laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקדמיק סופיה

אקדמיק סופיה (בבולגרית: Лукойл Академик София) הייתה קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר סופיה, שהתמודדה בליגת העל הבולגרית עד עונת 2019/20, אז התפרקה. הקבוצה השתתפה בעבר בגביע אירופה לאלופות בכדורסל וסיימה פעמיים במקום השני (1958, 1959). אקדמיק סופיה הייתה הקבוצה המעוטרת ביותר בכדורסל הבולגרי. הקבוצה נוסדה בשנת 1947 כחלק מ"מועדון הספורט האקדמי סופיה", זכתה 23 פעמים באליפות בולגריה,[דרושה הבהרה] אחד עשר פעמים זכתה בגביע הבולגרי. בין ההשתתפות הבינלאומית שלה: פעמיים הגיעה לגמר גביע אירופה לאלופות (בשניהם הפסידה לא.ס.ק. ריגה) בשנת 1958 ו-1959 גביע הסטודנטים הבינלאומי בשנת 1957. בשנת 2000, נחתם הסכם החסות עם ענק הנפט רוסי לוקאויל, והקבוצה חזרה במהירות להתמודד על אליפות בולגריה. מאז הקבוצה השתתפה בגביע יול"ב ובהמשך ביורוקאפ וביורוצ'לנג'. בעונת 2013/14 הפסידה את האליפות לאחר 11 פעמים ברציפות ליריבה העירונית לבסקי, כשהפסידה 3-2 בגמר הפלייאוף. החל מעונת 2011/2012, אירחה הקבוצה את משחקי הבית בליגה הבולגרית וביורוקאפ בארנה ארמייץ, המכיל 12,935 מקומות ישיבה (במשחקי כדורסל). ב-2018 עזבה את הקבוצה נותנת החסות הראשית ובעקבות כך ירד כוחה, ב-2020 במהלך מגפת הקורונה הודיעה הקבוצה כי אינה יכולה לעמוד בהסדרי התשלומים ובחובות, שחררה את כלל אנשי הצוות והשחקנים והכריזה על פירוק. הליגה הבולגרית: אליפות (26): 1957, 1958, 1959, 1963, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017 מקום שני: 2002, 2014 הגביע הבולגרי: זכייה (11): 1952, 1954, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2011, 2012, 2013 גמר: 2005, 2009, 2015, 2016, 2017 גביע הסטודנטים הבינלאומי זכייה (1): 1957 גביע אירופה לאלופות: גמר: 1958, 1959 גביע ספורטה: רבע גמר: 2003 יורוצ'לנג': רבע גמר: 2011 ארצות הבריתלארי אובאנון קרואטיה ברונו שונדוב בולגריה דימטיאר אנגלוב בולגריה טנצ'ן בנב בולגריה טודור סטויקוב בולגריה חריסטו ניקולוב ברזיל מוריליו דה רוסה מדיה וקבצים בנושא אקדמיק סופיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיק סופיה (הקישור אינו פעיל, 4 ביוני 2022) הודעה על פירוק הקבוצה
טרור קיברנטי

טרור קיברנטי או סייבר טרור (באנגלית: Cyberterrorism), הוא מונח המתאר פעולות טרור הנעשות באמצעות לוחמת רשת, אם על גבי פלטפורמת רשת האינטרנט ואם על מערכות ממוחשבות אחרות. הגדרת הסייבר טרור – בדומה להגדרת המונח "טרור" – נתקלת בעמימות. אולם, באופן המקביל לטרור הקונבנציונלי המשתמש באלימות ואמצעים פיזיים, מקובל להניח שטרור בסייבר עושה שימוש במרחב הקיברנטי כדי לפגוע באזרחים, במטרה לייצר שינוי פוליטי-מדיני או חברתי. התבססות האינטרנט כרשת התקשורת וכבסיס הפעולה העיקריים של האנושות המודרנית, הביאה לכך שפגיעה באמצעות תקשורת מחשבים במערכות ממוחשבות, עלולה להיות הרת אסון. תרחישי הבלהות האפשריים באמצעות לוחמת מידע, הם עצומים – כשפגיעה ברשת ממוחשבת אחת או יותר של מדינה מסוימת, עשויה לשתק אותה כליל. כך למשל, חדירה של גורמי טרור למערכות המחשוב המנהלות את התשתיות (מים, חשמל וכדומה) במדינה מסוימת, עשויה להביא לשיתוק כלל התשתיות במדינה, כשהפגיעה האנושה באזרחיה, תהיה רק אחת מתוצאותיה. גם מבלי לפעול בסייבר טרור, מספק האינטרנט לארגוני טרור אפשרויות המסייעות למטרתם, דוגמת תעמולה, לוחמה פסיכולוגית, גיוס משאבים (אנשים, כספים) ותקשורת יעילה. אך, האפשרות של לחימה ופגיעה באמצעות סייבר, היא פוטנציאל גבוה הרבה יותר לטרור, כששיקולי העלות מול תועלת לעומת טרור רגיל, עשויים להמריץ גורמי טרור להשתמש בו. המשאבים הדרושים כדי לבצע פעולות טרור קונבנציונליות (שימוש בנשק, חטיפת בני ערובה וכדומה), יקרים וקשים להשגה עשרות מונים מאלה הדרושים לשם ביצוע סייבר טרור (המתבצע באמצעות כישורי האקינג ומחשב). דוגמה לסייבר טרור ניתן לראות במלחמת קוסובו, בה הותקפו אתרים ומחשבים של ארגון נאט"ו, וכן של ארגונים ומוסדות אזרחיים אחרים שתמכו בפעילותו. קרין תמר שפרמן, פני הטרור העתידיים – סייבר-טרור, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה טרור קיברנטי, באתר "דיני רשת" שלמה פיוטרקובסקי, "מתקפת הסייבר הוכיחה שהמלך הוא עירום", באתר ערוץ 7, 10 בינואר 2012 עמי רוחקס דומבה, ‏הערכה: מתקפה מקוונת על ישראל בתוך חמש שנים, באתר ‏מאקו‏, 26 בינואר 2012 אמיר בוחבוט‏, החששות מתקיפה אירנית לא מסתכמים בפצצת גרעין, באתר וואלה, 11 במאי 2012 טרוריזם קיברנטי, דף שער בספרייה הלאומית
דיודת מפולת

דיודת מפולת (APD) היא התקן אלקטרוני, מוליך למחצה, רגיש מאוד, שמתבסס על האפקט הפוטואלקטרי כדי להפוך אור שמגיע אליו לאות חשמלי. דיודת המפולת יכולה להיחשב כגלאי עם הגבר מפולת. מבחינה פונקציונלית, היא נחשבת כאנלוגיה מוליכה למחצה מכפיל אור (photomultipliers). אפקט המפולת נגרם כתוצאה מיינון: כשהדיודה מחוברת בממתח אחורי ונופל עליה מתח נמוך הדיודה כמעט ולא מוליכה כלל וזורם דרכה רק זרם זליגה. כשהשדה החשמלי בצומת p-n חזק מספיק, האנרגיה של האלקטרונים המעטים שזורמים מספיקה ליינן את האטומים בסיליקון. תהליך היינון מגביר את עצמו וגורם לעליה מהירה בזרם (בתאוריה משך הזמן לשיא הזרם הוא פיקו שנייה). אפקט המפולת אינו הרסני כל עוד הדיודה לא מתחממת יתר על המידה. ההגבר האופייני של דיודת המפולת הוא פי 100, למרות שקיימות דיודות מפולת המיוצרות על ידי תהליכי סימום שונים, המאפשרות הגבר גבוה יותר. דיודת זנר משיגה תוצאה דומה על ידי אפקט אחר שנקרא אפקט זנר. שני האפקטים מתרחשים בשני סוגי הדיודות אבל אחד האפקטים בדרך כלל יותר בולט מהשני.
הארמייה ה-24 (ברית המועצות)

הארמייה ה-24 הייתה ארמיית שדה של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה, בין היתר, בקרב סטלינגרד. הארמייה הוקמה ב-25 ביוני 1941 על בסיס המפקדה של המחוז הצבאי הסיבירי, וכללה עם הקמתה 6 דיוויזיות חי"ר סיביריות מעתודת הסטאבקה. באוגוסט-ספטמבר 1941 השתתפה הארמייה במתקפת הנגד הסובייטית באזור ילניה. ב-10 באוקטובר פורקה מפקדת הארמייה לאחר שכוחותיה נלכדו והושמדו על ידי הגרמנים בכיס ויאזמה בשלב הראשון של מבצע טייפון, המתקפה הגרמנית על מוסקבה. ב-9 בדצמבר 1941 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מהמחוז הצבאי מוסקבה, ולמפקדה מונה מיכאיל איוואנוב. ב-5 בינואר 1942 נותרה הארמייה ללא חיילים, וב-1 במאי 1942 שונה שמה לארמיית העתודה הראשונה. ב-20 במאי 1942 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מחזית צפון הקווקז, ולמפקדה מונה איליה סמירנוב. הארמייה לחמה בקרב על קווקז, וב-23 באוגוסט 1942 שונה שמה לארמייה ה-58. בסוף אוגוסט 1942 הוקמה שוב הארמייה, על בסיס ארמיית העתודה התשיעית של הסטאבקה וסופחה לכוחות חזית סטלינגרד. בספטמבר 1942 היא השתתפה בשורת מתקפות כושלות של החזית על האגף השמאלי של הארמייה השישית הגרמנית מצפון לסטלינגרד. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה הארמייה 7 דיוויזיות חי"ר ובריגדת טנקים, ומפקדה היה גנרל י.ו. גלאנין. במחצית השנייה של נובמבר 1942 השתתפה הארמייה במבצע אורנוס תחת פיקוד חזית הדון, ותקפה את האגף הצפוני של אגד הכוחות הגרמני באזור סטלינגרד. לאחר כיתור כוחות הציר באזור סטלינגרד, השתתפה הארמייה בינואר 1943 במבצע קלחת, חיסול כוחות הציר ב"כיס סטלינגרד". ב-16 באפריל 1943 קיבלה הארמייה את תואר ה"משמר" (גווארדיה) על הצטיינותה בקרבות, ושמה שונה לארמיית המשמר הרביעית. סטפן קלינין (26 ביוני 1941 - 15 ביולי 1941) קונסטנטין ראקוטין (15 ביולי 1941 - 7 באוקטובר 1941) מיכאיל איוואנוב (9 בדצמבר 1941 - 17 במרץ 1942) יקוב ברואוד (17 במרץ 1942 - 1 במאי 1942) איליה סמירנוב (20 במאי 1942 - 15 ביולי 1942) ולדימיר מרצינקביץ' (15 ביולי 1942 - 6 באוגוסט 1942) ואסילי חומנקו (6 באוגוסט 1942 - 23 באוגוסט 1942) דמיטרי קוזלוב (אוגוסט 1942 - אוקטובר 1942) איוואן גאלאנין (אוקטובר 1942 - אפריל 1943) אלכסנדר גורבטוב (אפריל 1943) הרמן טרסוב (אפריל 1943) גריגורי קוליק (אפריל 1943 - 16 באפריל 1943) מדיה וקבצים בנושא הארמייה ה-24 בוויקישיתוף ארמיית המשמר הרביעית באתר samsv (ברוסית)
אצטדיון אלידה

אצטדיון אלידה (בשוודית: Eleda Stadion; לשעבר סוודבנק) הוא אצטדיון כדורגל בעיר מאלמה שבשוודיה, המשמש כאצטדיון הביתי של מועדון הכדורגל מאלמה. האצטדיון בעל 24,000 מקומות (מתוכם 18,000 מקומות ישיבה ו-6,000 מקומות עמידה) או 21,000 מקומות במשחקים בינלאומיים, נתון ההופך אותו לאצטדיון הרביעי בגודלו בשוודיה. האצטדיון נפתח בשנת 2009 והחליף את אצטדיון מאלמה כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל מאלמה. עלות האצטדיון היא כ-695 מיליון קרונה. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אלידה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון אלידה (בשוודית) האצטדיון (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) ב-Stadionwelt (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Rebirth

Rebirth (בעברית: לידה מחדש) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האמריקאית ג'ניפר לופז, שיצא ב-23 בפברואר 2005. השירים הבולטים באלבום היו להיט הקאמבק של לופז עם הראפר פביולוס, "Get Right", והשיר "Hold You Down" אותו ביצעה עם פאט ג'ו. האלבום זכה להצלחה במצעדים וזכה לביקורות חיוביות, אם כי כשל מבחינה מסחרית. במצעד הבילבורד 200 האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע ישרות למקום השני, והוא אחד מהאלבומים המצליחים ביותר של הזמרת במצעד זה, כאשר רק שלושה אלבומים נוספים הצליחו לעשות זאת במהלך כל הקריירה שלה. האלבום יצא גם במהדורה אליה צורף דיסק DVD ובו השיר "Get Right", רמיקס עם פביולוס וסרטוני וידאו המראים את מהלך העבודה על האלבום. שוחרר כסינגל הראשון מן האלבום השיר יצא לאור בשתי גרסאות האחת השיר הרגיל ושנייה רמיקס עם הראפר פביולוס. הסינגל הפך במהרה לאחד הסינגלים המצליחים והמוכרים ביותר של לופז כאשר נכנס הישר לעשרת המובילים ברוב המצעדים וחלקם למקום הראשון. הווידאו קליפ לשיר הועלה כמה שנים מאוחר יותר לערוץ ה-Vevo, של הזמרת והוא צבר צפיות רבות. הסינגל השני מהאלבום השיר הוא דואט עם הראפר פאט ג'ו וזהו הלהיט השני של השניים במשותף לאחר השיר "Feelin' So Good" ‏(2000),השיר לא זכה להצלחה רבה במצעדים, אך לביקורות חיוביות רבות. הקליפ לשיר בוים על ידי דיאן מרטל ונערך על ידי פול מרטינז הקליפ מציג את לופז מעל בניין בניו יורק ובמזדרון הבניין ופאט ג'ו ברחובות. הביקורות על הקליפ היו חיוביות. מידע על האלבום Rebirth באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rebirth באתר AllMusic האלבום Rebirth באתר Discogs האלבום Rebirth באתר ספוטיפיי האלבום Rebirth באתר יוטיוב UK Top 200 Albums Of 2005 - Самые продаваемые альбомы в Великобритании в 2005 году :: World Music Charts, music-charts.narod.ru "Jennifer Lopez's new album was created in a 'challenging' music industry, says singer". Christian Science Monitor. 2014-06-19. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2017-10-20. Stats: Jennifer Lopez | The Receipts - Classic ATRL, classic.atrl.net (באנגלית) (ארכיון)
המוניות בקרב על המארן

בקרב הראשון על המארן, ב-7 בספטמבר 1914, התרחש מבצע חסר תקדים בו הובאו 6,000 חיילי חי"ר במוניות אזרחיות - מפריז אל הזירה במארן. הכוחות הגרמנים היו קרובים להשגת פריצת דרך נגד הארמייה השישית המכותרת בין 6 ל-8 בספטמבר, והיה צורך מיידי בתגבורת. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה לשימוש בכלי תחבורה יבשתי ממונע להסעת כוחות אל החזית. בהמשך הפכה פרקטיקה זו למקובלת. כיום צבאות רבים משתמשים בנושא גיסות משוריין למטרה זו ולא בכלי תחבורה אזרחי. בפריז נערכה הערכת מצב וגנרל ז'וזף גליאני שהיה המושל הצבאי של פריז החליט לשלוח תגבורת של 10,000 חיילי מילואים רגליים שהמתינו בפריז. במקביל הוציא צו חירום בו נקראו כל מוניות פריז, רובן מדגם "רנו AG", להתגייס למאמץ המלחמתי ולהגיע לכיכר "האינווליד" כדי להסיע את הלוחמים לזירה. תוך מספר שעות הגיעו 600 מוניות מרחבי העיר, ובחסות החשיכה החל המבצע להעביר את הלוחמים לזירה במוניות, כל מונית הכילה בדוחק חמישה לוחמים על נשקם האישי, ולכן היו צריכים בעלי המוניות לנסוע הלוך חזור פעמיים על מנת להסיע 6,000 לוחמים לזירה. ההיסטוריונים הצבאיים חלוקים האם כח התגבורת היה בעל תפקיד משמעותי בהכרעת המערכה. בכל אופן, המבצע הפך לסמל של אחדות לאומית סולידרית מעבר לתפקיד האסטרטגי שלה והיווה עידוד מוראלי בעל השפעה חזקה בקרב. המבצע של הסעת החיילים על ידי מוניות מפריז היה המבצע הגדול בהיסטוריה הצבאית עד אז של הנעת גייסות בתחבורה בהיקף כה רחב. בליל ה-8 בספטמבר הנחיתה הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה מתקפת פתע נגד הארמייה הגרמנית השנייה, המתקפה גרמה להרחבת הפער בינה לבין הארמייה הגרמנית הראשונה. ב-9 בספטמבר נראה היה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה. הגרמנים איבדו את הארגון ואת רוח הלחימה והחלו לסגת, והכוחות הצרפתיים-בריטיים רדפו אחריהם עד נהר האן, שם התחפרו הגרמנים והמשיכו בקרב. הקרב זכה לכינוי "הנס על המארן" ומוניות פריז כונו בגאווה "Les taxis de la Marne" - "המוניות של מארן" והפכו לסמל של אחווה בין האזרחים בעורף לחזית. שם הדגם: "Renault Type AG/Type AG-1" (צר') 2 דלתות מנוע 2 צילינדרים, 1,205 סמ"ק המפיק 8 כ"ס מנוע קדמי, הנעה אחורית ("Front-engine, rear-wheel-drive layout" (אנ') תמסורת ידנית עיצוב הדגם - לואי רנו אורך - 3.60 מטר רוחב - 1.55 מטר בסיס גלגלים - 2.62 מטר משקל - 1,100 ק"ג מלחמת העולם הראשונה הקרב הראשון על המארן מדיה וקבצים בנושא המוניות בקרב על המארן בוויקישיתוף "המוניות שהכריעו את הקרב על המארן" עודד רוט Jean-Claude Demory, Essor de la motorisation 1914-1918 : du cheval de guerre au cheval vapeur, Boulogne-Billancourt, ETAI, 2008, 143 p. (ISBN 978-2-726-88706-6, OCLC 471024535
ניית'נ'ס פיימוס

ניית'נ'ס פיימוס (באנגלית: Nathan's Famous; נאסד"ק: NATH) היא רשת מזון מהיר אמריקאית המתמחה בנקניקיות שבסיסה בקוני איילנד, ניו יורק, בסניפה הראשון שנוסד בשנת 1916 על-ידי מהגר יהודי-פולני בשם ניית'ן הנדוורקר(אנ'). נכון לשנת 2010, לרשת 251 סניפים ברחבי העולם. הרשת ידועה בתחרות אכילת נקניקיות אותה היא עורכת בקוני איילנד בכל יום עצמאות אמריקאי. ניית'נס התחיל כדוכן נקניקיות במחיר ניקל ( 5 סנט ) לנקניקיה, בקוני איילנד בשנת 1916 ונושא את שמו של מייסד השותף שלה ניית'ן האנדוורקר (1892–1974), שהקים את העסק עם אשתו, אידה האנדוורקר, לבית גרינוולד. אידה הגתה את מתכון הנקניקיות שבו השתמשו, וסבתה של אידה יצרה את תערובת התבלינים הסודית. מכיוון שנקניקיות ה 100% בשר בקר של ניית'נס פיימוס לא היו כשרות במובן שלא היו תחת השגחה רבנית, האנדוורקר טבע את המונח " בסגנון כשר " מכיוון שהיו עשויות מבשר בקר בלבד, ולא מבשר חיות לא כשר כגון בשר חזיר או בשר סוס. הרשת מפעילה 251 סניפים ב-5 מדינות שונות. 231 סניפים פזורים ברחבי 50 מדינות ארצות הברית, כאשר 226 מופעלים בזיכיון, ו-5 מתוכם שייכים לחברה. מחוץ לארצות הברית, הרשת מפעילה 20 סניפים ב-4 מדינות: מצרים (סניף אחד), הרפובליקה הדומיניקנית (3 סניפים), איי קיימן (סניף אחד) וכווית (15 סניפים). הסניף הבינלאומי הראשון של הרשת נפתח בשנת 1997 בישראל ברחוב קינג' ג'ורג בירושלים. בנוסף נפתח סניף בקניון מלחה, ועגלת מכירת שטח בעיר דוד. (הזכיין הישראלי פשט רגל וכלל הסניפים נסגרו) כמו כן, מוצרי החברה ניתנים לקנייה ביותר מעשרת אלפים נקודות מכירה שונות, ביניהן סניפי רשתות מזון מהיר וקמעונאות אמריקאיות מובילות נוספות (כגון רשת הכריכים "סבווי" ווולמארט), ובאמצעות חברת QVC המתמחה במכירות טלוויזיוניות. מדיה וקבצים בנושא ניית'נ'ס פיימוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניית'נ'ס פיימוס (באנגלית) ניית'נ'ס פיימוס, ברשת החברתית פייסבוק ניית'נ'ס פיימוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניית'נ'ס פיימוס, ברשת החברתית אינסטגרם מידע עסקי על חברת ניית'נ'ס פיימוס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) ניית'נ'ס פיימוס, בגוגל פיננסים ניית'נ'ס פיימוס, באתר Crunchbase (באנגלית) ניית'נ'ס פיימוס, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) דו"ח למשקיעים: 2010 Nathan Handwerker (אורכב 24.07.2015 בארכיון Wayback Machine) at the United States Social Security Death Index via FamilySearch.org. "Handwerker of Nathan's Famous Dies; Turned His Coney Island Hot Dogs Into Food Sought Worldwide". The New York Times. 25 במאי 1974. ארכיון מ-6 בספטמבר 2016. נבדק ב-24 ביולי 2014. {{cite news}}: (עזרה) "Nathan's Famous History". Nation's Famous official website. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2008. נבדק ב-24 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Abelson, Reed (15 במאי 2011). "Murray Handwerker, 89, Dies; Made Nathan's More Famous". The New York Times. ארכיון מ-7 ביולי 2015. נבדק ב-22 במאי 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Hot Dogs, the Jewish American Fast Food". Tablet Magazine. 29 ביוני 2016. ארכיון מ-27 ביולי 2022. נבדק ב-2022-07-26. {{cite news}}: (עזרה) "Hot dogs are the greatest American Jewish food. Here's why". ארכיון מ-27 ביולי 2022. נבדק ב-2022-07-26. {{cite web}}: (עזרה) Famous US Fast Food Company Nathan’s Famous Coming to Israel , באתר גלובס Food Service
המוסד לתוכנה חופשית

המוסד לתוכנה חופשית (באנגלית: Free Software Foundation, בראשי תיבות: FSF) הוא מוסד ללא כוונת רווח שייסד ב־1985 ריצ'רד סטולמן כדי לתמוך בתנועת התוכנה החופשית, במיוחד בפרויקט גנו, על ידי שימוש ברישיונות GNU. מייסודו של המוסד עד לאמצע שנות התשעים שימשו תוצריו מתכנתים לכתיבה של תוכנה חופשית. מאמצע שנות התשעים עד היום ישנם חברות ויחידים רבים שכותבים תוכנה חופשית, כך שמרבית התוצרים של המוסד משמשים לנושאים משפטיים וארגוניים של קהילת התוכנה החופשית. בפרסומיו המוסד שם דגש על הפן הערכי והחברתי של מושג החופש בתוכנה - מה שחשוב בתוכנה חופשית הוא לא המחיר הנמוך של ההפצה ולא היתרונות ההנדסיים והעסקיים של היכולת לעיין בקוד המקור של תוכנה, אלא החופש המצפוני להשתמש בתוכנה ולהפיץ אותה. בהתאם לזאת, המוסד נאבק לא רק למען תוכנה חופשית אלא גם נגד פטנטים על תוכנה וטכנולוגיות של ניהול זכויות דיגיטלי (המוסד מכנה אותן "ניהול הגבלות דיגיטלי"). מדיה וקבצים בנושא המוסד לתוכנה חופשית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוסד לתוכנה חופשית (באנגלית) המוסד לתוכנה חופשית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המוסד לתוכנה חופשית, הבלוג הרשמי המוסד לתוכנה חופשית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר FSF באנגלית האתר של GNU והמוסד לתוכנה חופשית (FSF) בעברית
גלגה

גלגה (באנגלית: Galaga) הוא משחק ארקייד מצליח מתחילת שנות השמונים שפותח על ידי חברת נאמקו. במשחק השחקן משתמש בחללית בתחתית המסך כדי לירות בפולשים מעופפים בדמויות צבעוניות של זבובים ודבורים. בתחילת כל שלב המסך ריק והפולשים חודרים אליו בטיסה במבנה. הפולשים ממלאים את החלק העליון של המסך בשורות ואז יורדים אל החללית של השחקן תוך כדי יריות עליה. השחקן עובר שלב כאשר השמיד את כל הפולשים. למשחק הופקו מספר גרסאות המשך כולל גרסה ל-XBox. פולשים מהחלל מדיה וקבצים בנושא גלגה בוויקישיתוף גלגה ברשת גלגה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פרים – תת-משפחה במשפחת הפריים פרים (אי) – אי בתימן רוברט פרים – מתמטיקאי ומדען מחשבים האלגוריתם של פרים – אלגוריתם למציאת עץ פורש מינימלי
סנט מר אגליז

סנט מר אגליז (בצרפתית: Sainte-Mère-Église) היא קומונה במחוז מאנש בצפון מערב צרפת, בחבל נורמנדי. היא מוזכרת לראשונה בכתבים לטיניים במאה ה־11 בשם Sancte Marie Ecclesia (כנסיית מרי הקדושה) ובנורמנית בשם Saincte Mariglise. הייתה מעורבת במלחמת מאה השנים ובמלחמות הדת בצרפת. חשיבותה ופרסומה של העיירה היה במלחמת העולם השנייה. בגלל קרבתה לחופי הנחיתה יוטה ואומהה ושליטתה על כביש בו יכלו הגרמנים להעביר כוחות להדיפת הנוחתים בחופים אלה, היה צורך לכבוש אותה טרם הנחיתה. המשימה הוטלה על הדיוויזיה המוטסת ה־82 ועל הדיוויזיה המוטסת ה־101. הצנחנים הוטסו למקום במטוסי C-47 Skytrain ("רכבת־שמיים") ובגלל טעות צנחו בתוך העיירה בשעה 1:40 ב־6 ביוני 1944. השריפות שפרצו בעיירה עקב הפגזתה האירו את המקום ועשו את הצנחנים מטרות קלות לגרמנים על הקרקע. המקרה המפורסם הוא של הצנחן ג'ון סטיל (אנ') מרגימנט הצנחנים ה־505 שמצנחו נתקע במגדל הכנסייה והוא נשאר תלוי במשך שעתיים וצפה בקרב שמתחתיו. הוא דימה את עצמו כמת ונשבה על ידי הגרמנים אך הצליח להימלט וחזר ליחידתו. הוא עוטר בכוכב הארד ובלב הארגמן. בסרט היום הארוך ביותר מגלם את תפקידו השחקן רד באטנס. העיירה נכבשה בשעה 5:00 באותו היום. והכוח עמד בסדרת התקפות נגד של הגרמנים עד שהגיעו כוחות מחוף יוטה בבוקר ה־7 ביוני 1944. כיום מוצגת על מגדל הכנסייה, בובת צנחן התלוי על מצנח. סמל העיירה מורכב מאריה הזהב - סמל דוכסות נורמנדי, מעליו כנסיית סנט מר אגליז ומעליה שני מצנחים. ב־1964 נפתח במקום מוזיאון הכוחות המוטסים(אנ') בטקס בנוכחות הגנרלים מת'יו רידג'וויי וג'יימס גאווין. במוזיאון יש שלושה ביתנים: ביתן בו מוצג דאון צבאי מסוג Waco CG-4 היחיד בצרפת ובו בובות של לוחמים מוכנים לקרב. ביתן בו מוצג מטוס C-47 Skytrain ולידו דיורמה של גנרל אייזנהאואר משוחח עם לוחמים העומדים לעלות על המטוס. ביתן מבצע נפטון בו נמצאים מוצגים על הנחיתה בנורמדיה ב־D-Day ואפשר להיכנס לדגם של מטוס עם הצנחנים המתכוננים לצניחה. בובת הצנחן על מגדל הכנסייה ויטראז' הצנחנים בכנסייה אייזנהאואר עם הצנחנים לפני עלייתם למטוס טנק שרמן במוזיאון הכוחות המוטסים לוחמים בתוך דאון ביתן הדקוטה C-47 מטוס דקוטה C-47 מטוס סיור מדיה וקבצים בנושא סנט מר אגליז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנט מר אגליז האתר של מוזיאון הכוחות המוטסים בסנט מר אגליז סנט מר אגליז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גל פרל פינקל‏, גם 75 שנים ליום הארוך ההוא בנורמנדי - יש לנו עדיין מה ללמוד, באתר וואלה, 6 ביוני 2019.
שער ברקלי

שער ברקלי (Barclay) הוא מעבר חסום בכותל המערבי של הר הבית. הוא נמצא בקצה הדרומי של רחבת התפילה של הכותל המערבי כיום, בתחום עזרת הנשים, מתחת לשער המוגרבים. משקוף השער נמצא בגובה של כ-3 נדבכים מעל לרצפת רחבת הכותל ומוסתר בחלקו על ידי המבנה שנמצא בפינה הדרום מזרחית של עזרת הנשים. ניתן לראות עוד חלק ממשקוף השער מתוך המבנה עצמו, מבנה שפתוח לציבור המתפללות. מתוך שטח הר הבית נמצאת כיום הגישה למעבר בתוך מסגד תת-קרקעי הנקרא "מסגד אל-בוראק" (مسجد البراق) ("אל-בוראק" הוא שמו של הכותל המערבי בפי המוסלמים). לפי פרופ' דן בהט, מקטע תפילה מתוך הגניזה הקהירית מהמאה ה-10 או ה-11 נודע שהשער נקרא בעבר "שער שלמה" אצל היהודים, ו"שער המחילה" אצל המוסלמים. השער התגלה ב-1852 על ידי ג'יימס טרנר ברקלי, במסגרת סקר ארכאולוגי שערך על הר הבית ושבו חקר חללים תת-קרקעיים שנחשפו בעבודות שיפוץ. הוא גילה מעבר תת-קרקעי במתחם הר הבית, הנמשך מבור מים, וצעד במעבר כ-32 מטרים (105 רגל) עד שהגיע לקיר חסום. ב-1870 חפר צ'ארלס וורן פירים לאורך הכותל (מצדו החיצוני של הר הבית) ובמסגרת זו גילה את פתח היציאה ואת משקוף השער. המשקוף עשוי אבן יחידה שמשקלה בין 30 ל-40 טון. ב-1968 הציע בנימין מזר לסלק את תלולית העפר שמתחת לשער המוגרבים, לחקור את שער ברקלי ואולי אף לאפשר גישת יהודים אל הר הבית דרכו; ההצעה נתקלה בהתנגדות כל הגורמים, מן הרבנות הראשית ועד לשלטונות הווקף ולהתנגדות הדרג המדיני, ולפיכך השער לא נחקר מאז. כיוון שהשער לא נחקר באופן מדעי בתקופה המודרנית, זיהויו אינו ודאי, למרות שמקובל שהוא חלק מחומת בית המקדש שהוקם על ידי הורדוס. הארכאולוג מאיר בן דב זיהה את השער עם שער קיפונוס המוזכר במשנה, מסכת מידות א, ג: ”חמשה שערים היו להר-הבית... קיפונוס מן המערב משמש כניסה ויציאה”. רוחב השער 5.60 מטר וגובהו מן המשקוף לסף 7.80 מטרים, אולם בן-דב משער שהסף אינו מקורי ושגובה השער ביחס למפלס הרחוב כ-11 מטרים, דבר המתאים למסכת מידות ב, ג: ”כל הפתחים והשערים שהיו שם - גובהן עשרים אמה ורחבן עשר אמות, חוץ משל אולם”. מאיר בן דב, חפירות הר הבית – בצל הכתלים ולאור התגליות, כתר ספרים, 1982, עמ' 141–144. שער ברקלי - אתרים היסטורים בישראל, סרטון באתר יוטיוב אלי שילר, "הר הבית ואתריו", אריאל י"א (64–65), ינואר 1989, עמ' 48 סעיף 38. דן בהט, לזיהוי שערי הר הבית בתקופה המוסלמית הקדומה וה'מערה', קתדרה, 2002, עמ' 82 דן בהט, אטלס כרטא לתולדות ירושלים, הוצאת כרטא, 1980, עמ' 18. מאיר בן-דב, ביצורי ירושלים, זמורה ביתן מודן, 1983, עמ' 143. נדב שרגאי, התמוטטות הקיר ליד הכותל המערבי עלולה להיות רק ההתחלה, באתר הארץ, 16 בפברואר 2004.
גביע האלופות (צרפת)

גביע "האלופות" הצרפתי (בצרפתית: Trophée des Champions) הוא גביע כדורגל צרפתי, שנוסד בשנת 1949 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית. הטורניר מכונה גם הסופר-קאפ הצרפתי. התחרות בשמה הנוכחי החלה להתקיים רק משנת 1995 אך מתכונת זו קיימת משנת 1949. הגביע משוחק בכל קיץ בפתיחת העונה והוא בן סיבוב אחד בלבד ושתי קבוצות משתתפות בלבד. הטורניר מפגיש את הקבוצה שזכתה בעונה שלפני בליגה הצרפתית ואת הקבוצה שזכתה בעונה שלפני בגביע הצרפתי, בעבר שוחק בשיטת בית-חוץ וכיום נערך משחק גמר יחיד כאשר מיקום התחרות משתנה משנה לשנה ונודד גם למדינות אחרות. המהדורה האחרונה עד עתה של הטורניר היא מהדורת 2020 שנערכה בשנת 2021 לאחר דחייה עקב מגפת הקורונה, ובו זכתה פריז סן-ז'רמן לאחר ניצחון 2-1 על אולימפיק מרסיי, ובכך השלימה זכייה שמינית ברציפות בתואר. כמו כן, פריז סן-ז'רמן מובילה את דירוג הזכיות בטורניר עם עשר זכיות. את שמו הנוכחי "גביע האלופות הצרפתי" קיבל בשנת 1995. במהדורה הראשונה של הטורניר תחת השם החדש זכתה פריז סן-ז'רמן שניצחה את נאנט. ב-1 באוגוסט 2021 התקיים גביע האלופות הצרפתי באצטדיון בלומפילד בתל אביב, בו ניצחה ליל 1–0 את פריז סן ז'רמן. גם בשנה שלאחר מכן נערך המשחק בתל אביב, בו ניצחה פריז סן ז'רמן 0-4 את נאנט. מדיה וקבצים בנושא גביע האלופות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע האלופות (בצרפתית) גביע האלופות, ברשת החברתית פייסבוק הן כאן: ליל ופ.ס.ז' נחתו בישראל, באתר ישראל היום, 31 באוגוסט 2021 "Palmares". Ligue de Football Professionnel. נבדק ב-11 ביולי 2010. {{cite news}}: (עזרה) הכרעה בדו־קרב בעיטות עונשין טרם התקבלה. מונקו זכתה באמצעות הגרלה. בהיעדר אמצעי הכרעה, לא הוכרז מנצח למשחק. שתי הקבוצות חלקו את התואר. המשחק התקיים בינואר 1996. המשחק התקיים בינואר 2021. המשחק התקיים בדלתיים סגורות, עקב מגפת הקורונה בצרפת.
הילריון

הילריון הקדוש (291–371) היה נזיר מתבודד שבילה את עיקר חייו במדבר, בהתאם לדגם שהתווה אנטוניוס הקדוש ממצרים. מייסד המנזר הראשון בנגב. הילריון נולד בטוואטה, מדרום לעזה להורים פגנים. הוא למד רטוריקה באלכסנדריה, אך אחרי ששמע את דברי אנטוניוס הקדוש עבר לגור בגיל חמש עשרה במדבר למשך חודשיים ואחר–כך שב לטוואטה ואחרי מות הוריו הוריש את רכושו לאחיו ולעניים ופרש לחיי התבודדות במדבר. הילריון עבר לאזור דרומית למיומה, נמל עזה, וחי כנווד כשהוא ניזון על דגים מתים שנפלטו מן הים. אחרי שגם תחת תזונה מחמירה זו רדפה אותו תאוות הבשרים, עבר הילריון לאכול עשבים ותאנים והירבה בתפילה, שירה, עדירת האדמה וקליעת סלי קש. למרות צעדים מחמירים אלו, עדיין רדפו אותו חזיונות של נשים עירומות, ארוחות דשנות, מרכבות ותחרויות לודרים ולעיתים קרובות אף שמע קולות של ילדים וחיות בית בהם ראה שדים. הילריון בנה בקתה מסוף ועשבי ביצה, ושם חי במשך ארבע שנים ולבסוף בנה לעצמו תא קטן, שלפי הירונימוס דמה יותר לקבר מאשר לבית בו ישן על מצע עשבים כשהוא קורא בתנ"ך או מזמר תפילות. הילריון נמנע משטיפת בגדיו, החליף אותם רק כאשר התפוררו וגילח את שיערו רק פעם בשנה. אחרי ששהה בנגב במשך 22 שנה, החלו נוהרים אנשים לשאול בעצתו ולבקש את עזרתו. נכתב עליו כי הצליח לרפא אישה מאלאותרופוליס שהייתה עקרה במשך חמש עשרה שנה, ריפא עיוורון, הקיץ ילדים מן המתים, ריפא רכב משותק, גירש שדים ואפילו ריפא סוסים וגמל שנטען שהוטל בהם כישוף מרושע. עם הזמן צמח סביב תאו של הילריון מנזר, שהיו בו מבקרים כה רבים, ובמיוחד נשים, עד שהילריון ביכר לברוח מן המקום. הילריון מת בשנת 371 בקפריסין. מדיה וקבצים בנושא הילריון בוויקישיתוף הילריון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הילריון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)