laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרי ורגהיס

מרי פותהיסריל ורגהיס (באנגלית: Mary Puthisseril Verghese‏; 1925 – 17 בדצמבר 1986) הייתה רופאה הודית, מבין חלוצי תחום הרפואה השיקומית בהודו. ב-1963, נטלה על עצמה את ניהול המחלקה הראשון לפיזיותרפיה ושיקום בהודו, בבית החולים כריסטיאן מדיקל קולג' (CMC), בוולורה. עבודתה הייתה מרכזית להתפתחות שירותי בית החולים עד להקמת המוסד הראשון הייעודי לרפואה שיקומית בהודו, ב-1966. בהכרה בתרומותיה לתחום הרפואה, הוענק לה בשנת 1972 פרס פאדמה שרי, מבין הפרסים האזרחיים החשובים שניתנים מאת ממשלת הודו. קרן מרי ורגהיס, שנוסד על שמה, מעניק כל שנה את פרס ד"ר מרי ורגהיס למצוינות בהעצמת יכולות, מאז 2012. מרי ורגהיס נולדה בכפר צ'ראי, שבקוצ'ין, קרלה, הודו, למשפחה אמידה. אביה היה מנהיג מכובד בכנסייה המקומית ובקהילה. היא הייתה השביעית מבין שמונה ילדים במשפחה. לאחר לימודי התיכון, מרי למדה במכללת מהראג'ה. היא למדה לתואר שני ברפואה ב-CMC, אותו סיימה ב-1952. היא הצטרפה למחלקת הגינקולוגיה כדי להתמחות ברפואת נשים. בזמן ההתמחות שלה, בשנת 1954, הייתה ורגהיס מעורבת בתאונת דרכים, וספגה פגיעה לחוט השדרה. בפציעות שלה טיפל ד"ר פול בראנד, אשר לאחר מכן נהיה למנחה המקצועי שלה, תחתיו למדה מיומנויות כירורגיות לטיפול ושיקום של חולי צרעת. היא עצמה עברה טיפול שיקומי בפרת, שבאוסטרליה, ולאחר מכן התקבלה כמתמחה במכון לרפואה פיזיקלית ושיקום בניו-יורק, בהנחיית ד"ר הווארד א. ראסק, מחלוצי התחום. בסיום ההתמחות בשנת 1962, היא חזרה להודו כראשת מחלקת רפואה פיזיקלית ושיקום ב-CMC. היא קידמה את הקמת המכון הראשון לשיקום בהודו, שנפתח ב-1966. היא התמקדה בעבודת שיקום של נפגעי חוט השדרה, צרעת, ופגיעה מוחית. היא המשיכה לעבוד בבית נוצרי המכללה-CMC עד 1976. ב-1963 יצאה לאור הביוגרפיה שלה, בכותרת: "קח את ידי: סיפורה המדהים של ד"ר מרי ורגהיס", אותה חיברה דורותי קלארק וילסון. בהכרה בתרומותיה לרפואה בהודו, ובפרט לתחום שיקום פיזי, הוענק לורגהיס בשנת 1972 פרס פאדמה שרי על ידי הנשיא של הודו, ורהגירי ונקטה גירי. ב-1985 זכתה ורגהיס בפרס וורלד ויז'ן (World Vision Award). ורגהיס נפטרה בדצמבר 1986. מרכז השיקום שיסדה שנים קודם לכן, נקרא על שמה בעקבות מותה. קרן מרי ורגהיס, אותו הקימה זמן קצר לפני מותה, מנהל תוכניות הכשרה מקצועות לאנשים נכים ובעלי מוגבלויות. ב-2012 נוסד בקרן גם הפרס על שמה, שמכיר במצוינות בתחום. מדיה וקבצים בנושא מרי ורגהיס בוויקישיתוף "Mary Verghese". Department of PMR, CMC, Vellore. Padma Shri Awardees – Padma Awards – My India, My Pride – Know India: National Portal of India "Amar Seva Sangam founder-president honored". The Hindu. 19 בפברואר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Mishra, Anil Dutta (2009). World Crisis and the Gandhian Way. New Delhi: Concept Publishing Company. p. 128. ISBN 8180696006. Full text of "Take My Hands The Remarkable Story Of Dr Mary Verghese" Silver Jubilee Souvenir of the Rehabilitation Institute, 1991 Murthi, P.V.V. (20 בפברואר 2012). "More rehabilitation centres needed for paraplegics". The Hindu. Chennai, India. {{cite news}}: (עזרה)
950-959 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 959 - 950 לפני הספירה 959 לפנה"ס - פסוסנס השני מחליף את סיאמון מלך מצרים. 957 לפנה"ס - סיום שלטונו של המלך מו משושלת ג'ואו בסין. 952 לפנה"ס - תרסיפוס, מלך אתונה מת אחר שלטון שנמשך 41 שנים. הוא מוחלף על ידי בנו פורבס. 950 לפנה"ס - צפון מצרים מתחילה להישלט על ידי פרעונים לובים. הלובים בונים ערים, זוהי תחילת ההתיישבות האורבנית (עירונית) באזור הדלתא של הנילוס. שלמה מלך ישראל. תגלת-פלאסר השני, מלך אשור. פסוסנס השני, מלך מצרים. מדיה וקבצים בנושא 950-959 לפנה"ס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחום שיפוט

האם התכוונתם ל... תחום שיפוט (רשות מקומית) – אזור בו רשאית רשות מקומית מסוימת להפעיל את סמכויותיה תחום שיפוט (מדינה) – התחום שבו חלים שלטונה וחוקיה של מדינה מסוימת תחום שיפוט פדרלי בארצות הברית (אנ') – תחום שלטוני של ממשלת ארצות הברית
יוסי אוחנה

יוסי (זוזו) אוחנה (23 באוגוסט 1933 – 7 במרץ 2014) היה סופר ואיש דפוס ישראלי, חתן פרס זאב לספרות ילדים ונוער התשמ"ה 1985. אמו, רחל אוחנה, ילידת חברון ודור שישי בישראל; אביו, יהודה, יליד נווה צדק בתל אביב. אביו ואמו גורשו בצעירותם (כל אחד בנפרד) מארץ ישראל בזמן השלטון העות'מאני בארץ ישראל, הגיעו לאלכסנדריה, שם נפגשו והתחתנו. יהודה אוחנה היה בעל מפעל חליפות מצליח וחזן בבית הכנסת אליהו הנביא באלכסנדריה. יוסי (זוזו) אוחנה נולד באלכסנדריה שבמצרים, ולו אחות וארבעה אחים מבוגרים ממנו. ב-1938, בהיותו בן שלוש, שב עם משפחתו לארץ ישראל, הם התיישבו בנווה צדק. יוסי למד בבית הספר 'תלמוד תורה' ולאחר מכן בבית הספר תחכמוני בתל אביב. האב יהודה, שלא הצליח בעסקיו בתקופת קום המדינה, הלך לעולמו בהיותו בן 42 ויוסי יצא לעבוד מגיל צעיר כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1951 התגייס לצה"ל, שירת כממלא מקום קצין הרכב בבה"ד בדרגת סמ"ר והשתחרר בשנת 1953. מאז שחרורו השתתף עד שנת 1973 בכל מלחמות ישראל, בשירות מילואים. החל לעבוד ב'דפוס הפועל הצעיר' ולאחר מכן בדפוס דבר. לימים הצטרף כשותף לאחיו מוריס ב'חברת הכורכים', אותה ניהל מרבית חייו. יוסי אוחנה נישא למימי לבית הימן, זוכת אות ההתנדבות "מגן העיר" מראש עיריית רמת גן, צבי בר. להם שלוש בנות ובן. בנם אודי הוא בעל הוצאת הספרים אופיר ביכורים. ספרו של יוסי אוחנה ראה אור בשנת 1984 בהוצאת מעריב וזכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער לשנת תשמ"ה, מטעם משרד החינוך והתרבות. הספר נכנס לתוכנית הלימודים ונלמד בקובץ "באומר ובשיח - לקט ספרותי לבית הספר היסודי". נימוקי ועדת השופטים להענקת הפרס: "המספר ניחן בזיכרון מצוין, ביכולת תיאור וברגש אמיתי עמוק וכן כלפי ילדותו הקשה, אך היפה, בשכונת שבזי. ניכר בסיפוריו שהם באים להנציח חוויות שחווה מתוך צורך נפשי עמוק לזכור ולהזכיר, מתוך רצון להקנות לדור הגדל בארץ את קורות היישוב באספקלריה של ילד שחי באותם זמנים של טרם המדינה. אין הוא מתיימר להיות מה שאינו, לא מתהדר בנוצות מקושטות של בעלי מקצוע ואורח סיפורו נשאר ביסודו כפי שנשתמר בחדרי מוחו, בפינות החמות השמורות לשכונה בליבו. המסר שמעביר הסופר ברור וחד, הקורא מתרשם וחווה את חוויות גיבורי הסיפורים, ובראשם המספר-הילד עצמו, והמשקע הנותר אחר קריאה הוא של חיבה, ואולי אף של געגועים לימים ההם, לחיי צניעות ופשטות, לאחוות שכנים ולמטרה משותפת מעבר למאבק הקיום בחיי היום יום." יוסי (זוזו) אוחנה, השכונה שלי, הוצאת מעריב, 1984. אסתר קל (שמעה ורשמה), "השכונה של יוסי", הארץ שלנו, חוברת 15 תשמ"ה, 2 בינואר 1985, עמ' 4–5, 15. יוסי (זוזו) אוחנה, חוברת זיכרון להוריי היקרים ולכל משפחת אוחנה, הוצאת אופיר ביכורים, התשע"ג 2012. קטעים מספרו ראו אור גם באכסניות הבאות: "רחל המשוגעת", בתוך: בת שבע רשף, מיכל הניג-טולדנו, דבורה אמיר (עורכות), עונות וליהנות – מקראה בחינוך הלשוני בשילוב טקסטים חזותיים, ג חלק שני, הוצאת יבנה/בונוס, תשע"ה 2015, עמ' 79–81. גרשון ברגסון (עורך), בתוך: באומר ובשיח – לקט ספרותי לבית-הספר היסודי, ספר ראשון לכתות ג-ד, ספריית הפועלים, באישור משרד החינוך והתרבות, תשמ"ה 1985, עמ' 60–62. "יעקב אבו אל בנאת", בתוך: מועדונופש – חדשות טבריה ואילת קלאב הוטל, גיליון מס' 13, דצמבר 1984, עמ' 27.
משה חיגר

ד"ר משה חיגר (1901 – 2 במאי 2004) היה רב, משפטן וחוקר תורני. רבן של כמה קהילות ביהדות דרום אפריקה, מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, היועץ המשפטי לבתי הדין הרבניים בישראל ועורך קובץ פסקי הדין הרבניים. נולד בעיר סלוצק לרב חנוך. למד בנעוריו בישיבת סלוצק - קלצק אצל הרב איסר זלמן מלצר, שבה כיהן דודו הרב אשר סנדומירסקי כמשגיח. אחרי מלחמת העולם הראשונה, עבר עם הישיבה לעיר קלצק ולמד מפי הרב אהרון קוטלר. אחרי כן עבר לישיבת מיר, ומשם לישיבת סלבודקה. בהיותו יליד רוסיה היה מוכרח לעזוב את ליטא וחזר לקלצק. כאשר הרב מלצר החליט לעלות לארץ ישראל הוא כתב לרב אברהם יצחק הכהן קוק שיארגן סרטיפיקט גם עבור תלמידו חיגר. חיגר עלה ארצה בשנת תרפ"ה, למד בישיבת מרכז הרב ונסמך לרבנות מהראי"ה קוק, מהרב איסר זלמן מלצר והרב יעקב משה חרל"פ. בסוף שנות העשרים, עקב המצב הכלכלי הקשה ששרר בארץ ישראל, ירד מהארץ לדרום אפריקה וכיהן כרב בקהילות שונות. בדרום אפריקה הוסמך כדוקטור למשפטים. אחרי עשרים שנה חזר ארצה, ונתקבל כיועץ משפטי לשיפוט רבני במשרד הדתות והוביל את בית הכנסת הירושלמי "זיכרון קדושים". בשנת 1957 שב לשליחות בחו"ל לתקופה קצרה. לאחר מכן עבד כעוזר מחקר במכון הארי פישל. היה חבר מערכת אנציקלופדיה תלמודית. כתב מאמרים בעניינים תורניים ובמחקרי המשפט. הוא שימש כעורך של 'פסקי הדין של בתי הדין הרבנים בישראל'. קבור בחלקת החסידים בהר הזיתים בירושלים. האיש והאשה בדיני ישראל. הוצאת מכון הארי פישל. תשמ"ד. סם חיים, סיפורים ומאמרים, הוצאת ראובן מס, ירושלים. חלק א: המוסר שבחיים: ספורים מוסרניים מחיי ההווה. חלק ב: עולה יורד ועולה, ספורים מחיי המחבר המשקפים את חיי בני הישיבות בדור הקודם בישראל ומחוצה לה. חלק ג: מאמרים ודרשות על עניינים אקטואליים. 195 עמ'. תש"נ. קובץ נעם, כרך כה, עמ' קנ. בפתיחה של מאמרו של הרב חיגר על מפעל חייו של הרב מנחם מנדל כשר. תלמיד ישיבה עולה לארץ ישראל בשנות העשרים, אתר דעת הרב קוק ובית בריסק, אתר ישיבה האיש והאשה בדיני ישראל, אתר אוצר החכמה כרטיס נפטר באתר הר הזיתים ספריו באתר הספרייה הלאומית משה חגר (1901-2003), דף שער בספרייה הלאומית אישים ומוסדות, הצופה, 5 ביולי 1957, עמוד 8; אישים ומוסדות, שם, 15 באוקטובר 1961, עמוד 4. אתר בחדרי חרדים כרטיס קבר באתר הר הזיתים
הבטלנים

האם התכוונתם ל... הבטלנים (סרט) – סרט קולנוע איטלקי משנת 1953 מאת הבמאי פדריקו פליני הבטלנים (דטנר וקושניר) – שם הבמה של צמד הבדרנים נתן דטנר ואבי קושניר, שפעלו יחד בשלהי שנות ה-80
אליעזר שמחה וייס

הרב אליעזר שמחה וייס (נולד בשנת תש"י 1950) הוא חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל וממלא מקום רב הערים בני ברק וגבעת שמואל. כיהן בעבר כרב המושב כפר הרא"ה, וכרב המועצה האזורית עמק חפר. נולד וגדל בעיר מנצ'סטר באנגליה לרב שלמה וניטה וויס. למד בישיבת גייטסהד באנגליה, לאחר מכן עלה לארץ ישראל ולמד תקופה קצרה בישיבת מיר, כמו כן למד בישיבת מרכז הרב בירושלים והמשיך את לימודיו במכון הארי פישל. נסמך להוראה על ידי הרב הראשי הרב איסר יהודה אונטרמן. הוא חזר לעירו מנצ'סטר לשמש רב קהילה. באותה תקופה למד משפטים (עריכת דין) באוניברסיטת מנצ'סטר. לימים שימש גם כמנכ"ל לשכתו של הרב ד"ר עמנואל יעקובוביץ, הרב הראשי של בריטניה, והיה אחראי לענייני ישראל בלשכת הרב הראשי. הרב וויס שימש גם כרב ומורה רוחני לסטודנטים יהודים באוניברסיטאות לונדון ומנצ'סטר. בשנת תשמ"ו (1986) התמנה כרבה של כפר הרא"ה ובכלל זה המשקים הקיבוצים והמושבים הסמוכים לכפר. מאוחר יותר מונה באופן רשמי לכהן כרבה של המועצה האזורית עמק חפר. בכ"ה באלול תשע"ח (2018) נבחר לחבר מועצת הרבנות הראשית, במקום הרב יוסף גליקסברג. בשנת תשע"ט (2019) לאחר פטירת הרב שלמה קורח רבה של בני ברק, מונה לשמש כממלא מקום רב העיר בני ברק עד לבחירת רב קבוע לעיר מטעם המדינה. הרב וייס הוא מן הרבנים העומדים בראש המאבק ברפורמות שר הדתות לשעבר מתן כהנא בכשרות ובגיור. היה מן העורכים הראשים של הספרים של סבו הרב אליעזר שמחה רבינוביץ רבה של סובאלק ולומז'ה. ביולי 2024 לאחר פגיעת הרקטה במג'דל שמס הגיע יחד עם ח"כ מתן כהנא למגרש הכדורגל שבו נרצחו 12 הילדים, והם ערכו במקום תפילה לזכרם. משפטי שכנים – מדריך להלכות שכנים. תשנ"ז, בני ברק. הרא"ה – על היישוב כפר הרא"ה, תשנ"א. באר הטהרה – ספר העוסק בהלכות נדה, תשנ"ד, ירושלים. ממורשת התורה – שיחות על פרשיות התורה, ספר בראשית וספר שמות, בהוצאת 'דעת', ירושלים, תשנ"ז. ממורשת התורה - שיחות על פרשיות התורה, ספר ויקרא, ספר במדבר, וספר דברים. מדיה וקבצים בנושא אליעזר שמחה וייס בוויקישיתוף שיעוריו באתר ישיבה. טורי דעות וכתבות הרב אליעזר שמחה וייס, אתר סרוגים. הרב אליעזר שמחה וייס, 13 סיבות למה "פתוח בשבת" זה לא כשר, באתר ynet, 16 בינואר 2014 מאמרו בשנתון תחומין על הזמנת אורח לא דתי בשבת, אתר צומת. שיעוריו באתר יוטיוב הספרים שלו באתר הספרייה הלאומית אליעזר שמחה ויס, דף שער בספרייה הלאומית כל הכתבות על אליעזר שמחה ווייס, באתר ערוץ 7 הרב אליעזר שמחה וייס, רפורמת הגיור: פירוק חזון קיבוץ גלויות, באתר ערוץ 7 קידוש ה': תפילה לזכר ילדי מג'דל שמס, באתר www.tv2000.co.il, ‏2024-07-31
אנה קארנינה (מיני-סדרה, 2000)

אנה קארנינה (באנגלית: Anna Karenina) היא מיני-סדרה בריטית בת ארבעה חלקים עיבוד לרומן "אנה קארנינה" מאת טולסטוי. את הסדרה ביים דייוויד בלייר והיא שודרה בערוץ 4 הבריטי בין ה-9 ל-30 במאי 2000. בארצות הברית שודרה הסדרה לראשונה בתיאטרון מאסטרפיס של רשת הטלוויזיה PBS בשנת 2001. אנה נוסעת ברכבת מסנקט פטרבורג למוסקבה לבקר את אחיה סטיבה. סטיבה נשוי לדולי, ויש לו רומן עם האומנת של ילדיהם. אנה נשואה ולה ילד בן שמונה. בין אנה והרוזן ורונסקי מתפתחת פרשת אהבים. קונסטנטין לווין מחזר אחרי אשה צעירה בשם קיט. לווין וקיטי הם רווקים. אחיו של קונסטנטין לווין, ניקולאי, חי עם אשה בשם מאשה שהייתה פרוצה בעבר. הלן מקרורי – אנה קווין מק'קיד – ורונסקי סטיבן דיליין – קארנין מארק סטרונג – סטיבה אמנדה רוט – דולי דאגלס הנשל – לווין (קונסטנטין "קוסטיה") פלומה באיזה – קיטי אביגיל קרוטנדן – בטסי פול ריס – ניקולאי ג'יליאן בארג' – הנסיכה שרבטסקיה מלקולם סינקלר – הנסיך שרבטסקיה ויקטוריה קרלינג – אנושקה "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אנה קארנינה (סדרה, 1977)

אנה קארנינה (באנגלית: Anna Karenina) היא סדרת טלוויזיה משנת 1977 בהפקת ה-BBC, עיבוד לרומן "אנה קארנינה" מאת טולסטוי. בתפקידים הראשיים מופיעים ניקולה פאג'ט בדמות אנה, אריק פורטר בדמות קארנין, וסטיוארט וילסון בדמות ורונסקי. עוד שיחקו בסדרה קרוליין לאנגריש בתפקיד קיטי ורוברט סוואן בתפקיד לווין. הסדרה כללה 10 פרקים בני 50 דקות, ולכן העלילה מפורטת יותר מאשר בעיבודים אחרים לרומן. "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנה קארנינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שפת הסימנים של ניקרגואה

שפת הסימנים של ניקרגואה היא שפת סימנים שהתפתחה באופן ספונטני בקרב ילדים חירשים בכמה בתי-ספר במערב ניקרגואה במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. זוהי שפה המעוררת עניין מיוחד בקרב בלשנים, שכן היא מספקת הזדמנות נדירה לחקור מקרה של "לידת" שפה חדשה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עד שנות ה-70 לא הייתה קהילת חירשים בניקרגואה. החירשים היו מבודדים אלה מאלה, ורובם השתמשו ב"סימנים ביתיים" (באנגלית: home signs או kitchen signs - מערכת של מחוות שאין לה דקדוק מסודר ומתפתחת באופן טבעי בתקשורת בין ילדים חירשים לבני משפחתם השומעים) ובמימיקה כדי לתקשר עם בני משפחה וחברים שומעים. התנאים ההכרחיים להיווצרות שפה טבעית באו בשנת 1977, משעה שמרכז לחינוך מיוחד פתח תוכנית שנועדה בתחילה ל-50 ילדים חירשים. בית הספר שכן בשכונת סאן חודס בעיר מנגואה, ומספר התלמידים החירשים בו הגיע ל-100 בשנת 1979, כשפרצה המהפכה הסנדיניסטית. ב-1980 נפתח בית ספר מקצועי לנוער חירש באזור "וילה ליברטאד" שבעיר מנגואה. ב-1983 כבר נרשמו 400 בני נוער חירשים לשני בתי ספר ממין זה. בתחילה שמה תוכנית הלימודים דגש על לימוד השפה הספרדית ועל קריאת שפתיים. השימוש בסימנים הוגבל לאיות, כלומר שימוש בסימן עבור כל אות בספרדית, ושימוש בסימני הידיים האלה כדי לאיית מילים ושמות בספרדית. הצלחת השיטה הזאת הייתה מוגבלת מאוד, ורוב התלמידים נכשלו בתפיסת משמעויותיהן של המילים. בין התלמידים למורים שרר נתק לשוני, אך בין התלמידים לבין עצמם - במגרש המשחקים, בהסעות לבתי הספר ובחזרה, במסדרונות וכו' - נוצרה קרקע פורייה לתקשורת לשונית. התלמידים השתמשו במחוות וב"סימנים הביתיים" כדי לתקשר, ויצרו שפת סימנים דמוית פידג'ין. מאוחר יותר התפתח אמצעי התקשורת הזה לשפה דמוית שפות קראוליות. אפשר לומר שהתלמידים המציאו לעצמם שפה. הפידג'ין הראשוני נקרא בספרדית Lenguaje de Signos Nicaragüense ("דיאלקט הסימנים של ניקרגואה"). הוא עדיין משמש בקרב חירשים שהגיעו אל בית הספר בגילאי העשרה. צוות המורים בבית הספר לא זיהה את השפה החדשה, והתייחס אליה כאל פנטומימה. מבחינתם הייתה זו עדות לכישלון לימודי השפה הספרדית. כיוון שלא הצליחו להבין את פשר הסימנים, הם ביקשו עזרה מבחוץ. עזרה כזו הגיעה ב-1986 לפי בקשת משרד החינוך של ניקרגואה. ג'ודי קגל (Judy Kegl) בלשנית אמריקנית המתמחה בשפות סימנים מאוניברסיטת נורת'איסטרן (Northeastern University) שבארצות הברית, החלה לחקור את שפת הסימנים שהתפתחה בקרב תלמידי בית הספר. כשהיא, בעזרת חוקרים נוספים, ניתחה את השפה, הם הבחינו כי הילדים הצעירים הביאו את ה"פידג'ין" ששימש ילדים מבוגרים יותר, לדרגת מורכבות גבוהה יותר. הם גילו למשל מערכת התאם בפועל (verb agreement) וחוקים דקדוקיים נוספים. השפה המורכבת ידועה כיום כ- Idioma de Señas de Nicaragua ("שפת הסימנים של ניקרגואה"). מחקרים בנושא התפרסמו בכתב העת Science, ומשכו תשומת לב רב בקרב בלשנים, פסיכולוגים ואנתרופולוגים. זאת כיוון שמדובר במקרה מתועד ראשון של יצירת שפה יש מאין. אפשר להוכיח בקלות כי התלמידים של בית הספר לחירשים לא נחשפו לשפה טבעית כלשהי לפני הגעתם לבית הספר, וכי התפתחות השפה הייתה תלויה לחלוטין באינטראקציה שבין התלמידים החירשים לבין עצמם. זאת בניגוד לדגם המוכר של רכישת שפה טבעית, שבה הילד נחשף לשפה טבעית קיימת, ומסגל לעצמו את כלליה. מדיה וקבצים בנושא שפת הסימנים של ניקרגואה בוויקישיתוף How the World's Newest Language Developed, סרטון בערוץ "Half as Interesting", באתר יוטיוב
זאפ - קסברה

זאפ - קסברה (ZAP Xebra) הוא רכב חשמלי מונע מצבר, המוגדר כמכונית מיקרו, המונע באמצעות 3 גלגלים תלת אופן שיוצר בסין בין השנים 2006 ל- 2009. הזאפ-קסברה הושקה במאי 2006. הזאפ - קסברה יוצאה ל-ארצות הברית. בשנת 2006 נמכרו כ-150 יחידות. בשנת המודל 2006 דווח על פחחות בעייתית של הרכב, כתוצאה מכך הרכב לא היה עמיד בפני מים. בשנת 2007 בעיות הפחחות נפתרו. לאחר מספר ניסיונות לתקן בעיות בבלמי הרכבים, בשנת 2013 הורתה הרשות לבטיחות כבישים ראשיים בארצות הברית ליבואן לקנות את כל הרכבים שנמכרו בארצות הברית (691 רכבים) במחיר של 3100 דולר אמריקאי למכונית ולהשמיד אותם סדאן, 5 דלתות, 4 נוסעים (דגם PK) סדאן, 5 דלתות - פאנל סולארי על הגג (דגם SD) טנדר - 2 נוסעים (דגם SD) טנדר - 2 נוסעים - פאנל סולארי בתוך הרכב (דגם PK) מנוע 6.7 כ"ס, DC מוברש המקבל אנרגיה מ-6 סוללות עופרת - 12 וולט, אטום חומצה ג'ל. בדגמי 2008 המנועים ללא מברשות DC. טווח הסוללה - 64 ק"מ. אופציונאלי- סוללות במצב רכוב על גג פנל סולארי על גרסת ה- Xebra Xero, אשר מאפשר טפטוף טעינת סולארית, שאמור להאריך את טווח חיים של שש סוללות הגרירה. לזאפ-קסברה בלמי דיסק בשלושת הגלגלים. זאפ-קסברה - טנדר זאפ-קסברה, מבט לפנים הרכב זאפ-קסברה זאפ-קסברה - טנדר זאפ-קסברה תלת אופן רכב חשמלי מונע מצבר מכונית מיקרו זאפ-קסברה (4:16 דקות), יו-טיוב זאפ-קסברה (2:31 דקות), יו-טיוב זאפ-קסברה (8:08 דקות), יו-טיוב זאפ-קסברה (1:31 דקות), יו-טיוב זאפ-קסברה ZAP Xebra PK of L. David Roper מדיה וקבצים בנושא זאפ - קסברה בוויקישיתוף SCOTT MANCHESTER, Zap fights safety recall and attempted coup, Pressdemocrat.com, ‏22.2.2013 מנוע DC מוברש הוא מנוע חשמלי שנועד להפעיל זרם ישיר למקור החשמל ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זאפ - קסברה".
גוקר

גוקר (באנגלית: Gawker) היה בלוג אמריקני אותו ייסדו ניק דנטון ואליזבת ספיירס בשנת 2002. הבלוג היה חלק מרשת של בלוגים בבעלות החברה האם גוקר מדיה (Gawker Media) ונחשב לספינת הדגל של החברה. ב-10 ביוני 2016 הודיעה גוקר כי בכוונתה להיכנס להליך פירוק עקב פסיקה נגדה במשפט שעסק בפרסום קלטת סקס של האלק הוגאן. ב-22 באוגוסט 2016 פרסם ניק דנטון את המאמר האחרון בגוקר, לאחר שגוקר מדיה הודיעה על סגירתו של הבלוג בעקבות הפסיקה ולאחר מכירת שאר נכסי גוקר מדיה לחברת יוניויז'ן תקשורת, חברת מדיה אמריקנית בבעלותו החלקית של חיים סבן באמצעות סבן קפיטל גרופ. גוקר עלה לאוויר לראשונה בחודש דצמבר 2002 ואילו גוקר מדיה, החברה האם, התאגדה כחברה בע"מ הרשומה באיי קיימן בחודש אוקטובר 2003. בשנת 2012 היו בבעלות גוקר מדיה 7 בלוגים פופולריים: גיזמודו, דד-ספין, לייף האקר, ג'זבל, ג'אלופניק, קוטאקו וגוקר עצמו. עם תחילת המשפט על פרסום קלטת הסקס של האלק הוגאן, נאלצה גוקר מדיה לחשוף את הכנסותיה שהסתכמו בשנת 2014 ב-44.3 מיליון דולר, עם רווח תפעולי של 6.53 מיליון דולר. הנתונים פורסמו באתר Business Insider. את ההליך המשפטי נגד גוקר מדיה מימן המיליארד האמריקני פיטר ת'יל, ככל הנראה עקב טינה שרחש לאתר גוקר, שפרסם בשנת 2007 מאמר שחשף את נטיותיו המיניות כהומוסקסואל. מדיה וקבצים בנושא גוקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוקר (באנגלית) גוקר, ברשת החברתית פייסבוק גוקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האלק הוגן הכריע את גוקר: אתר הרכילות הודיע על פשיטת רגל, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2016 הכנסות גוקר בשנת 2014 באתר Business Insider מיהו המיליארדר הסודי שעזר להאלק הוגן לקבל פיצויים של 140 מיליון דולר?, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2016 Thomas, Owen. "Peter Thiel is totally gay, people". Gawker (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-02-08.
הפוך (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הפוך – סדרת טלוויזיה ישראלית ששודרה בערוץ 2 הפוך (Flipped) – סרט קולנוע אמריקאי הפוך (או בשם המלא קפה הפוך) – כינוי רווח בישראל לקפה מוקצף
עיטור פאדמה שרי

עיטור פאדמה שרי (באנגלית: Padma Shri) הוא הפרס האזרחי הרביעי בחשיבותו המוענק על ידי ממשלת הודו. הקודמים לו הם פרסי בהרט ראטנה, פאדמה ויבהושאן, ופאדמה בהושאן. הפרס מוכרז כל שנה ביום הרפובליקה של הודו. פרסי הפאדמה נוסדו בשנת 1954 כדי לתת הכרה לאזרחי הודו על תרומתם בתחומים שונים של פעילות, כולל אמנות, חינוך, תעשייה, ספרות, מדע, ספורט, רפואה, עבודה סוציאלית ורווחה ותקשורת. מדי פעם הפרס מוענק לאנשים שאינם אזרחי הודו כאשר עשייתם תורמת להודו באופן משמעותי. לזוכי הפרס מוענקת מדליה, ועל פניה מוטבעות המילים "פאדמה" (בסנסקריט - פרח הלוטוס) ו"שרי" (תואר כבוד בסנסקריט), מעל פרח לוטוס, המוקף בדגם גאומטרי. נכון לשנת 2017, 2,913 אנשים קיבלו את הפרס. 1958 - דוויקה ראני 1969 - דוד אברהם צ'ולקאר 1971 - מרי ורגהיס 1988 - ל' סוברמניאם 2005 - סוניטה נראין 2008 - מ. נייט שאמלאן 2011 - אורוואשי בוטאליה מדיה וקבצים בנושא עיטור פאדמה שרי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עיטור פאדמה שרי Full list of 2016 Padma Shri winners "Padma Awards Directory (1954–2013)" (PDF). Ministry of Home Affairs, Government of India. אורכב מהמקור ב-2014-11-15. נבדק ב-2017-02-08.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)() "2014 Padma Awards". Ministry of Home Affairs, Government of India. אורכב מ-המקור ב-2014-03-02. נבדק ב-2017-02-08.() "2015 Padma Shri Awards LIST". Ministry of Home Affairs, Government of India. אורכב מ-המקור ב-2016-03-07. נבדק ב-2017-02-08. "Padma award's schema" (PDF). Ministry of Home Affairs.
מולי האניס

מולי האניס (באנגלית: Molly Hannis; נולדה ב-13 במרץ 1992) היא שחיינית אמריקאית, המתמחה בסגנון חזה. היא בעלת 4 מדליות מאליפות העולם בבריכת 25 מטר (וינדזור 2016), 2 זהב ו-2 ארד. האניס נולדה בסנטה רוזה, קליפורניה. היא התאמנה בקבוצת השחייה של אוניברסיטת טנסי. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2015 זכתה האניס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה וסיימה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה. באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי אותה שנה היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה, נברסקה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה האניס במקום שני, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.39 דקות אחרי לילי קינג (2:24.08 דקות) ובמקום שלישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.65 דקות, אחרי לילי קינג (1:05.20 דקות) וקייטי מיילי (1:06.07 דקות) ונכללה בנבחרת האמריקאית למשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם היא סיימה במקום 16 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.80 דקות. בשלב המוקדמות, היא קבעה תוצאה של 2:24.74 דקות ועלתה מהמקום ה-12. באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x50 מטר מעורב ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.58 שניות, אחרי לילי קינג שקבעה שיא ארצות הברית חדש של 28.92 שניות ושיאנית העולם אליה אטקינסון מג'מייקה (29.11 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.89 דקות, אחרי שיאנית העולם אליה אטקינסון (1:03.03 דקות) ולילי קינג (1:03.35 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.94 דקות. בשלב המוקדמות היא סיימה במקום שביעי בתוצאה של 2:20.82 דקות. בתחרות שנערכה בטנסי (בריכת 25 יארד) ב-1 בדצמבר 2017 קבעה האניס במשחה ל-100 יארד חזה שיא אישי חדש של 56.64 שניות, התוצאה השנייה בטיבה בעולם. בתחרות שנערכה באוסטין טקסס בינואר 2018 קבעה האניס במשחה ל-50 מטר חזה שיא אישי חדש של 29.71 שניות, התוצאה הרביעית בהיסטוריה. 50 מטר חזה: 29.71 שניות (2018) 100 מטר חזה: 1:06.09 שניות (2018) 200 מטר חזה: 2:24.39 שניות (2016) 100 יארד חזה: 56.64 שניות (2017) מולי האניס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מולי האניס, ברשת החברתית אינסטגרם מולי האניס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי מולי האניס, באתר olympedia.org מולי האניס, באתר Swimrankings מולי האניס, באתר SwimSwam מולי האניס, באתר USA Swimming (באנגלית) מולי האניס, באתר Team USA (באנגלית) HANNAH HECHT, HANNIS SWIMS ALL-TIME 2ND-FASTEST 100Y BREAST IN TN INVITE PRELIMS,Swim Swam, December 1st, 2017 (באנגלית) BRADEN KEITH, MOLLY HANNIS BECOMES 8TH WOMAN UNDER 30 IN 50 METER BREASTSTROKE,Swim Swam, January 13th, 2018 (באנגלית)
באג בונד

בונד באג (Bond Bug) היא מכונית מיקרו, הכוללת 2 מושבים ו-3 גלגלים, (מוגדרת כתלת אופן), ועשויה מפיברגלס, אשר יוצרה על ידי חברת "בונד מכוניות בע"מ" (Bond Cars Ltd)(אנ') הבריטית מתחילת שנת 1970 עד אוגוסט 1970. בפברואר 1969 השתלטה חברת רליאנט מוטורס (Reliant Motors Company)(אנ') על החברה, והמשיכה לייצר את הדגם עד 1974. יחודו של הדגם בדלת החופה היחידה, שנפתחה כלפי מעלה. שם הדגם נשאר "באג בונד" ולא שונה. בסך הכל יוצרו 2,270 יחידות, שחלקן הגדול נצבע בצבע כתום. מחירו של "בונד באג" בהשקה היה 629 לירות שטרלינג. עם השתלטותה של חברת "רליאנט מוטורס" על חברת "בונד מכוניות", מוטור רליאנט המשיכה לייצר את דגם בונד 875, עד שנת 1970. בונד באג 700, מנוע עם יחס דחיסה 1:7.5 בונד באג 700E, מנוע עם יחס דחיסה 1:8.4 בונד באג 700ES : מושבים תומכים יותר, גלגל רזרבי, מאפרה, פגוש גומי מלפנים באג בונד באג בונד חופת הבאג בונד באג בונד באג בונד תלת אופן מכונית מיקרו בונד 875 רליאנט רובין רליאנט ריאלטו רליאנט רבל רליאנט קיטן רליאנט TW9 רליאנט פוקס באג בונד (3:12 דקות), יו-טיוב באג בונד (2:21 דקות), יו-טיוב באג בונד Bond Bug - 3-Wheelers.com מדיה וקבצים בנושא באג בונד בוויקישיתוף