laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האספה המחוקקת של טמיל נאדו

האספה המחוקקת של טאמיל נאדו (בטמילית: தமிழ்நாடு சட்டப் பேரவை) היא בית המחוקקים המדינתי של טאמיל נאדו. עד 1969 כונתה המדינה מדראס, והאספה כונתה האספה המחוקקת של מדראס. הגוף המחוקק הראשון שהוקם בנשיאות מדראס, היחידה המנהלית הבריטית שקדמה לטאמיל נאדו, הייתה המועצה המחוקקת של מדראס (אנ'), שהוקמה ב-1861 כגוף מייעץ לא נבחר. תחת חוק מועצות הודו, 1892 (אנ'), הוספו למועצה חברים נבחרים, והיא הוגדלה ל-20 חברים, לצד המושל ושני חברים מומחים. נקבע כי המועצה לא תגדל יותר מ-26 חברים. ב-1909 נערכו בחירות לא ישירות למועצה, שב-1920 הפכו לבחירות ישירות. ב-1909 הוגדל מספר חברי האספה מ-23 ל-47, עם מקסימום של 53. בעקבות חוק ממשלת הודו, 1935 הפכה המועצה המחוקקת לבית העליון של בית המחוקקים הדו-בתי שהוקם בנשיאות מדראס. הבית התחתון, האספה המחוקקת של מדראס, הוגדר כגוף בן 215 חברים, 116 מתוכם מושבים רגילים והשאר שמורים לקבוצות מיעוט שונות - קאסטות נמוכות, מוסלמים, נוצרים, נשים, בעלי אדמות, תעשייה ומסחר, ארגוני עובדים, אירופאים, אנגלו-הודים, אוניבסיטאות ושבטים. לאחר עצמאות הודו הפכה האספה לאספה המחוקקת של מדראס שהחליפה את נשיאות מדראס. בבחירות הראשונות, שנערכו ב-1952, הוגדלה האספה ל-309 חברים. לאחר פיצול מדינת אנדרה ב-1953, הוקטנה האספה ל-231 חברים. ב-1956 נכנס לתוקף חוק ארגון מחדש של המדינות, שהעביר אזורים בצפון מערב המדינה לקרלה, ובשטח המדינה נותרו רק 190 מחוזות בחירה, אך גבולות המחוזות אורגנו מחדש והוגדלו ל-205. ב-1959 נערך שינוי בגבולות אנדרה פרדש ומדראס,בו יושבו מחלוקות גבול בין שני המדינות. 319 כפרים ואזור חורש הועבר מאנדרה פרדש למדראס, ו-148 כפרים הועברו לאנדרה פרדש. כתוצאה מכך נערכו שינויים במחוזות הבחירה בגבול המדינות, ומושב אחד נגרע מהאספה המחוקקת של אנדרה פרדש, ואחד הוסף לאספה המחוקקת של מדראס, שגדלה מ-205 ל-206 נציגים נבחרים. ב-1965 הוגדלה האספה לגודלה הנוכחי, 234 חברים נבחרים ונציג ממונה אחד של הקהילה האנגלו-הודית. ב-1969 שינתה מדינת מדראס את שמה לטאמיל נאדו, והאספה הפכה להאספה המחוקקת של טאמיל נאדו. המועצה המחוקקת של טאמיל נאדו, הבית העליון של בית המחוקקים בוטל ב-1986. האספה בוחרת את 18 נציגי טמיל נאדו ברג'יה סבהה. מדיה וקבצים בנושא האספה המחוקקת של טמיל נאדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האספה המחוקקת של טמיל נאדו (באנגלית ובטמילית) Courtenay Ilbert, “The Indian Councils Act, 1909, Journal of the Society of Comparative Legislation vol. 11, no. 2, 1911, עמ' 243–54‏, JSTOR 752520 The State Legislature - Origin and Evolution, האספה המחוקקת של טאמיל נאדו Payson J. Treat, “The New Indian Councils”, The Journal of Race Development vol. 5, no. 3, 1915, עמ' 285–96‏, JSTOR 29738047 Christopher Baker, “The Congress at the 1937 Elections in Madras", Modern Asian Studies, vol. 10, no. 4, 1976, עמ' 557–89‏, JSTOR 311763 The Andhra State Act, 1953, s. 15 (b) TheE Andhra Pradesh and Madras (Alteration of Boundaries) Act, 1959, s. 12 Report on the Third General Elections in India, 1962, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 5
האי אנקוקו

האי אנקוקו הוא אי הממוקם במפגש של נהר Cuyuni ונהר Wenamu, בגבול בין ונצואלה וגיאנה. גבול האי אנקוקו נקבע ב-1905 על ידי ועדת הגבול המשותפת הבריטית-ונצואלית. עם זאת, במאה ה-20, ממשלת ונצואלה ביקשה באופן רשמי לבטל את הגבולות החוקיים ולחזור לגבול הקולוניאלי של נהר אסקיבו כפי שנקבע על ידי האימפריה הספרדית. בשנת 1966, חמישה חודשים לאחר שגיאנה קיבלה עצמאות, הכוחות המזוינים של ונצואלה חצו את הגבול באי אנקוקו וכבשו את הצד הגיאני של האי, תוך הפרה של הסכם השלום בין שתי המדינות שנקבע בהסכם ז'נבה. מעמדו של האי כפוף להסכם ז'נבה, שנחתם על ידי בריטניה, ונצואלה וגיאנה הבריטית ב-17 בפברואר 1966. ונצואלה, הטוענת לאי אנקוקו כחלק מגואיאנה אסקיבה, הקימה בסיס צבאי באי בשנת 1966, שלטענת גיאנה הוא חדירה ותוקפנות לשטחה הריבוני. בשל הקפאת השיחות וחוסר ההתקדמות עם הסכם ז'נבה, הפנה המזכ"ל את כל הנושא לבית הדין הבינלאומי לצדק. ב-18 בדצמבר 2020, בית הדין הבינלאומי קיבל את התיק שהגיש גיאנה ליישוב הסכסוך. בפברואר 1966, הממשלות של ונצואלה, בריטניה וגיאנה חתמו על הסכם ז'נבה שמטרתו לפתור את המחלוקת סביב הסכסוך הטריטוריאלי. באוקטובר 1966, חמישה חודשים לאחר עצמאותה של גיאנה מבריטניה, החלו כוחות ונצואלים בכיבוש האי אנקוקו. כוחות ונצואלה בנו במהירות מתקנים צבאיים ומנחת מטוסים על האי. לאחר מכן, בבוקר ה-14 באוקטובר 1966, פורבס ברנהאם, ראש הממשלה ושר החוץ של גיאנה, שלח דרישה לנסיגה מיידית של כוחות ונצואלה והסרה של מתקנים שהקימו. שר ונצואלה, איגנסיו איריבארן בורחס, השיב ואמר כי "ממשלת ונצואלה דוחה את המחאה האמורה, מכיוון שהאי אנאקוקו הוא שטח של ונצואלה בשלמותו". האי נותר תחת ממשל ונצואלה, שבו פועלים נמל תעופה ובסיס צבאי בוונצואלה. במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הנשיא הזמני חואן גואידו והאסיפה הלאומית של ונצואלה חידשו את מחלוקות השטח עם גיאנה בנוגע לריבונות האי. נהר שיוצא מהערוץ טפס של נהר קוויני לצפון ויוצר את האי אנאקוקו (ברקע). כניסה למוצב הצבאי של צבא ונצואלה באי אנאקוקו. מוצב צבאי של ונצואלה באי אנאקוקו. יחסי גויאנה-ונצואלה מדיה וקבצים בנושא האי אנקוקו בוויקישיתוף Agreement to resolve the controversy over the frontier between Venezuela and British Guiana (Treaty of Geneva, 1966) from UN Summary of the Judgement of 18 December 2020 "Agreement to Resolve the Controversy over the Frontier between Venezuela and British Guiana (Geneva Agreement) | UN Peacemaker". peacemaker.un.org. נבדק ב-8 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Guyana wants ICJ to order Venezuela off Ankoko". The Guyana Chronicle. 6 באפריל 2018. נבדק ב-2020-01-17. {{cite web}}: (עזרה) Hopkins, Jack W. (1984). Latin America and Caribbean Contemporary Record: 1982-1983, Volume 2. Holmes & Meier Publishers. ISBN 9780841909618. "Raúl Leoni paró en seco a Guyana en la Isla Anacoco (documento)". La Patilla. 26 בספטמבר 2011. ארכיון מ-2011-12-02. נבדק ב-17 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
למברטו ברטולוצ'י

למברטו ברטולוצ'י (באיטלקית: Lamberto Bartolucci‏; 21 ביוני 1924 – 26 בפברואר 2020) היה גנרל בחיל האוויר האיטלקי, אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1983-1986. ברטולוצ'י נולד באורבטלו ב-21 ביוני 1924. ב-1942 הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי האיטלקי. הוא החל לעבור הכשרה כטייס קרבי, אולם בספטמבר 1943, לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, כבשו הגרמנים את צפון איטליה. ברטולוצ'י הצליח להימנע מנפילה בשבי, והצטרף לפרטיזנים. הוא לחם כנגד הגרמנים עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, ברטולוצ'י חזר והתגייס לחיל האוויר האיטלקי וסיים את הכשרתו כטייס באפריל 1947. ב-1953 הוא מונה למפקד הטייסת ה-208. ב-1955 הוא הועלה לדרגת קפיטנו ונשלח לארצות הברית כדי לסיים את הכשרתו. לאחר שחזר לאיטליה, הוא מונה למפקד הטייסת ה-211. ב-1961 הוא הועלה לדרגת מאיורו, והיה ממונה על התוכנית להטמעת מטוסי ה-F-104 סטארפייטר בחיל האוויר האיטלקי. ב-1969 הוא מונה לסגן מפקד כנף קרב 36. שנה לאחר מכן הוא הועלה לדרגת קולונלו ומונה למפקד הכנף. באוגוסט 1976 הוא הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה אווירית ומונה למפקד פיקוד התובלה וההצלה האווירית. ב-2 באפריל 1980 הוא מונה למפקד חיל האוויר. לאחר התרסקות טיסה 870 של איטאוויה, שבה נהרגו 77 אזרחים, ברטולוצ'י הואשם בכך שהסתיר מהממשלה מידע הנוגע לסיבת ההתרסקות של המטוס. בית המשפט העליון באיטליה זיכה את ברטולוצ'י מאשמה וקבע שברטולוצ'י לא הסתיר מידע. ב-13 באוקטובר 1983 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 8 בינואר 1986. ברטולוצ'י נהרג בתאונת דרכים ברומא ב-26 בפברואר 2020. מדיה וקבצים בנושא למברטו ברטולוצ'י בוויקישיתוף למברטו ברטולוצ'י באתר משרד ההגנה האיטלקי
Best Friends (שיר של דה ויקנד)

"Best Friends" (בעברית: "חברים הכי טובים") הוא שיר של הזמר-יוצר הקנדי דה ויקנד. השיר שוחרר כרצועה התשיעית באלבום האולפן החמישי שלו, Dawn FM, הוא נכתב על ידי דה ויקנד ודה-הילה ומופק על ידי השניים עם הפקה נוספת תחת ואנאוטריקס פוינט נוור, מקס מרטין ואוסקר הולטר. השיר הגיע לשיא במקום ה-54 במצעד הסינגלים בבריטניה ובמקום ה-60 בבילבורד הוט 100. גרסת הרמיקס של השיר כוללת את סאמר ווקר. סרטון השיר "Best Friends" באתר יוטיוב
ריקרדו ביסוניירו

ריקרדו ביסוניירו (באיטלקית: Riccardo Bisogniero‏; 9 בפברואר 1923 – 13 במרץ 2018) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כמפקד הקרביניירי בין השנים 1984–1986, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין 1986–1988. ביסוניירו נולד ברומא ב-9 בפברואר 1923. ב-1943 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי ושרת בחיל הברסליארי. זמן קצר לאחר שהתגייס, כבשו הגרמנים את איטליה וביסוניירו הצטרף לכוחות הפרטיזנים שלחמו בהם עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, השלים את הכשרתו הצבאית, ושימש בעצמו כמורה בבית הספר למלחמה. בין 1967–1970 הוא שימש כנספח צבאי בבלגרד. לאחר מכן הועלה לדרגת טנטה קולונל ומונה למפקד גדוד הברסליארי ה-8. באוקטובר 1974 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ובשנים הבאות מילא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי. ב-1981 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיוני ומונה למפקד הקורפוס ה-3. ב-20 בינואר 1984 הוא מונה למפקד הקרביניירי. ב-9 בינואר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1988. מדיה וקבצים בנושא ריקרדו ביסוניירו בוויקישיתוף ריקרדו ביסוניירו באתר משרד ההגנה האיטלקי
אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית

אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית (בטמילית: அனைத்திந்திய அண்ணா திராவிட முன்னேற்றக் கழகம்; מילולית: החזית הפרוגרסיבית הדראווידית האנאית הכלל הודית; ידועה כ-AIADMK‏ (All India Anna darvida Munnetra Kazhagam)) היא מפלגה טמילית-הודית שמרכזה בטאמיל נאדו המהווה אחת משתי המפלגות העיקריות במדינה. נכון לדצמבר 2023 היא מפלגת האופוזיציה העיקרית במדינה. מפלגת אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית הוקמה בידי מ. ג. ראמצ'אנדראן (אנ'), שחקן ופוליטיקאי שהיה חבר בדראווידה מונטרה קזגאם תחת הנהגתו של כ. מ. אננאדוראי אך פרש מהמפלגה ב-1972 שלוש שנים לאחר מותו של אאנאדוראי, והקים מפלגה עצמאית. המפלגה נקראה אנה דראווידה מונטרה קזגאם, הכינוי הפופולרי של אננאדוראי. המפלגה הייתה אחת מהמפלגות הבודדות שתמכו במצב החירום בהודו שהוטל על ידי ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי ב-1975. בבחירות לאספה המחוקקת של טאמיל נאדו ניצחה המפלגה ניצחון מוחץ, שהסתייע בפופולריות העממית של ראמצ'אנדראן, ונבחרה בשנית ב-1980 ו-1984. לאחר מות ראמצ'אנדראן ב-1987 נחלקה המפלגה בין תומכיה של ג'יאראם ג'יילאליתה וג'אנקי ראמצ'אנדראן (אנ'), אלמנתו של מייסד המפלגה. ב-1988 הוביל הקרע לפיצול המפלגה לשני מפלגות, אך בתוך פחות משנתיים נטשה ג'אנקי ראמצ'אנדראן את הזירה הפוליטית והמפלגה שבה ואוחדה תחת ג' ג'איאלאליתה. הקרע הוביל את המפלגה לאופוזיציה בבחירות בטאמיל נאדו ב-1989, אך ב-1991 שבה המפלגה לשלטון במדינה. ברמה הארצית, המפלגה עברה בין בריתות עם הקונגרס הלאומי ההודי לבריתות עם מפלגת העם ההודית. בספטמבר 2023 פרשה המפלגה מהברית הדמוקרטית הלאומית והקימה ברית פוליטית מקומית עצמאית. למפלגה יש נוכחות בולטת באספה המחוקקת של פודוצ'רי, ומומעמדיה התמודדו לאספה המחוקקת של קרנאטקה, מהאראשטרה ואנדרה פרדש, אך היא הצליחה להביא לבחירת מומעמדיה רק בקרנאטקה בשנות השמונים והתשעים. מדיה וקבצים בנושא אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית, ברשת החברתית פייסבוק אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Pramod Madhav, AIADMK ends alliance with BJP over state chief’s remarks on Dravidian icon, India Today, ‏25 בספטמבר 2023
מריו פורטה

מריו פורטה (באיטלקית: Mario Porta‏; 18 באוגוסט 1925 – 25 באוקטובר 2018) היה אדמירל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1988–1990. פורטה נולד בפירנצה ב-18 באוגוסט 1925. ב-1943 הוא החל ללמוד באקדמיה הימית המלכותית, אולם לימודיו נקטעו בעקבות הכיבוש הגרמני של איטליה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה המשיך בלימודיו, וב-1947 החל לשרת בצי המלכותי. הוא שרת על סיפונן של ספינות שונות, ובספטמבר 1959 מונה למפקד שולת המוקשים "לאריס". במאי 1960 הועבר לפקד על הקורבטה "איביס". ביולי של אותה שנה הועבר לקורבטה "סיבילה". באקוטובר החל לשרת במפקדת הצי האיטלקי ומילא תפקידי מטה בכירים עד ספטמבר 1967, אז מונה למפקד ספינת טילים. במרץ 1969 הוא מונה למפקד הפריגטה "קרבניירי". בספטמבר 1971 הוא מונה לנספח הצי האיטלקי בוושינגטון די סי. בנובמבר 1975 הוא מונה למפקד סיירת המסוקים "ויטוריו ונטו". בשנים שלאחר מכן מילא תפקידים בכירים במטה הצי האיטלקי, וכן שימש כמפקד השייטת האיטלקית בים התיכון. ב-31 במרץ 1988 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1990. מריו פורטה באתר משרד ההגנה האיטלקי
דומניקו קורצ'יונה

דומניקו קורצ'יונה (באיטלקית: Domenico Corcione‏; 20 באפריל 1929 - 3 בינואר 2020) היה גנרל ופוליטיקאי איטלקי שכיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1990–1993, וכשר ההגנה של איטליה בין 1995–1996. קורצ'יונה נולד בטורינו ב-20 באפריל 1929. ב-1950 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית במודנה. הוא סיים את לימודיו שנתיים לאחר מכן והחל לשרת בצבא איטליה בדרגת לוטננט משנה. בין השנים 1967-1968 הוא פיקד על גדוד ההנדסה "מנטובה". בין 1972-1974 הוא שימש כמפקד הגדוד ה-2 של מהנדסי הגשרים. בין 1977-1979 הוא שימש כמפקד הבריגדה המשוריינת "לגנו". בין 1983-1984 הוא שימש כמפקד דיוויזיית השריון "סנטוריו". בין 1985-1987 הוא שימש כמפקד המחוז הצבאי הצפון-מערבי. בין 1989–1990 הוא שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-31 במרץ 1990 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד 31 בדצמבר 1993. ב-17 בינואר 1995 מונה קורצ'יונה לשר ההגנה בממשלתו של למברט דיני. במאי 1996 התפרקה ממשלתו של דיני. קורצ'יונה נפטר בעיר הולדתו טורינו ב-3 בינואר 2020. מדיה וקבצים בנושא דומניקו קורצ'יונה בוויקישיתוף דומניקו קורצ'יונה באתר משרד ההגנה האיטלקי
דני מלכין

דני מלכין (נולד ב-24 במאי 1970) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני. מלכין התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי חיפה. בקיץ 1988 הושאל לבית"ר נהריה מליגה ב' לשנה אחת. ב-12 באוקטובר 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו במכבי חיפה בניצחון 1-3 נגד צפרירים חולון. בעונה זו הפך לשחקן הרכב בקבוצה לאחר עזיבתו של ציון מרילי. במרץ 1992 נפצע בברכו ונעדר לתקופה של חצי שנה במהלכה איבד את מקומו בהרכב. בקיץ 1993 חתם בהפועל חיפה. ב-28 באוגוסט 1993 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 להפועל באר שבע ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה במשחק זה. ב-22 בינואר 1994 הורחק בהפסד 3-1 לבית"ר ירושלים. בקיץ 1995 חתם בהפועל בית שאן לשנה אחת ואחרי עבר למכבי כפר כנא. דני נשוי לגלית להם בן ובת והם גרים במושב תל עדשים. מכבי חיפה אליפות ישראל: 1990/1991 גביע המדינה: 1990/1991 דני מלכין, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר מכבי חיפה אורית מרלין-רוזנצוייג, גלית מלכין, בעלת רשת האופנה "גליתה" שפשטה את הרגל, עושה חשבון נפש, באתר ynet, 2 באוקטובר 2022
טייסת אוויר ימית 809

טייסת אוויר ימית 809 היא טייסת תקיפה של זרוע האוויר של הצי המלכותי המפעילה מטוסי F-35 לייטנינג II. הטייסת הוקמה במהלך מלחמת העולם השנייה והתקיימה במספר גלגולים עד לסוף שנות ה-70, לאחר מכן הוקמה כדי לשרת במלחמת פוקלנד, ואז בדצמבר 2023 הוקמה מחדש בתור הטייסת השנייה לקלוט את מטוסי ה-F-35 החדישים (והראשונה בצי המלכותי). הטייסת שוכנת דרך קבע בבסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם לצד שאר מערך ה-F-35 הבריטי ומשמשת כוח תקיפה אווירי העיקרי של נושאת המטוסים אה"מ פרינס אוף ויילס מסדרת "קווין אליזבת". הטייסת הוקמה ב-15 בינואר 1941 על בסיס מטוסי הקרב פיירי פולמאר, כאשר ביולי נשלחה הטייסת יחד עם נושאת המטוסים אה"מ ויקטוריוס (R38) לשירות בים הצפוני. ביולי 1942 הועברה הוויקטוריוס וקבוצת האוויר שלה לים התיכון, שם לקחה חלק בין היתר במבצע פדסטל, לאחר מכן הוחלפו מטוסי הטייסת במטוסי סופרמרין סיפייר (הגרסה הימית של הספיטפייר) ובאוקטובר חזרה הטייסת על נושאת המטוסים ויקטוריוס לזירה הצפון אפריקאית ולקחה חלק בין היתר במבצע לפיד. לאחר המלחמה החליפה הטייסת בינואר 1949 את מטוסיה לזה הבילנד סי הורנט, ב-1954 הוצבה במלטה ועברה למטוסי הסילון דה הבילנד סי וונום איתם לקחה חלק בין היתר במלחמת סיני ב-1956 כאשר היא נלחמת מאה"מ אלביון (R07). בשנת 1959 נסגרה הטייסת והוקמה מחדש ב-1963 עם מטוסי בלקברן בקניר S.1, היא נסגרה שוב למספר חודשים ונפתחה מחדש ב-1966 עם קליטת הגרסה המשופרת של הבקניר, ה-S.2. במהלך שנות ה-70, הטייסת הפכה ליחידה שהפעילה מטוסי בקניר בצי הבריטי והיא הוצבה לסירוגין ב-אה"מ ארק רויאל (R07) ובסיס זרוע האוויר לוסימות' ובהמשך בבסיס חיל האוויר המלכותי הונינגטון. בנובמבר 1978 מטוסי הבקניר של הטייסת הועברו לטייסת 216 (חיל האוויר המלכותי) שהייתה האחרונה להפעיל אותם וטייסת 809 נסגרה. עם תחילת מלחמת פוקלנד ב-1982, הצי המלכותי כלל שתי טייסות (800 ו-801) וטייסת אימון והכשרה (899) בלבד על בסיס מטוסי בריטיש אירוספייס הרייר ימי, כחלק מאמצי הסיוע לכוחות הבריטים באיי פוקלנד, הוחלט על הקמת טייסת רביעית וטייסת 809 הוקמה מחדש וסייע ללחימה מאה"מ אילסטריוס (R06). לאחר המלחמה חזרה הטייסת לבריטניה וב-17 בדצמבר 1982 נסגרה שוב. ב-8 בדצמבר 2023 נפתחה הטייסת מחדש בבסיס חיל האוויר מרהאם, בתור טייסת ה-F-35 לייטנינג הראשונה בצי המלכותי, והשנייה סך הכל בכוחות המזוינים הבריטים אחרי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי (אף הוא במרהאם). קליטת מטוסי ה-F-35 עתידה להתפרס על פני מספר חודשים והטייסת מתוכננת להיות במצבתה הקרבית המלאה בשנת 2025. פיירי פולמאר סופרמרין סיפייר דה הבילנד סי הורנט דה הבילנד סי וונום בלקברן בקניר בריטיש אירוספייס הרייר ימי ‏F-35 לייטנינג II מדיה וקבצים בנושא טייסת אוויר ימית 809 בוויקישיתוף Phoenix rising: iconic Naval unit re-born as UK’s second front-line F-35 squadron, ‏8 בדצמבר 2023, אתר הצי המלכותי.
בהג'אן לאל שרמה

בהג'אן לאל שרמה (בהינדי: भजन लाल शर्मा; נולד ב-15 בדצמבר 1967) הוא פוליטיקאי הודי וראש השרים של ראג'סטאן מטעם מפלגת העם ההודית. בהג'אן לאל שרמה נולד ב-15 בדצמבר 1967 בכפר אטרי שבראג'סטן, והוא בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת ראג'סטאן. שרמה התמודד על מושב באספה המחוקקת של ראג'סטאן ב-2003 מטעם סמג'יק ניי מנץ (אנ'), סיעה פורשת של מפלגת העם ההודית, והפסיד למועמדה של מפלגת העם ההודית. שרמה כיהן במשך ארבע פעמים כנשיא מפלגת העם ההודית בראג'סטאן. שרמה נבחר לאספה המחוקקת של ראג'סטן בנובמבר 2023, ומפלגת העם ההודית הודיעה כי יכהן כראש השרים מטעמה במדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-15 בדצמבר 2023. מדיה וקבצים בנושא בהג'אן לאל שרמה בוויקישיתוף בהג'אן לאל שרמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בהג'אן לאל שרמה, ברשת החברתית אינסטגרם Bhajan Lal Sharma to take oath as Rajasthan Chief Minister on his birthday today, India Today, ‏15 בדצמבר 2023 Deep Mukherjee, Meet BJP’s new Rajasthan CM Bhajan Lal Sharma: Debutant MLA, party man close to RSS, The Indian Express, ‏12 בדצמבר 2023 Sharat Kumar, Meet Bhajan Lal Sharma, debutant MLA and Rajasthan Chief Minister-designate, India Today, ‏12 בדצמבר 2023 Dev Ankur Wadhawan, Bhajan Lal Sharma is next Rajasthan Chief Minister, Vasundhara Raje proposes name, India Today, ‏12 בדצמבר 2023 Bhajan Lal Sharma sworn in as Rajasthan Chief Minister, PM Modi present, India Today, ‏15 בדצמבר 2023
מיקשה שכטר

מיקשה שכטר (בהונגרית: Schächter Miksa; ואץ, 20 באוגוסט 1859 – בודפשט, 30 באפריל 1917) היה פרופסור לרפואה יהודי-הונגרי, סופר מקצועי רפואי, מייסד כתב העת הרפואי "רפואה" (Gyógyászat), מומחה לרפואה משפטית. מיקשה שכטר נולד במשפחה יהודית כבנם של יעקב שכטר ושל מריה מוהר (Mohr). את לימודיו החל בעיר הולדתו, ולאחר שהוריו הוריו עברו משם המשיך בבודה ובפשט. לאחר סיום לימודיו ב-1881, קיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בתום לימודיו באוניברסיטה, בשנת 1882 שירת בצבא כרופא משנה בגדוד ארטילריה מס' 4. לאחר מכן, שכטר החל להתמחות בקליניקה של פרופסור קובאץ', שם בילה 3 שנים כמתמחה בחדר ניתוח עם מלגה. הפרופסור - בניגוד לרבים אחרים - ראה בשימוש בחומרי חיטוי דבר חשוב, כדי למנוע, לנקות, לחטא, מה שנקרא מצב האספסיס (מצב בו אין מיקרואורגניזמים חיים הגורמים למחלות). הוא פרסם את תוצאותיו ב"רפואה", כתב עת שהקים ב-1886. משנת 1889 הפך למרצה בכיר פרטי (לא חלק מהסגל) לרפואת פצעים כיבית באוניברסיטה. ב-1907 מונה לפרופסור. משנת 1902 היה המנתח הראשי והרופא הראשי של בית החולים הממלכתי לילדים. הוא עבד גם כמומחה לרפואה משפטית, ופעילותו הספרותית קשורה לכך בחלקה, שכן היה גם המזכיר של המועצה לרפואה משפטית. עד מותו, הוא ערך את כתב העת הרפואי "רפואה". הוא ביצע פעילות עיתונאית בטורים של פסטר לויד, פשטי נפלו ועיתונים גדולים אחרים. מאמריו משכו בדרך כלל תשומת לב. במשך עשרות שנים השתתף בענייני ציבור יהודיים, ארגן תנועות נוער והיה מבקר קפדני של פעולות חיי הקהילה. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. אשתו הייתה אמה (רבקה) מילך, עמה התחתן ב-1884בברטיסלאבה (אז חלק מהונגריה) ב-25 בנובמבר. ילדיהם: פרנץ (בודפשט, 4 באוקטובר 1885 - 15 בדצמבר 1944) מהנדס. אשתו הייתה יולאן גליק. אילונה (בודפשט, 22 במאי 1887 - 17 ביולי 1899) גאבור (בודפשט, 24 במרץ 1889 - ?). אשתו הייתה אנה ווינאלק אמיליה. אאוגניה (בודפשט, 24 באוקטובר 1890 - ?). בעלה מיהאי ארנסט. יוזפה (בודפשט, 16 במאי 1892 - ?). בעלה אוסקר זלטנר. קלרה (בודפשט, 11 באוגוסט 1893 - 9 בספטמבר 1926) פאל (בודפשט, 18 ביולי 1895 - ?) אשתו מרגיט וייס. דז'ה (בודפשט, 24 במאי 1897 - ?) רופא. אשתו מרגיט שטיינר (1899–1965) רופאה. אנטל (בודפשט, 30 בדצמבר 1901 - ?) רופא. אשתו יאנקה קובאץ'. ריפוי פצעים וטיפול בפצעים (בודפשט, 1886) Anleitung zur Wundbehandlung (1887) על המועצה לרפואה משפטית (בודפשט, 1897) שאלות שיש לשאול מומחה רפואי (בודפשט, 1899) ריפוי כירורגי (1904) רשלנות רפואית לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) jmpoint.hu רפואה (כתב עת) כירורגיה כללית מדיה וקבצים בנושא מיקשה שכטר בוויקישיתוף "Születési bejegyzése a váci izraelita hitközség születési akv. 29/1859. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-27. "Házasságkötési bejegyzése a pozsonyi neológ izraelita hitközség házassági akv. 16/1884. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-02-27. "Schächter Klára halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1113/1926. folyószáma alatt".
מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס

מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס (SKNLP), הידועה גם בשם הלייבור, היא מפלגת מרכז-שמאל בסנט קיטס ונוויס. זוהי המפלגה הפוליטית הפעילה הוותיקה ביותר באיים הקאריביים דוברי האנגלית. המפלגה נוסדה בשנת 1932 ונודעה בתחילה בשם ליגת הפועלים של סנט קיטס. היא הציגה שני מועמדים בבחירות 1937, שניהם נבחרו. לאחר מכן היא זכתה בכל המושבים שנבחרו ב-1940, 1943 ו-1946. מ-1946 עד 1978, המפלגה הובלה על ידי רוברט בראדשו. זו הייתה המפלגה היחידה שהתמודדה בבחירות 1952 וזכתה בכל שמונת המושבים. הם שמרו על השלטון ב-1957 למרות שאיבדו שלושה מושבים לעצמאים. המפלגה זכתה גם ב-1961 ושמה שונה למפלגת הלייבור של סנט קיטס-נביס-אנגווילה ב-1966.הם המשיכו לזכות בבחירות של 1966, 1971 ו-1975, וזכו בשבעה מושבים בכל הזדמנות. כאשר אנגווילה התנתקה מסנט קיטס ונוויס, המפלגה אימצה את שמה הנוכחי. בבחירות באותה שנה צומצמה המפלגה לארבעה מושבים, ולמרות שזו הייתה הסיעה הגדולה ביותר באספה הלאומית, הצליחה תנועת הפעולה העממית של האופוזיציה להקים ממשלת קואליציה. מפלגת הלייבור הצטמצמה לשני מושבים בבחירות 1984 ונותרה עם שני חברי פרלמנט בלבד לאחר הבחירות ב-1989. למרות שהיא קיבלה את מירב הקולות בבחירות 1993 וזכתה באותו מספר מושבים כמו ה-PAM, ה-PAM נותרה בשלטון. עם זאת, ב-1995 הוכרזו בחירות מוקדמות, שבהן זכתה מפלגת הלייבור ברוב המושבים. הם הגדילו את רובם בבחירות 2000 ושמרו על כוחם בבחירות ב-2004 וב-2010. לאחר שהלייבור ספגה תבוסות ב-2015 וב-2020, דנזיל דאגלס החליט לפרוש מתפקידו כמנהיג המפלגה ב-2021. יו"ר המפלגה טרנס דרו נבחר ליורשו בוועידה ארצית. ארל אסים מרטין הפך ליושב ראש המפלגה החדש. אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הלייבור של סנט קיטס ונוויס "SKNLP's New Executive Committee Announced after recent Conference", WINNFM 98.9
חוקי ג'ורדן

חוקי ג'ורדן היו אסטרטגיית כדורסל הגנתית שהפעילו דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA נגד מייקל ג'ורדן על מנת להגביל את היעילות שלו במשחקים נגדם. האסטרטגייה פותחה לאחר שג'ורדן קלע 59 נקודות נגדם באפריל 1988 על ידי צ'אק דיילי מאמנה הראשי של דטרויט פיסטונס ועוזריו באותה תקופה, רון רוטשטיין ודיק ורסאצ'ה. האסטרטגיה של הפיסטונס הייתה "לשחק איתו קשוח, לאתגר אותו פיזית ולגוון את ההגנות שלו. לנסות להוציא אותו מאיזון". ג'ורדן מעולם לא רצה שהיריבים יחשבו שהם טובים מספיק כדי להשפיע עליו או על המשחק שלו. הניצחון בקרב הפסיכולוגי היה חשוב לג'ורדן לא פחות מהפיזי. בנוסף, מי שג'ורדן שמר בהגנה, דטרויט תאלץ את השחקן להעביר את הכדור כדי לגרום לג'ורדן לעבוד קשה מאוד בשני קצוות המגרש, ובכך להגביר את רמת העייפות שלו ולהפוך אותו לפחות יעיל. אסטרטגיה זו הופעלה לפעמים גם נגד שחקנים אחרים. חוקי ג'ורדן היו היבט אינסטרומנטלי של היריבות בין פיסטונס לשיקגו בולס של ג'ורדן בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. סגנון הגנה זה הגביל שחקנים כולל ג'ורדן מלהיכנס לצבע והוא בוצע על ידי דניס רודמן וביל ליימביר. חוקי ג'ורדן היו היעילים ביותר עבור הפיסטונס במהלך שלושת מפגשי הפלייאוף הראשונים שלהם עם הבולס. דטרויט ניצחה את שיקגו ארבעה משחקים ב-1988, וב-1989 ניצחה את הבולס בשישה משחקים. ב-1990 ניצחה בשבעה משחקים. הפיסטונס זכו באליפויות על חשבון הבולס. לבסוף, ב-1991, הבולס ניצחו את הפיסטונס בפלייאוף, נטרלו את אסטרטגיית ההגנה שלהם עם התקפת המשולש שלהם, בניהלו של המאמן פיל ג'קסון ועוזרו טקס ווינטר. הם ניצחו את הפיסטונס בגמר המזרח של 1991. זמן קצר לאחר מכן, הבולס זכו בתואר ה-NBA הראשון שלהם אי פעם, כשהם ניצחו את לוס אנג'לס לייקרס בגמר ה-nba. הפיסטונס העפילו שוב לפלייאוף ב-1992, 1996, 1997, 1999 ו-2000, ולא עלו לסיבוב השני עד 2002. אסטרטגיה זו שימשה מאוחר יותר את הניו יורק ניקס מ-1992 עד 1998. עם זאת, הניקס לא הצליחו כמו דטרויט לעצור את ג'ורדן והבולס. ג'ורדן התמודד מול ניו יורק בפלייאוף ה-NBA ב-1991, 1992, 1993 ו-1996. הבולס הביסו את הניקס וזכו באליפות ה-NBA בכל ארבע העונות הללו. חוקי ג'ורדן (ספר) 30 for 30: Bad Boys. Dir. Zak Levitt. Perf. Isiah Thomas and Dennis Rodman. ESPN Films, 2014. DVD. Bucher, Ric. "How Michael Jordan Broke 'The Jordan Rules'". Bleacher Report (באנגלית). נבדק ב-2021-04-23. "PISTONS: Reliving the Pistons-Bulls Rivalry". NBA.com. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2005. {{cite web}}: (עזרה) יובל עוז‏, ניצחון הרוח: חזרה ל"חוקי ג'ורדן" של הבאד בויז בסוף שנות ה-80, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2016