laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יורגן פומרנקה

יורגן פומרנקה (בגרמנית: Jürgen Pommerenke, נולד ב-22 בינואר 1953 בוגלאבן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל גרמני, ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בפ.צ. מגדבורג, עמה זכה בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1974. לפומרנקה 53 הופעות במדי נבחרת גרמניה המזרחית, עמה זכה במדליית ארד באולימפיאדת מינכן והשתתף במונדיאל 1974. פומרנקה נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית לשנת 1975. פומרנקה העביר את כל קריירת הבוגרים בפ.צ. מגדבורג, שם החל לשחק בשנת 1970. בעונתו השנייה בקבוצה, 1971/72, זכה פומרנקה באליפות ליגת העל המזרח גרמנית, וכעבור עונה זכה בגביע המזרח גרמני. בעונת 1973/74 זכה פומרנקה באליפות נוספת עם מגדבורג, ובנוסף, היה חלק מההישג הגדול ביותר בתולדות המועדון, כאשר זכה עמו בגביע אירופה למחזיקות גביע, לאחר ניצחון 0–2 על מילאן, במשחק בו שיחק 90 דקות. בעונת 1974/75 זכה פומרנקה באליפות שנייה ברצף, כאשר זו הייתה עבורו עונת שיא אישית, בה הבקיע 15 שערי ליגה, ונבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית, כשמגדבורג הייתה קבוצה עם התקפה חזקה שכללה גם את יורגן שפארווסר, יואכים שטרייך ומרטין הופמן. לאחר מכן פומרנקה לא זכה באליפויות נוספות עם מגדבורג, אך הוסיף שלושה גביעים, בעונות 1977/78, 1978/79 ו-1982/83. בשנת 1985 פרש פומרנקה ממשחק פעיל, לאחר שערך 301 הופעות ליגה במדי מגדבורג, והבקיע 82 שערים. פומרנקה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה המזרחית בשנת 1972, ובאותה שנה השתתף עמה באולימפיאדת מינכן, וזכה עם הנבחרת במדליית ארד לאחר תיקו 2-2 במשחק על מדליית הארד מול נבחרת ברית המועצות. פומרנקה הבקיע את השער הראשון של גרמניה המזרחית בניצחון 2–3 על נבחרת גרמניה המערבית, במשחק שהיה טעון מאוד מבחינה פוליטית ונערך על אדמת גרמניה המערבית, ובסיומו הודחה גרמניה המערבית מהטורניר האולימפי. בשנת 1974 השתתף פומרנקה עם נבחרת גרמניה המזרחית במונדיאל 1974, בו הודחה גרמניה המזרחית בשלב הבתים השני. פומרנקה ישב על הספסל ולא שיחק בניצחון היוקרתי של גרמניה המזרחית 0–1 על גרמניה המערבית. פומרנקה המשיך לשחק בנבחרת גרמניה המזרחית עד לשנת 1983, אך לא השתתף בטורנירים גדולים נוספים, ופרש מהנבחרת עם 53 הופעות ושלושה שערים. בעונת 1992/93 אימן פומרנקה את פ.צ. מגדבורג. עם פ.צ. מגדבורג: אליפות ליגת העל המזרח-גרמנית (3): 1971/72, 1973/74, 1974/75 הגביע המזרח-גרמני (4): 1972/73, 1977/78, 1978/79, 1982/83 גביע אירופה למחזיקות גביע: 1973/74 עם נבחרת גרמניה המזרחית האולימפית: אולימפיאדת מינכן (1972): מדליית ארד תארים אישיים: כדורגלן השנה בגרמניה המזרחית: 1975 מדיה וקבצים בנושא יורגן פומרנקה בוויקישיתוף יורגן פומרנקה, באתר Transfermarkt יורגן פומרנקה, באתר WorldFootball.net יורגן פומרנקה, באתר National Football Teams יורגן פומרנקה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
נשפון גדול

נשפון גדול (שם מדעי: Myotis myotis) הוא מין של עטלף במשפחת נשפוניים. נשפון גדול הוא עטלף חרקים החי באגן הים התיכון, דרום ומרכז אירופה ומערב אסיה, כולל ישראל. נשפון גדול נמצא גם בארץ ישראל אך נתון בה בסכנת הכחדה חמורה, ומספר הפרטים נאמד בעשרות בלבד. בישראל הנשפון הגדול נמצא רק באזור הצפון, בעיקר בחרמון, אצבע הגליל והגליל העליון. נשפון גדול הוא עטלף חרקים גדול יחסית עם אוזניים בינוניות ושיניים חדות. אורך גופו 8 ס"מ ללא הזנב ו-13.5 ס"מ עם הזנב, מוטת כנפיו 40 ס"מ (אורך אמה: 74-64 מ"מ) ומשקלו הוא 36-30 גרם. הוא עטלף החרקים הגדול מבני הסוג נשפון בישראל ואחד הגדולים באירופה. צבע פרוות גופו בגב הוא חום בהיר וצבע הגחון לבן. כמו רוב עטלפי החרקים הוא משתמש באיכון הד על מנת לנווט במרחב, אך לפי מחקר שנעשה ב-2006 הוא שונה מרוב עטלפי החרקים בכך שהוא לא משתמש באיכון הד כדי לאתר את טרפו אלא מעדיף להאזין לקולות שמשמיע הטרף (למשל הרעש שצעדיו על הקרקע עושים). הוא מפיק גלי קול בטווח תדירויות של 22 עד 86 קילוהרץ, כאשר הגל האנרגטי ביותר הוא בעל תדירות 37 קילוהרץ, משך כל פעימת קול הוא כ-6 מילישניות בממוצע. הטרף שלו כולל בעיקר פרוקי-רגליים עם דגש על חרקים גדולים (כגון חיפושיות וצרצרים), אותם הוא צד הן באוויר והן על צמחים ועל הקרקע. הנשפון הגדול חי בלהקות ולן במערות. הוא פעיל בעיקר בלילה ולן ביום. בסוף הקיץ תופסים הזכרים נחלות ובתחילת הסתיו מזדווגים עם הנקבות שבאות לנחלותיהם. ההריון אורך 60–70 יום, ובמהלכו נודדות הנקבות אל מושבות רבייה והזכרים לנים בנפרד. בעבר היה הנשפון הגדול נפוץ בצפון ישראל אך נפגע קשות כאשר מערות עטלפים רבים הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20. מאז אוכלוסייתו נמצאת בסכנת הכחדה חמורה ומונה רק עשרות פרטים. מחוץ לישראל המין ככלל נפוץ ולא נתון בסכנה. ד"ר אבי ארבל, לקיסקון מפה: היונקים, הוצאת מפה, 2014 - עמ' 104. מדיה וקבצים בנושא נשפון גדול בוויקישיתוף נשפון גדול, באתר ITIS (באנגלית) נשפון גדול, באתר NCBI (באנגלית) נשפון גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נשפון גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נשפון גדול, באתר GBIF (באנגלית) נשפון גדול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נישפון גדול באתר עמותת מן השדה מידע באתר IUCN נשפון גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמירה מוסא

סמירה מוסא (ערבית מצרית: سميرة موسى) (3 במרץ 1917 - 5 באוגוסט 1952) הייתה פיזיקאית גרעינית מצרית בעלת דוקטורט בקרינה אטומית ופעלה כדי להפוך את השימוש הרפואי בטכנולוגיה גרעינית לנגיש לכל. היא ארגנה את ועדת האנרגיה הגרעינית למען שלום והקימה ועידה בינלאומית תחת הכותרת "אטום למען השלום". מוסא נולדה בשנת 1917 בנפת גרביה שבמצרים. לאחר שאמה נפטרה ממחלת הסרטן, היא ואביה, שהיה פעיל פוליטי, עברו לקהיר והוא השקיע את כספו בבית מלון קטן באזור אל-חוסיין. בהתעקשותו של אביה, מוסא למדה בקאסר אל-שוק, אחד מבתי הספר היסודיים הוותיקים בקהיר. לאחר סיימה את בית הספר היסודי, היא למדה בבנאת אל-אשרף, בית ספר על יסודי, אשר הוקם ונוהל על ידי אביה. למרות העובדה שמוסא קיבלה ציונים גבוהים בהשכלתה התיכונית, ויכלה להתקבל ללימודי להנדסה, היא התעקשה ללמוד בפקולטה למדעים באוניברסיטת קהיר. בשנת 1939, סיימה תואר ראשון ברדיולוגיה בהצטיינות לאחר שחקרה את השפעות קרינת רנטגן על חומרים שונים. ד"ר מוסטפא מושרפא, הדיקן הראשון של הפקולטה, שהאמין בה מאוד, עזר לה להיות מרצה יוצאת מן הכלל בפקולטה. לאחר מכן, הייתה הראשונה, מבין נשים וגברים כאחד, להתקבל לתפקיד עוזרת פרופסור בפקולטה, האישה הראשונה שהחזיקה משרה באוניברסיטה, והראשונה לקבל דוקטורט בקרינה אטומית. מוסא האמינה ב"אטום למען השלום" ואמרה "החלום שלי הוא לראות טיפול גרעיני זמין וזול כמו אספירין". היא עבדה קשה לצורך מטרה זו ולאורך מחקר אינטנסיבי, גילתה דרך להשתמש במתכות זולות כגון נחושת למחקר גרעיני, ועזרה לסלול את הדרך לפצצה גרעינית זולה.[דרוש מקור] היא ארגנה ועידת האנרגיה האטומית למען שלום, והקימה ועידה בינלאומית תחת הכותרת "אטום למען השלום", שאליה הוזמנו מדענים בולטים רבים. הוועידה המליצה על הקמת ועדה כדי להגן מפני מפגעי האנרגיה הגרעינית. מוסא התנדבה לסייע בטיפול בחולי סרטן בבתי חולים שונים, במיוחד מכיוון שאמא שלה עברה מלחמה קשה נגד המחלה. מוסא קיבלה מלגה מתוכנית פולברייט על מנת שתכיר את מתקני מחקר המודרניים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כאות הכרה למחקר הגרעיני החלוצי שביצעה, ניתנה לה רשות לבקר במתקני הגרעין הסודיים של ארצות הברית. הביקור גרם לוויכוחים במעגלים האקדמיים והמדעיים בארצות הברית מכיוון שמוסה הייתה הזרה הראשונה שזכתה בגישה למתקנים אלה. ב-5 באוגוסט 1952, לאחר ביקורה בארצות הברית, מוסא התכוונה לחזור הביתה, אבל הוזמנה לטיול בקליפורניה. בדרך, המכונית נפלה מגובה 40 מטר, ומוסא נהרגה מיד. כמה אנשים מאמינים שמותה של מוסא לא היה תאונה אלא התנקשות מתוכננת. ההזמנה לנסוע לקליפורניה הוכחה כלא אמיתית, ונהג המכונית קפץ ממנה לפני שנפלה. נטען כי המוסד עמד מאחורי ההתנקשות בחייה של מוסא, בעזרת יהודייה-מצרית, שחקנית, ראקיה אברהים, שהייתה ידידה קרובה שלה. בהכרה בפועלה, זכתה מוסא במספר פרסים ואותות הוקרה. ביניהם: 1953 זכתה להוקרה על ידי הצבא המצרי.[דרוש מקור] 1981 הוענק לה את עיטור המדע והאומנות, מדרגה ראשונה, על ידי הנשיא אנואר סאדאת.[דרוש מקור] מעבדה בפקולטה למדעים באוניברסיטת קהיר ובית הספר בכפר שלה נקראים על שמה. בטלוויזיה המצרית שודרה סדרה ביוגרפית על חייה. יצא לאור ספר המספר על חייה ועל תרומותיה המדעיות. מדיה וקבצים בנושא סמירה מוסא בוויקישיתוף אסלם, סייד, "20th Century Muslim Scientists - Sameera Moussa", The Muslim Observer, ‏12 במאי 2011 (ארכיון) צבי בראל, מצרים: הצד היפה של החיטוט המכוער בעבר המועמדים, באתר הארץ, 9 באפריל 2012 אל מסרי אל יום, "Raqia Ibrahim: Egyptian Jewish actress recruited by Israel to prevent Egypt owning nuclear bomb", Egypt Independent, ‏1 בדצמבר 2014
בית אלישבע

בית אלישבע הוא מבנה ציבור בשכונת קטמון שבירושלים. המבנה ניצב בפינת הרחובות אלעזר המודעי וחזקיהו המלך. את הקמת המבנה יזמה מועצת הפועלות (כיום ״נעמת״), תנועת הנשים של ההסתדרות, והוא שימש כמרכז תרבות עם ספריה אזורית ואולם כינוסים, מעון יום ומרכז הכשרה מקצועית לנשים. הקמת הבניין החלה בדצמבר 1960, הוא נחנך ב-18 בדצמבר 1962 ונקרא על שם אלישבע קפלן, מאנשי העלייה השלישית ואשתו השנייה של ראש הממשלה השלישי לוי אשכול. בשנת 1982 הוקם במקום מרכז לפעילות נוער המתקשה בלימודים, שאחר כך הפכה לבית ספר תיכון לתלמידים שנשרו ממסגרות אחרות. בשנות ה-90 התמקם בו בית הספר הפלורליסטי "רעות". בתחילת שנות האלפיים ביקשו תושבי שכונת קטמון מהעירייה להפוך את המבנה למתנ"ס ומרכז קהילתי, אך בקשתם לא נענתה. מאז 2010, שימש חלקו המרכזי של המבנה את הסניף הירושלמי של בית הספר למשחק ניסן נתיב, ובחצרו הוקם במבנה זמני אולם ספורט המשמש בשבתות גם כבית כנסת. בחלק התחתון של המבנה פועלים מאז הקמתו גני ילדים. לאחר המעבר של הסטודיו למשחק ניסן נתיב לקמפוס האומנויות בירושלים בסוף מרץ 2022, חלקו המרכזי של המבנה משמש כבית ספר לכיתות א'-ב'. את הבניין תכננו האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר ושמואל ביקסון, בסגנון מודרניסטי - מינימליסטי. המבנה מורכב משני אגפים מאונכים היוצרים את צורת האות L, אגף נמוך לאורך הרחוב ואגף גבוה הממשיך לתוך המגרש. בנקודת המפגש בין האגפים מוקמו הכניסה, אולם המבואה, המדרגות ואולם המופעים. חלק מקירות המבואה הם קירות מסך עשויים זכוכית, שמאפשרים קשר עין בין הרחוב למבנה ולחצר הפנימית שמאחוריו. בהצטלבות האגפים ממשיך חלק מהאגף הגבוה ו"מרחף" בחלל הרחוב, מעל מדרגות הכניסה הראשית לבניין. באגף הנמוך שכן גן הילדים ובאגף הגבוה הכיתות של מרכז התרבות וההכשרה המקצועית. המבנה מעוצב על פי עקרונות הסגנון הבינלאומי, עם השפעות מאוחרות יותר, לקראת המעבר לברוטליזם. העיצוב מינימליסטי ו"נקי", הבניין מחופה באבן נסורה וכולל חלונות פס אופקיים ארוכים והעמדה חלקית על קומת עמודים. עקב הפרשי גבהים הוא ניצב על מסד בגובה משתנה. לבניין שלוש כניסות, שנועדו לשלושת השימושים העיקריים בו. שטח הבניין הכולל הוא 2,300 מ"ר. לאורך השנים סבל הבניין מהזנחה - על קירותיו נתלו מזגנים, נבנו תוספות בנייה שפוגמות בצורתו המקורית, וחצרו הוזנחה. בעקבות המעבר של בית הספר למשחק ניסן נתיב למבנה הוא שופץ. המבנה מופיע ברשימת המבנים לשימור של עיריית ירושלים. תיאטרון ירושלים, בתכנון נדלר-נדלר-ביקסון מרכז תרבות עמים לנוער, מבנה דומה שתוכן על ידי אותם האדריכלים במושבה הגרמנית מיכאל יעקובסון, סיבוב בירושלים בכמה מקומות מעניינים (בין השאר בבית אלישבע), בבלוג חלון אחורי הוחל בהקמת "בית אלישבע אשכול", דבר, 9 בדצמבר 1960 נתן ריטון, <<בית אלישבע>> בירושלים , הארץ, 17 בדצמבר 1962 תלמיד בפרוייקט בית אלישבע בירושלים: עם סנדביץ ושתיה המתמטיקה מחליקה יותר טוג לראש, דבר, 23 בספטמבר 1982 נורית וורגפט, איום שביתה בתיכון בית־אלישבע, כל העיר, 8 בדצמבר 1989 קטעי עיתונות על מחאת התושבים באתר המינהל הקהילתי גינות העיר נועם דביר, אדריכלות | פנים ציבוריות, גוף פרטי, באתר הארץ, 25 במאי 2011 ישיבת שימור אתרים מס' 99, מסמך "סדר יום" עמ' 26-27, באתר עיריית ירושלים, 18 ביוני 2023
המפלגה השמרנית של קנדה

המפלגה השמרנית של קנדה (באנגלית: Conservative Party of Canada, בצרפתית: Parti conservateur du Canada) היא מפלגה מרכזית בקנדה, שממוקמת בצד הימני של המפה הפוליטית. המפלגה במסגרתה הנוכחית נוסדה בשנת 2003, אף על פי שהיו מסגרות שמרניות רבות במהלך ההיסטוריה של קנדה. המפלגה מאמינה בממשלה קטנה, הנמכת מיסים, וביזור הסמכויות לטריטוריות השונות בקנדה. מנהיגה הבולט של המפלגה היה סטיבן הרפר, שנכנס לתפקידו כמנהיג המפלגה במרץ 2004. בשנת 2006 נבחר לראשות הממשלה. הוא החזיק במשרה זו, עד שהפסיד בבחירות הפדרליות בשנת 2015 לג'סטין טרודו, מועמד המפלגה הליברלית. לאחר ההפסד, התפטר הרפר מתפקידו כמנהיג המפלגה. באופן זמני (עד בחירת מנהיג חדש למפלגה) עמדה בראשות המפלגה רונה אמברוז. ב-27 במאי 2017 נערכו בחירות לראשות המפלגה ולאחר 13 סיבובים, נבחר הפוליטיקאי אנדרו שיר להיות מנהיג המפלגה ברוב זעום של 50.95% מקולות הבוחרים. פייר פוליאב נבחר למנהיג המפלגה בבחירות 2022 ברוב של מעל 68%. במהלך שלטונה של המפלגה השמרנית בקנדה, בין השנים 2006 ו-2015, המדיניות הכלכלית שלה כללה הפחתת מס ערך מוסף, הפחתת מס הכנסה, הפחתת מיסי חברות, איזון התקציב הלאומי, יצירת חשבון חיסכון פטור ממס (TFSA) ויצירת קצבת ילדים אוניברסלית. השינויים במדיניות החברתית כללו את ביטול מרשם הנשק הארוך, חקיקת עונשי מינימום מחייבים לפשעים אלימים, העלאת גיל ההסכמה לגיל 16, אישור בניית מספר צינורות להולכת נפט, והוצאת קנדה מפרוטוקול קיוטו. הממשלה השמרנית גם העבירה חקיקה כנגד טרוריזם, תמכה במדינת ישראל, ניהלה משא ומתן על הסכם הכלכלה והמסחר המקיף (CETA), וניהלה משא ומתן על השותפות הטרנס-פסיפיקית (TPP). מדיה וקבצים בנושא המפלגה השמרנית של קנדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה השמרנית של קנדה (באנגלית ובצרפתית) המפלגה השמרנית של קנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפלגה השמרנית של קנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) John Paul Tasker, Conservative members pick MP Pierre Poilievre to be their new leader, CBC News, ‏9 בספטמבר 2022 (באנגלית) Ryan Maloney, 10 Ways Harper Left His Mark On Canada, The Huffington Post Canada, ‏2016-08-26 (באנגלית) The Harper Legacy | Angus Reid Institute, angusreid.org, ‏29 באוקטובר 2015 (באנגלית) Scott Dippel, As Stephen Harper leaves politics, record shows mixed results for Calgary, CBC News, ‏24 באוגוסט 2016 (באנגלית)
אבי גיסר

הרב אַבְרָהָם (אָבִי) גִיסֶר (נולד בשנת 1958) הוא רב ישראלי אשר שימש במשך 31 שנה כרב היישוב עפרה. יושב ראש המועצה לחינוך ממלכתי דתי, ראש מכון משפטי ארץ, חבר פורום תקנה ומחברי ארגון רבני צהר. נולד וגדל בבני ברק, אחר כך למד במדרשית נעם, ולאחר מכן למד שש שנים בישיבת מרכז הרב. במהלך לימודיו בישיבה שימש את הרב צבי יהודה הכהן קוק, והשתייך לחבורה של הרבנים דני סטיסקין, ישראל סמט, צחי ובני להמן, דוד סתיו ורבנים נוספים שהקימו מאוחר יותר את ארגון צֹהר ומשמשים בתפקידי רבנות שונים ברחבי הארץ. קיבל כושר לרב יישוב מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא וסמיכת חכמים יורה יורה מהרב דוב ליאור. בשנת ה'תש"ן, עשר שנים אחרי שהגיע לעפרה, בגיל 31, מונה לרב היישוב. בהכתרה שלו היו הרב מרדכי אליהו והרב אברהם אלקנה שפירא, שהיו הרבניים הראשיים לישראל, וגם הרב ישראל מאיר לאו. שימש במשך כשנתיים ראש מדרשה בעפרה, וכשש שנים אחרי שנכנס לתפקיד רב היישוב, פרש הרב יואל בן נון מראשות אולפנת עפרה אותה ייסד, והרב גיסר החליף אותו משנת 1994 עד שנת 2002. בעל תואר ראשון בחינוך ממכללה ירושלים ובעל תעודת הוראה מהמכללה האקדמית הרצוג. לימד משנת 1996 עד שנת 2000 במכללה ירושלים. בשנת 2008 החלה בנייה של מספר בתים בעפרה על חלקת קרקע שנויה במחלוקת. עם תחילת הבנייה הגישו חמישה פלסטינים, תושבי הכפר עין יברוד הסמוך, עתירה לבג"ץ בטענה שהחלקות עליהן בנו היו קרקע פרטית. בתגובה האיצו את הבנייה בעפרה, והרב גיסר אף אישר לבנות בשבת. הבתים נהרסו במרץ 2017. לאחר סיום עבודתו באולפנה בשנת תשס"א, הקים הרב גיסר יחד עם הרב מיכאל בריס את "מכון משפטי ארץ", מוסד גבוה להלכה ומשפט. במסגרת המכון נכתבו ספרים בנושא שילוב משפט התורה במערכת המשפט הישראלית. לצורך כך עשה תואר במשפטים באוניברסיטת בר-אילן והתמנה לעו"ד ולבורר מוסמך. בשנת 2016 הפך הרב גיסר את "מכון משפטי ארץ" לאכסניה של מיזם ישמ"ע – יישום משפט עברי, של פרופ' יובל סיני. משנת ה'תשס"ה הוא יושב ראש המועצה לחינוך ממלכתי דתי. חבר ועדה בקרן יחד. חבר בפורום תקנה מיום הקמתו. לימד בעבר בתיכון הימלפרב והיה סגן מנהל בית הספר. היה חבר בוועדת דוברת, בפעילות מנד"ת – מנהיגות דתית יהודית ומוסלמית – מרכז "מוזאיקה" ירושלים. בצוות תפיסת הביטחון הלאומי בנושאי חברה וערכים שהוקם במשרד לעניינים אסטרטגיים על ידי משה יעלון, במרכז הפורום החברתי במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה ומרכז צוות החינוך הממלכתי דתי בפרויקט "הליבה החינוכית" מטעם מכון ון ליר בירושלים. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת התמודד על ראשות מפלגת הבית היהודי, אך לבסוף בחרה המועצה הציבורית לתפקיד את הרב רפי פרץ, בעוד הרב גיסר הגיע למקום השני. באייר ה'תשפ"ב (מאי 2022), לאחר 31 שנה, סיים הרב גיסר את תפקידו כרבה של עפרה והוחלף על ידי הרב אחיה בן פזי. נשוי ליפה, יו"ר 'בת עמי אלומה-אמונה'. לזוג ארבעה ילדים. בתו עטרת נשואה לרב עקיבא צוקרמן, רבו של הקיבוץ הדתי עין הנצי"ב. מאמרי הרב אברהם גיסר זמינים לצפייה באתר ספריית אסיף. שיעוריו באתר ישיבה שיעוריו באתר מכון מאיר שיעוריו בערוץ היוטיוב עפרה לקס, חמ"ד לכלל ישראל, באתר ערוץ 7, 7 באפריל 2016 ליאת רגב משוחחת עם אבי גיסר בתוכנית "70 פנים", בערוץ YouTube של כאן 11, 2018 אברהם גיסר (1958-), דף שער בספרייה הלאומית כל הכתבות על הרב אבי גיסר, באתר ערוץ 7 יאיר אטינגר, בנייה חדשה בהתנחלות - דוחה שבת, באתר הארץ, 12 ביוני 2008. עטרה גרמן, ‏ללא הכרעה: יימשכו הדיונים במועצת הבית היהודי, באתר "סרוגים", 28 בינואר 2019 יהונתן קליין, ‏המועצה הציבורית בחרה: יו"ר הבית היהודי - הרב רפי פרץ, באתר כיפה, 3 בפברואר 2019 ערב הוקרה והודיה לרב אברהם גיסר, סרטון בערוץ "היישוב עפרה", באתר יוטיוב (אורך: 02:40:11)
ג'ים פקסון

ג'יימס ג'וזף "ג'ים" פקסון (באנגלית: James Joseph "Jim" Paxson; נולד ב-9 ביולי 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, בעמדת הקלע. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 14.3 נקודות, 2.0 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק. שימש בעבר כג'נרל מנג'ר של קבוצת קליבלנד קאבלירס, ומאז שנת 2006 מתפקד כיועץ לענייני כדורסל בשיקגו בולס, תחת אחיו ג'ון פקסון. פקסון נולד בעיר קטרינג שבאוהיו לג'ון פקסון האב, שבעצמו שיחק ב-NBA בין השנים 1958-1956. בשלוש עונותיו הראשונות כשחקן אוניברסיטת דייטון שבאוהיו קלע כ-16.4 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת הסיניור שלו פרץ עם 23.2 נקודות למשחק ונבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות. פקסון נבחר בבחירה ה-12 של דראפט ה-NBA לשנת 1979 על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. ב-8 וחצי עונותיו הראשונות בליגה המשיך לשחק עבור הטרייל בלייזרס, והיה אחד משחקניה המובילים כשקלע במדיה 16.0 נקודות בממוצע למשחק. לאורך תקופתו בקבוצה העפילה פורטלנד 7 פעמים לשלב הפלייאוף, ועברה פעמיים את הסיבוב הראשון (ב-1983 וב-1985). בעונת 1982/1983 רשם שיא קריירה של 21.7 נקודות למשחק ונבחר לראשונה להשתתף במשחק האולסטאר. בעונה העוקבת העמיד ממוצעים דומים, השתתף בשנית במשחק האולסטאר, ובסיום העונה אף נבחר לחמישייה השנייה של העונה. כאשר עזב את הטרייל בלייזרס בשנת 1988, היה הקלע המוביל בתולדות הקבוצה עם 10,003 נקודות בסך הכול. במהלך עונת 1987/1988 נשלח בטרייד לבוסטון סלטיקס, בה שיתף פעולה עם "שלושת הגדולים" - לארי בירד, קווין מקהייל ורוברט פאריש. בשתיים וחצי העונות הבאות שימש כמחליף בקבוצה, וקלע ממוצע של 7.6 נקודות למשחק. בסיום עונת 1989/1990 פרש פקסון ממשחק, בגיל 32. בין השנים 1990-1983 שיחק במקביל אליו אחיו הצעיר, הרכז ג'ון פקסון, ששיחק בסן אנטוניו ספרס ובשיקגו בולס. בשנת 1990 החל פקסון לשמש כעוזר ג'נרל מנג'ר בטרייל בלייזרס, ובשנת 1998 עבר לקליבלנד קאבלירס בה שימש כסגן נשיא לענייני כדורסל. שנה לאחר מכן קודם לתפקיד הג'נרל מנג'ר של הקבוצה, תפקיד אותו מילא עד סוף עונת 2004/2005. לאורך תקופה זו רשמה קליבלנד מאזן כולל של 185 ניצחונות ו-307 הפסדים. מאז שנת 2006 משמש פקסון כיועץ לענייני כדורסל בשיקגו בולס, תחת אחיו ג'ון, סגן הנשיא לענייני כדורסל בקבוצה. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com סטטיסטיקות הקריירה של פקסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com שיקגו בולס ממנה את פקסון כיועץ לענייני כדורסל, באתר ESPN,‏ 5 ביולי 2006 סטטיסטיקות המכללות של פקסון, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1979, באתר basketball-reference.com המובילים הסטטיסטיים של פורטלנד טרייל בלייזרס, באתר basketball-reference.com הפעולות של פקסון כג'נרל מנג'ר של קליבלנד קאבלירס, באתר basketball-reference.com
מתוקה מהחיים

מתוקה מהחיים הוא סינגל של הזמר הפיקטיבי דדי דדון (מגולם על ידי אסי כהן) שיצא במאי 2016 במסגרת העונה ה-13 של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת". הסינגל נוצר כפרודיה על להיטים במוזיקה המזרחית באותה תקופה בישראל. השיר זכה בתוך פחות משבוע למיליון צפיות ביוטיוב. את מילותיו כתבו אילן שפלר, איתי רייכר, אסי כהן ואחיו הצעיר יוני כהן (בסיסט מרסדס בנד), ועל הלחן חתומים יוני כהן, אסי כהן ואופיר קנר. קנר אף עיבד את השיר. השיר הוא חלק מפינה קבועה העוקבת אחר חייו של דדי דדון, "זמר של להיט אחד". אחרי שידור הפינה הראשונה של דדי דדון, נפוצה באינטרנט תאוריה שדדי דדון הוא פרודיה על הזמר פאר טסי (זמר מזרחי שזכה להצלחה מרובה בעקבות הלהיט "דרך השלום"). בסרט "20 שנות ארץ נהדרת", כותבי השיר סיפרו כי השיר הוא פארודיה על אחד משיריו של משה פרץ שיצא באותה תקופה. השיר הגיע למקום השני במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ו אחרי "החיים שלנו תותים" של חנן בן ארי ולמקום השביעי במצעד המשותף של ערוץ 24, mako ומספר תחנות רדיו אזוריות. השיר אף היה מועמד בקטגוריית "שיר השנה" בטקס נבחרי הילדים של ערוץ הילדים לשנת 2016 אך לא זכה בפרס. השיר הפרודי של דדון זכה בעצמו לפרודיה של חנן בן ארי. השיר, שחובר בתגובה לפרודיה של ארץ נהדרת על שירו המצליח "החיים שלנו תותים" ונקרא "סינדרום תותים", יצא ב-1 ביוני 2016. מילות השיר "מתוקה מהחיים" באתר שירונט מתוקה מהחיים, בביצוע דדי דדון באתר YouTube מערכת תכניות קשת, ‏מתוקה מהחיים: הלהיט ששבר את האינטרנט, באתר ‏מאקו‏, 23 במאי 2016 ראש בראש: פאר טסי או דדי דדון, באתר נענע 10 - סלבס (ארכיון) מערכת mako מוזיקה, ‏שיר השנה: "באתי אלייך" של אייל גולן, באתר ‏מאקו‏, 2 באוקטובר 2016 סינדרום תותים, בביצוע חנן בן ארי, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאסלו קליינהייזלר

לאסלו קליינהייזלר (בהונגרית: László Kleinheisler, נולד ב-8 באפריל 1994) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית בעמדת הקשר. קליינהייזלר הגיע בגיל 16 למחלקת הנוער של MOL וידי בה שיחק שנתיים. בשנת 2012 חתם בפושקאש אקדמיה מהליגה ההונגרית השנייה בה רשם 27 הופעות וכבש 8 שערים במהלך עונת 2012/2013 ובסיום העונה רשם עימה עלייה לליגת העל ההונגרית לראשונה בתולדות המועדון. לאחר עונה מוצלחת בפושקאש, חזר קליינהייזלר ל-MOL וידי. ב-28 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-2 נגד סומבטהי האלאדס בה גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. במהלך עונת 2014/2015 חלה ירידה משביעות רצונו של קליינהייזלר על מעמדו בקבוצה ובינואר 2015 הושאל לפושקאש עד לסיום העונה. ב-20 בינואר 2016 חתם ל-3.5 שנים בוורדר ברמן מהבונדסליגה. 10 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד הרטה ברלין. קליינהייזלר נכנס כמחליף בדקה ה-62 של המשחק במצב של 2-0 להרטה, אך כניסתו למגרש הצליחה להשפיע על מהלך המשחק וברמן הצליחה להשוות ל 3-3. ב-14 באוגוסט הושאל לדרמשטאדט 98, שם שיחק חצי עונה, ערך 12 הופעות והבקיע שער אחד. בפגרת החורף של העונה עזב את דרמשטאט והושאל לפרנצווארוש ההונגרית. ביולי 2017 הושאל לאסטנה מליגת העל הקזחית. ב-16 בינואר 2019 קליינהייזלר חתם באוסייק מליגת העל הקרואטית במדיה שיחק ארבע שנים. ב-12 בינואר 2023 הצטרף לפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית. ב-6 בנובמבר 2015 קליינהייזלר זומן לראשונה לסגל נבחרת הונגריה למרות שלא רשם ולו דקת משחק אחת בליגה. 6 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בה גם כבש את שער הבכורה שלו שהביא לנבחרתו ניצחון במשחק הראשון של פלייאוף מוקדמות יורו 2016 נגד נורווגיה. הונגריה העפילה לטורניר הגמר וקליינהייזלר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2016. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2020. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2024. פושקאש הליגה ההונגרית השנייה: 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא לאסלו קליינהייזלר בוויקישיתוף לאסלו קליינהייזלר, באתר Transfermarkt לאסלו קליינהייזלר, באתר Soccerway לאסלו קליינהייזלר, באתר WorldFootball.net לאסלו קליינהייזלר, באתר National Football Teams לאסלו קליינהייזלר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר magyarfutball.hu Ryan Dabbs last updated, Hungary Euro 2024 squad: Marco Rossi's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
מירקין

האם התכוונתם ל... מירקין (ברוסית: Миркин) הוא שם משפחה מטרונימי שמשמעותו בן מרים. אביגדור מירקין – קצין יהודי בכיר בצבא צרפת החופשית אניה מירקין – אלופת ישראל בטקוונדו משה אריה מירקין – מחנך וסופר ישראלי, חוקר ספרות חז"ל ראובן מירקין – בלשן ישראלי מרקין
המפלגה הדמוקרטית החדשה (קנדה)

המפלגה הדמוקרטית החדשה (באנגלית: New Democratic Party, או בקיצור NDP; בצרפתית: Nouveau Parti démocratique, או בקיצור NPD) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בקנדה אשר נוסדה בשנת 1961 כתוצאה מאיחוד מפלגות סוציאל-דמוקרטיות. מנהיג המפלגה הוא ג'גמיט סינג (אנ') שהחליף בשנת 2017 את תומאס מולקייר. כיום (2019), המפלגה היא הרביעית בגודלה בקנדה אחרי המפלגה הליברלית, המפלגה השמרנית ומפלגת בלוק קוויבק (אנ'). המפלגה מאמינה בשלום, הדגשת סיוע הומניטרי במקום פעולה צבאית התקפית, יצירת מדינת רווחה, הגדלת מס החברות, קליטת פליטים, זכויות עובדים. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הדמוקרטית החדשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית החדשה המפלגה הדמוקרטית החדשה, ברשת החברתית פייסבוק המפלגה הדמוקרטית החדשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המפלגה הדמוקרטית החדשה, סרטונים בערוץ היוטיוב המפלגה הדמוקרטית החדשה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטיים

פיטיים (שם מדעי: Pittidae) הם משפחה של ציפורי שיר החיים ביערת באזורים טרופיים בעולם הישן, בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה כשכמה מינים חיים גם באפריקה. בני המשפחה הם ציפורים קטנות וצבעוניות שאורכם הממוצע 15-25 ס"מ ובם חיים על קרקע היערות ובעלי כפות רגליים גדולות, ראשים גדולים ומקורים חזקים. למרבית המינים ישנם גם כמה פסים שחורים המקיפים את העיניים. קרובי משפחתם הם בני משפחת רחבי-מקור, החיה באותם אזורים. הפיטות הם ציידי חרקים, רכיכות שונות וחסרי חוליות דומים על קרקעית היער או על הענפים הנמוכים, כשכמה מינים חיים גם בביצות מנגרובים. הם מקננים בקינים כדוריים על הקרקע או על ענפים נמוכים. מדיה וקבצים בנושא פיטיים בוויקישיתוף פיטיים, באתר ITIS (באנגלית) פיטיים, באתר NCBI (באנגלית) פיטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיטיים, באתר GBIF (באנגלית)