laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כלורתיאזיד

כלורותיאזיד (באנגלית: Chlorothiazid) היא תרופה להורדת לחץ דם. התרופה שייכת לקבוצת תרופות הנקראות משתנים תיאזידיים, ושם מסחרי נפוץ הוא "דיוריל". תרופות אלו מסלקות עודפי מים מהגוף ומפחיתות נוזלים במטופלים הסובלים מיתר לחץ דם, אי ספיקת לב המלווה בבצקות, שחמת כבד, ומחלות כליות. השפעה זו מיטיבה את תפקוד הכליות ומסייעת בהפחתת נפיחות בקרסוליים, רגליים, ידיים או בטן וכן הפחתת תסמינים של קשיי נשימה. כלורותיאזיד נרשם כפטנט בשנת 1956, והוא חלק מרשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי. כלורותיאזיד הוא משתן תיאזיד המעכב ספיגה חוזרת של נתרן בצינוריות הכליה הדיסטליות (distal renal tubules) וכתוצאה מכך מוגבר סילוק של נתרן ומים בשתן. ההתויה של כלורותיאזיד היא יתר לחץ דם, בצקת הקשורה לאי-ספיקת לב, שחמת הכבד, סטרואידים, טיפול באסטרוגן, תפקוד לקוי של הכליות. התוויות נוספות הן נפרוליטיאזיס, אוסטאופורוזיס, וסוכרת. התרופה נמכרת טבליות, ותדירות נטילת התרופה היא פעם אחת בבוקר (או לפי הוראות הרופא). טווח מינון הוא במבוגרים 250–1000 מ"ג ליום. תחילת השפעה היא תוך שעתיים, ומשך ההשפעה 6–12 שעות. בעבר השתמשו לטיפול טרום ויסתי, ומשתמשים בה כדי למנוע הישנות של סוגים מסוימים של אבני כליה. רגישות יתר לכלורותיאזיד או סולפונאמידים, אנאוריאה. כלורותיאזיד מגביר סילוק אשלגן ובכך גורם להפרעות קצב לב ולחולשת שרירים, בעיקר בקרב מטופלים בדיגוקסין. לכן, נהוג לתת תוספות של אשלגן ניתן עם תיאזידים. בפחות מאחוז באוכלוסייה ייתכנו תופעות לוואי הבאות: אקזמה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, נמק אפידרמלי, הפרעה במבנה ההמטופוייטי, הפטוטוקסיות, זאבת (SLE). לעיתים נדירות ביותר ייתכנו התופעות לוואי הבאות: לחץ דם נמוך, רגישות לאור, פריחות, אורטיקריה, היפרגליקמיה, עצירות, שלשול, אובדן תיאבון, בחילות והקאות, חוסר איזון אלקטרוליטי, היפרגליצמיה, היפראוריצמיה, ספסטיות, סחרחורת, כאב ראש, ראייה מטושטשת, קסנתופסיה ואימפוטנציה. שימוש ממושך בתרופה עלול להוביל לאיבוד יתר של אשלגן ולערעור מאזן המלחים האחרים. לכן מומלץ לבצע בדיקות דם תקופתיות לניטור תפקוד הכליות ולבדיקת רמות סוכר, אשלגן, חומצת שתן ומלחים אחרים בדם. כלורותיאזיד עלול לגרום לאיבוד נתרן אצל האם, ועדיף להימנע מלתת לאישה בהריון. התרופה עלולה לגרום לצהבת ילודים, טרומבוציטופניה, וייתכנו תגובות שליליות אחרות שהתרחשו אצל המבוגר. יש להימנע משימוש במשתנים עבור יתר לחץ דם הנגרם על ידי הריון בשל הסיכון לירידה בזליגת השליה. אצל קשישים מסוימים יהיה צורך בהפחתת מינון. זמן מחצית חיים: 145-120 דקות. התחלה: השפעה ראשונית: 2 שעות, השפעה מקסימלית: 4 שעות. משך זמן השפעה: 6-12 שעות. שיא זמן פלזמה: בהזרקה: 30 דקות; דרך הפה: 4 שעות. זמינות ביולוגית: מוגבלת מאוד. חילוף חומרים: לא נראה מטבוליזם. הפרשה: שתן (96%). ניתן לדיאליזה: לא. כלורתיאזיד באתר infomed מידע על התרופה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא כלורתיאזיד בוויקישיתוף כלורותיאזיד (Chlorothiazide) - על תופעות הלוואי ודרכי השימוש, באתר Infomed Diuril (chlorothiazide) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more, reference.medscape.com
דניאל סוורן

דניאל א. סוורן (אנגלית: Daniel Swern; ‏21 בינואר 1916 - 5 בדצמבר 1982) היה כימאי אמריקאי אשר גילה את חמצון סוורן. עיקר עיסוקו היה בכימיה אורגנית. סוורן היה בוגר הסיטי קולג' של ניו יורק, אוניברסיטת קולומביה ואוניברסיטת מרילנד. הוא שימש ככימאי במשרד החקלאות האמריקאי מ-1937 עד 1963. ב-1963 הוא הצטרף לפקולטה של אוניברסיטת טמפל. במהלך חייו זכה סוורן בפרסים רבים ממגוון אגודות כימיות על מחקריו, ופרסם יותר מ-280 מאמרי מחקר ושישה ספרים. בשנת 1982, בגיל 66, לקה בהתקף לב בפילדלפיה ונפטר. "After deadline". Journal of the American Oil Chemists' Society. 60: 5. 1983. doi:10.1007/BF02540885. S2CID 189779629. "Daniel Swern, 66, Researcher Who Developed New Plastics". New York Times. 8 בדצמבר 1982. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליוטסמיתיה

אליוטסמיתיה (שם מדעי: Elliotsmithia) הוא סוג של סינאפסיד פליקוזאור, אשר התקיים במשך הפרם של דרום אפריקה. הוא נחשב לסינאפסיד האמיתי העתיק ביותר מיבשת גונדוונה, מתוארך לטווח של לפני 265 עד 259 מיליון שנה מימינו. המאובנים שלו נמצאו ב-1917 בידי ד"ר ואן הופן ברצועת הקארו וידועים ממנו רק 2 ממצאים, הכוללים בעיקר עצמות גולגולת, שרידי לסת תחתונה מוארכת, חוליות צוואר וכמה צלעות. לצידו התגלו עוד מספר סינאפסידים כמו הטאפינוצפלוס. נמצאו עוד מספר דגימות אפשריות שלו ב-2001 ו-2010, אך ייתכן שהם שייכים לסוגים אחרים. סוג זה נקרא ב-1937 בידי החוקר הסקוטי-דרום אפריקאי רוברט ברום (אנ') להוקרת החוקר האוסטרלי-בריטי גרפטון אליוט סמית (אנ'). בסוג ידוע מין אחד - Elliotsmithia longiceps, שפירושו: "ראש ארוך". סוג זה נחשב לסינאפסיד בסיסי ביותר, מהמשפחה Varanopidae. הוא קרוב בעיקר לסוגים Varanops, ‏Aerosaurus ו-Varanodon. כמותם היה בעל גוף נמוך עם גפיים קצרות, גולגולת צרה דומה מעט לזו של לטאת כוח והיה מותאם לציד טרף קטן. מדיה וקבצים בנושא אליוטסמיתיה בוויקישיתוף אליוטסמיתיה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אליוטסמיתיה, באתר GBIF (באנגלית) Dilkes, D.W. and Reisz, R.R. (1996). "First Record of a Basal Synapsid ('Mammal-Like Reptile') in Gondwana". ResearchGate. Retrieved 2019-02-07 Broom, R. (1937-09-01). "A Further Contribution to our Knowledge of the Fossil Reptiles of the Karroo". Proceedings of the Zoological Society of London. B107 (3): 299–318. doi:10.1111/j.1469-7998.1937.tb00011.x. ISSN 1469-7998
יוקי קובאיאשי

יוקי קובאיאשי (ביפנית: 小林 友希; נולד ב-18 ביולי 2000 בקובה שביפן) הוא כדורגלן יפני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית. קובאיאשי גדל במחלקת הנוער של ויסל קובה. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל היפנית. הוא הושאל מהמועדון למצ'ידה זלביה מליגת המשנה היפנית, וליוקוהמה מליגת העל היפנית. ב-23 בנובמבר 2022 חתם קובאיאשי על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית החל מ-1 בינואר 2023. קובאיאשי היה חלק מסגל נבחרת יפן עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2019, וערך ארבע הופעות בטורניר. מדיה וקבצים בנושא יוקי קובאיאשי בוויקישיתוף יוקי קובאיאשי, ברשת החברתית אינסטגרם יוקי קובאיאשי, באתר Transfermarkt יוקי קובאיאשי, באתר Soccerway יוקי קובאיאשי, באתר WorldFootball.net יוקי קובאיאשי, באתר FootballDatabase.eu Celtic delighted to sign Yuki Kobayashi on five-year deal באתר הרשמי של סלטיק, 23 בנובמבר 2022 (באנגלית)
אדינה פינטילי

אדינה פינטילי (Adina Pintilie, נולדה ב-12 בינואר 1980) היא שחקנית, במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע רומניה. ב-2022 ייצגה את רומניה בביאנלה של ונציה. אדינה אלנה פינטילי נולדה ב-1980 בבוקרשט, רומניה. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה הלאומית של בוקרשט לאמנויות תיאטרון וצילום, במחלקה לבימוי קולנוע. פינטילי ביימה מספר סרטים קצרים החל מ־2003. בשנת 2008 סרטה Don't Get Me Wrong זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים וונקובר. ב-2018 סרט הביכורים העלילתי שלה "אל תיגע בי" (Touch Me Not) בכיכובה של לורה בנסון זכה בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-68 בברלין וכן בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר. הסרט משייט בין מציאות לבדיון ובו הבמאית יחד עם הדמויות בסרט בוחנים את מהותם של אינטימיות וסקס. הסרט והיה מועמד בפרס הקולנוע האירופי באותה שנה. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בירושלים 2018. פינטילי הקימה חברת הפקות עצמאית שבסיסה בבוקרשט בשם "סרטי מנקינו". ב-2022 ייצגה את רומניה בביאנלה ה-59 של ונציה. במסגרת זו הציגה את היצירה You Are Another Me–A Cathedral of the Body. עבודתה מבוססת על סרטונים, הכוללים ראיונות עם אנשים בעלי מוגבלויות. היא נועדה לאתגר את נקודת המבט של הצופה ללא המוגבלות: המסכים מוטים, מראות ומקרנים מופעלים כדי לעוות בכוונה פרספקטיבות, ומאלצים את הצופה להתאים פיזית את מבטו. הסרטונים מפורשים מאד. בכולם נראים אנשים עירומים המתמודדים עם סוגיות של גוף, מיניות ואינטימיות באמצעות שיחה, ריקוד או מגע. הפסקול עובר בין דיאלוג הראיון לבין צלילי הנשימה והגניחה החזקים. הסרטונים עוברים מחדר אחד למשנהו, ויוצרים תנועה גלית של הקהל (כולם נמנעים זה מעיניו של זה). אי הנוחות שמרגישים הצופים, שגרמה ללא מעט אנשים לעזוב את הסרט באמצע, נובעת מהתוכן המיני המפורש כמו גם מהגופים עצמם, המאתגרים את ה"נורמה הממוסדת". משתפי הפעולה של פינטילי על המסך כוללים זוג הומוסקסואלים, פעיל נכה המשתף איתה פעולה מזה עשור ועובדת מין טרנסג'נדרית. מדיה וקבצים בנושא אדינה פינטילי בוויקישיתוף אדינה פינטילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדינה פינטילי, באתר Metacritic (באנגלית) אדינה פינטילי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Giardini See on Google Maps, Biennale Arte 2022 | Romania, La Biennale di Venezia, ‏2022-04-12 (באנגלית) Field Notes: Monica Seiceanu on Adina Pintilie, “You Are Another Me—A Cathedral of the Body,” Romanian Pavilion, 59th Venice Biennale - Announcements - Art & Education, www.artandeducation.net "שתי במאיות זכו בפרסים הגדולים בפסטיבל ברלין". הארץ. נבדק ב-2022-12-29. דבורה, ארז (2022-07-15). "קומדיית סקס נועזת? "אף פעם לא מאוחר" חושש ללכת עד הסוף". Ynet. נבדק ב-2022-12-29. רפאל (דניאל) תמנה, ‏התיידדתי עם חיית הפרא בתוכי: ראיון עם כוכבת אל תיגע בי, באתר "סרט", 26 באוגוסט 2018 אנשים עם מוגבלויות הם המיעוט הגדול בעולם, אך אמנים נכים נמצאים עדיין בתת-ייצוג במוזיאונים באירופה. האם זה עומד להשתנות?, באתר THE ART NEWSPAPER - ISRAEL EDITION - עיתון האמנות המהדורה הישראלית, ‏2022-06-28 הביאנלה של ונציה 2022: ביתני החובה בג'יארדיני, באתר THE ART NEWSPAPER - ISRAEL EDITION - עיתון האמנות המהדורה הישראלית, ‏2022-04-20 Adina Pintilie: You Are Another Me—A Cathedral of the Body - Announcements - e-flux, www.e-flux.com (באנגלית)
קרחון זלוקוצנה

קרחון זלוקוצנה (באנגלית: Zlokuchene Glacier; בבולגרית: ледник Злокучене ) ,הוא קרחון הממוקם באזור חוף נורדנשלד שבארץ גראהאם אנטארקטיקה שבצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. קרחון זלקוצנה ממוקם מצפון לקרחון ריסימינה; קרחון זלוקוצנה ממוקם ממזרח לקרחון רוגוש. קרחון זלוקוצנה ממוקם מדרום לנתיב התחתון של קרחון דריגאלסקי. קרחון זלוקוצנה מנקז את אוכף מראהורי, לכיוון מזרח, והוא זורם ביןרכס קיוסטנדיל לבין רמת לובץ'. קרחון זלוקוצנה נשפך אל ים ודל, בסמוך מצפון מערב לנונאטאק פדרסן. אזור קרחון זלוקוצנה מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978. הקרחון נקרא על שם היישובים זלוקוצ'נה שבמערב ובדרום בולגריה . הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) תצלום לוויין של אזור קרחון אוסלנה, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
דגל גוואדלופ

דגל גוואדלופ הוא הדגל הרשמי של גוואדלופ. בעקבות היות גוואדלופ מחוז מעבר לים של צרפת, הדגל הרשמי של האיים הוא דגל צרפת. דגל רשמי נוסף הוא דגל מועצת המחוז – דגל לבן שבמרכזו סמל מועצת האי המכיל שמש וציפור על רקע ירוק (המסמל את האיים) וכחול (המסמל את הים הקריבי). מתחת לסמל מופיע הכיתוב "אזור גוואדלופ" (REGION GUADELOUPE). תנועת האיחוד העממי לשחרור גוואדלופ (UPLG) הציעה דגל חלופי המבוסס על דגל סורינאם. דגלי צרפת מדיה וקבצים בנושא דגל גוואדלופ בוויקישיתוף גוואדלופ (אזור של צרפת), באתר דגלי העולם (באנגלית) גוואדלופ (צרפת): דגל חלופי, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ששת (אלבום)

ששת הוא אלבומם היחיד של להקת ששת, אשר יצא בשנת 1977. חברי "ששת" קיבלו רק לאחר פיזורם הצעה מחברת תקליטי "סי-בי-אס" להפיק אלבום המתעד את פעילותם. התקליט, הנושא את שם ההרכב, הוקלט בתקציב נמוך בשלושה ימי הקלטה חיה באולפן בלבד. ייחודו של האלבום טמון בשילוב יוצא דופן בין סגנונות מוזיקליים מגוונים. הוא אינו תקליט רוק "כסאחיסטי", אך חידושו בשילוב מוזיקה בלקנית ומזרחית וניחוח ישראלי עממי, במוטיבים קלאסיים של רוק מתקדם, ג'אז וסמבה - תערובת בלתי אפשרית לכאורה שמוזגה יחדיו באופן קולח, זורם ובלתי מאולץ. דוגמאות לכך הן למשל הקטע "דבקה" המתחיל ברוח הריקוד המזרחי הידוע אך מסתיים כקטע רוק מובהק, או בקטע "ענבלים" הפותח את האלבום, אשר נעימתו בעלת גוון מלודי וקצבי ישראלי-מזרחי, אולם היא עטופה בעיבוד ג'אז רוק. תערובת זו נותנת את הטון בכל קטעי האלבום. ארבעה מקטעי האלבום הם קטעים אינסטרומנטליים, ובחמישה הנותרים הסולנים הם רביץ ולוי. ברוח התקופה, שלושה מקטעי האלבום הולחנו לשירי משוררים: "ענבלים" למילותיו של נתן אלתרמן (שהוקלט במקור על ידי נתנאלה), "לו באת" למילים של יונתן רטוש ו"בלילות הסתיו", מהמושמעים בשירי האלבום, למילים של דוד פוגל. השיר "דבקה" מבוסס על "שיר לאדמה" (עודד אבישר/דוד זהבי) אשר לא הוקלט מעולם. טכנאי ההקלטה באלבום היו לואי להב וטומי פרידמן, ועיצוב העטיפה נעשה בידי דוד טרטקובר, לימים חתן פרס ישראל. האלבום לא נחל הצלחה מסחרית בזמן הוצאתו. עם השנים זכה להכרה ולהערכה, ושירים ממנו זכו להשמעות תכופות ברדיו. בשנת 1993 יצא האלבום במהדורת תקליטור, ובשנת 2007 יצאה מהדורה מחודשת הכוללת גם את פסקול "מסע אלונקות". השיר המצליח באלבום, "בלילות הסתיו", זכה לביצוע נוסף, מצליח אף הוא, של שם-טוב לוי עם שלמה גרוניך באלבומם "אלבום משפחתי" בשנת 1983. יהודית רביץ (גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, קולות ושירה) שם טוב לוי (חליל, חליליות, קולות ושירה) שמוליק בודגוב (גיטרה חשמלית ואקוסטית, קולות) עדי רנרט (פסנתר, פנדר רודס, האמונד, סינתיסייזר, קולות) שמוליק ארוך (בס, כלי הקשה, קולות) איקי לוי (תופים וכלי הקשה) הפקה: שם טוב לוי, דורית לנץ הוקלט באולפני טריטון - אוגוסט 1977 - אוקטובר 1977 טכנאי הקלטה: טומי פרידמן, לואי להב עוזרת טכנאי: אורית זולוטוב צילומים: ז'ראר אלון עיצוב עטיפה: דוד טרטקובר שם טוב לוי - ספר תווים | פסטיבל הפסנתר בתל אביב 2021 🎹, נבדק ב-2022-12-29 ענבלים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il על פי מחקר אישי של מירב מירון http://www.mitkadem.co.il/files/sheshet/sheshet.html
דירות רפאים

דירות רפאים הוא כינוי לדירות שעומדות ריקות מבלי שימוש במשך תקופה ארוכה. הסיבות לעמידת הדירות ריקות מגוונות, לדוגמה, מצב גרוע של הדירות, ומיקומן באזורים לא מבוקשים, כך שלא משתלם לשפצן; בעיות משפטיות כמו סכסוכי יורשים; בעלי דירות עריריים שנפטרו וזכויות הקניין על הדירות לא הועברו עדיין; דירות שבעליהן תושבי חוץ, שרוכשים אותן לשם שימוש בחופשות בלבד; או דירות שהיזמים לא מצליחים למכור אותן. לפי הגדרה בתקנות ממשלתיות משנת 2013, דירות רפאים הן דירות שאיש לא מתגורר בהן במשך תשעה חודשים. דירות לא מאוכלסות ובכללן דירות המוגדרות כדירות רפאים, משפיעות על שוק הנדל"ן ובדרך כלל גורמות לעליית מחירים בשוק הדירות הכללי. על פי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2018, 170,300 דירות במדינת ישראל לא היו מאוכלסות. מדובר בכ-6.5% מכלל הדירות בארץ. דירות רפאים מצויות בעיקר בערים הגדולות. נכון לשנת 2018, כ-11% מכלל הדירות הריקות הן בתל אביב (18,600 במספר); כ-9% מכלל הדירות הריקות בירושלים (15,100); וכ-7% (12,400) בחיפה. במקום הרביעי בדירוג הערים נמצאת נתניה. חולון (5,600 יחידות דיור), באר-שבע (4,400 יחידות דיור) ופתח-תקווה (4,100 יחידות דיור) מאז המחאה החברתית של שנת 2011, נושא הדירות הריקות עומד על הפרק כהיצע בלתי מנוצל של דירות. חלק מהדירות הוגדרו בתקנות ממשלתיות משנת 2013, כ"דירות רפאים" על פי הגדרה של דירות שלא התגורר בהן איש דרך קבע במשך תשעה חודשים. נעשה ניסיון חוקי לאפשר לרשויות מקומיות לפעול על פי נוהל "דירות רפאים" שעל פיו דירות אלה תחויבנה בתשלום ארנונה כפול, וזאת כדי לתמרץ את בעלי הדירות למכור אותן או להשכירן. עקב מחדלים של משרדי הפנים והאוצר והרשויות המקומיות - הנוהל בוטל. במאי 2019 כתב מבקר המדינה על הנושא כחלק מדוח שבדק את התנהלות משרדי האוצר והפנים והרשויות המקומיות, סביב התוכנית שנועדה להשית כפל ארנונה על דירות רפאים. רק עיריות תל אביב, ירושלים וחיפה ניסו לפעול בנושא, אך לא זכו לסיוע ממשלתי. לא קיים נוהל ממשלתי שמטרתו לחייב את העיריות לפעול נושא זה בדוח של ועדת טרכטנברג שבדקה את שוק הדיור הוצג לראשונה רעיון לחייב בתשלום בעלי דירות לא מאוכלסות. במרץ 2012 החליטה הממשלה לנסות ולהילחם בתופעה באמצעות הטלת כפל ארנונה על דירות שיימצאו ריקות, ואולם, הוראות השעה שלפיהן פעל מנגנון כפל הארנונה, לא הוגדרו כהלכה - מה שמנע מהרשויות המקומיות לפעול מול בעלי הנכסים. על התנהלות משרדי האוצר והפנים נכתב בדו"ח מבקר המדינה: "משרד האוצר ומשרד הפנים לא בדקו כיצד יושמה הוראת השעה וכיצד השפיעה החלתה, כפי שהצהירו שיעשו". המבקר המליץ כי משרדי האוצר והפנים צריכים לקיים תהליך של הסקת מסקנות והפקת לקחים בכל הנוגע להחלת הוראת השעה, וכי עליהם לבדוק את הקשיים והחסמים בהפעלתה ואת תוצאותיה. פתרון מוצע שלא נוסה עדיין הוא יצירת תמריצים כלכליים לבעלי דירות רפאים שישכירו את דירתם. ב-2023, הוצע בכנסת "להפנות אותן לנפגעות אלימות" קיים קושי למפות ולאתר דירות אלה. במקרים רבים גם הכפלת הארנונה לא מביאה תמיד לשינוי במצב הדירה. קשיים מנהליים וטכניים וחוסר סיוע ממשרדי הממשלה הרלוונטיים. דיור ציבורי בישראל דירות רפאים בישראל – עופר ברקוביץ' – יוני 2022 (עומק) The Hidden Costs of the World's Ghost Apartments, David Cay Johnston אריק מירובסקי, ‏ניסיונות המיסוי נכשלו: כך זינק מספר הדירות הריקות בישראל, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2019 כמה דירות רפאים יש בארץ? והאם הם יכולות לפתור את בעיית הדיור? מישל מחנין, יו"ר הוועדה לקידום מעמד האשה: "יש דירות ריקות - צריך להפנות אותן לנפגעות אלימות", באתר 0404, ‏2023-02-01
אורזו

אורזו, או ריזוני (גרגירי אורז) היא צורה קצרה של פסטה, אשר נראית כמו גרגיר גדול של אורז. אורזו מיוצר באופן מסורתי מקמח, אך ניתן להכין אותו גם מדגנים מלאים. הוא נעשה לעיתים קרובות עם סולת, סוג של קמח העשוי מחיטת דורום. השם אורזו מוכר בצפון אמריקה לפסטה זו, אך פחות באיטליה אשר משמעות המילה היא "שְׂעוֹרָה". ישנן דרכים רבות להגיש אורזו. ניתן להגיש אורזו לבד, במרק, וכחלק מסלט, פילאף או אפוי בקדרה. ניתן לצבוע את האורזו באמצעות זעפרן, צ'ילי ושעועית שחורה כדי להניב פסטה צהובה, כתומה או שחורה בהתאמה. האורזו דומה למנה היוונית "κριθαράκ" (מילולית: שעורה קטנה), במטבח הטורקי יש את ה-"arpa şehriye" (אטריית שעורה), ובמטבח המצרי יש את מנת ה-"-لسان العصفور" ('לשון דרור'). בספרד, הפסטה המקבילה לאורזו נקראת "piñones" (מילולית: צנוברים). בישראל המקבילה לאורזו היא הפתיתים. הפתיתים היא פסטה בצורת גרגיר אורז שפותחה בשנות החמישים בישראל על ידי חברת אסם כתחליף לאורז. הם גם חלק מהמטבח המסורתי של מזרח צרפת, מלוריין ועד פרובנס, שם הם נקראים "pépinettes" או "riewele", תלוי באזור. אורזו בדרך כלל מורתח במרקים איטלקים כמו: מינסטרונה. הוא יכול גם להיות מורתח וטיפה מטוגן כדי ליצור מנה אשר דומה לריזוטו. המטבח האיטלקי אוריקייטה ריגטוני מדיה וקבצים בנושא אורזו בוויקישיתוף orzo translation in English | Italian-English dictionary | Reverso, dictionary.reverso.net https://www.facebook.com/thespruceeats, Orzo Is a Tasty and Easy-to-Cook Alternative to Rice, The Spruce Eats (באנגלית) Piyale Risi (Arpa Şehriye), Anthap Piñones, Pastas Gallo (באנגלית) PEPINETTES - Mini-pâtes - Pâtes Grand'Mère, patesgrandmere.com Recipe Point, Orzo Rice Pasta Salad Healthy, ‏17 בספטמבר 2022 (באנגלית)
זיטי

זיטי היא סוג של פסטה שמקורה בקמפניה. היא מעוצבת כצינור רחב וארוך, באורך כ-25 סנטימטרים. לפני הבישול, יש לשבור את הפסטה לחתיכות קטנות יותר. זיטי דומה לבוקטיני אך היא עבה יותר. זיטי ממולאת ונאפית לעיתים קרובות, כאשר פנה, פסטה צינורית נוספת אך כזו שקצרה יותר, נאכלת עם רוטב או משומשת בסלטי פסטה. זיטי בארצות הברית מקושרת לרוב למאכל האיטלקי-אמריקאי של זיטי אפויה (אנ'), למרות שמשתמשים בה גם בפסטה אלה נורמה. בסיציליה, הזיטי מוגשת באופן מסורתי בסעודת חתונה. מקור המילה זיטי, Ziti, היא צורת הרבים של המילה zito, שפירושה "כלה" או "חתן" בדיאלקט סיציליאני. הביטוי "קופסת זיטי" משמש כמטאפורה לאלף דולר. המונח הזה התפשט והפך לסלנג בניו יורק בסדרת דרמת הפשע 'The Sopranos'. מדיה וקבצים בנושא זיטי בוויקישיתוף Jacqui, Ziti and Zitoni Pasta, The Pasta Project, ‏2017-08-03 (באנגלית בריטית) Oretta Zanini De Vita, Encyclopedia of pasta, Berkeley, Calif. : University of California Press, 2009, ISBN 978-0-520-94471-8 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדיוויזיה ה-62 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-62 (ווסט ריידינג ה-1) הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הבריטי שלחמה בחזית המערבית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כחלק מהצבא הטריטוריאלי, דיוויזיה משלימה לדיוויזיה ה-49 (ווסט ריידינג). הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית בבולקור בקרב אראס, באברנקור בקרב קמברה. במהלך מבצע מיכאל, בשנת 1918, לחמה הדיוויזיה ליד אראס ובקרב השני על המארן, בעמק ארדרה. בפתיחת הקרב השני על הסום (1918), היא לחמה בקרב אברנקור והמשיכה מעבר לתעלת סן קנטן במרקוינג, לפני שהחלה בהתקדמות הלחימה למובז' שעל הסמבר. Anderson 1920, p. 15. Anderson 1920, p. 102.
אלסקה (סרט)

אלסקה הוא סרט קולנוע ישראלי שהופק ב-2016 ועלה לאקרנים ב-2018 בכתיבתו, הפקתו ובימויו של יצחק צפל ישורון, עם אלי גורנשטיין ושפרה מילשטיין בתפקידים הראשיים. הסרט הופק במסגרת המחלקה ליצירת סרטי עלילה בבית הספר לאמנויות הקול והמסך במכללה האקדמית ספיר. העלילה היא על זוג קשיש כשהגבר סובל מדמנציה וחולם על טיול משותף לאלסקה והמשפחה הקרובה נאלצת להתמודד עם המצב המורכב הזה. לולק (אלי גורנשטיין) בוהה בטלוויזיה בסרט על אלסקה ומתקשה להפעיל את השלט. הוא נשוי למרתה (שפרה מילשטיין) המבוגרת ממנו במספר שנים ומתכנן אתה נסיעה לאלסקה. בעבר היה לו רומן עם השכנה בדירה הצמודה, פאני (רבקה גור). לולק סובל מדמנציה ובניתוק מהמציאות אם כי לפעמים הוא חוזר לעצמו. בדרך לקופת חולים מרתה נופלת ונפצעת והוא מטפל בה. לפעמים הוא מבטא את רצונו בפניה כי טוב יהיה אם יגמרו את חייהם ביחד. לזוג יש בן, רמי (שמואל אדלמן) הנשוי לאביבה (רחל/רוחל'ה הפלר) ולהם בת צעירה ונאה בשם נטלי (שמרית אילדיס). נטלי קשורה מאוד ללולק ואילו רמי הוא קצר רוח, לא מתעניין בהם ורוצה לשלוח אותם לבית אבות. פאני מתעלפת בחדר המדרגות. מרתה ונטלי גוררות אותה לדירתה אבל היא נפטרת. מרתה לוקחת מהמקרר עוף חתוך ובו תכשיטים השייכים לשתיהן. לולק מקבל את מות פאני קשה וכאשר הוא מוצא את התכשיטים הוא טוען כי מרתה היא למעשה המשרתת שלהם והיא גנבה את התכשיטים. הוא מחביא את התכשיטים בשירותים והנכדים של פאני, יונתן (נמרוד ברגמן) ודוד (עומר בן סימון) לא מצליחים למצוא אותם. נטלי מצליחה לשכנע את לולק להתחתן עם ה"המשרתת" והוא מסכים ונרגע. לאחר טקס הנישואים במטבח הוא חוזר לחדרו, נוטל כדורי שינה ואומר למרתה שלא תזעיק רופא כי הוא רוצה "ללכת לבד". "אלסקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלסקה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לסרט אלסקה, באתר יוטיוב אלסקה, בספר הקולנוע הישראלי ביקורת על אלסקה, באתר "סריטה"
המראה (אלבום)

המראה הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק. את האלבום הוציאה לאור חברת התקליטים CBS ישראל במרץ 1980. שם האלבום, "המראה", נלקח ממופעו של פיק משנת 1979 בהפקת אברהם דשא ובבימויו של צדי צרפתי, והוא מסכם את פעילותו של פיק בשנה זו. בדומה לאלבומו הקודם "מוזיקה", גם באלבום זה הלחין ועיבד פיק את כל השירים. בין השירים באלבום נמנים "מסיבת יום ששי", אותו יצר פיק עבור פסקול הסרט "דיזנגוף 99" וגרסה אינסטרומנטלית ל"שיר הפרחה" שבוצע במקור על ידי עפרה חזה. באלבום נכללה גם גרסה מחודשת לשיר "מה עכשיו?" שהוקלט במקור כשיר הנושא של אלבומו השלישי, שיצא ב-1974. האלבום זכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן מיד לאחר צאתו, כשהצליח למכור כ-60 אלף עותקים תוך פחות מחודש מצאתו. כל השירים מתוך האלבום נכנסו למצעדים העבריים השבועיים של תחנות רשת ג' וגלי צה"ל, למעט הגרסה האינסטרומנטלית של "שיר הפריחה" והגרסה המחודשת ל"מה עכשיו?". מהם בלטו השירים "המראה", "אין איש מלבדי", "כוכבים בדו" ו"על חטא", שהגיעו לצמרת המצעדים השבועיים ואף הצליחו להתברג במצעדים השנתיים, כשהמצליח מביניהם היה "על חטא", שהגיע למקום השני במצעד השנתי של רשת ג' ודורג על ידי מעריב כשיר הפופולרי ביותר לשנת 1980. האלבום המראה באתר Discogs צביקה פיק ממריא, מעריב, 20 במרץ 1980 זאב פרי, צביקה פיק ממריא עם תקליטו החדש "המראה", דבר, 9 באפריל 1980 יוסי חרסונסקי, על ההמראה של פיק, מעריב, 12 בספטמבר 1979 מנחם גולן, האליל, מעריב, 4 באפריל 1980 מקורות המציינים דירוג באחד המצעדים או יותר: המראה (אלבום), באתר "פזמונט" גלי צה"ל, "משלנו" - מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל, דבר, 9 בנובמבר 1979 גלי צה"ל, "משלנו" - מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל, מעריב, 20 במרץ 1980 גלי צה"ל, "משלנו" - מצעד הפזמונים העבריים של גלי צה"ל, דבר, 4 במאי 1979 גלי צה"ל, "משלנו" - מצעד הפזמונים העבריים, דבר, 24 באוגוסט 1979 רשימת 30 השירים הפופולריים ביותר לשנת 80, מעריב, 26 ביוני 1980
דוד פיטל

דוד פיטל (1939 – 28 בדצמבר 2022) היה אלוף-משנה בצה"ל, אשר פיקד על חטיבת הנגב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1957, התנדב פיטל לצנחנים ושובץ בגדוד 890. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. הוא לחם במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שימש כסמח"ט חטיבת צנחנים מילואים 525 ופיקד על חטיבת הנגב. אל"ם דוד פיטל ז"ל. באתר אבלים. רשימת מפקדי וחיילי פלוגה א' מחזור 1957, אתר הצנחנים בעשור הראשון. ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איילת חן

איילת חן הוא פיוט מאת רבי שלום שבזי. בקהילות יהדות תימן נהוג לשיר אותו לחתן במהלך שבעת ימי המשתה. הפיוט שואל ביטויים וכינויים מדברי הרעיה והדוד מתוך שיר השירים. בקהילות תימן השיר שייך לשירי הזאפה - שירי חופה אותם שרים לחתן ולכלה. איילת חן נחשב לשיר הזאפה המרכזי אותו שרים לחתן מלוויו בדרכו לביתו לאחר תפילת שחרית בשבת שבע ברכות. נהוג גם לשיר את הפיוט בשעת החופה. להקת צלילי הכרם הקליטו גרסה משלהם לפיוט שהובאה באלבום "המיטב - א". בשנת 2004 הקליט מאיר בנאי גרסה בלחן חדש לפיוט במסגרת האלבום "שמע קולי". הפיוט איילת חן, באתר הפיוט והתפילה