laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מדריך זגאט

מדריך זאגאט (באנגלית: Zagat Survey ; מבוטא zəˈɡæt) נוסד בידי טים ונינה זאגאט ב-1979 כדרך לאסוף ולשקלל דירוג של מסעדות בידי סועדים. עבור המדריך הראשון, שכיסה את העיר ניו יורק, ערכו הזאגאטים סקר בקרב חבריהם. נכון לשנת 2005, סקר זאגאט כלל 70 ערים, עם סקרים המבוססים על נתונים של 250,000 אנשים שמסרו דיווחים במהלך השנים. בנוסף למסעדות, מדריכי זאגאט מדרגים בתי מלון, חיי לילה וקניות, גני חיות, מוזיקה, סרטים, תיאטרון, גולף וחברות תעופה. המדריכים נמכרים בצורת ספר, כתוכנה למחשבי כף יד וטלפונים סלולריים, ולמנויים בתשלום על גבי האינטרנט. הדירוג הוא בסולם של 30 נקודות, מורכב מאומדן של שטחים מוגדרים הכוללים אוכל, עיצוב, שירות ומחיר. בנוסף לנקודות מספריות, הסקר גם כולל סעיף תיאורי קצר שמאגד ציטוטים נבחרים (בדרך כלל מספר מילים) מתגובותיהם של מספר קוראים על כל מסעדה או שירות, כמו גם אפשרויות התשלום ומידע רלוונטי אחר. קרן ההשקעות הפרטיות General Atlantic רכשה שליש מחברת האם Zagat, LLC עבור סכום של 31 מיליון דולר בפברואר 2000 ומינתה את איימי מקינטוש, שאינה בת למשפחת זאגאט, כמנכ"לית. ב-2008 הועמדה החברה למכירה עבור סכום של 200 מיליון דולר. מאחר שלא היה קונה פוטנציאלי הודיעה החברה ביוני שהיא אינה עומדת עוד למכירה ושהיא תתור אחר אסטרטגיה של צמיחה טבעית. ב-2011 נרכשה החברה בידי חברת גוגל. ולאחר כמה שנים היא מכרה אותו מדיה וקבצים בנושא מדריך זגאט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מדריך זגאט (באנגלית) מדריך זגאט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זאגאט נכנס לאייפון ואייפוד (קישור אייטיון) זאגאט על טלפונים סלולריים נינה וטים זאגאט על ראשיתו של סקר זאגאט, באתר Slate,‏ 1 ביוני 1999 מדריך זאגאט להיכן לצאת זאגאט בטוויטר חן חדד, עכבר העיר אונליין, זאגאט 2011: המסעדות הטובות בניו יורק, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2010 חן חדד, עכבר העיר אונליין, זאגאט מציג: 10 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2011 סקר זאגאט ממנה את איימי מקינטוש למנכ"לית הראשונה שלו, Business Wire,‏ 30 באוקטובר 2000 זאגאט מסיים את מאמציו למכור עצמו, 5 ביוני 2008 גוגל רוכשת את שירות דירוג המסעדות זאגאט, באתר ynet, 8 בספטמבר 2011 [1]
נורת' יוטיקה

נורת' יוטיקה (באנגלית: North Utica) הוא כפר במחוז לה-סאל שבמדינת אילינוי, ארצות הברית. לפי מרשם האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 אוכלוסיית הכפר מונה 977 נפשות. בשנת 2004 פקדו את הכפר מספר אסונות ביניהם סופת טורנדו ורעידת אדמה שגבו מחיר בנפש בקרב אוכלוסיית הכפר. כיום מהווה נורת' יוטיקה את שער הכניסה לשמורת סטארבד רוק. בעוד שנורת' יוטיקה הוא השם הרשמי של העיירה, פרסומים באזור, השילוט בדרכים המרכזיות וכן אוכלוסיית המקום מכנים את העיירה לפי שמה המקורי - יוטיקה. העיירה יוטיקה הוקמה על גדות נהר אילינוי בשנות השלושים של המאה ה-18. הצפות של הנהר, כמו גם בניית תעלת אילינוי ומישיגן הביאו להעתקת מיקום העיירה צפונה למקומה הנוכחי של נורת' יוטיקה. ב-20 באפריל 2004 תקפה התפרצות של שלושים סופות טורנדו את המערב התיכון בארצות הברית. בשעה 18:09 פגע טורנדו בעיר לה סאל במדינת אילינוי. דקה לאחר מכן הגיע הטורנדו למרכז המסחרי של נורת' יוטיקה. הטורנדו דורג F3 בסולם פוג'יטה ורוחות הגיעו למהירות של למעלה מ-250 קמ"ש כאשר פגע בעיר. כמחצית מהאזור המסחרי של העיירה הוחרבה על ידי הטורנדו וכמאה בתי מגורים נהרסו. מעוצמתו של הטורנדו פגע רכב באסם שהוסב למסעדה בשם מיילסטון. מבנה המסעדה קרס לתוך המרתף שבו מצאו תושבי המקום מקלט מן הסופה. שמונה ממוצאי המקלט נהרגו כתוצאה מקריסת המבנה ושישה נפצעו. חודש לאחר הטורנדו נולד לפקידת העיירה עובר מת, העובר מת כל הנראה בעקבות מאמצי השיקום בהם לקחו חלק כל אנשי העיירה. בטקס זיכרון להרוגי הסופה שנה לאחר מכן נכלל העובר באופן רשמי ברשימת הקורבנות. על פי מרשם התושבים לשנת 2000 שטחה של העיירה הוא 4 קמ"ר. השטח כולו הוא יבשה והוא גובל בנהר אילינוי ושמורת סטארבד רוק בדרום ובשמורת מכרות בלקבול במערב. מדיה וקבצים בנושא נורת' יוטיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורת' יוטיקה (באנגלית) Starved Rock State Park Ofelia Casillas, (20/4/2005): "Utica tornado is gone, but new storms brew - Year after tragedy killed 8, town divided over honoring victims". Chicago Tribune.
שלמה גל (ניצב)

שלמה גל (נולד ב-1944) הוא קרימינולוג ישראלי, ניצב בדימוס במשטרת ישראל. גל נולד בכפר ויתקין. בין השנים 1962-1965 שירת כחייל וכקצין בחטיבת הצנחנים. בשנת 1968 הצטרף לשורות המשטרה, ובמהלך שירותו השלים בשנת 1979 לימודי תואר שני בקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין תפקידיו במשטרת ישראל שימש ראש מדור עבריינות נוער, ראש מחלקת חקירות ותביעות, ראש מחלקת הדרכה וסגן ראש אגף כוח אדם, וקצין חינוך ראשי. לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב ועמד בראש המשמר האזרחי (1991–1993) והיה ראש המטה של המשטרה. לקראת סוף 1980 מונה גל כקצין בודק לבדוק את חקירת עמוס ברנס על רצח רחל הלר מצד המשטרה. הוא חשף כי אנשי צוות החקירה ובראשם שאול מרכוס שיקרו והעידו עדות שקר בפרט לגבי השחזור של הרצח על ידי ברנס. אף שמרכוס זוכה לבסוף בערעורו היה זה מהגורמים שהובילו למתן חנינה לברנס ולבסוף למשפט חוזר. בשנת 1996 פרש לגמלאות ומונה למנהל הרשות למלחמה בסמים, בראשה עמד עד 2001. כיום (2010) גל הוא בעליה חברת הייעוץ "תבונות" העוסקת בביטחון פנים ומלחמה בסמים, ומשמש מרצה וראש תוכנית התמכרויות במכללת בית ברל. בתקופת שירותו במשטרה פרסם מאמרים מקצועיים בתחום עבריינות נוער וחקירות בכתבי עת שונים, היה חבר מערכת בכתב העת "משטרה וחברה", וכן חבר מערכת כתב העת "פלילים" של אוניברסיטת תל אביב. נשוי לעלמה ואב לילדים. שלמה גל, ברשת החברתית פייסבוק שלמה גל באתר מכללת בית ברל חצה את הקווים: מניצב במשטרה לבכיר בתעשיית הקנאביס, באתר וואלה, 2 באפריל 2015 ראובן שפירא, ליקויים וחריגות בשיחזור רצח רחל הלד הביאו לבדיקת מהלכי החקירה, דבר, 25 בינואר 1981; המשך שמואל מיטלמן, עד־המדינה נבות מתאר נוכחותו של הקצין מדקוס בשיחזור רצח רחל הלר, דבר, 3 בספטמבר 1981 ראובן שפירא, זמיר יחליט אם ימליץ על משפט חוזר לברנס אחרי שיעיין בזיכוי מרכוס מעדרת־שקר, דבר, 13 בינואר 1983 רחל פרימור, אנשים | שונא חגיגות, מעריב, 28 באפריל 1986.
שלמה גל

האם התכוונתם ל... שלמה גל (איש המוסד) – ראש אגף במוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים, בעל עיטור העוז שלמה גל (ניצב) – ניצב במשטרת ישראל וקרימינולוג
יהושע כספי

יהושע כספי (נולד ב-29 באוגוסט 1929) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. כספי נולד בגאלאץ שברומניה ובמאי 1946 עלה לארץ ישראל על ספינת המעפילים מקס נורדאו, אשר נוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית. כספי שוחרר כעבור שלושה חודשים. תחילה הצטרף לקיבוץ שער הגולן וכעבור שבועות ספורים עבר לקיבוץ מסילות. בפברואר 1948 גויס עם חבריו להכשרת הנוער לפלמ"ח והיה חבר פלוגה א' של הגדוד הראשון בחטיבת יפתח. במלחמת העצמאות לקח חלק במבצע מטאטא, קרב מלכיה וקרבות החטיבה בנגב. בתפקידו האחרון שימש נשק גדודי בדרגת סמל ובאפריל 1949 שוחרר. במאי 1949 התגייס למשטרת ישראל. כספי שירת בתפקידים שונים במשטרה, בקיץ 1958 השתתף בדיכוי המרד בבית סוהר שיטה. על פי עדותו, הוא ירה למוות בשני אסירים שניסו לפרוץ למחסן הנשק של הכלא. בשנת 1959 סיים קורס קצינים. שירת כמפקד תחנת המשטרה בנצרת ומפקד תחנת המשטרה בעפולה. בסוף שנות ה-60 היה ראש הלשכה לתפקידים מיוחדים בנפת חיפה, במקביל ללימודי מזרחנות באוניברסיטת חיפה. ב-1969 הצליח לפרק מטען חבלה שהוטמן בבית ספר בחיפה, על אף שלא הוכשר כחבלן. על כך זכה ב-1974 בעיטור האומץ של המשטרה. בשנת 1973 מונה לקצין מודיעין במטה הארצי. בשנים 1975–1977 שירת במחוז דרום של המשטרה כאחראי על נושא המודיעין והחקירות. בשנת 1977 שימש רכז הוועדה לבדיקת תופעת הפשע בישראל ובנובמבר 1977 מונה לראש המחלקה לתפקידים מיוחדים באגף החקירות. בספטמבר 1978 מונה לסגן מפקד מחוז דרום תפקיד בו בין השאר היה אחראי על מבצע סוגר לתפיסת שמונת הבורחים מכלא רמלה. בשנת 1981 הועלה כספי לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז דרום. בתקופת כהונתו עסק המחוז בחקירת רצח אמיל גרינצווייג ובשדרוג אבטחת הר הבית לאחר שנתפסה כת ליפתא שבקשה לפוצץ את כיפת הסלע. בעקבות התפיסה שהתבצעה ברגע האחרון על הר הבית, האשימו גורמים במשטרה את כספי בכך שלא עצר מוקדם יותר את חברי הכת על פי מידע מודיעיני שהועבר ממחוז תל אביב. האשמות אלו הביאו לעימות ממושך במשטרה בין המפכ"ל ותומכיו מצד אחד, לאסף חפץ וצבי בר מצד שני. אחר כך היה נציג המשטרה בארצות הברית (1984–1988) וראש אגף חקירות (1988–1991). במהלך שירותו במשטרה השלים כספי השכלה גבוהה ולימודי דוקטורט. בעל תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם ומדעי המדינה (1972), תואר שני בקרימינולוגיה (1982) ודוקטורט במדעי המשטרה מהאוניברסיטה העירונית של ניו יורק (1991). כספי הקים את תוכנית הלימודים לתואר ראשון בקרימינולוגיה ואכיפת החוק המשותפת למכללת בית ברל והאוניברסיטה הפתוחה. יהושע כספי, באתר הפלמ"ח יהושע כספי, ‏בתי הסוהר בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, קתדרה 32, יולי 1984 ברוך מאירי, צח"מ לוחם בסד"ח בעזרת קת"מ, מעריב, 22 באוקטובר 1976 המשך העדויות לפני ועדת שטה, דבר, 19 באוגוסט 1958 דרגת ניצב ליהושע כספי מפקד המחוז הדרומי במשטרה, דבר, 2 באפריל 1981 דוד זוהר, גדל מספר מקרי שוד ואונס באיזור חיפה, מעריב, 24 בפברואר 1969 קצין משטרה גיבור היום בחיפה, מעריב, 25 בנובמבר 1969 עיטור אומץ ל-16 שוטרים ואזרח, דבר, 18 בדצמבר 1974 הסמים, דבר, 23 בנובמבר 1976 יתכן שתוקם יחידה משטרתית מיוחדת ללחימה בפשע המאורגן, דבר, 9 באוגוסט 1977 תפקיד חדש לנצ"מ יהושע כספי, דבר, 2 בנובמבר 1977 נצ"מ כספי סגן מפקד המחוז הדרומי, דבר, 21 בספטמבר 1978 אל תתאמצו, אנחנו הבורחים, מעריב, 14 בינואר 1979 הבריחה, המרדף והלכידה, מעריב, 10 באוגוסט 1979 אילן בכר, לניצב בר אין מקום במשטרה, מעריב, 19 במרץ 1984 שלמה גבעון, תורגמן יורד לדרום כספי טס לאמריקה, מעריב, 4 ביולי 1984
הכשרה

הכשרה היא תהליך הכנתו של אדם להתיישבות בארץ ישראל על סמך הבסיס האידאולוגי הציוני-הסוציאליסטי. יש להבדיל בין ההכשרה בארץ ישראל, לבין ההכשרה בחו"ל, שהיוותה בסיס לעלייה והתיישבות בארץ ישראל, בוצעה בעיקר על ידי תנועת החלוץ והייתה בשיאה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. בשנות המנדט הבריטי ובתקופה הראשונה לקיום מדינת ישראל הייתה מקובלת ההכשרה לחקלאות. קבוצות של צעירים וצעירות אשר התארגנו ל"גרעין" לקראת התיישבות חקלאית היו יוצאים לקיבוץ לתקופת הכשרה. היה זה תנאי מוקדם ליציאה להתיישבות ביישוב קיים וכל שכן ליישוב חדש. ההכשרה כוללת הכנה מקצועית ואידאולוגית. ההכשרה החלה באימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 ובארצות הברית בתחילת המאה ה-20. בקונגרס הציוני ה-12 בשנת 1921 נערך כנס היסוד של ההסתדרות העולמית של החלוץ, בהשתתפות נציגים מכל רחבי העולם. ההכשרה נערכה לרוב בחוות או במשקים חקלאיים, המשתתפים חולקו לקבוצות ולמדו את מכלול הנושאים הנדרשים להקמת יישוב חקלאי. רוב המשתתפים היו בעלי רקע עירוני וחסרי ידע חקלאי, לכן ההכשרה כללה עבודה חקלאית, לימוד מלאכות מכניות-טכניות ולימוד עברית. עם התפתחות ההכשרה נוספה גם ההכשרה בתחום הזהות היהודית שכללה לימוד היסטוריה וספרות יהודית. קבוצות ההכשרה חיו לרוב בקומונה וחגגו את החגים היהודיים. לעיתים רחוקות נשלחו גם מועמדים בודדים לעלייה ללימוד אצל חקלאים או בעלי מלאכה לא-יהודים. בגרמניה הוכשרו בשנת 1934 כ-3,500 צעירים ב-32 מתקני הכשרה שונים. הכשרת הפועל המזרחי באמצע שנות ה-20 בבצנרוד (Betzenrud) שליד פולדה שבגרמניה בית"רים בחוות ההכשרה מסדה-ורשה עוסקים בדייש כחלק מן ההכשרה החקלאית, שנת 1938 בית"רים בחוות הכשרה על יד טאלין, אסטוניה, 1932 בית"רים עוסקים בניפוי חיטה בחוות ההכשרה על-שם זאב ז'בוטינסקי בזסטבנה, רומניה, 1946 הכשרה מגויסת חוות ההכשרה בגרוכוב חוות ההכשרה בקלוסובה חוות ההכשרה ע"ש ברוכוב בלודז' חוות ההכשרה בצ'רניאקוב הכשרה באנסחדה יעקב זילברשייד, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), תל חי: קיבוץ הכשרה בפולין ע"ש חללי תל-חי, הגוש ופלוגותיו: מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1979. שרה סגל, אריה פיאלקוב (עורכים), שחריה : סיפורו של קיבוץ הכשרה : מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; 1983 מדיה וקבצים בנושא הכשרה בוויקישיתוף חלוצים (בארץ ישראל), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'לסי קיין

צ'לסי קיין סטאוב (באנגלית: Chelsea Kane Staub; נולדה ב-15 בספטמבר 1988) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא ידועה בשל תפקידה כסטלה מאלון בקומדיית המצבים של ערוץ דיסני "ג'ונאס" (2009–2010), ובשל תפקידה בתור ריילי פארין בסיטקום של ABC Family, "בייבי דאדי" (2012–2017). צ'לסי קיין סטאוב נולדה בפיניקס, אריזונה ב-15 בספטמבר 1988. קיין היא בתם היחידה של ג'ון ובקי סטאוב. היא למדה משחק בתיאטרון נוער העמק (אנ'), תיאטרון קהילתי בעיר הולדתה. קיין עשתה את הופעת הבכורה המקצועית שלה בסרט הקצר "Failure of Pamela Salt" משנת 2001. היא המשיכה לקבל תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "Cracking Up", "תשתקו ותקשיבו", "סאמרלנד" ותפקיד קטן בסרט "Arizona Summer" משנת 2004. בשנת 2007 קיבלה סטאוב את תפקידה הקולנועי הראשון בתור מרדית בקסטר, היריבה של בנות הבראץ, בסרט הלייב אקשן "בראץ: הסרט", המבוסס על סדרת בובות האופנה "בראץ". בסרט היא ביצעה שני שירים מתוך הפסקול. באותה שנה היא קיבלה תפקיד ראשון בתיאטרון. בשנת 2008 היא הופיעה בסרט של ערוץ דיסני "חנון על הזמן". בנוסף היא הופיעה בפרק בסדרה "המכשפים מוויברלי פלייס" ובסרט "התאהבתי בכוכב". שנה לאחר מכן היא זכתה בפרס בחירת הנוער בקטגוריית "כוכבת הטלוויזיה של השנה". בשנת 2009 החל לגלם את מעצבת האופנה סטלה מאלון עם האחים ג'ונאס בסדרה של ערוץ דיסני "ג'ונאס", ושנה לאחר מכן אף גם בעונתה השנייה. בנוסף היא דיבבה את אחד התפקידים הראשיים בסדרת הקומדיה המונפשת"הדגים". בשנת 2011 השתתפה קיין בתוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בעונתה ה-12, לצד הרקדן המקצועי מארק בלס (אנ'); הם הגיעו בגמר למקום השלישי. בשנת 2012 החל לגלם את אחת הדמויות הראשיות בסיטקום של Freeform "בייבי דאדי" וגילמה את ריילי פארין במשך שש עונותיה של הסדרה עד שזו הסתיימה ב-2017. בשנת 2020 גילמה דמות חוזרת בשם אווה ג'רמיין בסדרה "אשלי גרסיה: גאונה מאוהבת" (אנ') שיצר מריו לופז עבור שירות הסטרימינג נטפליקס. בשנת 2022 שיחקה בעונה השישית של סדרת הדרמה המשטרתית של Fox, "מוקד 911" בתור קמרון. מדיה וקבצים בנושא צ'לסי קיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'לסי קיין (באנגלית) צ'לסי קיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'לסי קיין, ברשת החברתית אינסטגרם צ'לסי קיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) צ'לסי קיין, באתר AllMovie (באנגלית) צ'לסי קיין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) צ'לסי קיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צ'לסי קיין, באתר Discogs (באנגלית)
פחווה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פאשה (נקרא גם "פחווה") - תואר כבוד לאדם שהיה מקובל באימפריה העות'מאנית; ראו גם פחה פחווה (ממשל) – אזור מינהלי שלטוני בתקופת הממלכה הפרסית. פחוות יהודה – שטח השלטון בארץ ישראל בתקופה הפרסית באוטונומיה שהייתה קיימת באזור חבל יהודה תחת שלטון הממלכה הפרסית
סמל מיוט

סמל מָיוֹט (בצרפתית: Armoiries de Mayotte) הוא סמל לא רשמי המייצג את מיוט, הטריטוריה הצרפתית שמעבר לים. סמל זה הוא גם החלק העיקרי בדגל מיוט. הוא מורכב ממגן בצורת ענן, סהר מאוזן ופרחים צהובים על רקע אדום. משני צדדיו של הסמל ניצבים שני סוסוני ים. המוטו, שמופיע על סרט אפור בתחתית, הוא "Ra hichiri" ("אנחנו על המשמר"). מדיה וקבצים בנושא סמל מיוט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבארן

הבארן (למפת אירלנד מוגדלת)   דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד הים האירי ב. הים הקלטי איי אראן האוקיינוס האטלנטי הבארן (למפת אירלנד רגילה)   דבלין סוורדס קורק לימריק ליפורד גולוויי אניס נייס נאבן צפון אירלנד הים האירי ב. הים הקלטי איי אראן האוקיינוס האטלנטי הבארן הבארן (באנגלית: The Burren ; באירית: Boireann, "סלע גדול", גם Boirinn) הוא אזור קרסטי, בצפון מערב מחוז קלייר, אירלנד, בסמוך לחוף האוקיינוס האטלנטי ולצוקי מוהר. הבארן נחשב לאחד מהשטחים הקרסטיים הגדולים באירופה. שטחו כ-250 קילומטר מרובע, והוא גובל במערב באוקיינוס האטלנטי ובצפונו במפרץ גולוויי. האזור שזור בסלעי גיר קרחים ומחורצים. נופו הסלעי והייחודי של הבארן מהווה ניגוד משמעותי לנופה הירוק של אירלנד, ובשל ייחודו הוכרז חלק קטן ממנו כפארק לאומי, 15 קמ"ר שטחו, והוא הקטן שבששת הפארקים הלאומיים של אירלנד. למרות נופו הצחיח, מחוסר העצים, בין סלעי הגיר צומח מגוון של צמחים ארקטיים, אלפיניים וים תיכוניים. בחבל יש אתרים ארכאולוגיים בשפע, בהם קברים מגאליתים רבים ודולמנים, שאחד הידועים שבהם הוא דולמן פולנברון. הבארן מאוכלס בדלילות, והכפר הבולט בו הוא דולין (Doolin), השוכן בדרום מערבו של החבל לחוף הים, והמהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי מוזיקה אירית. צוקי מוהר הסמוכים הם אחת האטרקציות התיירותיות המובילות באי האירי. רחוב בכפר דולין כיפה קרסטית במזרח הבארן צמחייה בתוך חריצי הסלע מדיה וקבצים בנושא הבארן בוויקישיתוף
מתתיהו סלע

מתתיהו (אדי) סלע (1 במרץ 1911 - פברואר 1990) היה ניצב במשטרת ישראל. סלע נולד בשם אדמונד זילברשטיין באינסברוק שבאוסטריה. בסיום לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטת אינסברוק וקיבל תואר דוקטור למשפטים. בצעירותו ובמהלך לימודיו היה פעיל האגודה הציונית "בלאו וייס" וייסד בעירו את סניף בית"ר. ב-8 באפריל 1936 עלה לארץ ישראל ועבד בחקלאות בבנימינה. בשנת 1937 התגייס למשטרת היישובים העבריים ושירת כשוטר ברחובות עד 1945, אז הוסמך לעריכת דין והצטרף למשרד בתל אביב. לאחר הקמת מדינת ישראל נקרא לשוב לשירות במסגרת משטרת ישראל כסגן מפקד נפת טבריה וזמן קצר לאחר מכן מונה למפקד הנפה. עם הקמת מחוז צפון, בשנת 1949, עבר לשמש סגן מפקד המחוז, ובהמשך אותה שנה נתמנה לסגן מפקד מחוז תל אביב (1949 - 1951). לאחר מכן עבר לשמש בתפקידים בכירים והיה ראש המחלקה הכלכלית (1951–1954), מפקד מחוז חיפה (1954–1958) וראש אגף חקירות (1958–1963). בתפקידו האחרון היה הראשון למלא את התפקיד לאחר הקמת האגף, ובתקופת כהונתו היה נציג המשטרה בכינוסי האינטרפול וממונה על חקירת מפכ"ל המשטרה לשעבר יחזקאל סהר. לאחר פרישתו לגמלאות עסק בייעוץ משפטי. בשנת 1977 מונה לחבר הוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל. סלע היה נשוי לפרידה-יהודית עד למותה ב-1986 ואב לשני בנים. אתר "Billiongraves" ארכיון המדינה, Silberstein Edmund, ארכיון המדינה
סקירים

סקירים (Sciri) הוא השם המקובץ של מספר שבטים גרמאניים במערב-אירופה. במהלך המאה הרביעית חיו הסקירים בקרפטים. הם הובסו על ידי ההונים. לאחר מכן, הפכו חלק מהאוסטרוגותים. שבטים גרמאניים מדיה וקבצים בנושא סקירים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאטרון לחם ובובות

תיאטרון לחם ובובות הוא תיאטרון בובות פוליטי קיצוני הפעיל בארצות הברית משנות השישים של המאה ה-20. התיאטרון ממוקם כיום בגלובר, ורמונט. שמו של התיאטרון נגזר ממנהגו של התיאטרון לחלק לצופים לחם טרי עם רוטב איולי חריף (המורכב משום ושמן זית), כדי ליצור תחושת קהילתיות; בנוסף נגזר שמו של התיאטרון מהעיקרון לפיו האמנות היא מצרך בסיסי לחיים, כמו הלחם. תיאטרון לחם ובובות משתתף במצעדים רבים ברחבי ארצות הברית, בהם מצעד יום העצמאות האמריקאי בעיירה קאבוט בוורמונט; במצעד משתתפות בובות ססגוניות רבות בדמויות אמריקאיות מוכרות על קביים, כולל דמותו המפורסמת של הדוד סם (דמות בדיונית שמשמשת כהאנשה המגלמת בדמותה את ארצות הברית). התיאטרון נוסד בשנת 1962 בניו יורק, על ידי הבמאי פיטר שומן. התיאטרון היה פעיל בזמן מלחמת וייטנאם במחאות נגד המלחמה, ונזכר לעיתים קרובות בשל מופעי הראווה הפוליטיים שהעלה בזמנו, וכן בשל בובות הענק שלו (גובהן בין שלושה לחמישה מטרים). בשנת 1970 התיאטרון עבר לוורמונט, תחילה לעיירה גודארדף ולאחר מכן לעיירה פליינפילד, ומשם לחווה חקלאית בעיירה גלובר שבה התיאטרון שוכן עד היום, ומתופעל על ידי בובנאים מקצועיים. המופעים מתקיימים במרחבים פתוחים בחווה ובתוך מבנים מקורים. בנוסף פועל בחווה מוזיאון המציג את פועלו של התיאטרון מזה ארבעה עשורים. בתחילת דרכו נחשב לתיאטרון פרינג'. התיאטרון זכה ב"פרס האומנויות הלאומי" ובמספר פרסים נוספים מאיגוד "בובנאי אמריקה" ומארגוני אמנות מוכרים אחרים. עד שנת 1998 התיאטרון אירח את מופעיו באמפיתיאטרון טבעי בשטחי העיירה גלובר בסופי שבוע. לאורך שנות ה-90 גברה הפופולריות של הפסטיבל, ועשרות אלפי אנשים נהרו אליו בסופי השבוע הקיציים, ונהגו ללון באוהלים בשטחי החקלאות הפתוחים במקום. האירוע הפך את המקום לאתר מחנאות ובילוי ענק והומה, והמופע עצמו הפך לשולי יחסית. אך בשנת 1998 נהרג אדם באירוע במהלך קטטה, ומאז ביטל פיטר שומן את הפסטיבל. במקום הפסטיבל העלה התיאטרון מופעים קטנים יותר בתדירות גבוהה יותר לכל אורך הקיץ, וכן העלה מופעי אורח ברחבי מדינת ניו יורק וניו אינגלנד, ואף מחוץ לארצות הברית. בעיר ניו יורק מופיע התיאטרון בקביעות בתקופת החגים בשם "התיאטרון לעיר החדשה" (Theater for the New City). במהלך מלחמת וייטנאם, בה ספג צבא ארצות הברית אבדות רבות, הכין צוות התיאטרון הצגה פוליטית-חברתית אנטי-ממסדית שנועדה בין השאר לעודד השתמטות מהגיוס לצבא. בהצגה חבשו השחקנים כמה סוגי מסכות: מסכת "האיש הטוב" שמייצג את האמריקאי שמתגייס לצבא, ומנגד שחקנים הלובשים את מסכת "האיש הרע" המייצגים את הפציפיסט שמתנגד למלחמה. צוות התיאטרון הציג את ההצגה בקפיטריה באוניברסיטה בעיר ניו יורק מול מאות סטודנטים, כאשר בחלל הקפיטריה פוזרו כלי נגינה, כלי מטבח ובדים מאולתרים, ובתחילת ההצגה השחקנים והסטודנטים ניגנו יחדיו. במהלך ההצגה שימשו המסכות להעברת המסר הפוליטי-חברתי לפיו מי שמתגייס למלחמה בווייטנאם ימצא את מותו, מסר שהתבטא באמצעות החלפת מסכת "האיש הטוב" במסכת "האיש המת" והודגש על ידי האבל והכעס של שאר השחקנים בהצגה. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון לחם ובובות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון לחם ובובות תיאטרון לחם ובובות, ברשת החברתית פייסבוק
קרן רוטשילד

האם התכוונתם ל... יד הנדיב (משנת 1958) – קרן מיסודה של משפחת רוטשילד העוסקת בקידום ישראל כחברה דמוקרטית המחויבת לערכים יהודיים קרן אדמונד דה רוטשילד (משנות ה-60) – קרן פילנתרופית מיסודה של משפחת רוטשילד העוסקת בחינוך ומנהיגות קרן בת שבע דה רוטשילד (משנת 1958) – קרן למחקר מדעי אדמונד ג'יימס דה רוטשילד – לקרנות וצורות תמיכה כספית אחרות של רוטשילד פיק"א – לתמיכה כספית של רוטשילד בהתיישבות בארץ ישראל
חוק הטינקטורה

חוק הטינקטורה הוא החוק הראשון של ההרלדיקה - מדע עיצוב שלטי האצולה, ושל כללי הבלאזון. על פי חוק זה ”מתכת לא תונח על מתכת וצבע לא יונח על צבע”. משמעותו של החוק היא כי הטינקטורות מקבוצת המתכות (אור או צהוב וארז'ן או לבן) לא יונחו האחת מעל השנייה כמו גם טינקטורות מקבוצת הצבעים (ור-ירוק, אזור-כחול, גולס-אדום, סאבל-שחור ופורפור-סגול). הפרוות ההרלדיות ו"צבעים טבעיים" אינם מושפעים מחוק זה. מטרתם העיקרית של שלט אצולה, של מטען הרלדי, של דגל או של כרזה היא זיהוי בצורה קלה מרחוק, וההבדל בין צמדי צבעים מסוימים מרחוק אינו פשוט, בעיקר כאשר טינקטורות כהות או בהירות מונחות על טינקטורות דומות או סמוך להן. פרנסיס ר. ולד, הרלדיקה, חוק הטינקטורה - מקורותיו של החוק Fox-Davies, Arthur Charles (1909). A Complete Guide to Heraldry. New York: Dodge Pub. Co. ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אודואקר

אוֹדוֹאָקֶר או אוֹדוֹוָקֶר (Odoacer, Odovacer; בערך 435 – 15 במרץ 493) היה שליט איטליה בשנים 476–493. הביא לביטולה של האימפריה הרומית המערבית, והיה השליט הברברי הראשון באיטליה. אודואקר נולד באחד המחוזות שמצפון לדנובה (באזור אוסטריה של היום) שם התנחלו שבטים גרמניים שונים (רוגים, סקירים טורקילינגים, והרולים). ייתכן שהוא עצמו היה בן-תערובת הוני וסקירי. בשנת 470 בערך הצטרף לצבא הקיסר של הקיסרות המערבית באיטליה, שהיה מורכב אז ברובו ממגויסים ברברים (פואדרטי), ועלה בסולם הפיקוד. בשנת 475 הדיח מפקד הצבא הרומי, אורסטס, את הקיסר המערבי יוליוס נפוס, ומינה תחתיו לקיסר את בנו הקטין רומולוס אוגוסטולוס. אולם, משסרב אורסטס להעניק קרקעות לחייליו, מרדו בו הללו והכריזו על אודואקר כ"מלך". אודואקר רדף אחרי אורסטס ורצח אותו ואת אחיו. על רומולוס הנער חס אודואקר ושילח אותו למשפחתו אחרי שוויתר על הקיסרות. משהודח רומולוס בשנת 476 לא שב עוד איש לשבת על כס הקיסרות המערבית, וזו פקעה. אודואקר נמנע מלקרוא תגר על השלטון הלגיטימי והכיר פורמלית ביוליוס נפוס, הקיסר הרומי המערבי המודח. הוא אף טבע מטבעות הנושאים את שמו של נפוס. משנרצח הלה במקום גלותו בדלמטיה בשנת 480 קיבל עליו אודואקר את סמכותו של הקיסר המזרחי, זנון, ושלח אליו את סמלי השלטון של הקיסרות המערבית. זנון השלים עם שלטונו באיטליה ואף העניק לו תואר 'אציל' (פטריקיוס). נראה שבמהלך 13 שנות שלטונו ניהל אודואקר את איטליה בתבונה. הוא זכה באהדת העיר רומא והסנאט והצליח לחלק אדמות לתומכיו, בדרך כלל ללא התנגדות. אולם פעולותיו מחוץ לגבולות איטליה עוררו את חששה של הקיסרות המזרחית, שהביאה לבסוף למפלתו. בשנת 480 פלש לדלמטיה (קרואטיה של היום) וסיפחה לבסוף לממלכתו. הוא הצליח להחזיר את השליטה הרומית בסיציליה מידי הוונדלים. בשנת 484 התפתה לסייע לקושרים נגד הקיסר המזרחי, זנון, והלה החל לפעול נגדו. בעידודו של זנון פלשו האוסטרוגותים בשנת 489 תחת הנהגת תיאודריך הגדול לממלכתו של אודואקר, השמידו את צבא הפואדרטי הברברי שלו ותוך שנה כבשו את מרבית איטליה. אודואקר התבצר ברוונה עד שהעיר נכנעה, על פי הסכם שהושג בשנת 493. אז הזמין תיאודריך את אודואקר המנוצח למשתה ובמעמד זה הרגוֹ ככל הנראה בחרבו. כך בא קץ לשלטונו. מדיה וקבצים בנושא אודואקר בוויקישיתוף אודואקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אודואקר, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
שיחור

האם התכוונתם ל... יישוג – מונח טיפולי שמשמעותו "להושיט יד" או "לצאת אל", נקרא גם שִׁחוּר נחל שיחור – (שי חור - מי האל חור), שם מקראי נוסף לנילוס, אחד הנהרות המרכזיים של מצרים, "וַיַּקְהֵל דָּוִיד אֶת-כָּל-יִשְׂרָאֵל, מִן-שִׁיחוֹר מִצְרַיִם וְעַד-לְבוֹא חֲמָת, לְהָבִיא אֶת-אֲרוֹן הָאֱלֹהִים, מִקִּרְיַת יְעָרִים." (דברי הימים א', י"ג 5), "וּבְמַיִם רַבִּים זֶרַע שִׁחֹר, קְצִיר יְאוֹר תְּבוּאָתָהּ; וַתְּהִי, סְחַר גּוֹיִם." (ישעיהו כ"ג 3). שיחור מזון – כלל ההתנהגויות הקשורות בחיפוש ואיסוף מזון שיחור לבנת – נחל באזור הכרמל המוזכר בספר יהושע מיכאל שיחור – עורך מדריכי הטיולים 'שיחור' ובעליה של "שיחור הוצאה לאור" שיחור הוצאה לאור – הוצאת ספרים ישראלית שחור (פירושונים)