איימי ויינהאוס

איימי ג'ייד ויינהאוס (באנגלית: Amy Jade Winehouse;‏ 14 בספטמבר 1983 – 23 ביולי 2011) הייתה זמרת-יוצרת יהודייה-בריטית, שהתפרסמה בזכות סגנונה האקלקטי, הכולל תערובת של ז'אנרים רבים, בהם סול, סקא, ג'אז, ורית'ם אנד בלוז. אלבומה הראשון של ויינהאוס, Frank, הצליח למדי, הן מסחרית והן בקרב המבקרים במולדתה, הממלכה המאוחדת. האלבום גם היה מועמד לפרס מרקיורי. אלבומה השני, Back to Black, שיצא ב-2006, הוביל לחמש זכיות בפרס גראמי והפך אותה לאמנית הבריטית הראשונה שזכתה בחמישה פרסי גראמי, כולל שלושה מתוך הארבעה הגדולים: "תגלית השנה", "הקלטת השנה" ו"שיר השנה". ב-14 בפברואר 2007 זכתה בפרס המוזיקה הבריטית בקטגוריית "הזמרת הבריטית הטובה ביותר". ויינהאוס נפטרה בביתה בקמדן טאון שבלונדון ב-23 ביולי 2011 מהרעלת אלכוהול. ויינהאוס נולדה באזור סאות'גייט שברובע אֶנְפִילְד בצפון לונדון למשפחה יהודית חובבת ג'אז. משפחתה של ויינהאוס מנתה ארבע נפשות: אביה מיטשל (נהג מונית), אמה ג'ניס (רוקחת), ואחיה הבכור אלכס. סבא רבא מצד האב היגר ללונדון בשנת 1890 ממינסק. לפני שעברה לבית הספר "אשמול" (Ashmole) היא למדה בבית הספר של סאות'גייט. כשהייתה בת עשר הקימה עם חברתה להקת ראפ בשם "Sweet 'n' Sour", אשר לא האריכה ימים. היא למדה בבית הספר ע"ש סילביה יאנג לאמנויות הבמה בגיל 12, אבל סולקה בגיל 14 מאחר ש"לא מיצתה את עצמה", ומאחר שעשתה נזם. יחד עם ילדים נוספים מבית ספרה היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה בריטית בשנת 1997. מאוחר יותר למדה בבית הספר BRIT (אנ') לאמנויות הבמה בקרוידון. בגיל 13 קיבלה במתנה גיטרה פרטית וכשנה לאחר מכן החלה לכתוב שירים ולהלחין אותם. בתקופה זו נשרה מבית הספר והחלה להתנסות בסמים. מיד לאחר נשירתה החלה לעבוד ככתבת לענייני בידור ברשת החדשות וורלד אנטרטיינמנט (אנ'), ובנוסף החלה לשיר יחד עם להקת ג'אז מקומית. בן זוגה דאז, זמר הסול טיילר ג'יימס, שלח קלטת דמו שלה (הכוללת את השיר "Love Is a Losing Game", שנמצא בגרסתו המקורית באלבום המורחב של Back to Black) לחברת התקליטים איילנד/יוניברסל היוקרתית, אשר הביאה בסופו של דבר להחתמתה על חוזה הקלטות עם החברה. עם התשלום הראשון שקיבלה מהחברה עברה ויינהאוס ללונדון, שם שכרה את להקת הליווי של שארון ג'ונס. חייה האישיים של ויינהאוס עוררו עניין תקשורתי רב. סגנונה הייחודי ועיצוב שערה עוררו חקיינים והיוו השראה למעצבי אופנה, שהבולט בהם הוא קרל לגרפלד. במהלך השנים היא כיכבה במדורי הרכילות בשל בעיות רפואיות, בעיות סמים ואלכוהול, אשפוזים עקב תאונות ובמכוני גמילה. בראיונות שונים סיפרה שהיא סובלת מדיכאונות, מנטייה לפגיעה עצמית ומהפרעות אכילה. ב-2005 עברה תקופה של בעיות שתייה, שימוש ב"סמים קשים", מצבי רוח אלימים וירידה במשקל. קרוביה ציינו כי מות סבתה היה אחת הסיבות להתמכרותה. בן זוגה באותה עת היה הזמר אלכס קלייר. ב-18 במאי 2007 נישאה ויינהאוס לבלייק פילדר-סיביל במיאמי ביץ'. היא ובעלה הסתבכו בעבירות חוק מספר פעמים, דבר שהוביל לביטולם של כמה מסעי הופעות. בנוסף, בעלה ישב בבית סוהר כשנה על שיבוש הליכי משפט ועוד מספר פעמים על שימוש בסמים, קטטות וכדומה. ב-16 ביולי 2009 הזוג התגרש. באוגוסט 2007 ביטלה ויינהאוס מספר הופעות בממלכה המאוחדת בשל תשישות ובריאות לקויה. בתקופה זו אושפזה ויינהאוס בשל מנת יתר של סמים שונים ואלכוהול. בריאיון למגזין הגרמני "שטרן", אמרה כי אושפזה בשל סמים וכי "באמת חשבתי אז שזה נגמר". במהלך שנת 2008 עברה מספר ניסיונות גמילה. באוקטובר 2010 טענה ויינהאוס בריאיון ל"גלאמור" כי לא השתמשה בסמים בשלוש השנים האחרונות, וכי היא מרגישה שבריאותה טובה יותר. עם זאת, מספר חודשים לאחר מכן, בהופעתה בבלגרד ב-18 ביוני 2011, ספגה ביקורת רבה מהתקשורת לאחר שאיחרה לעלות לבמה, מלמלה את מילותיהם של מספר שירים ולאחר מכן ירדה מהבמה לקול קריאות בוז של הקהל; בעיתונים כתבו כי בהופעתה הכללית נראתה שיכורה או מסוממת. לאחר אותה הופעה ביטלה ויינהאוס את שתי ההופעות הבאות, ובהמשך הודיעה כי היא מבטלת את כל סיבוב ההופעות האירופאי שתוכנן, "עד שתחזור למיטבה". ויינהאוס הייתה ביסקסואלית והזדהתה כך במספר הזדמנויות. ב-23 ביולי 2011 נמצאה ללא רוח חיים בדירתה בצפון לונדון בגיל 27 (ובכך הצטרפה ל"מועדון 27"). גופתה הועברה בתום הנתיחה לבני משפחתה, וב-26 ביולי נשרפה גופתה בקרמטוריום "גולדרס גרין". משפחתה הודיעה כי אפר הגופה יונח לצד אפרה של סבתה – בבית העלמין היהודי וג'וורברי. ב-26 באוקטובר 2011 פורסמו תוצאות הנתיחה שלאחר המוות, לפיה כמות האלכוהול שנמצאה בדמה הייתה פי 4.5 מהכמות המותרת לנהיגה בממלכה המאוחדת. הרופאה הפרטית שלה, ד"ר כריסטינה רומייט, סיפרה כי הזמרת הייתה בתהליך גמילה, אך חזרה לשתיית אלכוהול בימים שקדמו למותה. ב-29 במרץ 2012 נמסר מסוכנות הידיעות האמריקנית AP כי אביה, מיטשל, יהיה מנהל העיזבון שלה וכי הוריה יירשו את כלל רכושה מאחר שלא השאירה צוואה. לאחר מותה יצר המוזיאון היהודי בלונדון תערוכה לזכרה. תערוכה זו הוצגה גם בבית התפוצות. ערך מורחב – פרסים ומועמדויות של איימי ויינהאוס אלבום הבכורה של ויינהאוס, Frank, יצא ב-20 באוקטובר 2003. שירים רבים באלבום כללו השפעות ג'אז. מלבד שני שירים שהם גרסת כיסוי, כל שירי האלבום נכתבו בשיתוף עם ויינהאוס. האלבום קיבל ביקורות חיוביות, וקולה הושווה לקולותיהן של שרה ווהן, מייסי גריי ואחרות. האלבום הגיע לפלטינה והיה מועמד למספר פרסי מרקיורי. לאחר יציאתו של האלבום טענה ויינהאוס כי "היא הייתה רק 80 אחוז מאחורי האלבום" ושחברת התקליטים הכלילה באלבום שירים שלא אהבה. אחרי יציאת האלבום היא ציינה בראיון "אני לא יכולה להקשיב לאלבום 'פרנק' יותר, ואף פעם בעצם לא הייתי מסוגלת". מהאלבום יצאו הסינגלים "Take the Box", ו-"Stronger Than Me" שזכו להצלחה נאה, הסינגל הכפול "In My Bed"\"You Sent Me Flying", שזכה להצלחה מועטה, והסינגל הכפול האחרון "Fuck Me Pumps"\"Help Yourself" שזכה להצלחה מועטה גם כן. ב-2006 יצא אלבומה השני של ויינהאוס, Back to Black, שזכה להצלחה גדולה באמריקה ובריטניה, וזכה בחמישה פרסי גראמי. בנוסף, האלבום הגיע לתואר הפלטינה המחומשת בממלכה המאוחדת, מה שהפך אותו לאלבום הנמכר ביותר לשנת 2007. האלבום הוליד כמה סינגלים, הסינגל הראשון והמצליח ביותר בקריירה של ויינהאוס מבחינה מסחרית הוא "Rehab", שיצא ב-23 באוקטובר 2006 והגיע למספר 9 במצעד הבילבורד, היה ללהיט בינלאומי וכן היה לשיר ההיכר שלה. הסינגל השני, "You Know I'm No Good", יצא ב-8 בינואר 2007, והגיע למספר 18 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השלישי הוא "Back to Black", שיצא בממלכה המאוחדת ב-30 באפריל 2007, והגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי וזכה גם הוא להצלחה בין-לאומית. שני הסינגלים הנוספים מהאלבום הם: "Tears Dry on Their Own" (שהיה ללהיט טופ 20 בממלכה המאוחדת והגיע למעמד כסף על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים) ו"Love Is a Losing Game" (שאף על פי שהיה הסינגל הכי פחות מצליח מהאלבום עדיין זכה להצלחה יחסית כשנכנס לטופ 40 גם בממלכה המאוחדת וגם באירלנד). האלבום כולל גם בונוסים מהופעות של ויינהאוס ואת השיר "Valerie". האלבום זכה לביקורות טובות וחיוביות רבות ומבקרים רבים שיבחו אותו. ב-23 ביולי 2008 הוצגה בובת שעווה בדמותה ויינהאוס במוזיאון "מאדאם טוסו" בלונדון. ב-2010 החלה לעבוד על האלבום השלישי שלה, אשר אמור היה לצאת לאור במחצית הראשונה של 2011. יציאת האלבום נדחתה עקב ניסיונותיה הכושלים להיגמל מהשימוש בסמים ולהתפנות לעבודה על האלבום. לאחר מכן הופיעה חמש הופעות בברזיל, ב-8 עד 15 בינואר, ובהופעות שרה גרסאות כיסוי חדשות ואת השירים הישנים מאלבומה השני Back to Black. את הופעותיה בברזיל חיממו ג'אנל מונה ומאייר הות'ורן (אנ'). ב-11 בפברואר 2011, ויינהאוס קיצרה הופעה בדובאי בעקבות בוז מהקהל. ויינהאוס דיווחה כי היא הייתה עייפה, מוסחת ושיכורה במהלך ההופעה. בשנת 2011 החלה להתעסק בתחום האופנה. היא עיצבה כמה תלבושות אשר נמכרות בכמה חנויות בעולם. ב-18 ביוני 2011, כחודש לפני מותה, הופיעה ויינהאוס בבלגרד, בהופעה שהתפרסמה משום שלא הצליחה לשיר את שיריה. ניכר היה כי הייתה בהשפעת סמים או אלכוהול, אך לא התאפשר לה לרדת מהבמה עד תום ההופעה. ב-20 ביולי 2011, כשלושה ימים לפני מותה, הופיעה ויינהאוס עם בת הסנדקות שלה, דיון ברומפילד ולהקת הוונטד בקמדן, לונדון. הופעה זו הייתה הופעתה האחרונה של ויינהאוס בציבור. ב-14 בספטמבר 2011, יום הולדתה ה-28 של ויינהאוס, פורסמה הקלטתה האחרונה, דואט עם הזמר טוני בנט. ויינהאוס ובנט הקליטו את השיר "Body & Soul" במרץ 2011, כארבעה חודשים לפני מותה. לשיר יצא קליפ, ובו נראים ויינהאוס ובנט מקליטים. חלק ממנו הוצג לעיני הקהל והתקשורת במהלך פינת כבוד שבוצעה בטקס ה-VMA של שנת 2011 לוויינהאוס, ובה נאמרו דברים מפי ראסל בראנד, טוני בנט (יחד עם ההצצה לקליפ) וביצוע כיסוי לשיר "Valerie" של מארק רונסון באירוח ויינהאוס על ידי ברונו מארס. ב-2 בדצמבר יצא לאור האלבום האחרון של איימי, Lioness: Hidden Treasures. בשנת 2014, נחשף פסלה של איימי ויינהאוס. הפסל נוצר בידי האמן הבריטי סקוט איטון באותה שנה, כאות מחווה עבור הזמרת שנפטרה ב-23 ביולי 2011. הסקירות של הפסל היו חיוביות, אם כי אחד הפרשנים אמר כי הוא "מעוצב ככל הנראה בדיוק כמו ויינהאוס". אביה של ויינהאוס אף ציין כי "הפסל מראה בדיוק את ויינהאוס בתנוחה היפה ביותר שאפשר לפסל... אנחנו באמת מקווים שהאוהדים של איימי אוהבים את הפסל", ואמה הוסיפה ואמרה כי "אני מרוצה מהדרך שבה הפסל התברר. אתה יכול לראות בבירור שזו איימי [...] קמדן הוא המקום של איימי, לשם היא שייכת." בתאריך יום ההולדת שהתקיים בשנה שבה נפטרה ויינהאוס (14 בספטמבר), הוריה הקימו את קרן איימי ויינהאוס (אנ'), לזכרה. הקרן מתמקדת בעזרה לאנשים, כנגד אלכוהול, סמים, וכו'. בקרן תומכים אנשים רבים, וביניהם גם השחקנית הבריטית, ברברה וינדזור. במאי 2015, יצא הסרט "איימי" המציג ראיונות וקטעי צילום של ויינהאוס מצעירותה עד מותה. עם הסרט יצא גם הפסקול באותו השם, Amy. בנובמבר 2018, יצא הסרט "איימי ויינהאוס: בחזרה אל השחור", שהתמקד בעיקר באלבומה המצליח Back to Black, שהפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, וזכה ב-5 פרסי גראמי בערב אחד. להקת גרין דיי הוציאה שיר המוקדש לוינהאוס בשם "Amy" אותו כתב סולן גרין דיי, בילי ג'ו ארמסטרונג, מספר שבועות לאחר מותה. השיר יצא כחלק מהאלבום, ¡Dos!. ב-11 באוקטובר 2018, אביה של איימי ויינהאוס, מיץ' ויינהאוס, הודיע כי סיבוב הופעות הולוגרמי של איימי עתיד להתקיים ברחבי העולם. סיבוב ההופעות חל בסוף שנת 2019, והציג הולוגרמה של איימי ויינהאוס, לה התלוותה להקת רקע. מיץ' גם אמר כי: "לראות אותה שוב זה משהו מיוחד, שבאמת לא ניתן לנסח במילים. המוזיקה של הבת שלי נגעה בחייהם של מיליוני אנשים, והמורשת שלה תימשך בדרך חדשנית ופורצת". בנוסף לכך, סיבוב ההופעות גייס כספים עבור עמותת איימי ויינהאוס. באפריל 2024 יצא הסרט Back to Black, סרט דרמה ביוגרפי המבוסס על חייה בכיכובה של מריסה אבלה. ערך מורחב – דיסקוגרפיה של איימי ויינהאוס 2003: Frank 2006: Back to Black 2011: Lioness: Hidden Treasures 2012: Amy Winehouse at the BBC מדיה וקבצים בנושא איימי ויינהאוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איימי ויינהאוס מידע וכתבות: עמוס הראל, הלבנה החדשה בשכונה, באתר הארץ, 15 באפריל 2007 פז חסדאי‏, הכל אודות איימי, באתר וואלה, 29 בינואר 2010 דפנה לוסטיג‏, שחור משחור: איימי וויינהאוס חיסלה לעצמה את הקריירה, באתר וואלה, 26 ביוני 2011 כתבות ומאמרים בעקבות מותה: איימי וויינהאוס: 1983-2011, באתר וואלה, 23 ביולי 2011 נפרדים מאיימי ויינהאוס: סיקור מיוחד (אורכב 28.09.2011 בארכיון Wayback Machine) באתר נענע10 איימי ויינהאוס מתה, באתר הארץ, 24 ביולי 2011 אור ברנע, הזמרת איימי וויינהאוס מתה בגיל 27, באתר ynet, 23 ביולי 2011 גיא סידיס, רדופת שדים: הספד לאיימי וויינהאוס, באתר nrg‏, 23 ביולי 2011 ענבר ליבנת, דדי'ז גירל • פרידה מאיימי ויינהאוס (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), נענע10, 24 ביולי 2011 מצעד שיריה של איימי ויינהאוס(הקישור אינו פעיל), פורטל אנשי הספר, 31 ביולי 2011 רועי בהריר, המוות נאה לה: המוות של איימי ויינהאוס הוא אירוע השנה, באתר nrg‏, 27 בדצמבר 2011 מיכל ישראלי, בחזרה לשחור: חייה ומותה של איימי ויינהאוס, באתר nrg‏, 23 ביולי 2012 עמי פרידמן, איימי וויינהאוס: להפוך לאייקון בשני אלבומים, באתר ynet, 23 ביולי 2014 ביקורת על האלבום "לביאה: אוצרות חבויים", באתר מעמול, 15 בדצמבר 2011 איימי ויינהאוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איימי ויינהאוס, ברשת החברתית פייסבוק איימי ויינהאוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איימי ויינהאוס, ברשת החברתית אינסטגרם איימי ויינהאוס, ברשת החברתית טיקטוק איימי ויינהאוס, סרטונים בערוץ היוטיוב איימי ויינהאוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר AllMovie (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר Metacritic (באנגלית) איימי ויינהאוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איימי ויינהאוס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר ספוטיפיי איימי ויינהאוס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר Last.fm (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר AllMusic (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר דיזר איימי ויינהאוס, באתר Yandex.Music (ברוסית) איימי ויינהאוס, באתר Discogs (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר Songkick (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר Genius איימי ויינהאוס, באתר SecondHandSongs איימי ויינהאוס, באתר בילבורד (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר טיידל (באנגלית) איימי ויינהאוס, באתר אמזון מיוזיק איימי ויינהאוס מתה מצריכת אלכוהול, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011 אסף נבו, ‏"איימי וויינהאוס צרכה כמויות של אלכוהול לפני מותה", באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2011 Amy Winehouse was not hospitalized for 'exhaustion', באתר לוס אנג'לס טיימס(הקישור אינו פעיל, 13.8.2020) Amy Winehouse Unveils Her Fred Perry Designs באתר פיפל(הקישור אינו פעיל, 13.8.2020) "איימי וויינהאוס שיכורה מכדי לשיר", באתר וואלה, 19 ביוני 2011 כאמור למיטב היא לא חזרה...Amy Winehouse tour pulled so she can 'sort herself out',‏ 21 ביוני 2011, באתר BBC Amy Winehouse claims bisexuality Amy Winehouse is bisexual נועה הרשקוביץ‏, איימי איפה נעלמת לנו? פינת התרבות בתערוכה חדשה לזכרה של ווינהאוס, באתר וואלה, 20 באוקטובר 2014 אבי פיטשון, לראות מקרוב את איימי ויינהאוס, בישראל, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2014 "צפו: איימי ויינהאוס בפעם האחרונה על הבמה". נענע 10 - תרבות ובידור. אורכב מ-המקור ב-2017-08-22. נבדק ב-2017-07-27. Lioness: Hidden Treasures, 2011-01-01, נבדק ב-2022-07-23 "Amy Winehouse statue unveiled in Camden". The Independent (באנגלית בריטית). 2014-09-14. נבדק ב-2017-12-29. "Amy Winehouse statue unveiled". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-09-14. נבדק ב-2017-12-29. Ellis-Petersen, Hannah (2014-09-14). "Amy Winehouse statue unveiled in London". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-12-29. Charity overview אמיר בוגן, קאן, הסרט על איימי וויינהאוס: מרגש אך מייגע, באתר ynet, 17 במאי 2015 "Amy Winehouse's 'Back To Black' documentary is a reminder of her supreme talent". NME (באנגלית אמריקאית). 2018-09-19. נבדק ב-2018-10-20. New Amy Winehouse Back to Black Documentary Announced | Pitchfork, pitchfork.com (באנגלית) A new documentary on Amy Winehouse's 'Back To Black' is coming soon, DIY (באנגלית) "A hologram of Amy Winehouse will tour the world in 2019". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-10-20.