laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטריצה צנטרוסימטרית

מטריצה צנטרוסימטרית היא מטריצה שסימטרית לשיקוף מסביב למרכזה. המושג משמש בעיקר באלגברה ליניארית ובתורת המטריצות. מטריצה ריבועית [ Ai,j ] ‏ = A, ‏היא צנטרוסימטרית כאשר האיברים הנמצאים במרחק שווה מהקצוות זהים. בסימון מתמטי, כאשר מתקיים: Ai,j = An−i+1,n−j+1 ל i,j ≤ n וגם i,j ≥ 1 אם J היא מטריצת החלפה (אנ') מסדר n {\displaystyle n} המטריצה A תהיה צנטרוסימטרית אם ורק אם A J = J A {\displaystyle AJ=JA} . מטריצה צנטרוסימטרית בעלת 2 × 2 {\displaystyle 2\times 2} איברים, שצורתה הכללית היא: A = ( a b b a ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}a&b\\b&a\end{pmatrix}}} נקבעת על ידי שני מספרים. מטריצה בעלת 3 × 3 {\displaystyle 3\times 3} איברים, שצורתה הכללית היא: A = ( a b c d e d c b a ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}a&b&c\\d&e&d\\c&b&a\end{pmatrix}}} נקבעת על ידי 5 מספרים. מטריצה בעלת 4 × 4 {\displaystyle 4\times 4} איברים, שצורתה הכללית היא: A = ( a b c d e f g h h g f e d c b a ) {\displaystyle A={\begin{pmatrix}a&b&c&d\\e&f&g&h\\h&g&f&e\\d&c&b&a\end{pmatrix}}} נקבעת על ידי 8 מספרים. אם A ו-B הן מטריצות צנטרוסימטיות על שדה K {\displaystyle \mathbb {K} } , אז גם חיבור המטריצות A+B וגם הכפלת המטריצה בגודל סקלרי cA לכל c ב- K {\displaystyle \mathbb {K} } נותן מטריצה צנטרוסימטרית. גם מכפלת המטריצות היא צנטרוסימטרית, היות שמתקיים JAB = AJB = ABJ. מטריצת היחידה – מטריצה צנטרוסימטרית. מטריצת טפליץ היא צנטרוסימטרית, אם היא גם סימטרית מטריצת הנקל מטריצה צנטרוסימטרית, באתר MathWorld (באנגלית) מטריצת החלפה מסדר n {\displaystyle n} היא מטריצה בעלת n × n {\displaystyle n\times n} איברים, שבה ערך כל האיברים באלכסון הניצב לאלכסון הראשי הוא 1 וערך יתר האיברים הוא 0, כלומר: J i , j = { 1 , j = n + 1 − i 0 , o t h e r w i s e {\displaystyle J_{i,j}={\begin{cases}1,&&j=n+1-i\\0,&&\mathrm {otherwise} \end{cases}}} ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רדשקוביצ'י

רדשקוביצ'י (בבלארוסית: Радашко́вічы; בפולנית: Radoszkowicze, רדושקוביצ'ה) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1447, ובשנת 1569 הוענקו לה זכויות מגדבורג. בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,519 יהודים, רוב תושביה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, תוך קיום בתי ספר עבריים. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה מגיל 13. ב-11 במרץ 1942 נערכה בעיירה אקציה, במסגרתה נורו החולים והקשישים בבתיהם, וכ-1,200 היהודים הנותרים הוצעדו אל מחוץ לעיירה, ונורו יחד עם יהודי הכפר הסמוך אודרנקה. בשלב זה ניסו להימלט מהטבח יהודים רבים, אך הגרמנים ערכו אחריהם מצוד ביערות הסביבה. כ-110 יהודים בעלי מלאכה שעברו סלקציה, וניצלו מהטבח, הוחזרו לעיירה, ורוכזו בה בגטו מגודר בין שני בתים, אליו צורפו כ-110 יהודים נוספים שאותרו במקומות מסתור בסביבת העיירה. בגטו זה סבלו היהודים מרעב כבד, בשל אספקת מזון זעומה אליו. ב-10 באוקטובר 1942 פשטו הגרמנים על הגטו שבעיירה, ולאחר שירו לתוכו, ריכזו את כל יושביו, וחייבו אותם בענידת לוחיות זיהוי ממוספרות על בגדיהם. בחודשים שלאחר מכן הצליחו להימלט מהגטו 35 צעירים. בעקבות זאת, אספו הגרמנים את כ-260 היהודים שנותרו בגטו ביום 7 במרץ 1943, ושרפו את כולם חיים באסם. שלוש נשים יהודיות וארבעה ילדים יהודים שנתגלו למחרת בהריסות הגטו נרצחו במקום. מתוך 22 עובדי כפייה יהודים שעוד הושארו בגטו, חמישה נורו כעבור מספר ימים, ו-17 הנוספים הצליחו להימלט מהגטו, ולחבור ליחידות פרטיזנים. בעיירה התגוררה אולגה קולינה שקיבלה הכרה כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא רדשקוביצ'י בוויקישיתוף רדושקוביצה (Radoszkowice), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "רדושקוביצה", באתר השטעטל הווירטואלי "רדשקוביצ'י", באתר JewishGen (באנגלית) מוניקה טומקייביץ' ומרטין דין, רדושקוביצ'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1264–1266), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ספר זיכרון לקהילת רדושקוביץ רדושקוביצה (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית
ראדיביליב

ראדיביליב (באוקראינית: Радивилів; בפולנית: Radziwiłłów, ראדזיבילוב) היא עיר קטנה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, על גדת נהר סלוניבקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיר החלה ככפר בבעלות משפחת רדזיוויל, אשר באמצע המאה ה-16 הפך ליישוב עירוני. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין השנים 1939 ו-1992, תחת שלטון ברית המועצות, נקראה העיר צ'רוונוארמיסק (Червоноармійськ ;Chervonoarmiysk). התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיר הוא משנת 1578. במהלך גזירות ת"ח ות"ט נפגעה קשות הקהילה ביישוב, אך זו שוקמה בהמשך. בשנת 1897 נמנו בעיר 4,322 יהודים, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי והתעשייתי. בקיץ 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נמצאה העיר בחזית הלוחמה, ורבים מיהודיה עזבו אותה. לאחר המלחמה נאלצו יהודי העיר ששבו אליה לשלם דמי כופר לכנופיות האוקראיניות ולחיילי הצבא הכחול. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציוניות, תוך קיום בית ספר עברי ותלמוד תורה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, תוך הגליית 12 משפחות יהודיות עשירות מהעיירה לעומק ברית המועצות. ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. ב-15 ביולי 1941 הוציאו הגרמנים להורג 28 יהודים מהעיר, ובסוף פברואר 1942 נרצחה קבוצת עובדי כפייה יהודים בעיר. ב-9 באפריל 1942 רוכזו כ-2,600 יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, אשר חולק לשניים - ל"יעילים" ול"בלתי יעילים". ב-29 במאי 1942 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים את כ-1,500 יושבי גטו ה"לא יעילים" מחוץ לעיר. ב-6 באוקטובר 1942 נרצחו בבורות ירי גם כל יושביו גטו ה"יעילים". בשעת האקציה התאבדו 11 מיושבי הגטו. כ-200 יהודים שניסו להימלט מהמקום, נתפסו ברובם, ונרצחו. יעקב עדיני (עורך), ראדזיווילוב: ספר זיכרון, תל אביב: ארגון יוצאי ראדזיווילוב בישראל, תשכ"ז 1966. (ספר יזכור לקהילת ראדזיווילוב, בספריית העיר ניו יורק) מדיה וקבצים בנושא ראדיביליב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראדיביליב ספר יזכור לקהילת ראדזיווילוב, בספריית העיר ניו יורק רדזיווילוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין רדזיווילוב (Radziwiłłów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "ראדיביליב", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), ראדזיבילוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1452–1454), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) רדזיווילוב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית להרחבה על רדזיבילוב ויהודיה במלחמה הגדולה, ראו: ש. אנ-סקי, חורבן היהודים בפולין, גליציה ובוקובינה (תרגם: ש"ל ציטרון), ברלין: הוצאת שטיבל, תרפ"ט–1929. עמ' 97 ואילך.
ג'וני כרייסט

ג'וני כרייסט (אנגלית: Johnny Christ; ‏נולד ב־18 בנובמבר 1984 בשם ג'ונתן לואיס סוורד) הוא נגן הבס של להקת ההבי מטאל האמריקאית Avenged Sevenfold. ג'וני הצטרף ללהקה בשנת 2003, והוא הבסיסט הרביעי שנכנס ללהקה זו, כאשר החליף את הבסיסט דיימון אש. ג'ונתן סוורד למד בבית הספר התיכון "מרינה" בהנטינגטון ביץ', קליפורניה. הוא המשיך בלימודיו בתיכון ובהמשך פגש רשמית את M. Shadows, זאקי ונג'נס, סיניסטר גייטס וג'ימי סאליבן. למרות שלא נכלל בלהקה באותה התקופה, סוורד כבר הכיר את גייטס וסאליבן, וזמן קצר לאחר מכן כבר הכיר את זאקי ושאדווס. לאחר עזיבתו של הבסיסט דיימון אש ב-2002, נכנס סוורד לתפקיד הבסיסט החדש, הרי בעבר היה מנגן בס בלהקה בכל עת בה דיימון לא הגיע לחזרות. ג'וני היה מסוגל להדביק את הפער המהיר בו כתבה הלהקה חומרים חדשים, ובכך הוכיח את עמו כנגן בס ייחודי ובעל משמעת עצמית. "איני מכיר אף נגן אחר בחוץ שיכול לקלוט קטעי בס במהירות כמו ג'וני" לפני מילותיו של מתופף הלהקה, סאליבן. ג'וני היה גם חבר עם אחיו הצעיר של זאקי, מאט בייקר, שהיה בלהקה The Dear & Departed. סוורד לקח לבסוף מספר שבועות הפסקה מהתיכון בו למד, זאת כדי למלא את מקומו של נגן הבס הקודם בלהקה דיימון אש, במהלך סיור הופעות של הלהקה אשר איתה נסע סוורד כ-"Roadie" (מושג המתאר אדם נלווה להופעות להקה במסעותיהן, שאחראי בין היתר על תחזוק ואספקת הציוד, ולעיתים כשצריך גם כנגן מחליף). מספר שבועות אלה נהפכו לקבועים כאשר נשר סוורד מהתיכון והפך לבסיסט הקבוע של הלהקה. הוא הקליט לראשונה באלבומם השני "Waking the Fallen". הוא נהג לכתוב רק 'ג'וני' בחתימותיו עד שעמיתו ללהקה זאקי ונג'נס הגה את השם "ג'וני כרייסט", ודי.וי.די בשם "All Excess" אודות הלהקה, אמר ונג'נס "זה נשמע... ממש אמיץ. כולם הולכים לשנוא את זה, אז... אני לגמרי צריך ללכת עם זה." בתקופה שלאחר היציאה של האלבום "Hail to the King", סוורד החל לשיר יותר קולות רקע בהופעות החיות (וכמו גם צרחות) בשירים כמו Critical Acclaim, Nightmare, Seize the Day, God Hates Us, Not Ready to Die ו- Shepherd of Fire. גיטרות באס; Schecter Johnny Christ Signature Bass Ernie Ball Music Man StingRay Bass Ernie Ball Musicman 30th Anniversary Stingray Bass עם פיקאפים של Seymour Duncan, מדגם Seymour Duncan Basslines SMB-4D, SJB-3n (Waking the Fallen (2003 (City of Evil (2005 Avenged Sevenfold (אלבום) (2007) (Live in the LBC & Diamonds in the Rough (2008 Nightmare (אלבום) (2010) (Hail to the King (2013 מדיה וקבצים בנושא ג'וני כרייסט בוויקישיתוף ג'וני כרייסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'וני כרייסט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'וני כרייסט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'וני כרייסט, באתר Discogs (באנגלית) Fuoco, Christina. "Biography: Avenged Sevenfold". Allmusic. נבדק ב-31 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) Avenged Sevenfold: All Excess ("How The Band Met") (DVD). Warner Bros. Records. 17 ביולי 2007. {{cite AV media}}: (עזרה) Retrieved on 2013-03-14. Johnny Christ (Avenged Sevenfold). Music-man.com. Retrieved on 2011-11-27. Michael Amott. seymourduncan.com
הרברט צימרמן

הרברט צימרמן (בגרמנית: Herbert Zimmermann, נולד ב-1 ביולי 1954 באנגרס שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בפ.צ. קלן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדות החלוץ והבלם. צימרמן הוחתם על ידי באיירן מינכן בשנת 1972, כאשר היה בן 18, לאחר ששיחק באנגרס 07 החל מגיל שש. במועדון זה שיחק צימרמן בעמדת החלוץ, ולתפקיד זה יועד בבאיירן מינכן. צימרמן מיעט לשחק בקבוצה הבוגרת וצבר שתי הופעות בלבד בבונדסליגה כמחליף בשנתיים, במשחקים מול שטוטגרט ובוכום. בשנתיים בהן שיחק בבאיירן מינכן, זכתה הקבוצה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1974, ובאליפויות הבונדסליגה בשנים 1973 ו-1974. צימרמן עבר לפ.צ. קלן בקיץ 1974, במטרה לקבל דקות משחק רבות יותר משקיבל בבאיירן מינכן, והוסב מעמדת החלוץ לעמדת הבלם, בה ניכרו יתרונותיו בצורה מיטבית יותר. מעבר זה נחשב להצלחה גדולה, כאשר צימרמן שיחק במועדון במשך עשר שנים רצופות, בהן זכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה בשנת 1978, שהייתה האליפות השלישית בקריירה שלו, לאחר שתי האליפויות שזכה עם באיירן מינכן, וכן שלוש זכיות בגביע הגרמני. הראשונה בשנת 1977, לאחר ניצחון בגמר על הרטה ברלין, השנייה בשנת 1978 לאחר ניצחון בגמר על היריבה המושבעת, פורטונה דיסלדורף, זכייה שהשלימה דאבל היסטורי למועדון. פורטונה דיסלדורף גמלה לפ.צ. קלן שנתיים מאוחר יותר בגמר הגביע. הפעם השלישית הייתה בשנת 1983, בה זכה צימרמן עם פ.צ. קלן בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בגמר בדרבי מול פורטונה קלן. סך הכול צבר צימרמן 202 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש 22 שערים, ובשנת 1984 פרש מכדורגל מקצועני, אך חזר לשחק כדורגל בשנת 1988, אז שיחק מספר חודשים בבאד הומבורג מהליגות האזוריות. לצימרמן 14 הופעות בנבחרת גרמניה המערבית, בהן כבש שני שערים. צימרמן זומן למונדיאל 1978, בו הודחה הנבחרת בשלב הבתים השני. בטורניר זה צימרמן פתח בהרכב בשני משחקים. לאחר מכן, כבש צימרמן שני שערים במוקדמות יורו 1980. עם זאת, בטורניר יורו 1980 עצמו, צימרמן לא זכה לדקות משחק. נבחרת גרמניה המערבית זכתה בטורניר, ולמעשה הופעתו האחרונה של צימרמן בנבחרת הייתה בשנת 1979. עם באיירן מינכן: אליפות הבונדסליגה (2): 1973, 1974. גביע אירופה לאלופות: 1974. עם פ.צ. קלן: אליפות הבונדסליגה: 1978. הגביע הגרמני (3): 1977, 1978, 1983. עם נבחרת גרמניה המערבית: אליפות אירופה בכדורגל: 1980. הרברט צימרמן, באתר Transfermarkt הרברט צימרמן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הרברט צימרמן, באתר WorldFootball.net הרברט צימרמן, באתר National Football Teams הרברט צימרמן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
סנאי קרקע הררי

סנאי קרקע הררי (שם מדעי: Xerus princeps) הוא מין מכרסם מהסוג סנאי קרקע החי במחילות ולא על העצים כמו שאר הסנאים. הוא נפוץ באפריקה שמדרום לסהרה. סנאי זה דומה מאוד במראהו לסנאי כף קרקעי וקשה להבדיל ביניהם, אך סנאי הוא מעט גדול יותר ובעל גולגולת שונה מעט מסנאי הכף עם שיניים כתומות. כמו קרובו הוא בעל 2 פסים לבנים מצידי הגוף וזנבם גדול ורחב. הם בעלי רגליים ארוכות והם משתמשים בהם כדי לעמוד זקוף לאורך זמן. אורכם הממוצע 2-29 ס"מ והזנב 21-28 ס"מ ומשקלם נע בין 490 ל-700 גרם. הגוף בעל פרווה קצרה בצבע חום-קינמון והעיניים גדולות ומוקפות פסים לבנים. מזון: מזונם של הסנאים כולל זרעים שונים, עלים קטנים, פרחים, פירות וחרקים. הסנאים עומדים ברגליים פשוקות ואוחזים בידיהם הקדמיות במזון, כשהם צמודות אחת לשנייה. תפוצה: הסנאי חי בטבע באזורים צחיחים והרריים בדרום מערב אפריקה בדרום מזרח אנגולה, מערב נמיביה ומערב דרום אפריקה. הוא נפוץ בעיקר בפארק הלאומי ריצ'טרסוולד. טורפים: הטורפים העיקריים שלהם הם עופות דורסים שונים. טורפים נוספים הם נחשים גדולים, תנים, נמיות, חתוליים שונים וצבועים. פרט אחד עומד על השמירה ומסתכל למקרה שיופיע טורף וברגע שהוא מגלה הוא משמיע קריאת אזעקה שמבריחה את שאר הסנאים למחילה. מול טורפים קטנים יותר כמו נחשים, הסנאים יתקיפו ביחד את הפולש עד שיברח. מדיה וקבצים בנושא סנאי קרקע הררי בוויקישיתוף סנאי קרקע הררי, באתר ITIS (באנגלית) סנאי קרקע הררי, באתר NCBI (באנגלית) סנאי קרקע הררי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סנאי קרקע הררי, באתר GBIF (באנגלית) סנאי קרקע הררי באתר הרשימה האדומה של IUCN
עכבר זעיר אפריקני

עכבר זעיר אפריקני (שם מדעי: Mus minutoides) הוא מין של עכבר החי ביבשת אפריקה והוא אחד המכרסמים הקטנים ביותר בעולם. משתייך למשפחת העכבריים הכוללת יותר מ-100 מינים, שנפוצים בכל רחבי העולם. למבוגרים יש אורך ממוצע של 50 מ"מ ומשקל שללאחר מכן הם מגיעים ל-5 גרם בבגרות. משקלו בלידה הוא 0.9 גרם.[./Http://www.zwergmaus.ag.vu/Zucht.html 5] גרם.[1][2] בן זוג. הם מטפסים מעולים והם נמצאים במאורות באזורים שקרובים למים. באזורים יבשים העכברים משאירים אבנים בכניסה לפתח, בלילה האבן מתמלאת בטל ובבוקר העכבר שותה אותו ומשיג נוזלים. מאפיין ייחודי של מין זה הוא קביעת המין הכרומוזומלית, כאשר נמצא כי עכברים בעלי כרומוזומי xy הם לעיתים קרובות נקבות, ולא זכרים. כמו רוב העכברים הוא אוכל כל שניזון מצמחים וזרעים, חלקי צמחים, חרקים קטנים ואף מבשר. העכבר הזעיר האפריקני הוא חיית מחמד פופולרית שאינה צריכה דברים מיוחדים יותר מאוכל. עדיף גם לא לטפל בו בשל הסיכוי להזיק לו בטעות. תוחלת החיים שלהם בטבע עומדת על שנתיים, אך ידוע על פרטים שחיו ארבע שנים בשבי. מדיה וקבצים בנושא עכבר זעיר אפריקני בוויקישיתוף עכבר זעיר אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) עכבר זעיר אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) עכבר זעיר אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עכבר זעיר אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עכבר זעיר אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) עכבר זעיר אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
חולדה אוגרת גמביאנית

חולדה אוגרת גמביאנית (שם מדעי: Cricetomys gambianus) הוא מין מכרסם אפריקני לילי החי ביערות הגשם של מערב אפריקה והוא אחד המכרסמים הגדולים ביותר בעל-משפחת העכברים. חולדה זו היא קרובתה לסוג של חולדה אוגרת אפריקנית. מקור השם אוגרת הוא מכיסיה העצומים בהם היא מאחסנת מזון, אם כי היא שייכת למשפחה נפרדת מהאוגרים. אורכה של חולדה זו 35–40 סנטימטרים והזנב באורך של 37–45 סנטימטרים. משקלה מגיע ל-1–1.4 קילוגרמים ולעיתים אף יותר. חולדות אלה בעלות חוש ראייה חלש והן משתמשות בעיקר בחושיהם האחרים כמו השמע והריח. צבע הפרווה אפור עד כתום והזנב והאוזניים בצבע ורוד. חולדות אלה יוצאות לחפש מזון בלילות, כשטורפיהן ישנים. הן מאחסנות את מזונן בתוך הלחיים ומסוגלות לסחוב כמה קילו של אגוזים. בנוסף לאגוזים הן אוכלות פירות, ירקות,זרעים, חרקים, סרטנאים וחלזונות, פירות של דקליים שונים, ואף בשר. החולדות חיות בטבע ביערות מערב אפריקה מסנגל וקניה לאנגולה ומוזמביק וכן ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שם חיים קרובי משפחתם מהמין Cricetomys emini. הן גם הובאו על ידי האדם לחופי פלורידה קיז, שם הן גורמות לנזק אקולוגי ומנסים להדבירן. הן מטפסות מצוינות על עצים וחיות גם בתילי טרמיטים. כמו רוב המכרסמים גם לחולדה זו ישנן המלטות גדולות של כמה צאצאים, שמגיעים לבגרות במהירות תוך 5–7 חודשים. חולדות אלה אינן בסכנת הכחדה בטבע. על פי הארגון הבלגי "אפופו" הפועל לאיתור מוקשים ברחבי העולם, חולדות מזן זה מתאימות למשימת איתור המוקשים. הן מאומנות במקומות מסוימים, לזהות מוקשים וחומרים רעילים על התרכובות הכימיות שבחומרי הנפץ באמצעות חוש הריח החד שלהן, בזכות מהירותן וזריזותן בחציית שדות מוקשים, ובזכות ממדי גופן הקטן שלא מהווה גורם לפיצוץ המוקשים בעת איתורם. החולדות מקבלות בתמורה פינוקים טעימים. "העכברוש הגיבור - מגאווה" שסייע במשך כ-5 שנים באיתור מוקשים ונפלי תחמושת, קיבל בספטמבר 2020 את עיטור הגבורה האזרחי הגבוה ביותר בבריטניה לחיות, מארגון הצדקה הווטרינרי הבריטי PDSA, על חשיפת מוקשים ונפלים. מדיה וקבצים בנושא חולדה אוגרת גמביאנית בוויקישיתוף חולדה אוגרת גמביאנית, באתר ITIS (באנגלית) חולדה אוגרת גמביאנית, באתר NCBI (באנגלית) חולדה אוגרת גמביאנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חולדה אוגרת גמביאנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חולדה אוגרת גמביאנית, באתר GBIF (באנגלית) חולדה אוגרת גמביאנית באתר הרשימה האדומה של IUCN AFP (2022-01-12). "מת "העכברוש הגיבור" שאיתר 71 מוקשים וזכה בעיטור כבוד". Ynet. נבדק ב-2022-01-13.
חולדה שפנית

חולדה שפנית (שם מדעי: Petromus typicus) היא מין מכרסם גדול החי בדרומה של אפריקה ומהווה מין נפרד של דמויי קביה יחידה במשפחתה. מין זה הוא שריד ליצורים שנפוצו בתקופת האוליגוקן ורובם נכחדו. המין הקרוב לו ביותר הוא חולדת קנים. מכרסם זה, שאיננו קרוב כלל לחולדות, הוא יצור אפריקני שוכן סלעים המזכיר מאוד שפן סלע, ומכאן שמו. הם מזכירים מבחינת הפנים וצורת הגוף דווקא סנאי אפור, אך בעלי רגליים קצרות עם כפות מרופדות כמו לשפן אמיתי (השפן אינו שייך לסדרת המכרסמים אלא לסדרה נפרדת). הראש גדול ובעל עיניים שחורות, האוזניים קצרות והפרווה אפורה ובעלת צבע חום, אפור ואף שחור לגמרי. הפנים והאף צהובים והפטמות נמצאות בחלק הקדמי של הגוף, מה שמאפשר להם להיניק גם בין הנקיקים. תפוצת החולדות השפניות היא באנגולה, נמיביה וצפון מערב דרום אפריקה. הם יצורי סלעים ואזורים הרריים ויבשים, וגופם המיוחד עוזר להם להידחק דרך נקיקים. תזונתם העיקרית היא על עשבים, אך גם על זרעים, פירות או עלים. שיעור הרבייה שלהם איטי ביותר וכולל רק צאצא אחד בשנה. מדיה וקבצים בנושא חולדה שפנית בוויקישיתוף חולדה שפנית, באתר ITIS (באנגלית) חולדה שפנית, באתר NCBI (באנגלית) חולדה שפנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חולדה שפנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חולדה שפנית, באתר GBIF (באנגלית) חולדה שפנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חולדה שפנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ירבוע ארבע-אצבעי

ירבוע ארבע-אצבעי (שם מדעי: Allactaga tetradactyla) הוא מין של ירבוע החי במדבר סהרה ובאגני מלח וחופים בצפון אפריקה ברחבי מצרים ולוב. כמשתמע משמו לירבוע זה ארבע אצבעות ברגליו. הירבוע הוא מכרסם קטן דומה לעכבר בעל רגליים ואוזניים ענקיות ובעל זנב ארוך עם קצה שחור שעיר. הזנב עוזר לירבוע להתאזן בעת עמידה וכן לתמרן בעת זינוקים. הוא בעל ידיים קטנות ביותר אבל עצמות רגליים חזקות היכולות להניע אותו קדימה פי כמה מאורך גופו - צעד העוזר לו לברוח מטורפים כמו קרקלים, תנים, שועלים ונחשים, אך לא יעיל נגד עופות דורסים. הפרווה של הירבוע בהירה ומתמזגת עם החול ומעט שחורה בקצה וכתומה מצדו האחורי. הגב אפור מלמעלה והבטן לבנה. אוזניו הגדולות של הירבוע עוזרות לו לשמוע רחש קל שבקלים וכך להימלט מטורפים שקטים. כמו כן הוא בעל חוש ריח חד. ירבוע זה הוא בעל 4 אצבעות ברגליו. הירבוע יוצא ממאורתו המדברית בלילה ומחפש עשבים, זרעים ועלים. שיניו החזקות עוזרות לו לפצח את גרעיני הזרעים המדבריים והוא אינו צריך לשתות. הירבוע מצוי בסכנת הכחדה בטבע, בעיקר בגלל פגיעה באזורי חיותו והפרעה מצד האדם. ירבוע ארבע-אצבעי, באתר ITIS (באנגלית) ירבוע ארבע-אצבעי, באתר NCBI (באנגלית) ירבוע ארבע-אצבעי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ירבוע ארבע-אצבעי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ירבוע ארבע-אצבעי, באתר GBIF (באנגלית) ירבוע ארבע-אצבעי באתר הרשימה האדומה של IUCN
חולד כסוף

חולד כסוף (שם מדעי: Heliophobius argenteocinereus) הוא מין של מכרסם תת-קרקעי וחצי עיוור, יחידי בסוגו, במשפחת המכרתניים בה מצוי גם המין חולד עירום. למרות השם חולד הוא שייך לקבוצה שונה. כמו לרוב המכרתניים גם חולד זה הוא יצור קטן, בעל עיניים זעירות אך שיניים עצומות הבולטות אל מעבר לפה. הוא שעיר ובעל פרווה כסופה שנתנה לו את שמו. הוא מגיע לאורך 10-20 ס"מ ולמשקל 160 גרם. חולד זה חי בטבע בערבות העשב והסוואנות של דרום קניה, טנזניה ועד זאיר, מרכז מוזמביק ומלאווי. הוא נחשב ליצור תת-קרקעי החי בבדידות ותוקף באגרסיביות כל יצור שמתקרב אליו. לא ידוע הרבה עליו או על תפוצתו אך הוא אינו בסכנת הכחדה ממשית. מדיה וקבצים בנושא חולד כסוף בוויקישיתוף חולד כסוף, באתר ITIS (באנגלית) חולד כסוף, באתר NCBI (באנגלית) חולד כסוף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חולד כסוף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חולד כסוף, באתר GBIF (באנגלית) חולד כסוף באתר הרשימה האדומה של IUCN חולד כסוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
חולדת קנים קטנה

חולדת קנים קטנה (שם מדעי: Thryonomys gregorianus) היא מין של דמוי קביה גדול החי ברחבי דרום מזרח אפריקה. זהו מכרסם גדול ואיטי והוא שייך למשפחת חולדות קנים לצד המין חולדת קנים ענקית הגדולה ממנה. חולדת הקנים הקטנה היא קטנה מחברתה לסוג אך עדיין גדולה מאוד, מגיע לאורך של 38 ס"מ ולמשקל של עד 7.5 ק"ג. הם בעלי פרווה חומה וזנב עוגל ובעלי ראש גדול מאוד בעל אוזניים שחורות וקטנות. הזכרים גדולים וחזקים מהנקבות. מכרסמים אלה חיים באזורים טרופיים סובטרופיים באזורי שיחים, ביצות וסוואנות לחות בקמרון, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מלאווי, דרום סודאן, טנזניה, אוגנדה, זמביה, זימבבואה וכנראה גם במוזמביק. חולדת הקנים הקטנה יותר שורה למקווי מים מקרובתה והיא נמלטת לשם בעת סכנה. חולדות אלה חיים במחילות בקבוצה קטנה ממנה הם יוצאים בלילות והם מתקשרים באמצעות צעקות אחד לשני או בתיפוף להשמעת סכנה. הם ניזונים בעיקר מעשב אך גם מזרעים, דגניים שונים, פירות, אגוזי אדמה, ירקות וכו'. הצמח העיקרי שהם אוהבים הוא עשב הפיל (Pennisetum purpureum). החולדה הזו נפוצה פחות מקרובתה וכמעט לא נצפית בטבע. מצב שימורה הוא "ללא חשש". חולדת קנים קטנה, באתר ITIS (באנגלית) חולדת קנים קטנה, באתר NCBI (באנגלית) חולדת קנים קטנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חולדת קנים קטנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חולדת קנים קטנה, באתר GBIF (באנגלית) חולדת קנים קטנה (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר forumspain חולדת קנים קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פדט מזרח אפריקני

פדט מזרח אפריקני (שם מדעי: Pedetes surdaster) הוא מין של מכרסם אפריקני דמוי ארנבת החי בסוונות במזרחה של אפריקה. קרוב משפחתו בטבע הוא פדט דרום אפריקני ובעבר שויכו לאותו המין. הפדט הוא מכרסם דמוי ארנבת הנפוץ בערבות עשב אפריקניות. הוא דומה לקרובו בממדיו ובעל רגליים ענקיות העוזרות לו לקפץ פי כמה מאורכו והוא בעל זנב ארוך העוזר לו לנווט ובעל אצבעות בעלות טפרים חזקים. הוא יוצא בלילות ממחילתו שהוא חופר ומחפש עלים קטנים וחרקים למאכל. כאשר הוא מותקף הוא קופץ במהירות ומסתתר בסבכים. חי במרכז ודרום קניה, מרכז טנזניה ונצפה גם באוגנדה. מצב שימורם בטבע הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא פדט מזרח אפריקני בוויקישיתוף פדט מזרח אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) פדט מזרח אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) פדט מזרח אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פדט מזרח אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פדט מזרח אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) פדט מזרח אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
פדט דרום אפריקני

פדט דרום אפריקני (שם מדעי: Pedetes capensis) הוא מין של מכרסם אפריקני דמוי ארנבת החי בסוונות לאורך דרום אפריקה. הפדט הוא יצור קטן השייך למשפחת הפדטיים שבסדרת המכרסמים. זהו יצור הדומה לקנגורו שצבע פרוותו חום. הפדט הוא בעל אוזניים גדולות, זנב עבה, רגליים ארוכות וענקיות, וכפות אצבעות הנראות כמו טפרים. היותן של הרגליים ארוכות וגדולות מסייע להם לקפץ ברחבי הסוואנות ולדלג עד מעל 2 מטר בדילוג אחד. הפדטים מגיעים לאורך של 35-45 ס"מ ולמשקל של עד 3 ק"ג. הפדטים חיים בגפם ברחבי ערבות דרום אפריקה, יוצאים בלילות ומחפשים צמחים קטנים וחרקים למאכל. הם חיים במחילות אותם הם חופרים בעזרת כפותיהם. במאורות אלה יכולים להימצא גם חתולים שחורי רגל או סוריקטות. הפדטים נטרפים על ידי אריות, נמרים, תנים, ברדלסים, צבועים, נמיות גדולות, נחשים ועופות דורסים וגם על ידי חתולים וכלבים. הם גם ניצודים על ידי הילידים או על ידי ציידים לבנים. מדיה וקבצים בנושא פדט דרום אפריקני בוויקישיתוף פדט דרום אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) פדט דרום אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) פדט דרום אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פדט דרום אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פדט דרום אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) פדט דרום אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN