מייק אולדפילד

מייקל גורדון (מייק) אולדפילד (באנגלית: Michael Gordon Oldfield; נולד ב-15 במאי 1953) הוא מוזיקאי, מלחין ויוצר אנגלי. אולדפילד ידוע בסגנונו המשלב רוק מתקדם, מוזיקת ניו-אייג' ומוזיקה מינימליסטית, התפרסם בציבור לראשונה בזכות יצירתו "פעמונים צינוריים" (Tubular Bells). אולדפילד נולד ברדינג, אנגליה למורין וריימונד. שני אחיו, טרי אולדפילד, וסאלי אולדפילד, הם מוזיקאים אף הם. אולדפילד החל בקריירה מוזיקלית כבר בילדותו, כשהוא מופיע בצמדים שכללו אותו, את אחיו ואת אחותו. ב-1970 היה שותף בלהקת הליווי של קווין איירס כבסיסט, וב-1971 הוציאה הלהקה את האלבום Shooting at the Moon. במהלך אותן שנים החלה יצירתו המפורסמת Tubular Bells לקרום עור וגידים. לאחר שהשמיע גרסת הדגמה של היצירה למספר חברות תקליטים ונדחה שוב ושוב, שמע את היצירה ריצ'רד ברנסון, בעל חנות תקליטים שהיה בשלבי הקמתה של חברת התקליטים "ורג'ין רקורדס". ברנסון שם את אמונו באולדפילד, ואלבומו היה האלבום הראשון שהפיקה החברה. לימים הפכה ורג'ין לאימפריה כלכלית בשווי מילארדי דולרים הכוללת בין השאר חברת תעופה, הוצאה לאור, ורשת טלפונים סלולריים. אלבום הבכורה כלל את היצירה בת 49 הדקות לבדה. לאולדפילד יצא שם של וירטואוז, לאחר שהוקלט באלבום כשהוא מנגן על כמעט 30 כלים מוזיקליים שונים, ביניהם גיטרה אקוסטית, חשמלית ובאס, פסנתר, מנדולינה, כלי הקשה, כינור, וכמובן פעמון צינורי - מעין כלי הקשה הבנוי מצינורות מתכת חלולים, שעל שמו נקראת היצירה. האלבום זכה להצלחה מסחררת, שהה 264 שבועות בפסגת המצעד הבריטי, מכר כ-16 מיליון עותקים והקפיץ את אולדפילד למעמד של כוכב. ביצירה האינסטרומנטלית נעשה שימוש בפסקול של הסרט "מגרש השדים", ואולדפילד קיבל בזכותה את פרס גראמי. לאחר ההצלחה של אלבומו הקודם, פרסם ב-1974 אלבום נוסף בשם " Hergest Ridge". ב 1975 יצא אלבומו Ommadawn שבו מוטיבים של מוזיקת עולם, ובשנת 1978 האלבום Incantations. ב-1983 החל אולדפילד לעבוד עם הזמרת הסקוטית מגי ריילי, ויחד הוציאו את הלהיט "Moonlight Shadow", שהגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי והציג את אולדפילד לקהל צעיר וחדש. שנה אחר-כך הוציא סינגל נוסף עם ריילי, "To France”, שזכה גם הוא להשמעות רבות. לאחר שאירח את בוני טיילר ב-Islands ב-1987, החל לכתוב מוזיקת פופ סטנדרטית יותר. בנוסף, הכריזו מספר מבקרים שהמוזיקה שלו אנכרוניסטית.[דרוש מקור] ב-2007 פרסם אולדפילד אוטוביוגראפיה בשם "Changeling". ב-2008 יצא אלבומו "מוזיקת הסְפֵרוֹת" (Music of the Spheres), שהיא יצירתו הקלאסית הראשונה, בה משתתף בין השאר הפסנתרן לאנג לאנג. בסוף שנות ה-70 נישא לדיאנה ד'אוביניי, נישואים שהחזיקו מעמד שבועות מספר בלבד. בתחילת שנות ה-80 נישא לסאלי, ולזוג שלושה ילדים. לאחר מכן נישא לאניטה הגרלנד, זמרת נורווגית, ולשניים שני ילדים. לאחר מכן נישא לפאני, ולזוג שני בנים. השניים נפרדו ב-2013. אולדפילד הוא חובב מושבע של אופנועים ומחזיק בחמישה. 1973 – Tubular Bells 1974 – Hergest Ridge 1975 – Ommadawn 1978 – Incantations 1979 – Platinum 1980 – QE2 1982 – Five Miles Out 1983 – Crises 1984 – Discovery 1987 – Islands 1989 – Earth Moving 1990 – Amarok 1991 – Heaven's Open 1992 – Tubular Bells II 1994 – The Songs of Distant Earth 1996 – Voyager 1998 – Tubular Bells III 1999 – Guitars 1999 – The Millennium Bell 2002 – Tr3s Lunas 2003 – Tubular Bells 2003 2005 – Light & Shade 2008 – Music of the Spheres 2014 – Man On The Rocks 2017 – Return to Ommadawn מדיה וקבצים בנושא מייק אולדפילד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייק אולדפילד מייק אולדפילד, ברשת החברתית פייסבוק מייק אולדפילד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק אולדפילד, סרטונים בערוץ היוטיוב מייק אולדפילד, ברשת החברתית Goodreads מייק אולדפילד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר ספוטיפיי מייק אולדפילד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר Last.fm (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר AllMusic (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר דיזר מייק אולדפילד, באתר Discogs (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר Songkick (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר Genius מייק אולדפילד, באתר SecondHandSongs מייק אולדפילד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) מייק אולדפילד, באתר בילבורד (באנגלית) מייק אולדפילד, באתר טיידל (באנגלית)