laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפיח המצרית

רָפִיחַ (בערבית: رفح, רַפַח) היא עיר, הממוקמת בצפון פתחת רפיח בצמוד לגבול בין מצרים לרצועת עזה המהווה את המרכז השלטוני של נפת רפיח (ער') במחוז צפון סיני. בין רפיח המצרית לרפיח העזתית פועל מעבר גבול המשמש בעיקר את תושבי רצועת עזה. לאורך ההיסטוריה רפיח המצרית והעזתית היוו יישוב אחד, אולם לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים ופינוי חצי האי סיני בשנת 1982 בידי ישראל, חולקה העיר על ידי קו הגבול הבינלאומי, כאשר חלקה הדרומי עבר לשליטת מצרים. כתוצאה מכך נהרס מרכז העיר כדי להקים גדר גבול ובהמשך לשם יצירת ציר פילדלפי. בשנת 2007 ולאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה, החלה מצרים בסגירת מעבר רפיח בין חלקי העיר לתקופות ארוכות, דבר שהוביל להתפתחותה של תופעה רחבה של הברחות באמצעות מנהרות בין חלקה המצרי לחלקה העזתי. לאור זאת ולאור החשש ממעבר תחמושות וגורמי טרור מהרצועה לסיני, החלה ממשלת מצרים במסגרת המלחמה בטרור בסיני ביצירת אזור חיץ ובהקמת מכשול תת-קרקעי לצורך הריסת המנהרות, שבנייתו הושלמה בשנת 2014. ב-5 באוגוסט 2012 אירעה מתקפת הטרור במפגש הגבולות ישראל–מצרים–רצועת עזה במהלכה נהרגו 16 שוטרים מצרים בתחנת המשטרה שברפיח בידי מחבלים שככל הנראה קיבלו סיוע מרצועת עזה ואף עברו מן הרצועה לסיני דרך אחת מן המנהרות, דבר שהוביל להחרפת המאבק המצרי כנגד התופעה. בשנת 2014 ולאחר ההפיכה במצרים וסגירת מעבר רפיח לתקופת ארוכות, הוחלט על הריסת רובה המוחלט של העיר לצורך השלמת אזור החיץ. במסגרת מהלך זה נהרס כל מבנה אשר נמצא במרחק 350 מטר מהגבול ופחות מכך, ופונו 2,044 משפחות אשר התגוררו באזור. הריסת היישוב הושלמה במחצית הראשונה של 2015. כיום כולל היישוב בעיקר את המרכז השלטוני של הנפה ובו בית החולים האזורי. רפיח פתחת רפיח קרב רפיח (1917) Al-Ahram Weekly | Region | Cinderella in Rafah, web.archive.org, ‏22 באוקטובר 2005 רפיח המצרית: הסתיימה חפירתה של תעלה למניעת הברחות, באתר ArabSensor, ‏22 ביוני 2015 מורסי הדיח את ראש המודיעין ואת מושל צפון סיני, באתר ynet, 8 באוגוסט 2012 המצרים במצוד אחר מחבלים: 'אם צריך נכה בעזה', באתר ynet, 6 באוגוסט 2012 החל פינוי תושבי רפיח המצרית לשם הקמת אזור חיץ מהרצועה, באתר מעריב Razing Rafah: The toll of the buffer zone, Al Arabiya English, ‏27 בינואר 2015 (באנגלית) MOH News - Cardiac MRI Introduced to Rafha Central Hospital- Northern Border, www.moh.gov.sa
יחסי ירדן–לוב

יחסי ירדן–לוב הם היחסים הדו צדדיים בין ירדן ללוב. שתי המדינות משתתפות בקבוצת ארגונים בינלאומיים, כולל: שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים החל מקבלת עצמאותן, והיו חברות מלאות בליגה הערבית. בפברואר 1984 המון לובי שרף את שגרירות ירדן בטריפולי בית לוב, כתגובה לניסיונותיו של המלך חוסיין להגיע למשא ומתן בנושא הסכסוך הערבי-ישראלי. כמו כן, במהלך מלחמת איראן–עיראק תמכה ירדן בעיראק בעוד לוב עמדה לצד איראן. בשנת 1987 קראה לוב לאיראן ועיראק להגיע להסכם שלום, ובעקבות כך, בספטמבר אותה שנה חידשו ירדן ולוב את היחסים הדיפלומטיים ביניהן. בדצמבר 2018 ביקר פאיז א-סראג', יו"ר מועצת הנשיאות של לוב וראש ממשלת ההסכם הלאומי בעמאן, ונפגש עם עבדאללה השני, מלך ירדן וראש ממשלת ירדן עומר רזז. במהלך הביקור הבטיחה ירדן תמיכה כספית ללוב, ובנוסף הגיעו שתי המדינות להסכם בעניין הסדר החובות של לוב לירדן. ירדן מחזיקה בלוב שגרירות בטריפולי. לוב מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן. יסודות וכללי היחסים הדיפלומטיים והקונסולריים: מדריך לעבודת דיפלומטים ומשימות - נאזם עבדול וואהיד אל-ג'סור - Google Books, באתר web.archive.org, ‏2019-12-11 اتفاقية فيينا للعلاقات الدبلوماسية عام 1961, web.archive.org, ‏2018-10-04 הרצאות בנושא דיני יחסים בינלאומיים - ויחסים דיפלומטיים, באתר web.archive.org, ‏2018-10-23 תפיסת היחסים הבינלאומיים: בעיות הגדרה - המכון המצרי ללימודים, באתר web.archive.org, ‏2018-02-02 האנציקלופדיה הערבית | יחסים בינלאומיים (תיאוריה), באתר web.archive.org, ‏2019-12-23 Population, total | Data, data.worldbank.org Jordan Plans to Revive Its Relations With Libya באתר ניו יורק טיימס, 24 בספטמבר 1987 Top Libyan leaders in Jordan to strengthen bilateral relations באתר arabnews‏, 3 בדצמבר 2018 אתר על יחסי מדינות
מייק מקמהן

מייק מקמהן (באנגלית: Mike McMahan, נולד ב-1981) הוא תסריטאי קומדיות ומפיק טלוויזיה אמריקאי, יוצר הסדרות "הפכים סולארים" (בשיתוף עם ג'סטין רוילנד) ו"מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים". עבודת ההפקה הראשונה של מקמהן, יליד שיקגו, הייתה בתפקיד עוזר מפיק במועדון הסטנדאפ The Second City. לאחר מכן שכרה אותו חברת ההפקה של סקוט רודין כעוזר מפיק, שם עבד על הסדרות "דירת המצוירים" ו"סאות' פארק". מקמהן עבד ככותב ומפיק בסדרה "ריק ומורטי", והיה אחד הכותבים הראשונים שנשכרו לסדרה לאחר שפגש את אחד היוצרים, ג'סטין רוילנד, כשעבד באולפני האנימציה של פוקס המאה ה-20. מקמהן תיאר את עצמו כ"איש המדע הבדיוני" של הצוות, וקודם לתפקיד הכותב הראשי של "ריק ומורטי" בעונתה הרביעית, אך עזב במהלך ההפקה במטרה לעבוד על פרויקטים אחרים. בשנת 2018 זכה מקמהן בפרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת אנימציה על עבודתו בכמפיק האחראי בפרק "Pickle Rick". ב-28 באוגוסט 2018 הודיע שירות הסטרימינג הולו שהזמין את הפקת הסדרה "הפכים סולארים" שנכתבה על ידי הצמד מקמהן ורוילנד. הסדרה עלתה לשידור ב-8 במאי 2020. באוקטובר 2018 הוכרז שמקמהן ייצור עבור שירות הסטרימינג CBS All Access של רשת CBS סדרת אנימציה שמתרחשת ביקום "מסע בין כוכבים" ששמה יהיה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים". הסדרה עלתה לשידור ב-6 באוגוסט 2020. בהמשך השנה חתם עם רשת CBS על חוזה כולל במסגרתו ייצור תכנים לרשת במשך מספר שנים באופן בלעדי. חלק ניכר מפרסומו של מקמהן החל מערוץ טוויטר פופולרי בשם "TNG_S8" שבו כתב תקצירי פרקים אפשריים לכאורה אך מגוחכים והומוריסטיים לעונה שמינית תאורטית של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא". מדיה וקבצים בנושא מייק מקמהן בוויקישיתוף מייק מקמהן, ברשת החברתית פייסבוק מייק מקמהן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק מקמהן, ברשת החברתית Goodreads מייק מקמהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייק מקמהן, באתר Metacritic (באנגלית) ""Rick and Morty" Writer Mike McMahan Visits New York Film Academy Los Angeles". NYFA Blog. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Staff Interview with Mike McMahan". South Park Studios. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Cobb, Kayla. "Justin Roiland and Mike McMahan Explain How 'Solar Opposites' Isn't Like 'Rick and Morty'". Decider. נבדק ב-6 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Kleinman, Jake. "Rick and Morty's secret weapon is building a "weird" sci-fi empire". Inverse. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Mike McMahan - Emmy Awards, Nominations and Wins". Television Academy. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (28 באוגוסט 2018). "Alien Animated Comedy From 'Rick and Morty' Duo & 20th TV Gets Hulu Series Order". Deadline Hollywood. נבדק ב-28 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) Hipes, Patrick (17 בינואר 2020). "Hulu Sets Premiere Dates For 'The Great', 'Ramy' And 'Solar Opposites' – TCA". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Goldberg, Lesley (25 באוקטובר 2018). "'Star Trek' Animated Comedy a Go With 2-Season Order at CBS All Access". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-25 באוקטובר 2018. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (2020-12-08). "'Star Trek: Lower Decks' Creator Mike McMahan Inks Overall Deal With CBS Studios". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-09.
Post Malone (שיר)

"Post Malone" הוא סינגל של הדיג'יי ההולנדי סם פלדט, בהשתתפות הזמרת ההולנדית ראני (אנ') שיצא ב-24 במאי 2019 על ידי חברת התקליטים Spinnin' Records כסינגל מתוך המיני-אלבום Magnets של פלדט. הקליפ בוים על דני קוקורה והוא כולל את מלכות הדראג מאמאקווין, אבי אומג ואינגה שובסקאיה. השיר תואר כ"אודה" לראפר האמריקני פוסט מאלון וכלל את השורות ”Tonight, we go all night long / We party like Post Malone!”. מידע על הסינגל "Post Malone" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Post Malone" באתר Discogs מילות השיר "Post Malone" באתר Genius סרטון השיר "Post Malone" באתר יוטיוב Papadatos, Markos (27 במאי 2019). "Review: Sam Feldt releases soaring 'Magnets' EP". Digital Journal. ארכיון מ-2019-08-27. נבדק ב-28 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה) Trust, Gary (23 באוגוסט 2019). "'Post Malone' Joins Post Malone On Pop Songs Chart, Thanks to Sam Feldt's Tribute". Billboard. ארכיון מ-2020-11-08. נבדק ב-28 באוגוסט 2019. {{cite web}}: (עזרה)
Demashita! Powerpuff Girls Z

Demashita! Powerpuff Girls Z הוא שמה של סדרת אנימה יפנית המבוססת על סדרת האנימציה האמריקאית הפופולרית בנות הפאוור פאף. הסדרה הופקה במסגרת שיתוף פעולה בין Cartoon Network ,Toei Animation ,Aniplex. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ביפן ביולי 2006 בערוץ TV Tokyo במתכונת של 50 פרקים באורך של 30 דקות. באוגוסט 2006 התפרסמה לראשונה גם סדרת מאנגה שמבוססת על סדרה זו. על מנת למנוע שינוי פתאומי באקלים, המדען קן קיטאזאווה משתמש בכימיקל Z, נוסחה חדשה של החומר המקורי אותו המציא אביו, כימיקל X, בשביל להרוס קרחון ענק. האימפקט של כימיקל Z גורמים לאורות לבנים ושחורים להופיע בשמי טוקיו (ניו טאונסוויל בגרסה האמריקאית). שלוש בנות רגילות, מומוקו אקטסוסומי, מיאקו גוטוקוג'י וקארו מאטסובארה, נקלעות להבזק כזה של אור לבן אשר מעניק להן כוחות על והופך אותן לבנות הפאוור פאף Z. במקביל, חלק גדול מהאורות השחורים גורמים לאנשים אחרים להפוך לרעים. וכך, בלוסום (מומוקו), באבלס (מיאקו), ובאטרקאפ (קארו), משתמשות בכוחות העל שלהם ומקדישות את זמנן להגנה על העיר טוקיו מפני האנשים שהושפעו מהאורות השחורים. במהלך הסדרה, חלומה של כל אחת מהבנות מתגשמת: מומוקו אכן הפכה לגיבורת על, מיאקו פגשה את אהבתה הראשונה, טאקאקי איוקאי (פרק 12 ופרק 48), וקאורו אכן יותר חזקה מכל בן אנושי. מומוקו אקטסוסומי (בלוסום) (Momoko Akatsutsumi) - מיאקו גוטוקוג'י (באבלס) (Miyako Gotokuji) - קארו מאטסובארה (באטרקאפ) (Kaoru Matsubara) - פרופסור יוטוניום (Professor Utonium) - גרסת האנימה של פרופסור יוטוניום. בגרסה זו יש לו ילד בשם קן קיטאזאווה אשר יוצר את הבנות. קן קיטאזאווה (Ken Kitazawa) - היוצר של הבנות, מדען במקצועו. פיץ'(Peach) - כלב המחמד הרובוטי של קן. מקבל את היכולת לדבר אחרי שנפגע על ידי קרן לבנה. קרוי פוצ׳י (Poochi) בגרסה האמריקאית. ראש העיר מאייר (Mayor Mayer) - ראש העיר טוקיו. ילדותי מאוד. מיס בלום (Miss Bellum) - העוזרת של ראש העיר, פרצופה מעולם לא נראה בסדרה. תמיד מראים רק את רגלייה, או שראשה מוסתר על ידי חפץ כלשהו. מוג'ו ג'וג'ו (Mojo Jojo) פאזי לומפקינס (Fuzzy Lumpkins) הימקו שירוגני/נסיכה (Himeko Shirogane / Princess) אמיבה בויז (Amoeba Boys) סאקוראקו קינטוקי/סדוסה (Sakurako Kintoki / Sedusa) גאנגרין גאנג (Gangreen Gang) רוודי ראף בויז (Rowdyruff Boys) הוא (Him) בנות הפאוור פאף הסדרה באתר TV Tokyo - ביפנית צילומי מסך מהסדרה קטעי וידאו מהפיילוט לסדרה: קטע וידאו 1, קטע וידאו 2 Demashita! Powerpuff Girls Z, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Demashita! Powerpuff Girls Z, באתר Metacritic (באנגלית)
Share That Love

Share That Love (בעברית: לחלוק את האהבה הזאת) הוא סינגל של הלהקה הדנית לוקאס גרהאם, בהשתתפות הראפר האמריקאי ג'י איזי. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020 על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס. את השיר כתבו דייב גיבסון, דיגיטל פארם אנימלס, ג'רלד ארל גילום, לוקאס פורקאמר, מורטן ריסטורפ וניל אורמנדי. בהודעה על השיר, אמר פורצ'אמר, אחד מכותבי השיר, "גדלתי בשכונה בה אם היה לך משהו, היית אמור לחלוק אותו. למקום הזה קוראים כריסטיאניה. זה בסיס צבאי ישן שעבר פלישה בשנת 1971. הקהילה פועלת מהתפיסה לפיה לאף אחד אין בעלות על הבתים שלו ושאתה יכול לעשות מה שתרצה, כל עוד אינך מונע מאחרים לעשות את מה שהם רוצים. עם כל היתרונות שבחיים בכריסטיאניה, היו גם צרות עם המשטרה, או בעיות עם הכנופיות בעיר. ניסיתי להמחיש את כל זה בשיר, וכשאני מקשיב לו אני נזכר כיצד הקהילה שלנו באמת התאחדה, כמו בכל המסיבות הגדולות שערכנו, או בהפגנות הענק בהן צעדנו נגד איומי הממשלה לפנות אותנו מכריסטיאניה. בזמנים מדאיגים אלה, אני מניח שזה חשוב יותר מאי פעם לחלוק את מה שיש לנו, ובמיוחד את האהבה". קליפ מילים לשיר יצא ב-20 באוגוסט 2020, בסמוך ליציאתו של השיר. בקליפ נראים חברי הלהקה מציירים ציור קיר ענקי עם הכיתוב "Share That Love", על אולם מוזיקה שנחשב עבורם לאבן דרך, במקום הולדתו של לוקאס, כריסטיאניה שבקופנהגן, דנמרק. ציור הקיר נוצר על ידי אמן רחוב מפורסם בקופנהגן, רסמוס בלסטרום. הווידאו קליפ לשיר יצא ב-30 בספטמבר 2020, ואותו ביים מארק קלאספלד. נכון לנובמבר 2020, הקליפ צבר מעל 2.6 מיליון צפיות ביוטיוב. הלהקה ביצעה את השיר בתוכנית הבוקר האמריקאית "בוקר טוב אמריקה". הקרדיטים לקוחים מאתר טיידל. מורטן ריסטורפ – הפקה, קולות רקע, תופים, גיטרה, כלי הקשה, פסנתר, כתיבה דייב גיבסון – קולות רקע, כתיבה שון הארלי – בס ג'יבון האסקין – מקהלה לידיה רן – מקהלה רוני אואנון – מקהלה ויליאם "ב.א." וושינגטון – מקהלה, הפקה קולית ג'רלד ארל גילום – אמן משתתף, קולות, כתיבה רנדי מריל – מאסטרינג מארק "ספייק" סטנט – מיקסר דייוויד לברל – טכנאי הקלטה אמיל פאלק – טכנאי הקלטה לוקאס פורקאמר – קולות, כתיבה דיגיטל פארם אנימלס – כתיבה ניל אורמנדי – כתיבה סרטון השיר "Share That Love" באתר יוטיוב דייב גיבסון, דיגיטל פארם אנימלס, ג'רלד ארל גילום, לוקאס פורקאמר, מורטן ריסטורפ, ניל אורמנדי "Share That Love (feat. G-Eazy) - Single by Lukas Graham". Apple Music. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham Recruits G-Eazy For New Single Share That Love - Stereoboard". stereoboard.com. 21 באוגוסט 2020. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham collaborates with G-Eazy on 'Share That Love' – Entertainment Focus". entertainment-focus.com. 30 באוגוסט 2020. נבדק ב-24 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham - Share That Love (feat. G-Eazy) [Official Lyrics Video]". נבדק ב-23 בספטמבר 2020 – via YouTube. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham - Share That Love (feat. G-Eazy) [Official Music Video]". נבדק ב-30 בספטמבר 2020 – via YouTube. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham performs 'Share That Love' on 'GMA' [Video]". Yahoo!. 25 באוגוסט 2020. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Lukas Graham performs 'Share That Love' on 'GMA'". Good Morning America. 25 באוגוסט 2020. אורכב מ-המקור ב-2020-09-04. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Credits / Share That Love (feat. G-Eazy) / Lukas Graham – TIDAL". listen.tidal.com. נבדק ב-23 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
Euphoric Sad Songs

Euphoric Sad Songs (בעברית: שירים עצובים אופוריים) הוא המיני-אלבום החמישי של הזמרת-יוצרת הבריטית ריי. האלבום יצא לאור ב-20 בנובמבר 2020, על ידי חברת התקליטים פולידור רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצאו שישה סינגלים. בראיון ל-BBC, רה סיפרה כי המיני-אלבום החמישי שלה ייקרא Her Heart Beats in 4/4 וכי הוא ייצא מאוחר יותר באותה השנה, והצהירה שהוא יתרכז סביב הנושא של "שבעת שלבי הצער". רה חשפה כי היא כתבה את המיני-אלבום בכל שלב של צער וכי בסופו של דבר תהליך היצירה ריפא את לבה השבור. רה אישרה כי המיני-אלבום יכלול סינגלים שיצאו בעבר: "Love Me Again" ו-"Please Don't Touch". מאוחר יותר, חשפה את שמו החדש, Euphoric Sad Songs ופרסמה שהוא יכיל תשעה שירים. באוגוסט 2019, הוציאה רה את הסינגל המוביל "Love Me Again". מאוחר יותר, הוציאה את גרסת הרמיקס של השיר ביחד עם הזמרת ג'ס גלין ב-30 באוגוסט. השיר הגיע למקום ה-55 במצעד הסינגלים הבריטי וקיבל את תואר הכסף על ידי BPI. הסינגל השני, "Please Don't Touch", יצא ב-13 בדצמבר 2019. "Secrets", יצא יחד עם רגארד כסינגל השלישי ב-24 באפריל 2020. השיר זכה להצלחה מסחרית באירופה וכן הגיע למקום העשירי במצעד הדאנס / אלקטרוני של ארצות הברית. בבריטניה הגיע השיר למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי והגיע לראש מצעד הדאנס במדינה, כמו גם מאוחר יותר הוסמך לזהב. "Natalie Don't" יצא לאור כסינגל הרביעי ב-10 ביולי 2020 והיה בראש מצעד האיירפליי הרוסית וכן, הגיע למקום ה-35 בסקוטלנד. "Love of Your Life", יצא לאור כסינגל החמישי ב-6 בנובמבר 2020. מידע על האלבום Euphoric Sad Songs באתר MusicBrainz מידע על האלבום Euphoric Sad Songs באתר AllMusic האלבום Euphoric Sad Songs באתר Discogs האלבום Euphoric Sad Songs באתר ספוטיפיי האלבום Euphoric Sad Songs באתר Last.fm RAYE shares new disco anthem "Love Of Your Life" How updating Dolly Parton's Jolene helped Raye find her voice, bbc (באנגלית) RAYE reveals how her new EP helped heal her broken heart, consent (באנגלית) (ארכיון) RRAYE shares new disco anthem "Love Of Your Life, thelineofbestfit (באנגלית) RAYE Taps Jess Glynne For “Love Me Again” Remix, idolator (באנגלית) Raye Gets Her Solo Moment in "Please Don't Touch", musictalkers (באנגלית) City & Country Radio – Top Week Hits – Tophit Music Charts, tophit (באנגלית) Here's your first look at RAYE's new music video 'Love of Your Life' - the glam AF escapism we need right now, glamourmagazine (באנגלית) Euphoric Sad Songs EP by Raye on Apple Music, Apple Music CD Euphoric Sad Songs, roughtrade
פרנץ בינדר

פרנץ בינדר (בגרמנית: Franz Binder;‏ 1 בדצמבר 1911 – 24 באפריל 1989) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא מלך השערים של ראפיד וינה בכל הזמנים ואחד מגדולי שחקני אוסטריה. בינדר נולד ב-1 בדצמבר 1911 בסנקט פלטן שבאוסטריה למשפחה ענייה וגדל יחד עם תשעה אחים נוספים. בשנת 1930 כשהוא כמעט בן 19 חתם בראפיד וינה תחת אישור אמו, אך נאלץ לנסוע כל יום ברכבת את הדרך מסנקט פלטן לווינה-הוטלדורף. עד 1936 הוא התגורר אצל הוריו שם חלק מיטה עם אחיו. החלוץ האוסטרי המצוין זכה במשך כל תקופתו עם ראפיד בשישה תוארי אליפות, וגם באליפות גרמניה ב-1941 כשהוא כובש שלושער במשחק הגמר נגד שאלקה 04. אחרי שהאוסטרים נכנסו לפיגור 3–1 בינדר הציל אותם עם שלושה שערים ב-10 דקות בלבד כששניים מתוכם הגיעו מבעיטה חופשית. בנוסף לכך זכה עימה פעם אחת גם בגביע הגרמני והאוסטרי בשנים 1938 ו-1946 בהתאמה, וברמה האישית היה מלך השערים בליגה האוסטרית שש פעמים וקיבע את עצמו ככובש הגדול ביותר במועדון ראפיד בכל הזמנים. בינדר כבש בסך כל הקריירה שלו 1,006 שערים ב-756 הופעות בלבד (לא כולם רשמיים), נתון המציב אותו כאחד השחקנים היחידים שעברו את ה-1,000 לצד ארתור פרידנרייך, גרד מילר, פרנץ פושקש, יוזף ביקאן ופלה. לאחר פרישתו מקריירת משחק ב-1949 הוא אימן את ראפיד בתחילת שנות החמישים. הוא בנה שם את הסגל שהפך לטוב ביותר של המועדון בהיסטוריה והיא הייתה נמצאת בין הצמרות באירופה. לאחר מכן בינדר המשיך במועדונים יאן רגנסבורג ונירנברג מגרמניה ובפ.ס.וו איינדהובן ההולנדית. בינדר חזר לקדנציה שנייה בראפיד בשנות השישים בה הוביל אותה לזכייה בליגה ב-1964, ובשנות השבעים בהן הוא ורוברט קרנר זכו בגביע ב-1976. בינדר נפטר ב-24 באפריל 1989 בווינה שבאוסטריה בגיל 77. לאחר מותו אלפים נתנו לו כבוד אחרון והוא נקבר בבית הקברות בבאומגרטנר פרידהוף שבווינה. ראפיד וינה אליפות אוסטריה (6): 1935, 1938, 1940, 1941, 1946, 1948 הגביע האוסטרי: 1946 אליפות גרמניה: 1941 הגביע הגרמני: 1938 אישיים מלך השערים בליגה האוסטרית (6): 1933, 1937, 1938, 1939, 1940, 1941 ראפיד וינה אליפות אוסטריה: 1964 הגביע האוסטרי: 1976 מדיה וקבצים בנושא פרנץ בינדר בוויקישיתוף פרנץ בינדר, באתר Transfermarkt פרנץ בינדר, באתר WorldFootball.net פרנץ בינדר, באתר National Football Teams פרנץ בינדר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
אדואר לאלו

אדואר לאלו (בצרפתית: Édouard Lalo;‏ 27 בינואר 1823 – 22 באפריל 1892) היה מלחין צרפתי, מגדולי מלחיני המוזיקה הרומנטית הצרפתית במאה ה-19. לאלו נולד בליל שבצפון צרפת. בנעוריון למד בקונסרבטוריון למוזיקה בעירו. אביו היה קצין מצטיין בצבא נפוליאון, אך הקריירה הצבאית לא קסמה לאדואר והוא סירב להמשיך בדרכו של אביו. בגיל 16 החל את לימודיו בקונסרבטואר של פריז אצל יריבו הוותיק של ברליוז, פרנסואה אנטואן האבנק. במשך שנים אחדות התפרנס בנגינה בכינור ובוויולה ובלימוד נגינה בפריז. ב-1848 הקים עם ידידים רביעיית מיתרים בשם "ארמינגו", שם ניגן בכינור שני ובוויולה. הוא החל בכתיבת מוזיקה, שלא זכתה להצלחה. מתקופה מוקדמת זו שרדו שירים ויצירות קאמריות (שתי סימפוניות מוקדמות הושמדו). בשנות ה-60' של המאה ה-19 כמעט לא חיבר מוזיקה, אך בעשור הבא החל להלחין מוזיקה תזמורתית ועורר עניין בקהל המאזינים. בשנת 1873 חיבר את "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת, בשביל הכנר הווירטואוז פבלו סרסטה וקונצ'רטו לצ'לו. את שתי היצירות מאפיינת מוזיקה קליטה ומלהיבה, הודות להשפעה הספרדית המובהקת והתנופה המלודית והקצבית, והן שבו את לב המאזינים. ז'ולי מאליני, זמרת אלט מברטאן שעמה התארס ב-1865 עוררה את עניינו באופרה והוא החל לחבר יצירות לבימה, אבל הן היו מתקדמות ווגנריות מדי באופיין ולא התקבלו תחילה, על אף הרעננות והמקוריות שאפיינו אותן, ולאלו בחר אפוא להתמקד בחיבור מוזיקה קאמרית, שהחלה אותן שנים להיכנס לאופנה בצרפת, ויצירות לתזמורת. לאחר תקופה של דחייה, קיבלה האופרה של פריז את האופרה "מלכה של איס", שבוצעה בהצגת בכורה ב-1888 וזכתה בהצלחה מסחררת. אף כי לאלו איננו מן השמות הבולטים והמוכרים ביותר במוזיקה הצרפתית, הסגנון הייחודי שלו, המתאפיין בבהירות והיגיון, הקנה לו מידה מסוימת של פופולריות. על אף זיקתו לרומנטיקה במוזיקה, כפי שייצגו אותה מנדלסון ושומאן, נטה לאלו למוזיקה עממית והיה בין הראשונים ששילבו ביצירותיהם רעיונות וצבעים שמקורם בנעימות עממיות. "הסימפוניה הספרדית" לכינור ותזמורת נהנית עד היום ממקום מכובד ברפרטואר הכינור ומזוהה עם שם מחברה יותר מכל יצירה אחרת שלו. לאלו מוכר גם בקונצ'רטו שלו לצ'לו ברה מינור. אותה אגדה ברטאנית שנתנה את השראתה לאופרה "מלכה של איס" השפיעה גם, במידה מסוימת, על הסימפוניה בסול מינור (מן החביבות ביותר על סר תומאס ביצ'ם) ועל אי-אילו יצירות קאמריות. רק בהיותו בן 50 החלו יצירותיו להתפרסם והוא הוכר כאחד מגדולי המלחינים הצרפתיים בתקופה הרומנטית וקיבל מהממשלה הצרפתית תוארי כבוד ופרסים. הקונצ'רטו לכינור המכונה "הסימפוניה הספרדית" נכתבה עבור הכנר הספרדי פבלו סרסטה הקונצ'רטו לצ'לו ותזמורת האופרה "מלכה של איס" מדיה וקבצים בנושא אדואר לאלו בוויקישיתוף אדואר לאלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדואר לאלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדואר לאלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדואר לאלו, באתר ספוטיפיי אדואר לאלו, באתר AllMusic (באנגלית) אדואר לאלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדואר לאלו, באתר פרויקט מוטופיה אדואר לאלו, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון סטנלי, "מוזיקה קלאסית", עמ' 173
זוחלים לאומיים בארצות הברית

זוחלים לאומיים מצוינים בסמלי 28 ממדינות ארצות הברית כשבמקרים רבים מדובר במונח לא רשמי, בניגוד לציפורים לאומיות למשל. חלק מזוחלים אלה נקבעו בחוק המדינה ואחרים רק ראויים להערצה במדינה ונחשבים לזוחלים החביבים במדינה. באתרים של מזכירי מדינות שונות מנהלים אתרים המתארים את זוחל המדינה הרשמי. המדינה הראשונה שבחרה זוחל לאומי הייתה אוקלהומה שבחרה בלטאת קולר מצויה לזוחל הרשמי ב-1969. בשנות ה-70 נוספו אליה רק עוד שתי מדינות אך בעשורים לאחר מכן החלו להתווסף זוחלים לאומיים כמעט כל שנה. עדיין המספרים קטנים, בהשוואה למשל לציפורים לאומיות הקיימות בחמישים מדינות, הראשונה שבהם נבחרה ב-1927. חלק מזוחלים אלה היו קמעות של אוניברסיטאות מפורסמות בכל מדינה בה נבחרו והעכסן המעוצה היה על הדגל הרשמי המוקדם של מערב וירג'יניה מ-1775. הזוחלים הם בעלי דם קר ולכן נפוצים בעיקר במדינות הדרומיות שמתוכם 19 מדינות אימצו זוחלים לאומיים, מרביתם צבים. הזוחל השכיח ביותר בסמלי המדינות הוא צבגון מצויר שנבחר בידי ארבע מדינות שונות. מינים מסוימים מצויים בסכנת הכחדה והפיכתם לזוחלים לאומיים תורמת להגנה עליהם. ציפורים לאומיות בארצות הברית יונקים לאומיים בארצות הברית דינוזאורים לאומיים בארצות הברית
זעמן אמריקאי מזרחי

זעמן אמריקאי מזרחי (שם מדעי: Coluber constrictor) הוא מין של נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים החי באמריקה הצפונית ומרכז אמריקה באזורים לחים והוא קרוב לסוג כרכן. נחש זה הוא הזוחל הלאומי של מדינת אוהיו. נחש זה נפוץ ממזרח להרי הרוקי, לרוב בארצות הברית, אך גם בדרום קנדה ובמקסיקו, גוואטמלה ובליז. לרוב הוא מגיע לאורך 50 עד 152 סנטימטרים, כשהגודל משתנה בין התת-מינים השונים. הפרט הגדול ביותר הגיע לאורך 185.4 סנטימטרים. צבע קשקשי הנחש לרוב שחור או חום כהה עם גוונים צהובים, חומים ואף ירוקים על הצד או הבטן. הצעירים נולדים בהירים יחסית אך מתכהים במהירות עם התבגרותם. לנחש זה ראש מוארך עם עיניים שחורות גדולות והוא בעל ראייה טובה. הנחש חי לרוב בסביבות לחות וביערות והוא פעיל במשך היום. נחש זה מסוגל לנוע במהירות הן על הקרקע והן על עצים והוא רודף אחרי טרף כמו יונקים קטנים, עופות, צפרדעים וזוחלים אחרים כמו לטאות, זעמניים אחרים ואף נחשים ארסיים. הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ועכבישים. נחש זה אינו ארסי, והוא משתמש בשרירי גופו כדי למחוץ את טרפו או למחוץ אותו על הקרקע וטרף קטן הוא נוטה לבלוע בחיים. הנחש בעל חושים טובים והוא מתרומם כדי לחוש את סביבתו ולגלות סכנות. במקרה של סכנה הנחש נוטה לנוע במהירות הרחק. אם לא הצליח להמלט, ינסה הזעמן להרתיע את הטורף באמצעות יריקה מפחידה והנעת זנבו במהירות כחיקוי של עכסן. במידה והסכנה לא חלפה, הוא ינשוך או יפלוט ריח מושק דוחה מהביב שלו. Coluber constrictor anthicus Coluber constrictor constrictor Coluber constrictor etheridgei Coluber constrictor flaviventris Coluber constrictor foxii Coluber constrictor helvigularis Coluber constrictor latrunculus Coluber constrictor oaxaca Coluber constrictor paludicola Coluber constrictor priapus Coluber constrictor mormon מדיה וקבצים בנושא זעמן אמריקאי מזרחי בוויקישיתוף זעמן אמריקאי מזרחי, באתר ITIS (באנגלית) זעמן אמריקאי מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) זעמן אמריקאי מזרחי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זעמן אמריקאי מזרחי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זעמן אמריקאי מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) זעמן אמריקאי מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארכאולמור

ארכאולמור (שם מדעי: Archaeolemur; מילולית: "למור עתיק") הוא סוג נכחד של למורים מהמשפחה למורי קוף שחיו במדגסקר במהלך ההולוקן ונכחדו לפני בערך 1,047 עד 1,280 שנה לספירה, עם הגעת ראשוני המלגשים לאי. סוג זה היה נפוץ במדגסקר ומאובניו התגלו באתרים שונים לאורך האי. הטקסון תואר בשנת 1895 ונכללו בו שני מינים: Archaeolemur edwardsi ו-Archaeolemur majori. הארכאולמור היה דומה באורח חייו לקוף יותר ממרבית הלמורים החיים, והיה גדול מעט יותר, במשקל מוערך של 15 עד 35 קילוגרם. הוא חי לרוב על הקרקע אך היה יכול לנוע היטב בין הענפים באורח הדומה למקוקים או לבבונים. הוא היה בעל לסתות גדולות וחזקות שהתאימו לפיצוח קליפות וזרעים, אך הוא ניזון גם מפירות ונראה שהיה אוכל כל בדומה לרוב הפרימטים. הגפיים שלו היו קצרות יחסית עם זנב ארוך והאצבעות היו ארוכות ועזרו לנוע על הקרקע. בדומה ללמורים דומים כמו המגלדאפיס או למורי עצלן הוא נכחד עם הגעת ראשוני האנשים למדגסקר סביב שנת 1,047 עד 1,280 שנה לספירה. התושבים הקדומים צדו את הלמורים וכרתו את היערות בהם חי עד להכחדתו. מדיה וקבצים בנושא ארכאולמור בוויקישיתוף ארכאולמור, באתר NCBI (באנגלית) ארכאולמור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכאולמור, באתר GBIF (באנגלית)