laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ייקובס

האם התכוונתם ל... בית יוליוס ג'ייקובס – מבנה בשכונת רחביה בירושלים ששימש כמעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל בין 1950 ל-1974 ג'יין ג'ייקובס – עיתונאית וסופרת אמריקאית-קנדית שעסקה בתכנון ערים גלן ג'ייקובס – מתאבק מקצועי אמריקאי ג'ק ג'ייקובס – קולונל אמריקאי ופרשן צבאי דייוויד ג'ייקובס – תסריטאי אמריקאי הלן ג'ייקובס – טניסאית אמריקאית הרייט אן ג'ייקובס – סופרת אמריקאית ופעילה נגד העבדות לוק ג'ייקובז – שחקן אוסטרלי מארק ג'ייקובס – מעצב אופנה אמריקאי סם ג'ייקובס – עיתונאי אמריקאי עזאזל ג'ייקובס – במאי קולנוע אמריקאי ותסריטאי רוז ג'ייקובס – אקטיביסטית יהודייה-אמריקנית, נשיאת ההסתדרות הציונית הדסה
בית הכנסת האר"י הספרדי

בית הכנסת האר"י הספרדי נחשב כבית הכנסת העתיק ביותר בצפת. נמצא בסמוך לבית המאירי, מעל לבית העלמין העתיק. בית הכנסת ששורשיו במאה ה-14 נקרא בתחילתו על שם אליהו הנביא. הנוסע משה באסולה שביקר בצפת בראשית 1522 כתב: "ויש בה ג' בתי כנסיות... ואחד של מערביים (=יוצאי צפון אפריקה), וקורין לה כנסת של אליהו ז"ל, כי היא קדומה, וקבלה בידם שאליהו ז"ל התפלל בה". על פי המסורת בבית כנסת זה התפלל ולמד רבי יצחק לוריא (האר"י), שהתגורר בצפת בשנים ה'ש"ל-ה'של"ב (1572-1570). בית הכנסת נפגע ברעידת האדמה שהייתה בצפת בשנת 1759 ונהרס ברעידת האדמה של שנת 1837, שבה נספתה מחצית הקהילה ונחרבו כמעט כל בתי הכנסת בעיר. שיקום בית הכנסת בעזרתו של הנדבן האיטלקי יצחק גואטה נמשך 16 שנה. בשל מיקומו של בית הכנסת בקצה הרובע היהודי, הוצבה בו במלחמת העצמאות עמדה של אנשי ההגנה, אשר נועדה להגן אל מול השכונה הערבית חארת א-רומאנה (שכונת הרימון) ששלטה על מבואות הרובע היהודי. לצורך ביצור העמדה, נחצבו חרכי ירי בקיר החזית הדרומית של בית הכנסת. בשנים 1990 ו-2005 עבר בית הכנסת עבודות שיפוץ ושימור. בית הכנסת האר"י האשכנזי רמי יזרעאלי, "בית הכנסת האר"י הספרדי בצפת", בתוך אריאל 120 (תשנ"ז), עמ' 159–166 מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת האר"י הספרדי בוויקישיתוף בית הכנסת האר"י הספרדי בתי כנסת ספרדיים, באתר ynet, 11 באוגוסט 2003 ניצלנו בזכות הארי הקדוש, מעריב, 6 באוקטובר 1968 בית כנסת האר"י הספרדי: שיקום החזית הראשית של המבנה, באתר רשות העתיקות
משה הגר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רבנים משושלות קוסוב וויז'ניץ: הרב משה הגר (שאץ-ויז'ניץ) – הרבי הראשון משאץ ויז'ניץ ובנו של רבי ברוך הגר הרב משה הגר (קוסוב) – אדמו"ר בקוסוב, מחבר ספר "לקט עני" הרב משה הגר – ראש ישיבת "יחל ישראל" של חסידות סרט ויז'ניץ הרב משה הגר – האדמו"ר מאוטיניא בבני ברק הרב משה יהושע הגר – האדמו"ר מוויז'ניץ, מחבר ספר "ישועות משה" אחר: הרב משה הגר-לאו – ראש המכינה קדם-צבאית יתיר
א-ב

א-ב היא תוכנה לעיבוד תמלילים בעברית בסביבת DOS שהייתה פופולרית בישראל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20. א-ב פותחה על ידי עמי גרינברג, מנכ”ל חברת א-ב גרינברג מהנדסים בשנת 1984. א-ב היה מעבד התמלילים הראשון בעברית שפותח לסביבה זו. הגרסה הראשונה נכתבה בשפת פסקל ורצה על מחשב IBM PC עם 64kb זיכרון, ללא הארד דיסק ועם שני כונני דיסקטים. א-ב היה מעבד תמלילים פורץ דרך בתקופתו, הראשון שאפשר לעשות כתיבה דו לשונית באותה שורה ומספור סעיפים אוטומטי. בשנת 1988 הורחב המוצר ושולב בו 'משרד ממוחשב' אשר אפשר מיזוג והדפסה ניהול כרטיסיות ועוד. א-ב היה מעבד התמלילים היחידי ששולב עם 'משרד ממוחשב'. המתחרה העיקרי של א-ב היה וורדמיל, שעבד על חומרה ייעודית ולאחר מכן עבר ל-PC. בסוף שנות ה-80 נכנסו מעבדי תמלילים פשוטים יותר שכוונו בעיקר למשתמשים ביתיים, דוגמת איינשטיין וקיוטקסט. בשנת 1992 הנפיקה חברת א-ב גרינברג בבורסה הישראלית, והפכה לחברת התוכנה הישראלית הראשונה על PC שהונפקה בבורסה הישראלית. התוכנה הייתה מוגנת על ידי דיסקט מוצפן בטכניקה שפותחה על ידי עמי גרינברג ושותפים בחברת דפנדיסק. בשלב מאוחר יותר עברה התוכנה להגנה בשיטת דונגל, שפותחה על ידי חברת אלדין. ההגנה על התוכנה אפשרה לא-ב לגדול ולהגיע להנפקה בבורסה שכן העתקה לא חוקית של תוכנה הייתה דבר שבשגרה בישראל של שנות ה-80. בשנת 1995 כשהחלה חברת מיקרוסופט לשווק את מעבד התמלילים Word בעברית ב- Windows בחרה החברה אסטרטגית לא להתחרות במיקרוסופט העולמית ועברה לשתף עימה פעולה. נכון לשנת 2010 מעבד התמלילים א-ב עדיין נמצא בשימוש במספר קטן של משרדים לצורך איחזור מידע ארכיוני שנכתב במקור ב א-ב.
סלק עלים

סלק עלים, מַנְגוֹלְד או פזי (שם מדעי:Beta vulgaris subsp. vulgaris) הוא זן של סלק אשר בוית להשגת עלים וגבעולים גדולים ואכילים, בניגוד לזן הסלק הנפוץ יותר, אשר בו השורש הוא החלק המזין. עליו של סלק העלים יכולים להיות במספר צבעים, הנפוצים יותר הם או בעלי גוון אדום, או ירוק-לבן. סלק העלים מקובל במטבח הים-תיכוני ובמטבח הערבי. לעלים הצעירים טעם מריר קמעה והם עשויים לשמש לסלט טרי. עלים בוגרים נאכלים לאחר בישול, למשל ברוטב לפסטה, בתבשיל מוקפץ ובמאפים כגון פשטידה וטארט. הבישול גורם לירק לאבד את הטעם המריר ולרכוש טעם מעודן מזה של תרד מבושל. סלק עלים מכיל ויטמינים A,‏ K ו-C בשיעור גבוה. הוא עשיר גם במינרלים, סיבים תזונתיים וחלבון. כל חלקיו מכילים חומצה אוקסלית. בישראל ניתן למצוא בשנים האחרונות ברשתות השיווק, במרכולים ובשווקים במשך כל השנה מנגולד, בשלושה סוגים: הנפוץ ביותר הוא הסוג הירוק ויש עוד שני סוגים נפוצים פחות: מנגולד צהוב ואדום. המנגולד הצהוב והירוק ניתנים לאכילה כמו שהם בסלט טרי או מבושל, במרק או בתבשיל. המנגולד האדום הוא זן שטעמו מריר פחות וחמצמץ יותר. לכן סוג זה יימצא כמתאים יותר למנות מבושלות, למשל ממולאים ומרקים. המנגולד הירוק יכול להחליף במתכונים רבים ובמקרים רבים את התרד. ישנם מתכונים רבים מאוד, של מאכלים מסוגים שונים, ובעיקר של מאפים, שמציעים את המנגולד מכל הסוגים כחלופה לירקות אחרים. מדיה וקבצים בנושא סלק עלים בוויקישיתוף סלק עלים, באתר NCBI (באנגלית) סלק עלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנגולד, באתר diets.co.il מתכונים עם עלי מנגולד מאתר רוקחת החלומות הצעות למתכונים באתר השולחן מתכונים עם מנגולד, באתר foodsdictionary רותם מימון, הזמן הירוק: מה עושים עם מנגולד? מתכונים צמחוניים וטבעוניים לחורף, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2021
לאו בלגיקוס

לֵאוֹ בֶּלְגִיקוּס, או האריה של ארצות השפלה (בלטינית Leo Belgicus, בהולנדית de Nederlandse Leeuw) הוא כינוי למפה של ארצות השפלה בדמות אריה. מפות בסגנון זה היו נפוצות בתקופת תור הזהב בהולנד, מסוף המאה ה-16 ועד ראשית המאה ה-18. התואר הלטיני Belgicus שימש ביחס לכל ארצות השפלה (פחות או יותר מלוא שטחן של בלגיה והולנד של ימינו, וכן חלקים מלוקסמבורג וצפון צרפת), ולא רק לאזור בלגיה המודרנית. מפת לאו בלגיקוס המוקדמת ביותר היא זו שהכין הקרטוגרף האוסטרי מיכאל אַייצינגר (Aitzinger) בשנת 1583, בתקופה שבה לחמו ההולנדים על עצמאותם (מלחמת שמונים השנה). המפה הושפעה מדימוי האריה כסמל לגבורה ואצילות, וכן מכך שהוא מופיע על שלטי האצולה של כמה מן המחוזות החשובים שנלחמו על עצמאותם, ביניהם בראבנט, פלנדריה, זלנד ואחרים. בעקבות המפה של אייצינגר הופיעו רבות נוספות, במדיומים שונים. בסוג הנפוץ ביותר מופיע ראשו של האריה בקצה הצפון-מזרחי של המדינה והזנב בחלק הדרום-מזרחי. הגרסה המפורסמת ביותר היא זו שיצר קלאס יאנסזון פישר (Visscher), שצוירה ב-1609 לרגל הסכם הפסקת אש במלחמה, שציין מפנה חשוב לטובת הרפובליקה ההולנדית החדשה. עיצוב פחות נפוץ הפך את הכיוון והציג אריה רובץ, והמערב בראש המפה במקום הצפון כנהוג. גרסה שלישית הופיעה מאוחר יותר, לאחר שלום וסטפאליה (1648). היא נקראת לאו הולנדיקוס, ונראה בה רק מחוז הולנד. "לאו הולנדיקוס" מאת פיסר (1648) לאו בלגיקוס מאת יודוקוס הונדיוס (יוסט דה הונדט), שבה ראשו של האריה בדרום המדינה מדיה וקבצים בנושא לאו בלגיקוס בוויקישיתוף
סתוי

האם התכוונתם ל... זיסי סתוי – עורך ספרותי ישראלי משה סתוי – מספר יידי ועברי יליד רוסיה נעמן סתוי – מראשוני משטרת ישראל, בנו של משה סתיו
בית התה של בבינגטון

בית התה של בבינגטון (באנגלית: Babington's tea room - מילולית: "חדר התה של בבינגטון") הוא בית תה וחנות לממכר תה הממוקמת למרגלות המדרגות הספרדיות ובצמוד להן (מצפון להן) בפיאצה די ספניה שברומא בירת איטליה. בית התה מהווה אתר היסטורי (לא רשמי) ואתר תיירות מפורסם. חנות התה נוסדה בשנת 1893 על ידי איזבלה קרגיל (Isabel Cargill) ואן מארי באבינגטון (Anne Marie Babington), שתי נשות אצולה בריטיות אשר התגוררו ברומא, ואשר לא הצליחו לרכוש תה באיכות הרצויה להן (באותה עת באיטליה נמכר התה בבתי מרקחת כתרופה נגד התקררות). הן ייסדו את בית התה במטרה לספק את צורכי האצולה האנגלית שהתגוררה ברומא באותה עת. מיקומו הראשון של בית התה היה בויה דיי דואה מצ'לי (Via dei Due Macelli), בסמוך למדרגות הספרדיות, אולם בשל הפופולריות וההצלחה שזכה לה בית התה בסמוך לפתיחתו, הוא עבר למיקומו הנוכחי - במבנה מהמאה ה-18 הצמוד למדרגות הספרדיות. בית התה מגיש מאכלים מסורתיים של תה של מנחה ובהם סקונס עם מרמלדה, עוגות תה, מאפינים, כמו כן במקום חנות לממכר מאות סוגים של תה וכלי הגשת תה. קפה גרקו מדיה וקבצים בנושא בית התה של בבינגטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית התה של בבינגטון תיאור בית התה באתר teamuse
מרמלדה (ריבה)

מרמלדה (Marmalade) היא ריבה העשויה מפירות. באנגליה המונח משמש לתאר ריבה העשויה פרי הדר וסוכר (כאשר מדובר בתפוזי סביליה - תפוזים מרים מספרד); הריבה מיוצרת גם מבשרו של פרי ההדר וגם מקליפתו המרה, ומכאן טעמה המתוק-מריר של הריבה. בספרדית ובפורטוגזית המונח "מרמלדה" משמש לתאר קינוח מפירות שונים. במדינות אחרות, ביניהן ישראל, המונח משמש לתאר קריש פירות. ערך מורחב – ריבה מקורה של הריבה במטבח יוון העתיקה. היוונים גילו כי בישול פירות עם דבש, וקירור הנוזל, מביא להתגבשותו וליצירת מאכל הנשמר זמן רב. בתקופת האימפריה הרומית נפוצה שיטת הכנת הריבה ברחבי האימפריה, כאשר שמה של הריבה בשפות אירופה (ושמה של המרמלדה) מקורה במילה היוונית לריבה - μελίμηλον (מלימלון - "דבש תפוחים" או "דבש פירות", כאשר המילה "מלון" - μῆλον - שימשה הן לציון תפוחים והן לציון פירות עצים באופן כללי). אפיקיוס, בספר הבישול שכתב, מתאר מתכון להכנת ריבת חבושים. המונח "מרמלדה" שימש לתיאור ריבת פרי בפורטוגל החל מימי הביניים. בשלהי ימי הביניים שימש המונח גם בצרפתית ובשנת 1480 שימש המונח לתיאור הריבה גם באנגליה. ריבת מרמלדה מתפוזים הפכה פופולרית באנגליה במאה ה-16. תעודות מתקופת הנרי השמיני מציינות כי בשנת 1524 קיבל המלך במתנה קופסה מלאה מרמלדה, דבר המעיד על מעמדו של המאכל. בשלהי המאה ה-18 הפכה מרמלדה למאכל המזוהה עם העיר דנדי שבסקוטלנד. בשנת 1797 קיבלה חנותו של ג'יימס קיילר (James Keiller) כמות גדולה של תפוזי סביליה מרים. התפוזים לא נמכרו בשל טעמם, וג'אנט, רעייתו של ג'יימס, הכינה מהם ריבות אשר זכו להצלחה רבה והפכו לסמלה של העיר. ההיסטוריה של המרמלדה אתר ה-BBC ההיסטוריה של המרמלדה הסקוטית באתר קרן המסורת הבריטית למזון הקשר בין העיר דנדי והריבה באתר ה-BBC
ג'ורג' פפארד

ג'ורג' פפארד (באנגלית: George Peppard; ‏1 באוקטובר 1928 – 8 במאי 1994) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. פפארד נולד בעיר דטרויט שבמישיגן. אביו היה קבלן בניין ואמו זמרת אופרה. הוא למד בבית הספר התיכון של דירבורן, בגיל 17 התגייס לחיל הנחתים האמריקני. לאחר מכן למד הנדסה אזרחית באוניברסיטת פרדו. בנוסף הוא למד במכון הטכנולוגי של קרנגי (המכונה היום אוניברסיטת קרנגי מלון) שבפיטסבורג. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-1949 בבית בובות בפיטסבורג. מאוחר יותר, הוא נרשם לסטודיו למשחק בניו יורק. עבודתו הראשונה בתיאטרון ברודוויי, הובילה אותו ב-1956 להופעתו הראשונה בטלוויזיה, בסדרה "The United States Steel Hour". ב-1959 הופיע כחייל לוחם בסרט "גבעת הדמים". ב-1961 כיכב בסרט "ארוחת בוקר בטיפאני". ב-1964 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "השאפתנים" לפי ספרו של הרולד רובינס וב-1965 שיחק בתפקיד ראשי בסרט המלחמה "מבצע חץ מקשת". ב-1967 שיחק בסרט טוברוק. מוכר במיוחד בשל תפקידו בסדרת הקאלט "צוות לעניין" (1983–1987), בה גילם את קולונל ג'ון "חניבעל" סמית'. לאחר מכן, שיחק בסדרה "יוצאים מהפשע" (1990–1992). הוא היה נשוי 5 פעמים והביא לעולם שני ילדים מאשתו הראשונה הלן דייוויס, וילד נוסף מאשתו השנייה אליזבת אשלי. פפארד התמודד עם בעיית אלכוהוליזם במשך שנים ארוכות, עד שנגמל סופית ב-1978. בשנים הבאות השקיע זמן רב לאלכוהוליסטים בתהליכי גמילה. פפארד היה מעשן כבד, וב-1992 אובחן כחולה בסרטן הריאה, ושנתיים לאחר מכן נפטר, בלוס אנג'לס, קליפורניה, בגיל 65. הוא נקבר במדינת הולדתו מישיגן. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' פפארד בוויקישיתוף ג'ורג' פפארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ורג' פפארד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ג'ורג' פפארד, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ורג' פפארד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ורג' פפארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ורג' פפארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ורג' פפארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדם איריגוין

אדם איריגוין (באנגלית: Adam Irigoyen; נולד ב-5 באוגוסט 1997) הוא שחקן, רקדן וראפר אמריקאי. מוכר במיוחד מתפקידו כדוס מרטינז בסדרת הטלוויזיה "שייק" של ערוץ דיסני. אירגוין נולד במיאמי, פלורידה. אמו, אנני היא מורה ואביו, אריק הוא גם איש חינוך. שני הוריו ממוצא קובני. יש לו שני אחים, אחות גדולה, קימברלי, ואח קטן ג'ייק. הוא החל את הקריירה בגיל 11, כשהופיע בפרסומות, ובהמשך הפך לכוכב בערוץ דיסני. תפקידו הראשון היה בשנת 2009, בסיטקום של ערוץ דיסני "המכשפים מוויברלי פלייס" בעונה השלישית, בתפקיד המצפון החדש של מקס. שנה לאחר מכן, ב-2010 החל להופיע בתפקיד בין הראשיים בסדרת הטלוויזיה גם היא של ערוץ דיסני "שייק" בתפקיד דוס מרטינז, לצדן של זנדאיה ובלה ת'ורן. הסדרה ירדה לאחר תום 3 עונות ב-2013. בשנת 2014 התארח בסדרה "מרוששות". בשנת 2015 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת המדע הבדיוני "הספינה האחרונה" ברשת TNT, בתפקיד של ריי, מנהיג קבוצת ניצולים צעירים. בעונות 3-2 זכתה דמותו לזמן מסך יותר רחב. באותה שנה גילם את ברנדן בסיטקום של ABC "חמוץ מתוק", ושיחק בסרטו הקולנועי הראשון "Underdog Kids" לצדם של טום ארנולד ובו ברידג'ס. בשנת 2016 התארח בסדרות הטלוויזיה "המפענחת: פשעים חמורים" ברשת TNT לשני פרקים, ו-"קייסי אנדרקאבר" בערוץ דיסני, וגילם את קייל סנואו בעונתה הרביעית והחמישית של סדרת הדרמה "משפחת פוסטר" ברשת ABC Family. בשנת 2019 התארח בעונה השנייה של סדרת הדרמה הרפואית "המתמחה" ברשת FOX, והתארח בעונה החמישית של קומדיית מצבים לנוער "הסוכן הנרי" בניקלודיאון. בשנת 2020 שיחק בסדרת הדרמה והמד"ב "הרחק" של רשת נטפליקס, בדמותו של אייזק רודריגז, מושא אהבתה של לקס. טלוויזיה מדיה וקבצים בנושא אדם איריגוין בוויקישיתוף אדם איריגוין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדם איריגוין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם איריגוין, באתר AllMovie (באנגלית) אדם איריגוין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדם איריגוין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדם איריגוין, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדם איריגוין, באתר Discogs (באנגלית) אדם איריגוין, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים ובנושא שחקנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולנטינוס הקדוש

ולנטינוס הקדוש הוא שמם של מספר קדושים נוצריים. לפי אחת המסורות הנוצריות, חי ולנטינוס בתקופת הקיסר קלאודיוס השני גותיקוס, והשיא זוג צעיר בניגוד לפקודת הקיסר, שאסר על נישואי חיילים. הוא נתפס ונכלא בשנת 270 לספירה. לפני שהוצא להורג, הספיק להתיידד עם בת הסוהר האחראי עליו, ושלח לה מכתבים עליהם חתם "ולנטינוס שלך". יום חגו, החל ב-14 בפברואר, נחגג כחג האהבה בתרבות המערבית ("יום ולנטיין"). ב-1969 בוטל מעמדו כקדוש על ידי הכנסייה הקתולית, בשל היעדר הראיות ההיסטוריות לקיומו, כחלק ממגמה כללית של ביטול קדושים שעצם קיומם הוטל בספק. עם זאת, עדיין ממשיכים לחגוג את יום ולנטיין כחג אזרחי, והוא מקובל היום גם מחוץ לעולם הנוצרי. מדיה וקבצים בנושא ולנטינוס הקדוש בוויקישיתוף ולנטינוס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקייט (SSN-578)

סקייט (SSN-578) (שם רשמי באנגלית: (USS Skate (SSN-578, "סקייט" הוא מין של דג סחוס מסוג בטאי) הייתה צוללת גרעינית בצי ארצות הברית, ואב טיפוס לצוללות מסדרת סקייט. היא הייתה הצוללת הגרעינית השלישית שנבנתה, השנייה שהגיעה לקוטב הצפוני והראשונה שעלתה שם מעל פני הקרח והייתה כלי השיט הראשון שהגיע בפועל לקוטב הצפוני. כמו כן הייתה הראשונה שהשלימה מסע תת-ימי טרנס-אטלנטי. חברת ג'נרל דיינמיקס קיבלה את חוזה הבנייה של הצוללת ב-18 ביולי 1955, הצוללת נבנתה במספנות הצי בגרוטון, קונטיקט. הצוללת הושקה ב-17 במאי 1957 ונכנסה לשירות מבצעי ב-23 בדצמבר אותה שנה. ב-24 בפברואר 1958 ערכה הצוללת מסע טרנס-אטלנטי תת-ימי לאי פורטלנד. לפני ששבה לבסיסה ביקרה בנמלים בצרפת ובהולנד. ב-30 ביולי יצאה למשימה תחת כיפת הקרח של הקוטב הצפוני. הצוללת שהתה תחת הקרח במשך עשרה ימים ותשע פעמים עלתה על פני השטח. לאחר שהות וניווט של 3,900 ק"מ מתחת לפני הקרח יצאה הצוללת אל הקוטב הצפוני. ב-11 באוגוסט (שבוע ימים לאחר שה"נאוטילוס" חלפה מתחת לקוטב), עלתה הצוללת על פני הקרח בקוטב הצפוני. ב-23 באוגוסט השלימה הצוללת את משימתה עם הכנסה לנמל ברגן שבנורווגיה. הצוללת ביקרה בנמלים בהולנד, בלגיה, וצרפת לפני שובה לקונטיקט ב-25 בספטמבר. לאחר מספר חודשי ניסויים בנמל הבית שבה הצוללת בראשית מרץ 1959 אל האוקיינוס הארקטי, בעת של קור ועובי שכבת קרח קיצוניים. הצוללת עברה 6,300 ק"מ מתחת לקרח ועלתה על גביו עשר פעמים. ב-17 במרץ עלתה על פני השטח בקוטב הצפוני ופזרה את אפרו של חוקר הקוטב סר יוברט וילקינס (Hubert Wilkins). עם שובה זכתה הצוללת בציון כוכב הארד עבור הדגמת היכולת לתפקד מתחת לקרח בעיצומו של חורף. ב-7 ביולי 1962 יצאה הסקייט לקוטב הצפוני מנמל הבית שלה בגרוטון, במקביל יצאה הצוללת סידרגון ((USS Seadragon (SSN-584) לדרכה אל הקוטב מבסיסה בפרל הארבור. שתי הצוללות נפגשו מתחת לקרח ב-31 ביולי וביצעו תמרונים משותפים. ב-2 באוגוסט עלו שתי הצוללות יחדיו לפני הקרקע בקוטב הצפוני. התמרון המשותף היה חיוני לשיתוף הפעולה בין הצי האטלנטי לצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית. בין אוקטובר לדצמבר 1968 פעלה הצוללת בים התיכון, בסיפוח לצי השישי. ב-שנות השבעים פעלה מספר פעמים בתרגילי נאט"ו במסגרת "הצי הארקטי". ב-30 באוקטובר 1986 נגרעה ממצבת כלי השיט של הצי. הצוללת פורקה ב-6 במרץ 1995. הצוללת מופיעה בספרו הבדיוני של טום קלנסי מ-1993, "ללא חרטה" (Without Remorse), שעלילתו מתרחשת ב-1970. הערך על סקייט מ"מילון ספינות הקרב האמריקאי"
הבורסה לניירות ערך בטוקיו

הבורסה לניירות ערך בטוקיו (ביפנית: 東京証券取引所) היא בורסה לניירות ערך הממוקמת בטוקיו, בירת יפן. נכון לדצמבר 2015, הייתה הבורסה בעלת שווי שוק של 5 טריליון דולר אמריקני, מה שהופך אותה לבורסה השלישית בגודלה בעולם לאחר ארצות הברית וסין. המבנה שלה ממוקם באזור העסקים של רובע צ'ואו (Chūō) בטוקיו. הבורסה הוקמה ב-15 במאי 1878, והמסחר בה החל ב-1 ביוני של אותה שנה. ב-1943 אוחדו עשר הבורסות ברחבי יפן עם הבורסה של טוקיו ליצירת בורסה יפנית אחת. ב-1945, לאחר ההפצצה בנגסאקי שהתרחשה לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, פסק זמנית המסחר בבורסה לצורך ארגון מחדש. הבורסה נפתחה מחדש ב-16 במאי 1949. מ-1983 חלה האצה חסרת תקדים בפעילות הבורסה, וב-1990 היו 60% מההון בשוק המניות העולמי מושקעים בבורסה זו, מה שהפך אותה לגדולה בעולם. לאורך שנות ה-90 של המאה ה-20 חלה ירידה תלולה בפעילותה ובדירוגה, אך היא עדיין נחשבת כיום כשלישית בגודלה בעולם. בניגוד לשאר הבורסות בכל העולם, אשר לאחר כל מפולת כלכלית הן חוזרות לאחר כמה שנים לשיא חדש, מדד ניקוי 225 הגיע לשיאו בשנת 1990 אך מאז הוא נפל בצורה חדה ולא הצליח ליצור שיא חדש. נכון לשנת 2022 המדד נמצא ברמה נמוכה של למעלה משלושים וחמישה אחוז מהשיא ההיסטורי שנקבע בשנת 1990. מדד ניקיי 225 ומדד TOPIX הם מדדי בורסה מובילים בבורסה לניירות ערך בטוקיו. מדיה וקבצים בנושא הבורסה לניירות ערך בטוקיו בוויקישיתוף הבורסה לניירות ערך בטוקיו, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט הרשמי של הבורסה לניירות ערך בטוקיו הבורסה לניירות ערך בטוקיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Tokyo Exchange Struggles With Snarls in Electronics,‏ 13 בדצמבר 2005, הניו יורק טיימס
מנחם מנדל הגר

האם התכוונתם ל... מנחם מנדל הגר (קוסוב) – רב ואדמו"ר בקוסוב מייסד שושלות קוסוב וויז'ניץ מנחם מנדל הגר (צמח צדיק) – נכדו של רבי מנחם מנדל מקוסוב, מייסד חסידות ויז'ניץ, מחבר ספר "צמח צדיק" מנחם מנדל הגר (וישווה) – אדמו"ר בווישובה מנחם מנדל הגר (בני ברק) – האדמו"ר הנוכחי של חסידי 'ויז'ניץ מרכז' מנחם מנדל הגר (קייאמישא לייק) – האדמו"ר מוויז'ניץ קייאמישא לייק ראו גם: מנחם דוד הגר – האדמו"ר משאץ ויז'ניץ
סיגל קלרמן

סיגל קלרמן (נולדה ב-1968 בתל אביב) היא גיטריסטית וזמרת ישראלית. קלרמן, ילידת תל אביב, החלה את הקריירה המוזיקלית שלה עוד בנעוריה והייתה חברה במספר בלהקות רוק חיפאיות, ביניהן "טטנואר" (Tete Noir), שהקליטה שיר שזכה להצלחה אך התפרקה מהר ולא השלימה הקלטת אלבום. ב-1989, לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, חזרה קלרמן לתל אביב. ב-1990 הצטרפה ללהקת "אפור גשום" של הזמרת מיכל ספיר יחד עם הגיטריסט ערן רייס אך גם הרכב זה התפרק. ב-1991 זכתה קלרמן לחשיפה גדולה יותר כאשר ניגנה עם גיל סמטנה ויובל שפריר בסיבוב ההופעות של רמי פורטיס וברי סחרוף. באותה שנה הקימה קלרמן את להקת "אורז", עם הזמר ונגן הבס ארן אמיר הקלידן ארז שוייצר והמתופף גלעד אריאל. הלהקה הופיעה במועדונים בתל אביב, והקליטה שיר שזכה להצלחה, "אורז", כשם הלהקה, שהתפרקה בהמשך. לאחר פירוק "אורז" המשיכה קלרמן לנגן בהפקות שונות. ב-1992 השתתפה בסרטו של אורי ברבש "ללקק ת'תות". תפקידה בסרט הזכיר את חייה במציאות. קלרמן אף ניגנה בשירים שהופיעו בפסקול. ב-1993 עבדה במסעדת "פרונטו" של רפי אדר, ושיתפה עמו פעולה בשניים משיריו: "אף אחד" (מ' ול' קלרמן) בו ניגנה ושרה קולות רקע, ו"בפניך" (מ' ול' אביב גפן), בו ניגנה בגיטרה. שיתוף הפעולה עם אדר הוביל אותה למעבד משה לוי, שבהפקתו המוזיקלית החלה לעבוד על אלבומה הראשון. ב-1995 הופיעה עם הגיטריסט יוסי פרץ והמתופף רועי שקד ונגן הבס עודד שכטר, שניהם מלהקת "הפליטים" של אהוד בנאי. ב-1996 יצא אלבומה הראשון "בעד ונגד השגרה", תחת חסותה של "הד ארצי". מהאלבום, שבו קלרמן כתבה והלחינה את כל השירים. האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולווה במעט הופעות בהן ליוותה אותה להקת גוונים כהים. השיר היחיד שהצליח מהאלבום היה "אז מה זה אומר". בעקבות זאת, קלרמן הקפיאה את עבודתה על אלבום שני. בגלל שאף אחד משיריה לא הצליח ורק השיר "אז מה זה אומר" הצליח, היא נחשבת לזמרת של להיט אחד. כיום חיה באזור כפרי באנגליה ועובדת במחשבים, שם היא מקליטה שירים ומעלה אותם להאזנה חופשית באתר שלה. בעד ונגד השגרה, 1996 אתר האינטרנט הרשמי של סיגל קלרמן סיגל קלרמן, באתר Discogs (באנגלית) סיגל קלרמן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
ואסילה מילאה

גנרל וָאסִילֶה מִילֵאָה (ברומנית: Vasile Milea‏; 1 בינואר 1927 – 22 בדצמבר 1989) היה שר ההגנה וראש המטה הכללי של צבא רומניה בתקופת שלטון צ'אושסקו, ובזמן המהפכה הרומנית של 1989. ואסילה היה מעורב בפעולות תגמול כנגד המהפכנים בהם מצאו את מותם 162 אנשים. ב־22 בדצמבר 1989 לאחר שהבין שהמהפכה הצליחה, התאבד. בני משפחתו טענו שנרצח בהוראותיו של נשיא רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, אך אלה הם כנראה ניסיונות לטהר את דמותו מהפשעים שביצע הצבא בהוראתו. ניקולאה צ'אושסקו טען אף הוא במשפטו שוואסילה התאבד ולא נרצח, כמו כן טען שהוא בוגד שלא מילא את חובותיו מכיוון שלא ציית לפקודות. לשאלה לאיזה פקודות לא ציית סירב לענות. לאחר מותו, מילאה הוכרז כגיבור המהפכה הרומנית, ולזכרו נקראו כ-10 רחובות ושדרות ברחבי הארץ על שם שר ההגנה לשעבר. מדיה וקבצים בנושא ואסילה מילאה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי צבא ובנושא רומנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאה בסאה

סְאָה בִּסְאָה היא מושג בהלכות ריבית שמשמעותו הלוואת סחורה בתורת הלוואה ולא בתורת מכירה, כאשר תשלום ההלוואה מתבצע בהשבת סחורה בכמות שווה לכמות שניתנה, בלא קשר לערך הסחורה. מהתורה אין איסור ריבית בהלוואה שכזו, אך היא אסורה מדרבנן, מכיוון שישנה אפשרות ששווי הסחורה יתיקר, וממילא אף אם המלווה ישיב את הלואתו באותה כמות סחורה כפי שקיבל, שווי התשלום יהיה גבוה יותר מהסחורה שקיבל כהלוואה. על מנת להימנע מאיסור ריבית זה, יש צורך להתנות מראש שהחזר ההלוואה יהיה על פי שווי הסחורה בזמן החזר החוב, ולא על פי הכמות שקיבל. חז"ל התירו ללות סאה בסאה, בלא שיעבור על איסור ריבית, במקרה שיש ללווה מסוג הסחורה שלווה בביתו. בתלמוד נחלקו אמוראים, האם יש צורך שיהיה ללווה לפחות כמות של סאה או שדי אפילו בפחות מכך. להלכה נפסק להקל, שאין צורך שיהיה ללוה בכמות שכנגד כל ההלוואה אלא מספיק שיהיה ברשותו אפילו כלשהו. היתר נוסף שנזכר בתלמוד הוא במקרה ש"יצא השער", פירוש כאשר נקבע לחפץ או לסחורה מחיר קבוע בשוק, וממילא יכול הלווה לקנות את החפץ בכל זמן, ולכך יש להתייחס אל הסחורה כאילו היא קיימת ברשותו של הלווה. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במשנה נאמר: ”לא יאמר אדם לחבירו הלויני כּוֹר חטין ואני אתן לך לגורן, אבל אומר לו הלויני עד שיבא בני או עד שאמצא מפתח”. המשנה קובעת, שלמרות שאסור לאדם ללוות מאדם אחר חיטין - שהם אובייקט שאינו נחשב לכסף - ולהחזיר לו אותו בפעם אחרת, דבר האסור באיסור "סאה בסאה", מותר לאדם ללוות מאדם אחר כסף כאשר הוא אינו לווה כדי להשתמש בכסף שאינו בידו באותה שעה, אלא כדי לפתור סיבה טכנית - מפתח של המחסן שבו אצורים החיטים אינו בידיו, אלא ביד בנו או שאבד ואינו יכול לפתוח זמנית את המחסן. מהמשנה אכן ניתן להסיק, כי יש לאדם באוצרו את כמות החיטים הנדרשת לו כעת ושאותה הוא לווה, אלא שמנוע הוא מלהשתמש בו מהסיבה הנזכרת. גדרי ההלכה אינם ברורים, מהו סכום המעות שמותר ללוות במקרה כזה, ורב הונא קובע את גבולות ההיתר: ”יש לו סאה לוה סאה, סאתים לוה סאתים”, כלומר - מותר לאדם ללוות חיטים בכמות של סאה אם יש לו באוצרו סאה, ויותר - בהתאם לכמות שבאוצרו. פסיקה זו מנוגדת לשיטתו של הלל הזקן החלוק על משנה זו כמוזכר בהמשך המשנה ”והלל אוסר”, ושכמותה פוסק שמואל רבו. שיטה אחרת מקילה יותר, של רבי יצחק מקילה עוד יותר וקובעת כי "אפילו אם יש לו סאה לווה עליה כמה כורין". בתוספות הוזכרו שתי אפשרויות לפרש את דבריו: שיטת הריב"ן, שכאשר יש לאדם בביתו סחורה בכמות של סאה מותר להלוות סחורה בכמות זו פעמים רבות מפני שבכל פעם בנפרד אין להחשיב את הסחורה כהלוואה אלא כפתרון טכני, מכיוון שיש בידו של הלווה את הסחורה הנדרשת (ובשונה מכל הלוואה שהיא רק כאשר אין ללווה את סכום ההלוואה), ולפי פירוש אחר מותר גם להלוות כמות גדולה של סחורה בפעם אחת, מכיוון שלא יכול לחלוק על אף חלק מהסחורה דיני הלוואה, מכיוון שכל חלק וחלק מההלוואה בנפרד, אין להחשיב אותה כהלוואה מכיוון שיש ללווה את שוויה בבית. ההלכה נפסקת כרבי יצחק, מכיוון שכך נראה מברייתא שאותה מצטט רבי חייא, מסדר הברייתות, שציטט אותה כראיה לדברי רבי יצחק. סחר חליפין הערך "סאה בסאה", באתר המכלול הערך "סאה בסאה", באתר ויקישיבה הלוואת מוצרים "סאה בסאה", הרב ישועה רטבי, באתר ישיבת מצפה יריחו משנה, מסכת בבא מציעא, פרק ה', משנה ט'. תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ע"ה, עמוד א' ותוספות ד"ה ולית