laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שנהב

שנהב הוא חומר קשה ואטום בגוון לבן צהבהב שממנו עשויים חטיהם של פילים, היפופוטמים, ניבתנים, ממותות וחיות נוספות. מאז הפרהיסטוריה ועד המצאת החומרים הפלסטיים, נהגו להשתמש בשנהב לייצור חפצי נוי, תשמישי דת, כפתורים, קלידי פסנתר וכדורי ביליארד. המלה "שנהב" מתייחסת באופן רגיל לחומר שממנו עשויים חטי הפיל. המילה היא הלחם הבסיסים "שן" ו"הב" (הרכיב האחרון קשור במילה המצרית ʾbw שפירושה פיל). בעברית תקנית המילה "שנהב" נהגית בבי"ת רפה, ואילו בנטייה היא נדגשת: שֶׁנְהַבִּים, שֶׁנְהַבֵּי־. המבנה הכימי והפיזיקלי של שיני וחטי היונקים זהה ללא תלות במין היונק, ומתבצע סחר גם בשיניהם של יונקים אחרים פרט לפילים. על כן המונח "שנהב", יכול להתייחס לכל שן או חט של יונק הגדולה מספיק לגילוף ויש בה ערך מסחרי. ערכים מורחבים – סחר בשנהב, השמדת שנהב עקב הדלדול החמור במספר הפילים, מהם מופק השנהב, נאסרו או הוגבלו חמורות הסחר והייבוא שלו במספר רב של מדינות. רוב הדלדול נגרם עקב פעולתם של ציידים בלתי חוקיים בשנות השמונים. מאז הוכרז חרם עולמי על המסחר בשנהב, אך ב-1989 נרשמו עליות וירידות באוכלוסיית הפילים ומגבלות הסחר הוסרו והוחזרו חליפות. מדינות אפריקאיות רבות כזימבבואה ודרום אפריקה טוענות שהסחר בשנהב חיוני - על מנת לקדם את כלכלתן ולשלוט באוכלוסיית הפילים, אשר לטענתן מזיקים לסביבה. ב-2002 ארגון האומות המאוחדות הסיר חלקית את החרם על הסחר בשנהב ואפשר למדינות מספר לייצא מכסות שנהב קבועות. עם זאת, מחקר שנערך ב-1999 באוניברסיטת אוקספורד מצא כי פחות מאחוז אחד מכחצי מיליארד הדולרים שמגלגל שוק השנהב מגיע לאפריקה. רוב הסכום נותר בידי מתווכים וסוחרים, כך שיעילות הסרת החרם כאמצעי לקידום כלכלת אפריקה נתונה בספק. עיטורים עשויים שנהב מהמאה ה-9 לפנה"ס נמצאו בעיר שומרון. ההנחה היא שמדובר בבית השן המוזכר בספר מלכים: ”וְיֶתֶר דִּבְרֵי אַחְאָב...ובֵית הַשֵּׁן אֲשֶׁר בָּנָה...” (ספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוק ל"ט). מצבור גדול של שנהב נמצא גם באתר הארכאולוגי ארמון הישאם שעל יד יריחו, והוא מתוארך למאה השמינית לספירה. הממצאים משני האתרים הללו מוצגים לציבור במוזיאון רוקפלר (ראו תמונה). דנטין ג'פרי ג'טלמן, שנהב הדמים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2012 שנהב, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח דר. אסף רוזנטל, ‏לשרוף או למכור ?, באתר "הידען", 7 ביוני 2016 שנהב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
The Man Who Sold the World (שיר)

The Man Who Sold the World (האיש שמכר את העולם) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי דייוויד בואי. זהו שיר הנושא מתוך אלבומו השלישי, ששוחרר בנובמבר 1970 ובבריטניה באפריל 1971. מאוחר יותר השיר זכה לפופולריות מחודשת כאשר להקת הגראנג' נירוונה חידשה אותו באלבום ההופעה האקוסטי MTV Unplugged in New York. בואי סיפר שבעקבות אותה גרסת כיסוי, כשהיה מבצע את השיר בהופעות, היו חושבים שהוא מבצע שיר של נירוונה. אמנים נוספים שביצעו לשיר גרסאות כיסוי היו לולו, מידג' יור, וריצ'רד בארון. נושאי השיר השוו ליצירות האימה והפנטזיה של ה.פ. לאבקרפט. ישנן סברות כי השיר מייצג את חששותיו של בואי לגבי פיצול אישיות, וכי חלקו נכתב בהשראת פואמה מאת ויליאם ה. מרנס בשם "Antigonish"; אמש למעלה במדרגה הכרתי אדם שלא היה שם הוא לא היה שם שוב היום הלוואי שהאיש יעזוב השיר מלווה בליין גיטרה מיוחד שחוזר על עצמו, ליין זה נוצר על ידי בואי ונגן הגיטרה שליוה אותו גם בהקלטות "זיגי סטארדאסט" - מיק רונסון. "The Man Who Sold the World" מופיע כB-side בהוצאת הסינגלים האמריקאים של "Space Oddity" ו-"?Life on Mars". בנוסף זה מופיע באוספי בואי השונים. בואי הופיע עם השיר לראשונה ב-1979 עם קלאוס נומי וג'ואי אריאס בסאטרדיי נייט לייב. חלק מאותה תוכנית נמצא בסרט הדוקומנטרי "The Nomi Song." הקלטה מחודשת שהפיק בריאן אינו מופיע כB-side בסינגל של השיר מ-1995 "Strangers When We Meet". מידע על היצירה "The Man Who Sold the World" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"The Man Who Sold the World" באתר SecondHandSongs
קיימן רחב-חרטום

קיימן רחב-חרטום (שם מדעי: Caiman latirostris) הוא מין קיימן ממשפחת האליגטוריים שנפוץ באזורים באמריקה הדרומית. בתי הגידול הטיפוסיים שלו הם ביצות ומנגרובות. המאפיין הפיזי הבולט שלו הוא החרטום הרחב שלו, שממנו נגזר שמו. צבעם של מרבית הקיימנים רחבי-החרטום הוא ירוק זית, כאשר גון הצבע יכול להשתנות בהתאם לאקלים הספציפי במקום החיות שלו. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות קטנים, וביכולתו למחוץ קליפות על מנת לאכול צבים ושבלולים. הסכנות המרכזיות הנשקפות למין הן ציד בלתי חוקי ואובדן של בתי גידול. אורכן של מרבית הנקבות אינו עולה על שני מטרים, ושל מרבית הזכרים אינו עולה של שלושה מטרים. גודלו המרבי של הקיימן רחב-החרטום הוא שלושה וחצי מטרים. הוא צבוע בצבעי חום-זית ואפור, לרוב במידה שווה. חוטמם של הקיימנים רחבי-החרטום קצר ורחב למדי, ומכאן שמם. את הקיימנים רחבי-החרטום ניתן למצוא בעיקר במקווי מים מתוקים גדולים, אולם ניתן למצואם גם באגמים, נהרות ומנגרובות. תחום תפוצתו כולל את החוף המזרחי של אמריקה הדרומית וכן אזורים הנמצאים פנימה יותר בתוך היבשת (ראו תמונה). הקיימנים רחבי-החרטום בונים את קיניהם מאדמה ומצמחייה, ובה הם מטילים בין 30 ל-60 ביצים בכל פעם. הקיימנים הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ושבלולים. ככל שהם מתבגרים, תזונתם נעשית מורכבת יותר ויותר מבעלי חיים גדולים יותר, וכך כשהם בוגרים הם ניזונים גם מסרטנים, דגים, עופות ויונקים. מדיה וקבצים בנושא קיימן רחב-חרטום בוויקישיתוף קיימן רחב-חרטום, באתר ITIS (באנגלית) קיימן רחב-חרטום, באתר NCBI (באנגלית) קיימן רחב-חרטום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיימן רחב-חרטום, באתר GBIF (באנגלית) על הקיימן רחב-החרטום באתר ה-IUCN קיימן רחב-חרטום באתר הרשימה האדומה של IUCN
קיימן ז'קרה

קיימן ז'קרה (שם מדעי: Caiman yacare), מין קיימן ממשפחת האליגטוריים. בעבר סווג כתת-מין של הקיימן הממושקף (Caiman crocodilus yacare), אולם כיום הוא נחשב למין נפרד. נפוץ במרכזה של דרום אמריקה, כולל צפון ארגנטינה, דרום בוליביה, דרום מערב ברזיל ובנהרות פרגוואי. צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטר. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו. קיימן הז'קרה, על כל תת-מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט. נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך. מדיה וקבצים בנושא קיימן ז'קרה בוויקישיתוף קיימן ז'קרה, באתר ITIS (באנגלית) קיימן ז'קרה, באתר NCBI (באנגלית) קיימן ז'קרה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיימן ז'קרה, באתר GBIF (באנגלית) על קיימן הז'קרה קיימן ז'קרה באתר הרשימה האדומה של IUCN קיימן ז'קרה באתר הרשימה האדומה של IUCN
All the Right Reasons

All the Right Reasons (בעברית: כל הסיבות הנכונות) הוא אלבום האולפן החמישי של ניקלבק, להקת הרוק-פוסט גראנג' הקנדית. האלבום יצא לאור ב-4 באוקטובר 2005, והוא הראשון שבו משתתף מתופף "3 דורז דאון" לשעבר, דניאל אדייר, שהחליף את המתופף הקודם של הלהקה- רייאן ויקדל. את כל המילים לשירים כתב סולן ניקלבק צ'אד קרוגר. האלבום מכר כ-325,000 עותקים בשבוע הראשון, והיה בעשרת הגדולים ברשימת השבועון של הבילבורד האמריקאי. הוא גם שהה ארבעה שבועות במקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי. האלבום מכר כ-7 מיליון עותקים בכל רחבי העולם (מתוכם כ-5 מיליון רק בארצות הברית). באוקטובר 2008 הוכרז כי האלבום מכר מעל ל-8 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד. ב-21 בנובמבר 2006 זכה בפרס "אלבום הפופ-רוק הטוב ביותר" בטקס פרסי המוזיקה האמריקאים, ובדצמבר של אותה שנה קיבל בארצות הברית את הפלטינה החמישית שלו. Photograph - אחד השירים הכי מצליחים של הלהקה. רשם מיליון הורדות דיגיטליות אחרי 28 שבועות. Animals - הופץ רק לרדיו בארצות הברית ואוסטרליה. Far Away - בלדה. ועל פי חברי הלהקה זהו "שיר האהבה היחיד שלנו". Savin' Me - הופץ בארצות הברית בפברואר 2006. Rockstar - הופץ רק בארצות הברית באוגוסט 2006. If Everyone Cared - הופץ באוסטרליה באוקטובר 2006. Side Of A Bullet - אינו סינגל רשמי של הלהקה אך זכה להשמעות ברדיו בארצות הברית. Follow You Home – 4:20 Fight for All the Wrong Reasons – 3:44 Photograph – 4:18 Animals – 3:06 Savin' Me – 3:39 Far Away – 3:58 Next Contestant – 3:34 Side of a Bullet – 3:00 If Everyone Cared – 3:38 Someone That You're With – 4:01 Rockstar – 4:15 מידע על האלבום All the Right Reasons באתר MusicBrainz מידע על האלבום All the Right Reasons באתר AllMusic האלבום All the Right Reasons באתר Discogs האלבום All the Right Reasons באתר ספוטיפיי האלבום All the Right Reasons באתר יוטיוב
קלרה ח'ורי

קלרה ח'ורי (בערבית: كلارا خوري; נולדה ב-29 בדצמבר 1976) היא שחקנית ערבייה-ישראלית. זוכת "פרס האקדמיה לטלוויזיה". ח'ורי נולדה בחיפה למשפחה ערבית-נוצרית. היא בתו של השחקן מכרם ח'ורי ואחותו הגדולה של השחקן ג'מיל ח'ורי. היא גדלה והתחנכה בעיר הולדתה. למדה משחק ב"בית צבי". הופיעה בהצגות ב"תיאטרון הבימה", ב"תיאטרון הקאמרי" ובתיאטרון אנסמבל הרצליה, בו שיחקה בתפקיד הראשי של אנטיגונה, במחזה "אנטיגונה", פרי עטו של ז'אן אנוי, בבימויו של גדליה בסר שעלה ב-2002. כמו כן השתתפה בהפקה של "מרכז פרס לשלום" ו-"NYU". בשנת 2002, שיחקה בסרט הקולנוע "החתונה של רנא"; של הבמאי האני אבו אסעד על תפקידה זכתה בפרס "השחקנית הטובה ביותר" ב"פסטיבל מרקש" שנערך בעיר מרקש, מרוקו. בשנת 2004 שיחקה בסרט הקולנוע "הכלה הסורית", של הבמאי ערן ריקליס. בסרט גילמה ח'ורי את מונא, כלה דרוזית מהיישוב הדרוזי מג'דל שמס שברמת הגולן, המיועדת להינשא לדרוזי תושב סוריה; כאשר תעבור את הגבול בין ישראל לסוריה, לא תוכל לשוב עוד לכפרה ולחיק משפחתה. בסרט גילם אביה, מכרם ח'ורי, את תפקיד אבי הכלה. באותה שנה שיחקה בסרטו של אבי מוסל "מכתוב" בסרט גילמה את מאחה, לצד יוסף סוויד ואיילת זורר. בשנת 2006 שיחקה בסרט הקולנוע "מחילות" של הבמאי אודי אלוני, ושיחקה בסרט "חיי אהבה" של הבמאית הגרמניה מריה שרדר. בשנת 2007 שיחקה ח'ורי בסדרת הטלוויזיה, "פרשת השבוע", לצידם של מנשה נוי, קרן מור, רונית אלקבץ ואחרים, ששודרה בהוט 3. משנת 2007 שחקה ח'ורי בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית, "עבודה ערבית", של סייד קשוע, בתור בושרה, אשתו המסורתית והגאה של העיתונאי הליברלי והרכרוכי, אמג'ד עליאן (נורמן עיסא). שם היא שחקה גם לצד מריאנו אידלמן, מירה עווד ואחרים. הסדרה שודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 למשך 4 עונות עד 2013. בשנת 2008 שיחקה ח'ורי בסדרת הדרמה עטורת השבחים של הבמאי אורי ברבש, "כוונות טובות", לצידם של אורנה פיטוסי, נתי רביץ וצחי גראד, ששודרה בערוץ 2. באותה שנה שיחקה בסדרה הקומית "פאפאדיזי" ששודרה בערוץ 2, ויצר, כתב, וביים אורי ששון. בשנת 2009 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "טינופת", ששודרה ב"הוט 3". ושיחקה במיני-סדרה של חיים בוזגלו "לחיות מחדש", שם גילמה את ליילה, לצד שמיל בן ארי, לירון לבו וריימונד אמסלם. בשנת 2012 הופיעה בתפקיד ראשי בסרטו של יהונתן סגל, "אודם" העוסק בנערה פלסטינית המתגוררת בלונדון. בנוסף ב-2012 היא שיחקה בשני פרקים בסדרה האמריקאית "הומלנד" בתור פתימה עלי. בנוסף, שיחקה בסרט הדרמה "הירושה" שכתבה וביימה היאם עבאס. בשנת 2020 שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בסדרה הבריטית "בגדאד סנטרל" בערוץ 4, את דמותה של פרופסור זוביידה ראשיד. ח'ורי היא חברת המועצה הציבורית של ארגון "בצלם". קישורים חיצוניים מדיה וקבצים בנושא קלרה ח'ורי בוויקישיתוף קלרה ח'ורי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קלרה ח'ורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלרה ח'ורי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי קלרה ח'ורי, באתר ספר הקולנוע הישראלי קלרה ח'ורי, באתר AllMovie (באנגלית) קלרה ח'ורי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלרה ח'ורי, בארכיון הבימה מירב קריסטל, קלרה הקדושה, באתר ynet, 22 בנובמבר 2007 נתנאל אלפסי, דניאל זרחי, עמוק באדמה, באתר הארץ, 6 ביוני 2008 יונתן אסתרקין, קלרה חורי: נדפקתי מכל הכיוונים, באתר nrg‏, 21 בינואר 2009 גילי איזיקוביץ, הכלה החופשייה: ריאיון עם קלרה חורי, באתר הארץ, 10 בפברואר 2012 המועצה הציבורית, באתר בצלם
מכנה משותף

במתמטיקה מכנה משותף של שני שברים הוא מספר שלם ושונה מ-0 המתחלק בשני המכנים ללא שארית. הכפלת המונה והמכנה בכל שבר באותו מספר שלם (כך שערך השבר אינו משתנה) מאפשרת להביא את שניהם לצורה שבה יש להם אותו מכנה, וכך לבצע בקלות פעולות של חיבור וחיסור. המכנה המשותף החיובי הקטן ביותר הוא הכפולה המשותפת המינימלית של המכנים, וכל מכנה משותף אחר הוא כפולה של זה בקבוע שלם. המושג ניתן להכללה לכל קבוצה סופית של שברים. המכנה המשותף המינימלי של   2 15 {\displaystyle \ {\frac {2}{15}}} ו-   3 10 {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}} הוא 30. אפשר לכתוב   2 15 = 4 30 {\displaystyle \ {\frac {2}{15}}={\frac {4}{30}}} ו-   3 10 = 9 30 {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}={\frac {9}{30}}} , ולכן   3 10 − 2 15 = 9 30 − 4 30 = 9 − 4 30 = 5 30 = 1 6 {\displaystyle \ {\frac {3}{10}}-{\frac {2}{15}}={\frac {9}{30}}-{\frac {4}{30}}={\frac {9-4}{30}}={\frac {5}{30}}={\frac {1}{6}}} . לצורך ביצוע פעולת חיבור או חיסור אין צורך במכנה המשותף המינימלי דווקא, וכל מכנה משותף – מספר המתחלק בשני המכנים – יתאים. כך מתקבלת הנוסחה הכללית לחיבור שברים:   a b + c d = a d b d + b c b d = a d + b c b d {\displaystyle \ {\frac {a}{b}}+{\frac {c}{d}}={\frac {ad}{bd}}+{\frac {bc}{bd}}={\frac {ad+bc}{bd}}} , גם אם bd אינו המכנה המשותף המינימלי של b ו-d (כמו בדוגמה הקודמת, שבה   b d = 10 ⋅ 15 = 150 {\displaystyle \ bd=10\cdot 15=150} ). בכל תחום שלמות אפשר להביא קבוצה סופית של שברים לידי מכנה משותף (למשל על ידי הכפלת כל המכנים זה בזה). מאידך, המכנה המשותף המינימלי (כזה המחלק כל מכנה משותף אחר) מוגדר היטב רק בתחומי שלמות מיוחדים, כגון תחומי פריקות יחידה (ובפרט גם תחומים ראשיים). כפולה משותפת מינימלית מחלק משותף מקסימלי מכנה משותף, באתר MathWorld (באנגלית)
+44

+44 (פלוס 44) היא להקה שהוקמה בפברואר 2005 על ידי שניים מחברי להקת "בלינק-182" לאחר שזאת הכריזה על "הפסקה בלתי מוגבלת בזמן". הרעיון להקמתה עלה בעת שבלינק-182 שהו בסיבוב ההופעות האחרון שלהם בבריטניה ושמה לקוח מקידומת החיוג הבינלאומית של המדינה. סגנון הלהקה הוא רוק. בלהקה ארבעה חברים: מארק הופוס (הבסיסט/סולן של בלינק-182) טראוויס בארקר (המתופף של בלינק-182) שיין גלאגר קרייג פיירבאו בנובמבר 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה הראשון, "When Your Heart Stops Beating", שהגיע למקום העשירי במצעד מכירות האלבומים האמריקני באותו שבוע. הסינגל הראשון מתוך הדיסק היה "When Your Heart Stops Beating" בארצות הברית ואילו באירופה היה "Lycanthrope". הסינגל השני, "Baby Come On", יצא ב-17 בפברואר 2007. בקיץ 2007, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר נקרא "Honda Civic Tour" עם הלהקות פול אאוט בוי, דה אקדמי איז..., קוברה סטארשיפ ופול וול. ב-23 באוקטובר 2007, הודיע הופוס באתר הרשמי שלו, www.himynameismark.com, כי הלהקה חתמה חוזה עם חברת התקליטים Interscope Records, כדי להתחיל לעבוד על האלבום השני. הלהקה ביצעה גרסאות כיסוי בהופעות החיות שלה. השירים שנוגנו בהופעות הם "Christmas Vacation" של הדיסנדנטס, ו"The Metro" של ברלין. בנוסף לזאת, למרות הצהרותיהם של מארק הופוס וטראוויס בארקר שלא יבצעו שירים של להקתם הקודמת בלינק-182 בהופעות של 44+, בוצעו, לשמחתם של מעריצי הלהקה שרובם היו מעריצי בלינק-182, שלושה מלהיטיה של הלהקה: "What's My Age Again?", "The Rock Show" ו-"Dammit" בהופעות שנכללו בסבב ההופעות "Honda Civic Tour" הלהקה הקליטה שני קאברים (גרסאות כיסוי) לשירים: Guten Tag, של להקת Wir Sind Helden הגרמנית שבוצע במסגרת פרויקט של שירות הורדת המדיה של חברת אפל, iTunes. הפרויקט נקרא iTunes Foreign exchange ובמסגרתו להקות מרחבי העולם מקליטות שירים אחת של השנייה, השיר שלהקת Wir Sind Helden תקליט הוא "When Your Heart Stops Beating". I am One של להקת הסמאשינג פאמפקינס האמריקאית הוקלט במסגרת הקלטת דיסק מחווה ללהקה המצליחה, את השיר ניתן לשמוע בעמוד הMyspace של 44+. When You Heart Stops Beating - ‏14 בנובמבר 2006 Interscope Records אתר האינטרנט הרשמי של +44 +44, באתר ספוטיפיי +44, באתר AllMusic (באנגלית) +44, באתר MusicBrainz (באנגלית) +44, באתר דיזר +44, באתר Discogs (באנגלית) +44, באתר Songkick (באנגלית) רנן סולצ'ינר, עכבר העיר, השיר שלנו, באתר הארץ, 2 בינואר 2007
פנינה דבורין

פנינה דבורין (נולדה ב-9 בספטמבר 1946) היא משפטנית ישראלית. את שירותה בצה"ל עשתה בחיל השלישות. לאחר השחרור מהצבא הייתה דיילת בחברת התעופה אל על, ובמקביל למדה משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. התמחתה במשרד עורכי דין פרטי ובפרקליטות מחוז המרכז, ומשמשת עורכת דין משנת 1971. סיימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. במשך כעשרים שנה שירתה בפרקליטות המדינה כתובעת וכסגנית בכירה לפרקליט מחוז המרכז. היא התפרסמה כתובעת במספר משפטים מפורסמים: פרשת שוחד במשרד הביטחון, הרשעת הרצל אביטן ברצח ובשוד, הרשעת חוה יערי ואביבה גרנות ברצח מלה מלבסקי, פרשת כנופיית מע"צ, הרשעת דוד בלאס בהונאת כספים מהתק"ם ועוד תיקים רבים. לאחר שלא מונתה לתפקיד פרקליטת מחוז תל אביב עליו התמודדה, פרשה דבורין בשנת 1989 מהפרקליטות והחלה לעבוד כסניגורית בתחום הפלילי בשוק הפרטי. היא ייצגה אנשי עסקים רבים שהואשמו בפלילים, בהם עופר נמרודי האחים משה ואריה ויינברג, שהואשמו במסגרת משפט דרעי ועופר גלזר, בעלה של שרי אריסון. התמודדה על תפקיד של שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב אך לא זכתה בתפקיד. בשנים 2004-2002 הנחתה את התוכנית "החוליה החלשה" בערוץ 10. כיהנה כדירקטורית בבנק הפועלים מ-2006 ומכהנת כדירקטורית בחברת נתיבי גז לישראל. ב-2018 החלה לשחק בהצגה "של מי החיים האלה" בתיאטרון חיפה כשהיא מוקרנת על המסך. פנינה דבורין הייתה נשואה לזוהר דבורין, שעבד כמנהל חברה. היא התאלמנה ממנו ב-2020. בנה גיא הוא איש עסקים ומנכ"ל "שיכון ובינוי יזמות נדל"ן חו"ל" ובתה היא השחקנית דנה דבורין, כוכבת ערוץ הילדים לשעבר. דבורין ובעלה התגוררו במשך שנים בבית פרטי בתל ברוך. ב-2010 עברו להתגורר ברמת אביב. פנינה דבורין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית פנינה דבורין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איה חיות, פנינה דבורין מגיעה לתיאטרון: "גם בית משפט זה מעין משחק", באתר הארץ, 24 במרץ 2019 ליאת רון, ‏פנינה דבורין: "קץ הדמוקרטיה? החזון הזה בא מאנשים שמגזימים בכל דבר", באתר גלובס, 25 במאי 2019 עומר שרביט, פנינה דבורין מונתה לדירקטוריון בנק הפועלים, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2006 "דירקטוריון חברת נתג"ז". רון גרנות, דיבידנדים: פנינה דבורין נפרדת מביתה בתל ברוך, באתר כלכליסט, 26 במאי 2010
דרו קארי

דרו אליסון קארי (באנגלית: Drew Allison Carey; נולד ב-23 במאי 1958) הוא שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה אמריקאי מצליח. קארי מאופיין בהומור בוטה. הוא התחיל את דרכו במופעי סטנד-אפ בלוס אנג'לס ובהמשך כיכב בסדרת הטלוויזיה המופע של דרו קארי. הסדרה שודרה במשך 9 עונות מ-1995 ועד 2004 ברשת ABC וזכתה להצלחה רבה, אך ירדה אחרי העונה התשיעית בגלל נתוני מדרוג נמוכים וביקורות קשות. קארי היה אחד הכותבים של תוכנית האלתורים בהנחייתו "של מי השורה הזאת בכלל?". התוכנית שודרה במשך 4 עונות מ-2001 עד 2005. בנוסף, הופיע בהופעת אורח במשפחת סימפסון, עונה 19 פרק 20. קארי ידוע גם כחובב ספורט וכאוהד מושבע של קבוצות הספורט של עיר הולדתו קליבלנד ושל מדינת אוהיו בכלל. כמו כן הוא ידוע כחובב כדורגל מושבע, אוהד של נבחרת ארצות הברית בכדורגל אותה ליווה במספר מונדיאלים, ושל קבוצת ברצלונה. הוא אחד מבעליה של קבוצת הכדורגל סיאטל סאונדרס. מדיה וקבצים בנושא דרו קארי בוויקישיתוף דרו קארי, ברשת החברתית פייסבוק דרו קארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דרו קארי, ברשת החברתית אינסטגרם דרו קארי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרו קארי, באתר AllMovie (באנגלית) דרו קארי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דרו קארי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דרו קארי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דרו קארי, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתוני בלאנט

אנתוני בלאנט (באנגלית: Anthony Blunt;‏ 26 בספטמבר 1907 – 26 במרץ 1983) היה בכיר במודיעין הבריטי ומרגל שפעל בשירות הסובייטים. אנתוני בלאנט, קרוב רחוק של המלכה אליזבת השנייה, נולד בשנת 1907, בנו של כומר אנגליקני. חלק משנות ילדותו עברו עליו בפריז, חוויה שהפכה אותו לשוחר תרבות צרפת. בסוף שנות ה-20 למד בלאנט באוניברסיטת קיימברידג'. באוניברסיטה הכיר את קים פילבי, גאי ברג'ס ודונלד מקלין. המשותף לארבעתם היה אהדה לקומוניזם ולברית המועצות. ברג'ס ובלאנט היו ידועים גם כהומוסקסואלים. לימים הגיעו כל הארבעה לשירות במסגרת המודיעין הבריטי, בעוד שהיו למעשה בוגדים שהעבירו את סודות בריטניה לברית המועצות. קבוצה זו כונתה לאחר שנחשפה, ברבות השנים, בשם רשת קיימברידג'. עם סיום לימודיו בשנת 1930 וקבלת התואר הראשון, המשיך בלאנט בהוראה אקדמית והפך למומחה בינלאומי לאמנות צרפת. בשנת 1933 ביקר בלאנט בברית המועצות ובשנת 1934 גויס למודיעין הסובייטי. בשנת 1939, בפרוץ מלחמת העולם השנייה, התגייס בלאנט לצבא הבריטי ונשלח לצרפת כאיש חיל המודיעין (Intelligence Corps). כאשר פלשו הגרמנים לצרפת במאי 1940 הוחזר בלאנט לבריטניה והוצב לשירות הריגול הנגדי ה-MI5. תפקידו היה לערוך מעקב וציתות אחר הנציגויות הדיפלומטיות בלונדון של המדינות הנייטרליות. בתפקידו נחשף בלאנט לחומר סודי, בין היתר לפעילות שנתבצעה בבלצ'לי פארק לפיצוח סודות מכשיר האניגמה ששימש את הגרמנים להצפנה ולפענוח של השדרים הסודיים שלהם. במרוצת הזמן נתמנה בלאנט לעוזרו האישי של סגן מנהל ה-MI5 ובתפקיד זה היה אחראי על הקישור בין ה-MI5 לבין המפקדה העליונה של בעלות הברית שכוננה לקראת הפלישה לאירופה. עם סיום המלחמה השתחרר בלאנט מן השרות ונתמנה למנהל מכון לאמנות וכן לאוצר תמונות האמנות של בית המלוכה. בשנת 1956 הוענק לו תואר אביר מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי (KCVO). בכל שנות שירותו במודיעין הבריטי העביר בלאנט לסובייטים את המידע הסודי שנגלה לו. פעילותו כמרגל הסתיימה עם שחרורו והתרכזותו בקריירה שלו בתחום האמנות, אך בשנת 1951 הוא סייע לברג'ס ומקלין להימלט למוסקבה. דבר בגידתו נתגלה למודיעין הבריטי רק בשנת 1963, מפיו של אמריקאי שהכיר את בלאנט משנותיו באוניברסיטת קיימברידג', שמסר כי בלאנט ניסה לגייסו באותם ימים, ללא הצלחה, לשירות המודיעין הסובייטי. בלאנט נחקר ובשנת 1964 הודה בפני אנשי המודיעין הבריטי במעשיו, אך הם שמרו את דבר ההודאה בסוד, ככל הנראה כדי למנוע מבוכה גדולה ופגיעה קשה במוניטין של ה-MI5. לאחר 15 שנה הדליפו אנשי המודיעין הבריטי את הסוד לסופר בריטי בשם אנדרו בויל, ובשנת 1979 הוא פרסם ספר בשם "אקלים של בגידה", ובו תיאר את מעשיו של בלאנט, שכונה בספר בשם "מוריס". הדבר עורר סערה בבריטניה, וראש הממשלה מרגרט תאצ'ר נדרשה בפרלמנט להשיב על שאילתה בדבר זהותו של מוריס. ראש הממשלה השיבה וחשפה את העובדה כי מוריס הוא אנתוני בלאנט. כתוצאה מן הגילוי נשלל מבלאנט תואר האבירות, והוא נפטר כאיש מנודה בשנת 1983. אנתוני בלאנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנתוני בלאנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטוני בלאנט, דף שער בספרייה הלאומית
Buffer

האם התכוונתם ל... בופר – בכימיה אנליטית: תמיסה המתנגדת לשינוי ברמת החומציות שלה. חוצץ – קטע זיכרון הצובר מידע בהפרשי מהירויות נתונים בין קלט לפלט.
אסואן

אַסְוָאן (בערבית أسوان; בערבית מצרית: اسوان) היא העיר הדרומית ביותר במצרים ובירת המחוז הנושא את אותו שם. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 401,890 בני אדם. אסואן שימשה במשך שנים "שער לאפריקה", והייתה עיר שוק משגשגת בצומת נתיבי השיירות העתיק. בעבר שכן חיל משמר בשם סונט באסואן. בעבר היה ליד העיר אשד הנילוס הצפוני ביותר אך מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 תפס את מקומו סכר אסואן. מבחינה גאוגרפית, אסואן נמצאת על חוג הסרטן עובדה שעזרה לארטוסתנס למדוד את היקף כדור הארץ. העיר שנקראה בעבר בארמית "סון" וביוונית "סונון" נזכרת גם בתנ"ך: "מִמִּגְדֹּל סְוֵנֵה וְעַד גְּבוּל כּוּשׁ". ובמקום נוסף: "הִנֵּה אֵלֶּה מֵרָחוֹק יָבֹאוּ וְהִנֵּה אֵלֶּה מִצָּפוֹן וּמִיָּם וְאֵלֶּה מֵאֶרֶץ סִינִים". מקובל לזהות את העיר העתיקה בתל שמצפון לעיר של ימינו. האי יב, שלו מורשת יהודית עתיקה (מקדש יב, מכתבי יב), כלול בתחום העיר. העיר יושבה בימי קדם ושימשה כעיר הגבול הדרומית של מצרים. שמה של העיר נגזר משמה של אלה במיתולוגיה המצרית, עם שם דומה. בימי מצרים העתיקה שימשה העיר כמרכז הלאומי של מחצבות אבן. עם התפתחותה של העיר כמרכז מסחר, החל גם תהליך של העצמת אסואן כמרכז צבאי. סופרים רבים מן העת העתיקה ציינו את העיר בכתביהם. בין סופרים אלו ניתן למנות את סטראבון, סטפנוס מביזנטיון, תלמי, הרודוטוס, ויטרוביוס ופליניוס הזקן. בקרבתה למדבר הנובי, אסואן היא אחד המקומות המאוכלסים היבשים ביותר בעולם. גשם נדיר מאוד באסואן ועשוי שלא להתרחש במשך עשרות שנים, ולכן ניתן למצוא בתים ללא גג כלל. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא פחות ממילימטר, והיא יורדת בדרך כלל בחודש מאי. עם תחילת עונת הגשמים באתיופיה ביוני, הנילוס מתרחב ובאוגוסט הוא מגיע לרמתו הגבוהה ביותר וממלא את האגם שבסכר אסואן. עם הפסקת הגשמים באמצע ספטמבר באתיופיה, יורד הנילוס וחוזר לרמתו הרגילה. הטמפרטורה הממוצעת המרבית באסוואן היא 34 מעלות צלזיוס בחודש יולי, אך זה לא נדיר גם להגיע מדי פעם לטמפרטורה של 45 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא כ-26 מעלות צלזיוס. חרף החום הכבד האקלים הוא נסבל עקב היובש השורר באזור. סכר אסואן אגם נאצר מקדשי אבו סימבל נוביה מדיה וקבצים בנושא אסואן בוויקישיתוף אסואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסואן (מצרים), דף שער בספרייה הלאומית Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ספר יחזקאל, פרק כ"ט, פסוק י'. ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוק י"ב. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.