laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קאשה מוש

קטז'ינה מוש (בפולנית: Katarzyna Moś; נולדה ב-3 במרץ 1987), הידועה בכינוי הבמה קאשה מוש (בפולנית: Kasia Moś) היא זמרת פולנייה אשר ייצגה את פולין בתחרות האירוויזיון בשנת 2017 עם השיר "Flashlight". מוש נולדה ברודה שלונסקה בפולין למשפחה מוזיקלית. אביה מארק מוש הוא כנר ומנהל התזמורת הקאמרית AUKSO, אמה יואנה כנרת ואחיה מטאוש הגדול ממנה בשנתיים הוא כנר ומלחין אשר הפיק את אלבומה הראשון. בילדותה חונכה בבית ספר למוזיקה בביטום ובמהלך לימודיה למדה לנגן על צ'לו ופסנתר. בגיל חמש עשרה לקחה שיעורים בפיתוח קול והתחילה את דרכה כחברה בלהקות מקומיות. היא התמודדה במוקדמות תחרות האירוויזיון 2005 לייצוג פולין ולא זכתה ובשנת 2016 התמודדה שנית עם השיר "Addiction" וסיימה במקום השישי. בשנת 2009 סיימה את לימודיה באקדמיה למוזיקה בקטוביץ. היא הגיעה לגמר תוכנית השירה Must Be the Music בגרסתה הפולנית. באוקטובר 2015 שחררה את אלבום הבכורה שלה Inspination. בשנת 2017 התמודדה בפעם השלישית במוקדמות לאירוויזיון באותה שנה עם השיר "Flashlight" וזכתה בגמר. ב-9 במאי 2017 ביצעה את שירה בחצי הגמר הראשון במקום האחד עשר בסדר ההשמעה והעפילה לגמר שנערך ב-13 במאי. בגמר סיימה במקום ה-22 מתוך 26 מדינות. מדיה וקבצים בנושא קאשה מוש בוויקישיתוף קאשה מוש, ברשת החברתית פייסבוק קאשה מוש, ברשת החברתית אינסטגרם קאשה מוש, סרטונים בערוץ היוטיוב קאשה מוש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קאשה מוש, באתר ספוטיפיי קאשה מוש, באתר MusicBrainz (באנגלית) קאשה מוש, באתר דיזר קאשה מוש, באתר Discogs (באנגלית) קאשה מוש, באתר Genius
עונת 1989/1990 בפוטבול ליג

עונת 1989/1990 הייתה העונה ה-91 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1989 והסתיימה ב-5 במאי 1990. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. צ'לסי, מנצ'סטר סיטי וקריסטל פאלאס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר. ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-18 בתולדות המועדון. בסוף העונה לליגת משנה ירדו שפילד וונסדי, צ'רלטון את'לטיק ומילוול. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד, שפילד יונייטד וסנדרלנד. בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. בהתאם לכך, בסיום העונה חלק מבקבוצות העפילו לתחרויות אירופאיות. גארי לינקר מטוטנהאם הוטספר כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה. ג'ון בארנס מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. בפעם השנייה בקריירה. דייוויד פלאט מאסטון וילה זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל. נתונים מפורטים מאתר rsssf
הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים

הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים (בגרמנית: Hermine von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym; 2 בדצמבר 1797 - 14 בספטמבר 1817) הייתה בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואשתו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה. הרמינה נולדה ב-2 בדצמבר 1797 בהוים לויקטור, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים ואמליה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו. הרמינה התחנכה בקפידה בעיר הוים, יחד עם שלוש אחיותיה. בשנת 1806 מת סבה קרל לודוויג, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ואביה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1812 מת אביה ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ודודו פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן מת גם פרידריך, והנחלה התחלקה בין הרמינה שירשה את טירת שאומבורג ורוזנות הולצאפל, לבין אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג שירש את אזור הוים. ב-30 באוגוסט 1815 התחתנה הרמינה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-14 בספטמבר 1817 ילדה הרמינה תאומים, ומתה בזמן הלידה. ב-30 באוגוסט 1815 התחתנה הרמינה עם הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, בנו של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו נולדו לה שני ילדים: הרמינה, ארכידוכסית אוסטריה (1817–1842) הארכידוכס שטפן, פלטין הונריה (1817–1867) מדיה וקבצים בנושא הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים בוויקישיתוף
גילברט קוק

גילברט ר. קוק (באנגלית: Gilbert R. Cook ‏; 30 בדצמבר 1889 – 19 בספטמבר 1963) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה. קוק נולד ב-30 בדצמבר 1889 בטקסארקנה, ארקנסו, ובשנת 1912 הוסמך כלוטננט משנה. קוק שירת בטקסס, אריזונה, ניו מקסיקו, אזור תעלת פנמה והפיליפינים, וב-2 בספטמבר 1914 התחתן עם דוריס פרדריק. באפריל 1918 הצטרף קוק לרגימנט הרגלים ה-58, ובמאי אותה שנה נשלח עמו לחזית המערבית, ולחם עמו בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נשאר קוק בגרמניה כחלק מכוח הכיבוש, ובאוגוסט 1919 חזר לארצות הברית. על פעולותיו במלחמה קיבל קוק את עיטור כוכב הכסף עם עלה אלון, ואת עיטור צלב המלחמה הצרפתי. באוקטובר 1919 מונה קוק למדריך בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, וביולי 1921 נשלח שוב לגרמניה כחלק מרגימנט הרגלים ה-8, ושהה שם עד למרץ 1923. במהלך השנים לאחר מכן מילא קוק תפקידי הדרכה ומטה שונים, ובאפריל 1941 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-21 בהוואי, ופיקד עליו במהלך המתקפה על פרל הארבור. באפריל 1942 מונה קוק לעוזר מפקד הדיוויזיה ה-25, וביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-104. באוקטובר 1943 מונה קוק למפקד הקורפוס ה-12, ופיקד עליו במהלך האימונים בטנסי ובבריטניה. ב-11 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד השתתף במבצע קוברה. ב-13 באוגוסט כבש הקורפוס את אורליאן ושטאודון, וב-19 באוגוסט מונה מנטון אדי למפקד הקורפוס, במקום קוק שלא חש בטוב. במהלך השנים שלאחר מכן היה קוק חבר בכל מיני ועדות ביקורת של הצבא, ובשנת 1957 פרש לביתו. ב-19 בספטמבר 1963 מת קוק בביתו שבלה חולה, קליפורניה, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. מדיה וקבצים בנושא גילברט קוק בוויקישיתוף גילברט קוק באתר של בית הקברות הלאומי ארלינגטון (באנגלית) גילברט קוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
צ'ארלס פלין

צ'ארלס פלין (באנגלית: Charles A. Flynn, נולד ב-19 באוקטובר 1963) הוא קצין בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית המכהן כמפקד כוחות הצבא בפיקוד האינדו-פסיפי. פלין נולד במידלטאון שברוד איילנד, אחד מתשעה ילדים של הלן וצ'ארלס פרנסיס פלין. אביו שירת שנים רבות כאיש קבע בצבא ואחיו הגדול הוא מייקל פלין. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות במנהל עסקים מאוניברסיטת רוד איילנד בה למד במסגרת תוכנית הכשרת הקצונה של צבא ארצות הברית. סיים קורס קציני חי"ר ושירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה ברגימנט החי"ר השלישי. שירת כקצין לוגיסטי בגדוד הרביעי של רגימנט הצנחנים ה-325 המשתייך לדיוויזיה המוטסת ה-82 בתקופת מלחמת המפרץ ושימש מפקד פלוגה בגדוד במהלך במאמצי הסיוע בעקבות הוריקן אנדרו ב-1992. שירת כקצין כוח אדם ועוזר קצין מבצעים בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75, והשתתף עמו ב"מבצע השבת הדמוקרטיה" בהאיטי. שירת כקצין המבצעים בגדוד הראשון של רגימנט החי"ר ה-27 וקצין המבצעים של החטיבה השנייה בדיוויזיית החי"ר ה-25 המוצבת בהוואי. במאי 2002 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט הצנחנים ה-504 והשתתף עמו במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. שימש עוזר קצין אג"ם של הדיוויזיה המוטסת ה-82. בשנים 2006–2008 על צוות הקרב החטיבתי הראשון (על בסיס רגימנט הצנחנים ה-504) של הדיוויזיה המוטסת ה-82 בעת שהוצב בעיראק. שימש עוזר למנהל המטות המשולבים, וביוני 2009 מונה לעוזרו של מפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. בספטמבר 2010 מונה למפקד מרכז המצוינות לפיקוד המשימה בפיקוד האימונים וההדרכה של הצבא ובמהלך ביצוע תפקיד זה הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. באוגוסט 2011 מונה לממלא מקום מפקד מרכז האימונים המשולב של הפיקוד. בתפקידו הבאים הוצב בפורט בראג ושימש סגן קצין אג"ם בפיקוד כוחות הצבא וסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. ב-2014 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד דיוויזיית החי"ר ה-25. באוגוסט 2016 מונה לסגן מפקד (דרום) של כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושירת בתפקיד עד ינואר 2018. ביוני 2019 מונה לעוזר ראש מטה צבא ארצות הברית. במהלך ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021 היה פלין מעורב בשיחה של מנהל מטה הצבא וולטר פאייט עם גורמי מפתח בעיריית וושינגטון, משטרת הקפיטול והמשמר הלאומי לגבי אפשרות תגבור האבטחה על ידי כוחות המשמר הלאומי, אפשרות שנדחתה על ידי הצבא. ביוני 2021 קטדם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות הצבא בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית. פלין בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני בתכנון מבצעי ואסטרטגי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי. הוא נשוי לקתלין ואב לשלושה. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס פלין בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל) באתר פיקוד האימונים וההדרכה ביוגרפיה באתר אוניברסיטת רוד איילנד Michael Flynn: 5 Fast Facts You Need to Know, ‏heavy.com, ‏10 ביולי 2016
סטיבן רודר

סטיבן ר. רודר (באנגלית: Steven R. Rudder) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד הנחתים בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי. רודר נולד בקנטון שבקונטיקט. ב-1984 סיים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת בוסטון והתגייס לחיל הנחתים. שירת כקצין אספקה ומפקד מחלקה בגדוד התקיפה האמפיבית השלישי. עבר קורס טיס והוכשר בטייס מטוסי AH-1 קוברה. שירת בטייסת מסוקי התקיפה הקלים 367 והשתתף עמה במלחמת המפרץ. לאחר מכן שירת בטייסת המסוקים הבינוניים 161 שנטלה חלק ביחידת המשלוח ה-11 לאזור המפרץ הפרסי. שימש ראש מחלקת AH-1 בטייסת האימונים של הנחתים, שירת כקצין לוגיסטיקה ומבצעים בטייסת מסוקי התקיפה הקלים 167 וכקצין מבצעים בטייסת המסוקים הבינוניים 261. שירת כעוזרו הצבאי של ראש צוות החשיבה במחלקת ההגנה. רודר פיקד על טייסת מסוקי התקיפה הקלים 167. שימש קצין תכנון לענייני אפגניסטן ופקיסטן בפיקוד מרכז של ארצות הברית. במהלך מלחמת אפגניסטן הוצב באפגניסטן, פקיסטן וקטר. פיקד על להק 26 שהוצב באל-אסד בעיראק. שימש ראש ענף באגף התעופה של חיל הנחתים ועוזר למפקד חיל הנחתים. ביולי 2013 מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה. ב-2015 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לראש מחלקת תכנון בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. ביולי 2017 מונה לסגן לענייני תעופה של מפקד חיל הנחתים בדרגת לוטננט גנרל במקום ג'ון דייוויס. ביולי 2020 מונה למפקד כוחות הנחתים בגזרת פיקוד האינדו-פסיפי. שירת בתפקיד עד פרישתו בספטמבר 2022. רודר בעל תואר שני בלימודים צבאיים מהמכללה לפיקוד ומטה של חיל הנחתים ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. מדיה וקבצים בנושא סטיבן רודר בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר חיל הנחתים
נשיא צ'ילה

נשיא צ'ילה (בספרדית: Presidente de la República de Chile) הוא ראש המדינה והאדם העומד בראש ממשלת צ'ילה. הנשיא אחראי גם על הממשל הראשי וגם על הממשל הפרובינציאלי. אף על פי שתפקידו ומשמעותו השתנו לאורך ההיסטוריה של צ'ילה, הנשיא הוא הפוליטיקאי הבכיר במדינה ובעל הסמכויות הביצועיות העיקריות. ב-18 בספטמבר 1925 השיבה החוקה לנשיא הרפובליקה את סמכויותיו, חתמה את הגולל על שלטון הפרלמנט וכוננה משטר נשיאותי. החוקה הנוכחית התקבלה ב-1980 בזמן הממשל הצבאי בהנהגת אוגוסטו פינושה. החוקה הגבירה את כוחו של הנשיא ומיסדה את השתתפותם של מפקדי הצבא בשלטון. לאחר תבוסת פינושה במשאל העם של 1988 בוצעו שינויים בחוקה שהקטינו את כוחו של הנשיא ואת ההשפעה של הצבא. דיונים לגבי רפורמות נוספות ממשיכים להיערך, אך נכון ל-2003 הם בעדיפות נמוכה. בראש הרשות המבצעת עומד הנשיא, והוא גם ממנה את השרים. הנשיא נבחר לתקופה של 4 שנים ואינו יכול להיבחר מיד לאחר סיום תקופת כהונתו. ממלא מקום נשיא צ'ילה במקרה של הפסקת כהונה או נבצרות הוא שר הפנים: בניגוד לתקדים המקובל במדינות שבהן אין תפקיד נפרד של ממלא מקום נשיא המדינה, תוארו של שר הפנים כשהוא ממלא את מקום הנשיא הוא "סגן הנשיא". הנשיא הנוכחי של צ'ילה הוא גבריאל בוריץ' שנכנס לתפקיד ב-11 במרץ 2022. החוקה של 1980, אשר התקבלה בזמן הממשל הצבאי בהנהגת אוגוסטו פינושה הגבירה את כוחו של הנשיא ומיסדה את השתתפותם של מפקדי הצבא בשלטון, קובע את הדרישות להיות נשיא. במקור, הנשיא חייב להיות אזרח יליד הטבע של המדינה. הנשיא חייב להיות גם בן 35 לפחות. סעיף 26 לחוקה מפרט את השיטה בה נבחר הנשיא. הנשיא ייבחר בהצבעה ישירה, ברוב מוחלט של הקולות המוטלים. על מנת לזכות בבחירות בסיבוב הראשון, על מפלגת המועמד הזוכה לקבל יותר מ-50% מהקולות הקבועים. הבחירות יתקיימו ביום ראשון השלישי של חודש נובמבר של השנה מיד לפני סוף כהונת הנשיא. אם יש יותר משני מועמדים בבחירות לנשיאות ואף אחד מהם לא הצליח להשיג יותר ממחצית הקולות, ייערכו בחירות חדשות. הבחירה השניות ("ההצבעה") תיערך ביום ראשון הרביעי לאחר הבחירות הראשונות, המוגבלת לשני המועמדים בלבד, כך לפי החוקה. על פי חוקת 1828, יכהן הנשיא בתפקיד במשך ארבע שנים, ללא אפשרות של בחירה חוזרת מיידית לכהונה אחת נוספת. בשנת 1833, הכהונה הנשיאותית שונתה ל-5 שנים, עם אפשרות לבחירה מחדש מיד לאחר סיום הכהונה לתקופה נוספת אחת, לתקופה המוגבלת לשני כהונות רצופות (דהיינו 10 שנים בסך הכל). לאחר מכן, ברפורמה החוקתית בשנת 1878, האפשרות לבחירה מחדש נעשתה פסולה. על פי חוקת 1925 יכהן הנשיא לתקופה בת שש שנים, ללא אפשרות של בחירה חוזרת מיידית בלבד. בטקסט המקורי של חוקת 1980, הנשיא כיהן במשך שמונה שנים ללא אפשרות לבחירה מיידית. לאחר שינויים בחוקה, שנקבעו בתקופת ממשלתו של הגנרל אוגוסטו פינושה, יתקיים משאל עם על כהונת הנשיא, שבו יתמודד מועמד אחד בלבד, ולאחריו יועבר השלטון בצ'ילה מידי החונטה הצבאית בראשות פינושה לידיים אזרחיות. עם זאת, ב -4 במרץ 1994 הופחתה תקופת הנשיאות לתקופת כהונה של שש שנים, ללא בחירה מיידית. על פי הרפורמה החוקתית 2005, הנשיא מכהן ארבע שנים ללא אפשרות של בחירה חוזרת מיידית לכהונה אחת נוספת (משמע, נשיא שסיים תקופת כהונה בת ארבע שנים יוכל להיבחר מחדש לאחר תקופת צינון בת ארבע שנים גם כן). נשיא לשעבר עשוי להיבחר שוב לאחר שסיים את כהונתו הראשונה. אין גבול לכמות הפעמים שאדם יכול לרוץ למועמדות אם לא כיהן בעבר כנשיא. הנשיא מתחיל ומסיים את כהונתו בתאריך ה-11 במרץ. מדיה וקבצים בנושא נשיא צ'ילה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא צ'ילה (בספרדית)
גיל ריבה

גיל ריבה (נולד ב-13 באוקטובר 1976) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי. ריבה נולד וגדל ברעננה. אביו מהנדס ואמו הייתה בכירה בשב"כ. את שירותו בצה"ל עשה במשטרה הצבאית כמדריך כלואים. בגיל 21 גילה בבדיקה שגרתית כי נולד עם כליה אחת. במחצית שנות התשעים השתלב בעולם העיתונות, בעיתון "צומת השרון". במהרה השתלב בעיתון "ידיעות אחרונות", בו כתב במשך שנים את טור הרכילות "שליחות קטלנית". במקביל, כתב את הטור "בשם האב" במוסף. כעבור שנים עבר לעיתון "מעריב", בו כתב את "שליחות ממלכתית", טור אישי פובליציסטי. בשנת 2002 פנה ריבה לקריירה טלוויזיונית, כשהחל להנחות את "לימוזינה" בערוץ 10, לצד פינה בהגשת גלית גוטמן. בין מרואייניו הבולטים: לריסה טרימבובלר, יהודה משי זהב, יוסף פריצקי, דניאלה וייס ואביבה גרנות. בשנת 2004 החל ריבה להופיע בתוכנית הסאטירה "משחק מכור" ב"רשת" של הערוץ השני ובשנת 2005 חזר להגיש את העונה השלישית של "לימוזינה". בסוף 2005 הצטרף לצוות כתבי "אולפן שישי" של חדשות ערוץ 2 ככתב בידור וצבע. בשנת 2007 עלה ריבה בתוכנית ראיונות יומית "אישי עם גיל ריבה" בערוץ "הוט 3" של חברת הכבלים "הוט". בשנת 2008 יצר סרט תיעודי, "אורנה בלי דץ", אודות אורנה דץ, אשר שודר ב"רשת", ערוץ 2. בשנת 2009 עלתה ב"רשת" תוכנית ראיונות נוספת של ריבה, "גיל ריבה עד הבית", בה מתארח בבתי דמויות מוכרות. בשנת 2010 החל לשדר את תוכנית הבוקר "שניים בעשר" בערוץ המוזיקה 24, לצד דידי הררי. משנת 2011 עד לשנת 2013 ניהל הערוץ הים תיכוני). משנת 2012 לריבה תוכנית בשם "ארוחת ערב עם גיל ריבה" המבוססת על הפורמט הבריטי של ה-BBC (ערוץ 10). באפריל 2013 עזב ריבה את ערוץ 2, והצטרף למהדורת החדשות החדשה של ערוץ 10. בדצמבר 2014 יצא הספר "הקוקיות של סבא" בהוצאת כנרת, הספר נכתב על ידי גיל ריבה ואמו תמר ריבה. ב-2021 יצא לאור בהוצאה עצמית ספרו "הרגלים מגונים". הוצאת הספר מומנה במימון המונים. ב-18 במרץ 2018 פורסם ראיון שבו מראיין ריבה את ראש הממשלה אהוד אולמרט, ראיון ראשון לכלי התקשורת לאחר צאתו מהכלא. ריבה נשוי לרונית זק ולהם שלושה ילדים. גיל ריבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גיל ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הדס בשן, מלכודת דבש, באתר ynet, 11 בנובמבר 2009 אורית מרלין-רוזנצוויג, רונית ריבה על בן זוגה גיל: "כשהתחלנו לצאת הוא עדיין לבש חצאיות", באתר Xnet‏, 21 בספטמבר 2015 יואב בירנברג, כן הצעצוע שלך, באתר "ידיעות אחרונות", 27 ביוני 2018 רחלי מלק-בודה, ‏"לא אכפת לי להיות נרקיסיסט, העיקר שהדברים שאני רוצה יקרו", בעיתון מקור ראשון, 18 ביולי 2018 שליחות מזרחית, באתר וואלה, 1 במרץ 2010 יערה יעקב, ערוץ 10: תוכנית ראיונות חדשה לגיל ריבה, באתר ynet, 18 באפריל 2013 ניב שטנדל, ‏לא היה כלום, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2018
הארכידוכס שטפן, פלטין הונגריה

הארכידוכס שטפן פרנץ ויקטור, פלטין הונגריה (בגרמנית: Stephan Franz Viktor, Erzherzog von Österreich; 14 בספטמבר 1817 - 19 בפברואר 1867), היה בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, וכיהן כפלטין הונגריה בין השנים 1847–1848. שטפן נולד ב-14 בספטמבר 1817 בבודה לארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ולאשתו השנייה הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, בתו של ויקטור השני, נסיך אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים. מאחר שאמו מתה זמן קצר לאחר לדתו, גודלו שטפן ואחותו התאומה הרמינה, ארכידוכסית אוסטריה על ידי אמם החורגת מריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג. שטפן בילה את רוב ילדותו בבודה ובאלשוט, ומאוחר יותר למד באוניברסיטת וינה את מדעי המדינה. לאחר מכן התגייס שטפן לצבא האוסטרי בדרגת לוטננט פילדמרשל, ובין השנים 1839–1841 שהה בווינה. לאחר מכן טייל שטפן בממלכת בוהמיה, ממלכת לומברדיה-ונציה, טירול, ממלכת סרדיניה, מדינת האפיפיור, דוכסות מודנה והדוכסות הגדולה של טוסקנה, ובשנת 1843 מינה אותו פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה למושל בוהמיה. בשנת 1847 מת אביו הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, ושטפן מונה במקומו לפלטין הונגריה. בשנת 1848 פרצו בהונגריה מהפכות כחלק מאביב העמים, ובעקבות כך נאלץ שטפן להתפטר מתפקידו ב-24 בספטמבר אותה שנה. בשנת 1850 פרש שטפן לאחוזותיו בדוכסות נסאו - רוזנות הולצאפל, שאותם ירש מאמו הרמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, וב-19 בפברואר 1867 מת שטפן במנטון שבצרפת. לאחר מותו ירש אחיינו גאורג לודוויג, דוכס אולדנבורג את כל נכסיו, ובכלל זה את אוסף המינרלים הגדול שצבר. מדיה וקבצים בנושא הארכידוכס שטפן, פלטין הונגריה בוויקישיתוף הארכידוכס שטפן, פלטין הונגריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פלטין הונגריה כיהן כמשנה למלך בהונגריה, והיה מושלה הכללי של המדינה בזמן שהקיסר לא שהה בה
יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה

יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה (בגרמנית: Josef Karl von Österreich; ‏2 במרץ 1833 – 13 ביוני 1905), היה בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה, ואביו של יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה, שהיה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. יוזף קרל נולד ב-2 במרץ 1833 בפרשבורג, לארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה ולמריה דורותיאה, דוכסית וירטמברג בתם של לודוויג, דוכס וירטמברג והנרייטה, נסיכת נסאו-ויילבורג. כמו רבים מחברי בית המלוכה, התגייס יוזף קרל נכנס לצבא האוסטרי, ובשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-12 במאי 1864 התחתן יוזף קרל עם קלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 7 ילדים. יוזף קרל נשאר בצבא עד לשנת 1874, ופרש בדרגת גנרל חיל הפרשים. יוזף קרל היה אדם אינטליגנטי אשר התעניין מאוד בתולדות הונגריה ובשפה ההונגרית, וכן כתב מדי פעם גם על השפה הרומנית. ב-2 במרץ 1905 מת יוזף קרל בפיומה, והוא בן 72 שנים. ב-12 במאי 1864 התחתן יוזף קרל עם קלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 7 ילדים: אליזבת קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1865–1866) מריה דורותיאה, ארכידוכסית אוסטריה (1867–1932), התחתנה עם פיליפ, דוכס אורליאן מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1870–1955), התחתנה עם אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה (1872–1962), התחתן עם אוגוסטה מריה, נסיכת בוואריה לאז'לו, ארכידוכס אוסטריה (1875–1895) אליזבת קלוטילדה, ארכידוכסית אוסטריה (1883–1958) קלוטילדה, ארכידוכסית אוסטריה (1884–1903) מדיה וקבצים בנושא יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה בוויקישיתוף יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פליקס וידוולד

פליקס וידוולד (בגרמנית: Felix Wiedwald, נולד ב-15 במרץ 1990 בתדינגהאוזן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. וידוולד שיחק החל מגיל תשע בורדר ברמן, ובשנת 2009 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בעונת 2009/10 החל לשמש שוער מחליף בקבוצה הבכירה של ורדר ברמן לעת מצוא, אך המשיך לשחק רק בקבוצת המילואים. בקיץ 2011 חתם וידוולד בדיסבורג ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. הופעת הבכורה שלו בדיסבורג הייתה בניצחון 3-0 על איינטרכט בראונשווייג בנובמבר 2011. וידוולד החל מאז להיות השוער הראשון של הקבוצה, ושיחק בה שתי עונות, בשתיהן דיסבורג סיימה במרכז הטבלה של הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2013 עזב וידוולד את דיסבורג וחתם באיינטרכט פרנקפורט, כשוער המשנה לקווין טראפ. את הופעתו היחידה בבונדסליגה בעונת 2013/14 ערך וידוואלד בפברואר 2014 בתבוסה 5-0 לבאיירן מינכן. בעונת 2014/15 וידוולד ערך 11 הופעות רצופות החל מהמחזור החמישי עד לפגרת החורף של אותה עונה, שזו תקופה בה טראפ היה פצוע. בקיץ 2015, על אף שטראפ עזב את איינטרכט פרנקפורט לטובת פריז סן-ז'רמן, וידוולד לא נשאר לתפוס את מקומו בקבוצה, וחתם על פי העדפתו במועדון נעוריו ורדר ברמן, שסבל ממחסור בשוערים בגין פציעת השוער הראשי רפאל וולף. וידוולד תפס עד מהרה את עמדת השוער הראשון בקבוצה. בעונת 2015/16 וידוולד התמודד יחד עם ורדר ברמן במאבקי התחתית, אך הקבוצה ניצלה ממבחני הישרדות במחזור האחרון של העונה. את עונת 2016/17 פתחו וידוולד וברמן בצורה רעה, ודורגו במקום האחרון במשך תקופה ארוכה, אך התאוששו והשיגו רצף ניצחונות ארוך במהלך הסיבוב השני של העונה. בקיץ 2017 חתם וידוולד בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ, בשורותיה ערך 28 הופעות ליגה. בקיץ 2018, לאחר עונה אחת בלידס, חתם וידוולד באיינטרכט פרנקפורט. וידוולד הפך לשוער השלישי בהיררכיה עם חתימתם בקבוצה של השוערים קווין טראפ ופרדריק רונו, ולא ערך אפילו הופעה אחת במחצית הראשונה של עונת 2018/19. כתוצאה מכך, חתם בינואר 2019 עד סוף העונה בדיסבורג מהבונדסליגה השנייה, בה שיחק בעבר, כמושאל מאיינטרכט פרנקפורט. וידוולד ערך 15 הופעות עד לתום העונה, ולא הצליח למנוע את נשירתה של דיסבורג אל הליגה הגרמנית השלישית. בתום ההשאלה, חזר וידוולד לפרנקפורט, וחתם בהמשך הקריירה באמן ההולנדית, וס.ו. זנדהאוזן הגרמנית, בשתיהן שימש שוער משני. בספטמבר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. לוידוולד הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה עד גיל 20, שנערכה בשנת 2009. מדיה וקבצים בנושא פליקס וידוולד בוויקישיתוף פליקס וידוולד, באתר Transfermarkt פליקס וידוולד, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פליקס וידוולד, באתר Soccerway פליקס וידוולד, באתר WorldFootball.net פליקס וידוולד, באתר FootballDatabase.eu
האסק (ארגון)

ארגון האסק (Hebrew Academy For Special Children ובראשי תיבות "HASC" בתרגום לעברית: אקדמיה עברית לילדים מיוחדים) הוא ארגון יהודי אמריקאי המטפל ונותן מסגרת לילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בניו-יורק. יש בו מסגרות שונות לילדים מהגילים הצעירים ועד הבוגרים. האסק גם עורך מחנה-קיץ עבור מוגבלים ובו משתתפים כל הגילים והם זוכים לאטרקציות שונות בחודשי הקיץ. ארגון HASC (האקדמיה העברית לילדים מיוחדים) הוקם בשנת 1963 על ידי הרב מקס ובלנס קאהן, במטרה לספק שירותים חינוכיים וקליניים לאנשים המציגים עיכובים התפתחותיים מגיל ינקות ועד בגרות. את האסק מנהל היום שמואל קהאן. ערך מורחב – מופע האסק האסק גם נודע בשל ארגון מופע מוזיקלי הנקרא "A Time for Music" המיועד גם לגיוס תרומות, בו מתארחים אומנים בעיקר מתחום המוזיקה החסידית מדי שנה, מאז שנת 1987. הוא נערך באולמות מפוארים בניו יורק כמדיסון סקוור גארדן ו'לינקולן סנטר' במנהטן והוא בעל השפעה על האוכלוסייה האורתודוקסית בארצות הברית. המופע הוא ככל הנראה ההופעה הגדולה ביותר של המוזיקה החסידית בעולם וככזה הוא מארח מדי שנה אמנים נחשבים. בין האמנים שהשתתפו בו במהלך השנים, מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, יעקב שוואקי,שלום למר, ישי לפידות, אוהד מושקוביץ, בני פרידמן, יידל ורדיגר, אייבי רוטנברג, שלוימי דאקס ודדי גראוכר. מהמופע הופקו דיסקים שזכו להצלחה משמעותית. את המופע מפיק (מאז 2016) אלי גרסטנר, ניצחו בו ישראל לאם, יואלי דיקמן, רפי גריידי ויובל סטופל. האסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קובי הר צבי, המופע המסורתי 'האסק' חגג 30 שנה • תיעוד, באתר בחדרי חרדים, 19 בינואר 2017 אליעזר חסיד, קונצרט 'האסק' השנתי בפעם ה-34 במתכונת קורונה, באתר בחדרי חרדים, ה' אדר תשפ"א 17 בפברואר 2021 כתבה בניו יורק טיימס כמו פעם: גדולי הזמר מב"ד ופריד על במה אחת ב'האסק' ה-26 • גלריה מרהיבה, באתר שלאגר.