laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הרצל פריצנר

הרצל (היינץ) פריצנר (גולדמן) (1919 - 16 במרץ 2007) היה ספורטאי ישראלי, כדורגלן ששיחק בעמדת הקשר השמאלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בהדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון. פריצנר נולד בקייב, ולמד בדיסלדורף שבגרמניה. עלה ארצה במסגרת עליית הנוער, והתיישב יחד עם משפחתו ברחובות. שם שיחק בתחילת הקריירה בקבוצת, מכבי רחובות. כבר בגיל חמש עשרה וחצי שיחק במדי קבוצת הבוגרים של המועדון. בהמשך שיחק במדי מכבי תל אביב, ואף הבקיע שער במשחק הגמר על הגביע הארץ-ישראלי בשנת 1941 (נגד הפועל תל אביב). בשנת 1947 שיחק עונה אחת במדי הפועל רמת גן, ולאחריה עבר לשחק בקבוצת הפועל תל אביב. החלפת הקבוצות של פריצנר הייתה חריגה בנוף הכדורגל הישראלי והארץ ישראלי, באשר נאמנות לזרם (הפועל/מכבי) נגזרה מהזדהות אידאולוגית. ב-28 במרץ 1953 כבש פריצנר רביעייה במדי הפועל תל אביב, במהלך הניצחון הגדול ביותר של הקבוצה בליגה, 8–0 מול הפועל רמת גן, קבוצתו הקודמת. לאחר 6 שנים בהפועל תל אביב חזר להפועל רמת גן ואת שאר הקריירה כשחקן עשה במדיה. לזכותו של פריצנר 13 שערים במדי הפועל רמת גן, ובאמצע עונת 1959/1960 מונה למאמן הקבוצה. כמאמן רשם 31 משחקים (13 ניצחונות - 6 תיקו - 12 הפסדים). פריצנר נודע גם כאלוף ישראל בהטלת כידון (בשנת 1941 עם 53.49 מ') ובהדיפת כדור ברזל (בשנת 1938 קבע 11.75 מ', ובשנת 1939 אלוף ישראל עם 12.02 מ'). לאחר פרישתו מאימון הפועל רמת גן, פריצנר עבד כקצין במשטרה (במחלקת החקירות) והיה גם קצין בצבא. פריצנר נפטר ב-16 במרץ 2007. הטלת כידון: 55.45 מטר (1939), שיא ארץ ישראל בעבר הדיפת כדור ברזל: 12.55 מטר (1939), שיא ארץ ישראל בעבר מדיה וקבצים בנושא הרצל פריצנר בוויקישיתוף שיאים ארצישראליים חדשים, דבר, 29 בינואר 1939
אריאן 4

אריאן 4 (בצרפתית: Ariane 4) היה משגר לוויינים וחלליות, ממשפחת אריאן שפותח על ידי המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (CNES) עבור סוכנות החלל האירופית (ESA). הוא יוצר על ידי קבוצת אריאן ושווק על ידי אריאן ספייס. עד פיתוחו של אריאן 5, שיגר כ־50% מהלויינים המסחריים אשר שוגרו לחלל. אריאן 4 ידוע כ"סוס העבודה" של משפחת אריאן. מאז טיסת הבכורה שלו ב־15 ביוני 1988, עד ה־15 בפברואר 2003, שיגר לחלל 113 שיגורים מוצלחים של לוויינים. הוא הוכיח כי הוא משגר אידיאלי להשקת לווייני תקשורת, למחקרים מדעים ולתצפיות. המשגר יכול לשאת שניים עד ארבעה מאיצים. פירוש הדבר שהוא יכול לשגר לוויינים למסלול במשקל 2,000 עד 4,300 ק"ג למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי (GTO), כמעט פי שלושה מהמשגר אריאן 3. 2 או 4 מאיצי דלק נוזלי 2 או 4 מאיצי דלק מוצק שיגור משגר אריאן 4 LP אתר השיגור של המשגר אריאן 4 דגם של המשגר אחד ממנועיו של המשגר מדיה וקבצים בנושא אריאן 4 בוויקישיתוף מידע על המשגר ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלארנס ג'ונסון

קלארנס לאונרד "קלי" ג'ונסון (באנגלית: Clarence Leonard "Kelly" Johnson; ‏ 27 בפברואר 1910 - 21 בדצמבר 1990) היה מהנדס אווירונאוטיקה ונבחר על ידי המגזין Aviation Week & Space Technology לאחד החלוצים הגדולים והחשובים בהיסטוריה של התעופה. קלי היה מנהל הצוות הראשון בסדנת הבואשים של לוקהיד והשתתף בפיתוחם של יותר מ-40 מטוסים. קלי טבע את המונח KISS שהפך לעקרון מנחה בעיצוב ופיתוח מוצרים. אוריאון 9D דגם 10 אלקטרה דגם 12 אלקטרה-ג'וניור דגם 14 סופר-אלקטרה דגם 18 לודסטאר דגם 22 B-37 P-38 לייטנינג לוקהיד קונסטליישן F-80 שוטינג-סטאר מטוסי אימון T-33 ו-TV-2 P2V נפטון XF-90 F-94 סטארפייר X-7 F-104 סטארפייטר F-117 נייטהוק C-130 הרקולס U-2 כל משפחת מטוסי הציפור השחורה - A-12‏, ‏YF-12‏, SR-71, D-21. C-140 ג'טסטאר מדיה וקבצים בנושא קלארנס ג'ונסון בוויקישיתוף קלארנס ג'ונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קלארנס ג'ונסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רשימת 100 הגדולים בהיסטוריה של התעופה לפי מגזין Aviation Week.(הקישור אינו פעיל, 11.1.2024) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מת'יו רבין

מת'יו ג'ואל רבין (באנגלית: Matthew Joel Rabin; נולד ב-27 בדצמבר 1963) הוא כלכלן יהודי-אמריקאי הבולט בעבודותיו בתחום הכלכלה ההתנהגותית, מכהן כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. רבין סיים ב-1984 תואר ראשון בכלכלה ומתמטיקה מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, בה שימש גם כעוזר מחקר במכון לחקר העוני. את הדוקטורט בכלכלה בתחום משחקים לא שיתופיים, אותו קיבל ב-1989, עשה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. רבין החל ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1989, ב-1996 קודם לפרופסור חבר וב-1999 לפרופסור מן המניין. בשנים 2001 עד 2005 היה עמית מקארתור, הוא עמית בחברה האקונומטרית מאז שנת 2000 וחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 2002. הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת נורת'ווסטרן ובבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-2014 עבר לכהן כפרופסור לכלכלה התנהגותית באוניברסיטת הרווארד. בשנת 2001 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן המשפיע ביותר מתחת לגיל 40. מחקריו הבולטים של רבין עוסקים בתחום הכלכלה ההתנהגותית, בין עבודותיו נכלל פיתוח "מודל רבין להוגנות", מודל זה מכליל את נושא ההוגנות והאלטרואיזם לתוך פונקציית התועלת של הפרט. עבודות בולטות אחרות מתייחסות להטיה בהתנהגות הפרטים בנוגע להעדפת ההווה ומחקרים נוספים בתחום האי-רציונליות לכאורה, כמו חוק המספרים הקטנים. מאמריו הבולטים והמצוטטים ביותר: Incorporating Fairness into Game Theory and Economics,1993, American Economic Review, American Economic Association, vol. 83(5) pages 1281-1302 Understanding Social Preferences With Simple Tests, 2002, The Quarterly Journal of Economics, Oxford University Press, vol. 117(3), pages 817-869 Psychology and Economics,1998, Journal of Economic Literature, American Economic Association, vol. 36(1), pages 11-46, March מת'יו רבין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה קורות חיים באתר אוניברסיטת קליפורניה בברקלי מת'יו רבין באתר אוניברסיטת הרווארד In Honor of Matthew Rabin: Winner of the John Bates Clark Medal, מאמר על מתיו רבין ומחקריו לרגל זכייתו במדליית ג'ון בייטס קלארק, The Journal of Economic Perspectives המאמרים המצוטטים ביותר באתר אוניברסיטת קונטיקט
קאחול

קאחול (ברומנית: Cahul; ברוסית: Кагул, קגול) היא עיר בדרום מולדובה. העיר היא המרכז המנהלי של קאחול. העיר שוכנת בקרבת הגבול עם רומניה. בקאחול חיים כיום כ-39,400 תושבים. לפי המפקד האחרון במולדובה משנת 2004 היו 35,488 אנשים החיים בתוך העיר קאחול (מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה במולדובה). באוכלוסייה זו, 60.5% הם מולדבים/רומנים, 17.1% רוסים, 11.1% אוקראינים, 6.6% בולגרים, 3,2% אתניים ואחרים 1.5%. בעיר קיים תיאטרון מוזיקלי, דרמה, מוזיאון היסטורי ואנדרטאות ציבוריות אחרות. מדי שנתיים, בתחילת יולי, מתקיים בקאחול פסטיבל חשוב של מוזיקת הפולק, "Nufărul Alb" ("נימפאה לבנה"). קאחול גם יעד תיירותי מרכזי לספא, מינרל ובריאות נופש. העיר והסביבה הם עשירים במינרלים המועשרים בברום ויוד. בעיר שוכנת "אוניברסיטת המדינה קאחול", שנפתחה בשנת 1999 ונקראת על שם הסופר הפילולוג הרומני בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו. האוניברסיטה מורכבת מ-3 פקולטות (פילולוגיה - היסטוריה, חוק - מינהל ציבורי, ועסקים - מדעי המחשב - מתמטיקה) עם כ-2150 תלמידים. תחנת הרכבת משרתת את העיר, והיא מופעלת על ידי חברת "סלאה פראטה דין מולדובה". המספקת חיבור לבירה קישינב ברכבת ישירה. קאחול מחוברת למערכת הדרכים הלאומית עם קישינב, גאורגיאולשטי, אואנסה (רומניה) ורהני (אוקראינה). העיר גם מחוברת ישירות למעבר הגבול עם רומניה. בעיר ישנו נמל תעופה בינלאומי קטן (ללא טיסות סדירות), הממוקם 8 ק"מ דרומית מזרחית למרכז העיר. מדיה וקבצים בנושא קאחול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאחול Cahul TV music online(הקישור אינו פעיל) Cahul telephone directory http://www.cahulfest.net/ Cahul (in French) http://www.cahul.net/ https://web.archive.org/web/20120415045601/http://www.kagul.ru/ http://chinfo.md/(הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא מולדובה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גיירמו רוסלס

גיירמו רוסלס (בספרדית: Guillermo Rosales; ‏1946 – 1993) היה סופר קובני. רוסלס נולד בהוואנה. פעילות והספרותית החלה עוד בהיותו בקובה, שם עבד כעיתונאי וכתב את ספרו הראשון. בשנת 1963 גויס לשירות חובה, אך שוחרר מהצבא בעקבות אשפוזו בשל בעיות נפשיות. בשנת 1965 הצטרף אל משפחתו, ששהתה באותה עת בצ'כוסלובקיה – אביו שירת שם כשגרירהּ של קובה. רוסלס סבל שם מהתמוטטות עצבים קשה. לאחר שהותו בצ'כוסלובקיה נסע לברית המועצות, שם אושפז בבית-חולים לחולי נפש. לאחר שחזר לקובה, הוא המשיך להיות בטיפול פסיכיאטרי. בשנים שלאחר מכן הוא עבר מספר מקומות עבודה, ולא הצליח להתמיד באף אחת מהם. הוא עבד בתור מורה, בנאי, פקיד, כותב תסכיתי רדיו ותסריטאי בטלוויזיה, והשתתף בכמה כתבי עת. באותה עת הוא כתב רומן בשם "סוקרטס", שאותו כתב במשך חודשיים שבמהלכם הסתגר בביתו ולא יצא אל הרחוב. לבסוף, בדחף עז של הרס עצמי הוא שרף את הספר. רוסלס באותם ימים כתב וקרע את יצירותיו באותה מהירות. אמו ניסתה להציל את יצירותיו; היא שמרה את כתביו בארון נעול – אבל הוא פירק את הרהיט מאחור, הוציא את כתבי היד והשמיד אותם. בשנת 1979 נמלט רוסלס ממשטרו הרודני של פידל קסטרו, והתיישב בארצות הברית, במיאמי. בארצות הברית הא שקע באלמוניות וסבל מהפרעות נפשיות. הוא אובחן כחולה סכיזופרניה, ומעולם לא עבד בזמן שהותו באמריקה. רוב ימיו שם עברו עליו בבתי מחסה ובבתי חולים פסיכיאטריים. הוא זכה לרגעי תהילה קצרים בזכות ספרו "בורדינג הום", שזכה בפרס ראשון בתחרות "אותיות הזהב" שבראש חבר השופטים שלה עמד המשורר זוכה פרס נובל אוקטביו פאס. אולם ימי החסד שלו לא נמשכו זמן רב, ובשנת 1993 הוא שם קץ לחייו, לאחר שהשמיד את רוב יצירתו. בסוף ימיו הוא היה רזה מאוד, הוא איבד את כל שיניו ונראה כמו עוד חסר בית באמריקה. בשלוש שנות חיו האחרונות הוא הוסיף לעבור מבית מחסה אחד למשנהו, בימיו האחרונים הוא התגורר בדירה קטנה ודלה במיאמי. הוא היה רק בן 47 במותו, ערירי ובודד כשרק חברים מעטים מקהילת האינטלקטואלים הקובנים הגולים עדיין מתעניינים בגורלו. צוואתו הרוחנית כוללת בסך הכל שלושה ספרים: "בורדינג הום", El Juego de la Viola ("משחק הויולה") ו-"אביק הקסם", שאותו כתב בין השנים 1988–1990. ספרו "בורדינג הום" תורגם לעברית מספרדית בידי רמי סערי וראה אור בהוצאת כתר בשנת 2010. הספר ראה אור לראשונה בשנת 1987 בארצות-הברית, אך לא זכה לתהודה רבה. כעשר שנים לאחר מכן הוא תורגם לצרפתית וזכה להצלחה אדירה. בעקבות זאת הוא תורגם גם לגרמנית, לצ'כית ולאנגלית. התרגום לעברית הוא החמישי במספר. הספר רווי במאפיינים אוטוביוגרפיים, והוא מתאר בצורה חיה ואכזרית את החיים בביתי מחסה למשוגעים במיאמי. הספר משקף יותר מכל את הווי החיים במעון ששמו Happy Home, אחד מבתי המחסה העלובים שרוסלס שהה בהם. ירון אביטוב, חייו ומותו של הסופר הקובני גיירמו רוסלס, באתר הארץ, 30 באפריל 2010 לירז אקסלרד, מרק קובה, באתר ynet, 2 במאי 2010
רפאל אמיר

רפאל אמיר (15 ביוני 1923 – 25 באוקטובר 2015) היה מראשוני השדרנים בקול ישראל. התפרסם ככתב שליווה את כניסת הצנחנים לעיר העתיקה בירושלים במלחמת ששת הימים ותיאר את שחרור הכותל. בשנות הארבעים, בעודו סטודנט, השתתף בתסכיתים ברדיו המנדטורי קול ירושלים. בשנת 1950 החל את עבודתו בקול ישראל. במשך שנים רבות היה בסגל הכתבים של יומן החדשות. בשנות החמישים ערך את סדרת התוכניות "אבני דרך", שהביאה את סיפוריהם של דמויות ואנשים ממקומות שונים בישראל אשר היה להם חלק בבניית הארץ. היה זה אחד הניסיונות הראשונים של קול ישראל בהפקת תוכנית רדיו המשלבת תעודה ורפורטז'ה עם בידור קליל. התוכניות כללו כתבות שטח וקטעי מוזיקה עברית מן התקופה. אחד השירים שהושמעו בשידור בכורה בתוכנית היה השיר "שיר העגלון" ששר הזמר מישה אפלבוים, ועד מהרה הוא הפך ללהיט ישראלי. במבצע סיני שידר אמיר מן השטח. לאחר מכן נסע ללונדון, שם שהה ארבע שנים, ובשובו התמנה למזכיר מערכת עתי"ם בירושלים. בשנת 1964 נקרא על ידי חגי פינסקר לשוב לרדיו. במלחמת ששת הימים שובץ ככתב בירושלים. בשנים שלאחר מכן שידר סדרה בת עשרות תוכניות בשם "בית אבא", ובה ראיין אישים שונים בתולדות המדינה שהעלו זכרונות וחוויות ילדות. בשנות השישים הגיש במשך תקופה את הפינה היומית "אור ירוק", ששודרה במשך שלושים שנה רצופות (1962 - 1993; 27 שנים מתוכן היא הוגשה על ידי גדעון הוד). במלחמת ששת הימים בוצעו השידורים על ידי "רשת השידורים העבריים". כתבי קול ישראל נשלחו לשטח, והכתבים שכיסו את פיקוד המרכז היו, בין השאר, רפאל אמיר ואלימלך רם. המערכת בירושלים נאלצה לעבוד תחת אש. ביומה השלישי של המלחמה, ה-7 ביוני, נקלע רפאל אמיר לאחד הרגעים הדרמטיים בתולדות המדינה, כשליווה את כניסת הצנחנים לעיר העתיקה. הוא הקליט תוך כדי תנועה, ותיאר את שחרור העיר העתיקה, כששיאה של ההקלטה היה התיאור הנרגש של שחרור הכותל. רפאל אמיר: השעה עשר ועשרים, השבעה ביוני. ברגע זה, יחד עם סגן הרמטכ"ל בג'יפ ואלוף הפיקוד, אנו עוברים את שער האריות. אני נמצא עכשיו בצל, בצל של השער, ושוב אנו יוצאים לתוך השמש, לרחוב. אנחנו בתוך העיר העתיקה. החיילים צמודים לקירות (ברקע נשמעים קולות ירי, וקריאות חיילים: "לכותל, לכותל". קולות שופר. קולות חיילים שרים "ירושלים של זהב"). עוזי נרקיס (אלוף פיקוד המרכז): תגיד, איפה הכותל, איך הולכים?... רפאל אמיר: אני יורד ברגע זה, ברגע זה, אני יורד במדרגות אל הכותל. אינני אדם דתי, מעולם לא הייתי, אבל זהו הכותל, ואני נוגע באבני הכותל המערבי! (קולות של חיילים: "שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה"). הדיווח של אמיר לא היה בשידור חי, אולם סרט ההקלטה שהובא לאולפן לא נערך והושמע כפי שהוא, כדי לשמור על אותנטיות מוחלטת. לאחר המלחמה פרסם אחד הלוחמים את חוויותיו מן המלחמה, ובין השאר הוא כותב על שידורו של אמיר: "סוללות הטרנזיסטור נחלשות והקליטה קשה. שבעה זוגות אוזניים צמודות למכשיר. שעת ערביים קרירה בלב המדבר. אנו קולטים שידור המספר על כיבוש העיר העתיקה... הנה מתאר הקריין רפאל אמיר את ירידתו בעקבות הלוחמים לכותל המערבי. קולו נרגש, חנוק מבכי. אנו מאות קילומטרים מהגבול נרגשים לא פחות...". שידור זה של אמיר הפך לאחד הקטעים המפורסמים בתולדות הרדיו. מדיה וקבצים בנושא רפאל אמיר בוויקישיתוף לי-אור אברבך, ‏נפטר רפאל אמיר ששידר את שחרור הכותל המערבי בקול ישראל, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2015 עופר אדרת, השדר שנגע באבני הכותל, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015 פס קול ישראל - 80 שנה לשידור העברי - רפאל אמיר, סרטון באתר יוטיוב רפאל אמיר באתר GRAVEZ ספר הכותל - מאת מאיר בן דב, מרדכי נאור וזאב ענר, הוצאת משרד הביטחון, עמ' 162.
תן קו

תן קו הוא משחק עט ונייר המיועד לשתי קבוצות. מטרת המשחק היא לנחש מילה, ביטוי או פסוק באמצעות ציורים. המשחק עובד למשחק לוח, למשחק מחשב ולשעשועון טלוויזיה. בארצות הברית, שווק משחק לוח תחת המותג "Pictionary" על ידי חברת הסברו, אשר גם הפך לשעשועון טלוויזיה בשם זה. בישראל הוא שווק תחת המותג "ביד הדמיון" על ידי קודקוד, וכשעשועון טלוויזיה היו לו שני גלגולים: אחד - תחת השם "תן קו" בהנחיית דודו טופז, והשני - תחת השם "תופסים קו", אשר שודר בטלוויזיה החינוכית בהנחיית שירה אלון. כל קבוצה בתורה שולחת נציג, המקבל מילה, ביטוי או פסוק (לרוב, אמרת כנף מוכרת). על הנציג לצייר את שקיבל על נייר ולגרום לקבוצתו לנחש מהו אותו ביטוי, מבלי להשתמש בדיבור, כתיבה (של מילים או אותיות) או שפת גוף (פנטומימה, במיוחד). המשחק משוחק על זמן, וישנן מספר גרסאות לקביעת הקבוצה המנצחת. לפי אחת הגרסאות, בכל סיבוב נמדד הזמן מהרגע שהנציג מתחיל לצייר ועד שהקבוצה מצליחה לנחש נכונה את הביטוי. הקבוצה שהזמן המצטבר שלה הוא הקצר ביותר היא המנצחת. לפי גרסה אחרת, לכל סיבוב מוקצב זמן מראש, על פי רוב דקה, ואם הקבוצה מצליחה לנחש נכונה את הביטוי במסגרת הזמן המוקצב, היא מקבלת נקודה. הקבוצה שצוברת את מספר הנקודות הרב ביותר היא המנצחת. תופסים קו, באתר אשכולות חשיבה הזמר אדם משתתף בתוכנית "תן קו" עם דודו טופז, סרטון באתר יוטיוב
אוניברסיטת ורשה

אוניברסיטת ורשה (בפולנית: Uniwersytet Warszawski) היא אוניברסיטה ציבורית הנמצאת בוורשה, בירת פולין. האוניברסיטה נפתחה בשנת 1816, בתקופת הכיבוש הרוסי בוורשה. בשנים 1816–1830 נקראה האוניברסיטה האוניברסיטה המלכותית של ורשה (בפולנית: Królewski Uniwersytet Warszawski), והורכבה מחמש פקולטות: הפקולטה למשפטים ומדעי הניהול הפקולטה למדעי הרפואה הפקולטה לפילוסופיה הפקולטה לתאולוגיה הפקולטה לאמנות בשנת 1830 קרא קיסר רוסיה ומלך פולין, ניקולאי הראשון, את האוניברסיטה על שם אחיו, אלכסנדר. אחרי מרד נובמבר שהתרחש בנובמבר 1831, שבו השתתפו סטודנטים רבים, נסגרה האוניברסיטה. היא נפתחה שוב בשנת 1857, ונסגרה אחרי מרד ינואר בשנת 1863. בשנים 1870–1915 פעלה האוניברסיטה תחת השם "האוניברסיטה הקיסרית של ורשה" (ברוסית: Императорский Варшавский Университет). בשנים 1915–1917 פעלה האוניברסיטה זמנית בעיר רוסטוב על הדון. בתקופת מלחמת העולם השנייה התקיימו הקורסים באופן סודי. בחצי השני של המאה ה-20 נפרדו כמה פקולטות מהאוניברסיטה והחלו לפעול כמוסדות אקדמיים עצמאיים. בשנת 1968 פתחה האוניברסיטה סניף בביאליסטוק, אשר נפרד ממנה בשנת 1997. אמנם המתקנים האקדמיים של האוניברסיטה מפוזרים בכמה מיקומים ברחבי ורשה, אך רובם נמצאים במרכז העיר ושוכנים בעיר העתיקה. הקמפוס הראשי ממוקם ברחוב קראקובסקיה פז'דמיישצ'ה (Krakowskie Przedmieście 26/28). ליד הקמפוס, נמצאת הספרייה של האוניברסיטה, המהווה מוקד תיירותי הודות לגן בוטני שעל גגה. באוניברסיטה ישנן 19 פקולטות: ביולוגיה כימיה עיתונות ומדעי המדינה פילוסופיה וסוציולוגיה פיזיקה גאוגרפיה ולימודים רגיונליים גאולוגיה היסטוריה בלשנות שימושית מתמטיקה, מדעי המחשב ומכניקה מדעי הכלכלה נאו-פילולוגיה לימודי המזרח התיכון (מזרחנות) פדגוגיה לימודי השפה הפולנית משפטים ואדמיניסטרציה פסיכולוגיה מדעי החברה ורה-סוציאליזציה ניהול ארכיון הספרייה האוניברסיטאית המקהלה האקדמית מוזיאון האוניברסיטה תיאטרון "היברידי" (Hybrydy) התיאטרון האקדמי הוצאת ספרים להקת זמר וריקוד "ורשוויאנקה" (Warszawianka) ערוץ טלוויזיה אקדמית ערוץ רדיו אקדמי מנחם בגין, ראש הממשלה השישי של מדינת ישראל לך קצ'ינסקי, נשיא פולין (2010-2005) ירוסלב קצ'ינסקי, ראש ממשלת פולין (2007-2006) יאצק קורון, פעיל אופוזיציה בתקופת הרפובליקה העממית הפולנית קשישטוף זאלסקי, במאי, שחקן ותסריטאי קשישטוף זאנוסי, במאי ותסריטאי, מקבל פרס על מכלול הפעילות בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2002 יז'י ניימן, סטטיסטיקאי ומתמטיקאי. מחבר השיטה הסטטיסטית המודרנית לבדיקת השערות. משה סולובייצ'ק, כירורג ישראלי, כירורג ילדים ופרופסור לכירורגיה משה סנה, איש ציבור ישראלי, חבר הכנסת זאב ירמולוביץ, נוירולוג ופסיכיאטר, מנהל בית חולים אברבנאל אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ורשה (בפולנית) אוניברסיטת ורשה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת ורשה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת של ספריית אוניברסיטת ורשה עם הגן על הגג, באתר 'חלון אחורי', 12 בדצמבר 2015
ריאל סולט לייק

ריאל סולט לייק (באנגלית: Real Salt Lake) היא קבוצת כדורגל מסולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-MLS. צבעי הקבוצה הם כחול, אדום וזהב. הקבוצה הוקמה ב-2005, והיא משחקת באצטדיון ריו-טנטו הנמצא בפרבר של סולט לייק סיטי. שמה של הקבוצה "ריאל" דומה לשמות של קבוצות ספרדיות ונועד לקשור את הקבוצה לדימוי של מועדוני כדורגל מצליחים. עם הזמן מיסדה הקבוצה קשר פורמלי עם ריאל מדריד הספרדית המגיעה מדי שנתיים למשחק אימון מול ריאל סולט לייק. עונת 2009 הייתה העונה הטובה ביותר בתולדות המועדון. אמנם רק במחזור האחרון נקבעה עלייתה לפלייאוף מהמקום ה-8, אך במשחקי הפלייאוף זכתה להצלחה מרשימה והגיעה לגמר מול הפייבורטית לוס אנג'לס גלאקסי שהייתה בעלת מאזן הנקודות הטוב ביותר בליגה הסדירה. הגמר התקיים בסיאטל בנובמבר 2009. לאחר 120 דקות של משחק נותרה התוצאה 1:1, ובקרב פנדלים ניצחה ריאל סולט לייק בתוצאה 4:5 וזכתה באליפות הליגה. מדיה וקבצים בנושא ריאל סולט לייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריאל סולט לייק (באנגלית) ריאל סולט לייק, ברשת החברתית פייסבוק ריאל סולט לייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריאל סולט לייק, ברשת החברתית אינסטגרם ריאל סולט לייק, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu Real Madrid will be back in '08, באתר BNET ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פילדלפיה יוניון

פילדלפיה יוניון (באנגלית: Philadelphia Union) היא קבוצת כדורגל מפילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית. הקבוצה הוקמה ב-2010, והיא משחקת באצטדיון PPL פארק (מכונה גם אצטדיון סובארו פארק מטעמי חסות) הנמצא בפרבר של פילדלפיה. צבעי הקבוצה הם כחול וזהב. משחקה הראשון של הקבוצה התקיים ב-25 במרץ 2010 ובו הפסידה לקבוצת סיאטל סאונדרס בתוצאה 0-2. מדיה וקבצים בנושא פילדלפיה יוניון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פילדלפיה יוניון (באנגלית) פילדלפיה יוניון, ברשת החברתית פייסבוק פילדלפיה יוניון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פילדלפיה יוניון, ברשת החברתית אינסטגרם פילדלפיה יוניון, ברשת החברתית LinkedIn פילדלפיה יוניון, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu The Union go down in their debut ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיאטל סאונדרס

סיאטל סאונדרס (באנגלית: Seattle Sounders FC) היא קבוצת כדורגל מסיאטל שבמדינת וושינגטון בצפון מערב ארצות הברית המשחקת בליגת ה-MLS הצפון-אמריקנית. צבעי הקבוצה הם ירוק, וכחול. הקבוצה במתכונתה הנוכחית הוקמה ב-2009. היא משחקת בלומן פילד בסיאטל המכיל למעלה מ-35 אלף מקומות והיכול להתרחב באירועים מיוחדים עד ל-67 אלף מקומות. בין השנים 1974–1983 שיחקה סיאטל סאונדרס במסגרת הליגה הצפון-אמריקנית (NASL) ובשנים 1994–2008 שיחקה הקבוצה בליגת USL שנחשבת לליגה השנייה ברמתה בצפון-אמריקה. העונה הראשונה של הקבוצה בליגת ה-MLS בשנת 2009 הסתיימה בהצלחה גדולה כאשר הגיעה למקום השלישי בבית המערב והצליחה להעפיל למשחקי הפלייאוף. היזם פול אלן היה בין בעלי הקבוצה העיקריים מאז הקמתה ועד מותו ב-2018. בין הבעלים נמצא גם הקומיקאי דרו קארי. קלינט דמפסי רומן טורס ליגת האלופות של CONCACAF זכייה (1): 2022 גביע MLS זכייה (1): 2016, 2019 גביע ארצות הברית הפתוח זכייה (4): 2009, 2010, 2011, 2014 מדיה וקבצים בנושא סיאטל סאונדרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיאטל סאונדרס (באנגלית) סיאטל סאונדרס, ברשת החברתית פייסבוק סיאטל סאונדרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיאטל סאונדרס, ברשת החברתית אינסטגרם סיאטל סאונדרס, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרויאן

טְרוֹיאן (בבולגרית: Троян) היא עיר בצפון מרכז בולגריה, השנייה בגודלה במחוז לובץ' ושוכנת כ-155 קילומטרים מהבירה סופיה, 120 קילומטרים מפלובדיב, 105 קילומטרים משדה התעופה הקרוב בגורנה אוריאחוביצה, 70 קילומטרים מפלבן ו-35 קילומטרים מבירת המחוז לובץ'. טרויאן ממוקמת במורדות הרי הבלקן, על שתי גדותיו של הנהר אוסאם ושורר בה אקלים ממוזג מתון. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובסמוך לעיר המודרנית עברה דרך רומית בשם ויה טריאנה, אשר משמה נגזר שם העיר. תיעוד ליישוב מאורגן מצויות בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-15. בראשית המאה ה-19 נודע המקום ככפר אומנים שעסקו ביצור כלי חרס ובמקום נפתח בית ספר ללימודי הקדרות. ב-1868 קיבל היישוב מעמד של עיירה. ב-1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועלה היישוב באש על ידי הצבא העות'מאני הנסוג ונחרב. לאחר המלחמה שוקם והפך חלק מנסיכות בולגריה. ב-1911 חוברה העיירה למערכת אספקת החשמל בממלכה והייתה ליישוב השלישי לאחר סופיה ופלובדיב שהואר בחשמל. ב-25 במאי 1943 גורשו יהודי סופיה לערי השדה. כ-2,000 מהם הגיעו לאזור פלבן ובהנחיית מושל אזור פלבן הגנרל יונוב, גורשו גם מפלבן לעיירות הסובבות אותה. כך, הגיעו כמה עשרות יהודים לטרויאן. רובם עזבו את העיר חזרה לסופיה בשלהי 1943 ומשפחות ספורות נותרו לגור בה עד לגל העלייה לישראל בין 1947–1950. עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות בעיקר תיירות אקולוגית לשמורות הטבע והפארקים המצוים בעיר ובסביבתה, אך גם עלייה לרגל למנזר טרויאן. בעיר תעשייה זעירה ובינונית בתחום הטקסטיל וכן מפעל ליצור תרופות גנריות. 49% מתושבי העיר הם גברים ו-51% הן נשים. האוכלוסייה מצויה במגמת קיטון. שיעור הילודה השנתי הוא 4 נפשות לכל 1,000 תושבים לעומת שיעור התמותה העומד על 16 נפשות לכל 1,000 תושבים. בעיר פועלים 3 בתי ספר יסודיים, 2 בתי ספר תיכוניים, 2 בתי ספר מקצועיים ובית ספר לאמניות. בסמיכות לעיר מצוי מנזר טרויאן שהוא ה-3 בגודלו בבולגריה והוקם בשלהי המאה ה-16. בעיר קיימים מוזיאונים לאמנויות והיסטוריה. צרפת פרנה לה פונטיין, צרפת. מקדוניה דויראן, מקדוניה. גרמניה אלואנגן, גרמניה. איטליה פורלה, איטליה. ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא העיר טרויאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרויאן תקציר ההיסטוריה של העיר טרויאן, באתר הרשות המקומית טרויאן (בבולגרית). יוסיפ אור, דוד, גיטו פלבן, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 906. טרויאן-דמוגרפיה, באתר bulgaria.domino (באנגלית). מערכת החינוך בעיר טרויאן, באתר הרשות המקומית טרויאן (בבולגרית).
פרשיות סמויות

פרשיות סמויות (באנגלית: Covert Affairs) היא סדרת דרמה המשכית אמריקנית ששודרה בארצות הברית בערוץ USA בשנים 2010–2014. הסדרה מתמקדת במתלמדת צעירה ב-CIA, אנני ווקר (פייפר פראבו), שזומנה למפקדה על מנת להתגייס בתור סוכנת. בעוד אנני מאמינה כי היא נבחרה בשל כישוריה, ה- CIA קידם אותה כדי שיוכל להשגיח עליה מקרוב מאחר שבעברה מצויים דברים שה-CIA מעוניין בהם. בפרק הרביעי בעונה הראשונה נתקלת אנני ווקר בשליח המוסד אייל לוין (עודד פהר), ובמשך הסדרה הוא מופיע שוב כשנוצר ביניהם קליק מעניין, קשר שנמשך לאורך הסדרה, ובמהלכו הם מחליפים ביניהם מילים בעברית, כולל מילות סלנג (דבר המדגיש את שליטתה של הדמות הראשית בשפות זרות ללא מבטא אמריקני). השניים נפגשו שוב ושוב בעונות השנייה עד החמישית. הפיילוט של הסדרה הגיע לרייטינג של כ-5 מיליון צופים. מדיה וקבצים בנושא פרשיות סמויות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרשיות סמויות "פרשיות סמויות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרשיות סמויות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרשיות סמויות", באתר Metacritic (באנגלית) "פרשיות סמויות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Nellie Andreeva,‏ RATINGS RAT RACE UPDATE: Massive Audiences For 'Deadliest Catch,' 'Covert Affairs' Solid In Debut, 'White Collar' Down, באתר DEADLINE,‏ 14 ביולי 2010
יונתן שפירא

האם התכוונתם ל... יונתן שפירא (סוציולוג) – פרופ' ישראלי לסוציולוגיה יונתן שפירא (שיר) – שיר של איה כורם