laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלכי ערב הסעודית

מלך ערב הסעודית הוא ראש המדינה של ממלכת ערב הסעודית. המלך הוא שליט אבסולוטי במובן זה שאין מנגנונים רשמיים וממוסדים המאזנים, מרסנים או מבקרים את סמכותו. בהיותו אחד המונרכים האבסולוטיים האחרונים בעולם, המלך הסעודי נהנה מסמכויות נרחבות ביותר. החל מ־1964 הוא משמש הן כראש המדינה והן כראש הממשלה, בשנת 2022 מונה מזה תקופה ראש ממשלה שאינו המלך בפועל כאשר המלך סלמאן מינה את בנו, מוחמד, לתפקיד ראש הממשלה. כל החלטה ביצועית או חקיקתית זקוקה לאישורו או לאישורם של באי כוחו. בכובעו כראש הממשלה, המלך ממנה את חברי הקבינט, הפקידים הבכירים, הדיפלומטים ומושלי המחוזות. הוא שקובע את זהות נסיך הכתר. בכובעו כראש המטה הכללי, המלך אחראי למינוי כל קציני הצבא מעל דרגת "מוקדם" (=סגן-אלוף). נוסף על כך, המלך מכהן כערכאת הערעורים העליונה ומחזיק בסמכות החנינה. למרות כל אלה, יכולתו של המלך הסעודי לשלוט בפועל תלויה במידה רבה ביכולתו להגיע לאיזון ולקונצנזוס בין יסודות רבים בממלכתו, ובראש ובראשונה בני משפחת המלוכה, בית סעוד. המלך משמש מעצם תפקידו אב בית סעוד, אשר, בסיכום כללי, מונה יותר מ־20,000 בני אדם, צאצאיו של סעוד אבן מוחמד אבן מוקרין. הלגיטימיות השלטונית של המלך נשענת על היבט דתי - והאבי (מתוקף היותו "שומר שני המקומות הקדושים", היינו מכה ומדינה) והן על השתייכותו לשושלת הסעודית המפוארת. עם זאת, מוסלמים רבים תופסים את המונרכיה כרעיון אנטי-אסלאמי, בהתבססם על סלידתו של הנביא מוחמד משלטון העובר בירושה. מעונו של המלך הוא ארמון אל-ימאמה אשר נמצא בפרוורי ריאד. להלן רשימת מלכי ערב הסעודית מאז כינון הממלכה ועד ימינו: בשנת 1902 יצא המלך עבד-אל-עזיז מכווית במסע כיבושים בן שלושים שנה בחצי-האי ערב. ראשית כבש את עיר הולדת המשפחה, ריאד (ריאצ') מידי הראשידים, המשכו בכיבושם המלא של הנג'ד (1922) והחג'אז (1925) וסופו בכינון ממלכת ערב הסעודית בשנת 1932. אבן סעוד שימש כמלך הראשון, וחמישה מילדיו מלכו אחריו. לפי התיקון החוקתי שהציג המלך פהד בשנת 1992, המלוכה נמצאת בידי בניו ונכדיו של מייסד הממלכה, עבד אל-עזיז (אבן סעוד). עד 1992 נהוג היה כי בנו המבוגר ביותר של אבן סעוד עולה לכתר, שעה שהאחים הצעירים מתקדמים שלב נוסף בקו הירושה. אולם, המלך פהד קבע כי לא רק שבסמכותו של המלך לבחור (או להדיח) לבדו את נסיך הכתר; מפסיקתו השתמע כי גם שישים נכדיו של עבד אל-עזיז, "בני הדור השלישי", הם מועמדים לגיטימיים למלוכה. לאחר מות המלך פהד מונה עבדאללה למלך. יורש העצר שלו היה אחיו למחצה, הנסיך סולטאן, ששימש שר ההגנה הסעודי. לאחר מותו של סולטאן מונה הנסיך נאיף ליורש העצר. נאיף הוא אחיו למחצה של המלך עבדאללה ושר הפנים של סעודיה. הוא היה יורש העצר עד מותו ביוני 2012. לאחר מותו של נאיף מונה שר ההגנה, הנסיך סלמאן ליורש העצר. שאם ימלוך יהיה המלך הראשון מבין "הדור השלישי". שיטת הירושה הסעודית נקבעה מאז מותו של אבן סעוד כעוברת בין בניו, על פי גיל. היות צעיר בניו של אבן סעוד בשנות ה-60 לחייו מחדדת שאלה שעמדה בלב המאבק בין המלך סעוד לפייסל. סעוד שאף להמליך תחתיו את בניו ואילו פייסל שאף לרשת את תפקיד המלך מאביו. תפיסת פייסל את השלטון קיבעה את סדר הירושה לכזה העובר בין האחים ולא ממשיך במעלה הדורות. עם פטירתם של בני הדור השני לאבן סעוד בחלוף השנים, תתחדד ותעלה שאלת בני הדור השלישי וירושת השלטון. מדיה וקבצים בנושא מלכי ערב הסעודית בוויקישיתוף
סמואל ג'ורג' פרדריק ברנדון

סמואל ג'ורג' פרדריק ברנדון (באנגלית: Samuel George Frederick Brandon;‏ 1907–1971) היה חוקר בריטי של חקר הדתות. החל משנת 1951 היה פרופסור לחקר הדתות באוניברסיטת מנצ'סטר. דעותיו לגבי הברית החדשה מובאות בחיבורו "נפילתה של ירושלים והכנסייה הנוצרית" (1951). הוא דגל בעמדה השנויה במחלוקת שישו היה דמות פוליטית מרדנית שהייתה נפוצה בדמותם של הקנאים בתקופה זו, דעה זו גם מובאת בספרו משנת 1967 "ישו והקנאים: מחקר על הגורם הפוליטי בהתהוות הכנסייה הקדומה". חיבורו "משפטו של ישו מנצרת" (1968) מעלה, בנוסף לשאלות אחרות, את השאלה כיצד עיצב אירוע חורבן בית המקדש השני בשנת 70 לספירת הנוצרים את התהוות דמותה של הדת הנוצרית ובעיקר את הבשורה על-פי מרקוס. The Fall of Jerusalem and the Christian Church (1951) Time and Mankind: An Historical and Philosophical Study of Mankind's Attitude to the Phenomena of Change (1954) Man and His Destiny in the Great Religions: An Historical and Comparative Study (1962) Creation Legends of the Ancient Near East (1963) The Saviour God: Comparative Studies in the Concept of Salvation (1963) editor, contains Brandon’s The Ritual Technique of Salvation in the Ancient Near East The Judgment of the Dead: The Idea of Life after Death in the Major Religions (1967) Jesus and the Zealots: A Study of the Political Factor in Primitive Christianity (1967) The Trial of Jesus of Nazareth (1968) Religion in Ancient History: Studies in Ideas, Men, and Events (1969) A Dictionary of Comparative Religion.(1970) editor Ancient Empires (1970) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CRH

הורמון משחרר קורטיקוטרופין (CRH – Corticotropin-Releasing Hormone) הוא הורמון בעל 41 חומצות אמינו המופרש על ידי ההיפותלמוס, כאשר איבר המטרה שלו הוא החלק הקדמי של בלוטת יותרת המוח (אדנוהיפופיזה). בתגובה לכך מפרישה האדנוהיפופיזה את ההורמון ACTH לזרם הדם, כך הוא מגיע לאיבר המטרה שלו, בלוטת יותרת הכליה (האדרנל). על הפרשת ההורמון קיימת בקרה של משוב שלילי, זאת אומרת שההורמונים ACTH וקורטיזול מפחיתים את הפרשת CRH מההיפותלמוס. זהו ההורמון הראשון אשר מפעיל את מערכת הסטרס בגוף ואחראי בסופו של דבר לייצור של קורטיזול (על ידי הפעלת ההורמון ACTH ומשם הפעלת בלוטת האדרנל לייצור קורטיזול). ההורמון בנוי מ-41 חומצות אמינו והוא נוצר מפרקורסור של 191 חומצות אמינו. ההורמון נוצר בהיפותלמוס, בגרעין הפרא-ונטריקולרי, בתאים הנקראים תאים פרבי-סלולריים, שהאקסונים שלהם מסתיימים בפלקסוס אשר נשפך למחזור הפורטלי ולהיפופיזה הקדמית. הורמון ה-CRH מסונתז גם בהיפופיזה הקדמית ולא רק בהיפותלמוס. ההפרשה של CRH מתבצעת עקב גירוי של מרכזים קורטיקלים גבוהים (בקורטקס שבמוח), בשני מצבים עיקריים הפרשה במחזור של 24 שעות- בתוך יממה, מתרחשים אירועים הקשורים להפרשה בתבניות קבועות של ההורמון CRH. סטרס- במהלך היממה, כתוצאה ממצבי סטרס שונים כפי שתוארו לעיל. השפעה נוספת על הפרשה של CRH היא קיום של מנגנון פידבק שלילי מקורטיזול או מסטרואידים סינתטיים. הקולטנים ל-CRH נקראים קולטנים מסוג 1 והם נמצאים בהיפופיזה הקדמית. מאחר שמצבי דחק דורשים זמן תגובה מהיר, ניתן לראות כי תוך שניות מהרגע בו יש קישור של CRH לקולטן, יש הפרשה של ACTH ושל נגזרות חלבון ה-POMC, שהוא חלבון ממנו נגזר הורמון ה-ACTH וכן פפטידים נוספים. למעשה, ההורמון CRH פועל בדרך של שפעול גנים, וגורם בדרך זו לקידוד של חלבונים כגון חלבון ה-POMC ממנו נגזר ההורמון ACTH המשוחרר מההיפופיזה. ציטוקינים ספציפיים אשר מופרשים בתהליכים דלקתיים, כגון IL6, IL1, TNFa, גורמים להפעלת מערכת הסטרס בגוף היות שניתן למצוא בהם פעילות דמוית CRH- ציטוקינים אלו מפעילים למעשה את ציר ה- CRH ונקראים גם Tissue cortico tropin releasing factor. כך למשל אצל חולים בטראומה עם תהליך דלקתי, יש הגברה של ייצור ACTH ושל קורטיזול. בלוטת יותרת הכליה אדרנלין GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000147571 - Ensembl, מאי 2017 GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000049796 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:".
אנדרטת החייל האלמוני (קהיר)

אנדרטת החייל האלמוני (בערבית: قبر الجندي المجهول) היא אנדרטה הממוקמת בקהיר. האנדרטה הוקמה בהוראת נשיא מצרים אנואר סאדאת בשנת 1974 לזכר החיילים המצרים שנפלו במלחמת יום הכיפורים (המכונה במצרים "מלחמת אוקטובר"). האנדרטה נחנכה באוקטובר 1975. לאחר הירצחו של אנואר סאדאת באוקטובר 1981, סאדאת נקבר באתר האנדרטה. האנדרטה עשויה בטון ובנויה בצורת פירמידה חלולה שגובהה 36.64 מטרים ורוחב בסיסה 14.3 מטרים. עובי כל אחד מארבעת עמודיה (דפנות הפרמידה החלולה) - 1.9 מטרים. את האנדרטה עיצב האמן המצרי סאמי ראפע. במרכז האנדרטה קובייה עשויה אבן בזלת המדמה קבר של חייל. מוזיאון מלחמת יום כיפור (מצרים) מדיה וקבצים בנושא אנדרטת החייל האלמוני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת החייל האלמוני (בערבית)
כנף

המונח "כנפיים" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו כנפיים (פירושונים). הכנפיים הן הגפיים הקדמיות של העופות (וכן בעטלפים ובקבוצת הזוחלים הקדומים פטרוזאוריה), ואיברים אנלוגיים בחרקים, המאפשרים לרובם לעוף. במשך השנים התרחבה משמעות המושג וכיום הוא משמש גם לתיאור התקנים מלאכותיים מעשה ידי אדם (ראו כנף בכלי טיס). בין כנפי העופות והחרקים קיים שוני רב מבחינת מבנה, תפקוד והתפתחות אבולוציונית. על אף שנוצות מכסות כמעט את כל גופם של העופות, הרי שמטרתן העיקרית היא הרכבת הכנפיים. המבנה המיוחד של הנוצות מאפשר ליצור משטח נרחב (דבר המגביר את כוח העילוי) שמשקלו מועט. כנפי העופות התפתחו במשך מאות אלפי שנים מרגליהם הקדמיות של הזוחלים, אבותיהם הקדמונים של העופות. עופות מסוימים, כגון דרור הבית, נדרשים להניע את כנפיהם במהירות כדי לעוף, ואילו עופות אחרים, כגון נשר, מסוגלים לדאות במשך זמן רב ללא הזזת הכנפיים, בנצלם את זרמי האוויר. עופות מסוימים אינם מסוגלים לעוף על אף שברשותם כנפיים; הידועים ביותר הם הפינגווין והיען. כנפיו של הראשון משמשות לשחייה. כנפיהם של חרקים רבים נעות במהירות עצומה. הדבר מתאפשר הודות שרירים המיוחדים המפעילים כנפיים אלו, אשר אינם זקוקים לגירוי עצבי כדי לנוע; תנועתם היא מעין רפלקס. חוקרי אבולוציה משערים כי התפתחותן של כנפיים בחרקים היא אחד הגורמים העיקריים להצלחה המסחררת של קבוצת בעלי חיים זו (מספר מיני החרקים עולה בהרבה על מספר מיניהם של כל שאר בעלי החיים יחדיו). כנפיהם של עופות ושל חרקים מעוטרים לעיתים קרובות בדוגמאות צבעוניות עזות; פרפרים ידועים בכך במיוחד. הדבר משמש לרוב לפיתוי ומשיכת בני המין השני למטרת רבייה, ולעיתים להגנה; ציפורים רבות פורשות את כנפיהן בעלות הצבעים העזים בפתאומיות בשעת סכנה ומרתיעות בדרך זו בעלי חיים המאיימים עליהן. המילה 'כנף' בשפה העברית תקינה בצורת נקבה על פי האקדמיה ללשון העברית קוליברי ירוק כתר אווז עורבני במעוף פלמינגו מצוי כנפיים של דרקון דואה שלבי התעופה של חיפושית ממין Cetonia aurata פרפר ממין Marpesia zerynthia מדיה וקבצים בנושא כנפיים בוויקישיתוף כָּנָף, באתר האקדמיה ללשון העברית
אנדריאה ג'רמטי

אנדריאה ג'רמטי (בהונגרית: Gyarmati Andrea; נולדה ב-15 באפריל 1954) הייתה שחיינית יהודייה-הונגריה. שיאנית עולם במשחה ל-100 מטר פרפר, בעלת שתי מדליות אולימפיות ממינכן וסגנית אלופת עולם. ג'רמטי נולדה בבודפשט. הוריה היו אלופים אולימפיים מפורסמים. אמה אווה סקיי שיאנית עולם ואלופה אולימפית בעצמה שימשה גם כמאמנת שלה. אביה דז'ה דיארמטי אלוף אולימפי שלוש פעמים בכדורמים (נחשב לגדול השחקנים בעולם). לראשונה השתתפה ג'רמטי באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) בהיותה בת 14 בלבד. היא סיימה במקום החמישי המכובד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.1 דקות. המנצחת במשחה הייתה השחיינית האמריקאית קיי הול שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:06.2 דקות. היא סיימה במקום החמישי גם במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:06.8 דקות, המנצחת במשחה הייתה השחיינית האוסטרלית לין מקלמנטס שקבעה תוצאה של 1:05.5 דקות. כמו כן הייתה שותפה למשחה השליחות 4x100 מטר חופשי וסיימה עם חברותיה במקום החמישי בתוצאה של 4:11.0 דקות, המנצחות היו השחייניות מארצות הברית שקבעו תוצאה של 4:02.5 דקות. בנוסף היא השתתפה גם במשחה השליחות 4x100 מטר מעורב וסיימה במקום השמיני בתוצאה של 4:42.9 דקות המנצחות היו האמריקאיות (4:28.3 דקות) בשלב המוקדמות הן שחו זמן של 4:41.2 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברצלונה בשנת 1970 זכתה ג'רמטי בשתי מדליות זהב אחת ב-200 מטר גב בתוצאה של 2:25.5 דקות והשנייה במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:05.0 דקות. כמו כן היא זכתה בשתי מדליות כסף אחת במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:07.9 דקות והשנייה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.4 דקות, המנצחות ממזרח גרמניה קבעו שיא עולם חדש 4:00.8 דקות. באולימפיאדת מינכן (1972) קבעה ג'רמטי שיא אולימפי חדש במשחה ל-100 מטר פרפר בשלב המוקדמות 1:04.01 דקות. המתחרה שלה, שיאנית העולם מיפן מאיומי אאוקי שיפרה במאית אחת את השיא האולימפי הטרי. בהמשך, בשלב חצי הגמר קבעה ג'רמטי שיא עולם חדש 1:03.80 דקות. עד למשחה הגמר היא לא נוצחה במשחה זה 4 שנים. בגמר הסיפור היה שונה, היא אומנם קבעה תוצאה טובה יותר משיאה העולמי הטרי 1:03.73 דקות אך זכתה במדליית ארד בלבד, שתי מתחרות נוספות שחו מהר יותר. אאוקי ניצחה בשיא עולם חדש בתוצאה של 1:03.34 דקות לפני השחיינית ממזרח גרמניה רוסביטה באייר 1:03.61 דקות. במשחה ל-100 מטר גב היא הצליחה יותר, היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 1:06.26 דקות, אחרי השחיינית מארצות הברית מליסה בלוט שקבעה זמן של 1:05.78 דקות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי היא וחברותיה סיימו במקום הרביעי המכובד בתוצאה של 4:00.39 דקות, תוך שהיא יורדת מגבול הדקה כשחיינית ראשונה ושוחה זמן של 59.32 שניות. האמריקאיות ניצחו בתוצאה של 3:55.19 דקות. בנוסף היא שחתה 200 מטר גב בתוצאה של 2:25.81 דקות וסיימה במקום ה-20 הכללי. באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 זכתה ג'רמטי במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:22.48 דקות ומקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.54 דקות. ג'רמטי הייתה נשואה למיהאי הס אלוף אולימפי בקאנו. ג'רמטי היא רופאה אורתופדית לילדים. בשנת 1995 זכתה ג'רמטי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[1] ג'רמטי זכתה ב-28 תוארי אליפות הונגריים במשחי החתירה, הגב והפרפר. ג'רמטי זכתה שלוש שנים ברציפות בתואר ספורטאית השנה בהונגריה בשנים 1970–1972. מדיה וקבצים בנושא אנדריאה ג'רמטי בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר פרפר אנדריאה ג'רמטי, באתר olympedia.org אנדריאה ג'רמטי, באתר Swimrankings כתבה ותמונה של אנדריאה ג'רמטי, מעריב, 18 ביולי 1985
קבר החייל האלמוני (דמשק)

קבר החייל האלמוני (בערבית: ضريح الجندي المجهول) הוא אנדרטה הממוקמת בדמשק, בירת סוריה, למרגלות הר קסיון, והמוקדשת להנצחת זכרם של חיילי צבא סוריה שנפלו במלחמותיה. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ד"ר אבדו קאסהוט ומחמוד חמד. השניים זכו בתחרות שתוכננה על ידי משרד ההגנה של סוריה. האנדרטה הוקמה בשנת 1994. בחלקה העליון של האנדרטה מצויה כיפה המסמלת את העולם, וקשת המסמלת ניצחון. על האנדרטה חקוקים שני פסוקים מהקוראן. מתחת לאנדרטה נמצא אולם ובו חמישה ציורי ניצחונות בקרבות: קרב הירמוך, קרב קרני חיטין, קרב מייסלון, הקרב על החרמון וקרב סולטאן יעקוב. מדי שנה, ב-6 במאי (יום הקדושים), נערך באתר טקס בנוכחות נשיא סוריה. מדיה וקבצים בנושא קבר החייל האלמוני בוויקישיתוף תיאור האנדרטה ותצלומי ציורי הקרבות (בערבית)
פתיחה

האם התכוונתם ל... אוברטורה – הקדמה אינסטרומנטלית ליצירה מוזיקלית פתיחה (שחמט) – סדרה של מהלכים המתרחשים בתחילת משחק שחמט פתיחה (לידה) – שלב בתהליך הלידה פתיחה אנגלית (בורסה) – כינוי לפתיחת שלב המסחר הרציף בבורסה לניירות ערך בתל אביב כתוביות פתיחה – כתוביות המופיעות בפתיחת תוכנית טלוויזיה או סרט קולנוע משפט פתיחה – המשפט הפותח יצירה טקסטואלית נעימת פתיחה – מנגינה המנוגנת בעת פתיחת תוכנית רדיו או תוכנית טלוויזיה או סרט קולנוע שיעור פתיחה – שיעור המיועד לכלל תלמידי הישיבה שנמסר לרוב על ידי ראש הישיבה בתחילת כל זמן פרולוג פתחה
כשלי מתאם

כשלי מתאם היא קבוצת כשלים לוגיים שבהם יש כשל בצירוף מתאמי. צירוף מתאמי הוא יחס בין שתי הצהרות, שביניהן אחת חייבת להיות כוזבת והאחרת נכונה. בלוגיקה פורמלית יחסים אלו ידועים כאו אקסקלוסיבי. דוגמאות למתאמים: א: עצם אחד גדול מעצם שני. ב: עצם אחד קטן או שווה בגודלו לעצם שני. א: רקסי הוא כלב. ב: רקסי אינו כלב. ישנם מספר כשלים המבוססים על מתאמים: דילמה כוזבת, היא כשל שבו משהו שאינו נמצא במתאם מטופל כאילו הוא נמצא במתאם, תוך התעלמות מאפשרות תקפה אחרת. הכחשת המתאם, בה נעשה ניסיון להציג אפשרות נוספת לא תקפה אל תוך מתאם אמת. מתאם מודחק, בו הגדרות המתאם עוברות שינוי כך שאחת האפשרויות כוללת את האחרת והופכת אחת מהן לבלתי אפשרית. ברירה כוזבת, שבה אפשרויות מוצגות כבלעדיות, כאשר המצב שונה.
הרמניס מטיסונס

הרמניס מטיסונס (בלטבית: Hermanis Matisons Herman Mattison‏ 28 בדצמבר 1894 – 16 בנובמבר 1932) היה שחמטאי יהודי-לטבי, אלוף לטביה בשנת 1924 וזוכה באליפות העולם הראשונה לחובבים בשנת 1924 בהקדימו את מקס אויבה ואדגר קולץ הרמניס מטיסונס היה מהשחקנים החזקים ביותר בעולם בתחילת שנות ה-30' של המאה העשרים. מטיסונס חיבר סיומים מהטובים בעולם. מת משחפת בגיל 38. מטיסונס ייצג את לטביה באולימפיאדת השחמט 1931, אולימפיאדת השחמט הרביעית שהתקיימה בפראג בין 11 ביולי לבין 26 ביולי 1931, צבר 7 נקודות בלוח הראשון של קבוצתו. תוצאותיו: +3 -3 =8. שלושת ניצחונותיו היו מול אלכסנדר אלכין אלוף העולם באותה עת, עקיבא רובינשטיין ומילן וידמר. בשנת 1987 יצא אוסף של 60 מהאטיודים שחיבר מטיסונס. לבן: הרמניס מטיסונס שחור: אהרון נימצוביץ' קרלסבד 1929 כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט. [Event "Karlsbad"] [Site "Karlsbad CZE"] [Date "1929.08.14"] [Round "12"] [White "Hermanis Karlovich Mattison"] [Black "Aron Nimzowitsch"] [Result "0-1"] [ECO "E21"] [PlyCount "46"] [EventDate "1929.07.31"] 1. d4 Nf6 2. c4 e6 3. Nc3 Bb4 4. Nf3 Bxc3+ 5. bxc3 d6 6. Qc2 Qe7 7. Ba3 c5 8. g3 b6 9. Bg2 Bb7 10. O-O O-O 11. Nh4 Bxg2 12. Kxg2 Qb7+ 13. Kg1 Qa6 14. Qb3 Nc6 15. Rfd1 Na5 16. Qb5 Qxb5 17. cxb5 Nc4 18. Bc1 a6 19. bxa6 Rxa6 20. dxc5 bxc5 21. Ng2 Nd5 22. Rd3 Rfa8 23. e4 Ne5 0-1 נימצוביץ' מתקיף את הרגלי הכפול ויוצר חולשה בערוגת מפתח. בערוגה זו שותל נימצוביץ' פרש בצורה כה חזקה שלא ניתן לסלק אותו מעמדתו. לאחר מכן הוא מאלץ את יריבו לפתוח טור שישמש את הצריח מאגף המלכה. לאחר שהגיע לשליטה באזור זה של הלוח הוא מעביר את הפרש מאגף המלך למרכז הלוח. הכח של שני הפרשים במרכז הלוח מתגלה כהרסני, כה גדול שמטיסונס נאלץ להיכנע למרות השויון החומרי. הרמניס מטיסונס, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אוסף של 25 מהאטיודים של מטיסונס מידע כללי הרמניס מטיסונס באתר www.chessgames.com 4th Chess Olympiad: Prague 1931, באתר OlimpBase Whitworth, Timothy G.: Mattison's chess endgame studies. British Chess Magazine, St. Leonards on Sea, 1987. ISBN 0-900846-47-X
אס"א תל אביב (כדוריד)

מועדון הכדוריד אס"א (איגוד ספורט אקדמי) תל אביב הוא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר תל אביב, המשחקת בליגה השנייה בישראל. הקבוצה הוקמה על ידי סטודנטים, ובעבר רבים משחקניה הפעילים היו סטודנטים או אקדמאים. הקבוצה זכתה פעם אחת באליפות המדינה (2002) וחמש פעמים בגביע המדינה, (2002, 2005, 2008, 2009, 2010). המועדון מהווה חלק מאגודת אס"א תל אביב, שפעילה גם בתחומים כטניס, כדורמים וכדורגל נשים. מועדון הכדוריד של אס"א תל אביב נוסד בשנת 1982 ועד המשבר הכספי שחווה המועדון בשנת 2013 היו שחקניו הבולטים דרך קבע חלק חשוב של נבחרת ישראל בכדוריד. ב-2009 שיחקו בשורות הנבחרת השוער דורושנקו ושחקני השדה שור, מירקוס, חליפי, שיר טוראל ולביא. בעונת 2010-11 ייצגו את אס"א בנבחרת השוער גיל יעקב ושחקני השדה חליפי, עידו לביא, דן מירקוס, עידו טוראל, דן נתן ומטלון ובנבחרות הצעירות ייצגו את המועדון אלירן מצקי, גיל פומרנץ, ניר מודריק, דור ורסנו, דן טפר ויובל כץ. לביא היה השחקן היחיד שזכה בכל התארים שהקבוצה זכתה בהם במשך שנות קיומה. לקראת עונת 2012/2013 עבר המועדון טלטלה מהותית בעקבות הפסקת המימון מתוך התקציב של אוניברסיטת תל אביב לקבוצות ספורט תחרותי בין כתליה. בשלב הראשון עזבו את הקבוצה 6 שחקני מפתח והמאמן אולג בוטנקו. שני שחקנים נוספים, לביא ונתן, שני שחקני הבית היחידים בהרכב הראשון, נכנסו להסגר, בעקבות סירובה של הנהלת המועדון לאפשר להם לעזוב אותו, ואליהם הצטרף גיל פומרנץ. פומרנץ ונתן עזבו גם הם, בסופו של דבר, ועברו למכבי תל אביב, ועידו לביא הסכים להישאר לעונה נוספת. לעומת זאת, לסגל הקבוצה לא הצטרף שום שחקן חיזוק מהשורה הראשונה, והיא חדלה להיות קבוצת צמרת בענף הכדוריד. לקראת עונת 2017/2018 החליטו ראשי הקבוצה לרדת ביוזמתם לליגה הלאומית, לאחר שהצליחו להישאר בליגת העל בעונה שתמה (ניצחו את מ"כ באר שבע במשחקי המבחן), וזאת משום שלא הצליחו להעמיד קבוצה בליגת העל. הקבוצה שחררה את כל שחקניה למעט שניים, ובנתה את עצמה מחדש בלאומית על בסיס שחקנים חדשים-צעירים ושחקני נוער. בשנים האחרונות מנהל את הקבוצה אלון נגל. קבוצות מועדון אס"א תל אביב מתאמנות ב'מרכז עלית לספורט' באוניברסיטת תל אביב, שנחשב לאחד ממתקני הספורט המתקדמים בארץ ומשמש כמגרשה הביתי של אס"א תל אביב. אליפויות (1): 2001/2002 גביע המדינה: זכייה (5): 2001/2002, 2004/2005, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010 סגנית (3): 1996/1997, 2002/2003, 2006/2007 טולי ליבגוט חן פומרנץ לוניה דורושנקו דוב (דוביק) ישועה מיכאל (מישה) לוין איציק חליפי מישה צ'אפ מריו סאריץ' דן מירקוס עידו לביא סשה בזברחני דני טורקניץ צחי אפולויג שאול אריאלי זיו קושניר בני מרקו דן טפר לאון מילס • יותם ינאי דוד יצחק למועדון מחלקת נוער שפרצה בשנים האחרונות קדימה ומובילה בתחומה בארץ: קבוצת ילידי 1994 זכתה בחמישה תארים מתוך שישה אפשריים שלוש עונות רצופות. קבוצת ילידי 1993 זכתה באליפות המדינה פעמיים רצופות. מחלקת הנוער פועלת באולם הספורט של אוניברסיטת תל אביב. קבוצת הנוער של אס"א תל אביב זכתה בגביע המדינה בכדוריד לנוער (לגילאי 19) לשנת 2012-13 אחרי שניצחה את מ"כ חולון. השחקנים המובילים בקבוצת הנוער נכללים בסגל קבוצת הבוגרים שבליגה הלאומית. ארגון אס"א אס"א תל אביב (כדורמים) אס"א תל אביב (כדורגל נשים) אתר אס"א אתר הקבוצה
הכחשת המתאם

הכחשת המתאם היא כשל לוגי מקבוצת כשלי מתאם שבו נעשה ניסיון להציג חלופות במקום בו חלופות כאלו אינן קיימות. כשל זה הוא היפוכו של כשל דילמה כוזבת. לדוגמה: "אתה אומר שראית שמרשי רצח את הגברת בנית מטושביץ' מרחוב החרש 16, דירה 2, אך מה אם אבוא ואומר לך שהגברת בנית מטושביץ' כלל אינה קיימת ומעולם לא התקיימה?" אם יוכח שהגברת האמורה מעולם לא הייתה קיימת, מובן שלא ניתן היה לרצוח אותה. אך מאחר שעובדה ידועה היא כי הגברת מטושביץ' אכן הייתה קיימת, החלופה היא כוזבת. כשלי מתאם - קבוצת הכשלים הלוגים לה שייך כשל הכחשת המתאם. חוק האי-סתירה
גקטורקים

הגקטורקים (בטורקית: Göktürk, בכתב הטורקי הקדום: 𐱅𐰇𐰼𐰰:𐰜𐰇𐰛 - "הטורקים השמימיים" או "הטורקים הכחולים"; בסינית: 古突厥, gǔ tū jué) היו קבוצת עמים נודדים רבת עוצמה בתקופת ימי הביניים במרכז אסיה, בין השנים 552 ל-745. תחת הנהגתו של בומין ח'אן ובניו הצליחו שבטי הגקטורקים להשתלט על דרך המשי וירשו את הז'וֹאוּזָ'אן ככוח המרכזי באזור. בין היתר, היו קשורים לעלייתה של שושלת טָאנְג בסין (618). האימפריה הגקטורקית השתרעה בשיא כוחה בין הים הכספי למנצ'וריה והייתה המדינה הראשונה בהיסטוריה של מדינות העמים הנודדים במרכז אסיה שניתן לזהות את שפתה הרשמית (טורקית עתיקה) ואת הכתב שלה באמצעות הכיתובים שנמצאו על מצבות שליטיה, לוחות אורחון. הם גם העם הראשון אליו יש התייחסות כ"טורקי", או "tūjué", מילה שמשמעותה "חזקים". האימפריה הגקטורקית הגדולה התפצלה למזרח ולמערב לאחר מלחמת אזרחים שנגרמה עקב משבר ירושה. בסוף שנות החמישים של המאה השביעית לספירה האימפריה התפרקה עקב כיבוש המזרח בידי שושלת טאנג ופירוק המערב עקב מספר רב של בעיות. אימפריה שנייה נוצרה במזרח אחרי 30 שנה אך היא לא החזיקה מעמד לאורך זמן רב. בשנת 542 מרד בומין ח'אן בח'אנות רוראן, ח'אנות מונגולית במקורה שהייתה המדינה השלטת ברמה המונוגולית ובמרכז אסיה. בשנת 552 הוא גבר על ח'אנות רוראן והח'אנות הטורקית הראשונה נוסדה תחת בומין ח'אן. בשנת 555 ח'אנות רוראן נפלה והח'אנות הטורקית הראשונה ירשה אותה כאימפריה השלטת ברמה המונגולית ולאחר מכן התרחבה גם למרכז אסיה. בשנת 581 פרצה מלחמת אזרחים באימפריה, מלחמת האזרחים הגקטורקית. בשנת 603, כתוצאה ממלחמת האזרחים, הח'אנות התפצלה לשתי ח'אנויות נפרדות: הח'אנות הטורקית המערבית והח'אנות הטורקית המזרחית. בשנת 657, שושלת טאנג הסינית שהביאה לסין את תור הזהב, כבשה את הח'אנות הטורקית המערבית והפכה אותה לווסאלית שלה. במהלך השנים, שושלת טאנג נלחמה באימפריה הטיבטית על שטחים במרכז אסיה ועל שליטה בח'אנויות הגקטורקיות. הח'אנות הטורקית המערבית נותרה וסאלית של שושלת טאנג עד נפילתה של הח'אנות ב-742. הח'אנות הטורקית המזרחית פגשה גורל דומה. בשנת 630 היא נכבשה על ידי שושלת טאנג. בשנת 682 הוקמה הח'אנות הטורקית השנייה על ידי השבט הגקטורקי אשינה (אנ'). היא נחשבת לישות יורשת של הח'אנות הטורקית המזרחית שלאחר מכן נשלטה על ידי שושלת טאנג. הח'אנות הטורקית השנייה נפלה בשנת 744, לאחר שנכבשה על ידי ברית של תשעה שבטים טורקיים שהפכו מאוחר יותר לאימפריה האויגורית. מדיה וקבצים בנושא גקטורקים בוויקישיתוף שם הברית הייתה Toquz Oghuz - ברית פוליטית של תשעה שבטים שהייתה תחילה כפופה לח'אנות הטורקית הראשונה, אך נשארה כברית של תשעה שבטים לאחר התפרקותה של האימפריה הראשונה.