laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אות שותקת

אות שותקת היא אות שאף על פי שהיא נכתבת במילה, אין הוגים אותה. אות זו יכולה להעיד על האטימולוגיה של המילה, שכן ייתכן שברבדים קדומים של השפה היא נהגתה. בעברית, כמעט כל האותיות השותקות הן אל"ף. בחלק נכבד מהמקרים, אל"ף שותקת בעברית היא שריד למעתק הגאים, שקודם לו המילים נהגו עם צליל /a/ ארוך ואחריו נותר צליל /o/. מעתק זה נראה בבירור בהשוואת העברית לערבית במילים כמו "לא", "ראש" או "שמאל". קבוצה גדולה אחרת של מילים עבריות עם אל"ף שותקת הן מילים שהושאלו משפות אירופיות בעת החדשה, והכתיב העברי שלהן מחקה את הכתיב הלועזי. דוגמאות: פארק, פאן, ואן. אות שותקת שאינה אל"ף, בעברית, נדירה ביותר. דוגמה ייחודית לאות שותקת בעברית, שאינה אל"ף, היא האות שי"ן השנייה בשם יִשָּׂשכָר. בערבית מציין הסימן וסלה על האות "ا" (אליף) שהיא אינה נהגית (ראו תמונה). זאת בניגוד לאליף עיצורית וגם בניגוד לאליף שהיא אם קריאה (אם קריאה היא אות, שמסמלת תנועה ארוכה). וסלה מופיעה על ا כאשר אחת מן הצורות הבאות מופיעה באמצע המשפט: אל הידיעה; צורת הציווי בבניין فَعَلَ (בניין 1); צורות העבר, הציווי והמקור בבניינים إِنْفَعَلَ (7), إِفْتَعَلَ (8), إِفْعَلَّ (9) ו-إِسْتَفْعَلَ (10); "עשרת השמות", קרי, עשר מילים המתחילות ב-إِ (إسم, إست, إبن ו-إبنة, إثنان ו-إثنتان, إمرؤ ו-إمرأة, إيمن الله ו-إيم الله). כמו כן, כאשר אל הידיעה מופיעה לפני אות שמש, האות ل מאבדת את ניקודה ואות השמש מודגשת בשַדָּה. תהליך זה מקורו בהידמות המלאה שחלה ביידוע בשפות השמיות, אלא שבערבית נשמר הכתיב של ה-ل. באנגלית ישנם צברי עיצורים שנהגים במלואם (כמו bl או nd במילה Bland) אך גם כאלה שרק עיצור בודד נהגה בהם. דוגמה לעיצור שאינו נהגים בשל סמיכותו לעיצור נוסף ויצירת צרור עיצורים קשה להגייה הוא העיצור k בצרור העיצורים kn, כאשר הוא מופיע בראש מילה, כמו במילים knife או know. במילים אלה נהגית רק האות n. סוג אחר של אותיות שותקות באנגלית הוא אותיות המסמנות צליל שכבר לא קיים בשפה, כמו האותיות gh, במילה light. סימון זה הוא שריד לצליל הדומה לכ"ף עברית רפה, אשר נהגה ברבדים קדומים של השפה ומבוטא כיום בגרמנית. באנגלית יש גם אותיות "ספק שותקות". דהיינו, התופעה שדוברי האנגלית מכנים בשם "E שותקת" אינה לגמרי תואמת את שמה. "E שותקת" היא E שנמצאת בסוף מילה, אחרי אות עיצור שבאה אחרי אות תנועה, כמו במילים cute, like, bite. אות זאת אכן לא נהגית, כשלעצמה, אך קיומה משנה את אופן קריאת אות התנועה האחרת שבמילה - זו שלפני העיצור, שלפני ה-E. אות ספק שותקת נוספת היא L או L כפולה, שמופיעה אחרי האות A, כמו במילים all או talk. אות L כזו, משנה הרבה פעמים את הצליל של הA, כך שיהיה דומה יותר לצליל הניקוד, חולם. בשפה הצרפתית עיצורים הבאים בסוף מילה אינם נהגים, למעט העיצורים c,‏ f,‏ l ו-r. אולם כאשר המילה הבאה נפתחת באות ניקוד, העיצור בסוף המילה כן נהגה, כאילו היו שתי המילים למילה אחת. הדוגמה הבולטת ביותר להיעדר ההגייה של עיצורים בסופי מילים היא צורת הריבוי. כמו בשפות אירופאיות רבות, גם בצורת הריבוי בצרפתית מוסיפים במקרים רבים את האות s לסוף המילה, לציון הריבוי. אולם בצרפתית אות זאת אינה נהגית כלל. לדוגמה, במילה parents, שפירושה "הורים", לא הוגים את ה-s וגם לא את ה-t. אולם בביטוי parents enregistrés, ה-s כן נהגית, משום שהמילה שאחריה נפתחת באות הניקוד e. יחד עם זאת, ה-t של המילה הראשונה עדיין אינה נהגית. קרי וכתיב הידמות
אוטו שרייר

אוטו שרייר (בגרמנית: Otto Schreier) היה מתמטיקאי אוסטרי -יהודי, שתרם רבות לתורת החבורות הקומבינטורית ולטופולוגיה של חבורת לי. שרייר התחיל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת וינה בשנת 1920 וקיבל דוקטורט בתאריך 8 בנובמבר 1923 בהנחייתו של פיליפ פורטוואנגלר. בשנת 1925 עבר שרייר לאוניברסיטת המבורג שם לימד קורסים בפקולטה למתמטיקה לפני שסיים את ההבליטציה בתאריך 1 בדצמבר 1941. בשנת 1928 קיבל שרייר דרגת פרופסורה באוניברסיטת רוסטוק. הוא לימד במקביל בשתי האוניברסיטאות. בשנת 1926 הוכיח שרייר את משפט נילסן-שרייר במלואו, בהביליטציה שלו, בהנחיית אמיל ארטין. שרייר נפטר בתאריך 2 ביוני 1929 לאחר שלקה באלח דם, והוא בן 28 בלבד. מדיה וקבצים בנושא אוטו שרייר בוויקישיתוף אוטו שרייר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אוטו שרייר, באתר MacTutor (באנגלית)
MD-PhD

תוכנית משולבת MD-PhD היא מסלול לימודים המוצע בפקולטות לרפואה, אשר בסיומו מוסמכים בוגריו כדוקטור לרפואה (MD) ובנוסף כדוקטור לפילוסופיה (PhD). מסלול MD-PhD מוצע כיום בכל בתי הספר לרפואה בישראל. למסלול מתקבלים סטודנטים מצטיינים הנמצאים בדרך כלל בסוף השנה השלישית של לימודי הרפואה, לקראת סוף התואר הראשון. סטודנטים הלומדים בתוכנית המשולבת נהנים מפטור מלא משכר הלימוד, בנוסף למלגת קיום. הדבר מוריד מהעול הכלכלי של לימודי הרפואה הממושכים על הסטודנטים. בנוסף, בוגרי המסלול בדרך כלל מועדפים בקבלה להתמחויות המבוקשות בבתי חולים[דרוש מקור]. מרבית בוגרי המסלול משתלבים באקדמיה בתפקידי הוראה ומחקר. אורכו של המסלול בדרך כלל 10 שנים לפי החלוקה הבאה: שנים 1-3: השלמת תואר ראשון (BSc) במדעי הרפואה. שנים 4-6: השלמת תואר דוקטור לפילוסופיה (PhD), בדרך כלל בתחום הקשור למדעי הטבע או לאפידמיולוגיה. שנים 7-9: השלמת שלב הלימודים הקליניים בבית הספר לרפואה. שנה 10: שנת סטאז' בבית חולים, שבסיומה קבלת תואר דוקטור לרפואה (MD). לימודי רפואה בישראל המסלול באוניברסיטת בר-אילן המסלול באוניברסיטה העברית בירושלים המסלול בטכניון המסלול באוניברסיטת תל אביב על פי נתונים מאתר אוניברסיטת הרווארד - http://www.hms.harvard.edu/md_phd/graduates
נועה ברקאי

נועה ברקאי (נולדה ב-17 בדצמבר 1972) היא שחקנית ישראלית. ברקאי גדלה בקריית ביאליק. אביה היה מורה לדרמה בבית ספר תיכון ואמה הייתה כימאית. אחותה היא הבמאית והתסריטאית תמר ברקאי. למדה משחק בניסן נתיב. בשנת 2002 השתתפה כשחקנית אורחת בטלנובלה "לחיי האהבה" בתפקיד השוטרת מורן. בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע "הבועה", בו השתתפו, בין היתר, ציון ברוך, דניאלה וירצר, יוסף סוויד ואוהד קנולר. בספטמבר באותה שנה, יצא לאקרנים סרטו של דרור סבו "NO אקזיט", בו היא השתתפה. בשנת 2007 שיחקה בסדרת הדרמה "להוציא את הכלב" ששודרה ב-HOT3. בשנת 2008 שיחקה באותו ערוץ בסדרה "תעשה לי ילד". בשנת 2009 שיחקה בסדרה "מגדלים באוויר" ששודרה בערוץ 10. בשנת 2010 שיחקה במיני-סדרה "נבלות". באותה שנה שיחקה בסרט "אווה עוזבת" לצדו של ירון מוטולה. בשנת 2011 גילמה את דמותה של "אתי" בסרט הקולנוע "מבול". בשנת 2012 הוקרנה ב-HOT3 סדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה", בה היא השתתפה. בנובמבר 2015 החלה לשחק בסדרת הדרמה "הצורף". מלמדת משחק באימפרו ובניסן נתיב. ברקאי נשואה לבמאי דרור סבו ולהם שני ילדים. אחותה תמר ברקאי הייתה נשואה לשחקן ומנחה הטלוויזיה עמוס שוב. 2006: הבועה 2006: NO אקזיט 2010: בארות מים 2010: אווה עוזבת 2011: מבול 2013: תחת אותה השמש 2015: גבולות 2003-2004: פרנקו וספקטור 2006: פרשת השבוע (סדרת טלוויזיה) 2007: הכל דבש 2007: להוציא את הכלב 2008: על קצות האצבעות 2008: תעשה לי ילד (סדרת טלוויזיה) 2009-2010: מגדלים באוויר (סדרת טלוויזיה) 2010: נבלות 2012: ילדי ראש הממשלה 2015: הצורף נועה ברקאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נועה ברקאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נועה ברקאי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי נועה ברקאי, באתר ספר הקולנוע הישראלי נועה ברקאי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
הדיוויזיה השביעית

האם התכוונתם ל... דיוויזיית אס אס הררית השביעית – דיוויזיה בוואפן אס אס, בצבא גרמניה הנאצית הדיוויזיה המצרית השביעית – דיוויזיה בצבא מצרים הדיוויזיה השביעית (סוריה) – דיוויזיה בצבא סוריה הדיוויזיה השביעית (אוסטרליה) הדיוויזיה השביעית (בריטניה)
קרב של שחור וכלבים

קרב של שחור וכלבים (בצרפתית: Combat de negre et de chiens) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס. הצגת הבכורה שלו הייתה בכיכובם של מישל פיקולי ופיליפ לאוטאר בשנת 1979. עלילת המחזה מתרחשת באתר עבודות ציבוריות של יזמי חוץ צרפתים, באחת מארצות אפריקה המערבית. אורן בן הששים הוא מנהל העבודה באתר. קאל הוא מהנדס בשנות השלושים לחייו. קאל הרג את אחד הפועלים השחורים וזרק את גופתו לביוב. אלבורי הוא שחור שהתגנב למגורי הסגל מבלי שהשומרים הבחינו בו ודורש את גופת הפועל השחור. אורן מנסה בדרכי דיפלומטיה להסתדר עם אלבורי, בעוד שקאל זומם להרוג אותו. לאון היא אישה צרפתייה שאורן הביא איתו מצרפת, שמתיידדת עם לאון ואלבורי. הבימרתף של תיאטרון הבימה - הצגת בכורה: 14 במרץ 1992, מספר הצגות: 40 יוצרים: תרגום – דורון תבורי. בימוי – רוני פינקוביץ'. תפאורה – אלכסנדר ליסיאנסקי. מוזיקה - בועז ברקת. תלבושות - דלית ענבר. תאורה - נתן פנטורין. שחקנים: אורן, מנהל העבודה באתר – גדליה בסר. אלבורי, שחור מקומי - ח'ליפה נאטור. לאון, אישה שאורן הביא מצרפת – לאורה ריבלין. קאל, מהנדס : דורון תבורי. קרב של שחור וכלבים(הקישור אינו פעיל) באתר תיאטרון הבימה
פייה-נואר

פִּייֵה-נוּאַר (בצרפתית: Pied-Noir; מילולית: כפות-רגליים שחורות) הוא כינוי למתיישבים הצרפתים באלג'יריה ובין השאר גם לתושביה היהודים שהיגרו לצרפת המטרופוליטנית לאחר מלחמת העצמאות של אלג'יריה. הכינוי "פייה-נואר" מתייחס בהכללה לכלל האירופאים, כולל הנוצרים שהיוו את עיקר יושבי הקולוניות הצרפתיות בצפון אפריקה ובפרט באלג'יריה. לפני מלחמת אלג'יריה נקראו חברי קבוצה זו בפשטות "אלג'יראים", בעוד שבני המקום נקראו מוסלמים, ברברים, ערבים או ילידים. במפקד האוכלוסין האחרון שערכה ממשלת צרפת באלג'יריה ב-1 ביוני 1960, נמנו 1,050,000 לא-מוסלמים (רובם נוצרים קתולים), ובהם מיעוט של 130,000 יהודים. בעת מלחמת העצמאות האלג'יראית נלחמו הפייה-נואר שלא היגרו לצרפת נגד כוחות החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה (FLN). התקוממותם של הפייה-נואר נגד תוכנית הדה-קולוניזציה של פייר פלימלן הביאה לקיצה את הרפובליקה הצרפתית הרביעית ב-1959 ולבחירתו של שארל דה גול לראש ממשלתה. באופן אירוני היה זה דה גול שהוביל את השלמת תוכנית הדה-קולוניזציה ונסיגת צרפת מאלג'יריה. עקב הנסיגה היגרו בין השנים 1962 ל-1964 רוב הפייה-נואר (כ-800,000) לצרפת האירופאית, במה שקרוי עם שם הביטוי הצרפתי ליציאת מצרים, ה"אקסודוס" (exodus). מתוך ה-200,000 שנותרו באלג'יריה בתום שנות השישים נשארו בה כ-50,000 בלבד. הפייה-נואר הואשמו על ידי השמאל בתמיכה בקולוניאליזם, בניצול העבודה הזולה של המקומיים לשם התעשרות, בהתארכותה של מלחמת אלג'יריה שגזלה מצרפת משאבים רבים ללא כל תוחלת, ובהרס הרפובליקה הרביעית.[דרוש מקור] לא ברור בדיוק מתי והיכן נטבע הביטוי. "כפות-רגליים שחורות" היה האפיון של פועלי ההסקה בספינות הקיטור שנעו בים התיכון, אשר עבדו ברגליים יחפות על ערמות של פחם, זפת ופיח. רוב הפועלים היו צפון-אפריקאים ומכאן שיוך השם לצפון אפריקאים (ערבים), לאחר מכן נדד השם בצרפת לאירופאים הצפון-אפריקאים. גרסה אחרת קובעת שלמתיישבים האירופאים הייתה תלבושת אחידה שכללה כובע, ז'קט ומכנסיים לבנים ומגפיים שחורים ומכאן השם. גרסה נוספת נוקבת את מקור הביטוי בעבודת האדמה של המתיישבים בכרמי הענבים, בהם בוססו בבוץ כהה. תרבות הפייה-נואר מתאפיינת בצד פטריוטיות צרפתית, גם בגעגוע נוסטלגי לחיים בצפון אפריקה. מקרב הפייה נואר צמחו דמויות חשובות בתרבות, בחברה ובהגות הצרפתית (רבים מהם יהודים) כאלבר קאמי (כמו גם גיבורי ספריו "הזר" ו"הדבר"), אנריקו מסיאס, איב סן-לורן, ברנאר-אנרי לוי, ז'אק דרידה ורבים אחרים. ההיסטוריה של הפייה-נואר מאמר על הכדורגל של הפייה-נואר ובתחילתו סקירה קצרה Shepard, Todd (2006). The Invention of Decolonization: The Algerian War And the Remaking of France. Cornell University Press. pp. 213–240. ISBN 0-8014-4360-1. Amy L. Hubbell, The Wounds of Algeria in Pied-Noir Autobiography in Dalhousie French Studies, Vol. 81, Representations of Trauma in French and Francophone literature (Winter 2007), pp. 59-68 Deeb, Mary Jane. "Religious minorities" Algeria (Country Study). Federal Research Division, Library of Congress; Helen Chapan Metz, ed. December 1993. This article incorporates text from this source, which is in the public domain.About this Collection | Country Studies | Digital Collections | Library of Congress, Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA "אלה שבחרו להישאר" (בצרפתית) על מקור הביטוי (בצרפתית)
חיילונגג'יאנג

חֵייְלוֹנְגְגְ'יַאנְג (כתב סיני: 黑龙江, פין-יין: Hēilóngjiāng Shěng ‏- IPA: ‏[xe̋i.lʊ̜̌ŋ.tɕɨ́ä́ŋ]‏Ⓘ‏) הוא מחוז בצפון־מזרח סין. שטחו כ־454,800 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ־31.8 מיליון נפש ובירתו העיר חַרְבּין (哈尔滨/Hāĕrbīn). המחוז נחשב חלק ממנצ'וריה ההיסטורית. בתקופת שושלת צ'ינג (1644–1911), המנצ'ורית במקור, היה המחוז מחולק למעשה לשני חלקים ונמתח עמוק לתוך רוסיה של ימינו עד הרי סטנובוי עם גישה לים היפני. באותה עת גם נאסרה הגירה של בני האן למחוז. אולם ב-1858 וב-1860 מסרה סין לרוסיה את כל השטחים שמצפון לנהר אמור ונהר אוסורי בהגדירם את תוואי הגבול שקיים עד היום. בו בעת התירה שושלת צ'ינג לראשונה לבני האן להגר למחוז, כך שבתחילת המאה ה-20 כבר היו לרוב במחוז. ב-1932 הפכה חיילונגג'יאנג לחלק ממנצ'וקוו, ממשלת בובות בחסות יפנית. עם כניעת יפן ב-1945 העבירו הסובייטים את המחוז לידי המפלגה הקומוניסטית הסינית, והמחוז שימש כבסיס ראשון של הקומוניסטים בזמן מלחמת האזרחים הסינית. זהו המחוז הקר בסין עם אקלים סובארקטי. החורפים ארוכים וקרים עם טווח טמפרטורות ממוצעות של 15°c- עד 31°c- בינואר, וקייצים קצרים וקרירים עם טווח טמפרטורות של 18°c עד 23°c ביולי. מדי חורף מתקיים בחרבין פסטיבל הקרח והשלג הבינלאומי המתאפיין באינספור פסלי קרח ו"פנסי קרח" ומושך אליו תיירים מרחבי סין והעולם. למרות היותו חלק ממנצ'וריה מהווים כיום המנצ'ורים רק 3% מהאוכלוסייה, בעוד שבני האן מהווים 95% מההרכב הדמוגרפי שלה. מיעוטים נוספים במחוז הם קוריאנים, מונגולים, חווי וכן מעט דאור אורוצ'ין חֶגֶ'ן ואף רוסים. במחוז עצמו השפעות רוסיות ובינלאומיות ניכרות, ובמיוחד הבירה חרבין המשובצת כנסיות אורתודוקסיות, קתוליות ופרוטסטנטיות. לרוסים השפעה גם על המטבח המקומי, בנוסף להשפעות יפניות, מנצ'וריות וקוריאניות. בספטמבר 2010 חתמו סגן שר החוץ הישראלי דני אילון וסגן מושל המחוז הסכם לשיתוף פעולה חקלאי בין ישראל וחיילונגג'יאנג. מדיה וקבצים בנושא חיילונגג'יאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חיילונגג'יאנג פסטיבל הקרח והשלג בחרבין (בסינית) חיילונגג'יאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הסכם שיתוף פעולה חקלאי בין ישראל ופרובינציית הילוג'יאנג בסין נחתם היום, ידיעה באתר משרד החוץ הישראלי.
לורנס (מסצ'וסטס)

לורנס (באנגלית: Lawrence) היא עיר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. היא נמצאת במחוז אסקס שבמערב המדינה ויושבת בתוך עמק מרימק סמוך לנהר מרימק. על-פי סקר אוכלוסין משנת 2010 מונה אוכלוסיית העיר 76,377 איש. המתיישבים הראשונים באזור היו מהגרים אירופאים שבאו אליו בשנת 1655 בשל קרבתו לנהר. העיר הוקמה רשמית ב-1845 כאשר הוכרז על הקמת המחוז. בעיר התפתחה תעשיית טקסטיל ורוב תושביה התפרנסו ממנה. בשנת 1912 פרצה בעיר שביתת פועלים שנודעה בשם שביתת הטקסטיל של לורנס. היא פרצה בעקבות הרעת תנאיהם של הפועלים, בעיקר הנשים, וקיצוצים בשכרם. השביתה עוררה הדים נרחבים ברחבי ארצות הברית והלחץ על המעסיקים גרם להטבת תנאי הפועלים בארצות הברית כולה. עד לשנת 1950 הייתה לורנס גם מרכז גדול לעיבוד צמר. ירידתו של הענף גרמה למשבר קשה בעיר והביאה להגירה שלילית של עשרות אלפי איש מן העיר. משנות ה-60 החלה העיר להתמלא במהגרים זרים שנמשכו לעיר בגלל אפשרויות הדיור המוזלות. המתח בין המעמדות בעיר הביאו לגלים של מהומות שפרצו בעיר בשנות ה-80 וה-90. אחוז הפשיעה, שהיה גבוה מן הממוצע בארצות הברית, החל לרדת רק בשנות ה-2000 לאחר השקעות בחינוך ופעילות עסקית שחודשה בעיר. אתר האינטרנט הרשמי של לורנס לורנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אהרן מילבסקי

הרב אהרן מילבסקי (תרס"ד, 1904 – תשמ"ו, 1986) היה רבה של אליטא שבליטא ולאחר מכן רב ראשי במונטווידאו בירת אורוגוואי. היה פעיל הצלה במלחמת העולם השנייה. נולד באליטא שבליטא, בנו של משה מילבסקי. למד בישיבת גרודנה ולאחר מכן בישיבת סלובודקה. נמנה עם קבוצת הבחורים שנשלחה מישיבת סלובוקה לייסד את ישיבת חברון בחברון, באלול תרפ"ד (1924). בתמוז תרפ"ט, חודש לפני פרוץ מאורעות תרפ"ט, שב לעירו אליטא והשתדך עם פייה, בתו של רבה של אליטא הרב דוד נחמן קולידצקי, שנפטר ארבע שנים קודם לכן. מיד לאחר נישואיו, בשנת תר"צ (1930), בהיותו בן עשרים ושש, התמנה על מקום חותנו כרבה של אליטא. בשנת תרצ"ח (1938), לאחר שמונה שנות רבנות באליטא, התבקש על ידי הרב אברהם דוב כהנא שפירא לעזוב את רבנותו בליטא לטובת משרת רבנות במונטווידאו בירת אורוגוואי. הוא התיישב במונטווידאו וייסד את "ועד העיר לענייני הדת", באמצעותו פעל בתחומי הדת השונים ובראשם השבת, הכשרות וטהרת המשפחה. בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל רבות בגיוס והעברת סכומי כסף גדולים לבני הישיבות ששהו בשאנגחאי ובמקומות נוספים. הוא ניהל חליפת מכתבים ומברקים מוצפנים עם גדולי הרבנים שפעלו באותה תקופה, ובהם הרב חיים עוזר גרודז'נסקי, הרב אהרן קוטלר והרב חיים שמואלביץ, וכן עם ראשי ועד ההצלה של אגודת הרבנים בארצות הברית הרב אליעזר סילבר והרב אברהם קלמנוביץ. הכספים הועברו באמצעות חשבונות בנק במדינות נייטרליות – אורוגוואי, שווייץ ושוודיה. לאחר התייצבותה של אורוגוואי לצד בעלות הברית, בשנת 1943, הוכרז מצב מלחמה בין אורוגוואי ויפן ונחסמה הדרך להעברת דברי דואר בין המדינות, ובעקבות זאת העביר הרב מילבסקי את מרכז פעילותו לארגנטינה. בשנת 1970, לאחר שפרש לגמלאות, עלה עם אשתו לישראל והתיישב בירושלים. נפטר בשנת 1986. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה אשתו. מחותנו הוא אברהם סופר. בין גיסיו נמנים הרב יצחק קוליץ, חיים ע. קוליץ ורחל מרגליות. אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אהרן מילבסקי שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 85, באתר היברובוקס 'מילבסקי, ר' אהרן ב"ר משה־אריה־לייב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 67 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1265). תצלום מרגש, חשוב ונדיר - רב מגאוני ליטא משביע חיילים יהודיים על תנ"ך לצבא הליטאי אהרן בן משה אריה מילבסקי, דף שער בספרייה הלאומית שמו המקורי היה אברהם אליהו (בן נחום) פרשיצקי, אך הסבא מנובהרדוק סייע לו להימלט מן הצבא הרוסי ונתן לו דרכון מזויף בשם דוד נחמן (בן יצחק) קולידצקי, ובשם זה השתמש עד מותו. לבנו, שנולד בעת שאביו היה חולה מאוד ושהה באותה עת בטיפולים, קרא בשם יצחק, כשם המזויף של אביו, ולא כשמו האמיתי נחום. ילדיו קיצרו את השם מקולידצקי לקוליץ.
זורבינג

זורבינג (באנגלית: Zorbing) הוא שעשוע ספורטיבי, שהמשתתפים בו מתגלגלים, במורד גבעה או רמפה כשהם בתוך כדור פלסטיק גמיש ושקוף. חלק מכדורי הזורבינג מכילים רתמות, ובהם יכולים להשתמש אדם אחד או שניים, בעוד שכדורים שאין בהם רתמות יכולים להכיל עד שלושה אנשים. כדורים עם מאפיינים דומים, אך קטנים יותר, יוצרו כבר בשנות ה-70 של המאה ה-20, כשעשוע למכרסמים שהם חיות מחמד. בשנות ה-80 פיתח מועדון הספורט האתגרי הלונדוני Dangerous Sports Club כדור ענק בקוטר של 23 מטרים, אך הוא פורק תוך זמן קצר. ב-1994 הגו את רעיון הזורבינג שני ניו זילנדים, והם שנתנו לו את שמו. הם ייסדו באוקלנד, יחד עם שותפים נוספים, את חברת ZORB Limited, במטרה להפעיל את הזורבינג ברחבי העולם באמצעות זכיינים. האתר הראשון הוקם באותה שנה ברוטורואה שבניו זילנד, ומאז הוקמו אתרים נוספים ברחבי העולם, בין היתר באוסטרליה, אסטוניה, ארצות הברית בריטניה, הודו, יפן, סלובקיה, פולין, צ'כיה, קנדה, רוסיה, שוודיה, שווייץ ותאילנד. במשך השנים הוקמו חברות נוספות המפעילות אתרי זורבינג. ב-2001 נכללה לראשונה המילה Zorbing במילון אוקספורד, והיא הוגדרה בו כ"ספורט שבו המשתתף מאובטח בתוך כמוסה פנימית בתוך כדור גדול ושקוף, שמגולגל לאורך הקרקע או במורד גבעות". ב-2009 אירעה באתר זורבינג צ'כיה תאונה במהלכה נהרגה מורה ותלמיד נפצע קשה. בתאונה אחרת, שאירעה ב-2013 בעיירה דומבאי ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה שברוסיה, יצא כדור זורבינג מכלל שליטה, פגע בסלעים, ונבלם באגם קפוא במרחק קילומטר. אדם אחד נהרג לאחר ששבר את צווארו, ושני נפצע קשה. הכדור מורכב למעשה משני כדורים, אחד פנימי ואחד חיצוני, וביניהם שכבת אוויר, שמאפשרת לבודד את הנוסעים מפגיעות אפשריות ורצועות ניילון המחברות ביניהם. קוטרו המקובל של הכדור החיצוני הוא 3 מטרים ושל הכדור הפנימי 2 מטרים. רוחב שכבת האוויר הוא כ-50 ס"מ. כדור מים אתר חברת ZORB אתר זורב ישראל סרטון שצולם בעת אסון הזורבינג ברוסיה אנדריאה קיטאיי, MCT, זורבינג: "ספורט מותח, סקסי ומסוכן", באתר nrg‏, 6 בינואר 2014 אתר כדור בועה
התזמורת האדומה

האם התכוונתם ל... "התזמורת האדומה" (בגרמנית: Rote Kapelle) היא כינוי שנתן הגסטפו לשלוש קבוצות מחתרתיות שפעלו נגד גרמניה הנאצית. התזמורת האדומה (טרפר) – רשת ריגול של המודיעין הסובייטי במערב אירופה בראשות לאופולד טרפר, שפעלה בשנים 1938 - 1942 התזמורת האדומה (שולצה-בויזן והארנק) – קבוצה מחתרתית בראשות הארו שולצה-בויזן וארוויד הארנק, שפעלה בגרמניה עד לחיסולה בשנת 1942 השלישייה האדומה (Die Roten Drei) - קבוצה מחתרתית שפעלה בשווייץ
עמי טראוב

עמי טראוב (נולד ב-30 באוגוסט 1948) הוא שחקן ומדבב ישראלי. במהלך השנים השתתף טראוב במספר סרטים וסדרות טלוויזיה בשנת 1977 שיחק בסרט הקולנוע "מסע אלונקות", לצדם של גידי גוב, דובל'ה גליקמן, מוני מושונוב, שלמה בראבא ושחקנים נוספים. באותה שנה גילם דמות המבוססת על חנן פורת, מראשי גוש אמונים, במותחן הפוליטי "קשר הדבש", על פי תסריט של אריה קרישק ובבימויו של יעוד לבנון (הסרט זכה בפרס ראשון באותה שנה). בשנת 1981 שיחק בסרט הקולנוע "לא לשידור". (שוב בבימויו של יעוד לבנון) באותה שנה שיחק בסרטו של רנן שור "הקרב על מבצר וויליאמס". במהלך השנים 1981–1982 השתתף בסדרה "ארץ מולדת" ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית. בשנת 1982 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "צלילה חוזרת", בו הוא השתתף. בשנת 1983 גילם את דמותו של "האן" בסרט הקולנוע "נגוע". בשנת 1988 שיחק בסדרת המתח "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "יום המזל של דויד". בשנת 1989 שיחק בתיאטרון הבימה במחזה "האב". בין השנים 1992–1995 גילם את יצחק (איזי) מרקוביץ', אביו של עידו מרקוביץ' (משה בן-בסט) בשלוש העונות של סדרת הנעורים "עניין של זמן". בשנים 1992–2000 דיבב את דמותו של "מומינאבא" בסדרת האנימציה "המומינים". בשנת 1993 שיחק בסרט הקולנוע "קופסה שחורה" לצד קרן מור, מתי סרי, ברוריה אלבק ועוד. באותה שנה הוא דיבב את דמותו של "טראח" בסדרת האנימציה "קוסמים קטנים". בשנת 1994 שיחק בקלטת הילדים "והילד הזה הוא אני" לצד שירילי דשא, שרית סרי, יואב הייט, והילד אדם בסנטה. בשנת 1995 שיחק בתיאטרון חיפה במחזה "שש נפשות מחפשות מחבר". בין השנים 1998–1999 שב לגלם את דמותו של יצחק (איזי) מרקוביץ', בסדרה "20 פלוס", שהייתה סדרת בת של "עניין של זמן". טראוב נשוי לצלמת חני ורדי והוא אביה של השחקנית גאיה טראוב. עמי טראוב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמי טראוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמי טראוב, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי עמי טראוב, באתר ספר הקולנוע הישראלי עמי טראוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיידוגורי

מיידוגורי (באנגלית: Maiduguri) היא בירתה של מדינת בורנו שבצפון-מזרח ניגריה. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 מתגוררים בעיר כ-1.11 מיליון תושבים. מיידוגורי הוקמה ב-1907 על ידי הבריטים כמחנה צבאי בעקבות סמיכות המקום לקמרון הגרמנית ולצ'אד הצרפתית, באזור בו שכנה מיידוגורי ההיסטורית, שהייתה בירת אימפריית קאנם בורנו. משנות ה-60 התרחשו בעיר מהומות על בסיס אתני בשל ההרכב האתני והדתי של העיר, הכולל שבטים אתניים רבים שרובם מוסלמים, ומיעוט נוצרי. היו שם אירועים אלימים על בסיס דתי ב-1988 וב-2001. בפברואר 2006 היו בעיר מהומות רבות בעקבות פרסום קריקטורות מוחמד על ידי עיתונאי דני. במהומות נהרגו 15 קתולים על ידי מוסלמים, והוצתו 13 כנסיות. מדיה וקבצים בנושא מיידוגורי בוויקישיתוף מיידוגורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nigeria: States & Agglomerations - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ניגריה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת קרניבל

קבוצת קרניבל (Carnival Corporation & plc) היא החברה הגדולה בעולם העוסקת בארגון והפעלה של אוניות למטרת שיט תענוגות. חברת קרניבל היא גם (בגלגוליה ההיסטוריים) החברה הוותיקה בעולם העוסקת בתחום זה. החברה הוקמה בשנת 1972 בשם "קרניבל קווי נופש" (Carnival Cruise Lines) על ידי תד אריסון. בשנת 1987 הנפיקה לראשונה 20% ממניותיה לציבור. בעזרת ההון שגייס מהציבור החל אריסון בהרחבת פעילות החברה באמצעות רכישה ומיזוג של חברות אחרות מהתחום. בשנת 1988 נקטה קרניבל במהלך חדשני להרחבת פעילותה כאשר רכשה חברת תעופה. עיקר עיסוקה של החברה היה הטסת הנופשים מנמלי תעופה שונים אל נמלי היציאה של הספינות להפלגות הנופש. בשנת 1997 נרכשה חברת התעופה על ידי פן אמריקן שפשטה רגל מאוחר יותר. בשנת 1993 שונה שמה של החברה ל "חברת קרניבל" (Carnival Corporation) והיא המשיכה בתהליך ההתרחבות באמצעות רכישת מתחריה, פיתוח קווים חדשים, ובניית אוניות חדשות ומפוארות יותר והפכה לחברה הגדולה בארצות הברית בתחום הפלגות הנופש. בשנת 2002 התמזגה חברת קרניבל עם חברת P&O Princess Cruises הבריטית שהייתה החברה הגדולה ביותר בבריטניה בתחום הפלגות הנופש. החברה הבריטית עצמה, בעלת קווים ברחבי העולם, הייתה גלגול מודרני של חברת Peninsular & Oriental Steam Navigation Company אשר הוקמה בשנת 1822 והייתה החברה הוותיקה בעולם בתחום הפלגות הנופש והנוסעים. החברה הבריטית כללה בתוכה לאחר שרכשה בשנת 1993 את חברת "קונרד" (Cunard Line) אשר שלטה למעלה מ-100 שנה בתחום הפלגות הנופש ואוניות הנוסעים בצפון האוקיינוס האטלנטי, ואשר בבעלותה היו מותגי "הספינות המלכותיות", "קווין מרי" ו"קווין אליזבת". החברה שולטת על כמחצית משוק הפלגות הנופש העולמי. היא מפעילה קווי הפלגות נופש בצפון אמריקה, אירופה, הים הקאריבי, הים התיכון ואוסטרליה תחת 11 מותגים שונים של החברות שנרכשו ומוזגו על ידה בעבר. בבעלותה 26 ספינות. בעל המניות העיקרי בקבוצת קרניבל הוא מיקי אריסון בנו של מייסד החברה, והוא מחזיק בכ-47% מהמניות. לאחר פרוץ מגפת הקורונה, למעלה משנתיים החברה כמעט ולא תפקדה עקב מדיניות הסגרים שנהגה אז במרבית מדינות העולם. בשנים 2020-2023 החברה נקלעה למשבר קיומי, ודיווחה על הפסדי עתק של עשרים מיליארד דולר עד כדי סכנה ממשית לחדלות פירעון של החברה. לאחר פרסום הדוחות הרבעונים, בספטמבר 2022 החברה הודיעה כי היא איננה צפויה לעבור לרווחיות בשנה הקרובה. עוד הודיע מנכל החברה, כי החברה משלמת 1.6 מיליארד דולר תשלומי ריבית בשנה הנוכחית, ועל רקע עליות הריבית הצפויות, החברה תתקשה לשלם את התשלומים השוטפים, מניית החברה הגיבה בירידות חדות ונסחרה בשפל של 30 שנה . החברה ביצעה כמה פעמים הנפקת מניות, במהלך שנועד לגייס מזומנים כדי לעמוד בקצב שריפת המזומנים בשיעור של למעלה מעשרה מיליארד דולר בשנים 2020-2021. Princess Cruises-ארצות הברית Seabourn Cruise Line-ארצות הברית Holland America Line-ארצות הברית (בין האניות שמתפעלת: אמסטרדם) Carnival Cruise Lines-ארצות הברית P&O Cruises-בריטניה Cunard Line-בריטניה Costa Cruises-איטליה AIDA Cruises-גרמניה P&O Cruises Australia-אוסטרליה מדיה וקבצים בנושא קבוצת קרניבל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת קרניבל (באנגלית) קבוצת קרניבל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עומר רוסו, ״נוטשים את הספינה״, קרניבל קורסת ב-20% ואיתה מניות הקרוזים, באתר ביזפורטל, 30 בספטמבר 2022 מידע עסקי על חברת קבוצת קרניבל באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) קבוצת קרניבל, בגוגל פיננסים קבוצת קרניבל, באתר Crunchbase (באנגלית) קבוצת קרניבל, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)