laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דמיאן ולצ'ב

דָמִיָאן דָמִיָאנוֹב וֶלְצֶ'ב (בבולגרית: Дамян Велчев Дамянов;‏ 4 במרץ 1883, גברובו, נסיכות בולגריה – 25 בינואר 1954, פריז, צרפת) היה גנרל בולגרי, מראשי הליגה הצבאית של בולגריה וחוג זוונו אשר נטל חלק פעיל בשלוש הפיכות בבולגריה, ובין 1944 ל-1946 כיהן כשר המלחמה הבולגרי. דמיאן ולצ'ב נולד בגברובו וב-1903 סיים את האקדמיה הצבאית בסופיה והוצב כקצין רגלים באוגדת הרגלים ה-7 "רילה". ולצ'ב לחם במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה ובמלחמת העולם הראשונה. לאחר חתימת חוזה ניי במסגרתו צומצם הצבא הבולגרי לכדי ז'נדרמריה שוחרר מהצבא. הוא הצטרף לליגה הצבאית ובהמשך נמנה עם ראשיה. ב-1923 השתתף ולצ'ב בהפיכה שהובילה להדחתו ולרציחתו של ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי. בהמשך, הצטרף ולצ'ב לחוג זוונו ויחד עם קימון גאורגייב הוביל את הליגה הצבאית. ב-19 במאי 1934 חוללה הליגה הצבאית הפיכה בבולגריה. הפרלמנט פוזר, נאסרה פעילות פוליטית וכן פעילותם של איגודים מקצועיים. כדי לשמור על כסאו אולץ המלך בוריס השלישי להסכים למשטר החדש ולמנות את קימון גאורגייב לראש הממשלה. מאוחר יותר הודח גאורגייב ובמקומו מונה הגנרל פנצ'ו זלאטב שהיה איש אמונו של המלך. בהדרגה עלה בידי בוריס השלישי להשתלט על הליגה הצבאית והוא פעל לניטרולה. ולצ'ב עזב את בולגריה ליוגוסלביה, אך בשלהי 1935 שב לממלכה. הוא פעל לביצוע הפיכה נוספת אך נלכד, הועמד לדין ונדון למוות. שר המשפטים דימיטר פשב סירב לחתום על גזר הדין ולבסוף הומתק עונשו של ולצ'ב למאסר עולם. ב-1940 זכה לחנינה ושוחרר מכלאו. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי נמנה ולצ'ב עם "קבוצת ה-63" של פוליטיקאים, אנשי רוח ואקדמיה שנאבקו נגד כוונת בוריס השלישי, מלך בולגריה וממשלתו, לגרש את יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה. ולצ'ב וקימון גאורגייב חָבְרוּ לחזית המולדת ונאבקו נגד המשטר המלוכני. ב-9 בספטמבר 1944 חוללה חזית המולדת הפיכה בבולגריה והממשלה הפרו-מלוכנית הודחה. קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה ודמיאן ולצ'ב לשר המלחמה. הוא הועלה לדרגת קולונל-גנרל. בהמשך, החל תהליך השתלטותה האלים של המפלגה הקומוניסטית על בולגריה. ב-25 בספטמבר 1946 התפטר ולצ'ב מתפקידו כשר המלחמה, מונה לשגריר בולגריה בשווייץ וביקש בה מקלט מדיני. הוא הלך לעולמו בפריז ב-1954 והוא בן 70 שנים. מדיה וקבצים בנושא דמיאן ולצ'ב בוויקישיתוף דמיאן ולצ'ב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קולונל-גנרל היא דרגת ביניים בין גנרל לפילדמרשל. דהיינו, בכירה יותר מגנרל וזוטרה יותר מפילדמרשל. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 29-28. ניר ברוך, הכֹּפֶר, בולגריה ויהודיה במשך הדורות, הוצאת שבילים, תל אביב, 1990, עמודים 59-58. חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 314-305.
בריסטול בריטניה

בריסטול בריטניה (באנגלית: Bristol Type 175 Britannia) היה מטוס נוסעים בריטי לטווח בינוני עד ארוך אשר תוכנן על ידי יצרן המטוסים "בריסטול אירופליין" בשנת 1952, כדי שיוכל להגיע לכל קצוות האימפריה הבריטית. בזמן טיסות-המבחן של המטוס התברר כי בכונסי-האוויר של מנועי הטורבו-פרופ בהם צויד, עלולה להיווצר התקרחות, ושנים מאבות-הטיפוס של דגם זה אבדו כתוצאה מתקלה זו, לפני שאותרה ונמצא לה פתרון. בריסטול בריטניה תוכנן לעמוד בדרישות של נתיבי טרנס-אטלנטיקה בריטית אל מעבר לים (BOAC) הבריטית, והוביל עד 90 נוסעים הלוך ושוב לארצות הברית. אב הטיפוס (G-ALBO) הוטס לראשונה ב-16 באוגוסט 1952. השלמת פיתוחו של המטוס הגיעה בד בבד עם תחילת עידן הסילון במטוסי הנוסעים בעולם. כתוצאה מכך נפגעה הדרישה למטוסי בריסטול בריטניה ורק 85 מטוסים מדגם זה יוצרו, בטרם הופסק הייצור בשנת 1960. למרות זאת, דגם הבריטניה מהווה ציון דרך במטוסי נוסעים המצוידים במנועי טורבו-פרופ, והוא היה אהוד מאוד על נוסעיו. המטוס זכה לכינוי "הענק הלוחש" בזכות היותו שקט יחסית לסביבה (על אף שתא הנוסעים היה פחות שקט). המטוס תוכנן להמריא במשקל מרבי של 185,000 ליברות (כ-84 טונות). חברת קנדאייר רכשה את הרישיון לייצור מטוסי הבריטניה מן היצרן הבריטי וייצרה 72 מטוסים נוספים מדגם זה. אל על רכשה ב-1956 שלושה מטוסי בריטניה שסופקו לה החל מסוף 1957. הראשון שבמטוסים אלו הוצג בסלון האווירי בפארנבורו בספטמבר 1957. המטוס צויד ב-72 מושבים במחלקת התיירים ו-18 מושבים במחלקה הראשונה והוצג בשדה התעופה לוד בספטמבר 1957. בדצמבר 1957 השיגה אל על שיא עולמי בטיסה רצופה ללא חנייה, מניו יורק ללוד, במטוס בריסטול בריטניה. אל על הייתה חברת התעופה השנייה בעולם שהטיסה את מטוסי בריטניה, לאחר BOAC. מדיה וקבצים בנושא בריסטול בריטניה בוויקישיתוף הענק הלוחש הראשון של אל על נוחת בלוד, סרטי גבע (באנגלית), ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 3:55) A long-range commercial and military transport aircraft known as the 'Whispering Giant'., BAE SYSTEMS ח. גליקשטיין, בריטניה ראשונה נמסרה לאל על ותגיע ב-12 לח.ז., דבר, 5 בספטמבר 1957 דגם מטוס בריטניה מתערוכת פרנבורו למוצג אל על בתערוכת התעופה בתל אביב, דבר, 5 באוקטובר 1956 בריטניה של אל על ישותף במפגן התעופה הבינלאומי, מעריב, 29 באוגוסט 1957 הבריטניה של אל על בתצוגהת פארנבורו, דבר, 3 בספטמבר 1957 הגיע המטוס הראשון מסוג "בריטניה" שרכשה חברת "אל על", קטעי עיתונות - מטוס 'בריטניה' ומשרדי 'אל על' בלונדון, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית מטוס בריטאניה ימריא היום מלוד, דבר, 22 בדצמבר 1957 עדית זרטל, סיפורים בחברה טובה, דבר, 29 באוגוסט 1969
אולאווה

אולאווה (בפולנית: Oława, בגרמנית: Ohlau) היא עיירה בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית שבדרום-מערב פולין. אולאווה החלה להתפתח בתחילת המאה ה-12. היא הוזכרה לראשונה במסמך מ-1149 על תרומתה למנזר סנט וינסנט בוורוצלב. בשנת 1206 הפכה אולאווה לאחת מערי המגורים של דוכסות פיאסט בשלזיה, שהעניקה לאולאווה מעמד של עיירה. אולאווה נהרסה 3 פעמים במהלך ההיסטוריה. בשנת 1241 היא נהרסה במהלך הפלישה המונגולית לאירופה, ב-1448 על ידי ההוסיטים, ושוב בשנת 1634 במהלך מלחמת שלושים השנים. משנת 1335 עד 1806 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1527 החלה הרפורמציה הפרוטסטנטית ואיתה החל השימוש בשמה אולאו ("Ohlau"). בשנת 1741, יחד עם רוב שלזיה, העיירה הפכה לחלק מממלכת פרוסיה. המאות ה-18 וה-19 היו תקופה של צמיחה כלכלית באולאו והיא הפכה לידועה כמרכז לגידול טבק. בשנת 1842 נפתחה הרכבת הראשונה בשלזיה, בין אולאו לבין ברסלאו (כיום ורוצלב). אולאו יצאה ממלחמת העולם הראשונה ללא פגע. עם זאת, במלחמת העולם השנייה, 60% מהעיירה נהרס. ב-2 בספטמבר 1939, בתקופת המלחמה, מטוס פולני מ-PZL.23 Karaś הפציץ מפעל גרמני באולאו. לאחר המלחמה, האזור הושם תחת ממשל פולני ובוצע טיהור אתני על פי הסכם פוטסדם. שמה של העיירה שונה לאולאווה, התושבים הגרמנים בעיירה גורשו והוחלפו בפולנים. אולאווה הפכה לחיל מצב של הקבוצה הצפונית הצבא האדום ונותרה כך עד 1992. אולאווה ממוקמת בצפון-מזרח פרובינציית שלזיה תחתית, במחוז אולאווה. היא משתרעת לאורך נהר אולאווה ואודר כ-26 קילומטר דרום-מזרחית לוורוצלב. היא גובלת עם הגמיני: אולאווה ו-Jelcz Laskowice. נכון לשנת 2011, שטח העיירה הוא 27.36, ובו: 57% קרקע חקלאית, 27.9% שטח בנוי, 6.1% מים, 5.2% מיוער, 1.9% שממה ו-1.9% אזורים שונים. אולאווה היא 5.2% משטח המחוז 0.1% משטח הפרובינציה. אולאווה שוכנת במרחק: של 26 קילומטר מוורוצלב של 54 קילומטר מאופולה של 165 קילומטר מפוזנן של 225 קילומטר מפראג של 295 קילומטר מוורשה של 321 קילומטר מברלין אוקראינה זלוטשוב, אוקראינה בוואריה אוברזבך, בוואריה צ'כיה צ'סקה טרבווה, צ'כיה רומניה סיגט, רומניה איטליה פריולו גרגלו, איטליה מטיובסקי ק, קווי המתאר של מונוגרפיית העיירה אולאווה, 2004 סטנילבסקה מ, תוכנית הסביבה של אולאווה 2010-2013, 2009 מדיה וקבצים בנושא אולאווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולאווה "אולאווה", באתר השטעטל הווירטואלי Baza Demografia: Stan ludności 2014, Ludność stan w dniu 30 VI, Ludność według płci i miast, Dolnośląskie נתונים מדצמבר 31, 2013 מיקום ואוכלוסייה בשטחים, שנת 2011 גוגל מפות בפולנית
קלייטה

קלייטה (בפורטוגזית: Calheta, מילולית: מפרץ קטן) היא רשות מקומית (município) בחוף הדרום-מערבי של האי מדיירה שבפורטוגל. שטח המועצה הוא 111.42 קמ"ר ומתגוררים בה (נכון לשנת 2011) 11,521 תושבים. שטח הרשות מחולק ל-8 מועצות מקומיות. שטח המועצה המקומית קלייטה הוא 23.45 קמ"ר ומתגוררים בה 3,163 תושבים (נכון לשנת 2011). אזור זה ניתן במתנה על ידי ז'ואאו גונסלווש זארקו מגלה האי לבנו וכלתו, והיה מהאזורים הראשונים באי להתיישבות אירופאית. ב-1 ביולי 1502 ניתן אישור מלכותי ממנואל הראשון, מלך פורטוגל להפיכת היישוב לעיר. חקלאות ודיג מהווים מקור המחיה המרכזי של תושבי המקום, אם כי מרכזי תעסוקה ותעשייה קטנים קיימים במרכזי העיירות. גידול בננות, גפנים, קנה סוכר וצמחי נוי היו עיקר הייצוא המקומי במשך ההיסטוריה. מדיה וקבצים בנושא קלייטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלייטה ערך זה הוא קצרמר בנושא פורטוגל ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלצ'בסק

אלצ'בסק (באוקראינית: Алчевськ) היא עיר במחוז לוהנסק, אוקראינה. העיר נקראת על שמו של מייסדה - איש העסקים אלכסיי אלצ'בסקי. אלצ'בסק הוקמה כמושבת פועלים, שמה הראשון היה יורייבקה וב-1903 שמה שונה לאלצ'בסק לאחר מותו של אלצ'בסקי. בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 האוכלוסייה צמחה באופן מהיר, ב-1926 התגוררו כאן 16,000 תושבים, ואילו ב-1939 התגוררו כאן כבר 55,000 תושבים, גידול מהיר זה נבע מהתפתחות תעשייתית. ב-1931 שמה של העיר שונה לוורושילובסק, על שמו של קלימנט וורושילוב שהחל את פעילותו המהפכנית במפעל מקומי. ב-1938 היישוב קיבל מעמד של עיר. העיר הייתה תחת הכיבוש הגרמני בין 12 ביולי 1942 ל-2 בספטמבר 1943. ב-1961 שמה שונה שוב, והפעם היא נקראה קומונארסק, לאחר התפרקותה של ברית המועצות הוחלט להחזיר לה את השם אלצ'בסק. מאז 2014 נמצאת העיר בשליטת בדלנים שהכריזו על עצמאות חד צדדית מאוקראינה. אלצ'בסק היא ביתו של מועדון הכדורגל סטאל אלצ'בסק המשחק בליגה האוקראינית הראשונה. מדיה וקבצים בנושא אלצ'בסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלצ'בסק אלצ'בסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קתדרלת הלסינקי

קתדרלת הלסינקי (בפינית: Helsingin tuomiokirkko) היא קתדרלה לותרנית-אוונגלית פינית של בישופות הלסינקי, הממוקמת בשכונת קרונונהקה במרכז הלסינקי, פינלנד. הכנסייה נבנתה במקור בשנים 1830–1852 כמחווה לדוכס הגדול של פינלנד, הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. היא הייתה ידועה גם ככנסיית "סנט ניקולאוס" עד עצמאותה של פינלנד בשנת 1917. הבניין הוא בסגנון נאו-קלאסי ומהווה אתר ייחודי בנוף העירוני של הלסינקי, עם כיפה ירוקה גבוהה המוקפת בארבע כיפות קטנות יותר. הוא תוכנן על ידי קרל לודוויג אנגל כך שיעמוד בראש כיכר הסנאט שתכנן. כמו כן הוא מוקף בבניינים אחרים, קטנים יותר, שתוכננו על ידי אנגל. תוכנית הכנסייה היא בצורת צלב יווני (מרכז מרובע וארבע זרועות שוות), סימטרי בכל אחת מארבע רוחות השמים, ובחזית כל זרוע מובלטת אכסדרה וגמלון. הקתדרלה נבנתה על אתר של כנסייה קטנה יותר, כנסיית אולריקה אלאונורה, אשר הוקדשה לפטרונית שלה, אולריקה אלאונורה, מלכת שוודיה. מהדורת פקסימיליה של כנסייה זו, עשויה כולה משלג, נבנתה בכיכר הסנאט בהלסינקי בתחילת שנות ה-2000. הכנסייה הישנה של הלסינקי נבנתה בין השנים 1824–1826 בשכונת קאמפי הסמוכה, כדי לשרת את הקהילה בזמן שכנסיית אולריקה אלאונורה נהרסה ועד חנוכת הקתדרלה החדשה. מאוחר יותר שונה הבניין על ידי יורשו של אנגל, ארנסט לורמן, אשר הוסיף ארבע כיפות קטנות כדי להדגיש את הקשר האדריכלי למודל של הקתדרלה, קתדרלת איסק הקדוש בסנט פטרסבורג. לורמן גם הקים שני מגדלי פעמון, כמו גם פסלי אבץ של שנים-עשר השליחים בקצה ובפינות של קו הגג. מחיצת המזבח צוירה על ידי קארל טימולאון פון נף ונתרמה על ידי הצאר ניקולאי הראשון. הקריפטה שופצה בשנות ה-80, על ידי האדריכלים וילהלם הילנדר ויוהה לביסקה לשימוש הכנסייה ולתערוכות; הילנדר היה אחראי גם על שימור ושיפוץ הקתדרלה בסוף שנות ה-90. כיום, הקתדרלה היא אחת האטרקציות המתוירות ביותר בהלסינקי. יותר מ-350 אלף אנשים מבקרים בה כל שנה, חלקם משתתפים באירועים דתיים, אך רובם תיירים. הכנסייה נמצאת בשימוש קבוע עבור שירותי פולחן ואירועים מיוחדים כמו חתונות. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת הלסינקי בוויקישיתוף
ארגוס גדול

ארגוס גדול (שם מדעי: Argusianus argus) הוא מין של פסיון גדול ודמוי טווס בעל זנב ארוך להפליא היותר ארוך מגופו והוא המין היחיד בסוג אַרְגּוּס. הוא מצוי ברחבי דרום מזרח אסיה: בחצי האי המלאי, בתאילנד ובאיים גדולים באינדונזיה כמו סומטרה ובורנאו. מקור השם ארגוס הוא מהדמות מהמיתולוגיה היוונית ארגוס, ענק בעל מאה עיניים אשר הועברו על ידי הרה לאחר מותו לזנבו של הטווס. אורכו של הארגוס 160–200 ס"מ ומשקלו 2.04–2.72 ק"ג. נוצותיו של הארגוס חומות והראש והצוואר כחולים כשהמקור לבן ועל ראש הזכר ציצות שחורות. הרגליים ורודות והזנב מוארך ביותר אצל הזכר - באורך של 105–143 ס"מ. ממנו יוצאים 2 אברות רחבות שחורות המזדקרות למעלה ומעבריהם מניפת נוצות חומות, על הזנב מעוטרים כתמים זהובים ובוהקים דמויי עיניים המושכות את הנקבות. הנקבות לעומת הזכרים קטנות יותר, אורכן 72–76 ס"מ ומשקלן 1.59–1.7 ק"ג, וזנבם אינו גדול כמו של הזכרים. הארגוסים נוטים להלך ולאכול על הקרקע ועפים רק כמפלט אחרון, עקב זנבם הגדול שמקשה עליהם לעוף. למרות מראם דמוי הטווס ותצוגת הראווה שלהם - הם אינם פוליגמיים כמו הטווסים אלא מונוגמיים. הארגוסים קרובים לסיכון עקב כריתת היערות בהם הם נמצאים וכן עקב ציד. מדיה וקבצים בנושא ארגוס גדול בוויקישיתוף ארגוס גדול, באתר ITIS (באנגלית) ארגוס גדול, באתר NCBI (באנגלית) ארגוס גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארגוס גדול, באתר GBIF (באנגלית) ארגוס גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
אגנר קרארוף ארלנג

אגנר קרארוף ארלנג (בדנית: Agner Krarup Erlang;‏ 1 בינואר 1878 - 3 בפברואר 1929) היה מתמטיקאי, סטטיסטיקאי ומהנדס דני, שפיתח את תורת התורים והיה מחלוצי הנדסת התחבורה. ארלנג פיתח שיטות לניתוח רשתות טלפון. בעבודתו חקר את השימוש בחיבורי רשת הטלפון בקהילות קטנות על מנת להבין כיצד ליצור רשתות בצורה יעילה. מחקר זה הוביל ליצירת נוסחת ארלנג. E = λ h {\displaystyle E=\lambda h} על מנת לתכנן את כוח האדם הדרוש להקים מוקד טלפוני מקובל להשתמש בנוסחאת ארלנג עם הפרמטרים הבאים כאשר הפרמטר המבוקש נשאר ריק (חופשי): אורך שיחה ממוצעת + זמן תיעוד ממוצע יעד אחוזי מענה תוך X שניות או זמן המתנה ממוצע למענה כמות שיחות נכנסת כמות נציגים במענה התפלגות ארלנג אגנר קרארוף ארלנג, באתר MacTutor (באנגלית) ביוגרפיה של ארלנג, באתר oldwww (באנגלית) אגנר קרארוף ארלנג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לויטן

לויטן (לעיתים: לויתן; באנגלית: levitan; ברוסית: Левита́н; ביידיש: לעוויטאן) הוא שם משפחה יהודי. האם התכוונתם ל... אליקים גציל לויטן – רב ליטאי, מחבר "מחזה עיניים" וספרים נוספים אשר ניסן לויטן – רב וראש ישיבה בשאוול, ולאחר מכן רב ואב"ד בברונקס, אחיו של הרב בן ציון בן ציון לויטן – רבה של שידלובה שבליטא, אחיו של הרב אשר ניסן יורי לויטן – קריין רדיו מוסקבה יעקב לויטן – פיזיקאי ישראלי, מייסד המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת אריאל צבי הירש לויתן – מייסד ישיבת "אור החיים" בסלובודקה (שעל בסיסה נבנתה ישיבת כנסת ישראל) שלום יצחק לויטן – רב בליטא ובנורווגיה בוריס לויטן – מתמטיקאי יהודי-סובייטי אחר: וילם יקוב לויטן (Luyten) – אסטרונום הולנדי שעל שמו: כוכב לויטן – ננס אדום במרחק של כ-12 שנות אור מכדור הארץ קטלוג לויטן – סדרת קטלוגים של כוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה לויטן 726-8 – כוכב כפול המורכב מזוג ננסים אדומים במרחק של 8.7 שנות אור מכדור הארץ לויטן 789-6 – מערכת בת שלושה כוכבים המורכבת משלושה ננסים אדומים במרחק של 11.2 שנות אור מכדור הארץ לויתן (פירושונים)
אליזבת הארדוויק

אליזבת הארדוויק (באנגלית: Elizabeth Hardwick; ‏27 ביולי 1916 – 2 בדצמבר 2007) הייתה מבקרת ספרות וסופרת אמריקאית. הארדוויק נולדה בלקסינגטון, קנטקי, למשפחה פרוטסטנטית אדוקה. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קנטקי בשנת 1938, ושנה לאחר מכן גם תואר שני באותו מוסד. משם עברה לניו יורק, ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1947 הוענקה לה מלגת גוגנהיים. בשנת 1949 נישאה למשורר רוברט לוול. לזוג נולדה בת, הארייט לוול. בשנת 1972, עזב לוול את הארדוויק ונישא לאחרת. בשנת 1959 פרסמה הארדוויק מסה בכתב העת Harper's תחת הכותרת "The Decline of Book Reviewing" ("שקיעתה של ביקורת הספרים"). המסה הכילה ביקורת חריפה על מצב ביקורות הספרים בכתבי העת האמריקאיים של אותה עת, ובראשם המוסף הספרותי של הניו יורק טיימס. בשנת 1962, בזמן שביתת העיתונות הכללית בניו יורק, סייעה הארדוויק לג'ייסון אפסטין, רוברט לוול, ברברה אפסטין, ורוברט סילברס לייסד את כתב העת המשפיע The New York Review of Books. בשנות ה-70 וה-80 לימדה הארדוויק כתיבה יוצרת במכללת בארנרד ובבית-הספר לאמנויות באוניברסיטת קולומביה. היא נתנה לתלמידיה ביקורות כנות על עבודתם, וטיפחה את המבטיחים ביניהם. בשנת 1996 נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. היא מתה במנהטן בשנת 2007. הארדוויק חיברה שלושה רומנים: The Ghostly Lover‏ (1945); The Simple Truth‏ (1955); ו-Sleepless Nights‏ (1979). אסופּה מסיפוריה הקצרים פורסמה לאחר מותה, תחת הכותרת The New York Stories of Elizabeth Hardwick‏ (2010). כמו כן פרסמה ארבע אסופּות של מסות ומאמרי ביקורת: A View of My Own‏ (1962); Seduction and Betrayal‏ (1974); Bartleby in Manhattan‏ (1983); ו-Sight-Readings‏ (1998). בשנת 1961 ערכה ופרסמה מבחר ממכתביו של ויליאם ג'יימס, ובשנת 2000 פרסמה ביוגרפיה קצרה על הרמן מלוויל. בשנת 2008 בחרה ההוצאה לאור Library of America לכלול את כתבתה של הארדוויק על פשעיו של קריל צ'סמן ברטרוספקטיבה של "מאתיים שנות כתיבה על פשע אמיתי". כתביה טרם תורגמו לעברית. ריאיון עם הארדוויק (אנגלית) בכתב העת The Paris Review רשימה (אנגלית) מאת דרק וולקוט על הארדוויק, ב-New York Review of Books. אליזבת הארדוויק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כריסטופר לימן-האופט, נקרולוג (אנגלית) באתר הניו יורק טיימס, 4 בדצמבר 2007. פול ביילי, נקרולוג באתר האינדיפנדנט, 8 בדצמבר 2007. רשימת חברי האקדמיה לשנים 1780–2010 באות H (אנגלית) באתר האקדמיה.
קירבי באקטס

קירבי באקטס (מאנגלית: Kirby Buckets) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה לראשונה בדיסני XD ארצות הברית ב-20 באוקטובר 2014, ובערוץ דיסני ישראל ב-25 בפברואר 2015. המככבים בה הם: ג'ייקוב ברטראנד, מקיי קורטיס, טיפני אספנסן, אוליביה סטאק, קייד סאטון ודין ג'ולין. העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-12 באוגוסט 2015, ובישראל ב-20 בדצמבר 2015. ב-13 בינואר 2015 הוחלט על חידוש הסדרה לעונה שנייה, כשהפקת העונה נקבעה למרץ 2015. פרק שצולם בעונה 2 אך שודר שבוע לאחר פרק של עונה 1 שודר ב-19 באוגוסט 2015 בארצות הברית וב-6 בספטמבר 2016 בישראל. העונה המלאה עלתה לשידור בארצות הברית ב-7 באוקטובר 2015, וב-13 בספטמבר 2016 בישראל. העונה הסתיימה בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2016 ובישראל ב-28 במרץ 2017. ב-4 במרץ 2016 הסדרה חודשה לעונה שלישית. שם הסדרה השתנה בעונה זו ל-Kirby Buckets Warped. העונה עלתה ב-16 בינואר 2017 וב-31 ביולי 2017 בישראל. הסדרה הסתיימה ב-2 בפברואר 2017 בארצות הברית וב-23 באוקטובר 2017 בישראל, לאחר 3 עונות ו-59 פרקים. הסדרה מתמקדת בנער בן ה-13 קירבי באקטס, החולם להיות אנימטור מפורסם. קירבי רואה את ציוריו קמים לתחייה וביחד עם חבריו יוצא להרפתקאות משונות ובלתי צפויות, תוך כדי התחמקות מאחותו הכועסת וחברתה. קירבי (ג'ייקוב ברטראנד) - אוהב לצייר, חולם להיות אנימטור מפורסם. הדמות הראשית של הסדרה. האח הקטן של דון. חברם הטוב של פיש ואלי. פיש (מקיי קורטיס) - אחד מחבריו הטובים של קירבי, כמו אלי. בלינדה (טיפני אספנסן) - חברתה הטובה של דון, עושה מעשים טיפשיים בעבורה ותמיד נאמנה לה. דון (אוליביה סטאק) - מנסה להיות מקובלת. אחותו הגדולה של קירבי, שונאת את ציוריו. חברתה הטובה של בלינדה. אלי (קייד סאטון - אחד מחבריו הטובים של קירבי, כמו פיש. מאצ'ו טאקו (דין ג'ולין) - דמות מצוירת שקירבי צייר, קמה לתחיה בדמיונו. אמא של קירבי (סוזי ברט). אבא של קירבי (מייקל נאוטון). אתר האינטרנט הרשמי של קירבי באקטס "קירבי באקטס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קירבי באקטס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קירבי באקטס", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "קירבי באקטס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרומו לסדרה מתוך ערוץ היוטיוב של דיסני XD Amanda Kondolojy, 'Kirby Buckets' Renewed for Second Season by Disney XD (באנגלית) (ארכיון) 'קירבי באקטס' מחודשת לעונה 3 באתר twist
שערי ציון (כתב עת)

שערי ציון היה כתב עת תורני בעל זיקה לתנועת המוסר שראה אור בירושלים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 (ה'תרפ"א–ה'תרצ"ט). בכתב העת ה”מוקדש לחידושי תורה, הלכה, אגדה וספרות תורנית” התפרסמו מאמרי פרשנות והלכה לצד מסות השקפתיות ושיחות מוסר. בסוף כל גיליון התפרסם מדור "ידיעות תורניות" מהנשמע ונעשה ברחבי העולם היהודי בהקשר התורני. בשלושת שנותיו הראשונות של כתב העת, התפרסם בראשו בקביעות מאמר הלכתי פרי עטו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הוא המשיך לפרסם בו ממאמריו מעת לעת גם בהמשך שנות קיומו. עוד התפרסמו בכתב העת במשך שנות קיומו, מאמריהם של רבנים מפורסמים כמו: רבי יחזקאל אברמסקי, רבי עזרא אלטשולר, רבי יהודה לייב צירלסון, רבי אלחנן וסרמן, רבי צבי פסח פרנק, רבי אשר ניסן לויטן, רבי דב זוכובסקי (ר' בערל יאנובר). כמו כן פרסמו בכתב העת גם רבני ערים ועיירות מהגולה היהודית, שלחלקם הוא היווה במה יחידה לפרסום חידושיהם. בין הרבנים: רבי אליעזר יהודה רבינוביץ, רבה של ממל; הרב שמעון רוזובסקי, רבה של איישישוק; הרב תנחום גרשון ביליצקי, רבה של יאשינובקה; הרב מאיר סטולביץ, רבה של חסלביץ; הרב ישראל קולודנר (בארי), לימים רבה של נס ציונה; עורכי כתב העת היו הרבנים: שלמה בלזר ואהרן יצחק זסלנסקי. בשנת ה'תרצ"ה הנפיק כתב העת אסופת זיכרון מיוחדת לזכרו של רבי ישראל מסלנט בשם "תורת ישראל", באסופה זו התפרסמו גנוזות מכתבי-יד של הרב סלנטר ותלמידיו, ומאמרי הערכה של הרבנים: אברהם יצחק הכהן קוק, אבא יעקב בורוכוב, צבי פסח פרנק, יעקב משה חרל"פ, צבי הירש פרבר, אליהו אליעזר דסלר, ויחיאל מיכל טוקצינסקי. כמו גם זכרונות מחייו שנכתבו בידי פנחס גרייבסקי. יהודה רובינשטיין, שערי ציון (ירושלים), בתוך: יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ עמ' 275–277. שערי ציון - שנה א גיליון ג-ד, שבט-אדר תרפ"א, באתר היברובוקס שערי ציון - שנה יא גיליון י-יב, תמוז-אלול תרצ"א, באתר היברובוקס שערי ציון - שנה יב גיליון א-ב, תשרי-חשון תרצ"ב, באתר היברובוקס
יונה לייבזון

יוּנה לייבזון (נולדה ב-21 במרץ 1989) היא עיתונאית ישראלית המשמשת ככתבת בארצות הברית של חברת החדשות של קשת 12. לייבזון נולדה בליטא, אז חלק מברית המועצות. בשנת 1990 עלתה משפחתה לישראל. היא גדלה והתחנכה בראש העין, למדה בחטיבת הביניים "גוונים", ולאחר מכן בתיכון "בגין". את שירותה הצבאי עשתה בגלי צה"ל. בתחילת דרכה סיקרה את תחום העלייה והקליטה והעולם היהודי, וכן שימשה כתבת לענייני איכות הסביבה. בסוף 2009 מונתה לכתבת לענייני כלכלה ואיכות הסביבה. שימשה עורכת יומני הבוקר בתחנה, וסגנית ראש מחלקת אקטואליה. היא זכתה בשני פרסי מפקד גל"צ, הראשון ב-2010 והשני ב-2015. ב-2013 הצטרפה לסגל תוכנית הטלוויזיה "העולם הלילה" בהנחיית יעקב אילון. ב-2014 מונתה לראש הדסק לענייני כלכלה בגלי צה"ל. בינואר 2014 נבחרה להחליף את אסף ליברמן בתפקידו כמגיש התוכנית "יהיה בסדר", והנחתה אותה לצדו של אביב לביא. באוגוסט 2014 הצטרפה להגשת תוכנית שבועית בערוץ 20. בספטמבר 2015 נבחרה להחליף את חיים ריבלין בתפקידו בחברת החדשות שבערוץ 2, ככתבת לענייני חברה ורווחה. בנוסף, הגישה מדי פעם את "חדשות 2 הלילה", ואת המוסף הכלכלי של המהדורה המרכזית ביחד עם עמליה דואק. משנת 2015 שימשה לייבזון, לתקופה מסוימת, כמרצה בבית הספר לתקשורת שבאוניברסיטת אריאל בשומרון. באפריל 2019 החלה לשמש כשליחת חברת החדשות לארצות הברית במקום אהרן ברנע, אשר יצא לגמלאות. ב-2016 נישאה לייבזון לרועי הררי, הם התגוררו בתל אביב ועברו לניו יורק בעקבות עבודתה של לייבזון. בינואר 2023 נולד לזוג בן. מדיה וקבצים בנושא יונה לייבזון בוויקישיתוף יונה לייבזון, ברשת החברתית פייסבוק יונה לייבזון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יונה לייבזון, ברשת החברתית אינסטגרם יונה לייבזון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניב שטנדל, ‏וואן וומן שואו, באתר ‏מאקו‏, 8 באוקטובר 2020 אבנר אברהמי ורלי אברהמי, משפחת לייבזון - ראש העין, באתר הארץ, 19 במאי 2004 יונה לייבזון: Forbes 30Under30, באתר פורבס ישראל,20 בפברואר 2017 השינויים - בפקודה: יונה לייבזון תחליף את אסף ליברמן ב'יהיה בסדר' בגל"צ], באתר אייס, 16 בינואר 2014 דוד אברהם‏, שני צדדים למטבע, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2014 לי-אור אברבך, ‏יונה לייבזון עוברת מגל"צ לחדשות 2: תשמש ככתבת חברה ורווחה, באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2015 יונה לייבזון - שליחת "החדשות" לארה"ב, באתר ערוץ 7, 3 בפברואר 2019 יפעת הללי אברהם, ‏נושמים לרווחה: יונה לייבזון התחתנה, באתר ‏מאקו‏, 20 ביוני 2016. יוני פרוים, תתגעגעו? יונה לייבזון נפרדת, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 14 באפריל 2019 בשעה טובה: כתבת חדשות 12 יונה לייבזון ילדה בן בכור, באתר ‏מאקו‏, 21 בינואר 2023