laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נדודי שינה (ספר)

נדודי שינה (באנגלית: Insomnia) הוא ספר פרי עטו של סטיבן קינג שיצא לאור בשנת 1994. עלילת הספר מתרחשת בעיר דרי שבמדינת מיין בארצות הברית. ספר זה עוסק ברעיונות של מציאויות שמעבר, של חיים ומוות, גורל, תכלית ומקריות, ושל היכולת של בני אדם, גם כשהם זקנים וסובלים מנדודי שינה קשים, לעשות את הבלתי יאומן, מה שנבצר מכוחות עליונים יותר לעשות. בספר מוזכרים מושגים רבים האופייניים לעלילות של סטיבן קינג כגון המגדל של הקיום סדרת (המגדל האפל), מלך הארגמן (בית שחור) ואורות המתים (זה). העלילה עצמה עוקבת אחר ראלף ולויס הסובלים מנדודי שינה עד כדי טשטוש בין עולם החלומות והערות, והרחבת התפיסה לעולם אחר הנמצא מסביב ובתוך העולם שלנו, מה שמכונה "עולם ההילות" או ה"היפר מציאות" (משם הגיע פניווייז ה"ליצן" בספר "זה"). בהמשך מגייסים כוחות מהעולם ההוא את ראלף ולוויס כדי למנוע אסון שיתרחש בעולם הרגיל וישפיע באופן מרחיק לכת על העולמות שמעבר, כשאד דיפנו המתומרן בידי כוחות שמעבר להבנתו מאותן מציאויות, משמש בתפקיד מפתח להוציא את אותו אסון אל הפועל. העלילה סובבת אחר מספר דמויות מפתח: ראלף רוברטס, אדם זקן שהחל לסבול מנדודי שינה לאחר מות אשתו קרוליין מגידול בראשה. לויס צ'ייס, זקנה נוספת שסבלה מנדודי שינה במקביל. אד דיפנו, שכנו של ראלף, צעיר, חביב ונעים הליכות שעובד ככימאי אשר החל להשתגע עד שהכה את אשתו כמעט עד מוות. הלן דיפנו, אשתו של אד דיפנו שהוכתה בידו וברחה עם ביתה למעון לנשים. נטלי דיפנו, בתם הקטנה של הלן ושל אד. ג'ון ליידקר, בלש משטרה המתיידד עם ראלף רוברטס. סוזן דיי, פמיניסטית מפורסמת המגיעה לדרי לנאום בעד ההפלות ומעוררת את הסערה שמהווה את הרקע של תחילת הסיפור. הספר מתחבר לסדרת המגדל האפל. ישות הקרויה "מלך ארגמן" מעוניינת בחיסולו של ילד מסוים. הילד הוא במקרה בנה של אחד מהשוהות במעון לנשים מוכות, שמופיע בעקיפין בספרים האחרונים בסדרת המגדל האפל. נדודי שינה, באתר OCLC (באנגלית)
חגיגת קיץ

חגיגת קיץ הוא ספר השירה החמישי של נתן אלתרמן, והאחרון שראה אור בחייו של המשורר. הספר, המכיל 45 שירים וקטעי פרוזה המצטרפים לסיפור עלילה רווי הומור, ראה אור ב-1965. הספר מגולל עלילת ליל-קיץ אחד רצוף הפתעות בשכונת פלורנטין בתל אביב (המכונה ביצירה "סטמבול") ומציג שלל דמויות, רובן של עולים חדשים וותיקים מארצות המזרח, מסלוניקי וטורקיה וממזרח אירופה. אלתרמן, שהכניס את עצמו לתוך העלילה כדמות "המחבר", הרבה לבקר באזור. ברחוב רענן שכנה הכריכייה של משפחת בינדר (צילה בינדר הייתה אהובתו של אלתרמן), כן נהג לבלות בבר "מונטה קרלו" ובמסעדת הפועלים "אלימלך" ששכנו בשכונה וביקר בבתי המלאכה הקטנים שבה. השירים מביעים התלהבות מהקולות, הריחות והטעמים שבשכונה ומהמסורות העממיות של תושביה. במרכז העלילה ניצבת מסיבה שמתכנן סניף הבנק המקומי לחגוג במסעדת "סטמבול", כאשר באותה עת מתכנן העבריין מישה ברחסיד לשדוד את אותו סניף. אולם, מעשה השוד מסתבך כאשר אלמנה המכונה "המכשפה" המתגוררת מול הסניף מיידה בברחסיד פרימוס שמתלקח ועקב כך נאלץ ברחסיד לחלצה מהשריפה. לאחר מכן מגיע ברחסיד למסעדה על מנת לחלץ את המלצרית מרים-הלן מנחת זרועו של סרסור בשם וולדרסקי. בסיפור מתערבת גם אשתו המתה של שומר הבנק, סימן-טוב המחוללת כרוח רפאים סערה בעיצומו של ליל הקיץ. עלילה מקבילה דנה בגורלה של קבוצת עולים ממרוקו בראשות אדם בשם ציבא תשובה, המתכננת הפגנה למחרת היום. במהלך הספר מתברר שמרים-הלן אינה אלא בתו האובדת של תשובה. גם גביע שהפקיד תשובה כמשכון בבנק מוחזר אליו באורח מקרי כאשר הוא מושלך מחלון המסעדה. אלתרמן מגלה יחס סלחני ביותר לפושעים קטנים משולי החברה ומציג, תוך הזדהות רבה את מה שנקרא "ישראל השנייה". ערך מורחב – שיר משמר שיר מספר 10, המובא בהקשר הספר כמונולוג של ציבא תשובה המופנה לבתו, מרים-הלן, הוא חריג ביחס לשירי הספר. השיר ארוך (13 בתים, 78 שורות) ובעל אופי טראגי. ישנה סברה נפוצה שזוהי פנייתו האוהבת והמודאגת של אלתרמן לבתו היחידה, תרצה אתר, שהייתה נתונה בדיכאון קשה. כבר לאחר צאת הספר לאור באביב 1965 ביקש במאי התיאטרון שמואל בונים להעלותו על הבמה. אלתרמן סירב להצעה אבל נתן לבונים את ברכת הדרך להעלאה עתידית של מחזה על פי היצירה. בסופו של דבר הועלתה היצירה על בימת התיאטרון הקאמרי ב-1972, לאחר מות המשורר. את התפאורה צייר אריה נבון וסשה ארגוב הלחין. בהצגה השתתפו יוסי ידין בדמות המחבר, זהרירה חריפאי כקלרה, בעלת המסעדה. עוד השתתפו בהפקה אבנר חזקיהו, יוסי גרבר ואחרים. בונים שמר על נאמנות לטקסט, תוך שינויים והתאמות קלות עבור המימד הדרמטי. שני שירים שהלחין ארגוב במיוחד להצגה הפכו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי : "שיר משמר" ו"שיר סיום" ("כבר השעה מאוחרת...") דן לאור, אלתרמן, עם עובד 2013 עמ' 661–667 רות קרטון-בלום, הלץ והצל: חגיגת קיץ – הפואמה המניפאית של נתן אלתרמן, זמורה ביתן 1994 שלמה שדה, והעולם באמצע מתרחש: תמונת עולם, הגות ופואטיקה בשירתו המאוחרת של נתן אלתרמן, ספרות עכשיו, 1994 חגיגת קיץ, אתר נתן אלתרמן (מתוך ספרה של פרופ' רות קרטון-בלום, "הלץ והצל", זמורה ביתן, 1994) בן עמי פיינגולד, חגיגת קיץ (המחזה), אתר נתן אלתרמן ריכוז מאמרים אודות היצירה, אתר נתן אלתרמן חגיגת קיץ, באתר OCLC (באנגלית) דן לאור, אלתרמן, עמ' 661 דן לאור, אלתרמן, עמ' 664 דן לאור, אלתרמן, עמ' 756
מאטבי ברונשטיין

מאטבי ברונשטיין (ברוסית: Матвей Петрович Бронштейн;‏ 2 בדצמבר 1906 ויניצה -18 בפברואר 1938 לנינגרד) פיזיקאי תאורטי סובייטי יהודי מחלוצי תורת כבידה קוונטית, מחבר של עבודות באסטרופיזיקה, קוסמולוגיה, אלקטרודינמיקה קוונטית ומוליכים למחצה ומספר ספרים במדע פופולרי לילדים. ברונשטיין קיבל בעיקר חינוך ביתי, מכיוון שגיוסו של אביו לצבא הצאר בשנת 1914 מנע את שליחתו לבית ספר, מחוסר באמצעים. ברונשטיין למד מספרים, קרא הרבה מאוד ושלט בשפות: רוסית, אוקראינית, גיאורגית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, עברית, טורקית, לטינית, יוונית, ספרדית ויפנית. בשנת 1925 פרסם ברונשטיין את המאמר המדעי הראשון שלו שעסק במבנה הפוטוני של קרני רנטגן. בשנת 1926 הוא החל ללמוד באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1930 סיים את לימודיו והחל לעבוד במחלקה התאורטית של המכון הפיזיקלי של האוניברסיטה. בשנת 1930 הוא התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה. ברונשטיין ביקש לאחד את תורת הכבידה, תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית וטבע את המונח cGh, כמבטא איחוד זה. בין תלמידיו הבולטים היה ארקדי מגדל. לברונשטיין היו מספר היתקלויות עם השלטונות הסובייטיים. בשנת 1931 הוא שלח עם חמישה פיזיקאים נוספים מברק לכותב הערך על אתר באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, בו לעג לערך והשווה את כתיבתו לכתיבת ערך על פלוגיסטון. בתגובה לכך קיבל ברונשטיין מכתב נזיפה והושעה לזמן מה ממתן הרצאות באוניברסיטה. באביב 1937 לאחר שעשרות אלפי כרכים של ספרו לנוער על המצאת הרדיו הודפסו וחיכו לכריכה, נדרש ברונשטיין לשנות את תוכן הספר, שהציג את המצאת הרדיו כהישג מקביל של אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב וגוליילמו מרקוני, דבר שנחשב פגיעה בכבוד הרוסי. ברונשטיין סירב לשכתב את ספרו והכרכים שהודפסו הושמדו. במהלך הטיהורים הגדולים, ב-6 באוגוסט 1937, נעצר ברונשטיין בבית הוריו בקייב. הוא נלקח לכלא בלנינגרד בו הורשע במשפט בפברואר 1938 והוצא להורג בו ביום. לאשתו, לידיה צ'וקובסקיה, הודיעו שהוא נדון לעשר שנות מאסר בגולאג, ללא זכות לשליחת מכתבים. בדצמבר 1939 קיבלה אלמנתו אישור שהוא הוצא להורג. שמו טוהר בשנות ה-50 לאחר מותו של סטלין. במהלך לימודיו כתב ברונשטיין ספרי מדע פופולריים להשלמת פרנסתו. ספריו לילדים הוצאו לאור מחדש בשנת 1957 לאחר ששמו טוהר. מדיה וקבצים בנושא מאטבי ברונשטיין בוויקישיתוף A New Approach to Differential Geometry using Clifford's -Geometric Algebra, pages 170-171 Matvei Petrovich Bronstein: and Soviet Theoretical Physics in the Thirties, page 153 A New Approach to Differential Geometry using Clifford's Geometric Algebra, page 167
אוניברסיטת וסט של טימישוארה

אוניברסיטת המערב בטימישוארה (ברומנית: Universitatea de Vest din Timișoara) היא מוסד להשכלה גבוהה השוכן בטימישוארה, רומניה, אחד מארבע האוניברסיטאות הבכירות במדינה. הוקמה ב-1 באוקטובר 1962 במתכונתה הנוכחית ומורכבת מ-13 פקולטות. האוניברסיטה הוקמה על פי צו מס' 660 שהוצא ב-30 בדצמבר 1944, שקבע שיש להקים אוניברסיטה במערב רומניה. הפקולטה הראשונה שהוקמה הייתה בשנת 1945 בית הספר (ה"מכון") לרפואה הומנית, הנקראת כיום האוניברסיטה לרפואה ורוקחות. בשל סיפוח של העיר קלוז' להונגריה עקב תכתיב וינה בשנת 1940 ומלחמת העולם השנייה הועברו לעיר טימישוארה חלק מפקולטות של אוניברסיטת קלוז' שהיוו חלק מהפקולטה השנייה שפעלה בטימישוארה, הפקולטה השלישית הייתה הפקולטה למשפטים. שתי הפקולטות האחרונות שימשו כבסיס להקמת האוניברסיטה, כשאליהם הצטרפו מאוחר יותר המכון הפדגוגי והחוג לפילולוגיה, הם התאחדו למוסד אקדמי אחד בסוף ספטמבר 1962. בתחילה האוניברסיטה הוקמה עם שלוש פקולטות, מתמטיקה, פיזיקה וספרות, בשנת 1967 הוקם החוג לכלכלה ובשנת 1968 הרחבה ניכרת הביאה לצירוף המכללה הפדגוגית והוקמו הפקולטות להיסטוריה, כימיה, מוזיקה, ציור ומדעי הטבע והמוסד הפך לאוניברסיטה עצמאית, בעלת צוות אקדמי יוקרתי בכל התחומים המסורתיים. תקופת משטרו של צ'אושסקו הייתה תקופה קשה למדעי הרוח והמדעים המדויקים במדינה. תחומי לימוד כמו מוזיקה, אומנות, היסטוריה, גאוגרפיה, ביולוגיה וכימיה נעלמו בזה אחר זה; תחומי לימוד הפילוסופיה צומצמו במידה ניכרת ורבות מהפקולטות הועברו למוסדות אחרים. בשנת 1989, שנת המהפכה הרומנית, היוותה גם נקודת מפנה בהתפתחות האוניברסיטה. החל משנה זו "אוניברסיטת וסט" החלה בתקופה חדשה והפכה לאחת מארבע האוניברסיטאות המובילות ברומניה (יחד עם קלוז', יאשי ובוקרשט). שינוי מהותי במנטליות של האוניברסיטה התרחש בתפיסה של המוסד האקדמי, לפי דגם המוסדות האקדמיים במערב אירופה. בוצעה רפורמה מוסדית משמעותית, שהחלה בהגדרה מחדש של המשימות האוניברסיטה ומטרותיה. בתחילת המאה ה-21 (בשנת הלימודים 1999/00), הצוות האקדמי מנה כ-672 מרצים ועובדים, 11,000 סטודנטים מהם 350 סטודנטים זרים (כשבשנה האקדמית 2008/09 למדו 16,000 סטודנטים בסך הכל). האוניברסיטה כוללת 13 פקולטות (כלכלה, מתמטיקה, פיזיקה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה, ספרות, פילוסופיה והיסטוריה, כימיה וביולוגיה, משפטים, מוזיקה, אמנויות, חינוך גופני וספורט, מדעי המדינה ותקשורת) המחולקות ל-54 מחלקות, ובהם מעל 50 פרויקטים אקדמיים. ההתמקדות החזקה של האוניברסיטה באיכות אקדמית נתמכת גם על ידי השתייכותה לאיגוד האירופי לאוניברסיטאות (EUA) ולאיגוד הבינלאומי לאוניברסיטאות (IAU), כמו גם גופים ועמותות בינלאומיות רבות אחרות (Agence Universitaire de la Francophonie, האיגוד האירופי) לחינוך בינלאומי, האיגוד האירופי לרכזי ארסמוס וכו '). בנוסף, על בסיס שנתי, אוניברסיטת המערב של טימישוארה מיישמת למעלה ממאה פרויקטים מחקריים, מתוכם בסביבות יותר מ -30% בעלי ממד בינלאומי חזק. לאוניברסיטת המערב יש הסכמים אקדמיים עם למעלה מ-30 אוניברסיטאות ברחבי אירופה, אמריקה, אסיה (לרבות ישראל), אפריקה. האוניברסיטה מנהלת פרויקטים משותפים (מחקרים בתולדות יהדות רומניה) עם מכללת הכרמל מישראל, לרבות תוכניות לימודים בשיטת "לימוד מרחוק". מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת וסט של טימישוארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת וסט של טימישוארה אוניברסיטת וסט של טימישוארה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת וסט של טימישוארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת וסט של טימישוארה, סרטונים בערוץ היוטיוב MASTERSTUDIES, Universitatea De Vest Din Timisoara
טייסת מאמני קרב

טייסת מאמנים לקרב או טייסת 420, היא יחידת הדרכה ואימון בחיל האוויר הישראלי, המפעילה מדמי טיסה (הידועים גם בשמות "מאמני טיסה" או סימולטורים) של מטוסי קרב. הטייסת מוצבת בבסיס חצור. הטייסת נחנכה ב-2010. הטייסת כוללת מאמנים שמדמים מצבי חירום למטוסים F-15A/B/C/D ("בז"), F-15I ("רעם"), F-16 ("ברק") ו- F-16I ("סופה"). בנוסף קיים בטייסת מאמן טקטי הקרוי בחיל האוויר "מרכז הדרכה לחימוש אווירי". בשנת 2013 נפתח המרכז לאימון משימתי (המכונה "מלא״מ") שמסוגל לדמות משימה וטיסה של מבנה שלם באוויר (ארבעה מטוסים). המאמנים (ה"סימולטורים") משמשים לאימון אנשי צוות-אוויר של החיל בהיבטים שונים של טיסה ולוחמה אווירית ומסייעים בשמירה על כשירות מבצעית, בעלויות פחותות מעלויות הטיסה בכלי טיס אמיתי. כמו כן, קיים בטייסת סימולטור טקטי, המאפשר אימון משותף לטייסים ולבקרי טיסה. המאמן מאפשר גם אימון של מטוסים במבנה ובמשימות מגוונות. נעמי צורף, ‏מעבר לגבולות הדמיון: נפתח המרכז לאימון משימתי, באתר חיל האוויר הישראלי מלחמה בשחקים, גרסת המציאות המדומה: ביקור בסימולטור של חיל האוויר, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב (אורך: 06:39) לראשונה: סימולטור משותף לטייסים ולבקרים, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 ביוני 2010
הליגה השלישית בארגנטינה (מטרופוליטנה)

פרימרה B מטרופוליטנה (בספרדית: Primera B Metropolitana) היא הליגה השלישית בחשיבותה בכדורגל הארגנטינאי ומאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית (ביחד עם ה-Federal A). בליגה משחקות קבוצות ממחוז בואנוס איירס ומפרובינציית בואנוס איירס (פרובינציה). קבוצות משאר המדינה באותה הקטגוריה משחקות בטורניר Federal A, שנקרא עד לסוף עונת 2013/14 Torneo Argentino A. בליגה משתתפות 22 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 42 מחזורים. הקבוצה המסיימת במקום הראשון בסיום העונה מעפילה לליגת המשנה הארגנטינאית הקבוצות המסיימות במקומות 2-9 מתחרות ביניהן במתכונת גביע החל משלב רבע הגמר בשיטת הצלבה שהמנצחת במשחק הגמר מעפילה אף היא לליגה השנייה. שתי האחרונות בטבלת הירידה (סך הכל נקודות בארבעת הטורנירים האחרונים) יורדות אל הליגה הרביעית. מדיה וקבצים בנושא הליגה השלישית בארגנטינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הליגה השלישית בארגנטינה (בספרדית)
בלומינגטון (אינדיאנה)

בְּלוּמִינְגְטוֹן (באנגלית: Bloomington) היא עיר במדינת אינדיאנה המשמשת מושב מחוז של מחוז מונרו והעיר הגדולה ביותר בו. העיר נוסדה בשנת 1818 על ידי מתיישבים מקנטקי, טנסי, וירג'יניה, קרוליינה הצפונית והדרומית. מספר תושבי העיר היה 80,405 במפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010. הערכת האוכלוסייה לשנת 2014 היא 83,565. שטח המטרופולין של העיר מתפרש על פני שלושה מחוזות, ואוכלוסייתו הכוללת היא 175,506 איש. בלומינגטון היא ביתה של הקמפוס הראשי של אוניברסיטת אינדיאנה. בקמפוס זה לומדים 42,630 סטודנטים נכון לספטמבר 2014. שטח העיר הוא 60.5 קמ"ר, מתוכם 0.52 ק"מ מים (0.86%). העיר היא השישית בגודלה מבין ערי אינדיאנה. בלומינגטון שוכנת בשטח קרסט שמאופיין בשקעים, גאיות, בקעים ומערות. על פי מפקד האוכלוסין 2010, ישנם 80,405 תושבים, 31,425 משקי בית ו-11,267 בעיר. צפיפות האוכלוסין בעיר היא 1,340.4 נפש לקמ"ר. להלן ההתפלגות האתנית בעיר: 83% לבנים 8% אסיאתיים 4.8% אפרו-אמריקאים 3% מעורבים 1.2% אחרים כמו כן, 3.5% הם היספאנים מגזעים שונים. להלן התפלגות הגילאים בעיר (הגיל החציוני הוא 23.3 שנים): 18-: 11.4% 18-24: 44.5% 25-44: 23% 45-64: 13.3% 65+: 7.8% ולהלן התפלגות המינים בעיר: זכרים: 50.3% נקבות: 49.7% בלומינגטון היא עיר תאומה של הערים: קובה סנטה קלרה, קובה ניקרגואה פוסולטגה, ניקרגואה הרפובליקה העממית של סין ג'יאשינג, ג'ג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין טאיוואן לוג'ואו, טאיוואן מדיה וקבצים בנושא בלומינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלומינגטון (באנגלית) בלומינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון

התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון (או המפלגה לאחדות העבודה פועלי ציון) הייתה מפלגה שנוסדה בשנת 1946 כאשר התנועה לאחדות העבודה התאחדה עם המפלגה הקטנה פועלי ציון שמאל. בשנת 1948, התאחדה "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" עם מפלגת השומר הצעיר למפלגה חדשה בשם "מפלגת הפועלים המאוחדת" (מפ"ם). לאחר מספר שנים, בשנת 1954 התפלגו יוצאי "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" ממפ"ם והקימו את מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון, שהתקיימה עד לאיחודה עם מפא"י ורפ"י ב-1968, במסגרת מפלגת העבודה. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלידע גרא

אלִידַע גֵּרָא (1931 - 10 במאי 2017) הייתה במאית קולנוע וכוריאוגרפית ישראלית. סרטה "לפני מחר" (1969) הוא הסרט העלילתי הארוך הראשון שבוים בידי אישה בישראל. גרא נולדה בארצות הברית במשפחה יהודית, גדלה בניו יורק ולמדה מחול בבית הספר ג'וליארד. היא הייתה מתלמידותיה של מרתה גרהם, הופיעה בתיאטרוני אוף ברודוויי, עסקה בכוריאוגרפיה, הקימה להקת מחול משלה ועסקה גם בהדרכת תנועה בתיאטרון. בשלב מסוים החלה לצלם מופעים שהעלתה להקתה. בעקבות פנייה של במאי קנדי שהציע לצלם את עבודתה באולפן, נסעה לקנדה ולמדה צילום ובימוי. היא הכירה את הצייר ומעצב התפאורה הישראלי צבי (ציצי) גרא, נישאה לו ובשנת 1964 עלו לישראל יחד עם שלושת ילדיהם. בנם, יואב גרא, הוא מומחה להנדסת קול. בני הזוג התגרשו כעבור עשרים שנה. בישראל לימדה שיעורי תנועה לשחקנים בתיאטרון הקאמרי, הקימה סטודיו למחול בביתה ויצרה סרטים. כמו כן עיצבה תנועה בסרטים, בהם "שני קוני למל", וכן בתיאטרונים, בין השאר בהצגות "אלקטרה" (1964) ו"תעלולי נאסר א-דין" (1965). ב-1969 ביימה גרא את "לפני מחר", הסרט הארוך היחיד שלה. ב-1970 ביימה את הדיבוב העברי לסרט "ניקי כלב הפרא", כאשר זהו הסרט הראשון שדובב במלואו לשפה העברית. לאחר פרויקט זה, ביימה סרטי תעודה מוזמנים בשביל גופים שונים ובשלב מסוים חזרה להתמקד בתחום המחול. בין היתר ניהלה את מדור המחול באמנות לעם, הייתה המנהלת האמנותית של להקת המחול "גוונים" ונמנתה עם מייסדי הפסטיבל "גוונים במחול". ב-2013 הוקרן סרטה של גרא "לפני מחר" במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, בנוכחותה של הבמאית. אלידע גרא נפטרה ב-10 במאי 2017 בביתה במגדים. "לפני מחר" הוא הסרט העלילתי הראשון בישראל שנוצר על ידי אישה. הוא בנוי משני פרקים הדנים במהותה של האהבה: האחד הוא "אביב", שבו צעיר וצעירה מתאהבים ונפרדים. בשני, "סתיו", עובדיה, קשיש בעל דוכן פלאפל, מצית את סקרנותה של גברת אלטמן הייקית והם מתקרבים בהדרגה. גרא כתבה את התסריט עם יורם קניוק. אמנון סלומון צילם בשחור-לבן. שחזור והקרנת הסרט נערכו ביוזמתה של ישראלה שאער מעודד החוקרת את ראשית קולנוע הנשים בישראל בסרט שיחקו ישראל (פולי) פוליאקוב מהגשש החיוור, רינה גנור שהייתה אז אחת הכוכבות המבטיחות של הקולנוע הישראלי, אריה אליאס והרקדנית רות האריס. גרא הייתה מחלוצות הקולנוע הישראלי ומנציגיה הבולטים של תנועת "הרגישות החדשה" בו, שחבריה היו ברובם המכריע גברים. אלידע גרא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אלידע גרא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלידע גרא, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב אלידע גרא, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים סמדר זמיר, האשה שעשתה סרט לפני מחר, מערבון, 2018, עמ' 22 ציון נאנוס, ‏הכירו את הבמאית הראשונה בישראל, באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2013 נירית אנדרמן, לאן נעלמה הבמאית הראשונה של הקולנוע הישראלי?, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2013 על "לפני מחר": משה בן-שאול, פני מחר, מעריב, 2 באוקטובר 1969 ר. עזריה, תורת הגזע ושבחי הפלאפל, מעריב, 5 בנובמבר 1969 Ellida Geyra, Jewish Women’s Archive נירית אנדרמן, מתה אלידע גרא, הבמאית הראשונה של הקולנוע הישראלי, באתר הארץ, 11 במאי 2017 לפני מחר/ פסטיבל סרטי נשים רחובות, באתר סינמטק תל אביב לקראת הפסטיבל הבינלאומי ה-10 לסרטי נשים ברחובות, באתר סריטה
בנטוב

האם התכוונתם ל... אביעד בנטוב – סטנד-אפיסט ישראלי יחיאל בנטוב – מראשי מועצת אופקים יצחק בנטוב – מדען ומיסטיקאי ישראלי-אמריקאי מרדכי בנטוב – פוליטיקאי ועיתונאי ישראלי משה בן-טוב – ראש "מוסדות דור ודור" שריל בנטוב – סוכנת המוסד הישראלי בן-טובים
ריטר (תואר אצולה)

רִיטֶר (בגרמנית: Ritter - "אביר") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. באופן מסורתי ריטר מציין את הדרגה השנייה הנמוכה ביותר באצילות, הוא נמצא מעל התואר "אדלר" ומתחת לתואר "פרייהר" (ברון). תואר זה יכול להיחשב שווה פחות או יותר לתואר "אביר" או "ברונט". כמו ברוב כינויי האצולה באזורים דוברי גרמנית, הדרגה עברה בדרך כלל בירושה ובדרך כלל שימשה יחד עם קידומת האצולה "פון" או "צו" לפני שם משפחה. בכמה מדינות גרמניות, כמו בוואריה ווירטמברג, משלהי המאה ה-18, הוענק תואר "ריטר פון" ביחד עם הענקת עיטורי הצטיינות (כגון, העיטור הצבאי מקס יוסף), התואר האצולה הוענק רק לנתיני הממלכה ורק למשך חייהם, בלי אפשרות להוריש לצאצאים. וילהלם ריטר פון גוטמן - Wilhelm Isaak Wolf, Ritter von Gutmann בנימין זאב פון וייזל - Wolfgang Johannes, Ritter von Weisl אמיל שקודה - Emil Ritter von Škoda ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיזלפאנק

דיזלפאנק (באנגלית Dieselpunk) הוא תת-סוגה של מדע בדיוני שמציגה עולם המבוסס על טכנולוגיות של שנות ה-20 עד שנות ה-50 של המאה העשרים (מאחרי מלחמת העולם ה-1 ועד אחרי מלחמת העולם ה-2). בנוסף, דיזלפאנק מהווה תת-תרבות שמשלבת אסתטיקה של התקופה עם רעיונות פוסט-מודרניסטיים. השם "דיזלפאנק" הומצא ב-2001 על ידי לואיס פולאק (Lewis Pollak), מעצב המשחק "ילדי השמש" (Children of the Sun). השם הוא נגזרת של סייברפאנק שגם הוא תת-סוגה בספרות המדע בדיוני. דיזלפאנק מייצג את תקופת הזמן שבין מלחמות העולם ועד שנות ה-50, כאשר תחבורה מבוססת על דיזל הייתה במרכז הטכנולוגיה של תרבות המערב. הסיומת "פאנק" צורפה לשם כדי לייצג את טבע התרבות החילופית של הז'אנר בכל הקשור להתנגדותה של אסתטיקה עכשווית. המונח מתייחס גם לשם השובב שניתן לנגזרת דומה של סייברפאנק, סטימפאנק שבמוקד שלה נמצאת התקופה הוויקטוריאנית. סייברפאנק סטימפאנק מדיה וקבצים בנושא דיזלפאנק בוויקישיתוף www.dieselpunks.org - אחד האתרים הראשונים של קהילת דיזלפאנק תיאור סוגת דיזלפאנק באתר TV Tropes (אנ') (באנגלית) Gatehouse Gazette, מהדורה 1, יולי 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלבאסאן

האם התכוונתם ל... אלבאסאן (עיר) – עיר בת כ-130,000 תושבים השוכנת במרכז אלבניה, על הגדה הימנית של נהר השקומבין ומשמשת כבירת מחוז אלבאסאן ונפת אלבאסאן מחוז אלבאסאן (באלבנית: Qarku i Elbasanit) – אחד מ-12 המחוזות של אלבניה (לחצו לצפייה במפה ) נפת אלבאסאן (באלבנית: Rrethi i Elbasanit) – אחת מ-36 הנפות של אלבניה וחלק ממחוז אלבאסאן (לחצו לצפייה במפה ) אלבאסאן (סנג'ק) – סנג'ק באימפריה העות'מאנית בשנים 1913-1466 (החל מהשלמת בנייתו של מבצר אלבאסאן בידי מהמט השני); היווה מאז המאה ה-19 חלק מווילאייט מנאסתיר (בטורקית עות'מאנית: ولايت مناستر) (לחצו לצפייה במפת מיקומו של הסנג'ק ) אלפבית אלבאסאני – כתב אלפביתי מאמצע המאה ה-18 ששימש את השפה האלבנית; קרוי על שמה של העיר אלבאסאן שם הומצא; נפוץ בעיקר באזור אלבאסאן ובראט
ESTREAM

eSTREAM הוא פרויקט של מיזם האיחוד האירופי "European Network of Excellence in Cryptology" - בקיצור ECRYPT בניהולו של ברט פרניל, שהוקם ב-2004 במטרה "לאתר צופן זרם ראוי לאימוץ בקנה מידה רחב" כהגדרתם. הפרויקט הוקם בעקבות כישלון פרויקט NESSIE לתיקנון צופן זרם. פרויקט New European Schemes for Signatures, Integrity and Encryption הוא פרויקט רחב היקף שהוקם בשנת 2000 במטרה לתקנן מגוון רחב של פרימיטיבים קריפטוגרפיים בכל תחומי הקריפטוגרפיה המודרנית. במהלך התקן התגלעו חילוקי דעות לגבי טיב חוזקם של צפני זרם כדי שייקראו בטוחים ולא התקבלה כל החלטה. כך שאף אחד מצפני הזרם שהוצעו ל-NESSIE באותה עת (ביניהם BMGL, Leviathan, MAG, Lili, SNOW, SOBER, QUAD), לא התקבלו משום לא עמדו במבחן קריפטואנליזה לפי אמות המידה המקובלות כיום. פרויקט eSTREAM הוקם במטרה לענות על כמה מהשאלות המהותיות שנותרו פתוחות, לאסוף כמה שיותר ידע שיאפשר להעריך את מידת הביטחון המינימלית שצפויה מצופן זרם וכן להגדיר דרישות מינימליות לגבי וקטור אתחול. ב-2004 פרסם עדי שמיר מאמר בשם: "Stream Ciphers: Dead or Alive?" (צופן זרם חי או מת?) שמדבר על העובדה שצפני זרם נזנחו מעט לאורך השנים וכן מסכם את מיטב הידע שנצבר בתחום זה. באותה שנה הוקם פרויקט eSTREAM שפרסם קריאה למפתחים להשתתף בתחרות פתוחה, להגיש הצעות ולפרסם ביקורות עמיתים. הוא חולק לכמה שלבים (phases) במהלכם נבחנו מספר אלגוריתמים בשתי קטגוריות עיקריות: פרופיל 1: צופן זרם בתוכנה, עם תפוקה גבוהה. עם מפתח הצפנה בגודל מינימלי של 128 סיביות. פרופיל 2: צופן זרם בחומרה עם משאבים מוגבלים: זיכרון, מספר שערים וצריכת אנרגיה. עם מפתח הצפנה בגודל מינימלי של 80 סיביות. הפרויקט הסתיים באפריל 2008. נכון לספטמבר 2011 נבחרו האלגוריתמים הבאים: כל האלגוריתמים המנויים חופשיים לשימוש לכל מטרה. צופן Rabbit היה היחידי שנרשם כפטנט במהלך התחרות אך שוחרר לשימוש הציבור באוקטובר 2008. הצופן השמיני F-FCSR הוסר מהרשימה בעדכון האחרון שפורסם במהלך 2008. המחקר בתחום זה עדיין בעיצומו וצפויים בהחלט שינויים נוספים. האמונה הרווחת היא שביקורת קריפטוגרפית ממושכת מצד הקהילה המדעית תחזק את אימון הציבור ברשימה המנויה בפורטפוליו. eSTREAM: the ECRYPT Stream Cipher Project Stream Ciphers: Dead or Alive?
צומת מחולה

צומת מְחוֹלָה הוא צומת מרכזי בבקעת הירדן. הצומת מחבר בין כביש 90 לכביש 578. סמוך לצומת שוכן היישוב מחולה, שהצומת קרוי על שמו. ב-16 באפריל 1993 ביצע מחבל מחמאס בצומת את הפיגוע בצומת מחולה. יש הטוענים שפיגוע זה הוא פיגוע ההתאבדות הראשון שבוצע על ידי טרוריסטים פלסטינים בשטח בשליטה ישראלית, אך בתחקיר הראשוני שנערך בשטח עלתה סברה שייתכן שהמטען הופעל מוקדם בטעות. יצחק אילן, ש-17 שנה לאחר האירוע מונה לסגן ראש השב"כ, גם טען בריאיון ב-2020 כי מות המחבל נגרם מתקלה. לטענתו, המחבל תכנן להחנות את רכבו בצמוד לאוטובוסים ולאחר מכן להימלט מהזירה, אך מטען החבלה הופעל בטרם בריחתו של המחבל. צילום אוויר של צומת מחולה אהרן קליין. שלמה דרור. פאיז עבאס, מכונית תופת בבקעה, חדשות, 18 באפריל 1993 אורנה קזין, מכונית תופת במחולה - מתבל מתאבד פוצץ עצמו בין אוטובוסים בבקעה, חדשות, 6 ביוני 1993 אהרן קליין, שלמה דרוד, גופת המתבל המתאבד עפה כ־20 מטרים ממכונית התופת, חדשות, 18 באפריל 1993 בן כספית, ‏הפיגועים הגדולים, החיסולים, המרגלים המפורסמים והחקירות: סגן ראש השב"כ לשעבר בראיון מצמרר, באתר מעריב אונליין, 28 במאי 2020