laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוהאן פרדריק אקרסברג

יוהאן פרדריק אקרסברג (בנורווגית: Johan Fredrik Eckersberg‏; 16 ביוני 1822 – 13 ביולי 1870) היה צייר נורווגי שנודע בעיקר בזכות נופיו. אקרסברג היה דמות בולטת במעבר מהרומנטיקה לריאליזם באמנות הנורווגית של המאה ה-19, גם כצייר אמנותי וגם כמורה בבית הספר לאמנות שלו באוסלו. יוהאן פרדריק אקרסברג נולד בדרמן שבמחוז בוסקרוד, נורווגיה. הוא החל לעבוד במשרד למסחר באוסלו (אז כריסטיאניה) בגיל שמונה-עשרה. אך בעבר היה בהולנד מספר שנים וביקר באמסטרדם, שם הושפע מהאמנות. לכן אחרי שנתיים, נגד רצונו של אביו, הוא ויתר על משרתו ונכנס לבית הספר לציור טכני בכריסטיאניה. לאחר שפיתח במהירות את כישרון הציור שלו, התאמן אקרסברג באקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית אומנות (טגנסקולן) בהנהלת יוהנס פלינטו (1843–1846). הוא השיג את אחת ממלגות הממשלה (מלגת סטטנס) לאמנים צעירים ונסע לדיסלדורף, שם למד ציור נוף אצל יוהאן וילהלם שירמר (1846–1848) באוניברסיטת דיסלדורף. במהלך קיץ 1846 אקרסברג הצטרף להנס גודה ואוגוסט קפלן בטיול לימודי בגודברנדסדלן. הוא חזר לכריסטיאניה בשנת 1848, שם עבודותיו נמכרו בצורה טובה מאוד. אקרסברג נפגע מדלקת ריאות והיה זקוק לשהייה באקלים חם. בשנת 1852 הוא נאלץ לנסוע אל מדיירה לחיזוק בריאותו. שם, לאחר שהקדיש לראשונה את זמנו לציור פורטרטים כדי להגדיל את הכנסתו הדלה, הוא סייר באי והכין רישומים, מהם צייר אחר כך את סדרת התמונות המרהיבה שלו מדיירה. בשנת 1850 הוא התקבל כחבר באקדמיה הלאומית לאמנויות בנורווגיה, אשר שימשה כסמכות האמנותית הגבוהה במדינה. הוא ישב גם בוועדת בית הספר הלאומי לציור (1851–1869) ובוועד החברה האמנותית כריסטיאניה משנת 1864. בשנת 1859 הקים בית ספר לאמנות בליל גרנסן שבכריסטיאניה. מספר ציירים מפורסמים מאוחרים יותר היו תלמידים בבית הספר לאמנות שלו, כולל גרהרד מונטה וכריסטיאן סקרדוויג, הרייט באקר, כריסטיאן קרוהג, איליף פטרסון. לאחר מותו המשיך בית הספר לפעול ונוהל על ידי מורטן מולר וקנוד ברגסליאן. בכל קיץ מיום חזרתו לנורווגיה ביקר במקומות יפים והציוריים ביותר במולדתו והכין רישומים שמהם יצר אחר כך את תמונותיו. התמונות החשובות ביותר שלו מתוארכות לשנות ה-60 של המאה ה-19 הסצנה הפנורמית הגדולה שלו ממישור נורווגי הוצגה בתערוכת 1867 בפריז. הוא היה ריאליסט מכדי שיצייר מהדמיון. עם זאת, הוא עשה שימוש בצבעים בהירים וקרירים, עם נוף מרהיב של המישורים וההרים הרחוקים. המוזיאון הלאומי לאמנות, אדריכלות ועיצוב באוסלו מחזיק בשתיים מיצירותיו הגדולות, מלבד עשרה נופים קטנים יותר. בשנת 1850 נישא יוהאן פרדריק אקרסברג ללורה מרטין האנסן (1821–1878). אקרסברג מונה לאביר מסדר ואסה בשנת 1866 ומונה לאביר של המסדר הנורווגי המלכותי של סנט אולב בשנת 1870. אקרסברג נפטר משחפת בסנדביקה, ליד כריסטיאניה. סירות בפיורד קרחונים עמק נורווגי החיים בצפון מדיה וקבצים בנושא יוהאן פרדריק אקרסברג בוויקישיתוף יוהאן פרדריק אקרסברג, באתר Discogs (באנגלית) Leif Østby, Johan Fredrik Eckersberg, Store norske leksikon, 2020-02-26 Sigurd Willoch, Johan Fredrik Eckersberg, Norsk kunstnerleksikon, 2017-02-20 Glenny Alfsen, Johan Fredrik Eckersberg, Norsk biografisk leksikon, 2020-02-25
צאנגברג

צאנגברג (בגרמנית: Zangberg) היא עירייה במחוז מולדורף שבבוואריה בגרמניה. העיירה ממוקמת באזור Bavaria בחלקו הצפוני של עמק נהר איסן. לעיירה יש שתי מחוזות משנה: ויילקירשן וזאנגברג. בעיירה יש גם את המחוזות המקומיים הבאים: Atzging, Emerkam, Englhör, Hausmanning, Herrnteisenbach, Kaps, Kröppen, Landenham, Moos, Moosen, Palmberg, Permering, Stegham, Taubenthal, Weiher and Weilkirchen. צאנגברג הוזכרה בפעם הראשונה בשנת 1285, בעוד שויילקירשן כבר תועד בשנת 788. במהלך הרפורמה המינהלית בבוואריה בשנת 1818, הוקמה העירייה. במהלך מלחמת העולם השנייה אותר בעיירה מחנה משנה של מחנה הריכוז דכאו. בשנת 1970 התגוררו בעיירה רק 569 תושבים. האוכלוסייה גדלה ל-800 בשנת 1987 ול-947 בשנת 2000. בשנת 2004 הגיעה האוכלוסייה ל-1,000 תושבים. רשימת מחנות משנה של דכאו מדיה וקבצים בנושא צאנגברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צאנגברג (בגרמנית) אחד ממחוזות המשנה "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-9 בפברואר 2009. נבדק ב-1 בנובמבר 2008. {{cite web}}: (עזרה); (עזרה)
בראבו (תוכנית טלוויזיה)

בראבו הייתה תוכנית כישרונות צעירים ששודרה בערוץ 2 על ידי טלעד בין 1998–2003. התוכנית זכתה לאחוזי רייטינג גבוהים ושודרה במשך 5 עונות. במסגרת התוכנית תחרות כישרונות צעירים כאשר הזוכה בה נשלח לייצג את ישראל בתחרות "Bravo Bravissimo" באיטליה. בכל תוכנית מתמודדים 6 מתחרים על כרטיס עלייה לגמר בראבו שהזוכה בו ישלח לתחרות באיטליה. הזוכה בכל תוכנית זכה במלגת לימוד שנתית למימון לימודים בתחומו מתנת אחד ממפרסמי התוכנית. בעונה הראשונה זכה הרקדן וובה קגן ונשלח לתחרות שהתקיימה במודנה. לאחר סיום התוכנית פנו לטלעד וביקשו לשלוח גם את אבירם ברט, נגן המפוחית שהשתתף גם הוא בגמר הישראלי. קגן וברט התחרו בשני מקצי מוקדמות שונים. אבירם ברט לא עלה לגמר התחרות ואילו וובה קגן עלה לגמר, שם הפסיד למתמודד האיטלקי. בעונה זו השתתפו גם המפיק המוזיקלי ניצן קייקוב והזמרות מארינה מקסימיליאן בלומין ומיטל מיכאלי. בעונה השנייה היו שתי קטגוריות: כללית וקלאסית. בקטגוריה הכללית זכתה הזמרת אנה שפיץ ובקטגוריה הקלאסית זכה הכנר יניב גוטמן. שני המתמודדים הישראלים עלו לגמר באיטליה והכנר יניב גוטמן אף זכה במקום השני. בעונה זו השתתפה גם רוני נדלר כחלק מלהקת בנות. בעונה השלישית התוכנית חזרה למתכונתה המקורית ושלחה את ליאל קולט לתחרות באיטליה. בעונה זו השתתף גם המנצח להב שני בנגינה על פסנתר. בשנת 2002 הוחלט בטלוויזיה האיטלקית שהתחרות לשנה זו תתמקד רק בשירה. בישראל התקיימה תחרות במתכונת דומה לתחרות המקורית והזוכה זכה בתואר "זוכה בראבו 2002". בעונה זו (העונה החמישית) זכתה הזמרת טינה סוקולוב. בנוסף, בעונה זו, רק הגמר שודר בערוץ 2 ואילו המוקדמות שודרו בערוץ הילדים לאורך שמונת ימי חג החנוכה. את הגמר שידרו מיכל ינאי, מנחת בראבו הוותיקה לצד שני מנחי ערוץ הילדים- עודד מנשה ויעל בר זוהר. למרות הפסקה התחרות באיטליה, בישראל שידרו עונה נוספת של התוכנית שמותגה כ"בראבו 2003". לעונה זו, נבחרו שני מנחים חדשים- ליאון רוזנברג ועדן הראל. בעונה זו השתתפה גם השחקנית והמדבבת גל סרי כזמרת. בין השנים 1998–2001 התחרות התקיימה וצולמה בהיכל התרבות מאיר ניצן בראשון לציון. הגמר בשנת 2002 צולם בתיאטרון ירושלים. בראבו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אביבה קרול, ‏בראבו ל"בראבו" של טלעד: רייטינג שיא %30.6 -, באתר גלובס, 17 באוגוסט 1999 גמר בראבו 98', נבדק ב-2021-08-30 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יששכר בר בלוך

יששכר בער בלוך (בכתב היידי שנהג בזמנו: בלאך; נולד בסביבות 1730 בהמבורג; נפטר ב-2 בפברואר 1798 במטרסבורג, בורגנלנד) היה רב גרמני, ומחבר ספר "בינת יששכר". נולד בהמבורג לרב שמשון בלוך. הוא למד אצל רבי יהונתן אייבשיץ באלטונה ואצל רבי יחזקאל לנדא בפראג. מספר תשובות בספרו רבי יחזקאל לנדא 'שו"ת נודע ביהודה' נכתבו במענה לשאולותיו, (נודע ביהודה, מהדורה קמא, חלק יורה דעה, סימנים צ'-צ"ג), בעיקר ידועה התשובה במענה לשלאתו בעניין אמירת לשם ייחוד. כמו כן התכתב עם החתם סופר. נישא לבתו של הרב צבי הירש בלושיץ שבמורביה. כיהן כרב במספר עיירות, בהן אייבנשוץ, טוביטשאו, סניץ, (סלובקיה), בוסקוביצה (מורביה) ומטרסבורג (בורגנלנד). את מקומו ברבנות מטרסבורג מילא החתם סופר. בעת שכיהן ברבנות מוראביה (לפני שהגיע לשם החתם סופר) לחם בכל תוקף בתנועה השבתאית הנסתרת, ובייחוד בעת שהגיע למוראביה גדול השבאים בעת ההיא יעקב פרנק (לאחר שכבש הגנרל הרוסי ביביקוב את צ'נסטוכבה, העיר בה היה כלוא יעקב פרנק) והרחיב את הכר לניהול אורח חיים שבתאי בגלוי ללא מורא מפני היהודים האורתודוקסיים. הוא נהג לכנות את היהודים המאמינים "פרושים" ואת הפרנקיסטים השבתאים כינה "צדוקים". באחת הפעמים הליץ עליהם את מאמר התלמוד במסכת שבת ק"ו ע"ב, העוסק באיסור הצידה בשבת באופן שבו בעל החיים נכנס מעצמו למקום הציד, וכך אמר "יש שמעשיהם נאים זהירים ומשמרים עצמם מלעבור על קל שבקלות, וטומאה ישנה תחובה בבית בליעתם רק שמתיראים מן הפרושים לגלות דעתם איש אשר אלה לו כל מעשיו הטובים לא יועילו לו ביום עברה ... הא למה זה דומה לנועל את ביתו לשמרו ונמצא צבי (כוונתו לשבתי צבי) שמור בתוכו". בנו המאומץ, יעקב, היה הרב הראשון בנדאסד (Nádasd), הונגריה. ספרו "בינת יששכר" נדפס בפראג בשנת 1785. מוריץ שטיינשניידר: Catalogus librorum Hebraeorum in Bibliotheca Bodleiana, jussu curatorum digessit et notis instruxit. ברלין 1852–1861, כרך ב' אהרן וַלדן: שם הגדולים החדש. שני כרכים, ורשה 1865; מהדורה חדשה מורחבת ורשה 1879. דוד קאופמן: Der Stammbaum des R. Eleazar Fleckeles. Eine Ahnenprobe Moritz Hartmanns. בתוך: Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums. שנה 37, גיליון 8, דרזדן, ברסלאו, ברלין 1893, עמ' 379 (קישור). האנציקלופדיה היהודית, ניו יורק 1901-1906; כרך ג', עמ' 252. יחזקאל דוקקעס: ספר חכמי אה"ו, המבורג 1908, עמ' 122, עברית עמ' 24, גרמנית עמ' 9. הוגו גולד (עורך): Die Juden und Judengemeinden Mährens in Vergangenheit und Gegenwart. Ein Sammelwerk. ברון 1929, עמ' 127, ועמ' 282. אנציקלופדיה יודאיקה (אשכול). ברלין, 1928-1934, כרך ד', 856. רפאל הלפרין: אטלס עץ חיים: סדר הדורות לחכמי ישראל. כרך ט': (אחרונים (ג) חלק ב'-ערכי החכמים, הדורות הראשונים של תקופת החסידות, ה'תק"כ-ה'תר"י / 1760 - 1850). ירושלים 1982, עמ' 115. BLOCH, Issaschar-Beer. בתוך: מייקל ברוק ויוליוס קרליבך (עורכים), בעריכת קרסטן וילק : Biographisches Handbuch der Rabbiner. חלק 1: Die Rabbiner der Emanzipationszeit in den deutschen, böhmischen und großpolnischen Ländern 1781–1871. K·G·Saur, מינכן 2004, מס' 0160, עמ' 195 f.
עופר ישראלי

האם התכוונתם ל... עופר ישראלי (גאואסטרטג) – מומחה למדיניות ביטחון והמזרח התיכון עופר ישראלי (איש חינוך) – ממייסדי "גרעין עודד"; כיהן כיועץ לגולדה מאיר ולאהרון ידלין עופר
מרדכי חיים

מרדכי (מוטי) חיים (נולד ב-1954) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק במכבי יפו ובמכבי לוס אנג'לס. נולד בישראל, לאם שעלתה מבולגריה והייתה תופרת. בשנת 1980 היגר חיים לארצות הברית, ונישא לאמריקאית-יהודייה בשם דונה. חיים היה חבר בלהקת "רוקינהיים" עם אשתו דונה. מאוחר יותר נכנס הזוג לתחום הנדל"ן בלוס אנג'לס. הוא אביהן של אסתי חיים, דניאל חיים, ואלנה חיים, שלוש האחיות שהקימו את להקת הפופ רוק האמריקאית המשפחתית "חיים" (HAIM). מכבי יפו סגנות: 1976/1977 LAMONT, TOM (22 בספטמבר 2013). "Haim: 'Dad would be like, Let's go and jam in the living room'". The Guardian. {{cite web}}: (עזרה) https://www.wmagazine.com/story/haim-fashion-dior-guggenheim-gala "HAIM - The Under the Radar Cover Story". www.undertheradarmag.com. Chelin, Pamela (9 בדצמבר 2013). "Meet Donna Haim, the Mother of Haim!". {{cite web}}: (עזרה) PAUL, LESTER (14 בפברואר 2013). "Haim - the three sisters who are this year's pop sensation" – via The Jewish Chronicle. {{cite web}}: (עזרה) https://www.thejc.com/news/world/jewish-singers-haim-tipped-as-sound-of-2013-1.40252 מרדכי חיים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לייטנר

לייטנר הוא שם משפחה בגרמניה פירושו "מדרון" או"מורד". באנגליה פירושו "להדליק נר" האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם לייטנר: בן ציון ליטנר – חייל צה"ל שזכה לאות גיבור ישראל דוד (דוגו) לייטנר – ניצול השואה מהונגריה זולטאן לייטנר – סופר, מתרגם ועורך יהודי-הונגרי כריסטיאן לייטנר – כדורסלן-עבר אמריקאי מוריץ לייטנר – כדורגלן גרמני ניצנה דרשן-לייטנר – עורכת דין ישראלית, מייסדת ארגון שורת הדין מיהאי לייטנר – עורך דין ועיתונאי יהודי-הונגרי סבסטיאן לייטנר – פרשן ומדען גרמני פרדיננד לייטנר – מנצח גרמני פירושים נוספים: מערכת לייטנר – שיטה נפוצה בשימוש יעיל באמצעות כרטיסים שהוצעה על ידי סבסטיאן לייטנר
אקופיס מזרח תיכון

אקופיס מזרח התיכון (באנגלית: EcoPeace Middle East) הוא ארגון המקדם שלום סביבתי אזורי במזרח התיכון. הארגון הוקם ב-7 בדצמבר 1994 ומאז הקמתו מפעיל הארגון משרדים בתל אביב-יפו, עמאן ורמאללה, בנוסף לכך הארגון מעסיק כ-50 עובדים ומתנדבים רבים הן מירדן, הן מישראל והן מהרשות הפלסטינית. במהלך שנות פעולה מפרסמת EcoPeace באופן תדיר מספר מחקרים מדעיים וחברתיים שהיא עורכת ולעיתים אף מובילה קמפיינים סביבתיים. אחד מהיזומות המרכזיות של הארגון היא שיקום נהר הירדן וים המלח ושיקומם של האקוויפר החוף והאקוויפר ההר, ביוני 2015 נערך כנס של הארגון בו הוצגה התוכנית לשיקום נהר הירדן ופיתוח תיירותי באזור, בטקס השתתפו בין היתר סגן השר לשיתוף פעולה אזורי, איוב קרא, חברי הכנסת מרב מיכאלי, עמר בר לב ויוסי יונה וסגן שר החקלאות הפלסטיני, עבדולה לאחולה. בנובמבר 2016 יזמה החברה משחה לרוחבו של ים המלח, השוחים במשחה שחו לאורך מסלול של כ־16 ק"מ. במשחה לקחו חלק קבוצות שחיינים מישראל, ירדן, הרשות הפלסטינית, ארצות הברית, אוסטרליה, דנמרק, בריטניה, ניו זילנד ודרום אפריקה. מטרתה של המשחה היא להעלות את המודעות למה שטענו חברי הארגון "ההזנחה המתמשכת של הים והאזור מצד ממשלות ישראל וירדן". באוקטובר 2020 החל הארגון לקדם חתימת הסכם שיתוף פעולה ירדני-ישראלי שבמסגרתו יבוצע פיילוט שבו ירדן תמכור חשמל שמיוצר בתח"כ סולארית בהספק של כ-25 מגה-וואט לרשת הישראלית. היוזמה זו לא מומשה. בסתיו 2021 נחתם הסכם בין ירדן לישראל בנושא "מים תמורת חשמל". בשנת 2017 החל הארגון בפרויקט ניקיון השפכים בחוף עזה, שהיה מזוהם במשך כעשר שנים. הארגון קיבל מענק של כמיליון דולר מהבנק העולמי, האיחוד האירופי וממשלות גרמניה ושוודיה, ובמהלכו הושלמה בנייתו של מתקן טיהור שפכים ונבנו שני מתקני טיהור נוספים. בשנת 2022 החלו שלושת המתקנים לפעול, ורוב קו החוף של עזה הוכרז לראשונה כבטוח לשחייה. אתר האינטרנט הרשמי של אקופיס מזרח תיכון דו"ח: קריסת התשתיות בעזה מסכנת את מי הים ומתקני ההתפלה בישראל, באתר הארץ, 4 ביוני 2019 יאיר קראוס, דוח חמור חושף: ים המלח על סף מוות קליני, באתר nrg‏, 21 במרץ 2016 ידידי כדור הארץ, המזרח התיכון, דף שער בספרייה הלאומית אקופיס מזרח תיכון, ברשת החברתית פייסבוק אקופיס מזרח תיכון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אקופיס מזרח תיכון, סרטונים בערוץ היוטיוב ישראל, הפלסטינים וירדן משתפות פעולה לשיקום נהר הירדן, באתר וואלה, 9 ביוני 2015 ynet, ישראל וירדן משתפות פעולה: לשקם את הירדן, באתר ynet, 9 ביוני 2015 אלכסנדרה לוקש ואילנה קוריאל, למען הצלתו: לראשונה צלחו שחיינים את ים המלח, באתר ynet, 15 בנובמבר 2016 שכנות טובה: חשמל מהשמש הירדנית יסייע לישראל?, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2020 אביב לביא, כמעט מזרח תיכון חדש, באתר זמן ישראל, 15 באוקטובר 2021 נטע אחיטוב, לראשונה זה עשור, תושבי עזה יכולים לרחוץ במי הים התיכון, באתר הארץ, 21 ביולי 2022. ערך זה הוא קצרמר בנושא איכות הסביבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוק לטלו

לוק ג'ושע לטלו (באנגלית: Luke Joshua Letlow;‏ 6 בדצמבר 1979 – 29 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. בבחירות 2020 נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מחוז הקונגרס החמישי של מדינת לואיזיאנה, אך בשלהי דצמבר 2020 נפטר ממחלת נגיף קורונה 2019. טרם היבחרו לקונגרס היה ראש הסגל של נציג המחוז החמישי אותו נבחר להחליף, ראלף אברהם. לטלו גדל ביישוב סטארט השוכן בצפון לואיזיאנה, מערבית למונרו, והיה בנם הצעיר של דיאן וג'וני לטלו. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בתיכון וושיטו כריסטיאן, ובשנת 2003 השלים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת לואיזיאנה טק. בשנת 2000, כסטודנט בלואיזיאנה טק, לטלו התמחה אצל ג'ון קוקסי (אנ'), שייצג באותם הימים את מחוז הקונגרס החמישי של לואיזיאנה בבית הנבחרים האמריקאי. ב-2001 כיהן לטלו כיושב ראש תא סטודנטים של המפלגה הרפובליקנית בלואיזיאנה טק, ובשנה העוקבת היה חבר בפדרציית הרפובליקנים במכללות לואיזיאנה. בשנים 2005–2008 עבד לטלו עבור בובי ג'ינדאל, חבר בית הנבחרים האמריקאי מטעם מחוז הקונגרס הראשון בלואיזיאנה. אחר כך, במהלך תקופת כהונתו הראשונה של ג'ינדאל כמושל לואיזיאנה עבד אצלו לטלו כמנהל לעניינים בין-ממשלתיים מ-2008 עד 2010. לאחר מכן עבד כמנהל לענייני ממשל וקהילה בחברת "QEP Resources", חברת אנרגיה שבסיסה בדנוור שבקולורדו. לטלו שב ללואיזיאנה בשנת 2014 כדי לשמש כמנהל מסע הבחירות של ראלף אברהם לבית הנבחרים במחוז הקונגרס החמישי. בשלוש השנים הראשונות לכהונתו של אברהם היה לטלו ראש הסגל שלו. לאחר שאברהם החליט שלא להתמודד מחדש בשנת 2020, הודיע לטלו על מועמדותו לקונגרס ב-9 במרץ 2020. בבחירות המקדימות הלא-מפלגתיות שהתקיימו ב-3 בנובמבר סיים לטלו במקום הראשון עם 33% מהקולות, ואחריו הגיע למקום השני לאנס האריס, חבר בית הנבחרים של לואיזיאנה, עם כ-17%. ב-5 בדצמבר התקיים סיבוב מכריע בו נבחר לטלו לבית הנבחרים של ארצות הברית עם כ-62% מקולות הבוחרים. ב-18 בדצמבר 2020, במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית, נדבק במחלת נגיף קורונה 2019. כעבור זמן קצר אושפז בבית החולים המרכזי של מונרו. לאחר הידרדרות במצבו הרפואי, הוא הועבר ב-23 בדצמבר ליחידה לטיפול נמרץ במרכז למדעי הבריאות של אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה בשריבפורט. הוא נפטר ב-29 בדצמבר 2020, חמישה ימים טרם השבעתו לקונגרס ה-117 של ארצות הברית. מותו סימן את הפעם הראשונה מאז מותו של ג'ק סוויגרט ב-1982, שבה נפטר חבר קונגרס שנבחר לתפקיד בטרם הושבע לתפקידו. אלמנתו, ג'וליה לטלו, נבחרה למלא את מקומו בקונגרס. אתר האינטרנט הרשמי של לוק לטלו לבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית) לוק לטלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוק לטלו, באתר פליקר סוכנויות הידיעות, 4 ימים להשבעה: חבר קונגרס צעיר מת מקורונה, באתר ynet, 30 בדצמבר 2020 Luke Letlow, US congressman-elect, dies of Covid aged 41, באתר הגרדיאן, 30 בדצמבר 2020 (באנגלית) פיליפ הלסל, Rep.-elect Luke Letlow dies from Covid complications days before being sworn in, באתר NBC News‏, 30 בדצמבר 2020 (באנגלית) גרג הילבורן, Republican Luke Letlow wins Louisiana's 5th Congressional District race, באתר ניוז סטאר, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית) ויליאם מנסל, Louisiana Congressman-elect Luke Letlow dies of COVID-19, באתר ABC News‏, 30 בדצמבר 2020 (באנגלית) מלינדה דסלייט, Louisiana Congressman-elect Luke Letlow dead from COVID-19, באתר AP‏, 30 בדצמבר 2020 (באנגלית) מורגן וינסור, Julia Letlow wins Louisiana special election to replace husband in Congress who died from COVID-19, באתר ABC News‏, 21 במרץ 2021 (באנגלית)
קרחון אולסון

קרחון אולסון או קרחון אולסן (באנגלית: Olson Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון מערב מרמת מלטה. הקרחון נשפך אל קרחון סיפרר. גובהו של הקרחון 1,022 מטרים מעל פני הים. הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שמו של ריצ'רד ד. אולסון (Richard D. Olson), שעבד במשרד התוכניות האנטארקטי של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, שהשתתף בניהול תוכניות המחקר וניהול הפעילות בתחנת מקמרדו, בין השנים 1967–1968. קרחון אולסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון אולסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון אולסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון אולסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור קרחון אולסון מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון אולסון לאתרים סמוכים קרחון אולסון באתר mindat מזג אוויר נוכחי מעודכן בקרחון אולסון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון אולסון סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור קרחון אולסון ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
הנס ברגר

הנס הרברט בורגר (4 ביוני 1909 פראג – 13 בנובמבר 1990, מינכן), הידוע גם בשם הנוש בורגר, הנס בורגר, ויאן בורגר, כמו גם תחת שם בדוי הנס הרברט ופטר הרדץ ' היה במאי תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מחזאי ומחבר ספרים ותסריטים, כולל הסרט התיעודי "משבר" (1939), והגרסה הגרמנית של מילס המוות (1945), בהנחיית בילי ויילדר. במלחמת העולם השנייה שירת בצבא האמריקאי במסגרת נערי ריצ'י כוח של דוברי גרמנית שסייע לצבא האמריקאי בגרמניה. הנס ברגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הנס ברגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) IMDb entry ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרוי נהלס

טרוי נהלס (באנגלית: Troy E. Nehls; נולד ב-7 באפריל 1968) הוא פוליטיקאי וקצין אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-22 של טקסס. לפני כן שימש כשריף במחוז פורט בנד (אנ') השוכן בטקסס. נהלס נולד בביבר דאם שבויסקונסין. אביו, אדווין נהלס, לחם במלחמת קוריאה והיה השריף של מחוז דודג' (אנ') שבויסקונסין. בשנת 1988 התגייס נהלס לכוחות המילואים של צבא ארצות הברית, והשתתף בסבבי לחימה אחדים בבוסניה, בעיראק ובאפגניסטן. על לחימתו אף עוטר בכוכב הארד. באוניברסיטת ליברטי השלים לימודי תואר ראשון, ובאוניברסיטת יוסטון (אנ') קיבל תואר שני במשפט פלילי. ב-1994 עבר נהלס לטקסס והצטרף למחלקת המשטרה בריצ'מונד (אנ') בנובמבר 2012 נבחר נלס לשריף של מחוז פורט בנד (אנ') שבטקסס ונכנס לתפקידו בינואר 2013 ונבחר מחדש בנובמבר 2016. לקראת בחירות אמצע הקדנציה שנערכו ב-2018, הקים נהלס ועדת גישוש במטרה לבדוק את התמיכה הציבורית אם יתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-22 של טקסס, נגד נציג המחוז המכהן פיט אולסון הרפובליקני. עם זאת, התמודדות זו לא קרמה עור וגידים והוא בחר שלא להתמודד מול אולסון. ביולי 2019 הודיע כי לא יבקש להיבחר מחדש לתפקיד השריף ב-2020. כחצי שנה לאחר מכן, בדצמבר 2019, הכריז נהלס כי יתמודד על מושבו של אולסון בבית הנבחרים האמריקאי. הכרזה זו הייתה חלק מממסע הבחירות בפריימריז הרפובליקנים לבחירות שנערכו ב-2020. במרץ 2020 סיים נהלס במקום הראשון בבחירות המקדימות במפלגה לאחר שזכה לתמיכה של 40.5% מהמצביעים, ובבחירות הכלליות התייצב מול המועמד הדמוקרטי, סרי פרסטון קולקרני. נהלס גבר על קולקרני וגרף 51.7% מקולות הבוחרים לעומת 44.4% בלבד שגרף קולקרני. נהלס הושבע לתפקידו בינואר 2021, מיד עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית. אתר האינטרנט הרשמי של טרוי נהלס (באנגלית אמריקאית) מדיה וקבצים בנושא טרוי נהלס בוויקישיתוף טרוי נהלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרוי נהלס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Sudhalter, Michael (15 ביוני 2012). "Nehls Twins' careers highlighted by dedication to public service". Houston Chronicle. נבדק ב-23 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) Magazine, Katy (1 ביוני 2019). "SHERIFF TROY NEHLS: A Legacy of Public Service". katymagazine. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Emswiler, David (22 ביולי 2013). "Sheriff Troy Nehls: A career law enforcement officer who comes from a law enforcement family". Fort Bend Herald. נבדק ב-29 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) Lewis, Brooke A. (10 ביולי 2019). "Fort Bend County Sheriff Troy Nehls won't seek another term". Houston Chronicle. נבדק ב-1 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Scherer, Jasper (8 בדצמבר 2019). "Fort Bend's Nehls announces bid for Congress". Houston Chronicle. נבדק ב-23 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) Nix, Kristi (4 במרץ 2020). "Nehls brothers, family members celebrate primary election results". ExpressNews.com. נבדק ב-29 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Troy Nehls wins GOP primary in competitive Texas House district". TheHill. 14 ביולי 2020. נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Vella, Lauren (2020-11-04). "Republican Fort Bend County Sheriff wins Texas House seat". TheHill (באנגלית). נבדק ב-2020-11-04. Sanchez, Carolina. Republican Troy Nehls defeats Sri Preston Kulkarni in Texas 22 race, FOX 26 Houston KRIV-TV, November 3, 2020. Retrieved November 6, 2020.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – פורטוגל

יחסי איחוד האמירויות הערביות–פורטוגל הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות לפורטוגל. הקשר הרשמי הראשון בין המדינות, התרחש במהלך מסעו של החוקר הפורטוגלי ואסקו דה גאמה, שבשנת 1498 בנסיעתו להודו חנה בג'ולפר (שמה הישן של העיר ראס אל-ח'ימה) שם פגש את המלח המנוסה אחמד בן מג'יד. האדמירל הפורטוגזי אפונסו דה אלבוקרקי הקים רשת מסחר בין המפרץ הפרסי למפרץ עומאן שפעלה החל משנת 1507. האזור נשלט על ידי פורטוגל באמצעות החזקת מצר הורמוז. בין המקומות שאלבקרקי הכניע או הקים מחדש נכללו גם כמה יישובים השוכנים כיום באיחוד האמירויות, ביניהם קלבה, חור פאכאן, דיבה עם פורטה דה דובה והמבצר הפורטוגלי מול העיר פוג'יירה. פורטוגל, שנשלטה על ידי ספרד באיחוד אישי, איבדה הרבה מכוחה, במיוחד מראשית המאה ה-17, והתקשתה יותר ויותר להדוף התקפות, במיוחד נגד הבריטים שהיו בסכסוך עם ספרד. הפורטוגזים והאנגלים נפגשו לראשונה בקרב הימי בג'אסכ (אנ') בדצמבר 1620 / ינואר 1621, וב-12 במאי 1622 נאלצו הפורטוגלים לבסוף לוותר על האי הורמוז. מכאן ואילך הפכה מסקט למרכז הנוכחות הפורטוגזית באזור. בשנת 1648, לאחר מצור על מסקט, נאלצו הפורטוגלים לנטוש ולהרוס את מבצרי דיבא, קוריאט ומטרה לעומאנים. בשנת 1650 נפלה גם מסקט בידי העומאנים, מה שחתם את סוף הנוכחות הפורטוגזית באזור. האזור נותר תחת השפעה בריטית עד שנות החמישים, אז יותר ויותר שאיפות אמריקאיות הדיחו את הבריטים. איחוד האמירויות הערביות קיבלו עצמאות מבריטניה ב-2 בדצמבר 1971. שבע האמירויות המאוחדות בנו אז את מבני המדינה שלהם והחלו ביחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות. שלטון האשטדו נובו (Estado Novo) הדיקטטורי בפורטוגל הגיע לסיומו בשנת 1974 במהפכת הציפורנים. לאחר חזרתה לדמוקרטיה ארגנה פורטוגל מחדש את קשריה החיצוניים מהיסוד, העניקה למושבותיה עצמאות וכוננה קשרים ישירים עם מספר רב של מדינות אחרות. שגרירות איחוד האמירויות הערביות בליסבון נפתחה ב-1 באפריל 2011 בנוכחות שר החוץ של איחוד האמירויות, שייח עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, ועמיתו הפורטוגלי לואיש אמאדו. פורטוגל פתחה את שגרירותה באמירויות בשנת 2011 בדובאי. באותה שנה ערך ראש ממשלת פורטוגל ז'וזה סוקרטש ביקור ממלכתי עם שמונה שרים ונציגים רבים של כלכלת פורטוגל. ללשכת סחר חוץ הפורטוגזית AICEP יש סניף באבו דאבי. בשנת 2016 פורטוגל ייצאה סחורות ושירותים בשווי 268.5 מיליון אירו לאיחוד האמירויות הערביות, אשר כללו בעיקר מכונות ומכשירים (במיוחד מכשירי טלקומוניקציה), 7.1% מינרלים ועפרות, 6.8% פקקי שעם ועץ, 6.2% מזון ו 6.1% פלסטיק. באותה תקופה ייצאו האמירויות סחורות ושירותים בשווי 115.6 מיליון אירו לפורטוגל, אשר כללו בעיקר 64.3% פלסטיק (בעיקר פוליאתילן ופוליפרופילן), 11.6% טקסטיל, 8.0% מכונות ומכשירים, מוצרי מתכת 4.8% ו-4.0% מוצרים כימיים-פרמצבטיקה. זה הציב את איחוד האמירויות הערביות במקום ה-32 בקרב הקונים ובמקום ה-85 בקרב הספקים בסחר חוץ פורטוגלי בסחורות, ואילו פורטוגל הייתה במקום ה-84 בקרב הקונים ו-54 בסחר חוץ בסחורות בשנת 2015. פורטוגל מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות בדובאי. איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון. מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – פורטוגל בוויקישיתוף