laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כפר עקביה

כפר עקביה היה יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד שהתקיים בגולן. היישוב נזכר בתלמוד הירושלמי, בקשר לאמורא מהדור החמישי רבי אבא בר כהן: ”הורה רבי אבא בר כהן בכפר עקביה”. בפסיפס בית הכנסת העתיק בחמת גדר צוין כי אחד מהתורמים למבנה הוא מ"(כ)פר עקביה". במאה ה-19, החוקר והרב יהוסף שוורץ הציע לזהות את היישוב הקדום עם החורבה "עין עקב" שבדרום רמת הגולן, מעל חמת גדר. אתר זה נקרא על ידי ועדת השמות הממשלתית בשם "עין עקוב", ובו מתחיל כיום שביל הגולן. הצעת הזיהוי המקובלת כיום ל"כפר עקביה" היא בכפר הסורי הנטוש כפר עקב, בסמוך למושב רמות של ימינו, בשיפולי מרכז הגולן. תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר, פרק ט', הלכה ג'. תבואות הארץ, פרק ד', עמ' רס"ט. מ' הרטל, ההיסטוריה של צפון עבר-הירדן לאור המקורות ההיסטוריים והממצא הארכאולוגי - http://www.academia.edu/4819889/Hartal_-History_from_Land_of_Ituraen. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המלחמה הצפונית

האם התכוונתם ל... המלחמה הצפונית הקטנה – מלחמה שהתקיימה בין שוודיה לפולין בין 1654 ל-1660 המלחמה הצפונית הגדולה – מלחמה שהתקיימה בין שוודיה לרוסיה בין 1700 ל-1721
גארט קמפ

גארט מ. קמפ (באנגלית: Garrett M. Camp; נולד ב-4 באוקטובר 1978) הוא יזם ומיליארדר יהודי קנדי. מייסד ומנכ"ל אובר. במהלך לימודיו באוניברסיטת קלגרי ייסד קמפ את StumbleUpon, פלטפורמת רשת אשר גדלה ליותר מ-25 מיליון משתמשים, ומכר אותה ל-eBay בשנת 2007 תמורת 75 מיליון דולר. לאחר ההצלחה ייסד את Uber, שירות הזמנת רכב דרך מכשיר נייד, יחד עם שותפו האמריקאי-יהודי טרוויס קלניק.(אנ') אובר התפתחה במהירות, פועלת במדינות רבות ושווייה הוערך בסוף שנת 2015 ביותר מ-62 מיליארד דולר. בשנת 2015 רכש חזרה נתח גדול של מניות StumbleUpon. עקב הצלחת אובר הוערך הונו האישי של קמפ ביותר מ-6.3 מיליארד דולר. מדיה וקבצים בנושא גארט קמפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גארט קמפ גארט קמפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הפרופיל של קמפ באתר פורבס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלייר מקסקיל

קלייר קונר מקסקיל (באנגלית: Claire Conner McCaskill; נולדה ב-24 ביולי 1953) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כסנאטורית מטעם מדינת מיזורי מ-2007 עד 2019. לפני כן כיהנה כמבקרת הכללית של מיזורי. ב-2018 הפסידה בבחירות לסנאט של ארצות הברית מטעם מיזורי, וכהונתה הסתיימה ב-3 בינואר 2019, עם כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. מקסקיל, בתם של ויליאם ובטי לבית וורד, נולדה וגדלה במחוז רולה שבמיזורי. היא גדלה בעיירה קטנה במדינה עד שלבסוף עברה להתגורר בעיר קולומביה. ב-1975 סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת מיזורי. ב-1978 סיימה תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטה. עוד לפני התואר הראשון, ב-1974, למדה בתוכנית ליוזמה פוליטית וכלכלית באוניברסיטת ג'ורג'טאון. ב-1982 נבחרה לייצג שכונה בקנזס סיטי בבית הנבחרים המדינתי של מיזורי, שם שירתה עד שנת 1989. לאחר מכן, פרט לשלוש שנים שעבדה בשוק הפרטי כעורכת דין בשנים 1989–1991, עבדה מקסקיל בשוק הציבורי מאז סיום לימודי המשפטים שלה. היא התמחתה במשך שנה כפקידה בבית המשפט לערעור של מיזורי למחוז המערבי, הממוקם בקנזס סיטי. שם שירתה כתובעת של מחוז ג'קסון בשנים 1993–1998. לאחר שנבחרה למשרה ב-1998, שירתה משנת 1999 ועד 2007 כמבקרת הכללית של מדינת מיזורי. בשנת 2004 החליטה להתמודד על משרת מושל מיזורי. היא הביסה את המושל המכהן של המדינה בפריימריז הדמוקרטים, והפכה לאדם הראשון שמדיח מושל מכהן בהיסטוריה של המדינה. אולם, היא הפסידה ליריבה הרפובליקני בבחירות הכלליות, ברוב צמוד של 51% מול 48%. ב-2006 התמודדה לסנאט וקיבלה את מועמדות מפלגתה בפריימריז הדמוקרטים. בבחירות בנובמבר הביסה את יריבה הרפובליקני, אשר היה סנאטור מכהן, לאחר בחירות צמודות. ב-2012 התמודדה על כהונה שנייה מול הרפובליקני טוד אייקין. עד חודשי הקיץ של אוגוסט 2012, הסקרים הראו על מרוץ צמוד ומותח בין שני המועמדים. אולם, בעימות טלוויזיוני ב-12 באוגוסט, אמר אייקין כי "נשים אשר עברו 'אונס לגיטימי' בקושי חוו הריון עקב אונס זה". האמירה השנויה במחלוקת חוללה הדים וספגה ביקורת מצד שתי המפלגות. האמירה פגעה בו קשות בקרב המצביעים ובפרט בקרב נשים, ועקב כך הוא הפסיד בבחירות הכלליות ברוב גדול, כאשר מקסקיל ניצחה וקיבלה 54.7% ממניין הקולות לעומת 39.2% לאייקין. בסנאט שירתה מקסקיל בוועדות רבות, בהן הוועדה לשירותים צבאיים, ועדת המסחר, המדע והתחבורה, הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים (שם שירתה יו"ר בתת-ועדה), וכן בוועדה המיוחדת להזדקנות. מקסקיל ליברלית בדעותיה, וכן תומכת נלהבת של זכויות נשים ושל פמיניזם. בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2018 הפסידה למועמד הרפובליקני, התובע הכללי של מיזורי ג'וש האולי, בפער של 45.5% מול 51.5%. מקסקיל היא גרושה ואם לשלושה ילדים. היא קתולית באמונתה. מדיה וקבצים בנושא קלייר מקסקיל בוויקישיתוף קלייר מקסקיל, ברשת החברתית פייסבוק קלייר מקסקיל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קלייר מקסקיל, ברשת החברתית אינסטגרם קלייר מקסקיל, סרטונים בערוץ היוטיוב קלייר מקסקיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קלייר מקסקיל באתר הסנאט קלייר מקסקיל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Siegel, Elyse (6 בנובמבר 2012). "McCaskill Wins". Huffington Post. {{cite news}}: (עזרה)
שלדון וייטהאוס

שלדון וייטהאוס (באנגלית: Sheldon Whitehouse; נולד ב-20 באוקטובר 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת רוד איילנד, מאז שנת 2007. הוא משפטן במקצועו וכיהן קודם לכן כתובע הכללי של רוד איילנד. וייטהאוס נולד בניו יורק לצ'ארלס ומרי לבית ראנד. אביו וסבו היו דיפלומטים. הוא למד בתיכון "סיינט פול" בקונקורד, ניו המפשייר, ולאחר מכן באוניברסיטת ייל, וסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1978. הוא סיים תואר במשפטים מאוניברסיטת וירג'יניה ב-1982. לאחר מכן החל לעבוד כפקיד בבית המשפט הפדרלי לערעורים בווירג'יניה המערבית בשנים 1982–1983, וכיהן שימש כעוזר מיוחד לתובע הכללי של רוד איילנד, וכן כראש המחלה לרגולציה, בשנים 1985–1990. בהמשך עבד במשרד מושל המדינה הדמוקרטי, ברוס סנלון, ושימש כראש המועצה האקזקוטיבית של המושל ב-1991, וכן כדירקטור למדיניות. בשנת 1994 מינה הנשיא ביל קלינטון את וייטהאוס לשמש כתובע פדרלי עבור רוד איילנד, תפקיד בו החזיק במשך 4 שנים. בתקופתו נאבק בשחיתות הציבורית וכן תרם למאמצי הגנה על הסביבה. ב-1998 נבחר לכהן כתובע הכללי של מדינת רוד איילנד, תפקיד אותו מילא עד שנת 2003. ב-2002 בעת כהונתו כתובע הכללי, ניסה להתמודד בפריימריז הדמוקרטים למשרת מושל רוד איילנד, אך כשל. בשנת 2006 החליט וייטהאוס להתמודד על משרת הסנאטור התפוסה בידי לינקולן צ'ייפי, רפובליקני ליברל מתון בדעותיו (שמאוחר יותר עבר למפלגה הדמוקרטית), ואף יותר מכמה חברי סנאט דמוקרטיים. לאחר שזכה ללא תחרות בפריימריז הדמוקרטים, הביס את צ'ייפי בבחירות הכלליות בנובמבר באותה השנה. הוא הושבע ב-3 בינואר 2007 לסנאט. ב-2012 נבחר לכהונה שנייה כשהביס את יריבו הרפובליקני, ברוב גדול של 65%. במרץ 2015 נמנה עם הסנאטורים הבודדים שלא נכחו בנאום בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית כנגד הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. ב-2018 נבחר לכהונה שלישית בסנאט. ב-3 בינואר 2023, עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית, מונה ליו"ר ועדת התקציב של הסנאט של ארצות הברית. נשוי לסנדרה ת'ורנטון, ביולוגית ימית, ולזוג שני ילדים. אפיסקופלי באמונתו. מדיה וקבצים בנושא שלדון וייטהאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שלדון וייטהאוס (באנגלית) שלדון וייטהאוס, ברשת החברתית פייסבוק שלדון וייטהאוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שלדון וייטהאוס, ברשת החברתית אינסטגרם שלדון וייטהאוס, סרטונים בערוץ היוטיוב שלדון וייטהאוס, ברשת החברתית Goodreads שלדון וייטהאוס, באתר פליקר שלדון וייטהאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שלדון וייטהאוס, אתר הסנאט הרשמי שלדון וייטהאוס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Sheldon Whitehouse Election Results: Democrat Wins Reelection In Rhode Island Senate Race, 6 November, 2012, Huffington Post
אשכול יישובי בית הכרם

אשכול בית הכרם (בערבית: عنقود الشاغور, תעתיק מדויק: ענקוד אל־שאע׳ור) הוא איגוד ערים המאגד 7 רשויות: ראמה, נחף, כרמיאל, בענה, דיר אל-אסד, מג'ד אל-כרום, ומשגב. אשכול בית הכרם הוקם מתוך הבנה כי פיתוח ברמה המקומית מוגבל בתחומים רבים וכי שורה ארוכה של יוזמות יכולה לשאת פרי משמעותי כאשר הן מטופלות דרך תכנון ויישום אזורי. האשכול מונה כ-150 אלף תושבים ומתפרש על פני שטח של כ־230,480 דונם. הוא מתאפיין בהטרוגניות רבה ובו יישובים יהודים וישובים ערבים ובו מגוון של סוגי התיישבות: ישוב עירוני - כ-40% מתושבי האשכול מתגוררים ברשות עירונית;מועצה אזורית ובה יישובים כפריים ויישובים קהילתיים (לרבות קיבוצים); ומועצות מקומיות קטנות בעלות אופי כפרי. האשכול מתאפיין בפערים חברתיים-כלכליים ניכרים בין תושבי היישובים החברים בו. היישוב המדורג כגבוה ביותר מבחינה חברתית-כלכלית על פי הלמ"ס הוא משגב והוא מדורג באשכול בדירוג 7 בעוד שמג'ד אל-כרום ונחף מדורגים באשכול חברתי-כלכלי 2. יו"ר האשכול בעת הקמתו היה עדי אלדר, ראש העיר כרמיאל באותה עת. יו"ר האשכול הנוכחי הוא ראש עיריית כרמיאל המכהן, משה קונינסקי. מנכ"לית האשכול היא רונית עובדיה. יחידות האשכול הן: אגף סביבה, מחלקת תכנון ואסטרטגיה, אגף חדשנות טכנולוגית, אגף פיתוח כלכלי ויחידת חברה וקהילה. החלטות באשכול מתקבלות באמצעות מועצת האשכול. במהלך העשור האחרון שיתפו הרשויות פעולה במספר יוזמות שקידמו את תחום איכות הסביבה באזור. בשנת 2012 משרד הפנים פרסם קול קורא "אשכולות" להקמת אשכולות אזוריים והרשויות ראו בכך הזדמנות וניגשו למכרז. האשכול הוקם עם היענות משרד הפנים לקול הקורא ואישורו. האשכול מספק מענה לתופעות שמאפיינות רשויות קטנות ופריפריאליות - חסרונות לגודל, ריחוק מהמרכז ואמצעים מוגבלים ברשות. בשנת 2016 הוקם מערך הפסולת האזורי בו השתתפו 3 מתוך 7 רשויות החברות באשכול והאשכול החל מהלך ניקיון שטחים פתוחים ועסק בהתייעלות אנרגטית. התקציב שגייס האשכול בשנה זו עמד על כ- 7.2 מיליון ש"ח. בשנת 2017 השתתפו 5 רשויות מתוך 7 במערך הפסולת האזורי, נרכשו כלי אצירה, הוקמה היחידה הכלכלית הטכנולוגית, והחל מהלך התאגדות בתי הבד. תקציב האשכול בשנה זו עמד על כ־18.7 מיליון ש"ח. בשנת 2018 התרחב מערך הפסולת האזורי ל-6 רשויות מתוך 7, הופעל מערך טיאוט אזורי, הוצבו אשפתוני רחוב ביישובי האשכול, החל מערך מוכנות לחירום ביישובים, הוקמה חממת תיירות, הוקמה קהילת בעלי עסקים, הופעלה תוכנית מצוינות טכנולוגית החל העיסוק במרחבים ציבוריים. בשנה זו הטמיע האשכול מערכת GIS, מערכת מידע ממוחשבת המאפשרת ניהול, אחזור וניתוח מידע גאוגרפי תוך שילוב תכנים ממספר שכבות מידע, המבוססות ברובן על מערך מיפוי, אך גם על מאגרי מידע טבלאיים "רגילים". התקציב לשנת 2018 עמד על כ־25 מיליון ש"ח. בשנת 2019 החל האשכול לעסוק בנושאים: תעשייה מתקדמת, אוריינות דיגיטלית, לשכת עסקים המאגדת בעלי עסקים, ארגון ומערכות דיגיטליות לרשויות, אכיפה סביבתית, אתרי אינטרנט מתקדמים לאשכול ולרשויותיו, מרחבים בטוחים, תיירות אזורית, עיצוב שירות לניידות במרחב. בשנה זו פתח האשכול כיתה אזורית המשמשת כמרכז הדרכה עבור עובדי ציבור. התקציב לשנת 2019 עמד על כ־54 מיליון ש"ח. בסיום שנת 2019 הפיק האשכול חוברת תוכנית עבודה המפרטת את פעילות האשכול בשנה זו וכוללת את תוכנית העבודה לשנת 2020. אשכול רשויות גליל מערבי אשכול רשויות גליל מזרחי המשרד לפיתוח הנגב והגליל משרד הפנים אתר האינטרנט הרשמי של אשכול יישובי בית הכרם תוכנית העבודה לשנת 2020
פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה

פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה (באיטלקית: Felice di Borbone-Parma; ‏28 בספטמבר 1893 - 6 באפריל 1970), היה בעלה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג ואציל בזכות עצמו מבית בורבון. פליצ'ה נולד ב-8 בספטמבר 1893, לרוברטו הראשון, דוכס פארמה ולמריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל. אביו רוברטו, איבד את כיתרו כדוכס פארמה בשנת 1860 כאשר הדוכסות שלו נכבשה על ידי כוחות סרדינים ושטחה סופח לממלכת איטליה. לרוברטו היו 12 ילדים מנישואיו הראשונים למריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות ו-12 ילדים מאשתו השנייה מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. פליקס היה בנה השישי של מריה אנטוניה. הוא נולד בשוורצאו אם שטייפלד (Schwarzau am Steinfeld), אוסטרו-הונגריה שם שהה אביו בגלות. אחותו הבכורה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה הייתה אשתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין בצבא האוסטרי, בניגוד לאחיו ששירתו בצבא הבלגי. באותה תקופה הוא התארס עם שרלוט שהייתה אחותה של מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. בשנת 1919 מארי אדלייד נאלצה להתפטר בעקבות לחץ מצד עמה, ואחותה, שרלוט, מונתה למחליפתה כדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. למרות זאת, שרלוט לא ביטלה את אירוסיה וב-6 בנובמבר 1919 היא התחתנה עם פליצ'ה, שיום קודם לכן קיבל אזרחות לוקסמבורגית. לאחר נישואיו קיבל את התואר נסיך לוקסמבורג ונסיך נסאו. לפליקס ושרלוט נולדו 6 ילדים כאשר בנם הבכור ז'אן מונה כיורשה של אימו כדוכס לוקסמבורג. לאחר פרישתה של שרלוט מכס המלוכה, ב-1964, הם התיישבו בארמון פישבאך שם מת פליקס ב-1970 ונקבר בקתדרלת נוטרדאם בלוקסמבורג. ב-6 בנובמבר 1919 התחתן פליצ'ה עם שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, בתו של גיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים: ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (נולד ב-1921), התחתן עם ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה אליזבת, נסיכת לוקסמבורג (1922–2011), התחתנה עם פרנץ, דוכס הוהנברג מארי אדלייד, נסיכת לוקסמבורג (1924–2007), התחתנה עם הרוזן קרל יוזף הנקל פון דונרסמארק מארי גבריאל, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1925), התחתנה עם קנוד יוהאן, רוזן הולשטיין-לדרבורג שארל, נסיך לוקסמבורג (1927–1977), התחתן עם ג'ואן דילון אליקס, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1929), התחתנה עם אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר מדיה וקבצים בנושא פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה בוויקישיתוף פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יוסף תבורי

יוסף תבורי (נולד ב-1942) הוא רב וחוקר ספרות תלמודית. נולד באטלנטה בארצות הברית, גדל מספר שנים בבולטימור ולאחר מכן בניו יורק. סיים לימודים תיכונים בישיבת נר ישראל בבולטימור. לאחר מכן למד שנה בישראל, שנה בישיבת חיים ברלין בארצות הברית, כשמקביל היה ראש סניף בבני עקיבא ולאחר מכן למד בישיבת כרם ביבנה ולאחר מכן, כחבר קיבוץ עין צורים, בישיבת מרכז הרב. בעל שלשה תארים מטעם המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, בתפקידו האחרון עמד בראש מחלקה זו. מחקריו נערכו במגוון תחומים, בהם: חקר המועדים (עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתגבשות הלכות ומנהגי ליל הסדר בתקופת המשנה והתלמוד, - 'לתולדות הלכות ליל הסדר', רמת-גן, תשל"ז - ועליה מבוסס ספרו 'פרקים בתולדות ליל הסדר', הוצאת הקיבוץ המאוחד - הילל בן חיים, 1996. כמו כן, כתב את הספר 'מועדי ישראל בתקופת המשנה והתלמוד', הוצאת מאגנס, ירושלים תשנ"ה). חקר התפילה ועולם בית הכנסת (קובצי 'כנישתא' יצאו לאור על ידו ובעריכתו). חקר המדרש (הוציא את מדרש אסתר רבה במהדורה מדעית ביחד עם ארנון עצמון, ירושלים, 2015). תבורי נודע גם במפתחות המאמרים שערך בתחומי מחקרו (רשימת מאמרים בענייני תפילה ומועדים, הוצאת בית הספרים הלאומי, תשנ"ג). תבורי שימש ברבנות במקביל לעבודתו המחקרית הפעילה. בשנת 1984 נתמנה לרבו של קיבוץ בארות יצחק. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 שימש כרב קהילה בשכונת 'הר נוף' בירושלים. יוסף תבורי, באתר Academia.edu יוסף תבורי, מועדי ישראל: מבוא, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח. יוסף תבורי, חג הפורים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח. רשימת המאמרים של יוסף תבורי באתר רמב"י הספרים של יוסף תבורי, באתר "סימניה", הספרים של Joseph Tabory, באתר "סימניה", יוסף תבורי, סדרת כנישתא - מחקרים על בית הכנסת ועולמו, באתר הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (אורכב 18.10.2018 בארכיון Wayback Machine) כתבור בהרים - מחקרים בתורה שבעל פה מוגשים לפרופסור יוסף תבורי. עורך: צור שפיר, 463 עמודים, הוצאת תבונות, מכללת הרצוג, תשע"ג יוסף תבורי (1942-), דף שער בספרייה הלאומית כתבור בהרים, הוצאת תבונות, עמ' 7 דיינים ורבנים חדשים בישראל, ברקאי תשמ"ה, באתר היברובוקס הרב ד״ר יוסף תבורי נכנם לתפקידו כרבו של קיבוץ בארות יצחק, ברקאי תשמ"ה, באתר היברובוקס
האסיף

האסיף (בשמו המלא: האסיף לתקופת השנה) היה אלמנך ספרותי שהוציא נחום סוקולוב בוורשה במשך שש שנים, בעשורים האחרונים של המאה ה-19. בכתיבתו השתתפו סופרים עבריים רבים מבני התקופה. האסיף נוסד בשנת ה'תרמ"ה-1884, ויצא לאור מדי שנה בשנה בהוצאת יצחק גולדמן עד לשנת ה'תרמ"ט-1889. בשנה זו הפיקה מערכת "האסיף" ספר נספח, אף הוא בעריכת נחום סוקולוב, בשם "ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים עמנו היום" – מקבץ ביוגרפי של הסופרים היהודיים בני התקופה. מהדורתו השישית והאחרונה של "האסיף" התפרסמה בשנת ה'תרנ"ד, 1894. "ספר השנה", שהוציא סוקולוב בוורשה בין השנים 1899–1902, נחשב לממשיכו של "האסיף". כרכי האסיף כללו דיווחים חדשותיים מסכמים של כל אירועי השנה החולפת, סקירות מיוחדות על מצב העם היהודי בתפוצות ועל מצבה של ארץ ישראל והיישוב המתחדש בה. מדורי ספרות שבהם התפרסמו קטעי פרוזה ושירה, ומדורי היסטוריה וביוגרפיות של אישים מפורסמים, בעיקר יהודים מתחום הספרות. ב"האסיף" התפרסמו גם תמונותיהם של רבים מהאישים שעליהם נכתבה סקירה, לצד תמונות מארץ ישראל. המרכז הספרותי העברי בורשה יצחק סובלסקי, בקורת תהיה (בקורת על האסיף תשמ"ט), ב-"כנסת הגדולה", ורשה תר"נ, ע' 116–126. כרכי "האסיף": נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - תרמ"ה, ורשה: יצחק גולדמן, תרמ"ה, באתר היברובוקס נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - שנה שנייה, תרמ"ו, ורשה: יצחק גולדמן, תרמ"ו, באתר היברובוקס נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - שנה שלישית, תרמ"ז, ורשה: יצחק גולדמן, תרמ"ז, באתר היברובוקס נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - שנה רביעית, תרמ"ח, ורשה: יצחק גולדמן, תרמ"ח, באתר היברובוקס נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - שנה חמישית, תרמ"ט, ורשה: יצחק גולדמן, תרמ"ט, באתר היברובוקס נחום סאקאלאוו (עורך), האסיף לתקופת השנה - שנה שישית, תרנ"ד, ורשה: יצחק גולדמן, תרנ"ד, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס מולקייר

תוֹמאס מוּלְקֵייר (באנגלית: Thomas Mulcair; נולד ב-24 באוקטובר 1954 באוטווה) הוא פוליטיקאי קנדי, חבר מועצת המלוכה של קנדה ובית הנבחרים של קנדה. משנת 2012 ועד ל-2017 הוא היה מנהיג את המפלגה הדמוקרטית החדשה (NPD) שהיא השלישית בגודלה בקנדה. עורך דין במקצועו. נולד בשנת 1954 בעיר הבירה אוטווה לאם מורה ואב שעסק בביטוח, כשני מתוך עשרה ילדים. עוד מילדות ידע גם צרפתית וגם אנגלית. החל ללמוד משפטים בגיל 18 באוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול, וסיים בשנת 1977 תואר ראשון במשפט אזרחי ומשפט מקובל. בשנת 1976 החל להיות פעיל באגודת הסטודנטים המקומית. באותה השנה התחתן עם יהודייה. בנוסף על אזרחותו הקנדית, הוא בעל אזרחות צרפתית. בשנת 1994 התמודד במסגרת המפלגה הליברלית לאספה הלאומית של קוויבק ונבחר פעמיים נוספות בשנים 1998 ו-2003. בפברואר 2007 הכריז כי לא יתמודד לאספה עוד פעם במסגרת מפלגה זו. לאחר עזיבתו את הפוליטיקה המחוזית, הוא התלבט באיזו מפלגה כדאי לו להיכנס לפוליטיקה הארצית. הוא ניהל מגעים עם שתי המפלגות הגדולות האחרות בקנדה - המפלגה השמרנית והמפלגה הדמוקרטית החדשה. לבסוף, הוא בחר להתמודד עם זו השנייה, לאחר שהמגעים עם המפלגה השמרנית כשלו סביב הסוגיה של פרוטוקול קיוטו. מספר חודשים לאחר מכן הפך לסגן מנהיג המפלגה. בשנת 2011 הפכה המפלגה בפעם הראשונה בהיסטוריה למובילת האופוזיציה, ומולקייר הפך לאחר כמספר חודשים לראש האופוזיציה. בבחירות הפדרליות שנערכו בשנת 2015 המפלגה איבדה מכוחה וקיבלה כ-44 מושבים, ובכך חזרה להיות השלישית בגודלה בקנדה. לאחר הכישלון בבחירות, נמתחה על מולקייר ביקורת רבה והתקבלה החלטת אי אמון במולקייר ועל קיום בחירות על ראשות המפלגה עד שנת 2018. מדיה וקבצים בנושא תומאס מולקייר בוויקישיתוף תומאס מולקייר, ברשת החברתית פייסבוק תומאס מולקייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תומאס מולקייר, ברשת החברתית אינסטגרם תומאס מולקייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אצטדיון המכביה

אצטדיון המכביה היה אחד מאצטדיוני הספורט הראשונים שנבנו בארץ ישראל בעת החדשה. הוא שכן בשטח מגרשי התערוכה הישנים בתל אביב, סמוך לשפך הירקון בגדה הדרומית של הנחל. האצטדיון נבנה לקראת משחקי המכביה הראשונה שנערכו במרץ 1932 עלות ההקמה הייתה 3,000 לירות (15,000 דולר) סכום עתק באותם הימים. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכלית ג'ניה אוורבוך, על שטח חולי שמסרה ממשלת המנדט (ויועד כבר בתוכנית גדס לשמש למתקני ספורט). בניית האצטדיון החלה באיחור רב, ולכן הוא נבנה בחופזה, בתוך עשרה ימים. בנייתו הסתיימה ביום פתיחת התחרויות, 28 במרץ 1932. האצטדיון הכיל כ-5,000 מקומות ישיבה (בטריבונות עץ) וכ-15,000 מקומות עמידה. לקראת פתיחת משחקי המכביה נסלל המשך רחוב בן יהודה שקישר בין השטח הבנוי של תל אביב לאצטדיון. סמוך לאצטדיון נבנו מתקני ספורט נוספים. לקראת המכביה השנייה, שנערכה בשנת 1935 הורחב האצטדיון, נבנו מתקני שירות, והוגדל מספר מקומות הישיבה. לקראת פתיחת משחקי המכביה השלישית ב-1950, הוחלט שלא להמשיך ולשחק באצטדיון הקטן אלא לבנות אצטדיון חדיש (לתקופתו) וגדול ברמת גן, שיוכל להכיל עשרות אלפי צופים. משחקי המכביה השלישית כולל טקסי הפתיחה והסיום התקיימו באצטדיון רמת גן אך תחרויות האתלטיקה של המכביה המשיכו להתקיים באצטדיון עד המכביה השביעית. באוגוסט 1958 העבירה תנועת מכבי העולמית את האצטדיון לרשות קבוצת מכבי תל אביב והוא שימש כמגרשה הביתי עד שעברה הקבוצה לאצטדיון בלומפילד, ולאחר מכן לאצטדיון רמת גן. החל משנת 1969 לא שימש האצטדיון למשחקי הקבוצה הבוגרת, אלא רק כמגרש אימונים. אצטדיון המכביה המשיך לשמש כמגרש למחלקת הנוער של מכבי תל אביב עד שנבנה למחלקת הנוער מגרש האימונים בקריית שלום. האצטדיון נהרס באפריל 2012, כחלק מתוכניות הפיתוח של עיריית תל אביב-יפו לקו החוף, נמל תל אביב, מתחם הירידים הישן וגדות הירקון. על שטחו הוקם גן שעשועים לילדים וחניון. יואב רגב, ימי דיזנגוף: תל אביב 1936 – 1909. נתניה, אחיאסף, 2006, עמ' 189. עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 193. יעקב שביט וגדעון ביגר, ההיסטוריה של תל אביב. משכונות לעיר (1909 – 1936). תל אביב: רמות, תשס"א, 2001, עמ' 210. תל אביב ואתריה. ירושלים: הוצאת אריאל, 1987, עמ' 200. יוסף יקותיאלי יובל ומעלה 50+המכביה הראשונה, (חלק שני) זכרונות מ"המכבי", מהצבא הטורקי במלחמת העולם הראשונה ומתנועת הספורט העברית בארץ ישראל מדיה וקבצים בנושא אצטדיון המכביה בוויקישיתוף בן-ציון פט, גלגולו של איצטדיון, הארץ, 17 באוגוסט 1958 איצטדיון "המכביה "בצפון העיר - ל"מכבי" תל אביב, הַבֹּקֶר, 17 באוגוסט 1958
יואן למואן

יוֹאַן לֶמוּאַן (באנגלית: Yoann Lemoine) נולד ב-16 במרץ 1983, הוא מעצב גרפי, זמר-יוצר, הוא ידוע בשם הבמה שלו Woodkid ובעבודתו על השיר "Teenage Dream" של קייטי פרי, השיר "Back to December" של טיילור סוויפט, ביום קליפ השיר "Born to Die" של לנה דל ריי ועוד. יואן הוא מוזיקאי של מוזיקת עם מודרנית. ב-28 במרץ 2011 יצא לאור המיני אלבום הראשון שלו, וב-18 במרץ 2013 יצא לאור האלבום הראשון בשם The Golden Age. יואן למואן נולד בליון לאם ממוצא פולני. הוא למד איור ואנימציה בEmile Cohl School, אחר כך הוא עזב לאנגליה כדי לעקוב אחר הדפסת משי וב-2004 עבר לפריז. אחרי ניסיון קצר ב-H5. הוא הצטרף לצוות של לוק בסון ועבד על הפרויקט ארתור והמינימונים למשך שנה. ב-2006 יואן ביים סדרה של בריונים לסופיה קופולה שעבדה על מארי אנטואנט. ב-2010 למואן קיבל 5 פרסי אריה בפסטיבל הפרסום בקאן על קמפיין למודעות האיידס, ושנתיים לאחר מכן קיבל את פרס לבמאי הטוב של השנה בפרסי MVPA בלוס אנג'לס, והיה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. ב-18 במרץ 2011 Woodkid יצא לאור המיני אלבום הראשון שלו Iron. השיר Iron הושמע בקדימון של Assassin's Creed: Revelations של חברת יוביסופט, בסרט היצ'קוק ובסדרה הזאב צעיר מדיה וקבצים בנושא יואן למואן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יואן למואן יואן למואן, ברשת החברתית פייסבוק יואן למואן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יואן למואן, ברשת החברתית אינסטגרם יואן למואן, ברשת החברתית טיקטוק יואן למואן, ברשת החברתית VK יואן למואן, סרטונים בערוץ היוטיוב יואן למואן, סרטונים באתר Vimeo יואן למואן, ברשת החברתית Goodreads יואן למואן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יואן למואן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) יואן למואן, באתר ספוטיפיי יואן למואן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) יואן למואן, באתר Last.fm (באנגלית) יואן למואן, באתר AllMusic (באנגלית) יואן למואן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יואן למואן, באתר דיזר יואן למואן, באתר Discogs (באנגלית) יואן למואן, באתר Songkick (באנגלית) יואן למואן, באתר Genius יואן למואן, באתר SecondHandSongs יואן למואן, באתר בילבורד (באנגלית) יואן למואן, באתר טיידל (באנגלית) יואן למואן, באתר אמזון מיוזיק ראו בנוסף Neofolk רעיון עם Woodkid מאת Fleischer, Norman "Grateful Grapefruit, "WOODKID live in Paris.
The Golden Age (אלבום של Woodkid)

The Golden Age הוא אלבום אולפן של הכותב הצרפתי יואן למויין אשר מוכר בשם הבמה Woodkid, האלבום שוחרר ב-18 במרץ 2013 עם חברת תקליטים, Green United Music. יואן גם שחרר את העטיפה של האלבום דרך וידאו שיצר בעצמו ב-14 בדצמבר 2012, במהלך רעיון עם NBHAP למויין אמר "Childhood is to me a golden age" שלושה שירים באלבום שוחררו קודם כסינגלים "Iron" - שוחרר ב-28 במרץ 2011. "Run Boy Run" - שוחרר ב-21 במאי 2012. "I Love You" - שוחרר בפברואר 2013 הקליפ של Run Boy Run Woodkid היה מועמד בפרסי גראמי של 2013 והוא בוים על ידי יואן למויין באתר Metacritic האלבום דורג עם ניקוד 66 מתוך 100, מבוסס על 9 סקירות. מידע על האלבום The Golden Age באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Golden Age באתר AllMusic האלבום The Golden Age באתר Discogs האלבום The Golden Age באתר ספוטיפיי האלבום The Golden Age באתר דיזר http://www.youtube.com/watch?v=hEyN2CgGDA0 רעיון עם Woodkid,יוני 25 NBHAP
ג'ונתן זונגו

ג'ונתן סאנדי זונגו (נולד ב-6 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר בורקינאי ששיחק בעמדת הקשר. זונגו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואגאדוגו. בשנת 2010 הצטרף לאלמריה. בהתחלה הצטרף לקבוצת המילואים וב-13 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד דפורטיבו לה קורוניה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-29 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה הבוגרת. לאחר שבסיום העונה המועדון ירד לליגה השנייה וזונגו הצטרף לקבוצה הראשונה. תחילה כשחקן ספסל, אך בעקבות עזיבתם של לאונרדו אוז'ואה ואארון ניגווס בינואר הוא הפך לשחקן הרכב. ב-12 בנובמבר 2013 האריך את חוזהו עד 2017. ב-4 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ובכך הפך לכדורגלן הראשון מבורקינה פאסו שמשחק בליגה זו. בדצמבר 2018 חתם בארמי יונייטד התאילנדית. ב-16 באוגוסט 2019 חתם בבדלונה. ב-7 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות נגד מרוקו. ב-21 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד סנגל. זונגו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015. ג'ונתן זונגו, באתר Transfermarkt ג'ונתן זונגו, באתר Soccerway ג'ונתן זונגו, באתר BDFutbol ג'ונתן זונגו, באתר WorldFootball.net ג'ונתן זונגו, באתר National Football Teams ג'ונתן זונגו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר אלמריה