על ידי אופ"א והיא הייתה האחרונה במתכונת המקורית. המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1991 ומשחק הגמר התקיים ב-20 במאי 1992. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. השעיה שהוטלה על הקבוצות האנגליות בעקבות אסון הייזל הסתיימה וגם משחק הגמר נערך בלונדון. בשל מלחמות יוגוסלביה, קבוצת הכוכב האדום בלגרד שיחקה את חלק ממשחקי הבית שלה במגרש נייטרלי. דינמו קייב, אלופת ברית המועצות מינואר 1992, החלה להופיע תחת דגל אוקראינה. משחק הגמר נערך באצטדיון ומבלי הישן, לונדון. התחרות הסתיימה בניצחון של ברצלונה בפעם הראשונה בתולדות המועדון. זה הייתה הזכייה הראשונה של קבוצה ספרדית מאז 1966. בתחרות השתתפו 32 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשלבי ההמשך. 8 קבוצות השתתפו בשלב הבתים, שגם נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחות הבתים נפגשו למשחק הגמר. בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצחת נקבעה בסדרת בעיטות עונשין. 32 הקבוצות שהעפילו לטורניר שיחקו ביניהן בשיטת בית וחוץ. 16 הקבוצות המנצחות בסיכום שני המשחקים עלו לסיבוב השני. 16 הקבוצות המנצחות בסיבוב הראשון התחרו בשיטת בית וחוץ. שמונת המנצחות בסיכום שני המשחקים עלו לשלב הבתים. משחקי הבתים נערכו בין 27 בנובמבר 1991 לבין 15 באפריל 1992. ערך מורחב – גמר גביע אירופה לאלופות 1992 אתר האינטרנט הרשמי של עונת 1991/1992 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל (באנגלית) נתונים מאתר אופ"א גיורא גודמן, לונדון, הפצצה של השנה - ברצלונה אלופת אירופה לראשונה בתולדותיה, חדשות, 21 במאי 1992
יואל זינגר

יואל זינגר (1932 – 26 בדצמבר 1989) היה ספורטאי פאראלימפי ישראלי ומראשוני ספורט הנכים בישראל. כן היה סמנכ"ל ומבקר פנים של התעשייה האווירית לישראל. זינגר נולד בהונגריה ועלה לישראל ב-1949. התגייס בשנת 1950 ונפצע במהלך שירותו. לאחר תקופת שיקום נכנס לעבוד בשנת 1954 במחלקת תמחיר של התעשייה האווירית לישראל ובמקביל החל לעסוק בספורט נכים באימונים בתל השומר, מחנה יונה ובכפר הירוק. השתתף במשחקי סטוק מנדוויל בקיץ 1955, בהם זכתה נבחרת הכדורסל בהשתתפותו במקום השלישי. ב-1957 היה קפטן הנבחרת בכדורסל כיסאות גלגלים והשתתף גם במשחקי טניס שולחן, בהם זכה במדליה. השתתף במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) וזכה עם נבחרת הכדורסל במדליית ארד. בשנת 1960 קודם להיות מנהל מחלקת תמחיר. לאחר שסיים לימודי ראיית חשבון בשנת 1967, מונה ב-1970 למבקר פנים של התעשייה האווירית. בשנת 1976 הועלה לדרגת סמנכ"ל. באוגוסט 1981 עבר לכהן כסמנכ"ל לשירותים מרכזיים. בשנת 1985 הוא שב לכהן כמבקר פנים. בדצמבר 1988 נבחר לנשיא לשכת המבקרים הפנימיים בישראל. נפטר בפתאומיות ב-26 בדצמבר 1989 והוכר כחלל צה"ל שנפטר בעקבות נכותו. הוא נקבר בבית העלמין האזרחי ברמת השרון. התחתן עם דובה לבית ינובסקי. קורות החיים של יואל זינגר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אולימפיאדת סטוקמנדוויל - מפעל לנכים - מי ומי במשלחת, דבר, 14 ביולי 1957 יצאה משלחת ישראל לאולימפיאדה של הנכים, קול העם, 28 ביולי 1955 שלוש משלחות ספורט - לספרד, פולין ואנגליה, זמנים, 15 ביולי 1955 משלחת הנכים חזרה מהאולימפיאדה, דבר, 11 באוגוסט 1955 י. פינקלסטון, ישראלי זכה בטניס בלונדון במשחקי־הנכים, מעריב, 31 ביולי 1957 משלחת ישראל לאולימפיאדת הנכים תמריא מחר בדרכה ליפאן, דבר, 2 בנובמבר 1964 פטירות - יואל זינגר, מעריב, 27 בדצמבר 1989 חילופי מנהלים, דבר, 10 באוגוסט 1981 תמונה, דבר, 7 ביולי 1983 מינויים בתעשייה האווירית, מעריב, 10 בספטמבר 1985 יואל זינגר נבחר לנשיא לשכת המבקרים הפנימיים בישראל, מעריב, 22 בדצמבר 1988 יואל זינגר, מעריב, 27 בדצמבר 1989 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יגאל תם

יגאל תם (25 במרץ 1943 – 7 בדצמבר 2014) היה ספורטאי ספורט נכים בעל מדליית ארד פאראלימפית, בה זכה בשנת 1976. בעקבות פציעתו במלחמת ששת הימים היה משותק בפלג גופו התחתון. הוא החל להתאמן בקליעה ובכדורסל כיסאות גלגלים במסגרת בית הלוחם ולהתחרות במשחקי סטוק מנדוויל. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) השתתף במקצה ירי מעורב בתחרויות הקליעה וזכה במדליית ארד עם 512 נקודות. במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) התחרה בחמישה מקצי ירי וזכה להישגים במקומות 7 עד 11 והתחרה בנוסף בטניס שולחן. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בשלושה מקצי ירי ודורג במקומות 5, 16 ו-21. הוא נפטר ב-2014 והוכר כחלל צה"ל שנפטר עקב נכותו בשירות צבאי. קורות החיים של יגאל תם, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
We Are Born

We Are Born (בעברית: אנו נולדים) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת האוסטרלית סיה פרלר. האלבום יצא ב-18 ביוני 2010. הסינגל הראשון מתוך האלבום: "You've Changed", יצא לאור ב-28 בדצמבר 2009. האלבום זכה בטקס "ARIA Music Awards" בשנת 2010, באלבום הפופ הטוב ביותר. We Are Born, נכנס למקום ה-2 במצעד האלבומים האוסטרלי, בארצות הברית האלבום נכנס למקום ה-37 במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף האלבום גם הגיע למקום ה-74 על תרשים האלבומים בבריטניה. האלבום מכר 35,000 עותקים בתרשימים האוסטרלי בשנת 2011. בשנת 2010 פרלר הייתה מועמדת בטקס: "APRA Music Awards", לאלבום השנה וקליפ השנה: "Clap Your Hands", פרלר זכתה באותו ערב עם הסינגל בקליפ השנה. בנוסף האלבום היה מועמדת בטקס: "J Award" ב-26 ביולי 2010. You've Changed - הסינגל הראשון מהאלבום, יצא ב-28 בדצמבר 2009. Clap Your Hands - הסינגל השני מהאלבום, יצא ב-13 באפריל 2010. Bring Night - הסינגל השלישי מהאלבום, יצא ב-10 בספטמבר 2010. מידע על האלבום We Are Born באתר MusicBrainz מידע על האלבום We Are Born באתר AllMusic האלבום We Are Born באתר Discogs האלבום We Are Born באתר ספוטיפיי האלבום We Are Born באתר יוטיוב
בנימין הנריכס

בנימין הנריכס (בגרמנית: Benjamin Henrichs; נולד ב-23 בפברואר 1997 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בר.ב. לייפציג מליגת העל הגרמנית ובנבחרת גרמניה. הנריכס נולד בקלן שבגרמניה. הוא גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן. ב-20 בספטמבר 2015 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כרים בלערבי בדקה ה-78 בהפסד 0–3 לבורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-18 בפברואר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית, כשהחליף את אדמיר מחמדי בדקה ה-79 בניצחון 0–1 על ספורטינג ליסבון במסגרת המשחק הראשון בשלב 32 הגדולות לעונת 2015/2016. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה האירופית בעונה זו, והוא ערך 9 הופעות ליגה. בתחילת עונת 2016/2017 הפך הנריכס לשחקן הרכב בקבוצה, כשהוא פותח בהרכב בכל אחד ממשחקי הקבוצה החל מהמחזור השני. בעונה זו הוסב לשחק בעמדת המגן הימני. ב-14 בספטמבר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד צסק"א מוסקבה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017. ב-28 באוגוסט 2018 עזב הנריכס את באייר לברקוזן וחתם במונקו מליגת העל הצרפתית על חוזה לחמש עונות. ב-2 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי. ב-27 באוקטובר כבש את שערו הראשון בתיקו 2-2 נגד דיז'ון. ב-8 ביולי 2020 הושאל הנריכס לר.ב. לייפציג עד לסוף העונה. ב-14 באפריל 2021 חתם באופן קבוע בלייפציג. ב-11 בנובמבר 2016 ערך הנריכס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–8 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. ביוני 2017 זומן הנריכס לסגל גרמניה לגביע הקונפדרציות 2017 במקומו של דייגו דמה שנפצע באימון. ר.ב. לייפציג הגביע הגרמני: 2021/2022, 2022/2023 הסופר קאפ הגרמני: 2023 נבחרת גרמניה גביע הקונפדרציות 2017 מדיה וקבצים בנושא בנימין הנריכס בוויקישיתוף בנימין הנריכס, ברשת החברתית אינסטגרם בנימין הנריכס, באתר Transfermarkt בנימין הנריכס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) בנימין הנריכס, באתר Soccerway בנימין הנריכס, באתר BDFutbol בנימין הנריכס, באתר WorldFootball.net בנימין הנריכס, באתר National Football Teams בנימין הנריכס, באתר FootballDatabase.eu
לאסרו מרטינס

לאסרו מרטינס (בספרדית: Lázaro Martínez; נולד ב-3 בנובמבר 1997) הוא אתלט קובני, אלוף העולם באולם (בלגרד 2022) וסגן אלוף העולם (בודפשט 2023) בקפיצה משולשת. מרטינס זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת באליפות העולם לנוער באתלטיקה ביולי 2013 בשיא אליפות של 16.63 מטר. חודש לאחר מכן זכה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער. ב-2014 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה ביוג'ין בשיא אליפות של 17.13 מטר. באותה שנה קבע את התוצאה הטובה ביותר בעולם עד גיל 18 כשקפץ למרחק של 17.24 מטר בתחרות בהוואנה. ב-2016 זכה הגן על תוארו וזכה במדליית זהב באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בבידגושץ', בתוצאה של 17.06 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.68 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.25 מטר. בפברואר 2018 קבע בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 17.28 מטר. באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאת השנה בעולם של 17.64 מטר, לפני האלוף האולימפי המכהן פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.46 מטר) ודונלד סקוט מארצות הברית (17.21 מטר). באוגוסט קבע שיא אישי של 17.50 מטר במהלך תחרות ליגת היהלום בלוזאן. באליפות העולם שהתקיימה בבודפשט זכה במדליית כסף בתוצאה של 17.41 מטר לאחר המנצח הוגו פבריס זנגו (17.64 מטר). מדיה וקבצים בנושא לאסרו מרטינס בוויקישיתוף לאסרו מרטינס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי לאסרו מרטינס, באתר olympedia.org לאסרו מרטינס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית לאסרו מרטינס באתר ליגת היהלום
מדליות באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) מהווה את משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ה-2 שהתקיימו. המשחקים נערכו בין ה-16 ל-28 באוגוסט 2014. במשחקים השתתפו 3,579 ספורטאים ב-222 אירועים ב-28 ענפי ספורט. טבלת המדליות בדף זה מדרגת את 203 המדינות שהשתתפו באולימפיאדה לפי מספר מדליות הזהב שהספורטאים והספורטאיות שלהן זכו. הוועד האולימפי הבינלאומי ערך תחרות לעיצוב המדליה לאולימפיאדת הנוער בנאנג'ינג 2014. הזוכה בתחרות הוא מתיו סיצ'ק (Matej Čička) מסלובקיה עם העיצוב שלו בשם "מסלול של מנצחים" שהוטבע בצד הקדמי של המדליה. הצד הקדמי של המדליה עוצב בהשראת מסלול הריצה מענף האתלטיקה שמסמל עבור סיצ'ק את הבסיס של המשחקים האולימפיים לנוער. הצד האחורי של המדליה עוצב על ידי הוועדה המארגנת של המשחקים בהשראת הנוף של העיר העתיקה של נאנג'ינג המשלב את חומות ושערי העיר והעתיקה יחד עם האדריכלות המסורתית של האזור, פריחת השזיפים המפורסמים של נאנג'ינג ונהר הצ'ינהווי. המטרה של הוועדה המארגנת הייתה ליצור עיצוב שעובד בהרמוניה עם העיצוב של Matej תוך המחשת המאפיינים הפשוטים, החיים והצעירים של העיר המאחרת. הוועדה המארגנת של משחקי אולימפיאדת הנוער בנאנג'ינג (NYOGOC) לא קיימה רישום של טבלת מדליות רשמית. הדירוג בטבלה מתבסס על מידע כפי שנמסר על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי. הטבלה מסודרת לפי מספר הזכיות במדליית זהב של הספורטאים מכל מדינה, לאחר מכן נלקח בחשבון מספר הזכיות במדליית כסף ולאחר מכן מספר הזכיות במדליית ארד. במידה וקיים שיויון בדירוג המדינות, הן מופיעות בסדר אלפביתי בהתאם לאותיות הייצוג של המדינה בוועד האולימפי הבינלאומי. באולימפיאדה הוענקו סך הכל 684 מדליות ב-222 אירועים: 224 מדליות זהב, 220 מדליות כסף, ו-240 מדליות ארד. בענפי הג'ודו והטאקוונדו הוענקו שתי מדליות ארד בכל אירוע. במספר אירועים, התחרו צוותים שהורכבו ממספר ספורטאים ממדינות שונות. המדליות שצוותים אלו זכו בהם כלולות בטבלה כמדליות שהוענקו ל"נבחרת לאומים מעורבת". במהלך המשחקים היו 8 תחרויות שהורכבו אך ורק מנבחרות מעורבות. לפיכך כל המדליות באירועים הללו נספרו ל"נבחרת לאומים מעורבת", סך הכל 8 מדליות זהב, 8 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד (2 מדליות בג'ודו). שאר המדליות הוענקו באירועים בהם הנבחרות המעורבות התחרו בנבחרות המייצגות מדינת לאום אחת. "נבחרת לאומים מעורבת" אינה מדורגת בטבלה. מקרא   מדינה מארחת (הרפובליקה העממית של סין) "Official report of the 2nd Summer Youth Olympic Games Nanjing 2014", NYOGOC, ‏June 2015 "IOC announces winner of the Nanjing 2014 Youth Olympic Games medal design competition", IOC, ‏20 December 2013 "Nanjing 2014 Youth Olympic Games medal unveiled!", IOC, ‏07 August 2014
מיקאו אוסואי

מיקאו אוסואי (ביפנית: 臼井甕男; ‏15 באוגוסט 1865 - 9 במרץ 1926) היה מפתח שיטת הריפוי רייקי כפי שהיא מוכרת היום. על פי המסורת של הרייקי, הרייקי היא שיטת ריפוי עתיקת יומין והיא התגלתה מחדש על ידי אוסואי במאה ה-20 על ידי מדיטציה, צום, ולימודי הסוטרות של הבודהיזם. אוסואי התחנך מגיל 4 במנזר טנדאי בודהיסט. במשך חייו למד ותירגל בודהיזם, זן, אמנויות לחימה, רפואה סינית, שפות, תאולוגיה ועוד. התחיל ללמד את דרכו הרוחנית להארה בסביבות 1914. שיטתו הפכה לשיטת טיפול עם הצטרפותו של צ'וג'ירו הייאשי לחוג תלמידיו. עד היום נזקפת לזכותו פיתוחה (או גילויה מחדש) של שיטת הריפוי המוכרת בשם רייקי. מיקאו אוסואי נפטר משבץ ב- 9 במרץ 1926. מדיה וקבצים בנושא מיקאו אוסואי בוויקישיתוף אתר מעיין האור. ההיסטוריה של הרייקי.
צ'אלינג קופמאנס

צ'אלינג צ'ארלס קופמאנס (בהולנדית ובאנגלית: Tjalling Charles Koopmans;‏ 28 באוגוסט 1910 – 26 בפברואר 1985) היה כלכלן ומתמטיקאי הולנדי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1975. קופמאנס נולד בצפון הולנד. הוא החל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת אוטרכט בגיל שבע עשרה. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1930, החל ללמוד פיזיקה תאורטית. ב-1933 פגש ביאן טינברגן, ועבר לאמסטרדם כדי ללמוד כלכלה מתמטית תחתיו. הוא למד באוניברסיטת ליידן וסיים את לימודיו בשנת 1936 עם תואר דוקטור. ב-1940 עבר לארצות הברית, שם עבד במשך זמן מה עבור גוף ממשלתי בוושינגטון. לאחר מכן עבר לשיקגו. בשנת 1946 קיבל אזרחות אמריקאית. ב-1955 עבר מאוניברסיטת שיקגו לאוניברסיטת ייל. בשנת 1975 זכה קופמאנס בפרס נובל לכלכלה, יחד עם לאוניד קנטורוביץ', על תרומותיהם לתאוריה של אופטימיזציה של הקצאת משאבים. נפטר בניו הייבן, קונטיקט שבארצות הברית ב-26 בפברואר 1985. מדיה וקבצים בנושא צ'אלינג קופמאנס בוויקישיתוף צ'אלינג קופמאנס, באתר פרס נובל (באנגלית) צ'אלינג קופמאנס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה צ'אלינג קופמאנס, באתר MacTutor (באנגלית) צ'אלינג קופמאנס, באתר dblp צ'אלינג קופמאנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) צ'אלינג קופמאנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקניקייה לבנה

נקניקייה לבנה (בגרמנית: Weißwurst, וַיְסווּרסט; בבווארית: Weißwuascht) היא נקניקייה בווארית מסורתית העשויה מבשר עגל טחון ומבשר חזיר. נהוג להוסיף לנקניקייה פטרוזיליה, לימון, אגוזי מוסקט, בצל, ג'ינג'ר והל. התערובת נדחסת למעטפת ומופרדת לנקניקיות באורך שנע בין 10 ל-12 ס"מ ולעובי של 2 ס"מ. מאחר שהנקניקייה עשויה מבשר טחון שאינו מעושן וללא חומרים משמרים, היא מתקלקלת במהירות, ולכן היה נהוג להכין אותה מוקדם בבוקר ולצרוך אותה כחטיף בין ארוחת הבוקר לארוחת הצהריים. ישנה אמרה בגרמנית הגורסת כי אסור לנקניקייה הלבנה "לשמוע" את צלצול פעמוני הכנסייה של שעת הצהריים. גם בימינו, תושבי בוואריה נוהגים לאכול את הנקניקייה לפני הצהריים. את הנקניקייה משרים במים חמים למשך כעשר דקות עד שצבעם נהפך לאפור-לבן. הנקניקייה מוגשת לשולחן בקערה יחד עם המים החמים בה בושלה ואז נאכלת ללא המעטפת החיצונית שלה. ישנן שתי דרכים לאכול את המנה: הראשונה נקראת זוזלן ("zuzeln", מציצה בבווארית) ובה חותכים או נושכים את מרכז הנקניקייה ושואבים מן הפתח את הבשר. הדרך השנייה יותר פופולרית ויותר מנומסת, חותכים את הנקניקייה לאורכה ואוספים את הבשר עם מזלג או שקורעים אותה וצורכים את המילוי ללא העור. נהוג לאכול את הנקניקייה לצד חרדל בווארי בטעם מתוק ("Weisswurstsenf") ובְּרֶצֶל (כעך גרמני אפוי) וכן בירת חיטה. הנקניקיה הולידה מונח משעשע בשפה הגרמנית הנקרא "וַיְסווּרְסְטאֶקְוַטוֹר" (Weißwurstäquator), שפירושו המילולי הוא קו המשווה של הנקניקייה הלבנה. הקו מפריד בין דרום גרמניה לשאר המדינה ובמדינות מדרומו נהוג לצרוך את המאכל בקנה מידה גדול משמעותית לעומת צפונית אליו. מדיה וקבצים בנושא נקניקייה לבנה בוויקישיתוף מוכר בשמו ביידיש פרעצל, לפי מאגר המונחים של האקדמיה ללשון העברית: שְׁלוֹבִית