laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טל שחר

טל שחר הוא מושב הממוקם מזרחית לגדרה וצפונית-מערבית לבית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה. המושב סמוך לערוץ נחל שורק ולתל בטש, המזוהה עם תִּמְנָתָה המקראית. היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי עולים שברובם הגיעו מטורקיה והשאר מכורדיסטן, פרס, ומרוקו על אדמותיו החקלאיות של הכפר הערבי ח'ירבת בית פאר, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. ההחלטה על הקמתו התקבלה ב-20 באוגוסט, במסגרת תוכנית להקמת 32 יישובים חדשים על אדמות של קק"ל, של המדינה ושל ערבים. יישובים אלה היו בעלי משמעות אסטרטגית, וטל שחר הוקם בשל מיקומו על הציר העולה לירושלים. בהחלטה הובהר כי אדמות ערביות ייושבו רק היכן שיש "אדמות עודפות" - מספיק שטחים על מנת לקלוט את התושבים הקודמים, אם יחזרו. היישוב עלה לקרקע ב-27 בספטמבר, ובתחילה נקרא "טל-בוקר" על שם הנרי מורגנטאו (הבן) (מורגנטאו בגרמנית: טל בוקר) שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית והיה אחראי למגבית היהודית לטובת מדינת ישראל בזמן מלחמת העצמאות. היישוב נבנה פרוש על פני שטח רחב, ובהמשך הוחלט להרחיב את אוכלוסייתו ל-157 משפחות כדי לצופפו. בעיות כלכליות הביאו לעזיבה רבה ובמקומם הגיעו מתיישבים מארצות שונות במסגרת המעבר מהעיר לכפר וכך התיישבו בטל שחר משפחות עולים בנות עשר עדות שונות. ניסיונות היישוב להתפרנס מגידולים חקלאיים נתקלו בקשיים רבים עד אמצע שנות ה-60. היעדר קרקע מספקת מנעה ניצול כלכלי של גידולים רבים ומטעים שניטעו במושב כשלו בגלל הסיד בקרקעות המושב. על כן עיקר פרנסת המושב היה על ענף הלול ובשנת 1966 השקיעה המדינה בהרחבת ענף הרפת במושב. כיום כולל היישוב כ-350 בתי אב ונהנה משגשוג כלכלי. ביישוב בית ספר האזורי - בית הספר השחר, מכולת, מסעדות, בית קפה, יקב, חנות לבגדי מעצבים, סטודיו לריקוד, בריכת שחייה ועוד. בנוסף, ב-1994 הוקם במושב מפעל משפחתי להכנת טופו בשם "משק ויילר", שהועבר בהמשך לנתיבות. סמוך ליישוב עוברים ערוץ נחל שורק ותוואי הרכבת ההיסטורי המוביל לבית שמש ולירושלים, מעבר להם נמצאת גבעת הרקפות - יער מחטניים על גבעה שידוע בפריחת הרקפות שלו בחורף. ביער פורחים גם פרחים אחרים כגון דודא רפואי. מדיה וקבצים בנושא טל שחר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טל שחר גבעת הרקפות ליד טל שחר סרט - חנוכת המושב על ידי הנרי מורגנטאו אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מ. אנצר, טל שחר, דבר, 27 ביולי 1955 שמואל דיין, דוגמה מעודדת - טל שחר, דבר, 23 בפברואר 1956 שפי גבאי, בפרוזדור ירושלים יש דירות - אין אדמה, דבר, 18 במרץ 1966 ישובי הפרוזדור יקבלו מבנים חדשים לצאן ובקר, דבר, 22 באוגוסט 1966 נווית זומר, היעד הבא: שטראוס מתרחבת לתחום הטופו, באתר כלכליסט, 30 באפריל 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקוה וינשטוק

תקוה וַינשטוק לוריא (11 בדצמבר 1925 – 12 בדצמבר 2022) הייתה עיתונאית ישראלית, חברת מערכת "מעריב". תקוה וינשטוק נולדה בשנת 1925 בשם תקוה נאדיה כהן, בתם של ד"ר נפתלי כהן וצלה לבית אטינגון, ילידת רוסיה, בת למשפחה עשירה מחסידי חב"ד. הוריה נישאו בארץ ישראל ולאחר נישואיהם עברו להתגורר בפריז בירת צרפת, שם נולדה בתם. הנישואים לא עלו יפה; לאחר גירושיהם שבה אמה לפתח תקווה, ואילו אביה השתקע בצרפת. וינשטוק גדלה בפתח תקווה. בשנת 1935 נישאה אמה לד"ר יהודה (צבי אריה) (הירש לייב) וינשטוק (לימים יששכרי) (1909–1965). וינשטוק, יליד ורשה, היה מורה בתיכון ומפקח של רשת "תרבות" העברית בפולין, מפעילי "הפועל המזרחי" שעלה לארץ ישראל ב-1926. בארץ ישראל עבד כעורך דין בתל אביב ופעל כעסקן ציבורי בענייני קק"ל וקרן היסוד. התחנכה בבית ספר עממי במושבה ובגימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה.[דרושה הבהרה] לאחר מכן המשיכה ללימודי ספרות והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. הייתה יו"ר ויצו הצעירה. את דרכה העיתונאית החלה ביומון "הבוקר", ובשנת 1949, כשהייתה בת 22, החלה לכתוב כתבות ופיליטונים בעיתון "מעריב". היא המשיכה לכתוב ב"מעריב" אל תוך שנות ה-80 ובמשך שנים רבות הייתה חברת מערכת "מעריב" ו"את". בנוסף כתבה מדורים ב"על המשמר", ב"משמר לילדים" ועוד. בשנת 2020 קיבלה אות יקירת העיר תל אביב-יפו. נישאה לירוחם לוריא (1914–1977), משורר, מתרגם ועורך, נכדו של אהרן שלוש, ממייסדי נווה צדק. בראשית שנות ה-60 נולד בנם היחיד, יששכר (שָׂכִי) לוריא. דודתה (אחות אמה) הייתה הפסנתרנית נדיה אטינגון-רייכרט (ובן זוגה – ישראל רייכרט, מחלוצי המחקר החקלאי בישראל). נמרים בעין גדי, תל אביב: י’ גולן (סדרת ברקאי לפרוזה מקורית לילדים ולנוער), תשנ"ו 1996. (ספר לילדים) בעקבות האב האבוד; ציורים: מנחם לרון, תל אביב: חלונות, תשס"ז 2007. (סמי־אוטוביוגרפי; לבני הנעורים) מדיה וקבצים בנושא תקוה וינשטוק בוויקישיתוף תקוה וינשטוק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של תקוה וינשטוק, בקטלוג הספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "תקוה וינשטוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3754 ב"צ, בתו של פייר נייראק, הוא נפתלי כהן, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2007 (על הספר "בעקבות האב האבוד") תקוה וינשטוק, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל שרון גבע, מה תקוה וינשטוק הייתה אומרת בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה תקוה וינשטוק, בלקסיקון הספרות העברית החדשה אלי אלון, העיתונאית תקוה וינשטוק מתה בגיל 97, באתר News1, ‏14 בדצמבר 2022 צילה וינשטוק באתר חברה קדישא ת"א–יפו. דוד תדהר (עורך), "ד"ר יהודה אריה צבי (הירש ליב) וינשטוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4950. חמשה סבלים תימנים, מעריב, 2 בדצמבר 1949 החיים נפסקים בגיל 45, מעריב, 20 בנובמבר 1950 האמא של התזמורת, מעריב, 13 במרץ 1984 טיפול נמרץ, מעריב, 10 בנובמבר 1986 בגליון החדש של את, מעריב, 16 באפריל 1980
אלכס לייפסן

אלכסנדר ז'יבוג'ינוביץ' (בסרבית קירילית: Александар Живојиновић; נולד ב-27 באוגוסט 1953), הידוע בשם הבמה שלו אלכס לייפסן (באנגלית: Alex Lifeson) הוא מוזיקאי קנדי, הידוע בעיקר בתור הגיטריסט של הלהקה הקנדית ראש. בקיץ 1968, הקים לייפסן את להקת ראש עם חברו המתופף ג'ון רוטסי, שהוחלף על ידי ניל פירט אחרי אלבום אחד בלבד עם הלהקה. בלהקת ראש מנגן לייפסן בגיטרה אך גם בכלי נגינה אחרים כגון מנדולינה ובוזוקי. בנוסף הוא עושה קולות רקע בהופעות ולעיתים מנגן גם על קלידים. שם משפחתו המקורי, ז'יבוג'ינוביץ', משמעותו בסרבית "בן החיים". לכן שמו תורגם לאנגלית בתרגום מילולי ל-"Lifeson". ב-1996 הוציא אלבום סולו בשם "Victor" בו הוא שר, מנגן בגיטרה, בבס ובקלידים. האלבום לא זכה להצלחה מרובה. בשנת 1996 הפך לייפסן, יחד עם שני חבריו ללהקה, לחבר במסדר קנדה בדרגת קצין. מדיה וקבצים בנושא אלכס לייפסן בוויקישיתוף אלכס לייפסן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכס לייפסן, באתר AllMusic (באנגלית) אלכס לייפסן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכס לייפסן, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) אלכס לייפסן, באתר Discogs (באנגלית) אלכס לייפסן, באתר Songkick (באנגלית)
דוד וינקרנץ

דוד צבי וינקרנץ (נולד ב-1947) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי. בשנת 1964 זכה וינקרנץ, שהיה תושב זכרון יעקב בתואר חתן התנ"ך לנוער בשומרון, בחידון של תנועת הנוער העובד והלומד. דוד וינקרנץ התפרסם בשירו "יברכך", שמילותיו הן מספר תהלים, פרק קכ"ח, פסוקים ה'–ו', שזכה במקום ראשון בפסטיבל הזמר החסידי השני, בשנת 1970, בביצועה של אילנה רובינא. וינקרנץ נהג ללוות את "הרב המרקד", שלמה קרליבך באקורדיון בהופעותיו בישראל. הוא מרבה לנצח על חבורות זמר וכן עורך אירועי שירה בציבור. דוד וינקרנץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) דוד וינקרנץ, באתר Discogs (באנגלית) מידע על וינקרנץ, דוד צבי, 1947- בקטלוג הספרייה הלאומית הנער דוד וינקרנץ - חתן התנ"ך בשומרון, מעריב, 10 בדצמבר 1964 יעקב העליון, פסטיבל מאורגן היטב, נעים ומהנה, מעריב, 12 בנובמבר 1970 אשר הימברג, הראשון והשלישי בפסטיבל החסידי, מעריב, 1 בדצמבר 1970 דויד צבי - ויינקרנץ (מוזיקאי) בהילולת הרב קרליבך זצ"ל, אתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוזית

לוזית הוא מושב בשפלת יהודה, השוכן ממערב לפארק בריטניה ולעמק האלה, בין הערים בית שמש וקריית גת. המושב משתייך למועצה האזורית מטה יהודה. כקילומטר מצפון למושב נמצאת חרבת עטרבה, בה מערכת מסתור מימי מרד בר כוכבא. היישוב הוקם בשנת 1955 על ידי עולים מצפון אפריקה, ונקרא תחילה בשם "דיר דובן ב'" מכיוון שבמקום שכן קודם כפר ערבי בשם דיר דבאן. בהמשך הצטרפו למייסדי המושב עולים מאלג'יר. היישוב נקרא בשמו הנוכחי על שם מטעי עץ השקד (לוּז) הגדלים באזור, אשר מאפיינים את אזור עמק האלה, ואשר שימשו בתקופות מסוימות כמקור פרנסה לתושבי היישוב. בתנ"ך נזכר השם לוּזָה כשם יישוב בבנימין. כיום מתפרנסים תושבי המושב מחקלאות וממקצועות חופשיים. החל משנת 2010 קמה במושב הרחבה קהילתית אשר במסגרתה נקלטו עשרות משפחות וצפויות להיקלט עשרות נוספות, רובן עוסקות במקצועות חופשיים. בשנת תשפ"ב נבחר הרב יוסף אבנעים לרב היישוב. במושב שני בתי כנסת ומקווה טהרה. מערות לוזית – מערות פעמון שנחשפו בקרבת המושב מדיה וקבצים בנושא לוזית בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק ו', ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוק ב', ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק י"ג. ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליופאוזה

הליופאוזה מהווה את הגבול הסופי של השפעת רוח השמש, שהיא זרם של חלקיקים תת-אטומים מיוננים, הנפלטים מהשמש לכל הכיוונים ויוצרים בועה ענקית הנקראת בשם הליוספירה, אשר נעה יחד עם מערכת השמש במרחב הבין כוכבי. רוח השמש נעה במרחבי מערכת השמש במהירות על קולית של 1.6 מיליון קמ"ש. במרחק של 94 יחידות אסטרונומיות מהשמש, מהירות זו נופלת לערך תת-קולי ומצב זה נקרא הלם הסיום. משם ישנו אזור המכונה heliosheath. אזור זה סוער ויש בו בועות מגנטיות ענקיות. במרחק של 118 יחידות אסטרונומיות מהשמש רוח השמש עוצרת לחלוטין, ואזור זה נקרא אזור עמידה במקום, והוא מהווה את תחילת ההליופאוזה. לא ידוע מה עובייה, אך מעבר לה מתחיל המרחב הבין כוכבי, שבו ישנם חלקיקים תת-אטומים הנפלטים מגופים אחרים בגלקסיה של שביל החלב. חציית ההליופאוזה ניתנת לזהוי באמצעות ירידת הטמפרטורה של היונים, שינוי בכיוון השדה המגנטי וגידול בעצמת הקרניים הקוסמיות שמקורן בגלקסיה. במאי 2012 נרשמה עליה חדה של 9% בחודש בקרינה הקוסמית שמדדה גשושית החלל וויאג'ר 1 לאחר גידול הדרגתי של 25% מינואר 2009 לינואר 2012 - סימן לקרבה להליופאוזה. בספטמבר 2013 הודיעה נאס"א שהגשושית חצתה את ההליופאוזה ב-25 באוגוסט 2013. הליופאוזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הארמייה השמינית

האם התכוונתם ל... הארמייה השמינית (בריטניה) – אחת היחידות הלוחמות המפורסמות שפעלו במסגרת הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה הארמייה השמינית (ארצות הברית) – ארמייה של צבא ארצות הברית, שלחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה והשתתפה במלחמת קוריאה הארמייה השמינית (איטליה) – ארמייה איטלקית שלחמה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר הארמייה השמינית (האימפריה הגרמנית) – ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית הארמייה השמינית (ורמאכט) – ארמייה של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה הארמייה השמינית (צרפת) – ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית הארמייה השמינית (האימפריה הרוסית) – ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה הארמייה השמינית (ברית המועצות) – ארמייה סובייטית שפעלה במלחמת החורף ובמלחמת העולם השנייה
פוקנה ממושקפת

פוקנה ממושקפת (שם מדעי: Phocoena dioptrica) הוא מין ממשפחת הפוקניים שבתת-סדרה לווייתני שיניים, הנראה רק לעיתים רחוקות. מסביב לעיניו טבעות כהות וייחודיות המבדילות אותו בבירור ממיני פוקנות אחרים ומעניקות לו את שמו. מסביב לטבעות הכהות נמצאות על-פי רוב גם טבעות בהירות יותר. הפוקנה הממושקפת תוארה לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי פרננדו להיל (Lahille) ב-1912, על בסיס פרט שנצפה בחוף הסמוך לבואנוס איירס. השם הספציפי של המין (dioptrica) מרמז על הטבעות המקיפות את עיניו. גופה של הפוקנה הממושקפת חסון. ראשה קטן ואין לה חוטם. גבה שחור בעוד שבטנה לבנה. עיניה שחורות, מוקפות בטבעות לבנות. על צדו העליון של הזנב נמתח פס לבן. סנפיר הגב גדול ומעוגל בקצהו. אורכן של הפוקנות לאחר הלידה הוא כ-80 סנטימטרים. בבגרות הזכרים מגיעים לאורך של כ-2.2 מטרים, והנקבות - מעט פחות. משקל הפוקנות הבוגרות - בין 60 ל-84 קילוגרמים. תזונת הפוקנה הממושקפת מתבססת בעיקר על דיונונים ודגים, אך גם על תמנונים, חסילונים, רכיכות וסרטנאים אחרים. הפוקנות הממושקפות חיות בקבוצות שגודלן עשוי להגיע עד 25 פרטים. הן שוחות במהירות ובזריזות, ולרוב נמנעות מקרבה לסירות. תפוצת הפוקנה הממושקפת סובבת כפי הנראה את הקוטב הדרומי. שלדים רבים נמצאו באזור ארץ האש, ולכן נראה כי אזור זה מבוקר תכופות על ידי הפוקנות. בנוסף, נצפו פוקנות ליד חופי ברזיל, איי פוקלנד ואיי ג'ורג'יה הדרומית (באוקיינוס האטלנטי), אוקלנד, טסמניה ודרום אוסטרליה (בדרום האוקיינוס השקט), ואיי הרד ואיי קרגלן (בדרום האוקיינוס ההודי). הנקודה הדרומית ביותר בה נצפתה פוקנה ממושקפת היא במעבר דרייק. מדיה וקבצים בנושא פוקנה ממושקפת בוויקישיתוף פוקנה ממושקפת, באתר ITIS (באנגלית) פוקנה ממושקפת, באתר NCBI (באנגלית) פוקנה ממושקפת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פוקנה ממושקפת, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פוקנה ממושקפת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פוקנה ממושקפת, באתר GBIF (באנגלית) מידע על הפוקנה הממושקפת פוקנה ממושקפת באתר הרשימה האדומה של IUCN
ניל פירט

ניל אלווד פירט (באנגלית: Neil Elwood Peart; ‏12 בספטמבר 1952 – 7 בינואר 2020) היה מתופף קנדי, המתופף וכותב השירים של להקת ראש. זכה פעמים רבות בפרסי מוזיקה חשובים על ביצועיו כמתופף בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, ונודע בשל טכניקות התיפוף המקצועיות שלו. פירט נולד בהמילטון (קנדה). הפך למתופף וכותב השירים של להקת ראש בקיץ 1974, כשהחליף את המתופף הקודם ג'ון ראטסי, אחרי שהקליט עם חברי הלהקה את אלבומם הראשון. הוא השפיע על הרבה מתופפים, ביניהם המתופף הידוע מייק פורטנוי. נוסף להיותו מוזיקאי, פירט היה גם סופר: הוא פרסם כמה ספרי זיכרונות, שבהם כתב על מסעותיו. פירט גן התעניין בפילוסופיה והיה מעריץ של הסופרת איין ראנד, תכונה שהשפיעה על המוזיקה שכתב – לדוגמה השיר "Anthem" מהאלבום Fly By Night והאלבום 2112, המבוסס על הסיפור "Anthem" של אותה הסופרת. פירט נפטר ב-7 בינואר 2020 ממחלת הסרטן. מדיה וקבצים בנושא ניל פירט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניל פירט (באנגלית) ניל פירט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניל פירט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל פירט, באתר AllMusic (באנגלית) ניל פירט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניל פירט, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ניל פירט, באתר Discogs (באנגלית) ניל פירט, באתר בילבורד (באנגלית) ניל פירט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Neil Peart Drumming Awards Nick DeRiso, Rush Drummer and Lyricist Neil Peart Dies, Ultimate Classic Rock (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר הרפובליקה

כיכר הרפובליקה (בצרפתית: Place de la République) היא כיכר עירונית בפריז שבצרפת, בגבול הרובע השלישי, העשירי והאחד עשר של פריז. הכיכר נקראת על שם הרפובליקה הצרפתית, ובמרכזה עומד פסל גדול המוקדש למריאן. הכיכר נמצאת במקום שבו עמד מבצר הטמפל, מצודה גדולה על חומת שארל החמישי. בכיכר הוקמה בשנת 1811 מזרקה בשם "Château-d'Eau" ("טירת המים") שתוכננה בידי המעצב פייר סימון גיראר. הכיכר כפי שנראית היום קיבלה את צורתה בזמן הקיסרות השנייה כחלק מתוכנית אוסמן להתחדשות פריז בידי הברון ז'ורז'-אז'ן אוסמן. רוב התיאטראות שבשדרות דו-טמפל נהרסו בתוכנית זו. האדריכל של פריז, גבריאל דוויו, הוסיף לכיכר מזרקה שנייה המקושטת באריות. בשנת 1879, בתחרות לעיצוב פסל גדול שיוקדש לרפובליקה הצרפתית השלישית שרק הוכרזה, זכו "האחים מוריס" ועיצבו פסל מתאים לכיכר. שני טקסים לחנוכת הפסל התקיימו במקום, הראשון ב-14 ביולי 1880 עם גרסה של הפסל מגבס, והשני ב-14 ביולי 1883 עם גרסה סופית מברונזה שניצבת בכיכר עד היום. הפסל הוא של הדמות האלגורית המסמלת את הרפובליקה הצרפתית, מריאן. ערך זה הוא קצרמר בנושא פריז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחסיה

מַחְסֵיָה הוא מושב ליד בית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה שבמחוז ירושלים. המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, על חלק מאדמות הכפר הנטוש דיר אבאן. המושב ננטש לאחר מספר שנים, ויושב מחדש מאוחר יותר על ידי עולים ממרוקו ומקוצ'ין שבהודו. המושב חבר בתנועה המיישבת "הפועל המזרחי". שם המושב לקוח מתוך ספר ירמיהו, שם הוא משמש שם פרטי: וָאֶתֵּן אֶת-הַסֵּפֶר הַמִּקְנָה, אֶל-בָּרוּךְ בֶּן-נֵרִיָּה בֶּן-מַחְסֵיָה, לְעֵינֵי חֲנַמְאֵל דֹּדִי, וּלְעֵינֵי הָעֵדִים הַכֹּתְבִים בְּסֵפֶר הַמִּקְנָה--לְעֵינֵי, כָּל-הַיְּהוּדִים, הַיֹּשְׁבִים, בַּחֲצַר הַמַּטָּרָה — ירמיהו, ל"ב, י"ב מדיה וקבצים בנושא מחסיה בוויקישיתוף ליליה קירשנבאום, מחסיה, חורבת אל- צוייאע', העתקת בית בד, אתר רשות העתיקות – מינהל שימור, אפריל-אוקטובר 2005. מידע על מחסיה בקטלוג הספרייה הלאומית מחסיה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 מחסיה באתר תנועת העבודה הישראלית 10 יישובים חדשים הוקמו בחודש מאי, 9 ביוני 1950 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך, מטח, 2010, עמ' 581 זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 196 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמרון

האם התכוונתם ל... לוחמת תמרון ("מאמץ התמרון", "יסוד התנועה") – יסוד לחימה המתבטא בהנעת כוחות תחבולנית תמרון – שם מיושן לתרגיל צבאי תמרון תעופתי – יכולת תנועה וחמיקה של כלי טיס כושר תמרון – מדד בהנדסת טילים תמרון מעבר ירחי – תמרון מסלולי המשמש לשליחת חלליות אל הירח תמרון היימליך – ברפואה, שיטה פתיחת נתיב אוויר החסום על ידי גוף זר תמירון – מין של ציפור ממשפחת הסייפניים
טודור איבנצ'וב

טודור אִיבָנְצ'וֹב (בבולגרית: Тодор Иванчов;‏ 1858, טרנובו, האימפריה העות'מאנית – 1905, פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר וכן כראש ממשלת נסיכות בולגריה. איבנצ'וב נולד בטרנובו ואת השכלתו התיכונית עשה במכללת רוברט באיסטנבול. ב-1881 סיים את האוניברסיטה במונפלייה שבצרפת. הוא שב לבולגריה והועסק כמורה, ובהמשך כמנהל בית ספר בקיוסטנדיל וכן כעורך עיתון. איבנצ'וב הצטרף למפלגה הליברלית-רדוסלאבובית בהנהגת וסיל רדוסלאבוב וב-1886 כיהן בממשלתו הראשונה של רדוסלאבוב כשר החינוך של הנסיכות. בהמשך, מונה לשר החינוך גם בממשלתו של דימיטר גרקוב. לאחר התפטרותו של גרקוב, הטיל עליו הנסיך פרדיננד הראשון את מלאכת הרכבת הממשלה. איבנצ'וב כיהן כראש הממשלה ולתקופה מסוימת גם כשר האוצר, ושר החוץ והדתות של הנסיכות. איבנצ'וב הוביל שורת רפורמות בתחום המינהל הציבורי וכן ניסה ליישם רפורמות אגרריות אשר הובילו לאי שקט והפגנות מצד איכרים. המהומות דוכאו בכוח ואיבנצ'וב נאלץ לסיים את תפקידו. ב-1903 הועמדו איבנצ'וב ורדוסלאבוב לדין בעוון אי סדרים כלכליים והחלטות המנוגדות לחוקה בתקופת ממשלתו הראשונה של רדוסלאבוב, הורשעו ונדונו ל-8 חודשי מאסר. איבנצ'וב זכה לחנינה ולאחר שחרורו מהכלא, עזב את בולגריה לצרפת ושם הלך לעולמו ב-1905 והוא בן 47 שנים. ב-1900, בתקופת כהונתו של איבנצ'וב כראש הממשלה רבו התקריות האנטישמיות בבולגריה ולאחר כינוס חירום שנערך בסופיה בעניין, המליץ אברהם דויצ'ון לוי מראשי הקהילה, לשלוח את ישועה כלב לקהילות בולגריה כדי לערוך דין וחשבון על חומרת המצב. לאחר שובו, נועדו כלב ודוויצ'ון עם ראש הממשלה וזה יעץ לכלב להגיש את הדו"ח שכתב לטיפולו של שר הפנים וסיל רדוסלאבוב. כלב הגיש את הדו"ח ולווה אותו במכתב חריף מטעמו בו נכתב בין השאר, שאם ממשלת בולגריה אינה מעוניינת שבשטחה יתגוררו יהודים, הם מבקשים ארכה של שנה ותמיכה כלכלית כדי לעזוב את הנסיכות. רדוסלאבוב נעלב מסגנון מכתבו של כלב וביקש לזמן את ראש קהילת סופיה לבירור, אך איבנצ'וב שכנעו שלא לעשות כן. בעקבות הדו"ח שהגיש כלב פנה רדוסלאבוב למושלי כל מחוזות בולגריה וציין כי זו אחריותם האישית למנוע פגיעה ביהודים. טודור איבנצ'וב - תקציר ביוגרפי, באתר www.minfin.bg (באנגלית) אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להיוסדה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 253.
הנילוס העליון הגדול

הנילוס העליון הגדול (באנגלית: Greater Upper Nile) הוא חבל ארץ בצפון־מזרח דרום סודאן, ששטחו 236,208 קמ"ר וסך האוכלוסייה שבו נאמדת בכ־2,908,000 נפש, נכון לשנת 2008. שמו של חבל הארץ נגזר מהנילוס הלבן, אחד משני יובליו העיקרים של נהר הנילוס העובר בצפון ובמזרח אפריקה. עיר הבירה של החבל היא מלקאל. הנילוס העליון הגדול התנתק יחד עם בחר אל-ע'זאל ואקווטוריה מסודאן ב-9 ביולי 2011 ואלו מרכיבים את מדינת דרום סודאן. הנילוס העליון הגדול היה מורכב משלושה מחוזות שנקראו ג'ונגליי, מדינת האיחוד ומדינת הנילוס העליון. החבל גובל באתיופיה במזרח, סודאן בצפון, חבל בחר אל-ע'זאל במערב, ואקווטוריה בדרום. כיום, החבל כולל 13 מדינות. ג'ונגליי מדינת האיחוד מדינת הנילוס העליון הנילוס הלבן "סודאן: מדינה בסכסוך המאיים על השלום בנילוס העליון הגדול". אתר אפרו און-ליין. נבדק ב-2011-06-23.
Parklife

Parklife הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הבריטית בלר, אשר יצא לאור באפריל 1994. אחרי נתוני מכירות מאכזבים של אלבומם הקודם Modern Life Is Rubbish, החזיר Parklife את בלר לאור הזרקורים בבריטניה, בעזרת להיטיו הרבים: "Girls & Boys",‏ "End of a Century",‏ "Parklife" ו "To the End". בשנה שלאחר יציאתו, האלבום זכה לפלטינה משולשת בבריטניה, ובלר נהפכה לאחת משתי הלהקות הפופולריות בסצנת הבריטפופ, יחד עם אואזיס. אחרי השלמת ההקלטות לאלבומם הקודם של בלר Modern Life Is Rubbish, דיימון אלברן, סולן הלהקה, התחיל לכתוב שירים באופן פורה מאוד. בשל מצבם הכספי הרעוע באותו הזמן, בלר מיהרו לחזור אל האולפן עם מפיקם סטיבן סטריט כדי להקליט את אלבומם השלישי. ההקלטות היו מהירות יחסית, מלבד השיר "This Is a Low". מנהיג הלהקה דיימון אלברן אמר ל-NME ב-1994 ,"בשבילי, Parklife הוא כמו אלבום קונספט רופף שמערב כל מיני סיפורים שונים. זה מסעו של שתיין מיסטי, שרואה את מה שקורה בעולם ומעיר הערות על זה". אלברן ציין את הרומן "London Fields" של מרטין איימיס כהשפעה גדולה על האלבום. השירים עצמם נמתחים על פני ז'אנרים רבים, כמו הלהיט "Girls & Boys" שמושפע מסינת'פופ, הואלס האינסטרומנטלי "The Debt Collector",‏ "Bank Holiday" הפאנק-רוקי, "Far Out" החללי והסיד בארטי ו-"Trouble in the Message Centre" עם השפעות הגל החדש המובהקות. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-438 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים המחודשת. מילות השירים נכתבו על ידי דיימון אלברן, חוץ מ "Far Out" שנכתב על ידי אלכס ג'יימס, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי בלר. דיימון אלברן - שירה מובילה וליווי, קלידים, האמונד, סינתיסייזר מוג, צ'מבלו ב "Clover Over Dover", מלודיקה, ויברפון, חלילית, תכנות גראהם קוקסון - שירה ליווי, גיטרות, קלרינט, סקסופון, כלי הקשה אלכס ג'יימס - שירה ב "Far Out", גיטרת באס, רעש קהל דייב ראונטרי - תופים, כלי הקשה, תכנות, רעש קהל סטיבן סטריט - קלידים ישנים, אפקטים, תכנות לאטישיה סדייר (מסטריאולאב) - קולות ב "To the End" פיל דניאלס - קריינות ב "Parklife" סטיבן יו - אקורדיון מידע על האלבום Parklife באתר MusicBrainz מידע על האלבום Parklife באתר AllMusic האלבום Parklife באתר Discogs האלבום Parklife באתר ספוטיפיי האלבום Parklife באתר דיזר האלבום Parklife באתר אפל מיוזיק האלבום Parklife באתר טיידל ביוגרפיה של בלר, באתר Allmusic סקירה של הבריטפופ, באתר Allmusic
אריאל וולף

אריאל נ. וולף (נולד ב-17 ביוני 1984) הוא שחקן במאי וכוריאוגרף ישראלי. אריאל וולף נולד וגדל בהרצליה, שני במשפחה בת ארבעה בנים. אחיו הבכור אמיר הוא שחקן ובמאי. ולהם עוד שני אחים צעירים איתמר ואורי. אביו, יצחק וולף, הוא עורך-דין שבהיותו בן ארבעים עשה תואר בקולנוע באוניברסיטת תל אביב, שם ביים סרט קצר בשם "וילונות", וזכה בפרסים בפסטיבלים בעולם. אמו, אסנת וולף, היא ד"ר לבוטניקה וכיום מטפלת ברפואה משלימה. בילדותו (1999-1996) שיחק וולף בתיאטרון הרצליה לילדים ונוער. בוגר בית ספר למשחק "ניסן נתיב" תל אביב בהצטיינות. 2007-2010 ניהל אמנותית ובמאי קבוצת "ארמפה" – הקבוצה הצעירה של תיאטרון באר שבע בשנים 2020-2021 שיחק בלהקת תיאטרון "החאן" בשנים 2010-2019 מורה ובמאי בבית ספר למשחק גודמן בבאר שבע. בשנים 2019-2022 מורה ובמאי בבית הספר לאומנויות הבמה סמינר הקיבוצים 2022 בוגר בית הספר לריקודים סלונים "ארתור מארי" זוכה פרס התיאטרון הישראלי- עיצוב תנועה לשנת 2017 על ההצגה "חלום ליל קיץ" (תיאטרון החאן) זוכה פרס הצגת השנה בפסטיבל תיאטרונטו 2021 על ההצגה "מפלצת הזיכרון" זוכה פרס קיפוד הזהב לשנת 2016 על עיבוד ההצגה "תיאורמה" זוכה פרס פסטיבל בת ים לשנת 2011 על עיצוב התנועה להצגה "קברט וולטיר". וולף הוא הומוסקסואל מוצהר. בן זוגו הוא השחקן שלומי ברטונוב. שחקן בהצגות במסגרת תיאטרון החאן: עבודות בימוי כוריאוגרפיה לקולנוע מדיה וקבצים בנושא אריאל וולף בוויקישיתוף אריאל וולף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אריאל וולף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריאל וולף, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טל גורדון, ריאיון - מגשימים את החלום, באתר הבמה, 1 בינואר 2017 על גלבוע (אריאל וולף), בסדרה תיכון השיר שלנו, באתר וואלה אריאל וולף, באתר תיאטרון החאן מרב יודילוביץ', אריאל וולף: "אי אפשר להתעטף בהצלחה", באתר ynet, 10 במרץ 2014 יעקב בר-און, ריאיון: רוקד על כל החתונות (כמעט), באתר הבמה, 18 בנובמבר 2012 יאיר אשכנזי, הזוג שהצליח להביא את פאזוליני לבמה בתל אביב, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2015 ג'ורג' אבני, ‏קורה במשפחות הכי טובות, באתר ‏מאקו‏, 12 בנובמבר 2014