laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אילן פרנקו

אילן פרנקו (נולד ב-1954) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שכיהן כסגן המפכ"ל מאפריל 2009 עד מאי 2011. פרנקו החל את שירותו במשטרת ישראל ב-1981 תחילה שירת כשוטר בתחנת הרצליה ובמדור נוער במרחב דן. לאחר קורס קציני משטרה הדריך בבית הספר לשוטרים וב-1984 שובץ לתחנת השכונות במרחב איילון, בה התקדם מקצין ביחידת הסיור לראש משרד הסיור וסגן מפקד התחנה. ב-1989 מונה לראש לשכת התנועה של מרחב דן ולאחר שנתיים כמפקד קורס שוטרים מונה ב-1994 למפקד תחנת הרצליה וב-1996 למפקד תחנת הבירה. ב-1998 התמנה לעוזרו של מפכ"ל המשטרה יהודה וילק ובשנת 2000 למפקד מרחב דן, לאחר כהונה כסגן מפקד מחוז ירושלים, קודם באוקטובר 2002 לדרגת ניצב והתמנה לראש אגף המודיעין במשטרה. על תקופת כהונתו מעיבה פרשת האחים פריניאן שבעקבותיה המליצה ועדת זיילר, שלא יוכל להגיש מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה בסבב המינויים הבא משום ש"עדיין איננו בשל לתפקידים בכירים יותר, וזה המינימום. נוכח העובדה שמדובר בקצין מוכשר שכלל מעשיו, ככל שידיעתנו מגעת, נכוחים, ניתן להסתפק בהמלצה כי למינוי הבא של מפכ"ל המשטרה הוא לא יהיה מועמד". ביולי 2004 מונה למפקד מחוז ירושלים, תקופה קצרה בטרם סיים את תפקידו, ספג ביקורת כשבחגיגות האליפות של בית"ר ירושלים במאי 2007, נפצעו עשרות אוהדים שנמחצו על גדרות אצטדיון טדי בשעה שהקהל פרץ לכר הדשא. ביולי 2007 מונה למפקד מחוז תל אביב ובאפריל 2009 התחלף בתפקידים עם ניצב שחר איילון ומונה לסגן המפכ"ל דודי כהן. הוא כיהן בתפקיד עד מאי 2011. לאחר פרישתו מהמשטרה מונה פרנקו למנהל התפעול בחברת "דרך ארץ". פרנקו בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה, נשוי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא אילן פרנקו בוויקישיתוף קורות חייו(הקישור אינו פעיל) באתר מחוז תל אביב דו"ח ועדת זיילר, עמ' 161 סעיף 12.35 ארצי חלפון, לפני פרידה: חשבון הנפש של ניצב אילן פרנקו ynet‏ 09.08.08
אוניברסיטת טרטו

אוניברסיטת טרטו (באסטונית: Tartu Ülikool; בגרמנית: Universität Dorpat; ברוסית: Тартуский университет) היא אוניברסיטה קלאסית בעיר טרטו שבאסטוניה. האוניברסיטה נחשבת בעיני אסטונים רבים לאוניברסיטה הלאומית, ומדורגת ראשונה באסטוניה ובין הטובות במזרח אירופה. היא נוסדה על ידי גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, בשנת 1632, והיא האוניברסיטה השנייה הוותיקה באזור אחרי אוניברסיטת וילנה. במהלך מלחמת הצפון הגדולה נסגרה האוניברסיטה, ונפתחה מחדש רק בשנת 1802. עם פתיחתה, שפת הלימוד בה הייתה גרמנית, ומצב זה נשמר עד שנת 1893. בתקופה זו כמחצית מהמרצים היו מגרמניה וכשליש היו גרמנים-בלטים. השנים 1860–1890 נחשבות לתקופת הזוהר של האוניברסיטה. בשנת 1898, בעקבות מדיניות של רוסיפיקציה, עזבו כל המרצים הגרמנים את המוסד. במהלך מלחמת העולם הראשונה עברו חלק מהמרצים ומהציוד לעיר וורונז', ובעקבות כך הוקמה בעיר זו אוניברסיטה חדשה. בין בוגריה הבולטים היה הרופא והעסקן הציוני ד"ר אבא לפין. בתקופה הסובייטית, בנוסף ללימודים בשפה האסטונית התקיימו הלימודים באוניברסיטה גם ברוסית. עם הקמת אסטוניה העצמאית חודשה פעילות המוסד, אך בשפה האסטונית. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט, בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר ובקבוצת קוימברה (בה חברות 40 מהאוניברסיטאות החשובות והוותיקות באירופה). מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת טרטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת טרטו (באסטונית) אוניברסיטת טרטו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת טרטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) About the university, אתר אוניברסיטת טרטו (באנגלית) Our Members, Utrecht Network List of Members, אתר קבוצת קוימברה ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוכב השחר

האם התכוונתם ל... נוגה – כוכב הלכת המכונה ״כוכב השחר״. כוכב השחר (יישוב) – התנחלות ויישוב קהילתי דתי במזרח הרי בנימין. כוכב השחר (נשק) – כלי נשק מימי הביניים. כוכב השחר (סרט) – סרט קולנוע ישראלי. ארנדל – כוכב מרוחק שהתגלה ב-2022. פירוש השם באנגלית עתיקה הוא ״כוכב השחר״ (בנוסף השם רומז לאארנדיל מספריו של ג'. ר. ר. טולקין). כוכב הבוקר (פירושונים) איילת השחר (פירושונים) שחר (פירושונים) השחר (פירושונים) מורגנשטרן (פירושונים)
אהרן פרנקו

אהרן פרנקו (נולד ב-25 בדצמבר 1955) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל ונציב בתי הסוהר בשנים 2011–2015. פרנקו נולד בקזבלנקה שבמרוקו, עלה עם משפחתו לישראל ב-1961 וגדל בבית שמש, למד בישיבת קריית הנוער בירושלים ובתיכון פירסט בבית שמש. התגייס לצה"ל ב-1973, כחודשיים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, שירת בחיל ההנדסה עד שחרורו בדרגת סגן לאחר תפקיד סגן מפקד פלוגה וראש ענף אימוני הנדסה בבאלי"ש. ב-1977 התגייס לשורות משטרת ישראל ושירת במערך החבלה בו התקדם ומילא תפקידים של קצין חבלה וראש מדור הדרכה באגף החבלה. בהמשך שירת כקצין אג"ם במרחב השפלה, מפקד תחנת ראשון לציון, מפקד מרחב שרון, סגן ראש אגף מבצעים, סגן וממלא מקום מפקד מחוז מרכז, תפקיד בו נשא בעת אירועי אוקטובר 2000. בתקופת ההתנתקות כיהן כמפקד מרכז שליטה ופיקוד האחראי על פינוי התושבים מגוש קטיף. ביולי 2006 קודם פרנקו לדרגת ניצב והתמנה למפקד אגף קהילה ומשמר אזרחי, ביוני 2007 מונה למפקד מחוז ירושלים, בתקופתו כמפקד המחוז התמודד עם שורת פיגועי דריסה בירושלים, עם הפיגוע בישיבת מרכז הרב וכן עם התעצמות מאבקי השבת בירושלים על רקע פתיחת חניון קרתא בשבתות. במרץ 2010 הוארכה תקופת כהונתו בשנה נוספת ובמרץ 2011 נבחר לנציב בתי הסוהר. הוא נכנס לתפקידו והועלה לדרגת רב-גונדר ב-17 באפריל 2011. מינויו הוארך עד ל-23 בנובמבר 2015 עקב הבחירות לכנסת העשרים וההחלפה הצפויה של השר לביטחון הפנים. בפברואר 2021 מונה לפרויקטור למיגור הפשיעה בחברה הערבית. פרנקו הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים ממכללת אחווה. נשוי ואב לארבעה. מדיה וקבצים בנושא אהרן פרנקו בוויקישיתוף יוסי אלי, מטה אהרון: המירוץ לצמרת של מפקד מחוז ירושלים, באתר nrg‏, 20 באפריל 2010 יוסי אלי, מפקד מחוז י-ם על רצח לאנס וולף: אי אפשר להיות כל הזמן בכל מקום, באתר nrg‏, 11 בספטמבר 2010 ריאיון עם נציב בתי הסוהר, אתר שירות בתי הסוהר רענן בן צור, פרנקו מונה לנציב שב"ס: "עולם מאחורי הסורגים", באתר ynet, 17 באפריל 2011
דאוס אקס מכינה

דֵאוּס אֶקְס מָכִֿינַה (בלטינית: Deus ex machina; מיוונית: Ἀπὸ μηχανῆς θεός, אָפּוֹ מֵכַאנֵס תֶאוֹס) הוא מונח שפירושו אֵל מחוץ מכונה ("מכונה" במובן של מנגנון, מכניקה). מונח זה משמש לתיאור מצב בסיפור או דרמה, בו הכותב מכניס לעלילה גורם נוסף, שאינו נובע מהשרשרת הסיבתית העלילתית, על מנת לפתור בעיות עלילתיות. לדוגמה: באגדת העם כיפה אדומה, מופיע בסוף הסיפור צייד, שמציל את הדמויות, אף על פי שהופעתו אינה נובעת סיבתית מתוך שרשרת האירועים הקודמים. בהשאלה, הביטוי מתייחס למצב בו אנשים מצפים לסיוע שיבוא מן החוץ, "דאוס אקס מכינה", לאחר שלא פתרו בעיה בעצמם. מקורו של המונח בתיאטרון היווני, בו מכונה הייתה מורידה "אל" לבמה, כדי לפתור מצב שאין דרך אחרת להתירו. מקור הביטוי בספרו של הורטיוס, "על אמנות הפיוט", שטען שעל הסופר להימנע משימוש ב"אל המגיח ממכונה" כדי לפתור בעיות בעלילה. בספרו "הפואטיקה", יוצא אריסטו נגד שימוש בדאוס אקס מכינה, הפוגם, לדעתו, בכוחה של השרשרת הסיבתית בעולם המיוצג. כותב הטרגדיות היווני אוריפידס היה ידוע בשימושו בתחבולה אמנותית זו. לתחבולה זו קמה התנגדות גם מכיוון נוסף, בטענה שהיא פוגמת בהשעיית הספק - מאחר שלעלילה מוכנס גורם נוסף, שאינו מסתדר עם הלוגיקה הפנימית שלה, הדבר פוגם באשליה של עולם מיוצג, החסר יד מכוונת, וחושף את כוונות היוצר. הפואטיקה של אריסטו האקדח של צ'כוב נרטיב נרטולוגיה הנמקה (ספרות) השעיית הספק מדיה וקבצים בנושא דאוס אקס מכינה בוויקישיתוף דאוס אקס מכינה באתר TV Tropes (אנ') (באנגלית) דאוס אקס מכינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) TV Tropes Deus ex Machina
אולריך מיהה

פרידריך הנס אולריך מיהה (בגרמנית: Friedrich Hans Ulrich Mühe;‏ 20 ביוני 1953 – 22 ביולי 2007) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון גרמני. תפקידו הידוע ביותר הוא בסרט זוכה האוסקר "חיים של אחרים", שבו גילם את דמותו של גרד ויסלר. נחשב לאחד משחקניו הקבועים של הבמאי האוסטרי מיכאל הנקה. מיהה נולד בסקסוניה שבמזרח גרמניה, ובצעירותו שירת בצבא גרמניה המזרחית כשומר גבול בחומת ברלין. בעקבות בעיות בריאות הוא פנה לקריירת משחק ובשנות השמונים הפך לכוכב בתיאטרון הדוכסים של מזרח גרמניה. הוא נטל חלק פעיל בארגון ההפגנות שהתקיימו לפני איחודה של גרמניה. כמה מתפקידיו הידועים ביותר משנות התשעים הם תפקיד קומי בסרט "שטונק!" שעסק ביומני היטלר, ותפקידים בסרטיו מעוררי המחלוקת של מיכאל הנקה, "הווידאו של בני" ו"משחקי שעשוע". ב"משחקי שעשוע" הוא שיתף פעולה עם אשתו השלישית, השחקנית סוזן לותר. הוא גם שיחק בסרט הטלוויזיה האחרון של הנקה, "הטירה". במהלך שנות האלפיים הוא גילם מספר דמויות של נאצים, הבולטת שבהן היא "הדוקטור" ב"אמן" של קוסטה גאברס. ב-2005 אובחן אצל מיהה סרטן הקיבה. ב-2006 הוא שיחק בתפקיד הראשי ב"חיים של אחרים", עליו זכה בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר באוסקר הגרמני וכן באוסקר האירופאי. הסרט נודע בשיקוף פרטים מחייו האמיתיים של מיהה, שלאחר איחוד גרמניה גילה מסמכים המוכיחים כי הוא היה נתון למעקב מצד אשתו השנייה ג'ני גרולמן, שלכאורה עבדה בשירות השטאזי. גרולמן דחתה טענות אלה ואף זכתה בתביעה שמנעה ממיהה לפרסם ספר אוטוביוגרפי בנושא זה. מיהה נפטר ממחלתו בקיץ 2007, בגיל 54. מדיה וקבצים בנושא אולריך מיהה בוויקישיתוף אולריך מיהה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אולריך מיהה, באתר AllMovie (באנגלית) אולריך מיהה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אולריך מיהה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אולריך מיהה, באתר Discogs (באנגלית) אולריך מיהה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחקנים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטר ויר

פיטר לינדזי ויר (באנגלית: Peter Lindsay Weir; נולד ב-21 באוגוסט 1944) הוא במאי קולנוע אוסטרלי הפועל בהוליווד. לאחר קריירה מצליחה באוסטרליה שכללה להיטים כסרט "גליפולי" ו"שנה בצל הסכנה", עבר ויר לארצות הברית באמצע שנות ה-90, ושם המשיך בבימוי סרטים מצליחים כהעד, ללכת שבי אחריו, אדון ומפקד (עליו זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר), גרין קארד והמופע של טרומן. זוכה פרס אוסקר לשם כבוד לשנת 2022. מדיה וקבצים בנושא פיטר ויר בוויקישיתוף פיטר ויר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר ויר, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר ויר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פיטר ויר, באתר Box Office Mojo (באנגלית) פיטר ויר, באתר Metacritic (באנגלית) פיטר ויר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פיטר ויר, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיטר ויר, באתר Discogs (באנגלית) פיטר ויר, באתר Genius אמיר בוגן, אין לו אלוהים: חשבון הנפש של פיטר וויר, באתר ynet, 8 באוקטובר 2011 פיטר ויר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלי מקגיליס

קלי אן מקגיליס (באנגלית: Kelly Ann McGillis; נולדה ב-9 ביולי 1957) היא שחקנית קולנוע אמריקאית. סרטיה הידועים כוללים את "העד" (1985), שם שיחקה בתפקיד האלמנה רייצ'ל לאפ. היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על משחקה ב"אהבה בשחקים" (1986) בתפקיד שארלוט בלקווד מדריכת הטייס של "מאווריק" (טום קרוז). בשנת 1987 היא השתתפה בסרטו של הבמאי הישראלי אורי ברבש, "החולמים". ב-1988 שיחקה בסרט "הנאשמים" לצד ג'ודי פוסטר. במיני סדרה "התאום השלישי" (1997) לצדו של לארי הגמן, ב-2000 שיחקה בסרט האוסטרלי "מסכת הקוף". ב-2001 שיחקה בסרט הפשע "המעבורת של מורגן" לצד בילי זיין. בשנת 2014 ביצעה הופעת אורח בסדרת האימה האפוקליפטית "אומת הזומבים". בשנת 2009 מקגיליס יצאה מהארון כלסבית בריאיון למגזין SheWired. קלי מקגיליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלי מקגיליס, באתר AllMovie (באנגלית) קלי מקגיליס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קלי מקגיליס, באתר Metacritic (באנגלית) קלי מקגיליס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלי מקגיליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קלי מקגיליס, באתר Discogs (באנגלית) קלי מקגיליס, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרתא

מרתא ("הגברת" בארמית) היא דמות המוזכרת בברית החדשה ונחשבת לקדושה בנצרות. מרתא הייתה תלמידה של ישו ואחותם של לזרוס ומרים מבית עניה. על פי הבשורה על-פי יוחנן, היא הייתה עדה לתחייתו של אחיה המת על ידי ישו. על פי האנציקלופדיה הקתולית, שמה מופיע בכתובת נבטית שנמצאה בפוצואולי (Pozzuoli) ונמצאת כיום במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי, משנת 5 לספירה, ובכתובת מתדמור, שבה תרגום ליוונית קרא לה "מרתאין", מן השנה 179. מרתא הקדושה מוזכרת כאמור ב"בשורה על פי יוחנן" ואף בבשורה על-פי לוקאס. קיימים הבדלים בין הסיפורים בשתי הבשורות. בבשורה על פי יוחנן נכתב כי מרים, מרתא ולזרוס מתגוררים בבית עניה, אבל בבשורה על פי לוקאס נרמז כי הם התגוררו, לפחות למשך תקופה מסוימת, בגליל. לוקאס אינו מזכיר את העיר הגלילית בה התגוררו כביכול האחים. האנציקלופדיה הקתולית טוענת שייתכן והעיר הייתה מגדל, ושמרים מבתניה ומרים המגדלית הן אותה אישה. הסיפורים בעיקרם דומים ומתארים אותה כעסוקה בשירות אורחיה וכיצד היא הופכת להיות אחת מחסידותיו האדוקות של ישו. על פי פולקלור פרובנסלי, מרתא הקדושה הגיעה לאחר צליבתו של ישו לאזור סנט מארי דה לה מר (Saintes-Maries-de-la-Mer) עם אחיה. שם הצליחה להכניע מפלצת שאיימה על תושבי האזור, הטאראסק. היא הצליחה להמיר את דתם של תושבי העיר לנצרות, ולאחר שהבינו כי רצחו את המפלצת לחינם, שינו את שם העיר ל"טאראסקון". טאראסקון משמשת כיום אתר עלייה לרגל לנוצרים בדרום צרפת. האסטרואיד 205 Martha (אנ') שהתגלה על ידי יוהאן פאליזה נקרא על שמה, כדי לתעד את נדיבותה, לרגל האירוח והנדיבות שהוא הרגיש בזמן שהותו בברלין. אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 208, מסת"ב 978-965-566-137-8 מדיה וקבצים בנושא מרתא בוויקישיתוף Schmadel, Lutz D. (2007). Dictionary of Minor Planet Names – (205) Martha. Springer Berlin Heidelberg. p. 33. ISBN 978-3-540-00238-3. נבדק ב-20 בדצמבר 2018. {{cite book}}: (עזרה)
מרקוס (אפיפיור)

האפיפיור הקדוש מרקוס (לטינית: Marcus; מת ב-7 באוקטובר 336) כיהן בתפקידו בין 18 בינואר 336 ל-7 באוקטובר 336. מרקוס ככל הנראה היה יליד רומא, אולם מעטים הפרטים הידועים על תקופת ילדותו ונעוריו. בליבר פונטיפיקליס (ספר האפיפיורים) נכתב שמרקוס היה יליד רומא, ושם אביו היה פריסקוס. במהלך כהונתו כאפיפיור ייסד את בזיליקת סן מרקו שברומא, המוקדשת למרקוס המבשר. כמו כן הוא ייסד מחוץ לרומא את הכנסייה ובית הקברות שמעל הקטקומבות של העיר, בשטח שנתרם על-ידי קונסטנטינוס. מרקוס כיהן כאפיפיור כהונה קצרה של פחות מעשרה חודשים. כהונתו נסתיימה כאשר נפטר בנסיבות טבעיות ב-7 באוקטובר 336. לאחר מותו הכס הקדוש לא היה מאויש במשך ארבעה חודשים, ואחריהם נבחר יוליוס הראשון לכהן כאפיפיור. בשנת 1048 שרידיו הועברו לעיירה וולטרי, ובשנת 1145 הועברו לבזיליקת סן מרקו שברומא, שם הם נמצאים מתחת למזבח. מרקוס נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית, ויום החג שלו הוא ב-7 באוקטובר. מדיה וקבצים בנושא מרקוס בוויקישיתוף ביוגרפיה של מרקוס במהדורת 1913 של האנציקלופדיה הקתולית מרקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבל קירוי

אבל קירוי (Abel Kirui; נולד ב-4 ביוני 1982) הוא אתלט קנייתי.הוא סגן-אלוף האולימפי (לונדון 2012) ופעמיים ברציפות אלוף העולם (ברלין 2009 וטגו 2011) בריצת מרתון. קירוי השתתף לראשונה במרתון ברלין בשנת 2006 כנותן קצב אך לבסוף סיים את הריצה במקום התשיעי. שנה לאחר מכן, במרתון ברלין שנערך ב-30 בספטמבר 2007 הוא סיים במקום שני בשיא אישי חדש של 2:06:51 שעות, אחרי היילה גבריסלאסי מאתיופיה שקבע שיא עולם חדש של 2:04:26 שעות. אותה שנה הוא זכה בחצי מרתון בפאדרבורן שבגרמניה. שנה לאחר מכן, ניצח במרתון וינה בשיא תחרות חדש של 2:07:38 שעות. קירוי קבע את שיאו האישי במרתון רוטרדם ב-2009, כשסיים שלישי בזמן של 2:05:04 שעות - התוצאה השישית בטיבה בכל הזמנים. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה קירוי במדליית זהב בריצת מרתון בשיא תחרות חדש של 2:06:54 שעות, לפני בן ארצו עמנואל קיפצ'ירצ'יר (2:07.48 שעות) וטסגאי קבדה מאתיופיה (2:08.35 שעות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, דרום קוריאה בשנת 2011 זכה קירוי בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:07:38 שעות, לפני בן ארצו וינסנט קיפרוטו (2:10:06 שעות) ופאיסה לילסה מאתיופיה (2:10:32 שעות). באולימפיאדת לונדון (2012) זכה קירוי במדליית כסף בריצת מרתון בתוצאה של 2:08:27 שעות, אחרי סטיבן קיפרוטיץ' מאוגנדה (2:08:01 שעות) ולפני בן ארצו וילסון קיפסנג קיפרוטיץ' (2:09:37 שעות). ריצת 10000 מטר: 28:16.86 דקות (2008) חצי מרתון: 1:00:11 שעות (2007) ריצת מרתון: 2:05:04 שעות (2009) מדיה וקבצים בנושא אבל קירוי בוויקישיתוף אבל קירוי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אבל קירוי, באתר olympedia.org אבל קירוי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אבל קירוי, באתר ליגת היהלום אבל קירוי, באתר Track and Field (גברים)
ישראל אדלר (מוזיקולוג)

ישראל אַדלֶר (17 בינואר 1925 – 19 באוגוסט 2009) היה מוזיקולוג וספרן ישראלי. ייסד מוסדות ויזם פרויקטים רבים למחקר ושימור המוזיקה היהודית בישראל ובעולם מביניהם האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה. מייסד המרכז לחקר המוזיקה היהודית, מנהל הספרייה הלאומית בשנים 1969–1971. נולד ב-1925 בברלין בירת גרמניה, בנם של פאני לבית פרידמן והרמן אדלר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עלה לארץ ישראל עם אביו בשנת 1937. הוא השתתף בקרבות במלחמת העצמאות, ולאחר קום המדינה נסע לצרפת להמשיך בלימודיו בקונסרבטואר של פריז (1949–1953) ואחר במחלקה למוזיקולוגיה של אוניברסיטת סורבון, שהעניקה לו תואר דוקטור בשנת 1963. במקביל ללימודיו עבד בספרייה הלאומית של צרפת כממונה על מחלקת העברית והיהדות. עם שובו לישראל התקבל לעבודה בבית הספרים הלאומי, כמנהל מחלקת המוזיקה, הקים את הפונותיקה הלאומית (ארכיון הצליל הלאומי) ואת המרכז לחקר המוזיקה היהודית ועמד בראשו במשך שנים רבות. אדלר יזם את הקמת האיגוד הישראלי למוסיקולוגיה ועמד תקופה מסוימת בראשו. בשנת 1971 הצטרף לחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1973 התמנה למרצה למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1998 זיהה אדלר אורטוריה של המלחין האיטלקי כריסטיאנו ג'וזפה לידרטי (Cristiano Giuseppe Lidarti) משנת 1774, שהתגלתה באוניברסיטת קיימברידג'. האורטוריה, "תשועת ישראל ביד אסתר", בוצעה בבכורה עולמית בפסטיבל מונפליה 2003. ערך את כתב העת "יוּבָל: קובץ מחקרים של המרכז לחקר המוזיקה היהודית" בהוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס. אדלר נמנה עם מייסדי האיגוד העולמי לארכיוני צליל (International Association of Sound and Audiovisual Archives,‏ IASA) והיה חבר בוועד המנהל של המועצה הבינלאומית למוזיקה של אונסק"ו ובהנהלת האיגוד הבינלאומי למוזיקולוגיה. ישראל אדלר ערך יצירות מוזיקליות וכתבים בנושאי מוזיקה, מהם בנפרד ומהם עם חוקרים אחרים, כמו בתיה באיאר ואליהו שלייפר. כמו כן ערך פרטיטורות ובאסו קונטינואו. 'Adler, Israel,' in: Who's who in world Jewry, 1972, p. 13. ביבליוגרפיה של פרסומיו: 'Publications by Israel Adler,' Yuval (Studies of the Jewish Music Research Centre) 7 (2002), 481-492. ישראל אדלר, דף שער בספרייה הלאומית ישראל אדלר באתר WorldCat Identities רשימת הפרסומים של ישראל אדלר, בקטלוג הספרייה הלאומית רשימת המאמרים של ישראל אדלר באתר רמב"י ביוגרפיה של ישראל אדלר(הקישור אינו פעיל), המרכז לחקר המוזיקה היהודית באוניברסיטה העברית אורי דרומי, נפשו יצאה אל המוזיקה: פרופ' ישראל אדלר, מייסד המרכז לחקר המוסיקה היהודית, 1925-2009, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2009 (נקרולוג) ערב לזכרו של פרופ' ישראל אדלר את השם "הפונותיקה הלאומית" טבע ישראל אדלר כתרגום מצרפתית של Phonothèque nationale, מה שהיה ארכיון הצליל הלאומי של הספרייה הלאומית של צרפת מוסד בו אדלר עבד במקביל ללימודיו בצרפת
ג'סיקה טנדי

ג'סיקה טנדי (באנגלית: Jessica Tandy‏; 7 ביוני 1909 - 11 בספטמבר 1994) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון בריטית-אמריקנית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור משחקה בסרט הקולנוע "הנהג של מיס דייזי" משנת 1989, כמו גם פרס באפט"א, פרס אמי, פרס סאטורן, פרס גלובוס הזהב, פרס טוני ומועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה ב"עגבניות ירוקות מטוגנות" משנת 1991. טנדי נולדה ברובע האקני, לונדון לג'סי הלן והארי טנדי, והיא הצעירה מבין שלושה אחים. היא למדה בבית הספר ע"ש דיים אליס אואן ברובע איזלינגטון. טנדי החלה לבסס עצמה בתפקידי תיאטרון בגיל 16, כאשר שיחקה לצד שחקנים כלורנס אוליבייה (בהנרי החמישי) וג'ון גילגוד (בהמלך ליר). עד לגירושיה מג'ק הוקינס בתחילת שנות ה-40 שיחקה טנדי בסרטים בריטים. לאחר מכן עברה להתגורר בארצות הברית, שם פגשה את בעלה לעתיד יום קרונין, עמו שיחקה תכופות בסרטים ובהפקות תיאטרון. תפקידה ההוליוודי הראשון של טנדי היה בסרט "הצלב השביעי" לצד בעלה יום קרונין וספנסר טרייסי, לפי ספרה של אנה זגרס. בשנים הבאות הופיעה בסרטים כ"עמק החרוץ", לצד גרגורי פק, "השנים הירוקות", המבוסס על ספרו של ארצ'יבלד ג'וזף קרונין, ובסרטו של ג'וזף ל. מנקייביץ' "Dragonwyck", לצד וינסנט פרייס. טנדי זכתה בפרס טוני על גילום דמותה של בלאנש דובואה בהפקת הבכורה העולמית משנת 1947 למחזה חשמלית ושמה תשוקה, מאת טנסי ויליאמס ובבימויו של אילייה קאזאן, הנחשבת לאחת ההפקות המכוננות של התיאטרון האמריקאי, בה גם דרך כוכבו של מארלון בראנדו. לדאבון לבה של טנדי היא לא נבחרה לגלם את תפקידה בגרסה הקולנועית של הסרט והתפקיד ניתן לויואן לי. (המפיקים טענו שאינה 'אטרקטיבית' מספיק..). טנדי הופיעה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "הציפורים" משנת 1963. בשנת 1977 הוענק לה פרס טוני נוסף על משחקה במחזה "משחק הג'ין". בשנת 1982 הופיעה טנדי לצד שחקנים כרובין ויליאמס, גלן קלוז וג'ון לית'גאו בסרט "העולם על פי גארפ", המבוסס על ספר באותו שם מאת ג'ון אירווינג. באותה שנה הופיעה טנדי גם לצידם של מריל סטריפ ורוי שיידר במותחן הפסיכולוגי "ליל הדממה" של הבמאי זוכה האוסקר רוברט בנטון. בשנת 1984 הופיעה טנדי לצד כריסטופר ריב בסרט "הבוסטונים", המבוסס על ספרו של הנרי ג'יימס. היא הופיעה לצד בעלה בסרטו המדע בדיוני של רון הווארד "קוקון" והמשכו "קוקון 2", "שועל אדום" משנת 1987 כמו כן גם בסרט "נס ברחוב שמונה" גם כן משנת 1987, תפקיד שזיכה אותה בפרס סאטורן לשחקנית הראשית הטובה ביותר, ובסרט "לרקוד עם כלב לבן" משנת 1993 טנדי היא השחקנית המבוגרת ביותר שזכתה בפרס אוסקר עבור משחקה בסרט הקולנוע "הנהג של מיס דייזי", לצד מורגן פרימן. בין יתר הפרסים שהוענקו לה, טנדי גם זכתה בפרס התיאטרון ע"ש שרה סידונס ובפרס טוני למפעל חיים, אותו חלקה עם בעלה, יום קרונין. מדיה וקבצים בנושא ג'סיקה טנדי בוויקישיתוף ג'סיקה טנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'סיקה טנדי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'סיקה טנדי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'סיקה טנדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'סיקה טנדי, באתר Discogs (באנגלית) ג'סיקה טנדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'סיקה טנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) A Streetcar Named Desire, אתר בריטניקה
יצירה (פירושונים)

יצירה היא מונח מופשט, המתאר התייחסות לדבר מה כאל תוצר של תהליכים מורכבים בעל ערך סובייקטיבי מוסף. בשפה היום-יומית נהוג להתייחס ליצירה כאל תוצר אומנותי, למשל: ספר, ציור או שיר. עם זאת, מקובלים מאוד גם שימושים אחרים למילה, כגון "יצירה אלוהית" (בבריאה) או "יצירה של הטבע". האם התכוונתם ל... יצירה אמנותית: יצירה מוזיקלית בתחום הפיסול בתחום הציור בתחום הספרות טיפול בהבעה וביצירה (טיפול באמנויות) – ענף מתחום הפסיכותרפיה המציע דרכים בלתי מילוליות וסימבוליות לביטוי עצמי, רגשי ותחושתי ספר יצירה – ספר קבלה בריאת העולם בריאתנות – גישה המקבלת את התיאור המקראי של בריאת העולם בספר בראשית כהסבר המתאר באופן ריאלי את היווצרות היקום זכויות יוצרים עבודה
בית גוברין

השמות בֵּית גוּבְרִין ובֵּית ג'וּבְרִין מתייחסים למספר מקומות בשפלת יהודה, ובמרבית המקרים כך גם הגרסה בערבית בית ג'יבּרין. האם התכוונתם ל... בֵּית גוּבְרין (עיר קדומה) – עיר קדומה בשפלת יהודה, בין נחל גוברין לנחל מָרֵשָׁה, שירשה את העיר הקדומה מָרֵשָׁה כבירת החבל בֵּית גוּבְרין - מָרֵשָׁה – גן לאומי ארכאולוגי ואתר מורשת עולמית באזור הערים העתיקות בית גוברין ומרשה בית ג'יברין – כפר ערבי שנקרא על שם בית גוברין הסמוכה, חדל להתקיים במלחמת העצמאות ועל אדמותיו הוקם קיבוץ בית גוברין וילת בית ג'וברין – בית מגורים שהוקם מדרום מערב לבית ג'יברין, שימש במקור למגורי משפחת אל-עזי, אחרי מלחמת העצמאות כמפקדה מצרית ובהמשך כמקום השיחות בין ישראל למצרים לפתרון בעיית כיס פלוג'ה, לאחר מכן כבסיס צבאי ונכון ל-2016 כמקום נטוש המוגדר כאתר מורשת ישראלי משטרת בית ג'וברין – מצודת טיגארט שהוקמה ב-1942 ממערב לבית ג'יברין, שימשה כתחנת משטרה בתקופת המנדט הבריטי וכבסיס של צה"ל לאחר מלחמת העצמאות, כיום אתר מורשת ישראלי בית גוברין (קיבוץ) – קיבוץ שהוקם בשנת בשנת 1949 על אדמות בית ג'יברין, ונקרא כמוה על שם בית גוברין העתיקה הסמוכה מחנה הפליטים בית ג'יברין – כינוי מוכר למחנה הפליטים הקטן אל-עזה שבמרכז העיר בית לחם, שהוקם בשנת 1950 ונקרא על שם משפחה ערבית בולטת מהכפר בית ג'יברין "כביש בית גוברין" – כינוי לקטע מכביש 35 העובר בין קיבוץ בית גוברין לגן הלאומי "בית גוברין – מרשה" נחל גוברין – נחל אכזב בשפלת יהודה, ראשיתו בהר חברון וסופו בנחל לכיש גוברין (פירושונים)
Enter Sandman

"Enter Sandman" (בעברית: "היכנס איש החול") הוא סינגל של להקת ההבי מטאל האמריקנית מטאליקה, מתוך האלבום הנושא את שמם (האלבום השחור) משנת 1991. זהו השיר הראשון באלבום זה. הוא הופק על ידי בוב רוק, והמוזיקה נכתבה על ידי קירק האמט, לארס אולריך וג'יימס הטפילד. הטפילד גם כתב את מילות השיר, שעוסקות בסיוטים. הסינגל זכה לתואר "סינגל הזהב" על כ-500,000 עותקים שלו שנמכרו בארצות הברית, ומעל 15 מיליוני עותקים ברחבי העולם, דבר שהאיץ את פרסומה של הלהקה. השיר זכה לביקורות חיוביות מאוד; הוא מופיע בכל אלבומי ההופעות של הלהקה מאז 1991 ונוגן ברוב הופעותיה. השיר היה השיר הראשון שנכתב עבור האלבום. השיר פותח מתוך ריף שכתב קירק האמט, גיטריסט הלהקה. אורכו של הריף רק שתי תיבות, אבל אולריך הציע שהתיבה הראשונה תנוגן שלוש פעמים. הלחן נכתב במהירות, אך להטפילד לקח זמן רב לחשוב על מילים לשיר. השיר למעשה היה בין האחרונים מהאלבום שקיבלו מילים – מילים שלמעשה הן אינן המקוריות; הטפילד חשב שהשיר נשמע מעט "מסחרי וקיטשי", וכדי להוות ניגוד למנגינה, הוא כתב מילים על הריסת המשפחה המושלמת – סוד גדול במשפחה המוביל למוות. בפעם הראשונה בתולדות הלהקה, אולריך והמפיק בוב רוק אמרו להטפילד שלדעתם הוא יכול לכתוב מילים טובות יותר. המילים החדשות שנכתבו ונוספו לשיר עוסקות בסיוטים ומכילות אזכורים לאיש החול האגדי, לסיוטים ולתפילה. מידע על הסינגל "Enter Sandman" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Enter Sandman" באתר Discogs סרטון השיר "Enter Sandman" באתר יוטיוב