laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יששכר גואלמן

הרב יששכר גואלמן (נולד בה'תש"ג, 1943) הוא ממייסדי מכון מרחבים ומחבר תורני. בעבר היה המפקח המרכז (מפמ"ר) ללימודי תנ"ך בחינוך הממלכתי דתי במשרד החינוך. יששכר גואלמן הוא בנו של אלעזר גואלמן, שהיה מזכ"ל הסתדרות הפועל המזרחי וחבר המפד"ל, ונכדו של הרב גדליה גואלמן, שד"ר של ישיבת לומז'ה, ומתלמידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. למד בישיבת כרם ביבנה, ובחורף תשכ"ה, לאחר סיום שירותו הצבאי במסגרת הישיבה, ולאחר התייעצות עם הרצי"ה קוק, עבר ללמוד בישיבת מרכז הרב. בשנת תשכ"ו (1966) זכה בפרס משרד הדתות לחיבורים תורניים. משנת 1982 עד ראשית שנת 2011 כיהן כמפמ"ר ("מפקח מרכז" – מפקח ראשי) תנ"ך במשרד החינוך, אז הוחלף על ידי מירי שליסל. ייסד את "מכון מרחבים" להכשרת מורים בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 יחד עם שני אברכים נוספים מישיבת מרכז הרב, הרב אריה שטרן והרב יגאל שפרן, בעידוד ראש הישיבה, הרב צבי יהודה הכהן קוק. שימש כמרצה במכון במשך עשרות שנים. כמו כן, לימד תנ"ך במדרשת הרובע, במכללת אורות ישראל ובישיבת נתיב מאיר. ערך יחד עם חותנו הרב שלמה זלמן מן ההר והרב פרופ' יהודה איזנברג את הספר דיני צבא ומלחמה של הרב מן ההר, אשר זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית בשנת תשל"ב. ספר נוסף של הרב מן ההר שערך, הוא הספר מהר שלם, המכיל עיונים בתנ"ך ובענייני מקדש. כמו כן, ערך את הספר "הקול קול יעקב" (הלכות תפילה), של הרב איסר קלונסקי. הוציא שני כרכים של ספר שמות וספר במדבר אשר מותאם לתוכנית הלימודים בתנ"ך בבתי הספר הדתיים. ספר נוסף שחיבר הוא 'ערבי פסחים' בהוצאת משרד החינוך. כתב יחד עם הרב אלישע וישליצקי את החוברת 'סוגיית הקריאה לשלום במלחמה', חוברת לתלמיד. בשנת תשמ"ב הוציא את החוברת למורים 'מאי חנוכה'. כתב פרק מהספר 'מאורות תהלים', עיונים במזמורי תהלים מאת סֶגֶל ההוראה של מכללת אורות ישראל. מאמריו בתנ"ך מתפרסמים באתר תנ"ך על הפרק. מתגורר בעיר העתיקה בירושלים, היה נשוי ליהודית (נפטרה בקיץ תשס"ב), בתו של הרב שלמה זלמן מן-ההר. לזוג שבעה ילדים. בתו, יעל אריאל, ניהלה את כפר הנוער "איילת השחר" במושב יונתן שבגולן. בנו, הרב יאיר הוא מייסד ישיבת "תפארת שלמה" ברמלה והעומד בראשה. בן נוסף, הרב יהושע, הוא ר"מ בישיבת עטרת נחמיה בתל אביב. בנו הרב יהונתן ר"מ בישיבת לנתיבות ישראל בעיר העתיקה ירושלים. בתו יפעת, נשואה לרב מיכאל אדרעי, ראש כולל ההלכה בישיבת הר עציון ורב היישוב כפר מימון. גיסיו הם הרב חיים שטיינר, הרב עמיאל שטרנברג, שייקה שפירא והרב חיים מן ההר. יששכר גואלמן, דף שער בספרייה הלאומית שיעורי הרב יששכר גואלמן באתר ישיבה שיעורי הרב יששכר גואלמן במדרשת הרובע מאמריו באתר רמב"יש שיעורו של הרב יששכר גואלמן בקורס: "נביאים אחרונים ודרכי הוראתם", אתר יוטיוב מידע על יששכר גואלמן בקטלוג הספרייה הלאומית ביוגרפיה קצרה על משפחתו, אתר לע"נ הרב שלמה זלמן מן ההר משמיע ישועה, תולדות חייו של הרצי"ה קוק, שמחה רז, עמ' 407 משמיע ישועה, תולדות חייו של הרצי"ה קוק, שמחה רז, עמ' 111 תלמידי ישיבה מצטינים זכו בפרסים, הצופה, 3 באפריל 1966. מפמ"ר חדשה ללימודי תנ"ך בחינוך הדתי משמיע ישועה, תולדות חייו של הרצי"ה קוק, שמחה רז, עמ' 561 בדרכי הרב, באתר ערוץ 7 אתר תנ"ך על הפרק
יובל שפרמן

יובל שפרמן (נולד ב-31 במאי 1976) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ותסריטאי ישראלי. שפרמן נולד בירושלים, את שירותו בצה"ל עשה בצנחנים. הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 כתב וביים את סרט הקולנוע "הדברים שמאחורי השמש", בו כיכבו אסי דיין, סנדרה שדה, זהר שטראוס וטלי שרון. על הבימוי וכתיבת הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר לשנת 2006. ב-2008 ביים עבור הוט 3 את הסדרה "תעשה לי ילד". בשנת 2010 היה שותף לפיתוח תסריט הסדרה "אננדה" שעלתה לשידור ב-2012. עוד בשנת 2010 שימש כיוצר, במאי ועורך תסריט הסדרה "אבודים באפריקה". בשנת 2011 שימש כבמאי מערכוני חוץ של תוכנית הבידור "ארץ נהדרת". בשנת 2013 יצר, כתב וביים את הסדרה "אבודים באסיה", שהיא סדרת ההמשך של "אבודים באפריקה" והשתתף בסרט "לרדת מהעץ". בשנת 2016 ביים והיה שותף ליצירת הסדרה "אורי ואלה", על תסריט הסדרה הוא היה מועמד יחד עם דינה סנדרסון ועופר סקר לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה ובנוסף זכה באותו הטקס בפרס על הבימוי הטוב ביותר. בשנת 2024 יצר; כתב וביים את הסדרה "טיטו ורוחו". שפרמן היה נשוי לשחקנית לירון וייסמן, ולהם שתי בנות. כיום בזוגיות עם דינה סנדרסון ולהם בן ובת. יובל שפרמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יובל שפרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נירית אנדרמן, דינה סנדרסון ויובל שפרמן לקחו את הזוגיות מחדר הכתיבה אל החיים, ומשם חזרה אל המסך, באתר הארץ, 28 בפברואר 2024 נועה רום, ילד אסור ילד מותר, באתר ynet, 2 באפריל 2008 יובל שפרמן, באתר ייצוג 1 רן בוקר, "תאג"ד" או "מטומטמת"? המועמדים לפרסי הטלוויזיה, באתר ynet, 9 בפברואר 2017
אלכסנדר פלאי

אלכסנדר פלאי (17 ביוני 1915 – 27 במאי 2007) היה היוזם והמוציא לאור של האנציקלופדיה העברית. פלאי נולד בקייב למאיר וברכה פלאי. בהיותו בן שש עלתה משפחתו לארץ ישראל דרך קהיר. בישראל המשפחה התיישבה בתל אביב. פלאי למד בגמנסיה הרצליה ובאוניברסיטה העברית היסטוריה ופילוסופיה. חלומו היה ליצור אנציקלופדיה מקיפה בשפה העברית. רעיון האנציקלופדיה העברית החל להתממש בקיץ 1944. אז הוקמה ועדה מייעצת לקביעת מגמתה של האנציקלופדיה. הדפסת הכרך הראשון החלה בקיץ 1948, עם הקמת המדינה. נשיא הכבוד של האנציקלופדיה היה נשיא המדינה, פרופ' חיים ויצמן. העורך של האנציקלופדיה היה פרופ' יוסף קלוזנר ופלאי כיהן כמנהל האנציקלופדיה. הכרך הראשון הקיף את הערכים א' עד אוסטרליה. התצלום הראשון המופיע בתחילת הכרך הוא תצלום מגילת העצמאות של מדינת ישראל. הערך המסיים את האנציקלופדיה בכרך ל"ב הוא "תשרי". לאחר מותו של פרופ' קלוזנר מינה פלאי את בנציון נתניהו לעורך הראשי של האנציקלופדיה. העבודה על האנציקלופדיה נגמרה בשנת 1980. לאחר מות אמו, ברכה פלאי, ניהל פלאי חלק מהוצאת הספרים שיסדה, מסדה, אך מצבה הכלכלי של החברה הורע וההוצאה סגרה את שעריה. פלאי היה נשוי לנעמי, בת הרב קלמן טבצ'ניק (1917–1991), משנת 1936 ועד לגירושיהם בשנות ה-60'. לאחר מכן נישא בשנית, ובשלישית (לרות נויפלד). פלאי נפטר בשנת 2007 בירושלים והותיר אחריו שני ילדים מנישואיו הראשונים. מרב יודילוביץ', נפטר מייסד האנציקלופדיה העברית, באתר ynet, 27 במאי 2007 אורי דרומי, מייסד האנציקלופדיה העברית, באתר הארץ, 5 ביוני 2007
לאונרדו דל וקיו

לאונרדו דל וקיו (באיטלקית: Leonardo Del Vecchio;‏ 22 במאי 1935 – 27 ביוני 2022) היה איש עסקים איטלקי, יושב ראש ומייסד חברת לוקסוטיקה. החברה היא יצרנית וקמעונאית המשקפיים והעדשות הגדולה בעולם, החברה מעסיקה 77,734 עובדים ובבעלותה מעל 7,000 חנויות ברחבי העולם. על פי מגזין פורבס, דל וקיו היה האדם השני בעושרו באיטליה עם שווי הון שנאמד ב-18.7 מיליארד דולר, והאדם ה-37 בעושרו בעולם. דל וקיו נולד במילאנו למשפחה דלת אמצעים. אביו נפטר חמישה חודשים טרם לידתו. הוא נמסר לאימוץ במשפחת אומנה מאחר שאמו לא יכלה לדאוג לו כלכלית. החל את הקריירה שלו בתור שוליה של מעבד מתכות, אך החליט לרתום את הידע שלו בעבודה עם מתכת כדי ליצור מסגרות למשקפיים. לכן, עבר בשנת 1961 לאגורדו בנפת בלונו, מקום מושבה של תעשיית יצרני המשקפיים באיטליה. לחברה שהקים בשותפות קרא לוקסוטיקה. בשנת 1967 החל למכור מסגרות שלמות של משקפיים, העסק גדל ונהפך לרווחי מאוד כבר בשנת 1971. בשנת 1974 רכש חברת הפצה איטלקית. בשנת 1981 פתח סניף בגרמניה. החברה צמחה וגדלה ובשנת 1988 בין חברות העיצוב שאיתן שיתף פעולה נמנתה חברת ארמני. נפטר במילאנו ב-27 ביוני 2022. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו דל וקיו בוויקישיתוף
אליפות גרמניה בכדורגל 1904

אליפות גרמניה בכדורגל 1904 הייתה העונה השנייה של התחרות. בהתאם לתקנון, המשחקים היו אמורים להתקים במגרש נייטרלי. אומנם מסיבות תקציביות התאחדות הכדורגל הגרמנית לא הקפידה על הנושא. "פ.צ. קרלסרוהה" הגישה ערעור בנושא תוך טענה שמספר כדורגלנים לא יכלו לשחק בברלין וזה גרם להפסד הקבוצה. הערעור התקבל והתחרות הופסקה. כמו בעונה הקודמת מנצח תחרות אזורית או מקומית היה זכאי להשתתף בתחרות ארצית. חברי ההתאחדות מחוץ לגבולות האימפריה הגרמנית לא היו יכולים להשתתף בתחרות. לתחרות נרשמו שמונה קבוצות. המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט. בתחרות השתתפו הקבוצות הבאות: אלופת אזור המבורג - גרמניה המבורג אלופת אזור ברלין - בריטניה ברלין אלופת אזור מגדבורג - ויקטוריה 96 מגדבורג אלופת מרכז גרמניה - וו.פ.ב. לייפציג אלופת מערב גרמניה - דיסבורגר אלופת דרום גרמניה - פ.צ. קרלסרוהה פ. וו. קאסל והנובר 96 בהארכה המשחק בוטל המשחק לא התקיים. מספר כדורגלנים כבשו 2 שערים במהלך התחרות: אריך מולר, בריטניה ברלין. ארנסט פרי, בריטניה ברלין. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
סילביה קולרידג'

סילביה קולרידג' (באנגלית: Sylvia Coleridge;‏ 10 בדצמבר 1909 - 31 במאי 1986) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע, רדיו וטלוויזיה אנגלייה. קולרידג' נולדה בעיר דרג'ילינג שבהודו, שהייתה אז שייכת להודו הבריטית. בטלוויזיה הופיעה קולרידג' בתוכניות הבאות: סדרת המדע בדיוני "Out of the Unknown", "הגומלים", "פול טמפל", "אוכלי הלוטוס", "The Tomorrow People", סדרת הדרמה "Z-Cars", בסדרה "Public Eye", בדרמה "Sutherland's Law", בסדרה המשטרתית "Dixon of Dock Green", "קו אונידין", "דוקטור הו" (במיני-סדרה "The Seeds of Doom"), "ניצולים", סדרת "Armchair Thriller" (במיני-סדרה "Quiet as a Nun"), בפרק "Gambit as the Croupier" בסדרה "Blake's 7", בסדרה הבלשית "Shoestring", ב-"The Flipside of Dominick Hide", בדרמה "Angels", "רמפול", במחזה "Artemis 81" ובמיני-סדרה "בית קדרות". השחקן טום בייקר, שגילם את הדוקטור בסדרה "דוקטור הו", הזכיר את קולירידג' בהערות ב-DVD של המיני-סדרה "The Robots of Death", ואמר שהוא התרשם כל כך מהדמות התמהונית שגילמה במיני-סדרה "The Seeds of Doom", והוא הציע למפיק גרהם ויליאמס שהיא תהיה המלווה החדשה של הדוקטור. סילביה קולרידג' נפטרה בלונדון ונקברה בבית הקברות איסט לונדון. סילביה קולרידג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סילביה קולרידג', באתר Discogs (באנגלית) הופעות של סילביה קולידג' בארכיון התיאטרון של אוניברסיטת בריסטול סילביה קולרידג', באתר "Find a Grave" (באנגלית) Eye of Horus | Doctor Who | Editorial Contents - Interview - Tom Baker Sylvia Coleridge, Find A Grave Memorial
סלטון

האם התכוונתם ל... שקע סלטון – שקע בדרום-מזרח קליפורניה ימת סלטון – ימה מלוחה בדרום-מזרח קליפורניה צבי סלטון – קריין חדשות ישראלי סולטאן (פירושונים)
בריסטול 412

בריסטול 412 (אנגלית: 412 Bristol) היא מכונית ספורט-קופה יוקרתית, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1975–1993. הדגם תוכנן על ידי חברת Zagato שמרכזה היה ב- מילאנו שב-איטליה בשנת 1976 הושק דגם ה-בריסטול 603, שיצורה נמשך במקביל לדגם הבריסטול 412. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, התחילה לבנות מכוניות יוקרה, במהדורות מאוד מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. בריסטול 412 היה הדגם הששי שיוצר על ידי חברת בריסטול לאחר שנפרדה מחברת האם. בריסטול 412 הוא הדגם האחרון בסדרת 400. דגם הבריסטול 412 אופיין על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר, מרווחי הטיפול השנתי צומצמו לכל 16,000 ק"מ דגמי בריסטול 412 יוצאו ל- שווייץ ו- גרמניה. כל הסדרות: 2 דלתות, 4 מושבים סדרה ראשונה - מנועי 6,277 סמ"ק (משנת 1975) סדרה שנייה - מנועי 5,899 סמ"ק ( משנת 1977) סדרת בריסטול בופור, (Bristol Beaufort ) - לייצוא בלבד סדרת בריסטול בופייטר, (Bristol Beaufighter) - מנוע 8V צילינדרים, 5,899 סמ"ק, טורבו. מהירות שיא - 241 קמ"ש. יוצרו פחות מ-20 יחידות של הדגם (1982–1993). תאוצה 0–60 קמ"ש - 5.9 שניות בריסטול 412 בריסטול 412 בריסטול 412, מבט לתא הנהג בריסטול 412, סדרת S2 בריסטול 412, סדרת S2 בריסטול 412, גג נפתח חלקית (במרכז הגג, ובאזור החלון האחורי) לוגו חברת בריסטול על דגם "בריסטול 412" בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 410 בריסטול 411 בריסטול 603 בריסטול פייטר היסטורית מכוניות בריסטול (באנגלית) בריסטול 412 Bristol 412 and Beaufighter (אנגלית) מדיה וקבצים בנושא בריסטול 412 בוויקישיתוף "בריסטול 412" boc.net/page
מק דנזיג

מק דנזיג (באנגלית: Mac Danzig; נולד ב-2 בינואר 1980) הוא לוחם MMA לשעבר אמריקאי שנלחם ב-UFC בקטגוריית משקל קל, והמנצח של הלוחם האולטימטיבי - עונה 6 (אנ'). דנזיג התגורר בבגרותו בלוס אנג'לס כדי ללמוד אמנויות לחימה. הוא למד היאבקות ואיגרוף ולחם בזירות שונות. בשנת 2001, החל להילחם באופן מקצועני. בשנת 2005 זכה בתואר האליפות במשקל קל של ארגון KOTC (אנ') והגן על תואר זה ארבע פעמים עד שהפסיד אותו בשנת 2007. בספטמבר 2007, השתתף בעונה הששית של תוכנית הטלוויזיה 'הלוחם האולטימטיבי' (אנ'), וניצח בטורניר את כל המתמודדים. באירוע הגמר, שהתקיים ב-8 בדצמבר 2007, הכניע בסיבוב הראשון את הלוחם טום ספיר (אנ') באמצעות חניקה אחורית וזכה בתואר 'הלוחם האולטימטיבי'. דנזיג לחם בזירת ה-UFC משנת 2007 עד שהודיע על פרישה במרץ 2014. במהלך קריירת ה-UFC שלו זכה שלוש פעמים בתואר 'הקרב של הערב' ופעם אחת בתואר 'הנוקאאוט של הערב'. דנזיג לחם ב-34 קרבות מקצוענים, ומאזן הקרבות שלו עומד על 21 ניצחונות, 12 הפסדים ותיקו אחד. בשנת 2004, בהיותו בן 24, אימץ דנזיג אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר. לדבריו, המעבר לטבעונות שיפר את זמן ההתאוששות שלו בין האימונים והקרבות, וכן שיפר את רמת האנרגיה שלו. דנזיג פעיל למען זכויות בעלי חיים ומשתתף מעת לעת בקמפיינים שונים בנושא (דוגמת השתתפותו בסרט Forks Over Knives (אנ')). לאחר פרישתו כלוחם MMA, הוא החל לאמן לוחמים. בנוסף, הוא עוסק בצילום ואף זכה להציג את יצירותיו בגלריה. דנזיג נשוי, ובשנת 2008 נולדה בתו נובה. מדיה וקבצים בנושא מק דנזיג בוויקישיתוף מק דנזיג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מק דנזיג, באתר BoxRec מק דנזיג, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) מק דנזיג, באתר שרדוג Mac Danzig: Vegan Testimonial - PETA People for the Ethical Treatment of Animals Exclusive Mac Danzig Interview - Men's Fitness, סרטון באתר יוטיוב UFC's Mac Danzig on Fighting Matt Wiman, Winning TUF + Bloody Canvases - Karyn Bryant MAC DANZIG'S DIET - THE TRUTH ABOUT VEGAN - UFC דנזיג - דף לוחם באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מק דנזיג".
רונית כפיר

רונית כפיר (נולדה ב-4 בנובמבר 1970) היא מתכננת, מעצבת פנים וקריינית ישראלית, בעברה שדרנית רדיו וטלוויזיה. כפיר נולדה וגדלה בגבעתיים, בוגרת בית הספר לאמנויות על שם תלמה ילין במגמת אומנות פלסטית. כמו כן, היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת תל אביב ולמדה עיצוב גרפי בבצלאל. כפיר התגייסה לגלי צה"ל בשנת 1988 ולאחר שירות החובה, עבדה כפרילאנסרית בתחנה עד לשנת 2006. במהלך שנות שירותה ועבודתה, הגישה מגוון תוכניות, ביניהן: "בוקר טוב צה"ל", "לא על הלוף לבדו", ושעשועון הדרכים "תקועים". בגלגלצ הגישה את תוכנית הלילה "לילה טוב" יחד עם תמר מרום, ומאוחר יותר הגישה תוכניות בוקר. כמו כן, ניהלה כפיר את מחלקת הקריינים. הגישה גם את תוכנית הבוקר היומית "יוצאים לאור" לסירוגין עם ליעד מודריק. ב-31 ביולי 2006, יום אחרי הפגזת צה"ל בכפר קאנא במסגרת הלחימה במלחמת לבנון השנייה, שעה שכלי התקשורת דיווחו על כ-60 בני אדם הרוגים ובהם כ-40 ילדים, הביעה כפיר ביקורת בתוכניתה בגלי צה"ל על השפה הצה"לית, בעקבות התנסחות של "גורם צבאי בכיר" שצוטט בידיעות אחרונות תחת הכותרת "זה לא ישנה את בנק המטרות", ואמרה: "בנק מטרות - זה נשמע כל כך בנקאי או כלכלי; כאילו שאין שם ילדים בני שלוש". בעקבות דברים אלו התקבלו בתחנה תלונות ממאזינים, בהם קצינים בצה"ל, שטענו ש"כפיר מאשימה את צה"ל בהרג מכוון של ילדים בני שלוש". מפקד התחנה, אבי בניהו, החליט להשעות את כפיר מהגשת התוכנית לאלתר, וציין שלהתבטאות זאת קדמו התבטאויות בעייתיות נוספות שעליהן הוער לכפיר בעל פה ובכתב. לאחר השעיה של שלושה חודשים משידור הציע בניהו לכפיר תפקיד במחלקת האינטרנט של התחנה, אך היא בחרה להתפטר. בדצמבר 2009 הצטרפה כפיר לצוות המגישים בתחנת "אקו 99FM" והגישה את "אקו לייף", מגזין יומי בנושא איכות הסביבה. בשנת 2010 זכתה התוכנית בפרס בקטגוריה "תוכנית המלל הטובה ביותר", מטעם אגודת העיתונאים. בתחילת ינואר 2011, הפסיקה להגיש את התוכנית וסיימה את עבודתה ברדיו בכלל, וזאת לטובת התמקדות במקצועה כמעצבת פנים. כפיר הנחתה תוכניות טלוויזיה שונות: את השעשועונים "דובל'ה" ו"תיק-תק" ששודרו במסגרת שידורי החינוכית בערוץ 2, "יתוש בראש" ששודרה בגלי צה"ל. היא שימשה כקריינית הרצף ברצועת תוכניות הילדים והנוער בטלוויזיה הישראלית (לימים, "זאפ לראשון"). בעשור השלישי של המאה ה-21, עוסקת בתכנון ובעיצוב פנים, ומאז אפריל 2011 כותבת בלוג בנושאים אלו באתר "Xnet". כמו כן, משנת 2020 מרצה ומייעצת לנשים עצמאיות על תקשורת עם לקוחות, ועוסקת גם בקריינות פרסומות וזמרירים. כפיר נשואה ואם לשניים ומתגוררת בכרמי יוסף. אתר האינטרנט הרשמי של רונית כפיר רונית כפיר, ברשת החברתית פייסבוק רונית כפיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רונית כפיר, ברשת החברתית אינסטגרם רונית כפיר, ברשת החברתית LinkedIn רונית כפיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סמדר שילוני, מכתב לסלב: האשה הגדולה מהרדיו, באתר ynet, 23 באוגוסט 2006 כשאהיה גדולה, באתר Xnet‏, 3 במאי 2005 אסף כרמל, רונית כפיר הושעתה מהגשת "יוצאים לאור", באתר הארץ, 24 באוגוסט 2006 ynet, מסתמן: רונית כפיר לא חוזרת להגיש בגל"צ, באתר ynet, 22 באוגוסט 2006 רתם קלינה, רונית כפיר עוזבת את גל"צ, באתר nrg‏, 30 בינואר 2007 "הרדיו האקולוגי" הראשון בישראל עלה לאוויר, באתר ynet, 6 בדצמבר 2009 כתבה על מקבלי פרס הרדיו לי-אור אברבך, ‏למרות סערת המשט: פרס שדר הרדיו המצטיין לזוהיר בהלול, באתר גלובס, 27 באוקטובר 2010 רונית כפיר סוגרת מיקרופון. בינתיים, בבבלוג של דפנה לוי
הספרייה העירונית של קריית מוצקין

הספרייה העירונית ע"ש שמחה מילר היא הספרייה הציבורית המשרתת את תושבי קריית מוצקין. לאחר שעברה למשכנה החדש ב־1998, היא נמצאת בסמוך למרכז המסחרי ה"רַבמַד", בשדרות בן-גוריון בקריית מוצקין. בשנות ה-40 נכלל הסעיף "ספרייה" בתקציב ועד הקהילה של קריית מוצקין. בסוף 1946 הקימה ההסתדרות ספרייה בקריה כסניף של ספריית בורוכוב בחיפה. זו הייתה הספרייה היחידה ביישוב. גם היא, כמו "ספריית האם" שלה, זכתה לשם "ספריית בורוכוב". בשנת 1951 החליטה המועצה על הקמת ספרייה עירונית, בנוסף לספרייה שמופעלת על ידי ההסתדרות. בשנת 1962, הוחלט להעביר את הספרייה העירונית לביתו של אריה גרושקביץ, ששימש ראש המועצה ובצוואתו, הוריש את ביתו למועצה כדי שזה ישמש כמבנה ציבור. הבית שופץ, ואלמנתו של גרושקביץ התמסרה לניהול הספרייה. במרץ 1965 נחנכה הספרייה במשכנה החדש בבית גרושקביץ, כשזו כוללת ספריית השאלה בקומת הכניסה וספריית עיון וחדר קריאה בקומה השנייה. בשנת 1963 נפתחה בבית התרבות שביישוב ספרייה של ספרים בצרפתית. ספריית ההסתדרות המשיכה לפעול במקביל לספרייה העירונית ובשנת 1967, עברה ספרייה זו ל"בית ההסתדרות" החדש שנחנך ביישוב. בשנת 1998 נחנך בצפונה של העיר, בסמוך למרכז המסחרי "רבמ"ד", בניין מודרני, בן שלוש קומות, לשימוש הספרייה. למבנה החדש הועברו החומרים הספרייתיים שהיו בספריית גרושקביץ ובספריית בורוכוב והשתיים נסגרו. בנוסף, הועברו לאגף אחר במבנה הספרים מספריית העיון של בית הספר התיכון "אורט מוצקין" הסמוך, וכך, נסגרה גם ספריית בית הספר. הספרייה העירונית מחולקת לשלושה חלקים: אגף ספריית ההשאלה - מכיל כ-55,000 ספרים בשפות עברית, אנגלית, רוסית וצרפתית. במקום ישנו גם אזור של ספרים דיגיטליים קוליים. אגף ספריית העיון - משמש גם כספריית בית הספר "אורט מוצקין". בנוסף לספרי הלימוד, קיים בספרייה אוסף עבודות אקדמאיות וישנה גישה למאגרי מידע שונים, כגון ארכיון העיתון "הארץ" ומפתח המאמרים של אוניברסיטת חיפה. "המשחכייף" - מרכז העשרה לגיל הרך ומהווה מקום מפגש פעילות להורים ולילדים ובמקום מתקיים גם תיאטרון בובות ומפגשים של שעת סיפור. בשנת 2015 החליטה מועצת העיר קריית מוצקין לקבל את הצעתו של ראש העיר, חיים צורי, ולקרוא לספרייה העירונית על שמו של ראש העירייה הקודם, שמחה מילר, שתכנון בניית בניינה החדש החל ביוזמתו. מדיה וקבצים בנושא הספרייה העירונית של קריית מוצקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה העירונית של קריית מוצקין הספרייה העירונית של קריית מוצקין, ברשת החברתית פייסבוק ‏קטלוג הספרייה - חיפוש מהיר לאיתור ספרים תקציב וועד הקהילה בקריית מוצקין, משמר, 12 במרץ 1944 ספריה וחדר קריאה בקריית מוצקין, דבר, 9 בדצמבר 1946 י. אופיר, הקרייה שלא נבלעה, חרות, 4 ביוני 1951 י. שוורץ, נדבנים יקימו מוסדות תרבות ומרכזי חינוך לנוער בחיפה, מעריב, 1 במרץ 1962 זמירה שפירא, קרית־מוצקין תשקיע השנה 440 אלף ל"י בעבודות פיתוח, מעריב, 30 ביולי 1962 קריית מוצקין: תיחנך הספרייה הציבורית, מעריב, 18 בפברואר 1965 זמירה שפירא, ספריה ציבורית - בבית גרושקביץ בקרית־מוצקין, מעריב, 21 במרץ 1965 קריית מוצקין: ספריה צרפתית, מעריב, 18 באפריל 1963 זמירה שפירא, בית ההסתדרות החדש נחנך בקרית־מוצקין, מעריב, 24 במאי 1967 נטע פלג, ספרית קריית מוצקין נקראה על שם שמחה מילר, אתר בלינקר, 2 בספטמבר 2015
מקרורי

האם התכוונתם ל... הלן מקרורי – שחקנית אנגלייה פט מקרורי – פוליטיקאי אמריקני, לשעבר מושל קרוליינה הצפונית
בריסטול 603

בריסטול 603 (באנגלית: 603 Bristol) היא מכונית ספורט-קופה יוקרתית, תצורת 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות הבריטית בריסטול אשר יוצרה בין השנים 1976–2002. גוף הרכב, אשר היה עשוי מאלומיניום, תוכנן מחדש, ומארז הרכב היה כמעט זהה לדגם הבריסטול 412. בשנת 1975, שנה לפני השקת הבריסטול 603, הושק דגם הבריסטול 412, שייצורה נמשך במקביל לדגם הבריסטול 603 עד שנת 1993. חברת "בריסטול אירופליין" - חברה לייצור מטוסים, החלה לבנות מכוניות יוקרה במהדורות מוגבלות לאחר מלחמת העולם השנייה. דגם הבריסטול 603 אופיין על ידי מנוע V8 של חברת קרייזלר. בדגמי הבריסטול 603 הוכנס מיזוג אוויר, והמושבים תוכננו חשמלית. בדגם הבריסטול בריטניה הותקנו גלגלי סגסוגת, אשר היוו חידוש לאותה תקופה. כל הסדרות : 2 דלתות, 4 מושבים 603 S & E סדרה ראשונה - (בשנים 1976–1978) סדרה שנייה - (1978–1982) סדרת בריסטול 603 דגמי "בריסטול בריטניה" ו- "בריסטול בלנהיים" - (1982-1994), (בדגם הבריסטול בריגאנד - מנוע טורבו, בליטה במכסה מנוע בגלל המבנה של מגדש הטורבו) סדרת בלנהיים, (Blenheim), בשנים 1994–1997 (קרויה גם סדרת 603S4), מאופיינת על ידי מנוע הזרקת דלק סדרת בלנהיים 2 - 1998-1999 סדרת בלנהיים 3 - שנת 2000 סדרת בלנהיים 3S - שנת 2001 סדרת בלנהיים 3G - שנת 2002 בריסטול 603 בריסטול 603, שנת 1976 בריסטול 603, שנת 1976 בריסטול 603, שנת 1995 בריסטול 603 בריסטול 603 בריסטול 400 בריסטול 401 בריסטול 402 בריסטול 403 בריסטול 404 בריסטול 405 בריסטול 406 בריסטול 407 בריסטול 408 בריסטול 409 בריסטול 411 בריסטול 412 בריסטול פייטר היסטורית מכוניות בריסטול (באנגלית) בריסטול 603(הקישור אינו פעיל) (אנגלית), UK Bristol Owners Club | Bristol Cars | Bristol Type 603 מדיה וקבצים בנושא בריסטול 603 בוויקישיתוף
דנב קאיטוס

דֶנֶבּ קָאִיטוֹס (מערבית, ألذنب ألقيتوس ألجنوب - אדנבּ אל קאיטוס אג'נוּבי - "הזנב הדרומי של הלווייתן") או β בלווייתן, הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים לווייתן. למרות היותו הבהיר ביותר בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר β. לעיתים הוא נקרא גם דיפְדָה, קיצור של الضفدع الثاني (אדיפדה אטאני) - "הצפרדע השנייה", כאשר הראשונה היא הכוכב פומלהוט. בסביבתו של דנב קאיטוס אין כוכבים בהירים כך שהוא בולט וקל לזהותו, מדרום לאסטריזם הריבוע הגדול של קבוצת פגסוס וממזרח לפומלהוט. דנב קאיטוס הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K0 III, אך לעיתים מסווגים אותו כענק צהוב מסוג ספקטרלי G9.5 III שכן הטמפרטורה שלו, כ-4,800 קלווין קרובה לגבול בין שני הסיווגים. הוא נמצא במרחק של כ-96 שנות אור ממערכת השמש ובהירות נראיתו הנראית היא מדרגה 2.01 כך שקל לצפות בו. מסתו היא כ-3 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 17 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו היא יותר מפי 100 מעוצמת ההארה של השמש. דנב קאיטוס סיים את שלב היתוך המימן שבליבתו והוא מתיך הליום לפחמן. באופן חריג עבור כוכבים מסוגו, דנב קאיטוס פולט קרינת רנטגן בעוצמה חזקה פי 2,000 מהקרינה של השמש בתחום זה. ההסבר לכך הוא כנראה טמפרטורה של יותר מ-100 מיליון קלווין בליבתו שנוצרת בזמן היתוך ההליום. בעתיד צפוי דנב קאיטוס להתנפח ולהתקרר עוד כך שיהפוך לענק אדום ולאחר שיכלה ההליום בליבתו הוא עתיד להפוך לננס לבן. דנב קאיטוס באתר של ג'ים קלר דנב קאיטוס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: β Ceti P. Berio, T. Merle, F. Th́evenin, D. Bonneau, D. Mourard, O. Chesneau, O. Delaa, R. Ligi, N. Nardetto, K. Perraut, B. Pichon, P. Stee, I. Tallon-Bosc, J. M. Clausse, A. Spang, H. McAlister, T. ten Brummelaar, J. Sturmann, L. Sturmann, N. Turner, C. Farrington & P. J. Goldfinger: Chromosphere of K giant stars, Astronomy & Astrophysics, Vol. 535 (2011) Richard Hinckley Allen: Star Names Their Lore and Meaning, p. 163 NASA Chandra X-ray Observatory: Beta Ceti: Giant Star's Corona Brightens with Age
מג'יק ליפ

מג'יק ליפ (באנגלית: Magic Leap, תרגום: קפיצת קסם) היא חברת סטארט-אפ אמריקאית בתחום המציאות הרבודה (AR), המפתחת תצוגה וירטואלית לבישה המרכיבה מציאות מדומה שנוצרת על ידי הדמיית מחשב על העולם האמיתי הנצפה, על ידי הקרנה דיגיטלית שדה אור לתוך עיני המשתמש. החברה מתכננת לבנות שבב שדה-אור באמצעות פוטוניקת סיליקון. מג'יק ליפ הוקמה על ידי רוני אבוביץ ב-2010 וגייסה 1.4 מיליארד דולר ממשקיעים רבים, כולל גוגל וקבוצת עליבאבא הסינית. ב-2016 פורבס העריך כי שוויה עומד על כ-4.5 מיליארד דולר. באוגוסט 2018 שחררה החברה את המוצר הראשון שלה, משקפי המציאות הרבודה (Magic Leap One (ML1, ב"מהדורת יוצרים" (Creator Edition), המיועדת למפתחי אפליקציות ויוצרי תוכן, ועוד לא לציבור הרחב. המחיר עמד על 2,295 דולר. באפריל 2020 פיטרה החברה כ-1,000 עובדים כתוצאה ממשבר הקורונה. ביולי 2020 הוחלף המנכ"ל רוני אבוביץ על ידי פגי ג'ונסון אתר האינטרנט הרשמי של החברה (באנגלית) מג'יק ליפ, ברשת החברתית פייסבוק מג'יק ליפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מג'יק ליפ, ברשת החברתית אינסטגרם מג'יק ליפ, ברשת החברתית LinkedIn מג'יק ליפ, סרטונים בערוץ היוטיוב Lapowsky, Issie (2015-02-24). "Magic Leap CEO Teases 'Golden Tickets' for Its Augmented-Reality Device". Wired. Huet, Ellen (2015-02-24). "Magic Leap CEO: Augmented Reality Could Replace Smartphones". Forbes.com. Bourzac, Katherine (2015-06-11). "Can Magic Leap Do What It Claims with $592 Million?". MIT Technology Review. נבדק ב-2015-06-13. Ewalt, David M. "Inside Magic Leap, The Secretive $4.5 Billion Startup Changing Computing Forever". Forbes. נבדק ב-2016-11-03. עומר כביר, מג'יק ליפ משיקה את משקפי ה-AR שלה ב-2,295 דולר, באתר כלכליסט, 8 באוגוסט 2018 גלי פיאלקוב, מנכ"לית חדשה למג'יק ליפ - פגי ג'ונסון שעוברת אליה ממיקרוסופט, באתר אנשים ומחשבים, ‏2020-07-08