laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סנטבקאלה

סנטבקאלה (בהונגרית: Szentbékkálla) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בסנטבקאלה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 251 תושבים, ובשנת 2020 רק 200 תושבים. בסנטבקאלה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא סנטבקאלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנטבקאלה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי מיקרונזיה–מלזיה

יחסי מיקונזיה–מלזיה הם יחסי החוץ בין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה ופדרציית מלזיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביוני 1992. שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים, אולם היחסים הבילטרליים בין המדינות הם מועטים. מיקרונזיה אינה מיוצגת במלזיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. מלזיה אינה מיוצגת במיקרונזיה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. מדינות עימן יצרה מיקרונזיה יחסים דיפלומטיים באתר משרד החוץ של מיקרונזיה ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיגליגט

סיגליגט (בהונגרית: Szigliget) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בסיגליגט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,072 תושבים, ובשנת 2020 רק 772 תושבים.ניתן למצוא את הכפר על הגדה הצפונית של אגם בלטון בסביבת באדקסוני וקשתלי.הכפר נבנה בין ועל גבעות וולקניות.היישוב התקיים גם בתקופה הנאוליתית והברונזה. בסיגליגט חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא סיגליגט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיגליגט (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טליאנדרגד

טליאנדרגד (בהונגרית: Taliándörögd) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בטליאנדרגד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. בכפר קיים בית קברות יהודי. מדיה וקבצים בנושא טליאנדרגד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טליאנדרגד (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בטליאנדרגד מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנה איירי

אנה איירי (באנגלית: Anna Airy‏; 6 ביוני 1882 – 23 באוקטובר 1964) הייתה ציירת שמן, אמנית פסטל ותחריט אנגלייה. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהוזמנו רשמית כאמנית מלחמה והוכרה כאחת האמניות המובילות בדורה. איירי נולדה בגריניץ', לונדון, בתם של המהנדס, וילפריד איירי, ואנה, ונכדתו של האסטרונום המלכותי ג'ורג' בידל איירי. איירי התאמנה בבית הספר סלייד לאמנות בלונדון בין השנים 1899–1903, שם למדה לצד ויליאם אורפן ואוגוסטוס ג'ון, אצל פרד בראון, הנרי טונקס ופיליפ וילסון סטיר. איירי זכתה בפרסים בבית הספר סלייד עבור פורטרט, דמות ונושאים אחרים, כולל מלגת בית הספר בשנת 1902. היא זכתה גם בפרס מלוויל בשנים 1900, 1901 ו-1902. במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבלה איירי עבודות במספר מפעלים וציירה את בדי הציור במקום בתנאים קשים ולעיתים אף מסוכנים. לדוגמה, בזמן שעבדה במהירות רבה לצביעת A Shell Forge במפעל תחמושת לאומי, "האקני מארשס", לונדון בסביבה לוהטת במיוחד, "האדמה התחממה כל כך עד שנעליה נשרפו תחת כפות רגליה". ציור זה הוצג בתערוכה במוזיאון המלחמה הקיסרית בתערוכה 2011–2012 נשים אמניות מלחמה. ביוני 1918, מוזיאון המלחמה האימפריאלי (IWM) הזמין אותה ליצור ארבעה ציורים המייצגים סצנות אופייניות בארבעה מפעלים ליצור חימוש, מטוסים וכלי נשק בנוטינגהאם, הנדון, וגלאזגו. איירי הוזמנה גם על ידי מדור עבודות נשים במוזיאון במהלך המלחמה. בשנת 1917 הוזמנה על ידי קרן אנדרטאות המלחמה הקנדית ובשנת 1940 על ידי משרד החימוש. עבודתה הייתה חלק מתחרויות האמנות באולימפיאדת קיץ 1928 ובאולימפיאדת קיץ 1932. איירי הייתה נשואה לאמן ג'פרי בקינגהאם פוקוק ובמשך שנים רבות התגוררו בני הזוג בהברסטוק היל בהמפסטד לפני שעברו לפלייפורד ליד איפסוויץ'. עבודתה של איירי הוצגה באקדמיה המלכותית בשנת 1905 ובכל שנה שלאחר מכן שם עד שנת 1956, תערוכת היחיד הראשונה התקיימה בגלריית קרפקס בשנת 1908. איירי גם הציגה בתערוכות בסלון פריז ובאיטליה, קנדה ובארצות הברית. היא הוצגה במוזיאון הבריטי, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, ומוזיאון המלחמה האימפריאלי. עבודותיה הוצגו גם בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס, סידני וכן באוקלנד, ניו זילנד, ונקובר ואוטווה בקנדה. ובגלריות אמנות בערים רבות. ציור מאת איירי, עץ השזיף הזהוב, שהוצג בתערוכה של עבודות של אמניות מ-1916, נרכש על ידי המלכה מרי. איירי הייתה חברה בכמה אגודות אמנותיות. היא נבחרה כחברה באגודת הפסטל בשנת 1906. היא נבחרה גם לאגודה המלכותית של ציירים ותחריטאים בשנת 1908. היא הייתה גם חברה נבחרת במכון המלכותי לציירי שמן (1909), במכון המלכותי לציירים בצבעי מים (1918), וחברה במכון המלכותי לאמנויות יפות של גלאזגו (1952). היא נבחרה כנשיאת החברה לאמנות באיפסוויץ' בשנת 1945. מדיה וקבצים בנושא אנה איירי בוויקישיתוף Women at war: The female British artists who were written out of, The Independent, ‏2011-04-08 (באנגלית) Art and Daily Life in World War Two, www.bbc.co.uk (ב־) Artists | Thompson's Galleries, www.thompsonsgallery.co.uk Airy, Anna, (6 June 1882–23 Oct. 1964), Member The Royal Glasgow Institute of the Fine Arts, 1952; painter, portraits and figure, etcher, pastellist, WHO'S WHO & WHO WAS WHO (באנגלית) A Shell Forge at a National Projectile Factory, Hackney Marshes, London, 1918, Imperial War Museums (באנגלית) Olympedia – Anna Airy, www.olympedia.org
אוז'ה

אוז'ה (בהונגרית: Uzsa) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם באוז'ה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1996 חיו בכפר 413 תושבים, ובשנת 2020 רק 304 תושבים. עד שנת 1995 היה הכפר חלק מהכפר לשנצאישטוואנד. מדיה וקבצים בנושא אוז'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוז'ה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריק קרון

אריק קרון (בדנית: Erik Crone;‏ 29 במאי 1919 – 27 בפברואר 1945) היה חבר בתנועת ההתנגדות הדנית בזמן מלחמת העולם השנייה שהוצא להורג על ידי הכיבוש הנאצי. קרון נולד באורהוס ב-29 במאי 1919 לקפטן בצבא הדני, גוסטב קרון ולאשתו דורותי ויקטוריה לבית לה-קור והוטבל בכנסיית סנט ג'ון באורהוס ב-18 ביולי באותה שנה. קרון היה חבר פעיל בתנועת ההתנגדות הדנית לנאצים. חברותו של קרון בתנועת ההתנגדות הובאה לידיעת הגסטפו על ידי יורגן בורגה אקסל לורנזן, מנהיג קבוצת לורנזן הידועה לשמצה וב-19 בדצמבר 1944 קרון נעצר. ב-27 בפברואר 1945 הוצאו להורג קרון ותשעה חברי התנגדות נוספים בריבנגן. ב-29 באוגוסט נערכה לקרון ו-105 קורבנות אחרים של הכיבוש הנאצי הלוויה ממלכתית בפארק הזיכרון שהוקם במיוחד באתר ההוצאה להורג בריבנגן. הבישוף האנס פוגלסנג-דמגארד הוביל את השיירה בהשתתפות משפחת המלוכה הדנית, הממשלה ונציגי תנועת ההתנגדות. שמותיהם של אריק קרון ו-24 אחרים שמתו במהלך ההתנגדות הונצחו על לוח זיכרון בשער אוניברסיטת קופנהגן. מדיה וקבצים בנושא אריק קרון בוויקישיתוף Politiets Registerblade [Register cards of the Police] (בדנית). Copenhagen: Københavns Stadsarkiv. 1 בנובמבר 1910. Station 4 (Amager). Filmrulle 0003. Registerblad 3375. ID 108721. {{cite book}}: (עזרה) Clement (17 באוגוסט 1945). "Hipo-Gruppe, der havde Mishandling af Fanger som Speciale" [HIPO group specialized in mistreatment of prisoners]. Berlingske Tidende (בדנית). {{cite news}}: (עזרה) "Historie - Mindelunden Ryvangen" [History - Ryvangen Memorial Park] (בדנית). Ministry of Ecclesiastical Affairs. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2014. נבדק ב-2015-05-27. {{cite web}}: (עזרה) "Mindetavler i Indre By" [Inner city memorial plaques]. bibliotek.kk.dk (בדנית). נבדק ב-27 במאי 2015. Erik Crone, 1919-1945 {{cite web}}: (עזרה)
פאגבאג

פאגבאג (באנגלית: Fagbug) היא חיפושית חדשה שבבעלות ארין דייוויס מסירקיוז, ניו יורק, אשר, כתגובה לגרפיטי שרוסס על מכוניתה, יצאה למסע חוצה ארצות הברית בנסיעה בכביש להעלאת מודעות לזכויות הלהט"ב. ב-18 באפריל 2007, דייוויס, סטודנטית לתואר שני בחינוך אומנותי במכללת סייג' באולבני, מצאה את המילים "פאג" ו- "UR gay" מרוססות על מכוניתה. בתגובה, היא נשרה מהקולג' והחלה עם טיול באורך 89,000 ק"מ דרך 41 מדינות בארצות הברית, שבמהלכו היא ראיינה 536 אנשים והתבטאה נגד פשעי שנאה. דייוויס קיבלה חסות מקבוצת פולקסווגן של אמריקה ומרדיו HD לשימוש כספי דלק, הוצאות רכב וסרט. הומופוביה גאווה אתר האינטרנט הרשמי של פאגבאג (באנגלית) פאגבאג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Fagbug.com Erin Davies Radio Interview, National Public Radio Erin Davies Video Interview, Syracuse.com Dear Vandal, The Huffington Post The Fagbug Reaches All 50 States, The Huffington Post Fagbug Filmmaker Is Driven To Fight Intolerance And So Is Her Car, Lexington Herald-Leader Fagbug Car Sparks Controversy At High School, Journal Gazette Fagbug Vandalized Again, Vanity Fair Berk, Brett (28 בפברואר 2010). "The Heartwarming Story of Fagbug". VF Daily. Stick Shift, The Gay Car Blog. נבדק ב-1 ביולי 2009. {{cite web}}: (עזרה) Raymundo, Oscar (19 בדצמבר 2007). "Driven to Spread Awareness". Current Project for Student Journalism. (Newsweek). אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2009. נבדק ב-28 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Stewart, Alison (16 בינואר 2008). "The Adventures of a Car Named 'Fagbug'". Bryant Park Project. (National Public Radio). נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}: (עזרה) Parry, Marc (1 במאי 2007). "An act of hatred backfires". Times Union. (timesunion.com). נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל, August 2010) Kroll, Morgan (19 ביוני 2007). "Meet the bloggers: Erin Davies". The Advocate. אורכב מ-המקור ב-2007-12-19. נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}: (עזרה) Smith, K.M. (1 בספטמבר 2007). "Activist Debuts the FagBug" (PDF). Curve. (fagbug.com). נבדק ב-28 בפברואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Jubie, Ken (22 באפריל 2008). ""Fagbug" turns hate into inspiration". Capital News 9. נבדק ב-10 באוגוסט 2009. {{cite web}}: (עזרה) Kusner, Daniel A. "Erin Davies' Pride Ride". אורכב מ-המקור ב-2013-12-17. נבדק ב-19 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסרבטוריון רמת גן

קונסרבטוריון רמת גן או המרכז החדש למוזיקה רמת גן ע"ש נעמי שמר הוא הקונסרבטוריון העירוני של העיר רמת גן. הקונסרבטוריון ממוקם ברחוב רש"י 5 שבעיר (במגדל גרונר), מול כיכר גרונר. הקונסרבטוריון נוסד בשנת 1997 מציע לימודים ושיעורים בכלי נגינה שונים, שיעורי תורת המוזיקה, נגינה בהרכבים קאמריים, ונגינה/שירה בתזמורות/במקהלה אמנותית. כמו כן, מתקיימות במרכז פעילויות ייחודיות כגון כיתות אמן, פעילות ייצוגית והשתתפות בטקסים, מופעי קונצרטים של תלמידים ומורים. מנהלי הקונסרבטוריון היו: דוד קריבושי, אלכס וסרמן ומיכאלה בן חיים. בנוסף, הקונסרבטוריון מציע את מסלול "אף פעם לא מאוחר" ללימודי מוזיקה למבוגרים.. בנוסף, לקונסרבטוריון קיימת שלוחה ברמת אפעל. עד שנת 2020 פעלה בקונסבטוריון התזמורת הסימפונית רמת גן. מדיה וקבצים בנושא קונסרבטוריון רמת גן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קונסרבטוריון רמת גן קונסרבטוריון רמת גן, ברשת החברתית פייסבוק המרכז החדש למוסיקה רמת-גן, באתר עיריית רמת גן(הקישור אינו פעיל)
יחסי הפיליפינים–מלזיה

יחסי הפיליפינים–מלזיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה. בשנת 1959 הפיליפינים כוננה יחסים דיפלומטיים עם פדרציית מלאיה (הישות שקדמה למלזיה), ושגרירות נפתחה בקואלה לומפור בשנת 1961. לאחר הקמת מלזיה בשנת 1963, שולבה בה גם צפון בורנאו, שטח שהפיליפינים טוענת לבעלות עליו, ובעקבות כך הפיליפינים ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם מלזיה למשך מספר חודשים. בפגישה במנילה חתמו נציגי אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים על הסכם מנילה, שקבע את התנאים להגדרה העצמית של סבה, אך לאחר מכן התעלמו ממנו כל החותמים. היחסים הדיפלומטיים בין הפיליפינים ומלזיה חודשו בשנת 1989, אך המחלוקת על מעמדה של צפון בורנאו עדיין לא נפתרה. הטריטוריה של איי ספראטלי נתונה לתביעה של שש מדינות במקביל: וייטנאם, סין, טאיוואן, מלזיה, הפיליפינים וברוניי. למרות גודלם הזעיר, איי הארכיפלג חשובים מבחינת נוכחותם באזור. בנוסף, מחקרים מצביעים על הימצאות כמויות משמעותיות של נפט וגז. באיים אין אוכלוסייה קבועה, והם משמשים כיום אזור דיג. בשנת 2013, 109,437 תיירים מלזיים ביקרו בפיליפינים, ומן הפיליפינים למלזיה ביקרו 403,728 תיירים. בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם בכ-330.6 מיליון דולר. היצוא של הפיליפינים למלזיה הסתכם ב-1.2 מיליארד דולר והיבוא ממלזיה הגיע ל-3.4 מיליארד דולר. מלזיה מספקת לפיליפינים את המוצרים הבאים: הנדסת חשמל, שמן דקלים, ציוד מכני, מוצרי חשמל, מתכת, מזון וכימיקלים. סחורות היבוא העיקריות של מלזיה מהפיליפינים הן משאבי טבע וחומרי גלם. לאחר רעידת האדמה בבוהול בשנת 2013. מלזיה הקצתה כ-1.64 מיליון דולר כסיוע. בשנת 2014 התחייבה מלזיה 1.3 מיליון דולר לסייע לפיליפינים לאחר הטייפון האיאן. הפיליפינים מחזיקה במלזיה שגרירות בקואלה לומפור. מלזיה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה וקונסוליה כללית בדבאו סיטי. מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים–מלזיה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
אוניברסיטת קפריסין

אוניברסיטת קפריסין (ביוונית: Πανεπιστήμιο Κύπρου; באנגלית: University of Cyprus; בראשי תיבות: UCY) היא האוניברסיטה הציבורית היחידה בחלק היווני של האי קפריסין, וממוקמת בעיר הבירה ניקוסיה. האוניברסיטה נוסדה בשנת 1989 ונפתחה לסטודנטים בשנת 1992. מספר התלמידים בה הוא כ־7000 סטודנטים, נכון לשנת 2024. עד לפתיחתה, לא היה מוסד אוניברסיטאי ציבורי מקביל בקפריסין, והצעירים שהיו מעוניינים ללמוד נאלצו ללמוד במסגרות פרטיות יקרות יחסית, או במדינות שכנות, לרוב ביוון, שהייתה יעד מועדף בגלל השפה היוונית. גם דרום אפריקה הייתה יעד מועדף עד סוף שנות ה-80, מאחר שהאוניברסיטאות שם הקציבו מקומות ואף תקצבו במלגות סטודנטים זרים "לבנים". שפות הלימוד הרשמיות באוניברסיטה הן יוונית וטורקית. למרות שסטודנטים מהחלק הקפריסאי הטורקי רשאים ללמוד בה, כמעט ואין נרשמים הדוברים טורקית. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת קפריסין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת קפריסין (ביוונית) אוניברסיטת קפריסין, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת קפריסין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת קפריסין, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת קפריסין, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת קפריסין, סרטונים בערוץ היוטיוב
אזור טריפולי

לאחר עצמאות לוב בשנת 1951 נקבעו שלוש פרובינציות (ولايات, ולאיאת (ער'), מילולית מדינות) על בסיס האזורים ההיסטוריים: טריפוליטניה, קירנאיקה ופזאן, אך ב-1963 הם הופרדו לעשר נפות (محافظات, מֻחאפזאת (ער')). תחת שלטון קדאפי, בשנת 1983, חולקו אלו שוב לעשרים ושישה מחוזות (بلديات, בלדיאת, מילולית עיריות), ובהמשך (1995) אוחדו לשלושה עשר (شعبيات, שעביאת (אנ')). בשנת 2013, שנתיים לאחר ההפיכה בלוב, חולקו המחוזות שוב לכמאה (בלדיאת). האם התכוונתם ל... טריפוליטניה – אזור היסטורי בלוב פרובינציית טריפולי (ער') – בימי ממלכת לוב, חופפת במידה רבה לטריפוליטניה (1951–1963) נפת טריפולי (אנ') – אחת מנפות לוב (אנ') בסוף ימי הממלכה ותחת שלטון קדאפי (1963–1983) מחוז טריפולי (אנ') – מחוז תחת שלטון קדאפי ומעט לאחר המהפכה (1973–2013) טריפולי רבתי (ער') – לאחר המהפכה (מ-2013): טריפולי הבירה, פרבריה ונמל התעופה שלה. מכונה גם מחוז טריפולי. משמעות המילה היא "פופולריות" או "עממיות", והשימוש בה למחוזות היא חידוש בלעדי ללוב תחת קדאפי
מחר יהיה אחרת

מחר יהיה אחרת: אהבה, אובדן והמאבק למען שוויון טרנסים הוא ספר זיכרונות משנת 2018 מאת הסופרת הטרנסג'נדרית שרה מקברייד. הספר פורסם בהוצאת Crown Archetype, חברת בת של ההוצאה Penguin Random House. מקברייד הייתה האדם הטרנסג'נדרי הראשון שדיבר אי פעם בועידת המפלגה הדמוקרטית, בנאומה של מקברייד שנערך ב-2016 נאמר המשפט "אבל אני מאמינה שמחר יכול להיות אחרת", המשפט יהווה השראה לשם הספר שתכתוב לאחר מכן. הספר הוא ספר זיכרונות של מקברייד, הספר עלה לכותרות כאשר היא יצאה בו כטרנסג'נדרית וזאת בזמן שכיהנה כנשיאת איגוד הסטודנטים באמריקן יוניברסיטי בשנת 2011. מלבד זאת הספר הוא גם הקדמה לספר של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן שכתב בעצמו את ההקדמה. ביידן תמך במקרייד ואף אמר כי שווין זכויות לקהילת הטרנסים בארצות הברית הוא "נושא על זכויות האזרח בימינו" ובעקבות כך הספר סוקר רבות בהוצאתו המתקדמת באוקטובר 2017. מלבד ביידן זכה הספר לשבחים על ידי הסנאטורית קמלה האריס (לימים סגניתו של הנשיא ביידן) וקיבל ביקורות חיובית מהסופרת האמריקאית ג'ניפר פיני בוילן. "Read Sarah McBride's Speech at the Democratic Convention". Time. "According to Joe Biden's Foreword in Sarah McBride's Memoir, Trans Equality Is the 'Civil Rights Issue of Our Time'". 5 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Joe Biden says transgender equality is 'civil rights issue of our time'". 4 באוקטובר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Joe Biden writing foreword for transgender activist's memoir". CRARY, DAVID. "Joe Biden writing foreword for transgender activist's memoir". ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחוז טריפולי (לבנון)

האם התכוונתם ל... צפון לבנון – אחד משמונה מחוזות לבנון נפת טריפולי – נפה טריפולי (לבנון) – עיר נמל
ויגאנטפטנד

ויגאנטפטנד (בהונגרית: Vigántpetend) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בויגאנטפטנד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 248 תושבים, ובשנת 2020 רק 160 תושבים. עד שנת 1938 היה הכפר מורכב משני כפרים קטנים ויגאנט (Vigánt) וזלפטנד (Zalapetend) בויגאנטפטנד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. מדיה וקבצים בנושא ויגאנטפטנד בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נשיא מולדובה

נשיא רפובליקת מולדובה הוא ראש מדינת מולדובה והמשרה הרמה במדינה. הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של מולדובה. הנשיא נבחר באמצעות העם בדרך לא ישירה על ידי הפרלמנט לכהונה בת ארבע שנים והוא אחד משני הנבחרים הפיקודיים הנבחרים ברמה הלאומית. הנשיאה הנוכחית, מאיה סנדו, מכהנת בתפקידה מ-24 בדצמבר 2020. על פי סעיף 77 לחוקת מולדובה (1994), נשיא מולדובה הוא ראש המדינה ומייצג את המדינה והוא הערב לריבונותה הלאומית, לעצמאותה, לאחדותה ושלמותה הטריטוריאלית של האומה. הנס הנשיאותי ("Stindardul Preşedintelui") מורכב מסמל מולדובה על רקע סגול וגבול המורכב מריבועים של 1/9 בצבעים הלאומיים של הרפובליקה. המקור של נס הנשיא מועבר לנשיא בטקס ההשבעה ונשמר בלשכת הנשיא. עותקים משוכפלים והעתקים שלו מוצגים בארמון הנשיאות או במגורים נשיאותיים אחרים בזמן שהנשיא בשטח. בשנים 1994–2000 נבחר הנשיא בהצבעה עממית לתקופת כהונה של ארבע שנים; אם אף מועמד לא קיבל רוב בסיבוב הראשון, התרחש סיבוב שני בין שני המועמדים המובילים. בשנת 2000, החוק בדבר בחירת נשיא מולדובה קבע כי הנשיא ייבחר בעקיפין על ידי הפרלמנט של מולדובה לתקופת כהונה של ארבע שנים; מועמד חייב לזכות ברוב-על של 61 קולות כדי להיבחר. הנשיאים הוגבלו לשתי קדנציות. אף על פי כן, בית הדין לחוקה קבע ב־4 במרץ 2016, שהחוק שאומץ בשנת 2000 אינו חוקתי ובכך החזיר את שיטת הבחירות של הנשיא בבחירה ישירה בת שתי סיבובים. ארמון הנשיאות ממוקם בגזרת בויוקאני בקישינב. נבנה בשנים 1984–1987. הבניין הייחודי היה במקור מקום המפגש של הסובייט העליון של הרפובליקה המולדובית. מדיה וקבצים בנושא נשיא מולדובה בוויקישיתוף האתר הרשמי של נשיא מולדובה ערוץ Youtube הרשמי של נשיא מולדובה נתמך על ידי המפלגה הסוציאליסטית
זלהלאפ

זלהלאפ (בהונגרית: Zalahaláp) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. בזלהלאפ חיו יהודים בתקופות זמן שונות. הכפר נקרא על שם ראש הכפר לשעבר, אדם ששם משפחתו היה "Halápi". 1990-2010: Szencz Lajosné (עצמאי) 2010-: Bedő Lajos Sándor (עצמאי) מדיה וקבצים בנושא זלהלאפ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זלהלאפ (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי הודו–הפיליפינים

יחסי הודו–הפיליפינים הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לבין הפיליפינים. השגריר הפיליפיני הראשון בהודו היה נרקיסו ראמוס (שלימים הפך לשר החוץ). ב-16 בנובמבר 1949 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ב-11 ביולי 1952 חתמו הפיליפינים והודו על חוזה ידידות במטרה לחזק את יחסי הידידות הקיימים בין שתי המדינות. שגרירות הפיליפינים בניו דלהי נפתחה זמן קצר לאחר מכן. עם זאת, בשל הכיוונים השונים של מדיניות החוץ במהלך המלחמה הקרה (הפיליפינים היו בעלי ברית של ארצות הברית והודו הייתה ביחסים ידידותיים עם ברית המועצות), האטה את התפתחותם של היחסים הדו-צדדיים באופן משמעותי. בשנת 1976 היחסים בין המדינות התחזקו לאחר שאדיטיה בירלה (אחד התעשיינים המצליחים בהודו) נפגש עם נשיא הפיליפינים פרדיננד מרקוס כדי לבחון את האפשרות של מיזמים משותפים בפיליפינים. זה הוביל ליצירת חברת הטקסטיל המשותפת הודו-פיליפינים ולהזרמת השקעות הודיות גדולות לארץ. החברה ההודית-פיליפינית טקסטיל מילס מעסיקה כיום 2,000 עובדים פיליפינים, לשמיכות החברה 40% משוק הטקסטיל הפיליפיני. בדצמבר 2012 הקצתה הודו 200,000 דולר לממשלת הפיליפינים, כדי להתגבר על השפעות הטייפון בופה. בשנת 2015 מחזור המסחר בין המדינות הסתכם ב-1.8 מיליארד דולר. הייצוא של הודו לפיליפינים כולל בעיקר: כלי רכב, חלקים ואביזרים, תרופות, שמנים מינרליים, תאו קפוא, דוודים ומכשירים מכניים, גידולים, מוצרי גומי, כימיקלים אורגניים, ברזל, פלדה וכותנה. יבוא הודו מהפיליפינים כולל בעיקר: ציוד חשמלי, דוודים, כלי רכב, שומנים מן החי והצומח, מוצרי נייר, כימיקלים אורגניים, דשנים, כימיקלים אנאורגניים, מוצרי גומי, ברזל ופלדה. בשנת 2016 התגוררו בפיליפינים כ-70,000 אזרחים הודים, 4,000 מהם הוכשרו באוניברסיטאות כסטודנטים. הודו מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה. הפיליפינים מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי. מדיה וקבצים בנושא יחסי הודו–הפיליפינים בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
יחסי הודו–מלזיה

יחסי הודו–מלזיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין הודו ומלזיה. שתי המדינות הן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי, האיחוד האסייתי ו-G15. הודו ומלזיה קשורות גם הן בקשרים תרבותיים והיסטוריים שונים המתוארכים לימי קדם. שתי המדינות נמצאות ביחסים ידידותיים ביניהן, מכיוון שבמלזיה קיימת קבוצה גדולה של מהגרים הודים. מאהאטיר מוחמד, ראש הממשלה הרביעי ובעל הכהונה הארוכה ביותר במלזיה הוא ממוצא הודי. בתחום הסחר היקף הסחר הדו-צדדי של שתי המדינות עומד על 10.5 מיליארד דולר והוא צפוי להגיע ל-25 מיליארד דולר עד 2020. לאחר ביקורו של ראש ממשלת מלזיה נג'יב רזאק בהודו בשנת 2017, הודו ומלזיה הסכימו להרחיב את שיתוף הפעולה בתחומים כמו פיתוח תשתיות ובניית ערים חכמות. רבים בממשלת הודו מרגישים שהקשרים שתחת ממשלת מלזיה תחת מאהאטיר מוחמד הולכים ומתמעטים מכיוון שהוא מעדיף את פקיסטן. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות המודרניות כוננו בשנת 1957, לאחר עצמאות פדרציית מלאיה. מאז, מנהיגי שתי המדינות ערכו ביקורים זה בזה. בשנת 2020, בעקבות הערות ראש ממשלת מלזיה, מאהאטיר מוחמד, שנשא דברים בהתנגדות לביטול מעמדו המיוחד של ג'אמו וקשמיר והעברת החוק לתיקון אזרחות, הטילה הודו מגבלות על יבוא שמן דקלים מלזי. בין השנים 2000–2013, מלזיה היא המשקיעה ה-19 בגודלה בהודו עם תזרים מצטבר של FDI בשווי 618.37 מיליון דולר. יותר מ-6 מיליארד דולר השקעות מלזיות מגיעות גם בצורה של פרויקטים בטלקומוניקציה, בריאות, בנקאות ובנייה. הסחר בין שתי המדינות גדל מ-0.6 מיליארד דולר בלבד בשנת 1992 ל-13.32 מיליארד דולר בשנת 2012. מלבד זאת, חברות הודיות בתחום התעשייה, ה-IT והבריאות משקיעות במלזיה יחד עם כ-150,000 הודים (כולל 10,000 יוצאי הודו) עובדים מיומנים ומיומנים למחצה, הועסקו במדינה בתחומי ה-IT, הייצור והבנקאות. חברות מלזיות משתתפות גם בפרויקטים רבים של תשתית ברחבי מדינות הודו השונות. בשנת 2017 הודו ומלזיה חתמו על עסקה עסקית חדשה בהיקף של 36 מיליארד דולר בהחלפת 31 מזכרי הבנות עסקיים, העסקה הגדולה ביותר בתולדות היחסים הכלכליים בין שתי המדינות. קיימת גם מועצה עסקית בהודו במלזיה. בין שנות השישים לשנות השבעים, כ-30,000 סטודנטים מלזים למדו במוסדות חינוך הודים, בעיקר בתחום הרפואה, כאשר למעלה מ-30% מהרופאים במלזיה כיום התחנכו בהודו. ממשלת הודו מעניקה גם מלגה לסטודנטים מלזיים. בשל הצורך של סטודנטים מלזיים לרפואה להמשיך את לימודיהם בהודו, קבוצת החינוך העולמית של מניפול הסכימה להקים את הקמפוסים שלהם במלזיה. רבים מאנשי כוחות הביטחון במלזיה מאומנים בהודו, מעוד לפני הקמת המדינה. בניגוד להשפעה הסינית הגוברת, הודו הביעה את רצונה להגביר את שיתוף הפעולה הצבאי והביטחוני עם מלזיה. הודו מחזיקה נציבות עליונה בקואלה לומפור. מלזיה מחזיקה בהודו נציבות עליונה בניו דלהי וקונסוליות כלליות בצ'נאי ומומבאי. מדיה וקבצים בנושא יחסי הודו–מלזיה בוויקישיתוף "Bilateral Relations". High Commission of India in Kuala Lumpur, Malaysia. אורכב מ-המקור ב-2017-01-04. נבדק ב-3 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) Elizabeth Roche (1 באפריל 2017). "India, Malaysia vow to strengthen economic ties". Live Mint. אורכב מ-המקור ב-2 באפריל 2017. נבדק ב-2 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה)
לא ציפיתי

לא ציפיתי הוא סינגל מאת ההרכב המוזיקלי סוליקו בשיתוף עם קרולינה. השיר הוא גרסת כיסוי לשירה של הזמרת הג'מייקנית טניה סטיבנס "It's a Pity". אף על פי שהשיר מעולם לא יצא באופן רשמי, הוא היה לבין המושמעים בתחנות הרדיו באותה השנה והגיע למקום ה-33 במצעד השנתי של גלגלצ. מילות השיר "לא ציפיתי" באתר שירונט תשס"ה (גלגלצ), באתר פזמונט ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.