laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
למוריים

לֵמוּרִיִּים (שם מדעי: Lemuridae) היא משפחה של פרימטים בתת-הסדרה טרום קופים (קיפופים). המשפחה היא אנדמית לאי מדגסקר ולארכיפלג קומורו. במשפחה זו קיימים כיום 22 מינים ב-5 סוגים. משמעות המילה "למור" בלטינית היא רוח רפאים. מקור השם טמון בעובדה שהלמוריים ישנים במשך היום ובשעות הלילה הם פעילים וכשהם מנתרים בין ענפי העצים נדמה הדבר כצל חולף. רוב הלמוריים אינם יותר גדולים מחתול. כל בני המשפחה הם אוכלי צמחים או אוכלי כל, אך חלקם אוכלי פירות, חלקם אוכלי עלים, אחרים כוללים גם חרקים במזונם, ויש כאלו האוכלים בעיקר עלי חזרן. הם שוכני עצים, לפחות חלקית, ויש כאלו המבלים חלק מזמנם על האדמה. הם מתקדמים הן על ידי ריצה אופקית על ענפים והן על ידי ניתור מגזע מאונך אחד למשנהו. הם מתאפיינים בזנבות ארוכים ושעירים ובגופים ובגפיים רזים. אוזניהם אינן גדולות, מכוסות, חלקית לפחות, בפרווה, ובקצותיהן ציצות שיער. ללמור טופר מיוחד המיועד לטיפוח וסירוק הפרווה, המכונה Toilet Claw. כמו כן, לסתו התחתונה של הלמור "מאובזרת" במערכת שיניים דמויות מסרק, אשר גם לה תפקיד חיוני בטיפוח הפרווה. לא כל היצורים המסווגים כלמוריים שייכים באמת למשפחה זו. ישנה על-משפחה של הלמורים בה משפחות נוספות. אחדים מהמינים שנכחדו בעל-משפחה זו היו גדולים מגורילה. למוריים נעזרים בטופרים לקפיצות מענף לענף וכך לא נופלים. משפחה למוריים (Lemuridae) סוג ומין יחיד למור זנב-טבעת (Lemur catta) סוג למור אמיתי (Eulemur) מין למור חום (Eulemur fulvus) מין למור סנפורד (Eulemur sanfordi) מין למור לבן-ראש (Eulemur albifrons) מין למור אדום (Eulemur rufus) מין למור אדום-חזית (Eulemur rufifrons) מין למור חום-צוואר (Eulemur collaris) מין למור אפור-ראש (Eulemur cinereiceps) מין למור שחור (Eulemur macaco) מין למור שחור כחול-עין (Eulemur flavifrons) מין למור מוכתר (Eulemur coronatus) מין למור אדום-בטן (Eulemur rubriventer) מין למור הנמייה (Eulemur mongoz) סוג למור צווארון (Varecia) מין למור צווארון שחור לבן (Varecia variegata) מין למור צווארון אדום (Varecia rubra) סוג למור עדין (Hapalemur) מין למור חזרן אפור (Hapalemur griseus) מין למור חזרן מוזהב (Hapalemur aureus) מין למור חזרן מערבי (Hapalemur occidentalis) סוג ומין יחיד למור חזרן ענק (Prolemur simus) סוג Pachylemur - נכחד למור צווארון שחור לבן למור קטה למור במבוק אפור למור במבוק מוזהב למור אדום מדגסקר מדיה וקבצים בנושא למוריים בוויקישיתוף למוריים, באתר ITIS (באנגלית) למוריים, באתר NCBI (באנגלית) למוריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) למוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) למוריים, באתר GBIF (באנגלית) יעל גרופר, סוד הפמיניזם של הלמורים, באתר מכון דוידסון, נובמבר 2015 מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
קיטה

האם התכוונתם ל... קיטה רותמית – צמח עשבוני הר קיטה – הר ביפן קיטה – עיר בפינלנד קיטה – רובע בטוקיו אישים: קיטה איקי – פילוסוף והוגה דעות יפני ארז קיטה – מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כיתה קייטה
גודפריד גופנס

גודפריד גופנס (באנגלית: Godfried Guffens;‏ 22 ביולי 1823 – 11 ביולי 1901) היה צייר בלגי. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הקיר הדתיים וההיסטוריים המונומנטליים שלו. הוא נולד בעיר האסלט בבלגיה. כשהיה רק בן חמש עשרה, הוא התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנויות יפות, שם למד אצל ניקז דה קייזר. מאוחר יותר הוא נסע לאיטליה כדי לראות את יצירותיהם של מיכלאנג'לו ורפאל. בהיותו שם, הוא פגש את יוהאן פרידריך אורבק, חבר בתנועת הנצרתיים, שהייתה לו השפעה מכרעת על סגנונו. לפיכך רעיונות אלה גרמו לו לבקר בגרמניה ולחקור את סוגי ציורי הקיר החדשים שהתפתחו שם. ציור הקיר הגדול ביותר שלו נמצא בכנסיית סנט ג'ורג' באנטוורפן, אותה צייר יחד עם יאן סוורטס מ-1859 עד 1871. כמה ציורי קיר בולטים אחרים כוללים את אלה בבתי העירייה של קורטרייק והאסלט, המקהלה והטבילה של קתדרלת סנט קוונטין והמקהלה של כנסיית סנט אורסולה בלנקן. ציור הקיר שלו באולם הבדים של איפר אבד במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא היה חבר באקדמיה לאמנויות יפות באנטוורפן ובאקדמיה המלכותית למדע, כתיבה ואמנויות יפות של בלגיה. הוא גם היה חבר מקביל במכון דה פראנס. בשנת 1900, הוא לקה בשבץ בזמן שלימד שיעור באקדמיה ומת בשנה שלאחר מכן בסכארבק. להאסלט ולשארביק יש רחובות שנקראים על שמו. בדואי ילדיו של צ׳ארלס מוזת השירה אודליה מדיה וקבצים בנושא גודפריד גופנס בוויקישיתוף E. Benezit, Dictionnaire des Peintres, Sculpteurs, Dessinateurs et Graveurs (Benezit Dictionary of Artists), Paris, 1976. Hasselt website: Brief biography of Guffens Archived 2014-04-24 at the Wayback Machine, with links to several other sources
אלכסנדר החמישי

האם התכוונתם ל... אלכסנדר החמישי, מלך מוקדון (? – 294 לפנה"ס) היה מלך מוקדון, בנו של קסנדרוס. אלכסנדר החמישי (אנטי-אפיפיור) (1339 – 1410) היה אנטי-אפיפיור בתקופת הקרע המערבי, מה-26 ביוני 1409 עד מותו.
פסטיבל ואקן

פסטיבל Wacken Open Air ‏(W:O:A) הוא אחד מפסטיבלי מוזיקת ההבי מטאל הפופולריים ביותר. הוא הגדול מסוגו באירופה ומתקיים מדי שנה בעיירה הקטנה ואקן שבגרמניה. פסטיבל ואקן מושך אליו עשרות אלפי מטאליסטים מכל רחבי העולם בכל שנה (כ-80,000 כרטיסים נמכרו לאירוע של שנת 2011). הפעם הראשונה בה נערך הפסטיבל הייתה ב-1990, ומאז הוא נערך מדי שנה, בדרך כלל בשבוע הראשון של חודש אוגוסט. בהתחלה, הפסטיבל היה אירוע קטן אשר יועד ללהקות גרמניות מקומיות. עד 1998 הפסטיבל הפך לאחד המובילים בזרם המטאל באירופה וכיום הוא מארח כ-80 להקות מטאל מכל העולם בכל פסטיבל, ממגוון תת-סוגות: הבי מטאל, פאואר מטאל, פולק מטאל, מטאל סימפוני, מטאל גותי, דום מטאל, דת' מטאל ובלאק מטאל. בין הלהקות שהופיעו בפסטיבל Lacuna Coil, Slipknot, Iron Maiden ,Dimmu Borgir, Motörhead, In Flames, Cannibal Corpse, Nightwish, Finntroll, Helloween, Sonata Arctica, Opeth, Kreator, Slayer, Twisted Sister, Epica, Leaves' Eyes. מספר להקות ישראליות הופיעו בפסטיבל, בין השאר במסגרת המטאל באטל המפורסם שנערך בפסטיבל מדי שנה. בין הלהקות הישראליות שהופיעו ניתן לציין את The Fading, Orphaned Land, Hammercult Walkways, ועוד. ב-2022 הוכרז כי הלהקות הישראליות Walkways וסקארדאסט יהיו חלק מהליינאפ הראשי של הפסטיבל באותה שנה. אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל ואקן פסטיבל ואקן, ברשת החברתית פייסבוק פסטיבל ואקן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פסטיבל ואקן, ברשת החברתית אינסטגרם פסטיבל ואקן, סרטונים בערוץ היוטיוב LEAVES' EYES - WACKEN 2023 After Movie, סרטון בערוץ "LeavesEyesOfficial", באתר יוטיוב (אורך: 02:44) ברכות לחברים מWalkways וScardust שמצטרפים לליינאפ הראשי והרשמי של Wacken Open Air 2022, בעמוד הפייסבוק של רדיו זה רוק, 17 באפריל 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פליקס ינוויין

פליקס ינוויין (בצ'כית: Felix Jenewein;‏ 4 באוגוסט 1857 – 2 בינואר 1905) היה צייר, מאייר וליטוגרף צ'כי. לרבות מיצירותיו הידועות ביותר יש גוון קודר. אביו היה פקיד במפעל לטבק והמשפחה עברה לפראג כשקיבל קידום. בעודו ילד צעיר, פליקס גילה כישרון לציור ולאחר שאמו הראתה את עבודתו לאנטונין להוטה, הוא הצליח ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות, פראג, אצל להוטה ויאן סוורטס. מאוחר יותר, המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות, וינה, שם למד אצל יוזף מתיאש טרנקוואלד וסייע לו בציור ציורי קיר בכנסייה. לאחר מספר חילוקי דעות עם מוריו באקדמיה, ובעקבות בריאותו הרופפת של אביו, הוא חזר לפראג והתחתן עם מורה ב-1882. בהיותו בפראג, הוא השתתף בתחרות לעיצוב מחדש של הרודולפינום ותרם איורים למספר כתבי עת. מ-1890 עד 1892, לאחר שלא הצליח להשיג תפקיד באקדמיה, הוא לימד ציור בבית הספר לאמנויות שימושיות. ב-1902 עבר לברנו כדי ללמד באוניברסיטה לטכנולוגיה. כמו כן כיהן בוועדת הרכש במוזיאון מוראביה. סגנונו התפתח בהדרגה מרומנטיקה לאר נובו וסימבוליזם, אם כי הנושאים שלו היו לעיתים קרובות בהשראת תנועת הנצרתיים המוקדמת יותר. עבודתו הגדולה ביותר כללה סדרה של עיטורים לכנסיית המשפחה הקדושה ברובע אוטקרינג של וינה. הוא מת בפתאומיות משבץ מוחי והוחזר לקוטנה הורה לקבורה. בשנת 1941, אלמנתו תרמה לעיר למעלה מ-200 יצירות, בתוספת התכתבות ופריטים אישיים. בשנות ה-70 הוקמה במקום גלריה לאמנות הנושאת את שמו. ההרים הלבנים, מלחמת 30 השנה קבורה של מתאבד ילד מת במגפה הקורבן מדיה וקבצים בנושא פליקס ינוויין בוויקישיתוף Roman Musil, Jan Diviš, Milan Posselt; Felix Jenewein: 1857-1905 (exhibition catalog), National Gallery in Prague, 1996 Brief biography Archived 2016-08-16 at the Wayback Machine @ Městská Knihovna, Kutná Hora
אתרים של רע

"אתרים של רע" הוא פסל מאת האמן הישראלי דב אור-נר. בשנת 1988 התקיימה תחרות הצעות להקמת פסל בחזיתו של "מגדל רסקו" (לימים "מגדל דניאל פריש" בתל אביב-יפו. המגדל היה באותה עת בבעלות חלקית של הקיבוץ הארצי, ועל כן השתתפו בתחרות עשרה אמנים חברי קיבוצים מרחבי הארץ. ב-11 ביולי 1988 נפתחה תצוגה של הדגמים בלובי המבנה. לצד הצעתו של אור-נר הוגשו הצעות של אמנים כמשה שק, דב הלר, יעקב חפץ ואחרים. למרות שעלות הפסל לא פורסמה, הועלו הערכות כי הקמתו עלתה בין עשרים לארבעים אלף דולר. שמו של הפסל - "אתרים של רע" - מרמז אל רע, אל השמש המצרי, ואל ארבעת האתרים שהוא חוצה בדרכו המחזורית מהמזרח אל המערב. הפסל תוכנן כמבנה סולרי עשוי פלדת אל-חלד. הוא מורכב מעמוד או מגדל שבראשו משטח תאים פוטו-וולטאים. סביבו הוקמה בריכה קטנה שמימיה מוזרמים אל בריכה אחרת, הנמצאת מתחת למבנה דמוי בית. הפסל חשוף לשמש במשך של כ-3 שעות ביום. במהלכן הוא אמור לספוג מספיק אנרגיה סולארית על מנת להפעיל תאורת פלואורסצנט ומנוע המעביר מים בין שתי הבריכות. מדיה וקבצים בנושא אתרים של רע בוויקישיתוף אתרים של רע, באתר עיריית תל אביב-יפו ראו: ארנועם, נילי, "חבר קיבוץ זכה בתחרות לבחירת פסל שיוצב ברחבת בניין רסקו, מעריב ת"א, 8 ביולי 1988; וגם: מנדס, נילי, "אתרי הרע", מעריב ת"א, 6 באוקטובר 1989 ראו: ורטהיים-פרידמן, עיינה, "אתרי רע", סטודיו, כתב עת לאמנות, גיליון מס' 5, 1989
מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל

מצטייני העונה בליגה הלאומית בכדורסל הוא תואר המחולק על ידי מנהלת הליגה הלאומית בכדורסל לשחקנים המצטיינים ולמאמן המצטיין בסיום כל עונה סדירה החל מעונת 2020/2021. הפרסים כוללים את תואר מאמן העונה, פריצת העונה, תגלית העונה, השחקן השישי, הישראלי המצטיין, הזר המצטיין וחמישיית העונה. זר העונה וישראלי העונה יבחרו מתוך חמישיית העונה, שתכלול מינימום שלושה ישראלים. הליגה הלאומית בכדורסל מצטייני העונה בליגה הלאומית, באתר ספסל
אנדרה בלייק

אנדרה ג'ייסון בלייק (באנגלית: Andre Jason Blake; נולד ב-21 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פילדלפיה יוניון ב-MLS ובנבחרת ג'מייקה. בלייק שיחק שלוש שנים במדי יוקון האסקיס מאוניברסיטת קונטיקט איתה זכה במספר פרסים. ב-2014, נבחר על ידי פילדלפיה יוניון לראשונה בסופרדראפט של ה-MLS. במקור, הוא היה אמור להיות השוער הראשון של פילדלפיה יוניון, אך ירד לספסל כאשר המועדון החתים את השוער ראיס מבולחי. בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו עבור היוניון במשחק ידידות מול קריסטל פאלאס ביולי 2014, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה רשם ב-23 באוגוסט 2015, בניצחון 0-1 מול מונטריאול אימפקט. במהלך עונת 2015, פתח בלייק בחמישה מתוך שמונת המשחקים האחרונים בליגה. ב-2016, ביסס בלייק את מעמדו כשוער הראשון במועדון ובהמשך זכה להיכלל בסגל משחקי האולסטאר של ה-MLS ב-2016 ו-2019, כמו גם בפרס כפפת הזהב של טורניר ה-MLS. ביולי 2021, הוא חתם על הארכת חוזה עם המועדון עד 2024, עם אופציה למועדון לשנת 2025. בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה במרץ 2014 והיה שותף לזכייתה בגביע הקאריבי 2014. ב-2017, שיחק בלייק בכל ששת המשחקים בגביע הזהב של CONCACAF, ועזר לג'מייקה להגיע לגמר לסיים כסגנית לאחר ההפסד לנבחרת ארצות הברית. בלייק זכה בכפפת הזהב של הטורניר ובמקום ב-Best XI ביותר על ביצועיו, והפך לג'מייקני הראשון שעושה זאת. נכלל בסגל נבחרת ג'מייקה לטורניר קופה אמריקה 2024. מדיה וקבצים בנושא אנדרה בלייק בוויקישיתוף אנדרה בלייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרה בלייק, באתר Transfermarkt אנדרה בלייק, באתר Soccerway אנדרה בלייק, באתר WorldFootball.net אנדרה בלייק, באתר National Football Teams אנדרה בלייק, באתר FootballDatabase.eu תקציר המשחק בין מונטיראול לפילדלפיה 2015, באתר TRANSFERMARKT Bailey included in Reggae Boyz squad for Copa America באתר Jamaica Observer, ‏ 12 ביוני 2024 (באנגלית)
קומפלקס הכלא-תעשייתי

קומפלקס הכלא-תעשייתי (Prison–industrial complex) או תעשיית הכליאה הוא מונח המשמש חוקרים ופעילים כדי לתאר את היחסים בין ממשלה לעסקים השונים הנהנים ממוסדות הכליאה (כגון בתי כלא, מתקני מעצר ובתי חולים פסיכיאטריים). המונח דומה למונח "הקומפלקס הצבאי-תעשייתי" של שנות ה-50. המונח משמש לרוב בהקשר של ארצות הברית בעשורים האחרונים, עקב הרחבה מהירה של אוכלוסיית האסירים בארצות הברית. דבר זה הוביל להשפעה פוליטית ורווחים כלכליים עבור חברות בתי סוהר פרטיות ועסקים אחרים המספקים סחורות ושירותים לסוכנויות בתי הסוהר הממשלתיות. על פי תפיסה זו, הכליאה מועילה לא רק למערכת המשפט, אלא גם לחברות בנייה, ספקי טכנולוגיות מעקב ותיקונים, חברות המפעילות שירותי מזון לכלא ומתקנים רפואיים,[1] תאגידים שמקבלים כוח אדם זול בכלא, איגודי שוטרים, חברות מבחן פרטיות, עורכי דין וקבוצות הלובי פוליטי המייצגות אותן. המונח מתייחס גם באופן כללי יותר לקבוצות אינטרסים שבאינטראקציות שלהן עם מערכת הכלא, מעדיפות רווח כספי על פני שיקום עבריינים. תומכי תפיסה זו, לרבות ארגוני זכויות אזרח כמו מכון רתרפורד והאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות (ACLU), מאמינים שהתמריצים הכלכליים של בניית בתי סוהר, הפרטת בתי סוהר, עבודה בכלא וחוזי שירות בתי סוהר הפכו את המאסר לתעשייה צומחת, ותרמו לגידול הכולל של אנשים כלואים, תופעה המכונה "כליאה המונית".[2] [3] ארגונים אלה מציינים כי כליאה משפיעה על אנשים שחורים והיספאנים בשיעורים גבוהים באופן לא פרופורציונלי. פרשנים רבים משתמשים במונח "קומפלקס כלא-תעשייתי" כדי להתייחס אך ורק לבתי כלא פרטיים בארצות הברית, תעשייה שמייצרת רווח של כ-4 מיליארד דולר בשנה. אחרים מציינים שפחות מ-10% מהאסירים בארצות הברית כלואים במתקנים למטרות רווח, ומשתמשים במונח כדי לאבחן מפגש אינטרסים גדול יותר בין ממשלת ארצות הברית, ברמה הפדרלית והמדינה, לבין עסקים פרטיים המרוויחים מכך שיש גידול במעקב, השיטור והכליאה של הציבור האמריקאי מאז תחילת העשור של 1980. [4] ג'וש איידלסון, בלומברג ביזנסוויק, אמריקה משתמשת באסירים ככוח עבודה זול ומעכבת את שחרורם. איך זו לא עבדות?, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2024 Tufts University Prison Divestment Harcourt, Bernard (2012). The Illusion of Free Markets: Punishment and the Myth of Natural Order, August 15, 2021, at the Wayback Machine. Harvard University Press. ISBN 0674066162 p. 236
אדוארד מודריק

אדוארד ניקולאייביץ' מודריק (ברוסית: Эдуард Николаевич Мудрик; ‏18 ביולי 1939 – 27 במרץ 2017) היה כדורגלן סובייטי ממוצא יהודי, ששיחק כמגן בדינמו מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות. מודריק בילדותו עסק באתלטיקה, בהתעקשותו של אביו. הוא התכונן בכוונה להפוך לאתלט בקרב עשר, אבל חלם להיות שחקן כדורגל. ב-6 ביולי 1959, רשם מודריק את הופעת הבכורה שלו במדי הדינמו בהפסד 2-1 לטורפדו מוסקבה. ב-3 ביוני 1963, כבש מודריק את שערו הראשון בקריירה בניצחון 1-2 על קריליה סובייטוב סמרה במסגרת הליגה. ב-10 בנובמבר 1963, רשם מודריק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברית המועצות נגד נבחרת איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה 1964. ב-19 במאי 1964, כבש מודריק את שערו היחיד במדי הנבחרת הסובייטית בניצחון 0-1 מול נבחרת אורוגוואי כאשר הבקיע מבעיטה רחוקה. מודריק שיחק עם נבחרת ברית המועצות ביורו 1964, כאשר הוצב בעמדת המגן השמאלי. הוא היה חלק מהנבחרת עד הגמר, שם הפסידה 2-1 לנבחרת ספרד. משחק ההגנה שלו זכה לשבחים לאורך כל הטורניר, והוא היה חלק חשוב בהצלחת הקבוצה להגיע לגמר. אדוארד מודריק, באתר Transfermarkt אדוארד מודריק, באתר WorldFootball.net אדוארד מודריק, באתר National Football Teams אדוארד מודריק, באתר FootballDatabase.eu תקציר המשחק בין טורפדו מוסקבה לדינמו מוסקבה 1959, באתר TRANSFERMARKT תקציר המשחק בין קריליה לדינמו מוסקבה 1963, באתר TRANSFERMARKT תקציר המשחק בין איטליה לברית המועצות 1963, באתר TRANSFERMARKT תקציר המשחק בין ברית המועצות לאורוגוואי 1964, באתר TRANSFERMARKT
במערכה

במערכה היה ביטאון ליהדות הספרדית שפורסם על ידי ועד העדה הספרדית בירושלים בשנים 1961–1991 בעריכתו של דוד סיטון. במערכה נחשב לממשיכו של "הד-המזרח" שנסגר ב-1951 בשל מחסור במימון. הבטאון הוקם על ידי קבוצת עיתונאים, עסקנים ופעילים בני עדות המזרח במטרה לשמש לבמה קבועה לקולם של בני העדות השונות, חברי מפלגות ובלתי מפלגתיים, ולקבץ את בני העליות המזרחיות, הוותיקים והחדשים, הנאבקים לשפר תזונתם, תנאי דיורם והבטחת חינוך לילדיהם. בין מטרותיו הרצון להציג פעילויות המהוות מקור עידוד והשראה ולהציג בעיות כלליות ולהפוך את הבטאון למקור מידע ולגשר המחבר בין בני העדות, המרוחקים אחד מהשני, על ידי הפצתו בכל קצות הארץ. כתב העת במערכה, באתר הספרייה הלאומית חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "במערכה" בשנים 1961–1988, באתר עיתונות יהודית היסטורית דוד סיטון, דבר המערכה, במערכה, 3 ביולי 1962 דוד סיטון, דבר המערכה, במערכה, 14 ביולי 1961 יחזקאל סופר, בינינו לבין עצמנו; בטאון זה למה?, במערכה, 14 ביולי 1961
ניסיון

ניסיון הוא ידע שאדם צובר מתוך פעילותו בתחום מסוים. הניסיון מתייחס לאירועים מודעים, לתפיסות או לידע המעשי ולבקיאות שנוצרת בתחום מסוים. בתחום התעסוקה מיוחס משקל רב לניסיון של המועמדים לעבודה בזמן תהליך הגיוס למשרה. המונח ניסיון כולל היבטים שונים של ניסיון חיים, גם מחוץ לעולם התעסוקה. למשל ניסיון רפואי, ניסיון לימודי, ניסיון אמנותי או ניסיון מיני. מודעות "דרושים" מפרטות פעמים רבות את הניסיון הנדרש ממועמדים לאיוש המשרה המוצעת, לעיתים תוך הפרדה בין ניסיון המהווה תנאי הכרחי לקבלת המשרה וניסיון שאינו הכרחי אך מקנה יתרון למועמד. במקצועות מסוימים, כגון רפואה או עריכת דין, נדרש ניסיון מינימלי של פעילות במקצוע בהנחייתם של בעלי ניסיון, קודם לקבלת רישיון לעסוק באותו מקצוע. במקצועות אחרים אין חיוב פורמלי בצבירת ניסיון לשם כניסה למקצוע, אך לבעל ניסיון יש יתרון בקבלה לעבודה על-פני חסר ניסיון. מוסדות להכשרה מקצועית משלבים ניסיון מעשי בתוכנית הלימודים, לשם קליטה קלה יותר בעבודה של בוגריהם. לדוגמה: לעובדים בשירות המדינה בישראל מוסדרות דרישות הניסיון בתקשי"ר. ניסיון בעבודה עלול לאבד מערכו בעקבות שינוי משמעותי של העובד או של סביבת עבודתו. עורך דין או מורה, למשל, המהגרים לארץ אחרת, יגלו שחלק ניכר מהניסיון שצברו בארץ מוצאם אינו מועיל בארץ שאליה היגרו. שינוי טכנולוגי משמעותי עלול אף הוא לפגוע בערכו של הניסיון המבוסס על טכנולוגיה שעבר זמנה. ניסיון, באתר האקדמיה ללשון העברית Experience, באתר מילון מרים ובסטר (באנגלית) חיפוש "ניסיון מיני" במנוע החיפוש גוגל דוגמאות: אוניברסיטת תל אביב – משרות פנויות, מעריב, 10 בינואר 1969 לעמותת ויקימדיה ישראל דרוש/ה רכז/ת שיווק ואירועים!, 6 בפברואר 2018 התקשי"ר, סעיף 11.13 – דרישות השכלה וניסיון, באתר של נציבות שירות המדינה ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאלח פארס

סאלח סעיד פארס (בערבית: صالح سعيد فارس; נולד ב-15 במרץ 1950 בחורפיש) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור דרוזי-ישראלי. לאורך השנים הוא ביסס קריירה מגוונת, הכוללת שירות בצה"ל, עיסוק במיסוי וביטוח, וכיהן פעמיים כראש המועצה המקומית חורפיש. אחיו הוא תת-אלוף עימאד פארס. פארס הוא פוליטיקאי ומנהיג חברתי דרוזי, ששימש פעמיים כראש מועצת חורפיש (1994–1996, 2008–2013) ונחשב לאחת הדמויות המרכזיות במאבק לשוויון זכויות עבור העדה הדרוזית והצ'רקסית בישראל. לאחר קריירה בצה"ל ובשירות המדינה, פנה לעסקים פרטיים והקים משרד לייעוץ מס וביטוח. בתקופת כהונתו הראשונה, שם דגש על פיתוח הכפר, הקמת מתנ"ס ושיפור השירותים המקומיים. כהונתו השנייה התאפיינה במשבר תקציבי ברשויות הדרוזיות, במהלכו הוביל פארס מחאה נרחבת בדרישה להגדלת התקציבים. בשנת 2009, בתפקידו כיו"ר פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, הוביל שביתה כללית והפגנות מול משרד ראש הממשלה, בטענה לאפליה מתמשכת כלפי היישובים הדרוזיים ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הפנים דאז, אלי ישי. פארס נודע כמנהיג מוערך, אשר פעל בנחישות לקידום זכויות הקהילה הדרוזית ורווחת תושביה, תוך שמירה על קשרים הדוקים עם הנהגת המדינה. מעורבותו של פארס בפוליטיקה המקומית החלה כשהתמודד למועצה המקומית חורפיש. הוא נבחר לראש המועצה המקומית בשנת 1994 וכיהן בתפקיד עד 1996. במהלך כהונתו עבד רבות לשיפור איכות החיים בכפר, והוביל יוזמות כמו הקמת מתנ"ס ופיתוח תשתיות בכפר. בשנת 2008 שב לחיים הפוליטיים ונבחר שוב לראש המועצה המקומית חורפיש, תפקיד שבו כיהן עד 2013. בשנת 2009 מונה לראש פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות. בתקופה זו התמודד עם משברים בין הרשויות הדרוזיות לממשלה, תוך מאבק על הגדלת התקציבים המוקצים לרשויות המקומיות הדרוזיות והצ'רקסיות. פארס מתאר את הדרוזים כעדה שקטה וקטנה שהפכה למובנת מאליה עבור המדינה, מה שגורם לה להתעלם מצרכיהם. הוא מבקר את חוסר התמיכה בדרוזים שחוזרים משירות צבאי למצב של עוני ואבטלה, ומצביע על הפערים בין מצב הרשויות המקומיות היהודיות המתפתחות והשגשוג שלהן לבין העוני והמצוקה שמאפיינים את הרשויות הדרוזיות. בשנת 2009 הוביל פארס את הפגנות פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות מול משרד ראש הממשלה, בדרישה להקצאת תקציבים נוספים לתשתיות, חינוך ותעסוקה. במסגרת זו נפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הפנים אלי ישי, והדגיש את הצורך הדחוף בשיפור התנאים הכלכליים והחברתיים במגזר הדרוזי. בראיון באותה תקופה אמר: "לא נסכים לקבל אקמול. המאבק הפעם יסתיים כאן בירושלים. זהו מאבק שהתחיל ולא ייפסק עד שנשיג שוויון זכויות מלא." במאמר "הדרוזים – בין עדה לאום ומדינה" מצויין סאלח פארס כמבקר חריף של המדיניות הישראלית כלפי הדרוזים. בכתבה שפורסמה ב-2009, פארס מבטא תחושת תסכול וכעס מצד הדרוזים על היחס כלפיהם. הוא מדגיש את הפער בין השבחים שמקבלים הדרוזים ממנהיגי המדינה לבין המציאות, שבה המדינה לא מממשת את ההבטחות שניתנו להם. לצד פעילותו הפוליטית, פארס היה מעורב בקידום פעילות חברתית ותרבותית בכפר חורפיש ובקרב העדה הדרוזית. הוא נחשב לדמות בולטת ומוערכת בקרב הציבור הדרוזי, וזכה להערכה רבה ממנהיגים פוליטיים ומקומיים, בהם גם המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית, השיח' מוואפק טריף. סאלח פארס ראש המועצה המקומית חורפיש בראיון, סרטון בערוץ "mofeed fares", באתר יוטיוב (אורך: 01:59) שרון רופא-אופיר, ראש מועצה דרוזי: שבענו מהבטחות, נמשיך במאבק, באתר ynet, 23 ביוני 2009 שוקי אמרני, הדרוזים – בין עדה לאום ומדינה (עמ' 113)
בית חגלה

בית חגלה, המכונה גם רואה נבו, היא התנחלות בבקעת הירדן ממזרח ליריחו, בסמוך ליישוב המקראי בית חגלה. הניסיונות להקמת יישוב החלו בהחלטת ועדת השרים להתיישבות ביוני 1979 להקים יישוב במקום, שאושרה בהחלטות ממשלה במאי 1981 ומרץ 1982. ההתיישבות הראשונית במקום נעשתה לאחר החלטת ועדת השרים להתיישבות בדצמבר 1983 להקים את נח"ל מול נבו ב-1983. דו"ח טליה ששון מציין את הקמתה כחווה קטנה בשנת 1993. אחר פינוי הקהילה היהודית מבית הכנסת שלום על ישראל בתחילת האינתיפאדה השנייה ב-2001, עברה ארנה קובוס למקום. במקביל, באותה תקופה נסגרה נח"ל מול נבו, שהפכה לבסיס צבאי. ביולי 2015 נערך שוד חמוש בבית חגלה, ובעקבות כך הצטרף לחווה בשנת 2016 גרעין בשם רואה נבו. במקום מתגוררות (נכון לאוקטובר 2023) כ-43 משפחות. ביולי 2021 נפתח במקום מרכז מבקרים לתיירות ביריחו. באלול תשפ"ב (אוגוסט 2022) הוקמה בבית חגלה ישיבת "ירדן יריחו" בנשיאות הרב יצחק גינזבורג, כהמשך לישיבה שפעלה בבית הכנסת שלום על ישראל ביריחו עד לאינתיפאדה השנייה. ראש הישיבה היה הרב יהודה הרשקוביץ, בנו של הרב מיכאל הרשקוביץ; וכיהנו בה כרמי"ם הרב יוסי פלאי, בנו של הרב מנחם פליקס ועורך ספרי הרב יצחק גינזבורג, הרב דודי שטיינמץ והרב אהרן ברקוביץ'. עד לפירוק הישיבה בשנת 2024.[דרוש מקור] ב-13 בפברואר 2023 החליטה ממשלת ישראל להכשיר את בית חגלה לצד שמונה מאחזים נוספים. בעקבות כך נערך ב-22 בפברואר מעמד הנחת אבן הפינה ביישוב. ב-6 בספטמבר 2023 חתם אלוף פיקוד מרכז יהודה פוקס על צו המעניק מעמד יישוב לבית חגלה ומכליל אותה במועצה אזורית מגילות ים המלח. שטח היישוב נגרע משטחי בית הערבה. אתר האינטרנט הרשמי של בית חגלה בית חגלה, ברשת החברתית פייסבוק מנעולה של ארץ, עיתון ארץ בנימין, באתר מועצה אזורית מטה בנימין החלטה מספר ב/6 של ועדת שרים לענייני ביטחון לאומי (הקבינט המדיני-בטחוני) מיום 12.03.2023, באתר משרד ראש הממשלה יריחו | מה חדש, באתר www.jewishjericho.org.il ערבים חדרו לבית וכפתו את בני הזוג, באתר ערוץ 7, 26 ביוני 2015 בית חגלה / נח"ל אל מול נבו / נח"ל עין חגלה / מחנה נבו, באתר עמוד ענן פרסום ראשון: תלמידי הישיבה בדרישה לחזור לעיר יריחו, באתר חבורה חדשות חרדים, ‏12 בינואר 2023 גילון 917 – זאת הברכה – עולם קטן, באתר עולם קטן, ‏28 בספטמבר 2023 ניצן קידר, הקבינט החליט: תשעה יישובים ביו"ש יוכשרו, יקודמו אישורי בנייה, באתר ערוץ 7, 12 בפברואר 2023 הרב דב ליאור בהנחת אבן פינה: "זכינו שמדינת ישראל הסדירה את בית חוגלה", באתר ערוץ 7, 22 בפברואר 2023 "מסדירים את ההתיישבות: הוגדר תחום השיפוט של 3 יישובים ביו"ש, באתר עכשיו 14 צו בדבר ניהול מועצות אזוריות (יהודה ושומרון) (מס' 892), התשמ"א-1981, תקנון בדבר ניהול מועצות אזוריות (תיקון התוספת - הוספת היישוב "בית חוגלה") (מועצה אזורית מגילות ים המלח), התשפ"ג-2023, באתר הפרקליטות הצבאית צו בדבר ניהול מועצות אזוריות (יהודה ושומרון( (מס' 892), התשמ"א-1981 תקנות בדבר ניהול מועצות אזוריות (תחום היישוב בית הערבה – תיקון גבולות) (מועצה אזורית מגילות ים- המלח), התשפ"ג-2023, באתר הפרקליטות הצבאית
אלכס רו

אלכסנדר מייקל רו–בראון (באנגלית: Alexander Michael Roe-Brown; נולד ב-9 במאי 1990) הוא שחקן אנגלי, שידוע בעיקר בזכות משחקו בתור אליוט באדן בסדרה "The Cut"‏ (אנ') בסדרה "בילי הנער" (אנ') רו נולד בשכונת וסטמינסטר בלונדון, הממלכה המאוחדת. יש לו אחות תאומה בשם קתרין אליזבת'. אביו עבד כשרברב ואמו הייתה רקדנית בלט. הוא זכה במלגה לתיכון לטימר ושם למד עד 2009. אלכס רו הופיע לראשונה בפרסומת לממתק Milky Way, עוד בהיותו ילד. התפקיד הראשון שקיבל היה בשנת 2000 כששיחק בסרט האימה "The Calling" כדילן סנט קלייר. אחרי שג'ניפר סונדרס צפתה בו בהופעה בבית הספר, היא הציעה לו להגיע לאודישן לסדרה הקומית שכתבה, ג'אם וירושלים. הוא השתתף בסדרה, ובשנת 2010 שיחק בסדרה The Cut. ב-2011 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "הולבי סיטי". ב-2014 קיבל את התפקיד הראשון שלו בארצות הברית, כאשר הצטלם לפיילוט "Unstrung" ששודרה ברשת ABC אך לבסוף בוטלה. לאחר מכן עבר להתגורר בלוס אנג'לס וב-2016 השתתף בסרט המדע הבדיוני "הגל החמישי" ב-2018 גילם את ליאם פייג' בסרט "שלי לעולמים". מדיה וקבצים בנושא אלכס רו בוויקישיתוף אלכס רו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכס רו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכס רו, באתר AllMovie (באנגלית) אלכס רו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) alexmroe. "This is my twin sister" – via Instagram. Della-Ragione, Joanna (22 בינואר 2016). "Alex Roe, interview: 'I try to avoid being friends with actors— most of my tickets for the premiere were for my football team'". Evening Standard. {{cite news}}: (עזרה) "Get to know Alex Roe, the male lead of new horror-thriller "Rings"". InqPOP!. 17 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (5 במאי 2014). "Alex Roe Set To Star In ABC Family Drama Pilot 'Unstrung'; Jay Karas To Direct". Deadline. {{cite web}}: (עזרה)