laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ששי סמוכה

ששון (ששי) סמוכה (נולד ב-1 בדצמבר 1968) הוא שחקן ומורה למשחק ישראלי. למד בבית הספר למשחק בית צבי. בשנת 1995 שיחק בסרט ״לילה לבן״ גילם מחסל. בשנת 1996 שיחק בתפקיד "לוי הקטן" בסדרה "תמונות יפואיות". בשנת 1998 שיחק בתפקיד אורח בעונה השלישית של הסדרה "זינזאנה", בתור מורה לדרמה בכלא הנשים המפתח מערכת יחסים בעייתית עם אחת האסירות. עונה זו שודרה בפועל בשנת 2005. סמוכה השתתף בקומדיית המצבים "פאזל", ששודרה בשנים 1999–2000 בערוץ 2. בשנת 2004 שיחק בסדרה "מה שלמה?" לילדים ונוער ששודרה בערוץ לוגי בתפקיד בוזי בן זעפרן הכנעני. באותה השנה גם התארח בטלנובלה של ערוץ 2 ״אסתי המכוערת״ בתפקיד ספר. כמו כן באותה השנה גם התארח בסדרה ״כל שבת שנייה״ ששודרה בערוץ הילדים, גילם את מיקו, מוכר בחנות צעצועים. בשנת 2007 השתתף סמוכה בעונה הרביעית של הסדרה "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים, שיחק בתפקיד יוסי. בשנת 2010 התארח בעונה הראשונה של סדרת הדרמה ״חסמבה דור 3״ ששודרה בHOT3, גילם את טאלב דאנגורי. בשנת 2011 שיחק בסרט ״וביום השלישי״ בתפקיד נהג מונית. בשנת 2013 התארח בעונה הרביעית של סדרת דרמת הפשע של HOT ״הבורר״, בתפקיד ז'קי כהן. בשנת 2014 התארח בעונה הראשונה של סדרת הדרמה ״מתים לרגע״ ששודרה בHOT3, שיחק את דיקו רודנוב. בשנת 2015 התארח בסדרת הטלוויזיה ״ג'וני ואבירי הגליל״ ששודרה בYes, שיחק בתפקיד רב. בשנת 2018 שיחק בסרט "בלי דם". בשנת 2019 שיחק בסדרת הדרמה ״הנערים״. בשנת 2020 השתתף בסדרה "מנאייכ" בתפקיד ניצב ובעונה השנייה רב-ניצב מפכ"ל המשטרה דודו עיני. בתיאטרון שיחק ב"אילוף הסוררת" בתיאטרון חיפה. סמוכה הוא אב לבן ממערכת יחסים עם השחקנית אביגיל אריאלי. סמוכה מלמד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים ובסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, ועורך סדנאות משחק באופן פרטי. לפי תחקיר בכאן 11 ששודר ב-17 ביולי 2022, נידונו עדויות לכאורה של תלמידיו לשעבר בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, על התעללויות חוזרות ונשנות, אלימות מילולית כנגד שחקנים, אגרסיביות ועוד. מדיה וקבצים בנושא ששי סמוכה בוויקישיתוף ששי סמוכה, ברשת החברתית פייסבוק ששי סמוכה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ששי סמוכה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ששי סמוכה-משחק, באתר בית הספר למשחק יורם לוינשטיין ירושלים של מטה, באתר גלובס, 27 באוקטובר 1999 אילוף הסוררת, באתר הבמה בן שלו, שלומי ברכה מעז סוף סוף לעמוד בפרונט ומוציא אלבום יחיד, באתר https://www.haaretz.co.il/gallery/music/2016-08-25/ty-article/.premium/0000017f-eefe-ddba-a37f-eefea5220000, ‏25 באוגוסט 2016 מאת מערכת את, עדות נוספת על ששי סמוכה: "הוא נעמד מולי ונתן לי סטירה בכל הכוח", באתר מגזין את, ‏2022-07-18 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'ארלס ג'יימס פולגר

צ'ארלס ג'יימס פולגר (באנגלית: Charles James Folger;‏ 16 באפריל 1818 – 4 בספטמבר 1884) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית מ-1881 ועד למותו. צ'ארלס ג'יימס פולגר נולד באי ננטקט שבמסצ'וסטס. כשהיה בן 12 עברה משפחתו לז'נבה שבמדינת ניו יורק. בהמשך הוא למד בקולג' הוברט שבז'נבה, שם הוא סיים בהצטיינות ב-1836. לאחר סיום לימודיו שם הוא למד משפטים בהדרכתם של מארק ה. סיבלי ואלווה וורדן בקנאינדייגואה, ניו יורק וב-1839 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא החל לעסוק במקצועו בליונס, ניו יורק, וב-1840 שב לז'נבה, שם התגורר עד יומו האחרון. ב-18 ביוני 1844 הוא נשא לאישה את סוזן רבקה וורת'. ב-1844 מונה פולגר כשופט בבית המשפט בניו יורק (Court of Common Pleas), שם הוא שירת כשנה. פולגר היה חבר המפלגה הרפובליקנית וכיהן כחבר בסנאט מדינת ניו יורק בשנים 1862 -1869. במהלך תקופה זו הוא שימש כנשיא הזמני של הסנאט במשך ארבע שנים וכיושב ראש ועדת המשפט של הסנאט. פולגר שימש כנציג לוועידה החוקתית של ניו יורק בשנים 1867–1868 וכנציג בוועידת המפלגה הארצות של 1868. ב-1869 התפטר פולגר מהסנאט של מדינת ניו יורק לאחר שמונה על ידי הנשיא יוליסס ס. גרנט כגזבר ארצות הברית (אנ') בניו יורק. בשנה שלאחר מכן נבחר פולגר להיות אחד מהשופטים הראשונים של בית המשפט לעתירות של ניו יורק שהתארגן מחדש. לאחר מותו של סנפורד צ'רץ' הוא מונה ב-20 במאי 1880 על ידי מושל ניו יורק אלונזו קורנל כנשיא בית המשפט באופן זמני. בנובמבר הוא נבחר לתפקיד באופן קבוע. ב-1881 הציע הנשיא ג'יימס גרפילד לפולגר את משרת התובע הכללי של ארצות הברית, אך הוא דחה את ההצעה. מאוחר יותר אותה שנה הוא התפטר ממשרתו השיפוטית כדי לקבל את מינויו של הנשיא צ'סטר ארתור כמזכיר האוצר של ארצות הברית. ב-1882 הוא ניסה להתמודד על משרת מושל ניו יורק אך הובס על ידי מועמד המפלגה הדמוקרטית גרובר קליבלנד. צ'ארלס ג'יימס פולגר נפטר ב-4 בספטמבר 1884 בביתו שבז'נבה. הוא נטמן בבית הקברות גלנווד שבעיר לצדה של רעייתו שנפטרה שבע שנים קודם לכן. העיר ז'נבה קראה למחלקת כיבוי האש המקומית על שמו ובוושינגטון די. סי. נקרא על שמו פארק. בשנים 1879 ו-1880 התארגנה פלוגה של המשמר הלאומי של ניו יורק בז'נבה והיא נקראה על שמו של פולגר. הפלוגה השתתפה במלחמת ארצות הברית-ספרד, קיימת עד היום ובסיסה באית'קה. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס ג'יימס פולגר בוויקישיתוף צ'ארלס ג'יימס פולגר באתר מחלקת האוצר של ארצות הברית (באנגלית) צ'ארלס ג'יימס פולגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Judge Folger appointed, The New York Times, October 28, 1881. Secretary Folger dead, The New York Times, September 5, 1884.
צ'רטאנובו הצפונית

צ'רטאנובו הצפונית (ברוסית: Чертаново Северное) הוא ראיון של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 5.4016 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 114,653 תושבים (2020). הנהרות צ'רטנובקה וודיאנקה זורמים בראיון. נוצר עליהם קומפלקס של מאגרי מים מלאכותיים, "צ'רטאנובסקי פרודי". על שטח הראיון יש מתחם מגורים ייחודי – אזור התת-ראיון צ'רטאנובו הצפונית, שנבנה בשנים 1978-1980. מתחם ספורט ורכיבה "ביטצה" מקדש לכבוד האייקון של אם האל בית ספר לכדורגל "צ'רטאנובו" מרכז קניות "ריטאיל פארק" (פאוור סנטר) סצנות מהסרטים הבאים צולמו בראיון: יום האהבה חי חדשות חמות משיכה אהבה חסרה פשוט נורא! (אנ') מונית בלוז (אנ') Khottabych (אנ') רעלים, או ההיסטוריה העולמית של הרעלות (אנ') מדיה וקבצים בנושא צ'רטאנובו הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'רטאנובו הצפונית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אז'ן סיסרי

אטיין אז'ן סיסרי (בצרפתית: Etienne Eugène Cicéri;‏ 27 בינואר 1813 – 20 באפריל 1890) היה צייר, מאייר, חרט ומעצב תפאורות תיאטרון צרפתי. הוא בא ממשפחת אומנים. אביו היה צייר ומעצב תפאורות, פייר-לוק-שארל סיסרי. הוא היה גם נכדו של הצייר ז'אן-בטיסט איזבה, ואח של אמו היה הצייר אז'ן איזבה. את השיעורים הראשונים שלו קיבל מאביו ומדודו והושפע מאסכולת ברביזון כשהיה עדיין צעיר. הוא החליט להתמחות בנופים והיה בין האמנים הראשונים שעבדו בבורון-מרלוטה, שם התיישב בשנת 1849. התערוכה הראשונה שלו בסלון פריז הייתה בשנת 1851. בשנה שלאחר מכן הוענקה לו מדליה. הוא היה גם צייר בצבעי מים וגם צילם לאלבומי ליטוגרפיות, שעובדו בצורה רומנטית כדי להציג את הסצינות באופן יותר מציאותי. אחד האלבומים הפופולריים ביותר שלו נערך בעקבות נסיעות שערך לאלפים והפירנאים: Les Pyrénées dessinées d'après nature et lithographiées ו- La Suisse et la Savoie, על סמך צילומים של הצלם פרדריק מארטן, שצולמו בשנים 1859–1865. מאוחר יותר, הוא היה אחד האמנים שהשתתפו בהמחשת כתבי המסע של הסופר והמחזאי הברון טיילור והסופר שארל נודייה, שנאספו בנסיעותיהם דרך נופי בריטני. כמה מיצירותיו נעשו בצפון אפריקה, וזכו למוניטין כאוריינטליסטיים. כאביו, הוא גם יצר תפאורות לתיאטרון וכמה עבודות דקורטיביות, במיוחד בשאטו דה מונטמורט. מדיה וקבצים בנושא אז'ן סיסרי בוויקישיתוף Bourron-Marlotte village d'artistes en forêt de Fontainebleau. Office de tourisme - Office de Tourisme de Bourron-Marlotte, web.archive.org, ‏2017-07-29 Eugène Cicéri, www.apophtegme.com
סורת א-תכויר

סורת אל-תכויר (בערבית: سورة التكوير) היא הסורה ה-81 בקוראן. הסורה עוסק ביום הדין ובסימנים אשר לכאורה יקדמו לו. הסורה מונה 29 פסוקים. על פי אחת מאמירותיו של האימאם ג'עפר א-צאדק, אדם אשר לומד את הסורה הזאת יהיה בגן העדן מוקף ברחמיו וחסדיו של אללה. ישנו חדית' שבו נאמר שאדם שנוהג ללמוד את הסורה הזאת ולהגות בה, יראה ביום הדין את מוחמד. על פי אחת מהאמירות המשויכות למוחמד, התוכן של הסורה הזאת גרם לו, למוחמד, להזדקן מהר יותר. זאת כביכול בגלל התיאורים הקשים לכאורה של יום הדין אשר מופיעים בסורה. מדיה וקבצים בנושא סורת א-תכויר בוויקישיתוף סורת א-תכויר, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Pin on Muhammad Siddeeq al-Minshawi Mujawwad, Pinterest (באנגלית) Surah Takwir, Chapter 81, Al-Islam.org, ‏24 בינואר 2014 (באנגלית) Majma ‑al‑Bayan, כרך 10, עמ' 441 Nur‑uth‑Thaqalayn ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק לנדסמן

יצחק לנדסמן (1930 – מרץ 2020) היה מנכ"ל חברת תנובה בשנים 1970–1995. לנדסמן נולד בקיבוץ איילת השחר אחד מארבעת ילדיהם של רחל והלל לנדסמן מראשוני היישוב. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, אביו כיהן כראש המועצה אזורית הגליל העליון וראש המועצה מקומית חצור הגלילית. למד בבית הספר החקלאי כדורי והיה חבר בארגון ההגנה לחם בפלמ"ח. לאחר מלחמת העצמאות שימש במגוון תפקידים בקיבוצו בהם מרכז משק, גזבר ורפתן. ב-1964 מונה למנהל אגף הפירות בתנובה. ב-1970 נבחר ליושב ראש המועצה האזורית גליל עליון, הוא כיהן מספר חודשים בתפקיד בטרם התפטר ומונה למנכ"ל תנובה בסוף אותה שנה. כמנכ"ל תנובה הוביל תהליך התייעלות והקמת רשת ההיפרמרקטים הראשונה בישראל בשם "היפרשוק", הסניף הראשון נפתח ב-1976 בראשון לציון. הרשת נמכרה לקבוצת כלל לאחר שהתרחבה ל-40 סניפים. בעקבות פרשת הסיליקון בחלב פרש מתפקידו ב-1995. הוא המשיך לעבוד בתנובה כמנהל תחום הנדל"ן. ב-2007 הורשע בגין פעילותו כמנכ"ל תנובה בעשיית הסדר כובל. נפטר במרץ 2020 ונקבר בבית הקברות של איילת השחר. היה נשוי לחנה אנט ולהם ארבעה ילדים. בתו של לנדסמן היא העיתונאית והסופרת נילי לנדסמן. אלי אלון, מת יצחק לנדסמן מנכל "תנובה" לשעבר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 באפריל 2020 יצחק לנדסמן באתר מוזיאון תנובה פרופ' אהרון קלרמן ולאה עוזרי, היפרמקטים בישראל, קרקע נעמה סיקולר, "כלכליסט", מנכ"ל תנובה לשעבר: הסיליקון? זה חמור יותר, באתר ynet, 26 ביוני 2011 נעמה סיקולר, מנכ"ל תנובה בעבר יצחק לנדסמן הורשע בהסדר כובל, באתר ynet, 10 באוקטובר 2007
Ultramega OK

Ultramega OK הוא אלבום הבכורה של להקת הגראנג' סאונדגארדן שיצא לאור באוקטובר 1988. אחרי שחרור שני המיני אלבומים: "Screaming Life" (ב-1987) ו"Fopp" (באותה השנה) בלייבל סאב פופ, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם החברה SST. האלבום כלל אלמנטים של הבי מטאל, רוק פסיכדאלי והארדקור פאנק. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית לאחר שחרור האלבום, ובנוסף סיבוב הופעות מעבר לים. ב-1990 קיבל האלבום מועמדות לפרס הגראמי בעבור הופעת המטאל הטובה ביותר. מילות השירים נכתבו על ידי כריס קורנל (למעט היכן שמצוין אחרת).  מאט קמרון - תופים כריס קורנל - שירה, גיטרת קצב (6,8,9), בס (7) קים ת'איל - גיטרה מובילה הירו ימאמוטו - בס, קולות רקע דרו קאנולט - עיבודים, הפקה לאנס לימבלוקר - עיבודים לאנס מרסר - עטיפת האלבום קתרין מילר - ייעוץ אומנותי ועיצוב העטיפה סאונדגארדן - הפקה, ייעוץ אומנותי, עיצוב עטיפה גארדנר - צילומים בגב האריזה סוזן סילבר - ניהול אמנים מידע על האלבום Ultramega OK באתר MusicBrainz מידע על האלבום Ultramega OK באתר AllMusic האלבום Ultramega OK באתר Discogs
דודג' סדרה DH

דודג' סדרה DH (באנגלית: Dodge Serie DH) היא מכונית משפחתית, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בין השנים 1932–1931 ערך מורחב – דודג' חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T (35 כוחות סוס לעומת 20). בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916. באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה. בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר. בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות). "סדרת DH", שהוצגה בנובמבר 1930 לשנת הדגם של שנת 1931, הצטיידה במנוע שישה צילינדרים שפיתח 68 כ"ס. יחידת הכוח הייתה קדמית, בעוד הכונן היה אחורי. תיבת ההילוכים הייתה בעלת שלושה הילוכים ואילו המצמד היה לוח יחיד יבש. הבלמים היו הידראוליים בכל ארבעת הגלגלים. המכונית הוצעה בתצורת טורפדו ארבע דלתות ("Torpedo" (אנ')), סדאן ארבע דלתות, דגם קופה 2 דלתות, גרסת (קבריולה) של שתי דלתות וגרסת רודסטר. בנוסף, המכונית הייתה זמינה גם עם שלדה חשופה, ללא חלקי גוף מורכב, על מנת לתת לקונה את האפשרות להשלים את המכונית. מיולי 1931 כוח המנוע גדל ל -74 כ"ס. דודג' דודג' סדרה D5 דודג' סדרה DK מדיה וקבצים בנושא דודג' סדרה DH בוויקישיתוף Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, ISBN 978-08-73414-28-9. טורפדו - סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש משנת 1908 עד אמצע שנות ה-30 של המאה העשרים, שהיה בעל פרופיל קבוע וחלק עליון רך מתקפל או ניתן להסרה. העיצוב מורכב ממכסה המנוע שהונח להיות ברמה עם קו המותניים של המכונית "דודג' סדרה DH" סדאן 4 דלתות שנת 1931 bigiron.com/Lots/1931DodgeDHSeries4DoorSedan
אבן הירח (סרט, 1915)

אבן הירח (באנגלית: The Moonstone) הוא סרט אילם משנת 1915. בסרט מככבים יוג'ין או'בריאן בתפקיד פרנקלין בלייק, איליין המרסטיין בתפקיד רייצ'ל ורינדר ורות פינדלי בתפקיד רוזנה ספרמן. קיים עותק שמור של הסרט. הסרט מבוסס על הרומן "אבן הירח" מאת וילקי קולינס, שיצא לאור ב-1868. העיבוד משנת 1909 נחשב לסרט אבוד. עיבודים נוספים של הרומן נוצרו ב-1934, 1972 ו-1997. כוהן במקדש הירח בדלהי מטיל קללה על יהלום הנמצא בעין של פסל הבודהה שבמקדש. אם האבן תיגנב הקללה תיפול על כל מי שיחזיק אותה. כשאנגלי בשם ג'ון הרנקאסל גונב את היהלום, שלושה כוהנים השומרים אותו מגורשים מהקאסטה שלהם עד שהיהלום יוחזר. הם יוצאים בעקבות הרנקאסל ללונדון, שם הוא טובע באמבטיה. היהלום נמסר בירושה לאחייניתו, רייצ'ל ורינדר, והוא נמצא ברשותו של פרנקלין בלייק, המוציא לפועל של הצוואה. פרנקלין מאוהב ברייצ'ל. אחרי שהאבן נגנבת מתיבת התכשיטים של רייצ'ל, המשרתת שלה, שמאוהבת בסתר בפרנקלין, מתאבדת ומשאירה פתק המאשים את פרנקלין בגניבה, מה שגורם לריב בין רייצ'ל לפרנקלין. הכוהנים ההודים מענים את פרנקלין ואת רייצ'ל בעזרת סמי שינה ורעלים, פרנקלין מוצא את האבן אצל מלווה בריבית. רופא מגלה שפרנקלין לקח את היהלום כשהוא הולך מתוך שינה. חבר שלו, גודפרי וייט, גנב אותו ממנו ואחר כך מת. פרנקלין ורייצ'ל מתאחדים מחדש, והכוהנים ההודים מחזירים את האבן לפסל הבודהה. לינד דניג מ-Moving Picture World שיבח את הסרט על המורכבות והפיתול בעלילה. כמו כן שיבח דניג את התפאורה ואת ביצועי השחקנים. "אבן הירח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבן הירח", באתר AllMovie (באנגלית) "אבן הירח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Detail view of Movies Page". 2017-11-08. אורכב מ-המקור ב-2017-11-08. נבדק ב-2020-05-08. The Moonstone at silentera.com The Library of Congress/FIAF American Silent Feature Film Survival Catalog:The Moonstone New York, Chalmers Publishing Company (באפריל 1915). Moving Picture World (Apr-Jun 1915). Media History Digital Library. New York, Chalmers Publishing Company. {{cite book}}: (עזרה)
חוברינו

נפת חוֹבְרינוֹ (ברוסית: район Ховрино) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 5.73 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 89,094 תושבים (2020). בנפה משנת 1985 עד 2018 נמצא מה שמכונה "בית חולים חוברינסקאיה" – מושא לא גמור של תשתיות עירוניות, שהפך למקור למספר רב של "אגדות עירוניות". בניית בית החולים החלה בשנת 1980 על פי פרויקט לא סטנדרטי – בצורת צלב משולש עם ענפים בקצותיו, אך הוא הוקפא חמש שנים לאחר תחילת העבודה. המתקן ננטש והחל להתדרדר בהדרגה. הבניין הנטוש הפך למקום לא מתפקד ולגורם לתאונות תכופות, מה שהשפיע לרעה על אווירת הנפה. בית חולים חוברינסקאיה נהרס בסוף. תחנת האוטובוסים שערי צפון במוסקבה פארק-יער חימקינסקי (רו') אחוזת גרצ'בקה (רו') היכל ספורט דינמו (אנ') תחנת מטרו חוברינו (אנ') מקדש אייקון אם אלוהים (רו') מתחם מגורים בן 40 קומות "קורונה סברה" (Корона Севера), הבניין הגבוה בחוברינו ובניין המגורים הגבוה במחוז הצפוני. מדיה וקבצים בנושא חוברינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חוברינו (ברוסית) https://russiatrek.org/blog/cities/unfinished-and-abandoned-khovrino-hospital-in-moscow/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת חללי לח"י

אנדרטת חללי לח"י ניצבת ביער לח"י ליד מושב משמר איילון שבשפלת יהודה. מונצחים בה שמות 127 חללי הארגון לח"י. האנדרטה היא רחבה מרוצפת בין עצי היער, המוקפת בחומת בטון משלושה עברים. שביל מרוצף מוביל מהכניסה למתחם אל הרחבה. במרכזו מתמשך פס אבנים כהות, המוביל אל אמצעו של הקיר המרכזי ברחבה. במקום זה ניצבים שני קירות בטון משולשים גבוהים, היוצרים שקע משולש בחומה וצללית של מגדל. בראש אחד מהקירות רשום שם האנדרטה. בשקע בחומה לרגלי המגדל, בנקודת המפגש עם פס האבנים הכהות, ניצב גזע של עץ זית, ועל מדרגה מעליו ניצב גזע עץ נוסף. אל הקיר ליד הגזע מוצמדת הכתובת הרי את מקודשת לי מולדת - השורה הראשונה משיר מאת מפקד לח"י אברהם שטרן. על הכתלים משני עבריו של השקע הטקסי בחומה שבמרכז הרחבה נחרתו שמות חללי לח"י וכינוייהם המחתרתיים. בצד השמות על הכותל משמאל נחרתה הכתובת מצבת זיכרון לוחמי חירות ישראל-לח"י בצירוף מובאה מדברי המשורר אורי צבי גרינברג. בצד השמות על הכותל מימין מופיע הבית הראשון של המנון הלח"י חיילים אלמונים. בכניסה למתחם מוצבים לוח זיכרון לאברהם שטרן ועמדת הסברה קולית. האנדרטה תוכננה על ידי הפסלת והמעצבת איילת ביתן שלונסקי והאדריכלית טובה שפירא והוקמה על ידי עמותת יער לוחמי חירות ישראל, העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל וחלליהם וקרן קיימת לישראל. היא נחנכה בשנת 2005. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת חללי לח"י בוויקישיתוף האנדרטה, באתר יזכור ההקלטה בעמדת ההסברה הקולית באתר, באתר מסבירן קולי העמותה להנצחת מורשת לוחמי חרות ישראל (לח"י)
דניאל מנינג

דניאל מנינג (באנגלית: Daniel Manning;‏ 16 במאי 1831 – 24 בדצמבר 1887) היה איש עסקים, עיתונאי ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית. דניאל מנינג נולד באולבני שבמדינת ניו יורק. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ונכנס לעולם המסחר. בגיל 11 הוא החל לעבוד בעיתון המקומי "אטלס", שב-1856 התמזג עם העיתון "ארגוס". בשנת 1865 היה מנינג לעורך העיתון וב-1873 הוא היה לבעליו. בנובמבר 1884 נשא מנינג לאישה את מרי מרגרטה פרייר, בתם של ויליאם ג'ון פרייר ומרגרט ליווינגסטון (קרופטס) פרייר. מרי מרגרטה פרייר הייתה מעורבת בחוג החברתי שסבב את הנשיא גרובר קליבלנד בשתי תקופות הנשיאות שלו. אביה היה אזרח מכובד של מדינת ניו יורק. משפחתה מצד אמה הייתה משפחה וותיקה בניו יורק עוד מהתקופה הקולוניאלית. היא עמדה בראש סניף אולבני של בנות המהפכה האמריקאית. הקריירה הפוליטית של דניאל מנינג הייתה גם היא מוצלחת. ב-1881 הוא היה ליושב ראש הוועידה של המפלגה הדמוקרטית בניו יורק. ב-1885 הוא התפטר ומונה כמזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של הנשיא גרובר קליבלנד. ב-31 במרץ 1887 התפטר מנינג מתפקידו מסיבות בריאותיות. דניאל מנינג נפטר בביתו שבאולבני ב-24 בדצמבר 1887 לאחר שסבל מאי-ספיקת כליות כרונית. הוא נטמן בבית הקברות הכפרי של אולבני. דמותו הופיעה על שטרות כסף בעריך של 20 דולר שהונפקו ב-1886. טבלה לזכרו נמצאת בקתדרלת כל הקדושים שבאולבני. מדיה וקבצים בנושא דניאל מנינג בוויקישיתוף דניאל מנינג באתר מחלקת האוצר של ארצות הברית (באנגלית) דניאל מנינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "MR. MANNING'S CAREER", The New York Times, December 25, 1887. Hinman, Ida (1895). The Washington Sketch Book, pp. 103, 110, 111. "STATE DEMOCRATIC PLANS", The New York Times, August 16, 1881. "PRESIDENT CLEVELAND'S CABINET", The New York Times,March 6, 1885. "MANNING OUT OF OFFICE", The New York Times,February 15, 1887. "EX-SECRETARY MANNING DYING" (PDF), The New York Times, December 22, 1887. Portraits on U.S. Bank Notes, The National Currency Foundation
בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן

בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן (בצרפתית: École Polytechnique Fédérale de Lausanne) הוא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלוזאן שבשווייץ. בית הספר הוקם בשנת 1853 ומתמחה במדעי הטבע והנדסה. הוא נחשב לאחת האוניברסיטאות הטובות והיוקרתיות בשווייץ ובאירופה בכלל. בשנת 2019 למדו בבית הספר הפוליטכני כ-12,000 סטודנטים מ-125 מדינות. האוניברסיטה חברה בפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי והיא הצטרפה בשנת 2011 לברית אוניברסיטאות יורו-טק. בית הספר הפוליטכני ממוקם בחלק דובר הצרפתית של שווייץ, ומקבילו דובר הגרמנית הוא המכון הטכנולוגי של ציריך. מבין הפרופסורים הבולטים שלימדו במוסד ניתן למנות את מרטין אודרסקי, אלוורו סיזה והנרי מרקרם. כמה מהבוגרים הבולטים הם ז'אק דובושה וז'ורז' דה מסטראל. במהלך השנים האוניברסיטה העניקה פעמים רבות תואר דוקטור לשם כבוד אשר ניתן בין השאר לאחמד זוויל, פרנסואז בארה-סינוסי ודפנה קולר. שורשיו של המוסד נמצאים בשנת 1853 ובראשיתו למדו במוסד רק כ-11 סטודנטים. בשנת 1969 בית הספר הפך למוסד אקדמי עצמאי במתכונתו הנוכחית. EPFL מאורגן בשמונה בתי ספר, אשר בעצמם מורכבים ממכונים המקבצים יחידות מחקר סביב נושאים משותפים: בית הספר למדעי היסוד בית ספר להנדסה בית הספר לאדריכלות, הנדסה אזרחית וסביבתית בית הספר למדעי המחשב והתקשורת בית הספר למדעי החיים הקולג' למינהל טכנולוגי הקולג' למדעי הרוח EPFL המזרח התיכון בנוסף לשמונה בתי הספר ישנם שבעה מוסדות קשורים: המרכז השוויצרי לסרטן (אנ') המרכז להדמיה ביו-רפואית המרכז להדמיה מדעית מתקדמת בית הספר לאמנות של לוזאן (אנ') ביוטק הקמפוס (אנ') מרכז וויס לביו ונוירו-הנדסה (אנ') המרכז הלאומי למחשוב-על של שווייץ (אנ') דירוג שאנגחאי: מקום 91 (2021) Times Higher Education: מקום 38 (2020) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 14 (2022) מדיה וקבצים בנושא בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן (בצרפתית ובאנגלית) בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן, ברשת החברתית אינסטגרם בית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן, סרטונים בערוץ היוטיוב
אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית

אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית (באנגלית: Florida International University; בראשי תיבות: FIU) היא אוניברסיטה הממוקמת במיאמי שבארצות הברית, אשר הוקמה בשנת 1965. זוהי האוניברסיטה השנייה בגודלה בפלורידה, והרביעית בגודלה בארצות הברית עם כ־59,000 סטודנטים. האוניברסיטה שייכת למערכת אוניברסיטת מדינת פלורידה (אנ') והיא אחת מאוניברסיטאות המחקר העיקריות של פלורידה. נכון לשנת 2020 האוניברסיטה הבין־לאומית מציעה כ־191 תוכניות לימוד, מתוכן כ־81 תוכניות לתואר שני ו־34 תוכניות ללימודי תואר שלישי. אוניברסיטת פלורידה חברה באיגוד אוניברסיטאות הערים הגדולות. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את אליאנה רוס-לאטינן, אנדי גרסיה וקרלוס ארויו וריצ'רד בלנקו. הצעת החוק הראשונה להקמת אוניברסיטה בדרום פלורידה הועלתה בשנת 1943 אך לא עברה. בסופו של דבר, ההחלטה להקים את האוניברסיטה התקבלה בשנת 1964. בספטמבר 1972 כבר למדו במוסד כ־5,667 סטודנטים. ב־15 במרץ 2018 קרס אחד הגשרים החדשים שנבנו באוניברסיטה, אסון אשר הוביל למספר הרוגים. הקולג' לתקשרות, אדריכלות ולאמנויות הקולג' לאמנויות, מדעים וחינוך הקולג' למנהל עסקים (אנ') הקולג' להנדסה ולמחשבים (אנ') הקולג' למשפטים (אנ') הקולג' לרפואה (אנ') ע"ש הרברט ורטהיים (אנ') הקולג' לסיעוד ולמדעי הבריאות (אנ') ע"ש ניקול ורטהיים הקולג' לבריאות הציבור ולעבודה סוציאלית (אנ') ע"ש רוברט סטמפ (אנ') הקולג' למצטיינים בית הספר לניהול אירוח ותיירות (אנ') ע"ש צ'פלין בית הספר ליחסים בין־לאומיים וציבוריים ע"ש סטיבן ג'יי גרין דירוג שאנגחאי: מקום 401–500 (2021) Times Higher Education: מקום 401–500 (2022) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 801–1000 (2023) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית (באנגלית) אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת פלורידה הבין-לאומית, ברשת החברתית אינסטגרם