laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיימי מק'קוי

מיימי מק'קוי (באנגלית: Maimie McCoy; נולדה ב-1 בנובמבר 1980) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מיליידי דה וינטר בסדרה "המוסקטרים" (2014–2016). מק'קוי נולדה בנורת'אלרטון שביורקשייר. היא למדה בבית הספר סטוקסלי. בתחילה הייתה רקדנית, ואחר כך למדה אמנויות הבמה באוניברסיטת מטרופוליטן לונדון, וסיימה תואר BA בהצטיינות בשנת 2001. מק'קוי היא בתם של מסעדן, יוג'ין מק'קוי, ואשתו ברברה. אחיה הבכור רורי הוא בעל מסעדות בלונדון, ואחיה הצעיר יוג'ין הוא שחקן. מק'קוי הופיעה בפרקים של סדרות הטלוויזיה "רופאים", "The Bill", "להעיר את המתים" ו"טאגארט". ב-2009 הופיעה מק'קוי בסדרת הדרמה קומית "Personal Affairs" בתפקיד ניקול פלמרסטון-אמורי. זה היה התפקיד הראשי הראשון שלה והיא הייתה מועמדת על הופעתה לפרס "TV Quick" לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בדצמבר 2012 שיחקה מק'קוי בתפקיד ג'ויס האטו הצעירה בהפקה של ה-BBC לדרמה "Loving Miss Hatto" מאת ויקטוריה ווד. באפריל 2013 הופיעה מק'קוי בתפקיד אורח בפרק "Rocket" בסדרה "אנדוור", בה גילמה את אליס וקסין, סטודנטית שהייתה מכרה ותיקה של מורס. בהמשך אותה שנה כיכבה בסרט קצר "Fare" יחד עם כריסטיאן קוק. מ-2014 עד 2016 גילמה את מיליידי דה וינטר בסדרה "המוסקטרים". בתיאטרון שיחקה מק'קוי באוקטובר 2006 במחזה "אהובת הקצין הצרפתי" בתיאטרון ריצ'מונד. מק'קוי נשואה לשחקן ג'יימס בולר, וב-2015 נולדה להם בת. מדיה וקבצים בנושא מיימי מק'קוי בוויקישיתוף מיימי מק'קוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיימי מק'קוי, באתר AllMovie (באנגלית) מיימי מק'קוי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Faughey, Karen (15 ביוני 2009). "Eugene McCoy's girl set to star in BBC3 drama". Evening Gazette. נבדק ב-23 ביוני 2009. {{cite web}}: (עזרה) Personal Affairs press pack: Maimie McCoy BBC Press Office. 27 May 2009. Mary McCoy London Met alumna stars in BBC drama eNewsWire. 10 August 2009. Retrieved 2009-08-11. Daily Mail review – "The younger Joyce is exquisitely portrayed by Maimie McCoy" DCI Banks star Maimie McCoy: I was a hooker, barmaid or a milkmaid for about 10 years
NXT TakeOver (2014)

NXT TakeOver היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך לארגון הפיתוח שלהם, NXT. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-29 במאי 2014, באוניברסיטת פול סייל שבווינטר פארק, פלורידה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT עקב העלילות, שנבעו ביניהן במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע הראשון בסדרת אירועי NXT TakeOver. אירוע זה היה האירוע השני של NXT אשר שודר בערוץ של ה-WWE Network לאחר האירוע NXT Arrival, שנערך בפברואר 2014. הביטוי "TakeOver" שומש לראשונה באירוע הזה ובחודשים שלאחר מכן, ביטוי זה הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. כמו כן, האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT. צוות השידור כלל את טום פיליפס, ויליאם ריגל וביירון סקסטון. הפאנל של לפני האירוע כלל את מתאבק העבר, כריסטיאן, פול היימן ורנה יאנג. האירוע נפתח עם הקרב של אדם רוז נגד קמאצ'ו. רוז ביצע את מהלך הפארטי פאול בשביל לנצח בקרב. בקרב השני, האסנשן (קונור וויקטור) הגנו על אליפות הזוגות של NXT נגד אל לוקאל וקאליסטו. ויקטור הצמיד את אל לוקאל לניצחון לאחר שהוא ביצע ביחד עם קונור את המהלך המשותף שלהם, Fall of Man. לאחר מכן, סמי זיין התחרה נגד טיילר בריז על המועמדות לתואר אליפות ה-NXT. במהלך הקרב, זיין ביצע על בריז את הבלו ת'אנדר בומב, אך לא הצליח לנצח אותו. מנגד, בריז ביצע על זיין את בעיטת הסופרמודל שלו, אך גם הוא לא הצליח לצאת עם ידו על העליונה. הקרב הסתיים לאחר שזיין ניסה לבצע על בריז את מהלך הסיום שלו, ה-Helluva Kick, אך בריז הצליח לחמוק מכך ולבצע את מהלך "בעיטת היופי" ולנצח בקרב. לפני הקרב הבא היה קטע שבו מוג'ו ראולי התעמת עם רוסב ולאנה. רוסב היה הדומיננטי בתיגרה שהייתה ביניהם. בקרב הלפני אחרון, שארלוט התחרתה מול נטליה על אליפות הנשים הפנויה של NXT. במהלך הקרב, נטליה ביצעה על שארלוט את מהלך ההכנעה שלה, השארפשוטר, שחמקה מכך וביצעה במקום את מהלך ההכנעה שלה, הפיגר אייט לג לוק, שממנו נטליה הצליחה להתחמק. שארלוט הייתה הפעם זאת שביצעה את השארפשוטר על נטליה, אך נטליה חמקה מכך. שארלוט הצמידה את נטליה לניצחון לאחר שביצעה את מהלך ה"ברירה הטבעית" ובכך זכתה באליפות הנשים של NXT. בקרב המרכזי של הערב, אדריאן נוויל הגן על אליפות ה-NXT נגד טייסון קיד. סיום הקרב התנהל כך שלאחר סדרת הכנעות מצד קיד, נוויל הצליח לשרוד אותן ולבצע מנגד את מהלכי ההוריקראנה וה"חץ האדום". לאחר מהלכים אלה, הצמיד נוויל את קיד לניצחון ובכך שמר על התואר בהצלחה. ב-24 באפריל 2014, הג'נרל מנג'ר של NXT, ג'ון "בראדשו" לייפילד, הסיר את חגורת האליפות מפייג', לאחר שערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי וזכתה באליפות הדיוות. לכן, נערך טורניר בן שמונה מתאבקות שקבע את אלופת הנשים השנייה. בגמר, שארלוט התחרתה נגד נטליה, בקרב שבו שארלוט יצאה כמנצחת והפכה לאלופת הנשים החדשה. NXT - ליגת הפיתוח של ה-WWE אתר האינטרנט הרשמי של NXT
יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג

יוהאן הראשון, רוזן העיר נירנברג (בגרמנית: Johann I. von Nürnberg; ‏1279 או 1287 –1300) היה רוזן העיר נירנברג מבית הוהנצולרן בין השנים 1297–1300. יוהאן נולד בשנת 1287, לפרידריך השלישי, רוזן העיר נירנברג ולהלן מסקסוניה, בתם של אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה והלנה מבראונשווייג-לינבורג. בשנת 1297 מת אביו, ופרידריך ירש את נחלותיו. באותה שנה התחתן יוהאן עם אגנס מהסן, אולם לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1300 מת יוהאן, ואחיו פרדריק הרביעי ירש את נחלותיו.
הקבינט של קוריאה הצפונית

הקבינט של קוריאה הצפונית הוא, בהתאם לחוקת קוריאה הצפונית, הרשות המבצעת במדינה, וכן הגוף הניהולי בממשלת קוריאה הצפונית. מאז אוגוסט 2020 עומד בראש הקבינט קים טוק-הון. החל מהגרסה הראשונה של חוקת קוריאה הצפונית שאומצה ב-1948, סמכויות הרשות המבצעת, אשר במרבית מדינות העולם מוענקות לממשלה, הוענקו לקבינט של קוריאה הצפונית, בראשותו של קים איל-סונג, אבי האומה והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית. הקבינט ממונה ומחויב במתן דין וחשבון כלפי אספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית. בשל העובדה שהמשטר בקוריאה הצפונית הוא משטר חד-מפלגתי, כל חברי הקבינט הם גם חברי מפלגת הפועלים של קוריאה, אשר שולטת במדינה מאז הקמתה. בתקופות בהן אספת העם העליונה מצויה בפגרה, הקבינט מחויב במתן דין וחשבון לישירות לנשיא האספה. הקבינט, אשר משמש כרשות המבצעת של קוריאה הצפונית, אחראי על יישום המדיניות הכלכלית של המשטר, כפי שנקבעת מטעם מפלגת הפועלים של קוריאה. עם זאת, הקבינט אינו אחראי על ענייני צבא וביטחון הלאומי, שכן נושאים אלו מצויים באחריותה של ועדת ההגנה הלאומית. משכך, ארגוניים משטרתיים וביטחוניים כדוגמת צבא העם הקוריאני, המשרד לביטחון העם ומחלקת ביטחון המדינה כפופים ישירות לוועדה, ואינם נדרשים במתן דין וחשבון לקבינט. תפקידיו הרשמיים של הקבינט של קוריאה הצפונית הם: לפעול לשם מימוש מדיניות ממשלת קוריאה הצפונית.  להוסיף, לתקן ולעדכן תקנות לשם ניהול המדינה, בהתבסס על חוקת קוריאה הצפונית ועל חוקי המדינה.  להנחות את פעילותן של ועדות המשנה של המדינה, תתי-ארגונים, וכן של הוועדות העממיות המקומיות.  להגדיר את אופן פעילותם של ארגונים ומשרדים ממשלתיים, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם שיפור המנגנון הממשלתי. לשרטט תוכנית אב ממשלתית לפיתוח הכלכלה הלאומית, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם מימושה.  להרכיב את תקציב המדינה, ולנקוט בצעדים הדרושים לשם יישומו. לארגן ולהפעיל עבודות ציבוריות בתחומי התעשייה, החקלאות, הבנייה, התחבורה, התקשורת, המסחר, הצריכה, ניהול קרקעות, ניהול עירוני, חינוך, מדע, בריאות, תרבות, חינוך גופני, חוקי עבודה, איכות הסביבה, תיירות ועוד. לנקוט בצעדים הדרושים לשם חיזוק המטבע והמערכת הבנקאית. לקיים פיקוח ובקרה לשם הנחלת סדר בניהול המדינה. לנקוט בצעדים הדרושים לשם שמירה על הסדר החברתי, הגנה על נכסי המדינה והרכוש הציבורי, ולהבטיח את זכויות האזרח של תושבי המדינה. לחתום על הסכמים עם מדינות זרות, ולנהל את כלל הפעילות החיצונית של המדינה. לבטל החלטות והוראות כלכליות מטעם גופים ממשלתיים אחרים, אשר מנוגדות להחלטות או להוראות הקבינט. ממשלת קוריאה הצפונית פוליטיקה של קוריאה הצפונית מדיה וקבצים בנושא הקבינט של קוריאה הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקבינט של קוריאה הצפונית סעיף 123 לחוקת קוריאה הצפונית
משה זוארץ

משה "שינו" זוארץ (נולד ב-1972) הוא איש עסקים ישראלי, מנכ"ל ובעלים של חברת C-Data; ויו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל. זוארץ נולד וגדל בשכונת קריית מטלון שבפתח תקווה. כנער שיחק במועדון כדורגל של מכבי פתח תקווה. שירת כחמש שנים בצה"ל בחיל המודיעין. לאחר שחרורו מהשירות הצבאי החל לעבוד כאיש מכירות בחברת קומסק ובהמשך מילא בה תפקידי ניהול בתחום מוצרי האחסון הממוחשב. בשנת 2002 הקים עם שותפו זאב רוזנקרנץ את חברת קומפיוטר סי דאטה העוסקת בתחום מוצרי המחשוב. בניהולו הפכה החברה לאחת הגדולות בישראל בתחומה, ומחזורה מוערך בכ-1.7 מיליארד ש"ח נכון לשנת 2017. ב-2005 מונה ליו"ר קבוצת הכדורגל מכבי פתח תקווה וכיהן בתפקיד עד 2011. לאחר מכן שימש כספונסר הקבוצה במשך מספר שנים. ב-2016 רכש עם אייל גולן את זכויות הניהול של קבוצת הפועל מרמורק הרחובותית. ב-4 באוקטובר 2018 מונה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, אך בתוך פחות מארבעה חודשים הגיש את התפטרותו לאחר שהגיע למסקנה שלא יצליח להוציא לפועל את התוכנית אותה הוא תכנן. הוא סיים את תפקידו ביוני 2019. ב-27 בדצמבר 2022 נבחר בשנית לכהן מחדש כיו"ר ההתאחדות לכדורגל. נשוי ואב לארבעה. בתו היא הזמרת והשחקנית שיר זוארץ. בת אחרת, אור זוארץ, בזוגיות עם ירדן שועה. מדיה וקבצים בנושא משה זוארץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של C-Data זעזוע במכבי פתח-תקווה: היו"ר שינו זוארץ עוזב, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2011 נדב צנציפר, דוד בן שימול, רעידת אדמה בכדורגל הישראלי: שינו זוארץ התפטר מתפקידו, באתר ynet, 17 בינואר 2019
וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית

וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית (בגרמנית: Wilhelm III., „der Jüngere“, Landgraf von Hessen ; ‏8 בספטמבר 1471–17 בפברואר 1500) היה רוזן הסן העילית בין השנים 1483–1500, ומקום מושבו היה במרבורג. וילהלם נולד ב-8 בספטמבר 1471, להיינריך השלישי, רוזן הסן העילית ולאנה מקצנלבוגן. בשנת 1483 מת אביו, ווילהלם ירש את נחלותיו, אולם מכיוון שהיה עדיין קטין, שימש דודו, הארכיבישוף הרמן הרביעי מקלן והנס הופמן מדרנברג כאפוטרופסים עד 1489. בעזרת ההכנסות הרבות של המדינה יכול וילהלם לרכוש בשנת 1492 חצי מהלורדות של אפשטיין (כולל אזור לנדכן) ובשנת 1493 לרכוש גם את החלק העיקרי של קלינגנברג אם מיין. בשנת 1498 הוא התחתן עם אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן, בתו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם לא היו לו ילדים ממנה. וילהלם מת ב-17 בפברואר 1500 בגיל צעיר, לאחר שנפל מסוס בזמן ציד, ומכיוון שלא היו לו ילדים, ירש בן דודו וילהלם השני את נחלותיו, ואיחד שוב את רוזנות הסן. וילהלם השלישי, רוזן הסן העילית, באתר "Find a Grave" (באנגלית) State Archive in Marburg cartulary 14, No. 5, f. 12-21v and the State Archive in Marburg cartulary 21, No. 34 Bl 153-176V. [1]
סלובקיה באירוויזיון לרוקדים צעירים

סלובקיה נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים פעמיים בלבד, ב-1997 וב-2015. האירוויזיון לרוקדים צעירים סלובקיה באירוויזיון סלובקיה באירוויזיון למוזיקאים צעירים Eurovision Young Dancers "Eurovision Young Dancers 2015 - Participants". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. נבדק ב-10 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה)
כלל בית צ'טהאם

כלל בית צ'טהאם (או כלל צ'טהאם האוס, באנגלית: Chatham House Rule) הוא שיטה לקיום חבר דיונים, פגישות ושיחות על נושאים השנויים במחלוקת. הכלל נקרא על שמו של מטה המכון המלכותי ליחסים בינלאומיים הממוקם בבית צ'טהאם (צ'טהאם האוס) בלונדון. הכלל נוצר ביוני 1927. כלל צ'טהאם נועד להגדיל את פתיחותם של דיונים על ידי כך שבפגישה הנערכת תחת כלל זה, כל מי שנכח בפגישה חופשי להשתמש במידע מן הדיון שהתקיים בה ולציין הערות שעלו בה, אך אינו יכול לחשוף את זהות הדוברים. הכלל נוצר בשנת 1927, עודכן ב-1992 ומאז העדכון האחרון בשנת 2002, הכלל קובע: When a meeting, or part thereof, is held under the Chatham House Rule, participants are free to use the information received, but neither the identity nor the affiliation of the speaker(s), nor that of any other participant, may be revealed. — https://www.chathamhouse.org/chatham-house-rule או בתרגום חופשי: כאשר פגישה, או חלק ממנה, נערכת על פי כלל בית צ'טהאם, המשתתפים חופשיים להשתמש ולחשוף כל מידע שהתקבל ועלה בה אך אינם רשאים לחשוף את זהותם או שיוכם הארגוני של הדוברים או של משתתפים אחרים בפגישה. לפעמים ישנה התייחסות לכללי בית צ'טהאם (ברבים). עם זאת, כלל בית צ'טהאם הוא כלל בודד ויש להשתמש בלשון יחיד. הכלל תורגם לשפות ערבית, סינית, צרפתית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית וגם רוסית. הכלל נועד להבטיח אנונימיות לדוברים וכך להגביר את הפתיחות ולעודד דיון חופשי בסוגיות של מדיניות ציבורית ונושאים אקטואליים נוספים ומאפשר למשתתפים להביע דעות וטיעונים שנויים במחלקות ולאתגר את דעותיהם של משתתפים אחרים ועם הפרדה ברורה בין דעתם לבין עמדת ארגונם וזאת מבלי לסכן את הקריירה או את המוניטין שלהם. הכלל נועד גם להפחית את מה שמתואר כחשיבת קבוצתית ולאפשר לתת מקום לדעות חדשות שעשויות להיות בתחילה לא פופולריות וכך לנתח סוגיות ביחסים בינלאומיים בצורה טובה יותר. לרוב, התחייבות לכבד את הכלל מהווה תנאי מקדים להשתתפות באירוע. הצלחתו של הכלל תלויה בכך שהוא מחייב מוסרית, במיוחד במקרים שבהן אי ציות לו אינו מלווה בסנקציות. הכלל באתר צ'טהאם האוס "Chatham House Rule". Chatham House. נבדק ב-2018-10-04. "Chatham House Rule Translations", About us, Chatham House
דוד גוגנהיים

דוד גוגנהיים (נולד ב-1944) הוא אדריכל ישראלי, זוכה פרס רכטר. גוגנהיים נולד ב-1944 בירושלים וגדל עד סוף לימודיו התיכוניים בשכונת רחביה. בצבא שירת כקצין בצנחנים ועם סיום שירותו הצבאי החל לימודי אדריכלות בטכניון. כסטודנט עבד במשרדו של אדריכל דוד רזניק בירושלים. עם סיום לימודיו ב-1971, עבד במספר משרדי אדריכלים ובין היתר במשרדו של אדריכל אריה רחמימוב, כשבמקביל סיים את לימודיו לתואר השני בתכנון ערים בטכניון. ב-1980 פתח משרד אדריכלים עצמאי בירושלים עם שותפו אדריכל אלכס בלוך. בין השאר תכננו במשותף את המדרשה למורים ואכסניית הנוער בשלומי, עליו זכו באות ארץ ישראל יפה. לאחר מותו של בלוך המשיך גוגנהיים להפעיל את המשרד כשהפרויקט הבולט שתכנן היה בית הספר הבינלאומי להוראת השואה עליו זכה יחד עם אדריכל דניאל מינץ בפרס רכטר לשנת 2012. ב-2010 הצטרפה למשרד כשותפה, בתו, האדריכלית שלי גוגנהיים. יחד תכננו בין השאר פרויקט התחדשות עירונית בשכונת יד אליהו בתל אביב. מתגורר בירושלים יחד עם רעייתו, עירית מעצבת פנים בוגרת בצלאל, הורים לשלי - אדריכלית, ולמתן - קולנוען. החל מ-1984 משמש כמנחה סטודיו, תחילה בטכניון ומ-1994 בבצלאל. ב-2004 קיבל דרגת פרופסור. ב-2010 היה בין מקימי התוכנית לתואר שני בעיצוב אורבני בבצלאל ושימש כמרצה ומנחה סטודיו עד לפרישתו ב-2017. התארח כמרצה במספר אוניברסיטאות בחו"ל כמו: UBC בקנדה והמכון הטכנולוגי בווינה. במקביל לפעילותו המקצועית תפקד דוד גוגנהיים כחבר וועד באגודת האדריכלים, בעמותת האדריכלים (היה בין מייסדיה) ועמותת מרחב וכן יו"ר סניף ירושלים של אגודת האדריכלים. אתר האינטרנט הרשמי של דוד גוגנהיים אתר משרדו של דוד גוגנהיים גוגנהיים דוד, פרופ' אדר', באתר בצלאל
לאונטיון

לאונטיון (בלטינית: Leontium; ביוונית: Λεόντιον) הייתה פילוסופית יוונית מהמאה ה-4 לפנה"ס שהשתייכה לאסכולה האפיקוראית. לאונטיון הייתה תלמידתו של אפיקורוס ודבקה בפילוסופיה שפיתח. אומרים שהייתה מאהבתו של מטרודורוס מלמפסקוס. המידע שיש לנו עליה כיום הוא מועט. נאמר עליה שהיא הייתה הטאירה - המעמד הגבוה ביותר של זונות ביוון העתיקה. יש שרצו לטעון שהאמירה הזאת נועדה להקטין את לאונטיון, ולמעשה אורח חיים של זנות נגד את דרך החיים אליה חינך אפיקורוס, אולם אין לטענה הזו על מה להתבסס. מצד שני, הטאירות נהנו לעיתים קרובות מעצמאות שנשללה מרוב הנשים האחרות בחברה הגברית של יוון העתיקה, ונחשבו לנשים משכילות שעסקו גם בפילוסופיה. בניגוד לשאר מוסדות הפילוסופיה ביוון העתיקה, בית הספר של אפיקורוס היה יוצא דופן בכך שהוא איפשר לנשים ואפילו לעבדים להשתתף בשיעוריו. הביוגרף דיוגנס לארטיוס שימר בכתביו שורה ממכתב שאפיקורוס כתב ללאונטיון, שבו אפיקורוס משבח אותה על טיעוניה הכתובים היטב נגד השקפות פילוסופיות מסוימות (שאינן מוזכרות בציטוטיו של דיוגנס). לדברי פליניוס הזקן, הצייר היווני אריסטידים של תיבס צייר את לאונטיון בעבודה בשם: "לאונטיון חושבת על אפיקורוס". לדברי המדינאי והסופר מרקוס טוליוס קיקרו, לאונטיון פרסמה טיעוני ביקורת על הפילוסוף המפורסם תאופרסטוס מהאסכולה הפריפטטית, וכך כתב: ”לאונטיון, אותה יצאנית פשוטה, שהייתה בעלת החוצפה להעיר את הערותיה על דברי תאופרסטוס - תדע לך, היא כתבה באלגנטיות ובעידון טוב, אך אף על פי כן, זו הייתה המתירנות שרווחה בגינתו של אפיקורוס”. גם פליניוס הזקן תהה איך אישה יכולה לכתוב נגד תאופרסטוס. Diogenes Laertius, x. 23 Athenaeus, Deipnosophistae, xiii. 588, 593 Diogenes Laertius, x. 5 Pliny, Nat. Hist., 35.99(הקישור אינו פעיל) Cicero, De Natura Deorum i. 33/93. Pliny, Nat. Hist., praefatio, 29(הקישור אינו פעיל)
יוסף שידלובסקי

יוסף שידלובסקי (בצרפתית: Joseph Szydlowski, ‏21 בנובמבר 1896, פולין – 16 ביולי 1988, קיסריה, ישראל) היה מהנדס, ממציא ותעשיין מנועים יהודי-צרפתי, יליד פולין, שפעל בצרפת ואחר כך בישראל. שידלובסקי נולד בשנת 1896, באחוזת סקריהיטשין שעל נהר הבוג (ביחידה האדמיניסטרטיבית של דוביינקה, בחבל חלם שבפלך לובלין) בפולין, שהייתה חלק מן האימפריה הרוסית. בזמן מלחמת העולם הראשונה, עת שירת כחייל בצבא האימפריה הרוסית, נלקח בשבי לגרמניה שם הועבד, בין היתר, במפעלי קרופ, גגנאו ויונקרס. לאחר המלחמה למד הנדסה בגרמניה, ואת הפטנטים הראשונים על שמו הוציא בשנת 1920. בעקבות הצלחת המפלגה הנאצית היגר בשנת 1930 לצרפת שם הקים, ב-29 באוגוסט 1938, מפעל בשם "טורבומקה" לייצור מנועי סילון וחלקיהם, המבוסס על המצאותיו ופיתוחיו. בשל כיבוש צפון צרפת על ידי גרמניה הנאצית במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, העתיק את פעולותיו לסן פה דה ביגור (Saint Pé de Bigorre) שבדרום המדינה. בשנים 1942–1941 העביר את הייצור לבורד (Bordes) שבמחוז הפירנאים המזרחיים. כיבוש דרום צרפת על ידי הגרמנים (מבצע אנטון) אילץ אותו להימלט לשווייץ בשנת 1942, והמפעל שהקים נוצל על ידי הצבא הנאצי לביצוע תיקונים במשאיות. בספטמבר 1944, חזר שידלובסקי לבורד על מנת לפתוח מחדש את מפעלו. ב-1945 ייסד בברגנץ משרד מחקר עם צוות מהנדסים גרמניים שעבדו על מנועי דיימלר-בנץ. המשרד עבר ב-1946 לניי שבדרום צרפת, ומאוחר יותר לבורד. חברת "טורבומקה" שהקים יצרה טורבינות קטנות ובינוניות, שהותקנו במסוקים כמו "אלואט" (1955) ו"פומה" (1965) הצרפתיים, "ז'אגואר" (1968) הצרפתי-בריטי, "אלפאז'ט" (1973) הצרפתי-גרמני ואחרים. לאחר מלחמת ששת הימים, ובתגובה לאמברגו שהטיל נשיא צרפת, שרל דה גול, על ישראל, הקים שידלובסקי בבית שמש, בשותפות עם ממשלת ישראל, מפעל לייצור מנועי סילון וחלקי מנועים, בשם "מנועי בית שמש". המפעל, שנחנך בינואר 1969, עסק גם בפיתוח מנועים ושיפוצם. חלקו של שידלובסקי נקנה על ידי המדינה ב-1981 והחברה הופרטה בשנת 1992. בנוסף היה שידלובסקי שותף להקמת מפעל "אורמת" ביבנה. שידלובסקי עלה לישראל והתגורר בקיסריה. בשנת 1984 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במדעים טכניים מהטכניון. נפטר ב-16 ביולי 1988 ונטמן בבית הקברות כנרת, לא רחוק מקבר אחיו אהרון שידלובסקי, ממייסדי קבוצת כנרת. "קפיטליסט עם סוציאליסט, תעשיין עם אנרכיסט", תיאר זאת ענר שלו, נכדו של אהרון. יוסף שידלובסקי היה נשוי לאידה קונופצקי, אזרחית גרמניה, ולזוג נולדו שתי בנות. אחיו של יוסף שידלובסקי הוא אהרון שידלובסקי, מאנשי העלייה השנייה ומראשוני קבוצת כנרת. מדיה וקבצים בנושא יוסף שידלובסקי בוויקישיתוף עמוס לבב, היה מנוע?, מעריב, 30 בינואר 1987, המשך מפעל מנועי בית שמש נחנך על ידי ראש הממשלה, דבר, 16 בינואר 1969, המשך ענר שלו, אמא, הוצאת זמורה ביתן, 2012, עמ' 63
אנדריי מרזליקין

אנדריי איליץ' מרזליקין (ברוסית: Андре́й Ильи́ч Мерзли́кин; נולד ב-24 במרץ 1973) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון רוסי. אנדריי מרזליקין נולד בעיר קורוליוב (בעבר, קלינינגרד) שבמחוז מוסקבה וכמרבית תושבי העיר גם אבי המשפחה עבד בתחום תעשיית החלל. מרזליקין עצמו למד הנדסת רדיו והנדסת חלל והוא בעל תואר בכלכלה. במקביל, סיים לימודי משחק במכון גרסימוב לקולנוע (בסדנה בבימויה של י. קינדינובה). בזמן הלימודים הוא כיכב בסרט הקצר "איך ביליתי את הקיץ שלי" (בבימויה של נ. פוגוניצ'בה) וקיבל את פרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של VGIK. הוא נשוי מאז מרץ 2006 לאנה אוסוקינה, פסיכולוגית במקצועה. לזוג ארבעה ילדים: פיודור (נולד ב-2 בדצמבר 2006). סראפימה (נולדה ב-29 בספטמבר 2008). יבדוקיה (נולדה ב-25 באוגוסט 2010). מקאר (נולד ב-24 בינואר 2016). השחקן תומך בבדלנים הרוסים במלחמה בדונבאס ומכנה אותם "גיבורים". בנוסף, במאי 2015 ביקר מרזליקין בדונייצק, שם הוא ושאר שחקנים רוסים אחרים הציגו את הסרט "מצודת ברסט". מדיה וקבצים בנושא אנדריי מרזליקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדריי מרזליקין אנדריי מרזליקין, ביישום טלגרם אנדריי מרזליקין, ברשת החברתית אינסטגרם אנדריי מרזליקין, ברשת החברתית VK אנדריי מרזליקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדריי מרזליקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Итоги конкурса ФСБ России за 2013 год Андрей Мерзликин нашёл настоящую любовь Андрей Мерзликин стал отцом в третий раз " StarsLife. Новости шоу-бизнеса, светская хроника, знаменитости, звёзды шоу-бизнеса, новости королевских семей Андрей Мерзликин нашёл настоящую любовь. // paparazzi.ru Андрей Мерзликин стал отцом в третий раз. // starslife.ru (31.08.2010) Андрей Мерзликин принимает поздравления с рождением четвёртого ребёнка. Журнал «СтарХит» // starhit.ru (25.01.2016) Как дети Андрея Мерзликина поздравили его с Днём рождения (фото)(הקישור אינו פעיל, October 2016) Жену Андрея Мерзликина выписали из роддома. На днях актёр стал дважды папой. «קומסומולסקאיה פראבדה» // kp.md (4.02.2015) Актёр Андрей Мерзликин стал трижды отцом. // donbass.ua (31.08.2010) Ольга Александрова. Андрей Мерзликин в четвёртый раз стал отцом. Газета «קומסומולסקאיה פראבדה» // kp.ru (25.01.2016) Російський актор Мерзлікін назвав терористів «ДНР» героями (באוקראינית). Ukrinform. 26.05.2015
קורפוס המילואים ה-40 (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים ה-40 (בגרמנית: XXXX. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה. הקורפוס הוקם ב-24 בדצמבר 1914 כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, כמפקדו הראשון מונה קרל ליצמן, והוא כלל את דיוויזיות המילואים ה-79 וה-80. הקורפוס נערך בחזית המזרחית כחלק מהארמייה השמינית ונטל חלק במהלך הקרב השני על האגמים המזוריים, ובשנת 1915 כבש את קובנה. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך מתקפת אגם נארוץ', ובדצמבר 1916 הועבר לחזית המערבית ולחם בקרב ורדן ובארטואה. בקיץ 1917 הוא חזר למזרח, ובמהלך מתקפת קרנסקי לחם תחת פיקוד הארמייה האוסטרית השלישית. בסוף ינואר 1918 שוב חזר הקורפוס למערב, באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס. קרל ליצמן (24 בדצמבר 1914–6 באוגוסט 1918) פאול גרינרט (6 באוגוסט 1918 1918–סוף נובמבר 1918) הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
שנות ה-50 של המאה ה-17

שנות ה-50 של המאה ה-17 היו העשור השישי של המאה ה-17, החלו ב-1 בינואר 1650 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1659. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1701-1640: מלחמת הבונים (אנ') – על רקע התפתחויות בסחר בפרוות בין המתיישבים האירופאים והילידים האמריקאים, שבטי האירוקוי מנצחים שבטים סמוכים ואף מביאים לסיומה של קונפדרציית השבטים וונדאט (אנ'). הצרפתים והאירוקוי ניסו לאורך העשור לכונן הסכמי הפסקת אש, אולם אלו לא החזיקו מעמד. 3 בספטמבר 1651 – מלחמת האזרחים האנגלית: המלך צ'ארלס השני מובס בקרב ווסטר, הקרב העיקרי האחרון במלחמה 25 באוגוסט 1654 – קרב אראס בין צבאות צרפת וספרד 31 ביולי 1655 – הצבא הרוסי כובש את וילנה במהלך מלחמת רוסיה-פולין 1655 – האימפריה הבריטית משלימה את כיבוש ג'מייקה מהספרדים 1 בינואר 1651 – צ'ארלס השני הוכתר גם למלך סקוטלנד 6 באפריל 1652 – ההולנדים מייסדים תחנת אספקה שהפכה ברבות הימים לקייפטאון, דרום אפריקה 18 במאי 1652 – רוד איילנד היא המושבה הבריטית הראשונה בצפון אמריקה המאשרת חוק האוסר על עבדות 2 בפברואר 1653 – ייסוד העיר ניו אמסטרדם 16 בדצמבר 1653 – אוליבר קרומוול הופך ללורד המגן של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד 16 ביוני 1654 – המלכה כריסטינה משוודיה מוותרת על כס המלוכה 22 באוגוסט 1654 – יעקב ברסימסון, המהגר היהודי הראשון לניו אמסטרדם, מגיע בספינה מהולנד 20 ביולי 1655 – נחנך בניין העירייה של אמסטרדם, אשר החל מ-1808 היה לארמון המלכותי של אמסטרדם 22 בפברואר 1656 – הקדשת בית הקברות היהודי של קהילת שארית ישראל הראשון בצפון אמריקה, בניו יורק 20 באפריל 1657 – יהודי ניו אמסטרדם זוכים בחופש הדת 7 בנובמבר 1659 – ספרד נאלצת לחתום על שלום הפירנאים עם צרפת פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1651: חוק הניווט - החוק האנגלי מיישם תפיסות עולם מרקנטליסטיות ששלטו בתקופה זו בסחר העולמי. על פי החוק, למדינת הבית שמורה הזכות לסחור עם מושבותיה, ואסור לייבא אליהן סחורות מארצות לא אירופיות, אלא אם הסחורה מועברת בספינות ששטות תחת דגל אנגלי. 1659: נמל צרפתי באפריקה - צרפת מקימה נמל חלוצי במערב אפריקה, בסנט לואיז (לימים סנגל). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1655 - ייסודה של אוניברסיטה חדשה בדיסבורג מבססים את העיר כ"עיר ההשכלה" וכמרכז אירופי לידע בתקופה זו. 25 במרץ 1655 – כריסטיאן הויגנס גילה את טיטאן, הירח הגדול ביותר של שבתאי פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1653 - הושלמה בניית הטאג' מאהל פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא שנות ה-50 של המאה ה-17 בוויקישיתוף Iroquois Wars, The Canadian Encyclopedia האימפריה הבריטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה סחר בינלאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה צרפת במערב אפריקה, באתר אוניברסיטת פנסילבניה Allied War Criminals of WWII