laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמל ריינלנד-פפאלץ

סמל ריינלנד-פפאלץ (בגרמנית: Landeswappen von Rheinland-Pfalz) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית ריינלנד-פפאלץ. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1948 ומתבסס על סמלי הנסיכויות של האימפריה הרומית הקדושה שבשטחיהן עומדת המדינה כיום. הסמל מורכב ממגן מעוגל בתחתיתו שמחולק לשלושה חלקים: החלק הימני הוא צלב גאורגיוס הקדוש שהיה סמלו של ארכיבישוף והנסיך הבוחר של טריר, העיר ההיסטורית במחוז. השימוש בסמל הופיע כבר בחותם הארכיבישוף מ-1273. החלק השמאלי מראה גלגל לבן בשדה אדום שהיה סמלו של ארכיבישוף והנסיך הבוחר של מיינץ. הסמל מתועד כבר מהמאה ה-13 כשיש בו שני גלגלים כפי שמופיע בסמל העיר היום. החלק המרכזי מראה אריה זהוב בעל טפרים ולשון אדומים זקוף בשדה שחור המסמל את נסיך פפאלץ. הציצה היא "כתר העם" המסמלת את שלטון העם שבא במקום השלטון המלוכני והוא מעוטר בעלי גפן, אחד מתוצריו החשובים של האזור. סמל טריר סמל מיינץ סמל פפאלץ דגל ריינלנד-פפאלץ אתר האינטרנט הרשמי של סמל ריינלנד-פפאלץ (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא סמל ריינלנד-פפאלץ בוויקישיתוף הסמל באתר המדינה
האדמו"ר מוויז'ניץ

האם התכוונתם ל... האדמו"ר מחסידות ויז'ניץ: רבי מנחם מנדל הגר – ה"צמח צדיק" רבי ברוך הגר – ה"אמרי ברוך" רבי ישראל הגר – ה"אהבת ישראל" רבי אליעזר הגר (דמשק אליעזר) – הראש ישיבה והאדמו"ר מוויז'ניץ, בעל ה"דמשק אליעזר" רבי חיים מאיר הגר – ה"אמרי חיים" רבי משה יהושע הגר - ה"ישועות משה" רבי ישראל הגר – האדמו"ר הנוכחי מוויז'ניץ רבי מנחם מנדל הגר (בני ברק) – האדמו"ר הנוכחי ממרכז חסידי ויז'ניץ אדמו"ר מחסידות סרט ויז'ניץ: רבי ברוך הגר – המקור ברוך רבי אליעזר הגר – ה"חכמת אליעזר" רבי יעקב הגר – האדמו"ר הנוכחי אדמו"ר מחסידות ויז'ניץ מונסי: רבי מרדכי הגר רבי ישראל הגר (מונסי) רבי ברוך שמשון הגר
האדמו"ר מבאבוב

האם התכוונתם ל... ראש חסידות באבוב: הרב מרדכי דוד אונגר הרב בן ציון הלברשטאם הרב בן-ציון אריה לייבוש הלברשטאם הרב נפתלי צבי הלברשטאם הרב שלמה הלברשטאם (השני) הרב שלמה הלברשטאם (הראשון)
1855 במדע

ערך מורחב – 1855 ביצוע חפירות ותאור של קיריגואה, אתר מורשת עולמית רוברט רמאק פרסם חקר על רבייה תאית. 17 בנובמבר – דייוויד ליווינגסטון הגיע למפלי ויקטוריה. המצאת מבער בונזן תחילת ייצור רבעים ותותחים לפי שיטת ויליאם ארמסטרונג. 17 באוקטובר – הנרי בסמר מקבל פטנט על תהליך בסמר. גילוי תגובת וורץ פרסום תאוריית אלקטרומגנטיות על ידי ג'יימס קלרק מקסוול חקר זרמי מערבולת על ידי לאון פוקו תיאור ראשון של מחלת אדיסון 5 בינואר – קינג קמפ ג'ילט, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1932) 23 בינואר – ג'ון בראונינג, ממציא אמריקאי (נפטר ב-1926) 14 במרץ – פרסיוול לוול, אסטרונום אמריקאי (נפטר ב-1916) 29 במאי – דוד ברוס, מיקרוביולוג סקוטי (נפטר ב-1931) 5 בנובמבר – לאון דה בורט, מטאורולוג צרפתי (נפטר ב-1913) 23 בפברואר – קרל פרידריך גאוס, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1777) 20 במרץ – יוזף אפסדין, ממציא בריטי (נולד ב-1778) 13 באפריל – הנרי דה לה בש, גאולוג אנגלי (נולד ב-1796) 9 ביולי – ויליאם פרי, חוקר ארקטיקה אנגלי (נולד ב-1790) 7 באוקטובר – פרנסוא מגנדי, פיזיולוג צרפתי (נולד ב-1783) מדיה וקבצים בנושא 1855 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משדר

מַשְׁדֵּר רדיו הוא מכשיר אלקטרוני אשר בשילוב עם אנטנה מסוגל ליצור אותות אלקטרומגנטיים בעלי מאפיינים מוגדרים. גל אלקטרומגנטי מאופיין על ידי שלושה גורמים: תדר (או אורך גל), אמפליטודה ופאזה. על ידי מניפולציה על אחד או יותר מגורמים אלו (כלומר שינוי תכונות הגל בהתאם למידע אותו רצוי לשדר – אפנון), ניתן לשדר מידע לתווך. בשימוש לצורכי תקשורת, לדוגמה שידורי טלוויזיה, משתמשים במקביל למשדר במכשירים הנקראים מקלטים שתפקידם לפענח מהאות ששודר מהמשדר את המידע שמעוניינים להעביר. המרכיבים העקרוניים של משדרי רדיו הם: מקור מתח – תפקידו לספק אנרגיה למערכת. מתנד – תפקידו לייצר את הגל הנושא (הגל אותו מאפננים). אפנן – תפקידו לשנות את תכונות הגל הנושא על פי המידע המשודר. מגבר הספק המתאים לפעולה בתדרי רדיו (RF) – תפקידו להגדיל את הספק האות המשודר על מנת לאפשר לאות המשודר להגיע למרחק הרצוי בעוצמה המאפשרת זיהוי האות במקלט (הספק האות דועך באוויר לפי ריבוע המרחק, חוק זה נקרא חוק פְריס). במקרים רבים מעוניינים במכשירים המאפשרים תקשורת דו כיווניות (כגון טלפון סלולרי או מכשיר קשר), ובמכשירים אלו כלולים גם משדר וגם מקלט. מזרים מדיה (סטרימר) הזרמת מדיה (סטרימינג) מקלט תקשורת אלחוטית רדיו פיראטי ערבל תדר סירקולטור ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספורט ביזנס

ספורט ביזנס היא תוכנית טלוויזיה אשר עוסקת בתחום הספורט מהזווית העסקית והכלכלית. התוכנית, אשר משודרת בכל יום רביעי בשעה 23:30 בערוץ ONE (ערוץ 50), מגישה חדשות מתחום עסקי הספורט, ראיונות עם אורחים הקשורים לתחום, ניתוחים ודיונים, פרשנויות, כתבות צבע ועוד. מגיש התוכנית הוא פיני איתן, שהיה אחראי בעבר על אזור "ONE ביזנס" באתר הספורט של ONE במשך שלוש שנים. צמד הפרשנים הם ראש דסק הספורט של "כלכליסט", אוריאל דסקל, ומנכ"ל בית ההשקעות "אימפקט", צחי רודניק. כמו כן, כוללת התוכנית פינות שונות, ביניהן פינת "המלפפוניאדה" הסוקרת את שוק ההעברות הישראלי והבינלאומי ופינת "המדריך לאוהד" המציעה לצופה את הדילים הזולים ביותר לאירועי הספורט החשובים ביותר בעולם. עמוד התוכנית ב-ONE VOD
ברנהרד זקלס

בֵּרְנַהָרְד זֶקלֶס (בגרמנית: Bernhard Sekles;‏ 20 ביוני 1872 – 8 בדצמבר 1934) היה מלחין, מנצח, פסנתרן ומחנך יהודי-גרמני. ברנרד זקלס נולד ב-1872 בפרנקפורט. הוא למד הלחנה אצל איוון קנור (Iwan Knorr), תזמור אצל אנגלברט הומפרדינק ופסנתר אצל לזרו עוזיאלי (Lazzaro Uzielli). בשנים 94–1893 שימש קאפלמייסטר בבית האופרה בהיידלברג ובשנים 96–1895 בתיאטרון העירוני במיינץ. ב-1896 היה למורה בקונסרבטוריון הוך למוזיקה בפרנקפורט; כאן יזם ב-1928 את פתיחת הקורס האקדמי הראשון בג'אז באירופה מאז ומעולם, בהדרכת מתיאש שייבר, על אף התנגדות נמרצת מצד חוגי השמרנים. זקלס ניהל את הקונסרבטוריון בשנים 1923 עד 1933. בין תלמידי ההלחנה שלו היו פאול הינדמית, רודי שטפאן, תאודור אדורנו, מקס רודולף וארנסט טוך. הוא היה מראשוני האקדמאים היהודים שאיבדו את משרתם עם עליית הנאצים לשלטון וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי. זקלס מת ב-1934 בעיר הולדתו פרנקפורט, בגיל 62. סגנון יצירתו של זקלס היה רומנטי מאוחר והושפע מברהמס. ביצירותיו הווקאליות המוקדמות השתמש בנושאים ובטקסטים סלאביים ומזרחיים. בכתיבתו האינסטרומנטלית פיתח את צורת המיניאטורה. בשנות ה-20' של המאה ה-20 תרם להתפתחות הסגנון הנאו-בארוקי בכתיבת פוגות ופסאקאליות. "יום הולדת האינפנטה" (בלט, 1913), מבוסס על האגדה של אוסקר ויילד. "שחרזדה" (אופרה, 1917) "כלולות הפָאוּן" (Die Hochzeit des Faun) (בלט, 1921) "עשר הנשיקות" (Die zehn Küsse) (אופרה, 1926) "שאקון על נושא שיר לכת במפעם מתומן" (Chaconne über ein achttaktiges Marschthema) לוויולה ופסנתר, אופוס 38 (1931) תאודור אדורנו פאול הינדמית אנתוני ואן הובוקן ארנסט טוך אריך איטור קאהן מקס קובלסקי הנס רוזבאוד מקס רודולף סיריל סקוט אריך שמיד רודי שטפאן מדיה וקבצים בנושא ברנהרד זקלס בוויקישיתוף ברנהרד זקלס, באתר AllMusic (באנגלית) ברנהרד זקלס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברנהרד זקלס, באתר Discogs (באנגלית) עבודה אקדמית הכוללת מידע על זקלס גיזלהר שוברט, "ברנרד זקלס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין. גרוב
קנת

קְנָת הייתה עיר באזור הבשן המזרחי בתקופת המקרא, המשנה והתלמוד. בספר במדבר מסופר כי בתקופת ההתנחלות נכבשה על ידי בני שבט מנשה, ובראשם נֹבח, אשר קרא לה על שמו: ”וַיִּתֵּן מֹשֶׁה אֶת הַגִּלְעָד לְמָכִיר בֶּן מְנַשֶּׁה וַיֵּשֶׁב בָּהּ: וְיָאִיר בֶּן מְנַשֶּׁה הָלַךְ וַיִּלְכֹּד אֶת חַוֹּתֵיהֶם וַיִּקְרָא אֶתְהֶן חַוֹּת יָאִיר: וְנֹבַח הָלַךְ וַיִּלְכֹּד אֶת קְנָת וְאֶת בְּנֹתֶיהָ וַיִּקְרָא לָה נֹבַח בִּשְׁמוֹ.” בספר דברי הימים מסופר כי היא הייתה בידי בני שבט יהודה, אולם אחר כך נכבשה על ידי הארמים במערכה צבאית: ”בְּנֵי יְהוּדָה עֵר וְאוֹנָן וְשֵׁלָה ... וְתָמָר כַּלָּתוֹ יָלְדָה לּוֹ אֶת פֶּרֶץ וְאֶת זָרַח כָּל בְּנֵי יְהוּדָה חֲמִשָּׁה: בְּנֵי פֶרֶץ חֶצְרוֹן וְחָמוּל: ... וְאַחַר בָּא חֶצְרוֹן אֶל בַּת מָכִיר אֲבִי גִלְעָד וְהוּא לְקָחָהּ וְהוּא בֶּן שִׁשִּׁים שָׁנָה וַתֵּלֶד לוֹ אֶת שְׂגוּב: וּשְׂגוּב הוֹלִיד אֶת יָאִיר וַיְהִי לוֹ עֶשְׂרִים וְשָׁלוֹשׁ עָרִים בְּאֶרֶץ הַגִּלְעָד: וַיִּקַּח גְּשׁוּר וַאֲרָם אֶת חַוֹּת יָאִיר מֵאִתָּם אֶת קְנָת וְאֶת בְּנֹתֶיהָ שִׁשִּׁים עִיר כָּל אֵלֶּה בְּנֵי מָכִיר אֲבִי גִלְעָד.” בתקופת שיבת ציון הייתה קנת בגבולם המזרחי של השבים. ערך מורחב – קנטה בהתקופה ההלניסטית הייתה קנת, שנקראה קנתה או קנטה, אחת מערי הדקאפוליס בתקופה הרומית התנהלה בקנת עיר גדולה. יוסף בן-מתתיהו הזכיר את סביבות העיר כזירת קרבות בין כוחותיו של המלך הורדוס לבין הערבים. במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות את קנת בכפר הדרוזי קַנַואת. הערך: קְנָת, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 790. הערך: קנת, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז, 1976. עמ' 204–205. יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974. שלמה מונק, פלשתינה, עמ' 96, באתר hebrewbooks ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים מ'–מ"ב. ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוקים ג'–כ"ג. ראו: ירושלמי, מסכת שביעית, ו, א. יוסף בן-מתתיהו, מלחמות היהודים, א, י"ט.
גונסאלו גארסיה

גונסאלו מנואל גארסיה גארסיה (בספרדית: Gonzalo Manuel García García; נולד ב-13 בספטמבר 1983) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי-ספרדי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום המאמן בקבוצת (כדורגל) טוונטה ההולנדית. גארסיה נולד באורוגוואי, ובגיל 14 עבר עם משפחתו לספרד. החל את הקריירה שלו במדי ריאל מדריד קסטיליה (קבוצת המילואים של הקבוצה), ומכיוון שלא השיג דקות משחק בקבוצה הבוגרת אלא רק בקבוצת המילואים עזב את הקבוצה. בשנת 2003 עבר לאלקורקון. בשנת 2004 עבר לקבוצת מרידה, אך שיחק חמישה משחקים בלבד. בקיץ 2006 עבר לקבוצת אפלדורן מהליגה ההולנדית השנייה. לאחר מכן עבר לשחק בליגת העל ההולנדית, במדי הירנביין, ולאחר 2 עונות הושאל להראקלס אלמלו אך לא הצליח לסייע למועדון להינצל מירידה לליגת המשנה. לאחר מכן חתם בחרונינגן. ובשנת 2010 הושאל ל-פנלו. בקיץ 2011 חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית ואיתה הצליח גם לכבוש שלושער במוקדמות הליגה האירופית, בניצחון 0-8 על פלוריאנה. לקראת עונת 2012/2013 הגיע גארסיה לישראל, וחתם במכבי תל אביב. בעונה זו זכה עם הקבוצה באליפות. ב-12 ביולי 2013 הושאל לקבוצה הקפריסאית אנורתוסיס פמגוסטה, ובתום העונה שוחרר ממכבי תל אביב וחתם על חוזה חדש באנורתוסיס. כשחקן אליפות ישראל בכדורגל: 2012/13 מדיה וקבצים בנושא גונסאלו גארסיה בוויקישיתוף גונסאלו גארסיה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל גונסאלו גארסיה, באתר Transfermarkt גונסאלו גארסיה, באתר Soccerway גונסאלו גארסיה, באתר BDFutbol גונסאלו גארסיה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עמוד השחקן באתר מכבי תל אביב
אריך שמיד

אריך שמיד (בגרמנית: Erich Schmid;‏ 1 בינואר 1907 – 17 בדצמבר 2000) היה מלחין ומנצח שווייצרי. שמיד נולד בבלסטאל בשווייץ. הוא למד הלחנה אצל ברנהרד זקלס בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט ובהמשך אצל ארנולד שנברג. בין משרות הניצוח הרבות שלו, היה מנצח ראשי של תזמורת טונהאלה בציריך משנת 1949 עד 1957. אריך שמיד מת בציריך בשנת 2000. Peter Cahn: Das Hoch'sche Konservatorium in Frankfurt am Main (1878-1978), Frankfurt am Main: Kramer, 1979. (Seite 268ff) אריך שמיד, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט אריך שמיד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אריך שמיד, באתר Discogs (באנגלית) Erich Schmid Biography ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרית (כלי מטבח)

מרית (כלי מטבח), או בשמה הנוסף לַקְקָן, היא כלי לניקוי משטחי העבודה, לגריפה והוצאת תכולה מקערות ותבניות, או להחלקה של קרמים, למשל בציפוי עוגה. מכונה לפעמים ספצ'ולה, לפי השם באנגלית. מרית משמשת גם למגוון בעלי מקצוע אחרים כגון אמנים, המשתמשים בו למריחת צבע וערבוב חומרים שונים. בציבור דוברי העברית בימינו יש המכנים את המרית "כלי המשמש להפיכת מאכלים בעת טיגונם" וכן "כלי המשמש לפריסת עוגות ולהגשתן", כנראה בשל צורתו הדומה לשפכטל. מדיה וקבצים בנושא מרית בוויקישיתוף , תרווד, מצקת ומרית, האקדמיה ללשון העברית, 14.3.2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האדמו"ר מצאנז

האם התכוונתם ל... ראש חסידות צאנז: הרב חיים הלברשטאם הרב אריה לייבוש הלברשטאם הרב אלחנן (חנה) הלברשטאם הרב מאיר הלברשטאם הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם הרב נפתלי הלברשטאם הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם הרב צבי אלימלך הלברשטאם הרב יצחק ישעיה הלברשטאם הרב צבי הירש הלברשטאם הרב שמואל דוד הלברשטאם הרב שלום אליעזר הלברשטאם האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג
מיכאל רפופורט

מיכאל (מישה) רפופורט (Михаил Рапопорт; נולד ב-29 במאי 1948) הוא צייר ופסל ישראלי. רפופורט נולד בשנת 1948 באלמה אטה בירת קזחסטן, שאליה פונו אמו ואחותו ב-1942 מלנינגרד הנצורה. אביו, ולדימיר רפופורט, היה עיתונאי ותסריטאי יהודי, שעבד כעורך ראשי בטלוויזיה של קזחסטן, בסטודיו "קזחפילם" (אנ'). בגיל 15 החל רפפורט לפסל, ובשנת 1965 התחיל את לימודיו בבית הספר לאמנות באלמה אטה, שם למד שלוש שנים ולאחר מכן המשיך לאקדמיה לאמנות בטשקנט. עם סיום לימודיו התגייס לצבא האדום ושירת במשך שנה כצייר ופסל צבאי. אחרי השחרור החל את דרכו כפסל. בהתאם להכשרתו הרשמית עסק בעיקר בפיסול מונומנטלי, וביצע עבודות שהוזמנו על ידי השלטונות המקומיים. במקביל המשיך בעבודתו הפרטית כפסל והתחיל לגבש סגנון ייחודי. ב-1978 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו באגודת האמנים של אלמה אטה. במהלך שנות ה-80 המשיך לעבוד באלמה אטה ולהציג בברית המועצות. עם התפרקות ברית המועצות, עלה לישראל עם אשתו ובנו. בשנות ה-90 עבד עם גלריה רוזנפלד, והציג בתערוכות שונות בישראל ובעולם. כיום חי ועובד ביפו ומציג בגלריית פורטה בתל אביב. בתקופת חייו בקזחסטן עסק בעיקר בפיסול בארד בסגנון מופשט. הושפע מאמנים כמו הנרי מור ואלברטו ג'קומטי. בשנים הראשונות לאחר הגעתו לישראל המשיך לעסוק באמנות מופשטת ועבר בהדרגה לציור. בין השנים 1990–1994 עבודותיו הוצגו במספר תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות. משנת 1994 החל להציג בגלריה רוזנפלד בתל אביב. ב-1994 עבר לתל אביב והתחבר עם המשורר והאמן רומן באימבאיב, איתו שיתף פעולה לאורך שנות ה-90; עבודותיהם המשותפות כללו מיצגים המשלבים בין אמנות פלסטית לשירה, והן הוצגו במספר תערוכות כגון הביאנלה לאמנות במוזיאון ינקו דאדא בעין הוד ובגלריה גורדון בתל אביב. בין שנת 2000 ל-2004 צייר על קלף הגדה של פסח מיוחדת מאוד בסגנון נאיבי כל עמוד מצויר לפי הנושא שבכתב. לקראת סוף שנות ה-90 חזר רפפורט לציור, והחל להתרחק מאמנות קונספטואלית ולהשתמש באלמנטים של אסתטיקה קלאסית, בחיפוש אחר דרך לפתח דיאלוג עם חושיו של המתבונן ולא עם שכלו הישר. סדרות ציורים אלו הוצגו במספר תערוכות, כגון "אזור תעשייה, אורחים” ו"העד". ב-2009 עזב רפפורט את גלריה רוזנפלד והתחיל לעבוד עם גלריה דן, בה הוצגו תערוכותיו "אורניתולוגיה פרטית" ו"בין השמשות". באותה שנה יצא קטלוג שכולל את מירב עבודותיו. ב- 2018 החל לעבוד רפפורט עם גלריה פורטה שברחוב שבזי בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא מיכאל רפופורט בוויקישיתוף אתר הבית של רפופורט מיכאל רפופורט באתר גלריית דן כתבה על התערוכה "אזור התעשייה, אורחים" באתר הפורטל הישראלי לאמנות כתבה על "אזור התעשייה, אורחים", באתר עכבר העיר גלריה רוזנפלד מציגה: תערוכת היחיד של מיכאל רפפורט, באתר Iwomen מישה רפופורט - A Private Eye (אורכב 09.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר Hayekart ציפורים ונשים עפ"י מישה רפופורט, באתר ynet, 30 בנובמבר 2009 איזור הדמדומים של מישה רפופורט, באתר ynet, 2 בספטמבר 2010 דליה מרקוביץ וקציעה אלון, ביקורת על אחת מתמונותיו, באתר "מארב" מיכאל רפופורט, דף שער בספרייה הלאומית
You da One

You Da One (בעברית: אתה האחד) הוא הסינגל השני של הזמרת ריהאנה מאלבומה השישי, Talk That Talk, שיצא ב-14 בנובמבר 2011. השיר לא הצליח לשחזר את ההצלחה הפנומנלית של הסינגל הקודם "We Found Love", אך כן הצליח להשתחל לטופ 20 במדינות רבות בעולם, ביניהן ארצות הברית ובריטניה. כחצי שנה לאחר מכן, הגיע הסינגל למעמד פלטינה על מכירה של יותר ממיליון עותקים בארצות הברית. השיר מדבר על הנוחיות והשמחה של ריהאנה במערכת היחסים בה היא נמצאת עם החבר שלה, בנוסף היא מסבירה כי הוא הבן אדם היחידי שהיא צריכה בחייה. השיר נכתב על ידי לוקאס גוטוואלד, אסתר דין, יוהאן היל, ורובין פנטי. מידע על היצירה "You da One" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "You da One" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "You da One" באתר יוטיוב מידע על You da One, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על You da One, באתר המצעד השוודי
לירן דנינו (אלבום)

לירן דנינו הוא אלבום הבכורה של הזמר והמוזיקאי לירן דנינו, שיצא לאור ב-16 בפברואר 2012, במהלך שרותו בצה"ל. האלבום הוקלט בסוף שנת 2011 וראה אור כמספר חודשים לאחר מכן. סינגלים שיצאו מתוך אותו אלבום טרם צאתו והצליחו רבות בראש מצעדי הפזמונים הם: "ללכת" (שזכה ל-6 מיליון צפיות ב-יוטיוב), "עדיין ריק" (שזכה לכ-2 מיליון צפיות ב-יוטיוב), "כל המילים", "אין לי כח" ו"חוזר אלייך" - שירים שנשמעים רבות גם בקרב גולשים רבים באתר יוטיוב. להיטי האלבום נחלו הצלחה רבה במצעדי הסיכום השנתיים בארץ. ללכת עדיין ריק כל המילים חוזר אלייך מידע על האלבום לירן דנינו באתר MusicBrainz שירי האלבום לירן דנינו באתר יוטיוב אקורדים לשירים של האלבום לירן דנינו באתר tab4u מילים לשירים של האלבום לירן דנינו באתר shironet
ריבת חלב

ריבת חלב (בספרדית: Dulce de leche) היא ממרח מתוק שמקורו באמריקה הלטינית, הנוצר על ידי הרתחה של סוכר וחלב. ריבת חלב משמשת כמרכיב או תוסף בגלידות, עוגות ומיני מתיקה שונים. מקורה של ריבת החלב הוא באזור ריו דה לה פלטה. ריבת חלב היא מרכיב חשוב בממתקים ובקינוחים גם בארגנטינה, אורוגוואי, קולומביה, פרגוואי, צ'ילה, פרו וברזיל. מתכון ריבת חלב מצריך ביעבוע איטי של חלב וסוכר תוך ערבוב במשך כמעט כל זמן הבישול. במשך התהליך, המים הנמצאים בחלב מתאדים והתערובת מתעבה ומעט מתמצקת. מסת התוצאה המוגמרת של ריבת החלב היא בדרך כלל כ-1/6 מכמות החלב ההתחלתית והתוצאה שמתקבלת היא משילוב של יצירת קרמל ותגובת מייאר המייצרים ביחד את הגוון וההשחמה של הריבה. גרסה ביתית נוספת להכנת ריבת חלב נעשית בעזרת הרתחה של קופסת חלב מרוכז סגורה בתוך סיר מלא במים למשך 2–3 שעות (או 30–45 דקות בתוך סיר לחץ). היא נהוגה לרוב באזורים בהם קשה להשיג ריבת חלב מוכנה. אולם קיים סיכון בהכנה מסוג זה, מכיוון שאם קופסת החלב המרוכז מתייבשת היא עלולה להתפוצץ. המאכל המזוהה ביותר[דרוש מקור] עם ריבת חלב הוא עוגיות בשם אלפחורס, שתי עוגיות פריכות שביניהן ריבת חלב. ריבת חלב משמשת כממתיק למוצרי מזון רבים, כמו עוגות, עוגיות, חביתיות, סוכריות וגלידה. היא מעניקה טעם של טופי למתכוני פאי. ארוחת בוקר ארגנטינאית טיפוסית כוללת ריבת חלב בצורת ממרח, ש"מנגבים" אותה (כמו חומוס, בישראל) עם חתיכות מאפה דמוי רוגלך הנקרא 'media luna' ('חצי ירח'). צ'ורו (מעין סופגנייה צרה וארוכה), אף הוא מאכל ארוחת בוקר ארגנטינאי אופייני, במילוי ריבת חלב. שימוש ייחודי בישראל לריבת חלב הוא במילוי סופגניות. חלב מרוכז יעל גרטי, דוּלסֶה דה לֶצֶ'ה: איך מכינים ריבת חלב, באתר ynet, 26 בינואר 2009 Harold McGee (2004). On Food and Cooking: The Science and Lore of the Kitchen. New York, New York: Scribner. p. 657. ISBN 0-684-80001-2. Maria Baez Kijac (2003). The South American Table: The Flavor and Soul of Authentic Home Cooking from Patagonia to Rio de Janeiro, with 450 Recipes. Harvard, Mass: Harvard Common Press. p. 391. ISBN 1-55832-249-3.
דיוגו דיאש

דיוגו דיאש (בפורטוגזית: Diogo Dias) הידוע גם בשם דיוגו גומש (Diogo Gomes), היה מגלה ארצות פורטוגלי מהמאה ה-15. הוא היה אחיו של בארתולומיאו דיאש וגילה כמה מאיי כף ורדה יחד עם אנטוניו די נולי. במסע הראשון להודו ב-1497, שימש דיוגו דיאש כקצין האוניה על סיפונה של ספינת הדגל של ואסקו דה גאמה סאו גבריאל. דיאש היה בין מובילי המשא ומתן בין דה גאמה למלך קוז'יקוד, הוא נלקח בשבי לזמן קצר כאשר המשא והמתן נתקל בקשיים. בשנת 1500, ליווה דיוגו דיאש את הארמדה השנייה של פדרו קברל כאחד הקפטנים של הצי, עם הסמכה לפתוח את המסחר עם סופלה. דיאש היה אחד הראשונים לרדת לחוף בעת גילוי ברזיל באפריל 1500. על פי הסיפור שבר דיאש את הקרח עם ילידי דרום אמריקה על ידי פתיחת ריקוד שמחה מאולתר על החוף בליווי חלילי הטופי. במהלך המסע לאורך כף התקווה הטובה (ייתכן שדיאש שקרא במקור למקום זה כף הסופות) עם פדרו קברל ואחיו, נפרדה הספינה של דיאש מהצי הראשי (הספינה של אחיו טבעה במהלך המעבר הזה). מכיוון שבחר במסלול מזרחי יותר, היה דיאש לאירופי הראשון שראה את האי מדגסקר. האי מכונה לעיתים קרובות גם "האי של סאו לורנסו", בשל גילויו ביומו של הקדוש סאו לורנסו (10 אוגוסט 1500). למרות שהאי לא היה ידוע, שמו הערבי, "אי הירח", דווח כבר על ידי פרו דה קוויליאן בשנת 1490. ניסיונות מאוחרים של דיאש למצוא את הצי העיקרי גרמו בטעות למעבר כף גוורדפוי אל מפרץ עדן, אזור שלא נכלל עדיין בתחומי ההפלגה של ספינות פורטוגזית. לכוד על ידי רוחות מנוגדות, דיאש שהה במשך חודשים אחדים באזור. מוכה על ידי סערות, הותקפו על ידי הפיראטים נאלץ בסופו של דבר לעלות על שרטון בחוף אריתריאה, בחיפוש נואש אחר מים ומזון לצוות הגווע. כאשר עזב את השרטון, לדיאש היו רק 6 אנשי צוות. כאשר לא הצליח למצוא את קברל, השיב דיאש את הספינה הביתה לבד. בסופו של דבר הוא נתקל בניקולאו קואליו, שהוביל את חיל החלוץ של הארמדה של קברל בחזרה, בתחנת השקיה של בבזגואיש (מפרץ דקאר, סנגל) ביוני 1501. והם חזרו יחד לליסבון.
מאט פליין

מת'יו (מאט) פליין (באנגלית: Matthew Flynn; נולד ב-23 במאי 1970) הוא מתופף להקת הרוק האמריקאית מארון 5. מאט פליין נולד בוודסטוק ניו יורק. בילדותו למד לנגן על תופים. פליין ניגן במועדונים בניו יורק. מאוחר יותר, הצטרף ללהקת The B-52's וניגן עבורם. הוא עזב אותם כדי לנגן בשביל הזמר גווין דגראו. בשנת 2006 הצטרף פליין ללהקת "מארון 5", לאחר שהמתופף של הלהקה, ראין דאסיק, עזב בגלל פציעה שמנעה ממנו להמשיך לתופף. מאט הצטרף ללהקה כשהם התחילו לעבוד על האלבום השני שלהם. האלבום השני, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי. ב-25 במרץ 2008 הם הוציאו אלבום הופעה חיה שני שנקרא "Live from SoHo". ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה חיה שלישי במספר שנקרא, "Live from Le Cabaret". ב-21 בספטמבר 2010 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over". כיום הלהקה עובדת על אלבומה הרביעי שעתיד לצאת ב-26 ביוני 2012. מאט ניגן בתופים עבור להקת The B-52's והשתתף בשיר "Waterfall" של הזמר גווין דגראו. כמו כן, הוא מנגן גם בכלי הקשה ובמצילתיים. פליין ייצג את חברת "ימאהה" וכיום מייצג את חברת "לודוויג". פליין בעל תעודת רישיון של מוזג. מאט נשוי ואב לשניים: ראין היא בתו הבכורה ומייקל פורד, בנו הצעיר. מדיה וקבצים בנושא מאט פליין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאט פליין מאט פליין, באתר AllMusic (באנגלית) מאט פליין, באתר Discogs (באנגלית)
חואן קאראמואל אי לובקוביץ

המונח "קאראמואל" מפנה לכאן. לערך העוסק במכתש פגיעה שהיה קרוי על שמו, ראו איינשטיין (מכתש פגיעה). חואן קָארָאמוּאֶל אי לוֹבּקוביץ (בספרדית: Juan Caramuel y Lobkowitz;‏ 23 במאי 1606 – 1682) היה סכולסטיקן ספרדי קתולי, מתמטיקאי וסופר. קאראמואל נולד ב-1606 במדריד. כבר בילדותו התגלה כבעל כישורים יוצאי דופן. בגיל צעיר מאוד פתר בעיות מתמטיות ובגיל 10 פרסם טבלאות אסטרונומיות. לאחר שקיבל הכשרה אקדמית בסיסית למד שורה של שפות זרות והתקבל למסדר הציסטרציאני במנזר בלה אספינה. דרשותיו משכו את הקרדינל-אינפנטה פרדיננד, מושל ארצות השפלה, כאשר שהה במנזר בפלנדריה, ובשל כך הוענק לו ב-1638 תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לוון. לאחר מכן מונה על ידי פליפה הרביעי, מלך ספרד, לשליח בחצרו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כיהן כאב מנזר במלרוז, סקוטלנד, כאחראי אבות המנזר הבנדיקטינים בווינה וכויקאר של הארכיבישוף מפראג. כאשר השוודים תקפו את פראג ב-1648, ארגן קבוצת מתנדבים להגנת העיר, ועל כך זכה בעיטור מהקיסר. לאחר מכן כיהן כבישוף בסאטריאנום, בקמפניה ולבסוף גם בוויג'באנו, שם נפטר ב-1682. קאראמואל פרסם 262 עבודות על דקדוק, שירה, תורת הנאום, מתמטיקה, אסטרונומיה, ארכיטקטורה, פיזיקה, פוליטיקה, משפט קאנוני, לוגיקה, מטאפיזיקה, תאולוגיה ואסקטיציזם. בפרסומו הידוע Theologia moralis ad prima atque clarissima principia reducta (מ-1643) ניסה לפתור בעיות תאולוגיות באמצעות כלים מתמטיים. נודע כאחד מתומכי הפרובביליזם ועמדותיו המתירניות זכו לביקורת, בין היתר, מצד בלז פסקל וזיכו אותו בתואר "נסיך הלאקסיסטים". עבודתו בתחום המתמטיקה התמקדה בקומבינטוריקה. בין היתר, קאראמואל אחראי לתכנון חזית קתדרלת ויג'באנו. Philippus Prudens, Antwerp, 1639. Respuesta al Manifiesto del Reyno de Portugal, Antwerp, 1641. Rationalis et realis philosophia, Louvain, 1642. Theologia moralis fundamentalis, praeterintentionalis, decalogica, sacramentalis, canonica, regularis, civilis, militaris, Frankfurt, 1652-1653. Theologia rationalis Frankfurt, 1654-1655. Theologia moralis fundamentalis, editio secunda, Rome, 1656. Primus calamus ob oculos ponens metametricam, quae variis currentium, recurrentium, adscendentium, descendentium, nec-non circumvolantium versuum ductibus, aut aeri incisos, aut buxo insculptos, aut plumbo infusos, multiformes labyrinthos exponat, Rome, 1663. Mathesis biceps, vetus et nova, Campagna - Lyons, 1670. Architectura civil recta y obliqua, Vigevano, 1678. בתרגום לעברית: יוהנס קרמואל לובקוביץ, על האתאיזם של הרבנים; תרגמו מלטינית והוסיפו מבואות מרסל דיבואה, אביטל וולמן, יוסף שורץ; הוסיף הערות לטקסט יוסף שורץ, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ה 2005. (החיבור עוסק בנחיצות התרגום לעברית של החיבור "מכלול נגד הגויים" לתומאס אקווינס) מדיה וקבצים בנושא חואן קאראמואל אי לובקוביץ בוויקישיתוף חואן קאראמואל אי לובקוביץ, באתר MacTutor (באנגלית) כנס לכבוד 400 שנים להולדתו של קאראמואל קאראמואל באתר ההיסטוריה של המתמטיקה של אוניברסיטת סנט אנדרוז יוהנס קרמואל לובקוביץ (1606-1682), דף שער בספרייה הלאומית