laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרדכי מנו

מרדכי מנו (1922 – 1969) היה מחלוצי הספנות העברית, בן למשפחת ספנים מסלוניקי. מנו נולד ב-1923 בסלוניקי שביוון, ועלה לארץ ישראל בשנת 1932 בטרם מלאו לו עשר שנים, עם גל העלייה מסלוניקי שאורגן על ידי אבא חושי מהסוכנות היהודית, לחזק את העבודה העברית בנמל חיפה. את הידע בעולם הספנות ירש מאביו, שמואל מנו (1880–1962), אשר עסק בתחום הספנות בסלוניקי לפני עלייתם לארץ ישראל. האב ואחיו הבכור מוריס עבדו בנמל חיפה עד הפרישה לגמלאות כמו חלק גדול ממשפחת מנו. תחילת דרכו המקצועית של מנו הייתה בעבודה כשליח ופקיד נמל בסוכנות האוניות "ניסים משולם" ומאוחר יותר בחברת הספנות "עתיד" (שהוקמה בשנת 1934 מיסודה של משפחת בורכרד) שם למד את רזי המקצוע. מרדכי מנו דיבר ברהיטות 7 שפות (כולל טורקית וערבית), דבר אשר סייע לו ביצירת קשרי עבודה. בשנת 1943 הקים סוכנות אוניות עצמאית בשם "מרדכי מנו סוכני אוניות". הסוכנות טיפלה באוניות הסחר החופשי שפקדו את נמל חיפה ובשלב מאוחר יותר אף רכש את האוניה הראשונה, אוניית עץ קטנה שעיקר עיסוקה היה בייבוא מוצרי מזון מטורקיה בשיתוף פעולה עם סוכנות האוניות "ישראל גוטסמן ובנו", שעסקו אף הם בסחר מוצרי מזון בימי הצנע של תחילת שנות ה-50. בשנת 1956 הוקמה חברת הספנות "נתיבי הים התיכון בע"מ" כאשר מרדכי מנו מנהל ושותף בכיר בה. החברה רכשה מספר אוניות בנוסף לאוניה "כרמלה" והאוניה "מלכה" (ע"ש שתי בנותיו), האוניה "אייל", האוניה "ליאורה" וכלים נוספים. החברה הפכה במהרה ל"ליינר" מוביל בתנועת המטענים לישראל בים התיכון במיוחד מהים האדריאטי. בשנת 1956, בעת מבצע קדש, ארגן מרדכי מנו, ביוזמת ממשלת ישראל, מעבר ניסיוני של מטענים ישראליים - העברת מלט מנמל חיפה לנמל אילת דרך תעלת סואץ באמצעות האוניה "פאנגיאה", אך המצרים מנעו את מעבר האונייה, ועיכבו אותה במשך כארבעה חודשים. בשנת 1965 פוצלה השותפות של "נתיבי הים התיכון בע"מ" ומרדכי מנו הקים את חברתו המשפחתית החדשה בשם "מנו נתיבי ים". לחברה זו הועברו חלק מאוניות "נתיבי הים התיכון" ובנוסף הופעלו מספר אוניות חכורות. החברה עסקה בניהול אוניות, בעלות וסוכנות בנמלי חיפה ואשדוד. מנו נפטר בתחילת שנת 1969, השאיר אחריו אישה, שתי בנות, שני בנים, ונכד. בנו הבכור שמואל מנו ייסד את חברת סי-גל ספנות, משה מנו ייסד את חברת מנו ספנות. ב-2020, ביוזמת בנו משה מנו, נקראה על שמו “כיכר מנו” בחיפה. נכדו, דן מנו, הוא עורך דין ואיש עסקים ישראלי, שהתפרסם כשהשתתף בתוכנית "הישרדות". עמוס כרמלי (עורך), 100 שנות עשייה בחיפה רבתי 2006-1906, 270–272. מתוך אתר מנו ספנות חברת נתיבי הים התיכון, חרות, 10 בינואר 1964 זה שבועיים עצורה בסואץ אניה שהפליגה מחיפה לאילת, מעריב, 8 ביוני 1956 "פאנגיאה" חוזרת לחיפה, הצופה, 10 בספטמבר 1956 ראובן בן-צבי, החברה התשיעית, מעריב, 26 במאי 1966 היסטוריה של חברת סי-גל ספנות נגה כרמי, כיכר בעיר חיפה ע"ש חלוץ הספנות העברית מרדכי מנו ז"ל • בנו משה ממשיך דרכו, באתר חי פּה, 11 מרץ 2020 ערן סויסה, דן מנו יקבל כחצי מיליון שקלים בתמורה להשתתפותו בעונה החדשה של "הישרדות", באתר nrg‏, 15 באפריל 2010
היידן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אריק היידן – מתחרה בהחלקה מהירה על הקרח אמריקאי ביל היידן – מדינאי ופוליטיקאי אוסטרלי יוזף היידן – מבכירי המלחינים של התקופה הקלאסית במוזיקה מיכאל היידן – מלחין קלאסי חשוב, אחיו של יוזף היידן צ'ארלי היידן (Haden) - נגן קונטרבס, מחלוצי הג'אז החופשי קונרד היידן (Heiden) - סופר גרמני, מחבר אחת הביוגרפיות של היטלר פלנטריום היידן (Hayden) - פלנטריום גדול בניו יורק היידן (שווייץ) – עיירה בקנטון אפנצל אוסר-רודן שבשווייץ.
מייקל ברי

מייקל ויקטור ברי (באנגלית: Michael Victor Berry; נולד ב-14 במרץ 1941) הוא פיזיקאי יהודי בריטי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בריסטול. ידוע על תרומתו למכניקת הקוונטים וגילוי הפאזה של ברי, מופע הקרוי על שמו. חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 1988. ברי נולד במחוז סארי בדרום-מזרח אנגליה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה מאוניברסיטת אקסטר ודוקטורט בפיזיקה תאורטית מאוניברסיטת סנט אנדרוז. ב-1965 הצטרף לסגל אוניברסיטת בריסטול, מונה לפרופסור מן המניין ב-1978 ופרופסור חוקר של החברה המלכותית ב-1988. משנת 2006 הוא פרופסור אמריטוס. בשנים 1986 עד 1997 שימש עמית מחקר במכון ויצמן למדע במשך חודש מדי שנה. בשנת 1984 הראה ברי כי המכניקה הקוונטית יכולה לפתח "פאזה גאומטרית", התלויה רק בגאומטריה של מרחב הפרמטרים ושל המסלול. גילוי זה מהווה הכללה של אפקט אהרונוב-בוהם ובעל שימושים תכופים בפיזיקה של החומר המעובה, כמו כן שימש בסיס לאיחוד תאוריות מהמכניקה הקוונטית עם תאוריות נוספות בפיזיקה ובכימיה. על תגלית זו זכה ב-1988 בפרס וולף לפיזיקה, אותו חלק עם הפיזיקאי הישראלי יקיר אהרונוב. פרסים והוקרות נוספים בולטים להם זכה, הם מדליית מקסוול ב-1978, בחירה לעמית בחברה המלכותית ב-1982, חבר בחברה המלכותית הבריטית לאמנויות, המדליה המלכותית של החברה המלכותית ב-1990, פרס ניילור ב-1993, מדליית דיראק ב-1995, בחירה לעמית זר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ב-1995, מסדר האבירות הבריטי ב-1996, המדליה על שם פיוטר קפיצה ב-1997, פרס פוליה של החברה המתמטית הלונדונית ב-2005 ומדליית לורנץ ב-2014. הוא בעל 14 תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות שונים ברחבי העולם בהם ממכון ויצמן למדע, מהטכניון ומאוניברסיטת תל אביב. בנוסף זכה גם בפרס ההיתולי איג נובל בשנת 2000 יחד עם אנדריי גיים, על "הפיזיקה של צפרדעים מעופפות". ברי חבר בחבר הנאמנים הבינלאומי של מכון ויצמן למדע, חבר המכון ללימודי קוונטום באוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה, חבר הוועדה המייעצת של המרכז למדעים מתמטיים ויישומים באוניברסיטת הרווארד, וחבר הוועדה המייעצת במכון הבינלאומי לפיזיקה בנאטאל שבברזיל. ברי הוא יהודי ונשוי למוניקה לבית שיוביץ, ישראלית לשעבר ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת בריסטול. מדיה וקבצים בנושא מייקל ברי בוויקישיתוף מייקל ברי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מייקל ברי, באתר גוגל סקולר אתר הבית של מייקל ברי מייקל ברי באתר אוניברסיטת בריסטול פרופיל באתר החברה המלכותית Dirac Medallist 1995 Visiting Nablus Michael Berry, Physics Department, University of Bristol ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהושע רוטנשטרייך

יהושע רוטנשטרייך (27 בדצמבר 1910, גליציה – 10 במרץ 1988, תל אביב) היה עורך דין, עמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל בשנים 1972-1962. היה נשיא מועצת העיתונות בישראל, יו"ר ועדת הצנזורה, יועץ משפטי של ועדת העורכים מאז הקמתה, יו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין ונשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודיים מ-1987 עד פטירתו. חתן פרס צלטנר מטעם לשכת עורכי הדין ואוניברסיטת תל אביב, בעל תואר דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת תל אביב, יקיר תל אביב לשנת 1988. רוטנשטרייך נולד בקולומיה שבגליציה, אז קיסרות אוסטרו-הונגריה. אביו אפרים פישל רוטנשטרייך היה לימים חבר הסנאט הפולני והפרלמנט הפולני, מנהיג ציוני וחבר הנהלת הסוכנות היהודית וההנהלה הציונית בירושלים. לימודיו בגימנסיה פולנית הופסקו עקב פעילותו הציונית. הוא עבר ללבוב, שם סיים התיכון והאוניברסיטה בתואר דוקטור למשפטים. הוא בוגר בית הספר הגבוה לעיתונות בוורשה. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, ובשנת 1934 עבר את מבחני ההסמכה לעורכי דין זרים. בשנים 1937-1933 התגורר בירושלים. הוא עסק בפרקטיקה פרטית כעורך דין. בשנים 1939-1933 עבד ככתב בנושא המזרח התיכון בעיתונים יהודיים בשפה הפולנית. בשנת 1937 התיישב בתל אביב ועבד כעורך דין. רוטנשטרייך היה חבר ההגנה והיה בין אסירי השבת השחורה ב-1946, הוא נכלא במחנה המעצר בלטרון וברפיח. חבר נשיאות הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין בארץ ישראל וב-8 במרץ 1960 נבחר לנשיא ההסתדרות, חבר המועצה המשפטית, הראשון שעמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל, כיהן בתפקיד זה 10 שנים. ממייסדי אגודת העיתונאים בירושלים ובתל אביב, ממייסדי מועצת העיתונות ונשיאה בשנים 1974–1988, יו"ר אגודת ידידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, חבר הוועד הפועל של מכון ויצמן, יו"ר ועדת הערעורים של הצנזורה הצבאית. חבר מערכת "הפרקליט". ב-1987 נבחר כנשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים. אחיו של פרופ' נתן רוטנשטרייך. לאה ענבל, החיים הטובים של הבורר הלאומי, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984 לשכת עורכי הדין, ראשי הלשכה בעבר, באתר www.israelbar.org.il 31 foreign advocates, פלסטיין פוסט, 20 ביוני 1934 הסתדרות עורכי הדין, בחירת רוטנשטרייך.pdf, באתר Google Docs ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום הרצל

יום הרצל הוא יום ציון ממלכתי החל ב-י' באייר, יום הולדתו של בנימין זאב הרצל; יום זה נקבע על ידי הכנסת ב"חוק בנימין זאב הרצל (ציון זכרו ופועלו), ה'תשס"ד-2004"; מטרת החוק "להנחיל לדורות את חזונו, מורשתו ופועלו של בנימין זאב הרצל, לציין את זכרו ולהביא לחינוך הדורות הבאים ולעיצוב מדינת ישראל, מוסדותיה, יעדיה ודמותה בהתאם לחזונו הציוני"; על פי החוק: "(א) אחת לשנה, בי' באייר, יום הולדתו של בנימין זאב הרצל, יקוים יום הרצל; ביום זה - במחנות צה"ל ובבתי הספר יוקדש זמן ללימוד פועלו וחזונו הציוני של בנימין זאב הרצל; יתקיים בירושלים כנס לזכרו של בנימין זאב הרצל; הכנס יאורגן על ידי המועצה הציבורית; בכנס יידונו נושאים מעולם הציונות ברוח חזונו של בנימין זאב הרצל. (ב) הכנסת תקיים דיון מיוחד לציון יום הרצל במועדו או במועד סמוך". וכן ביום כ' בתמוז יתקיים טקס זיכרון ממלכתי בהר הרצל בירושלים. ביום הרצל הכניסה חופשית למוזיאון הרצל שבהר הרצל. מוזיאון הרצל יום הרצל באתר הסוכנות היהודית בעד ונגד יום הרצל, באתר nrg על החלטת הכנסת בעניין יום הרצל, מאמר באתר "הארץ" יום הרצל, באתר "אמי"ת"-פעילויות מתוקשבות יום הרצל, באתר הבנק אוצר התיישבות היהודים יום הרצל, בפורטל עובדי ההוראה
צ'ארלס קואן קאו

צ'ארלס קואן קאו KBE (בסינית: 高錕; באנגלית: Charles Kuen Kao;‏ 4 בנובמבר 1933 – 23 בספטמבר 2018) היה חוקר בתחום הנדסת חשמל וחלוץ בתחום השימוש בסיבים אופטיים בהנדסת מערכות תקשורת. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2009. קאו נולד בשאנגחאי שבסין בשנת 1933. הוא סיים לימודי תיכון במכללת סנט ג'וזף בהונג קונג והמשיך בלימודי הנדסת חשמל באימפריאל קולג' בלונדון, אותם סיים בשנת 1957. הוא השלים לימודי דוקטורט בהנדסת חשמל בשנת 1965. קאו עבד כמהנדס-חוקר במעבדות חברת התקשורת הבריטית Standard Telephones and Cables Ltd (שאחר כך הייתה חלק מחברת נורטל). בשנת 1968 ביצע מחקר פורץ דרך, יחד עם ג'ורג' הוקהאם, על שימוש בסיב אופטי כערוץ להעברת נתוני תקשורת, תוך שהוא מדגים את העובדה שעיקר הבעיות שהיו עד לאותה עת בשימוש בסיבים אופטיים נבעו מאיכותה הירודה של הזכוכית בה השתמשו ולא מבעיה יסודית כלשהי בטכנולוגיה זו. לאחר סיום עבודתו בחברת התקשורת הבריטית, עבד אף בתאגיד הבינלאומי ITT, שימש כסגן הנגיד של האוניברסיטה הסינית בהונג קונג וכיושב חברת Transtech. בנוסף שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של חברת ITX Services. נפטר ב-23 בספטמבר 2018. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס קואן קאו בוויקישיתוף צ'ארלס קואן קאו, באתר פרס נובל (באנגלית) אבי בליזובסקי, פרס נובל לפיזיקה לחלוצי התקשורת האופטית וחיישני ה-CCD, "הידען", 6 באוקטובר 2009 מהו אודיטוריום צ'ארלס קאו החייזרי?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה צ'ארלס קואן קאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צ'ארלס קואן קאו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קליאו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קליאו – אחת מתשע המוזות במיתולוגיה היוונית פרס קליאו – פרס הניתן על יצירתיות בתחום הפרסום והעיצוב קליאו - אחד מדגמי יצרנית הרכב רנו 84 קליאו – אסטרואיד גדול בחגורת האסטרואידים קליאו (סדרת טלוויזיה) – סדרת ביון גרמנית קלאופטרה (פירושונים)
משה גאלנטי (הראשון)

הרב משה בן מרדכי גאלנטי (נקרא גם רבי משה גאלנטי הזקן, על מנת להבדילו מנכדו), נפטר אחרי 1612 (ה'שע"ב; יש אומרים בגיל 90) היה רב, פוסק ומקובל צפתי בולט. נולד ברומא ועלה לצפת בצעירותו. היה תלמידו של רבי יוסף קארו, והוסמך לרבנות על ידו כשהיה בן 22. החל משנת ה'ש"ם שימש כרב הראשי של צפת במקום רבי משה מטראני. אחיו של ר' אברהם גלאנטי. נכדו משה גאלנטי (השני) היה מראשי רבני ירושלים ואף מצאצאיו נתמנו כראשונים לציון רבי רפאל מיוחס ורבי משה יוסף מרדכי מיוחס. בין השאר חיבר את הספרים מפתח הזהר (מפתח פסוקים שמופיעים בספר הזהר) וקהלת יעקב (פירוש קבלי על מגילת קהלת). על תאריך לידתו קיימת מחלוקת. ישנה מסורת משפחתית, המעוגנת בספרות שהרב נפטר בגיל 90. רבי ידידיה גאלנטי, מהדיר ספרי אביו ומחבר "חידושי גאלנטי" למסכתות הש"ס. רבי אברהם גאלנטי. רבי יהונתן גאלנטי, אביו של רבי משה גאלנטי שהיה הראשון לציון הראשון. שו"ת - החלק הראשון נדפס בוונציה בשנת שס"ח בידי בנו רבי ידידיה, החלק השני לא הודפס מעולם. קהלת יעקב - ביאור על מגילת קהלת על פי הזוהר והתיקונים. צפת, של"ח. מפתח הזוהר - מראה מקום לכל פסוקי התנ"ך הנדרשים בזוהר. ונציה, שכ"ו. משל ומליצה - ספר תוכחת מוסר. לבוב, תק"ן. ויפרש משה - ביאור על ספר בחינת עולם לרבי ידעיה הפניני. הגהות לשולחן ערוך חושן משפט, אשר נדפסו בספר ברך משה. דרשות אשר נדפסו בספר דברי מרדכי, לאביו רבי מרדכי גאלנטי. קהלת יעקב, באתר היברובוקס מפתח הזוהר, באתר היברובוקס שו"ת, באתר היברובוקס מרדכי מרגליות (עורך כללי), "משה גאלנטי (הראשון)", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1084, באתר היברובוקס משה בן מרדכי גלנטי מצפת, דף שער בספרייה הלאומית דוד גולדשטיין, A Possible Autograph of Moses ben Mordecai Galante, לונדון, 1980-1981 בספר שם הגדולים לחיד"א הרב פרופסור מאיר בניהו בספר היובל ליצחק בער, (עמוד 262) קבע את שנת לידתו של הרב בשנת ה'ש' (1540) אך נראה שמדובר בטעות, מקורו של הרב בניהו אינו ידוע, ואת דבריו דחה פרופ' דוד תמר בספרו אשכולות תמר על פי הידיעה המקובלת בספרות ובמסורת המשפחה, שרב זה נפטר בגיל תשעים. שם הגדולים לחיד"א (רבי חיים יוסף דוד אזולאי) אות קל"א - רבי משה גלנטי הזקן, עמוד 142 - (אתר דעת)
גלנטי

האם התכוונתם ל... יצחק גלנטי – חבר הכנסת מטעם מפלגת גיל. משה גאלנטי (הראשון) – תלמיד חכם ומקובל צפתי בולט, שחי במאה ה-16. משה גאלנטי (השני) – ראש רבני ירושלים במאה ה-17, ונכדו של משה גאלנטי הראשון. אברהם גלנטי – היסטוריון ומדינאי, חוקר תולדות יהדות טורקיה. אברהם גלנטי (מקובל) (אנ') – מקובל צפתי בולט. גלנט (פירושונים)
קארל פרקינס

קארל לי פרקינס (באנגלית: Carl Lee Perkins;‏ 9 באפריל 1932 – 19 בינואר 1998) היה מוזיקאי "רוקאבילי" אמריקאי שהקליט בייחוד באולפן סאן רקורדס בממפיס, טנסי מ-1954. שירו הידוע ביותר הוא "Blue Suede Shoes" (נעלי זמש כחולות). לפי צ'רלי דניאלס, "שיריו של קארל פרקינס גילמו את תקופת הרוקאבילי, והסאונד של קארל פרקינס מגלם יותר מכל אחד אחר בתעשייה את זרם הרוקאבילי, משום שהוא לעולם לא משתנה." שיריו של פארקינס הוקלטו על ידי אומנים רבי השפעה כמו אלביס פרסלי, החיפושיות וג'וני קאש שנוסף על כך חיזק את מקומו בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית. הוא היה חלק מלהקת ההופעות שכללה את ג'ון קרטר, ג'רי לי לואיס, אלביס פרסלי וג'וני קאש. פרקינס מכונה "המלך של הרוקאבילי", הוא נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, רוקאבילי וכותבי השירים של נאשוויל. בנוסף קיבל את פרס היכל התהילה של גראמי. פרקינס דורג במקום ה-99 בקטגוריית "האומנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון. מדיה וקבצים בנושא קארל פרקינס בוויקישיתוף קארל פרקינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קארל פרקינס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קארל פרקינס, באתר AllMusic (באנגלית) קארל פרקינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קארל פרקינס, באתר דיזר קארל פרקינס, באתר Discogs (באנגלית) קארל פרקינס, באתר Songkick (באנגלית) קארל פרקינס, באתר SecondHandSongs קארל פרקינס, באתר בילבורד (באנגלית) קארל פרקינס, באתר טיידל (באנגלית) קארל פרקינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קארל פרקינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. Rolling Stone, Rolling Stone, 100 Greatest Artists, Rolling Stone, ‏2010-12-03 (באנגלית אמריקאית)
בנימין מולר

בנימין מולר (באנגלית: Benjamin Muller) הוא חזן, מלחין וסופר יהודי בלגי-שווייצרי בולט. זוכה התואר "אביר משמר הכתר" מהמלך בודואן. נולד בז'נבה שבשווייץ לאברהם ולחוה מולר. מולר כיהן כחזן בית כנסת במונטריאול וביוהנסבורג, וכיום משמש כחזן בית כנסת "שומרי הדת" באנטוורפן שבבלגיה למעלה מ-35 שנה. הוא ניחן בקול טנור וכונה בעבר: "הפאברוטי היהודי". הוא מופיע עד היום בתפילות ובקונצרטים ברחבי העולם. הוציא לאור מספר תקליטים, עיבודים מוזיקליים לקטעי חזנות, מקהלות ותזמורות פילהרמוניות. כן חיבר סימפוניות המתארות את ההיסטוריה של עם ישראל, בשילוב קטעי חזנות. היצירה הסימפונית לטנור (חזן), מקהלה ותזמורת סימפונית "דמעות אש" בוצעה לרגל אזכרת שנת השישים של מרד גטו ורשה בפני קהל רב באולם Palais des Beaux Arts בבריסל בנוכחות פיליפ נסיך בלגיה. קיבל מדליה ותואר "אביר משמר הכתר" מהמלך בודואן כאות הוקרה על תרומתו למוזיקה היהודית בבלגיה. מדי שנה משדרת הטלוויזיה הממלכתית הבלגית את תפילת ליל הסליחות הראשונות מבית הכנסת הגדול של אנטוורפן בהם הוא משמש חזן. בנוסף להיותו חזן, חיבר בנימין פירושים על קהלת, שיר השירים, פיוט "אנעים זמירות" ועוד. הוא קיבל הסכמות על ספריו מהרב יצחק טוביה וייס גאב"ד העדה החרדית, הרב דוד משה ליברמן ועוד. כמו כן כתב קומיקס לילדים. החזן בנימין מולר בהופעה חיה - 2006 כל נדריי ותפילות אחרות סליחות רגעי שיא מהקונצרט קונצרט חנוכה מקהלת הגברים היהודים של מנצ'סטר יהודה בן תימא משפחת מולר בנימין מולר, באתר AllMusic (באנגלית) בנימין מולר, באתר Discogs (באנגלית) בנימין מולר (1947-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראזי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ראזי – כינוי ללוחמים מוסלמים שלקחו חלק בפשיטות נגד הכופרים, משמש כיום כתואר כבוד ראזי, מלך עיראק – מלך עיראק משנת 1933 ועד שנת 1939 אל-ראזי – פילוסוף פרסי חשוב שכתב בערבית, ואחד מגדולי הרופאים בעולם הערבי פרס פטל הזהב – פרס המוענק מדי שנה על הביצועים הגרועים ביותר בתעשיית הקולנוע האמריקאית, נקרא גם "פרס ראזי" ראזי בארום - דובר חמאס בגדה המערבית
אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט

אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט (בלטינית: !Ave caesar, morituri te salutant ופירושו "הידד לקיסר, העומדים למות מצדיעים לך!") הייתה לפי אמונה פופולרית קריאת ברכה לקיסר שהשמיעו גלדיאטורים ברומא העתיקה לפני תחילת המופע. תיאור ההצדעה מופיע בספרי מחקר שעוסקים ברומא העתיקה החל מן העת החדשה, מכאן התיאור של הגלדיאטורים המופיעים לפני הקיסר ומברכים אותו נכנס לתרבות הפופולרית המערבית והפך לאחד התיאורים המוכרים ביותר מחיי רומא העתיקה בעולם המודרני. ברם תיאור זה אין לו על מה להתבסס, המקרה היחיד של הצדעה כזאת הוא בנאומכיה שערך הקיסר קלאודיוס בשנת 52, משתתפי הקרב קראו את הברכה "ave imperator, morituri te salutant!" אל הקיסר בתקווה שיחון אותם אולם הוא סירב והשיב באירוניה "או שלא" (aut non). קטע זה בהחלט לא מצביע על כך שהיה מדובר במנהג אלא ביוזמה מקומית ובלאו הכי הוא לא עוסק בגלדיאטורים אלא בנידונים למוות שנלחמו בנאומכיה. בעת המודרנית האמרה מציינת אירוניה בהקשר לפעולה נועזת ומסוכנת בעלת השלכות בלתי ברורות[דרוש מקור]. H. J. Leon, Morituri Te Salutamus, Transactions and Proceedings of the American Philological Association, Vol. 70, (1939), pp. 46-50
טורניר אליצור

טורניר אליצור לכבוד גורביץ' (עד 2010 נקרא גביע ווינר נשים) הוא המפעל השלישי בחשיבותו בכדורסל הנשים הישראלי, אחרי אליפות המדינה וגביע המדינה. את הגביע מעניק יו"ר איגוד הכדורסל. בטורניר משתתפות ארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בעונה שעברה. טורניר אליצור משוחק בשיטת "נוק-אאוט", משחק בודד שבו המפסידה מודחת מהמפעל; ומשחקיו מפגישים את ארבע הקבוצות שסיימו את העונה הקודמת בליגת העל במקומות 1–4. המנצחות בסיבוב הראשון של הטורניר מעפילות לגמר, שבו המפסידה משובצת למשחק על מקומות 3–4. הטורניר התקיים לראשונה בתחילת עונת 2009/10. המארגנים בחרו לקיימו ביישובי עוטף עזה בשני אולמות במקביל - אולם "גיטיס" בשדרות, ואולם "בית הבנים" ביד מרדכי, שבו נערך גם משחק הגמר. בתחילת עונת 2012/13 התקיים משחק גמר בלבד. 2010: ארצות הבריתנטשה לייסי (מכבי אשדוד)
קרב אמבה אלגי (1895)

קרב אמבה אלגי התרחש ב-7 בדצמבר 1895 בין איטליה לאתיופיה והוא הקרב הראשון של המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה. אמבה אלגי הייתה אחת העמדות הקדמיות של הגנרל בראטירי, שהייתה תחת פיקודו של מייג'ור פייטרו טוסלי, כאשר לרשותו 2,000 חיילים אריתראים. ב-7 בדצמבר 1895 תקפו הראסים מקונן, וולה בטול, ומנגשה יוהנס את האמבה והשמידוה כליל, כשבין ההרוגים היה גם מייג'ור טוסלי. הקבינט של ראש ממשלת איטליה פרנסיסקו כריספי הוכה בהלם מהתבוסה, והסכים לקדם עוד 20 מיליון לירות (£ 80,000) כדי להבטיח שלא יקרה אסון נוסף. מדיה וקבצים בנושא קרב אמבה אלגי בוויקישיתוף Thomas Pakenham, The Scramble for Africa, London: Abacus, 1992, pp. 477
המלאכיות של צ'רלי

המלאכיות של צ'רלי (באנגלית: Charlie's Angels) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בארצות הברית ברשת הטלוויזיה ABC בשנים 1976–1981, והייתה לאחת הסדרות המצליחות ביותר של שנות השבעים. עלילתה של הסדרה מתמקדת בשלוש נשים הנלחמות בפשע. הסדרה נוצרה על ידי איבן גוף ובן רוברטס והופקה על ידי אהרון ספלינג ולאונרד גולדברג. עלילת הסדרה מתמקדת בשלוש נשים צעירות, יפות, חזקות וחכמות המכונות "המלאכיות". המלאכיות "המקוריות" היו סברינה דאנקן (בגילומה של קייט ג'קסון), ג'יל מונרו (בגילומה של פארה פוסט) וקלי גארט (בגילומה של ג'קלין סמית'). המלאכיות עובדות עבור סוכנות חקירות פרטית בלוס אנג'לס. הבוס שלהן, צ'רלי (קולו של ג'ון פורסיית') הוא מיליונר מסתורי אשר מנהל את סוכנות הבילוש שלו בצורה יוצאת דופן - רק באמצעות הטלפון או באמצעות עוזרו האישי ג'ון בוסלי (בגילומו של דייוויד דויל). לכל אורך הסדרה צ'רלי אינו מראה את פניו (בחלק מהפרקים הצופים זוכים לראות את החלק האחורי של ראשו וזרועותיו בעודו מדבר בטלפון עם המלאכיות ומוקף בנשים יפות). כל אחד מפרקי הסדרה התחיל בסצנה בה צ'רלי מקצה למלאכיות ולבוסלי את משימתם דרך רמקול הטלפון. בכל הפרקים בסדרה המלאכיות נשלחות למשימות חשאיות שונות אותן הן צריכות לפתור באמצעות שלל תחפושות וזהויות בדויות. בעונות המאוחרות יותר של הסדרה פוסט וג'קסון עזבו את הסדרה על מנת לעבוד על פרויקטים אחרים. פוסט הוחלפה על ידי שריל לאד אשר גילמה את כריס מונרו, קצינת משטרה לשעבר מסן פרנסיסקו ואחותה של ג'יל. ג'קסון הוחלפה על ידי שלי האק, אשר גילמה את טיפאני ולס, קצינת משטרה לשעבר מבוסטון. בעונה האחרונה טניה רוברטס החליפה את האק, וגילמה את ג'ולי רוג'רס, דוגמנית לשעבר אשר הופכת לבלשית. צ'ארלס "צ'רלי" טאונסנד (ג'ון פורסיית') ג'יל מונרו (פארה פוסט) - 1976-77 סברינה דאנקן (קייט ג'קסון) - 1976-79 קלי גארט (ג'קלין סמית') כריס מונרו (שריל לאד) - 1977-81 טיפאני ולס (שלי האק) - 1979-80 ג'ולי רוג'רס (טניה רוברטס) - 1980-81 ג'ון בוסלי (דייוויד דויל) בשנת 2000 יצא לאקרנים סרט הקולנוע הראשון ("המלאכיות של צ'רלי") אשר התבסס על הסדרה בו כיכבו קמרון דיאז, דרו ברימור ולוסי לו בתפקידים הראשיים. בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט ההמשך ("המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה"). בשנת 2019 יצא לאקרנים הסרט המלאכיות של צ'רלי, המהווה אתחול לסרט משנת 2000. בתפקידים הראשיים כיכבו קריסטן סטיוארט, נעמי סקוט ואלה בלינסקה. ביולי 2003 יצא לשווקים משחק הווידאו של המלאכיות של צ'רלי עבור שלוש פלטפורמות משחקים שונות - Nintendo GameCube, פלייסטיישן 2, ולטלפון הנייד. עלילת המשחק התבססה על עלילת העיבודים הקולנועיים משנת 2000 ומשנת 2003. ב-22 בספטמבר 2011, בדיוק 35 שנים לאחר ששודר הפרק הראשון בסדרה המקורית, עלתה ברשת ABC גרסה מחודשת לסדרה. הגרסה המחודשת זכתה לאחוזי צפייה נמוכים, והרשת הודיעה על ביטולה לאחר שצולמו 8 פרקים בלבד מהם שודרו 7 פרקים. מדיה וקבצים בנושא המלאכיות של צ'רלי בוויקישיתוף "המלאכיות של צ'רלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המלאכיות של צ'רלי", באתר AllMovie (באנגלית) "המלאכיות של צ'רלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המלאכיות של צ'רלי", באתר Metacritic (באנגלית) "המלאכיות של צ'רלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תערוכה

תערוכה היא הצגה מסודרת של חפצים. בניגוד ליריד, שמטרתו המרכזית היא מסחר, התערוכה מיועדת להצגת אמנות (הנאה והערכה אסתטית), למטרות חינוכיות, תעמולתיות או לצורכי הקניית ידע. תערוכות נערכות לרוב במוזיאונים, בגלריות לאמנות ובמוסדות ציבור מרכזיים. בנוסף, תערוכה היא גם תצוגות של חברות העוסקות בתחום מקצועי מסוים למשל: תערוכת התיירות שבה מציגות מדינות, חברות תעופה, אתרי נופש מתוך מטרה לקדם את התיירות. בארגון תערוכות במוזיאונים ובגלריות, לפי רעיון מרכזי, עוסק האוצֵר. פעמים רבות מחבר האוצר את קטלוג התערוכה. התערוכות פרחו במלואן במאה ה-19, אולם תערוכות זמניות שונות התקיימו כבר קודם, במיוחד אלו שנועדו להציג באופן סדיר בכמה ערים גדולות את הישגיהם החדשים של האמנים. המפורסמת שביניהן הייתה הסלון הפריזאי של האקדמיה לאמנויות היפות שתולדותיו התחילו בשנת 1667 ונפתח לקהל הרחב בשנת 1737. באמצע המאה ה-18 הסלון של פריז ומקביליו בארצות אחרות הפכו חיוניים לפיתוח ושימור המוניטין של אמנים עכשוויים. החל משנת 1769 התקיימה כל שנה בלונדון תערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות ובשנים 1805–1867, פעמיים בשנה ניהל "ה"בריטיש, אינסטיטושן" ("המוסד הבריטי לקידום האמנויות היפות בבריטניה") תערוכות זמניות, פעם אחת – תערוכת הציור הבריטי החדש ובפעם השנייה – תערוכת יצירות של הציירים הגדולים שנשאלו מהאוסף המלכותי ומהאוספים שבבתי הכפר של האריסטוקרטים. באמצע המאה ה-19 רבים מהמוזיאונים הלאומים החדשים של אירופה היו כבר על כנם והציגו תערוכות מאוספיהם הם או אוספים מושאלים, או תערובת של חפצים משני המקורות, כפי שנהוג עד לימינו. לתערוכות האמנות שלושה סוגים עיקריים: תערוכת יחיד – שבה מציג אמן אחד בלבד; תערוכה קבוצתית – שבה מציגה קבוצת אמנים שונים. כל אמן מציג בדרך כלל כמה יצירות אמנות, לפי בחירת האמנים עצמם והאוצֶר, שגם מחליט אילו אמנים ירכיבו את הקבוצה המציגה; תערוכת קבע – תערוכה שממוקמת בדרך כלל במרחב הציבורי (אך גם לפעמים בחללים פרטיים או עירוניים), שבו הימצאות היצירות אינה מוגבלת בזמן או מתוכננת לזמן ארוך במיוחד של כמה שנים. ערך מורחב – תערוכה עולמית התערוכה העולמית הראשונה נערכה בשנת 1851 ב"ארמון הבדולח" בלונדון והשתתפו בה למעלה מ-13,000 מציגים. ב-1889 נערכה בפריז תערוכה עולמית לציון מאה שנה למהפכה הצרפתית, לכבוד תערוכה זו נבנה מגדל אייפל. תדירות עריכת התערוכות בעולם גדלה עם השנים ובשנת 1928 התכנסו נציגי 35 מדינות בפריז כדי לקבוע נהלים לארגון תערוכות וירידים. בעקבות התכנסות זו הוקמה הלשכה לתערוכות בין-לאומיות, שמשרדיה שוכנים בפריז, ותפקידה לקבוע נהלים בנוגע לתערוכות. היקף המשתתפים בתערוכות עלה בצורה ניכרת עם השנים. בתערוכה הראשונה שנערכה ב"ארמון הבדולח" ביקרו כ-6 מיליון איש. בשנת 1970, נערכה ביפן תערוכת "אקספו 70'", ולקחו בה חלק 64 מיליון אנשים מ-77 מדינות שונות. כיום מספר המבקרים בתערוכות מרכזיות בעולם גדול אף יותר. תערוכת הגוף – תערוכת גופות אדם מבותרות המוצגות לציבור הרחב לצורך המחשת נושאים באנטומיה. תערוכות, דף שער בספרייה הלאומית
RJ-9

RJ-9 הוא המַחבר הקטן ביותר מסוג RJ (ראשי תיבות של Registered Jack) ומכיל ארבעה נעצים (pins) בלבד. RJ-9 הוא המַחבר הנפוץ ביותר המחבר בין גוף הטלפון לשפופרת הטלפון. ככזה הוא הפך להיות התקן דה פקטו של חיבור זה. בנוסף, המחבר היה נפוץ בחיבור המקלדת למחשבי מקינטוש 128K, 512K ומקינטוש פלוס. הכבל המחבר בין שפופרת הטלפון ותושבת הטלפון הוא כבל ישר המחבר את כל 4 הנעצים שבמחבר. טלפון כבל תקשורת מקינטוש כבל מקלדת למקינטוש פלוס
ארדי

האם התכוונתם ל... ארדי – כינוי לשלד ארדיפיתקוס רמידוס שהתגלה באתיופיה לינדה ארדי – שחקנית ודוגמנית צרפתית פרנסואז ארדי – זמרת, שחקנית ואסטרולוגית צרפתייה הדרה לוין ארדי – זמרת ישראלית ארד הארדי (פירושונים)