laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הופמן

הופמן הוא שם משפחה ממקור גרמני שמשמעותו איש חצר. האם התכוונתם ל... אישים אבי הופמן – פעיל זכויות האדם בארצות הברית אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן – משורר ופילולג גרמני אוגוסט וילהלם פון הופמן – כימאי גרמני אילת יונגר-הופמן – מנצחת ומורה אלברט הופמן – כימאי שווייצרי, מגלה ה-LSD אנדרה הופמן – כדורגלן גרמני ארנסט הופמן – מנצח אמריקאי ארנסט תיאודור אמדאוס הופמן – סופר ומוזיקאי גרמני א.ת.א. הופמן – סופר, משפטן, מלחין, מבקר מוזיקה, צייר וקריקטוריסט גרמני ג'ייק הופמן – שחקן ובמאי אמריקאי דוד צבי הופמן (רד"צ הופמן) - ממנהיגי יהדות גרמניה בסוף המאה ה-19 דסטין הופמן – שחקן קולנוע אמריקאי היינץ הופמן – רמטכ"ל צבא גרמניה המזרחית ושר ההגנה שלה היינריך הופמן – סופר גרמני ורופא, מחבר הספר "יהושע הפרוע" וולפגנג הופמן – פושע מלחמה נאצי טטיאנה הופמן – שדרנית רדיו, עיתונאית וכתבת חדשות בטלוויזיה הישראלית יואל הופמן – סופר, משורר וחוקר עברי יוזף הופמן (אדריכל) – אדריכל אוסטרי יוזף הופמן (פסנתרן) – פסנתרן פולני-אמריקאי יונאס הופמן – כדורגלן גרמני יז'י הופמן – במאי קולנוע פולני ירג הופמן – שחיין גרמני מונטי הופמן – שחקן אמריקאי מקס הופמן – איש צבא פרוסי-גרמני שנטל חלק מכריע בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה מקס הופמן (יבואן רכב) – יבואן רכב אוסטרי–יהודי שהיה שותף ביצירתם של מספר דגמי מכוניות יוקרה משה הופמן – אמן חיתוכי עץ משה יוסף הופמן – רב הונגרי. מפורסם בכינוי "הדיין מפאפא" מרטין הופמן – כדורגלן גרמני עדינה הופמן – עיתונאית וסופרת ענת הופמן – פעילה פמיניסטית רפורמית פיליפ סימור הופמן – שחקן אמריקאי פליקס הופמן – כימאי גרמני פרנץ הופמן – שמו המקורי של הסאטיריקן, מחזאי, ובמאי קולנוע ותיאטרון ישראלי אפרים קישון רואלד הופמן – כימאי תאורטיקן אמריקאי, חתן פרס נובל רונן הופמן – חבר הכנסת מטעם יש עתיד ריד הופמן – יזם אמריקאי, ממייסדי לינקדאין ריכרד בר-הופמן – משורר וסופר אוסטרי שוקי הופמן – כוריאוגרפית ובמאית שטפן הופמן – כדורגלן גרמני שלמה הופמן – מספר ישראלים בשם זה; שלמה הופמן – מוזיקולוג ישראלי שלמה הופמן – מחנך חרדי ישראלי שלמה הופמן – מאמן כדוריד ישראלי מושגים הופמן (אי) – אי קטן במפרץ ניו יורק התחתון, בקרבת החוף המזרחי של רובע סטטן איילנד כלל הופמן – כלל בכימיה המתייחס לתגובת אלימינציה אשר יוצרת אלקן סיפורי הופמן – אופרה מאת המלחין הצרפתי ז'ק אופנבך קוד הופמן – שיטה לקידוד סימנים, המספקת דחיסת נתונים מרבית מכוניות הופמן (מכונית) – מכונית מיקרו בתצורת תלת-אופן מתוצרת Hoffmann אשר יוצרה בגרמניה בשנת 1951 הופמן 2CV – היא מכונית קבריולה מתוצרת Wolfgang Hoffmann אשר יוצרה בין השנים 1988–2007 בגרמניה האפמן גופמן
אדי

אדי (בשפות אירופיות: Eddie או Eddy), הוא שם גברי פרטי או שם משפחה, הנפוץ בקרב דוברי אנגלית, לרוב כקיצור של שמות אנגליים ממקור עתיק. בין השמות: אדוארד (Edward, במקור: Ēadweard) ובגלגולו הרומאני – אדוארדו (Eduardo), אדמונד (Edmund, במקור: Ēadmund), אדווין (Edwin, במקור: Ēadwine), אדגר (Edgar, במקור: Ēadgār), ושמות נוספים המתחילים ב"אד". משמעות המילה "אד" (Ēad) באנגלית עתיקה היא שפע, עושר או אושר. האם התכוונתם ל... אדי מרפי – שחקן ובמאי קולנוע, מפיק, קומיקאי וזמר אמריקאי אדי רדמיין – שחקן קולנוע אנגלי אדי ודר – זמר ונגן גיטרה, חבר הלהקה האמריקאית פרל ג'אם אדי גררו – מתאבק מקצועי מקסיקני-אמריקאי אדי מארסן – שחקן קולנוע אנגלי אדי ואן היילן – נגן גיטרה, מלחין ומפיק ממוצא הולנדי, ממקימי בלהקת הרוק האמריקאית ואן היילן אדי קיי תומאס – שחקן קולנוע אמריקאי אדי פישר – זמר אמריקאי אדי מקה (אנ') – שחקן אמריקאי אדי מרקס – רוכב אופניים בלגי אדי קייהיל – שחקן קולנוע אמריקאי אדי איזרד – שחקן, קומיקאי וסטנדאפיסט אנגלי אידי סדג'וויק – שחקנית אמריקאית אדי רמה – ראש ממשלת אלבניה אדי ג'ונס – שחקן כדורסל אמריקאי אדי קנטור – זמר וקומיקאי אמריקאי אדי גטהאגי – שחקן קולנוע אמריקאי אדי אדמס – צלם אמריקאי אדי קוקרן – מוזיקאי אמריקאי אדי אלברט – שחקן קולנוע אמריקאי הדי סלימאן – מעצב אופנה צרפתי אדי ג'ונסון – שחקן כדורגל אמריקאי אישים ששמם הפרטי הוא אדי אדי (מחשב מרכזי) – דמות משנית בסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה אדי (שוטר) – דמות משנית בסדרה האמריקאית משפחת סימפסון אדי הראש – הקמע וסמלה המסחרי של להקת ההבי מטאל איירון מיידן מארק אדי – שחקן קולנוע אנגלי מייקל "אדי" אדוארדס – קופץ סקי בריטי אנדרה אדי – משורר הונגרי מנטון אדי – מפקד גיס אמריקאי במלחמת העולם השנייה עמותת אָדי – תמיכה ועידוד השתלות איברים אד – חומר במצב צבירה גז המחבוא של אדי – אחת המסעדות הוותיקות ביותר באילת זרמי פוקו (באנגלית: Eddy current – זרמי אדי) – תופעה הנגרמת בעקבות שינוי בשדה המגנטי, או תנועת המוליך או מקור השדה. מפרץ אָדי – מפרץ באנטארקטיקה
בית אוסישקין (תל אביב)

בית אוסישקין הוא בניין בקרן הרחובות הירקון (מספר 52) ואלנבי בתל אביב הצופה על מגדל האופרה, כיכר הכנסת וחוף תל אביב. מנחם אוסישקין ומשפחתו התגוררו בבניין שנקרא על שמו. בית אוסישקין נבנה בשנת 1922 ותוכנן על ידי אלכסנדר לוי במסגרת חברת "קדם - חברת בניין בע"מ" שהקים לוי ביפו אשר יזמה מיזמי בנייה ותשתיות בארץ. הבניין הוא דוגמה בולטת לסגנון האקלקטי שאפיין את הבנייה בתל אביב בעשור השני והשלישי של המאה ה-20. הוא מתאפיין בקשתות מחודדות המזכירות את הבנייה הערבית, כרכובים קלאסיים ואלמנטים קישוטיים נוספים, בדומה לבית הפגודה אשר תכנן לוי שנתיים מאוחר יותר. אוסישקין, שנבחר ליו"ר הקרן הקיימת לישראל ב-1923, פנה לאלכסנדר לוי שנית וביקש שיתכנן גם את ביתו בשכונת רחביה בירושלים. לוי נענה לבקשתו וב-1925 הגיש תוכניות מפורטות אך מימושן השתהה בשל קשיים כלכליים. לבסוף נבנה הבניין רק ב-1931 בתכנונו של ריכרד קאופמן ולשם העתיק אוסישקין את משכנו. בשנות ה-30 הוסיף האדריכל יוסף מינור קומה שלישית למבנה. עם פטירתו ב-1941 הוריש אוסישקין את המבנה למשפחתו, והוא נותר בחזקתה עד לשנת 1992. כמו בניינים רבים מתקופתו ואף יותר בשל הקרבה השוחקת לאוויר הים, בראשית שנות ה-90 הבית, עמד מתפורר ומוזנח. בשנת 1992 הוא נמכר על ידי דוד אוסישקין, נכדו של מנחם אוסישקין לקבוצת אנשי עסקים ישראלים שהתכוונה לבנות במקומו מגדל מגורים בן 23 קומות. יחד עם זאת, הכרזת המבנה כמבנה לשימור וההגבלות שהוטלו על מבנים באזור מנעו זאת מהם ולבסוף השקיעה הקבוצה כ-4 מיליון דולר בשיפוצו, שימורו והרחבתו של המבנה. למבנה נוספו שתי קומות שעוצבו בסגנון שונה לחלוטין ומחומרים אחרים כדי להדגיש דווקא את החזית המקורית ולא לפגוע בצורת הבניין הססגונית. בפעולת השימור נשמרה בעיקר החזית ואילו פנים הבניין שונה יחד עם תוספת הבנייה. התוספת, הבנויה בעיקר מפלדה, אלומיניום וזכוכית בניגוד לאבן ובטון מטוייח מהם בנוי המבנה המקורי, יוצרת ניגוד בין ישן וחדש ובשל נסיגה קלה מקו הבניין היא גם כמעט ואינה מורגשת על ידי הולכי הרגל העוברים בקרבת הבניין. שטחו של המבנה המורחב עומד על כ-2,000 מ"ר. תקופה ממושכת המבנה הוצע למכירה ב-10 מיליון דולר ללא הצלחה. ב-1995 התעניינו בו פייסל חוסייני, אחמד טיבי ומספר נציגים פלסטינים נוספים לצורך הסבתו לנציגות אש"ף בתל אביב. המהלך עורר התנגדות רבתי שהובילה להתעניינות של מספר אנשי עסקים יהודים אך לא נמצאו קונים למבנה וב-2003 אחד היזמים, יעקב אייל, עזב את הארץ והותיר את חובותיו מאחור. לקבוצה מונה כונס נכסים שבשנת 2006 מכר את בית אוסישקין לתושב חוץ. כיום המבנה מכיל משרדים, דירות ודירות נופש. פנחס בן-שחר, בתי יפו-תל אביב מספרים. תל אביב: משרד הביטחון – הוצאה לאור, תש"ן, 1990, ע' 150. עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 153. מדיה וקבצים בנושא בית אוסישקין בוויקישיתוף מורשת אוסישקין, אילן שחורי, "פינה בעיר", מעריב בעלי בית אוסישקין דורשים 10 מיליון דולר בעד הבניין ברחוב הירקון בת"א, גלובס תושב חוץ רכש את בית אוסישקין ב-4.3 מיליון דולר, גלובס יזם הנדל"ן יעקב אייל עזב את הארץ והשאיר חובות של מיליונים, גלובס
מקלע NSV

NSV הוא מקלע סובייטי כבד בקוטר 12.7 מ"מ (חצי אינץ'). שמו הוא ראשי תיבות של מפתחיו: ניקיטין, סוקולוב וולוקוב. המקלע פותח להחלפת מקלע DShK בשירות הצבא הסובייטי ונכנס לשירות ב-1971. בצבא רוסיה הוחלף המקלע בראשית המאה ה-21 במקלע הקורד החדיש. ה-NSV לא מיוצר יותר ברוסיה, שכן מפעל הייצור והזיכיון נותרו בשטח קזחסטן לאחר פירוק ברית המועצות. מדינות נוספות שייצרו את המקלע ברישיון הן פולין, יוגוסלביה, הודו ובולגריה. גרסת המקלע להתקנה על רק"מ קרויה NSVT ויוצרה בסרביה על ידי "זאסטבה" בשם M87. גרסה זו נמצאת בשימוש נרחב במדינות יוגוסלביה לשעבר. כיום משתמשות במקלע פינלנד, פולין, רוסיה, ארמניה וסרביה. תחמושת - 12.7x107מילימטר משקל (ריק) - 25 ק"ג, 41 ק"ג על חצובה בתוספת 11 ק"ג לשרשיר של 50 כדור אורך כולל - 1560 מילימטר קצב אש - 700-800 כדור בדקה הזנה - שרשיר של 50 כדור הניתן לחיבור לשרשירים נוספים. טווח מעשי מקסימלי - 1.5 ק"מ בשימוש נגד מטוסים, 2 ק"מ כנגד מטרות קרקעיות מהירות לוע - 845 מטר לשנייה סכסוכים בהם היה בשימוש - פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, המלחמה בנגורנו-קרבאך, מלחמת עיראק מדיה וקבצים בנושא NSV בוויקישיתוף
לוצ'יליו ואניני

לוצ'יליו ואניני (באיטלקית: Lucilio Vanini;‏ 1585 – 9 בפברואר 1619) היה איש מדע, פילוסוף ורופא ממוצא איטלקי, שנלחם בכנסייה הקתולית במאה ה-17 למען חופש מחשבה ודעה. אתאיסט שנלחם על משנתו, עונה, נכלא, בסופו של דבר נרצח על ידי הכנסייה עקב דעותיו. ואניני למד רפואה, משפטים ופילוסופיה. הוא פרסם עשרות חוברות ברחבי אירופה בעד חופש מחשבה, חשיבה רציונלית ומדעית ונגד אמונות טפלות ואמונה עיוורת. ואניני נהג לחשוף את התנהגותה האמיתית של הכנסייה והאינטרסים העומדים מאחורי פעולותיה. במקרה מסוים פרסם בכל רחבי אירופה חוברת שתיארה את מקרה נס תמונת מרים הבתולה בפרפיציום שבאיטליה. באירוע הזה שילמו נזירים בשליחות הכנסייה לנוכל שיטען כי הוא עיוור וכי ראייתו חזרה אליו, לאחר שנגע בתמונה של הבתולה הקדושה. מאוחר יותר ברח מאיטליה לאנגליה מפחד האינקוויזיציה, אך באנגליה הושלך לכלא עקב האשמתו בכפירה, ועונה קשות בכלא על ידי הפרוטסטנטים. ואניני זוכה בבית דין דתי לאחר שהראה כי בחוברות שכתב קיימות אזהרות מכופרים. בשנת 1613 חזר לאיטליה ושוב ברח ב-1615 לליון שבצרפת. שם נרדף שוב והחליט להתחזות לסופר ופילוסוף בשם יוליוס קיסר. הוא עבר לפריז, שם התפרסם כסופר וכנואם מצוין בעל ידע רב בתאולוגיה, עד כדי כך ששגריר האפיפיור התייעץ עמו. לאחר שפרסם ספר העוסק בבריאת העולם באופן לוגי והגיוני הוחרם ואניני על ידי האפיפיור וספרו נשרף. הוא ברח לטולוז, שם עבד כרופא תחת השם פומפיאו אוצ'יליו. הוא טיפל בעניים בחינם ועסק במחקר, בעיקר בתחום הרפואה. בשנת 1618 הוסגר ואניני על ידי פילוסוף אחר לידי האינקוויזיציה. הוא עונה בכלא ולאחר מכן הורשע בבית דין דתי במעשי כשפים. האשמתו במעשי כשפים נבעה ממציאת קרפדה בביתו, שלמעשה נועדה למחקריו בתחום הרפואה. הוא נתלה, לאחר שלשונו נתלשה מפיו כעונש על דבריו כנגד הכנסייה ואלוהים, שאותם אמר לפני מותו. יש לבחון דברים בצורה הגיונית ומדעית. אלוהים אינו קיים. יש לקיים חופש מחשבה ודעה. כדור הארץ לא נוצר על ידי האל. אין חיים לאחר המוות והנשמה אינה ממשיכה להתקיים. טענת הכנסייה כי תתקיים תחיית המתים היא הבלים. בשנת 1605 הציג ואניני טיעון בדבר חוזקו של האלוהים מול השטן. הטיעון כוון כנגד הטיעון הכנסייתי הקתולי כי האלוהים חזק מהשטן. להלן הטיעון: אלוהים הוא הישות החזקה ביותר. אלוהים חפץ שכול בני האדם יהיו צדיקים. השטן חפץ שבני האדם יהיו חוטאים. הכופרים בכנסייה הם חוטאים (טיעון של הכנסייה). רק חלקים מאירופה קתולים. רוב אוכלוסיית העולם לא קתולית ומכאן חוטאת. אוכלוסייה זו גדולה לאין שעור מגודל האוכלוסייה המאמינה בכנסייה. יש יותר חוטאים מצדיקים. מכאן שהשטן חזק יותר מאלוהים. בעת האשמתו לפני בית הדין הדתי אמר כי "אין אלוהים ואין שטן" וכי "אין אלוהים מבלעדי הטבע". לפני שהוצא להורג הוצע לו לבקש מחילה וסליחה מהכנסייה ומאלוהים. תשובתו של ואניני הייתה: "אשר לאלוהים, איני יכול לבקש סליחה מדבר שאינו קיים ולגבי הכנסייה, הרי היא יכולה ללכת לכל השדים והרוחות, אף על פי שאין אני מאמין שהם קיימים". "גילויי הנבואה השמימית - פלאית - פיזית - אסטרולוגית - נוצרית נגד הפילוסופים הקדומים הכופרים והאפיקורסים" "סודות הטבע - מלך בני התמותה ואלוהיהם" מדיה וקבצים בנושא לוצ'יליו ואניני בוויקישיתוף
גנבת דעת

גנבת דעת בהלכה היהודית הוא האיסור להטעות את הזולת ולגרום לו לחשוב באופן מוטעה דבר מסוים, ובכללו לתת לזולת רושם מוטעה על כוונותיך האמיתיות כלפיו. איסור גנבת דעת הוא דווקא כאשר האדם גורם במעשיו לגנבת דעת ועושה מעשה מיוחד לשם כך, אבל אם השני טועה מדעתו וחושב שהלה עשה בשבילו מעשה מיוחד, ללא שהעושה עשה פעולה כדי שיחשוב כך, אין בכך איסור גנבת דעת. המקור במקרא לדעת חז"ל הוא בפסוק "לא תגנבו" שכולל גם גנבת דעת בכלל שאר הגנבות. בתנ"ך אנו מוצאים פעמיים גנבת דעת תוך שימוש בביטוי של "גנבת לב": ”וַיִּגְנֹב יַעֲקֹב, אֶת-לֵב לָבָן הָאֲרַמִּי, עַל-בְּלִי הִגִּיד לוֹ, כִּי בֹרֵחַ הוּא.” ”וַיַּעַשׂ אַבְשָׁלוֹם כַּדָּבָר הַזֶּה, לְכָל-יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר-יָבֹאוּ לַמִּשְׁפָּט, אֶל-הַמֶּלֶךְ; וַיְגַנֵּב, אַבְשָׁלוֹם, אֶת-לֵב, אַנְשֵׁי יִשְׂרָאֵל.” בתוספתא נכתב כי "שבעה גנבין הן: הראשון שבכולן גונב דעת הבריות . . ולא עוד אלא שמעלין עליו שאילו היה יכול לגנוב דעת העליונה היה גונב, שכל הגונב דעת הבריות - נקרא גנב". בתוספתא שם נכתב עוד שישראל גנבו את הדעת העליונה של הקב"ה כאשר אמרו במעמד הר סיני "נעשה ונשמע", מפני שלא התכוונו להגשים את הדבר. בתלמוד גנבת דעת מוזכרת בהקשר של אדם שתובע חוב שלא קיים באמת, וגורם לציבור לחשוב שקיים חוב שכזה. "'ובאה אל בית הגנב' - זה הגונב דעת הבריות, שאין לו ממון אצל חבירו וטוענו ומשביעו". הרמב"ם פוסק: אסור לאדם להנהיג עצמו בדברי חלקות ופיתוי. ולא תהיה אחת בפה ואחת בלב, אלא תוכו כברו; והעניין שבלב, הוא הדבר שבפה. ואסור לגנוב דעת הבריות, ואפילו דעת הגוי. כיצד? לא ימכור לגוי בשר נבלה בכלל שחוטה, ולא מנעל של מתה במקום מנעל של שחוטה. ולא יסרב [יפציר] בחברו שיאכל אצלו, והוא יודע שאינו אוכל, וירבה לו בתקרובת, והוא יודע שאינו מקבל; ויפתח לו חביות שהוא צריך לפתוח אותן למוכרן, כדי לפתותו שבשביל כבודו פתח. וכן כל כיוצא בזה. אפילו מילה אחת של פיתוי ושל גנבת הדעת, אסורה; אלא שפת אמת ורוח נכון, ולב טהור מכל עמל והוות. — משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות דעות, פרק ב' איסור העתקה בבחינות נובע מאיסור זה של גנבת דעת, מפני שמטעה אחרים וגורם להם לחשוב שהישגיו טובים מכפי שהם באמת. בתנ"ך יש מספר מקרים שבהם נעשה גנבת דעת שלכאורה מוצדקים, כאשר אברהם מבקש משרה לטעון שהיא אחותו ולא אשתו, כאשר יעקב מקבל את הברכות בטענה שהוא עשו, וכאשר משה מבקש מפרעה לצאת למדבר לשלשה ימים של הקרבה, כאשר הוא מתכוון לעזוב לגמרי. גנבה (משפט עברי) איסור הכשלת עיוור הונאה התחזות חנופה גנבת דעת בקיצור שולחן ערוך הרב אליעזר מלמד, הלכות גניבת דעת, אתר ישיבה הרב יובל שרלו, מדבר שקר תרחק - קונטרס הלכות שקר (אורכב 24.09.2017 בארכיון Wayback Machine), אתר ישיבת אורות שאול אסופת מאמרים בנושא גניבת דעת, באתר ספריית אסיף הרב אליעזר אלטשולר, גניבת דעת בהעתקה בבחינות, אתר כיפה הרב בראלי, אישור הזמנה לחתונה, כאשר המאשר אינו מתכוון הגיע, אתר כיפה הערך "גנבת דעת", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה ויקרא יט, יא. בראשית ל"א כ. שמואל ב', ט"ו ו'. מסכת בבא קמא, פרק ז, משנה ג תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל"ט, עמוד א'. יט - העתקה בבחינה, באתר פניני הלכה, ‏2000-08-02 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מרדכי ברנשטיין (מו"ל)

מרדכי ברנשטיין (15 במאי 1893, כ"ט באייר ה'תרנ"ג – 28 במרץ 1983, י"ד בניסן ה'תשמ"ג) היה סופר, מחזאי, מו"ל ואיש ציבור ביישוב ובתקופת המדינה. ברנשטיין נולד ברוסיה (באזור אוקראינה של ימינו) בשנת 1893. ב-1911 עלה לארץ ישראל ולמד בגימנסיה "הרצליה" בתל אביב. עם תום לימודיו עבד שנה בחקלאות, ואז גורש על ידי העות'מאנים והגיע לארצות הברית. שם למד באוניברסיטת קולומביה, ניהל בית ספר עברי, ובהמשך היה למנהל הוצאת הספרים "קדימה". כעבור שנתיים וחצי התנדב לגדוד העברי, ובשנת 1918 שב איתו לארץ. בארץ שימש ברנשטיין כמזכיר גימנסיה הרצליה. עם העברתה של הוצאת דביר לארץ ישראל, מינה אותו ביאליק לנהל אותה, וברנשטיין היה מנהלה במשך שנים רבות, עד פרישתו לגמלאות. הוא כתב טרילוגיה על החיים בארץ, וחיבר כשלושה-עשר מחזות, שאף תורגמו לשפות אחרות. היה איש ציבור רב פעלים: שימש בהתנדבות כנשיא "התאחדות הוצאות הספרים בישראל", יו"ר הוצאת "יחדיו", חבר דירקטוריון נייר חדרה ועוד. ברנשטיין היה ממייסדי רמת גן (אז עיר-גנים) כחלק מקבוצת ה'קנדים'. בצוואתו הקדיש את כספו לקרן לעידוד יוצרים צעירים בתחומי הספרות השירה והמחזאות. האגודה להענקת פרסים על שמו היא שאחראית על הענקת פרס ברנשטיין. נפטר ב-28 במרץ 1983, בן 90 במותו. נקבר בבית הקברות טרומפלדור. רשימת הפרסומים של מרדכי ברנשטיין, בקטלוג הספרייה הלאומית על מרדכי ברנשטיין באתר התאחדות הוצאות ספרים בישראל מרדכי ברנשטיין, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" האזנה לשירי מרדכי ברנשטיין, באתר זמרשת מרדכי ברנשטיין, באתר זמרשת מרדכי ברנשטיין, דף שער בספרייה הלאומית מרדכי ברנשטיין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה תאריך פטירתו באתר חברה קדישא ת"א-יפו והמחוז. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום לעווי

הרב נחום לעווי משאדיק (ידוע בכינוי רבי נחום שאדיקר; ה'תק"ע, 1810 בערך – י"ב בחשוון תרכ"ו, 1865) היה הרב של העיר שאדיק שבפולין. לאחר עלייתו לארץ ישראל התמנה לראש כולל פולין. הוא ואחיו הם ראשי משפחת וייספיש בירושלים. נולד לרב אברהם לעווי מפוזנא, שהיה תלמיד רבי רפאל הכהן כ"ץ מהמבורג. אמו אסתר הייתה בת רבי יצחק משלשין. מבין ארבעת אחיו התפרסמו הרב שלמה זלמן שכיהן כרב של פרוסט וזלוצ'וב, הרב אשר לעמיל לעווי שכיהן כרב של גאלין ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, והרב יעקב יהודה לייב לעווי שכיהן כרבה של שלשין ובסוף ימיו בירושלים. בצעירותו למד אצל רבי שלמה זלמן ליפשיץ ובגיל שמונה עשרה הוסמך על ידו. לאחר נישואיו לחיה סימפלוניה שימש במשך מספר שנים כרב של העיר שאדיק שליד קאליש. בשנת תר"ה (1845) עלה לארץ ישראל עם שניים מאחיו, רבי אשר למל ורבי יעקב יהודה לייב, מחבר הספר "בית לאבות". לפי המסורת, עלייתם באה לאחר ששלושתם חלמו בלילה אחד כי עליהם לעלות לארץ ישראל[דרוש מקור]. בשבתו בירושלים הקדיש את כל זמנו ללימוד התורה, כשהוא יושב רוב ימיו בצום, עטוף בטלית ותפילין. למד קבלה יחד עם אחיו ורבי יוסף זונדל מסלנט אצל המקובל רבי יהודה כהן. התמנה לראש כולל פולין. לאחר פטירת אשתו הראשונה נישא בשנית למינה-לאה ריבלין, בת הרב משה ריבלין, מנהיג האשכנזים בירושלים במשך כמה שנים. נפטר במגפת הכולרה שפרצה בשנת תרכ"ה. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בין אחיו הרב יהודה לייב והגאון מקוטנא. במכתב שהופיע בהלבנון (ה'תרכ"ו מס' 23) כתב עליו ר' יעקב ספיר, "לא בשפת יתר נאמר על החסיד הקדוש הרב ר' נחום זוצק"ל שהיה שקול כשישים רבוא, ובצדק היה יכול לישא עשר אצבעותיו, ולומר גלוי וידוע וכו' שלא נהנתי מהעולם הזה וכו' ... היה כמעין המתגבר בחריפות ובקיאות, וגודל חסידותו פרישותו וקדושתו, לא אדע החל וכלה ולא יכילום גליונים רבים... לית דין בר נש רק מבני אלקים בני עליון אשר גם גויתו כתרשיש... ומה אספר מטוב לבבו ויפת עינו חונן לדל ורחמן... לא אכל פתו לבדו.." נוסח מצבתו: "איש קדוש וטהור, בן שמונה שנים החל לדרוש את ה' והקדיש כל ימיו לתורה ותעניות וסיגופים במסירות נפש, לא פסק פומיה (פיו) מגרסה יומם ולילה, זכה ללמוד וללמד והעמיד תלמידים הרבה, הרב המאוה"ג (המאור הגדול) סיני ועוקר הרים חסיד ועניו". בשנת תשמ"ג (1983) הוקמו על שמו ישיבת הר"ן (ראשי תיבות: הרב ר' נחום), על ידי צאצאו הרב צבי וייספיש. כן קרויים על שמו, רחוב בשכונת נווה יעקב בצפון ירושלים, ורחוב בשכונת הגפן בביתר עילית. מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים ובת, בהם הרב שלמה זלמן בהר"ן לעווי (ראשי תיבות: בן הרב ר' נחום), ממייסדי שכונת מאה שערים ושכונות נוספות. זמן קצר שימש כחבר בית דינו של המהרי"ל דיסקין. בתו נישאה לרבי יהודה ברגמן בנו של רבי אליעזר ברגמן. מצאצאיהם, חבר מועצת גדולי התורה הרב מאיר צבי ברגמן. מאשתו השנייה נולדו לו שלושה בנים ובת, בהם הרב דוד בהר"ן. אבני קודש על מסכת בבא מציעא (ירושלים, ה'תרל"א) שו"ת אבני קודש, (ירושלים, ה'תשל"ה) "מוריה" (שנה ראשונה, גיליון ח-י) עוד מתשובותיו נדפסו בספר בית אבות של אחיו רבי יהודה לייב לעוי, ובשו"ת "אמרי בינה" של הרב מקאליש. חידושים פרי עטו נדפסו בתחילת שו"ת מהרי"ל דיסקין. אילן היוחסין של רבי נחום שאדיקר ספרו שו"ת אבני קודש באתר HebrewBooks נחום לעווי, דף שער בספרייה הלאומית
ההכשרה

ההכשרה הייתה תנועה יהודית בהולנד שעסקה בהכשרת נוער יהודי לחיים בארץ ישראל. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלו מאות פליטים לזרום ממזרח אירופה לתחומי הולנד, חלקם באישור ממשלת הולנד וחלקם הבריחו את הגבול עם גרמניה. בין הפליטים היו יהודים רבים שביקשו להגיע לארצות הברית או לפלשתינה. הציונים מבין בני נוער אלה היו חברים ב"אגודת מזרחי" ובקשו להיות חלוצים בפלשתינה. כדי לשפר את סיכוייהם של בני הנוער היהודים מבין הפליטים להקלט בפלשתינה, הוקמו במזרח הולנד ארגונים ששיכנו את הפליטים אצל איכרים כדי שילמדו את עבודת האדמה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933, הוקם מרכז הכשרה ("ההכשרה") באנסחדה (Enschede) ביזמתם של כמה מחברי אגודת ישראל – י' סימון, תושב המקום, ד"ר האוסדורף, מר דה האס, י' פרומן ולינה סנדרס, ובשיתוף פעולה עם קהילת אנסחדה והרב הראשי שלה, הרב הירש. ההכשרה זכתה לתמיכה נרחבת של הקהילה היהודית שראתה בכך פתרון לבעיית זרם הפליטים. קבוצות של 15–25 בני נוער, ברובם בוגרי תנועות נוער ציוניות מגרמניה, התגוררו במבנה בית ספר ישן של העיר אנסחדה ועבדו אצל איכרים אמידים באזור. שם למדו מקצועות כגון חליבה, עבודת אדמה, נגרות, מסגרות, גידול ירקות ורתכות. בין השנים 1933 ל-1942 הוכשרו בדרך זו מעל 100 בני נוער יהודים חלוצים. רוב החלוצים בהכשרה זו היו יוצאי "עזרא", תנועת הנוער של אגודת ישראל בגרמניה, או שבאו מפולין. ילידי הולנד כמעט לא הגיעו להכשרה זו. עבור כולם הוגשה לממשלת המנדט הבריטית בקשה לקבל סרטיפיקט לעלות לפלשתינה וכמאה מהם קיבלו את האישורים הנכספים ועלו לארץ ב-1938. מנהלו הראשון היה ד"ר שטסמן, ואחריו חיים נוסבאום. בין השנים 1937 ל-1942 ניהלו את ההכשרה הרב הלל ברוקנטל עם רעייתו מלי. הרב הלל יזם את הוצאת ה'הכשרה' מתוך העיר אנסחדה לפרוור העיר בכפר טווקלו (Twekkelo), מה שסייע מאוחר יותר, לאפשרות ההישרדות וההצלה בזמן הכיבוש הגרמני. הרב הלל נשבה בידי הגרמנים ביולי 1940 ונשלח למחנה בשלזיה עלית, וכך בשנתיים וחצי האחרונות, ניהלה מלי לבדה את ההכשרה (בהיותה אם לשלושה ילדים בגילאי שנתיים, שלוש וארבע). החל מ-1939 לא ניתנו עוד סרטיפיקטים וממשלת הולנד העלימה עין ואפשרה לקבוצה נוספת של חלוצים לעשות את דרכה לפלשתינה בדרכים לא חוקיות. עד לשנת 1942 יכלו חברי ההכשרה להמשיך את הכשרתם ללא כל התנכלויות מצד הגרמנים, מאוחר יותר הם התבקשו להרשם בעירית אנסחדה לצורך איסוף והפנייה ל"מחנה עבודה" בפולין. בפועל רק מעטים מביניהם אכן נרשמו וכשבאה משאית לאסוף אותם מהמקום בו גרו גילו הגרמנים שהמקום נטוש. המחתרת של האזור ברשות הכומר אוורדואן (Overduin) דאגה להסתיר את כל חברי ההכשרה בבתי האיכרים בהם עבדו. משך כל תקופת המלחמה דאגה המחתרת ההולנדית לכל צורכיהם של הצעירים. 23 מתוך 50 חלוצים מההכשרה של ינואר 1938 ניצלו ועלו לישראל. L.F.van Zuylen(1998)."Palestinapioniers in Twente".Holland C.Hilbrink(1989)."De Illegalen".SDU.s'Gravenhagen הם היו חברינו, יגאל בנימין, הם היו חברינו, ירושלים, עמ' 13-14
רבה

האם התכוונתם ל... רבה (מוסמכת לרבנות) – אישה שהוסמכה לרבנות, המקבילה הנשית לרב רבנית – אשת רב, וכן אישה המנהיגה, מלמדת או מורה את הציבור ביהדות, ללא הסמכה מדרש רבה – אוסף מדרשי חז"ל על התורה ועל המגילות רֶבֶּה – אדמו"ר חסידי רֶבֶּה – מלמד, מורה מחנך בתלמוד תורה נחל רבה – אחד מיובלי הירקון רבה (מכונית) – מכונית מתוצרת הונגריה רַבָּה – עיר הבירה של בני עמון בתקופת המקרא, וכיום מזוהה עם עמאן בירת ירדן אמוראים רבה בר נחמני – מראשי הדור השלישי של האמוראים, ראש ישיבת פומבדיתא וחברו של רב יוסף, ידוע בפשטות בשם "רבה" רבה בר אבוה – אמורא בבלי בדור השני, תלמידו של רב ורבו של רב נחמן רבה בר ירמיה – אמורא בבלי בדור השני והשלישי רבה בר תחליפא – אמורא בבלי בדור השלישי רבה בר נתן – אמורא בבלי בדור השלישי רבה בר שמואל – אמורא בבלי בדור השלישי. תלמיד רב ששת ורב חסדא ו"תנא" השונה ברייתות רבה בר רב שילא – אמורא בבלי בדור השלישי רבה בר מרי – אמורא בדור השלישי, מרבותיו של רבא רבה בר רב הונא – אמורא בבלי בדור השלישי, בנו של רב הונא וראש בישיבת סורא רבה בר בר חנה – אמורא בדור השלישי, תלמיד רבי יוחנן; האמורא מהדור הראשון רבה בר חנה היה אביו, לפי דעות מסוימות, ולפי אחרות מדובר באותו אדם עצמו שהשתבש שמו רבה בר רב שילא – אמורא בבלי בדור השלישי והרביעי רבה בר מתנה – אמורא בבלי בן הדור הרביעי רבה בר ליוואי – אמורא בבלי בדור הרביעי רבה בר עולא – אמורא בבלי בדור הרביעי רבה בר שימי – אמור בבלי בדור הרביעי רבה תוספאה – אמורא בבלי בדור השביעי, מאחרוני האמוראים. ראש ישיבת סורא סבוראים רבה יוסי (רבה יוסף, רב יוסי) - ראש ישיבת פומבדיתא, ראש הדור הראשון של הסבוראים ראבה רבא (פירושונים) ריבה (פירושונים)
רויסטון דרנטה

רויסטון ריקי דרנטה (בהולנדית: Royston Ricky Drenthe; נולד ב-8 באפריל 1987), הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר וכמגן שמאלי בריאל מורסיה מהליגה השלישית בספרד. דרנטה גדל ברוטרדם והצטרף בגיל 13 למחלקת הנוער של פיינורד המקומית בתור מגן שמאלי. בגיל 16 עבר לאקסלסיור רוטרדם במטרה לקבל יותר דקות משחק, שם הוא עבר לעמדת הקיצוני והראה יכולות טובות יותר בעמדה זו. ב-2005 החליטה פיינורד להחזירו, ובעונת 2006/2005 ערך את בכורתו בקבוצה הבוגרת של פיינורד, אך פריצתו הגיע עונה אחת אחר כך בה הוא הרשים את מאמן פיינורד, אווין קומאן, בתור מגן שמאלי עם 29 הופעות. בקיץ של עונת 2008/2007, לאחר משא ומתן ארוך, סיכמה פיינורד עם ריאל מדריד על העברתו במחיר של כ-14 מיליון אירו. הצעות נוספות הגיעו גם מצ'לסי ומברצלונה. דרנטה הושאל בהמשך מריאל מדריד להרקולס אליקנטה. בסיום חלון ההעברות של אוגוסט 2011, הושאל לאברטון. שנה מאוחר יותר, שוחרר דרנטה מריאל והפך לשחקן חופשי. הוא החליט לחתום בקבוצת אלניה ולדיקווקז מרוסיה. ב-21 ביוני 2013 חתם בקבוצת רדינג. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לשפילד ונסדיי לחצי שנה. ב-23 בינואר 2015 חתם בארג'ייספור הטורקית. בספטמבר 2015 עבר לבניאס מאיחוד האמירויות הערביות ממנה שוחרר ביולי 2016 ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. ב-8 ביולי 2018 דרנטה חזר מפרישה וחתם בספרטה רוטרדם לעונה אחת. ב-11 בספטמבר 2019 חתם בקוזאקן בויס מהליגה ההולנדית השלישית. ב-6 בינואר 2021 חתם בריאל מורסיה מהליגה הספרדית השלישית. לאחר עונת הפריצה של דרנטה (2006/2007), זומן ההולנדי לנבחרת הצעירה של הולנד עד גיל 21 להשתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21, על ידי המאמן פופ דה האן. באותו טורניר לא רק שהצטיין דרנטה וקיבל שבחים רבים על הופעתו, הוא קיבל את תואר השחקן המצטיין של הטורניר על ידי אופ"א. מדיה וקבצים בנושא רויסטון דרנטה בוויקישיתוף רויסטון דרנטה, באתר Transfermarkt רויסטון דרנטה, באתר Soccerway רויסטון דרנטה, באתר BDFutbol רויסטון דרנטה, באתר WorldFootball.net רויסטון דרנטה, באתר National Football Teams רויסטון דרנטה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.