לאו פופר

לאו פופר (בהונגרית: Popper Leó; בודפשט, 11 בנובמבר 1886 – גרברסדורף-Görbersdorf, שלזיה (היום: Sokołowsko), 22 באוקטובר 1911) היה היסטוריון אמנות יהודי-הונגרי, צייר, מבקר. גאונותו בתבטאה בעבודותיו הרבות שנכתבו כבר החל מגיל 16. ועד מותו ממחלה כבר בגיל 24. פופר הוא בנו של דויד פופר, מלחין ונגן צ'לו. אביו נולד בפראג ועבר לבודפשט עם אשתו בשנה שבה נולד לאו. דויד פופר זכה לתהילה כמורה מהולל באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. פופר הצעיר סיים את לימודיו בבודפשט וקיבל את תעודת הבגרות ב-1905. הכישרון המיוחד הרב-גוני שלו התגלה בשלב מוקדם מאוד, במיוחד בתחומי המוזיקה והאמנות החזותית. הוא התמחה בכינור באקדמיה למוזיקה, ובשנת 1903 היה כבר סטודנט יוצא מן הכלל באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות. בקיץ 1906 ביקר במושבת האמנים של באיה מארה במסלול של קורס ציור. מכתביו מגלים שהוא צייר ואף עבד בפיסול בפריז. עם זאת, הוא באמת מצא את ההזדמנות שלו להתפתח בז'אנרים של חיבורים וביקורת העוסקים בתורת האמנות. מילדותו הייתה לו ידידות רבה עם ג'רג' לוקאץ', והתכתבותם הקבועה חשובה גם מנקודת מבט אסתטית, אמנותית תאורטית ופילוסופית. פופר סבל ממחלת ריאות קשה, ששמה קץ לחייו בסנטוריום בגרמניה. לדברי אמו, הוא הובא למנוחות בדרזדן ב-21 באוקטובר. ההספד שלו נכתב על ידי לוקאץ' ופורסם בעיתון בשפה הגרמנית בבודפשט ה-פסטר לויד ב-18 בדצמבר 1911. בשנת 1906 כתב את עבודתו הגדולה הראשונה בשם "דיאלוג על האמנות". עבודתו המשמעותית ביותר היא המונוגרפיה Peter Brueghel der Ältere, מ-1910. משמעות המונוגרפיה של ברויגל היא שפופר דחה את ההקבלות שהיו "אופניתיות" באותה התקופה בין ברויגל לבין האימפרסיוניזם. הוא הדגיש את ההקבלה בין ברויגל והריאליזם, וציין דווקא את הקרבה שלו עם פול סזאן. פופר הבחין בכך שהאוויר בציורים אצל ברויגל ואצל סזאן לא "ממיס" את הגופים/החפצים, כפי שקורה אצל האימפרסיוניסטים, אבל החפצים השונים סופגים אותו והופכים למרקם מאוחד. פופר קרא לזה בגרמנית: Allteig (בצק), היתוך של חומרים שונים. הוא גם ציין שציוריו של ברויגל מתארים אירועים מרחביים, אך הם כמו שטיחי קיר. בתקופה מאוחרת יותר של המאה ה-20, ראה קארוי טולנאי (היסטוריון אמנות הונגרי, פרופסור באוניברסיטה) תכונות אלה כמאפיינים החשובים ביותר של האמנות של ברויגל. Dialógus a művészetről, 1906 (erste Schrift). (דיאלוג על האמנות) Peter Brueghel der Ältere, 1910 (erste wichtige Studie). (פיטר ברויגל האב) Schwere und Abstraktion Brinkmann & Bose, Berlin 1987. (Sammelband u. a. mit den Schriften Dialog über Kunst und Peter Brueghel der Ältere.) Hrsg. von Philippe Despoix und Lothar Müller, aus dem Ungarischen übersetzt von Anna Gara-Bak. מסת"ב 3-922660-27-4. Dialógus a művészetről. Popper Leó és Lukács György levelezése (Briefwechsel von Popper und Lukács) T-Twins K., Budapest 1993. (בהונגרית) מסת"ב 963-7977-16-3 (ההתכתבות של לוקאץ' ופופר) Magyar festők és grafikusok életrajzi lexikona (לקסיקון של ציירים וגרפיקאים הונגריים) "Popper Leó".. Magyar nagylexikon I–XIX. Főszerk. Bárány Lászlóné et al. Budapest: Akadémiai; Magyar Nagylexikon. 1993–2004. מסת"ב 963-05-6611-7 (הלקסיקון ההונגרי הגדול) Új magyar életrajzi lexikon I–VI. Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub: Helikon. 2001–2007. מסת"ב 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונמגרי חדש) Lukács György: Leo Popper (1886-1911). Ein Nachruf in Pester Lloyd am 18. Dezember 1911, S. 5–6. Despoix, Philippe: Ethiken der Entzauberung. Zum Verhältnis von ästhetischer, ethischer und politischer Sphäre am Anfang des 20. Jahrhunderts Philo, Bodenheim 1998. Aus dem Französischen übersetzt von Annette Weber. Markója, Csilla: Popper Leó (1886-1911), in: István Bardoly und Csilla Markója (Hg.): Emberek, és nem frakkok Budapest 2007, S. 263–284. Timár, Árpád: The Young Lukács and the Fine Arts, in: Acta Historiae Artium 34 (1989), S. 29–39. Born, Robert: Budapest und der sozialgeschichtliche Ansatz in der Kunstgeschichte, in Dietlind Hüchtker, Alfrun Kliems (Hg.): Überbringen – Überformen – Überblenden. Theorietransfer im 20. Jahrhundert, Böhlau, Köln/Weimar/Wien 2011, S. 94–124. Lukács György (1911-12-18). "Leo Popper (1886-1911) Ein Nachruf". Pester Lloyd (בגרמנית). Vol. 58, no. 289. pp. 5–6. נבדק ב-2013-11-20.