אירוויזיון 2004

אירוויזיון 2004 נערך ב-15 במאי באיסטנבול, לאחר זכייתה של המדינה בשנה הקודמת, בפעם הראשונה מאז החלה להשתתף בתחרות. בשנה זו שונו חוקי התחרות ונוסף שלב חצי הגמר המתקיים שלושה ימים לפני ערב הגמר. בשלב חצי הגמר התמודדו כל המדינות המשתתפות, פרט לאלו שנציגיהן דורגו בעשרת המקומות הראשונים בשנה הקודמת וארבע המדינות המנהיגות את איגוד השידור האירופי: הממלכה המאוחדת, צרפת, גרמניה וספרד. את התחרות הנחו מלטם ג'ומבול וקורהאן אבאי. המנצחת הייתה הזמרת רוסלנה ליז'יצ'קו מאוקראינה עם השיר Dikiye Tantsy, אשר זכה לשם "Wild Dances" באנגלית ובתרגום לעברית, "ריקוד פראי". במהלך השיר היו רוסלנה ומלוויה לבושים בהשראת סדרת הטלוויזיה "זינה הנסיכה הלוחמת". עבור אוקראינה הייתה 2004 ההשתתפות השנייה בסך הכל בתחרות האירוויזיון. את ישראל ייצג הזמר דוד ד'אור עם השיר "להאמין". ד'אור הגיע למקום ה-11 בשלב חצי הגמר ושב לארץ לפני תחרות הגמר. את סרביה ומונטנגרו יצג בתחרות ז'ליקו יוקסימוביץ', אשר הגיע לבסוף למקום השני ובכך, השווה את השיא שקבעה פולין ב-1994 - המיקום הגבוה ביותר בהופעה ראשונה באירוויזיון. למקום השלישי הגיע סאקיס רובאס מיוון, למקום הרביעי הגיעה המארחת טורקיה, ולאחריה בתום חלוקת הנקודות, ניצבו שוודיה וקפריסין כששוויון נקודות ביניהן. תחרות האירוויזיון 2004 התקיימה באיסטנבול, טורקיה בעקבות הניצחון הטורקי בתחרות האירוויזיון 2003 שנערכה בריגה, בירת לטביה, עם הזמרת סרטאב ארנר ועם שירה "Everyway That I Can". בתחילה, האולם שנבחר על ידי TRT לארח את התחרות היה האולם "Mydonose Showland", אך לבסוף נבחר "אבדי איפקצ'י ארנה", שיכול להכיל כמות גדולה יותר של אנשים. בחצי-הגמר ובגמר הופיע מלטם ג'ומבול עם השיר "Volare (לעוף)" שבוצע במקור על ידי דומניקו. סרטאב ארנר, זוכת אירוויזיון 2003, חזרה לבמה, וביצעה את השיר עמו זכתה בתחרות האירוויזיון 2003, "Everyway That I Can", ואת אחד השירים החדשים שלה, "Leave (עזוב)". בנוסף, סטראב ארנר גם ראיינה את המתמודדים בתחרות בחדר הירוק. ה"אנסמבל הטורקי של אנטליה" הופיע בתחרות גם כן. בפעם הראשונה בתולדות האירוויזיון, התחרות כולה יצאה ב-DVD שכלל את חצי-הגמר והגמר. הסלוגן לתחרות האירוויזיון 2004 היה: תחת אותם שמיים! ("!Under The Same Sky"), מתוך רצון להדגיש את החשיבות של התקשורת בין האיחוד האירופי לטורקיה. בנוסף לכך, באותה שנה, בפעם הראשונה, נעשה שימוש בלוגו רשמי חדש עם דגל בצורת לב במרכז, אשר משתנה מאז משנה לשנה בהתאם למדינה המארחת את התחרות. כל מדינה המשתתפת בתחרות, כולל אלה שלא העפילו אל הגמר, הורשו להצביע למדינות אחרות. לאחר שכל ההופעות הושלמו, כל מדינה פתחה את קווי הטלפון שלה כדי לאפשר לצופיה להצביע עבור השיר האהוב שלהם, עם ההגבלה לפיה מצביע לא יכול להצביע עבור מדינתו. כל מדינה זכתה בנקודות על פי מספר הקולות שניתנו לכל שיר: שיר אשר קיבל את רוב קולות הצופים קיבל 12 נקודות, השני 10 נקודות, השלישי 8 נקודות וכך הלאה מ-7 עד 1. במקרה של שוויון בכמות הקולות, בין שתי מדינות או יותר, המדינה שקיבלה את מספר הנקודות ממספר רב יותר של מדינות, היא תהיה המנצחת. במקרה של שוויון נוסף, סופרים איזו מדינה קיבלה 12 נקודות מספר פעמים רב יותר, ובמקרה של שוויון נוסף סופרים איזו מדינה קיבלה 10 נקודות מספר פעמים רב יותר וכך הלאה. זו הפעם הראשונה בה טורקיה העניקה ניקוד לשירה של קפריסין, והשנה השנייה ברציפות שקפריסין העניקה ניקוד לטורקיה. עם זאת, לאור המחלוקת בין שתי המדינות על השליטה בחלקה הצפוני של קפריסין, עם ההגעה לנקודה בה קפריסין אמורה הייתה להקריא את הנקודות שלה, הוצג במפה רק חלקו הדרומי של האי, כלומר ללא החלק המוגדר על-יד טורקיה כ"רפובליקה הטורקית של צפון קפריסין". הייתה זו השנה הראשונה בה המדינות הקריאו את התוצאות רק בשפה אחת. קודם לשנה זאת, כל מדינה חזרה על הקראת הנקודות גם באנגלית וגם בצרפתית. שיטה זאת שונתה עקב ריבוי המדינות המשתתפות, כדי לחסוך זמן. הייתה זו השנה הראשונה שבה מדינות שלא ניצחו בתחרות קיבלו מעל 200 נקודות. לפני תחרות זו, רק המנצחים של אירוויזיון 1994 ואירוויזיון 1997 עברו את רף 200 הנקודות. בתחרות זו, כל שלושת המקומות הראשונים קיבלו מעל 200 נקודות. הייתה זאת הייתה הפעם הראשונה שתחרות האירוויזיון התקיימה באירוע בן-יומיים - חצי-גמר ביום רביעי, ומופע גמר בשבת. על פי הפורמט החדש, ארבע המממנות העיקריות של התחרות, שהן צרפת, גרמניה, ספרד והממלכה המאוחדת, יחד עם המדינה המארחת טורקיה, מעפילות ישירות לגמר, מבלי להשתתף בחצי-הגמר, וגם 10 המדינות בעלות הניקוד הגבוה ביותר מאירוויזיון 2003. אנדורה, אלבניה, בלארוס וסרביה ומונטנגרו השתתפו בפעם הראשונה בתחרות, ומונקו חזרה להשתתף בתחרות לאחר היעדרות של 25 שנה. לוקסמבורג הייתה אמורה לחזור לתחרות לאחר היעדרות של 11 שנה, אך התעוררו בעיות, והיא לא חזרה לתחרות. זאת הייתה השנה הראשונה שבה כל 36 המדינות המשתתפות הצביעו בטלפון לשיר האהוב עליהן, אולם צרפת, פולין ורוסיה לא הצביעו, כי הן לא השתתפו ולא שידרו את חצי-הגמר, ולכן לא יכלו להצביע. הגמר של התחרות שודר ב-15 במאי 2004 בשעה 21:00. 24 הפיינליסטיות היו: ארבע המממנות העיקריות של התחרות – צרפת צרפת, ספרד ספרד, גרמניה גרמניה ו הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת. 10 המדינות בעלות הניקוד הגבוה ביותר מאירוויזיון 2003 – טורקיה טורקיה, בלגיה בלגיה, רוסיה רוסיה, נורווגיה נורווגיה, שוודיה שוודיה, אוסטריה אוסטריה, פולין פולין, איסלנד איסלנד, רומניה רומניה, אירלנד אירלנד. 10 המדינות בעלות הניקוד הגבוה ביותר מחצי הגמר של האירוויזיון הנוכחי. חצי הגמר של התחרות שודר ב-12 במאי 2004 בשעה 21:00 (שעון ישראל). 22 מדינות הופיעו וכל המשתתפות בתחרות, מלבד מצרפת, פולין ורוסיה, הצביעו. אוסטריה אוסטריה – דודו רושצ'יץ' בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה – מייה מרטינה בלארוס בלארוס – דניס קוריאן גרמניה גרמניה – תומאס אנדרס דנמרק דנמרק – קמילה אוטסן אסטוניה אסטוניה – מריה-ליס אילוס ספרד ספרד – אן איגרטיבורו הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת – לוריין קלי אירלנד אירלנד – ג'וני לוגן ישראל ישראל – מרב מילר ליטא ליטא – רולאנדאס וילקונסיאוס לטביה לטביה – לאוריס רייניקס הולנד הולנד – אסתר הארט פולין פולין – מאצ'יי אורלוס רומניה רומניה – אנדראה מרין רוסיה רוסיה – יאנה צ'וריקובה שוודיה שוודיה – ג'ובאן רדומיר סלובניה סלובניה – פיטר פולס אוקראינה אוקראינה – פאבלו שילקו אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון 2004 (באנגלית) אירוויזיון 2004, באתר האירוויזיון הרשמי היסטוריית ההצבעות של אירוויזיון 2004 אירוויזיון 2004, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)