laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אובול

אוֹבּוֹל (ביוונית עתיקה: ὀβολός) או אובולוס הוא מטבע יווני בשווי שישית הדרכמה. באתונה הקדומה האובול היה מחולק לשמונה כלקוי (פיסות נחושת). לדברי פלוטרכוס לספרטנים היה אובול עשוי ברזל שערכו ארבעה כלקוי. האובול הוא גם מידת משקל. ביוון העתיקה אובול הוגדר כשישית הדרכמה או חצי גרם. ברומא העתיקה משקל האובול הוגדר כ 1/48 אונקיה רומאית, 0.57 גרם לערך. האובול מעולם לא הונפק במערכת המטבעות הרפובליקאית הרומאית הקדומה. ביוון המודרנית האובול שקול לעשירית הגרם. משמעות המילה אוֹבּוֹלוּס או אוֹבֵּלוֹס היא מוט ברזל דק כגון שיפוד. ביוונית משמעות המילה אובליסק היא אובלוס קטן. האובול, כמו שקל הכסף, הפך למטבע עובר לסוחר משום שייצג מטיל נחושת או ברונזה ונסחר תחילה לפי הערך המשקלי של המתכת שלו. השלטון בספרטה בחר להמשיך להשתמש באובול הכבד והמסורבל במקום מטבעות של ממש מתוך כוונה לדכא את הנטייה לרכושנות ותאוות הבצע של הציבור, אך ללא הועיל. למטבע האובול חלק בטקס הקבורה היווני העתיק. לאחר המוות הונח אובול אחד מתחת ללשון הנפטר או על עיניו. היוונים האמינו כי כאשר אדם מת ויורד לשאול עליו לעבור את נהר האכרון ולצורך זה עליו לשלם לכארון הספן כדי שישיט אותו בסירתו לגדה השנייה. מתים שלא יכלו להרשות לעצמם אובול או שנקברו ללא אובול מסיבות אחרות נידונו לבצע מעקף בן מאה שנים מסביב לנהר על מנת לעבור לצידו השני. מדיה וקבצים בנושא אובול בוויקישיתוף
אמיר נחומי

אמיר נחומי (נולד ב-1945) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף וטייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי. בתפקידו האחרון שימש ראש להק אוויר. נחומי הוא אלוף הפלות עם 13 הפלות של מטוסי אויב, בעל עיטור המופת וחתן פרס ביטחון ישראל. בנוסף השיג את הפלת הבכורה העולמית עבור מטוס ה-F-16 פייטינג פלקון והשתתף בתקיפת הכור הגרעיני בעיראק. אמיר נחומי נולד ב-1945 בירושלים, בן להורים יוצאי האימפריה הרוסית שעלו לארץ בעלייה השלישית. הוא החל מסלול בעתודה האקדמאית אך החליט לעזוב את הלימודים והתנדב לקורס טיס, ממנו הודח בשלב המכין. הוא עבר לסיירת שריון ושם השלים את שירות החובה. לאחר השירות למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. במלחמת ששת הימים לחם כשריונאי, ולאחריה ניסה להתקבל בשנית לקורס טיס. הוא נקלט ישירות לשלב הראשוני בקורס וסיים אותו בנובמבר 1968 כטייס קרב. הוא הוצב בטייסת אוראגנים והדריך בבית הספר לטיסה. ב-1971 עבר לטייסת 107, טייסת מטוסי F-4 פנטום. בתחילת מלחמת יום הכיפורים (1973) הוביל נחומי את המבנה הישראלי בקרב האוויר הראשון במלחמת יום הכיפורים, בסמוך לבסיס חיל האוויר אופיר בשארם א-שייח' בדרום סיני. בקרב השתתפו שני מטוסי F-4 פנטום של חיל האוויר הישראלי, שהיו בכוננות יירוט והגנה רגילה, ומולם עשרים ושמונה מטוסי מיג-17 ומיג-21 מצריים שהיו בדרכם לתקוף מטרות של צה"ל באזור. בסיומו של הקרב, שנמשך כשש דקות, הופלו שבעה מטוסי מיג, מהם ארבעה על ידי נחומי. יתר מטוסי המיג נמלטו ומטוסי הפנטום נחתו בשלום. על פועלו בקרב זה קיבל נחומי את עיטור המופת. הוא הפיל שני מטוסים נוספים במהלך שירותו על מטוסי הפנטום. נחומי שירת בתפקידי מטה בחיל, היה ראש מדור תקיפת טילים במחלקת מבצעים (רמ"ד עליונות אווירית בענף קרב) והיה שותף בצוות פיתוח מערכת לחיל האוויר בזכותה זכו בפרס ביטחון ישראל. בהמשך חזר לטייסת 107 כמפקדה. ב-1980 עבר הסבה למטוסי F-16 פייטינג פלקון (שקיבלו בחיל האוויר את השם "נץ"), והתמנה למפקד טייסת "אבירי הצפון". במסגרת תפקיד זה השתתף בתקיפת הכור הגרעיני בעיראק ביוני 1981 כמוביל המבנה השני. ב-14 ביולי 1981 היה לטייס הראשון בעולם שביצע הפלת מטוס קרב עם מטוס F-16, כשהפיל מטוס מיג-21 סורי. ב-1982 הפיל במהלך קרבות אוויר שישה מטוסים נוספים. ב-1986 מונה למפקד בסיס רמת דוד ולאחר מכן המשיך לתפקיד ראש להק אוויר. במאי 1991 פיקד על החלק האווירי של מבצע שלמה להעלאת כ-14 אלף מיהודי אתיופיה לישראל. הוא כיהן כראש אגף אמצעים מיוחדים במשרד הביטחון. נחומי השתחרר בדרגת תת-אלוף ולאחר שחרורו המשיך לשרת במילואים כמדריך בבית הספר לטיסה. בשנת 2005 פרש מטיסה מבצעית בחיל. ב-11 בספטמבר 2021 נפצע נחומי כשהדריך טיול ג'יפים (אנ') בסכיני מנקושיה העולים מנחל חצצון שבלב מדבר יהודה. הוא פונה על ידי מסוק והוגדר כפצוע בינוני. אלינוער בן-עקיבא, ‏על המסלול - ריאיון עם אמיר נחומי (אל"מ א'), בטאון חיל האוויר 160, ספטמבר 1987, עמ' 11 - 13, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר מדיה וקבצים בנושא אמיר נחומי בוויקישיתוף עיטור המופת שהוענק לאמיר נחומי, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל פרשו מטיסה האלוף (מיל') גיל רגב ותא"ל (מיל') אמיר נחומי, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 ביוני 2005 סיפורו של אמיר נחומי: כך נחתה עלי המלחמה, באתר YouTube קודם לכן הפילו טייסי חיל האוויר הישראלי באמצעות F-16 מסוקים סורים. Ofer Ogash, החילוץ מסכיני מנקושיה - סיכום ותחקיר, באתר 4X4 אתר השטח הישראלי, ‏15.09.2021
אלכסנדרו ז'ר

אלכסנדרו ז'ר (Alexandru Jar‏; 1911–1988), שם העט של אלכסנדרו אברהם, סופר ומשורר קומוניסטי, יהודי רומני, מלוחמי מלחמת האזרחים הספרדית ולוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, בעלה של גולדה (אולגה) בנצ'יק. אלכסנדרו ז'ר נולד ביאשי, רומניה בשם אלכסנדרו אברהם (Alexandru Avram) והלך לעולמו בבוקרשט. ז'ר, קומוניסט במחתרת, התחיל לפרסם את יצירותיו בכתבי עת כבר בשנת 1930. הוא השתתף במלחמת האזרחים בספרד ולאחריה עבר לצרפת, שם השתתף בלחימה של תנועת ההתנגדות הצרפתית בתקופת מלחמת העולם השנייה. אשתו הראשונה, גולדה (אולגה) בנצ'יק, הוצאה להורג על ידי הנאצים על ידי עריפת ראשה. לאחר נפילת ממשלתו של יון אנטונסקו שב לרומניה והיה בין החברים הראשונים של איגוד הסופרים ופרסם שני ספרי שירה. הוא היה מראשי זרם ה"פרולטקולטיזם" בשירה (תרבות הפרולטריון), אך לאחר ששיריו לא זכו להצלחה גדולה מחוץ לחוגי חברי המפלגה הקומוניסטית, עבר לפרוזה. בשנת 1950 הוענק לו פרס המדינה. התחתן מחדש עם הרקדנית הבלט אלכסנדרה צ'לסקה אורליאנו. באביב 1956 התפרסמו ביקורות של ז'ר על רמת היצירות בזרם הפרולטקולטיזם וגם על חדירת יתר של המפלגה הקומוניסטית לתחום הפרט. ביקורתו ועמדתו האנטיסטליניסטית הביאו לתגובה נזעמת של הנהגת המפלגה הקומוניסטית, כולל נזיפה חריפה וסילוק מהמפלגה הקומוניסטית. שני אינטלקטואלים נוספים, המחזאי מיכאיל דוידוגלו והמבקר הספרותי יון ויטנר, גונו באופן רשמי על כך שלא הסתייגו מדבריו של ז'ר. המשוררים דוברי הונגרית אריק מייטני ויאנוש סאס ניסו להגן על ז'ר בפורומים של איחוד הסופרים. במשך עשר שנים לא הורשה ז'ר לפרסם דבר, אך לאחר מותו של גאורגיו דז' ועלייתו של צ'אושסקו הוחזר בשקט לזירת התרבות הפומבית והתחיל שוב לפרסם רומאנים. Sânge şi vis 1946 "דם וחלום", שירה. Poemul marii deşteptări 1946 "פואמת ההתעוררות הגדולה", שירה. Moartea lui Iosif Clisci 1948 "מותו של יוסיף קליסצ'י", נובלה. Evadare 1949 "הימלטות". Sfârşitul jalbelor 1950 "הקץ לעתירות", רומן על רקע שביתת עובדי חברת הרכבות. 1951 - La borna 202 -על העימות עם "מזימות" יוגוסלביה של טיטו Marea pregătire 1952 "ההכנה הגדולה", רומאן על רקע שביתת עובדי חברת הרכבות. Undeva pe Dunăre 1952 "אי-שם על הדנובה". Cucuietul 1954 "בעל הכרבולת". O poveste simplă 1955 "סיפור פשוט". Legard cel însemnat 1966 "לגארד הדגול", רומאן סאטירי. Trădarea lunii 1968 "בגידת הירח", רומאן. Eu, Consula 1971 "אני, קונסולה", רומאן. Naşul şi fericirea lumii 1976 "הסנדק ואושר הבריות", נובלות. סרט עליו ועל קבוצת לוחמי המחתרת הצרפתית מלחמת העולם השנייה
מילת יחס

מילת יחס או "מילית יחס" היא מילית, המהווה חלק דיבר, אשר מציין את היחס בין שני שמות עצם או בין פועל לשם עצם. תפקידן של מילות היחס הוא בקישור בין הפועל לשם עצם והיחס בין שמות עצם. לדוגמה: הכיסא ליד השולחן. הבית בשדרה. נפלתי מהכיסא. עליתי לראש ההר. דוגמאות למיליות יחס בעברית: אל, של, מן, בתוך, על, ליד, בין, אצל, בשביל ועוד. לאלה מצטרפות האותיות ב, כ, ל, מ (אותיות בכל"מ) שהן קיצור של מילות היחס (בהתאמה) בתוך, כמו, אל, מן. ניתן להטות חלק ממילות היחס על ידי הוספת כינוי גוף: ליד – לידי (ליד + אני), לידך לידנו... מן – ממני, ממך, ממנו... ל – לי, לך, להם... בלי – בלעדי, בלעדינו... קיימות מילות יחס אשר לא ניתן להטותן: לרגל, כדי, למרות. הערה: ה"א הידיעה אינה מילת יחס. צירוף של מילת יחס + שם עצם נקרא צירוף יחס. דוגמאות: ישבתי על הכיסא: "על" – מילת יחס, כיסא – שם עצם, על הכיסא = צירוף יחס. ביקרתי אצל דני: "אצל" – מילת יחס, דני – שם עצם, אצל דני = צירוף יחס. הפיצרייה נמצאת ליד מאפיית הדגנים: "ליד" – מילת יחס, מאפיית הדגנים – שם עצם, ליד מאפיית הדגנים = צירוף יחס. דוגמה לשימוש במילת יחס מוצרכת, כחלק ממשלים פועל: דודו השתקע בעפולה – כיוון שהפועל "השתקע" מצריך משלים של מקום (אי אפשר להשמיט אותו), מילת היחס ב- משמשת במשפט כמילת יחס מוצרכת, לקישור בין הפועל "השתקע" ובין המושא העקיף "עפולה". בשפות רבות, יש בכוחן של מילות היחס המוצרכות לשנות את הוראתו של הפועל. כך, למשל, יש הבדל בין הצירופים הפעליים "קינא ב-" (בהוראת "קנאה") ו"קינא ל-" (בהוראת "קנאות (דתית)"). דוגמה לשימוש במילת יחס בלתי מוצרכת, כחלק מתיאור: דני אכל גלידה בירושלים – כיוון שהפועל "אכל" לא מצריך משלים מקום, הצירוף "בירושלים" מתפקד כתיאור מקום ולא כ"משלים מקום מוצרך". כלומר, המילית ב־ היא בלתי־מוצרכת. דוגמה לשימוש במילת יחס כחלק מלוואי צירוף יחס: הבית בחיפה נמכר בשנה שעברה – צירוף היחס "בחיפה" אינו מתקשר לפועל, אלא משמש לתיאור של שם העצם "בית" (הוא עונה על השאלה "איזה בית?"). המילית ב- משמשת לתיאור יחס בין שני שמות עצם. נטיית מילות היחס, באתר לרגו Neuman, Yishai (2015). Prescriptively Unwarranted Comitative Complements in Modern Hebrew, Journal of Jewish Languages 3, pp. 207-217 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כלנית

הכלנית (שם מדעי: Anemone) או שושנת המלך, היא סוג פרח ממשפחת הנוריתיים בו כ-120 מינים הנפוצים בכל העולם למעט אוסטרליה ואנטארקטיקה. שמו העברי של הפרח ניתן על ידי החוקר היהודי עמנואל לעף בספרו "צמחי היהודים". מיני הכלנית הם גאופיטים רב-שנתיים. בעולם הם נפוצים בעיקר באזורים בעלי אקלים מתון או קריר בחצי הכדור הצפוני והדרומי. בארץ ישראל מיוצג הסוג על ידי מין יחיד – כלנית מצויה (Anemone coronaria) – צמח מוגן אשר נפוץ מצפון הארץ עד הר הנגב. הכלנית פורחת מסוף דצמבר ועד סוף מרץ. ניתן לזהותה על פי טבעת פנימית לבנה בעלי הכותרת שלה (בכלניות מבוגרות בלבד). בדרך כלל בעלת חמישה-שישה עלי כותרת. פרח הכלנית ידוע בשלל צבעיו. בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל קראו לחיילי הדיוויזיה המוטסת השישית של הצבא הבריטי "כלניות" על שם כומתותיהם האדומות. בגן הבוטני בירושלים מצויים כמה מינים של כלניות מאירופה לצד הכלנית המצויה: כלנית אלפינית (Anemone alpina), כלנית נעימה (Anemone blanda) ובת-כלנית (Anemone pulsatilla). מינים נוספים שקנו להם מקום בגינון הישראלי: כלנית יפנית (Anemone hupehensis), כלנית היערות (Anemone sylvestris), Anemone pavonina שגדלה בדרום אירופה, ודומה לכלנית המצויה וכלנית מספרד (Anemone palmata). המינים האלו נפוצים כצמחי תרבות באזור ההר הגבוה של ישראל. "כלניות" הוא הכינוי שניתן על ידי אנשי היישוב לחיילי הדיוויזיה המוטסת הבריטית השישית, שהוצבה בארץ ישראל בספטמבר 1945. "כלניות" הוא שיר ישראלי ידוע, פרי עטם של נתן אלתרמן ומשה וילנסקי. וידוע במיוחד בביצועה של הזמרת שושנה דמארי ששרה אותו כמעט בכל הופעותיה והפך מזוהה עמה. "ימי הכלניות" הוא ספרו של העיתונאי וההיסטוריון תום שגב על ימי המנדט הבריטי. פריחה צפופה של כלנית מצויה על גדות נחל אדוריים כלנית בצבעי כחול-סגול כלניות בשלושה צבעים ליד מגידו כלנית מצויה אדומה כלניות במגוון צבעים שדה כלניות בסמוך לצומת סעד, הנגב הצפוני כלנית וסביונים, ליד קיבוץ רעים כלנית מהמין Anemone ranunculoides כלנית יפנית Anemone hupehensis מרבד כלניות סביב שלולית החורף בנתניה, פברואר 2021 כלנית מצויה נורית פרג אגסני כלנית, באתר ITIS (באנגלית) כלנית, באתר NCBI (באנגלית) כלנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כלנית, באתר Tropicos (באנגלית) כלנית, באתר GBIF (באנגלית) כלנית, באתר IPNI (באנגלית) כלנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאמרים ראובן סיוון, הדמומית והכלנית, לשוננו לעם, כרך יב חוברת ו (תשכ"א), עמ' 149, באתר האקדמיה ללשון העברית משה גלעד, שדה הכלניות במגידו, באתר הארץ, 3 בפברואר 2022 כלנית מצויה, באתר "מטר" 2.נערך ב-3.5.2020 על ידי Darktermi Gaming ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרה קאמפרה

אנדרה קאמפרה (בצרפתית: André Campra; ‏4 בדצמבר 1660 – 29 ביוני 1744) היה מלחין ומנצח צרפתי. אנדרה קאמפרה, יליד אקס-אן-פרובאנס, רכש השכלה דתית ומוזיקלית בקתדרלה של סן-סובר באקס-אן-פרובאנס ובשנת 1678 התמנה לכומר. משנת 1694 עד 1700 היה המנהל המוזיקלי בקתדרלת נוטרדאם בפריז, אחרי ששימש בכהונות דומות בטולון, ארל וטולוז. נטייתו לכיוון התיאטרון החלה בשנת 1697. במועד זה עבד בחצר הנסיך מקונטי כמנהל מוזיקלי ואחר, בשנת 1730, היה למנהל האופרה. האופרה שחיבר, L'Europe galante הציבה אותו במעמד הגאון האמיתי של ה"באלט-קומדיה", סוגה מוזיקלית שיוצרה היה פסקל קולאס (בבלט שלו "העונות"). כמי שהיה ממוקם בסדר הזמנים בין ז'אן-בטיסט לולי (1632-1687) לז'אן-פיליפ ראמו (1683-1764), היה לקאמפרה חלק בהתחדשות האופרה הצרפתית. קאמפרה עבד באקדמיה המלכותית למוזיקה ובקאפלה המלכותית בוורסאי אחרי מותו של לואי ה-14. משנת 1720 ואילך, חזר קאמפרה לחיי הדת והקדיש את רוב זמנו למוזיקת קודש. הוא מת בגיל 83 בורסאי. "ל'אירופה גאלאנטה" (1697) L’Europe galante "הזיונה" (1700) Hésione "טאנקרד" (1702) (טקסט מלא) Tancrède "חגיגות ונציאניות" (1710) Les Fêtes vénitiennes "אידומניאו" (1712) Idoménée "אניאס ודידו" (1714) Énée et Didon שלושה ספרי קנטטות (1708, 1714 ו-1728) ניסי דומינוס (1722) רקויאם (אחרי 1723) מוטטים לקאפלה המלכותית (1723-1741) מדיה וקבצים בנושא אנדרה קאמפרה בוויקישיתוף אנדרה קאמפרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדרה קאמפרה, באתר ספוטיפיי אנדרה קאמפרה, באתר AllMusic (באנגלית) אנדרה קאמפרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרה קאמפרה, באתר Discogs (באנגלית) אנדרה קאמפרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ואלדיס זאטלרס

ואלדיס זאטלרס (בלטבית: Valdis Zatlers; נולד ב-22 במרץ 1955) היה נשיא לטביה מאז ה-8 ביולי 2007 ועד ל-8 ביולי 2011. זאטלרס, אורתופד במקצועו, סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ריגה לרפואה בשנת 1979. הוא החל לעבוד בבית חולים בריגה, וב-1985 מונה למנהל מחלקת הטראומה של בית החולים. ב-1994 היה למנהל בית החולים הלטבי לאורתופדיה וטראומטולוגיה וב-1998 מונה ליו"ר מועצת המנהלים שלו. בסוף שנות ה-80 היה זאטלרס פעיל בחזית העממית של לטביה, תנועה שפעלה למען עצמאות המדינה מברית המועצות. מאז לא היה פעיל פוליטי, והוא אינו חבר באף מפלגה, אף שהיה בין תומכיה של מפלגת העם השמרנית, כשזו הוקמה ב-1998. מפלגה זו הציבה אותו בסופו של דבר כמועמד לנשיאות. ב-31 במאי 2007 נבחר זאטלרס לנשיא, לאחר שזכה לתמיכתם של 58 מתוך 100 חברי הסאימה (הפרלמנט הלטבי), וכיהן בתפקיד למשך קדנציה אחת, עד שהוחלף על ידי אנדריס ברזיניש. עם סיום כהונת הנשיא הכריז על הקמת מפלגה חדשה בראשותו. בבחירות לפרלמנט הלטבי שהתקיימו בספטמבר 2011 המפלגה זכתה בכ-20% מקומות בפרלמנט (מקום שני בבחירות). זאטלרס נשוי ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא ואלדיס זאטלרס בוויקישיתוף האתר הרשמי של נשיא לטביה ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא לטביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מילית

בדקדוק, מילית היא מילה שאינה שייכת לקבוצת השמות, שמות התואר, הפעלים או תוארי הפועל. מילית היא בדרך כלל מילה קצרה מבחינה פונולוגית (ומכאן מרכיב ההקטנה בשם). המיליות הנפוצות ביותר הן מיליות יחס (אל, על) ומיליות קישור (בגלל, אם כי). בלשונות השמיות, רבות מהמיליות הן משותפות לשפות אחדות, או לפחות דומות בין שפות אחדות (למשל המילית, "מִן", שפירושה הוא "ממקום", from, זהה בעברית ובערבית). כמו כן, לרבות מהמילים האלו, אין שורש ברור. מילית מודלית ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חברת וילי וונקה

חברת וילי וונקה (באנגלית: The Willy Wonka Candy Company) היא מותג ממתקים בבעלות פררו. המותג השתמש ברשות ברעיונות שבספריו של רואלד דאל עבור האריזה והשיווק של מוצריו. המותג מופץ במגוון רחב של ממתקים וחטיפי שוקולד בארצות הברית, בבריטניה באוסטרליה ובאירופה. המותג החל את דרכו ב-1971, כאשר חברת הממתקים "Breaker Confections" משיקגו הורשתה להשתמש בשם "וילי וונקה" כאלמנט מסחרי לסרט וילי וונקה ומפעל השוקולד (גרסת הספר הקולנועית משנת 1971). בשנת 1980, חברת Breaker Confections שינתה את שמה ל-Willy Wonka Brands ("מותגי וילי וונקה"). שמונה שנים לאחר מכן, בשנת 1988, נקנתה החברה על ידי נסטלה. במרץ 2018 נמכר המותג לחברת פררו. מוצרי המותג כוללים גרסה מצוירת לדמותו של וילי וונקה, שהושפעה מציוריו של קוונטין בלייק לספרי צ'ארלי והשוקולדה ומגילום דמותו של וונקה בידי ג'ין ויילדר בסרט משנת 1971. הפרסומות של המותג מציגות את דמותו של וונקה מדבר לצופה בצורה ישירה ומזמין אותו למפעל שלו "שם מיוצר כעת ממתק חדש". הצופה זוכה להצצה בתהליך הייצור של הממתקים במפעל, שמתואר כדמיוני ומשונה, ברוח הספר והסרט. לאחר מכן וונקה אוחז בממתק בקרבת המסך, ואז מגיח אומפה לומפה שאומר את סיסמת החברה: "מה תהיה המצאתו הבאה?" ("?What will he think of next"). חברת המותג חידשה את פעילותה באוסטרליה, באירופה ובמיקומים אחרים בשנת 2005, לאחר הפסקת פעילות באזורים אלו במשך כמה שנים, בעקבות יציאת הסרט צ'ארלי בממלכת השוקולד לאקרנים באותה שנה. במסגרת חידוש הפעילות, חטיפי Wonka Bar רבים שווקו על ידי החברה, שניצלה את הבלטת החטיף בסרט. בדומה לסרט, החברה גם ארגנה תחרות לאיסוף "כרטיס מוזהב", שמוצאיו יכלו לזכות בטיול במפעל שוקולד, כאחד מהפרסים. מדיה וקבצים בנושא חברת וילי וונקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חברת וילי וונקה חברת וילי וונקה, ברשת החברתית פייסבוק
בלילה

בְּלִילָה היא תערובת נוזלית, דלילה או סמיכה, שמבוססת בדרך כלל על קמח עם מים, ביצה, בירה או חלב, מעורבבים זה בזה. בדרך כלל מוסיפים חומר מתסיס לתערובת כדי להתפיחהּ בזמן הבישול, הטיגון או האפייה. הבלילה נמצאת בשימוש רב במטבח ההודי: היא בשימוש בהכנת דוסה - סוג של קרפ הודי, ודיי - סוג של חטיף הודי בצורת דונאט שמכינים מעדשים ותפוחי אדמה, אידלי - מין פשטידה מקטניות ואורז, ועוד. היא גם בשימוש בהכנת מאכלים נוספים, כמו פודינג יורקשייר, טמפורה, פיש אנד צ'יפס, חביתיות, ופלים וסוגים שונים של עוגות, עוגיות ולחמים. לעיתים משתמשים בבלילה לציפוי בשר וירקות כשמטגנים אותם, ונהוג לצפות בבלילה מאכלים רבים שמטגנים בטיגון עמוק, לפני הטיגון, ואז הם מכונים "פריטר". בבריטניה ובאילנד מכינים נקניקייה בבלילה והיא מוגשת במסעדות פיש אנד צ'יפס. בלילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירנאיוס

אירנאיוס (ביוונית: Εἰρηναῖος; נולד במאה ה-2, נפטר בסוף המאה ה-2 או בתחילת המאה ה-3) נחשב לאחד מאבות הכנסייה בנצרות. אירנאיוס היה הבישוף של לוגדונום בגאליה (כיום: ליון שבצרפת). כתביו השפיעו על התפתחות התאולוגיה הנוצרית המוקדמת והוא נחשב לקדוש הן בעיני הכנסייה האורתודוקסית והן בעיני הכנסייה הקתולית. הוא הראשון שמספק רשימה של "הספרים הראויים לקריאה" הדומה מאד לספרים הנכללים בברית החדשה ובכך הראשון שמגדיר את הקאנון הנוצרי כפי שהוא מוכר עד ימינו. בכתביו התמקד בעיקר באפולוגטיקה והוא נחשב לאחד האפולוגטים הנוצרים המוקדמים החשובים ביותר. אירנאיוס היה תלמידו של פוליקרפוס, שנחשב לתלמידו של יוחנן כותב הבשורה. יום הקדוש שלו הוא 28 ביוני. אירנאיוס נולד במחצית הראשונה של המאה ה-2, אך תאריך לידתו שנוי במחלוקת (יש הטוענים כי נולד בין 115 ל-125; ויש הטוענים כי נולד בין 130 ו-142). הוא היה ככל הנראה יווני מעיר הולדתו של פוליקרפוס, סמירנה באסיה הקטנה (כיום איזמיר שבטורקיה). שלא כמו נוצרים אחרים בני זמנו, הוא גדל במשפחה נוצרית, ולא המיר דתו כמבוגר. מדיה וקבצים בנושא אירנאיוס בוויקישיתוף אירנאיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנשי דת נוצרים ובנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ה'תק"ג

ה'תק"ג (5,503) ובקיצור תק"ג – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 בספטמבר 1742, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 1743. המולד של תשרי חל ביום השבת, 16 שעות ו-287 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-290. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 15 (סימנה טויזא) במחזור השמש ה-197. שנה זו היא שנת 1,674 לחורבן הבית, ושנת 2,054 לשטרות. רמח"ל עולה לארץ ישראל, הוא מת במגפת דבר בשנה שאחרי עלייתו עם אשתו ובנם היחיד מגפת דבר בבגדאד המיתה רבים מיהודי העיר ובהם רבה של העיר. במקומו מונה באותה שנה רבי צדקה חוצין מחלב שהנהיג את הקהילה היהודית בעיר בשלושים השנים הבאות עד מותו במגפת דבר נוספת רבי יצחק למפרונטי מתמנה כראש ישיבת פרארה נדפס באמסטרדם המחזה "לישרים תהילה" משל רמח"ל כ"ט בשבט - מאיר אנשל רוטשילד, אבי שושלת רוטשילד (נפטר ה'תקע"ג) כ"ב באלול - רבי יעקב גינצבורג, מחבר "זרע יעקב" ומגדולי רבני פראג (נפטר ה'תקע"ה) ט"ו בתמוז - רבי חיים פינטו, מרבני מוגאדור שבמרוקו (נפטר ה'תר"ה) א' באדר – רבי עמנואל חי ריקי, רב, מקובל ופייטן איטלקי, מחבר "משנת חסידים". נרצח בידי שודדים בצפון איטליה. ט"ו בתמוז – רבי חיים אבן עטר, מחבר הפירוש "אור החיים" על התורה. (נולד בה'תנ"ו) רבי יהודה אשכנזי, רב ודיין בטיקטין, מחבר "באר היטב". רבי אריה ליב מוכיח, רב אשכנזי נודע, חמיו של רבי יוסף שטיינהארט מפיורדא. להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת זשג שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד. י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר. ה'תק"ג
ה'תק"ד

ה'תק"ד (5,504) ובקיצור תק"ד – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-19 בספטמבר 1743, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 6 בספטמבר 1744. המולד של תשרי חל ביום חמישי, שעה אחת ו-83 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 13 במחזור העיבור ה-290. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 16 (סימנה יויאז) במחזור השמש ה-197. שנה זו היא שנת 1,675 לחורבן הבית, ושנת 2,055 לשטרות. ד' בשבט – יהודי מסטיסלב נצלו מן הקוזאקים, לזכר זה הוחלט על "פורים מסטיסלב". בר יצחק בר, מנהיג יהדות לורן, פעיל להשגת אמנציפציה ליהודים בצרפת, ומראשי הסנהדרין של פריז. (נולד בה'תקפ"ט) ט"ו בתשרי – רבי אביעד שר שלום באזילה, רב וראש ישיבה, מקובל, מהנדס ואסטרונום יהודי איטלקי. רבה של מנטובה (נולד בה'ת"ם). להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת הכז שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי. י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב ה'תק"ד
ה'תק"ה

המונח "תק"ה" מפנה לכאן. לערך העוסק בתקופת התקררות מהמאה ה-14 עד המאה ה-19, ראו עידן הקרח הקטן. ה'תק"ה (5,505) ובקיצור תק"ה – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-7 בספטמבר 1744, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 בספטמבר 1745. המולד של תשרי חל ביום שני, 9 שעות ו-959 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשז. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-290. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 17 (סימנה יזלגא) במחזור השמש ה-197. שנה זו היא שנת 1,676 לחורבן הבית, ושנת 2,056 לשטרות. ד' בטבת – פרצו פרעות ביהודי פראג, שהואשמו בסיוע לכוחות פרוסיה לכבוש את העיר כמה חודשים קודם לכן, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית. לאחר הפרעות, החליטה מריה תרזה על גירוש מיידי של כל יהודי פראג (הגירוש נועד לכלול את כל יהודי בוהמיה ומוראביה, אך לאחר שתדלנות בוטל חלק זה). ט"ז באדר א' - אלסנדרו וולטה, פיזיקאי איטלקי, מפתח הסוללה החשמלית הראשונה (נפטר ב-ה'תקפ"ז) י"ח באלול - שניאור זלמן מלאדי, מייסדה של חסידות חב"ד (נפטר ה'תקע"ג) החוזה מלובלין (רבי יעקב יוסף, נפטר ה'תקע"ה) חשון – רבי אליעזר נחום, אב בית דין וראש ישיבה באדריאנופול ובקושטא, ולאחר מכן "הראשון לציון" בירושלים. רבי שבתי מרשקוב, מקובל מאבות החסידות. הסידור שסידר על פי כוונות האר"י הפך לאחד ממקורותיו של נוסח ספרד. להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת בשז שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים. שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן. שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד. י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב ה'תק"ה
ה'תק"ו

ה'תק"ו (5,506) ובקיצור תק"ו – היא שנה עברית אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 1745, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 14 בספטמבר 1746. המולד של תשרי חל ביום ראשון, 7 שעות ו-468 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 15 במחזור העיבור ה-290. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 18 (סימנה יחלדז) במחזור השמש ה-197. שנה זו היא שנת 1,677 לחורבן הבית, ושנת 2,057 לשטרות. ראתה אור מהדורה ראשונה של הכרוניקה "קורא הדורות" רבי יוסף בן ג'וייא חוזר לארץ ישראל ומתיישב בצפת רבי דוד בידרמן, האדמו"ר מלעלוב (נפטר ב-ה'תקע"ד) רבי מרדכי מקרמניץ, אדמו"ר חסידי מבית זלוטשוב (נפטר ב-ה'תק"פ) רבי יחיאל היילפרין, מחבר "סדר הדורות", רבה של מינסק וראש הישיבה בה (נולד בסביבות ה'ת"כ) רבי ברוך אברהם כ"ץ רפפורט, רבה של שוואבך ומגדולי הלוחמים בנחמיה חייא חיון ואחריו גם ברמח"ל (נולד ב-ה'תכ"ח) להלן לוח שנה עברי - גרגוריאני. בכל משבצת יומית - אות אחת או זוג אותיות לציון היום בחודש העברי, ומספר לציון היום בחודש הגרגוריאני. ערך מורחב – שנת בחג שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים. שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד. שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר. ה'תק"ו