laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חדר האוצר הירוק

חדר האוצר הירוק או הכספת הירוקה (בגרמנית: Grünes Gewölbe) הוא מוזיאון הממוקם בטירת דרזדן באזור העיר העתיקה של דרזדן. המוזיאון מכיל את האוסף הגדול ביותר באירופה של אבני חן, תכשיטים, פסלים וכלים העשויים זהב כסף ענבר ושנהב, מתקופת הבארוק ועד התקופה הקלאסית. חדר האוצר הירוק הוא אחד המוזיאונים העתיקים בעולם, עתיק יותר מהמוזיאון הבריטי וכנראה שני רק למוזיאון הוותיקן. ראשיתו של חדר האוצר הירוק כבר בשנת 1547 כאשר מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, החל בבניית האגף המערבי של ארמונו. האולמות החדשים עוטרו בתקרות מפוארות עם עיטורי טיח וגבס, ואילו עמודי התמך והכותרות בקומת הבסיס, צופו במלכיט בגוון ירקרק ואשר הם שהעניקו לאולמות את שמם. החדרים נבנו עם קירות עבים במיוחד במטרה לשמש להגנה מפני שרפות ומעשי שוד ופתחי החלונות והדלתות נוצקו מברזל. במהלך המאה ה-17 שימשו החדרים את שליטי סקסוניה כחדרי אוצר פרטיים לשמירת מסמכים חשובים ותכשיטים. בשנת 1723 החליט אוגוסט השני, מלך פולין, להפוך את חדרי האוצר הפרטיים למוזיאון ציבורי והוא נפתח לקהל כשנה לאחר מכן. היה זה חידוש ייחודי ובלתי אופייני לתקופה. הוא הורה על ביצוע עיצוב מרהיב לחדרים בסגנון הבארוק הגרמני. בשנים הבאות עוצב המוזיאון כשרשרת של תשעה אולמות תצוגה מפוארים במיוחד המחוברים ביניהם. השיפוץ הסתיים בשנת 1729. מסלול התצוגה נבנה ועוצב באופן מדורג כך שהמבקרים עברו במסלול הולך ומתפתח של תצוגת עושר הן מבחינת החומרים והן מבחינת העיצובים של המוצגים השונים. התצוגה נשארה פתוחה לציבור וכמעט ללא שינוי במשך כ-200 שנים עד לשנת 1938 שבה הועברו המוצגים יקרי הערך לאחסנה במבצר קניגשטיין. מבנה המוזיאון עצמו נפגע קשה בהפצצות על העיר במלחמת העולם השנייה. שלושה מן החדרים נהרסו לגמרי ואילו המוצגים עצמם הוחרמו ונלקחו על ידי כוחות הצבא האדום. תהליך השחזור של המוזיאון נמשך שנים רבות. המוצגים עצמם הוחזרו בשנת 1958 וחלקם הוצג במוזיאון אלברטינום שבעיר. שיפוץ המבנים נמשך שנים רבות לאחר מכן בעלות כוללת 45 מיליון יורו. חלקו הראשון של המוזיאון המכונה "החדש" נפתח שוב לציבור בשנת 2004 בקומה השנייה של הארמון, וחלקו השני המכונה "ההיסטורי" נפתח מחדש בשנת 2006 במיקומו ההיסטורי בקומה הראשונה בטירת דרזדן. ב-25 בנובמבר 2019 נפרץ המוזיאון ונגנבו ממנו פריטים יקרי ערך בשווי של כמיליארד אירו. העיתון הגרמני בילד תיאר למחרת הגנבה את המעשה כ"שוד העתיקות הגדול ביותר בהיסטוריה המודרנית של גרמניה". האוסף כולו מכיל למעלה מ-4,000 פריטים אשר כשלושה רבעים מהם מוצגים במוזיאון ההיסטורי והשאר במוזיאון החדש. בשל מגבלות מקום לא מוצג האוסף במלואו אך הפריטים היקרים והמובחרים מוצגים כולם. שטחה הכללי של התצוגה בשתי הקומות כ-4,000 מטר רבוע. עיצוב החדרים מרובה בעיטורים וקירות רבים מכוסים במראות. שילוב המוצגים עם תאורה ייחודית המבליטה את הבוהק הטבעי שלהם חושפים בפני המבקרים במוזיאון מראה מרשים במיוחד. הכניסה למוזיאון ההיסטורי מוגבלת במספר המבקרים בכל עת, ולכן מחייבת בדרך כלל רכישה מוקדמת של כרטיסים. לפני הכניסה נערכת בדיקה מחמירה בכליו של המבקר ושיקוף גופני וזאת מכיוון שחלק מן המוצגים היקרים חשופים לקהל ואינם מוגנים כלל. מדיה וקבצים בנושא חדר האוצר הירוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חדר האוצר הירוק (בגרמנית, באנגלית, ברוסית, באיטלקית, בצ'כית, בפולנית, בצרפתית, ביפנית, בסינית, בספרדית ובהולנדית) תכשיטים במיליארד אירו: פריצת ענק ל"כספת הירוקה" בגרמניה, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2019. שירות גלובס, ‏שוד העתיקות הגדול בהיסטוריה המודרנית של גרמניה: אוצרות בשווי עתק נגנבו ממוזיאון בדרזדן, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2019.
יחסי אלבניה – בוסניה והרצגובינה

יחסי אלבניה–בוסניה והרצגובינה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ובוסניה והרצגובינה. ב-21 באפריל 1992 הכירה אלבניה בבוסניה והרצגובינה, וב-28 בדצמבר אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן. במרץ 2009 אלבניה ובוסניה והרצגובינה הסכימו לשפר את היחסים הכלכליים והדיפלומטיים ולפעול במשותף למען חברותן המהירה יותר באיחוד האירופי ובנאט"ו. ההסכם לשיפור היחסים בין המדינות הגיע במהלך ביקורו הרשמי של ראש הממשלה האלבני סאלי ברישה בבירת בוסניה, סרייבו. במהלך הביקור פגש ברישה את יו"ר מועצת השרים של בוסניה ניקולה ספיריץ'. שני הבכירים חתמו גם על ארבעה הסכמים דו צדדיים – על שיתוף פעולה במשטרה, קבלת חוזר של מהגרים בלתי חוקיים, מכס ונסיעות בין המדינות. כמו כן הם הכריזו על כוונה לשדרג את משלחתם הדיפלומטית מקונסוליה כללית לשגרירות. אלבניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות קונסוליה כללית בסרייבו בלבד. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה באלבניה קונסוליה כללית בדורס בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה – בוסניה והרצגובינה בוויקישיתוף שיפור היחסים בין אלבניה לבוסניה באתר balkaninsight אתר על יחסי מדינות
הפת טפה

הפת טפה (בפרסית: هفت‌تپه Haft tape) הוא אתר ארכאולוגי בפרובינציית ח'וזסתאן של העיר כאבנאכ שהיה מבירות עילם.[דרושה הבהרה][דרוש מקור] האתר התגלה בשנת 1908 וחפירות במקום נמשכות גם עתה. העיר הייתה מרכז פוליטי חשוב בזמן שלטונו של מלך עילם תפתי אהר במהלך המאה ה-15 לפנה"ס. ככל הנראה הוא נטמן בעיר. אחרי מותו מרכז הכוח חזר לשושן. לא ברור האם קאבנק הייתה הבירה הרשמית או רק מושבו של המלך כאשר הוא איבד שליטה על שושן. באתר נמצאו שרידים של מקדש, מקום קבורה תת-קרקעי למלך ומשפחתו ויסודות של זיקוראת. לאחרונה התגלו גם כלי חרס ורישומים בכתב יתדות. האתר נמצא בשטח של כ-1.5 ק"מ על 800 מטר. החפירות הראשונות בוצעו על ידי ארכאולוגים צרפתים. בשנים 1965–1979 במקום בוצעו חפירות על ידי צוות בראשות עזתאללה נגאהבאן. החל משנת 2003 במשך 10 עונות בוצעו החפירות על ידי צוות איראני תוך שיתוף פעולה עם ארכאולוגים מאוניברסיטת קיל ואוניברסיטת מיינץ. מדיה וקבצים בנושא הפת טפה בוויקישיתוף ממצאים ארכאולוגיים במקום תיאור החפירות באתר של אוניברסיטת מיינץ מידע על האתר ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נגזרת (כימיה)

נגזרת כימית היא מושג בו משתמשים בעיקר בכימיה אורגנית, המתאר תוצר הדומה במידה רבה לחומר המוצא. תרכובת מוגדרת כנגזרת כימית של תרכובת אחרת כאשר היא דומה לתרכובת המוצא במידה כזו שבהחלפת אטום או קבוצה פונקציונלית ניתן, לפחות תאורטית, להגיע לתרכובת המקורית. כיוון שרוב חלקי תרכובות המוצא והתוצר זהים, יש לשתי התרכובות תכונות כימיות דומות, אך עדיין יהיו הבדלים בין התכונות של החומרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקי ואן דייק

ניקי ואן דייק (באנגלית: Nikki van Dijk;‏ 28 בנובמבר 1994, האי פיליפ (אנ') אוסטרליה) היא גולשת גלים אוסטרלית. ניקי ואן דייק היא הבת האמצעית. אביה עוסק בגלישה וכך גם אחותה הבכורה, נינה ואחיה הצעיר, ג'ואי. היא החלה את הקריירה המקצוענית שלה בשנת 2012 בה זכתה במקום הראשון באליפות העולם בגלישה לנערות של ה-ASP שנערכה בבאלי. בשנת 2014, החלה להתחרות באליפויות ליגת הגלישה העולמית (WSL) (אנ'). בשנת 2015, דורגה במקום התשיעי. בשנת 2017, דורגה שביעית בעולם ובשנת 2019 היא מדורגת במקום ה-12. בגיל 15, השתתפה בסרט הדוקומנטרי First Love. בשנת 2013, אימצה אורח חיים טבעוני. ניקי ואן דייק, ברשת החברתית פייסבוק ניקי ואן דייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ניקי ואן דייק, ברשת החברתית אינסטגרם ניקי ואן דייק באתר WSL 5 Things You Might Not Know About Nikki Van Dijk, worldsurfleague.com Nikki Van Dijk Claims ASP Women’s World Junior Title, indosurflife.com, 12 OCTOBER 2012 Nikki Van Dijk, surfergirls.com Nikki Van Dijk, worldsurfleague.com First Love - Trailer Dropping In with Nikki Van Dijk, youtube ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וין מיין

וין מיין או וין מינט (בבורמזית: ဝင်းမြင့်,‏ היגוי: [wɪ́ɴ mjɪ̰ɴ]; נולד ב-8 בנובמבר 1951) הוא פוליטיקאי בורמזי, אסיר פוליטי לשעבר ושוב פעם החל מ-2021. כיהן החל מ-2018 כנשיא של מיאנמר עד שנעצר במהלך ההפיכה הצבאית במיאנמר 2021, שהחלה ב-1 בפברואר 2021. הוא הנשיא העשירי של מדינה זו. בשנים 2016–2018 כיהן כיושב ראש בית הנבחרים של מיאנמר. בשנים 2012–2018 היה חבר בית הנבחרים. וין מיין נחשב לבן ברית של יועצת המדינה אונג סן סו צ'י שכיהנה אחרי 2016 כראש הממשלה בפועל של מיאנמר. והייתה מנועה על ידי החוק מלשמש בתפקיד ראש ממשלה או נשיאה. הוא עורך דין במקצועו. וין מיין נולד בשנת 1951 בכפר ניאונג צ'אונג במחוז דנוביו איראוואדי, להוריו - טון קין ודו תאן. למד לתואר ראשון לגאולוגיה ואחר כך משפטים באוניברסיטת יאנגון. בשנת 1981 אחרי שנת 1981 עבד כעורך דין בבית המשפט החוקתי של בורמה. הוא נעצר אחרי השתתפותו ב"התקוממות 8888" משנת 1988. זמן קצר בשנת 1990 (אז החונטה הצבאית פיזרה את הפרלמנט שנבחר) וכן בין מאי 2012 למרץ 2018 כיהן כחבר בבית הנבחרים מטעם הליגה הלאומית למען דמוקרטיה. אחרי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים בשנים 2016–2018 במרץ 2019 נבחר מול שני מועמדים אחרים כנשיא מיאנמר. אף על פי שתפקידו הוא במידה רבה סמלי בלבד למיין יתרון על קודמו טין צ'ו, בניסיון הפוליטי שצבר באופוזיציה בשנים 1988–2015. ב-31 בינואר 2021, נעצר וין מיין בידי צבא מיאנמר, שהכריז על תוצאות הבחירות הכלליות בנובמבר 2020 כמזויפות. ב- 6 בדצמבר2021 בבית משפט בנייפידאו נידון וין מיין יחד עם אונג סן סו צ'י לארבע שנות מאסר בגין "הסתה להפרעות סדר" והפרת החוקים האפידמיולוגיים בזמן הבחירות בשנת 2020 בימי מגפת הקורונה. כעבור כמה שעות הכת הצבאית הורידה את העונש לשנתיים מאסר. בהמשך על סו צ'ו הוטלו עונשי מאסר נוספים. וין מיין נשוי לצ'ו צ'ו ואב לבת, פיו פיו תין, יועצת בכירה בחברת City Mart Holdings. מדיה וקבצים בנושא וין מיין בוויקישיתוף כתבה במגזין לה פואן על בחירתו של וין מיין, 28 במרץ 2018 יונה לייבזון, ‏הפיכה צבאית במיאנמר: מנהיגי המדינה נעצרו והצבא הכריז על שליט חדש, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2021
You'll Always Find Your Way Back Home

You'll Always Find Your Way Back Home (בתרגום לעברית: תמיד תמצאו את הדרך חזרה הביתה) הוא שיר קאנטרי-פופ מהסרט "האנה מונטנה: הסרט" משנת 2009, המבוסס על הסדרה "האנה מונטנה" ששודרה בערוץ דיסני החל משנת 2006 עד שנת 2011. את השיר מבצעת מיילי סיירוס, המגלמת את דמותה של האנה מונטנה. את השיר כתבו טיילור סוויפט ומרטין ג'ונסון. לשיר זמינה גרסת קריוקי בסדרת הקריוקי של הפסקול. משמעות השיר אומרת שלא משנה מה יקרה תמיד האדם יחזור לשורשים שלו. השיר זכה להצלחה בגלל השימוש בו בסרט. שיא השיר הוא במצעד הפזמונים "קנדה הוט 100" בו הוא היה מספר 36. לשיר נוצר קליפ שהופץ בהוצאה הביתית של הסרט. טיילור סוויפט הייתה מעורבת בהפקה המוזיקלית של הסרט כאשר יוצרי הסרט ביקשו ממנה אישור להשתמש במוזיקה שלה. סוויפט הסכימה והיא הופיעה עם השיר "Crazier" בסרט, בנוסף היא כתבה שירים לסרט עם להקת בויז לייק גירלז ומרטין ג'ונסון. בריאיון לערוץ MTV, ג'ונסון תיאר את העבודה עם סוויפט כמדהימה. הוא אמר שהיא אחת מהכותבות המוכשרות שעבד איתן, ושבשביל נערה כל כך צעירה, היא מאוד יצירתית ומוקפדת. השיר משמש כשיר הסיום של הסרט, כאשר סיירוס מבצעת אותו בתור האנה מונטנה על הבמה במופע גיוס כספים כדי להציל את עיר הולדתה. בסצנה של השיר הופיעו יותר מ-2,000 ניצבים. קליפ לקידום השיר צולם במהלך הסרט. הקליפ מתחיל כשסיירוס והרקדנים שלה מופיעים על במה. סיירוס לבושה כמו האנה מונטנה בחליפה עסקית. כשסיירוס התחילה לשיר, היא והרקדנים עשו כוריאוגרפיה מורכבת. לאחר מכן משולבים קטעים מתוך הסרט, ביניהם הורדת הפאה של האנה והפגישה של מיילי עם טארביס ברודי, אהובה בסרט ששיחק לוקאס טיל. באמצע הקליפ, סיירוס והרקדנים יוצאים מהבמה דרך דלת אחורית וחוזרים עם בגדים מערביים. ככל שהקליפ מתקדם, רואים שמיילי מתעוררת ומבינה שהכל היה פשוט חלום. האנה מונטנה: הסרט Crazier סרטון השיר "You'll Always Find Your Way Back Home" באתר יוטיוב
קרלס פרס

קרלס פרס סאיול (בספרדית: Carles Pérez Sayol; נולד ב-16 בפברואר 1998) הוא שחקן כדורגל ספרדי המשחק כקיצוני ימני בקבוצת חטאפה בהשאלה מסלטה ויגו. פרס הצטרף לקבוצת הנוער של ברצלונה בשנת 2012, כשעבר מקבוצת הנוער של אספניול. ב-3 באוקטובר 2015, כאשר היה בן 17, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים השנייה של ברצלונה (ברצלונה ב') במשחק בליגה השלישית בספרד נגד לבאנטה ב'. ביולי 2017 עבר רשמית לקבוצת ברצלונה ב', שכבר התקדמה לליגה השנייה בספרד. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו ב־19 באוגוסט 2017, כאשר החליף את ויטיניו, בניצחון החוץ 1–2 על ריאל ואיאדוליד. את שער הבכורה הרשמי שלו במדי ברצלונה ב' הוא הבקיע ב־21 בינואר 2018, בהפסד 1–3 לטנריפה. ב-12 ביוני 2018, הוא האריך את חוזהו בשנתיים נוספות. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ברצלונה, הוא ערך ב־19 במאי 2019, כאשר החליף את מלקום בתיקו נגד איבר. את השער הראשון שלו בקבוצה הוא הבקיע ב־25 באוגוסט, בניצחון 2–5 על אייבר. ב-8 באוגוסט 2022 הושאל לסלטה ויגו. ב-30 ביוני 2023 חתם באופן קבוע בסלטה ויגו לארבע שנים. רומא קונפרנס ליג (1): 2021/22 מדיה וקבצים בנושא קרלס פרס בוויקישיתוף קרלס פרס, ברשת החברתית אינסטגרם קרלס פרס, באתר Transfermarkt קרלס פרס, באתר Soccerway קרלס פרס, באתר BDFutbol קרלס פרס, באתר WorldFootball.net קרלס פרס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התאחדות יהודי רומניה

התאחדות יהודי רומניה (ברומנית: Uniunea Evreilor Români) היה ארגון פוליטי, שפעל ברומניה, במחצית הראשונה של המאה העשרים. התאחדות יהודי רומניה פנתה לכל יהודי רומניה, שקיבלו אזרחות ודגלו בתוכנית ההשתלבות במדינה הרומנית. הארגון היה בנוי על בסיס קהילות יהודיות גאוגרפיות, ללא התחשבות במעמד חברתי. ההתאחדות לא ראתה עצמה כמפלגה פוליטית, אלא כארגון פעולה, שקידם אינטרסים יהודיים. ההתאחדות קראה לאמנציפציה ליהודים, ואחרי איחוד טרנסילבניה עם רומניה, לאיחוד הזכויות בהן זכו היהודים במחוזות השונים ולהשתתפותם של כל יהודי רומניה בחיים הפוליטיים של המדינה. ההתאחדות נלחמה על הקלה בתהליך אזרוח היהודים, שהגיעו לרומניה לאחר 1918, ולארגון חיים תרבותיים ודתיים אוטונומיים. העיתונים הרשמיים של ההתאחדות היו Înfrâțirea ("האחווה"; 1909-1919) ו-Curierul Israelit ("השליח הישראלי"; 1940-1940, 1944-1945). תחילה נקראה הקבוצה, שנוסדה בבוקרשט, ב-27 בנובמבר 1909, "איחוד היהודים הילידים" (Uniunea Evreilor Pământeni, UEP). האיחוד התמודד באופן פעיל בשמם של יהודי רומניה, פנה בתזכירים לשלטונות רומניה וביקש עזרה מחוץ למדינה, בעיקר מצרפת ובריטניה, בנות הברית המסורתיות של רומניה. במקביל הוא ביקש מיהודים למלא את תפקידם כלפי המדינה הרומנית, שהחלה להעניק ליהודים בודדים אזרחות על בסיס אינדיבידואלי החל משנת 1879. בקונגרס, בפברואר 1923, הפך האיחוד של היהודים הילידים ל"התאחדות יהודי רומניה" והרחיב את פעילותו לכל הארץ, שהוגדלה מאוד בעקבות סיפוחי טריטוריות לאחר מלחמת העולם הראשונה. רשמית, התאחדות יהודי רומניה קראה להשתתף בבחירות לפרלמנט ברשימות של המפלגות הרומניות, נקודת מבט שלא הייתה משותפת לקהילה כולה. מועמדים יהודיים לא התמודדו ברשימות נפרדות בבחירות 1919, אך לבחירות 1920 הופיעו מספר קואליציות פוליטיות יהודיות, שהחשובה בהן הייתה הגוש היהודי (Blocul Evreiesc), שהריץ מועמדים בעשר מחוזות ולא זכה במושבים. בבחירות של 1922 התמודדה סיעה אחת, הקבוצה הלאומית היהודית (Grupul Evreiesc Naţionalist), אך לא השיגה הצלחות בולטות. במקביל, מספר משמעותי של יהודים נכנסו לפרלמנט, כשנבחרו ברשימות של מפלגות אחרות, בעיקר אלה של המפלגה הלאומית הרומנית ומפלגת האיכרים . בקונגרס בשנת 1929, שהפגיש את הנציגים של כל יהודי רומניה, אימצה התאחדות יהודי רומניה יסוד פרוגרמטי חדש, בו צוין כי ההתאחדות נלחמת "להגן על הזכויות הפרטניות והקולקטיביות של האוכלוסייה היהודית ברומניה, הנובעות מהחוקה והחוקים של המדינה, כמו גם מהסכמים בינלאומיים ". ההתאחדות שמרה על נטייתה הטקטית, וסירבה לשתף פעולה עם אותם ארגונים, שרצו להקים מפלגה יהודית לאומית. התעצמות הסכסוכים הפוליטיים הפנימיים הובילה להקמתה של המפלגה היהודית בשנת 1931. אחרי 1933 חלק מהאוכלוסייה היהודית הצטרפה למפלגה היהודית וחלק אחר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגות נוספות. התגברות האנטישמיות של הימין הקיצוני הובילה את התאחדות יהודי רומניה לשיתוף פעולה עם המפלגה היהודית עד 1936, כשנוסד הוועד המרכזי של יהודי רומניה (Consiliul Central al Evreilor din România) ב-30 במרץ 1938, כשבפקודת המלך פורקו כל המסגרות הפוליטיות ברומניה, פורקה גם התאחדות יהודי רומניה. היא שבה לפעילות לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ששמה קץ לשלטון הפשיסטי. ההתאחדות השתתפה יחד עם מפלגת האיחוד ועם הוועד הדמוקרטי היהודי בבלוק "פלסטינה עובדת" (Palestina Muncitoare), שהכין יהודים, שרצו לעלות לארץ ישראל. ההתאחדות הפסיקה את פעילותה במהלך 1946. אדולף שטרן הנהיג את ההתאחדות בשנים 1909 - 1919. וילהלם פילדרמן ירש את מקומו של שטרן והנהיג את ההתאחדות עד 1938, כשפורקה בפקודת המלך. התאחדות היהודים הרומנים
גביע המדינה בכדורגל נשים 2013/2014

גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2013/2014 היא התחרות ה-16 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-24 בדצמבר 2013 ומשחק הגמר נערך ב-30 באפריל 2014 והסתיים בניצחון של אס"א תל אביב על מכבי כישרונות חדרה בדרך לזכייה שלישית בתואר ולהשלמת דאבל בעונה זו. בתחרות השתתפו 8 קבוצות ליגת נשים ראשונה ו-7 קבוצות מליגת נשים שנייה. לפי תקנון התחרות, בעונה זו התקיימו 4 סיבובים. כל הקבוצות (ליגות נשים ראשונה ושנייה) החלו להשתתף בסיבוב הראשון פרט לקבוצה אחת שהוגרלה להתחיל בסיבוב השני. הסיבוב הראשון בתחרות היה למעשה שמינית הגמר. בסיבוב זה השתתפו 14 קבוצות. קבוצת בנות קיסריה טבעון קיבלה בהגרלה כרטיס חופשי לסיבוב הבא. אל רבע הגמר העפילו 7 הקבוצות שניצחו בשמינית הגמר ובנות קיסריה טבעון שקיבלה בהגרלה כרטיס חופשי לשלב זה אך מאחר שפעילותה הופסקה לא התייצבה למשחק. משחקי חצי הגמר התקיימו בהצגה כפולה ב-23 באפריל באצטדיון רמת גן. עונת 2013/2014 בליגת כדורגל נשים ראשונה עונת 2013/2014 בגביע המדינה בכדורגל נשים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל חדרה ואס"א ת"א ייפגשו בגמר הגביע, באתר ערוץ הספורט, 28 באפריל 2014 יש דאבל: אס"א ת"א זכתה גם בגביע המדינה, באתר ערוץ הספורט, 30 באפריל 2014 ספי פסטרנק, כדורגל נשים: אס"א ת"א זכתה בגביע, באתר ynet, 30 באפריל 2014
התצפית העמוקה של שבר סן אנדראס

התצפית העמוקה של שבר סן אנדריאס (מאנגלית: San Andreas Fault Observatory at Depth) הוא שמו של פרויקט מחקר שהחל בשנת 2002 ומטרתו היא לאסוף נתונים גאולוגיים אודות העתק סן אנדריאס לצורך חיזוי וניתוח רעידות אדמה עתידיות. האתר מורכב מ- 2.2 קילומטרים (1.4 מיל) חור טייס ו- 3.2 קילומטרים (2.0 מיל) חור ראשי. החל משנת 2007 פעולות הקידוח במתחם הופסקו. הפרויקט ממוקם בסמוך לעיירה פארקפילד שבקליפורניה, הפרויקט התקין חיישני גיאופון ושעוני GPS בחור בור שחותך ישירות דרך התקלה. נתונים אלה, יחד עם דגימות שנאספו במהלך הקידוח, יכלו לשפוך אור חדש על תכונות גיאוכימיות ומכניות סביב אזור ההעתק. מחקרים גאולוגיים מראים כי במהלך 1,400-1,500 השנים האחרונות התרחשו רעידות אדמה גדולות בתדירות ממוצעת של כ-150 שנה בכל אזור נתון. התזוזות הפתאומיות לאורך העתק סן אנדראס הגורמות לרעידות אדמה אינן מתרחשות באופן אחיד אלא בחלק אחד בכל פעם, בעוד בחלקיו האחרים ממשיך הלחץ הגובר להיבנות עד לשבירה. בחלקו הצפוני של העתק סן אנדראס התרחשה רעידת אדמה חזקה לפני כ-100 שנים (1906), רעידת האדמה בשנת 1857 התרחשה בחלקו הדרומי העליון, אך בחלקו הדרומי ביותר לא התרחשה רעידת אדמה גדולה מזה יותר מ-300 שנה. לאור נתונים אלה ועל פי מחקרים אחרונים, נכון ל-2007, הלחץ המצטבר לאורך קו השבר נמצא על סף שבירה שתביא לרעידת האדמה הגדולה (בעוצמה 7 ויותר) הבאה - The Big One - כפי שנוהגים לכנותה. צופים כי רעידת אדמה כזו תגרום נזק עצום לאזור פאלם ספרינגס וערים אחרות באזור סן ברנרדינו, ריברסייד ואימפריאל, ותורגש היטב בכל דרום קליפורניה, כולל אזורים צפופי אוכלוסייה כלוס אנג'לס וסן דייגו. Shiels, Maggie (5 בדצמבר 2003). "Project to drill into Earth fault". BBC News. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Shwartz, Mark (3 בדצמבר 2003). "Stanford, U.S. Geological Survey team up to get inside scoop on quake zone San Andreas Fault Observatory at Depth will permit researchers to collect temblor data 2.4 miles below surface of Earth". Stanford News. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "SAFOD (San Andreas Fault Observatory at Depth)". Northern California Earthquake Data Center. אורכב מ-המקור ב-2018-09-05. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)
פאבל אוסטינוב

פאבל גנאדייביץ' אוסטינוב (ברוסית: Павел Геннадьевич Устинов; נולד ב-26 בדצמבר 1995) הוא שחקן קולנוע רוסי, שהתפרסם לאחר שנודע כי נעצר על ידי משטרת רוסיה והמשמר הלאומי של רוסיה, בטענה כי השתתף בהפגנה לא חוקית נגד אי שיתוף מועמדי האופוזיציה בבחירות שהתקיימו לדומה העירונית של מוסקבה, בפועל הוא אומנם עמד סמוך לאירועים אך המתין לפגוש את חברו בתחנת הרכבת התחתית ""פושקינסקאיה" ולא היה חלק מהמפגינים. בית המשפט של טבר במוסקבה גזר עליו 3.5 שנות מאסר בעוון תקיפת שוטר, מה שהביא לגל מחאה בעולם התרבות הרוסי נגד מעצרו. בדומה לפרשת איוואן גולונוב, המחאה הציבורית הביאה בהמשך לשחרורו של אוסטינוב. פאבל נולד בדודינקה שבמחוז קרסנויארסק בדצמבר 1995. הוא התגייס לצבא רוסיה ושירת גם בכוחות הפנים. בשנת 2012 הגיע למוסקבה והתקבל לבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה בניהולו של השחקן קונסטנטין רייקין ומאז שיחק תפקידי משנה בסדרות טלוויזיה שונות. בשנת 2014 משפחתו הצטרפה אליו במוסקבה. הוא גילם תפקיד ראשי בסדרה בשם "מורוזובה" ובשנת 2017 הופיע בסרט המדע בדיוני "משיכה" שביים פיודור בונדרצ'וק. הוא הצטלם לסרט ספוטניק וגילם חייל אמריקאי בסדרה "הסוחר" (Trader). ב-3 באוגוסט 2019 נערכו הפגנות המוניות במוסקבה על רקע הבחירות לדומה העירונית. אוסטינוב המתין בככר פושקינסאיה, סמוך לתחנת הרכבת התחתית כשהוא ממתין לחברו, מבלי שידע כי ייערכו שם הפגנות, כשהמתין פשטו עליו שוטרי המשמר הלאומי של רוסיה ועצרו אותו. בהמשך אחד מהשוטרים שעצרו אותו טען כי אוסטינוב התפרע וצעק קריאות בגנות השלטון. בהמשך נטען על ידי השוטרים כי אוסטינוב פרק את כתפו של אלכסנדר ליאגין, אחד מאנשי המשמר שעצרו אותו במהלך מעצרו וכי אוסטינוב התנגד למעצרו בכוח. בבית המשפט של טבר במוסקבה נגזרו עליו 3.5 שנות מאסר במושבת עונשין, כאשר השופט מסרב לצפות בסרטונים מתוך רגע מעצרו של אוסטינוב. המקרה שלו עורר את תשומת לבם של אנשי התרבות של רוסיה, בעיקר שחקני קולנוע וטלוויזיה פופולריים שדרשו בחינה מחדש של התיק ואת שחרורו של אוסטינוב משום שנתפר לו תיק על לא עוול בכפו. בעקבות גל המחאה הציבורי שתמך בו, בית המשפט המחוזי במוסקבה הורה על שחרורו של אוסטינוב. מדיה וקבצים בנושא פאבל אוסטינוב בוויקישיתוף פאבל אוסטינוב, ברשת החברתית אינסטגרם פאבל אוסטינוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פאבל אוסטינוב באתר vokrug.tv פאב אוסטינוב באתר kino-teatr.ru פאבל אוסטינוב באתר KinoPoisk В РФ актера осудили на три года после абсурдного задержания в день митинга. Коллеги встали на его защиту The Sentence Pavel Ustinov: Russian Actors Demand a Retrial in Court, Galpost.com 17.9.2019 Andrew Chapman, Attraction, KinoKultura, viitattu 19.9.2019 רגעי מעצרו של אוסטינוב, באתר יוטיוב Павел Устинов получил 3,5 года колонии. При его задержании омоновец вывихнул плечо #свободупавлуустинову, באינסטגרם Российские актеры устроили флешмоб в поддержку Павла Устинова, осужденного по «московскому делу» Его поддержали Безруков, Дудь, Галкин и Канделаки Павел Устинов вышел на свободу. Мосгорсуд выпустил актера Павла Устинова из-под стражи Russian court frees actor Pavel Ustinov after public backlash
בנציון רסקין

בנציון (בן ציון) רסקין (ראַסקין; 1890 – 1 בספטמבר 1930) היה סופר יידיש ועברית ומתרגם. כתב גם בשם העט "פֿעטער בן-ציון" ("הדוד בן-ציון"). בנציון רסקין נולד בעיירה נזנה שליד מוהילב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית, באזור רוסיה הלבנה (בתחומי בלארוס של ימינו) בשנת 1890, למשפחת רבנים. למד במסלול מסורתי, ב'חדר', ואחר כך בישיבה; אך במקביל למד גם לימודי חוץ, סיים את הגימנסיה היהודית בקייב, אוקראינה, והשתלם במקצועות הבלשנות והמתמטיקה. עם סיום לימודיו התקבל לעבודה כעוזר למהנדס רכבות, ועבד בהנחת פסי מסילת ברזל. בשנת 1905 עבר לוורשה, פולין הרוסית, היה מורה ופעיל מהפכני בתנועת "פועלי ציון", ונעצר בידי משטרת הצאר. לאחר שחרורו מהמעצר שב להוראה והתחייב שלא לעסוק עוד בפעילות מהפכנית. בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע לעיר אודסה שבאוקראינה, ושם חינך ולימד בבית יתומים יהודי על שם יאנוש קורצ'אק שם גם הכיר את חנה, אשתו לעתיד שעבדה כגננת. בשנת 1922 עלה רסקין לארץ ישראל, והשתלב במערכת ההוראה שבקיבוצים הצעירים. בין השאר היה מורה בעין חרוד, בתל יוסף ובקריית ענבים. בכל שנותיו בארץ כתב ערך והוציא לאור את ספרי הילדים שלו. אחדים מהם נכתבו ישירות בעברית, ואחדים הוא תרגם בעצמו מספרי היידיש המוקדמים שלו. יצירתו מצטיינת בלשונה העממית והפשוטה, והיא עשירה בהומור. הוא גם עיבד ללשון ימיו אגדות עתיקות וסיפורים ישנים. תרגומו הידוע ללשון יידיש הוא של "שירת היאותה" מאת הסופר האמריקאי הנרי וודסוורת' לונגפלו, שתורגם גם בידי המשורר יהואש. בראש השנה 1930 טבע בנציון רסקין ומת בחוף הים של תל אביב, בן ארבעים במותו. השאיר אחריו אישה ובת ונקבר בבית הקברות טרומפלדור. מבין שירי הילדים שכתב, מושרים עד היום: "היום יום הולדת" שכתב לכבוד יום הולדתה החמישי של בתו אסתר (לחן: ורדה גלבוע) ו"רק ביום הולדת" (לחן: מרק ורשבסקי). את השיר שיר ערש לבובה הוא כתב למנגינה ידועה של שיר ערש גרמני מהמאה ה-18 Schlafe, mein Prinzchen, schlaf ein. דער בער: א מעשה’לע פון דער סעריע "קינדער-גאראטן" [מעשה בדוב, מהסדרה לילדי הגן], געצייכענט: אליעזר ליסיצקי. דערציילט: פעטער בן-ציון [פסעוודאנים], קייב: 1919 דער מילנער די מילנערין או די מילשטיינער, דערציילט פון פעטער בן ציון, ורשה: 1922 דב בן דבש, צייר חיים גולדברג, ורשה: תרבות, 1923 התרנגול התרנגולת וגינת הירק, צייר ח’ הנפט, ורשה: תרבות, 1923 הטוחן הטוחנת ואבני הריחיים, סיפר בנציון רסקין, צייר אליעזר ליסיצקי, ורשה: תרבות, 1923 המלקוש..., ורשה: 1923 אברהם יעקב, כתב בן ציון רסקין, צייר נ’ פאליי, תל אביב, 1930 ניסן, כתב בנציון רסקין, צייר שמואל עובדיהו, תל אביב, ברלוי, 1930 חתלתולה ששכחה איך תשאל אוכל, על פי פלמיר, צייר חיים הנפט, תל אביב: אמנות, 1931 הגמל, מצויר על ידי נ’ פלי, תל אביב, 1933. אביב זיו, סיפר בנציון רסקין, צייר שמואל עובדיהו, תל אביב: ברלוי, 1941 זוג תורים, תל אביב: 1961 אפמינונדס הקטן : מעשיה עממית, תרגם בן ציון רסקין, צייר גיורא כרמי, מסדה, 1979 בנציון רסקין, באתר זמרשת בנציון רסקין, דף שער בספרייה הלאומית נחום איש גם-זו; ט. חסקינה, לזכרו של בנציון רסקין: (למלאות שנה לפטירתו), דבר, 23 באוגוסט 1931 אסתר גבעולי, בתו של מחבר "היום יום הולדת" חוגגת 90, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 23 ביוני 2015 בנציון רסקין באתר חברה קדישא ת"א–יפו