laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ייעוץ אסטרטגי

ייעוץ אסטרטגי (לעיתים גם ייעוץ מנהלים) הוא שירות הניתן לחברות ולארגונים על מנת לסייע להם לעצב את האסטרטגיה ולהתאים את עצמם לתנאי השוק והסביבה המשתנים. ייעוץ אסטרטגי נדרש לרוב כאשר הארגון עומד מול שינוי בסיסי בסביבת הפעולה, כאשר יש רצון להתרחב לשווקים או למוצרים חדשים, או לנוכח משבר מתהווה. ה'מה' מול ה'איך' – הייעוץ האסטרטגי מבקש לדון ב'מה': ביעדי הארגון ובמטרותיו, בעוד שייעוץ הארגוני דן באופן שבו משיגים את היעדים הללו. פנים ארגוני או חוץ ארגוני – הייעוץ האסטרטגי עוסק בראש ובראשונה בסביבת הארגון (השוק, המתחרים, קהל היעד וכו'), ורק לאחר מכן באופן שבו הארגון מתאים עצמו אליה ואילו הייעוץ הארגוני עוסק בראש ובראשונה בנעשה בארגון פנימה. מוטבים – ההנהלה הבכירה או הארגון בכללותו – לקוחות הייעוץ האסטרטגי (או בשמו השני – ייעוץ מנהלים) הם בעיקר הדרג הניהולי הבכיר, בעוד שהייעוץ הארגוני מבקש לשרת את הארגון בכללותו, גם כאשר הוא נדרש לספק דין וחשבון למנהלים בדרגים השונים. היבט מרכזי בייעוץ האסטרטגי הוא מחקר אסטרטגי שמטרתו לתמוך בהתאמת האסטרטגיה הארגונית לתנאי הסביבה הרלוונטיים. המחקר האסטרטגי, בניגוד למחקר האקדמי, הוא יישומי – הוא משרת דירקטיבה ברורה ונועד לשמש תמיכה בידע ומידע בהשגת יעדים ארגוניים ברורים. הייעוץ הניהולי החל לצמוח בארצות הברית במקביל לצמיחת המקצוע הניהולי במהלך המאה ה-19. חברות הייעוץ הראשונות נוסדו בסוף המאה ה-19, וחברת מקינזי הנחשבת כסוללת דרך בתחום נוסדה במהלך שנות ה-20 כפירמת ראיית חשבון במהלך שנות ה-30 החלה להתבסס כגוף ייעוץ. התחום נהנה מצמיחה הדרגתית במהלך המאה ה-20. במהלך שנות ה-80, במקביל לצמיחה מואצת בשוק האמריקני, ולעליית העיסוק באסטרטגיה עסקית כתחום אקדמי, בעיקר על בסיס עבודתו של מייקל פורטר החלה פריחה בענף הייעוץ האסטרטגי שהובילה לצמיחה מואצת בענף. העלייה בכוחן של חברות הייעוץ האסטרטגי הובילה לשכירת שירותיהן גם על ידי ממשלות וגופים ציבוריים גדולים. בישראל ניתן לציין את המכרז לתכנון החזון הכלכלי של ישראל (חזון ישראל 15) בו זכו חברת שלדור ותאגיד ראנד בשנת 2011 ואת תוכנית ההתייעלות לצה"ל אותו סיפקה חברת מקינזי. מיקור החוץ של שאלות ייסוד בעיצוב המדיניות הממשלתית הוביל גם לביקורת על הפקעת תחומי ליבה מבעלי התפקידים בממשל, מן המומחים באקדמיה ומן המעורבות החברתית הרחבה לכדי גורמים בעלי אינטרס עסקי צר. תחום הייעוץ האסטרטגי התרחב בישראל משמעותית בעשור האחרון, כשבוגרי רבות מחברות הייעוץ הוותיקות או פורשי המגזר הציבורי הקימו חברות חדשות. בישראל פועלות כיום עשרות חברות ייעוץ אסטרטגי. התחום מתמודד עם אתגרים שונים, לרבות התמודדות עם תהליכי אוטומציה, חדשנות ועיבוד מידע רב. אסטרטגיה עסקית ייעוץ ארגוני Carl W. Stern (Editor), The Boston Consulting Group on Strategy: Classic Concepts and New Perspectives, Wiley 1998 Ethan Rasiel, The McKinsey Way, McGraw-Hill 1999 מדיה וקבצים בנושא ייעוץ אסטרטגי בוויקישיתוף יועצים לעסקים, דף שער בספרייה הלאומית The origins of modern Management Consulting – ScienceOpen (עמ' 54), www.scienceopen.com מכון המחקר הבינלאומי "ראנד" יסייע לצוות הממשלתי בגיבוש אסטרטגיה ארוכת טווח למשק הישראלי באתר Funder. ערן ויגודה-גדות וחיים כהן, הפרטת עיצוב המדיניות: צעד אחד רחוק מדי?, ון ליר, 2011. יו"ר ועדת השקיפות, ח"כ סתיו שפיר: הממשלה הפריטה את המוח שלה והעבירה אותו לחברות בעלות אינטרסים אחרים, באתר הכנסת, ‏19 בספטמבר 2016 שאול אמסטרדמסקי, ב־17 במרץ בחרו בחברת הייעוץ האהובה עליכם, באתר כלכליסט, 3 במרץ 2015
לאפטב

לאפטב (ברוסית: Лаптев ‏Laptev) האם התכוונתם ל... שמות משפחה: דמיטרי לאפטב – קצין בצי הרוסי הקיסרי וחוקר האזור הארקטי חריטון לאפטב – קצין בצי הרוסי הקיסרי, חוקר האזור הארקטי ובן דודו של דמיטרי לאפטב בוריס לאפטב – מתמטיקאי רוסי גאוגרפיה: ים לאפטב – ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני בין סברניה זמליה לבין איי סיביר החדשים מצר דמיטרי לאפטב – מצר ים המקשר בין ים לאפטב שמערבה לו לבין ים סיביר המזרחי שמזרחית לו
ציריך (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ציריך (קנטון) – אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ אזור ציריך – אזור בקנטון ציריך בשווייץ ציריך – עיר בשווייץ, בירתו של קנטון ציריך אגם ציריך – אגם השוכן בקרבת העיר ציריך אוניברסיטת ציריך – האוניברסיטה הגדולה בשווייץ נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן – נמל התעופה הגדול והחשוב ביותר בשווייץ ואחד הגדולים והעמוסים באירופה אליפות ציריך הפתוחה – טורניר טניס לנשים מסבב הWTA שבוטל בשנת 2009
רזון בן אלידע

רְזוֹן בֶּן אֶלְיָדָע היה שר גדוד בצבא הדדעזר מלך ארם צובא שמרד בעת המלחמה בדוד והשתלט על דמשק. רזון היה "שטן" לישראל בתקופת שלמה עד שמלך על כל ארם. בספר מלכים מסופר שהוא אחד משלושת ה"שטנים" שקמו לשלמה כעונש על חטאיו שכללו נשיאת נשים נכריות ואולי גם עבודה זרה. לדעת חז"ל שטנים אלו נרמזו כבר בנבואת נתן הנביא לדוד לאחר העלאת הארון לירושלים: "אשר בהעותו והכחתיו בשבט אנשים" (ספר שמואל ב', פרק ז', פסוק י"ד) זה הדד ורזון בן אלידע שנאמר "ויקם ה' לו שטן..." (ספר מלכים א', פרק י"א, פסוק כ"ג) — ילקוט שמעוני על שמואל ב' ז' בספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוק י"ח נכתב: ”וַיִּקַּח אָסָא אֶת-כָּל-הַכֶּסֶף וְהַזָּהָב הַנּוֹתָרִים בְּאוֹצְרוֹת בֵּית-ה' וְאֶת-אוֹצְרוֹת בֵּית הַמֶּלֶךְ וַיִּתְּנֵם בְּיַד-עֲבָדָיו, וַיִּשְׁלָחֵם הַמֶּלֶךְ אָסָא אֶל-בֶּן-הֲדַד בֶּן-טַבְרִמֹּן בֶּן-חֶזְיוֹן מֶלֶךְ אֲרָם הַיֹּשֵׁב בְּדַמֶּשֶׂק” יש הסוברים כי ”חֶזְיוֹן” הוא רזון בן אלידע. אחרים טוענים כי חזיון זה הוא מלך משושלת אחרת ששלטה בדמשק לאחר שלטון רזון בן אלידע. יש הסוברים כי רזון הוא שם תואר שאימץ לעצמו בעת ששלט. שם תואר מקביל קיים במשלי: "בְּרָב עָם הַדְרַת מֶלֶךְ וּבְאֶפֶס לְאֹם מְחִתַּת רָזוֹן." שם התואר רזון דומה לתואר רוזן, המופיע גם בשירת דבורה. השם רזון גם מופיע בכתובות פיניקיות. המושג שטן במקרא מורה במקרים אלו על פעולות מרד, איבה והתנגדות. עונשים אלו בדמות ”שטנים” היו קיימים עוד לפני זקנת שלמה. ראו גם אצל יאירה אמית, לקרוא סיפור מקראי, תל אביב, הוצאת משרד הביטחון: האוניברסיטה המשודרת, 2000, עמ' 114. שרה שריג, עולם התנ"ך: מלכים א', תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 158. ספר משלי, פרק י"ד, פסוק כ"ח. ספר שופטים, פרק ה', פסוק ג'. מיכאל קוכמן, עולם התנ"ך: דברי הימים ב', תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 124.
טמאגו

טמאגו או טמאגו יאקי (ביפנית: 卵焼き) היא סוג של חביתה יפנית העשויה שכבות. לרוב, טמאגו מוכנת במחבת מרובעת הנקראת "מאקיאקינאבה". את הטמאגו מכינים מביצים, חומץ אורז ולעיתים סוכר ורוטב סויה. ישנם מתכונים המכילים גם סאקה ומירין. ישנם עשרות סוגים של טמאגו. טמאגו ניתן למצוא כחלק מנגירי ואף כמרכיב בסושי. ביפן מוגשת טמאגו כחלק מארוחת בוקר. מדיה וקבצים בנושא טמאגו בוויקישיתוף ynet, טמאגו - המדריך השלם להכנת חביתה בסושי, באתר ynet, 2 במרץ 2014 גליה דור, מתוך הספר "סושי", טמאגו - חביתה יפנית מתקתקה, באתר ynet, 15 ביוני 2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצר וילקיצקי

מצר וילקיצקי (ברוסית: Пролив Вилькицкого; ‏Proliv Vilkitskogo) הוא מצר ים ברוסיה (בצפון מחוז קרסנויארסק) בין חצי האי טיימיר מדרומו לבין האי בולשביק (Большевик; האי הדרומי ביותר בארכיפלג סברניה זמליה) מצפונו. המצר מקשר בין ים קארה ממערב לבין ים לאפטב ממזרח. רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 56 ק"מ (בין כף צ'ליוסקין לבין לכף טיימיר), עומקו נע בין 100 ל-150 מטרים בחלקו המערבי (באזור איי הייברג) ומגיע לכדי יותר מ-200 מ' בחלקו המזרחי. אורכו – כ-130 ק"מ. ביציאה המזרחית מהמצר, בים לאפטב, מרחק של כ-42 ק"מ דרום-מזרחית לאי בולשביק, שוכן האי מאלי טיימיר (Малый Таймыр). בסמוך לו, מצפון-מערב, ממוקם אי קטן יותר – סטרוקדומסקי (остров Старокадомского), שבינו לבין האי בולשביק עובר מצר יבגנוב (пролив Евгенова). מצר וילקיצקי הוא המצר הצפוני ביותר במעבר הצפון-מזרחי או בנתיב הימי הצפוני הרוסי. חוקר האזור הארקטי, הברון אדולף אריק נורדנשלד, היה הראשון לגלות את המעבר ולחצות את המצר ב-1878. עם זאת, המצר קרוי על שמו של בוריס וילקיצקי (Борис Андреевич Вилькицкий), קצין בצי הרוסי הקיסרי, הידרוגרף ומגלה ארצות, שהגיע אליו ב-1913. מדיה וקבצים בנושא מצר וילקיצקי בוויקישיתוף כֵּף בקצהו הצפוני של חצי האי טיימיר המהווה את הנקודה היבשתית הצפונית ביותר של רוסיה ואירואסיה (ברוסית: Мыс Челюскина). כֵּף בין המפרצים "סולנצ'ניה" (бухта Солнечная) ו"ז'ורבליובה" (бухта Журавлёва) בקצהו הדרומי-מרכזי של האי בולשביק שבארכיפלג סברניה זמליה. על שמו של הנורווגי אקסל הייברג, שם שניתן לאיים על ידי חוקר הקוטב הצפוני ומדינאי נורווגי פריטיוף ננסן. מדרום מערב לאיי הייברג שוכנים איי פרנלי (острова Фирнлея), הנקראים על שמו של מגנאט ספנות נורווגי תומאס ניקולאי פרנלי (Thomas Fearnley), בנו של הצייר תומאס פרנלי. שייך לארכיפלג סברניה זמליה. על פי הגדרה מצומצמת יותר, "הנתיב הימי הצפוני" (Northern Sea Route) הוא למעשה חלק מהמעבר הצפון-מזרחי (Northeast Passage), ראו: Albert Buixadé Farré, Scott R. Stephenson et al., "Commercial Arctic shipping through the Northeast Passage: routes, resources, governance, technology, and infrastructure," Polar Geography, published online 16 October 2014, pp.2-3. "הנתיב הימי הצפוני" מתחיל, על ההגדרה הרוסית הרשמית דהיום, במצר קארה ועובר דרך מצר וילקיצקי, מצר סאניקוב, מצר דה לונג ומצר ברינג לאוקיינוס השקט. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולס פארגו סנטר

הוולס פארגו סנטר (באנגלית: Wells Fargo Center) הוא אולם ספורט בפילדלפיה המארח כיום את פילדלפיה 76', פילדלפיה פליירס, פילדלפיה סול ואת קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וילאנובה "וילאנובה ויילדקאטס" בתור אולם אלטרנטיבי. ביולי 2016 נערכה באולם ועידת המפלגה הדמוקרטית שבה נבחרה הילרי קלינטון כמועמדת המפלגה בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו בנובמבר 2016. מדיה וקבצים בנושא ולס פארגו סנטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ולס פארגו סנטר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קפיטל ואן ארנה

קפיטל ואן ארנה (באנגלית: Capital One Arena) הוא אולם ספורט בוושינגטון הבירה. האולם מארח את קבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, את קבוצת וושינגטון מיסטיקס מליגת ה-WNBA, ואת קבוצת "ג'ורג'טאון הויאס" – נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. כמו כן הוא משמש אולם ביתי לקבוצת ההוקי קרח וושינגטון קפיטלס מליגת ה-NHL. מכונה בפי האוהדים המקומיים "תא הטלפון" (The Phone Booth) עקב זיהויו עם חברות תקשורת שאימצו אותו לאורך השנים ונתנו לו את שמותיו (כגון "ורייזון תקשורת"). מדיה וקבצים בנושא קפיטל ואן ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפיטל ואן ארנה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסתברויות בברידג'

במשחק הברידג' הסתברויות מתמטיות ממלאות תפקיד חשוב. שחקן היודע את ההסתברויות ומשחק בהתאם עשוי להצליח יותר משחקן שאינו יודע אותן. ההסתברויות המוצגות בהמשך הם הסתברויות אפריוריות ולא הסתברויות מותנות כאשר ידוע מידע נוסף. תבנית של יד (באנגלית: Hand Pattern) היא חלוקת 13 הקלפים ביד לפי סדרות. כך למשל תבנית של 4-3-3-3 היא תבנית בה יש 4 קלפים באחת הסדרות ו-3 קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות. קיימות 39 תבניות כאלה אבל רק ל-13 מהן יש הסתברות של מעל ל-1%. חשוב לשים לב שהתבניות לא מגדירות איזה אורך (מספר קלפים) יש בכל סדרה. כך למשל בתבנית של 4-3-3-3 יש 4 אפשרויות שונות שבכל אחת מהן 4 קלפים בסדרה אחרת. בטבלה להלן מופיעות כל 39 האפשרויות. הטבלה מסודרת לפי הסתברות החלוקות מהגבוהה לנמוכה. ניתן לקבץ את התבניות לקבוצות בעלות מאפיינים משותפים. הטבלה הבאה מסכמת את הסתברות הקבוצות. נקודות גבוהות (באנגלית: High Cards Points. בראשי תיבות HCP) נספרות על פי השיטה של מילטון: אס - 4 נקודות, מלך -3 נקודות, מלכה - 2 נקודות ונסיך נקודה אחת. מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40 נקודות (10 נקודות בכל סדרה). הטבלה הבאה מתארת את ההסתברות לקבל מספר נקודות מסוים ביד. הטבלה הבאה היא עיבוד של מספר נתונים מכמה טבלאות. נבחרו נתונים על הסתברות לקבל טווח נקודות גבוהות מסוים. נבחרו טווחים שיש להם משמעות בשיטות ההכרזה הנפוצות בברידג'. בטבלה להלן מופיעות ההסתברויות לחלוקות הקלפים החסרים בסדרה בידיים המוסתרות של שני המגנים. הטבלה מסודרת ממספר קטן של קלפים למספר גדול של קלפים. עקרון הבחירה המוגבלת אמיל בורל אנדרה שרון Against All Odds,Richard Pavlicek High Card Expectancy,Richard Pavlicek Bridge Probabilities and Combinatorics,Durango Bill Against All Odds,Richard Pavlicek High Card Expectancy,Richard Pavlicek "Mathematical Tables" (Table 4). Francis, Henry G., Editor-in-Chief; Truscott, Alan F., Executive Editor; Francis, Dorthy A., Editor, Fifth Edition (1994). The Official Encyclopedia of Bridge (5th ed.). Memphis, TN: American Contract Bridge League. p. 278. ISBN 0-943855-48-9. LCCN 96188639
כביש אחד (כתב עת)

כביש אחד הוא כתב עת ישראלי בנושאי תרבות ורוח. המגזין יוצא לאור על ידי עמותה באותו שם שבסיסה בירושלים, המקיימת אירועי תרבות משותפים לדתיים וחילונים. מגזין "כביש אחד" נוסד על ידי השותפים אילן לבנון ויחיאל נחמני בשנת 2011, במטרה ליצור תרבות המחברת בין מגזרים שונים בחברה הישראלית. מקור השם ׳כביש אחד׳ הוא בהשראת כביש מספר 1 המחבר בין ירושלים לתל אביב. עיצוב הגיליון הראשון של כתב העת מומן עצמאית בידי המייסדים וצוות המגזין, ונמשך שנתיים וחצי. בין אנשי התרבות שכתבו גיליונות נמנים נועה ירון-דיין, דוד בן-יוסף, עידו הרטוגזון, ודני לסרי. על מנת לממן את הפצת המגזין הראשון, הצוות הפעיל קמפיין מימון המונים שזכה להצלחה וגייס 50,000 ש"ח. עמותת "כביש אחד" הוקמה בשנת 2013. במהלך השנים העמותה עסקה בעיקר בהוצאת כתב העת המודפס, ועד סוף שנת 2017 העמותה הוציאה לאור עשרה גליונות של המגזין וכן אסופות שירה והגות. במהלך 2016 הקבוצה הצטרפה לגרעין האמנים המייסד של בית אליאנס בירושלים. "כביש אחד" הייתה אחראית למרבית אירועי התרבות שהתקיימו בבית אליאנס עד סגירתו וכן לחלק מאירועי התרבות שהתקיימו במוזיאון מגדל דוד בין השנים 2018-2020. כיום העמותה עוסקת בהפקת אירועי תרבות המתקיימים ברחבי העיר ירושלים ועוסקים בחיבור בין מגזרים ורעיונות בחברה הישראלית. בשנת 2022 ייסדה העמותה פסטיבל מוזיקה ותרבות שנתי המוקדש כולו ליצירתו של אהרון דוד גורדון. בין המוזיקאים שהופיעו בפסטיבל נמנים אהוד בנאי, ריף כהן, אלון עדר, גיל רון שמע, שי סול, שלמה בר, יעל דקלבאום, אביב בכר, וכן החוקרים מוקי צור, נעמה שקד, ד״ר אילון שמיר, ד״ר עינת רמון, עידית שלו ועוד. בפסטיבל מתקיימים סדנאות יצירה לצד מופעי מוזיקה, כיתות אמן וקבוות לימוד. בנוסף, החל משנת 2018, מקיימת העמותה פסטיבל מוזיקה שנתי המתקיים ברחבי העיר ירושלים ומקודש ליצירתם של מוזיקאים ישראלים מהעבר וכן ליצירה עכשווית בסצנת מוזיקת האינדי הישראלי. במסגרת הפסטיבל התקיימו ערבי מחווה ייחודיים לאמנים זוהר ארגוב, סשה ארגוב, מאיר אריאל, מאיר בנאי, גבריאל בלחסן, ענבל פרלמוטר, אריק איינשטיין נעמי שמר ועוד. בין האמנים שהופיעו בפסטיבל לאורך השנים נמנים המוזיקאים נעם רותם, נעם ענבר, מורין נהדר, ערן צור, עלמה זוהר, אלי זולטא, יובל מנדלסון, עטר מיינר, שי בן צור, ריף כהן, שוטי הנבואה, ענת מלמוד, טל הפטר, מאיה בלזיצמן, דויד פרץ, נדב אזולאי, עמיר לב, יוסי בבליקי, מיקה דוארי, ואדים מכונה, אריק ברמן, להקת עלמא ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של כביש אחד תירא-אל כהן‏, "כביש אחד": החלום שהיה חייב להתממש, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2013 קמפיין מימון המונים של מגזין "כביש אחד", באתר הדסטארט נטעאל בנדל, ‏כולנו על אותו הכביש, מגזין חדש לדתיים וחילוניים, באתר כיפה, 19 בדצמבר 2012 תעודת רישום העמותה, באתר גיידסטאר, ‏4 ביוני 2013 יעל פרדיסון, עסק כביש, באתר מוצש עמוד בית אליאנס, באתר רוח חדשה איתן אלחדז, חסידות גורדון, באתר גרוזלם טיימס, ‏10/09/2022 ציפי פישר, לקראת פסטיבל אלבומי מופת – יוצאי התיבה, באתר מגזין קולמובוס, ‏17/6/2018
האיל סלאח

האיל סלאח (נולד ב- 1949) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקדו הראשון של גדוד חרב, מפקד חטיבת שריון וכמפקד אוגדה 85. הוא הדרוזי הראשון שמילא תפקידים אלו. סלאח גדל במע'אר ולמד בבית ספר תיכון בנצרת. בנעוריו היה פעיל במק"י והשתתף בהפגנות נגד הממשל הצבאי. התגייס בנובמבר 1961 ליחידת המיעוטים, עבר קורס מ"כים בג'וערה וחזר ליחידתו כמפקד. לאחר מאבק ממושך יצא לקורס קצינים ואחריו שירת כמפקד מחלקה ביחידה. שירת כמפקד משמר עין יהב בערבה ומפקד משמר פארן. לאחר קורס מפקדי פלוגות הדריך בבית הספר לחי"ר. במלחמת יום הכיפורים השתתף בלחימה בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד מילואים ובהמשך מונה למפקדו הראשון של גדוד 299, גדוד סדיר שהתבסס על חיילים דרוזים, ופיקד עליו עד 1976. לאחר מכן שירת כסגן מפקד חטיבה, למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וב-1979 מונה למפקד חטיבה. הוא עבר הסבה לשריון ושירת כסגן מפקד אוגדה ומפקד חטיבה 691 (שנקראה בעבר 274), חטיבת שריון במילואים באוגדה 440. ב-1986 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדה מרחבית 85 (אוגדת העמקים), גם בכך היה לדרוזי הראשון בדרגת תת-אלוף וכמפקד אוגדה. סלאח נשוי ואב לשבע בנות ושני בנים.
סלאח

האם התכוונתם ל... האיל סלאח – תת-אלוף בצה"ל, דרוזי-ישראלי מאהר סלאח – חבר בלשכה המדינית של חמאס ומשמש כמזכיר כללי בלשכה מוחמד סלאח – כדורגלן מצרי ראאד סלאח – מנהיג הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית בישראל שלום צלאח – מהרוגי המלכות בעיראק אישים ששמם הפרטי הוא סלאח אישים ששמם הפרטי הוא צלאח סאלח
לה מונה

תיאטרון לה מוֹנֶה (בצרפתית: Théâtre Royal de la Monnaie או La Monnaie; בפלמית: ‏Koninklijke Muntschouwburg או de Munt) הוא תיאטרון בבריסל, בלגיה. משמעות שני שמותיו היא "התיאטרון המלכותי של המטבעה". האופרה הלאומית של בלגיה, שהיא מוסד פדרלי, לקחה לעצמה את שם התיאטרון המשמש לה משכן קבע. על כן, "לה מונה" או "דה מונט" מתייחסים הן למבנה והן ללהקת האופרה. כבית האופרה הראשון במעלה של בלגיה זהו אחד ממוסדות התרבות היחידים שמקבל מימון מן הממשל הפדרלי של בלגיה. בתי אופרה אחרים בבלגיה, כגון ה"פלאמזה אופרה" וה"אופרה רויאל דה ואלוני" פועלים במימון ממשלות מחוזיות. בשלושת העשורים האחרונים השיב לעצמו "לה מוניי" את מקומו בקרב בתי האופרה הראשונים במעלה באירופה, הודות למאמצים של רצף המנהלים, ז'ראר מורטייה וברנרד פוקורולה והמנהלים המוזיקליים סילוון קמברלינג ואנטוניו פאפאנו. הבניין הנוכחי הוא התיאטרון השלישי באתר זה. החזית נבנתה בשנת 1818, עם שינויים מקיפים בשנים 1856 ו-1986. הפואיה והאולם נבנו בשנת 1856, אבל כמעט כל יסוד אחר בבניין הנוכחי חודש ושופץ באופן יסודי בשנות ה-80' של המאה ה-20. תיאטרון הקבע הציבורי הראשון למופעי אופרה של החצר ועיריית בריסל נבנה בין 1695 ל-1700 על ידי האדריכלים פאולו ופייטרו בצי, כחלק מתוכנית השיקום לאחר הפצצת בריסל. הוא נבנה על מגרש הבניין ששימש כמטבעה. שם האתר "לה מונה" (המטבעה) נשמר כשם התיאטרון במאות הבאות. על הקמת התיאטרון הורה מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, אז מושל ארצות השפלה ההבסבורגיות. הנסיך הבוחר הטיל על הגזבר שלו, ג'ו-פאולו בומברדה, את המשימה לממן את המיזם ולפקח עליו. התאריך המדויק של ההצגה הראשונה בשנת 1700 איננו ידוע. מדיה וקבצים בנושא לה מונה בוויקישיתוף לה מונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) La Monnaie digital opera archives Images of the 1999 renovation (with text in English, Dutch and French) from aboutrestoration.eu
אהלה ואהליבה

אָהֳלָה ואָהֳלִיבָה הן שתי דמויות סמליות המתארות את ממלכת ישראל וממלכת יהודה בנבואת יחזקאל בפרק כ"ג, ואחר כך גם ביצירות ספרותיות נוספות. ה' מספר ליחזקאל על שתי אחיות שגדלו במצרים וכביכול נישאו לה'. בתחילה זנתה אהלה והעדיפה את אשור ומצרים ולכן ה' נתנה ביד אשור שהרגו אותה ולקחו לעבדים את בניה ובנותיה. לאחר מכן, ראתה אהליבה אחותה ועשתה כאהלה. גם היא העדיפה את אשור וכשדים. לכן ה' אומר לאהליבה שכל מאהביה - עמי בבל ואשור - יבואו וישפטוה, יפילו אותה בחרב, וייקחו את בניה ובנותיה לגלות וכך היא לא תוכל לזנות יותר. בנוסף הנביא אומר שכך כל הנשים תלמדנה לא לעשות כמעשיהם. אהלה היא ממלכת ישראל שיש לה את האוהל (=המקדש) שלה, ואהליבה היא ממלכת יהודה שנמצא בה אהלו של ה' (=בית המקדש). ה' הוציא את שתיהן ממצרים ובחר בהן. תחילה, ממלכת ישראל בראשות ירבעם התחילה לעבוד לעגלים, ולאחר מכן, בהנהגת אחאב, גם לבעל. הנביא מזכיר גם עבירות נוספות כמו חילול שבת, שחיטת בנים ועבודה זרה בתוך המקדש שמחללת את קדושתו. לכן הנביא אומר שבבל ואשור ישפטו את ממלכת יהודה כדין נואפים ורוצחים (הריגת ילדיהם ושריפת בתיהם), ויחריבו את יהודה. כתוצאה מכך, כל העמים בעולם ידעו לא לחטוא יותר. ככלל, המשלת עם ישראל או ממלכת יהודה לאשה והמשלת עבודה זרה לזנות של אותה אשה, היא מוטיב נפוץ בנבואות של יחזקאל ונביאים אחרים (בעיקר הושע). הכינויים אהלה ואהליבה משמשים בפי הפייטנים ככינויים לממלכת ישראל ויהודה או אף לעם ישראל סתם. לא כל שימוש כזה הוא גם שימוש במשל של יחזקאל או האנשת הדמויות, ולעיתים מדובר בכינוי סתם. כך למשל בפיוט המפורסם "אל נורא עלילה" שחיבר רבי משה אבן עזרא לתפילת נעילה ביום כיפור. אולם, פיוטים אחרים משתמשים בכינויים אלו כהאנשה של ממלכת ישראל וממלכת יהודה, בעקבות נבואת יחזקאל. דוגמה מפורסמת לכך היא הקינה "שומרון קול תתן" שחיבר רבי שלמה אבן גבירול, המתארת "ויכוח" בין אהלה לאהליבה. ויכוח דומה, קדום יותר, מתואר בקינה של רבי אלעזר בירבי קליר המופיעה בנוסח איטליה. יואל רפל, אהלה ואהליבה, מועדי ישראל: אנצקלופדיה שימושית לשבת ולחג, תל אביב: משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1990 שומרון קול תתן, באתר ויקיטקסט אהלה ואהליבה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
חטיבה 274

חטיבה 274 (נקראה גם חטיבה 691 ועוצבת ירושלים) הייתה חטיבת שריון בצה"ל שהפעילה טנקי טירן. החטיבה הוקמה ב-1969 ומפקדה הראשון היה אלוף-משנה גדעון אלטשולר, החטיבה איגדה תחתיה את כל יחידות טנקי הטירן, טנקי שלל שנפלו בידי צה"ל בעיקר במלחמת ששת הימים ועברו הסבה ושיפורים לשימושו. החטיבה כללה 4 גדודים: 25, 225, 227, ו-228. ב-1971 צורפה לחטיבה יחידה 88 - דב לבן שהתבססה על רק"ם שלל אמפיבי. בנוסף כללה החטיבה פלוגת סיור על ג'יפים, פלוגת קשר, פלוגת רפואה ומערך תחזוקה חטיבתי עצמאי. הרכב הקל של החטיבה התבסס אף הוא על שלל מלחמה. במלחמת יום הכיפורים פיקד על היחידה אלוף-משנה יואל גונן, יחידות מחסני החירום של החטיבה היו במחנה חסה (גדוד 25, גדוד 227 וגדוד 228) ובמרחב שלמה (גדוד 225 ויחידה 88). החטיבה למעט גדוד 225 ויחידה 88, שימשה כעתודה פיקודית ונערכה במרחב רפידים. החטיבה השתתפה בקרב השריון ב-14 באוקטובר. למחרת עברה החטיבה תחת פיקוד "כוח נמר" בפיקודו של ששון יצחקי, החטיבה לחמה בקרבות על מתחמי "חמוטל" ו"מכשיר". במקביל ללחימת החטיבה לחמו גדוד 225 ויחידה 88 בגזרה הדרומית-מערבית של סיני, במנותק ממטה החטיבה. 52 מחיילי החטיבה נהרגו במלחמה. בתום הקרבות נותרה יחידה 88 תחת פיקוד חטיבה 14 ממערב לתעלת סואץ. גדוד 225 היה הבסיס להקמת חטיבה 265 תחת פיקוד אוגדה 440 ונערך מול הארמייה המצרית השלישית. הגדודים 25, 227 ו-228 של החטיבה נערכו מול הארמייה המצרית השנייה. לאחר המלחמה צורפה החטיבה לאוגדה 440 ומספרה שונה לחטיבה 691. החטיבה פורקה ב-1986. תג היחידה עוצב על ידי גרשון גרא, בן דודו של אלטשולר. התג כולל רקע שחור ומגן ירוק שהם צבעי חיל השריון, השיבולים בתג נלקחו מסמל הפלמ"ח, הכוכב הצהוב מייצג את השמש, והאריה מסמל את ירושלים. מספר החטיבה 274 נבחר כיוון שמייצג בגימטריה את הביטוי "כח מור" על שם בתו של אלטשולר, מור. החטיבה הוקמה מחדש ב-2010. מפקד החטיבה הוא אל"ם רפי אבירם.[דרוש מקור] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רס"ן (מיל.) יובל שחף, חטיבה 274, חטיבת "הטירנים" הראשונה בצה"ל, סיפור הקמתה ופעילותה במלחמת יום הכיפורים (אורכב 18.05.2019 בארכיון Wayback Machine), אתר יד לשריון חטיבה 274, אתר יד לשריון גל פרל פינקל, "דוקטור למבצעים", בין הקטבים, ‏ 3 ביוני 2024. הוא היה ארץ ישראל, לזכרו של אבא, אל"ם (מיל.) גדעון אלטשולר, אתרה של ד"ר מור אלטשולר
מכסף

מכסף הוא בית חרושת לסכו"ם. בית חרושת מכסף הוקם[דרושה הבהרה] כבית מלאכה למתכת על ידי ד. פרידלנדר שהביא מכונות מגרמניה, י. פטר שהביא את המבנה ברחוב שינקין 40, ומר ורמן, תעשיין שעלה מהולנד. בתחילה עשה בית החרושת מלאכות שונות במתכת שכללו שיניים תותבות, סכו"ם ותכשיטים, אך במהרה נודע בכלי הסכו"ם המהודרים שלו. בית החרושת עבר לחולון אך לא הצליח ובשנת 1940 נמכר לזאב לוינסון ששינה את שמו ל"מכסף". פרידלנדר המשיך בייצור נפרד של סכו"ם בפרדס כץ. בית חרושת מכסף היה למוביל בייצור סכו"ם בארץ ישראל והמשיך לייצר כלי סכו"ם יוקרתיים, גם לייצוא, תוך הבטחת אחריות ל-25 שנה. בנובמבר 1945 התקיימה שביתה בבית החרושת, שבעקבותיו הועלו משכורות העובדים. בשנת 1953, על רקע קשיים בשיווק התוצרת, פוטרו פועלים רבים ונותרו כ-20 עובדים מתוך 130 שעבדו בו קודם לכן. הקשיים נמשכו אל תוך שנת 1955. בנובמבר 1955 נחתם הסכם על העברת המפעל לירושלים. בפברואר 1957 הוגשה בקשה לפירוק המפעל לאחר שצבר חובות כבדים. ביוני 1960 נסגר המפעל בגלל קשיים כלכליים. באוגוסט 1960 נקנס מכסף על אי הגשת דו"חות מס. בשנת 1961 רכש קיבוץ ניר עם את מכסף, שהיה בהליכי פירוק. בשנת 1987 המפעל נקלע שוב למצוקה כלכלית אך נחלץ ממנה. המוצר המרכזי של מכסף הוא סכו"ם, מתוצרת עצמית ומייבוא. בנוסף לכך, מייצרת מכסף מגוון של סירים, כלי בית ומתנות. בשנת 2010 החלה לייצר, בשיתוף עם חברה אמריקאית, מחבת קֵרָמית. אתר האינטרנט הרשמי של מכסף תעשיית מוצרי כסף וציפוי בבית חרושת מכסף, 1947, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים דרושים, דבר, 19 באפריל 1934 חדשות בתעשיית המתכת, דבר, 1 במרץ 1933; המשך אורי קיסרי, הלוואי והיתה זאת אמת, דואר היום, 25 בינואר 1935 בן ברכה, מכסף, הצופה, 5 ביוני 1940 בין מכסף ופרידלנדר, דבר, 13 בפברואר 1941 הסכם קולקטיבי בענף הגלבאניזציה, משמר, 25 בדצמבר 1944 תעשיית כלי שולחן בקו עלייה, משמר, 29 במרץ 1946 מכסף בע"מ, דבר, 26 בינואר 1945 שביתה במכסף, משמר, 7 בנובמבר 1945 הישגים ניכרים לפועלי מכסף, משמר, 30 בנובמבר 1945 פיטורי פועלים במפעלי המתכת, חרות, 11 ביוני 1953 פיטורים במכסף בחולון, על המשמר, 9 באוגוסט 1953 נציג האיגוד המקצועי מזניח את הטיפול, על המשמר, 22 ביולי 1955 תעשיות בי-ם הודות להכשרה מקצועית, דבר, 16 בנובמבר 1955 הלוואה גדולה לבי"ח פלאלום, דבר, 25 בפברואר 1957 פועלי מכסף תובעים שכרם, מעריב, 29 ביוני 1960 מכסף נקנסה על אי הגשת דו"חות, דבר, 4 באוגוסט 1960 מכסף יועבר לניר עם, מעריב, 24 בינואר 1961 קיבוץ ניר עם מוכן לרכוש את מכסף, חרות, 28 בפברואר 1961 מכסף עבר לניר עם, מעריב, 3 באוקטובר 1961 שי חרמש, ‏גבעת הכלניות, באתר גלובס, 12 בינואר 2014 יובל אופק, תעשייה בעוטף: מכסף של ניר עם: ממזלגות לכבישה קרה, הזמן הירוק, 3 ביולי 2008 דפנה הראל-כפיר, ‏מה חדש?, באתר גלובס, 20 באוקטובר 2010