laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גיטרת אוויר

"גיטרת אוויר" (Air Guitar) היא מעין ריקוד המקובל בסצנת המטאל והרוק, המהווה חיקוי מוגזם של תנועות פריטת הגיטריסט בעת הופעה במה שנראה כנגינה על "גיטרה" בלתי נראית. גיטרת האוויר נועדה לתפוס את הסגנון המתפרע של נגני גיטרה בזמן סולו, ללא צורך בגיטרה או ביכולת לנגן, בנוסף משמשת תחליף נאות לאלו הרוצים להימנע מהשתתפות בריקוד הפוגו. אך גיטרת האוויר יכולה להתבצע גם בזמן ישיבה בבית תוך הקשבה למוזיקה, ישנן אף תחרויות של ביצועים מרשימים בגיטרת אוויר. השימוש בגיטרת אוויר נעשה בעיקר לנגינת סולו גיטרה וכמעט ולא לאקורדים מתאבק ה-WWE, האלק הוגאן, נודע בכך שהוא ניגן על גיטרת אוויר בעת שהיה נכנס לזירה לצלילי אחד משירי הכניסה שלו, "וודו צ'יילד" של ג'ימי הנדריקס. בסרט מסע הכזבים של ביל וטד נעשה שימוש נרחב בגיטרת אוויר. ה"ריקוד" הנ"ל בו הרוקד מחקה את תנועות האמן המופיע מולו על הבמה נתן השראה גם ל"תופי אוויר" (Air Drums) בהם ניתן לראות את הרוקדים בהופעות מבצעים תנועות של תיפוף לקצב התופים של המוזיקה ואף "קלידי אוויר" הכוללים תנועת נגינה על פסנתר/קלידים בלתי נראים בהתאם למוזיקה. מדיה וקבצים בנושא גיטרת אוויר בוויקישיתוף קפטן אינטרנט, גיטרת אוויר שממש מנגנת, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2005 גרמניה בוחרת... את אלוף המדינה בגיטרת אוויר, באתר ynet, 29 ביולי 2007
בורוכוב

האם התכוונתם ל... אישים אבא יעקב הכהן בורוכוב (1848–1936) – רב קהילות שונות (בהן וולקוביסק), מחבר שו"ת "חבל יעקב", תומך הציונות ומראשוני רבני תנועת המזרחי דב בר בורוכוב (1881–1917) – מאבות הציונות הסוציאליסטית, ממייסדי מפלגת פועלי ציון וממנהיגיה הארי בורוכוב (Borochow;‏ 1898–1993) – אלוף קליפורניה בשחמט בשנים 1930–1938 ישראל בורוכוב (יליד 1950) – מוזיקאי, מלחין ומעבד ישראלי מרדכי בורוכוב (1882–1959) – שמו המקורי של מרדכי ברכיהו, רופא ארצישראלי, איש העלייה השנייה, מחלוצי ההיגיינה והרפואה המונעת בישראל ערן בורוכוב (יליד 1962) – סופר, מרצה ומנטור ישראלי בתחום עיבוד תמונה וגרפיקה ממוחשבת שושנה בורוכוב (Borochov;‏ 1912–2004) – בתו של דב בר בורוכוב מקומות על שם דב בר בורוכוב גבעת בורוכוב – אחת משתי הגבעות עליהן נוסדה העיר גבעתיים (שכיום ממוקמת על ארבע גבעות) שכונת בורוכוב – הוותיקה בשכונות העיר גבעתיים בית ספר בורוכוב – בית ספר בשכונת בורוכוב והראשון שהוקם בעיר משיח ברוכוף (1875–1946; סוחר ועסקן ציבור ירושלמי) בית משיח ברוכוף (מבנה בירושלים)
צמודת גלופה

צמודת גלופה היא צמודה של בולי דואר אשר מכילה את החלק של שולי הגיליון שעליו מודפס המספר הסידורי של הגלופה אשר שימשה להדפסת הבולים. צמודת גלופה מכונה לעיתים גם צמודת לוח (באנגלית: Plate block) ובקטלוגים בראשי תיבות PB. המספור של הגלופות הוא חלק אינטגרלי מבקרת האיכות של תהליך ההדפסה. בחלק מהמקרים, כמו במקרה של הפני האדום של בריטניה מופיעים המספרים על גבי הבולים. ברם, ההליך המקובל הוא הדפסת המספר על גבי שולי הגיליון. בולים שהודפסו במספר צבעים מכילים מספר מספרי גלופות בשולי הגיליון. מספר לכל צבע. בולים שהודפסו בכמויות גדולות עשויים להכיל מספרי גלופה רבים. אספני בולים שאפתנים במיוחד ישאפו להשיג גיליונות שיציגו כל מספר גלופה אפשרי עבור הבול. קטלוגי בולים מיוחדים מנהלים רישום של מספרי הגלופות. בין צמודות הגלופה היקרות בבולי ישראל מצויות צמודות הגלופה של בולי המטבע מסדרת "דואר עברי" שהודפסו בשנים 1948–1949. הגם שהסדרה מונה רק תשעה ערכים (3, 5,10, 15, 20, 50, 250, 500 ו-1,000 מיל) בקטלוגים ובספרות הבולאית נמנו יותר ממאתיים סוגים שונים של צמודות גלופה, למשל קטלוג Bale מאבחן בין 155 קבוצות עיקריות שונות (מקוטלגות במספרים 1–157 אך תוך דילוג על מספרים 17 ו-19 כך שבפועל ישנן רק 155 קבוצות עיקריות) וכן 70 קבוצות משנה, כך שלפי קטלוג זה אוסף מושלם של צמודות הגלופה של סדרת דואר עברי מונה לכל הפחות 225 פריטים שונים וזאת לפני שמוסיפים פריטים מיוחדים דוגמת צמודות הכוללות שגיאות בהדפסה, בחיתוך או בניקוב. צמודות הגלופה של דואר עברי מזוהות בעזרת שלושה סימנים עיקריים, הראשון הוא מספר הגלופה מספר המודפס בתוך משולש בשוליים העליונים של הצמדה. מספרי הגלופה בדואר עברי הם 1,2 ו-3 בלבד. השני הוא סימן הספרן, כאשר קיימים בסדרות אלו ארבעה סימני ספרן והם כוכב לימין (SR) כוכב לשמאל (SL), ריבוע (SLUG) ו-.NO (סימן הקיים רק בערך של 15 מיל). הסימן השלישי הוא מספר הגיליון המסמן את כמות ההדפסה המסוימת. בנוסף קיימים הבדלים הנובעים מסוגים שונים של ניר ומסוגים שונים של ניקוב. איסופם של צמודות הגלופה של בולי דואר עברי הוא מרתק, יקר ואתגרי במיוחד. שלושת הערכים הגבוהים של דואר עברי הודפסו בחודש מאי 1948 בלבד, כאשר מהערך של 250 מיל הודפסו 2,200 גיליונות, מהערך של 500 מיל הודפסו 2251 גיליונות ומהערך של 1,000 מיל הודפסו 2,150 גיליונות בלבד. בהתחשב בעובדה שבכל גיליון קיימת צמודת גלופה אחת בלבד, הרי שצמודות הגלופה הללו נדירות. בפרט בהתחשב בכך שבחלק מהצמודות נעשה שימוש בדואר וחלק מהן התכלו עם השנים, הערכה היא שקיימים רק כמה מאות עותקים מכל צמודה בערכים אלו שעודנה במצב MNH כלומר מצב מקורי ללא שימוש וללא כתמי חלודה ו/או סימני מדבק. בבולי ישראל צמודת הגלופה כוללת בדרך כלל את ארבעת הבולים בפינה הימנית של הגיליון שני בולים מהשורה הראשונה ושניים מהשורה השנייה, אולם במקרים נדירים צמודת הגלופה היא בפינה השמאלית, לעיתים לפי מבנה הגיליון הצמודה כוללת שישה בולים ויש גם מקרים שהצמודה כוללת עשרה בולים. מדיה וקבצים בנושא צמודת גלופה בוויקישיתוף
עיון מוסא

עיון מוסה (בערבית: عيون موسى מעיינות משה) הוא נווה מדבר במערב חצי האי סיני סמוך לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. זהו נווה המדבר הגדול והעשיר באזור הצפון מזרחי של מפרץ סואץ. מקורות המים במקום משמשים להשקית מטע תמרים, גינות של ירקות שונים וכמי שתייה. באזור נווה המדבר צומחים גם עצי אשל רבים. חום מי המעיינות הוא 48 מעלות צלזיוס. במקום קיימים 12 מעיינות ומטעי תמרים ונתונים אלו הביאו חלק מחוקרי המקרא לזהות את המקום עם "אילים" המקראית עליה נאמר: וַיָּבֹאוּ אֵילִמָה וְשָׁם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה עֵינֹת מַיִם וְשִׁבְעִים תְּמָרִים וַיַּחֲנוּ-שָׁם עַל-הַמָּיִם — ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק כ"ז חוקרים אחרים אשר טענו כי חציית ים-סוף ביציאת מצרים התרחשה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ, זיהו את עיון מוסה כמקום החצייה. במפקד אוכלוסין שנערך בסיני ב-1937 נפקדו בעיון מוסה ובאזור החוף הסמוך 325 תושבים. בזמן מלחמת ההתשה הקים צה"ל בסמוך תעוז שכונה "מבדד" ובו נמצאה סוללת תותחי 155 מ"מ שנקראה "הנברון הדרומי" ושלטה באש על אזור העיר סואץ. במלחמת יום הכיפורים היה המקום הנקודה הדרומית ביותר אותה כבשה הארמייה השלישית של הצבא המצרי ונאחזה בה. כיום נבנית במקום עיר חדשה בשם עיון מוסה. מדיה וקבצים בנושא עיון מוסא בוויקישיתוף Ashraf E. M. Khater, Radiological aspects of some Egyptian thermo-mineral springs , Journal of Environmental Monitoring, 2003, 5, 414 - 418, DOI: 10.1039/b301046e Ashraf E. M. Khater, Radiological aspects of some Egyptian thermo-mineral springs, Journal of Environmental Monitoring 5, 2003-05-23, עמ' 414–418 doi: 10.1039/B301046E מנשה הראל, מסעי סיני, עמ' 76, הוצאת עם עובד, 1968 ד"ר דני אשר, ‏מורשת "חרב אוקטובר": רשמי ביקור במצרים 2005 - בעקבות אתרי מלחמת יום הכיפורים, מבט מל"מ 43, דצמבר 2005, עמ' 34
קטלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קטלה (הר געש) – הר געש פעיל בדרום איסלנד קוטלין – אי רוסי במפרץ הפיני, מכונה גם "קטלה" אדולף קטלה – אסטרונום בלגי, אחד מאבות הסוציולוגיה והסטטיסטיקה המודרנית ויקטור קטלה – שם העט של קתרינה אלברט, סופרת קטלונית יאן "קטלה" יאמסן - סולנה לשעבר של להקת הפולק מטאל הפינית "פינטרול" קטלה - המפלצת הגדולה בספר האחים לב ארי
תמסח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תמסח - כינוי עברי כללי לפרט מסדרת התנינאים תמסח (דוברה) – כלי רכב אמפיבי לצליחה שפותח עבור נאט"ו אגם תמסח – אגם בתעלת סואץ, צפונית לאגמים המרים ברכת תמסח – אתר בשמורת נחל תנינים תמסחי ביבים – תמסחים שעל פי האגדה האורבנית שורצים בתעלות הביוב של העיר ניו יורק תמסח ארנה – אצטדיון כדורגל בעיר בורסה, טורקיה
שילוש זווית

בגאומטריית המישור, בעיית שילוש הזווית (או טריסקציה של זווית) מבקשת לחלק זווית נתונה לשלושה חלקים שווים באמצעות סרגל ומחוגה. זוהי אחת מן הבעיות הגאומטריות של ימי קדם שלא נמצא לה פתרון במשך 2000 שנה. במאה ה-19 פותחה תורת גלואה שאפשרה להוכיח כי שילוש זווית אינו אפשרי באמצעות סרגל ומחוגה. למעשה, אפילו את הזווית של משולש שווה-צלעות לא ניתן לשלש בסרגל ומחוגה. מאז תחילת המאה ה-19 ידוע שאי אפשר לשלש זווית בעזרת סרגל ומחוגה. קל לבנות זווית של 60 ∘ {\displaystyle 60^{\circ }} כי זו הזווית הפנימית במשולש שווה-צלעות. כדי להוכיח שלא ניתן לשלש זווית בסרגל ומחוגה, מספיק להראות שלא ניתן לבנות זווית של 20 ∘ {\displaystyle 20^{\circ }} . נניח בשלילה שניתן לבנות זווית שכזו, אז ניתן לבנות קטע באורך cos ⁡ ( 20 ∘ ) {\displaystyle \cos(20^{\circ })} בתור ניצב במשולש ישר-זווית עם זווית של 20 ∘ {\displaystyle 20^{\circ }} ויתר באורך 1. מזהויות טריגונומטריות פשוטות נובע כי 4 cos 3 ⁡ ( 20 ∘ ) − 3 cos ⁡ ( 20 ∘ ) = cos ⁡ ( 60 ∘ ) = 0.5 {\displaystyle 4\cos ^{3}(20^{\circ })-3\cos(20^{\circ })=\cos(60^{\circ })=0.5} מכאן cos ⁡ ( 20 ∘ ) {\displaystyle \cos(20^{\circ })} הוא שורש של הפולינום 8 x 3 − 6 x − 1 {\displaystyle 8x^{3}-6x-1} . זהו פולינום אי פריק מעל השדה המספרים הרציונליים (כי בדיקה של כל המועמדים האפשריים תראה שאין לו שורש רציונלי). לכן cos ⁡ ( 20 ∘ ) {\displaystyle \cos(20^{\circ })} הוא מספר אלגברי מדרגה 3, והשדה Q [ cos ⁡ ( 20 ∘ ) ] {\displaystyle \mathbb {Q} [\cos(20^{\circ })]} הוא בעל ממד 3 מעל הרציונליים. מספר מרוכב ניתן לבניה אם ורק אם הוא שייך לשדה בקצה שרשרת של הרחבות ריבועיות של הרציונליים (כי בניות בסרגל ומחוגה מתקבלות מחיתוכים בין ישרים ומעגלים שמניבים הרחבות ריבועיות). הממד של שדות כאלה הוא כמובן חזקת 2, אבל 3 אינו חזקה של 2, ומכאן שאי אפשר לבנות זווית של 20 מעלות. עם זאת, אפשר לשלש זוויות אם נעזרים בכלים נוספים (מלבד סרגל ומחוגה): היפיאס (במאה החמישית לפני הספירה) הראה שבעזרת קוואדרטריקס ניתן לחלק זווית נתונה לשלושה חלקים, ולמעשה לכל מספר שלם של חלקים. (שמו של עקום זה בא לו מיכולתו לרבע את המעגל). שיטה זו ניתנת לתיאור נוסף: נניח ש- P נקודה על שפת מעגל ברדיוס R; המקום הגאומטרי של כל הנקודות המתקבלות מהמשכת הישר העובר ב-P דרך נקודה X על המעגל, למרחק של R, מאפשר לשלש כל זווית קטנה מ-135° אשר קודקודה הוא מרכז המעגל. ארכימדס הראה שאפשר, בעזרת סרגל, מחוגה ו-neusis construction (אנ') (כלי שבהינתן קטע, נקודה, ושני קווים, בונה נקודה על כל אחד מהקווים כך ששלוש הנקודות ― הנתונה ושתי החדשות ― נמצאות על ישר אחד, והמרחק בין שתי החדשות הוא כאורך הקטע הנתון), לחלק זווית נתונה לשלושה חלקים. ראו איור משמאל. ניקומדס (במאה השנייה לפני הספירה) הראה שאפשר לשלש זווית אם נעזרים בקונכואידה. אטיין פסקל, אביו של בלז פסקל, הראה שאפשר לשלש את הזווית באמצעות קרדיואידה; שיטה זו דומה לשיטתו של ניקומדס. ניתן לשלש זווית על ידי קיפולי נייר משפט מורלי (שהתגלה על ידי פרנק מורלי (Frank Morley) ב-1904) קובע שאם משלשים את שלוש הזוויות של משולש, נקודות המפגש של הקרניים יוצרות משולש שווה-צלעות, כבאיור משמאל. מדיה וקבצים בנושא שילוש זווית בוויקישיתוף שילוש זווית, באתר MathWorld (באנגלית) משפט מורלי, באתר מחלקה להוראת המדעים, מכון ויצמן למדע
משה עציוני

משה עציוני (קלַפּהולץ) (28 באוגוסט 1908 – 23 באוגוסט 1997) היה שופט בית המשפט העליון בישראל. משה עציוני נולד בז'אבנו שבגליציה באימפריה האוסטרו-הונגרית (לאחר המלחמה בפולין), לשיינדל לבית גרוסברד ויעקב קלפהולץ. בשנת 1932 סיים תואר מוסמך במשפטים באוניברסיטת קרקוב וב-1935 קיבל בה תואר דוקטור למשפטים. בנעוריו החל לפעול בתנועת השומר הצעיר. בשנים 6–1932 ערך בקרקוב את "נאשה ואלקה" (Nasza Walka, 'מאבקנו'). ב-1936, בסיום לימודיו, עלה לארץ ישראל. תחילה עבד כפועל בתל אביב ולאחר מכן עבר לירושלים, שימש מזכיר ועד רחביה ולמד בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1940 הוסמך כעורך דין ועבד כשנתיים במשרדו של עו"ד מרדכי עליאש. בשנים 1942–1945 עבד בעריכת דין והיה היועץ המשפטי של מחלקת התעשייה הכבדה והייצור המלחמתי בממשלת המנדט. בשנת 1945 מונה לשופט שלום בתל אביב. עם קום המדינה בשנת 1948 התמנה לשופט ראשי בבית משפט השלום בחיפה. מאוחר יותר הוא שימש נשיא בית משפט השלום בחיפה, שופט ונשיא בבית המשפט המחוזי בחיפה ומשנת 1971 שופט בית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים. בעת פרישתו עמד עציוני בראש ועדת הבחירות המרכזית. עציוני עמד בראשותן של מספר ועדות ציבוריות: ועדת החקירה שפעלה באוגוסט 1958 לחקירת אירועי מרד האסירים בכלא שטה. ועדת החקירה הציבורית לעניין מאורעות 9 ביולי 1959 בוואדי סאליב (1959); ועדת החקירה הממלכתית בעניין השמועות בדבר מתן תשלומי כסף להטיית משחקים בליגה הלאומית בכדורגל (1971); ועדה לבדיקת חוק אימוץ ילדים (1979); ועדה ממלכתית לבדיקת מעמד המורה ומקצוע ההוראה (1978–1979). לאחר פרישתו מכס השיפוט היה עציוני נשיא בית הדין הציוני העליון. ביוני 1943 נשא את יהודית שפָּאן. היה אב לשניים: יעקב ועמוס. בנו הצעיר הוא פרופ' עמוס עציוני, מנהל בית החולים מאייר לילדים שליד בית חולים רמב"ם בחיפה. אחד מנכדיו, עו"ד דוד עציוני, כיהן כסגן ראש עיריית חיפה. על שמו רחוב בחיפה. עציוני נקבר בקבורה חילונית בקיבוץ מרחביה. אליקים רובינשטיין, לזכר השופט משה עציוני ע"ה: משפט, תבונה ואהבת אדם ועם, משפט וממשל 5 (2000), 401–407 'Etzioni, Moshe,' in: Harry Schneiderman, Itzhak J. Carmin, Who's who in world Jewry, 1978, p. 229. משה עציוני, באתר הרשות השופטת משה גוזגל, אמרו את זה קודם. על פעילות ועדת סטרשנוב ועציוני, באתר ynet, 27 בנובמבר 2002 משה עציוני, דף שער בספרייה הלאומית שופט שלום חדש - ד"ר מ. עציוני, הצופה, 6 במאי 1945 מינויים, העיתון הרשמי 18, עמ' 106 אליקים רובינשטיין, נתיבי ממשל ומשפט, משרד הביטחון, 2003, עמ' 459.
ז'ואן קורומינס

ז'ואן קורומינס אי ויניו (בקטלאנית: Joan Coromines i Vigneaux; בספרדית נכתב גם Corominas‏; 21 במרץ 1905 - 2 בינואר 1997) היה בלשן קטלאני. נולד בברצלונה בשנת 1905. אביו היה פרה קורומינס - סופר, כלכלן ופוליטיקאי. למד בפקולטה לפילוסופיה וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימודים אוניברסיטאיים קטלאניים (Estudis Universitaris Catalans), ובמוסד ברנאט מג'ה ללימודים קלאסיים והומניזם. המשיך את לימודיו במונפלייה, מדריד, ציריך ופריז. עבודת הדוקטורט שלו הייתה כתיבת מילון לשפה הארנית, הניב האוקסיטני שמדובר בעמק ארן בצפון-מערב קטלוניה. בהזמנת פומפאו פברה הצטרף בשנת 1930 למחלקה הלקסיקוגרפית במכון ללימודים קטלאניים. כמו כן שימש פרופסור לפילולוגיה רומאנית באוניברסיטת ברצלונה. ב-1939 גלה מספרד עקב השתלטות הפרנקיסטים והיה פרופסור באוניברסיטה הלאומית בקוז'ו (Cuyo) בארגנטינה ולאחר מכן באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1952 חזר לקטלוניה והמשיך בעבודת מחקר במכון ללימודים קטלאניים. היה בעל מומחיות מעמיקה בבלשנות של שפות רומאנית וכן של שפות הודו-אירופיות אחרות. בעבודתו התרכז בעיקר באטימולוגיה, מילונאות, בלשנות היסטורית ודיאלקטולוגיה. היצירות החשובות ביותר הן מילון אטימולוגי של קטלאנית (Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana, תשעה כרכים), מילון השמות הקטלאני (Onomasticon Cataloniae, שישה כרכים) ומילון אטימולוגי ביקורתי של הספרדית (Diccionario crítico etimológico de la lengua castellana). כמו כן ראוי לציון ספרו "מה צריך לדעת על הלשון הקטלאנית", שיצא בשנת 1954, תחילה באנגלית ואחר כך בקטלאנית, ובו קורומינס מציג בסגנון פופולרי את הלשון הקטלאנית, שסבלה באותה תקופה מדיכוי מצד השלטונות הפרנקיסטיים. מדיה וקבצים בנושא ז'ואן קורומינס בוויקישיתוף Joan Coromines i Vigneaux, באתר האנציקלופדיה הקטאלנית הגדולה (בקטאלנית) אודות ז'ואן קורומינס באתר lletrA-UOC (בקטלאנית)
אנטנאס וינוליס

אנטנאס וינאוליס (בליטאית: Antanas Vienuolis‏; 7 באפריל 1882 - 17 באוגוסט 1957) היה סופר ליטאי, אשר כתב בסגנון דרמה והיה ידוע כאחד הכותבים הריאליסטיים ביותר. וינוליס נולד בשם אנטנאס ז'וקאוסקאס, באוז'אוז'ריאי (אנ') שהייתה אז תחת שלטון האימפריה הרוסית. הוריו, ז'וליונאס ז'וקאוקאס ורוזאליה בארנאוסקאיטה, היו איכרים אמידים שבבעלותם היה שטח של 25 אקר. אנטנאס היה ילדם הצעיר ביותר והבן היחיד במשפחה, ואח צעיר לחמש בנות. בשנת 1894 עבר לגור באז'ופייצ'יאי (ליט'), שם למד בבית הספר של אניקשט, בו כל החומר נלמד בשפה הרוסית. ז'וקאוקאס היה תלמיד מצטיין בבית ספרו. בשנת 1895 עבר לגור בליפאיה שבלטביה, שם למד בגימנסיה המקומית. במקום זה הכיר את הסופר הליטאי הנודע יונאס ביליונאס. וינאוליס כתב בחייו הרבה אגדות, נובלות, ספרי זכרונות ודרמות. נפטר כתוצאה מפקקת בחלקי המוח, ונקבר בחצר שעל יד ביתו. מדיה וקבצים בנושא אנטנאס וינוליס בוויקישיתוף אנטנאס וינוליס, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לנגדוק

האם התכוונתם ל... לנגדוק (חבל ארץ) – חבל ארץ היסטורי בדרום-מערב צרפת לנגדוק (שפה) – אחד הניבים של השפה האוקסיטנית לנגדוק (פרובינציית מדינה) – מחוז בעל עצמאות רבה בתקופת המשטר הישן בצרפת לנגדוק-רוסיון – חבל ארץ בצרפת השוכן בשני שלישים מלנגדוק (פרובינציית מדינה) ההיסטורית
פיוטר פוטיומקין

פיוטר פוטיומקין (ברוסית: Пётр Потёмкин‏; 2 במאי 1886 – 21 באוקטובר 1926, בזל) היה שחמטאי רוסי. פוטיומקין הגיע למקום השביעי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1904 (ניצח: מיכאל צ'יגורין), הגיע למקום החמישי בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1907 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי) והגיע למקום השמיני בתחרות סנקט פטרבורג בשנת 1913 (ניצח: אנדרי סמורודסקי). בשנת 1912 שיחק עם אלכסנדר אלכין ועם ואסילי אוסיפוביץ' סמיסלוב (אביו של וסילי סמיסלוב) בסנקט פטרבורג. בשנת 1920 חלק את המקום 3-6 בתחרות מוסקבה (ניצח: אלכסנדר אלכין). בתחרות פראג 1923 הוא חלק את המקום 7-8 (ניצח: קארל סקליצ'קה). בתחרות פריז 1924 הוא חלק את המקום 4-7 (ניצח: אז'ן זנוסקו-בורובסקי). באולימפיאדת השחמט 1924 יצג פוטיומקין את ברית המועצות למרות הגם שהיה גולה סובייטי שהתגורר בצרפת. בבית המוקדם סיים עם ניצחון בודד וארבעה הפסדים, ובבית התנחומים סיים עם ניצחון ושתי תוצאות תיקו. בתחרות פריז 1925 חלק פוטיומקין את המקום 5-6 (ניצח: ויקטור קאהן) וחלק מקום ראשון עם ויטלי הלברשטט בתחרות פריז 1926. בשנת 1926 נוסדה בפריז "אגודת פוטיומקין לשחמט". פיוטר פוטיומקין, באתר צ'סגיימס (באנגלית) משחקים של פוטיומקין http://www.chesshistory.com/winter/winter38.html http://www.olimpbase.org/1924x/1924eh.html http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html
אלכוהוליסטים אנונימיים

אלכוהוליסטים אנונימיים (באנגלית: Alcoholics Anonymous; בראשי תיבות: AA) הוא ארגון בינלאומי שנועד לסייע לאנשים המכורים לאלכוהול להיגמל מהתמכרות זו. הארגון מפעיל מערך של קבוצות תמיכה הכוללות התנזרות מאלכוהול במטרה לשקם את בריאותם הלקויה של האלכוהוליסטים (עקב השימוש הקבוע באלכוהול), לשפר את מערכות היחסים שלהם עם הסובבים אותם ובמקביל להביא לשיפור במצב המשתתפים האחרים במפגשים. חלק מהפעילות היא באמצעות שיתוף האחרים בדרך הגמילה של הפרט, תוך וידוי אודות "מעידות" אחרונות וקבלת תמיכה להמשך הדרך. מדריכי המפגשים פועלים באמצעות "תוכנית 12 הצעדים" כדי לסייע לגמילה. "אלכוהוליסטים אנונימיים" הוא הארגון הראשון שהשתמש בתוכנית זו, ובכך שימש כמודל עבור קבוצות גמילה מחומרים ממכרים אחרים, כגון "מהמרים אנונימיים" או "מכורים למין אנונימיים". במפגשי הקבוצות משתפים אנשי הקבוצה זה עם זה בניסיונות הגמילה שלהם, במטרה להתמודד יחד עם הקושי המשותף שלהם. לפי המסורת השלישית של אלכוהוליסטים אנונימיים, הדרישה היחידה לחברות בקבוצה היא הרצון להפסיק לשתות אלכוהול. אין בארגון דרישה או חובה לתשלומים או דמי חבר, והמימון מגיע רק מתרומות פנימיות. הארגון לא מעורב או נוקט בעמדה בענייני פוליטיקה, דת או חברה, והוא לא קשור עם שום ארגון, מוסד או מוסדות גמילה. הרעיון להקמת קבוצת התמיכה הראשונה לאלכוהוליסטים החל בשנת 1934 על ידי ביל וילסון, אלכוהוליסט שהקריירה שלו נפגעה בשל התמכרותו, אך הוא הצליח להתפכח בזכות תמיכה שקיבל ב"קבוצת אוקספורד" הנוצרית. הוא הקים קבוצת אוקספורד משלו לתמיכה באלכוהוליסטים, אך זו לא הצליחה לסייע לאנשים בגמילה. הוא קיבל עצה מהרופא שסייע לו להיגמל, ד"ר ויליאם סליקוורס, לעסוק בקבוצה בכיווני תמיכה מדעיים יותר ופחות דתיים. ההזדמנות לכך הגיעה במהלך נסיעת עסקים לאקרון, אוהיו, בה פגש בד"ר בוב סמית, וסייע לו להתפכח. היום בו שתה סמית את המשקה האחרון שלו, 10 ביוני 1935, נחשב כתאריך הייסוד של אלכוהוליסטים אנונימיים. ב-1937, וילסון וסמית העריכו שעזרו ל-40 אלכוהוליסטים להפסיק לשתות, ושנתיים מאוחר יותר, עם 100 חברים, וכתב וילסון על התוכנית בספר "אלכוהוליסטים אנונימיים", ממנו אימץ הארגון את שמו. הספר, שמכונה גם "הספר הגדול" (The Big Book), מתאר תוכנית של שנים עשר הצעדים לגמילה מאלכוהול. בשנת 1941 הוגברו מכירותיו של הספר בעקבות החשיפה שקיבל במספר ראיונות רדיו ומאמרים בעיתונות. בשנת 1946 גדלו הקבוצות, ונוצרו בלבול ומחלוקות בתוך הקבוצות לגבי שיטות עבודה, הסמכות והמטרות. הדבר הוביל את וילסון לכתוב הנחיות לניהול הקבוצות, שנודעו בשם "שתים עשרה המסורות", וכללו גישה של מבנה בלתי היררכי ואלטרואיסטי. ההנחיות נכנסו בהמשך לכל המהדורות הבאות של "הספר הגדול". בשנות ה-50 החלה התרחבות בינלאומית גדולה של התנועה. בשנת 2001 הוערך מספרם של חברי הארגון בעולם בכשני מיליון. מדיה וקבצים בנושא אלכוהוליסטים אנונימיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלכוהוליסטים אנונימיים (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אלכוהוליסטים אנונימיים (באנגלית) אלכוהוליסטים אנונימיים, משרד השירות העולמי אלכוהוליסטים אנונימיים, מחוז ישראל מיה אשרי, אולי הגיע הזמן להודות שיש בעיה עם "אלכוהוליסטים אנונימיים"?, באתר הארץ, 7 במאי 2018 אלכוהוליסטים אנונימיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוטו יונגה

דר' אוטו יונגה (בגרמנית: Carlos Otto Junge‏; 1887, קונספסיון, צ'ילה – 1968, גרמניה) היה שחמטאי צ'יליאני-גרמני שזכה באליפות השחמט של צ'ילה בשנת 1922. משפחת יונגה שהייתה ממוצא גרמני, היגרה מצ'ילה לגרמניה בשנת 1930. יונגה חי בהמבורג ושיחק יחד עם בנו, קלאוס יונגה במועדון השחמט המקומי. יונגה הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1932. אוטו יונגה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זוהייר

זוהייר (בערבית: زهير بن أبي سلمى; 520–609) היה משורר ערבי, מגדולי השירה הקדם-איסלאמית. זוהייר הוא אחד משבעת המשוררים שדבריהם חקוקים על אבן הכעבה הקדושה במכה שבערב הסעודית. שירתו עוסקת בבדואים ובחיי הנוודות שלהם. בנוסף כתב שירי תהילה על השבט אליו השתייך ושירים סאטיריים על שבטים מתחרים. ייחודיות שירתו היא בשימוש במילים פשוטות ובמשפטים קצרים, על מנת לבטא רעיונות עמוקים. נחשב אחד מגדולי ההוגים הערבים הקדם-איסלאמיים. The Poem of Zuhair זוהייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאול ליסט

פאול ליסט (באנגלית: Paul M. List‏; 9 בספטמבר 1887, אודסה – ספטמבר 1954) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני. בשנת 1953 ניצח באליפות אנגליה בבזק, בגיל 66.[1] בשנת 1908 ניצח ליסט בתחרות אודסה. בשנת 1910 סיים בתיקו דו-קרב עם האמן גריגורי לבנפיש +4 -4 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). באותה שנה סיים במקום השלישי בתחרות אודסה. בשנת 1911 חלק מקום 15–16 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצח: סטפן לויצקי) ובשנת 1912 חלק את המקום הרביעי עם איליה רבינוביץ בתחרות הבינלאומית בווילנה (ניצח: קארל הרומאדקה). בשנות ה-20 היגר ליסט לגרמניה ובתקופת שהותו שם סיים במקום השביעי בתחרות ברלין 1926, חלק מקום שישי בתחרות ברלין 1927, סיים שלישי בתחרות מגדבורג 1927, חמישי בתחרות ברלין 1928, שלישי בתחרות פרנקפורט 1930, שמיני בתחרות סויינמונדה 1932 ורביעי בתחרות אוסטנדה 1937. בשנת 1937 ניצח ליסט בתחרות ריגה. בשנת 1938 היגר ליסט לאנגליה שם סיים שלישי בתחרות פליימות' 1938, שני בתחרות בירמינגהם 1939, רביעי בתחרות המפסטד 1939 וסיים במקום הראשון משותף עם הארי גולומבק בתחרות לונדון 1940. Bad Elster 1940, web.archive.org, ‏2007-09-27 לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בתחרות זנדהם בשנת 1946, שם הגיע למקום החמישי (ניצח: מקס אויבה). פאול ליסט, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.