laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
22 מייל

22 מייל (באנגלית: Mile 22) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 2018 בכיכובם של מארק וולברג, ג'ון מלקוביץ' ולורן כהן. בתחילת הסרט פשטו ג'יימס סילבה (וולברג), איש מבצעים באגף לפעולות מיוחדות של ה-CIA ששירת קודם לכן בסיירת חיל הנחתים, וצוותו על בית בלב פרבר בארצות הברית ששימש כבסיס מבצעים ליחידה של שירות הביטחון הפדרלי הרוסי. הצוות של סילבה פועל תחת חדר מבצעים של הסוכנות ששם הצופן שלו הוא תצפית-על" עליו מפקד סוכן בכיר המכונה "אמא" (מלקוביץ'). הצוות של סילבה הרג את כלל הסוכנים הרוסים, ובהם את בנה הצעיר של בכירה בשירות הביטחון הפדרלי. כעבור שישה-עשר חודשים, במדינה בדרום מזרח אסיה (שזהותה לא מוזכרת בסרט) מוטל על סילבה וצוותו להעביר בבטחה עריק בשם לי נור, שוטר מיחידת העילית למבצעים מיוחדים של משטרת המדינה, שבידיו מידע מסווג וסודי שאותו ימסור רק כאשר יגיע בבטחה למטוס חילוץ שיפנה אותו מהמדינה. מפקד המשטרה החשאית של המדינה ואנשיו מנסים לסכל את בריחתם של נור, סילבה והצוות לאורך 22 המיילים שמפרידים בין שגרירות ארצות הברית למסלול ההמראה שאליו יגיע מטוס הפינוי. עד מהרה מתברר לסילבה ולצוות שהם נקלעו למזימה סבוכה ושהדברים אינם כפי שהם נראים. אתר האינטרנט הרשמי של 22 מייל 22 מייל, ברשת החברתית פייסבוק 22 מייל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) 22 מייל, ברשת החברתית אינסטגרם "22 מייל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "22 מייל", באתר נטפליקס "22 מייל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "22 מייל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "22 מייל", באתר Metacritic (באנגלית) "22 מייל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אבנר שביט‏, "22 מייל": מותחן פעולה חצוף ומקושקש, באתר וואלה, 18 באוגוסט 2018. אסי גל, "מייל 22": עוד סרט טוב - שלא תרצו לראות שוב, באתר חדשות 13, 19 באוגוסט 2018. ישי קיצ'לס, חוזרים ללימודים, באתר ישראל היום, 27 באוגוסט 2018. אורון שמיר, "אימה במצולות" מסדר לכם כריש אימתני להסחת הדעת, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2018. שמוליק דובדבני, ביקורת סרט - "מייל 22": ביקורת מפתיעה על אמריקה, באתר ynet, 20 באוגוסט 2018.
נורטין בראנסל

נורטין בראנסל (בטורקית: Nurettin Baransel‏; 1897 איסטנבול – 21 במאי 1967) היה איש צבא טורקי, ששימש בו כרמטכ"ל. נורטין בראנסל נולד באיסטנבול. בשנת 1912 הוא סיים בית ספר לקצינים והשתתף במלחמת הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 הוא חזר ללימודים באקדמיה צבאית. בעקבות תחילת מלחמת העצמאות הוא עזב את הלימודים והצטרף לכוחות הלוחמים. לאחר סיום הקרבות, נורטין בראנסל חזר ללימודים וסיים את האקדמיה בשנת 1923. במרוצת השנים נורטין בראנסל מונה לתפקידי פיקוד שונים והתקדם בסולם הדרגות. בשנת 1951 הוא הועלה לדרגת גנרל. בשנת 1954 הוא מונה לראש מטה הכללי של הצבא הטורקי במקום נורי יאמוט. הוא כיהן בתפקיד זה תקופה קצרה ובשנת 1955 התמנה לחבר במועצה הצבאית העליונה. ב-14 ביולי 1960 הוא פרש לגמלאות. נורטין בראנסל נפטר בשנת 1967 ונטמן בבית הקברות זינקירליקויו. מדיה וקבצים בנושא נורטין בראנסל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טורקים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצדק של ספנסר

הצדק של ספנסר (באנגלית: Spenser Confidential) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 2020 אודות ספנסר, החייל לשעבר והחוקר פרטי שיצר הסופר רוברט ב. פארקר. הסרט מבוסס על הספר "Wonderland" מאת אייס אטקינס, שקיבל את הזכויות לכתוב ספרים נוספים בסדרה לאחר מותו של פארקר. בסרט מככבים מארק וולברג, אלן ארקין, וינסטון דיוק, קאסי ונטורה, אלייזה שלזינגר, פוסט מאלון ובוקים וודביין. הסרט נפתח כאשר ספנסר (וולברג), בלש במשטרת בוסטון וקודם לכן חייל בצבא ארצות הברית, השתחרר לאחר שריצה חמש שנות מאסר משום שתקף קצין בכיר במשטרה, לאחר שגילה שהוא מטייח פרשיית רצח. ספנסר שב לבוסטון, וגר בביתו של הנרי סימולי (ארקין), שאימן אותו באגרוף כנער. הוא חובר להוק (דיוק), לוחם MMA, והשניים מנסים לפענח את הירצחם של שני קציני משטרה, בהם הקצין שספנסר תקף בעבר, ואת הרצח שניסה לפענח בעבר. השניים נדרשים להתמודד עם כנופיית פושעים אלימה ועם שוטרים מושחתים הסוחרים בסמים. אתר האינטרנט הרשמי של הצדק של ספנסר "הצדק של ספנסר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הצדק של ספנסר", באתר נטפליקס "הצדק של ספנסר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הצדק של ספנסר", באתר Metacritic (באנגלית) "הצדק של ספנסר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורון שמיר, ‏״הצדק של ספנסר״, סקירת נטפליקס, באתר "סריטה", 21 במרץ 2020 יאיר רוה, הבלש החיוור: החדש של מארק וולברג לא עושה חשק, באתר כלכליסט, 24 במרץ 2020
נקודת פרס

נקודת פרס (באנגלית: Perce Point) היא לשון יבשה נמוכה מכוסה קרח, צפונית מערבית לנקודת ברליוז, על החוף הדרומי של חצי האי בטהובן, בדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. לשון היבשה התגלתה על יד סנאו (Snow), פרס (Perce) וקרול (Carroll) מהשירות האנטארקטי של ארצות הברית, אשר יצאו לטיסת חקר מתחנת האי סטונינגטון, ב-22 בדצמבר 1940. הנקודה צולמה מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בשנת 1947. הרכס מופה בשנת 1959 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר אלה. הרכס מופה בשנית בהתבסס על תצלומי לווין לנדסאט שצולמו בשנת 1973. הנקודה נקראה בתחילה "כף פרס" (Cape Perce) על שמו של ארל ב. פרס (Earl B. Perce), טייס המשנה של המשלחת. לימים שונה השם ל"נקודת פרס", בשל היותה קטנה יותר. נקודת אבליישן נקודת דייקמן נקודת מאזה נקודת פרס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נקודת פרס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
הרי דסקו

הרי דסקו (באנגלית: Desko Mountains) הם רכס הרים באי רוטשילד, שמצפון מערב לאי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. אורכו של הרכס 37 קילומטרים בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח, בין פסגת בייטס לפסגת אוברטון. שיא גובהם של ההרים בפסגת אניגמה שברכס פורנייר, המתנשאת לגובה של 1,000 מטרים מעל פני הים; הפסגה ה-4,102 בגובהה באנטארקטיקה. ההרים מצויים מזרחית למפרץ לאזארב, ובסמוך לפסגת גווארד, פסגת שנק, פסגת מוריל, ופסגת תומה. ההרים התגלו ממרחק על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן בשנת 1821, ועל ידי ז'אן-באטיסט שארקו בשנת 1909, אולם לא היה ברור אם מדובר בהרים או ברכס. הרכס צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, ועל ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בשנת 1947. הרכס מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר אלה. הרכס מופה בשנית על ידי צי ארצות הברית בשנת 1966, ושוב בהתבסס על תצלומי לווין לנדסאט בשנת 1975. שמו של הרכס ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שמו של דניאל א. דסקו (Daniel A. Desko), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד טייסת VXE-6 במהלך מבצע דיפ פריז בשנת 1977, ומפקד מטוס LC-130 בשנת 1976. • Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide הרי דסקו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי דסקו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מהרי דסקו לאתרים סמוכים מפת אזור הרי דסקו תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי דסקו גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם לפי מקור אחר המיפוי בוצע בשנת 1959.
וילה מצחיקולה

וילה מצחיקולה או וילה וילקולה הוא מבנה בדיוני המשמש כביתה של בילבי, דמות בסדרת ספרים באותו שם מאת סופרת הילדים השוודית אסטריד לינדגרן. בילבי גרה במבנה עם סוסה ועם קופה, מר נילסון. מחוץ לביתה גדל עץ המניב משקה לימונדה. במקור נקרא הבית "Villa Villekulla". בגרסאות העבריות של בילבי שונה שמו בין גרסה אחת לאחרת: בתרגום הראשון, "גילגי", נקרא הבית "בית הקונדס". בדיבוב העברי של סדרת הטלוויזיה מ-1969 נקרא "וילה מצחיקולה". מאז, המתרגמת תמר שלמון נהגה גם כן להשתמש בשם הזה כשתרגמה את סדרת הספרים. כשיצא "בילבי הסרט" ב-1997 תורגם שמו של הבית לשם "וילה וילקולה", כאשר בילבי טוענת כי "נכון שמתאים לו וילה מצחיקולה?". שפרירה זכאי, מתרגמת ובמאית הדיבוב של הסרט, הייתה זו שגם תרגמה את הנוסח העברי לדיבוב של סדרת הטלוויזיה מ-1969. מאז ואילך, דנה כספי ושרון כהן, שהיה במאי הדיבוב של סדרת ההנפשה המבוססת על הסרט מ-1997, השאירו את שם הבית כ"וילה וילקולה". הבית בו השתמשו בסדרת הטלוויזיה ובסרטים בכיכובה של אינגר נילסון ממוקם בויבל באי גוטלנד בשוודיה. עד 1970, מוקם הבית בגינה בגדוד גוטלנד (P 18) בדרום ויסבי. לאחר מכן הועבר הבית במרחק שלושה קילומטרים אל מקום ההסרטה של סדרת הטלוויזיה בילבי, שם הבית עומד עד היום. הגינה בה הוסרטה הסדרה, בה עמדה "וילה מצחיקולה" עדיין קיימת. כיום גדלים שם עצי אורן. בילבי אסטריד לינדגרן המטבח הסלון The moving Story of "Villa Villekulla", Matthias Schwarzer מדיה וקבצים בנושא וילה מצחיקולה בוויקישיתוף Discover Visby in Pippi's footsteps, gotland.com, ‏18 באפריל 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסגת גווארד

פסגת גווארד (באנגלית: Goward Peak) היא פסגה חדה ממזרח למצוק פורנייר, בהרי דסקו שעל האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 500 מטרים מעל פני הים; והיא ההר ה-5,118 בגובהו באנטארקטיקה. הפסגה נסקרה ומופתה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1975–1977. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הפסגה נקראת על שמו של ריצ'רד פ. גווארד (Richard F. Goward), שהיה קצין המבצעים באונייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Glacier (WAGB-4) במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1969. פסגת גווארד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת גווארד באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה פסגת גווארד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מפסגת גווארד לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מידע היסטורי
פדרציית הפוטבול הרוסית

פדרציית הפוטבול הרוסית (ברוסית: Федерация американского футбола России או בקיצור: FAFR, בשמו המלא "הפדרציה לפוטבול אמריקאי של רוסיה") היא הגוף העיקרי האחראי על הפוטבול ברוסיה. הפדרציה חברה בפדרציה האירופית לפוטבול אמריקאי (IFAF Europe). לפדרציה נציגות בכל 80 מחוזות רוסיה, לרבות בחצי האי קרים. הפדרציה מייצגת את האינטרסים הרוסיים בתחום הענף בפני פדרציית הפוטבול הבינלאומית. הפדרציה מנהלת את תחרויות הפוטבול ברוסיה (כמו אליפות רוסיה בפוטבול וליגת העל המזרח אירופית), את נבחרת הפוטבול הלאומית, כלל ליגות הפוטבול ובאחריות הפדרציה לארגן את כל התחרויות הבינלאומיות שנערכות ברוסיה. אליפויות רוסיה ליגת הפוטבול האמריקאי ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול ליגת העל הליגה הראשונה הליגה השנייה גביע רוסיה נשיא - ארטמי רוגובוי יו"ר הוועד המנהל, סגנו הראשון של הנשיא - אלכסנדר ולדימירוביץ' פאבלוב המשנה לנשיא - ויקטור סקאפיצ'ב המזכיר הכללי - קיריל זביאלוב אתר האינטרנט הרשמי של פדרציית הפוטבול הרוסית (ברוסית) פדרציית הפוטבול הרוסית, ברשת החברתית VK ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנהיט

סנהיט צדיק צדיק (באיטלקית: Senhit Zadik Zadik; נולדה ב-1 באוקטובר 1979), ידועה בשמה הפרטי סנהיט היא זמרת איטלקייה ממוצא אריתריאי. היא ייצגה את סן מרינו באירוויזיון לשנת 2011 שנערך בדיסלדורף שבגרמניה ובאירוויזיון 2021 שנערך ברוטרדם שבהולנד. סנהיט נולדה וגדלה בעיר בולוניה שבצפון איטליה לשני הורים אריתראיים. היא התחילה את הקריירה שלה מחוץ למדינתה, איטליה, כאשר הופיעה במחזמרים רבים כגון "Fame", "מלך האריות" ו"שיער", בשווייץ ובגרמניה. ב-2002 חזרה סנהיט לאיטליה על מנת להתפרסם בתעשיית המוזיקה האיטלקית. היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Senit" בשנת 2006, ואלבום נוסף בשם "Un tesoro é necessariamente nascosto" בשנת 2007. בשנת 2009 הוציאה אלבום שלישי, הפעם בשפה האנגלית, בשם "So High". סנהיט ייצגה את סן מרינו באירוויזיון 2011 עם שירה Stand By ותחת השם סניט (Senit). היא סיימה במקום ה-16 בחצי הגמר ולא העפילה לגמר. לאחר האירוויזיון הוציאה סנהיט סינגלים חדשים בעיקר בשפה האנגלית, ובשנת 2014 החזירה לשמה את ה-H על מנת לסמן פרק חדש בקריירה שלה. ב-6 במרץ 2020 הוכרז כי תייצג את סן מרינו באירוויזיון פעם נוספת, עם השיר "Adrenalina". ב-20 במאי 2021, סנהיט ופלו ריידה ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעו למקום התשיעי עם 118 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע הצמד למקום ה-22 עם 50 נקודות. 2006 - "Senit" 2007 - "Un tesoro è necessariamente nascosto" 2009 - "So High" 2005 - "La mia città è cambiata" 2005 - "La cosa giusta" 2005 - "In mio potere" 2007 - "La faccia che ho" 2007 - "Io non dormo" 2009 - "Work Hard" 2009 - "No More 2010 - "Party on the Dance Floor" 2010 - "Everytime" 2010 - "Andiamo" 2011 - "Stand By" 2011 - "Through the Rain" 2013 - "One Stop Shop" 2014 - "Relations" 2014 - "Don't Call Me" 2014 - "Rock Me Up" 2015 - "Living for the Weekend" 2017 - "Something on your mind" 2019 - "Dark Room" 2019 - "Un Bel Niente" 2019 - "Heart Ache" 2020 - "Obsessed" 2020 - "Freaky!" 2021 - "Adrenalina" מדיה וקבצים בנושא סנהיט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנהיט (באנגלית) סנהיט, ברשת החברתית פייסבוק סנהיט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סנהיט, ברשת החברתית אינסטגרם סנהיט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סנהיט, באתר ספוטיפיי סנהיט, באתר AllMusic (באנגלית) סנהיט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סנהיט, באתר דיזר סנהיט, באתר Discogs (באנגלית) סנהיט, באתר Songkick (באנגלית) סנהיט, באתר Genius Senit to represent San Marino, האתר הרשמי של האירוויזיון, 3 בפברואר 2011 כריסטיאן סקרפון, Senhit will represent San Marino at Eurovision 2020 and fans will choose her song in a “digital battle”, וויוויבלוגס, 6 במרץ 2020 Semi-final 2: The 10 songs qualified for the Grand Final
תהילים י"א

תהילים י"א הוא המזמור האחר עשר בתהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור העשירי). המזמור חתום בידי דוד, ועוסק בביטחונו של דוד בה', ובאמונה שלו שה' יושיע את החלשים מידי הרשעים. דוד מביע את ביטחונו בה': "בַּה' חָסִיתִי". עם זאת, הוא מביע תרעומת על חוסר הצדק השורר בעולם ובכל זאת הוא איתן בדעתו ובאמונתו בה'. המשורר מתאר את דרכם של הרשעים הרומסים את הצדיקים והישרים בחברה ובך מערערים את היסודות עליהם מושתתת החברה. בעל המזמור משיב על תלונתם של רעיו כי לה' היכולת להבחין בין צדיק לבין רשע וממרום כסאו יעניש את הרשעים, יגמול באהבה לצדיקים ויאפשר להם לראות את פניו. על פי חז"ל, הביטוי "ה' צַדִּיק יִבְחָן" המופיע בפסוק ה, מתייחס לבחירת דוד למלכות בידי ה'. מזמור י"א הוא תפילת יחיד ויש המסווגים אותו לסוגה משנית של מזמורים המביעים ביטחון בה', כדוגמת מזמורים י', י"ב, י"ג, י"ד, י"ז ול"ה. יש המחלקים את המזמור על פי תוכנו מפסוק א' עד ג' ומפסוק ד' עד ז'. אחרים מחלקים אותו על פי מספר הדוברים במזמור. המשורר, הוא הדובר בפסוק א', רעיו של המשורר המביעים אי נחת מהמצב השורר בעולם הם הדוברים בפסוקים ב'-ג', ושוב חוזר בעל המזמור בפסוקים ד'-ז'. לדעת יצחק אבישור יש לחלק את המזמור בצורה כיאסטית היוצרת חזרה של מילים בתחילת המזמור ובסיומו. מבנה זה שם דגש על מילים מנחות המכוונות את הקורא לרעיון המרכזי של המזמור והוא שה' מבחין בין רע לטוב ויגמול לצדיק או לרשע לפי מעשיו. מדיה וקבצים בנושא תהילים י"א בוויקישיתוף שמאי גלנדר, החוויה הדתית במזמורי תהילים, ירושלים, מוסד ביאליק, תשע"ג, עמ' 147 יצחק אבישור, עולם התנ"ך: תהילים א', תל אביב, דוידזון-עתי, 1995, עמ' 58
פסגת בייטס (אנטארקטיקה)

פסגת בייטס (באנגלית: Bates Peak) היא פסגה ממערב למצוק פורנייר, בהרי דסקו שעל האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה. הפסגה היא הפסגה המערבית ביותר של האי רוטשילד. גובהה של הפסגה 600 מטרים מעל פני הים. הפסגה צולמה מהאוויר על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה, ועל ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בשנת 1947. הפסגה מופתה בשנת 1959 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, על בסיס תצלומי אוויר אלה. הפסגה נסקרה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1970–1971. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הפסגה נקראת על שמו של לורנס או. בייטס (Lawrence O. Bates) מצי ארצות הברית, שהיה מפקד האונייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Edisto (WAGB-284) במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1969. פסגת בייטס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת בייטס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מפת אזור פסגת בייטס גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע היסטורי
פסגת בייטס

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה פסגת בייטס (אנטארקטיקה) – פסגה באי רוטשילד, שבאנטארקטיקה אוסטרליה פסגת בייטס (אוסטרליה המערבית) – פסגה במדינת אוסטרליה המערבית, שבאוסטרליה קנדה פסגת בייטס (קולומביה הבריטית) – פסגה בפרובינציית קולומביה הבריטית, שבקנדה
נאייר

נאייר רגאלדו (באנגלית: Nayer Regalado; נולדה ב-2 באוגוסט 1987) היא זמרת-יוצרת קובנית-אמריקאית. בשנת 2002, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה First Kiss, שלא זכה להצלחה, תוך שהפסיקה להוציא מוזיקה במשך עשור שלם מצאתו. בשנת 2011, הוחלט כי היא תקליט ביחד עם פיטבול את השיר "Give Me Everything". השיר זכה להצלחה בינלאומית, תוך שהפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים. זאת, תוך שכבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, מצעד הסינגלים הבריטי, קנדה הוט 100, וכולי. בשנת 2002, הוציאה מליסה את המיני-אלבום הראשון שלה, First Kiss. מתוך המיני-אלבום יצא הסינגל היחיד "First Kiss", אשר לא זכה להצלחה. לאחר הכישלון שחוותה עם המיני-אלבום, לקחה נאייר הפסקה מעולם המוזיקה במשך עשור שלם, עד שבשנת 2011, הוציאה ביחד עם פיטבול את הלהיט הבינלאומי "Give Me Everything". לאחר הצלחת הלהיט עם פיטבול, הוציאה את הלהיט הלטיני "Suave (Kiss Me)", שצבר למעלה מ-310 מיליון צפיות. מיד לאחר מכן, הוציאה ביחד עם פיטבול ואנריקה איגלסיאס את הלהיט "Dirty Dancer (Remix)", אשר הגיע אל המקום ה-18 במצעד הבילבורד הוט 100. בסמוך לכך, יצא השיר "Name of Love", ביחד עם פיטבול גם כן. השיר זכה להצלחה רבה בצרפת ולהצלחה מתונה בשאר רחבי העולם. בשנת 2015, הוציאה את השיר המצליח "My Body", ביחד עם וידאו קליפ נלווה. בשנת 2018, הוציאה ביחד עם הזמרת-יוצרת הלבנונית מליסה, את הלהיט "Leily Leily". 2002: First Kiss 2002: "First Kiss" 2010: "Pearly Gates" 2011: "Give Me Everything" 2011: "Suave (Kiss Me)" 2011: "Dirty Dancer (Remix)" 2012: "Name of Love" 2015: "Mi Cuerpo" / "My Body" 2017: "Yo Soy Lo Que Tu Quieres" 2017: "Miami Se Calienta" 2017: "Adiccion" 2018: "Leily Leily" (ביחד עם מליסה) מדיה וקבצים בנושא נאייר בוויקישיתוף נאייר, ברשת החברתית פייסבוק נאייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נאייר, ברשת החברתית אינסטגרם נאייר, סרטונים בערוץ היוטיוב נאייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נאייר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) נאייר, באתר ספוטיפיי נאייר, באתר AllMusic (באנגלית) נאייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) נאייר, באתר דיזר נאייר, באתר Discogs (באנגלית) נאייר, באתר Songkick (באנגלית) נאייר, באתר Genius נאייר, באתר בילבורד (באנגלית) First Kiss - Nayer | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית) Give Me Everything (feat. Ne-Yo, Afrojack & Nayer) - Single di Pitbull (באיטלקית), נבדק ב-2020-03-06 Pitbull, Billboard Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית) "Pop Songs Chart | Billboard". Billboard. נבדק ב-2020-03-06. lescharts.com - Les charts français, lescharts.com Nayer Ft. Pitbull & Mohombi - Suavemente (Official Video HD) [Kiss Me / Suave] Nayer ft. Pitbull & Mohombi - Suave (Kiss Me) (Official Video) Nayer Ft. Pitbull & Mohombi - Suavemente (Official Video HD) [Kiss Me _ Suave.mp4] Nayer - Suave (Kiss Me) ft. Pitbull, Mohombi Nayer - Suave (Kiss Me) ft. Pitbull, Mohombi Billboard hot 100 Name of Love Jean-Roch - Name Of Love (single), www.chartsinfrance.net Nayer - My Body Melissa ft. Nayer - Leily Leily [Official Music Video (2018) / ميليسا & ناير - ليلي ليلي]
הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו

הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו (באנגלית: The New Adventures of Pinocchio) הוא סרט אמריקאי-בריטי-גרמני לכל המשפחה מסוגת הרפתקאות ופנטזיה. הסרט מבוסס על הרומן "הרפתקאותיו של פינוקיו" שכתב קרלו קולודי. זהו סרט המשך לסרט הרפתקאות פינוקיו משנת 1996. הסרט ממשיך את עלילת הרומן "הרפתקאותיו של פינוקיו" שכתב קרלו קולודי. פינוקיו וחברו למפוויק הלכו לקרנבל הנודד במקום לבית הספר ופגשו שם את הגמד, וולפה השועל ופלינט החתולה ואת מאדאם פלאמביו והיא נותנת להם שיקוי מיוחד, כאשר חזר הביתה, פינוקיו נתן לג'פטו לשתות מהשיקוי. למחרת בבוקר, ג'פטו הפך לבובת עץ ופינוקיו הבין שמאדאם פלאמביו שיקרה לו וכאשר הגיעה היא מוזכרת כאלמנתו של לורנציני (בונה הבובות שהפך ללווייתן בסרט הקודם), מאדאם פלאמביו כעסה על פינוקיו שלא שתה מהשיקוי והופתעה לראות את ג'פטו כבובה ולקחה את שניהם לקרנבל. בקרנבל פינוקיו הבין שלמפוויק הפך לחמור ים ומאוחר יותר ראה פינוקיו את הפיה הכחולה אשר הבהירה לו ששיקוי לא פותר בעיות, וג'פטו התרגל לעסקי השעשועים ונהנה מאוד להיות בובה. מאדאם פלאמביו סיכמה עם פינוקיו שברגע שישתה מהשיקוי ג'פטו יחזור להיות כמו קודם, אולם ג'פטו נשאר בובה ופינוקיו הבין שהיא שוב שיקרה לו. בהצגת הבכורה מול הנסיך, פינוקיו וג'פטו ברחו והשאירו את מאדאם פלאמביו עם עוגות בדמויות בובות. לאחר שברחו, הגמד, חברו של פינוקיו מהקרנבל, חשף את עצמו בתור פפה הצרצר, חברו הוותיק של פינוקיו ומצפונו, ומאדאם פלאמביו נחשפה כלורנציני. לאחר שגילו אגם משנה צורה, למפוויק חמור הים קפץ לאגם וחזר לצורתו האמיתית כילד, כשלורנציני ראה זאת הוא קפץ לאגם והשתנה למפלצת, פינוקיו וג'פטו הבובות קפצו לאגם וחזרו להיות אנשים. פלינט וולפה קפצו גם כן אך הם נשארו חתולה ושועל. למחרת פינוקיו פגש חברה חדשה בשם אוליביה (אשר דומה מאוד לפיה הכחולה) ויחד עם למפוויק הם הלכו אל מופע הבובות של ג'פטו וכל הקהל, וגם הנסיך, מחאו לו כפיים. במאית הדיבוב של הסרט בעברית הייתה נורית בנאי קורן ואת הדיבוב הפיק עוזי פוקס. קולות רקע: אורן כהן עדי וייס שרון בורגאוקר נורית בנאי קורן הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-15 בנובמבר 1999. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2003. רק שני שחקנים חזרו לשחק את דמותם, מרטין לנדאו חזר לשחק את דמותו של ג'פטו, ואודו קייר חזר לשחק את דמותו של לורנזיני. גבריאל תומסון שיחק את פינוקיו במקום ג'ונתן טיילור תומאס. הסרט צולם בעיר לוקסמבורג שבלוקסמבורג. הרפתקאותיו של פינוקיו "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו", באתר AllMovie (באנגלית) "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו", באתר אידיבי "הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ההרפתקאות החדשות של פינוקיו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
BEOK

BEOK הוא אתר אינטרנט ישראלי, שהושק בשנת 2005, ומשמש כפורטל בתחום הרפואה והבריאות בעברית. האתר הוקם בסוף שנת 2005, על ידי עוזי ויעל לוי כחלק משיתוף פעולה עם אתר MSN‏. BEOK היווה למעשה את ערוץ הבריאות של אתר MSN. האתר מנוהל על ידי חברת טרפיקו בע"מ. האתר החל לפעול בשנת 2005 ובכל חודש מבקרים באתר מאות אלפי גולשים. לתשדירים בערוץ הווידאו של האתר יותר ממיליון ורבע צפיות. אתר BEOK מספק מידע, ייעוץ והכוונה בתחומי הרפואה והטיפול ומאפשר קשר ישיר באמצעות רשת חברתית מקוונת, בין הגולשים לבין רופאים מומחים, מטפלים, פסיכולוגים ועורכי דין לזכויות רפואיות. הפורטל כולל מאות פורומים, המנוהלים על ידי רופאים ואנשי מקצוע מומחים, כ-15,000 מאמרים, כ-220 סרטוני וידאו מקוריים, מחשבונים מתחום הבריאות והרפואה, אינדקס רופאים עם כ-46,000 רשומים, אינדקס נותני שירותים, אינדקס תרופות, מדור לפענוח בדיקות ואזורי תוכן נוספים.[דרושים מקורות] האתר בנוי ממספר תחומי ידע: פורומים רפואיים – מעל ל-250 פורומים רפואיים בתחומים שונים רופאים מומחים – מעל ל-45 אלפי רופאים סרטוני רפואה – מאות סרטונים בערוץ הבריאות אינדקס תרופות – מאגר על כ־4,500 תרופות הקיימות בישראל, כולל אופן השימוש, תופעות לוואי, ומינונים מחשבוני בריאות – מחשבוני היריון, לב ותזונה פענוח בדיקות – הסבר על תוצאות כ-160 בדיקות מעבדה מילון רפואי הכולל כ־80 ערכים מידע על אודות 40 שבועות היריון (בנוגע לעובר, ליולדת, ולבדיקות שונות), התפתחות תינוקות מלידה ועד גיל שנתיים פירוט על אודות 36 ויטמינים ותוספי מזון (חשיבותם, מחסור ומקורות) מאגר של כ־300 תרופות סבתא. אתר האינטרנט הרשמי של BEOK סרטונים בערוץ של BEOK, באתר יוטיוב אתרי הבריאות הכי טובים, באתר ‏מאקו‏, 7 באוקטובר 2010 חמשת אתרי הבריאות הכי טובים בארץ, באתר ‏מאקו‏, 14 בספטמבר 2011
חייג'ין

חייג'ין (בסינית: 海禁), או איסורי ים, הייתה מדיניות התבדלות סינית, שהגבילה מסחר פרטי בים, שבקרבת סין בתקופת שושלת מינג ובחלק מתקופת שושלת צ'ינג. על אף היותה המדיניות המוצהרת, היא לא נאכפה בפועל והמסחר המשיך. האיסור על מסחר ימי פרטי, שהוטל לראשונה על מנת להתמודד עם ספינות פיראטיות יפנית, שתקפו יחד עם פרטיזנים משושלת יואן, היה בתחילה משולל כל יעילות: עד המאה ה-16, בעיקר משום שהפיראטיות וההברחות היו מורכבות בעיקר מסינים שנפגעו מהמדיניות ועודד על ידי כך שסחר החוץ של סין היה מוגבל, לא סדיר ויקר. גם הלחץ הצבאי מצד המונגולים לאחר הקרב הרסני בטומו החליש את החייג'ין. תופעת הפיראטיות צנחה לרמות זניחות רק בשלהי המדיניות הזו בשנת 1567, שהמשיכה בצורה שונה. מה שיצר את מערכת הקנטון של 13 מפעלים, אך גם את הברחת האופיום שהובילה למלחמות הרות אסון עם בריטניה ומעצמות אירופיות אחרות במאה ה-19. מדיניות החייג'ין אומצה גם ביפן בתקופת טוקוגאווה (מדיניות סאקוקו) ובקוריאה בתקופת שושלת ג'וסון, שהתפרסמה כ-"Kingdom Hermit". המאה ה-14 הייתה תקופה של כאוס ברחבי מזרח אסיה. מגפת הבועה השנייה החלה במונגוליה בסביבות 1330 וייתכן שהרגה את רוב האוכלוסייה בהיי ובשאנשי ומיליונים במקומות אחרים. מגפה נוספת השתוללה במשך שלוש שנים בין השנים 1351–1354. מרידות קיימות על מונופול המלח הממשלתי ושיטפונות קשים לאורך הנהר הצהוב עוררו את מרד הטורבן האדום. הכרזת המינג בשנת 1368 לא סיימה את מלחמותיה עם שרידים מונגולים תחת טוגון טמורה בצפון ותחת נסיך ליאנג בדרום. המלך גונגמין מקוריאה החל להשתחרר גם מהמונגולים, החזיר את המחוזות הצפוניים של מדינתו, כאשר פלישת הטורבן האדום הרסה את האזורים. ביפן, רסטורציית קנמו השני של הקיסר דייגו השני הצליח להפיל את שוגונות קמקורה אך בסופו של דבר פשוט החליף אותם באשיקאגה החלשה. השליטה הרופפת על פריפריה של יפן הובילה לכך ששודדי ים הקימו בסיסים באיים המרחבים של התחום, במיוחד צושימה, איקי וה גוטים. "שודדים-גמדים" אלה פשטו על יפן כמו גם על קוריאה וסין. מסעות האוצר של ג'נג חה הופסקו בגלל עלייה באסרטיביות של המונגולים לאחר לכידתו של הקיסר בקרב טומו בשנת 1449. ההיקף הגדול של הסחר הפרטי בחו"ל גרם לתחרות מחירים לרכישות ממשלת מינג, כמו סוסי קרב עבור החזית הצפונית, והיה צורך להקצות מחדש את הכספים. עם זאת, לאחר סיום מסעות האוצר, הסחר הסיני בתוך אסיה וצפון אפריקה נמשך.