laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קמאייר-קו

תאגיד קמרון איירליינס (באנגלית: Cameroon Airlines Corporation; ידועה כקמאייר-קו) היא חברת הדגל של קמרון. החברה הוקמה ב-2006 ומפעילה טיסות ל-15 יעדים מנמל התעופה הבינלאומי דואלה. משרדי החברה נמצאים בדואלה. חברת קמאייר-קו הוקמה ב-11 בספטמבר 2006 בהוראת ראש ממשלת קמרון פאול בייה, תחת חברת הדגל הקודמת קמרון איירליינס שנסגרה ביוני 2008. ב-28 במרץ 2011, 5 שנים לאחר הקמתה, הפעילה החברה את טיסתה הראשונה מדואלה לפריז דרך יאונדה. בעבר, שימש קוד היאט"א הנוכחי של החברה (QC) את חברת קורידור אייר שיצאה משירות. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: מדיה וקבצים בנושא קמאייר-קו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמאייר-קו פרטי צי המטוסים של קמאייר-קו, באתר airfleets.net (באנגלית)
רונלד רייגן (CVN-76)

רונלד רייגן (CVN-76) (באנגלית: USS Ronald Reagan (CVN-76)) היא נושאת מטוסים מסדרת נימיץ המשרתת בצי ארצות הברית, ומונעת באנרגיה גרעינית על ידי שני כורים גרעיניים. נושאת המטוסים "רונלד רייגן (CVN-76)" קרויה על שמו של נשיא ארצות הברית ה-40 רונלד רייגן. "רונלד רייגן (CVN-76)" הייתה האנייה הראשונה שנקראה על שם נשיא לשעבר כשעודו בחיים. בגלל מחלת אלצהיימר שממנה סבל, רייגן לא השתתף בהשקת האנייה, רעייתו ננסי רייגן השיקה את האוניה. רייגן נפטר ב-5 ביוני 2004. בנית "רונלד רייגן (CVN-76)" עלתה 4.5 מיליארד דולר. ממאי 2012 "רונלד רייגן (CVN-76)" עמדה כאוניית הדגל "Carrier Strike Group 9" (אנ') המבצעת את משימותיה באוקיינוס השקט. מאוקטובר 2015 עומדת "רונלד רייגן (CVN-76)" כאוניית הדגל של "Carrier Strike Group 5" (אנ') הכפופה לצי השביעי של ארצות הברית. במבצע מלא, "רונלד רייגן (CVN-76)" יכולה להכיל עד 6,000 אנשים, כולל 3,532 מלחים ו -2,480 אנשי צוות אוויר. האנייה יכולה להיות אוטונומית במשך 90 יום ללא אספקה חיצונית להישאר בים במשך שלושה חודשים. ל"רונלד רייגן (CVN-76)" יש שני כורי הנעה גרעיניים המספקים אנרגיה ל-4 טורבינות קיטור שכל אחת מהן מפעילה מדחף. ב"רונלד רייגן (CVN-76)" ישנם 30,000 מערכות תאורה, 1,400 טלפונים, 2,100 ק"מ של כבלים מתוחים לאורך המסדרונות.* נמל הבית: "United States Fleet Activities Yokosuka" (אנ'), יוקוסוקה, יפן. בסיס ימי לתחזוקה: בסיס ימי ב-סן דייגו, קליפורניה ("Naval Base San Diego" (אנ')) המתפקד כבסיס "32nd Street Naval Station". בשנת 2006 נטלה האונייה חלק במאמץ המלחמתי של מלחמת עיראק ובמבצעים "Operazione Enduring Freedom" (אנ'). כינוי נושאת המטוסים : "Gipper" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)בכניסה לנמל סן דייגו" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" - ניתוח לפרוסקופי בחדר הניתוח של נושאת המטוסים (דרום האוקיינוס השקט, 7 ביולי 2004) "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" - גשר הפיקוד נושאת המטוסים "רונלד רייגן (CVN-76)" "רונלד רייגן (CVN-76)" אנרגיה גרעינית מדיה וקבצים בנושא רונלד רייגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רונלד רייגן (באנגלית אמריקאית) רונלד רייגן, סרטון באתר יוטיוב רונלד רייגן, סרטון באתר יוטיוב רונלד רייגן, סרטון באתר יוטיוב מספר MMSI marinetraffic.com/ais/details/ships/mmsi:901240076 "רונלד רייגן (CVN-76)" globalsecurity.org/military/systems/ship/cvn-76 "רונלד רייגן (CVN-76)" dvidshub.net/unit/CVN76 "רונלד רייגן (CVN-76)" dvidshub.net/unit/CVN76 "רונלד רייגן (CVN-76)" navsource.org/archives "רונלד רייגן (CVN-76)" public.navy.mil/airfor/cvn76/Pages/default "רונלד רייגן (CVN-76)" militaryfactory.com/ships/detail "רונלד רייגן (CVN-76)" באוקיינוס הפסיפי navylive.dodlive.mil/tag/uss-ronald-reagan-cvn-76 "רונלד רייגן (CVN-76)" pacom.mil/Media/News/News-Article-View/Article/1643745/ronald-reagan-strike-group-arrives-in-guam-following-valiant-shield-2018
מדרש אבכיר

מדרש אבכיר הוא חיבור מדרשי על ספרי התורה, בראשית ושמות. החיבור אבד, וכיום מצויים בידינו רק ציטוטים ממנו בחיבורים אחרים, ובעיקר ילקוט שמעוני. לשון המדרש וסגנונו מכילים מאפיינים של המדרשים המאוחרים, כגון שימוש בשאלות רטוריות, שימוש בלשונות כמו "רבותינו בעלי אגדה אומרים", "אמרו חכמים" וכדומה. החוקרים נחלקו בשאלת זמן עריכתו. יש המקדימים אותה לסוף המאה העשירית ויש המאחרים אותה למאה ה-13. יש המצביעים על ארץ ישראל כמקום עריכתו, אך הדעה הרווחת כי המדרש הוא איטלקי. רוב ככל המובאות מהמדרש הן על ידי מחברים אשכנזים, ובעיקר סביב המאה ה-13. רוב המצטטים ממנו נמנים עם החוגים המצומצמים של חסידי אשכנז, ולכן הועלתה סברה שכבר אז תפוצתו הייתה די מצומצמת. המקור הקדום ביותר הוא בספר ייחוסי תנאים ואמוראים לרבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, ובספרי תלמידו רבי אלעזר מוורמייזא. במאה ה-16 היו עותקים של המדרש במצרים ובאיטליה, אך לא נעשה בו שימוש רחב. הציטוטים הישירים המאוחרים ביותר מן המדרש הם מסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, על ידי רבי אליהו הכהן בחיבור "מדרש תלפיות" ורבי אברהם הלין בפירושו "זרע אברהם". יום-טוב ליפמן צונץ שיער שהשם "אבכיר" מקורו במילים שפתחו אותו, "אבכיר כיולדה". אולם, נמצאו עדויות לכך שהסיבה לשם זה היא בחתימת דרשות הנחמה שבו בראשי התבות "אבכי"ר" שמשמעותן "אמן במהרה כן יהי רצון" או "אמן בימינו כן יהי רצון". מסתבר ששם זה אינו פרי עטו של עורך המדרש אלא של המעתיקים. יום-טוב ליפמן צונץ, הדרשות בישראל פרק יז, עמ' 142. עמוס גאולה, מדרשי אגדה אבודים הידועים מאשכנז בלבד : אבכיר, אספה ודברים זוטא, ירושלים ה'תשס"ז, 2006. ענת‏ רייזל‏, "מדרש אבכיר", בלקסיקון מבוא למדרשים‏, עמ' 423; הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, תשע"א. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" ספר ילקוט מדרשים חלק שישי, צפת תשע"ד; עמ' רסה - שסא. בו נאספו רוב מאמרי מדרש אבכיר. יעקב שפיגל, העדות האחרונה למדרש אבכיר, בתוך: "קריית ספר" מה (ה'תש"ל), עמ' 611–614. מדרש אבכיר באתר "מחלקי המים". עמוס גאולה תומך את הזיהוי הזה על כמה אדנים: תפוצת המדרש אצל חסידי אשכנז שהושפעו מחכמי איטליה, התפלמסות עם הנצרות האופיינית ליהודי איטליה, עניינים הלכתיים התואמים למנהגי איטליה ועוד. עמוס גאולה, מדרשי אגדה אבודים באותה התקופה צוטט קטע מהמדרש על ידי רבי אברהם עקרא, שראה את המדרש כששהה במצרים. הדרשות בישראל עמ' 430 הערה 33 למשל בפירוש ר' אלעזר מוורמייזא לסידור התפילה, על קדושה דסידרא: "במדרש אבכי"ר בסוף כל דרשה דברי נחמות וסופן אמן במהרה כן יהי רצון".
סיפורי ניו יורק

סיפורי ניו יורק (באנגלית: New York Stories) הוא אנתולוגיה של שלושה סרטים קצרים אמריקאיים משנת 1989. הסרטים הם: שיעורי חיים, תסריט ובימוי - מרטין סקורסזה. החיים ללא זואי, תסריט ובימוי - פרנסיס פורד קופולה. רסיסי אדיפוס, תסריט, בימוי ומשחק - וודי אלן. ליונל דובי (ניק נולטה) הוא צייר מופשט החי בלופט גדול בניו יורק ביחד עם ציירת מתחילה בשם פולט (רוזנה ארקט). הוא מספק לפולט דיור, כלכלה, משכורת ולימוד בתמורה ליחסי מין. ליול הוא מבוגר וגרוש מספר פעמים ופולט היא צעירה ויפה המתקשה לפלס את דרכה בניו יורק. פולט מרגישה שליונל מעוניין רק בסקס איתה ומחליטה לעזוב אותו. היא יוצאת לתקופה קצרה עם סטנדפיסט צעיר בשם גרגורי סטארק (סטיב בושמי). ליונל מסכים שתישאר אצלו ללא יחסי מין ואומר לה שרק דרכו תוכל להתקדם בניו יורק אך לבסוף היא עוזבת אותו. את כל המתח הוא מוציא על ציור מופשט גדול בתערוכה שמתקבל בהתלהבות. בתערוכה הוא נפגש בציירת צעירה שמחפשת מקום לגור, להתפרנס וללמוד. הוא מציע לה את דירתו ומעגל חדש נפתח. זואי (הת'ר מקומב) היא נערה הגרה במלון מפואר בניו יורק לאחר שהוריה התגרשו. אביה קלאודיו (ג'אנקרלו ג'אניני) הוא חלילן מפורסם המופיע ברחבי העולם ואמה שרלוט (טליה שייר) היא צלמת עיתונות המטיילת בכל העולם. מי שמטפל בה ואחראי עליה במלון הוא מל (אדריאן ברודי). בעת שוד במלון נפרצת הכספת של אביה ונופלת משם מעטפה ובתוכה עגיל ומכתב מהנסיכה סוראיה (קרול בוקה) המעניקה לו את העגיל לאחר שהתרשמה מנגינתו. זואי מאתרת את הנסיכה ומחזירה לה את העגיל ולאחר מכן היא מאחדת את אביה ואמה. לבסוף כולם מתאחדים בקונצרט בו מנגן האב, למרגלות האקרופוליס באתונה. שלדון מילס (לשעבר מילסטיין) (וודי אלן) הוא עורך דין יהודי רווק בן 50. הוא מנהל זוגיות עם ליסה (מיה פארו), נוצרייה גרושה עם שלושה ילדים למרות התנגדותה החריפה של אמו הקשישה (מיי קווסטל). כל חייו אמו ביקורתית כלפיו. יום אחד הוא לוקח אל ליסה וילדיה בלווית אמו למופע של קוסם. הקוסם מבקש מהאמא להיכנס לתיבה ואז דוקר את התיבה אולם כשהוא פותח אותה היא ריקה. אמו של שלדון נעלמה. הוא מאשים את הקוסם (ג'ורג' שינדלר) והבמאי (לארי דייוויד) ומאיים עליהם בתביעה וכן הוא שוכר חוקר פרטי. לאחר היעלמות אמו הוא מתחיל להרגיש משוחרר ושמח והסקס שלו משתפר. הוא מפטר את החוקר ומאושר בחייו. יום אחד מופיעה האמא בשמי ניו יורק ומתחילה לגעור בו לנוכח כל תושבי העיר הוא נבוך וליסה עוזבת אותו. שלדון מחפש עזרה אצל טרבה, מגרשת שדים ומדברת עם מתים בעזרת סיאנס (ג'ולי קאוונר). הטיפול נכשל ואמו עדיין בשמי העיר אך שלדון מתאהב בה מביא אותה לדירתו ומציג אותה לפני אמו בשמים. זאת מאשרת את החברה החדשה שלו וחוזרת לדירתו בארץ ומתחילה שוב להביך אותו כשהיא מראה לטרבה תמונות מילדותו. "סיפורי ניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיפורי ניו יורק", באתר נטפליקס "סיפורי ניו יורק", באתר AllMovie (באנגלית) "סיפורי ניו יורק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיפורי ניו יורק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סיפורי ניו יורק", באתר אידיבי "סיפורי ניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קטע מ"רסיסי אדיפוס", באתר יוטיוב
ספרטק מוסקבה (הוקי קרח לנוער)

מועדון ההוקי קרח לנוער ספרטק מוסקבה (ברוסית: Молодёжный Хоккейный клуб «Спартак» Москва) היא קבוצת הוקי קרח לנוער מהעיר מוסקבה, המתמודדת בליגת ההוקי לנוער. משחקים בה בוגרי בית הספר של "ספרטק", כמו גם שחקני הוקי צעירים שנבחרו בדראפט של KHL. הקבוצה זכתה בגביע חרלמוב בעונת 2013/2014 ובגביע העולם לנוער בעונת 2014. מארחת את משחקיה בהיכל הספורט סוקולניקי. גביע חרלמוב אלופה: 2013/2014 סגנות: 2012/2013 גביע העולם למועדוני נוער אלופה: 2014 ליגת ההוקי לנוער ספרטק (מועדון הוקי, מוסקבה) אתר האינטרנט הרשמי של ספרטק מוסקבה
אידברט הראשון, מלך קנט

אידברט הראשון (באנגלית: Eadberht I) (? - מת ב-748) היה מלך קנט מ-725 עד 748 אחרי אביו, ויטרד. מעט מאוד ידוע על אידברט, אך ידוע ששלט ביחד עם שני אחיו בממלכת קנט, אלפריק ואתלברט השני, שכנראה היה הדומיננטי מכולם בשליטה על קנט. לפי הכרוניקה האנגלו-סקסונית אידברט נפטר בשנת 748. הוא השאיר בן שמלך גם, אירדוולף, ביחד עם דודו אתלברט השני, אחיו של אידברט. המכתב היחיד שהשאיר אחריו מתוארך ל-14 באוקטובר 724. יש מכתב נוסף שנראה כמו חיקוי של מגילה של אתלברט השני, בנוסף להרבה זיופים כרונולוגיים מכוונים. אתלברט, מלך וסקס אתלוולף, מלך וסקס , [1], Anglo-Saxons.net (1968). Anglo-Saxon Charters: An Annotated List and Bibliography. פטר ס,ו (1995). Charters of St. Augustine’s Abbey Canterbury and Minster-in-Thanet. קלי,ס,א ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איבאנבה (מחוז משנה)

מחוז משנה איבאנבה (בבלארוסית: Іванаўскі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי הוא איבאנבה. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה איבאנבה 43,586 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 95.5% בלארוסים, 2.2% אוקראינים, ו-1.8% רוסים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (80.9%) ורוסית (17.0%). מדיה וקבצים בנושא איבאנבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איבאנבה אתר רשמי של מחוז משנה איבאנבה (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארמון מנשיקוב

ארמון מנשיקוב (ברוסית: Меншиковский дворец, או Дворец Меншикова) הוא בניין היסטורי בסנקט פטרבורג המשמש כיום כסניף של מוזיאון ארמיטאז'. הבניין המפואר נבנה בתחילת המאה השמונה עשרה ויועד במקור עבור מקורבו של הקיסר פיוטר הגדול, המושל הראשון של סנקט פטרבורג אלכסנדר מנשיקוב. הארמון עשוי בסגנון הבארוק והוא מבנה האבן הראשון בעיר. הבנייה החלה בשנת 1710 ובשנת 1711 מנשיקוב נכנס למתחם. בנייתו נמשכה עד לשנת 1727 כאשר מנשיקוב הוגלה לסיביר. לאחר הגליית מנשיקוב הארמון ומתחם סביבו עברו לבעלות המדינה. במקום הוקמה פנימייה צבאית. גם בתקופת ברית המועצות במקום בעל בית ספר לקצינים. במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 בניין עבר שיפוץ משמעותי ולחלק מחדרים נוחזר המראה מקורי. ניהול הבניין עבר לארמיטאז'. אתר האינטרנט הרשמי של ארמון מנשיקוב מדיה וקבצים בנושא ארמון מנשיקוב בוויקישיתוף "Дворец Меншикова". אורכב מ-המקור ב-2012-04-08. "дворец Меншикова А. Д." אורכב מ-המקור ב-2014-02-23. Калязина Н. В. Меншиковский дворец-музей. — Л.: Лениздат, 1989. — ISBN 5-289-00467-X. Витязева В. А.,Кириков Б. М. Ленинград: Путеводитель. — Л.: Лениздат, 1986. — С. 257. — 366 с. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איבצביצ'י (מחוז משנה)

מחוז משנה איבצביצ'י (בבלארוסית: Івацэвіцкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר איבצביצ'י. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה איבצביצ'י 59,906 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.4% בלארוסים, 3.7% רוסים, 0.9% אוקראינים, ו-0.5% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (76.5%) ורוסית (22.7%). מדיה וקבצים בנושא איבצביצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איבצביצ'י (ברוסית) אתר רשמי של מחוז משנה איבצביצ'י (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמניץ (מחוז משנה)

מחוז משנה קמניץ (בבלארוסית: Камянецкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר קמניץ. בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קמניץ 39,143 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 83.2% בלארוסים, 7.4% אוקראינים, 6.7% רוסים, ו-1.7% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: רוסית (52.1%) ובלארוסית (43.0%). מדיה וקבצים בנושא קמניץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמניץ (בבלארוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יגור באבורין

יגור קונסטנטינוביץ' באבורין (ברוסית: Егор Константинович Бабурин; נולד ב-9 באוגוסט 1993, צ'רניהיב, אוקראינה) הוא כדורגלן רוסי, שמשחק בעמדת השוער בקבוצת טורפדו מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל. הוא נולד בצ'רניהיב, אוקראינה אך המשפחה עברה לסנקט פטרבורג, רוסיה כשהיה ילד. באבורין הוא בוגר בית הספר לכדורגל של זניט סנקט פטרבורג. הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער ב-2010 במשחק המחזור ה-30 של ליגת העל הרוסית בכדורגל לנוער, במשחק נגד קבוצת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה, כשעלה כמחליף בדקה ה-79. עונה לאחר מכן כבר השתתף בתשעה משחקים. ב-2012 לוצ'אנו ספאלטי לקח אותו לקבוצה הבוגרת, במדיה הופיע לראשונה ב-13 במרץ 2013 כששיחק במחזור ה-21 במשחקו הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל, כשהחליך את יורי ז'וואנוב בדקה ה-11 במשחק נגד מורדוביה סראנסק. במחזור ה-23 החליף את ויאצ'סלב מלאפייב במשחק נגד קריליה סובייטוב, במשחק שהסתיים בניצחון זניט 1:0. במחזור 24 שיחק לראשונה משחק מלא במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה. במשחק האחרון של עונת 2012/13 שיחק משחק מלא ללא ספיגות ובכך הביא את מאזנו הכולל ל-304 דקות ללא ספיגות שער. ברם בהמשך הועבר לשחק בקבוצת המילואים זניט-2. בעונת 2017/18 עלה בהרכב הפותח של זניט במחזור ה-30, במשחק נגד סק"א חברובסק. לקראת עונת 2018/2019 הושאל לרובין קאזאן. את הופעת הבכורה במדי קאזאן ערך במשחק המחזור ה-17, נגד קבוצת האם שלו, זניט, בגזפרום ארנה, ב-9 בדצמבר 2018. בתום שנה, חזר לזניט. ביולי 2019 עבר לרוסטוב. בפברואר 2021 הושאל לקרסנודאר עד יוני 2021. משנת 2009 הופיע בנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17. בשנים 2011—2012 הוזמן לנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19, בה שיחק 3 משחקים ללא ספיגות שער. משנת 2013 מופיע במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21. הופיע בחמישה משחקים וספג 2 שערים. מדיה וקבצים בנושא יגור באבורין בוויקישיתוף יגור באבורין, ברשת החברתית אינסטגרם יגור באבורין, ברשת החברתית VK יגור באבורין, באתר Transfermarkt יגור באבורין, באתר Soccerway יגור באבורין, באתר WorldFootball.net יגור באבורין, באתר FootballDatabase.eu
MOWAG-AEG

MOWAG-AEG הוא טרקטור דחיפה שמטרתו הסעת מטוסים, מתוצרת יצרנית כלי הרכב המשוריינים ה-שווייצרית Mowag (אנ') (שם מלא: Motorenfabrik MOWAG, קרויה גם: MOWAG) אשר יוצר בין השנים 1967–2003. היצרנית Mowag מפתחת, מעצבת ומייצרת כלי רכב משוריינים ליישומים צבאיים בתצורות קרקע בלבד ובתצורות אמפיביות. תפקידו של "טרקטור הדחיפה" הוא הסעתו של המטוס בדרך כלל לאחור באמצעות כוח חיצוני, משער העלייה למטוס או מרחבת החניה, וזאת כאשר אין דיי מרחב תמרון המאפשר למטוס להסתובב ולעזוב את שטח החנייה בכוחות עצמו. הדחיפה מתבצעת באמצעות כלי רכב ייעודי המכונה "טרקטור דחיפה" (Pushback tractor) ובדרך כלל רק "טרקטור" או "טאג" (Tug). בעברית מכונה רכב דחיפה "נע-דחף" או "נדחף". לטרקטור המשמש לדחיפת המטוסים פרופיל נמוך על מנת שיוכל לנוע גם מתחת לגחונם של מטוסים נמוכים. יוצרו 37 יחידות. צוות: נהג + 2 אנשי צוות. הנעה: 4x2. מנוע גרירה חשמלי. מכל דלק - 105 ליטר. סיבוב - קוטר מעגל בפרופיל - 6.40 מטר. טרקטור הדחיפה "MOWAG-AEG" נתן שירותי דחיפה למטוסי מיראז' 3 (מתוצרת חברת דאסו תעופה הצרפתית הוא מטוס קרב על-קולי מהדור השני של מטוסי הקרב). טרקטור הדחיפה "MOWAG-AEG" נתן שירותי דחיפה למטוסי סוויסאייר (הייתה חברת התעופה הלאומית של שווייץ). דגם "MOWAG-AEG" דגם "MOWAG-AEG" בסמוך ל-מיראז' 3 דגם טרקטור הדחיפה "MOWAG-AEG" דוחף מטוס מסוג מיראז' 3 דגם "RS" דגם "MOWAG-AEG" בסמוך ל-מיראז' 3 דגם "RS" מדיה וקבצים בנושא MOWAG-AEG בוויקישיתוף ראו מפעל Mowag gdels.com/sites_heritage Marcus Bauer, Nutzfahrzeuge der MOWAG Motorwagenfabrik AG, Fachpresse Goldach, Hudson & Company, 1996 ISBN 9783857380563 דגם "MOWAG-AEG" מפרט טכני adbgst-c2-prod.vbs.admin.ch/d/detail טרקטור דחיפה victorygse.com/push-back-tractors טרקטור הדחיפה "MOWAG-AEG" loutan.net/olivier/archives/2010/10/10/tracteur-mowag-aeg-armee-suisse
יעקב בן ששת

הרב יעקב בן ששת היה מקובל במאה ה-12 בז'ירונה. נמנה עם מקובלי ז'ירונה. בן דורם של רבי עזרא ורבי עזריאל מז'ירונה. בכתביו מזכיר רבות את רבי יצחק סגי נהור אך לא מתייחס אליו בתור רבו כפי שמתייחסים אליו אחרים בני דורו. על כן סביר להניח שלא היה תלמידו.. התפלמס רבות כנגד הפילוסופים ביחד עם בן דורו, ר' יונה מז'ירונה. כתב שלושה ספרים עיקריים: "שער השמיים"- פירוש על הספירות בדרך של חריזה. "משיב דברים נכוחים"- ספר פולמוס כנגד ספרו של ר' שמואל אבן תיבון, "מאמר יקוו המים", על סוד מעשה בראשית. "האמונה והביטחון"- ספר מוסר קבלי (שיוחס בטעות לרמב"ן). לספר יש משמעות היסטורית חשובה בתארו את מצבם החברתי והדתי של יהודי ז'ירונה ובתוכם מקובלי ז'ירונה. הרב יעקב בן ששת, משיב דברים נוכחים, מהדורת ירושלים, תשכ"ט, באתר היברובוקס הרב יעקב בן ששת, שער השמיים, בתוך כתב עת "אוצר נחמד", כרך ג', עמוד 153- 165 באתר HebrewBooks יעקב בן ששת גרונדי, דף שער בספרייה הלאומית השם והמקדש עמ' 68- חביבה פדיה יוסף דן, תורת הסוד, כרך ח', עמ' 28
לאונור מוויזאו

לאונור מוויזאו או המלכה לאונור (בפורטוגזית: Leonor de Viseu או Rainha Dona Leonor; ‏2 במאי 1458 - 17 בנובמבר 1525) הייתה אינפנטה ולאחר מכן מלכה רעיה של מלך פורטוגל ז'ואאו השני. דמות פופולרית בפורטוגל הן בשל היותה אחת משתי המלכות הרעיות היחידות שלא היו ממוצא זר והן בשל פעילותה הפילנתרופית, בעיקר לאחר מות בעלה. לאונור הייתה בתם של פרננדו, דוכס ויזאו, בנו של דוארטה, מלך פורטוגל ושל ביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו, בתו של ז'ואאו, מושל פורטוגל (ואחיו של דוארטה), ולפיכך אינפנטה, כלומר צאצאית ישירה למשפחת המלוכה מבית אביש. אחיו הבוגר של אביה היה אפונסו החמישי, מלך פורטוגל. סב-סביה (סבם של סביה משני הצדדים) היה ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, לפיכך היא נקראת לעיתים לאונור מלנקסטר. אחיה הצעיר, מנואל, ירש את בעלה ומלך כמנואל הראשון, מלך פורטוגל. בנו של אפונסו החמישי, הנסיך יורש העצר ז'ואאו, נשא אותה לאשה ב-22 בינואר 1470 כאשר היה בן 15 ולה מלאו רק 12 שנים. השניים, שגדלו יחד, היו חברים מילדות. ב-28 באוגוסט 1481, לאחר מות אביו, הפך ז'ואאו למלך ולאונור הפכה למלכה-רעיה. כמלכה-רעיה הייתה זכאית לפייף (אחוזות) משלה, שהקנו לה הכנסה עצמאית. היא ציוותה על ייסוד העיר קלדש דה ריינה (Caldas da Rainha; "מרחצאות המלכה"), שנקראה על שמה (ריינה = מלכה), לאחר שעברה שם ונוכחה להכיר בכוח הריפוי של מי המעיינות החמים שבמקום ואף מימנה הקמת בית חולים וכנסייה בעיר מכספי מכירת תכשיטיה האישיים. לז'ואאו וללאונור היו שני בנים, אחד מת בילדותו והשני, האינפנטה אפונסו, מצא את מותו בתאונת רכיבה בשנת 1491 בהיותו בן 16 בלבד. לאונור סרבה לאפשר לז'ואאו להכתיר את בנו הממזר ליורש-עצר ופנתה לאפיפיור, שצידד בה ובדרישתה להכתיר כיורש-עצר את אחיה, מנואל. ז'ואאו מת ב-1495. קיימת עננת חשד סביב נסיבות מותו, אשר אינה שוללת שהורעל על ידי לאונור, אולם הדבר לא הוכח מעולם. לאחר עלות אחיה לשלטון, המשיכה לאונור לנהל חצר מלכותית. בשנת 1498 ייסדה את "הבית הקדוש של החמלה" (Santa Casa de Misericórdia), ארגון צדקה הקיים עד היום. היא הורתה על תרגום החיבור Vita Christi ("חיי ישו") שנכתב במאה ה-14 בלטינית לפורטוגזית והדפסתו. כאשר ראה אור ב-1502 באלקלה דה אנארס, היה זה הספר הראשון שהודפס בשפה הפורטוגזית. נוסף על כך ייסדה את בית החולים המלכותי של כל הקדושים בליסבון (Real de Todos os Santos) ואת מנזר אם האלוהים (Madre de Deus) בעיר, אליו פרשה בגיל מבוגר ובו נקברה. מדיה וקבצים בנושא לאונור מוויזאו בוויקישיתוף דף באתר בתי המלוכה האירופאים(הקישור אינו פעיל) היסטוריה של נשות מלוכה עץ המשפחה של לאונור מידע אודות העיר (ארכוב) על הארגון
המסע המופלא של אהרוני וגידי

המסע המופלא של אהרוני וגידי (החל מעונה שביעית נקראת אהרוני וגידי) היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית שנוצרה על ידי השף ישראל אהרוני, במסגרתה הוא יוצא יחד עם המוזיקאי גידי גוב לסדרת מסעות במדינות שונות, ושניהם נחשפים לתרבויות אוכל ולמאכלי רחוב שונים. תוכנית הבכורה של "המסע המופלא של גידי ואהרוני" עלתה למסך הטלוויזיה לראשונה בערוץ 10 בשנת 2011. בעקבות הקשיים אליו נקלע ערוץ 10, ובטרם הושלם המיזוג בין ערוץ עשר ורשת 13, רכשה רשת מדיה את הסדרה, ומהעונה השביעית היא משודרת ברשת 13. העונה עלתה ביוני 2011 בערוץ 10 העונה עלתה באוגוסט 2014 בערוץ 10 העונה עלתה בנובמבר 2014 בערוץ 10 העונה עלתה במרץ 2016 בערוץ 10 העונה עלתה בנובמבר 2016 בערוץ 10 העונה עלתה באוקטובר 2017 בערוץ עשר העונה עלתה בנובמבר 2018 ברשת 13 העונה עלתה במרץ 2020 ברשת 13, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הופסק שידור הסדרה לאחר הפרק השני. ב-10 באוגוסט 2020 חזרה העונה לשידור. "המסע המופלא של אהרוני וגידי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המסע המופלא של אהרוני וגידי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אהרוני וגידי, באתר חדשות 13, 27 בנובמבר 2018 עמוד התוכנית, באתר חדשות 13 עמוד התוכנית, באתר טדי יזמות והפקות אודות התוכנית, באתר גידי גוב
קונדור A350

קונדור A350 (בצרפתית: Condor A350) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית האופניים והאופנועים Condor-Werke (גר') (שם מלא: Condor-Werke AG ), אשר יוצר עבור צבא שווייץ בין השנים 1973–1978. בסך הכול יוצרו 3,000 יחידות. בשנת 1967 נבחר מנוע הדוּקאטי "Ducati Scrambler" (אנ') לשימוש באופנוע הצבאי החדש של שווייץ. יציאת הפליטה וההרכבה נעשו חזקים יותר. צינור פליטה הפלדה נבנה עם אלומיניום. כובע מילוי השמן השתנה לצינור ארוך יותר כדי להקל על המילוי. יחס הדחיסה צומצם ל-8.2:1, כדי שהאופנוע יוכל לתדלק על דלק באיכות ירודה. התוצאה היא מנוע אמין בעל הספק של 16.6 כ"ס, שהגיע למהירות של 70 מייל (112.65 קמ"ש). הגלגלים ובלמי התוף הותאמו לנסיעות בהרי האלפים. הותאם ב-"קונדור A350" מתקן נשיאה עבור שני רובי תקיפה מסוג "SIG SG 510" (אנ'). הותקנו ב-"קונדור A350" אורות בלקאוט ("Blackout light" (אנ')), שהן מנורות ראש וזנב המצוידות בעדשות מיוחדות, אשר מיועדות להטיל קרן אור אופקית מפוזרת של הנהג עבור הרכב ונהגים של כלי רכב אחרים כדי לזהות את הרכב. בצבא, אורות בלקאוט מיועדים לשימוש בעת נהיגה בשיירה בלילה, כאשר יש צורך ברכבים לשמור על הסתרה על ידי הגבלת יכולתם להיראות על ידי האויב. "קונדור A350" "קונדור A350" "קונדור A350" מדיה וקבצים בנושא קונדור A350 בוויקישיתוף קונדור A350, סרטון באתר יוטיוב קונדור A350, סרטון באתר יוטיוב "קונדור A350" ridermagazine.com/2006/03/21/retrospective-condor-a350-1973-1978 "קונדור A350" classic-trader.com/uk/motorcycle/search/condor/a350 "קונדור A350" redbook.com.au/bikes/details/1973-condor-a350/SPOT-ITM "קונדור A350" - מפרט oldtimerfreunde-rems-murr.de/cmsn/artikel "קונדור A350" motorcycleclassics.com/more-classic-motorcycles/condor-a350 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קונדור A350".
שו"ת הרא"ש

שו"ת הרא"ש הוא ספר המשתייך לסוגת ספרות השו"ת שנכתב על ידי הרב אשר בן יחיאל. בכל דפוסי שו"ת הרא"ש סודרו התשובות במאה ושמונה כללים. הרא"ש כתב תשובות רבות לשואליו והם קובצו ב"שאלות ותשובות הרא"ש". הגיעו לפתחו שאלות כה רבות, עד שנאלץ בשלב מסוים להגביל את המענה לדיינים ורבנים בלבד. לשו"ת הרא"ש ישנה עריכה ייחודית המבדילה אותו מיתר תשובות הראשונים, בכך שהתשובות נערכו בקבצים פנימיים (המכונים "כלל") לפי נושאים, ותחת הכותרת "כלל" נתקבצו מספר תשובות העוסקות באותו נושא, למרות היותן לשואלים שונים ובתקופות שונות. רבי משה די ברושליש חיבר קיצור לתשובות הרא"ש בשם "חזה התנופה". בסוף חיבור זה מובאות 64 תשובות חדשות. שו"ת הרא"ש נדפס לראשונה בקונסטנטינופול בשנת ה'רע"ז. לאחר מכן הוא הודפס בוונציה בשנת ה'שי"ב. הדפוס השלישי היה גם הוא בוונציה בשנת ה'שס"ח ובו נוספו מספר תשובות. שו"ת הרא"ש, באתר ויקיטקסט מידע על שו"ת הרא"ש בקטלוג הספרייה הלאומית שו"ת הרא"ש, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי אפרים אלימלך אורבך, שו"ת הרא"ש בכתבי יד ובדפוסים, באתר אוצר החכמה מבוא לשו"ת הרא"ש, שו"ת הרא"ש <מכון ירושלים>, עמוד 8, באתר אוצר החכמה אפרים אלימלך אורבך, שו"ת הרא"ש בכתבי יד ובדפוסים, עמוד 2 א' פריימן, הרא"ש: רבינו אשר בן יחיאל וצאצאיו, חייהם ופעלם, תשמ"ו חזה התנופה שאלות ותשובות : להרב רבינו אשר ... ; וניתוסף על דפוס הראשון מראה מקום ... אני מאיר בר' יעקב איש פרינץ .. | אשר בן יחיאל, 1250-1327 (בראגאדין, אלויזי, פעל 1542-1576 (מדפיס) ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.