קינואה

קינואה (שם מדעי: Chenopodium quinoa, ידוע גם ככף אווז הקינואה) הוא מין של כף האווז, צמח בעל פרחים השייך למשפחת הירבוזיים (Amaranthaceae). בעבר שויכה הקינואה למשפחת הסלקיים. לרוב, מיוחסת המילה קינואה לזרעיו של הצמח, המשווקים תחת שם זה כמזון. עליו של צמח הקינואה אכילים אף הם, אך אינם משווקים באותו היקף כזרעיו. אף על פי שהקינואה משווקת כדגן, לצד זרעי שעורה, חיטה ותירס, היא אינה דגן אמיתי, היות שאינה שייכת למשפחת הדגניים, (בלבול זה השתרש גם עם כוסמת, שאף היא משווקת כדגן ואינה נכללת במשפחת הדגניים). הקינואה כונתה דגן עוד בתקופת האינקה, ושימשה כדגן בדרום אמריקה. הצריכה השנתית בישראל עומדת על 2,500 טון (250 גרם לנפש) ונמצאת במגמת עלייה. השוק מגלגל כ-20 מיליון שקל. ארצות הייבוא המרכזיות הן פרו (1,500 טון), אקוודור (670 טון) ובוליביה (300 טון). בשנת 2017 עמדה הצריכה על 1,600 טון בלבד. נתון זה משקף עליה של פי 1.5 בצריכה במהלך 3 שנים בלבד. מקור הקינואה באזור הרי האנדים שבדרום אמריקה, שם שימשה מקור מזון חשוב מזה כ-6,000 שנה. מקור שמה של הקינואה הוא בשפת הקצ'ואה, והשם המקובל נבע מההגייה הספרדית של השם המקורי קִינְוָּה (kinwa). הקינואה הוא צמח עמיד ביותר ומסוגל לגדול בתנאי סביבה קשים, ולכן מסוגל לגדול בקלות גם בהרי האנדים עד גובה של 4,000 מטרים מעל פני הים. צמח הקינואה הוא קדוש לבני האינקה, והם כינו אותו "אם הדגן" (Chisaya mama), ובאופן מסורתי היה קיסר האימפריה זורע את הזרעים הראשונים כל שנה. צמח הקינואה שימש כמנחה בפולחן אלי האינקה. לאחר כיבוש דרום אמריקה על ידי הספרדים (קונקיסטאדור), נאסר על בני האינקה לגדל את צמח הקינואה עקב מעמדו המקודש, והוא נתפס על ידי הספרדים כצמח מספוא לבהמות. כיום, המדינות המובילות בייצור קינואה הן פרו ובוליביה. לזרעי הקינואה ערך תזונתי גבוה, בעיקר בגלל תכולת חלבון גבוהה. קינואה מכילה 14 גרם חלבון ל-100 גרם (לא מבושל), לעומת כ-4 גרם חלבון בחיטה. עוד יתרון לקינואה: היא מכילה את כל שמונה חומצות האמינו שמרכיבות חלבון. בניגוד לחיטה, תירס ואורז, הקינואה עשירה בכל חומצות האמינו החיוניות, כולל ליזין. חומצות אמינו חיוניות נוספות שקיימות בקינואה ובדרך כלל חסרות ברוב הקטניות, הן מתיונין וציסטאין ומסיבה זו ארגון הבריאות העולמי דירג את איכות החלבון של קינואה כחלבון מלא הדומה באיכותו לחלב. הקינואה עשירה בסיבים תזונתיים, בזרחן, בברזל ובמגנזיום. במצבו הטבעי מכוסה זרע הקינואה בציפוי ספונינים, חומרים רעילים ובעלי טעם מר, אך הקינואה נמכרת לרוב בצורתה המעובדת שבה שכבת הספונינים מוסרת. עלי הקינואה מכילים כמות קטנה של חומר רעיל בשם חומצה אוקסלית (אשר נמצאת גם בצמחי משפחת הסלקיים כגון תרד וסלק, ובבני משפחת הירבוזיים כגון כף אווז האשפות), שעלול להיקשר לסידן ולברזל שבמזון ולמנוע את ספיגתם (ראו עוד על ספיגת סידן וברזל). הקינואה איננה מכילה גלוטן, ועל כן מהווה תחליף דגן טוב עבור חולי צליאק. בקרב יהודים אורתודוקסים משמשת הקינואה כמאכל נפוץ בחג הפסח, משום שאינו חמץ. ארגוני כשרות אחדים נמנעו מלאשר קינואה כמאכל כשר לפסח, עקב הדמיון שלו לגרעינים אסורים ומחשש לתערובת שלו עם גרעינים אסורים. בדצמבר 2013 החליט ה-OU, מהגדולים והוותיקים בארגוני היהודים האורתודוקסים הפועלים בארצות הברית, להעניק לקינואה כשרות לפסח. בישראל יש המתירים אכילת קינואה בפסח רק לאוכלי קטניות, ויש המתירים זאת גם לאלה שאינם אוכלים קטניות בפסח. ברכות הנהנין על אכילת קינואה: ברכה ראשונה: אם הגרעינים ניכרים ולא התרסקו - מברכים בורא פרי האדמה, אם נטחנו לקמח - מברכים "שהכול נהיה בדברו". ברכה אחרונה - בורא נפשות. Chenopodium quinoa -red faro- - Museum specimen מדיה וקבצים בנושא קינואה בוויקישיתוף קינואה, באתר ITIS (באנגלית) קינואה, באתר NCBI (באנגלית) קינואה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קינואה, באתר Tropicos (באנגלית) קינואה, באתר GBIF (באנגלית) קינואה, באתר The Plant List (באנגלית) קינואה, באתר IPNI (באנגלית) קינואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יבוא של סחורות נבחרות - נתונים מפורטים לפי שנה וארץ, 2020 יבוא של סחורות נבחרות - נתונים מפורטים לפי שנה וארץ, 2020, באתר old.cbs.gov.il יבוא של סחורות נבחרות - נתונים מסוכמים לפי שנה לכל הארצות, 2017 - 2020, באתר old.cbs.gov.il Jews divided by great Passover debate: Is quinoa kosher?, National Post, March 25, 2013 Hody Nemes, Quinoa Ruled Kosher for Passover, Forward, December 23, 2013 הקינואה בפסח, באתר "למעשה" הרב יעקב אריאל, ברכה על קינואה ואכילתה בפסח, באתר "למעשה"