laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף הכהן יצחקי

הרב יוסף הכהן יצחקי היה מגדולי חכמי תוניסיה, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של תוניס במאה השמונה עשרה. נולד בתוניס הבירה. את סמיכתו לדיינות קיבל בהיותו בן 17 שנה על ידי רבני הדור שהתרשמו מפסקיו והתבטאו "קולע אל השערה". בספרות מכונה גם רבי יוסף הכהן יצחקי הדיין. הרב הכהן יצחקי היה מפורסם בידיעותיו הרחבות בתורת הקבלה, והתכתב עם גדולי המקובלים בירושלים ביניהם הרש"ש ורבי יוסף קאלאמרו. חתום על הסכמות לספרים רבים ממחברי אותו הדור, ביניהם "זרע יצחק" לרבי יצחק לומברוזו שאף הוא כיהן בתפקיד הרב הראשי של תוניסיה ועוד. בשנת תקל"ה-1775 אחרי פטירתו של רבי מסעוד רפאל אלפאסי נתמנה לראב"ד וכהן בתפקיד זה עד פטירתו בשנת תקמ"ו-1786. נטמן בהר הזיתים. מחליפו בתפקיד היה רבי נתן בורג'יל (הראשון). ספר מלכי תרשיש עמ' קצ כרטיס קבר: יוסף הכהן יצחקי » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים יום פטירתו של רבי יוסף הכהן יצחקי זצ"ל, באתר תוניסיה מורשת
אשליל שעיר

אַשְׁלִיל שעיר (שם מדעי: Reaumuria hirtella) הוא מין בסוג אשליל, בן שיח רב שנתי. גובהו 30 עד 50 ס"מ. עליו הקיציים קטנים, צומחים בבסיס הענפים בני השנה הקודמת. עליו החורפיים גדולים, וצומחים על גבי ענפים צעירים, צרים וארוכים, שחתכם בצורת חצי גליל. הפרחים גדולים – 15 עד 25 מ"מ קוטרם, צבעם לבן עד כחול, בעלי אבקנים רבים. הפריחה באפריל עד יולי. הפרי הוא הלקט מוארך, כ-5 ס"מ אורכו, נפתח בחמש קשוות לאחור. בתוך הלקט זרעים שעירים רבים, המופצים על ידי הרוח. ככל מיני האשליל, מצטיין גם מין זה ביכולת להיפטר מעודפי מלחים על ידי הפרשתם מבלוטות מיוחדות בעליו. משרעת תפוצתו של האשליל השעיר אירנו-טורנית וסהרו-ערבית. לאשליל השעיר שלושה זנים, הנבדלים אחד מהשני מורופולוגית ופנולוגית. זן שעיר – גבעוליו, עליו ופרותיו שעירים, נפוץ בסיני ובדרום הנגב, בעיקר על סלעי אבן חול וגרניט. זן ארצישראלי – קרח, נפוץ במדבר יהודה. זן קצר חפים – חפי הפרחים קצרים, קרח, נפוץ בהר הנגב הצפוני והמרכזי. מדיה וקבצים בנושא אשליל שעיר בוויקישיתוף אשליל שעיר, באתר NCBI (באנגלית) אשליל שעיר, באתר צמח השדה אשליל שעיר, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אשליל שעיר, באתר GBIF (באנגלית) אשליל שעיר, באתר IPNI (באנגלית)
אוכם מדברי

אֻכָּם מדברי (שם מדעי: Suaeda asphaltica) הוא מין בסוג אוכם, בן שיח רב שנתי. גובהו עד 60 ס"מ. גבעוליו ישרים, העלים בשרניים ודמויי גליל, מסודרים לסירוגין על הגבעול. הפרחים לבנים, קטנים, צומחים מחיקי העלים. הצמח אנדמי לארץ ישראל, צומח באדמות חוואר, פוספט וקירטון ולכן נמצא בארץ במדרונות מדבר יהודה, צפון הנגב ובקעת הירדן. הצמח עמיד מאוד למליחות, על ידי מהילת המלח בנוזל שבעלים, ונשירתם לאחר זמן. פורח בחודשים ינואר-מאי, הפרחים ירוקים, יוצאים מחיקי העלים. בדומה לאוכמניה, מקור השם העברי מושאל מן הארמית: "אוּכָּמָא" בהוראת כהה, שחור. השם התקבל בשל הגוון השחור או הכהה של עליו היבשים. שמו המדעי, Suaeda, גזור גם הוא מצבעו השחור של הצמח: בערבית עתיקה הצמח קרוי "סוידא", כלומר: "שחור" (בדומה ל־أَسْوَد – שחור). ברפואה הבדואית משתמשים בו לדלקות עור קשות, ובשימוש פנימי הוא מומלץ נגד הפרעות בדרכי העיכול, צהבת והרעלות קיבה. אוכם מדברי, באתר NCBI (באנגלית) אוכם מדברי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוכם מדברי, באתר צמח השדה אוכם מדברי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אוכם מדברי, באתר Tropicos (באנגלית) אוכם מדברי, באתר GBIF (באנגלית) אוכם מדברי, באתר The Plant List (באנגלית) אוכם מדברי, באתר IPNI (באנגלית) אוכם חופי : בסכנת הכחדה, באתר www.wildflowers.co.il
אימוץ (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אימוץ – קבלת מעמד חוקי של הורה על ילד שנולד לאנשים אחרים אימוץ בעלי-חיים – קבלה של חיית-מחמד, בדרך כלל מאגודות כגון "צער בעלי חיים" אימוץ כלכלי – קבלת אחריות למימון אימוץ ספורטאים – מתן חסות ותמיכה כלכלית לספורטאי בידי חברה מסחרית אימוץ הרגלים ודעות אימוץ דת – המרת דת - קבלה עצמית של דת אחרת שם-הפועל "אימוץ" מתייחס להפעלת מאמץ גופני או מאמץ הנדסי.
מלחית אשונה

מלחית אשונה (שם מדעי: Salsola vermiculata) היא מין בסוג מלחית (אנ'), בן שיח מדברי רב שנתי. גבעוליו ישרים, ומהם מתפצלים גבעולים קצרים לצדדים. העלים מסורגים, קשקשניים, בשרניים וצמודים לגבעול. הפרחים קטנים, צהבהבים, מואבקי רוח, בעלי חמישה אבקנים. הפריחה בסתיו, ההבשלה בחורף. הפירות מופצים על ידי הרוח. כשאר מיני המלחית, עמיד הצמח למליחות הקרקע, אך עמידותו נמוכה יחסית למינים אחרים בסוגו. משרעת התפוצה של המלחית האשונה אירנו-טורנית וסהרו-ערבית. בישראל הוא מצוי בנגב ובמדבר יהודה. מלחית אשונה, באתר ITIS (באנגלית) מלחית אשונה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מלחית אשונה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה מלחית אשונה, באתר Tropicos (באנגלית) מלחית אשונה, באתר GBIF (באנגלית) מלחית אשונה, באתר The Plant List (באנגלית) מלחית אשונה, באתר IPNI (באנגלית)
מקדוניה (פירושונים)

מָקֵדוֹנְיָה היא אזור בחבל הבלקן בו התקיימה בעבר ממלכת מקדוניה (מוקדון). כיום מצוי אזור זה בתחום שש מדינות: יוון (שמחזיקה ביותר ממחציתו), מקדוניה הצפונית כולה, שטח נרחב בבולגריה ושטחים מצומצמים באלבניה, בסרביה ובקוסובו. האם התכוונתם ל... מקדוניה הצפונית – מדינה בבלקן, בעבר רפובליקה ביוגוסלביה (שמה הקודם היה "מקדוניה") ביוון (המודרנית) מקדוניה היוונית – אזור בצפון יוון (בעבר גם אזור מנהלי) מרכז מקדוניה – מחוז ביוון מזרח מקדוניה ותראקיה – מחוז ביוון מערב מקדוניה – מחוז ביוון מקדוניה איירליינס (אנ') – הייתה חברת תעופה יוונית שהשתלבה באולימפיק איירליינס נמל התעופה הבין-לאומי סלוניקי מקדוניה – שדה התעופה של סלוניקי היסטורית ממלכת מוקדון (גם "מקדוניה") – ממלכה קדומה שנודעה כשנשלטה על ידי מלך מוקדון פיליפוס השני ולאחר מכן על ידי בנו אלכסנדר מוקדון מקדוניה (אזור) (Macedonia (region)) – אזור היסטורי בבלקן בו שכנה ממלכת מוקדון מקדוניה (פרובינקיה) (אנ') – פרובינקיה רומית השם "מקדוניה" היווה מקור לסכסוך עם יוון עד שינויו ל"מקדוניה הצפונית" בשנת 2018. אולימפיק איירליינס הייתה חברת התעופה הלאומית של יוון, ונקנתה על ידי אג'יאן איירליינס, שהיא כיום חברת התעופה הלאומית של יוון.
חינוך חופשי

חינוך חופשי (באנגלית: unschooling; מכונה גם: למידה טבעית, חינוך ל אינ-שיעור וחינוך מתוך החיים) מייצג פילוסופיה חינוכית הטוענת שחינוך יכול וצריך להתקיים ללא מסגרת לימודית מובנית. על פי גישת החינוך החופשי, המוטיבציה המרכזית של הילד היא סקרנותו הטבעית, אשר בהיעדר מסגרת מובנית, ניתן לה כר נרחב לביטוי ולפעולה. כמו כן, מדגישה פילוסופיה זו את חשיבות החופש ויכולת הבחירה של ילדים. באופן מעשי, מיושמת הפילוסופיה בחינוך ביתי ובבתי ספר חופשיים. המסגרת – אם בכלל יש כזו – היא חופשית ביותר ונתונה במידה רבה לניהולו של הילד. שיטת החינוך ברובה אינה מבוססת על הדינמיקה של מורה-תלמיד, אלא על למידת חקר ועל קליטה מהסביבה. ההורים, הקרובים, החברים של המשפחה, ומבוגרים וצעירים, בעלי מקצועות, משמשים כמורים לרגע: הם מסבירים משהו שהילד שמע אותם אומרים, עונים לשאלה, מבצעים עם הילד פעילות, אך ברוב הזמן הילד לומד מהסביבה, באורח עצמאי מהתבוננות, ממשחקים, מקריאה, מהטלוויזיה, המחשב והאינטרנט. המונח הלועזי unschooling הוטבע על ידי ג'ון הולט, מחברם של 10 ספרים על חינוך, וממובילי תנועת החינוך החופשי בארצות הברית. בעד התאמה אישית ועניין אישי: חינוך חופשי מאפשר לילדים לעקוב אחר תחומי העניין האישיים שלהם וללמוד בצורה שמרגישה להם טבעית ומסקרנת. זה עשוי להוביל למוטיבציה גבוהה יותר וללמידה משמעותית יותר. פיתוח כישורי חיים מעשיים: בלמידה עצמאית, ילדים יכולים לפתח כישורי חיים חשובים כמו פתרון בעיות, קבלת החלטות וניהול זמן, שלא תמיד נלמדים בצורה יעילה בבתי הספר. סביבה חינוכית גמישה: חינוך חופשי מאפשר סביבה חינוכית גמישה שמתאימה לצרכים השונים של הילדים, כולל צורך בשינויים, יצירתיות ותנועה.[דרוש מקור] נגד חוסר במבנה והנחיה: אחת הביקורות המרכזיות היא שחינוך חופשי עלול להיעדר מבנה והכוונה מקצועית, מה שעלול להוביל לפערים בידע ובכישורים החיוניים.[דרוש מקור] חוסר בהכנה למבחנים סטנדרטיים: ילדים שלומדים בחינוך חופשי עשויים להיתקל בקשיים בהכנה למבחנים סטנדרטיים, מה שעלול להשפיע על סיכוייהם להתקבל למוסדות להשכלה גבוהה.[דרוש מקור] בעיות חברתיות: ייתכן שחינוך חופשי אינו מספק את הסביבה החברתית המתאימה לפיתוח כישורים חברתיים, העלולים להתפתח בצורה טבעית יותר בבית הספר. חלק מהטיעונים שמוצגים כאן רלוונטיים גם לשיטות אחרות של חינוך ביתי. ביטול בית הספר חינוך ביתי ג'ון הולט חינוך דמוקרטי דגם סדברי מדור חינוך ביתי וחינוך חופשי "באופן טבעי" מאמרים בנושא "אנסקולינג" באתר של דן לסרי המרכז לעתידנות בחינוך – מאמר של ד"ר אבירם רוני וארי ניומן על חינוך ביתי בישראל (באנגלית) אתר מקיף unschooling באנגלית אתר "המכון לחינוך דמוקרטי" בחדרה John Holt, Teach Your Own: The John Holt Book Of Homeschooling, amazon Peter Gray, Free to Learn: Why Unleashing the Instinct to Play Will Make Our Children Happier, More Self-Reliant, and Better Students for Life, amazon Anna J. Egalite, The Competitive Effects of the Louisiana Scholarship Program on Public School Performance, ERIC
הסלע האדום (שיר)

"הסלע האדום" הוא פזמון ישראלי שנכתב בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי חיים חפר, הולחן בידי יוחנן זראי והושר בידי אריק לביא. בפזמון מתואר מסעם של צעירים ישראלים אל "הסלע האדום": אתר פטרה ובו מקדש החצוב בסלע, באבני החול של הרי אדום. השיר מתחיל במילים: מעבר להרים ולמדבר, אומרות האגדות, ישנו מקום, שאיש ממנו חי עוד לא חזר, והוא נקרא הסלע האדום. הו, הסלע האדום, האדום. פטרה ממוקמת בדרום ירדן, במרחק 25 ק"מ מהגבול עם ישראל (בסמוך לפארן). בשל הקרבה לישראל ויופיו הקסום והמרהיב של המקום, ולאור האתגר שבכך, ניסו במשך השנים מספר צעירים לחצות את הגבול לירדן, כדי לראותו במו עיניהם. הראשונים שעשו זאת היו, ככל הנראה, מפקד יחידה 30 חיים דים וסגנו אהרון קמארה שביקרו בפטרה ב-1952. המסע לפטרה, המתואר בפזמון, היה לא פשוט: רבים מאלו שהגיעו נתפסו, רבים כלל לא הצליחו להגיע, ומרבית אלו שנתפסו לא חזרו בחיים לישראל. כותב השיר, חיים חפר, סיפר כי הוא עצמו ביקש מדוד בן-גוריון להפסיק את שידור הפזמון בקול ישראל כשראה שהוא מעודד הליכה מסוכנת לפטרה. באותו זמן הוא פגש קצין צעיר, שתיאר לו כמה הוא מתרגש מהשיר ושהוא שוקל לצאת למסע לפטרה. "באותו רגע ידעתי שאני נותן יד לחרם" טען חפר. החלטה על כך התקבלה ב-30 ביולי 1958. בהחלטה גם נאסר להשמיע את הבלדה "אנקש", אף הוא בביצועו של אריק לביא. בעקבות החלטה זו לא הושמע הפזמון במשך עשרות שנים. רק לאחר הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994 התאפשר לאזרחי ישראל לבקר באופן חוקי בירדן ובפטרה. צנזורה על השמעת שירים בישראל אנקש "הסלע האדום" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הסלע האדום" באתר שירונט הסלע האדום, באתר הספרייה הלאומית אלי אשד, בואו אל הסלע האדום, רשימות, 3 באוגוסט 2008 אריה גילאי, פטרה והצנחנים, באתר עמותת הצנחנים נבו זיו, "הסערה המושלמת", ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות, 2 בינואר 2015
בן-חורש רחב-עלים

בן-חורש רחב-עלים (שם מדעי: Epipactis helleborine) הוא גאופיט ממשפחת הסחלביים. לבן-חורש רחב-עלים פרחים שצבעם משתנה מפרט מפרט, בין לבן, ירוק, וארגמן. שפית הפרח מורכבת משני חלקים: חלקה האחורי בנוי ככוסית ומכיל צוף נוזלי; חלקה הקדמי משמש משטח נחיתה לחרקים הבאים למצוץ את הצוף. מחקרים שנעשו במספר ארצות שבהן גדל המין, הראו שהוא מואבק על ידי צרעות; עם זאת, לא ידוע מי מאביק את המין בישראל. בישראל, המין גדל בגליל וברמת הגולן, ובעיקר בהר מירון וליד החרמון, לרוב בגובה של כ-700 עד 1200 מטרים מעל פני הים ותחת צל חלקי או מלא של העצים. הפריחה בחודשים מאי-יוני. מדיה וקבצים בנושא בן-חורש רחב-עלים בוויקישיתוף בן-חורש רחב-עלים, באתר ITIS (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר NCBI (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר צמח השדה בן-חורש רחב-עלים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה בן-חורש רחב-עלים, באתר Tropicos (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר GBIF (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר The Plant List (באנגלית) בן-חורש רחב-עלים, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בלינד

האם התכוונתם ל... דיילי בלינד – כדורגלן הולנדי דני בלינד – כדורגלן הולנדי מתילדה בלינד – משוררת בריטית קרל בלינד – מהפכן גרמני בלינדה בלנד
אלכסנדר גורביץ'

אלכסנדר גורביץ' (ברוסית: Александр Викторович Гуревич‏; ( 19 בספטמבר 1930, מוסקבה - 21 ביולי 2023, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה גרעינית. אלכסנדר גורביץ' נולד בשנת 1930 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה מתמטיקאי, אימו הייתה רופא. בשנת 1947 גורביץ' סיים בחינות בית ספר והתקבל ללימודים באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1953 הוא התחיל לעבוד בהדרכת ויטלי גינזבורג בחקר מוליכות על. לאחר שנה הוא עבר ליעקב אלפרט והחל מחקרים בתחום יונוספירה. בהמשך הוא עסק בתחומים שונים לרבות חקר פלזמה, הידרודינמיקה, חקר כוכב נייטרונים ועוד. בשנת 1991 הוא חזה באופן תאורטי תופעה של פריצת אלקטרונים. תופעה זו התגלתה בשנת 1994 על ידי מצפה קרני גמא קומפטון. גורביץ' החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה בשנת 1957. במהלך עבודה במכון הוא סיים תואר שלישי ופוסט-דוקטורט. הוא פעל במכון מעל ל-40 שנים ובין היתר התמנה לראש מחלקה לפיזיקה תאורטית ולפרופסור. בשנת 1984 גורביץ' התקלב כחבר לאקדמיה למדעים של ברית המועצות כחבר בהתכתבות. בשנת 2003 הוא קיבל מעמד של חבר בפועל באקדמיה הרוסית למדעים. על פעילותו בתחום הפיזיקה הוא קיבל פרס על שם לנדאו (1980), פרס על שם מנדלשטם (1994), פרס על שם פרידמן (1994). בשנת 1995 הוא התקבל שורות החברה המלכותית. בשנת 2010 הוענק לו עיטור הידידות. גורביץ' נפטר בשנת 2023. ביוגרפיה (ברוסית) ביוגפיה (באנגלית)
קאמי קלודל (סרט, 1988)

קאמי קלודל (בצרפתית: Camille Claudel) הוא סרט ביוגרפי צרפתי משנת 1988 בבימויו של ברונו ניוטן, עם איזבל אג'אני וז'ראר דפרדייה בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על ספרה של רן-מארי פארי נכדתו של פול קלודל, אחיה של קאמי. הוא מתאר את חייה של הפסלת קאמי קלודל משנת 1885 עד אשפוזה הכפוי במוסד לחולי נפש בשנת 1913. איזבל אג'אני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס דב הכסף לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר וזכה בפרס סזאר לסרט הטוב ביותר פריז 1885, קאמי קלודל (איזבל אג'אני) מפסלת בסדנה שלה בפריז ביחד עם חברתה ג'סי ליפסקומב (אנ') (קתרין בורמן). בלילות היא יוצאת לאתרי בניה ומביאה משם חומר לפיסול. אביה (אלין קוני) ואחריה פול קלודל (לורן גרוויל) תומכים בה ואילו אמה (מדלן רובינסון) מתנגדת לכל מעשיה. לסדנה מגיע הפסל הידוע אוגוסט רודן (ז'ראר דפרדייה), מתבונן בעבודותיה של קאמי ומציע לשתיהן לבוא לסטודיו ולשמש כשוליות ביצירה גדולה של שועי העיר קאלה. קאמי מפסלת את כפות הרגלים של הדמויות ורוזן מבחין בכשרונה, מתקרב אליה והיא אף משמשת לו כמודל. רודן נמשך לנשים למרות שיש לו בת זוג קבועה, רוז ברו (דניאל לברון). קאמי מבקשת למסד את הקשרים ביניהם אך רודן מסרב. על רקע זה מתפתחת ביניהם יריבות קשה. קאמי נכנסת להיריון ועוברת הפלה מלאכותית. הם רבים גם על רקע אמנותי והיחסים ביניהם ניתקים. הסטודיו שלה מוצף בשיטפון ומי שעוזר לה בשעתה הקשה הוא סוחר האמנות איז'ן בלו (פיליפ קלבנו) שמזמין ממנה עבודות ומארגן לה תערוכה גדולה ומוצלחת. מצבה הנפשי של קאמי מידרדר והיא נסגרת בביתה, מתחילה לשתות ומנפצת את כל עבודותיה בסטודיו. ב-3 במרץ 1913 מת אביה ואמה מצליחה להוציא תעודה רפואית מדוקטור מישו (פרנסוא ברנרד) המעידה על אי שפיות. ב-10 במרץ 1913 קאמי מוצאת מביתה ומובלת בכרכרה לאשפוז כפוי במוסד לחולי נפש שם היא נמצאת 30 שנה עד למותה ב-19 באוקטובר 1943. "קאמי קלודל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קאמי קלודל", באתר נטפליקס "קאמי קלודל", באתר AllMovie (באנגלית) "קאמי קלודל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קאמי קלודל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קאמי קלודל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לקאמי קלודל (בצרפתית), באתר יוטיוב קליפ מהסרט - איזבל אג'אני וז'ראר דפרדייה (כתוביות באנגלית), באתר יוטיוב קליפ מהסרט, באתר יוטיוב קאמי קלודל - אנימציה עם קטעים מהסרט (באנגלית), באתר יוטיוב
התראה

התראה היא אזהרה לאדם להימנע מביצוע עבירה ו/או הודעה על צעדים שעתידים להנקט נגדו. במערכות משפט מסוימות, כמו בהלכה, מהווה ההתראה תנאי לענישה. כן מהווה ההתראה במקרים מסוימים תנאי לנקיטת צעדים, כמו עיקול. בנוסף נעשה שימוש, במקרים מסוימים, בהתראה כחלופה לענישה. בהלכה, מהווה ההתראה תנאי לענישה על כמעט כל עבירה, למעט עבירת המסית. בחוק הישראלי, אין כמעט דרישה להתראה קודם לענישה ובמקומו חל לרוב הכלל ש"אי ידיעת החוק אינה פוטרת מעונש". חריג לכך הוא ענישה על הפרעה למהלך דיונים בבית המשפט או בית הדין. חוק בתי המשפט וחוק בתי דין דתיים (מניעת הפרעה) דורשים מתן התראה כתנאי לענישה של מפריעים למהלך דיון בבית הדין או בית המשפט. בהלכה, ההתראה חייבת להכיל ציון שהמעשה הוא אסור, את מקור האיסור במקרא, הצעה של פרישה מן המעשה האסור, וכן את אזכור העונש הצפוי במידה ויחטא. לגבי ההתראה בחוק הישראלי, כתב השופט מישאל חשין: המושג "התראה" משמיע לא אך אזהרה על-דרך הסתם, אלא אזהרה מפורשת כי בית-הדין יטיל סנקציה – או עלול הוא להטיל סנקציה – אם לא יימנע המוזהר מהפרעה לדיוני בית-הדין. — בש"פ 2022/98 סידוניה רידר נ' הרב דוד אוחיון, ניתן ב־29 במרץ 1998 כן קבע בית המשפט העליון כי "ההתראה האמורה צריכה למצוא ביטוי בפרוטוקול הדיון" על הצורך בהתראה למפריע בישיבה של בית דין, כתבה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש: "סמכותו הייחודית של בית הדין להטיל סנקציה עונשית על האדם המפריע, מבלי לקיים הליך פלילי כסדרו, מחייבת כי בית הדין יזהיר בצורה מפורשת את המפריע באשר לאפשרות כי יטיל עליו עונש אם לא יימנע מהפרעה לדיוני בית הדין, ולפרש את סוג העונש הצפוי" ההתראה לפני נקיטת צעדים מהווה ניסיון להביא את המותרה להענות לדרישות של המתרה מרצונו ללא שהמתרה נדרש לנקוט בצעדים. בנוסף, ההתראה נועדה לאפשר למותרה להענות לדרישה מבלי לסבול מהצעדים. למשל, לפני ניתוק מים בגלל חוב, נדרש הגוף המנתק להתרות בחייב שבכוונתו לנתק את המים. לפני הגשת תביעה בסדר דין מהיר נדרשת התראה לנתבע, טרם הגשת התביעה. בתביעה רגילה אין צורך בהתראה מוקדמת, אולם במקרה שלא ניתנה התראה ייתכן שלא ייפסקו הוצאות משפט. במקום בו נדרשת התראה, נדרש שההתראה תהיה ברורה, ולמשל תודיע על המועד המדויק של נקיטת הצעדים. בהליכים משמעתיים כמו משפט צבאי ודין משמעתי, העונש הקל ביותר הוא "התראה". משמעות ה"התראה" אינה ברורה כאשר הנענש חדל להיות חבר בארגון שניהל את ההליך המשמעתי. התראה (הלכה) בש"פ 10071/06 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־7 בדצמבר 2006 בע"ם 1995/16 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־11 במאי 2016, סעיפים 12-13 השיפוט בדין המשמעתי צבי הראל‏, התראה בלבד נגזרה על פולק בשל תנאי מאסרו של נמרודי, באתר וואלה, 14 במאי 2001
ויקטור גורפינקל

ויקטור גורפינקל (ברוסית: Виктор Семёнович Гурфинкель‏; (2 באפריל 1922, קראסני אוקנה - 24 בינואר 2020, אורלנדו) היה פיזיאולוג סובייטי-רוסי-אמריקאי ממוצא יהודי. ויקטור גורפינקל נולד בשנת 1922 בעיירה קראסני אוקנה בקרבת אודסה (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. בשנת 1931 גורפינקל החל ללמוד במכון לרפואה באודסה. בשנת 1941, בעקבות התקרבות הקרבות לעיר המכון פונה לפרונזה (אז בתחומי ברית המועצות) בו גורפינקל סיים את הלימודים בשנת 1944. הוא גויס לשורות הצבא האדום ושובץ כרופא. הוא שירת ביחידות שונות ולאחר סיום הקרבות היה מנהל מחלקה כירורגית של בית חולים צבאי. בשנת 1946 גורפינקל שוחרר משירות צבאי והחל לעבוד על תואר שלישי בהדרכת ניקולאי ברנשטיין במוסקבה. בשנת 1950 גורפינקל עבר לתחום המחקר. הוא פעל תחום ביומכניקה. בשנת 1961 גורפינקל סיים עבודת פוסט-דוקטורט ובשנת 1967 התמנה לפרופסור. בשנת 1958 גורפינקל עבר לנובוסיבירסק בה עבד במכון של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. לאחר מספר שנים הוא חזר למוסקבה והחל לעבוד במכון לחקר העברת מידע של האקדמיה. על פעילות לקידום בניית תותבות מתקדמות גורפינקל קיבל פרס ברית המועצות בשנת 1970 והתקבל להאקדמיה הרוסית למדעים בשנת 1994 כחבר בהתכתבות. משנת 1965 ועד 2004 גורפינקל היה ראש קתדרה של "פיזיקה מערכות חיות" במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה והיה פרופסור של המכון. בשנים 1981–1983 הוא ניהל ניסויים בתחום מחקריו שנערכו בתחנת חלל סאליוט 7. בשנת 2004 גורפינקל עבר לארצות הברית והחל עבודה באוניברסיטת אורגון. במהלך פעילותו גורפינקל כתב 3 ספרים ומעל ל-300 מאמרים מדעיים. בהדכתו נכתוב מספר עבודות תואר שלישי. גורפינקל נפטר בשנת 2020 באורלנדו. ביוגרפיה (ברוסית) ביוגפיה (באנגלית)
סאלומריה

סאלומריה (באיטלקית: Salumeria) הוא יצרן מזון וחנות קמעונאית המייצרת סאלומי ומוצרי מזון אחרים. חלקן מוכרות רק מזון, ומייצרות במקום, ולחלקן יש מסעדה עם שירות ישיבה. מקור הסאלומריה באיטליה, ומתוארך לימי הביניים. סאלומריה הוא ספק מזון וחנות קמעונאית המייצר ומוכר כאמור סאלומי, שהם מוצרי בשר ממוצא איטלקי הכוללים נקניקים, נקניקיות ומזונות אחרים העשויים בעיקר מבשר חזיר. חלק מהסאלומריה מייצר או רק מוכר גם כמה מוצרים המבוססים על בשר בקר, כגון ברזאולה, מוצר בקר מלוח, ומוצרי מזון אחרים כגון פסטה, גבינה, מזון משומר, אנשובי, בקלה מלוח, יינות, לחם ובשרים מבושלים. חלק מחנויות הסאלומריה המודרניות מוכרות רק סאלומי ומוצרים נלווים, אך לא מייצרות מוצרים במקום. חלק מחנויות אלה מפעילות גם מסעדות בישיבה, בעיקר בארצות הברית כמו Sorriso Italian Salumeria בקווינס, ניו יורק. Salumeria Biellese היא סאלומריה נוספת בעיר ניו יורק, ידועה והוקמה בשנת 1925. מקור הסאלומריה באיטליה ומתוארך כאמור לימי הביניים. מבחינה היסטורית, חנויות הסאלומריה בבולוניה, איטליה, לא ייצרו את הבשרים שמכרו. הן בחרו בשרים ומוצרים אחרים כמו פסטה, זיתים וגבינות מהספקים המקומיים. ספקים אלה עבדו במערכת גילדה שנוצרה על ידי הסיניורי (מועצת העיר) בבולוניה, שהיו למעשה שליטי העיר, בשיטה המתוארכת לימי הביניים. הספקים למוצרי סאלומריה כללו את גילדת הסלארולי, ששלטו בתעשיית המלח והמליחו את בשר החזיר שנשלח לאחר מכן ל-lardaioli, הגילדה שמכרה את בשר החזיר. אלה ייצרו גם סבון ונרות משומן החזיר שהם קיבלו. שיטת "מערכת גילדות" זו חוסלה על ידי נפוליאון בונפרטה בתחילת המאה ה-19. Salumerie מאכלים בסאלומריה חזית החנות של סאלומריה בוורונה, איטליה פסטה בסאלומריה סאלומריה בוולטה, מלטה סאלומריה בסן ג'ימיניאנו, איטליה, הוקמה ב-1855 פנים של סאלומריה Zimmer, Erin (20 ביולי 2010). "A Look at Olympic Provisions, Oregon's First USDA-Approved Salumeria". Serious Eats. {{cite web}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא סאלומריה בוויקישיתוף
יובל ירח

יובל ירח (נולד ב-6 במרץ 1971) הוא סופר ישראלי. יובל ירח נולד בהוד השרון ולמד בתיכון מוסינזון בעירו, במגמת סוציולוגיה. ירח הוא בוגר אוניברסיטת חיפה במדעי החברה. בשנות התשעים השתתף בקורסים לכתיבה יוצרת בהדרכות א.ב. יהושע ואורציון ברתנא ועבד כטכנאי ומנהל רשתות מחשב בארץ ובאוסטרליה. בשנת 2013, ביצע יובל הסבה להוראה והוא משמש כמורה לאנגלית ותקשוב בבית ספר תיכון בארץ. בשנת 2000 יצא לאור קובץ סיפוריו בשם "החושק", ואליו הצטרפו במהלך השנים ארבעה ספרים נוספים. תשומת לבם של הקוראים והביקורת הופנתה ליובל ירח לאחר פרסום ספרו "השתיקות": ספר שעוסק בשואה, המסופר על ידי סופר צעיר שלא היה נוכח באירועים, אך למד עליהם מנוכחותן וסיפוריהן של סבתו ואמו. עם כל זאת מתרשמת העורכת והמבקרת מהספר, עלית קארפ, שהוא אבן דרך בכתיבה על השואה, ומעידה על עצמה שמעולם לא קראה תיאורים משכנעים כל כך, חיוניים כל כך של רעב כמו בספרו של יובל ירח על סבתו מניה, ששרדה את מחנה פלאשוב ואת אושוויץ". חיים באר כותב על יצירתו של ירח: "יובל ירח מצטרף למסורת של סופרים גדולים כמו ברנר, ברדיצ'בסקי וגנסין – סופרים שלוקחים אחריות. הרצון לגעת בכיבשונה של הוויה אנושית ולאומית הוביל אותו למהלך ספרותי נועז, ובעשותו כן הוא מזכיר לנו שספרות היא לא רק בידור ושעשוע של מעבד תמלילים ושהיא יכולה לעלות שוב על דרך שממנה ירדה. בתקופות של דכדוך, הידיעה שבמקום מן המקומות יושב אדם מישראל שכותב כך – זהו דבר המעניק תקווה." החושק, הסיפורים, גוונים, 2000 המילון הערום, אסטרולוג, 2003 השתיקות, זמורה ביתן, 2016 זרעי מלח, זמורה ביתן, 2020 נקודת עיוורון, זמורה ביתן, 2024 עמרי חורש, הנכד שכתב את השתיקה של סבתו, באתר ynet, 5 במאי 2016 נעמה כרמי, "להיות שם", קרוא וכתוב, 30 ביולי 2017 יורם, מלצר, "אלכימיה של שתיקות", אלכסון, 17 באוגוסט 2016 איריס גנור, "זרעי מלח – יובל ירח", אלה יווניה קוראת ספרים, 25 בינואר 2020 רחל גץ סלומון, ההתמסרות אל "זרעי מלח" אינה קלה, אבל בסוף זה קורה, באתר הארץ, 3 ביוני 2020 עמרי הרצוג, "אני נוהג לקרוא בלילה, אך עם הספר הזה לא הצלחתי להירדם", הארץ, 21 במאי 2024 יובל ירח, ברשת החברתית פייסבוק יובל ירח, לקסיקון הספרות העברית החדשה עלית קרפ, "השתיקות": אבן דרך בכתיבה על השואה, באתר הארץ, 13 במרץ 2017 השתיקות, אתר כנרת, זמורה, דביר
רוסטיצ'ריה

רוסטיצ'ריה (באיטלקית: Rosticceria) הוא חנות או מסעדה קטנה בה ניתן לרכוש ולצרוך מאכלים חמים במקום, בעיקר בצלייה (ומכאן השם) או לרכוש אותם לאיסוף עצמי. מכיוון שלרוב מדובר בארוחות מהירות, דלפק עם שרפרפים ממוקם במקום על פי רוב, בנוסף לכמה שולחנות וכיסאות מסורתיים. האוכל מוגש עם כלי אוכל מפלסטיק, ללא שרות מלצרים והצריכה היא מיידית או בכלים לאיסוף עצמי. לעיתים קרובות מאוד האיסוף העצמי מציע גם פיצה לפי פרוסות. מוצרי רוסטיצ'ריה אופייניים הם מנות בודדות של פסטה, עם תבלינים שונים, אפילו מאכלים מורכבים (למשל לזניה או קנלוני), עוף צלוי, ירקות מבושלים ומטוגנים במחבת, מנות בשר כגון קציצות או בשרים מצופי פירורי לחם, מזונות מטוגנים שונים בהתאם למיקום (סופלי, ארנצ'יני וכו'). טראטוריה מסעדה מזון מהיר מאכלי רחוב "rosticceria".