laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלפסטיק

סלפסטיק (באנגלית: Slapstick) הוא ז'אנר בקומדיה המשלב שימוש בתנועות גופניות מכאיבות ומרעישות בצורה משעשעת. דוגמאות מפורסמות לסלפסטיק הן החלקה על קליפת הבננה והטחת עוגה בפניו של אדם. הסגנון שאוב מהקומדיה דל'ארטה אשר כללה אלימות גופנית רבה מצידו של ארלקינו, שהוא דמות נושאת מקל (סטיק). הסגנון פותח באופן נרחב ב"תור הזהב" של הסרטים האילמים, בהם כיכבו שחקני סלפסטיק מפורסמים, כמו באסטר קיטון, צ'ארלי צ'פלין, האחים מרקס, לורל והארדי (השמן והרזה), לוסיל בול, שלושת המוקיונים ורואן אטקינסון. סלפסטיק נפוץ מאוד גם בסרטים מצוירים, כדוגמת טום וג'רי ורוד-ראנר בהם ניתן להציג אלימות באופן מוגזם בהרבה מבמציאות. מקור השם הוא במכשיר שנעשה בו שימוש בקומדיה דל'ארטה. המכשיר היה עשוי משני מוטות עץ דקים, שנראו כמו מחבט, וכאשר הכו בו קלות, נשמע קול נפץ עז. המכשיר, שנקרא bataccio באיטלקית ו-slapstick באנגלית, אפשר לשחקנים להכות זה בזה שוב ושוב, כמעט בלי לגרום נזק. למעשה, זו הייתה צורה מוקדמת ביותר של אפקטים מיוחדים. אף על פי שהסלפסטיק נחשב כמיושן, הוא עדיין קיים בסרטים קומיים רבים (למשל בסדרה זחל), אם כי לרוב אינו מזוהה ככזה. סלפסטיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Logic Pro

לוג'יק (בעבר Logic Audio וכיום Logic Pro) היא תוכנת DAW (תוכנה לעריכת אודיו דיגיטלי) מקצועית, שמגרסה 6 ואילך מיועדת לשימוש אך ורק על גבי מחשבי אפל. בשנת 2002 קנתה חברת "אפל" את חברת "Emagic", המפתחת המקורית של התוכנה, ומאז שייכת התוכנה לאפל ומשווקת כחלק מחבילת "Apple Logic Studio" לעריכה מקצועית של אודיו. גרסאות 7, 8 ו-9 של התוכנה הגיעו על גבי מספר תקליטורי DVD, בעוד הגרסה הנוכחית של התוכנה, "Logic Pro X", שיצאה בשנת 2013, ניתנת לרכישה אך ורק דרך חנות האפליקציות של אפל (App Store), המותקנת במחשבי Mac, במחיר של 199$, זול משמעותית מתוכנות מתחרות בענף, דוגמת Cubase ו-Pro Tools. לאחר שלוש גרסאות דומות בממשק המשתמש, בגרסה האחרונה (X) שהיא הגרסה העשירית של התוכנה, שונה ממשק המשתמש, ולמעשה התוכנה עוצבה מחדש בצורה דומה לתוכנה Garageband, שהיא תוכנה למוזיקאים מתחילים, הניתנת להתקנה ע״ג מחשבי Mac, אך גם על גבי המכשירים הניידים של אפל, דוגמת iPhone ו-iPad. למרות העיצוב הפשוט והידידותי שמזכיר את Garageband, התוכנה שמרה על המורכבות ומגוון כלי העבודה המקצועיים שלה, ואף הוסיפה תכונות חדשות, כגון Drummer (מתופף וירטואלי), Flex Pitch (מודול לתיקון זיופים, בעיקר זיופי שירה) ושיפור ניכר במגוון כלי הנגינה והסינתיסייזרים המובנים בה, כמו גם ״שלט״ למכשיר האייפד בשם Logic Remote הניתן להורדה בחינם, המאפשר לנגן או לבצע מיקס לשירים בתוכנה דרך הטאבלט של אפל. התוכנה זכתה לביקורות נלהבות של מגזיני האודיו המקצועי המובילים בעולם, דוגמן Computer Music ו-Sound on Sound, ונחשבת היום כאחת מהתוכנות המובילות בעולם ליצירה והפקה של מוזיקה באופן מקצועי. בניגוד לפורמט "הכלים הווירטואליים" הנפוץ "VST" (של חברת "Steinberg"), התוכנה תומכת בפורמט AU (יחידות אודיו) של חברת "אפל". בשל תפוצתם המוגבלת יחסית של מחשבי אפל (ומקינטוש בפרט) בישראל, גם תפוצתה של "Logic" בישראל נדירה יחסית. התוכנה מגיעה עם תוספים (פלאג-אינים) רבים, בהם מודל הפסנתר החשמלי EVP88, הסאמפלר EXS24 והריוורב (אפקט תהודה) מבוסס דגימות השטח Space Designer, שיחד עם כלים חזקים נוספים (בהם גם כמה סינתיסייזרים משוכללים ומערכת ה-Apple Loops המתוחכמת) הופכים אותה לתוכנת ההפקה המושקעת והמלאה ביותר בשוק. גודלה של התוכנה, לאחר הורדת התוספות, ללא תוכנות פלאג-אין מצד שלישי, היא מעל ל-50 ג'יגה בייט. גם הסינתיסייזרים שמגיעים עם התוכנה, בהם Scarpelture שמשמש כסינתיסייזר היברידי ו-ESM, סינטי מונופוני שפופולרי במיוחד בקרב יוצרי טראנס פסיכדלי (שיוצרים איתו לרוב את תפקיד הבייסליין), פופולריים ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא Logic Pro בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Logic Pro (בשפות מרובות) Logic Pro, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Logic Pro, Mac App Store (באנגלית בריטית) Martin Russ, C-Lab Creator (SOS Nov 1987), Sound On Sound, 1987-11, עמ' 57–61
אינקובציה (טקס)

אינקובציה היא טקס דתי שבו ישנים במקום מקודש מתוך כוונה לחלום חלום בהשראה אלוהית או להירפא ממחלה. מאמיניו של אסקלפיוס, אל הרפואה של היוונים והרומים, היו ידועים בכך שביצעו את הטקס כאשר חלו. מתנות רבות שהיוו חלק מהטקס נמצאו באפידאורוס, פרגמון ורומא ומהן ניתן ללמוד על הכבוד הרב שרחשו לטקס זה. האינקובציה אומצה על ידי מספר פלגים נוצריים והיא עדיין בשימוש במספר מנזרים יווניים. ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ים ונהג הקטר

ג'ים ונהג הקטר (בגרמנית: Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer, "ג'ים כפתור ולוקאס נהג הקטר") הוא ספר ילדים מז'אנר הפנטזיה שנכתב על ידי מיכאל אנדה, ואויר על ידי פ. י. טריפ (F.J. Tripp). הספר יצא לאור בגרמניה בשנת 1960. הספר תורגם לשפות רבות וזכה בפרס אנדרסן ב-1962. בעקבותיו נכתב ספר ההמשך ג'ים וכנופיית ה-13 (בגרמנית: Jim Knopf und die Wilde 13). הספר יצא לראשונה בעברית בהוצאת אביגיל בתרגום לנדה מטלון, ואחר כך בסדרת מרגנית בהוצאת זמורה-ביתן-מודן. כמו כן, שודרה בארץ (בתחילת שנות ה-2000) סדרת אנימציה שהתבססה על שני הספרים הנ"ל ונקראה "ג'ים בוטן". הסדרה שודרה בערוץ "פוקס קידס" (ערוץ דיסני של היום). בשנת 2018 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "ג'ים ונהג הקטר", בהפקה גרמנית ובהשתתפותה של שירלי מקליין. עלילת הספר מתרחשת במאה ה-20, ומתוארים בו מכשירי טלפון, פנסי כיס עם סוללות, גומי לעיסה, שירותי דואר סדירים וספינות נוסעים חוצות אוקיינוס, אך לתוך מציאות זו נמזגים זמנים אחרים (כך לדוגמה: סין בספר היא עדיין אימפריה קיסרית מפוארת, ואינדיאנים ואסקימואים חיים בצורת חייהם המסורתית). כמו כן מתוארים בספר מקומות גאוגרפיים פנטסטיים (לדוגמה: הגיבורים מגיעים ל"כתר העולם", שרשרת הרים הצבועה פסים אדומים ולבנים, וכן מתוארת עיר הדרקונים, הנמצאת ב"ארץ אלף הרי הגעש"). עלילת הספר נפתחת באי קטנטן ושלו בשם "נוחיה", בו מתגוררים אנשים מעטים. בארמון, בין שתי פסגות ההר אשר בנוחיה, מתגורר המלך אלפונס השנים עשר פחות רבע. חיים איתו באי גם נתיניו: מר שרוולי, שכמעט אינו עושה דבר פרט להיותו נתין ונתון לממשל; גברת מהה האימהית, בעלת חנות המכולת; לוקס נהג הקטר; וקטורה, הקטר הרגשנית וטובת המזג. יום אחד מביאה ספינת הדואר, שהיא הקשר היחיד של האי לעולם, חבילה מסתורית, המיועדת לגברת תותבת אשר כתובתה "קומה שלישית, הרחוב הישן, בוכיה". השולח המסתורי של החבילה הוא "13". כיוון שהדוור אינו מכיר ארץ בשם בוכיה, הוא משאיר את החבילה בנוחיה בעלת השם הדומה. המלך מחליט שהחבילה שייכת לגברת מהה, מכיוון שהיא האישה היחידה הנמצאת באי. תושבי האי מגלים לתדהמתם כי החבילה מכילה תינוק קטן שחום עור. לוקס נהג הקטר מעניק לו את השם ג'ים, שמאוחר יותר הופך לג'ים כפתורי, וגברת מהה מאמצת את התינוק החביב. ג'ים גדל לנער שובב, המשמח את לב כולם, אך כיוון שהמלך אלפונס צופה כי חצי הנתין שנוסף לאי הקטנטן יגדל ברבות הימים ויהיה לנתין שלם, הוא מבקש מלוקס לסלק את קטורה הקטר מהאי כדי למנוע את הצפיפות הבלתי נסבלת. לוקס מחליט לעזוב את נוחיה עם קטורה, מאחר שאין טעם לחיי נהג קטר ללא הקטר שלו, וג'ים, הכרוך אחרי לוקס, מבקש ומקבל ממנו אישור להצטרף אליו במסעו ההרפתקני אל הבלתי נודע. קטורה מגלה יכולות אמפיביות, והשניים חוצים את הים, מגיעים לפינג בירת סין, ומשם ממשיכים למסע הרפתקאות בחיפוש אחר לי סי, בתו של קיסר סין שנחטפה לעיר הדרקונים. השנים פוגשים את טור-טור ה'ענק למראית עין', ואת נפומוק הדרקון למחצה, שאינו גזעי מספיק כדי שירשו לו להתגורר בעיר הדרקונים. לבסוף הם מגיעים לעיר הדרקונים, מכניעים את גברת תותבת ומחלצים את הנסיכה יחד עם חבריה האסורים. בסיום הספר מתארסים ג'ים והנסיכה. אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים ונהג הקטר (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ג'ים ונהג הקטר בוויקישיתוף ג'ים ונהג הקטר, באתר הספרייה הלאומית
קשת זווית

קשת זווית או סקווינץ' (באנגלית: Squinch) היא רכיב מבני המבוסס על קשת המשמש על מנת למלא את הזוויות העליונות של חלל מרובע כך שניתן יהיה ליצור בסיס תקין על מנת להניח עליו כיפה מצולעת או עגולה. השימוש בקשת הזוויתית הוא לרוב בחללים ריבועיים הנקטמים בפינותיהם על ידי ארבע קשתות זוויתיות היוצרות למעשה מתומן משוכלל שצורתו מספיק קרובה לעיגול כדי לבנות מעליו כיפה. לרוב, המשולש ישר הזווית שנוצר במישור האופקי בין הקשת הזוויתית ממולא ברצף קשתות בעלות רדיוס ומפתח הולך וקטן עד הפינה של החלל ויוצרות מעין קמרון פינתי קטן בצורת חצי חרוט שכוּב. היה זה פתרון פרימיטיבי לבעיה, כאשר פתרון יותר טוב סופק עם פיתוח הפנדנטיבה באדריכלות הביזנטית. ניתן להכין קשת זווית באמצעות בנייה החוצה מהזווית על זיזים, או באמצעות מילוי הפינה עם לבנים המונחות בתנועת מלקחיים, או באמצעות בניית קשת או מספר קשתות זיזים במבנה דיאגונלי לאורך הפינה. באדריכלות אסלאמית, ובייחוד בממלכת פרס שהיא המקום המשוער שבו היא הומצאה, קשת הזווית החליפה את המבנים הנטיפיים-זיזיים הידועים כמוקרנאס. כמו כן, קשת הזווית הייתה נפוצה מאוד בכנסיות הנצרות המוקדמת של אירופה עד המאה ה-6 לערך. מדיה וקבצים בנושא קשת זווית בוויקישיתוף קשת זווית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מדריך ארץ ישראל

מדריך ארץ ישראל של זאב וילנאי הוא מדריך לטיולים בארץ ישראל ובארצות שכנות לה. מהדורות של המדריך הודפסו בשנים: 1941, 1943, 1950. הוצאת אריאל הדפיסה מהדורה נוספת של אחדים מחלקי המדריך, כמו מדריך ירושלים ומדריך חיפה והצפון - כולל השלמות בסוף המדריך. המדריך כולל שבעה חלקים: סקירה כללית. ירושלים, יהודה, ים המלח והשומרון תל אביב, השרון, השפלה והנגב. חיפה, העמקים, הגליל והחרמון עבר הירדן, הבשן, החורן, וסיני. ביבליוגרפיה עברית ולועזית. תחבורה ונסיעה. הכרכים המתארים את חבלי הארץ, בנויים פרקים-פרקים. כל פרק מתאר את אזור מתוך חבלי הארץ. לאחר תיאור כללי של האזור מובאים מסלולי הסיור באותו אזור. אם המסלול ממשיך מעבר לאזור, יש הפניה לעמוד המצוי בפרק של אזור היעד. דוגמה: הפרק: חיפה. סקירה כללית א. חיפה התיכונה: הנמל - העיר העתיקה -הדר-הכרמל. ב. חיפה המזרחית: הרובע הערבי - תחנת החשמל. ג. גשר רושמיה - תל-עמל - נוה שאנן = וסביבתה. ד. חיפה המערבית: המושבה הגרמנית - בת גלים. ה. מערת אליהו הנביא - תל שקמונה - מרחצאות הים. הסקירה של האזור מתחילה בתיאור כללי. בחיפה: היותה בירת הצפון, הנמל הגדול, מפעלי התעשייה (השלישית בארץ) ועל הגידול המהיר באוכלוסייה המאפיין אותה. נתונים גאוגרפיים על האקלים ועל המשקעים, היכן היא מוזכרת במקורות יהודיים ושרותי התחבורה, תוך הפנייה לכרך השביעי. לאחר מכן סקירה מפורטת של תולדות העיר: אינה מוזכרת בתנ"ך, שמות קודמים חיפה או "חיפא", ותל שקמונה, בהערות מובאים ששת שמות העיר בלועזית, עד לתיאור התפתחות העיר אחרי הכיבוש הבריטי בשנת 1918. אחרי סקירה מוצג לוח תאריכים בתולדות העיר. לראשונה חיפה מוזכרת בתלמוד - בקרוב בשנת 250. האירוע האחרון בלוח הוא: "התקפת האוויר הראשונה על ארץ ישראל בחיפה במלחמת העולם - 15 יולי 1940". ולבסוף תרשים של חיפה כולה, על שכונותיה. במדריך יש תרשימים של מפות, צילומים של עתיקות שנמצאו באתרים והערות הכוללות את המקורות לדברים המובאים בכתובים.
דיוניסיוס הראשון (טיראן סירקוסאי)

דיוניסיוס הראשון או דיוניסיוס הזקן (432 לערך – 367 לפנה"ס; ביוונית Διονύσιος, בלטינית Dionysius) היה טיראן סירקוסאי (סירקוזה), כבש ערים אחדות בסיציליה ודרום איטליה, לחם נגד התרחבות השפעתה של קרתגו בסיציליה, והפך את סירקוסאי לחזקה ולמשגשגת ביותר מבין הקולוניות היווניות במערב. הוא נחשב בעיני הקדמונים כדוגמה לרודן מן הסוג הגרוע ביותר – אכזר, חשדן ונקמן. בצעירותו עבד דיוניסיוס כפקיד במשרד ציבורי. לאור הישגיו במלחמת קרתגו, שהחלה בשנת 409 לפנה"ס, הוא נבחר בשנת 406 לפנה"ס למפקד העליון של הצבא. תוך זמן קצר הוא הפך לטיראן. בין השנים 397-392 לפנה"ס הוא פתח במלחמות הסיציליאניות כנגד קרתגו, בהצלחה מעורבת. הוא פתח גם במבצע צבאי נגד רג'יו די קלבריה, וכנגד שותפותיה ביוון הגדולה. לפי מקורות שונים, הוא הורעל למוות על ידי רופאו, בעצת בנו, דיוניסיוס השני. מדיה וקבצים בנושא דיוניסיוס הראשון בוויקישיתוף דיוניסיוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חפציבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חפצי-בה – דמות מקראית, אמו של מנשה מלך יהודה קיבוץ חפציבה – קיבוץ בעמק יזרעאל, למרגלות הר הגלבוע חוות חפציבה – חווה חקלאית שפעלה בשנים 1906–1929 בסמוך לשכונת חפציבה שבחדרה מחצבות חפציבה – מחצבות לרגלי הר הגלבוע חפציבה דיור ואחזקות – חברת בנייה כתובת חפציבה – כתובת ביוונית מימי המלך אנטיוכוס השלישי חפציבה (קומיקס) – דמות בדיונית של חברת מארוול קומיקס
גלגל אופניים

"גלגל אופניים" (1913/1916) הוא פסל מאת האמן הצרפתי מרסל דושאן. הוא נחשב כפסל הרדי מייד הראשון. "גלגל אופניים" מורכב משרפרף בעל מושב עץ עגול, בגובה של 60 ס"מ, עליו הרכיב דושאן גלגל של אופניים הפוך. גובהו הכולל של "גלגל אופניים" הוא 129.5 ס"מ ורוחבו הוא 63.5 ו-41.9 ס"מ. הוא נוצר בשנת 1913 בסטודיו הפריזאי של דושאן. באותה עת, העיד דושאן, תפיסת האובייקט הייתה כעל מוקד התבוננות מסקרן, כמעט כמו "להבות אש באח". מבחינה איקונוגרפית משקפת העבודה את התעניינותו של דושאן במכונות ובתהליכי מכונה. כמו ביצירתיו "מטחנת שוקולד" ו"הזכוכית הגדולה", גם בעבודה זו מופיע פעולה מכנית עקרה בדמותו של הגלגל, אשר הוצא ונוטרל מתפקודו המקורי. בשנת 1916 יצר דושאן מחדש את "גלגל אופניים" בדירתו בניו יורק, לאחר שהאובייקט המקורי נעלם. היצירה נעשתה ביחד עם קבוצה של פסלי רדי מייד נוספים שנעשו בין השנים 1916–1917. בשנת 1964 יצר דושאן מהדורה של העתקים (הכפלה) מעבודה זו. עותקים של היצירה נמצאים באוסף מוזיאון פילדלפיה לאמנות, במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק ובמוזיאונים נוספים. האמן הישראלי אריה ארוך יצר לעצמו העתק של העבודה אותו הציב בדירתו שבירושלים. Tomkins, Calvin, Duchamp: A Biography, Henry Holt and Company, Inc., 1996.
מאנו צ'או

מאנוּ צָ'אוֹ (בספרדית: Manu Chao; נולד ב-21 ביוני 1961) הוא זמר ומלחין לטיני. הוא נולד בפריז שבצרפת להורים מהגרים מספרד, ומתגורר כיום בברצלונה. רבים משיריו הם בסגנון הרגאיי, רובם מבוצעים בספרדית, וחלקם בצרפתית ובאנגלית. שיריו בולטים בניגודיות שבהם: הלחן נשמע עליז וקצבי, בעוד מילות השירים משלבות לעיתים קרובות אמירה חברתית. אלבום הסולו הראשון שלו, "Clandestino", נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים ברחבי העולם. האלבום "Proxima Estacion: Esperanza", שיצא לאור בשנת 2001, נמכר במיליון עותקים כבר בחודש הראשון להוצאתו, וטיפס לראש מצעדי האלבומים בשתים עשרה מדינות באירופה. Me Gustas Tú שהיה חלק מהאלבום יצאה גם כסינגל וזכה לתואר תקליט זהב במספר מדינות. בין הנושאים בהם עוסקות מילות השירים של צ'או נמנים הגירה, סמים והחיים בגטו, ולעיתים קרובות הוא נושא מסרים של שמאל חברתי. רבים ממעריציו מזוהים עם השמאל האירופי, תנועות אנטי-גלובליזציה ואנטי-קפיטליזם. דעותיו הפוליטיות באות לידי ביטוי ברשתות החברתיות, שם הביע תמיכה בנושאים מגוונים בהם אנטי-גלובליזציה, זכויות עמים ילידים, זכויות עובדים, זכויות האישה וצדק סביבתי. בין השאר גינה צ'או את פעולות ישראל במבצע צוק איתן וחתם על עצומה הקוראת לחרם על ישראל. מדיה וקבצים בנושא מאנו צ'או בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאנו צ'או מאנו צ'או, ברשת החברתית פייסבוק מאנו צ'או, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאנו צ'או, ברשת החברתית VK מאנו צ'או, סרטונים בערוץ היוטיוב מאנו צ'או, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאנו צ'או, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מאנו צ'או, באתר ספוטיפיי מאנו צ'או, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מאנו צ'או, באתר Last.fm (באנגלית) מאנו צ'או, באתר AllMusic (באנגלית) מאנו צ'או, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאנו צ'או, באתר דיזר מאנו צ'או, באתר Yandex.Music (ברוסית) מאנו צ'או, באתר Discogs (באנגלית) מאנו צ'או, באתר Songkick (באנגלית) מאנו צ'או, באתר Genius מאנו צ'או, באתר SecondHandSongs מאנו צ'או, באתר בילבורד (באנגלית) מאנו צ'או, באתר טיידל (באנגלית) ניב הדס, מאנו צ'או, על התקליט Proxima Estacion: Esperanza במומה עידן רינג, בבלוג רדיו בבילון,https://edanring.wordpress.com/2009/07/12/הפלייליסט-הגלובלי-של-מנו-צאו/ על הטור האמריקאי של מנו צ'או והאלבום רדיולינה](הקישור אינו פעיל) תרגום לשירים, "קלנדסטינו", "מלך הבונגו", הבלוג של מתי שמואלוף תרגומים הודעה של מנו צ'או, ברשת טוויטר, ‏26 ביולי 2014 (באנגלית).
ت

תא (בערבית: تاء) היא האות השלישית באלפבית הערבי. לפניה באה האות בא ואחריה האות ת'א. תא מייצגת את העיצור /t/ (כמו ת"ו). בערבית מרוקאית תא נהגית עם מעט חיכוך, כמו מתווספת "חצי סמ"ך" לאחריה ([tˢ]), אך אינה נשמעת לגמרי כרצף ﺗﺲ [t͡s]. בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד' ארז". לתא שימוש נרחב בשפה הערבית לציון נקבה: תא תחילית משמשת לציון נקבה בפעלים המציינים מצב בגוף שלישי הווה. ניקוד פתחה בסוף מילה ולאחריו תא (at) מציינים נקבה בפעלים בגוף שלישי עבר. תא המנוקדת בכסרה משמשת כסופית לציון נקבה בפעלים בגוף שני יחיד עבר. קיימת גם צורה מיוחדת של תא הנכתבת כמו הא עם שתי נקודות מעליה (ة ,ـة) ונקראת תא מרבוטה, היא משמשת כסופית לציון נקבה בשמות עצם ותארים. תא משמשת גם כסופית לציון זכר בפעלים בזמן עבר בגוף שני יחיד (תא + פתחה), ולציון גוף ראשון יחיד בעבר (תא + דמה). מקור האות תא הוא ב"תוו" הפיניקית ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים: אלפבית עברי – ת אלפבית לטיני – T,t אלפבית יווני – Τ,τ אלפבית סורי – ܬ מדיה וקבצים בנושא ت בוויקישיתוף
קולחוז

קוֹלְחוֹז (ברוסית: ‏колхо́з, коллекти́вное хозя́йство‏Ⓘ‏ – "קוֹלֶקְטִיבְנוֹיֵה חוֹזְיַאִסְטְבוֹ" – משק שיתופי) הוא כינוי למשק שיתופי בברית המועצות. כחלק מתוכנית החומש של סטלין כפו שלטונות ברית המועצות על האיכרים, בתקופה המכונה "קולקטיביזציה", להתאחד בחוות חקלאיות שיתופיות, בהם הרווחים מתחלקים בין חברי הקולחוז. בניגוד לסובחוז, שהיה משק חקלאי בבעלות המדינה, חברי הקולחוז לא קיבלו משכורת קבועה אלא התחלקו ברווחיו ובתוצרתו. בתקופת הקולקטיביזציה הוכרחו חקלאים רבים בברית המועצות להתאחד בקולחוזים בניגוד לרצונם ולמכור את התוצרת למדינה במחיר קבוע מראש ונמוך. לשם דוגמה, ב-1948 היה מחיר השיפון הסיטונאי בברית המועצות 335 רובלים ל-100 ק"ג, אך הקולחוזאים קיבלו עבור כמות זו 8 רובל בלבד ואף תשלום זה נשחק בשל האינפלציה עד שעמד בתחילת שנות ה-50 על כמחצית או שליש מעלות הגידול בפועל. מסיבה זו ואחרות, מרדו באוקראינה האיכרים נגד השלטון בשנים 1930–1933 וגרמו להשמדת אזורים חקלאיים רבים ולשחיטת בהמות (בין השנים 1929 ל-1933 נשחטו יותר ממיליון בהמות. מעל מ-700 בהמות ליום, בממוצע). כתוצאה מהמרד של החקלאים האוקראינים החליט יוסיף סטלין על חקיקת חוקים שלבסוף גרמו להולודומור. במסגרת הקולחוז, כל חבר היה מקבל חלק מהרווחים בהתאם לכמות ימי העבודה שהשקיע בקולחוז. אולם חוסר האמון בין חברי הקולחוז גרם לכך שהעבודה נעשתה בעצלתיים והיעילות הייתה נמוכה ביותר. חברי הקולחוז הורשו להחזיק משק ביתי פרטי לצריכה עצמית בלבד עם אדמה בשטח של 4 דונם, בו הורשו לעבוד לאחר שמלאו את מכסת העבודה היומית עבור הקולחוז. במקרים רבים, עיקר התפוקה של הקולחוז הייתה ממשקים פרטיים אלו. במחקרים בשנות ה-70 התגלה, שהתפוקה במשקים הביתיים הייתה פי 15 מהתפוקה במשקים הקולחוזיים. מסך הברזל שהתרומם ב-1989, והוציא כעשרים מדינות מהבידוד וההסתרה משאר העולם במשך ארבעה עשורים, חשף בפנינו את החקלאות המסורתית והשפעותיה הכלכליות, שהתרחשו במדינות אלו (מדינות ברית המועצות לשעבר). חלק משיטות אלו היו מוצלחות וחלק פחות. תקופה זו היא תקופת ה"חקלאות במעבר" הן מבחינה כלכלית והן מבחינת מדיניות הקרקע והצמיחה של מבנה החקלאות במדינות פוסט סובייטיות. סובחוז קולחוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) R. W. Davies, The Industrialisation of Soviet Russia 2: Soviet Collective Farm, 1929-1930, Springer, 1989-05-05, ISBN 978-1-349-10255-6. (באנגלית) Mark Harrison, Review of The Industrialisation of Soviet Russia. Vol 5: The Years of Hunger: Soviet Agriculture, 1931-1933, The Economic History Review 58, 2005, עמ' 626–628 Paul R. Gregory, Review of The Socialist Offensive: The Collectivisation of Soviet Agriculture, 1929-1930.; The Soviet Collective Farm, 1929-1930., R. W. Davies, Journal of Economic Literature 20, 1982, עמ' 1070–1073 Paul Gregory, Review of The Years of Hunger: Soviet Agriculture, 1931–1933, R. W. Davies, Stephen G. Wheatcroft, The Journal of Modern History 78, 2006, עמ' 539–541 doi: 10.1086/505849 Zvi Lerman, Csaba Csáki, Gershon Feder, Agriculture in Transition: Land Policies and Evolving Farm Structures in Post-Soviet Countries, Lexington Books, 2004, ISBN 978-0-7391-0807-9. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סליל

האם התכוונתם ל... סליל (צורה גאומטרית) – צורה גאומטרית סליל השראה – רכיב חשמלי שמאופיין בהשראות סליל הצתה סליל אלפא – מוטיב במבנה שניוני של חלבונים חיידק סלילוני – קבוצת חיידקים גראם-שליליים בעלי צורה של סליל. סלילונית
וינצ'י

המונח "וינצ'י" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו וינצ'י (פירושונים). וינצ'י (איטלקית: Vinci) היא עיירה באיטליה הנמצאת בנפת פירנצה שבמחוז טוסקאנה. אוכלוסיית העיר נכון לסוף 2004 מנתה 14,308 תושבים. העיר נוסדה באמצע המאה ה-13 ונשלטה על ידי פירנצה. עיקר פרסומה של העיירה נובע מהיותה מקום הולדתו של לאונרדו די סר פיירו (Leonardo di ser Piero), אחד מגדולי האמנים בהיסטוריה ואיש האשכולות של תקופת הרנסאנס, הידוע יותר כלאונרדו דָה וינצ'י (da Vinci), על שם העיירה ממנה בא. עובדה זו מושכת לוינצ'י כחצי מיליון תיירים בשנה, המגיעים לבקר במקום הולדתו של האמן ובמוזיאון דה וינצ'י הקטן השוכן בעיר. מדיה וקבצים בנושא וינצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וינצ'י ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בני דרום

בְּנֵי דָּרוֹם הוא מושב שיתופי של הפועל המזרחי, השוכן סמוך לאשדוד. הגרעין שהקים את היישוב נוסד בדצמבר 1948 מאיחוד של שני גרעינים: חברי גרעין "נתיבות כפר דרום", אשר נאלצו לנטוש את יישובם המקורי - כפר דרום, וחברי גרעין מורשה של חברי הפועל המזרחי שעלו מצפון אמריקה ומדרום אפריקה. הגרעין המשותף עבר הכשרה בקיבוץ יבנה. בתחילה תוכנן שהעלייה למקום תתקיים בפברואר 1949 אולם העלייה על הקרקע נדחתה. היישוב נוסד במרץ ה'תש"ט - 1949. בתחילה כונה היישוב "נתיבות מורשה" אולם במהרה עזבו רוב חברי גרעין "מורשה" שלא התרגלו לאורח החיים הקיבוצי (חלקם הקים את שכונת בית חזון הסמוכה לכפר הרא"ה) והמקום נקרא "קבוצת נתיבות". בהמשך, קראו התושבים למקום "כפר דרום" על שם יישובם המקורי, אולם השם הרשמי היה בני דרום. לאחר זמן מה התברר שהמקום המקורי אליו עלו המתיישבים אינו מתאים והיישוב נדד למקום סמוך. אל הקיבוץ הצטרפו מיוצאי טורקיה ומצרים. בסוף 1956 נמנה הקיבוץ על תשעה קיבוצים שאומצו על ידי הסוכנות בגלל קשיים כלכליים. בשנת 1960 הגיע הקיבוץ לידי משבר לאחר שחברים רבים עזבו אותו על רקע ויכוח על לינה משותפת, וגם מגרעינים שהגיעו למקום נשארו רק בודדים. בעקבות זאת ביקש הקיבוץ ליהפך למושב שיתופי אך נתקל בהתנגדות של הקיבוץ הדתי ושל מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. לבסוף בשנת 1961 הפך בני דרום למושב שיתופי על אף ההתנגדויות. המושב הופרט ב-2015. בתחילת שנת 2007 שב והצטרף המושב לתנועת הקיבוץ הדתי. ב-2008 היו במושב כ-70 משפחות של חברי משק,[דרוש מקור] ועוד כ-60 משפחות בשכונת הרחבה שהוקמה בשנות ה-2000. רב המושב הוא הרב שלמה וייס. בעבר כיהן הרב דוד סתיו כרב המושב. קיבוץ בני דרום, מראה כללי, 1953 קיבוץ בני דרום, חדר האוכל, 1953 קיבוץ בני דרום, משפחה, 1953 קיבוץ בני דרום, חבר המשק, 1953 קיבוץ בני דרום, חבר המשק, 1953 קיבוץ בני דרום, חבר המשק, 1953 בית הכנסת מבנה חדר האוכל המשמש כמבנה רב-תכליתי שרידי "ח'אן סוכריר" בגבעה המזרחית של היישוב המדשאה המרכזית אתר מושב בני דרום סיפור מקומי - בני דרום, ארכיון קהילתי "כד" מפעל החמוצים מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת וחדר האוכל במושב בבני דרום, באתר 'חלון אחורי', 14 ביוני 2017 בני דרום (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הקיבוץ הדתי של הפועל המזרחי לקראת מבצעי התיישבות חדשים, הצופה, 23 בדצמבר 1948 קבוצת נתיבות של הפועל המזרחי, הצופה, 14 בפברואר 1949 עליית קבוצת נתיבות לא נתקיימה שלשום, הצופה, 15 בפברואר 1949 הוקמה נקודה חדשה, חרות, 24 במרץ 1949 דוד זכאי, כפר דרום מתנחל מחדש, הצופה, 24 באפריל 1949 מועצה אזורית הוקמה בקבוצת יבנה של הפועל המזרחי, דבר, 25 באוגוסט 1950 דוד זכאי, בין יבנה וכפר דרום, הצופה, 11 במאי 1954 יהושע ביצור, ממאנהאטן-לשדות פלשת, מעריב, 18 בספטמבר 1953 הסוכנות אישרה אימוץ תשעה משקים קיבוציים, על המשמר, 28 בדצמבר 1956 "בני דרום" רוצה להיות מושב, דבר, 16 בדצמבר 1960
נחש צפע (סדרת טלוויזיה)

נחש צפע (באנגלית: Viper) הייתה סדרת טלוויזיה אמריקנית שנוצרה בידי דני בילסון ופול דימאו, עונה אחת שודרה ברשת NBC ושאר הסדרה המשיכה בסינדיקציה בין השנים 1994–1999. הסדרה שודרה בישראל במסגרת שידורי ערוץ AXN בכבלים. ג'יימס מקאפרי - ג'ו אסטור (עונות 1, 4) ג'ו ניפוטה - פרנקלין "פרנקי" ווטרס (עונות 1–4) הת'ר מדוויי - הבלשית קמרון ווסטלייק (עונות 2–4) ג'יי דאונינג - סוכן מיוחד שרמן קאטלט (עונות 2–4) ג'ף קייק - תומאס קול (עונות 2–3) דון שטרן - מומחית המערכות אלי פארו (עונה 2) דוריאן היירווד - ג'וליאן ווילקס (עונה 1, תפקיד אורח בעונה 4) הסדרה הציגה את "פרויקט נחש צפע", ארגון ללוחמה בפשע באמצעות מכונית דודג' וייפר אדומה מדגם "RT/10", שבהינף מתג מסוגלת לשנות צורתה לכלי רכב מתקדם הקרוי "המגן" (The Defender), שמצויד בשלל מערכות מתוחכמות. הארגון נוצר בידי משטרת "מטרופול" כמענה לגל פשיעה ברחובות העיר. בראש הצוות עומד נהג הווייפר ג'ו אסטור, פושע לשעבר שמחקו את זכרונו, כאשר מצטרפים אליו ג'וליאן ווילקס, ממציאו של "המגן", והמכונאי פרנקלין "פרנקי" ווטרס. לאחר שבסוף העונה הראשונה ג'ו אסטור נשלח למשימה בחו"ל, בעונה שנייה מצטרפים לצוות תומאס קול כנהג הווייפר, בלשית משטרת "מטרופול" קמרון ווסטלייק ואלי פארו, מומחית למערכות "המגן". במקביל, הצוות נתקל בהתערבותו המתמשכת של סוכן ה-FBI שרמן קאטלט שמפריע בחקירותיהם. בסוף העונה השלישית ארגון פשע מצליח לגנוב את מכונית הווייפר בעזרת כפיל של קול (באמצעות ניתוח פלסטי), מה שאילץ אותם לפוצץ את המכונית. בעונה הרביעית ג'ו אסטור וג'וליאן ווילקס חוזרים, וקול מועבר לתפקיד אחר בעקבות אירועי סוף העונה הקודמת. ווילקס מציג בפני הצוות את מכונית הווייפר החדשה, דודג' וייפר מדגם GTS כחולה. בפרק סיום הסדרה, זכרונותיו של אסטור (שלמעשה היה הפושע מייקל פייטון) חזרו אליו, והדבר איים על המשך פעולתו של "פרויקט וייפר". אביר על גלגלים זאב מעופף רעם כחול "נחש צפע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נחש צפע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "נחש צפע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרויקט נחש צפע