דיוויזיית הפאנצר השנייה (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר השנייה הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת, הקרב על יוון, המערכות בחזית המזרחית והמערכות בחזית המערבית. הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1935, יחד עם הדיוויזיה הראשונה והשלישית, בתור שלוש דיוויזיות השריון הראשונות בצבא הגרמני תחת סמכות זרוע השריון הצעירה בורמאכט והועמדה תחת פיקוד היינץ גודריאן. הדיוויזיה השתתפה באנשלוס ולאחר מכן גם בסיפוח חבל הסודטים בשנת 1938. בתחילת דרכה הורכבה הדיוויזיה מחטיבת רובאים (חי"ר ממוכן) וחטיבת שריון - כל חטיבה עם שני רגימנטים, בנוסף לרגימנט ארטילריה ומספר יחידות סיוע דיוויזיוניות. עם תחילת מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין בספטמבר 1939, הייתה הדיוויזיה אחת מבין שש דיוויזיות משוריינות בוורמאכט והיא השתייכה במהלך המערכה לקורפוס ה-18, כחלק מהארמייה ה-14, קבוצת ארמיות דרום, והשתתפה בלחימה במרכז פולין. במאי 1940 הדיוויזיה לחמה תחת הקורפוס ה-19 בפיקודו של היינץ גודריאן, שנועד לפרוץ את קו ההגנה הצרפתי באזור חבל הארדנים ולהתקדם לכיוון חופי תעלת למאנש באזור קאלה. הקורפוס הצליח להבקיע את מערך ההגנה הצרפתי באזור סדן והתקדם במהירות לכיוון צפון-מערב. באמצע מאי הגיעו יחידות הדיוויזיה לכ-25 ק"מ מחוף הים באזור דנקרק, שם קיבלו פקודה לעצור את התקדמותם, בעוד חיל המשלוח הבריטי בצרפת עורך מבצע פינוי המוני מחוף הים בדנקרק חזרה לאי הבריטי. בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר גודריאן. לאחר ניצחון המערכה בצרפת וארצות השפלה, איבדה הדיוויזיה את רגימנט השריון השני שלה, שצורף לדיוויזיה משוריינת חדשה (דיוויזיית הפאנצר ה-13), וקיבלה במקומו את רגימנט הרובאים (חי"ר ממוכן) ה-304. מהלך דומה התרחש ברוב דיוויזיות הפאנצר - שכן הפיקוד הגרמני העדיף להגדיל את מספר דיוויזיות הפאנצר על חשבון החלשת מרכיב השריון בדיוויזיות הקיימות. במהלך הקרב על יוון לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12, וכבשה את סלוניקי. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בעתודת ה-OKH, ולא השתתפה בלחימה. במהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוסים ה-40, ה-46 וה-5 לסירוגין, במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בדצמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס הממונע ה-41 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וב-4 בינואר 1942 הועברה הדיוויזיה יחד עם הקורפוס הממונע ה-41 תחת פיקוד הארמייה התשיעית. ביולי 1943 השתתפה הדיוויזיה בקרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת הארמייה התשיעית, וספגה בו אבדות כבדות. לאחר התבוסה בקרב קורסק, נשלחה הדיוויזיה לצרפת לצורך התאוששות. בקיץ 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרבות המערכה בנורמנדי, ספגה בהם אבדות כבדות, ורק בקושי נחלצה מכיס פאלז. בדצמבר 1944 השתתפה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, והייתה מעורבת במצור על בסטון. באביב 1945 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה השביעית, בניסיון לעכב את כוחות בעלות הברית, ולבסוף נכנעה לכוחות צבא ארצות הברית ב-7 במאי 1945. 1939: 1943: סמל הדיוויזיה לאורך השנים: ‏1939-40 ‏1940-45 ‏1940-44 (אלטרנטיבי) ‏1944-45 היינץ גודריאן (15 באוקטובר 1935 - 31 בינואר 1938) רודולף וייל (1 בפברואר 1938 - 17 בפברואר 1942) הנס-קרל פון אזבק (17 בפברואר 1942 - 1 ביוני 1942) ארנו פון לנסקי (1 ביוני 1942 - 1 ביולי 1942) הנס-קרל פון אזבק (1 ביולי 1942 - 5 בספטמבר 1942) קרל פאביונקה (5 בספטמבר 1942 - 1 באוקטובר 1942) פולראת ליבה (1 באוקטובר 1942 - 1 בפברואר 1944) היינריך פון ליטוויץ (1 בפברואר 1944 - 5 במאי 1944) פרנץ וסטהובן (5 במאי 1944 - 27 במאי 1944) היינריך פון ליטוויץ (27 במאי 1944 - 1 בספטמבר 1938) אברהרד פון נוסטיץ (1 בספטמבר 1944 - 5 בספטמבר 1944) הנינג שיינפלד (5 בספטמבר 1944 - 15 בדצמבר 1944) מיינהרד פון לאוכרט (15 בדצמבר 1944 - 20 במרץ 1945) אוסקר מונצל (20 במרץ 1945 - 3 באפריל 1945) ולדמאר פון גאצן (3 באפריל 1945 - 4 באפריל 1945) קרל שטולברוק (4 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972. מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפאנצר השנייה בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר Axis History. אודות הדיוויזיה באתר Feldgrau. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)