לוח השנה הקופטי

לוח השנה הקופטי, הנקרא גם לוח השנה האלכסנדרוני, הוא לוח שנה ליטורגי המשמש את הכנסייה הקופטית האורתודוקסית ומשמש גם את האוכלוסייה החקלאית במצרים. הלוח שימש למטרות אזרחיות במצרים עד לאימוץ הלוח הגרגוריאני ב-11 בספטמבר 1875 (1 בחודש תחות 1592). לוח שנה זה מבוסס על לוח השנה המצרי העתיק. כדי למנוע את הסטייה המתהווה בלוח השנה המצרי העתיק (שהכיל רק 365 ימים בכל שנה, שנה אחר שנה, כך שעונות השנה זזו בערך יום אחד כל ארבע שנים), הונהגה רפורמה בלוח השנה המצרי העתיק בתקופת תלמי השלישי (צו קנופוס, בשנת 238 לפנה"ס), אשר כללה הוספת יום נוסף בכל שנה רביעית. עם זאת, הכמרים המצרים התנגדו לרפורמה זו, והיא אומצה רק בשנת 25 לפנה"ס, כאשר הקיסר הרומי אוגוסטוס הטיל את הצו על מצרים כלוח השנה הרשמי שלה (אם כי בתחילה, בין 25 לפנה"ס לשנת 5 לספירה, היא לא הייתה מסונכרנת עם היישום המקורי של הלוח היוליאני, שהוסיף בטעות יום נוסף בכל שנה שלישית עקב פרשנות שגויה של כלל השנה המעוברת). כדי להבדיל בינו לבין לוח השנה המצרי העתיק, שנשאר בשימוש על ידי כמה אסטרונומים עד ימי הביניים, לוח השנה המתוקן מכונה "לוח השנה הקופטי" או "לוח השנה האלכסנדרוני". השנים והחודשים שלו עולים בקנה אחד עם אלה של לוח השנה האתיופי, אך יש להם מספרים ושמות שונים. בניגוד ללוח הגרגוריאני, הלוח הקופטי אינו מדלג על שנים מעוברות שלוש פעמים בכל 400 שנה, ולכן הוא נשאר מסונכרן עם הלוח היוליאני עם מחזור של שנה מעוברת בכל ארבע שנים. השנה הקופטית היא הרחבה של השנה האזרחית המצרית העתיקה, תוך שמירה על חלוקתה לשלוש העונות, ארבעה חודשים כל אחת. שלוש העונות מונצחות בתפילות מיוחדות בליטורגיה הקופטית. לוח השנה הזה עדיין נמצא בשימוש בכל רחבי מצרים על ידי חקלאים כדי לעקוב אחר העונות החקלאיות השונות. בלוח השנה הקופטי יש 13 חודשים, 12 חודשים בני 30 ימים כל אחד וחודש אחד בן חמישה ימים (שישה ימים בשנים מעוברות) בסוף השנה. השנה המעוברת הקופטית פועלת לפי אותם כללים כמו לוח השנה היוליאני, כך שלחודש הנוסף יש תמיד שישה ימים בשנה לפני שנה מעוברת יוליאנית. השנה מתחילה בחג ניירוז (אנ'), היום הראשון של חודש תחות, שהוא החודש הראשון של השנה המצרית. בשנים 1900 עד 2099 הוא חופף ל-11 בספטמבר (או 12 בספטמבר לפני שנה מעוברת) בלוח הגרגוריאני, ובכל שנה, הוא חופף ל-29 באוגוסט (או 30 באוגוסט לפני שנה מעוברת) בלוח היוליאני. השנים הקופטיות נספרות משנת 284 לספירה, השנה בה הפך דיוקלטיאנוס לקיסר רומי, ששלטונו התאפיין בעינויים והוצאות המוניות להורג של נוצרים, במיוחד במצרים. לפיכך, השנה הקופטית מזוהה על ידי הקיצור .A.M (ראשי תיבות של "Anno Martyrum" (אנ')). היום הראשון בשנה הראשונה של הספירה הקופטית הוא 29 באוגוסט 284 בלוח השנה היוליאני. כדי לחשב את מספר השנה הקופטית, יש לחסר ממספר השנה הלועזית 283 שנים (מספטמבר עד דצמבר) או 284 (מינואר עד אוגוסט). מניין השנים בלוח העברי הוא כמעט תמיד 4,044 יותר מהקופטי, כי הנירוז תמיד חל בחודש אלול (ואז לזמן קצר ההפרש 4,043) או בתחילת חודש תשרי (ואז לכמה ימים ההפרש 4,045). חג הפסחא מחושב לפי הלוח היוליאני בשילוב עם המחזור הלא מתוקן של המחזור המטוני בן 19 השנים. חג המולד הקופטי נחגג בתאריך שלוח השנה היוליאני מציין כ-25 בדצמבר, תאריך שחופף כיום עם 7 בינואר בלוח הגרגוריאני הנפוץ יותר (התאריך שבו חג המולד נחגג במדינות אורתודוקסיות מזרחיות רבות כגון רוסיה). מולד ישו ב-25 בדצמבר נטען מוקדם מאוד על ידי היפוליטוס מרומא (170–236) בפירושו לדניאל 4‏:23 – "ביאתו הראשונה של אדוננו, אשר בבשר, שבו נולד בבית לחם, התרחשה שמונה ימים לפני חודש ינואר, יום רביעי, בשנת ארבעים ושתיים למלכות אוגוסטוס, 5,500 שנים מאדם". מקור מוקדם נוסף מגיע מתיאופילוס, בישוף קיסריה (115–181) – "עלינו לחגוג את יום הולדתו של אדוננו ב-25 בדצמבר." עם זאת, רק בשנת 367 החל 25 בדצמבר להיות מקובל בכל העולם. לפני כן, הכנסייה המזרחית שמרה על 6 בינואר. יוחנן כריסוסטומוס, בדרשה שביצע באנטיוכיה בשנת 387, מספר כיצד הובא התאריך הנכון של המולד למזרח עשר שנים קודם לכן. 25 במרץ נחשב ליום השנה לבריאה עצמה, ליום הראשון בשנה בלוח היוליאני של ימי הביניים ולנקודת השוויון האביבית. בהתחשב בכך שמאמינים שישו נולד ב-25 בדצמבר, 25 במרץ נחשב ליום בו אימו של ישו הרתה, ונחגג כ"חג הבשורה". ייתכן שהיו שיקולים מעשיים יותר לבחירה ב-25 בדצמבר. הבחירה עזרה להחליף את החגיגות הפגאניות הפופולריות סביב נקודת ההיפוך החורפית בחג נוצרי חשוב. בשנת 274 לספירה, הקיסר אורליאנוס הכריז על חג אזרחי ב-25 בדצמבר כדי לחגוג את האל סול אינוויקטוס. בנוסף, יש צורך בפסטיבלים משמחים באותה תקופה של השנה כדי להילחם באפלולית הטבעית של העונה (בחצי הכדור הצפוני). עד המאה ה-16, 25 בדצמבר חפף עם 29 בכיחך בלוח השנה הקופטי. עם זאת, עם כניסתו של הלוח הגרגוריאני בשנת 1582, התאריך 25 בדצמבר הוזז עשרה ימים אחורה בהשוואה ללוח השנה היוליאני והקופטי. בנוסף, הלוח הגרגוריאני מקזז שלושה ימים מעוברים בכל 400 שנה כדי להתאים את עצמו לאורכה של שנת שמש. כתוצאה מכך, חג המולד הקופטי מתקדם ביום בכל פעם שהלוח הגרגוריאני מוריד יום מעובר (שנים 1700, 1800 ו-1900 לספירה). זו הסיבה לכך שלוחות השנה העתיקים (המשתמשים בלוחות היוליאני והקופטי) חוגגים את חג המולד ב-7 בינואר, 13 ימים אחרי לוחות השנה החדשים (המשתמשים בלוח הגרגוריאני), החוגגים את חג המולד ב-25 בדצמבר. משנת 2101 לספירה, חג המולד הקופטי יהיה בתאריך הגרגוריאני 8 בינואר. ועידת ניקיאה הראשונה (325) שלחה מכתב לכנסיית אלכסנדריה שבו נכתב "כל אחינו לדת במזרח אשר נהגו בעבר במנהג היהודים, יחגגו מעתה את החג הקדוש ביותר פסחא באותו הזמן עם הרומאים ועצמכם וכל אלה שקיימו את חג הפסחא מראשיתו." בוועידת ניקיאה, הפטריארך של אלכסנדריה קיבל את התפקיד לקבוע את תאריכי חג הפסחא ולהכריז על כך לשאר הכנסיות הנוצריות. הכללים לקביעה מתי יחול חג הפסחא מורכבים, אך הוא נחגג ביום ראשון הראשון לאחר ירח מלא המתרחש לאחר יום השוויון האביבי, שחל ב-21 במרץ או אחריו באלכסנדריה. כאשר יוליוס קיסר שינה את לוח השנה, הוא קבע את יום השוויון האביבי באופן נומינלי ב-25 במרץ, אך הרעיון ננטש זמן קצר לאחר ועידת ניקאה. בין הכנסייה הקתולית לכנסייה האורתודוקסית ישנם הבדלים בתאריכים לחגים השונים. בשנים האחרונות היו מספר ניסיונות לאחד את התאריכים. אורתודוקסים מזרחיים משתמשים בלוח השנה היוליאני בעוד שהקתולים משתמשים בלוח הגרגוריאני. האפיפיור תאודורוס השני, האפיפיור הקופטי, והאפיפיור פרנציסקוס, האפיפיור הקתולי, הסכימו להצעה לחגוג את חג הפסחא באותו יום. האפיפיור תאודורוס הציע לחגוג את חג הפסחא ביום ראשון השני של אפריל. הטבלה הבאה מתייחסת לתאריכים עבור שנים קופטיות שאינן מכילות 29 בפברואר. שנים כאלה מגיעות לאחר יום מעובר בסוף השנה הקופטית הקודמת. לוח השנה המצרי לוח השנה האתיופי מדיה וקבצים בנושא לוח השנה הקופטי בוויקישיתוף לוח השנה הקופטי של המרטירים לוח השנה הקופטי, על ידי Bishoy K. R. Dawood לוח השנה המצרי העתיק ולוח השנה הקופטי United States Congressional Serial Set. Vol. 1673. Washington: Government Printing Office. 1876. p. 1348. ארכיון מ-2022-06-12. נבדק ב-2022-06-12. Nabil, Michael. A Brief History of Patriarchs Coptic Church. CreateSpace Independent Publishing. p. 7. ארכיון מ-2022-09-30. נבדק ב-2022-09-13. Tamrat, Tadesse (2008). "Ethiopian Calendar & Millennia Highlights". International Journal of Ethiopian Studies. 3 (2): 177–88. JSTOR 27828897. ארכיון מ-13 בספטמבר 2022. נבדק ב-13 בספטמבר 2022. {{cite journal}}: (עזרה) According to "Conversion of Coptic and Julian dates". Universität Zürich. אורכב מ-המקור ב-2007-12-27. Coptic dates corresponding to Julian dates separated by multiples of four years, or multiples of 100 years, all give the same day and month. Fr. John Ramzy. "The Glorious Feast of Nativity: 7 January? 29 Kiahk? 25 December?". Coptic Orthodox Diocese of the Southern United States. אורכב מ-המקור ב-2002-06-20. States that Christmas has always been celebrated on 29 Kiahk in the Coptic calendar, and that this is equivalent to 25 December in the Julian calendar. Naguib, Saphinaz-Amal (2008). "Survivals of Pharaonic Religious Practices in Contemporary Coptic Christianity". UCLA Encyclopedia of Egyptology. ארכיון מ-20 בספטמבר 2022. נבדק ב-13 בספטמבר 2022. {{cite encyclopedia}}: (עזרה) Fr Tadros Y Malaty (1988). The Coptic Calendar and Church of Alexandria (Report). The Monastery of St. Macarius Press, The Desert of Scete. ארכיון מ-13 בספטמבר 2022. נבדק ב-13 בספטמבר 2022. {{cite report}}: (עזרה) Vidro, Nadia (2021). Muslim and Christian calendars in Jewish calendar booklets: TS K2. 33 (PDF). ארכיון (PDF) מ-2022-09-13. נבדק ב-2022-09-13. The Coptic date of Easter is determined by a calculation based on the Alexandrian 19-year cycle, which synchronises the lunar months with the solar years of the Coptic calendar. Magdeburgenses, Cent. 2. c. 6. Hospinian, de origine Festorum Christianorum Maguire, Revd Andrew. "John Chrysostom – Homily on the Date of Christmas, sections 1 and 2". ארכיון מ-13 בספטמבר 2022. נבדק ב-13 בספטמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Bishop Jacob Bar-Salabi (cited in Christianity and Paganism in the Fourth to Eighth Centuries, Ramsay MacMullen. Yale:1997, p. 155) "Introduction to Calendars". United States Naval Observatory. ארכיון מ-2022-06-17. נבדק ב-2022-09-30. Schaff, Philip; Wace, Henry, eds. (1986). The Synodal Letter. Nicene and Post-Nicene Fathers: Second Series. Vol. 14, The Seven Ecumenical Councils. Grand Rapids, Michigan, U.S.A.: Eerdmans Pub Co. (פורסם ב-1890). pp. 112–114. ISBN 0-8028-8129-7. ארכיון מ-2021-01-17. נבדק ב-2020-07-05. (http://www.tertullian.org/fathers2/NPNF2-14/Npnf2-14-27.htm (אורכב 28.09.2020 בארכיון Wayback Machine)) Declercq, Georges (2000). Anno Domini: The Origins of the Christian Era. Isd. ISBN 978-2-503-51050-7. "Popes Francis and Tawadros agree one Easter for all". Watani (באנגלית אמריקאית). 2015-10-25. נבדק ב-2023-05-27. Černý, Jaroslav (1976). Coptic Etymological Dictionary. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-07228-1. Vycichl, Werner (1983). Dictionnaire étymologique de la langue Copte. Leuven: Peeters. ISBN 978-2-8017-0197-3. Hinds, Martin; Badawi, El-Said (1986). A Dictionary of Egyptian Arabic: Arabic-English. Beirut: Librairie du Liban. ISBN 978-0-8288-0434-9. Crum, W.E. (1939). A Coptic Dictionary. Oxford: Oxford University Press. p. 54.