laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חטיפת טיסה 8969 של אייר פראנס

טיסת אייר פראנס 8969 מאלג'יר לפריז היא טיסה אשר נחטפה על ידי טרוריסטים מארגון הקבוצה האסלאמית החמושה ב־24 בדצמבר 1994. המשבר נפתר בסופו של דבר עם אבדות מינימליות בידי GIGN, יחידה מיוחדת של הז'נדרמריה הצרפתית. מטרתה הסופית של החטיפה הייתה להתרסק מעל מגדל אייפל בפריז. באותה תקופה הייתה שרויה אלג'יריה במלחמת אזרחים, לכן היה קיים סיכוי לירי טילים על המטוסים הנוחתים בשדה התעופה האלג'ירי. למרות זאת, חברת אייר פראנס התעקשה להמשיך את טיסותיה לאלג'יר. טיסת אייר פראנס 8969 נחתה בשלום באלג'יר, אך כמה דקות לפני שהמריאה בחזרה לפריז עצרו את ההמראה ארבעה אנשים, שהתחזו לאנשי ביטחון של חברת התעופה האלג'ירית ודרשו לבדוק את דרכוני הנוסעים. בתוך מספר דקות הם השתלטו על המטוס ופקדו על קברניטו להמריא ולטוס לעבר פריז. האלג'יריים לא אפשרו את המראת המטוס. נשיא צרפת ניסה לדבר עם הממשלה האלג'ירית אך ללא כל הצלחה. כדי לאלץ את האלג'יריים לאפשר למטוס להמריא, הרגו הטרוריסטים, שהיו חמושים ב-20 מקלות דינמיט, רובי סער, אקדחים ורימונים, שלושה נוסעים: איש משטרה אלג'ירי, דיפלומט וייטנאמי ועובד שגרירות צרפת. הם איימו כי אם לא ימריאו, הם יוציאו להורג נוסעים צרפתים נוספים. נשיא צרפת איים על נשיא אלג'יריה. הלה נתן את הזכות לטיסה להמריא, אך דאג שהדלק במטוס יאפשר להגיע רק עד מרסיי. החוטפים פקדו על הנוסעות לשים כיסוי ראש ולאחר מכן הכריחו שתי דיילות להתאסלם, והן עשו כדבריהם. במהלך הטיסה הודיע הקברניט לחוטפים כי אין במטוס די דלק כדי להמשיך בטיסה עד פריז והוא יוכל לנחות רק במרסיי. לאחר שהמטוס נחת במרסיי, ראש החוטפים הורה להחנות את המטוס הרחק משאר המטוסים. כמו כן הורה לרשויות שדה התעופה להביא למטוס 27 טון דלק במטרה להפוך אותו לדליק כמה שיותר ולרסקו לתוך מגדל אייפל. כוחות הצבא הצרפתי התאמנו באיים הבלאריים על חילוץ הנוסעים וצוות המטוס. במבצע חילוץ נועז של ה-GIGN הצרפתי הצליחו הכוחות המיוחדים להרוג את כל החוטפים ולהציל את הנוסעים. לאחר המקרה החליטה חברת אייר פראנס שלא לקרוא עוד לטיסה במספר 8969, וכיום היא קוראת לטיסות במספרים 3543 ו-7667. ג'יילס מילטון, קדימון למתקפת 11 בספטמבר מתוך: הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 127–129. מדיה וקבצים בנושא חטיפת טיסה 8969 של אייר פראנס בוויקישיתוף ארז לין, מהטובות ביותר בעולם: ה־GIGN - הימ"מ הצרפתי, באתר ישראל היום, 15 בנובמבר 2015.
דיפטיכון מרילין

דיפטיכון מרילין (באנגלית: Marilyn Diptych) הוא דיפטיכון עשוי הדפס רשת מעשה ידי הצייר האמריקאי אנדי וורהול משנת 1962. יצירה זו, בסגנון הפופ ארט, הושלמה זמן קצר לאחר מותה של מרילין מונרו באוגוסט 1962, ובה חמישים דמויות של השחקנית מתוך תצלום פרסומת שלה מסרט הקולנוע "ניאגרה". עשרים וחמישה דיוקנאותיה של מונרו בצידו השמאלי של הדיפטיכון צבועים בצבעים עליזים, ועשרים וחמישה הדיוקנאות בצידו הימני של הדיפטיכון צבועים בשחור, לבן ואפור. בטור הדיוקנאות השני ממרכז הדיפטיכון, בצידו הימני, הצבע מרוח, ובטור הדיוקנאות הרחוק מהמרכז בצד זה הדיוקנאות מטושטשים. צד אחד מתאר את דמותה הציבורית ואת חייה, ואילו הצד השני מתאר את דמותה הפרטית, ואת מותה של השחקנית. היצירה מוצגת כיום במוזיאון "טייט מודרן" בלונדון. היצירה "מרילין" של אנדי וורהול נמכרה תמורת 195 מיליון דולר הדיוקן בהדפס משי של מרילין מונרו שיצר אמן הפופ האמריקני אנדי וורהול ב-1964 נמכר במכירה פומבית תמורת 195 מיליון דולר. זהו סכום שיא עבור יצירה של אמן אמריקני. מדובר בדיוקן אחד מתוך סדרה שיצר וורהול בעקבות מותה של השחקנית ב-1962, אשר הפכה מאז לאחת מיצירותיו הנודעות ביותר. המכירה נערכה בבית המכירות הפומביות כריסטיס בניו יורק. (רויטרס) בסקר שנערך באנגליה בקרב 500 האמנים ומבקרי האמנות שקובעים את מקבלי פרס טרנר, נבחרה יצירה זו כיצירה השלישית בהשפעתה באמנות המודרנית. אתר האינטרנט הרשמי של דיפטיכון מרילין יונתן הירשפלד, מהו הרגש הנכון למראה "מרילין" של וורהול, באתר הארץ, 10 במאי 2022 שארלוט היגינס, יצירת אמנות שהשפיעה על תנועה... מַשתנה, הגארדיאן, 2 בדצמבר 2004.
דרבופואטין אלפא

דרבופואטין אלפא (Darbepoetin alfa) היא תרופה לטיפול באנמיה. שמה המסחרי ארנספ (באנגלית Aranesp) והיא מיוצרת על ידי חברת אמג'ן. היא מהווה הפקה סינתטית של ההורמון אריתרופויאטין. התרופה מעודדת את תהליך האריתרופואסיס – העלאת רמת תאי הדם האדומים – ומשמשת לטיפול באנמיה שנובעת ממחלת כליות או מטיפולים כימותרפיים. מטרת הטיפול היא הורדת הצורך במתן עירויי דם והעלאת רמת ההמוגלובין בדם, אך אין להתבלבל בין הזריקה הרפס. דרבופואטין אלפא מופק בטכנולוגיית שחלוף DNA מתאי שחלות של אוגרת סינית. דרבופואטין אלפא ניתן בשלוש דרכים שונות: זריקה תת-עורית עירוי באמצעות מכונת הדיאליזה למטופלים בדיאליזה הזרקה עצמית באמצעות מכשיר הדומה לעט תדירות מתן התרופה משתנה לפי צורכי המטופל, ונעה בין זריקה אחת לארבע זריקות בחודש. לדרבופואטין אלפא פרופיל בטיחותי גבוה. תופעות הלוואי שנצפו במטופלים הסובלים מאנמיה כתוצאה מטיפולים כימותרפיים כוללות עייפות כרונית, בחילה, הקאה, שלשול, חום ולעיתים קשיי נשימה. תופעות הלוואי שנצפו במטופלים הסובלים מאנמיה כתוצאה ממחלת כליות כרונית כוללות לחץ דם גבוה, פרכוסים ותגובה אלרגית: קוצר נשימה, פריחה, טשטוש ועילפון כתוצאה מירידה בלחץ הדם, דופק מהיר או הזעה האתר הרשמי של ארנספ באנגלית ארנספ מתוך אתר העמותה לקידום ושמירת זכויות חולי הכליות הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ'

הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ (באנגלית: Christchurch Botanic Gardens) הם גנים בוטניים הממוקמים במרכז העיר כרייסטצ'רץ' שבאי הדרומי של ניו זילנד. הגנים נוסדו בשנת 1863 באירוע שנערך ב-9 ביולי, עת שנשתל עץ אלון אנגלי לרגל נישואי אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת והנסיכה אלכסנדרה מדנמרק. שטחם של הגנים 210 דונמים והיקפו 5 קילומטרים. הגנים ממוקמים בעיקול הנהר אבון בסמוך לפארק האגלי. בגנים שטחים נרחבים המוקדשים לצמחייה הטבעית של ניו זילנד. בגנים מצויים בין היתר גן תבלינים (שנפתח בשנת 1986), גן ורדים ובו 250 מיני ורדים, אוספי צמחים מרחבי העולם. בית קנינגהאם (Cunningham house) המצוי בפארק הוא חממה הבנויה בסגנון אדריכלות ויקטוריאנית ובה אוסף של פרחים טרופיים וכן אוסף סחלבים וצמחים טורפים. בגנים ביתן קקטוסים וביתן שרכים, וכן גן סלעים. מדיה וקבצים בנושא הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ' הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ', ברשת החברתית פייסבוק הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ', ברשת החברתית אינסטגרם מפת הגנים הבוטניים אתר רשמי, באתר עיריית כרייסטצ'רץ'
נחל שוח

נַחַל שׁוּחַ (בערבית: ואדי אל-פג'אר) הוא נחל איתן באורך 17 ק"מ, במרכז רמת הגולן. שם הנחל נקרא על שם זן תאנה שצומח בו. הנחל מתחיל ממערב להר אביטל, ומשם הוא ממשיך לכיוון דרום-מערב. הנחל חוצה את כביש 978 וממשיך מערבה. כ-2 קילומטרים ממזרח לעמק החולה הנחל מתחתר ויוצר קניון עמוק יחסית. באזור הקניון מקבל הנחל זרימת מים קבועה ממעיין אל פג'ר. אפיק הנחל סבוך מאוד ויש בו מספר מפלי מים. הנחל ממשיך אל עמק החולה ונשפך לירדן. החלק של הנחל הקרוב לירדן נכלל בשמורת טבע הכוללת גם את המעיין הסמוך עין נוטרה. באזור הנחל קיימים שדות מוקשים ישנים שטרם פונו. בסביבת הנחל צומחים עבקנה שכיח, קנה מצוי, עצי תאנה רבים, עצי מילה סורית ודולב מזרחי. הנחל הוא המקום היחיד בישראל בו צומחים אצות אדומיות וגומא הירקון. במצוקי הנחל גדלים הדס מצוי ולבנה רפואי. קום התהלך בארץ, עמנואל הראובני, בערך נחל שוח. ארץ הצבי והיעל, עוזי פז בערך נחל שוח. מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול, כרך 2 : החרמון, הגולן, בערך "נחל שוח". נחל שוח באתר מט"ח http://kineret.org.il/streams/נחל-שוח/ שוח, נחל, באתר www.mapa.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא רמת הגולן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאופריק

ליאופריק, רוזן מרסיה (Leofric, Earl of Mercia; סוף המאה ה-10 – 30 בספטמבר 1057) היה מייסדם של שני המנזרים בקובנטרי (Coventry) ובמאץ' וונלוק (Much Wenlock) שבאנגליה, ונודע בעיקר בנישואיו לליידי גודייבה, אשר שכנעה אותו להקל על מיסי התושבים בעיר קובנטרי. למרות יצוגו השלילי באגדות עם נחשב כיום ליאופריק על ידי היסטוריונים כאדם נדיב ומנהיג חזק אשר היה מוערך בקרב בני זמנו, ונכתבו עלייו אגדות עם המציירות אותו באור שלילי מאות שנים לאחר מותו. ליאופריק נולד לרוזן ליאופוויין (Leofwine, Ealdorman of the Hwicce) אשר חי בשנים 950–1028. לא הרבה ידוע על חייו הפרטיים, אך מלבד אח ממחוז נורת'מן אשר נהרג בשנת 1017, היו ללאופריק עוד שני אחים, אדווין, אשר נהרג בשנת 1039, וגודווין, אשר נפטר בסביבות שנת 1057. לליאופריק היו מספר נשים במהלך חייו, הידועה שבהן הייתה ליידי גודייבה, שהתחתנה עמו לאחר שהתאלמנה מבעלה הקודם. דמותו של ליאופריק הופיעה במספר יצירות קולנועיות וטלוויזיוניות: השחקן רוי טראוורס (Roy Travers) גילם אותו בסרט אילם בריטי משנת 1928 בשם "ליידי גודייבה" (Lady Godiva). בסרט "ליידי גודייבה מקובנטרי" הוא גולם על ידי ג'ורג' ניידר (George Nader), בשנת 1955. טוני סטידמן (Tony Steedman) גילם אותו בשנת 1965 בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC, "רובע ההתעוררות" (Hereward the Wake). מדיה וקבצים בנושא ליאופריק בוויקישיתוף ליאופריק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ליאופריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אין מידע מדויק על תאריך לידתו, ואף תאריך מותו משוער.
ויליאם ג'ון מקורן רנקין

ויליאם ג'ון מקורן רנקין (באנגלית: William John Macquorn Rankine; ‏5 ביולי 1820 – 24 בדצמבר 1872) היה מדען, ממציא ומהנדס סקוטי, חוקר מכונות הקיטור וחבר בחברה המלכותית למדעים בלונדון רנקין נולד באדינבורו. הוא לא נהנה מבריאות טובה בילדותו ויכול היה ללמוד בבית הספר רק לתקופות קצרות. מרבית השכלתו התקיימה בבית עם מורים פרטיים, אך הוא למד באקדמיית אייר במשך כשנה, בשנים 1828–1829 וגם לזמן קצר בית הספר התיכון בגלאזגו בשנת 1830. בצעירתו עבד כמהנדס רכבות, תחילה בעסק המשפחתי ולאחר מכן באחת מחברות הרכבות הגדולות. הוא המציא מספר טכניקות בתחום, וייסד את חקר עייפות החומר, מששם לב לכך ששברים בצירי הקרונות נוטים לקרות באזורים קבועים. הוא פיתח את התאוריה הראשונית להבנת מנועי חום מבחינת התרמודינמיקה שלהם ובייחוד מנועי קיטור. רנקין היה גם צ'לן, פסנתרן וזמר נלהב, הקומפוזיציה האחת שפורסמה שלו הייתה ליווי פסנתר לשיר שכותרתו "סוס הברזל"; בתור אריה אדום של האגודה הבריטית, שהוגדר כמלך אריות בשנת 1871, הוא כתב שירים משונים והומוריסטיים כמו "המתמטיקאי מאוהב" ו"כלל שלוש הרגליים" (מחאה נגד המערכת המטרית). שירים ומשלים אלה (1874) הופיעו לאחר מותם עם איורים של ג'מימה בלקברן, אשתו של פרופסור למתמטיקה של מכללת גלאזגו. רנקין מת בגלאזגו כרווק ללא ילדים. על שמו קרוי מנוע רנקין המופעל על פי עקרונות מעגל רנקין, וכן סולם הטמפרטורה של רנקין להגדרת מעלות החום. לכבודו נקרא גם אחד המכתשים בירח. מדיה וקבצים בנושא ויליאם ג'ון מקורן רנקין בוויקישיתוף ויליאם ג'ון מקורן רנקין, באתר MacTutor (באנגלית) ויליאם ג'ון מקורן רנקין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) William John Macquorn Rankine, MacTutor ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אות האומץ הנשי הבין-לאומי

אות האומץ הנשי הבין-לאומי (באנגלית: International Women of Courage Awards) מוענק מדי שנה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית לנשים מרחבי העולם שגילו במעשיהן מנהיגות, אומץ לב, תושייה ונכונות להקרבה יוצאת דופן למען הזולת ובפרט להטבת ולקידום זכויות נשים. חלוקת האות החלה במרץ 2007 והוא נוסד על ידי מזכירת המדינה קונדוליזה רייס לציון ביום האישה הבין-לאומי. לכל שגרירות אמריקאית בעולם מוענקת הזכות להמליץ על אישה אחת כמועמדת לקבלת האות הבינלאומי. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תעתוק שמות. מריה קלסניקבה(אנ'), בלארוס פיו פיו אונג(אנ'), בורמה מקסימיליאן נגו מבה(אנ'), קמרון וונג יו(אנ'), סין מיירליס אנגריטה(אנ'), קולומביה ז'וליאן לוזאנגה(אנ'), קונגו אריקה אייפאן(אנ'), גוואטמלה שוהרה ביאת(אנ'), איראן מוסקאן חאטון(אנ'), נפאל זהרא מוחמד אחמד(אנ'), סומליה אלישיה מורו(אנ'), ספרד רניטה גנאנרג'ה(אנ'), סרי לנקה ג'נאן גולו(אנ'), טורקיה אנה רוזריו קונטררס(אנ'), ונצואלה רזוואנה חסן(אנ'), בנגלדש סימון סיביל נשימנטו(אנ'), ברזיל אי טינזר מאונג(אנ'), בורמה ג'וזפינה קלינגר זונייגה(אנ'), קולומביה טייף סאמי מוחמד(אנ'), עיראק פאשיה בוינוה האריס(אנ'), ליבריה נג'לא אל-מנגוש, לוב דוינה גרמן(אנ'), מולדובה בומיקה שרסתה(אנ'), נפאל כרמן גאורגה(אנ'), רומניה רוגצ'נדה פאסקו(אנ'), דרום אפריקה פאם דואן צ'אן, וייטנאם הדיל עבד אל-עזיז(אנ'), ירדן דניאל דרלן(אנ'), הרפובליקה המרכז-אפריקאית בולור גנבולד(אנ'), מונגוליה זאכרה חכמת(אנ'), אפגניסטן מייזה מוחמד(אנ'), אתיופיה יוליה פאייבסקה(אנ'), אוקראינה ראס אדיבה ראזי(אנ'), מלזיה דוריס ריוס(אנ'), קוסטה ריקה אלבה רואדה(אנ'), ארגנטינה בחיתג'אן טורגוזינה(אנ'), קזחסטן ביאנקה זלווסקה(אנ'), פולין פרס קבוצתי מיוחד ע"ש מדליין אולברייט הוענק ל"נשים המוחות באיראן" והמחאה שהתעוררה בעקבות מותה של מהסה אמיני. מדיה וקבצים בנושא אות האומץ הנשי הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אות האומץ הנשי הבין-לאומי (באנגלית) אות האומץ הנשי הבינלאומי באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית רשימת מקבלות האות באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית: 2007‏, 2008‏, 2009‏, 2010 Secretary's International Women of Courage Award, www.state.gov Secretary’s International Women of Courage Award and Exchange Program | Exchange Programs, exchanges.state.gov 2023 International Women of Courage Award Recipients Announced, March 6, 2023.
J.Lo

J.Lo (בעברית: ג'יי לו) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, אשר יצא לאור ב-23 בינואר 2001, תחת חסותה של חברת התקליטים אפיק רקורדס. האלבום הנפיק ארבעה סינגלים. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Love Don't Cost a Thing" אשר היה להצלחה עולמית, המשך ההצלחה הייתה גם לסינגל "Play" שהגיע ל-20 המובילים במצעד הבילבורד הוט 100 וברחבי העולם הצליח "Play" לחדור לעשרת המובילים במצעדי הפזמונים. הסינגל השלישי היה "I'm Real" שהיה להיט נוסף שחדר לעשרת המובילים ברוב המדינות והגיע למקום הראשון במצעד ההוט 100 של הבילבורד והפך לשני של לופז שעשה זאת, והאחרון "Ain't It Funny" זכה להצלחה דומה, והרמיקס שיצא לו מתוך האלבום, J to tha L–O! The Remixes, הצליח לכבוש את פסגת מצעד ההוט 100 גם כן, ובכך הפך את לופז לאמן הראשון אשר הצליח לעשות זאת עם רמיקס לשיר. עם יציאתו נכנס האלבום היישר אל המקום ה-1 במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לראשון של לופז שעושה זאת. באותו זמן הצליח האלבום להעפיל לצמרת מצעדים רבים, ובעקבות זאת החלו הסינגלים מן האלבום להימכר בכמויות גדולות בכל רחבי העולם. מידע על האלבום J.Lo באתר MusicBrainz מידע על האלבום J.Lo באתר AllMusic האלבום J.Lo באתר Discogs האלבום J.Lo באתר יוטיוב Musiikkituottajat - Tilastot - Kulta- ja platinalevyt, www.ifpi.fi (בפינית) (ארכיון) Jennifer Lopez | Receipts - Coming Soon, ATRL (באנגלית)
יורם אטינגר

יורם אטינגר-איתן (נולד ב-1945) הוא דיפלומט ואיש עסקים ישראלי העומד בראש חברת US-Israel Opportunities, המתמחה ביחסי ארצות הברית–ישראל. כיהן בעבר כקונסול וציר בשגרירות ישראל בארצות הברית וכמנהל לשכת העיתונות הממשלתית. אטינגר נולד בישראל להורים יוצאי מזרח אירופה שעלו ארצה במסגרת העלייה החמישית בשנות ה-30 של המאה ה-20. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת טקסס באל פאסו (1969) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת UCLA (ב־1972). מאמצע שנות ה-70 ועד אמצע שנות ה-80 הקים וניהל יחידה לחקר המזרח התיכון במסגרת שירות המדינה. בין השנים 1985 – 1988 כיהן בתפקיד קונסול ישראל בדרום מערב ארצות הברית, שבסיסה היה ביוסטון טקסס. בין השנים 1988–1989 כיהן בתפקיד מנהל לשכת העיתונות הממשלתית. לאחר מכן, בין השנים 1989 – 1992, כיהן בתפקיד ציר בדרגת שגריר לענייני הקונגרס האמריקאי בשגרירות ישראל בוושינגטון תחת ממשלתו של יצחק שמיר. כיום עומד אטינגר בראש חברת "US-Israel Opportunities" המספקת שרותי ייעוץ עסקי ומדיני בתחום יחסי ארצות הברית–ישראל. בנוסף, הוא חבר ב"צוות האמריקאי-ישראלי למחקרים דמוגרפיים", העוסק בבדיקת המצב הדמוגרפי בישראל ובמיוחד בשטחי יהודה ושומרון ורצועת עזה. חברי צוות המחקר טוענים כי האיום הדמוגרפי עליו מצביעים חוקרים שונים ובהם פרופ' ארנון סופר - איננו נכון - והנתונים עליו הוא מבוסס, שגויים. לטענתו, בשנים האחרונות, התהפכה המגמה והדמוגרפיה פועלת לטובת היהודים. הוא גם מצביע על ליקויים בשיטת מניין האוכלוסין של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה וסובר כי מספר הפלסטינים ביהודה ושומרון קטן משמעותית מהנטען. בתגובה לטענותיו של אטינגר טוען ארנון סופר כי המחקר מוטה לצרכים פוליטיים. מסקנותיו נדחו על ידי הלמ"ס. אטינגר נשוי לאורה, אב לשלוש בנות ומתגורר בירושלים. אתר האינטרנט הרשמי של יורם אטינגר יורם אטינגר (אורכב 17.08.2017 בארכיון Wayback Machine), אתר המכללה למדינאות Yoram Ettinger, אתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה (באנגלית) יחסי ארצות הברית ישראל: "הפכנו קוץ בתחת!" (ראיון), אתר רדיו ללא הפסקה אטינגר: ישראל חייבת לוותר על סיוע החוץ מארצות הברית, באתר ישראלי פטריוטי פער המיליון: האוכלוסייה הערבית בגדה המערבית וברצועת עזה, מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים, אוניברסיטת בר-אילן, ספטמבר 2006. ניר חסון, בניגוד לטענות בימין: מסמך רשמי מראה כי 2.6 מיליון פלסטינים מתגוררים בגדה, באתר הארץ, 30 ביוני 2013 יורם אטינגר: האינטרס האמריקאי בישראל - מעבדה בתנאי קרב במזרח התיכון | הפודקאסט של דניאל דושי #83, באתר יוטיוב, 14 במאי 2024 יורם אטינגר, תשכחו מאיום דמוגרפי, באתר ynet, 8 בפברואר 2006. הרצאתו בכנס של ארגון נשים בירוק. הדמוגרפיה פועלת לטובתם של היהודים, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2015 אטינגר וסופר הויכוח על המפקד הפלשתינאי, סרטון בערוץ "Anochi", באתר יוטיוב (אורך: 10:42)
עמירם תמרי

עמירם תָּמָרי (טַיטֶלמן) (22 במרץ 1913 – 3 ביולי 1981) היה צייר ומאייר ישראלי. חתן פרס דיזנגוף לציור לשנת 1941. תמרי נולד בחדרה, בנם של צפורה בת נחמן קיפֶּר מרוסיה (אחותו של המחנך משה נחשון (קיפר)) ומיכאל תמרי-טַיטלמן, איש הפועל הצעיר. גדל בתל אביב. למד באקדמיה גראנד שומיאר ובאקדמיה ז'וליאן בפריז. נהג לצייר תמונות שמן של נופים והווי ארץ ישראל בסגנון שהגיע לעיתים אל הציור המופשט ואף נגע בקוביזם. זכה בפרס דיזנגוף לציור ב-1941. הציג תערוכות יחיד ברחבי הארץ. כן אייר ספרי ילדים של הוצאת גדיש, ובין היתר את הספר "חסמבה בקרבות רחוב בעזה", שיצא בשנת 1957. היה מורה לציור בסמינר לוינסקי ובבית הספר לדוגמה בתל אביב. היה נשוי לחנה לבית שְלִיסֶלְברג ואב לבת. עמירם תמרי במרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל מידע לאספנים אודות עמירם תמרי, באתר עסקי אמנות רון ברטוש, ההפגנה הסודית של עמירם תמרי, בהזמן הירוק, 4.9.2013 עמירם תמרי, דף שער בספרייה הלאומית עמירם תמרי באתר חברה קדישא ת"א–יפו גרסיאלה טרכטנברג, בינלאומיות לאמנות, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2005, עמ' 251. א. מן, רומנטיקן אמיתי: תמרי, מעריב, 29 באפריל 1960. רשימת הזוכים בפרס דיזנגוף, באתר עיריית תל אביב
לפילי

לפילי (מלטינית: lapillus – אבן קטנה) הוא הגדרת גודל לטיפות געשיות בינוניות שגודלן 64-2 מ"מ במצבי קרישה שונים ובמבנה אווירודינמי הנפלטות מהר געש בעת התפרצות געשית. טיפות אלה נוצרות ממזרקות לבה הנוצרות בעיקר בהתפרצויות סטרומבוליאנית. בהצטברותן עם חומרי טפרה אחרים הן יוצרות סלעי טוף. סלע הנוצר מהתלכדות לפילי נקרא "לפיליסטון". התפרצויות געשיות משליכות לאוויר טפרה – חומרים הנופלים לקרקע ומצטברים שם. מזרקות לבה עשויות להגיע לגובה של מאות מטרים, והלבה נקרעת לחלקים קטנים יותר, בהם לפילי. במעופן של הטיפות באוויר נקרש חלקן החיצוני במבנה אווירודינמי. הטיפות נזרקות למרחק-מה מן הלוע: החלקיקים הגדולים יותר יפלו קרוב אל הלוע, והחלקיקים הקטנים יותר יפלו במרחק גדול יותר ממנו. בנפלן על הקרקע עשויות הטיפות להיצמד זו לזו בעודן חמות ורכות, וכאשר הן מתקררות ומתגבשות הן הופכות לסלע. טיפות לפילי עשויות להצטבר ביחד עם חומרים פירוקלסטיים אחרים ליצירת טוף. כאשר החומרים המרכיבים את הטוף עדיין חמים, הם "מולחמים" זה לזה ויוצרים איגנימבריט – טוף מולחם. לפיליסטון הוא סלע הנוצר מהתלכדות של טיפות לפילי. כאשר הטיפות הנופלות לקרקע עדיין מותכות, והן נצמדות ומולחמות זו לזו. התגבשותן יוצרת סלע סלע פירוקלסטי, וחתך בו עשוי להראות את מתאר הטיפות. 'לפילי מלוכדומה (accrestionary lapilli) נוצר מטיפות עגולות הנוצרות סמוך מאוד ללוע הר הגעש, לרוב בעמוד האפר הגעשי, בטרם קיבלו מבנה אווירודינמי. היצמדות הטיפות זו לזו נובעת מלחות או מכוחות אלקטרוסטטיים, ועשויה ליצור כמה שכבות של טיפות בטרם נפילתן לקרקע. לפילי משוריין (armoured lapilli) הוא סוג של לפילי מלוכד הנוצר בתנאים של לחות גבוהה מאוד. הלחות הרבה גורמת להתלכדות טיפות הלפילי עם חומרים פירוקלסטיים אחרים המצויים בענן האפר, דוגמת פומיס, היוצרים ציפוי – מעין שריון – מסביב ללפילי. גושים מלוכדים שמקורם בתחילת ההתפרצות יימצאו בשכבות תחתונות והחלקים המרכיבים אותם ישתטחו ויידחסו כעדשות. גושים שמקורם בשלבים מאוחרים של ההתפרצות יימצאו בשכבות העליונות ולא יידחסו או ישתטחו. גאולוגיה - מונחים טפרה אגלומרט לבה פרופסור משה ברור, "גלות געשית (לפילי)", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 6), הוצאת יבנה, תשס"א שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9 עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0 עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3 מדיה וקבצים בנושא לפילי בוויקישיתוף כיצד פועלים הרי געש לפיליסטון באתר Geology About לפילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לפילי – אטימולוגיה לפילי – הגדרה וגודל לפיליסטון
תעודת שר חוץ

תעודת שר חוץ (foreign office certificate או executive certificate) היא מענה של ממשלה של מדינה לבקשת מידע של בית משפט של אותה מדינה, בענייני מדיניות חוץ של המדינה המשפיעים על הליכים משפטיים. הכלל העומד מאחורי פניית בית משפט בבקשה לתעודת שר חוץ נובעת מהכלל שבענייני מדיניות חוץ לא ראוי שהמדינה תדבר בשני קולות, ועל כן בענייני מדיניות חוץ בית המשפט מכפיף את עצמו להחלטות הממשלה ורואה בתעודת שר החוץ ראייה סופית. נושאים בהם נהוג שימוש בתעודת שר חוץ כוללים: השאלה האם מדינה אחרת או ממשלה מסוימת הוכרה על ידי המדינה "דה יורה" או "דה פקטו" השאלה האם המדינה מכירה בשלטונה של מדינה מסוימת על שטח מסוים והיקף גבולותיה של המדינה מעמד הריבונות של מדינה או שלטון מסוים קיומו של מצב מלחמה קיומו של היתר לפעולת עונשים נגד מדינה אחרת השאלה האם אדם מסוים זכאי לחסינות דיפלומטית מקורו של השימוש בתעודת שר חוץ היא בתחילת המאה ה-19 באנגליה והוא מוכר במדינות רבות. המקרים בהם ראוי להשתמש בתעודת שר חוץ נדונים בהרחבה ושונים בין מדינה למדינה. באנגליה מקובל שתעודת שר חוץ משמש רק בעניינים בהם קיים אלמנט של הכרה של המדינה ולא רק ממצא שבעובדה, בעוד בישראל שימשו תעודות שר חוץ לעניינים שבעובדה, הגם שלא בשאלות משפטיות. בישראל הוצאו תעודות שר חוץ במקרים רבים. בשנת 2008 הוציאה משרד החוץ תעודת שר חוץ בו נקבע שהרשות הפלסטינית אינה נהנית מחסינות ריבונית, לאחר שבית המשפט העליון קבע שתעודת שר חוץ היא הדרך להכריע בעניין. Sir Francis Vallat, International Law and the Practitioner, Manchester University Press ND, page 56 Sir Francis Vallat, International Law and the Practitioner, Manchester University Press ND, page 57 ע"א 2561/09 שמא אסמאעיל עומרי (אלנג'אר) נ' רשות הפיתוח מנהל מקרקעי ישראל הגשת תעודת "שר החוץ" לפרקליטות בתיקי תביעות נגד הרשות הפלסטינית, אתר משרד החוץ, 16 במרץ 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיורא רוטמן

גיורא רוטמן (נולד ב-27 באוגוסט 1947) הוא קומיקסאי, מאייר ואדריכל ישראלי. רוטמן נולד בתל אביב בשנת 1947. אביו, יוסף רוטמן, היה צייר וגרפיקאי. כבר בילדותו החל רוטמן לצייר ויצירותיו הראשונות פורסמו בהיותו בן חמש בעיתון "דבר לילדים". בנעוריו הושפע רוטמן מסיפורים אודות "המערב הפרוע", כפי שהשתקף ביצירותיהם של קארל מאי ופנימור קופר ומסיפורי ההרפתקאות של ז'ול ורן, ליאון יוריס ואדגר רייס ביראוז וכן מקומיקס אמריקאי. בשנת 1970, לאחר שרותו הצבאי, נרשם ללימודי אדריכלות בטכניון. באותה שנה פרסם את סיפור הקומיקס הראשון שלו בשבועון "הארץ שלנו". הוא המשיך ליצור עבור עיתון זה במשך של כ-10 שנים וצייר סיפורי קומיקס שחיבר פנחס שדה בשם העט יריב אמציה, כמו גם יצירות עצמאיות. מאוחר יותר יצר רוטמן כמה יצירות משותפות עם דב זליגמן, ביניהן "יוסקה מאיור", סיפור קומיקס בן 86 פרקים, שהוא סיפור הקומיקס הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי, או "אבירי הכותל המערבי". יצירות הקומיקס שיצר אופיינו בסגנון ריאליסטי, והתבססו על תחקיר ויזואלי והיסטורי. במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 עבר ליצור קומיקס באופן עצמאי ויצר סדרות כגון "הרוח מחירבת אל ג'ת" (סיפור על רקע תקופת "השומר"), "מסתורי האמזונס", "הפיראט" ועוד. בנוסף, אייר רוטמן ספרים שונים ביניהם רבים מסדרת ספרי "חסמבה", עבור הוצאת שלגי, יותר מכל מאייר אחר. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פרסם רוטמן מספר סיפורי קומיקס בעיתון "מעריב לילדים" וביניהם "משעול הפרטיזנים", המתרחש על רקע תקופת מלחמת העולם השנייה, ו"בעמק הקדום". עד לשנת 2007 היה רוטמן שותף במשרד אדריכלים "גיורא רוטמן ומשה רז אדריכלים ובוני ערים" ומשנת 2007 הוא עובד במשרד עצמאי בתל אביב-יפו. ביוגרפיה באתר הבית של גיורא רוטמן גיורא רוטמן בקומיקלופדיה באתר למביק יוסקה מאיור - הקומיקס הישראלי כאפוס היסטורי אתר "אימגו" אתר אייקומיקס המציג את הקומיקס "יוסקה מאיור". אלי אשד, יותר חסמבאי מהחסמבאים עצמם: הקומיקס של גיורא רוטמן, בבלוג "היקום של אלי אשד" קרן הבר, איך מציירים מערה חשמלית? מאייר ספרי חסמב"ה מספר על יגאל מוסינזון, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 11.08.2022 גיורא רוטמן, דף שער בספרייה הלאומית
מנסל

האם התכוונתם ל... ג'ק מנסל – מאמן כדורגל בריטי נייג'ל מנסל – נהג מרוצים בריטי קלינט מנסל – מוזיקאי ומלחין בריטי מנצ'ל
הנדריקס

האם התכוונתם ל... ברברה הנדריקס – זמרת אופרה אמריקאית. מרכז פעילותה באירופה. ג'ימי הנדריקס – מוזיקאי גיטריסט אמריקאי. מאמני הבלוז-רוק'נרול הבולטים ביותר של שנות השישים. הרמון הנדריקס – תעשיין וסוחר נחושת ופילנתרופ יהודי בארצות הברית. כריסטינה הנדריקס – שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. ריצ'רד הנדריקס – כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת מכבי תל אביב. תומאס הנדריקס – סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא גרובר קליבלנד. הנריקס
ריצ'רדסון

ריצ'רדסון (Richardson) הוא שם משפחה פטרונימי אנגלו-סקסי שנגזר מהשם ריצ'רד. האם התכוונתם ל... איאן ריצ'רדסון – שחקן סקוטי ג'ואלי ריצ'רדסון – שחקנית בריטית, בתו של טוני ריצ'רדסון ג'וש ריצ'רדסון – כדורסלן אמריקאי המשחק בליגת ה-NBA ג'ייסון ריצ'רדסון – כדורסלן אמריקאי המשחק בליגת ה-NBA ג'ימי ריצ'רדסון – כדורגלן אנגלי טוני ריצ'רדסון – במאי ומפיק בריטי לואיס פרי ריצ'רדסון – מתמטיקאי, פיזיקאי ופסיכולוג בריטי לורה ריצ'רדסון – גנרלית בצבא ארצות הברית מייקל ריצ'רדסון – שחקן אמריקאי-אירי בנם של ליאם ניסן ונטשה ריצ'רדסון מירנדה ריצ'רדסון – שחקנית אנגלייה, זוכת פרס גלובוס הזהב נטשה ריצ'רדסון – שחקנית בריטית, בתו של טוני ריצ'רדסון סמיואל ריצ'רדסון – סופר ודַּפָּס אנגלי פטרישה ריצ'רדסון – שחקנית אמריקאית קווין ריצ'רדסון – זמר אמריקאי קווין ריצ'רדסון (כדורגלן) – כדורגלן עבר אנגלי קוונטין ריצ'רדסון – כדורסלן אמריקאי המשחק בליגת ה-NBA קיירן ריצ'רדסון – כדורגלן אנגלי רלף ריצ'רדסון – שחקן אנגלי ריצ'רדסון (סייקלקאר 1919) – היא מכונית פתוחה, מסוג "Cyclecar" מתוצרת "C. E. Richardson and Co" אשר יוצרה בין השנים 1921–1919 בעיר שפילד בבריטניה