laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנהיגות צבאית

למנהיגות הצבאית פנים רבות והגדרות רבות, אך באופן עקרוני ניתן להגדירה כיכולת המפקד להניע את פקודיו לביצוע משימות. הגדרה זו רחבה באופן מכוון כיוון שמנהיגות צבאית אינה עוסקת אך ורק בעיתות מלחמה אלא גם בעיתות שלום ורגיעה. ייחודה של המנהיגות הצבאית בעת מלחמה (להבדיל ממנהיגות עסקית, לדוגמה) הוא בכך שסכנת מוות מרחפת על המונהגים. על האדם הלוחם שורה פחד מפני מוות, נכות או שבי, פחד המניע אותו לא לבצע משימות שעלולות לסכן את חייו. יצר החיים הטמון באדם עשוי פעמים רבות לגבור על רצונו לבצע משימה שהוטלה עליו. מתוקף אחריותו של מפקד ניתנת לו סמכות ויכולת לנקוט באמצעי משמעת, אך זו לבדה לרוב אינה מספיקה, ואף פוגמת ביחסי המפקד והפקוד. ההיסטוריה מלאה בדוגמאות למרידות בסמכותם של מפקדים. קושי נוסף במנהיגות צבאית הוא הקושי לקיימה גם בעיתות שגרה מעבר לשעות החירום. מפקדים רבים בהיסטוריה הצבאית גורסים כי חלק משמעותי במנהיגות צבאית הוא אמון וביטחון במפקד. לפי טענה זו, כאשר לחייל יש ביטחון בכך שמפקדו מחויב לו ודרכו ברורה, ביצוע משימות מסכנות חיים הופך עבור החייל קל יותר מבחינה מנטלית. סוגיה חשובה במנהיגות הצבאית היא העדר זהות מוחלטת בין מפקד למנהיג. ישנם מפקדים רבים, בכל דרגי הפיקוד שיכולת המנהיגות שלהם נמוכה. מאידך גם לחייל הפשוט ביותר עשויה להיות יכולת להוביל את חיילי מחלקתו לביצוע משימות. המנהיגות בצה"ל מוגדרת כ"היכולת להניע פקודים לאורך זמן לביצוע משימות". המנהיגות הצבאית בצה"ל נסמכת על דוגמה אישית. הקריאה "אחרי" ודמות המפקד בראש, והאתוס שנוצר בעקבות זאת, היא שנוסכת ביטחון בחייל. בשנים האחרונות גובשה בצה"ל תפיסת מנהיגות כתובה, לאחר שהורגש בה צורך במשך שנים רבות. מספר מודלים שאולים כדוגמת פירמידת הצרכים של מאסלו שימשו לפיתוח מנהיגות. מבנה התפיסה מנסח הגדרה כללית, מציג מספר מתחים בהם נתקל המפקד ומספר עקרונות מנחים: הקפדה על דרכי פעולה מוסריות הקפדה על נגישות המפקד (שיהיה כתובת לפקודיו) קביעת גבולות ושימוש בסמכות ותגמול לשמירה עליהם אומץ וקור רוח העברת מסרים ברורים מקצועיות והעצמת פקודים בצה"ל קיים בית ספר לפיתוח מנהיגות העוסק במנהיגות צבאית בזירות השונות: יחידות לוחמות, פרופסיונליים ויחידות מיוחדות. תהליך פיתוח המנהיגות, המתבצע בסיוע יועצי בית הספר (ביסל"ם), מהווה חלק בלתי נפרד מתהליכי ההתפתחות של המפקד. בהכשרה - פיתוח המנהיגות מתקיים לאורך כל הקורס וכולל עבודה עם מפקד המסגרת, הסגל וחניכי הקורס. בשטח- פיתוח המנהיגות כולל עבודה עם מפקד המסגרת והפורום המוביל שלה. "אתגרי המנהיגות בעימות המוגבל", בתוך: "על מנהיגות צבאית", אוניברסיטה משודרת הוצאת משרד הביטחון, 2007. שני אלמוג, השתקפויות של החברה בישראל בפקודות המנהיג הצבאי: ניתוח מקרה הרמטכ"ל, מערכות, מרץ 2022 דורון אלמוג, ‏מקום המפקד בקרב, מערכות 443, יוני 2012 אורן אבמן וקרולין לוי זעירא, דור ה-Y והמנהיגות הקרבית בצה”ל, מערכות 454, אפריל 2014  רועי אלקבץ ומאיה פקר-רינת, ‏מנהיגות צבאית - הפיקוד הטקטי בעימות המוגבל ובלחימה אסימטרית, מערכות 409-410, דצמבר 2006
באום

באום (גרמנית: Baum, יידיש: בוים) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו עץ. האם התכוונתם ל... אברהם באום – חייל אמריקאי יהודי מצטיין. הרברט באום – גרמני יהודי חבר בקבוצת מחתרת יהודית קומוניסטית בהתנגדות הגרמנית לנאציזם. ויקי באום – סופרת אוסטרית. ליימן פרנק באום – סופר אמריקאי, מחבר הקוסם מארץ עוץ. מר באום – סרט קולנוע ישראלי. טום באום – מנחה טלוויזיה ישראלי. ראו גם: בוים באומל
דאשי

דָּאשִי (ביפנית: 出汁, だし) הוא סוג של ציר מהיר הכנה המשמש כבסיס לרטבים ומרקים אחרים במטבח היפני. משמעות השם - הוצאה (出) לנוזל (汁). הדאשי אחראי לבסיס הטעם של מגוון מאכלים יפנים, ביניהם מרק מיסו, רוטב מנצויו לאטריות, אודן וכו׳. דאשי מפיקים ממיצוי של אצות קומבו (סוג אכיל של קלפ) על סף רתיחה, ושבבי קצואובושי (מדג בוניטו או סוג של טונה משומר). ניתן להפיק דאשי צמחוני מקומבו ופטריות שיטאקי. וקיים סוג נוסף של דאשי ממיצוי של ניבושי - סרדינים מיובשים. במטבח היפני הביתי, משתמשים בדרך כלל באבקת דאשי אינסטנט שמספיק לערבב אותה במים חמים. מדיה וקבצים בנושא דאשי בוויקישיתוף מתכון לדאשי מסורתי ואינסטנט, באתר פתיתים http://japanesefood.about.com/od/soup/a/aboutdashisoup.htm ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תודחליה הראשון

תוּדְחַלִיה או תוּדְחַלִיאַש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1430–1400 לפנה"ס, ורוב החוקרים רואים בו את המלך הראשון של האימפריה החתית, אולם קשה לקבוע בוודאות מי היה אביו שכן נשתמרו מסמכים מעטים בלבד מסוף הממלכה החתית הקדומה שמאה השנים האחרונות שלה נחשבות לתקופת אופל. בעבר התייחסו אליו החוקרים כמייסדה של שושלת חדשה, אבל מחקרים חדשים הראו שהוא היה צאצא של שושלת המלוכה הלגיטימית של החתים. הוא הצליח להסיר מכס המלוכה את המלך הלא חוקי מוותלי הראשון ששיתף פעולה עם החורים. האירוע המשמעותי ביותר שהתרחש בזמנו של תודחליאש הראשון היה סיפוח של ממלכות אַסוּוָה (הנמצאות במערב אנטוליה) לתחומי ממלכתו. אחד המהלכים הראשונים שיזם לאחר עלייתו לשלטון, היה לכרות ברית עם כיזוואתנה ממלכה שתושביה היו חורים ולווים מדרום מזרח לחתי. הוא עשה זאת בדרך של מגעים דיפלומטיים על ידי כך שהתחתן עם הנסיכה נִיכַּלמַתִי מכיזוואתנה. ברית זאת שיפרה את יכולת התמרון של הממלכה החתית בחזית הדרומית-מזרחית. בהמשך התמנה כַּנתוּצִילִי, בנם של בני הזוג, למושל בעיר הקודש כומני. הוא חיבר יצירות רבות בחורית ולווית. הברית הזאת בין הממלכות הביאה להשפעה רבה של התרבות החורית על התרבות החתית, בעיקר בנושא פולחן ודת. מספר חוקרי מקרא מזהים בתודחליה הראשון את תדעל מלך הגויים אשר מוזכר בספר בראשית, פרק י"ד.[דרוש מקור] Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east,1991. תודחליה הראשון, באתר על מלכי החתים החתים, באתר היסטוריית העולם שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו איתמר זינגר, החתים ותרבותם, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט. החתים ותרבותם, בסדרה ספריית האנציקלופדיה המקראית (בעריכת שמואל אחיטוב), מוסד ביאליק, ירושלים, 2009, עמ' 40 החתים ותרבותם, בסדרה ספריית האנציקלופדיה המקראית (בעריכת שמואל אחיטוב), מוסד ביאליק, ירושלים, 2009, עמ' 41
פריץ טודט

פריץ טודט (בגרמנית: Fritz Todt; שם משפחתו נהגה: טוֹט; גרסה חלופית של שמו בעברית: פריץ טוט; 4 בספטמבר 1891 – 8 בפברואר 1942) היה שר החימוש של גרמניה הנאצית מהשנים 1935–1942 ומייסד ארגון טודט, שהיה אחראי על חימוש גרמניה. טודט נולד בעיר פפורצהיים במדינת באדן-וירטמברג. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה וזכה בעיטור צלב הברזל. הוא הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1922, ובשנת 1931 קיבל דרגת קולונל באס-אה. בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, מונה טודט לשר בלי תיק בממשלתו השנייה של היטלר. בשנת 1935 הוא מונה לשר החימוש. בשנת 1938 ייסד את ארגון טודט, שהיה אחראי על חימוש גרמניה. במהלך תפקידו הוא הסתכסך עם הרמן גרינג בנושא התקציבים המגיעים למשרדו. במהלך המלחמה הופקדו בידו למעשה שלושה תיקים לפחות. הוא היה ממונה על פיתוח רשת הכבישים, על אחזקתה ופיתוחה של רשת נתיבי המים במדינה, וכן על תחנות הכוח ופיתוחן. נוסף על כך כיהן כנציגו האישי של היטלר בתפקיד מיניסטר החימוש, עמד בראש אגף הבינוי במסגרת תוכנית ארבע השנים של גרינג, בנה את החומה האטלנטית (קו הביצורים הגרמני במערב אירופה) ואת בסיס הצוללות הגרמני לאורך חופי האוקיינוס האטלנטי ופיתח את רשת הכבישים באזורים הכבושים מנורווגיה ועד צרפת וברחבי רוסיה. ב-8 בפברואר 1942, בעת טיסה לגרמניה, מטוסו התרסק, בסופו של דבר הוא מת מפצעיו. נערכה לו לוויה מפוארת בברלין, בנוכחותו של היטלר. במהלך השנים הועלה חשד שמעולם לא הוכח על חבלה מתוכננת במטוסו, שגרמה להתרסקות. אלברט שפר ירש אותו בתפקידו. מדיה וקבצים בנושא פריץ טודט בוויקישיתוף פריץ טודט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פריץ טודט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלברט שפר, בתוככי הרייך השלישי, תרגמה עדנה קורנפלד, מודן הוצאה לאור, 1969, עמ' 214 ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריית ג'יימס סימון

גלריית ג'יימס סימון (בגרמנית: James-Simon-Galerie) היא גלריה באי המוזיאונים שבמרכז ברלין. גלריה זו נבנתה בין המוזיאון החדש לבין המוזיאון הישן, ומהווה מרכז מבקרים ובניין כניסה למתחם המוזיאונים שעל האי. הגלריה נקראת על שם האספן (היהודי) הנרי ג'יימס סימון (אנ') אשר תרם תרומות רבות למוזיאונים שבאי. מבנה הגלריה תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יפרפילד (אנ'). מבנה הגלריה, נבנה בסגנון מודרני, ועומד במקום בו עמד מבנה הפקהופגבוידה (Packhofgebäude) שתוכנן על ידי קארל פרידריך שינקל עד שנות ה-30 של המאה ה-20. הגלריה מהווה מרכז מבקרים עבור ארבעת מיליוני המבקרים באי המוזיאונים מדי שנה, ומכילה אודיטוריום, ספרייה, תערוכות על ההיסטוריה של מוזיאוני האי, תערוכות מתחלפות, חנות ספרים, קפיטריה ומסעדה. בשנת 2006 החליטה ממשלת גרמניה לתרום סכום של 73 מיליון אירו לצורך הקמת הגלריה. הגלריה הושלמה ביולי 2019 ונפתחה לקהל הרחב. בנייתה ארכה תשע שנים ועלות הקמתה 134 מיליון אירו. מדיה וקבצים בנושא גלריית ג'יימס סימון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריית ג'יימס סימון ספי הנדלר, ברלין נזכרת מחדש ביהודי שהעניק לה הכל, וקיבל מעט מאוד בחזרה, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2019 dpa, James-Simon-Galerie: Festakt mit Kanzlerin Merkel auf der Museumsinsel, www.morgenpost.de, ‏12 ביולי 2019 (בגרמנית)
מדינה גרורה

מדינה גרורה (מכונה לעיתים גם מדינת לוויין) הוא מונח בתחום מדע המדינה, הבא לתאר מדינה עצמאית באופן פורמלי, אך למעשה מושפעת באופן מובהק, מבחינה תרבותית, כלכלית, מדינית ו/או צבאית ממדינה אחרת. הביטוי "מדינת לוויין", המקובל בשפות רבות לתיאור מדינה גרורה, הוא אנלוגיה ללוויין, גוף הסובב כוכב או כוכב לכת גדול ממנו. השימוש במונח זה היה מקובל בעבר בהתייחסות לברית ורשה, כאשר גוש המדינות שבמזרח אירופה היו למעשה מדינות גרורות תחת ההגמוניה של ברית המועצות. מדינות גרורות נוספות של ברית המועצות בתקופת המלחמה הקרה היו קוריאה הצפונית וקובה. על קו הרצף שבין עצמאות מוחלטת לבין כיבוש קולוניאליסטי, נמצאת מדינה גרורה במצב הקרוב יותר לעצמאות. היא אינה מדינת חסות לפי הסכם, ובוודאי שאינה ממשלת בובות. הסיבות להשפעה התרבותית והמדינית המשמעותית על המדינה הגרורה יכולות להיות רבות, ובהן סיבות כלכליות, מדיניות ואידאולוגיות, ולעיתים סיבות של תחושת שייכות על רקע שפה, תרבות והיסטוריה משותפים. מפלגת לוויין מדינה קליינטית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טים של

טימותי רוברט של (באנגלית: Timothy Robert Shell; נולד ב-5 במאי 1968) הוא פעיל אינטרנט אמריקאי וסגן יו"ר קרן ויקימדיה לשעבר. הוא מכהן כמנכ"ל חברת בומיס, בה הוא פעיל למן הקמתה בשנת 1996, ואף היה לשותף מייסד בה. [2] כמו כן היה מנהל אתר Bomis.com ועורך Freedom's Nest, כתב-עת מקוון לעניינים פוליטיים בארצות הברית. בשנת 2003 נבחר של לכהן בחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה בתקנות הקמת הארגון. באוקטובר 2006 הוא נתמנה לכהונת סגן יושב-ראש הקרן, הגם שביצע מספר מועט למדי של עריכות בוויקיפדיה בזמן שקדם לכך. בדצמבר 2006 נסתיימה כהונתו בחבר הנאמנים, והוא הוחלף על ידי יאן-בארט דה וריידה. מדיה וקבצים בנושא טים של בוויקישיתוף הביוגרפיה של טים של באתר הקרן [1] Wikimedia Foundation bylaws ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
משה סרדינס

משה סרדינס (21 ביוני 1917, איזמיר - 24 במרץ 1984) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך. סרדינס נולד בטורקיה ועסק במסחר. עלה לישראל מטורקיה בשנת 1949, והיה בין מייסדיו של המושב גבע הכרמל. היה מזכיר המושב, ממייסדי ארגון המשביר לעולה וחבר הנהלת המשביר המרכזי. ב-1958 היה מרכזו הראשון של ארגון הקניות "משקי הצפון. בשנת 1959 נבחר לכנסת מטעם מפא"י כנציג תנועת המושבים וכיהן כחבר הכנסת עד 1969. בתקופת כהונתו עסק בין היתר בגיוס תמיכה עבור מושבי העולים. הוא היה חבר בוועדות הכנסת, הכספים, הכלכלה, העבודה והרווחה והשירותים הציבוריים. במהלך כהונתו בכנסת השישית שימש כסגן יושב ראש הכנסת. בתחילת 1969 נודע כי סרדינס הסתבך בחובות למושב בו היה חבר. לאחר חקירה נוספת בענייניו הוא נפסל על ידי המוסד לביקורת של תנועת המושבים מלשמש בכל שליחות לאחר שנקבע כי ניצל את מעמדו בארגונים השונים בהם פעל לקידום ענייניו. בעקבות פרשה זו לא העמיד סרדינס את מועמדותו לרשימת המערך לבחירות לכנסת שהתקיימו ב-1969. משה סרדינס, באתר הכנסת משה סרדינס, באתר כנסת פתוחה יהודה גורן, "מגן דוד כחול" העביר גופת נפטר למרחק 10 ק"מ וגבה 34,000 שקל, מעריב, 5 באפריל 1984 שמות חדשים ברשימות הפועלים, דבר, 11 בספטמבר 1959 ארגון קניות עצמאי ראשון של 25 מושבי עולים בצפון, דבר, 10 באוגוסט 1958 משלחת מושבי העולים בבית "דבר", דבר, 22 בפברואר 1960 דן הורוביץ, תיקו בכנסת אינו תיקו, דבר, 7 ביוני 1962 יצחק יעקבי, ח"כ מ. סרדינס נפסל לכל שליחות ע"י המוסד לביקורת של תנועת-המושבים, דבר, 12 במאי 1969 אליהו אגרס, ברשימת המערך יהיו כ-30 מועמדים חדשים, דבר, 21 בספטמבר 1969 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסיי יריומנקו

אלכסיי אלכסייביץ' יריומנקו (ברוסית: Алексей Алексеевич Ерёменко; נולד ב-24 במרץ 1983) הוא כדורגלן עבר פיני ממוצא רוסי. הוא שחקן תוקף שמסוגל לשחק במספר תפקידים, ידוע גם בבעיטות חופשיות. יריומנקו נולד בעיר רוסטוב על הדון שברוסיה, ועבר לפינלנד עם משפחתו בגיל שבע, כאשר אביו, שחקן לשעבר של דינמו מוסקבה וספרטק מוסקבה, אלכסיי יריומנקו, הגיע לשחק בפינלנד בקבוצת פ.פ יארו. בשנת 2003 הוענקה לו אזרחות פינית, אך הוא ממשיך להחזיק גם באזרחות רוסית. אלכסיי יריומנקו הוא אחיו הגדול של רומן יריומנקו. יריומנקו שיחק בקבוצת הנערים עד גיל 15 של קבוצת טרומסה מהליגה הנורווגית שם שיחק אביו בקבוצת הבוגרים. כמו כן, שיחק באקדמיה לנוער בקבוצת מץ מהליגה הצרפתית, עד שחזר להופעת בכורה בליגה הפינית הבכירה עם קבוצת פ.צ ג'וקיריט ב-2001. עונה לאחר מכן הוא עבר להלסינקי, בירת פינלנד, כדי לשחק בקבוצת ה.י.ק. הלסינקי, שם הפך לאחד השחקנים הטובים בליגה. הוא זכה בשתי אליפויות פינלנד וגביע אחד עם ה.י.ק הלסינקי. בקיץ 2004 הוא עבר לקבוצת לצ'ה מהליגה האיטלקית הראשונה. אחרי שנכשל בנסיונותיו להצליח בלצ'ה, הוא עבר בינואר 2006 לפ.צ. סאטורן, שם חתם לחוזה של 4 עונות והפך לשחקן מפתח בקבוצה הרוסית. בנבחרת פינלנד ערך הופעת בכורה ב-11 באוקטובר 2003 נגד נבחרת קנדה. יריומנקו היה שחקן מפתח בנבחרת פינלנד במוקדמות מונדיאל 2006, כשכבש 8 שערים, מתוכם 4 שערים מכדורים חופשיים. מדיה וקבצים בנושא אלכסיי יריומנקו בוויקישיתוף אלכסיי יריומנקו, באתר Transfermarkt אלכסיי יריומנקו, באתר Soccerway אלכסיי יריומנקו, באתר WorldFootball.net אלכסיי יריומנקו, באתר National Football Teams אלכסיי יריומנקו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
וייטנאמים

העם הווייטנאמי (בווייטנאמית: Người Việt או Người Kinh), המכונה באופן רשמי קין (וייטנאמית: Kinh) או וייֵט (וייטנאמית: Viet), הם קבוצה אתנית ואומה שמקורה בצפון וייטנאם ובדרום סין. קבוצה זו מהווה רוב בווייטנאם, כ-86 אחוז מן האוכלוסייה לפי מפקד שנערך בשנת 1999. ישנו גם מיעוט וייטנאמי ברפובליקה העממית של סין, שם הם מכונים ג'ינג (מסינית: 京族, פין-יין: Jīngzú, מילולית: בני ג'ינג). על אף שמבחינה גאוגרפית ולשונית הם נחשבים לדרום-מזרח אסייאתים, תקופות ארוכות של שליטה והשפעה סינית הפכו אותם יותר קרובים למזרח אסייתים מבחינה תרבותית, ובעיקר לשכניהם הצפוניים, תושבי דרום סין. לפי האגדה, הווייטנאמים הראשונים היו צאצאיו של הדרקון השליט לאק לונג קואן (בווייטנאמית: Lạc Long Quân) ואשתו, הפיית השלג בת האלמוות אוֹוְ קוֹ (וייטנאמית: Âu Cơ). לאחר נישואיהם נולדו להם מאה ילדים שבקעו ממאה ביצים. בנם הבכור, הוּנְג ווּנְג (וייטנאמית: Hùng Vương) היה המלך וייטנאם הראשון. היסטורית, מקורו של העם הווייטנאמי במהגרים העם מדרום סין שהתיישבו בדלתא של הנהר האדום ובילידים של אותו אזור. בשנת 258 לפני הספירה המלך אׇן דִיְינְג וִיְינְג ייסד את ממלכת אְוּ לָאק באזור צפון וייטנאם. ב-208 לפני הספירה הגנרל גַ'אוֹ טוּאוֹ מבני האן בסין התאחד עם מנהיגי בני יוּ, שישבו בדרום סין, הביס את אן אׇן דִיְינְג וִיְינְג, איחד את ממלכת אְוּ לָאק עם שטחים בדרום סין וקרא לממלכתו החדשה "נאם וייט" או "דרום יוּ". במקור מאזורי צפון וייטנאם ודרום סין, הווייטנאמים כבשו שטחים רבים שהיו שייכים לממלכת צ'אמפה ולאימפריית קמר. הם הקבוצה האתנית השלטת ברוב מחוזות וייטנאם, ומהווים חלק משמעותי מאוכלוסיית קמבודיה. תחת שלטון הקמר רוז' בקמבודיה הם היו הקבוצה הנרדפת ביותר. עשרות אלפי וייטנאמים נרצחו בטבחים שאורגנו על ידי השלטון, ורוב הניצולים ברחו לווייטנאם. במהלך המאה ה-16 וייטנאמים רבים היגרו לתאילנד וסין. בתאילנד הם נמצאים כיום בעיקר במחוז איסאן ובסין הם נמצאים בעיקר באזור מחוז גואנגשי, שם הם נקראים עמי גין (Gin). הגין הם אחת מ-56 קבוצות אתניות המוכרות רשמית על ידי ממשלת סין. הם מדברים וייטנאמית מעורבבת עם ניב קנטונזי ומונים כ-20,000 איש. כשהצרפתים עזבו את וייטנאם בשנת 1954 היו וייטנאמים שהיגרו לצרפת, אולם בצרפת הייתה קיימת קהילה וייטנאמית מאז סיום מלחמת העולם השנייה. בעקבות החלוקה בין צפון לדרום וייטנאם כמיליון וייטנאמים ברחו מהצפון אל הדרום כדי להימלט מרדיפות, ומספר קטן של וייטנאמים עזבו את הדרום כדי להצטרף לצבא הצפון. לאחר סיומה של מלחמת וייטנאם וייטנאמים רבים ברחו מהמדינה – הרוב הגדול אל ארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, מערב גרמניה ואוסטרליה.
וייט

האם התכוונתם ל... וייט – אחד מכינויהם הרשמיים של הוייטנאמים וייט מין – ארגון שחרור מהפכני שהקים הו צ'י מין בשנת 1941 כדי ללחום להשגת עצמאות וייטנאם מן השלטון הצרפתי ולהתנגד לכיבוש היפני וייטקונג – הכינוי האמריקני לארגון "החזית הלאומית לשחרור דרום וייטנאם" (NLF), שלחם יחד עם צפון וייטנאם נגד דרום וייטנאם והצבא האמריקני במהלך מלחמת וייטנאם, במטרה לאחד את וייטנאם בשלטון קומוניסטי מהומות ליל וייט – תגובת הקהילה ההומוסקסואלית בסן פרנסיסקו לגזר הדין המקל שניתן לחבר מועצת העירייה לשעבר של העיר, דן וייט, אחרי הרשעתו ברצח הכפול של ראש העירייה שריונית וייט – רכב קרבי משוריין מתוצרת ארגון ההגנה אישים ששמם וייט: אדוארד היגינס וייט – אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו אוריאלה וייט – שחקנית ורקדנית ישראלית אלוין ברוקס וייט – סופר אמריקאי ארתור אדוארד וייט – מיסטיקן ושותף ביצירת חפיסת קלפי הטארוט הפופולרית, הריידר-וייט-סמית בארי וייט – זמר ומפיק מוזיקלי אמריקאי האחראי ליצירת להיטי נשמה ודאנס רבים ג'ון וייט – שחקן קנדי ג'יימס וייט – שחקן פוטבול אמריקאי ג'יימס בויד וייט – פרופסור למשפטים, מבקר ספרות, מלומד ופילוסוף אמריקאי ג'ליל וייט – שחקן ששיחק במספר סדרות טלוויזיה אמריקאיות; גילם את דמותו של סטיב ארקל ג'סי וייט (אנ') – שחקן יהודי-אמריקאי ג'פרסון וייט – שחקן אמריקאי דייוויד וייט – היסטוריון אמריקאי, שהתמחה בנושאי דרום-מזרח אסיה ובפרט בתאילנד לזלי וייט – אנתרופולוג אמריקאי בולט, מהזרם הנאו-אבולוציוני ליז וייט – שחקנית אנגלייה מרגרט ברק-וייט – צלמת אמריקאית פיטר וייט – שחקן בריטי פטריק וייט – סופר אוסטרלי חתן פרס נובל (1973) קרול אייטה וייט (אנ') – שחקנית יהודייה-אמריקאית רוברט ג. וייט – מנתח אמריקני המוכר בעיקר עקב הצלחתו בהשתלת ראשים בקופים רודני וייט – כדורסלן אמריקאי ששיחק במכבי תל אביב רומלו וייט – כדורסלן אמריקאי שון וייט – ספורטאי אמריקאי המתמחה בגלישת שלג ובסקייטבורדינג, שלוש פעמים אלוף אולימפי האי וייט לבן (פירושונים)
בגרט

האם התכוונתם ל... קתדרלת בגרט – אתר מורשת עולמית בגאורגיה בגרט הראשון בגרט הראשון הקטן – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1329-1330 בגרט הראשון מלך אבחזיה – מלך ממלכת אבחזיה בשנים 887/888–898/899 בגרט הראשון קורופלאטס – מלך ממלכת האיברים בשנים 830-876 בגרט הראשון מגיסטרוס – מלך ממלכת האיברים, מענף קלארג'תי לבגרטים האיברים, בשנת 945 בגרט השני בגרט השני, מלך אימרתי או בגרט השישי (אנ') – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1455-1478 בגרט השני מלך אבחזיה – מלך ממלכת אימרתי בשנים 978-1008 בגרט השני הפשוט (אנ') או בגרט השני מאיבריה – מלך ממלכת האיברים, ענף כארתלי לבגרטים האיברים בשנים 958-994 בגרט השני מקלארג'תי – נסיך גאורגי משושלת בגרטיוני מענץ טאו-קלארג'תי. נפטר ב-988 בגרט השני בגרטוני (אנ') - אציל ארמני משושלת בגרטוני הארמנית. נפטר ב-851 בגרט השני ממוחראני או תאימורז הראשון, נסיך מוחראני (אנ') - נסיך גאורגי מבית מוחראני (אנ'). היה נסיך מוחראני בין השנים בשנים 1580–1625 בגרט השלישי בגרט השלישי מלך גאורגיה – מקים ומלך ממלכת גאורגיה בשנים 1008-1014 בגרט השלישי מלך אימרתי (אנ') – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1510-1565 ברגרט השלישי מקלארג'תי (אנ') נסיך גאורגי משושלת בגרטיוני נפטר ב-1027 בגרט הרביעי בגרט הרביעי מלך גאורגיה – מלך ממלכת גאורגיה בשנים 1027-1072 בגרט הרביעי, מלך אימרתי (אנ') – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1589-1590 בגרט החמישי בגרט החמישי, מלך גאורגיה (אנ') – מקים ומלך ממלכת גאורגיה בשנים 1360-1393 בגרט החמישי, מלך אימרתי (אנ') – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1660 בגרט השישי בגרט השישי מלך אימרתי (אנ') – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1463-1465 בגרט השישי, מלך גאורגיה (אנ') – מלך ממלכת גאורגיה בשנים 1465-1478 בגרט השביעי מכארתלי (אנ') – החאן של ממלכת כארתלי בשנים 1615-1619 בגרט אריסתוו-אריסתווי (אנ') – מלך ממלכת האיברים, מענף טאו השני לבגרטים האיברים, בשנים 961-966 בגרט ממפלי או בגרט הראשון מקלארג'תי (אנ') – מלך ממלכת האיברים, מענף קלארג'תי של הבגרטים האיברים, מלך בשנים 889-900 בגרט מלך גאורגיה בגרט מלך אבחזיה בגרט מלך אימרתי אישים ששמם הפרטי הוא בגרט
הכוכב הכחול (סרט)

הכוכב הכחול הוא סרט קולנוע ישראלי, אשר בוים על ידי הבמאי והתסריטאי גור בנטביץ', ויצא לאקרנים בשנת 1995. עלילת הסרט מתרחשת בעיר תל אביב, על רקע פתיחת התחנה המרכזית החדשה. הסרט עוסק בסיפורו של בחור צעיר בשם מולי (אלון אבוטבול), אשר מגיע לתחנה המרכזית הישנה בתל אביב על מנת לצאת משם באוטובוס לטיול בקהיר, אך תרמילו נגנב. מאותו הרגע מתחיל מולי במעין מסע סוריאליסטי אשר כולל ביקורים לא צפויים במספר אתרים, חלקם בדיוניים, ברחבי ישראל ובמפגש עם טיפוסים משונים. במהלך המסע פוגש מולי את זהר (זהר דינר) ואת נירית (נירית כצנשטיין), נקלע למאורות סמים, ובסופו של דבר מוצא את עצמו בכוכב הכחול. בסרט משולבים קטעי אנימציה, חלקם פסיכדליים, והוא מלווה בקטעי מוזיקה פסיכדלית ואוונגרדית של הלהקות "גונג" ו"המהפכה המיותרת". עלילתו של הסרט איננה ליניארית, ואף מעורפלת לעיתים, והתחושה שהסרט מעביר היא של בלבול והזיה. הסרט עוסק, אף אם באופן עקיף, בחוויות הקשורות לשימוש בסמים. בסרט לא מוצגים סמים באופן מובהק, אך הדמויות עוסקות לאורך כל הסרט בניסיון להשיג פקעות של פרח בדיוני בשם "אירוס מלכישוע מצוי", על מנת להכין מהן סם כלשהו. סם זה, לאחר צריכה נכונה שלו, הוא זה שמעביר את המשתמש בו אל "הכוכב הכחול" – אותו מקום לא מוגדר אליו שואפות הדמויות בסרט להגיע. זהר דינר מופיע גם בשני סרטים נוספים של בנטביץ', "משהו טוטאלי" ו"לרדת מהעץ", שוב בתור דמות בשם "זהר", אשר חולקת מאפיינים דומים עם הדמות שגילם ב"כוכב הכחול". עם הזמן, הפך הסרט לסרט פולחן, והוקרן בימי שישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך תשע שנים. כמו כן, הוקרן הסרט בסינמטקים ובבתי קולנוע שונים ברחבי ישראל, וצבר קהל מעריצים נאמן. יוצרי הסרט מיצבו אותו כ"סרט שוליים", והוא זכה לפרסום מפה לאוזן ובאמצעות כרזות וסטיקרים בעלי אופי פיראטי ומחתרתי. בינואר 2024 התקיימה הקרנה מיוחדת בסינמטק לזכרו של קשת קסרוטי שנרצח במסיבה בנובה כחלק מאירועי טבח ה-7 באוקטובר. בהקרנה השתתפו יוצר הסרט גור בנטוביץ ואמו של קשת, נטליה. סמים בקולנוע הישראלי אתר האינטרנט הרשמי של הכוכב הכחול ״הכוכב הכחול״ הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים אמיר סומר, ‏"הכוכב הכחול" חוזר לערב אחד, באתר "Time Out ישראל", 16 ביולי 2015 "הכוכב הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הכוכב הכחול", באתר AllMovie (באנגלית) "הכוכב הכחול", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הכוכב הכחול", באתר אידיבי "הכוכב הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הכוכב הכחול", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הכוכב הכחול – סינמטק תל אביב
בגרט הראשון

האם התכוונתם ל... בגרט הראשון הקטן – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1329-1330 בגרט הראשון, מלך אבחזיה – מלך ממלכת אבחזיה בשנים 887/888–898/899 בגרט הראשון קורופלאטס – מלך טאו-קלארג'תי בשנים 830-876 בגרט הראשון מגיסטרוס – מלך טאו-קלארג'תי, מענף קלארג'תי לבגרטידים האיברים, בשנת 945
יון ג'יגורטו

יון ג'יגורטו (ברומנית: Ion Gigurtu‏; 1886–1959) היה פוליטיקאי רומני אשר שירת זמן קצר כראש ממשלת רומניה ב- 1940 למשך חודשיים וזאת בכפיפות לשלטונו הישיר של קרול השני, מלך רומניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ממשלתו של ג'יגורטו הייתה הראשונה שכללה בתוכה את חברי המפלגה הפאשיסטית התנועה הלגיונרית, והעבירה חוקים בדומה לחוקי נירנברג שהועברו בגרמניה הנאצית. ממשלת רומניה בראשות ג'יגורטו הכריזה על נאמנותה לציר ברלין רומא במדיניות החוץ והותירה לשיקול דעתו של היטלר את גורל טרנסילבניה, במסגרת הסכסוך הרומני -הונגרי. ממשלת ג'יגורטו הושפעה על ידי "התנועה הלגיונרית" הפרו-נאצית. ב-1940 פקד את רומניה משבר קשה, לאחר שרומניה אולצה בידי מדינות הציר למסור להונגריה חלק מחבל טרנסילבניה (כחלק מתכתיב וינה) ולברית המועצות את בסרביה וצפון בוקובינה (כחלק מהסעיף הסודי בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב). בעקבות המחאה העממית שהתעוררה, אולצה ממשלתו של ג'יגורטו להתפטר ומלך רומניה, קרול השני מינה את הגנרל יון אנטונסקו לראש ממשלה בעל סמכויות נרחבות. לאחר השתלטות הקומוניסטים על רומניה, לאחר מלחמת העולם השנייה, נשפט ג'יגורטו ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. מדיה וקבצים בנושא יון ג'יגורטו בוויקישיתוף ראו Le Figaro מה-6,7 ו- 9 ביולי 1940 ערך זה הוא קצרמר בנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בגרט השני

האם התכוונתם ל... בגרט השני, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1455-1478 בגרט השני, מלך אבחזיה – מלך ממלכת אבחזיה בשנים 978-1008 בגרט השני הפשוט – מלך טאו-קלארג'תי, ענף כארתלי לבגרטידים האיברים בשנים 958-994
בגרט השלישי

האם התכוונתם ל... בגרט השלישי, מלך גאורגיה – מקים ומלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1014-1008 בגרט השלישי, מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1565-1510
בגרט מלך אבחזיה

האם התכוונתם ל... בגרט הראשון מלך אבחזיה – מלך ממלכת אבחזיה בשנים 887/888–898/899 בגרט השני מלך אבחזיה – מלך ממלכת אימרתי בשנים 978-1008
בגרט מלך אימרתי

האם התכוונתם ל... בגרט הראשון הקטן – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1329-1330 בגרט השני מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1455-1478 בגרט השלישי מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1510-1565 בגרט הרביעי מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1589-1590 בגרט החמישי מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1660 בגרט השישי מלך אימרתי – מלך ממלכת אימרתי בשנים 1463-1465
בגרט מלך גאורגיה

האם התכוונתם ל... בגרט השלישי מלך גאורגיה – מקים ומלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1014-1008 בגרט הרביעי מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1072-1027 בגרט החמישי מלך גאורגיה – מקים ומלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1393-1360 בגרט השישי מלך גאורגיה – מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת בשנים 1478-1465