laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חזית צפון הקווקז

חזית צפון הקווקז (ברוסית: Северо-Кавказский фронт) הייתה חזית של הצבא האדום, שלחמה במלחמת העולם השנייה. חזית צפון הקווקז הוקמה ב-20 במאי 1942 על בסיס חזית קרים והחזית הדרומית. כמפקדה הראשון מונה סמיון בודיוני. החזית ספגה את המתקפה הגרמנית בין יולי לספטמבר במסגרת הקרב על קווקז, וב-4 בספטמבר של אותה שנה פורקה ועל בסיסה הוקמה קבוצת הים השחור. החזית הוקמה מחדש ב-24 בינואר 1943, וכמפקדה מונה איוואן מסלניקוב החזית כללה את הארמיות ה-9 ה-37 ה-44 וארמיית האוויר ה-4, והשתתפה בקרב על קווקז. במאי של אותה שנה עבר איוואן פטרוב לפקד על החזית, ופיקד עליה במהלך קרבות בחצי האי קרץ'. החזית פורקה ב-20 בנובמבר 1943, ועל בסיסה הוקמה ארמיית החוף. סמיון בודיוני (20 במאי 1942 - 4 בספטמבר 1942) איוואן מסלניקוב (24 בינואר 1943 - מאי 1943) איוואן פטרוב (מאי 1943 20 בנובמבר 1943) חזית צפון הקווקז (ברוסית) מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים
חזית עבר הבאיקל

חזית עבר הבאיקל (ברוסית: Забайкальский фронт) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה. החזית הוקמה ב-15 בספטמבר 1941 על בסיס פיקוד עבר הבאיקל וכמפקדה הראשון מונה מיכאיל קובליוב. החזית נפרשה לאורך הגבול עם השטחים שתחת שלטון האימפריה היפנית באזור ימת באיקל. החזית כולה לא השתתפה בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, אולם בהדרגה נשלחו מרבית חייליה לחזית זו. ביולי 1945 קיבל רודיון מלינובסקי את הפיקוד על החזית, ובאוגוסט של אותה שנה היא השתתפה במבצע סערת אוגוסט אשר במסגרתו פלשה למנגצ'אנג והגיעה עד חוחחוט, וכן למערב מנצ'וקוו תוך שהיא מגיעה עד מוקדן וצ'אנגצ'ון. באוקטובר 1945 ועל בסיסה הוקם מחדש פיקוד עבר הבאיקל. מיכאיל קובליוב (15 בספטמבר 1941 - יולי 1945) רודיון מלינובסקי (יולי 1945 - 10 בינואר 1945) מדיה וקבצים בנושא חזית עבר הבאיקל בוויקישיתוף חזית עבר הבאיקל (ברוסית) מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Ernst I. von Sachsen-Altenburg; 16 בספטמבר 1826 – 7 בפברואר 1908), היה דוכס סקסוניה-אלטנבורג בין השנים 1853–1908. ארנסט נולד ב-16 בספטמבר 1826 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לגאורג, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולמריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סביו פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סביו פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ודודו יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1853 מת אביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, וארנסט עלה לשלטון במקומו. במלחמת אוסטריה–פרוסיה תמך ארנסט בפרוסיה, ולאחר מכן הצטרף לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחותיו לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 צירף ארנסט את הדוכסות לאימפריה הגרמנית. ב-7 בפברואר 1908 מת ארנסט ללא בנים, ואחיינו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. ב-25 באפריל 1853 התחתן ארנסט עם אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט ופרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה. לבני הזוג היו שני ילדים: מריה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1854–1898), התחתנה עם אלברכט, נסיך פרוסיה גאורג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1856) מדיה וקבצים בנושא ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף
פריץ קרמר

בריגדפיהרר פריץ קרמר (בגרמנית: Fritz Kraemer;‏ 12 בדצמבר 1900 – 23 ביוני 1959) היה מפקד בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קרמר נולד ב-12 בדצמבר 1900 בעיר שטטין שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. כיום נקראת העיר שצ'צ'ין והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. בשנת 1918 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הרגלים ה-111 (באדן ה-3 - מרקיז לודוויג וילהלם). הוא הגיע לדרגת לוטננט, ועזב את הצבא עם סיום מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1921 הוא הצטרף למשטרה ושימש כמפקד מחלקה. ב-1931 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ב-1933 עבר למשטרה הלאומית, וב-1934 לרייכסווהר. הוא למד באקדמיה הצבאית בברלין, וב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת האופטמן והוצב ברגימנט הרגלים ה-55. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד פלוגה במסגרת הרגימנט. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה קרמר מפקד פלוגה במסגרת רגימנט הרגלים ה-55 אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-13. הוא לחם במערכה בפולין, ועל חלקו במערכה קיבל את צלב הברזל דרגה שנייה. ב-1940 הוא לחם במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה וקיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה. לאחר המערכה סווגה הדיוויזיה מחדש ושמה שונה לדיוויזיית הפאנצר ה-13. קרמר נותר קצין בה. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת מיור, וב-29 בינואר 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-17 בדצמבר הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת אוברסט והוצב במטה ארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני של אותה שנה מונה לראש מטה קורפוס הפאנצר אס אס הראשון. לבקשתו של מפקד הקורפוס, יוזף דיטריך, אשר התרשם ממנו מאוד, הוא עבר לוואפן אס אס, וב-1 בספטמבר הוענקה לו דרגה של אוברפיהרר. ב-1 באוגוסט 1944 הוענקו לו במקביל דרגת גנרל מיור בוורמאכט ובריגדפיהרר באס אס. ב-9 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה כמפקד זמני של קורפוס הפאנצר אס אס הראשון, לפני שהוחלף בגאורג קפלר. הוא נותר בתפקיד ראש מטה הקורפוס. ב-24 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית האס אס ה-12 "היטלריוגנד", פיקד עליה במהלך הקרב על הבליטה והיה מעורב בטבח מלמדי. ב-13 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה לראש מטה ארמיית הפאנצר אס אס השישית בפיקודו של דיטריך. הוא החזיק בתפקיד עד סוף המלחמה. ב-6 במאי 1945 הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו, ועם סיום המלחמה הא נכנע לבעלות הברית. ב-16 ביולי 1946 קרמר נשפט בפני בית דין אמריקאי על חלקו בטבח מלמדי ופשעי מלחמה נוספים. הוא נמצא אשם, ונידון ל-10 שנות מאסר. לאחר שחרורו התגורר בהמבורג עד מותו ב-23 ביוני 1959 בגיל 58. מדיה וקבצים בנושא פריץ קרמר בוויקישיתוף פריץ קרמר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פוטותרפיה

האם התכוונתם ל... פוטותרפיה (טיפול רגשי) – טיפול רגשי מסוג תרפיה בהבעה ויצירה, בה נעשה שימוש במדיה של צילום ככלי טיפולי. פוטותרפיה (טיפול רפואי) – טיפול רפואי באמצעות חשיפת העור לקרני אור.
CWT

CWT, המוכרת גם בשמה הקודם Carlson Wagonlit Travel, היא חברת נסיעות בבעלות פרטית של קואופרטיב Carlson Companies שבעברה פנתה הן למגזר הנסיעות הפרטי והן למגזר העסקי. החברה מכרה את חטיבת נסיעות הפנאי שלה לתאגיד חדש שנוצר על ידי הנהלת החברה בשנת 2008. החברה פועלת ב-155 מדינות ומעסיקה 18,000 עובדים. לפי האתר Business Travel News Online.com, החברה עקפה בשנת 2007 את חטיבת הנסיעות העסקיות של חברת American Express, ובכך הפכה לחברה הגדולה בעולם בתחום הנסיעות העסקיות. היקף המכירות השנתי של CWT עמד על 23.0 מיליארד דולר לשנת 2016. החברה קיבלה את צורתה הנוכחית בשנת 1994, כתוצאה מאיחוד בין שתי חברות נסיעות גדולות ביחס שווה של 50%-50%. הצד של קואופרטיב קרלסון התקיים לפני האיחוד בתור רשת סוכניות נסיעות העונה לשם Ask Mr. Foster Travel Agency ("שאל את מר פוסטר - סוכנות נסיעות"). מאוחר יותר שינתה הרשת את שמה לשם Carlson Travel Network ("רשת סוכניות הנסיעות של קרלסון"). הצד של חברת Wagonlit היה ידוע בתור רשת סוכניות נסיעות אירופאית בשם Compagnie Internationale des Wagon-Lits ("החברה הבינלאומית לקרונות לילה"). החברה הצרפתית ידועה בעיקר בשל הפעלתה של קו הרכבת הטרנס-אירופי היוקרתי - האוריינט אקספרס. חברת Accor הצרפתית החזיקה ב 50% מהחברה המשותפת CWT החל משנת המיזוג ועד שמכרה את חלקה בחזרה בשנת 2006. כאשר חברת Accor מכרה את החזקותיה בחברה המשותפת במחיר של 500 מיליון אירו היא למעשה העריכה את השווי המשותף של CWT בסך של מיליארד אירו, בשנת 2006. ב-22 ביוני 2014, הודיעה CWT כי התאגיד הפרטי קרלסון, הפועל בתחומי המלונאות, השיווק, המסעדנות והנסיעות, יקנה את שארית הבעלות בחברת CWT, אשר עמד בשעתו על 45%, מחברת הבנקאות העולמית JPMorgan Chase. עד לזמן המכירה, תאגיד קרלסון החזיק ביתר השליטה בחברה. כלומר, ב 55% מחלקה של CWT. התפתחויות בשנים 2018- 2019: תוכנת RoomIt מוגברת ויכולות הזמנת מלונות משופרת, סייעו להעלות את שיעור התפוסה במלונות בשנת 2018. השקת מוצרים מתקדמים כגון Answer IQ, MyCWT ו- Travel Consolidator. בשנת 2018 היו למעלה מ -1.2 מיליון הורדות של האפליקציה סלולרית של MyCWT. בינואר 2019 התמנה מישל מקיני פריימיר לתפקיד סמנכ"ל כספים. בפברואר 2019 הושקה זהות מותג חדשה ל-CWT, שמה הרשמי החדש של החברה. מאוחר יותר מוקמה CWT כפלטפורמת ניהול נסיעות של "עסק לעסק עבור העובדים". מדיה וקבצים בנושא CWT בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של CWT (באנגלית) CWT, ברשת החברתית פייסבוק CWT, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר החברה Carlson Wagonlit Travel אתר התאגיד Carlson Carlson board sharpens its focus, Minneapolis Star Tribune, accessed June 23, 2014. CWT is the New Name in Digital Business Travel, Hotel Distribution, and Meetings & Events, CWT, 18 February 2019 TRAVEL WEEKLY, CWT (formerly Carlson Wagonlit Travel)
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Ernst II. von Sachsen-Altenburg; 31 באוגוסט 1871 – 22 במרץ 1955), היה הדוכס האחרון של סקסוניה-אלטנבורג בין השנים 1908–1918. ארנסט נולד ב-31 באוגוסט 1871 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית, למוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל. ב-27 בפברואר 1898 התחתן ארנסט עם אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו. בשנת 1907 מת אביו מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ובשנת 1908 מת דודו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא בנים, ומשום כך עלה ארנסט במקומו לשלטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה ויתר ארנסט על דרגת הגנרל, מונה לקצין בדרגת אוברסט, ועד סוף המלחמה הגיע לפיקוד על הדיוויזיה ה-8, תוך שהוא מצטיין במהלך הקרב השני על הסום. כחובב ענייני מדע, החזיק ארנסט בטירתו באלטנבורג מערכת תקשורת אלחוטית במהלך המלחמה, ובכל חייו אהב להתעסק בטלגרף ובטלפון. ב-13 בנובמבר 1918 נאלץ ארנסט לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. לאחר המלחמה התגורר ארנסט בברלין, ובשנת 1920 התגרש מאשתו אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה. ב-15 ביולי 1934 התחתן ארנסט עם מי שהייתה מאהבתו שנים רבות - מריה טריבל בנישואים מורגנטיים, אך לא היו להם ילדים. בשנת 1922 הקים ארנסט באחוזתו בוולפרדורף מצפה כוכבים, וב-1 במאי 1937 הצטרף למפלגה הנאצית. לאחר מלחמת העולם השנייה התגורר ארנסט באחוזתו שהייתה בגרמניה המזרחית, ואף לאחר שהופקעה בידי הכיבוש הסובייטי המשיך להתגורר בה, ואף סירב לעבור לשטח הכיבוש הבריטי. ב-28 בפברואר 1955 מתה אשתו, וב-22 במרץ אותה שנה מת ארנסט באחוזתו שבטרוקנבורן-וולפרסדורף. ב-27 בפברואר 1898 התחתן ארנסט עם אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו. לבני הזוג היו 4 ילדים: שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1899–1989), התחתנה עם זיגיסמונד, נסיך פרוסיה גאורג מוריץ, נסיך הכתר של סקסוניה-אלטנבורג (1900–1991) אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1903–1991) פרידריך ארנסט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1905–1985) ב-15 ביולי 1934 התחתן ארנסט עם מריה טריבל בנישואים מורגנטיים, אך לא היו להם ילדים. מדיה וקבצים בנושא ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף
מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין

מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Marie Louise von Mecklenburg-Schwerin; נולדה ב-31 במרץ 1803 - מתה ב-26 באוקטובר 1862), הייתה אשתו של גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. מריה לואיזה נולדה ב-31 במרץ 1803 בלודוויגסלוסט שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. אמה מתה כשהייתה תינוקת. ב-7 באוקטובר 1825 התחתנה מריה לואיזה עם גאורג, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ושנה מאוחר יותר מונה חמיה פרידריך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת חמיה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, וגיסה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ובעלה עלה לשלטון במקומו כגאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1853 מת בעלה גאורג, ובנה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. מריה לואיזה המשיכה להתגורר באלטנבורג אף בימי אלמנותה, וב-26 באוקטובר 1862 מתה מריה לואיזה בזמן שהותה במיינינגן. ב-7 באוקטובר 1825 התחתנה מריה לואיזה עם גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. לבני הזוג היו 3 ילדים: ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1826–1908) אלברכט (1827–1835) מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1829–1907) מדיה וקבצים בנושא מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין בוויקישיתוף מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין מריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מיכל ויצמן

האם התכוונתם ל... מיכל ויצמן (ספורטאית) – ספורטאית, קפטן אס"א תל אביב ברוגבי מיכל ויצמן (שחקנית) – שחקנית, מוכרת בשם הבמה "מיכל הקטנה"
כולי האי ואולי

כולי האי ואולי הוא ביטוי ארמי שנאמר בתמיהה, ומשמעותו: "וכי גם אם יושקעו המאמצים המרובים ביותר - כל מה שיעלה בידינו הוא רק סיכוי להצלחה?" מקור הביטוי הוא בתלמוד הבבלי, בו מובאים דבריהם של כמה אמוראים, שהבינו מתוך הפסוקים שביחס לדרישות האל מהאדם תמיד קיימת האפשרות שהאדם לא מילא את חובתו. רבי אמי כי מטי להאי קרא בכי "יתן בעפר פיהו אולי יש תקוה" אמר כולי האי ואולי. רבי אמי כי מטי להאי קרא בכי "בקשו צדק בקשו ענוה אולי תסתרו ביום אף ה'". אמר כולי האי ואולי רבי אסי כי מטי להאי קרא בכי "שנאו רע ואהבו טוב והציגו בשער משפט אולי יחנן ה' [אלהי] צבאות" כולי האי ואולי — תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ד', עמוד ב'. . ביטוי בעל משמעות דומה הוא כולי האי ואפשר. בתלמוד מסופר על רבי אלעזר בן פדת שהיה עני מרוד. מסופר עליו, כי כאשר הקיז דם, לא היה לו מה לאכול, והוא תחב בפיו ראש של שום, והתעלף מחולשה. הקב"ה התגלה אליו בחלומו ושאל אותו אם ברצונו שיהפוך את העולם מתחילתו, דהיינו שיחריב את העולם ויברא אותו מחדש, כדי שאולי הפעם יולד רבי אלעזר במזל טוב. אמר רבי אלעזר בן פדת: "כולי האי ואפשר?" (=כל זה, ורק אולי?!). הוא הוסיף ושאל אם כבר חי את רוב שנות חייו, ומשנענה בחיוב וויתר על הצעתו של ה'. מגילת איכה, פרק ג', פסוק כ"ט. ספר צפניה, פרק ב', פסוק ג'. ספר עמוס, פרק ה', פסוק ט"ו. תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ה, עמוד א'
תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1976)

תמונתו של דוריאן גריי (באנגלית: The Picture of Dorian Gray) הוא סרט של ה-BBC משנת 1976 ששודר במסגרת תוכניות "מחזה החודש" (אנ'). בסרט כיכבו פיטר פירת', ג'רמי ברט, וג'ון גילגוד. הסרט הוא עיבוד באורך 100 דקות של הרומן "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד. את התסריט כתב ג'ון אוסבורן. השידור הראשון של הסרט היה ב-19 בספטמבר 1976. ההפקה זכתה לשבחי הביקורת כששודרה לראשונה. ב-2009 נכתב בעיתון הטיימס שסרט זה הוא העיבוד "הוויילדי ביותר" (most Wildean) של הרומן, וגם "אולי דוריאן הטוב ביותר". על ג'ון גילגוד נכתב שהוא "גונב את ההצגה כשהוא מבטא את השורות של ויילד". גרסה זו מדגישה את הסאבטקסט ההומוסקסואלי של הרומן יותר מאשר גרסאות אחרות. לדוגמה כאשר דוריאן רוצה שאלן יעזור לו להיפטר מהגופה של בזיל, נרמז בבירור שהשניים קיימו יחסי מין בעבר, וכשנסיון הפיתוי של דוריאן נכשל, הוא מאיים לחשוף את אלן והיותו הומוסקסואל. ברומן עצמו ובעיבודים אחרים שלו טיב הקשר בין דוריאן לאלן נותר לדמיונם של הקוראים או הצופים. פיטר פירת' – דוריאן גריי ג'רמי ברט – בזיל הלווארד ג'ון גילגוד – הנרי ווטון ג'ודי באווקר – סיביל ויין ניקולס בול – ג'יימס ויין ג'יליאן ריין – גברת ויין ניקולס קליי – אלן קמפבל מייקל ברינגטון – מר ארסקין מארק דיגנאם – לורד פרמור גוון פרנגקון-דייוויס – ליידי אגאתה "תמונתו של דוריאן גריי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תמונתו של דוריאן גריי", באתר AllMovie (באנגלית) Simpson, Mark (4 בספטמבר 2009). "Ours is the new Dorian Gray age". The Times. London. {{cite news}}: (עזרה)
תמונתו של דוריאן גריי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תמונתו של דוריאן גריי – רומן מאת אוסקר ויילד שיצא לאור ב-1890 עיבודים לרומן תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1913) – סרט אילם אמריקאי בבימויו של פיליפס סמולי תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1915) – סרט אילם אמריקאי בבימויו של יוג'ין מור תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1916) – סרט בריטי בבימויו של פרד ו. דורנט תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1917) – סרט גרמני בבימויו של ריצ'רד אוסוולד תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1918) – סרט הונגרי בבימויו של אלפרד דאיסי (אנ') תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1945) – סרט אמריקאי בבימויו של אלברט לווין תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 2004) – סרט אמריקאי בבימויו של דייב רוזנבאום תמונתו של דוריאן גריי (טלנובלה) – טלנובלה מקסיקנית משנת 1969 תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1976) – הפקה של ה-BBC במסגרת "Play of the Month" בבימויו של ג'ון גורי תמונתו של דוריאן גריי (אופרה) – אופרה משנת 1996 מאת לוול ליברמן (אנ') דוריאן גריי (2009) – סרט בריטי בבימויו של אוליבר פארקר שירים "The Picture of Dorian Gray" – שיר של להקת נירוונה (להקה בריטית) (אנ') "A Picture of Dorian Gray" – שיר מתוך האלבום "...And Don't the Kids Just Love It" של Television Personalities דוריאן גריי (פירושונים)
דוריאן גריי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דוריאן גריי הוא הדמות הראשית ברומן "תמונתו של דוריאן גריי" מאת אוסקר ויילד שיצא לאור ב-1890 קולנוע תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 1945) (אנ') – סרט קולנוע אמריקאי, עיבוד לרומן בבימויו של אלברט לוין, בכיכובם של הורד הטפילד (אנ') וג'ורג' סנדרס דוריאן גריי (סרט, 1970) – סרט קולנוע איטלקי, עיבוד לרומן בבימויו של מסימו דאלאמנו בכיכובם של הלמוט ברגר והרברט לום דוריאן גריי (2009) – סרט קולנוע בריטי, עיבוד לרומן בבימויו של אוליבר פארקר ובכיכובם של בן בארנס וקולין פירת' דוריאן גריי (שחקנית) (1936–2011) – שם הבמה של השחקנית האיטלקייה מריה לואיזה מנג'יני מוזיקאים דוריאן גריי (להקה) – להקה קרואטית משנות השמונים של המאה העשרים דוריאן גריי (זמר) – שם הבמה של זמר הפופ הבריטי טוני אלינגהם
האם את אוהבת את ברהמס? (סרט)

האם את אוהבת את ברהמס? הוא סרט רומנטי אמריקאי בהפקתו ובבימויו של אנטול ליטבק, המבוסס על רומן בשם זה (בצרפתית: Aimez-vous Brahms?) מאת פרנסואז סאגאן, עם אינגריד ברגמן, אנטוני פרקינס ואיב מונטאן בתפקידים הראשיים. הסרט צולם בפריז ומופיעים בו אתריה המפורסמים של העיר. כבשאר ספריה של סאגאן יש בו משולש רומנטי, הפעם בין אישה ושני גברים. המלחין ז'ורז' אוריק שילב בפסקול הסרט שני פרקים מיצירות יוהנס ברהמס: הפרק הרביעי של סימפוניה מס' 1 והפרק השלישי של סימפוניה מס' 3. הפרק מסימפוניה מס' 3 מנוגן בסרט במספר עיבודים בהם עיבוד לג'אז בהופעתה של הזמרת דיאן קארול. המפיק סבר שהשם המקורי אינו מתאים לקהל האמריקאי ואנטוני פרקינס הציע את השם "Goodbye Again" ("להתראות שוב") כשם ההצגה הראשונה בה הופיע אביו בברודוויי. באירופה ובישראל נשאר השם המקורי. פרקינס זכה בפסטיבל הקולנוע בקאן בפרס השחקן הטוב ביותר בשנת 1961 ואנטול ליטבאק היה מועמד בשנה זו לפרס דקל הזהב. פולה טסייה (אינגריד ברגמן) היא מעצבת פנים בת 40. היא גרושה ונמצאת חמש שנים בזוגיות עם רוז'ה דמארה (איב מונטאן). רוז'ה עוסק בסחר בטרקטורים ובמשאיות. הוא גרוש נאה ועוגב על כל בחורה נאה שהוא פוגש כדי להוכיח את גבריותו. הוא משקר כל הזמן לפולה שהוא נוסע לרגל עסקיו ובמקום זה הוא מבלה ושוכב עם צעירות שאינו מכיר אפילו את שמן וקורא לכל אחת "מייזי". הוא שונא כשהן מזכירות לו את המילה אהבה. פולה מודעת לכל שקריו ובגידותיו אבל היא מקבלת זאת בעל כורחה כי היא אוהבת אותו ורוצה להמשיך את הקשר איתו. יום אחד היא מקבלת הזמנה לעצב דירה של אישה עשירה מהחברה הגבוהה של פריז. בדירה היא פוגשת את פיליפ (אנתוני פרקינס), בנה של הלקוחה. פיליפ הוא בחור צעיר בן 25, מתמחה במשרד עורכי דין אבל לא מוצא עניין בעבודתו. פיליפ "נדלק" על פולה ולא אכפת לו שהיא מבוגרת ממנו. הוא מתחיל בחיזור עקשני אחריה. היא מסרבת בתוקף, והוא מקבל זאת בחיוך ובחוסר רצינות. פיליפ ממשיך בחיזוריו ומזניח את עבודתו אבל פולה עדיין דוחה אותו בנימוס. באחת הפעמים כשהם הולכים בפריז הוא נתקל במודעה על קונצרט מיצירות ברהמס. הוא שואל אותה: "האם את אוהבת את ברהמס?" ונענה בחיוב. בזמן קונצרט היא נזכרת בתחילת קשריה עם רוז'ה אך עדיין ממשיכה לדחות את פיליפ. לבסוף לא עומדת פולה בחיזוריו של פיליפ ובשקריו של רוז'ה. היא נעתרת לפיליפ והוא עובר להתגורר בדירתה. כאשר רוז'ה חוזר מפגישה עסקית היא מודיעה לו על יחסיה עם פיליפ ועל החלטתה לנתק את יחסיה איתו. היחסים בין פולה ופיליפ נעשים גרועים. פיליפ מזניח את עבודתו מרבה בשתייה ומתעצל לקום בבוקר. פולה מודיעה לו כי החליטה לשים סוף ליחסיהם. הוא נעלב ויורד במרוצה במדרגות כשפולה צועקת לעברו: "נסה להבין, אני זקנה, אני זקנה". רוז'ה חוזר לפולה והם נישאים במשרדי העירייה. פולה מתכננת ארוחת ערב בבית, אך הוא מצלצל ומודיע כי יהיה עסוק לרגל עסקיו. פולה מבינה שרוז׳ה לא השתנה וממשיך בשקריו. היא מביטה בפנים עגומות במראה כשהמוזיקה של ברהמס ברקע. "האם את אוהבת את ברהמס?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר נטפליקס "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר AllMovie (באנגלית) "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האם את אוהבת את ברהמס?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר יוטיוב נעימת הנושא של הסרט, בביצוע צמד הפסנתרנים פרנטה וטייכר דיאן קארול שרה ב"האם את אוהבת את ברהמס, באתר יוטיוב הסרט "האם את אוהבת את ברהמס?", באתר TCM
מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג

מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Moritz von Sachsen-Altenburg; 24 באוקטובר 1829 – 13 במאי 1907), היה נסיך גרמני ואביו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. מוריץ נולד ב-24 באוקטובר 1829 באייזנברג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, לגאורג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולמריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשנת 1834 מת סבו פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ודודו יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1851 התגייס מוריץ לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט ההוסרים של המשמר. בשנת 1853 מת אביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ואחיו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. מוריץ עלה בסולם הדרגות הצבאי, ובשנת 1895 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-13 במאי 1907 מת מוריץ בארקו שבטירול, ובשנת 1908 מת אחיו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא בנים, ובנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. ב-15 באוקטובר 1862 התחתן מוריץ עם אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל. לבני הזוג היו 5 ילדים: מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1864–1918), התחתנה עם גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1865–1927), התחתנה עם קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה מרגרטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1867–1882) ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1871–1955) לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1873–1953), התחתנה עם אדוארד, דוכס אנהלט מדיה וקבצים בנושא מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן

אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Augusta von Sachsen-Meiningen;‏ 6 באוגוסט 1843 – 11 בנובמבר 1919) הייתה נסיכה גרמנית, בתו של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואמו של ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. אוגוסטה נולדה ב-6 באוגוסט 1843 במיינינגן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, לברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולמריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל, בתו של וילהלם השני, הנסיך הבוחר מהסן. אוגוסטה הייתה בקשרים טובים מאוד עם אחיה גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, אף על פי שהיה מבוגר ממנה ב-17 שנים. ב-15 באוקטובר 1862 התחתנה אוגוסטה עם מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1907 מת בעלה מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ובשנת 1908 מת גיסה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא בנים, ובנה ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. לאחר התבוסה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה והמהפכה הגרמנית התפטר בנה מתפקידו, וב-11 בנובמבר 1919 מתה אוגוסטה. ב-15 באוקטובר 1862 התחתנה אוגוסטה עם מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. לבני הזוג היו 5 ילדים: מריה אנה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1864–1918), התחתנה עם גאורג, נסיך שאומבורג-ליפה אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1865–1927), התחתנה עם קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה מרגרטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1867–1882) ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (1871–1955) לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1873–1953), התחתנה עם אדוארד, דוכס אנהלט מדיה וקבצים בנושא אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן בוויקישיתוף
שרלוטה, נסיכת פרוסיה (1831–1855)

שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Charlotte von Preußen ‏21 ביוני 1831 ברלין - 30 במרץ 1855 מיינינגן), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן, ואשתו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. שרלוטה נולדה ב-1 ביוני 1831 בברלין, לאלברכט, נסיך פרוסיה שהיה אחיהם של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואשתו מריאן, נסיכת הולנד שהייתה בתו של וילם הראשון, מלך הולנד. נישואי הוריה היו רעועים, ובשנת 1849 התגרשו הוריה, ושרלוטה יחד עם אחיה ואחותה נשארו אצל אביה, ודודתם אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה טיפלה בהם. ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן, ממנו היו לה 2 ילדים. הנישואים היו מוצלחים, והשניים חלקו הרבה תחומי עניין משותפים. ב-27 בינואר 1855 מת בנם השני גאורג, וכעבור שלושה חודשים מתה שרלוטה ב-30 במרץ עקב סיבוכים שהיו בלידת בתה. לאחר מותה התאבל עליה מאוד בעלה גאורג, אולם לבסוף התחתן עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג, ובשנת 1866 מונה לדוכס סקסוניה-מיינינגן. ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנו היו לה 4 ילדים: ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן (1 באפריל 1851 - 16 בינואר 1928). גאורג אלברכט, נסיך סקסוניה-מיינינגן (12 באפריל 1852 - 27 בינואר 1855). מריה אליזבת, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (23 בספטמבר 1853 - 22 בפברואר 1923). בן (29 במרץ 1855 - 30 במרץ 1855). מדיה וקבצים בנושא שרלוטה, נסיכת פרוסיה בוויקישיתוף שרלוטה, נסיכת פרוסיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)