laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תפסוני

תפסוני הוא משחק ילדים המיועד לשתי קבוצות. כל קבוצה עומדת בשורה או מאחורי קו מסומן, במרחק של מספר מטרים זו מזו. נציג של אחת הקבוצות ניגש אל הקבוצה השנייה, אשר חבריה מושיטים את כפות ידיהם הפתוחות. הנציג חובט בכף ידו על שלוש כפות ידיים שונות, באומרו "תִּפ" על הראשונה, "סוּ" על השנייה וכמובן "נִי" בהכותו בשלישית. את ההברה האחרונה בדרך כלל הנציג אינו מספיק לבטא, מכיוון שברגע שהכה בכף היד, נפתח מרדף, בו הנציג המכה בורח מן השחקן שעל כף ידו הכה שלישי. המרדף נמשך עד הגעתו של הנרדף אל מעבר לקו של קבוצת האם שלו. אם הצליח הנרדף להתחמק, הופך הרודף לשבוי של הנרדף. הוא עומד מאחוריו במשך שארית המשחק, או עד לשחרורו. נתפס הנרדף קודם להגיעו לקו, הופך הנרדף לשבוי של הרודף. שחקן משתחרר כאשר השחקן אשר לקח אותו בשבי נופל בשבי בעצמו. אל תפהק הוא גרסה של משחק תפסוני. השחקנים מתחלקים לקבוצה ולשחקן יחיד. הקבוצה מסודרת על קו, כשכפות ידיה מושטות. היחיד מכה על כפות הידיים ארבע מכות לפי ההברות אל-ת-פ-הק, ונמלט אל מעבר לקו מרוחק, המהווה "בית". זה שידו הוכתה בהברה הק רודף אחריו. הצליח הנמלט להגיע לבית, הרודף נפסל. הצליח הרודף לתפוס את הנמלט - חוזר הנמלט לשורה והרודף הופך לנמלט החדש. שקית (משחק ילדים) הוראות למשחק "תפסוני", בחוברת "איך משחקים?", בהוצאת המינהל הפדגוגי של משרד החינוך, באתר "כותר"
סימני דרך

סימני דרך הוא משחק ילדים המיועד לשני משתתפים לפחות ומצריך גיר, אף כי השימוש באבן גיר נפוץ יותר. המשתתפים מתחלקים לקבוצה בורחת וקבוצה רודפת, כאשר אם יש מעט משתתפים מספיק שחקן אחד בקבוצה הבורחת. הקבוצה הבורחת מתחילה לנוע, בעוד הקבוצה הרודפת ממתינה (נותנת "פור"). הקבוצה הבורחת מסמנת חיצים על המדרכה, אשר מסמנים את נתיב הבריחה שלה. על הקבוצה הרודפת לאתר את החצים ולהשיג את הקבוצה הבורחת. ניתן לראות משחק זה, כגרסה מפושטת של משחק "חפש את המטמון". בתרבות האנגלו-סקסית מכונה המשחק "תפסו את השועל", ואופן סימון הדרך הוא באמצעות פתיתי נייר צבעוני ולא באמצעות סימני גיר. לפי חוקי המשחק אסור מרחק של יותר מאשר 6 רגל בין סימני הדרך. המשחק מוזכר בצורתו זו בספרה של ג'ין ובסטר, אבא ארך רגליים, שיצא לאור בשנת 1912, ואשר מתרחש בארצות הברית של תחילת המאה העשרים, וכן בספרה של אדית נסביט, ילדי המסילה, המתרחש באנגליה ויצא לאור בשנת 1906. מתוך נוסטלגיה אונליין, המשחקים של פעם, באתר ynet, 22 באפריל 2004, תיאור של המשחק, כולל איור המתאר סימני דרך מגוונים סימני דרך, באתר ישראל היום
חם קר

חם קר הוא משחק ילדים בו אחד המשתתפים מחביא חפץ והאחר מנסה למוצאו באמצעות רמזים מהמחביא. במשחק זה אחד המשתתפים הוא המחביא והאחר או האחרים הם מחפשים; ניתן להתחלף בתפקידים לסירוגין. המחביא מסתיר חפץ, ונותן למחפשים רמזים באשר למיקומו של החפץ באמצעות מילים המתארות מידות חום ושינויים בהן, על פי קרבתם של המחפשים לחפץ. המילים הבסיסיות המשמשות כרמזים הן חם או קר, ויש המוסיפים מילים המתארות דרגות חום נוספות, כגון קפוא, לוהט, שורף, מתחמם, מתקרר, פושר, חמים, קריר. כאשר מתקרבים לנקודה, קצב הדיבור לרוב הופך מהיר יותר וההתלהבות עולה. כאשר המחפש מוצא את החפץ עשוי המחביא להכריז: אש. ניתן לשחק את המשחק גם ללא החבאת חפץ. אחד המשתתפים בוחר בדמיונו את אחד החפצים בחדר ועליו להכווין את שאר המשתתפים לחפץ הנבחר. איך משחקים את המשחק חם קר?, אאוריקה חם קר - המכלול חם קר - בידודי ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסטוס, קיסר אתיופיה

יוסטוס קיסר אתיופיה (געז: ዮስቶስ; ‏14 באוקטובר 1711 - 19 בפברואר 1716) הוכתר בשם "צאהי סגד" (געז: ፀሓይ ሰገድ, עברית: לו השמש משתחווה). על פי ריצ'רד פאנקהארסט מותו של הקיסר הקודם טאוופלוס גרם למתיחות בין שני המחנות המרכזיים של הקיסרים לשעבר בבית המלוכה תומכי תקלה היימנות הראשון ותומכי טאוופלוס, בכירי השלטון פחדו מבחירת קיסר נוסף ממשפחת המלוכה ומהשושלת הסולומונית ולכן הם בחרו אחד משלהם לכהן כקיסר. במשך כל מלכותו נשקפה סכנה לחייו ולכן לא עזב את הבירה גונדר למעט לצייד. אחרי כמה שנים, המצב הפוליטי התייצב מספיק על מנת שיוכלו לבנות שתי כנסיות חדשות בגונדר, לדתה("לידתה") "הלידה של מרים הבתולה" ב-1713 ואבא אנטוניס "אבא אנתוני" ב-1715. בינואר 1716 יוסטוס חלה והוצא מהחיים הפוליטיים. הנוסע הסקוטי ג'יימס ברוס מרחיב וכותב: בזמן שפיקח על העבודות בכנסיית אבא אנטוניס, יוסטוס לקה באופן פתאומי וחשד שכישפו אותו, הקיסר הזמין כמרים שיבטלו את הקללה מארמונו. — James Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile (1805 edition), vol. 4 p. 52. יוסטוס שהיה עדיין חולה פחד מהאפשרות להכריז על בנו פאסיל כקיסר החדש, הוויכוח שוב התעורר הפעם בין תומכי יוסטוס לבין תומכי השושלת הסולומונית המשמר הקיסרי. הסולומונים בסופו של דבר ניצחו והמליכו את דווית השלישי כקיסר ב-30 בינואר 1716. יוסטוס לבסוף מת ממחלתו ונקבר בכנסיית לדתה שבנה. Richard P.K. Pankhurst, History of Ethiopian Towns (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), pp. 144f. James Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile (1805 edition), vol. 4 p. 55.
הדגל

הדגל, דגליים, דגלים, כיבוש דגלים, שני דגלים, תפוס את הדגל או כבוש את הדגל הוא משחק קבוצות מלחמתי בו המשתתפים מחולקים לשתי קבוצות, ומסומנים באופן חזותי בולט (למשל באמצעות סרטי מצח או סרטי יד בצבעים שונים). במהלך המשחק לכל קבוצה דגל, עליו עליה להגן. בו זמנית, על כל קבוצה להשיג את הדגל השייך לקבוצה השנייה. לשחקנים אפשרות לפסול שחקנים אחרים, כתלות באמצעי הזיהוי המקובלים: על ידי תלישת סרטים בגרסה הקלאסית, בנגיעה בשחקן הקבוצה היריבה. או על ידי ירי כדורי צבע בגרסאות שונות. גרסאות אחרות כוללות שבייה של שחקן הנתפש בשטח האויב, כאשר יש לו אפשרות להשתחרר רק על ידי 'כיף' מצד שחקן מקבוצתו. עד אז עליו לחכות בקרבת הדגל, בעומק שטח האויב. אסטרטגיה נפוצה היא חלוקת הכוח לתוקפים ולמגנים, כאשר תפקיד המגנים להישאר בקרבת הדגל, ולתפוס את שחקני האויב הפולשים לשטח, ותפקיד התוקפים להשיג את דגל היריבים. המשחק עשוי להימשך עד ל"גנבת הדגל" על ידי אחת הקבוצות, או שהוא קצוב בזמן. במקרה שהזמן הסתיים מבלי שאחת הקבוצות השיגה את דגל היריבה, תנצח זו שברשותה יותר שבויים או סרטי היריבה. על מנת למנוע משחק סביל (פאסיבי) של התגוננות בלבד, לעיתים מתגמלים הגעה אל דגל היריבה, גם ללא גנבתו, בשווה ערך לכמות מוגדלת של שבויים או סרטים. זהו משחק קלאסי עבור "פעולה צופית" בתנועת נוער. ידוע גם כי בימי הולדת, נהוג כי חתן/כלת יום ההולדת מחויבים במשחק שני דגלים המתקיים באותו היום (קרי, אם יש לי יום הולדת, ובמקביל מתקיים משחק הדגל, עליי להשתתף במשחק). המשחק נפוץ גם במשחקי מחשב מסוג ירי בגוף ראשון ומכונה Capture the flag ‏(CTF). מטרת השחקן להביא את דגל הקבוצה היריבה מספר פעמים למקום הדגל של הקבוצה שלו, כאשר הדגל נמצא במקומו. המפות של סוג משחק זה הן בדרך כלל סימטריות. בו-טאושי מערכת אריאל, דגליים, באתר תנועת אריאל המשחק כבוש את הדגל, באתר משחקים ברשת
דווית השלישי, קיסר אתיופיה

דווית השלישי (געז: ዳዊት) קיסר אתיופיה 8 בפברואר 1716 - 18 במאי 1721, הוכתר בשם "אדבר סגד" (געז: አድባር ሰገድ, עברית: לו ההרים משתחווים) ידוע כדווית הזמר היה בנו של ייאסו הגדול מפילגשו קדסת כרסתוס. שני אירועים דתיים חשובים קרו תחת שלטונו, הראשון היה כאשר נתפסו שלושה נזירים קפוצ'ינים שנכנסו לאימפריה ללא רשות, ולאחר שנשפטו כאפיקורסים, נסקלו למוות בהר אבו מזרחית מהבירה גונדר, יחד עם הילד שליווה אותם.. המקרה השני הייתה ויכוח נוסף במועצת הכנסייה האתיופית בין נזירי גוג'אם לנזירי שאווה שבסופו הקיסר שוב תמך בגוג'אמים. בעקבות החלטת הקיסר הנזירים השוואנים הציגו לציבור את החלטת המועצה והדיונים בה וטענו שהקיסר עובד אלילים. בעקבות זאת דווית שלח מספר חיילי אורומו פגניים לבצע טבח במנזר השוואני. הקיסר דווית היה גם חובב שירי עם באמהרית ולכן היה ידוע בשם דווית הזמר. הקיסר היה מעיין בדרן לעם וההיסטוריון דונלד לווין כותב: הגונדרים היו אוהבים להקשיב לשיריו ואפילו הכמרים היו שמחים והצטרפו בשירה אליו כאשר ניגן בכינור — Donald N. Levine, Wax and Gold: Tradition and Innovation in Ethiopian Culture (Chicago: University Press, 1965), p. 26 לאחר מכן כמרי מועצת הכנסייה בגונדר החלו להשמיץ את הקיסר וכינו אותו "נער שעשעועים". דווית חלה ומת בדרכים שאינם ידועות, אחד מהטענות של מקורביו היו שמוסלמי הרעיל אותו. E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, 1928 (Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications, 1970), pp. 440f. Donald Crummey, Priests and Politicians, 1972 (Hollywood: Tsehai, 2007), p. 22 Richard P.K. Pankhurst, History of Ethiopian Towns (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), pp. 146f. Pankhurst, Ethiopian Towns, p. 147. Paul B. Henze, Layers of Time: A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p. 104
כדור פגיעה

כדור פגיעה הוא משחק ילדים. המשחק מיועד לקבוצת משתתפים ומצריך כדור. המשתתפים מתמסרים בכדור, ומנסים לפגוע זה בגופו של זה, בדומה למתרחש במשחק חולה גוסס מת. אם כדור נתפס ישירות מן האוויר, המוסר יושב על הקרקע. אם הכדור פגע בגופו של השחקן, אך השחקן לא תפס אותו, השחקן הנפגע יושב על הקרקע. אם הכדור נתפס לאחר שפגע בקרקע, אין התרחשות מיוחדת. שחקן יושב, שתפס כדור מן האוויר, מורשה לקום ולשוב ולהשתתף במשחק. אף כי המשחק נראה כמשחק המשלב קבוצה שלמה לאורך זמן, בניגוד למשל למשחק כגון כסאות מוזיקליים בו קבוצת המשתתפים הפעילים מדלדלת, וקבוצת הילדים ככלל מאבדת עניין במשחק, בפועל אין הדבר כך. השחקנים המיומנים פוסלים במהירות את השחקנים החלשים יותר, וממשיכים לשחק בין השחקנים החלשים, היושבים בלי להפריע להם. סיכוייו של שחקן יושב לתפוס כדור ולחזור למשחק נמוכים ביותר משתי סיבות: ראשית, קשה יותר לשחקן יושב לתפוס כדור, משום ניידותו המוגבלת והשטח הקטן שהוא תופס. שנית, מעצם שרידתם מאוחר יותר, בהסתברות גבוהה השחקנים הנותרים הם שחקנים טובים יותר מן השחקנים היושבים, והסיכוי לכך שיעשו שגיאה קטן. ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סירקין

האם התכוונתם ל... מחנה סירקין – בסיס של צה"ל השוכן סמוך לעיר פתח תקווה ומערבית לראש העין כפר סירקין – מושב באזור השרון ליד פתח תקווה השייך למועצה אזורית דרום השרון קניון סירקין – קניון בדרום מזרח פתח תקווה אישים: דני סירקין – במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי יהושע סירקין – סופר יהודי רוסי יחזקאל סירקין – רב רוסי מהמאה ה-19 יצחק סירקין – פסל, אדריכל ומורה לאמנות ביישוב; אחיו הצעיר של נחמן סירקין נחום סירקין – חבר מרכז ההסתדרות הציונית ברוסיה, והמנהיג שלה באוקראינה. נפטר ב-1918 נחמן סירקין – הוגה דעות ואחד מאבות הציונות הסוציאליסטית מרי סירקין – בתו של נחמן סירקין, הייתה אשת חינוך, סופרת, עורכת עיתונות וספרים ופעילה ציונית יהודייה אמריקאית לב סירקין – אמן רוסי-ישראלי
הרצל אמר

"הרצל אמר" (הנקרא גם דוד אמר או המלך אמר) הוא משחק חברה קבוצתי. המנחה נותן לקבוצה הוראות לביצוע, אשר חלקן מתחילות בביטוי "הרצל אמר". את ההוראות המתחילות בביטוי זה יש לבצע, ואילו מכל יתר ההוראות יש להתעלם. משתתף אשר אינו ממלא אחר הוראה שפתחה ב"הרצל אמר", או משנה מהתנהגותו עקב הוראה שלא פתחה בביטוי זה, נפסל. במדינות דוברות אנגלית, ספרדית וגרמנית מוכר המשחק כ"סיימון אמר" (בגרסה האנגלית - Simon says). במדינות דוברות צרפתית מוכר כ"ז'אק אמר" (Jacques a dit). באפריקאנס מוכר המשחק בשם "הקולונל אמר", ובקנטונזית, מנדרינית וערבית "המורה אמר". גם באספרנטו המשחק מוכר בשם הוא "זמנהוף אמר". המשחק היה נפוץ בארץ ישראל כבר בשנות ה-40 של המאה ה-20, אך מקור שמו העברי אינו ברור, וככל הנראה קשור לכינוי הנפוץ של הרצל כ־"מלך היהודים". בהשראתו פותח המשחק האלקטרוני סיימון, בו נדרש לחזור על רצף פעולות. השיר "עודד אמר" שהופיע באלבום עודד אמר! של עודד מנשה משנת 1998, עוסק במשחק זה: עודד אמר להרים ידיים! (להרים ידיים!) עודד אמר לשים ידיים על הראש! (ידיים על הראש!) עודד אמר למחוא כפיים! (למחוא כפיים!) עודד אמר לספור עד שלוש! (אחת, שתיים, שלוש!) — עודד אמר, בית ראשון ספר ההיסטוריה החלופית "הרצל אמר" עוסק במדינת ישראל שהוקמה על פי תוכנית אוגנדה. מדיה וקבצים בנושא הרצל אמר בוויקישיתוף עמית נאור, לא אמרנו הרצל אמר!, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 18.08.2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטלה (משחק)

הטלה (הטעם על ההברה הראשונה) או כדור-הטלה הוא משחק ילדים. המשחק מצריך כדור טניס וקיר. המשתתפים עומדים בטור אל מול הקיר, במרחק של כשני מטרים ממנו. השחקן הראשון מטיל את הכדור אל הקיר תוך כדי ביצוע פעולה מסוימת: מחיאת כף, הנפת רגל והטלת הכדור מתחתיה, סיבוב במקום וכדומה. על המשחק שעומד אחריו לתפוס את הכדור. יתר המשתתפים צריכים לחזור על הפעולה שביצע השחקן הראשון, לפי סדר העמידה. אם כל המשתתפים הצליחו בביצוע המטלה, או השחקן הראשון נכשל בתפיסת הכדור בעצמו, עובר התור לשחקן העומד מאחורי הראשון, ואילו השחקן הראשון תופס את מקומו בסוף התור. אם אחד המשתתפים נכשל בביצוע המטלה, ממשיך השחקן הראשון לכהן בתור ראשון. שמות נוספים: ביצים (בהטעמה אשכנזית) על שם זה שלפעמים השחקנים מקבלים מן הכדור מכה בביצים משחק הטלת כדור טניס לקיר לשני משתתפים. במשחק שבע מטלות שונות, על שמן נקרא המשחק. בתיאור כאן מובאות 11 מטלות, אשר הצטברו כנראה במשחק במשך השנים. המשחק כולל ביצוע מטלות תוך הכרזת שמן, ואלו הן: "לא כלום", "לא לזוז", "לא לדבר", "מחיאת כף", "כפליים" (מחיאת כף אחת לפנים ואחת מאחורי הגב), "יד ימין", "יד שמאל", "אל החזה", "שילוב אצבעות","גלגול" (של כפות היד זו סביב זו),"סיבוב" (השחקן מסתובב על עומדו). לאחר ביצוע "קון" (סדרה מלאה של המטלות) קל, מבצעים "קונות" קשים יותר, בהם מוטלת מגבלה גורפת: איסור תזוזה, איסור דיבור וכן הלאה. כישלון בביצוע משימה גורם להעברת הכדור לשחקן השני. בירושלים ובפרבריה (אזור בית שמש ויישובי יהודה ושומרון השם שבע על הקיר מתייחס למשחק שבע-שש (מובא להלן). גרסה נוספת של המשחק, הנקראת שבע-שש, הייתה פופולרית מאוד בין ילדים באמצע המאה ה-20, בעיקר בתל אביב. המשחק מתאים לכל מספר ילדים, וגם ילד יחיד יכול לשחק בו, אם כי ללא אלמנט התחרות. כל שחקן בתורו לוקח את הכדור ומתייצב מול קיר פנוי. השחקן מטיל את הכדור לפי סדר קבוע: שבע הטלות אל הקיר וחזרה. שש הקפצות דרך הרצפה אל הקיר וחזרה לידי המטיל. חמישה כדרורים ביד אחת. ארבע הטלות באוויר תוך שילוב הידיים על החזה בכל הטלה כשהכדור באוויר ותפיסתו לפני שייפול ארצה. שלוש הטלות באוויר, שלוש מחיאות כף בכפיפה מעבר לרגל בזמן שהכדור באוויר ותפיסתו לפני שיפול ארצה. שתי הטלות באוויר, ותפיסתו לפני שייפול ארצה. עמידה בגב אל הקיר, הטלת הכדור פעם אחת מעל הראש כך שיפגע בקיר ותפיסתו לפני שייפול ארצה. מי שהפיל את הכדור נפסל ויוצא מן המשחק. מי שמצליח לסיים את כל ההטלות בהצלחה בלי להפיל את הכדור מנצח. "חיובים צורני" או "חיובים יפאנים"
שבע בום

שבע בום הוא משחק ילדים, משחק חברה ומשחק מיומנות דיבור. המשחק מיועד לשני שחקנים ומעלה, המסודרים בסדר ויזואלי ברור, למשל סדר הישיבה. הקבוצה מונה את המספרים הטבעיים, כאשר על כל משתתף לנקוב בשמו של המספר הבא, אלא שחל איסור לבטא מספרים מסוימים: אין לבטא מספרים המכילים את הספרה שבע או מתחלקים בשבע ללא שארית. במקום לבטא מספרים אלו, יש לומר "בום". שחקן שמתבלבל יוצא מן המשחק והספירה מתחילה מחדש. המשחק הופך בעייתי יותר, כמובן, כאשר נתקלים ברצף של מספרים המכילים את ספרה שבע, למשל התחום 70-79, בו צריך להגיד בום במקום כל מספר. לרוב ישנה הגבלת זמן מסוימת שמונעת מהשחקן לחשוב עמוקות לפני אמירת התשובה. כאשר השחקנים כבר אינם חושבים אלא זוכרים בעל פה את המספרים הבעייתיים, ניתן לגוון את המשחק. ניתן להחליף את המספר 7 במספרים אחרים, אלא שמספר גדול מדי הופך את המשחק למשעמם, ומספר קטן מדי מקשה על השחקנים. גם מספר שיש לו סימן חלוקה ברור הופך את המשחק למשעמם (למשל 5 או 10). ניתן להוסיף איסורים נוספים, כמו החלפת המספרים המכילים את הספרה שלוש וכפולותיה השלמות במילה "טראח". ניתן לשחק במהלך אימון של שכיבות סמיכה עד שמגיעים למספר 40, כאשר כל פעם שמישהו טועה – מתחילים את הספירה מחדש. משחק שבע בום לתרגול משחק שבע בום אונליין לתרגול
עזרה ובצרון

עזרה ובצרון חברה לשכון בע"מ היא חברה עירונית של עיריית תל אביב-יפו לענייני שיכון ובינוי. החברה הוקמה בשנת 1937 על מנת לתת פתרון למצוקת הדיור של פליטי מאורעות תרצ"ו וכזרוע הביצועית של עיריית תל אביב. לאורך השנים ביצעה החברה עבודות שיקום ובנייה רבות בכל רחבי העיר. בין היתר ניתן למנות את הקמת שכונת יד אליהו במזרח תל אביב, שיקום שכונת כרם התימנים, שיפוץ בניין עיריית תל אביב, שימור בתים ברחוב ביאליק, שיקום מתחם התחנה במנשייה, הריסת אולם אוסישקין, הריסת מבנה הסינרמה, בניית בתי ספר רבים ועוד. כיום החברה מחולקת לשני אגפים: אגף הנדסה ואגף התחדשות עירונית. האגף להתחדשות עירונית, בין היתר, מציע תהליך של ארגון דיירים ופינוי-בינוי, ללא עלות מצד בעלי הדירות. החברה אחראית על תכנון, ניהול וביצוע עבודות ציבוריות בעיר תל אביב-יפו. במסגרת פעילות זו עוסקת החברה במגוון נושאים: שיפוץ והקמת מוסדות ציבור וחינוך בעיר עבודות פיתוח ותשתית שיפוץ חזיתות בתים משותפים שימור מבנים פרויקטים של התחדשות עירונית אחזקת מוסדות חינוך וציבור - במסגרת זו מוענקים שירותי אחזקת שבר למאות מוסדות בעיר כמו כן החברה מחזיקה במספר עיסוקים נוספים: ניהול הנכסים שבבעלותה, רובם באזור שכונת יד אליהו בתל אביב. משמשת כחברת כוח אדם, בעיקר לעיריית תל אביב-יפו. חברת עזרה ובצרון משתפת פעולה עם האגודה לתרבות הדיור הפועלת למען החדרת מודעות ודרכי פעולה לשמירה על הרכוש המשותף וטיפוח איכות החיים בבית המשותף. כמו כן האגודה מספקת שירותי ייעוץ והדרכה לענייני הבית המשותף כגון ייעוץ משפטי, ייעוץ הנדסי, ייעוץ אדריכלי, ייעוץ גינון, ייעוץ למקלוט. אתר האינטרנט הרשמי של עזרה ובצרון אתר חברת עזרה ובצרון
קתדרלת סאו פאולו

קתדרלת סאו פאולו (פורטוגזית: Catedral da Sé de São Paulo) היא הקתדרלה המרכזית של העיר סאו פאולו, ברזיל. בנייתה בסגנון נאו-גותי החלה ב-1913 ונמשכה כארבעה עשורים. היסטוריית הקתדרלה של סאו פאולו מתחילה עוד ב-1589, אז הוחלט על בניית כנסייה ראשית (Matriz) בכפר של סאו פאולו. הכנסייה, שנבנתה באתר בו שוכנת כיום הקתדרלה הנוכחית, הושלמה רק ב-1616. ב-1745 הפכה סאו פאולו לדיוקסיה ומושב בישוף. כתוצאה מכך נהרסה הכנסייה הישנה והוחלפה בכנסייה בסגנון הבארוק, שהושלמה ב-1764. כנסייה צנועה זו הייתה הקתדרלה של סאו פאולו עד 1911, בה היא נהרסה. הקתדרלה הנוכחית נבנתה תחת השגחתו של הארכיבישוף הראשון של סאו פאולו, דוראטה לאופולדו א סילבה (Duarte Leopoldo e Silva). העבודות החלו ב-1913 באתר בו נהרסה הקתדרלה הישנה. את הקתדרלה החדשה תכנן האדריכל הגרמני מקסימיליאן אמיל ההל בסגנון נאו-גותי עם כיפה גדולה שאיננה אופיינית לאדריכלות גותית. העבודות התקדמו לאט והקתדרלה נחנכה רק ב-1954, כאשר המגדלים עדיין לא הושלמו, אך בדיוק בזמן לחגיגות 400 שנה לסאו פאולו. המגדלים על צריחיהם הושלמו רק ב-1967. אחרי תקופה ממושכת של ניוון והזנחה, שופצה הקתדרלה בשנים 2000–2002. מלבד תיקונים הושלמו צריחונים רבים מעל הספינה הראשית והמגדלים. התוכניות המקוריות מ-1912 נמצאו בתוך הבניין ואפשרו שחזור הנאמן לתוכניות המקוריות. הקתדרלה היא הכנסייה הגדולה ביותר בסאו פאולו, באורך 111 מטר ורוחב 46 מטר, זוג מגדליה המערביים מתנשאים לגובה 92 מטר. הקתדרלה בנויה בצורת צלב לטיני עם ספינה ראשית בת 5 אגפים וכיפה המתמרת כ-30 מטר מעל מקום המצלב. למרות שהקתדרלה בעיקרה היא נאו-גותית, הכיפה הושפעה דווקא מאדריכלות הרנסאנס ומהכיפה של סנטה מריה דל פיורה בפירנצה. הקתדרלה יכולה להכיל כ-8,000 איש. יותר מ-800 טון של שיש נדיר שימשו להשלמתה. כותרות העמודים הפנימיים מקושטות באלמנטים ברזילאים כגון ענפי קפה, אננס, ארמדילו וכדומה. הקריפטה של הקתדרלה ממוקמת מתחת למזבח הראשי. היא גדולה מאוד וניתן להתייחס אליה כאל כנסייה תת-קרקעית בזכות עצמה. היא מקושטת בפסלי שיש מאת פרנסיסקו לאופולדו אֶ סילבה (Francisco Leopoldo e Silva) המתארים את איוב וז'רום הקדוש. בקריפטה מצויים קברי כל הבישופים והארכיבישופים של סאו פאולו. ראויים לציון קברי הברונזה של 2 דמויות היסטוריות: הכומר דיאגו פייז'ו (Diogo Feijó ) וראש השבט (cacique) טיביריסה (Tibiriçá). פייז'ו היה עוצר ברזיל תחת שלטונו של פדרו השני, קיסר ברזיל וטיביריסה היה ראש שבט גואיאנז (Guaianaz), שנהפך במאה ה-16 לישועים הראשוניים ברמת פיראטינינגה (Piratininga) שהפכה את ייסוד סאו פאולו לאפשרי. העוגב של הקתדרלה נבנה ב-1954 בידי החברה האיטלקית Balbiani & Rossi והוא אחד הגדולים בדרום אמריקה. הוא בעל 5 מקלדות, 329 סטופים, 120 רגיסטרים ו-12,000 צינורות שפיותיהם חרוטים ידנית בתגליפים בסגנון גותי. כיכר הקתדרלה ב-1880, הקתדרלה נמצאת בצד ימין הקתדרלה הקתדרלה, מבט מהאוויר. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת סאו פאולו בוויקישיתוף חידוש הקתדרלה, בעיתון Folha de São Paulo קתדרלת סאו פאולו, ב-Wikimapia. עמוד הקתדרלה SkyscraperPage
משחק החיים

האם התכוונתם ל... משחק החיים (אוטומט תאי) משחק החיים (סרט) – סרט אמריקאי בבימוי רוברט רדפורד משחק החיים (טלנובלה) – טלנובלה ישראלית משחק החיים (שיר של שרית חדד) – שיר של שרית חדד
שיקגו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שיקגו – עיר באילינוי, ארצות הברית שיקגו (נהר) – נהר העובר בעיר שיקגו אסכולת שיקגו – אסכולה אדריכלית חשובה בבנייה המודרנית אוניברסיטת שיקגו – אוניברסיטה פרטית בעיר שיקגו נערי שיקגו – קבוצת כלכלנים צ'יליאנים שפעלו בשנות ה-70 של המאה ה-20 בידור ואומנות: שיקגו (מחזמר) – מחזמר מ-1975 שיקגו (סרט) – סרט מוזיקלי מ-2002 המבוסס על המחזמר שיקגו (להקה) – להקת רוק שנוסדה בעיר שיקגו
סבתא סורגת

סבתא סורגת הוא גרסה של משחק לולאות המהווה משחק ילדים ביתי, המיועד לשני משתתפים לפחות. המשחק מצריך לולאת חוט חזק באורך של עשרות סנטימטרים (מטר וחצי בערך). מטרת המשחק ליצור תצורות חדשות באמצעות כריכת הלולאה על האצבעות, והעברתה בין השחקנים. המשחק מוכר בשמות שונים בתרבויות שונות. במספר שפות המשחק נקרא "עריסת חתול" (למשל: באנגלית - Cat's cradle, בצרפתית - Berceau du chat, בפורטוגזית - Cama de gato). ברוסית המשחק נקרא Ниточка (ניטוצ'קה) - פתיל (של חוט) ובסינית 翻繩 fan sheng, "חבל מסתובב". השחקן הראשון בונה את הכריכה ההתחלתית: הוא משחיל ארבע אצבעות מכל כף יד (ללא אגודל) בתוך הכריכה. הוא כורך את הלולאה שנית, סביב כל רביעיית אצבעות. באמצעות האמה של כל יד, הוא מושך את החלק הפנימי של הכריכות הנוספות, ליצירת התצורה ההתחלתית. בשלבים הבאים, כל שחקן בונה כריכה חדשה על סמך הכריכה הקודמת. אם השחקן אינו יודע כיצד להתקדם, הוא יכול לבקש מן השחקן השני "לקחת" ממנו את הכריכה: להעתיק את הכריכה אליו, למטרות לימודיות. במשחק זה עשויות להיווצר תצורות החוזרות על עצמן במעגל סגור, בדומה למתרחש במשחק החיים. שתי צורות של סבתא סורגת סבתא סורגת בחיפה, 1965 הציור "שתי נשים צעירות יושבות לצד קוטאצו ומשחקות סבתא סורגת" משנת 1765 לולאות משחק הלהטוטים היצירתי מיפן, וכטנברג, 1996. מדיה וקבצים בנושא סבתא סורגת בוויקישיתוף ISFA - האגודה למשחקי לולאות סבתא סורגת בשבת האתר הישראלי של האגודה הבינלאומית למשחק הלולאה
שקית (משחק ילדים)

שקית או שני כלבים ועצם הוא משחק ילדים המיועד לשתי קבוצות. הקבוצות מסודרות על שני קווים, במרחק של כעשרה מטרים זו מזו, כאשר השחקנים בכל קבוצה ממוספרים לפי מיקומם בשורה. במרכז המגרש מונחת שקית (המלאה בחומר כבד, במשקל של כמה מאות גרמים), ולידה עומד מנהל המשחק. בכל סיבוב, מנהל המשחק קורא מספר. שני השחקנים הממוספרים במספר זה, אחד מכל קבוצה, מזנקים לעבר השקית. השחקן הראשון אשר נוגע בשקית מוגדר כבורח, והשני כרודף. ברגע שנגע הראשון בשקית, עליו לקחתה אל מעבר לקו של קבוצתו. הצליח הראשון להימלט, ניצח בסיבוב. נתפס - ניצחה הקבוצה השנייה. במקרים בהם הראשון מגיע לשקית בהפרש גדול מן השני, המשחק מהיר ומלא פעילות. עם זאת, המשחק עלול להפוך לחסר חיים כאשר המתחרים מגיעים בערך באותו הזמן אל השקית, ונכנסים למצב יציב של חוסר מעש: ידיהם שלוחות אל השקית, אך אינן נוגעות בה. הראשון שייגע בשקית יוגדר כבורח, ומיד ייגע בו השני, מכיוון שידו מונחת מעל וממתינה. בגרסה אחרת של המשחק, מנהל המשחק מחזיק בידו מטפחת בד, שאותה שחקני כל קבוצה ינסו להעביר לצד שלהם. הוא יכול לקרוא למספר שחקנים בו זמנית. כאשר המשחק נתקע הוא יכול להחזיר את השחקנים שבמגרש, ולנקוב במספרים חדשים. מנהל המשחק מכריז: "מספר שלוש". שחקן מספר שלוש יוצא מכל קבוצה. המשחק נתקע ללא הכרעה. "מספר אחת להצטרף". שחקן מספר אחת מכל קבוצה - מצטרף. המשחק שוב ללא הכרעה. "אחת ושלוש לחזור, מספרי שבע להגיע". תפסוני
תדיראן טלקום

תדיראן טלקום בע"מ היא חברת שירותי תקשורת ותיקה בישראל, העוסקת באינטגרציית מערכות תקשורת לעסקים. משווקת פתרונות תקשורת עסקית ותקשוב. בין מוצריה מרכזיות טלפונים, הן מרכזיות Soft switch "מתג תוכנה" וגם מרכזיות coral TDM, מוקדי שירות, פתרונות תקשורת נתונים ואבטחת מידע ותשתיות ענן פרטי וציבורי לעסקים. משרדה הראשי של החברה נמצא בקרית אריה שבפתח תקווה. בבעלות חברת אפקון תעשיות, שהיא חלק מקבוצת שלמה. החברה הוקמה בשנת 1956 על ידי קונצרן כור ליצור מוצרי תקשורת ותקשוב, בעיקר מרכזיות טלפונים, ובמשך שנים רבות חלקה את שוק התקשורת העסקית בישראל עם חברת טלרד. בשנת 1969 נרכשה חברת "טלקו", שעסקה ביצור טלפונים על ידי תדיראן ובהמשך הפכה לחטיבה "תדיראן תקשורת" בתוך קבוצת תדיראן. בשנת 1986, הקימה חברת תדיראן בשיתוף עם חברת מוטורולה את החברה הסלולרית הראשונה בישראל - חברת פלאפון תקשורת. באותה שנה, בשיתוף עם שאול אלוביץ', הקימה חברת תדיראן טלקום את חברת יורוקום. בשנת 1982, השלימה חברת "תדיראן תקשורת" הנפקה ראשונה לציבור של מניותיה בבורסת הנאסד"ק. בשנת 1999, מוזגה "תדיראן תקשורת" עם חברת ECI Telecom שבשליטת קונצרן כור תעשיות. התנפצות "בועת הדוט-קום" הביאה לקשיים גם ב-ECI Telecom. היא נאלצה לפטר מאות עובדים ולמכור חטיבות מהחברה בתקווה לצמצם את הפסדיה (בין החברות שקמו כתוצאה מכך נמנית תדיראן טלקום). בשנת 2001, רכש איש העסקים רני ברגמן יחד עם חברת אפריקה ישראל את חטיבת המערכות העסקיות של ECI Telecom (תדיראן טלקום) תמורת 12.4 מיליון דולר. בשנת 2004, רכשה חברת רובומטיקס את תדיראן טלקום ובשנת 2008, נמכרה לחברת אפקון תעשיות. כיום, תדיראן טלקום מתחזקת מעל 1,500 לקוחות עסקיים בישראל, 850,000 מבואות ומספקת שירותי Professional Services לכ-200 מרכזי שרות, ברחבי המדינה. תדיראן פועלת בסטנדרטים גבוהים של טכנולוגיה, הנדסה ושירות לקוחות. לחברה ידע מצטבר ארוך שנים ותחומי מומחיות ייחודיים בהטמעת פתרונות תקשורת ויכולת ביצוע של פרויקטי תקשורת מורכבים, גדולים כקטנים. תדיראן היא חלק מקבוצת אפקון החזקות בע"מ, מהקבוצות התעשייתיות הגדולות בישראל המנהלת שישה עשר חברות, בשליטת "קבוצת שלמה" הבינלאומית שנוסדה על ידי שלמה שמלצר, ומנוהלת כיום על ידי בנו אסי שמלצר. אפקון החזקות היא חברה ציבורית, שמחזור עסקיה מעל מיליארד ₪ בשנה. משרדיה של תדיראן נמצאים בישראל, בפתח תקווה. אתר האינטרנט הרשמי של תדיראן טלקום 'כור ' רוכשת מפעל 'טלקו', דבר, 8 בדצמבר 1968 אליאב אללוף, ‏אי.סי.איי: המיזוג עם תדיראן בא בזמן, באתר גלובס, 7 בפברואר 1999 בעז בבאי, הערכות: מיזוג חטיבות לייטסקייפ נטוורקס ואנוויס ברבעון יוביל לפיטורים נוספים ב-ECI, באתר הארץ, 11 בפברואר 2003 גתית פנקס, אי.סי.איי טלקום חתמה על הסכם למכירת חטיבת המערכות העסקיות שלה בתמורה ל-12.4 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 11 באפריל 2001 עומרי כהן, רובומטיקס השלימה רכישת פעילות המכירות והשירות של תדיראן טלקום תמורת 60 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2004 יובל מעוז, אפקון תעשיות רוכשת את תדיראן טלקום, באתר הארץ, 11 בפברואר 2008