laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פארוס (יוון)

פארוס (ביוונית: Πάρος; באנגלית: Paros, להבדיל מ-Pharos שבמצרים העתיקה) הוא אי יווני בים האגאי, חלק מארכיפלג האיים הקיקלאדיים, מערבה מנקסוס, השלישי בגודלו לפי השטח. באי התגוררו בשנת 2011,כ- 13,715 תושבים. עיר הבירה היא פאריקיה, שהיא גם הנמל הראשי של האי. האי התפרסם בימי קדם ועד לתקופה המודרנית במכרות שיש שלו. ביריבות לאורך שנים עם האי נקסוס, זכה בימי קדם לפרק זמן של עצמאות. באותה תקופה הונהגה בו דמוקרטיה, ולאחר מכן אוליגרכיה ואז שוב דמוקרטיה. אחרי תקופת העצמאות היה האי חלק מהליגה האטית-דלית. מאוחר יותר נמצא בשליטה של ממלכת מקדוניה, בשליטה רומית ואחר כך חלק מהאימפריה הביזנטית. החל משנת 1207 עברה לשליטת הדוכסות הוונציאנית של נקסוס. בשנת 1537 נחרבה על ידי לוחמיו של ח'יר א-דין ברברוסה ונכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית. בעקבות מלחמת העצמאות של יוון (1821) הפכה לחלק מיוון העצמאית. האי פורה ובאדמתו טמונים גם משאבים טבעיים. הוא הפך ליעד תיירותי בינלאומי והרבה מיישוביו הפכו לעיירות נופש. על פי הרקלידס, האי יושב על ידי פארוס, מנהיגה של קבוצה שהגיעה מארקאדיה. בשנת 680 לפני הספירה נולד באי המשורר ארכילוכוס ובמאה ה-5 לפנה"ס נולד בו הפסל אגורקריטוס. האי נשלט בעבר על ידי מדינות רבות, אך היום האי שייך ליוון. אתר האינטרנט הרשמי של פארוס (ביוונית, באנגלית, בצרפתית, באיטלקית, במנדרינית תקנית ובגרמנית) מדיה וקבצים בנושא פארוס (יוון) בוויקישיתוף האתר הרשמי של האי פארוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) פארוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיא גמזו, פארוס: מה אוכלים באי היווני החלומי?, באתר הארץ, 12 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יוון ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיזיל

קיזיל (ברוסית וטובאנית: Кызыл, פירוש השם בטובאנית: אדום) היא עיר ברוסיה בסיביר המזרחית, בירת רפובליקת טובה. קיזיל נמצאת במקום התחברות הנהרות יניסיי הגדול והקטן, שיוצרים את הנהר יניסיי העליון. היא נחשבת לפי חלק מהדעות למרכזה הגאוגרפי של יבשת אסיה. נכון ל-2021, אוכלוסיית העיר מונה 120,067 תושבים. העיר נוסדה בשנת 1914 בשם בלוצרסק, ב-1918 שונה שמה לחם בלדיר, וב-1926 לשמה הנוכחי. החל מ-1921 העיר שימשה כבירת הרפובליקה הלאומית של טובה העצמאית, הגם שכפופה במידה מסוימת לברית המועצות. מ-1944 שימשה כבירת החבל האוטונומי של טובה, כחלק מהפדרציה הרוסית וברית המועצות. מ-1961 משמשת כבירת הרפובליקה האוטונומית של טובה, ומ-1991 כבירת רפובליקת טובה ברוסיה. אתר האינטרנט הרשמי של קיזיל (ברוסית) קיזיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קיזיל, באתר russiatrek.org ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גד החוזה

גָּד החוזה (או גָּד הַנָּבִיא), המכונה בכמה מקומות 'חוֹזֵה דָוִד', היה נביא בימי דוד. גד נזכר לראשונה כאשר הצטרף לדוד בברחו מפני שאול. הוא ציווה על דוד ללכת מהמצודה בה ישב אל ארץ יהודה (שמואל א, כ"ב, ה). ערך מורחב – המגפה בימי דוד לאחר חטא ספירת העם, שלח ה' את גד כדי לתת לדוד לבחור בין שלושה עונשים: רעב של שבע שנים (בדברי הימים: שלוש שנים), הפסד במלחמות לשלושה חדשים, או שלושה ימים של דבר. דוד בחר בדבר, משום שרצה להיענש בידי האל ולא בידי אדם. לאחר שניחם ה' על העונש שהטיל על העם, הוא שלח את גד לצוות על דוד לעלות ולבנות מזבח בגורן ארונה היבוסי (שמואל ב' כ"ד, יא ואילך, ובמקבילה בדברי הימים א, כ"א, ט ואילך). "דברי דוד המלך הראשונים והאחרונים" נכתבו על ידי שלושה נביאים: שמואל, נתן וגד. ככל הנראה מדובר בספר זכרונות למעשי דוד המלך, שלא נמצא בידינו כיום. בפסח שעשה חזקיהו מסופר שהעמיד משוררים מהלויים, על פי ההנהגה של דוד, גד ונתן. מכך יוצא שהם היו אלו שחדשו את מצוות שירת הלויים. על פי חז"ל (בבא בתרא ט"ו, א), היו אלו נתן וגד שהמשיכו לכתוב את ספר שמואל מהמקום בו מת שמואל. על פי דעות מסוימות (סדר עולם רבה פרק כ', רש"י סוכה נ"א, ב), תוכנית בית המקדש שהכין דוד ניתנה לו מגד ומנתן. בתנא דבי אליהו כתוב שבשעה שדוד התענה לבטל את המגפה. בא מלאך והרג את גד החוזה ,ארבעה בנים של דוד ,והזקנים שהיו עם דוד מסורת יהודית מזהה את קברו של גד החוזה במסגד בעיירה חלחול שמצפון לחברון. על שמו של גד החוזה נקראו רחובות בערים במדינת ישראל בערים, ירושלים, רמת השרון, בית שמש. ערך מורחב – דברי גד החוזה ב-1806 התגלה בקוצ'ין שבהודו כתב יד המכיל חיבור עברי חיצוני למקרא בשם "דברי גד החוזה", שכתיבתו מוערכת למאות הראשונות לספירה בארץ ישראל. החיבור, הנושא אופי פסאודואפיגרפי, מייחס את כתיבתו לגד החוזה המקראי. מהימנותו של חיבור זה נתונה במחלוקת. החוקר פרופ' מאיר בר-אילן הוא אחד מחוקרי המקרא הבולטים שעסקו ביצירה זו ומצדדים במקוריותה. בספרו, מגילות קוצ'ין, הראה החוקר הרב משה הלל שהחיבור הוא זיוף פרי עטו של עמנואל יעקב ואן דורט. מאיר בר-אילן, 'דברי גד החוזה' (בספרות החיצונית) מאיר בר-אילן, מקורו הגאוגרפי של "דברי גד החוזה", דברי הקונגרס העולמי העשירי למדעי היהדות, ירושלים תש"ן, א, עמ' 119–126. מאיר בר-אילן, השמות הפרטיים ב"דברי גד החוזה", סיני, קיד (תשנ"ד), עמ' קט-קיט. מאיר בר-אילן, מקבילות במקרא וב'דברי גד החוזה', בית מקרא, מבד (תשנ"ז), עמ' 343–355. משה הלל, מגילות קוצ'ין, קהילות ישראל (תשע"ח). ניר חסון, סיום פמיניסטי לסיפור אמנון ותמר - האם התגלה ספר של נביא נשכח?, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2015 יצחק עמר, ‏גד החוזה ויחסיו עם דוד המלך: עיון בשלוש הופעותיו של גד לפני דוד, JSIJ‏ 14, 2018 גד (נביא), דף שער בספרייה הלאומית שמואל ב, כ"ד, יא; דברי הימים א, כ"א, ט. אליהו רבא ז – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org דיון אודות מקור החיבור בפורום אוצר החכמה.
משטרת הפארקים של ארצות הברית

משטרת הפארקים של ארצות הברית (באנגלית: United States Park Police) היא רשות אכיפת החוק הפדרלית לובשת המדים הוותיקה ביותר בארצות הברית. היא מתפקדת כרשות אכיפה מן המניין, בעלת תחומי אחריות, חוקים וסמכויות משלה באותם אזורים של שירות הפארקים הלאומיים, הממוקמים בעיקר באזורי וושינגטון די.סי., סן פרנסיסקו וניו יורק ובאזורים ממשלתיים מסוימים אחרים. לשוטרי משטרת הפארקים של ארצות הברית יש סמכות שיפוטית באזורי המטרופולינים שמסביב לשלוש הערים העיקריות בהן היא פועלת, כלומר יש להם סמכות מדינתית ופדרלית כאחד. בנוסף לביצוע תפקידי מניעת פשע, חקירה וביצוע תפקידי כוח משטרה עירוני, משטרת הפארקים אחראית לשיטור בשטחים הכפופים אליה. כמו כן, אמונה משטרת הפארקים גם על שימור ותחזוק אנדרטאות, פארקים ושטחים בעלי חשיבות היסטורית בארצות הברית. משטרת הפארקים כפופה לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. משטרת הפארקים של ארצות הברית ממוקמת ב-3 אזורים גאוגרפיים בארצות הברית ומסוגלת לבצע מעצר ללא צו בכל יחידה של מערכת הפארקים הלאומיים, מחוז קולומביה, וסביבת מחוז קולומביה, מוגדר כחובק את מחוזות ארלינגטון, פיירפקס, לודון, הנסיך וויליאם וסטאפורד ואת העיר אלכסנדריה בווירג'יניה, ואת מחוזות הנסיך ג'ורג', צ'ארלס, אן ארנדל ומונטגומרי במרילנד; מחוז פרדריק, מרילנד; העיר ניו יורק והמחוזות נסאו, סאפוק וווסטצ'סטר, ניו יורק; המחוזות מונמות', הדסון, אסקס, יוניון, ברגן, מידלסקס ואושן, ניו ג'רזי; העיר והמחוז של סן פרנסיסקו, קליפורניה, והמחוזות מרין וסן מטאו, קליפורניה. מחוז קולומביה-וושינגטון די.סי אנדרטת לינקולן אנדרטת וושינגטון כיכר לאפייט אנדרטת ג'פרסון האליפסה המול פארק לאומי רוק קריק קליפורניה אזור הבילוי של גשר שער הזהב הפרסידיו של סן פרנסיסקו ניו יורק אזור הבילוי הלאומי שער פארק פסל החירות המשרתים במשטרת הפארקים חייבים להיות בעלי אזרחות אמריקאית בין הגילאים 21 ל־37 ביום גיוסם, בעלי לפחות 60 נקודות אקדמאיות או לחלופין שנתיים בשרות אחת מזרועות צבא ארצות הברית. משטרת הקפיטול של ארצות הברית משטרת בית המשפט העליון של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא משטרת הפארקים של ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משטרת הפארקים של ארצות הברית (באנגלית) משטרת הפארקים של ארצות הברית, ברשת החברתית פייסבוק משטרת הפארקים של ארצות הברית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Jurisdiction and Authority - United States Park Police (U.S. National Park Service), www.nps.gov ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחלת יהודה

האם התכוונתם ל... נחלת יהודה (חיפה) – שכונה היסטורית בהדר הכרמל בחיפה נחלת יהודה (ראשון לציון) – מושב שהוקם בשנת 1913 על שם יהודה לייב פינסקר וסופח בשנת 1988 כשכונה לעיר ראשון לציון כפר הנוער ויצו נחלת יהודה – כפר נוער בראשון לציון נחלת שבט יהודה – נחלתו הגאוגרפית של שבט יהודה נחלת יהודה - ספר מאת שי"ר (קראקא תרכ"ח) נחלת יהודה - ספר מאת יהודה אידלסון
עופות בתראים

עופות בתראים (שם מדעי: Neornithes) היא תת-מחלקה במחלקת העופות הכוללת את כל העופות החיים כיום. הם התפתחו מן העופות הקמאים, שנכחדו כולם ונראה שראשוניהם התפתחו בתור הקרטיקון. הם שגשגו בעיקר לאחר הכחדת הקרטיקון לפני 66 מיליון שנים ואז גדלו מאוד והחלו לכבוש את השמיים, כשמספר מינים קדומים כמו הגסטורניס והפורוסרקוסיים שלטו על הקרקע. ואולם מרבית עופות אלה נכחדו, למעט היענים וקרוביהם. ידועות שתי קבוצות של העופות הבתראים: עופות קדומים חסרי שיניים, כמו היען והננדו, שמבנה גופם לא מאפשר תעופה. (אם כי כמה מהטינמיים וכמה מינים נכחדים יכלו לעוף). עופות מפותחים חסרי שיניים, הכוללים את מרבית העופות הקיימים. קבוצה זאת מצוידת בעצם השדרית (קרין) שהיא רכס אורכי מרכזי בחזה הציפור ומחברת את שרירי התעופה ומאפשרת תעופה . . מרבית העופות החסרות את העצם הן עופות לא מעופפים. תת־מחלקה עופות בתראים (Neornithes) אינפרא-מחלקה עופות קדומים חסרי שיניים (Palaeognathae) אינפרא־מחלקה עופות מפותחים חסרי שיניים (Neognathae) קזואר מצוי יען מצוי ברווז עצים פרנקולין מצויץ דיית החלזונות פלמינגו מצוי טוקן טוקו יונת ענק הואצין ינשוף עצים אדמונית אירופית גדרון מצוי עופות בתראים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפטי נירנברג (סרט)

משפטי נירנברג (באנגלית: Judgment at Nuremberg) הוא סרט משנת 1961 המתאר סיפור בדיוני המבוסס על ההתרחשויות שלאחר מלחמת העולם השנייה באחד ממשפטי המשנה של משפטי נירנברג. הסרט נכתב על ידי אייבי מאן ובוים על ידי סטנלי קריימר, בכיכובם של ספנסר טרייסי, ברט לנקסטר, ריצ'רד וידמרק, מרלן דיטריך, מקסימיליאן של, ג'ודי גארלנד, מונטגומרי קליפט, ורנר קלמפרר, וויליאם שטנר. הסרט אינו מתאר את המשפטים של ראשי הצבא והמשטר הנאצי האחראים לפשעים נגד האנושות במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, אלא את הליכי משפט השופטים שפעלו תחת המשטר הנאצי. הסרט בוחן תפיסות מורכבות של פרט המבצע פשעים עבור המדינה. הסרט לא תעמולתי, ולא נוקט עמדה גם בנושאים הקשים ביותר. לדוגמה, הנס רולפה (מקסימיליאן של), עורך דין ההגנה, מעלה סוגיות כואבות של הגזענות בארצות הברית ודברי השבחים שנאמרו על היטלר לפני המלחמה בבריטניה. סצנה זכורה היא הסצנה של עדותו של רודולף פיטרסן (מונטגומרי קליפט), אופה ממוצא גרמני, שנחשב למוגבל שכלית ועבר סירוס כפוי על פי חוקי המשטר. הסצנה, הזכורה כמותחת וקשה, מציגה את פיטרסן מעלה את סיפורו הטראומטי, וגם נחקר על ידי ההגנה, המנסה לחזק את הטענה שפיטרסן אכן חולה נפש ומעלה ראיות לגבי אמו והעובדה שפיטרסן עצמו לא התקבל לאף בית ספר בצעירותו. ציטוט קולנועי של השיר "לילי מרלן", המנון חיילי כל הצבאות במלחמת העולם השנייה, מובא בסצנה שבה מלווה השופט הייווד את גברת ברטהולד לביתה ובדרך הם חולפים על פני מסבאה בה מושר השיר. ברטהולד, אלמנתו של קצין נאצי שהוצא להורג במהלך משפטי נירנברג, המגולמת על ידי מרלן דיטריך, מסבירה לשופט את משמעות השיר בימי המלחמה. הגרסה הפופולרית ביותר של השיר בוצעה על ידי מרלן דיטריך עצמה כחלק ממאמצי התעמולה של בעלות הברית כנגד גרמניה. הסרט זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (מקסימיליאן של) וגם לתסריט המבוסס על יצירה כתובה. כמו כן קיבל מספר מועמדויות נוספות, בהן של שחקן ראשי (ספנסר טרייסי), שחקנית בתפקיד משנה (ג'ודי גרלנד), שחקן בתפקיד משנה (מונטגומרי קליפט), הסרט הטוב ביותר, בימוי והצילום הטוב ביותר. ב-2013 הוכרז הסרט על ידי ספריית הקונגרס כסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא משפטי נירנברג בוויקישיתוף "משפטי נירנברג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "משפטי נירנברג", באתר נטפליקס "משפטי נירנברג", באתר AllMovie (באנגלית) "משפטי נירנברג", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "משפטי נירנברג", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "משפטי נירנברג", באתר Metacritic (באנגלית) "משפטי נירנברג", באתר אידיבי "משפטי נירנברג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) topic/Judgement-at-Nuremberg משפטי נירנברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניצה הראל, ייצוגם של הנאציזם ושל השואה בקולנוע המערבי דיון בשלושה נרטיבים קולנועיים: הנרטיב הקולנועי האמריקני, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
ב' בכסלו

ב' בכסלו הוא היום השני בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' כסלו היא פרשת ויצא, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת תולדות אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שלישי, שני או שבת. ה'רפ"ג – הושלמה הדפסתו המלאה הראשונה של התלמוד הבבלי: בוונציה מדפיס דניאל בומברג את ש"ס ונציה, מהדורה מלאה של התלמוד הבבלי עם פירוש רש"י ותוספות. במהדורה זו נקבעה לראשונה "צורת הדף", ועליה התבססו כמעט כל מהדורות התלמוד מאז ועד היום, לרבות ש"ס וילנא. ה'תקצ"ה – הפעם האחרונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה ה'תרצ"ג – נוסד העיתון "הפלסטיין פוסט" ה'תש"ג – גרמניה הנאצית משלימה את כיבוש צרפת ה'תש"ג – "פורים היטלר", יהודי קזבלנקה שבמרוקו ניצלו מידי הנאצים ולזכר המאורע חיברו מגילה בשם מגילת היטלר וקבעו את היום לפורים שני ה'תשע"ו – רצף של מעשי טרור מתוזמנים בפריז, שדוגמתם לא חוותה צרפת נהרגו 129 בני אדם ויותר מ-350 נפצעו ה'תרנ"ח – שמחה בלאס, מתכנן מפעלי מים עיקריים של היישוב ושל מדינת ישראל (נפטר ב-ה'תשמ"ב) ה'תשכ"ט – רבי יעקב יוסף הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונסי בבורו פארק ה'תשל"ה – גלעד שגב, זמר ישראלי ה'תשל"ט – ציפי חוטובלי, חברת כנסת מהליכוד וסגנית שר התחבורה ה'תש"ב – הרב יהודה אבר, ראש ישיבת "תומכי תמימים" בנוול, וורשה ואוטבוצק ה'תש"ה – אנצו סרני, מצנחני היישוב, הוצא להורג בידי הנאצים (נולד ב-ה'תרס"ה) ה'תש"ך – רבי עקיבא סופר-שרייבר, רב בברטיסלאבה (פרשבורג) שבסלובקיה ומחבר הספר "דעת סופר" (נולד ב-ה'תרל"ח) ה'תשכ"ג – הרב אהרן קוטלר, מייסד ישיבת לייקווד בארצות הברית (נולד ב-ה'תרנ"ב) ה'תשנ"ט – הרב נתן מאיר וכטפוגל, משגיח בישיבת לייקווד (נולד ב-ה'תר"ע) א' בכסלו – ג' בכסלו כסלו כ-31.9% מכלל השנים. כ-68.1% מכלל השנים. מגילת היטלר, קזבלנקה, 1944, יד ושם
ג' בכסלו

ג' בכסלו הוא היום השלישי בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלישי בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. יום טוב במגילת תענית על הוצאת הפסלים שהציבו היוונים בעזרה בבית המקדש, בידי החשמונאים. ה'תס"ג – בפיצוץ מחסן אבק שרפה בלבוב נספו בני משפחתו של רבי יעקב יהושע פלק. הרב עצמו שכב בין ההריסות ונדר שאם יצליח להחלץ מהאסון, יקדיש את חייו ללימוד הש"ס ויכתוב פירוש בדרכו של סבו רבי יהושע השיל (מגיני שלמה). כאשר נחלץ מההריסות, החל בכתיבת "פני יהושע", בין הפירושים הנודעים ביותר לתלמוד בתקופת האחרונים. ה'תרס"ב – נוסדה המושבה סג'רה (אילניה). ה'תשנ"ב – קבורתו מחדש של הרב שמואל מוהליבר במזכרת בתיה. ה'תרצ"א – נפתלי הריברטו הבר, פרופסור לספרות, סופר ומורה ישראלי-ארגנטינאי (נפטר ב-ה'תשס"ה) ה'תרצ"ז – דליה רביקוביץ, משוררת ישראלית (נפטרה ב-ה'תשס"ה) ה'תרל"ח – רבי אברהם יהושע העשיל טברסקי מסקווירא, אדמו"ר בדור השני של שושלת סקווירה (נולד בה'תקפ"א) ה'תרע"א – הרב חיים הלל פריד, משנה לראש ישיבת וולוז'ין ה'תרע"ט – הרב רפאל טבוש עדס ענתבי, מגדולי פייטני ארם צובא ומחבר השיר רפא צירי, מעוזי, עזרני אל חי, אתה אל כביר, מלך רחמן, ועוד ה'תש"ל – אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן (נולד ב-ה'תרמ"ז) ה'תשנ"ה – הרב שילה רפאל, אב בית דין בירושלים, רבה של שכונת קריית משה ומחבר הספר "משכן שילה" (נולד ב-ה'ת"ש) ה'תשנ"ח – ענת אלימלך, שחקנית ודוגמנית ישראלית, שנרצחה על ידי בן זוגה (נולדה ב-ה'תשל"ד) ב' בכסלו – ד' בכסלו כסלו
ד' בכסלו

ד' בכסלו הוא היום הרביעי בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. פורים שני בקהילה היהודית בטבריה החתם סופר כותב שיום זה הוא יום שמחה, לפי ביאורו שא' בכסלו שקול כנגד יום כיפור, ולפיכך יום זה מכוון כנגד חג הסוכות ולכן יש לתת צדקה ביום זה. ג'תי"א – בעקבות השאלה האם יש להמשיך לצום בתשעה באב לאחר התחלת בניין בית המקדש השני, מתנבא זכריה הנביא כי העיקר אינו הצום אלא תיקום החטאים שהביאו לחורבן, אך מוסיף כי לעתיד לבוא יהפכו הצומות לימי שמחה. ה'תק"ג – הסרת המצור שהטיל על טבריה סולימאן אל-עדאם ואלי דמשק. לזכר המאורע קבעו יהודי טבריה פורים שני. ה'תשס"ו – 5 הרוגים ו-54 פצועים בפיגוע התאבדות שביצע מחבל מתאבד בקניון השרון שבנתניה ה'תש"ו – זבולון אורלב, חבר הכנסת ה'תשי"ג – עודד בן עמי, עיתונאי ישראלי. דובר צה"ל לשעבר ה'תשט"ו – ג'ואל כהן, במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי ה'תשל"א – רון שחר, דוגמן ומנחה טלוויזיה ישראלי ה'תקע"א – רבי יוסף מייא, אב"ד ומרא דאתרא בברסלאו, ומדפיס עברי. (נולד בה' בטבת ה'תקכ"ה) ה'תרל"ח – רבי יעקב דוד קאליש, מייסד חסידות אמשינוב (נולד ב-ה'תק"ע) ה'ת"ש – הרב נחום ווידנפלד, רב בדומברובה שבגליציה ומחבר שו"ת "חזון נחום" (נולד ב-ה'תרל"ה) ה'תש"ה – חביבה רייק, פרטיזנית יהודייה, מצנחני היישוב, אשר הוצאה להורג על ידי הגרמנים (נולדה ב-ה'תרע"ד) ה'תשל"ו – ד"ר אברהם יעקב ברור, רב, גאוגרף והיסטוריון ישראלי (נולד ב-ה'תרמ"ד) ה'תשנ"ה – הרב רפאל כדיר צבאן, זקן רבני תוניס, רב העיר נתיבות וחבר מועצת הרבנות הראשית (נולד ב-ה'תר"ע) ה'תשע"ט – סא"ל מחמוד ח'יר א-דין, נהרג במהלך מבצע סודי בח'אן יונס ג' בכסלו – ה' בכסלו כסלו דרשות חלק ב' ספר זכריה, פרק ז'–פרק ח'.
ה' בכסלו

ה' בכסלו הוא היום החמישי בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישי בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. תענית ציבור בקהילת פוזנא, לזכר הקרב בשנת ה'תמ"ח. ה'תמ"ח – לאחר קרב בן שלושה ימים, הצליחו יהודי פוזנא להדוף אל מחוץ לגטו את הסטודנטים שביקשו לפרוע בהם. ה'תרצ"ד – נוסד מושב העובדים כפר הרא"ה בעמק חפר. ה'תרצ"ח – חמישה חברי גרעין "במעלה" נרצחו על ידי ערבים בהר הרוח סמוך לקריית ענבים. לזכרם הוקם בסמוך קיבוץ מעלה החמישה. ה'תש"ט – טקס חנוכת כביש הגבורה, סלילת הכביש איפשרה קשר תחבורתי רציף ונוח בין ירושלים לשפלה ומישור החוף. ה'תשמ"ח – ליל הגלשונים: מחבל חדר לישראל באמצעות גלשן אוויר וביצע פיגוע בו נהרגו שישה חיילי צה"ל. ה'תשס"ג – מחבל מארגון התנזים חדר לקיבוץ מצר ורוצח חמישה אנשים, בהם אם ושני ילדיה הקטנים. ה'תקצ"ד – הרב הלל משה מעשל גלבשטיין, מחבר הספר "משכנות לאביר יעקב". (נפטר בכ"ד בחשון ה'תרס"ח) ה'תקצ"ז – רבי עקיבה יוסף שלזינגר, רב ופוסק שתמך ביישוב ארץ ישראל. (נפטר בא' באייר ה'תרפ"ב) ה'תר"ס – יצחק למדן, משורר עברי, מתרגם, עורך וחלוץ בארץ ישראל בימי היישוב. (נפטר בכ"א בחשוון ה'תשט"ו) ה'תרע"ד – הרב משה ובר, מראשי הישיבות "חתם סופר" ו"אוהל משה", מחזיר בתשובה ומשפיע חב"די בישראל. (נפטר בי"ח באדר א' ה'תש"ס) ה'תרצ"ו – וודי אלן, במאי קולנוע ושחקן אמריקאי. ה'תש"ז – נחמן שי, דובר צה"ל ופוליטיקאי ישראלי. ה'תש"י – שלמה ארצי, זמר ישראלי. ה'תש"י – רוני מילוא, ראש עיריית תל אביב וחבר כנסת במפלגת הליכוד. ה'תשי"ח – מנחם מנדל הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ – מרכז חסידי ויז'ניץ. ה'שצ"ב – רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס ("מהרש"א"), מחכמי פולין בראשית המאה ה-17, ומחשובי פרשני התלמוד. (נולד בה'שט"ו) ה'תרט"ז – רבי דוד לוריא (הרד"ל), פוסק ומקובל, מחבר חידושים על הש"ס ומפרש פרקי דרבי אליעזר. (נולד בה'תקנ"ח) ה'תרל"ד – רבי אשר אנשיל יונגרייז, ראש ישיבה ופוסק הלכה הונגרי, רבה של טשנגר ומחבר ספר מנוחת אשר. (נולד בה'תקס"ו) ה'תרנ"ז – רבי חיים אריה ליב פנסטר, מחבר ספר שער בת רבים. (נולד בה'תקצ"ה) ה'תרנ"ט – רבי יהונתן אליאשברג, רבן של פומפיאן, מריאמפולה ווולקוביסק, מעסקני חובבי ציון וחבר בתנועה הציונית. (נולד בג' באלול ה'תר"י) ה'ת"ש – רבי ברוך בר ליבוביץ, מייסד ישיבת כנסת בית יצחק ומחבר ספר "ברכת שמואל", אחד הספרים החשובים בשיטת בריסק. (נולד בה'תר"ל) ה'תשמ"ג – הרב אלכסנדר יודאסין, רבה של קריבי ריה (קריבוי רוג), נווה צדק ויפו במשך ארבעים וחמש שנה ד' בכסלו – ו' בכסלו כסלו
ו' בכסלו

ו' בכסלו הוא היום השישי בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישי בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בו' כסלו היא תמיד פרשת ויצא. יום הזיכרון לדוד בן-גוריון ה'תשכ"ד – נרצח נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי ה'תשל"ו – החלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם: האו"מ מקבל החלטה המשווה את הציונות לגזענות, ההחלטה בוטלה ב-1991 ה'תר"ט – הרב יוסף חיים זוננפלד, רבה הראשון של העדה החרדית (נפטר ב-ה'תרצ"ב) ה'תרמ"ה – יצחק בן-צבי, נשיאה השני של מדינת ישראל (נפטר ב-ה'תשכ"ג) ה'תש"ג – דניאל בארנבוים, פסנתרן ומנצח ה'תש"ה – יצחק מרדכי, חבר הכנסת ושר הביטחון לשעבר ה'תשל"ז – אברהם טל, זמר ומוזיקאי ישראלי ה'תש"ה – הרב ישעיה קרלינסקי, רב ליטאי, ומראשי אגודת הרבנים בארצות הברית ה'תש"ו – יהושע חנקין, מראשי הפעילים לרכישת קרקעות להתיישבות בארץ ישראל (נולד ב-ה'תרכ"ה) ה'תשי"ח – הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל, רב חרדי מפעילי ההצלה הבולטים בתקופת השואה (נולד ב-ה'תרס"ד) ה'תשכ"ד – נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי (נרצח) (נולד ב-ה'תרע"ז) ה'תשכ"ח – הרב דב מאיר רובמן, ראש ישיבת "אור תורה" בווילקומיר שבליטא ומייסד וראש ישיבת תפארת ישראל ותפארת הכרמל בחיפה (נולד ב-ה'תרנ"ה) ה'תשל"ד – דוד בן-גוריון, ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל (נולד ב-ה'תרמ"ז) ה'תשנ"ה – רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, האדמו"ר השלישי בשושלת סטרופקוב (נולד ב-ה'תרס"ח) ה'תשס"ג – אסתר רזיאל-נאור, חברת הכנסת ופעילה באצ"ל (נולדה ב-ה'תרע"ב) ה' בכסלו – ז' בכסלו כסלו
דרכמה

דרכמה או דרכמא (ברבים דרכמות וביוונית דרכמֶה או דרכמֶס; ביוונית: δραχμή ביחיד, δραχμές או δραχμαί ברבים) היה הילך חוקי בו נעשה שימוש ביוון העתיקה. ביוון המודרנית בין השנים 1832 ועד 2001, נקרא המטבע בשם זה, עד הנהגתו של מטבע האירו. מקור שם המטבע במילה "דראטו" (δράττω) שמשמעה "לחפון". במקור הייתה משמעות המילה דרכמה חופן של שישה אובולוס - המטבעות בהם נעשה שימוש ביוון העתיקה (מדובר היה בפיסות מתכת), בשנת 1100 לפנה"ס לערך. החל מהמאה החמישית לפנה"ס ועד לתקופת אלכסנדר מוקדון, היה מטבע הטטרדרכמה האתונאי - השקול כנגד "ארבע דרכמות" ואשר כונה גלאוקיי (γλαῦκαι - ינשופים) - המטבע העיקרי בו נעשה שימוש ביוון העתיקה ובעולם היווני (מושבותיה של יוון העתיקה). הצד האחורי של המטבע, עליו מופיע הינשוף - סמל החוכמה וסמל האלה אתנה, מופיע כיום על מטבע 1 אירו היווני. לאחר כיבושי יוון על ידי אלכסנדר מוקדון, התפשט השימוש בדרכמה ברחבי העולם ההלניסטי, וגם במצרים התלמאית נעשה בו שימוש. המטבע הערבי דִרְהַם (درهم) מקורו בדרכמה ההלניסטית, וכן המטבע הארמני דראם (Դրամ, ֏). במאה השלישית לפנה"ס נעשה שימוש בדרכמה גם ברומא העתיקה. היסטוריונים וכלכלנים מעריכים כי שווי דרכמה אחת ביוון העתיקה, במאה החמישית לפנה"ס היה שקול (מבחינת יכולת קנייה) לשווי של 25 דולרים אמריקאיים בשנת 1990 בארצות הברית. ההיסטוריונים בתקופה היוונית והרומית ציינו כי שכר עבודה ממוצע של פועל יום היה דרכמה אחת ליום. חלוקת המטבעות בעת העתיקה: 6 אובולוס= 1 דרכמה. 100 דרכמה= 1 מינה (או מנה, כפי שהוא מוזכר בתלמוד). 60 מינה = 1 כיכר אתונאי ("טאלנט"). השימוש המחודש בשם דרכמה, החל בשנת 1832, זמן קצר לאחר הקמתה של יוון המודרנית. שם זה החליף את השם פניקס יווני. בשנת 1868 הצטרפה יוון לאיחוד המונטרי הלטיני והדרכמה הפכה שווה במשקלה ובשוויה לפרנק הצרפתי. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית. בתקופת הכיבוש בשל ההיפר-אינפלציה והביזה שנעשתה על ידי הנאצים, איבדה הדרכמה את שוויה, ועם שחרור יוון בשנת 1944 הונפק מטבע של דרכמה חדשה בשער של 50,000,000,000 דרכמות ישנות לדרכמה חדשה אחת. זמן קצר לאחר מכן נעשה פיחות נוסף במטבע, ובשנת 1953 הצטרפה יוון להסכם ברטון-וודס, על מנת למנוע פיחותים נוספים. בשנת 1954 הוחלפו שטרות הדרכמה בשער של 1,000 ל-1, ושער הדרכמה הוצמד לשער חליפין של 30 דרכמות לדולר אמריקני אחד. בשנת 1973 בוטלה שיטת ברטון-וודס, ושער החליפין נחלש בהדרגה במהלך השנים, עד שהגיע לשער של 400 דרכמות לדולר אמריקני אחד. מטבעות יווניים בעת המעבר לאירו (ושער החליפין): 1 דרכמה (0.293 אירוסנטים)1 2 דרכמות (0.587 אירוסנטים)1 5 דרכמות (1.47 אירוסנטים) 10 דרכמות (2.93 אירוסנטים) 20 דרכמות (5.87 אירוסנטים) 50 דרכמות (14.67 אירוסנטים) 100 דרכמות (29.35 אירוסנטים) 500 דרכמות (1.47 אירו) 1 מטבעות שהונפקו אך כמעט ולא נעשה בהם שימוש - בפועל עוגלו הסכומים ל-5 דרכמות. שטרות בהם נעשה שימוש בעת המעבר לאירו, הדמויות שהיו על השטר, ושער החליפין: 100 דרכמות, אתנה, אדאמנטיוס קורייס (29.35 אירוסנטים) 200 דרכמות, ריגאס פראיוס (58.69 אירוסנטים) 500 דרכמות, איאואניס קאפודיסטריאס (1.47 אירו) 1,000 דרכמות, אפולון (2.93 אירו) 5,000 דרכמות, תיאודורוס קולוקוטרוניס (14.67 אירו) 10,000 דרכמות, גאורגיוס פאפאניקולאו, אסקלפיוס (29.35 אירו) מטבעות אירו יווניים מטבעות סלאוקים דרהם דרכמון מדיה וקבצים בנושא דרכמה בוויקישיתוף ההיסטוריה של שטרות יווניים סקירה של רשת ה-BBC של הדרכמה היוונית המודרנית ההיסטוריה של המטבעות היווניות דרכמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Grecian.net, 2000
ז' בכסלו

ז' בכסלו הוא היום השביעי בחודש השלישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש התשיעי למניין החודשים מניסן. יום טוב במגילת תענית. ב"סכוליון" למגילה מבואר שהחג נקבע על מות הורדוס. ה'תרע"ט – מסתיימת מלחמת העולם הראשונה בשעה 11:11; פולין מכריזה עצמאות ה'תשס"א – נחקק בישראל חוק זכויות התלמיד, הראשון מסוגו בעולם ה'תכ"א – רבי יהודה מילר, רב ופוסק יהודי-גרמני, אב"ד דייץ (אנ') ומדינת קלן. (נפטר בי"ב בניסן ה'תקי"א) ה'תרמ"א – יעקב אפשטיין, פסל יהודי-אמריקאי (נפטר ב-ה'תשי"ט) ה'תרס"א – יעקב כ"ץ, מחנך והיסטוריון ישראלי (נפטר ב-ה'תשנ"ח) ה'תש"ך – חנוך רוזן, פנטומימאי ישראלי ה'תשכ"ג – שמוליק לוי, שחקן וקומיקאי ישראלי ג'תשס"א – הורדוס, מלך יהודה בחסות האימפריה הרומית, מייסד בית הורדוס (מגילת תענית, פרק ט) ה'תקע"ג – רבי יוסף דוד זינצהיים ("יד דוד"), רבה של שטרסבורג וראש הסנהדרין של פריז, רבה הראשי הראשון של צרפת וראש הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת. ה'תשי"ב – הרב יעקב משה חרל"פ, ראש ישיבות "מרכז הרב" ובית זבול ורב שכונת שערי חסד בירושלים (נולד ב-ה'תרמ"ב) ה'תשמ"ד – רבי שלמה בנימין הלוי אשלג, אדמו"ר מאשלג, בנו של רבי יהודה אשלג (נולד ב-ה'תר"ע) ו' בכסלו – ח' בכסלו כסלו אמנם ראו ורד נעם, מגילת תענית: הנוסחים, פשרם ותולדותיהם, הוצאת יד בן צבי, תשס"ד, עמ' 260–261 ו-280–282, שישנם חוקרים הסוברים שביום זה מת דווקא אלכסנדר ינאי.