רמת קדרון

מיקומה המתוכנן של רמת קדרון (למפת הרי ירושלים מוגדלת)   מיקומה המתוכנן של רמת קדרון (למפת הרי ירושלים רגילה)   מיקומה המתוכנן של רמת קדרון (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מיקומה המתוכנן של רמת קדרון (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מיקומה המתוכנן של רמת קדרון רמת קדרון הייתה התנחלות, שתוכננה לקום כ-6 ק"מ מזרח לבית לחם בשטח העיירה עובידייה, ביוזמה פרטית של אנשי עסקים שטענו שרכשו קרקעות במקום. לאחר שכ-300 בתים ומגרשים ביישוב נמכרו עוד לפני שהחלה הבנייה, התברר כי הקרקעות לא היו שייכות ליזמים, היוזמה הייתה הונאה והפרויקט בוטל. לאחר המהפך בבחירות 1977, החליטה ממשלת הליכוד לשנות את המדיניות הממשלתית לגבי רכישת קרקעות בשטחים הכבושים, ולאפשר לאנשים פרטיים ולחברות לקנות קרקעות ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה. היוזמה להקמת יישוב באזור מדרום-מזרח לירושלים החלה בשנת 1981 במסגרת תוכנית שיזם שר החקלאות אריאל שרון לעבות את שרשרת ההתנחלויות, שהוקמו באותן שנים סביב ירושלים (מעלה אדומים ממזרח לעיר, גבעת זאב מצפון, אפרת מדרום ואחרים). לאחר שקבוצה של אנשי עסקים הודיעה שרכשה קרקעות באזור והיא מבקשת להקים עליהם יישוב, אושרה התוכנית בוועדת השרים להתיישבות בדצמבר 1982. את היוזמה לאישור התוכנית העלה סגן שר החקלאות מיכאל דקל, שפעל באותן שנים לסייע לאנשי עסקים להקים התנחלויות ביהודה ושומרון. התוכנית אושרה מפני שהתאימה לתוכנית לעיבוי שרשרת ההתנחלויות באזור. בפרויקט היו מעורבים שורה של יזמי נדל"ן וסוחרי קרקעות. דוד מור (שאחר כך היה חבר כנסת מטעם סיעת הליכוד), יחיאל שאול ועמי פרומצ'נקו (ממשפחת מייסדי חברת עלית) שפעלו באמצעות חברת הנדל"ן "ג'אמבו". עורך הדין של היזמים היה רוני מילוא, ומשרדו המשיך לייצג את חברת "ג'מבו" גם לאחר שנבחר לכנסת ושימש כסגן שר החוץ, במקביל לעיסוקו כעורך דין. הפרויקט החל ב-5 באוגוסט 1982, ברמאללה, כאשר נחתם חוזה בין נציגי חברת "ג'אמבו" לבין שניים מתושבי עובידייה, מוסה מחמוד אל־עסא וג'מאל מוסא אל־עסא. מוסה מחמוד אל־עסא הצהיר כי בבעלותו 4,000 דונם בעובידייה ושג'מאל מוסה אל־עסא הוא המתווך. הוא הצהיר על נכונותו לרשום את האדמות על שמו ולהעביר אותם לידי הקונה (חברת "ג'אמבו"). אך בטרם יגיעו לידי הקונה היה על האדמות, על־פי החוזה, לעבור תחנה נוספת. על החוזה חתמו גם סוחרי הקרקעות יעקב עקנין ושמואל עינב, נציגיה של חברת "דקל בנייה ומסחר (קרני שומרון) בע"מ". בחוזה הם מתוארים כמתווכים המשמשים נציגיהם של שני הכפריים. חברת דקל התחייבה לשלם למוכרים קצת פחות מ-700 דולר על כל דונם אדמה. כעבור חודשים אחדים מכרה ללקוחות ישראלים כל דונם עבור 5,000 דולר. בנוסף לחברת "ג'אמבו", חלק מהקרקע נמכר גם לחברת הבנייה "האחים משה ויגאל גינדי". ב-10 בנובמבר ,1983 שבעה חודשים לאחר ביצוע העסקה, ביקש המתווך הערבי לרשום בטאבו את האדמות על שמו, כשלב ראשון לקראת העברתן לידי החברות הרוכשות. החוק הירדני שעדיין תקף בשטחים, חייב אותו לפרסם הודעה בעיתון בערבית ולהמתין 15 ימים להגשת התנגדויות. אל־עסא שפעל למעשה בשמו של עינב בחר לפרסם את ההודעה ב'אל־אנבא', עיתון שיצא לאור מטעם המנהל האזרחי. תפוצתו של אל-אנבא לא עלתה אז על אלפיים עותקים בלבד (וזמן קצר אחר כך נסגר). עורכי-דין העוסקים בנושא הקרקעות היו הקוראים היחידים שלו וחיפשו את הודעות הרישום. גיליון אל-אנבא ובו הודעתו של אל־עסא הגיע לעובידייה כעשרה ימים לאחר הדפסתו. בו ביום התארגנו 62 מתושבי הכפר והגישו, באמצעות עורך דין עבד עסלי ממזרח ירושלים, התנגדות לעריכת הרישום. כעבור יומיים צירף עסלי 33 התנגדויות נוספות. הן התבססו על כך שלאורך השנים שילמו המתנגדים מס רכוש עבור אותן אדמות שעתה עמדו להירשם על שמו של המתווך. בתצהיר בשבועה שצירפו להתנגדויותיהם כתבו הכפריים: ”הננו להצהיר שלא מכרנו אדמותינו המופיעות בנסח תשלום המס או חלק מהן, לכל צד שהוא, ולא נעשתה על ידינו שום עסקה במסגרת דיני החוזים להעברת זכויות כלשהן לצד כלשהו. הופתענו למצוא בעיתון אל־אנבא הודעות על בקשות רישום מחודש לאדמותינו ללא ידיעתנו. אנו מצהירים שהבקשות לרישום מחודש שהתייחסו לאדמותינו יסודן במעשים בלתי חוקיים, כגון זיוף או מרמה.” לאחר הגשת התצהיר הוקפא כל תהליך הרישום. שמואל עינב טען שבסופו של הדיון המשפטי יוסרו רוב ההתנגדויות. ושחלק ממגישי ההתנגדויות, מכרו לו קרקעות בעצמם. את שמותיהם טען, אינו יכול לגלות כי הדבר יסכן את חייהם. התושבים טענו, כי לבנו של המוכתר אין כל זכות בקרקע, וכי ייפוי כוח שקיבל כביכול היה מזויף. התושבים טענו, כי כמעט כל הקרקע היא שלהם, ולבנו של המוכתר לא היה כל סמכות למכור אותה. הוועדה לרישום נכסים של המנהל האזרחי במפקדת יהודה ושומרון הוציאה צו מניעה נגד שני הצדדים. למרות ההתנגדויות היזמים החלו לשווק את הפרויקט כיישוב יוקרה 10 דקות מירושלים בו כל הבתים יהיו צמודי קרקע. באפריל 1983 ערכו מבצע מכירות. לאחר מסע פרסום שכלל מודעות בעיתונות היומית שהשתרעו על פני שלושה עמודים שלמים, בהם נכתב כי במקום יוקם "מרכז ספורט שיכלול מגרש כדורסל, בריכות-שחיה, אורוות-סוסים, סאונה, משטח החלקה על סקטים, בית-קולנוע ואולם ספורט". קרוב לאלף מגרשים, בשטח של דונם לרוכש, הצליחה לשווק "ג'מבו" במבצע המכירות, שנמשך פחות משבוע. כל אחד מהקונים נדרש לשלם מיד 5,400 דולר. האחים משה ויגאל גינדי מכרו באותו שבוע מגרשים בחלק שלהם ברמת קדרון, הם הציעו מגרשים קטנים יותר בשטח של 400 מ"ר, וגבו דמי ההרשמה בסך של כ-2,300 דולר למגרש. האחים גינדי פעלו באמצעות חברה בשם "בינוי ופיתוח ארץ ישראל (רמת קדרון) בע"מ", שהייתה רשומה ברשם החברות ברמאללה. בחוזה בין הקונים לנציגי החברה נאמר כי זו "קרקע פרטית הפנויה מכל אדם וחפץ". בנוסף הציגו לקונים מכתב שסיפק עוזרו של סגן השר דקל, אבי צור, בו כתב: "לאחר בדיקת הנושא עם הגורמים השונים, הריני מאשר לכם את רכישת הקרקע על־ידכם ברמת־קדרון... שמחתי לשמוע, שיש התעניינות רבה ומכירות רבות ויש דרישה גדולה לרכישת מגרשים ביישוב זה, הנקרא רמת־קדרון". רוב הקונים חתמו על ההמחאות מבלי שביקרו במקום, ובסך הכל כ-300 רוכשים שילמו דמי רישום ומקדמות. בנובמבר 1983, חתם שר הבינוי והשיכון דוד לוי על רשימת היישובים ביהודה ושומרון הזכאים לסיוע בדיור, רמת קדרון גם נכללה ברשימה אף על פי שבעת החתימה ידע לוי שרמת קדרון וחלק מהיישובים הנוספים ברשימה מסובבים בבעיות של הונאת משתכנים והקרקע לא נרכשה כחוק. ההכללה ברשימה יצרה אצל הרוכשים ביטחון שהפרויקט לגיטימי ויצא לפועל. את תוכנית היישוב הכין האדריכל זלמן עינב. בסך הכל תכננו 1,100 בתים על מגרש של דונם כל אחד בשטח של 600 מטר רבוע. ביולי חתמה החברה על הסכם להקמת 100 הבתים הראשונים עם חברת "דיור", חברת בת של סולל בונה. כך שביטחון הרוכשים שהפרויקט יצא לפעול היה גבוה. לאחר שתושבי עובידייה הגישו התנגדויות, דבר לא נבנה על הקרקעות. בשנת 1986 החלה חקירת משטרה בפרשה, הנחקרים העיקריים היו סוחרי הקרקעות שמואל עינב ויעקב עקנין וסגן שר החקלאות מיכאל דקל. החקירה כללה לא רק את פרויקט רמת קדרון אלא גם פרויקטים נוספים ביניהם, התנחלות שתוכננה ליד קרני שומרון בשם "כרמים" שבה היה מעורב סוחר הקרקעות משה זר. האחים משה ויגאל גינדי ברחו לברזיל ושהו שם במשך כשנה וחצי, לאחר שהתברר שאין כוונה להעמידם לדין, חזרו לישראל בסוף 1990. אחיהם הבכור אברהם גינדי התאבד ביוני 1986 לאחר ששוחרר ממעצר.בנובמבר 1986 בית־המשפט המחוזי בתל אביב הוציא צו־עיקול על כל חשבונות הבנק של חברת ג׳מבו. כמו כן ניתן צו־עיקול על חלק מרכושם של בעלי החברה. צו־העיקול ניתן בעקבות תביעה שהוגשה בשמם של 66 מרוכשי הקרקעות. הם פנו לבית־המשפט, וטענו שלמרות שעברו כארבע שנים מאז שרכשו את הקרקעות, טרם קיבלו את החזקה עליהן והבנייה במקום טרם החלה. ביולי 1989 מסרו מיכאל דקל ושמואל עינב עדות בבית המשפט על חלקם בפרשה. החקירה לא הובילה לאישומים פלילים, אך עוזר סגן השר דקל, אבי צור, הורשע בקבלת שוחד מסוחרי קרקעות ובהפרת אמונים בפרשה קשורה. במקביל המעורבים נתבעו בשורה של תביעות אזרחיות. באפריל 1990 חייב בית המשפט המחוזי בתל אביב את חברת "ג'מבו" להחזיר ל-121 רוכשים סכום כולל של 4 מיליון שקל. באוקטובר 1990 מונה לחברה כונס נכסים. האחים משה ויגאל גינדי טענו שסוחרי הקרקעות הונו אותם ותבעו את שמואל ענב על סכום של 128 מיליון שקל, לא רק על קרקעות שמכר להם במרמה ברמת קדרון, אלא גם בגבעת זאב, בכפר ג'יוס ובכפר פרח'ה. ב-2002 הוגשה בקשה לתובענה ייצוגית נגד האחים גינדי בשם 157 רוכשי מגרשים ברמת קדרון. משמר יהודה אריה דיין, החזון המקורקע של רמת-קידרון, כותרת ראשית, 21 באוגוסט 1985 פרשת הקרקעות החקירה רק החלה, כותרת ראשית, 15 בינואר 1986 רוני מילוא: המשטרה, מעריב, 11 בדצמבר 1985 רוני מילוא הבטיח החזר, מעריב, 28 בספטמבר 1990 מתיישבי הישוב רמת קידרון שלא הוקם-יקבלו את כספם בחזרה, מעריב, 26 באפריל 1990 יצחק דנון, ‏חברות נדל"ן: למנות בורר בתביעה בסך 128 מ' ש' נגד סוחר הקרקעות שמואל ענב, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2004 יצחק דנון, ‏עיקול זמני על נכסי שמואל עינב, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2004 בקשה לתביעה ייצוגית ב-58 מ' ש' נגד גינדי: לא בנו ליד הר חומה, באתר הארץ, 14 ביוני 2002 תוכנית מפורטת מס' 409/1, שינוי מס' 1 1984 לתכנ בחלק מהשכונה המזרחית של רמת קדרון אחריות אישית על הפרת הסכם רכישת מגרש לבניה, משרד פרידמן ושות' ע"א 3619/93 בינוי ופיתוח ארץ ישראל (רמת קדרון) בע"מ ואח' - נגד - משה זר בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים אזרחיים לפני השופטים ש' לוין, ת' אור, ד' דורנר עופר פטרסבורג, היהלומן דוד מור מעורב בעסקת אזורים, באתר ynet, 5 במרץ 2002 אבינועם בר-יוסף, 25 אלף דונמים שנמכרו ביו"ש נשארו במודעות הפרסומת, מעריב, 10 בדצמבר 1985 יהושע ביצור, "העסקות ברמת-קדרון הם הונאה אחת גדולה, מעריב, 5 בספטמבר 1985 אמנון לוי, "מאות פותו להשקיע מיליונים ברמת קדרון", חדשות, 5 בספטמבר 1985 הישובים שהקמתם אושרה בוועדת השרים להתיישבות, מעריב, 30 בדצמבר 1982 איה אורנשטיין, עוקל רכוש עמי פרומצ'נקו והברותיו, מעריב, 7 בנובמבר 1986 פרומצ'נקו: יהיה יישוב טוב וגם קאונטרי קלאב, כל העיר, 15 באפריל 1983 רוני מילוא הבטיח החזר, מעריב, 28 בספטמבר 1990 אלעזר לוין, הקשר של מילוא, חדשות, 9 בדצמבר 1985 אריה דיין, החזון המקורקע של רמת-קידרון, כותרת ראשית, 21 באוגוסט 1985 אלעזר לוין, ‏לאונרד מלבר מגרמניה פועל כמתווך לגיבוש קבוצה לרכישת השליטה בחברת אזורים, באתר גלובס, 10 במרץ 2002 עקיבא אלדר, עשר דקות מירושלים, כל העיר, 15 באפריל 1983 כמה יעלה בית בקדרון (במחירי היום), כל העיר, 15 באפריל 1983 הדר חורש, אבי צור עזר לגינדי גם ברמת קדרון, כל העיר, 17 בינואר 1986 אריה דיין, עכשיו פרומצ'נקו מזיע, כל העיר, 11 במאי 1990 פרשת הקרקעות החקירה רק החלה, כותרת ראשית, 15 בינואר 1986 חיים ביאור, "דיור" תתחיל בבניית הישוב רמת־קדרון, דבר, 25 ביולי 1983 אחי דנון, "בידי מסמכים המוכיחים שהקרקעות מעבר לקו הירוק הושגו במירמה", מעריב, 25 ביוני 1986 נעמי לויצקי, עינב מאשים, כותרת ראשית, 16 ביולי 1986 לאה אתגר, "הפסדתי 5 מיליון דולר בפרשת הקרקעות ביהודה ושומרון, מעריב, 12 בדצמבר 1990 לאה אתגר, שובו של הגינדי, מעריב, 14 בדצמבר 1990 גיל יודילוביץ', אברהם גינדי התאבד, מעריב, 5 ביוני 1986 גיל יודילוביץ', "בעלי לא התאבד, המשטרה הרגה אותו", מעריב, 6 ביוני 1986 יורם ירקוני, פרשת רמת־קדרון - צו־עיקול נגד מוכרי הקרקעות, כל העיר, 7 בנובמבר 1986 עמירה שגב, אירית ורד, דקל ועינב העידו בפרשת היישוב רמת־קדרון, חדשות, 9 ביולי 1989 מאת דוד חיון, ‏אבי צור, שהורשע בקבלת שוחד ובהפרת אמונים, מועמד לתפקיד "מתאם מיוחד" במשרד התשתיות, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1996 מתיישבי הישוב רמת קידרון שלא הוקם-יקבלו את כספם בחזרה, מעריב, 26 באפריל 1990 עתי"ם, מונה כונס ננסים זמני לנכסי פרומצ'נקו, חדשות, 17 באוקטובר 1990 יצחק דנון, ‏חברות נדל"ן: למנות בורר בתביעה בסך 128 מ' ש' נגד סוחר הקרקעות שמואל ענב, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2004 בקשה לתביעה ייצוגית ב-58 מ' ש' נגד גינדי: לא בנו ליד הר חומה, באתר הארץ, 14 ביוני 2002