laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איברהים אפלאי

איברהים אפלאי (Ibrahim Afellay; נולד ב-2 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר הולנדי ממוצא מרוקאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. אפלאי נולד באוטרכט, והחל לשחק כדורגל במועדון החובבים המקומי USV אלינקווייק. בשנת 2003 הצטרף לאיינדהובן, ואת משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-4 בפברואר 2004 במשחק גביע מול רודה. בהמשך העונה שיחק בעוד שני משחקים רשמיים, ובעונת 2004/2005 שיחק שבעה משחקים. עונת הפריצה של אפלאי הייתה עונת 2005/2006. לאחר עזיבתם של דהמרקוס ביזלי ומיקה וירינן, הוא שולב בהרכב הפותח של איינדהובן במרבית משחקיה. אפלאי שותף לראשונה גם במשחק של הקבוצה בליגת האלופות, נגד שאלקה 04. מאז אותה עונה אפלאי היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. בעונת 2008/2009 הבקיע במדיה 13 שערים. ב-24 בדצמבר 2010 חתם איברהים אפלאי על חוזה בן 4.5 שנים בקבוצת ברצלונה הכולל סעיף שחרור של 100 מיליון אירו. בשנת 2005 זומן אפלאי לראשונה לנבחרת הולנד, למשחקים נגד צ'כיה ומקדוניה, אך לא שותף בהם. במקביל, זומן לנבחרת מרוקו, שאף במדיה יכול היה לשחק, אך הוא בחר בנבחרת הולנד, עמה הרגיש מזוהה יותר. משחק הבכורה שלו במדי הולנד היה ב-28 במרץ 2007 במשחק מול סלובניה במוקדמות יורו 2008. הוא השתתף גם ביורו עצמו, אך בדרך כלל נכנס כשחקן מחליף. כן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010. בשנת 2010 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון נבחרת הולנד על שוודיה במסגרת במוקדמות יורו 2012. בתחילת עונת 2011/2012 נפצע אפלאי, ונעדר תקופה ארוכה מהמגרשים. אפלאי החלים מהפציעה בסוף העונה, ואת הופעת הבכורה שלו אחרי הפציעה עשה כשנכנס בדקה ה-71 במשחק מול ראיו ואיקאנו שהסתיים בתוצאה 0–7 לטובת ברצלונה. ב-30 באוגוסט 2012 הושאל השחקן מברצלונה לשאלקה 04 עד לתום העונה. באוגוסט 2013, לאחר שחזר לברצלונה, נאלץ לעבור ניתוח בירך, שהשבית אותו למספר חודשים. ב-26 בינואר 2014 חזר אפלאי לסגל הקבוצה. ב-9 באוגוסט 2014 הושאל לקבוצה היוונית אולימפיאקוס. ב-27 ביולי 2015 חתם אפלאי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג לשנתיים. ב-18 ביוני 2019 חזר אפלאי לאחר שמונה וחצי שנים לפ.ס.וו. איינדהובן. ב-31 בינואר 2021 הודיע על פרישה מכדורגל. פ.ס.וו. איינדהובן אליפות הולנד - 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08 הגביע ההולנדי - 2004/05 מגן יוהאן קרויף - 2008 ברצלונה אליפות ספרד - 2010/2011 ליגת האלופות - 2010/2011 הסופר קאפ הספרדי - 2011 הסופר קאפ האירופי - 2011 אליפות העולם לקבוצות - 2011 גביע המלך הספרדי - 2011/2012 אולימפיאקוס אליפות יוון - 2014/2015 הגביע היווני - 2014/2015 השחקן הצעיר הטוב ביותר בהולנד - 2006/07 איברהים אפלאי, ברשת החברתית פייסבוק איברהים אפלאי, באתר Transfermarkt איברהים אפלאי, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) איברהים אפלאי, באתר Soccerway איברהים אפלאי, באתר BDFutbol איברהים אפלאי, באתר WorldFootball.net איברהים אפלאי, באתר National Football Teams איברהים אפלאי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt איברהים אפלאי באתר איינדהובן (ארכיון האינטרנט) (בהולנדית) Ibrahim Afellay: Little Big Man in a Team of Giants, באתר Qantara Afellay (34) hakt knoop door en zet punt achter voetballoopbaan, nos.nl (בהולנדית)
קפטן הוק (משחק וידאו)

קפטן הוק (באנגלית: Captain Claw, קפטן קלאו; בתרגום מילולי: "רב חובל טופר") הוא משחק פלטפורמה בהוצאת חברת מונולית' שיצא לאור בשנת 1997 למחשב האישי. גיבור המשחק הוא חתול בשם קפטן קלאו (שמו המלא באנגלית: Captain Nathaniel Joseph Claw; קפטן נת'ניאל ג'וזף קלאו), שודד ים ומפקד על ספינת שודדים. למרות השם שבו הופץ ונודע המשחק בישראל, לגיבור או למשחק בכללותו אין קשר, ישיר או מרומז, לקפטן הוק מספרי פיטר פן. סיפור העלילה מתחיל כאשר ספינתו של קפטן קלאו מותקפת בלב ים על ידי הארמדה הספרדית, בשליחות הממלכה שבה קלאו הוא פושע מבוקש. במהלך הקרב מובסים קלאו וצוותו, וקלאו נלקח בשבי. בתא כלאו מוצא קלאו מכתב הטוען בתוקף לקיומו של "קמע תשע הנשמות" – חפץ קסום שבכוחו להעניק לבעליו כמעט-אלמוות ושהאגדה על אודותיו מוכרת לכול – וכן מצורפת למכתב פיסת מפה למציאת תשע אבני החן המרכיבות אותו. קלאו מצליח לפרוץ את שלשלאותיו, להתגבר על שומר תאו ולברוח מהכלא. המשחק מתחיל כאשר קפטן קלאו פותח במסעו מחוץ לתא, בכלא "לה-רוקה" (La Roca) שם הוא נאבק בחיילי הממלכה, לעבר היעד המסומן בפיסת המפה שבידו. כך הוא ממשיך כאשר בכל פעם לקראת היעד הבא הוא מוצא פיסה נוספת מתוך המפה השלמה עם יעד נוסף, ובכל יעד ניצב קלאו מול דמות המחזיקה באחת מאבני החן של הקמע, וכדי להשיג את אבני החן יאלץ להביס את אותה דמות בקרב פנים אל פנים. הדמות הראשונה היא לה-רו (LeRauxe), האדמירל שהביס את קלאו בלב ים ושבה אותו. במהלך מסעו בעקבות פיסות המפה שבידיו קלאו מגיע לעיירה ובה הוא מגלה פרטים נוספים על חיפושי הקמע. אויבו משכבר הימים, שודד הים אדום-זנב (Red Tail), גם הוא בדרכו להשיג את הקמע ובידיו שתיים מאבני החן. היעד הסופי הוא אי הטיגריס (Tiger Island), בו נמצא המקדש – מקום משכנו של קמע תשע הנשמות. קלאו מביס את אדום-זנב, נכנס למקדש ושם זוכה בקמע. המשחק מכיל ארבעה עשר שלבים, כאשר באופן מכליל, כל זוג של שני שלבים עוקבים מתרחש באזור אחד במפה שקפטן קלאו מרכיב במהלך התקדמותו (אך לא באותו מקום, כך שיש שינוי בסגנון הסביבה בין שני השלבים למרות הדמיון ביניהם). סופו של השלב הראשון הוא בהשגת פיסת המפה הבאה, וסופו של השלב השני הוא בקרב-בוס שיזכה אותו באבן אחת מתוך תשע אבני החן של הקמע. בסוף כל זוג שלבים מופיע קטע אנימציה המגולל את עלילת המשחק וההגעה לאזור ההתרחשות הבא (פרט לזוג השלבים האחרון שבסופו של כל אחד מהם יש קרב-בוס). זהו משחק פעולה מסוג פלטפורמה. הוא מבוסס בעיקרו על קטעי פלטפורמה מאתגרים, בהם משטחים נעים ונעלמים, הדורשים תזמון ודיוק רב. לצד הבט מרכזי זה, הבט עיקרי נוסף הוא לחימה. במשחק אויבים רבים כאשר הנשק העיקרי של קפטן קלאו הוא מכות מטווח קרוב. לצד הנשק לטווח הקרוב, לקלאו יש אקדח, "טופר-קסם" ומקלות דינמיט בעלי תחמושת מוגבלת, או חרב אש, חרב קרח וחרב חשמל העומדות לרשותו למשך זמן מוגבל החל מרגע השגתן. לצד משחק העלילה לשחקן יחיד בן ארבעה עשר השלבים, קפטן הוק מציע עורך שלבים בהתאמה אישית על פי נושאי ארבעה עשר השלבים המקוריים, וכן אפשרות למשחקי רשת. האתר הרשמי של מונולית', המוציאה לאור קפטן הוק, באתר PCGamingWiki (באנגלית) מבוטא באנגלית: קְלוֹ [klo] לקפטן קלאו אף אין קרס במקום כף יד – המאפיין שהעניק לקפטן הוק (Hook - "קרס") מספרי פיטר את שמו – אלא שתי כפות ידיים שלמות. נראה כי רק בארץ תורגם שם המשחק לשם כמו "קפטן הוק". ברוסיה תורגם שם המשחק Капитан Клык, ובפולין Kapitan Pazur. שניהם בתרגום חופשי לעברית: "רב-חובל טופר". זהו הרמז לאמונה העממית לפיה לחתול תשע נשמות, שעשוע המתייחס לכך שגיבור המשחק הוא חתול.
לרנר

האם התכוונתם ל... לֶרְנֶר (בכתיב אשכנזי: לערנער; בכתב לטיני: Lerner) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סטודנט או מלומד. אבי לרנר – מפיק סרטים ישראלי-אמריקאי אלן ג'יי לרנר – פזמונאי, לבריתן ותסריטאי יהודי-אמריקאי אריה לרנר – מתרגם, עיתונאי ועורך ישראלי, חברת מערכת "דבר"; בנו של יעקב לרנר גרגורי לרנר – איש עסקים רוסי-ישראלי שהורשע בהונאה דני לרנר – במאי קולנוע ישראלי ויקטוריה לרנר – אתלטית ארצישראלית ז'יימה לרנר – אדריכל ומתכנן ערים ברזילאי חיים צבי לרנר – מדקדק יהודי ומורה לעברית במאה ה-19, מהשמרנים שבמשכילי רוסיה חנה למדן (לרנר) – פעילת ציבור וחברת הכנסת חנה לרנר – ציירת ישראלית, אשת אריה לרנר יגאל לרנר – איש תקשורת ישראלי יואל לרנר (פעיל ימין) – בלשן, מתרגם, מחנך ומייסד המחתרת היהודית יואל לרנר (זמר) – זמר, מדבב, גיטריסט ומלחין ישראלי יעקב לרנר – משורר עברי יליד פולין מוטי לרנר – מחזאי ותסריטאי ישראלי מייקל לרנר – שחקן קולנוע אמריקאי מירון ביאליק לרנר – חוקר תלמוד, פרופ' בדימוס סלומון לרנר גיטיס – ראש ממשלת פרו שלום לרנר – משפטן ישראלי שלמה לרנר – צייר יהודי שרה הסטרין-לרנר – חוקרת ישראלית בתחום הפיזיולוגיה
קווינסי ווטס

קווינסי ד. ווטס (באנגלית: Quincy D. Watts נולד ב-19 ביוני 1970), הוא אתלט אמריקני בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן עולם. בעל התוצאה השביעית בטיבה בעולם בריצת 400 מטר בכל הזמנים. ווטס נולד בדטרויט, מישיגן. בגיל 4 עבר עם אימו ללוס אנג'לס. הוא התאמן אצל מאמן הספרינט ג'ון סמית. הוא בוגר של אוניברסיטת דרום קליפורניה. באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה ווטס במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:57.57 דקות, אחרי בריטניה (2:57:53 דקות) ולפני ג'מייקה (3:00.10 דקות). הזמן שקבע בשליחים היה 43.40 שניות. באליפות המכללות באתלטיקה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1992 זכה ווטס במדליית זהב בריצת 400 מטר. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) קבע ווטס בריצת 400 מטר בשלב חצי הגמר שיא אישי של 43.97 שניות, בסופו של דבר הוא סיים שלישי במבחנים. במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 43.50 שניות, לפני בן ארצו האלוף האולימפי היוצא סטיב לואיס (44.21 שניות) וסמסון קיטור מקניה (44.24 שניות), כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אולימפי חדש של 43.71 שניות ובריצת שליחים 4x400 מטר, בשיא עולם חדש של 3:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). הזמן שקבע בשליחים היה 43.00 שניות, אחת התוצאות המהירות בהיסטוריה, אך זמן זה לא רשמי. התוצאה שקבע בריצת 400 מטר הייתה הזמן השני בטויבו בעולם אחרי השיא העולמי של בוץ' ריינולדס בן ארצו. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה ווטס במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא עולם חדש של 2:54.29 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.05 שניות, המנצח היה מייקל ג'ונסון בן ארצו (43.65 שניות). לרוע מזלו בריצה זו אחת מהנעליים שלבש התפרקה בחלק האחרון של הריצה ולמרות זאת הוא המשיך לרוץ ולסיים את הריצה. בשנים 1994 ו-1995 סבל ווטס מפציעות ובעיות במשקל ולא הצליח לשחזר את הישגיו ולרדת מגבול 45 שניות בריצת 400 מטר. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים ווטס רק במקום שביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.64 שניות ולא זכה להשתתף באולימפיאדה ולהגן על תוארו. בשנת 1997 פרש ווטס מספורט תחרותי. הוא משמש מאמן אתלטיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה ומאמן אישי של ספורטאים שונים, בהם מייקל נורמן וראיי בנג'מין. קווינסי ווטס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קווינסי ווטס, באתר olympedia.org קווינסי ווטס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית קווינסי ווטס, באתר Track and Field (גברים) ריצת הגמר שבה הנעל מתפרקת, קטע מ-youtube
ואלרי קרפין

ואלרי גיאורגייביץ' קרפין (ברוסית: Валерий Георгиевич Карпин; נולד ב-2 בפברואר 1969, בנרבה שבאסטוניה) הוא כדורגלן עבר רוסי וכיום מאמן נבחרת רוסיה בכדורגל ומועדון הכדורגל רוסטוב. אבותיו ממשפחה רוסית בשם "קארפ" שהתגוררו בעיירה ליסאקו צפונית לאגם פייפסי. יש לו אזרחות אסטונית, רוסית וספרדית. הוא נשוי בשלישית ויש לו ארבע בנות. קרפין החל לשחק כדורגל בבית הספר לספורט בעיר מגוריו נרבה. לאחר ששיחק במספר קבוצות בחבר המדינות וזכה בשלוש אליפויות רוסיה ובגביע הרוסי במדי ספרטק מוסקבה, עבר לליגה הספרדית ושיחק בריאל סוסיאדד, ולנסיה, סלטה ויגו במדיה זכה בגביע האינטרטוטו. קרפין שיחק במדי נבחרת רוסיה במונדיאל 1994, יורו 1996 ומונדיאל 2002 ורשם במדיה 17 שערים ב-72 הופעות. באפריל 2009 מונה למאמנה של ספרטק מוסקבה, לאחר פיטוריו של מיכאל לאודרופ. קרפין אימן בקבוצה עד מרץ 2014. באוגוסט 2014 חתם לשנתיים כמאמן מיורקה. ב-10 בפברואר 2015 פוטר מתפקידו. לקראת עונת 2015/2016 התמנה לתפקיד מאמן טורפדו ארמאוויר, העולה החדשה לליגת המשנה, אך בסיום העונה ירד עמה בחזרה לליגה השלישית ועזב את הקבוצה בהסכמה הדדית. ב-19 בדצמבר 2017, 10 מחזורים לסיום העונה, התמנה לתפקיד מאמן קבוצת הכדורגל רוסטוב. ביולי 2021 מונה למאמן נבחרת רוסיה בכדורגל במקומו של סטניסלב צ'רצ'סוב. במרץ 2022 חזר לאמן את רוסטוב במקביל. ספרטק מוסקבה אליפות רוסיה: 1992, 1993, 1994 הגביע הרוסי: 1992 סלטה ויגו גביע האינטרטוטו: 2000 מדיה וקבצים בנושא ואלרי קרפין בוויקישיתוף ואלרי קרפין, ברשת החברתית אינסטגרם ואלרי קרפין, ברשת החברתית VK ואלרי קרפין, באתר Transfermarkt ואלרי קרפין, באתר Soccerway ואלרי קרפין, באתר BDFutbol ואלרי קרפין, באתר WorldFootball.net ואלרי קרפין, באתר National Football Teams ואלרי קרפין, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt מיכאל יוכין‏, רוסטוב לו: ואלרי קרפין מוכיח את עצמו כמאמן כנגד כל הסיכויים, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2020 מאיורקה: ואלרי קרפין מונה למאמן, באתר ynet, 12 באוגוסט 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ואקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ואקה – מונח בתרבויות אנדיות קדומות, המתאר מקום שמלבד קיומו הפיזי, הוא מהווה גם ישות אלוהית בעלת אישיות משל עצמה ואקה דה לה לונה ואקה דל דרגון ואקה דל סול ואקה (סירה) – סירה מאורית מסורתית דמוית קאנו ואקה (שירה) – סגנון שירה יפני Waka Waka (This Time for Africa)‎ - השיר הרשמי של מונדיאל 2010
פולחן החובבנות

פולחן החובבנות: איך האינטרנט של ימינו הורס את התרבות שלנו (באנגלית: The Cult of the Amateur: How Today's Internet Is Killing Our Culture) הוא ספר מאת מבקר האינטרנט אנדרו קין אשר יצא בשנת 2007. קין, שנולד באנגליה ב-1960, עסק רוב שנותיו בהיי-טק. בספריו ומאמריו הוא יצא בביקורת נגד פלטפורמות באינטרנט הנותנות לגולשים במה ליצירת תוכן ללא בקרה או פיקוח. בספרו האחרון, "כת החובבנות", הוא טוען כי כתיבה חובבנית בבלוגים, קטעי וידאו לא מקצועיים ביוטיוב, תמונות של צלמים לא מנוסים ועוד, כל אלה פוגעים באבני היסוד של התרבות, וכי בשל היותנו חברה היוצרת תכנים באינטרנט, אנו כת של חובבנות. לפי משנתו של קין, השימוש באינטרנט לא רק שלא מועיל, אלא אף פוגע קשות במין האנושי. האגואיזם והנרקיסיזם הם שמובילים את האנושות כיום. "מיליוני קופים יוצרים יערות דיגיטליים של בינוניות", כך כותב בספרו. בתחילת הספר מוזכר משפט הקוף המקליד שבניסוח פופולרי אומר שאם יינתנו לאינסוף קופים אינסוף מכונות כתיבה, לפחות מחלק מהם יצאו יצירות אמנות. לפי הספר, כיום, בעולם המבוסס על דיגיטציה ואינטרנט, מכונות הכתיבה הן המחשבים המחוברים לרשת, ואינסוף הקופים הם אנחנו, צרכני האינטרנט. הרשת מוצפת בתכנים רחבים ובינוניים שאנו מעלים, תכנים שעל פי קין יוצרים היצע של מידע רדוד המשפיע על דפוסי ההתנהגות והחברה שלנו. האינטרנט משמש כמראה של התרבות שלנו. לטענתו של קין, המדיה המסורתית נמצאת בסכנת הכחדה ונאלצת לפנות את מקומה לרשתות חברתיות מקוונות ולפורטלי מוזיקה. קין מסתמך על כך שמכירות העיתונים ירדו בכ-20 אחוזים משנת 2000 ועד 2006, ולעומתם עלתה הפופולריות של אתרי אינטרנט כמו יוטיוב, מייספייס ועוד. נטען כי אידיאל הדמוקרטיזציה מוביל את החברה לקטול את מקצועיותה של המדיה המסורתית. יש להשתמש באינטרנט לעידוד יצירתיות וחדשנות תוך שמירה על סטנדרטים מקצועיים, אמינות ומהימנות. קין קורא לחברה לדרוש כי הגולשים ישאו באחריות על התכנים שהם מפרסמים. האם גוגל הופך אותנו לטיפשים? מישקו קאקוטאני, כת החובבנות - מאמר ביקורת (באנגלית), הניו יורק טיימס, 29 ביוני 2007 פולחן החובבנות, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דייוויד ונהם

דייוויד ונהם (באנגלית: David Wenham; נולד ב-21 בספטמבר 1965) הוא שחקן קולנוע אוסטרלי, התפרסם כפאראמיר בטרילוגיית "שר הטבעות", כדיליוס בסרט "300" ובדמותו קארל בסרט "ואן הלסינג". ונהם נולד בפרבר מארקוויל שבסידני, אוסטרליה. הוא בנם של קאת' וביל ונהם; לוונהם חמש אחיות ואח אחד. ונהם גדל בבית קתולי ולמד במוסד הנוצרי-קתולי "תיכון האחים". את דרכו החל ונהם בסרטים אוסטרלים, הסרט הראשון בו הופיע בתפקיד ראשי והתפרסם ברמה המקומית היה "הבנים". בשנת 2001 הופיע ונהם לראשונה בהפקה הוליוודית, כאשר גילם בדרמה מוזיקלית "מולין רוז'" דמות משנית בשם אודרי. ונהם הופיע בשנה שלאחר מכן בהפקתו של פיטר ג'קסון "שר הטבעות: שני הצריחים", כשגילם את דמותו הספרותית של פאראמיר, מפקד המשמר של גונדור. ב-2004 הופיע ונהם במותחן האימה "ואן הלסינג", בסרט גילם את דמותו הקומית של קארל, נזיר ועוזרו המשעשע של צייד הערפדים ד"ר ואן הלסינג. ונהם הופיע גם בחלק השלישי בטרילוגיית סרטי הפנטזיה של פיטר ג'קסון "שר הטבעות: אחוות הטבעת"; בסרט גילם ונהם פעם נוספת את דמותו של פארמיר. תפקידו ההוליוודי המשמעותי הבא היה באפוס המלחמתי האלים של זאק סניידר "300", אשר מתאר בצורה ויזואלית מרשימה את קרב תרמופילאי. בסרט גילם ונהם את דמותו של המספר ואת דיליוס, חיילו הנאמן של לאונידס הראשון מלך ספרטה (ג'רארד באטלר); בסצנה מהסרט מחזיר דיליוס את המגן של ליאונידס לאשתו, המלכה גורגו, לאחר שזה נהרג בקרב. ב-2008 שיחק ונהם בדרמה הרומנטית "אוסטרליה". בסרט גילם את ניל פלטצ'ר, מנהל תחנת הבקר אשר זומם להשתלט על אדמותיה של גיבורת הסרט ליידי שרה אשלי. ב-2009 השתתף במותחן הפשע של מייקל מאן "אויבי הציבור". בשנת 2013 ביים וכתב סרט קצר שנכלל באנתולוגיה "ההפיכה", המורכבת מ-18 סיפורים קצרים. בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "סארו - הדרך הביתה" המבוסס על סיפור אמיתי, לצידם של דב פאטל, רוני מארה וניקול קידמן. במאי 2020, פורסם ש ונהם לוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, אני אף אחת. לוונהם שתי בנות מחברתו קייט אגניו. להשתולל מכעס (1992) הבריחה מאבסולום (1994) קוסי (1996) הבנים (1998) עיר אפלה (1998) מולוקאי: סיפורו של האב דאמיין (1995) יותר טוב מסקס (2000) מולין רוז' (2001) הבנק (2001) קרוקודייל האנטר - מסלול התנגשות (2002) שר הטבעות: שני הצריחים (2002) שר הטבעות: שיבת המלך (2003) ואן הלסינג (2004) שלושה דולרים (2005) ההצעה (2005) 300 (2007) חיי נישואין (2007) הילדים של הונג שי (2008) אוסטרליה (2008) אויבי הציבור (2009) האפיפיורית יוהנה (2009) בלינקי ביל הסרט (2015) - דיבוב גולדסטון (אנ') ‏(2016) סארו - הדרך הביתה (2016) In Like Flynn‏ (2018) Dirt Music‏ (2020) פיטר ראביט 2 (2021) - דיבוב אלביס (2022) After the Deluge‏ (2003) - סרט טלוויזיה Killing Time ‏(2012-2011) Better Man‏ (2013) קצה האגם (2017-2013) Banished ‏ (2015) איירון פיסט (2017) Wake in Fright‏ (2017) רומפר סטומפר (2018) Les Norton‏ (2019) מכתב למלך (אנ') (2020) The Moth Effect‏ (2021) אני אף אחת (2022) ג'ו אקזוטיק נגד קרול (2022) מדיה וקבצים בנושא דייוויד ונהם בוויקישיתוף דייוויד ונהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד ונהם, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דייוויד ונהם, באתר AllMovie (באנגלית) דייוויד ונהם, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דייוויד ונהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דייוויד ונהם, באתר Discogs (באנגלית) Groves, Don (21 במאי 2020). "David Wenham cast in Netflix thriller with Toni Collette, Bella Heathcote". IF. נבדק ב-18 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה)
סימון קר

סימון קר (בדנית: Simon Kjær,‏ kɛʁ; נולד ב-26 במרץ 1989 בעיר הורסנס שבמזרח יוטלנד) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הבלם בנבחרת דנמרק, בה הוא משמש גם כקפטן. קר החל את הקריירה שלו בקבוצה קטנה בשם "לונד" ליד עיר הולדתו, בטרם עבר לקבוצת הנוער של מועדון מיטיולן מליגת העל הדנית. את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה קיים במסגרת "טורניר ויאסאט" (טורניר חד-פעמי שנערך בסיום עונת 2005/2006, בעקבות אי הצלחתה של נבחרת דנמרק להעפיל למונדיאל 2006, וסיום הליגה בתאריך מוקדם בשל משחקי מהמונדיאל). באוגוסט 2007 נבחן בריאל מדריד, אך לא עבר לבסוף מכיוון שמיטיילן סרבה להצעה הכספית של הספרדים. לאחר כישלון המשא ומתן עם ריאל, חתם קר חוזה ל-5 שנים במיטיולן. בפברואר 2008, חתם קר על חוזה עם קבוצת פאלרמו האיטלקית לחמש שנים. תמורת סכום העברה של 4 מיליון אירו. באוגוסט 2008 עבר קר לפאלרמו. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-26 באוקטובר במשחק הליגה נגד פיורנטינה, כאשר נכנס כמחליף במחצית. יכולתו הטובה במשחקי פאלרמו הקנתה לו מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה שותף ב-27 משחקים. בעונתו השנייה בקבוצה המשיך קר את יכולתו המצוינת, ושותף ב-35 משחקים. ב-8 ביולי 2010 עבר קר לקבוצת וולפסבורג המשחקת בבונדסליגה. ב-3 ביולי 2013 חתם לארבע שנים בליל הצרפתית. ב-17 ביוני 2015 חתם בפנרבחצ'ה הטורקית. ב-2 באוגוסט 2017 חתם קר בסביליה לחמש שנים. ב-2 בספטמבר 2019 הושאל קר לאטאלנטה לעונה אחת אך כבר בינואר 2020 הועבר למילאן. בפברואר 2009 זומן קר לנבחרת דנמרק לאחר שהמאמן מורטן אולסן התרשם מיכולתו הטובה בפאלרמו. אך את הופעת הבכורה שלו ערך רק לאחר ארבעה חודשים ב-6 ביוני 2009, במוקדמות מונדיאל 2010 נגד נבחרת שוודיה. קר היה חבר גם בסגל הנבחרת הלאומית למונדיאל 2010, הוא פתח בהרכב נבחרתו בשני המשחקים הראשונים אך ספג בכל אחד מהם כרטיס צהוב, והורחק מהמשחק האחרון. במהלך המשחק הראשון של יורו 2020, מול פינלנד, התמוטט חברו לנבחרת דנמרק כריסטיאן אריקסן. קר היה הראשון שניגש אריקסן וביצע בו פעולות החייאה שהצילו את חייו. עם פינוי של אריקסן דאג לשמור על פרטיותו תוך הרחקת צוותי הצילום וקריאה לשאר שחקני הנבחרת להקפתו. בנוסף גם ניחם את זוגתו של אריקסן. נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024. מילאן אליפות איטליה: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא סימון קר בוויקישיתוף סימון קר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סימון קר, ברשת החברתית אינסטגרם סימון קר, באתר Transfermarkt סימון קר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סימון קר, באתר Soccerway סימון קר, באתר WorldFootball.net סימון קר, באתר National Football Teams סימון קר, באתר FootballDatabase.eu רועי ויינברג, ‏קר רוח: הגיבור הדני מחכה להתקפת ישראל, באתר ONE‏, 7 בספטמבר 2021 כתבה באתר skysports ‏גיבור היורו: כך סימון קר הציל את חייו של כריסטיאן אריקסן, באתר ספורט1, 12 ביוני 2021 Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
הסירנות של טיטאן

הסירנות של טיטאן, הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי קורט וונגוט, שפורסם ב-1959. הספר מאופיין במוטיבים השייכים למדע הבדיוני, אך בצורה מוקצנת האופיינית לוונגוט. עלילת הספר לוקחת את גיבורה, מלאכי קונסטנט, פלייבוי שנולד אל תוך העושר, למסע אל מאדים, כוכב חמה, חזרה לכדור הארץ ואל טיטאן, הירח של שבתאי. זאת על פי תכנונו של וינסטון נילס רומפורד - נוסע חלל שנקלע לאיניפנדיבולה כרונו-סינקלסטית וכתוצאה מכך מסוגל לראות את העבר והעתיד, ומופיע בכדור הארץ רק אחת לפרק זמן כהשתקפות של עצמו. לאשתו של רומפורד, ביאטריס, וגם לקונסטנט, מגלה רומפורד את תוכניותיו בעבורם, והם משתדלים למנוע את התגשמותן. דווקא הניסיון גורם להם להחטף על ידי סוכנים חשאיים של צבא מאדים - צבא שהוקם על ידי רומפורד למטרת הפיכה מחשבתית בכדור הארץ. רומפורד מנסה לשנות את האמונות הרווחות על פני כדור הארץ וליצור דת הומניסטית חדשה, "הכנסייה של האל האדיש לחלוטין". כדי לעשות זאת הוא מגייס צבא עצום על מאדים, צבא שבו הוא שולט באמצעות אנטנות מיוחדות המושתלות בראשי האנשים. הצבא משוגר לכדור הארץ, ומותם של מאות אלפי החיילים המאדימיים בקרבות גורם לארצנים להצטער על מעשיהם, ולהצטרף לכנסיות של הדת החדשה של רומפורד. קונסטנט, שאיבד את זכרונו על המאדים, לא מגיע לכדור הארץ עם שאר החיילים המאדימיים, אלא משוגר לכוכב חמה (מרקורי) ביחד עם מפקדו הישיר, בועז. שם הם פוגשים יצורים הנקראים "הרמוניומים", הניזונים מהקולות שמשמיע הכוכב. במשך זמן מה הם נותרים תקועים בכוכב, כשרומפורד מתקשר איתם באמצעות סידור הרמוניומים בצורת אותיות. לאחר חודשים הוא רומז להם על הדרך להפעיל מחדש את החללית, אבל בועז מחליט להישאר עם ההרמוניומים, אליהם הוא התחבר במהלך הזמן. קונסטנט חוזר לכדור הארץ, ומגלה שבואו נחזה על ידי אנשי דת, והוא הופך למעין משיח הומניסטי חדש, שתפקידו בעיקר להודות בכך שהוא אינו משמעותי יותר מכל בני האדם האחרים. הוא נפגש עם רומפורד במסגרת מופע טלוויזיוני עצום, שבו רומפורד חושף את זהותו הנשכחת של קונסטנט, כמיליונר בכדור הארץ שלפני מלחמת מאדים והמהפכה ההומניסטית. בתור מיליונר שכזה, הוא נידון לגירוש, עולה על חללית ביחד עם ביאטריס, ונשלח מכדור הארץ. בעזרת מבנה עלילתי מסובך זה מותח וונגוט ביקורת חריפה על הקפיטליזם מחד ועל הסוציאליזם, העדריות והדת מאידך. ברקע של הסיפור - החוט הקושר את פרקי העלילה הוא חוסר השליטה שלנו, בני האנוש, על אירועי חיינו, המוכתבים על ידי גורמים נסתרים מעיינינו. חלק מהרעיונות שמופיעים בספר זה חוזרים בספרו הידוע ביותר של וונגוט, בית מטבחיים 5. הסירנות של טיטאן, באתר OCLC (באנגלית) הספר "הסירנות של טיטאן", באתר "סימניה" ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בטי פרידן

בטי נעמי גולדשטיין פרידן (באנגלית: Betty Naomi Goldstein Friedan;‏ 4 בפברואר 1921 – 4 בפברואר 2006) הייתה פמיניסטית יהודייה-אמריקאית, פעילה חברתית וסופרת. פרידן נחשבת לאחת הפמיניסטיות המשפיעות ביותר במחצית השנייה של המאה ה-20. פרידן נולדה בפאוריה שבמדינת אילינוי. בצעירותה הייתה פעילה בחוגים מרקסיסטיים ויהודיים. למדה במכללת סמית', שם ערכה את עיתון הקמפוס וסיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה בשנת 1942. לאחר סיום לימודיה למדה פרידן תואר שני בפסיכולוגיה באוניברסיטת ברקלי, אך סירבה לקבל מלגה ללימודי המשך, ועזבה את ברקלי לטובת עבודה עיתונאית בעיתונים שמאלניים ושל איגודי עובדים. בשנת 1947 היא נישאה לקרל פרידמן ויחד השמיטו את ה"מ" ושינו את שם המשפחה לפרידן. נישואים אלה נמשכו עשרים שנה, וסופם בהאשמות הדדיות באלימות פיזית. בשנת 1952 פוטרה פרידן מה-UE News בעודה בהיריון עם ילדה השני. במהלך העשור הבא של חייה הייתה פרידן עקרת בית. למפגש המחזורים החמישה עשר של הקולג' שלה, ערכה פרידן סקר על בוגרות מכללת סמית', אשר התמקד בתקופת לימודיהן, החוויות שלאחר סיום לימודיהן ומידת שביעות הרצון שלהן מחייהן באותה עת. המאמר על מחקרה זה, אשר הצביע על הפוטנציאל האבוד של חברותיה ללימודים ושל סטודנטיות בקולג' באותה עת, הוגש לעיתון נשים בשנת 1958, אך עורכי העיתון טענו שהמאמר כתוב מנקודת מבט פמיניסטית מדי ואיימו לדחות אותו מסיבה זו. בטי פרידן סירבה להכניס שינויים במאמרה, משכה את מאמרה וניסתה להרחיבו לכדי ספר. ספר זה, "המסתורין הנשי" (The Feminine Mystique), פורסם בשנת 1963. הוא תיאר את תפקידן של הנשים בחברות תעשייתיות בכלל ותפקידן כעקרות בית במשרה מלאה בפרט, אותו ראתה פרידן כתפקיד חונק. הספר היה לרב-מכר פמיניסטי, עד 2002 נמכר ביותר מתשעה מיליון עותקים ברחבי העולם. לפרידן הוצעו משרות אקדמיות. עם ספריה האחרים נמנים "השלב השני (The Second Stage)", אותו כתבה בנימה פחות רדיקלית, "זה שינה את חיי" (It Changed My Life) והאחרון "התחדשות: המעבר לגיל השלישי (The Fountain of Age)" שראה אור בעברית. ביחד עם פולי מארי, אשת הכמורה האפרו-אמריקאית האפיסקופלית הראשונה, ועוד כמה עשרות נשים, הקימה פרידן את ארגון נשים לאומי (NOW) והייתה נשיאתו הראשונה (בין השנים 1970-1966). הארגון פעל לשוויון הזדמנויות לנשים, הן בתחומי התעסוקה והן בתחומי הפוליטיקה. בטי פרידן, "הבעיה שאין לה שם" (מתוך "המסתורין הנשי"), בתוך: דלית באום ואחרות (עורכות), ללמוד פמיניזם: מקראה, מאמרים ומסמכי יסוד במחשבה הפמיניסטית, האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת מגדרים, 2006. בטי פרידן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בטי פרידן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בטי פרידן (1921-2006), דף שער בספרייה הלאומית בטי פרידן, ברשת החברתית Goodreads מדיה וקבצים בנושא בטי פרידן בוויקישיתוף מריון קפלן, בטי פרידן, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) תום שגב, המהפכה הייתה פה - ונסעה, כותרת ראשית, 8 באוגוסט 1984 צפי סער, גברת מג'ונדרת | ואז הופיעה בטי, באתר הארץ, 22 במרץ 2011 נשים ששינו את העולם, מטר