laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ענבל אשל כהנסקי

ענבל אשל כהנסקי (נולדה ב־1977) היא משוררת ועורכת שירה ופעילה פמיניסטית ישראלית. ענבל אשל כהנסקי נולדה בירושלים. בשנת 2000 סיימה תואר ראשון במדעי ההתנהגות במכללה למנהל. בוגרת קורס מנחי קבוצות שירה ופרוזה של מתא"ן (בהנחיית אלישבע גרינבאום וליאת קפלן) ובוגרת כיתת השירה מזמור, של משיב הרוח (בהנחיית יורם ניסנוביץ ואליעז כהן) ומכללת עלמה (בהנחיית ענת זכריה ואגי משעול). שיריה פורסמו בכתבי עת, בהם דג אנונימי, אוקפי, שבו, כרמל, נתיבים ועיתון 77 ובעיתונים היומיים ידיעות אחרונות, הארץ ומעריב. פורסמו מספר ראיונות עמה ורשימות על שירתה, בעיתונים, מגזינים ואתרי אינטרנט. שירתה עוסקת במספר נושאים עיקריים: היותה אם לילדתה, התמודדותה עם השפעות התסמונת הנוירולוגית ממנה היא סובלת, וארוטיקה לעיתים חסרת מעצורים. נכון לשנת 2021 יצאו לאור חמישה ספרי שירה שלה. נוסף לעיסוקה בכתיבה, היא פעילה מאוד בסצנת השירה בארץ והשתתפה בעשרות אירועי שירה, עוסקת בעריכת שירה ומנחה סדנאות כתיבה. היא השתתפה בהקמתן של מספר קבוצות כתיבה, ביניהן קסת (בה היו חברים גם ננו שבתאי, רונן אלטמן קידר ודנה גולדברג). החל מגיל 16, הייתה ענבל מפיקה ופעילה בקהילה הישראלית של מופע הקולנוע של רוקי. נושא החוזר בשיריה ובהרצאה שנתנה לקהל הרחב יחד עם גל אלגר וחני צפריר, אשל-כהנסקי ערכה את דף הפייסבוק הפופולרי "שירת אשה - שיר ביום", המתמקד בפרסום שירה הנכתבת על ידי נשים. ענבל הייתה ממארגני ומנחי המיזם החברתי-ספרותי ההתנדבותי - "בוק סרפינג", והייתה פעילה בגן ריחות וצלילים בפארק רעננה, מיזם חברתי כלכלי. בנוסף, ענבל ערכה את הפודקאסט "קול השירה" עם בן זוגה. בשנים האחרונות, ענבל החלה לעסוק באמנות רב תחומית. היא עובדת ויוצרת בסטודיו שלה בבית ובסטודיו של גלריית בית היוצר בחסות עמותת דרור. מתמקדת בציור בטכניקות מעורבות ובעיקר עוסקת בצריבת עץ. עבודות שלה הוצגו ומוצגות בארץ. תערוכת יחידה ראשונה שלה הוצגה בתל אביב, בספטמבר 2018. אשל-כהנסקי מתמודדת עם תסמונת נוירולוגית בשם אסנשל מיוקלונוס, שבאה לידי ביטוי בתנועות לא רצוניות ועוויתות מלוות ברעד וגמגום. ספרה השני סמאל אהובי, עוסק בהחמרה שחלה למשך שנה בעוויתות, ובהתמודדות עם הנכות. מתגוררת ברעננה, עם בן זוגה לחיים וילדתם המשותפת. פראי היום (כרמל, תשס"ט 2009, בעריכת רונן אלטמן קידר. הוצאה מחודשת בפרדס, 2017) סמאל אהובי (פרדס, תשע"ג 2013, בעריכת יקיר בן משה) שואגת בלולאת-אינסוף (פרדס, תשע"ו 2016, בעריכת גל אלגר) במקום אחר חוץ לזמן (פרדס, יצא בתשע"ט 2019, בעריכת דיתי רונן) אאוס ורודת האצבעות (עתון 77, 2021, בעריכת שז) מדיה וקבצים בנושא ענבל אשל כהנסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ענבל אשל כהנסקי ענבל אשל כהנסקי, ברשת החברתית פייסבוק דף הפייסבוק "שירת אשה - שיר ביום" אתר האינטרנט של הפודקאסט "קול השירה" ענבל אשל כהנסקי, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל ראיון עם ענבל אשל כהנסקי למגזין טיים אאוט תל אביב, פברואר 2013 ענבל אשל כהנסקי מתארחת בתוכנית הרדיו "נוף פתוח" של קובי אייל, ברדיו עמק יזרעאל, מרץ 2013 ענבל אשל כהנסקי מתארחת בתוכנית הרדיו "על מחשבים ומחשבות" של מוטי גרנר, ברדיו אורנים, אפריל 2013 מידע על אשל כהנסקי, ענבל, 1977- בקטלוג הספרייה הלאומית ענבל אשל כהנסקי, קצרצר-רוקי!! הזמנה להרצאה פואטית במוצ"ש על "מופע קולנוע האימים של רוקי".. | אישה שהיא אריה, באתר אישה שהיא אריה | האתר של ענבל אשל כהנסקי, ‏2014-07-31 ראיון באתר OnLife, נובמבר 2011 לב-ארי, שירי (2013-02-26). "ענבל אשל-כהנסקי: "אני לא חושבת שיש אלוהים"". ynet. נבדק ב-2016-05-21.
גדי רונן

גֶדי רונן (נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא זמר-יוצר, פסנתרן ומפיק מוזיקלי הפועל עצמאית ובנוסף חבר בלהקות "החצר האחורית", "1:1" ו"דבק". רונן נולד וגדל במושב ניר צבי. במושב פגש את חבריו ללהקת "דבק" (בועז ריינשרייבר - גיטרה ושירה, עידו אופק - בס וגיטרה, נדב ברקן - תופים) בה היה סולן וניגן בקלידים. הלהקה הוציאה שני אלבומים כשרונן וריינשרייבר אחראים על כתיבת השירים והלחנתם. יחד עם בועז ריינשרייבר המשיך רונן לפרויקט "1:1", בו הלחינו את כתביו של המשורר ערן בר גיל. מדובר בפרויקט של שיתוף פעולה בין המשורר והסופר בר-גיל (יליד 1969), טייס קרבי לשעבר ומורה טיסה במקצועו, ומוזיקאים שונים, המלחינים את יצירותיו. בשלושת אלבומי הפרויקט הלחין וביצע רונן כמחצית מהשירים. בהמשך רונן הפיק אלבומים ליוצרים שונים, ביניהם גם יענקל'ה רוטבליט, איתו עבד על האלבומים "צומת עלעול" ו"מדינת היהודים חלק א' וב'". העבודה עם רוטבליט המשיכה בפרויקט החצר האחורית, שם רונן, תומר יוסף ואיתמר ציגלר הלחינו את שיריו של רוטבליט. האלבום, הכולל ארבעה עשר שירים (מתוכם ארבעה בהלחנתו של רונן), יצא בשנת 2013 וזכה לתשבחות המבקרים והקהל. בשנת 2017 יצא האלבום השני של ההרכב בו הלחין וביצע רונן שלושה שירים. במקביל לעבודה בהרכבים השונים עבד רונן גם על אלבומי סולו. בשנת 2012 הוציא מיני-אלבום בשם "הרצל בולברד" שכלל חמישה שירים. בשנת 2015 החל לעבוד על אלבום נוסף. האלבום, "אומרים שזה אתה", יצא בשנת 2017 בהפקתו של אורי וינוקור. אלבומי סולו הרצל בולברד, 2012 (מיני-אלבום) אומרים שזה אתה, 2017 להקת דבק דבק, 2005 נגרים, 2006 פרויקט 1:1 1:1, 2006 ברזל, 2008 אושר, 2012 פרויקט החצר האחורית החצר האחורית, 2013 החצר האחורית 2, 2017 שיתוף פעולה עם יענקל'ה רוטבליט והפקה מדינת היהודים/קטעים, 2004 מדינת היהודים/חלק ב', 2005 צומת עלעול, 2011 אתר האינטרנט הרשמי של גדי רונן גדי רונן, ברשת החברתית פייסבוק גדי רונן, סרטונים בערוץ היוטיוב גדי רונן, באתר Discogs (באנגלית) גדי רונן, דף שער בספרייה הלאומית גדי רונן, באתר בנדקמפ בן שלו, העולם הפסיד חקלאי, אך הרוויח את המוזיקאי גדי רונן, באתר הארץ, 9 בפברואר 2017 להקת דבק, באתר http://www.habama.co.il/ קוטנר, אחד: אחד X שלוש = אושר, באתר http://www.kutnermusic.com/, ‏יום שני, 7 במאי 2012 מערכת mako מוזיקה, ‏גדי רונן בשיר ראשון מאלבום סולו: "אומרים שזה אתה", באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2015
מרדכי זיסמן

מרדכי (מוּני) זיסמן (12 בינואר 1921 - 17 באוגוסט 2010) היה אסיר ציון ופעיל של גורדוניה ברומניה, סופר ומהנדס העיר חולון (1986-1974). נולד בעיירה דומברובני שבבסרביה, בן לשיינה־רחל ושמשון זיסמן והאח הצעיר לשלוש אחיותיו: סוניה, אסתר ויהודית. לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ב-1940, נשלח על ידי מוסדות התנועה הציונית גורדוניה בבוקרשט לפעילות בשטח הכבוש. שנה לאחר מכן נאסר בקישינב על ידי הNKVD בעוון פעילותו הציונית־מחתרתית, ונשלח למאסר למשך עשר שנים בבתי סוהר ובמחנות העבודה בסיביר. לאחר שחרורו רותק למשך שש שנים נוספות לכפר דולגי-מוסט Долгий Мост. בשנת 1972 עלה לישראל עם אשתו, שרה, ושני ילדיהם. עבד כמהנדס העיר חולון בין השנים 1974 ל-1986 (עד ליציאתו לגמלאות). בשנת 1994 הוציא את ספרו הראשון "גשר ארוך" המגולל את דרך החתחתים שעבר עד שזכה לעלות לארץ ישראל. זהו גם פירוש שמו של הכפר אליו רותק לאחר שחרורו, ובו הקים את משפחתו. בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו השני "השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל" העוסק בפיתוח עירוני לאורך ההיסטוריה היישובית של ארץ ישראל. גורדוניה מרדכי זיסמן, גשר ארוך, מורשת, 1994 מרדכי זיסמן, השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל, טליגרף, 2001
קריסטין הרמל

קריסטין הרמל (באנגלית: Kristin Harmel; ‏נולדה ב־4 במאי 1979) היא סופרת אמריקאית יהודייה. נולדה בניוטון, מסצ'וסטס, פרוור של בוסטון. עבודת הכתיבה הראשונה שלה הייתה בגיל 16 ככתבת ספורט עבור העיתון "סיינט פיטרסברג טיימס" וכתב העת "AllSports" של טמפה, תוך כדי לימודיה בתיכון Northeast בסיינט פיטרסברג, פלורידה. הרמל היא בוגרת אוניברסיטת פלורידה וכתבה במשך יותר מעשור עבור כתב העת פיפל. כתבותיה התפרסמו בעשרות כתבי עת שונים. קריסטין הרמל התגוררה בפריז, לוס אנג'לס, ניו יורק, בוסטון ומיאמי, וגרה כעת באורלנדו, פלורידה, עם בעלה ג'ייסון. הרמל כתבה ספרים שתורגמו לשפות רבות ברחבי העולם: 2006: How to Sleep with a Movie Star 2007: The Blonde Theory 2007: נשיקה צרפתית (The Art of French Kissing) 2008: When You Wish 2009: איטלקית למתחילים (Italian for Beginners) 2010: After 2012: המתיקות שבשכחה (The Sweetness of Forgetting) 2014: החיים שנועדו לי (The Life Intended) 2016: רק עוד יום אחד (How to Save a Life: A Novella) 2016: כשניפגש שנית (When We Meet Again) 2019: הדירה ברחוב אָמֶלי, מאנגלית: ניצה פלד סודות בית השמפניה, 2019, מאנגלית: ניצה פלד 2020, מודן, הוצאת הכורסא יער הכוכבים הנמוגים, מאנגלית: ניצה פלד, הוצאת הכורסא, 2021 2022: ספר השמות האבודים (הוצאת הכורסא) The book of lost names אתר האינטרנט הרשמי של קריסטין הרמל רשימת הפרסומים של קריסטין הרמל, בקטלוג הספרייה הלאומית דף הבית של קריסטין הרמל (באנגלית) דף הפייסבוק של קריסטין הרמל קריסטין הרמל, פרק מהספר "הדירה ברחוב אָמֶלי", באתר הארץ, 18 במרץ 2019 שירלי גל, קריסטין הרמל: יש פיסה של היסטוריה, חלק מהדם שלי, שאני חייבת להשלים, באתר הארץ, 16 באפריל 2022 טלי רוזין, הסופרת קריסטין הרמל: "הסרטן כיבה אצלי את הכתיבה, אבל היכולות שלי יחזרו", באתר ישראל היום, 30 במרץ 2023 הסופרת האהובה במכתב לקוראים הישראלים: ממוטטת מהגילוי שהשואה יכולה לחזור, באתר וואלה, 12 במרץ 2024 Harmel interview with SheKnows.com Kristin Harmel’s web site Orlando author Kristin Harmel rides a wave of success
יחד (קיבוץ)

יחד הוא קיבוץ בגליל, בתחומי המועצה האזורית משגב. הקיבוץ מצוי על רכס יודפת, מערבית להררית, ומשקיף על בקעת בית נטופה. בקיבוץ יחד מתגוררות 46 משפחות. בשנת 1981 הוקם יחד על ידי גרעין של חברים העוסקים במדיטציה טרנסצנדנטלית שהחל את דרכו בהכשרה בקיבוץ עין דור. מאז עבר הקיבוץ מקום מספר פעמים (פלך, מחנה יבור שליד צומת אחיהוד ולבסוף במחנה קרוואנים בהררית). הקיבוץ עלה לקרקע סופית במקומו הנוכחי בשנת 1992. קיבוץ יחד והררית נחשבים כישוב מוניציפלי אחד. הם מנוהלים באמצעות ועד מקומי משותף. החיים הקהילתיים מנוהלים באמצעות שתי אגודות שיתופיות נפרדות. כיום הקיבוץ בתהליך הרחבה וכ-24 בתים חדשים בשלבי אכלוס או שלבי בנייה מתקדמים, בנוסף לתהליך הרחבה הקיבוץ מופרט. לבתי הספר באזור נוסעים התלמידים על ידי הסעות של המועצה האזורית משגב ולשאר בתי הספר על ידי מערכי ההסעה הייעודיים להם. החברים בקהילה מתפרנסים ממגוון מקצועות בתחומים שונים כגון: הייטק, ייעוץ, הנדסה, הוראה, טיפול אלטרנטיבי ועוד. מדיה וקבצים בנושא יחד בוויקישיתוף יחד - אתר מועצה אזורית משגב יחד, ברשת החברתית פייסבוק יחד יישובים גליל מערבי יחד, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור יחד אינו יישוב, ראה הררית
פיטר שטראוס

פיטר לורנס שטראוס (באנגלית: Peter Lawrence Strauss; נולד ב-20 בפברואר 1947) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע מהופעותיו בסדרות טלוויזיה בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים. שטראוס נולד בקרוטון-און-הדסון שבמדינת ניו יורק למשפחה יהודית. ב-1965 סיים את לימודי התואר בהאקלי סקול וב-1969 סיים את לימודיו באוניברסיטת נורת'ווסטרן. אחד מתפקידיו הבולטים של שטראוס היה אייבל רוזנובסקי במיני-סדרה "קין והבל" עיבוד לספר באותו שם מאת ג'פרי ארצ'ר. ב-1979 זכה שטראוס בפרס אמי על תפקידו בסרט הטלוויזיה "The Jericho Mile". ב-1980 כיכב בגרסה מחודשת של הסרט "מלאך על כתפי" משנת 1946. הופעות נוספות בולטות בטלוויזיה היו במיני-סדרה "עני ועשיר" וסדרת ההמשך "עני ועשיר 2", וכן בסדרה "מצדה". בסרט הטלוויזיה משנת 1977 "Young Joe, the Forgotten Kennedy" גילם שטראוס את דמותו של ג'וזף קנדי ג'וניור. ב-1970 כיכב שטראוס בסרט "חייל בכחול" וב-1983 שיחק בסרט "צייד החלל". כמו כן הופיע בסרטי קולנוע נוספים. ב-1982 דיבב את הדמות של ג'סטין, קפטן המשמר, בסרט האנימציה "על קסמים ועכברים". בסרט "Men Don't Tell" כיכב שטראוס בדמות בעל שאשתו מתעללת בו, לצדה של ג'ודית לייט. ב-2005 הופיע בסרט "XXX: State of the Union". הוא דיבב את הדמות של משה בסדרת האנימציה לילדים "K10C: Kids' Ten Commandments". ב-2002 כיכב בסדרה קצרת הימים "גוף ונפש" בתפקיד ד"ר אייזק בראון. היא דיבב את סטוקר ואן רוטן בשתי הגרסאות של הסדרה "האופנוברים ממאדים" בשנות התשעים ובשנת 2006. בשנת 2007 שיחק שטראוס בקומדיה הרומנטית "רישיון לחתונה" לצד רובין ויליאמס ומנדי מור.  שטראוס גם הופיע בפרסומות עבור חברת Miracle-Gro. שטראוס מנהל עסק מצליח לייצור הדרים והוא חבר במועצה המייעצת של "הגנים הבוטניים של לוס אנג'לס" (אנ'). הוא מכר חווה שלו ל-"Santa Monica Mountains Conservancy", שנרכשה מאוחר יותר על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ונקראת בשם "החווה של פיטר שטראוס" (אנ'). שטראוס התחתן עם בוורלי בייקר פאולינג בשנת 1973, והם התגרשו ב-1979. בין השנים 1983 ל-1994 היה נשוי לניקול פונס, ולבני הזוג נולדו שני ילדים. ב-31 בדצמבר 1998 התחתן עם השחקנית רייצ'ל טיקוטין (אנ'). מדיה וקבצים בנושא פיטר שטראוס בוויקישיתוף פיטר שטראוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פיטר שטראוס, באתר AllMovie (באנגלית) פיטר שטראוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Jane Friedman Bride of A. D. - P. L. Strauss Weds Beverly B. Paulding Roscann Pate Bride Mrs. Pat Jacob Is Wed Richard A. Steinberg - Article - NYTimes.com". 22 בינואר 1973. נבדק ב-21 במרץ 2016. {{cite news}}: (עזרה) "The Nevada Daily Mail - Google News Archive Search". נבדק ב-21 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Parks | LAMountains.com
נחשים (אינפרא סדרה)

נחשים (שם מדעי: Alethinophidia) היא אינפרא-סדרה של נחשים שבסדרת הקשקשאים המכילה את רב הנחשים. הנחשים שאינם משתייכים לאינפרא-סדרה זו הם הנחשים העיוורים או הנחשילים (Scolecophidia) שרובם קטנים מאוד והם חיים מתחת לקרקע וחסרי עיניים. נחשים אלה קיימים כבר מתור הקרטיקון והם בעלי עיניים מפותחות, הם גדולים עד לגודל 100 ק"ג, אצל האנקונדה הכהה וחלקם בעלי ארס קטלני. הם הנחשים הידועים והמוכרים לאדם. לנחשים אין אוזניים, אין עפעפיים וכמובן אין רגליים, הם בעלי קשקשים היכולים להתחלף בבת אחת ולהפוך לנשל, אותו הנחשים משילים בהתחככות בקרקע או בענפים. כל המינים אוכלים בשר. אינפרא-סדרה נחשים (Alethinophidia) על-משפחה נחשי נהרות (Acrochordoidea) על-משפחה דמויי-זעמן (Colubroidea) משפחה זעמניים (Colubridae) משפחה למפרופידיים (Lamprophiidae) משפחה הומלופסיים (Homalopsidae) משפחה פריאטיניים (Pareatidae) משפחה קסנדוררמטיים (Xenodermatidae) משפחה פתניים (Elapidae) משפחה צפעיים (Viperidae) משפחה צפעוניים (Atractaspididae) משפחה קסנופידידיים (Xenophidiidae) על-משפחה נחשים קמאים (Henophidia) משפחה אניליים (Aniliidae) - בו סוג ומין יחיד אניליוס (Anilius scytale) משפחה אנומוכיליים (Anomochilidae) משפחה חנקיים (Boidae) משפחה בולייריים (Bolyeriidae) - בו סוג ומין יחיד בואה האי ראונד (Casarea dussumieri) משפחה סילינדרופיים (Cylindrophiidae) משפחה לוקסוסמיים (Loxocemidae) - בו סוג ומין יחיד פיתון מקסיקני (Loxocemus bicolor) משפחה פיתוניים (Pythonidae) משפחה טרופידופיים (Tropidophiidae) משפחה אורופלטיים (Uropeltidae) משפחה קסנופלטיים (Xenopeltidae) קוברה טבעתית צפע מצוי נחש מים אירופי אנקונדה כהה Psammodynastes pulverulentus מדיה וקבצים בנושא נחשים בוויקישיתוף נחשים, באתר ITIS (באנגלית) נחשים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
נגרוס

נֶגְרוֹס (בטאגאלוג: Negros) הוא האי הרביעי בגודלו של הפיליפינים, הנמצא בויסאיאס, עם שטח קרקע 13,310 קילומטרים רבועים. תושבי האי נקראים נֶגְרֶנִים. משמעות שמו של האי הפיליפיני בספרדית הוא שחורים. מבחינה פוליטית והן מבחינה לשונית, נגרוס מחולק לשני מחוזות: נגרוס מערב (Negros Occidental) ונגרוס מזרח (Negros Oriental), המרכיבים את "אזור האיים נגרוס". חלוקה זו של האי, אשר תואמת ברובה את קו רכס ההרים במרכז האי, תוחמת שתי קבוצות אתנו-לשוניות. החלק המערבי (Occidental) בו נמצאים דוברי היליגאינון\אילונגו, והחלק המזרחי (Oriental) היא ביתם של דוברי הסבואנו. למרות החלוקה המרכזית, במקומות מסוימים בנגרוס מערב, ישנו רוב של דוברי סבואנו, בעוד במקומות מסוימים בנגרוס מזרח מדברים גם אילונגו. יחד, תושבי האי נקראים כולם בשם "נגרנים". האי מחולק לחלוקה פנימית של 19 ערים, ו-38 רשויות מקומיות. הערים הראשיות על האי הם בקולוד בנגרוס מערב ודומגטה בנגרוס מזרח. נגרוס בולט בהיותו המפיק המרכזי של סוכר במדינה. מטעי קנה סוכר נראים בשפע בשטחים החקלאיים של האי. האי מייצר גם כותנה, ועץ. הר הגעש קנלאון השוכן בחלקו הצפוני של האי הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בפיליפינים אשר משקיף על בקולוד ועוד מספר התיישבויות. זוהי הפסגה הגבוהה ביותר על האי (2,465 מטרים), ואף של כל אזור ויסאיאס. ישנם אגמים רבים המנקדים את האי, בין הבולטים הם צמד האגמים באלינססאיאו (Balinsasayao Twin Lakes) בנגרוס מזרח. הפעילות הגעשית בנגרוס נקצרת להפקת חשמל באמצעות שתי תחנות כוח גאותרמיות. אחת ממוקמת בפלינפינון בנגרוס מזרח, והשנייה במאילום שבנגרוס מערב. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא נגרוס בוויקישיתוף נגרוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "2010 Philippine Yearbook" (PDF) (23rd ed.
אוסקר ויילד (פירושונים)

אוסקר ויילד היה סופר, משורר, עיתונאי ומחזאי אירי. האם התכוונתם ל... מערכון אוסקר ויילד – אחד המערכונים הידועים של חבורת מונטי פייתון אוסקר ויילד (סרט) – סרט קולנוע ביוגרפי בריטי משנת 1960 משפטי אוסקר ויילד – סרט קולנוע בריטי משנת 1960 חנות הספרים אוסקר ויילד – חנות ספרים בניו יורק, הראשונה שהוקדשה לסופרים ולסופרות להט"ב אוסקר ויילד (רשת פאבים) - רשת ישראלית לה סניפים בחולון ובפתח תקווה
עלה אפי

עלה אפי (באנגלית: "noseleaf"), הוא עיטור עור בולט ויחודי המאפיין מספר משפחות של עטלפים הפעילים בלילה, והוא מהווה חלק ממערכת איכון ההד של העטלפים שבה הם משתמשים כדי לנווט את דרכם ולמצוא מזון באפילה. העיטור מכונה "עלה אפי" משום שהוא מורכב בדרך כלל ממשטח עגלגל דמוי עלה המכסה את האף של העטלף. העלה האפי הוא חלק ממערכת איכון ההד; דרכו העטלף פולט ומכוון את גלי הקול לעבר סביבתו וההד המוחזר נקלט באוזניים. באופן זה העטלף יכול לנווט ביעילות בלילה ולא להיתקל בעצמים וכמו כן מאתר בעזרתו את טרפו כדוגמת חרקים מעופפים. באופן כללי המבנה דומה בכל המינים, אך לכל מין יש צורה אופיינית לו: עלה גדול או קטן שמזדקר בצורה ישרה מעל האף כזיז (אצל מיני הזיזף) או עלה בינוני ורחב כפרסת סוס (אצל מיני הפרסף); עם זאת ישנן מספר מינים עם עיטורים יוצאי דופן. בין הצורות המיוחדות ניתן למנות את זו של עטלף צהוב-כנף (עלה רחב בצבע כתום עם קמטים בולטים במרכזו ובצדדיו שנראים כקרניים), ערפד חקיין (עלה מקומט דמוי אף חזיר), זיזף חרב (עלה ארוך מאוד בצורת חרב), זיזף חנית (עלה זקוף ומשולש בצורת חנית) ומספר מינים נוספים. המיקום והצורה המדויקת של העלה האפי יכולים לשמש כאמצעי חשוב עבור זיהוי וסיווג של העטלף. העלה האפי נמצא לרוב רק אצל המינים הפעילים בלילה ובעיקר אצל בני המשפחות הבאות: משפחת זיזפיים (Phyllostomidae) משפחת פרספיים (Rhinolophidae) משפחת פרספוניים (Hipposideridae) משפחת ערפדים מדומים (Megadermatidae) זיזף זהוב פרסף גדול ערפד מדומה זוטר זיזף הצוף עלה אפי באתר ADW
סמר חד

סמר חד (שם מדעי: Juncus Acutus) הוא מין של צמח ממשפחת הסמריים. סמר חד הוא צמח חד פסיגי, רב שנתי. הסמר גדל בין החודשים אפריל-ספטמבר (עונת האביב והקיץ). את צמח הסמר החד ניתן למצוא בנגב הצפוני, הערבה, בשפלה, הרי יהודה ושומרון, בכרמל ובגליל ובגולן. הסמר גדל בביצות מלוחות ובקרקע כבדה בכל חלקי הארץ פרט למדבר. הסמר ירוק כל השנה וגובהו יכול להגיע עד מטר וחצי. גבעולו של הסמר החד הוא קנה בלתי מסועף ובראשו תפרחת מורכבת שבבסיסה עלה מחודד ודוקרני. העלים והגבעולים של הסמר יוצאים היישר מקנה-השורש כלפי מעלה. צורת העלים היא סרגלית והיא מזכירה עלים דגניים. הפצת הזרעים מתבצעת בעזרת הרוח ומגיעה למרחקים גדולים. ובנוסף מתבצעת רבייה וגטטיבית מקנה השורש שמפיצה את הצמח למרחק קצר. קליעת מחצלות וסלים להפקת סיבים מרעה מדיה וקבצים בנושא סמר חד בוויקישיתוף סמר חד, באתר ITIS (באנגלית) סמר חד, באתר NCBI (באנגלית) סמר חד, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סמר חד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סמר חד, באתר צמח השדה סמר חד, באתר צמחיית ישראל וסביבתה סמר חד, באתר Tropicos (באנגלית) סמר חד, באתר GBIF (באנגלית) סמר חד, באתר The Plant List (באנגלית) סמר חד, באתר IPNI (באנגלית) סמר חד באתר הרשימה האדומה של IUCN
פאבר

פאבר הוא שם משפחה ממקור לטיני שפירושו נפח. שם המשפחה נפוץ בצרפת, באנגליה ובגרמניה. האם התכוונתם ל... ז'אן-אנרי פאבר – אנטומולוג וסופר צרפתי חבר פבר – סופר יידיש אמריקאי לואי פאבר (כומר) – כומר קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת לוסיאן פבר – היסטוריון צרפתי פייר פאבר – תאולוג ישועי צרפתי
ויסאיאס

ויסאיאס, או איי ויסאיאס  (בוויסאיאן: Kabisay-an, בטאגאלוג: Kabisayaan), הוא אחד משלושת מחוזות המנהל הגאוגרפיים של הפיליפינים, יחד עם מינְדַנַאוֹ ולוּזוֹן. ויסאיאס מורכב ממספר איים, בעיקר סביב ים ויסאיאן, למרות שוויסאיאס נחשב לצד הצפון מזרחי של כל ים סולו. מרבית תושבי ויסאיאס הם ויסאיאנים, קבוצה אתנית ילידית לאזור הוויסאיאס, הדוברים אחת או יותר מהשפות הויסאיאניות שהנפוצה בהן היא סֶבּוּאַנוֹ. האיים המרכזיים של ויסאיאס הם: פַּנַאי, נגרוס, סֶבּוּ, בוֹהוֹל, לֵייטֶה וסַאמַאר. לפעמים התייחסות לאזור כוללת גם את האיים רומבלון ומאסבאטה, אשר אוכלוסייתם רואה עצמה כוויסאיאנית והם דוברי שפות הקרובות יותר לשפות הויסאיאניות מאשר לשפות העיקריות של לוזון. האי בורקאי הוא בין האטרקציות התיירותיות העיקריות של הפיליפינים. ישנם ארבעה אזורים מנהליים בויסאיאס: ויסאיאס המערבי (4.7 מיליון), אזור האי נגרוס (3.6 מיליון), מרכז ויסאיאס (6.8 מיליון) ומזרח ויסאיאס (4.1 מיליון). ויסאיאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Visayan Islands" Merriam-Webster Dictionary. http://www.merriam-webster.com/concise/visayan%20islands C.Michael Hogan. 2011. "PSA Makati ActiveStats - PSGC Interactive - List of Regions". Philippine Statistics Authority. 30 ביוני 2015. אורכב מ-המקור ב-2008-10-27. נבדק ב-18 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
דונגפנג 26

דונגפנג 26 או DF-26 (בסינית: 东风-26, באנגלית: Dong-Feng 26) הוא טיל בליסטי מסדרת דונגפנג. הוא פיתוח מתקדם יותר של ה- DF-21, עם טווח מוגדל של 3,000–5,000 ק"מ, אשר מגדיר אותו כטיל בליסטי לטווח בינוני. מחלקת ההגנה של ארצות הברית, בדו"ח של 2013 לקונגרס על ההתפתחויות הצבאיות של סין, לא הזכירה את  DF-26 כטיל הנמצא בשירות. הטיל הוצג לראשונה לציבור במהלך המצעד בבייג'ינג, שחגג 70 שנה מתום מלחמת העולם השנייה, ב-3 בספטמבר 2015, שבמהלכו אושר כי ה-DF-26, גם הוא טיל בליסטי נגד ספינות (ASBM) המסוגל לתקוף ספינות בינוניות עד גדולות. הטווח של DF-26 מאפשר לו להגיע לגואם ולאיים על מתקנים צבאיים אמריקאיים שעל האי, ובפרט בבסיס חיל האוויר אנדרסון. יכולת זו העניקה לו את הכינוי של "מחסל גואם", אולם השם קצת מטעה מאחר שטילים סינים שקדמו לו כבר היו בעלי יכולת להגיע לגואם. למרות זאת, ה-DF-26 הוא הראשון החמוש קונבנציונלית ולא בהכרח בעל ראש נפץ גרעיני. יש בו שלושה שלבי טיסה (הנעה), הוא משוגר מרכב שיגור (TEL) בעל 12×12 גלגלים, המשלב ניידות, ויכולת הסתרה מתחת לאדמה, עם אפשרות לירי בהתראה קצרה והגנה מוגברת מפני תקיפת המשגר. הפנטגון היה מודע לטיל לפחות מאז 2007. אף הקונוס המאורך שלו, יכול לשלב מסוף מערכת הנחיה כדי למלא את תפקיד ASBM, עובדה המוכיחה את יכולתה של סין כדי לאיים על נושאות מטוסים של ארצות הברית בטווח גדול לפחות פי שניים מאשר ה-DF-21D. מדיה וקבצים בנושא דונגפנג 26 בוויקישיתוף Richard D Fisher Jr, James Hardy (30 באוגוסט 2015). "China previews new ballistic missiles in practices for 3 September parade". Jane's Defence Weekly. IHS. נבדק ב-3 בספטמבר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "China Produces A Guam Killer". Missile Threat. אורכב מ-המקור ב-2014-10-25. נבדק ב-2016-05-15. Military and Security Developments Involving the People's Republic of China (PDF). http://www.janes.com/article/54029/china-showcases-new-weapon-systems-at-3-september-parade https://www.youtube.com/watch?v=wC8jyxbBfRM China's New Ballistic Missile Puts Guam in the Crosshairs - Popularmechanics.com, 2 September 2015 China's Parade Puts US Navy on Notice - Defensenews.com, 3 September 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הפרלמנט (מלטה)

בית הפרלמנט החדש של מלטה (במלטית: Il-Parlament il-Ġdid) ברחוב הרפובליקה בעיר ולטה, בתכנונו של האדריכל רנצו פיאנו, נחנך בשנת 2015. עד לחנוכתו התכנס הפרלמנט בארמון הגראנד מאסטר בעיר. הקמת בית הפרלמנט הייתה חלק מפרויקט שער העיר של ולטה בתכנונו של האדריכל פיאנו, שכלל בנוסף גם הקמת שער עיר חדש ואת הסבת שרידי בית האופרה המלכותי לתיאטרון פתוח בשם כיכר התיאטרון המלכותי. באתר בו הוקם בית הפרלמנט ניצבו בעבר בתים ולאחר מכן תחנת הרכבת של ולטה. האזור הופצץ במלחמת העולם השנייה. המבנים בו נהרסו בשנות השישים במסגרת תוכנית לפיתוח מחדש של הכניסה לוולטה. המגרש הומר לכיכר שסביבה אכסדרת חנויות, שנקראה "כיכר החירות". היא שימשה לחנייה של מכוניות. במסגרת תוכנית שער העיר נהרסו אכסדרות החנויות ב-2010 ושנה אחר כך החלה חפירת יסודות בית הפרלמנט. הקמת המבנה הסתיימה בשנת 2015, למעלה משנתיים לאחר המועד המקורי שנקבע להשלמתו. עלות ההקמה הגיעה ליותר מ-90 מיליון אירו. הקמת המבנה הייתה שנויה במחלוקת במדינה, בשל עלותה וכן בשל עיצובו של הבניין. כמו כן טענו המתנגדים כי במלטה כבר קיימים מבנים שניתן היה לשפצם בהוצאה מופחתת ולהסב אותם למושב קבע לפרלמנט. המבנה הוקם משלד פלדה שצופה באבן גיר מקומית, שעובדה באופן שתיראה כאילו נשחקה על ידי איתני הטבע (יש המצביעים על הדמיון בין החללים שבה לבין שובכי יונים). הוא כולל שני אגפים המחוברים ביניהם בגשרים, שהופרדו על מנת שלא להסתיר את מבצר סנט ג'יימס (Saint James Cavalier), הניצב בצדם. בכל אגף שלושה מפלסים. אולם הפרלמנט שוכן באגף הצפוני ואילו באגף האחר מצויות לשכות חברי הפרלמנט, ראש הממשלה וראש האופוזיציה. המבנה מחומם ומקורר באמצעות טכניקה סביבתית חדישה של מצבור סלעים המצוי מתחתיו, ללא שימוש בדוודים או במזגנים. רוב חלקי המבנה אינם פתוחים לציבור, מטעמי אבטחה, למעט תצוגת קבע המוצגת בקומת הקרקע שלו. המבנה נחנך ב-4 במאי 2015 במעמד נשיאת מלטה מארי לואיז קוליירו פרקה (Marie Louise Coleiro Preca). מדיה וקבצים בנושא בית הפרלמנט של מלטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הפרלמנט פרויקט שער העיר בוולטה, מאתר משרד רנצו פיאנו, באתר Web Archive