גשר אידס

גשר אידס (באנגלית: Eads Bridge) הוא גשר משולב למעבר כלי רכב ורכבת מעל נהר המיסיסיפי המחבר בין הערים סנט לואיס, מיזורי ומזרח סנט לואיס (אנ'), אילינוי. הוא ממוקם על שפת נהר סנט לואיס בין שכונת גדת לקלד (אנ'), מצפון, לבין השטח של קשת השער, מדרום. הגשר נקרא על שם המתכנן והבונה שלו, ג'יימס ביוקנן אידס (אנ'). עבודות בניית הגשר החלו ב-1867, והסתיימו ב-1874. גשר אידס היה הגשר הראשון על פני המיסיסיפי מדרום לנהר מיזורי. גשרים מוקדמים יותר מוקמו מצפון למיזורי, שם המיסיסיפי צר יותר. אף אחד מהגשרים הקודמים לא שרד, מה שאומר שגשר אידס הוא גם הגשר העתיק ביותר החוצה את הנהר. על מנת לגשר על המרחק בין הגדות וחוזק הזרימה של נהר המיסיסיפי, גשר אידס דרש השגת מספר הישגים הנדסיים. נראה שהחשוב מביניהם הוא השימוש בפלדה, שסופקה על ידי חברת Keystone Bridge (אנ') של אנדרו קרנגי. היה זה השימוש הראשון בפלדה כחומר מבני בקנה מידה גדול כל כך. ולמעשה, בניית הגשר הובילה את המעבר מבניית גשרים בברזל יצוק לפלדה כחומר ברירת המחדל למבנים גדולים. יסודותיו היו המבנים התת-ימיים העמוקים ביותר באותה תקופה, בגובה של יותר מ-30.48 מטרים (100 רגל) מתחת לפני המים. הם הותקנו באמצעות תאים פנאומטיים (אנ'), יישום חלוצי של טכנולוגיית תאים תת-קרקעיים בארצות הברית, ובאותה עת, ללא ספק התאים התת-קרקעיים הגדולים ביותר שנבנו אי פעם. הקשת המרכזית שלו, באורך של 158.496 מטרים (520 רגל), הייתה המפתח הקשיח הארוך ביותר שנבנה אי פעם באותה תקופה. שיטת בניית הקשתות, שהיו תלויות ממגדלי עץ זמניים, מצוטטת לעיתים כשימוש הראשון ב"עקרון שלוחה" (אנ') לגשר גדול. עקרונות הנדסיים אלה שימשו לגשרים מאוחרים יותר, כולל גשר ברוקלין, שהחל לבנות ב-1870. גשר אידס הפך לחלק מהתדמית המפורסמת של העיר סנט לואיס, מהקמתו ועד 1965 כאשר קשת השער הושלמה. הכביש המהיר נסגר למכוניות משנת 1991 עד 2003, אך שוחזר וכעת הוא נושא תנועת כלי רכב והולכי רגל. הוא מחבר את שדרת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי עם ריברפארק דרייב ובסופו של דבר, איסט ברודוויי, שניהם באיסט סנט לואיס, אילינוי. מעבר הרכבת לשעבר נושא כעת את מערכת הרכבת הקלה מטרולינק סנט לואיס (אנ'), המספקת שירות רכבות נוסעים בין סנט לואיס לקהילות בצד אילינוי של הנהר. הגשר רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים כנקודת ציון היסטורית לאומית. נכון לאפריל 2014, הוא נושא כ-8,100 כלי רכב מדי יום, ירידה של 3,000 מאז שנפתח גשר הזיכרון לוותיקי סטן מוסיאל (אנ') בפברואר 2014. Cook, Richard J. (1987). The Beauty of Railroad Bridges in North America: Then and Now. San Marino, CA: Golden West Books. ISBN 0-87095-097-5. Kouwenhoven, John A. (1982). "The Designing of the Eads Bridge" (PDF). Technology and Culture. 23 (4): 535–568. doi:10.2307/3104807. JSTOR 3104807. Miller, Howard S. & Scott, Quinta (1979). The Eads Bridge. Columbia: University of Missouri Press. ISBN 9780826202666. "National Register of Historic Places Nomination Form" (PDF). Missouri Department of Natural Resources. Retrieved May 30, 2008. Jackson, Robert W. Rails across the Mississippi. Urbana, IL: University of Illinois Press, 2001. The Men Who Built America - Film Documentary that covers the importance of the bridge and development of the steel industry that made its construction possible. מדיה וקבצים בנושא גשר אידס בוויקישיתוף National Historic Landmark Designation - Statement of Significance Eads Bridge - the History and Heritage of Civil Engineering webpage (American Society of Civil Engineers) Eads Bridge at Structurae Eads Bridge at corellcreek Bridge Pros: Eads Bridge Bridge info at Historic Bridges of the United States. maps.google.com zoomed in, hybrid mode High resolution panoramic image of an Eads Bridge span Picture, circa 1980 Historic American Buildings Survey (HABS) No. MO-1190, "Eads Bridge, Spanning Mississippi River at Washington Street, Saint Louis, Independent City, MO" Historic American Engineering Record (HAER) No. MO-12, "Eads Bridge, Spanning Mississippi River at Washington Street, Saint Louis, Independent City, MO" "Eads Bridge photographs". University of Missouri–St. Louis. Engineering Illustrated London : Office for Advertisements and Publication, July 14, 1871 "Visitors Guide to the Eads Bridge". Retrieved February 23, 2019. Google (February 23, 2019). "Eads Bridge" (Map). Google Maps. Google. Retrieved February 23, 2019.