laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גור בן-דוד

גור בן-דוד (נולד ב-15 באפריל 1952) הוא כדורסלן עבר ישראלי, בגובה 1.89 מטר ששיחק בין היתר בעמדת הפורוורד בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל בכדורסל. שירת כטייס קרב בחיל האוויר וכן שימש כקברניט במספר חברות תעופה וכמשנה למנכ"ל חברת ישראייר. בן-דוד נולד בירושלים. אביו הוא עשהאל בן-דוד, לימים יו"ר איגוד הכדורסל. בן-דוד למד בבית הספר "גאולים", בהמשך עבר עם משפחתו לארצות הברית ולמד ובחטיבת הביניים "רסל סייג'" בפורט הילס, ניו יורק. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר החקלאי הכפר הירוק. בן-דוד החל את דרכו הספורטיבית בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת 1970 התגייס לצה"ל, הגיע לקורס טיס ועבר הכשרה של כשנתיים במהלכן מיעט לשחק ולהתאמן. אחרי שסיים את הקורס וקיבל את כנפי הטיס, שובץ לבסיס רמת דוד ושירת בטייסת העמק ובטייסת אבירי הצפון. באותן שנים, 1970–1972, רשם בן-דוד שש הופעות בבוגרים של הפועל תל אביב. תחילה התקשה בן-דוד לשלב את קריירת הכדורסלן עם הקריירה הצבאית, וכשהרהר בפרישה, פנה אליו נח רם, שאימן באותם ימים את הפועל גבת/יגור. נח הציג בפניו את היתרון לשחק בגבת, היות שהקבוצה שיחקה בצמוד לבסיס. רם הצליח לגרום למאמן הפועל עמי שלף לשחרר את בן-דוד בהשאלה לשנתיים ולהשיג הבטחה לעזרה בשחרורים מהצבא למשחקים ממפקד הבסיס ארלוזור לב, בשתי העונות ששיחק בהפועל גבת, קלע בן-דוד בממוצעים של 18.1 ו-12.2 למשחק בהתאמה. בשנת 1973 השתתף בן-דוד במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל 1973 תחת המאמן אברהם חמו. הנבחרת סיימה שביעית בטורניר במאזן של שלושה ניצחונות וארבעה הפסדים. בן-דוד הצטיין וקלע 24 נקודות בניצחון על פולין, אבל בששת המשחקים האחרים יחד קלע רק עוד שלוש נקודות. למחרת המשחק האחרון בטורניר פרצה מלחמת יום הכיפורים. כששב לארץ נסע ישירות לבסיס חיל האוויר שבצפון. בתוך שעות ספורות הוא נקלע ישירות לשדה הקרב. תחילה השתתף בהפצצה על פורט סעיד וזה נמשך בעוד גיחות שבהן הפציץ ברמת הגולן בבלימת הסורים ואת סוללות הטילים במצרים. בשנת 1975 עבר בן-דוד להפועל חיפה, שיחק תחת המאמן רלף קליין וקלע בממוצע של 15.1 נקודות למשחק. בשנת 1976 עבר בן-דוד לשרת בבסיס חיל האוויר בדרום הארץ והצטרף לקבוצת נעוריו - הפועל תל אביב. בקדנציה השנייה שלו בהפועל תל אביב שיחק בסך הכל 5 עונות, עד שפרש בתום עונת 1979/1980. הישגי השיא של בן-דוד בהפועל הן פעמיים העפלה לגמר גביע המדינה בכדורסל - בעונות 1976/1977 ו-1977/1978 - אך בשתיהן הפסידה הקבוצה למכבי תל אביב. סך הכל שיחק בן-דוד 10 עונות בליגה הבכירה בישראל, בהן קלע בממוצע של 13.4 נקודות למשחק. בנבחרת ישראל השתתף בן-דוד ב-16 משחקים ולקח חלק באליפות אירופה 1973. לאחר הפרישה, המשיך בחיל האוויר ובהמשך עבד כטייס, כקברניט בשלוש חברות ישראליות, והיה משנה למנכ"ל בחברת ישראייר. בשנת 2017 טס בן-דוד את טיסתו האחרונה, ולאחריה פרש מתחום הטיס והצטרף לאיגוד שופטי הכדורסל בישראל. בין השנים 2006 ל-2014 שימש בן דוד כמנכ"ל בחברה לניירות אריזה ומיחזור בקבוצת נייר חדרה. בן דוד משמש כמנטור ומנחה למנהלים בכירים והנהלות בתחומי התעשייה והשירותים. פרופיל, באתר פיב"א גור בן-דוד, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה אסי ממן, ‏מאליפות אירופה למלחמה: סיפורו של גור בן דוד, באתר ONE‏, 3 באוקטובר 2014 בן דוד גור, אלבום משפחות - עדת ראשון לציון אסי ממן, ‏מאליפות אירופה למלחמה: סיפורו של גור בן דוד, באתר ONE‏, 3 באוקטובר 2014 גור בן-דוד, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה אסי ממן, ‏נוחת בפרקט: גור בן דוד הצטרף לאיגוד השופטים, באתר ONE‏, 19 באפריל 2017
אד באטלר

אדוארד אדם באטלר (באנגלית: Edward Adam Butler; נולד ב-27 בפברואר 1962) הוא בריגדיר גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר שימש כמפקד הכוחות הבריטיים באפגניסטן. לאחר שהשלים את לימודיו באיטון קולג' ובאוניברסיטת אקסטר התגייס באטלר לצבא הבריטי, התקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין חי"ר בשנת 1984. באטלר שובץ ברגימנט המעילים הירוקים המלכותי ולקח חלק בלחימה בצפון אירלנד כמפקד מחלקה ופלוגה. לאחר מכן התנדב לשירות האוויר המיוחד ולחם בבוסניה ב-1997 ובסיירה לאון בשנת 2000. בשנים 2001–2002 שימש כמפקד שירות האוויר המיוחד, והוביל את היחידה במהלך מלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק. בשנת 2004 מונה למפקד חטיבת הסער האווירי ה-16 ופיקד עליה ועל וכלל הכוחות הבריטיים בלחימה במחוז הלמנד שבאפגניסטן. בשנת 2008, לאחר ששימש בתפקיד ראש חטיבת המבצעים של הכוחות המזוינים של בריטניה בחר לפרוש מן השירות. באטלר נשוי ואב לשניים. ynet, קצין בכיר: "בריטים מסייעים לטליבאן באפגניסטן", באתר ynet, 2 באוגוסט 2008. גל פרל פינקל, ‏להפסיד במלחמות קטנות – ביקורת ספר, בין הקטבים ‏23, אוקטובר 2019, עמ' 229–238 אריאל שמידברג, אפגניסטן: 16 נהרגו בפיגוע סמוך לשגרירות ארה"ב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בספטמבר 2006. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיג-8

מיג-8 (ברוסית: Микоян и Гуревич МиГ-8‏ "אוטקה" (ברווז)) היה מטוס ניסוי סובייטי. מטוס זה נבנה מעץ ולא מחלקי מתכת, הוא נהגה ויוצר בשנת 1945 מתוך רצון לבדוק את יכולת הטיסה של מטוס בעל סט כפול של כנפיים. למטוס היו שלושה גלגלי נחיתה קבועים שלא היה ניתן לקפלם בעת ההמראה או הטיסה, היה זה הדגם הראשון בעל תצורת גלגלים זו שהמשרד לתכנון ניסויי בחן. כמו כן, טיסות הניסוי שנערכו למטוס באו לבחון תכנונים שונים של מיצבים אנכיים וקצות כנפיים שונים. כינויו של המיג-8 בברית המועצות היה אוטקה ("ברווז" ברוסית) שכן המטוס היה בעל סט כפול של כנפיים - סט ראשון שיצא ממרכז גוף המטוס וסט נוסף מקדמת המטוס. כמו כן, תכנון זה של מטוס בעל סט כנפיים כפול מכונה באנגלית "קנרד" ופירוש המילה בצרפתית הוא ברווז. מטוס זה היה מטוס ניסוי של המשרד לתכנון ניסויי, ייעודו היה בדיקת שליטה וטיסה במטוס מסוג קנרד וכן בדיקה של כנף קבועה המשוכה לאחור (להבדיל ממטוס רגיל לזמנו שבו הכנפיים היו מאונכות לגוף המטוס). למטוס היה יתרון על פני מטוסי סילון "רגילים", שכן תצורת הכנפיים הכפולה הורידה את כמות האוויר שנפלטה מן המנועים לעבר חלקו האחורי של המטוס. על גוף המטוס הותקן מנוע רדיאלי בעל 5 בוכנות מדגם שבטסוב M-11. נעשה שימוש במיג-8 כשפן ניסיונות לצורך פיתוח הכנפיים המשוכות לאחור של המיג-15, ולאחר מכן המטוס שימוש את המשרד לתכנון ניסויי כמטוס תקשורת ותובלה. מאחר שהמטוס היה עשוי בעיקר מעץ ומסיבים משקלו היה קל מאוד, על כן טיסי הניסוי חיבבו את המטוס ואת יכולת התמרון המשובחת שלו. צוות: טייס יחיד נוסעים: 2 אנשים אורך: 6.995 מטר מוטת כנפיים: 9.5 מטר שטח הכנף: 15 מטר רבוע פרופיל אווירודינמי: Clark YH 12% משקל ריק: 642 קילוגרמים משקל מלא: 1,150 קילוגרמים קיבולת דלק: 195 ליטרים הנעה: מנוע רדיאלי בעל 5 בוכנות, שבטסוב M-11FM, ‏ 82 קילו-וואט ביצועים: מהירות מרבית: 205 קילומטרים לשעה מהירות נחיתה: 77 קילומטרים לשעה טווח טיסה: 500 קילומטרים מדיה וקבצים בנושא מיג-8 בוויקישיתוף מיג-8 - מידע נוסף סרטון טיסת ניסוי במיג-8
קו 11 (הרכבת התחתית של מדריד)

קו 11 של הרכבת התחתית של מדריד (בספרדית: línea 11) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של מדריד. הקו, שנפתח בשנת 1998 ממלא תפקיד חשוב במערכת ומקשר בין תחנות וקווים רבים במערכת הרכבת התחתית והרכבת הפרברית. הקו נוסע ברוב מסלולו מתחת לאדמה אך בפרברים הוא נוסע במסלול עילי. המסלול של הקו מסומן בצבע ירוק ופועלות בו 6 תחנות, לאורך 5 קילומטר מקצה לקצה. קו 11 נפתח בשנת 1998, באותה השנה שבה נפתח גם קו 8. הייתה זאת שנה של תנופה עצומה בבניית המערכת. קווים רבים וביניהם קו 4 ו-1 שופצו והורחבו רבות באותה השנה. זהו אחד הקווים הקצרים ביותר במערכת אך במסגרת השיפוץ המקיף שנעשה בו ב-2019 מתוכנן מסלול הקו להתארך בכמעט פי שניים ותחנות נוספות להתווסף אליו. קו 11 הוא הקו היחיד שלא עובר כלל במרכז העיר. מסלולו מתחיל בדרום מערב מדריד ומסתיים בפרברים המערביים של העיר. הקו מקשר בין הפרברים המערביים לקו 6 משם ניתן להגיע לכל חלקי העיר במסלולו המעגלי של קו 6. מדיה וקבצים בנושא קו 11 בוויקישיתוף
הרלן מתיוס

הרלן מתיוס (באנגלית: Harlan Mathews‏; 17 בינואר 1927 – 9 במאי 2014) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית ממדינת טנסי, שייצג אותה בקצרה בסנאט של ארצות הברית וכיהן במספר תפקידים בכירים בממשלתה. מתיוס נולד בינואר 1927 בסמיטון שבאלבמה, בנם של ליליאן (לבית יאנג) ג'ון ויליאם מתיוס. ב-1944, לאחר סיום לימודיו התיכוניים, התגייס לצי ארצות הברית ושירת שם עד 1946. כששב לאלבמה, למד במכללת ג'קסונוויל סטייט וסיים את לימודיו שם כבוגר אוניברסיטה ב-1949. בתום לימודים גבוהים אלה, השלים מתיוס לימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת ונדרבילט ב-1950. הוא עבד במטה התכנון של המושל גורדון בראונינג. כאשר פרנק קלמנט ניצח את בראונינג בבחירות לתפקיד מושל טנסי, עבר מתיוס למטה התקציבים של המדינה. שנה לאחר שהחל את שירותו כנציב הכספים והמנהל ב-1961, סיים לימודי משפטים בבית הספר ללימודי לילה של ימק"א. ב-1950 הצטרף לסגל מושל טנסי, ושירת בסגל תחת המושלים גורדון בראונינג, פרנק קלמנט וביופורד אלינגטון. בשנים 1961–1971 שימש כנציב מחלקת הכספים והמנהל של ממשלת טנסי. בינואר 1971 עזב מתיוס את ממשלת טנסי ווהתמקצע במגזר הפרטי, אצל אמקון אינטרנשיונל בממפיס. ב-1973 מונה לעוזרו של מבקר מחלקת האוצר של טנסי, ביל סנודגרס. ב-1974 נבחר מתיוס לגזבר המדינה בידי בית המחוקקים של טנסי כאשר קודמו, טום ויסמן, התפטר מתפקידו במטרה להתמודד לתפקיד המושל. בית המחוקקים של טנסי בחר בו לכהונה מלאה בת שנתיים כגזבר המדינה ב-1975, ובתפקיד זה כיהן ינואר 1987, אז מונה לסגן למושל טנסי נד מקוורטר. ב-1993 מינה המושל נד מקוורטר את מתיוס לסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של אל גור, שהתפטר מהסנאט לשם כניסתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. עם מינויו של מתיוס לסנאט, הכריז מקוורטר כי המינוי של מתיוס הוא זמני, במטרה לאפשר לכל המעוניין בתפקיד להכין עצמו לקראת מסע בחירות. מתיוס מיאן להתמודד לכהונה מלאה בסנאט. בדצמבר 1994 הוא פרש מתפקידו והחל לעסוק בחוק ומשפט בנאשוויל. מתיוס נפטר אחרי מאבק בסרטן המוח במאי 2014 בהוספיס בנאשוויל. מדיה וקבצים בנושא הרלן מתיוס בוויקישיתוף הרלן מתיוס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) הרלן מתיוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ברתולד קאוקן

ברתולד קאוקן (בהולנדית: Barthold Kuijken, נולד ב-8 במרץ 1949 בדילבק, הוא חלילן וחליליתן בלגי, הנודע בנגינת מוזיקת בארוק בכלים אותנטיים ובייחוד כחלוץ הביצוע בנוהג זה עם אחיו, הצ'לן ונגן הויול וילאנד קאוקן והכנר סיגיסוולד קאוקן ועם הצ'מבליסט גוסטב ליאונהארדט. קאוקן למד נגינה בחליל צד מודרני בקונסרבטוריון של ברוז' ובקונסרבטוריונים המלכותיים של בריסל והאג. לנגינת מוזיקה עתיקה פנה תחילה לחלילית. בעזרת מחקר בכלים אותנטיים, שיתוף פעולה תדיר עם בוני חלילים וחליליות שונים, ומחקר שקדני במקורות מן המאות ה-17 וה-18 התמחה בביצוע בכלים מקוריים. במשך שנים רבות ניגן קאוקן בתזמורות הבארוק קולגיום אאוראום ולה פטיט באנד. הוא מנגן מוזיקה קאמרית בקונצרטים ברחבי העולם, ברפרטואר שהורחב לראשית המאה ה-19, ומרבה להקליט. קאוקן מלמד נגינה בחליל בארוק בקונסרבטוריונים המלכותיים של בריזל והאג. בשנת 2007 היה למוזיקאי הראשון בבלגיה שקיבל דוקטורט באמנויות באוניברסיטה החופשית של בריסל (VUB); שם הדיסרטציה היה: "התיווי איננו המוזיקה - הרהורים ביותר מ-40 שנים של עיסוק אינטנסיבי במוזיקה עתיקה." ברתולד קאוקן, באתר ספוטיפיי ברתולד קאוקן, באתר AllMusic (באנגלית) ברתולד קאוקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברתולד קאוקן, באתר דיזר ברתולד קאוקן, באתר Discogs (באנגלית) ברתולד קאוקן, באתר Songkick (באנגלית) The recorder player and the flute master - Encounters with Barthold Kuijken by Bill Blackford רוברט קאמינגס, אתר אולמיוזיק, "ביוגרפיה של האמן ברתולד קאוקן ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Madonna Live: The Virgin Tour

Madonna Live: The Virgin Tour (בעברית: מדונה לייב: סיור כמו בתולה) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-13 בנובמבר 1985, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס. אלבום ההופעה זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר ב-3 בדצמבר 1985 זכה לתואר "אלבום זהב" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בסמוך לכך, זכה שם לתואר הפלטינה, וכמה שנים לאחר מכן זכה לתואר "מולטי-פלטינה", על מכירות של 100,000 עותקים. הלהיט "Crazy for You", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, נכלל באלבום ההופעה גם כן. מידע על האלבום Madonna Live: The Virgin Tour באתר MusicBrainz האלבום Madonna Live: The Virgin Tour באתר Discogs "Madonna Live: The Virgin Tour", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Madonna - The Virgin Tour Live, Discogs (באנגלית) Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
יחסי גרמניה–ירדן

יחסי גרמניה–ירדן הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לממלכת ירדן. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1959, ובשנת 2019 צוינו 60 שנה ליחסים בין המדינות. שתי המדינות עובדות יחד בהצלחה בשיתופי פעולה בפיתוח וכן במגזר הכלכלי, המדעי, האקדמי והתרבותי. בנוסף, יחידות בונדסוור מוצבות בירדן מאז אוקטובר 2017. סחר דו-צדדי הוא המרכיב העיקרי ביחסים הכלכליים בין גרמניה לירדן. הייצוא העיקרי של גרמניה לירדן הוא הנדסת מכונות ומוצרי רכב, מתקנים טכניים, מוצרים כימיים ותרופות ומזון. בשנת 2017 סך היצוא הגרמני לירדן הסתכם בערך ב-747.6 מיליון אירו, והיצוא הירדני לגרמניה הסתכם בכ-27.4 מיליון אירו. מבחינת היבוא, גרמניה היא שותפת הסחר האירופית החשובה ביותר בירדן, יחד עם איטליה. ישנן הזדמנויות השקעה טובות לחברות גרמניות בתחום האנרגיה המתחדשת, השירות, שירותי הבריאות והתיירות, כמו גם בטכנולוגיות ירוקות (למשל מיחזור פסולת), טכנולוגיות מידע ולוגיסטיקה. שותפות המים הגרמנית בחרה בירדן כאחת ממדינות המיקוד שלה. עם זאת, היקף ההשקעה הישירה כרגע עדיין צנוע. הסכם הגנה וקידום השקעות בין גרמניה לירדן קיים מאז 2010. נשיא גרמניה פרנק ולטר שטיינמאייר ושרת ההגנה אורסולה פון דר ליין, שר החוץ מאס, נשיא הבונדסראט מולר והקנצלרית הפדרלית אנגלה מרקל ביקרו במדינה בשנת 2018. בשנת 2016 קיבל המלך עבדאללה השני את פרס שלום וסטפאליה מהנשיא, יואכים גאוק; במרץ 2019 נשאה הקנצלרית הפדרלית מרקל נאום באסישי לכבוד המלך הירדני, בעת שהוענקה לו מנורת השלום הפרנציסקנית. בשנת 2015 העניקה הקנצלרית הפדרלית אנגלה מרקל למלכה ראניה את פרס ולטר רתנאו בברלין על פעולותיה במדיניות החוץ. גרמניה מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן בלבד, ואילו ירדן מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליות בדיסלדורף ובפרנקפורט. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–ירדן בוויקישיתוף אתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
ארנון שמשוני

ארנון שמשוני (נולד ב-12 בדצמבר 1935) הוא מומחה ישראלי ברפואה וטרינרית. היה מנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ופרופסור בבית הספר לרפואה וטרינרית ע"ש קורט (Koret) בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. נולד בתל אביב לאלישע ולוסיה שמשוני. שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל (הכשרת הצופים י"א, שדה בוקר). ב-1963 סיים לימודים בפקולטה לרפואה וטרינרית באוניברסיטת אוטרכט, הולנד. בשובו ארצה שימש 11 שנים כרופא למחלות צאן במחוז הצפון של השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות. בשנת 1974 התמנה למנהל השירותים הווטרינריים ובריאות המִקנה ולרופא הווטרינר הראשי במשרד החקלאות ושירת בתפקיד זה עד תחילת 1999. ד"ר עודד ניר נתמנה כמחליפו. בשנים 1987–2009 לימד בבית הספר לרפואה וטרינרית של האוניברסיטה העברית (מחלות צאן, מחלות מידבקות בחיות משק, חקיקה וטרינרית), ומשנת 1992 שימש בה כפרופסור-חבר. בשנים 1999–2001 כיהן כציר-יועץ לענייני חקלאות בשגרירות ישראל בלונדון. ארנון שמשוני נמנה עם מייסדי הוועדה הווטרינרית האזורית (ROC‏ – Regional Oversight Committee), שפעלה בשנים 1996–2002 והורכבה ממנהלי השירותים הווטרינריים של ישראל, מצרים, ירדן והרשות הפלסטינית. ב-1998–1999 עמד בראשה ובשנים 1999–2002 תיפקד בה כיועץ. פעילות הוועדה כללה חילופי מדענים והשתלמויות הדדיות, מחקר משותף במימון אמריקני ואירופי, סדנאות אזוריות משותפות שנתיות, שנערכו בסבב בתחומי השותפים, והפעלת אתר אינטרנט משותף לארבע הרשויות. לאחר פרישתו לגמלאות ב-2001 שירת כחבר בוועדות מייעצות של הארגון העולמי לבריאות בעלי-חיים (OIE) (אנ') בנושאי אפידמיולוגיה, מחלת כחלון הלשון, מערכות מידע ומניעת סבל בשחיטה. שירת בוועדת המעקב של OIE למצב תחלואת דֶבֶר הבקר במדינות החברות ובהמשך בוועדה הבין-לאומית המשותפת ל-OIE ול-FAO (ארגון המזון והחקלאות של האו"ם) לאישור סופי של ביעור המחלה ולהכרזה (2011) כי מחלת דבר הבקר נעקרה מהעולם. שמשוני פועל משנת 2002 כעורך מדור וכפרשן בסוגיות של מחלות בעלי חיים ומחלות זואונוטיות ברשת המידע הבין-לאומית למחלות מגיחות (ProMED) (אנ') שבמסגרת האגודה הבין-לאומית למחלות מידבקות (ISID) (אנ'). מאמריו המקצועיים של שמשוני, בתחומי האפידמיולוגיה, המניעה והביעור של מחלות בעלי חיים ומחלות זואונוטיות, פורסמו בכתבי עת מדעיים בעולם ובארץ. כמה מנושאי התעניינותו ופרסומיו חורגים מתחומו האקדמי. ארנון שמשוני, מיהו הכלב תובל ולמה הוא חשוב להבנת "תמול שלשום", באתר הארץ, 22 בספטמבר 2015 דוד אסף‏, תל צור: יישוב 'חומה ומגדל' שנשכח ותעלומת לבני-האש הסקוטיות, בבלוג "עונג שבת", 21 במאי 2015 ארנון שמשוני, רופא הבהמות הצעיר שקבר מעותיו במדבר, באתר הארץ, 25 במאי 2012 הראשונים – פרק בהיסטוריה של הרפואה הווטרינרית בישראל, רפואה וטרינרית 66 (3), 2011, עמ' 9–15 מחלות מגפתיות בבע"ח במזרח התיכון – המוכנות למניעתן ולביעורן במצבי חירום (1999) (באנגלית) האפידמיולוגיה של מחלות זואונוטיות מגיחות בישראל (1997) (באנגלית) מחלת הפה והטלפיים בצבי הישראלי (1988) (באנגלית) זרימת המידע והשפעתה על מדיניות השירותים הווטרינריים למניעת חדירת קדחת השקע האפריקאי לישראל, 1978–1979 (1982) (באנגלית) התפרצות מחלת אקבנה בבקר, כבשים ועזים, בישראל, 1970/1969 – הערכה אפידמיולוגית (1980) (באנגלית) תצפיות בעזים בצפון ישראל – טפילי קיבה ומעיים (1974) (באנגלית) "הים ראה וינוס" (בימוי, עריכה). סרט טבע לימודי על התנהגות החי ברצועת חוף ים סוף במהלך הגאות והשפל. המרכז הישראלי להוראת המדעים ע"ש עמוס דה-שליט והמחלקה למדעי החיים, אוניברסיטת בר-אילן (1971). ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוף קמפ

חוף קמפ הוא אזור חוף באנטארקטיקה. חוף קמפ הוא האזור שנמצא בין מפרץ אדוארד השמיני (בקו אורך: 56°25′ מזרח) לבין מפרץ ויליאם סקורסבי (בקו אורך: 59°34′ מזרח). פטר קמפ, שהפליג על הבריג "מגנט", ראה את ארץ קמפ ממרחק בשנת 1833, ונחשב למגלה האזור. האזור מופה לראשונה בשנת 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של סר דאגלס מוסון (לצד מיפוי ארץ אנדרבי הסמוכה). ארץ קמפ נקראת על שמו של פטר קמפ, מגלה האזור. חוף קמפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חוף קמפ באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
יחסי גרמניה–סוריה

יחסי גרמניה–סוריה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לרפובליקה הסורית. היחסים בין סוריה וגרמניה המערבית כוננו בשנת 1953, ועד מהרה נפתחה שגרירות סוריה בבון. בשנת 1965 ניתקה סוריה את יחסיה עם מערב גרמניה, בעקבות כינון היחסים עם ישראל, אולם בשנת 1974 כוננו היחסים מחדש. כמו כן, בשנת 1969 כוננה סוריה יחסים דיפלומטים עם גרמניה המזרחית, ופתחה שגרירות בברלין. לאחר איחוד גרמניה מחדש בשנת 1990, העבריה סוריה בשנת 2003 את שגרירותה בגרמניה לברלין. בשנת 2011 פרצה מלחמת האזרחים בסוריה, מה שגרם לגרמניה להשבית את פעילות שגרירותה בדמשק, ובשנת 2012 הכירה גרמניה בארגון האופוזיציה הסורית. בעקבות המלחמה הממושכת ברחו פליטים רבים מסוריה לאירופה, וכמה מאות אלפים מהם נקלטו בגרמניה, מה שגרם לזעם ציבורי גדול בגרמניה כלפי הקנצלרית אנגלה מרקל. גרמניה מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק וקונסוליה כללית בחלב, ואילו סוריה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בברמן. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–סוריה בוויקישיתוף אשר פעילותה מושבתת בשל הלחימה בסוריה אתר על יחסי מדינות
סרדאר ברדימוחמדוב

סרדאר גוּרְבָּנְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב (בטורקמנית: Serdar Gurbangulyýewiç Berdimuhamedow; נולד ב-22 בספטמבר 1981) הוא חבר פרלמנט, מדינאי ודיפלומט טורקמני שמכהן מאז מרץ 2022 כנשיא טורקמניסטן. בעבר כיהן כסגן שר החוץ של טורקמניסטן. ברדימוחמדוב זכה בבחירות לנשיאות טורקמניסטן ב-2022 ברוב של כ-73% מקולות המצביעים. הבחירות הוגדרו על ידי משקיפים מהמערב כלא חופשיות ולא הוגנות. הוא ירש תפקיד הנשיא מאביו, נשיא טורקמניסטן לשעבר גוּרְבָּנְגוּלִי בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב. ברדימוחמדוב נולד בספטמבר 1981 בעיר אשגבאט שבהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית. סרדאר הוא דיפלומט בהשכלתו. בשנת 2001 השלים את לימודיו באניברסיטה לחקלאות בטורקמניסטן כמהנדס. בשנת 2011 למד באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי והתמחה בתחום היחסים הבינלאומיים. ב-2013 השלים את תוכנית מרכז ז'נבה למדיניות ביטחון בתחום ביטחון בינלאומי ואירופי. בשנת 2001 התגייס לצבא טורקמניסטן ושירת בו במשך 3 שנים. לאחר שסיים את שירותו הצבאי עבד בהתאחדות לתעשיית המזון של טורקמניסטן כיועץ ראשי ובשנים 2008—2011 שירת כיועץ בשגרירות הטורקמנית ברוסיה. בשנים 2011—2013 שירת בנציגות הדיפלומטית של טורקמניסטן במשרדי האו"ם שבז'נבה. ב-2013 חזר לטורקמניסטן ומונה לעמוד בראש מחלקת מדינות אירופה במשרד החוץ הטורקמני ולאחר מכן בשנים 2013—2016 כיהן כסגן הסוכנות הממלכתית לניהול ושימוש במשאבי מימן ופחמן. במשך כשנה (2016—2017) כיהן כראש מחלקת מידע בינלאומי. בנובמבר 2016 נבחר כחבר במג'יליס, האספה המחוקקת של טורקמניסטן. במרץ 2017 מונה ליושב ראש הוועדה לחקיקה ותקינה. במרץ 2018 נבחר מחדש כחבר פרלמנט ובמרץ 2018 הוחלט למנותו לתפקיד סגן שר החוץ. בינואר 2019 נשלח לעבוד כסגן מושל מחוז אחאל בדרום-מרכז המדינה. מחוז המאכלס את האליטה השלטונית של טורקמניסטן. ביוני 2019 הפך למושל המחוז. בפברואר 2022 אושר כי ברדימוחמדוב יתמודד לבחירות לנשיאות ב-12 במרץ. הוא ניצח בבחירות עם 72.97% מהקולות, והפך ליורשו של אביו כנשיא. הוא נשוי ולו ארבעה ילדים. הוא דובר אנגלית, רוסית וטורקמנית. מדיה וקבצים בנושא סרדאר ברדימוחמדוב בוויקישיתוף סרדאר ברדימוחמדוב, ביישום טלגרם Authoritarian Turkmen Leader's Son Rises in Foreign Ministry, Associated Press Turkmen President Appoints Son Deputy Foreign Minister, Radio Free Europe/Radio Liberty Turkmenistan: President's Son Gets Foreign Ministry Job, Eurasianet RFE/RL's Turkmen Service, "As Expected, Son Of Turkmen Leader Easily Wins Election In Familial Transfer Of Power", rferl.org Turkmenistan: President’s son and presumed heir gets new top job, Eurasianet Turkmen President Hands Son Regional Deputy Governor's Post, Radio Free Europe/Radio Liberty Turkmenistan leader's son wins presidential election, AP NEWS, ‏2022-03-15 (באנגלית)
יחסי איראן–ירדן

יחסי איראן–ירדן הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין ממלכת ירדן. בתקופת שלטונו של השאה התקיימו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, אולם לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979, ופרוץ מלחמת איראן–עיראק בשנת 1980 נותקו היחסים בין שתי המדינות. בשנת 1991 חודשו היחסים בין שתי המדינות, ובספטמבר 2000 נפגש המלך עבדאללה השני עם נשיא איראן מוחמד ח'אתמי בשולי פסגת המילניום בניו יורק. זמן קצר לאחר מכן, הסחר בין ירדן לבין איראן צמח באופן דרמטי. על פי נתוני הבנק המרכזי של ירדן, "הסחר בין ירדן לאיראן הגיע ל 20 מיליון דולר בשנת 2001, עלייה של כ 46 אחוז לעומת 13.7 מיליון דולר בשנה שקדמה לה." ב-2 וב-3 בספטמבר 2003 ביקר המלך עבדאללה השני בטהראן, ובכך הפך למלך הירדני הראשון שביקר בטהראן, מאז פרוץ המהפכה האסלאמית באיראן בשנת 1979. בשנת 2010 נחשף כי ירדן חוששת מאוד מתוכנית הגרעין האיראנית, ובסתר אף תומכת בפעולה צבאית להשמדתה. בשנת 2019 טען ד"ר עבדאללה סוואלחה הירדני, כי איראן היא האויב הגורם להידוק הקשרים בין ישראל למדינות ערב. איראן מחזיקה בירדן שגרירות בעמאן, ואילו ירדן מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן. ירדן: איראן - תמנון רב-זרועות המתסיס את האזור ויינט, 1 בדצמבר 2010 חוקר ירדני: "איראן הפכה לאויב שקירב בין ישראל למדינות ערב" ויינט, 28 בינואר 2019 אתר על יחסי מדינות
ימים ארוכים

ימים ארוכים הוא האלבום השלישי של צמד הראפרים הישראלי כהן@מושון, האלבום יצא לאור ב-13 באוגוסט 2016, על ידי חברת התקליטים יוניסל. האלבום מושפע מוזיקלית מהזמר אריק איינשטיין וכולל דגימות רבות של שיריו. כמו כן, איינשטיין היה חבר קרוב של אביו של מיכאל "מושון" מושונוב, מוני. השיר "אין שום בעיה" מתוך האלבום הופק על ידי המפיק הבינלאומי דה אלכימיסט. האלבום ימים ארוכים באתר ספוטיפיי ימים ארוכים, ביקורת באתר הספוג דה אלכימיסט, כהן, מיכאל מושונוב, אורי שוחט אלכמיסט מבסוט על השיר החדש!, נבדק ב-2019-09-14 ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריסה (אתר מקראי)

רִסָּה הוא אתר מקראי, מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"א–כ"ב: ”וַיִּסְעוּ מִלִּבְנָה וַיַּחֲנוּ בְּרִסָּה: וַיִּסְעוּ מֵרִסָּה וַיַּחֲנוּ בִּקְהֵלָתָה.” בני ישראל הגיעו אל ריסה מלבנה, והמשיכו במסעם לקהלתה. אין בתורה או בחז"ל התייחסות לאירועים שקרו במקום זה.
תחנת בלקפריירס

תחנת הרכבת בלקפריירס (באנגלית: Blackfriars London Station) היא תחנת רכבת מרכזית בלונדון הפועלת ברציפות 24 שעות ביממה. תחנת הרכבת מספקת שירותי רכבות בעיקר פרווריות אל דרום מזרח ומערב אנגליה. התחנה גם מקושרת דרך מעבר תת-קרקעי אל תחנה גדולה של מערכת הרכבת התחתית של לונדון. בתחנת הרכבת התחתית עוברים הקווים סירקל, דיסטריקט וקו האמרסמית' וסיטי. רציפי התחנה בנויים בגשר שעל נהר התמזה, והתחנה היא תחנת הרכבת היחידה בלונדון הבנויה מעל לנהר כלשהו. אל התחנה ניתן להיכנס משתי כניסות, כל אחת בעברו האחר של נהר התמזה. בניין התחנה עצמו המכיל את הקופות והמשרדים בנוי על גבי הקרקע. התחנה נפתחה לראשונה בשנת 1886 ומאז הורחבה ושופצה פעמים רבות כאשר בכל פעם היא נסגרה ונפתחה לחלופין. מדיה וקבצים בנושא תחנת בלקפריירס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תחנת בלקפריירס Thameslink Bedford-London timetable 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא לונדון ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.