laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תוכנית הלוויינים הטקטיים

תוכנית הלוויינים הטקטיים (באנגלית: Tactical Satellite Program) היא תוכנית חלל ביטחונית של ארצות הברית שנועדה להדגים טכנולוגיות שונות שיאפשרו למשתמשי קצה צבאיים לקבל מידע לווייני מסוגים שונים בזמן קצר של דקות, ובכך לאפשר שימוש טקטי ומערכתי בלוויינים. התוכנית היא יוזמה של הגוף Office of Force Transformation הפועל במסגרת משרד ההגנה של ארצות הברית. מעבדת המחקר של צי ארצות הברית הייתה אחראית על ניהול וקידום התוכנית. TacSat-1 - לוויין צילום טקטי שפותח על ידי מעבדות המחקר של הצי האמריקני TacSat-2 - לוויין צילום טקטי שפותח במעבדות חיל האוויר האמריקני. מצלם תצלומי צבע TacSat-3 - לוויין צילום היפרספקטראלי שפותח במעבדות חיל האוויר האמריקני. שוגר לחלל במאי 2009. TacSat-4 - לוויין חישה מרחוק באמצעות מכ"ם SAR. פותח במעבדות צי ארצות הברית TacSat-5 - לוויין המפותח במעבדות המחקר של חיל האוויר האמריקני. משימתו טרם פורסמה
גאיוס ולריוס קאטולוס

גאיוס ולריוס קאטולוס (בלטינית: Gaius Valerius Catullus; סביבות 87 לפנה"ס – סביבות 54 לפנה"ס) היה משורר רומאי. כונה בידי ממשיכיו בכינוי "דוקטוּס" (מלומד). קאטולוס נולד בתקופת הרפובליקה המאוחרת למשפחה מכובדת מוורונה, עיר הלניסטית בצפון איטליה. ייתכן וזו הסיבה שקאטולוס שלט היטב בשפה היוונית. תאריך לידתו אינו ידוע אבל בהסתמך על הירונימוס, אשר מסתמך על סווטוניוס, הוא נולד בשנת 87 לפנה"ס ונפטר בשנת 57 לפנה"ס. עם זאת ידוע לנו מהמשורר עצמו כי חי בשנת 55 לפנה"ס על סמך אזכור של אירוע משנה זו. בהנחה שקאטולוס חי שלושים שנה, מתארכים את שנות לידתו בין 84-54 לפנה"ס. הוא בילה את רוב חייו ברומא. קאטולוס השתייך למעגל של צעירים שהתרחקו מהפוליטיקה והעדיפו להשקיע את זמנם באמנות. שירתו היא אישית וחלק גדול ממנה מופנה לאהובתו שנקראת בשירים "לסביה". מקורות מאוחרים יותר זיהו אותה עם קלודיה (אנ') אחותו של טריבון הפלבס מעורר המחלוקת פובליוס קלודיוס פולכר. לערך בשנת 57 לפנה"ס, פנה אל ביתיניה כחלק מהפמליה של המושל גאיוס ממיוס (Gaius Memmius). במהלך המסע הוא ביקר בקבר אחיו אשר נמצא בטרואדה (Troad). לזכרו מוצב פסל על יד המזח בעיירת הנופש סירמיונה, השוכנת לחוף אגם גארדה. שירים של קאטולוס הגיעו לידינו שנאספו באסופת liber ומחולק לשלושה חלקים: שירים 1-60, nugae שירים 61-68, Carmina docta שירים 69-116, מכתמים ההנחות הם כי רצף השירים אינו כרונולוגי והקשר בין השירים קשור למטריקה בלבד. קאטולוס. שירי קאטולוס. תרגמו מרומית והוסיפו מבוא, הערות ומפתחות רחל בירנבאום ודוד וייסרט. ירושלים, מוסד ביאליק, תשמ"ט (1989). קטולוס, מבחר שירים (ארכיון), מלטינית שמעון בוזגלו שיריו של קאטולוס במקור הלטיני מבחר שירים של קטולוס, באתר של שמעון בוזגלו גאיוס ולריוס קאטולוס, שירים: בואי, לסביה שלי; נגד ההומו ממורה. תירגם מרומית דוד מרחב, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2017 יואב רינון, יצירות מופת בספרות עולם א'. שיעור 6, סרטון באתר יוטיוב גאיוס ולריוס קאטולוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי גאיוס ולריוס קאטולוס בפרויקט בן-יהודה כתבי גאיוס ולריוס קאטולוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) גיוס ולריוס קטולוס (87-53 לפנה"ס), דף שער בספרייה הלאומית גאיוס ולריוס קאטולוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) גאיוס ולריוס קאטולוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) גאיוס ולריוס קאטולוס, באתר Discogs (באנגלית) Gian Biagio Conte,Latin Literature: A History, (Baltimore & London, 1994) p.142 ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבי בליזובסקי

אָבִי בֵּלִיזוֹבְסְקִי (נולד ב-4 בנובמבר 1961) הוא כתב לענייני מדע ומחשבים, מייסד ועורך של אתר האינטרנט "הידען". בליזובסקי נולד וגדל בחיפה, בוגר כלכלה וניהול בטכניון (1993). התחיל לכתוב בעיתונים ב-1983 במקומון החיפאי "כלבו" מרשת שוקן. היה מראשוני הכתבים לתחום איכות הסביבה בישראל, ונקט צד במאבקים נגד זיהום האוויר, שהצליחו במידה מסוימת בשנת 1989, כאשר חברת החשמל נאלצה להקים תחנת כוח בחדרה, כדרישת הארגונים הירוקים, ולא להתקין בחיפה תחנת כוח פחמית עם מסננים. בשנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר סיום לימודיו בטכניון, עבר לתל אביב ועבד במשך כשש וחצי שנים (1994–2000) במדור הכלכלי בעיתון "הארץ" ככתב לענייני היי טק, ובנוסף פרסם טורים על חלל ועתידנות בחלק הדעות והמאמרים של העיתון. אחרי סיום עבודתו בעיתון שימש סגן עורך בקבוצת "אנשים ומחשבים", וממשיך לכתוב נכון ל-2018 בעיתוני ובאתרי הקבוצה. כמו כן, הוא כותב בכתב העת "גליליאו", עוד מאמצע שנות ה-90. ב-1997 החל להעלות את החומרים שכתב בעיתון "הארץ" לשטח המשתמש שלו באתר IOL. הנהלת הפורטל החליטה לפתח את האתר ולהפכו לערוץ המדע של IOL. עם מיזוג IOL עם אתר וואלה בשנת 2002 הקים בליזובסקי את אתר "הידען", שאותו הוא ממשיך לערוך, נכון ל-2017, ביחד עם צוות כותבים. בשנת 2003 כתב את הספר "ההתרסקות" יחד עם אחותו, יפה שיר-רז. הספר יצא לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן. הספר מתאר את סיפורה של משימה מעבורת החלל STS-107 ואת רצף הכשלים שגרמו להתרסקות המעבורת קולומביה. בשנת 2009 זכה בליזובסקי בתעודת הוקרה בכנס השני למדע בתקשורת על תרומה ייחודית בתחום המדע הפופולרי בישראל. בנובמבר 2012 זכה בפרס למצוינות בעיתונות הדיגיטלית מטעם אגודת העיתונאים ו-Google‏. בליזובסקי הוציא סדרת כתבות באתרו בשם "מדינה רדופת שדים", בו ביקר באופן חריף את אורח החיים החרדי ואי ההפרדה בישראל בין דת למדינה. הוא הודיע באחת מכתבותיו על תמיכה במפלגת "אור" של ירון ידען. אתר הידען מאמרים של אבי בליזובסקי באתר הידען מאמרים של אבי בליזובסקי באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית מאמרים של אבי בליזובסקי באתר אנשים ומחשבים הספר "ההתרסקות" בגוגל ספרים יקי מנשנפרוינד, אחד שיודע, באתר העין השביעית, 12 בנובמבר 2012 תעודות הוקרה לתורמים בתחום המדע הפופולארי בכנס האיגוד הישראלי בתקשורת, באתר "הידען", 27 בדצמבר 2009 אבי בליזובסקי זוכה פרס למצוינות בעיתונות הדיגיטלית מטעם אגודת העיתונאים ו-Google, באתר הידען, 4 בנובמבר 2012 ארכיון סדרת הכתבות, באתר הידען מתוך אחת מכתבותיו
עצם הסירה

האם התכוונתם ל... עצמות שורש כף היד – אחת משמונה עצמות קטנות המקובצות יחדיו בכף היד עצמות שורש הרגל – אחת משבע עצמות כף הרגל המקובצות יחדיו בכף הרגל שבר עצם הסירה – שבר הנפוץ ביותר בעצמות שורש כף היד
פיג'י במשחקים האולימפיים

פיג'י השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מלבורן (1956), עוד בהיותה מושבה בריטית, והיא המשיכה להשתתף במשחקים גם לאחר קבלת עצמאותה ב-1970. היא נעדרה מהמשחקים רק פעמיים: מאולימפיאדת טוקיו (1964) ומאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה, כמדינות רבות נוספות, בשל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. הישגיהם של הספורטאים הפיג'יים היו בדרך כלל סמליים בלבד. השייט טוני פיליפ הגיע למקום העשירי באולימפיאדת ברצלונה (1992) (במפרשית מדגם לכנר) ובאולימפיאדת סידני (2000) (בדגם מיסטרל). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוחזר למשחקים האולימפיים ענף הספורט הפופולרי בפיג'י, הרוגבי, לאחר היעדרות של 92 שנים, בפורמט של רוגבי שביעיות. נבחרת הרוגבי של פיג'י זכתה במדליית הזהב האולימפית הראשונה בתולדות המדינה, לאחר ניצחון 5-20 על נבחרת יפן בחצי הגמר וניצחון 7-43 על בריטניה במשחק הגמר. נבחרת הנשים השתתפה גם היא בטורניר, והודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת בריטניה. פיג'י השתתפה לסירוגין גם בשלוש אולימפיאדות חורף מאז אולימפיאדת קלגרי (1988). בכל אחד מהמשחקים ייצג את פיג'י ספורטאי בודד, שלא הגיע להישגים משמעותיים. באולימפיאדות הקיץ: בענפי הקיץ: פיג'י במשחקים הפאראלימפיים פיג'י במשחקים האולימפיים לנוער מדיה וקבצים בנושא פיג'י במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אתר ההתאחדות הפיג'ית לספורט והוועד האולימפי הלאומי "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-12 במאי 2022. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
סלסטינוס הרביעי

סלסטינוס הרביעי (בלטינית: Caelestinus IV; מת ב-10 בנובמבר 1241) היה אפיפיור קצר ימים. עם בחירתו לתפקיד ביום 25 באוקטובר 1241 שימש כאפיפיור במשך שבועיים ונפטר ביום 10 בנובמבר 1241. מדרך הטבע לא הספיק סלסטינוס להטביע חותמו על ההיסטוריה וכהונתו שימשה כאתנחתא בין כהונות של אפיפיורים אחרים. מעט מאז ידוע על ילדותו ובחרותו של סלסטינוס הרביעי. הוא נולד בעיר מילאנו וקיבל את השם ג'ופרדו דה קסטיליון (Goffredo da Castiglione) על פי מקורות בני התקופה הוא היה אחיין מצד אימו של האפיפיור אורבנוס השלישי. הוא מופיע בפעם הראשונה על דפי ההיסטוריה כיועץ לכנסייה של מילאנו, ככל הנראה בשנת 1219. ביום 18 בספטמבר 1227 מינה אותו האפיפיור גרגוריוס התשיעי לקרדינל ובשנת 1228 נשלח ג'ופרדו דה קסטיליון בתפקיד לגאט (שליח האפיפיור) ללומברדיה וטוסקאנה - אזורים שבתקופה זו היו נתונים להשפעה של האימפריה הרומית הקדושה ופרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שנחשב ליריב אסטרטגי של הכנסייה הקתולית ומדינת האפיפיור. שליחותו העלתה חרס והוא לא הצליח להניא את בני בריתה של הקיסרות לעבור לתמיכה בכס הקדוש. בשנת 1238 הוא מונה לתפקיד הקרדינל של הדיוקסיה סבינה-פוגיו מירטאטו (Diocese of Sabina-Poggio Mirteto) שם שימש עד למותו הפתאומי של גרגוריוס התשיעי ביום 22 באוגוסט 1241. מותו של גרגוריוס וצעדי המנע האגרסיביים שנקט פרידריך, שכללו סגר על הדרכים המובילות לרומא, הטילו את מדינת האפיפיור לתוהו. הקונקלווה נתכנסה בתנאים פיזיים קשים והעימותים בין הקרדינלים החריפו את הלחץ והאריכו את תהליך הבחירה. הבעיה העיקרית שניצבה בפני הקרדינלים הייתה המלחמה מול הקיסרות הרומית הקדושה. בעוד הקונקלווה מתדיינת היו בידי הקיסר שני קרדינלים שנישבו והופעתם נמנעה בעוד מספר קרדינלים - מתומכיו מטרפדים בחירה של קרדינל עוין לקיסר, קבוצה אחרת בראשות הקרדינל סיניבלו די פיאשי שעתיד להיבחר כאינוקנטיוס הרביעי דרשו לבחור קרדינל מחוג הנאמנים לגרגוריוס התשיעי שמובטח כי ימשיך בקו הנוקשה כנגד הקיסר והאימפריה. קבוצה שלישית שלא הייתה מתומכי הקיסר אך שאפה לשים קץ למלחמות האזרחים שקרעו את איטליה. הוועידה "נכלאה" במבנה עתיק ומט ליפול - ארמון רומאי בשם Septizodium שמגגו הדולף חדרו שפכים שמקורם בהפרשות של החיילים ששמרו על חברי הוועידה. לבסוף, לאחר חודשיים של וויכוחים, נבחר ג'ופרדו דה קסטיליון כמועמד של פשרה בו תמכו שבעה קרדינלים בלבד הוא הוכתר ביום 25 באוקטובר 1241 והספיק להטיל חרם נידוי על הפוליטיקאי האיטלקי שכלא את וועידת הקונקלווה בארמון הרומאי. הוא נפטר, ככל הנראה כתוצאה ממחלה או חשיפה לתנאים הקשים במהלך חודשי ההתוועדות ביום 10 בנובמבר 1241. מותו של סלסטינוס הרביעי החזיר את הגלגל לאחור, שוב היה על הקרדינלים לבחור במועמד לכס האפיפיור ולבחור במדיניות בכס הקדוש מול הקיסרות. רק ביום 25 ביוני 1243 הצליחו הקרדינלים לבחור ביורש שעלה לכס הקדוש כאינוקנטיוס הרביעי והתגלה כיריבו המר והאחרון של הקיסר פרידריך השני. מדיה וקבצים בנושא סלסטינוס הרביעי בוויקישיתוף סלסטינוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Genealogie-Mittelalter http://www.fiu.edu/~mirandas/conclave-xiii.htm
ארכיפלג וגה

ארכיפלג וגה (בנורווגית: Vegaøyan) בנורווגיה, כולל כ-6,500 איים בים הנורווגי שבצפון-מזרח האוקיינוס האטלנטי, מול חופי מחוז נורדלנד שבנורווגיה, מעט דרומית לחוג הארקטי. אלפי האיים, חלקם אינם אלא סלע חשוף, סובבים אי מרכזי, האי וגה, שמיושב בקביעות מאז תקופת האבן. בשל התרבות שהתפתחה בו עם השנים, הכריז אונסק"ו על הארכיפלג כולו כאתר מורשת עולמית בשנת 2004. מקור שמו של האי וגה, שנתן את שמו לארכיפלג כולו, הוא במילה Veiga (או Vegø), שפירושה "נוזל" או "זורם". שטחם הכולל של האיים כ-161 קמ"ר. האי וגה מרוחק כ-10 ק"מ מנורווגיה גופא. שטחו של השטח המוכרז כאתר מורשת עולמית כולל כ-69 קמ"ר, ועוד שטח ימי של 1,037 קמ"ר. באיים שלושה הרים בעלי צורה משוננת, שניים מהם באי וגה, והשלישי באי סולה. גובהו של ההר הגבוה ביותר, גולווגספלט (Gullvågsfellet), הוא 737 מ' מעל פני הים. ההר היה חשוף גם בתקופת הקרח. הארכיפלג מהווה בית גידול ל-110 מיני עופות, ובהם אדריות שחורות-כיפה, קורמורנים, אווזים אפורים וברנטות לבנות לחיים. היונקים החיים בווגה כוללים, בין היתר, כלבי ים אפורים, נברני מים ולוטרות. ממצאים ארכאולוגיים מעידים על נוכחות של דייגים בווגה במהלך התקופה המזוליתית. התיישבות הקבע החלה בכמה מהאיים בסביבות שנת 500, ובאי וגה עצמו בסביבות שנת 1000. האיים היו אז בבעלותם של בעלי אחוזות עשירים, ששלחו אליהם איכרים, שעסקו בליקוט פלומות של אדריות שחורות-כיפה. נקבותיהם של עופות אלה משילות את פלומת החזה שלהן לשם ריפוד הקנים, ובני האדם השתמשו בהן במשך השנים לשם מילוי כריות וריפוד כלי מיטה אחרים. עם הזמן התפתחו באיים גם דיג וציד כלבי ים. מ-1560 ואילך, נדרשו כל הסחורות מצפון נורווגיה לעבור דרך ברגן, מה שיצר תלות של הדייגים המקומיים בסוחרים. בתקופה זו החלה דעיכה בפעילות באיים, שנבעה גם מהמלחמה הצפונית הגדולה ומגילויים של אזורי דיג חדשים בצפון אמריקה. לאחר סיום המלחמה (1720-1721) שבה האימפריה הרוסית לסחור עם נורדלנד, וענפי החקלאות והדיג התאוששו. ב-1813 בוטלו מגבלות הסחר, והתלות בברגן הסתיימה. בסוף המאה ה-19 החל תהליך של הגירה שלילית, אם לנורווגיה גופא ואם לאמריקה. בשנות ה-50 החלה ממשלת נורווגיה לעודד הגירה זו באמצעות סגירת בתי ספר ושירותי תחבורה ימית באיים מחד גיסא, ותמריצים כלכליים למתיישבים ביבשה מאידך גיסא. חרף מאמצי השלטונות, נותרו באיים תושבים מעטים. בסוף המאה ה-20 החלו תושבים חדשים להגיע לאיים, הפעם בעידודה של הממשלה, אך מאזן ההגירה נותר שלילי. נכון לשנת 2004, מתגוררים בארכיפלג 1,380 תושבים (לעומת 1,480 ב-1994). במהלך השנים רק 56 מהאיים היו מיושבים, בחלקם היה בית אחד בלבד. מאז 1905, 238 אתרים ארכאולוגיים ברחבי הארכיפלג מוגנים מכוח חוק המורשת ההיסטורית. לפי הערכות, מספר רב יותר של אתרים שטרם התגלו מצויים ברחבי הארכיפלג. ב-1978 הורחבה תחולתו של חוק המורשת ההיסטורית גם על כל המבנים שנבנו בין 1537 ל-1650. במינהל המורשת התרבותית של נורווגיה רשומים 711 מבנים שהוקמו עד 1900, אך 199 מהם הרוסים או לא שלמים. בעקבות חקיקתו של חוק שמירת הטבע ב-1970, הוכרזו ברחבי הארכיפלג חמש שמורות טבע וארבע שמורות ציפורים, המשתרעות על פני כ-22% משטח האיים. נמל העיירה נס בעיר וגה חוף איידם בווגה בית בווגה האי סולה בתים בווגה אדרית שחורת-כיפה מדיה וקבצים בנושא ארכיפלג וגה בוויקישיתוף אתר עיריית וגה (בנורווגית)
תיבת ההרחה

תיבת ההרחה (באנגלית: Anatomical snuffbox) היא כינוי אנטומי לאזור בחלק הגבי של שורש כף היד, סמוך לקו דמיוני הנמשך מהאגודל. תיבת ההרחה מכונה גם הגומץ החישורי (מלטינית: fossa radialis). שמו של האזור ניתן לו לפי המנהג להניח אבקת טבק הרחה בשקע של "תיבת ההרחה" ולשאוף אותו. את "תיבת ההרחה" מגדירים מצידה הקדמי (במנח אנטומי, כף היד פונה קדימה) הגידים הצמודים של השריר פושט האגודל הקצר והשריר מצדיד האגודל הארוך ומצידה האחורי גיד השריר פושט האגודל הארוך. ברצפת התיבה נמצאות שתיים מעצמות שורש כף היד, עצם הסירה והעצם רבת הזוויות הגדולה. באנטומיה טופוגרפית קל לזהות את "תיבת ההרחה" בשורש כף היד לאחר יישור מלא של האגודל. דרך "תיבת ההרחה" עוברים עורק החישור וענף העור הגבי של עצב החישור. הווריד האגודלי (vena cephalica) מתחיל את דרכו בתיבה. שבר עצם הסירה, השבר הנפוץ ביותר בעצמות שורש כף היד, מתבטא בין היתר ברגישות בתיבת ההרחה. מדיה וקבצים בנושא תיבת ההרחה בוויקישיתוף
The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas

The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas הוא אלבום מאת הזמר האמריקאי פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-52 של סינטרה וה-25 בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1968. האלבום המשפחתי מסמן בעיקר את סוף תקופת הראט פאק ואת התמקדותו המחודשת של סינטרה במשפחתו. גם המוזיקה אותה יצר סינטרה עברה שינוי מהותי. המארגן נלסון רידל, הוציא מהתזמורת צליל חלק ועשיר וזאת בניגוד לעבודות קודמות שלו בהן שם דגש על מקצבי סווינג עשירים ומהירים. סינטרה עצמו שר סולו רק בשני שירים, בכל השאר השתתפו גם בני משפחתו שכללו את בנו פרנק הבן, ואת שתי בנותיו, ננסי (איתה כבר שיתף פעולה בשיר, "Somethin' Stupid") וטינה. פרנק סינטרה - קולות פרנק סינטרה הבן - קולות ננסי סינטרה - קולות טינה סינטרה - קולות נלסון רידל - מארגן, מנצח דון קוסטה - מארגן, מנצח I Wouldn't Trade Christmas It's Such a Lonely Time of Year Some Children See Him O Bambino The Bells of Christmas Whatever Happened to Christmas? Santa Claus Is Coming to Town Kids The Christmas Waltz The Twelve Days of Christmas מידע על האלבום The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas באתר AllMusic
אוולין וו

ארתור אוולין סנט-ג'ון וו (באנגלית: Arthur Evelyn St. John Waugh - נהגה אִיוולין; 28 באוקטובר 1903 – 10 באפריל 1966) היה סופר בריטי. וו חיבר מספר רומנים סאטיריים המאופיינים בהומור שחור, כגון Decline and Fall, Vile Bodies, "סקופ", "קומץ עפר" ו-"The Loved One" (שעובד לקולנוע בשם "אמריקה לאן?"). בין עבודותיו נמנו "בחזרה לבריידסהד" וטרילוגיית "חרב של כבוד", בהם התבטאה אמונתו הקתולית העזה. רבים מהרומנים של וו מתארים את האריסטוקרטיה הבריטית, עליה מתח ביקורת סאטירית ובמקביל גם נמשך אליה מאוד. בנוסף לכך הוא כתב גם סיפורים קצרים, שלוש ביוגרפיות ואת הכרך הראשון של האוטוביוגרפיה הבלתי גמורה שלו. ספרי המסעות שלו, יומניו ומכתביו הרבים פורסמו אף הם. אחיו של וו, אלק, כתב רומנים פופולריים ובנו, אוברון, מבקר אמנות נודע. וו היה נשוי פעמיים והיה אב לשישה ילדים. רבים מחשיבים אותו כאחד מהסופרים המשובחים בפרוזה הבריטית המודרנית. קומץ עפר; תורגם מאנגלית בידי וירה ישראלית; תל אביב: עם עובד, תשכ"ז 1967 בחזרה לבריידסהד: חמדת ימים; מאנגלית: נטליה ויזלטיר; ערך מאיר ויזלטיר; ירושלים: דומינו, 1982 חרב של כבוד: טרילוגיה; מאנגלית: ג. אריוך; תל אביב: זמורה ביתן, תשמ"ז 1987 סקופ; מאנגלית: דוד שחם, תל אביב: זמורה ביתן, תש"ן 1990 מדיה וקבצים בנושא אוולין וו בוויקישיתוף אוולין וו, ברשת החברתית Goodreads אגודת אוולין וו אתר על אוולין וו שיצר דייוויד קליף אוולין וו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוולין וו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אולין וו (1903-1966), דף שער בספרייה הלאומית
Cycles

Cycles הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-53 של סינטרה וה-26 היוצא בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1968. האלבום יצא לאור עשרה חודשים לאחר האלבום Francis A. & Edward K. היה זה פרק הזמן הארוך ביותר בו לא הוציא סינטרה אלבום בחברת ההקלטות שלו. וזאת אם לא לוקחים בחשבון את תרומתו לאלבום שירי חג המולד, The Sinatra Family Wish You a Merry Christmas, אותו הוציא עם משפחתו בחודש ספטמבר. זהו האלבום העצמאי הראשון של סינטרה המבוסס על מקצבי הפופ והרוק. האלבום מתרכז בווריאציות מתוזמרות לשירי פופ/רוק מוכרים מסוף שנות ה-60. התזמורת מאורגנת כך שהגיטרות, הבאס ומערכות התופים מנגנים בעדינות ובצורה שאינה מתבלטת. סינטרה שר מבחר שירי רוק-פולק, כולל שיריהם של ג'וני מיטשל, "Both Sides Now", וגלן קמפבל, "By the Time I Get to Phoenix" ו-"Gentle on My Mind". סינטרה הגיב לשירים ולתזמור השקט בשירה שקטה גם כן, אך שלא כאלבומיו עם אנטוניו קרלוס ז'ובים, שניחנו בניואנסים שונים, כאן השקט נבע משירה מאופקת ועצורה. פרנק סינטרה - קולות דון קוסטה - מארגן, מלחין בילי מיי - מנצח מידע על האלבום Cycles באתר MusicBrainz האלבום Cycles באתר Discogs האלבום Cycles באתר ספוטיפיי
דניס ריצ'רדס

דניס ריצ'רדס (באנגלית: Denise Richards; נולדה ב-17 בפברואר 1971) היא שחקנית ודוגמנית עבר אמריקאית. מוכרת בשל השתתפותה בסרטי הקולנוע "גברים בחלל" (1997), "משולש פראי" (1998), ובתור נערת בונד - כריסמס ג'ונס בסרט "העולם אינו מספיק" (1999). ריצ'רדס נולדה בדוונרס גרוב, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא גרמני וצרפתי. היא גדלה גם בעיר הולדתה, וגם בכפר מוקנה, אילינוי. כשהייתה בת 17 התגלתה בתחרות דוגמנות מקומית והחלה להופיע כדוגמנית במגזינים ובקטלוגים הגדולים והנחשבים ביותר בארצות הברית. בגיל 19 ניגשה ריצ'רדס ללימודי משחק והופיעה, בין השאר, בסדרות "משפחה אוהבת", "בוורלי הילס 90210", "חברים", "נשואים פלוס" ו"סיינפלד". את הקריירה הקולנועית שלה החלה בסרט "מת לצחוק" ב-1993, לצידו של השחקן צ'ארלי שין, לו נישאה מאוחר יותר, ולצד אחיו, אמיליו אסטבז. ב-1997 קיבלה ריצ'רדס את תפקידה הגדול ביותר עד לאותה תקופה, תפקיד ראשי בסרט המדע בדיוני-מלחמתי "גברים בחלל" לצידם של קספר ואן דיין ודיינה מייר. שנה לאחר מכן שיחקה במותחן האירוטי "משולש פראי" לצידם של מאט דילון ונב קמפבל. את הפריצה הגדולה שלה בתור שחקנית השיגה כאשר בשנת 1999 שיחקה את נערת בונד בסרט "העולם אינו מספיק" לצידו של פירס ברוסנן. בדצמבר 2004, כשהייתה בגיל 33, הופיעה במגזין "פלייבוי" כחצי שנה לאחר שילדה. בשנת 2012 שיחקה בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי ובסרט הטלוויזיה הלגונה הכחולה: התעוררות. בשנת 2019 החלה להופיע באופרת הסבון האמריקאית "היפים והאמיצים" (The Bold And The Beautiful) וגילמה את דמותה של שאנה פולטון. ב-26 בדצמבר 2001 ריצ'רדס התארסה לשחקן צ'רלי שין, וב-15 ביוני 2002 הם נישאו, באחוזתו של מפיק הטלוויזיה גארי דייוויד גולדברג. ב-9 במרץ 2004 נולדה בתם הראשונה. במרץ 2005 ריצ'רדס הגישה בקשה לגירושין משין. ב-1 ביוני 2005 נולדה בתם השנייה. ב-19 באפריל 2006, ריצ'רדס הגישה מסמכים משפטיים רשמיים המבקשים להתגרש משין לפי חוקי מדינת קליפורניה. הגירושין הושלמו ב-30 בנובמבר 2006. בעקבות דיווחים על אלימות, שין נדרש לשמור מרחק של כ-300 מטרים מאשתו לשעבר ובנותיהם, למעט במהלך ביקורים תחת פיקוח. ביוני 2011, ריצ'רדס אימצה בת שלישית. ריצ'רדס אימצה אותה בלידה, לאחר תהליך אימוץ של שנתיים.[דרושה הבהרה] לבת יש הפרעה כרומוזומלית נדירה, כרומוזום 8, המשפיעה על הדיבור שלה. ריצ'רדס למדה שפת הסימנים כדי לתקשר עם בתה. במאי 2013, ריצ'רדס קיבלה משמורת זמנית על הבנים התאומים שנולדו במרץ 2009 לצ'רלי שין ולאשתו ברוק מולר, שהוצאו מביתם על ידי שירותי הרווחה עקב חששות כלפי שימוש בסמים מצד הוריהם. בדצמבר 2017, ריצ'רדס החלה לצאת עם אהרון פייפרס. ב-8 בספטמבר 2018, ריצ'רדס ופייפרס נישאו במאליבו, קליפורניה. במאי 2019, ריצ'רדס הודיעה כי פייפרס מאמץ את בתה השלישית. מדיה וקבצים בנושא דניס ריצ'רדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניס ריצ'רדס דניס ריצ'רדס, ברשת החברתית פייסבוק דניס ריצ'רדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניס ריצ'רדס, ברשת החברתית אינסטגרם דניס ריצ'רדס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניס ריצ'רדס, באתר AllMovie (באנגלית) דניס ריצ'רדס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דניס ריצ'רדס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) דניס ריצ'רדס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דניס ריצ'רדס, באתר MusicBrainz (באנגלית) על תוכנית הריאליטי של ריצ'רדס, באתר E! Online איריס לקנר, אישית לוחצת עם דניס ריצ'רדס, iwomen.co.il ‏ 30/08/2009
TacSat-3

TacSat-3 הוא לוויין חישה מרחוק הפועל במסגרת תוכנית הלוויינים הטקטיים של ארצות הברית. הלוויין מצויד במצלמה היפר ספקטראלית המכונה ארטמיס, ופרט להיותו מדגים טכנולוגי של לוויין ליישומים טקטיים ומערכתיים בתחום החישה מרחוק, הוא נועד לבחון גם מטע"ד ניסיוני בתחום התקשורת המיוחד למיקרו-לוויינים. מדיה וקבצים בנושא TacSat-3 בוויקישיתוף מידע על הלוויין מאתר מעבדת המחקר של חיל האוויר של ארצות הברית
TacSat-4

TacSat-4 הוא לוויין חישה מרחוק הפועל במסגרת תוכנית הלוויינים הטקטיים של ארצות הברית. הלוויין מצויד מכ"ם SAR ליצירת הדמיות של כדור הארץ ביום, בלילה ובכל מזג אוויר. הלוויין מפותח על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני, מעבדת המחקר של הצי האמריקני ואוניברסיטת ג'ונס הופקינס. מדיה וקבצים בנושא TacSat-4 בוויקישיתוף מאמר על תוכנית הלוויינות הטקטית ועל TacSat 4(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן בוס

דן בוס (בהולנדית: ‏Den Bosch‏Ⓘ‏), בשמה הרשמי "'ס-הרטוחנבוס" (בהולנדית: ‏s-Hertogenbosch'‏Ⓘ‏) היא בירת מחוז צפון בראבנט בדרום הולנד, השוכנת כ-80 קילומטרים מאמסטרדם. משמעות השם 'ס הרטוחנבוס הוא יער־הדוכס. בשפות צרפתית, גרמנית, איטלקית וספרדית שם העיר תורגם במשמעות זהה. בהולנדית ובדיאלקטים של האזור השם 'ס הרטוחנבוס נותר בשימוש כתוב בלבד, ובפועל שם העיר הוא דן בוס. אחד מתושבי העיר הידועים היה הצייר הירונימוס בוש. בעיר משחקות בין היתר קבוצת הכדורסל דן בוס, אחת הקבוצות הבכירות במדינה שמחזיקה בשיא האליפויות בליגה ההולנדית, וקבוצת הכדורגל דן בוס. גרמניה טריר, ריינלנד-פפאלץ, גרמניה (מ־1968) מדיה וקבצים בנושא דן בוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דן בוס (בהולנדית) דן בוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ס-הרטוחנבוס (הולנד), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויברפון

ויברפון הוא כלי נגינה אקוסטי ממשפחת כלי ההקשה. הוא דומה לקסילופון ולמרימבה, אך בשונה מהם, קלידיו עשויים אלומיניום במקום עץ. מאחר שלמתכת משך הדהוד טבעי ארוך, כולל הוויברפון דוושה כשל פסנתר, המשמשת לעמעום הצליל ולקיצורו. תחת כל קליד מצוי צינור-תהודה (רֵזוֹנָטוֹר) מאלומיניום, ובו מניפה או דיסקית מתכת דקה. מנוע חשמלי מסובב את הדיסקיות בתוך צינורות התהודה ליצירת אפקט ויברטו. בשל תנודות אלו ("ויברציות", בלעז) נקרא הכלי "ויברפון". לוויברפון מנעד של 3 אוקטבות (f-f3). קלידיו מסודרים בשתי שורות, במערך זהה לקלידי פסנתר. הנגינה מתבצעת על ידי 2 או 4 מקלות הקשה, בראשם כדור גומי מלופף בצמר. נגינה בארבעה מקלות מאפשרת ליצור אקורדים מורכבים. המצאת טכניקת הנגינה בארבעה מקלות מיוחסת לגארי ברטון, אך נגנים נוספים - כמו ליונל המפטון, בובי האצ'רסון, רד נורבו ולי הווארד סטיבנס - עשו בה שימוש לפניו. ניתן לנגן על הוויברפון גם באמצעות קשת. הכלי הומצא בשנת 1921. בשנת 1927 שופר, ונרשם עליו פטנט על ידי הנרי שולטר. הכלי התחבב עד מהרה על נגני ג'אז, שמצאו בו תוספת רעננה למגוון הכלים בביג בנד. חלוץ הנגינה בו היה ליונל המפטון, שניגן בין היתר עם הזמר הפופולרי לואי ארמסטרונג, וכך הביא את הצליל הייחודי של הוויברפון לידיעת הציבור הרחב. ויברפוניסט חלוץ נוסף היה מילט ג'קסון, שהתאפיין בסגנון נגינה הרמוני ואיטי, והיה הראשון לנגן ויברפון במסגרת הרכבי בי בופ. הוויברפון נפוץ בעיקר בסוגת הג'אז, אך מצוי גם במוזיקה קלאסית, כגון באופרה "לולו" מאת אלבן ברג, בקונצ'רטו למרימבה וויברפון מאת דריוס מיו, וביצירות מאת שטוקהאוזן, אוליבייה מסייאן, ווהן ויליאמס, בנג'מין בריטן, ליאונרד ברנשטיין ואחרים. The illustrated encyclopedia of musucal instruments, Könemann, 2000. ISBN 3829060793. pp. 294-5. ויברפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
היה או לא היה

היה או לא היה הוא סרט טלוויזיה ישראלי בבימוים של לינה צ'פלין וסלבה צ'פלין ששודר לראשונה בשנת 2003. הסרט מגולל את סיפור אהבתם של המשורר אלכסנדר פן ושחקנית תיאטרון הבימה חנה רובינא. שם הסרט נלקח משורה ידועה בשירו של פן "רומאנס", הידוע גם בשם "היה או לא היה". התסריטאית עדנה מזי"א כתבה בשנת 2008 מחזה באותו שם, שהועלה על בימת התיאטרון הקאמרי. הסרט מתרחש בכמה בתי קפה בוהמיים של תל אביב של שנות ה-30. אלכסנדר פן – משורר כשרוני וצעיר, אנרכיסט ושתיין לא קטן פוגש שחקנית ידועה – חנה רובינא. היא בת למעלה מ-40 והוא עוד לא בן 30, אך זה לא מונע מהם להתאהב. מערכת היחסים הסוערת והטרגית שלהם הופכת לשיחת העיר. "היה או לא היה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היה או לא היה", באתר אידיבי "היה או לא היה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "היה או לא היה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "היה או לא היה", בביצוע התיאטרון הקאמרי, מחזה באתר יוטיוב (אורך: 2:05:17), 10 באוקטובר 2017 "היה או לא היה" יפתח את רצועת השידור החדשה של סרטים מקומיים בהפקת הכבלים, באתר הארץ, 1 בינואר 2003 מילות השיר "היה או לא היה", באתר שירונט