laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
16 משאלות

16 משאלות (אנגלית: Wishes‏ 16) הוא סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני בבימויו של פיטר דה לואיס, ששודר לראשונה ב-25 ביוני 2010, בכיכובם של דבי ראיין וז'אן-לוק בילודו אביגיל "אבי" ג'נסן (דבי ראיין) מתכננת את יום הולדתה ה-16 מאז ילדותה המוקדמת. היא הכינה רשימה סודית של משאלות שהיא רוצה שיתגשמו בו. כשמגיע היום הגדול, היא מוסיפה לרשימתה בהתרגשות את משאלתה ה-16 והאחרונה - תמונה של לוגאן, אהוב ליבה. היא פוגשת בסלסט (אנה רוטלדג' מיי), פיה המסייעת לה להגשים את משאלותיה. סלסט נותנת לאבי קופסה ובה 16 נרות - כאשר אבי תכבה נר, תתגשם אחת ממשאלותיה. אבי מעבירה את שגרת יומה יחד עם חברה הטוב ג'יי (ז'אן-לוק בילודו), ומתחילה להגשים את משאלותיה בזו אחר זו. אט-אט היא הופכת, בהתאם למשאלות, לפופולרית בבית ספרה, לאתלטית וכן הלאה. כאשר אבי וג'יי הולכים לקנות לה שמלה לכבוד יום ההולדת, מגלה אבי שאין לה מספיק כסף. היא מממשת משאלה נוספת מרשימתה - שיתייחסו אליה כמבוגרת, אך מגלה שהדבר הביא לתוצאות לא רצויות - היא עתה אכן מבוגרת, וגרה לבד ללא חבריה - שנותרו בגיל בית הספר. סלסט מסבירה לאבי שלא ניתן לשנות את המשאלות שהתגשמו, וכן שלא ניתן לבקש משאלות שונות מאלו שברשימתה. אבי מוצאת לבסוף פתרון - באחת ממשאלותיה ביקשה אבי להיות חברתו של הנער שבתמונה. אבי מחליפה את התמונה באחת שצילמה בבוקר יום הולדתה, לפני שהחלה בבקשת המשאלות. כאשר היא נושפת על הנר, הכול חוזר לקדמותו. אבי מבינה שהיא צריכה להעריך את הזמן ואת הילדות שלה, וליהנות מהיום בלי לחשוב כל הזמן על המחר. דבי ראיין - אבי ג'נסן ז'אן-לוק בילודו - ג'יי קפלר אנה רוטלדג' מיי - סלסט מדיה וקבצים בנושא 16 משאלות בוויקישיתוף "16 משאלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "16 משאלות", באתר נטפליקס "16 משאלות", באתר AllMovie (באנגלית) "16 משאלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "16 משאלות", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "16 משאלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
משה כהן (זמר)

משה כהן (נולד ב-16 בינואר 1973) הוא זמר ושחקן ישראלי ששר בסגנון ים-תיכוני ומזרחי. שיחק בסרטים "מבט כואב", "מבט כואב 2" ו"חבר ואח". בגיל 16 החל משה כהן להופיע במועדון ה"כדור הלבן" בחולון. בשנת 1991, בעודו בן 19, הקליט את שירו המקורי הראשון, "נדרתי נדר". כהן יצא לסיבוב הופעות במיאמי. בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של כהן, "נדרתי נדר". בין השאר הוא כלל את השירים "מילאת לי את חיי", "בליבי", שיר הנושא ו-"מחבק בקבוק". שירי האלבום נכתבו על ידי דוד זיגמן ויוש גרנות - כולם ללחנים טורקיים (למעט שיר 1), ועובדו על ידי שי ראובני, יעקב למאי ורובי בן שמעון. בשנת 1994 הוציא לאור את אלבומו השני "איזה גורל" שכלל את הלהיטים "טופזיו", "מסתובבת ברחובות","מבט כואב" והשיר "למה מה קרה?". בשנת 1995 הוציא לאור את אלבומו השלישי "מבט כואב" שכלל את השירים: "יללי", "סם האהבה" "כמה, כמה", "קחי את הדמעות", "משחקי קלפים" ודואט עם זהבה בן בשם "אהבה אסורה" ושיר בשפה הערבית - "אלרמיש י'עיון". בין הכותבים באלבום זה: ג'קי עובד, ארלט ספדיה, מרטין גל, אבי ביטר ועוד. שי ראובני עיבד את שירי האלבום. התקליט הגיע למעמד פלטינה ושיריו הפכו ללהיטים. במקביל לאלבום, יצא הסרט "מבט כואב" שכתב ירמי קדושי וביים ימין מסיקה ומבוסס על שירי האלבום, ועל חייו האישיים של כהן. בסרט מתאהבת הדמות הראשית, בגילום משה כהן עצמו, באהובה בשם טופזיו, כמו שם אחד מהשירים באלבום השני. בזמן החתונה כהן נורה וטופזיו מרוב הפחד בורחת והחתן הופך לנכה. לאחר מכן, ב-1996, יצא אלבום הנושא את השם "משה כהן בהופעה חיה בלוס אנג'לס" (שלמרות שמו, כמו מס' רב של אלבומים מסוג זה, הוקלט באולפן בישראל, וקולות הקהל ומחיאות הכפיים הן מוקלטות) האלבום הכיל להיטים של כהן מכל הזמנים, ביצוע מיוחד לשיר הטורקי "קמנג'ה" בקצב דאנס, מחרוזת שירים טורקיים וכן ביצוע לשיר "תגידי" של שלמה ארצי שזכה להצלחה בקרב מעריציו. בשנת 1997, יצאו לאור הסרט והאלבום "מבט כואב 2" שכללו את השירים "בין יאוש לבין תקווה" ו"נסיכים ואגדות". בין השנים 1997-1998 הוציא כהן יחד עם ליאת בנאי ואבי ביטר 2 אלבומים משותפים תחת השם "שלושת הגדולים" - שמהם הצליחו במיוחד מחרוזות של שירים ישראליים. בשנת 2000 יצא לאור אלבומו הים-תיכוני האחרון "לא סולח לעצמי". לאחר הוצאת האלבום, חזר כהן בתשובה והפסיק את קריירת השירה למשך מס' שנים. בין השנים 2000-2003 הוציא מס' אלבומים על טהרת הקודש, ביניהם ״עלינו לשבח״ 2001, ״ישתבח שמך״ 2002. בדומה לזמר עופר לוי שהיה חרדי בשנים אלו. וכן אוסף משיריו הישנים. לאחר מס' שנים הוציא כהן את האלבום "משה כהן - ההופעה" אשר מתעד אותו בהופעה חיה בה הוא שר את שיריו הישנים, המופע גם צולם בווידאו. בשנת 2011, לאחר שחזר בשאלה, הקליט אלבום ובו השירים "רק בשבילך", "עלא עיני ועלא ראסי" (דואט עם ראובן המלאך), "הלב", "דמעה" ו"נדר החיים". הסינגל "רק בשבילך" לווה בוידאו קליפ ובסיבוב הופעות בישראל. בשנת 2014 פתח כהן מפעל לייצור סיגרים בקריית עקרון. לאחר מכן שיתף פעולה עם אבי ביטר במשך מס' שנים, איתו הופיע והקליט מספר אלבומים בעבר. בשנת 2023, התארח כהן במופע של ליאת בנאי שנערך בהאנגר 11, וביצע עמה מס' שירים. אבי שושן, "נדרתי נדר - להגיע לאצטדיון רמת גן", באתר ynet, 6 בפברואר 2011 ערוץ וידאו ב-Youtube פרופיל ב-Instagram
תרזה הקדושה מליזייה

תרז הקדושה מליזייה (בצרפתית: Thérèse de Lisieux‏; 2 בינואר 1873 – 30 בספטמבר 1897), הידועה גם בכינויים "הקדושה תרזה של התינוק ישו המשיח" ו"הפרח הקטן של ישו", הייתה נזירה צרפתייה חברת המסדר הכרמליתי, קדושה ודוקטור של הכנסייה הקתולית. תרזה נולדה באלנסון שבצפון-מערב צרפת למשפחה נוצרית קתולית בעלת אמונה חזקה. חלק מילדי המשפחה נפטרו בעודם רכים בשנים. אביה היה שען וצורף, ואמה רוקמת תחרה. אביה שאף בצעירותו להיות נזיר, אך נדחה כי לא ידע לטינית. אמונת המשפחה הייתה כה חזקה עד שכל חמש הבנות שנותרו בחיים הקדישו את עצמן ואת חייהן לישו והפכו לנזירות. בהיותה בת 15 קיבלה תרזה אישור חריג להצטרף למנזר, על אף גילה הצעיר והלא מקובל. ב-9 באפריל 1888 נכנסה למנזר, ב-10 בינואר 1889 נדרה את נדריה ועד יום מותה לא יצאה משערי המנזר. במהלך שהותה במנזר כתבה בשפה פשוטה ומובנת איגרות הדרכה המדריכות כיצד לחיות חיי אמונה. בהיותה בת 24 מתה ממחלת השחפת ונקברה בקתדרלה שבעיר הולדתה. רוב הנסים המיוחסים לה אירעו אחרי מותה, כגון ריפוי ילדה בת 4 מעיוורון. בשנת 1925 הוכרזה כקדושה נוצרית וב-19 באוקטובר 1997 הוכרה על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני כאחת ממורי הכנסייה ("דוקטור של הכנסייה"). ארון קבורתה של תרזה ובו עצמותיה וחפצים אישיים נלקח על ידי אנשי הכנסייה למסע במדינות שונות בעולם. במקומות שנקבעו כיעדים במסגרת מסע זה נערכו תהלוכות שבמהלכן נהגו המאמינים לגעת בארון. ב-2011 הגיע הארון לישראל. מדיה וקבצים בנושא תרזה הקדושה מליזייה בוויקישיתוף שרידי הקדושה תרז מליזייה מגיעים לארץ הקודש באתרם של הקהילות הקתוליות הדוברות עברית. ג'קי חורי, מסעות תרזה הקדושה בארץ ישראל, באתר הארץ, 16 באפריל 2011 תרזה הקדושה מליזייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תרזה הקדושה מליזייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי תרזה הקדושה מליזייה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) תרזה הקדושה מליזייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תרזה הקדושה מליזייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) תרזה הקדושה מליזייה, באתר Discogs (באנגלית) תרזה הקדושה מליזייה באתר www.catholiceducation.org
שבט נפתלי

שֵׁבֶט נַפְתָּלִי הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. הוא נקרא על שם אבי השבט, נפתלי בן יעקב ובלהה. ”נַפְתָּלִי, אַיָּלָה שְׁלֻחָה--הַנֹּתֵן, אִמְרֵי-שָׁפֶר.” (בראשית, מ"ט, כ"א). בברכת משה לשבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר ”וּלְנַפְתָּלִי אָמַר נַפְתָּלִי שְׂבַע רָצוֹן וּמָלֵא בִּרְכַּת ה' יָם וְדָרוֹם יְרָשָׁה” (דברים, ל"ג, כ"ג). ארבע משפחות השבט שנמנו בתורה פעמיים היו יַחְצְאֵל, גוּנִי, יֵצֶר וְשִׁלֵּם. ברשימות שבדברי הימים 'שִׁלֵּם' מנוקד 'שַׁלּוּם', ו'יַחְצְאֵל' מנוקד 'יַחֲצִיאֵל'. בניגוד לרוב השבטים ובדומה לשבטים דן, וזבולון, חסר לשבט זה פירוט גנאלוגי ברשימות הללו. הדגל של שבט נפתלי היה ציור של איילה על רקע אדום עדין כיין צלול ואבן החושן שלו היא אחלמה או שבו. החודש המקושר לשבט נפתלי הוא חשוון או כסלו או אדר. במפקד הראשון מוזכר אֲחִירַע בֶּן עֵינָן. מוזכר 4 פעמים בספר במדבר. הקריב את קורבנות הנשיאים ביום השנים עשר (12) לחנוכת המשכן. כיוון שנחלת שבט נפתלי, שאחירע בן עינן היה נשיאו, היא בגליל המזרחי ועמק החולה, הונצח שם אביו במספר אתרים באזור, כגון האתר הארכאולוגי עינן, נחל עינן ומאגר עינן. בסיפור המרגלים, נַחְבִּי בֶּן-וָפְסִי (במדבר, י"ג, ט"ו), ובמפקד השני בסוף ספר במדבר, בפרשת מסעי, פדהאל בן עמיהוד. בזמן מסעם של בני ישראל במדבר, חנה שבט נפתלי במחנה שבט דן, שהיה מצפון למשכן. היה שלישי במחנה זה. במפקד הראשון שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 53,400 איש. במפקד השני שערך משה רבנו במדבר הוא מנה 45,400 איש. ערך מורחב – נחלת שבט נפתלי שבט נפתלי התנחל בחלק המזרחי של הגליל באזור עמק החולה, בקעת גינוסר וחופי הכנרת. נחלת שבט נפתלי או כפי שהיא מכונה "ארץ נפתלי", מצויה בצפון-מזרח ארץ ישראל. היא השתרעה מהגבול הצפוני של ארץ ישראל - קו חצביה - צידון לאורך נהר הליטני עד לנחל יששכר בדרום, וכללה מספר ערים כגון עין חצור. נחלת שבט נפתלי תחומה נהר הירדן, ימת החולה וים כנרת במזרח, ועם נחלת שבט אשר ונחלת שבט זבולון. סביבת הר תבור היא נקודת המפגש לשלושת השבטים. ארץ נפתלי נחשבה לחבל ארץ גדול. בתור שכזו היא אחד מאזורים הנכלל בתיאור הארץ מפי משה כאשר הוא עולה להר נבו, לפני פטירתו. וכך מתואר בספר דברים: וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב, אֶל-הַר נְבוֹ, רֹאשׁ הַפִּסְגָּה, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי יְרֵחוֹ; וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת-כָּל-הָאָרֶץ אֶת-הַגִּלְעָד, עַד-דָּן. וְאֵת, כָּל-נַפְתָּלִי, וְאֶת-אֶרֶץ אֶפְרַיִם, וּמְנַשֶּׁה; וְאֵת כָּל-אֶרֶץ יְהוּדָה, עַד הַיָּם הָאַחֲרוֹן. שבט נפתלי השתתף במלחמות דבורה הנביאה ומבני שבט זה יצא ברק בן אבינועם, מצביא מלחמת דבורה, בן היישוב קדש נפתלי שבנחלת נפתלי. כמו כן השבט השתתף במלחמתו של השופט גדעון בן יואש במדיינים (שופטים, ו', ל"ה). הגיבור הראשי של הספר אחיקר החכם, נחשב בספר טוביה הגנוז לאחד מגולי עשרת השבטים, מבני שבט נפתלי. שבט נפתלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נפתלי (שבט), דף שער בספרייה הלאומית בראשית מו כד, במדבר כו מח דברי הימים א ז יג במדבר רבה, פרשה ב', פסקה ז'. שמות רבה, פרשה ל"ח, פסקה ט'. רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, קידוש ירחים לחודש מרחשון. אלעזר החזן, קידוש ירחים לחודש כסלו וקדושתא לראש חודש מרחשון. רבי אברהם בן עזריאל, ערוגת הבושם, חלק א' עמוד 289. רבי יוסף ג'יקטיליה, שערי אורה, סוף שער ה'. ספר דברים, פרק ל"ב, פסוקים א'–ב'.
Chef Aid: The South Park Album

Chef Aid: The South Park Album הוא אלבום הפסקול הראשון של סדרת הטלוויזיה המונפשת סאות'פארק. באלבום, הכולל 22 רצועות, משתתפים מלבד מדבבי הסדרה אמנים שונים ובתוכם אלטון ג'ון, שון קומבס, פריימוס וויקליף ז'אן. האלבום יצא במהלך שידור העונה השנייה של הסדרה זמן קצר לאחר יציאת הפרק "מופע הסיוע לשף" ("Chef Aid") במהלכו מתארגן מופע סיוע לשף כדי שיוכל לשלם את שכר עורך הדין שלו. באלבום מופיע אייזק הייז המופיע בתור שף ומציג כאילו האלבום מופע צדקה. מהאלבום יצאו שלושה סינגלים, ומתוכם הצליח במיוחד השיר "Chocolate Salty Balls" שהגיע למקומות גבוהים במצעדי פזמונים ברחבי העולם ולמקום הראשון בבריטניה ובאירלנד. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים באוסטרליה ובמצעד האלבומים הבריטי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מידע על האלבום Chef Aid: The South Park Album באתר MusicBrainz מידע על האלבום Chef Aid: The South Park Album באתר AllMusic האלבום Chef Aid: The South Park Album באתר Discogs האלבום Chef Aid: The South Park Album באתר ספוטיפיי
MIRC

mIRC (קרי נפוץ בעברית: מירק) הוא לקוח IRC שפיתח ח'אלד מרדם-ביי למערכת ההפעלה חלונות, אך יש בו תמיכה גם בפרוטוקולי עזר ל-IRC:‏ DCC ו-CTCP, שהתקשורת בהם ישירה, בלי שרת מתווך. התוכנה פותחה בשלהי שנת 1994, וגרסתה הרשמית הראשונה, גרסה 2.1, יצאה לאור ב-28 בפברואר 1995. כיום mIRC היא לקוח IRC הפופולרי בעולם למשתמשי חלונות. התוכנה מופצת ברישיון "שיתופי" (Shareware), ויש לקנות אותה אחרי 30 ימי ניסיון. ממשק נח ופשוט המאפשר שימוש קל בפרוטוקול IRC. התוכנה מאפשרת הרחבה על ידי כתיבת תסריטים שבהם אפשר להגדיר פעולות בתגובה לאירועים או פעולות רגילות. אפשרות זו הביאה להתפתחות שפת תכנות קטנה הנקראת "מירק סקריפטינג" (mIRC scripting), שפה קלה למדי שניתן ללמוד באתרים רבים העוסקים בנושא. למעשה, אין כמעט ערוצים אשר לא משתמשים במירק סקריפטינג. דוגמה לשימוש היא "שמירה" על הערוץ מהצפות וחוקים נוספים הנשמרים בדרך כלל בערוצים באמצעות בוטים. קיימות כיום חבילות המוסיפות פונקציות רבות למירק הבסיסי על ידי שימוש נרחב במירק סקריפטינג. חבילות אלו מוסיפות אפשרויות כמו פתיחת שרת קבצים (file server או fserve) אשר מאפשר לכל משתמש לשתף קבצים עם שאר משתמשי השרת, שימוש קל בצבעים, הצגת פרטים על המחשב ועוד. שליחה וקבלה של קבצים באמצעות DCC (קיימים בוטים ושרתי קבצים אשר נמצאים בדרך כלל בערוצי הורדות). התחברות בו-זמנית לשני שרתים או יותר. תמיכה ב־UTF-8. טייארק וונק (Tjerk Vonck) פתח את ערוץ ה-IRC הרשמי הראשון של מירק, עיצב את האתר הרשמי של התוכנה, והיה מעורב בפיתוחה מאז שחרור הגרסה הראשונה. הוא גר בהולנד ומשמש כמפתח עלון השאלות הנפוצות של מירק וכבודק גרסאות בטה של התוכנה. וונק מספר בעמוד האינטרנט שלו: "אל תשאלו אותי למה, אך התאהבתי במירק מהרגע הראשון שראיתי את התוכנה. היא הייתה פשוטה להפעלה, בעלת תכונות טובות ושימושיות, ועשתה בדיוק מה שהייתה אמורה לעשות: לאפשר לי לדבר ב-IRC בכיף." אתר האינטרנט הרשמי של MIRC MIRC, הבלוג הרשמי עמוד האינטרט של טייארק וונק
מחק

מחק הוא כלי כתיבה המשמש להסרת כתב או ציור שנעשו בעיפרון או בעט מחיק. חיכוך המחק בדף הנייר מסיר את סימני העיפרון. מחקים מכילים גומי, ולעיתים גם ויניל או חומרי פלסטיק. עפרונות רבים מצוידים במחק בקצותיהם. סוגים שונים של מחקים מיוצרים כיום. סוג המחק שמחובר לעיפרון הוא בדרך כלל בצבע ורוד, ירוק או לבן, עשוי מגומי ובעל מרקם חלק. הוא יעיל לרוב המחיקות, למרות שלעיתים הוא עלול למרוח או להזיק לנייר אם משתמשים בו יתר על המידה. בנוסף, לאחר המחיקה נשארות שאריות המחק. אותן יש להסיר בזהירות שכן הן עלולות להשאיר סימנים על הנייר בצבע המחק. סוג מחק נוסף שהוא פופולרי בקרב אמנים הוא מחק art gum, שעשוי מגומי רך ומחוספס. הוא מתאים במיוחד למחיקת אזורים גדולים ולא פוגע בנייר. המחק משאיר שאריות רבות ולא מדויק כלל. מחקים מסוג זה הם בדרך כלל צהובים או חומים. מחק העיסה גם הוא ידוע בקרב אמנים. הוא עשוי מחומר אפור ומזכיר חימר או גומי. היתרון שלו בכך שהוא לא משאיר סימן, ולכן מחזיק מעמד זמן רב יותר ממחקים אחרים. הוא מוחק על ידי ספיגת חלקיקי הגרפיט. ניתן להשתמש בו למחיקה מדויקת או להדגשה. הוא לא מתאים למחיקת שטחים גדולים ועלול להימרח או להידבק אם הוא מתחמם יתר על המידה. למחקים רכים מוויניל יש מרקם פלסטי והם דומים בתכונותיהם למחקים הסטנדרטיים. הם יכולים להיות מלבניים או בצורת חרוט שמתלבש על קצה העיפרון. כמו כן קיימים מחקים גליליים שנמצאים בקצה העיפרון המכני. המחק נמצא בתוך העט וניתן להוציאו בעת הצורך או להחליפו בחדש. מחקים דקורטיביים רבים מיוצרים במגוון צורות וצבעים (כמו פירות, פרחים, חיות וכדומה), והם נרכשים בעיקר בגלל יופיים ולא לשימוש מעשי. בשנת 1770 מדען בשם ג'וזף פריסטלי כתב: "ראיתי חומר שמתאים בצורה מצוינת למחיקת סימני עופרת העיפרון מנייר". בכל רחבי אירופה סימני העופרת נמחקו מהנייר באמצעות קוביות קטנות של גומי. גושים של אותו חומר עדיין משמשים למטרה זו. כמו כן, באותה שנה מהנדס אנגלי בשם אדוארד ניירן יצר את המחק הראשון. לפני יצירת המחק פירורי לחם שימשו למחיקה. ניירן מספר שהוא הרים בטעות פיסת גומי במקום פירור לחם, גילה את סגולותיו של החומר והחל למכור אותו בשלושה שילינג לקוביה של חצי אינץ'. אולם גומי בצורתו הגולמית לא נוח למחיקה מפני שהוא מתכלה ומתקלקל עם הזמן. בשנת 1839 הממציא צ'ארלס גודייר גילה את תהליך הגיפור, שהופך את הגומי לחומר עמיד. מחקי גומי נהיו נפוצים יותר ויותר עם גילוי התהליך. בשנת 1858, היימן ליפמן מארצות הברית רשם פטנט על חיבור מחק לקצה עיפרון. לאחר מכן בוטל הפטנט בנימוק שהוא פשוט חיבור של שני מוצרים קיימים ולא המצאת מוצר חדש.
משפחת קוק

משפחת קוֹק (Koch, מבוטא koʊk) היא משפחת תעשיינים ואנשי עסקים אמריקאים. בבעלותם חברת האחזקות "קוק תעשיות", החברה בבעלות פרטית השנייה בגודלה בארצות הברית נכון ל-2013 ועם הכנסות שנתיות של כ-100 מיליארד דולר על פי פורבס. ראשיתם של עסקי המשפחה באבי המשפחה, פרד סי. קוק, אשר פיתח טכנולוגיה חדשה לזיקוק נפט לדלקים. לאחר מותו נכנסו ארבעת בניו לעימות משפטי על השליטה בחברה, עימות שנמשך במהלכן של שנות השמונים ושנות התשעים של המאה ה-20. שני בניו של פרד שעדיין מחזיקים בחברה הם צ'ארלס ודייוויד, (לאחר פטירתו של דייוויד, ירשה אותו אשתו ג'וליה קוק) שהונם מוערך בלמעלה מ-52 מיליארד דולר לכל אחד מהשניים. המשפחה מחזיקה בקרן הנדבנות "Koch Family Foundations" וידועה בתרומתה למטרות פוליטיות וחברתיות שמרניות וברוח הליברטריאניזם. בין מטרותיהם נמצאים מרכז מרקטוס, מכון הריטג', מכון קאטו ולאמריקאים למען שגשוג. קרן זו תמכה בהקמת Spiked. לפי סאנדיי טיימס נאמד הונם של צ'ארלס ודייוויד ב-2018 ב-121 מיליארד דולר במשותף, עובדה שהציבה את משפחת קוק במקום השני בין עשירי העולם. האחים צ'ארלס ודייוויד הופיעו שלוש פעמים ברשימת מאה המשפיעים בעולם של המגזין טיים. פרד סי. קוק (1900–1967), מהנדס כימי בהכשרתו ויזם, מייסד חברה לזיקוק נפט שתהווה את הבסיס ל"תעשיות קוק". מארי רובינסון קוק, אשתו של פרד. (1907–1990) פרדריק אר. קוק (1933–2020), אספן אמנות ונדבן צ'ארלס ג'י. קוק (1935–), יו"ר ומנכ"ל תעשיות קוק דייוויד ה. קוק (1940–2019), סגן נשיא תעשיות קוק ויליאם קוק (1940–), איש עסקים, ימאי ואספן מדיה וקבצים בנושא משפחת קוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משפחת קוק ציפי שמילוביץ', הגה קוך, באתר כלכליסט, 22 במרץ 2012 Covert Operations: The billionaire brothers who are waging a war against Obama., ג'יין מאייר, ניו יורקר The Brothers Koch: Rich, Political And Playing To Win, ריאיון עם העיתונאית ג'יין מאייר בNPR. Uncloaking the Koch Brothers, Tea Party ברשת Russia Today באנגלית. הצצה לאימפריית ההון־שלטון של האחים קוך. האקונומיסט משפחת קוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) America's Largest Private Companies, החברות הפרטיות הגדולות באמריקה, באתר המגזין הכלכלי Forbes צ'ארלס קוק, פרופיל באתר פורבס, ‏19 באוגוסט 2020 (באנגלית) דייוויד קוק, פרופיל באתר פורבס, ‏4 במרץ 2019 (באנגלית) שירות כלכליסט, זו המשפחה העשירה ביותר בעולם והיא משאירה מאחור את בזוס, גייטס ובאפט, באתר כלכליסט, 20 במאי 2018
רומן באימבאיב

רומן באימבאיב (21 ביולי 1956 - 8 בדצמבר 2011) היה משורר ואמן פלסטי ישראלי. רבים משיריו הולחנו ותורגמו לרוסית ולאנגלית. באימבאיב נולד בעיר צ'רנוביץ שבאוקראינה. הוא עלה לישראל בשנת 1971 עם משפחתו, וב-1988 עבר לתל אביב, בה התגורר עד מותו. באימבאיב למד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אך בחר שלא לעסוק בתחום. בתחילת שנות התשעים החל באימבאיב לעסוק באמנות פלסטית. בין השאר שיתף פעולה עם האמן מיכאל רפופורט בתערוכה "בית חדש אור חדש" מ-1994, וכן בתערוכות "מקבילים", מ-1995, "אורניתולוגית הנפש", שהוצגה בגלריה טובה אוסמן בתל אביב ב-1998 ועוד. עבודות נוספות של השניים הוצגו בביאנלה לפיסול בעין הוד ב-1997. תערוכות נוספות של באימבאיב הוצגו באמסטרדם, קלן, סנקט פטרבורג ובמוזיאונים ברחבי ישראל, כמו התערוכה "עוני-מדינה-עושר" אשר נעשתה עם האמן ג'ואל קנטור והוצגה בגרמניה ובהולנד, וכן תערוכות עצמאיות כגון "ריטה+רומן (רובה-מלכודת עכברים)", שהוצגה בסנקט פטרבורג, ו"טראינלה למצב" שהוצגה במוזיאון חיפה לאמנות ב-1999. נוסף על התערוכות שהציג, ביצע באימבאיב מיצגי רחוב ברחבי תל אביב כמו "אקדמיה אנטיגויה - אקדמיה ללוחמה באלילים", שהוצגה בשוק הכרמל בשיתוף סטודנטים מבית הספר למשחק ניסן נתיב בין 1995 ל-1997, מיצגים משותפים שהוצגו עם האמן אלכסנדר ברנר בין 1995 ל-2011 ומופע המולטימדיה "הלוואי וגודביי" בשיתוף המוזיקאי דני צוקרמן ב-2005. נוסף על כך, כתב וביים קטעי וידאו-ארט וסרטים קצרים כגון "נסים שחוללתי אחרי מותי", "שותקים התנורים" ו"תולדות הכסף הישראלי". בהדרגה החל באימבאיב לזנוח את תחום האמנות הפלסטית על מנת להתמקד בשירה, בה עסק עד יומו האחרון, מתוך אמונה במה שהוא מכנה "שירה מתגשמת המאלצת את הקורא לעבור לתדר קליטה שונה מזה שבו משודרות הפרסומות ודברי ההבל של הפוליטיקאים". ב-1998 פרסם את ספר השירה "רומן באימבאיב מסכם את ניסיונו" בעריכת המשורר נתן זך. כמו כן, פרסם באימבאיב במספר כתבי עת ספרותיים, בהם כתב העת מעין. בשנת 2006 פרסם ספר שירים פרי עטו בצירוף תקליטור ובו ביצועים מוזיקליים לשיריו בשם "הלוואי וגודביי", בשיתוף האמן דני צוקרמן. רומן באימבאיב מסכם את ניסיונו - הנה, קונטרס לשירה, מס' 26, הוצאת ירון גולן, עורך: נתן זך, 1998 הלוואי וגודביי - ספר ותקליטור, אוריס מדיה, 2005, מוזיקה: דני צוקרמן. באימבאיב, עורכים: מרחב ישורון, רונן סוניס. הוצאת מעין, 2012. רומן באימבאיב, דף שער בספרייה הלאומית מבחר משירי רומן באימבאיב באתר "החוטם" "ארבעה מכתבים לשר לביטחון פנים", מתוך כתב העת "מעיין" "אנסתזיה" מתוך הספר "רומן באימבאיב מסכם את ניסיונו"' מתוך הסרט "שנת אפס" "יש עתיד לשירה" מתוך הספר "הלוואי וגודביי" "כושי רומני", קליפ לשיר, 2005 "תולדות הכסף הישראלי", 8.5 דקות, ת"א, 2002 פרק א' פרק ב' פרק ג' יפתח סטריק מדווח על מופע של רומן באימבאיב, מתוך אתר "רשימות" דב אלפון מראיין את רומן באימבאיב מתוך "נספח תרבות", עונה 3. יובל בן-עמי, הצרצר של שוק הכרמל, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2005 שלמה קראוס‏, פנקס אדום, באתר וואלה, 1 באוגוסט 2006 נפטר המשורר רומן באימבאיב, באתר ynet, 8 בדצמבר 2011 מניפסט ביגבאיב באתר מארב לאו גורביץ, נסים אחרי מותו: על ספר שיריו של רומן באימבאיב, באתר nrg‏, 24 בנובמבר 2012 כסף זה לחלשים - שלושה שירים של רומן באימבאיב - בבלוג Undistracted Listening אלי הירש, על "באימבאיב", ידיעות אחרונות, 7 בדצמבר 2012 לאו גורביץ, איוון־דביל! / ארבעה כיסאות שברת / ואת החמישי השארת, / כי אתה דביל!, באתר הארץ, 15 בינואר 2013 רומן באימבאיב על 'הקתרוס הכבד' של ולדיסלב חודסביץ', ידיעות אחרונות, 24 ביולי 2009.
שלמה שיף

שלמה שיף (11 במאי 1896 – 20 בינואר 1942) היה קצין בכיר במשטרת המנדט הבריטי. היה לארץ-ישראלי הראשון שהגיע בו לדרגות בכירות ולתפקידים מרכזיים ברשויות. שיף נהרג בידי מחתרת הלח"י במסגרת תפקידו כקצין משטרה בריטי. נולד לצפורה ולאברהם-יצחק בקישינב שבבסרביה, במשפחה בת חמישה ילדים. בשנת 1910 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. למד בבית הספר "עזרא" עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה וגורש עם משפחתו למצרים, אז התגייס לגדוד נהגי הפרדות, בו היה חבר בשנים 1915–1916 ומטעמו השתתף בלחימה בגליפולי. לאחר מכן חזר למצרים ולמד בבית הספר האנגלי באלכסנדריה, בשנים 1916–1921 שירת בגדוד העבודה המצרי (כוח מסייע לצבא הבריטי) ואחר כך התגייס לחיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי איתו חזר לארץ ישראל. תקופה קצרה עבד עבור ממשלת המנדט במחלקה לעבודות ציבוריות כמפקח על סלילת כבישים בגליל העליון. בשנת 1924 התגייס למשטרת המנדט בדרגת סרג'נט. כעבור שנה הועלה לדרגת סגן מפקח ותוך זמן קצר הועלה לדרגת מפקח. בשנת 1932 מונה לעוזר מפקח המשטרה המחוזית ביפו. בשנת 1934 הועלה לדרגת קפטן והועבר למשטרת תל אביב. בראשית המרד הגדול היה אחראי על השיטור בכפרים במחוז תל אביב ולאחר מכן במחוז השרון. בשנת 1937 נשלח לאנגליה והשתלם בקרימינולוגיה, ביולוגיה וצילום. כל אותן שנים עמד בקשר עם ארגון ההגנה וסייע לפעילותו. בשנת 1940 הועלה שיף לדרגת מייג'ור ומונה למפקד משטרת תל אביב. הוא היה היהודי הראשון מבין המצטרפים למשטרת המנדט שהגיע לדרגה זו. בתקופת שירותו הוענקה לו חברות במסדר האימפריה הבריטית. ב-20 בינואר 1942 יצא בראש חוליית סיור לבדיקת פיצוץ שאירע בדירה בבית קיראט ברחוב יעל 8 בתל אביב. שיף נהרג במקום ומאוחר יותר מתו שני קצינים נוספים, אחד מהם היה הקצין היהודי גולדמן. מאוחר יותר התברר שהפעולה הייתה יוזמה של מחתרת לח"י ומטרת הפיצוץ הייתה למשוך את הקצין הבריטי ג'פרי מורטון, מפקד מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט, למקום ולהתנקש בו בפיצוץ מטען נוסף שהוצמד לדלת החדר. נישא לרחל בת הנגר עקיבא דרקסלר, ממייסדי ראש פינה. גיסו היה ברוך גופר. שיף נקבר בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב בטקס משטרתי. הותיר אישה ושני בנים. שירו של נתן אלתרמן "השוטר" פורסם לזכרו. קורות החיים של שלמה שיף, באתר "יזכור" של משרד הביטחון הקצין שלמה שיף נרצח, דבר, 21 בינואר 1942 דוד תדהר (עורך), "שלמה שיף", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2468
קרוב (הלכה)

קרוב הוא אדם שיש לו קרבה משפחתית לאדם אחר. בהלכה, לקרבה בין אנשים ישנה השפעה על כשרות עדות, על איסור עריות, על אבלות ואנינות, על צדקה ועוד. ערך מורחב – אבלות (יהדות) לפי ההלכה, אָבֵל הוא אדם שמת אחד משבעת הקרובים לו: אב, אם, אח, אחות, בן/בת זוג, בן, בת, ועל האבל ישנו ציווי הלכתי להתאבל על קרוביו. בתקופה שבין המוות לקבורה, קרוב המשפחה נמצא במצב ביניים והוא מוגדר כאונן, שזהו מצב של אבלות חלקית. למרות האיסור המוטל על כהן ליטמא בטומאת מת, הוא מחויב לעבור על איסור זה וליטמא לקרוביו בשעת הלוויתם וקבורתם, (למעט מאחות נשואה). יוצא דופן הוא הכהן גדול לו אסור ליטמא לקרוביו תמיד. ערך מורחב – איסור עריות איסור עריות הוא איסור על יחסי מין בין קורבי משפחה. באיסור זה חלק מהתורה, בעיקר על קורבה מדרגה ראשונה ושנייה, (אב, ואם, אח ואחות, בן ובת, חותן וחמות, ודודה), בעוד קורבי משפחה רחוקים יותר אסורים מדרבנן (שניות לעריות) לעומת איסור זה, נישואי קרובים אחרים המותרים בנישואין, כמו למשל נישואים בין דוד לאחיינית (אך לא הפוך) נחשבים אף למצווה, ועל פי דברי חז"ל, על אדם כזה נאמר "אז תקרא ואני אענה". ערכים מורחבים – עדות (הלכה), פסולי עדות בהלכות עדות, נפסלה עדותם של קרובי משפחה מדרגה ראשונה ושנייה, גדרי קורבת המשפחה במקרה זה רחבים יותר מלגבי אבלות, עד לרמה של פסול 'שני בשני', פסול אדם להעיד על בן דודו. עדות של קרוב משפחה רחוק יותר - כשרה. גם אם הוא קרוב לאדם שנודע לתביעה בעקיפין, כמו למשל ערב, אסור לו להעיד או לפסוק את ההלכה. זהירות מיוחדת נדרשת מסיבה זו, בחופה, בו על מסדר הקידושין לבדוק שאף אחד מהעדים המיועדים אינו קרוב לחתן או לכלה, שכן במקרה כזה אין לקידושין תוקף. ערך מורחב – צדקה (יהדות) התורה מעניקה חשיבות מיוחדת לכך שעל אדם לחבב ולהעניק עדיפות בכל נושא לקרוביו, לקרבם ולקשור עימם קשרי משפחה הדוקים. כך למשל מוזכרים בתלמוד שבחים אודות "המקרב את קרוביו" או "הנושא את בת אחותו". גם בהלכות צדקה נפסק כי על אדם לתת קודם כול לקרובי משפחתו, עד מחצית מכספי הצדקה. דינים אלו נסמכו על הפסוק ”מבשרך לא תתעלם” (ישעיהו, נ"ח, ז'), ויש מהחכמים (רבי יוסי הגלילי ורבי תנחומא) שקיימו אותם אף כלפי גרושתם. מובא בתחילת פרשת אמור. מובא במסכת פסחים, מעשה ביוסף הכהן, שלא רצה ליטמא לאחיו שמת בערב פסח, ונמנו אחיו הכהנים וטמאוהו בעל כרחו. תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף י"ג, עמוד א'. אור זרוע הלכות צדקה.