laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריכרד שימפף

גנרל ריכרד שימפף (בגרמנית: Richard Schimpf;‏ 16 במאי 1897 – 30 בדצמבר 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. שימפף נולד ב-16 במאי 1897 באגנפלדן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 התגייס שימף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-9 (ורדה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר שימפף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1929 הוא נשלח לכהן כמדריך בבית הספר לטיסה שהוקם בברית המועצות, ובשנת 1930 מונה לקצין מטה במחלקת החימוש במשרד המלחמה. בשנת 1932 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1935 הוא הצטרף ללופטוואפה והועלה לדרגת מיור. בשנת 1936 הוא הצטרף למשרד התעופה של הרייך, ובשנת 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. באוקטובר 1939 הועלה שימפף לדרגת אוברסט, וב-26 במרץ 1940 מונה לקצין מטה בקבוצת ארמיות A עמה לחם במהלך המערכה על צרפת. ב-4 בנובמבר 1940 הוא מונה לראש מטה צי האוויר הרביעי, ולאחר מכן הוא שימש כראש מטה של כמה מיחידות הלופטוואפה, ולחם עמן במהלך מבצע ברברוסה. ב-27 בספטמבר 1942 הועלה שימף לדרגת גנרל מיור, ובדצמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-21, עמה לחם בקרבות בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-16. ב-17 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-3, שהייתה חלק מקורפוס הצנחנים ה-2 בפיקודו של אויגן מיינדל. ב-10 ביוני 1944 הגיעו כוחות הדיוויזיה לנורמנדי, ולחמו שם במסגרת הארמייה השביעית, תוך שהם גורמים אבדות כבדות לכוחות בעלות הברית. ב-20 באוגוסט 1944 נפצע שימפף ברגלו במהלך הקרבות, וב-26 באוגוסט הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-6 באוקטובר הוענק לו על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-6 בינואר 1945 הוא חזר לפקד על הדיוויזיה. שימפף לחם עם הדיוויזיה בקרבות בבלגיה ובגרמניה, ובמרץ 1945 הוא נפל בשבי הצבא הבריטי. ב-22 בדצמבר 1947 שוחרר שימפף מהשבי, ובשנת 1957 הוא הצטרף לבונדסוור, שבו שימש כמפקד המחוז הצבאי ה-3 בדיסלדורף בדרגת גנרל מיור, עד לפרישתו ב-30 ביולי 1962. לאחר מכן הוא התגורר בדיסלדורף, עד לפטירתו ב-30 בדצמבר 1972.
אמיל צורלינדן

אמיל אוגוסט פרנסואה תומאס צורלינדן (בצרפתית: Émile1 Auguste François Thomas Zurlinden;‏ 3 בנובמבר 1837 – 9 במרץ 1929) היה ז'נרל דה דיוויזיה בצבא צרפת, אשר שימש גם כשר המלחמה של צרפת, אולם התפרסם בעיקר בשל חלקו בפרשת דרייפוס. צורלינדן נולד בקולמר ב-3 בנובמבר 1837. ב-1858 הוא התגייס לצבא צרפת ולמד באקול פוליטקניק, ב-1858 הוא הוצב בכוחות הארטילריה ולמד בבית ספר לתותחנים במץ, וב-1860 הועלה לדרגת לוטננט משנה. ב-1866 הוא הועלה לדרגת קפטן. ב-1870 הוא לחם במלחמת צרפת-פרוסיה, ולאחר המצור על מץ נפל בשבי הפרוסי. הוא נמלט מהשבי במצודת גלוגאו וחזר לצרפת, שם מונה לראש מטה הקורפוס ה-25. ב-1881 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-1885 לדרגת ז'נרל דה בריגדה. ב-1890 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-2, וב-1894 הועבר לפקד על הקורפוס ה-4 בלה מאן. בין 26 בינואר ל-28 באוקטובר 1895 הוא שימש כשר המלחמה בממשלתו של אלכסנדר ריבו לפני שהוחלף בז'אן-בטיסט ביו. לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-15, וב-1897 מונה למושל הצבאי של פריז. צורלינדן מפורסם בעיקר בשל חלקו בפרשת דרייפוס. ב-3 בספטמבר 1898 התפטר שר המלחמה של צרפת גודפרואה קווניאק, ויומיים לאחר מכן זימן ראש הממשלה אנרי בריסון את צורלינדן ומינה אותו לשר המלחמה החדש. באותה עת חפץ בריסון לערוך משפט חוזר לקצין היהודי אלפרד דרייפוס שנאשם בריגול על לא עוול בכפו. בריסון קיווה שצורלינדן יסייע לו בכך. צורלינדן התיישר בתחילה עם עמדתו של בריסון ואף החל לערוך את הסידורים הטכניים לקראת החזרתו של דרייפוס מאי השדים, אולם לפתע שינה את טעמו מן הקצה אל הקצה וטען כי אין לאפשר משפט חוזר. הן צורלינדן והן בריסון איימו בהתפטרות באם עמדתם לא תתקבל, והנשיא פליקס פור נאלץ להתערב ולדחות את ההחלטה בנושא ל-17 בספטמבר. יום לפני כן הודיע צורלינדן על כוונתו לפתוח בחקירה נוספת נגד ז'ורז' פיקאר - אחד מתומכיו הבולטים של דרייפוס. מבחינתו של בריסון, צורלינדן עבר את הגבולות, והוא החל לחפש שר מלחמה חדש. מצבו היה כה נואש, עד כי הוא שיגר בחשאי שליח אל מנהיגי המחנה הדרייפוסרי מתייה דרייפוס וז'וזף ריינאך וביקש מהם למצוא עבורו גנרל שאותו ניתן יהיה למנות כשר מלחמה בידיעה שהוא יפעל למען משפט חוזר. הם המליצו לו על פול דאראס, הגנרל שפיקח על טקס שלילת הדרגות של דרייפוס ומאז שינה את טעמו והחל לתמוך במשפט חוזר. אולם בריסון לא קיבל את הצעתם, ותחת זאת בחר בשארל שאנואן. וכך, כאשר צורלינדן דרש להעמיד את פיקאר לחקירה, יכול היה בריסון להתנגד לו בלי חשש. בריסון הכריז על הקמת ועדה לבדיקת האפשרות למשפט חוזר, צורלינדן התפטר ב-20 בספטמבר, ושאנואן נכנס במקומו. אולם עד מהרה גילה בריסון שנפל בפח. שאנואן היה ידידו של צורלינדן ועד מהרה התגלה כמתנגד חריף למשפט חוזר. הוא עקף את בריסון בצורה מתוחכמת, כאשר החזיר את צורלינדן למשרת המושל הצבאי של פריז. התביעה כנגד פיקאר נדחתה אמנם, אולם הוא הועבר בינתיים לבית הסוהר שרש-מידי כדי להרחיק אותו ממוקד ההתרחשויות. צעד זה גרר מחאה בכל רחבי צרפת. ב-1899 הוא עזב את משרת המושל הצבאי של פריז ומונה לחבר במועצת המלחמה העליונה. ב-1902 הוא הועבר לכוחות המילואים. ב-1904 הוא פרסם את זכרונותיו ממלחמת צרפת-פרוסיה וב-1910 פרסם ספר אודות נפוליאון בונפרטה. ב-9 במרץ 1929 הוא נפטר בפריז בגיל 91. ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003. פייר מיקאל, פרשת דרייפוס, מ. מזרחי, 1964. מאיר קוטיק, פרשת דרייפוס, מלא, 1982. מדיה וקבצים בנושא אמיל צורלינדן בוויקישיתוף ברדן, עמ' 435.
שיר לשירה

"שיר לשירה" הוא פזמון שכתב יהונתן גפן, והלחינה קורין אלאל. השיר נכתב על ידי יהונתן גפן עבור בתו שירה, והוא נכלל בספר "הכבש השישה עשר". קורין אלאל הקליטה את הגרסה המקורית של השיר ב-1981, בעיבודו של עדי ישעיה. השיר בגרסה המקורית היה מועמד למצעד השבועי של גלי צה"ל באפריל באותה שנה, ולא הצליח להיכנס אליו. ב-1982 הקליטה הזמרת יעל לוי את השיר בלחן אחר, של משה לוי, עבור אלבומה הראשון, יעל לוי. הגרסה המוכרת ביותר של השיר היא זו של אלאל, שהקליטה את השיר מחדש ב-1989 לאלבומה השלישי, אנטארקטיקה. את השיר בגרסה זו עיבדה יהודית רביץ. ב־1998 ביצע אסף אמדורסקי את השיר באלבום ההופעה, חברים שרים קורין, שהוקדש לשירי קורין אלאל (מאוחר יותר, ב-2024 חזר ושר את השיר בעיבוד וביצוע דומים בהופעה שהתקיימה בהיכל התרבות). בשנת 2005 הקליטה מירי מסיקה את גרסתה לשיר עבור מצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ. השיר צורף למהדורה מחודשת של אלבום הבכורה שלה, מירי מסיקה, שיצא באותה שנה. אורי זך ושמוליק נויפלד עיבדו את הגרסה. במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ו (2006) דורג השיר בגרסה זו במקום ה־30. באוגוסט 2015 הקליטה אלאל גרסה מיוחדת של השיר לזכרה של שירה בנקי שנרצחה במהלך מצעד הגאווה באותה שנה. בשנת 2020 חבורת "זהו זה!" ביצעו מחדש את השיר במסגרת החידוש של התכנית בזמן מגפת הקורונה. קורין אלאל, זן נדיר: שירים מכל התקופות מילים ותווים, עמ' 84, הוצאת מודן, 2002. (הספר בקטלוג ULI) מידע על היצירה "שיר לשירה" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "שיר לשירה", באתר שירונט מירי מסיקה – שיר לשירה (מתוך האלבום 'מירי מסיקה'), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:01) קורין אלאל – שיר לשירה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:52) אסף אמדורסקי – שיר לשירה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:11) לדף השיר באתר הספרייה הלאומית נדב מנוחין‏, הילד בן 70: עשרים השירים הגדולים של יהונתן גפן, באתר וואלה, 22 בפברואר 2017 יואב קוטנר, ביוגרפיה של קורין אלאל, אתר "סטריאו ומונו". "משלנו", מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל ליום ה' 23.4.81, דבר, 24 באפריל 1981, עמ' 24. מיוחד: קורין אלאל מבצעת את "שיר לשירה" לזכרה של שירה בנקי, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2015 ביצוע השיר על ידי "זהו זה!", באתר יוטיוב, ‏23 באפריל 2020
פיצה רומאית

פיצה רומאית או רומאנית (באיטלקית: Pizza Romana) היא סגנון של פיצה שמקורה ברומא, אך נפוצה כיום גם מחוץ לה, בעיקר במרכז איטליה. בניגוד לפיצה נפוליטנה, המוכרת תחת איכות Traditional Speciality Guaranteed) TSG) לפי האיחוד האירופי ועל ידי אונסק"ו כמורשת תרבותית בלתי מוחשית, אין כיום הכרה מקבילה לפיצה רומאית, ובהתאם לכך אין הגדרה רשמית מוסכמת לגביה. ישנם שלושה סגנונות שונים של פיצה העשויים להתייחס לפיצה רומאית באיטליה: פיצה אל-טליו (באיטלקית: Pizza al taglio) או פיצה על משקל - זו בדרך כלל מגיעה בפרוסות מלבניות, ולרוב יש בסיס בצק עבה יותר, בדומה לפוקאצ'ות. היא נאכלת לרוב כאוכל רחוב יום-יומי או טייק אוויי. פיצה עגולה (באיטלקית: Pizza tonda) - פיצה עם בסיס בצק דק. זו הפיצה הנפוצה ביותר המוגשת בעת ישיבה במסעדות ברומא, וכן זהו ככל הנראה הסגנון הנפוץ ביותר של פיצה במסעדות ברוב אזורי איטליה. לפעמים זו מכונה 'פיצה נמוכה' (Pizza bassa) כדי להבדיל מ'פיצה גבוהה' (הסגנון הנפוליטני). אחד ההבדלים העיקריים במרכיבי הבצק בהשוואה לסגנון הנפוליטני הוא בתוספת השמן התורמת לפריכות המתקבלת, המתואר באמצעות המילה "scrocchiarella", כינוי אונומטופי מקומי עבור סוג פיצה זה בניב הרומנסקו. פינסה (באיטלקית: Pinsa) - פוקצ'ה שמוצאה באזור לאציו, האופיינית למטבח הרומאי. זו הייתה ידוע כבר ברומא העתיקה והייתה, כמו גם היום, מנה פופולרית מאוד, המשמשת לעיתים קרובות לליווי מאכל נקניקים וגבינות במקום לחם. השם 'פינסה' מקורו מהמילה "Pinsare" (מלטינית: "Pinsere", שפירושה "להאריך"), פועל שמסביר גם את צורתה העגלגלה בעובי של כשני סנטימטרים. הפינסה עשירה מאוד בחלל בתוך הבצק, שהופך אותה פריכה מבחוץ ורכה מבפנים. פיצה נפוליטנה מדיה וקבצים בנושא פיצה רומאית בוויקישיתוף
פורד פלקון EA

פורד פלקון EA (באנגלית: Ford Falcon EA, קרוי גם: Ford Fairmont EA) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה (אנ'), חברת בת של פורד אשר יוצרה בין השנים 1988–1991 באוסטרליה ובניו זילנד. 4 דלתות - סדאן. 5 דלתות - סטיישן. יוצרו 223,612 יחידות. דגמי "פורד פלקון EA" יוצרו ממרץ 1988 – יולי 1991. מנוע קדמי. מנוע בנזין: 3.2 ליטר, 3.9 ליטר. סוג הנעה: הנעה אחורית. דגם "פורד פלקון EA" שירת כאמבולנס באוסטרליה. "פורד פלקון EA" דגם "GL", שנת 1990 "פורד פלקון EA" דגם "GL", שנת 1988 "פורד פלקון EA" דגם "S", שנת 1988 "פורד פלקון EA" דגם "GL" - סטיישן "פורד פלקון EA" דגם "GL" - סטיישן "פורד פיירמונט EA" דגם "Ghia", שנת 1990 "פורד פלקון EA" דגם "S", שנת 1990 "פורד פלקון EA" דגם "S", שנת 1990 "פורד פלקון EA" דגם "GL" - אמבולנס "פורד פלקון EA" דגם "GL" - אמבולנס פורד פורד פלקון פורד פלקון XP פורד פלקון XG פורד פלקון ED מדיה וקבצים בנושא פורד פלקון EA בוויקישיתוף פורד פיירמונט EA, שנת 1988 - מבחן web.archive.org/web/20110706103608 "פורד פלקון EA" tradeuniquecars.com.au/feature-cars/1807/ford-falcon-ea "פורד פלקון" - סדרות : ea-eb-ed-ef-el אשר יוצרו בין השנים 1988–1998 - היסטוריה tradeuniquecars.com.au/features/1610/ford-falcon-history-ea-eb-ed-ef-el-series-1988-1998 "פורד פלקון EA" - מפרט uniquecarsandparts.com.au/car_info_ford_falcon_ea "פורד פלקון EA" whichcar.com.au/features/ford-falcon/1989-ford-falcon-ea-series-ii-review
נתי חסיד

נתי חסיד (נולד ב-7 ביוני 1982) הוא ראפר, זמר-יוצר, שדרן רדיו ומוזיקאי ישראלי. נתי חסיד נולד ב-7 ביוני 1982 בירושלים, וגם גדל ולמד בירושלים. ב-2007 החל חסיד להנחות את תוכנית הרדיו "כבשה שחורה". התכנית היא תוכנית רדיו שבועית בנושא מוזיקה שחורה. ב-2011 הוציא את מיקסטייפ הבכורה שלו, "מלך הפ'אנק". שירי המיקסטייפ משלבים את סגנונות ההיפ הופ והפאנק. בין האורחים במיקסטייפ ניתן למנות את איזי, סגול 59, לוקץ', טונה ושי 360. ב-2014 הוציא את מיני-אלבום הבכורה שלו, "שביזות יום א'". ב-2015 הוציא את אלבום הבכורה שלו, "זה מה יש". האלבום הוא אלבום קונספט המתאר התפתחות של דמות מילד לגבר. גיוס הכספים להפקת האלבום בוצע באתר הדסטארט. מלך הפ'אנק (2011, מיקסטייפ) שביזות יום א' (2014, מיני-אלבום) זה מה יש (2015, אלבום) להיטי זהב (2020, אלבום אוסף) מדיה וקבצים בנושא נתי חסיד בוויקישיתוף נתי חסיד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) נתי חסיד, באתר ספוטיפיי נתי חסיד, באתר דיזר נתי חסיד, באתר Discogs (באנגלית) נתי חסיד, באתר בנדקמפ יחזקאל נפשי, ‏כבשה שחורה: נתי חסיד מאמין באמונה שלמה בראפ ישראלי, באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2015 נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 106: טונה ונתי חסיד כמשל היפ הופ ישראלי, באתר וואלה, 1 בספטמבר 2015 נתי חסיד עובד על אלבום בכורה, ואתם יכולים להצטרף, באתר Headstart
The Sailor Song

The Sailor Song (בעברית: שיר המלח) הוא שיר של הצמד הדני Toy-Box. הוא הסינגל השלישי מהאלבום Fantastic (אנ') שיצא באוגוסט 1999. למרות שהשיר לא הצליח כמו שירים אחרים של הצמד, השיר הפך להיות פופולרי. לשיר נעשו גם כמה גרסאות רמיקס. מידע על היצירה "The Sailor Song" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "The Sailor Song" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "The Sailor Song" באתר יוטיוב דירוג השיר, מתוך אתר top40.nl דירוג השיר, מתוך אתר dutchcharts.nl ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת סנט קמילוס הבין-לאומית למדעי הבריאות והרפואה

אוניברסיטת סנט קמילוס הבין-לאומית למדעי הבריאות והרפואה (באיטלקית: UniCamillus – Università Medica Internazionale di Roma; באנגלית: Saint Camillus International University of Health and Medical Sciences או UniCamillus) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת ברומא, המוכרת על ידי משרד החינוך, האוניברסיטה והמחקר האיטלקי מאז נובמבר 2017. ג'יאני פרופיטה היה מראשי צוות ההקמה של המוסד ובהמשך מונה לרקטור. אוניברסיטת סנט קמילוס מוקדשת אך ורק ללימודי מדעי הרפואה ומכוונת בייחוד עבור סטודנטים בינלאומיים שאינם באיחוד האירופי, כמו גם עבור סטודנטים מהאיחוד האירופי המגלים עניין מדעי ומקצועי בנוגע לסוגיות בריאותיות המשפיעות על מדינות מתפתחות. בחזון המחויבות ההומניטרית עליה האוניברסיטה מצהירה, ידוע על חתימתה של מזכר הבנות עם איגוד הרופאים ממוצא זר באיטליה (AMSI) והקהילות של העולם הערבי באיטליה (Co-mai), וכן הסכמי שיתוף פעולה עם האיטי, מצרים ומדינות אחרות שאינן אירופיות. מתוכנית הלימודים של האוניברסיטה עולה כי התוכניות הדידקטיות כמו גם פעילויות המחקר מתמקדות בפתולוגיות השורשיות בבעיות הבריאותיות הנפוצות ביותר בדרום הגלובלי כמו מלריה, HIV/איידס, שחפת ומחלות טרופיות מוזנחות, כמו גם דרישות ספציפיות לרופאים ולאנשי מקצוע בתחום הבריאות, הפועלים באזורי מלחמה או באזורים מוכי אסון טבע. כל הקורסים נלמדים בשפה אנגלית. תואר דוקטור לרפואה שש-שנתי. תואר שלוש-שנתי במיילדות. תואר שלוש-שנתי בסיעוד. תואר שלוש-שנתי בפיזיותרפיה. תואר שלוש-שנתי בטכניקות מעבדה ביו-רפואיות. תואר שלוש-שנתי ברדיולוגיה, אבחון דימות וטכניקות רדיותרפיה. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת סנט קמילוס הבין-לאומית למדעי הבריאות והרפואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת סנט קמילוס הבין-לאומית למדעי הבריאות והרפואה
שארל שאנואן

שארל סולפיס ז'ול שאנואן (בצרפתית: Charles Sulpice Jules Chanoine;‏ 18 בדצמבר 1835 – 9 בינואר 1915) היה ז'נרל דה דיוויזיה בצבא צרפת, אשר שימש כמפקד הכוחות הצרפתיים שהשתתפו במלחמת בושין, ובהמשך כיהן כשר המלחמה של צרפת לתקופה קצרה במהלך פרשת דרייפוס. שאנואן נולד בדיז'ון ב-18 בדצמבר 1835. אביו, סולפיס ז'ול שאנואן שימש כתובע ציבורי. אמו נקראה מארי פלורה אנדרה. ב-1851 הוא נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, ולאחר מכן התגייס לצבא צרפת והוצב בחיל הפרשים. הוא השתתף בכיבוש הצרפתי של אלג'יריה, וב-1856 נשלח לסין ולחם במלחמת האופיום השנייה. ב-1867 הוא נשלח ליפן כמפקד הכח הצרפתי אשר נשלח בהוראת הקיסר נפוליאון השלישי לסייע לשוגון טוקוגאווה יושינובו במלחמת בושין. עם זאת, ב-1868 נאלץ שאנואן לעזוב עם מרבית החיילים והיועצים הצרפתיים בהוראתו של הקיסר מוצוהיטו. קצינים רבים (בייהם ז'ול ברונט) בחרו להישאר ולהילחם לצד השוגון, והגישו את התפטרותם מהצבא. לאחר חזרתו מיפן, הוא שימש כנספח הצבאי של צרפת בסנקט פטרבורג ולאחר מכן בבייג'ינג, לפני שהוחזר לצרפת ופיקד על הדיוויזיה הראשונה במשך שמונה שנים. ב-20 בספטמבר 1898 הציע ראש ממשלת צרפת אנרי בריסון לשאנואן לקבל את תפקיד שר המלחמה. הייתה זו תקופה מתוחה ביותר מבחינה פוליטית. הארץ הייתה מפולגת בין אלו שדרשו הענקת משפט חוזר לקצין היהודי אלפרד דרייפוס שנאשם בריגול על לא עוול בכפו, לבין אלו שלא רצו לאפשר משפט כזה. בריסון, על אף שהאמין באשמתו של דרייפוס, רצה לערוך משפט חוזר, ושר המלחמה הקודם אמיל צורלינדן, לא אפשר לא לעשות זאת. לפיכך הוא גרם להתפטרותו של צורלינדן ומינה את שאנואן במקומו. אלא שאז הבין בריסון שנפל בפח, שכן שאנואן היה ידיד קרוב של צורלינדן והחל להתנגד בחריפות למשפט חוזר. הוא עקף את בריסון כאשר מינה את צורלינדן למושל הצבאי של פריז ואפשר לו לאסור את ז'ורז' פיקאר, אחד מתומכיו הבולטים של דרייפוס. ב-25 באוקטובר פרצו מהומות אל מול ארמון בורבון. המפגינים היו ברובם לאומנים ואנטישמים אשר דרשו את התפטרותו של בריסון. בעוד פלוגות פרשים משתלטות על גני טווילרי כדי למנוע מההמון המוסת לפרוץ לארמון, נשא שאנואן נאום תקיף נגד בריסון ונגד משפט חוזר, ולאחריו התפטר מתפקידו. מיד לאחר מכן נערכה הצבעת אי אמון בממשלה. ברוב של 286 נגד 254 נפלה הממשלה. נשיא צרפת פליקס פור הטיל על שארל דופוי את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה, והוא מינה את אדווארד לוקרוי כשר המלחמה החדש. ב-1900 פרש שאנואן מהצבא. הוא נפטר בבודמן ב-9 בינואר 1915 בגיל 79. ב-21 בדצמבר 1870 הוא התחתן בפריז עם מרגריט פרוסארד, בתו של הגנרל שארל אוגוסט פרוסארד. נולדו להם שלושה בנים, אשר שלושתם המשיכו בדרכו של אביהם והתגייסו לצבא. שנים מהם התפרסמו ג'וליאן שאנואן אשר נודע כחוקר טבע, וז'אק שאנואן אשר הגיע לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה. כמו כן היו להם שלוש בנות (הנרייט, ז'רמן ומדלן). ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003. מאיר קוטיק, פרשת דרייפוס, מלא, 1982. מדיה וקבצים בנושא שארל שאנואן בוויקישיתוף שארל שאנואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שדה התעופה ברבנק הוליווד

שדה תעופה ברבנק הוליווד (בשמו הרשמי מאז 2003 - שדה התעופה בוב הופ) הוא שדה תעופה ציבורי הממוקם כ-4.8 קילומטרים צפונית מערבית למרכז העיר ברבנק, במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. שדה התעופה משרת את מרכז לוס אנג'לס ואת צפון לוס אנג'לס, כולל גלנדייל, פסדינה ועמק סן פרננדו. הוא קרוב יותר לפארק גריפית', להוליווד ולמרכז העיר לוס אנג'לס מאשר נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס (LAX), והוא שדה התעופה היחיד באזור עם חיבור רכבת ישיר למרכז לוס אנג'לס . במקור, שדה התעופה כולו היה בגבולות העיר ברבנק, אך הקצה הצפוני של מסלול 15/33 הורחב לעיר לוס אנג'לס. שדה התעופה נמצא בבעלות רשות שדות התעופה ברבנק - גלנדייל – פאסדנה ומנוהל על ידי הרשויות של אותן ערים. העלייה למטוסים נעשית באמצעות מדרגות ניידות ולא באמצעות גשרי עלייה למטוס . בשדה התעופה מופעל נוהל קפדני להפחתת רעש המטוסים הנוחתים והממריאים. טיסות מסחריות אסורות בשעות 22:00 עד 7:00, כל ההמראות נעשות לכיוון דרום על מסלול הטיסה 15, וכל הנחיתות נעשות על מסלול 8. אסור להשתמש במסלול 8 להמראות. שדה התעופה ברבנק הוליווד משתרע על פני 555 אקר בגובה 237 מ' מעל פני הים. יש לו שני מסלולי אספלט ברוחב 46 מטר. מסלול 15/33 באורך 2,099 מטר, ומסלול 8/26 באורך 1,768 מטר. בדרך כלל המטוסים ממריאים ממסלול 15 בגלל הרוח מדרום, ונוחתים על מסלול 8 מכיוון שזהו המסלול היחיד עם ILS ושטח נקי לגישה. טיסות מצפון-מזרח נוחתות לפעמים חזותית על מסלול 15 כדי לחסוך את המרחק הנוסף למסלול 8. כאשר הרוח צפונית המטוסים מבצעים בדרך כלל גישה חזותית לשמאל למסלול 33, עם פנייה שמאלה קרוב לשדה התעופה. בשדה התעופה ברבנק שני טרמינלים, "A" ו- "B", בבניין אחד. בטרמינל A יש תשעה שערים הממוספרים מ־A1 עד A9 ובטרמינל B חמישה שערים הממוספרים מ־B1 עד B5. מדיה וקבצים בנושא שדה התעופה ברבנק הוליווד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שדה התעופה ברבנק הוליווד (באנגלית) RITA | BTS | Transtats. Transtats.bts.gov. Retrieved on March 27, 2020.
Dangerous Woman Tour

Dangerous Woman Tour, או בקיצור DWT, הוא סיבוב ההופעות השלישי של אריאנה גרנדה והשני הבין־לאומי שלה. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את אלבומה השלישי, Dangerous Woman, והוא החל ב-3 בפברואר 2017. ערך מורחב – הפיגוע במנצ'סטר ארנה (2017) ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע במנצ'סטר ארנה, עם תום הופעתה של גרנדה במקום, ובזמן יציאת הקהל מהאולם. בפיגוע נהרגו 22 איש ורבים אחרים נפצעו. גרנדה חוותה התקפי חרדה רבים בעקבות הפיגוע וביטלה את שבע ההופעות הבאות שהיו אמורות להתקיים במסגרת סיבוב ההופעות. גרנדה ארגנה מופע צדקה תחת השם "One Love Manchester", אשר הצליח לגייס למעלה מ-17 מיליון יורו. לאחר מכן, המשיכה גרנדה בסיבוב ההופעות עד לסיומו ב-21 בספטמבר 2017. סיבוב ההופעות כלל 77 הופעות והוא הכניס לגרנדה רווח של 71 מיליון דולר (וב-2019 כ-74 מיליון דולר). מדיה וקבצים בנושא Dangerous Woman Tour בוויקישיתוף Consumer Price Index, 1800- | Federal Reserve Bank of Minneapolis, www.minneapolisfed.org Ariana Grande's Dangerous Woman Tour Earns $71 Million, Billboard, ‏2017-11-29 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליוס רינגל

גנרל יוליוס רינגל (בגרמנית: Julius Ringel;‏ 16 בנובמבר 1889 – 11 בפברואר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. רינגל נולד ב-16 בנובמבר 1889 בפלקרמארקט, ובשנת 1905 החל את לימודיו בבית ספר צבאי בווינה. בשנת 1909 התגייס רינגל לצבא האוסטרו-הונגרי והצטרף לרגימנט הרובאים ההררי ה-2, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובסופה נפל בשבי האיטלקי. לאחר המלחמה לחם רינגל בקרינתיה נגד יוגוסלביה, ולאחר מכן הצטרף לצבא האוסטרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1932 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1936 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1938 תמך באופן נלהב באנשלוס והצטרף לוורמאכט. רינגל מונה לקצין מטה בדיוויזיה ההררית ה-3 בפיקודו של אדוארד דיטל, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה רינגל לקצין האג"ם של הדיוויזיה ה-268, וב-27 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-266, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-72 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת. ב-14 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-3, וב-1 בנובמבר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ההררית ה-5. הדיוויזיה לחמה במהלך המערכה בבלקנים בשנת 1941, בתחילה היא הוצבה בבולגריה, ובהמשך נעה אל מקדוניה במסגרת מבצע מריטה נגד ממלכת יוון. במהלך המבצע נעה הדיוויזיה דרך קו מטאקסס וחדרה דרך סלוניקי ותרמופילאי, ולאחר כניעת יוון הוצבה באתונה ככוח כיבוש. הייתה חלק מהכוחות שהונעו דרך הים במהלך הקרב על כרתים באותה שנה. הדיוויזיה הונעה לכרתים במסגרת שני משטים, הראשון של 2,331 איש והשני של 4,000. המשט הראשון יצא לכרתים ב-20 במאי, והותקף על ידי כוח המשימה ימי בריטי בפיקוד אדמירל ברנרד רולינגס. 12 כלי שיט אבדו, ו-300 מאנשי הדיוויזיה נהרגו. המשט השני יצא יומיים לאחר מכן, והותקף על ידי כוח משימה בריטי נוסף בפיקוד אדמירל אדוארד סטיוארט ליי. למזלם של אנשי המשט הלופטוואפה פתח בהתקפות נמרצות ואילץ את הבריטים לסגת. המשט חזר לנמל. בהמשך הונעו לוחמי חיל הרים לכרתים באמצעות כלי טיס בלבד. על פעולותיו במהלך הקרבות הוענק לרינגל ב-12 ביוני 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בנובמבר אותה שנה, הוחזרה הדיוויזיה לזלצבורג לשיקום, ובאפריל 1942 נפרשה בחזית המזרחית נגד הצבא האדום, שבה סופחה לקבוצת ארמיות צפון, וב-1 בדצמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באפריל 1943 הדיוויזיה נשלחה ללחום נגד כוחות בעלות הברית באיטליה. הדיוויזיה סופחה לארמיית ליגוריה הגרמנית-איטלקית, ולחמה בין היתר בקרב מונטה קאסינו, וב-25 באוקטובר 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 מונה רינגל למפקד הקורפוס ה-69, אשר לחם בקרבות השונים בקרואטיה כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים. בסוף יוני אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל הכוחות ההרריים ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-18, ובינואר 1945 מונה למפקדו עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה התגורר רינגל בבאייריש גמיין, עד מותו ב-11 בפברואר 1967. מדיה וקבצים בנושא יוליוס רינגל בוויקישיתוף יוליוס רינגל באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה ההררית החמישית באתר אקסיס היסטורי
הרוזן דאקולה

הרוזן דאקולה (אנגלית: Count Duckula) היא סדרת אנימציה בריטית בת 65 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1988 ל-1993. הסדרה שודרה במקור בערוץ ITV בבריטניה ובישראל היא שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. היא מאותה יוצרים של הסדרה הפופולרית דיינג'רמאוס. רוזן דאקולה הופיע לראשונה בתור אחד נבלים בסדרה "דיינג'רמאוס", לאחר מכן המפיקים החליטו להחזיר את דמותו ולעשות סדרה משלו שגם הפכה להצלחה. הסדרה היא פרודיה על הרוזן דרקולה וסרטי אימה. הסדרה מספרת את עלילותיו של דמות בדיונית בשם הרוזן דאקולה שהוא ערפד ברווז צמחוני שמתגורר בטרנסלווניה ביחד עם איגור המשרת הקפדן ונני מטפלת עוזרת הבית הטיפשה של דאקולה. רוזן דאקולה - ברווז ערפד צמחוני וחביב שאוהב שוקו ורוצה להיות עשיר ומפורסם. דובב על ידי דייוויד ג'ייסון. איגור - משרת נשר הקפדן של דאקולה, הוא היה משרת ערפדים למשך מאות שנים. תמיד מנסה להחזיר את דאקולה למוטבו ומשכנע אותו לשתות דם ולהפחיד אנשים אבל תמיד כושל. דובב על ידי ג'ק מאי. נני - תרנגולת עוזרת הבית המגושמת והטיפשה של דאקולה. חובשת גבס תמידי על יד ימינה מסיבה לא ידועה ותמיד "מפשלת" במטלות שלה וגורמת נזק. דובב על ידי בריאן טרומן. ד"ר וון גוס-ווינגוס - הוא פארודיה של צייד הערפדים "ואן הלסינג". הוא צייד ערפדים אווז עם מבטא גרמני שרוצה להפטר מכל הערפדים בעולם והוא הארכי-אויב של דאקולה. דובב על ידי ג'ימי היברט. אחים קרו - ארבעה אחים עורבים (ריפלס, ברט, ג'וניור ואחד בלי שם) שרוצים לגנוב חפצי ערך מטירתו של דאקולה אבל תמיד נכשלים. "הרוזן דאקולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרוזן דאקולה", באתר Metacritic (באנגלית) "הרוזן דאקולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)