laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איגואנה כחולה

איגואנה כחולה (שם מדעי: Cyclura lewisi) היא מין של איגואנה מהסוג איגואנת סלעים, המצויה בסכנת הכחדה והיא אנדמית לגראנד קיימן מאיי קיימן שבקריביים. זוהי איגואנה גדולה מאוד, מהגדולות ביותר מהאיגואנות ומהלטאות של אמריקה, הלטאה הגדולה ביותר מהקריביים. היא מגיעה לאורך גוף של 510–760 מ"מ ולאורך כולל של 1.5 מטר יחד עם הזנב ולמשקל של עד 14 ק"ג, כשהזכרים גדולים מהנקבות פי שלוש. צבעה אפור כהה עד כחול טורקיז בזכרים והנקבות קרובות יותר לירוק זית עד כחול חיוור. אישוני האיגואנה זהובים והיא בעלת זנב ארוך ורגליים ארוכות בעלות טפרים ארוכים וחדים. כמו בני סוגה היא בעלת רעמת קוצים לאורך גופה. הלטאה גם מאריכה ביותר ימים, ככל הנראה עד 69 שנה. איגואנה זו נחשבה בעבר כתת-מין של איגואנה קובנית, אך היא הופרדה למין נפרד ב-2004 בידי החוקר פרדריק ג'יי ברטון. האיגואנה היא אוכלת צמחייה בעיקרה הפעילה במשך היום. היא ניזונה מעלים וצמחייה רכה שונה ומגוונת גם בחרקים, סרטנים, שבלולים ופטריות. בעודה בוגרת היא חסרת טורפים טבעיים באיי קיימן, אם כי הצעירים נטרפים בידי נחשים מהסוג Alsophis. האיגואנה נמצאת כיום בסכנת הכחדה גדולה, כאשר רק מחקר מ-2003 הצביע שנותרו בטבע רק 5 עד 15 פרטים בוגרים, לאחר שנדחקו בידי האדם, איבדו את מקומות מחייתם לטובת ערים וכבישים ונטרפו בידי חתולים וכלבים. כיום המין מוחזק בעיקר במספר שמורות מאובטחות ביותר, בעיקר בתוך הפארק הבוטני של המלכה אליזבת (אנ') והפארק הבוטני של סלינה ואזור שמורת הציפורים (אנ'). מדיה וקבצים בנושא איגואנה כחולה בוויקישיתוף איגואנה כחולה, באתר ITIS (באנגלית) איגואנה כחולה, באתר NCBI (באנגלית) איגואנה כחולה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) איגואנה כחולה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) איגואנה כחולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איגואנה כחולה, באתר GBIF (באנגלית) איגואנה כחולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
קבוצת הקרב הבריטית

קבוצת הקרב הבריטית הייתה קבוצת קרב של האיחוד האירופי שכללה חיילים מהממלכה המאוחדת בלבד, בתקופה בה בריטניה הייתה חברה באיחוד האירופי. קבוצת הקרב הייתה פעילה במהלך שני פרקי זמן שונים, בין ה-1 וה-30 ביוני 2005 ובין ה-1 ביולי - 31 בדצמבר 2008. בריטניה, כמדינה חברה באיחוד האירופי, לקחה חלק ביוזמת קבוצות הקרב של האיחוד האירופי. יוזמה זו מעמידה לרשות המועצה האירופית קבוצות קרב בהן חברים חיילים ממדינה חברה אחת או יותר לשם ביצוע משימות צבאיות נדרשות ולשמירה על יציבות האיחוד. כאחת מהחברות הגדולות באיחוד האירופי, הממלכה המאוחדת לקחה חלק בשתי קבוצות קרב שונות: קבוצת הקרב הבריטית, שכללה כוחות בריטיים בלבד, וכן קבוצת הקרב הבריטית-הולנדית, אותה הממלכה המאוחדת הובילה בשיתוף עם כוחות צבאיים מהולנד. בעקבות פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בתחילת שנת 2020, הסתיים שיתוף הפעולה הבריטי עם יוזמת קבוצות הקרב של האיחוד האירופי. שתי קבוצות הקרב הבריטיות התבססו על כוחות צבא ששירתו במקור כחלק מכוח התגובה המהירה של בריטניה, בעיקר משתי יחידות העילית בצבא הבריטי המשלבות פעילות קומנדו וצנחנים: חטיבת הקומנדו ה-3 וצוות קרב חטיבת התקיפה האווירית ה-16 קבוצת קרב (האיחוד האירופי) Bonaiuti, Chiara; Lodovisi, Achille (2010). Sicurezza, controllo e finanza. Le nuove dimensioni del mercato degli armamenti (באיטלקית). Milan: Editoriale Jaca Book. p. 273. ISBN 978-8816409279. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite book}}: (עזרה) John Reid (27 January 2006). "Lessons Identified from Battlegroups Initial Operational Capability". Hansard. House of Commons of the United Kingdom. Retrieved 9 July 2015. Volpi, Valerio (2011). Landstrom, Gustav (February 2007). Joint Rapid Reaction Force (JRRF): armedforces.co.uk
שוקת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שוקת – מתקן שתייה לבעלי חיים. תל שוקת – אתר ארכאולוגי בצפון הנגב, בין באר שבע לחברון. צומת שוקת - צומת שהתקיים בעבר במפגש הכבישים 60 ו-31, סמוך לתל שוקת. מחלף שוקת – מחלף המחבר את כביש 6 עם כביש 31 וכביש 60, במקום שבו היה בעבר צומת שוקת. מועצה אזורית שוקת – מועצה אזורית שהתקיימה בעבר וכללה את היישובים חורה ולקיה. פארק התעשייה שוקת – פארק תעשייה עתידי המתכונן להיבנות בסמוך למחלף שוקת.
קבוצת הקרב 107

קבוצת הקרב 107 או בשמה המקוצר BG-107 היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. הרכבה הראשון של הקבוצה בשנת 2007 כלל חיילים מהולנד (720), גרמניה (800) ופינלנד (200), כשקבוצת הקרב עצמה הייתה תחת הנהגה גרמנית בין 1 בינואר ל-30 ביוני 2007. לאחר שהקבוצה הוקמה מחדש במחצית הראשונה של 2011, הרכב הקבוצה התעדכן ונוספו חיילים אוסטריים וליטאים, כאשר הולנד קיבלה את הפיקוד על הקבוצה. במהלך כינוס שהתקיים בבריסל ב-22 בנובמבר 2004, שר ההגנה ההולנדי הנק קאמפ ועמיתיו לאיחוד הגיעו להחלטה על הקמת קבוצת קרב משותפת הולנדית-גרמנית-פינית. במהלך תקופת פעילותה של הקבוצה, ובשעה שהחיילים הפינים הוקצו לעבודת מודיעין, הם זכו לכינוי הלא רשמי "חטיבת נוקיה". האימון הסופי שסימן את הפיכת קבוצת הקרב לפעילה התקיים בבסיס האוויר הגרמני בלייפהיים בסוף שנת 2006. בעקבות התרגיל, לוטננט-גנרל הנס זונוולד ממפקדת הכוחות ההולנדים, מסר כי קבוצות הקרב של האיחוד האירופי הן צעד חדש לקראת "הגברת המודעות העצמית של אירופה". קבוצת הקרב כללה במקור 720 חיילים הולנדים, 800 חיילים גרמנים ו-200 חיילים פינים. הולנד סיפקה פלוגת חי"ר, כוח משימה רפואי, גדוד לוגיסטי, אנשי מפקדה ויחידת מודיעין. גרמניה סיפקה את מרבית חיילי הרגלים, ופינלנד סיפקה כלי רכב משוריינים לאבטחת המחנה. מלבד כלי רכב משוריינים, נשק נ"ט ומקלעים קלים, לרשות קבוצת הקרב עמדה גם פריגטה גרמנית ומשחתות גרמניות. במקביל, הולנד סיפקה גם פריגטה ומטוס קרב ומסוקי תקיפה במידת הצורך. בין 30 בספטמבר ל-8 באוקטובר 2010, ערכה קבוצת הקרב אימון נרחב במפגש הגבול שבין הולנד ובלגיה. המבצע, שזכה לשם הקוד "קרנף אירופי 1", דימה תרחיש בה קבוצת הקרב נחלצה לעזרתה של ממשלת המדינה האירופית הפיקטיבית 'בלולנד', אשר ביקשה סיוע בשמירה על הסדר לאחר התפרצות מהומות ומתיחות אתנית בין המיעוט השולט לבין קבוצות אוכלוסייה אחרות במדינה. בין התאריכים 30 בנובמבר – 12 בדצמבר 2010 יצא לפועל מבצע אימון נוסף בהולנד, "קרנף אירופי 2", לשם הכשרת 300 לוחמים נוספים. קבוצת קרב (האיחוד האירופי) Volpi, Valerio (2011). Why Europe Will Not Run the 21st Century: Reflections on the Need for a New European Federation. Cambridge: Cambridge Scholars Publishing. p. 155. ISBN 978-1443830522. Bonaiuti, Chiara; Lodovisi, Achille (2010). Sicurezza, controllo e finanza. Le nuove dimensioni del mercato degli armamenti (באיטלקית). Milan: Editoriale Jaca Book. p. 273. ISBN 978-8816409279.
פורמולה 2 עונת 2023

עונת 2023 בפורמולה 2 היא העונה השביעית של אליפות הפורמולה 2 המאורגנת על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). קטגוריית מרוצי הפורמולה 2 מדורגת כרמה השנייה של מרוצי מכוניות גלגל-פתוח אחרי הפורמולה 1 בהתאם לתוכנית השלבים הגלובלית. אירועי האליפות התנהלו במקביל לאירועים נבחרים של הקטגוריה הבכירה. גרנד פרי אמיליה-רומאניה אמור היה להיות המרוץ השישי בעונת הפורמולה 1 והחמישי בעונת הפורמולה 2 ותוכנן להתקיים ב-21 במאי. גשמים כבדים שירדו באזור בשבוע שקדם למרוץ גרמו להצפות והובילו להחלטה על ביטול המרוץ שלושה ימים לפני תחילת האירועים. הנקודות ניתנות לעשרת הנהגים המהירים במרוץ המלא ולשמונת הנהגים המהירים במרוץ הספרינט. שתי נקודות נוספות ניתנות לנהג המזנק מהפול פוזישן במרוץ המלא. נקודה נוספת מוענקות לנהג שקובע את זמן ההקפה המהירה בכל אחד משני המרוצים, בתנאי שסיים באחד מעשרת המקומות הראשונים. הזינוק למרוץ הספרינט נקבע בהתאם לסדר הסיום של מרוץ הפתיחה, כאשר שמונה המקומות הראשונים נקבעים בסדר הפוך לתוצאות שמונה הנהגים הראשונים במרוץ הפתיחה, כך שנהג שהגיע למקום שמיני במרוץ הפתיחה יזנק מהמקום הראשון במרוץ הספרינט. לא מוענקות נקודות נוספות על זינוק מהפול פוזישן במרוץ זה. מדיה וקבצים בנושא פורמולה 2 עונת 2023 בוויקישיתוף Update on the Emilia Romagna Grand Prix at Imola, Formula1.com, 17 May 2023
סלנגנת המערות

סלנגנת המערות (שם מדעי: Collocalia linchi) הוא מין של סיס מהסוג סיס קיני המאכל החי באינדונזיה ומלזיה בעיקר סביב איי ג'אווה, באלי וסומטרה. הסלנגנה ידועה בעיקר עקב מנהגה לקנן במערות ולנווט בהם באקולוקציה, בדומה לעטלפים ונדירה אצל עופות. אורכה מגיע ל-9 עד 11.5 ס"מ והיא בעלת כנפיים חדות וארוכות ונוצות כהות עם ברק ירקרק כשהבטן והחזה אפורים. הגפיים קצרות ביותר ואת רוב חייה היא מעבירה בתעופה. מין זה חי ומקנן בלהקות במערות שונות בבתי חיותו, לרוב בקרבת יערות בהם הוא אוכל במשך היום. בעיקרו הוא אוכל פירות, לרוב תאנים ועצי פרי דומים והם עפים בין הענפים בחיפוש אחרי פירות בשלים. הם נחים במערות ומקננים מקן עשוי מרוק הכרוך יחד עם צמחייה שנאספה ובתוכו הנקבה מטילה 2 ביצים לבנות. הסלנגנה איננה נמצאת בסכנה מיוחדת, אף שלעיתים מלקטים את ביציה ממערות כדי למכור אותם לתעשיית מרקי קנים. ישנם 4 תת-מינים של הסלנגנה: C. l. dedii C. l. linchi C. l. ripleyi C. l. dodgei בעבר שייכו למין זה גם את הסלנגנה החיה בבורניאו, אך כיום היא נחשבת למין עצמאי (Collocalia dodgei). מדיה וקבצים בנושא סלנגנת המערות בוויקישיתוף סלנגנת המערות, באתר ITIS (באנגלית) סלנגנת המערות, באתר NCBI (באנגלית) סלנגנת המערות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סלנגנת המערות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סלנגנת המערות, באתר GBIF (באנגלית) סלנגנת המערות באתר הרשימה האדומה של IUCN
מימיקאט

מאריזה איזבל לופש מנה (בפורטוגזית: Marisa Isabel Lopes Mena; נולדה ב-25 באוקטובר 1984) הידועה בשם הבמה שלה מימיקאט (בפורטוגזית: Mimicat) היא זמרת ומלחינה מוזיקת פופ ונשמה. היא ייצגה את פורטוגל באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Ai coração". מימיקאט השתתפה בפסטיבל דה קנסאו 2001 עם השיר "Mundo Colorido" תחת שם הבמה Izamena, אך לא עלתה מעבר לחצי הגמר. היא השתתפה שוב במהדורה ה-57 של פסטיבל דה קנסאו בשנת 2023, הבחירה הלאומית של פורטוגל לאירוויזיון 2023 עם השיר Ai coração. היא ביצעה אותו בחצי הגמר הראשון והעפילה לגמר. בגמר התחרות היא סיימה במקום הראשון. ב-11 במאי 2023 ביצעה מימיקאט את "Ai coração" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פורטוגל הופיעה שנייה, לפני שווייץ ואחרי אוסטריה. בגמר האירוויזיון מימיקאט הגיעה למקום 23 עם 59 נקודות (כאשר 16 נקודות היו מהקהל ו-43 נקודות היו מחבר השופטים). מדיה וקבצים בנושא מימיקאט בוויקישיתוף מימיקאט, ברשת החברתית פייסבוק מימיקאט, ברשת החברתית אינסטגרם מימיקאט, סרטונים בערוץ היוטיוב מימיקאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מימיקאט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מימיקאט, באתר ספוטיפיי מימיקאט, באתר Last.fm (באנגלית) מימיקאט, באתר AllMusic (באנגלית) מימיקאט, באתר MusicBrainz (באנגלית) מימיקאט, באתר דיזר מימיקאט, באתר Discogs (באנגלית) מימיקאט, באתר Genius מימיקאט, באתר טיידל (באנגלית) Eurovision 2023 Semi-final 1 Results Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
הרמוניה דיסוננס

הרמוניה דיסוננס (בקרואטית: Harmonija Disonance) היא להקת בנות קרואטית המונה שבע חברות: מירה צרנצ'יץ', מגדלנה צביטן, מרטה צביטן, קטרינה מנדיץ', פרנצסקה פאלקה, יאנה רדיץ' וחנה זדוניץ'. הוקמה בשנת 2018 בזאגרב, בירת קרואטיה. לאחר שנוסדה ב-2018 על ידי חברותיה החלה הלהקה להקליט מספר גרסאות כיסוי לשירים קרואטים מוכרים. במהלך שנותיה הראשונות לא הוציאה סינגלים באופן מסחרי. ב-5 בפברואר 2021 פורסם סינגל הבכורה שלה, "Zima".‏ מאוחר יותר אושר על ידי מלחינו כי הוא נשלח כמועמד להשתתפות בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2021, אך נדחה ולא התקבל. ב-9 בדצמבר 2022 הכריזה רשות השידור הקרואטית כי הרמוניה דיסוננס עתידה להשתתף בקדם לאירוויזיון 2023 עם השיר "Nevera (Lei, lei)",‏ שיצא לאור דרך יוניברסל מיוזיק גרופ ב-20 בינואר 2023. היא סיימה את התחרות במקום השני, והפסידה ללהקת לט 3 עם ב-"Mama ŠČ!".‏ לאחר מכן נכנס השיר למקום ה-29 במצעד 40 השירים החמים בקרואטיה, ורשם את הכניסה הראשונה של הלהקה אל המצעד. הרמוניה דיסוננס, באתר MusicBrainz (באנגלית) Prkić, Ivana (27 בינואר 2023). "Harmonija Disonance: Nećemo biti u narodnim nošnjama" (בקרואטית). eurosong.hr. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Petrinović, Kruno (26 בינואר 2023). "Upoznajte cure iz Harmonije disonance: Kako je tradicijska glazba postala favorit Dore" (בקרואטית). Gloria. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Harmonija disonance objavila novi singl Zima" (בקרואטית). sound-report. 3 במרץ 2021. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Buva, Mia (25 בינואר 2023). "Harmonija disonance mnogima je najveće iznenađenje Dore 2023., i stranci ih žele na Eurosongu" (בקרואטית). Večernji list. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Granger, Anthony (9 בדצמבר 2023). "Croatia: Dora 2023 Participants Announced". eurovoix. נבדק ב-28 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) Harmonija Disonance: Fanovi Eurosonga oduševljeni ovom našom pjesmom, Kedžinu nazvali plagijatom (בקרואטית), Story, 18 בינואר 2023, נבדק ב-28 בינואר 2023 {{citation}}: (עזרה) "Croatia: Let 3 win Dora 2023 and will sing "Mama SC!" at Eurovision". Wiwibloggs (באנגלית). 12 בפברואר 2023. נבדק ב-13 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Pjesme s Dore 2023. ušle na listu, Noelle i dalje prva" (בקרואטית). top-lista. 6 בפברואר 2023. נבדק ב-7 בפברואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
מרי אנדראקוביץ'

מרי אנדראקוביץ' (בקרואטית: Meri Andraković; נולדה ב-28 ביוני 2000) היא זמרת קרואטית. התפרסמה לאחר שהשתתפה בעונה הראשונה של Zvjezdice. בשנת 2020 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Voli, תחת חברת התקליטים קרואטיה רקורדס. אנדראקוביץ' נולדה ב-28 ביוני 2000 באוסייק, וגדלה בעיירה הסמוכה בלישיץ'. כבר מילדותה החלה לשיר כתחביב. בתחילת 2015 הוכרזה כאחת המשתתפות בעונה הראשונה של Zvjezdice.‏ היא הייתה אחת מבין שש האמניות האחרונות, אך לבסוף בחרה לעזוב את התוכנית. סינגל הבכורה שלה, "Sve sam tebi oprostila ja", יצא לאור ב-2016. בתחילת 2018 חתמה על חוזה עם חברת קרואטיה רקורדס. אל אלבום הבכורה שלה, Voli, יצא ב-3 בדצמבר 2020. ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי מוניאס עתידה להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Bye Bye Blonde". היא הגיעה למקום התשיעי עם 44 נקודות. מרי אנדראקוביץ', ברשת החברתית פייסבוק מרי אנדראקוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם מרי אנדראקוביץ', סרטונים בערוץ היוטיוב מרי אנדראקוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרי אנדראקוביץ', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מרי אנדראקוביץ', באתר ספוטיפיי מרי אנדראקוביץ', באתר Last.fm (באנגלית) מרי אנדראקוביץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) מרי אנדראקוביץ', באתר דיזר מרי אנדראקוביץ', באתר Discogs (באנגלית) מרי אנדראקוביץ', באתר Genius מרי אנדראקוביץ', באתר טיידל (באנגלית) Vazdar, Vladimir (19 בדצמבר 2015). "Meri nije više samo zvjezdica" (בקרואטית). Valpovština info. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Meri Andraković - SS Valpovo" (בקרואטית). SS Valpovo. 7 במאי 2019. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Milla, Samir (29 באוקטובר 2015). "Meri Andraković: Slava me ne zanima, ja samo želim pjevati" (בקרואטית). Večernji list. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Meri Andraković među zvijezdama Zvjezdica" (בקרואטית). Valpovština info. 18 באוקטובר 2015. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) "U životu je najvažnije voljeti, to je poruka mojih pjesama" (בקרואטית). Glas Slavonije. 12 בדצמבר 2020. נבדק ב-21 בינואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Granger, Anthony (9 בדצמבר 2022). "Croatia: Dora 2023 Participants Announced". eurovoix. נבדק ב-5 בינואר 2023. {{cite web}}: (עזרה)
עונת 2018/2019 ביורופקאפ

עונת 2018/2019 ביורופקאפ היא העונה הרביעית של המפעל השני בחשיבותו של תחרויות פיב"א אירופה לקבוצות כדורסל, אחרי ליגת האלופות, אם היא כי נחשבת לרביעית בחשיבותה ביבשת אחרי היורוליג והיורוקאפ. העונה נפתחה ב-17 באוקטובר 2018 והסתיימה ב-1 במאי 2019, דינמו סאסארי זכתה בתואר האליפות. בשלב המוקדמות התחרו 21 קבוצות ב-2 שלבי מוקדמות, שמונה הקבוצות הטובות ביותר בשלב המוקדמות השני העפילו לשלב הבתים, אליהן הצטרפו 3 הפסידות בעלות המאזן הטוב ביותר מ-8 המפסידות בשלבי המוקדמות, יחד איתן שובצו 21 קבוצות שנשרו משלב המוקדמות של עונת 2018/2019 בליגת האלופות והקבוצות שהעפילו ישירות לשלב הבתים בזכות מיקומן בליגות המקומיות. העונה הסדירה שוחקה במבנה של 8 בתים בעלי 4 קבוצות כל אחד בהם שוחקו שני סבבים נגד כל קבוצה, 6 בסך הכל, בסיומן העפילו הקבוצות במקומות 1-2 לשלב הבתים השני, לאחר מכן 3 הראשונות בכל בית העפילו לפלייאוף שמינית הגמר. משלב שמינית הגמר ואליך שוחקו המשחקים במתכונת של הטוב מ-2 בשיטת בית וחוץ, בשלב זה הצטרפו קבוצות שנשרו מליגת האלופות בעונה זו. שלושת הקבוצות שהפסידו בשלב המוקדמות שני והיו בעלות המאזן הטוב ביותר בשני שלבי המוקדמות העפילו לשלב הבתים. הולנדדן בוס אוקראינהבי.סי. דניפרו בולגריהרילסקי ספורטיסט לשלב הבתים השני העפילו 16 הקבוצות הטובות ביותר משלב הבתים הראשון. לשלב שמינית הגמר העפילו הקבוצות שסיימו במקומות 1-3. אליהן הצטרפו הקבוצות שסיימו במקומות 5 ו-6 בשלב הבתים של ליגת האלופות. אתר האינטרנט הרשמי של עונת 2018/2019 ביורופקאפ ארבע קבוצות שנשרו מליגת האלופות פרשו ולכן הכרטיסים האלה ניתנו לקבוצות מהמקום השלישי
מוחמד בן סוליים

מוחמד בן סוליים (בערבית: محمد بن سليم, תעתיק מדויק: מחמד בן סלים; נולד ב-12 בנובמבר 1961) הוא נהג מרוצי ראלי אמירתי לשעבר, המשמש כנשיא הפדרציה הבין-לאומית לרכב. בן סוליים זכה 14 פעמים באליפות המזרח התיכון בראלי בין השנים 1984–2002. מאז שנת 2006 משמש כנשיא מועדון הרכב והתיור של איחוד האמירויות. בשנת 2008 מונה לסגן הנשיא הערבי הראשון של הפדרציה הבין-לאמית לרכב, ובדצמבר 2021 נבחר למחליפו של ז'אן טוד בנשיאות הארגון. בן סוליים למד מנהל עסקים באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. ובאוניברסיטת אלסטר. ביולי 2012 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת אלסטר על תרומתו לספורט, מנהיגות אזרחית ופעילות צדקה. ב-7 במרץ 2023 נהרג בנו, סייף, בתאונת דרכים שאירעה בדובאי. מדיה וקבצים בנושא מוחמד בן סוליים בוויקישיתוף מוחמד בן סוליים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוחמד בן סוליים, ברשת החברתית אינסטגרם Mohammed Ben Sulayem Elected FIA President, FIA.COM, 17 December 2021 Ulster Honours Gulf Rally Driver, 2 July 2012 FIA president Ben Sulayem's son loses life in road crash, Motorsport.com, 9 March 2023
1994 באסטרונאוטיקה

במהלך השנה בוצעו 93 שיגורים, מהם 49 (59%) על ידי רוסיה. 12 באוקטובר – סיום פעילות של גשושית מגלן ששוגרה בשנת 1989. שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. שיגורים מאוישים מסומנים בירוק. מדיה וקבצים בנושא 1994 באסטרונאוטיקה בוויקישיתוף ריכוז נתונים על שיגורים שוחררו 6 יחידות נפרדות ( ODERACS F - ODERACS A) מהם 12 בעזרת משגר שנבנה באוקראינה שימוש במשגר של האיחוד האירופי
איוואן חמוטוב

איוואן חמוטוב (ברוסית: Иван Чмутов;‏ 17 באוקטובר 1817 – 31 במרץ 1865) היה צייר רוסי במספר ז'אנרים; במיוחד סצנות היסטוריות ודתיות. הוא נולד בסנט פטרסבורג. בשנת 1836, הוא נרשם במרשם הסטודנטים באקדמיה הקיסרית לאמנויות; בשיעור היסטוריה וציור פורטרטים של פיודור ברוני. בשנה שלאחר מכן הוענק לו מדליית כסף על רישום מהטבע ובהמשך זכה במדליית זהב על תיאורו של ״יוסף המפרש את החלומות״. הוא המשיך עם פיוטר באסין כשברוני חזר לאיטליה ב-1838. בשנת 1839 הוא קיבל מדליית זהב ו-1000 רובל על ציורו "ריפוי המשותק" וזכה בתואר "אמן חופשי". הוא לא הצליח לזכות במדליות הזהב בתערוכות בשנים 1841 ו-1844. שנתיים לאחר מכן, הוא נסע לאיטליה על חשבונו, אך לא יכול היה להישאר זמן רב. ב-1848 הוא זכה בתואר "אקדמי", אך זמן קצר לאחר מכן התגייס למשימה במיסיון הרוסי השלוש עשרה בבייג'ינג, והפך לאמן הרשמי שלהם. הוא הגיע לסין ב-1850 והיה שם שמונה שנים. הוא יצר סקיצות וציורים בצבעי מים רבים של סצנות ז'אנר. רבים מהם נעשו לליטוגרפיות ופורסמו בשתי יצירות של הסופר והנוסע איגור קובלבסקי - "מסע לסין" (1853) ו"גליונות אמנות רוסים" (1858). בשנת 1860, הוא הציג תערוכה באקדמיה, של דיוקנאות אצילים סינים שונים, פקידי ממשל ונשותיהם. מדיה וקבצים בנושא איוואן חמוטוב בוויקישיתוף Brief biography
אייר קנדה

אייר קנדה (באנגלית: Air Canada) היא חברת התעופה הלאומית של קנדה וחברת התעופה הגדולה במדינה. היא חלק מקבוצת חברות תעופה ותיירות שבשליטת חברת אייס (Ace) אחזקות בע"מ. על פי סקר שנערך ב-2017 החברה מוקמה במקום הראשון כ"החברה הטובה ביותר" בין חברות התעופה בצפון אמריקה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שמה הקודם של אייר קנדה היה "טראנס קנדה איירלינס" (Trans Canada Air Lines). טיסתה הראשונה של החברה הובילה 2 נוסעים ודואר מוונקובר לסיאטל ב-1 בספטמבר 1937. הטיסה ארכה 50 דקות. בשנת 1964 הפכה טראנס קנדה איירלינס למוביל הלאומי של קנדה ושינתה את שמה ל"אייר קנדה". בשנת 1989 החברה הפכה לחברה פרטית. בשנת 2000, רכשה אייר קנדה את חברת התעופה "אינטרנשיונל קנדיין איירלינס" (International Canadian Airlines), שהייתה מתחרה שלה. בשנת 2007 חגגה החברה שבעים שנה, ולרגל המאורע הוכן סמליל חדש, שהוצג על שניים ממטוסי החברה. בין השנים 2006–2009 יישמה החברה את פרויקט XM ועיקרו שינוי וחידוש כל מחלקות הנוסעים במטוסיה. בשנת 2009 קאלין רובינסקו מונה למנכ"ל החברה והוא מכהן בתפקיד מאז (נכון ל-2019). בפברואר 2017 החליפה החברה את עיצוב המטוסים לרגל 150 שנה למדינת קנדה. צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2023: אייר קנדה ידועה כאחת מחברות התעופה בעלות המספר הרב ביותר של חברות בת: אייר קנדה אקספרס - צי המטוסים הקלים (כגון "בומברדייה" "אמבראר" ו"דה הבילנד" הקנדיים) של אייר קנדה. מספר המטוסים בחברה עומד על כ-132. צבעי אייר קנדה ג'אז משתנים בהתאם, וניתן למצוא מטוסים עם עלי מייפל הצבועים בצבע אדום, ירוק, צהוב ואף כחול. מתמחה בעיקר בטיסות פנים בקנדה וגם טיסות לארצות הברית באמצעות מטוסי טורבו פרופ מדגם בומברדייה דאש 8, ומטוסי נוסעים סילוניים בדגמים בומברדייה CRJ700 ואמבראר E-Jets. הטיסות מבוצעות על ידי חברת בת דומה בשם Jazz Aviation. אייר קנדה טאנגו - חברה הטסה בעיקר למקסיקו ולמקומות נוספים בארצות הברית. צבע הדגל שלה הוא סגול. בעבר הייתה חברת תעופה זולה. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 737 ואיירבוס A320. זיפ - חברת תעופה המפעילה טיסות בחוף המערבי של קנדה. באמצעות מטוסי בואינג 737. אייר קנדה רוג' - חברת לואו-קוסט הטסה ליעדים בצפון אמריקה, דרום אמריקה ואירופה. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A319,איירבוס A320 ואיירבוס A321. אייר קנדה ג'טס - חברה המפעילה טיסות שכר. אייר קנדה מטענים - חברה המפעילה טיסות מטען. אייר קנדה תיירות - חברה המפעילה שירותי תיירות. Aeroplan - חברה שמציעה שירותים במטוסי החברה. החברה מפעילה 7 טיסות שבועיות בין תל אביב לטורונטו. הטיסות מופעלות במטוסי בואינג 787. החברה מפעילה שתי טיסות שבועיות עונתיות בין תל אביב לנמל התעופה הבינלאומי מונטריאול, הטיסות מופעלות במטוסי בואינג 787-8/9 "דרימליינר". דאון גימלי מדיה וקבצים בנושא אייר קנדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר קנדה (באנגלית ובצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של אייר קנדה (בגרמנית) אייר קנדה, ברשת החברתית פייסבוק אייר קנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אייר קנדה, ברשת החברתית אינסטגרם אייר קנדה, סרטונים בערוץ היוטיוב אייר קנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אייר קנדה, באתר Airliners.net אייר קנדה הזמינה 61 מטוסי בואינג 737MAX ב-6.5 מיליארד דולר, באתר PORT2PORT עמית קוטלר והסוכנויות, למרות הנתק: קטאר איירווייס זכתה בתואר "חברת התעופה הטובה בעולם", באתר ynet, 20 ביוני 2017 שחור-אדום-לבן: עיצוב חדש לאייר קנדה, באתר ynet, 11 בפברואר 2017
טיין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טיין – נהר באנגליה אדית טיין – שחיינית יהודייה-צ'כוסלובקית ישראלית ג'ון טיין – סופר מדע בדיוני טין
איגור קובלבסקי

איגור קובלבסקי (ברוסית: Его́р Ковале́вский;‏ 18 בפברואר 1809 או 1811 – 2 באוקטובר 1868) היה חוקר ארצות, גאולוג, סופר ודיפלומט רוסי. הוא נולד לפיוטר קובלבסקי, חבר מועצת בית המלוכה. בשנים 1825–1828 למד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת חרקוב. לאחר שסיים את לימודיו, הוא נכנס לשירות מחלקת המכרות, בעקבות אחיו הבכור, הוא פיתח עניין בגאולוגיה. בשנת 1830, הוא הוסמך כמהנדס מכרות ויצא לעבוד בסיביר. עד 1837, הוא פתח שם ארבעה מכרות זהב. באותה שנה, לבקשת הנסיך-הבישוף פטר השני, הוא נשלח למונטנגרו לחפש זהב. בעודו שם, הוא נאלץ להשתתף בכמה עימותי גבול עם האימפריה האוסטרית. כשהבין שהוא עלול להיענש על כך כשחזר לרוסיה, התייעץ עם הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב, ושלח הערת הסבר מפורטת לצאר ניקולאי הראשון. לאחר קריאתו, הצאר כתב "הוא התנהג כמו רוסי אמיתי". הוא קיבל הזמנה נוספת לחפש זהב, בשנת 1847, מפשה מוחמד עלי ממצרים. בנוסף לכל ההכנות הרגילות לנסיעה הזאת, הוא קיבל הוראה על ידי השגריר הרוסי באיסטנבול, ולדימיר טיטוב, לאסוף מידע לגבי תוכניות הפאשה לעבודות ציבוריות (כולל תעלה ליד סואץ), ומעורבותו בסחר בעבדים. הוא היה במצרים ובאזור סודן עד 1848, ובין הישגיו המעשיים, הוא הצליח לשרטט את מקור הנילוס הלבן, כמו גם לגלות מרבץ קטן של זהב ליד הנילוס הכחול. הוא תיאר של חבש, בספרו "מסע לאפריקה הפנימית", בו גם כתב על תעלה, לעידוד סחר עם הודו, וגינה את העבדות. ב-1849 הצטרף למסיון הרוסי השלוש עשרה בבייג'ינג. הוא תרם להכרת נתיבי סחר טובים יותר דרך מונגוליה. הוא גם סייע לתווך בחוזה קולג'ה (1851), שקבע את הסדרי הסחר הקיימים בין רוסיה למערב סין (שינג'יאנג), וסייע להרחיב את ההשפעה הרוסית בקזחסטן. עם שובו, הוא כתב את הספר "מסע לסין", בו השתמש בציורים של איוואן חמוטוב. מ-1853 עד 1855 השתתף במלחמת קרים; בתחילה נשלח למונטנגרו כדיפלומט, בעקבות המתקפה של עומר פאשה. מאוחר יותר, הוא נכח במצור על סבסטופול. הוא שהה במפקדתו של הגנרל מיכאיל גורצ'קוב ואסף חומרים הקשורים למצור. חוויות אלה יהיו מאוחר יותר חלק מהפרשנות ההיסטורית שלו - המלחמה עם טורקיה. בעקבות המלחמה, ב-1856, מינה אותו הנסיך אלכסנדר גורצ'קוב למנהל המחלקה האסייתית במשרד החוץ; תפקיד שמילא עד 1861. באותה שנה הפך לסנאטור וחבר המועצה. בשנת 1859, הוא היה אחד מהחברים המייסדים של קרן הספרות, חברה שהוקדשה לתמיכה כספית בסופרים מתקשים, ושימש כיושב ראש שלה עד מותו בשנת 1868. הוא כתב למעלה מ-100 יצירות בסך הכל. לאחר מותו כתב המשורר פיודור טיוטצ'ב שיר זיכרון ארוך לכבודו. מדיה וקבצים בנושא איגור קובלבסקי בוויקישיתוף "Golden Messenger" of Russia (biography) B. A. Valiskaya, Путешествие Егора Петровича Ковалевского, 1956 pp.96—98 Егор Петрович Ковалевский и Северо-Восточная Африка Спроси Алену Завалинка, Ковалевский Егор Петрович, tunnel.ru (ברוסית)