laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמן תומפסון

אמן תומפסון (באנגלית: Amen Thompson; נולד ב-30 בינואר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע ביוסטון רוקטס מליגת הNBA. תומפסון נולד עם אח תאום, אסאר, בסן ליאנדרו, קליפורניה. בעת שנכנסו לכיתה ח', עברה המשפחה לפורט לודרדייל, פלורידה, כדי שיוכלו להתחיל לשחק כדורסל בתיכון שנה אחת מוקדם מהרגיל. בעונתו השנייה בתיכון העמיד ממוצעים של 16.9 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק. בעונתו השלישית בתיכון העמיד ממוצעים של 20.5 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק, תוך שהוא מוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים המקומית, כשהוא קולע 43 נקודות במשחק הגמר. תומפסון קיבל הצעות ממספר אוניברסיטאות, אך בחר שלא להתנסות בכדורסל מכללות, וב-25 במאי 2021 הצטרף יחד עם תאומו לליגת "אוברטיים עילית", ליגת נוער מקצוענית לגילאי 16–20, תוך מחשבה שהיא תכין אותם טוב יותר ל-NBA. בעונת 2021/2022 שיחק אמן ב-Team OTE, אחת משלוש הקבוצות בליגה, והעמיד ממוצעים של 14 נקודות, 6.6 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. במשחק הגמר של העונה הפסידה קבוצתו ל-Team Elite, אותה הוביל אחיו. בעונת 2022/2023 גדלה הליגה לשש קבוצות, והוא הצטרף לתאומו בקבוצת סיטי ריפרס. בתום העונה זכה עם קבוצתו באליפות, ונכנס לנבחרת העונה של הטורניר. ב-22 באפריל 2023 הכריזו השניים כי יתמודדו בדראפט 2023 ב-NBA. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA From 6-foot-9 dream board to a gamble on Overtime Elite: How Amen and Ausar Thompson could become NBA stars, ESPN.com, ‏2022-08-31 (באנגלית) An Audacious Dream Meets Itself in Reality: A Look Inside Overtime Elite’s Inaugural Season, Zagsblog, ‏2022-04-18 (באנגלית אמריקאית) Broward 5A-1A boys basketball co-players of the year: Ausar Thompson and Amen Thompson, Pine Crest juniors, Sun Sentinel, ‏2021-03-28 (באנגלית אמריקאית) Wilson, David, "'I did not think we were going to win': Pine Crest wins state title with miracle comeback", Miami Herald, ‏6 במרץ 2021 South Florida's Thompson Twins are catching on with recruiters | HoopSeen, hoopseen.com Elite twins Amen and Ausar Thompson skip college to join the Overtime Elite program, ScoutHoops.com (באנגלית אמריקאית) Overtime Elite lands another set of twins as Amen and Ausar Thompson choose professional program over college, CBSSports.com (באנגלית) Amen & Ausar Thompson: Should the San Antonio Spurs roll the dice?, Air Alamo, ‏2023-01-13 (באנגלית אמריקאית) Team Elite Wins First Overtime Elite Championship, OTE (באנגלית) OTE Announces Roster Reveal and Expansion for Season 2, OTE (באנגלית) Amen Sinks Buzzer Beater for Reapers Game 2 Win, OTE (באנגלית) City Reapers Win OTE Championship, OTE (באנגלית) OTE Announces Regular Season Awards, OTE (באנגלית) Shams Charania, Overtime Elite stars Amen and Ausar Thompson have officially declared for the 2023 NBA Draft., Twitter, ‏22 באפריל 2023 2023 NBA draft: Overtime Elite's Amen and Ausar Thompson could pull off rare feat, Yahoo Sports (באנגלית אמריקאית) How projected top-5 draft prospects Amen and Ausar Thompson fared in 1st real test overseas, Yahoo Sports (באנגלית אמריקאית)
ג'יימס אירווין (צייר)

ג'יימס אירווין (באנגלית: James Irvine; ‏1822 – 17 במרץ 1889) היה צייר דיוקנאות סקוטי. אירווין נולד בשנת 1822, במחוז פורפשייר במזרח סקוטלנד. הוא היה בנו הבכור של ג'ון אירווין והתחנך בבית הספר הקהילתי המקומי. הוא היה תלמידו של צייר הדיוקנאות הסקוטי קולווין סמית' בברצ'ין. אירווין התבסס כצייר בארברואת', לפני שעבר למונטרוז, שם קיבל הזמנות מהרקטור של אקדמיית מונטרוז ומאוצר מוזיאון מונטרוז. בסופו של דבר הוא קיבל הרבה יותר עבודה מכיוון שהוכר כאמן פורטרטים מוביל בסקוטלנד. הוא היה חבר טוב של עמיתו האמן ג'ורג' פול צ'למרס. בין הדיוקנאות שלו היו אלה של ג'יימס קול (1786–1880), ניצול מהקרב הימי שהוביל ללכידת האוניה "צ'סאפיק". ג'יימס קול גם נולד בפרידן, ליד מונטרוז, אך עשרות שנים לפני אירווין ב-1786. קול נלחם בקרב טרפלגר ואיבד יד. לאחר שנים של ציד לווייתנים הוא פרש לעיר הולדתו, שם צייר אותו אירווין חמש פעמים. קול הפך לסלבריטי בגלל קורות חייו ובזכות אורך חייו. ההספד של קול סוקרה בסופו של דבר ב"ניו יורק טיימס". אירווין גם צייר כמה נופים והוא החל לצייר דיוקנאות זיכרון של הרוזן והרוזנת מדלהוזי, אך לא השלים את המלאכה. הוא מת בביתו במונטרוז ב-17 במרץ 1889. לאירווין יש יותר משלושים ציורים בבעלות ציבורית. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס אירווין בוויקישיתוף L. H. Cust, ‘Irvine, James (1822–1889)’, rev. Jennifer Melville, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 Obituary, Montrose Standard, 8 October 1880, p. 2. Art and Artists, www.nationalgalleries.org (באנגלית) Lee, Sidney, ed. (1892). "Irvine, James" . Dictionary of National Biography. Vol. 29. London: Smith, Elder & Co. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס אירווין (צייר)".
זיכרונותיו של דון ז'ואן הצעיר

זיכרונותיו של דון ז'ואן הצעיר הוא רומן ארוטי שפורסם בעילום שם ב-1911. מחברו הוא גיום אפולינר. הספר נקרא על שם דון ז'ואן, הפתיין המיתולוגי. הספר הוקדש על ידי המחבר לפאבלו פיקאסו. הספר נכתב במקור בצרפתית, ותורגם לאנגלית, ליפנית לעברית לבסקית, לאיטלקית ולשפות נוספות. המתרגם לטורקית נעצר על פרסום מגונה. הספר עובד לקומיקס על ידי ג'ורג' פישאר (אנ') ב-1991. על בסיס אחת מרשומותיו ביומן משנת 1905, מספר חוקרים רואים בסיפור תרגום מגרמנית, אחרים רואים בו פרודיה על רומן מאת אנרי דה רגנייה שהופיע ב-1903. הספר הוא הרומן השלישי של אפולינר. רוג'ר בן ה-13 יצא לבלות את חופשת הקיץ עם אמו ושתי אחיותיו הגדולות בוילה באזור כפרי. תוך כדי מקלחת על ידי המשרתות הוא חווה את הזקפה הראשונה שלו. על ידי הצצה למשחקים של משרתות ומשרתות ביער, ועל ידי קריאת אנציקלופדיות וספרות אחרת בספריית האחוזה, הוא מבין את משמעות השינויים שהחלו להתרחש בגופו. כתוצאה מה"לימוד" שלו בספרייה, הוא התחיל לאונן, ולאחר שאישר שאיבר המין שלו עובד, הוא החל לחפש אישה כדי לבצע את ההתנסות הראשונית שלו. רוג'ר מוצא את אשתו של מנהל האחוזה - אישה בהריון, מכאן ואילך, האחוזה הופכת ל'הרמון' של האציל, והוא חולק מיטה עם משרתותיו, שתי אחיותיו הגדולות ואפילו דודתו, בזו אחר זו. עד סוף הקיץ, רוג'ר הכניס להיריון את אחותו הגדולה, דודתו ומשרתת. הוא דאג לחתנם עם מחזריהם, ואף אחד לא ידע שהוא האב האמיתי. רוג'ר טען כי מילא את חובתו הפטריוטית להגדיל את אוכלוסיית מולדתו. הספר עובד לסרט (אנ') בשיתוף צרפת ואיטליה בשנת 1987 (הכותרת הצרפתית נותרה המקורית, אך הכותרת האיטלקית היא L'Iniziazione), ויצא ביפן בשנת 1988 תחת השם היפני 衝動. הסרט שונה מהספר במספר פרטים. זיכרונותיו של דון ז'ואן הצעיר, באתר OCLC (באנגלית) 翻訳作品集成　ギヨーム・アポリネール בהוצאת אסטרולוג ובהוצאת ידיעות ספרים Guillaume Perrier וGuillaume Perrier, Le "Don Juan" d'Apollinaire censuré en Turquie, Le Monde, ‏1 באוקטובר 2010 Georges Pichard –Les exploits d’un jeune Don Juan – Glénat - ActuaBD, www.actuabd.com על בסיס חוברת אנונימית שפורסמה בווינה ב-1891 עם הכותרת Kinder-Geilheit oder Geständnisse eines Knaben. vedi l'articolo su "Le Monde".
ג'יימס האו (צייר)

ג'יימס האו (באנגלית: James Howe;‏ 1780–1836) היה צייר חיות ודיוקנאות סקוטי. ג'יימס האו נולד ב-30 באוגוסט 1780 בסקירלינג בפיבלשייר, שם היה אביו, ויליאם האו, כומר משנת 1765 ועד מותו ב-10 בדצמבר 1796. לאחר שלמד בבית הספר הקהילתי האו למד לצייר באדינבורו, והועסק זמנית בציור תערוכות פנורמיות, והתמסר במיוחד לבעלי חיים. האו זכה למוניטין רב בזכות מיומנותו בציור סוסים ובקר, והועסק בציור דיוקנאות של בעלי חיים לסדרת איורים של חיות בית בריטיות, שפורסם על ידי "אגודת היילנד" של סקוטלנד כדי לעודד רבייה של בקר. הוא גם הוזמן על ידי סר ג'ון סינקלייר לצייר דוגמאות של גזעי בקר השונים. סט של ארבעה עשר תחריטים של סוסים מציורים של האו פורסמו וברובם נחרטו באדינבורו ב-1824, וסדרה של ארבעים וחמישה תחריטים דומים של סוסים ובקר פורסמה ב-1832. ויליאם קיד הצעירותו היה בין תלמידיו. האו הגיע פעם ללונדון כדי לצייר את סוסי ההרבעה המלכותית, אך התגורר בעיקר באדינבורו, שם היה מציג תכוף בתערוכות, במוסד המלכותי ובאקדמיה הסקוטית המלכותית משנת 1808 ועד מותו. ב-1815 ביקר בשדה ווטרלו, וצייר תמונה של הקרב, אותה הציג באקדמיה המלכותית בלונדון ב-1816. האו מת באדינבורו ב-11 ביולי 1836 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס האו בוויקישיתוף Cust, Lionel Henry (1891). "Howe, James" . In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 28. London: Smith, Elder & Co. p. 85. Oliver, Valerie Cassel, ed. (2011). "Howe, James". In Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press. Smith, George Fairfull (2004). "Howe, James (1780–1836), animal and portrait painter". In Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press.
Gang of Four

Gang of Four היא להקת פוסט-פאנק בריטית מלידס, אנגליה. הלהקה הייתה פעילה באופן מלא מ-1977 עד 1984, והתאחדה פעמיים בשנות ה-90. ההרכב המקורי כלל את הסולן ג'ון קינג, הגיטריסט אנדי גיל, הבסיסט דייב אלן והמתופף הוגו ברנהאם. מרכיב אופייני במוזיקה של הלהקה הוא מקצב אחיד כמעט-ריקודי, עם אקורדים קטועים של גיטרה, שילוב צליל יוצא דופן יחסית ללהקות הפאנק של אותה תקופה. להקות רבות הושפעו מהצליל של Gang of Four, בהן Rage Against the Machine, The Futureheads, בלוק פארטי ופרנץ פרדיננד. הלהקה קיבלה את שמה מ"כנופיית הארבעה" בסין. קבוצה של ארבעה חברים בכירים במפלגה הקומוניסטית של סין, שהגיעו לשיא כוחם בתקופת מהפכת התרבות. דייוויד פריקה ממגזין "רולינג סטון" תיאר את הלהקה כ"כמעט בעלת המוטיבציה הפוליטית הטובה ביותר ברוקנרול". הלהקה חזרה לפעילות משותפת ב-2004 שנקטעה בפברואר 2020 עם מותו של אנדי גיל ממחלת הקורונה, בה נדבק לאחר שהלהקה שבה מסיבוב הופעות בסין. בשנת 2022 שבה הלהקה לפעול, עם שרה לי כבסיסטית, במקום אנדי גיל. באותה שנה ראה אור מארז תקליטורים של הלהקה. Entertainment! (EMI, 1979) Solid Gold (Warner Bros, 1981) Songs of the Free (Warner Bros. 1982) Hard (Warner Bros., 1983) Mall (Polydor, 1991) Shrinkwrapped (Castle, 1995) Return the Gift (V2, 2005) הקלטות מחודשות לשירים ישנים Content (Yep Roc, 2011) What Happens Next (Metropolis/Membran, 2015) Happy Now (Gill Music Ltd, 2019) מדיה וקבצים בנושא Gang of Four בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Gang of Four Gang of Four, ברשת החברתית פייסבוק Gang of Four, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Gang of Four, ברשת החברתית אינסטגרם Gang of Four, סרטונים בערוץ היוטיוב Gang of Four, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Gang of Four, באתר ספוטיפיי Gang of Four, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) Gang of Four, באתר Last.fm (באנגלית) Gang of Four, באתר AllMusic (באנגלית) Gang of Four, באתר MusicBrainz (באנגלית) Gang of Four, באתר דיזר Gang of Four, באתר Discogs (באנגלית) Gang of Four, באתר Songkick (באנגלית) Gang of Four, באתר Genius Gang of Four, באתר SecondHandSongs Gang of Four, באתר בילבורד (באנגלית) Gang of Four, באתר טיידל (באנגלית) Gang of Four, באתר אמזון מיוזיק Gang of Four, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) David Fricke, Rolling Stone, 7 August 1980. Andy Gill, guitarist and founding member of Gang of Four, has died aged 64. In: New Musical Express, 1. Februar 2020; abgerufen am 1. Februar 2020.
ערוץ 2000

ערוץ 2000 הוא ערוץ רדיו המשדר שידורים חיים באינטרנט, באתר הערוץ ואפליקציה. הערוץ משדר תכנים יהודיים ותורניים, וכן מוזיקה ואקטואליה. התחנה הוקמה בשנת תשנ"ה (1995) כתחנת טלוויזיה פרטית בידי כמה רבנים, בהם הרב שלום אזולאי, בנו של הרב עמרם אזולאי, הרב משה בן-לולו ורבי יוסף ביטון. דרכו הרוחנית של הערוץ הייתה מכוונת על ידי הרב אלעזר אבוחצירא אשר היה חברו לישיבה של הרב שלום אזולאי והנחה את מייסדי הערוץ בכל הקשור לדרכו הרוחנית והוא שדרבן וחיזק את ידיהם של המייסדים להמשיך בעבודת הקמת התחנה. עקב קשיים לוגיסטיים, לאחר תקופה קצרה עברה התחנה לשידור רדיו ושידרה בתדר 100Fm. נכון לעשור השני של המאה ה-21, הערוץ משדר בפורמט מקוון שיעורי תורה, מוזיקה, ותכנים שונים בנושא יהדות. ב-2016 עבר הערוץ לשדר בפורמט מקוון הכולל שידורים חיים ותוכניות אקטואליות יומיות ושבועיות. בנוסף הערוץ יוצר תוכן מקור בדמות כתבות וסרטונים. הערוץ מחזיק באולפנים במעגל סגור ובאולפן ירוק המשדרים תוכניות חדשותיות, אקטואליות ותחקירים לצד צוות כתבי שטח המשדרים בלייב ממוקדי האירועים השונים באופן יומי. צוות העובדים של הערוץ כולל 35 עובדים ובהם עורכים, כתבי שטח, צוות אולפן, צוות ניו מדיה, תחקירנים ושדרנים. הערוץ משרד שיעורים של רבנים שונים כגון הרב שלום ארוש, הרב זמיר כהן, הרב יגאל כהן, הרב יצחק פנגר. מדי יום עולות לאתר בממוצע כ-30–40 כתבות חדשותיות ועוד 15 כתבות מקור המיוצרים באולפני הערוץ ובשידורי חוץ. לערוץ כ-29 אלף כניסות לאתר ביום ממוצע[דרוש מקור]. עד 2021 נספרו כבר מיליוני כניסות לדפי התוכן השונים. במהלך שנת 2023 היו לאתר כ־4,940,401 כניסות מ־317,601 יוזרים שונים שהאזינו במשך כ־62,169 ימים[דרוש מקור]. אתר האינטרנט הרשמי של ערוץ 2000 סרטונים בערוץ של ערוץ 2000, באתר יוטיוב ערוץ 2000 בתוכנית הטלויזיה שש עם אמנון לוי בערוץ 13, סרטון בערוץ "ערוץ 2000", באתר יוטיוב (אורך: 04:23) נחשוני המהפכה • ערוץ 2000: ככה הכול התחיל - מסמך נדיר - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏23 בפברואר 2014 אבי רוזן, נחשוני המהפכה • ערוץ 2000: ככה הכול התחיל – מסמך נדיר. רדיו קול חי, 23 בפברואר 2015 הערוץ ששובר שיאים: אלו הנתונים מאחורי העשייה, באתר המחדש, ‏29 באפריל 2021
אלכסנדר ג'ונסטון

אלכסנדר ג'ונסטון (באנגלית: Alexander Johnston;‏ 1816–1891) היה צייר סקוטי, הידוע בציורי ז'אנר והיסטוריה. נולד באדינבורו, בנו של אדריכל. הוא היה סטודנט באקדמיית הנאמנים באדינבורו מ-1831 עד 1834, ונסע ללונדון להיכרות עם סר דייוויד וילקי. הוא נכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית בניהולו של ויליאם הילטון ב-1836. בהיותו באדינבורו החל ג'ונסטון לצייר דיוקנאות, והוא הביא עמו ללונדון כמה דיוקנאות של משפחתו של ד"ר מוריסון, אותם הציג באקדמיה המלכותית ב-1836 וב-1837. ב-1838 הציג שם את תמונת הנושא הראשונה שלו, "תפילת האם". ושלח את "אוהבי הסקוטש" שלו לאגודת האמנים הבריטים. בשנת 1839 תמונתו של "קבר האם" שהוצגה באקדמיה המלכותית קיבלה ביקורת חיובית, בעוד ש"הרועה" (1840) ו"יום ראשון בבוקר" (1841) ביססו את הפופולריות שלו. בשנת 1841 הציג ג'ונסטון את תמונתו ההיסטורית הראשונה, "המפגש של יורש העצר עם מרי מלכת הסקוטים", שנרכשה על ידי איגוד האמנות של אדינבורו. בשנים מאוחרות יותר הוא היה תורם לכל התערוכות המרכזיות. ציור סצנה הממחישה את שירו של וולטר סקוט, קיבלה פרס מאקדמיית ליברפול ב-1849; והמפגש של הנסיך צ'ארלס עם פלורה מקדונלד לאחר קרב קולדן" זכתה בפרס על ידי איגוד האמנות של גלאזגו. ג'ונסטון עדיין הציג בתערוכות ב-1884. ג'ונסטון מת בהמפסטד, לונדון, לאחר מחלה קצרה, ב-2 בפברואר 1891. ערב שבת מנגן בחמת חלילים גברת האגם מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר ג'ונסטון בוויקישיתוף Lee, Sidney, ed. (1892). "Johnston, Alexander (1816-1891)" . Dictionary of National Biography. Vol. 30. London: Smith, Elder & Co.
בית הכנסת בקומוטיני

בית הכנסת בקומוטיני (ביוונית: Συναγωγή Κομοτηνής) כונה גם "בית-אל", כלומר "בית האלוהים" בעברית, היה בית כנסת יהודי ששכן בקומוטיני שביוון ובנייתו מתוארכת לאמצע המאה ה-19 או תחילת המאה ה-18. בית הכנסת היה ממוקם בתחילת רחוב הקיסר תאודוסיוס, מול כנסיית המעונות של מרים הבתולה. בשנת 1983, הוא סווג כאנדרטה היסטורית לשימור, אך באפריל 1994 הוחלט על הריסתו. אזור המבצר בקומוטיני, בו שכן בית הכנסת, נודע עד מלחמת העולם השנייה בשם "הרובע היהודי של קאלה". בתקופת הכיבוש, בין השנים 1941–1944, הוסרו רהיטי בית הכנסת ובמשך שנים אחדות שימש המבנה כאורווה. במהלך שנות האימפריה העות'מאנית, קיומם של רבעים נפרדים לקבוצות אתניות-דתיות בודדות היה דבר נפוץ, לא רק ליהודים. באותה מידה היה נפוץ, באותם מקרים שבהם היה חלק מבוצר של העיר, שיהודים ישבו בתוכו. המיוחד בקומוטיני הוא שהיהודים היו התושבים הכמעט בלעדיים של החלק המוקף חומה של העיר ושם גם הוקם בית הכנסת. מבנה בית הכנסת היה דוגמה מצוינת לאדריכלות בלקנית. הוא היה ממוקם בתוך מבצר העיר, בתחילת רחוב הקיסר תאודוסיוס, וממש מול הכנסייה האורתודוקסית של פנאגיה הישנה. לפני המלחמה נקרא הרחוב רחוב פרוריו. זה היה, בניין מאמצע המאה ה-19, די מרווח ומרשים, שאף בלט בגלל כיפתו הנראית מבחוץ. לבית הכנסת היה אולם נשים נפרד עם כניסה עצמאית בצד המזרחי, שהופרד מיתר החלל במעקות. הכניסה לבית הכנסת המרכזי הייתה דרך השער המרכזי בצידו הצפוני. דגם דומה של בית הכנסת הזה היה קיים בקונסטנטינופול ובפרוסיה. לבית הכנסת הייתה כיפה מרכזית שמתחתיה נמצאה הבימה. בתוך המבנה הייתה סדרה של עמודים שתמכו בגג במעגל. ה"היכל" הוקם על הקיר המזרחי. מאז כניסת הגרמנים לעיר בשנת 1941 הפך בית הכנסת לאורווה ונשאר כך במשך מספר שנים, שכן בשנת 1943 הושמדו יהודי העיר. לאחר מכן, הוא ננטש לגורלו ולפגעי הזמן. בניסיון להצילו, ב-1983 סווג המבנה כאנדרטה לשימור, שכן לפי הנמקה של האפורה הרביעית של אנדרטאות חדשות יותר ”הוא אחד הבודדים שנשתמרו ביוון, מסמך היסטורי של הקהילה היהודית שחיה שם ובמקביל אנדרטה בעלת ערך אדריכלי רב, האופיינית לארכיטקטורה של בתי הכנסת של מזרח אירופה וצפון אפריקה במאות ה-18 וה-19”. אך מכיוון שהייעוד הזה נשאר רק על הנייר, הבניין המשיך לעמוד נטוש עוד עשור. בשלב מסוים הגג התערער וכיפתו קרסה. המועצה היהודית המרכזית של יוון, אולי בלחץ הרשויות המקומיות של העיר, החליטה להרוס את המבנה באפריל 1994. הקהילות היהודיות במזרח מקדוניה ותרקיה מאמצע המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה (ביוונית). אוניברסיטת אריסטו בסלוניקי. 2006. p. 50. "יהודי קומוטיני" (ביוונית). 2002-04-03. ערים היסטוריות ואתרים קדושים: שורשים תרבותיים לעתיד עירוני (באנגלית). הבנק העולמי. 2001. p. 311. ISBN 978-0821349045.
איזידור קאופמן

איזידור קאופמן (22 במרץ 1853 – 16 בנובמבר 1921) היה צייר יהודי-הונגרי, שפעל בווינה. השתייך לקבוצת האמנים היהודים בתקופת האמנציפציה. קאופמן נולד בעיר ארד שבממלכת הונגריה (כיום ברומניה). התגורר ופעל מ-1876 בווינה שם למד אצל צייר הדיוקנאות יוסף איגנר (אנ'), אצל פרופ' יוסף טרנקוולד (אנ') ובאקדמיה לאמנות בווינה. הוא השתייך לקבוצת אמנים, שנולדו בתקופה שבין המהפכה הצרפתית, לבין מלחמת קרים ודגלו באמנסיפציה. סגנון אמנותם ניסה להביע את הרגשות הרומאנטיים והרוחניים של התקופה. מעטות מעבודותיהם ניתן כיום למצוא בגלריות ובמוזיאונים לאמנות בעולם המערבי. ביצירתו גילה קאופמן עניין ומקור השראה בחיי היום יום ובהווי היהודי במזרח אירופה, התופסים מקום מרכזי ביצירתו. קאופמן ערך מסעות בערי פולין, אוקראינה וגליציה כדי לאסוף חומר מגוון ליצירותיו הרבות, במיוחד בנושא ההווי היהודי; בסטודיו שלו בווינה העביר קאופמן את הרישומים שרשם במסעותיו לבדי הציור. ציורים רבים שלו קישטו את קירות בתיהם של יהודים ונוצרים מהמעמד הגבוה והבינוני בערי מרכז אירופה ומערבה. בציוריו מעלה קאופמן עולם ססגוני ועשיר, הכולל פרטים קטנים מחיי העולם היהודי המשורטטים בדקדקנות, בדומה ליצירות של האמנים ההולנדים. תלמידו המפורסם ביותר היה לזר קרסטין. בצלאל ססיל רות (עורך), האמנות היהודית, תל אביב: מסדה מדיה וקבצים בנושא איזידור קאופמן בוויקישיתוף "איזידור קאופמן", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מבחר מעבודותיו (באנגלית) איזידור קאופמן (1853-1921), דף שער בספרייה הלאומית Richard McBee, Kaufmann Masterpieces, Jewish Press, Dec 17 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיקסי

טִיקְסִי (מיקוטית: Тиксии, בתרגום מילולי: מקום רתיקה; ברוסית: Ти́кси) היא עיר נמל על חוף אוקיינוס הקרח הצפוני במחוז בולונסקי, ברפובליקת סאחה-יקוטיה האוטונומית, ברוסיה. הנמל הוא נקודת יציאה לים לאפטב. אוכלוסייתה מוערכת ב-5,900 תושבים (נכון לשנת 2010). היישוב הוקם בשנת 1933 כתחנת נמל בדרך המעבר הצפון-מזרחי, והוא נמצא כ-2,600 קילומטרים מאלסקה שבארצות הברית. קילומטר אחד צפון-מזרחית לה נמצא מאז שנות ה-50 שדה תעופה, בה מוצבים בעיקר מפציצים אסטרטגיים מדגם טופולב Tu-95 היוצאים לגיחות סיור באוקיינוס הקרח הצפוני. לאחר קריסת ברית המועצות, מתקנים צבאיים ארקטיים רבים ננטשו, הועברו לשימוש אזרחי או התדרדרו בגלל חוסר תחזוקה ושינוי סדרי העדיפויות הביטחוניים. הבסיס האווירי של טיקסי מורכב ממסלול מסלול בודד באורך 3,100 מטר וברוחב 60 מטר, מתקני שדה תעופה אזרחיים ומתקני בסיס אוויר צבאי - שניהם בעלי יכולות תחזוקה ושירותים בסיסיים בלבד. מדיה וקבצים בנושא טיקסי בוויקישיתוף Heather A. Conley & Joseph S. Bermudez Jr., Ice Curtain: Tiksi Airbase—Many Russian Announcements, Little Equipment, CSIS, ‏26-3-2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'רסקי

צ'רסקי (ברוסית: Черский) היא עיירה בצפון רפובליקת סאחה האוטונומית, סיביר, רוסיה. העיירה ממוקמת על שפת חיבור נהר קולימה לתוך אוקיינוס הקרח הצפוני, ליד רכס ההרים צ'רסקי בקואורדינטות 68.44 מעלות צפון, 161.20 מעלות מזרח. היא קרויה על שם אחד מראשוני האירופאים שהגיעו אליה, הגאוגרף וגאולוג הפולני יאן צ'רסקי (1845–1892). בשנת 2010 בעיירה התגוררו כ-3,000 תושבים לעומת מעל 11 אלף בשנת 1989. חלק מתושביה (כ-10%) הם בני שבטים מקומיים: צ'וקצ'ים, יאקוגירים ויאקוטים. העיירה מהווה מרכז לגידול איילי הצפון ולסחר בפרוות, שדה תעופה ונמל על נהר הקולימה. מדיה וקבצים בנושא צ'רסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'רסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנרי קולייר

הנרי ווטקינס קולייר (באנגלית: Henry Watkins Collier;‏ 17 בינואר 1801 – 28 באוגוסט 1855) היה פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית שכיהן כמושל אלבמה ה-14 בשנים 1849–1853. הנרי קולייר נולד במחוז לוננבורג שבווירג'יניה כבנם של ג'ייס קולייר ואליזבת בולדין. ב-1823 הוא עבר מקרוליינה הדרומית לטסקלוסה, אלבמה. במשך 18 שנים הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של אלבמה, מתוכם, בשנים 1837–1849, כנשיא בית המשפט. ב-1826 הוא נשא לאישה את מרי אן ויליאמס בייטל. הוא היה תומך נלהב בעבדות ובזכויות המדינות, וגילה חוסר סובלנות כלפי הדיונים על ביטול העבדות. קולייר היה מיודד עם דורותיאה דיקס וקידם את החינוך, הדאגה לבעלי צרכים מיוחדים ואת הרפורמה במערכת הכליאה של אלבמה. קולייר כיהן כמושל אלבמה בשנים 1849–1853. בעת כהונתו כמושל אלבמה, העליב קולייר קבוצה של דיפלומטים צרפתים שייצגו אינטרסים עסקיים בנמל מוביל. הוא דחה מספר הזמנות שלהם, וגרם להם למתוח עליו ביקורת בפומבי. הביקורת שלהם דווחה בעיתונים "אלבמה רפורטר" ו"אדוורטייזר אנד סטייט גאזט". בתגובה, הזמין אותם קולייר למעון המושל במונטגומרי, אך הפגישה הפכה לאסון. הדיפלומטים הצרפתים עזבו את הפגישה בתחושה של "עלבון עצום". מאוחר יותר אמר קולייר, "הצרפתים הם פחדנים וקלי דעת, ערכי המוסר שלהם פסולים באופן כללי", ולא היה אכפת לו לפגוע בהם. הדיפלומטים הצרפתים הגיבו בטיפוח מערכת היחסים עם הפוליטיקאי מאלבמה, ג'יימס שילדס, שהם האמינו שהוא ישרת יותר טוב את האינטרסים שלהם. שילדס הוכיח את עצמו כידידותי יותר כלפי הצרפתים, ולעיתים קרובות אירח אותם. בבחירות למשרת מושל אלבמה של 1851, זכה שילדס לגיבוי של הדיפלומטים הצרפתיים ושל הקהילה העסקית של הגולים הצרפתים במוביל. במהלך שמאוחר יותר תואר כסיבה לעזיבתו את ארצות הברית, נקט שגריר צרפת בוושינגטון, גיום-טל דה לה ואלה פוסן, בצעד חסר תקדים כאשר תמך בשילדס בבחירות למשרת המושל ו"עודד את אנשי אלבמה להפוך אותו למושל". זמן קצר לפני הבחירות, דיבר איש עסקים צרפתי, איב דה לה טור ד'אוברן, שבסיס פעולתו היה במרטיניק ובגיאנה הצרפתית, עם חבר בית הנבחרים דייוויד האברד, באופן שנראה להאברד כמתנשא, והסביר לו עובדות בסיסיות על אלבמה שהוא כביכול לא הכיר אותן (כולל עובדות ברורות באופן מכוון כמו איזו עיר היא בירת המדינה, והעובדה שאלבמה לא הייתה מדינה במשך מאה שנים) וכן התייחס להאברד בגוף שלישי, באנגלית, בעוד שהאברד היה נוכח במקום ודיבר אתו "כאילו הוא היה שוטה". במהלך חילופי הדברים הללו, היה האברד אורחו של ד'אוברן והיה המום מיחסו. האברד נודע כתומך גלוי של קולייר, וד'אוברן הרים כוסית לכבודו של שילדס במהלך אותו אירוע. שילדס החשיב את היותו אורח הכבוד באירוע, ומאוחר יותר סיכם האברד שהזמנתו לאירוע הייתה עלבון. לאחר הבחירות היה ברור הן לד'אוברן והן לשגריר דה לה ואלה פוסן, שהם טעו בשיקול הדעת על הלכי הרוח בקרב האישים המובילים באלבמה, ובעקבות כך עזב ד'אוברן את מוביל. לאחר תום כהונתו כמושל, הוצע לקולייר לכהן כסנאטור, אך הוא דחה את ההצעה ופרש מהחיים הפוליטיים. הנרי קולייר נפטר בביילי ספרינגס שבאלבמה ב-28 באוגוסט 1855. הוא נטמן בבית הקברות אבר גרין שבטסקלוסה. ביתו בטסקולסה (Collier–Overby House), נרשם ב-1971 במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. מדיה וקבצים בנושא הנרי קולייר בוויקישיתוף הנרי קולייר באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) הנרי קולייר באנציקלופדיה של אלבמה (באנגלית) הנרי קולייר באתר The Political Graveyard (באנגלית) הנרי קולייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נזמי אל-בדאווי

נזמי נידאל נזמי אל-בדאווי (בערבית: نظمي نضال نظمي البدوي; נולד ב-24 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן עבר אמריקאי-פלסטיני ששיחק בעמדת הקשר. אל-בדאווי נולד בראלי שבקרוליינה הצפונית להורים שמוצאם מתרשיחא. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנור של טריינל יונייטד עמה זכה בשלוש אליפויות רצופות בין השנים 2008 ל-2010. במקביל שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון אתונה דרייב בעיר הולדתו. במהלך 4 שנים רשם 35 שערים ו-60 בישולים ב-88 משחקים. ב-11 באפריל 2014 חתם בקרוליינה ריילהאווקס מליגת הכדורגל של אמריקה הצפונית. בעונת 2016 נבחר למצטיין של העונה. בשנת 2017 התאמן עם איסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית, אך לבסוף נשאר בארצות הברית. ב-15 בינואר 2018 חתם בסינסינטי. כעבור שנה הצטרף המועדון ל-MLS, דבר שגרם לירידה במעמדו של אל-בדאווי. ב-30 במאי הושאל לקרוליינה הצפונית עד לסיום העונה. ב-21 בנובמבר 2019 חתם על חוזה לעונה נוספת בקבוצה. ב-3 בספטמבר 2021 הודיע כי יפרוש מכדורגל בסיום העונה. בשנת 2018 אל-בדאווי החליט לייצג את נבחרת פלסטין. ב-16 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד פקיסטן בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2019. מדיה וקבצים בנושא נזמי אל-בדאווי בוויקישיתוף נזמי אל-בדאווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נזמי אל-בדאווי, ברשת החברתית אינסטגרם נזמי אל-בדאווי, באתר Transfermarkt נזמי אל-בדאווי, באתר Soccerway נזמי אל-בדאווי, באתר WorldFootball.net נזמי אל-בדאווי, באתר National Football Teams נזמי אל-בדאווי, באתר FootballDatabase.eu