laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נחל תקוע

נַחַל תְּקוֹעַ הוא יובלו הראשי של נחל דרגה במדבר יהודה. הנחל יורד מאזור בית לחם, ומתחבר לנחל דרגה ברמת מדבר יהודה, סמוך לכניסתו לתחום במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה. אורכו של נחל תקוע כ-30 ק"מ, והוא למעשה היובל הגדול ביותר של נחל דרגה, גדול אפילו מיובלו הראשי של נחל דרגה העליון עצמו. רוב מהלכו של הנחל ברמת מדבר יהודה, אפיקו רדוד. אך בשלושה מקומות יוצר הנחל קניונים עמוקים. הקניון העליון הוא בקטע בו חוצה הנחל את מדרגת הכפיפה העליונה במדבר יהודה, ואת קמר מעון-מקוע. אורכו של קניון זה כ-4 ק"מ. הקניון השני הוא בקטע בו חוצה הנחל את קמר קרן אל חג'ר, אורכו כ-2 ק"מ. הקניון התחתון בנחל תקוע, הוא בקטע בו נכנס הנחל לאזור במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, אורכו כ-600 מטר. אחרי קטע זה, נשפך נחל תקוע לנחל דרגה. יובלו החשוב ביותר של נחל תקוע הוא נחל עמוס. בערוץ קצר הנשפך לנחל תקוע, סמוך למפגש נחל תקוע ונחל דרגה, נובע מעיין קטן הנקרא עין פרחאן (המעיין השמח). נביעתו דלה מאוד, אך היא נובעת כל השנה ומימיה מתוקים וטובים לשתייה. מעיין זה, הוא אחד מבין שני המעיינות היחידים ברמת המדבר. המעיין השני נמצא מתחת למנזר מר סבא. בקניון העליון של נחל תקוע (שמתחתר בין היישובים תקוע ונוקדים) נמצאת לאורה עתיקה, היא הלאורה "סוקה" של הנזיר הידוע חריטון. בסמוך לחורבות הלאורה הזו נמצאת מערת חריטון – המערה הקרסטית הגדולה בתחומי מדינת ישראל. בנוסף, בקניון זה נובעים שני מעיינות קטנים – מעין א-נטוף ועין א-ס'חרי. לקראת סוף הקניון נמצא מנזר "סלע הצלבים" מהתקופה הביזנטית. מעל מפגש הנחלים תקוע ועמוס, נמצאת קפלה נזירית קטנה. הקפלה בנויה אבן גיר, על פתחה של מערה. מידותיה של הקפלה 4*3.6 מטר, ובקצה ישנה ירידה לכעין מרתף קטן. המבנה מקורה בכיפה יפה. קפלה זו, היא הקפלה המוזכרת במקורות עתיקים רבים כ"הקפלה של סוזכים", בה חי נזיר בשם סיריאקוס. הבדואים קוראים למבנה זה "אל קוסייר" – הארמון הקטן. שמו של הנחל לקוח משמו של היישוב תקוע, הסמוך לקניון העליון של הנחל. שמו הערבי של הנחל הוא ואדי מעלק (נחל התלוי). הקטע העליון של הנחל, עד למפגשו עם נחל עמוס, נקרא על שם הקפלה הקטנה – ואדי אל קוסייר. במאי 2022 מצאו חוקרים מאוניברסיטת בר-אילן ומהאוניברסיטה העברית מטבע כסף, הנחשב לנדיר, מתקופת מרד בר כוכבא במערה בנחל תקוע. זהו המטבע הראשון מתקופה זו הנמצא במערות נחל תקוע. צדו האחד של המטבע נושא חזית של בית המקדש, וצדו השני נושא את השם ״שמעון״, על שם מפקד המרד נגד הרומאים. ממצא זה מעיד, לפי החוקרים, על פעילותם של המורדים היהודים באזור המערה. טענה זו מתכתבת עם הקשר בין המורדים למבצר הרודיון, השוכן בסמוך לנחל תקוע, ששימש כמקום שלטוני עבור פקודיו של בר כוכבא. מדיה וקבצים בנושא נחל תקוע בוויקישיתוף מטבע ממרד בר-כוכבא נמצא במערת תקוע
קייקו אגנה

כריסטין קייקו אגנה (באנגלית: Christine Keiko Agena; נולדה ב-3 באוקטובר 1973) היא שחקנית אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות דמותה של ליין קים בסדרה "בנות גילמור" וד"ר אדריסה טנאקה בדרמת הפשע של FOX "הבן האובד". זוכת פרס השחקנית הצעירה הטובה ביותר בטקס פרסי בחירת הנוער 2003 ופרס אמי לשחקנים אסיאתיים ב-2013. אגנה נולדה ב-1973 בהונולולו, בירת הוואי למשפחה ממוצא יפני. היא החלה לשחק בגיל 10. היא למדה במכינה של מכון Mid-Pacific באואהו, ובמכללת ויטמן במשך שנה אחת במגמת דרמה. ב-2000 אגנה הופיעה בשלושה פרקים של "פליסיטי" בתור ליילה פוסטר, בחורה העוזרת לדמות הראשית (קרי ראסל) לקבל סיוע ברכישת גלולת הבוקר שאחרי ומשתתפת במחאה כאשר נשללת ממנה התרופה. אגנה ידועה בעיקר בזכות תפקידה ב"בנות גילמור", בין השנים 2000 ל-2007, שם גילמה את ליין קים, נערה אמריקאית ממוצא קוריאני, שהיא החברה הכי טובה של רורי גילמור (אלקסיס בלדל). אגנה התקבלה לסדרה בהיותה בת 27 ושיחקה שם דמות של נערה בת 16, מה שהפך אותה למבוגרת משמעותית מהדמות שלה. בנוסף, היה פער גילאים בינה לבין בלדל שהייתה בת 19 בתחילת הסדרה. ב-2003, בגיל 30, זכתה בפרס השחקנית הצעירה על משחקה בסדרה. ב-2003 היא שיחקה את קולו של יורי בסדרה המצוירת של דיסני "קים פוסיבול" בעונות 2, 3 ו-4 של התוכנית. ב-2004 גילמה את יוני ני בסרט "Hair Show" בכיכובה של מוניק. היא התארחה במספר סדרות כגון: "ללא עקבות", "מרפאה פרטית", "קאסל", ובפרק 12 של העונה האחרונה של "ER". מאוחר יותר היא הופיעה בפרק של "האוס" בתור ד"ר צ'נג. ב-2008 היא הופיעה בסרט "ולנטיין פרטי: בלונדינית ומסוכנת" לצד ג'סיקה סימפסון כטוראית בצבא. ב-2011 אגנה שיחקה את התפקיד של העוזרת של מירינג (פרנסס מקדורמנד), בסרט "רובוטריקים: אפלת העולם". ב-2013 היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפרסי אמי, המכבדים את ההישגים האסייתים והאסיאתיים-אמריקאים בקולנוע או בטלוויזיה על משחקה בסרט הקצר כתב ליל טוקיו. בספטמבר 2015, אגנה השיקה פודקאסט בשם "מונק השיכור" עם קומיקאי האלתור וויל ס. צ'וי, שבו הם צופים בכל פרק של סדרת הטלוויזיה, "מונק", תוך כדי צריכת אלכוהול. היא הופיעה בפרסומות של וריזון ב־2015 ו-UnitedHealth Group ב-2016. ב-2016 חזרה לגלם את דמותה של ליין קים ב"בנות גילמור: שנה בחייהן". ב-2017 היא גילמה מורה בתיכון בסדרה של נטפליקס "13 סיבות". ב-2019–2022 שיחקה את ויולה גוטו, עוזרת משפטית במשרד של קים וקסלר, במשך מספר פרקים בסדרה "סמוך על סול". בשנים 2019–2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרה "הבן האובד" בתור ד"ר אדריסה טנאקה, בוחנת רפואית של משטרת ניו יורק. אגנה נישאה לשין קוואסאקי במסוק מעל לאס וגאס, נבדה ב-19 בדצמבר 2005. אתר האינטרנט הרשמי של קייקו אגנה (באנגלית) קייקו אגנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קייקו אגנה, באתר AllMovie (באנגלית) קייקו אגנה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קייקו אגנה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) כרמל שטרן, ‏אל תאמינו למסך, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2021 בנות גילמור השתנו? צפו בפרומו, באתר ynet, 27 ביולי 2016
קשר גורדי (ספר)

קשר גורדי הוא מותחן בדיוני של הסופר החרדי יאיר וינשטוק, שפרסם את הספר תחת שם העט מ. ארבל, והוא הספר הראשון שלו. הספר פורסם כסיפור בהמשכים בשבועון 'השבוע', יצא לאור בינואר 1995, והפך לרב מכר במגזר הדתי והחרדי. הספר עוסק בסיפורן של שתי תקופות. בהווה, דוד אליעד חקלאי קפדן ממושב 'יציבים' מתמודד עם חינוך שני בניו, ועם איומים מסתוריים שנשלחים אליו, שבסופו של דבר הופכים לאיום ביטחוני חמור על מדינת ישראל. בעבר, הסיפור מתמקד בסיפורו של ילד פלא חסידי בן למשפחת חזנים, שהופך לחזן וזמר אופרה בעל קול יוצא דופן. הספר נותן הצצה לעולם החזנות העשיר בתקופה זאת של אירופה טרם מלחמת העולם השנייה ולעולם החסידי. החזן שהתרחק מעולם החסידות, נסחט ועונה בשואה על ידי מוזיקאי גרמני מלומד בשם רומן שפיגל, הדומה לו חיצונית, ששימש כמנצח בבתי האופרה הגדולים של וינה. בלתי הפיך עמוד הספר באתר הספרייה הלאומית עמוד הספר באתר סימניה בזמן הפרסום היה זה עדיין העיתון המאוחד שמאוחר יותר התפצל לשניים 'השבוע' ומשפחה
Recess

Recess (בעברית: הפסקה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום האולפן השני שלה, K-12. השיר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2019, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, יחד עם שאר שירי האלבום, והסרט. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-8 בפברואר 2020. נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-3 מיליון צפיות. השיר נכתב על ידי מלאני מרטינז, יחד עם מייקל קינן, והופק על ידי קינן, שעבד עם מרטינז גם על יתר שירי האלבום (למעט Drama Club), וכן על השירים "Piggyback", ו-"Gingerbread Man". בטרם פרסום שירי האלבום, עלה לערוץ היוטיוב של מרטינז קטע קצר מתוך השיר. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-29 מיליון השמעות. סרטון השיר "Recess" באתר יוטיוב Melanie Martinez – Recess (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez - Recess [Official Music Video] Melanie Martinez – K-12 (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez – Piggyback (באנגלית), נבדק ב-2020-10-02 Melanie Martinez Shares Sweet and Spicy New Track, ‘Gingerbread Man’, Spin, ‏2015-12-23 @MelanieLBBH (16 ביולי 2019). "👼🏼Snippet of "Recess" off my album K-12! 👼🏼 Artwork: @pastelae 💗" (Tweet). נבדק ב-16 ביולי 2019 – via Twitter. {{cite web}}: (עזרה) K-12, נבדק ב-2020-05-01
Far (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תקינת רכש פדרלית – ארצות הברית הכוחות המזוינים של המורדים (אנ') (בספרדית: Fuerzas Armadas Rebeldes), ארגון גרילה לשעבר בגואטמלה הכוחות המזוינים המהפכניים של קובה (בספרדית: Fuerzas Armadas Revolucionarias) הכוחות המזוינים המלכותיים של מרוקו (בצרפתית: Forces Armées Royales) הכוחות המזוינים של רואנדה (אנ') (בצרפתית: Forces Armées Rwandaises) חזית אנרכיסטית מהפכנית (אנ') (בספרדית: Frente Anarquista Revolucionario) Far – אלבום מאת רג'ינה ספקטור "Far", שיר של סיזה מהאלבום SOS
קרלוס קלייבר

קרלוס קלייבר (גרמנית: Carlos Kleiber;‏ 3 ביולי 1930 - 13 ביולי 2004) היה מנצח ארגנטינאי ממוצא אוסטרי. הוא נולד בשם קרל לודוויג בוניפציוס קלייבר (Karl Ludwig Bonifacius Kleiber) בברלין, בנו של המנצח אריך קלייבר. בשנת 1935 היגר עם אביו, שהתפטר ממשרתו באופרה של ברלין במחאה על מדיניות המפלגה הנאצית, לבואנוס איירס, ושמו שונה לקרלוס. הוא הלחין, שר וניגן בפסנתר וטימפני כנער, ואביו, שהיה ער לכשרונותיו המוזיקליים, ניסה בכל זאת להניא אותו מקריירה מוזיקלית. כאשר הודיע לאביו כי הוא רוצה להיות מנצח ענה לו האחרון במשפט קלייבר אחד זה מספיק והוא נאלץ ללמוד כימיה בציריך, לימודים מהם פרש לאחר שנה אחת בלבד, לטובת הניצוח. הוא המשיך בהשתלמות מוזיקלית בבואנוס איירס והיה מנצח חזרות בתיאטרון גרטנרפלאץ במינכן בשנת 1952 והתמנה לקאפלמייסטר בפוטסדאם בשנת 1954. בין 1958 ל-1964 כיהן כקאפלמייסטר בדויטשה אופר אם ריין בדיסלדורף-דואיסברג, ואחר באופרה בציריך, משנת 1964 עד 1966. בין 1966 ל-1973 היה קאפלמייסטר ראשון בשטוטגרט, ומאז לא החזיק עוד בשום משרה קבועה. במהלך השנים הבאות נראה לעיתים קרובות בדות של האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן. הופעתו הראשונה בבריטניה הייתה בשנת 1966 בניצוח על "וויצק" של אלבן ברג בפסטיבל אדינבורו. אביו ניצח על יצירה זו בהצגת הבכורה שלה בשנת 1925. בפסטיבל ביירוית ניצח לראשונה בשנת 1974, על "טריסטן ואיזולדה" של וגנר. הופעת הבכורה שלו בארצות הברית הייתה בשנת 1978 בקונצרט עם התזמורת הסימפונית של שיקגו, ובשנת 1988 הופיע עם המטרופוליטן אופרה ב"לה בוהם" של פוצ'יני, עם לוצ'אנו פאבארוטי ומירלה פרני בתפקידים הראשיים. בשנת 1989, לאחר פרישת הרברט פון קאראיאן מן הפילהרמונית של ברלין, פנתה ההנהלה אל קלייבר בהצעה לתפוס את מקומו, אך הוא סירב. קלייבר התרחק על פי רוב מעין הציבור. אחרי התפטרותו מן האופרה הממלכתית של בוואריה, פחתה תדירות הופעותיו יותר ויותר, והוא מיעט בהקלטות. עם זאת, כמעט כל ההקלטות שעשה נחשבות למעולות, בייחוד הגרסאות שלו לביצוע הסימפוניות החמישית והשביעית של בטהובן עם הפילהרמונית של וינה. הקלטות מרשימות אחרות הן הסימפוניה הרביעית של ברהמס והסימפוניות השלישית והשמינית ("הבלתי גמורה") של שוברט, גם הן עם הפילהרמונית הוינאית, הקלטות של "הקלע החופשי" מאת ובר, "העטלף" של יוהאן שטראוס, לה טרוויאטה של ורדי ו"טריסטן ואיזולדה" של וגנר. סגנון הניצוח הייחודי של קלייבר הונצח בווידאו בכמה וכמה הופעות: הסימפוניות הרביעית והשביעית של בטהובן עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, "העטלף" ממינכן, "אביר הוורד" של ריכרד שטראוס הן ממינכן והן מווינה, הסימפוניה מס' 36 של מוצרט והשנייה של ברהמס עם המוזיקפריין בווינה והפתיחה "קוריולאן" של בטהובן, ה-33 של מוצרט והרביעית של ברהמס ממינכן. פעמיים ניצח על קונצרט השנה החדשה בווינה של הפילהרמונית הווינאית - ב-1989 וב-1992. שני הקונצרטים שמורים גם הם בווידאו. קלייבר קבור בסלובניה לצד אשתו סטאנקה ברזובאר, רקדנית בלט, שמתה שבעה חודשים לפניו. השאיר אחריו בן ובת. מדיה וקבצים בנושא קרלוס קלייבר בוויקישיתוף קרלוס קלייבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרלוס קלייבר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קרלוס קלייבר, באתר ספוטיפיי קרלוס קלייבר, באתר Last.fm (באנגלית) קרלוס קלייבר, באתר AllMusic (באנגלית) קרלוס קלייבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרלוס קלייבר, באתר Discogs (באנגלית) עומר שומרוני, ‏המנצח והאגדה, באתר גלובס, 6 בספטמבר 2010 קרלוס קלייבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Legalease בע"מ

Legalease בע"מ היא חברת מחקר ניתוח משפטי והוצאה לאור גלובלית שנוסדה בבריטניה ב-1987. החברה מעריכה משרדי עורכי דין ועורכי דין בינלאומיים עבור הפרסומים, הרשימות השנתיות והמדריכים שלה, כולל Legal Business, GC Magazine וסדרת The Legal 500 . Legalease בע"מ היא חברת הוצאה לאור וניתוח משפטי הממוקמת בבריטניה, החברה נוסדה על ידי העורך הראשי הראשון שלה, ג'ון מ. פריצ'רד. מאז 2015, המנהל הוא דייוויד גולתורפ, כאשר דייוויד בורגס הוא מנהל ההוצאה לאור. החברה היא חלק מקרן "שכר מחיה בלונדון". הפרסומים כוללים את מגזין משפטי לעסקים. המגזין שלה -GC Powerlist, (לשעבר "היועץ התאגידי 100"), מתפרסם מדי שנה, וכולל את 500 עורכי הדין המובילים שלה באזורים שונים בעולם. החברה ספגה ביקורת בשנת 2020, לצד מתחרה צ'יימברס ושותפים, על כך שניצלה את תוכנית החופשה של ממשלת בריטניה בתגובה למגפת ה-COVID-19 בבריטניה, למרות שהשיגה רווחים גבוהים. מגזין Legal Business הפסיק זמנית את הפרסום וסגר את פעילותו באפריל 2020. סדרת Legal 500 נחשבת למדריך ההפניות המשפטי הגדול בעולם. הפרסומים כוללים מאמרי מערכת ומגזין GC לעוסקים בתחום היועצים הכלליים, המציעים משאבים לעורכי דין פנימיים, כגון דוחות תובנות של לקוחות. המדריך מארח אירועים חיים ושולחנות עגולים ; ואוסף חדשות משפטיות. הדירוגים ב- The Legal 500 מדווחים כמבוססים על יתרונות, תוך הסתמכות הן על מידע זמין לציבור והן על מידע מדווח עצמי של משרדי עורכי דין, ומתפרסמים באתר האינטרנט של החברה. החברה גם מנפיקה מספר פרסים שנתיים, כגון The Legal 500 Awards. אתר האינטרנט הרשמי של Legalease בע"מ The Legal 500 אתר האינטרנט הרשמי של Legalease בע"מ Legalease Ltd Legalease בע"מ, ברשת החברתית פייסבוק Legalease בע"מ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Legalease בע"מ, ברשת החברתית LinkedIn Legalease בע"מ, סרטונים בערוץ היוטיוב "#LMA17 Directories Fringe – David Burgess, Legal 500", by Lloyd Pearson, Pearson Communications. Retrieved October 15, 2019. "The Legal 500 - Europe, Middle East & Africa", Legalease Ltd, 2016. Retrieved October 15, 2019. "The Brits Love Their Directories. But Why?", by Ashby Jones, The Wall Street Journal, January 27, 2010. Retrieved October 17, 2019. "Legal 500 and Chambers guide accused of furlough sharp practice" Jamie Hamilton, RollOnFriday, May 20, 2020. Retrieved October 15, 2019. "GC Powerlist UK reception 2019", March 2019. Retrieved October 15, 2019. "EXCLUSIVE Legal Business closes and furloughs all staff" Jamie Hamilton, RollOnFriday, April 3, 2020. Retrieved August 5, 2022. "Northern Ireland's top legal experts earn listing in global law directory" Gary McDonald, Irish News, September 15, 2016. Retrieved July 28, 2022. "The Legal 500 Series", The Legal 500. Retrieved October 15, 2019. Badawi, Adam B.; Webber, David H. (2015). "Does the Quality of the Plaintiffs' Law Firm Matter in Deal Litigation?". The Journal of Corporation Law. 41 (2): 105. נבדק ב-19 בנובמבר 2019. {{cite journal}}: (עזרה)
New Super Mario Bros. 2

New Super Mario Bros. 2 (בתרגום חופשי לעברית: האחים סופר מריו 2 החדש) הוא משחק פלטפורמה שיצא לנינטנדו 3DS בשנת 2012 וידוע בתור המשחק השלישי בסדרת המשחקים New Super Mario Bros. מריו ולואיג'י הולכים לאסוף מטבעות ואחרי שהם חוזרים הם מגלים שהקופאלינגים (העוזרים של באוזר) חטפו את הנסיכה פיץ' ועכשיו מריו ולואיג'י צריכים להגיע לעולם 6 ולהציל את הנסיכה. אתר האינטרנט הרשמי של New Super Mario Bros. 2 New Super Mario Bros. 2, סרטונים בערוץ היוטיוב "New Super Mario Bros. 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
שיאים וסטטיסטיקות של נבחרת ישראל בכדורגל

ערך זה מפרט שיאים וסטטיסטיקות שונים של נבחרת ישראל בכדורגל. הנתונים בערך זה מתייחסים לנבחרת ארץ ישראל בכדורגל בשנים 1934 עד 1948 ולנבחרת ישראל בכדורגל מאז הכרזת העצמאות של ישראל ב-1948. הדף זקוק לעדכון לאחר כל משחק של נבחרת ישראל, ומעודכן נכון ל-18 בנובמבר 2023. מלך ההופעות: יוסי בניון, 102; 18 בנובמבר 1998 – 9 באוקטובר 2017 הקריירה הארוכה ביותר: יוסי בניון, 18 שנים ו-325 ימים; 18 בנובמבר 1998 – 9 באוקטובר 2017 הקריירה הקצרה ביותר: זאב חיימוביץ', 3 דקות, 17 באוקטובר 2007 מול בלארוס השחקן הצעיר ביותר: גיא אסולין, 16 שנים ו-351 ימים; 26 במרץ 2008 מול צ'ילה השחקן המבוגר ביותר: יוסי בניון, 37 שנים ו-157 ימים; 9 באוקטובר 2017 מול ספרד הכי הרבה הופעות כמחליף: יוסי בניון, 33 הכי הרבה משחקים שהוחלף: אייל ברקוביץ', 44 הכי הרבה הופעות כמחליף מבלי לפתוח משחק: עופר שטרית, 6 שער ראשון (כארץ ישראל): אברהם נודלמן; 16 במרץ 1934, 1–7 מול מצרים שער ראשון (כישראל): שמואל בן דרור; 26 בספטמבר 1948, 1–3 מול הנבחרת האולימפית של ארצות הברית מלך השערים: ערן זהבי, 34 הכי הרבה שערים במשחק: מרדכי שפיגלר, 4; 25 בספטמבר 1968, 4–0 מול ארצות הברית המבקיע הצעיר ביותר: בן שהר, 17 שנים ו-230 ימים; 28 במרץ 2007, מול אסטוניה המבקיע המבוגר ביותר: ערן זהבי, 36 שנים ו-116 ימים; 18 בנובמבר 2023, מול רומניה השחקן הצעיר ביותר שכבש שלושער: שלומי ארבייטמן; 18 שנים ו-280 ימים, 18 בפברואר 2004, מול אזרבייג'ן הכי הרבה משחקים רצופים עם שער: יהושע פייגנבוים, 5; 28 במאי 1974 – 9 באוקטובר 1974 הכי הרבה שערים בבכורה: שלומי ארבייטמן; 3, 18 בפברואר 2004, 6–0 מול אזרבייג'ן הכי הרבה כובשי שערים שונים במשחק אחד: 6, 18 בינואר 1991, 7–0 מול אסטוניה הכי הרבה שערים במשחק בודד: 9; 23 במרץ 1988, 9–0 מול טאיפיי הסינית הכי הרבה שערים במחצית הראשונה: 5; 18 בינואר 1999 מול אסטוניה ו-6 בספטמבר 1974 מול הפיליפינים הכי הרבה שערים במחצית השנייה: 7; 23 במרץ 1988 מול טאיפיי הסינית התיקו עם הכי הרבה שערים: 3–3; מול ארצות הברית ב-15 בספטמבר 1968, מול יוון ב-12 במרץ 1969, מול ויילס ב-8 בפברואר 1989, מול קרואטיה ב-9 בפברואר 2005 ומול פורטוגל ב-22 במרץ 2013 ההפסד הגדול ביותר: 1–7 מול מצרים ב-16 במרץ 1934 (כארץ ישראל) ומול גרמניה ב-13 בפברואר 2002; 0–6 מול יוגוסלביה ב-21 באוגוסט 1949, ומול איטליה ב-4 בנובמבר 1991 ההפסד הביתי הגדול ביותר: 0–5 מול דנמרק ב-13 בנובמבר 1999, 2–7 מול ארגנטינה ב-4 במאי 1986 הכי הרבה שערים שנספגו בבית: 7, מול ארגנטינה ב-4 במאי 1986 הכי הרבה שערים שנספגו במחצית הראשונה: 4, מול מצרים ב-16 במרץ 1934 (כארץ ישראל) ומול יוגוסלביה ב-21 באוגוסט 1949 הכי הרבה שערים שנספגו במחצית השנייה: 7, מול גרמניה ב-13 בפברואר 2002 הכי הרבה זכיות בגביע אסיה: יוסף מרימוביץ', 1 (גביע אסיה בכדורגל 1964) הכי הרבה משחקים כמאמן: שלמה שרף, 82 הכי הרבה ניצחונות כמאמן: שלמה שרף, 31 הכי הרבה תוצאות תיקו כמאמן: שלמה שרף, 18 המאמן הצעיר ביותר: אברהם גרנט, בן 47 RSSSF - רשימת המשחקים הרשמיים ידידות: ישראל הביסה 0:6 את אזרבייג'אן, באתר ynet, 18 בפברואר 2004 כובשי השערים היו אבי נמני, אבי תקווה, רונן חרזי, אלון מזרחי, עופר שטרית וז'אן טלסניקוב.
שלוחי ציבור

שלוחי ציבור היא תוכנית מנהיגות להכשרת בני ובנות המגזר החרדי הלומדים לתארים מתקדמים באוניברסיטה העברית. התוכנית קיימת משנת 2010, ובכל מחזור משתתפים בין 20 ל-30 סטודנטים. התוכנית מופעלת באמצעות שלוחי ציבור בע"מ, חברה לתועלת הציבור, ונתמכת על ידי מכון מנדל והאוניברסיטה העברית. התוכנית מיועדת לסטודנטים חרדים לתארים מתקדמים, שכבר נרשמו ללימודים באוניברסיטה העברית. התוכנית נמשכת שנתיים, בהם כל משתתף מקבל הנחיה מחונך אישי, סדנאות, הכשרות (כגון עיצוב מצגת, פיתוח משאבים, פיתוח פרויקטים והשתלבות בשוק העבודה) ומעטפת חברתית שכוללת גיבושים, סיורים ומסע לפולין. לאורך התוכנית כל משתתף מכין "פרויקט חברתי עם זיקה לעולם החרדי ולאקדמיה", במטרה להוציא אותו לפועל במסגרת חייו המקצועיים לאחר סיום התואר והתוכנית. לטענת מפלגת נעם, האוניברסיטה העברית "דוחפת" לסטודנטים חרדים תכנים באמצעות התוכנית. לפי חגית רוזנבאום, בוגרי התוכנית הופכים ל"שליחים" של מכון מנדל שהוא, לדבריה, "בעל אג'נדות ליברליות מובהקות". בטאון "קול החינוך" הנחשב למזוהה עם הפלג הירושלמי, טען כי התוכנית נועדה לשנות את פני החברה החרדית מבפנים. הבטאון פירט שורה של פרויקטים שהובילו בוגרי התוכנית, אשר לתפיסתו של הבטאון גורמים לפגיעה בציבור החרדי. קטגוריה:בוגרי שלוחי ציבור תוכנית מובילים השכלה גבוהה בחברה החרדית בישראל מכון מנדל למנהיגות מארח את תוכנית שלוחי ציבור באוניברסיטה העברית: הצגת הפרויקטים, מחזור ב' תשע"ד תוכנית מנהיגות "שלוחי ציבור" באתר האוניברסיטה העברית. שלוחי ציבור בע"מ (חל"צ), באתר "גיידסטאר ישראל" אלפון בוגרי שלוחי ציבור "הקהילה החרדית כמשאב לחברה בישראל" – נעמי פרל, ראש התוכנית (הרצאה) "מגוון באוניברסיטה העברית" באתר האוניברסיטה העברית מנהרות אל החרדים, באתר מפלגת נעם, ‏1 באוגוסט 2019 חגית רוזנבאום, מכון לחינוך מחדש, באתר ערוץ 7, 20 בפברואר 2020 "קול החינוך" גיליון 140 אתר הספרייה הלאומית
גראנד סלאם תל אביב 2023

גראנד סלאם תל אביב בג'ודו 2023 (באנגלית: 2023 Judo Grand Slam Tel Aviv) הוא טורניר ג'ודו שהתקיים בהיכל קבוצת שלמה בתל אביב, ישראל, בין התאריכים 16–18 בפברואר 2023 כחלק מסדרת הגראנד סלאם של איגוד הג'ודו העולמי. בתחרות זו התחרו 398 ג'ודוקא מ-52 מדינות. סך הפרסים הכספיים שחולקו לזוכים הוא 154 אלף דולר. במשלחת הישראלית התחרו 41 ג'ודוקא ב-14 מתוך 14 קטגוריות המשקל השונות. המשלחת הישראלית זכתה בארבע מדליות כאשר שגיא מוקי ורז הרשקו זכו במדליית זהב, תמר מלכה זכתה במדליית כסף ותמנע נלסון-לוי זכתה במדליית ארד. בטבלת המדליות הכוללת סיימה צרפת במקום הראשון עם 5 מדליות (3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד), קנדה סיימה במקום השני עם 5 מדליות (2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד), וישראל סיימה במקום השלישי עם 4 מדליות (2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד). הסכומים שנכתבו הם לכל מדליסט, מה שמביא את סך הפרסים ל-154,000 אירו. אתר האינטרנט הרשמי של גראנד סלאם תל אביב 2023 אתר האינטרנט הרשמי של גראנד סלאם תל אביב 2023 (באנגלית) סתיו איפרגן, גרנד סלאם ת"א: כסף לתמר מלכה, נלסון לוי תתחרה על הארד, באתר ynet, 16 בפברואר 2023 אורן אהרוני, גרנד סלאם תל אביב בג'ודו: מדליית כסף מפתיעה לתמר מלכה, באתר ישראל היום, 16 בפברואר 2023 גראנד סלאם תל אביב 2023, באתר JudoInside.com גראנד סלאם תל אביב 2023, באתר איגוד הג'ודו האירופי "גרנד סלאם תל אביב 2023". נבדק ב-2023-02-16. באתר איגוד הג'ודו בישראל בתוך חודשיים: שתי תחרויות ג'ודו גדולות בישראל, באתר ישראל היום "Tel Aviv Grand Slam 2023". איגוד הג'ודו העולמי. נבדק ב-21 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Tel Aviv Grand Slam 2023". European Judo Union. נבדק ב-21 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Grand Slam Tel Aviv". JudoInside.com. נבדק ב-21 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
כדורגל במשחקי אסיה 1974

טורניר הכדורגל במשחקי אסיה 1974 נערך בטהראן, איראן, בין 2 ל-15 בספטמבר 1974. בטורניר זכתה נבחרת איראן, לאחר שגברה בגמר על ישראל 1–0. הייתה זו ההופעה האחרונה של ישראל במשחקי אסיה. על ניצחון הוענקו שתי נקודות, ועל תיקו אחת. ההגרלה נערכה ימים ספורים לפני האירוע. בחריין עברה בהמשך לבית ד'. מקור: RSSSF מקור: RSSSF מקור: RSSSF מקור: RSSSF מקור: RSSSF קוריאה הצפונית וכווית החרימו את משחקיהן נגד ישראל ונענשו בהפסד טכני 0–2. מקור: RSSSF משחקי אסיה 1974, RSSSF. תוצאות נבחרת ישראל
ניקולאי פטרוב

ניקולאי פטרוב (ברוסית: Николай Петров;‏ 18 בספטמבר 1834 – 25 ביולי 1876) היה צייר ז'אנר רוסי; ממייסדי קולקטיב האמנים. הוא נולד למשפחה ממעמד הביניים ולמד באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות, שם למד אצל אלכסיי מרקוב וקיבל כמה מדליות כסף קטנות. בשנת 1860 הוא זכה במדליית כסף גדולה על ציורו "שלוש אגדות" מאת איוואן קרילוב. ב-1862 הוענק לו מדליית זהב על הציור שלו "חיזור אחר בת החייט", שנותרה אחת מיצירותיו המוכרות ביותר. בשנה שלאחר מכן היה אחד מהסטודנטים לתואר שני שהשתתפו ב"מרד הארבעה עשר" - סירוב להתחרות על מדליית זהב מיוחדת לרגל 100 שנה לאקדמיה, במחאה על דבקותו המתמשכת של בית הספר במה שלדעתם היו סגנונות ושיטות הוראה מיושנות. מאוחר יותר, הם חברו יחדיו והקימו את קולקטיב "ארטל האמנים", ארגון המוקדש לקידום הריאליזם באמנויות. בחסות הקולקטיב, הוא קיבל עבודות רבות. הוא גם היה מעורב בפרויקטים של קישוט כנסיות בקרונשטאט, אוסטרוגוז'סק, וצייר דיוקנאות של האצולה. במשך זמן מה, הוא הפעיל בית ספר משלו לציור. בשנת 1867, למרות השתתפותו במרד, האקדמיה העניקה לו תואר "אקדמי" על עבודתו, "איכר במצוקה". בשנת 1873, הוא החל לגלות סימפטומים של שחפת. במאמץ להחזיר את בריאותו, הוא עבר לאיטליה, בילה זמן מה בלימוד יצירות המאסטרים הישנים, ויצר סצנות ז'אנר בנושאים איטלקיים. אולם האקלים באיטליה לא הצליח לשפר את מחלתו, והוא מת ממנה בשנת 1876. הוא נקבר ב-Cimitero Acattolico ברומא, לא רחוק מחבריו הציירים הרוסים, פימן אורלוב וקארל ברולוב. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי פטרוב בוויקישיתוף Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 152. Kenneth, Nikolai Petrovich Petrov, www.rusartnet.com (באנגלית)
דולובו

דולובו (בבולגרית: Дулово; בעבר נקראה אקדינלר; בטורקית: Akkadınlar) היא עיירה במחוז סיליסטרה בצפון־מזרח בולגריה, באזור לודוגוריה. עיירה זו היא המרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז המשנה דולובו, ונחשבת לעיירה השלישית בגודלה במחוז סיליסטרה אחרי סיליסטרה וטוטראקן. נכון לספטמבר 2022, מתגוררים בעיירה כ-7,200 תושבים. העיירה מוזכרת לראשונה במסמך עות'מאני משנת 1573 בשם "אקדינלר" (Akkadınlar), שפירושו בטורקית הוא "אישה לבנה". עוד לפני החתימה על חוזה סן סטפנו שהביא להקמתה של נסיכות בולגריה ב-1878, הייתה בעיירה אוכלוסייה מעורבת של בולגרים (מתיישבים מאזור פרסלב) וטורקים, מה שעדיין בא לידי ביטוי בדמוגרפיה של העיר כיום. בעקבות מלחמת הבלקן השנייה, נאלצה בולגריה לוותר על השליטה בשטח של העיירה ולהעביר את השליטה בשטח לרומניה יחד עם החלק כל החלק הדרומי של חבל דוברוג'ה. כאשר המחוז היה תחת שליטה רומנית העיירה שמשה כמרכז של מחוז דורוסטור. השליטה בעיירה חזרה לבולגריה לאחר שבולגריה ורומניה חתמו על הסכם קראיובה בשנת 1940. ב-1942 העיירה קבלה את שמה הנוכחי והיא נקראת על שם שבט הדולו (אנ') הבולגרי, בצירוף סיומת השם הבולגרית – ovo. ב-30 בינואר 1960 קיבלה דולובו מעמד של עיירה. מדיה וקבצים בנושא דולובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דולובו Bulgarian National Statistical Institute - towns in 2009 (אורכב 13.11.2010 בארכיון Wayback Machine) ערך זה הוא קצרמר בנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.