laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור

דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור (באנגלית: Duesenberg Special / Mormon Meteor) הם מכוניות מרוץ שנבנו כדי לשבור את שיא המהירות הקרקעית של מכוניות המונעות על ידי גלגלים, מתוצרת יצרנית מכוניות המרוץ ומכוניות הפאר Duesenberg Automobile & Motors Company, Inc (אנ') בשיתוף פעולה נהג המרוצים Ab Jenkins (אנ') אשר יוצרו בין השנים 1935–1937 בארצות הברית. "דוזנברג ספיישל" "מורמון מטאור 1" "מורמון מטאור 3" דגם "דוזנברג ספיישל" התבססה על דגם דוזנברג מודל J שנבנה עם מנוע מגדש טורבו ומאייד כפול. המנוע שופר על ידי "August Duesenberg" (אנ'). בדגם הורכבו צמיגים ברוחב 457 מילימטרים. באוקטובר 1935 הדגם הגיע למהירות של 247.79 קמ"ש (בבדיקה של 1 שעה), ובבדיקה של 24 שעות דגם "דוזנברג ספיישל" הגיע למהירות של 218.18 קמ"ש במסלול המרוצים "Bonneville Salt Flats Race Track" (אנ') ב-"Bonneville Salt Flats" (אנ'). שיא המהירות נשבר בשנת 1961. המימון למבצע המיוחד של דוזנברג הגיע מחסות שאותה גייס אב ג'נקינס מחברות הנפט ויצרני ומפיצי אביזרים. אוגוסט דוזנברג חיפש לשבור את השיא הקודם, והחליט להרכב מנוע V12 צילינדרים, של מטוס מסוג "Curtiss V-1570" (אנ'). נבנתה לדגם שלדה חדשה. בשנת 1936 דגם ה-"מורמון מטאור 1" הגיע למהירות של 264.69 קמ"ש (בבדיקה לטווח 500 ק"מ), בבדיקה מבחן מרוץ בזמן של "24 שעות" הדגם הגיע למהירות 247.55 קמ"ש ובבדיקה מבחן מרוץ בזמן של "48 שעות" הדגם הגיע למהירות של 239.21 קמ"ש. בשנת 1937 בבדיקה זמן מרוץ של "24 שעות" דגם ה"מורמון מטאור 1" הגיע למהירות של 253.10 קמ"ש. שילוב מנוע המטוסים בשלדה של "מורמון מטאור 1" גרם לתת היגוי במהירות גבוהה. בשנת 1938 מנוע המטוס הוחלף במנוע "דוזנברג", הדגם שונה לנהיגה בדרכים, נהוג על ידי Marv Jenkins ו-Ab Jenkins עד שנת 1943 (כ-32,000 ק"מ). הדגם שרד עד שנת 2004. דגם ה"מורמון מטאור 3" נבנה בשנת 1937. המרכב הוקטן בשישה סנטימטרים על המסגרת כדי לעזור למכונית להסתובב על המסלול. בשנת 1939 הגיע למהירות של 275 קמ"ש ושבר את שיא מבחן המרוץ "12 השעות". בשנת 1940 במבחן המרוץ "24 השעות" הגיע "מורמון מטאור 3" למהירות של 259.394 קמ"ש, שיא שנשבר רק בשנת 1990. דוזנברג מודל A דוזנברג מודל J מדיה וקבצים בנושא דוזנברג ספיישל / מורמון מטאור בוויקישיתוף ג'יי לנו: Duesy קבע שיאי בונוויל בשנות השלושים העומדות היום popularmechanics.com/cars/a3907 דוזנברג SJ - מורמון מטאור - ספיישל ultimatecarpage.com/car/3314/Duesenberg-SJ--Mormon-Meteor--Special Kimes, Beverly Rae, ed. (1990). "Duesenberg". The Classic Car. Des Plaines, IL USA: Classic Car Club of America. pp. 229–269. ISBN 0-9627868-0-2. LCCN 9008442 Adler, Dennis (2004). Duesenberg. Krause Rublications. ISBN 0-87349-388-5. LCCN 2004101588. Retrieved 2013-12-23.
קרול ויטקובסקי

קָרוֹל (קארל) ד' ויטקובסקי (בפולנית: Karol Witkowski, באנגלית ידוע בעיקר בשם קארל ויטקובסקי, Karl Witkowski;‏ 16 באוגוסט 1860 – 17 במאי 1910) היה צייר פולני-אמריקני, שצייר דיוקנאות ווסצנות של חיי היומיום באמריקה. קרול דומיניק ויטקובסקי נולד למשפחה פולנית בעיירה יאזלובייץ שליד בוצ'אץ', באותה תקופה אוסטריה (כיום באוקראינה). כילד צעיר גילה כישרון יוצא דופן ברישום, והוריו שלחו אותו לבית הספר בעיר הסמוכה, צ'ורטקוב. בשנת 1879 התגייס לצבא האוסטרי, שם צבר פופולריות על ידי ציור דיוקנאות של חבריו החיילים הקצינים והמפקדים, כולל דיוקנאות של הגנרל הדוכס וילהלם מווירטמברג (אנ') ושל פלדמרשל-לוטננט עמנואל סלומון מפרידברג-מירוהורסקי (אנ'). ב-1880 עזב ויטקובסקי את הצבא ועבר לקרקוב, שם למד אמנות בין השנים 1881–1883 באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב (אנ') בניהולו של יאן מטייקו. ויטקובסקי למד אמנות גם במינכן תחת קארל פון פילוטי. בסביבות 1884 היגר ויטקובסקי מפולין, כמו רבים אחרים, ונסע לאמריקה, שם שהה שלוש שנים. באותה תקופה צייר את ציוריו המפורסמים הראשונים של בחורים צעירים. בשנת 1887 עזב את אמריקה והגיע לצרפת. בפריז למד ויטקובסקי באקדמיה ז'וליאן (1887-1888) והמשיך לעבוד על ציורים ודיוקנאות. בשנת 1889 חזר ויטקובסקי לאמריקה ושהה בה כ-20 שנה, עד מותו. באותן שנים, מלבד ציור דיוקנאות של האליטה באזור ניו יורק, הוא צייר למעלה מ-200 ציורים של צעירים ומצחצחי נעליים, תיעד את חיי היומיום שלהם, בעבודה ובמשחק, לעיתים קרובות עם חיות המחמד. רוב הציורים הללו היו חתומים ”ק. ויטקובסקי”. משנת 1891 ועד מותו היו ציוריו זמינים למכירה במכירות פומביות ובגלריות ציורים באזור ניו יורק. במשך זמן מה היה לו סטודיו משלו בברוקלין, ניו יורק (1903). עם הגעתו לארצות הברית בשנת 1884 התגורר ויטקובסקי בעיר ניו יורק, ובשנת 1891 עבר לניוארק. ויטקובסקי נפטר ב־17 במאי 1910 בניוארק עקב הרעלת דם. במותו היה בשיא אונו האמנותי. בשנת 1909 הוא רשם 8 ציורים דרך משרד זכויות היוצרים של ארצות הברית ובתוך כמה חודשים בלבד של 1910 הוא יצר ורשם 14 יצירות נוספות, גם בחודשים האחרונים לחייו, הוא הציג את עבודותיו ביריד בטקסס וגלריות בעיר ניו יורק. קרל ויטקובסקי צייר את האליטה בניוארק (ניו ג'רזי, ארצות הברית) וכישוריו כצייר דיוקנאות לעשירים היו תמיד מבוקשים. אך למרבה האירוניה, ציוריו של מוכרי העיתונים ונערי הרחוב הם שהביאו לו הכרה מתמשכת. ציורי הילדים שלו מדהימים בזכות השילוב המוזר בין סנטימנטליזם וריאליזם. כאמן אירופי בולט, קרל ויטקובסקי נתן מבט חדש לחלוטין על חיי מוכרי העיתונים האמריקאים, ציוריו מאופיינים בהומור ובהירות, הם רציניים והומוריסטיים באותה העת. קופסת תולעים נערה עם פרח קוטפות חרציות צייר הסוד משחקים בגולות מצחצחי הנעליים חדשות המלחמה מצחצח נעליים מדיה וקבצים בנושא קרול ויטקובסקי בוויקישיתוף "News of Brooklyn: Gossip of the Borough" https://sites.google.com/site/academiejulian/w/witkowski Library of Congress. Copyright Office., Catalog of Copyright Entries, 1909 Engravings, Prints Etc. Jan-Dec New Series Vol 4 Part 4, U.S. Govt. Print. Off., 1909. (בenglish) American Art Annual, MacMillan Company, 1911. (באנגלית) Wistar, Caspar To Women’s Political Caucus of New Jersey, what-when-how.com ""The Brooklyn Daily Eagle" on 8 June 1902", web.archive.org, ‏2013-11-11
טסמניה ברלין

טסמניה ברלין (בגרמנית: SV Tasmania Berlin) הוא מועדון כדורגל גרמני השוכן ברובע נויקלן שבברלין, אשר בסיום עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית בחשיבותה בגרמניה. קודמו של המועדון, היה טסמניה 1900 ברלין (SC Tasmania 1900 Berlin), שסבל מבעיות כלכליות מתחילת שנות ה-70, ולכן שחקני הקבוצה החובבנית והנוער החליטו להקים מועדון משלהם ב-3 בפברואר 1973, אותו כינו בשם SV Tasmania 73 Neukölln. מאוחר יותר באותה שנה, מועדון הבונדסליגה לשעבר, טסמניה 1900 ברלין, הוכרז כפושט רגל והתפרק. פקידי ושחקני מועדון רבים הלכו בעקבותיהם כדי לתמוך בקבוצה החדשה בניוקולן. טסמניה 73 שיחקה בעונות 1997–1998 וב-1998–1999 בליגה הרביעית דאז NOFV-Oberliga Nord. בדצמבר 2000 שונה שמו של המועדון ל-SV Tasmania-Gropiusstadt 1973. בעונת 2007/08 טסמניה התמודדה בליגה החמישית בחשיבותה (הליגה הברלינאית). לאחר ארגון מחדש של הליגה ושתי ירידות ברציפות, המועדון שיחק בעונת 2009/10 בליגה השמינית, בזירקסליגה, לפני שסיימה במקום השני ועלתה ללאנדסלגה ברלין סטאפל 2 (VII) לעונת 2010/11. בשנת 2011, שמו של המועדון שונה ל-SV Tasmania Berlin . לאחר שסיימה ראשונה בעונת 2011/12 המועדון חזר לליגה הברלינאית. טסמניה זכתה בעונת 2018/19 ועלתה לליגה NOFV-Oberliga, הליגה החמישית, בעונת 2019/20 ולאחר עונת 2020/21 עלתה לליגה הרביעית. המשחקים הביתיים של טסמניה מתקיימים ב-Werner-Seelenbinder-Sportpark בברלין-נויקלן, בעל 3,000 מושבים, ישירות ליד אתר נמל התעופה ברלין-טמפלהוף. הליגה הברלינאית זכייה: 1997, 2019 גביע ברלין זכייה: 2014, 2015 אתר האינטרנט הרשמי של טסמניה ברלין טסמניה ברלין, ברשת החברתית פייסבוק טסמניה ברלין, ברשת החברתית אינסטגרם טסמניה ברלין, ברשת החברתית טיקטוק פרופיל, באתר Transfermarkt Grüne, Hardy; Karn, Christian (2009). Das große Buch der Deutschen Fußballvereine (בגרמנית). Kassel: AGON Sportverlag. p. 58/348. ISBN 978-3-89784-362-2.
טסמניה 1900 ברלין

טסמניה 1900 ברלין (בגרמנית: SC Tasmania 1900 Berlin) היה מועדון כדורגל גרמני מרובע נויקלן בברלין שהתקיים בשנים 1900–1973 והשתתף במשך עונה אחת בלבד בבונדסליגה, עונת 1965/1966, במהלכה צבר 31 משחקים ללא ניצחון וספג 108 שערים, הישגי שיא שליליים בתולדות הליגה. המועדון נוסד כ-Rixdorfer TuFC Tasmania1900 ב-2 ביוני 1900. ההערכה היא שמייסדי המועדון עמדו לנדוד לאוסטרליה בסוף המאה ה-19, ולכן הם קראו למועדון שלהם על שם היעד הרצוי המשותף טסמניה. בשנת 1965, הקבוצה היחידה של ברלין בבונדסליגה, הרטה, נשללה מרישיון ההשתתפות והודחה על הפרת כללי שכר השחקנים בליגה. התאחדות הכדורגל הגרמנית רצתה להשאיר מועדון בעיר ברלין מסיבות פוליטיות וזה הוביל לאחד הפרקים המוזרים ביותר בתולדות הבונדסליגה. קבוצת קרלסרוהה ושאלקה ניסו להימנע מהורדה באמצעות תביעת מקומה של הרטה. לבסוף, הוחלט להשעות את הירידה לעונה אחת ולהגדיל את מספר הקבוצות בליגה מ-16 ל-18 כדי להכיל את שתי הקבוצות שבדרך כלל עלו מהליגות המחוזיות Regionalligen (הליגות האזוריות היו הליגות מתחת לבונדסליגה באותה תקופה). הפוליטיקה של המלחמה הקרה הובילה לצירופה של קבוצת כדורגל מעיר הבירה לשעבר כדי להחליף את הרטה. המנצחת של הליגה האזורית של ברלין (Regionalliga), טניס בורוסיה ברלין(אנ'), לא הצליחה לעלות לבונדסליגה במקומה עלו באיירן מינכן ובורוסיה מנשנגלדבאך. לאחר שסיימה במקום השני, ספנדאואר SV, סירבה להצעת העלייה, הדרך למועדון השלישי, טסמניה 1900, הייתה ברורה כדי לנצל את ההזדמנות לייצג את ברלין בבונדסליגה. שבועיים בלבד לפני תחילת עונת 1965/66 . למרות ניצחון 2: 0 בפתיחת העונה על קרלסרוהה באצטדיון האולימפי, הם הפכו לקבוצה הגרועה ביותר בתולדות הליגה. בעונה שכללה 34 משחקים הם ניצחו רק פעמיים. הם כבשו 15 שערים בלבד בזמן שספגו 108 וסיימו את העונה במקום האחרון כשהשיגו רק 8 מתוך 68 נקודות אפשריות. הקבוצה היחידה שלא ניצחה את טסמניה הייתה קייזרסלאוטרן שהוציאה רק שתי תוצאות תיקו (0–0 ו-1–1) נגדם. התוצאה 0–0 בבצנברג הייתה הנקודה היחידה שצברה טסמניה מחוץ לאצטדיון הביתי שלה. כך בעונת 1965/66 טסמניה החזיקה ברצף היסטורי של 31 משחקים (14 באוגוסט 1965 - 21 במאי 1966) בהם לא ניצחה ומהווה הישג שיא שלילי בתולדות הבונדסליגה. טסמניה הודחה בסוף העונה וחזרה לליגה האזורית של ברלין. למרות שהקבוצה עלתה פעמיים לטורניר ההעפלה בין 1966 ל-1973, הם מעולם לא הצליחו לחזור לבונדסליגה. בשנת 1973 הכריזה על פשיטת רגל. ערך מורחב – טסמניה ברלין הקבוצה היורשת, SC Tasmania 73 Neukölln הוקמה במקומה והפכה ל-SV Tasmania-Gropiusstadt 1973 בשנת 2000. בעוד הקבוצה הראשונה של המועדון החדש נאלצה להתחיל מחדש בליגה הנמוכה ביותר בשנת 1973 ועלתה במהירות לליגות העליונות, קבוצות הנוער של המועדון הורשו להישאר בליגות בהן שיחקו תחת השם הישן. מאז 2011 מכונה המועדון בשם טסמניה ברלין. גונתר באומן (1963–1964) פרנץ לינקן (1964–1965) היינץ-לודוויג שמידט (1965–1968) גיולה לורנט (1968–1969) מילאן אנטולקוביץ' (1969–1970) האנס היפ (1970–1972) פטר וילהורן (1972–1973) מדיה וקבצים בנושא טסמניה 1900 ברלין בוויקישיתוף מדריך לכדורגל הגרמני "Forgotten Teams: Tasmania Berlin". 14 באפריל 2012. {{cite web}}: (עזרה) "The Immortality of Awfulness". The Blizzard. 1 בדצמבר 2019. אורכב מ-המקור ב-2020-12-11. נבדק ב-18 בדצמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) [1]
מלך הדרקון

מלך הדרקון (בשפת המקור: འབྲུག་རྒྱལ་པོ་) הוא תוארו של המונרך של ממלכת בהוטן. מלך הדרקון חובש את כתר העורב, הכתר הרשמי שנחבש על ראשי מלכי בהוטן. בשפת דזונגקה, בהוטן ידועה בשם "דרוקיול" ("ארץ דרקון הרעם"). לפיכך, מלכי בהוטן נקראים "דרוק גיאלפו" ("מלך הדרקון"), והעם הבהוטני קורא לעצמו "דרוקפה" ("עם הדרקון"). השליט הנוכחי של בהוטן הוא ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק. מלכי הדרקון של בהוטן: דרוק מלכת הדרקון "Article 2: The Institution of Monarchy" (PDF). The Constitution of the Kingdom of Bhutan. ISBN 99936-754-0-7. אורכב מ-המקור (PDF) ב-6 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "A Legacy of Two Kings". Bhutan 2008. אורכב מ-המקור ב-15 בדצמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "༈ རྫོང་ཁ་ཨིང་ལིཤ་ཤན་སྦྱར་ཚིག་མཛོད། ༼མི༽" [Dzongkha-English Dictionary: "MI"]. Dzongkha-English Online Dictionary. Dzongkha Development Commission, Government of Bhutan. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2012. נבדק ב-2011-10-30. {{cite web}}: (עזרה) "༈ རྫོང་ཁ་ཨིང་ལིཤ་ཤན་སྦྱར་ཚིག་མཛོད། ༼མང-༽" [Dzongkha-English Dictionary: "MNGA"]. Dzongkha-English Online Dictionary. Dzongkha Development Commission, Government of Bhutan. אורכב מ-המקור ב-2 באוגוסט 2012. נבדק ב-2011-10-30. {{cite web}}: (עזרה) "Himalayan state crowns youngest king in the world". France 24. 6 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-31 בינואר 2009. {{cite news}}: (עזרה) "Hundred years of Monarchy: A walk down the memory lane". Bhutan 2008. אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2010. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסיה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תור ונסלן

תור ונסלן (Tor Wennesland; נולד ב-21 באוגוסט 1952) הוא דיפלומט נורווגי המכהן כמתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון. ונסלן בעל תואר ראשון בפילוסופיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת אוסלו ותואר שני (Master of Divinity) מבית הספר הנורווגי לתאולוגיה. הוא הצטרף למשרד החוץ הנורווגי ב-1983. בין תפקידיו היו הצבה במוסדות האו"ם בארמון האומות בז'נבה ובשגרירות נורווגיה בדבלין. ב-1992 מונה למזכיר הכללי של התנועה לשיתוף פעולה אירופאי בנורווגיה. ב-1994 שימש יועץ לדסק המזרח התיכון של שר החוץ הנורווגי בתקופה בה היו התהליכים שהובילו להסכמי אוסלו. ב-1996 מונה ליועצו של שר המינהל והתכנון טריה לארסן. לאחר התפטרותו של לארסן ב-1999 חזר למשרד החוץ. ב-2007 מונה ליועצו של טוני בלייר בתפקידו כשליח הקוורטט לענייני המזרח התיכון. ב-2008 הוצב בשגרירות נורווגיה בישראל ושימש ראש הנציגות הנורווגית לענייני הרשות הפלשתינאית. בשנים 2011–2015 כיהן כשגריר נורווגיה במצרים וכשגריר לא תושב בלוב. לאחר מכן שימש שליח נורווגיה למזרח התיכון. ב-2020 מונה למתאם מיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון. באוקטובר 2023, בעיצומה של מלחמת חרבות ברזל, נפגש עם שר החוץ של איראן עבדללהיאן, זאת לאחר שלא גינה את מתקפת הפתע על ישראל. בתגובה לכך הודיע שגריר ישראל באומות המאוחדות גלעד ארדן על ניתוק קשריו עם ונסלן. מדיה וקבצים בנושא תור ונסלן בוויקישיתוף Mr. Tor Wennesland of Norway - Special Coordinator for the Middle East Peace Process, United Nations Special Coordinator for the Middle East Peace Process (UNSCO) ארי טננבוים, ‏השגריר במסר לשליח האו"ם: "לא אפגוש אותו עד שיגנה את הרצח והטרור", באתר כיכר השבת, 14 באוקטובר 2023
גיגה ברלין

גיגה ברלין (ולפעמים גיגה-מפעל-4 או גיגה-מפעל אירופה), או בשמו המלא הגיגה-מפעל של טסלה בברלין-ברנדנבורג (Tesla Gigafactory Berlin-Brandenburg) הוא מפעל ייצור אירופי של טסלה, בגרונהייד, גרמניה. הקמפוס ממוקם כ-35 ק"מ מדרום-מזרח למרכז ברלין על נתיב רכבת ברלין-ורוצלב, המהווה את הגבול הצפוני של האתר בין תחנת ארקנר לתחנת הרכבת פאנגשלאוזה, והכביש המהיר A10, המהווה את הגבול המערבי. המתקן ומיקומו בברלין הוכרז על ידי מנכ"ל טסלה, אילון מאסק, בנובמבר 2019 בתערוכת הפרס של דאס גולדן לנקראד. המפעל מייצר סוללות, מארזי סוללות ומוצרי הנעה לשימוש ברכבי טסלה, וכן מרכיב את טסלה מודל Y. המפעל החל ייצור באוקטובר 2021. המפעל נבנה במהירות בזק והחל פעילות מעט יותר משנה בלבד מאז החלו עבודות הבנייה ביוני 2020. גיגה טקסס מדיה וקבצים בנושא גיגה ברלין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיגה ברלין Sandra, Enkhardt (13 בנובמבר 2019). "Tesla approves purchase contract for European Gigafactory, just outside of Berlin". pv-magazine-usa.com. PV Magazine. נבדק ב-21 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Lambert, Fred (13 בנובמבר 2019). "Tesla to focus on Model Y, batteries, and powertrains at Gigafactory 4 in Europe". Electrek. אורכב מ-המקור ב-13 בנובמבר 2019. נבדק ב-13 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Elon Musk will Tesla-Werk in Brandenburg bauen". m.pnn.de (בגרמנית). 12 בנובמבר 2019. אורכב מ-המקור ב-13 בנובמבר 2019. נבדק ב-13 בנובמבר 2019. , in English {{cite web}}: (עזרה) Kane, Mark (2020-06-19). "Tesla Giga Berlin Construction Progress: June 18, 2020". insideevs.com. נבדק ב-2020-07-10. Spannagel, Lars (26 בנובמבר 2019). "Wie Tesla Grünheide träumen lässt". www.tagesspiegel.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-2019-11-16. The property on which Tesla wants to build begins right next to the train station, around 300 hectares, logistically perfectly located between the motorway and the train route {{cite web}}: (עזרה) Balser, Markus; Hägler, Max; Heidtmann, Jan; Kunkel, Christina (14 בנובמבר 2019). "Tesla: Eine Gigafactory für Brandenburg". Süddeutsche.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2019. the railway line from Berlin to Frankfurt an der Oder crosses with the Berliner Ring. 30 people had negotiated for six months, "that is a huge number for Brandenburg". The decisive factor, however, was that "we are the leaders in the supply of renewable energies," said Woidke {{cite web}}: (עזרה) Morgan, Sam (13 בנובמבר 2019). "Tesla chooses Berlin for European gigafactory". www.euractiv.com. euractiv. אורכב מ-המקור ב-13 בנובמבר 2019. נבדק ב-13 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Tesla Giga Berlin’s building structure is about to begin construction, 26 June 2020.
גיגה טקסס

גיגה-טקסס (גם גיגה-מפעל 5) הוא מתקן לייצור רכב ליד אוסטין, טקסס, בבנייה על ידי טסלה מיולי 2020. טסלה תכננה להפכו לפעיל ב-2021. המפעל מתוכנן להיות המפעל הראשי של חברת טסלה לייצור טסלה סייברטראק. המפעל ייצר גם מכוניות מודל 3 ודגם Y עבור מזרח ארצות הברית. גיגה ברלין גיגה נבדה גיגה שנגחאי מפעל טסלה בפרימונט מדיה וקבצים בנושא גיגה טקסס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיגה טקסס (באנגלית) Lambert, Fred (2020-07-25). "Watch Tesla start construction work at Gigafactory Texas in drone video". Electrek (באנגלית אמריקאית). The Tesla Cybertruck will be built in Texas and is getting an interplanetary update, 23 July, 2020, Fox News Bursztynsky, Jessica (2020-07-22). "Tesla will build its next Gigafactory near Austin, Texas". Business News and Finance. CNBC. Vorrath, Sophie (2020-07-22). "Giga Texas! Austin to build Tesla's new Cybertruck and Tesla Semi". The Driven (באנגלית אמריקאית).
מרצ'ין זלסקי

מרצ'ין זלסקי (בפולנית: Marcin Zaleski ‏; 1796 – 16 בספטמבר 1877) היה צייר פולני, נציג הנאו-קלאסיציזם. הוא צייר בעיקר את נופי הערים של ורשה, קרקוב ווילנה. זלסקי נולד בקרקוב. את השכלתו הוא קיבל בקרקוב ובורשה. בשנים 1817–1822 עבד זלסקי כתפאורן בתיאטרון ורשה תוך כדי הפקת עותקים של ציורים. בשנת 1828 הציג האמן את עבודותיו בפעם הראשונה וקיבל מלגה להמשך לימודיו כצייר. לאחר מכן המשיך ללמוד ציור בגרמניה, צרפת ואיטליה. הוא היה גם בין הדאגרוטיפים (צלמים) הראשונים בוורשה. הוא צילם צילומים ראשונים בסביבות 1840, הם לא שרדו עד ימינו ולא ידוע מה בדיוק תיארו. בשנת 1846 הפך האמן לפרופסור לפרספקטיבה בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה. זלסקי ידוע במיוחד בזכות עבודות המתארות נופים עירוניים ואת האדריכלות של ורשה, קרקוב ווילנה. את עבודותיו ניתן למצוא במוזיאון הלאומי בוורשה, פולין, במוזיאון אדם מיצקביץ' ובארמון גומל, בין המקומות האחרים. בין עבודותיו של זלסקי סדרת ציורים על מרד נובמבר בוורשה, שהיה עד ראייה אליו. ציוריו, לצד ציורי ברנרדו בלוטו, שימשו לשחזור מבנים היסטוריים בוורשה שניזוקו או נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 2019 החזיר המוזיאון הלאומי בוורשה את ציור השמן פנים הקתדרלה במילאנו מאת זלסקי, שנעלם לאחר מרד גטו ורשה בשנת 1944. הוא התגלה מחדש בווינה בשנת 2018 והוחזר לפולין בזכות מאמציו של משרד התרבות והמורשת הלאומית של פולין. זלסקי נפטר בוורשה בשנת 1877 בגיל 80 ונקבר בבית העלמין פוואצקי. ארמון בלזינסקי פארק טירה בקרקוב כיכר התיאטרון בוורשה קתדרלה סנט. ג'ון בניין העיר בווילנה חזרת הצבא הפולני כיכר השוק בקרקוב מדיה וקבצים בנושא מרצ'ין זלסקי בוויקישיתוף Muzeum Warszawy. Odwiedź nas on-line, Muzeum Warszawy (בפולנית) Irena Głębocka Piotrowska, The Art of Poland, Philosophical Library, 1947, ISBN 978-0-8022-1980-0. (באנגלית) Janusz Wałek, A History of Poland in Painting, Interpress, 1988, ISBN 978-83-223-2115-7. (באנגלית) It’s back! Zaleski’s 19th century oil painting of Milan Cathedral returns after disappearing during Warsaw Uprising, www.thefirstnews.com (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרצ'ין זלסקי".
אורן רווח

אורן רווח (נולד ב-1974) הוא מנכ"ל רשת אסתי לאודר בישראל ויו”ר ענף הקמעונאות באיגוד לשכות המסחר, חבר נשיאות הארגונים העסקיים. אורן רווח נולד בטבריה. הוא החל את דרכו ברשת שופרסל בגיל 23, בתפקיד סגן מנהל סניף כאשר היה סטודנט למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו. לאחר מכן, שימש כמנהל מותגי ניוטרוג'ינה, רוק, סיסלי, קלווין קליין ו-Clear&Clean. בתום לימודיו לתואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות באוניברסיטת הרווארד, התמנה בגיל 27, למנהל רבלון ישראל. במרוצת השנים ניהל את חטיבת הקוסמטיקה בקבוצת שסטוביץ, בשנת 2007 הגיע אורן רווח לקבוצת החברות אסתי לאודר. רווח מוביל פרויקטים התנדבותיים בקבוצת החברות, בעיקר את חודש המודעות לסרטן השד, בשיתוף עם האגודה למלחמה בסרטן, ופעילות ביום האיידס העולמי עם הוועד למלחמה באיידס, באמצעות MAC Cosmetics. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני במנהל עסקים והכשרות ניהוליות של אוניברסיטת הרווארד. התגרש בשנת 2013 ונישא שוב (לאותה אישה, צופנת) בשנת 2021, אב לשלושה ילדים מתגורר בתל אביב. שני מוזס, ‏יו"ר אסתי לאודר ישראל: "הקניות אונליין יובילו לגל פיטורים", באתר גלובס, 9 באוגוסט 2018 שני מוזס, ‏חנות ראשונה בישראל למותג האיפור המקצועי Smashbox, באתר גלובס, 9 במאי 2017 יובל אזולאי, ‏הרשתות: כך נעלה את הפריון בענפי המסחר והשירותים, באתר גלובס, 17 בפברואר 2016 ועידת ישראל ה-11 לקמעונאות- פורום התחזית 2022, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 43:13) אורן רווח בחירות לשכת המסחר 2019, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:15) כנס מנהיגות עסקית - לשכת המסחר ת"א והמרכז, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:39) Oren Revach ראיון, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:19) אורן רווח נבחר לתפקיד יו"ר חטיבת הרשתות הקמעונאיות באיגוד לשכות המסחר, באתר לשכת המסחר ת״א והמרכז "ב-3 השנים הקרובות נפתח 5 חנויות למותג היוקרה 'ג'ו מלון לונדון'",באתר גלובס יעל ולצר, מנכ"ל אסתי לאודר ישראל: "לא מאמין בלפטר עובדים", באתר ynet, 23 בדצמבר 2016 יופי של עסקים, forbes ישראל מי שבונה את המותגים הם העובדים, באתר אקסטרה איפה פתחו את מרכז המשפיענים הראשון בארץ?, באתר "רות, עבור!" התפקידים החשובים ביותר למנהל, באתר הקריה האקדמית אונו בנצי פרישמן, כל אחד מאיתנו הוא סיפור השראה, באתר הגאולה, ‏23/11/2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורן רווח".
שמואל יעקבסון

שמואל יעקבסון (י"ג בתמוז ה'תרפ"ט, 21 ביולי 1929 - י"ט באב ה'תשנ"ז, 22 באוגוסט 1997) היה מזכיר הכנסת הרביעי. יעקבסון נולד בירושלים לרייזיל ולרב שלום יעקבסון, בנו של "העילוי מלוצין", הרב אברהם דוד יעקבסון. היה דור שישי בארץ, נצר לרבי יעקב מלוצין מראשי עליית תלמידי הגר"א ונינו של הרב שמואל הומינר, מבוניה הראשונים של ירושלים שמחוץ לחומות, שעל שמו נקרא. בהיותו בן 17 נפטר אביו ויעקבסון היה למפרנס העיקרי עבור אימו ואחיו הצעירים. בתקופה זו היה בוגר חדר ולמד בישיבות עץ חיים ומרכז הרב. מאוחר יותר למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים. עם פטירת אביו השתלם בכתבנות ועבד ככתבן במרכז העולמי של "המזרחי". בשנת 1950 התקבל ככתבן בכנסת. בכנסת עבד ברציפות במשך 47 שנים, עד לפרישתו מהכנסת ב-31 בדצמבר 1996. בשנות החמישים שימש עוזרו של מזכיר הכנסת משה רוזטי לענייני כח אדם. בשנת 1972 מונה לסגן מזכיר הכנסת וב-1978 למשנה למזכיר. ב-2 בינואר 1983 החל לכהן כמזכיר הכנסת הרביעי, כמחליפו של נתנאל לורך, וכיהן בתפקיד עד ליום פרישתו מן הכנסת, ב-31 בדצמבר 1996. בתקופה זו נבחר גם לכהונה בת שלוש שנים כחבר הנהלה באיגוד הבין-פרלמנטרי. גם לאחר שפרש המשיך יעקבסון ליטול חלק פעיל בהווי הכנסת ולייעץ מניסיונו למחליפו, אריה האן. כינויו בכנסת היה "מר תקנון" ו"מורה הנבוכים של הכנסת", שכן נודע כידען מופלג בכל ענייני הכנסת, וידע את תקנון הכנסת על בוריו. כמו כן היה יעקבסון קפדן מאוד בכבודה של הכנסת, ובתרבות הביטוי שלה אשר הובעה מעל דוכן הנואמים. כמו כן כונה יעקבסון על ידי חבר הכנסת דן תיכון, שהיה יושב ראש הכנסת האחרון שעבד עם יעקבסון כמזכיר, כ"חבר הכנסת ה-121, עמוד האש של הדמוקרטיה הישראלית". שנים מספר לפני מותו לקה בליבו. אשתו שולמית עמדה בראש אגודת ידידי עמותת ית"ד (ילדי תסמונת דאון), בה הוקמה קרן מלגות על שמו לאחר פטירתו. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביולנטה

ביולנטה (ביפנית: ビオランテ, באנגלית: Biollante) היא קאייג'ו מוטאנטית המופיעה בסדרת סרטי גודזילה. ביולנטה הופיעה לראשונה במהלך 16 בדצמבר 1989, בסרט גודזילה נגד ביולנטה, מבית היוצר של טוהו. ביולנטה מתוארת כבת כלאיים מפלצתית בין ה-DNA של גודזילה ל-DNA של צמח ולכן בניגוד לגודזילה שנוצר כמטפורה עבור חששות מנשק גרעיני, ביולנטה נוצרה כמטפורה עבור חששות מהנדסה גנטית. 5 שנים לאחר שובו של גודזילה ב-1984, בסרדיה הערבית - מנסה ד"ר גנשירו שיראגמי להשתמש ב-DNA של גודזילה (המכונים בפיו כ"תאי G") כדי להעצים גנטית את יכולותיהם של צמחים שונים על מנת ליצור יבולים עמידים בפני מזג אוויר קשה. ניסיונותיו נכשלים כאשר פצצה מחרבת את מעבדתו והורגת את בתו אריקה. שיראגמי משלב בין DNA של ורד לבין ה-DNA של בתו, אך בגלל רעידת אדמה הניסוי כמעט נגמר באסון. בתקווה לעשות את הצמח כאלמותי, הוא מחבר בינו לבין תאי G וכתוצאה מכך נוצרת מוטציה היברידית שאותה הוא מכנה כ"ביולנטה". היצור משרש את עצמו לאגם אשינו, שם הוא קורא לגודזילה. גודזילה מגיע ושורף את ביולנטה באמצעות הקרן האטומית שלו, אך נבגיה מתפוררים באוויר ונוחתים מאוחר יותר באוסקה, שם ביולנטה משנה לצורה יותר מפלצתית להפחיד ונלחמת בגודזילה עד שהאחרון שורף אותה והיא נמלטת לחלל. לאחר שנמלטה לחלל, ה-DNA של ביולנטה מתערבב עם הקרינה של מות'רה ומקרינה של חור שחור וכתוצאה מכך נולדת מחדש כספייסגודזילה. ביולנטה גם מוזכרת בקצרה באותו סרט, שם משערים כי ה-DNA שלה (המורכב גם מתאי G) תרמו ליצירתו של ספייסגודזילה. ביולנטה באתר הרשמי של טוהו