laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוג

רוג (באנגלית: Rogue) היא דמות בדיונית של גיבורת על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Avengers Annual #10 מנובמבר 1981 ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר מייקל גולדן. רוג הוא האלטר-אגו של אנה מארי, אשר מחשיבה את כוחה כקללה יותר מרוב המוטאנטים. כוחותיה כוללים ספיגת זיכרונות וכוחותיהם של מוטאנטים שבאים איתה במגע, כמו גם כוח-על. רוג גדלה במדינת מיסיסיפי. אחרי שברחה מביתה, היא נלקחה על ידי מיסטיק, והצטרפה לאחוות המוטאנטים. היא חזרה לאקס-מן אחרי שספגה כוחות ממוטאנטים וגיבורי על אחרים כמו גברת מארוול והקרי. רוג נהייתה אחת הדמויות הפופולריות בסדרה החל משנות ה-80 של המאה ה-20, והיא מופיעה בכל הסדרות המצוירות, במשחקי המחשב ובסרטים על הסדרה. בסרטים היא מגולמת על ידי השחקנית אנה פקווין. בדרך כלל היא מזוהה על ידי פס לבן בקדמת שערה. קיימות כמה גרסאות לגבי עברה של רוג; חלק טוענים שהיא ברחה מאביה וחלק טוענים שהיא אפילו לא הכירה אותו כי הוא עזב אותה כשהייתה תינוקת. רק 20 שנה לאחר שדמותה התגלתה, נחשף שמה האמיתי של רוג, אנה מארי. אחד האירועים ששינו את אופייה הוא מגע עם נער בשם קודי רובינס. השניים גדלו ביחד. במהלך פלרטוט, רוג נגעה בקודי, מה שגרם לו לנזק בלתי הפיך. כשהצטרפה לאקס-מן הכירה את גמביט (רמי לבו), מוטאנט שרמנטי שהחל לפלרטט איתה ולחזר אחריה. בהתחלה היא דחתה אותו מחשש שאם תיגע בו הוא ייפגע וייפול לתרדמת כמו קודי. אך בהמשך היא מתאהבת בו ובסוף הם מתחתנים. מדיה וקבצים בנושא רוג בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלטון בראון

אלטון בראון (באנגלית: Elton Brown; נולד ב-15 בספטמבר 1983 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר. בראון נולד וגדל בצ'ארלסטון ובילדותו שיחק בקבוצות הכדורסל של בית ספרו האזורי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, בראון החל את קריירת המכללות שלו והחל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה, שכונתה "הקאבלירס" במשך ארבע שנים. בראון סבר כי סיכוייו נמוכים להיבחר בסיבוב הראשון והשני בדראפט ה-NBA של עונת 2005/2006. ולכן, החליט שלא להירשם לדראפט ולהתחיל את הקריירה המקצועית שלו באירופה כשהחל לשחק במדיה של מקדוניקוס היוונית. בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה, הוביל את טבלת הליגה בכדורים חוזרים ואף היחיד משחקני הליגה שהשיג "דאבל-דאבל" באותה עונה. לאחר עונה אחת במדיה של מקדוניקוס החליט בראון לחזור למדינת הולדתו, ארצות הברית, ולשחק במדיה של קולורדו 14' מליגת הפיתוח של ה-NBA. עם קבוצתו החדשה הגיע לחצי גמר הפלייאוף ובעקבות זה שיחק במשחק האולסטאר של הליגה כאדר קלע 20 נקודות והוריד 10 כדורים חוזרים בכ-33 דקות משחק במדי הקבוצה אדומה. לאחר מכן, בראון החל להתאמן עם הלוס אנג'לס לייקרס ולאחר מכן עם הדנוור נאגטס ושיחק עימן בליגת הקיץ של ה-NBA ועימן השיג ממוצעים של 13.3 נקודות ו-10 כדורים חוזרים ב-5 משחקים. אך לא השיג חוזה בשתי הקבוצות ונחתך משניהן. לאחר מכן, בראון חתם בקבוצה הישראלית, הפועל חולון והוביל אותה להישג מדהים בזכייה באליפות ישראל, לאחר שניצח עימה בגמר ליגת העל הישראלית את מכבי תל אביב 73:72, ונישל ביחד עם קבוצתו את מכבי תל אביב מתואר מאליפות לאחר רצף 14 אליפויות, מאז עשתה זאת הפועל גליל עליון בעונת 1992/1993. ב-2 בדצמבר חתם במכבי תל אביב, לאחר הישגיו ויכולתו כנגדה בשלב גמר הפיינל פור של הליגה הישראלית בעונה שעברה. אך, למרות זאת, לאחר כ-3 שבועות נחתך ממנה בעקבות כושר גופני ירוד ומספר קילוגרמים עודפים. ב-7 בפברואר בראון חתם במועדון הכדורסל מהבונדסליגה, במברג ולקראת עונת 2010/2011 חתם בברק נתניה. באותה עונה היה שותף עם הקבוצה להפסד בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע 15 נקודות בגמר. מדיה וקבצים בנושא אלטון בראון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA פרופיל באתר היורוליג Lakers sign Elton Brown ממכבי לגרמניה: אלטון בראון בבאמברג שי לוי, ‏אלטון ואריק: בראון חתם אצל אלפסי בברק נתניה, באתר ONE‏, 13 בספטמבר 2010
אקליפטוס כהה קליפה

אקליפטוס כהה-קליפה (נקרא גם: Mugga, Red Ironbark, Mugga Ironbark. שם מדעי: Eucalyptus sideroxylon) הוא עץ ממשפחת ההדסיים. אקליפטוס כהה קליפה הוא עץ שגובהו בדרך כלל נמוך עד בינוני אך לפעמים גבוה. קליפת העץ קשה ובעלת קמטים עמוקים ובעלת גוני אפור עד שחור, בענפים גבוהים ובהמשכו של הגזע כלפי מעלה הקליפה נעשית לבנבנה וחלקה. לעלים הבוגרים יש גבעול וצורתם הצרה וחדה בקצותיהם (דמויי רומח) בגודלי 14 x 1.8 cm ובעלי צבעי כחול-ירוק (מכוסים בחומר אבקי אפרפר) או ירוק כהה. הפרחים הם בעלי צבע לבן, ורוד, אדום או צהוב חיוור המופיעים בתחילת הסתיו ועד אמצע הקיץ. תפוצתו משתרעת באופן לא אחיד: דרום מזרח קווינסלנד, ונפוץ באופן נרחב ב-western slopes ובמישור של New South Wales דרומית בתוך צפון מזרח ויקטוריה. מדיה וקבצים בנושא אקליפטוס כהה קליפה בוויקישיתוף אקליפטוס כהה קליפה, באתר ITIS (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר NCBI (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר Tropicos (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר GBIF (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר The Plant List (באנגלית) אקליפטוס כהה קליפה, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. אקליפטוס כהה קליפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
נמסיס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נמסיס – אלת השלם והנקם במיתולוגיה היוונית, ובהשאלה כינוי ליריב מושבע ונקמני נמסיס (כוכב משוער) – כוכב היפותטי החג כביכול סביב השמש, ומהווה חלק מספקולציית נמסיס מסע בין כוכבים 10: נמסיס – סרט קולנוע משנת 2002, מסדרת סרטי מסע בין כוכבים נמסיס (אסימוב) – רומן מאת אייזק אסימוב נמסיס (פיליפ רות) – רומן מאת פיליפ רות נמסיס (עוגה) – עוגת שוקולד לונדונית הר נמסיס – הר באנטארקטיקה
אנדראה מאפאי

אנדראה מאפאי (באיטלקית: Andrea Maffei;‏ 19 באפריל 1798 – 27 בנובמבר 1885) היה משורר, מתרגם ולבריתן איטלקי. כחסיד של וינצ'נצו מונטי (אנ'), עיצב מאפאי, יליד מולינה די לדרו, חלק מן התרבות הספרותית הקלאסית של איטליה במאה ה-19. אחרי שסיים בהצטיינות את לימודיו בתורת המשפט, עבר לכמה שנים לוורונה, משם לוונציה ולבסוף למילאנו, שם נשא לאישה בשנת 1831 את הרוזנת קלרה ספינלי. השניים נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846. מאפאי, שהיה בקיא בלשונות זרות, תרגם לאיטלקית יצירות אחדות מן הספרות האנגלית והגרמנית, בעיקר מחזות של שילר, אותלו והסערה של שקספיר, יצירות רבות של גתה (בהן פאוסט) ואת גן העדן האבוד של ג'ון מילטון. בתרגומיו חתר להתאים את החשיבה המקורית של המחבר לזו של קהל הקוראים האיטלקי. נוסף להיותו מתרגם, היה מאפאי גם משורר ואיש האסכולה הרומנטית. כלבריתן כתב למען ורדי את הלברית המפורסמת ל-הבנדיטים, שנושאה לקוח משילר, וכן שכתב כמה בתי שיר מן הלברית של פרנצ'סקו מריה פיאבה למקבת'. כמו כן היה הלבריתן של פייטרו מסקאני באופרות שלו Il Re a Napoli in Cremona משנת 1885 ו-Guglielmo Ratcliff משנת 1895, על פי המחזה של היינריך היינה משנת 1822, "ויליאם רטקליף". נוסף לוורדי, קשר מאפאי יחסי קרבה עם אחרים בחוגי התרבות האיטלקיים בתקופתו, ביניהם וינצ'נצו מונטי, אנטוניו רוזמיני, מריו רפיסארדי, קרלו טנקה, הצייר פרנצ'סקו אייץ והפסלים וינצ'צו ולה וג'ובאני דופרה. דמויות מפתח בתרבות האירופאית עברו גם הן בטרקלין ביתו במילאנו, בין השאר ליסט וסטנדל. ב-1879 מונה אנדראה מאפאי לסנאטור של ממלכת איטליה ולקח חלק בחיים הפוליטיים של ארצו. באמצע המאה ה-19 התגורר לעיתים קרובות בריבה דל גארדה, שם ארגן את אוסף האמנות העשיר שלו ושם נקרא ב-1935 הליצאום הקלאסי העירוני על שמו. מדיה וקבצים בנושא אנדראה מאפאי בוויקישיתוף אנדראה מאפאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדראה מאפאי, באתר Discogs (באנגלית) אנדראה מאפאי, באתר Songkick (באנגלית) Letters to Andrea Maffei , by Mario Rapisardi (1877) Prometheus
שמורת פורה

שְׁמוּרַת חָרְבַּת פוּרָה היא שמורת טבע קטנה בנגב הצפוני, בסמוך למחלף מאחז שעל כביש קריית גת - בית קמה. בשמורה פריחה עשירה וייחודית בחודשים פברואר ומרץ. בשמורת פורה גדלים צמחים ממוצא ים-תיכוני וצמחים ממוצא מדברי. השמורה הייתה מגודרת בשנות ה-60 של המאה ה-20 ולא נפגעה ממרעה. באתר סלעי קירטון גירניים מתקופת האאוקן. בשמורה גדלים צמחי כלנית מצויה, נורית, פרג, עירית גדולה, אירוס ארצישראלי, לשון פר, ערטנית השדות, כלח, שמשון הדור, עכנאי יהודה, דבורנית ודודאים. עוד בשמורה שיחי רותם, מלוח ולענה וצמחי וינקה עשבונית, עירית נבובה, מרווה ריחנית וצהרון מצוי. שמורה פורה השתרעה על שטח בן 12 דונם באפיק נחל פורה, הוא יובל של נחל שקמה. בשנת 2007 הוגדל שטח השמורה ב-283 דונם. שמה ניתן על שם חורבת פורה הנמצאת בגבולה המערבי. השמורה נקראת בערבית ח'רבת אלפורה. בחורף נאגרים בשמורה מי שיטפונות בסיוע סכר ונוצר אגם עונתי. במקום גשר נחל שקמה שנהרס, גשר זה מהווה שריד מסילת הרכבת הטורקית שנסללה בתקופת מלחמת העולם הראשונה מטול כרם לבאר שבע, ומשם לקוסיימה בחצי האי סיני. הגשר נהרס בשיטפונות בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנים האחרונות נודעה השמורה במרבדי הכלניות האדומים שלה, שהתרבו והתרחבו בעשור הראשון של המאה ה-21, והיא נכללת בפסטיבל דרום אדום הנערך מדי חורף בחודש פברואר בנגב המערבי. הכניסה הראשית לשמורה היא מכביש 40. מדיה וקבצים בנושא שמורת פורה בוויקישיתוף יום שדה "מפגשים של טבע בשמורת פורה", באתר מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ שמורת פורה, באתר החברה להגנת הטבע שמורת פורה, באתר טיולי שמורת פורה, באתר טבע ונופים בישראל שמורת פורה, באתר מסע אחר משה גלעד, לא בטוח שיש כאן אוצר, אבל כדאי מאוד לטייל באזור, באתר הארץ, 26 במאי 2021
ג'ון אפדייק

ג'ון הוייר אפדייק (באנגלית: John Hoyer Updike;‏ 18 במרץ 1932 – 27 בינואר 2009) היה סופר אמריקאי משפיע ופורה. "רוץ שפן", רומן ריאליסטי שהוציא לאור בשנת 1960, נחשב ליצירת מופת חלוצית, ובהמשך חיבר אפדייק עוד שלושה רומנים (טטרלוגיה) עם אותה דמות ראשית - הארי "ראביט" (ארנב באנגלית) אנגסטרום, אנטי-גיבור מחוספס ומתוסבך שנע בין צווארון כחול למעמד ביניים ושפך אור כן ומעט סאטירי על כלל החברה האמריקנית. אפדייק היה גם מבקר אמנות, וחיבר בנוסף לנובלות סיפורים קצרים, שירים ומסות. הוא זכה בשורה של פרסים חשובים, ובהם פעמיים בפרס פוליצר, ב-1982 ושוב ב-1991, ובפרס "הרצאת ג'פרסון" ב-2008. אפדייק נולד בעיר רדינג שבפנסילבניה. למד לימודים גבוהים באוניברסיטת הרווארד ושנה אחת בבית-הספר רסקין לאמנות באוקספורד, אנגליה. את כתביו הראשונים פרסם ב"ניו יורקר", כחבר מערכת העיתון, בשנים 1955–1957. מאז 1957 התגורר במסצ'וסטס. נוצות יונה, תרגום - רות כסלו, הוצאת מרחביה: ספרית פועלים, 1965. זוגות, תרגום - נורית יהודאי, הוצאת לדורי, 1972. רוץ שפן, תרגום - דבורה שטיינהרט, ספרי סימן קריאה, 1977. הינשאי לי, תרגום - אופירה רהט, הוצאת זב"מ, 1979. ההפיכה, תרגום - אהרן אמיר, הוצאת זב"מ, 1980. דרך רבה מדי: סיפורי הזוג מיפל, תרגום - מאיר ויזלטיר, הוצאת זמורה-ביתן, 1984. שפן חוזר, תרגום - חיים איזק, הוצאת זמורה-ביתן, 1987. שפן עשיר, תרגום - חיים איזק, הוצאת זמורה-ביתן, 1987. המכשפות מאיסטוויק, תרגום - אמיר אורן, הוצאת זמורה-ביתן, 1990. הספר עובד לסרט באותו שם. בק: הספר, תרגום - אלי הירש, הוצאת זמורה-ביתן, 1994. לקראת קץ הזמן, תרגום - סמדר מילוא, הוצאת עם עובד, 1999. מדיה וקבצים בנושא ג'ון אפדייק בוויקישיתוף מרב יודילוביץ', ג'ון אפדייק הלך לעולמו, באתר ynet, 27 בינואר 2009 מיה סלע, עכבר העיר, מת הסופר זוכה פרס פוליצר, ג'ון אפדייק, באתר הארץ, 28 בינואר 2009 אסתי סגל, ‏השפן כבר לא ירוץ עוד: ג'ון אפדייק מת והוא בן 76, באתר גלובס, 28 בינואר 2009 יואב פרומר, ג'ון אפדייק ניסה לעצור את השעון, באתר nrg‏, 6 בפברואר 2009 יונתן פיין, הבלתי מתורגמים: רקוויאם אמריקני, באתר ynet, 23 במאי 2012 דקלה גפני, תרגום של הסיפור A&P, באתר ליטרטורה ג'ון אפדייק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון אפדייק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון אפדיק (1932-2009), דף שער בספרייה הלאומית ג'ון אפדייק, ברשת החברתית Goodreads על "הרצאת ג'פרסון" באתר NEH. אהרן פאפו, הספר שמחרגמו ראוי לפרס! ג׳ון אפדייק, "דרך רבה מדי", חדשות, 13 באפריל 1984 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תל

תֵּל (ברבים: תִּלִּים) הוא שטח קרקע מוגבה, אשר נוצר כתוצאה מבניית יישובים באותו מקום במשך דורות רבים, כשכל שכבה נבנתה מעל חורבותיו של יישוב הקודם. באופן בנייה זה גובה פני השטח עולה, ונוצר תל. התל מורכב משכבות אחת על גבי השנייה. כאשר הן נחפרות מהשכבה המאוחרת הנמצאת במרום התל לשכבה הקדומה בתחתיתו. תלים רבים החלו במקום בו שכנה גבעה טבעית. תלים מהווים כר פורה למחקר ארכאולוגי, מכיוון ששכבות תרבות רבות מתועדות בהם. החפירה בתל מעוררת דילמה, משום שחפירה לשכבות קדומות יותר פוגעת לעיתים תכופות בממצאים ארכאולוגיים מתקופות מאוחרות. בשמה של העיר תל אביב, אשר תורגם מן השם המקורי של הספר האוטופי של הרצל אלטנוילנד (מילולית: ארץ ישנה חדשה), מייצגת המילה 'תל' את הישן[דרוש מקור], כניגוד למילה אביב המייצגת את החדש. בפועל לא נוסדה תל אביב על שרידים ארכאולוגיים של יישוב קדום כלשהו, אף שבשטחה המורחב נתגלו בדיעבד תלים ארכאולוגיים, בעיקר בסביבת נחל הירקון (כגון תל קסילה בתחומי מוזיאון ארץ ישראל). גם בשמות נקודות יישוב נוספות ברחבי ארץ ישראל שולבה המילה "תל", על פי רוב בכאלה שנוסדו על גבעה או כביטוי להתחדשות. המילה "תל"[דרוש מקור] בשימוש בלשונות רבות נוספות (tel או tell) כמונח מקצועי-ארכאולוגי לתופעה זו של שרידי יישוב קדום. רוגם צילומי תלים באתר "עידן התנ"ך" - אתר ארכאולוגי, היסטורי מקראי. תל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחברות עמנואל

"מחברות עמנואל" הוא ספר מאת עמנואל הרומי, משורר ובלשן יהודי איטלקי בן המאה ה-14, שבו נידונים נושאים מחיי המחבר ובני תקופתו, והוא משקף את החיים בניצני תקופת הרנסאנס. הספר מכיל דברי מוסר ולצדם הלצות, שירי קודש, שירי אהבה וחשק ודברי מדע. הספר הושפע מהשירה האיטלקית בת זמנו, וכלל גם, לראשונה בשפה העברית, שירים במבנה סונטה. המחברת האחרונה, העשרים ושמונה במספר והנודעת מכולן, זכתה לשם "מחברת התופת והעדן", ומפרטת בין היתר את גורלם המר של החוטאים והרשעים לאחר המוות וכפי הנראה נכתבה זמן קצר לאחר ובהשראת הקומדיה האלוהית של דנטה אלגיירי. כמה מדבריו של עמנואל הרומי מתוך "מחברות עמנואל": "ודע כי חברת הנדיב מציאה גדולה והגונה, וחברת הנבל חרטה מגונה." "ודימו החכמים בשכלם, העולם הזה לסולם, זה יורד בו וזה עולה." בגלל אופיו עורר הספר מחלוקת בקהילה היהודית, ורבי יוסף קארו אסר בספרו "שולחן ערוך" לקרוא בו: מליצות ומשלים של שיחת חולין ודברי חשק, כגון ספר עמנואל, וכן ספרי מלחמות, אסור לקרות בהם בשבת; ואף בחול אסור משום מושב לצים (תהילים א, א), ועובר משום אל תפנו אל האלילים (ויקרא יט, ד) לא תפנו אל מדעתכם; ובדברי חשק, איכא תו משום מגרה יצר הרע; ומי שחיברן ומי שהעתיקן, וא"צ לומר המדפיסן, מחטיאים את הרבים. — שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ז, סעיף ט"ז פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פירוט המהדורות. חוקרת הספרות דבורה ברגמן, במאמרה "יחוס אבות של 'אלוף בצלות ואלוף שום'", הציגה שלל הקבלות רעיוניות בין יצירתו של חיים נחמן ביאליק, "אלוף בצלות ואלוף שום", ובין המחברת השמונה-עשרה ב"מחברות עמנואל". כך, למשל, מתארת ברגמן את עלילת החלק השלישי של המחברת, הקרוי "הנדיב מקמרינו": "עמנואל, הגיבור הנודד, מתקבל בכבוד גדול בבית נדיב מסביר-פנים. הוא מבדר את הנוכחים ומרשים אותם בחוכמתו, מתכבד בסעודת מלכים, ויוצא לדרך לאחר פרידה נרגשת וחגיגית. במרכז ההתרחשות עומדת הסעודה, והיא זוכה לפירוט רחב". מבנה זה של הסיפור דומה מאוד למבנה סיפורו של אלוף בצלות ולמבנה סיפורו של אלוף שום. לא רק במבנה הכללי, אלא גם באחדים מפרטי העלילה מתגלה זיקה בין שתי היצירות. דוגמה מובהקת לכך היא שאלת המארח לאורחו ב"מחברות עמנואל": "הלא חסרת דבר בבית הנכבד?" ותשובת האורח: "הדג והבשר טפל והשום והבצל והחציר עיקר", ובדומה לה שאלת המלך את אורחו ב"אלוף בצלות ואלוף שום": "הֶעָרְבָה לְךָ אֲרוּחָתִי הָפָּעַם?" ותשובתו המגומגמת של האורח, לפיה חסר בצל בתבשיל. עמנואל הרומי, מחברות עמנואל, ב"פרויקט בן יהודה" מחברות עמנואל, מהדורת דפוס שונצינו, קונסטנטינופול ה'רצ"ה (1535) באתר HebrewBooks ירון כהן צמח, מדריך הטרמפיסט בעולם הבא: מפגש בין דנטה לבין עמנואל הרומי, באתר e-mago רשימת מאמרים על מחברות עמנואל באתר רמב"י שמואל אשכנזי, ‏מחברות עמנואל הרומי, הוצאת דב ירדן - מאמר ביקורת, קרית ספר, גיליון לה, תש"כ, באתר Academia.edu דבורה ברגמן, "יחוס אבות של 'אלוף בצלות ואלוף שום'", ספר יצחק בקון: פרקי ספרות ומחקר, בעריכת אהרן קומם, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1992 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אינטרלאקן

אינטרלאקן (בגרמנית: Interlaken) היא עיירה בקנטון ברן בשווייץ. העיירה מפורסמת בזכות נופיה והיא בעיקרה עיירת קיט. היא שוכנת בין אגם ברינץ ואגם תון ומכאן שמה – בלטינית Inter Lacus, בין האגמים. הנהר ארה עובר בה. בעיירה שתי תחנות רכבת במזרח העיירה ובמערבה. בנוסף ישנם בה שני פוניקולרים. קווי הרכבת הראשיים מקשרים את אינטרלאקן עם שפיץ, תון, ברן ולוצרן. בנוסף, מוצעים גם שירותי שיט דרך אגם ברינץ לעיר ברינץ, ודרך אגם תון לערים שפיץ ותון. מרבית תושבי העיר מתפרנסים מתעשיית התיירות. מנזר אוגוסטינוס בעיר, שנבנה בשנת 1130 ופעל עד 1528 הוא מאתרי התיירות הבולטים. בעבר נודעה אינטרלאקן בזכות תעשיות הדפוס, הטקסטיל ושענות. באינטרלאקן מוצעות למבקרים פעילויות ספורט שונות וביניהן צניחה חופשית, גלישה לקניונים, גלישה אווירית, רחיפה וסקי. אטרקציה תיירותית נוספת הסמוכה לעיר היא הר היונגפראו שגובהו 4,158 מטר ועליו תחנת הרכבת הגבוהה באירופה – 3,450 מטר. פארק מסתורין העוסק בעל-טבעי ונמצא בבעלות אריך פון דניקן, נסגר ב-2006 בשל קשיים כלכליים, לאחר שלוש שנות פעילות. אטרקציית תיירות נוספת היא רכיבת אופניים. עבור רוכבי האופניים ישנם מסלולים רבים אשר עוברים מסביב לשני האגמים אשר משני עבריה של העיירה. ישנם חנויות רבות במרכז העיר להשכרת אופניים אשר מותאמות לכל הרכב משפחתי וגיל. בעירה מתקיים פסטיבל שנתי בשם Greenfield Festival. זהו פסטיבל מטאל ורוק כבד המתקיים בשטח של שדה תעופה של העיירה בתחילת הקיץ. הלהקות המשתתפות מגיעות מכל אירופה ומחוצה לה. במבט מ-Schynige Platte אינטרלאקן ואגם ברינץ במבט מסאקסטן אלמנטים אדריכליים באינטרלאקן: צריח, חלונות, מרפסות תאונת גלישת הקניון בשווייץ אתר האינטרנט הרשמי של אינטרלאקן (בגרמנית) האתר הרשמי של העיר (בגרמנית)/(בצרפתית)/(באנגלית)/(בספרדית) אינטרלאקן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1]
וירוטוטיס

וירוטוטיס (Virotutis) הוא אל השמש במיתולוגיה הקלטית. עם המפגש בין התרבות הקלטית עם התרבות הרומית, זוהה וירטוטיס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית, ועל גבי כתובות מהתקופה הרומית מופיע שילוב השמות "אפולו וירוטוטיס". משמעות השם - "מיטיב האנושות". מקומות פולחנו העיקריים היו בגאליה (באזורי המחוזות סבואה עילית ומן ולואר בצרפת של ימינו). Dictionary of Celtic Myth and Legend. Miranda Green. Thames and Hudson Ltd. London. 1997 ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סקאלפי

סקאלפי (שם מסחרי: Sculpey) הוא שם מותג הכולל מספר מוצרי חומר פולימרי, הרשום לחברת פוליפורם. המשותף לכלל מוצרי סקאלפי הוא האפשרות לשרוף את המוצר המפוסל בחום של תנור ביתי (לרוב ההוראות מנחות כ-130 מעלות צלזיוס), בעוד שמוצרי חומר מינרלי ניתנים לשריפה רק בטמפרטורות גבוהות הרבה יותר, ולפיכך מחייבות כבשן. תחת המותג קיימים מוצרים אחדים ליוצרים חובבנים, כמו גם מוצרים מקצועיים המשמשים לפיסול מיניאטורות ופסלונים בייצור מסחרי. לסקאלפי תכונות פלסטיות דומות לאלו של מותג פימו, אם כי סקאלפי יותר גמיש ומתאים לעבודות עדינות. מידת הגמישות והרכות של החומר הפולימרי תלויה בכמות השמן הלכוד בין מולקולות הפולימר, ומשתנה בין מוצרי המותג בהתאם. Original Sculpey: חומר גמיש ובסיסי, מיועד בעיקר לעבודה חובבנית. המותג המוקדם ביותר של החברה. מגיע בגוונים לבן וחום-אדמדם. Premo! Sculpey: מותג חובבנים המקביל לפימו, מגיע בהתאם בלבנים קטנות של 2 אונקיות או בלבנה של ליטרה אחת (כ-450 גרם). מגוון צבעים רחב. sculpey III: חומר משופר לעבודה חובבנית, מגיע ב-44 גוונים ובגדלים שונים. קיים מותג משנה עם גוון זוהר בחושך. Granitex: חומר בשילוב סיבים, הבולטים יחסית במוצר לאחר שריפתו בתנור ונותנים לו מראה עין של גרניט. לשימוש מקצועי וחובבני. MoldMaker: חומר פולימרי גמיש ורך במיוחד, שמיועד בלעדית ליצור תבניות יציקה לתבליטים. על פי הוראות היצרן, מתאים ליציקות גבס. Super Sculpey: חומר פולימרי מקצועני, המשמש יצרני מיניאטורות ופסלונים לייצור הדגם הראשוני. מגיע רק בגוון בז' ורדרד. קיים מותג משנה בעל גמישות מופחתת, הניתן לחריטה. sculpey super flex: חומר פולימרי השומר על גמישות לאחר האפייה בתנור. sculpey ultralight: חומר פולימרי קל משקל, מאפשר ליצור פסלונים ללא תמיכת שלד מתכת. מוצרי סקאלפי, אתר הבית של פוליפורם(הקישור אינו פעיל) הדגמת פיסול בסופר סקאלפי, פורום פיסול, ConceptArt.org
אוזני פיל

המונח "אוזן פיל" מפנה לכאן. לערך העוסק בצמח, ראו אלוקסיה. אוזני פיל (גם: אוזני חמור, אוזני חזיר, אוזניות, משקפיים או דקליות או אף חזיר מצרפתית: Palmiers, מבוטא: פאלמייה) הן עוגיות עשויות בצק עלים. מגוון שמותיהן מתייחס לצורתן האופיינית - ספירלה כפולה, המזכירה עלי דקל, אוזני בעלי חיים, לב ועוד. להכנת העוגיות משטחים בצק עלים על גבי סוכר וקינמון, מגלגלים אותו משני צידיו לגליל כפול ופורסים לפרוסות דקות. את הפרוסות טובלים שוב בסוכר ואופים. גיוון נפוץ הוא טבילת העוגיות בקצה אחד שלהן בציפוי שוקולד נוזלי, המתקרר ומתקשה. המתכון הקלאסי אינו כולל מילוי ונפוץ במגוון מדינות, הן באפייה ביתית והן בשיווק מסחרי. מתכונים מודרניים עשויים לכלול מלית מתוקה (למשל ממרח שוקולד) או מלוחה (גבינות, ממרחי ירקות ועוד). מדיה וקבצים בנושא אוזני פיל בוויקישיתוף עוגיות אוזני פיל מדריך בליווי תמונות, בפורום "מטעמים" אוזני פיל עם ממרח שוקולד, באתר של קרין גורן הגרסה המלוחה של אוזני פיל-סער אהרוני, באתר של נתניה און ליין
אולורו

אוּלוּרוּ (Uluru) הוא צורה מסלע טבעי הממוקמת בפארק הלאומי אולורו-קאטה ג'וטה שנמצא במרכז יבשת אוסטרליה, והוא אחד המונוליתים הגדולים בעולם. הפארק נמצא בחלקה הדרומי של הטריטוריה הצפונית, כ-335 ק"מ בקו אווירי מהעיר הקרובה ביותר (אליס ספרינגס), או 450 ק"מ בנסיעה בתוואי הרגיל (שלא לרכבי 4X4). שתי האטרקציות המרכזיות בפארק הן סלע אולורו וקאטה-ג'וטה (Kata-Tjuta), אשר ידוע גם בשם "הרי האולגה" (The Olgas). אולורו בנוי מאבן חול (מסוג ארקוזה) אחת שהמינרל העיקרי בה הוא פצלת השדה, גובהו 348 מטר מעל פני השטח ו-863 מטר מעל פני הים. היקפו 9.4 ק"מ והוא נמשך כ-2.5 ק"מ אל תוך הקרקע. אולורו מכונה גם "איירס רוק" (Ayers Rock) - "סלע איירס" - על שמו של הנרי איירס, ראש ממשלתה לשעבר של דרום אוסטרליה. האירופאי הראשון שהגיע למקום היה ארנסט ג'יילס (Ernest Giles) בשנת 1872. אולורו נחשב קדוש לתרבות האבוריג'ינית, וניתן לראות מסביבו ציורים אבוריג'יניים רבים. בשנת 1985 הוחזר האתר לחזקת האבוריג'ינים, ואלה החכירו אותו לממשלת אוסטרליה. כיום, 25 אחוזים מההכנסות מדמי הכניסה לאתר מועברים לקרנות למען רווחת הקהילות האבוריג'יניות באזור. המקום הוא אתר תיירות פופולרי ורבים מטפסים עליו מדי שנה לאורך נתיב תלול שאורכו הלוך וחזור 1.6 ק"מ, וזאת למרות בקשת האבוריג'ינים שלא לטפס על הסלע, הן משום שהוא אתר קדוש להם והן בשל מקרי המוות והפציעות הרבות שנגרמו לאורך השנים בשל הטיפוס הלא בטוח על הסלע. מאז שהחלו רישומים מסודרים, 35 מטפסים קיפחו את חייהם בטיפוס על אולורו. החל מ-26 באוקטובר 2019 הטיפוס על אולורו נאסר, וזאת לפי החלטה שהתקבלה פה אחד בוועדה משותפת לאבוריג'ינים המקומיים ולממשלה. לפני כן עלתה עליו משלחת עם מאות משתתפים במה שהיה הטיפוס האחרון. מקורות שונים טוענים שדווקא הר אוגסטוס שבאוסטרליה המערבית, הגדול פי 2.5 מאולורו, הוא המונולית הגדול בעולם, אולם הר אוגסטוס הוא מונוקלינה, קמט גאולוגי, ואינו מונולית כלל. בשנת 1987 הכריז אונסק"ו על אולורו כאתר מורשת עולמית, וב-1994 הורחבה ההכרזה לפארק שמסביבו. מדיה וקבצים בנושא אולורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולורו איירס רוק, באתר "למטייל" אריה רוזנברג, אוסטרליה: אל מרחבי החופש, 2011, מסע אחר דבי הרשמן, אוסטרליה: סלע המחלוקת, איירס רוק, מסע אחר ייאסר הטיפוס על סלע אולורו באוסטרליה, 2009, מסע אחר ארווין פלר‏, הסלע האגדי שגורם למיליונים לחצות את המדבר האוסטרלי, באתר וואלה, 18 באוקטובר 2017 מהו הסלע הגדול בעולם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה אולורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אולורו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אוסטרליה תאסור את הטיפוס על סלע האולורו, באתר ynet, 1 בנובמבר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא אתרי מורשת עולמית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקור חיים

האם התכוונתם ל... מקומות מקור חיים (שכונה) – שכונה בירושלים ישיבת מקור חיים – ישיבה תיכונית בנווה דניאל בנשיאות הרב שטיינזלץ זצ"ל ישיבת מקור חיים (ירושלים) – ישיבה חרדית, כיום כולל אברכים, בירושלים ישיבת מקור חיים (שפע) – ישיבה גבוהה בראשות הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ) שהתקיימה בעבר ונסגרה מקור חיים (קהילה) – קהילה של יוצאי גרמניה בפתח תקווה בית הכנסת כדורי – מקור חיים בפורטו, פורטוגל ספרים מקור חיים (אבן גבירול) – חיבור פילוסופי של רבי שלמה אבן גבירול מקור חיים (אבן צרצה) – חיבור פילוסופי של רבי שמואל אבן צרצה מקור חיים (בכרך) – פירוש לשולחן ערוך מאת הרב יאיר חיים בכרך (ה"חוות יאיר") מקור חיים (לורברבוים) (1807) - ספר הלכה על יסוד השולחן ערוך אורח חיים ועל הט"ז ומגן אברהם מקור חיים (הלוי) – ספר הלכה של רבי חיים דוד הלוי קיצור שולחן ערוך מקור חיים (1975) - קיצור ספרו של רבי חיים דוד הלוי