laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלישיית אדלר

שלישיית אדלר היא שלישייה ישראלית של נגני מפוחית פה, שנוסדה בשנת 1963 ועודנה פעילה בגלגולים ושינויי הרכב. חיים אדלר, תושב טבריה, היה נגן מפוחית פה מילדותו. בשנת 1960 נתקל בחנות כלי מוזיקה במפוחיות גדולות ומיוחדות – מפוחית בס ומפוחית אקורדים. אדלר קנה את המפוחיות והביאן הביתה, לבניו דני ודרור. השניים יצרו דואו שהחל להופיע בשנת 1962; דני ניגן במפוחית כרומטית ואחיו הצעיר דרור ליווה אותו במפוחית אקורדים, שהנגינה בה הייתה קלה בשבילו לאחר שניגן באקורדיון. ההופעה הראשונה של דואו המפוחיות התקיימה במועדון התיאטרון בחיפה. לאחר חודשים אחדים של הופעה בדואו, היה ברור לשניים שהאנסמבל זקוק לנגן בס. דני ודרור אדלר מצאו את פרץ נאדל, נגן מפוחית בס, מוזיקולוג ובוגר אוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1963 ייסדו את שלישיית אדלר. דני היה נגן מפוחית סופרן ודרור ניגן במפוחית אקורדים. בראשית דרכה ניגנה השלישייה קטעי מוזיקה קלאסית קלה, בהם "מחול החרבות" של אראם חאצ'טוריאן, שהיה לנעימת הנושא באלבומה הראשון. השלישייה הופיעה ברחבי ישראל בתוכנית מלהיטייה בלוויית קטעי קישור בידוריים. בשנת 1970 הקליטה את השיר "רחל של הכנרת" עם יפה ירקוני לאלבומה "כל היונים". בהקלטותיהם הרבות השתמשו חברי השלישייה בטכניקות שונות, כגון הקלטה כפולה של שתי מפוחיות, אפקט עוד באמצעות נקישה על גיטרה ועוד. בביצועים בשילוב חליל היה החלילן אביהם של דרור ודני אדלר. בשנת 1975 פרש פרץ נאדל מן האנסמבל ואת מקומו תפס יעקב קול, חברם של דני ודרור, שניגן עד אז בסקסופון בתזמורות שונות. בשנת 1980 פנה דני רונן אל דרור אדלר בבקשה ללמד אותו לנגן במפוחית כרומטית. דרור סירב תחילה, אך רונן לא ויתר ובסופו של דבר נעתר דרור לבקשתו ומצא בצעיר נגן מוכשר ביותר, שלמד תוך שנה לנגן את כל הרפרטואר של שלישיית אדלר. לאחר פרישתו של דני אדלר ב-1982, הצטרף דני רונן לאנסמבל. בהרכב זה הוציאה השלישייה אלבום בשם "צ'לנג'", שכלל את "מחול החרבות" בעיבוד חדש. האלבום הופץ גם במדינות אחרות. האנסבל השלישי כלל את דני רונן, דרור אדלר ויעקב קול.[דרוש מקור] האנסמבל הרביעי כלל את דרור אדלר, מיכל אדלר ויעקב קול. כיום שלישיית אדלר החדשה מורכבת ממיכל אדלר (מפוחית סולו), אליעז מייל (מפוחית אקורדים) ואבנר אלפרוביץ' (מפוחית בס). דני אדלר ופרץ נאדל הקימו את "שלישיית הרמוניקה". בשנת 1988 הקליטו אלבום ראשון של מוזיקת נשמה יהודית בשם "צימוקים ושקדים". אלבום ראשון – נעימות קלאסיות קלות, בעיבוד לשלוש מפוחיות. "מחול החרבות" של אראם חאצ'טוריאן היה נעימת הנושא של אלבום זה. אלבום שני – "צלילים משלנו", נעימות של פזמונים ישראלים מוכרים. אלבום שלישי – "זרקור על שלישיית אדלר" – כלל שילוב של סגנונות שונים, קטעים קלאסיים כגון "בכיאנאס ברזיליארס מס' 5" של וילה לובוס, "מחול האש" של מנואל דה פאיה וקטע מן הקונצ'רטו מס' 21 לפסנתר של מוצרט, לצד נעימות מתוך סרטים. ברוך לדרר עיבד את הקטעים בקרבה רבה ככל האפשר למקור. אלבום רביעי – "בתנועה מתמדת", יצירות קלאסיות שונות. 1980 – אלבום בחברת CBS, שירים עבריים פופולריים. 1988 – "צימוקים ושקדים", מוזיקת נשמה יהודית, אלבום ראשון של שלישיית הרמוניקה לאחר הפירוד. אתר האינטרנט הרשמי של שלישיית אדלר שלישיית אדלר, ברשת החברתית פייסבוק שלישיית אדלר, באתר MusicBrainz (באנגלית) שלישיית אדלר, באתר Discogs (באנגלית) שלישיית אדלר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) שלישיית אדלר, ברשת החברתית פייסבוק דפנה ארד, שלישיית אדלר מביאה את זוהר ארגוב למזרח הרחוק – במפוחית, באתר הארץ, 4 בינואר 2016 סרטון וידאו של שלישיית אדלר מ-2009, סרטון באתר יוטיוב שלישיית אדלר, דף שער בספרייה הלאומית שלישיית אדלר החדשה, ברשת החברתית פייסבוק.
מיתולוגיה אצטקית

המיתולוגיה האצטקית היא מיתולוגיה פוליתאיסטית בה האמינו האצטקים. המיתולוגיה כללה כמאה אלים ויצורים על-טבעיים רבים, ונחשבת לאחת המיתולוגיות מרובות-האלים ביותר. רוב המקורות המספרים על המיתולוגיה כתובים במקבץ השפות: נאוואטל, ושפות אצטקיות ומקסיקניות. האלים העיקריים במיתולוגיה האצטקית: כריסטיאן דיברז'ה, נאנסי פראנסואה, האימפריה האצטקית ומבשריה, בתוך: פייר וידאל-נאקה (עורך), תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1993, עמ' 136–137. מדיה וקבצים בנושא המיתולוגיה האצטקית בוויקישיתוף עולם האצטקים תרבות וספרות העולם האצטקי ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסאד

אַסאָד (נהגה אַסוֹד) הוא הכתיב היידי של שם העיר אסוד. האם התכוונתם ל... הרב יהודה אסאד - פוסק הונגרי, אב"ד סערדהעלי הרב אהרן שמואל אסאד - בנו של הרב יהודה אסאד וממלא מקומו אסד אסעד
רפאל בנימין לוין

הרב רפאל בנימין לוין (י"א בכסלו תרפ"ה, 8 בדצמבר 1924 - ו' באייר תשס"ב, 18 באפריל 2002) היה רב מרכז ירושלים ודיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים, מנהל רוחני של ישיבת בית אריה, ורב בית הכנסת זהרי חמה בירושלים. נולד בירושלים, לרב אריה לוין, ולרבנית צפורה (נכדתו של הרב חיים יעקב שפירא). למד בישיבת עץ חיים, והיה מקורב לראש הישיבה הרב איסר זלמן מלצר. לאחר מכן למד בישיבת חברון, ומשם עבר לישיבת לומז'ה בפתח תקווה. נישא להענא ליבא (אהובה), בתו של הרב חיים שרגא פייבל פרנק, רבה של שכונת ימין משה. לאחר נישואיו למד בישיבת מיר בירושלים. לאחר חתונתו היה מגיד שיעור בישיבת עץ חיים. כאשר ייסד אביו את ישיבת בית אריה התמנה כמנהל רוחני ושימש בתפקידו עד פטירתו. לאחר פטירת חמיו נתמנה לרשת את מקומו כדיין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים. נפטר בשנת תשס"ב, ונקבר בבית הקברות סנהדריה. הרב מרדכי אליהו ספד לו באמרו "משמת - הסתלקה ענווה מישראל"[דרוש מקור]. לאחר פטירתו יצא לזכרו ספר הזיכרון "תפארת רפאל". מצעירותו היה יד ימינו של אביו וסייע לו בפעילויות החסד השונות. נהג להתלוות אל אביו בביקוריו התכופים בבתי חולים ובבתי סוהר, אצל אסירים, חולים ואלמנות. לאחר מות אביו המשיך במנהגו לבקר חולים ולעודד מוכי גורל. מדי ראש השנה נהג לתקוע בשופר בבית החולים למצורעים בשכונת טלביה. הרב לוין נמנה עם הקבוצה, בראשות אביו, שערכה את גורל הגר"א לזיהוים של חללי מחלקת הל"ה. הוא ערך את הגורל גם בעצמו מספר פעמים. היה רב בית הכנסת "זהרי חמה" בירושלים, ובמשך שנים מסר בו את השיעור היומי, שירש מאביו. נחשב בעל כוח ברכה ועסק בסגולות וקמעות. ברשותו היה קמע שקיבל בירושה מאביו, שאותו נתן ליולדות כסגולה ללידה קלה. כמו כן היה מעניק מטבעות כדי שהמתברכים על ידו יחלקו אותן לצדקה. קיבל מאביו נוסח של תפילה קבלית נגד עין הרע. היה אב לחמישה בנים וחמש בנות. מבניו: הרב דוד, מרבני העיר נתניה ומבכירי הרבנים בצה"ל. הרב יוסף אליהו, ראש ישיבת פרמישלאן, מתגורר בשכונת רמת שלמה בירושלים. חותנו של הרב חיים אידלס. הרב זאב וולף, מראשי ישיבת קהילות יעקב (בני ברק) המשיך את מורשתו של אביו ב'הוצאת עין הרע' ושאר סגולות. הרב יצחק שמואל, שימש כבעל תפילה במשך עשרות שנים אצל הרב אלישיב, מתגורר בשכונת מאה שערים בירושלים. מחתניו: הרב יוסף קרויזר, בנו של הרב זונדל קרויזר, מחבר 'זמנים כהלכתם'. הרב דוד יהודה בורשטיין, בנו של הרב שלמה בורשטין. נכדו, הרב אריה לוין מכהן כרבה של צפון תל אביב. ספר הזיכרון תפארת רפאל, תשס"ו חיים גפן, במלאת 55 שנים לפטירתו של הצדיק הירושלמי רבי אריה לוין זצ"ל, נינו הרב אריה לוין מספר על "סבא" מהזווית האישית שלו וחושף כיצד דמותו משפיעה עליו בתפקידו הציבורי, באתר הידברות, ‏17.4.24 חנני ברייטקופף, ‏בנו של הצדיק הירושלמי ורב האסירים - וצדיק נסתר | מי היה הגאון רבי רפאל לוין זצ"ל?, באתר כיכר השבת, 14 במאי 2024
אוורט

האם התכוונתם ל... אנגלוס אוורט – מפקד משטרת אתונה, חסיד אומות העולם ג'ייס אוורט – מוזיקאי קאנטרי אמריקאי כריס אוורט – טניסאית אמריקאית רופרט אוורט – שחקן אנגלי אוורט (וושינגטון) – עיר במדינת וושינגטון בארצות הברית אברט אורט
יצחק ניסן

יצחק ניסן (נולד ב-29 באוקטובר 1945) שימש כמנכ"ל ונשיא התעשייה האווירית לישראל. ניסן החל לעבוד בתעשייה האווירית ב-1978, כמהנדס מערכות עסק בתחום פיתוח מערכות התקיפה העיקריות של ספינות חיל הים. בשנים 1995–2002 ניהל את מפעל מבת של החברה, העוסק בין השאר בפיתוח מערכות טילים נגד טנקים, חימוש מונחה מדויק, מערכות נשק ימיות וכן משמש קבלן ראשי לתוכניות החלל הלאומיות של מדינת ישראל. בתקופתו כמנהל המפעל זכה בפרס התעשייה ב-2001. ב-2002 מונה לסמנכ"ל החברה ומנהל חטיבת מערכות טילים וחלל. בפברואר 2006 מונה למנכ"ל החברה בעקבות פרישתו של משה קרת. בתקופת כהונתו גייסה החברה כספים ב-2007, לראשונה באמצעות הנפקת אג"ח סחירות בבורסה לניירות ערך בתל אביב ובכך הפכה לחברה מדווחת הכפופה לכללי השקיפות של הרשות לניירות ערך. בין העסקאות הבולטות של החברה בניהולו הייתה עסקת מכירת אמצעי לחימה למשרד ההגנה של הודו בהיקף של כ-1.4 מיליארד דולר וחוזה עם מדינה אסייאתית בהיקף של כ-1.1 מיליארד דולר, בשנים אלו נקלטו בחברה 4,000 עובדים חדשים ו-1,600 יצאו לפרישה מוקדמת במהלך שהוביל בתיאום עם ועד העובדים, הכנסות החברה גדלו מ-2.3 מיליארד דולר ב-2002 ל-3.1 מיליארד ב-2010. לאחר שש שנים בתפקיד, הודיע ניסן ב-2012 על פרישתו. לאחר פרישתו הקים יחד עם חזי בצלאל את חברת "מטאור אירוספייס" העוסקת בפיתוח כלים בלתי מאוישים. ניסן בעל תואר ראשון (B.Sc) ותואר שני (M.Sc) בהצטיינות בהנדסת אלקטרוניקה ומכ"ם מאוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. דוקטור לשם כבוד מהטכניון בשנת 2012. מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים. החל מהבוקר: יצחק ניסן - מנכ"ל התעשייה האווירית, אתר התעשייה האווירית מיכל תוסייה-כהן, מנכ"ל התעשייה האווירית יצחק ניסן פורש, באתר nrg‏, 9 בינואר 2012 יובל אזולאי, ‏חשיפה: החברה הביטחונית של חזי בצלאל ויצחק ניסן, באתר גלובס, 5 בפברואר 2015
ניסן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ניסן – החודש השביעי בלוח העברי בשנה המתחילה בחודש תשרי, והחודש הראשון בשנה המתחילה בחודש ניסן ניסאן מוטורס – חברה יפנית לייצור רכב צריף ניסן – מבנה ארעי שפותח על ידי הצבא הבריטי אישים: אברהם קצנלסון (ניסן) – רופא יהודי ופעיל ציוני יוסי ניסן – ראש המועצה המקומית להבים הנבחר יצחק ניסן – מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל ליאם ניסן – שחקן קולנוע אירי שרי אלפי-ניסן – שחקנית וזמרת ישראלית רון ניסן – דובר הבית הלבן בממשלו של הנשיא ג'רלד פורד ניזן אישים ששמם הפרטי הוא ניסן
גאהניט

גאהניט הוא מינרל נדיר השייך לקבוצת הספינל. נוסחתו הכימית היא Z n A l 2 O 4 {\displaystyle ZnAl_{2}O_{4}} . הוא מופיע בגבישים בצבעים ירוק, כחול, צהוב, חום או אפור. המינרל נתגלה לראשונה במכרה נחושת בעיירה פאלון (Falun) שבמחוז דלרנה בשוודיה, שם הוא מופיע בפגמטיטים ובסלעים מותמרים. המינרל נמצא גם במספר אתרים בארצות הברית. הגאהניט תואר לראשונה ב-1807 ונקרא על שמו של יוהאן גוטליב גאהן מגלה המנגן. אתר Mindat אתר Webmineral אתר Mineral Galleries פרויקט rruff גאהניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תומאס אסטרדה פאלמה

תומאס אסטרדה פאלמה (Tomás Estrada y Palma; ‏9 ביולי 1832 – 4 בנובמבר 1908) היה פוליטיקאי קובני שכיהן כנשיא קובה בשנים 1902–1906. פאלמה נולד בעיר ביאמו שבקובה. כיהן כגנרל בעל תפקיד מרכזי במהלך מלחמת עשר השנים (1868–1878). במהלך המלחמה נשבה בידי כוחות ספרדים ונשלח לגלות, במהלכה התגורר בניו יורק, קיבל אזרחות אמריקנית ועבד לצד חוסה מארטי (שנחשב לאבי האומה הקובנית). לאחר מותו של מארטי הפך במקומו למנהיג המפלגה המהפכנית הקובנית. נשלח כדיפלומט לוושינגטון, וניסה להציע לספרדים 150 מיליון דולר תמורת ויתור על האי הקובני, אך נכשל. עם זאת, הוא הצליח לשכנע אישים בקונגרס האמריקני לתמוך בעצמאות קובה, דבר שתרם לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, בה ניצחה ארצות הברית. לאחר מספר שנים של שלטון צבאי אמריקאי בקובה וכינון תיקון פלאט, נערכו בחירות לנשיאות ב-31 בדצמבר 1901, בהן היה פאלמה המועמד היחיד; יריבו, ברתולומה מאסו, פרש מהמירוץ במחאה על התגייסותה של ארצות הברית לטובת פאלמה, שהתגורר בה מאז מלחמת עשר השנים, והגיע לקובה רק ארבעה חודשים לאחר הבחירות. ב-20 במאי 1902 החלה כהונתו, והשלטון האמריקני באי הסתיים באופן רשמי. במהלך כהונתו הצליח פאלמה להפחית את דרישת ארצות הברית להמשך שלטונה על חמישה בסיסים צבאיים בקובה, ובהסכם שנחתם ב-1903 נקבע כי היא תמשיך לשלוט רק באחד מהם, הבסיס האמריקני במפרץ גואנטנמו (בו היא פועלת עד היום). במהלך תקופת כהונתו חל שיפור גם ברשתות התקשורת במדינה, ובמערכות החינוך והרווחה, שנפגעו במהלך המלחמה מול ספרד. פאלמה ניצח שוב בבחירות שנערכו בקובה ב-1906. אך ניצחונו לווה בטענות על שוחד וזיופים, והמדינה הייתה על סף הפיכה צבאית בהנהגתו של הגנרל אנריקה לוינאס דל קאסטיו. פאלמה ביקש את עזרתה של ארצות הברית, וזו שבה לשלוט בקובה בשלוש השנים הבאות, עד 1909, לאחר מותו. ב-1908 שוב נערכו בחירות, בהן נבחר חוסה מיגל גומס מהמפלגה הליברלית לנשיאות קובה. פאלמה נישא לאחר הגלייתו, ב-1881, לג'נוביבה גוארדיולה ארביזו, בתו של נשיא הונדורס, חוזה סנטוס גוארדיולה. נולדו להם שישה ילדים. פסלו של פאלמה הוצב בשדרת הנשיאים בהוואנה בירת קובה. לאחר שנים הופל הפסל על ידי תומכיו של פידל קסטרו, בטענה כי פאלמה הביא למגמת המעורבות הרבה מדי של ארצות הברית בענייניה של קובה; כיום נותר במקום רק בסיס הפסל, וזוג הנעליים המפוסלות. במחוז קאונטי במדינת ניו יורק, בו התגורר פאלמה שנים רבות מתקופת שהייתו בארצות הברית, נקרא על שמו רחוב בשם "דרך אסטרדה". מדיה וקבצים בנושא תומאס אסטרדה פאלמה בוויקישיתוף תומאס אסטרדה פאלמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרטין דאלין

מרטין נתניאל דאלין (שוודית: Martin Nathaniel Dahlin; נולד ב-16 באפריל 1968 באודוואלה) הוא כדורגלן עבר שוודי. אביו של דאלין, מוזיקאי ממוצא אפרו-ונצואלי, ואימו השוודית בחרו בשם מרטין, על שמו של מרטין לותר קינג. הוא נולד בעיר אודוואלה, אך גדל כילד בלונד. דאלין שיחק במחלקת הנוער של קבוצת עיר מגוריו, לונד BK, אך את הבכורה שלו בקבוצת בוגרים ערך עבור מאלמה בשנת 1987. כבר בעונתו הראשונה בבוגרים הסתמן כחלוץ פורה. במהלך ארבע עונותיו הראשונות בקריירה, שיחק דאלין ב-79 משחקי עבור מאלמה וכבש בהם 35 שערים. בשנת 1991, עבר לשחק במועדון הבונדסליגה בורוסיה מנשנגלדבך. במהלך 5 שנים בגלדבאך, שיחק ב-106 משחקי ליגה ובהם המשיך ביכולת הכיבוש המרשימה שלו לאחר שכבש 50 שערי ליגה. כמו כן, זכה עם המועדון בסגנות הגביע הגרמני בעונת 1991-1992, ובגביע עצמו בעונת 1994-1995. בשנת 1993, זכה בתואר "שחקן השנה השוודי", גולדבולן. במהלך עונת 1996-1997, עבר לשחק ברומא האיטלקית, אבל כבר לאחר שלושה משחקים שב למנשנגלדבאך לקדנציה נוספת. הוא שיחק במועדון הגרמני עד לסיום העונה, כאשר כבש 10 שערי ליגה ב-19 משחקים. בעונה שלאחר מכן, 1997-1998, עבר לשחק במועדון הפרמייר ליג האנגלי בלקברן רוברס. ברוברס שיחק עונה אחת בלבד, ב-27 משחקי ליגה, ולא הרשים לאחר שכבש 4 שערים בלבד. הוא עבר עונה לאחר מכן, להמבורג הגרמנית, אך הספיק לשחק בה רק בחמישה משחקים בלבד, בעקבות פציעה קשה שהשביתה אותו עד לסיום העונה. אחרי שהחלים ושיחק בחמישה משחקים בלבד בעונה שלאחר מכן, פרש דאלין ממשחק פעיל. בשנת 1988, היה דאלין לשחקן כהה העור השני בסך הכל אשר מייצג את הנבחרת השוודית. הוא היה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במקום השלישי במונדיאל 1994 בארצות הברית, בו כבש 4 שערים. הוא היה גם שותף להעפלתה של שוודיה לחצי גמר טורניר יורו 1992, שנערך בשוודיה. סך הכל, שותף דאלין ב-60 משחקים בינלאומיים במדי הנבחרת השוודית, בהם כבש 29 שערים. שוודיה מונדיאל 1994: מקום שלישי בורוסיה מנשנגלדבך: הגביע הגרמני: 1994-1995 הגביע הגרמני (סגנות): 1991-1992 מדיה וקבצים בנושא מרטין דאלין בוויקישיתוף מרטין דאלין, באתר Transfermarkt מרטין דאלין, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרטין דאלין, באתר BDFutbol מרטין דאלין, באתר WorldFootball.net מרטין דאלין, באתר National Football Teams מרטין דאלין, באתר FootballDatabase.eu
שבתי יודלביץ

הרב שבתי בנימין יודלביץ (תרפ"ו, 1926 – כ"ב בכסלו תשנ"ז, 3 בדצמבר 1996) היה דרשן נודע בירושלים. נולד בירושלים לרב שמואל אהרן יודלביץ ולרשא, בתו של הרב אריה לוין. למד בישיבת עץ חיים ובישיבת מרכז הרב. במהלך מלחמת העצמאות עסק בטיפול בפינוי חללים שנהרגו כתוצאה מהפגזות בירושלים. היה מתמיד גדול והעיד עליו רבו הרב חיים ברים שהיה לומד 18 שעות ברציפות. אשתו הראשונה אושפזה לעיתים תכופות בבית חולים לתשושי נפש. אביו לחץ עליו להינשא בשנית, כדי לקיים מצוות פרו ורבו, אך הוא סירב מחשש שאם אשתו תשמע זאת היא עלולה למות משברון לב. לאחר תקופה, אביו החליט להפסיק לשוחח עמו לחלוטין עד שישנה את דעתו. בשנות ה-70 לאחר חודשים ארוכים של נתק מאביו, נכנע לבסוף וקיבל היתר מאה רבנים, ונישא בשנית ללאה (לוסיל), עולה מצרפת הצעירה ממנו בעשרות שנים, ואשר ילדה לו תשעה ילדים. חששו התאמת כאשר מאן דהוא סיפר בטעות לאשתו הראשונה על נישואיו של בעלה, והיא נפטרה תוך ימים ספורים. במשך שנים נודע כדרשן בירושלים, וכונה "המגיד הירושלמי" (לצד עמיתו הרב שלום מרדכי שבדרון). בשנות החמישים והשישים סבב בערי ישראל ודרש בפני אוכלוסיות שונות ובהן עולים חדשים מהעלייה מתימן וצפון אפריקה. עסק בהוצאת ספרי אביו. נפטר בכ"ב בכסלו תשנ"ז, ונקבר בהר המנוחות. דרשות המגיד - דברי חיזוק והתעוררות מאוצר שיחותיו ודרשותיו של המגיד הירושלמי הרב שבתי בנימין יודלביץ, הוצאת יפה נוף (3 כרכים) ישראל גליס, ‏שיחת המגיד: שעה מרתקת עם המגיד הרב שבתאי יודלביץ ז"ל, באתר כיכר השבת, כ"ב בכסלו תש"ע שיעורי הרב שבתאי יודלביץ עדותו של הרב יוסף קפאח ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיפוף הכללים

כיפוף הכללים או לסדר את המערכת (באנגלית: Gaming the system) הוא מונח המתייחס לשימוש בכללים ובנהלים שנועדו להגן על המערכת על מנת לבצע מניפולציות לצורך רווח אישי או השגת מטרה מסוימת שאיננה משרתת את האינטרסים של הארגון. לעיתים פנייה לשימוש בטקטיקה זו נובעת מכך שהאינדיבידואל איננו מאמין עוד כי שיתוף פעולה יאפשר לו להשיג את אותה מידת הרווח שהוא עשוי להשיג בסופו של דבר באמצעות אומנות המשחק (gamesmanship).‏ לאורך השנים, מעצבים שונים של קהילות מקוונות הזהירו במפורש כי "בכל פעם שאתם יוצרים מערכת לניהול קהילה, מישהו ינסה לבצע מניפולציות במערכת לטובתו ... לכופף את הכללים". בשל כך, בפעמים רבות מעצבי קהילות מקוונות נאלצים עוד מלכתחילה "לחשוב כמו נבל" על מנת לשקול "איזה התנהגויות תעודדו שלא בכוונה על ידי כך שתיצרו כללים חברתיים חדשים מסוימים בקהילה המקוונת שלכם". תאוריית יחסי אובייקט מדגישה כי כאשר ילד מגלה כי הוא מסוגל לתמרן את אחד מהוריו כדי להשיג את מבוקשו, בעוד שההורה השני מנסה להציב לו גבולות, ישנה סבירות רבה כי ינצל את המצב כדי לכופף את הכללים. כמו כן, במצב בו הורים מנסים לגרום לילדיהם לאוכל מאכלים מסוימים ומספרים להם כי יתנו להם ממתקים בתמורה, הילדים לומדים כיצד להתווכח עם הוריהם ולכופף את הכללים על מנת להשיג את מבוקשם. הגנה מן הצדק שחיתות הונאה פיליבסטר הימנעות ממס עבירת צווארון לבן James Rieley (אפר' 2001). Gaming the System: how to stop playing the organisational game and start playing the competitive game. ISBN 9780273654193. {{cite book}}: (עזרה) The irrational guide to gaming the system « Mind Hacks Gavin Bell, Building Social Web Applications (2009) p. 274 Casement, Patrick (1997). Further Learning from the Patient. London: Routledge. p. 114. ISBN 0415054257. Benaroch, Roy (2008). Solving Health and Behavioral Problems from Birth Through Preschool. Westport: Praeger. p. 132. ISBN 9780275993474.
שמעון ישראל פוזן

רבי שמעון ישראל פוזן (בכתיב יידי: פאזען; נפטר בכ"א בניסן תשכ"ט) היה רבה וראש הישיבה של הקהילה החרדית בעיר שאפראן (שופרון) ואחרי מלחמת העולם השנייה כיהן כר"מ בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג. נולד לרב גרשון פוזן, דיין בפרנקפורט ובן לשושלת רבנים. היה תלמידו של הרב שלמה זלמן ברויאר רבה של פרנקפורט, והחשיב אותו כרבו אף אחרי שדבק בשיטת הקנאות. למד בגימנסיה והיה בעל תואר לפילוסופיה. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני והגיע עד לקייב שם פגש את רבי דוד מסקווירא ורבי דוד מזלטיפולי והתפעל מדרכי החסידות והחליט שלאחר המלחמה יעזוב את גרמניה. לאחר המלחמה ארז את חפציו ונסע לגור אצל סבו בפאפא שבהונגריה ולמד בישיבת בעלד אצל הרב יואל פלנר. לאחר שעבר רבו לכהן ברבנות אויהל עבר יחד איתו, שם נישא אשתו פיגא בלומה בתו של הרב פנחס הכהן רובין. בהיותו באויהל התפלל בבית הכנסת של חסידי מונקאטש וכך נהיה חסידו של רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, ממנו גם קיבל את קנאותו. רבו העריכו מאוד ואף אמר שכשיגיע לשמים וישאלוהו מה עשה בעולם יענה שהעמיד תלמיד בשם שמעון ישראל. לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן בראשות ישיבה של אגודת ישראל בכפר היוושוולד (אנ') שבפרברי בודפשט (לאחר שראש הישיבה הקודם רבי יהושע גרינוולד עבר לארצות הברית). לאחר זמן היגר לארצות הברית שם התמנה לראש הישיבה הגדולה של חסידות סאטמר בויליאמסבורג. היה חבר בארגון התאחדות הרבנים. היה קנאי קיצוני והיה מקורב לרבי יואל טייטלבוים מסאטמר. בארצות הברית נהיה חסיד של רבי יעקב יוסף טברסקי מסקווירא והפליג בשבחו. נפטר בשביעי של פסח ונקבר ביום טוב שני של גלויות בשיכון סקווירא. בצוואתו ביקש שיכתבו על מצבתו: "הרביץ תורה הרבה שנים עם תלמידים אשר רובם הגיעו ליראת ה' באמת על דרך הבעש"ט ובזכות זה ירחם אב הרחמים עליו". מדרשותיו ומכתביו הודפסו בספר "תורת אלף". הקים בית מדרש שאפראן בוויליאמסבורג שם כיהן כרב קהילה. בצוואתו הוריש את הרבנות לחתנו רבי צבי הירש מייזליש. לקהילה יש קשר הדוק עם חסידות סאטמר (זלמן לייב). לקהילה יש תלמוד תורה וישיבה קטנה. ילדיו: בנו רבי פנחס יהודה מויליאמסבורג בנו רבי אליעזר מניו סקוור בנו רבי חיים אלעזר מויליאמסבורג מרים אשת ממלא מקומו רבי צבי הירש מייזליש, בן רבי חיים הרב מסארוואש מסארוואש. חי' שרה אשת הרב אליהו פאללאק, אב"ד וואדקערט שנפטר בחייו. אשכול עליו בפורום "אידישע וועלט פארומס" (ביידיש). תמונות http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?p=485100 ראו פירוט בהקדמה לאור מאיר, היברובוקס. על משקל אמרתו של הבעל שם טוב על תלמידו רבי יעקב יוסף מפולנאה.
יצחק ענבר

יצחק ענבר (נולד ב-7 בנובמבר 1955) הוא שופט לשעבר וסגן נשיא בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ענבר למד בבית הספר התיכון ע"ש טשרניחובסקי בנתניה ושירת בצה"ל בין השנים 1974-1976. בשנת 1980 סיים בהצטיינות את הלימודים לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא עשה את התמחותו בבית המשפט המחוזי בירושלים ובמשרד עורכי-דין, וב-1981 הוסמך לעורך-דין. עד לשנת 1993 עסק ענבר בעריכת דין. בספטמבר באותה שנה מונה לשופט בית משפט השלום בירושלים וביוני 2000 מונה להיות סגן נשיא בית המשפט. בחודש יולי 2002 מונה ענבר לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים. באפריל 2010 קודם לדרגת שופט בכיר בבית משפט זה, ושנה לאחר מכן עבר לכהן בבית המשפט המחוזי בתל אביב. בנובמבר 2011 הגישה דורית ביניש - נשיאת בית המשפט העליון את מועמדותו של ענבר לבית המשפט העליון, אך ענבר לא נבחר לתפקיד. במאי 2014 מונה למשרת סגן נשיא של בית המשפט המחוזי בתל אביב, האחראי על מחלקת הערעורים האזרחיים ועל מדור תביעות ייצוגיות. ענבר נמנה עם סגל המרצים הקבוע במכון להשתלמות שופטים במשך כ-13 שנים, עד פרישתו. במסגרת זו, היה המנהל האקדמי של השתלמויות בנושא התנהלות דיונית ותביעות ייצוגיות, והרצה בהשתלמויות שונות וביניהן: מועמדים לשיפוט, כתיבת פסקי דין, סוגיות בסדר דין אזרחי, ועוד. ענבר מרצה במסגרות שונות באקדמיה ובפני מוסדות וגופים שונים בתחומי משפט שונים, בין היתר, בנושא תובענות ייצוגיות. במרץ 2017 פרש לגמלאות ומאז מכהן כבורר וכמגשר במשכן לבוררות ופתרון סכסוכים. התמחותו של השופט ענבר היא בתחום המשפט האזרחי-מסחרי, בין היתר, בתובענות ייצוגית, בסכסוכים מסחריים מורכבים, בדיני חוזים ובתחום המשפט המנהלי. יצחק ענבר, באתר הרשות השופטת יצחק ענבר, באתר המשכן לבוררות ופתרון סכסוכים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עין חוגה

מעיין עין חוגה הוא מעיין שופע הסמוך לנחל חרוד, הוא נמצא במרחק שני קילומטר מזרחית לקיבוץ חמדיה. הוא אחד מן המעיינות הגדולים בעמק בית שאן ודרך הגישה אל המעיין היא מכביש 90. המעיין נמצא באזור השבר הסורי-אפריקני. מזרחית למעיין ישנם שרידי כפר מהתקופה הנאוליתית ועד קום המדינה היה בסמוך למעיין הכפר הפלסטיני אלע'זאויה. במקום הוקם פארק מים גדול בשם גני חוגה שנחנך ב-1994 על ידי המועצה האזורית, קק"ל ומשרד התיירות והפך למעיין מוסדר. באזור המעיין נשתמרו הצמחייה הטבעית ועצי תמר מקוריים. שוחזרה במקום טחנת קמח עתיקה והוקם גן זואולוגי. מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 6 : העמקים אתר האינטרנט של גני חוגה - פארק מעיינות גני חוגה - פארק מעיינות Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, UK crown copyright: E. Mills, 1932. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס ליפטון

ג'יימס ר' ליפטון (באנגלית: James R. Lipton;‏ 19 בספטמבר 1926 – 2 במרץ 2020) היה סופר, משורר, מלחין ושחקן יהודי-אמריקאי. ליפטון שימש בעבר כדיקן "הסטודיו למשחק" - בית הספר לדרמה באוניברסיטת פייס שבניו יורק. הוא המפיק, הכותב והמנחה של סדרת הטלוויזיה בכבלים ברשת בראבו "סטודיו למשחק", אשר עלתה לשידור לראשונה בשנת 1994. כמו כן הוא היה טייס וחבר באיגוד טייסים ובעלי מטוסים. ליפטון נולד בדטרויט שבמישיגן בשנת 1926, לבטי (במקור ויינברג) ולורנס. אמו בֶּרתי לבית ויינברג הייתה מורה ואביו לורנס ליפטון (אנ') היה סופר, משורר ועיתונאי, בעל טור יומי ביומון היהודי "פארווערטס". לאחר מלחמת העולם השנייה עבר ליפטון לפריז ועבד במשך תקופה קצרה בתור סרסור של זונות בצרפת. בהמשך ליפטון חזר לארצות הברית, והחל את הקריירה שלו כתסריטאי וכשחקן באופרות סבון - במהלך תקופה זו ליפטון כתב תסריטים לאופרות הסבון "Another World",‏ "The Edge of Night",‏ "Guiding Light" ו-"Capitol", וכמו כן הוא שיחק למעלה מ-10 שנים באופרת הסבון "Guiding Light". בשנת 1994 ליפטון הקים את בית הספר למשחק "הסטודיו למשחק" בניו יורק. במקביל, החל להנחות את תוכנית הראיונות "סטודיו למשחק", בהשראת תוכנית האירוח הצרפתית "אפוסטרוף" בהנחיית ברנאר פיבו, בה הוא מראיין סלבריטאים בולטים בהוליווד. לאורך השנים התארחו בתוכנית מאות שחקנים, תסריטאים ובמאים בולטים, בהם אנשים כמו פול ניומן, רוברט רדפורד, סידני פולאק, סטיבן ספילברג, וברט ריינולדס. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "Inside Inside". ליפטון נפטר בביתו ב-2 במרץ 2020 מסרטן שלפוחית השתן. בין השנים 1954–1959 ליפטון היה נשוי לשחקנית נינה פוש. מאז 1970 היה נשוי לדוגמנית ולסוכנת הנדל"ן קדאקיי טרנר. ברנאר פיבו מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ליפטון בוויקישיתוף ג'יימס ליפטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס ליפטון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס ליפטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימס ליפטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס ליפטון, באתר Discogs (באנגלית) ניב שטנדל, החיים זה לא סטודיו למשחק: למה כולם רוצים להרוג את ג'יימס ליפטון?, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2011 James Lipton - Movie and Film Biography, Credits and Filmography - AllMovie This time, Lipton answers - Los Angeles Times Kim Kardashian gets classy in Playboy - Entertainment - TODAY.com Chris Koseluk, James Lipton, Creator and Host of 'Inside the Actors Studio,' Dies at 93, The Hollywood Reporter, ‏2 במרץ 2020 אינה טוקר, ג'יימס ליפטון, מנחה "סטודיו למשחק", הלך לעולמו, באתר ynet, 2 במרץ 2020
פירול

פירול הוא תרכובת הטרוציקלית, הבנויה כמחומש עם הנוסחה הכימית C4H4NH. הוא תרכובת חסרת צבע, המתאדה בקלות. נגזרות של התרכובת נקראות פירולים. לדוגמה N-methylpyrrole,‏ C4H4NCH3. פורפובילינוגן, פירול שעבר שלוש התמרות, הוא מקדים ביוסינתטי לכימיקלים טבעיים רבים כמו הם. מדיה וקבצים בנושא פירול בוויקישיתוף פירול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.