laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורמולה 1 עונת 2004

במסגרת פורמולה 1 של שנת 2004 נערכו 18 מרוצים. מיכאל שומאכר הוכתר לאלוף כשהוא ממשיך לשבור בכך את שיא האליפויות עם אליפות שביעית. בעונה זו, שבר מיכאל שומאכר שני שיאים נוספים: הוא ניצח ב-12 מתוך 13 המרוצים הראשונים של העונה וכן ניצח בסך הכול 13 מתוך 18 המרוצים. ג'נסון באטון הגיע להישג מעניין של מקום שלישי בדירוג הכולל על אף שלא ניצח באף מרוץ במהלך העונה. בעונה זו נקבעו מספר שינויים בתקנון כאשר העיקריים שבהם היו: איסור על החלפת המנוע ברכב מתחילת מקצה האימון הראשון ועד לסוף המרוץ. במקרה של החלפה, יוענש הנהג בהורדה של 10 מקומות על קו הזינוק. איסור על טלמטריה בין הרכב לסטנד הקבוצה, בשני כיווני התקשורת. מקסימום שני כנפונים בכנף האחורית במקום שלושה. ערך מורחב – שיטת הניקוד בפורמולה 1 הנקודות לנהגים וליצרנים הוענקו לפי השיטה שהונהגה בעונת 2003. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 1 עונת 2004 בוויקישיתוף תוצאות מרוצי העונה באתר Formula1.com. סיכום העונה באתר MotorSport Magazine. מינארדי השתתפה בשנים עשר המרוצים הראשונים כ"ווילוקס מינארדי קוסוורת'". "Minardi confirms title sponsor - Wilux". Crash.net. 3 במרץ 2004. נבדק ב-3 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Press Snoop: Minardi and Wilux split". Crash.net. 31 ביולי 2004. נבדק ב-3 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "2004 Formula One season entry list". אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2004. נבדק ב-3 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) Silbermann, Eric (2004). Domenjoz, Luc (ed.). Formula 1 Yearbook 2004–2005. Bath, Somerset: Parragon. pp. 22–41. ISBN 2-84707-072-9 – via Open Library.
פרגמטיקה

פרגמטיקה היא ענף בבלשנות החוקר את הבנת השפה הטבעית, ועיקר עיסוקה הוא בהשפעת ההקשר על הבנת המשמעות. ההקשר במשמעות זו חייב לכלול אמצעים חוץ־לשוניים כמו סיבות חברתיות, סביבתיות ופסיכולוגיות. מסורתית, תחום הפרגמטיקה מוגדר כעוסק במשמעות ביחס להקשר או לדוברים, במבנים שאינם משפיעים על תנאי אמת של משפט (בניגוד לסמנטיקה פורמלית שמבקשת להגדיר את המשמעות על פיהם), ובנושאים מסוימים כמו פעולות דיבור. עם זאת, חוקרים מסוימים הפעילים בעשורים האחרונים, למשל מירה אריאל בספרה Defining Pragmatics, שוללים את זה, ומבקשים להגדיר את הפרגמטיקה אל מול הסמנטיקה (ואל מול יתר הדקדוק) באמצעות חלוקת עבודה של קוד לשוני מול היסק לא לשוני. על פי ניתוח זה, רוב התופעות הלשוניות שנופלות בהגדרה המסורתית למעשה מתחלקות בין הדקדוק לפרגמטיקה. פרגמטיקה מתעסקת בעיקר במבע המבטא את השימוש בלשון, ולא במשפט המייצג צורה מופשטת של השפה לצורכי ניתוח. הפרגמטיקה עוסקת בדרך כלל בהקשר של שיחה. בפרגמטיקה נערך בידול בין "משמעות המשפט" ל"כוונת הדובר". משמעות המשפט היא המשמעות המילולית של המשפט, בעוד שכוונת הדובר היא הרעיון, שאותו מנסה הדובר למסור. לדוגמה, ניקח את המבע "אפשר לקבל את הקטשופ בבקשה?". משמעות המשפט הבסיסית היא שאלה, אך כשמתעמקים בכוונת הדובר, רואים שיש כאן מעין תפקיד של ציווי, שמשמעותו היא "תן את הקטשופ". דוגמה נוספת יכולה להיות הדו־שיח הבא: א: "אני רעב." ב: "אז בוא נלך לשוק בצלאל." בעוד שניתן לפרש את המשפט של דובר ב' כהצעה ללכת לשוק לקנות מוצרי מזון, הכוונה היא ללכת לשוק הידוע במוכרי הפלאפל שלו ולקנות פלאפל. פרגמטיקה מנסה לקשר בין סימנים לפרשנותם, ואילו סמנטיקה מתמקדת בקשר הישיר בין מילה ופירושה (מסמן ומסומן), סינטקטיקה (או סינטקס) לעומת זאת בוחנת את הקשר בין המסמנים, המילים עצמן. תחומים נוספים המשיקים לתחום הם הפסיכולינגויסטיקה והסוציולינגויסטיקה. שיח (מדעי החברה) עקרון שיתוף הפעולה תאוריית הרלוונטיות דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "פרגמטיקה", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות מהי פרגמטיקה (אנגלית) בנימין בראון, בלי אבל: פולמוס החסידים והמתנגדים בראי תאוריית סמני השיח, רוח חדשה בארמון התורה, תשע"ח. בנימין בראון, Some Say This, Some Say That: Pragmatics and Discourse Markers in Yad Malachi's Interpretation Rules פרגמטיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרגמטיקה, דף שער בספרייה הלאומית Mira Ariel, [1],Defining Pragmatics, Cambridge Press, 2010
21 (מספר)

21 (במילים בלשון זכר: עשרים ואחד; בלשון נקבה: עשרים ואחת) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 20 והקודם ל-22. 21 הוא המספר השמיני בסדרת פיבונאצ'י. מספר הרשאד. מספר מוצקין. מספר משולשי. מספר פריק (לא ראשוני), מחלקיו הם 3 ו-7. 21 הוא הגדול בזוג הקטן ביותר של מספרי סמית' בבסיס כלשהו. גיל 21 הוא גיל הבגרות לעניינים מסוימים בחוקיהן של מדינות שונות. הזכות להיבחר לכנסת ניתנת בישראל רק למי שביום הגשת רשימת המועמדים מלאו לו 21 שנה. הגבלה דומה חלה על הזכות להיבחר למועצה של רשות מקומית בישראל. רישיון נהיגה בכלי רכב מסוימים, כגון אוטובוס, ניתן רק למי שמלאו לו 21 שנה, וגם מורה לנהיגה יכול להיות רק מי שמלאו לו 21 שנה. רישיון אזרחי לנשיאת נשק, אף הוא מותנה בכך. בארצות הברית גיל 21 מעניק זכות לקנות אלכוהול; ברוב מדינות ארצות הברית אדם בגיל 21 גם רשאי לשכור רכב. שם נוסף למשחק בלאק ג'ק. סכום כל הערכים על קוביית משחק רגילה. עשרים ואחת - משחק כדור 21 הוא גם: המספר האטומי של סקנדיום. המאה הנוכחית שמתחילה בשנת 2001 ומסתיימת בשנת 2100. הפורט הסטנדרטי של ה-FTP. פרופיל 21 הוא הפרופיל הנמוך ביותר בצה"ל, ובעל הפרופיל הזה אינו מגויס. אג'נדה 21 - תוכנית עולמית למאה העשרים ואחת. בחצי הכדור הצפוני של כדור הארץ, התאריך 21 בחודשים מרץ, יוני, ספטמבר ודצמבר מהווה את תחילתם של האביב, הקיץ, הסתיו והחורף בהתאמה. מדיה וקבצים בנושא 21 בוויקישיתוף
פרידריך מוס

פרידריך מוס (גרמנית: Friedrich Mohs;‏ 29 בינואר 1773 – 29 בספטמבר 1839) היה גאולוג ומינרלוג גרמני שהתפרסם בשל סולם קשיות המינרלים שהמציא, הקרויה על שמו. מוס, בנו של סוחר, נולד בגרנרוד (Gernrode) (כיום במדינת-המחוז סקסוניה-אנהלט) שבגרמניה ולמד כימיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת האלה (כיום, לאחר איחודה עם אוניברסיטת ויטנברג, Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg) ואף למד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה. לאחר תקופה קצרה כמנהל עבודה במכרה בנוידורף (Neudorf) ב-1801, עבר מוס לאוסטריה ב-1802 שם הועסק בזיהוי מינרלים באוספו הפרטי של הבנקאי ואן דר נול (van der Nüll, האוסף צורף ב-1827 לאוסף המינרלי הקיסרי). במסגרת משימה זו הוא החל לסווג את המינרלים על פי תכונותיהם הפיזיות (קשיוּת, צורה חיצונית, פצילוּת ומשקל סגולי), ולא על פי הרכבם הכימי כפי שהיה נהוג בתקופה זו. הדגש על המאפיינים הפיזיים היה בניגוד לשיטת הסיווג הכימית שרווחה אז. מינרלים מסווגים כיום על פי מאפייניהם הכימיים, אבל התכונות הפיזיות שימושיות מאוד גם כיום בקביעת סוג המינרל בתנאי שדה. ב-1812 התמנה מוס לפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת יואנאום (Joanneum) בגראץ. לאחר שהגאולוג אברהם גוטלוב ורנר שהיה מורהו מת ב-1818 החליף אותו מוס באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה בסקסוניה בתפקיד פרופסור למינרלוגיה. ב-1826 התמנה מוס כפרופסור למינרלוגיה באוניברסיטת וינה, וב-1835 כיועץ בנושא מכרות באוניברסיטת לאובן (בלאובן שבאוסטריה). הוא יצר טבלת סיווג של מינרלים על פי קשיותם המצויה בשימוש עד היום וקרויה סולם מוס, על שמו. מוס מת בעת טיול באיטליה, באגורדו (Agordo) שליד בלונו (Belluno). חיבורו החשוב ביותר הוא "מסה על מינרלוגיה" (Gruudriss der Mineralogie‏), 1825. מדיה וקבצים בנושא פרידריך מוס בוויקישיתוף פרידריך מוס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה פרידריך מוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נביא הכפר

נביא הכפר (צרפתית: Le Devin du Village) היא אופרה קומית מאת ז'אן-ז'אק רוסו, שבוצעה לראשונה לפני חצר המלך לואי ה-15 בפונטנבלו, ב-18 באוקטובר 1752. המלך נהנה כל כך מן היצירה, שהציע לרוסו גמלה לכל ימי חייו, כבוד גדול, אך רוסו סירב. האופרה הייתה פופולרית מאוד בשעתה. תרגום אנגלי של צ'ארלס ברניי, "האיש הערמומי", בוצע בלונדון ב-1762. יצירתו של רוסו הייתה מושא לפרודיה בזינגשפיל "בסטיין ובסטיינה" של מוצרט בן השתים-עשרה. קולין (טנור) וקולט (סופרן) אוהבים איש את רעותו, אך חושדים זה בזה בבגידה. הם פונים בנפרד לדרוש בעצתו ובתמיכתו של נביא הכפר (בסו בופו או בריטון) כדי לחזק את אהבתם. אחרי שורה של מעשי רמיה, קולין וקולט מתפייסים ובאים בברית הנישואים.
המגדל הלבן

האם התכוונתם ל... המסגד הלבן (רמלה) – מגדל של מסגד קדום ברמלה המגדל הלבן (לונדון) – המגדל במרכז מצודת לונדון וכינוי המצודה המגדל הלבן (סלוניקי) – מגדל עגול בנמל סלוניקי וסמל העיר המגדל הלבן – ספרו של הסופר יוסף בן פנחס עוזיאל על המגדל הלבן בסלוניקי אאס סדאי – מסדר בדיוני מ"מחזור כישור הזמן"
גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו

גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו היא מחסום בגבול ארצות הברית–מקסיקו, ומורכבת למעשה מכמה מחסומי הפרדה שונים שנועדו למנוע הגירה בלתי חוקית לעבר ארצות הברית ממקסיקו הגובלת עימה. המחסומים נבנו על ידי ארצות הברית כחלק משלושה מבצעים יותר גדולים כדי לשלוט בהגירה הלא חוקית - מבצע "Gatekeeper" בקליפורניה, מבצע "Hold-the-Line" בטקסס, ומבצע "Safeguard" באריזונה. הייעוד של המחסומים הללו הוא להכריח מהגרים בלתי חוקיים לעבור את הגבול דרך שטחים גאוגרפיים אשר יותר קשה לחצות אותם, בהנחה שזה ירתיע את המהגרים הבלתי חוקיים. אורכו הכולל של הגבול בין ארצות הברית ומקסיקו הוא 3,360 ק"מ והוא חוצה מגוון רב של פני שטח, כולל תחומים עירוניים ומדבריות. גדר ההפרדה נמצאת בחלקיו העירוניים של הגבול, התחומים הפופולריים יותר של מעברים לא חוקיים בעבר. התחומים העירוניים הללו כוללים את סן דייגו, קליפורניה ואל פאסו, טקסס. כתוצאה מהצלחת גדר ההפרדה, חל ריבוי במספר הניסיונות הבלתי חוקיים לחצות את מדבר סונורה והר באבוקיוארי באריזונה. בין 1 באוקטובר 2003 ו-30 באפריל 2004 660,390 אנשים עוכבו על ידי משמר הגבול של ארצות הברית בזמן שהם ניסו לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי. בין 43 ל-61 אנשים מתו בזמן שניסו לעבור את מדבר סונורה במשך אותה התקופה בלבד, פי שלושה יותר משנה הקודמת. באוקטובר 2004, משמר הגבול האמריקאי הודיע כי במהלך 12 החודשים האחרונים 325 איש נהרגו בזמן שניסו לחצות את הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. בין השנים 1998–2004, 1,954 איש הוכרזו רשמית כמתים לאורך גבול ארצות הברית–מקסיקו. בשנים האחרונות חלה גם עלייה במספר המהגרים הלא-חוקיים מרחבי העולם אשר מנסים להיכנס לארצות הברית דרך הגבול המקסיקני. במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות, קרא דונלד טראמפ לבניית מחסום יבשתי גדול וחומה מבוצרת בגבול ארצות הברית - מקסיקו. הפרויקט מכונה "חומת טראמפ". הוא הצהיר כי מקסיקו תשלם את עלות בניית החומה, שעלותה בין 8 ל-12 מיליארד דולרים, באמצעות מיסים. עם זאת, אנריקה פניה נייטו, נשיא מקסיקו, אמר פעמים רבות כי "מקסיקו לא תשלם עבור בניית החומה". ב-25 בינואר 2017, טראמפ חתם על צו נשיאותי להתחלת בניית החומה. עד תום כהונתו של טראמפ נבנו יותר מ-700 ק"מ מהמכשול, מתוכם רק כ-130 ק"מ הם מכשול חדש והיתר שיפור של המכשול שהיה קיים לפני כהונת טראמפ. ממשל ארצות הברית מימן את הבנייה. ב-26 ביולי 2019 אישר בית המשפט העליון של ארצות הברית העברה של 2.5 מיליארד דולר מתקציב משרד ההגנה לצורך בניית קטע באורך 150 ק"מ של גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו. עם כניסתו לתפקיד ב-20 בינואר 2021, חתם הנשיא ג'ו ביידן על צו המקפיא את בניית החומה. חומת טראמפ מדיה וקבצים בנושא גדר ההפרדה בין ארצות הברית למקסיקו בוויקישיתוף נטשה מוזגוביה, מתי מדבר: מסע בשטח ההפקר בגבול בין מקסיקו לארה"ב, באתר הארץ, 18 באפריל 2011 נויה כוכבי, איך תיראה החומה עם מקסיקו, באתר הארץ, 17 בינואר 2018 How realistic is Donald Trump's Mexico wall?, BBC News Trump moves ahead with wall, puts stamp on U.S. immigration, security policy, Reuters, 26 January 2017 Donald Trump: 'We will build Mexico border wall'‏, BBC News‏ How realistic is Donald Trump's Mexico wall? Trump Orders Mexican Border Wall to Be Built and Is Expected to Block Syrian Refugees‏, The New York Times‏ Christopher Giles, "Trump's wall: How much has been built during his term?, BBC News, updated January 12, 2021 בית המשפט העליון בארה"ב אישר: 2.5 מיליארד דולר לבניית חומה בגבול עם מקסיקו, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
הפארק הלאומי והנגנאוי

הפארק הלאומי והנגנאוי (Whanganui National Park) הוא פארק לאומי הממוקם במזרח האי הצפוני של ניו זילנד, סביב נהר והנגנאוי. האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 1986 ומשתרע על שטח של 742 ק"מ רבוע סביב חלקו המרכזי של הנהר, אך הנהר עצמו אינו מוגדר כחלק מהפארק. מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי והנגנאוי בוויקישיתוף הפארק הלאומי והנגנאוי באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד הפארק הלאומי והנגנאוי באתר newzealand.com הפארק הלאומי והנגנאוי באתר powderhorn.co.nz ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרידיאן

מִצְהָר או "קו אורך" או מרידיאן (באנגלית: Meridian) הוא קו דמיוני הנמתח על פני כדור הארץ מהקוטב הצפוני לקוטב הדרומי, ומקשר את כל הנקודות שיש להן אותו אורך גאוגרפי. מיקום נקודה על המרידיאן נקבע לפי הרוחב הגאוגרפי שלה. כל מרידיאן ניצב לקווי הרוחב בנקודת המפגש שלהם. כל המרידיאנים שווים באורכם, שהוא חצי מהיקף כדור הארץ (בין הקטבים). המרידיאן העובר דרך מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', בסמוך לעיר לונדון, הוגדר כקו האורך אפס, או המרידיאן הראשי. המרידיאן בצידו השני של כדור הארץ הוא אפוא 180 מעלות. קו התאריך הבינלאומי עובר פחות או יותר לאורך המרידיאן של 180 המעלות. האזור ממערב לגריניץ' מכונה חצי הכדור המערבי וממזרח לגריניץ' – חצי הכדור המזרחי. מקור המונח "מרידיאן" במילה הלטינית meridies, שפירושה "אמצע היום". השמש חוצה במסלולה כל מרידיאן נתון באמצעו בחצות היום בין הזריחה לשקיעה. מקובל לפעמים לתרגם את המונח לעברית כמִצְהָר או קו-צהריים. אורך גאוגרפי רוחב גאוגרפי מרידיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שכונות הגנים בירושלים

שכונות הגנים הן שש שכונות מגורים יהודיות שהוקמו במערב ודרום ירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20, לפי תכנונו של האדריכל ומתכנן הערים ריכרד קאופמן, על פי אסכולת עיר הגנים של אבנעזר הווארד. שכונות הגנים היו מרווחות וירוקות. רחובותיהן הותאמו לטופוגרפיה הירושלמית, ונבנו בהן שדרות-גן. בשכונות נבנו בתים חד-קומתיים בעלי גינה, מה שהיווה חידוש בירושלים, שהייתה חסרה גינות פרטיות וגנים באותה תקופה. הנקודה הגבוהה ביותר בכל שכונה הייתה מיועדת להקמתו של מבנה ציבורי. שכונות הגנים סימלו לראשונה את פריצתן של השכונות היהודיות בירושלים הרחק מהעיר העתיקה ורחוב יפו, כאשר תושבי השכונות העדיפו את השקט, המרחב והירק על פני הקרבה למרכז העיר. שכונת תלפיות שבדרום העיר הייתה חלוצת שכונות הגנים, והוקמה בשנת 1921. שכונת בית הכרם שבמערבה של העיר נבנתה מספר חודשים לאחר תלפיות, בשנת 1922. שכונת רחביה, אחת משכונותיה היוקרתיות של העיר, הוקמה בשנת 1924. שכונת מקור חיים בדרומה של העיר, אשר הייתה מבודדת משאר השכונות היהודיות בירושלים עד מלחמת העצמאות, הוקמה בשנת 1924. שכונת קריית משה בכניסה לעיר, ידועה בעיקר בזכות מבני החינוך הרבים בה ו"שדרות המאירי", הוקמה בשנת 1925. שכונת בית וגן, שבזמנו נחשבה לגבולה המערבי של ירושלים, ואשר אופייה כשכונת גנים נשמר בשמה, הוקמה ב-1926. אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 1996. איציק שוויקי, שכונת בית הכרם גדעון ביגר, ‏'שכונות הגנים' בירושלים - תכנונן והתפתחותן בראשית השלטון הבריטי, 1925-1917, קתדרה 6, דצמבר 1977, עמ' 131-108 מיקי זיידמן ורות קרק, מ"עיר גנים" ל"מרקם העירוני הציוני", הכינוס הארצי ה-1 לשימור מושרת התרבות, 2012, עמ' 93-96
וילה הארון א-רשיד

וילה הארון א-רשיד היא בית מגורים מפואר ברחוב דוד מרכוס מס' 18 בשכונת טלביה בירושלים. הווילה נבנתה בשנת 1926 עבור חנא אברהים בשאראת על ידי האדריכל מאוריציוס גיסלר, ונקראה על שמו של הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד, שעל פי המסורת היווה את ההשראה לסיפורי אלף לילה ולילה. בווילה שתי קומות, שחלוקת החדרים הפנימית שלהן היא בסגנון ליוואן: אולם וחדר מרכזי, שמשני צידיהן חדרי שינה ושירותים. רצפות החדרים מעוטרות. על גג הבניין מבנה בטון קטן, שיועד למשרתים. בכניסה הצדדית לווילה, מצוין שמה על אריחי קרמיקה באנגלית ובערבית. בעבר הייתה כתובת כזו גם בחזית הבית, אך היא נותצה במהלך השנים ככל הנראה בשל הרצון לטשטש את סממני הזהות הערבית, ולפי אחד הסיפורים זה נעשה על ידי אנשי ביטחון לפני פגישה של גולדה מאיר, שהבית שימש כדירת השרד שלה כשהייתה שרת החוץ, עם מזכ"ל האו"ם דאג האמרשלד. בשנת 1994, נוספו בחזית הדרומית אריחי קרמיקה המעוטרים במגני דוד, שעליהם נכתב בעברית "כי שמך נקרא על הבית הזה". הווילה שימשה את משפחת בשאראת הערבית-קתולית עד 1938, עת הושכרה לחיל האוויר הבריטי. בקומה התחתונה שכנה מפקדה של חיל האוויר, ובקומה העליונה התגוררה משפחתו של מפקד החיל בארץ ישראל. עם עזיבת הבריטים ב-14 במאי 1948, נמסרו מפתחותיה לראובן מס שהיה מפקד בהגנה, על סמך ידידותו האישית עם אנשי חיל האוויר. 15 אנשי הגנה הסתננו באותו היום לווילה בזחילה, כדי שלא יבחינו בהם, והניפו על ראשה את דגל ישראל. בשנות ה-50 שימשו מגורי המשרתים כדירת השרד של שרי העבודה גולדה מאיר ומרדכי נמיר ושל יושב ראש הכנסת, קדיש לוז. בקומה הראשונה של הבית התגורר שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון. תושב מרכזי נוסף בבית היה שלמה ארזי, ששימש כראש לשכת הקריה במשרד ראש הממשלה ומאוחר יותר גם כבכיר במשרד האוצר. ארזי חי בבית עד ליום מותו ולאחר מכן התגוררה בו אשתו - ג'יזל ארזי עד לפטירתה בשנת 2017. בשנת 1994 רכש את הווילה איש עסקים ששיפץ והרחיב אותה. דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים - טלביה, קטמון והמושבה היוונית (2002), עמ' 119–121. מדיה וקבצים בנושא וילה הארון א-רשיד בוויקישיתוף ריאיון עם ג'יזל ארזי בוילה דוד קרויאנקר, השכנים של אולמרט - "המטבח של גולדה", ארכיון הארץ Online,‏ 1 באוקטובר 2007 ג'ורג' בישאראת, אבל המשפחה מעולם לא גרה כאן, אמרו הדיירים, באתר הארץ, 1 בינואר 2004 דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים - הבניה הערבית מחוץ לחומות (1985), עמ' 268.
מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי

מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ტელეანძა, תבּיליסיס טֶלֶאַנדזַה) הוא מגדל תקשורת הניצב בטביליסי בירת גאורגיה. החברה המפעילה את המרכז, "מרכז הטלוויזיה של גאורגיה" ("საქართველოს ტელეცენტრი", סכַּרתווֶלוֹס טֶלֶצֶנטרי), נוסדה בשנת 1955. מערכת הקשר של המרכז כולל שידורים רגילים, MMSD (Multichannel Multipoint Distribution Service), ביפר וסלולר, וכן טלוויזיה מסחרית. המגדל הוקם בשנת 1972 על הר מתאצמינדה ומתנשא לגובה של 274.5 מטרים (901 רגל). הוא מוצב על הר מתאצמינדה המתנשא בעצמו לגובה של 719.2 מטר (2,360 רגל) מעל פני הים. מדיה וקבצים בנושא מגדל שידורי הטלוויזיה של טביליסי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמילי דה רייבין

אמילי דה רייבין (באנגלית: Emilie de Ravin; נולדה ב-27 בדצמבר 1981) היא שחקנית אוסטרלית, הידועה בעיקר הודות לתפקידיה בתור טס הארדינג בסדרה "רוזוול", בתור קלייר ליטלטון בסדרה "אבודים" ובזכות הופעתה בתור בל בסדרה "עד עצם היום הזה". דה רייבין נולדה בעיירה קטנה בשם מאונט אליזה שבויקטוריה, אוסטרליה. היא החלה ללמוד בלט בגיל 9 ובגיל 15 התקבלה לבית ספר לבלט הממוקמת במלבורן. בשנותיה בבית הספר לבלט הופיעה בהפקות עם להקת הבלט האוסטרלית ו-Danceworld 301. דה רייבין למדה משחק מכון הלאומי לאמנות דרמטית בקנזינגטון ולאחר מכן בסטודיו לשחקנים בכירים בלוס אנג'לס. דה רייבין החלה את הקריירה שלה בסדרה הקנדית "אדון החיות" בשנת 1999. המשיכה לשחק גם בעונה השנייה שעלתה שנה לאחר מכן. כחודש לאחר הגעתה ללוס אנג'לס בגיל 18, זכתה לגלם את אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "רוזוול", טס הארדינג, שהייתה אחת מבין רביעיית החייזרים. הדמות טס הייתה נחושה לחזור לכוכב הבית שלה ואף ביצעה רצח לשם כך, והקריבה את עצמה לקראת סוף הסדרה על מנת לשמור בסוד על זהותם של בנה ושל שלושת החייזרים הנוספים. משנת 2004 ועד 2010 כיכבה בסדרת הטלוויזיה של רשת ABC "אבודים", בתפקיד קלייר ליטלטון, הנמנית עם הניצולים, אם חד-הורית לילד שנולד על האי. בשנת 2005 הופיעה לראשונה בקולנוע, כאשר שיחקה בשני סרטים; "Brick" של הבמאי ריאן ג'ונסון, והסרט "האמת על סנטה". בשנת 2006 שיחקה בסרט האימה "גבעת הפחד". בשנת 2010 השתתפה בסרט "זכרי אותי לנצח" לצדו של רוברט פטינסון. בנוסף שיחקה בסרט "מבצע: סוף המשחק". בשנת 2012 החלה לשחק בחלק השני של העונה הראשונה בסדרת הדרמה והפנטזיה של רשת ABC, "עד עצם היום הזה", שם גילמה בתפקיד משני את דמותה של בל, אהובתו של עוץ לי גוץ לי, אשר הוא ה"חיה" (the Beast) וה"אפל" (The Dark One). בשנת 2012–2013 (עונה 2) שבה דה רייבין לגלם את דמותה של בל, הפעם בתור דמות ראשית. בנוסף גילמה את דמותה של לייסי, האלטר אגו של בל למשך סוף העונה וחזרה להיות בל בסיום העונה. היא חזרה לגלם את דמותה של בל גם במשך עונות 3–6 בשנים 2013–2017 ובעונה השביעית ב-2018 דמותה שבה להופעת אורח. לאחר שלוש שנות זוגיות דה רייבין נישאה ב-19 ביוני 2003 לשחקן האמריקאי ג'וש ינוביץ'. לאחר חצי שנה השניים נפרדו, אך התאחדו שוב. ביוני 2009 הם שוב נפרדו ואף התכוונו להתגרש, אך ביטלו את תוכניתם בשנית בחודש אוקטובר לאחר טיול ביפן. השניים נפרדו שוב בנובמבר 2013 והתגרשו לבסוף בחודש יולי 2014. החל משנת 2015 היא נמצאת בזוגיות עם אריק ביליטץ'. ב-21 במרץ 2016 נולדה בתם הבכורה, ורה. ב-6 ביולי אותה שנה השניים התארסו. ב-9 בדצמבר 2018 נולד בנם השני, תאודור. בינואר 2018 הפכה דה רייבין לאזרחית אמריקאית בנוסף לאזרחות האוסטרלית שלה. מדיה וקבצים בנושא אמילי דה רייבין בוויקישיתוף אמילי דה רייבין, ברשת החברתית פייסבוק אמילי דה רייבין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמילי דה רייבין, ברשת החברתית אינסטגרם אמילי דה רייבין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמילי דה רייבין, באתר AllMovie (באנגלית) אמילי דה רייבין, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אמילי דה רייבין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
חורבת ירדה

חורבת יַרְדָּה היא אתר ארכאולוגי ואתר הנצחה על שלוחה של רמת כורזים, סמוך למושב משמר הירדן. במקום היה בית אחוזה שנבנה בסוף המאה ה-19, ונחשפו בו ממצאים ארכאולוגיים בצורת חרסים ומטבעות שזמנם החל מהתקופה הרומית המאוחרת בארץ ישראל ועד התקופה הממלוכית והתקופה הערבית הקדומה. האחוזה ואדמותיה נרכשו על ידי קק"ל בשנת 1936. המבנה הוא בצורת חאן רבוע, הסוגר על חצר פנימית ובה בור מים מכוסה. בצד המערבי והמזרחי נמצאים שערים. בשלושת אגפי המבנה נמצאים 4-3 חדרים בכל אגף. בקיר המזרחי נראים סימני פגיעות קליעים ממלחמת העצמאות. מאתר חורבת ירדה יש תצפית רחבה לנוף עמק החולה וההרים המקיפים אותו ולמושב משמר הירדן. לרגלי השלוחה נובע המעיין עין ירדה, באפיק נחל מחניים. ערך מורחב – מבצע ברוש במלחמת העצמאות, סמוך לאחר קבלת החלטת עצרת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל בכ"ט בנובמבר 1947, הותקפה חורבת ירדה על ידי יחידות של "צבא ההצלה" של קאוקג'י. כוחות של חטיבות עודד וכרמלי הגנו על המקום כנגד יחידות אלה ובהמשך גם כנגד הצבא הסורי. האחרון, אשר פרץ לארץ ישראל ביוני 1948 דרך הכביש העולה מגשר בנות יעקב, כבש את משמר הירדן, ליד קיבוץ גדות של ימינו והתקדם מערבה, אך נעצר בשערי חורבת ירדה לפני תחילת ההפוגה הראשונה. לאחר תום ההפוגה התנהלו במקום קרבות קשים וב-16 ביולי 1948 אף הצליחו הסורים לכבשו, אולם בסופו של דבר, עוד באותו לילה שבין ה-16 ל-17 ביולי 1948 חטיבת כרמלי ופלוגה מגדוד 13 של חטיבת גולני כבשו את המקום חזרה ומנעו בכך את המשך התקדמותו של הצבא הסורי לעבר הגליל. מול ירדה, על כביש מחניים - משמר הירדן, החלו שיחות שביתת הנשק בין ישראל וסוריה. המקום היה מוזנח ומרוחק מהכביש. בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו העבודות לשימור חורבת ירדה. העבודות התנהלו ביוזמת עמותות הלוחמים ובסיוע קק"ל, המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, המועצה האזורית מבואות חרמון והקיבוץ מחניים ומושב משמר הירדן. עבודות השחזור תוכננו ופוקחו על ידי פרופ' חיים תיבון, שלחם ב 48 בגדוד 22, גדוד הטכניון של חטיבת כרמלי. עבודות השחזור בוצעו על ידי הפסל יגאל מירון, מאיילת השחר. ב-2007 הושלם שיקום החאן באופן חלקי וממזרח לחורבה הוקם במקום אתר זיכרון ובו מונצחים שמותיהם של 103 חיילים מחטיבות כרמלי, גולני, עודד, תותחנים, הגמ"ר ועוד, שנפלו בקרבות חורבת ירדה ובסביבה. נסללה למקום דרך משולטת מכביש 91 והוא הפך אתר תיירות ומורשת קרבות, ממנו נשקפת תצפית מרהיבה על עמק החולה ועל הגולן. עמותת ותיקי חטיבת כרמלי פועלת להקמת אתר זיכרון חטיבתי בחורבת ירדה, שם נשאו גדודי החטיבה (22, 23, 24) את עיקר נטל הלחימה. ליוזמה זו חברו קרן קיימת לישראל, מועצה אזורית מבואות החרמון, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, רשות ניקוז כנרת, משרד הביטחון והטכניון. תלמידי המגמה לאדריכלות נוף ערכו בקיץ 2016 תחרות מתכננים לאתר, בסופה נבחר מודל עקרוני להקמתו. ב 20.09.22 הונחה אבן הפינה להקמת האתר ברשות יו"ר ומנכ"לי הצדדים השותפים לפרויקט בנוכחות משפחות שכולות לוחמי הגדוד מ 48 ועד היום. צבי אילן: אתרי טיול בארץ ישראל-הצפון, הוצאת עם עובד, עמ' 43-47, 1982 חטיבת כרמלי במלחמת הקוממיות: הוצאת מערכות, 1973 מדיה וקבצים בנושא חורבת ירדה בוויקישיתוף "עין ירדה וחורבת ירדה", באתר קק"ל קרבות משמר הירדן וחירבת ירדה - 1948 באתר גדוד 22 דובי זכאי, שלום לבדידות: טיול בחירבת יארדה, באתר nrg‏, 20 בינואר 2012 אתר ההנצחה של חטיבת כרמלי יתוכנן על ידי סטודנטית מהטכניון, באתר הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, ‏16 באפריל 2018. לזכרם של לוחמי חטיבת כרמלי - Technion - Israel Institute of Technology, באתר Technion - Israel Institute of Technology -, ‏2022-09-21
715

שנת 715 היא השנה ה-15 במאה ה-8. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. סלימאן אבן עבד אל מלכ יורש את וליד הראשון כח'ליף בית אומיה סלימאן אבן עבד אל מלכ מקים את העיר רמלה, כבירת מחוז, במקום לוד המוסלמים כובשים את סרגוסה ופורטו (בחצי האי האיברי). פלאיו מאסטוריאס פוצח במלחמת התנגדות לכיבוש המוסלמי; יהדות ספרד מקבלת את הכובשים בחום ואף מסייעים לערבים לכבוש את טולדו. דרום חצי האי האיברי עבר לשליטת המוסלמים. עבד-על עזיז איבן מוסה מונה לשליט, הכריז על העיר סביליה כבירה והתחתן עם אלמנת המלך רודריק. אשתו החדשה שכנעה אותו לעבור לנצרות. כתוצאה מכך הוא הוצא להורג בפקודת סולימאן אבן עבד אל-מליכ. קתיבה בן מוסלם מנסה לארגן מרד בח'ראסאן נגד בית אומייה אך כושל ומוצא להורג. צבא סין מצליח לכבוש את טשקנט מידי הערבים ומעודד מרד בסמרקנד ובבוכרה כנגדם (תאריך משוער) המסגד האומיי בדמשק נבנה על גבי כנסיית יוחנן המטביל קרב וודסבורו בין בית מרסיה לבית וסקס גנשו יורשת את גמאי בתפקיד קיסרית יפן תאודוסיוס השלישי, לשעבר יועץ כלכלי לקיסר ביזנטיון, מפיל את הקיסר אנסטסיוס השני ויורש אותו כקיסר האימפריה הביזנטית; מצליח לדכא התקוממות של לאו השלישי נגדו במשך השנתיים הבאות נכטאן השלישי, מלך הפיקטים מבקש מכמרים מנורת'מבריה שינצרו את בני עמו בוניפציוס הקדוש יוצא למסע ניצור תושבי פריזיה 19 במאי – על פי חלק מן המקורות, גרגוריוס השני יורש את קונסטנטינוס בתור אפיפיור 11 באוגוסט – גרמאנוס הראשון הופך מבישוף הדיוקסיה של קיזיקוס לפטריארך קונסטנטינופול ענן בן דוד, מראשי תנועת הקראים (שנה משוערת) - מאלכ בן אנס, אבי האסכולה המאליכית במשפט האסלאמי (נפטר ב-795) (שנה משוערת, ייתכן 714) - פפין הגוץ, מאיורדומוס ולאחר מכן שליט הפרנקים מחמד בן קאסם, שר צבא מוסלמי אנסטסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית 23 בפברואר – וליד הראשון, ח'ליף בית אומייה (נולד ב-668) 9 באפריל – האפיפיור קונסטנטינוס (נולד ב-664) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 715‎ נפטרים ב-715‎ מדיה וקבצים בנושא 715 בוויקישיתוף