laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודה שקד

יהודה שקד הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת שומרון. בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר שקד מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. בשנים 1991–1992 שימש כמפקד גדוד 450 ולאחר מכן שימש כקצין אג"ם אוגדת איו"ש. בשנים 1998–2000 שימש כמפקד חטיבת שומרון, בין היתר בעת מבצע סימפוניית החיים. ועדת החקירה שבראשה עמד האלוף שי אביטל קבעה כי לא נמצא דופי בתפקודו באירוע והוא מונה למפקד מחוז בפיקוד העורף. בהמשך שימש קצין אג"ם פיקוד העורף. יהודה שקד, באתר "בהשקט ובבטחה" גדעון לוי, "עצור, או שאנחנו יורים", הארץ, ‏ 28.08.1998. שי פוגלמן, עשור לאינתיפאדה השנייה | גילויים חדשים על מותו של מדחת יוסף, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2010. אביחי בקר, הוא היה גיבור, הארץ, ‏ 23.06.2000, כפי שהועלה באתר פרש. עמוס הראל, "התקבלה התפטרות מפקד האוגדה ומפקד היחידה, עוד לוחמים יודחו", הארץ, ‏ 08.09.2000. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעלי אולסטאר

צ'אק טיילור אול-סטאר (באנגלית: Chuck Taylor All-Stars), או קונברס אול סטאר (Converse All Stars), הן נעלי בד המיוצרות בחברת קונברס האמריקאית. הנעליים יוצרו לראשונה ב-1917 כנעלי כדורסל, ושמן הראשון היה "אול סטאר". נעלי אולסטאר לא היו פופולריות עד תחילת שנות העשרים. בשנת 1921 שחקן הכדורסל צ'ארלס ("צ'אק") טיילור "אימץ" אותן כנעליו האהובות ביותר. הוא התרשם מאוד מעיצוב הנעליים, והפך למקדם מכירות של המוצר. לאחר מספר שינויים קלים בעיצוב הנעליים הוטבעה עליהן חתימתו של צ'אק טיילור, ושמן שונה לשם הנוכחי – צ'אק טיילור אולסטאר. עד שנת 1966 יוצרו ונמכרו נעלי אולסטאר רק בצבעי שחור-לבן. באמצע אותה שנה החלה חברת קונברס לשווק את הנעליים בשלל צבעים, בגזרות גבוהות ונמוכות, ולאחר מכן גם בגזרה גבוהה עד הברך. נוסף על כך חל גיוון גם בחומרים שמהם עשויה הנעל. בשנות ה-70 המאוחרות התחבבו הנעליים במיוחד על קהילת הפאנק, והיא הפכה אותן לטרנד אופנתי. בשנת 2003 קנתה חברת נייקי את חברת קונברס בסכום של 305 מיליון דולר. מדיה וקבצים בנושא נעלי אולסטאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט של חברת קונברס (באנגלית)
בית הכנסת של סגד

בית הכנסת של סגד (בהונגרית: Szegedi zsinagóga), או "בית הכנסת החדש של סגד", הוא בית כנסת נאולוגי בעיר סגד שבדרום הונגריה, בית הכנסת השני בגודלו במדינה (לאחר בית הכנסת הגדול של בודפשט) והרביעי בגודלו בעולם. נוסד בשנת 1907 ותוכנן על ידי האדריכל ליפוט באומהורן. סגנונו אקלקטי וכולל מגוון אלמנטים, בהם התחייה הגותית, אדריכלות מורית ואר-נובו. גובה הכיפה 48.5 מטרים. בית הכנסת מכיל מקומות ל-806 גברים ו-623 נשים. את הקמת בית הכנסת יזם ב-1903 רב הקהילה, עמנואל לעף, שהיה גם בוטנאי ומחבר הספר "צמחי היהודים". הוא השפיע רבות על עיצוב הפנים של בית הכנסת ושזר בעיטוריו מצמחי ארץ ישראל באופן סמלי, כך למשל בנה את ארון הקודש מעצי שיטים שהביא ממצרים, כך שיזכיר את המשכן, אוהל מועד. כל חג מיוצג בחלון ויטראז' ובו צמחים הקשורים בחג. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת של סגד בוויקישיתוף אתר בית הכנסת מבחינת גודל המבנה, לאחר בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק ומרכז עולמי לתורה וחסידות בעלז בירושלים ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גאורג לינדמן

גנרל-אוברסט גאורג לינדמן (בגרמנית: Georg Lindemann;‏ 8 במרץ 1884 – 25 בספטמבר 1963) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. לינדמן נולד ב-8 במרץ 1884 באושטרבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-6 (המגדבורגי). בשנת 1913 הועבר לינדמן לרגימנט ההוסרים ה-13 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1 - אומברטו הראשון, מלך איטליה), ובאביב 1914 עבר לשרת במטה הכללי. במלחמת העולם הראשונה מילא תפקידי מטה במטה הכללי, במפקדת הארמייה הראשונה, ובדיוויזיה ה-200, וב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף לינדמן לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1923 מונה למפקד פלוגה 2 ברגימנט הפרשים ה-7, בשנת 1925 הועבר לתפקיד מטה במשרד המלחמה, וב-1 באפריל 1926 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1928 מונה למפקד בית הספר לפרשים בהנובר, וב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1931 מונה לינדמן למפקד רגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), וב-1 ביוני 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה שוב למפקד בית הספר לפרשים בהנובר, וב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לינדמן למפקד הדיוויזיה ה-36, וב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. עם פרוץ המלחמה היה לינדמן מפקד הדיוויזיה ה-36, ופיקד עליה בחזית המערבית, כחלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה השנייה. על חלקו בכיבוש ורדן ובפריצת קו מאז'ינו, קיבל לינדמן ב-5 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 באוקטובר 1940 מונה לינדמן למפקד הקורפוס ה-50, וב-1 בנובמבר הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. לינדמן פיקד על הקורפוס שבפיקודו במהלך המערכה בבלקן כעתודת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. באוגוסט לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב סמולנסק. בספטמבר לחם עם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרב לנינגרד, ובאוקטובר הועבר תחת פיקוד הארמייה ה-18, והשתתף בקיום המצור על העיר לנינגרד. ב-16 בינואר 1942 מונה למפקד הארמייה ה-18, ופיקד עליה בקיום המצור על לנינגרד. ביוני 1942 הצליח להדוף את המתקפה הרוסית בניסיון לשחרר את לנינגרד, ולכד את גנרל אנדריי ולאסוב. ב-5 ביולי 1942 הועלה לינדמן לדרגת גנרל-אוברסט, וב-21 באוגוסט 1943 קיבל תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל, בנוסף הוא גם קיבל את הצלב הגדול הספרדי של המלחמה ואת צלב החופש הפיני עם חרבות וצלב חזה. ב-31 במרץ 1944 מונה לינדמן למפקד קבוצת ארמיות צפון, ופיקד עליה עד ה-3 ביולי 1944. לאחר מכן הוצב בעתודת המילואים, וב-27 בינואר 1945 מונה למפקד הכוחות בדנמרק. לאחר סיום המלחמה פיקד לינדמן על פירוק הכוחות הגרמניים בדנמרק, וב-6 ביוני 1945 נעצר על ידי בעלות הברית. לינדמן שהה בשבי הבריטי עד ל-26 בספטמבר 1947, ואז הועבר לידי הדנים, אך ב-15 במאי 1948 שוחרר ללא שהוגשה תביעה נגדו. לאחר שחרורו התגורר לינדמן בפרוידנשטאדט עד למותו ב-25 בספטמבר 1963. מדיה וקבצים בנושא גאורג לינדמן בוויקישיתוף גאורג לינדמן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
דריאנובו

דריאנובו (בבולגרית: Дряново) היא עיר במחוז גברובו שבמרכז בולגריה, על המורדות הצפוניים של הרי הבלקן. קוליו פיצ'טו - היה אדריכל, בנאי ופסל בולגרי מתקופת התחייה הלאומית הבולגרית, נולד בדריאנובו. מדיה וקבצים בנושא דריאנובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דריאנובו ערך זה הוא קצרמר בנושא בולגריה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1946 בספורט

ערך מורחב – 1946 טור דה פראנס - התחרות לא נערכה ג'ירו ד'איטליה -ג'ינו ברטלי (איטליה איטליה) וואלטה אספניה - דלמציו לנגריקה (ספרד ספרד) אליפות אירופה השלישית באתלטיקה נערכה באוסלו נורווגיה. שוודיה שוודיה זכתה במירב המדליות. ערכים מורחבים – אליפות צרפת הפתוחה 1946, אליפות וימבלדון 1946 אליפות אוסטרליה הפתוחה - ננסי בולטון (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה - מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית ארצות הברית) וימבלדון - פאולין בץ (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות ארצות הברית הפתוחה - פאולין בץ (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות אוסטרליה הפתוחה - ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה - מרסל ברנר (צרפת צרפת) וימבלדון - איבון פטרה (צרפת צרפת) אליפות ארצות הברית הפתוחה - ג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית) ערך מורחב – גביע דייוויס 1946 נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 0-5 על נבחרת אוסטרליה (אוסטרליה). נבחרת ארגנטינה (ארגנטינה) ניצחה את נבחרת ברזיל (ברזיל) בגמר קופה אמריקה. טורינו זוכה בסקודטו בפעם הרביעית. גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה. אליפות אנגליה משחקי העונה הסתיימו בשנת 1947. דרבי קאונטי זוכה בגביע ה-FA. סן לורנסו זוכה באליפות. קופה דה קומפטנסיה בריטניקה - בוקה ג'וניורס זוכה בגביע. בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי. אליפות סאו פאולו בכדורגל - סאו פאולו זוכה בתחרות אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - Internacional de Petrópolis זוכה באליפות המשחקים לא נערכו סביליה (כדורגל) זוכה באליפות ספרד ריאל מדריד זוכה בקופה גנרליסימו מכבי תל אביב זוכה ובגביע ארץ ישראל. סמפדוריה - איטליה איטליה איטליה איטליה זוכה באליפות. ליגת העל האיטלקית בכדורסל - וירטוס בולוניה זכה באליפות ליגת ה-NBL - רוצ'סטר רויאלס זוכה באליפות. אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים - מועדון הצבא האדום מטביליסי זוכה באליפות. אטלנטה הוקס - ארצות הברית ארצות הברית בוסטון סלטיקס - ארצות הברית ארצות הברית גולדן סטייט ווריורס - ארצות הברית ארצות הברית ניו יורק ניקס - ארצות הברית ארצות הברית פילדלפיה 76' - ארצות הברית ארצות הברית פלקנסטרו וארזה - איטליה איטליה אולימפיה ליובליאנה - סלובניה סלובניה מרוצי הגרנד פרי למכוניות ריימונד סומר (צרפת צרפת) עם מכוניות מתוצרת מזראטי. שיקגו ברס מנצחת את ניו יורק ג'איינטס 14-24 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בניו יורק. מדיה וקבצים בנושא 1946 בספורט בוויקישיתוף
ביתן מוסקבה

ביתן מוסקבה (לשעבר: ביתן מספר 70) הוא מבנה במרכז התערוכה של כל רוסיה שתוכנן עבור התערוכה העולמית אקספו 67 שנערכה בעיר מונטריאול בקנדה בשנת 1967. המבנה היה שייך לברית המועצות ותוכנן על ידי צוות אדריכלים סובייטי ובראשם האדריכל הרוסי מיכאיל פוסוחין. בשנת 1968, כשנה לאחר מכן, כאשר נסגרה התערוכה, הוחלט להעביר את המבנה אל מרכז התערוכה של כל רוסיה במוסקבה וכיום מבנה זה עומד בכניסה הראשית של מרכז התערוכות. המבנה הוא בעל שלוש קומות ומייצג את הזרם המודרני באדריכלות הסובייטית של אותה התקופה, כאשר הוא מרחף על פני עמודים והכניסה אליו כוללת גרם מדרגות רבות. בתחילה, לאחר שהוקם מחדש במוסקבה נקרא בשם: ביתן מונטריאול, ולאחר מכן נקרא בשם: ביתן התערוכה האינטר-תעשייתית. לאחר נפילת ברית המועצות ומסך הברזל של הקומוניזם, הוחלט לקרוא לו בשם: ביתן מוסקבה כיוון שישנו ביתן נוסף במרכז התערוכות שנקרא על שם עיר חשובה נוספת ברוסיה בשם: ביתן סנט פטרסבורג. בצמוד לביתן מוסקבה הוקם בשנת 2009 הביתן הגדול ביותר במרכז התערוכות בשם: ביתן רוסיה לפני קיומה של התערוכה העולמית בקנדה קיוו אדריכלים סובייטים קיוו כי התערוכה העולמית תתקיים במוסקבה ובתחילת שנות ה-60 הציעו להתאים את התערוכה לפרויקט התיעוד ההיסטורי של בירת ברית המועצות לרגל חגיגות 50 שנה למהפכת אוקטובר, לפי כך אקספו יהיה בעל דגש על "קידמה ושלום". האדריכל הראשי של מוסקבה מיכאיל פוסוחין הציעו ליצור ביתן כדורי בגודל של: "הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה" על אגם מלאכותי. עם זאת, התפטרותו הכפויה של ניקיטה חרושצ'וב והבעיות הכספיות עקב עלויות כבדות הובילו לסירוב ברית המועצות לארגן את התערוכה. הלשכה לתערוכות בינלאומיות החליטה לבסוף להפקיד את המשימה על העיר מונטריאול בקנדה לרגל יום השנה 325 להיווסדה של מונטריאול. בשנת 1970 החלה העברת המבנה אל מוסקבה והבנייה נמשכה חמש שנים. בשנת 1977 נחנך הביתן מחדש באתר מרכז התערוכות של מוסקבה. בשנת 2017 החל שיפוץ המבנה לקראת פתיחתו המשופצת של מרכז התערוכות בשנת 2021. מראו המקורי של המבנה אבד ולאחר כמה שיפוצים נערכו בו מספר שינויים. מדיה וקבצים בנושא ביתן מוסקבה בוויקישיתוף מידע על ביתן מוסקבה באתר מרכז התערוכה של כל רוסיה
חוה קאופמן

חוה צ. קאופמן (נולדה ב-1929) היא אמנית קרמיקה ישראלית ילידת ארגנטינה. חוה קאופמן נולדה בטוקומן, ארגנטינה, למשפחת מהגרים מרוסיה. היא למדה ציור וקרמיקה בבואנוס אירס. בין השנים 1953–1954 שהתה בפריז, צרפת, שם התמחתה בעיצוב מוזאיקות ובציור קרמי. בשנת 1955 עלתה לישראל עם בעלה. לצד ציור, יצרה קאופמן פיסול קרמי פיגורטיבי. בנוסף, הרבתה ליצור עבודות קיר בבנייני ציבור, בהם ידועים קיר הקרמיקה המופשט במשכן הכנסת בירושלים, קיר בבניין הביטוח הלאומי ברחובות, באוניה "נילי" ובספרייה העירונית בכפר סבא. אקדמיה לאמנות, בואנוס איירס, ארגנטינה 1954 - בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות, פריז, צרפת 1962 - ציור קיר, אקדמיה לאמנות, גרנד שומייה, פריז, צרפת. ללא כותרת (פרט) 1966 בקירוב אורך 21 מ' אריחי קרמיקה מזוגגים מזנון הכנסת, ירושלים שרגא וייל וחווה קאופמן תבליט קיר 1968 קרמיקה הספרייה המרכזית ע"ש וורצווילר, אוניברסיטת בר אילן, רמת גן חוה קאופמן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דז'וויצה

דז'וויצה (בפולנית: Drzewica) היא עיירה במחוז אופוצ'נו שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. עד תחילת המאה ה-13 הייתה דז'וויצה בבעלות נסיכים, ובשנת 1429 קיבלה זכויות עיר. במחצית הראשונה של המאה ה-16 נבנתה בעיירה טירה, העומדת על תלה עד היום. מסוף המאה ה-19 התקיימה בעיירה תעשיית מוצרי מתכת. בדז'וויצה התקיימה קהילה יהודית עצמאית מראשית המאה ה-19, אז נבנה בה בית כנסת, וקודש בית עלמין. רוב יהודי העיירה נמנו על חסידות גור, ופעלו בה גם חסידויות נוספות. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-750 יהודים, קרוב למחצית מתושביה. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מהחרם הכלכלי על עסקי יהודים, ומתקריות אנטישמיות אלימות בסביבת העיירה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, בעיקר מפלוצק. באביב 1941 הוקם בעיירה גטו, בו רוכזו כ-2,200 יהודים. בגטו שררו תנאי רעב קשים, שהביאו לתמותה יום-יומית, ובמקרה אחד הוצאו להורג 65 מיהודי המקום. קבוצת יהודים שהצליחה להימלט מהגטו, חברה לקבוצת פרטיזנים פולנית, אשר ביצעה במחצית השנייה של 1942 פעולות חבלה בתשתיות הגרמנים. סגן מפקד היחידה, שמאי רוזנבלום, נרצח בידי אנשי המחתרת הפולנית. לאחר בהקמת הגטו הובאו לגטו יהודים מהסביבה לרבות מקלבוב. ב-23-22 באוקטובר 1942 חוסל גטו דז'וויצה, וכאלפיים מיושביו שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יתר היהודים שנתפסו מסתתרים בעיירה, או שהושארו בה לעבודות כפייה, שולחו להשמדה לאחר מכן. מדיה וקבצים בנושא דז'וויצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דז'וויצה דז'וויצה ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין דז'וויצה (Drzewica), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "דז'וויצה", באתר השטעטל הווירטואלי "דז'וויצה", באתר JewishGen (באנגלית) יולנטה קריימר, דז'וויצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 218–220), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אנטינואוס

אָנְטִינוֹאוֹס (מיוונית: Ἀντίνοος; בערך 111–130) היה נער יווני מביתיניה שנודע כמאהב של הקיסר הרומי אדריאנוס. לאחר מותו הפך אותו אדריאנוס לאל. לא הרבה ידוע על חייו של אנטינואוס. הוא נולד בעיר קלאודיופוליס (כיום העיר בולו שבטורקיה), בפרובינקיה הרומית ביתיניה שבאסיה הקטנה, בערך בשנת 111 לספירה. מניחים שאדריאנוס פגש בו בשנת 123, לקח אותו עמו לאיטליה, ודאג לחינוכו. בשנת 128 כבר הפך לנער האהוב של אדריאנוס וליווה אותו במסעותיו באימפריה. בשנת 130 טבע אנטינואוס למוות בנהר הנילוס שבמצרים. סיבת מותו לא ידועה, ויש המשערים שנרצח. לאחר מותו הכריח אדריאנוס את האימפריה כולה להתעטף באבל לזכרו של אהובו המת, והפך אותו לאל. אנטינואוס היה האחרון שלא מן המשפחה הקיסרית שהוכרז לאל בעולם העתיק. אדריאנוס הקים במצרים עיר בשם אנטינואופוליס (אנ'), על שם אהובו. בשארית ימי חייו מימן אדריאנוס יצירת אלפי פסלים בדמותו של אנטינואוס וכן טבע מטבעות לזכרו. בסיפורו של אוסקר ויילד "המלך הצעיר", המלך מנשק פסל של אנטינואוס כביטוי ל"תשוקה המוזרה שלו ליופי" בספרו של אוסקר ויילד "תמונתו של דוריאן גריי", נרמז שבאזיל הולוורד צייר את דוריאן גריי בתור אנטינואוס היושב על חרטום הדוברה של הקיסר אדריאנוס בספר "עלובי החיים" מוזכר אנטינואוס בתיאור אחת הדמויות המשורר הפורטוגזי פרננדו פסואה חיבר את השיר "אנטינואוס" בספרה של מרגריט יורסנאר "זכרונות אדריאנוס" מהווים יחסי הקיסר ואנטינואוס אחד הנושאים המרכזיים מדיה וקבצים בנושא אנטינואוס בוויקישיתוף אנטינואוס סילואנוס אדריאנוס אנטינואוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטינואוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
טים וודוורד

טים וודוורד (באנגלית: Tim Woodward;‏ 24 באפריל 1953 - 9 בנובמבר 2023) היה שחקן אנגלי. וודוורד נולד בלונדון, בנם של השחקן אדוארד וודוורד והשחקנית ונישה מרי בארט. אחיו הוא השחקן פיטר וודוורד ואחותו היא שחקנית שרה וודוורד. הוא למד ב-"Haileybury and Imperial Service College". הוא נודע בעיקר בזכות תפקידו בשנות השבעים של המאה העשרים בדרמה "כנפיים" של ה-BBC, בתפקיד מפקד הטייסת רקס בסדרה "Piece of Cake" מ-1988, באופרת הסבון "משפחות" של ITV, ובהופעתו בדרמה המשטרתית "Murder City" משנות ה-2000. ב-2008 גילם את דמותו של לאונרד "ניפר" ריד מהסקוטלנד יארד בעיבוד של ITV לרומן "He Kills Coppers" מאת ג'ייק ארנוט. ב-1988 כיכב במיני-סדרה "Piece of Cake" בתפקיד מפקד הטייסת רקס העשיר והתמהוני. ב-2008 כיכב בתפקיד אורח בסדרה "The Bill" יחד עם אביו אדוארד ועם בנו סם כמשפחת גנגסטרים בלונדון. עוד הופיע בפרק בסדרה האמריקאית "The Equalizer" בכיכובו של אביו, בו גילם את אביו של רוברט מק'קול בסצנות פלאשבק. תפקידים נוספים של וודוורד בטלוויזיה היו תפקידי אורח בסדרות "The Irish RM",‏ "Pie in the Sky", "פשוט נהדרת", "החשוד העיקרי", "סיפורי המסתורין של רות רנדל", "Bribery and Corruption" עם ג'יימס ד'ארסי, "תחבולות חדשות", "רציחות במידסומר", "חוק מרפי", "Rosemary & Thyme" וכן הסדרה "פוארו" על פי ספריה של אגאתה כריסטי. וודוורד הופיע בתפקיד קמע בסרט קצר של ויליאם מייגר בשם "Stiletto" שהושלם ביוני 2008. נפטר ב-9 בנובמבר 2023. טים וודוורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
טריי ביירס

טריי ביירס (באנגלית: Trai Byers; נולד ב־19 ביולי 1983) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל גילום דמותו של אנדרה ליון בסדרת הדרמה המצליחה "אימפריה" ברשת Fox. ביירס נולד בקנזס סיטי, קנזס. לאחר שנה בתיכון בקנזס סיטי, הוא סיים את לימודיו בתיכון בג'ורג'יה. לאחר מכן סיים לימודי תעודה בחוג לתיאטרון במכללת אנדרו לאמנויות ולאחר מכן נרשם ללימודי תואר ראשון בתקשורת באוניברסיטת קנזס. הוא גם למד באקדמיה המוזיקלית והדרמטית האמריקאית בלוס אנג'לס, ולמד לתואר שני בתיאטרון בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל. ב-2011, עשה ביירס את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה באופרת הסבון של רשת ABC, "כל ילדיי", ואחרי שנה הופיע בדרמת הנוער "90210". הוא גילם את פעיל זכויות האזרח ג'יימס פורמן בסרט ההיסטורי "סלמה" משנת 2014. בשנים 2015–2020 גילם את אנדרה ליון, אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המוזיקלית "אימפריה" של רשת פוקס, לצדם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון אשר גילמו את הוריו. במשך כל ששת עונות הסדרה, ביירס גילם את אנדרה ליון, הבן הבכור של משפחת ליון ומנהל הכספים הראשי של "אימפריה בידור", הוא המשכיל היחידי במשפחה שסובל ממהפרעה דו-קוטבית. על תפקידו בסדרה, ביירס זכה לשבחים ולביקורות טובות ואף קיבל מועמדויות לפרסי בחירת הנוער ולפרסי NAACP Image. בשנת 2015 התארס לשחקנית גרייס גילי, ששיחקה לצידו ב"אימפריה". השניים נישאו בטקס שנערך בגראנד קיימן ב-14 באפריל 2016. מדיה וקבצים בנושא טריי ביירס בוויקישיתוף טריי ביירס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טריי ביירס, באתר AllMovie (באנגלית) Justin Kroll, Trai Byers Joins the Cast of ‘Selma’, MAY 16, 2014, Variety
JewishGen

JewishGen הוא ארגון ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 1987 בתור מקור לגנאלוגיה יהודית ברחבי העולם. המרכז מספק מידע גנאלוגי לכל תחום לחובבים וגם לאנשי מקצוע וכן גם את הכלים הנדרשים כדי לחקור היסטוריה יהודית ומשפחתית. הארגון נוסד בשנת 1987 על ידי סוזן א. קינג ביוסטון, טקסס, בתור מערכת לוח מודעות, בתחילה עם 150 משתמשים המעוניינים לקבל מידע על גנאלוגיה יהודית. ב-1995 הקים הארגון אתר באינטרנט. בשנת 2003 נספח JewishGen למוזיאון המורשת היהודית בעיר ניו יורק, וב-2008 העביר את המטה שלו למשרדים הראשיים של המוזיאון. שיתוף הפעולה שנוצר עם ארגון Ancestry הרחיב את מאגרי המידע שלו. GewishGen מסונף לאיגוד הבין-לאומי של חברות לגנאלוגיה יהודית. אתר האינטרנט של JewishGen נועד לספק ממשק קל ונוח ומוצע כשירות לציבור ללא תשלום. למעלה מ-1,000 מתנדבים פעילים בכל רחבי העולם ותורמים לאוסף הולך וגדל של מסדי נתונים, משאבים וכלי חיפוש. מדיה וקבצים בנושא JewishGen בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של JewishGen JewishGen, ברשת החברתית פייסבוק JewishGen, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון המורשת היהודית בניו-יורק
הסעודה האחרונה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הסעודה האחרונה – הסעודה האחרונה, הפעם האחרונה שבה סעד ישו עם תלמידיו השליחים. חדר הסעודה האחרונה – האולם בו התקיימה סעודתו האחרונה של ישו. הסעודה האחרונה (ציור) – ציורו המפורסם של לאונרדו דה וינצ'י הסעודה האחרונה (טינטורטו) – ציורו של טינטורטו הסעודה האחרונה (תצלום) – תצלום של עדי נס הסעודה האחרונה (פסל) – פסל של איתי זלאיט כנסיית הבכורה של פטרוס – הכנסייה הניצבת במקום בו סעד ישו עם השליחים לאחר קומו מהמתים Tha Last Meal – אלבום של סנופ דוג (Snoop Dogg) שיצא בשנת 2000
I Dreamed a Dream

האם התכוונתם ל... I Dreamed a Dream (שיר) – שיר מתוך המחזמר "עלובי החיים" I Dreamed a Dream (אלבום) – אלבום שירים בביצועה של סוזאן בויל
מנגה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מאנגה – אמנות הקומיקס היפנית מאנגה (להקה) – להקת רוק-נו מטאל טורקית במקור שפועלת משנת 2001 דויד מנגה – כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ דולי מנגה – כדורגלן בלגי-אנגולי
מוזיאון הטבע התנ"כי

מוזיאון הטבע התנ"כי הוא מוזיאון טבע חינוכי בנושא בעלי חיים בתנ"ך שנמצא באזור התעשייה הר-טוב. כחלק מהמוזיאון יש במקום גם גן חיות ופינת חי. המוזיאון הוקם בשנת 2014 על ידי ד״ר נתן סליפקין, ושוכן באזור התעשייה הרטוב שבמועצה אזורית מטה יהודה. בעבר שכן באזור התעשייה הצפוני של בית שמש בקרבת תחנת הרכבת בית שמש. מוזיאון להיסטוריה של הטבע בתנ"ך מתמקד ברובו בהצגת מגוון של בעלי החיים המוזכרים במקרא ובתלמוד, וגם כאלו שלא (למשל: גולגולת של אליגטור אמריקני או חט של חדשן). במוזיאון ישנו מגוון רחב של בעלי חיים גדולים המוצגים בתור פוחלצים לעומת בעלי החיים הקטנים הנמצאים בתצוגות חיות לילדים. המוזיאון כולל מספר אולמות תצוגה, בהם: אודיטוריום ובו מוקרנים סרטים וניתנות הרצאות. בנוסף יש בו שלד של דוב מערות, אקווריום ובו צב נשכן, אקווריום עם צבגון אדום-אוזן, פוחלץ של טווס הודי ורפליקות של חטי שנהב ענקיים. בעלי חיים במקרא ובו אוסף פוחלצים, בעיקר של יונקים המוזכרים בתנ"ך (כגון אריה, ברדלס, זאב ושועל מצוי) וכן מספר פוחלצי עופות כגון נשר מקראי. בנוסף יש באולם דגמים של תנין היאור והיפופוטם. אוסף השופרות העוסק בפריים בעלי קרניים והתאמתם להכנת שופר, ומראה גם דוגמאות ל"קרניים" שאינן באמת קרניים למרות דמיון שיטחי במורפולוגיה. הגדרת סימני כשרות ובו מוצגים בעלי חיים כשרים וטמאים, ומגוון פוחלצי עופות שליד כל אחד מצוין השם המודרני והשם שהוא נקרא בו בתנ"ך (למשל: הכחל נקרא במקרא "רחם"). פינת חי בה יש בעלי חיים קטנים כגון ארנבונים, מכרסמים, זוחלים וחרקים. סרפנטריום בו יש נחשים חיים, בהם פיתון בורמזי גדול שאפשר להצטלם איתו. אולם נפלאות הבריאה ובו אוסף כללי של בעלי חיים, חיות ים (כולל חט של חדשן, מזיפה של לווייתן ו"מסור" של דג מסור), תצוגת קונכיות, דגם בגודל כמעט מלא של פיל אפריקני ואוסף תיבות נח. הביקור במוזיאון נעשה בקבוצות מודרכות עם מדריך מטעם המוזיאון. ד״ר סליפקין מרצה במסגרת המוזיאון ומכונה "רב גן החיות". ביולי 2023 נפתחה תערוכת קבע של כ-100 מיניאטורות המציגות את תיבת נח, אותן אסף סליפקין מכל רחבי העולם. על אף שבעבר עורר סליפקין מחלוקת בקהילה החרדית על רקע העיסוק הזהיר שלו בתאוריית האבולוציה ובגיל היקום, הבהיר כי הוא מעוניין שהמוזיאון לא יהיה מעורר מחלוקת. לפיכך, המוזיאון איננו כולל אזכורים לדינוזאורים, ואיננו כולל אזכור של תורת האבולוציה. כשנשאל לגבי הנושא הבהיר סליפקין כי המוזיאון מבקש להציג בעלי חיים המופיעים בתורה, ודינוזאורים אינם מופיעים בתורה. מוזיאון הטבע התנ"כי ממומן על ידי הקרן לתורה ולטבע ופועלים בו תלמידים ובני נוער העוסקים בהתנדבות והדרכה. נתן סליפקין מוזיאון טבע ידיעת הטבע תורה ומדע מדיה וקבצים בנושא מוזיאון הטבע התנ"כי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הטבע התנ"כי אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הטבע התנ"כי (באנגלית) מוזיאון הטבע התנ"כי, באתר "Zoo Torah" צחי אבנור, Biblical Museum of Natural History, פליקר מוזיאון הטבע התנכ"י עבר למטה יהודה | שמשנט מטה יהודה, באתר shemeshnet.co.il יניב פוהורילס, 100 תיבות נח: אוסף מיוחד יוצג בישראל, באתר ynet, 18 ביולי 2023 By SAM SOKOL, ‘Zoo rabbi’ opens museum of biblical animals in Beit Shemesh, The Jerusalem Post, ‏14 באוקטובר 2014