laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
MAT מקדוניאן איירליינס

MAT מקדוניאן איירליינס (במקדונית: Македонски Авио Транспорт, באנגלית: MAT Macedonian Airlines) הייתה חברת התעופה הלאומית של רפובליקת מקדוניה, והמטה הראשי שלה היה נמצא בעיר סקופיה. היא הפעילה מספר קווי טיסה בין סקופיה ואוחריד וכן מספר קווים ליעדים שונים באירופה. נמל הבית שלה הוא נמל התעופה סקופיה. חברת התעופה נוסדה ב-16 בינואר 1994 והחלה לפעול ב-23 ביוני 1994, בטיסת מטוס בואינג 737-200 מסקופיה לציריך.חברת התעופה הייתה בבעלות מלאה של זלטקו פטרובסקי וזיבקו גרובסקי. עד שנת 2000, JAT איירווייז – חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה, הייתה אחראית על תחזוקת קווי הטיסה, כלי הטיס, תכנון המסלולים ואספקת הטייסים, צוות המטוס ושני מטוסי בואינג 737-300 ל-JAT .MAT מכרה את מניותיה בחברה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. היחסים בין שתי החברות התקררו לאחר שב-2005 החברה היוגוסלבית קרקעה את אחד מהמטוסים של MAT בנמל התעופה ניקולה טסלה בבלגרד, בטענה ש-MAT חייבת לה מיליוני דולרים עבור שני המטוסים שנתנה לה. שני המטוסים הוחזרו ל-JAT בעקבות הפרשה. אובדן שני כלי הטיס העיקריים בקיץ 2005 גרם לטירדה רבה להנהלת החברה כיוון שלא נותר לה צי מטוסים עבור העומס הצפוי בעונת הקיץ. כתחליף, החברה עשתה שימוש במטוסים קטנים שהיא חכרה מחברות תעופה בלקניות לתקופה קצרה. לבסוף, ב-2006 החברה קנתה כלי טיס ששייכים לה באופן בלעדי. בשנת 2000 הממשלה המקדונית חתמה על הסכם עם החברה שנתן לה מעמד של חברת תעופה לאומית למשך 10 השנים הבאות. צוות ההנהלה של MAT גייס מספר חברי הנהלה חדשים על מנת לסייע בהזמנות כלי טיס חדשים ובארגון מחדש של החברה. בתחילת שנת 2009 הודיעה חברת JAT איירווייז הסרבית כי היא מעוניינת לקנות את החברה ואכן מספר חודשים לאחר מכן החלה מקדוניאן איירליינס להתמזג לתוך JAT. ב-1 בספטמבר איבדה החברה את רישיון הפעילות שלה. מדיה וקבצים בנושא MAT מקדוניאן איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של MAT מקדוניאן איירליינס צי המטוסים של החברה Directory: World Airlines, work: Flight International, page: 46, date: 10/04/2007 MAT Macedonian Airlines, AITLINES INFOCARE
פסטיבל דונאואשינגן

פסטיבל דונאואשינגן (בגרמנית: Donaueschinger Musiktage) הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים בעונת הקיץ על גדות נהר הדונאו בגרמניה. ראשית הפסטיבל בשנת 1921, כאשר ייסד אותו הנסיך מקס אגון צו פירסטנברג. בשנת 1923 החל פאול הינדמית לעבוד כמארגן פסטיבל דונאואשינגן והכניס לתוכנית יצירות משל כמה מלחיני אוואנגארד. בשנותיו הראשונות של הפסטיבל, בין 1921 ל-1930, עלו בו בביצועי בכורה עולמיים יצירות משל ארנולד שנברג, אנטון וברן, קורט וייל ופאול הינדמית. בין 1930 ל-1950 שבת הפסטיבל, ואז התחדש בחסות משותפת של פירסטנברג ורדיו דרום-מערב גרמניה. הפסטיבל נתן עדיפות למוזיקה של האוואנגרד והציע למאזיניו את יצירותיהם של שטוקהאוזן ושל פייר בולז בהופעות בכורה. ארנולד שנברג, "סרנדה בשנים-עשר טונים אופוס 24 אנטון וברן, "שש בגטלות" לרביעיית מיתרים קורט וייל, "מהגוני", זינגשפיל פאול הינדמית, "לשם ובחזרה, ו"טיסת לינדברג" קרלהיינץ שטוקהאוזן, "רגעים" (1964) ו"מנטרה" (1970) קשישטוף פנדרצקי, "פעולות" להרכב ג'אז (1971) פייר בולז, "קיפול על קיפול" (1962) ו"מענה", (1981) מדיה וקבצים בנושא פסטיבל דונאואשינגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל דונאואשינגן (בגרמנית) פסטיבל דונאואשינגן, באתר Discogs (באנגלית)
נאו-דרוויניזם

נאו-דרוויניזם הוא מונח המשמש לציון רעיונות מסוימים לגבי מנגנון האבולוציה אשר פותחו מתוך תורת האבולוציה באמצעות ברירה טבעית שניסח דרווין. רעיונות אלו הופרדו מתאוריית הפנגנזה של דרווין, אשר הניחה מקור למרקי של שינוי הדורש תורשה "ממוזגת" (למשל, מפרח אדום ופרח לבן ייווצר בהכרח פרח ורוד), והופרכה זה מכבר. The Variation of Animals and Plants Under Domestication Challenges to neo-Darwinism - Stephen Jay Gould at the Internet Archive Neodarwinism - Richard Dawkins הסינתזה האבולוציונית המודרנית - תורה אבולוציונית מאוחרת יותר, המקובלת היום. Kutschera U, Niklas KJ (2004). "The modern theory of biological evolution: an expanded synthesis". Naturwissenschaften. 91 (6): 255–76. doi:10.1007/s00114-004-0515-y. PMID 15241603. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הדמוקרטית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המפלגה הדמוקרטית (ישראל) - מפלגות שונות בישראל ששילבו את המילה "דמוקרטיה" בשם המפלגה: הרשימה הדמוקרטית של נצרת – סיעה בכנסת הראשונה, שזכתה בשני מנדטים רשימה דמוקרטית לערביי ישראל – מפלגה שנבחרה לכנסת השנייה והשלישית התנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש), מפלגת מרכז שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 התנועה הדמוקרטית בהנהגת יגאל ידין, אחת משתי הסיעות שהתפצלו מהתנועה הדמוקרטית לשינוי בשנת 1978 המפלגה הדמוקרטית הערבית – מפלגה שהוקמה בכנסת ה-11 על ידי חבר הכנסת עבד אל-והאב דראושה הבחירה הדמוקרטית – מפלגה שהוקמה במהלך כהונת הכנסת ה-15 על ידי רומן ברונפמן ישראל דמוקרטית – מפלגה בהנהגת אהוד ברק שהוקמה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים המחנה הדמוקרטי – רשימה משותפת של מפלגות שמאל שהתמודדה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים וקיבלה 5 מנדטים המפלגה הדמוקרטית – אחת משתי המפלגות העיקריות בארצות הברית המפלגה הדמוקרטית (איטליה) המפלגה הדמוקרטית הגרמנית – מפלגה ליברלית ברפובליקת ויימאר המפלגה הדמוקרטית החופשית – מפלגת מרכז-ימין ליברלית בגרמניה המפלגה הדמוקרטית החוקתית – בתקופת האימפריה הרוסית והמהפכות של 1917 המפלגה הדמוקרטית הלבנונית המפלגה הדמוקרטית הליברלית של מונגוליה המפלגה הדמוקרטית הסרבית המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בוסניה והרצגובינה) המפלגה הדמוקרטית (טורקיה, 1946) – המפלגה השלטת בטורקיה מ-1950 ועד 1960 המפלגה הדמוקרטית (טורקיה, 2007) – מפלגה פוליטית בטורקיה משנת 2007 המפלגה הדמוקרטית (יפן) המפלגה הדמוקרטית-נוצרית (איטליה) המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית – סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19 בארצות הברית המפלגה הדמוקרטית (קפריסין) המפלגה הדמוקרטית של רוסיה – לאחר פירוק ברית המועצות המפלגה הליברל-דמוקרטית (בריטניה) המפלגה הליברלית-דמוקרטית (יפן) התנועה הדמוקרטית (פירושונים)
כלב ים נזירי קריבי

כלב ים נזירי קריבי (שם מדעי: Neomonachus tropicalis) הוא מין נכחד בסוג כלב ים נזירי. כלב הים הנזירי היה הנציג היחידי מעל-משפחת הטורפים הימיים שחי באזור הים הקאריבי ומפרץ מקסיקו. מין זה נכחד מאזור המפרץ והים הקאריבי בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20. התיעוד האחרון של יונק ימי זה בארצות הברית היה בשנת 1932, בחופיה של מדינת טקסס. התיעוד האחרון המהימן של מין זה הוא להקה קטנה שתועדה ב"סראלינה בנק", ג'מייקה, בשנת 1952. כלב הים הנזירי הקריבי היה כלב ים קטן (180 - 270 ס"מ). צבע עורו היה חום ובטנו הייתה בצבע צהבהב דהויי. זכרי כלב הים הנזירי הקריבי שקלו למעלה מ-200 ק"ג ואורכם נע בין 2-2.5 מטר. הנקבות היו קטנות יותר ולפיכך ניתן היה להבדיל בין הזוויגים. כלב ים נזירי קריבי נהג לבלות את רוב זמנו במים. כששהה מחוץ למים, הוא שכן בקו החוף הסלעי או החולי לשם מחסה ולמטרות רבייה. תזונת כלב ים נזירי קריבי התבססה על צלופחים, לובסטרים, סרטנים ושאר דגי השונית. מדיה וקבצים בנושא כלב ים נזירי קריבי בוויקישיתוף כלב ים נזירי קריבי, באתר ITIS (באנגלית) כלב ים נזירי קריבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כלב ים נזירי קריבי, באתר GBIF (באנגלית)
פליטי עיראק

פליטי עיראק הם פליטים שנמלטו מעיראק עקב המלחמות שפקדו אותה מאז שנת 1980. הגורמים לגל הפליטים הן: מלחמת איראן–עיראק בין השנים 1980 ל-1988. הפלישה לכווית בשנת 1990 ומלחמת המפרץ הראשונה. מלחמת עיראק וחוסר היציבות שבא בעקבותיה: האו"ם מעריך שקרוב לשני מיליון נמלטו מעיראק מאז 2003. מאז שארצות הברית נכנסה לעיראק במרץ 2003, מספר הפליטים הלך וגדל. ההערכה היא ש-1.6–2.0 מיליון אנשים נמלטו מהמדינה. ההערכה של נציבות האו"ם לפליטים, בדיווח בנובמבר 2006, הוא שיותר מ-6 מיליון עיראקים נמלטו מעיראק מאז מרץ 2003, 7% מכלל האוכלוסייה. ב-22 בינואר 2007, העריך ה-BBC את מספר הפליטים ב-2 מיליון. בדצמבר 2006 הגיע מספר הפליטים העיראקיים בירדן לכ-750,000. ירדן מתחה ביקורת על ארגון זכויות האדם, משום שלא כינה את ה"פנים החדשות" שהגיעו לשם "פליטים". במלחמת המפרץ (1990–1991), הגיעו לירדן אנשים עיראקיים עשירים וקידמו את כלכלת ירדן. לכן, במלחמה בשנת 2003, העובדה שרוב פליטי עיראק שהגיעו לירדן היו עניים גרמה בעיות, הדרישות אליהם גדלו ונוצר לחץ על הכלכלה הירדנית. בדצמבר 2006 הגיע מספר הפליטים העיראקיים בסוריה לכמיליון, כמחציתם נוצרים. מרביתם התיישבו בדמשק ובפרווריה. המספר הרב של הפליטים שהגיעו לסוריה אינו רק בזכות הגבול המשותף בין המדינות, אלא גם בזכות מדיניות הדלת הפתוחה לפליטים שהנהיגה סוריה. מצרים, חסרת הגבול המשותף עם עיראק, הפכה ליעד מרכזי לפליטים עיראקיים בשנת 2006. בדצמבר, מספר הפליטים העיראקיים במצרים היה קרוב ל-150,000. בשנת 2003, הגיעו למצרים רק 800 פליטים. בתחילת פברואר 2007, פיתחו ארצות הברית והאומות המאוחדת תוכנית ליישוב כמה אלפי פליטים בארצות הברית. מטרת האו"ם היא להגיע ל-135,000–200,000 פליטים שהתעניינו להתיישב שם. המטרה של ארצות הברית היא ליישב לפחות 5,000 פליטים מתוך הקבוצה הכוללת, עד סוף 2007. מאז הפלישה ב-2003, התיישבו בארצות הברית 466 פליטים עיראקים.
אלקטרואופטיקה

אלקטרואופטיקה הוא תת־תחום המשלב שני תחומים עיקריים – אלקטרוניקה ואופטיקה, שילוב ההופך אותו לבין תחומי. מדעי האלקטרואופטיקה מטפלים בחקר ויישום תופעות הקשורות באינטראקציה שבין אופטיקה ותורת הגלים לבין תורת החשמל והאלקטרוניקה. למרות שלתחום נגיעה רבה במדעים מדויקים ואוריינטציה מתמטית גבוהה, הוא נחשב יותר כענף הנדסי ולא מדעי. ניתן לייחס את ראשיתו של התחום לגילוי האפקט הפוטואלקטרי בשנת 1887 על ידי היינריך הרץ, אם כי את ההסבר לתופעה נתן אלברט איינשטיין רק ב-1905. התא הפוטואלקטרי היה הרכיב האלקטרואופטי הראשון. עד היום, זהו הרכיב האלקטרואופטי הנפוץ ביותר. כיום קיימות תוכנות אלקטרואופטיות שונות לתכנון עדשות או מערכת עדשות, חישובי מרחק אידיאלי לחישה מרחוק, הצבת תאורה ונושאים נוספים. עם מזעור המחשוב, לענף נוצר קשר גדל והולך גם לנושאי עיבוד תמונה שונים. התא הפוטואלקטרי משמש עד היום לזיהוי נוכחות אדם או עצם, למשל בדלתות של מעליות, בשערים חשמליים לכלי רכב, בגלאים נגד פריצה וכדומה. רכיבים אלקטרואופטיים נוספים הנמצאים בשימוש נרחב הם: דיודה פולטת אור (לד LED), ופוטודיודה לייזר גלאים בתדרים שונים (אור נראה, תת-אדום, על סגול) תאי שמש, הנקראים גם תאים סולריים סיבים אופטיים להעברת מידע בקצבים גבוהים בין מערכות אלקטרואופטיות נמנים: מסכים מסוגים שונים (CRT, פלזמה, LCD וכו') מקרנים מצלמות בתדרים שונים: אור נראה, תת-אדום (מצלמות תרמיות), תדרים אחרים מערכות גילוי או ניתוח מידע הכוללות עיבוד תמונה תקשורת אופטית לתקשורת ולהעברת מידע מכשירי ראיית לילה (מגבירי אור כוכבים) מכונות פוטוליתוגרפיה האפקט האלקטרואופטי יגאל אורן, אלקטרואופטיקה בים, 'מערכות ים' 104, יולי 1971, עמ' 20. צבי כהן וסרן ברקן, אלקטרואופטיקה בים, בין גלים" אוקטובר 1975, עמ' 8.
התגוננות מפני כוחות האופל

האם התכוונתם ל... התגוננות מפני כוחות האופל – אחד מהמקצועות שנלמדים בבית הספר הוגוורטס בסדרת הספרים הארי פוטר הקשה בעץ – מנהג אשר הנועד למנוע עין הרע קמע – חפץ מקודש המגן על בעליו חמסה – טיפוס נפוץ של קמע ציד מכשפות – תופעה חברתית אשר מקורה בימי הביניים קדוש מגן – אדם אשר הוכרז קדוש על ידי הכנסייה הקתולית ועל פי האמונה משמש מגן של עיר, מדינה או מגזר מסוים
גדליה חיון

הרב גדליה חיון (נפטר בה' באב ה'תק"י, 1750) היה מקובל, שד"ר, מייסד ישיבת המקובלים בית אל בירושלים ומחשובי חכמיה במחצית הראשונה של המאה ה-18. נולד בטורקיה בעיר קושטא, שם היה תלמידו של הרב חיים אלפנדרי. בשנת ה'תצ"ג (1733) פנו אליו במיוחד אנשי היישוב היהודי בחברון שהיה במצב קשה ביותר, בבקשה לצאת מטעמם כשד"ר לטורקיה. בקושטא הבירה פעל מוסד כלל יהודי בשם "ועד פקידי קושטא" שהוקם במטרה לרכז את הסיוע ליישוב היהודי שבירושלים, אנשי חברון ביקשו מר' גדליה להשפיע עליהם לפעול גם למען יהודי חברון, ואכן הצליח ר' גדליה במשימתו זו ובזכותו הוקם בקושטא ועד "פקידי חברון" שתפקידו היה לסייע במיוחד בהסדרת תשלום חובותיהם של יהודי חברון לשליטים מטעם האימפריה העות'מאנית שהרבו לרדות ולהתעמר בהם. ר' גדליה מצוין לשבח על שסירב לקבל עבור שליחותו זו כל שכר שהוא, למרות השכר הרב שהיה מקובל לתת לשליחים שהסכימו לצאת למסעות מסוג שכזה. בשובו משליחותו בשנת ה'תצ"ז (1737) ייסד בירושלים ועמד בראשה של ישיבת מקובלים שנקראה בשם "מדרש חסידים" ואחר כך בשם ישיבת המקובלים בית אל, כנראה בזכות כספים שהצליח לאסוף למטרה זו בשעה שעבר בקהילות טורקיה. הישיבה נוסדה מראשיתה כמקום ללימוד תורת הסוד, למובחרים שבאנשי ירושלים, ובמהרה נודע שמעה בקהילות יהודיות בכל רחבי העולם. עם השנים הגיעו רבים מהגולה במיוחד כדי ללמוד בה, למשל רבי אברהם גרשון מקיטוב, גיסו ותלמידו של הבעל שם טוב. אף על פי שחכמי ירושלים אסרו על כל גורם פרטי, מוסד או קהילה, מבין העדות שבעיר באותם ימים לשלוח בעצמם שד"רים, קיבל מוסד זה אישור לשלוח מטעמו שד"רים לקהילות ישראל שבגולה ולהקים בהן קופות למען הישיבה. הישיבה קיימת עד היום בעיר העתיקה בירושלים. בשנת ה'תק"י (1750), על פי בקשתו, מונה לראשות הישיבה תלמידו המקובל ר' שלום שרעבי שעלה מתימן. ר' גדליה חיון נפטר בה' באב ה'תק"י (1750) ונקבר בירושלים, דרומית לקבר זכריה, על השביל לסילוואן. החיד"א, שהיה סמוך לזמנו ולמד בישיבתו, מתאר אותו בהערצה גדולה ומכנה אותו בתואר "קדוש" - תואר השמור ליחידי סגולה שחיו חיי קדושה ופרישות. כמו כן תיאר אותו כ"בעל מופת", שתפילותיו היו נענות. שם הגדולים/מערכת גדולים/ג, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי מידע על גדליה חיון בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב שלום גפנר, אור השמש, ירושלים תש"ל, עמ' יב–יג, באתר אוצר החכמה.
וליד הראשון

אל-וליד אבן עבד אל-מַלִכּ (בערבית: الوليد بن عبد الملك; 668-715) היה הח'ליף השישי מבני אומיה, שלט בין השנים 705-715. תקופת שלטונו אופיינה בהמשך מדיניות אביו הח'ליף עבד אל-מלכ לפיתוח חקלאי בעיראק, והתרחבות האימפריה, כך בימיו אל-וליד הגיעה האימפריה לשיא התפשטותה עם כיבוש ספרד במערב ובוכרה וסמרקנד במזרח. בהיסטוריוגרפיה הערבית בולט אל-וליד לטובה בזכות דבקותו הדתית והתרומות שתרם לעניים, בייחוד בימי צום הרמדאן. אופיו הפשרני הביא לרגיעה זמנית במתיחות שבין שבטי קייס וימן. אל-וליד הוא בנו הבכור של הח'ליף עבד אל-מלכ, ולאחר מותו בשנת 705 עלה אל-וליד לשלטון. כמו אביו, הסתמך שלטונו של אל וליד במזרח האימפריה על מושל עיראק אל-חג'אג' אבן יוסף, זה ניהל את מסעות המלחמה במרכז אסיה ומינה את קתיבה אבן מוסלם למפקד הכוחות בשטח. במהלך מסעות הכיבוש הגיעו הצבאות המוסלמים עד לטראנסאוקסאניה (היום בקזחסטן ) בצפון ולסינד (היום בפקיסטן ) בדרום, במהלך המלחמה נכבשו גם ערים חשובות כגון סמרקנד, בוכרה ופרגנה. במערב כבשו כוחותיו של אל-וליד בהנהגתם של מוסא אבן נוציר וטארק אבן זאיד את אל-אנדלוס (חצי האי האיברי). בצפון, לחם אחיו של אל-וליד, סלמה אבן עבד אל-מלכ בחזית ביזנטיון וכבש את מחוז אדהרביג'אן (היום צפון מערב איראן). הצלחותיו של אל וליד בחזיתות השונות נובעות באיכות המצביאים השונים והגידול בסדר הכוחות של צבא היבשה והצי. מהבחינה הדתית, הכלכלית והחברתית, שלטונו של אל-ואליד היה המשך ישיר לשלטונו של אביו, הח'ליף עבד אל-מלכ. כחובב אדריכלות, שלטונו של אל וליד אופיין בבניה מסיבית של מבנים לתועלת הציבור כגון מסגדים, בתי חולים ומוסדות צדקה. אל וליד בנה את המסגד האומיי הגדול בדמשק על חורבות הבזיליקה של יוחנן המטביל אותה הרס. המסגד האומיי הגדול נחשב למבנה המפואר ביותר שנבנה בתקופה האומיית. אל-וליד שיפץ את מסגד הנביא באל מדינה (מסג'ד אל-נבווי) ובנה את מסגד אל-אקצא בירושלים (לאחר שאביו בנה את כיפת הסלע). בימיו נבנו מספר ערים חדשות ברחבי הח'ליפות ובהן העיר רמלה בארץ-ישראל. אל וליד גם השקיע בפיתוח התשתיות האזרחיות כגון שיפוץ דרכים ומעברים ברחבי הממלכה, בעיקר בעיראק ובסוריה, ופיתוח החקלאות בעיראק. לאחר מותו עלה לכס הח'ליפות אחיו של אל וליד- סלימאן אבן עבד אל מלכ ששימוש בתקופת שלטון אל וליד כמושל ג'נד (מחוז) פלסטין, מחוז שהשתרע על מרכז ארץ-ישראל ודרומה. מדיה וקבצים בנושא וליד הראשון בוויקישיתוף וליד הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ולדימיר

ולדימיר (ברוסית: Владимир) היא אחת הערים העתיקות ברוסיה, ומשמשת כיום כבירת מחוז ולדימיר. העיר יושבת על גדות נהר הקליאזמה (Клязьма), כ-200 ק"מ מזרחית למוסקבה. מספר התושבים בשנת 2015 היה כ-340 אלף איש (לעומת 349,702 תושבים בשנת 1989). העיר הייתה בירת אחת הנסיכויות החזקות ברוסיה בימי הביניים. מספר מבנים בעיר הוכרזו כאתרי מורשת עולמית (ראו האתרים הלבנים בוולדימיר ובסוזדל). ראשית נוכחותם של בני-האדם באזור התקיימה כבר לפני כ-25,000 שנים. באופן מסורתי, מועד הקמת העיר הוא 1108, בהתאם לעדויות בכתבי עת עתיקים והגרסה לפיה העיר הוקמה על ידי הנסיך ולדימיר השני, מונומך. הסיבה להקמת העיר, לפי אותה הגרסה הייתה הרצון של ולדימיר להרחיק את עצמו מערים ותיקות כמו רוסטוב וסוזדל. בשנת 1958 צוינו 850 שנים לייסוד העיר. לפי עדויות שהתגלו בשנות ה-90, ולדימיר הראשון נסיך קייב ביקר בעיר כבר בשנת 990. בהתאם לכך, הוזז מועד הקמת העיר לשנת 990. ללא קשר לשנת הקמת העיר, התקופה החשובה בתולדות העיר הייתה המאה ה-12. יורי דולגורוקי, הנסיך הגדול שייסד גם את מוסקבה, הקים את נסיכות ולדימיר-סוזדל והעביר את בירת רוסיה של קייב מקייב לוולדימיר. תקופת הזהר נמשכה עד לפלישת המונגולים לרוסיה. באותה התקופה ולדימיר הייתה אחת הערים הגדולות והיפות באירופה. מעמד העיר חוזק עוד יותר עם העברת מרכז מושבו של הארכיבישוף מטרופוליטני הרוסי מקייב לוולדימיר. באותה תקופה נבנו כנסיות, ארמונות ומבני ציבור רבים. רק 3 מהם שרדו עד היום: שער הזהב, קתדרלת דמיטרי הקדוש וקתדרלת עלייתה השמיימה של מרים, אם ישו. באותה תקופה נבנתה גם הכנסייה מפורסמת על נהר הנרל (Нерль, כ-12 ק"מ מהעיר), הנחשבת לאחד היהלומים של ארכיטקטורה הרוסית בימי הביניים. ב-8 בפברואר 1238, העיר נכבשה על ידי באטו חאן, שליט מונגולי. שרפה גדולה השתוללה בעיר. משפחת הנסיך הגדול נהרגה. מאז, לא חזרה העיר לעצמה. למרות זאת, עד לאמצע המאה ה-14 העיר הייתה מושבו של ארכיבישוף מטרופוליטני. כמו כן, על אף שבהדרגה, החשיבות הפוליטית עברה למוסקבה, התואר הרשמי של הצארים היה "הנסיך הגדול של ולדימיר". הצארים הוכרזו בקתדרלה של העיר, עד שקתדרלה דומה נבנתה במוסקבה. קבר של אלכסנדר נבסקי היה בעיר עד לשנת 1703, אז הוא הועבר לסנקט פטרבורג. ערך מורחב – האתרים הלבנים בוולדימיר ובסוזדל שער הזהב - נבנה ב-1158–1164 - שער לבן בחומה סביב העיר העתיקה. מעל השער נבנתה כנסייה. קתדרלת עלייתה השמיימה של מרים, אם ישו (Успенский Собор)- נבנתה ב-1158–1160. מבנה לבן יפהפה. בתוך הכנסייה ציורי קיר מהמאה ה-12–13 ועבודות של אנדרי רובליוב משנת 1408. כנסיית דמטריוס הקדוש - נבנתה ב-1194–1197. כלא ולדימירסקי סנטרל פולין ילניה גורה, פולין איטליה אנגיארי, איטליה איטליה קמפובאסו, איטליה בריטניה קנטרברי, אנגליה, בריטניה הפיליפינים סבו סיטי, הפיליפינים הרפובליקה העממית של סין צ'ונגצ'ינג, הרפובליקה העממית של סין יפן נארה, יפן צ'כיה אוסטי נד לבם, צ'כיה בולגריה קרדז'אלי, בולגריה איטליה טרנטו, איטליה גרמניה ארלנגן, בוואריה, גרמניה ארצות הברית בלומינגטון, אילינוי, ארצות הברית פינלנד קראבה, פינלנד ארצות הברית סרסוטה, פלורידה, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא ולדימיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ולדימיר (ברוסית ובאנגלית) ולדימיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פיזיולוגיה של הצמח

פיזיולוגיה של הצמח היא תחום בביולוגיה העוסק במבנה ובתפקוד של צמחים. התחום שויך בעבר לבוטניקה, אך כיום נוטים להפרידו מהבוטניקה, העוסקת יותר בטקסונומיה, באנטומיה ובאקולוגיה של הצמחים. הפיזיולוגיה של הצמח מתמקדת במספר נושאים: מבנה תא הצמח והייחוד שלו בהשוואה לתאים איקריוטיים אחרים. העברת מים ומינרלים לכל חלקי הצמח. לצמחים, בניגוד לבעלי חיים מפותחים, אין משאבות, כדוגמת הלב, המזרימות מים ומינרלים לכל התאים, והם תלויים במנגנונים אחרים, פסיביים יותר, לשם השגת מטרה זו. פוטוסינתזה, קליטת אור בצמחים, השפעת האור – עוצמתו, צבעו ותדירותו – על חיי הצמח, שעונים צירקדיאניים בצמחים (כלומר: השפעת היחס בין זמן האור וזמן החושך על הצמח). רביית הצמחים ומחזור החיים של הצמח. ביולוגיה התפתחותית של הצמח. תאי העובר הצמחי אינם מסוגלים לנדוד ממקום למקום כדוגמת תאי העובר של בעלי חיים, והתפתחות הצורה הסופית של הצמח תלויה במנגנונים אחרים. בנוסף, נחקרים המנגנונים המשפיעים על התפתחות איברי הצמח השונים במקומם. בשעה שבבעל חיים בריא מתפתחים הרגליים והעיניים, לדוגמה, תמיד באותו המקום, הרי שבצמח מיקומם של הענפים, הפרחים והעלים אקראי, לכאורה, אך מושפע למעשה מעשרות גורמים פנימיים וחיצוניים. התמודדות הצמח עם פתוגנים ועם יצורים אחרים – נגיפים, חיידקים, פטריות, אצות, צמחים אחרים ובעלי חיים. ההורמונים הצמחיים והשפעתם על התפתחות ומחזור חיי הצמח. מטבוליזם בצמחים: מעגל קלווין, סינתזת חומצות אמינו ומטבוליטים ראשוניים אחרים, קיבוע חנקן (צמחים אינם מסוגלים להשתמש בחנקן הגזי המצוי באטמוספירה; הם משתמשים במספר מנגנונים לקליטת חנקן), מטבוליטים משניים (אלקלואידים, פנולים, חומרי צבע, חומרי הגנה מפני מזיקים). תנועה בצמחים: תזוזת איברי הצמח בהשפעת האור, הטמפרטורה וכוח הכבידה (טרופיזם), תזוזה מהירה של איברים (בצמחים טורפים, למשל). מדיה וקבצים בנושא פיזיולוגיה של הצמח בוויקישיתוף כתבי עת מדעיים באנגלית: Plant Physiology, כתב עת מדעי בנושא פיזיולוגיה של הצמח The Plant Cell, כתב עת מדעי בנושא פיזיולוגיה של הצמח Plant and Cell Physiology, כתב עת מדעי בנושא פיזיולוגיה של הצמח
עמוד הניצחון של ברלין

עמוד הניצחון (בגרמנית: Siegessäule; זיגסזוילֶה) של העיר ברלין הוא אחד האתרים הידועים בעיר. העמוד תוכנן על ידי היינריך שטראק במטרה להנציח את ניצחון צבא פרוסיה בשנת 1864 במסגרת מלחמת שלזוויג השנייה. העמוד נחנך ב-2 בספטמבר 1873 - לאחר ניצחונה של פרוסיה על אוסטריה במסגרת מלחמת שבעת השבועות בשנת 1866 ולאחר ניצחונה על צרפת במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870–1871, והוחלט שהעמוד ינציח אף ניצחונות אלה. בשל הניצחונות המאוחרים שונתה תוכנית העמוד והוחלט שבראשו יוצב פסל של ויקטוריה, אלת הניצחון. בעת הקמתו ניצב העמוד מול בניין הרייכסטאג בקֶניגספלאץ (Königsplatz) - הנקראת כיום כיכר הרפובליקה (Platz der Republik). בשנת 1939 בעקבות התכנון המחודש של העיר ברלין על ידי המפלגה הנאצית ובמסגרת עבודות ההכנה לקראת הפיכת העיר ברלין לעיר בשם "גרמאניה" שעתידה הייתה להפוך, על פי התכנון הנאצי, לבירת העולם, הוחלט להעביר את העמוד לכיכר הכוכב הגדול בו הוא נמצא כיום באמצע רחוב ה-17 ביוני. העמוד, שגובהו היה אז 50.66 מטרים בלבד הוגבה ב-7.5 מטרים נוספים (לגובה של 66.89 מטרים), והועבר לכיכר שנבנתה בשנת 1941 בתכנונו של אלברט שפר. ארבע מנהרות להולכי רגל נבנו על מנת לאפשר גישה לעמוד במרכז כיכר הנמצאת במרכז פארק הטירגארטן. ככל הנראה, העברת העמוד למקומו הביאה לכך ששרד את מלחמת העולם השנייה. בעוד שבניין הרייכסטאג נפגע קשות בקרבות כיבוש ברלין והאזור ממול הבניין נהרס לחלוטין, האזור בו נמצא העמוד שרד את המלחמה. בראש העמוד ניצב פסל של אלת הניצחון המכונפת שגובהו 8.3 מטרים ומשקלו 35 טונות. הפסל עוצב על ידי פרידריך דראקֶה. הפסל מכונה בידי תושבי ברלין "גולדאֶלזֶה" (Goldelse) - אלזה המוזהבת. הפסל ניצב בראש העמוד, העשוי ארבעה חלקים מאבן חול. שלושה מארבעת חלקי אבני החול מעוטרים בתותחים שנלקחו מאויביה של פרוסיה שנוצחו במלחמות. הרביעי מחלקי העמוד מעוטר בזר עשוי זהב. זר זה נוסף לעמוד בשנת 1938 בעת שהעמוד הובא למקומו הנוכחי. העמוד ניצב על בסיס העשוי גרניט אדומה. הבסיס הוא אכסדרת עמודים שקירותיה מעוטרים בפסיפסים מעשי ידי אנטון פון ורנר. בבסיס העמוד ארבעה תבליטי ברונזה המציגים את ניצחונותיה של פרוסיה בשלוש המלחמות ואת צעידת הכוחות המנצחים לברלין. התבליטים נוצרו על ידי הפסלים מוריץ שולץ, קארל קייל, אלכסנדר קלנדרלי ואלברט וולף. התבליטים הוסרו לדרישת צרפת בשנת 1945 (בעיקר לאור העובדה שהם מנציחים את הניצחון על צרפת בשנת 1871). בשנת 1987 שוחזרו התבליטים לרגל יום השנה ה-750 לייסוד העיר ברלין. התבליטים נחנכו מחדש בנוכחות נשיא צרפת פרנסואה מיטראן. העמוד מופיע בסרטו של וים ונדרס "מלאכים בשמי ברלין" בתור המקום בו נוהגים המלאכים להתאסף. כמו כן פסל אלת הניצחון שבראש העמוד מופיע בקליפ "Stay (Faraway, So Close)" של להקת U2. עמוד הניצחון באתר structurae אבנר שפירא, "הכנפיים עלולות לעוף"(הקישור אינו פעיל), אתר וואלה, 26.02.2008
שורש (לשון)

במורפולוגיה, שורש של מילה הוא מורפמה, יחידה לשונית מינימלית בעלת משמעות, הנושאת את עיקר המשמעות הלקסיקלית של המילה. בכך הוא נבדל ממוספית, שתפקידה הוא בעיקר אפיון דקדוקי או גיוון המשמעות של השורש או הבסיס (stem) שאליו היא מצטרפת. מילים החולקות שורש משותף מהוות משפחת מילים. קיימת זיקה סמנטית ואסוציאטיבית בין מילים מאותה המשפחה, אך זיקה זו עשויה להיות עמומה למדי, מכיוון שמשמעות השורש נוטה להיות כללית ומופשטת. השורש עשוי להיות מורפמה חופשית או כבולה. שורש חופשי הוא גם בסיס, כלומר הוא מתפקד כמילה עצמאית וניתן להטות אותו ולגזור ממנו צורות מורכבות יותר. שורש כבול, לעומת זאת, אינו מהווה בסיס בפני עצמו, אלא רק יסוד בבסיסים אחרים הגזורים ממנו (באנגלית לדוגמה, היסוד ceive- משותף לבסיסים receive, conceive). שורש הוא למעשה בסיס בהשמטת המוספיות. השורש שייך לתחום המורפולוגיה, וככזה הוא ישות סינכרונית שקיומה נגזר מהניתוח הלשוני שמבצעים דוברי השפה. בהקשר של בלשנות היסטורית (דיאכרונית), לעומת זאת, המונח "שורש" עשוי להתייחס למושג שונה מעט: בחינה של מורפמה מסוימת, כפי שהיא באה לידי ביטוי במהלך תקופות שונות בחיי הלשון. שני המושגים חופפים בנקודות מסוימות אך יש להבחין ביניהם, שכן אין בהכרח המשכיות במצבה של מורפמה במהלך הזמן. לבד מהשינויים הפונטיים שהיא עשויה לעבור, היא עשויה גם להשתנות מבחינה מבנית, כלומר לספוח אליה רכיבים ממורפמות אחרות או להתפצל למורפמות אחדות, ובכך לשנות את מבנה המערכת כולה. המילה "תרומה", לדוגמה, גזורה מהשורש רו"מ מנקודת מבט היסטורית, וכך אמנם מקובל לנתח אותה. השורש תר"מ הוא שורש תנייני שנגזר ממילה זו - העיצור תי"ו תחילית המשקל תקטלה שבו משובצת המילה "תרומה" יוחס על ידי הדוברים לשורש במקום למשקל. אולם, אם נבחן את המקרה מנקודת מבט סינכרונית המתייחסת אל המערכת כאל שלם, יהיה זה מדויק יותר לומר שהמילה "תרומה" נגזרה מהשורש תר"מ במשקל קְטוּלָה, מפני שסביר להניח שהדוברים לא היו מודעים לקשר בין שורש זה לשורש רו"מ. כל אחת מהבחינות לגיטימית ותקפה ושתיהן מהוות צורות הסתכלות שונות על אותה תופעה. ערך מורחב – שורש (שפות שמיות) שורשים בשפות השמיות מפגינים תכונות יוצאות דופן, הנובעות מהמורפולוגיה הבלתי-רציפה (non-concatenative) המאפיינת את השפות האלה: קיומן של מורפמות שאינן יוצרות מקטע (segment - רצף פונמי הניתן להגייה), ולכן אינן עומדות בפני עצמן או משורשרות זו אל זו ברצף, אלא באות לידי ביטוי רק כאשר הן מסורגות זו בזו. מורפמה בלתי רציפה היא בהגדרה מורפמה כבולה. השורש השמי הוא אחד מסוגי המורפמות הבלתי רציפות, הסוג השני הוא המשקל (או המקבילה במערכת הפועל: הבניין, שאינו אלא סוג מיוחד של משקל). השורש מורכב מעיצורים בלבד, לרוב שלושה במספר, ונושא את עיקר המשמעות של המילה. המשקל מהווה את התבנית התנועתית של המילה - לעיתים בצירוף תחיליות וסופיות - שאליה "נוצק" השורש (בתהליך גזירה המכונה סירוג שורש ומשקל), והוא מגוון את משמעות השורש. כך לדוגמה, השורש גד"ל אינו בא לידי ביטוי בפני עצמו, אלא כאשר הוא מסורג במשקל או בבניין: גָּדֵל, גָּדוֹל, מִגְדָּל וכו'. שורשן מורפמה בסיס תחילית פרדינן דה סוסיר, קורס בבלשנות כללית. מצרפתית: אבנר להב (על פי המהדורה של שארל באיי ואלבר סשהיי, 1916). הוצאת רסלינג, תל אביב 2005.