laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בטונייר

בטונייר (הלחם הבסיסים "בטון" + "נייר", באנגלית: Papercrete, דהיינו Paper + Concrete) הוא חומר בנייה הדומה לבטון, רק שבמקום חצץ יש בו סיבי נייר (לרוב נייר ממוחזר). דהיינו צמנט, מים, חול ונייר. עיקר יתרונו של הבטונייר על הבטון הרגיל הוא שהוא קל בהרבה מהבטון הרגיל. משקל קל הופך את הקונסטרוקציה כולה לזולה יותר והופך גם את הובלת החומרים אל אתר הבנייה לזולה יותר. אחד מחסרונותיו של הבטונייר, נכון לשנת 2015, הוא שאין תקינה לתכנון מבנים מבטונייר והניסיון בבנייה בו מועט. אולם, קיים ניסיון כזה. הבטונייר נרשם לראשונה כפטנט בשנת 1928 בארצות הברית על ידי ממציאיו, אריק פטרסון (Eric Patterson) ומייק מקיין (Mike McCain), אולם הרעיון נזנח מאז ו"הומצא מחדש" בשנות השמונים של המאה ה-20. בטונייר קל עד פי 7 מבטון רגיל ובלוקי בטונייר קלים עד פי 3 מבלוקי בטון רגיל. בטונייר הוא מבודד תרמית טוב בהשוואה לבטון הרגיל, המהווה גשר קור בבנייה קונבנציונלית. חוזק הלחיצה הוא 0.1 - 1.2 מגה פסקל בבטונייר, לעומת 30 - 50 מגה פסקל בבטון הרגיל. חוזק המתיחה הוא זניח בבטונייר, כך שניתן להגדיר כי לא עומד במתיחה. זאת בדומה לבטון הרגיל, שחוזק המתיחה שלו הוא רק כ-3 מגה פסקל. מבנה אחד בחווה האקולוגית, "חווה ואדם", במודיעין. ספסל ישיבה בבית פרטי במצפה עדי. ספסלי ישיבה במכללת סמינר הקיבוצים ספסלי ישיבה בבית הספר שילה-פרדס חנה. ספסלי ישיבה במכללת אמונה בעפולה. עיסת נייר פייקריט מדיה וקבצים בנושא בטונייר בוויקישיתוף Papercrete Guide Wiki Green Home Building Imagine There’s No Concrete: Building a Papercrete Revolution in Mason Papercrete slide Building With Papercrete At The Good Life Lab livinginpaper.com
מטאו ריוולטה

מטאו ריוולטה (באיטלקית: Matteo Rivolta נולד ב-16 בנובמבר 1991) הוא שחיין איטלקי. אלוף העולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021), אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קופנהגן 2017) ובעל מדליית ארד מאליפות אירופה (דברצן 2012), במשחה ל-100 מטר פרפר. ריוולטה נולד במילאנו. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בדברצן, הונגריה במאי 2012 זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם מירקו די טורה, פביו סקוצולי ופיליפו מאניני בשיא איטליה חדש של 3:32.80 דקות, לפני גרמניה (3:34.41 דקות) והונגריה (3:34.57 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.40 שניות ומילוראד צ'אביץ' סרביה (51.45 שניות) ולאסלו צ'ה הונגריה (51.77 שניות). באולימפיאדת לונדון (2012) סיים מטאו במקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.50 שניות ובמקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב. באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד ביולי 2013 סיים ריוולטה במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.06 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.65 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 51.64 שניות ובמקום 18 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.65 שניות. באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה במרץ 2014 סיים ריוולטה במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.94 דקות ובמקום 14 במשחה ל-100 מטר פרפר 52.62 שניות. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר בדצמבר אותה שנה סיים ריוולטה במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בתוצאה של 1:32.68 דקות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:27.05 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.73 שניות ובמקום 31 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 23.50 שניות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה באוגוסט 2015 סיים ריוולטה במקום 10 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.64 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.59 דקות. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה בדצמבר אותה שנה זכה ריוולטה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 1:31.71 דקות, לפני רוסיה (1:32.17 דקות) ובלארוס (1:33.21 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע במשחה הפרפר ב"זינוק שליחים" תוצאה של 22.19 שניות. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 49.70 שניות, אחרי לאסלו צ'ה מהונגריה שקבע תוצאה של 49.33 שניות, ולפני ניקיטה קונובלוב מרוסיה (50.28 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 49.55 שניות ועלה ראשון לגמר. באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2021 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 48.87 שניות, לפני צ'אד לה קלו מדרום אפריקה (49.04 שניות) ואנדריי מינקוב מרוסיה (49.21 שניות). 50 מטר פרפר: 23.65 שניות (2013) 100 מטר פרפר: 51.54 שניות (2016) 50 מטר פרפר: 22.14 שניות (2021) 100 מטר פרפר: 48.64 שניות (2021) מטאו ריוולטה, באתר olympedia.org מטאו ריוולטה, באתר Swimrankings
מקהלת הנערים סנט תומאס

מקהלת הנערים סנט תומאס (בגרמנית: Thomanerchor) היא מקהלה, שנוסדה בשנת 1212 בלייפציג, גרמניה, בעקבות איחוד בין מנזר, כנסייה ובית ספר בשם תומאס הקדוש, שמטרתו הייתה להכשיר נערים לשירה בטקסי-דת. בית הספר קיבל גם נערים ממעמד הסוחרים בלייפציג, ובכך היה לבית הספר הציבורי הראשון בגרמניה, מעמד עליו שמר ב-300 השנים הבאות ועל כן הוא מוסד התרבות העתיק ביותר בלייפציג. תפקיד המקהלה היה לשיר בטקסי-דת שונים ובאירועים עירוניים, כתשלום על החינוך שקיבלו התלמידים. למקהלת הנערים יצא שם בלייפציג ומחוצה לה, ובמשך השנים, בעיקר בתקופת הרפורמציה ההפרוטסטנטית מ-1539 ואילך, ובזכותה התפתחה לייפציג למרכז מוזיקלי חשוב. מנצחי המקהלה היו לא רק מוזיקאים ומלחינים אלא גם מדענים ואקדמאים בעלי שם בתחומים שונים, כמו מתמטיקה, כרונולוגיה ואסטרונומיה, משפטים, בלשנות ועוד. יוהאן קונאו, קודמו של יוהאן סבסטיאן באך בתפקיד, היה משפטן, חוקר דתות, מומחה לשפות זרות ומשורר. בשנים 1723 - 1750 כיהן יוהאן סבסטיאן באך כמנצח המקהלה, ויצירותיו תפסו מקום רב ברפרטואר שלה. יורשיו של באך בתפקיד תרמו רבות לתחיית העניין ביצירותיו בראשית המאה ה-19, כשפליקס מנדלסון החזיר לרפרטואר המקהלה ותזמורת הגוונדהאוס את מתאוס פסיון הנשכח. ב-1850 ייסדו בלייפציג רוברט שומאן ופרנץ ליסט את "חברת באך", שהוציאה לאור את רשימת יצירות באך. "אגודת באך החדשה", מייסודו של מנצח המקהלה גוסטב שרק, מארגנת עד ימינו פסטיבלים מיצירות באך ברחבי העולם. במאה ה-20 הרבתה המקהלה להופיע עם תזמורת הגוונדהאוס ברחבי העולם ובשידורי רדיו, ושמה יצא לתהילה. רפרטואר המקהלה רחב ומגוון, ממזמורים גרגוריאניים עד מזמורי תפילה מודרניים, ומקום נרחב ניתן בו למוזיקה ליטורגית נוצרית, בעיקר לקנטטות, מוטטים ואורטוריות של באך. חברי המקהלה חיים, לומדים ומתאמנים בפנימייה, כשהחניכים הבוגרים אחראים לצעירים. התנאי לקבלה לפנימיית המקהלה הוא כישרון ייחודי לשירה ולמוזיקה, ועל אף התביעות הגבוהות למשמעת ולאימונים מרובים, ניתנת לחניכים הזדמנות להתפתחות אישית ומקצועית. אחד ממנצחי המקהלה בעבר, האנס יואכים רוץ', צמח מן המקהלה עצמה. מנצח המקהלה הנוכחי הוא גוטהולד שוורץ. מדיה וקבצים בנושא מקהלת הנערים סנט תומאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקהלת הנערים סנט תומאס (בגרמנית) מקהלת הנערים סנט תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר ספוטיפיי מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר Discogs (באנגלית) מקהלת הנערים סנט תומאס, באתר Songkick (באנגלית) ענת מוניץ, תוכניית קונצרט שהתקיים בתל אביב ב-4 בדצמבר 2015 מוניץ, תוכניית קונצרט מוניץ, תוכניית קונצרט מוניץ, תוכניית קונצרט מוניץ, תוכניית קונצרט
אגודת אדומי השיער

אגודת אדומי השיער (באנגלית: The Red-Headed League) הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. הסיפור הופיע לראשונה במגזין הסטרנד באוגוסט 1891, מאויר על ידי סידני פאג'ט. קונן דויל דירג את "אגודת אדומי השיער" במקום השני ברשימת שנים עשר סיפורי שרלוק הולמס האהובים עליו. הסיפור הופיע במקום השני בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם בשנת 1892. ג'ייבז וילסון, משכונאי לונדוני, מגיע להתייעץ עם שרלוק הולמס. כשהולמס וד"ר ווטסון בוחנים את הלקוח, שניהם מבחינים בצבע שיערו היוצא דופן – אדום בגוון המזכיר צבע של להבה. וילסון מספר להם שלפני שבועות אחדים, עוזרו הצעיר, וינסנט ספולדינג, שכנע אותו להיענות למודעת הצעת עבודה בעיתון, שפורסמה על ידי "אגודת אדומי השיער", הדורשת גבר אדום שיער. בבוקר למחרת, וילסון ניגש לראיון העבודה, והיה היחיד שנשכר; גוון שיערם של אדומי השיער האחרים שנענו למודעה היה כהה מדי או בהיר מדי, ורק וילסון הציג את הצבע הרצוי. וילסון מספר להולמס שלאחר שבועות בודדים בעבודה, הגיע כהרגלו למשרד, אך הוא היה נעול ועל שלט שהוצב עליו נכתב "אגודת אדומי השיער התפרקה, 9 באוקטובר 1890". וילסון ניגש לבעל האחוזה, שהשכיר את המשרדים לאגודה, שאמר לו שמעולם לא שמע על דונקן רוס – שהיה מנהל המשרדים של אגודת אדומי השיער. הולמס וווטסון מבטיחים לוילסון כי הם יפתרו את התעלומה עד יום שני, והולכים להיפגש עם ספולדינג. הולמס מבחין מיד כי מכנסיו של ספולדינג מלוכלכות באדמה. לאחר מכן הולמס דופק קלות על המדרכה שליד בית העבוט של וילסון, ובמוחו פותר את התעלומה כולה. הולמס מזמין את מפקח המשטרה ג'ונס ואת מר מריוודר, מנהל בנק הממוקם ליד בית העבוט של וילסון. הולמס, ווטסון, ג'ונס ומריוודר מתחבאים במרתף הבנק ששימש ככספת, וכפי שחזה הולמס, תופסים בפעולה גנבים שמופיעים ממנהרה המגיחה אל רצפת המרתף. אחד מהגנבים הוא וינסנט ספולדינג. מסתבר שספולדינג ודונקן רוס המציאו את אגודת אדומי השיער על מנת להעסיק את וילסון – ובעצם להוציא אותו מבית העבוט, כדי שיוכלו לחפור משם מנהרה עד לקרקעית הבנק ולגנוב ממנו. אף על פי שהיה עליהם לשלם לוילסון על עבודתו, הוצאה זו הייתה מינורית יחסית לסכום שחשבו שירוויחו לאחר הגנבה מהבנק. חזרה ברחוב בייקר, הולמס מסביר לווטסון כיצד פתר את התעלומה. הסיפור "אגודת אדומי השיער" עובד פעמים רבות לפרקים בסדרות, ביניהן לפרק טלוויזיה בסדרה "שרלוק הולמס" ב-1951, לפרק בסדרה של 1954, וגם לפרק בסדרה של 1965. בגרסה שהופיעה בסדרה "שרלוק הולמס" ב-1985, בכיכובו של ג'רמי ברט, הפשע כולו תוכנן על ידי פרופסור מוריארטי. שערורייה בבוהמיה מדיה וקבצים בנושא אגודת אדומי השיער בוויקישיתוף אגודת אדומי השיער - טקסט מלא באנגלית של הסיפור.
קודן

קודן (בפולנית: Kodeń) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לנהר בוג ולגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. הכפר נודע בשל בזיליקה שנבנתה בו במאה ה-16, בה מוצגת דמותה של מריה. קודן נזכר בראשית המאה ה-16 כיישוב כפרי, ובשנת 1511 הוענקו לו זכויות עיר. מהמאה ה-18 הפך היישוב ליעד נופש ולמרכז אריגה וסנדלרות אזורי. בשנת 1869 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוצתו בתי הכפר בידי הרוסים, ולאחר מכן נכבש בידי הגרמנים. כשנה לאחר מכן פרצה ביישוב מגפת טיפוס הבהרות. בימים הראשונים למלחמת העולם השנייה הופצץ הכפר קשות, והוא נקבע בשטח הכיבוש הגרמני, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. יהודים ישבו בכפר לפחות מהמחצית הראשונה של המאה ה-17. בשנת 1698 התרחשה בכפר עלילת הדם של קודן, בה הואשמו 2 תושבים יהודים ברצח של נער פולני. במהלך המאה ה-18 התפתחה בכפר קהילה יהודית עצמאית שנטלה חלק פעיל בפיתוח התעשייה בו. במאה ה-18 עסקו היהודים בכפר במלאכה ובמסחר. יהודי הכפר סיפקו שירותים, בעיקר בתחום התפירה והסנדלרות, ליישובים באזור, כולל העיר בריסק. רבה של הקהילה נרצח יחד עם בנו בשנת 1774. בתחילת המאה ה-20 הוקם בכפר בית מדרש. בשנת 1920, עת נכלל היישוב בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, פרעו חיילי הצבא הכחול ביהודי הכפר. בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה ביישוב בסיוע הג'וינט, והתקיימה במקום פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנים אלה נמנו בכפר כ-800 יהודים, כשליש מתושביו. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הכרזה על חרם על עסקי היהודים ביישוב. עם הפצצת הכפר בתחילת מלחמת העולם השנייה, נמלטו ממנו רוב יהודיו. כאשר נכנסו לכפר חיילי הוורמכט, נותרו בו כ-100 יהודים בלבד. באביב 1940 הצטרפו אליהם 105 יהודים שגורשו מקרקוב, וכל יהודי היישוב רוכזו בגטו שהוקם במקום. בספטמבר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבכפר לגטו מיינדזיז'ץ פודלסקי, וממנו שולחו באוקטובר 1942 יחד עם אלפי יהודי גטו זה למחנה ההשמדה טרבלינקה. בית הקברות היהודי הוחרב במהלך המלחמה. חיילי הצבא הנאצי השתמשו במצבות לצורך ריצוף הקרקע למעבר הטנקים באדמה הבוצית באזור הסמוך לנהר הבוג. לאחר המלחמה לא נותרה אף מצבה בבית הקברות והוא נותר שומם עד היום. מספר שרידי מצבות נמצאו באזור. שטח בית הקברות מגודר כיום ונותר ריק מאז סיום המלחמה. בשטח בית הקברות גדלים עצי תפוח עתיקים שהתושבים המקומיים לא מטפלים בהם ולא קוטפים את פירותיהם שנופלים שנה אחר שנה על הקרקע ומרקיבים. מדיה וקבצים בנושא קודן בוויקישיתוף קודן באתר מרכז מורשת יהדות פולין קודן (Kodeń), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קודן", באתר השטעטל הווירטואלי Zenon Guldon and Jacek Wijaczka, The Accusation of Ritual Murder in Poland 1500-1800, Polin: Studies in Polish Jewry Volume 10: Jews in Early Modern Poland, Liverpool University Press, 1997, עמ' 99-140
קוז'מינק

קוז'מינק (בפולנית: Koźminek) הוא כפר במחוז קאליש שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה בשנת 1369, עת הוענקו לו זכויות עיר. מהמאה ה-15 היה היישוב בבעלות משפחות אצולה פולניות, ובסוף המאה ה-18 התיישבו בו גרמנים משלזיה. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1870, תחת השלטון הרוסי בפולין הקונגרסאית, ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות. יהודים נזכרים ביישוב מסוף המאה ה-18, הם היו חלק גדול מהאוכלוסייה שנעמד בכמה מאות אך פיתוחה של הקהילה הוגבל במאה ה-19 בשל איסור על התיישבות יהודים באזור הגבול עם פרוסיה, ועד אמצע המאה ה-19 הייתה הקהילה המקומית כפופה לקהילת קאליש. היהודים בעיר היו בעלי מלאכה כגון חייטים, נגרים, קצבים, סנדלרים ואופים. בתחילת המאה ה-20 חל שיפור ניכר במצבם הכלכלי של היהודים והם החלו גם לחדור לתחומים מסחר שונים כמו סחר בעצים ובתבואה חקלאית בפולין אך גם במדינות שכנות. בתחילת המאה ה-20 נבנה בכפר בית מדרש, שנשרף קודם לכן. בשנת 1917 הוקם ביישוב חוג ציוני בשם "בני ציון", ובין מלחמות העולם התקיימה ביישוב פעילות של תנועות נוער ציוניות, לצד פעילות של אגודת ישראל ומוסד של הכנסת אורחים שעזרו רבות לבני הקהילה. בתקופה זו נמנו ביישוב 729 יהודים, כשליש מתושביו. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים ואף התריעו על כך בכנס של סוחרי האזור היהודיים שנערך במארס 1936 בקאליש. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, וסיפוח האזור לשטח הרייך, הוטלו על יהודיו סכומי כופר גבוהים, תוך לקיחת בני ערובה להבטחת התשלומים. בתחילת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, אליו הובאו גם יהודים רבים מהסביבה, וממנו נלקחו היהודים לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. הם עבדו בכפייה בניקוי תעלות, בסלילת כבישים ובפריקת פחם. בשיאו מנה הגטו כ-2,900 יהודים, כולל יהודים שהועברו מסטאווישין. בתוך הגטו הועסקו היהודים בעבודות כפייה על פי מקצועם המקורי טרם המלחמה. כאמור, בסנדלרות ובחייטות. כמו כן, יהודים צעירים הוצאו מחוץ למחנה והועבדו בחקלאות. במהלך היציאה לעבודה מחוץ לגטו הצליחו מספר יהודים להימלט ולברוח. בסוף נובמבר 1941 נערכה בגטו שבכפר אקציה גדולה בחצר בית הכנסת, בה נרצחו בין 600 ל-700 ילדים, קשישים וחולים יהודים ביער גולוחוב הסמוך. בתחילת 1942 נערכה בגטו אקציה נוספת, בה שולחו כמה מאות יהודים למחנה ההשמדה חלמנו. במאי 1942 שולחו כ-100 צעירים מהגטו למחנה עבודה ליד פוזנן. ביולי 1942 חוסל הגטו שבכפר, תוך העברת חלק מיושביו לגטו לודז' ושליחת כל היתר ישירות לחלמנו. מדיה וקבצים בנושא קוז'מינק בוויקישיתוף קוז'מינק באתר מרכז מורשת יהדות פולין קוז'מינק (Koźminek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קוז'מינק", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין (אנ'), קוז'מינק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 66–68), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הטיה (סטטיסטיקה)

בסטטיסטיקה, הטיה או הטיה סטטיסטית היא תכונה של אלגוריתם לאמידה, בו התוחלת של האומד שונה מהתוחלת של הפרמטר הסטטיסטי אותו מבקשים לאמוד. בשימושים פרקטיים, ההטייה לרוב נגרמת מהעובדה שהמדגם המקרי אינו מייצג את האוכלוסייה. עם זאת, ברמת התאורטית, ניתן להשתמש באומדים שונים, שההטייה שלהם אינה בהכרח אפס, אפילו אם המדגם מייצג את האוכלוסייה היטב. בהינתן מודל סטטיסטי ( P θ ) θ ∈ Θ {\displaystyle \left(\mathbb {P_{\theta }} \right)_{\theta \in \Theta }} ואומד θ ^ {\displaystyle {\hat {\theta }}} לפרמטר θ {\displaystyle \theta } , ההטיה מוגדת להיות: b ( θ ^ , θ ) = E ( θ ^ − θ ) {\displaystyle b\left({\hat {\theta }},\theta \right)=\mathbb {E} \left({\hat {\theta }}-\theta \right)} באופן כללי יותר, לכל פונקציה של הפרמטר q ( θ ) {\displaystyle q(\theta )} ואומד q ^ {\displaystyle {\hat {q}}} , מוגדרת ההטיה, b ( q ^ , q ( θ ) ) = E ( q ^ − q ( θ ) ) {\displaystyle b\left({\hat {q}},q(\theta )\right)=\mathbb {E} \left({\hat {q}}-q(\theta )\right)} כאשר E ( X ) {\displaystyle \mathbb {E} (X)} היא התוחלת של המשתנה המקרי X. ישנם מספר סוגים של הטיות סטטיסטיות אשר יכולות גם להשתלב אחת בשנייה. הטיית בחירה היא עיוות בנתוני מחקר הנובע מהטייה בצורת איסוף המידע.  דגימה מוטה הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו מתייחסים לדגימה המשמשת בתצפית כאילו היא מייצגת, בעוד שהמצב בפועל שונה. הטיית זיכרון היא הטיה בנתוני מחקר הנובעת מחשיבה סלקטיבית של הנחקרים. הטיית זיכרון היא סוג של הטיית דיווח. הטיית הנסיין הוא כשל לוגי מסוג שגיאות תצפית, השייך לקבוצת כשלי היקש בו תוצאת ניסוי מושפעת מציפיות ותקוות של מלקטי הנתונים. נטאי דיוק ונכונות מדיה וקבצים בנושא הטיה בוויקישיתוף הטיה, באתר MathWorld (באנגלית)
קוזובה

קוזובה (באוקראינית: Козова; בפולנית: Kozowa; ביידיש: קאזעווע) היא עיירת מחוז במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה שוכנת לצד אגם, על גדת נהר קורופטס (Koropets). היישוב נזכר לראשונה בשנת 1669, עת הוקם בו מבצר. מסוף המאה ה-18 ועד סוף המאה ה-19 שימשה העיירה כעיירת מחוז עצמאית, ובשנת 1880 סופחה לנפת העיר בז'ז'ני. בשנים אלה חוברה העיירה לקו מסילת הברזל. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים ישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ועד תחילת המאה ה-20 החזיקו בכל בתי העסק בה. מאמצע המאה ה-19 כיהנו בעיירה רבנים מבית רוטנברג. בשרפה גדולה שפרצה ביישוב בשנת 1906 נותרו בו כ-300 משפחות יהודיות ללא קורת גג. בשנת 1909 הוקם בעיירה בית ספר עברי, ובין מלחמות העולם התגברה ביישוב הפעילות הציונית, בעיקר של הרוויזיוניסטים. בשנים אלה נמנו ביישוב כ-1,570 יהודים, כשליש מתושביו, ובוועד הקהילה החזיקה אגודת ישראל. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועקב פרעות של איכרים אוקראינים ביהודי כפרי הסביבה, נהרו אליה פליטים יהודים רבים. ב-16 באוקטובר 1941 ערכו הגרמנים טבח ביהודי העיירה, בו רצחו ביער סמוך בין 300 ל-500 יהודים. באביב 1942, עם הבאת מגורשים יהודים לעיירה, הגיע מספר תושביה היהודים לכ-2,850. עם הגעת יהודים נוספים לעיירה, רוכזו כל יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו שררה צפיפות קשה. ב-21 בספטמבר 1942, יום כיפור תש"ג, נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית, בה נתפסו בין 800 ל-1,000 יהודים, והובלו לבז'זני, וממנה שולחו תוך זמן קצר בקרונות משא למחנה ההשמדה בלז'ץ. בחורף 1943-1942 סבלו יהודי הגטו ממגפת טיפוס הבהרות שפרצה בו, תוך שהגרמנים מוציאים להורג חולים יהודים שגילו. ב-9 באפריל 1943 הוציאו הגרמנים להורג כ-100 יהודים נוספים מהגטו. ב-17 באפריל 1943 נערכה בגטו שבעיירה אקציה המונית נוספת, בה נרצחו בירי כ-1,000 יהודים נוספים. ב-12 ביוני 1943 נרצחו כ-1,000 היהודים האחרונים שנותרו בגטו שבעיירה. בעת האקציה התאבד אחד מחברי היודנרט, עו"ד קורצ'וק, יחד עם תשעת בני משפחתו, באמצעות שתיית רעל, כדי שלא ליפול בחיים בידי הגרמנים. מדיה וקבצים בנושא קוזובה בוויקישיתוף קוזובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין קוזובה (Kozowa), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קוזובה", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), קוזובה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 798–800), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קוזובה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
זהבית ופזית

זהבית ופזית (באנגלית: Shimmer and Shine) היא סדרת אנימציה אמריקאית המשודרת בערוץ ניק ג'וניור. בארצות הברית הסדרה משודרת החל מה-24 באוגוסט 2015 והמדבבים המקוריים הם: אבה בלה, איזבלה צ'אמפ, אלינה פולי ובלייק ברטרנד. בישראל הסדרה משודרת החל מה-8 בנובמבר 2015 והמדבבים לעברית הם: עינת אזולאי, בר סביר, אלונה אלכסנדר ורום קלטר. העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-11 במאי 2016, ובישראל ב-11 בפברואר 2016 כאשר שני פרקים מן העונה לא שודרו. ב-11 בפברואר 2016, הסדרה חודשה לעונה שנייה וכללה דמויות חדשות ומעבר ל-CGI. העונה עלתה ב-11 ביוני 2016 בקנדה, ב-15 ביוני 2016 בארצות הברית וב-14 באוגוסט 2016 בישראל. העונה הסתיימה ב-31 במרץ 2017 בארצות הברית וב-11 באפריל 2017 בישראל. ב-21 ביוני 2016 חודשה הסדרה לעונה שלישית בת 20 פרקים. העונה עלתה ב-5 במאי 2017 וב-10 בדצמבר 2017 בישראל. העונה הסתיימה ב-10 במאי 2018 בארצות הברית וב-26 ביוני 2018 בישראל. ב-24 במאי 2017 חודשה הסדרה לעונה רביעית בת 20 פרקים. העונה עלתה ב-22 באוקטובר 2018 ובסביבות 2019-2020 בישראל. העונה הסתיימה ב-9 בפברואר 2020 בארצות הברית וב-17 באוקטובר 2022 בישראל. זהבית ופזית מגיעות ליום שהן הופכות לג'יניות אמיתיות. לאחר שליה נבחרת להיות מבקשת המשאלות היא זוכה בבקבוק הג'יני המיוחד ומאז הג'ניות מגשימות לה שלוש משאלות וביום, אך הן נתקלות בטעויות שאותן הן מתקנות ביחד עם ליאה. זהבית ופזית מקבלות מהנסיכה סמירה אבני חן בצבעים שונים בעלות כוחות קסם. זטה המכשפה הרעה רוצה לגנוב להן אותה ולהיות בעלת הכוחות העוצמתיים ביותר. ליה וזאק מצטרפים למסע ועוזרים כנגדה, ומקבלים גישה להסתובב במפלי זהרמיי. זאק מכיר ג'יני ששמו קאז ובהמשך העונה הוא הופך להיות הג'יני שלו. לאחר היעלמותו המסתורית של הצבע הסגול מנהר הקשת במפלי זהרמיי, הנסיכה סמירה שולחת את ליה, זהבית ופזית לעולם "קשת זהרמיי" כדי לגלות את מקור הבעיה. הן פוגשות את אמה, ג'ינית קשת ועוזרות לה להחזיר את כל הצבעים לנהר. לבסוף סמירה מחליטה כי הן מוכנות לחקור את עולם קשת זהרמיי וזאק וקאז מצטרפים אליהן להרפתקאות חדשות. כמו כן, זטה המכשפה רוצה להיות בעלת הכוחות החזקים ביותר, ולכן מחפשת אותם בקשת זהרמיי בעזרת נזבו. "זהבית ופזית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זהבית ופזית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זהבית ופזית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "זהבית ופזית", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניקלודיאון מכריזה על העונה השנייה של "זהבית ופזית" באתר Toonzone ניקלודאון מחדשת את 'זהבית ופזית' עונה שנייה באתר futon אפי טריגר, אוגוסט בערוצי ניקלודיאון, באתר Pop Tarts‏, 31 ביולי 2016 'זהבית ופזית': חידוש לעונה שלישית מניקלודיאון באתר TV Series Fianle אפי טריגר, דצמבר 2017 בערוצי ניקלודיאון, באתר Pop Tarts‏, 30 בנובמבר 2017 More preschool renewals, SpongeBob for Nickelodeon באתר Kidscreen את כל החיות (חוץ מנזבו) מדבב די בראדלי בייקר בגרסה המקורית, ובישראל השאירו את הדיבוב המקורי ניקלודיאון מדברים על סדרות חדשות באתר וראייטי שני פרקים של העונה לא שודרו בישראל אם הפרק לא שודר בישראל, שמו ייכתב באנגלית עד לשידורו בישראל.
אבי-אשוח

אַבּי-אֶשוּח היה מלך אמורי, המלך השמיני בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך כ-28 שנים, בין השנים 1711–1684 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה או 1620-1648 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה הנמוכה. הוא ירש את אביו שמשו-אילונה. את אבי-אשוח ירש בנו עמי-דיתנה. תאריו בטקסטים שנשארו מתקופתו היו: "יורשו של שומו-ל-אל, יורש נסיכי של שמשו-אילונה, זרע נצחי של מלכות, מלך אדיר, מלך בבל, מלך ארץ שומר ואכד, המלך שהביא את ארבעת הרבעים לחיות בשלום. הנחת החוקרים שתארים האלה הושגו בעקבות מסעות המלחמה האגרסיביים שלו. שם השנה הרביעית שלו התייחס לכך שהוא הכניע את הצבא של הכשים, עמים נוודים שפלשו ממזרח לבבל כבר בתקופת אביו. בכרונולוגיה של מלכי השושלת הראשונה מצוין שהוא בנה סכר על החידקל בניסיון ללכוד את אילום-מה-אילי, המייסד של שושלת ארץ-הים (Sealand Dynasty) ששלטה בהמשך בבבל, לאחר שהשושלת הראשונה נפלה בתחילת המאה ה-16 לפנה"ס. מאבקו בשושלת הים היה המשך למאבקים שניהל אביו שימשו-אילונה באותו מלך, ללא הצלחה. שבר של גליל מחרס מהעיר כיש, מיוחס לעיתים למלך זה בגלל שהוא מציין שלושה אירועים התואמים שלוש משנות השם שלו: השנה בה הקים סכר על החידקל, השנה בה הקים שער לעיר על גדת החידקל, השנה בה הוא חפר את תעלת זובי. בכתובת של בנו עמי-דיתנה ובשושלת היוחסין של נכדו עמי-צדוקה, הוא מתואר "המנצח הגדול". שני עותקים של כתובות על מבנים מציינות את פעילות הבנייה שלו בעיר Luḫaia, עיר שנוסדה על ידי חמורבי על גדת תעלה מצפון לבבל. כתובת המציינת את שמו נמצאה על עין מאבן שוהם שהוקדשה לאלה ניגאל, אשתו של אל הירח נאננה במיתולוגיה השומרית. שמו מופיע בטביעות חותם רבות של חותמי גליל. בתקופת שלטונו פלשה עילם עם מלכה כותורנחונתא הראשון והרסה שלושים ערים. פירוט האירועים לפי שנים, שנות מלכותו של אבי-אשוח
קוז'נהורודוק

קוז'נהורודוק (בבלארוסית: Кажан-Гарадок, קז'ן-הרדוק; בפולנית: Kożangródek, קוז'נגרודק; ברוסית: Кожан-Городок, קוז'ן-גורודוק; ביידיש: קאַזשאַנאָדאָק) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, על גדת נהר צנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קוז'נהורודוק נזכרת לראשונה בשנת 1493, ובמאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-17 התקיימה בעיירה פעילות של זרם הקלוויניזם. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בשטח האימפריה הרוסית. בהתאם להסכם ריגה בשנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים נזכרים בעיירה מאמצע המאה ה-17, ובתחילה הייתה כפופה הקהילה המקומית לקהילת פינסק. בתחילת המאה ה-20 עזבו את העיירה כמחצית מיהודיה, והתקיימו בה שלושה בתי כנסת, אחד מהם של חסידות סטולין. בין מלחמות העולם היגרו רבים מיהודי העיירה לארגנטינה, ונותרו בה כ-800 יהודים, כשליש מתושביה. ב-5 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי בגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה, בו הוטלו עליהם גזירות שונות. ב-18 באוגוסט 1942 נרצחו כ-700 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה. מדיה וקבצים בנושא קוז'נהורודוק בוויקישיתוף קוז'נהורודוק באתר מרכז מורשת יהדות פולין ספר יזכור לקהילת קוז'נהורודוק, בספריית העיר ניו יורק, וכאן, וכאן "קוז'נהורודוק", באתר JewishGen (באנגלית) קוז'נהורודוק (Kożangródek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קוז'נגרודק", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין (אנ'), קוז'נגרודק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1391), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קוז'נגורודוק (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית