laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבי יבור

צבי (צביקה) יבור (נולד ב-2 ביולי 1940) הוא ארכאולוג ישראלי לשעבר. יבור נולד בשם צבי ורבר, למרים ושמואל ורבר. ב-9 ביולי 1948 נהרג אחיו, טוראי יצחק-משה ורבר, מפגיעת פגז במלחמת העצמאות. ב-1970 עברת את שם משפחתו ל-"יבור". ב-1976 החל לחפור בגמלא, בניהולו של הארכאולוג שמריה גוטמן. ב-1992 הוא סיים תואר ראשון בארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה. לאחר סיום התואר עבד כארכאולוג ברשות העתיקות וניהל מספר חפירות הצלה, ביניהן בקריית טבעון, נצרת, חיפה וזכרון יעקב. יבור חפר לאורך כ-12 שנה כעוזרו של שמריה גוטמן, ושלוש שנים נוספות ללא גוטמן ועם ד"ר דני שיאון. הוא ניהל את שטחי החפירה בהם התגלו בעיקר חומה, בית כנסת, מגדל, מספר בתי בד, בתי מגורים, ומבנה הבזיליקה, מתקופת בית שני, וכן מספר מבנים מתקופת הברונזה הקדומה. צוותו והוא, בראשות גוטמן, הוכיחו לראשונה שהפרק בספרו של יוסף בן מתתיהו, "תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים" (נכתב בשנות ה-70 של המאה ה-1), על גמלא נכון. צבי נשוי לנעמי, אב לשלושה ילדים, סב לשבעה נכדים וחבר קיבוץ כפר החורש. Danny Syon and Zvi Yavor, Gamla II : the architecture : the Shmarya Gutmann excavations 1976-1988, Israel Antiquities Authority, 2010 צבי יבור, שמריה גוטמן 1906–1996, באתר רשות העתיקות Zvi Yavor, The BAS Library Danny Syon, D. Syon and Z. Yavor. Gamla II - The Architecture. The Shmarya Gutmann Excavations, 1976-1989 (IAA Reports 44). Jerusalem, 2010., 2010-01-01 Danny Syon, Zvi Yavor, David Amit, David Goren, Yoav Farhi, Faina Milshtein, Orit Peleg-Barkat, Elena Zhorevsky, Gamla II: the architecture : the Shmarya Gutmann excavations, 1976-1989, כרך 44, Israel Antiquities Authority / רשות העתיקות, 2010 Gamla, The Bornblum Eretz Israel Synagogues Website Andrea Berlin, Danny Syon, Zvi Yavor, Gamla: The Shmarya Gutmann Excavations, 1976-1989, Israel Antiquities Authority, 2006 Yoav Arbel, The Gamla Coin: A New Perspective on the Circumstances and Date of Its Minting., Penn State University Press, 2007-06-23, עמ' 257–276 A Companion to Josephus, Honora Howell Chapman and Zuleika Rodgers מתפללים וזוכרים - תהילים לע"נ חללי צה"ל, באתר prayandremember גיליון 131 לשנת 2019כפר החורש, באתר www.hadashot-esi.org.il
מרכז הצפרות בעקבה

מרכז הצפרות בעקבה הוא מרכז צפרות ותחנה לניטור מיני עופות נודדים בעקבה שבירדן. המרכז הוקם בשנת 2004 על ידי הרשות לאזורים כלכליים מיוחדים של עקבה(אנ') בשיתוף חברת המים של עקבה ומנוהל על ידי החברה המלכותית לשימור הטבע. כמו כן, מספר המבקרים השנתי באתר נאמד ב־10,000. מרכז זה פועל בשיתוף פעולה עם מרכז הצפרות באילת, וביחד איתו הוא מהווה את אחד מאזורי המנוחה החשובים ביותר עבור העופות הנודדים בירדן, בזכות כך שהוא אזור המנוחה האחרון של עופות אלה לפני כניסתן למדבר סיני, וגם אזור המנוחה הראשון שלהן עם שובן מהמדבר. פעולות הניטור במרכז הביאו לרישום ותיעוד של כ-271 מינים שונים של עופות, המהווים יחד כ-57% מסך המינים שתועדו בירדן, עם איסוף מספרי של יותר מרבע מיליון עופות במהלך שנה אחת הכוללת שתי עונות נדידה. כמו כן, תועדו במרכז כ-17 מיני עופות נדירים כולל צולל ביצות הנמצאים בסכנת הכחדה עולמית. פארק הצפרות אילת החי בירדן אתר האינטרנט הרשמי של מרכז הצפרות בעקבה מרכז הצפרות בעקבה באתר התיירות של עקבה
חנות עודפים

חנות עודפים או חנות אאוטלט (מאנגלית: Outlet store) היא חנות שבה נמכרים פריטים שנותרו במלאי של היצרנים, ולרוב מדובר בפריטי הלבשה והנעלה שהיצרנים או המשווקים לא הצליחו למכרם במהלך עונת המכירות הקודמת או במכירת סוף עונה שעברה. חנויות העודפים מהוות פתרון נוח ליצרנים, שמצד אחד מעוניינים בשיווק פריטים אחרים, כחלק מאסטרטגיית המכירות שלהם, אך מצד שני הם עדיין מעוניינים להרוויח ממכירת הפריטים הישנים, או לפחות למזער את הפסדיהם ממכירתם במחיר מוזל. חנויות העודפים מאופיינות בכך שהן נעדרות עיצוב פנים, או שמעצביהן מקפידים ליצור להן חזות מרושלת. הדבר נעשה במטרה ליצור אווירה של מחסן, שתקנה ללקוחות תחושה של מקום שבו המוצרים זולים. כדי להוסיף על כך, המוצרים מוצגים בערבוביה ולעיתים זרוקים בערימות, על מנת ליצור אצל לקוח שמצא פריט שהוא מעוניין בו תחושה של "מציאה". מאפיין נוסף של חנויות העודפים הוא שמבחר המידות והדגמים מצומצם, משום שליצרן אין אינטרס לחדש את המלאי ולהתאים אותו לדרישת הלקוחות. על כן יש שלל של מידות שאינן ממוצעות, לצד דגמים שלא הצליחו להימכר כמעט ובכלל בעונות המכירה הקודמות, עקב היעדר התעניינות מצד הלקוחות. חלק מחברות האופנה הגדולות נוהגות להצניע את מכירות העודפים, על מנת שלא לפגוע במכירות הפריטים החדשים שלהן, או בתדמיתן כחברות המייצרות מותגי יוקרה. עם הזמן, הפך המושג "חנות עודפים" לשם נרדף למכירה המונית במחירים מוזלים. כתוצאה מכך, הוא אומץ גם בענפי מכירות נוספים, כגון ריהוט או מכשירי חשמל. עם זאת, במקרים אלה אין מדובר במכירה של עודפים, אלא בחנויות גדולות שמאפייניהן דומים למאפייני חנויות העודפים בכל הנוגע לעיצוב, למיקום ולמחירים. מדיה וקבצים בנושא חנות עודפים בוויקישיתוף רשימת חנויות העודפים בישראל
האיים הבורומאיים

האיים הבורומאיים הם שלושה איים באגם מאג'ורה שבצפון איטליה. הם קרויים על שם בית בורומאו, שהחל לרכוש אותם בתחילת המאה ה-16 (אז נרכש איזולה מאדרה) ועדיין מחזיק ברובם כיום (באיזולה מאדרה, באיזולה בלה ובאיזולינו די סאן ג'ובאני). שלושת האיים המרכזיים הם איזולה בלה, "האי היפה"; איזולה מאדרה (אנ'), "אי האמא"; ואיזולה דיי פסקאטורי (אנ'), "אי הדייגים". בנוסף להם קיים האי הקטן, איזולינו די סאן ג'ובאני (אנ'), והצוק הלא מאויש מַלְגֶ֫רָה (Malghera). אל האיים אפשר להגיע בסירה מהעיירה סטרזה. טבעות בורומאיות קארלו בורומאו פדריקו בורומאו מדיה וקבצים בנושא האיים הבורומאיים בוויקישיתוף המלצות לטיול באיזולה פסקאטורי באתר למטייל המלצות לטיול באיזולה בלה המלצות לטיול באיזולה מאדרה באתר למטייל המלצות לטיול באיים הבורומאיים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסטיצ'ריה בוצ'ונה

פסטיצ'ריה בוצ'ונה (באיטלקית: Pasticceria Boccione) היא מאפייה וקונדיטוריה כשרה באזור גטו רומא. בוצ'ונה, שהוקמה בשנת 1815 על ידי משפחת לימנטאני, ידועה בעיקר בזכות טארט הדובדבנים החמוצים וטארט הריקוטה שלה (באיטלקית: crostata di ricotta e visciole) והפיצה ברידה (מכונה גם פיצה יהודית - pizza ebraica), לחם מתוק במילוי שקדים קלויים, זנגביל מסוכר, מרציפן, צנוברים, ביצה, דובדבני מרסקינו וצימוקים. זוהי חנות קטנה ולא מסומנת ברחוב הראשי של האזור, הניו יורק טיימס תיאר את הקרוסטטה (טארט) של בוצ'ונה כ"הכי טובה ברומא". לפי הדיווחים, הפיצה ברידה הייתה הקינוח האהוב על האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר. משפחת לימנטאני מפעילה את פסטיצ'ריה בוצ'ונה מאז הקמתה. המאפייה-קונדיטוריה ידועה בצוות ה"נרגן" שלה - גרציאלה לימנטאני, שלוש מנכדותיה, ואחייניתה. בשנת 2019 היא הייתה המאפייה הכשרה האחרונה שנותרה באזור הגטו. תור של שעות מתחיל להיווצר באופן קבוע לפני פתיחת הבוקר של פסטיצ'ריה בוצ'ונה. Roddy, Rachel (2017-05-30). "Rachel Roddy's recipe for cherry and ricotta tart | A kitchen in Rome". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-12. Kilroy, Leanne (2009-09-29). "In Rome's Ghetto, a Bakery Stays Sweet". New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-12-11. "Pizza Like No Other". Saveur (באנגלית). 18 במרץ 2019. נבדק ב-2019-12-11. {{cite web}}: (עזרה) Kington, Tom (2012-09-13). "My top 10 restaurant meals in Italy". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-11. "Pasticceria il Boccione". Travel + Leisure (באנגלית). נבדק ב-2019-12-11. Sheraton, Mimi (2015-01-13). 1,000 foods to eat before you die : a food lover's life list. Alexander, Kelly. New York. ISBN 978-0-7611-8306-8. OCLC 899209096. "Ordering a 'Jewish Pizza' in Rome Gets You a Cookie". Atlas Obscura (באנגלית). נבדק ב-2019-12-11.
מועדון הסטנד-אפ

מועדון הסטנד-אפ היא תוכנית סטנד-אפ ומערכונים ישראלית המבוססת על הפורמט הבריטי "The Stand Up Sketch Show". במסגרת התוכנית, קטעי סטנדאפ בימתיים הופכים למערכונים המלווים את הקטע. התוכנית משודרת החל מ-25 בפברואר 2024 בכאן 11. התוכנית תוכננה במקור לעלות לשידור ב-12 באוקטובר 2023, אך היא נדחתה בעקבות פריצתה של מלחמת חרבות ברזל. בכל תוכנית, בין שישה לשבעה סטנדאפיסטים עולים להופיע עם קטע סטנד-אפ מול קהל. תוך כדי הקטע הבימתי, משתלב בעריכה מערכון המגולם על ידי שחקנים, המדגים את הקטע שאותו מספר הסטנדאפיסט שעל הבמה. פסקול המופע ממשיך אל תוך המערכון וקולו של הסטנדאפיסט משמש כקריינות למערכון. המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה במגזר היהודי באוכלוסייה הכללית במהלך שידור העונה הראשונה, התוכנית חודשה לעונה שנייה. צילומי העונה השנייה החלו במרץ 2024. סמדר שילוני מאתר "ynet" ביקרה את פורמט התוכנית: ”מה שאמור להגיע על תקן קונץ חדשני שנותן עוד נפח למופע עצמו, מסתבר כשעטנז מגושם וקשה לעיכול”, וטענה ש”המערכונים לא תורמים לרעיון אלא גורמים למופע להישמט בין הכיסאות”. רועי אבן מאתר "tvbee" כתב על התוכנית שהיא ”מזכירה את הימים הרחוקים של ערוץ ביפ”. מועדון הסטנד-אפ, באתר כאן BOX מערכוני התוכנית, באתר כאן BOX מועדון הסטנד-אפ, רשימת השמעה, באתר יוטיוב מועדון הסטנד-אפ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית כאן 11 בהכרזה מפתיעה: אתם הולכים להיקרע מצחוק, באתר אייס, 27 בספטמבר 2023 רייטינג: המטבח המנצח VIP סוגרת עונה בסטייל, הפטריוטים התאוששו, באתר אייס, 26 בפברואר 2024 רייטינג: מאסטר שף ממשיכה לכתוש, איילה חסון מתקשה, באתר אייס, 4 במרץ 2024 רייטינג: מאסטר ממשיכה לרמוס את כולן, ערוץ 14 מתאושש, באתר אייס, 18 במרץ 2024 רייטינג: מאסטר שף ראשונה, רשת 13 בהתרסקות, באתר אייס, 25 במרץ 2024 רייטינג: חיים אתגר מנצח את הפטריוטים, רשת 13 שוב מתרסקת, באתר אייס, 1 באפריל 2024 מתוך דו"חות של הוועדה הישראלית למדרוג רייטינג: מאסטר שף בנתונים אדירים, שנות ה-90 מאכזבת בפרק סיום, באתר אייס, 15 באפריל 2024 רייטינג: רביב דרוקר מביס את הפטריוטים, חדשות 13 מעל ערוץ 14?, באתר אייס, 24 במאי 2024 מועדון הסטנדאפ עונה 2, בעמוד הפייסבוק של עופר דורי, 28 במרץ 2024 חם היום, אל תשכחו להשאיר קערות מים לצילומים של #מועדון_הסטנדאפ 2🔥, בעמוד הפייסבוק של תאגיד השידור הישראלי, 25 באפריל 2024 סמדר שילוני, התוכנית הזו משלבת בין סטנדאפ למערכונים לכדי שעטנז מבלבל ומתיש, באתר ynet, 26 בפברואר 2024 רועי אבן, ‏"מועדון הסטנדאפ" מזכירה את הימים הרחוקים של ערוץ ביפ, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
ז'סואיט

ז'סואיט (בצרפתית: Jésuite) הוא מוצר מגדנאות בצורת משולש מיוצר מ"בצק קשקשים", אשר מרקמו הוא בין בצק עלים לבין בצק פילו, אבל הוא ללא חמאה או שומן כלשהו (באנגלית: flaky pastry), במילוי קרם פרנז'יפן ומעליו שקדים פרוסים ואבקת סוכר. מקורו של המאפה בצרפת והשם מתייחס לצורתו המשולשת של כובע ישועי. מנה אורוגוואית בעלת שם דומה היא ה"חֶסוֹאִיטָה", כריך חזיר וגבינה אפוי עם קרום בצק עלים הנאכל בדרך כלל בחלקים אחדים מדרום אמריקה ונחשב לקלאסיקה של המטבח הארגנטינאי, שם הוא ידוע כפופסוריטו (fosforito). מאפה מתוק בעל שם דומה הידוע בפורטוגל ובספרד, jesuíta, ׁ(גם כן ז'סואיטה/חסואיטה שמו בהתאמה) מורכב מבצק עלים במילוי חביצה. בגרמניה, יזואיטרמינצן (Jesuitermützen) הם מאפה במילוי חביצה שנחתך באופן מסורתי למשולשים. בארגנטינה, חסואיטה (פופסוריטו) היא מאכל פופולרי מאוד במחוזות רבים. צורתו מלבנית והוא עשוי מבצק עלים ממולא בשינקן ובגבינה ומצופה בקרום מתוק. רשימת מאפים רשימת מנות שקדים Jésuites, Meilleur du Chef (באנגלית) Rinsky, Laura Halpin, The Pastry Chef's Companion, p. 149, Wiley 2009 "Jesuita". Real Academia Española. 10 בנובמבר 2023. ארכיון מ-21 בינואר 2020. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Descubrí cómo preparar la receta de fosforitos de jamón y queso: una delicia argentina al alcance de todos". Voces Criticas (בספרדית). נבדק ב-2023-11-10. Reich, Rodolfo (2021-06-22). "Los fosforitos de siempre. Con jamón y queso viven un revival: ¿dónde probar los más ricos?". La Nacion (בספרדית). נבדק ב-2023-11-10. Arlucea, Ana Vega Pérez de (2018-04-19). "El misterioso origen de los jesuitas". El Correo (בספרדית). נבדק ב-2023-11-11.
מנהרת עצים

מנהרת עצים היא כביש, דרך או מסלול שבו עצים משני צידי הדרך מתווים מסדרון המחופה על ידי צמרות העצים, ובכך יוצרים תחושה של מנהרה. ניתן ליצור מבנה חופה כזה בעיר, על ידי נטיעת עצים במסלול רציף לאורך שדרה או רחוב, ובסביבה כפרית, על ידי שתילת עצים באופן אקראי בצידי הדרך.[דרוש מקור] שדרות הרצל, אשדוד שדרות רוטשילד, תל אביב-יפו מנהרת האהבה, קלוואן, אוקראינה רחוב בניו אורלינס קמרון (אדריכלות) מדיה וקבצים בנושא מנהרות עצים בוויקישיתוף שירות כלכליסט, העץ הוא גבוה, העץ הוא ירוק: מנהרות העצים היפות בעולם, באתר כלכליסט, 5 בדצמבר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה ובנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמריהו טלמון

שמריהו טַלְמוֹן (28 במאי 1920 – 15 בדצמבר 2010) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מפעל המקרא, חתן פרס ישראל לחקר המקרא לשנת ה'תשנ"ז (1997). נודע בין השאר בזכות מחקריו בביקורת נוסח המקרא. נולד בשם שמריהו זלמנוביץ' בעיר סְקֶרְנֶביץ (Skierniewice) שבמרכז פולין ב-1920. למד בגימנסיה הריאלית היהודית-רפורמית בברסלאו, אז בגרמניה של ימי רפובליקת ויימאר ואחר כך גרמניה הנאצית. בשנת 1939 הוחזק שלושה חודשים במחנה הריכוז בוכנוואלד, עד שלבסוף עלה בידו לעלות לארץ ישראל באותה שנה. לאחר עלייתו החל ללמוד באוניברסיטה העברית. בשלהי המנדט הבריטי נשלח למחנות המעצר בקפריסין שם לימד במסגרת סמינר רוטנברג, בית ספר להשכלת מבוגרים שהפעילה קבוצת סטודנטים ומורים מן האוניברסיטה העברית. עם שובו מקפריסין לחם במלחמת העצמאות על הגנת ירושלים. בשנת 1955 קיבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית, על עבודה בהדרכתו של יצחק אריה זליגמן בנושא "כפלי גרסה: תופעת יסוד בתולדות המסירה של נוסח המקרא". בשנת 1957 נתמנה למרצה בחוג ובהמשך כיהן כראש החוג. בשנת 1974 היה לפרופסור מן המניין. הוא כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית וכרקטור אוניברסיטת חיפה בראשית ימיה. בשנת 1988 יצא לגמלאות והיה לפרופסור אמריטוס. לאחר פרישתו היה לעורך הוצאת מפעל המקרא בירושלים. מאשתו הראשונה, הסוציולוגית פרופסור יונינה גרבר-טלמון, הותיר אחריו שתי בנות. עם אשתו השנייה, הסוציולוגית פרופסור פנינה מורג טלמון, גידל את בנותיה מנישואים קודמים. אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית. דרכי הסיפור במקרא / לפי הרצאותיו של ד"ר ש. טלמון (בעריכת גבריאל גיל), ירושלים: האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח, תשכ"ה. מחקרים בספרות קומראן, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה למדעי הרוח – החוג למקרא, תשמ"ה. ירושלים במקרא ובמקורות ישראל (עם זאב ספראי), ירושלים: בית הנשיא, תשנ"ז-1996. יונתן בן-דב, 'פרופ' שמריהו טלמון ז"ל (1920–2010)', שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כא (תשע"ב), עמ' 13–17 מיכאל סגל, 'פרופ' שמריהו טלמון ז"ל (1920–2010)', שם, עמ' 19–21 ד"ר מיכאל סיגל, מורשתו של שמריהו טלמון שמריהו טלמון, במרכז דינור לחקר תולדות עם ישראל שמריהו טלמון, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים דיוקנו, במכון למדעי היהדות ע"ש מנדל ביוגרפיה ותמונת דיוקנו (באנגלית) מאמרים לקריאה מאת שמריהו טלמון, באתר מקראנט שמריהו טלמון, תפיסת המדינה ורעיון המלוכה בתקופת המקרא, אתר דעת רשימת המאמרים של שמריהו טלמון באתר רמב"י פרופ' שלום פאול, הספד על שמריהו טלמון שמריהו טלמון תרם ספריה בת 10,000 ספרים למכון שלום הרטמן(הקישור אינו פעיל) אורי דרומי, שמריהו טלמון, חתן פרס ישראל למקרא, 1920-2010: איש חוכמה ומעשה, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2010 שמריהו טלמון (1920-2010), דף שער בספרייה הלאומית שמריהו טלמון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה חולקו תעודות באוניברסיטה ל־485 בוגרים, מוסמכים ודוקטורים, הארץ, 8 במאי 1958 ארכיון אוסף שמריהו טלמון, בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליכטהיים

האם התכוונתם ל... ג'ורג' ליכטהיים – היסטוריון יהודי גרמני, בנו של ריכרד ליכטהיים מרים ליכטהיים – אגיפטולוגית אמריקאית-ישראלית ריכרד ליכטהיים – ממנהיגי התנועה הציונית בגרמניה
סמואל גרסון

סמואל נורטון "סם" גרסון (באנגלית: Samuel Norton Gerson; ‏30 בנובמבר 1895 – 30 בספטמבר 1972) היה מתאבק יהודי-אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (אנטוורפן 1920) בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל נוצה (עד 60 ק"ג). גרסון נולד בטימקי, מחוז פולטבה, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) למשפחה יהודית. בגיל 11 היגר לבדו לדרום פילדלפיה, ארצות הברית והתגורר עם קרובי משפחתו. במהלך לימודיו עבד כדי לפרנס את עצמו ולמד בבית ספר לילה אנגלית. בתיכון הוא שיחק שחמט ובייסבול. הוא למד הנדסה כימית באוניברסיטת פנסילבניה בעזרת מלגה שקיבל בזכות הישגיו הספורטיביים וסיים לימודיו בשנת 1920. באולימפיאדת אנטוורפן הוא זכה במדליית כסף בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 60 ק"ג, לאחר שהפסיד בגמר לבן ארצו צ'ארלס אקרלי. בשלב חצי הגמר ניצח את דינקראב שינדה מהודו. הוא יצא מאוכזב מהתחרות לאחר שאחד השופטים בתחרות אמר לו שהוא סבל מאפליה בשל היותו יהודי. לאחר המשחקים האולימפיים הוא נסע לבודפשט שם התגוררו הוריו, על מנת לסייע להם ולעוד שלושה מבני משפחתו להגר לארצות הברית. בשנת 1943 ארגן את הליגה בשחמט בפילדלפיה ובמהשך היה לאחד המארגנים של מועדון מכבי בפילדלפיה. גרסון ייסד את האגודה האולימפית של ארצות הברית, ארגון של ספורטאים אולימפיים לשעבר. הוא האמין שהאולימפיאדה יכולה לטפח יחסי שלום בין מדינות. בשנת 1945 היה גורם מרכזי בהקמת ארגון עולמי דומה, Olympian International - לימים התאחדות האולימפיים העולמית (אנ'). נוסף לכך, הוא שימש גם כהיסטוריון של האולימפיאדה האמריקאית ובילה חלק ניכר מזמנו באיסוף נתונים על ספורטאים לשעבר וכיו"ר איגוד האתלטים החובבים (AAU) של מדינות מרכז ארצות הברית. גרסון היה נשוי למלכה מטישל ולהם שלושה ילדים ותשעה נכדים. המשפחה התגוררה בפילדלפיה. הוא היה בונה חופשי וחבר קהילת בית ציון-בית ישראל. הוא נפטר מהתקף לב ב-30 בספטמבר 1972. גרסון שפעל למען שלום בינלאומי באמצעות אתלטיקה, יקיריו האמינו שמותו מהתקף לב נבע מהצער הגדול שלו על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן של 11 חברי המשלחת האולימפית הישראלית, שארבעה מהם (שופט, מאמן ושני ספורטאים) עסקו בהיאבקות. בשנת 2001 נכנס להיכל התהילה של איגוד ההיאבקות המזרחי. בשנת 2006 נכנס להיכל התהילה של הספורט היהודי הבינלאומי ולהיכל התהילה היהודי של פילדלפיה סמואל גרסון, באתר olympedia.org סמואל גרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גרוס-רוזן

מחנה גרוס-רוזן (בגרמנית: Konzentrationslager Groß-Rosen) היה מחנה ריכוז ועבודה שהקימו הנאצים בשלזיה תחתית (כיום בשטח פולין). המחנה היה ממוקם 2.5 קילומטר מדרום-מערב לכפר רוגוז'ניצה (בפולנית Rogoźnica, בגרמנית גרוס-רוזן), שישים קילומטר מדרום-מערב לורוצלב, על מסילת הברזל. בשנים 1940–1945 נכלאו במחנה כ-130,000 איש, כ-40,000 מהם נספו. את מחנה גרוס-רוזן הקימו אסירי מחנה זקסנהאוזן כמחנה-משנה, ובנייתו החלה ב-2 באוגוסט 1940. במרץ 1941 הושלמה בניית "המחנה הקטן", שהכיל ארבעה בלוקים. מסוף אפריל באותה שנה היה המחנה עצמאי ולא כפוף לזקסנהאוזן. מפקדי המחנה היו ארתור רודל (Rodl), וילהלם גדעון (Gideon) ויוהנס האסנברוק (Hassenbrock). הקמת "המחנה הגדול", שתוכנן במקור ל-7,000 אסירים, ושהורחב עד לקיבולת של 20,000 אסירים, הושלמה בתחילת 1944. בשנה זו הורחב המחנה והוקם בו "המחנה האושווייצרי", שתוכנן ל-45,000 אסירים ונועד למקרה של העברת מחנה אושוויץ עם התקדמות הצבא האדום בחזית המזרחית. במחנה האם של גרוס-רוזן לא היו יהודים, עד לצעדות המוות מאושוויץ בהתאם להוראת הרייכספיהרר ס"ס, ורוב אסירי מחנות המשנה היו יהודים, תחילה מהמחנות זקסנהאוזן ודכאו, ואחר כך מבוכנוואלד. מפקדת הגסטפו בברסלאו ניהלה בגרוס-רוזן "מחנה עבודה וחינוך". אסירי המחנה הועסקו במחצבות של גרוס-רוזן בחציבת גרניט. במחנות-חוץ רבים הועסקו האסירים ככוח עבודה זול במפעלים שהיו חיוניים לכלכלת המלחמה. אחת התעסוקות העיקריות לאסירי המחנה הייתה בבניית "מפקדת הפיהרר" – פרויקט ענק בוויסטֵוַלטרסדורף שברכס ההרים אוילנגבירגה. בין מחנה גרוס-רוזן ובין אושוויץ היה קשר הדוק. קשר זה בא לידי ביטוי בכך שאושוויץ היה ספק הכוח העיקרי של מחנות העבודה גרוס-רוזן. כמו כן ד"ר מנגלה, שפעל באושוויץ, פעל גם בגרוס-רוזן. בנוסף לכך, הייתה תנועה של אסירים מאושוויץ לגרוס-רוזן ולהפך. בראשית שנת 1945 פונה המחנה, ואסיריו הועברו למחנות אחרים או שנשלחו לצעדות מוות. בזמן צעדות המוות, שימש מחנה גרוס-רוזן מחנה מנתב לשיירות האסירים שהגיעו מאושוויץ. פינוי מחנה גרוס-רוזן התנהל בשני שלבים: בעשרת הימים הראשונים של ינואר 1945, פונו 11 מחנות המשנה. הפינוי נערך ברגל. אסירים אחדים בלבד נשארו מאחור, והם שוחררו ב-13 בפברואר 1945 על ידי הצבא הסובייטי. ב-2017 אותר קבר אחים בו נקברו כ-300 בני אדם בשטח המחנה, בעקבות עדות מוקלטת של אחד הניצולים - רופא ממוצא בלגי. Isabell Sprenger: Groß-Rosen. Ein Konzentrationslager in Schlesien. Köln 1996 Thomas Geve Es gibt hier keine Kinder. Auschwitz, Groß-Rosen, Buchenwald. Zeichnungen eines kindlichen Historikers Hrsg. von Volkhard Knigge (deutsch, engl., hebr.), Göttingen: 1997 ISBN 3-89244-220-7 יחזקאל הרפנס "בכף הקלע" משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תל אביב, תשנ"ג (1993) מדיה וקבצים בנושא גרוס-רוזן בוויקישיתוף ניסן צור, ‏ארכאולוגים פולנים חשפו קבר אחים באתר שהיה מחנה ריכוז, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 באוקטובר 2017 מתוך יד ושם סיפור מחנות גרוס-רוזן במוזיאון היהדות דוברת ההונגרית מוזיאון גרוס-רוזן (אורכב 08.05.2006 בארכיון Wayback Machine) גרוס-רוזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בלה גוטרמן, גשר צר אל החיים: יהודים במחנה גרוס-רוזן ובמחנות העבודה שלו 1940 - 1945, ירושלים: יד ושם, 2000, עמ' 415 בלה גוטרמן, גשר צר אל החיים: יהודים במחנה גרוס-רוזן ובמחנות העבודה שלו 1940 - 1945, ירושלים: יד ושם, 2000, עמ' 362-363 ניסן צור, ‏ארכאולוגים פולנים חשפו קבר אחים באתר שהיה מחנה ריכוז, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 באוקטובר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן סבסטיאן

סן סבסטיאן (בספרדית: San Sebastián, בבסקית: דונוסטיה, Donostia; השם הרשמי הוא דונוסטיה-סן סבסטיאן) היא עיר בצפון ספרד, השוכנת במפרץ ביסקאיה קרוב לגבול עם צרפת. משמשת כבירת נפת גיפוסקואה בחבל הבסקים ובה כ-184,200 תושבים (2008). העיר התברכה בחוף ים ציורי, התחום בין שני הרים גבוהים. לאורך החוף ישנה טיילת ובה שפע מקומות בילוי ומסעדות בעלות מטבח עשיר. בין היתר משום כך היא אתר תיירות פופולרי. רוב בתי העיר חדשים, מאחר שהעיר עברה שריפות רבות, האחרונה שבהן בתקופת כיבוש נפוליאון. הרובע העתיק של סן סבסטיאן (Parte Vieja) הוא מבוך של סמטאות צרות עם מבנים מימי הביניים וכיכרות מרשימות כדוגמת כיכר החוקה (Plaza de La Constitucion), שבעבר שימשה כזירת מלחמות השוורים בעיר. מרכז העיר (Zentroa), ברובו, נבנה בסגנון אדריכלי של תחילת המאה העשרים, הבל אפוק. העיר מפורסמת בשל פסטיבל הקולנוע הבינלאומי המתקיים בה מדי שנה. ישנה עוגה גבינה בסקית מסורתית לעיר הנקראת עוגת סן סבסטיאן, עוגת גבינה "שרופה" אשר מושחמת בחלקה העליון עד ליצירת קרמל שחום כהה על פני העוגה. היא ידועה במרקמה הייחודי הנוצר מבלילה נוזלית אפויה בחום גבוה ומקוררת כאשר חלקה הפנימי עדיין במרקם רך. בסן סבסטיאן נמצא מועדון הכדורגל ריאל סוסיאדד מליגת העל הספרדית, ואחד מאירועי הספורט החשובים בעיר הוא הדרבי הבסקי. סן סבסטיאן נוסדה כאתר נופש קיצי לבני המלוכה הספרדית בשנות ה-20 המוקדמות. היא נחשבה לאחד המקומות היותר עשירים ותרבותיים בספרד ושנים רבות הייתה בירת הקיץ של ספרד. יפן מרוגאמה, קגאווה, יפן הממלכה המאוחדת פלימות, אנגליה, הממלכה המאוחדת איטליה טרנטו, טרנטינו-אלטו אדיג'ה, איטליה גרמניה ויסבאדן, הסן, גרמניה אוקראינה פאבלוהראד, אוקראינה קתדרלת הרועה הטוב בסן סבסטיאן קתדרלת הרועה הטוב בסן סבסטיאן אתר האינטרנט הרשמי של סן סבסטיאן אתר האינטרנט הרשמי של סן סבסטיאן אתר האינטרנט הרשמי של סן סבסטיאן אתר האינטרנט הרשמי של סן סבסטיאן סן סבסטיאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סן סבסטיאן, ברשת החברתית פייסבוק סן סבסטיאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סן סבסטיאן, סרטונים בערוץ היוטיוב הבסט של סן סבסטיאן במגזין גלובס
מאיה גושן

מאיה גושן (נולדה ב-25 ביוני 2000) היא ג'ודוקא ישראלית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 70 ק"ג, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (טשקנט 2022) בקטגוריית הנבחרות המעורבות. בגיל 6 החלה גושן להתאמן בהתעמלות קרקע. לאימון הג'ודו הראשון בחייה הגיעה באמצעות עלון פרסום. גושן זכתה במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בפורץ' שבקרואטיה. באליפות אירופה שנערכה באפריל-מאי בסופיה שבבולגריה הפסידה בסיבוב הראשון למינל אקדניז מטורקיה. באליפות העולם שנערכה באוקטובר בטשקנט שבאוזבקיסטן הפסידה בשלב שמינית הגמר לסאנה ואן דייק מהולנד, לאחר שבסיבוב השני, ממנו התחילה את התחרות, ניצחה את ליאו יו-ג'ונג מטאיוואן. בקטגוריית הנבחרות המעורבות זכתה במדליית ארד יחד עם חבריה לנבחרת ישראל, לאחר שהשתתפה בארבעה קרבות: בשלב שמינית הגמר, בו ניצחה הנבחרת הישראלית את הנבחרת האוזבקית, ניצחה את יריבתה גולנוזה מטניאזובה; בשלב רבע הגמר, בו ניצחה הנבחרת הישראלית את הנבחרת הדרום קוריאנית, ניצחה את יריבתה לי ג'ו-יון; בשלב חצי הגמר, בו הפסידה הנבחרת הישראלית לנבחרת הצרפתית, הפסידה ליריבתה מארי-איב גאייה, ובקרב על מדליית הארד נגד הנבחרת ההולנדית ניצחה את הקרב המכריע נגד יריבתה סאנה ורמיר, שהעניק לנבחרת ישראל את מדליית הארד. בגראנד סלאם אנטליה שנערך ב-31 במרץ זכתה במדליית ארד. באליפות העולם שנערכה במאי בדוחה שבקטר הפסידה בסיבוב השני לסאקי ניזואה מיפן, לאחר שבסיבוב הראשון ניצחה את זיטה אורנלה ביאמי מקמרון. בגראנד סלאם אולן בטור שנערך ב-23 ביוני זכתה במדליית ארד. באליפות אירופה שנערכה בנובמבר במונפלייה שבצרפת ניצחה בסיבוב השני את אאי צונודה מספרד, ובשלב שמינית הגמר את מרים צ'נטוריה מגאורגיה. בשלב רבע הגמר הפסידה לאליסאבת טלצידו מיוון, ובקרב בית הניחומים הפסידה לאנקה פוגצ'ניק מסלובניה. באליפות אירופה שנערכה באפריל בזאגרב שבקרואטיה הפסידה בסיבוב הראשון לסבינה גרצ'אק מהונגריה. משתתפת באולימפיאדת פריז (2024). גושן מתגוררת באבן יהודה יחד עם הוריה, צחי והילית, ושתי אחיותיה הצעירות. אליפות העולם טשקנט 2022 (נבחרת מעורבת) תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי): גראנד סלאם אנטליה 2023 גראנד סלאם אולן בטור 2023 מאיה גושן, ברשת החברתית פייסבוק מאיה גושן, ברשת החברתית אינסטגרם מאיה גושן, באתר איגוד הג'ודו העולמי מאיה גושן, באתר JudoInside.com מאיה גושן היא ההבטחה הגדולה של הג'ודו הישראלי באתר מקור ראשון, 3 בנובמבר 2022 (בעברית) ענבר לניר זכתה באליפות אירופה עד גיל 23, באתר ערוץ הספורט, 10 בנובמבר 2020 אסי ממן, נהדרת: גילי שריר זכתה בארד באליפות אירופה, באתר ynet, 30 באפריל 2022 אורן אהרוני, אליפות העולם בג'ודו: מאיה גושן הודחה בשמינית הגמר, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2022 נדב צנציפר, מרשים: מדליית ארד לנבחרת ישראל באליפות העולם בג'ודו, באתר ynet, 13 באוקטובר 2022 נדב צנציפר, ג'ודו: כסף לענבל שמש וארד למאיה גושן בגראנד סלאם אנטליה, באתר ynet, 1 באפריל 2023 גושן הפסידה בסיבוב השני באליפות העולם, קוכמן וגורביץ' בראשון, באתר וואלה, 11 במאי 2023 סתיו איפרגן, ג'ודו: מדליות ארד לגילי שריר ומאיה גושן בגרנד סלאם מונגוליה, באתר ynet, 24 ביוני 2023 כבוד: גילי שריר השיגה מדליית כסף באליפות אירופה 2023, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2023 אסי ממן, ‏שגיא מוקי הפסיד בקרב על הארד באליפות אירופה, באתר ONE‏, 26 באפריל 2024 המשלחת הישראלית, באתר interactive.ynet.co.il (באנגלית)