laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון דייוויס (מושל דקוטה הצפונית)

ג'ון אדוארד דייוויס (באנגלית: John Edward Davis;‏ 18 באפריל 1913 – 12 במאי 1990) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1952–1956, כמושל דקוטה הצפונית ה-25 בשנים 1957–1961, כמפקד הלאומי של הלגיון האמריקאי בשנים 1966–1967, וכמנהל המשרד להגנה אזרחית, שבהמשך היה למשרד למוכנות אזרחית בשנים 1969–1977. ג'ון דייוויס נולד במיניאפוליס שבמינסוטה. לאחר שלמד מספר שנים בבית ספר תיכון בפארגו שבדקוטה הצפונית, הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון של ביסמרק, בירת המדינה. מאוחר יותר באותו סתיו, הוא החל ללמוד באוניברסיטת דקוטה הצפונית שבגרנד פורקס. בעת לימודיו היה חבר באחוות בטא-תטא-פי, והיה פעיל בגיסות האימונים של קציני המילואים (ROTC). הוא היה קצין ב"נדן ולהב" (Scabbard and Blade), ארגון לבחירת צוערי ROTC בכירים. ב-1935 סיים דייוויס תואר בוגר במדעים במסחר והוצב כלוטננט משנה בגייסות המילואים של צבא ארצות הברית. לאחר מכן הוא שב לנהל את החווה המשפחתית. ב-1938 נשא דייוויס לאישה את פאולין הנטלי, ולשניים נולדו שלושה ילדים. ב-1978 התגרשו השניים לאחר ארבעים שנות נישואים, וב-1980 נישא דייוויס בשנית למרילין ר. וסטלי. במאי 1941 גויס דייוויס לשירות פעיל בצבא ארצות הברית. הוא התייצב בפורט סנלינג, מינסוטה, ולאחר מכן נשלח למחנה ג'וזף ט. רובינסון שבארקנסו, שם הוא היה בהמשך למפקד פלוגה C, הגדוד הראשון, רגימנט הפרשים ה-134, הדיוויזיה ה-35. הוא השתתף בקרבות רבים בזירה האירופית כמפקד פלוגה C ובהמשך כמפקד הגדוד הראשון וכמפקד הרגימנט ה-134, ועוטר בכוכב הכסף, בכוכב הארד ובלב הארגמן. ב-31 ביולי 1945 שוחרר דייוויס משירות פעיל בקמפ מקוי שבוויסקונסין. ב-1946 נבחר דייוויס למשרת ראש עיריית מקלוסקי שבדקוטה הצפונית, תפקיד בו הוא כיהן עד 1952. באותה שנה הוא נבחר לסנאט של דקוטה הצפונית, וכיהן בו עד 1956, כאשר הוא נבחר כמועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל דקוטה הצפונית. בבחירות הכלליות הוא הביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית וולי וורנר. ב-1958 הוא ניצח את מועמד הדמוקרטים, ג'ון פ. לורד, וכיהן כמושל עד ינואר 1961. ב-1960 היה דייוויס מועמד לסנאט של ארצות הברית, אך נוצח בהפרש קל על ידי הדמוקרט קוונטין ברדיק. ב-1964 הוא התמודד פעם נוספת לסנאט, אך נוצח בבחירות המקדימות של הרפובליקנים על ידי תומאס קלפ. ב-1966 זכה דייוויס לקבל את פרס סו, הכיבוד הגבוה ביותר של אגודת בוגרי אוניברסיטת דקוטה הצפונית. מאותה שנה ועד 1967 הוא שימש כמפקד הלאומי של הלגיון האמריקאי (American Legion), וב-1969 הוא מונה על ידי הנשיא ריצ'רד ניקסון כמנהל משרד ההגנה האזרחית. ב-1972 שונה שמה של סוכנות זו למשרד למוכנות אזרחית והוא שימש כמנהלה עד ינואר 1977. לאחר פרישתו הוענקה לו מדליית השירות של מחלקת ההגנה. ב-1977 שב דייוויס לדקוטה הצפונית כדי לנהל את החווה המשפחתית ושב גם לשמש כנשיא הבנק הלאומי הראשון של מקלוסקי. הוא היה פעיל בארגונים רבים ללא כוונת רווח, כולל במסדר הנדיב והמגן של האיילים הקנדיים (Elks) ובבונים החופשיים. ג'ון דייוויס נפטר ברנצ'ו מיראז' שבקליפורניה ב-12 במאי 1990. הוא נטמן בבית הקברות פיירויו שבביסמרק, בירת דקוטה הצפונית. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1185-1186. ג'ון דייוויס באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון דייוויס באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון דייוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
11:11

האם התכוונתם ל... 11:11 (אלבום) 11:11 (נומרולוגיה) 11:11 (שיר)
התא הקדמי של גלגל העין

התא הקדמי של גלגל העין (באנגלית: Anterior chamber of eyebal) הוא החלל המלא בחומר מימי (אנ') בתוך העין בין הקשתית לבין המשטח הפנימי ביותר של הקרנית, האנדותל. עומק החדר הקדמי של העין משתנה בין 1.5 ל-4.0 מ"מ, הוא נוטה להיות רדוד יותר בגיל מבוגר יותר ובעיניים עם רוחק ראייה (היפרמטרופיה). כאשר העומק יורד מתחת ל-2.5 מ"מ, הסיכון לגלאוקומה עולה. בהיפמה (אנ'), הדם ממלא את החדר הקדמי כתוצאה מדימום, לרוב לאחר טראומה. דלקת הענבייה (אובאיטיס) היא תהליך דלקתי המשפיע על הקשתית והגוף הריסי, וכתוצאה מכך התפתחות דלקת בתא הקדמי. בגלאוקומה, חסימה של הרשת הטראבקולרית (אנ') מונעת יציאה נורמלית של החומר המימי, וכתוצאה מכך נגרם לחץ תוך-עיני מוגבר, נזק מתקדם לראש עצב הראייה, ובסופו של דבר עיוורון. קביעת עומק החדר הקדמי (anterior chamber depth: ACD) חשובה בהערכת הסיכון לגלאוקומה. ישנן שיטות שונות למדידת ACD, כולל בדיקה באמצעות מנורת סדק, אולטרסאונד וצילום Scheimpflug(אנ'). שיטות אלו דורשות ציוד בדיקה ייעודי והכשרת מקיפה של המאבחנים. מדיה וקבצים בנושא התא הקדמי של גלגל העין בוויקישיתוף ANATOMY OF ANTERIOR CHAMBER AND ANGLE OF EYE, סרטון בערוץ "Insight Ophthalmology", באתר יוטיוב (אורך: 27:27) Cassin, B.; Solomon, S. (1990). Dictionary of eye terminology. Gainesville, Fla: Triad Pub. Co. ISBN 978-0-937404-33-1. Lee Ann Remington, Aqueous and Vitreous Humors, ‏2012 Veena Bhardwaj, Gandhi Parth Rajeshbhai, Axial Length, Anterior Chamber Depth-A Study in Different Age Groups and Refractive Errors, Journal of Clinical and Diagnostic Research : JCDR 7, 2013-10, עמ' 2211–2212 doi: 10.7860/JCDR/2013/7015.3473 + הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הדברים שהלכו לאיבוד

הדברים שהלכו לאיבוד היא מיני-סדרה לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, המשודרת בערוץ כאן חינוכית. רונה, שאחותה הגדולה דניאלה נרצחה בטבח בפסטיבל נובה, מלאה בכאב וזעם. לקראת יום הזיכרון הראשון אחרי מתקפת הפתע על ישראל היא חוברת במפתיע לאורן, ילד שכול שונה ממנה לחלוטין, בתוכנית סודית שתסכן את טקס יום הזיכרון בבית הספר. הסדרה יצאה לכבוד יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה. במקור נכתבה הסדרה במהלך 2023, אולם לאחר אירועי ה-7 באוקטובר שינו אותה יוצרי הסדרה יאיר פרי ועדן גוריון והתאימו אותה למציאות החדשה שנוצרה בעקבות אירועים אלו. הסדרה נכתבה, הופקה וצולמה תוך זמן קצר, ועלתה ב-7 במאי 2024, שבעה חודשים בדיוק אחרי מתקפת הפתע על ישראל ופרוץ מלחמת חרבות ברזל. אף על פי שהמיני-סדרה נחשבת קצרה ביותר (3 פרקים של כחצי שעה כל אחד), היא קיבלה ביקורות חיוביות. טייםאאוט: "במובנים מסוימים, כולנו רונה". ישראל היום מסכם: "'הדברים שהלכו לאיבוד' עונה על הדילמה כיצד מייצרים סדרות רלוונטיות למציאות הכאוטית של פוסט 7 באוקטובר, כשהחוקים הטלוויזיוניים - אפילו בסדרות נוער - נכתבים מחדש ומותאמים לרוח הלאומית המעורערת". פרי: "היא מציתה זעם שהושתק. יצא לכעס שם רע, וכעס הוא צעד חשוב בשביל שינוי. זה שהיא מעוררת כעס באנשים סביבה זה חשוב". הדברים שהלכו לאיבוד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמוד הסדרה, באתר כאן חינוכית הדברים שהלכו לאיבוד | פרק 1 - עד שהלילה נעלם, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 31:31), 7 במאי 2024 הדברים שהלכו לאיבוד | פרק 2 - קצה חלום, ודי, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 27:03), 8 במאי 2024 הדברים שהלכו לאיבוד | פרק 3 - הבטחות צריך לקיים, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 24:40), 9 במאי 2024 רועי אבן, ‏"הדברים שהלכו לאיבוד" נוגעת בתעוזה בטראומה הכי טרייה, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2024 רותה קופפר, "יהיה השנה המון זעם מוצדק ביום הזיכרון. זה צעד חשוב לשינוי", באתר כלכליסט, 7 במאי 2024 גילי איזיקוביץ, "הדברים שהלכו לאיבוד" מטפלת בטראומה של 7 באוקטובר בכבוד ובעדינות, באתר הארץ, 7 במאי 2024 יואב בירנברג, "לשנייה חשבתי שלא אישאר בחיים, אבל התמקדתי בנכד. הוא הציל אותי מעצמי", באתר ynet, 7 במאי 2024 דור שכניק "הדברים שהלכו לאיבוד: "זאת לא סדרה על המלחמה, אלא על איך מרגישים כשמאבדים מישהו"" באתר פרוגי 7.5.2024 ניר וולף, הדרמה המתוסרטת הראשונה לנוער שעוסקת בהשלחות 7 באוקטובר מציגה חוקים חדשים, ישראל היום 8 במאי נועה לימונה, "הדברים שהלכו לאיבוד" מתעמתת עם הטאבו של יום הזיכרון, אך לא הולכת עד הסוף, באתר הארץ, 9 במאי 2024 נדב מנוחין‏, הסדרה של החינוכית מביטה באומץ על השכול אחרי 7 באוקטובר. המחנק בגרון מלווה את כולה, באתר וואלה, 13 במאי 2024 רותה קופפר, "יהיה השנה המון זעם מוצדק ביום הזיכרון. זה צעד חשוב לשינוי", באתר כלכליסט, 7 במאי 2024 Yaron Ten Brink, אבודים: סדרת נוער נוגעת בטראומה לפני כולם. וזה עמוק וכואב, באתר אבודים: סדרת נוער נוגעת בטראומה לפני כולם. וזה עמוק וכואב | טיים אאוט, ‏2024-05-07 הדרמה המתוסרטת הראשונה לנוער שעוסקת בהשלכות 7 באוקטובר מציגה חוקים חדשים | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-05-08 רותה קופפר, "יהיה השנה המון זעם מוצדק ביום הזיכרון. זה צעד חשוב לשינוי", באתר כלכליסט, 7 במאי 2024
צי האוויר השלישי (לופטוואפה)

צי האוויר השלישי (בגרמנית: Luftflotte 3) היה אחד היחידות שלחמו במסגרת הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה. צי האוויר הוקם ב-1 בפברואר 1939 מ-Luftwaffengruppenkommando 3 במינכן והפך ל-Luftwaffenkommando West (פיקוד אווירי מערב) ב-26 בספטמבר 1944. יחידת לופטוואפה זו התבססה באזורים הכבושים על ידי הגרמנים בצפון צרפת, הולנד, בלגיה וצרפת של וישי, כדי לתמוך בכוחות מדינות הציר באזור. משרדי הפיקוד שלה היו בפריז, צרפת (ב-26 ביוני 1944). גנרל-פלדמרשל הוגו שפרלה (1 בפברואר 1939 – 23 באוגוסט 1944) גנרל-אוברסט אוטו דסלוך (23 באוגוסט 1944 – 22 בספטמבר 1944) גנרל-לויטננט אלכסנדר הולה (22 בספטמבר 1944 – 26 בספטמבר 1944) גנרל-לויטננט אלכסנדר הולה (28 בספטמבר 1944 – 15 בנובמבר 1944) גנרל-לויטננט יוזף שמיד (16 בנובמבר 1944 – 27 באפריל 1945) גנרל-לויטננט מרטין הרלינגהאוזן (28 באפריל 1945 – 8 במאי 1945) במהלך המערכה בפולין כלל צי האוויר את היחידות הבאות: דיוויזיית האוויר ה-3 דיוויזיית האוויר ה-4 פיקוד הלופטגאו VII פיקוד הלופטגאו XII פיקוד הלופטגאו XIII פיקוד ההגנה האווירית ה-5 מהלך המערכה על צרפת כלל צי האוויר את היחידות הבאות: קורפוס האוויר ה-1 קורפוס האוויר ה-2 קורפוס האוויר ה-5 פיקוד מטוסי הקרב ה-3 פיקוד הלופטגאו VII פיקוד הלופטגאו XII פיקוד הלופטגאו XIII קורפוס הנ"מ ה-1 צי האוויר השלישי באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) צי האוויר השלישי באתר Luftwaffe, 1933-45 (בגרמנית)
רמי דוידיאן

רמי דוידיאן (נולד ב-1965) הוא אזרח ישראלי שבמהלך אירועי מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023, הציל את חייהם של עשרות רבות של אנשים כשחילץ אותם מאזור הטבח בפסטיבל נובה, ובשל מעשיו אלה נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-76. דוידיאן נולד בשנת 1965 במושב פטיש, לעזריה ושרה דוידיאן, שעלו לישראל עם קום המדינה מכורדיסטן. לדוידיאן אחד עשר אחים ואחיות. אביו נפטר כשהיה בן 13, ורמי נדרש לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה. למד בבית הספר האזורי. שירת שלוש שנים בצה"ל, התחתן בגיל 21 ונשאר לגור בפטיש. עבד בהתחלה כחקלאי ואחר כך כאיש שיווק. בבוקר 7 באוקטובר קם מוקדם לתפילת שמחת תורה. ברבע לשבע חבר התקשר אליו, והתחנן שילך לחלץ מכר שלו ממסיבת הטבע בנובה. דוידיאן שהכיר את השטח היטב, יצא עם רכבו הפרטי, וכשראה נפגעים רבים התקשר לחתנו אורן ולקרובים ומכרים נוספים, וניהל מבצע חילוץ, כשהוא עצמו יוצא שוב ושוב לשטח, מקבל מיקומים של ניצולים ויוצא לאתר אותם. באחד המקרים ראה ישראלית חטופה בידי שישה מחבלים, והצליח לדבר איתם בערבית ולשכנע אותם לשחרר אותה. לדבריו, לפי הרישומים של אנשי המושב, הצליחו אנשי המושב להציל 750 צעירים – עשרות מהם הגיעו אליו הביתה. על פעילותו ביום זה התכבד בהדלקת משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-76, יחד עם עוד ארבעה אנשים שעסקו בחילוץ באותו יום. סיפורו מונצח גם כחלק מאסופת סיפורי הגבורה יום אחד באוקטובר. דוידיאן נשוי לאיריס, מזכירת משק, ואב לארבעה ילדים. אחיינו הוא עוז דוידיאן, בן המושב פטיש, שגם הוא יצא ברכבו בשבעה באוקטובר וחילץ עשרות ניצולים מהמסיבה. אחייניתו, רב"ט אופיר דוידיאן, נרצחה באותו יום. נחום אבניאל, אנחנו בדרך: סיפורי גבורה של אזרחים שהצילו חיים ב-7 באוקטובר, ירושלים: סלע מאיר, 2024 מדיה וקבצים בנושא רמי דוידיאן בוויקישיתוף רבקי גולדפינגר, עניין אישי עם רמי דוידיאן, "מאמין שיד אלוקים נגעה בי", באתר ערוץ 7, 28 בדצמבר 2023 לראשונה בפרטי פרטים: סיפורו המלא של רמי דוידיאן ב-7.10, סרטון בערוץ "סלע מאיר - ספריית שיבולת", באתר יוטיוב (אורך: 33:12) הגיבור שלא ביקש להיות גיבור | חרבות ברזל ברגע של חכמה, ריאיון בערוץ "רגע של חכמה", באתר יוטיוב (אורך: 5:39), 21 באוקטובר 2023 טקס הדלקת המשואות 2024: משואת המחלצים, באתר מערך הדיגיטל הלאומי רבקי גולדפינגר, עניין אישי והפעם עם רמי דוידיאן, "מאמין שיד אלוקים נגעה בי", באתר ערוץ 7, 28 בדצמבר 2023 אברהם אליצור, ‏המילואימניק בן ה-95 והרופאה שטיפלה תחת אש: 45 משיאי המשואות, בעיתון מקור ראשון, 12 במאי 2024 “אם לא אני – אין מי שיוציא אותם”. ריאיון עם עוז דוידיאן, באתר הביטחוניסטים, ‏2023-11-07 חקלאי מהדרום הקים חמ”ל מאולתר והציל תחת אש, באתר הביטחוניסטים
בלו דנובה

בלו דנובה (בגרמנית: Blue Danube, בתרגום לעברית: הדנובה הכחולה) הייתה להקה אוסטרית, שהוקמה במטרה לייצג את מדינתה באירוויזיון 1980. שירה לתחרות היה "Du bist Musik", והוא דורג במקום השמיני עם 64 נקודות. לאחר התחרות הפסיקה הקבוצה את פעילותה לצמיתות. חברי הלהקה היו מרטי ברם, שייצג את אוסטריה כסוליסט באירוויזיון 1981, וולפגנג "מארק" ברי, וולפגנג וייס וסילביה שראם. לאחר יציאת הסינגל הקליטה עבורו כמה בי-סייד שונים, דוגמת "Holiday" ו-"Rock'n'Roller Skates". שם הלהקה שאוב מיצירה מפורסמת בעלת אותו שם משל יוהאן שטראוס. מדיה וקבצים בנושא בלו דנובה בוויקישיתוף בלו דנובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלו דנובה, באתר Discogs (באנגלית) Eurovision 1980 Results: Voting & Points
Du bist Musik

"Du bist Musik" (בעברית: "את/ה המוזיקה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה האוסטרית בלו דנובה. את השיר הוציאה בשנת 1980 לאור חברת התקליטים דקה רקורדס, והוא נבחר על ידי תאגיד השידור האוסטרי לייצג את המדינה באירוויזיון 1980, שהתקיים בהאג שבהולנד. "Du bist Musik" נכתב, הולחן והופק על ידי קלאוס פטר סאטלר. במהלך השיר מזכירה הלהקה המבצעת עשרות מושגים, ז'אנרים ואמנים מהמוזיקה הפופולרית, דוגמת באך, שלאגר והרמוניה. המהדורה ה-25 של האירוויזיון התקיימה בהאג שבהולנד, והורכבה מעשרים מדינות משתתפות, שהופיעו בערב אחד ב-19 באפריל 1980. אוסטריה כמדינה הראשונה בסדר ההופעות של האירוע, לפני אז'דה פקאן הטורקית. עם תום ספירת הקולות דורגה אוסטריה במקום השמיני עם 64 נקודות. Eurovision 1980 Austria: Blue Danube - "Du Bist Musik" Eurovisionworld, Eurovision 1980 Results: Voting & Points – Austria (באנגלית)
דאף מק'אגן

מייקל אנדרו מק'אגן (באנגלית: Michael Andrew McKagan, נולד ב-5 בפברואר 1964) או בשם הכינוי דאף רוז מק'אגן (Duff Rose McKagan), מוזיקאי אמריקאי. התפרסם בעיקר כחבר להקת הרוק Guns N' Roses בה משמש כבסיסט. דאף נולד ב- 6 בפברואר 1964 בסיאטל שבוושינגטון והיה הצעיר מבין אחיו. דאף התעניין עוד בילדותו במוזיקה ובגיל 14 כבר ניגן בלהקות פאנק בסיאטל. התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בנגינה על גיטרה ותופים. עזב את סיאטל ועבר להוליווד לצורך התפתחות מקצועית. זכה לפרסום כבסיסט של להקת Guns N' Roses. גיטרת הבס המזוהה איתו היא "פנדר ג'אז בס ספיישל" יפנית, מעין שילוב של פנדר ג'אז בס והפנדר פרסיז'ן בס. ערך מורחב – Guns N' Roses לאחר שהכיר את איזי סטראדלין שגר בבית ממולו, הוא הצטרף ללהקת "Hollywood Rose" כבסיסט. הלהקה התפתחה במהרה ללהקת "Guns N' Roses" וב-1987 הם הוציאו את אלבומם הראשון Appetite For Destruction. לאחר מכן הוציאה הלהקה את האלבום החצי אקוסטי "GN'R LIES" ואת האלבום הכפול "Use Your Illusion". בשנת 1996 עזב דאף את הלהקה בעקבות חילוקי דעות עם הסולן אקסל רוז. בשנת 2016 חזר אליה יחד עם הגיטריסט סלאש. באלבום הכפול "Use Your Illusion" דאף לא רק ניגן אלא גם כתב ויצר. שירים בהם השתתף דאף: So Fine Dust N' Bones (בתור זמר משני). Bad Apples Civil War (בתור זמר משני). Get In The Ring בהופעות התפרסם דאף במיוחד בזכות השיר Attitude שהופיע גם באלבומה החמישי של הלהקה והיה גרסת כיסוי לשיר פאנק של להקת "מיספיטס". דאף עזב בשנת 1996 את להקת Guns N Roses, מאז הוא ניסה ללכת לקריית סולו ואף הקים את להקת "Loaded" ומאז ניגן יחד עם חבריו ללהקה סלאש ומאט סורום בלהקה Velvet Revolver עד פירוק הלהקה ב 2008. Silly Killers Guns N' Roses DUFF Velvet Revolver The Fast Backs Warning Hollywood Rose Loaded גיטרת הבאס המזוהה עם דאף, כאמור, היא פנדר ג'אס בס ספיישל תוצרת יפן משנת 1986, אותה רכש מהלך הקלטות האלבום Appetite For Destruction. דאף מנגן במגבר Gallien-Krueger דגם 800RB עם קבינות 1X15 ו-4X10. בנוסף הוא ניגן במהלך Appetite For Destruction עם פדאל קורוס של Ibanez דגם CS9 ולאחר מכן עבר ליחידת ראק של Yamaha דגם SPX90. דאף משתמש במיתרים של חברת Rotosound ומפרט של חברת Dunlop. בשנת 1988 מק'אגן התחתן עם מנדי בריקס, הזוג התגרש בשנת 1990. בשנת 1992 מק'אגן התחתן בשנית עם לינדה ג'ונסון, הם התגרשו בשנת 1995. בשנת 1999 מק'אגן התחתן בשלישית עם סוזן הולמס, לזוג 2 בנות. מדיה וקבצים בנושא דאף מק'אגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאף מק'אגן דאף מק'אגן, ברשת החברתית פייסבוק דאף מק'אגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דאף מק'אגן, ברשת החברתית אינסטגרם דאף מק'אגן, סרטונים בערוץ היוטיוב דאף מק'אגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר ספוטיפיי דאף מק'אגן, באתר AllMusic (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דאף מק'אגן, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר דיזר דאף מק'אגן, באתר Discogs (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר Songkick (באנגלית) דאף מק'אגן, באתר Genius דאף מק'אגן, באתר SecondHandSongs דאף מק'אגן, באתר בילבורד (באנגלית) אתר המוקדש ללהקה של דאף "Loaded" אתר המוקדש לדאף
ג'ורג' ד. סנל

ג'ורג' ד. סנל (19 בדצמבר 1903 - 6 ביוני 1996) היה גנטיקאי עכברים ואימונולוג השתלות אמריקאי. זוכה פרס נובל לרפואה. סנל נולד בברדפורד, מסצ'וסטס, ארצות הברית ב-1903. הוא היה הצעיר מבין שלושה ילדים. אביו עבד כמזכיר עבור הסניף המקומי של ימק"א. סנל התחנך בבתי ספר בברוקליין, ולאחר מכן נרשם למכללת דארטמות' בהאנובר, ניו המפשייר, שם למד מתמטיקה ומדעים, תוך התמקדות בגנטיקה. הוא סיים את התואר הראשון ב-1926. סנל סיים את התואר השני ואת הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד. עבודת הדוקטורט שלו, שהסתיימה ב-1930 עסקה בקישור גנטי בעכברים. לאחר סיום הדוקטורט, סנל עבד כמרצה באוניברסיטת בראון במשך שנה, עד 1931. סנל עבד, במשך כשנתיים, כפוסט דוקטורנט באוניברסיטת טקסס, יחד עם הרמן מולר. סנל עסק בחקר השפעות הקרינה על הגנטיקה של עכברים. ב-4–1933 סנל שימש כמרצה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. בשנת 1935 הצטרף סנל לצוות מעבדת ג'קסון בבר הארבור על חוף מיין, שם עבד עד פרישתו. בשנת 1980 קיבל סנל פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, ביחד עם ז'אן דוסה, על גילוי הגנים של MHC. סנל נישא לרודה קרסון, ונולדו להם שלושה בנים. סנל נפטר בבר הארבור ב-6 ביוני 1996, בגיל 92. ג'ורג' ד. סנל, באתר פרס נובל (באנגלית) The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1980, NobelPrize.org (באנגלית אמריקאית)
ויקטור ארדוב

ויקטור ארדוב (ברוסית: Виктор Ардов‏; (21 באוקטובר 1901, וורונז' - 26 בפברואר 1976, לנינגרד) היה סופר, מחזאי ותסריטאי סובייטי ממוצא יהודי. מנצח בוריס חייקין ופיזיקאי סמיון חייקין הם אחים למחצה (מאשתו השנייה של אביו של ארדוב) של ארדוב. ארדוב נולד בשנת 1901 בוורונז' למשפחה יהודית. שמו היה ויקטור זיגברמן. המשפחה הייתה עם שורשים מאוקראינה ומליטא. בשנת 1918 הוא סיים לימודי בית ספר והתחיל ללמוד באוניברסיטה בוורונז'. כבר באותה שנה המשפחה עברה למוסקבה והוא המשיך לימודי לכלכלה באוניברסיטה רוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב אותה סיים בשנת 1925, אך לא עבד במקצוע. בשנת 1921 הוא התחיל לפרסם קריקטורות בירחון במוסקבה והחל להשתמש בשם עט "ארדוב". בהתאם לעדויות צאצאיו למשפחה היו שורשים אשכנזים וספרדים. לכן במקור שם עט היה "ספארדוב" שבהמשך קוצר ל"ארדוב". ארדוב היה תורם קבוע בירחון סאטירי "קרוקודיל". הוא כתב מספר מחזות (חלקם ביחד עם ולדימיר מאס). בשנת 1927 הוא החל לנהל מחלקת ספרות של תיאטרון סאטירה בלנינגרד. באותה תקופה הוא התחיל לכתוב חומר להופעות של ארקדי רייקין, בוריס פטקר ושחקנים נוספים. בשנת 1933 ארדוב התחתן בפעם השנייה לשחקנית נינה אולשבסקאיה. לאולשבסקאיה כבר היה בן אלכסיי בטלוב. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לשורות הצבא האדום ושירת בעיתון. בשנת 1943 הוענק לו עיטור "הכוכב האדום" ובספטמבר 1944 הוא נפצע. בתקופת פעילותו בנוסף למחזות ארדוב כתב כ-40 ספרי הומור ותסריט למספר ספרים. הוא היה מיודד עם מספר פעילי תרבות סובייטית שביקרו לעיטים קרובות בביתו (יוסיף ברודסקי, אלכסנדר סולז'ניצין, מיכאיל זושצ'נקו, בוריס פסטרנק מרינה צבטייבה) ועוד. משפחתו הייתה קרובה במיוחד עם אנה אחמטובה שהתגוררה בביתם בשנות ה-30 של המאה ה-20. ארדוב נפטר במוסקבה ב-26 בפברואר 1976. ביוגרפיה ויקטור ארדוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פיצפטריק

האם התכוונתם ל... בנג'מין פיצפטריק – פוליטיקאי אמריקאי בקה פיצפטריק – סופרת אמריקאית בריאן פיצפטריק – פוליטיקאי אמריקאי
שושנה גרשונוביץ

שושנה גרשונוביץ (גרשום) (1906–1986) הייתה אלוף-משנה בצה"ל, ממקימות יחידת הנשים בירושלים, וכיהנה כקצינת ח״ן ראשית בשנים 1952–1959. גרשונוביץ נולדה ברוסיה בשנת 1906 בשם שושנה גרשום. היא עלתה לארץ ישראל בשנת 1925 והתיישבה בירושלים. בשנת 1929 הצטרפה לארגון "ההגנה". בהיותה בירושלים, ובמקביל לתפקידיה ב"ההגנה", עבדה כסייעת מעבדה עם פרופסור אדלר במחלקת המיקרוביולוגיה באוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים. גרשונוביץ הייתה אחת מ-66 מהמתנדבות הראשונות לחיל הנשים של הצבא הבריטי, וסיימה את קורס הקצינות הראשון לבנות היישוב בצבא הבריטי ב-12 במרץ 1942. בכך הייתה לאחת מארבע הקצינות הישראליות הראשונות שהוכשרו בו. בתחילת מלחמת העולם השנייה פיקדה על יחידת נשים נהגות במצרים. בהמשך, כחברה בבריגדה היהודית, נשלחה לאיטליה. עם פרוץ מלחמת העצמאות הטיל הרמטכ"ל הראשון יעקב דורי את הקמת חיל הנשים על שושנה גרשונוביץ' ועל שרה ברוורמן מקיבוץ שמיר, הלוחמת היחידה ששבה מקבוצת צנחני היישוב. בתחילה לא הייתה לחיל הנשים שום תשתית או ציוד, אך גרשונוביץ' וברוורמן נעזרו בארגוני נשים כמו ויצו ונעמת. בנעמת אף סייעו להם במשרדים לקליטת עלייה שעמדו ריקים בשל המדיניות הבריטית של נעילת שערי המדינה בפני עולים. בסוף 1947 הוקמה יחידת הנשים בירושלים ואחר כך הועברה לתל אביב, שם וקיבלה על עצמה לגייס מועמדות לחיל הנשים הארצי יחד עם ברוורמן. גרשונוביץ' שימשה כסגניתה של מפקדת ח"ן הראשונה, מינה בן-צבי. לאחר ששימשה כמפקדת הבנות בנח"ל, מונתה בשנת 1952 לקצינת ח"ן ראשית. במסגרת תפקידה דגלה בהליכים משמעתיים נפרדים לנשים, וכן פעלה למען זכויות המשרתות ושיפור מעמדן. היא סייעה לד"ר חיים שיבא בגיבוש קורס אחיות בצה"ל, הייתה פעילה בהקמת קורסי אוריינות ובמציאת דיור לחיילות שסיימו את שירותן הצבאי. שימשה בתפקיד עד שנת 1959. לאחר שסיימה את שירותה הצבאי, שימשה במשך שלוש שנים וחצי כנספחת לקשר עם ארגוני נשים בוושינגטון די. סי. במאי 1958 השתתפה בשעשועון האמריקאי ״what's my line?" (אנ') שבו מנסים המשתתפים לנחש את המקצוע של האורח, אך הם נכשלו בניחוש עיסוקה. גרשונוביץ נפטרה בשנת 1986. מדיה וקבצים בנושא שושנה גרשונוביץ בוויקישיתוף שושנה גרשונוביץ באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה על שם הנשיא חיים הרצוג שושנה גרשונוביץ באנציקלופדיה לנשים יהודיות שלבי/היימן (אנ׳) שושנה גרשונוביץ באתר מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, איגוד החיילים המשוחררים בישראל (אנ׳) טקס סיום קורס קצינות במעמד שושנה גרשונוביץ וטקס סיום קורס קצינים במעמד משה דיין. סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 8:34) הלוחם היהודי במלחמת עולם השנייה, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-2 גרשונוביץ (גרשון), שושנה, באתר veterans.haifa.ac.il ליאורה זכאי, תולדות משפחת גרשנוביץ היום זכאי, באתר הקשר הרב דורי Shoshana Gershonowitz, Jewish Women's Archive (באנגלית) Commander of Israel's Women's Army Arrives in U.S. for Bond Drive, Jewish Telegraphic Agency, ‏2015-03-20 (באנגלית אמריקאית) Esther Herlitz, Shoshana Gershonowitz, The Shalvi/Hyman Encyclopedia of Jewish Women, Jewish Women's Archive, ‏27 בפברואר 2009 עשויות ללא חַת: התגייסותן של נשים יהודיות במלחמת העולם השנייה, באתר www.idf.il שרה (שוריקה) ברוורמן - לוחמת פלמ"ח, מצנחני היישוב במלה"ע השנייה ומקימת חיל הנשים, באתר ayanot.localtimeline.com What's My Line? - Steve Allen; Ralph Bellamy [panel] (May 18, 1958), נבדק ב-2024-05-13
מקסימיליאן גומפלוביץ'

מקסימיליאן גומפלוביץ' (בפולנית: Maksymilian Gumplowicz; ‏1 בפברואר 1894–1942), היה אתלט יהודי-פולני. זוכה מדליית ארד באליפות פולין (1926) בריצות ל-100 ול-200 מטר. נוסף לכך, היה שחקן ושופט כדורגל. ניספה בשואה. גומפלוביץ' נולד בווינה, אוסטריה. שיחק כדורגל ביוטצ'נקה קרקוב בשנים 1925–1927. מ-1930 עד 1935 ניהל משחקי ליגה כשופט כדורגל. במקצועו היה טכנאי שיניים. באליפות פולין שנערכה בוורשה באוגוסט 1926 זכה בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר, אחרי ולדיסלב דוברובולסקי (11.0 שניות)(אנ') וסטניסלב רוטרט ובריצת 200 מטר בתוצאה של 23.6 שניות, אחרי ולדיסלב דוברובולסקי (23.0 שניות) וסטניסלב רוטרט (23.0 שניות). הוא נרצח בהוצאה להורג המונית של יהודים במחנה פלאשוב ב-1942. ריצת 100 מטר: 11.1 שניות ( 4 בספטמבר 1926, קרקוב) ריצת 200 מטר: 23.6 שניות (14בואוגטס 1926, ורשה) כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1926 מוויקיפדיה (בפולנית) כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1926 מוויקיפדיה (בפולנית)