laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עדן ציפל

עדן ציפל (נולדה ב-27 בדצמבר 2002) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת/קלעית בקבוצת הנשים של הפועל ראשון לציון מליגת העל ובנבחרת ישראל. ציפל נולדה וגדלה בראשון לציון. אביה איליה, בן למאמן כדורסל, שיחק כדורסל ברוסיה והמשיך לשחק גם שעלה לארץ, הוא השפיע עליה להתחיל לשחק כדורסל. החלה לשחק כדורסל מגיל 6 בקבוצות השונות של מחלקת הנערות של הפועל ראשון לציון. בעונת 2015/16 זכתה בגביע המדינה לילדות. בעונת 2015/16 זכתה בגביע המדינה לילדות. בעונת 2016/17 זכתה באליפות ובגביע המדינה לנערות ב'. במשחק גמר הגביע נבחרה לשחקנית המצטינת של משחק הגמר עם 10 נקודות, 6 אסיסטים ו-9 חטיפות. בעונת 2017/18 זכתה בגביע המדינה לנערות ב'. בעונת 2018/19 זכתה באליפות נערות א'ובאליפות נערות ב' שם שימשה כקפטנית ובנוסף נבחרה לחמישיית העונה לנערות. באותה שנה זכתה בגביע המדינה לנערות א' ו-ב'. בעונת 2019/20 שימשה ציפל כקפטנית הקבוצה בעונה שהופסקה עקב התפרצות הקורונה. ציפל שיחקה בנבחרת הגימנסיה הריאלית ובעונת 2018/19 זכתה באליפות ליגת העל לתיכונים אחרי ניצחון על אוסטרובסקי רעננה. בעקבות הזכייה נסעה הקבוצה להשתתף בטורניר ISF הבינלאומי. בעונה שלאחר מכן כקפטנית הקבוצה הפסידה הנבחרת בגמר אליפות ליגת העל לתיכונים לתיכון אוסטרובסקי רעננה. בעונת 2019/20 שיחקה לראשונה בליגת העל בקבוצת הפועל ראשון לציון. הליגה הופסקה באותה עונה עקב משבר הקורונה כאשר הקבוצה ממוקמת במקום הרביעי. ציפל סיימה את העונה עם 23 דקות 5.5 נקודות, 1.9 אסיסטים ו-2.8 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2021/22 זכתה עם הפועל ראשל"צ לראשונה בתולדותיה בגביע מדינה נגד אליצור חולון בגמר. במשחק מול הפועל פתח תקווה, ב-19 בדצמבר 2022, קלעה ציפל 16 נקודות, קטפה 11 ריבאונדים ומסרה 11 אסיסטים. בכך הייתה לישראלית הראשונה אי פעם שהשיגה טריפל דאבל. בעונת 2023/24 עברה לשחק בקבוצת קאסטור בריין מהליגה הבלגית באופן זמני, לאחר שהחליפה שחקנית בלגית שנפצעה. בהמשך העונה השיגה טריפל-דאבל שני (31 נקודות, 15 נקודות ו-14 אסיסטים) במשחק של הפועל ראשל"צ נגד אליצור חולון. ציפל השתתפה בסגל הנבחרות מגיל U14 ועד U18. ב-2016 השתתפה עם הנבחרת בטורניר עד גיל 14 בסלובניה. בטורניר קלעה 9.4 נקודות ולקחה 5.6 ריבאונדים. ב-2017 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב'. ב-2018 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב'. ציפל סיימה את הטורניר עם ממוצע של 8.4 נקודות, 2.9 ריבאונדים ו-2.3 אססיטים. ב-2019 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג א'. ציפל סיימה את הטורניר עם ממוצע של 14.4 נקודות 4.9 ריבואנדים ו-2.1 אססיטים. מדיה וקבצים בנושא עדן ציפל בוויקישיתוף פרופיל השחקנית, באתר איגוד הכדורסל בישראל פרופיל השחקנית, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים אריה ליבנת, "יכולה להיות הגארדית הכי טובה באירופה": עוד לפני גיל 20, עדן ציפל היא הישראלית הראשונה שהשיגה טריפל-דאבל, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2022 אסי ממן, ‏בפעם ה-2 ברציפות: ראשל"צ אלופת התיכונים, באתר ONE‏, 20 בדצמבר 2018 ליאור ברטל, ‏יערה יצחקי: "זאת אליפות עם תחושה חמוצה, לא יצאנו לחגוג", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 במרץ 2020 לי נוף גזית, ציפל: מטורף, אין לי מילים, עשינו היסטוריה, באתר ynet, 24 במרץ 2022 אריה ליבנת, "יכולה להיות הגארדית הכי טובה באירופה": עוד לפני גיל 20, עדן ציפל היא הישראלית הראשונה שהשיגה טריפל-דאבל, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2022 מערכת ספורט, עדן ציפל עוברת לקאסטור בריין הבלגית, באתר ynet, 10 בנובמבר 2023 מערכת ספורט, נשים: טריפל-דאבלים לסימס וציפל, רמלה וראשל"צ בחצי גמר הגביע, באתר ynet, 28 בדצמבר 2023
אצטדיון זנאמיה טרודה

זנאמיה טרודה הוא אצטדיון רב-תכליתי באורייחובו-זוייבו ליד מוסקבה, אחד המבנים הוותיקים ביותר בעיר ומאצטדיוני הכדורגל הוותיקים במדינה (פעיל מאז 1914). אצטדיון זנאמיה טרודה, כמו מועדון הכדורגל, הוא האצטדיון הוותיק ביותר הפועל כיום במדינה. הבנייה החלה לאחר 1912 בהדרכת מומחים בריטים והפתיחה התקיימה ב־7 באפריל 1914: הקבוצה המקומית אירחה את קבוצת הסטודנטים של אוניברסיטת לונדון. היו ספסלים בשלוש שורות סביב המגרש, בצד המערבי היו ביתן ויציע גדול. זה היה מגרש הכדורגל הטוב ביותר באימפריה הרוסית. בשנת 2017 החל שיפוץ רחב היקף של האצטדיון, שבראשיתו הוחלף הדשא הטבעי במלאכותי ונוספו יציעים מקורים ל-2,500 מושבים, במקום 6,460 המושבים הלא מקורים שהיו קודם. השיפוץ הושלם בספטמבר 2020. Первый этап реконструкции стадиона «Знамя Труда» завершится в 2020 году На стадионе «Знамя труда» закончили монтировать подогрев поля Как живет старейший футбольный клуб России? Ему исполнилось 110 лет אצטדיון זנאמיה טרודה, בביצוע Реконструкция стадиона Знамя труда 05.03.19, סרטון באתר יוטיוב
אוניברסיטת לאפבורו

אוניברסיטת לאפבורו (באנגלית: Loughborough University) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בלאפבורו שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1909. נכון ל-2020 לומדים באוניברסיטת לאפבורו כ-18,000 סטודנטים. באוניברסיטה 20 מחלקות אקדמיות ולמעלה ממאה קבוצות מחקר, מכונים ומרכזים המחולקים בין עשרה בתי ספר. האוניברסיטה חברה בארגונים חדשנות מידלנדס ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את סבסטיאן קו, קולין מקפרלן, פולה רדקליף, בוב וילסון וסטיב ספירס. שורשיו של המוסד נמצאים במכון הטכני שהחל לפעול בלאפבורו שנת 1909 בשנת 1966 הפך המכון באופן רשמי לאוניברסיטה. לאחר שהוכנסו לאורך השנים לימודי רוח וחברה, האוניברסיטה הפסיקה לכנות עצמה כ"טכנולוגית" בשנת 1996. בשנת 1980 נפתחה הספרייה המקומית והיא משתרעת על פני 9,161 מ"ר הפרוסים בארבע קומות. דירוג שאנגחאי: מקום 601–700 (2023) Times Higher Education: מקום 251–300 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 212 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת לאפבורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת לאפבורו (באנגלית) אוניברסיטת לאפבורו, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת לאפבורו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת לאפבורו, ברשת החברתית אינסטגרם
אוניברסיטת אסטון

אוניברסיטת אסטון (באנגלית: Aston University) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1895. בשנת 2020 למדו באוניברסיטת אסטון כ-15,500 סטודנטים. האוניברסיטה חברה בארגונים חדשנות מידלנדס ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את קווין ווריק. בית הספר למטרולוגיה הוקם בברמינגהם בשנת 1875 וכעשרים שנים מאוחר יותר הוקם בעקבותיו בית הספר הטכני העירוני שלימד כימיה, פיזיקה, מטלורגיה והנדסת חשמל. בשנת 1917 המוסד התרחב והחלו גם לימודי בוטניקה. בית הספר שינה את שמו בשנת 1927 למכללה הטכנית המרכזית של בירמינגהם. בתחילת שנות ה-50 המכללה התרחבה מאוד כאשר אבן הפינה הוקמה על ידי הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן. בשנת 1966 המכללה הפכה רשמית לאוניברסיטה. בשנת 2014 הכריזה האוניברסיטה כי בכוונתה לפתוח בית ספר לרפואה. כלל הפקולטות נמצאות בקמפוס אחד ומחולקות לחמישה בתי ספר: משפטים כלכלה מימון וחשבונאות שיווק תפעול מידע פסיכולוגיה ארגונית פיזיקה יישומית הנדסה כימית וכימיה יישומית מדעי המחשב הנדסת אלקטרוניקה מערכות הנדסיות וניהול מתמטיקה הנדסת מכונות ועיצוב אודיולוגיה ביולוגיה מדע ביו-רפואי אופטומטריה רוקחות פסיכולוגיה שפות מודרניות ולימודי תרגום יחסים בינלאומיים, פוליטיקה ומחקרי אירופה אנגלית ספרות אנגלית היסטוריה סוציולוגיה ומדיניות ציבורית דירוג שאנגחאי: מקום 701–800 (2023) Times Higher Education: מקום 401–500 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 446= (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת אסטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אסטון (באנגלית) אוניברסיטת אסטון, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת אסטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת אסטון, ברשת החברתית אינסטגרם
אוניברסיטת קיל (אנגליה)

אוניברסיטת קיל (באנגלית: Keele University) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת בקיל שבממלכה המאוחדת אשר הוקמה ב-1949. בשנת 2020 למדו באוניברסיטת קיל כ-11,000 סטודנטים. האוניברסיטה חברה בחדשנות מידלנדס ובאיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי. אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת אוקספורד הפעילו תוכניות לימודים באזור עוד בשנות ה-90 של המאה ה-19. בשנת 1904 תעשיינים מקומיים ניסו להקים מוסד אקדמי עצמאי, אך ללא הועיל. אוניברסיטת קיל עצמה הוקמה כמכללה בשנת 1949 והפכה לאוניברסיטה בשנת 1962. התארים הראשונים החלו להינתן בשנת 1951 והסטודנטית הראשונה סיימה את לימודיה בשנת 1954. עם הפיכת המוסד לאוניברסיטה בשנת 1962, כבר למדו בו כ-1,200 סטודנטים. המחלקה ליחסים בינלאומיים של קיל נוסדה בשנת 1974 על ידי פרופסור אלן ג'יימס והייתה מהמוסדות הראשונים שהציעו תואר מלא בנושא. בתחילת שנות ה-80 האוניברסיטה הייתה על סף קריסה כלכלית, ואף נשקל לאחד אותה עם מכללות אחרות. בסופו של דבר מספר מכללות מקומיות למקצועות הרפואה אכן סופחו לאוניברסיטה. בית ספר למדעי הרוח בית הספר למנהל עסקים בית הספר למשפטים בית ספר ללימודים חברתיים, פוליטיים ועולמיים בית הספר למחשוב ומתמטיקה בית הספר למדעי החיים בית הספר לגאוגרפיה, גאולוגיה וסביבה בית הספר לכימיה ופיזיקה בית ספר לפסיכולוגיה בית הספר למדעי הווטרינריה בית הספר לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בית ספר לרפואה בית הספר לאחיות ומיילדות בית הספר לרוקחות והנדסה ביו-רפואית דירוג שאנגחאי: מקום 701–800 (2023) Times Higher Education: מקום 501–600 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 781–790 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קיל (באנגלית) אוניברסיטת קיל, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קיל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קיל, ברשת החברתית אינסטגרם
אוניברסיטת ראדבאוט

אוניברסיטת ראדבאוט (בהולנדית: Radboud Universiteit, ובראשי תיבות RU, לשעבר האוניברסיטה הקתולית ניימכן) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, שממוקמת בניימכן בהולנד, אשר נוסדה בשנת 1923. האוניברסיטה נושאת את שמו של הקדוש ראדבאוט (אנ'), בישוף הולנדי מהמאה ה-9, שנודע בזכות האינטקלקט שלו ודאגתו לאוכלוסיות מוחלשות ומקופחות. האוניברסיטת חברה בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את פראנס דה ואל, קונסטנטין נובוסלוב, דריס ואן אכט, גודפריד בומאנס וביורן קויפרס. באוניברסיטה שבע פקולטות: אמנויות, משפטים, ניהול, מדעים מדויקים, מדעי הרפואה, מדעי החברה ותאולוגיה, פילוסופיה ולימודי דת. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-23,000 סטודנטים, מתוכם 10.6% זרים. שורשי האוניברסיטה במוסדות האקדמיים שנוסדו באזור עוד באמצע המאה ה-17 שעסקו בעיקר בתאולוגיה, רפואה ומשפט. מוסדות אלו אמנם שגשגו מאוד בתחילתם, אך קרסו בעקבות פרוץ מגפת הדבר ומלחמת הולנד–צרפת. בשנת 1923 הוחלט להקים שוב את האוניברסיטה בשביל לשרת את האוכלוסייה הקתולית באזור, שנתפשה כמוחלשת. למרות ההצלחה בשנים הראשונות, האוניברסיטה נפגעה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה. רבים מאנשיה נהרגו ומבנים נהרסו במהלך ההפגזות. הלימודים התחדשו במרץ 1945 לאחר השחרור על ידי בעלות הברית. מאז תום המלחמה, מספר הסטודנטים עלה בהתמדה מ-3,000 בשנת 1960 ל-15,000 בשנת 1980. דירוג שאנגחאי - 101–150 (2019) Times Higher Education‏ - 128 (2020) דירוג QS לאוניברסיטאות - 214 (2020) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת ראדבאוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ראדבאוט (בהולנדית ובצרפתית) אוניברסיטת ראדבאוט, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת ראדבאוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת ראדבאוט, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת ראדבאוט, ברשת החברתית LinkedIn
אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה

אוניברסיטת פוהאנג למדע וטכנולוגיה (בקוריאנית: 포항공과대학교) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת בעיר פוהאנג שבחוף המזרחי של קוריאה הדרומית. האוניברסיטה הוקמה ב-1986. באוניברסיטה לומדים כ-3,500 סטודנטים, והיא מתמקדת בטכנולוגיה ומדע. מאז שהוקמה צברה האוניברסיטה מוניטין יוקרתי ביותר בתחומיה. אוניברסיטת פוהאנג חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה. אוניברסיטת פוהאנג הוקמה בשנת 1986 במזרח המדינה, על מנת להכשיר מהנדסים לאזור זה. בשנת 1989 הוקמה המחלקה למדעי החיים. הלימודים לתואר ראשון מתקיימים ב-11 מחלקות: המחלקה למתמטיקה המחלקה לפיזיקה המחלקה לכימיה המחלקה למדעי החיים המחלקה למדעי החומרים והנדסה המחלקה להנדסת מכונות המחלקה להנדסת תעשייה וניהול המחלקה להנדסה אלקטרונית המחלקה למדעי המחשב והנדסה המחלקה להנדסה כימית המחלקה להנדסת IT החטיבה למדעי הרוח והחברה ישנם לימודים גם לתארים מתקדמים בכ-11 מחלקות, 4 חטיבות ו-5 בתי ספר. דירוג שאנגחאי - מיקום 301–400 (2023) דירוג Times Higher Education - מיקום 149= (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות - מיקום 100= (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה, ברשת החברתית אינסטגרם
טליה לדור פרשר

טליה לדור פרשר (נולדה ב-1962) היא דיפלומטית ישראלית, המכהנת כקונסולית הכללית של ישראל במינכן שבגרמניה. בעבר כיהנה כראש חטיבת אירופה במשרד החוץ וכשגרירת ישראל באוסטריה וסלובניה. לדור פרשר היא בעלת תואר ראשון במנהל עסקים ובמדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1986 הצטרפה למשרד החוץ. הוצבה בשגרירות ישראל בג'מייקה ובקונסוליה הכללית בניו יורק. בשנים 2006 עד 2010 שירתה בשגרירות ישראל בלונדון, כולל בתפקיד סגנית השגריר בזמן כהונתו של רון פרושאור. בדצמבר 2015 מונתה לשגרירה באוסטריה, סלובניה ובמוסדות האו"ם ושימשה בתפקיד עד 2019. במהלך 2020 שימשה כממונה על היחסים בצרפת, בעקבות עזיבתה של השגרירה עליזה בן-נון. בנוסף לתפקידיה בחו"ל, שימשה כראש חטיבת הטקס ואורחים רשמיים של משרד החוץ, כמו גם ראש חטיבת אירופה באפריל 2023 לדור פרשר מונתה לקונסולית הכללית במינכן והיא החלה את כהונתה בספטמבר באותה שנה. נשואה לאלדד פרשר יו"ר חברת הנדל"ן "גב-ים" ולשעבר מנכ"ל בנק מזרחי טפחות. לזוג שני ילדים, והם מתגוררים בירושלים. מדיה וקבצים בנושא טליה לדור פרשר בוויקישיתוף חגית קלימן, בריטניה: מפגינים הסתערו על סגנית שגריר ישראל, באתר ynet, 29 באפריל 2010 אלינור פוקס, ‏מי היא הלוחשת באוזנו של נשיא ארה"ב?, באתר ‏מאקו‏, 20 במרץ 2013 בכירה במשרד החוץ על המשבר עם פולין: "הצענו בחום לשגריר הפולני שיאריך את חופשתו", באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2021 אנה ברסקי, ‏משרד החוץ פירסם את מינויי ראשי נציגויות ישראל בעולם, באתר מעריב אונליין, 27 באפריל 2023 "Ministerpräsidentin Malu Dreyer empfängt den Botschafter des Staates Israel zum Antrittsbesuch". Landesregierung Rheinland-Pfalz (בגרמנית). 2023-09-14. נבדק ב-2024-06-21. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעל רובינשטיין

יעל רובינשטיין היא דיפלומטית ישראלית, שכיהנה כשגרירת ישראל במספר מדינות בעולם. את שירותה במשרד החוץ החלה רובינשטיין כיועצת מדינית במשלחת ישראל לאו"ם. בשנת 2003 מונתה לשגרירה ניידת לקרואטיה, סלובניה וסלובקיה, ובשנים 2005–2009 כיהנה כשגרירת ישראל בתאילנד ובקמבודיה. במסגרת תפקידה זה ארגנה בשנת 2008 את ההופעה הראשונה בתאילנד של זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית. בין השנים 2013–2017 כיהנה כשגרירת ישראל בסינגפור וכשגרירה לא תושבת למזרח טימור. נכון לשנת 2020 מכהנת כשגרירת ישראל למוסדות האו"ם ברומא. לרובינשטיין תואר ראשון ושני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2011 סיימה רובינשטיין לימודי תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה. בזוגיות עם פרופסור דן שרמן, מומחה ליילוד וגינקולוגיה. בעבר הייתה נשואה לפרופסור וחתן פרס ישראל אריאל רובינשטיין, להם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא יעל רובינשטיין בוויקישיתוף יעל רובינשטיין, בארכיון הבימה Vasko, Lydia (5 בפברואר 2017). "Sunny days in Tel Aviv". Singapore Press Holdings Ltd. נבדק ב-12 במרץ 2020. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טינה אנסלמי

טינה אנסלמי (באיטלקית: Tina Anselmi;‏ 25 במרץ 1927 – 1 בנובמבר 2016) הייתה פעילה אנטי-פאשיסטית ופוליטיקאית איטלקייה שהייתה השרה הראשונה בתולדות ממשלת איטליה. אנסלמי נולדה בשנת 1927 בטרוויזו שבצפון המדינה. אביה היה עוזר רוקח שנרדף על ידי הפשיסטים בגלל היותו סוציאליסט, ואמה וסבתה ניהלו פונדק יחד. היא למדה בתיכון המקומי, ולאחר מכן במכון להוראה. במהלת מלחמת העולם השנייה הצטרפה אנסלמי לתנועת ההתנגדות לאחר שאולצה לצפות בתליית פרטיזנים. בתקופה זו הצטרפה גם למפלגה הדמוקרטית-נוצרית. לאחר המלחמה למדה ספרות באוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש במילאנו והפכה למורה בבית ספר יסודי. במקביל לעבודתה כמורה, עבדה אנסלמי באיגודים מקצועיים נוצרים והחזיקה בתפקידים משמעותיים במפלגה, ובהם ראש מחלקת הנוער. בשנת 1968 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של איטליה, ובשנת 1976 מונתה לשרת העבודה וכך לשרה האישה הראשונה בתולדות איטליה. לאחר מכן כיהנה כשרת הבריאות. אנסלמי הייתה ידועה במאבקיה השונים למען שוויון הזדמנויות בדגש על שוויון מגדרי. בנוסף, הייתה מעורבת בחקירת פעולת הבונים החופשיים באיטליה, ואת המעורבות האיטלקית במלחמת האזרחים בסומליה. אנסלמי נפטרה בגיל 89 באוקטובר 2016. מדיה וקבצים בנושא טינה אנסלמי בוויקישיתוף טינה אנסלמי, ברשת החברתית פייסבוק Tina Anselmi: Castelfranco Veneto (TV) 1927 - Castelfranco Veneto (TV) 2016, enciclopedia dell edonne אנציקלופדיה של נשים ערך זה הוא קצרמר בנושא איטלקים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס גרובר לזכויות נשים

פרס גרובר לזכויות נשים (באנגלית: The Gruber Prize for Women's Rights) היה פרס בינלאומי שהוענק החל משנת 2003 ועד לשנת 2011 על ידי קרן גרובר. סכום הפרס היה כחצי מיליון דולר והוא היה אחד מחמישה פרסים שנוסדו על ידי הקרן. הפרס הוענק ליחיד או לקבוצה אשר תרמו תרומות משמעותיות, לעיתים קרובות בסיכון אישי או מקצועי רב, לקידום זכויות הנשים והנערות בכל תחום ולקידום המודעות הציבורית לצורך בשוויון מגדרי להשגת עולם צודק. המועמדים נבחרו על ידי פאנל של מומחים / פעילים בינלאומיים לזכויות נשים ממועמדויות שהתקבלו מרחבי העולם. הקרן כיבדה ועודדה הצטיינות חינוכית, צדק חברתי והישגים מדעיים המשפרים את המצב האנושי. בשנת 2011 הופסקה הענקת הפרס לזכויות נשים. 2003 - נאווי פילאי; Pro-Femmes Twese Hamwe 2004 - סאקנה יעקובי (אנ'); המכון האפגני ללמידה 2005 - רשת אקשן נשים שאן (אנ'); ליגת הנשים בבורמה (אנ') 2006 - האיחוד הלאומי של נשים גואטמליות; ג'ולי סו (אנ'); ססיליה מדינה (אנ') 2007 - פינאר אילקרקאן (אנ'); נשים לזכויות אדם של נשים (אנ') 2008 - ינאר מוחמד (אנ'); ספאנה פראדהאן מאלה (אנ'); נדירה שלהוב-קיבורקיאן 2009 - לימה בואי; המרכז המשפטי לנשים 2010 - המרכז לזכויות רבייה (אנ') 2011 - ארגון AVEGA Agahozo אתר האינטרנט של פרס גרובר לזכויות נשים Yale and Patricia and Peter Gruber Announce Establishment of the Gruber Foundation at Yale | Gruber Foundation, gruber.yale.edu
סורת אל-מומתחנה

סוּרַת אל-מוּמְתַחַנַה (בערבית: سورة الممتحنة، "העומדת למבחן") היא הסורה ה-60 בקוראן. הסורה מונה 13 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק העשירי בה. הנושא המרכזי בסורה הוא יחסו של המוסלמי לבני דתות אחרות באופן כללי, ובפרט לבני דתות אחרות שרודפים את המוסלמים ונלחמים בהם בשל היותם מוסלמים. בסורה נאסר על המוסלמים לפתח קשרים עם אלו שרודפים אותם בשל דתם, אך לעומת זאת מצווה עליהם להתנהג בצורה ומכובדת כלפי בני דתות אחרות שלא רודפים אותם בשל היותם מוסלמים. הסורה דנה גם בסוגיית הנשים המוסלמיות שעברו לחיות עם לא מוסלמים, וגם בסוגיית הנשים הלא מוסלמיות שהיגרו לאל-מדינה בטענה שהן רוצות לחיות כמוסלמיות. מדיה וקבצים בנושא סורת אל-מומתחנה בוויקישיתוף סורת אל-מומתחנה, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Hebrew quran The Holy Quran, www.alislam.org The Holy Quran - Chapter: 60: Al-Mumtahanah, www.alislam.org
רפאל ברונשטיין

רפאל ברונשטיין (באנגלית: Raphael Bronstein;‏ 25 ביוני 1896, וילנה – 4 בנובמבר 1988, ניו יורק) היה כנר ומורה לכינור יהודי אמריקאי יליד ליטא. רפאל ברונשטיין נולד בוילנה (אז חלק של האימפריה הרוסית) בשנת 1896. למד אצל לאופולד אואר בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בשנת 1923 הגיע לארצות הברית ובתחילה היה עוזר לאואר בלימוד כינור. רפאל ברונשטיין היה מורה לכינור במשך 65 שנים. במהלך הקריירה הארוכה שלו הוא לימד באוניברסיטת בוסטון, בית הספר מנהטן למוזיקה, אוניברסיטת העיר ניו יורק. לזכרו בבית הספר מנהטן למוזיקה מוענק פרס רפאל ברונשטיין. בין תלמידיו הבולטים היו ליה שטרן וביתו שעזרה בהוראה. בשנת 1949 הוא הקים "סימפוניאטה ברונשטיין" והיה המלחין של ההרכב. בשנת 1981 רפאל ברונשטיין פרסם ספר The Science of Violin Playing בה ריכז את הניסיון הרב בהוראת נגינה בכינור. רפאל ברונשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) קורות חיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עץ החיים (בחריין)

עץ החיים (בערבית: شجرة الحياة, שג'רת אל-חיאת) בבחריין הוא עץ ממין ינבוט מאפיר הנישא לגובה 9.75 מטרים אשר גילו מוערך בלמעלה מ-400 שנה. העץ נמצא לבדו על גבעה באזור צחיח במדבר הערבי, כ-2 ק"מ מג'בל א-דוחן ("הר העשן"), הנקודה הגבוהה ביותר בבחריין, וכ-40 ק"מ ממנאמה. העץ מכוסה בשפע עלים ירוקים. בשל גילו והעובדה שהוא העץ הגדול היחיד שצומח באזור, העץ מהווה אטרקציה תיירותית מקומית ומבקרים בו כ-65,000 איש מדי שנה. השרף הצהוב הנפרש ממנו משמש לייצור נרות, ארומטים ומסטיק; הגרעינים מעובדים לדייסה, ריבה ויין. לא ברור לחלוטין כיצד העץ שורד בסביבה המדברית. בבחריין יש מעט מאוד ממטרים לאורך השנה, אם בכלל. שורשיו של העץ מגיעים לעומק 50 מטר, אז ייתכן והעץ מגיע למי תהום. יש הטוענים שהעץ הסתגל לשאוב לחות מגרגירי חול. אחרים טוענים כי העץ מוגן על ידי אנכי, אל המים הבבלי והשומרי. אחרים טוענים שהעץ ניצב במה שהיה פעם גן העדן, ומכאן יש לו מקור מים מיסטי יותר. בשנת 2009 העץ היה מועמד להיות ברשימת שבעת פלאי עולם הטבע, אך לבסוף לא נבחר ברשימה. באוקטובר 2010 חשפו ארכאולוגים כלי חרס בני 500 שנה וחפצים אחרים בסביבת העץ. ניתוח אדמה ודנדרוכרונולוגיה שנערכו בשנות ה-90 הגיעו למסקנה כי העץ היה שיטה שננטעה בשנת 1582. העץ הוזכר בסרט LA Story משנת 1991, שם הדמות שמגלם סטיב מרטין מכנה אותו אחד המקומות המיסטיים ביותר על פני כדור הארץ. מדיה וקבצים בנושא עץ החיים בוויקישיתוף אלי שפירא, קטנה ומדליקה: הכול על חופשה בבחריין, באתר וואלה, ‏15 בספטמבר 2020 "Tree of Life". Lonely Planet. אביב בצון, בחריין: מדינה קטנה, זולה ומטריפה, באתר מאקו, ‏13 בספטמבר 2020 אורן דותן, רחוק מכל מקור מים: עץ החיים בבחריין, באתר מאקו, ‏21 בפברואר 2011 "The mysterious Tree of Life". KLM. "Tree of Life". Atlas Obscura. Toumi, Habib (16 במאי 2009). "Bahrain's Tree of Life ranks high on Seven Wonders list". Gulf News. {{cite news}}: (עזרה) "Amphitheatre plan for Tree of Life". Trade Arabia. Manama. 7 באפריל 2013. {{cite news}}: (עזרה) ֿֿ
בוב וקרול וטד ואליס

בוב וקרול וטד ואליס (באנגלית: Bob & Carol & Ted & Alice) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1969 בבימויו של פול מזורסקי שגם כתב את התסריט ביחד עם לארי טאקר. בתפקידים הראשיים - נטלי ווד, רוברט קאלפ, אליוט גולד ודיאן קנון. העלילה מתרכזת באורח החיים הקליפורני בראשית שנות השבעים על רקע המהפכה המינית זוג מתוחכם ומודרני, מנהל חיי נישואין פתוחים המבוססים על אהבה חופשית. זוג חברים שמרניים מזועזעים מהתנהגותם אך לאט מקבלים אותה וזה נגמר בחילופי זוגות. נושא זה היה בזמנו חדשני והסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה. זה היה סרטו המלא הראשון של מזורסקי והצלחתו איפשרה למזורסקי להמשיך לכתוב, להפיק ולביים סרטים נוספים. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - אליוט גולד פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - דיאן קנון פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר -פול מזורסקי ולארי טאקר פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - ריצ'רד לנג דיאן קנון הייתה מועמדת גם לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה. כותבי התסריט זכו בפרס גילדת הכותבים של אמריקה. בוב וקרול סנדרס (רוברט קאלפ ונטלי ווד) הם זוג צעיר ואמיד מלוס אנג'לס. הם מגיעים לסוף שבוע להתנסות קבוצתית במקום מרוחק ביחסי אהבה חפשית ולא מילולית. אנשי הקבוצה מגלים את סודותיהם, מסתכלים אחד בשני מקרוב ומתחבקים. לאחר זאת הם נפגשים עם זוג חברים קרובים, טד ואליס הנדרסן (אליוט גולד ודיאן קנון) שהם שמרנים ומתקשים לקבל את דעתם של בוב וקרול על יחסי אהבה. בוב הוא במאי סרטים מצליח. הוא מגלה לקרול כי קיים יחסים עם אחת מעוזרות ההפקה. להפתעתו קרול מקבלת זאת בהבנה לאחר ששוכנעה שהיחסים היו רק פיזיים ושהוא אוהב רק אותה. היא מגלה זאת לאליס וזאת נדהמת מתגובתה. היא מתחילה לריב עם טד שמגלה הבנה להתנהגותה של קרול. אליס הולכת להתייעצות עם פסיכיאטר (דונלד מוניק), אך הוא לא עוזר לה. כאשר בוב חוזר בפעם אחרת מסן פרנסיסקו, הוא נדהם לגלות גבר בחדר המיטות שלהם. זה מדריך הטניס של קרול. בתחילה הוא כועס אבל כשקרול מגלה לו שזה היה רק קשר פיזי הוא נרגע ואפילו שותה כוסית עם המאמן... שני הזוגות נוסעים לבילוי משותף בלאס וגאס. בוב וקרול מספרים על יחסי קרול והמאמן ואז מגלה טד לאליס כי בעת נסיעת עסקים במיאמי היו לו יחסים עם אישה אחרת. אליס הכועסת על יחסי המין של כולם והיא מציעה לבצע חילופי זוגות. לאחר ויכוח הם מסכימים, מתפשטים, נכנסים למיטה רחבה אחת ומתגפפים אחד עם בת הזוג השנייה. לאחר זה הם יורדים לקזינו, עוברים ומסתכלים מקרוב על פני אנשים ללא דיבור, כפי שלמדו בקבוצה, כשברקע מושמע שירו של ברט בכרך "what the world needs now is love". מדיה וקבצים בנושא בוב וקרול וטד ואליס בוויקישיתוף "בוב וקרול וטד ואליס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוב וקרול וטד ואליס", באתר AllMovie (באנגלית) "בוב וקרול וטד ואליס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בוב וקרול וטד ואליס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בוב וקרול וטד ואליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בוב וקרול וטד ואליס, באתר TCM מחווה לסרט, באתר יוטיוב סצנת הסיום של הסרט, באתר יוטיוב