laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כאמיל חוסיין אפנדי

כאמל חוסיין אל-יוסוף (1900 - 1949) מהכפר אל-ח'אלצה (היום קריית שמונה) היה בן למשפחה אמידה ששלטה באזור עמק החולה מאז המאה ה-18. הוא מוכר כיום בעיקר בגלל מעורבותו במאורעות תל חי. השבט אליו השתייך חוסיין היה אחד הגדולים בצפון הארץ. הוא למד תקופה קצרה בתיכון בחיפה לפני שנקרא לחזור ולהנהיג את שבטו לאחר רצח אביו על ידי חברי שבט אחר. חוסיין היה מקורב למוסדות הציוניים והבריטיים. בין השאר סייע ברכישת אדמות בעמק החולה ובשמירה על השקט והביטחון בתקופת המרד הערבי הגדול. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, שניסה להשתלט על סוריה שהייתה אז תחת משטר וישי. במאי 1948 הציע כניעתו לכוחות ההגנה, אבל בקשתו להישאר על אדמתו עם שאר בני השבט סורבה והשבט עברו ללבנון. בקשתם לשוב לאדמתם, אשר בינתיים הופקעה ונמסרה ליישובים חקלאיים באזור, נדחתה. כאמל מצא מותו בסוריה ב-1949 בידי כוחות הביטחון. החל משנת 1916, השנה בה נחתם הסכם סייקס–פיקו בין צרפת ובריטניה, ניסו הצרפתים להשתלט על אזור צפון הגליל. צרפת לא ביססה את שלטונה באזור ולא שלחה אליו כוחות צבא מספיקים אלא נאחזה בתחילה לאורך החוף, באזור צידון. כאמל, כמו מנהיגים ערביים אחרים באזור הגליל, התנגד לניסיונות ההשתלטות הצרפתית וניצל את חולשתם באזור כדי למרוד בשלטונם ואף להתנכל לכפרי הנוצרים באזור שלהם נתנה צרפת את חסותה. ערך מורחב – מאורעות תל חי בתחילת שנות ה-20 החל חוסיין להשתלב בתנועה הלאומית הפלסטינית ותמך בערביי צפת. הוא יזם את הקמת אגודת הצעירים הערבים, שמטרתה הייתה, בין היתר, למנוע הסתננות מהגרים יהודים לשטחי המנדט הבריטי דרך סוריה ולבנון, ומכירות אדמות לחברת הכשרת הישוב. בעקבות מעורבותו בתסיסה האנטי-בריטית הוא גורש מצפת בחזרה לאל-ח'אלצה. בעיצומו של המרד הערבי חלה תפנית בעמדתו הפוליטית לאור אכזבתו מכשלונה של התנועה הלאומית הפלסטינית, אשר פעילותה דוכאה ביד קשה על ידי הבריטים, להציג הישגים עבור ערביי הגליל והוא כרת ברית עם השלטון הבריטי ועם היישוב היהודי. בין השאר סייע ברכישת קרקעות להקמת היישובים היהודים דן ודפנה ואף נילווה אל יוסף נחמני ברכישת אדמות בעמק החולה. להוציא חברי כפר גלעדי שהחרימו אותו בעקבות האירועים בתל חי, יחסיו עם התנועה הציונית נותרו טובים. חוסיין סומן כמשתף פעולה על ידי מפקדת המרד והוטל עליו גזר דין מוות. ב-1938 סייע חוסיין, ככל הידוע, במניעת הוצאתם להורג של שנים מבני משפחת זינאתי שחיה בפקיעין. במאי 1948 נאלץ חוסיין לעזוב עם שבטו את חלסה ואת עמק החולה על רקע הוראות שהתקבלו ממפקדת חטיבת 'יפתח' שעמדה לכבוש את האזור. בחודשים הבאים פנה שוב ושוב למכריו היהודים בבקשה לאשר לשבטו לחזור לכפריו בעמק החולה ללא הצלחה. במאי 1949 התנקשו בחייו על גבול לבנון-ישראל, ככל הנראה שליחי ממשלת סוריה. ביתו, בית החאן, שוחזר ושופץ בשנות השמונים ומשמש כמתנ"ס וכמרכז צעירים בקרית שמונה. מוסטפא עבאסי ואמיר גולדשטיין, גשר צר מעל ביצות החולה: כאמל חוסיין בצבת המאבק הלאומי בימי המנדט, ישראל: כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל היסטוריה, תרבות, חברה, גיליון 24 (סתיו תשע"ז 2016), עמ' 243 מוסטפא עבאסי ואמיר גולדשטיין, גשר צר מעל ביצות החולה: כמאל חוסיין בצבת המאבק הלאומי בימי המנדט, ישראל 24, 2016, עמ' 243-269 הלל כהן, צבא הצללים: משת"פים פלסטינים בשירות הציונות, 1917-1948, מודיעין, מדיניות, התיישבות, התנקשויות", ירושלים, 2004, עמ' עמ' 155-157 אלעד בן-דרור, שומר החומות האחרון של הכפר העברי הראשון יצחק בן צבי ויהודי פקיעין, קתדרה 147, 2013, עמ' 115-148
תנאי בל יעבור

תנאי בל יעבור (בלטינית: Sine qua non או condicio sine qua non; ברבים: condiciones sine quibus non) הוא מונח משפטי לטיני המתייחס לפעולה, תנאי או מרכיב יסודי וחיוני שלא ניתן לוותר עליו. משמעותו המילולית של הביטוי היא '(תנאי) שבלעדיו לא ניתן שיהיה' ותרגומו הנפוץ לעברית הוא "תנאי בל יעבור" או "כלל בל יעבור". הביטוי הלטיני מופיע לראשונה בכתביו של בואתיוס, ומקורו בביטויים המיוחסים לאריסטו. בזמנים המודרניים עבר הביטוי משימוש משפטי גרידא לשימוש יומיומי יותר בשפות רבות, בהן אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית, ספרדית ועברית. בלטינית קלאסית השימוש התקין בביטוי מכיל את המילה condicio (מהפועל הלטיני condicere – להסכים), אולם כיום מצוטט הביטוי לעיתים עם המילה conditio שמקורה הלטיני הוא השורש condo שהוראתו 'לבסס' או 'להניח'. מעבר לתחום המשפטי, הביטוי מופיע בספרות הכלכלית, הפילוסופית והרפואית. דוגמה לשימוש מפורסם בביטוי נעשה בביוגרפיה של אנדרו ג'קסון, נשיאה השביעי של ארצות הברית. בספר, פרי עטו של הנרי ויליאם ברנדס (אנ'), מופיעה מובאה מנאום של ג'קסון במעמד הרמת כוסית לכבוד תואר דוקטור לשם כבוד שקיבל מאוניברסיטת הרווארד. ג'קסון מצוטט כאומר למאזינים: "E pluribus unum, my friends. Sine qua non." – "מתוך רבים אחד, ידידיי. (זהו) תנאי בל יעבור". דוגמה נוספת היא דרישתו של המזכיר הכללי לשעבר של מועצת האיחוד האירופי, חאבייר סולאנה, כי סרביה תעמיד לדין את רדובאן קרדז'יץ' כתנאי בל יעבור להצטרפותה של המדינה לאיחוד האירופי. הביטוי מופיע גם בהערות לסעיף 59 של אמנת ז'נבה הרביעית הנוגע להגנה על אוכלוסייה אזרחית בזמן מלחמה. בהערה מצוין כי תנאי בל יעבור להעברת סיוע הומניטרי לשטח כבוש הוא הוודאות כי הציוד אכן יגיע לאוכלוסייה האזרחית הפגועה ולא יגיע לידיו ולטובתו של הכוח הכובש. הביטוי "sine qua non" משמש ברפואה לעיתים תכופות בהקשר של סימן, תסמין או ממצא שהיעדרם מאפשר לשלול מחלה או הפרעה מסוימת בסבירות גבוהה. בדיקה לתסמין שכזה היא בעלת מדד רגישות גבוה, ונדיר שתוביל לאבחון שגוי. כתוצאה מכך, תוצאה שלילית בבדיקה מסוג "sine qua non" מספקת אישוש מובהק להיעדרה של מחלה או הפרעה. דוגמה לממצא מסוג זה היא הימצאות מוטציה בתאים הנגועים בסוגים מסוימים של סרטן המעי הגס. האבחון הנגדי לאבחון מסוג "sine qua non" הוא סימן פתוגנומוני – מאפיין ייחודי המזוהה עם מחלה. הימצאותו של סימן כזה מעידה בסבירות גבוהה על נוכחותה של מחלה. ייהרג ואל יעבור תנאי הכרחי "sine qua non". Oxford English Dictionary. Oxford University Press. 3rd ed. 2001. International Humanitarian Law – Fourth 1949 Geneva Convention Lynch, H. T.; Lynch, J. F.; Lynch, P. M.; Attard, T. (2007). "Hereditary colorectal cancer syndromes: Molecular genetics, genetic counseling, diagnosis and management".Familial Cancer 7 (1): 27–39. DOI:10.1007/s10689-007-9165-5. PMID 17999161 Lynch, H. T.; Lanspa, S. J. (2010). "Colorectal Cancer Survival Advantage in MUTYH-Associated Polyposis and Lynch Syndrome Families". JNCI Journal of the National Cancer Institute 102 (22): 1687. DOI:10.1093/jnci/djq439.
מלחמת עולם

מלחמת עולם היא עימות צבאי, שמערב את רוב מדינות העולם. המונח מתייחס בדרך כלל למלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. מלחמות אלו התרחשו במאה ה-20, והשתתפו בהן במידה כזו או אחרת חלק גדול ממדינות העולם. למלחמות העולם היו השפעות רבות על מהלך ההיסטוריה העולמית. יש רבים שטוענים כי מלחמת העולם הראשונה גרמה למלחמת העולם השנייה, ומלחמת העולם השנייה גרמה למלחמה הקרה ויצירת יחסי הכוחות המודרניים. מלחמות העולם התאפיינו בנשק טכנולוגי וחדיש (כגון שימוש בטנקים, צוללות, מטוסים, נשק כימי ונשק גרעיני). מאפיין זה נובע בין השאר מהמהפכה התעשייתית. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוקם האו"ם (אשר החליף את חבר הלאומים), ופעל להקמת והפצת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. ערך מורחב – מלחמת עולם שלישית מאז הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי במלחמת העולם השנייה, חלו חששות כבדים וממושכים בקשר למלחמת עולם שלישית שתיערך בין מעצמות שחמושות בנשק גרעיני, דבר שעלול להביא לחורבן ברחבי העולם. הכינוי ניתן גם בהשאלה למלחמות שעירבו צבאות רבים, גם אם לא מכל העולם. כך לדוגמה, מלחמת קונגו השנייה, אשר הייתה העימות הבין-לאומי הנרחב ביותר באפריקה זכתה לכינוי "מלחמת העולם של אפריקה". מדיה וקבצים בנושא מלחמת עולם בוויקישיתוף ירון זילברשטיין‏, כמה מלחמות עולם היו באמת? התשובה תפתיע אתכם, באתר וואלה, 25 במרץ 2022 ירון זילברשטיין‏, כמה מלחמות עולם היו באמת? התשובה תפתיע אתכם, באתר וואלה, 25 במרץ 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיאל מיכאל יוספי

הרב יחיאל מיכאל (מיכי) יוספי (נולד בא' בשבט ה'תשכ"ט, 20 בינואר 1969) הוא מורה רוחני, משנתו מבוססת על כתביו של רבי נחמן מברסלב ועל שיטת ימימה. נולד בחיפה למרים ויהודה יוספי, משפחה ליטאית עם שנים עשר ילדים. אביו, הרב יהודה יוספי, הוא דרשן בולט. גדל בבני ברק ולמד בתלמוד תורה "תורת אמת" וב"ישיבת תפארת ציון". בגיל 14 עזב את המגזר החרדי. למד בישיבת ההסדר קריית ארבע ובישיבת עוד יוסף חי בשכם. לאחר שחרורו משירות ההסדר עסק יוספי בהגות הבודהיסטית, וטייל מספר חודשים במזרח הרחוק. באותה תקופה יוספי הגדיר את עצמו כרחוק מאוד מהדת. הוא קיים פגישה עם הדלאי למה ואיחל לו ש"כשם שאנחנו (היהודים) חזרנו לירושלים כך תחזרו אתם לטיבט". לאחר שחזר לישראל הוא החל בתהליך של חזרה בתשובה והתקרב לחסידות ברסלב. למד אצל הרב יצחק בזנסון. בהמשך חזר להודו והקים שם את "הבית היהודי", מרכז רוחני ליהודים בהודו. בהמשך הקים עוד חמישה "בתים יהודיים" בהודו. בעבר העביר שיעור קבוע בביתם של סיון וידידיה מאיר בשכונת נחלאות בירושלים. מגיש פינה שבועית בתוכנית הרדיו של ידידיה מאיר. בשנת 2004 עבר להתגורר בחוות ישוב הדעת (מאחז באזור שילה), שם ניהל מרכז רוחני והעביר סדנאות והרצאות לפי תורתו של רבי נחמן מברסלב. הקים במקום חווה אורגנית-אקולוגית שבה התקיימו סדנאות והרצאות בהדרכתו, בעיקר בשבתות ובחגים, שבהם התארחו עשרות אנשים באוהלים במקום. בשנת 2013 עבר יוספי להתגורר במבוא חורון, ומאז ספטמבר 2016, קבע את ביתו בשילה. הרצה בארגון "ערכים" בירושלים, ב"מרכז שורשים" בירושלים ובתל אביב ובערוץ מאיר באינטרנט. לרב יוספי טור בעלון השבת "קרוב אליך", ובעבר אף כתב טור בעלון שבת בשבתו. יוספי נשוי לתמר, מורה ומטפלת בשיטת פלדנקרייז במקצועה, בתו של הרב יהודה חזני. לבני הזוג שמונה ילדים. גיסו הוא איש התקשורת חנוך דאום. מדיה וקבצים בנושא יחיאל מיכאל יוספי בוויקישיתוף אריאל וולף, על ראש הגבעה, באתר ערוץ 7, 18 במאי 2006 רוני איילון, בגובה העיניים עם מיכי יוספי, 2 ביולי 2006 כתבה על הרב מיכי יוספיבעיתון ידיעות אחרונות, 27 באוקטובר 2006 ידידיה מאיר, ריאיון עם הרב מיכי יוספי באתר "חב"ד און-ליין", 5 במרץ 2007 ירוחם לנדסמן, עיתון משפחה, עד שבאו תלמידיהם, באתר ערוץ 7, 14 באפריל 2011 ריאיון עם הרב מיכי יוספי באתר "איגוד בתי הכנסת העולמי", 12 בדצמבר 2013 דרור יהב, יוצא לאור - ראיון עם הרב מיכי יוספי, בעלון "קרוב אליך", גיליון 393, 18 בנובמבר 2021. כל הכתבות על הרב מיכי יוספי, באתר ערוץ 7 נטעאל בנדל, ‏דברים שלא ידעתם על הרב מיכי יוספי, באתר כיפה, 9 במאי 2013 לדאק: בית יהודי בהודו באתר מסע אחר הרב מיכי יוספי באתר ערוץ מאיר
לחיים טיש

לחיים טיש היא סדרה מוזיקלית חסידית שיצאה לאור על ידי יוסף משה כהנא וחברת לחיים הפקות. הסדרה משלבת ניגונים חסידיים עתיקים וחדשים המושרים בחצרות חסידים בשבתות ובחגים עם מוזיקה מודרנית. הסדרה נמכרה בעשרות אלפי עותקים. שדרן הרדיו והמוזיקה החסידית יוסי גיל הגדיר את הסדרה כ"תחיית המוזיקה החסידית". בסדרה משתתפים הזמרים יענקי דסקל, אייזיק האניג, אהרלה סמט, שלמה טויסיג, לוי פולקוביץ, משולם גרינברגר, זאנוויל ויינברגר ועוד, וכן מקהלת ילדים. לחיים טיש - שבת, 7 חלקים (2005–2011) לחיים טיש - ימים נוראים, 3 חלקים (2010–2011) לחיים טיש - סוכות (2010) לחיים טיש - חנוכה (2008) פורים טיש, 3 חלקים (2007–2011) לחיים טיש - פסח (2011) לחיים טיש - ל"ג בעומר (2010) לחיים טיש - תורה (2012) - ניגוני חג שבועות לחיים טיש - חב"ד - ניגוני חסידות חב"ד, חלק ראשון (2011), חלק שני (2020) לחיים מזרח טיש (2017) - פיוטים מארצות המזרח בהברה ובעיבוד חסידי לחיים קומזיץ - 4 אלבומים לחיים שמחה טיש בליווי מקהלת מלכות אתר האינטרנט הרשמי של לחיים הפקות לחיים טיש תורה נחשף, באתר שלאגר נט. הפקה מיוחדת: לחיים טיש פסח, באתר בחדרי חרדים שם החלק הראשון: לחיים טיש - ליל שבת (2005), שם החלק השני: לחיים טיש 2 - שבת קודש (2006), שם החלק השביעי: מלווה מלכה. האלבום לשמיעה באתר יוטיוב תקציר חלק שני האזינו לשיר מתוך האלבום החדש "מזרח טיש" מבית "לחיים הפקות" באתר הידברות
מאיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מאיה – קבוצת לאומים אינדיאנים ממרכז אמריקה האלה מאיה – אלה במיתולוגיה הרומית על שמה קרוי החודש מאי מאיה (אשליה) – בסיס פילוסופי לבודהיזם והינדואיזם הרואה את עולם החושי כאשליה, שנובעת מהמשחק של ברהמן עם שיווה הדבורה מאיה – סדרת אנימציה יפנית Maya – תוכנה לאנימציות וסרטים של חברת אוטודסק מאיה (סיירת) – סיירת יפנית ממלחמת העולם השנייה מאיה (סרט) – סרט קולנוע בבימויה של מיכל בת-אדם מאיה (הודעות לבורסה) – אתר לפרסום הודעות של חברות ישראליות לבורסה לניירות ערך בתל אביב מאיה (סמארטפון צה"לי) – סמארטפון מוצפן בשימוש צה"ל מאיה (אלבום) – אלבום של M.I.A. (אנ') אישים משה מאיה – רבה הספרדי של שכונת יד אליהו בתל אביב, חבר מועצת חכמי התורה ויושב-ראש רשת מעיין החינוך התורני. לשעבר חבר הכנסת קארל מאיה – עורך דין ושחמטאי גרמני, חבר הפליאדות של ברלין מיה אמיתי זיו, במקום ורד הרים: הכירו את הוואטסאפ החדש של צה"ל, באתר TheMarker‏, 18 באוקטובר 2016
בית לבאות

בֵּית לְבָאוֹת היה יישוב מקראי כנראה בצפון-מערב הנגב. מוזכר בספר יהושע כעיר המצוייה בנחלת שבט שמעון או בנחלת שבט יהודה. חוקר המקרא עמנואל ענתי סובר כי שמו של האתר נגזר מהמצאו של מבנה פולחן לאלה כנענית בשם לביאה, "ומכאן שראשיתה של העיר היא בתקופה הכנענית". לבאות מוזכר כאחד מערי שבט יהודה, בין סַנְסַנָּה לשלחים: ”זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: וַיִּהְיוּ הֶעָרִים מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה אֶל גְּבוּל אֱדוֹם בַּנֶּגְבָּה קַבְצְאֵל וְעֵדֶר וְיָגוּר: ... וְצִקְלַג וּמַדְמַנָּה וְסַנְסַנָּה: וּלְבָאוֹת וְשִׁלְחִים וְעַיִן וְרִמּוֹן כָּל עָרִים עֶשְׂרִים וָתֵשַׁע וְחַצְרֵיהֶן:” בית לבאות נזכר גם כשייך לשבט שמעון, בין חצר סוסה לבין שָׁרוּחֶן: ”וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי לְשִׁמְעוֹן לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחוֹתָם וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה: וַיְהִי לָהֶם בְּנַחֲלָתָם בְּאֵר שֶׁבַע וְשֶׁבַע וּמוֹלָדָה: ... וּבֵית לְבָאוֹת וְשָׁרוּחֶן עָרִים שְׁלֹשׁ עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן:”. ענתי שיער כי בית לבאות היא העיר בֵּית בִּרְאִי המוזכרת בספר דברי הימים:” בְּנֵי שִׁמְעוֹן נְמוּאֵל וְיָמִין יָרִיב זֶרַח שָׁאוּל: ... וַיֵּשְׁבוּ בִּבְאֵר שֶׁבַע וּמוֹלָדָה וַחֲצַר שׁוּעָל: ... וּבִבְתוּאֵל וּבְחָרְמָה וּבְצִיקְלָג: וּבְבֵית מַרְכָּבוֹת וּבַחֲצַר סוּסִים וּבְבֵית בִּרְאִי וּבְשַׁעֲרָיִם אֵלֶּה עָרֵיהֶם עַד מְלֹךְ דָּוִיד:” יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 83. בית לבאות, האנציקלופדיה המקראית, באתר kotar ישראל זאב הלוי הורביץ, מחקרי ארץ אבותינו (על בית לבאות), באתר hebrewbooks עמנואל ענתי, הערך: בית לבאות, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 155. ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ'–ל"ב. ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים א'–ו'. ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ל"א.
שבתי רפפורט

הרב שבתי אברהם הכהן רפפורט (נולד בג' בניסן ה'תש"י 21 במרץ 1950) הוא רב ישראלי ששימש במשך למעלה מעשרים שנה כראש ישיבת ההסדר שבות ישראל באפרת שבגוש עציון ולאחר מכן ראש בית המדרש ("הכולל") של המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן למשך עשור. נולד בשנת תש"י (1950) בירושלים, נצר למשפחת רבנים מיוחסת. מצד אביו הוא צאצא ישיר של הש"ך ואמו היא בתו של האדמו"ר (השני) מסוכטשוב, רבי שמואל בורנשטיין. בצעירותו למד בישיבה התיכונית "נתיב מאיר", ולאחר מכן בישיבת מיר בירושלים, אצל ראשי הישיבה רבי חיים שמואלביץ ורבי נחום פרצוביץ. בתקופה זו, השלים תואר ראשון במתמטיקה. נישא בארצות הברית לרבקה טנדלר, בתו של הרב משה טנדלר, מראשי ה"ישיבה יוניברסיטי" וחתנו של רבי משה פיינשטיין. למד אצל הרב פיינשטיין במשך כמה חודשים לאחר נישואיו לנכדתו, ונסמך על ידו לרבנות. הרב רפפורט ערך חלק מכתבי הרב פיינשטיין, ביניהם שלשה מכרכי שו"ת "אגרות משה", וחלק מספרי "דברות משה" על התלמוד. לאחר שחזר לישראל, לימד בכולל סוכוטשוב בירושלים ושימש כר"מ בישיבת הר עציון. מאוחר יותר הוזמן לעמוד בראש ישיבת שבות ישראל באפרת, שם הוא שימש כראש ישיבה במשך עשרים שנה, יחד עם מייסד הישיבה הרב יהושע בן מאיר. הרב רפפורט ערך יחד עם הרב אברהם אבא וינגורט, מהדורה חדשה של שו"ת "שרידי אש", מאת רבי יחיאל יעקב וינברג שיצאה בשנת ה'תשנ"ט (1999). הרב רפפורט ידוע במקוריותו ובידענותו הרבה בכל ענפי התורה, כמו גם בבקיאותו במדעים שונים, רפואה, פילוסופיה, מתמטיקה והיסטוריה. חידושיו המפורסמים בהלכה עוסקים בתחומים הנוגעים לרפואה ולטכנולוגיה. היה מהתומכים העיקריים בחידוש מצוות הטלת פתיל תכלת בציצית ואף היה מעורב בגילויים בתחום. באלול ה'תשס"ח (2008) החל הרב רפפורט לכהן כראש בית המדרש של המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן, תפקיד בו שימש עד אלול תשע"ח (2018), אז הוחלף על ידי הרב ד"ר יהודה אלטשולר. החל משנת ה'תשע"ט מעביר הרב רפפורט שיעורים שבועיים בהלכה וגמרא בישיבת ההסדר בתקוע. קובץ שפתי כהן, גבעות, תש"ס הרב סיני לוי – דיין בבית דין רבני ורב היישוב מצפה אילן הרב ארי סט – רב קיבוץ סעד הרב אהוד שרגא – רב קהילת "אוהל אבות" בשכונת פסגת זאב, ירושלים הרב יואב שטרנברג – רב קהילת "נחלת בנימין" ביישוב גבע בנימין הרב נתניאל חייט – ראש כולל הלכה בישיבת ברכת יוסף, אלון מורה הרב רפאל והרב ד"ר יצחק רונס – רבני קהילה בתי הכנסת המרכזיים ברמת בית שמש א' בבית שמש הרב מאיר שקדי – רב המושב כפר הרואה מדיה וקבצים בנושא שבתי רפפורט בוויקישיתוף מאמרים של הרב שבתי אברהם הכהן רפפורט, באתר ספריית אסיף רשימת המאמרים של שבתי רפפורט, באתר רמבי"ש צופיה הירשפלד, ראש הכולל בבר-אילן: חילוני מגלה כאן את התורה, באתר ynet, 13 באוקטובר 2010 יהודה יפרח, מרחיב את גבולות השפה, מקור ראשון, מוסף "שבת", 31 באוקטובר 2016 שיעורים מוקלטים ב"מורשת" שיעורים מוקלטים, המכון הגבוה לתורה באוניברסיטת בר-אילן שיעורים כתובים שיעורים ב"דעת" גילוח הזקן במכונה - אתר ישיבת הר עציון מנחם ברונפמן, שיחה עם הרב שבתי רפפורט על דרכו הפסיקתית של רבי משה פיינשטיין, באתר עלי ספר עפרה לקס, עניין אישי עם הרב שבתי הכהן רפפורט, באתר ערוץ 7, 13 ביולי 2017 שבתי אברהם רפפורט (1950-), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית
אליסטר בראונלי

אליסטר אדוארד בראונלי (באנגלית: Alistair Edward Brownlee; נולד ב-23 באפריל 1988) הוא טריאתלט בריטי, פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016), פעמיים אלוף העולם (2009 ו-2011) ושלוש פעמים אלוף אירופה (2010, 2011 ו-2014). בראונלי נולד ביורקשייר מערב באנגליה ולמד בברדפורד. אמו קייטי הייתה שחיינית ואביו קית' רץ, הם נהגו לקחת אותו ואת אחיו הצעיר ג'ונתן (שנהיה לטריאתלט מצטיין בפני עצמו), לריצות ביערות ובהרים (fell), רכיבות ממושכות על אופניים ושחיות, כנער הצטיין בריצות קרוס קאנטרי. לטריאתלון הגיע בעקבות דודו טריאתלט בעצמו. בגיל שמונה השתתף לראשונה בתחרות דואתלון, זמן קצר לאחר שהחל את שלב הריצה איבד את נעלו, אך בחר להמשיך ולא לעצור עד סוף התחרות. ב-2002 השתתף לראשונה באליפות אירופה לצעירים. הוא זכה באליפות העולם לנוער ב-2006, ובמדליית ארד באליפות אירופה לנוער באותה שנה. ב-2007 זכה באליפות אירופה לנוער וב-2008 זכה באליפות העולם עד גיל 23. הוא ייצג את בריטניה באולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-12, לאחר שהוביל את המירוץ 3 קילומטרים מתחילת קטע הריצה. את הפריצה שלו עשה ב-2009 כשזכה באליפות העולם לבוגרים, הוא זכה בכל חמש התחרויות בהן השתתף מתוך שמונה תחרויות הסבב, כולל באירוע הגראנד פינאלה. באליפות אירופה באותה שנה זכה במקום השני. בתחילת 2010 סבל מפציעה ונעדר מתחרויות במשך שלושה חודשים, הוא חזר להשתתף בסבב אליפות העולם שנערך ביוני במדריד וזכה במקום הראשון, בהמשך העונה ניצח גם בתחרות הגראנד פינאלה שנערכה בבודפשט, בדירוג הסופי של אליפות העולם הגיע למקום השישי. באליפות אירופה ב-2010 זכה במקום הראשון. ב-2011 זכה בפעם השנייה באליפות העולם לאחר שניצח בארבע תחרויות מתוך שבע התחרויות בסבב כולל אירוע הסיום, כמו זכה פעם שנייה באליפות אירופה. בפברואר 2012 קרע את גיד אכילס במהלך אימון ונעדר מהתחרויות במשך 4 חודשים. ביוני חזר להתחרות וניצח בפעם ה-12 בתחרות אליפות העולם שנערכה בקיצביהל. באולימפיאדת לונדון זכה במדליית זהב לאחר שסיים בזמן של 1:46:25 שעות, וגבר על חאבייר גומס הספרדי שסיים שני ואחיו ג'ונתן שזכה במדליית הארד. בעקבות הישגיו הוענק לו ב-2013 תואר חבר במסדר האימפריה הבריטית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בזמן של 1:45:01 שעות, לפני אחיו ג'ונתן והנרי שומאן הדרום אפריקאי. בראונלי בעל תואר ראשון במדעי הספורט ופיזיולוגיה מאוניברסיטת לידס. אחיו, ג'ונתן בראונלי זכה במדליית כסף אחרי אליסטר, הן באליפות העולם ב-2011 והן באליפות אירופה באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא אליסטר בראונלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליסטר בראונלי אליסטר בראונלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אליסטר בראונלי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אליסטר בראונלי, באתר olympedia.org אליסטר בראונלי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אמיר ענבר, טריאתלון: יחד. כל הדרך, באתר הארץ, 25 ביוני 2011 London 2012: How Alistair and Jonny Brownlee took on the world, אתר BBC, ‏31 במאי 2012 פרופיל באתר BBC
חצר סוסה

חֲצַר סוּסָה או חֲצַר סוּסִים היה יישוב מקראי. יש הסוברים, כי הוא היישוב המקראי סנסנה, המוזכר בספר יהושע. בספר יהושע הוא נזכר כשייך לנחלת שבט שמעון: ” וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי לְשִׁמְעוֹן לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחוֹתָם וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה: וַיְהִי לָהֶם בְּנַחֲלָתָם בְּאֵר שֶׁבַע וְשֶׁבַע וּמוֹלָדָה: ... וְצִקְלַג וּבֵית הַמַּרְכָּבוֹת וַחֲצַר סוּסָה:” בספר דברי הימים מוזכר היישוב בשם "חצר סוסים", לצד יישובים אחרים בנחלת שבט שמעון, עד תקופת המלוכה: ”בְּנֵי שִׁמְעוֹן נְמוּאֵל וְיָמִין יָרִיב זֶרַח שָׁאוּל: ... וַיֵּשְׁבוּ בִּבְאֵר שֶׁבַע וּמוֹלָדָה וַחֲצַר שׁוּעָל: ... וּבִבְתוּאֵל וּבְחָרְמָה וּבְצִיקְלָג: וּבְבֵית מַרְכָּבוֹת וּבַחֲצַר סוּסִים וּבְבֵית בִּרְאִי וּבְשַׁעֲרָיִם אֵלֶּה עָרֵיהֶם עַד מְלֹךְ דָּוִיד:” במאה ה-20 הציעו חוקרי המקרא וארץ ישראל, לזהותו במספר אתרים: בח'רבת אבו סוסין מדרום מזרח לתל אל פארעה, או בח'רבת סוסיֶה הסמוכה לאשתמוע, אולם שאינה בנחלת שבט שמעון. יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 63. חצר סוסה, חצר סוסים, האנציקלופדיה המקראית באתר kotar אברהם נגב, הערך: חצר סוסה, חצר סוסים, לכסיקון מקראי, עמ' 307. ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ל"א. ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים א'–ה'. ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ל"א. אברהם נגב, הערך: חצר סוסה, חצר סוסים, לכסיקון מקראי, עמ' 307.
למת רימן-לבג

במתמטיקה, לֶמת רימן־לבג, על שם המתמטיקאים ברנהרד רימן ואנרי לבג, קובעת כי התמרת פורייה או התמרת לפלס של פונקציה ממרחב L1 מתאפסת באינסוף. ללֶמה חשיבות רבה באנליזה הרמונית. בהינתן f : R → C {\displaystyle f:\mathbb {R} \to \mathbb {C} } פונקציה מדידה, שהיא L1 (כלומר: אינטגרל לבג של | f | {\displaystyle |f|} הוא סופי), אזי: lim z → ± ∞ [ ∫ − ∞ ∞ f ( x ) e − i z x d x ] = 0 {\displaystyle \lim _{z\to \pm \infty }\left[\int _{-\infty }^{\infty }f(x)e^{-izx}\,\mathrm {d} x\right]=0} כלומר, התמרת פורייה של f {\displaystyle f} שואפת ל- 0 {\displaystyle 0} כאשר z {\displaystyle z} שואף לאינסוף. תהא f : R → C {\displaystyle f:\mathbb {R} \to \mathbb {C} } פונקציה רציפה למקוטעין בקטע [L,L-], ויהיו An ו-Bn מקדמי טור פורייה שלה. אזי: lim n → ± ∞ A n = lim n → ± ∞ B n = 0 {\displaystyle \lim _{n\to \pm \infty }A_{n}=\lim _{n\to \pm \infty }B_{n}=0} ניתן להכליל את הלֶמה של רימן-לבג לפונקציות אינטגרבליות ולאו דווקא רציפות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הוכחה עבור פונקציות רציפות ומחזוריות 2 π {\displaystyle 2\pi } לכל ε > 0 {\displaystyle \varepsilon >0} קיים פולינום טריגונומטרי p ( x ) {\displaystyle p(x)} כך ש- ∀ x , | p ( x ) − f ( x ) | < ε {\displaystyle \forall x,|p(x)-f(x)|<\varepsilon } נובע מיידית ממשפט פייר כיוון שממוצע סאזרו הוא פולינום טריגונומטרי לכל f {\displaystyle f} (מקדמי פורייה של פולינום טריגונומטרי מקיימים: lim | n | → ∞ f ^ ( n ) = 0 {\displaystyle \lim _{|n|\to \infty }{\widehat {f}}(n)=0} ). למת רימן-לבג, באתר MathWorld (באנגלית)
טקאו מיקי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מיקי. טקאו מיקי (ביפנית: 三木 武夫; 17 במרץ 1907 – 14 בנובמבר 1988) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-66. מיקי נולד במחוז טוקושימה, ולמד משפטים באוניברסיטת מייג'י. לאחר מכן למד באוניברסיטת דרום קליפורניה, משם קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1966. מיקי נבחר לבית הנבחרים של יפן ב-1937, והחזיק במושבו עד מותו ב-1988. הוא החליף את קקואיי טנאקה בראשות הממשלה ב-9 בדצמבר 1974, לאחר שהאחרון נאלץ להתפטר בעקבות פרשיית שחיתות בה היה מעורב. מיקי נבחר להחליף את טנאקה בגלל תדמיתו ה"נקייה" משחיתות, ומכיוון שלא הנהיג סיעה חזק, כמו קודמו בתפקיד. לאחר היבחרו, ניסה מיקי לערוך רפורמה במפלגה הליברלית-דמוקרטית, וקידם את חקירת המעורבים בפרשיות שחיתות נוספות, ובכך קנה לעצמו אויבים בתוך מפלגתו שלו. אף על פי שתדמיתו הציבורית הייתה חיובית, המפלגה סבלה נזק תדמיתי בעקבות פרשיות השחיתות, ובבחירות של שנת 1976 היא איבדה את הרוב בדיאט של יפן, ונאלצה לצרף אליה מפלגות קטנות על מנת להישאר בשלטון. בשל אובדן הרוב בבית התפטר מיקי מתפקידו ב-24 בדצמבר 1976, וטקאו פוקודה החליפו. מדיה וקבצים בנושא טקאו מיקי בוויקישיתוף טקאו מיקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחת אוסטרוגסקי

משפחת אוסטרוגסקי (בפולנית: Ostrogscy, בליטאית: Ostrogiškiai, באוקראינית: Острозькі-Ostroz'ki, ברוסית: Острожские -Ostrozhskie) הייתה משפחת אצולה מרכזית בדוכסות הגדולה של ליטא ובאיחוד הפולני-ליטאי. שם המשפחה נגזר מהעיר אוסטרוה שנמסרה לדניילו דמיטרוביץ' (Danylo Dmytrovych) מאת מלך ממלכת גליציה-ווהלין באמצע המאה ה-14. דמיטרוויץ' היה ככל הנראה נצר לשושלת רוריק. בנו, הנסיך פיודור דמיטרוביץ' אוסטרוגסקי (Feodor Danilovich Ostrogski) היה מאנשיו של הדוכס הגדול ולדיסלב השני יגיילו, שהעניק לו את טירת אוסטרוה, את קורץ ואת תואר מושל ווהלין ב-1387. נחלת המשפחה גדלה וכללה 24 ערים, 10 עיירות ומעל 100 כפרים ושטחים חקלאיים נרחבים בווהלין, פודוליה וגליציה. אחד מצאצאיו של פיודור דמיטרוביץ' היה קונסטנטי (Konstanty Ostrogski) שמונה להטמאן הגדול של ליטא ופיקד על צבאה בקרב אורשה (1514) נגד נסיכות מוסקבה. גם צאצאיו נשאו בתואר ההאטמאן הגדול של ליטא. בניגוד לבתי אצולה עילית אחרים (מגנאטים) מן האזור דבקו בני אוסטרוגסקי בנצרות יוונית-אורתודוקסית ולא המירו דתם לנצרות קתולית ובכך נמנעו מהפכתם לפולנים. המשפחה טיפחה את השפה הרותנית ואת תרבותה ומימנה בתי ספר בהם נלמדה השפה. ב-1581 הודפס במימון המשפחה "תנ"ך אוסטרוג" (באוקראינית: Острозька Біблія; ברוסית: Острожская Библия), בסלאבית כנסייתית עתיקה ובאותיות קיריליות, תרומה חשובה לביסוסה של הכנסייה האורתודוקסית באזור. הצאצא האחרון של המשפחה היה יאנוש (Janusz Ostrogski ;1554–1620). נחלות המשפחה עברו דרך קשרי נישואין למשפחת לובומירסקי. מדיה וקבצים בנושא משפחת אוסטרוגסקי בוויקישיתוף ערך מהאנציקלופדיה האוקראינית