laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נפת רחובות

נפת רחובות היא נפה במחוז המרכז במדינת ישראל. בירת הנפה היא רחובות, והעיר הגדולה ביותר בה היא ראשון לציון. נפת רחובות נחלקת לשני אזורים: אזור רחובות אזור ראשון לציון ונס ציונה שטח הנפה הוא 324 קמ"ר. מבחינה גאוגרפית היא מוכלת במישור החוף והשפלה. על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2023 אוכלוסיית הנפה מונה כ-678,000 נפש. מתוך אוכלוסיית הנפה 676,800 הם יהודים ואחרים, ו-1,200 הם ערבים. מדיה וקבצים בנושא נפת רחובות בוויקישיתוף
הלנה רוריך

הלנה רוריך או ילנה איוונובנה רריך, בלידתה: ילנה שפושניקובה (ברוסית: Рéрих או Рëрих;‏ 12 בפברואר 1879 – 5 באוקטובר 1955) הייתה סופרת רוסית. ידועה בעיקר בשל כתיבתה על רעיונות רוחניים ותאוסופיים, בהם הלמידה הרוחנית "אגני יוגה". רוריך נולדה בסנקט פטרבורג למשפחת האצולה גולנישצ'ב-קוטוזוב. ב-28 באוקטובר 1901 היא נישאה לצייר הרוסי ניקולאי רוריך. לרוריך נולדו שני בנים: יורי רוריך, שנולד ב-1902 באוקולובקה, בעת שרוריך הייתה במשלחת ארכאולוגית; וסוויאטוסלב רוריך, שנולד ב-1904 בסנקט פטרבורג. יורי רוריך היה לימים חוקר תרבות טיבט ששלט ביותר מ-30 שפות, וסוויאטוסלב היה לצייר נודע. בשנת 1916 עזבה רוריך עם בעלה את רוסיה, ובעקבות המלצת הרופאים בשל מחלת ריאות קשה של ניקולאי, עברו לפינלנד. ב-1919 עברו לאנגליה, שם החלו לפעול במסגרת קבוצה שעסקה ב"אתיקה חיה" ולמידה רוחנית שהייתה בסיס ל"אנגי יוגה". ב-1920 הגיעו לארצות הברית כדי להציג את ציוריה של רוריך בתערוכה. בשנת 1923 יצא הזוג למסע של ארבע שנים במרכז אסיה, שהחל בהודו והמשיך בסין, רוסיה, מונגוליה וטיבט. במסע זה פגשה רוריך את מהטמה מוריה, מומחה לתאוסופיה, ומאז הקדישה את חייה לנושא. בני הזוג התיישבו ב-1928 בהודו, ורוריך הקימה שם "אורוסווטי" (בסנסקריט: "אור של כוכב הבוקר"), מוסד ללימודי ההימלאיה, שהתפתח בהמשך למוסד בינלאומי נודע. בשנת 1927 הוציאה רוריך בעילום שם את הספר "יסודות הבודהיזם", בעיר אורגה (אולן בטור) שבמונגוליה. הספר יצא בשנית ב-1940 בריגה, תחת שם העט נטליה רוקוטובה. בספריה פיתחה רוריך את רעיונותיהם של הלנה בלבצקי ושל האגודה התאוסופית, וסיפקה נקודות מבט והסברים חדשים לתורה התאוסופית. כמו כן תרגמה מאנגלית לרוסית את עבודתה של בלבצקי "הדוקטרינה הסודית". כמו בלבצקי, כיבדה רוריך את מהטמה מוריה, ראתה בעצמה כשליחה ומוסרת דברים בלבד ושייכה למוריה את כל הרעיונות הרוחניים שכתבה. ה"למידה הרוחנית" החשובה ביותר שכתבה רוריך הייתה "אַגני יוֹגָה" או "למידת אתיקה חיה", שיטת יוגה ולמידה רוחנית-פילוסופית העוסקת בכל תחומי החיים, מחיי היומיום ועד לבעיות כלליות ביקום. לאחר מות בעלה ב-1947, ניסו רוריך ובנה הבכור לחזור למולדתם רוסיה ולהפיץ את רעיונותיהם, אך בקשותיהם הרבות להיתר כניסה לא נענו על ידי השלטונות הסובייטיים. הם התיישבו במזרח ההימלאיה, שם היא מתה ב-1955. עלים של גן מוריה 1 ו-2 אגני יוגה Infinity‏ 1 ו-2 היררכיה לב עולם רותח 1, 2 ו-3 אום אחווה Supermundane‏ 1, 2, 3 ו-4 (כתב יד שכולל רק 955 סעיפים. יצא לאור לראשונה רק בתחילת שנת ה-90.) מכתבים של הלנה רוריך על מעבר הגבול המזרחי יסודות הבודהיזם Ruth A. Drayer, Nicholas and Helena Roerich, Revised Edition: The Spiritual Journey of Two Great Artists and Peacemakers מדיה וקבצים בנושא הלנה רוריך בוויקישיתוף
נעל עץ

נעלי עץ או קבקבים (בהולנדית: Klomp, או Klompen עבור צמד נעליים) הן נעליים, העשויות מעץ. נעלי עץ הן אחד מסימני ההיכר של ההולנדים, וניתן עדיין לראותן בשימוש יומיומי באזורים הכפריים ובאזורים המיועדים לתיירות. הולנדי עירוני ממוצע לא ינעל את קבקבי העץ ביומיום, אלא רק באירוע מיוחד או אירוע מסורתי. שלושה ייעודים לקבקבים: מונעים הירטבות כפות הרגליים במהלך עבודת החקלאי ההולנדי מאחר שהאדמה בוצית ורטובה, והחקלאי בא במגע עם הקרקע הרטובה. הקבקבים עשויים מעץ צפצפה מיוחד שאינו חדיר למים. מונעים דריכה לא נעימה של הפרה על כף הרגל של החקלאי המטפל בה או חולב אותה. יש מן ההולנדים המקומיים אשר טוענים כי נעלי העץ, על פי מסורת הולנדית בת מאות שנים, נועדו כדי להרעיש ולהפר את הדממה ששררה באזור באמצעות הליכה בקבקבים. כמו כן, ישנם ריקודים הולנדים מסורתיים אשר בהם נהוג היה לרקוע בקבקבים עם קצב המנגינה והריקוד. שתי שיטות להכנת הקבקבים: הישנה: מעצבים צורת נעל חיצונית מגזרי עץ שנחתכים בגיליוטינה ידנית. את החלק הפנימי (חור) מפסלים במפסלת ביד. כך ניתן להכין בממוצע 4–6 זוגות ליום עבודה (שעתיים לזוג). לאחר מכן צובעים ומקשטים. המודרנית: עיצוב וחיתוך החלק החיצוני מגזרי עץ בגיליוטינה והקצעה במקצוע. משרים במים לריכוך במשך 4 שעות. אחר כך משתמשים במכונה לעיבוד חיצוני בשיטת השכפול על ידי שבלונה (בדומה לתהליך שכפול של מפתחות). העיצוב הפנימי הוא על ידי כרסום במפסלות מסתובבות במהירות גבוהה ואחר כך צביעה וקישוט. כך ניתן להכין עד כ-100 זוגות ביום. מכונות ממוחשבות מסוגלות להכין עד 4,000 זוגות ליום. נעלי עץ ננעלו בחלקים ניכרים של אירופה בזמנים קדומים ובעיקר מאז ימי הביניים, קשה לתארך במדויק כי עץ נוטה להרקב עם הזמן. נעלי העץ העתיקות ביותר שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות בסכר החדש (Nieuwendijk) באמסטרדם הן בערך מ-1230. ברחבי אירופה ואסיה נעלו מיני סוליות עץ עם רצועות רכות יותר, הרומאים נעלו גם הם סנדלים עם רצועות עור ובד. מהסנדל בעל סוליית העץ התפתחה נעל שלמה. נעל העץ נפוצה עוד יותר במאה ה-15 כשמצאו שאפשר ליצרה מפיסת עץ אחת, מה שהפך אותה ליציבה וחזקה. מאז אפשר למצוא סימנים שהיא הייתה נפוצה מהאוקיינוס האטלאנטי עד הים הצפוני מספרד ועד סקנדינביה. עד המאה ה-19 נעשו ביד, ועם המיכון התחילו ליצרם במכונות. פעם היא הייתה עם חוד בחלקה הקדמי, אך עם הזמן התעגל החלק הקדמי, אפשר להשיגה בכל המידות ויצרן הנעליים ידע לשייפה שתחזיק את הרגל היטב. בחורף נהגו להוסיף אניצי צמר או קש כדי לבודד את הרגל מקור. בתקופות שונות נהגו בהולנד לתת לזוג בחתונה שני זוגות נעלי עץ מעוטרות באותן הדוגמאות, כדי לברך את הנישואים. בשנות ה-50 ירד הביקוש לנעליים במידה ניכרת. בהולנד יש שירי ילדים על נעלי העץ, והן מופיעות בכמה ציורים של אמנים הולנדים. נעלי עץ מצפצפה לשימוש יומיומי חנות לקבקבי עץ, זאנסה סכאנס, הולנד נעלי עץ עתיקות מעוטרות קבקבי עץ בעיצובים מיוחדים נעל עץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה למה ומי מייצרים נעלי עץ הולנדיות?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה Jasper Buiting, GESCHIEDENIS VAN DE KLOMPEN, IsGeschiedenis (בהולנדית) De geschiedenis van de Nederlandse klompen, Habermehl (בהולנדית) N. Douma, P.Loots, Hannes loopt op klompen, De Liedjeskist (בהולנדית)
דניאל דיאס

דניאל אלברטו דיאס (ספרדית: Daniel Alberto Díaz; נולד ב-13 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם. דיאס ידוע בכינויו 'קאטה' ונחשב בתקופת משחקו לבלם חסון ופיזי. דיאס החל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל ושיחק בשורותיה 3 עונות בהן ערך 97 הופעות וכבש שני שערים. הוא עבר לקרוס אסול, וזומן מספר פעמים לסגל נבחרת ארגנטינה על ידי מרסלו בייאלסה אשר נהג לזמן בדרך כלל סגל שחקנים המורכב כמעט כולו משחקנים המשחקים באירופה, דיאס זכה להיות מוזמן לנבחרת יחד עם חברו לקבוצה דאז, ססאר 'צ'ליטו' דלגאדו. לאחר עונה אחת במקסיקו, חזר דיאס לארגנטינה, אף על פי שהיה מבוקש על ידי מספר קבוצות הוא נחת לבסוף בקולון סנטה פה אך שיחק בה רק שנה אחת בטרם נרכש על ידי בוקה ג'וניורס, אחת הקבוצות הבכירות באמריקה הדרומית. הוא תפס את מקומו בהרכב הקבוצה ונחב לאחד הבלמים הטובים בליגה הארגנטינאית. דיאס זומן על ידי מאמן הנבחרת אלפיו באסילה לסגל השחקנים המקומי שהיה אמור להתמודד בקופה אמריקה, הוא היה מבין השחקנים המעטים מאותו סגל שזומן לבסוף לטורניר אם כי לא זכה לשחק דקות רבות. בקיץ 2007 הוא עבר לחטאפה, אותה העדיף על פני הצעות מצידן של קבוצות כגון סביליה וריאל בטיס. החל מ-2012 עד 2013 שיחק תקופה קצרה באתלטיקו מדריד, ב-2013 חזר לאחר 7 שנים לבוקה ג'וניורס. כעבור 3 שנים חזר לחטאפה. ב-2017 החל לשחק בפואנלברדה, וב-2019 פרש ממשחק מקצועני. מדיה וקבצים בנושא דניאל דיאס בוויקישיתוף דניאל דיאס, באתר Transfermarkt דניאל דיאס, באתר Soccerway דניאל דיאס, באתר BDFutbol דניאל דיאס, באתר National Football Teams דניאל דיאס, באתר FootballDatabase.eu סטטיסטיקה בליגה הארגנטינאית ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסטיבל הסתיו של ורשה

פסטיבל הסתיו של ורשה למוזיקה בת זמננו (בפולנית: Warszawska Jesień) הוא הפסטיבל הבינלאומי הגדול ביותר בפולין למוזיקה בת זמננו. במשך שנים רבות היה זה הפסטיבל היחיד מסוגו באירופה המרכזית והמזרחית. את הפסטיבל ייסדו בשנת 1956 שני מלחינים, טדאוש ברד וקזימייז' סרוצקי, והאחראי הרשמי לביסוסו היה הוועד המנהל של איגוד המלחינים הפולני. זהו אירוע שנתי, המתקיים בדרך כלל במחצית הראשונה של ספטמבר ונמשך 8 ימים. הפסטיבל הראשון התקיים בין 10 ל-20 באוקטובר 1956. בשנים 1957 ו-1982 לא התקיים הפסטיבל. השנים הראשונות של הפסטיבל, עד סוף שנות ה-80', הצטיינו בפאר והדר. יסודות תוכניתו של הפסטיבל נקבעו בבירור מראשית קיומו. מטרתו הראשונה במעלה של הפסטיבל הייתה ועודנה להציג מוזיקה חדישה מפולין ומרחבי העולם. איגוד המלחינים הפולני ממשיך למלא מקום נכבד בארגון הפסטיבל, שמנהלו הנוכחי הוא טדיאוש וילצקי. מדיה וקבצים בנושא פסטיבל הסתיו של ורשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסתיו של ורשה ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Yes (אלבום)

Yes הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם יס, אשר נכתב, הוקלט והופץ לראשונה בשנת 1969. האלבום נחשב בעיני רבים לאחד מאלבומי הרוק המתקדם הראשונים. שניים מתוך שמונת שירי האלבום (בגרסתו הראשונה בשנת 1969) הם גרסאות כיסוי, שכן הלהקה נהגה להפגין את זיקתם לעיצוב מחודש של יצירות אחרים. לדוגמה, השיר "Every Little Thing" של להקת הביטלס בוצע כרצועת שמע מחוספסת עם מספר שינויי מקצב. "Beyond and Before" (כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:50 "I See You" (רוג'ר מקגווין/דייוויד קרוסבי) – 6:33 "Yesterday and Today" (ג'ון אנדרסון) – 2:37 "Looking Around" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 3:49 "Harold Land" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/ביל ברופורד)– 5:26 "Every Little Thing" (ג'ון לנון/פול מקרטני) – 5:24 "Sweetness" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:19 "Survival" (ג'ון אנדרסון) – 6:01 בהוצאה המחודשת של האלבום בשנת 2003 נוספו מספר קטעי בונוס: "Everydays" (גרסת סינגל) (סטיבן סטילס) – 6:23 "Dear Father "(גרסה מוקדמת שנייה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:51 "Something's Coming" (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 7:09 "Everydays" (גרסה מוקדמת) (סטיבן סטילס) – 5:18 "Dear Father" (גרסה מוקדמת ראשונה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:31 "Something's Coming" (גרסה מוקדמת) (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 8:02 ג'ון אנדרסון - קולות כריס סקוויר - גיטרה בס וקולות טוני קיי - קלידים פטר בנקס - גיטרה ביל ברופורד - תופים מידע על האלבום Yes באתר MusicBrainz מידע על האלבום Yes באתר AllMusic האלבום Yes באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קובי שטמברג

קובי שטמברג (נולד ב-19 באוגוסט 1971) הוא שחקן ישראלי. בוגר בית הספר למשחק יורם לוינשטיין 1998. בין השנים 1990- 1994 בזמן שירותו הצבאי הקים את להקת "רוגעלך", מאוחר יותר שמה שונה ל"אף אחד לא בא משם". שטמברג שימש כסולן הלהקה שהופיעה במועדון רוקסן. בשנת 1997 השתתף ב"פסטיבל אוליב 97" שהתקיים במונטנגרו[דרוש מקור]. שטמברג השתתף בהצגות: "סיפורי אהבה", "עורלה", "גריז" ו"הים של באר שבע" במועדון צוותא. בתיאטרון הבימה השתתף בהצגות: ,מעגל הקיר הקווקזי". בתיאטרון תמונע בהצגה "קשר דם" ובתיאטרון דיסלדורף השתתף בהצגה you are also very attractive when you are dead כמו כן שיחק במחזמר "כמו בסרט" ובהצגה המסחרית "אשתי לא מבינה אותי". בטלוויזיה שיחק בסדרות והשתתף בתוכניות כגון: "שבתות וחגים", "לחיי האהבה", "כל העולם במה", "ילדי הים האדום", "חברים בכל מיני צבעים", "007", "20 פלוס", "נשרים", "זינזאנה", "אמא ו'", "צימרים", "אהבה מעבר לפינה", "פיק אפ", "מסכים", "אולי הפעם", "האי", "הקלמרים", "הכל דבש", "עבודה ערבית", "רק להיום", ״השוטר הטוב״, ועוד. וכן השתתף בסרטים "תגובה מאוחרת", "אלי אדמתי" ו"המשגיחים". קובי שטמברג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קובי שטמברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
גיורגי גחוקידזה

גיוֹרגי גחוֹקידזֶה (בגאורגית: გიორგი გახოკიძე; נולד ב-5 בנובמבר 1975, בטביליסי גאורגיה הסובייטית, כיום גאורגיה) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר. גחוקידזה החל את הקריירה שלו בקבוצה הגאורגית מטלורג רוסתווי מרוסתווי, ועבר לדינמו טביליסי. בדינמו טביליסי לא שיחק גחוקידזה כלל ועבר לקולחתי 1913 פותי, קבוצת הכדורגל של העיר פותי. לאחר מכן, בשנת 1998, עבר לשחק בקבוצה הרוסית, אלניה ולדיקווקז, ושיחק עימה בליגת העל הרוסית. נציגים מהקבוצה ההולנדית, פ.ס.וו. איינדהובן גילו עניין בשחקן והביאו אותו להולנד. בעונתו הראשונה בהולנד לא הצליח גחוקידזה למצוא את מקומו ושיחק בארבעה משחקים בלבד. הוא הועבר, בשנת 1999, בהשאלה למכבי חיפה. בשנת 2000 חזר גחוקידזה לאיינדהובן, ועדיין נאלץ להאבק על מקומו בקבוצה. בשנים 2001–2002 השתנה המצב, ומספר ההופעות שלו גדל מ-5 משחקים בשנת 2000 ל-33 משחקים בשנתיים הבאות, כאשר מספר הופעותיו הצטמצם בשנת 2003 בעקבות פציעה. לאחר שהחלים מפציעתו, עבר גחוקידזה לקבוצה ההולנדית טוונטה אנסחדה, שם הייתה לו עונה טובה שיחק ב-28 משחקים והבקיע שני שערים. לאחר מכן חזר למזרח אירופה ועבר לקבוצה האוקראינית מטלורג דונצק בהשאלה. בקבוצה זו שיחק גחוקידזה שני משחקים בלבד עקב פציעה, ובשנת 2005 חזר לאנסחדה. ב-29 בדצמבר 2006, בגיל 31, החליט גחוקידזה לפרוש ממשחק. לזכותו של גחוקידזה 21 הופעות במדי נבחרת גאורגיה. גיורגי גחוקידזה, באתר Transfermarkt גיורגי גחוקידזה, באתר Soccerway גיורגי גחוקידזה, באתר National Football Teams גיורגי גחוקידזה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל שחקן (בגרמנית)
ביטורנט

ביטורנט (BitTorrent) הוא פרוטוקול עמית לעמית לתוכנות שיתוף קבצים שנכתב על ידי בראם כהן. התוכנה הראשונה נכתבה בפייתון. הפרוטוקול מאפשר לאנשים רבים להוריד קובץ בלי להאט את קצב ההורדה של אנשים אחרים. יכולת זו מתאפשרת על ידי כך שהמורידים עצמם משתפים את החלקים שהם הורידו עם שאר המורידים, במקום שכולם יורידו את הקובץ משרת אחד אשר רוחב הפס שלו מוגבל. בדרך זו, לא רק שהמשתמש משתמש ברוחב פס, אלא הוא גם תורם רוחב פס בחזרה לשאר המשתמשים. עובדה זו גורמת לכך שבדרך כלל הפעלת ביטורנט תוך מתן האפשרות להעביר את הקובץ הלאה, גורמת להאטה משמעותית בעבודה עם יישומי אינטרנט אחרים. כהן העלה את הקוד הפתוח של התוכנה לאינטרנט ומאז התפתחו מספר גרסאות ביטורנט שונות המתבססות על הקוד של כהן. התוכנה עובדת עם קבצים בעלי הסיומת torrent. קבצים אלו הם למעשה מצביעים שמטרתם להפנות את התוכנה למידע הדרוש על מנת להוריד את הקובץ המבוקש. קובץ ה-torrent מפנה את התוכנה ל-Tracker, שהוא למעשה שרת המכוון את כל התנועה בין המשתמשים המורידים את אותו קובץ. ביטורנט שולחת ומקבלת מספר חלקים מקובץ ההורדה בו-זמנית, על פי הוראות ה-Tracker. היכולת לשלוח ולקבל חלקים שונים של הקובץ בו זמנית, ממשתמשים שונים, מאפשרת לביטורנט לשמור על קצב העברה גבוה מאוד. למשל: אדם מסוים רוצה להוריד את הקובץ A באמצעות ביטורנט. הוא תר את האינטרנט אחר קובץ Torrent המצביע על הקובץ A, ומפנה את התוכנה לשרת (Tracker). ברגע שתוכנה מתחברת לשרת, היא מקבלת ממנו הוראות באשר למי מהמשתמשים השונים עליה להתחבר. התוכנה מתחברת למשתמשים רבים ומורידה מכולם את הקובץ בו-זמנית. כל חלק מהקובץ שהורד והוא כבר מוכן, הופך להיות זמין למשתמשים אחרים דרך התוכנה. כלומר, ברגע שהתוכנה מסיימת להוריד חלק מסוים, היא חולקת אותו עם שאר המשתמשים. בו בזמן, השרת מפנה משתמשים אחרים אל המחשב של אותו אדם, על מנת שיוכלו להוריד ממנו חלקים מהקובץ שהורדתם הסתיימה. בניגוד לתוכנות העמית לעמית (P2P), ביטורנט מוצאת מקורות דרך שרת, ולא דרך משתמשים אחרים, על אף שהעברה עצמה של הקובץ כן מתבצעת ישירות ממשתמש לאחר. תוכנת שיתוף מהירה יחסית לתוכנות שיתוף אחרות. קאזה eMule שיתוף קבצים μTorrent Tixati qBittorrent Popcorn Time Nyaa Torrents RARBG מדיה וקבצים בנושא ביטורנט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביטורנט איך פועלת הביטורנט? (באנגלית) רן יניב הרטשטיין, איך ליצור את מכונת השיתוף המושלמת, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2009 ביטורנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מסביב לעולם בשמונים יום (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מסביב לעולם בשמונים יום – רומן הרפתקאות שכתב בצרפתית הסופר ז'ול ורן ופורסם ב-1872 עיבודים קולנועיים מסביב לעולם בשמונים יום (סרט, 1919) (אנ') – סרט אילם גרמני שבויים על ידי ריצ'רד אוסוולד מסביב לעולם בשמונים יום (סרט, 1956) – סרט בכיכובו של דייוויד ניבן שזכה בחמישה פרסי אוסקר מסביב לעולם ב-80 יום (סרט, 1988) – סרט מונפש בהפקת אולפני ההנפשה ברבנק מסביב לעולם בשמונים יום (סרט, 2004) – סרט בהפקת אולפני וולט דיסני בכיכובם של ג'קי צ'אן וסטיב קוגן מסביב לעולם ב-80 יום (סרט, 2021) – סרט אנימציה צרפתי עיבודים למדיות אחרות מסביב לעולם בשמונים יום עם מייקל פיילין – סדרת טלוויזיה בשבעה חלקים מ-1988 בכיכובו של מייקל פיילין מסביב לעולם בשמונים יום (מיני-סדרה) – מיני-סדרה בשלושה חלקים מ-1989 בכיכובם של פירס ברוסנן ופיטר יוסטינוב מסביב לעולם בשמונים יום (מחזמר) – מחזמר משנת 1999 בכיכובם של עודד מנשה, ישראל קטורזה, גלית גיאת ויגאל עדיקא
ונרה 1

ונרה-1 (ברוסית: Венера-1; נקראה גם התחנה האוטומטית הבין-כוכבית ונוס-1) הייתה הגשושית הפלנטרית הראשונה, תוצרת ברית המועצות, ששוגרה ב-12 בפברואר 1961 לעבר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. הגשושית שקלה 643.5 ק"ג בצורת גליל שקוטרו 1.05 מטר ובראשו חרוט. אורכה הכולל של הגשושית היה 2.035 מטר. היא מולאה בחנקן יבש בלחץ של 1.2 אטמוספירות עם מאווררים פנימיים כדי שהחום יתפרש על כל הגשושית. הגשושית צוידה בשני לוחות סולריים שטענו סוללות אבץ-כסף. אנטנה באורך שני מטר תוכננה במטרה לשלוח מידע לכדור הארץ. גם על הלוחות הסולריים ניצבו שתי אנטנות ששימשו לשמירה על קשר עם הגשושית. הגשושית צוידה במכשירי מדידה שכללו מגנטומטר, מלכודת יונים, גלאי מיקרו-מטאוריטים, מונה גייגר וכלי למדידת קרינה קוסמית בעזרת נתרן יודי. ניסוי שצורף לגשושית והוצמד לאחד הלוחות הסולריים מדד טמפרטורות על השכבה הדקה הניסיונית שעל ונרה 1. בגשושית השתמשו במנוע KDU-414 לתיקונים תוך-מסלוליים. השליטה על הטמפרטורה התבצעה בעזרת לוחות ממונעים. ונרה 1 שוגרה בשני שלבים. קודם כל, שוגרה בעזרת משגר "מולניה" ("ברק" ברוסית) הגשושית ספוטניק 8 ששקלה 7 טון, והיא הוצבה במסלול חניה. התחנה הבין-כוכבית האוטומטית שוגרה ממסלול של 229 × 282 ק"מ לעבר נוגה בעזרת מנוע ארבע-שלבי. זו הייתה הדוגמה הראשונה ליעילות הרבה שבשיגור מתוך כלי במסלול. המנוע 11D33 היה הראשון מסוגו שהציג הנעה בשלבים של טיל והציג שימוש ראשון במנוע מסוג "אולז'" - מנוע המניע טיל בסביבה חסרת משקל בעזרת דלק נוזלי. שלוש מדידות טלמטריות מוצלחות נערכו ונאסף מידע לגבי רוח סולרית וקרניים קוסמיות קרוב לכדור הארץ ב-19 בפברואר, במרחק של 1,900,000 ק"מ מכדור הארץ בחלק של החלל שמושפע מהשדה המגנטי של ארץ. אחרי גילוי הרוחות הסולריות בעזרת לונה 2, ונרה 1 סיפקה את הווידוא הראשון שהתופעה קיימת גם בחלקים עמוקים יותר של החלל. אחרי שבוע המדידה הטלמטרית הרביעית כשלה ולא התבצעה. ב-19 וב-20 במאי 1961 ונרה 1 חלפה במרחק של 100,000 ק"מ ונכנסה למסלול הליוצנטרי. עם עזרתו של טלסקופ הרדיו הבריטי במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק יכול להיות שאותרו כמה אותות חלשים מונרה 1 בחודש יוני. מהנדסים סובייטיים סבורים שוונרה 1 כשלה בגלל התחממות יתר של גלאי הכיוון הסולרי. ונרה 1 הייתה אבן דרך חשובה בעיצוב והנדסת חלליות - היא הייתה הגשושית הפלנטרית המודרנית הראשונה והכלי הראשון שעוצב באופן שיאפשר שינויים תוך מסלוליים. במהלך רוב טיסתה יוצבה בעזרת סיבוב. לו הייתה מגיעה לנוגה היא הייתה נעזרת במיקום של ארץ ובמיקומה של השמש ומשתמשת בפעם הראשונה באנטנה פרבולית להעברת מידע. תוכנית ונרה מדיה וקבצים בנושא ונרה 1 בוויקישיתוף
פסטיבל אלדבורו

פסטיבל אלדבורו (באנגלית: Aldeburgh Festival) הוא פסטיבל אמנויות אנגלי, המוקדש בעיקר למוזיקה קלאסית. הפסטיבל מתקיים מדי שנה באזור אלדבורו בסאפוק, ומרכזו באולם הקונצרטים הראשי בסנייפ מלטינגס. את הפסטיבל ייסדו בשנת 1948 המלחין בנג'מין בריטן, הזמר פיטר פירס והלבריתן אריק קרוזייר. כוונתם המקורית הייתה לתת בית ללהקת האופרה שלהם, "קבוצת האופרה האנגלית", אבל החזון התרחב עד מהרה וכלל הקראות שירה, ספרות, דרמה, הרצאות ותערוכות אמנות. הפסטיבל הראשון התקיים בין 5 ל-13 ביוני 1948 ואולם היובל של אלדבורו, במרחק בתים אחדים מביתו של בריטן רחוב קראב, שימש כאתר המופעים העיקרי. בפסטיבל הראשון היו הצגה של "אלברט הרינג" בביצוע "קבוצת האופרה האנגלית"; "קנטטת סנט ניקולאס" החדשה של בריטן, אופוס 42; והופעה של הפסנתרן קליפורד קרזון ורביעיית זוריאן. במשך השנים גדל הפסטיבל והתפשט אל אתרים חדשים, כמו כנסיית סנט פיטר וסנט פול מן המאה ה-15 באלדבורוואולמות באורפורד, בלית'בורו ופראמלינגהם הסמוכות. באמצע שנות ה-60' קיבל הפסטיבל אולם קונצרטים חדש וגדול בהרבה עם השינוי בייעוד של סנייפ מאלטינגס, הכולל מבשלת מאלט שעורים מאמצע המאה ה-19, מן הגדולות ביותר בתקופה ההיא באיסט אנגליה. רוב מאפייניהם המקוריים של הבניינים, כגון פתחי האוורור המרובעים, הייחודיים, של בית המבשלה, נשמרו. האולם החדש נחנך על ידי המלכה ב-2 ביוני 1967, עם פתיחת הפסטיבל ה-20 של אלדבורו. כעבור שנתיים, בליל הפתיחה של פסטיבל 1969, כילתה שרפה את האולם. רק קליפת הקירות החיצוניים נותרה על עומדה. אותה שנה הועבר הפסטיבל למקומות אחרים בסביבה, אך בשנה שלאחריה כבר היה האולם בנוי מחדש ונחנך שוב בידי המלכה, הפעם בראשית פסטיבל 1970. כיום מפעילה את הפסטיבל Aldeburgh Music האחראית גם לניהול "תוכנית פירס-בריטן לאמנים הצעירים" (קודם "בית ספר בריטן-פורס ללימודי מוזיקה מתקדמים"), "השתלמויות אלדבורו" - תוכנית המציעה הכשרה והזדמנויות פיתוח לפי הזמנה לאמנים מן הממלכה המאוחדת ומארצות חוץ - כמו גם תוכנית חינוכית מקיפה. הפסטיבל שומר על אופיו הייחודי, במידה רבה הודות למיקומו בסאפוק הכפרית. הוא ממשיך גם לשים דגש על הצגת מוזיקה חדישה, פרשנויות חדשניות וגילוי מחודש של מוזיקה נשכחת. יצירות משל בריטן עלו בו בביצועי בכורה - האופרות "חלום ליל קיץ") ב-1960; "מוות בוונציה" ב-1973, כמו גם האופרה "פאנץ' וג'ודי" של הריסון ברטוויסל ב -1968. המנהל האמנותי הנוכחי של הפסטיבל הוא המלחין תומאס אדס, שהתמנה לתפקידו בשנת 1999, בגיל 28. אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל אלדבורו
טדאו אנדו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אנדו. טָדָאוֹ אַנְדוֹ (ביפנית: 安藤忠雄; נולד ב-13 בספטמבר 1941) הוא אדריכל יפני, מן הבולטים ביותר כיום ביפן, וזוכה פרס פריצקר לשנת 1995. אנדו נולד באוסקה ופעל רבות באזור העיר. הוא מעולם לא למד אדריכלות ועבד תחילה כנהג משאית אך עם זאת, הצליח מאוד בזכות למידה עצמית ואמביציה. כשהיה בשנה השנייה ללימודיו בתיכון נלקח לטיול בטוקיו, שם הוא התרשם עמוקות מעיצוב של פרנק לויד רייט - מלון אימפריאל. לבסוף הוא החליט לשים סוף לקריירת האגרוף שלו פחות משנתיים אחרי סיום בית הספר כדי להגשים את חלומו להיות ארכיטקט.  הוא השתתף בשיעורי ערב כדי ללמוד רישום ושרטוט ולקח שיעורי התכתבות בעיצוב פנים. הוא ביקר בניינים שנבנו על ידי אדריכלים שהוא נשא את פניו אליהם כמו: לה קורבוזיה, לודוויג מיס ון דר רוהה, לואיס קאן ופרנק לויד רייט, לפני שחזר לאוסקה ב-1968 כדי לייסד סטודיו לעיצוב ותכנון משלו - "טדאו אנדו אדריכלים ושות'". אנדו מטייל הרבה באירופה לצורכי מחקר תוך שמירה על השפה והערכים היפניים במוחו[דרושה הבהרה]. חוץ מלדבר על הרוחניות בארכיטקטורה, אנדו גם מדגיש את האסוציאציה בין הטבע לארכיטקטורה, הוא מאמין שמבנה אחראי לשקף גישה של הסביבה בה הוא בנוי. כך התבטא: "לשנות את חלל המגורים זה לשנות את העיר ולבצע רפורמה בחברה". אנדו הוא מהבולטים באדריכלות המינימליסטית המשלב בטון חשוף ואור כחומר גלם. סגנונו משלב רעיונות בסיסיים של האמנות היפנית עם תפיסות אסתטיות של המודרניזם המערבי. ב-1995 זכה בפרס פריצקר לאדריכלות ותרם את 100,000 הדולרים בהם זכה לילדים שהתייתמו עקב רעידת האדמה שהתרחשה ביפן באותה השנה. בית טורי (בית אזומה), 1976, אחד הפרויקטים פורצי הדרך שלו. בית טורי קטן ברוחב של פחות מ-4 מ' באוסקה הבוחן מחדש את גבולות החלל. Tezukayama Tower Plaza, סומיושי (Sumiyoshi), אוסקה, 1976 STEP, טקמאצו, מחוז קאגווה, יפן, 1980 בית מאצומוטו, וקאיאמה, מחוז וקאיאמה, יפן, 1980 בית פוקו, Wakayama, Wakayama Prefecture, יפן, 1980 בית קושינו, אשייה (Ashiya), יפן, 1981 Atelier in Oyodo, אוסקה, 1981 שיכון רוקו (Rokko Housing) 1 (1983) ו- (1991)2, רוקו, מחוז היוגו - פרויקט מגורים יוצא דופן הבנוי על צלע הר "פסטיבל", נאהה, מחוז אוקינאווה, יפן, 1984 גלריית TIME'S, קיוטו, יפן, 1984 כנסייה על הר רוקו, קובה, יפן, 1986 בית קידוסאקי, טוקיו, יפן, 1986 "כנסייה על מים", טומאמו (Tomamu), יפן, 1988 גלריית אקה (Akka), אוסקה, 1988 כנסיית האור, אוסקה, 1989 "מקדש המים", האי אוואג'י, מחוז כל העולם כולו Atelier in Oyodo II, אוסקה, 1991 הביתן היפני לאקספו 92' בסביליה, ספרד מוזיאון סונטורי, אוסקה, 1994 מרכז הכנסים נאגארגאווה, גיפו (Gifu), יפן, 1995 המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס, 2002 מלון וסטין אוואג'י המוזיאון לאמנות מודרנית בפורט וורת', טקסס "Hyogo Prefectural Museum of Art" בקובה, יפן מדיה וקבצים בנושא טדאו אנדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טדאו אנדו קתרין קלארק, א"ב סולומונט, The Wall Street Journal, ‏האדריכל בן ה-81 שכוכבי הוליווד רוכשים בתים בעיצובו במאות מיליוני דולרים, באתר גלובס, 8 ביוני 2023 טדאו אנדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טדאו אנדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טדאו אנדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)