ג'ימי הופה

ג'יימס רידל "ג'ימי" הופה (באנגלית: James Riddle "Jimmy" Hoffa; נולד ב-14 בפברואר 1913; נעלם ב-30 ביולי 1975) היה נשיא איגוד נהגי המשאיות בארצות הברית, שנחשד בשחיתות ובקשרים עם המאפיה. ג'ימי הופה נולד בעיר ברזיל שבמחוז קליי באינדיאנה. אביו נפטר בשנת 1920 כשג'ימי היה בן שבע, וארבע שנים לאחר מכן עברה משפחתו לדטרויט. בשנת 1932 החל בפעילות לשיפור תנאי תעסוקה במסגרת איגודי עובדים. הוא התחתן בשנת 1936. בשנת 1952 נבחר לכהונת סגן נשיא איגוד נהגי המשאיות, ובשנת 1958 נבחר לכהונת נשיא האיגוד במקום דייב בק. הופה הוביל שביתות, מחאות ופעולות אחרות לשיפור תנאי תעסוקה. הופה תמך במועמדותו של ריצ'רד ניקסון מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1960, בהן ניצח מועמד הדמוקרטים ג'ון קנדי. לאחר רצח קנדי הייתה השערה שהופה מעורב ברצח מטעמים של התנגדות פוליטית, אך השערה זו נדחתה על ידי ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות. במקביל לפעילותו באיגוד, החל הופה לקיים קשרים עם המאפיה. בשנת 1964 הוא הואשם בעבירות שוחד, שיבוש הליכי חקירה ומרמה, ובשנת 1967 הוא הורשע ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. הוא קיבל חנינה מהנשיא ניקסון בשנת 1971 על סמך הבטחה שלא להיות פעיל בהנהלת איגוד נהגי המשאיות במשך 10 שנים. הופה החליט לערער ולנסות לחזור לאיגוד. הוא חשב להסתייע במאפיה על מנת לחזור לאיגוד ויזם פגישה עם שניים מראשי המאפיה, טוני ג'יאקלונה וטוני פרובנצאנו. הופה נראה לאחרונה ב-30 ביולי 1975 בסמוך לשעה 2 בצהריים במגרש חניה של מסעדה בעיר דטרויט. ככל הידוע, הוא היה אמור להיפגש שם עם שניהם. בשעה 14:15 בערך הופה התקשר לאשתו ואמר לה שהאנשים אותם היה אמור לפגוש עדיין לא הגיעו, ומאז לא יצר איתה קשר. באותו יום, אחרי שהוא לא חזר הביתה, התקשרה אשתו למשטרה שהחלה לחפש אחריו. בשנת 1982, אף על פי שגופתו לא נמצאה, הוכרז הופה רשמית כמת. הבולשת הפדרלית של ארצות הברית ממשיכה מאז לחקור את ההיעלמות. רבים מניחים שהופה נרצח על ידי המאפיה ונעשו ניסיונות רבים לאתר את מקום קבורתו. לאורך השנים הועלו טענות והשערות שונות לגבי נסיבות היעלמותו של הופה: מתחקיר המשטרה עולה ששני האנשים אותם היה אמור לפגוש הופה, ג'יאקלונה ופרובנצאנו, כלל לא הגיעו באותו יום לנקודת המפגש. לפי סברה אחת הופה נורה בראשו, לאחר מכן אוחסנה גופתו בתא מטען של מכונית שהובלה לגריטה, וזו הגרסה שמתוארת בסרט "הופה". לטענת איש המאפיה דונלד פרנקוס, הוא הרג את הופה וקבר אותו באצטדיון הג'איינטס בניו יורק. טענה זו הופרכה על ידי תחקירני תוכנית הטלוויזיה מכסחי המיתוסים. רוצח שכיר בשם ריצ'רד קוקלינסקי טען שהוא הרג את הופה. לפי גרסתו שהובאה בביוגרפיה שלו, קוקלינסקי רצח את הופה עם סכין ציידים, הטמין את גופתו בתוך חבית דלק והצית אותה. הוא הניח לאש לבעור "במשך כחצי שעה", הלחים את החבית וקבר אותה במגרש גרוטאות. לאחר זמן, כששותף של קוקלינסקי החל לשתף פעולה עם הבולשת הפדרלית, קוקלינסקי חשש שהשותף ישתמש במידע שבידו כדי לחלץ עצמו מצרות. לכן, הוא הוציא את החבית מקברה והכניסה לתא מטען של מכונית ישנה, שנגרטה לגוש מתכת - קובייה בגודל של 1.5 מטר על 1 מטר. גוש זה נמכר ונשלח ליפן יחד עם עוד עשרות גרוטאות, כמתכת ממוחזרת לייצור מכוניות חדשות. צ'ארלס ברנדט, שכתב על הופה ספר ביוגרפי בשם "שמעתי שאתה צובע בתים", שעליו מבוסס הסרט "האירי", טען כי פרנק "האירי" שיראן — פעיל בארגון נהגי המשאיות – הודה בפני עורך דינו (סמוך למותו ב-2003, בגיל 83) כי הוא שימש גם מחסל בשירות המאפיה ובשליחותה רצח את ג'ימי הופה, אף שהיה ידידו. ב-2006 סיפר אסיר בשם דונובן וולס כי ראה שני אנשים קוברים אדם באסם במישיגן, יום לאחר היעלמותו של הופה. החפירה באותו אסם לא העלתה ממצאים, אך פרסום הפרשה מחדש חשף לציבור את קיומו של מסמך של ה-FBI מ-1976, בן 56 עמודים, שש שנים לפני ההכרזה על מותו של הופה. ההשערה המסכמת במסמך הייתה שהוא נרצח על ידי המאפיה. מייקל פרנזסה, מאפיונר לשעבר ממשפחה הפשע קולומבו, טען כי איש מאפיה בשם פיטר אשר היה בכלא העביר לו מידע מאדם שלישי (שהיה גם חבר מאפיה בכלא) שטען שידע מה קרה להופה, על פי פרנזסה המקור הזה היה אמין ותאם למידע שכבר ידע על היעלמותו של הופה. על פי פרנזסה, אחד מראשי המאפיה בניו יורק הורה לרצוח את הופה. אחד ממבצעי הרצח לפי פרנזסה היה אדם שלא היה חבר רשמי במאפיה והאדם הזה עדיין בחיים אך נמצא בכלא במאסר עולם. פרנזסה טוען כי גופתו של הופה נמצאת בגוף מים וככל הנראה לא תמצא. פרנזסה טוען שיש לו את ההקלטה של פיטר מספר לו את זה, אך ההקלטה טרם פורסמה. בתו של ג'ימי הופה, ברברה אן (נולדה ב-1938), שימשה כשופטת ולאחר מכן כיועצת משפטית למושל מדינת מיזורי. בנו, ג'יימס פיליפ הופה (נולד ב-1941), עורך דין במקצועו, מכהן כנשיא איגוד נהגי המשאיות משנת 1999. בשנת 1978 יצא לאקרנים הסרט "פ.י.ס.ט" (אנ') בו גילם סילבסטר סטאלון את דמותו של ג'וני קובאק, המבוססת על הופה. בשנת 1992 גילם ג'ק ניקולסון את דמותו של הופה בסרט "הופה" (אנ') המבוסס על חייו. את הסרט ביים דני דה-ויטו שאף שיחק דמות בדיונית שאינה קיימת בביוגרפיה האמיתית של הופה. בסרט "ברוס הגדול מכולם" משתמש כתב הטלוויזיה ברוס נולן בכוחות שקיבל מאלוהים על מנת לגרום למציאת גופתו של הופה, ובכך להשיג סקופ בלעדי. בסדרה "בנות הזהב", אחת ההוכחות לקשרים של סופיה עם המאפיה היא שהיא יודעת מה קרה לג'ימי הופה. בשנת 2019 גילם אל פצ'ינו את דמותו של הופה בסרט "האירי" בבימויו של מרטין סקורסזה. בסדרה ״אוזרק״ מספר באדי דקר השכן החולה לוונדי אשתו של מרטין כחלק מבדיחה שרצח את ג’ימי הופה ולכן הגיע לעיירה. הופה כתב אוטוביוגרפיה שפורסמה בשנת 1970 בשם "ג'ימי הופה: פרקים". לאחר היעלמותו יצא הספר במהדורה חדשה בשם "ג'ימי הופה: הסיפור האמיתי". ג'ימי הופה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ימי הופה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ימי הופה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)