laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי של בתומי

נמל התעופה הבינלאומי בתומי ע"ש אלכסנדר כרתוולי (בגאורגית: ბათუმის ალექსანდრე ქართველის სახელობის საერთაშორისო აეროპორტი) הוא נמל תעופה הממוקם 2 קילומטרים דרומית לעיר בתומי שבגאורגיה, העיר הגדולה ביותר בדרום גאורגיה ובירת אג'ריה. נמל התעופה מרוחק כ-20 קילומטרים בלבד מארדהאן שבטורקיה ומשרת את כל דרום מערב גאורגיה וצפון מזרח אנטוליה (טורקיה האסייתית). נמל התעופה בתומי הוא אחד משלושת שדות התעופה הבינלאומיים של גאורגיה (יחד עם נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי בירת גאורגיה ונמל התעופה הבינלאומי של כותאיסי העיר השנייה בגודלה בגאורגיה). שדה התעופה פעיל מאז 26 במאי 2007 ועם שטח כולל של 4,256 מ"ר הוא מסוגל להתמודד עם 600,000 נוסעים בשנה. נמל התעופה הבינלאומי בתומי ציין גידול משמעותי במספר הנוסעים מאז חידוש שדה התעופה ופתיחתו במחודש בשנת 2007. בשנת 2011, שדה התעופה טיפל ב-134,000 נוסעים, גידול של 51 אחוזים לעומת השנה הקודמת. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי של בתומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי של בתומי אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי של בתומי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי של בתומי (בגאורגית) batumiairport.com – Airport profile batumiairport.com – Airport profile (p.15)
דמויי-פרס

דמויי־פרס (שם מדעי: Gypaetinae) היא תת־משפחה של עופות דורסים במשפחת הנציים שבסדרה דורסי יום המכונים "נשרים" ושייכים לקבוצת נשרי העולם הישן. בקבוצה זו שלושה מינים. כל אחד מהם הוא יחיד בסוגו הטקסונומי. מינים אלה בעלי ציצת נוצות לראשם, מקורם חד ומוארך והם מעופפים חזקים המחפשים נבלות או במקרה של הפרס עצמות וניזונים לצד נשרים אחרים. לעיתים נדירות הם גם יטרפו חיות קטנות או חלשות ונשר הדקלים ייחודי בין הדורסים בתזונתו מפירות דקליים שונים. נשרים אלה חיים בסוואנות, ביערות ובאזורים יבשים באפריקה ובאסיה. הפרס מצוי גם בהרים בדרום אירופה. בישראל מצויים הפרס והרחם. תת־משפחה דמויי־פרס (Gypaetinae) סוג ומין יחיד פרס (Gypaetus barbatus) סוג ומין יחיד נשר הדקלים (Gypohierax angolensis) סוג ומין יחיד רחם (Neophron percnopterus) בעבר שייכו לקבוצה גם את המין עיט נחשים מדגסקרי.
הבליץ על מנצ'סטר

הבליץ על מנצ'סטר הוא הכינוי לסדרת הפצצות של מטוסי הלופטוואפה הגרמנים על העיר מנצ'סטר בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. ההפצצה הגדולה ביותר על העיר התרחשה בליל חג המולד ובלילה שלפניו בשנת 1940 ולכן היא מכונה "בליץ חג המולד". בסך הכול העיר הופצצה שלוש פעמים בצורה כבדה וספגה עוד הפצצות קטנות לאורך כשנה. בסך הכול הוטלו על העיר כ-580 טון של חומר נפץ. העיר מנצ'סטר הייתה בפרוץ מלחמת העולם השנייה עיר תעשייתית שהיו בה מפעלי נשק רבים. בייחוד הצטיינה העיר במפעלי המטוסים שלה כמו מפעל אוורו שייצר את מטוסי האוורו מנצ'סטר, אוורו לנקסטר והאוורו לינקולן. כמו כן יוצרו בעיר מנועים וכלי רכב כבדים כמו משאיות, קטרים וקרונות. בנוסף למפעלי התעשייה שבמנצ'סטר עצמה היו גם בפרבריה אזורים תעשייתיים כמו בטראפורד ובסלפורד. כל זאת גרמו לכך שמנצ'סטר תהווה יעד להפצצה אסטרטגית גרמנים במלחמת העולם השנייה. התקיפה הגרמנית הראשונה על העיר התרחשה באוגוסט 1940, ותקיפות קטנות התרחשו מאז לאורך המלחמה. התקיפה המשמעותית של מנצ'סטר התרחשה בשני לילות עוקבים בדצמבר באותה שנה. הלילה השני היה ליל חג המולד ולכן מכונה התקפה זו "בליץ חג המולד". בלילה שבין ה-22 וה-23 בדצמבר הוטלו על העיר 272 טונות של חומר נפץ ויותר מ-1,000 של פצצות בעירה. בעיר התפתחו כ-600 דלקות גדולות, ומכיוון שרבים מכבאי מנצ'סטר ומאנשי ההגנה האזרחית שלה הוזעקו יומיים לפני כן לליברפול שכן גם היא ספגה הפצצות גרמניות כבדות, היה קושי להשתלט עליהן והן גרמו נזק רב. בלילה למחרת שבו המפציצים הגרמניים והטילו על העיר 195 טונות של חומר נפץ וכ-900 פצצות תבערה. בשני הימים נהרגו במנצ'סטר 684 בני אדם ונפצעו 2,364. בהפצצה זו נפגעו גם כמה מן המבנים ההיסטוריים החשובים בעיר, בין השאר קתדרלת מנצ'סטר. הפצצה גדולה נוספת נערכה ב-11 במרץ 1941 והיא נמשכה שלוש שעות. במהלך תקיפה זו נפגע אצטדיון אולד טראפורד של קבוצת מנצ'סטר יונייטד ונהרס, האצטדיון נבנה מחדש רק בשנת 1949. גם אזורים בפרברי מנצ'סטר נפגעו במהלך הבליץ. סלפורד, לדוגמה, הופצצה כמה פעמים ועל פי ההערכות נהרגו בה 215 בני אדם ו-910 נפצעו. ההפצצה הגדולה האחרונה על מנצ'סטר נערכה ביוני 1941, אך הפצצות קטנות פקדו את העיר גם לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא הבליץ על מנצ'סטר בוויקישיתוף אוסף כתבות על בליץ מנצ'סטר באתר Manchester Evening News. מידע על בליץ מנצ'סטר באתר מוזיאון המלחמה האימפריאלי. על בליץ מנצ'סטר באתר ה-BBC.
הטוב מכולם (תוכנית טלוויזיה)

הטוב מכולם הוא משחק טלוויזיה המשלב אסטרטגיה, מזל ואומדן. התוכנית הופקה על ידי רשת ומונחית על ידי אברי גלעד. המשחק צולם בהיכל מנורה מבטחים ומשודר בימי שישי בשעה 21:30 לאחר אולפן שישי.[דרושה הבהרה] המשחק בודק אם חוכמת ההמונים מנצחת את חוכמת היחיד. העונה הראשונה של התוכנית משודרת גם בערוץ KidZ ב-yes. החל מדצמבר 2020 משודרת התוכנית בשידורים חוזרים בערוץ השעשועונים. בשעשועון, שבו מתמודדים עשרה אנשים מול קהל של 1,000 איש, נדרשים לענות על שאלות ווידאו, שצולמו בארץ או בחו"ל ולנחש מהו המספר הקרוב ביותר לתוצאת האמת. בכל סיבוב נשאלת שאלה. לאחר חשיפת התשובה אחד מהמתמודדים בקהל או בעשירייה, שנחשב לטוב ביותר וענה את התשובה הקרובה ביותר לתוצאה, זוכה בסכום הכסף שמקנה השאלה. המתמודד שענה את התשובה הרחוקה ביותר מהתשובה הנכונה יוצא מהמשחק. המנצח בסוף כל תוכנית זוכה בפרס בסך 50,000 ש"ח. בסיבוב האחרון עולה לשחק מתמודד מהקהל שענה על כל התשובות בצורה הכי מדויקת. המתמודד משחק מול האחרון שנשאר מהעשירייה והמנצח זוכה ב-50,000 ש"ח. "הטוב מכולם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "הטוב מכולם" ברשת פרקים מלאים של העונה הראשונה באתר רשת סמדר שילוני, "הטוב מכולם": עוד שעשועון, אבל לא רע, באתר ynet, 5 בנובמבר 2016
הרפיות

הרפיות (שם מדעי: Harpiinae) היא תת-משפחה של עופות דורסים המכונים עיטים טרופיים, אף על פי שהם אינם קרובים לעיטים האמיתיים ומצויים רק ביערות גשם טרופיים באמריקה הדרומית או בגינאה החדשה. יחד עם העיט הפיליפיני, עיט הכתר ועיט מצויץ (Harpyhaliaetus) הם מרכיבים את העיטים הטרופיים הגדולים ברחבי העולם. מקור שמם הוא בהרפיות מהמיתולוגיה היוונית. אלו מהגדולים בעופות הדורסים בעולם, והם טורפי-על מבין המעופפים ביערות. ההרפיה חזקה דייה על-מנת להרוג קופים ועצלנים באמצעות טפריה העצומות. עם זאת היא יכולה להסתפק בטרף קטן יותר כמו זוחלים שונים, מכרסמים, עופות קטנים ובינוניים ודוחיים שונים. ההרפיה הניו גינאית והעיט הגואני המצויץ ניזונים באופן דומה אך טרפם קטן יותר. מינים אלו בסכנה או עלולים להיות, עקב הפגיעה ביערות הגשם ברחבי העולם. תת-משפחה הרפיות (Harpiinae) סוג ומין יחיד הרפיה דרום אמריקנית (Harpia harpyja) סוג ומין יחיד הרפיה ניו גינאית (Harpyopsis novaeguinea) סוג ומין יחיד עיט גואני מצויץ (Morphnus guianensis) הרפיה דרום אמריקאית הרפיה ניו גינאית עיט גואני מצויץ אוכל נחש הרפיות, באתר GBIF (באנגלית)
שאול ברזובסקי

שאול (סֶוֶורין) בֶּרֶזוֹבְסְקִי (בתעתיק אנגלי: Shaul Berezovsky; בפולנית: Saul (Seweryn) Berezowski;‏ 5 ביוני 1908 – 2 באפריל 1975) היה מלחין, מנהל מוזיקלי ופסנתרן פולני-ישראלי. שאול סוורין ברזובסקי נולד בשנת 1908 בגרודנה שבפולין הרוסית. בשנים 1926–1929 למד בקונסרבטוריון בבירה ורשה, ולאחר מכן התגורר בביאליסטוק, שם כיהן כמנהל המוזיקלי של תזמורת. בין המלחמות הוא שימש בלהקות תיאטרון יידיש, כמנהל התזמורת או כפסנתרן מלווה. במלחמת העולם השנייה שימש כמנהל המוזיקלי של התיאטרון של דז'יגאן ושומאכר בברית המועצות. לאחר מעצרם של השניים הוא שימש כמעבד והפסנתרן המלווה של הזמרת והשחקנית אנה גוּזיק (רו'). לאחר המלחמה שב לפולין והשתקע בלודז', שם ניהל מקהלה וחיבר מוזיקה עבור תיאטרון היידיש של אידה קמינסקה ולסרטים ביידיש. בשנת 1957 או 1960 עלה לישראל והמשיך לפעול בה כמוזיקאי בתיאטרון יידיש. כתב מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע (בין היתר ל"שני קונילמל") וניצח על תזמורות. שאול ברזובסקי נפטר בתל אביב ב-1975, בגיל 67. הותיר אחריו את אשתו, רגינה (1912–2002). לאחר מותו ראה אור קובץ לחניו, "לידער בוך" (ספר שירים; 1976). בין שיריו המפורסמים של ברזובסקי: "אונטער די חורבֿות פֿון פּוילן" (תחת חורבות פולין), שירו של איציק מאנגר; "איך בין מיד" (אני עייף), גם כן של מאנגר; "אין געטאָ" (בגטו), למילים מאת מרדכי גבירטיג; "דעם זיידנס ניגון" (מנגינתו של סבא); "ביים טיַיך" (ליד הנהר), למילים מאת מאני לייב. שאול ברזובסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) שאול ברזובסקי, באתר Discogs (באנגלית) שאול ברזובסקי, דף שער בספרייה הלאומית מידע על ברזובסקי, שאול, 1908-1975 בקטלוג הספרייה הלאומית שאול בערעזאָווסקי, ‏לידער בוך, תל אביב 1976, בארכיון האינטרנט "שאול בערעזאָווסקי", עמ' 9–26 (ביידיש) (ביוגרפיה ותצלומים) רישום יצירותיו של שאול ברזובסקי בקטלוג אוסף פרידמן, ספריית אוניברסיטת פנסילבניה רפאל זֶ'בּרובסקי, שאול ברזובסקי (אורכב 04.11.2016 בארכיון Wayback Machine), המילון הפולני ליהדות, באתר המכון ההיסטורי היהודי בוורשה (בפולנית) שאול ברזובסקי, באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית) יעקב רואי, אנה יעקבלבנה גוזיק, אנציקלופדיית ייִוואָ ליהודים במזרח אירופה (באנגלית). רפאל זֶ'בּרובסקי, שאול ברזובסקי, המילון הפולני ליהדות, באתר המכון ההיסטורי היהודי בוורשה (בפולנית). סורין שאול ברזובסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו. רגינה ברזובסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיטים ימיים

עיטים ימיים (שם מדעי: Haliaeetinae) היא תת משפחה של עופות דורסים במשפחת הנציים של עופות דמויי-עיט החיים ליד הים וניזונים מדיג. בתת-משפחה זו שני סוגים. העיטמים וקרוביהם הם הגדולים ביותר בבני משפחת הנציים, כשהגדול מכולם הוא עיטם שטלר, שיכול להגיע למשקל של 9 ק"ג. שאר המינים גם הם גדולים מאוד וחלקם טורפי-על הניזונים מרוב היצורים הקטנים באזור חיותם, ולא רק מדגים. הם בעלי טפרים גדולים ומצוידים גם בקרסים, המותאמים לאחיזה בדגים חלקלקים. המקור גדול וצבעו צהוב. העיטמים הם עופות מונוגמיים. הם בונים קנים ענקיים ומטפלים בגוזלים עד הגיעם לבגרות. תת-משפחת עיטים ימיים (Haliaeetinae) סוג עיטם (Haliaeetus) מין עיטם לבן-זנב (Haliaeetus albicilla) מין עיטם לבן-ראש (Haliaeetus leucocephalus) מין עיטם לבן-גחון (Haliaeetus leucogaster) מין עיטם עקוד-זנב (Haliaeetus leucoryphus) מין עיטם שטלר (Haliaeetus pelagicus) מין עיטם איי שלמה (Haliaeetus sanfordi) מין עיטם קולני (Haliaeetus vocifer) מין עיטם מדגסקרי (Haliaeetus vociferoides) סוג נץ דגים (Ichthyophaga) מין נץ דגים קטן (Ichthyophaga humilis) מין נץ דגים אפור-ראש (Ichthyophaga ichthyaetus)
נץ דגים

נץ דגים (שם מדעי: Ichthyophaga) הוא סוג עוף דורס הקרוב לעיטם, במשפחת הנציים. אינו קשורים לנצים וחי בסמוך לנהרות בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה עד לאי סולאווסי שבאינדונזיה. נצי הדגים דומים לעיטמים אך קטנים מהם בהרבה. ראשם אפור, עיניהם צהובות, מקורם אפור כהה והכנפיים חומות. הבטן לבנה והזנב לבן עם קצוות שחורים. הרגליים בעלות קשקשים עבים וקרסים כדי לעזור לאחוז בטרפם. משקלם 1-2.7 ק"ג בממוצע ומוטת כנפיהם יכולה להגיע לאורך 170 ס"מ. נצי הדגים צדים דגים לא רק לאורך נהרות ואגמים, אלא גם באגמי מלח, בשפלות חוף ואף בים הפתוח. הם ניזונים באופן כמעט בלעדי מדגים ושולים אותם בעזרת טפריהם הגדולים. הטרף נאכל על היבשה, על עצים או על סלעים, עליהם נחים הנצים.. מין נץ דגים קטן (Ichthyophaga humilis) מין נץ דגים אפור-ראש (Ichthyophaga ichthyaetus) מדיה וקבצים בנושא נץ דגים בוויקישיתוף נץ דגים, באתר ITIS (באנגלית) נץ דגים, באתר NCBI (באנגלית) נץ דגים, באתר GBIF (באנגלית)
סופיה פולגאר

סופיה פולגאר (בהונגרית: Polgár Zsófia;‏ 2 בנובמבר 1974, בודפשט) היא שחמטאית הונגרית-ישראלית בדרגת אמן בינלאומי. נולדה בהונגריה ללאסלו פולגאר וקלרה פולגאר. אביה אימן אותה ואת שתי אחיותיה, הבכורה סוזן והצעירה יהודית פולגאר, והן הפכו לילדות פלא בשחמט. הוא אף לימד אותן את השפה הבינלאומית אספרנטו. ב-7 בפברואר 1999 התחתנה עם רב-האמן הישראלי, ד"ר יונה קוסאשווילי, ועלתה לישראל. לזוג שני ילדים ילידי ישראל. אחד מהם, יואב, השתתף בעונה הרביעית של נינג'ה ישראל. בהמשך עברה עם משפחתה לקנדה, שם עבד קוסאשווילי כאורתופד מנתח, ולאחר מכן חזרה לגור בראשון לציון שבישראל. בשיאה דורגה פולגאר במקום השישי בין השחמטאיות בעולם. פרשה משחמט תחרותי ביולי 2010. בנובמבר 2016 ערכה משחק סימולטני בכנסת ישראל. התחרות הזכורה ביותר של פולגאר הייתה 'טורניר רומא' בשנת 1989, בו זכתה עם 8.5 נקודות מתוך 9 בעודה בת 14 בלבד. פולגאר ייצגה את הונגריה ב-4 אולימפיאדות שחמט. מדיה וקבצים בנושא סופיה פולגאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סופיה פולגאר סופיה פולגאר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) סופיה פולגאר, באתר פיד"ה (באנגלית) יואב קוסאשוילי במסלול הנינג'ה - mako, 2022-01-24, נבדק ב-2022-02-06 משחק שחמט סימולטני בכנסת: "הממשלה צריכה להשקיע יותר", באתר ynet, 14 בנובמבר 2016
יששכר בעריש אייכנשטיין

האם התכוונתם ל... יששכר בעריש אייכנשטיין (זידיטשוב) – אדמו"ר בדור הראשון בשושלת זידיטשוב. יששכר בעריש אייכנשטיין (דולינה) – בנו של רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב ומייסד חסידות דולינה. יששכר בעריש אייכנשטיין (מלבוש לשבת ויו"ט) – אדמו"ר בדור הרביעי בשושלת זידיטשוב, מחבר ספר "מלבוש לשבת ויום טוב".
עיט נחשים אסייתי

עיט נחשים אסייתי (שם מדעי: Spilornis) הוא סוג של דורס יום ממשפחת הנציים החי בדרום-מזרח אסיה. הוא אינו קרוב לעיטים האמיתיים אלא דווקא לחיוויאי הניזון בעיקר מנחשים. לדורסים אלה פנים צהובות ונקיות מנוצות, מקור גדול וחד, ציצה מאחורי ראשם ורגליים ארוכות עם טפרים חדים. מינים שונים יכולים להיות צבעוניים יותר מאחרים. הכנפיים ארוכות ומותאמות לתעופה בין ענפים ועלים ביער. עיט הנחשים עף ביער ומחפש נחשים למאכל. הוא תופס אותם במהירות בטפרים והורג אותם עם מקורו. לאחר מכן הוא עף למקום מבודד לאכול את הטרף. בנוסף הם יטרפו יונים קטנים, עופות שונים, לטאות וחסרי חוליות גדולים. עיט נחשים מצויץ (Spilornis cheela) Spilornis elgini עיט נחשים פיליפיני (Spilornis holospilus) Spilornis kinabaluensis Spilornis klossi Spilornis rufipectus מדיה וקבצים בנושא עיט נחשים אסייתי בוויקישיתוף עיט נחשים אסייתי, באתר ITIS (באנגלית) עיט נחשים אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) עיט נחשים אסייתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט נחשים אסייתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיט נחשים אסייתי, באתר GBIF (באנגלית)
590-599 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 599 - 590 לפנה"ס 598 לפנה"ס – יהויכין מחליף את אביו יהויקים ומתמנה למלך יהודה, הוא עתיד למלוך למשך שלושה חודשים בלבד עקב הגלייתו מיהודה על ידי נבוכדנצר השני מלך בבל 16 במרץ 597 לפנה"ס – הבבלים כובשים את ירושלים לאחר מצור ומחליפים את יהויכין בצדקיהו ומגלים יהודים רבים לבבל (כולל יחזקאל), החלה גלות בבל 595 לפנה"ס – פסמתיך השני מחליף את נכו השני ומתמנה למלך מצרים 593 לפנה"ס – הגלייה של ואלקאיוס וסאפפו מסיציליה 592 לפנה"ס – היסטוריה מוקדמת של סודאן, הצבא המצרי שודד את נפאטה ומאלץ את ממלכת כוש לעבר למקום מאובטח יותר בעיר מרואה ליד המפל השישי של הנילוס 591 לפנה"ס – החל למלוך אליאטס על ממלכת לידיה מאהאווירה נבוכדנצר השני מדיה וקבצים בנושא 590-599 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'יודה

צִ'יוֹדָה (ביפנית: 千代田区) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר בצוותא מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע בנוי סביב הארמון הקיסרי של טוקיו והוא משתרע על פני כ-12 קמ"ר בלבד. ברובע נמצא המרכז השלטוני של יפן, אשר כולל בין היתר את הארמון הקיסרי, מעונו הרשמי של ראש ממשלת יפן, בניין הדיאט (הפרלמנט היפני), בית המשפט העליון, רבים ממשרדי הממשלה ושגרירויות רבות. אתרים אחרים ברובע הם מקדש יסוקוני, מרכז העסקים מארונוצ'י ובו תחנת הרכבת המרכזית של טוקיו, אזור העסקים אקיהאברה (המוכר בזכות שפע חנויות האלקטרוניקה שבו ומכונה גם "עיר החשמל"), מטות המשטרה ומכבי האש של מטרופולין טוקיו, בניין קסומיגסאקי ומרכזי קניות רבים. שגרירות ישראל ביפן נמצאת ברחוב Nibancho שברובע. הרובע קיבל את שמו מטירת צ'יודה - שמה השני של טירת אדו, כיום הארמון הקיסרי. פירוש השם ביפנית הוא "שדה אלף הדורות". רובע צ'יודה נוסד ב-15 במרץ 1947, על ידי איחודם של שני רבעים: קאנדה (חלקו הצפון-מזרחי של רובע צ'יודה של ימינו) וקוג'ימאצ'י. אירועים היסטוריים בולטים שהתרחשו בשטחו של הרובע כוללים: ההתנקשות בראש הממשלה של השוגון, נאוסוקה איי, בשנת 1860 בידי כנופיה של סמוראים, במסגרת שרשרת האירועים שהובילו לרסטורציית מייג'י, אירעה מחוץ לשער סאקוראדה של הארמון הקיסרי. התנקשות בחייו של ראש ממשלת יפן, אינוקאי צויושי, במהלך ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932. במרד הנפל של 26 בפברואר 1936 השתלטו חיילים על בנייני מפתח ברובע, ובראשם בניין הדיאט ובתיהם של ראש הממשלה ושל אישים מרכזיים באליטה השלטונית. המורדים ניסו להשתלט גם על הארמון אך נכשלו, בשל התנגדות חיילי המשמר הקיסרי. ב-1960 מנהיג המפלגה הסוציאליסטית, אינג'ירו אסאנומה, נדקר למוות על ידי לאומן צעיר במהלך נאום שנשא במתחם הקונצרטים הפתוח בפארק הִיבִּיָה. ב-1995 אנשי הכת אום שינריקיו ביצעו את התקפת הסארין ברכבת התחתית במרכז טוקיו וגרמו למאות נפגעים. ערך מורחב – הארמון הקיסרי של טוקיו תשלובת המבנים והאגפים של הארמון משתרעים על שטח של כ-3.41 קמ"ר ומהווים ריאה ירוקה בלבה של טוקיו. הטירה מוקפת תעלות מגן ומגדלי שמירה, וחורשות עבותות. בארמון נערכים טקסים רשמיים, ובהם טקסי קבלת שגרירים. מבקרים יכולים לבקר בגן המזרחי של הארמון (בו נמצא מוזיאון המציג את האוספים הקיסריים), וכן בארמון הנפתח לציבור יומיים בשנה - ביום הולדתו של הקיסר (23 בדצמבר) וב-2 בינואר. צ'יודה מנוהלת על ידי מושל הנבחר בבחירות ישירות. המושל הנוכחי הוא מאסאמי אישיקאווה, עצמאי. האספה המחוקקת של הרובע מונה 25 חברים. באספה הנבחרת של מטרופולין טוקיו, צ'יודה מהווה אזור בחירה יחיד. במשך 50 שנים יוצג הרובע באספה על ידי המפלגה הליברל דמוקרטית, עד לבחירות 2009, כאשר מועמד המפלגה הדמוקרטית בן ה-26, זנקו קורישיטה, הביס את המועמד בן ה-70 מטעם המפלגה הליברל דמוקרטית ונשיא אספת המטרופולין לשעבר, שיגרו אושידה. ואולם ב-2013 חזר המושב של צ'יודה באספת המטרופולין למפלגה הליברל דמוקרטית. מאז 1990 מהווים רובע צ'יודה יחד עם הרבעים מינאטו ושינג'וקו את אזור הבחירה הראשון לבית הנבחרים של יפן. אזור הבחירה מיוצג כיום על ידי מיקי ימאדה מהמפלגה הליברל דמוקרטית. ברובע נמצאות שגרירויותן של: אירלנד אירלנד בלגיה בלגיה בריטניה בריטניה ישראל ישראל "עיר החשמל" אקיהאברה פארק הִיבִּיָה בצ'יודה חזית תחנת הרכבת של טוקיו מקדש יסוקוני גשר ניג'ובאשי בארמון הקיסרי אתר האינטרנט הרשמי של צ'יודה (ביפנית) צ'יודה, ברשת החברתית פייסבוק צ'יודה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'יודה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר השגרירות
הפרלמנט של קזחסטן

הפרלמנט של קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасының Парламенті; מילולית, "הפרלמנט של רפובליקת קזחסטן") הוא הרשות המחוקקת הרשמית של רפובליקת קזחסטן על פי חוקת המדינה, מאז הוקמה בשנת 1995. הפרלמנט הקזחי מורכב משני בתים: הבית התחתון של הפרלמנט נקרא "מג'יליס" וכולל בתוכו 107 מושבים, כש-98 מהמושבים מורכבים מרשימות מפלגתיות ותשעה מהמושבים הם חברים קבועים שנבחרים על ידי האזרחים באופן נפרד. תקופת הכהונה של המג'יליס היא 5 שנים. הבית העליון הוא הסנאט וכולל בתוכו 47 מושבים, כשכל מחוז בקזחסטן מיוצג על ידי שני סנאטורים, כשעיר הבירה וערים בעלי חשיבות רפובליקנית נבחרות בבחירות נפרדות. 15 מהמושבים בסנאט ממונים על ידי נשיא קזחסטן. תקופת הכהונה של הסנאט היא 6 שנים, כשחצי מהמושבים נבחרים מדי 3 שנים. הסנאט הקזחי (בקזחית: Қазақстан Парламентінің Сенаты) הוא בית העליון בפרלמנט המורכב מחברי סנאט נבחרים, כאשר כל מחוז מיוצג על ידי שני סנאטורים, כך גם אסטנה שמייצגים אותה שני סנאטורים והעיר אלמטי, עיר הבירה לשעבר שהיא כיום עיר בעלת חשיבות רפובליקנית. מחצית מחברי הסנאט נבחרים אחת לשלוש שנים. המג'יליס (בקזחית: Мәжіліс = האספה) היא הבית התחתון ומורכבת ממאה ושבעה חברי פרלמנט, הנבחרים לתקופת כהונה של חמש שנים, בבחירות יחסיות על פי רשימות מפלגתיות. כיום מורכב הפרלמנט משלוש מפלגות, שנבחרו בבחירות שנערכו בינואר 2016. בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא הפרלמנט של קזחסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפרלמנט של קזחסטן (בקזחית, ברוסית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רשויות מחוקקות ובנושא קזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו סימפסון

הרב אליהו ייאכיל סימפסון (ביידיש: סימפסאן; בוברויסק, א' בתמוז תרמ"ט - ניו יורק, כ"ט בכסלו תשל"ז) היה רב חסיד חב"ד ותיק, ה'חוזר' (מי שחוזר ומעלה על הכתב את דברי התורה) של האדמו"ר הרש"ב ומי שמונה על ידו למשפיע קהילת חב"ד באודסה, הגבאי (מזכיר) של האדמו"ר הריי"ץ ושל ביתו ובית המדרש בחצרו. כיהן כשד"ר האדמו"ר הריי"ץ והרבי מלובביץ'. ממייסדי אגודת חסידי חב"ד העולמית, חבר הנהלת ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770, ממסייעי הצלת האדמו"ר הריי"ץ ממוסקבה ורב בית הכנסת "צמח צדק" בבורו פארק, ניו יורק. נולד לשמעון אהרן והנקא למשפחת ייאכיל. בגיל 12 נשלח לעיירה ליובאוויטש והתקבל בגיל צעיר זה לאחר תנאים שהציבו לו ללימודים בישיבת תומכי תמימים בעיירה בה למד למשך 15 שנים. הוסמך להוראה על ידי הרד"ץ חן והרב אריה לייב שיינין רבה של דוקשיץ. בליובאוויטש שימש אחד מ'חוזרי' וכותבי ה'הנחות' (קיצורי החזרות שהובאו אל הרבי להגהה) על מאמריו של הרבי הרש"ב בהיותו בעל זיכרון צילומי, וחלקים גדולים מהסדרות 'ספר המאמרים' ו'תורת שלום' של הרבי הרש"ב נכתבו מפיו. באיגרת אל הנשיא זלמן שזר כותב עליו רבי מנחם מנדל שניאורסון: "מראשי החוזרים והתופסים". בתרע"ו נישא לפרומא איטא בת החסיד יהושע בנימין ליפשיץ מקובליץ. בשנה שאחר חתונתו התגורר בסמוך לבית חותנו, בקובליץ שבפלך ויטבסק. בתום שנה שלח האדמו"ר הרש"ב איגרת בכתב-ידו לראשי קהילת חב"ד בעיר אודסה ובה מינהו לרב קהילתם כממלא מקומו של הרב אליעזר דברוסקין. הרב ייאכיל עבר לאודסה והחל לשמש כרב. באותה תקופה ניצל מפורעי ה'אדומים' על ידי הרב אלחנן דב מרוזוב ובתשרי תר"פ נסע לרוסטוב על הדון לבקר את רבו. באותה שנה בב' בניסן נפטר הרבי הרש"ב ובתשרי נסע לרוסטוב כחסידו של בנו, הרבי הריי"ץ. לאחר המהפכה הבולשביקית הצליח לברוח לאנגליה בעבור ויזה בה כונה בשם אליהו "סימפסון" כשמו הבדוי של אחיו בוויזה שלו. מיני אז נקרא הרב אליהו במשפחתו המקורית וזו המזויפת: אליהו ייאכיל - סימפסון. בשנת תרפ"ג הגיע עם משפחתו לארצות הברית, והוא מונה לרב בית הכנסת 'צמח צדק' בהארלם. לאחר מכן עבר לבורו פארק, שם שימש כרב בית כנסת בעל שם זהה למעלה מ-50 שנה עד פטירתו. פעל להקמת אגודת חסידי חב"ד באמריקה, מונה ליושב ראש "אגודת התמימים" ושימש מנהל ובא-כחו של הרבי בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. שימש גם כיושב ראש 'אגודת התמימים' ו'ועד דמי המעמד', וכמזכיר 'ועד המסדר' ללימוד החסידות ולקיום התוועדויות בבית מדרשו של הרבי. בת"ש כשהיגר הרבי הריי"ץ לארצות הברית התארח הרבי בביתו ישירות כשיצא מהנמל. הוא כונה 'נאמן בית' בביתו ומונה לאחראי על ה'יחידויות' - הפגישות עם הרבי הריי"ץ. הוא נשלח על ידו לשד"רות בהעברת תורתו ובאיסוף תרומות לשיקגו, למונטריאל, לסינסינטי ולמיאמי. אחר פטירתו נשלח על ידי חתנו הרבי מלובביץ' לישיבות ולקהילות שונות ברחבי אוסטרליה, קנדה וארצות הברית בהם שימש כרב זמני. נפטר ממחלה בכ"ט בכסלו תשל"ז, והרבי מלובביץ' ביקש להוסיף לנוסח מצבתו - "מגדולי חוזרי דא"ח בליובאוויטש". חתנו, הרב אברהם רוזנפלד, ממלא את מקומו כרב בית הכנסת 'צמח צדק' בבורו פארק. (בנו של הרב אברהם נשוי לאחותו של שלום רובשקין.) שניאור זלמן ברגר, חסיד נאמן ספר לדמותו ופועלו, תשס"ז "Shabbos with Sholom Mordechai Rubashkin". Ami Magazine (באנגלית) (348): 78. 27 דצמ' 2017. {{cite journal}}: (עזרה) שניאור זלמן ברגר, חסיד נאמן, ברוקלין: הרב שמעון אהרן רוזנפלד, תשס"ח
רות קלינוב

רות קְלינוב (Klinov;‏ 13 בפברואר 1929 – 19 בדצמבר 2015) הייתה פרופסורית לכלכלה באוניברסיטה העברית. התמחתה בכלכלת עבודה וכלכלת חינוך. זכתה בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה, יחד עם פרופ' נדב הלוי, על ספרם המשותף "ההתפתחות בכלכלת ישראל". הייתה חברה בוועדת דוברת. קלינוב נולדה בברלין שבגרמניה, להורים שנמלטו ב-1920 מפרעות דיניקין באוקראינה. הוריה ברחו דרך הגבול לרומניה וחצו את נהר פרוט. אחותה הגדולה הייתה המשוררת והמתרגמת רינה קלינוב (1922 - 2016). אביה, ישעיהו קלינוב היה עיתונאי ששימש ככתב של עיתוני יידיש ברחבי העולם ושל “הארץ” בעברית, והיה מיודד עם ז’בוטינסקי שהעסיקו בעיתונו. ב-1948 מונה לראש המינהל לעיתונות, הסברה, שידור וקולנוע במשרד הפנים. אמה, רחל, הייתה בעיקר אשת חברה ומארחת. הבית שימש מקום מפגש לאנשי אינטליגנציה יהודים מרוסיה – שחקנים, סופרים ועוד. ב-1933 עלתה לישראל עם משפחתה, כאשר הוריה ברחו מאימת הנאצים, המשפחה התיישבה בתל אביב. בסוף שנות ה-30 עברה עם משפחתה לירושלים בעקבות עבודתו של אביה. בשנת 1946 גויסה לפלמ״ח [דרושה הבהרה]. הייתה בהכשרת דגניה ב', שירתה בפלוגה ג' של הגדוד השלישי בחטיבת יפתח, ושימשה אלחוטנית בפלוגה. היא נאסרה על ידי הבריטים ב-4 בדצמבר 1947, כשהייתה בדרכה להקמת עמדה ליד המרכז המסחרי בירושלים. במאי 1948 השתחררה מהכלא, ולא חזרה לפלמ״ח. בשנת 1964 קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בנושא "הכדאיות הכלכלית של ההשקעה בחינוך בישראל". בשנת 1966 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1969 הועלתה לדרגת מרצה בכירה, וב-1995 לפרופסור חבר. ב-1997 פרשה כפרופסור אמריטה. במשך שנים רבות כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של התיכון ליד האוניברסיטה. היא הייתה פעילה למען זכויות הערבים ופעילה אקטיבית ב"מחסום ווטש".[דרוש מקור] הייתה גרושה ואם לשניים. נפטרה ב-2015, בגיל 86, ונקברה בקיבוץ עינת. רות קלינוב-מלול, רווחיות ההשקעה בחינוך בישראל, ירושלים: המכון למחקר כלכלי בישראל ע"ש מוריס פאלק, תשכ"ו, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית נדב הלוי ורות קלינוב-מלול, ההתפתחות הכלכלית של ישראל, אקדמון, ירושלים, 1968 רות קלינוב-מלול, כלכלת חינוך, האוניברסיטה הפתוחה, 2014 יהודים וערבים בכוח העבודה הישראלי: שכר ורמת השכלה. רבעון לכלכלה 145 (1990) Arabs and Jews in the Israeli labor force: A comparison of education and earnings. In:The Political Economy of Ethnic Discrimination and Affirmative Action: Comparative Perspective, M. Wyzan, Westport, CT and London Greenwood and Praeger, Restructuring Gender Relations and Employment: The decline of the Male Breadwinner Human Capital Investment and Nonparticipation. Jerusalem Falk Institute, DP 97.05, 36 pp. פרופ' רות קלינוב באתר הרשות למחקר ולפיתוח, האוניברסיטה העברית בירושלים רשימת הפרסומים של רות קלינוב, בקטלוג הספרייה הלאומית רות (קלינוב) מלול, באתר סימניה רות קלינוב, באתר הפלמ"ח לזכרה של רות קלינוב, באתר מכון טאוב רות קלינוב-מלול (1929-2015), דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves" 1515 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org רנה קלינוב | שלכת, ‏2016-12-16 המשטרה לא שלטה במצב ולכן - הגנה עצמית היא פרובוקציה, דבר, 7 בינואר 1948 פרופ' רות קלינוב באתר "אבלים". בית עלמין קיבוץ עינת, פרופ' רות קלינוב ז"ל | בית עלמין קיבוץ עינת, האוניברסיטה העברית, הארץ, התיכון שליד האוניברסיטה, מנוחה | 19.12.15, באתר מודעות אבל, ‏2015-12-19