laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מדריך ישראל החדש

מדריך ישראל החדש הוא אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל בעריכת ספי בן-יוסף, בהוצאת כתר ומשרד הביטחון. מדריך ישראל הוא שילוב של אנציקלופדיה ומדריך טיולים. המדריך כולל 15 כרכים ובהם מידע על היישובים בישראל ועל אתרים היסטוריים, ארכאולוגיים וגאולוגיים. המדריך כולל גם אתרי נוף, שמורות טבע וגנים לאומיים. הערכים מוצגים בלוויית תמונות צבעוניות ותרשימי מפות. כל כרך כולל פרק מבואות, פרק אתרים, פרק טיולים ותוכן עניינים בסדר אלפביתי. המהדורה הראשונה של המדריך יצאה לאור בשנת 1980 בעריכת אריה יצחקי, וכונתה "מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ". המהדורה הנוכחית יצאה לאור בשנת 2001. המהדורה הראשונה כללה תיק מפות של ישראל בקנה מידה 1:100,000. המפות במהדורה החדשה מחולקות לאזורים וכלולות בספרי המדריך. תמונות צבע בודדות צורפו במהדורה הראשונה במרוכז בכל כרך ואילו במהדורה החדשה תמונות הצבע מופיעות במקום לפי הערך שהן מתארות. המהדורה החדשה כוללת אינפורמציה מעודכנת וחלוקה חדשה של הכרכים. מדריך ארץ ישראל החדש, שיצא בשנת 2001, בשונה מהמדריך שיצא בשנת 1980, אינו כולל את חצי האי סיני, וכן את היישובים היהודיים ביהודה ושומרון ובחבל עזה. פרקי המבוא כוללים מידע כללי בנושאי גאולוגיה, גאומורפולוגיה, בוטניקה וזואולוגיה. פרקי האתרים כוללים תיאור אתרים רבים - אתרים היסטוריים, ארכאולוגיים, גאולוגיים, אתרי נוף, שמורות טבע וגנים לאומיים. פרקי המסלולים כוללים תיאור מסלולי טיול המתאימים למשפחות, למיטיבי לכת ומסלולים לטיולים רכב שטח. תיאור מסלולי הטיול מלווה בתרשימים של מפות צבעוניות. הכרכים של המדריך מסודרים לפי חלקי ארץ ישראל שהם מתארים. הכרך הראשון כולל מילון מונחים ותוכן עניינים של המדריך על כל כרכיו. המערכת המדעית של המדריך כללה את פרופ' עקיבא פלכסר, מנחם מרקוס, פרופ' יואל וייזל, ד"ר אבי שמידע, ד"ר עדי פז, ד"ר גבריאל ברקאי, ד"ר יוסף דרורי, ישראל ליפל, בני פרנקל ויואב רגב. מילון למונחי יסוד ומפתח, ערך ספי בן-יוסף. החרמון, הגולן ועמק החולה, ערך מנחם מרקוס. הגליל העליון וחופו, ערך מושון גבאי. הגליל התחתון וחופו ובקעת כנרות, ערכו מושון גבאי ויצחקי גל. הכרמל וחופו ורמות מנשה, ערכו סלמן אבו רוכן ויעקב שורר. העמקים, ערכו יוסי בוכמן ויצחקי גל. שומרון ובקעת הירדן, ערכו ספי בן יוסף ומנחם מרקוס. השרון, ערך יואב רגב. מישור החוף הדרומי, פלשת, ערך יואב רגב . השפלה, ערך יואב רגב. הרי יהודה, ערך ספי בן יוסף. ירושלים, ערכה אלונה ורדי. מדבר יהודה ובקעת ים המלח, ערך ספי בן יוסף. הנגב הצפוני, ערך מנחם מרקוס. הר הנגב והערבה, ערך מנחס מרקוס. ספי בן יוסף, מדריך ישראל החדש אנציקלופדיה מסלולי טיול, הוצאת משרד הביטחון ההוצאה לאור וכתר הוצאה לאור. 2001. ISBN 10539231 אריה יצחקי, מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, - מהדורה הראשונה - 1980 מדריך ישראל באתר ידיעות ספרים מאמרים מתוך הספר באתר הספרייה הווירטואלית של מטח.
אינטרקוסמוס

אינטרקוסמוס (רוסית: Интеркосмoс, גרמנית: Interkosmos) הייתה תוכנית חלל סובייטית לשליחת טייסי חלל ממדינות שהוגדרו כבעלות ברית של ברית המועצות, רובן היו קומוניסטיות. טייסי חלל אלו טסו למשימות משותפות עם הקוסמונאוטים הסובייטים. אינטרקוסמוס כללה את מדינות מזרח אירופה בעלות הברית של ברית ורשה (המכונה רשמית "חוזה הידידות, שיתוף פעולה וסיוע הדדי. זו הייתה אמנת הגנה קולקטיבית שנחתמה בוורשה, פולין בין ברית המועצות לשבע מדינות לוויין הגוש המזרחי של מרכז ו מזרח אירופה במאי 1955, במהלך המלחמה הקרה), קומקון (או המועצה לסיוע כלכלי הדדי, ארגון כלכלי משנת 1949 עד 1991 בהנהגת ברית המועצות שהרכיב את מדינות הגוש המזרחי יחד עם מספר מדינות קומוניסטיות במקומות אחרים בעולם) ומדינות סוציאליסטיות אחרות כמו אפגניסטן, קובה, מונגוליה ווייטנאם. בנוסף, מדינות פרו-סובייטיות שאינן בעלות ברית ישירות כמו הודו וסוריה השתתפו, ואפילו צרפת ואוסטריה, על אף שהן מדינות קפיטליסטיות. עיקר התוכנית היה טיסות מאוישות אך נשלחו גם מספר כלי חלל לא מאוישים (לוויינים). התוכנית החלה ב-1967 עם שיגור לוויינים, והטיסה המאוישת הראשונה הייתה בפברואר 1978. בין השנים 1978–1988 נשלחו 14 קוסמונאוטים שאינם מרוסיה במסגרת התוכנית. במסגרת התוכנית שוגר האזרח הראשון לחלל שאינו מברית המועצות או מארצות הברית, וגם האדם ההיספני והשחור הראשון בחלל, וגם הנציג הראשון מיבשת אסיה בחלל. במקביל לתוכנית זו שוגרו לוויינים מסדרה ביון, כאשר ברוב השיגורים בוצעו ניסויים שהוכנו במדינות שונות. השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור, קוסמודרום פלסצק וקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות בהתאם לגודל הלוויין. במסגרת תוכנית זו נשלחו טייסי החלל הבאים: מדיה וקבצים בנושא אינטרקוסמוס בוויקישיתוף נתונים על השיגורים Louis de Gouyon Matignon, Interkosmos, spacelegalissues.com, ‏5-4-2019
פורמיגה

מירילדס מסיאל מוטה (ידועה בכינוי פורמיגה, נמלה בפורטוגזית; נולדה ב-3 במרץ 1978 בסלבדור שבברזיל) היא כדורגלנית ברזילאית והיחידה אי פעם (גם בקרב שחקני הכדורגל הגברים) ששיחקה בשבעה מונדיאלים. נכון ל-2019 פורמיגה משחקת בקבוצת פריז סן-ז'רמן הצרפתית, אליה הגיעה בשנת 2017. בעבר היא שיחקה בסאו פאולו (1993-97), בפורטוגזה (1998), בסנטה איזבל (2000-2001), בסנטוס (2002), באינדפנדיינטה (2003) ובקבוצות נוספות. פורמיגה הייתה חלק מנבחרת ברזיל שהשתתפה בגביע העולם 1995, גביע העולם 1999, גביע העולם 2003, גביע העולם 2007, גביע העולם 2011, גביע העולם 2015 וגביע העולם 2019. כמו כן השתתפה בשיא של שישה משחקים אולימפיים באולימפיאדת אטלנטה (1996), אולימפיאדת סידני (2000), אולימפיאדת אתונה (2004), אולימפיאדת בייג'ינג (2008), אולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). מדיה וקבצים בנושא פורמיגה בוויקישיתוף פורמיגה, ברשת החברתית אינסטגרם פורמיגה, באתר Soccerdonna (בגרמנית) פורמיגה, באתר Soccerway פורמיגה, באתר WorldFootball.net פורמיגה, באתר FootballDatabase.eu פורמיגה, באתר ESPN פרופיל ב-njwildcats.com (אורכב 11.11.2007 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) עוזי דן, "תופעת טבע עולמית": בגיל 41, הכוכבת הברזילאית במונדיאל הנשים לא מתכוונת לנוח, באתר הארץ, 12 ביוני 2019
דויטשה גרמופון

דויטשה גרמופון (בגרמנית: Deutsche Grammophon) היא חברת תקליטים גרמנית למוזיקה קלאסית שהייתה המבשרת של תאגיד PolyGram (אנ'). מאז 1999, החברה היא חלק מיוניברסל מיוזיק גרופ. דויטשה גרמופון היא חברת התקליטים הוותיקה ביותר הפועלת כיום. דויטשה גרמופון גזלשאפט (Deutsche Grammophon Gesellschaft) נוסדה בדצמבר 1898 על ידי אמיל ברלינר, יהודי, יליד גרמניה, אזרח ארצות הברית כסניף הגרמני של ברלינר גרמופון. ברלינר שלח את, אחיו, יוסף ברלינר להקים את החברה בעיר הולדתם הנובר. הסניף הגרמני הוקם שנתיים לאחר שברלינר ייסד את חברת גרמופון הבריטית, בלונדון. בית החרושת של דויטשה גרמופון בהנובר היה המפעל הראשון בעולם שהוקם במיוחד לייצור תקליטים ותוך עשור ייצר מספר מיליוני תקליטים בשנה. עם תחילת המאה ה-20 הוקלטו בחברה אמנים בינלאומיים כמו זמר הטנור אנריקו קארוזו, זמר הבס פיודור שאליאפין (Feodor Chaliapin) וזמרת הסופרן האוסטרלית נלי מלבה (Dame Nellie Melba). ב-1941 רכשה חברת Siemens & Halske את המותג, ובשנת 1945, במסגרת תנאי הכניעה של גרמניה וסיום מלחמת העולם השנייה, נלקחו מדויטשה גרמופון הזכויות על "His Master's Voice" והועברו ל-EMI הבריטית, כולל הסמל המסחרי של הכלב והגרמופון, עקב כך הוחלף הסמל של דויטשה גרמופון לציור של "כתר צבעונים". בשנת 1962 יצרה החברה, בשיתוף עם פיליפס ההולנדית, את קבוצת DGG/PPI. בשנת 1987 מכרה סימנס את חלקה בבעלות המותג וכך הפכה פיליפס לבעלת הנכסים העיקרית. ב-1998 רכשה החברה הקנדית Seagram Company Ltd את המותג הגרמני, ומאז החברה היא חלק מקבוצת Universal Music Group. במהלך השנים סיפק המותג הקלטות השואפות לייצוג נאמן של המקור, ככל שאפשרה התקופה. בין המוזיקאים שהקליטו תחת המותג היו מנצחי תזמורות כגון קלאודיו אבאדו, ליאונרד ברנשטיין, פייר בולז, הרברט פון קאראיין, קרלוס קלייבר; עם תזמורות כגון הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של ניו יורק, הפילהרמונית של וינה, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של שיקגו; פסנתרנים כגון מאוריציו פוליני, ולדימיר הורוביץ, איוו פוגורליץ', כריסטיאן צימרמן, מרתה ארחריץ', יונדי לי, לאנג לאנג, יבגני קיסין; כנרים כגון אייזק שטרן, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, דוד אויסטרך, גיל שחם, הילרי האן, זמרים כגון דיטריך פישר דיסקאו ואמנים רבים נוספים. לדויטשה גרמופון גם קו הקלטות מוזיקה עתיקה בשם ארכיב פרודוקציון, שהתפרסם, בין השאר, בהקלטותיהם של קרל ריכטר וג'ון אליוט גרדינר. דויטשה גרמופון הייתה הראשונה ששיווקה תקליטורים של מוזיקה קלאסית לציבור הרחב בשנת 1983. מדיה וקבצים בנושא דויטשה גרמופון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דויטשה גרמופון (באנגלית) דויטשה גרמופון, ברשת החברתית פייסבוק דויטשה גרמופון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דויטשה גרמופון, ברשת החברתית אינסטגרם דויטשה גרמופון, ברשת החברתית טיקטוק דויטשה גרמופון, סרטונים בערוץ היוטיוב ארבעה מאמרים על ההיסטוריה של דויטשה גרמופון (אנגלית) Die Geschichte von Universal Music Deutschland, www.deutschegrammophon.com (באנגלית)
מיחה זופאן

מיחה זופאן (בסלובנית: Miha Zupan; נולד ב-13 בספטמבר 1982 בקראן) הוא כדורסלן סלובני. זופאן, חרש מלידה, החל לשחק כדורסל רק בגיל 14. עד מהרה הצטרף לנבחרת סלובניה לחרשים, אותה הוביל פעמיים לגמר אליפות אירופה. בגיל 17 חתם בקבוצת ק.ד. סלובאן מליובליאנה. בתקופה זו צמח לגובה בקצב מהיר (20 ס"מ ב-18 חודשים, עד לגובה של 2.04 מ'), דבר שגם הביא לבעיות בברכיו. משחקו בסלובאן הביא אותו גם לנבחרתה הצעירה של סלובניה, ובשנים 2004 ו-2006 השתתף במשחקי האול-סטאר של הליגה הסלובנית. בראשון שבהם נבחר לשחקן המצטיין, ואף זכה בתחרות ההטבעות. בקיץ 2006 זומן לראשונה לנבחרתה הבוגרת של סלובניה, לקראת אליפות העולם 2006 שנערכה ביפן, אך לבסוף לא נסע עם הנבחרת, והיה השחקן האחרון שנחתך ממנה. לקראת עונת 2006/2007 חתם באולימפיה ליובליאנה, אך מחלוקת משפטית עם ק.ד. סלובאן מנעה את שיתופו במשחקי הקבוצה. לקראת עונת 2007/2008 מחלוקת זו נפתרה וזופאן הצטרף לסגל הקבוצה. הוא זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות המדינה ובגביע המדינה, בשנים 2008 ו-2009. ב-2009 עבר לקבוצתו הנוכחית, טריקאלה. זופאן הוא פאוור פורוורד היכול לשחק גם כסנטר. הוא ניחן ביכולת קליעה מצוינת מטווח 3 הנקודות. מדיה וקבצים בנושא מיחה זופאן בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג דף השחקן של מיחה זופאן באתר היורוליג דף השחקן של מיחה זופאן באתר הליגה האדריאטית ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרפרי תעתוע

"פרפרי תעתוע" הוא אלבום אוסף משירי המוזיקאי הישראלי ערן צור שיצא בשנת 2001. האלבום מכיל אוסף משיריו של צור משנות ה-90, בעריכת דרור נחום, חלקם בגרסאותיהם המקוריות וחלקם בעיבודים חדשים. האלבום מתחיל בשיר "נימפה" אותו כתב צור ללחן של ברי סחרוף, שהוקלט במקור על ידי סחרוף, המתארח בהקלטה הזו בנגינה על גיטרות. רצועות נוספות הבולטות באלבום זה הן: "קיץ", "בלילות של ירח מלא" ו"ערב ב' כסלו" המוגשות כאן בעיבוד אקוסטי ושקט. שיר נוסף שהוקלט במיוחד לאוסף הוא השיר "גולדפינגר" המכיל סימפול מפסקול הסרט "גולדפינגר" שבסדרת סרטי ג'יימס בונד. נימפה הוא והיא פרפרי תעתוע קיץ כרמלה גרוס וגנר יחפשו - לא ימצאו רטוב וחם Rush Time אלינור עלבון תמונה אימפרסיוניסטית תותים ערב ב' כסלו קרבות תרנגולים גולדפינגר תכלית בתחתית נשל הנחש פרח שחור בלילות של ירח מלא מידע על האלבום פרפרי תעתוע באתר MusicBrainz
גייזר כוורת הדבורים

גייזר כוורת הדבורים, הידוע גם בשם ביהייב (באנגלית: Beehive Geyser) הוא גייזר שנמצא באגן הגייזרים העילי בילוסטון שבארצות הברית ונחשב בין הגייזרים היפים והמרשימים בילוסטון ובעולם. הגייזר נחשב מיוחד במינו מכיוון שניתן לראות את פתח התפרצותו ממרחק קטן מאוד. למשך מספר דקות הגייזר מציג תצוגה מרשימה של מים רותחים מזנקים לגובה של כ- 6 מ', רעידה, לעיתים התפרצות שנייה של גייזר האריה ולעיתים קרובות גם קשת. הגייזר מתפרץ לגובה של עד 60 מ' מ"גביע" בגובה 1.2 מטר בצורת כוורת דבורים. על פי כן, גייזר זה הוא גייזר חרוט. התפרצותיו אינן ניתנות לחיזוי בחורף, אך בקיץ ניתן לחזות התפרצויות בצורה מעט יותר מדויקת: הגייזר מתפרץ פעם עד פעמיים ביום. מקרים של יותר מפעמיים נדירים מאוד. מימין לגייזר נמצא האינדיקטור שלו, אשר כשהוא מתחיל להתפרץ הוא מסמל שבעוד 20 דקות לערך, הגייזר יתפרץ. לעיתים רחוקות מאוד הגייזר מתפרץ ללא התרעה ולעיתים רחוקות אף יותר, האינדיקטור מתפרץ ללא ההתפרצות של גייזר כוורת הדבורים. מדיה וקבצים בנושא גייזר כוורת הדבורים בוויקישיתוף הסבר בהרחבה על גייזר כוורת הדבורים, באתר yellowstone Janet Jones, Get to know Beehive Geyser, Yellowstone Naturalist, ‏2019-01-10 (באנגלית אמריקאית)
נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים

נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים מייצגת את קוריאה הצפונית מאז 1989. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של קוריאה הצפונית. הדירוג הנוכחי של נבחרת קוריאה הצפונית ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-9 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 5 נמדד לראשונה בדצמבר 2006, והדירוג הכי נמוך 12 נמדד לראשונה ביולי 2011. הנבחרת העפילה שלוש פעמים לגביע העולם בכדורגל נשים. בפעמיים הראשונות (1999 ו-2003) לא עברה הסיבוב הראשון אך ב-2007 העפילה לשלב רבע הגמר. הנבחרת זכתה שלוש פעמים באליפות אסיה (2001, 2003, ו-2008) ופעמיים נוספות הגיעה לגמר אך הפסידה (1993 ו-1997). נבחרת הנשים הצעירה של קוריאה הצפונית זכתה בגביע העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2006 ברוסיה. 1991 - לא העפילה 1995 - לא העפילה 1999 - סיבוב ראשון 2003 - סיבוב ראשון 2007 - רבע גמר 2011 - סיבוב ראשון 2015 - הושעתה 2019 - לא העפילה מדיה וקבצים בנושא נבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
נמלת קציר חולית

נמלת קציר חולית (שם מדעי: Messor arenarius) היא מין של נמלת קציר, ממשפחת הנמליים שבסדרת הדבוראים. נמלת הקציר החולית היא מין מדברי והיא מצויה בצפון אפריקה, במדבר סיני, בישראל, בסוריה ובלבנון. גופה של נמלת הקציר החולית הוא גדול יחסית וחסון. מכיוון שסביבת המחיה שלה היא מדברית, מסוגלת הנמלה לשאת משא כבד ביותר. לסתותיה של נמלת הקציר החולית מותאמות היטב לסביבת המחיה שלה ולמזונה ומאפשרות לה לאכול מזון קשיח ביותר. לסתות נמלת הקציר החולית ונחשבות גם ללסתות החזקות ביותר מבין נמלי הקציר בארץ ישראל[דרוש מקור]. גם גופה, כמו הלסתות, נחשב לחזק ביותר בין גופן של נמלי הקציר בארץ-ישראל[דרוש מקור]. מלכת נמלת הקציר החולית היא בעלת כנפיים וגדולה יותר משאר הנמלים. פעם בשנה, ב"טקס" הנקרא "מעוף הכלולות", זכר הנמלה, שגם הוא מכונף, מפרה את המלכה. לאחר שהזכר מפרה את המלכה במעוף הכלולות, הוא נופל ארצה ומת. החל מההפריה, המלכה מתחילה להטיל ביצי נמלים. המלכה מטפלת בזחלים הראשונים הבוקעים מן הביצים, בנות הדור הראשון מטפלות בדור השני וכך הלאה. הנמלים הפועלות הן בעלות מגוון תפקידים כשמירה על הזחלים, האכלת הזכר והנקבה, שמירה על הקן וליקוט מזון. נמלת קציר חולית, באתר ITIS (באנגלית) נמלת קציר חולית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמלת קציר חולית, באתר GBIF (באנגלית) אסף רונאל, מחקר: נמלים מסכנות את חייהן למען חברות לקן, באתר הארץ, 28 במאי 2019
ז'ורה (קנטון)

ז'ורה (בצרפתית: Jura) הוא הקנטון החדש ביותר מבין 26 הקנטונים של שווייץ, ונוסד בשנת 1979 כשעיר הבירה שלו היא דלמונט. הקנטון ממוקם בצפון-מערב שווייץ וגובל בקנטוני בזל-שטאדט, ברן, ובמחוז (דיפרטמנט) ז'ורה שבצרפת. שמו הרשמי הוא "הרפובליקה של קנטון ז'ורה" ובדומה לשאר הקנטונים הוא חבר בקונפדרציה השווייצרית. קנטון ז'ורה שוכן בחלקה הצפון-מערבי של שווייץ; על חלקים מהרי ז'ורה בדרומו ועל מישור הז'ורה בצפונו. נהר הדובס ונהר הבירס חוצים את הקנטון, בעוד שנהר הדובס מתמזג בהמשכו עם נהר הסון ולאחר מכן עם נהר הרון, הרי שנהר הבירס מגיע עד לנהר הריין. שטחו של הקנטון הוא 839 קמ"ר בלבד. העיירה פורנטרוי נמצאת במרכז הגאוגרפי של הקנטון, ורכבות בעלות תדירות של חצי שעה מחברות אותה לבזל או לBiel/Bienne דרך דלמונט. כמו כן פורנטרוי היא העיירה השווייצרית הקרובה ביותר לפריס. בשנת 999 הוענק לבישוף של בזל מאת מלך בורגונדי, מרבית שטח המחוז המרכיב כיום את קנטון ז'ורה. עד אותה העת, היה מחוז זה בעל שליטה ריבונית למעלה מ-800 שנה. לאחר כריתת הברית ההיסטורית שנערכה באזור בשנת 1648, היה המחוז חוליה עצמאית בין שאר המחוזות שהצטרפו לברית שהרכיבה את הקונפדרציה השווייצרית. בקונגרס הוינאי שנערך בשנת 1814, הוענק מחוז ז'ורה לקנטון ברן, דבר שהוביל למחלוקת עזה; בעוד שז'ורה היה מחוז בו האוכלוסייה הייתה בעיקרה דוברת צרפתית וקתולית, הרי שקנטון ברן היה ברובו מורכב מאוכלוסייה דוברת גרמנית ופרוטסטנטית. בעקבות זאת, דרשו אנשי ז'ורה עצמאות אשר הושגה, לאחר מאבקים רבים, רק בשנת 1977. בשנת 1978 הושלם תהליך פיצול הקנטונים והפך לרשמי בזכות משאל-עם שנערך בקרב אזרחי שווייץ. שנה לאחר מכן, הצטרף ז'ורה באופן רשמי לקונפדרציה השווייצרית כחבר מן המניין. מכל מקום, חלקו הדרומי של המחוז, בחר שלא להכלל בקנטון העצמאי, ונותר חלק מקנטון ברן. אזור זה, נקרא "ברנז ז'ורה" (Bernese Jura). למרות זאת, השם ז'ורה מתייחס הן לקנטון העצמאי והן לשני חלקיו של האזור. כלכלת הקנטון מתבססת בעיקרה על ענף החקלאות, וכן על ענף גידול בקר וגידול וטיפוח סוסים. תחומי התעשייה המרכזיים הם תעשיית השעונים, טקסטיל וטבק. כמו כן, מתפתחת בהדרגה תעשייה ומסחר בקנה מידה בינוני. כמעט כל האוכלוסייה דוברת צרפתית. רוב התושבים הם קתולים. מדיה וקבצים בנושא ז'ורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ורה (בצרפתית) לשכת התיירות של ז'ורה נתונים סטטיסטיים רשמיים של ז'ורה ז'ורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'ורה, ברשת החברתית פייסבוק ז'ורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'ורה, ברשת החברתית אינסטגרם ז'ורה, ברשת החברתית LinkedIn ז'ורה, סרטונים בערוץ היוטיוב Jordan Girardin, Newly Swissed, 8 Surprising Facts about the Canton of Jura, ‏14-03-2016
פולקסקאמר

פולקסקאמר (בגרמנית: Volkskammer; "בית העם"), היה הרשות המחוקקת דה יורה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, כלומר הפרלמנט שלה. הפולקסקאמר נוצר ב-7 באוקטובר 1949 עם הקמתה הרשמית של גרמניה המזרחית וכינון חוקתה. על פי חוקת גרמניה המזרחית מוגדר הפרלמנט "כגוף העליון של כוח המדינה ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית". רשמית, היה לו, לפרלמנט כוח רב כאשר תפקידיו בין השאר היו למנות את חברי מועצת המדינה, מועצת השרים (הממשלה) לחוקק חוקים ולפקח על ביצועם. בפועל תפקידו היה סמלי בלבד והוא שימש למעשה חותמת גומי. זאת גם מכיוון שכל הצירים בו היו חברים במפלגות שהרכיבו את החזית הלאומית של גרמניה הדמוקרטית או שכיהנו מטעם ארגוני המונים כמו הנוער הגרמני החופשי, תנועת הנוער של המפלגה והבלעדית במדינה. רובן ככולן של ההחלטות התקבלו בקרב קבוצה קטנה של אנשים בקרב מפלגת האיחוד הסוציאליסטי- חברי הפוליטביורו. מהקמתו הרשמית באוקטובר 1949 עד 1963 מנה הפולקסקאמר 466 צירים. מאז 1963 מנה הפולקסקאמר 500 צירים שנבחרו אחת ל-5 שנים. שטאטסראט פוליטיקה של גרמניה המזרחית מדיה וקבצים בנושא פולקסקאמר בוויקישיתוף
מתכת אלקלית עפרורית

המתכות האלקליות-עפרוריות הן קבוצה של יסודות כימיים. לקבוצה זו משתייכים ששת היסודות הנמצאים בטור השני של הטבלה המחזורית: בריליום (Be), מגנזיום (Mg), סידן (Ca), סטרונציום (Sr), בריום (Ba), ורדיום (Ra). בדומה למתכות האחרות הן מוצקות, בעלות צבע אפור עם ברק מתכתי אופייני, מוליכות חשמל וחום וניתנות לריקוע. היסוד האחרון בקבוצה, רדיום, הוא רדיואקטיבי. מקור השם "עפרוריות" הוא מימי הביניים. האלכימאים אז התייחסו לחומרים שאינם מתמוססים במים ושאינם בוערים כאל "חומרי אדמה", עפר, ולכן השם עפרוריות. בשל נטייתן החזקה להגיב עם יסודות אחרים הן אינן נמצאות בצורתן החופשית בטבע. למתכות אלה ערכיות שתיים, כלומר בקליפת הערכיות של האטומים ישנם שני אלקטרונים. בתגובות חמצון-חיזור המתכות העפרוריות משמשות בדרך כלל בתפקיד המחזר, כלומר נותנות את אלקטרוני הערכיות לאטומים מחמצנים כמו כלור וחמצן. היסוד מגנזיום ששייך לקבוצה זו משמש בתהליכים ביוכימיים רבים. אנזימים רבים (ביניהם כאלה המשמשים לניצול ATP, ואנזימים ליצירת RNA ו-DNA מנוקלאוטידים) כוללים מגנזיום. בצמחים נמצא מגנזיום במרכזו של האתר הפעיל של מולקולת הכלורופיל. תרכובת גריניאר – תרכובות חשובות בסינתזה כימית, הכוללות אטום מגנזיום. קבוצה (כימיה) מאיר ברק, מהן מתכות אלקליות ואלקליות-עפרוריות?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ספטמבר 2009 מתכת אלקלית עפרורית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ורה

האם התכוונתם ל... מקומות קנטון ז'ורה – אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. הרי ז'ורה – רכס הרים המצוי צפונית-מערבית להרי האלפים בשטחן של צרפת ושווייץ. גאולוגיה של הרי היורה ז'ורה – מחוז בחבל פראנש-קונטה בצרפת. אישים ז'ורה שנאן – פעיל בארגוני המחתרות, סגנו של יצחק שדה בפלמ"ח.
בנג'מין ליבט

בנג'מין ליבט (Benjamin Libet;‏ 12 באפריל 1916 — 23 ביולי 2007) היה חוקר יהודי במחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ומחלוצי המחקר בתחום התודעה. רכש את השכלתו באוניברסיטת שיקגו, שם השלים לימודי דוקטורט בפיזיולוגיה ב-1939. בהמשך לימד וחקר בבית הספר לרפואה באוניברסיטת פנסילבניה, באוניברסיטת סן פרנסיסקו, קליפורניה ובאוניברסיטת שיקגו. בשנות ה-70 היה ליבט מעורב במחקר הפעילות העצבית וסף התחושה. מחקריו הראשוניים התמקדו בהגדרת הגירוי המינימלי הנדרש כדי לעורר תחושה מלאכותית של גירוי, זאת בהסתמך על שיטות פסיכופיזיות שגרתיות לאותה התקופה. במהרה התפתחו מחקריו לכיוון חקר התודעה האנושית; ניסויו המפורסם ביותר הוא זה שפורסם ב-1983, שבו הוא מדגים כי פעילות חשמלית במוח (הוא אפיין פעילות אשר נקראת פוטנציאל מוכנות - readiness potential) מקדימים את התחושה המודעת של רצון לבצע מעשה כלשהו. תוצאות אלו מרמזות כי פעילות עצבית בלתי-רצונית מקדימה ואף ייתכן ומהווה את הגורם לפעולה רצונית אשר בדיעבד נראתה לאדם המבצע אותה כאילו ביצע אותה באופן מודע. בחירה חופשית אפיפנומנליזם Benjamin Libet, Anthony Freeman, & J. K. B. Sutherland, Editors, The Volitional Brain : Towards a Neuroscience of Free Will, Imprint Academic, 1999, ISBN 0-907845-50-9 Benjamin Libet, Mind Time: The Temporal Factor in Consciousness (Perspectives in Cognitive Neuroscience), Harvard University Press, 2004, ISBN 0-674-01320-4 Max Velmans, Understanding Consciousness, Routledge, London, 2000, ISBN 0-415-18655-2 Daniel C. Dennett, Consciousness Explained, Little Brown, 1991, ISBN 0-316-18065-3 מדיה וקבצים בנושא בנג'מין ליבט בוויקישיתוף על ליבט ושאלת הרצון החופשי, באתר אלכסון Thomas H. Maugh II, Benjamin Libet, 91; physiologist probed consciousness, The Los Angeles Times, August 27, 2007 Virtual Nobel for psychology Short account of Libet's experiments and theory
צדק

האם התכוונתם ל... צדק (כוכב לכת) – כוכב הלכת החמישי מהשמש ירחי צדק – ירחים, חלקם אסטרואידים, אשר נלכדו בכוח המשיכה של כוכב הלכת צדק צדק (מוסר) – מושג מופשט בתחום המוסר והמשפט צדק חברתי – הרעיון שניתן ליצור חברה צודקת, שמאפשרת ליחידים ולקבוצות קיום הוגן וצודק צדק חלוקתי – הרעיון שחלוקת העושר בחברה צריכה להיות תואמת לקריטריונים מסוימים כדי שתיחשב הוגנת, לרוב קריטריונים של שוויון צדק פואטי – ביטוי ספרותי המציין מצב שבו הרע נענש באופן שקשור למעשיו הרעים צדק ארגוני – מונח מתחום הפסיכולוגיה צדק מאחה (Restorative Justice) – גישה בתחום הדין הפלילי, שבה נעשה הליך של גישור בין מבצע העבירה לבין הקורבן צדק מחלק בדיני נזיקין (Distributive Justice) - עיקרון להשגת צדק חברתי על ידי חלוקת זכויות, חובות ומשאבים צדק מתקן (Corrective Justice) – מונח מתחום האתיקה צדק סביבתי – במדעי החברה: השאיפה לשוויון חברתי בנוגע לצריכת משאבי טבע והשפעה של הסביבה על היחיד ועל תתי הקבוצות השונות בחברה צדק בין דורי – סוגיה פילוסופית מבנים ושכונות המרכז הרפואי שערי צדק – בית חולים בירושלים נווה צדק – שכונה יהודית הרשמית הראשונה מחוץ לתוואי חומות העיר יפו. השכונה נוסדה ב-1887 מגדל נווה צדק – מגדל בשכונת נווה צדק שערי צדק (שכונה) – שכונה בירושלים אישים ששמם צדק: מלכי-צדק – דמות מקראית אדני צדק – דמות מקראית ולטר צָדֶק (צאדק) – צלם ישראלי יליד גרמניה פטר צדק (צאדק) – במאי גרמני; אחיינו של ולטר צדק הצמח צדק (כינוי) – הרב מנחם מנדל שניאורסון, אדמו"ר בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד ספרים צמח צדק (ספר) – סדרת ספרים בהלכה שחיבר הרב מנחם מנדל שניאורסון אחר מסת צדק – יחידת מסה של כוכב הלכת צדק צדק חברתי (מפלגה) – תנועה ישראלית חברתית שנרשמה כמפלגה מלכיצדק (פירושונים)
אמצעי ייצור

אמצעי ייצור (בגרמנית: Produktionsmittel) הוא מונח שטבע קרל מרקס לציון אותו חלק מכוחות הייצור הכולל אמצעים פיזיים, לא אנושיים, המשמשים בייצור. בין גורמים אלו ניתן למנות מפעלים, מכונות, כלים וחומרי גלם, כמו גם הון תשתיתי והון טבעי, גורמי הייצור הקלסיים בניכוי הון פיננסי והון אנושי. בשימוש מחוץ לחוג התפיסה המרקסיסטי מתייחס המונח בדרך כלל לחומרי גלם ולהון תשתיתי או, לעיתים, כהגדרה כוללת לקניין. על פי תפיסתו של מרקס, לקפיטליסט הבורגני יש בעלות על אמצעי ייצור, אך לא על כוח הייצור (כלומר, עבודה) ואילו לפועל בעלות על כוח הייצור, אך לא על אמצעי ייצור. על פי תפיסתו, הקפיטליסט הופך את הפועל לחפץ, כגורם ייצור נוסף, ומשתמש בכוח העבודה שלו, בשילוב עם אמצעי הייצור, כדי לייצר סחורות. מכאן שבתוך הסחורה מוטמע חלק שמקורו בהון התשתיתי וההון הטבעי וחלק שמקורו בעבודה. על פי ניתוחו של מרקס, כדי להגיע לקומוניזם אמיתי יש לשלול מן הקפיטליסט את אמצעי הייצור – היינו, להביא לביטול חיובי של הבעלות הפרטית על הקניין. בהיעדר רכוש פרטי, חזה מרקס, ייעלם המאבק המעמדי ותיווצר החברה העתידית, הקומוניסטית, שבה ישרור שוויון אמיתי.
גראפה

גראפה (באיטלקית: Grappa), בעברית גַּפְתָּה, הוא משקה אלכוהולי המופק מגפת ענבים (שאריות הפירות שנותרות לאחר סחיטתם). בצרפת מוכר המשקה בשם Marc, בספרד Orujo, ביוון Tsikoudia ובגאורגיה Chacha. הגרפּה יוצר במקור באזור בסאנו דל גראפה (Bassano del Grappa) בונטו שבצפון איטליה. מקור השם במילה הלטינית גראפולוס שפירושה "אשכול ענבים". טכניקת ייצור הגרפּה נפוצה ברוב ארצות ייצור היין המסורתיות. באופן מסורתי משקאות בסגנון גראפה מכילים בין 40 ל-60 אחוזי אלכוהול. כיום, במקומות שונים בארצות יין של "העולם החדש" וגם בישראל מייצרים משקאות בסגנון גראפה, אך על פי תקנה בינלאומית (ECC regulation) שנכנסה לתוקף בשנת 1989, ניתן לקרוא לתזקיק גפת ענבים בשם "גראפה" אך ורק אם הוא יוצר באיטליה או בטיצ'ינו. פיור די ויט - גראפה המיוצר על ידי זיקוק אדים של גפת הענבים. פירוש השם "פרח החיים". מגיע בבקבוק מכוסה בשק יוטה ובחוזק של 38% אלכוהול. נונינו גראפה - משפחת נונינו מייצרת גראפה מאז 1897. למותג הדגל שלה קוראים UE בנפח 30% אלכוהול והוא מיוצר אך ורק מזן ענבים פיקוליט. יקב ניר עוז - ייצור מקומי וביתי של הגראפה הישראלית הראשונה. עמית יריב, הגראפה משתדרגת, באתר כלכליסט, 2 במרץ 2011 רועי ירושלמי, תענוג בכל טיפה: גראפה, באתר ynet, 7 במאי 2015 רועי ירושלמי, האביב של איב: גראפה כשרה, באתר ynet, 19 בינואר 2015 רועי ירושלמי, גראפה - סיפור מלחמה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.