אהוד בן גרא

אֵהוּד בֶּן גֵּרָא לפי המקרא, היה השופט השני ששפט את ישראל בתקופת השופטים אהוד היה שמאלי, שנאמר: "איש איטר יד ימינו". לפי המסופר בפרק ג' בספר שופטים בני ישראל עשו הרע בעיני אלוהים, ובשל כך סייע ה' לעגלון מלך מואב, להשתלט על שטחים בהם ישבו אחדים משבטי ישראל ולשעבד את יושביהם על מנת שיחזרו בתשובה ויעבדו את אלוהים. במקרא עצמו מוזכרת "עיר התמרים", היא יריחו, כעיר שנכבשה על ידי המואבים, וכנראה השתלטו הם גם על שטחים קטנים מאוד בירדן, ועל אזור ההר בעבר הירדן המערבי. עגלון נעזר בעמלקים ובעמונים לשם כיבוש ישראל. על פי המסופר, היו בני ישראל תחת שלטונו שמונה עשרה שנה. בני ישראל זעקו לה' בבקשת עזרה, "וַיָּקֶם ה' לָהֶם מוֹשִׁיעַ אֶת-אֵהוּד בֶּן-גֵּרָא בֶּן-הַיְמִינִי" (שופטים, ג', ט"ו), להצילם מיד המואבים. על פי המסופר בספר שופטים, אהוד נקט בפעולה נועזת כדי להציל את ישראל. הוא החליט להתנקש במלך מואב בארמונו, ולפתוח במלחמה מיד לאחר מכן. הוא הכין חרב פיפיות (חרב שלהבה חד משני צידיו), שהייתה קצרה מאוד, כדי שיוכל להחביא אותה מתחת לבגדיו. בגלל שאהוד היה איטר יד ימינו (שמאלי), הוא נשא את החרב בצד ימין וכך השומרים, שהיו בודקים אם יש חרב בצד שמאל, לא מצאו את חרבו. כתוצאה מכך היה יכול לגשת למלך חמוש מבלי שיעצרו בעדו. אהוד נשלח בראש משלחת של בני ישראל להביא מנחה לעגלון. לאחר הגשת המנחה, אמר לו שיש לו אליו דבר סתר כדי שעגלון ירחיק מעליו את השומרים. לאחר מכן הוא אומר לו שיש לו דבר אלוהים, והמלך קם מתוך כבוד לדבר ה' (מקימה זו זכה עגלון ורות צאצאיתו הייתה אם למלכות). אהוד התקרב אל המלך, שהיה שמן מאוד, ודקר אותו בביטנו באמצעות החרב, על שני להביה, והותירה בתוך בטנו. כדי שהמלך לא יזעיק עזרה, דחף אהוד את החרב עמוק עד הוצאת הפַּרְשְׁדונָה (חלק מהמפרשים טוענים שהכוונה היא לצואתו של המלך, בעוד שאחרים מפרשים שפירוש המילה הוא 'קצה המעי הגס') אשר הדיפה ריח עז של צואה. אהוד יצא אל המסדרון, נעל את הדלת ונמלט אל 'הַשְּׂעִירָתָה' (בהר אפרים) אחרי שעבר את הגלגל. עבדי המלך ראו את אהוד נועל את הדלת, הריחו את ריח הצואה, והסיקו כי נעל אותה כיוון שהמלך עושה את צרכיו. משראו כי חלף זמן רב והמלך אינו פותח את הדלת, הם פתחו אותה וראו שהמלך מת. בינתיים הגיע אהוד אל הר אפרים, שם תקע בשופרו ופלש לשטח מואב יחד עם צבא גדול. אהוד בן-גרא וצבאו נלחמו במואבים, והכו בהם כעשרת אלפים איש. בעקבות הניצחון והמורא הגדול שהטיל אהוד על המואבים, שרר שלום באזור זה שמונים שנה. יאירה אמית, ספר שופטים אמנות העריכה . ירושלים: מוסד ביאליק, 1999. עמ' 159–183. מדיה וקבצים בנושא אהוד בן גרא בוויקישיתוף יהודה אליצור, ‏פרשת אהוד בן גרא, באתר "דעת" אהוד בן גרא ועגלון מלך מואב: חרב קטנה ובטן גדולה. ד"ר יונתן גרוסמן, סרטון באתר יוטיוב פרשנויות שונות על סיפור אהוד בן גרא - באתר 929 - תנ"ך ביחד משה גרסיאל, ‏הסיפור על אהוד בן גרא בספר שופטים, בית מקרא מ"ו, סיוון תשל"א, באתר "דעת" אהוד בן גרא- המושיע בפודקאסט עושים תנך עם ד"ר שחר ענבר "דבר אלוהים לי אליך" - לפשר פרשת אהוד - אבינועם ביר, מעליות כו (תשס"ו), עמ' 95. פשוטו כמשמעו של הסיפור על אהוד בן גרא - תגובתו של חיים ראם למאמרו של משה גרסיאל סיפורו של אהוד בפרק ג' בספר שופטים פרופ' יאירה אמית, אהוד בן גרא (שופטים ג, יב-ל), הספרייה הווירטואלית של מטח טריה פיליפ ומתיה קם, אהוד בן גרא, באתר "תרבות•il" אהוד בן גרא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אהוד בן גרא - באתר המאמרים של יעקב קופל אהוד (שופט מקראי), דף שער בספרייה הלאומית אלי אשד "המתנקש הבודד" :אהוד בן גרא בספרות באמנות בקומיקס ובטלוזיה, בלוג המולטי יקום של אלי אשד ספר שופטים, פרק ג', פסוק ט"ו ספר שופטים, פרק ג', פסוקים י"ב–ט"ו