laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוז'ף בלשה (בלשן)

יוז'ף בלשה במקור עד 1881 ויידינגר, בהונגרית: Balassa József; באיה, 11 בפברואר 1864 – בודפשט, 26 בפברואר 1945) היה בלשן ומורה יהודי-הונגרי. יוז'ף בלשה נולד במשפחה יהודית כבנם של שלמה ויידינגר ושל רוזליה דויטש. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט ובווינה. בשנת 1885 קיבל תואר דוקטור במדעי הרוח וכעבור שנה תואר בהוראה. הוא לימד בסקשפהרוואר משנת 1886, בדברצן משנת 1892 ובבודפשט בין השנים 1896–1918. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הפך לפרופסור באוניברסיטה, אך לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית נשללה ממנו המחלקה האוניברסיטאית ולכן לא יכול היה לעבוד כמרצה. משנת 1920 היה העורך של כתב העת "משמר השפה ההונגרית" (Magyar Nyelvőr) במשך כעשרים שנה. מותו נגרם מהתקף לב. אשתו הייתה יוליאנה הרמן. בלשה הוא אחד הנציגים המשמעותיים ביותר של הבלשנות ההונגרית. הוא עסק בפונטיקה ובמחקר דיאלקט. הוא פרסם את מחקריו בשפה ההונגרית בכמה עבודות וספרים; הוא היה מחברם של כמה ספרי לימוד לבתי ספר, ועבור הגרמנים ערך דקדוק הונגרי בשפה הגרמנית עם ליפוט פלוצי ומילון גרמני-הונגרי עם ז'יגמונד שימוני. עבור שיטת הלימוד Toussaint-Langenscheidt כתב את הקורס בהונגרית בסדרת קורסים להוראת שפה. בלשה התקבל לתא קלמן קניבש בשנת 1898, תוך זמן קצר הפך לסגן מאסטר וחבר במועצת הפדרציה. בין השנים 1914–1920 הוא פעל כמשנה של המאסטר הגדול של התא הגדול הסמלי בהונגריה. אחרי איסור פעילות הבניה החופשית בהונגריה בשנת 1920 הוא הוכר בעולם כמאסטר גדול, אם כי שום בחירות רשמיות לא יכלו להתקיים. בשנת 1926 הוביל את המשלחת ההונגרית לקונגרס הבונים החופשיים הגדול בבלגרד. בשנת 1928 ייצג את הבנייה החופשית ההונגרית באופן לא רשמי, אך לבקשת הממשלה, עמד בראש המשלחת ההונגרית שנסעה לחנוכת פסל לאיוש קושוט בניו יורק.[5] תא נקרא על שמו משנת 1945. אלמנטים של פונטיקה (1886) סיווג ואפיון ניבים הונגרים (1891) השפה ההונגרית ( ספר האתניאום, 1899) פונטיקה הונגרית (1904) מקוון קזינצי וחידוש שפה : מבחר מעבודות הפרוזה של פרנץ קזינצי סה"כ (1904) תולדות הבנייה החופשית (1922) הונגרית נכונה (1926) מילון וכללי איות הונגרי מאוחד (1929) קושוט באמריקה (1931) הביוגרפיה של השפה ההונגרית (1937) חיי השפות (1938) יוז'ף בלשה: חיי השפות, לקהל הרחב, מהדורה מחודשת מילון השפה ההונגרית 1–2 (1940) תולדות משמר הלשון ההונגרית (1872–1940) (1941) ספר השפה ההונגרית (1943, ברוסית 1951) A szabadkőművesség kézikönyve, I. rész: Inasfok., [Užhorod], 1920. Užhorod, 1934, Budapest, 1946, Budapest, 1949 A szabadkőművesség kézikönyve. 2., Legényfok, Losonc, é.n., Budapest, 1947 A szabadkőművesség kézikönyve. 3., A mesterfok, é.n., Budapest, 1947 Jules Romains a szabadkőművességről, [1934] Die Aufklärung und die Ungarische Freimaurerei, Das Jahrbuch der Weltfreimaurerei 3 (1935). A szabadkőművesség története, Budapest, 1924. Béta online, új kiadásai: Budapest, 1990. Média, Miskolc, [2013]. Kossuth Amerikában 1851-1852., Budapest, 1931., Gergely מיהו מי בספרות ההונגרית? ISBN 963-8607-10-6 אגנש ז'וז'נה ברני: בודפשט והבניה החופשית 2005 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929.עורך פטר אויווארי. יוז'ף בלשה מדיה וקבצים בנושא יוז'ף בלשה בוויקישיתוף לקסיקון ביוגרפי הונגרי לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם ביוגרפיה באתר הוצאת טינטה יוז'ף בלשה במאגר הנתונים של הבונים החופשיים Halálesete bejegyezve a Bp. XI. ker. állami halotti akv. 197/1945. folyószáma alatt.
אדריאנה קסלוטי

אדריאנה אלנה לורטה קסלוטי (באנגלית: Adriana Elena Loreta Caselotti;‏ 6 במאי 1916 – 18 בינואר 1997) הייתה שחקנית, מדבבת וזמרת אמריקאית. ידועה בתפקיד המדבבת של שלגיה מתוך הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני משנת 1937, עליו קיבלה את תואר אגדת דיסני בשנת 1994. קסלוטי נולדה בברידג'פורט, עיר שבקונטיקט בארצות הברית, בשנת 1916. היא נולדה למשפחה אמריקאית-איטלקית, כאשר אביה, גואידו קסלוטי, עלה מאודינה ועבד כמורה למוזיקה וכאמן ווקאלי; אמה, מריה אורפיס מנאפולי, הייתה זמרת באופרה של רומא; ואחותה הגדולה, לואיז קסלוטי, שרה אופרה והעבירה שיעורי קול, כאשר בין תלמידותיה נכללת מריה קאלאס. כשקסלוטי הייתה בת שבע, משפחתה עזבה לאיטליה, בעוד אמה סיירה עם להקת אופרה. קסלוטי התחנכה במנזר סנט'אנג'לו בפשריה, שנמצא ליד רומא. כשמשפחתה עברה לניו יורק שלוש שנים מאוחר יותר, קסלוטי למדה מחדש אנגלית ולמדה שירה אצל אביה. בשנת 1934 למדה קסלוטי בבית הספר התיכון הוליווד, שם שרה במועדון בנות הנקרא "Glee Girls" ("בנות גלי") והיה לה תפקיד מוביל במחזמר השנתי של בית הספר "The Belle of New York". בשנת 1935, לאחר שהייתה תקופה קצרה במקהלה של מטרו גולדווין מאייר, קסלוטי נשכרה לדבב את דמותה של שלגיה בסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" שיצא שנתיים לאחר מכן. על תפקידה בסרט הרוויחה כ-970 דולר, ושמה לא הוזכר ברשימת הקרדיטים שלו. מאז השתתפותה בסרט, וולט דיסני אסר על קסלוטי להשתתף בהפקות נוספות, דבר שפגע בקריירה שלה. ג'ק בני ציין שרצה לשכור את קסלוטי לתוכנית הרדיו שלו, ודיסני לא הסכים ואמר לו "אני מצטער, אבל אי אפשר להשתמש בקול הזה בשום מקום. אני לא רוצה לקלקל את האשליה של שלגיה". למרות זאת, קסלוטי השתתפה במספר תפקידים קטנים בסרטים, ביניהם ביצוע השורה "?Wherefore art thou Romeo" ("מדוע אתה רומיאו?") בתור יוליה במהלך השיר "If I Only Had a Heart" מתוך הסרט "הקוסם מארץ עוץ" משנת 1939. ב-22 בנובמבר 1972, בחג ההודיה, התארחה בתוכנית האירוח "המופע של ג'ולי אנדרוז", בה ביצעה יחד עם ג'ולי אנדרוז שירים מתוך פסקול הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", אשר נקרא "Snow White and the Seven Dwarfs", ביניהם השיר "Someday My Prince Will Come". מאוחר יותר כתבה ספר הנקרא "?Do You Like to Sing" ("האם אתה אוהב לשיר?"). בהמשך היא החלה לשיר באופרה, בין היתר בריגולטו. בתחילת שנות ה-90, כאשר שופצה Snow White Grotto בדיסנילנד, הקליטה קסלוטי מחדש את השיר "I'm Wishing" עבורה. בשנת 1994 קיבלה את תואר אגדת דיסני. קסלוטי התחנה ארבע פעמים. בעלה הראשון היה רוברט צ'ארד, מתווך כרטיסים לתיאטרון מקומי אליו נישאה בשנת 1945. הנישואים הסתיימו בגירושים. בהמשך פגשה את השחקן נורבאל מיטשל, לו נישאה בשנת 1952. הוא פרש מתחום המשחק לאחר הנישואים ונפטר בשנת 1972. באותה שנה היא נישאה לדנה קוסטיגן, שנפטר בשנת 1982. בעלה האחרון היה פלוריאן סנט פייר, אליו נישאה בשנת 1989 והם התגרשו מאוחר יותר. ב-18 בינואר 1997, בגיל 80, נפטרה קסלוטי ממחלת הסרטן בביתה בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא אדריאנה קסלוטי בוויקישיתוף אדריאנה קסלוטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדריאנה קסלוטי, באתר AllMovie (באנגלית) אדריאנה קסלוטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדריאנה קסלוטי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדריאנה קסלוטי, באתר Yandex.Music (ברוסית) אדריאנה קסלוטי, באתר Discogs (באנגלית) אדריאנה קסלוטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ננסי גריפין, קולה של הנסיכה, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2003 אדריאנה קסלוטי, באתר אגדות דיסני
ג'ון הנרי ונדרפול

ג'ון הנרי ונדרפול (באנגלית: John Vanderpoel‏; 15 בנובמבר 1857 – 2 במאי 1911) היה אמן ומורה הולנדי-אמריקאי, הידוע בעיקר כמדריך לציור דמויות. ספרו "הדמות האנושית" פורסם בשנת 1907. ונדרפול נולד בהארלמרמיר, הולנד, השביעי מבין עשרה ילדים. אמו נפטרה בשנת 1867, ובשנת 1869 היגר עם אביו ואחיו לארצות הברית. הוא למד באקדמיה לעיצוב בשיקגו, שהפך לימים לבית הספר של המכון לאמנות בשיקגו. בשנת 1886 נסע לאירופה ולמד שנתיים באקדמיה ז'וליאן בפריז אצל גוסטב בולאנג'ר וז'ול לפבר. ונדרפול הציג חמישה ציורים בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893, היה חבר בכמה אגודות אמנים, ונבחר לנשיא אגודת האמנים בשיקגו. הוא קיבל מדליית ארד בתערוכה העולמית של סנט לואיס ב-1904. ונדרפול יצר גם ציורי קיר, כולל תקרה של תיאטרון באוניברסיטת DePul וציור של 20 מטר במלון בלוס אנג'לס. למרות הצלחותיו כצייר ונדרפול היה ידוע יותר כמדריך במכון לאמנות, שם לימד משנת 1880 עד שנת 1910. הוא היה מורה משפיע שדבק במסורת אמנות הוותיקה תוך דחיית המודרניזם. בין תלמידיו הרבים של ונדרפול היו האמנים ג'וזף ליינדקר, פרדריק קארל פריצקה, וג'ורג'יה או'קיף, שכתבה באוטוביוגרפיה שלה כי ונדרפול היה "אחד המורים האמיתיים הבודדים שהכרתי". אחותו הצעירה של ונדרפול, מטילדה, אף היא אמנית השתתפה בשעוריו ואחר כך לימדה במכון לאמנות. ונדרפול פיתח מוניטין כאחד הציירים המובילים באמריקה בציור דמויות. בספרו "הדמות האנושית", שפורסם בשנת 1907, הוצגו רבים מרישומי העיפרון והפחם שלו, והפך לספר הלימוד הסטנדרטי לתלמידי בתי הספר לאמנות. ג'ורג' ברידגמן כתב בפתח דבר שנכלל בכמה מהדורות של הספר: "התובנה של ונדרפול על הטבע הייתה תוצאה של חיים שלמים של מחקר רציני, סבלני ומתמשך. הוא ניתח ורשם את הדמות האנושית הן במסה והן בפירוט; טעם ושיפוט מבדל, עם קרבה רבה לטבע. ... עבודתו תמיד תישאר יצירת מופת באמנות ... מר ונדרפול השאיר אחריו השפעה רבה ועוצמתית." בשנת 1910 עבר ונדרפול לסנט לואיס, וקיבל את הצעתו של אדוארד גרדנר לואיס להצטרף כראש המחלקה לציור באקדמיה לאמנות. הוא נפטר בסנט לואיס ב-2 במאי 1911 ממחלת לב, והותיר אחריו את אלמנתו ושני ילדיו. שנתיים לאחר מותו הוקמה גלריית אמנות כאנדרטת לונדרפול בשכונת בוורלי הילס בשיקגו. באוסף מוצגות עבודותיו כולל רישומים שפורסמו בספר "דמות האדם", כמו גם של עבודות של אמנים אחרים הקשורים לשיקגו. האוסף מונה למעלה מחמש מאות מוצגים. רחוב ובית ספר יסודי בשיקגו נקראים גם לזכרו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הנרי ונדרפול בוויקישיתוף Prince, Sue Ann (1990). The Old Guard and the Avant-Garde: Modernism in Chicago, 1910-1940. University of Chicago Press. pp. 196–197 Vanderpoel, John Henry (1907). The Human Figure (1908, second ed.). Chicago: Inland Printer Company. Retrieved November 30, 2011 "A Memorial Collection of Works by John H. Vanderpoel" "A Gallery Of History: Vanderpoel Collection Recalls Chicago's Past" J.C. Leyendecker, bpib (באנגלית אמריקאית) John H. Vanderpoel, The Human Figure, Dover Publications, 1958-06, ISBN 978-0-486-20432-1. (באנגלית) "John Vanderpoel in the Art Academy Building (University City, MO)", history.ucpl.lib.mo.us
לילי דונלדסון

לילי מוניקה דונלדסון (באנגלית: Lily Monica Donaldson; נולדה ב-27 בינואר 1987) היא דוגמנית אנגלייה. דונלדסון השתתפה דגמנה מספר פעמים בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט ונחשבת לדוגמנית מהמובילות בתחום. במהלך הקריירה שלה, שיתפה פעולה בקמפיינים שנעשו עם חברות כמו רוברטו קוואלי, דולצ'ה וגבאנה וכריסטיאן דיור. בשנת 2009, ווג פריז (אנ') הכריזו עליה כאחת מ-30 הדוגמניות המובילות בשנות האלפיים. דונלדסון נולדה ב-27 בינואר 1987, בלונדון והתחנכה בבית הספר לבנות קמדן. היא גרה בקנטיש טאון עם הוריה. יש לה אחות צעירה בשם אוריליה. היא התגלתה על ידי סוכנות הדוגמניות Select Model Management בשנת 2003 בגיל 16 כשיצאה לקניות בקמדן, והמשיכה לדגמן בסתיו/חורף 2004 עבור חנויות מעצבים כמו שאנל, לואי ויטון, מוסקינו, מיסוני וג'יל סנדר. דונלדסון השתתפה בקמפיינים גדולים עבור בתי אופנה גדולים כמו ברברי, גוצ'י, ורסצ'ה, וגאפ. בגיליון מאי 2007 של ווג היא הופיעה על השער, עם הדוגמניות דאוצן קרוס, קרוליין טרנטיני, רקל זימרמן, אלכסנדרה פיבוברובה, אגינס דיין, קוקו רושה, הילרי רודה, שאנל אימאן וג'סיקה סטאם בתור "World's Next Top Models". מאוחר יותר, בגיליון ספטמבר 2007 של ווג בריטניה, היא זכתה בתואר "Head Girl", דוגמנית ש"צריך להיזהר ממנה בעונה הקרובה". דונלדסון הופיעה ב-28 שערים בינלאומיים של ווג וביניהם במהדורות של: בריטניה, ארצות הברית, איטליה, הרפובליקה העממית של סין, אוסטרליה, יפן, טורקיה, טאיוואן, קוריאה, פורטוגל, ספרד ורוסיה. בשנת 2010, השתתפה לראשונה בתצוגת האופנה של ויקטוריה'ס סיקרט, והשתתפה בתצוגות של 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 ו-2016. בשנת 2009, ווג פריז הכריזו עליה כאחת מ-30 הדוגמניות המובילות בשנות האלפיים. דונלדסון הוא הפנים של הקמפיין החדש של מונסון אקססורייז לאביב קיץ 2011. במהלך טקס הסיום של אולימפיאדת 2012, דונלדסון הייתה אחת מהדוגמניות הבריטיות שלבשו בגדים מחויטים שיצרו מעצבים בריטים במיוחד לאירוע. הדוגמניות האחרות היו נעמי קמפבל, קייט מוס, דייוויד גנדי, קארן אלסון, ג'ורדן דאן, ג'ורג'יה מיי ג'אגר וסטלה טננט. היא לבשה שמלה זהובה שעוצבה על ידי ויויאן וסטווד. היא חברה קרובה של הדוגמניות ג'מה וורד ואירינה לזריאנו, כשעם האחרונה מביניהן הצטלמה לקמפיין של מולברי. לאחר חמש שנים שהתגוררה בניו יורק, דונלדסון חזרה ללונדון בסוף שנת 2010. מיק פליטווד מפליטווד מק הוא דודה של דונלדסון. מדיה וקבצים בנושא לילי דונלדסון בוויקישיתוף לילי דונלדסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילי דונלדסון, ברשת החברתית אינסטגרם Lily Donaldson, NYMag.com (באנגלית) Les 30 Mannequins des Années 2000 Hermione Eyre, How the world fell in love with Camden girl Lily Donaldson, www.standard.co.uk, ‏2012-04-10 (באנגלית) Mihal Freinquel, Watch: Lily Donaldson and her Sister Aurelia for Somerset by Alice Temperley Collection, ELLE, ‏2012-08-24 (באנגלית אמריקאית) Anna Sui Forbidden Affair Fragrance F/W 10 (Anna Sui), MODELS.com http://www.sassybella.com/2007/04/vogues-worlds-next-top-models-cover/ (באנגלית אמריקאית) Vogue Feature_Hit Girls_Jonathan Van Meter_Steven Meisel, web.archive.org, ‏2008-12-22 Pin on fashion, Pinterest (באנגלית) Condé Nast, London 2012 Closing Ceremony, British Vogue (באנגלית בריטית) Condé Nast, Midas Touch, British Vogue (באנגלית בריטית) Irina Lazareanu, NYMag.com (באנגלית) How the world fell in love with Camden girl Lily Donaldson | Fashion, web.archive.org, ‏2011-02-21 Elle Uk, Lily Donaldson Is Killing It Softly, ELLE, ‏2015-08-17 (באנגלית בריטית)
רצח הנערים רונן קרמני וליאור טובול

רצח הנערים רונן לוי קרמני וליאור טובול היה פיגוע טרור פלסטיני שנערך ב-4 באוגוסט 1990, ובו נחטפו ונרצחו שני נערים מירושלים על ידי שלושה מחבלים פלסטינים. במוצאי שבת, 4 באוגוסט 1990 (י"ד באב תש"ן) יצא רונן קרמני בן 18 עם חברו הטוב, ליאור טובול בן ה-17, לביקור אצל חברותיהם בפסגת זאב. חבר אסף אותם עם רכבו כדי להסיע אותם, אך לבסוף הוריד אותם בצומת רמות. בסביבות השעה שבע בערב עצרה לידם מכונית טרנזיט בעלת לוחית זיהוי ערבית ובה שלושה גברים, באיומי אקדח אילצו אותם לעלות לרכב. הנערים החטופים הוסעו לואדי בבית חנינא ושם דקרו אותם המחבלים עד מותם. אחת החברות הודיעה שרונן וליאור לא הגיעו לפגישה, ובעקבות זאת יצאו המשפחות לחיפושים ביער רמות. אל המחפשים הצטרפו כוחות משטרה ומתנדבים רבים. למחרת הוקם חפ"ק באזור על ידי המשטרה ואלפי מתנדבים התגייסו למבצע החיפושים. כעבור יומיים נתגלו גופותיהם הכפותות של רונן וליאור בואדי שבין שכונת רמות לבית חנינא. שני הנרצחים הובאו לקבורה בהר המנוחות. הרוצחים נתפסו שלוש שנים לאחר האירוע. בפרק זמן זה ביצעו שני מעשי רצח נוספים. הם נידונו לשלושה מאסרי עולם. בעקבות גילוי הגופות פרצו מהומות בירושלים, שבהן הוכו ערבים ונרגמו מכוניות. נהג אחת המכוניות שנרגמו, עיזאת חלאחלה, מת מפצעיו. ב-6 באוגוסט 1990 ירה נחשון וולס, גר שעלה מארצות הברית, על מכונית נוסעת ליד קריית ארבע. לדבריו עשה זאת כנקמה על רצח ליאור טובול ורונן קרמני. בירי נרצחה עזיזה סאלם ג'עבר, תושבת חברון בת 25. וולס נעצר כשנה לאחר המעשה, הורשע ברצח, נידון למאסר עולם ושוחרר מכלאו לאחר כתשע שנים. לזכרם הוקמה חורשה בשכונת רמות סמוך למקום הימצאם. שלושים שנה לאחר הרצח אימו של רונן קרמני הוציאה ספר לזכרו. רצח שלושת הנערים חטיפת נחשון וקסמן דף לזכר רונן קרמני, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה דף לזכר ליאור טובול, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה תמונות מהמקרה באתר יד יערי סרטון קורות חייו של רונן קרמני באתר יוטיוב דברי הכנסת כנס מיוחד הישיבה המאתיים­ ושמונה של הכנסת השתים ­עשרה, דיון על סדר היום יומיים לאחר המקרה דורון מאירי, "אני מרגיש זוועה, אבל איו לי שום רגשי אשמה", חדשות, 8 באוגוסט 1990 דורון מאירי, מסוק, פרשים וכלבי גישוש סורקים אחר הנערים מי־ם; הערכה: ארגון עויין חטף אותם, חדשות, 6 באוגוסט 1990; יוסי לוי, מסוק, פרשים ומתנדבים מחפשים את רונן וליאור, מעריב, 6 באוגוסט 1990 יוסי לוי, הגופות היו כפותות ומלאות דקירות, מעריב, 7 באוגוסט 1990 הלוויה הפכה להתפרעות המונית, מעריב, 8 באוגוסט 1990 יהודה פרל, כתבה נגד שיחרור המחבלים, באתר הקול היהודי, ‏25 ביולי 2013 אורי שטיין, דורון מאירי, אלפים יצאו לנקום: היכו עוברי אורח ערבים ורגמו מכוניות, חדשות, 7 באוגוסט 1990; יוסי לוי, אלפים יצאו לרחובות וקראו לנקמה, מעריב, 7 באוגוסט 1990 ברוך מאירי, הנאשמת בזריקת אבן בתקרית שבה נהרג נהג ערבי לא תואשם בהריגה, מעריב, 24 באוגוסט 1990 שוקי לבנון, המתנחל הנאשם ברצח אשה מחברון יאושפז להסתכלות, חדשות, 24 במרץ 1991 נחשון וולס ז"ל באתר חננו כתבה באתר ארץ זוכרת יושביה אילנה שטוטלנד, ‏כבר 30 שנה שמזל קרמני כותבת לבנה רונן ז"ל. כעת היא מוציאה על כך ספר, באתר מעריב אונליין, 23 ביוני 2021
בייסבול באולימפיאדת טוקיו (2020)

תחרויות הבייסבול באולימפיאדת טוקיו (2020) החלו ב-28 ביולי והסתיימו ב-7 באוגוסט 2021, בפעם הראשונה מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008). בתחרויות השתתפו שש נבחרות: ארצות הברית, קוריאה הדרומית, ישראל, מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית והמארחת יפן שעלתה באופן אוטומטי. המשחקים נערכו בשני מגרשים: אצטדיון יוקוהמה, יוקוהמה. מכיל 30,000 מקומות. אצטדיון פוקושימה (אנ'), פוקושימה. מכיל 30,000 מקומות. פרט למארחת יפן, חמש נבחרות עברו את שלבי המוקדמות בארבעה טורנירים שונים שלב הנוקאאוט נערך בשיטת מתן הזדמנות נוספת למפסידות ולקבוצות מהמקום האחרון בכל בית. משחק מס' 1, אצטדיון יוקוהמה, 1 באוגוסט, 12:00 (שעון מקומי) משחק מס' 2, אצטדיון יוקוהמה, 1 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) משחק מס' 3, אצטדיון יוקוהמה, 2 באוגוסט 12:00 (שעון מקומי) משחק מס' 4, אצטדיון יוקוהמה, 2 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) משחק מס' 5, אצטדיון יוקוהמה, 3 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) משחק מס' 6, אצטדיון יוקוהמה, 4 באוגוסט 12:00 (שעון מקומי) משחק מס' 7, אצטדיון יוקוהמה, 4 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) משחק מס' 8, אצטדיון יוקוהמה, 5 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) המשחק על מדליית הארד, אצטדיון יוקוהמה, 7 באוגוסט 12:00 (שעון מקומי) המשחק על מדליית הזהב, אצטדיון יוקוהמה, 7 באוגוסט 19:00 (שעון מקומי) נבחרת ישראל בבייסבול מדיה וקבצים בנושא בייסבול באולימפיאדת טוקיו בוויקישיתוף עמוד הבייסבול, באתר הרשמי של אולימפיאדת טוקיו 2020 אורן אהרוני וסער הס, היסטוריה: נבחרת ישראל בבייסבול עלתה לאולימפיאדה, באתר ynet, 22 בספטמבר 2019 https://gtimg.tokyo2020.org/image/upload/production/k5eoros8pi55jw11yfus.pdf
פרצ'יסטנקה

רחוב פרצ'יסטנקה (ברוסית: Улица Пречи́стенка) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה ברובע חמובניקי. פרצ'יסטנקה ביחד עם רחוב אוסטוז'נקה הוא אזור הדיור היקר ביותר של מוסקבה, המכונה מייל הזהב. המוזיאון הממלכתי של אלכסנדר פושקין המוזיאון הממלכתי של לב טולסטוי מבט על קתדרלת ישו המושיע מרחוב פרצ'יסטנקה בית איסקוב בניין מהמאה ה-19, בסגנון אדריכלות נאו-קלאסית מדיה וקבצים בנושא פרצ'יסטנקה בוויקישיתוף http://raravistour.ru/zolotaya-milya-ulitsy-ostozhenka-i-prechistenka ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Nathy Peluso: Bzrp Music Sessions, Vol. 36

Nathy Peluso: Bzrp Music Sessions, Vol. 36 הוא סינגל שהוקלט על ידי המפיק מוזיקלי ארגנטינאי ביסאראפ ביחד עם הזמרת הספרדייה-ארגנטינאית נטי פלוסו. השיר יצא לאור ב-27 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים Dale Play. השיר תוך זמן קצר הפך להצלחה וויראליות, והגיע למקום הרביעי במצעד ארגנטינה הוט 100 ולמקום 121 במצעד בילבורד גלובל 200. מילות השיר "Nathy Peluso: Bzrp Music Sessions, Vol. 36" באתר Genius סרטון השיר "Nathy Peluso: Bzrp Music Sessions, Vol. 36" באתר יוטיוב "Bizarrap llevó el hip hop de los 90′ a su Music Session #36 de la mano de Nathy Peluso". Billboard Argentina (בספרדית). נבדק ב-30 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Nathy Peluso triunfa con 'BZRP Music Sessions #36' de Bizarrap" (בספרדית). Qué!. נבדק ב-8 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Global 200: Week of January 16, 2021". Billboard. נבדק ב-12 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Argentina Hot 100: The Week of December 5, 2020". Billboard Argentina. נבדק ב-5 בדצמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Febrero - TOP #100 de canciones de SGP" (בספרדית). Sociedad de Gestión de Productores Fonográficos del Paraguay. נבדק ב-28 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Song NATHY PELUSO: BZRP MUSIC SESSIONS, VOL. 36 Nathy Peluso: Bzrp Music Sessions, Vol. 36 - Single by Bizarrap & Nathy Peluso (באנגלית), נבדק ב-2021-01-08
וושינגטון אלסוורת' לינדזי

וושינגטון אלסוורת' לינדזי (באנגלית: Washington Ellsworth Lindsey; 20 בדצמבר 1862 – 5 באפריל 1926) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל השלישי של מדינת ניו מקסיקו. לינדזי נולד בעיירה ארמסטרונג מילס שבמדינת אוהיו, לרוברט וג'וליה. בשנת 1884, סיים לינדזי את לימודיו במכללת "Scio", והחל לעבוד כמורה במדינתו, ובניו יורק ואילינוי. בשנת 1891, סיים את לימודיו באוניברסיטת מישיגן. טרם מעברו לניו מקסיקו, עסק לינדזי בעריכת דין בשיקגו. בשנת 1900, התפקד למפלגה הרפובליקנית. במרוצת השנים, מונה לינדזי לפקיד המחוז של רוזוול, סגן התובע המחוזי, ראש עיריית פורטלס וחבר באמנה החוקתית של ניו מקסיקו. בשנת 1916, הפך לינדזי לסגן המושל אזקיאל קבזה דה בקה. דה בקה נפטר ב-18 בפברואר 1917 במהלך כהונתו כמושל. לינדזי, שהיה סגנו, קיבל על עצמו את תפקיד המושל. במהלך כהונתו, חוקק מספר חוקים משפטיים. לינדזי עזב את תפקידו ב-1 בינואר 1919. לאחר כהונתו כמושל, חידש לינדזי את הקריירה הפרטית שלו כעורך דין. בשנת 1924, מונה לציר בוועדה הלאומית הרפובליקנית, שבחרה את קלווין קולידג' כמועמדה לבחירות לנשיאות ארצות הברית 1924. לינדזי נפטר ב-5 באפריל 1926 בפורטלס. Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. ISBN 0-313-28093-2 מדיה וקבצים בנושא וושינגטון אלסוורת' לינדזי בוויקישיתוף וושינגטון אלסוורת' לינדזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)   "New Mexico Governor Washington Ellsworth Lindsey". National Governors Association. נבדק ב-2012-07-14.
הוקר טייפון

ההוקר טייפון (באנגלית: Hawker Typhoon; כונה גם בחיבה Tiffy בעגת חיל האוויר המלכותי; כמו במטוסים בריטיים אחרים, גם שמו נקרא על שם תופעת טבע: טייפון) היה מטוס קרב-הפצצה בריטי חד מושבי, אשר יוצר על ידי חברת הוקר איירקראפט. הוא נועד להיות מיירט לגובה בינוני, כתחליף להוקר הוריקן, אך פיתוחו נתקל בכמה בעיות תכנון והוא מעולם לא סיפק דרישה זו. הטייפון תוכנן במקור להיות בעל שנים עשר מקלעי בראוניניג 7.7 מ"מ ובעל מנוע 2,000 כ"ס. כניסתו לשירות באמצע שנת 1941 הופרעה ונתקעה בבעיות ובמשך כמה חודשים עמד עתיד המטוס בסימן שאלה. כשהלופטוואפה הכניס לשירות את ה-פוקה-וולף Fw 190 האימתני בשנת 1941, הטייפון היה המטוס היחיד בשורות חיל האוויר המלכותי שהיה מסוגל להתמודד מולו בקרב אוויר בגבהים נמוכים; כתוצאה מכך עתידו הובטח בתפקיד מיירט בגובה נמוך. הטייפון התבסס כמטוס תקיפה לילי ומטוס קרב לטווחים ארוכים. מסוף 1942 הטייפון היה מצויד בפצצות ומסוף שנת 1943 נוספו רקטות RP-3 ליכולותיו. עם אותם כלי נשק וארבעת תותחי היספאנו 20 מ"מ שלו, הפך טייפון לאחד ממטוסי התקיפה המצליחים ביותר במלחמת העולם השנייה. סופרמרין ספיטפייר P-51 מוסטנג הוקר טמפסט מדיה וקבצים בנושא הוקר טייפון בוויקישיתוף סיפור הטייפון והטמפסט (1988) הוקר טייפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סיפור הטייפון והטמפסט (1988) - תומאס ושורס, עמ' 16 סיפור הטייפון והטמפסט (1988) - תומאס ושורס, עמ' 35-36 סיפור הטייפון והטמפסט (1988) - תומאס ושורס, עמ' 34 סיפור הטייפון והטמפסט (1988) - תומאס ושורס, עמ' 23-26 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Love and Compromise

Love and Compromise (מסוגנן כ-LOVE AND COMPROMISE) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת והשחקנית האנגלייה, מהליה, שיצא ב-6 בספטמבר 2019. האלבום הגיע, בשיאו, למקום ה-28 במצעד האלבומים הבריטי ולמקום ה-3 במצעד אלבומי ה-R&B הבריטי. מקס גיילר, מ-The Line of Best Fit, תיאר את האלבום כ-"תקליט עקבי להחריד ומלא במומנטום קולי וליריקה מרתקת." אנדי קלמן, מ-AllMusic, כתב כי: "לא משנה עד כמה ההפקות מפורטות, הן לא יפריעו לשירה, שהיא דינמית באופן עקבי מבלי להיות ראוותניות." מידע על האלבום Love and Compromise באתר MusicBrainz מידע על האלבום Love and Compromise באתר AllMusic האלבום Love and Compromise באתר Discogs האלבום Love and Compromise באתר ספוטיפיי "Ten albums not to miss in September". BBC. 5 בספטמבר 2019. ארכיון מ-2020-02-10. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Bruner, Raisa (6 בספטמבר 2019). "The 5 Best Songs of the Week From Camila Cabello's 'Shameless' to Adam Lambert's 'Superpower'". Time. ארכיון מ-2021-02-24. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Love and Compromise by Mahalia". Metacritic. CBS Interactive. ארכיון מ-2021-07-03. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Kellman, Andy. "Love and Compromise - Mahalia". AllMusic. ארכיון מ-2020-12-05. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Padin, Malvika (6 בספטמבר 2019). "Mahalia - Love And Compromise". Clash. ארכיון מ-2020-10-20. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Gayler, Max (2 בספטמבר 2019). "Believe the hype: Mahalia's debut album is a timeless, timely triumph". The Line of Best Fit. ארכיון מ-2020-12-03. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Mylrea, Hannah (5 בספטמבר 2019). "Mahalia – 'Love and Compromise' review". NME. ארכיון מ-2021-01-27. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) Empire, Kitty (8 בספטמבר 2019). "Mahalia: Love and Compromise review – breezy, mellow soul-pop". The Observer. ארכיון מ-2020-02-19. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה)