יחסי גמביה – קוריאה הצפונית

יחסי גמביה–קוריאה הצפונית הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גמביה וקוריאה הצפונית (הידועה כצפון קוריאה בעולם המערבי). הונג סון-פי הוא השגריר המוסמך לבנג'ול. הנשיא דאוודה ג'ווארה ייסד את היחסים עם קוריאה הצפונית במרץ 1973, כשקודם לכן הודיע לדרום קוריאה מראש על הצעד הזה- בהתאם למדיניות הבלתי-מזדהת של המדינה- כדי שזה לא יפגע ביחסים עם סיאול. משלחת מגמביה ביקרה בשתי הקוריאות מאוחר יותר באותה שנה- הביקור בקוריאה הצפונית הכניס את המשלחת למתח, שתיארו את ה"תקופה הבלתי פוסקת של חינוך פוליטי על בעיית האיחוד הקוריאנית מנקודת מבטם האידאולוגית של פקידים צפון קוריאנים" שהם נאלצו לעבור כמתישה. בהודעה פומבית משותפת בסיומם של שני הביקורים, גמביה הביעה את תמיכתה באיחוד שקט של חצי האי ללא התערבות חיצונית. כתוצאה מכך, נציגות צפון קוריאנית נפתחה בבנג'ול ביולי 1975 והמדינה תרמה 203,235 דלאסי גמבי למען הקלה בבצורת. קוריאה הצפונית יצרה קשרים לא-ממשלתיים עם המדינה עוד לפני ההכרה הדיפלומטית. ב-1967, איגוד העובדים של גמביה- האיגוד המקצועי הראשון של המדינה, שבאופן כללי התנגד להתקפות צבאיות- הצטרף לפדרציה העולמית של איגודי העובדים, ולאחר מכן גם ייסד קשרים עם הממשל הצפון קוריאני, בשני המקרים כדי להשיג מימון. באותו זמן אגודת החברות הקוריאנית-גמבית הוקמה. העיתונאי והפוליטיקאי מלווין בנוני ג'ונס שירת כנשיא שלה, כשהוא קרא ליחסים קרובים יותר בין גמביה לקוריאה הצפונית וברית המועצות. על פי האוטוביוגרפיה של הלוטננט קולונל לשעבר סמסודן סר, משרד ההגנה הגמבי אירח משלחת רשמית לפיונגיאנג באוקטובר 1996. הם ביקרו במקומות רבים במדינה, כשאחד מהם הוא ארמון קומסוסאן. המשלחת ביקשה להיפגש עם קים ג'ונג-איל אבל בקשתם נדחתה, לכאורה מפני שהמנהיג היה בהתאבלות בגלל מותו של אביו קים איל-סונג ב-1994. מנהלי המשא ומתן הצפון קוריאנים דחו את ההצעה לשיתוף פעולה צבאי, כשהם דורשים מהגמבים תשלום במזומן ובדולרים. למרות זאת, קוריאה הצפונית הסכימה לשלוח קבוצה של מדריכי קראטה כדי לספק את צבא גמביה עם אימוני הגנה עצמית. קים יונג-נאם, נשיא נשיאות אספת העם העליונה הגיע לביקור של שלושה ימים בגמביה באפריל 2010, ונפגש עם הנשיא יחיא ג'אמה, סגנית הנשיא איזאטו נג'י-סיידי ופוליטיקאים בולטים אחרים. מספר הצהרות על האינטרסים המשותפים, ערכים הדדים וחברות היסטורית חמה בין שתי המדינות נאמרו במהלך הפגישה. לאחר שמונה לשגריר גמביה ביולי 2014 ונפגש עם מנהיגים לאומיים, הונג סון-פי הצהיר שמדינתו מתכוונת לשתף פעולה עם גמביה לגבי הנושאים של חקלאות, חינוך, דיג, בריאות הציבור ובנייה. בדצמבר 2014, גמביה הצטרפה ל-19 מדינות אחרות באו"ם כשהצביעה נגד תביעה נגד קוריאה הצפונית בבית הדין הפלילי הבינלאומי. תחת הממשלה של הנשיא יחיא ג'אמה, גמביה לפעמים כונתה כ"צפון קוריאה של אפריקה" או במונחים דומים, ביטויים אשר השוו בצורה לא טובה את מצב זכויות האדם והמבנה הפוליטי בשתי המדינות. גמביה אינה מיוצגת בקוריאה הצפונית לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. קוריאה הצפונית מחזיקה בגמביה שגרירות בבנג'ול. יחסי החוץ של קוריאה הצפונית Ndow, Musa (18 July 2014). "Diplomat says N/Korea to cooperate with Gambia on agric, others". Daily Observer. Banjul. Archived from the original on 9 January 2015. Retrieved 9 January 2015. טוריי, עומר א' (2000). גמביה והעולם: ההיסטוריה של מדיניות החוץ של המדינה הקטנה ביותר באפריקה, 1965-1995. המבורג: המכון הגרמני ללימודי שטח ואזור. עמ ' 71. ISBN 392-804-966-6. יוז, ארנולד; מושלם, דייוויד (2008). מילון היסטורי של גמביה. לנהאם: רוומן וליטלפילד. עמ 74' ו-123'. ISBN 081-086-260-3. סר, סמסודן (2007). הפיכה על ידי הצבא הלאומי של גמביה: 34537. בלומינגטון (אינדיאנה): קסליבריס. ISBN 146-910-014-2. Ceesay, Alhagie (3 April 2010). "DPRK PRESIDIUM PRESIDENT PAYS MAIDEN VISIT TO THE GAMBIA". www.statehouse.gm. Government of the Gambia. Archived from the original on 9 January 2015. Retrieved 9 January 2015. Darboe, Mustapha (24 December 2014). "Gambia votes against referring North Korea to ICC". The Standard. Bakau. Archived from the original on 9 January 2015. Retrieved 9 January 2015. Porzucki, Nina (6 January 2015). "The Gambia is the worst dictatorship you've probably never heard of". Public Radio International. מיניאפוליס. Retrieved 9 January 2015. Jallow, Matthew K. (22 October 2012). "The Gambia: The case of a North Korea in the heart of West Africa". Modern Ghana. אקרה. Retrieved 9 January 2015.