laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפס אחד אינסוף

אפס אחד אינסוף (באנגלית: Zero One Infinity, ובקיצור: ZOI) הוא כלל אצבע עיצוב תוכנה ומדעי המחשב, המצביע על שימוש בכמויות של אפס, אחד, או אינסוף, כדי לקדם גמישות ופשטות בעיצוב מערכות. העיקרון אומר שכאשר נתקלים בבחירת כמות למשתנה או לתכונה, יש לבחור אחת משלוש האפשרויות הללו, תוך דחיית השימוש בכמויות ביניים. העיקרון נועד למנוע הגבלות מיותרות ולשפר את התפתחות ואחזקת תוכנה. העיקרון "אפס אחד אינסוף" נטבע לראשונה על ידי וילם ואן דר פואר (אנ') , מתכנת ומומחה למדעי המחשב במהלך המאה ה-20. הוא פותח כחלק מתהליך עיצוב תוכנה, כדי לעזור למתכנתים להימנע מקביעת הגבלות שרירותיות בקוד שלהם. עקרון ZOI מצביע על שלוש האפשרויות היחידות למספר פריטים או תכונות שעל מערכת לתמוך בהן: איסור מוחלט על הקיום של הישות (אפס). קיום מופע אחד בלבד של הישות (אחד). אין להגביל את מספר המופעים של הישות, למעט מגבלות פיזיות של המחשב כמו זיכרון (אינסוף). במשפט אחד הכלל מנוסח כך: "או שאין לאפשר את הקיום של הישות, או שיש לאפשר מופע אחד בלבד של הישות או שיש לאפשר אינסוף מופעים של הישות". החשיבות של עקרון ZOI נובעת מיכולתו לסייע במניעת בעיות תכנותיות נפוצות, כגון קוד קשה לתחזוקה, באגים והגבלות בלתי צפויות במערכת. על ידי שימוש בעיקרון זה, מתכנתים יכולים ליצור תוכנות יותר מודולריות ומתאימות לשינויים. ההיגיון שעומד מאחורי כלל זה הוא שיש סיבות שמצדיקות איסור קיום של ישות מסוימת, למשל כדי להימנע מפעולה מסוימת. יש סיבות המצדיקות קיום של ישות אחת ויחידה, שכן אם תהיה יותר מישות אחת שתעשה את הפעולה זה יהיה חסר היגיון (כפי שמאפשרת תבנית סינגלטון למשל). אך מרגע שהישות יכולה להתקיים בשניים או יותר מופעים, בדרך כלל אין שום סיבה לחסום את מספר המופעים שלה על ידי קבוע שרירותי N. השאלה שבאמצעותה יש לבחון האם N שרירותי היא "האם הגבלה ל-N מופעים טובה במשהו מהגבלה ל-N+1 מופעים?". אם אין תשובה טובה לשאלה זו - החסם צריך להיות אינסוף, שכן תמיד ניתן לקבוע את החסם בתור N+1 עד לאינסוף. במדינה שבה אסורה הביגמיה ניתן להגביל במאגר הנתונים של מרשם התושבים את מספר בני הזוג של תושב לאחד. מאידך, את מספר ילדיו של התושב אין להגביל, משום שכל הגבלה תהיה שרירותית. מערכות אימות: בחירה בין לא לאפשר אימות (אפס), לאפשר אימות יחיד (אחד), או לאפשר מספר בלתי מוגבל של שיטות אימות (אינסוף). מנגנוני תוספים בתוכנה: תמיכה באפס תוספים, בתוסף יחיד, או בכמות בלתי מוגבלת של תוספים. פיתוח תוכנה מדעי המחשב Zero-One-Infinity Rule (באנגלית) "Willem Louis van der Poel"
ולאדו בוצ'קובסקי

ולאדו בוצ'קובסקי (במקדונית: Владо Бучковски; נולד ב-2 בדצמבר 1962, בסקופיה שביוגוסלביה) הוא פוליטיקאי מקדוני שכיהן בתפקיד ראש ממשלת מקדוניה בין 2004 ל-27 באוגוסט 2006, כאשר העביר את מושכות השלטון לניקולה גרואבסקי. בוצ'קובסקי משתייך למפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטי המקדוני. ב-9 בדצמבר 2008 הואשם בהתעללות בזמן כהונתו כשר ההגנה (שנת 2001) ונידון לשלוש וחצי שנות מאסר. ולאדו בוצ'קובסקי נולד ב -2 בדצמבר 1962 בסקופיה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים בסקופיה ב-1986. בשנות ה-90 סיים את הדוקטורט שלו במשפטים. בזמן זה עבד בפרלמנט. בשנים 2000–2001 כיהן כראש העיר סקופיה. לפני שהתמנה לראשות הממשלה כיהן בוצ'קובסקי פעמיים כשר ההגנה של מקדוניה (פברואר עד נובמבר 2001, 2002–2004). היה ראש הממשלה ב-15 בדצמבר 2004 ועד ל-27 באוגוסט 2006, לאחר בחירות שבהן מפלגתו נחלה מפלה. מדיה וקבצים בנושא ולאדו בוצ'קובסקי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג

אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (מלוקסמבורגית: Henri vu Lëtzebuerg; נולד ב-16 באפריל 1955) הוא הדוכס הגדול המכהן של לוקסמבורג. אנרי נולד ב-16 באפריל 1955 לז'אן, נסיך הכתר של לוקסמבורג ולז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד משוודיה, מלכת הבלגים. אנרי הוא אחיינו של אלברט השני, מלך הבלגים, ודודנו מדרגה שמינית של פליפה השישי, מלך ספרד, וסנדקיו היו דודיו אלברט, נסיך ליאז' ומארי גבריאל, רוזנת הולשטיין-לדרבורג. ב-12 בנובמבר 1964 התפטרה סבתו שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג מתפקידה, ואביו עלה לשלטון במקומה, ואילו אנרי מונה ליורש העצר. בצעירותו התחנך אנרי בלוקסמבורג ובצרפת, שם סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1974, ובשנת 1980 סיים תואר במדע המדינה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ. בנוסף אנרי קיבל גם הכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית בבריטניה. במהלך לימודיו בז'נבה, נפגש אנרי עם מריה תרזה מסטרה מקובה, שהייתה גם סטודנטית למדע המדינה, וב-14 בפברואר 1981 נישאו השניים. ב-1980 מונה אנרי לחבר במועצת המדינה, וב-4 במרץ 1998 מונה לממלא מקומו של אביו, תוך שהוא ממלא את רוב תפקידיו. ב-7 באוקטובר 2000 התפטר אביו ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג מתפקידו, ואנרי עלה לשלטון במקומו. ב-2 בדצמבר 2008 סירב אנרי לאשרר חוק חדש על המתת חסד, אשר אושר מוקדם יותר באותה השנה על ידי בית הנבחרים. חתימתו של אנרי נדרשה על פי החוקה על מנת שהחוק ייכנס לתוקף. בעקבות סירובו הכריז ראש הממשלה, ז'אן קלוד יונקר, כי ייקבע תיקון חוקתי לפיו חתימת הדוכס הגדול אינה נדרשת לאישור החוקים, ואכן בית הנבחרים אישר תיקון לחוקה, ולפיה הדוכס הגדול לא נדרש לאשרר את החוקים, אלא רק לפרסם אותם. על אף שתפקידיו של אנרי הם בעיקר יצוגיים, עם זאת, הוא שומר על הסמכות החוקתית למנות את ראש הממשלה והממשלה, לפזר את בית הנבחרים, לחוקק חוקים ולהסמיך שגרירים. כמו כן אנרי מייצג את לוקסמבורג ביחסי החוץ, והוא עורך ביקורים במדינות רבות ברחבי העולם. אנרי הוא המפקד העליון של צבא לוקסמבורג, שבו הוא מחזיק בדרגת גנרל, ובנוסף יש לו דרגת כבוד של מייג'ור ברגימנט ה-RAF הבריטי. אנרי הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי, חבר קרן מנטור (שהוקמה על ידי ארגון הבריאות העולמי) ומנהל קרן צ'ארלס דרווין לאיי גלאפגוס. אנרי גר עם משפחתו בטירת ברג בלוקסמבורג, ובנוסף יש לו בית נופש בקאבאסון, ליד בורמס-לה-מימוזה בדרום צרפת. ב-14 בפברואר 1981 התחתן אנרי עם מריה תרזה מסטרה ממנה נולדו לו 5 ילדים: גיום, נסיך הכתר של לוקסמבורג (נולד ב-1981) פליקס, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1984) לואי, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1986) אלכסנדרה, נסיכת לוקסמבורג (נולדה ב-1991) סבסטיאן, נסיך לוקסמבורג (נולד ב-1992) מדיה וקבצים בנושא אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בוויקישיתוף אנרי באתר הרשמי של הדוכס (בצרפתית) אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
NGC 1300

NGC 1300 היא גלקסיית מוט ספירלית הנמצאת במרחק של כ-61 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים ארידנוס. קוטרה של הגלקסיה כ-110,000 שנות אור והיא גדולה רק בקצת משביל החלב. NGC 1300, המהווה חלק מצביר ארידנוס, התגלתה על ידי ג'ון פרידריק ויליאם הרשל ב-1835. במרכז צורת הספירלה הגדולה של הגלקסיה NGC 1300, נראה בליבה המבנה המרשים ויוצא הדופן של צורת ספירלה שקוטרה כ-3,300 שנות אור. נראה כי רק גלקסיות בעלות מוטות גדולי ממדים כוללות בתוכן מבנה דומה של ספירלה בתוך ספירלה. מודלים תאורטיים מציעים כי ייתכן שהגז במבנה המוט זורם אל תוך הספירלה הפנימית ומסתחרר אל מרכז הגלקסיה, שם הוא יכול, באופן עקרוני, לתדלק חור שחור על-מסיבי. אולם ל-NGC 1300 לא נצפה גרעין גלקטי פעיל, דבר שיכול להצביע על היעדר חור שחור במרכזה, היעדר דיסקת ספיחה סביב חור שחור קיים, או קיום חור שחור שאינו סופח חומר מסיבה אחרת. מדיה וקבצים בנושא NGC 1300 בוויקישיתוף HST: Barred Spiral Galaxy NGC 1300 Hubble Heritage Best of AOP: NGC 1300 - Barred Spiral in Eridanus NGC 1300, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרגנטואה ופנטגרואל

גרגנטואה ופנטגרואל (בצרפתית: La vie de Gargantua et de Pantagruel) הוא שמה של סדרת ספרים, חמישה במספר, שנכתבו במאה ה-16 מאת הסופר הצרפתי, פרנסואה רבלה. הסדרה עוסקת בעלילותיהם המשעשעות של שני ענקים: גרגנטואה האב ופנטגרואל בנו, וכתובה כסאטירה ססגונית ומלאת חיות. אימו של גרגנטואה נקראת בספר "גרגמל", שם שהתגלגל לבסוף אל סדרת הדרדסים. גרגנטואה האב ופנטגרואל, האוהבים לאכול, לשתות יין ולסבוא, נקלעים יחדיו להרפתקאות שונות ולמסעות משונים. הספר מאגד סיפורים קצרים עם פרקים ארוכים יותר. הספרים תורגמו והוצאו לאור בעברית שלוש פעמים: בשנת 1953 בתרגום מקוצר לנוער ולעם בהוצאת מ. ניומן תחת השם הספור על הענקים גרגנטוא ופנטגרואל בתרגומו של ק.א. ברתיני בשנת תשל"ג בתרגום מקוצר, בספריית דן חסכן, בהוצאת עם עובד, תחת השם עלילות הענקים גרגנטוא ופנטגרואל, בתרגומו של קלמן אהרון ברתיני (אהרן גולרגנט). האיורים בספר מאת גוסטב דורה. בשנת 2003 בהוצאת הוצאת דביר. תרגום, הערות ומבוא מאת עידו בסוק, כרונולוגיה ומבואות מאת פרופ' אילנה זינגר וד"ר נדין קופרטי-צור. גרגרנות גרוטסקה מדיה וקבצים בנושא גרגנטואה ופנטגרואל בוויקישיתוף לנה שילוני, בארץ הענקים ובממלכת המלים, באתר הארץ, 2 במאי 2003 אריאנה מלמד, האיש שלא המציא דבר, באתר ynet, 6 בפברואר 2003 גרגנטואה ופנטגרואל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ק. אהרן ברתיני, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון מונמארטר

מוזיאון מונמארטר (בצרפתית: Musée de Montmartre) השוכן ברחוב קורו (rue Cortot) שברובע מונמארטר ברובע ה-18 של העיר פריז, בירת צרפת, מציג את ההיסטוריה והאמנות שהתפתחה בשכונה. המוזיאון שוכן במנזר מהמאה ה-17. המבנה המרכזי של המוזיאון מכונה כיום "בית רוזימון" (Manoir de Rosimond) על שם קלוד דה לה רוז (רוזימון), מחזאי ושחקן בקומדי פראנסז. במבנה קבעו את האטלייה שלהם בעבר אמנים כסוזאן ואלאדון ובנה מוריס אוטריו, וינסנט ואן גוך, ראול דופי, והמוזיקאי אריק סאטי ואילו פייר-אוגוסט רנואר יצר באטלייה שלו שם כמה מיצירות המופת של התקופה האימפרסיוניסטית שלו. בחצר המבנה יקב פעיל. אוסף המוזיאון כולל יצירות אמנות וכתבי יד שנוצרו על ידי אמנים שהתגוררו ברובע, וכן מציג תערוכות מתחלפות של אמנים שהתגוררו ברובע. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון מונמארטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון מונמארטר מוזיאון מונמארטר, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון מונמארטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון מונמארטר, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון מונמארטר, ברשת החברתית LinkedIn תיאור המוזיאון באתר Paris.org
התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין

התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין, או בקיצור תחרות רובינשטיין, נחשבת לאחת מתחרויות הפסנתר החשובות בעולם. התחרות הראשונה התקיימה ב-1974 ומאז היא מתקיימת אחת לשלוש שנים בתל אביב. ארתור רובינשטיין (1887–1982) היה מגדולי הפסנתרנים במאה ה-20. רובינשטיין, יהודי יליד פולין בעל אזרחות אמריקנית, היה אוהד ישראל. הרעיון לתחרות פסנתרנים עלה כבר ב-1957, וב-1958 התקיימה בהיכל התרבות בתל אביב תחרות פסנתרנים צעירים ע"ש ארתור רובינשטיין, שבה השתתפו פסנתרנים ישראלים בנוכחות רובינשטיין, וזכה מרדכי סימוני. כשפנה יעקב ביסטריצקי ב-1973 אל רובינשטיין עם רעיון לתחרות בינלאומית לפסנתרנים הנושאת את שמו, הסכים בשמחה. רובינשטיין עצמו זכה להיות נוכח רק בשתי התחרויות הראשונות: ב-1974 וב-1977. ב-1982 נפטר כשהוא בן 95. זכייה בתחרות מקנה לזוכה פרסום רב, הופעות על בימות הקונצרטים הגדולות בעולם, אפשרויות לנגינה כסולן עם התזמורות הבינלאומיות החשובות וכן פרס כספי בשווי עשרות אלפי דולרים. מידע על Arthur Rubinstein International Piano Master Competition בקטלוג הספרייה הלאומית אתר האינטרנט הרשמי של התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין (באנגלית) Arthur Rubinstein International Music Society אתר האגודה הבינלאומית ע"ש ארתור רובינשטיין (אנגלית) תחרות רובינשטיין, התחרות נדחתה לשנה הבאה, דבר, 4 באוקטובר 1957 נעם בן זאב, קלאסי, האי של ארתור, באתר הארץ, 6 באפריל 2011 נעם בן זאב, קלאסי, גמר תחרות רובינשטיין, דבר הצופים, באתר הארץ, 26 במאי 2011 חגי חיטרון, תחרות רובינשטיין 2014 - בקהל זעמו, השופטת נפגעה. אולי הגיע הזמן לפרסם את נימוקי השיפוט?, באתר הארץ, 25 במאי 2014 התחרות ה-14, שלב הגמר עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית | תקציר | הפסנתרן צ'ו סונג ג'ין | הפסנתרן אנטוני בריש | ארכיון הערוץ הראשון, 2014 חגי חיטרון, חידוש: התחרות תכלול חוות דעת של מומחים על המתחרים עוד לפני השיפוט, באתר הארץ, 8 במרץ 2021 מרדכי סימוני – חתן פרס רובינשטיין לפסנתרנים צעירים, למרחב, 7 באוקטובר 1958
יוסף בן סעיד

רבי יוסף בן סעיד (צאיג) היה מגדולי רבני יהדות תימן במאה ה-19 והיה רב קהילת גירואח שבמחוז חראז. הוא נולד בשנת 1819 בערך. הוא התפרנס מנפחות והיה לו בית מלאכה ליצור קרדומים, מחרשות וכלי ברזל. לעזרתו במלאכה היו אביו, אחיו ואשתו. בית מלאכתו היה גם המקום לכל אדם החפץ להתדיין בפניו. כח זכרונו ושליטתו בש"ס ובפוסקים ובקבלה הפליאו את התייר ר' יעקב ספיר שפגש בו. הרב יוסף נפטר לאחר שנת 1891. בן סעיד נזכר גם בשו"ת מעשה אי"ש לראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר המכונה יש"א ברכה, שם התערב במחלוקת גדולה שפרצה בדין גט מעושה, אולם הוא הביע את דעתו בקיצור שכן כבר לא ראה היטב. מעט דברי תורה ממנו נזכרים בספר "עולת שלמה" של רבי שלמה בדיחי (בנו של ראש הישיבה הכללית בצנעא רבי יחיא בדיחי). רבי שלמה מכנה את רבי יוסף בן סעיד בתואר "עיר וקדיש", כלומר, מלאך וקדוש. התייר ר' יעקב ספיר שביקר בתימן הגיע אל גירואח פגש בר' יוסף והתפעל מאוד מגדולתו בתורה וכך הוא כותב עליו:”העיר המצערה הזאת לה רב גדול (בארצות האלה יקראו להרב מארי), הוא המורה הוא הדיין והדורש הוא השוחט והבודק, גם חזן ושמש, ומכל אלה אין לו מחית נפשו לשליש ולרביע, גם במצער צרכי חייהם ופרנסתם. על כן גם המארי מסובל תחת עול המלאכה והעבודה אם נקלה אם נכבד. הרב הזה מארי יוסף בן סעיד (סעדיה) יצ"ו מלא תורה יראה וחכמה ורוח דעת. בקי במקרא וביאוריו עד להפליא. בקי בתלמוד ברמב"ם ועד אחרונים כאחד המורים הגדולים בארצותינו וידיו רב לו בחכמת הקבלה בשנון גדול, הזוהר וכתבי האר"י למודים על לשונו בעליל כל עלה ועמוד, וכח זכרונו רב מאוד, וחובר חיבורים בקבלה ומפליא לעשות גם בקבלה מעשיות ואצטגנינות כמעשה הראשונים ... ויצא שמו בכל הארץ גם בעיני השרים ועבדי המלך. ועל כל אלה גדלה ענותנותו ואהבת בני אדם. עם פנים שוחקות מדברותיו נאוה... והוא כבן ארבעים שנה. מהלכו מנהגו ומלבושיו כמנהג המדינה, וזר הרואהו יחשבנו לאיכר או רועה צאן... הוא חרש ברזל לעשות כלי נשק אתים מחרשתים מקבות קרדומות מגרפות כל כלי האיכרים. לו חנות אצל ביתו בחור ההר כמו מערה... הוא יושב על האבנים מחזיק הברזל או העשת להבעיר באש ואביו עומד על המפוח, ואחיו עומד להכות במקבת על הסדן. גם בעשותם בעבודה הקשה הזאת מצאתים נדברים יחד בדברי תורה חכמה ומוסר. ופה בחנות יורה ידין ויועץ בכל דברי הקהלה... הפעם נכנסתי לחנותו מן הבוקר... ואיכר גוי אחד אץ עליו לכלות מלאכתו... והוא מכה במקבת על הסדן והאיכר נוגש עליו כלה מלאכתך!... מכאב לב ומשבר רוח עניתיו: אשריך מארי יוסף שפחמי אתה ואוי... להמתנהגים ברבנות”. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוסף בן סעיד".
קבוצה פונקציונלית

בכימיה, קבוצה פונקציונלית (אנגלית: Functional group) היא קבוצת אטומים בתרכובת, המשפיעה באופן מכריע על התנהגותה הפיזיקלית והכימית. המונח מתייחס בדרך כלל לקבוצות כימיות של תרכובות אורגניות. הגדרתן של קבוצות פונקציונליות (שהן למעשה תבניות ייחודיות) מאפשרת לסווג תרכובות כימיות למשפחות שלהן תכונות כימיות ופיזיקליות דומות. מונחון IUPAC מסדיר את אופן מתן השמות לתרכובות הפחמן לפי הקבוצה הפונקציונלית שלהן. קשרי מימן במולקולות המכילות חנקן, חמצן או פלואור כאטומים צמודים למימן; קבוצת OH (הידרוקסיד) שמאפיינת כהלים. קבוצת NH (נגזרות אמוניה) שמאפיינת בסיסים אורגנים. קבוצת COOH שמאפיינת חומצות אורגניות. קשרי ואן דר ואלס במולקולות שאינן מכילות את היסודות חנקן, חמצן או פלואור כאטומים צמודים למימן. כל המולקולות הנזכרות בסעיף הקודם יכולות לקיים קשרי מימן בקצה של הקבוצות הפונקציונליות הנ"ל ובמקביל לקיים גם קשרי ואן דר ואלס באמצעות השרשרת הפחמנית שלהן. קבוצות שיכולות לקיים אך ורק קשרי ואן דר ואלס הן: CHX (ההלוגנים Cl, Br, I) שמאפיינים אלקילהלידים. (X=הלוגן כלשהו). (אלדהידים). יש להבחין בין קבוצת OH המאפיינת כהלים שבה קבוצת OH מקיימת קשר קוולנטי יחיד עם השלב הפחמני לעומת קבוצת CHO (אלדהיד) שבה מקיים אטום הפחמן קשר יחיד עם המימן וקשר כפול עם החמצן. COC (אתר). אטום החמצן נמצא בין הפחמנים כאשר הוא חולק קשר יחיד עם כל אחד מהם ולכן אינו מקיים קשרי מימן. CONa - מתכות אלקליות מטור ראשון במערכה המחזורית המקיימות תגובה עם כהלים שבמהלכה נפלט המימן (במצב צבירה גז) מקבוצת OH של הכהל, היסוד האלקלי יוצר עם התרכובת האורגאנית חומר יוני באמצעות החמצן הנותר מקבוצת OH. חומרים נטרליים שאינם מתפרקים לחומצה או בסיס; אלקאנים (פחמימנים בעלי שלד פחמימני בלבד וקשרים יחידים). אלקנים (פחמימנים בעלי שלד פחמני בלבד וקשרים כפולים). אלקילהלידים (בעלי קבוצת CHX). חומצות אורגניות בעלות קבוצה COOH. הפחמן של קבוצה זו מקיים קשר יחיד עם הפחמן שלפניו בשרשרת הפחמנית, קשר כפול עם חמצן אחד וקשר יחיד עם קבוצת OH. בשל האלקטרושליליות הגבוהה של שני הפחמנים, משתחרר המימן למים והופך אותם מH2O לH3O+ (יוני הידרוניום). בסיסים אורגנים בעלי קבוצת NH. שרשראות פחמימניות בעלות קבוצה פונקציונלית המקיימת קשרי מימן מסיסות גם במים (בשל קשרי המימן של המים) וגם בנוזלים וגזים אחרים (בשל קשרי ואן דר ואלס של השרשרת הפחמימנית עצמה). הערה: מידת המסיסות במים תיקבע על ידי אורך השרשרת הפחמימנית ומספר ההסתעפויות שלה. ככל שהשרשרת גדולה יותר ופחות מסועפת, כך גדל שטח המגע בין מולקולות החומר האורגאני ובמקרים מסוימים המולקולה כל-כך גדולה עד שמסיסותה במים זניחה למרות היותה בעלת קבוצה פונציונלית המקיימת קשרי מימן. שרשראות פחמימניות בעלות קבוצה פונקציונלית שאינה מקיימת קשרי מימן אלא רק קשרי ואן דר ואלס, אינן מסיסות במים אך מסיסות במגוון נוזלים וגזים אחרים. הערה: קבוצה יוצאת דופן היא CONa שאינה יוצרת קשרי מימן אך משום שהיא יוצרת חומר יוני מקוטב, המולקולה מסיסה במים. סינתזה אורגנית קבוצה פונקציונלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קסיופאה A

קסיופאה A (גם 3C461 ו-G111.7-2.1) היא שארית סופרנובה בקבוצת הכוכבים קסיופאה. הסופרנובה התרחשה בגלקסיית שביל החלב, במרחק של כ-11,000 שנות אור ממערכת השמש, ומעריכים שאורה הגיע לכדור הארץ לפני כ-300 שנה. זהו העצם הבהיר ביותר בגלי רדיו מחוץ למערכת השמש, אך חיוור מאוד בתחום האור הנראה וניתן לראותו רק בצילומים עם חשיפה ארוכה. בהתבסס על התצפיות הנוכחיות ומודלים של אירוע הסופרנובה, מעריכים כי אור מהתפוצצות הכוכב המקורי הגיע לכדור הארץ כבר לפני כ-300 שנה (סביב 1667, לפי חלק מההערכות), אך אין תיעוד היסטורי מפורש של האירוע. עם זאת, האסטרונום ויליאם אשוורת' ואחרים הציעו כי האסטרונום המלכותי ג'ון פלמסטיד צפה באירוע, לא במודע, ב-16 באוגוסט 1680, כאשר תיעד כוכב בעל בהירות 6 במיקום קרוב לזה של קסיופאה A. אף סופרנובה לא נצפתה בגלקסיית שביל החלב מאז. אחד ההסברים לכך שהאירוע לא נצפה הוא בליעת האור באבק הבין-כוכבי. לפי הסבר אחר, הכוכב שהתפוצץ היה מסיבי מאוד והשיל שכבות חומר רבות לפני אירוע הסופרנובה עצמו. חומר זה עלול היה להסתיר את הכוכב ולספוג חלק גדול מהאור שנפלט בקריסתו הסופית של הכוכב. קסיופאה A מהווה את מקור הרדיו האסטרונומי הבהיר ביותר בשמיים מחוץ למערכת השמש, עם שטף של 2,720 ינסקי בתדר של 1 הרץ. היא נצפתה לראשונה בתחום הרדיו ב-1947 ובתחום הנראה ב-1950. ב-1979, יוסיף שקלובסקי חזה המצאות חור שחור בקסיופאה A. בשנת 1999, בתצפיות מטלסקופ החלל צ'נדרה זוהה "מקור נקודתי חם" קרוב למרכז הענן, אשר מרמז על כוכב נייטרונים או חור שחור. קוטר ענן החומר הוא כ-10 שנות אור. מעריכים כי החומר בקליפה נע במהירות של כ-15 מיליון קמ"ש ובעל טמפרטורה של כ-30 מיליון מעלות צלזיוס. תצפיות על הכוכב המרכזי בעזרת טלסקופ החלל האבל הראו כי למרות ההשערה הראשונית, ששארית הסופרנובה מתפשטת באופן אחיד, בפועל קיימים שני סילוני חומר הנעים בכיוונים מנוגדים, ונעים במהירות של כ-50 מיליון קמ"ש, מהירות הגבוהה פי יותר משלושה משאר החומר בקליפה המתרחבת. לאחרונה נצפו ונותחו הדים של קסיופאה A בתחום התת-אדום, אשר נראו מכיוון ענני גז קרובים באמצעות טלסקופ החלל שפיצר. ניתוח ספקטרום ההדים הראה כי הסופרנובה הייתה מסוג II, כלומר שהיא תוצאה של קריסה והתפוצצות של כוכב מסיבי, עם סבירות גבוהה לענק אדום. זוהי תצפית ראשונה מסוגה של הד בתת-אדום מסופרנובה שהתפוצצותה לא נצפתה, דבר הפותח מגוון אפשרויות לחקר ושחזור אירועים אסטרונומיים אשר התרחשו בעבר. מדיה וקבצים בנושא קסיופאה A בוויקישיתוף קסיופאה A, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קסיופאה A, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים תמונות מהלוויין IXPE של שאריות הסופרנובה קסיופאה A, באתר N12, ‏ 17 בפברואר 2022 Nigel Henbest, Heather Couper: The guide to the galaxy p.110 ינסקי (Jansky) - יחידת שטף אסטרונומית, השווה, בתרגום למערכת היחידות הבינלאומית, ל-‎10-26‎ ואט למטר רבוע להרץ.
דן סממה

דן סממה (22 במאי 1948 – 22 בפברואר 2009) היה עיתונאי ישראלי ומעורכי מבט לחדשות בערוץ הראשון. סממה נולד בתוניסיה, ועלה ארצה עם משפחתו בדצמבר 1950. אביו, אנדרה סממה, היה עורך עיתון בתוניסיה, מנהל מחלקת החדשות בצרפתית בקול ישראל, כתב ברדיו צרפת וכתב העיתון הצרפתי "לה מונד". סממה עבד ברשות השידור במשך כ-35 שנה. הוא הצטרף לטלוויזיה הישראלית בשנת 1972, לאחר שסיים לימודי טלוויזיה בפריז. בין השאר שימש ככתב לענייני משפט, כתב משטרה, כתב בכנסת וכתב צבאי – תפקיד שאותו מילא בזמן מלחמת לבנון הראשונה. בשנים שלאחר מכן שימש גם כעורך חדשות, וערך את מהדורות "יומן" ו"מבט". סממה התפרסם כאשר הביא לראשונה את קולות המחאה של חיילי צה"ל נגד מלחמת לבנון הראשונה. בכתבת טלוויזיה שהכין, נראו חיילי מילואים שרים למנגינת "רד אלינו אווירון", שיר ילדים שמילותיו הן "רד אלינו אווירון, קח אותנו למרום...". במקומן של המילים המקוריות, החיילים שרו: ”רד אלינו אווירון, קח אותנו ללבנון, נילחם בשביל שרון ונחזור בתוך ארון”. הכתבה עוררה סערה פוליטית וציבורית, וסימנה את תחילת המחאה נגד מלחמת לבנון. נוסף על כך, היה סממה הכתב הישראלי הראשון ששידר מפטרה שבירדן, עוד בטרם נחתם הסכם השלום עמה. בתקופת העלייה הגדולה של יהודי חבר המדינות, היה כתב לענייני עלייה ונשלח לבקר בקהילות היהודיות ברוסיה ובאזרבייג'ן. בשנים 1985–1984 קיבל חופשה מהטלוויזיה הישראלית על מנת לשמש כשליח קרן היסוד בבריטניה. בשנת 2003 היה שליח רשות השידור לעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה. במהלך שליחותו נעצר על ידי הצבא האמריקאי בחשד לריגול וגורש בחזרה לישראל. בנוסף לעבודתו ברשות השידור, הוא עסק גם בהוראת עיתונאות ובמתן הרצאות בנושאי תקשורת ונושאים מדיניים. ב-2007 פרש מעבודתו ברשות השידור, וב-22 בפברואר 2009 נפטר בגיל 60 כתוצאה מסרטן הריאה. הותיר אחריו שלוש בנות ושני נכדים. נטמן בקיבוץ עינת. עמית קוטלר, העיתונאי דן סממה הלך לעולמו, באתר ynet, 22 בפברואר 2009 מיכה לימור‏, כתב מעולה, חבר נפלא, באתר וואלה, 22 בפברואר 2009 גילי איזיקוביץ, עכבר העיר אונליין, דן סממה, 1948 - 2009, באתר הארץ, 23 בפברואר 2009 דן סממה, ריאיון עם באשיר, באתר ynet, 26 במרץ 2009 השיר המקורי "רד אלינו אווירון (מילים: חינגה סמילר, לחן: פניה שלונסקי וגמן) באתר זמרשת "התקשורת הזרה בעיראק - מערכת של דיסאינפורמציה", באתר וואלה, 29 במרץ 2003
פראמרז אסלאני

פראמרז אסלאני (בפרסית: فرامرز اصلانی, תעתיק מדויק: פראמרז אצלאני; 13 ביולי 1945 – 20 במרץ 2024) היה זמר, גיטריסט, משורר ומלחין איראני-בריטי. פראמרז אסלאני נולד בטהראן, בירת איראן. בתום לימודיו התיכוניים, נסע ללמוד בלונדון, בירת בריטניה. כאשר סיים את לימודי התקשורת שלו בלונדון, שב לאיראן ועבד כעיתונאי. בשנת 1979 התרחשה המהפכה האסלאמית באיראן והמדינה הפכה לתיאוקרטיה. אסלאני החילוני נאלץ לעזוב את המדינה ועבר להתגורר יחד עם משפחתו בלונדון. אסלאני כתב והלחין את שיריו, ובעבר כתב שירים גם לאמנים איראנים נוספים. במהלך הקריירה שלו הוציא אסלאני שישה אלבומים. רבים משיריו הם להיטים באיראן, אזרבייג'ן ובקרב קהילות מהגרים איראנים במדינות רבות, ואמנים רבים מבצעים לשיריו גרסאות כיסוי שונות. שירו המפורסם ביותר של אסלאני, Age Ye Rooz, הוקלט בשנת 1977 ומושמע רבות אף בימים אלו, כעבור ארבעה עשורים. בשנת 1992 ביקר בארצות הברית והשתקע בלוס אנג'לס, שם התגורר עד מותו. אסלאני נשוי ולו שתי בנות מנישואיו הראשונים, שתיהן זמרות. נפטר ממחלת הסרטן ב-20 במרץ 2024. ימים של שיר וצער (בפרסית: روزهای ترانه و اندوه) לזכר חאפט' (בפרסית: به یاد حافظ ) אם יום אחד... (בפרסית: اگه یه روز) האהוב כאן (בפרסית: معشوق همینجاست) רומי יחד עם דאריוש וראמש (בפרסית: رومی) התסריט השלישי (בפרסית: خط سوم) מדיה וקבצים בנושא פראמרז אסלאני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פראמרז אסלאני פראמרז אסלאני, ברשת החברתית פייסבוק פראמרז אסלאני, ברשת החברתית אינסטגרם פראמרז אסלאני, סרטונים בערוץ היוטיוב פראמרז אסלאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר ספוטיפיי פראמרז אסלאני, באתר AllMusic (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר Discogs (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר Songkick (באנגלית) פראמרז אסלאני, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון גוסטב מורו

המוזיאון הלאומי גוסטב מורו (בצרפתית: Musée national Gustave Moreau) הוא מוזיאון לאמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר הצרפתי גוסטב מורו. המוזיאון ממוקם ברחוב רושפוקו (rue de la Rochefoucauld) ברובע ה-9 של פריז, בירת צרפת. מבנה המוזיאון שימש כביתו של מורו, ובשנת 1895 החל לשמש כסטודיו (חדר העבודה) של מורו, בו צייר רבות מיצירותיו. עוד בחייו הפך המבנה למוזיאון המציג את יצירותיו של מורו (כאשר דירתו של מורו הייתה בקומה הראשונה של המבנה). תצוגת המוזיאון כוללת איורים, רישומים וציורים של מורו, וכן פסלים וציורים בצבעי מים. עוד מוצגים במוזיאון חדרי המגורים וחדר העבודה של מורו. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון גוסטב מורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון גוסטב מורו (בצרפתית) מוזיאון גוסטב מורו, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון גוסטב מורו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון גוסטב מורו, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא פריז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס אינדפנדנט ספיריט

פרס אינדפנדנט ספיריט (באנגלית: Independent Spirit Award) הוא פרס המוענק מדי שנה החל משנת 1987 לסרטים ויוצרים בתעשיית הקולנוע העצמאי. הפרס מוענק על ידי Film Independent, ארגון ללא מטרות רווח הפועל לקידום הקולנוע העצמאי. טקס הענקת הפרס מתרחש באוהל על חופה של סנטה מוניקה, קליפורניה. החל משנת 1999 מוענק הפרס ביום שלפני הענקת פרסי האוסקר. הפרס מחולק בקטגוריות הבאות: מדיה וקבצים בנושא פרס אינדפנדנט ספיריט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס אינדפנדנט ספיריט (באנגלית) פרס אינדפנדנט ספיריט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)