laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פיקוס בת-שקמה

פיקוס בת-שקמה (שם מדעי: Ficus palmata, ידוע באנגלית כ-Wild Fig) הוא עץ או שיח גדול, שקיים פולמוס לגבי הימצאו בארץ ישראל המערבית כצמח בר.[דרוש מקור: לקיומו של פולמוס] עץ פיקוס בת-שקמה עשוי לצמוח לגובה של תשעה מטרים, אם כי לרוב פרטים שלו נמוכים יותר. כמו מיני פיקוס רבים, הוא נפוץ במזרח התיכון, באסיה ובחלקים מאירופה. העץ רגיש לצינה, ולרוב מפריח פגות בין יוני לספטמבר, ואלו מופרות לקראת סוף תקופה זו, החל מאוגוסט. מראהו דומה לפיקוס התאנה, והוא נבדל מהתאנה בגודל פירותיו (שחורים וקטנים יותר) ועלים המאונים לשלוש אונות במקום לחמש. צומח היטב על קרקע גירית ועל מסלעות. פיקוס בת-שקמה גדל בתנאי עקת מים בצורה שמזכירה פיקוס התאנה, דבר שעשוי לגרום לבלבול בין מינים אלו. עם זאת, עליו מפורצים פחות ופירותיו קטנים יותר. מספר פרטים של מין זה נמצאו בעבר בת'מילה סמוך למקום שבו שוכן היום מעבר הגבול עין נטפים. פרטים אלה התייבשו במהלך השנים. במספר מקומות בארץ צומחים פרטים של פיקוס התאנה, שפורסמו בעבר כפיקוס בת-שקמה על ידי ספרים וכותבים בני-סמכא.[דרוש מקור] המקרה המפורסם ביותר הוא של שני העצים בקניון נחל חווה שנמצא בהר הנגב. מקרים דומים של זיהוי שגוי הם פרטים של פיקוס ב'עין א-תינה' בנחל זרחן, עין אורחות ובקניון נחל ורדית. אף אחד מפרטים אלו לא שייך למין פיקוס בת-שקמה. פיקוס בת-שקמה הוא צמח מוגן בישראל. על פי הספר האדום של רשות הטבע והגנים, בכל הארץ ישנו רק עץ אחד מהמין הזה, והוא גדל בהרי אילת. עם זאת, הפיקוס בת-שקמה לא נמצא בסכנת הכחדה עולמית, שכן הוא קיים בטבע בכמה מדינות במזרח התיכון, והוא נפוץ במיוחד באיראן ובאפגניסטן. בגן הבוטני בירושלים עמלים בעשור האחרון על ריבוי הפיקוס בניסיון להצילו. במסגרת אירועי השבעת הכנסת ה-22 החלה מסורת שבה מנכ"ל הגן מעניק לכנסת עץ או פרח נדירים כדי שאלה יישתלו בגינת המשכן. כחלק מהשמירה על הפיקוס, גנני הכנסת קיבלו הכשרה מאנשי הגן הבוטני לטיפוחו. "אנו מקווים כי השתיל שהענקנו לכנסת יסמל את התקווה לצמיחתה של הדמוקרטיה והאחדות בעם", אמר תום עמית, מנכ"ל הגן הבוטני. יו"ר הכנסת, ח"כ יולי אדלשטיין, השתתף בטקס הנטיעה, ואמר כי הכנסת מתגאה בסיוע לשמירת צמחים ועצים הנמצאים בסכנת הכחדה. "נציב את הפיקוס בת-שקמה כנקודת ביקור למאות אלפי המבקרים במשכן", אמר בטקס. "כולי תקווה כי הגברת המודעות לסכנת הכחדתו של הצמח העתיק הזה תעזור במשימה החשובה להצלתו" בממלכת ירדן קיימים פרטים רבים של מין זה, במחשופים של סלעים קשים, במקרים רבים סמוך לבתי-גידול לחים. מדיה וקבצים בנושא פיקוס בת-שקמה בוויקישיתוף פיקוס בת-שקמה, באתר ITIS (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר NCBI (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה פיקוס בת-שקמה, באתר Tropicos (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר GBIF (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר The Plant List (באנגלית) פיקוס בת-שקמה, באתר IPNI (באנגלית) פיקוס בת-שקמה באתר פורטל הערכות הסיכון לטבע בישראל ניר חסון, עץ מסוג פיקוס בת-שקמה נשתל בגן הכנסת, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2019 פיקוס בת-שקמה באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח ניר חסון, העץ הנדיר: צמח שרק פרט אחד מסוגו אותר בישראל, ניטע בגינת הכנסת, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2019
מרסל קליין

מרסל קליין (יולי 1937 - 21 במאי 2008) היה המדען הראשי של רפא"ל (הרשות לפיתוח אמצעי לחימה). קליין היה בין הישראלים הבודדים שהיו לחברים באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. נולד בצרפת. בשנת 1960 סיים בהצטינות את לימודיו בטכניון, חיפה בהנדסה אווירונאוטית. במקביל ללימודיו בטכניון עסק בהוראה במוסד זה. בשנת 1969 סיים לימודי מסטר בהנדסה אוירונאוטית בטכניון. בשנת 1974 סיים לימודי דוקטורט באווירונאוטיקה ב-MIT שבארצות הברית. התמחותו העיקרית בנושאי טילים, פגזים והנעה רקטית. בסוף שנות הש-70 של המאה העשרים עמד קליין בראש קבוצת התכנון של פיתוח לוויין ישראלי ראשון (אביר) ביחד עם יונתן מס. לימים הועברה האחריות לפיתוח הלוויין לתעשייה האווירית. קליין היה מנהלה הרביעי של סוכנות החלל הישראלית. בין הפרויקטים הנזקפים לזכותו ניתן למנות את יכולת השיגור העצמאית של ישראל, הלוויין הישראלי הראשון ופרויקטים נוספים במערכת הביטחון. נפטר ב־21 במאי 2008 בחיפה כתוצאה מהסתבכות של מחלת הסוכרת. ממאמריו: Klajn, Marcel), "An approximate solution for the motion of a spinning projectile with a non linear Magnus moment," Israel Journal of Technology, v. 8, pp. 181-8 (1970) Klajn, Marcel and Gur, Ilana, "Nutational divergence time constant of spinning axisymmetric spacecraft due to damped elastic structural elements," Proceedings of Guidance, Navigation and Control Conference, Hilton Head Island, South Carolina, USA (10-12.8.1992), pp. 47-52 Inbar, Tal, "Marcel Klajn, dreamer of space, builder of satellites: The untold story of Israel's space program pioneer," 63rd International Astronautical Congress, held in Naples, Italy, (1-5.10.2012), Lecture IAC-12.E4.1.3 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שום גבוה

שום גבוה (שם מדעי: Allium ampeloprasum) הוא גאופיט בעל בצל גדול באדמה, המגדל עמוד תפרחת שגובהו 80 עד 150 ס"מ. זהו מין הבר ממנו תורבתה הכרישה. עמוד התפרחת זקוף, בלתי מסועף, ובבסיסו עלים שטוחים מעטים. בראשו מתנשאת קרקפת דמוית כדור בקוטר 3-5 ס"מ. לפעמים צבע הפרחים ירוק חיוור ולפעמים סגול-ארגמן. השום הגבוה פורח בחודשים מאי-יוני, והפריחה במקומות הנמוכים מתחילה מוקדם יותר, כחודש לפני הפריחה בהרים הגבוהים. שכיח במעזבות, בבתי הגידול הפתוחים בחבל הים-תיכוני, וניכר בעיקר בצידי דרך. ממיני השום הנפוצים ביותר בישראל. ריחו - ריח שום עז, הנודף בחוזקה עם פציעת איברי הצמח. השום נזכר במקרא "זכרנו את הדגה אשר נאכל במצרים... ואת השומים" (במדבר, י"א, ה'), והיה בתקופת התלמוד מאכל עממי אהוב. הצמח מקובל ברפואה העממית, ומשמש לריפוי מחלות דרכי העיכול, להרחקת תולעי מעיים, וכן לטיפול בטחורים ולריפוי פצעים (כשהוא ספוג בתחבושת). שום גבוה הוא ערך טבע מוגן בישראל. כרישה מדיה וקבצים בנושא שום גבוה בוויקישיתוף שום גבוה, באתר ITIS (באנגלית) שום גבוה, באתר NCBI (באנגלית) שום גבוה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שום גבוה, באתר צמח השדה שום גבוה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה שום גבוה, באתר Tropicos (באנגלית) שום גבוה, באתר GBIF (באנגלית) שום גבוה, באתר The Plant List (באנגלית) שום גבוה, באתר IPNI (באנגלית) שום גבוה באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
אבנט

אבנט הוא סרט רחב עשוי מבד המעטר בגדי שרד טקסיים. לעיתים נחגר במתניים (אך לא נועד להחזיק את המכנסיים), לעיתים נמתח באלכסון מכתף אלי מותן. משמש גם כאביזר נוי אופנתי. האבנט גם נלבש באירועים רשמיים תחת טוקסידו מהודר,ובכך מוסיף לרשמיות של הלובש אותו. האבנט גם נלבש על ידי אומנים ובעיקר על ידי חזנים, בקונצרטים ובאירועי תרבות. ערכים מורחבים – אבנט (בגד כהונה), גרטל אבנט הוא אחד מארבעה בגדי כהונה שהיו הכהנים לובשים בשעת העבודה בבית המקדש. האבנט היה עשוי מחוטי פשתן הטוויים יחד עם חוטי צמר הצבועים בצבעי תכלת, ארגמן ותולעת שני. כיום מקובל אצל חלק מהגברים החרדים ללבוש אבנט המכונה גרטל, בדרך כלל רק במהלך התפילה. הערך "אבנט", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבנט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבנט – אביזר לבוש אבנט (בגד כהונה) – האבנט שחגרו הכהנים בבית המקדש גרטל (נקרא גם "אבנט חסידי") - אבנט המשמש לתפילה בעיקר אצל חסידים אבנט (חברה) – חברה לשיווק רכיבי אלקטרוניקה ומחשבים
תגובות מצומדות

תגובות מצומדות (באנגלית: Coupled reactions) הן תגובות כימיות אשר מתרחשות יחד. עצם הצימוד מאפשר את קיומן של התגובות באופן ספונטני. תהליכים מטבוליים רבים (לדוגמה גליקוליזה) מותנים בצימוד תהליכים בהם משתחררת אנרגיה חופשית (כלומר תהליכים אשר אינם דורשים השקעה של אנרגיה לקיומם, 0>ΔG) לבין תהליכים הדורשים השקעה של אנרגיה (ΔG>0). הצימוד יכול להתרחש בשתי דרכים שונות: צימוד באמצעות מטבוליט משותף, וצימוד באמצעות מנגנון. כדי שהצימוד יצא לפועל יש צורך במטבוליט משותף לשני התהליכים. כך לפי עקרון לה שטליה התגובה הספונטנית תדחוף או תמשוך את התגובה השנייה. בדרך כלל המולקולה המשמשת לצימוד תהליכים בתא היא ATP. צימוד בעזרת מכניזם של אנזים הכופה אינטראקציה בין שתי ריאקציות. לדוגמה, האנזים גליצראלדהיד 3-פוספט דהידרוגנאז (אנ') (הידוע כ-GAPDH). האנזים מצמד תגובת חמצון אשר מועדפת מבחינה תרמודינמית ותגובת זרחון אשר לא מועדפת תרמודינמית. הצימוד נעשה על ידי יצירת תוצר ביניים (תיואסטר) לא יציב, בעל אנרגיה גבוהה יחסית, וכך מאפשר את המשך התגובה משום שהוא מקטין את אנרגיית השפעול הדרושה לזרחון. תהליך הגליקוליזה הוא דוגמה למסלול מטבולי המבוסס על צימוד תגובות. הגליקוליזה מורכבת מעשרה שלבים אנזימטיים. שלוש תגובות מתוכם הן המניעות של כל המסלול המטבולי. הן תגובות ספונטניות בעלות 0>>ΔG וכך הן דוחפות ומושכות את שאר התגובות הלא ספונטניות. מטבוליזם בקרות אנזימטיות 7.7: Coupled Reactions, Chemistry LibreTexts, ‏2016-04-30 (באנגלית) Coupling Reactions: Definition & Examples | StudySmarter, StudySmarter UK (באנגלית בריטית)
גלאי נייטרינו

גלאי נייטרינו הוא גלאי חלקיקים שנועד לזהות חלקיקי נייטרינו ולמדוד את תכונותיהם. ישנם כמה סוגים של גלאי נייטרינו. כל סוג בנוי מכמות גדולה של חומר (לרוב נוזלי) במערה בעומק רב שנועד לחסום קרינה קוסמית. הגלאי חייב להבנות מחומרים טהורים ככל האפשר על מנת למנוע מהכמויות הזעירות של חומר רדיואקטיבי הקיימות בכל חומר לעוות את התוצאה. גלאים המבוססים על חומר הניקוי טטראכלורואתילן. בגלאים אלו פגיעת נייטרינו עשויה להפוך אטומים של כלור לאטומים של ארגון. גלאי זה מודד נייטרינו אלקטרוני בלבד. גלאי מסוג זה בהומסטייק שבדרום דקוטה שהכיל 520 טון של נוזל הניקוי גילה ב-1967 את בעיית הנייטרינו השמשי. גלאי גליום דומים לגלאי הכלור, אך רגישים יותר לנייטרינו דלי אנרגיה הנוצרים בהיתוך פרוטון-פרוטון בשמש. נייטרינו יהפוך גליום לגרמניום. גלאי מסוג זה (SAGE) נבנה בשותפות אמריקנית רוסית ונמצא בבקסן שבהרי קווקז ברוסיה, גלאי נוסף חדש נמצא בהרי גראן סאסו מזרחית לרומא. גלאי שמבוסס על מים טהורים, כדוגמת סופר-קמיוקנדה ביפן. בגלאי זה הנייטרינו מעביר את האנרגיה שלו לאלקטרון שנע כתוצאה מכך מהר יותר ממהירות האור בחומר (אם כי לאט יותר ממהירות האור בריק). תופעה זו גורמת ל"גל הלם אופטי" הידוע כ"קרינת צ'רנקוב" ושניתן לאתרה באמצעות חיישנים. לגלאי צ'רנקוב יתרון בכך שהנייטרינו מתגלה בכניסות לגלאי, וניתן לקבל מידע על כיוונו של הנייטרינו. גלאי זה מאתר הן נייטרינו אלקטרוני והן נייטרינו מואוני. גלאי מים כבדים (כלומר מים שבהם מחליף דאוטוריום את המימן במים). בגלאי זה משתמשים בשלושה סוגים של תהליכים על מנת לאתר את הנייטרינו. הראשון הוא כמתואר בגלאי מבוסס מים טהורים. השני כאשר הנייטרינו פוגע באטום הדאוטריום ומשחרר אלקטרון. והשלישי נייטרינו המפרק דאוטריום למרכיביו (פרוטון ונייטרון). כל שלושת התהליכים מתגלים על ידי חיישנים הרגישים לקרינת צ'רנקוב. גלאי זה מאתר את כל שלושת הטעמים של נייטרינו. גלאי מסוג זה במצפה הנייטרינו באגן סדברי שבקנדה הוכיח את התאוריה בדבר התנודדות של הנייטרינו בין הטעמים. ב-22 בספטמבר 2017, גלאי הנייטרינו גילה IceCube את IceCube-170922A, חלקיק נייטרינו באנרגיה של 290 טריליון אלקטרון וולט. לאחר תצפיות נמצא שמקורו בבלאזר, חור שחור מסוג קוואזר, הרחוק מאיתנו 3.7 מיליארד שנות אור, שמפנה את הסילון שלו לכיווננו. כך למעשה נפתחה דרך חדשה לחקר היקום, בגילוי ומציאת מקורות אנרגיה גבוהה. סופרנובה 1987A התפרצות גמא מדיה וקבצים בנושא גלאי נייטרינו בוויקישיתוף https://www.space.gov.il/news-space/131289 עידן חדש באסטרונומיה: זוהה "חלקיק רפאים" באנטארקטיקה שמקורו בחור שחור, עודד כרמל, 15.07.2018
מסכת עוקצים

מסכת עוקצים או מסכת עוקצין (עֳקָצִים וגם עֻקְצִין) היא המסכת האחרונה בסדר טהרות ובששה סדרי משנה. מסכת זו עוסקת בהגדרת המזון הראוי ושאינו ראוי להיטמא, כגון עוקצי הפירות, ומכאן שמה 'עוקצים'. בין הנושאים השנויים במסכת: דיני חלקים הטפלים למזון כמו כאלה המשמשים כקליפה השומרת עליו או כידית אחיזה; דברים שמקובל לאוכלם רק בעיר ולא בכפר ועוד. בגמרא מסופר שרבי מאיר ורבי נתן רצו להקניט את הנשיא, רבן שמעון בן גמליאל, ורצו לבקש ממנו שילמד הלכות ממסכת "עוקצים", שמסכת זו לא הייתה ידועה לו. סוגיות מהמסכת נידונות בתלמוד הבבלי בפרק תשיעי ("העור והרוטב") ממסכת חולין. במסכת עוקצין יש שלושה פרקים. על מסכת עוקצין, כמו על כל מסכתות סדר טהרות מלבד מסכת נדה, לא קיים לא תלמוד בבלי ולא תלמוד ירושלמי. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מסכת זו האחרונה בסדר טהרות מכיוון שכולה הוקשה על ידי סברות חכמים ואין לה מקור בכתוב. כל שהוא יד ולא שומר (שש משניות) - דיני חלקי המזון המשמשים "יד" (ידית) לאוכל, או "שומר" לאוכל. זיתים שכבשן בטרפיהן (עשר משניות) - חלקי אוכל הסמוכים זה לזה - מתי הם נחשבים כגוף אחד ומתי הם יחשבו כגופים נפרדים. רב יהודה, האמורא המפורסם, כאשר היה מגיע לפרק זה, התקשה בו מאוד ואמר: ”הויות דרב ושמואל חזינן הכא” - משפט הבא לבטא את עומק החכמה הטמונה בפרק. יש צריכין הכשר (שתים עשרה משניות) - פירוט הדברים שלא מקובל לאוכלם ורק "מחשבה" והחלטה מפורשת של האדם לאוכלם מגדירה אותם כמזון הראוי לאכילה - ובכך להכשירם לקבלת טומאה. בסוף פרק זה, האחרון בששת סדרי המשנה, נקבעה משנה מעולם האגדה - מעין סיום "חגיגי", על גודל השכר לעולם הבא ועל ערכו של השלום: "לא מצא הקדוש ברוך הוא כלי מחזיק ברכה לישראל אלא השלום, שנאמר: ה' עֹז לְעַמּוֹ יִתֵּן ה' יְבָרֵךְ אֶת עַמּוֹ בַשָּׁלוֹם". במשנה זו מופיעים באופן חריג שמותיהם של רבי יהושע בן לוי ורבי שמעון בן חלפתא, תלמידיו של רבי יהודה הנשיא, עורך המשנה. בסך הכל במסכת 28 משניות. מדיה וקבצים בנושא מסכת עוקצים בוויקישיתוף משנה, מסכת עוקצים, באתר ויקיטקסט תוספתא, מסכת עוקצים מאתר "סנונית" כתב יד, מסכת עוקצין, אוסף מיכאל קרופ, מאה 18, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ג, עמוד ב' מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. במהדורות אחרות תיתכן חלוקה שונה. ספר תהילים, פרק כ"ט, פסוק י"א
מסכת טהרות

מסכת טְהָרות היא המסכת החמישית בסדר טהרות. אורך המסכת עשרה פרקים ויש עליה משנה ותוספתא אבל לא תלמוד בבלי או ירושלמי. המסכת עוסקת בעיקר בדיני טומאה וטהרה. שמה של המסכת ניתן לה בלשון נקייה שהרי העיסוק בה הוא בענייני טומאות. מסכתנו עוסקת בעיקר בשלושה עניינים: טומאת אוכלין ומשקים – מתי אוכל נטמא ומתי לאו, העברת טומאה, דינו של אוכל שנטמא ועוד. ספק טומאה ברשות היחיד – מה דינו של ספק טומאה (דוגמת שדה שידוע שהיה בו קבר אך אינו ידוע היכן) ברשות היחיד ורשות הרבים טומאת עם הארץ. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, שהסתיים העיסוק בטומאות החמורות וטהרתן, החל הדיון בטומאות הקלות שאין בהם אלא הערב שמש. לפי הרב ראובן מרגליות, סודרו המסכתות לפי אורכן, ולכן מוקמה מסכת טהרות הכוללת עשרה פרקים ובהם 92 משניות לאחר מסכת פרה הכוללת 12 פרקים ולפני מסכת מקוואות הכוללת 10 פרקים ובהם 71 משניות. שלשה עשר דבר בנבלת העוף הטהור (תשע משניות). האשה שהייתה כובשת ירק בקדרה (שמונה משניות). הרוטב והגריסים והחלב (שמונה משניות). הזורק טומאה ממקום למקום (שלוש עשרה משניות). השרץ והצפרדע ברשות הרבים (תשע משניות). מקום שהיה רשות היחיד (עשר משניות). הקדר שהניח את קדרותיו (תשע משניות). הדר עִם עם הארץ (תשע משניות). זיתים מאימתי מקבלין טומאה (תשע משניות). הנועל בית הבד (שמונה משניות). בסך הכל יש במסכת 92 משניות. משנה, מסכת טהרות, באתר ויקיטקסט מסכת טהרות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוספתא, מסכת טהרות מאתר "סנונית" בחיבורו "יסוד המשנה ועריכתה" מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסכת מקואות

המונח "מקוואות" מפנה לכאן. לערך העוסק במבנה המשמש לטבילה, ראו מקווה. מסכת מִקֶוָאוֹת היא המסכת השישית בסדר טהרות. המסכת עוסקת בדיני כשרות מקווה ודיני פסילתו ומים כשרים למקווה באופן כללי. יש הנוהגים לומר את הפרק השביעי של המסכת, פרק "יש נוחלין", ביארצייט משום שראשי התיבות של ארבעת המשניות האחרונות של הפרק הוא נשמ"ה. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, כמו שלאחר שהסתיים העיסוק בטומאות החמורות (שמקורן בטומאת מת) הופיעה דרך ההיטהרות מהן - פרה אדומה (מסכת פרה), כך לאחר שהסתיים העיסוק בטומאות הקלות, מופיעה דרך ההיטהרות מהן. שש מעלות במקוואות (שמונה משניות) - דיני מיני מים המכונסים בקרקע (מי גבאים, מי תמציות, מי מקווה שיש בו ארבעים סאה שאינן שאובים, מעין שמימיו מועטים והרבו עליו מים שאובים, מים מוכים ומים חיים) לעניין טהרה וחילוק דיניהם לעניין טומאת עצמם וטהרת אחרים. הטמא שירד לטבול (עשר משניות) - ספקות בענייני טבילה בטובל, במקווה חסר, ספק מים שאובים וכן דיני מים שאובים הפוסלים את המקווה. רבי יוסי אומר (ארבע משניות) - דיון בשלושה לוגים מים שאובים שנפלו למקווה שלא בבת אחת ובהכשרתו של מקווה שנפסל על ידי מים שאובים. המניח כלים תחת הצינור (חמש משניות) - דיני כלים למים שאובים. מעיין שהעבירו על גבי השוקת (שש משניות) - הלכות מעיין שהוליכו את מימיו. מעמדן ההלכתי של הימים וגל שנתלש מהן. כל המעורב למקוה (אחת עשרה משניות) - דרכים לעירוב מקוואות ומתי עירוב זה פסול. יש מעלין את המקווה (שבע משניות) - דרכים להשלמת מקווה לארבעים סאה ומצבים בהם השלמה זו פסולה. דרכי טבילה במקווה מצומצם. ארץ ישראל טהורה (חמש משניות) - דיני מקוואות בישראל ומחוצה לה. מקרים שונים של טומאת בעלי קרי וטומאת נידה. תחילת דיון בענייני חציצה. אלו חוצצין באדם (שבע משניות) - המשך דיני חציצה בכלים ואדם. כל ידות הכלים (שמונה משניות) - דיני חציצה בכלים (וטומאת אוכלין). בסך הכל יש במסכת 71 משניות. שישה סדרי משנה מקווה טהרה מי גבאים תוספתא, מסכת מקואות מאתר "סנונית" ספר של הרב עמוס שוקן "סוגת השושנים" בנושא מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסכת זבים

מסכת זבים היא המסכת התשיעית בסדר טהרות. יש לה תוספתא בלבד. מסכת זו עוסקת בדיני טומאת זב וזבה ומפרטת את האופנים שבהם הזב נטמא ומטמא. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, נכון היה שלאחר מסכת נידה תופיע מסכת זבים (שכן נידה היא מקרה כללי של זוב). אך מכיוון שהקדים הכתוב בפרשת "ויהי ביום השמיני" את דיני מסכת מכשירין על פי דיני זוב המופיעים בפרשת "זאת תהיה תורת המצורע", הוקדמה אף מסכת מכשירין. הרואה ראיה אחת (שש משניות) - משך ה"זוב" שמגדיר את האדם כזב. הכל מטמאין בזיבה (ארבע משניות) - האישים הראויים להחשב כזבים אם ראו זיבה. האופנים שבהם הזב מטמא את החפצים שהוא נשען עליהם. הזב והטהור שישבו בספינה (שלוש משניות) - האופנים שבהם הזב מטמא חפצים שהוא מזיז אותם, אף ללא נגיעה בהם. רבי יהושע אומר (שבע משניות) - המשך הדיון מהפרק הקודם. הנוגע בזב (שתים עשרה משניות) - סיכום תמציתי של יסודות סדר טהרות כולו: אבות הטומאה, האופנים שבהם הם מטמאים, ושרשרת הטומאה שכל אחד מהם מסוגל לטמא. בסך הכל יש במסכת 32 משניות. משנה, מסכת זבים, באתר ויקיטקסט תוספתא, מסכת זבים מאתר "סנונית" "זב" מתוך האנציקלופדיה הרפואית הלכתית, באתר מכון שלזינגר כתב יד חלקי, מסכת זבים, קטעי הגניזה הקהירית, מאה 10, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית ספר ויקרא, פרק ט', פסוק א' ספר ויקרא, פרק י"ד, פסוק ב' מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל קוסובו

דגל הרפובליקה של קוסובו (בסרבית: Zastava Kosova; באלבנית: Flamuri i Kosovës) הוא הדגל הלאומי של קוסובו. למרות הקמת המחוז האוטונומי של קוסובו ב-1944, לא היה למחוז דגל עצמאי מדגל הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה, ונאסר על האלבנים להשתמש בדגלם. ב-1969, במסגרת הרחבת האוטונומיה של החבל, הותר לאלבנים להשתמש בדגל אתני בו צורף הכוכב האדום לדגל אלבניה. במהלך התפרקות יוגוסלביה, החזיקו שתי הקבוצות הלאומיות בחבל בדגליהם: הסרבים השתמשו בטריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית, אדום-לבן-כחול, בעוד האלבנים השתמשו בדגל אלבניה, שמשנות השישים שמש כדגל האתני האלבני. ב-1991 הוקמה רפובליקת קוסובו (אנ') האלבנית, והיא השתמשה לדגלה בדגל אלבניה בו הנשר מוסט שמאלה. הרפובליקה נפלה לאחר פלישת הכוחות הסרביים עליה ב-1999. העיצוב מבוסס על הצעה שהוגשה בתחרות שערך האו"ם ביוני 2007, שהניבה כ-1000 הצעות שונות. תנאי התחרות קבעו כי הדגל המוצע לא יכלול את הסמל הלאומי האלבני או הסרבי, ולא יהיה מבוסס באופן בלעדי על צבעי הדגל האלבני (אדום-שחור) או הסרבי (תכלת-לבן-אדום). הדגל אומץ על ידי קוסובו מיד עם הכרזת העצמאות של המדינה ב-17 בפברואר 2008. סרביה, הטוענת לריבונות על קוסובו בתור אזור אוטונומי, והיא רואה בדגלה את דגל האזור. הדגל מכיל את מפת קוסובו זהובה כשמעליה ששה כוכבים לבנים המעוצבים בקשת על רקע כחול. ששת הכוכבים מסמלים את הקבוצות האתניות העיקריות במדינה: אלבנים, בוסניאקים, גוראנים, סרבים, טורקים וצוענים. קיימות טענות לא רשמיות שהכוכבים מייצגים את ששת חבלי אלבניה הגדולה: אלבניה, קוסובו, אזורים במערב מקדוניה הצפונית, צפון יוון ודרום מונטנגרו, ועמק פרסבו (אנ') בסרביה. העיצוב מזכיר בצבעיו ובעיצובו את דגל בוסניה והרצגובינה. גם בוסניה והרצגובינה הייתה נתונה לשלטון זמני בחסות האו"ם, ודגלה עוצב בהשראת האיחוד האירופי, ומתוך כוונה לייצג את מגוון הקבוצות האתניות החיות בה. דגל אלבניה תחת השלטון האיטלקי, שכללה גם חלקים מקוסובו דגל אלבניה תחת השלטון הגרמני, שכללה חלקים מקוסובו דגל אתני של המיעוט האלבני במסגרת הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה (1969-1990) דגל רפובליקת קוסובו (1991-1999) סמל קוסובו המנון קוסובו מדיה וקבצים בנושא דגל קוסובו בוויקישיתוף דגל קוסובו, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל קוסובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Reeves, Terri Bryce (2008-02-19). "Former Kosovar leader rejoices from afar". St. Petersburg Times. נבדק ב-2008-02-19.
יצחק עמדי

הרב יצחק עמדי (ה'תרפ"ו, 1926 - ג' בטבת ה'תשע"ז, 1 בינואר 2017) היה מחנך, רב המושב עין העמק ומייסד המרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן, בעל אות יקיר ירושלים לשנת 2000. נולד לשבתאי ולרחל בעיר עמדיה שבכורדיסטן העיראקית, על גבול טורקיה. בהיותו בגיל 8 החליטו הוריו לעלות לישראל והמתינו פרק זמן של שנתיים בעיר מוסול כדי לקבל אישור עלייה, ובה בעת הצטיין בבית הספר המקומי במוסול. לבסוף עלה עם הוריו לישראל, ומשפחתו התיישבה בעיר העתיקה שבירושלים. כאן התחנך בתלמוד תורה של עדת הספרדים, ולמד שם במשך כשנתיים. לאחר מכן עברה משפחתו להתגורר בשכונת הכורדים "זיכרון יוסף" בירושלים, הממוקמת במרכז העיר בפאתי שכונת נחלאות ובסמוך לשוק מחנה יהודה. לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף, ולאחר ארבע שנים עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד אצל הרב יעקב משה חרל"פ. הוסמך לשוחט ובודק על ידי הרב מרדכי מיוחס, ראש השוחטים בירושלים, וסמיכתו אושרה גם על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. בשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרב ושוחט במושב עין העמק. בתקופה זו העניק שירותי דת גם ביקנעם. כשהגיעה לישראל העלייה הגדולה מעיראק וכורדיסטן, נשלח אל מעברת הקסטל, שם התרכזו רובם של העולים, וארגן את תחום החינוך במעברה. גם כאשר הפכה המעברה להיות היישוב "מעוז ציון" היה עושה את דרכו מירושלים יום-יום למעוז ציון כדי לטפח את החינוך של הילדים במקום. בראש מעייניו עמדה שמירת מורשת העדה הכורדית, ובשנת 1973 ייסד יחד עם הרב יצחק בראשי את המרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן. עד צאתו לגמלאות בשנת 1976, שימש כמנהל בית הספר אריאל. בשנת 1979 קיבל אות "אזרח כבוד" מהמועצה המקומית מבשרת ציון על פועלו בתחום החינוך. בשנת 1992 תכנן את עיצובו המחודש של בית הכנסת "יחזקאל הנביא" שבשכונת "זיכרון יוסף" בירושלים, יחד עם האמנית זהבה בנימין. אף הקים במקום כולל אברכים מבני העדה הכורדית, שהוסמכו לרבנות בשנת 1995. עמדי היה אב לשבעה ילדים. שניים מבניו הם אורי עמדי ויגאל עמדי. חכמי כורדיסתאן - תיאור חייהם של רבני כורדיסטן, ירושלים ה'תשס"ה עמדי יצחק (אורכב 14.12.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר ארגון יוצאי כורדיסטן בישראל דברי הרב יצחק עמדי על רבו, הרב יעקב משה חרל"פ, יחד עם הרב שאר ישוב הכהן, באתר ערוץ 7 ציידי המניינים, אודות פעילותו של הרב בבית הכנסת, באתר מסע אחר רשימת יקירי העיר ירושלים בשנת 2000, באתר עיריית ירושלים יצחק עמדי, באתר "החכם היומי" יצחק עמדי (1926-2017), דף שער בספרייה הלאומית
מסכת טבול יום

מסכת טבול יום היא המסכת העשירית בסדר טהרות. על מסכת זו יש תוספתא ואין עליה תלמוד, לא בבלי ולא ירושלמי. המסכת עוסקת בדינו של אדם או כלי טמא שטבל לטהרתו ועדיין לא שקעה השמש. אדם זה נקרא טבול יום: טומאתו העיקרית כבר פקעה, ועדיין אינו טהור לגמרי עד שתשקע השמש. המסכת מפרטת את הדברים שאותם הוא עדיין מטמא במגעו. חלק גדול מן המסכת עוסקת בענייני "חיבור" דוגמה לכך היא מאכל תרומה הנוגע במאכל תרומה אחר או במאכל חולין, ונגע "טבול יום" באחד מהם - האם נטמא מאכל התרומה או המאכל המחובר לו משום שאלו נחשבים "חיבור" או לא. לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, דיני המסכת באים לאחר העיסוק בדיני זוב, שכן היא עוסקת במקרה פרטי של זב שטבל לטהרתו אך עדיין לא השלים את היטהרותו, כמו שנאמר: " זֹאת תּוֹרַת, הַזָּב, וַאֲשֶׁר תֵּצֵא מִמֶּנּוּ שִׁכְבַת-זֶרַע, לְטָמְאָה-בָהּ". המכנס חלות (חמש משניות ) - ענייני חיבור וטומאת "טבול יום" באוכלים. משקה טבול יום (שמונה משניות) - טומאת "טבול יום" במשקין. כל ידות האוכלים (שש משניות) - במשנה א' נדונה טומאת "טבול יום" בידיות האוכל (דוגמת גבעולי הפירות), בהמשך עד סוף הפרק חוזרת המסכת לענייני טומאת טבול יום במאכלים שונים (תוך דיון אם אלו נחשבים כ"חיבור" או לא). אוכל מעשר שהוכשר (שבע משניות) - במשניות א' - ד' המשך הדיון בטומאת טבול יום. במשנה ה' הלכות המתחילות במילה "בראשונה". במשנה ו' משנה השנויה כבר במסכת כלים (יג, ז). במשנה ז' דיון בענייני דימוע של בור. בסך הכל יש במסכת 26 משניות. מדיה וקבצים בנושא מסכת טבול יום בוויקישיתוף משנה, מסכת טבול יום, באתר ויקיטקסט תוספתא, מסכת טבול יום, באתר ויקיטקסט כתב יד, מסכת טבול יום, אוסף מיכאל קרופ, מאה 18, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית ספר ויקרא, פרק ט"ו, פסוק ל"ב מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.