laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקסקליבר אם-982

אקסקליבר אם-982 (אנגלית: M982 Excalibur) הוא פגז ארטילרי בקוטר 155 מ"מ, ארוך-טווח ומונחה. הפגז פותח על ידי חברת ריית'יאון (Raytheon) האמריקנית וחברת BAE Systems הבריטית וחברת Bofors השוודית. פגז האקסקליבר מיועד לירי לטווחים של עד 40–57 ק"מ (תלוי בתצורת הפגז) ובעל דיוק פגיעה במטרה של כ-10 מטרים (CEP). הטווח הגדול מושג באמצעות סנפירים מתקפלים, המאפשרים לפגז לגלוש אל המטרה משיא גובה המסלול הבליסטי. רמת הדיוק הגבוהה מושגת באמצעות מערכת ניווט לוויינית (GPS) המותקנת על גבי הפגז. לשם ההשוואה, פגזי 155 מ"מ סטנדרטיים פוגעים במטרה בדיוק של 200–300 מטרים (פגז ראשון לפני טיווח ו-10–50 אחרי טיווח) ומגיעים לטווחים של עד כ-28 ק"מ בלבד. הפגז מפותח בתקציב של 55.1 מיליון דולר. שוודיה עתידה להצטייד בפגז החל משנת 2010. לפי הערכה משנת 2007, עלות של פגז אקסקליבר (במסגרת ייצור סדרתי) תעמוד על כ-39,000 דולר. פגז אקסקליבר עבר טבילת אש ראשונה, כאשר נורה על ידי כוחות אמריקניים בעיראק. תוצאות הירי היו מוצלחות ביותר (92 אחוזים מהפגזים פגעו עד 4 מטרים מהמטרה) ובצבא האמריקני הוחלט על הגברת קצב ייצור הפגז מ-18 ל-150 פגזים בחודש. יוני 2005 – חברת ריית'יאון חותמת על חוזה בשווי 22.1 מיליון דולר לייצור ראשוני של הפגז. ספטמבר 2005 – ניסוי מוצלח בירי בשטח ניסוי באריזונה. יוני 2006 – חברת ריית'יאון חותמת על חוזה בשווי 42.7 מיליון דולר לייצור 335 פגזים. אוגוסט 2006 – בשל קשיים טכניים נדחה תאריך קליטת הפגז בצבא האמריקני לאביב 2007. ספטמבר 2006 – ירי מוצלח במסגרת ניסוי (הושג דיוק של פחות מ-5 מ' מהמטרה). מאי 2007 – ירי מבצעי ראשון בעיראק. אוקטובר 2007 – צבא אוסטרליה מבקש לרכוש את הפגז. שווי החוזה המשוער – 40 מיליון דולר. אפריל 2008 – צבא אוסטרליה מגדיל את היקף החוזה לשווי משוער של 58 מיליון דולר. קוטר: 155 מ"מ. הנחיה: ניווט לוויני (GPS) או ניווט אינרציאלי. עלות יחידה: 80,000 דולר. עלות זו עתידה לרדת עם התחלת הייצור הסדרתי. טווח: דגם בלוק Iאיי-1: 23 ק"מ. דגם בלוק Iאיי-2: 35–40 ק"מ. לפגז אקסקליבר קיימות 3 גרסאות: בלוק I: בעל ראש נפץ חודר-שריון: בלוק Iאיי-1: בעל טווח מוקטן. נכנס לשירות בשנת 2007. בלוק Iאיי-2: בעל טווח מוגדל. בלוק Iבי: בעל יכולות מלאות ומחיר מופחת (במסגרת ייצור סדרתי). בלוק II: בעל 64 פצצונות מצרר (DPICM) או 2 פצצונות נ"ט מסוג SADARM. בלוק III: מיועד לשאת חימוש מתקדם (עתידי) בעל יכולת זיהוי מטרות. הפגז עתיד להרכש על ידי המדינות הבאות: ארצות הברית ארצות הברית: דגם ראשון כבר בשימוש מבצעי. אוסטרליה אוסטרליה: בתהליכי רכישה. קנדה קנדה שוודיה שוודיה: החל מ-2010. ניתן לירות את הפגז מהפלטפורמות הבאות: M109A6 פלאדין. תותח M198 (תותח אמריקני נגרר). תותח M777 (תותח נגרר בריטי). תומ"ת ארצ'ר. תותח non-line-of-sight מסדרת Future Combat Systems של צבא ארצות הברית (עתידי). מדיה וקבצים בנושא אקסקליבר אם-982 בוויקישיתוף
מטורינוס

מטורינוס (צרפתית: Mathurin, מטורין; מת בשנת 300 לערך) היה מגרש שדים ומיסיונר צרפתי, אשר נחשב לקדוש נוצרי. העדות הכתובה הראשונה לסיפורו מופיעה בספר מרטירולוגיה שכתב נזיר בשם אוזואר (Usuard) ב-875. על פי ההגיוגרפיה המופיעה שם, כ-600 שנים לאחר מותו של מטורינוס, הוא היה בנם של הורים פגאנים, אשר התבקשו על ידי הקיסר מקסימיאנוס לבער את הנצרות מאזורם. מטורינוס הצעיר, לעומת זאת, הוטבל לנצרות עוד בגיל נעוריו (על פי ההגיוגרפיה על ידי פוליקרפוס, למרות שהלה חי כמאה שנים לפני חייו של מטורינוס) והחל מבצע ניסים, מרגיע אנשים פרועים ומגרש מהם שדים. כישוריו העל טבעיים הקנו לו שם והוא המיר דתם של רבים לנצרות. בשנת 297 הוא הומזן לרומא לגירוש שדים מגופה של פלאביה מקסימיאנה תיאודורה, אשתו של הקיסר. הוא הצליח בכך ונותר בעיר עוד שלוש שנים עד שנפטר. הוא נקבר בלרשן. מדיה וקבצים בנושא מטורינוס בוויקישיתוף
יוצאים קבוע

יוצאים קבוע הוא הסרט השני בסדרת סרטי אסקימו לימון. הסרט עוקב אחר בנצי, מומו ויהודה'לה שטופי הזימה בתל אביב של סוף שנות החמישים. הסרט הופץ על ידי סרטי נח. המועצה לביקורת סרטים ומחזות הגבילה את הצגת הסרט למבוגרים מגיל 16. במהלך מעשה קונדס במכולת השכונתית, בנצי מתאהב בבחורה שקטה ותמימה ממשפחה טובה בשם תמי (איבון מיקלוש), שתחילה לא נענית לחיזוריו אך לאחר זמן קצר השניים יוצאים למסיבה, מתנשקים נשיקת אוהבים ויוצאים קבוע. תמי מעוררת את תשומת ליבו של מומו, שלוטש אליה עיניים בעודו יוצא עם שלי (דפנה ארמוני) בעוד יהודה'לה יוצא עם ברכה (רחל שטייניר), הממשוקפת והגמלונית, אשר מאוהבת בבנצי, ומקנאת בתמי. במסיבה שערך יהודה'לה מנסה בנצי לשכב עם תמי, אך השניים רבים והיא עוזבת את המסיבה. ברכה מנסה לשכב עם בנצי במסיבה כאשר הוא שיכור כלוט וחושב שהיא תמי, אך כאשר הוא מבין שהיא חברתו של יהודהל'ה הוא דוחה אותה, נגעל מהמחשבה שהיא תעשה דבר שכזה לחברו יהודה'לה. מומו צופה מבלי שהם יודעים, מלשין על בנצי וגונב לו את תמי. בנצי המאוהב קשות בתמי לא מרפה עד שהוא משיג אותה בחזרה. הסרט הצליח בקופות ומכר 640 אלף כרטיסים בישראל ו-1.5 מיליון בגרמניה המערבית. אך כמו כל שאר הסרטים בסדרה לא הצליח לשחזר את ההצלחה הגדולה של הסרט הראשון בסדרה שמכר בישראל מעל 1.2 מיליון כרטיסים. "אסקימו לימון 2: יוצאים קבוע" - פרק בפודקאסט "טראשטוק", בהגשת גילי פורת ושני קיניסו "יוצאים קבוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יוצאים קבוע", באתר AllMovie (באנגלית) "יוצאים קבוע", באתר ספר הקולנוע הישראלי "יוצאים קבוע", באתר אידיבי "יוצאים קבוע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "יוצאים קבוע", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אסקימו לימון 2: יוצאים קבוע (ארכיון), באתר וואלה! VOD סרטים - יוצאים קבוע, מסמך באתר ארכיון המדינה ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציפורה (מדור רכילות)

ציפורה היה מדור רכילות שפורסם בעיתון "חדשות" החל משנת 1984 ועד לסגירתו של העיתון בשנת 1993. בשנים שלאחר מכן פורסם המדור במקומון "העיר", ובתחילת שנת 2007 נסגר. ציפורה נחשב עד היום כאחד ממדורי הרכילות המשפיעים ביותר בתרבות הישראלית, וכאחד שפיתח את תחום הרכילאות בארץ. המדור נחשב כמדור הרכילות הראשון אשר התמקד בהצגת צדדים מביכים ושליליים של הידוענים בישראל, והתאפיין בסגנון צבעוני, משוחרר ובלתי-רשמי - סגנון אשר הלם את אופיו של עיתון "חדשות" בימים ההם. המדור אף הכניס לשפה העברית ביטויים חדשים, כגון "ציפורה הרוסה", "לא חשוב מאיזו עדה", ו"היונגיאני של...". בסיומו של כל מדור התפרסמה בדיחה, לעיתים בעלת אופי מיני, תחת הכותרת "ונסיים בבדיחה". עורכי המדור מעולם לא חתמו בשמם על פרסומי הרכילות, ולכן במשך שנים התרוצצו בציבור שמועות רבות בנוגע לזהותה של אותה רכילאית הקרויה "ציפורה", אשר מיררה את חייהם של הידוענים הישראלים. "ציפורה" הוצגה ואופיינה במשך השנים כאישה רווקה ומרירה, מלאת תלונות כלפי הנעשה בתרבות הישראלית ובעלת נקודת השקפה צינית. כיום כבר ידוע כי מייסדו של המדור היה רינו צרור, וכי העורכת הראשונה שלו הייתה ציפה קמפינסקי, ממקימי עיתון "חדשות" - שעל שמה קרוי המדור. עם עורכיו במרוצת השנים נמנים אביב הברון, אהוד אשרי, דנה מודן, רענן שקד, גל אוחובסקי ועירית לינור רחל ברטל - יבנאלי הייתה 'ציפורה' האחרונה עד סגירת העיתון. בחודש ינואר 2007 הוחלט במקומון "העיר" לפצל את מדור "ציפורה" למספר מדורים נפרדים שפוזרו בחלקיו השונים של העיתון, ובכך למעשה נסגר המדור. סמדר שילוני, לנוח אני אנוח רק בקבר, באתר ynet, 26 בינואר 2007 (עם סגירתו של המדור)
גביע העולם למועדונים 2007

גביע העולם למועדונים 2007 נערך בשנת 2007 ביפן מה-7 בדצמבר עד ה-16 בדצמבר, והוא גביע העולם למועדוני כדורגל הרביעי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה האיטלקית מילאן, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה ה-18 של מילאן בתואר בינלאומי, יותר מכל מועדון כדורגל אחר בעולם. בטורניר השתתפו 6 האלופות משנת 2007 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א. בעקבות מעברה של אוסטרליה מ-OFC (קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה) ל-AFC (קונפדרציית הכדורגל של אסיה) לפני הטורניר הקודם ב-2006, אלופת אוקיאניה ונציגתה לטורניר הייתה קבוצת חובבים. לפיכך הוחלט שהחל מהטורניר ב-2007 יתקיים משחק בין אלופת אוקיאניה לאלופת המארחת יפן, שהמנצחת בו תעפיל לשלב רבע הגמר של הטורניר. כדי למנוע מצב שבו יתחרו בטורניר שתי קבוצות מאותה מדינה, נקבע עוד שבמידה והזוכה בליגת האלופות האסיאתית היא קבוצה יפנית, את מקומה של אלופת יפן בטורניר תתפוס הקבוצה שאינה יפנית שסיימה במקום הגבוה ביותר בליגת האלופות האסיאתית. תרחיש זה התממש לבסוף כאשר הזוכה בטורניר האסייתי הייתה הקבוצה היפנית אוראווה רד דיימונדס, כך שסגניתה, הקבוצה האיראנית ספאן, התמודדה בשלב הפלייאוף מול נציגתה של אוקיאניה. התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר בזכות העובדה שהן מגיעות מאזורים חזקים יותר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. שינוי נוסף מהתחרות הקודמת, הוא ביטול המשחק על המקום החמישי בין המפסידות של שלב רבע הגמר. הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן: 7 בדצמבר: איראן ספאן - ניו זילנד ויטאקרי יונייטד: 1-3 9 בדצמבר: אטוילה דו סאהל - פצ'וקה: 0-1 10 בדצמבר: ספאן - אוראווה רד דיימונדס: 3-1 12 בדצמבר: תוניסיה אטוילה דו סאהל - ארגנטינה בוקה ג'וניורס: 1-0 13 בדצמבר: איטליה מילאן - יפן אוראווה רד דיימונדס: 0-1 המשחק על המקום השלישי נערך ב-16 בדצמבר: אטוילה דו סאהל - אוראווה רד דיימונדס: 4-2 (2-2) משחק הגמר נערך ב-16 בדצמבר: בוקה ג'וניורס - מילאן: 4-2 בתואר מלך השערים של הטורניר זכה וושינגטון (אוראווה רד דיימונדס) שהבקיע שלושה שערים. במקום השני זכו עמאד מוחמד (ספאן) ופיליפו אינזאגי (מילאן) שהבקיעו 2 שערים כל אחד. 11 שחקנים נוספים הבקיעו שער אחד בטורניר. הטורניר באתר פיפ"א אליפות העולם לקבוצות 2007, אתר "ליגה" מילאן אלופת העולם - ניצחה 2:4 את בוקה, ONE
הרשות הציבורית של אלג'יריה לשידורי רדיו וטלוויזיה

הרשות הציבורית של אלג'יריה לשידורי רדיו וטלוויזיה (בערבית: المؤسسة العمومية للبث الإذاعي والتلفزي الجزائري, בצרפתית: Télédiffusion d'Algérie) היא המוסד המפעיל את תחנות הרדיו וערוצי הטלוויזיה הממלכתיים של אלג'יריה. הרשות מפעילה כיום 3 ערוצי טלוויזיה כלל-אלג'יראיים ו-5 ערוצי טלוויזיה אזוריים, וכן 3 תחנות רדיו כלל-אלג'יראיות ו-28 תחנות רדיו אזוריות. השידורים מתקיימים בשפות: ערבית, צרפתית וקבילית (אחת השפות הברבריות). תחנות הרדיו האזוריות מקיימות שידורים גם בשפות ברבריות אחרות. הרשות מפעילה גם תחנת רדיו בינלאומית המשדרת בגלים קצרים ובאמצעות לוויין לארצות ערב, לאירופה, לאפריקה ולצפון אמריקה. תושבי אלג'יריה נהנו משידורי רדיו וטלוויזיה ברמה גבוהה יחסית, זאת משום שעד קבלת העצמאות ב-1962 נחשבה אלג'יריה לחלק בלתי-נפרד מצרפת ולפיכך פעלו בה שירותי השידור הצרפתיים הרגילים. רשות השידור הצרפתית (RTF) הפעילה שידורי טלוויזיה באלג'יריה כבר ב-1956, הרבה לפני ששידורים כאלה הופעלו במדינות אחרות במזרח התיכון ובצפון אפריקה. ב-28 באוקטובר 1962, חודשים ספורים לאחר שאלג'יריה הפכה למדינה עצמאית, הוקמה רשות שידור אלג'יראית שהחלה להפעיל תחנות רדיו וערוצי טלוויזיה באזורים שונים של אלג'יריה. ב-1972 החלו שידורי טלוויזיה צבעוניים (בשיטת PAL). ב-1980 החלה רשות השידור האלג'יראית להשתמש בלוויין תקשורת להעברת שידורי רדיו לדרום אלג'יריה. "הרשות הציבורית לשידורי רדיו וטלוויזיה" הוקמה ב-1 ביולי 1986 על-פי צו ממשלת אלג'יריה שהורה על רפורמה במבנה רשות השידור האלג'יראית. הרפורמה אפשרה יתר אוטונומיה לאגפים השונים של הרשות. ב-1990 החלה הרשות לשדר בשיטה דיגיטלית. במהלך שנות ה-90 הורחבו שידורי הרדיו האזורי והוקמו תחנות רדיו חדשות רבות המשדרות לאזורים מסוימים של אלג'יריה. ב-19 במרץ 2007 הקים הרדיו האלג'יראי תחנת שידור בינלאומית המשדרת בערבית, בצרפתית, באנגלית ובספרדית, בגלים קצרים ובאמצעות לוויין, לארצות ערב, אירופה, אפריקה וצפון אמריקה. השידור לארצות ערב מתבצע באמצעות לווייני Arabsat ו-Nile SAT, לאפריקה באמצעות NNS 7, לאירופה באמצעות Hot Bird ולצפון אמריקה באמצעות הלוויין Galaxy. השידורים מתקיימים כל יום בין 12 בצהריים לחצות לפי שעון אלג'יריה. עיקר השידורים הם מהדורות חדשות ותוכניות אקטואליה. מדיה וקבצים בנושא הרשות הציבורית של אלג'יריה לשידורי רדיו וטלוויזיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרשות הציבורית של אלג'יריה לשידורי רדיו וטלוויזיה אתר הרשות הציבורית של אלג'יריה לשידורי רדיו וטלוויזיה בערבית ובצרפתית אתר תחנת הרדיו הבינלאומית של רדיו אלג'יריה (בצרפתית)
לורנס דאטון

לורנס דאטון (באנגלית: Lawrence Dutton; נולד ב-9 במאי 1954) הוא ויולן אמריקאי, חבר ברביעיית אמרסון. דאטון סיים את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה בבית הספר ג'וליארד, שם היה תלמידה של ליליאן פוכס. דאטון הוא חבר סגל המורים באוניברסיטה של מדינת ניו יורק בסטוני ברוק ובבית הספר מנהטן למוזיקה. הוא יליד ניו יורק ומתגורר כיום בברונקסוויל שבניו יורק עם אשתו, הוויולנית אליזבת דאטון. צמד הוויולנים הם הורים לשלושה בנים. לורנס דאטון, באתר AllMusic (באנגלית) לורנס דאטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) לורנס דאטון, באתר Discogs (באנגלית) לורנס דאטון, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל טורקמניסטן

סמל טורקמניסטן הוא החותם הרשמי של המדינה ומורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה. הסמל נוצר לראשונה לאחר שטורקמניסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות ב-1991. בין 1992 ו-2003 היה הסמל עגול. כיום צורתו רובע אלחיזב, ۞, כוכב בעל שמונה קצוות, שהוא סמל מוסלמי (דתם של מרבית הטורקמנים). הכוכב ירוק עם שוליים זהובים. במרכז הכוכב צורה מעגלית שבה שיבולי חיטה, מתומנים המצויים באריגת שטיחין מסורתית ובאמצע סוס אחאל-טקה, מקור גאווה לאומי. חלק מן האלמנטים בסמל המדינה מצויים גם בדגל טורקמניסטן. מדיה וקבצים בנושא סמל טורקמניסטן בוויקישיתוף
כאב ביצים

בסלנג, "כאב ביצים" הוא כינוי למצב של כאב באזור האשכים בעקבות גירוי מיני מתמשך שלא נגמר באורגזמה או בשפיכה. נכון לשנת 2009, תופעה זו לא נחקרה דייה והמידע על אודותיה בלתי מספק. לא כל גירוי שאינו בא על סיפוקו גורם לכך. כאב ביצים נגרם מגודש באשכים ובערמונית ולעיתים מלווה בבצקת באשכים. בסלנג אנגלי, התופעה מכונה Blue Balls - ביצים כחולות או דיכאון ביצים. לתופעה זו אין כינוי מקצועי מוסכם, אולם האורולוגים רוקני ואלריו הציעו לכנות אותה "Epididymal Hypertension"‏, ובתרגום לעברית, "יתר לחץ דם של יותרת האשך". עוררות מינית של גבר מלווה בפעילות של המערכת הפאראסימפתטית הגורמת לזרימה מוגברת של דם לרקמות הפין וכן לאשכים ולערמונית, ובה בעת להאטת זרימת דם מאיברי המין בחזרה לגוף. כך נוצר לחץ דם מקומי גבוה דיו ליצירת זקפה. לאחר פורקן מיני המופעל על ידי מערכת העצבים הסימפתטית (האנטגוניסטית למערכת הפאראסימפתטית) מתאפשר פינוי מהיר של דם מרקמות איברי המין, ומופסקת זרימת הדם המוגברת אליהם. לאחר זמן ממושך של עוררות מינית ללא שפיכה, נוטים הדם והנוזל הלימפטי להיקוות, ותכולת החמצן בדם יורדת, מצב המכונה "גודש של כלי דם". גברים הסובלים מכאב אשכים כרוני או מזקפה ממושכת (זקפה ללא גירוי מעל לארבע שעות), וכן הסובלים מכאב ביצים חריף וממושך, עלולים להזדקק לטיפול רפואי. הטיפול הפשוט ביותר בכאב ביצים הוא הגעה לשפיכה, בין בדרך של יחסי מין ובין בדרך של אוננות. השפיכה גורמת לפעילות של המערכת הסימפתטית ולהפסקת הגודש על ידי זרימה מחודשת של נוזלים מאיברי המין בחזרה לגוף. במקרים מסוימים, הגודש והכאבים המלווים נפסקים לאחר שעה קלה גם ללא שפיכה - אך במקרים אחרים ההקלה עשויה להגיע לאחר זמן רב יותר (עד שתים-עשרה שעות)[דרוש מקור]. כאב ביצים כמעט ולא נחקר, אם כי יש אזכורים רבים שלו בספרות הרפואית, ונראה שאין מחלוקת בדבר קיום התופעה. יוצא הדופן אולי היחיד הוא מאמרם של Chalett & Nerenberg שפורסם בשנת 2000 בכתב העת Pediatrics והתגובות שפורסמו למאמר. שלט ונרנברג מציעים טיפול נוסף על שפיכה, הכולל את המאמץ הכרוך בהרמת חפץ כבד הגורם לפעולת וולסלבה(אנ') (לחץ תוך בטני מוגבר). מחלות ומומים באשך זה רשמי: סם אלרדייס ימונה למאמן אנגליה, באתר חדשות 13, 21 ביולי 2016 Rockney R, Alario AJ. Blue Balls. Pediatrics. 2001 Nov;108(5):1233-4. PMID 11694711 . מכתבים למערכת [1] מופעים בגוגל סקולר Chalett JM & Nerenberg LT. "Blue Balls": A Diagnostic Consideration in Testiculoscrotal Pain in Young Adults: A Case Report and Discussion. Pediatrics. 2000 Oct;106(4):843. PMID 11015532 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קרומהורן

הקרומהורן הוא כלי נגינה ממשפחת כלי נשיפה מעץ, שהיה נפוץ בעיקר בתקופת הרנסאנס. בעידן המודרני הכלי שב לשימוש כאשר החלה התעניינות ותחייה של מוזיקה זו. השם קרומהורן מקורו במלה גרמנית שמשמעה "קרן מכופפת" או "קרן עקומה". אמצעי הפקת הצליל בכלי הוא פייה כפולה של עלים הדומים לאלה שבאבוב או בקלרינט, אשר מהודקים זה לזה בדבק ובחוטים. לפייה יש בתחתיתה צינור מתכת קטן המוכנס לקצהו העליון של כלי מעץ הדומה לחליל. על הפייה מגן מכסה שפתח נשיפה מצוי בראשו. הנשיפה אל הפתח מזרימה אוויר אל הפייה הכפולה הרועדת ומפיקה את הצליל. הפקת גובהי צליל שונים מופקת מה-"חליל" בעזרת חורים ואצבועים הדומים לאלה של חלילית. לקרומהורן יש צליל מזמזם ומאנפף חזק מאוד, המזכיר חמת חלילים. משערים שעקב חוזק הצליל השתמשו בקרומהורנים באירועים מוזיקליים באוויר הפתוח. מנעד הצלילים מוגבל בדרך כלל לטווח של נונה גדולה. ישנם קרומהרנים שבהם מכניזם המאפשר הפקת מספר צלילים נוספים. בגלל המנעד המוגבל של הכלי, התפתחה משפחה של קרומהורנים בגדלים שונים ולכן בגובהי צליל שונים, בדומה לחליליות: סופרן, אלט טנור ובס, בדומה להרכב המקהלה וקונסורטים של כלי נגינה אחרים מתקופת הרנסאנס. כיום גם מיוצרים קרומהורנים מסוג סופרנינו ובס גדול. כמעט ולא נכתבה מוזיקה שנועדה מפורשות לקרומהורנים, פרט לכמה יצירות מתקופת הרנסאנס (כמו היצירה טאנדרנאקן לחמישה קרומהורנים מאת מלחין אלמוני) או מהבארוק המוקדם (פאוואן בארבעה קולות לארבעה קרומהורנים מאת יוהאן הרמן שיין, מתוך הקובץ "משתה מוזיקלי" משנת 1617). יצירה זו בנוסח המקורי אינה מתאימה לנגינה בקרומהורנים מודרניים. למרות זאת, אפשר ומקובל כיום לנגן בקרומהורנים ריקודים מתקופת הרנסאנס והברוק המוקדם, כמו אלו שנאספו בספרים של טילמן סוזאטו, פייר אטניין, קלוד ז'רבז, מיכאל פרטוריוס ואחרים. יצאו לאור אנתולוגיות של מוזיקה להרכבים בעיקר של ארבעה קרומהורנים. באנתולוגיות אלה נעשו פעמים רבות טרנספוזיציות כדי להתאים את היצירות לקרומהורנים. גם בהקלטות מוזיקה של ימי הביניים אפשר לשמוע קרומהורנים, אך השימוש בהם הוא משוער ומסתמך הרבה על תמונות ותיאורים ספרותיים מהתקופה. מיכאל פרטוריוס הציע להשתמש בקרומהורנים בכמה מיצירותיו הדתיות כאלטרנטיבה אפשרית לטרומבונים, דולציאנים וכלים אחרים. בשנות השבעים של המאה העשרים נעשה שימוש מחודש בכלי בקרב להקות רוק פרוגרסיבי שנטו לשלב מוזיקת בארוק ביצירותיהן. דוגמה טובה לכך היא להקת גריפון הבריטית, שאת שימושה בקרומהון ניתן לשמוע באלבומה השלישי והמוערך Red Queen to Gryphon Three. קורנמוז מדיה וקבצים בנושא קרומהורן בוויקישיתוף קרומהורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מהנדסים ללא גבולות

"מהנדסים ללא גבולות" (בצרפתית: Ingénieurs Sans Frontières - ISF) הוא כינוי לארגונים קהילתיים שלא למטרת רווח שעוסקים במיזמים הנדסיים בינלאומיים. רוב העיסוק כיום מופנה כלפי שיפור אורח חייהם של אזרחי מדינות עולם שלישי באפריקה ובאסיה. הארגונים נוסדים במדינות מתועשות שונות והם עצמאיים ובלתי תלויים זה בזה. אולם המדיניות הרווחת בכולם היא מתן נקודות זכות אקדמיות לסטודנטים המתחייבים לפרויקט[דרוש מקור]. הקבוצה הראשונה של מהנדסים ללא גבולות נוסדה ב-1982 בצרפת על ידי פיליפ מאהרר (Philippe Mahrer) והורכבה מסטודנטים להנדסה בכל רחבי צרפת. כיום ישנם כ-900 חברים בארגון הצרפתי, המגיעים מ-80 בתי ספר להנדסה. בנובמבר 2002 הוקם הארגון הבינלאומי EWB-I (קיצור של International) על ידי ברנרד אמדיי, פרופסור להנדסה אזרחית, לאחר שהקים את הסניף האמריקאי (EWB-USA) שנתיים קודם לכן. מטרת הארגון הבינלאומי היא לקשר בין כל ארגוני "מהנדסים ללא גבולות" ברחבי העולם. רשימת כל הסניפים הארגון החל פעילותו בישראל בשנת 2008 ביוזמת ד"ר ורד בלאס מי שהייתה פעילה מרכזית ויו"ר סניף הארגון באוניברסיטת UCSBו והובילה משלחות סיוע הומניטרי-הנדסי לקהילות מבודדות בהרי האמדים בפרו, מייסדת העמותה ועומדת בראש הארגון בישראל מיום הקמתו ועד עתה. העמותה נשענת על פלטפורמת המוסדות האקדמאים בצורה פרויקטאלית. תחילה הוקם סניף ראשון בטכניון בחיפה ואחר כך הוקמו סניפים נוספים באוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה לחקלאות ברחובות, מכללת אפקה ואוניברסיטת תל אביב. הפעילות הישראלית של הארגון יוצאת אל הפועל בפרויקטים בינלאומיים, שת"פ אזורי העמותה נשענת על פלטפורמת המוסדות האקדמאים בצורה פרויקטאלית כמנוף לשינוי בישראל. בניה אקולוגית בת-קימא בנפאל. מתקן לטיהור מים בשיטת UV באפריקה. רופאים ללא גבולות מדיה וקבצים בנושא מהנדסים ללא גבולות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מהנדסים ללא גבולות אתר הארגון בישראל אתר הבית של הארגון הבינלאומי פרויקטים של הארגון האמריקאי ריאיון עם ברנרד אמדאי סיקור הפרויקט של "מהנדסים ללא גבולות" בנפאל סקירה באתר Seattle Times History, באתר האמריקאי של הארגון Bernard Amadei About EWBI, באתר הבינלאומי של הארגון
כוחות מילואים

כוחות מילואים הם כוח צבאי המורכב מאזרחי מדינה מסוימת ששירתו בעברם כחיילים בצבא של אותה המדינה. כוחות המילואים מקיימים אימונים צבאיים או משימות צבאיות מעטות, ובמצב חירום הם נקראים למלא תפקידים צבאיים לצורך תגבור כוחות הצבא ולשמש כחיילים לכל דבר. כוחות המילואים זמינים לגיבוי הכוחות המקצועיים כאשר חל גיוס חירום למלחמה כוללת או כדי להגן מפני פלישה צבאית. הקיום של כוחות המילואים מאפשר למדינה להקטין את הוצאותיה הצבאיות בעת שלום בעוד שהמדינה מתחזקת כוח תגבורת צבאי גדול ומיומן אשר מוכן לעת מלחמה. כוחות המילואים החלו להתפתח בשלהי המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, עם ירידת קרנם של הצבאות השכירים ועם עליית הלאומיות. בעקבות המלחמות הנפוליאוניות ומלחמת האזרחים האמריקנית עברו מרבית מדינות אירופה למודל הכולל צבא סדיר וכוחות מילואים. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ומודלים חדשים של כוחות מילואים אומצו. סופה של המלחמה הקרה הוביל לצמצום כוחות המילואים ברחבי העולם. במדינות מסוימות כמו ארצות הברית, ספרד ובריטניה, כוחות המילואים מבוססים על מתנדבים אשר ממלאים את תפקידם באופן חלקי. במדינות אחרות כמו סין, שווייץ וישראל השירות בכוחות המילואים הוא חובה במשך תקופה מוגדרת לאחר סיום השירות הסדיר. במערך המילואים של צה"ל נכללים גם כלי רכב אזרחיים המגויסים באמצעות רשת קריאה של יחידות רכב מגויס. שירות המילואים בישראל מדיה וקבצים בנושא כוחות מילואים בוויקישיתוף חגי גולן (מפקד ועורך ראשי), ‏גיליון 394, מערכות ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Journey

ג'ורני (אנגלית: Journey) היא להקת רוק אמריקאית אשר נוסדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה ב-1973 על ידי הגיטריסט ניל שון והקלידן גרג רולי, חברי להקת סנטנה לשעבר. הסגנון המוזיקלי אשר אפיין את הלהקה בתחילת דרכה היה רוק מתקדם. בהמשך שונה סגנון זה לסגנון מלודי יותר בעקבות הצטרפותו של הזמר סטיב פרי בשנת 1977 אשר בזכותו הפכה הלהקה לאחת הלהקות הבולטות של שנות השבעים. שיא ההצלחה המסחרית של הלהקה הייתה בסוף שנות השבעים עד תחילת שנות השמונים כאשר הוציאו סדרה של בלדות רוק שזכו להצלחה רבה, בהן - "Any Way You Want It", "Faithfully", "Don't Stop Believin"‏, "Open Arms", "Separate Ways" ו"Wheel in the Sky". מדיה וקבצים בנושא Journey בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Journey Journey, ברשת החברתית פייסבוק Journey, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Journey, ברשת החברתית אינסטגרם Journey, סרטונים בערוץ היוטיוב Journey, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Journey, באתר ספוטיפיי Journey, באתר Last.fm (באנגלית) Journey, באתר AllMusic (באנגלית) Journey, באתר MusicBrainz (באנגלית) Journey, באתר דיזר Journey, באתר Discogs (באנגלית) Journey, באתר Songkick (באנגלית) Journey, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונתן זק

יונתן זק (27 ביולי 1932 – 9 במרץ 2024) היה פסנתרן ומורה ישראלי, חבר בשלישיית יובל ופרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. זק נולד בתל אביב. למד פסנתר אצל המלחין והפסנתרן יוסף טל בירושלים ואחר כך אצל אלפרד שרדר. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הירושלמית בשנת 1955, ויצא להמשך לימודים בבית הספר הגבוה למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, שם למד אצל בֶּוורידג' וֶבסטר (אנ') ואדוארד שטוירמן והשתלם בנגינת מוזיקה קאמרית אצל רוברט מאן. זכה בפרס ראשון בתחרות כל-אמריקאית לנגנים צעירים. בשנת 1969 חזר לישראל והקים עם הכנר אורי פיאנקה והצ'לן שמחה חלד את שלישיית יובל – הרכב קאמרי ישראלי בעל שם בינלאומי. השלישייה הייתה פעילה במשך כ-25 שנה והקליטה אלבומים רבים בחברות "דויטשה גרמופון", "סנטאור" ועוד. זק הופיע כסולן עם כל התזמורות הישראליות החשובות, וכן הופיע ברסיטלים בארץ ובעולם והקליט קונצרטים רבים בתחנות רדיו בישראל, בצרפת ועוד. הוא זכה להערכה רבה גם כפסנתרן מלווה, ובמשך הקריירה המוזיקלית שלו ליווה סולנים רבים, בהם הצ'לן פול טורטלייה, החלילן ז'אן-פייר רמפל, הכנרים יצחק פרלמן, פייר אמויאל ומידורי, והזמרים מורין פורסטר, מירה זכאי (איתה הקליט לידר של מאהלר, וברן ואלבן ברג), שרון רוסטורף-זמיר ואחרים. בשנת 1992 חבר לפסנתרנית אירנה פרידלנד והקים איתה דואו פסנתר שהקליט, בין השאר, עבור חברת "רומיאו". זק היה ידוע גם כמורה, אשר לימד ליווי לידר ונגינת מוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב, שם כיהן כפרופסור אמריטוס. הוא נתן כיתות אמן וישב בחבר השופטים בתחרויות יוקרתיות רבות, בהן תחרות רובינשטיין, תחרות שוברט, תחרות מוזיקה מהמאה ה-XX בגראץ, תחרות ARD במינכן, תחרות הנבל הבינלאומית בישראל, תחרות הזמרה על שם ורה רוז'ה ועוד. יחד עם אשתו, הזמרת והשחקנית עדי עציון-זק, ארגן זק סדרות קונצרטים לפסנתר, קול וריקוד בביתו בתל אביב, בנושאים שונים מתולדות המוזיקה והתרבות, בהם מרתון סונאטות של סקריאבין, קונצרטי שופניאנה, תוכנית על חיי אלמה מאהלר ועוד. ליונתן ולעדי עציון-זק שלושה ילדים: דויד (דודי) זק, השחקנית עלמה זק ובמאי הטלוויזיה יורם זק. נפטר ב-9 במרץ 2024 בגיל 91. נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא. יונתן זק, ברשת החברתית פייסבוק יונתן זק, באתר AllMusic (באנגלית) יונתן זק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יונתן זק, באתר Discogs (באנגלית) על יונתן זק באתר התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין, בארכיון האינטרנט איריס ליפשיץ קליגר, הסימפוניה של משפחת זק, באתר "ידיעות אחרונות", 5 ביוני 2019 תומר לב, האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין: 50 השנים הראשונות, 1945–1995: פרקים בתולדות החינוך הגבוה למוזיקה בישראל, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – הפקולטה לאמנויות ע"ש יולנדה ודוד כץ, תשנ"ט 1998, עמ' 141–142 רן בוקר, הפסנתרן יונתן זק מ"שלישיית יובל" הלך לעולמו בגיל 91, באתר ynet, 9 במרץ 2024