ויליאם פ. גוטליב

ויליאם פול גוטליב (באנגלית: William Paul Gottlieb‏; 28 בינואר 1917 – 23 באפריל 2006) היה צלם ובעל טור אמריקאי, הידוע בעיקר בשל תצלומיו הקלאסיים של האמנים המובילים ב"תור הזהב" של הג'אז האמריקאי, בשנות ה-30 וה-40. תצלומיו של גוטליב נמנים עם הצילומים הידועים ביותר והנפוצים ביותר מעידן זה בסוגת הג'אז. במהלך הקריירה צילם גוטליב מאות צילומי דיוקן של מוזיקאי ג'אז בולטים, לרוב בעת הופעה באחד ממועדוני הג'אז הידועים בניו יורק. עם המוזיקאים הבולטים שאותם צילם נמנים לואי ארמסטרונג, דיוק אלינגטון, צ'ארלי פארקר, בילי הולידיי, דיזי גילספי, ארל היינס, ת'לוניוס מונק, סטן קנטון, ריי מקינלי, בני גודמן, קולמן הוקינס, לואי ג'ורדן, אלה פיצג'רלד ובני קרטר. גוטליד נולד ב-28 בינואר 1917 בשכונת קנרסי בברוקלין, וגדל בבאונד ברוק, ניו ג'רזי, שם עבד אביו בעסקי הבנייה והנגרות. ב-1938 סיים את לימודיו לתואר בכלכלה באוניברסיטת להיי (Lehigh) בפנסילבניה. במהלך לימודיו בליהיי היה כתב בשבועון הסטודנטיאלי ואף הגיע להיות עורך אחראי של The Lehigh Review, מגזין סטודנטיאלי בנושא מדע ואמנות. בשנתו האחרונה בלימודים החל לחבר טור שבועי בנושא ג'אז בעיתון היוקרתי "וושינגטון פוסט". לאחר שהוחלט במערכת העיתון שאין די תקציב כדי לממן צלם שיצלם תמונות עבור הטור, רכש גוטליב לעצמו מצלמה לצילום עיתונות והחל לצלם בעצמו את התמונות לטור. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס גוטליב לשירות בחיל האוויר האמריקאי, שבו שירת כקצין צילום וקצין מיונים. לאחר מלחמת העולם השנייה עבר גוטליב לניו יורק כדי לעסוק בעיתונות. הוא עבד ככתב וצלם במגזין "דאון ביט" (שהיה בזמנו מגזין הג'אז המוביל), ועבודתו פורסמה גם לעיתים קרובות ב-Record Changer, ב-Saturday Review וב-Collier's. ב-1948 פרש גוטליב מעיסוק בתחום הג'אז כדי לבלות זמן בחיק אשתו דֶליה וילדיו. לאחר שעזב את "דאון ביט", החל גוטליב לעבוד בחברת Curriculum Films, חברה שייצרה סרטי שקופיות חינוכיים. לאחר מכן הקים חברה משל עצמו שעסקה בהכנת סרטי שקופיות, שנרכשה לאחר מכן על ידי חברת מקגרו-היל. רבים מסרטי השקופיות שהכין זכו בפרסים, מטעם מועצת הסרטים הקנדית (Canadian Film Board) ומטעם איגוד הספרנים לסרטים חינוכיים (Educational Film Librarians Association). גוטליב אף חיבר ואייר ספרי ילדים, לרבות The Four Seasons ("ארבע העונות"),‏ Tigers Adventure ("הרפתקאות נמרים") ו-Laddie the Superdog ("לדי, סופר-כלבה"). הוא אף כתב ספרי לימוד כמו Science Facts You Won't Believe ("עובדות מדעיות שלא ייאמנו") ו-Space Flight ("טיסה בחלל"). מלבד קריירת הצילום שלו, גוטליב אף עסק בטניס כתחביב. גוטליב ובנו סטיבן דורגו פעמים רבות במקום הראשון בדירוג הקבוצות של אב ובן בחוף המזרחי של ארצות הברית, ופעמיים הם נמנו עם עשרת הצמדים המובילים בארצות הברית. בנו סטיבן הלך בעקבות אביו והיה אף הוא לצלם מקצועי. תצלומיו של סטיבן הופיעו לעיתים קרובות באתרי האינטרנט של קודאק ושל ניקון, וקודאק ציינה אותו כאחד מחמשת "הסמלים המקצועיים של קודאק" בארצות הברית. האדריכל איי אם פיי אמר כי "[סטיבן] גוטליב מתעלה מעל לצילום האדריכלי המסורתי בעזרת פירוש האדריכלות בתפיסה של אמן אמיתי". גוטליב נפטר ב-23 באפריל 2006 בגרייט נק, ניו יורק, בשל סיבוכים של שבץ. לפי בקשתו של גוטליב, תצלומיו עברו לאחר מותו (ב-2010) לרשות הציבור. בתמונותיו נעשה שימוש במיזמים חופשיים רבים, ובהם ויקיפדיה. מדיה וקבצים בנושא תצלומים מאת ויליאם פ. גוטליב בוויקישיתוף ויליאם פ. גוטליב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויליאם פ. גוטליב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויליאם פ. גוטליב, באתר Discogs (באנגלית) Douglas Martin (25 באפריל 2006). "William Gottlieb, 89, Jazz Photographer". New York Times. נבדק ב-2010-10-08. William P. Gottlieb, who with a boxy, old-fashioned press camera indelibly defined what jazz looked like in a brief, magical time when both early legends like Armstrong and Ellington and the emerging beboppers ruled the bandstands and radio waves, died on Sunday at his home in Great Neck, N.Y. He was 89. The cause was a stroke, his wife, Delia, said. {{cite news}}: (עזרה) Teachinghistory.org William P. Gottlieb, AllAboutJazz, accessed 9 November 2010 Virginia.edu "William P. Gottlieb, 89; Jazz Journalist's Photos of Performers Captured a Golden Age of Music", Los Angeles Times, April 25, 2006, Jon Thurber "Photographs from the Golden Age of Jazz The William P. Gottlieb Collection at the Library of Congress". Library of Congress. נבדק ב-9 בנובמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה)