laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אידיאל נילי

בתורת החוגים, אידיאל נילי הוא אידיאל שכל איבריו נילפוטנטיים. מכיוון שסכום של אידיאלים ניליים גם הוא נילי, סכום כל האידיאלים הניליים בחוג הוא אידיאל נילי, המכונה הרדיקל הנילי העליון. איבר a {\displaystyle a} של חוג הוא נילפוטנטי אם קיים n {\displaystyle n} כך ש- a n = 0 {\displaystyle a^{n}=0} . תת-קבוצה S {\displaystyle S} של חוג R {\displaystyle R} , שכל איבריה נילפוטנטיים, נקראת קבוצה נילית. אם קיים n {\displaystyle n} כך שהמכפלה s 1 … s n {\displaystyle s_{1}\dots s_{n}} מתאפסת לכל s 1 , … , s n ∈ S {\displaystyle s_{1},\dots ,s_{n}\in S} אז S {\displaystyle S} היא קבוצה נילפוטנטית. קל לראות שהאידיאל השמאלי R a {\displaystyle Ra} הוא נילי אם ורק אם האידיאל הימני a R {\displaystyle aR} הוא כזה. אידיאל הוא נילפוטנטי מקומית, אם תת-החוג הנוצר על ידי מספר יוצרים סופי מאברי האידיאל הוא תמיד נילפוטנטי (אם כי דרגת הנילפוטנטיות עשויה להיות תלויה בבחירת היוצרים). כל אידיאל נילפוטנטי הוא נילפוטנטי מקומית, וכל אידיאל נילפוטנטי מקומית הוא נילי; הטענות ההפוכות אינן נכונות בדרך כלל. עם זאת, בחוגים נותריים, כל אידיאל שמאלי נילי הוא אידיאל נילפוטנטי. חוג ראשוני שאין בו אידיאלים ניליים נקרא strongly prime. ההגדרות עבור אידיאלים חלות גם על חוגים בלי יחידה: חוג נילי הוא חוג שבו כל האיברים ניליים (ולכן אין בו אידמפוטנטים). חוג שכל המנות הראשוניות שלו הן ניליות הוא בעצמו נילי. איברים נילפוטנטיים נראים ממבט ראשון "קרובים לאפס", אבל זווית ראייה זו אינה מועילה, משום שהסכום או המכפלה של איברים נילפוטנטיים אינם בהכרח כאלה . לעומת זאת, ההנחה שאיבר שייך לאידיאל נילי היא חזקה ביותר. כל האיברים מסוג זה מרכיבים יחדיו את האידיאל הנילי הגדול ביותר, שהוא רדיקל הנקרא הרדיקל הנילי העליון של החוג. אידיאל זה שווה לחיתוך של כל האידיאלים הראשוניים. בחוג קומוטטיבי, הרדיקל הנילי כולל את כל האיברים הנילפוטנטיים, ושווה לרדיקל של אידיאל האפס בחוג. בדומה לזה, רדיקל לויצקי הוא האידיאל השמאלי הנילפוטנטי-מקומית הגדול ביותר, והוא אידיאל דו-צדדי. קיומם של רדיקלים אלה מוכיח שסכום (כלשהו) של אידיאלים ניליים הוא תמיד נילי, והסכום של אידיאלים נילפוטנטיים-מקומית הוא תמיד נילפוטנטי-מקומית. אפילו הסכום של אידיאלים שמאליים נילפוטנטיים-מקומית הוא נילפוטנטי-מקומית, והסכום של תת-חוג נילפוטנטי מקומית עם תת-חוג נילפוטנטי הוא נילפוטנטי מקומית. לעומת זאת, לא ידוע האם סכום של אידיאלים שמאליים ניליים הוא תמיד נילי (ראו להלן). כאשר מדובר באידיאלים נילפוטנטיים התמונה שונה: הסכום של מספר סופי של אידיאלים (שמאליים) נילפוטנטיים, הוא נילפוטנטי, אבל סכום של מספר כלשהו של אידיאלים נילפוטנטיים אינו בהכרח כזה. סכום כל האידיאלים הנילפוטנטיים בחוג הוא נילי, אבל בדרך כלל אינו נילפוטנטי. השערת קתה, שהיא אחת ההשערות הפתוחות המרכזיות בתורת החוגים, שואלת האם סכום של אידיאלים שמאליים ניליים הוא תמיד נילי. ידוע שקיים חוג נילי אפיני שאינו נילפוטנטי (Golod ו-Shafarevitch), אך לא ידוע האם חוג נילי מוצג סופית הוא בהכרח מממד סופי. רדיקל משפט נגטה-היגמן Ring Theory, L. Rowen, Theorem 2.6.23; A theorem of Levitzki, I.E. Herstein, Proc AMS, 1961 לדוגמה, הסכום או המכפלה של יחידות המטריצות   e 12 , e 21 {\displaystyle \ e_{12},e_{21}} אינם נילפוטנטיים. Ferrero and Puczylowski, On rings which are sums of two subrings, Arch. Math. 53, 4--10, (1989). בין הגרסאות השקולות: האם סכום של תת-חוג נילפוטנטי ותת-חוג נילי, הוא נילי. ידוע שיש סכומים של שני תת-חוגים נילפוטנטיים מקומית שאינם ניליים.
אינה וולף (שוטרת)

אינה וולף היא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. וולף שירתה במשטרת ישראל 36 שנים, במהלכן מילאה 14 תפקידים שונים. האחרונים שבהם: ראש מחלקת המחקר באגף המודיעין, ראש מחלקת הרכישות והמכירות, וסגנית ראש אגף התכנון. בתקופת כהונתו של משה קראדי כמפכ"ל הוזכרה כמועמדת לראשות אגף ההדרכה שעתיד היה לקום, אך הקמת האגף נדחתה למועד מאוחר יותר. בשנת 2008 הועלתה לדרגת ניצב ושימשה כשנתיים ראש האגף לתמיכה לוגיסטית, באחריותו תקציב הרכש של המשטרה בהיקף של כמיליארד וחצי ש"ח ואחריות על מערך הבינוי והתחבורה של הארגון. בסיום תפקיד זה פרשה משורות המשטרה. וולף נשואה ואם לחמישה. אינה וולף, ברשת החברתית פייסבוק מינוי: אינה וולף תהיה הניצבת היחידה במשטרה, באתר הארץ, 25 בפברואר 2008 שמוליק גרוסמן, הניצבת האחרונה פורשת: "אין שיקולי מגדר", באתר ynet, 29 באפריל 2010
משה אבינרי

משה אבינרי (רַבֶּלְסקי; בכתיב ארכאי: ראַבעלסקי) (אסרו חג של פסח תרל"ז אפריל 1877 - ר"ח סיון תש"ד 23 במאי 1944) היה רב ומחנך, מחלוצי הדיבור העברי ברוסיה. אביהם של הלשונאי יצחק אבינרי ושל המתאגרף עמיאל (אמיל) אבינרי. נולד לרב ניסן רבילסקי באסרו חג של פסח תרל"ז בעיירה קלינובקה (קאלינובקא) שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). מתוך אהבה חזקה לעברית פסק אביו לדבר יידיש, והיה מדבר עברית. בהיותו בן 18 עברו הוריו לקאזאטין, שם היה אביו אב בית דין עד מותו ופעל גם בשדה החינוך, ביסדו תלמוד תורה מתוקן שלמדו בו גם לימודי חול. התלמידים קבלו בו חינוך לאומי-ציוני ורבים מהם היו לאחר מכן לעסקנים ציוניים בעיירה. אביו הקדיש את כל מרצו להחזקת תלמוד התורה בעיירה. בסוף שנת תרנ"ז נשא משה רבילסקי לאשה את מנוחה בת הרב ישראל ברמאן, שהיה רב בפליסקוב (פליסקיב (אנ') באוקראינה המודרנית). לאחר נישואיו גלה אביו לקובנה שבליטא, שם הוסמך להוראה על ידי הרב צבי בן הרב יצחק אלחנן ספקטור, ובשנת תרס"ה הוזמן להיות רב בבייראמטשא (מיקולאיבקה-נובורוסיסקה (אוק'), עיירה בבסרביה). לאחר הפרעות האיומות השוד וההרס הרב באזור ובעיירה וגם שם פתח בפעילות חינוך מקיפה ורבת ערך והצליח להרים ולשנות לטובה את מצב הקהילה כולה. הוא ייסד בעיירה את בית הספר העברי הראשון בבסראביה שכל לימודיו היו בעברית. ספר ושמו "סנסני עץ החיים", שכתב אביו, ובו קיצור הדינים שידיעתם דרושה לתלמידים, הונהג כספר לימוד ברבים מבתי הספר בבסרביה וגם מחוצה לה. בשנת תרע"ה, עם פטירת אביו ר' ניסן רבילסקי, עבר משה רבילסקי לקאזאטין לשבת על כיסא אביו. ישיבתו זו ארכה שנתיים, ובשנת תרע"ג הוזמן להיות רב באונגן (על גבול רוסיה ורומניה), ובעיירה זו נשאר עד עלייתו לארץ ישראל. בחול המועד סוכות תרפ"ו עלה עם בני ביתו לארץ ישראל, וחי בה שמונה עשרה שנים עד מותו. גם בארץ ישראל המשיך את פעילותו החינוכית, בתחילה כמורה ביבנאל ואחר כך בצפת ונטע בתלמידיו את אהבת הארץ והלשון העברית. מסמך רב ערך בשם: "מן הגיהנום האוקראיני" פורסם על ידי רבילסקי ב"השילוח" ואחר כך שנית ב"הצפירה" בשנת ה'תרפ"א, ובו תיאר את הפרעות האיומות שנעשו ביהודי אוקראינה בידי אנשיהם של סימון פטליורה ואנטון דניקין בשנים תרע"ט-תר"פ, ורשם מפי עדי ראייה שברחו מן הזוועות את שקרה אותם. בר"ח סיוון תש"ד לפנות בוקר מת ר' משה רבילסקי בבית החולים" הדסה" בירושלים. שלשת הכתבים הללו מופיעים בהקדמה לכרך ב' של הספר "היכל רש"י", שכתב בנו של הרב: על חנוך הנוער והכשרת הלבבות לתורה ולציון אל הכותל המערבי על תחיית ישראל דוד תדהר (עורך), "משה אבינרי (רבלסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 255 דוד תדהר (עורך), "עמיאל (אמיל) אבינרי (רבלסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2259 מתוך זיכרונותיו של יצחק אבינרי, "על אביו", היכל רש"י, עמ' שפא-שפב; וכן מ. קומארובסקי, מסופרי הדאר באמריקה. הרב משה רבלסקי, "מן הגיהנום האוקראיני", הצפירה, 16 בפברואר 1921; המשך; המשך ראו עמודים שפג-שפד ב"היכל רש"י", כרך ב'.
נוזל

נוזל הוא מצב צבירה בו נפח החומר נקבע על-פי תנאי הטמפרטורה והלחץ בהם הנוזל שרוי, ואשר צורתו בצדדיו נקבעת לרוב לפי צורת הכלי בו הוא נתון. מים, בנזין וחלב הם דוגמאות לנוזלים מוכרים מחיי היומיום של בני האדם. אם נוזל נמצא במנוחה בשדה אחיד של כוח המשיכה או בתאוצה קבועה, הלחץ ההידרוסטטי   p {\displaystyle \ p} בכל נקודה לאורך ציר הגובה של הנוזל נקבע לפי חוק פסקל:   ρ g h = p {\displaystyle \ \rho gh=p} כאשר ρ {\displaystyle \rho } היא צפיפות הנוזל או המסה הסגולית שלו, כלומר המסה ליחידת נפח (בהנחה כי היא קבועה),   h {\displaystyle \ h} הוא עומק הנקודה תחת פני הנוזל ו-   g {\displaystyle \ g} היא תאוצת הכובד באותו מקום או התאוצה באותו המקום. ביטוי זה נותן את הלחץ ההידרוסטטי בלבד, בכל נקודה בתוך הנוזל. יש להתחשב בלחץ האוויר השורר באותו מקום כדי לקבל את הלחץ הכולל (למשל, בגובה פני הים לחץ האוויר הוא אטמוספירה אחת). לנוזלים יש מתח פנים, (מושג המתאר את התנהגות פני השטח של נוזלים כיריעה אלסטית ומושפע מכוח המשיכה ההדדי בין מולקולות החומר שעל פני הנוזל), ונימיות. לרוב הם מתפשטים כאשר הם מחוממים, ומתכווצים בקירור. החריג הבולט והחשוב ביותר בטבע מבחינה זו הוא המים. בגובה פני הים המים מתכווצים תוך כדי ירידת הטמפרטורה שלהם עד ל-C° ‏4 ואז מתפשטים (הנפח שלהם ליחידת מסה גדל) עד ל-C° ‏0 ומכאן חוזרים ומתפשטים בתור מוצק (האנומליה של המים). עצמים הטבולים בנוזל נתונים להשפעה של כושר ציפה (buoyancy). נוזלים הופכים לגז בנקודת הרתיחה האופיינית להם, התלויה בלחץ האוויר, ובנקודת הקיפאון הופכים למוצק. לדוגמה, נקודת הרתיחה במקומות גבוהים יורדת, משום שבמקומות אלה לחץ האוויר נמוך יותר. מאותה סיבה, בסיר לחץ בו מתבצע הבישול על פי רוב בלחץ של 4 אטמוספירות, טמפרטורת הרתיחה עולה, מה שמקצר את זמן הבישול. בתהליך זיקוק נוזלים יכולים להיפרד אחד מן השני, מאחר שהם מתאדים כל אחד לפי נקודת ההרתחה שלו. קוהזיה בין מולקולות של נוזל אינה מספקת כדי למנוע מפני השטח הגלויים מלהתאדות. מחקר התכונות של נוזלים היה רווח במאות ה-17 וה-18, בייחוד באיטליה ובצרפת. במדינות אלה התפתחו ענפי ההידרוסטטיקה וההידרודינמיקה המתארים את משוואות המצב של נוזל ואת תנועתו. ידועה במיוחד תרומתם של משפחת ברנולי לפיתוח תורת הנוזלים. למחקר זה היו גם השלכות מעשיות חשובות מאוד: הבוכנה ההידראולית, שכיום רוב המכונות הגדולות והציוד המכני ההנדסי משתמשים בהן מבוססות על עקרון שימור הלחץ בנוזל ניוטוני (נוזל אי-דחיס וחסר צמיגות). הבוכנה ההידראולית היא אחד הכלים היעילים ביותר הקיימים להפקת כוח גדול באמצעות הפעלת כוח קטן (יתרון מכני). כאשר החלו מחקרים תרמודינמיים על הגז התגלה הקשר שבין שני מצבי הצבירה והחלה להתפתח תורה אטומיסטית המסבירה את תכונות הגז ונוזל באמצעות ההנחה שהם מורכבים ממולקולות. מצבי צבירה אחרים של החומר: מוצק, גז, פלזמה, נוזל-על, עיבוי בוז-איינשטיין ועוד התאדות הידרוסטטיקה הידרודינמיקה משוואת ברנולי צמיגות הידראוליקה משורה – כלי המשמש למדידת נפח של נוזלים יעקב פרלמן, פיזיקה להנאתך, פרוינד, 1995 נוזל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נוזלים – Liquids, דף שער בספרייה הלאומית N H March, M P Tosi, Introduction to Liquid State Physics, WORLD SCIENTIFIC, 2002-08, ISBN 978-981-02-4639-6. (באנגלית)
וסטוורד הו!

וסטוורד הו! (באנגלית: !Westward Ho, מילולית: "מערבה!") היא עיר קיט במחוז דבון שבאנגליה. העיירה נוסדה בשנת 1864. מקור שמה של העיירה בספרו של צ'ארלס קינגסלי הקרוי בשם זה. סימן הקריאה הוא חלק משם העיירה הרשמי, והיא בין הערים הבודדות בעולם שבשמן יש סימן קריאה. כלכלת העיירה מתבססת על תיירות וקייט – ובסביבתה חניוני נופש ו"צימרים" רבים, בשל חופיה הנוחים לגלישת גלים ולנופש. העיירה מהווה מוקד לספורט גלישת עפר (dirtsurfing). סן לואי דו הא! הא! מדיה וקבצים בנושא וסטוורד הו! בוויקישיתוף תמונות היסטוריות של העיירה מידע מאתר ה-BBC היסטוריה של העיירה Is Westward Ho! the only place with an exclamation mark in its name? Why has it got one? | Notes and Queries | guardian.co.uk, www.theguardian.com
נחל מהר"ל

נַחַל מַהֲרַ"ל הוא נחל הזורם במורדות הר הכרמל, ממערב לדלית אל-כרמל וממזרח לכרם מהר"ל. באגן הניקוז של הנחל הוכרזו מספר שמורות טבע וגנים לאומיים. לאורך הנחל צומחים עצי אלון וחרוב גדולים. בגן חורש טבעי הכולל מיני אלונים וצמחים מוגנים מזנים שונים וכן בעלי חיים רבים, שרידים ארכאולוגיים ותופעות גאולוגיות. ב 21 במרץ 2001 הוכרזה "שמורת טבע טוף כרם מהר"ל". גודל השמורה הוא 220 דונם. השמורה נמצאת ממערב לכרם מהר"ל. ב-30 בספטמבר 2002 הוכרזה "שמורת טבע הר כרמל - נחל חרובים ונחל מהר"ל" שהיא חלק מפארק הכרמל. גודל השמורה הוא 8,311 דונם והיא נמצאת ממזרח לכרם מהר"ל וממערב לכביש 672 בקטע שבין דלית אל-כרמל וחבורו לכביש 70. הכרזות נוספות של שמורת נחל מהר"ל היו ב-5 ביולי 2007, על שטח של 2,219 דונם. ב-8 בפברואר 2009 הוכרז על שטח שמורת טבע של 4,195 דונם, וגן לאומי על שטח של 54 דונם. השמורה והגן נמצאים ממערב לכביש דליית אל כרמל, והיא גובלת בפארק הכרמל ליד אזור הר סומק וחורבת סומק. השמורה היא חלק מהשמורה הביוספרית בכרמל. מדיה וקבצים בנושא שמורת טוף כרם מהר"ל בוויקישיתוף נחל מהר"ל(הקישור אינו פעיל), באתר רשות הטבע והגנים שמורת טוף כרם מהר"ל באתר "טבע ונופים בישראל" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רסק עגבניות

רסק עגבניות או רכז עגבניות הוא מאכל המיוצר מעגבניות מבושלות, שמשמש כמרכיב במתכונים שונים. הרסק הוא מעין משחה סמיכה בצבע אדום כהה, המיוצר בשתי רמות של ריכוזים, 22°BX ו-28°BX . BX הוא קיצור המילה בריקס, שמשמעה אחוז החומר היבש (מוצקי העגבנייה) בנוזל. ישנם המוסיפים סוכר למוצר. בישראל, החל משנת 2017 בערך, בעקבות תקן חדש שמחייב את היצרנים שמוסיפים סוכר לרסק עגבניות לכנותו "רסק עגבניות בתוספת סוכר", רוב החברות מכנות את המוצר "רוטב עגבניות מרוכז מאוד", כדי לא להיות כפופים לתקן החדש, וכך הן מתחמקות מציון בולט שהן מוסיפות סוכר למוצר. בשל השכיחות של רסק העגבניות במטבח הישראלי - בעיקר בתור תוספת לצד מאכלים שמקורם במטבחים היהודיים של אגן הים התיכון, הוא אף קנה מעמד ומזוהה, בצורת הכנתו המקומית, בתור פריט מזון ישראלי מובחן. השימוש הנפוץ ביותר ברסק עגבניות הוא כבסיס לרטבי עגבניות בכלל, ובפרט לרטבים העוברים בישול (ברטבים שאינם עוברים בישול השימוש הנפוץ הוא בעגבניות טריות). שימוש נפוץ נוסף הוא כתיבול עיקרי במרקים. בעבר יוצר רסק העגבניות בשיטה המסורתית כפי שהייתה נהוגה בסיציליה בדרום איטליה ובמלטה. בשיטה זאת, שהתבצעה בחודש אוגוסט החם, שוטח מיץ עגבניות מרוכז על גבי לוחות עץ שהיו פרוסים תחת קרני השמש. הלוחות נשארו בחוץ עד להשגת הסמיכות הרצויה (סמיכה יותר מהרסק התעשייתי המצוי בשוק כיום). את המוצר הסופי, שהיה כמעין בצק, גירדו מעל הלוחות ואחסנו בצורת כדורים. כיום מתבצע הליך ייצורו של רסק העגבניות במפעלים גדולים, המשתמשים בשיטות ובציוד מודרני. הליך הייצור מתחיל בבחירת שטח גידול מתאים, בעל תנאים המביאים לחניטה טובה ואחידה: תנאי אקלים לא קיצוניים, שאין בו לא ימי קרה או ימי שרב. על הקרקע להיות מחוטאת, ברמת חומציות מתאימה, ומרוחקת משטחי גידול אשר אין עליהם פיקוח הדברתי רציף. מרכיב חשוב באיכותו של הרכז הוא בחירת זן עגבנייה מתאים, הניכר באיכות גידולו כבר בשטח. על שיח העגבנייה להיות מזן בעל צימוח רב כך שהעלווה תכסה את הפרי ותגן עליו, וללא רגישות למחלות צמחים. על הפירות להבשיל בצורה אחידה ובתוך פרק זמן קצר, על צורתם להיות מוארכת, צבעם אדום כהה ועליהם להיות מוצקים. אופן הגידול, ההשקיה הדישון והשיטות האגרוטכניות הננקטות כגון השימוש בחיפויים וכיסויים של יריעות פוליאתילן, שימוש בחומרים משפרי חניטה ובחומרים משפרי הבשלה, משפיעים על טיב היבול ועל איכות הרכז. השלב הבא הוא הקטיף ושינוע היבול למפעל. כאשר אחוז העגבניות הבשלות מתקרב ל-90% מתבצע הקטיף במהירות בעזרת קומביין. העגבניות מוכנסות למכלים המועמסים על משאיות. קצב העבודה מתחילת הקטיף ועד כניסת העגבניות לתנאי קירור במפעל, חשוב למניעת תסיסת היבול ולאיכות המוצר הסופי. עם הגעת היבול וקליטתו במפעל, מתבצע מיון, שבו נבחרות העגבניות המתאימות לתהליך. עגבניות שאינן בשלות דיין, אינן בצבע המתאים, חלולות ובעלות עורקים פנימיים – מורחקות. לאחר תהליך של שטיפה וניקוי, מועברות העגבניות למכונה המרסקת אותן לרסק דק, המחומם לטמפרטורה גבוהה. בעודו חם עובר הרסק תהליך של סינון, שבו מופרדים ממנו הזרעים והקליפות. בשלב זה מועבר המיץ המסונן לתהליך של ריכוז בוואקום, המתבצע בעזרת משאבות וצנטריפוגות; בתהליך זה מאודים המים מהמיץ, ומתקבל רכז ברמת הבריקס הרצויה. כדי למנוע תסיסה ולהאריך את חיי המדף שלו, נארז הרכז בעודו חם בחביות, בגביעי פלסטיק ובקופסאות שימורים. מדיה וקבצים בנושא רסק עגבניות בוויקישיתוף מירב קריסטל, בגלל הסוכר: ההיעלמות המסתורית של רסק העגבניות, באתר ynet, 27 בדצמבר 2018
אדי ריס

אדווין סי. "אדי" ריס (באנגלית: Edwin C. "Eddie" Reese; נולד ב-23 ביולי 1941) הוא מאמן אמריקאי בשחייה ובקפיצה למים ושחיין עבר. הוא שימש בתפקיד מאמן ראשי של נבחרת ארצות הברית בשחייה בשתי אולימפיאדות (אתונה 2004 ו-בייג'ינג 2008) ועוזר מאמן נבחרת ארצות הברית בשחייה ב-5 אולימפיאדות (סיאול 1988, ברצלונה 1992, אטלנטה 1996, סידני 2000 ולונדון 2012). בין השחיינים שאימן היו אלופים אולימפיים, אלופי עולם ושיאני עולם בשחייה: ריק קארי, ארון פירסול, איאן קרוקר, אמנדה בירד, ג'ייסון ליזאק, ניל ווקר, גארי הול ג'וניור, ברנדן הנסן, אריק שנטו, גארט וובר-גייל, ג'וזף סקולינג ועוד. נחשב לאחד המאמנים המצליחים ביותר בהיסטוריה של השחייה העולמית. נוסף לכך הוא המאמן הראשי של אוניברסיטת טקסס באוסטין משנת 1978. ריס נולד בדייטונה ביץ' פלורידה. בשנת 1972 החל לאמן באוניברסיטת אובורן במשך 6 שנים שבסיומם בשנת 1978 סיימה קבוצתו במקום השני באליפות המכללות של ארצות הברית (לפני כן הקבוצה לא הגיעה לשום הישג ראוי לציון). מ-1978 הוא מכהן כמאמן הראשי של אוניברסיטת טקסס באוסטין. ב-1979 לאחר שנה של עבודה סיימה קבוצתו במקום ה-21 ומאז, קבוצתו מעולם לא סיימה במקום נמוך יותר מהמקום השביעי, במשך 31 שנים בהם הוא המאמן הראשי. את התואר הראשון שלו, אליפות המכללות של ארצות הברית, קטף כבר בשנת 1981. ריס נשוי, אב לשתי בנות וסב ל-4 נכדים. אחיו, רנדי ריס אף הוא מאמן שחייה שאימן את נבחרת ארצות הברית ב-3 אולימפיאדות וזכה להיכלל בהיכל התהילה בשנת 2005. 29 שחיינים אולימפיים של ריס זכו ב-39 מדליות זהב, 16 מדליות כסף ו-8 מדליות ארד אולימפיות. ריס זכה 8 פעמים בתואר מאמן השנה במכללות (NCAA), בשנים: 1981, 1988, 1989, 1990, 1992, 1996, 2000, 2001. ריס זכה 14 פעמים באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1981, 1988, 1989, 1990, 1991, 1996, 2000, 2001, 2002, 2010, 2015, 2016, 2017 ו-2018) ריס סיים 6 פעמים במקום שני באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1982, 1984, 1992, 1994, 2003, 2008, 2009) ריס סיים 6 פעמים במקום שלישי באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1983, 1985, 1986, 1993, 1999, 2004) בשנת 2002 זכה ריס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא אדי ריס בוויקישיתוף ביוגרפיה של ריס, Texassports.com Randy Reese (USA) - Honor Coach, באתר International Swimming Hall of Fame EDDIE REESE (USA) - Honor Coach, באתר International Swimming Hall of Fame
אדם יז'י צ'ארטוריסקי

אדם יז'י צ'ארטוריסקי, (ברוסית: Адам Ежи Чарторыйский , בפולנית: Adam Jerzy Czartoryski) ‏ (14 בינואר 1770 - 15 ביולי 1861) היה מדינאי רוסי ופולני. אדם צ'ארטוריסקי נולד ב-14 בינואר 1770 במשפחת אצולה פולנית ידועה. היו שמועות שאביו האמיתי היה ניקולאי רפנין. בשנת 1795 עבר לסנקט פטרבורג יחד עם אחיו. היה מקורב מאוד לנסיך אלכסנדר. למרות זאת, הוא היה מאהב של אשתו של אלכסנדר, הנסיכה יליזבטה. ככל הנראה, מקשר זה בשנת 1799 נולדה ליליזבטה בת. זמן קצר לאחר הלידה, הוגלה צ'ארטוריסקי מסנקט פטרבורג לפי פקודת הקיסר פאבל הראשון. בשנת 1801 חזר לבירה, והיה בין היועצים הקרובים של אלכסנדר, הקיסר הצעיר. בשנת 1804 התמנה לשר החוץ של האימפריה הרוסית וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1806. החל משנת 1803 היה בין ראשי אוניברסיטת וילנה ותמך מאוד בהתפתחותה. בשנת 1805 היה בפמליית הקיסר בנסיעתו לאירופה. בפברואר 1807 איבד את השפעתו על הקיסר ופוטר ממשרד החוץ. למרות זאת, נשאר ביחסים קרובים עם הקיסר. בשנת 1810 עזב את סנקט פטרבורג. הוא נפגש בפעם נוספת עם הקיסר במהלך שנת 1813 ו-1814 כחלק מהכנותיו של הקיסר לקונגרס וינה. הוא היה בין אדריכלי הממשל בפולין הקונגרסאית. היה צפוי שהוא יקבל את תפקיד המושל, אך הוא קיבל רק תפקיד של פקיד בכיר בממשל. בשנת 1817 הוא התחתן. בשנת 1823 התפטר מכל תפקידיו ועבר להתגורר באחוזה משפחתית. בשנת 1830, עם תחילת המרד בפולין נגד השלטון הרוסי, חזר לפעילות ציבורית. בדצמבר 1830 התמנה לראש הממשלה הזמנית. ב-6 בספטמבר 1831 נאלץ להתפטר מהתפקיד עקב אי-שביעות רצון בציבור ממדיניותו. עם דיכוי המרד הואשם בבגידה וקיבל עונש מוות. בסופו של דבר הוגלה מתחומי פולין. התיישב בפריז וריכז את הפעילות הפוליטית של הפולנים בגולה. הוא פעל להקמתו מחדש של האיחוד הפולני-ליטאי, אך ללא הצלחה יתרה. במהלך מלחמת קרים תמך ביחידות פולניות שפעלו מתחומי טורקיה. ב-15 ביולי 1861 הוא מת בסביבות פריז. מדיה וקבצים בנושא אדם יז'י צ'ארטוריסקי בוויקישיתוף אדם יז'י צ'ארטוריסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שירות הביון והביטחון הצבאי (איטליה)

שירות הביון והביטחון הצבאי (באיטלקית: Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Militare) היה סוכנות הביון הצבאית האיטלקית מ-24 באוקטובר 1977 עד 3 באוגוסט 2007. ברפורמה של שירותי הביון האיטלקיים ב-1 באוגוסט 2007 הוקמה AISE - הסוכנות למודיעין וביטחון חוץ (Agenzia Informazioni e Sicurezza Esterna), הנחשבת לסוכנות הביון העיקרית באיטליה. מאז מלחמת העולם השנייה עברו סוכנויות הביון האיטלקיות שורה ארוכה של שינויים ארגוניים, זאת מתוך ניסיון לייעל את התנהלותן. להלן רשימת ארגוני הביון האיטלקיים מתחילת המאה ה-20: שירות המודיעין הצבאי (Servizio Informazioni Militare, SIM) - התקיים משנת 1900 עד 1949, הארגון היה כפוף לצבא המלכותי האיטלקי וב-1922 הוכפף לצבא איטליה הפשיסטית. הארגון הפעיל את חטיבה 5 (Sezione 5) שעסק בפיצוח צפנים וקודים עבור הצי האיטלקי. SIFAR - התקיים מ-1949 עד 1965. שירות מצב והמודיעין המבצעי (Servizio Informazioni Operative e Situazione, SIOS) היה סוכנות לסיכול ריגול שעסקה באבטחת בסיסי הצבא באיטליה. כל אנשי הארגון באו מהז'נדרמריה האיטלקית (Arma dei Carabinieri). הארגון התקיים בין השנים 1949–1997. השירות חולק למספר חטיבות: SIOS Marina - שירות המצב והמודיעין המבצעי בצי האיטלקי SIOS Aeronautica - שירות המצב והמודיעין המבצעי בחיל האוויר האיטלקי SIOS Esercito - שירות המצב והמודיעין המבצעי בצבא היבשה האיטלקי שירות המודיעין של משרד ההגנה האיטלקי (SID ,Servizio Informazioni Difesa) התקיים בשנים 1965–1977. שירות המודיעין וביטחון הדמוקרטיה (SISDE, Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Democratica) הוקם באוקטובר 1977 כיורש לשירות המודיעין של משרד ההגנה והיה סוכנות הביון הפנימית באיטליה שהוחלפה ב-1 באוגוסט 2007 על ידי AISI - הסוכנות למודיעין וביטחון פנים (Agenzia Informazioni e Sicurezza Interna) שהיא שירות הביטחון האיטלקי מאז אוגוסט 2007. SISMI הייתה מחויבת למסור דו"חות לוועדה הבינמשרדית למודיעין וביטחון ולראש ממשלת איטליה. ג'וזפה סנטוביטו (13 בינואר 1978 – אוגוסט 1981) נינו לוגארסי (1981 – 4 במאי 1984) פולביו מרטיני (1984 – 1991) סרג'ו לוצ'אריני (פברואר – אוגוסט 1991) לואיג'י רמפוני (1991 – 1992) סזאר פוצ'י (1992 – 1994) סרג'ו סיראקוסה (1994 – 1996) ג'אנפרנקו באטלי (1996 – 2001) ניקולו פולארי (2001 – 2006) ברונו ברנקיפורטה (2006 – 2010) קהילת המודיעין האיטלקית אתר האינטרנט הרשמי של שירות הביון והביטחון הצבאי אתר מערכת המודיעין והביטחון של רפובליקת איטליה
דרך לחיים

"דרך לחיים" הוא אלבומו ה-13 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-3 במרץ 2010. ביומו הראשון הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל. האלבום שווק בתחילה דרך המדיה הדיגיטלית. יצא להורדה לכל רשתות הסלולר ובאפליקציה של האלבום באייפון. השיר הראשון שיצא מהאלבום היה "ידעת שזה זמני", שיצא בפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. את השיר כתב לוחם המילואים אלדד רגב והלחין דורון מדלי. בהמשך יצא השיר "על חבל דק" שכתב יוסי בן דוד, הלחין ניסים מרי ועיבד אבי גוטמן. השיר הוביל את מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במשך מספר שבועות, והקליפ שצולם לו זכה למעל 3 מיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב. הסינגל הבא היה השיר "ג'ונגל" שמבוצע בסגנון דאנס מזרחי. את השיר כתב יוסי גיספן ללחן של עדי לאון והקליפ שצולם לו זכה למעל 2 מיליון צפיות באתר יוטיוב. בפברואר 2010 יצא השיר "נשיקה אחת ממך" ללחן ומילים של שלומי חן, שהגיע למקום הראשון בהשמעות ברדיו ובמצעד של רשת ג'. השיר זכה מלמעלה מ 3 מיליון צפיות באתר יוטיוב. הסינגל הבא מהאלבום היה "מי שמאמין" למילים של יוסי גיספן ולחן של עדי לאון. גם שיר זה הגיע למקום הראשון במצעד של רשת ג'. השיר זכה למעל 4 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והפך ללהיט ענק. הסינגל האחרון מהאלבום היה "דרך לחיים" ללחן ולמילים של שלומי חן. השיר זכה למעל ל-3.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב. ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה, כאשר אבי גוטמן עיבד שיר יחיד ("על חבל דק"). על חבל דק ג'ונגל מי שמאמין מידע על האלבום דרך לחיים באתר MusicBrainz מילים לשירים של האלבום אלבום פלטינה לאייל גולן על "דרך לחיים", 13 במרץ 2010, Charts
דגל איי קיימן

דגל איי קיימן אומץ ב-1959. לפני אימוץ הדגל החדש, שימש דגלה של הממלכה המאוחדת כדגלה הרשמי של המדינה. הדגל מבוסס על נס כחול בריטי, כאשר בקנטון הדגל מוטבע היוניון ג'ק ובמרכז הדגל - סמל הטריטוריה. מדיה וקבצים בנושא דגל איי קיימן בוויקישיתוף דגל איי קיימן, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל איי קיימן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מס שכר

בישראל, מס שכר הוא מס המוטל במסגרת סעיף 4 לחוק מס ערך מוסף על שני סוגים של מעסיקים: מוסד ללא כוונת רווח (מלכ"ר) - מס בשיעור של 7.5% (בשנת 2021) מהשכר ששילם. פטור ממס זה מלכ"ר שסך כל השכר ששילם בשנת מס אינו עולה על סכום מסוים (בשנת 2023: 193,972 ש"ח לשנה). מוסד כספי - בנקים, חברות ביטוח, קרנות נאמנות וחברי הבורסה לניירות ערך בתל אביב. על גופים אלה מוטל מס שכר ורווח - מס בשיעור 17% (בשנת 2021) מהשכר ששילם ומהרווח שהפיק. מס שכר המוטל על גופים אלה הוא תחליף למס ערך מוסף המוטל על הערך המוסף של עוסקים, משום שבגופים אלה לא נוח לחשב את הערך המוסף, והשכר (במלכ"ר) או השכר והרווח (במוסד כספי) מייצג את הערך המוסף שלהם. בהתאם לכך, מס שכר ורווח על מוסדות כספיים נקבע, עם כל שינוי בשיעורו של מס ערך מוסף, בשיעור זהה, ושיעורו של מס שכר על מלכ"רים הוא כחצי משיעורו של מס ערך מוסף, מתוך התחשבות בגופים אלה, הפועלים למטרות ציבוריות וניזונים מכספי ציבור. שיעור המס נקבע בצו על ידי שר האוצר. השכר, לעניין זה, הוא הכנסת עבודה כהגדרתה בסעיף 2(2) לפקודת מס הכנסה, לרבות פנסיה המשולמת על ידי מעסיק לעובדו לשעבר. במוסד כספי כולל השכר גם מענק פרישה, מענק עקב מוות, סכומים שהפקיד המעביד על שם עובדו בקופת גמל והפרשת המעביד לדמי ביטוח לאומי. לוח שינויים במערך הניכויים לשנת המס 2021, באתר רשות המיסים. מס שכר, באתר חילן