laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לשחרר את סין: האומץ להאמין

לשחרר את סין: האומץ להאמין (בסינית:自由中国：有勇气相信) הוא סרט תיעודי של הבמאי מייקל פרלמן שעוסק בהפרת זכויות אדם בסין ובייחוד בקצירת איברים חיים. הוא הופק במשותף על ידי מר קין וונג וערוץ טלוויזיה חופשי של סין, NTDTV. הסרט הוקרן בהקרנות פרטיות בפרלמנטים, באוניברסיטאות ובפסטיבלי סרטים כאשר הקרנות פרטיות בולטות נערכו בין היתר בכנסת, בקונגרס האמריקאי ובפרלמנט האירופי. הסרט יצא לאור לקהל הרחב בארצות הברית ב-31 במאי 2013 ובעולם ב-4 ביוני 2013. הוא זכה בפרסים ושבחים רבים ברחבי עולם. הסרט עוסק בסיפורם של ג'ניפר דזנג וצ'ארלס לי אשר נרדפים בידי המשטר בסין. פאלון גונג היא שיטה המערבת טאואיזם ובודהיזם אשר התפשטה בסין במשך שנות ה-90 (יותר מ-70 מיליון מאמינים). לאחר שהמשטר מעריך שקיימים יותר אנשים האוחזים באמונה הרוחנית מאשר אנשים החברים במפלגה הקומוניסטית, הוא אוסר את האמונה בחוק ומתחיל דיכוי אכזרי של המאמינים. דזנג היא חברת מפלגה קומוניסטית המאמינה בשיטת פאלון גונג ולי הוא אמריקאי ממוצא סיני המנסה להרחיב את חופש הביטוי בסין. דזנג ולי נכלאים במחנות עבודה בהם הם חווים עינויים ושטיפת מוח במסגרת תוכנית לחינוך מחדש. כמו כן נחשפת בסרט שיטה מסחרית של סחר באיברים, לפיה כאשר נערכת הזמנה להשתלת איברים בסין לוקחים את המאמין בשיטת ה"פאלון גונג" וחותכים ממנו את האיבר בעודו בחיים, כדי לשמור על טריות האיבר (ידוע גם כ"קצירת איברים"). לאחר מכן רוצחים אותו. דזנג מצליחה לברוח לאוסטרליה, שם היא מפרסמת ספר רב מכר אודות הרדיפות בסין ומתאחדת עם משפחתה. לי חוזר לסין במאמץ לסתור את התעמולה נגד אמונת הפאלון גונג. ג'ניפר דזנג - חברת מפלגה קומוניסטית לשעבר, כותבת רב המכר "עדים להיסטוריה: מאבקה של אישה סינית אחת לחירות" ד"ר צ'ארלס לי - איש עסקים אמריקאי ממוצא סיני ואסיר לשעבר במחנה עבודה סיני דייוויד קילגור - מזכיר המדינה לשעבר של קנדה, אחד משני המחברים של דו"ח קילגור-מטאס. כריס סמית - חבר קונגרס אמריקני איתן גוטמן - מחבר הספרים: "Losing The New China" "לאבד את סין החדשה: סיפורו של המסחר האמריקני, תשוקה ובגידה" ושל הספר: "הטבח: הרג המוני, קציר איברים, והפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר", כותב במגזין וול סטרייט אסיה הסרט זכה לתשבחות רבות בשל המסר הנוקב וחשיפת ראיות אודות קציר האיברים הסיני. ראש מחלקת ניו-יורק של ה-CNN לשעבר, קרן קרי, אמרה כי הוא "מרתק ואינטנסיבי". חבר הקונגרס האמריקני, כריס סמית, מקווה ש"הסרט הזה ישנה את כללי המשחק". הסרט זכה לפחות ב-6 פרסים בפסטיבלי פרסים, רובם בארצות הברית. "לשחרר את סין: האומץ להאמין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לשחרר את סין: האומץ להאמין", באתר AllMovie (באנגלית) "לשחרר את סין: האומץ להאמין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לשחרר את סין: האומץ להאמין", באתר Metacritic (באנגלית) "לשחרר את סין: האומץ להאמין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חדשות פאלון גונג - אודות קצירת האיברים טריילר הסרט צ'ונג צ'ינג שיה, סרט תיעודי המוקרן באוסטרליה טרם הפצתו, חושף את פשעי קצירת איברים, חדשות פאלון גונג, 15 במרץ 2013 הזמנה ליום עיון בכנסת אתר הסרט - (אודות) הסרט Help Free China! — FREE CHINA: The Courage to Believe (באנגלית) מדינת ישראל אסרה בשנת 2008 על מימון השתלות איברים בסין קין וונג, Free China: The Courage to Believe, אתר IMDb Ethan Gutman, Losing the New China: A Story of American Commerce, Desire, and Betrayal, Encounter Books, 2004 Ethan Gutman, The Slaughter: Mass Killings, Organ Harvesting, and China's Secret Solution to Its Dissident Problem, Prometheus Books, 2014 אתר הסרט
לארס אולריך

לארס אולריך (אנגלית: Lars Ulrich; נולד ב-26 בדצמבר 1963) הוא מוזיקאי, מלחין וכותב שירים אמריקני ממוצא דני. אולריך התפרסם כמתופף ואחד ממייסדיה של להקת המטאל האמריקאית מטאליקה, יחד עם הגיטריסט והסולן ג'יימס הטפילד. אולריך נולד בקופנהגן בירת דנמרק ללונה ולטורבן אולריך טניסאי מקצועי בן לאם יהודיה שהיגרה לדנמרק. אולריך הושפע מהמקצוע של אביו טורבן, וכתוצאה מכך רוב ימי ילדותו של לארס הוקדשו לטניס. אולריך אף זכה באליפות דנמרק בטניס לנוער. בנעוריו התחבר עם זמר מתחיל בן גילו בשם קים בנדיקס פטרסון, אשר לימים נודע כזמר האימה הדני קינג דאיימונד. כשהיה בן 17 היגרה משפחתו של אולריך לקליפורניה שבארצות הברית, כדי לחפש סוכן ומאמן טוב עבור הטניסאי העולה. בקליפורניה חל שינוי בתחומי עיסוקו של אולריך והוא פיתח אהבה אחרת - רוק כבד. אולריך החל ללמוד תופים, ובשנת 1981 הוא פרסם מודעה בעיתון מקומי באזור לוס אנג'לס שהוא מחפש להקים הרכב מטאל. למודעה ענה ג'יימס הטפילד וביחד השניים יסדו את להקת מטאליקה. מטאליקה היא אחת הלהקות המוערכות והמצליחות ביותר בעולם בתחום הרוק והמטאל מאז שנות השמונים, אולריך והטפילד הם הכותבים והמלחינים העיקריים של השירים של מטאליקה. לאחר שהיגר לארצות הברית, הקים את מטאליקה והפך לכוכב מטאל, שמר אולריך על קשר עם חברו פטרסון מדנמרק, שבינתיים הפך בעצמו לכוכב מטאל, כסולנה של להקת מרסיפול פייט, ותחת הכינוי "קינג דאיימונד". בשנת 1998, במסגרת האלבום Garage Inc.‎, אף הוציאה מטאליקה מחרוזת של גרסאות כיסוי לשיריה של מרסיפול פייט. כיום אולריך נשוי בפעם השלישית, לדוגמנית האמריקאית ג'סיקה מילר אשר נשואה לו משנת 2015. אולריך התחתן לראשונה בשנת 1988 עם בריטית בשם דבי ג'ונס, הנישואים נמשכו שנתיים בלבד עד שנת 1990. בשנת 1997 הוא התחתן עם סקיילר סטנסטיין, מנישואים אלו נולדו לאולריך שני בנים, בני הזוג התגרשו ב-2004. באותה שנה אולריך התחיל במערכת יחסים עם השחקנית הדנית קוני נילסן, זוגיות שנמשכה שמונה שנים. ממערכת היחסים שלו עם נילסן לאולריך יש בן שנולד בשנת 2007. לארס הוא חובב גדול של תופים מתוצרת טאמה, מצילות זילדג'יאן ועורות תופים של רמו. לעיתים נדירות הוא נראה מתופף על תופים ממותגים אחרים. באולפני ההקלטות השתמש לארס בתופים של לודוויג, גרטש ובמצילות של סביאן. לארס מנגן עם מקלות תופים מדגם שפיתחה עבורו חברת Ahead. "10X8 טום "12X10 טום "16X14 פלור טום "22X16 בס (X2) "14X6.5 סנר 14" Z קאסטום Dyno Beat היי האט 19" A קאסטום מדיום קראש 18" A קאסטום מדיום קראש (X2) 17" A קאסטום מדיום קראש 18" אוריינטל צ'יינה טראש 20" אוריינטל צ'יינה טראש מדיה וקבצים בנושא לארס אולריך בוויקישיתוף לארס אולריך, ברשת החברתית פייסבוק לארס אולריך, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לארס אולריך, ברשת החברתית אינסטגרם לארס אולריך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לארס אולריך, באתר AllMovie (באנגלית) לארס אולריך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לארס אולריך, באתר ספוטיפיי לארס אולריך, באתר Last.fm (באנגלית) לארס אולריך, באתר AllMusic (באנגלית) לארס אולריך, באתר MusicBrainz (באנגלית) לארס אולריך, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) לארס אולריך, באתר Discogs (באנגלית) לארס אולריך, באתר Genius לארס אולריך, באתר SecondHandSongs Metallica - Lars Ulrich's Drum Kit and Drum Gear Equipment, www.uberproaudio.com LARS ULRICH, www.aheaddrumsticks.com
נחל מחניים

נַחַל מַחֲנַיִם נקרא על שם קיבוץ מחניים. הנחל זורם במזרח הגליל העליון, תחילתו ברום של כ-900 מטר מעל פני הים ליד היישוב הקהילתי עמוקה במדרונות המזרחיים של הר יבנית, משם הוא זורם במדרון תלול לכיוון דרום-מזרח לחצור הגלילית וחוצה את היישוב ממערב למזרח. שם הנחל עושה תפנית לכיוון צפון-מזרח ומגיע לרמת כורזים ועובר מצפון לקיבוץ מחניים, מושב משמר הירדן וקיבוץ גדות ונשפך לירדן בתעלה מלאכותית המטה את הערוץ הטבעי לצורכי ניקוז וחקלאות. הנחל מהווה את גבולה הצפוני של רמת כורזים. אורכו של הנחל 13 ק"מ, ואגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 21 קמ"ר. לאורך הנחל נובעים מספר מעיינות קטנים המאפשרים קיום זרימת מים קבועה בקטעי הנחל, והופכים קטעים אלה לנחל איתן. ליד חורבת ירדה נובע מעין "עין ירדה" השופע מים עד כ-5 מ"ק לשעה. מים אלה נוצלו בעבר לחקלאות. היום משוחררים המים האלה לנחל. בחלק הנחל בין עמוקה לחצור הגלילית נובעים המעיינות עין חוני על שמו של חוני המעגל ועין מרגנית שהוא מעיין עונתי. בקטע זה של הנחל נפוצה מאוד פריחה של חלמונית גדולה. בקטע הנחל הסמוך לחצור הגלילית נמצא קבר שיש המייחסים אותו לחוני המעגל. בקטע הנחל שמצפון מזרח לקיבוץ מחניים הקימה מועצה אזורית גליל עליון מסלול אופניים העובר במקביל לנחל. בשפך נחל מחניים לירדן מצפון לגשר בנות יעקב נמצא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים המשויך לתקופה הפלאוליתית התיכונה (התרבות המוסטרית). האתר תוארך בשיטה רדיומטרית לכ-65,000 שנים לפני זמננו. באתר נמצאו עצמות של שור הבר וכלי צור ששימשו לביתור בעלי החיים לאחר הציד. האתר שהתגלה בשנת 1999, נחפר על ידי גונן שרון מטעם האוניברסיטה העברית ומכללת תל-חי. מדיה וקבצים בנושא נחל מחניים בוויקישיתוף הלל גלזמן מקורות המים - נחלי הגליל באתר מט"ח מסלול טיול - נחל מחניים התחתון מידע מאתר העמותה הישראלית לפרהיסטוריה מכללת תל חי- גולגולת של פרה התגלתה בנחל מחניים
נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל

נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ליכטנשטיין. נבחרת ליכטנשטיין נחשבת לאחת הנבחרות החלשות ביותר באופ"א, והיא מעולם לא העפילה לטורניר גמר כלשהו. הדירוג הנוכחי של נבחרת ליכטנשטיין ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-203 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 827.19 – ירידה של 4 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 118 נמדד לראשונה בינואר 2008, והדירוג הנמוך ביותר 204 נמדד לראשונה ביוני 2023. נבחרת ליכטנשטיין קיימה את משחקה הרשמי הראשון ב-1982 נגד שווייץ, והפסידה בתוצאה 1:0. שנתיים לפני כן, קיימה הנבחרת את משחקה הראשון, כשסיימה בתיקו 1:1 מול מלטה, אולם משחק זה אינו נחשב למשחק רשמי. ב-13 באוקטובר 2004 השיגה הנבחרת את ניצחונה הגבוה בהיסטוריה והראשון במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורגל, כשהביסה את נבחרת לוקסמבורג בתוצאה 4:0, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. ארבעה ימים לפני כן, הדהימה ליכטנשטיין את פורטוגל כשסיימה מולה בתיקו 2:2 בואדוץ, ובכך קטעה רצף של 20 הפסדים רצופים במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורגל. ב-3 ביוני 2011 חוללה הנבחרת הפתעה, כשהשיגה ניצחון נדיר 0–2 מול נבחרת ליטא במסגרת בית ט' של מוקדמות יורו 2012. 1930 - לא הוזמנה 1934 - 1990 - לא נרשמה 1994 - פרשה 1998 עד 2022 - לא העפילה 1960 עד 1992 - לא נרשמה 1996 עד 2024 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה דניאל האסלר מריו פריק פטר ג'הל מרסל בוכל מדיה וקבצים בנושא נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ליכטנשטיין בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
שחף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בעלי חיים: שחפיים – משפחת עופות ימיים מסדרת החופמאים שחף – סוג במשפחת השחפיים שחף ימי – מין בסוג שחף שחף הקלפ – מין בסוג שחף שחף מערבי – מין בסוג שחף שחף אגמים – מין בסוג שחף שחור ראש שחף אדום-מקור – מין בסוג שחף שחור ראש שחף כסוף – מין בסוג שחף שחור ראש שחף האנדים – מין בסוג שחף שחור ראש שחף סיני שחור-ראש – סוג ומין יחיד במשפחת השחפיים אישים: אורית שחף – זמרת ישראלית הדר שחף-מעיין – שחקנית ומדבבת ישראלית ירין שחף – מאפר ישראלי לני שחף – שחקנית ישראלית נחום שחף – פיזיקאי ועיתונאי ישראלי ערבה שחף – כדורגלנית ישראלית אחר: השחף או "בת השחף" - מחזה מאת אנטון צ'כוב ג'ונתן ליווינגסטון השחף – ספר מאת הסופר האמריקאי ריצ'רד באך האי שחף – אי קטן מול חופי ראש הנקרה גדוד שחף (869) - גדוד איסוף קרבי השייך לפיקוד הצפון מטוס שחף – מטוס המיוצר על ידי התעשייה האווירית בית ספר שחף – בית ספר מיוחד בישראל
שבבניק

שבבניק הוא כינוי סלנג בציבור החרדי לנער שוליים חרדי. לרוב מדובר בנער שנפלט ממסגרות החינוך וחדל להתנהג על פי נורמות החברה החרדית. כינויים נוספים המשמשים בקהילה החרדית בהקשר דומה הם: נוער שוליים, שייגעץ (מיידיש: "שקץ"), "פרחח", "מקולקל" ו"פושטק". מבחינה אטימולוגית, השם הוא שילוב של המילה הערבית שבאב شباب, שפירושה נוער, והסיומת הסלאבית והיידית ניק. יש המתייחסים לשם כראשי תיבות בדיעבד של הפסוק מקהלת: ”שמח בחור בילדותך” (י"א, ט). עד לאמצע המאה העשרים נשלחו לישיבות בעיקר תלמידים מוכשרים, והשאר עבדו וסייעו למשפחתם. עם התגבשות אורח החיים החרדי המוכר היום החלו כל בני הנוער להישלח לישיבות. נערים רבים עוזבים את הישיבות בין מרצונם ובין שלא מרצונם. חלקם אינם עומדים בדרישות החברתיות הנוקשות של הישיבות או מתקשים ללמוד תלמוד לאורך כל שעות היום, אחרים חפצים לפתח את כישוריהם בתחומים נוספים שאינם מתאפשרים בישיבות שאותן הם עוזבים ויש העוזבים את הישיבה משום שתרבות המערב ואורח החיים החילוני קורצים להם. חלק מן הנפלטים מפסיקים לשמור מצוות ויוצאים בשאלה, אולם רובם ממשיכים לראות עצמם כחלק מהחברה החרדית. לעיתים מתקבצים הנפלטים בחבורות אשר פונות לפעמים לכיוונים שליליים כמו תגרות רחוב והצקה לבחורות ובמקרים מסוימים אף לעבירות פליליות. לעיתים נאלצים הנפלטים לישון ברחוב במשך תקופה ארוכה. שבבניקים שהשתתפו בתחקיר עיתונאי שסקר את התופעה אמרו שחלקם מגיעים לכדי מחשבות אובדניות. ממחקר שפורסם ב-2009 עולה שכ-30% מבני הנוער החרדים בגילאי חטיבת הביניים והתיכון הם בגדר "נושרים סמויים" - רשומים במוסדות החינוך אך אינם לומדים. בעבר ראתה החברה החרדית בנערים אלו יחידים הפורצים גדר. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להיעשות מאמצים לטיפול בשבבניקים כתופעה. הוקמו מסגרות המיועדות להם, כגון ישיבת שערי יושר של הרב משה גולדשטיין, ישיבת דרך השם של הרב ברוך צבי גרינבוים וישיבת רש"י של הרב חייקל מילצקי, שלושתן בירושלים, וישיבת נחלת שלמה של הרב אברהם ארלנגר בבני ברק. ישיבה מסוג זה מכונה "ישיבת נושרים". פוסקים רבים קובעים שיש לסלק נער חרדי מהישיבה, ולעיתים אף ממשפחתו, אם הוא חוצה קו אדום מסוים של התנהגות, כמו שימוש בסמארטפון. הנימוק לכך הוא שהנער עצמו כבר "מקולקל", ואם יישאר בחברה החרדית הוא עלול לקלקל את האחרים שסביבו ולהביאם לידי חטא. כמה רבנים מעודדים את גיוסם לגדוד נצח יהודה, שהשירות בו מהווה מסגרת דתית. אחרים, כמו הרב גרשון אדלשטיין, סוברים שיש להשאיר את הנער או הנערה בבית בכל מחיר, ולא לגרשם. במקרים רבים שבהם משפחה חרדית מסלקת מביתה נער שבבניק, היא אינה מוותרת עליו לחלוטין, ועושה ניסיונות להחזירו לחיי החברה החרדית. לעיתים ניסיונות אלו מצליחים, ונערים שסולקו מביתם חוזרים לחברה החרדית, ובמקרים מסוימים הם חיים כאנוסים, אשר מקיימים כלפי חוץ את נורמות החברה החרדית, ובתוך ביתם פועלים על פי נורמות אחרות. ב-2017 עלתה ב-HOT הסדרה "שבאבניקים" בכיכובים של ישראל אטיאס, דניאל גד, עומר פרלמן ואורי לייזרוביץ', העוסקת בתלמידי ישיבה חרדים מרדנים. התופעה מתוארת גם בספרה של נועה ירון-דיין "שירה גאולה" שיצא ב-2016. צחר רותם, ה"שבבניקים" יוצאים בקמפיין: "נמאס לנו להיות חרדים סוג ב'", באתר הארץ, 23 בספטמבר 2004 אמנון לוי בספרו החרדים. פנים אמיתיות - הנערים האבודים, סרטון באתר יוטיוב, ינואר 2018 מתיו ווגנר, כתבה ב"ג'רוזלם פוסט", 9 ביולי 2009 שילֹה פריד, תלמידים ב"ישיבות נושרים": "כדי שנתגייס – נדרש שינוי יסודי ועמוק", באתר ynet, 16 ביולי 2024
מונוכרומטיות

מונוכרומטיות היא תכונה של מקורות אור מסוימים. אור מונוכרומטי הוא גל אלקטרומגנטי בעל אורך גל יחיד. במציאות לא ייתכנו מקורות אור שהם מונוכרומטיים לגמרי, בגלל עיקרון אי הוודאות של הייזנברג, אלא רק מקורות שהם קוואזי־מונוכרומטיים, כלומר כמעט מונוכרומטיים: הספקטרום שלהם מוגבל לתחום צר מאוד של אורכי גל סביב אורך גל מרכזי. בפועל הבחנה זו אינה מאוד נפוצה ובדרך כלל מתייחסים למקור מונוכרומטי גרידא. אור עשוי להיות מונוכרומטי מבלי שיהיה קוהרנטי זמנית או מרחבית. לדוגמה, אור לבן שעובר דרך מסנן צר סרט הופך לאור מונוכרומטי, למרות שאין קשר בין הפאזות של הגל בשני מקומות שונים על חזית הגל או בשני זמנים שונים. עבור אור קוהרנטי הנוצר בעזרת לייזר, קשר כזה כן קיים. ייחודו של אור מונוכרומטי הוא בכך שהאנרגיה של כל הפוטונים שלו היא שווה. מכך נובעים השימושים שבהם נדרש אור מונוכרומטי, שבהם בדרך כלל משתמשים באור לתהליכים שמשפיעים על חומר, לדוגמה בתהליכי קירור לייזר, שבהם דרושה אנרגיה מוגדרת של הפוטונים. מונוכרומטיות היא גם שימוש בצבע יחיד בסולם גוונים בהיר עד כהה שלו בציור, צילום, ביגוד או עיצוב מסוים. כך למשל מונוכרומטיות של אדום, תשלב גם בורדו, ארגמן או ורוד. שימוש מונוכרומטי נוסף יכול להיות בצבעים כמו אפור וחום ובגוונים שלהם על־מנת ליצור אשליה של תבליט או פסל אשר נקרא גריזיי (Grisaille). שי פוגלמן, כן, לא, שחור לבן. למה אנחנו מעדיפים את המציאות שלנו כל כך חדגונית?, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2014
ג'נה קולמן

ג'נה לואיז קולמן (באנגלית: Jenna-Louise Coleman; נולדה ב-27 באפריל 1986) היא שחקנית בריטית. בשנת 2013, היא הסירה את שמה האמצעי וכעת היא ידועה בשם ג'נה קולמן. היא ידועה בעיקר בשל תפקידיה כקלרה אוסוולד, בת לווייתו של הדוקטור, בסדרה "דוקטור הו" וכמלכה ויקטוריה בסדרה "ויקטוריה". קולמן נולדה בבלקפול, לנקשייר שבאנגליה למשפחה נוצרית. יש לה אח מבוגר ממנה בשם בן. היא למדה בבית הספר ארנולד, שם השתייכה לאגודת התיאטרון. במסגרת האגודה היא שיחקה במחזה Crystal Clear בפסטיבל אדינבורו, תפקיד עבורו קיבלה פרס. קולמן חשפה בראיון כי סבתה העניקה לה את השם ג'נה בעקבות הדמות ג'נה וויד, המגולמת על ידי פריסילה פרסלי, באופרת הסבון האמריקאית משנות ה-80 "דאלאס". קולמן זכתה לפרסום ראשוני בשל תפקידה כג'סמין תומאס באופרת הסבון "אמרדייל", שם הופיעה בין השנים 2005 - 2009. בנוסף, זכתה לפרסום בינלאומי כשהחלה לגלם את קלרה אוסוולד, בת לווייתו של הדוקטור, בסדרה "דוקטור הו", בין השנים 2012-2015. היא החלה לשחק בסדרה עוד בזמן שבני לווייתו הקודמת של הדוקטור, והמשיכה גם אחריהם. לאחר ששיחקה במשך חצי עונה לצד מאט סמית, הדוקטור התחדש לשחקן הסקוטי פיטר קפלדי והיא המשיכה לשחק בעונה 8. היא גילמה את דמותה של קלרה עד סוף עונה 9. ב-2011 גילמה את סוזן בראון בעיבוד של ה-BBC לרומן "מקום בצמרת" מאת ג'ון בריין. באותה שנה גם השתתפה בתפקיד קטן בסרט "קפטן אמריקה", בתור חברתו של באקי. בשנת 2016 עלתה סדרת הדרמה התקופתית עטורת השבחים "ויקטוריה", בה משחקת קולמן את הדמות הראשית. הסדרה מספרת את חייה של המלכה הצעירה מראשית כהונתה. בשנת 2018, התארחה בארבעה פרקים בסדרה "הבכי", וב-2020, התארחה בפרק בסדרה "בתוך מספר 9". החל משנת 2015, קולמן נמצאת במערכת יחסים עם השחקן טום יוז שמשחק גם הוא בסדרה "ויקטוריה". בעבר יצאה עם השחקן הסקוטי ריצ'רד מאדן ועם השחקן קרל דאויס. קולמן מעורבת בתחום הצדקה בדרום אפריקה, מעוררת מודעות לנגיף ה-HIV ומשמשת כשגרירה לעמותת One To One Children's Fund. מדיה וקבצים בנושא ג'נה קולמן בוויקישיתוף ג'נה קולמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'נה קולמן, ברשת החברתית אינסטגרם ג'נה קולמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'נה קולמן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'נה קולמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'נה קולמן, באתר Metacritic (באנגלית) ג'נה קולמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'נה קולמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
חופש העיסוק

חופש העיסוק הוא הזכות הטבעית של כל אדם לעסוק בכל עיסוק או מקצוע שיחפוץ בו. חשיבות זכות זו נובעת מההשלכה על רוב תחומי החיים, החל מקיום פיזי בסיסי, דרך מעמד בחברה וכלה באפשרות הפנאי להגשמת שאיפות. הזכות נכללת בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שנתקבלה באו"ם בשנת 1948. בישראל נקבעה זכות זו בראשית ימי המדינה בפסיקה של בג"ץ, ובשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק המסדיר את מעמדו של חופש העיסוק כעיקרון על-חוקי, אולם מגביל את עיסוקיו של אדם לעיסוק שלא נאסר בחוק (לדוגמה איסור על עיסוק כעורך דין ללא רישיון לעריכת דין) ומסדיר את מעמד חופש העיסוק אם קיימת התנגשות עם חוקים אחרים. כבר בימי ראשית המדינה קיבל חופש העיסוק ביטוי בבג"ץ בז'רנו נ' שר המשטרה: כלל גדול הוא, כי לכל אדם קנויה זכות טבעית לעסוק בעבודה או במשלח-יד אשר יבחר לעצמו, כל זמן שההתעסקות בעבודה או במשלח-יד אינה אסורה מטעם החוק — בג"ץ 1/49 בז'רנו נ' שר המשטרה בשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק, המעניק לחופש העיסוק מעמד עליון בחוק הישראלי. על פי רוב משתדל בית המשפט לצמצם פגיעה בחופש העיסוק כאשר הדבר אפשרי. פסקת ההגבלה הקיימת בחוק היסוד מאפשרת חריגים מצומצמים ופסקת ההתגברות שבו מאפשרת חריגים נוספים, הפוגעים באופן בוטה בחופש העיסוק. לחופש העיסוק יש השפעה נרחבת על חוקים אחרים כגון חוק שעות עבודה ומנוחה משנת 1951 וחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם משנת 1996. בשנת 1999 נתן בית הדין הארצי לעבודה פסק דין תקדימי המעדיף את חופש העיסוק של העובד על פני זכותו של המעביד להגנה על סודותיו המסחריים ברק מדינה, דיני זכויות האדם בישראל, הוצאת נבו, 2017, פרק 6: חופש העיסוק, עמ' 833–918. חופש העיסוק, באתר חילן ענבל בר-און, חופש העיסוק, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 באוגוסט 2009 אייל גרוס, ‏כיצד הייתה "התחרות החופשית" לזכות חוקתית? - בנפתולי "הזכות לחופש העיסוק, 'עיוני משפט', כג, 2000, עמ' 229–261, באתר SSRN מנחם גולדברג, חופש העיסוק: מזכות יסוד לחוק יסוד, הפרקליט מא/3, תשנ"ג-תשנ"ד, עמ' 291–345 ע"ע 164/99 פרומר וצ'ק פוינט נגד רדגארד בע"מ, ניתן ב-4 ביוני 1999 ד"ר שלומית יניסקי-רביד, חופש העיסוק, עבר הווה עתיד: כיצד עברנו מעידוד חופש העיסוק להגבלתו על ידי ניכוי עלות הכשרה לעובדים, באתר ביזפורטל, 17 בנובמבר 2010
כפר גנים

כפר גנים היא שכונה בדרום–מערב פתח תקווה, הסמוכה לקריית אונו וגבעת שמואל. כפר גנים מחולקת למספר אזורי משנה. השכונה ממוקמת בחלקה הדרומי של העיר פתח תקווה ונהוג לחלק אותה לארבע תתי-שכונות: כפר גנים א' הוא החלק הוותיק ביותר של השכונה. חלק זה מתפרס מרחוב כץ דרום-מערבה עד לרחוב הנשיאים ולרחוב יהלום. בחלק זה מצוי בית חולים השרון. בשכונה 3,111 משקי בית. כפר גנים ב' הוא חלק שנבנה ברובו בשנות השמונים ומתפרס מרחוב הנשיאים דרומה עד רחוב יטקובסקי. בשכונה 1,876 משקי בית. כפר גנים ג' היא החלק החדש והגדול ביותר של השכונה. חלק זה מתפרס מרחוב העצמאות/מסקין במזרח, עד לדרך רבין בקצה המערבי של העיר. כיום השכונה מאוכלסת ברובה, אך עדיין נמצאת בתנופת בנייה מתמדת. השכונה הוקמה בתחילת שנות ה-2000 על מתחם שהיה כולו פרדסים והפרויקט הראשון בה היה של חברת שיכון עובדים ברח' מייזנר. חלק זה של השכונה מתאפיין בבנייה של מבנים עד 9 קומות לרוב, וכן בתים צמודי קרקע. בשכונה 4,253 משקי בית. תת-השכונה גובלת בכביש 471 המרכזי ומתחברת דרכו לכביש 4 הקרוב. הגישה לכביש 471 התאפשרה רק לאחר בניית דרך רבין. בת גנים היא שכונת יוקרה הממוקמת דרומה מחלקו המזרחי של רחוב העצמאות, מתוחמת ברחוב זרובבל במזרח ובכביש מכבית בדרום. בשכונה ישנם רק בתים פרטיים והרבה רחובות ללא מוצא. בשכונה נמצאת ישיבת אמי"ת כפר גנים. שכונת כפר גנים נולדה כיוזמת חקלאות פרטית. היא נוסדה ב-1926 בידי חברה משכנת ששאפה ליצור שכונת גנים מרווחת עבור חקלאים בני המעמד הבינוני והייתה קשורה בדומה לגת רימון הסמוכה עם עולי העלייה הרביעית. שמה של השכונה מבטא נאמנה את הכוונה הזו. במשך הפרעות של שנות השלושים היוותה השכונה קו מגן דרומי עבור פתח תקווה והונהגה בה חובת שמירה של התושבים. במהלך שנות החמישים יושבו בשכונה עולים חדשים מעיראק ובמהלך שנות השישים נקלטה קבוצה נוספת של דוברי אנגלית. השכונה שהלכה וגדלה החלה "להיבלע" בתוך פתח תקווה. בשנת 1962 אוחדה השכונה עם העיר. עד שנות השמונים שמרה השכונה מבחינות רבות על צביונה החקלאי אבל החל משנות השמונים החלו להיכרת כל הפרדסים והבתים צמודי הקרקע פינו את מקומם לרבי קומות. בשנות האלפיים החלה להיבנות כפר גנים ג', בנייתה חיסלה סופית את הפרדסים שהשתרעו בעבר על כל השטחים של כפר גנים ב' ו-ג' כמו גם על שטחיה של נווה עוז החדשה, עד לגבעת שמואל ולפרדסיה השכנים של גת רימון. כיום כמעט ולא ניתן למצוא שרידים לשכונה המקורית וגם אם הם בנמצא הם בדרך כלל עומדים לפני הריסה. חלקות פרדס קטנות נותרו באזורי הבנייה בכפר גנים ג' אך אלו צפויים להיהרס בקרוב. הזכר המרכזי שנותר מאותה שכונת גנים הוא הדימוי האליטיסטי והאוכלוסייה היחסית חזקה מבחינה סוציו אקונומית. רב השכונה הוא הרב משה קליין. לילי עבודי, כפר גנים- שועלים בפרדסים. בתוך- מלאבס, 7 בספטמבר 2005. מדיה וקבצים בנושא כפר גנים בוויקישיתוף "תחושה קשה": סופה של ההתיישבות החקלאית בכפר גנים, סרטון באתר יוטיוב, בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי זר זכרונות מכפר גנים - 80 לכפר גנים, סרטון באתר יוטיוב נחנכה המועצה המקומית כפר־גנים, הארץ, 6 במאי 1951 עץ המריבה ברחוב יהלום אתר שכונת כפר גנים ג' כפר גנים (פתח תקווה, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אגף התכנון, אוגדן דו"חות הרבעון הרביעי לשנת 2016, באתר עיריית פתח תקווה, ‏9 בינואר 2017 על אודות רחוב יטקובסקי באתר העירייה מפה בהוצאת המחלקה להתיישבות חקלאית בסוכנות היהודית, 1944, עם סימון היישוב, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור ישעיהו אביעם, כפר־גנים מתמזגת היום עם פתח־תקוה – אחרי 33 שנות קיום, מעריב, 29 במרץ 1962.
אברהם בן אסמעאל

רבי אברהם בן משה בן אסמעאל היה מחכמי ספרד במחצית השנייה של המאה ה-13 (בערך בין השנים ה'ם'-ה'ק'). למד תורה בברצלונה אצל הרשב"א ואף שימש כמזכירו בעת מחלתו האחרונה, לאחר מכן עבר ללמוד בטולדו אצל הרא"ש. בימינו הוא מפורסם בעיקר כרבו של רבינו ירוחם. מחיבוריו היה ידוע עד לאחרונה רק חיבור קצר בשם "סדר העבודה בקצרה" שצורף לספרו של תלמידו רבינו ירוחם ותשובה אחת, אך בשנת תשמ"ה נדפס ספר בשם "חידושי תלמיד הרשב"א והרא"ש" על מסכת בבא קמא שזוהה מאוחר יותר כחיבורו של רבי אברהם, זהו ספר פסקים על סדר המסכת הבנוי בסגנון 'פסקי הרא"ש' אך בניגוד אליהם הוא משלב גם את מסורת הפסק הספרדית מבית מדרשו של רבו הרשב"א. בידי רבי משה אלשקר היה מצוי גם חיבורו על מסכת בבא בתרא אך ספר זה כמו יתר כתביו לא הגיעו לידינו. יצחק גולדשטיין, פסקי בבא קמא לרבי אברהם אבן אסמעאל מוריה 15, א-ב (תשמו) כב-כג. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר אברהם ב"ר משה בן אסמעאל", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 12, באתר היברובוקס ראו תשובות הרשב"א המיוחסות לרמב"ן סימן קמח. רבינו ירוחם, תולדות אדם וחוה נתיב ז חלק ג. שו"ת זכרון יהודה סימן פד יצחק גולדשטיין, פסקי בבא קמא לרבי אברהם אבן אסמעאל מוריה 15, א-ב (תשמו) כב-כג. שו"ת מהר"ם אלשאקר סימן לט. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאב ברא"ז

זאב ברא"ז (1869 – 1933) היה איש העלייה השנייה, ממתיישבי פתח תקווה, פרדסן ובנקאי. נולד באולקניקי שבליטא (אז באימפריה הרוסית), למשפחת ברא"ז, מצאצאי הרב אלכסנדר זיסקינד מהורודנה (שם המשפחה הוא ראשי תיבות "בני ר' אלכסנדר זיסקינד"). בשנת 1906 עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. הוא עסק בפרדסנות ובבנקאות. ייסד את "קופת אשראי וחסכון" והיה יו"ר ההנהלה הראשון. נפטר בשנת 1933, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה. היה נשוי ללאה-מלכה ברא"ז ואב לעשרה ילדים. בנו משה היה איש האצ"ל וכיהן כסגן ראש המועצה המקומית זכרון יעקב. בתו שרה נישאה לשלמה מכנס, בנו של אהרן לייב מכנס ואביו של עו"ד ידין מכנס. ילדיו של בנו יוסף הם השופט יצחק ברא"ז ועו"ד זאב ברא"ז . פתח תקווה - אם המושבות (אורכב 18.10.2013 בארכיון Wayback Machine)