laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טבח ז'ילבה

טבח ז'ילבה (ברומנית: Masacrul de la Jilava) הוא שמו של אירוע דמים, שהתרחש ברומניה, בליל ה-26 בנובמבר 1940, תחת שלטון המדינה הלאומית-לגיונרית, כשקבוצת לגיונרים, מרביתם מהמשטרה הלגיונרית, רצחו בבית הסוהר הצבאי ז'ילבה 64 עצירים. בלילה שבין ה-29 ל-30 בנובמבר 1938 נרצחו ברומניה, בפקודת קרול השני, מלך רומניה, 14 לגיונרים, מראשי התנועה הלגיונרית: מנהיג התנועה, קורנליו זליה קודריאנו, שלושת הניקדורים ועשרת הדצ'מווירים. ברית המועצות חתמה עם גרמניה הנאצית על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שהכיר בתביעות ברית המועצות מול מחוזות דרום רומניה. התחזקות גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית וירידת כוחן של צרפת ובריטניה, בנות הברית המסורתיות של רומניה, הציגו את רומניה מבודדת מול הרוויזיוניסטים בעלי התביעות הטריטוריאליות כלפיה. תכתיב וינה קרע את צפון טרנסילבניה והעביר אותו לריבונות הונגרית ואולטימטום סובייטי אילץ את הממשל והצבא הרומני לצאת מבסרביה ומחוזות נוספים עליהם השתלטה ברית המועצות. קריעות אלה זעזעו את רומניה והביאו לחילופי שלטון המלך בשלטון הדיקטטורי של גנרל יון אנטונסקו והתנועה הלגיונרית. לאחר הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית, המשטר החדש, בהתאם לצו-חוק מספר 3321 הקים "ועדה מיוחדת לחקירה פלילית", שפתחה בחקירות ומעצרים לאיתור האחראים לרצח אותם לגיונרים. הוועדה התכנסה ל-38 ישיבות, שבמהלכן נערכו 60 חקירות ונלקחו 58 עדויות. בית הדין הצבאי אישר מעצרים על פי רשימות חשודים וכך נעצרו 33 אישים כבר בשלבים המוקדמים ובהם בעלי תפקידים לשעבר במשטר הקודם, שנחשדו בכך שהיה להם חלק ברציחות של ראשי הלגיונרים בסוף נובמבר וברציחות נוספות של לגיונרים, בסה"כ 292 רציחות. בלילה שבין ה-26 ל-27 בנובמבר 1940 עסקו הלגיונרים בחשיפת גופות ראשי התנועה שנרצחו שנתיים לפני כן, נקברו ונוצקה מעל הקבר פלטת בטון גדולה. הוריה סימה החליט שאירוע זה לא יכול לעבור מבלי שהאשמים ברציחות ישלמו על כך. תכנון הרצח היה קל, כי שמירת העצירים הייתה בידי משמר של לגיונרים. על בית הסוהר עצמו שמרו חיילים, אך הלגיונרים היו בתוכו וניצלו מרווח בין משמרות החיילים לביצוע הרצח. לקראת הכניסה לתאי העצורים דאגו להוריד מראש את המנעולים ולפי סימן מוסכם נכנסו ורצחו את כל האסירים. בחקירה שנערכה מאוחר יותר נמצא שחלק מהנרצחים, בנוסף לפצעי הירי, סבלו גם מחתכים המעידים על שימוש בגרזן. ב-28 בנובמבר נמסרה הודעה רשמית כוזבת בה צוין שלגיונרים, שעסקו בהוצאת גופות מנהיגיהם הרצוחים, בלהט יצריהם ביצעו את הוצאתם להורג של הרוצחים. בעקבות אירוע זה ניתנה הוראה לפירוק המשטרה הלגיונרית. בין הנרצחים היו: בתא מס' 1 - מיכאיל מורוזוב (Mihail Moruzov), מי שעמד בראש הסיגורנצה. בתא מס' 2 - קולונל שטפאן גרוביץ' (Ștefan Gherovici) בתא מס' 3 - ויקטור יאמאנדי ( Victor Iamandi), שר משפטים לשעבר. בתא מס' 4 - גנרל גבריאל מרינסקו (Gabriel Marinescu), מפקדה לשעבר של משטרת עיר הבירה. בתא מס' 5 - קולונל ואסילה זצ'יו (Vasile Zeciu) בתא מס' 6 - רב-סרן אלכסנדרו פופסקו, מפקד לשעבר של הז'נדרמריה של קונסטנצה ורב-סרן אריסטידה מאקובאנו מהז'נדרמריה, שלקח חלק ברצח קוריאנו. בתא מס' 7 - גנרל גאורגה ארג'שאנו, ראש ממשלה לשעבר וקולונל אניבל פאנאיטסקו (Anibal Panaitescu). בתא מס' 8 - רב-סרן יוסיף דינולסקו מהז'נדרמריה, שהיה מעורב ברציחת קודריאנו. בתא מס' 9 - גנרל יואן בנגליו, מפקדה לשעבר של הז'נדרמריה. ביתר התאים הצטופפו בעלי דרגות ומעמד נמוכים יותר. ביום המחרת, ב-27 בנובמבר, נמשכו רציחות האישים הבולטים, קבוצת קומדו מורכבת מלגיונרים חטפה מביתם את פרופסור ניקולאיה יורגה ואת הכלכלן פרופסור וירג'יל מדג'ארו ורצחה אותם. הטבח הדוחה, 8 במרץ 2004, Jurnalul Național
מונאל ההימלאיה

מונאל ההימלאיה (שם מדעי: Lophophorus impejanus), או מונאל נוצץ, הוא מין דמוי תרנגול צבעוני מהסוג מונאל, החי בהרי ההימלאיה הגבוהים והוא הציפור הלאומית של נפאל. זהו פסיון גדול יחסית, אורכו עד 70 ס"מ ומשקלו עד 2,150–2,380 גרם. מין זה מקושט ובוהק מאוד, ראשו הירוק והבוהק מעוטר בזוג ציצות, נוצותיו בצבע אדום-נחושת על העורף, הכנפיים בצבעי צהוב, ירוק כהה, סגול וכחול והזנב גם נחושת. לעומתו הנקבה אפורה ובעלת צבעי הסוואה והיא גם קטנה ממנו בהרבה. המונאל נפוץ ביערות הרריים, ערבות וצוקים במדינות הבאות: אפגניסטן, פקיסטן, חבל קשמיר, הודו, נפאל, דרום טיבט, בהוטן וככל הנראה גם בבורמה. טווס מצוי טווס ירוק פסיון זהוב פסיון הדם מדיה וקבצים בנושא מונאל ההימלאיה בוויקישיתוף מונאל ההימלאיה, באתר ITIS (באנגלית) מונאל ההימלאיה, באתר NCBI (באנגלית) מונאל ההימלאיה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מונאל ההימלאיה, באתר GBIF (באנגלית) מונאל ההימלאיה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית עארף אל-עארף

בית עארף אל-עארף (נבנה בין השנים 1938-1937) היה ביתו הפרטי של מושל נפת באר שבע, עארף אל-עארף, שבנה אותו והתגורר בו. הבית ממוקם בפינה הצפונית של הצטלבות הרחובות הרצל והעצמאות בבאר שבע, ובשעתו נחשב לבית הנאה ביותר בעיר. בעת שלטונו בבאר שבע, רכש עארף מגרש מעבר לכביש, מול מעון המושל הישן (כיום מוזיאון הנגב לאומנות), והקים שם את ביתו. הבית מעיד על בעליו: בנוי בהידור רב, כראוי לאדם הנוטה להתגנדר בלבושו ולהתפאר במעשיו. בנייה שכזו הייתה מבליטה מסגרות וכרכובים באבן צחורה "מיזי חילו" והייתה מקובלת בבתי הערבים האמידים בעיקר בירושלים. חזית הבית המפואר נבנתה באבן גיר דולומיטית ("מיזי אחמר") האדמדמה, שהובאה מאזור ירושלים. ביתו יוצא דופן בבאר שבע בעיקר בגלל סגנון הבנייה שהיה שונה מסגנון הבתים הישנים בעיר, שבנויים לרוב מאבן בהירה שמתפוררת בקלות. הבית היה ממוקם במרכז העיר ומוקף חומה נמוכה דבר שעלול להעיד על מעורבותו של האדם המתגורר בו בחברה. הבית השתמר היטב, ואף השינויים החיצוניים שנעשו בו מועטים. את שטחו הפנימי איחדו, הרסו את הקירות של חדרי בית המגורים, סגרו את הדלת שהובילה מהמרפסת ל-"דיוואן", שהיה חדר-האורחים הפרטי של עארף אל-עארף, והפכו אותו לחלון. הבית כלל גם חדר בקומה שנייה, והייתה אפשרות להוסיף קומה. במקור שימש הבית בתור ביתו הפרטי של מושל הנפה (בשנים 1939-1929), העסקן הציבורי וההיסטוריון עארף אל-עארף. עארף שאף להמשיך ולנהל את ענייני הנפה, אך מאורעות המרד הערבי הגדול טפחו על פניו ובממשל גברו כנראה החשדות נגדו, וב-1939 הועבר עארף לנפת עזה. לאחר שעזב את באר שבע, הושכר ביתו של עארף אל-עארף למגורי אישים רמי יחס במנהל הנפה ובמשטרה. בשנת 1948 התיישב בו המפקד של הכוח המצרי ששהה בעיר. לאחר כיבוש העיר על ידי צה"ל, שימש המבנה כחנות שקם של צה"ל, ולאחר מספר שנים צה"ל, שהזניח את המקום, ויתר עליו והוא הוצע לעיריית באר שבע. מפאת סכום הכסף שעמד על כחצי מיליון דולר, סכום בו עיריית באר שבע לא יכלה לעמוד, חברת האחים פרץ לוזון קנו את האתר והחליטו לשפץ אותו, להחזירו למראהו העתיק ולהעביר אליו את משרדי החברה שלהם. כיום נמצא שם בית ההשקעות "SHERY & ALEX" הבית נחשב בשעתו כבית הנאה ביותר בעיר, ואף כיום הוא מרשים ביותר, ובולט על רקע בתי העיר הישנים, הבנויים אבן מקומית בהירה. הבניין הוכרז כ"בניין היסטורי לשימור" על ידי המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות, ושוחזר בשנת 2003. מדיה וקבצים בנושא בית עארף אל-עארף בוויקישיתוף המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות: בית עארף אל עארף בית עארף אל עארף, באתר עיריית באר שבע מלי זיידמן, היופי שבכיעור: סיור בין בתי הבטון העתיקים בב"ש, באתר ynet, 29 באוקטובר 2014
המאור (כתב עת)

האם התכוונתם ל... המאור (ברלין - תל אביב) – כתב עת תורני שיצא לאור בברלין ובהמשך בתל אביב, בעריכת הסופר מרדכי ליסמן המאור (ברוקלין) – כתב עת תורני היוצא לאור בברוקלין, ניו יורק משנת 1950 המאור - ירחון התאחדות תלמידי הרב יוסף צבי דושינסקי, כתב עת תורני שיצא בגליונות ספורים באמצע שנות ה-50
איך עושים תקליט

"איך עושים תקליט" הוא פזמון שכתב יענקל'ה רוטבליט והלחין וביצע שמוליק קראוס. השיר, שהתפרסם בשנת 1982 באלבום "גלגל מסתובב", עוסק בחוויות המשותפות של קראוס, רוטבליט ואחרים בבית הקפה הנודע "כסית". כמו רוב שירי האלבום, את השיר עיבד מוזיקלית אילן וירצברג, עם דני פאר. הוא שובץ כשיר החותם את האלבום בגרסתו המקורית. השיר מספר את סיפור יצירתו של האלבום "גלגל מסתובב", שיצא לאור חמש שנים לאחר יציאתו של אלבום האולפן של קראוס, "מדינת ישראל נגד קראוז שמואל". על פי המסופר בשיר, התקליט נולד כיוזמה של חבריו של קראוס שישבו עימו בקפה "כסית", ובהם משה איש כסית וחצקל איש כסית (”משה צועק עד מתי בטלנים, קחו קצת מילים וחברו לחנים”). חלק מהחברים אף תרמו מכספם להפקתו של האלבום (”ניתן להם כסף, אמרו, יעבדו על תקליט”). לאורך השיר מוזכרים רבים מיושבי "כסית" שהשתתפו בהפקת התקליט, וכן אחדים מעובדיו ומפוקדיו הקבועים של בית הקפה. להלן הדמויות המוזכרות בשיר, לפי סדר הופעתן: יבי – המשורר יונה בן־יהודה, חברו הקרוב של קראוס, שכתב את מילות כמחצית משירי האלבום שמוליק קראוס – הלחין וביצע את כל שירי האלבום חצקל איש כסית – מייסדו של "כסית" מרסל קופמן – מלצר ותיק ומוכר ב"כסית" משה איש כסית – בנו של חצקל ומנהל "כסית" בעת כתיבת השיר דני פאר – פסנתרן ישראלי שניגן באלבום אורי ליפשיץ – אומן ישראלי שאייר את עטיפת האלבום (”ליפשיץ רשם עטיפה לתקליט על מפית”) סמי – שותפו לעסקים של שמעון קדם שמעון קדם (צ'פאי) – איש עסקים מתחום הנדל"ן שנהג לפקוד את בית הקפה יענקל'ה רוטבליט – פזמונאי ישראלי שכתב את מילות כמחצית משירי האלבום תובל פטר - אקורדיוניסט להקת הנח"ל (”תובל סחב אקורדיון מתקופת המנדט”) צביה ליטמן – בתו של חצקל איש כסית זהר לוי – מתופף ישראלי. בשיר מוזכרים שניים משיריו המפורסמים של קראוס, "כל השבוע לך" ("החלונות הגבוהים", 1967) ו"שישי חם" ("מדינת ישראל נגד קראוז שמואל", 1977). כמו כן כותב השיר רוטבליט מתייחס בהומור עצמי לעובדת היותו פיסח במשחק המילים ”רוטבליט כתב את השיר על רגל אחת”. בסיומו של השיר מופיע מקטע בן כדקה אחת, שבו נשמע משה איש כסית מחקה את אביו חצקל ומתייחס בהומור להתרחשויות ב"כסית". בין היתר מוזכרים בדבריו אריק איינשטיין ואורי זוהר, אגב התייחסות הומוריסטית לחזרתו בתשובה (”הוא לומד בישיבה. הוא לא עומד בישיבה? לא, הוא יושב בעמידה...”). שמוליק קראוס ביצע את השיר בשנת 1982, בתוכניתו של מני פאר, ששודרה בערוץ הראשון, יחד עם משה איש-כסית, יבי, ויענקל'ה רוטבליט, המדמים בשיר את בית הקפה "כסית". השיר נכלל בשני סרטים תיעודיים הנוגעים וקשורים אף הם לבית הקפה המיתולוגי "כסית". סרטו של צבי שיסל "יבי". סרטו של מאיר סוויסה "כל אנשי כסית". "איך עושים תקליט" באתר של אקו"ם מילות השיר "איך עושים תקליט" באתר שירונט איך עושים תקליט, בערוץ יוטיוב של יענקל'ה רוטבליט יבי, דקה 43:31, באתר יוטיוב איך עושים תקליט באתר יוטיוב
מוניקה סוצ'קו

מוניקה סוצ'קו (בפולנית: Monika Soćko, נולדה ב-24 במרץ 1978, ורשה, פולין הקומוניסטית) היא שחמטאית פולנייה בדרגת רב-אמן. היא זכתה שש פעמים באליפות פולין לנשים בשחמט (1995, 2004, 2008, 2010, 2013, 2014). היא נשואה לרב האמן הפולני בארטוש סוצ'קו. בשנת 2008 הפכה לאישה הראשונה בפולין שהשיגה דרגת רב-אמן. נכון לפברואר 2020, מדורגת במקום הראשון בפולין ובמקום ה-43 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-57 בדירוג הכללי בפולין, לפי מד כושר. בשנת 2007 זכתה סוצ'קו במקום הראשון בטורניר נשים בינלאומי בבאקו, שבו גברה על אלופת העולם, אנטואנטה סטפנובה. ב-2009, זכתה ב-Arctic Chess Challenge בטרומסה, על אף שהדירוג ההתחלתי שלה היה במקום ה-16, ואילו בעלה, שדורג במקום הראשון בתחילת התחרות, סיים במקום ה-13. במרץ 2010 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנשים בשחמט, לאחר שהביסה את ילנה דמבו ואת מארי סיבג. בשנת 2011 השתתפה בנבחרת הנשים הפולנית באליפות אירופה בשחמט לקבוצות, וזכתה עמה במדליית כסף. 1993 - אמן פיד"ה לנשים 1994 - אמן בינלאומי לנשים 1995 - רב-אמן לנשים 2008 - רב-אמן (כללי). בין השנים 1994 ל-2022 השתתפה מוניקה סוצ'קו ב-13 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא מוניקה סוצ'קו בוויקישיתוף מוניקה סוצ'קו, ברשת החברתית פייסבוק מוניקה סוצ'קו, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מוניקה סוצ'קו, באתר פיד"ה (באנגלית) ידיעה על מקבלי הדרגה (אנגלית) באתר פיד"ה, 4 בדצמבר 2008. זאהיר אהמדוב, "Monika Socko wins International Women's Tournament in Baku",‏ 18 בספטמבר 2007. טורמוד אינגול, ידיעה על תוצאות התחרות (נורווגית), 9 באוגוסט 2009. ידיעה על התוצאות (אנגלית) באתר TournamentService.com,‏ 2009. ידיעה על תוצאות האליפות (אנגלית), באתר Eurorijeka2010.com Soćko, Monika - Women's Chess Olympiads, באתר OlimpBase http://chess-results.com/tnr368909.aspx?lan=1&art=20&fed=POL&flag=30 http://chess-results.com/tnr653632.aspx?lan=1&art=20&fed=POL&flag=30
גל החום בהודו (2015)

במאי 2015 חוותה הודו גל חום עוצמתי אשר על פי ההערכות, גרם ל־2,300–2,500 מקרי מוות במקומות שונים. גל החום אירע במהלך תקופת היובש של הודו אשר נמשכת בדרך כלל ממרץ עד יולי עם טמפרטורות שיא באפריל ובמאי. במדינת אנדרה פרדש שבדרום הודו לבדה נרשמו מעל 1,700 הרוגים. למרות דפוס אופייני בו החום נשאר עד אוקטובר, גשמי המונסון מקלים במידה רבה את עומס החום. מבחינת כמות ההרוגים הוא היה השני (בפער קטן) בהיסטוריה של הודו והעשירי בהיסטוריה העולמית (אנ'). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. AP, הודו נמסה בחום: הטמפרטורות נסקו, 1,400 מתו, באתר nana10‏, 28 במאי 2015 "India minister blames climate change for deadly heatwave, weak monsoon". גל החום שהיה בהודו ב 1998 גבה 2541 קרבנות
בטרם (כתב עת)

בטרם היה כתב עת ישראלי שפעל משנת 1942 עד 1960, ועסק בנושאים של חברה, פוליטיקה, תרבות וביקורת. כתב העת היה במה לדיון ציבורי בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, ונודע בפרסום מאמרים בעלי אופי ביקורתי כלפי הממסד הפוליטי והחברתי. כתב העת נוסד בנובמבר 1942 על ידי אליעזר ליבנה (ליבנשטיין) תחת השם "מלחמתנו". בתחילה פעל במחתרת במסגרת ארגון ההגנה, ולאחר מכן במסגרת מפא"י. בתחילת דרכו השתמש בשמות שונים כדי לעקוף את תקנות הצנזורה של המנדט הבריטי: "בינתיים", "בין הזמנים" ועוד, עד שהתקבע השם "בטרם". ליבנה, שנמנה עם האקטיביסטים במפא"י, היה עורכו הראשי של "בטרם" לאורך כל שנות קיומו. קודם לכן ערך את כתב העת מערכות (1939-1942) ובשנים 1942–1947 ערך בו זמנית את השבועון המחתרתי אשנב. בתחילה הופיע "בטרם" כירחון, מראשית שנות ה-50 הפך לדו-שבועון, ולבסוף התפרסם כרבעון. בשנים הראשונות שימש כביטאון של החוגים האקטיביסטיים במפא"י. בעקבות מתחים בין ליבנה להנהגת מפא"י הפך "בטרם" לעיתון פרטי שפרסם ביקורת על מדיניות דוד בן-גוריון. "בטרם" פרסם מאמרים בנושאים מגוונים, ביניהם יחסי דת ומדינה, ביטחון, כלכלה וחברה. פרופ' ישעיהו ליבוביץ' היה בין הכותבים הבולטים בכתב העת, ואף ניהל על גביו פולמוס נרחב בנושאי דת ומדינה, בהם ביקר כפייה דתית וביקש לקדם הפרדת דת מהמדינה. אלי שביד, לימים פרופסור לפילוסופיה יהודית, היה גם הוא מהכותבים הבולטים בכתב העת. עוד כתבו בעיתון יצחק שלו, יהודה האזרחי, צבי שילוח יובל אליצור, וכן סופר השואה החרדי משה פראגר. פנחס פלאי היה מבין חברי ועד הנאמנים של כתב העת. בשנים 1957–1960, "בטרם" פרסם מאמרים התואמים את עמדות תנועת "המשטר החדש", שנוסדה ב-1957 על ידי ליבנה, ליבוביץ ושמואל תמיר. תנועה זו ביקשה להציע חלופה למפא"י בשלטון, וקראה לשינוי שיטת הבחירות, חיזוק הדמוקרטיה והפרדת הדת מהמדינה. כתב העת המשיך להתפרסם עד שנת 1960, בסמוך למועד פרישתו של ליבנה מתנועת "המשטר החדש". לאחר הפרישה מ"המשטר החדש" הקים ליבנה תנועה בשם העיתון "בטרם" מתנכלים ל"בטרם" ע"י הפסקת המודעות, חרות, 13 במאי 1954 מעלימים את השחיתות במדינה, הארץ, 12 באפריל 1955 הרצאת "חוג בטרם" הופסקה בקריאות ביניים, חרות, 31 במאי 1959 בטרם, באתר העין השביעית בטרם - בר מצווה, זמנים, 3 באוקטובר 1955 זאב גריס, הביקורת כדיסציפלינה מחנכת, באתר הארץ, 8 במרץ 2022 בין הזמנים, באתר העין השביעית ישעיהו ליבוביץ, הפרדת הדת והמדינה: סיכום וסיכוי יאיר קוטלר, צבי שילוח: נביא זעם, מעריב, 3 בנובמבר 1978 בטרם, באתר מפלגת העבודה "בטרם" ־ תנועה חדשה של א. ליבנה, על המשמר, 17 בפברואר 1961
רגשות כמידע חברתי

רגשות כמידע חברתי (EASI Model - Emotions as Social Information), הוא מודל תאורטי של הפסיכולוג החברתי ואן קליף, העוסק בגישה פונקציונלית-חברתית של רגש. לפי המודל, רגשות שאדם מבטא יכולים לספק מידע לאחרים הצופים בו, ומידע זה עשוי להשפיע על התנהגותם. המודל נתמך ברובו על ידי מחקרים העוסקים בסכסוך, משא ומתן, מנהיגות וביצועים בצוותים. הנחת היסוד של המודל היא כי כפי שמצבי רוח מספקים מידע לפרט עצמו, ביטויי רגשות מספקים גם מידע לאחרים, הצופים בפרט, העשוי להשפיע על התנהגותם. המודל מרחיב הנחה זו על ידי זיהוי שני תהליכים היכולים להשפיע על התנהגות הצופה: תהליך ההסקה, ותגובות רגשיות. הליך הסקת המסקנות: בהתבסס על ביטויי הרגש של הפרט, אחרים (הצופים) יכולים להסיק אודות הרגש שלו, עמדותיו וכוונותיו ההתנהגותיות. מסקנות אלה משפיעות על התנהגותו של הצופה. השלכות של ביטויי הרגש הללו, משתנות לפי פונקציה של מצב, אך את ערכו הבסיסי של רגש בודד נוטים להכליל על פני מצבים. תגובות רגשיות: תגובות רגשיות יכולות לגרום להשפעה בין-אישית על ידי עוררות תגובות רגשיות אצל הצופים, אשר יכולות להשפיע עליהם. תגובות רגשיות אלו נחלקות לשני סוגים: ראשית, רגשות יכולים להתפשט באופן ישיר מהפרט אשר מבטא את הרגשות לצופה בהם, על ידי תהליך הידבקות רגשית, חיקוי ומשוב (כלומר משוב פיזיולוגי ממבע פנים, קול ותנועות הגוף). ביטויי רגשות יכולים להשפיע על רושם אישי ועל חיבה בינאישית. ההנחה העיקרית של מודל הרגשות כמידע חברתי, היא שביטויי רגשות מספקים מידע. על פי הנחה זו, המודל טוען כי ההשפעות הבינאישיות של ביטויי רגשות תלויות במוטיבציה של הצופה ויכולתו לעבד את המידע של ביטויי רגשות האחר. ככל שעיבוד המידע יסודי יותר, כך גובר חוזק הניבוי של תהליך ההסקה. ככל שתהליך עיבוד המידע רדוד יותר, כך חזק יותר ניבוי התגובות רגשיות. כוח הניבוי של תגובות רגשיות ותהליכי ההסקה אודות ביטויי הרגשות של האחר, תלויים גם בגורמים חברתיים. רגשות כמידע חברתי, כוללים את טיב היחסים הבינאישיים, נורמות תרבותיות, והדרך בה הרגש בא לידי ביטוי. גורמים אלה משפיעים על התפיסה ההולמת ביטויי רגשות (כלומר, כיצד, מתי ואיך יש להביע רגש), והאחרונה משפיעה על התגובות ההתנהגותיות. Keltner, D., & Ekman, P. (2000). Facial expression of emotion. Handbook of emotions, 2 (236-249), 2-17. Van Kleef, G. A., De Dreu, C. K., & Manstead, A. S. (2010). An interpersonal approach to emotion in social decision making: The emotions as social information model. Advances in experimental social psychology, 42, 45-96 . מדיה וקבצים בנושא רגשות כמידע חברתי בוויקישיתוף
סוורודונצק

סוורודונצק (באוקראינית: Сєвєродонецьк) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה. תחילתו של היישוב היא בתור מושבת פועלים. בראשית שנות השלושים של המאה ה-20. במקום נבנה מפעל כימי ועובדיו הקימו את סוורודונצק. בספטמבר 1935 נפתח בית הספר הראשון. שמו הראשון של היישוב היה ליסכימסטרוי. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה רוב מפעלי המקום התפנו. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-11 ביולי 1942 ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 בפברואר 1943. ב-1950 קיבלה את שמה הנוכחי, סוורודונצק. ב-1958 קיבלה מעמד של עיר. ב-2022, כחלק מהסכסוך האוקראיני-רוסי, הצבא הרוסי וכוחות הבדלנים באוקראינה החלו במצור על העיר העיר ב-6 במאי, וכבשו באופן מלא את העיר בשם הרפובליקה העממית של לוחנסק ב-25 ביוני. אוכלוסיית סוורודונצק לפי שנים: פולין ילניה גורה, פולין אוקראינה רובנו, אוקראינה רוסיה שאחטי, מחוז רוסטוב, רוסיה ניקולאי דווידנקו - טניסאי רוסי. קרב סוורודונצק מדיה וקבצים בנושא סוורודונצק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוורודונצק סוורודונצק, ברשת החברתית VK סוורודונצק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mason Clark and George Barros, RUSSIAN OFFENSIVE CAMPAIGN ASSESSMENT, MAY 6, Institute for the Study of War
בהלת המצורעים

בהלת המצורעים של שנת 1321 (מוכרת גם כמזימת המצורעים) (בצרפתית: Peur des lépreux de 1321) היא מזימה לכאורה של מצורעים צרפתיים להפיץ את מחלתם על ידי זיהום מי השתייה עם אבקות ורעלים. בתקופת ימי ביניים היו מצורעים על פי רוב עוברים התעללויות רבות לאור האמונה שרווחה כי מחלתם מדבקת. בין היתר היו המצורעים מגורשים מאזורי היישוב והיו זוכים ליחס של חיות בר. נטען כי יהודים ומוסלמים היו מעורבים בעלילה זו, דבר שהעניק תירוץ לרשויות המקומיות לתקוף את קהילות היהודים והמצורעים. ההיסטריה התפשטה במהירות למחוזות השכנים, בעיקר לממלכת אראגון. באביב 1321 החלו לפרוץ השמועות על הקנוניה באזור דרום צרפת. בעקבות עינויים שהעבירו הרשויות את המצורעים בסופו של הדבר יצאה הודאה מאולצת שקבעה כי המצורעים פועלים תחת פקודת היהודים, שבתורם שוחדו על ידי המוסלמים של ספרד. זאת במטרה "להרעיל את האוכלוסייה הנוצרית של אירופה". הבהלה פרחה בעקבות מסעות הצלב שהתקיימו שנה קודם לכן; מסע הצלב של הרועים, בהם ההמון שכלל נשים וצעירים כפריים תקפו את יהודי צרפת וממלכת אראגון השכנה למרות הוראות יוחנן העשרים ושניים, פיליפ החמישי, מלך צרפת וחיימה השני, מלך אראגון. כבר ב-1320, בזמן ביזת מושבות המצורעים, מספר צלבנים טענו כי מצאו חביות מלאות בלחם רקוב והפכו את ההאשמה המוזרה הזו לבולטת, בטענה כי המצורעים התכוונו להשתמש בלחם על מנת להכין רעלים ולזהם את באר השתייה. בעוד מסע הצלב של הרועים הובל על ידי ההמונים, רדיפת המצורעים הייתה מתוזמרת על ידי הרשויות מקומיות. מה שהפך את זה לשיפוטי אף על פי שהיה חוץ-משפטי. בזמן שהסיפורים החלו המלך פיליפ היה בסיור אזורי ולכן מצא עצמו במצב קשה; הוא לא היה יכול היה לתמוך או לגנות את הרדיפות בפומבי. שכן האופציה הראשונה הייתה מובילה לעוד אלימות והשנייה מערערת את סמכותו. האינקוויזיטור הדומיניקני ברנרדו גי הורה לערוך חקירה מקיפה. ב-21 ביוני, המלך פיליפ הוציא צו שהורה לכלוא ולתחקר את כל המצורעים תחת עינויים. אלו שנמצאו אשמים הועלו על המוקד; ומאחר שפשעיהם הוכרזו כביזיון המלכות, רכוש המצורעים הוחרם על ידי הכתר. אולם החלטה זו נקראה תיגר תחת הוואסלים והוכרעה כהצלחה.
מישל פוגאן

מישל פוּגאן (בצרפתית: Michel Fugain;‏ נולד ב-12 במאי 1942 בגרנובל, צרפת) הוא פזמונאי וזמר צרפתי שהחל את הקריירה ב-1964 ופועל בסוגות הפופ והשאנסון. מישל פוגאן החל את הקריירה המוזיקלית שלו ב-1964 עת כתב מספר שירים לזמר מישל סרדו. בהמשך כתב לזמרים נוספים כגון דלידה ומארי לאפורה. ב-1967 הופק אלבומו הראשון, שנקרא: "Je n'aurai pas le temps". ב-1972 הקים את ההרכב "הבזאר הגדול", שמנה 25 חברים (זמרים, רקדנים ונגנים) ובמשך ארבע שנות פעילותו זכה להצלחה בינלאומית. בראשית שנות ה-80 דעכה הפופולריות שלו. ב-1988 הוציא לאור את הסינגל "Viva la vida", אשר זכה להצלחה בצרפת. פוּגאן זכה לפופולריות רבה בישראל במחצית שנות ה-70 של המאה ה-20 עת כיכב בראש ההרכב המוזיקלי "הבזאר הגדול". שירי "הבזאר הגדול" תורגמו לעברית והושרו על ידי דני ליטני. פוּגאן נשוי למישל פוגאן לסטפני, ולזוג נולדו שתי בנות: מארי פוגאן (שחקנית, נולדה ב-1973) ולורט פוגאן, שנפטרה ב-2002 מלוקמיה. מדיה וקבצים בנושא מישל פוגאן בוויקישיתוף מישל פוגאן, ברשת החברתית פייסבוק מישל פוגאן, סרטונים בערוץ היוטיוב מישל פוגאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מישל פוגאן, באתר AllMovie (באנגלית) מישל פוגאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מישל פוגאן, באתר ספוטיפיי מישל פוגאן, באתר Last.fm (באנגלית) מישל פוגאן, באתר AllMusic (באנגלית) מישל פוגאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מישל פוגאן, באתר Discogs (באנגלית) מישל פוגאן, באתר Songkick (באנגלית) מישל פוגאן, דף שער בספרייה הלאומית מישל פוגאן, באתר SecondHandSongs דיסקוגרפיה של מישל פוגאן קרן מלמד-מרגלית, ‏"אני הגוי הכי יהודי בפריז", בעיתון מקור ראשון, 4 ביוני 2018
קנדר (נהר)

קנדר (בגרמנית Kander) הוא נהר הזורם בשווייץ באורך 44 קילומטרים ומנקז שטח של 1,126 קמ"ר. הנהר נחשב ליובל של נהר ארה והם מתמזגים ליד העיר תון. הנהר זורם לאורך עמק קנדר (Kandertal) ועמק גסטר (Gastertal) עד לאגם תון. הנהר נחשב לאחד ממסלולי הרפטינג הקשים בשווייץ, בשל המספר הרב של המפלים והסלעים בנתיבו. בשנת 2008 נהרגו בנהר 5 חיילים שווייצרים בשעה שהשתתפו באימון ניווט בנהר. מדיה וקבצים בנושא קנדר בוויקישיתוף דיווח על האסון באתר SWI
קרסני לוץ'

חרוסטלני' (באוקראינית: Хрустальний) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה. הקמת היישוב קשורה להימצאותם של משאבי הטבע במקום. שמו הראשון של היישוב היה קרינדצ'יבקה, על שמו של בעל הקרקע. העיר היא אחת המרכזים החשובים לכריית הפחם בדונבאס. אוכלוסיית העיר לפי שנים: נכון לשנת 2001, 49.2% מתושבי העיר הם אוקראינים, 46.1% הם רוסים ו־1.1% הם בלארוסים. 87.8% מתושבי העיר דוברים רוסית, 10.4% דוברים אוקראינית, 0.2% דוברים ארמנית ו־0.1% דוברים בלארוסית. מדיה וקבצים בנושא קרסני לוץ' בוויקישיתוף מנהלת הסטטיסטיקה הראשית של אוקראינה [1] "Офіційна сторінка Всеукраїнського перепису населення". www.ukrcensus.gov.ua. נבדק ב-11 באפריל 2018. {{cite web}}: (עזרה)
RLG

RLG (ראשי תיבות של: Ring Laser Gyroscope) הוא סוג של גירוסקופ אופטי המורכב מטבעת לייזר(אנ') אשר מייצרת שתי קרני לייזר המתקדמות במסלולים מנוגדים על אותו הנתיב כדי לאפשר מדידה של סיבוב, על בסיס עקרון הפעולה המבוסס על אפקט סניאק. להבדיל מ FOG שבו אפקט סניאק גורם לשינוי עוצמה, ב RLG נוצר שינוי תדר אשר מזיח את האפסים. בטבעת לייזר המהוד שמייצר את הקרן הוא הטבעת, תדר הגל יקבע לפי אורך המהוד. כאשר ייוצרו קרני לייזר בכיוונים מנוגדים באותה הטבעת, אם הטבעת לא תסתובב אורכי המהוד יהיו שווים, תתקבל איטרפרומטריה (סכום גלים) שהאפסים שלה נשארים במקומם. כאשר הטבעת מסתובבת, על פי אפקט סניאק, יהיה אורך המהוד בשני כיווני הלזירה שונה מעט, וממילא תדר הגל שונה, במקרה זה נקבל איטרפרומטריה שהאפסים שלה זזים בכיוון וקצב שתלוי במהירות הסיבוב של הטבעת. מדידת תנועת האפסים של התאבכות (סכימת) הגלים, מאפשרת למדוד את שיעור השינוי הזוויתי והמהירות הזוויתית, ובאופן זה יכול ההתקן לשמש כגירוסקופ, ואכן מכונה גירוסקופ, הגם שהוא מבוסס על עקרונות שונים, ושלא כמו הגירוסקופ המכני אין בו רכיב השומר על מיצובו המרחבי. מכיוון ששתי קרני הלייזר מיוצרות באותו תווך הלזירה, כאשר הקרניים יהיו בעלות אורך גל קרוב, תהיה נעילה על אותו התדר. משמעות אפקט זה הוא שמהיריות זוויתיות קטנות לא ימדדו על ידי ה-RLG. פתרון מקובל לבעיה זו הוא להרעיד את ה-RLG על ציר המדידה. פתרון זה מזיז את תופעת ה-Lock-In למהירות סיבוב גבוהה יותר את יוצר במדיד רעש גדול, את הרעש הזה מסננים באופן דיגיטלי. פתרון נוסף אפשרי הוא הוספת מקטב שמשתנה בקצב מהיר העזרת "אפקט פאראדי". כמו בכל מכשיר מדידה פיזיקלי, גם ל-RLG יש שגיאות מדידה. למרות שאיננו יכולים לדעת את מודל השגיאה המדויק, אשר ייצג את השגיאה כהוויתה, מקובל להשתמש במודל שגיאה חלקי הכולל פולינום מסדר ראשון בתוספת רעש לבן על מנת לבטא את שגיאות המדידה המשמעותיות. שגיאת סחיפה (Drift) - שגיאה קבועה. שגיאת קנה מידה (Scale Factor) - שגיאה שתלויה בגודל המדידה. שגיאה זו לא בהכרח סימטרית, כלומר ייתכן הבדל בין שגיאה שמתפתחת כאשר המדידה חיובית לבין כאשר המדידה שלילית. רגישות לתנאי סביבה - שגיאה שמשתנה בהשפעת הטמפרטורה, הפרעות אלקטרומגנטיות או רעידות בסביבת המדיד רעש את השגיאה לא יודעים לתאר באופן מדויק אך ניתן לספק מודל מקורב לשגיאה, מודל השגיאה הפשוט הוא: ω ~ = d + S F ⋅ ω + n ( 0 , σ ) {\displaystyle {\tilde {\omega }}=d+SF\cdot {\omega }+n(0,\sigma )} RLG נחשב לגירוסקופ יקר ובעל ביצועים טובים, לכן ישמש בדרך כלל ליישומים הדורשים דיוק רב לאורך זמן. לדוגמה: מל"טים, ספינות, טילים. FOG HRG גירוסקופ מבנה רוטט (CVG) Anthony Lawrence, Modern Inertial Technology, 2dn Edition מדיה וקבצים בנושא RLG בוויקישיתוף