laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גילי חסקין

גלעד (גילי) חַסקין (נולד ב-16 באוגוסט 1957) הוא מורה דרך ישראלי העוסק גם בכתיבת מדריכי טיולים ובכתיבה עיתונאית. חסקין נולד בכפר ביל"ו. ליגאל חסקין, מדריך טיולים ותיק ומקים חוג המטיילים הראשון בישראל שיועד לציבור הרחב. וליפה שהייתה אחות. סבו, יצחק אלחנן חסקין, היה גזבר הסתדרות העובדים הכללית וממייסדי כפר ביל"ו, אבי סבו הוא הרב משה חסקין רבן של קרקינובה ופרילוקי ומחבר הספר "כלכלת שביעית", ודודתו היא חנה הירש. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון בגבעת ברנר, שירת חסקין כלוחם וסמל בחטיבת גולני. לאחר שחרורו מהשרות הצבאי החל לטייל, בתחילה בסיני ולאחר מכן יצא לטיול בן שלוש שנים בסקנדינביה ובאמריקה הצפונית והדרומית. כן יצא לטיול בן שנה בהודו בשנת 1990, וטייל באזורים רבים אחרים בעולם. חסקין משמש כמדריך טיולים בכיר, והוא מחזיק ברישיון מורה דרך מוסמך משנת 1985. הוא עבד עבור "החברה הגאוגרפית" וחברת "מסעות". הוא עוסק בהוראת התיירות במכללות, בקורסים למלווי קבוצות, בקמפוסים של הקתדרה העממית ובמקומות נוספים. בשל הידע שלו והצלחתו בהדרכת טיולים כונה חסקין על ידי העיתון "מעריב" "הגורו של המטיילים". כן נשא במשרות ניהוליות ב"חברה הגאוגרפית". חסקין הוא בוגר החוג ללימודי ארץ ישראל במכללת בית ברל, ומחזיק בתעודת הוראה כמורה מוסמך בכיר לגיל הרך. בשנת 1987 השלים את לימודי התואר הראשון בלימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה, בשנת 1992 השלים את לימודי התואר השני בהצטיינות באוניברסיטת חיפה, ובשנת 2008 קיבל מאוניברסיטת חיפה תואר דוקטור בלימודי ארץ ישראל. נושא עבודת התזה שלו היה "מקומם של שיקולים אתיים-מוסריים בהפעלת הכוח ויישומם בפועל בתקופת המנדט (טוהר הנשק)". ב־16 בדצמבר 2005 התפרסם חסקין כאשר נעצר בעודו מלווה קבוצת מטיילים מהודו לסרי לנקה כשבתרמילו כדור רובה בודד. בתחילה הואשם במגוון של האשמות ביטחוניות, וישב במעצר במשך 20 יום. לאחר מכן הומרו סעיפי האישום הכבדים בסעיף קל של אחזקת נשק שלא כדין, והמעצר הומר במעצר בית בתחומי העיר טריוונדרום. מעצרו של חסקין עורר עניין רב בישראל, ורבים מקרב הציבור, פוליטיקאים ואישי ציבור, יצאו להגנתו ודרשו את שחרורו. ב-20 ביוני 2006 שוחרר, כאשר בית המשפט ההודי קבע כי כל העניין יסודו בטעות, ושב למדינת ישראל. על חוויותיו אלו כתב את ספרו "שבוי בקסמה". מתחילת הקריירה שלו עסק חסקין בכתיבה. פרט למדריכי טיולים, ולספרו "שבוי בקסמה" כתב באופן קבוע עבור מגזינים כמסע אחר, טבע הדברים, מגזין אל על, ועבור המוסף "סוף שבוע" של מעריב, ו"שבעה ימים" של ידיעות אחרונות. מאמר שכתב "ממנור לרמת ישי" על ההיסטוריה של רמת ישי פורסם בכתב העת אופקים בגאוגרפיה של אוניברסיטת חיפה בשנת 2007. בנוסף לכך השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, ובערבי "מספרי סיפורים". חסקין מפרסם אתר אינטרנט ובו מידע רב ומאמרים בנושאים גאוגרפיים והיסטוריים. חסקין גרוש ואב לשלושה. "דרום אמריקה - עצות שימושיות למטייל הישראלי", הוצאה עצמית, 1983. "טורקיה הקלאסית" דפוס קל 1989 (ביחד עם שרון טלמור). הפרק על רמת ישי בספר "סיפורן של חמישים מושבות" מאת זאב ענר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996. פרק על יהדות הודו בספר "בוא איתי להודו", מאת סודהא קול, הוצאת מטר, 1998. "עכבר עולם - ריו דה ז'אנירו", הוצאת מודן, 2001. "ירדן - מפת האטרקציות" הוצאת צופית. "שבוי בקסמה", מוזה הוצאה לאור, 2006. אתר הבית של גלעד חסקין רשימת הפרסומים של גילי חסקין, בקטלוג הספרייה הלאומית כתבות של ד"ר גילי חסקין על יעדי טיול בעולם באתר GoTravel כתבות של דוקטור גילי (גלעד) חסקין על יעדי טיול בעולם באתר זמן מקומי גילי חסקין, דף שער בספרייה הלאומית יגאל חסקין, באתר הפלמ"ח; שולמית רון, דבר לצועד: יגאל והחבריא, דבר, 19 במרץ 1964
קבוראק יעקוביאן

קאבורק יעקוביאן (נולד ב-1939), ארמני יליד מצרים ששימש סוכן של המודיעין המצרי בישראל. בצעירותו גילה כישרון לצילום והסתבך בפלילים. המודיעין המצרי, ששם לב לכישרונו לשפות, הציע לו להתגייס למשימת ריגול תמורת מחילת עוונותיו. בדצמבר 1959, גויס לשירות המודיעין המצרי, ובמשך שנה עבר קורסים שונים בהם הוכשר לפעילות מודיעינית. כחלק מהכנת סיפור הכיסוי שלו, עבר ברית מילה בבית חולים, ביקר בבתי כנסת, צויד בצילומים מזויפים של קברי הוריו, ואף למד עברית. בשנת 1960 יצא למשימה שאליה הוכשר. בדצמבר באותה שנה, פנה לאו"ם, וביקש לקבל תעודת פליט על שם יצחק (זאכי) קוצ'וק, יהודי יליד טורקיה. לאחר שקיבל את התעודה, יצא לברזיל, ושם קיבל תעודת זהות המעידה על יהדותו, ועבד בריו דה ז'ניירו כצלם. שנה לאחר מכן פנה לסוכנות היהודית וביקש לעלות לישראל. בקשתו אושרה, ובסוף 1961 הגיע לישראל כעולה חדש. יעקוביאן למד כשישה חודשים באולפן לעברית בקיבוץ נגבה. במהלך לימודיו התאהב באחת מבנות המשק. ידיעות שהגיעו לשירותי הביטחון, בין השאר בזכות המידע שנשאב על ידי הפעלתו של "ז'אק ביטון", הביאו אותם לשים את עינם עליו. בנובמבר 1962 גויס לצה"ל, נשלח לקורס נהגים (באופן מכוון - לתפקיד בלתי מסווג), סיים כחניך מצטיין, והועלה לדרגת טר"ש. לאחר מכן שימש כנהגו של קצין בכיר. ב-1963 שוחרר, לבקשתו, משירותו בצה"ל. הוא עבר להתגורר באשקלון. בסופו של דבר, נאספו ראיות שווידאו את אשמתו (הוא הצליח להעביר למצרים מספר ידיעות מודיעיניות), וב-19 בדצמבר 1963 נעצר על ידי השב"כ (נתפס פיזית על ידי מרדכי שרון) והועמד לדין באשמת ריגול עבור מצרים. בית המשפט דן אותו ל-18 שנות מאסר. ב-29 במרץ 1966 הועבר לידי מצרים יחד עם שני אסירים ביטחוניים אחרים, תמורת שלושה אזרחים ישראלים (עודד מאיר, דוד חנוכה ושמואל חנוכה) שחצו בטעות את הגבול לרצועת עזה (שהייתה אז בשליטה מצרית) בבקשם לקנות שם אבטיחים. מאז החזרתו למצרים לא נודע עליו דבר. תיאור הפרשה, באתר השב"כ יחיאל לימור, הורשע המרגל המצרי יעקוביאן, מעריב, 9 במרץ 1964 3 ישראלים שעברו לרצועה הוחלפו במרגל ו-2 מסתננים, דבר, 30 במרץ 1966
פול טיילור

פול טיילור (באנגלית: Paul Taylor;‏ 29 ביולי 1930 – 29 באוגוסט 2018) היה רקדן וכוריאוגרף אמריקאי. נולד בפנסילבניה. למד באוניברסיטת סירקיוז ציור ושחיה באמצעות מלגה, שם נחשף פעם ראשונה למחול. המשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד ובאמריקן דאנס פסטיבל שבמכללת קונטיקט, שם בשנת 1952 צד את עיניהם של מרתה גרהם, חוזה לימון, צ'ארלס ווידמן ודוריס האמפרי. הופיע בלהקות המחול של מרס קנינגהם, מרתה גרהם וג'ורג' בלנשין. עבד עם דוריס האמפרי, צ'ארלס ווידמן וג'רום רובינס, רקד בכמה מעבודותיה של אנה סוקולוב, והקים בשנת 1954 את להקת המחול "פול טיילור". בהופעה הראשונה של ערב שלם מעבודותיו באולם קאופמן בשנת 1957 במנהטן, במסגרת ניסיון מינימליסטי, הוצגה יצירת מחול בה פול עמד ללא תנועה, רקדנית ישבה ללא תנועה ולאחר ארבע דקות המסך ירד, בתגובה כתב לואיס הורסט בדאנס אובזרבר ביקורת ריקה. יצירותיו: "דואט" "כתובות זיכרון", "הממלכה המשוסעת" ו"דיגיטי", בוצעו בישראל על ידי להקת בת דור. נפטר ב-29 באוגוסט 2018. מדיה וקבצים בנושא פול טיילור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פול טיילור הניה רוטנברג, "על הזיכרון – פול טיילור וכישלון אפון הפלא." באתר קולות המחול, 15 באוגוסט 2010. biography/Paul-Belville-Taylor פול טיילור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פול טיילור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולוניה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קולוניה – חבל ארץ הנשלט על ידי מדינה זרה קולוניאליזם – מדיניות של השתלטות מעצמות על טריטוריות רחוקות הקולוניזציה היוונית – מונח כללי המתאר את הגירתם והתיישבותם של שבטים הלנים מיוון ברחבי ארצות אגן הים התיכון בעת העתיקה. מקומות קולוניה (יאפ) – בירת מדינת יאפ במיקרונזיה קולוניה (פונפיי) – בירת מדינת פונפיי במיקרונזיה קלן – עיר בגרמניה המכונה קולון או קולוניה בספרות היהודית של ימי הביניים ובשפות שונות עד ימינו קולוניה גואל – פרוור של העיירה סנטה קולומה דה סרביו שבקרבת העיר ברצלונה, ספרד כנסיית קולוניה גואל – אתר מורשת עולמית בפרוור קולוניה גואל, ספרד קולוניה דל סקרמנטו – עיר בדרום-מערב אורוגוואי אחר קולוניה (להקה) – הרכב מוזיקלי קרואטי קולון (פירושונים) קאלוניה – כפר ערבי שבסמוך לו הוקם היישוב מוצא
חמש ילדות יפות

חמש ילדות יפות (באנגלית: The Virgin Suicides, בתרגום חופשי: "התאבדות הבתולות") הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1999 שנכתב ובוים על ידי הבמאית סופיה קופולה. בכיכובם של ג'יימס וודס, קתלין טרנר וקירסטן דנסט. הסרט מבוסס על הספר "התאבדויות הבתולין" של ג'פרי יוג'נידיס. הסיפור מתרחש בשנות ה-70 המוקדמות, בשכונת פאר בעיבורי דטרויט. ארבעה בנים, שכניהן של חמש הבנות, תרז (לסלי היימן), מרי (איי. ג'יי. קוק), בוני (צ'לסי סוויין), לקס (קירסטן דנסט) וססיליה (האנה ר. הול), תוהים על חייהן של חמש בנות משפחת ליסְבּוֹן. המשפחה מנהלת אורח חיים דתי שמרני, והבנות, יפות ובלתי מושגות, נשמרות בקפידה על ידי הוריהן האדוקים. הסרט נפתח בניסיון התאבדות של האחות הקטנה, ססיליה, והאירועים בעקבותיו. במסיבה שנערכת כדי לשפר את מצב רוחה לאחר הניסיון הכושל, קופצת ססיליה מהחלון, והפעם הניסיון צולח. בעקבות התאבדותה משפחת ליסבון מתבודדת עוד יותר, וההתאבדות מגבירה את המסתוריות האופפת את הבנות הנותרות והמשפחה בכלל. עם פתיחת שנת הלימודים החדשה, לקס, האחות החופשייה מכולן, מפתחת מערכת יחסים עם טריפ פונטין (ג'וש הארטנט). אביה של לקס מרשה לטריפ לקחת את לקס לנשף אחרי שטריפ מארגן בני זוג לבנות הנותרות, והם מתחייבים לבלות בקבוצה. אחרי שלקס וטריפ מוכתרים כ"מלכי הנשף", לקס מאבדת את בתוליה לטריפ על מגרש הפוטבול, אך מיד לאחר המעשה היא נזנחת על ידיו. לקס ואחיותיה נענשות על ידי הוריהן הזועמים אשר מרתקים אותן אל הבית ומרחיקים אותן מבית הספר למשך זמן רב. האחיות יוצרות קשר עם הבנים על ידי סימני אורות והשמעת מוזיקה בטלפון כדרך לביטוי רגשותיהן. בעודן מרותקות, לקס מתחילה בסדרת פגישות למין מזדמן על גג הבית עם שותפים אקראיים בשעות לילה מאוחרות, בעוד הבנים צופים בה מעבר לרחוב. לאחר חודש של ריתוק הבנות מסמנות לבנים לבוא לביתן בלילה, כנראה כדי לברוח. כשהבנים מגיעים לבית, לקס יושבת לבדה בחדר האורחים ומעשנת סיגריה. היא מורה לבנים לחכות לאחיותיה, ויוצאת להמתין במכונית. הבנים משוטטים במרתף ומגלים גופה תלויה מן התקרה ונבהלים, הם עולים חזרה לבית ונתקלים בגופותיהן של שאר בנות ליסבון שהתאבדו כולן, וברור שהבנות תכננו זאת מראש. תרז לקחה כדורי שינה, בוני תלתה את עצמה במרתף, מרי נעצה ראשה בתנור גז ולקס התאבדה על ידי פחמן חד-חמצני רעיל במכונית שבתוך המוסך. שבורים מהתאבדותן של בנותיהם, ההורים מסתלקים בחשאי מן השכונה, וזמן קצר לאחר מכן נמכר הבית על כל תכולתו. נראה שהמבוגרים בשכונה מצליחים להשאיר את הפרשה מאחור ולשוב לחיי היום-יום, אך ארבעת הבנים אינם יכולים להניח למקרה ולתעלומה. רונאלד ליסבון (ג'יימס וודס) שרה ליסבון (קתלין טרנר) לקס ליסבון (קירסטן דנסט) טריפ פונטאין (ג'וש הארטנט) (נער) טריפ פונטאין (מייקל פר) (מבוגר) מרי ליסבון (איי. ג'יי. קוק) סיסליה ליסבון (האנה ר. הול (אנ')) טרייס ליסבון (ליסל היימן) בוני ליסבון (ג'ילס סוואם) ד"ר הורניקר (דני דה ויטו) פול בלדינו (רוברט סצ'ווארטזמן) טים ווינר (ג'ונתן טאקר) ג'וי היל קונלי (היידן כריסטנסן) המספר (ג'ובאני ריביסי) פסקול הסרט הוקלט על ידי צמד המוזיקאים הצרפתי, אייר, ויצא לאור כאלבום בפברואר 2000. אתר האינטרנט הרשמי של חמש ילדות יפות (באנגלית) "חמש ילדות יפות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חמש ילדות יפות", באתר נטפליקס "חמש ילדות יפות", באתר AllMovie (באנגלית) "חמש ילדות יפות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חמש ילדות יפות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חמש ילדות יפות", באתר Metacritic (באנגלית) "חמש ילדות יפות", באתר אידיבי "חמש ילדות יפות", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "חמש ילדות יפות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סקוקי (סרט)

סקוקי (אנגלית: Skokie) הוא סרט טלוויזיה מסוגת התעודרמה משנת 1981 אודות ניסיונה של המפלגה הנאצית האמריקנית לקיים מצעד בעיירה סקוקי, בסוף שנות השבעים. העיירה סקוקי היא פרוור של שיקגו, שבסוף שנות השבעים קרוב לשישית מאוכלוסייתו הייתה יהודית והיה בו ריכוז גבוה של ניצולי השואה. הסרט בוים על ידי הרברט וייז (Herbert Wise). שלוותו של הפרוור מופרת כאשר פרנק קולין (Frank Collin, מגולם על ידי ג'ורג' דזונדזה, George Dzundza), מנהיג נאו-נאצי אמריקני בוחר בו כאתר למצעד הבא של המפלגה הנאצית האמריקנית. רבים מתושבי הפרוור רואים במצעד זה תזכורת לחייהם במחנות הריכוז. בקהילה היהודית עולים קולות הקוראים לכיבוד החוק האמריקני ולהתנגדות למצעד רק במסגרת החוק, אך הקהילה מחליטה להילחם במצעד בכל מחיר, עד שהמנהיגים המתונים ברט סילורמן (אלי וולך) ורוברט רוזן (קרל ריינר) משכנעים את הקהילה להתעלם לחלוטין מהפרובוקציה וכך לא לעזור לה לתפוס הד תקשורתי. תושב אחד, ניצול שואה בשם מאקס פלדמן (דני קיי) מתעמת עם ההנהגה. הוא טוען שארבעים שנה קודם לכן, בגרמניה, הוא הסכים כמו כולם להתעלם מהנאצים וההתעלמות הביאה את השואה. הוא טען שבהתחלה הוא התעלם גם שם וחיש קל הוא מצא את עצמו מובל למחנה ריכוז. פלדמן מכריז שהוא יצא לרחוב עם אלת בייסבול כדי להפסיק את המצעד. הוא עורך מסע שכנועים בביתו שלו ובכל הקהילה, מערער על מעמד הרבנים ומשיג אחדות דעים בין תושבי הפרוור – לא יהיה מצעד ויהי מה. התנועה הנאצית שוכרת עורך דין יהודי (ג'ון רובינשטיין) ומעבירה את המאבק לקיום המצעד אל בית המשפט. שם הדיון עוסק בעיקר בתיקון הראשון לחוקת ארצות הברית, המבטיח את חופש הביטוי. בסופו של דבר, המצעד אינו יוצא אל הפועל. מוזיאון השואה של סקוקי "סקוקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סקוקי", באתר AllMovie (באנגלית) "סקוקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סקוקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הנאום של דני קיי ב"סקוקי", באתר יוטיוב ניסיון הנאצים לצעוד בסקוקי בסוף שנות השבעים, אתר הספרייה העירונית של סקוקי Levine, Lisbeth (2009-04-17). "Skokie To Open New Holocaust Museum: Site of Neo-Nazi March That Launched Shoah Education". The Forward. נבדק ב-2009-07-02.
ים ואדן

ים ואדן (בהולנדית: Waddenzee, בגרמנית: Wattenmeer, בדנית: Vadehavet - "הים הרדוד") הוא אזור בחלק הדרום-מזרחי של הים הצפוני. הים שוכן בין החוף של צפון-מערב אירופה לבין האיים הפריזיים, ויוצר גוף מים רדוד עם מישורי גאות ושפל וקרקעות לחות. האזור עשיר במגוון ביולוגי. בשנת 2009 הוכרזו החלק ההולנדי והחלק הגרמני של החוף כאתר מורשת עולמית. הים משתרע בין דן הלדר וסוללת האפסלאודייק שבהולנד בחלקו הדרום-מערבי, בסמוך לשפכי הנהרות של גרמניה בגבולו הצפוני, ועד סקלינגן שבדנמרק. אורכו הוא כ-500 קילומטרים, ושטחו הכולל כ-10,000 קילומטרים רבועים. האיים שבים קרויים איי ים ואדן או האיים הפריזיים, על שם שבט הפריזים. בדרך כלל, המונח האיים הפריזיים משמש לאיים שבהם מדברים פריזית והאוכלוסייה היא פריזית אתנית. לעומת זאת, המונח איי ואדן חל על הארכיפלג כולו, כולל האיים המערביים ביותר דוברי ההולנדית טסל ופלילנד (אנ'), והאיים הצפוניים יותר בים ואדן הדני מול החוף של יוטלנד. האזור מאופיין במישורי בוץ רחבים, תעלות גאות ושפל עמוקות, ואיים השוכנים באזורים הללו. הנוף הנוכחי של הים נוצר בעיקר מסערות גאות ושפל שהתרחשו בין המאה ה-10 לבין המאה ה-14, ששטפו וסחפו את אדמת הכבול מאחורי דיונות החוף. האיים שבהם ניתן לצפות כיום הם שרידי הדיונות הללו. האיים מאופיינים גם בחופים חוליים באזור הסמוך לים הצפוני, ובחופי גאות ושפל נמוכים באזור ים ואדן. השפעת גלי הים והזרמים, הנושאים עמם משקעים, משנה באיטיות את מתאר האיים. לדוגמה, איים אחדים נעו מזרחה במשך מאות שנים בכך שאיבדו אדמה מצד אחד אך התרחבו בצד הנגדי. ים ואדן עשיר בפאונה ובפלורה, ובפרט בעופות החיים בו. מדי שנה משמש ים ואדן כבית גידול לעד 12 מיליון עופות. חלק גדול מהים מוגן באמצעות שיתוף פעולה של שלוש המדינות שבהן הוא נמצא. ממשלות הולנד, דנמרק וגרמניה עבדו בשיתוף פעולה מאז 1978 על הגנת הים ושימורו. שיתוף הפעולה כולל את תחומי הניהול, ניטור ומחקר, וכן נושאים פוליטיים. ב-14 במאי 1987 הוכר הים כאזור ראוי לשימור לפי אמנת רמסר, וביוני 2009 הוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו. האיים שבים הם אתר תיירות פופולרי החל מהמאה ה-19. בדרום חצי האי יוטלנד (South Jutland), הנמצא בדרום מערב דנמרק, שוכנים שלושה איים: פנה (Fanø), מנה (Mandø) ורמה (Rømø). באזור שנמצא בין גאות לשפל נמצאות מספר דיונות בהן מתגוררות אוכלוסיות גדולות של כלבי ים. מדיה וקבצים בנושא ים ואדן בוויקישיתוף ים ואדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קשר פיסו

קשר פיסו הוא קשר שארגן המדינאי והסופר הרומאי גאיוס קאלפורניוס פיסו (אנ') ב-65 לספירה, במטרה לרצוח את נירון קיסר ולתפוס את מקומו באמצעות הכרזה של המשמר הפרטוריאני. פיסו, שהיה מדינאי, נואם ופטרונם של סופרים ומשוררים ברומא, פנה לשם כך לעזרתם של כמה מאנשי הסנאט הרומי ומספר אנשים ששירתו במשרת קוואיסטור. קשר זה נעשה בשיתוף עם פאניוס רופוס, שהיה אחד משני המפקדים של המשמר הפרטוריאני, כדי שיוביל את פיסו אל הקסטרה פרטוריה, שהיה מחנה המגורים של המשמר הפרטוריאני. על פי ההיסטוריון טקיטוס, בין מנהיגי הקשר היו הטריבון סובריוס פלאבוס ומפקד הצבא סולפיקיוס אספר, ובין הקושרים היו כאלה שרצו להציל את המדינה מידי נירון ולהקים רפובליקה. מיליקוס, שהיה עבד משוחרר, גילה את הקשר ודיווח עליו לאפאפרודיטוס, מזכירו של נירון, וכתוצאה מכך הקשר נכשל. לפחות 41 אנשים נמצאו אשמים ובהם 19 סנטורים שהוצאו להורג או הצטוו להתאבד. סנקה הצטווה להתאבד אחרי שהודה כי שוחח עם אלה שהשתתפו בקשר. גם אחיינו המשורר מרקוס אנאוס לוקאנוס הצטווה לעשות כן. הוא הדין באשר לסאטיריקן פטרוניוס, אם כי הוא לא השתתף בקשר. 17 איש הצטוו לצאת לגלות, ובהם הפילוסוף מוסוניוס רופוס.
ראול אלביול

ראול אלביול טורטחדה (בספרדית: Raúl Albiol Tortajada; נולד ב-4 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ויאריאל. אלביול החל את דרכו במערכת הנוער של ולנסיה. אלביול התקדם במחלקות הנוער של ולנסיה, ובעודו שייך לקבוצת המילואים של המועדון, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגביע אופ"א בספטמבר 2003, בגיל 18. מאמן הקבוצה הבוגרת מיעט לשתף אותו, ואלביול המשיך את דרכו בעונה זו בקבוצה המילואים. בקיץ הבא השאילה ולנסיה את אלביול לחטאפה, אך בדרכו לחתום על החוזה בקבוצה, נפצעו הוא ואביו בתאונת דרכים. הוא נפצע באורח קשה ונעדר ממשחק למשך תקופה ארוכה. מאמן חטאפה, קיקה סאנצ'ס פלורס עדיין התעקש על השאלת השחקן, אף על פי שהיה בכושר ירוד. הוא חזר לשחק בינואר 2005, והציג יכולת טובה עד סוף העונה, עם 17 הופעות במדי הקבוצה. בעונת 2005/2006, לאחר שחזר לוולנסיה, ביסס אלביול את מעמדו בקבוצה הבוגרת, עם שיתוף פעולה מוצלח עם הבלם רוברטו אז'אלה. את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש בעונת 2006/2007, שער ניצחון נגד ריאל בטיס. בעונה הבאה זכה אלביול בתואר היחיד שלו עם ולנסיה, גביע המלך הספרדי. ב-25 ביוני 2009 חתם השחקן בריאל מדריד, ששילמה לוולנסיה תמורתו 15 מיליון אירו, על חוזה לחמש שנים. אלביול תפס מקום קבע בקבוצה מיד עם פתיחת העונה. ב-21 ביולי 2013 הצטרף אלביול לנאפולי האיטלקית, וחתם בקבוצה לארבע שנים. נאפולי שילמה לריאל מדריד 12 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן של אלביול. ב-4 ביולי 2019 חתם בויאריאל לשלוש שנים. ב-26 במאי 2021 זכה עם ויאריאל בליגת האירופית לאחר שקבוצתו ניצחה בפנדלים את קבוצת מנצ'סטר יונייטד. אלביול היה לשחקן המבוגר ביותר שזוכה בתואר. אלביול השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 19 עת זכתה באליפות אירופה לנערים ב-2004, ובהמשך ייצג את המדינה גם בנבחרת עד גיל 21. לבסוף, החל אלביול את דרכו בנבחרת ספרד הבוגרת באוקטובר 2007, במוקדמות יורו 2008. אלביול נכלל גם בסגל הנבחרת לטורניר עצמו, ושיחק פעמיים בשלב הבתים של הטורניר. בסיום הטורניר זכתה נבחרת ספרד בתואר. שנה מאוחר יותר היה בסגל הנבחרת גם בגביע הקונפדרציות, ושותף במשחק אחד, בדרכה של הנבחרת למקום השלישי. ריאל מדריד אליפות ספרד: 2011/2012 גביע המלך הספרדי: 2010/2011 הסופר קאפ הספרדי: 2012 ולנסיה גביע המלך הספרדי: 2007/2008 נאפולי הגביע האיטלקי: 2013/2014 הסופר קאפ האיטלקי: 2015 ויאריאל הליגה האירופית: 2020/2021 נבחרת ספרד אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2004 אליפות אירופה (2): 2008, 2012 גביע העולם: 2010 אישיים פרס דון בלון לפריצת העונה בליגה הספרדית: 2005/2006 מדיה וקבצים בנושא ראול אלביול בוויקישיתוף ראול אלביול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ראול אלביול, ברשת החברתית אינסטגרם ראול אלביול, באתר Transfermarkt ראול אלביול, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראול אלביול, באתר Soccerway ראול אלביול, באתר BDFutbol ראול אלביול, באתר WorldFootball.net ראול אלביול, באתר National Football Teams ראול אלביול, באתר FootballDatabase.eu אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
איגור רקוצ'ביץ'

איגור רקוצ'ביץ' (בסרבית: Игор Ракочевић; נולד ב-29 במרץ 1978 בבלגרד, סרביה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.94 מטר. רקוצ'ביץ' שיחק בהכוכב האדום בלגרד ובודוצ'נוסט פודגוריצה וזכה באליפות יוגוסלביה עם כל אחת מהן. הוא נבחר במקום ה-51 על ידי מינסוטה טימברוולבס בדראפט 2000, אך החל לשחק בה רק בעונת 2002/2003, בה הוא שיחק 42 משחקים בהם קלע 1.9 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונה זו הוא שוחרר ממינסוטה וחתם בסן אנטוניו ספרס ששחררה אותו גם כן זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן שב לשחק בכוכב האדום ונבחר ל-MVP ולמלך הסלים של הליגה האדריאטית. בשנת 2004 עבר לוולנסיה, בה שיחק עונה אחת שלאחריה עבר לריאל מדריד, אשר גם אותה עזב לאחר עונה אחת בלבד. בעונת 2006/2007 חתם בטאו ויטוריה. בטאו הפך רקוצ'ביץ' לאחד השחקנים הטובים באירופה ונבחר לחמישיית העונה השנייה ביורוליג בעונת 2006/2007 ולחמישיית העונה בעונת 2008/2009. הוא גם זכה שלוש פעמים בתואר מלך הסלים של היורוליג ב-2007, ב-2009 וב-2011. בנוסף על כך זכה עם טאו בגביע המלך הספרדי (2009) באליפות ספרד (2008) ו-3 פעמים בסופרקאפ הספרדי (2006, 2007, 2008). בעונת 2009/2010 חתם על חוזה ל-3 שנים תמורת 5.5 מיליון אירו בקבוצת אפס פילזן מהליגה הטורקית. רקוצ'ביץ' ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת יוגוסלביה באולימפיאדת סידני. לאחר מכן הוא שיחק באליפות אירופה 2001 בטורקיה (בה הוא זכה במדליית הזהב) ובאליפות אירופה 2005 בסרביה ומונטנגרו. הוא היה חלק מנבחרת יוגוסלביה שזכתה באליפות העולם 2002 באינדיאנפוליס והיה הקפטן של נבחרת סרביה ומונטנגרו באליפות העולם 2006 ביפן. הוא גם שיחק באולימפיאדת אתונה. עם נבחרת יוגוסלביה מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 18: 1996 מדליית ארד באליפות העולם עד גיל 21: 1997 מדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 20: 1998 מדליית הזהב באליפות אירופה: 2001 מדליית הזהב באליפות העולם: 2002 עם הכוכב האדום בלגרד אליפות יוגוסלביה: 1998 הגביע הסרבי: 2004 עם בודוצ'נוסט פודגוריצה אליפות יוגוסלביה: 2001 הגביע היוגוסלבי: 2001 עם טאו ויטוריה הסופרקאפ הספרדי: 2006, 2007, 2008 אליפות ספרד: 2008 גביע המלך הספרדי: 2009 השחקן המצטיין של אליפות אירופה עד גיל 20: 1998 שחקן העונה בליגה היוגוסלבית: 1998 שחקן העונה בליגה האדריאטית: 2004 מלך הסלים של הליגה האדריאטית: 2004 אלוף תחרות השלשות של הליגה הספרדית: 2007 מלך הסלים של היורוליג: 2007, 2009, 2011 חמישיית העונה ביורוליג: 2008/2009 חמישיית העונה השנייה ביורוליג: 2006/2007 מדיה וקבצים בנושא איגור רקוצ'ביץ' בוויקישיתוף איגור רקוצ'ביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) איגור רקוצ'ביץ', ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל באתר פיב"א אירופה פרופיל באתר הליגה האדריאטית
המאונן הגדול

המאונן הגדול (בספרדית El gran masturbador) הוא ציור שמן מאת סלבדור דאלי משנת 1929. היצירה, מהסגנון הסוריאליסטי, מוצגת כיום במוזיאון ריינה סופיה שבמדריד, המוזיאון הלאומי של ספרד לאמנות מהמאה ה-20. במרכז התמונה נראה פרצוף מעוות של אדם בפרופיל המסתכל מטה, בהתבסס על צורת חוף ים באזור קטלוניה – תמה אהובה על דאלי, שנעשה בה שימוש גם ביצירתו "התמדתו של הזיכרון" משנת 1931. דמות האישה העירומה העולה מאחורי הפרצוף היא של גאלה. לדאלי היה רומן עם גאלה (אשת חברו הטוב אלואר מזרם הסופרים הסוריאליסטים), והתיאור מציג את רגשות האשמה שלו. פיה קרוב לאיבר מינו שאינו נמצא במצב של זקפה, היות שדאלי מפחד כי כנקמה על הבגידה בחברו, איבר מינו ייטרף. לגבר חתכים טריים ומדממים על ברכיו. מתחת לפרצוף הראשי נראה ארבה במהופך, כרמז למנטיס - נקבת גמל השלמה הטורפת את הזכר בזמן ההזדווגות. מדיה וקבצים בנושא המאונן הגדול בוויקישיתוף המאונן הגדול באתר www.csulb.edu
עבודה יצרנית

המונח עבודה יצרנית הוא מונח בתחום הכלכלה הפוליטית, המתייחס לסוג העבודה המייצרת מוצרים חומריים, כגון עבודת כפיים, מלאכה וייצור. המונח שימש בעיקר בתאוריות כלכליות סוציאליסטיות ומרקסיסטיות במהלך המאה ה-19. המונח מובדל מעבודה לא יצרנית, עבודה שתומכי הרעיונות המרקסיסטים ראו בה כמביאה תועלת לפרט העוסק בה, אך מנצלת את כלל החברה (כגון מסחר, שירותים פיננסיים ואמנות). Karl Marx, Theories of Productive and Unproductive Labour, 1863 Peter Howell, Once Again on Productive and Unproductive Labour, 1975 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
LightWave 3D

LightWave 3D היא תוכנה לגרפיקה ממוחשבת התואמת את מערכות ההפעלה – Windows ו-Mac OSX. התוכנה פותחה על ידי חברת NewTek. היא משמשת ליצירת תמונות וסרטים תלת־ממדיים. היא תומכת במגוון אפקטים, בהם השתקפות מציאותית. התוכנה מורכבת משני מודולים: מודולר, המשמש ליצירת אובייקטים לייאאוט, המאפשר יציאת פלט והנפשת האובייקטים אשר נוצרו במודולר. הלייאאוט מאפשר גם הצבה והנפשה של מספר אובייקטים בו זמנית, הצבת גופי תאורה שונים בסצנה (פנס, שמש, זרקור, לייזר) והצבת מצלמות. מסע בין כוכבים: הדור הבא פארק היורה אבודים אווטאר 300 פלאש פורוורד וי (2009) איירון מן תיקים באפלה טיטניק להלן דוגמאות לתמונות אשר נוצרו באמצעות תוכנה זו: מדיה וקבצים בנושא LightWave 3D בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של LightWave 3D LightWave 3D, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Okuda, Mike; Okuda, Denise; Mirek, Debbie (1999). The Star Trek Encyclopedia. Pocket Books. ISBN 0-671-53609-5. ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'ייבר KH2002

ח'ייבר KH2002 הוא רובה סער בקליבר 5.56 מ"מ מתוצרת איראן, קרוי על שם קרב ח'ייבר. הרובה פותח בשנת 2001 על ידי ארגון התעשיות הביטחוניות של איראן על בסיס רובה הסער האיראני DIO S-5.56 שהוא העתק של הרובה הסיני CQ של Norinco שבעצמו מהווה העתק בלתי מורשה של רובה M16. שלא כמו ה-S-5.56, הח'ייבר מעוצב בתצורת בולפאפ (כמו התבור הישראלי) ועל כן מזכיר במראהו שילוב בין ה-FAMAS הצרפתי לשטייר AUG האוסטרי. דגמים ראשונים יוצרו בשנת 2003 וייצור סדרתי החל ב-2004. הרובה זמין בתצורות של נשק קצר (קרבין), ארוך (תצורה סטנדרטית) ובתצורת קלעים. לדגם הקרבין אין את הכוונת הקדמית שיש בדגם הארוך ובדגם הקלעים. איראן איראן - נמצא בשימוש מוגבל בקרב הצבא האיראני. נעשו ניסיונות לספק את הנשק גם לסוריה, שם הנשק התחרה במכרז עם הקלאצ'ניקוב AK74M, אבל הניסיון כשל עקב תקלות רבות שהיו בנשק. נעשה ניסיון לספק את הנשק גם לפרגוואי דרך ונצואלה במטרה לעקוף את הסנקציות שהוטלו על איראן, אך גם הניסיון הזה כשל. מדיה וקבצים בנושא ח'ייבר KH2002 בוויקישיתוף תיאור הנשק באתר הרשמי של התעשיות הביטחוניות של איראן מידע על הרובה באתר Modern Firearms (האתר world.guns.ru לשעבר) תיאור הנשק בצירוף תמונות באתר Security Arms https://www.bellingcat.com/news/mena/2015/02/19/from-russia-with-love-syrias-ak-74ms/ https://www.washingtontimes.com/news/2007/oct/12/uruguay-caught-buying-iran-arms/