laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן

אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרְסְלבן (בגרמנית: ‏August Heinrich Hoffmann von Fallersleben‏Ⓘ‏) היה משורר גרמני בן המאה ה-19, הידוע בעיקר בשל יצירתו המפורסמת ביותר, "שירם של הגרמנים" (המנון גרמניה). הופמן נולד בעיר פאלרסלבן (כיום חלק מהעיר וולפסבורג), שנכללה בזמנו בתחומי האימפריה הרומית הקדושה. אביו היה ראש העיר ועסק גם במסחר. בצעירותו זכה לחינוך קלאסי, והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטאות של גטינגן ובון. הופמן הקדיש את לימודיו בעיקר לתחום הספרות, ובשנת 1823 מונה לאחראי על הספרייה של אוניברסיטת ברסלאו, והחזיק במשרתו זו במשך 15 שנה. בשנת 1830 מונה גם לפרופסור ללשון גרמנית ולספרות באוניברסיטה. בשנת 1842 הודח מתפקידו בהוראת השלטונות בשל פרסום הקובץ "השירים הלא-פוליטיים" (Die unpolitischen Lieder), שנתפס כביקורת על השלטון הפרוסי. לאחר הדחתו יצא הופמן לגלות, וטייל ברחבי איטליה, שווייץ וגרמניה עד שנת 1848, אז הורשה לשוב לפרוסיה למשרתו, ואף זכה לפיצוי בגין כל המשכורות שלא שולמו לו בתקופת פיטוריו. פון פאלרסלבן פרסם תשעה קבצים של שירה גרמנית, ונחשב גם לאחד מחוקרי ומשמרי הספרות הגרמאנית העתיקה, אשר שימשה כאחד ממקורותיה של הגרמנית המודרנית. פון פאלרסלבן נחשב למשורר הפופולרי ביותר של גרמניה המודרנית. הוא הביע הזדהות עם רוחות השינוי הפוליטי של זמנו. יצירתו מתאפיינת בסגנון פשוט, רגוע, מלא רצון ורוח טובה ופייסנית. סגנון זה היטיב לבטא את שאיפות היום-יום של חיי האנשים הפשוטים. יצירתו החשובה ביותר, "שירם של הגרמנים" (המנון גרמניה), נכתבה בשנת 1841 באי הלגולנד ללחן קיים של יוזף היידן משנת 1797. מילות השיר מאפיינות את רחשי הלב הפאן-גרמניים של המהפכנים שוחרי הרפובליקה, והיוו מסר של איום על קיומן העתידי של הנסיכויות השונות שהרכיבו את גרמניה בתקופה זו. בהתאם להשקפתו הלאומית המאחדת של הופמן, מילות השיר "גרמניה מעל הכול" המופיעות בפזמון אינן מבטאות שאיפות מיליטריסטיות לכיבוש והשתלטות, כפי שנעשה בהן שימוש בשנים מאוחרות יותר, אלא מביעות את החשיבות שראה המשורר באיחוד גרמניה ויצירת נאמנות לאומית כוללת, על פני נאמנות אזורית בהתאם לחלוקת הנסיכויות השונות בעולם הדובר-גרמנית. אתר האינטרנט הרשמי של אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן (בגרמנית) רשימת תרגומים לשירים של אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן באינדקס "פואטרנס" לתרגומי שירה אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן, באתר Discogs (באנגלית) אוגוסט היינריך הופמן פון פאלרסלבן, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולפסבורג

ווֹלְפְסְבורג (בגרמנית: Wolfsburg) היא עיר עצמאית בת כ-120 אלף תושבים הממוקמת על גדת הנהר אלר במדינת סקסוניה התחתונה, גרמניה כ-50 ק"מ מזרחית להאנובר. בעיר וולפסבורג ממוקמים ההנהלה הראשית והמפעל המרכזי של ענקית המכוניות הגרמנית "פולקסווגן". השם וולפסבורג מוזכר לראשונה במסמכים משנת 1302 כמקום מושבה של משפחת האצולה ברתנסלבן (Bartensleben). טירת נויהאוס, העתיקה מבין שלוש הטירות בעיר מוזכרת לראשונה כבר בשנת 1372 (טירת פאלרסלבן היא מן המאה ה-16 וטירת וולפסבורג הגדולה ביותר, נבנתה במאה ה-17). בשנת 1742 השתלט הרוזן משולנברג על הטירה והשטחים שסביבה והפך למקור הפרנסה העיקרי של הכפריים באזור. שמות שכונות העיר המודרנית משמרים את שמות הכפרים מימי הביניים. וולפסבורג המודרנית הוקמה בשנת 1938 כעיר מתוכננת בשם "עיר המכוניות של כוח באמצעות שמחה ליד פאלרסלבן", "Stadt des KdF-Wagens bei Fallersleben", על מנת לשכן את פועלי המפעלים של חברת פולקסווגן. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגוררו בתחומי העיר (במחנה ארבייטסדורף) גם פועלי כפייה ושבויי מלחמה אשר הועסקו במפעלים. בשנת 1945 שונה שמה של העיר ל-וולפסבורג כשם הטירה העתיקה הבנויה על גדת הנהר אלר אשר בתחומי העיר. איכות החיים בוולפסבורג היא מהגבוהות בגרמניה. גם יוקר המחיה בעיר גבוה. בעיר לא קיימים מבנים היסטוריים רבים, אך קיים בה מוזיאון רכב פתוח של חברת פולקסווגן, פלנטריום ומוזיאון לאמנות מודרנית. בשנת 2000 הוקם במקום מרכז מבקרים מפואר ומשוכלל עם שני מגדלי זכוכית בגובה 17 קומות, הנקרא עיר המכוניות (Autostadt). במגדלים, המאחסנים כלי רכב בהזמנה מראש, מעלית רובוטית מוסרת ללקוחות מועדפים מרחבי אירופה את מכוניתם החדשה. ב"עיר" ישנו פארק גדול עם ביתני התצוגה של כל דגמי החברה (כולל אאודי, פורשה, למבורגיני וסקודה), סימולטורים לנהיגה, מוזיאון מכוניות (עם תצוגה קבועה של דגמים לאורך ההיסטוריה), תצוגות של כלי רכב בנושאים שונים (למשל, רכבי שטח או רכבי ענק), מסעדות, בית קולנוע (לסרטי מכוניות) ועוד. ברוב ביתני התצוגה אפשר לשבת בדגמי מכוניות, ובחלקם יש תצוגות ומופעים אור קוליים. ילדים יכולים לקבל "רישיון" לנהיגה במכונית חשמלית קטנטונת, וניתן אפילו לקחת מכונית לנסיעת מבחן. בקרבת "עיר הרכבים" ממוקם האצטדיון של קבוצת הכדורגל המפורסמת של העיר, VFL Wolvesburg. בסמוך לאצטדיון הראשי נמצא מרכז המבקרים של הקבוצה, וכן מגרש אימונים קטן יותר. ב-2007 הוקמה לראשונה בוולפסבורג קהילה יהודית אורתודוקסית. הקהילה משמשת מרכז יהודי בעיר וכוללת בתוכו פעילות מגוונת כמו בית כנסת, בית ספר לנוער, מקווה, ספרייה ועוד. רובה של הקהילה (כ-90%) הם יהודים שהגיעו מחבר העמים. הקהילה ממוקמת ברובע זנדקאמפ (Sandkamp). לעיר וולפסבורג יש קבוצת כדורגל המשחקת בבונדסליגה. ארצות הברית צ'טנוגה, טנסי, ארצות הברית הממלכה המאוחדת לוטון, אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1950) וולפסבורג, ברשת החברתית פייסבוק וולפסבורג, ברשת החברתית אינסטגרם וולפסבורג, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא וולפסבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולפסבורג וולפסבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמנות המלחמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמנות המלחמה – ספר על אסטרטגיה צבאית מאת סון דזה שחי בסין העתיקה, בין המאות ה-6 עד ה-3 לפנה"ס לערך אמנות המלחמה (מקיאוולי) – ספר על אסטרטגיה צבאית מאת ניקולו מקיאוולי אמנות המלחמה (ז'ומיני) – ספר על אסטרטגיה צבאית מאת אנטואן-אנרי ז'ומיני אמנות המלחמה (סרט) – סרט בכיכובו של וסלי סנייפס משנת 2000 אסטרטגיה צבאית – העוסקת בתכנון וניהול מערכות צבאיות אמנות לחימה – מיומנות גופנית נרכשת שעיקרה לחימה אך משלבת גם ערך אמנותי
איזבל מאנטיוכיה

איזבל מאנטיוכיה, ידועה גם כאיזבל דה ליזיניאן (Isabelle de Lusignan; סביבות 1216 – 1264) הייתה נסיכה צלבנית של ממלכת ירושלים וממלכת קפריסין בזכות ייחוסה המשפחתי היא זכתה להיות עוצרת של ממלכת ירושלים. איזבל דה ליזיניאן הייתה בתם של הוגו הראשון, מלך קפריסין ואליס משמפאן. תאריך לידתה המדויק איננו ידוע אך היא נולדה ככל הנראה במהלך שנת 1216. היא נישאה בשנת 1223 לאנרי מאנטיוכיה (אנרי מפואטרי). בעלה מת בטביעה במהלך 1276. בנם הוגו השלישי, מלך קפריסין ובתם מרגרט מקפריסין נטלו את שם נעוריה - דה ליזיניאן. איזבל הייתה אחת משורה של נסיכות צלבניות שקרבתן לכס המלוכה של ממלכת ירושלים שימשה עילה למפלגת האצילים של הממלכה להחזיק במושכות השלטון. כך אירע עם פלזאנס מקפריסין, קודמתה של איזבל שהחזיקה בתואר עוצרת של ממלכת ירושלים, על מנת להעביר את השלטון באופן מסודר לז'אן ד'איבלין-ארסוף. עם מותה של פלזאנס בשנת 1261 עבר התואר לאיזבל, והיא החזיקה בו בשנים 1263–1264, אז עבר התואר לבנה הוגו השלישי. איזבל מאנטיוכיה מתה בתאריך לא ידוע, ככל הנראה לאחר פברואר 1264, ונקברה בניקוסיה. היסטוריה של ממלכת ירושלים יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית. Steven Runciman, A History of the Crusades, Cambridge university press, 1952 ISBN 0521061628 Christopher Tyerman. God's war: a new history of the Crusades Harvard University Press, 2006
כיכר נייתן פיליפס

כיכר נייתן פיליפס (באנגלית: Nathan Phillips Square) היא כיכר מרכזית בטורונטו. הכיכר נפרשת מול החזית הדרומית של בניין העירייה של טורונטו וקרויה על שם נייתן פיליפס, ראש העיר של טורונטו בשנים 1955 עד 1962. הכיכר תוכננה יחד עם בניין העירייה על ידי האדריכל ויליו רבל (אנ') בעקבות תחרות אדריכלים בינלאומית, ונחנכה בשנת 1965. תחרות לעיצוב מחדש של הכיכר נערכה בסתיו 2005. הכיכר משמשת בין השאר לתצוגות אמנות, שוק איכרים שבועי, אירועים חברתיים והפגנות. צורת הכיכר מלבנית, כשצלעה הצפונית נושקת לבניין העירייה. שטחה העיקרי של הכיכר מרוצף בלוחות בטון גדולים. טיילת בטון מוגבהת מקיפה את הכיכר ומאפשרת גישה לבימה של בניין העירייה. בשל בעיות תקציב הטיילת סגורה ברוב ימי השנה. בצדה הדרומי של הכיכר בריכת השתקפות המשמשת בחורף כמשטח החלקה על הקרח. מעל הבריכה הוקמו שלוש קשתות לצורכי תאורה; בשנת 1989 הוענק להן השם "קשתות החירות" והן הוקדשו לזכר כל אלה שלחמו או הגנו על החופש. בקצה המערבי של הכיכר נמצא "גן השלום", שהוקם לזכר הטלת פצצת האטום על הירושימה ולציון ״מחויבותם של תושבי טורונטו לעקרון השלום העולמי״. מלבד אלו מפוזרים בכיכר מספר פסלים, ביניהם "Three-Way Piece No. 2" (הקשת) שיצר הפסל הנרי מור ופסלו של וינסטון צ'רצ'יל שנוצר על ידי הפסל אוסקר נמון. מדיה וקבצים בנושא כיכר נייתן פיליפס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות ובנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארל ברולוב

קארל בְּרוּלוֹב (ברוסית: Карл Брюллов;‏ 23 בדצמבר 1799 – 23 ביוני 1852) היה צייר רוסי ממוצא צרפתי, מהבולטים במחצית הראשונה של המאה ה-19. קארל ברולוב נולד בסנקט פטרבורג במשפחת אמן שהתמחה בתחום התחריטים. בשנים 1809–1821 למד באקדמיה לציור. במהלך הלימודים קיבל מדליית זהב בתחום "ציור היסטורי". לאחר הלימודים נסע ביחד עם אחיו, צייר אף הוא, לאיטליה וגרמניה. בשנת 1827 החל לעבוד על ציורו המפורסם - "היום האחרון של פומפיי". הוא עבר על ציור זה במשך 6 שנים. בשנת 1836 דרך יוון וטורקיה הוא חזר לסנקט פטרבורג. בהיותו בסנקט פטרבורג הוא התקרב לאלכסנדר פושקין ומיכאיל גלינקה. הציור שלו התקבל מאוד בחברה הרוסית. תמונתו "היום האחרון של פומפיי" (1830-33) הוצבה בארמיטז' ומאוחר יותר הועברה למוזיאון הרוסי. בשנים 1836–1849 לימד באקדמיה לציור בה למד. ניקולאי טיכוברזוב היה בין תלמידיו. עד לשנת 1849 עבד בסנקט פטרבורג, בין היתר על עיטור קתדרלת איסק הקדוש וצייר מספר דיוקנות. בסוף שנת 1849, לאור בעיות בריאותיות הוא נסע לאיטליה. בתקופה זו המשיך לצייר דיוקנות. ברולוב נפטר ב-23 ביוני 1852 ביישוב קטן ליד רומא ונטמן בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא. מדיה וקבצים בנושא קארל ברולוב בוויקישיתוף קארל ברולוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קארל ברולוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אסטאש גרנייה

אסטאש גרנייה (בצרפתית: Eustache Garnier;‏ ? - 15 ביוני 1123) היה אציל וקונטאבל בממלכת ירושלים הצלבנית. אסטאש גרנייה, אציל צרפתי בעל ייחוס מועט הצטרף לגוטפריד מבויון במסע הצלב הראשון. הוא נטל חלק פעיל בקרבות רמלה תחת פיקודו של בלדווין הראשון, מלך ירושלים. על שירותיו הטובים הוענקה לו העיר קיסריה שנכבשה בשנת 1101 ולאחר מכן צידון שנכבשה בשנת 1111. נישואיו לאחיניתו של הפטריארך הלטיני של ירושלים שיפרו את מעמדו בממלכה והעיר יריחו הועברה לחזקתו על ידי הכנסייה. כוכבו של גרנייה דרך עם נפילתו של בלדווין השני, מלך ירושלים בשבי הטורקי, אז הוא נבחר לקוניטאבל של ממלכת ירושלים ועוצר הממלכה. המבחן הראשון ליכולתו בא בעת הפלישה המצרית לתחומי ממלכת ירושלים בשנת 1123, הצבאות נפגשו ביום 29 במאי בסמוך ליבנה למרות יתרון מספרי אדיר ממנו נהנה הצבא המצרי הצליחו הצלבנית להפוך את הקערה על פיה ולהשיג ניצחון מכריע שהוציא את מצרים הפטאמית ממשוואת הכוחות האזורית. הוא נפטר ביום 15 ביוני 1123, זמן קצר לאחר ניצחונו הגדול. בנו הבכור אסטאש גרנייה השני קיבל את צידון, ובנו השני, וולטר, הפך לרוזן קיסריה. נכדו היה הרוזן רג'ינלד מצידון, דמות בעלת השפעה רבה בתקופת מלכותם של בלדווין הרביעי והחמישי וגי דה ליזיניאן ומהבודדים שהצליחו להימלט בקרב קרני חיטין, שהיה נשוי לאגנס מקורטניי ולאחר מכן להאלביס ד'איבלין, בתו של באליאן מאיבלין. ההיסטוריון הצלבני פולקו משארטר מספר כי אסטאש גרנייה היה "אדם בעל גוף מוצק ואופי ישר" וויליאם מצור מרחיב ומתאר אותו כאדם "חכם וישר עם ניסיון רב בנושאים צבאיים".
גהה

האם התכוונתם ל... המרכז לבריאות הנפש גהה – בית חולים פסיכיאטרי בפתח תקווה כביש גהה – חלק מכביש 4 מחלף גהה – המפגש בין כביש 4 לבין ציר ז'בוטינסקי
משוואת בולצמן

משוואת בולצמן הידועה גם בשם משוואת ההולכה של בולצמן, על שם יוצרה, הפיזיקאי לודוויג בולצמן, עוסקת בהתפלגות של צפיפות ההסתברות של חלקיק בנוזל - כלומר הסיכוי שלו להימצא בנקודה מסוימת בזמן מסוים במהירות מסוימת. זו משוואה חשובה בתרמודינמיקה ובמכניקה סטטיסטית, העוסקת במערכות הרחוקות משיווי משקל תרמודינמי. המשוואה משמשת לחקר הולכה של תכונות פיזיקליות, כגון מטען חשמלי או חום, ומכאן לחקר תכונות כגון מוליכות חום, אפקט הול וצמיגות. את המשוואה פיתח בולצמן בעקבות מחלוקת בינו לבין אנרי פואנקרה בשאלה האם הזמן הפיך, כלומר, האם ייתכן כי אירועים יתחוללו בסדר הפוך בזמן (במילים אחרות, האם למערכת פיזיקלית סגורה קיימת סימטריה בזמן). משוואת בולצמן היא: ∂ f ∂ t + v ∂ f ∂ x + a ∂ f ∂ v = ∂ f ∂ t | c {\displaystyle {\frac {\partial f}{\partial t}}+v{\frac {\partial f}{\partial x}}+a{\frac {\partial f}{\partial v}}={\frac {\partial f}{\partial t}}\left.{\!\!{\frac {}{}}}\right|_{c}} כאשר: f היא פונקציית התפלגות צפיפות ההסתברות של החלקיק במרחב המקום, במרחב המהירויות ובזמן. x - מסמן את המקום (בשלושה ממדים) v - מסמן את המהירות (גם כן בשלושה ממדים) a - מסמן את התאוצה t - מסמן את הזמן צד ימין של המשוואה מייצג את השינוי בפונקציית התפלגות החלקיקים בעקבות התנגשות ביניהם. משוואה זו נובעת משיקולים פיזיקליים פשוטים. ממשוואת בולצמן ניתן לבצע חישובים רבים ולהסביר תופעות רבות בטבע (לדוגמה: מהו מקדם המוליכות של מתכת), והדבר החשוב ביותר הוא, שניתן להוכיח כי הזמן איננו הפיך. גלי ויינשטיין, מתמטיקאים פותרים את משוואת בולצמן בת 140 השנה, הידען, 3.6.2010
M1938 (מרגמה)

מרגמה M1938 היא מרגמה בקוטר 120 מילימטר, תוצרת ברית המועצות, הייתה בשימוש הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. הדגם המשופר של המרגמה (120-PM-43) נמצא עד היום (2010) בשימוש מספר צבאות במזרח התיכון ובאפריקה. המרגמה פותחה ב-1938, ומכאן שמה. חלקיה הם: פלטת בסיס, קנה, רגל תומכת קנה, וזרוע גרירה. אל פלטת הבסיס מרותך ציר עם שני גלגלים המאפשרים גרירה של המרגמה על ידי רכב. את הגלגלים ניתן לפרק בקלות, כדי לייצב את המרגמה לקראת הירי. ייצור המרגמה החל בשנת 1940 ועד לפלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 יוצרו כ-3,000 יחידות. במהלך המלחמה יוצרה המרגמה בכמויות גדולות, כדי למלא את המחסור בתותחים, שנוצר בשל האבדות שספג הצבא האדום בחודשים הראשונים של המלחמה. אחד השיקולים העיקריים להגברת הייצור היה עלות הייצור הנמוכה של המרגמה, לעומת תותח בקוטר דומה. המרגמות שיוצרו בשנים 1941–1942 לא כללו את הציר עם גלגלי הגרירה. בשנת 1943 פותח דגם משופר של המרגמה, שנקרא 120-PM-43. בסך הכול יוצרו בברית המועצות כ-350,000 מרגמות משני הדגמים במהלך המלחמה. מרגמה M1938 הופעלה גם על ידי הוורמאכט. מרגמות השלל נאספו והוכנסו לשימוש תחת השם (12 cm Granatwerfer 378 (r. יתרה מזו, התעשייה הגרמנית ייצרה העתק של המרגמה תחת השם 12 cm GrW 42 (בשנים 1943–1945 יוצרו כ-8,500 יחידות כאלה). לאחר מלחמת העולם השנייה סופקו מרגמות M1938 (והדגם המשופר שלה) לסין, לקוריאה הצפונית, לווייטנאם, למצרים, לסוריה ולעיראק. הסינים מייצרים עד היום (2010) העתק של המרגמה תחת השם "דגם 55". כמה עשרות מרגמות M1938 (והדגמים המשופרים שלה) נלקחו בידי צה"ל במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה. כיום ניתן לראות אחת מהן בבית התותחן בזכרון יעקב ושתיים נוספות במוזיאון בתי האוסף בתל אביב. קוטר: 120 מ"מ משקל: 280 ק"ג במצב מורכב (כולל גלגלים) אורך קנה: 1862 מ"מ מהירות התחלתית של פגז: 272 מטר/שנייה קצב אש: 15 פצצות לדקה טווח מקסימלי: 5700 מטר משקל פצמ"ר: 16 ק"ג מדיה וקבצים בנושא M1938 בוויקישיתוף
קריסטה פלנגן

קריסטה פלנגאן (אנגלית: Crista Flanagan; נולדה ב-24 בפברואר 1976) היא שחקנית אמריקאית. פלנגן החלה את הקריירה בהופעות אורח בסדרות כגון ER ותרגיע, ופרצה לתודעה כאשר הצטרפה ב-2004 לתוכנית המערכונים מד טי.וי. בתוכנית פלנגן גילמה דמויות שונות, ביניהן לואן לוקהארט, פארודיה על סטנדאפיסטית כושלת, וביצעה חיקויים של ידוענים, כגון מיילי סיירוס, היידן פנטייר, היידי קלום, סקרלט ג'והנסון, רייצ'ל מקאדמס, אליוט פייג' וכו'. פלנגן השתתפה גם בסרטי הפארודיה "גדול מהסרטים" ב-2007, ו"פגוש את הספרטנים" ב-2008. בהמשך השתתפה בסדרה מד מן בתפקיד לואיס סדלר, מזכירתו של דון דראפר. אתר האינטרנט הרשמי של קריסטה פלנגן קריסטה פלנגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קריסטה פלנגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קריסטה פלנגן, באתר AllMovie (באנגלית) קריסטה פלנגן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רו מקלנהן

רו מקלנהן (באנגלית: Rue McClanahan;‏ 21 בפברואר 1934 – 3 ביוני 2010) הייתה שחקנית אמריקאית זוכת פרס אמי. נודעה בעיקר בזכות גילום דמותה של בלאנש בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב". מקלנהן נולדה באוקלהומה לאב קבלן בניין ואם קוסמטיקאית, צאצאי מהגרים מאירלנד ושבטי אינדיאנים. בסיום לימודיה התיכוניים למדה תיאטרון וגרמנית באוניברסיטת טולסה. בשנת 1957 הופיעה לראשונה כשחקנית במחזה באוף ברודוויי, ובשנת 1969 שיחקה לראשונה בברודוויי וגילמה דמות ראשית במחזה "ג'ימי שיין", לצדו של דסטין הופמן. באותה שנה זכתה בפרס אובי לשחקנית בתפקיד ראשי במחזה "מי שמח עכשיו". כעבור שנה הופיעה באופרת הסבון "עולם אחר" וזכתה להכרה ציבורית. בשנים 1985–1992 הייתה בין ארבע השחקניות המרכזיות בסדרת הטלוויזיה "בנות הזהב" ב-NBC, בה גילמה את דמותה של בלאנש. בשנת 1987 זכתה על תפקידה בסדרה בפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרה קומית, והייתה מועמדת לפרס שלוש פעמים נוספות. כמו כן, הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס גלובוס הזהב. בשנת 1992 חזרה לגלם את בלאנש בספין אוף "ארמון הזהב" ברשת CBS, עד שבוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 1996 השתתפה בסרטו של גארי מרשל "אלוהים היקר", בתפקיד אימו של גרג קיניר. בשנת 1997 שיחקה בקומדיה "קומדיה בלב ים" לצידם של ג'ק למון וולטר מתאו, ודיבבה בסרט "משאלתה של אנאבל". בשנת 1999 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מחסה בטוח" ברשת The WB, למשך עונה אחת. לאורך השנים השתתפה במספר סדרות נוספות וסרטי קולנוע ספורים, וכן השתתפה במחזות תיאטרון ובמחזות זמר. תפקידה הקבוע האחרון היה בקומדיית המצבים "חיים שפלים" ("Sordid Lives") בשנת 2008. ב-2009 הופיעה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "חוק וסדר". מקלנהן הייתה צמחונית אדוקה. בשנת 1997 אובחנה כחולה בסרטן השד, ממנו החלימה. בשנת 2009 סבלה מבעיות לב ובראשית 2010 עברה אירוע של שבץ מוחי. באותה שנה עברה אירוע שבץ נוסף, וכעבור שלושה ימים נפטרה בגיל 76. בעת מותה הייתה נשואה בפעם השישית. בשנת 2007 יצא לאור ספרה האוטוביוגרפי "חמשת בעלי הראשונים". McClanahan, Rue: My First Five Husbands... And the Ones Who Got Away, Bantam Dell Pub Group 2007, ASIN B001IAKMYK (אוטוביוגרפיה) מדיה וקבצים בנושא רו מקלנהן בוויקישיתוף רו מקלנהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רו מקלנהן, באתר AllMovie (באנגלית) רו מקלנהן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רו מקלנהן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ראיון של רו מקלנהן לארכיון הטלוויזיה האמריקאית (באנגלית) סוכנויות הידיעות, רו מקלנהן הלכה לעולמה, nrg, 3 ביוני 2010 רו מקלנהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דגל השבטים המאוחדים

דגל השבטים המאוחדים (אנגלית: Flag of the United Tribes), הנקרא גם דגל השבטים העצמאיים, היה דגלה הלאומי הראשון של ניו זילנד אשר אומץ בידי השבטים המאוחדים של ניו זילנד בשנת 1834. הדגל הוא דגל צלב ג'ורג' הקדוש - דגל לבן עם צלב אדום במרכזו הנמתח עד קצות הדגל, כשבקנטון הדגל נמצא צלב ג'ורג' הקדוש נוסף אשר ממוסגר בלבן על רקע כחול. במרכז כל ריבוע כחול מוטען כוכב לבן. הצורך בדגל ייחודי לניו זילנד התעורר לראשונה ב-1830‏, כאשר ספינת הסוחר "סר ג'ורג' מוראי" אשר נבנתה בהוקיאנגה נתפסה על ידי רשויות המכס בנמל סידני ובין נוסעיה היו גם שני ראשי שבטים מאורים רמי דרג. הספינה הפליגה ללא כל דגל - הפרה של תקנות השיט הבריטיות - וזאת כיוון שספינות אשר נבנו בניו זילנד לא היו רשאיות להניף את דגל הממלכה המאוחדת עקב מעמדה הקולוניאלי של ניו זילנד. מעצרה של הספינה עורר זעם בקרב האוכלוסייה המאורית אך ללא כל דגל אשר יונף עליה, הספינה הוסיפה להיות תחת מעצר. בנוסף, הצורך בדגל התעורר לא רק בגלל תפיסתן של ספינות ניו זילנדיות בסידני, אלא גם כסמל לעצמאות אשר הוכרזה על ידי ראשי השבטים המאורים. דגלה הראשון של ניו זילנד אומץ ב-9 במרץ 1834, לאחר הצבעת השבטים המאוחדים, במסגרת התכנסות ראשי שבטי המאורים אשר הכריזו את הכרזת העצמאות של ניו זילנד בוואיטנגי בשנת 1835. שלוש הצעות לדגל הוגשו, שלושתן עוצבו בידי המיסיונר הבריטי הנרי ויליאם, אשר לאחר מכן, בשנת 1840, לקח תפקיד חשוב בתרגומו של הסכם ואיטנגי. ראשי השבטים דחו שתי הצעות אשר הציגו את דגל הממלכה המאוחדת בקנטון לטובת דגל צלב ג'ורג' הקדוש או נס לבן. ברבות הימים נטבע שמו של הדגל כדגל השבטים המאוחדים של ניו זילנד. דגל השבטים המאוחדים, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל השבטים המאוחדים של ניו זילנד באתר משרד התרבות והמורשת של ניו זילנד. (באנגלית) טרום 1840 ודגלים היסטוריים באתר האנציקלופדיה של ניו זילנד 1966 (באנגלית) History of the New Zealand Flag
אלפא קנטאורי B

אלפא קנטאורי B הוא כוכב הסדרה הראשית כתום, בן זוגו של אלפא קנטאורי A. סיווגו הספקטרלי הוא K1 ובהירות נראיתו היא 0.5 מזו של השמש. קוטרו הוא 1,200,000 ק"מ ומסתו שווה ל-0.907 מסות שמש. טמפרטורת הפנים שלו היא 5,200° צלזיוס. בהירותו הנראית היא 1.35 ובהירותו המוחלטת 5.7. מרחקו מכדור הארץ הוא 4.4 שנות אור. באוקטובר 2012 התגלה כוכב לכת חוץ-שמשי המקיף את הכוכב. לכוכב הלכת מסה דומה לשל כדור הארץ, הוא משלים הקפה סביב הכוכב בכ-3.2 ימים, ומרחקו כ-6 מיליון ק"מ. בכוכב הלכת זה לא יכולים להתקיים חיים מכוון שהוא מקיף את כוכב השבת שלו מקרוב. פרוקסימה קנטאורי מדיה וקבצים בנושא אלפא קנטאורי B בוויקישיתוף אלפא קנטאורי B, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים VizieR: LHS 51, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979) An Earth mass planet orbiting Alpha Centauri B, Xavier Dumusque et. al., 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיכון חב"ד

האם התכוונתם ל... שיכון חב"ד (ירושלים) – שכונה חרדית בירושלים שיכון חב"ד לוד – שכונה בעיר לוד שיכון נחלת הר חב"ד - בקריית מלאכי קריית חב"ד בצפת
האקונה מטטה

האקונה מטטה (Hakuna matata) הוא ביטוי בסוואהילי ומקורו באפריקה. הביטוי נפוץ בעיקר בקניה ובטנזניה ומשמעותו המילולית היא "אין דאגות". לפעמים הוא מתורגם כ"בלי דאגות", למרות שהשימוש בו נפוץ יותר כשמשמעותו קרובה יותר לביטוי "אין בעיה". הביטוי התפרסם בעולם המערבי לאחר שנעשה בו שימוש בסרט הקולנוע המצליח של חברת וולט דיסני "מלך האריות" שהופק ב-1994. הביטוי מופיע לראשונה בסצנה בה דמויותיהם של טימון הסוריקטה ופומבה חזיר היבלות מלמדים את סימבה גור האריות, הגיבור הראשי של הסרט, את פילוסופיית החיים שעומדת מאחורי הביטוי - לשכוח את בעיות העבר ולהתמקד בהווה מתוך ראיית עולם אופטימית, לחיות בלי דאגות. ערכים מורחבים – מלך האריות, האקונה מטטה (שיר) ב-1994 יצא לאקרנים סרט האנימציה "מלך האריות" של חברת וולט דיסני והביא את הביטוי לתודעה עולמית, כשהביטוי מככב באופן בולט בשיר המתאר את משמעותו. טימון ופומבה, סוריקטה וחזיר יבלות בהתאמה, מלמדים את הדמות הראשית, גור אריות בשם סימבה, שעליו לשכוח מעברו המטריד ולחיות את ההווה. השיר מספר את סיפור חייו של פומבה, ששאר החיות נטשו אותו, כיוון שנרתעו מנפיחותיו המוגזמות. על הפילוסופיה "האקונה מטטה" ממליץ גם המנדריל הזקן רפיקי לטימון בסרט השלישי ויחדיו הם חוגגים בג'ונגל בחיי הנאה ושכחה. במהלך השיר, סימבה מצטרף לשירה ומאמץ את תורת החיים של השניים. לקראת סופו של השיר, מתחיל בסרט מונטאז' שמציג את התבגרותו של סימבה מכפיר רך בשנים ללביא צעיר, הרחק מהממלכה בה נולד. בהתייחסותו לשתי הדמויות מהסרט, נוספה לביטוי המקורי משמעות נוספת של חוסר שאיפה. השיר, כמו שאר הפסקול, נכתב בידי טים רייס והולחן בידי אלטון ג'ון. הוא היה מועמד לשיר המקורי ביותר בפרסי האוסקר ה-67, ודורג במקום ה-99 מתוך 100 ברשימת שירי הסרטים הטובים ביותר מכל הזמנים, שחיבר מכון הסרטים האמריקאי. חברי צוות ההפקה למדו את המושג ממדריך ספארי בטנזניה. ב-1980 הוציאה לשווקים הלהקה הקנייתית Them Mushrooms את השיר הסוואהילי "ג'אמבו בוואנה" (Jambo Bwana; "שלום אדון"), שבו חוזר מספר פעמים הביטוי "האקונה מטטה". את השיר כתב טדי קאלאנדה האריסון. כמה שנים לאחר מכן, הוציאה הקבוצה הגרמנית בוני אם את השיר "ג'אמבו - האקונה מטטה" (Jambo - Hakuna Matata), בשפה האנגלית. ליז מיטשל הייתה הסולנית, ולוותה על ידי רג'י ציבוא, פרנק פריאן, קתי בארטני, מדליין דייוויס וג'ודי צ'יקס. הסינגל היה אמור להיכלל באלבום חסר השם השביעי של הקבוצה, שנועד לצאת בסתיו 1983. בגלל דירוגים עלובים במצעדי הפזמונים (מספר 48 בטבלאות הגרמניות), הסינגל לא נכלל באלבום שהופץ במאי 1984 בשם Ten Thousand Lightyears ("עשרת אלפים שנות אור"). הביטוי הופיע לראשונה בעולם המערבי כאשר נעשה בו שימוש באמצע שנות השמונים בסדרת הקומיקס השוודית "באמסה" (Bamse) מאת רונה אנדראסון. מילותיה הראשונות של בתו התינוקת של באמסה הדוב, ברומה, הן "האקונה מטטה", שאף-אחד לא מבין חוץ מצב היבשה סקאלמאן. אחרי כן הוא הפך את המשפט למוטו הסודי שלו ושל ברומה, והביטוי חזר מספר פעמים בקומיקס. סקאלמאן נתן לקוראים מספר רמזים מאיזו שפה הביטוי בא, אבל לא אמר במפורש שמקור הביטוי הוא מסווהאלי. Don't Worry, Be Happy מדיה וקבצים בנושא האקונה מטטה בוויקישיתוף Kenya.de: Kenya frequently asked questions "AFI's 100 Years...100 Songs". Big Q Entertainment Unlimited