laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גבעת משה

גבעת משה (מוכרת גם בשם גוש 80) היא שכונה חרדית בירושלים. השכונה נבנתה בשנות ה-60. מערבית לשכונת סנהדריה וצפונית לשכונת תל ארזה. השכונה גובלת בשכונות סנהדריה, מחניים, עזרת תורה, שיכון חב"ד ותל ארזה. הרחוב המרכזי בשכונה הוא רחוב גבעת משה היוצא משדרות גולדה מאיר, שנקרא על שמו של משה פרוש. השכונה היא בעלת צביון חרדי מובהק, ומתאפיינת בבתי כנסת, ישיבות ומוסדות חינוך רבים. עד למותו שימש הרב יעקב יוסף כרב השכונה[דרוש מקור]. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עד שנת 1967 שכונת תל ארזה הייתה הגבול הצפוני מערבי של העיר ירושלים וממערבה השתרעו שטחים הרריים פתוחים ובניהם שכן בין השנים 1950–1990 גן החיות התנ"כי ב"גבעת קומונה". משנות ה-60 ובייחוד לאחר שפונה גן החיות למשכנו החדש, נבנו בשטחים שמצפון ומערב לתל ארזה נבנתה השכונה, יחד עם שכונות חרדיות נוספות: קריית צאנז, קריית בעלז, ועזרת תורה. ביוני 2012 - סיוון ה'תשע"ב החליטה עיריית ירושלים להנציח את שמו של הרב שפירא מייסד הדף היומי, בבניית כיכר עם צמחייה ואילנות בשכונת גבעת משה בירושלים בפינת הרחובות רחוב 'אהלי יוסף' ורחוב 'גבעת משה' הוקם כיכר לזכרו הנושא את השם 'כיכר מהר"ם שפירא מלובלין'. השכונה משופעת במוסדות חינוך, ובבתי כנסת: ישיבת גבעת שאול בראשות הרב אליקים גצל פשקס ישיבת בריסק בראשות הרב משולם דוד סולובייצ'יק ישיבת מאור עיניים ישיבת כף החיים ישיבת אור לציון בראשות הרב בן ציון אבא שאול ישיבה לחוזרים בתשובה 'תורה ואמונה' שעל ידי ארגון "צהר"-חסידות בעלז ישיבת אבני נזר של חסידות סוכטשוב (משמשת בפועל את חסידות באבוב 45) ישיבת 'תפארת יעקב' בראשות הרב צויבל ישיבת 'תפארת התלמוד' בראשות הרב שינקר ישיבת רמ"א בראשות הרב חיים אורי פריינד חבר הבד"ץ העדה החרדית בית המדרש הגדול של חסידות רחמסטריווקא ובית האדמו"ר בית הכנסת 'שידלובצא' של חסידות ביאלא בית הכנסת 'תורת חכם' של הרב יצחק מאיר מורגנשטרן בית מדרשו של הרב יצחק טוביה ווייס גאב"ד העדה החרדית, המתגורר בשכונה בית מדרש של חסידות סרט ויז'ניץ בית הכנסת שבט הלוי בית הכנסת אהל משה של הרב דן סגל בית הכנסת אור אברהם של משפחת בורנשטיין מחסידות ברסלב בית הכנסת מעייני ישראל של חסידי חב"ד שמקורם בחסידויות אחרות. בית הכנסת של חסידות אמשינוב בית הכנסת 'בית הלוי' של הקהילה התימנית בית הכנסת התימני 'יד יחיאל יונה' בית הספר בית יעקב 'עזרת תורה' (ליטאי) תלמוד תורה 'חוות דעת' ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרלין האריס

שרלין האריס (באנגלית: Charlaine Harris נולדה ב-25 בנובמבר 1951) היא סופרת אמריקאית, הכותבת בעיקר ספרי פנטזיה, בעיקר לבני נוער. סדרת תעלומות הערפדים הדרומיים שלה הייתה הבסיס לסדרת הטלוויזיה המצליחה דם אמיתי. הניו יורק טיימס הגדיר אותה כסופרת המסתורין הנמכרת ביותר. האריס נולדה וגודלה במיסיסיפי, ארצות הברית. לאחר שכתבה שני ספרים החלה בתחילת שנות התשעים לכתוב את הספרים שבסדרת אורורה טיגארדן (באנגלית: Aurora Teagarden). ב-1996 יצא הספר הראשון בסדרת שייקספיר (באנגלית: Shakespeare). ב-2001 ציינה באתר האינטרנט שלה שסיימה עם הסדרה. לאחר מכן החלה לכתוב את סדרת הספרים של תעלומות הערפדים הדרומיים (באנגלית: The Southern Vampire Mysteries). הסדרה מדברת על טלפתית בשם סוקי שעובדת בבר בלואיזיאנה. הספר הראשון בסדרה זכה ב-2001 בפרס אנתוני. הסדרה זכתה להצלחה והתפרסמה בהרבה מדינות. הסדרה הוכיחה את הפופולריות שלה בכך שאלן בול מפיק בחברת HBO החליט להפיק סדרה שמבוססת על סדרת הספרים ותיקרא דם אמיתי. הסדרה עלתה לאוויר ב-7 בספטמבר 2008 והיא כללה שבע עונות. ב-2005 החלה האריס לכתוב את סדרת תעלומות הארפר קונלי (באנגלית: The Harper Connelly Mysteries). הסדרה מספרת על אישה שהוכתה על ידי ברק וכעת יכולה לאתר גופות. האריס חברה במועדון סופרי ספרי הבלשות באמריקה. 1981: מתוק וקטלני (Sweet and Deadly) 1984: זעם חשאי (A Secret Rage ) 1990: מקרי רצח אמיתיים (Real Murders) 1992: עצם לאסוף (A Bone to Pick) 1994: שלושה חדרי שינה, גופה אחת (Three Bedrooms, One Corpse) 1995: בית ג'וליוס (The Julius House) 1996: מוות על עקבים (Dead Over Heels) 1999: שוטה ודבשו (A Fool And His Honey) 2002: סצנה אחרונה בחיים (Last Scene Alive) 2003: בוצע פרג למוות (Poppy Done to Death) 1996: בעל הבית של שייקספיר (Shakespeare's Landlord) 1997: אלופו של שייקספיר (Shakespeare's Champion) 1998: חג המולד של שייקספיר (Shakespeare's Christmas) 2000: זונתו של שייקספיר (Shakespeare's Trollop) 2001: יועצו של שייקספיר (Shakespeare's Counselor) 2001: מת עד הלילה (Dead Until Dark) 2002: מתים חיים בדאלאס (Living Dead in Dallas) 2003: קלאב מת (Club Dead) 2004: מתים בפני עולם (Dead to the World) 2005: מת כמו מסמר (Dead as a Doornail) 2006: בהחלט מת (Definitely Dead) 2007: מתים יחדיו (All Together Dead) 2008: מהמוות אל דחי (From Dead to Worse) 2009: מת ונעלם (Dead and Gone) 2010: מוות במשפחה (Dead in the Family) 2011: חשבון מת (Dead reackoning) 2012: Deadlocked 2013: Dead Ever After 2013: After Dead: What Came Next in the World of Sookie Stackhouse 2014: Dead But Not Forgotten: Stories from the World of Sookie Stackhouse 2005: מגלת המצבות (Grave Sight) 2006: הפתעת הקבר (Grave Surprise) 2007: קבר קר כקרח (An Ice Cold Grave) 2009: קבר סודי (Grave Secret) האריס נשואה ואמא לשלושה ילדים. כעת הם גרים בארקנסו. מדיה וקבצים בנושא שרלין האריס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שרלין האריס שרלין האריס (1951-), דף שער בספרייה הלאומית שרלין האריס, ברשת החברתית פייסבוק שרלין האריס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרלין האריס, ברשת החברתית Goodreads יוני בינרט, דם על הידיים: ריאיון עם מחברת "דם אמיתי", באתר nrg‏, 19 ביוני 2011
מפיק (קולנוע וטלוויזיה)

בקולנוע ובטלוויזיה, מפיק הוא המנהל הראשי בהפקתו (ייצורו) של סרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה. תפקיד המפיק ניהולי בעיקרו, כשבדרך-כלל יהיה המפיק איש עסקים בעל ניסיון רב בתעשיית הקולנוע, אך לא בהכרח בעל ידע טכני במלאכת עשיית הסרט. המפיק מלווה את הסרט בכל שלביו, מהרעיון הראשוני ועד להפצת הסרט המוגמר. המפיק הוא המנהל של כל בעלי התפקידים בסרט, ובסמכותו לגייס וכן לפטר את הבמאי, השחקנים וכל איש צוות שהוא. עד לשנות ה-50 נהוג היה שלמפיק הקולנוע שליטה מוחלטת על כל היבטי הסרט, כולל ההיבט היצירתי. בשנות ה-50 חלה רפורמה ארגונית באולפני הקולנוע הגדולים בהוליווד, ומאז מקובל שהבמאי אחראי לניהול היצירתי. חיכוכים בין במאים ומפיקים בנושא זה אינם נדירים, ולמפיק, מתוקף היותו מנהל הסרט, זכות המילה האחרונה. בעבר קרה שבמאי קולנוע לא הסכימו לחתום את שמם על סרטים מסוימים, עקב סכסוך יצירתי עם המפיק או עקב חוסר שביעות רצון כללי מהתוצאה הסופית. במקרה זה נהוג היה שבמקום שמו האמיתי של הבמאי, הקרדיט ניתן למפיק. לגייס ולארגן מימון לסרט להעסיק, לפטר ולהכווין אנשי צוות ושחקנים לתאם את עשיית הסרט בהיבט המנהלתי: תיאום רישיונות צילום במקומות ציבוריים, שינוע הצוות והציוד וכדומה לתאם את הפצת הסרט מול בתי קולנוע, ספריות וידאו וכדומה מפיק בפועל (Executive Producer): תפקיד זה קשה מעט להגדרה, ובדיחות רבות קיימות בתעשיית הקולנוע באשר לתפקידו המעורפל של המפיק בפועל. בדרך-כלל מדובר בנציג ראשי על הסט, ואולי אף מנכ"ל (מנהל כללי), של אולפן הקולנוע שבמסגרתו נעשה הסרט. לעיתים ניתן קרדיט של מפיק בפועל לאנשים שתרמו כסף רב להפקה או שעזרו להפיץ או להשיג מימון לסרט. המפיקים בפועל בסדרות טלוויזיה נקראים "שואוראנרים" (אנ'). באמריקה הצפונית מקובל שאלה הם יוצרי הסדרה והתסריטאים הראשיים שלה. עוזר מפיק (Associate Producer): אחראי לניהול השוטף והיומיומי של הפקת הסרט. תואר זה ניתן במקרים רבים לאישים שתרמו ליצירת הסרט. מנהל הפקה (Production Manager): המנהל הראשי של הצוות הטכני של הסרט. אחראי לתלבושות, לאיפור, לתפאורה, לציוד הצילום, התאורה והקול ולעיצוב הסט. מפיק שותף (Co-Producer).
מרדכי יהודה ליב וינקלר

הרב מרדכי יהודה ליב וינקלר (ה'תר"ה – י"ז בתמוז ה'תרצ"ב; 1844–1932) היה רב הונגרי וראש ישיבה בעיירה מאד בהונגריה. מחבר שו"ת "לבושי מרדכי". נולד לנפתלי וינקלר. למד אצל הרב בנימין זאב וולף תרצית (תרצה'ס) בטופולצ'אני (מחבר "תפארת שבת"), אצל הרב מרדכי יהודה גליק ביאהאנע, ואצל רבו המובהק הרב יצחק אהרון לנדסברג בגרוסוורדיין, ממנו, מהרב מאיר פרלס ומהרב ישכר בער אב"ד באנפי הוניאד נסמך לרבנות. לאחר נישואיו בשנת ה'תרכ"ט היה סמוך על שולחן חותנו, בעל אחוזה מבאנפי הוניאד. לאחר מכן עבר לגרוסוורדיין ופתח שם בית מסחר, אולם הפסיד את ממונו כעבור זמן קצר, ובשנת ה'תרל"ב קיבל משרה רבנות בקהילת מזוטלגד (הו'), במחוז גרוסוורדיין, והיה רבה הראשון. בתר"מ החל לכהן כרב של ברזובה פוד בראדלום (אנ') בסלובקיה וכראש הישיבה בה. החל משנת תרס"א (1900) שימש כרבה של מאד וכראש הישיבה בה. בין תלמידיו שם היו הרב מרדכי בריסק והרב דוד יהודה זילברשטיין שהיה אב"ד וייצן. לרב וינקלר בת אחת, שינדל. חתנו (בזיווג ראשון) היה הרב יוסף צבי דושינסקי, ממנהיגי העדה החרדית בירושלים. שו"ת "לבושי מרדכי" על ארבעת חלקי השו"ע – 7 חלקים שיצאו בתש"ם בשני כרכים (הפעם הראשונה שכל החלקים יצאו לאור יחד) בדפוסי צילום של ההדפסות המקוריות: חלק ראשון על או"ח ויו"ד (מהדורה ראשונה), טולצ'ה תרע"ב חלק שני על אה"ע וחו"מ (מהדורה ראשונה), סבוליבה תרע"ג חלק שלישי על או"ח (מהדורה שנייה), בודפשט תרפ"ב חלק רביעי על יו"ד (מהדורה שנייה), בודפשט תרפ"ד חלק חמישי על אה"ע וחו"מ (מהדורה שנייה), בודפשט תרפ"ח חלק שישי על או"ח ויו"ד (מהדורה שלישית), בודפשט תרפ"ח חלק שביעי על ד’ חלקי שו"ע, מישקולץ תרצ"ז לבושי מרדכי על מסכת נדרים – חידושים על מסכת נדרים, מרגיטה תרצ"ד 'לבושי מרדכי' בסוגיה דעשה דוחה לא תעשה – (בפרק הראשון של מסכת יבמות), מכון לבושי מרדכי, ירושלים תשס"ה (2005) ישב מצרף – על הנולדים בנישואי תערובת בין יהודים לגויים והאם זוג שהתחתן בחתונה היהודית והתגרש בגירושין אזרחיים צריך להתגרש לפי ההלכה, וייצן תר"ס. לחוברת נספח קונטרס "וכתורה הזאת" בעניינים אלו מאת הרב ישעיה זילברשטיין, הרב של ווייצן. אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך א, ירושלים תשל"ט, עמ' 242–246 יהודה שוורץ, מורשת רבני הונגריה, חדרה תשמ"ז, עמ' 66 יצחק פנחס פריינד (עורך), לבושי מרדכי – אורח חיים, תשע"א, עמ' 7–51 ('גדולת מרדכי' – תולדות המחבר) אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' מרדכי יהודא ליב ווינקלער זצ"ל", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 44, באתר היברובוקס מרדכי ליב ווינקלער (1844-1932), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וילי דן אודן

וילמינטייה "וילי" דן אודן (בהולנדית: Willemijntje "Willy" den Ouden; ‏ 1 בינואר 1918 – 6 בדצמבר 1997) הייתה שחיינית הולנדית. הייתה אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות מהן אחת זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות מהן 3 זהב ושיאנית עולם במשחים ל-100 מטר חופשי, 200 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי. דן אודן, הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה ששחתה 100 יארד חופשי מתחת לדקה. היא החזיקה בשיא העולמי במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי במשך 22 שנים ו-227 ימים, הזמן הארוך ביותר ששחיין או שחיינית החזיקו בשיא עולם במשחה (ג'נט אוונס מארצות הברית החזיקה בשיא העולם במשחה ל-800 מטר במשך 20 שנים ו-147 ימים). דן אודן נולדה ברוטרדם. באליפות אירופה השלישית בשחייה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1931 בהיותה רק בת 13 זכתה דן אודן במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:55.0 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:11.8 דקות. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה דן אודן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.8 דקות, אחרי הלן מדיסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:06.8 דקות ולפני אלינור גרטי-סביל (1:08.2 דקות) שתיהן מארצות הברית ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:47.5 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:38.0 דקות, ולפני בריטניה (4:52.4 דקות). השנים שבין שתי האולימפיאדות היו השנים האיכותיות ביותר של דן אודן. בתחרות שחייה שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1933 קבעה דן אודן במשחה ל-100 מטר שיא עולם חדש ראשון של 1:06.0 דקות, שיפור לשיא של מדיסון (1:06.6 דקות). לאחר מכן, היא שיפרה שיא זה שלוש פעמים נוספות והעמידה אותו לבסוף על 1:04.8 דקות. במשחה ל-200 מטר חופשי היא שיפרה את שיא העולם שלוש פעמים והעמידה אותו על 2:25.3 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי היא קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 5:16 דקות בשנת 1934. באליפות אירופה בשחייה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 זכתה דן אודן ב-3 מדליות שתיים זהב ואחת כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.1 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:41.5 דקות ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:27.4 דקות, זהה לזו של המנצחת בת ארצה ריי מסטנברוק. באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה דן אודן במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:36.0 דקות, לפני גרמניה (4:36.8 דקות) וארצות הברית (4:40.2 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בו החזיקה בשיא העולם כשקבעה תוצאה של 1:07.6 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה מסטנברוק שקבעה שיא אולימפי חדש (1:05.9 דקות). בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:06.7 דקות. באליפות אירופה שנערכה בלונדון, בריטניה בשנת 1938 זכתה דן אודן במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:39.5 דקות. דן אודן החזיקה בשיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי במשך 23 שנים, השיא האחרון שקבעה במשחה זה (1:04.6 דקות) החזיק מעמד במשך 20 שנים עד שנישבר על ידי דון פרייזר מאוסטרליה (1:04.5 דקות). בשנת 1970 זכתה דן אודן להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא וילי דן אודן בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי וילי דן אודן, באתר olympedia.org וילי דן אודן (אורכב 13.09.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית) וילי דן אודן (אורכב 13.09.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית) WILLY den OUDEN (Holland/NED) - 1970 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
שרוול תרמי

שרוול תרמי הוא כיסוי לאורך החלק החיצוני של קניהם של תותחים בקטרים גדולים. מורכב בדרך כלל על תותחי טנקים. מטרתו העיקרית של השרוול היא למנוע עיוות של קנה התותח כתוצאה מהפרש טמפרטורות העלול להתפתח עליו. השרוול מונע מצב בו הטמפרטורה בנקודה מסוימת בקנה גבוהה או נמוכה יותר, עקב חום השמש, רוחות או שלג. לאחידות הטמפרטורה בקנה יש השפעה על דיוק התותח, ומכאן חשיבותו של השרוול התרמי. לרוב, ניתן לפרק ולהחליף בקלות את השרוול התרמי ולצבוע אותו בצבעי הטנק. שרוולים תרמים מתקדמים בנויים באופן כזה שיקטין את החתימה התרמית של התותח ובכך יקשה על זיהוי הרק"ם באמצעי ראיית לילה תרמי. לרוב, מכוסה גם מפנה הגזים בשרוול תרמי, ללא קשר למיקומו. אחד הטנקים הראשונים שעשו שימוש בשרוול תרמי הוא טנק הצ'יפטיין הבריטי. השרוולים התרמיים שמשמשים את תותחי 120 מ"מ של טנקי המרכבה סימן 3 וסימן 4 פותחו בישראל על ידי חברת ווישיי ישראל ונחשבים לטובים מסוגם בעולם. פליקס זנדמן, מייסד ויו"ר וישיי אינטרטכנולוג'י שהיה גם המפתח הראשי של השרוול, תרם את הפתרון למדינת ישראל, וראה בו גולת כותרת של עשייתו. מדיה וקבצים בנושא שרוול תרמי בוויקישיתוף
מפיק מוזיקלי

מפיק מוזיקלי הוא המנהל הראשי של הפקה מוזיקלית, בדרך-כלל אלבום מוזיקה. למפיק מוזיקלי קיים תפקיד טכני מאוד, שתורם ישירות לעיצוב המוזיקה והתוצאה הסופית. מפיק מוזיקלי הוא לרוב מוזיקאי עתיר ניסיון וידע בתחום. בהפקת שיר מקבל המפיק המוזיקלי מיוצרי השיר את המילים והלחן כשהם "עירומים", כשהם עדיין מהווים רעיון בסיסי במוחו של היוצר. תפקידו של המפיק הוא להקנות לשיר צורה סופית. המפיק מחליט על המקצב, כלי הנגינה, קולות השירה ואורך השיר. לאחר שהחליט המפיק על הפרטים הטכניים של השיר, מתפקידו ליישם את החלטותיו: עליו לארגן ולגייס נגנים (גם כשמדובר בלהקה, לרוב משתתפים נגנים נוספים בהקלטה; לעיתים אף משתתפת תזמורת שלמה), לארגן כלי נגינה במקרה הצורך, לגייס זמרי ליווי, להדריך את הנגנים והזמרים, לתאם הקלטות וחזרות, לגייס טכנאי מוזיקה (בעיקר: איש מיקס ואיש מאסטר) ולהדריכם. לעיתים מבצע המפיק בעצמו את התפקידים הטכניים (את ההקלטה והמיקס, אך כמעט אף פעם לא את המאסטר). יש מפיקים מוזיקליים המקפידים להיות גם בהופעות חיות של האומנים לשם עיצוב הצליל של המופע (לדוגמה יעקב גלעד). מוזיקאים רבים, במיוחד בתחום הרוק האלטרנטיבי והכבד, מפיקים בעצמם את שיריהם ואלבומיהם. לעומתם, מפיקים רבים, לאחר שנים של עבודה "מאחורי הקלעים", הוציאו אלבומים שכתבו וביצעו בעצמם. מפיקים פיתחו לאורך השנים "חתימה מוזיקלית" ייחודית – סגנון, אווירה וגוון המייחדים את הפקותיהם. לעניין זה חשיבות רבה בעולם המוזיקה, ובכל דיון על אלבום או שיר מסוים נידונה ההפקה המוזיקלית. אמירות כגון "הפקתו של בריאן אינו ניכרת בצליל החללי ובאפקטים המקוריים" (נאמר על האלבום Achtung Baby של U2) אינן נדירות, ומשקפות את השפעת המפיק על היצירה המוזיקלית. בעשור הראשון של המאה ה-21 חלה עלייה בחשיפתם של המפיקים המוזיקליים (לדוגמה, מארק רונסון בפופ וב-R&B עכשווי ודייוויד גטה, אביצ'י אלן ווקר וקלווין האריס במוזיקה אלקטרונית), ועניין זה התבטא בהוצאת אלבומים שבהם המפיק הוא הדמות המרכזית. בנוסף, מפיקים החלו להופיע בעצמם בין אם כחלק מהרכב או בתור די ג'יי. חברת תקליטים עצמאית בן שלו, חצי אלוהים: איך נהפך המפיק למוזיקאי הכי חשוב בשטח, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק יהודה שמלקיש

הרב יצחק יהודה שמלקיש (תקפ"ח - י' בתשרי תרס"ו, 1905-1827) היה מרבני גליציה ונחשב לאחד מגדולי הפוסקים בדורו. ראב"ד לבוב ומחבר שו"ת בית יצחק. נולד לרב חיים שמואל בלבוב והתפרסם בכשרונותיו הגדולים כבר כילד. רבו המובהק היה הרב יעקב משולם אורנשטיין, אב בית הדין של לבוב ומחבר ספר "ישועות יעקב" על ארבע חלקי השולחן ערוך. נישא בשנית לבתו של הרב חיים שמואל בירנבוים בעל ה"רחש לבב" וחתנו של רבי עקיבא איגר. נכדו היה הרב אהרן לוין מרישא, מראשי אגודת ישראל. אחיינו ותלמידו היה הרב גדליה שמלקיש, מראשי תנועת המזרחי, שאף מילא את מקומו ברבנות פרמישלא. שימש ברבנות בכמה קהילות בגליציה, ובהן בברעזאן בפשמישל, ובתרנ"ד (1894) מונה לרבה של לבוב (למברג). התכתב בהלכה עם רבני דורו, כדוגמת הרב ישראל הכהן רפפורט. חיבורו, שו"ת בית יצחק, הכולל שישה חלקים ובתוספת חידושים פרסם אותו כאחד מגדולי הדור. בישיבות החשיבו מאוד את דרך הניתוח שלו להבנת סוגיות התלמוד, דרך הפסיקה שלו וחידושיו. בתשובותיו עסק גם בחידושי העולם המודרני של תקופתו: טלגרף, טלפון, הדלקת חשמל בשבת, קרונות חשמליות, וכדומה. בסוגיית קבלת מצוות בגיור שהתעוררה בעת החדשה, הוא נחשב לאבי השיטה המחמירה לפיה אם מתברר שגר אינו מתכוון לשמור מצוות - גיורו בטל. אחד מחידושיו הידועים הוא שיטתו באיסור השימוש בחשמל בשבת. במסגרת דיונו של הרב שמעלקיש משנת 1895 בבחינת השימוש בטלפון בשבת, הוא מחדש כי קיים בהפעלת כל מכשיר חשמלי איסור מדרבנן בשל "התעוררות כח החשמל" כתוצאה מה"עלעקטרישע פערבינדונג" (חיבור חשמלי). איסור זה נקרא לימים 'מוליד זרם'. איסור זה מהווה אנלוגיה מרחיבה לאיסור 'מוליד ריח', אחד מן האיסורים המופיעים במסכת ביצה. לפי איסור מוליד ריח אסור לבשם בגד בשבת בריח שאינו נמצא כבר בו. כבר בעבר הורחב איסור זה לתחומים אחרים כדוגמת יצירת האיסור לרסק ברד ושלג בשבת ולהפוך את המוצק לנוזל. אף על פי שהיו שערערו על חידושו, ובהם גם חתנו, הרב נתן לוין, התקבל איסורו של הרב שמעלקיש באופן גורף. עד היום מהווה איסור זה את אחד הנימוקים המרכזיים לאיסור קטגורי על הפעלת מכשירים חשמליים בשבת. שאלות ותשובות בית יצחק. בית יצחק על התורה אריה מנצ'ר (עורך), ספר פשמישל, תל אביב: ארגון יוצאי פשמישל בישראל, תשכ"ד 1964, עמ' 65. מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ה, עמ' 334–341 (וביבליוגרפיה שם). רבי יצחק יהודה שמלקיש, בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל' יצחק יהודה בן חיים שמואל שמלקיש (1828-1905), דף שער בספרייה הלאומית ספריו שו"ת בית יצחק באתר HebrewBooks: חלק אורח חיים חלק יורה דעה חלק אבן העזר וחלק חושן משפט שו"ת "אגרות משה" יורה דעה חלק ב סימן יד ("מגדולי גליציה"), "מנחת יצחק" חלק ה סימן צג ("מגדולי האחרונים"), "ציץ אליעזר" חלק טז סימן כט, "יחוה דעת" חלק א סימן צא. הרב משה לייטר, דיוקנאות רבני עיר אחת, הדרום, כרך י, עמ' 51. שו"ת מהר"י הכהן ח"א יו"ד י. בית יצחק, יורה דעה ב, מפתחות לסימן לא תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ג הצל"ח החדש, סי' א אילן בן-יעקב, החשמל בהלכה: התמודדות פוסקי ההלכה עם תופעת החשמל, 1875 - 1940. 2010, עמ' 34 - 37
אגג

אֲגַג הוא דמות מקראית, אחרון מלכי העמלקים. האזכור הראשון בתנ"ך של אגג הוא בברכת בלעם, בה מברך בלעם את ישראל שממלכתם תינשא מעל זו של אגג: מַה-טֹּבוּ אֹהָלֶיךָ, יַעֲקֹב; מִשְׁכְּנֹתֶיךָ, יִשְׂרָאֵל. כִּנְחָלִים נִטָּיוּ, כְּגַנֹּת עֲלֵי נָהָר; כַּאֲהָלִים נָטַע ה', כַּאֲרָזִים עֲלֵי-מָיִם. יִזַּל-מַיִם מִדָּלְיָו, וְזַרְעוֹ בְּמַיִם רַבִּים; וְיָרֹם מֵאֲגַג מַלְכּוֹ, וְתִנַּשֵּׂא מַלְכֻתוֹ. — במדבר, כ"ד, ה'–ז' אגג היה מלך עמלק בעת ששאול המלך יצא למלא את מצוות השמדת עמלק בהנחיית הנביא שמואל. שאול לא ביצע את המצווה עד סופה כיוון שלא השמיד את רכוש עמלק ולא הרג את אגג, ועל כך ניבא לו שמואל כי ישלם בכתרו. אגג הוצא בסוף להורג על ידי שמואל, הדיאלוג בין שמואל הנביא לאגג מובלט בסיפור על רגעיו האחרונים של אגג: אגג חותם את חייו במילים "אָכֵן סָר מַר-הַמָּוֶת" (אכן הגיע זמני למות), ושמואל הנביא עונה לו: "כַּאֲשֶׁר שִׁכְּלָה נָשִׁים חַרְבֶּךָ, כֵּן-תִּשְׁכַּל מִנָּשִׁים אִמֶּךָ" (כשם שחרבך הפכה נשים לשכולות, כך תהפוך כעת אימך לשכולה). על אף הריגתו של אגג בידי שמואל, ממקומות נוספים בתנ"ך מוכח שהעם העמלקי לא הושמד באופן סופי. בהמשך ספר שמואל מתוארות מלחמותיו של דוד בתקופת ישיבתו בשדה פלשתים, שם מוזכרת בין השאר לחימתו בעמלקים. מספר פרקים לאחר מכן, בסוף ספר שמואל א' מתוארת פשיטה של עמלקים על העיר צקלג (עיר המזוהה על ידי מספר חוקרים כתל שרע) ורדיפה של דוד ואנשיו אחריהם, לאחר שלקחו בשבי את משפחותיהם. גם לאחר שדוד ואנשיו מכים בעמלקים במשך יממה שלמה, ארבע מאות מהם מצליחים לברוח. מקום נוסף בו אנו פוגשים בשארית עמלק הוא בפתיחת ספר שמואל ב', שם דוד שב "מהכות את העמלק" ואליו מגיע נער עמלקי המספר לו שהרג את שאול בעקבות בקשתו של שאול עצמו, לאחר שנפצע אנושות בקרב נגד הפלשתים בהר הגלבוע. וַיֹּאמֶר לִי, מִי-אָתָּה; ויאמר (וָאֹמַר) אֵלָיו, עֲמָלֵקִי אָנֹכִי [...] וַיֹּאמֶר אֵלַי, עֲמָד-נָא עָלַי וּמֹתְתֵנִי [...] וַאֲמֹתְתֵהוּ--כִּי יָדַעְתִּי, כִּי לֹא יִחְיֶה אַחֲרֵי נִפְלוֹ — שמואל ב', א', ח'–ט' גרסתו של הנער העמלקי סותרת את המסופר על מות שאול, והפרשנים נחלקו מה מידת האמת בדבריו. בכל אופן, דבריו מציגים אירוניה הטמונה בקשר שבין חטאו של שאול כשלא השמיד את העמלקים, לבין העובדה שאחד מהם לבסוף הרג אותו, וכל זאת בשעה שדוד, שנבחר לרשת את כתרו, עושה חיל במלחמתו בעמלקים. מאחר שעמלק הוא סמל האויבים של ישראל, גם מלכו נחשב כגדול האויבים של ישראל. ברוח זו מיוחס מוצאו של המן הרשע לאגג: "הָמָן בֶּן-הַמְּדָתָא הָאֲגָגִי". והפרשנים נחלקו בשאלה האם מדובר בצאצא גנטי ממש, או בבן במובן של ממשיך דרכו הרעיונית של אגג. לאחר אירועים אלו אין מסופר עוד דבר על קיומו של עמלק או מלכם אגג. מספר פסוקים בספר דברי הימים מספרים על קבוצת לוחמים מבני שמעון אשר בימי המלך חזקיהו הכו את "שארית הפליטה לעמלק", כלומר - השמידו את אחרון העמלקים, ובכך כנראה הושמד סופית עם זה. המדרש מספר כי בין נפילתו של אגג בשבי ובין הוצאתו להורג הפריד יום, אשר במהלכו הספיק אגג לשכב עם שפחה עמלקית. בין צאצאי שפחה זו, אומר המדרש, היה המן. כך מפרש המדרש את הצירוף "המן האגגי".[דרוש מקור] מחיית זכר עמלק מדיה וקבצים בנושא אגג בוויקישיתוף שמואל א, כז ח שמואל א', פרק ל' שמואל ב', א', א' שמואל א, פרק לא פסוקים א-ז אסתר, פרק ג פסוק א דברי הימים א', ד', מ"ג
ניקי באט

ניקולאס "ניקי" באט (Nicholas "Nicky" Butt; ‏21 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר אנגלי, אשר שיחק לרוב בעמדת הקשר האחורי. באט שיחק בעברו במשך 12 עונות במנצ'סטר יונייטד, ומשנת 2004 שיחק בניוקאסל יונייטד למעט עונה אחת בה שיחק בהשאלה בברמינגהאם סיטי ואף רשם 39 הופעות במדי אנגליה. באט החל את הקריירה שלו בנוער של קבוצת מנצ'סטר יונייטד, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 1992/1993, אך את פריצתו החל רק בעונת 1994/1995 כאשר חיפה על היעדרותו של רוי קין מההרכב הקבוצה בעקבות פציעות והרחקות. בסיום העונה, עם עזיבתו של פול אינס לאינטר מילאנו, בחר בו מאמנו אלכס פרגוסון להיות יורשו של אינס במרכז המגרש, לצידו של קין. לאחר שנתיים טובות בהן פתח בהרכב הקבוצה מספר רב של פעמים. באט תפקד כשחקן הקשוח במרכז השדה, במיוחד בעונת 1997/1998 בה רוי קין היה פצוע בשלבים רבים. לאחר חזרתו של קין מהפציעה, והסטתו של החלוץ פול סקולס לתפקידי קישור איבד באט את מקומו בהרכב הקבוצה. ב-12 שנותיו במנצ'סטר זכה באט בשש אליפויות, שלושה גביעים וזכייה אחת בליגת האלופות, בעונת הטרבל של מנצ'סטר ב-1999 בינואר 2004 ביקש באט לעזוב את מנצ'סטר יונייטד, אך דחה הצעה לעבור ברמינגהאם סיטי בחלון ההעברות. ביולי 2004 עבר באט לניוקאסל יונייטד תמורת 2.5 מיליון ליש"ט, וחתם בקבוצה לארבע שנים כמחליפו של גארי ספיד שעבר לבולטון וונדררס. לאחר עונת בכורה לא מוצלחת, בה גם נפצע רבות, עבר באט באוגוסט 2005 בהשאלה לעונה אחת למועדון ברמינגהאם סיטי, שם שיחק תחת הדרכתו של חברו לקבוצה לשעבר סטיב ברוס. בסיום עונת 2005/2006 נשרה ברמינגהאם לליגת המשנה ובאט חזר לניוקאסל. בעונת 2007/2008 נבחר באט לראשונה לשמש כקפטן הקבוצה בעקבות פציעתו של הקפטן הקבוע מייקל אואן, ובסיום אותה העונה נשר עם ניוקאסל לליגת המשנה. לאחר מעברו של אואן למנצ'סטר יונייטד בקיץ 2009, מונה באט לשמש כקפטן הקבוע של הקבוצה, אולם לאור יכולתו הטובה של אלן סמית', היה האחרון האיש שענד את הסרט ברוב המשחקים. בסיום העונה, הצליח המועדון לחזור לפרמייר ליג, ובאט הודיע על פרישתו מכדורגל. בשנת 1997 קיבל זימון לנבחרת אנגליה. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך נגד מקסיקו. בעקבות פציעתו של סטיבן ג'רארד לפני מונדיאל 2002, קיבל באט הזדמנות לפתוח בהרכב נבחרתו לצידם של חבריו לקבוצה דייוויד בקהאם ופול סקולס. באט צבר 39 משחקים במדים הלאומיים, בהם לא כבש שערים. ב-24 במאי 2011 השתתף במשחק מחווה ידידותי במדי מנצ'סטר יונייטד נגד יובנטוס באולד טראפורד, לכבוד פרישתו ממשחק פעיל של גארי נוויל, ששיחק בתור קפטן מנצ'סטר יונייטד. מנצ'סטר יונייטד אליפות אנגליה: 1995/1996, 1996/1997, 1999/1998, 2000/1999, 2001/2000, 2003/2002 גביע ה-FA‏: 1995/1996, 1999/1998, 2003/2004 מגן הקהילה: 1996, 1997, 2003 ליגת האלופות: 1999/1998 הגביע הביניבשתי: 1999 ניוקאסל יונייטד גביע האינטרטוטו: 2006 אליפות ליגת המשנה האנגלית: 2009/2010 מדיה וקבצים בנושא ניקי באט בוויקישיתוף ניקי באט, ברשת החברתית אינסטגרם ניקי באט, באתר Transfermarkt ניקי באט, באתר BDFutbol ניקי באט, באתר WorldFootball.net ניקי באט, באתר National Football Teams ניקי באט, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt No Butts as Nicky wants United exit, באתר SkySports Butt to stay put after Blues snub, באתר SkySports Butt seals Magpies move, באתר SkySports ג'יימס פירסון Blues sign Butt, באתר SkySports
מפיק

האם התכוונתם ל... מֵפִיק - מקצוע באמנות ובבידור מפיק (קולנוע וטלוויזיה) מפיק מוזיקלי מפיק תיאטרון מפיק רדיו מפיק אירועים אחר מַפִּיק (לשון) – סימן המציין ה"א עיצורית בסוף מילה