בית קאד

בית קאד (בערבית: بيت قاد) הוא כפר פלסטיני בנפת ג'נין ביהודה ושומרון. הכפר ממוקם כחמישה קילומטרים מהעיר ג'נין ולפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS) בשנת 2016 התגוררו בו כ-1,799 תושבים. הכפר משויך על ידי כמה חוקרים ליישוב מקראי בממלכת ישראל, הממוקם בין תל יזרעאל לבירת הממלכה שומרון. יש המשערים כי זה הוא בֵּית-עֵקֶד הָרֹעִים המוזכר בספר מלכים. במקום זה שחט יהוא מלך ישראל את 42 קרובי משפחתו של אחזיה מלך יהודה. הכפר מצוין גם בגאזטיר של גם עם כפר המוזכרים של אוסביוס מקיסריה. בכפר ניתן למצוא כמה מבנים רומיים וקרמיקה מהאימפריה הביזנטית. בסוף המאה ה-16 התקיימו בבית קאד כ-20 משקי בית, כולם של מוסלמים. תושבי הכפר שילמו לשלטון העות׳מאני שיעור מס קבוע של 25% על מוצרים חקלאיים שכללו חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עזים וכוורות, בנוסף על הכנסות מזדמנות. בסך הכל התושבים שילמו כ-9,500 אקצ'ות. בשנת 1838 צוין בית קאד כאחד ממגוון הכפרים באזור בנוסף על דיר אבו דעיף, פקועה, דיר ע'זאלה ועראנה. בשנת 1870 ויקטור גרן תיאר 200 תושבים בכפר. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 בית קאד תואר כ"כפר קטן על סף המישור. יש בו בור מים גדול ממלט שכעת שבור. הבתים הם מאבן ומבוץ." במפקד האוכלוסין של ארץ ישראל משנת 1922 מנתה אוכלוסיית הכפר 199 מוסלמים. מספר זה ירד במעט במפקד 1931 ל-185 תושבים ב-35 משקי בית. בסקר הכפרים של 1944/5, האוכלוסייה מנתה 290 תושבים. שטח הכפר התפרס על 8,915 דונם. מתוך שטח זה 608 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 6,976 דונם לגידול דגנים, ואילו 10 דונם היו אדמות בנויות. בשנת 1948 פליטים פלסטינים מהר הגלבוע נקלטו בכפר ונשארו בו. לפליטים שהגיעו לבית קאד הייתה הזדמנות להתיישב מחדש בכפר במקום לעבור למחנות פליטים. בשנת 1951 הם הקימו בעזרת ממשלת ירדן כפר חקלאי נוסף, שנמצא כ-2 ק"מ צפונית לבית קאד, אשר נקרא "משרוע בית קאד" שמשמעותו "פרויקט בית קאד" מפקד האוכלוסין הירדני שנערך בשנת 1961 תיעד 247 נפשות בבית קאד ו-197 נפש במשרוע בית קאד. במפקד ישראלי מ-1967 דווח כי בבית קאד יש 223 תושבים, בהשוואה ל-216 תושבים במשרוע בית קאד. במרץ 1989, במהלך האינתיפאדה הראשונה נורה למוות תושב הכפר, אנג'אד האשם נאצר, בן 4. בדיווחים לעיתונות נאמר כי היורה היה שוטר ישראלי וכי צה"ל פתח בחקירה. כעבור חמישה חודשים שר הביטחון, יצחק רבין, שלח מכתב לחבר הכנסת יאיר צבן בו נכתב כי כוח משטרת ישראל נמצא באזור, ולכן "האירוע נחקר על ידי המשטרה". הכפר ממוקם צפונית לדיר אבו דעיף. הכפר מחולק לשני חלקים: הדרום והצפון (שנקרא משרוע בית קאד) והוא מוקף בשדות. בכפר יש מסגד עתיק הבנוי מאבני בניין עתיקות ומקאם ערבי ישן. "Localities in Jenin Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007–2016". Palestinian Central Bureau of Statistics. Longman III, Tremper (2013). The Baker Illustrated Bible Dictionary. Baker Publishing Group. p. 325. ISBN 978-1-4412-3886-3. Hubbard, Robert L. Jr. (1991). First & Second Kings - Everyman's Bible Commentary. Moody Press Chicago. pp. 176–177. ISBN 0-8024-2095-8. "בית קאד [Beit Qad]". Mapa. "Beit Qad". Welcome to Palestine. Dauphin, 1998, p. 785 Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 160 Robinson and Smith, 1841, vol 3, p. 157 Guérin, 1874, pp. 333–34 Conder and Kitchener, 1882, p. 83 Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Jenin, p. 29 Mills, 1932, p. 70 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 54 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 98 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 148 "أهالي بيت قاد أفشلوا مشروع التوطين". Al Jazeera (בערבית). 21 במאי 2014. נבדק ב-21 באוקטובר 2016. {{cite news}}: (עזרה) "משרוע בית קאד [Mashru' Beit Qad]". Mapa. Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 25 Israel Central Bureau of Statistics (1967–1970). Joel Perlmann (ed.). "The 1967 Census of the West Bank and Gaza Strip: A Digitized Version". Levy Economics Institute of Bard College, 2011–2012. Volume 1, Table 2. Talmor, Ronny (translated by Ralph Mandel) (1990) The Use of Firearms - By the Security Forces in the Occupied Territories. B'Tselem. https://www.btselem.org/sites/default/files2/publication/199007_use_of_firearms_eng.doc download] pp. 75,77,80 MK Yair Tsaban to defence ministers Yitzhak Rabin & Yitzhak Shamir עמנואל חברוני, לקסיקון ארץ ישראל, ישראל: משרד החינוך, עמ' 132