laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טחול

הטחול הוא איבר פנימי רך בצבע סגול־אדום, שגודלו כגודל אגרוף. משקלו 150–200 גרם (גדול יותר בזכרים). הוא שוכן בחלקו העליון השמאלי של חלל הבטן, לצד הקיבה ומאחורי הצלעות התחתונות. הטחול מהווה חלק ממערכת הלימפה. הטחול מורכב משני סוגי רקמה: מוך לבן: רקמה הדומה לרקמת לימפה רגילה, בנוי מלימפוציטים שמקיפים עורק ומונוציטים (מקרופאג'ים). מוך אדום: רקמה ספוגית מלאת דם וורידים גדולים בה מתרחש פירוק תאי הדם האדומים. מכיל venous sinuses ובהיקפו יש הרבה מאוד קישריות לימפטיות. עורק הטחול (A. Lienalis) מביא את הדם לשער הטחול, ושם הוא מסתעף לענפים קטנים החודרים עם הכפסיסים לעומק עמוק, שבו הם מוקפים על ידי קשרי לימפה. כל קשריר לימפה מוחדר ומוזן על ידי ענף עורקי קטן. הדם היוצא מן הקשריר בנימיות, נשפך למערכת הסינוסואידית-ורידית. בעובר, הטחול מייצר תאי דם לבנים. אולם, תהליך זה נפסק לקראת הטרימסטר השלישי להריון, ואצל האדם הבוגר עיקר ייצור תאי הדם הלבנים נעשה במח העצם. הטחול הוא איבר המשויך למערכת הלימפטית. בתור שכזה, יש לטחול תפקיד חשוב כמקום מפגש בין תאי הדם הלבנים השונים (לימפוציטים ומקרופאג'ים). קרבה פיזית זו מאפשרת אינטראקציה והעברת מידע בין התאים, התורמת הן לתגובה במערכת החיסון הנרכשת (בין היתר יצירת נוגדנים) והן לתגובה במערכת החיסון המולדת כמו פירוק חיידקים. למקרופאג'ים השוכנים בטחול תפקיד גם בפירוק תאי דם אדומים פגומים או מתים ומחזור הברזל המצוי בהם, ובפירוק טסיות הדם. שתי פעולות אלה מבוצעות גם על ידי הכבד. בטחול יכולות להתפתח מחלות שונות כגון זיהומים, שאתות וכו'. המחלות הללו יכולות להיות מחלות בפני עצמן, או סימפטום של מחלה. טחול מוגדל היה תוצאה ידועה של מחלת המלריה. כמו כן, הטחול עלול להתפוצץ כתוצאה ממאמץ יתר, בעיקר כאשר הגוף חולה במחלת הנשיקה או במחלות אוטואימוניות, ואז יש להוציאו בניתוח. גם בעת העתיקה היה נהוג לנתח ספורטאים ולוחמים ולהוציא את הטחול, כדי שלא יתפוצץ ממאמץ יתר. ילדים קטנים חסרי טחול רגישים מאוד לזיהומים על ידי חיידקים. לעומת זאת, אצל מבוגרים חסרי טחול לא נמצאה עלייה ברגישות לגבי זיהומים אך לעיתים חוסר טחול יכול לגרום לסיבוכים אחרים. ספלנקטומיה טחול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "טחול", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה ר' מאמר באנגלית על רצים בתקופה העתיקה(הקישור אינו פעיל) וכן תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"א, עמוד ב'
רפאל אדרי

רפאל (רפי) אדרי (10 בספטמבר 1937 – 22 ביוני 2024) היה פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. אדרי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. אביו נולד בהרי האטלס ועבר משם לקזבלנקה. פעל במרוקו בתנועת הנוער הבונים. עלה לישראל ב־1956, בגיל 17, לעיירה חצור הגלילית ולמד בבית ספר למנהל בירושלים. החל לעבוד במועצת חצור בשנת 1957 והיה יד ימינו של הלל לנדסמן, יו"ר המועצה המקומית הראשון בחצור. לנדסמן הצליח לקצר את שרותו הצבאי של אדרי, שאותו ראה כיורשו. בבחירות למועצה ב־1965 התמודד אדרי כמחליפו של לנדסמן, אך כשל בניסיונו להקים קואליציה עם המפד"ל, שמנהיגה שמואל דנינו העדיף להקים קואליציה עם גח"ל ועמד בראשות המועצה. במרץ 1968 חברת סיעת גח"ל ערקה והקימה סיעה עצמאית שתמכה במפא"י, ואדרי היה לראש המועצה. בבחירות למועצה ב־1969 שוב זכתה המפד"ל יחד עם גח"ל ברוב, ודנינו שב לראשות המועצה. באוגוסט 1972 פרש דנינו מהמועצה, ומחליפו בראשות המפד"ל יצחק זריהן צרף את מפא"י לקוליציה ואדרי כיהן כראש המועצה מאוקטובר 1972 עד פברואר 1973. בבחירות למועצה ב־1973 זכתה שוב המפד"ל ברוב וזריהן שב וצירף את מפא"י לקואליציה במועצה, ואדרי כיהן כראש המועצה במשך כשלושה חודשים (פברואר 1974 עד מאי 1974). בהמשך היה מנכ"ל החברה לפיתוח קריית שמונה, יו"ר ומנכ"ל שיכון עובדים, ויו"ר שיכון ובינוי (הכוללת את סולל בונה ושיכון עובדים). ב־1978 עבר אדרי להרצליה פיתוח. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה מהכנסת העשירית ועד הכנסת הארבע עשרה בשנים 1981–1999. היה סגן יושב ראש הכנסת בכנסות ה-13–14. שימש כשר בממשלת ישראל העשרים ושלוש – במשך שנתיים כיהן כשר בלי תיק, וב-7 במרץ 1990 מונה לשר לאיכות הסביבה, תפקיד בו החזיק במשך שבוע אחד, ולאחריו התפטר עקב הפלת הממשלה. אדרי היה מעורב במגעים עם ש"ס להפלת הממשלה במסגרת התרגיל המסריח. שימש איש קשר עם חסן השני, מלך מרוקו ומנהיגים נוספים, הן בזמן פעילותו הפוליטית והן לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1999. אדרי שימש יועץ לענייני כלכלה ומכרות לשליט טוגו, הרודן ניאסנגבה איאדמה, ולבנו שירש את השלטון, פור ניאסנגבה. לפי מקורות אפריקאיים אנונימיים אדרי שלט בתאגיד הממשלתי לפוספטים, לאחר שהופרט, למרות שלא נמנה באופן רשמי עם ההנהלה. פעילי איגודים מקצועיים בחברת הפוספטים האשימו אותו באי-סדרים כספיים בתאגיד. נפטר ב-22 ביוני 2024, בגיל 86. נישא בראשונה לג'ואן, תושבת כפר הנשיא שעלתה מדנמרק, ונולדו להם שלושה ילדים. נישא בשנית לאן קלוד, יהודיה צרפתית ממשפחה אמידה, והם היו נשואים עד לפטירתה. מדיה וקבצים בנושא רפאל אדרי בוויקישיתוף רפאל אדרי, באתר הכנסת רפאל אדרי, באתר כנסת פתוחה תום שגב, כמו פעם, בחצור, כותרת ראשית, 15 באוגוסט 1984 שמחה גואטה-בוקובזה, חצור הגלילית: התגבשותה של זהות מקומית בעיירת פיתוח (1977-1949), עבודת דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, 2023. (פרקים 5-6), עמ' 211-219 "הכל פוליטי" מאת עמוס כרמל בערך עליו. המשכה של ידידות מופלאה: הנשיא לכל החיים של טוגו מבקר בישראל, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, ‏9 באוגוסט 2016 חבר הכנסת והשר לשעבר רפאל אדרי הלך לעולמו בגיל 86, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 ביוני 2024 האהובה, הח"כ והאשה ראיתי בעיני המלך את הברק
אמנת וושינגטון

אמנת וושינגטון (באנגלית: Washington Naval Treaty), הידועה גם בשם אמנת חמש המעצמות (Five-Power Treaty), הייתה הסכם שנחתם על ידי ארצות הברית, האימפריה הבריטית, האימפריה היפנית, צרפת ואיטליה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, והגבילה את הכוח הצבאי הימי של המדינות החתומות. ההסכם הושג בוועידה הימית של וושינגטון שנערכה בוושינגטון הבירה בין נובמבר 1921 לפברואר 1922, ונחתמה על ידי נציגים מהמדינות ב-6 בפברואר 1922. תנאי האמנה שונו באמנת לונדון הראשונה בשנת 1930 ושונו שוב באמנת לונדון השנייה ב-1936. בזמן החתימה על אמנת לונדון השנייה האימפריה היפנית כבר הודיעה שהיא לא תקיים את תנאי ההסכם, ואילו איטליה התעלמה ממנו בחשאי. גרמניה לא הושפעה מאמנות וושינגטון או לונדון, שכן בניין הכוח הימי שלה היה בפיקוח התנאים שנקבעו בחוזה ורסאי, הסכם השלום שסיים את מלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, הצי הבריטי היה הגדול ביותר בעולם, כשהצי האמריקאי והצי הקיסרי היפני נמצאים מעט אחריו. כל שלוש המדינות הובילו תוכניות רבות לבניין אוניות מערכה וסיירות מערכה חדשות. הפחד מפני מרוץ חימוש חדש, בדומה למרוץ הדרדנוט בין בריטניה לגרמניה שלפני מלחמת העולם הראשונה, הוביל לפיתוח רעיונות להגבלת כמות אוניות הקרב. תנאי ההסכם קבעו שאף אונייה לא תוכל לחרוג מהדחק של 35,000 טון, וכן הגבילה את קוטר קני התותחים ל-16 אינץ' (406 מ"מ). כמו כן, ההסכם קבע את ההדחק המקסימלי של כל האוניות ביחד בציים השונים. נושאות מטוסים נידונו בסעיף מיוחד בהסכם. נוסף להגבלה על ההדחק הכללי, נקבעו חוקים בנוגע לגדלים המקסימליים של נושאות המטוסים. הותרו רק שתי נושאות מטוסים לכל מדינה, כאשר הדחק יוכל לעלות על 27,000 טון אך לא יעבור את מגבלת 33,000 טון. הוטל איסור על אוניות מערכה לשאת מטוסים קטנים ולהגדיר אותה כנושאת מטוסים. כמו כן, נקבעה הגבלה על כמות התותחים שכל נושאת מטוסים יכולה לשאת. אשר לביצורי חופים ובסיסים ימיים, ארצות הברית, בריטניה ויפן הסכימו לשמור על הסטטוס קוו בשעת חתימת החוזה. על פי האמנה בסיסים חדשים וביצורים לא יכולים להיות מוקמים על שטחים מסוימים, וכן אין אפשרות לשפר את הביצורים הקיימים. ארצות הברית לדוגמה יכלה לפתח בסיסים שונים על אדמתה בארצות הברית גופא ובהוואי, אך לא יכלה לבנות באיים האלאוטיים. חברות האמנה יכלו לבנות ספינות ולהחליף ספינות ישנות בחדשות, אך כל בנייה כזאת הצריכה דיווח ליתר המדינות החברות בהסכם. טקסט האמנה אמנת וושינגטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמין-סלים ג'רג'ורה

אמין-סלים ג'רג'ורה (בערבית: أمين سليم جرجورة;‏ 12 באוקטובר 1886 – 20 באוגוסט 1975) היה חבר הכנסת בכנסת הראשונה וראש עיריית נצרת בין השנים 1954–1960. אמין-סלים ג'רג'ורה נולד ב-1886 בנצרת. למד בבית ספר למשפטים בירושלים. בין השנים 1914–1918 שירת בצבא העות'מאני. היה חבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם הרשימה הדמוקרטית של נצרת עד 1951. לקראת הבחירות לכנסת השנייה עזב את הרשימה הדמוקרטית של נצרת בראשות סיף א-דין א-זועבי, והתמודד בנפרד בראשות רשימת החקלאות והפיתוח שלא עברה את אחוז החסימה. בכהונתו בכנסת הביע ג'רג'ורה לא פעם דעות חתרניות ולא חשש לסתור את אנשי מפא"י כאשר דיבר בכנסת הראשונה על זכותם של כלל הפליטים הפלסטינים לחזור לארצם: "זוהי שאלה של אנשים שהוגלו ממשכנותיהם, מאדמותיהם וממולדתם במסיבות של פחד, טרור ושימוש בכוח ישיר ולא ישיר. [...] אם העם היהודי נאחז בזכותו לחזור לפלשתינה ולחיות בה לאחר אלפיים שנה, כיצד זה לא יהיה מזכותם של הפליטים הערביים לחזור אל אדמותיהם ואל עריהם וכפריהם, והרי הם לא אולצו לעוזבים אלא לפני חודשים אחדים ובנסיבות אונס ידועות.״ בשנת 1954 התמודד למועצת עיריית נצרת בראש רשימה יוונית אורתודוקסית. רשימתו זכתה רק בשני מושבים מתוך 15 מקומות במועצה, אולם נבחרי הרשימות הנוצריות והמוסלמיות, למעט אחד, התאחדו לבחור בו כראש עיר, כנגד מועמד מק"י שנשארה באופוזיציה וב-15 ביולי 1954 נבחר לראש עיריית נצרת. ביולי 1957 כמעט הודח מראשות העירייה על רקע סירוב משרד הפנים לאשר את פיטורי מהנדס העיר היהודי ולמנות במקומו מוסלמי. לאחר שמשרד הפנים אישר את הפיטורין הסתיים המשבר הקואליציוני. ב-24 באוקטובר 1959 סיים את כהונתו כראש עיריית נצרת. ג'רג'ורה נפטר ב-20 באוגוסט 1975. אמין-סלים ג'רג'ורה, באתר הכנסת אמין-סלים ג'רג'ורה, באתר כנסת פתוחה 20 רשימות בבחירות לכנסת, דבר, 25 ביוני 1951 8 ערבים יהיו בכנסת החדשה, מעריב, 1 באוגוסט 1951 עאדל מנאע, נכבה והישרדות: סיפורם של הערבים שנותרו בחיפה ובגליל, 1948-1956, עמ' 293. 8 רשימות בבחירות לעירית נצרת, חרות, 11 במרץ 1954 ליל שימורים בנצרת, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1954 מק"י זכתה בנצחון בנצרת, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1954 אמ ין ג'רג'ורה נבחר כראש עירית נצרת, מעריב, 15 ביולי 1954 משבר בעירית נצרת, שערים, 27 ביוני 1957 המהנדס היהודי פוטר - ראש העיר הנוצרי ישאר, מעריב, 16 ביולי 1957
מגדל Q1

מגדל ה-Q1 (נקרא גם: קווינסלנד מספר אחד, באנגלית: Queensland Number One) הוא גורד שחקים הממוקם בסרפרז פרדייז, בקווינסלנד שבאוסטרליה. מבין הבניינים המשמשים למגורים בלבד, ה-Q1 נמצא במקום השישי בעולם בגובהו (נכון ל-2019 הבניין הגבוה ביותר הוא 432 Park Avenue בניו יורק) והגבוה באוסטרליה (בניין אוסטרליה 108 נמצא במקום השני). ה-Q1 תוכנן על ידי Atelier SDG תכנון ועיצוב, בהשראת הלפיד האולימפי של אולימפיאדת סידני ובית האופרה של סידני. המגדל נבנה על ידי קבוצת סאנלנד, בעלות של כ-300 מיליון דולר. הבניין בנוי מבטון מזוין וכולל 80 קומות. למגדל סיפון תצפית בקומות 77 ו-78, אשר ביכולתו להכיל עד 400 בני אדם. ה-Q1 כולל 527 דירות, ביניהן פנטהאוז יוקרתי. הפנטהאוז הוא אחת מדירות המגורים הגבוהות בעולם. בנייתו של ה-Q1 החלה בשנת 2002 והושלמה בשנת 2005. הבניין מתנשא לגובה של 275 מטר. במדידה אשר כוללת גם את הצריח המחודד דמוי התורן שבראשו, מתנשא הבניין לגובה של 323 מטר. על פי שיטת המדידה לבניינים של המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית, בניין ה-Q1 נמצא כבניין הגבוה בעולם בשתי קטגוריות מתוך ארבע: גובה הצריח שלו והגובה הארכיטקטוני שלו. מגדל יוריקה (Eureka Tower), ששוכן במלבורן, (מדינת ויקטוריה) אוסטרליה, משיג אותו בשתי קטגוריות אחרות: גובה הגג ומספר הקומות בבניין. בבניין ה-Q1, הקומה הגבוהה ביותר נמצאת בגובה 235 מטר, שהם 62 מטר פחות מהקומה הגבוהה ביותר במגדל יוריקה. ה-Q1 זכה במקום השני בתחרות עיצוב ופונקציונליות של גורדי שחקים ב-2005 (Emporis Skyscraper Award). מדיה וקבצים בנושא מגדל Q1 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל Q1 הפנטהאוז של ה-Q1 המגדל באתר העוסק בגורדי שחקים
יהודה פרח

יהודה פרח (11 בינואר 1924 – 6 בנובמבר 1998) היה דוקטור לפילוסופיה וחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסות ה-10 וה-12. פרח נולד בשנת 1924 בירושלים. הוא למד בבית הספר החקלאי כדורי ובבית המדרש למורים בירושלים. לאחר לימודים אקדמיים בחוגים לספרות ולחינוך באוניברסיטת תל אביב, השלים דוקטורט בפילוסופיה. בין השנים 1976–1982 שימש מרצה בכיר בחוג לפילוסופיה של אוניברסיטת תל אביב וכן כראש המרכז לטכנולוגיה של החינוך. באותן שנים היה מפקח מחוז המרכז של משרד החינוך. בשנת 1975 הצטרף פרח לשורות המפלגה הליברלית, בה היה חבר מרכז המפלגה ויו"ר סניף המפלגה בנתניה. נבחר לסגן יו"ר הנהלת המפלגה הארצית והיה מועמד מטעמה לכנסת. בשנת 1981 נבחר לכנסת העשירית ברשימת הליכוד, ולאחר הפסקה נבחר בשנת 1988 לכנסת ה-12. בין כהונותיו, התמנה בשנת 1985 למנכ"ל בית הספר המרכזי לתיירות. רחוב ראשי קרוי על שמו בקריית השרון, שבנתניה. יהודה פרח, באתר הכנסת יהודה פרח, באתר כנסת פתוחה יהודה פרח, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלמודד

אַלְמוֹדָד הוא בנו של יקטן, נכדו של עבר. שייך למשפחת בני שם בתנ"ך. אלמודד מוזכר בבראשית י, כה-כט: "ולעבר יֻלַּד שני בנים שם האחד פלג כי בימיו נפלגה הארץ ושם אחיו יקטן ויקטן ילד את אלמודד ואת שלף ואת חצרמות ואת ירח. ואת הדורם ואת אוזל ואת דקלה. ואת עובל ואת אבימאל ואת שבא. ואת אופר ואת חוילה ואת יובב כל אלה בני יקטן". במדרש ילקוט שמעוני פורש השם אלמודד - על שם שמדד (את) הארץ בחבלים (אלמודד מלשון מדידה). על פי המסורת היה אביהם של השבטים שישבו בדרום חצי האי ערב. היסטוריונים ערביים ציינו שבט בשם "קחטאן" (قحطان) שהתגורר בתימן ונדד משם למרכז חצי האי ערב, שמנהיגיו נקראו "אל מודד" לעיתים תכופות. הזן Encyclopedia of Biblical Literature 1862 ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אימפולס טראקר

אימפולס טראקר (באנגלית: Impulse Tracker, או בשמה המקוצר IT) היא תוכנת טראקר חינמית ליצירת מוזיקה. זו הייתה אחת מתוכנות הטראקר האחרונות שפותחו לפלטפורמת MS-DOS. התוכנה נכתב על ידי המתכנת ג'פרי לים. הגרסה הרשמית הראשונה של התוכנה הושקה בשנת 1995 והגרסה היציבה האחרונה של התוכנה, v2.14 Patch #5, הופצה ב-8 באפריל 1999. את התוכנה פיתח ג'פרי לים בין השנים 1995 עד 1997, כתוכנה וחינמית. התוכנה יוצרת מוזיקה על ידי שימוש בצלילים דגומים ("sample") שמושמעים בגובה צליל שונה וכך אפשר ליצור הדמיה כאילו מדובר בסינטיסייזר אמיתי שמפיק צלילים. הוא הפסיק את הפיתוח לאחר שקבוצה של ישראלים הפיצה בחינם גרסה מתקדמת של התוכנה שבעבורה דרש תשלום. האימפולס טראקר הייתה מבוססת על טראקר מוקדם יותר בשם Scream Tracker. החידוש המשמעותי של אימפולס טראקר היה השימוש בNNA - New Note Action כלומר האפשרות לקבוע באיזה אופן יושמע תו חדש לעומת התו הקודם (בScream Tracker כל תו קטע למעשה את התו הקודם= Cut). באימפולס אפשר להחליט האם רוצים שתו חדש יקטע/יפסיק את הקודם Cut, תו ישן יוחלף בתו חדש Fade "עמעום", או שהתו החדש יגרום לתו הקודם ל"השתחרר" Off = כלומר ה"אצבע" תורם מהמקלדת (ואז הצליל המוזיקלי יעבור לשלב הRelease במעטפת העוצמה). מעטפת העוצמה Envelope היא אפשרות לתת קצת "צבע" לגוון המוזיקלי את הדגימה. דגימת סאונד פשוטה יכולה לקבל עוצמות שונות על ידי שרטוט גרף שיתאר את העוצמה ביחס לזמן. כך אפשר להלביש עוצמה או Pan (באלאנס) - היחס בין רמקול ימין לרמקול שמאל בסטריאו, או לחלופין "Pitch" גובה - צלילים בתדירות גבוהה בסקאלה או נמוכה. שלב הRelease הוא למעשה השלב האחרון בגרף שממנו והלאה דגימת הקול הולכת ונעשית חלשה= "עמעום" (השלב הראשון הוא "התקף"- לאחריו "דעיכה"- אחר כך "המשכיות", ולבסוף "שחרור" Attack-Decay-Sustain-Release). כמו עורכי מודולים אחרים, גם האימפולס טראקר מארגן מוזיקה ברשת של ערוצים (Channels). כל אחד מן הערוצים תומך בהוראות הפעלה והפסקת תווים בדומה למערכת MIDI. המודולים של אימפולס טראקר ממשתמשים בקבצים בעלי סיום it., שהיא ייחודית לאימפולס טראקר. קובצי it. נחשבים למתקדמים יותר מקבצי MOD או S3M. הם כוללים איכות דגימה גבוהה יותר ואפקטים אחרים. בין היוצרים בולטים שהשתמשו באימפולס טראקר: המלחינים של סטודיו Epic Games, ביניהם אלכסנדר "Siren" ברנדון ואנדרו "Necros" סגה, שהלחינו את המוזיקה עבור המשחקים מסדרת Unreal, Deus Ex ו-Jazz Jackrabbit 2 הרכב הטראנס שיבה שידאפו (ארז אייזן ודי ג'יי יורג) הרכב הטראנס אינפקטד מאשרום (ארז אייזן ועמית דובדבני) יוצר הטראנס די ג'יי אסטריקס (אבי שמיילוב)[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא אימפולס טראקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אימפולס טראקר (באנגלית) http://timesofindia.indiatimes.com/articleshow/33227459.cms http://timesofindia.indiatimes.com/articleshow/33227459.cms
הציפורים (מחזה)

הציפורים (ביוונית: Ὄρνιθες, אוֹרְנִיתֶס) היא קומדיה יוונית עתיקה שכתב המחזאי אריסטופאנס, והוצגה לראשונה בדיוניסיה באתונה שנערכה בשנת 414 לפנה"ס. בניגוד למחזותיו האחרים של אריסטופאנס, "הציפורים" אינו תוקף אישיות מסוימת או אירוע מסוים, אלא דן במצב החברה האתונאית בכללותה, לאחר מסע המלחמה הכושל לסיציליה בשנת 415 לפנה"ס. הערים היווניות בסיציליה תמכו בספרטה במלחמה הפלופונסית, ועל כן הותקפו על ידי אתונה. עוד במהלך ההכנות לפלישה הואשם אלקיביאדס על ידי מתנגדיו הפוליטיים בחילול הקודש ונקרא לעמוד למשפט, אך הוא ערק לספרטה; מאורעות אלה אינם מתוארים במחזה. בעת הצגת המחזה הייתה עדיין תקווה לניצחון אתונאי על סיציליה, והחוקרים חלוקים בדעותיהם אם המחזה תומך בפלישה או מתנגד לה. פִּיסְתֶטַיירוֹס ואֶוּאֶלְפִּידֶס קצים בקשיי החיים באתונה בזמן המלחמה. הם יוצאים בחיפוש אחר טֶרֶאוּס - המלך שהפך לדוכיפת ושולט בממלכת הציפורים בשמים. המחזה מתחיל בהגיעם אל השמים, ובתחילתו הם משכנעים את הציפורים לאפשר להקים את נֶפֶלוֹקוֹקִיגִיָה - "ארץ הקוקיות השמיימית" (ביטוי זה שימש ביוונית ובאנגלית למקום דמיוני שבו אנשים טיפשיים חיים מטפורית - תרגום מתאים יותר לשימוש זה של הביטוי יהיה "ארץ המשוגעים השמימיים") - ניתנות להם כנפיים, והם מקימים ממלכה בשמים. פיסתטיירוס מכריז על עצמו כשליט הממלכה החדשה ואואלפידס עוזב את הממלכה. פיסתטיירוס מורה לציפורים להקים חומה אדירה (שגובהה 200 מטרים) במטרה לגרש כל מי שרוצה להיכנס אל העיר. בין המבקרים הבאים לעיר הם: משורר, השר בשבח העיר החדשה. עורך דין, המציע למכור את החוזים החדשים ביותר. האלה איריס העפה דרך חומות העיר מבלי שהיא יודעת כי החומות אמורות לעצור אותה. פרומתאוס הבא לבשר לפיסתטיירוס כי העיר הפכה מוקד דתי של האנושות, וכל בני האדם מקריבים לו קורבנות במקום לאלים (דבר המכעיס את האלים). משלחת של האלים, בהנהגת פוסידון והרקולס מגיעה לדון עם פיסתטיירוס בנושא הקורבנות, ולבסוף מרשה לפיסתטיירוס לשאת לאישה את השפחה של זאוס - באסיליה, וזאת מבלי שהם והוא יודעים כי באסיליה היא המקור האמיתי של כוחו של זאוס. המחזה מסתיים כאשר פיסתטיירוס מגלה לאחר נישואיו שהפך לשליט האלים. פיסתטיירוס הוא דמות שהציבור יכול להזדהות עימה, המגיע מעיר רדופת מלחמה למעמד של שליט העולם, אולם בניסיונו ליצור אוטופיה הוא יוצר דיקטטורה, בשל ה"היבריס" - חטא הגאווה שלו. במהלך המחזה המקהלה המשחקת את הציפורים, מדברת ישירות עם הקהל, ומסבירה לו את חשיבות הציפורים בעולם, ואת העוולות הנעשות לציפורים על ידי בני האדם - החל מכליאתן וכלה בבישולן ואכילתן. זיוה כספי (עריכה מדעית: דבורה גילולה), הוצאת מגנס, 1995. יצחק זילברשלג, הוצאת דביר, תשי"א 1951 ג'ון הוקהאם פרר, 1839. בנג'ימין ב. רוג'רס, 1924. ארתור ס. ויי, 1934. יוג'ין אוניל, הבין, 1938: טקסט מלא. דאדלי פיטס, 1957. ויליאם אירוסמית', 1962. ג'ורג' תיאודוריטיס 2002: טקסט מלא. איאן ג'ונסטון, 2003: טקסט מלא. מדיה וקבצים בנושא הציפורים בוויקישיתוף הציפורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ונוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ונוס – אלת הגנים והכרמים הרומית המקבילה לאפרודיטה נוגה – כוכב הלכת הקרוי על שמה של האלה מקדש ונוס ורומא – המקדש הגדול ביותר ברומא העתיקה ונוס (לוויין) – מיזם משותף לישראל ולצרפת לפיתוח והפעלת לוויין בעל מצלמה למטרות מחקריות שונות ונוס ההוטנטוטית – כינויה של שרה סארטי בארטמן, אישה אפריקאית שנחטפה בתחילת המאה ה-19 לאירופה והוצגה במופעי פריק שואו ונוס השחורה – סרט ביוגרפי על חייה של שרה סארטי בארטמן Venus (אנ') - שיר של Shocking Blue Venus (אנ') – שיר של פרנקי אבלון יצירות אמנות של האלה ונוס - ונוס מווילנדורף – פסלון שנתגלה ב-1908 באוסטריה ונוס ממילו – פסל יווני עתיק שנתגלה במילו ב-1820 ונוס אסקווילינו – פסל המוצג במוזיאון הקפיטוליני ברומא ונוס מדיצ'י – פסל יווני עתיק הנמצא במוזיאון Uffizi בפירנצה הולדת ונוס – ציור של סנדרו בוטיצ'לי ונוס מאורבינו – ציור של טיציאן כלי רכב וולוו ונוס בילו – מכונית קונספט בתצורה מכונית סלון מתוצרת וולוו שהוצגה בשנת 1933 בשוודיה
הציפורים

האם התכוונתם ל... הציפורים (מחזה) – מחזה יווני מאת אריסטופאנס הציפורים (סיפור) – סיפור מאת דפנה דה מוריאה הציפורים (סרט) – סרטו של הבמאי אלפרד היצ'קוק הציפורים (להקה בריטית) – להקה בריטית ד'ה בירדס – להקה אמריקאית
מעש

האם התכוונתם ל... כפר מעש – מושב בדרום השרון המעש – ביטאון הלח"י מע"ש – מפעל עבודה שיקומי לאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית
הלנים

הלנים (Έλληνες) הוא הכינוי לכלל השבטים ממוצא הודו אירופי שאכלסו את יוון החל מאמצע האלף השני לפנה"ס. מקור השם הלנים הוא כנראה משם של שבט קטן ששכן בדרומה של תסליה באזור שנקרא הלאס. הפלישה הדורית, שהתרחשה כנראה בסוף האלף השני לפנה"ס, הביאה להתפשטות השם גם לאזורים דרומיים יותר. הכינוי הלנים מוזכר אצל הומרוס רק פעמיים, כאשר לרוב הוא משתמש בכינויים "אכאים", "דנאים" או "ארגיוים" על מנת לתאר את כלל העם היווני. המשוררים הסיודוס וארכילוכוס, בני המאות ה-8 וה-7 לפנה"ס, השתמשו כבר באופן קבוע בכינוי הלנים או פאנהלנים, בכתביהם כאשר התייחסו לכלל העם היווני. נראה שבמהלך המאה ה-7 לפנה"ס הכינוי הלנים נעשה רווח ומקובל בכל חלקי יוון, כפי שניתן לראות מכך שהשופטים במשחקים האולימפיים כונו "שופטי ההלנים". לפי המיתולוגיה היוונית מקור השם הלנים הוא בשמו של בנם הבכור של דאוקליון ופירה, "הלנוס". לפי האגדה, דאקוליון ופירה היו הניצולים היחידים ממבול שהוריד זאוס, אבי האלים, על מנת להשמיד את הגזע האנושי. הלנוס, בנם, נחשב כאבי הגזע ההלני ובניו, לאבות השבטים ההלנים השונים. ההלנים הורכבו מ-4 שבטים עיקריים: איונים, איולים, דורים ואכאים. אלו נבדלו זה מזה בלשונם, תרבותם, דתם ובהתפשטותם הגאוגרפית ביוון ומאוחר יותר ברחבי ארצות אגן הים התיכון. נראה שהחל מאמצע האלף ה-2 לפנה"ס, החלו שבטים אלו חודרים בגלים גלים ליוון מכיוון צפון, תוך כדי שהם דוחקים או מתמזגים עם הילידים המקוריים של הארץ, הפלאסגים ועם בני התרבות המיקנית ששלטו עד אז בארץ זו. בסוף האלף ה-1 לפנה"ס[דרושה הבהרה], גל חדש של שבטים הלנים, הדורים, החל לנדוד לתוך יוון, תוך שהוא דוחק בשבטים האחרים,[דרושה הבהרה] לגלי הגירה מיוון גופה אל המערב, אל אסיה הקטנה [דרושה הבהרה]. ההלנים המשיכו במסורות של הגירה, התפשטות והקמת מושבות לאורך כל ההיסטוריה שלהם, מהגעתם הראשונה ליוון ועד שלהי התקופה ההלניסטית ונציגים מקרב כל 4 השבטים השונים הגיעו לכל קצוות העולם המוכר בתקופה ההיא, מהודו ועד ספרד. השם הלאס משמש כשמה של יוון בעת העתיקה, וגם בימינו – כשמה של יוון המודרנית. המונח הלניזם נטבע בעת החדשה על ידי החוקר הגרמני יוליוס ולהאוזן על בסיס שמם הקדום של היוונים (המונח מתועד לראשונה כבר בעת העתיקה, בספר מקבים ב, ככינוי למתיוונים, וכניגוד למונח "יהדות"). F. W. Walbank, The Problem of Greek Nationality, Phoenix, Vol. 5, No. 2 (Summer, 1951), pp. 41-60 הומרוס, תרגום: אברהם ארואטי, רביעי, אודיסיאה, ירושלים: י"ל מאגנס, 2012, עמ' 95, 98 לפי אפי זיו, מיתולוגיה עכשיו, עמ' 84, הוצאת עם עובד, 2003.
ז'יולי שרטאווה

ז'יוּלי שַרטַווָה (בגאורגית: ჟიული შარტავა;‏ 7 במרץ 1944 – 27 בספטמבר 1993) היה מדינאי גאורגי שעמד בראש מועצת השרים של אבחזיה. נהרג בידי מורדים אבחזים במהלך הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה, בשנת 1993. שרטווה נולד בסוחומי, והיה מהנדס בהשכלתו. הוא היה head of the Georgian communist party's Organizational- Party Work Department בשנת 1992, בתקופת שלטונו של זוויאד גמסחורדיה, הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה דרך מחוז הבחירה רוסתווי רבתי (השיטה הרובנית), יחד עם שבעה חברי המפלגה הקומוניסטית לשעבר שנבחרו באותו הדרך, ביניהם תנגיז סיגואה, תנגיז קיטובאני וג'אבא יוסליאני, ב-90% מהקולות. ב-11 בינואר 1990 הוא נבחר להיות ראש מועצת השרים החוקי (מאוחר יותר ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה, הגוף המוכר בעולם כממשלת חבל המריבה אבחזיה). בשנת 1992, במהלך מלחמת אבחזיה, בתקופת שלטונו של אדוארד שוורדנדזה, הוא התמנה לראש המועצה להגנה עצמית של הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה. כאשר הבדלנים האבחזים השתלטו על סוחומי, ב-27 בספטמבר 1993, סירב, שרטווה, יחד עם: גורם גביסקיריה, ראול אשבה, ממיה אלאסניה, סומבט סאקיאן, מישה קוקיה ואחרים, להימלט, ונתפס בידי המיליטנטים האבחזים. בתחילה הובטח שלומם, אולם לאחר מכן הם נהרגו. על פי הדו"ח התקופתי מזכ"ל האו"ם על המצב באבחזיה הוא הוצא להורג בברוטליות, יחד עם שאר חברי מועצת השרים. בשנת 2005, הציג בגלריה בטביליסי, העיתונאי האמריקאי, מלקולם לינטון, תצלומים שנלקחו במהלך מלחמת אבחזיה. התצלומים כוללים את תמונת גופתו של שרטווה בין ערימת הגופות. בתצלומי וידאו שצולמו במהלך כיבוש סוחומי על ידי המיליטנטים האבחזים, נראה שרטווה כשהוא נלקח ממבנה הממשל האבחזי ונדחף בגסות לתוך טנדר ונלקח לכיוון פרוורי סוחומי. גופתו הועברה לגאורגיה והא נקבר בעיר סנקי. בשנת 2004, בתקופת שלטונו של מיכאיל סאקשווילי, הוא הוכרז, באופן רשמי, כגיבור לאומי בגאורגיה. קרן דווישה וברוק פארוט (1997), סכסוך, החלפה ושינוי במרכז אסיה והקווקז, עמ' 181, ISBN 0521597315, (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ז'יולי שרטאווה בוויקישיתוף ז'יולי שרטווה דף זיכרון, (באנגלית) דו"ח מזכ"ל האו"ם על המצב באבחזיה מה-12 באוקטובר 1993 ‏תצלומי הווידאו שצולמו על ידי הבדלנים האבחזים, כתוביות בגרמנית