laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החברה הגנאלוגית הישראלית

החברה הגנאלוגית הישראלית, או העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה (עיל"ם), היא עמותה העוסקת במחקר, איסוף ותיעוד גנאלוגי של יהודים בישראל ובעולם. העמותה נוסדה בשנת 1983 בירושלים על ידי אסתר רמון. תפקידים נוספים של העמותה היא להנגיש את המידע הגנאלוגי לחוקרים ולשתף פעולה עם ארגוני גנאלוגיה ברחבי העולם. העמותה היא מוסד ללא כוונת רווח (החל משנת 1987) המפעיל סניפים ב: ירושלים (בשיתוף יד בן-צבי) תל אביב - דן (בשיתוף בית אריאלה) חיפה והצפון (בשיתוף אגף התרבות, המחלקה לספריות בעיריית חיפה) נגב (בשיתוף חברת "כיוונים" והקתדרה העירונית באר שבע) פתח תקווה (בשיתוף הארכיון לתולדות פתח תקווה) כפר סבא ודרום השרון (בשיתוף מוזיאון כפר-סבא) חדרה וצפון השומרון (בשיתוף מוזיאון החאן) ראשון לציון (בשיתוף מוזיאון ראשון-לציון) פעילות העמותה כוללת: הרצאות חודשיות בסניפיה השונים, העוסקות, בין השאר, במקור שמות משפחה יהודיים, דמוגרפיה יהודית, שימור זיכרון של משפחות שנספו בשואה, הדרכה בנושא של בניית אילן יוחסין, שימור זיכרון של משפחות יהודיות באינטרנט ומחקרים בנושא DNA. כנסים שנתיים המציעים ריכוז של הרצאות של מומחים בתחום החקר המשפחתי. מדרשה המקיימת קורסים לחוקרי משפחה מתחילים ומתקדמים. הרצאות וסדרות ממוקדות נושא (לדוגמה: אישים בחיפה, חיילים יהודיים בצבאות העולם, ספרות וגנאלוגיה, ילדים ניצולי שואה, חקר המשפחה ומגדר, מייסדי ת"א וכו'). ב-2020, עם פרוץ מגפת הקורונה, עברו רוב המפגשים שמקיימת העמותה לזום. מרכז יעץ המציע סיוע לחוקרים על ידי בעלי מקצוע. פורום "דור לדור" לשיחות בין חוקרי אילנות יחוסין. סיורים וטיולים עם היבט גנאלוגי / היסטורי הוצאה לאור של כתב עט בשם "שרשרת הדורות" העוסק במידע גנאלוגי. החברה הגנאולגית הישראלית היא חברה מלאה באיגוד הבין-לאומי של חברות לגנאלוגיה יהודית, ומשתפת פעולה עם בית התפוצות, ארגוני גמלאים וארגונים יהודיים בישראל ובעולם. יו"ר העמותה הוא מר משה גולן. אתר האינטרנט הרשמי של החברה הגנאלוגית הישראלית העמותה_הישראלית_לחקר_שורשי_משפחה החברה הגנאלוגית הישראלית, באתר ויקיגניה (אורכב) העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה, באתר "גיידסטאר ישראל" החברה הגנאלוגית הישראלית, דף שער בספרייה הלאומית מה"שטמבאום" ל"שרשרת הדורות" – עיל״ם העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוריס אנדרייב

בוריס אנדרייב (ברוסית: Борис Фёдорович Андреев; ‏9 בפברואר 1915 - 25 באפריל 1982), שחקן קולנוע סובייטי. הוא זכה פעמיים בפרס סטלין (1948,1950) והוענק לו התואר אמן העם (1962). על הפעילות בתחום הקולנוע הוענק לשחקן עיטור לנין (1967) ועיטור מהפכת אוקטובר (1974) בוריס אנדרייב נולד בסראטוב. לאחר סיום שבע שנות לימוד בבית הספר הוא התחיל לעבוד כמסגר-חשמלאי במפעל מקומי. במקביל הוא שיחק בתיאטרון לחובבים. שחקן תיאטרון מקומי ראה אותו והציעה להתחיל ללמוד משחק. לאחר סיום בית הספק לשחקנים, אנדרייב החל לעבוד בתיאטרון המקומי בסראטוב. אנדרייב קיבל הזמנה מאלכסנדר דובז'נקו להשתתף בתפקיד מרכזי בסרטו. לאחר ניסיון ראשון אדנרייב נפסל. כאשר תיאטרון היה במוסקבה במאי קולנוע איוואן פירייב ראה את השחקן והציע לו לשחק בסרט החדש שהוא התכוון לביים. סרט זה "הטרקטוריסטים" בה אנדרייב שיחק ליד ניקולאי קריוצ'קוב ופיוטר אלייניקוב יצאה לאקרנים בשנת 1939 וזכה לפופולריות רבה. באותה שנה אדנרייב עבר להתגורר במוסקבה ותוך זמן קצר גם התחתן. בשנת 1943 אנדרייב שיחק ליד מארק ברנס בסרט "זוג לוחמים". במהלך סוף שנות ה-40 השחקן השתתף בעוד 2 סרטיו של איוואן פירייב. בשנת 1950 בוריס אננדייב השתתף בסרט "נפילת ברלין" שהיה סרט תעמולתי לכבוד יוסיף סטלין. ככל הנראה השחקן לא היה יכול לסרב להשתתף בסרט עקב לחץ אליו מצד השלטון. לאחר השתתפותו של אנדרייב בסרט נמתחה אליו ביקורת לצד חלק מעמיתיו למקצוע. בשנת 1954 אנדרייב הצטלם בסרט "המשפחה הגדולה". הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן וקיבל פרס. הקריירה המוצלחת של אנדרייב נמשכה גם בהמשך של שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. בשנת 1963 בוריס אנדרייב שיחק בסרט "הטרגדיה האופטימיסטית" שזכה להצלחה רבה. בשנות ה-70 שיעור השתתפות השחקן בסרטים פחת. הסרט הבולט מתקופה זו - "אי המטמון" בו אנדרייב שיחק את ג'ון סילבר. בסך הכול אדנרייב הצטלם במעל ל-60 סרטים. בנוסף לכך אנדרייב עשה דיבוב של מספר סרטים מצוירים. אנדרייב נפטר בשנת 1982 במוסקבה ונטמן בבית העלמין וגנקובסקויה. מדיה וקבצים בנושא בוריס אנדרייב בוויקישיתוף בוריס אנדרייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוריס אנדרייב, באתר AllMovie (באנגלית) בוריס אנדרייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רמת צבי

רָמַת צְבִי הוא מושב ברמת יששכר (בין עפולה לבית שאן), השייך למועצה אזורית הגלבוע. הוקם בשנת 1942 על ידי צעירים יוצאי אירופה חברי ארגון הגליל. חברי ארגון הגליל התארגנו לצורך הקמת מושב ועברו הכשרה במשך מספר שנים על גבעת שמרון. במסגרת מפעל היישובים על שם דב הוז ויצחק בן-יעקב נרכשו כ-6,000 דונם מאדמות הכפר הערבי טמרה והם הוקצו להתיישבות לארגון הגליל. הקמת היישוב נעשה בסיוע של ארגון בני ברית שתרמו 100,000 דולר לצורך כך. בסוף 1941 עלו חברי הארגון לחריש במקום. בינואר 1942 עלו חברי הארגון להתיישב באופן זמני במולדת. בשנה הראשונה התגוררו החברים במקום בתנאים קשים, ללא כביש, תוך הבאת מים בעגלה מגבע. בשנת 1947 טרם נפתרה בעיית המים ועיקר החקלאות התבסס על פלחה. במושב היו 38 משפחות מתוך 62 שיועדו לה על פי התוכנית. המושב נותר בגודל זה במשך שנים רבות. היישוב נקרא בראשית דרכו "תמרה" ושמו הוסב במרץ 1953 ל"רמת צבי", על שם הנרי צבי מונסקי, שהיה פעיל ציוני ונשיא ארגון בני ברית בארצות הברית. ארגון בני ברית המשיך ללוות את המושב בשנים שלאחר מכן ובשנת 1960 נחנך במושב גן ילדים שנתרם על ידי הארגון. במרץ 1962 הונחה אבן פינה לבית העם במושב, שהוקם גם הוא בסיוע בני ברית. תנועת הנוער הפועלת ביישוב נקראת "התנועה החדשה". מדיה וקבצים בנושא רמת צבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רמת צבי רמת צבי באתר הרשות לפיתוח הגליל א. מש, מושב רמת צבי לקראת ביסוס והרחבה, דבר, 22 ביולי 1960 א. מש, ברמת צבי יש פרנסה וחסרים מתיישבים, דבר, 7 ביולי 1967 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ארגון הגליל בשומרון, דבר, 11 ביוני 1941 חיים יערי, פילנטרופיה שעושה היסטוריה, דבר, 20 במרץ 1962 משקי הזכרון ע"ש ד. הוז וי. בן יעקב, דבר, 19 בדצמבר 1941 בכפר - חבר חדש לועד גוש חרוד, דבר, 30 בינואר 1942 מ. אמיתי, תמרה, משמר, 16 באוגוסט 1943 א. מש, תמרה, דבר, 31 באוקטובר 1947 המושבים ירכשו אגרות בטחון ב-4 מליון לירות, דבר, 18 ביוני 1967 נשיא ארגון בני ברית מבטיח, דבר, 1 באפריל 1953 גן ילדים ברמת צבי ע"ש מיסדר בני ברית, דבר, 22 במרץ 1960 בתי עם במושבים רמת צבי ומולדת, דבר, 20 במרץ 1962 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-אוריאנים

אל-אוריאנים (באנגלית: El-Aurians) - לעיתים מכונים "מאזינים" (Listeners) - הוא גזע בדיוני דמוי-אדם של חייזרים, אשר מופיע ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים" והוצג לראשונה בעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", עם דמותה של גאינן (בגילומה של השחקנית וופי גולדברג). שמו של הגזע צוין ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בפרק "Rivals". הנבל בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: דורות", ד"ר טוליאן סוראן (בגילומו של השחקן האנגלי מלקולם מקדואל), הוא אל-אוריאני. בנוסף, דמותה של גאינן מופיע בעונה השנייה של הסדרה "מסע בן כוכבים - פיקארד", הן בציר הזמן המקורי, והן בגרסה צעירה יותר המתגוררת בכדור הארץ במאה ה-21. אל-אוריאנים דומים פיזית לבני אדם. תוחלת חייהם מגיעה מעל ל-700 שנה. הם נחשבים לגזע של "מאזינים", ולעיתים קרובות מוצגים כסבלנים וחכמים. בפרקי הטלוויזיה ובסרטים של "מסע בין כוכבים" נראו אל-אוריאנים בעלי עור כהה ובעלי עור בהיר. יש להם יכולת מסוימת לחוש בזרימת הזמן ולמרות שאינם מסוגלים להסביר זאת הם מרגישים כי משהו לא בסדר כאשר הם נמצאים במציאות זמן חלופית. כוכב הבית של האל-אוריאנים היה ממוקם ברביע דלתא, והוטמע על ידי הבורג באמצע המאה ה-23. מעטים מאוד שרדו, ואלו שעשו זאת התפזרו בכל רחבי הגלקסיה. חלק מהפליטים הגיעו לפדרציית הכוכבים המאוחדת; כבר צוין כי זו עשויה להיות אנלוגיה להתפשטות אפריקנים מסביב לכדור הארץ בשל קולוניאליזם ועבדות. בעונה השנייה של בסדרה מסע בין כוכבים: פיקארד גאינן מופיע כדמות מבוגרת ומסבירה זאת ביכולת של בני מינה להתבגר לפי הצורך למרות תוחלת החיים הארוכה שלהם. El-Aurian באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים) Hastie, A. Fabricated Space: Assimilating the Individual on Star Trek: The Next Generation in Enterprise Zones: Critical Positions on Star Trek. Eds. Harrison et al. (Westview Press: Boulder, 1996).
רוויה (מושב)

רוויה (רְוָיָה) הוא מושב בעמק בית שאן השייך למועצה אזורית עמק המעיינות, וממוקם כ-6 ק"מ מדרום מערב לבית שאן. המושב הוקם בשנת 1952 על ידי ארגון "הפועל המזרחי", האחרון מבין שלושת יישובי ביכורה: רוויה, שדי תרומות ורחוב. רוויה כונתה פרונה ב', על שם הכפר הערבי פרונה (תל רחוב הסמוך). תחילה יושבו במקום כ-20 מעולי כורדיסטן ממעברת זרעין. אולם בהיעדר מתיישבים נוספים, הם נדרשו לעבור לשדה תרומות או בית שאן ולאחר שלושה חודשים שבהם המושב נותר ריק נכנסו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו שהובאו ישר מהאנייה. תוכנן להביא למקום 50 משפחות מעולי מרוקו, אולם 11 משפחות סירבו לצאת לדרך ועוד 14 משפחות סירבו לרדת במקום והושבו באותו יום לשער העלייה. בתחילה בקשו בארגון הפועל המזרחי לפנות את המתיישבים ממרוקו, שכן המקום יועד על ידיהם לגרעין מג'רבה, אולם לאחר מספר ימים הוסכם שעולי מרוקו יישארו במקום. בהמשך אוגוסט 1954 נשלחו למושב עוד מעולי מרוקו כדי להשלימו ל-60 משפחות. בפברואר 1956 חובר המושב לרשת החשמל הארצית. שמו הנוכחי ניתן בראשית 1953 ונגזר משפע המים באזור ומעיין עין רוויה הסמוך. עם בוא העלייה של יהודי אתיופיה בשנות ה-90 קלט המושב חלק מהעולים. מושב רוויה משתרע על כ־2,000 דונם. מדיה וקבצים בנושא רוויה בוויקישיתוף רוויה באתר הרשות לפיתוח הגליל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 רחוב, רויה שדה תרומות - ישובי עולים בעמק בית שאן, הצופה, 31 בינואר 1955; המשך 50 משפחות ממרוקו- מהנמל אל מושב בעמק בית־שאן, על המשמר, 15 באוגוסט 1954 רק 24 משפחות נותרו במושב רוויה מה-50 שהגיעו ממרוקו, הארץ, 16 באוגוסט 1954 דורשים להרחיק העולים מרוויה, דבר, 18 באוגוסט 1954 הסכם הסוכנות - הפועל המזרחי על השארת המתיישבים ברוויה, הארץ, 20 באוגוסט 1954 עולים נשלחו ישר מהנמל להתיישבות, הארץ, 24 באוגוסט 1954 ישובים חדשים חוברו לרשת החשמל, למרחב, 20 בפברואר 1956 שמות חדשים ליישובים, הצופה, 16 באפריל 1953 שמות חדשים ליישובים, חרות, 10 ביוני 1953
דקולטה

דֶקוֹלְטֶה (Décolletage) הוא החלק העליון בטורסו של האישה, בין מותנה וצווארה, הכולל את הכתפיים הגב והחזה שנחשפים בהתאם לסגנון הלבוש שלה. המונח משמש בעיקר עבור מחשופים בעלי מפתח גדול המבליטים את אזור המחשוף, בייחוד כאלה הנמצאים בשמלות ערב, שמלות נשף, בגדי גוף ובגדי ים. דקולטה היא מילה בצרפתית הנגזרת מ-decolleter שפירושו "לחשוף את הצוואר" או "בלי צווארון". המונח הופיע לראשונה בספרות האנגלית לפני שנת 1831. העור באזור הדקולטה ממועט בבלוטות חלב ושכבות שומן, ולכן הוא נוטה להתקמטות יותר מחלקים אחרים. שמלות שחשפו את אזור הצוואר והחלק העליון בגופן של נשים, היו נפוצות מאוד לפחות החל מהמאה ה-11. אופנה זו נמשכה עד לתקופה הוויקטוריאנית במאה ה-19. שמלות נשף או ערב הבליטו את אזור המחשוף ולבישת שמלות עם מחשוף בולט באזור הדקולטה הייתה מקובלת יותר מחשיפת הרגליים והקרסוליים. במאה ה-15 אגנס סורל, פילגשו של שארל השביעי, מלך צרפת, הובילה בחצר המלוכה הצרפתית את אופנת לבישת שמלות עם מפתח דקולטה רחב שחשף את שדיה לגמרי. במאה ה-16 הייתה נפוצה אופנת נשים המציגה שדיים חשופים באופן מלא, אצל נשים בכל המעמדות השונים בחברה. סגנונות דקולטה היו פופולריים באנגליה במאה ה-17 ואף מלכת אנגליה מרי השנייה והנרייט מארי, אשתו של המלך צ'ארלס הראשון, נהגו ללבוש שמלות החושפות מפתח חזה נדיב. האדריכל איניגו ג'ונס אף נהג לעצב עבור הנרייט מארי תלבושות לנשף מסכות שחשפו באופן מלא את שדיה. בחוגי האצולה ובמעמד העליון הצגת השדיים נחשבה לעיתים לסמל סטטוס, סימן ליופי, עושר או מעמד חברתי. החל מהרנסאנס השד החשוף עורר הקשר אל הפסלים העירומים מיוון הקלאסית שהשפיעו רבות על האמנות, הפיסול והארכיטקטורה של התקופה. לאחר המהפכה הצרפתית המחשוף הפך להיות גדול בחזית וקטן בגב. לקראת סוף התקופה הוויקטוריאנית הצווארון המלא היה באופנה, אם כי שמלות עם דקולטה נלבשו באירועים רשמיים. בתום התקופה השתנו עמדות חברתיות והחלו לדרוש מנשים לכסות את שדיהן בציבור. במהלך שנת 1913 נכנסה אופנת צווארוני V וצווארונים עגולים, שאנשי דת בעולם הביעו זעזוע ממנה. הבישופים של הכנסייה הקתולית בקיסרות הגרמנית התאחדו והוציאו מכתב שתקף את האופנה המודרנית. בה בעת האופנה הפכה למאופקת יותר במונחים של מחשוף, בעוד שחשיפת הרגל הפכה למותרת יותר בחברות מערביות החל ממלחמת העולם הראשונה ועד לאופנת המאה ה-21. דקולטה במילון החופשי (באנגלית) איתי יעקב, משנות ה-50 ועד אוסקר 2018: איך השתנו המחשופים על השטיח האדום, באתר Xnet‏, 5 במרץ 2018 Historian Reveals Janet Jackson's 'Accidental' Exposing of Her Breast (באנגלית) French Caricature (באנגלית)
רם און

רָם אוֹן הוא מושב עובדים בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. המושב נמצא 8 ק"מ מדרום לעפולה. גרעין ההקמה של רם און, שהורכב מבני מושבים ובוגרי בתי ספר חקלאיים מהנח"ל, שהשתייכו לארגון שלח[דרושה הבהרה], עלו ביוני 1958 באופן זמני לנורית שעל הגלבוע. בשנת 1961 ירדו החברים מהגלבוע אל ההיאחזות הקבועה, שבה נמצא המושב כיום. במושב הוקמה חברת פולירם העוסקת בפיתוח, הנהלה המפעל, ייצור ושיווק חומרי גלם לתעשיית הפלסטיק. המושב נקרא על שמו של רמאון פלדי, בנו של הצייר ישראל פלדי, ממייסדי היישוב, שנפל בהיאחזות הנח"ל כרם אבשלום 1957. בתחילת דרכו של המושב היה חדר אוכל משותף ומכבסה משותפת. בין חברי המושב הזמר עוזי מאירי, מהבולטים במבצעי שירי ארץ ישראל. ביישוב פועלת מרפאה של שרותי-בריאות כללית, בה אחות ורופא משפחה. במושב בריכה, מרפאה, צרכנייה, מתקני ספורט ושעשועים לילדים. ביישוב שני גני ילדים לגילאי 3-6, אשכול פעוטונים, "תינוקיה" ומועדון-נוער. ביה''ס היסודי 'יד-לחמישה' נמצא במרכז-חבר. חטיבת-ביניים וחטיבה-עליונה. בביה''ס 'ניר-העמק' ליד עפולה, או בביה''ס המקיף 'אורט' בעין-חרוד. לכל המוסדות הללו ישנן הסעות מסודרות מטעם המועצה האזורית גלבוע. המושב כמושב עובדים מתאפיין במפעלים משותפים, בהם מפעל הפלסטיק פולירם. תושבי המושב עוסקים גם בחקלאות גידולי שדה. מדיה וקבצים בנושא רם און בוויקישיתוף רם און, באתר מועצה אזורית הגלבוע רם און, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור רם און, באתר הרשות לפיתוח הגליל סיפור מקומי - רם און, ארכיון קהילתי מבוסס תמונות, מסמכים וזכרונות מ. טננבוים, במושב רם-און אין עבודה שכירה, מעריב, 1 בספטמבר 1966 חגי עמית, איך הפך מפעל קטן לעסק ששווה 630 מיליון שקל?, באתר TheMarker‏, 8 במאי 2015 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יוצאי נח"ל הקימו מושב עובדים, דבר, 10 ביוני 1958 השרותים הקיימים בישוב - רם און- קהילנט, באתר www.ram-on.org.il ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלליות האלגברה

בהיסטוריה של המתמטיקה, כלליות האלגברה היא ביטוי שטבע אוגוסטן לואי קושי כדי לתאר שיטת הסקה בעייתית שנעשה בה שימוש נרחב במאה ה-18 בידי מתמטיקאים כמו לאונרד אוילר וז'וזף לגראנז'. עקרון כלליות האלגברה הניח, בצורה גסה, שהכללים והחוקים האלגבריים אשר מחזיקים עבור קבוצה מסוימת של ביטויים ניתנים להרחבה לקבוצה רחבה יותר של אובייקטים, אפילו אם תקפות הכללים אינה מובנת מאליו יותר (ולעיתים אף אינה נכונה). כתוצאה, המתמטיקאים של המאה ה-18 האמינו שהם יוכלו לגזור תוצאות רבות משמעות באמצעות יישום הכללים הרגילים של האלגברה והחשבון האינפיניסטימלי אשר תקפים לביטויים סופיים גם כאשר משתמשים בהם כדי לעשות מניפולציות בביטויים אינסופיים. בעבודות כמו ה-Cours d'Analyse, קושי דחה את השימוש בשיטות נוסח "כלליות האלגברה" וחיפש בסיס ריגורוזי יותר לאנליזה מתמטית. דוגמה לשיטה הזו, היא הדרך בה אוילר הוכיח את השוויון הבא: π − x 2 = sin ⁡ x + 1 2 sin ⁡ 2 x + 1 3 sin ⁡ 3 x + ⋯ {\displaystyle {\frac {\pi -x}{2}}=\sin x+{\frac {1}{2}}\sin 2x+{\frac {1}{3}}\sin 3x+\cdots } עבור 0 < x < π {\displaystyle 0<x<\pi } . אוילר השתמש בנוסחה: 1 − r cos ⁡ x 1 − 2 r cos ⁡ x + r 2 = 1 + r cos ⁡ x + r 2 cos ⁡ 2 x + r 3 cos ⁡ 3 x + ⋯ {\displaystyle {\frac {1-r\cos x}{1-2r\cos x+r^{2}}}=1+r\cos x+r^{2}\cos 2x+r^{3}\cos 3x+\cdots } והציב בה r = 1 {\displaystyle r=1} . בשלב הזה אגף שמאל שווה לחצי, ולכן על ידי העברת אגפים מתקבל: 0 = 1 2 + cos ⁡ x + cos ⁡ 2 x + cos ⁡ 3 x + ⋯ . {\displaystyle 0={\frac {1}{2}}+\cos x+\cos 2x+\cos 3x+\cdots .} כעת, על ידי אינטגרציה של הטור איבר-איבר, נקבל את השוויון המבוקש. במונחים מודרניים, בהתאם לגישתו של קושי, ההוכחה שגויה. לאחר ההצבה r=1, הטור האינסופי שהתקבל באגף ימין אינו מתכנס ובפרט אין משמעות לאינטגרל שלו. למרות זאת, התוצאה המתקבלת נכונה, וניתן להוכיח אותה גם בצורה ריגורוזית. דוגמה נוספת לאותה גישה היא ההוכחה של אוילר כי טור ההופכיים של המספרים הראשוניים מתבדר וכן פתרונו של אוילר לבעיית בזל.
שומרה (מושב)

שׁוֹמֵרָה הוא מושב בגליל המערבי ליד גבולה של ישראל עם לבנון השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. המושב הוקם בשנת 1949 במקומו של היישוב תרביחא שנעזב במהלך מבצע חירם שבמלחמת העצמאות. המתיישבים הראשונים היו עולים מרומניה והונגריה, אשר נטשו אף הם את היישוב כבר באותה שנה. במהלך 1950 הגיעו למקום עולים ממרוקו. באוקטובר 1955 פרצה דליקה גדולה במושב שכילתה הרבה שטחי מטעים וכן מספר בתי מגורים במושב. שמו של המושב הוא סמלי, בשל קרבתו לגבול ישראל–לבנון. סביב המצודה שבקצה המושב, ממוקמת מפקדת עוצבת ברעם. באוקטובר 2023 במהלך מלחמת חרבות ברזל בעקבות איומים על היישוב ונפילות טילים פונה מושב שומרה מתושביו. מצודת טגארט בשומרה רחוב במושב שומרה ממבט של ציפור מדיה וקבצים בנושא שומרה בוויקישיתוף שומרה (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine) במרכז המידע להתיישבות בגליל שומרה באתר הרשות לפיתוח הגליל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך, מטח, 2010, עמ' 910 עורך: זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 304 Benny Morris, The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited, Cambridge University Press, 2004, p. xx שומרה באתר תנועת העבודה הישראלית שומרה באתר מועצה אזורית מעלה יוסף שומרה באתר תנועת אור יהרסו הבתים הישנים בכפר שומרה, הארץ, 5 ביוני 1959 דליקה גדולה בכפר שמרה, דבר, 23 באוקטובר 1955 משרד הביטחון מפנה 28 ישובים בצפון לבתי הארחה בסבסוד המדינה, באתר www.inn.co.il
שזור

שְׁזוֹר הוא מושב באזור הצפון ליד כרמיאל וסאג'ור בבקעת בית כרם (בקעת שגור). הוא שייך למועצה אזורית מרום הגליל ומהווה כיישוב המערבי ביותר בה. היישוב הוקם בשנת 1953 כהיאחזות נח"ל, שאוזרחה בתחילת 1954 על ידי עולים ממרוקו והיה לכפר עבודה של הקק"ל. בשנת 1956 הוא הועבר לטיפול של הסוכנות היהודית. באותה עת התגוררו בכפר עולים ממרוקו ועיראק וכמה משפחות מאיראן. תושבי המושב עבדו בעבודות יזומות בשכר נמוך, ממשכורתם ירד תשלום לסוכנות עבור הבתים והקרקע, והם סבלו ממחסור במים. עד ראשית 1960 עשרות משפחות עזבו את המושב. לאחר שמרבית התושבים עזבו את היישוב הגיעו למקום עולים מעיראק ואיראן. בשנות ה-70 היו במושב 55 משפחות ותיקות שקיבלו נחלות מתוך 2,250 הדונם של המושב. בשנים 1983-1986 הגיעו למושב 19 משפחות נוספות שבנו בו את בתיהם אולם לא קיבלו נחלות. עם זאת, בפני הרשויות הוצג מצג שבמושב יש 75 נחלות ואמצעי הייצור הנלווים אליהן חולקו בין המשפחות הוותיקות ולא נמסרו למשפחות החדשות. בתחילת 2016 פסק בית המשפט המחוזי כי משפחות אלו אינם מתיישבי הרחבה כטענת האגודה השיתופית של המושב, אלא בעלי זכות לנחלה ועל המושב לתת להם נחלות. החלטה זאת נהפכה על ידי בית המשפט העליון שקבע שהשטח העודף יושב לרשות מקרקעי ישראל. בשנת 1994 הועברו 297 דונם של המושב לכרמיאל לצורך הקמת אזור תעשייה. בשנים הראשונות סבל הכפר ממחסור במים, עד שחובר בצינור לכפר שמאי, אך גם מים אלו לא הספיקו. בשנת 1961 חוברו בתי התושבים לחשמל שיוצר בידי גנרטור שהובא על ידי הסוכנות היהודית. בשנת 1968 הוקם ביישוב בית עם ובשנת 1964 חובר המושב לרשת החשמל הארצית. בשנת 1970 זופתו הכבישים הפנימיים במושב. שמו של היישוב הוא על שם עיר קדומה בשם "שזור" אשר ככל הנראה התקיימה בתקופת המשנה באזור בו ממוקם היישוב כיום, ובה חי התנא רבי שמעון שזורי, שקבר המיוחס לו מצוי ביישוב הסמוך סאג'ור. שזור, באתר רום גליל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 כפר עבודה בגליל דורש בית ספר, דבר, 12 בנובמבר 1954 ישעיהו עשני, כפר עבודה בהרי צפת, דבר, 30 בדצמבר 1956 הנס לברכט, מושב שזור - מקום ניצול מחפיר, קול העם, 5 באוגוסט 1957 מנחם תלמי, משה דיין מנסה להציל, מעריב, 16 בפברואר 1960 נראה זאת הסיבה ש-יישובים נשכחים בהרי הגליל, דבר, 3 בפברואר 1978 מציין שהמושב הוקם בשנת 1960. ת"א 36302-07-11 ע"א 1532/16 שזור - מושב עובדים להתיישבות חקלאית שיתופית בע"מ נ' אמיר פרדון, ניתן ב־19 באפריל 2016 ע"א 7019/14 שזור - מושב עובדים להתיישבות חקלאית שיתופית בע"מ נ' יעקב פרג'י, ניתן ב־16 במאי 2018 מחסור במים בכפר רמי, חרות, 25 באוגוסט 1960 חשמל במושב שזור, מעריב, 3 באפריל 1961 ששה בתי עם נחנכו בכפרי מרום הגליל, דבר, 17 במאי 1968 הכפר רמי חובר לרשת החשמל, דבר, 12 באפריל 1964 יזופתו כבישים פנימיים בישובי מרום הגליל, מעריב, 12 באוגוסט 1970
גאליס - הקיץ של רונה ודורי

הקיץ של רונה ודורי ספרה של הסופרת סמדר שיר, הספר הוא מסוגת רומן הנעורים, מבוסס על סדרת הטלוויזיה "גאליס". הספר הוא רב-מכר בקרב בני נוער. הספר זכה בפרס "ספר השנה" בטקס נבחרי הילדים 2013 ובפרס "ספר הזהב" לשנת 2013. רונה דיין (מור פולנוהר) - בחורה שקטה ביישנית, בת זוגו של דורי, המוצאת גם ברע דברים טובים, זמרת אשר בלונדון מקבלת הזדמנות ללמוד בבית הספר למוזיקה. יולי מנצלת אותה לסרט האחרון שלה אבל בסוף הן משלימות וניהיות אחיות טובות. במהלך הסיפור רונה ודורי מנסים לטוס ביחד ללונדון ולהגשים את חלומם באמת. דורי אהרוני (דניאל גד) - בחור ספורטיבי רומנטיקן בהתחלה מתאהב ביולי, אבל כשהוא מגלה את האמת עלייה הוא שם לב שרונה אהובתו חיכתה לו כל הזמן. במהלך הסיפור רונה ודורי נקלעים למצבים שאינם חוו ודורי מקבל הזדמנות לשים קץ למחלת ההמופיליה שרודפת אותו שנים. חניכי המחנה - חניכי המחנה עוזרים לדורי ורונה בחלומם לטוס לפריז. אבא של רונה - בעל של עופרה דיין סער, אב לרונה ואב חורג ליולי. אוהב לתקן מכוניות ולדבר עם רונה. עופרה סער דיין - אמא של יולי, ואשתו של אבא של רונה. שתלטנית ומסורה לעבודה. אמא של דורי - אמא של דורי בספר, נותנת לדורי עצות ומאפשרת לאדם לגור איתם בבית. יולי (שירן סנדל) - בספר היא השתנתה בהתנהגות אל רונה, אך מתנדנדת בהתנהגותה. אדם (בן אדם) - החבר הטוב ביותר של דורי. אחרי שאביו נכנס לכלא ל-4 שנים הוא ודורי מנסים לשכנע את אמא של דורי שהוא יגור אצלם בבית. סיס - רונה ויולי מכנות אחת את השנייה כל הזמן "סיס" פירושו אחיות. ארוחת בוצר - ארוחה שמשלבת בוקר + צהריים. מיסייה לואי-לוי - מפקד המשטרה. קב"ט נחשון - קב"ט ישראלי אשר מתגורר בצרפת. כוכבי הספר הקיץ של רונה ודורי מור פולנוהר ודניאל גד מדברים על הספר באתר הסרטונים יוטיוב. חדש על המדף: ספר לסדרה גאליס באתר פרוגי. הספר: "הקיץ של רונה ודורי" זכה בספר הזהב באתר פרוגי. רבי המכר של השבוע 2013/01 באתר פה שם רשימת רבי המכר באתר אקדמון (אוחזר בתאריך 28/2/13, מקום 4, לאחר 3 שבועות)
הפדרציה לחברות גניאולוגיות

הפדרציה לחברות גניאולוגיות (FGS) הוא מוסד ללא כוונת רווח הממוקם בארצות הברית. הפדרציה מאגדת תחתיה מאות חברות לגנאלוגיה ומקשרת בין אגודות שונות לחקר המשפחה והיסטוריה של אילן יוחסין של אנשים. הפדרציה מוציאה לאור מגזין חודשי בנושא חקר המשפחות, ספרים בנושאי גנאלוגיה, ניירות עמדה, וחדשות בנושאי גנאלוגיה. הפדרציה גם עורכת כנס שנתי בן ארבעה ימים המוקדש לניהול קהילה. בנוסף הפדרציה גם דואגת לספק שירותים עבור ארכיונים, ספריות, מכוני מחקר אקדמיים, וחברות. החל משנת 2000 הפדרציה היא חלק של החברה הגנאלוגית הלאומית. אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה לחברות גניאולוגיות (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.