laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלכס אברינס

אלחנדרו "אלכס" אברינס רדונדו (בספרדית: Alejandro "Álex" Abrines Redondo; נולד ב-1 באוגוסט 1993) הוא כדורסלן ספרדי, המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בקבוצת ברצלונה מליגת העל הספרדית. אברינס, בנו של הכדורסלן גבריאל אברינס, נולד בפלמה דה מיורקה. ב-2010 החל לשחק בקבוצת הנוער של אוניקאחה מאלגה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ספרד לנוער, ואף נבחר ל-MVP. בהמשך, שיחק גם בקבוצה בת של מאלגה מהליגה השלישית, ובעונת 2011/2012 החל לשחק גם במדי הקבוצה הבוגרת, הן בליגת העל הספרדית והן ביורוליג. בסוף עונה זו סיכמו ביניהן מלאגה וברצלונה על העברתו של אברינס לברצלונה, בתמורה לפראן ואסקס. במדי ברצלונה זכה בגביע המלך בשנת 2013. ביוני 2013 נבחר במקום ה-23 בדראפט על ידי קבוצת אוקלהומה סיטי ת'אנדר, אך המשיך לשחק בברצלונה במשך שלוש עונות נוספות. במאי 2015 חתם על חוזה חדש בברצלונה לארבע עונות, אך בסיום עונת 2016 עזב את הקבוצה ועבר לשחק בליגת ה-NBA. בעונת הרוקי בליגה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעקבות פציעתו של ויקטור אולדיפו במהלך העונה עלה בחמישייה הפותחת במספר משחקים. את העונה סיים עם ממוצע של 6 נקודות למשחק. במהלך עונתו השלישית עם הת'אנדר, 2018/2019, שוחרר מהקבוצה מ"סיבות אישיות". בשנת 2011 שיחק אברינס במדי נבחרת ספרד עד גיל 18 באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בוורוצלב. הנבחרת זכתה במקום הראשון, ואברינס, שהיה הקלע המצטיין בנבחרת (13.1 נקודות למשחק) נבחר ל-MVP של הטורניר. בשנת 2012 שיחק במדי הנבחרת עד גיל 20 באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בסלובניה. הנבחרת סיימה במקום השלישי, לאחר שאברינס קלע את סל הניצחון במשחק מול סרביה, 9 שניות לסיום. מדיה וקבצים בנושא אלכס אברינס בוויקישיתוף אלכס אברינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) אלכס אברינס באתר ברצלונה אלעד זאבי, אלכס אברינס, היורש של חואן קרלוס נבארו, מוכן למכבי תל אביב, באתר הארץ, 15 בינואר 2015 NBA Draft 2013: Oklahoma City Thunder select Alex Abrines with No. 32 pick, SBnation..com, 27 June 2013 Barcelona re-signs Alex Abrines until 2019, sportando.com, 19 May 2015 Abrines says farewell to FC Barcelona Lassa , fcBarcelona.coom, 19 July 2016 אוקלהומה סיטי משחררת את אברינס, באתר הקבוצה, 9 בפברואר 2019
יעקב קובלנץ

יעקב זאב קובלנץ (27 בנובמבר 1927 - 12 בינואר 1956) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף המכביה השלישית בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ושיאן המכביה בקפיצה לרוחק. הישראלי הראשון שקפץ למרחק של יותר מ-7 מטרים (7.06 מטר). יעקב קובלנץ בנם של חיה ורפאל נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון מונטיפיורי. הוא שהה במחנה המעצר בלטרון במשך כ-3 שנים, שם קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.65 מטר. הוא שוחרר מהמעצר באוקטובר 1947 והתגייס לצה"ל בנובמבר 1948. בתחילה התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך עבר לקבוצת הפועל תל אביב. בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה במרץ 1949 סיים קובלנץ במקום הראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר, לפני צבי ינובר (1.64 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.67 מטר, לפני מנחם ראקוץ' מהפועל קריית חיים (1.67 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה קובלנץ בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני מ. פאר וזאב כספי, שניהם מישראל שקבעו תוצאה של 1.75 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.77 מטר. בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר. בתחרות שנערכה בזאגרב, באותה העת יוגוסלביה במאי 1951 סיים קובלנץ במקום ראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובמקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר. חודשיים לאחר כן, באליפות הפועל שנערכה בירושלים ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר. קובלנץ נהרג בתאונה בעת שירותו הצבאי ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול. יעקב קובלנץ, באתר "יזכור" צ. ע., יזכור, חרות, 2 בינואר 1957 א. בן דבורה, פתיחה נאה של עונת האתלטיקה הקלה, דבר, 11 במרץ 1949 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 1953: שיאים והישגים מעולים, דבר, 3 ביולי 1977 1953: שיאים והישגים מעולים, דבר, 3 ביולי 1977 איגוד האתלטיקה בישראל דבר הספורט, דבר, 8 באוקטובר 1950 אריה רוזנבלום, ספורט במחנה מעצר, המשקיף, 7 במרץ 1948 יקרא דרור לכל אסירי ציון, המשקיף, 12 באוקטובר 1947 ליפא לויתן, שיא חדש באתלטיקה קלה, חרות, 6 במרץ 1949 אליפות ישראל באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1949 אליעזר רואי, אורות וצללים במכביה, דבר, 6 באוקטובר 1950 דבר הספורט, דבר, 2 במאי 1951 דבר הספורט, דבר, 11 ביולי 1951 יעקב קובלנץ באתר GRAVEZ
יבגני גרישין

יבגני גרישין (ברוסית: Евгений Гришин; ‏23 במרץ 1931 טולה – 9 ביולי 2005, מוסקבה) היה מחליק על הקרח סובייטי, אלוף אולימפי בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב. יבגני גרישין נולד בעיר טולה והתחיל להתאמן כרוכב אופניים. בשנות ה-50 הוא היה נחשב בין טובי רוכבי אופניים של ברית המועצות ואף היה מועמד להשתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952). בתקופת החורף, לצורכי האימונים הוא היה מתאמן ההחלקה מהירה על הקרח. במהלך שנות ה-50 הוא עבר להחלקה על הקרח והתרכז באימונים בענף זה. לאחר השתתפות בארבעה משחקים אולימפיים וזכיית 4 מדליות זהב גרישין פרש והחל בקריירה כמאמן. יבגני גרישין היה הראשון שהצליח לרדת מ-40 שנ' בריצה ל-500 מ'. בקורטינה ד'אמפצו 1956 גרישין זכה באליפות בריצה ל-500 מ' ול-1500 מ' תוך שבירת שיאי אולם. בסקוו ואלי 1960 הוא הצליח לחזור על הישג זה וזכה ב-2 מדליות זהב נוספות. באינסברוק 1964 הוא היה המוביל לזכות במדליית זהב שלישית ברציפות. אומנם בהחנות המחליקיים הוא עשה טעות וכתוצאה הגיע רק למקום השני. לפני גרנובל 1968 גרישין נפצע אך הצליח להשתקם ובגיל 37 הגיעה לתחרות. במקצוע החזק שלו ריצת 500 מ' הוא הגיע למקום הרביעי. גרישין השתתף באליפויות העולם החל משנת 1954 ועד ל-1963. מכיוון שהוא היה חזק במיוחד בריצות קצרות, רק ב-1954 וב-1956 הוא הצליח להגיע למקום השלישי בקרב רב. במקצוע החזק - 500 מ' הוא זכה באליפות העולם במספר אליפויות עד לשנת 1963. מדיה וקבצים בנושא יבגני גרישין בוויקישיתוף יבגני גרישין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יבגני גרישין, באתר olympedia.org יבגני קרישין באתר סטטיסטי יבגני גרישין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יבגני גרישין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גבריאל טורק

גבריאל טוֹרֶק (15 באוגוסט 1917 - 4 בפברואר 1991) היה רופא אורתופד ישראלי, מייסד ומנהלה הראשון של המחלקה האורתופדית במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. ממייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון. טורק החל ללמוד רפואה באירופה אך הורחק מלימודיו בשל חוקי הנומרוס קלאוזוס. בזמן מלחמת העולם השנייה הוחזק בשבי הסובייטי במשך ארבע שנים. לאחר סיום המלחמה, שבה נספו הוריו ושתי אחיותיו, חזר ללמוד רפואה באירופה. טורק נישא לוויולה, אף היא רופאה במקצועה לאחר שאיבדה את בעלה ומשפחתה בשואה. השניים הצליחו להימלט מסלובקיה ועלו לארץ ישראל ב-1949. בשנת 1959 עבר עם משפחתו לבאר שבע והתגורר בשכונה ד'. ב-26 באוקטובר 1960 הקים וניהל את המחלקה האורתופדית בבית חולים סורוקה. המחלקה נפתחה עם 25 מיטות, ונחשבה למחלקה גדולה גם בקנה מידה ארצי של אותם ימים. זו הייתה המחלקה שקיבלה את המאושפז הראשון שנרשם בבית החולים החדש, ילד, שאושפז עם שבר ביד. טורק שימש גם כיושב ראש ועד רופאי בית החולים סורוקה. יחד עם רעייתו היה בין מייסדי בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. לטורק שני ילדים, ירום וחנה, ושישה נכדים. בתו, פרופ' חנה יבלונקה, היא היסטוריונית, חוקרת השואה, ראש המחלקה ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון. על שמו רחוב בשכונת רמות באר שבע. גבריאל טורק השנים הראשונות - המחלקה האורתופדית באתר המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה שלמה גבעון, בביה"ח המרכזי בבאר שבע, בימי המערכה - "דוקטור, עזוב, אני אסתדר - תיגש מיד לחבר שלי...", מעריב, 6 ביולי 1967. כינוסי כירורגים ומרדימים יערכו בבאר שבע, דבר, 26 במרץ 1973. גבריאל טורק, קוראים כותבים - שר הבריאות עשה זאת שוב, מעריב, 31 באוקטובר 1976. חוצה ישראל עם קובי מידן, 18 באפריל 2017, (ריאיון עם פרופ' חנה יבלונקה, החל מ-7:30 דקות לאחר תחילת הסרטון), סרטון באתר יוטיוב אליהו אגרס, בית-החולים המרכזי של קופת-חולים בבירת הנגב - מוכן לפתיחתו, דבר, 15 באוקטובר 1959 הסכסוך בקופ"ח התלקח מחדש, מעריב, 7 באפריל 1966 "נכנסו למחנה 333 נשים ויצאנו 333 נשים בחיים", באתר ynet, 24 באפריל 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וינצ'סטר

האם התכוונתם ל... וינצ'סטר (עיר) – עיר באנגליה קתדרלת וינצ'סטר – קתדרלה אנגליקנית בעיר וינצ'סטר וינצ'סטר (קליפורניה) – עיר בקליפורניה וינצ'סטר (וירג'יניה) – עיר בווירג'יניה בושל וינצ'סטר – יחידת מידה בית המסתורין של וינצ'סטר – אחוזה בסן חוזה ספר וינצ'סטר – סקר קרקעות ומפקד אוכלוסין שנערך באנגליה וינצ'סטר רפיטינג ארמס קומפני (Winchester Repeating Arms Company) - יצרנית נשק קל אמריקאית וינצ'סטר מודל 94 – רובה וינצ'סטר 1300 – רובה 0.308 וינצ'סטר – כדור (תחמושת), הגרסה האזרחית ל-7.62x51 מ"מ נאט"ו וינצ'סטר (סרט) – סרט אימה משנת 2018 אישים: סימון וינצ'סטר – סופר בריטי
סיימון אשר לוין

סיימון אשר לוין (באנגלית: Simon Asher Levin; נולד ב-22 באפריל 1941) הוא אקולוג יהודי אמריקאי, פרופסור לביולוגיה בפקולטה לאקולוגיה ואבולוציה באוניברסיטת פרינסטון. לוין מתמחה בשימוש של מודלים מתמטיים ובמחקרים אמפיריים בהבנת תבניות מקרוסקופיות של מערכות אקולוגיות ומגוון ביולוגי. סיימון לוין נולד ב-1941 בבולטימור שבמרילנד במשפחה יהודית, בנם של רוקח ומורה. בשנת 1961 קיבל לוין את התואר הראשון שלו במתמטיקה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ובשנת 1964 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת מרילנד. לוין הוא כיום פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת פרינסטון ומנהל המרכז לביוקומפלקסיטי (אנ') באוניברסיטה. תחומי המחקר העיקריים של לווין הם בהבנה איך תבניות מקרוסקופיים מתוחזקים ברמת הביוספרה ומערכות אקולוגיות, במושגים של מנגנונים אקולוגיים ואבולוציונים הפועלים בעיקר ברמה של אורגניזמים ובממשקים שבין אקולוגיה לכלכלה. חלק רב מעבודתו עוסק באבולוציית המגוון, מנגנוני מגוון ביולוגי במערכות טבעיות וההשפעות על המבנה והתפקוד של מערכת אקולוגית. הוא עוסק גם במודלים של דינמיקה אפידמיולוגיים כולל עמידות בפני אנטיביוטיקה. לוין היה היו"ר לשעבר של הדירקטוריון במכון הכלכלי-אקולוגי באייר, הנשיא של החברה האקולוגית של אמריקה והנשיא החברה למתמטיקה ביולוגית של אמריקה. כיום לוין מכהן כיו"ר מועצת IIASA (המכון הבינלאומי לניתוח מערכות יישומים), יו"ר עמית של דירקטוריון המדע של מכון סנטה פה וסגן היו"ר של ועדת המדענים מעוניינים. לוין הוא גם חבר בהאקדמיה הלאומית למדעים, בחברה הפילוסופית האמריקאית, באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאגודה האמריקאית לקידום המדע. 1988 – פרס רוברט ה. מק'ארתור מהאגודה האקולוגית של אמריקה על העבודה המצוינת של לוין; פרס אוקובו מהחברה למתמטיקה ביולוגית ומהחברה היפנית לביולוגיה תאורטית; 2004 – דוקטור לשם כבוד ממכללת וויטיאר (Whittier); 2004 – פרס היינקן למדעי הסביבה מהאקדמיה המלכותית של הולנד לאמנויות ומדעים; 2005 – פרס קיוטו למדעים בסיסיים; 2007 – חבר המכון הכלכלי-אקולוגי באייר; פרס המדען הדגול האמריקאי למדעי הביולוגיה; 2010 – פרס ראמון מארגאלף באקולוגיה ואיכות הסביבה מארגון הז'נרליטט דה קטלוניה; 2010 – פרס האקולוג הדגול מהאגודה. 2013 - המדליה הלאומית למדעים אתר האינטרנט הרשמי של סיימון אשר לוין סיימון אשר לוין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סיימון אשר לוין, באתר dblp סיימון אשר לוין, באתר גוגל סקולר סיימון אשר לוין, באתר SSRN הדף של סיימון לוין באתר אוניברסיטת פרינסטון קורות חיים סיימון אשר לוין באתר פרס קיוטו
ואנדרסון (חלוץ)

פרנסישקו ואנדרסון דו קארמו קארניירו (בפורטוגזית: Francisco Wánderson do Carmo Carneiro; נולד ב-18 בפברואר 1986 בבאטוריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית. המועדון המקצועני הראשון של ואנדרסון היה טיראנדטס מסיארה, בשנים שאחרי הוא שיחק בפרווויארו ובפורטלזה, ב-2007 שיחק בריבר אתלטיקו שבפיאאוי. בשנים 2007 עד 2010 שיחק בגאיס מגטבורג. ב-2009 זכה בתואר מלך השערים בליגת העל (הבקיע 18 שערים יחד עם טוביאס חיוסן). בקיץ 2010 ואנדרסון חתם חוזה ל-3 שנים במועדון הסעודי אל-אהלי ג'דה, אך כעבור חצי שנה חזר לגאיס, תחילה בהשאלה ואחר כך חתם חוזה רשמי. ב-ספטמבר 2012 ואנדרסון הושאל לקרסנודאר הרוסית. ערך את משחק הבכורה שלו בליגה ב-21 בספטמבר כאשר נכנס כמחליף במשחק מול מורדוביה סראנסק והבקיע שער (המשחק נגמר 1:6 לזכות קרסנודר). במשחק ליגה הבא מול קריליה סובייטוב הוא שוב נכנס כמחליף ושוב כבש לזכות קבוצתו. בסוף דצמבר חתם 2.5 שנים במועדון. ב-31 במרץ 2013 רשם ואנדרסון שלושער בניצחון 4:0 על אנז'י מחצ'קלה. במרץ 2014 במשחק הניצחון 4:0 על ספרטק מוסקבה, כבש ואנדרסון שלושער נוסף. לקראת עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית, הוחתם בקבוצת דינמו מוסקבה, שאך זה שבה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. אישיים מלך השערים בליגה השוודית לשנת 2009 (יחד עם טוביאס חיוסן, שניהם הבקיעו 18 שערים) מדיה וקבצים בנושא ואנדרסון בוויקישיתוף ואנדרסון, באתר Transfermarkt ואנדרסון, באתר Soccerway ואנדרסון, באתר WorldFootball.net ואנדרסון, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית) דף השחקן באתר הרשמי של פ.צ. קרסנודר (ברוסית)
Battlefield 1942

Battlefield 1942 הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי חברת EA Digital Illusions CE והופץ על ידי Electronic Arts ל-Microsoft Windows ועל ידי Aspyr Media ל-Mac OS. המשחק הוא הראשון בסדרת Battlefield. המשחק יצא ל-Microsoft Windows בתאריך ה-10 בספטמבר 2002 לרשת צפון אמריקה בתאריך ה-20 בספטמבר 2002 לרשת אירופה ול-Mac OS בתאריך ה-28 ביוני 2004 לרשת צפון אמריקה בלבד. Battlefield 1942 מבוסס על הנוסחה של המשחק Codename Eagle, שפחות הצליח, והציג היסטוריה חלופית של מלחמת העולם השנייה בהשתתפות מצבים של שחקן יחיד או מרובה משתתפים. המנוע Refractor 1 בו נעשה שימוש במשחק המקורי הציג מכניקה של משחקי ארקייד, ולעומתו מנוע Refractor 2 שבו נעשה שימוש במשחק Battlefield 2 הציג מכניקה יותר ריאליסטית. במנוע Refractor 2 נעשה שימוש גם בגרסה החדשה למשחק שיצאה ב-2004 למערכת ההפעלה Mac OS. המפתחים תכננו להוסיף גם את פלטפורמת ה-Xbox למשחק, אך בסוף הדבר לא יצא לפועל. היוצרים של Battlefield 1942 שחררו חבילות הרחבה בשם Battlefield 1942: The Road to Rome (שהוסיפה את החזית האיטלקית למשחק) ו-Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII. המשחק Battlefield 1942: The Road to Rome מבליט דגש על הקרבות האיטלקים ומאפשרים לשחקן לשחק בכוחות צרפת החופשיים או כצבא איטלקי. Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII מראה את האבי טיפוס של הנשקים של מלחמת העולם השנייה ומראה כלי נשק שלא היו במשחקים הקודמים. יש למשחק חבילה שנקראת Battlefield 1942 Deluxe Edition שזוהי חבילה שבא יש את Battlefield 1942, את המשחק Battlefield 1942: The Road to Rome ואת המשחק Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII בחבילה אחת. עם הזמן הוסיפו לחבילה את המשחק Battlefield Vietnam ואת Battlefield Vietnam WWII Mod. בחודש מרץ 2004, המשחק Battlefield Vietnam הופץ שמדמה את ההמשך למלחמת העולם השנייה שמתרחש בתקופת המלחמה הקרה. בשנת 2005, משחק המשך שנקבע בעידן המודרני בשם Battlefield 2 יצא לאור. בשנת 2006 יצא משחק המשך שמתרחש בעתיד בשם Battlefield 2142. ב-8 ביולי 2009 המשחק Battlefield 1943 הופץ ל-Xbox Live ולפלייסטיישן יום אחד מאוחר יותר. מוקדם יותר סדרת Battlefield: Bad Company יצאה בשנת 2008 ואחרי זה בשנת 2011 יצא Battlefield 3 ואחרי זה יצא Battlefield 4 בשנת 2013 ואחרי זה יצא Battlefield hardline בשנת 2015 ואז יצא Battlefield 1 ב-2016 כמהדורה העדכנית ביותר בסדרת Battlefield. בסתיו 2012 סדרת "Battlefield" חגגה 10 שנים מאז יציאת המשחק הראשון. לכבוד כך המשחק "Battlefield 1942" הופץ על מערכת הספקת תוכן המקורי בחינם. כמו כן, המשחק המלא ללא תשלום הופץ בחודשים נובמבר 2012 עד מרץ 2013. Battlefield 1943 Call of Duty Day of Defeat: Source Battlefield 1942, באתר PCGamingWiki (באנגלית) Battlefield 1942, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אתר הבית של המשחק (באנגלית)
דני אלוף העולם

דני אלוף העולם (באנגלית: Danny, the Champion of the World) הוא ספר ילדים משנת 1975 מאת הסופר הבריטי רואלד דאל. הספר תורגם לעברית בידי זהר שביט ויצא לאור בשנת 1984 בתוך סדרת מרגנית של הוצאת זמורה-ביתן. דני הוא ילד שהתייתם מאמו בגיל צעיר ומתגורר עם אביו בדרום אנגליה. אבא של דני הוא מכונאי, והם מתגוררים בכרכרת–קרוואן צועני בסמוך לתחנת הדלק אותה הם מנהלים. בסמוך למגוריהם גר ויקטור הייזל, אדם עשיר בעל קרקעות, אשר מתעלל בשכניו ומתייחס אליהם בזלזול. ביערות שבבעלותו חיים פסיונים רבים, והוא אף נוהג אחת לשנה להזמין את האליטה המקומית למסיבת ציד גדולה של פסיונים אלו. לאחר שאביו מסתלק באישון לילה, דני מגלה כי לבד מעבודתו בתחנת הדלק, אביו נוהג לחמוק לאחוזתו של ויקטור הייזל ולתפוס פסיונים. על פי החוק הבריטי הפסיונים הם בבעלותו של הייזל רק אם הם נמצאים על הקרקע שלו, ולכן אם מצליחים להוציא אותם מן הקרקע אפשר לקחת אותם. אבא של דני מסביר לבנו על שיטות רבות לתפוס את הפסיונים, אשר כוללות לרוב צורות שונות של השתקה של הציפורים כדי למנוע משיכת תשומת לבם של השומרים ביערות. כמו כן מתברר לדני כי מדובר במסורת ארוכת שנים באזור, וכי רבים מהתושבים התנסו בחטיפת הפסיונים מידי הייזל, הבכיר שביניהם היה לא אחר מסבו שלו. כנקמה על מעשיו הרעים, דני ואביו מתכננים ללקט פסיונים רבים משטחו של ויקטור הייזל מיד לפני מסיבת הציד השנתית, וכך לגרום מבוכה גדולה להייזל ולאורחיו. דני מפתח שיטה חדשה להשתקת הציפורים, על ידי החדרה של כדור שינה לתוך הצימוקים שאוהבות הציפורים. באישון לילה הם נכנסים ליער, חוטפים למעלה ממאה פסיונים, ומחביאים אותם אצל אחת השכנות, מרת קליפסטון, כדי למנוע חשיפה. למחרת, אמנם, מרת קליפסטון מביאה את הציפורים בתוך עגלת תינוק, אך השפעת כדורי השינה הולכת ומתפוגגת והציפורים מתעוררות ומתרוצצות מסביב לתחנת הדלק. ויקטור הייזל רואה זאת ותובע את הציפורים חזרה מאביו של דני, אך רוב הפסיונים בורחים ממנו. אחד מסיפורי הלילה שמספר אבא של דני עוסק בענק הידידותי הגדול אשר תופס חלומות טובים ושולח אותם לילדים. פרטים אלו היוו את שלדת הסיפור המאוחר יותר של דאל, העי"ג. ב-1989 הופק סרט טלוויזיה על פי הספר בבימויו של גאווין מילר, בו השתתפו ג'רמי איירונס, בנו סמואל, חמו סיריל קיוזאק, רובי קולטריין, ליונל ג'פריס, ג'יין מארץ', הזמר ג'ימי נייל ועוד. דני אלוף העולם, באתר OCLC (באנגלית)
Battlefield 4

Battlefield 4 הוא משחק וידאו מסוגת יריות בגוף ראשון שפותח על ידי Dice והופץ על ידי Electronic Arts, המשחק יצא לפלטפורמות ה-Microsoft Windows, ה-PlayStation 3, ה-Xbox 360 ולקונסולות הדור הבא: ה-PlayStation 4 וה-Xbox One. המשחק הוא ה-11 בסדרה לא כולל ההרחבות ומשחק ההמשך הישיר הרביעי בסדרת Battlefield. קיימים מצבי משחק לשחקן יחיד ומצבים ל־2–4 שחקנים. במשחק Battlefield 4, הדמות שבה השחקן שולט הוא "רקר" (Recker), חבר בחולית טומבסטון (Tombstone). חבריו לקבוצה כוללים את: מנהיג החוליה סמל "דן" (Dunn), החובש הקרבי "פאק" (Pac) והמקלען אייריש (Irish). המשחק נחשף בטריילר שמראה את המשימה הראשונה "Fishing in Baku", העוקב אחר ניסיונם של חולית טומבסטון לברוח ממיקום אורבני עם מודיעין חיוני וחשוב ליחידתם. ואחרי הם יוצאים למסע ברחבי העולם שבמהלכו הם מחסלים מחתרות של סין ושל רוסיה שמנסות לפגוע באזרחים מנכ"ל Electronic Arts פרנק גיבו אישר את הכוונה של החברה לפתח המשך למשחק Battlefield 3, ”אנחנו הולכים לפתח את Battlefield 4” הוא אמר. דובר EA ב-IGN אמר: ”פרנק דיבר באופן כללי ורשמי על המותג Battlefield 4, המותג הגדול היותר של EA, ובגלל קהילת המעריצים הגדולה של המשחק הוא מחויב לעמוד במה שאמר ולפתח את המשחק”. המשחק בנוי על בסיס המנוע Frostbite 3, שדומה לקודמו ה-2, אך בעל ייחודיות משלו - מנגנון ה-Levolution; הכולל אינטראקציה עם הסביבה (כגון קריאה למעליות, העלאת מחסומים (בולדרים) נגד כלי רכב, ניתוק התאורה בבניין, הפעלה של אזעקות ועוד) ואירועי הרס משני משחק (הפלת גורדי שחקים, גלישת ספינה לחוף, הצפת עיר על ידי הרס סכר וכיוצא בזאת). כמו כן, במשחק אפשריות רבות להתאמה אישית של כלי נשק, כלי רכב (בשונה מקודמו, Battlefield 3, ניתן עכשיו לשים הסוואות וגימורי צבע גם על כלי רכב) והחייל עצמו. הקרבות במשחק עכשיו מתנהלים גם בים על ידי סירות סיור החמושות בתותחי 25 מ"מ, אופנועי ים ואף ניתן להשתמש בסכין ואקדח ולצלול בזמן המצאות במים. המשחק מחזיר עמו גם את מצב המפקד (Commander Mode) שהיה ב-Battlefield 2142 וב-Battlefield 2. המפקד יכול לקרוא לכוחות סיוע חיצוניים כמו טיל שיוט וסריקת מל"ט. המפקד יכול לשחק גם מחוץ למחשב באמצעות טאבלט או סמארטפון שמותקנת עליו האפליקציה למשחק. למשחק נוסף גם מצב משחק חדש, ה-Obliteration Mode, שבו כל קבוצה חייבת להשמיד עם פצצה שמזומנת במרכז המפה שלוש מטרות בצד של הקבוצה היריבה. בחודש מרץ 2013, שיווקה Electronic Arts שלוש חידות קשות. המנצח יקבל את המהדורה הראשונה של המשחק Battlefield 4 חינם. זמן לאחר מכן Electronic Arts שיווקה את הטריילר למשחק Battlefield 4 בתאריך ה-26 במרץ 2013. יום לאחר מכן, הגיימפליי (תצלום וידאו מתוך המשחק) למשחק Battlefield 4 שוחרר. שמן של כל המשימות במשחק מבוססות על שם המקומות בהן מתרחשות. במשחק יש 7 משימות: Baku Shanghai South China Sea Singapore Kunlun Mountains Tashgar Suez למשחק 5 הרחבות במצב מרובה משתתפים שאפשר לקנות גם בנפרד כגון דסקיות זיהוי, כלי נשק, כלי רכב, תותחים, תג, סמלים, אפשרויות חדשות ו-3 מצבי משחק חדשים. בין ההרחבות ניתן למצוא את: עליית סין (China rising) תקיפה משנית (Second assault) מכה ימית (Naval strike) שיני הדרקון (Dragon's teeth) עמדה סופית (Final stand) Battlefield 3 Battlefield 2 Battlefield 2142 מדיה וקבצים בנושא Battlefield 4 בוויקישיתוף האתר הרשמי של המשחק (באנגלית) ביקורת על Battlefield 4, יוליה קוסטה, 29 אוקטובר 2013. Battlefield 4, באתר PCGamingWiki (באנגלית) Battlefield 4, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פין ג'ונס

טרנס "פין" ג'ונס (באנגלית: Terence "Finn" Jones; נולד ב-24 במרץ 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, המוכר בשל גילום דמותו של סר לוראס טיירל בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO, ובשל גילום דמותו של דני ראנד / איירון פיסט בסדרות "איירון פיסט" ו"המגנים" מבית מארוול קומיקס שעלו בשירות הסטרימינג של נטפליקס. ג'ונס נולד בשם טרנס "טרי" ג'ונס בלונדון, אנגליה. הוא למד בבית הספר תיכון לאומנויות בלונדון במשך שלוש שנים. בבגרותו שינה ג'ונס את שמו הפרטי, כדי למנוע בלבול עם טרי ג'ונס, חבר מונטי פייתון. באוקטובר 2009, פין גילם את דמותו של ג'יימי בסדרה הבריטית "Hollyoaks Later". בינואר 2010 גילם את דמותו של טים הבדון בעונה האחת עשרה של סדרת הדרמה הרפואית הפופולרית "רופאים". באותה שנה, הופיע בשני פרקים של הסדרה הוותיקה "The Bill". הוא הופיע בסדרת הבת של דוקטור הו, "הרפתקאות שרה ג'יין". ביוני 2010, פורסם כי ג'ונס יופיע בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO, "משחקי הכס" כסר לוראס טיירל. הסדרה, אשר מבוססת על סדרת ספרי הפנטזיה האפית "שיר של אש ושל קרח", מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין שיצרו צמד המפיקים האמריקאים-יהודיים דייוויד בניוף וד. ב. וייס הפכה לאחת הסדרות המצליחות בטלוויזיה. בשנת 2012 הופיע בתפקיד קטן בסרט האימה טעות בכיוון 5: קשרי דם. בשנת 2014 הופיע בסרט האימה "The Last Showing" כמרטין ווטס. בשנת 2016, ג'ונס לוהק לגלם בתפקיד ראשי את דמותו של דני ראנד/איירון פיסט בסדרה "איירון פיסט", אשר פרקיה של העונה הראשונה עלו ב-17 במרץ 2017 לצפיית סטרימינג במסגרת השירות של נטפליקס. בשנת 2017 השתתף גם בסרט האימה "המנסרים מטקסס: ההתחלה", לצדו של סטיבן דורף. בשנת 2021 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה הקומית מבית אפל TV פלוס, "דיקנסון" על חייה של המשוררת אמילי דיקנסון, בתפקיד של סמואל בולס, עורך העיתון ספרינגפילד רפובליקן. מדיה וקבצים בנושא פין ג'ונס בוויקישיתוף פין ג'ונס, ברשת החברתית פייסבוק פין ג'ונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פין ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פין ג'ונס, באתר AllMovie (באנגלית) פין ג'ונס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פין ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מרים סגל

מרים סגל (1905 /‏1908, קייב – 10 בינואר 1981, תל אביב) הייתה זמרת, סופרת ומורה לזמרה ישראלית. סגל נולדה בקייב שבדרום-מערב רוסיה. למדה זמן קצר בקייב אצל אולנה מורביובה (אנ'). הצטרפה לתנועת השומר הצעיר, וב-1924 (או 1926) עלתה לארץ ישראל כחלוצה ועבדה בעפולה וביישובים אחרים בעמק יזרעאל. בשנת 1927 נסעה ללמוד מוזיקה בצרפת. שנתיים למדה בטולוז, ועוד שנה למדה במחלקה לזמרה ולאופרה בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה במקום הראשון בתחרות מוזיקה. בשנת 1930 שבה לארץ ישראל. בשנים 1930 עד 1956 הופיעה בהפקות אופרה וברסיטלים (בין היתר על בימות האופרה הארץ ישראלית, האופרה הקאמרית, האורטוריה הארץ-ישראלית והאופרה הארצישראלית העממית) ולימדה זמרה בסטודיו של הבימה ובאופן פרטי. הרפרטואר שלה כלל אריות של ורדי, מאסנה, דליב, רימסקי-קורסקוב ועוד, לצד שירים עבריים. השיר האמנותי "עקרה" (~1940) מאת פאול בן-חיים, למילותיה של רחל, נכתב עבורה, וכך גם לחנה של רבקה גוילי לפזמון ליקינתון של לאה גולדברג (1940). מרים סגל נישאה לצמח סגל (1902–1988), סוכן חברת קטרפילר בישראל. השניים היו הורים לבת מאומצת, אֵלָה סגל (ילידת 1940~). גבריאל גרד, מרים סגל, דבר, 12 בספטמבר 1930 בן ציון ידידיה, מזמרת חדשה באה לארץ (רשמים ממנגינת מרים סגל), דואר היום, 4 בספטמבר 1930 מרים סגל באתר חברה קדישא ת"א–יפו. כך על פי פרטים ביוגרפיים שמסרה בשנות ה-40. צמח סגל באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים ובנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.