laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בואינג CH-47 צ'ינוק

CH-47 צ'ינוק הוא מסוק תובלה כבד כפול רוטורים מתוצרת בואינג האמריקנית. שמו, צ'ינוק, נלקח משמם של בני הצ'ינוק האינדיאנים שהתגוררו במדינות אורגון ווושינגטון. הצ'ינוק טס לראשונה ב-21 בספטמבר 1961, והפך להיות המסוק הסטנדרטי של צבא ארצות הברית. הוא קרוי (כמו רבים מהמסוקים האמריקאיים) על שם שבט אינדיאני. לצ'ינוק גם גרסה אזרחית בשם Boeing 234 Chinook, המשמשת לעבודות כריתת עצים, קידוחי נפט בלב ים, כיבוי שריפות והצלה. דגם מיוחד של "צ'ינוק" פותח לפעולת הכוחות המיוחדים של ארצות הברית – כוח פשיטה מיוחד לפשיטות עמוקות בעורף שטחו של האויב. המסוק צויד בצינור לתדלוק אווירי, מערכות תקשורת וניווט מתקדמות, וכן בחימוש של טילי "סטינגר" ומקלעים. חיל האוויר הישראלי שקל להצטייד במסוק הצ'ינוק כתחליף למסוקי יסעור המתיישנים, אך בפברואר 2021 הוחלט להצטייד במסוק סיקורסקי CH-53K קינג סטליון. למסוק שני רוטורים, להבדיל ממסוקים סטנדרטיים שלהם רוטור ראשי אחד ורוטור זנב. המנועים מותקנים חיצונית בשני צידי המסוק, בעוד האחורי גבוה במעט מהקדמי. שני הרוטורים סובבים בכיוונים מנוגדים, וכך אין צורך ברוטור זנב לאיזון. בנוסף, כן הנחיתה הבלתי מתקפל אפשר ניצול מלוא המרחב הפנימי המרווח של 9 מטרים אורך, 2 מטרים גובה ו-2.20 מטר רוחב. במלחמת וייטנאם היה המסוק בשימוש נרחב, הוא הוביל כמסוק סער כוחות אל עומק השטח. כמו כן, המסוק פינה אל העורף מסוקים ומטוסים שחוברו אליו, עד כי יכולת זו לבדה הצדיקה את עלות פיתוח הצ'ינוק. במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 הצ'ינוק שימש את שני הצדדים: ארגנטינה ובריטניה. במבצע חנית נפטון נעשה שימוש במסוק זה כגיבוי למסוקי הבלק הוק כלקח מפעולת החילוץ האמריקני באיראן שנכשלה. הדבר הוכיח את עצמו לאחר שמסוק בלק הוק אחד נחת נחיתת חירום והושבת, ומסוק צ'ינוק חילץ מהשטח את הלוחמים של אותו מסוק. ארצות הברית ארצות הברית ארגנטינה ארגנטינה (לשעבר) אוסטרליה אוסטרליה קנדה קנדה מצרים מצרים יוון יוון הודו הודו (15 מסוקים הוזמנו) איראן איראן (המסוקים נמסרו לאיראן לפני המהפכה האיראנית) איטליה איטליה יפן יפן לוב לוב מרוקו מרוקו הולנד הולנד עומאן עומאן טאיוואן טאיוואן קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית ערב הסעודית ערב הסעודית סינגפור סינגפור דרום וייטנאם דרום וייטנאם (לשעבר) וייטנאם וייטנאם (לשעבר) ספרד ספרד תאילנד תאילנד טורקיה טורקיה (11 מסוקים הוזמנו) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (בגרסה מותאמת) איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות חיילים אמריקאים בבטן המסוק חיילים פורקים מבטן המסוק מסוק צ'ינוק יפני מסוק צ'ינוק עם צינור לתדלוק אווירי מסוק צ'ינוק מוביל מטוס F15A הגרסה הבריטית של המסוק אתר האינטרנט הרשמי של בואינג CH-47 צ'ינוק יצחק בן-חורין, אסון מסוק 'אריות הים' באפגניסטן: הנסיגה תיפגע?, באתר ynet, 7 באוגוסט 2011 בטאון חיל האוויר מסוק חילוץ חדש-ישן 28 בדצמבר 2006. שחקן נוסף במירוץ, 18 באפריל 2012 באתר ישראל דיפנס. טל מיכאל 38 הרוגים בהתרסקות מסוק באפגניסטן 8 באוגוסט 2011 באתר צה"ל. שי לוי, ‏הסכנה שבשחקים: התרסקויות צבאיות קטלניות, באתר ‏מאקו‏, 2 במאי 2013 ניר דבורי, ‏קרבות אוויר: הפנייה של נשות הטייסים והדוחות המסווגים, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2020 יואב זיתון, יקר ומשוכלל: "סופר-יסעור" הוא המסוק החדש של צה"ל, באתר ynet, 25 בפברואר 2021 אודי עציון, גנץ קיבל את המלצת חיל האוויר: CH53K יחליף את היסעור, באתר כלכליסט, 25 בפברואר 2021 ניצן סדן, צה"ל בחר מחליף ליסעור - האם זהו המסוק הנכון?, באתר כלכליסט, 6 במרץ 2021
פייר דה מונטריי

פייר דה מונטריי (בצרפתית: Pierre de Montereau או Pierre de Montreuil), נולד בסביבות 1200 – מת ב-17 במרץ 1266 בפריז, היה אדריכל צרפתי. פייר נחשב לאחד מהאדריכלים הגותיים המשפיעים ביותר ולאחד מאבות הסגנון הגותי הקורן. למרות זאת, לא ידוע הרבה על חייו ויש מחלוקות באשר לזהות המבנים שבנה. אחרי לימודים בשמפן בצרפת לקח פייר חלק בעבודות על בזיליקת סן-דני. הפטרונים הבחינו בכישרונו והוא נקרא בשנת 1239 על ידי הנזירים לעבוד על מנזר סן ז'רמן דה פרה בפריז שם בנה את חדר האוכל של המנזר. בשנים 1246-1248 היה מהאדריכלים המרכזיים שבנו את סנט שאפל, קפלה מלכותית של לואי התשיעי, מלך צרפת שהיוותה יצירת מופת של סגנון גותי קורן (Rayonnant), בה רוב שטח הקיר הוחלף בחלונות ויטראז' צבעוניים שקרנו אור לתוך המבנה. הוא גם בנה קפלת סנט שאפל בשאטו דה סן-ז'רמן-אן-לייה, שנועדה לאחסן את שרידי הקודש שקנה המלך לפני שהועברו לסנט שאפל בפריז. בסביבות 1250 הוא בנה עוד קפלת סנט שאפל דה נוטרדאם בעלת ספינה אחת, במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה. בשנת 1260 עבד פייר על בית הרוחב הדרומי של קתדרלת נוטרדאם דה פארי (אותו החל לבנות ביחד עם ז'אן דה של) ושינה אותו בסגנון גותי קורן, ששיאו הוא חלון רוזטה גדול ומרשים הנחשב ליצירת מופת של הגותיקה הקורנת. בנוסף בנה קפלה בטירת טירת ונסן ואת חדר האוכל במנזר סן-מרטין-דה-שאן בפריז (כיום ספרייה של Conservatoire National des Arts et Métiers). הוא נקבר יחד עם אשתו במנזר סן-ז'רמן-דה-פרה בקפלה אותו בנה. האפיטף שלו חקוק על קברו ונותן לו את הכותרת docteur ès pierre (דוקטור באבן). קפלה זו וחדר האוכל של המנזר נהרסו ב-1794. מדיה וקבצים בנושא פייר דה מונטריי בוויקישיתוף
ז'אן דה של

ז'אן דה שֵׁל (בצרפתית: Jean de Chelles, לעיתים Jehan;‏ 1265 – 1270) היה אדריכל ופסל צרפתי גותי משל (סן-אט-מרן). דה של היה אחד מאדריכלי קתדרלת נוטרדאם דה פארי ותכנן את בית הרוחב (הטרנספט) ושתי חזיתותיו, ביחד עם פייר דה מונטריי בסגנון גותי קורן (Rayonnant). הוא החל לעבוד על בית הרוחב הצפוני ב-1240 ועל הדרומי ב-1257. חלון הרוזטה הצפוני מיוחס לו, ולוחית על הקיר החיצוני של החזית הדרומית, החתומה בשם "Johanne Magistro" ומתוארכת לפברואר 1257, ומתעדת את תחילת השינויים והשיפוצים בבית הרוחב ושעריו ובנייתו בסגנון הקורן החדש. ב-1265 הוחלף דה של על ידי פייר דה מונטריי שהשלים את חלון הרוזטה הדרומי. כיום מייחסים לו את בית הרוחב הצפוני, בית הרוחב הדרומי (ביחד עם פייר), חלונות הרוזטה הקורנים של בית הרוחב, שער הקלויסטר ושער סנט אטיין. ישנם חוקרים הסוברים שהוא עבד ביחד עם פייר דה מונטריי על סנט שאפל ועל קתדרלת לה מאן. ב-1264 עבד על ארמון הלובר ב-1265 תחת השגחתו של ריימונד די טמפל. פייר דה של, מ-Maître de l'Œuvre de la cathédrale de Paris, שהיה אחד מהאדריכלים שבדקו את הקמרונות בקתדרלת שארטר ב-9 בספטמבר 1316 בבדיקה רשמית, ייתכן והיה בן או אחיין של דה של, שירש אותו גם בעבודות על קתדרלת נוטרדאם דה פארי. מדיה וקבצים בנושא ז'אן דה של בוויקישיתוף ז'אן דה של, באתר Answers למרות שלא ברור איזה מהקומונות בשם "של" הייתה מקום לידתו. Robert Branner, Saint Louis and the Court Style in Gothic Architecture (London: Zwemmer), 1965:56-84. Russell Sturgis, A Dictionary of Architecture and Building, Biographical, Historical, and Descriptive, (Macmillan) 1901, s.v. "Chelles, Jean de". Sturgus 1901, s.v. "Chelles, Pierre de".
המעי העקום

המעי העקום או אִילֶאוּם (מלטינית: Ileum) הוא החלק השלישי והאחרון של המעי הדק, אצל רוב החולייתנים הגבוהים ביניהם יונקים, זוחלים וציפורים. המעי העקום המשכי לתריסריון ולמעי הריק ומופרד מן המעי הגס שלאחריו על ידי המסתם האילאוצקלי (ICV). אצל בני אדם אורך המעי העקום הוא 4-2 מטר ובתוכו רמת pH של 8-7. תפקיד המעי העקום הוא בעיקר לספוג ויטמין B12, מלחי מרה וכן את כל שאר תוצרי העיכול שלא נספגו במעי הריק. דופן המעי העקום עשויה קפלים המצופים בליטות הקרויות ויליי. תאי האפיתל המצפים את הויליי כוללים מספר עצום של מיקרוויליי. כך יוצא שלמעי העקום שטח פנים אדיר, התורם ליכולת הספיגה. מערכת של תאים נוירו-אנדוקריניים מפוזרים בין תאי המעי העקום ומפרישים הורמונים שונים (גסטרין, סקרטין, כוליציסטוקינין) לדם. תאים המצפים את הצד הפנימי של המעי העקום מפרישים אנזימים מפרקי חלבונים ופחמימות, האחראים לשלבי העיכול הסופיים. מדיה וקבצים בנושא המעי העקום בוויקישיתוף המעי העקום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איליום

האם התכוונתם ל... המעי העקום – Ileum - החלק השלישי והאחרון של המעי הדק. עצם הכסל – Os Ilium - העצם העליונה בעצמות האגן. טרויה – שנקראת בלטינית גם איליום Ilium - עיר קדומה ששכנה באזור שהוא היום צפון מערב טורקיה. איליום (ספר) (אנ') - ספר מאת דן סימונס.
זה אני (אלבום)

"זה אני" הוא אלבומו ה-12 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-9 במרץ 2009. כעבור חודש וחצי הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה מרובעת על מכירות של למעלה מ-150,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "זה אני", "יפיופה", "לנצח בני", "למות מקנאה" ו"מטורף". "לנצח בני" הוא גרסת כיסוי לשירה של אביבה אבידן, שכתבה נורית בת שחר-צפריר והלחין עוזי חיטמן. השיר הושמע רבות בתקופת מבצע עופרת יצוקה. באלבום נכלל גם חידוש לשירו של שימי רון "שעת פרידה". השיר "זה אני" נבחר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד שלושה מצעדים שונים. ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה. מידע על האלבום זה אני באתר MusicBrainz עינב שיף‏, "אף אחד לא מתקרב לאייל גולן", באתר וואלה, 20 ביולי 2009
הוזה אותך מולי

"הוזה אותך מולי" הוא אלבומו ה-11 של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-7 במרץ 2008. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "הוזה אותך מולי", "הלב שלי", "את שלי אני שלך", "פיצריקה", שהוא דואט עם טריפונס, ו"מצטער". השיר "הוזה אותך מולי" זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' ובעוד כחמישה מצעדים שונים. ההפקה המוזיקלית והעיבודים של שירי האלבום נחלקו בין תמיר צור ודודו קומה. מידע על האלבום הוזה אותך מולי באתר MusicBrainz ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1961 בקולנוע

ערך מורחב – 1961 29 בינואר – נוסד תיאטרון חיפה על כלבים וגנבים ($68,648,000) סיפור הפרברים ($19,646,000) תותחי נברון ($13,000,000) זוהר בדשא ($11,426,000) ארוחת בוקר בטיפאני ($11,322,000) פרסי האקדמיה: הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים, יונייטד ארטיסטס הבמאי הטוב ביותר: רוברט וייז וג'רום רובינס - סיפור הפרברים השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של - משפטי נירנברג השחקנית הטובה ביותר: סופיה לורן - לה צ'וצ'ארה שחקן המשנה הטוב ביותר: ג'ורג' צ'קיריס - סיפור הפרברים שחקנית המשנה הטובה ביותר: ריטה מורנו - סיפור הפרברים הסרט הזר הטוב ביותר: מבעד הזכוכית האפלה, בבימויו של אינגמר ברגמן, שוודיה פרסי גלובוס הזהב: דרמה: הסרט הטוב ביותר: תותחי נברון השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של - משפטי נירנברג השחקנית הטובה ביותר: ג'רלדין פייג' - קיץ ועשן מוזיקלי או קומדיה: הסרט הטוב ביותר: רוב של אחד הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים השחקן הטוב ביותר: גלן פורד - השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל - רוב של אחד פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר: סיפור הפרברים בהפקת רוברט וייז (יונייטד ארטיסטס). הסרט הזר הטוב ביותר: מבעד לזכוכית האפלה (שוודיה). השחקן הטוב ביותר: מקסימיליאן של בתפקיד הנס רולפה (מתוך "משפטי נירנברג"). שחקן המשנה הטוב ביותר: ג'ורג' צ'קיריס בתפקיד ברנדו (מתוך "סיפור הפרברים"). השחקנית הטובה ביותר: סופיה לורן בתפקיד האלמנה צ'זירה (מתוך "לה צ'וצ'ארה"). שחקנית המשנה הטובה ביותר: ריטה מורנו בתפקיד אניטה (מתוך "סיפור הפרברים"). הבמאי הטוב ביותר: רוברט וייז וג'רום רובינס על הסרט "סיפור הפרברים". 13 בינואר – ג'וליה לואי-דרייפוס, שחקנית אמריקאית 27 בינואר – אוולין הגואל, שחקנית ישראלית 19 בפברואר – דנה ריב, שחקנית קולנוע ואשתו של כריסטופר ריב (נפטרה ב-2006) 3 באפריל – אדי מרפי, שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי 23 באפריל – ג'ורג' לופז, שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי 6 במאי – ג'ורג' קלוני, שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי, זוכה פרס אוסקר 9 ביוני – מייקל ג'יי פוקס, שחקן קולנוע 15 ביולי – פורסט ויטאקר, שחקן קולנוע 23 ביולי – וודי הרלסון, שחקן קולנוע אמריקאי 28 באוגוסט – ג'ניפר קולידג', שחקנית אמריקאית 25 בספטמבר – הת'ר לוקליר, שחקנית ודוגמנית אמריקאית 29 בספטמבר – רבקה דה מורניי, שחקנית קולנוע אמריקאית 30 בספטמבר – אריק סטולץ, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי 26 באוקטובר – דילן מק'דרמוט, שחקן אמריקאי 31 באוקטובר – פיטר ג'קסון, במאי קולנוע ניו זילנדי 4 בנובמבר – ראלף מאצ'יו, שחקן אמריקאי 19 בנובמבר – מג ראיין, שחקנית אמריקנית 2 בפברואר – אנה מיי וונג, שחקנית אמריקאית 12 במרץ – בלינדה לי, שחקנית בריטית 4 במאי – אניטה סטיוארט, שחקנית אמריקאית 13 במאי – גרי קופר, שחקן אנגלי אמריקאי, 3 פעמים זוכה פרס אוסקר (נולד ב-1901) 22 במאי – ג'ואן דייוויס, שחקנית אמריקאית 17 ביוני – ג'ף צ'נדלר, שחקן אמריקאי 27 באוגוסט – גייל ראסל, שחקנית אמריקאית 30 באוגוסט – צ'ארלס קובורן, שחקן אמריקאי 22 בספטמבר – מריון דייוויס, שחקנית אמריקאית תותחי נברון ליל האיגואנה סיפור הפרברים על כלבים וגנבים אי התעלומות ארוחת בוקר בטיפני משפטי נירנברג אל סיד הפראים הצעירים 1960 בקולנוע 1961 1962 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1961 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1961 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
1962 בקולנוע

ערך מורחב – 1962 לורנס איש ערב ($20,310,000) היום הארוך ביותר ($17,600,000) ילדי רב החובל גרנט ($9,975,000) איש המוזיקה ($8,100,000) פרסי האקדמיה: הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב - סרטי קולומביה הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין - לורנס איש ערב השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק - אל תיגע בזמיר השחקנית הטובה ביותר: אן בנקרופט - "The Miracle Worker שחקן המשנה הטוב ביותר: אד בגלי - ציפור הנעורים המתוקה שחקנית המשנה הטובה ביותר: פטי דיוק - "The Miracle Worker הסרט הזר הטוב ביותר: רק בימי ראשון (Les dimanches de ville Avray), צרפת פרסי גלובוס הזהב: דרמה: הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק - אל תיגע בזמיר השחקנית הטובה ביותר: ג'רלדין פייג' - ציפור הנעורים המתוקה מוזיקלי או קומדיה: הסרט הטוב ביותר: מגע של מינק הסרט הטוב ביותר: איש המוזיקה השחקן הטוב ביותר: מרצ'לו מסטרויאני - גירושין נוסח איטליה השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל - צועני אחר הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין - לורנס איש ערב פרסי אוסקר: הסרט הטוב ביותר: לורנס איש ערב בהפקת סם שפיגל (סרטי קולומביה). הסרט הזר הטוב ביותר: Les Dimanches de Ville d'Avray (צרפת) השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק בתפקיד אטיקוס פינץ' (מתוך "מות הזמיר"). שחקן המשנה הטוב ביותר: אד בגלי בתפקיד טום 'בוס' פינאלי (מתוך "ציפור הנעורים המתוקה"). השחקנית הטובה ביותר: אן בנקרופט בתפקיד אן סוליבן (מתוך "בעל הנס"). שחקנית המשנה הטובה ביותר: פאטי דיוק בתפקיד הלן קלר (מתוך "בעל הנס"). הבמאי הטוב ביותר: דייוויד לין על הסרט "לורנס איש ערב". התסריט המקורי הטוב ביותר: גירושין נוסח איטליה 17 בינואר – ג'ים קארי, שחקן קולנוע אמריקאי 7 בפברואר – אדי איזרד, שחקן קולנוע וקומיקאי בריטי 28 בפברואר – צחי גראד, שחקן ובמאי קולנוע ישראלי 2 במרץ – ג'ון בון ג'ובי, זמר ושחקן קולנוע 12 מאי – אמיליו אסטבז, שחקן אמריקאי 3 ביולי – טום קרוז, שחקן קולנוע 31 ביולי – וסלי סנייפס, שחקן 16 באוגוסט – סטיב קארל, שחקן אמריקאי 11 בספטמבר – כריסטי מקניקול, שחקנית קולנוע אמריקאית 11 בנובמבר – דמי מור, שחקנית קולנוע אמריקאית 19 בנובמבר – ג'ודי פוסטר, שחקנית אמריקנית 28 בנובמבר – ג'ון סטיוארט, קומיקאי ושחקן אמריקאי 22 בדצמבר – רייף פיינס, שחקן אנגלי 13 בינואר – ארני קובאץ', קומיקאי ושחקן 10 באפריל – מייקל קורטיז, במאי קולנוע הוליוודי (נולד ב-1886) 24 ביוני – לוסיל ווטסון, שחקנית קנדית 5 באוגוסט – השחקנית מרילין מונרו נפטרה באופן מסתורי (נולדה ב-1926) 23 באוגוסט – הוט גיבסון, שחקן אמריקאי 6 באוקטובר – טוד בראונינג, במאי אמריקאי 26 באוקטובר – ביברס לואיז, שחקנית אמריקאית 15 בדצמבר – צ'ארלס לוטון, שחקן בריטי 28 בדצמבר – קתלין קליפורד, שחקנית אמריקאית ד"ר נו האיש שירה בליברטי ואלנס היום הארוך ביותר השליח ממנצ'וריה ז'יל וג'ים לחיות את חייה מלחמת הכפתורים עץ או פלסטיין 1961 בקולנוע 1962 1963 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1962 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1962 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
סט (עיר)

סֶט (בצרפתית: Sète, באוקסיטנית: Seta) היא עיר בדרום צרפת במחוז ארו בחבל אוקסיטניה על שפת הים התיכון. ידועה גם בכינוייה "ונציה של לנגדוק" בזכות הנמל שלה והתעלות החוצות אותה. התפתחותה של סט מכפר קטן לעיר החלה עם השלמתה של ה-Canal du Midi ב-1681. העיר בנויה על וסביב הר סט קלייר (St Clair) וגובלת בצידה האחד באגם המלוח Bassin de Thau, המשמש בעיקר לגידול צדפות מאכל, ובצידה השני בים התיכון. סט מהווה נקודת הראשית המזרחית של תעלת מידי (Canal du Midi) ונקודת הסיום של התעלה מהרון לסט (Canal du Rhône à Sète). בעיר עוברת רכבת ויוצאות ממנה מעבורות למרוקו. לעיר סט יש כ-300 ימי שמש בשנה והיא משמשת אתר תיירות משגשג. בשנת 1947 הפליגה מנמל סט אוניית המעפילים "אקסודוס", אירוע המצוין באנדרטה בנמל. בין האישים שנולדו בעיר נמנים פול ואלרי וז'ורז' ברסנס. מדיה וקבצים בנושא סט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סט (בצרפתית) סט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סט, ברשת החברתית אינסטגרם סט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נח קליגר, סט, יאכטות, צדפות וציונות בדרום צרפת, באתר ynet, 28 באוקטובר 2007 אוניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז" - אקסודוס 1947 באתר מרכז מידע פלמ"ח
מגדל הוורד

מגדל הוורד (בערבית שמו המלא: روز ريحان روتانا) הוא בית מלון בדובאי, שבאיחוד האמירויות הערביות. גובהו 333 מטר והוא היה המלון הגבוה בעולם בשנים 2009–2012, עד בנייתם של צמד מגדלים בגובה 355 מטר המאכלסים את מלון "JW מריוט" בדובאי. במלון 482 חדרים ב-72 קומות. גובה הגג של המבנה הוא 315 מטר, ועליו מוצב אלמנט אדריכלי ההופך את המבנה לבית המלון הגבוה בעולם. במקור תוכנן המגדל להתנשא לגובה של 380 מטרים, אך שינויי עיצוב לקראת תחילת בנייתו הפחיתו את גובהו. בנייתו החלה בשנת 2004 וארכה שלוש שנים, בעלות של 180 מיליון דולר. עם השלמת הבנייה, בשנת 2007, רוהט המלון והוכן להפעלה, אך רק בדצמבר 2009 הוא נפתח לאורחים תחת רשת בתי המלון של חברת רוטנה. מדיה וקבצים בנושא מגדל הוורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל הוורד מגדל הוורד, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) Official World's 100 Tallest High-rise Buildings, אתר Emporis (הקישור אינו פעיל, 16 בנובמבר 2019) ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא דובאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חורשת הארבעים

חורשת הארבעים (בערבית: شجرات الأربعين; בתעתיק: שג'ראת אלארבעין) היא חורשת עצי אלון מצוי עתיקים הנמצאת בפארק הכרמל, בשטח השיפוט של העיר נשר ממזרח לשטח אוניברסיטת חיפה ליד דרך הדורות. שם החורשה ניתן לה על שם כארבעים עצים בני מאות שנים הקיימים בחורשה ואשר מייחסים אותם לארבעים נביאים. על פי האגדה, מתכנסים בחורשה מדי שנה, באחד מלילות שישי, ארבעים מאבות העולם הבא, ומחליטים על גורל העולם בשנה הקרובה. בחורשה עשרות עצי אלון עתיקים. חלק מהעצים מתנשאים לגובה של 7 מטר, וקוטר גזעם מטר וחצי. במקום גדלים גם עצים נוספים, כגון עצי חרוב. החורשה נמצאת מצפון לאזור ה"ח'רייבה" ובה עובר שביל כחול המשקיף על נופי מפרץ חיפה. ממזרח לחורשה נמצאת "באר הארבעים", עומקה 5 מטר, פתח הבאר בולט מעל פני השטח לגובה של 0.5 מטר, והוא בנוי מאבני גוויל. הבאר מדופנת בחלקה באבנים. השביל שליד הבאר ממשיך ויורד דרך החורש לעבר מצוקי הארבעים. החורשה מקודשת לעדה הדרוזית. בזכות קדושתה, נשמרה החורשה ועציה לא נכרתו. שטח החורשה היה מקודש עוד בימי קדם. בשולי החורשה הפתוחה בצדה הדרום-מזרחי, נמצאו שרידי מזבח שנעקר בתקופה העות'מאנית ממקומו לצורכי בנייה על ידי משפחת ח'ורי מחיפה. החורשה ניצלה משריפה שכילתה חלק מהיער הסמוך באפריל 2005. שטח אדמת החורשה נרכש על יהושע חנקין ממשפחת חורי כחלק מרכישת אדמות אזור יאג'ור-ח'רייבה (לימים כונה "פסגת הכרמל") עבור החברות הכשרת היישוב, אפריקה-א"י והסינדיקט לצמנט פורטלנד בארץ ישראל. העסקה נחתמה סופית בשנת 1937. חלק מהאדמות יועדו להקמת שכונה עירונית. לאחר חתימת העסקה נלמד השטח ונמדד. בחורשת הארבעים מופה כל עץ במקומו המדויק. מדיה וקבצים בנושא חורשת הארבעים בוויקישיתוף מסלול טיול בחורשת הארבעים, בבלוג צ'ק אין/אאוט. אתר INature, הקטע "חורשת הארבעים", בעמוד "מצוק הארבעים" מידע על אתר חורשת הארבעים, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמוד 2269 חורשת הארבעים והר ההגנה, דבר, 16 בספטמבר 1974 איל שפירא‏, טיול בחורשת הארבעים: 40 סיבות טובות לצאת מהבית, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2015 מ' זהרוני, א' וגר, למטייל בכרמל, חוברת יובל ה-15 של המועצה המקומית נשר, 1967 יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת מגנס, 2004, עמודים 233-232 יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, עמוד 236
אנך

בגאומטריה, אנך הוא ישר החותך ישר נתון בזווית ישרה. שני ישרים הנחתכים בזווית ישרה מכונים מאונכים זה לזה. כאשר מתייחסים לאנך העובר דרך נקודה מסוימת על הישר, מקובל לכנות את האנך, אנך העולה מן הישר, ובמקרה בו ההתייחסות היא לאנך העובר דרך נקודה מחוץ לישר, האנך מכונה אנך יורד. אנך לעקומה נתונה במישור, הוא ישר החותך את העקומה, ומאונך למשיק לה בנקודת החיתוך. במרחב התלת־ממדי, אנך למישור, הוא ישר החותך את המישור, ומאונך לשני ישרים השוכנים בו, ועוברים דרך נקודת החיתוך. אנך למשטח, הוא ישר החותך את המשטח, ומאונך למישור המשיק לו בנקודת החיתוך. אנך לקטע, או לקרן, הוא האנך לישר המכיל אותם. אנך אמצעי, הוא אנך החוצה קטע מסוים. בשם גובה, מכנים אנכים, שהשימוש העיקרי שלהם הוא בחישובי שטח או נפח של צורות גאומטריות שונות. כדי לבנות בעזרת סרגל ומחוגה אנך לישר נתון AB דרך נקודה P (בין שהיא על הישר ובין שהיא לא) יש לפעול על פי הצעדים הבאים: שרטט מעגל שמרכזו ב־P כך שיחתוך את הישר (בציור מסומן באדום). את נקודות החיתוך של המעגל עם הישר סמן ב־'A ו־'B. שרטט שני מעגלים שמרכזיהם ב־'A וב־'B ועוברים ב־P (בציור מסומנים בירוק). את נקודת החיתוך השנייה של המעגלים סמן ב־Q. העבר ישר PQ (בציור מסומן בכחול). זהו האנך המבוקש. אם הנקודה על הישר, יש לשרטט את המעגלים בשלב 2 עם רדיוסים גדולים יותר, ולהעביר ישר דרך נקודות החיתוך שלהם. אורתוגונליות אנך אמצעי גובה (גאומטריה) וקטור נורמלי ישרים מקבילים מדיה וקבצים בנושא אנך בוויקישיתוף אנך, באתר MathWorld (באנגלית) פועל יוצא מכך הוא, שהאנך מאונך גם לכל יתר ישרי המישור העוברים דרך נקודת החיתוך בשונה מאנך לישר, במקרה של קטע או קרן, יכולים להיות מקרים, בהם האנך להם אינו חותך אותם, אלא את המשכם, על הישר המכיל אותם. כך למשל, במשולש, הגובה הוא האנך היורד מאחד הקדקודים לצלע נגדית, ושטח המשולש, הוא מחצית מכפלת אורך הגובה באורך הצלע.
מצודת אלמות

מצודת אַלַמוּת, (בפרסית: قلعه الموت, מילולית: "קן העיט") היא מצודה עתיקה בהרי אלבורז מדרום לים הכספי. היא שוכנת בקרבת הכפר גזור חאן שבמחוז קזוין באיראן, כ-100 קילומטר מטהראן. המצודה מפורסמת כמקום משכנם של החשישיון, כת המרצחים השיעית, שפעלה משלהי המאה ה-11 ועד חיסולה בידי המונגולים במחצית המאה ה-13. מצודת אלמות בנוי על פסגת הר אלוה אמות בגובה של 2,100 מטרים מעל פני הים. המצודה הוקמה לראשונה בשנת 840 והגישה אליה הייתה אפשרית רק בשביל הררי צר ומתפתל מסביב למצוק שעליו היא הייתה בנויה. מדרונות ההר מכוסים באבני מפולות חלקלקות, ואינם מאפשרים גישה אל החומות, ובכך הופכים את המקום לקשה מאוד לכיבוש. המצודה קיבלה את מימיה מנקבה ותעלה שנחפרו עמוק לתוך ההר ועד למפלס מי התהום. למצודה הייתה צורה מוארכת - אורכה היה למעלה מ-400 מטרים ורוחבו המקסימלי לא עלה על 30 מ'. בשנת 1090 נכבשה המצודה בידי חסן-י סבאח, מייסד כת החשישיון שהשתייכה לפלג הניזארי של השיעה האיסמאעילית. מצודת אלמות התפרסמה בגניה ובספריות הרבות שהיו בה, למרות שטחה הקטן. בקרבת המצודה היו ממוקמים כ-23 מצודות אחרות. מצודת אלמות שימשה כמרכז פעילותה של הזרם הניזארי, עד לנפילתה בידי הולאגו חאן המונגולי, ב-15 בדצמבר 1256, כחלק מהפלישה המונגולית מפרס אל המזרח התיכון. המצודה עצמה לא נכבשה, אלא הוסגרה בידי מנהיג הכת רֻכן א-דין ח'וסרו בתקווה שהמונגולים יחוסו על חייו. תקווה זו הייתה תקוות שווא בלבד. בשנת 2004, רעידת אדמה עזה פגעה קשות בחומותיו המתפוררות של המצודה. חסן-י סבאח (1090-1124) בורזוג אֻמיד (1124-1138) מוחמד הראשון מאלמות (1138-1162) חסן אל-ת'אני אבן אל-קאהר - ד'כרת אל-אסלאם (ער') האימאם הראשון שהכריז על עצמו במצודת אלמות (حسن على ذكره السلام; 1166-1164) היה האמאם ה-23 של הזרם הניזארי נור אל-דין מוחמד אל-ת'אני (ער') בנו של חסן השני (نورالدین محمد; 1210-1166), היה האמאם ה-24 של הזרם הניזארי ג'לאל אל-דין חסן אל-ת'אלת' (ער') בנו של מוחמד השני (נפטר ב-1221), היה האמאם ה-25 של הזרם הניזארי. (جلال الدین حسن; 1210-1221). עלא אל-דין מוחמד אל-ת'אלת' (ער') בנו של חסן השלישי (נפטר ב-1255), היה האמאם ה-26 של הזרם הניזארי. (علاءالدین محمد; 1221-1255). רוּכְּן אל-דין ח'ורשאה (ער') בנו של מוחמד השלישי, נכנע להולאגו ח'אן (המונגולי) בשנת 1256 ונהרג במהלך שובו מקובלאי ח'אן. היה האמאם ה-27 של הזרם הניזארי (ركن الدين الحسن بن محمد خورشاه; 1255-1257). אומברטו אקו, תולדות האגדות - סיפורם של מקומות אגדיים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016, הפרק "אלאמות, הזקן מן ההר והאסאסינים", עמ' 276–285. מדיה וקבצים בנושא מצודת אלמות בוויקישיתוף האתר הרשמי של אלמות, אתר המבקרים של אלמות אלמות, איור צלבני מפת אלמות וסביבותיה שרידי בנייה באלמות עבודות שימור באלמות לאחר רעידת האדמה ב-2004 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זפר-נאמה (מכתב)

הט֗פר־נאמה (בפרסית: ظفرنامه; בהינדי: ज़फ़रनामा; בפנג'אבי: ਜ਼ਫ਼ਰਨਾਮਾ), שהמשמעות המילולית של שמו הוא איגרת הניצחון, הוא השם שניתן למכתב שנשלח על ידי הגורו הסיקיזי גובינד סינג בשנת 1705 לקיסר האימפריה המוגולית, אורנגזיב. המכתב נכתב כנראה בפרסית והועתק (או תורגם) ללשון הגורמוקית(אנ'). Louis E. Fenech, “Ẓafarnāma”, in: Brill's Encyclopedia of Sikhism Online Gobind Singh (Guru), Zafarnama, translated by Navtej Sarna, p. ix. ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוסיין בשוק

חוסיין בשוק (בטורקית: Hüseyin Beşok; ‏נולד ב־8 בפברואר 1975) הוא כדורסלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הסנטר עבור קבוצת אפס פילזן מליגת העל הטורקית. כאשר שיחק עבור פרוקום סופוט, היה לספורטאי אשר השתכר את הסכום הגבוה ביותר בפולין עם שכר שנתי של 700,000 דולר. פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים ובנושא טורקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עבדול עזיז

האם התכוונתם ל... אבדילאזיז – סולטאן עות'מאני 1861 - 1876 שייח' עבדול עזיז – מוצב של הצבא הירדני אשר שכן על הר אחירם עד מלחמת ששת הימים. מאליק עבדול עזיז – שמו של מייק טייסון לאחר התאסלמותו עבדול עזיז, סולטאן מרוקו – סולטאן מרוקו 1894 - 1908