laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ונוס מאורבינו

"ונוס מאורבינו" (1538) הוא ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס טיציאן. הציור מתאר אישה צעירה עירומה, המזוהה עם האלה הרומית ונוס. הציור הוזמן על ידי גידובלדו דלה רוברה (Guidobaldo II della Rovere), דוכס העיר אורבינו. במקור קישט הציור תיבת עץ (Cassone) הניתנת כמתנת נישואים. על פי רונה גופן (Rona Goffen), מבקרת אמנות מודרנית, שימש הציור כ"מודל דידאקטי" עבור ג'וליה וראנו (Giulia Varano), אשתו הצעירה של הדוכס. הציור מתאר אישה צעירה עירומה הנמצאת בתוך ארמון ונציאני. היא שוכבת על גבי ספה או מיטה, נשענת בהסבה על גבי כרים ומאחוריה מעין וילון או מסך ירוק. בקצה המיטה שוכב כלב קטן. מאחורי הווילון מתגלה מראה חלל ארמון מפואר המרוצף באריחים חומים המדגישים את הפרספקטיבה ואת עומק החלל. על קירות הארמון פרושים שטיחי קיר פרחוניים וקבוע חלון מרפסת גדול. בקצה החדר מתוארות שתי נשים נוספות - האחת, הלבושה בשמלה לבנה, כורעת ליד ארגזי מטען או נדוניה, הדומים לארגז שאליו נוצר הציור, והאחרת, הלבושה בשמלה בגוון כתום או אפרסק, עומדת לצדה ואוחזת בבגד. ייחודו של הציור בפרובוקטיביות העזה שבו. אזור כף הערווה הנשי מצוי במרכז התמונה, ונוס מיישירה את מבטה אל עבר הצופה, תוך אדישות מוחלטת לעירום בו היא מצויה. הכלב השוכב על המיטה, סימן לנאמנות, הוא תוספת אירונית לארוטיות המשוחררת של ונוס. מבנה הציור מבוסס על הקומפוזיציה של הציור "ונוס הישנה" (1510) מאת ג'ורג'ונה. שם מופיעה ונוס כאישה עירומה וישנה השוכבת בטבע הפתוח. טיציאן בחר לצייר את ונוס כאישה בת התקופה, שאיננה מוטרדת מעירומה ומתבוננת בצופה. למעשה, הרמז היחיד לזהותה של האלה הוא בשמו של הציור. בשנת 1863 יצר הצייר הצרפתי אדואר מאנה את "אולימפיה", ציור השואב את השראתו מציורו של טיציאן, ובו מוחלפת הדמות הערטילאית של ונוס בדמותה של ויקטורין מאונט, שהייתה המודל האהוב על מאנה. בציור של מאנה "הולבשה" מאונט כזונה. אלמנטים מהוגנים כביכול דוגמת הנשים הקשורות בחיי הנישואין והכלב המנומנם הוחלפו בשפחה שחורה המביאה מתנות מלקוחות הזונה וחתול ששערו סומר, סמל לערמומיות ובוגדנות. השימוש שעשה מאנה ביצירת המופת של טיציאן תוך החלפת האלמנטים הקלאסיים והמהוגנים באלמנטים חריגים הוביל לתגובה קשה נגד ציורו של מאנה בעת שהוצג, ובדיעבד הפכו את מאנה לאחד מאבות הציור המודרני. מדיה וקבצים בנושא ונוס מאורבינו בוויקישיתוף Titian's Venus of Urbino טיציאן – ונוס מאורבינו באתר "טקסטולוגיה" Rona Goffen, Titian's 'Venus of Urbino', Cambridge University Press, 1997.
אוניברסיטת אריזונה

אוניברסיטת אריזונה (באנגלית: University of Arizona; בראשי תיבות: UA; בקיצור: Arizona, U of A, UArizona) היא אוניברסיטה ממשלתית בטוסון, אריזונה, ארצות הברית. היא האוניברסיטה הוותיקה במדינה, הוקמה ב-1885 (27 שנים לפני שאזור אריזונה הוגדר כמדינה). האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר והתאחדות האוניברסיטאות לחקר החלל (אנ') ומפעילה את מצפה הכוכבים הלאומי קיט פיק (אנ') הנמצא סמוך לטוסון. האוניברסיטה שותפה מייסדת בקונסורציום הבינלאומי של מיזם טלסקופ מגלן הענק. האוניברסיטה כוללת בתוכה את ה'קולג' לרפואה' היחיד במדינת אריזונה אשר מעניק לבוגריה תואר M.D (דוקטור לרפואה). בשנת 2006 למדו באוניברסיטה 36,085 סטודנטים. האוניברסיטה מציעה 334 תחומי לימוד לארבעה שלבים: בוגר אוניברסיטה (תואר ראשון), מוסמך אוניברסיטה (תואר שני), דוקטור (תואר שלישי) ופרופסורים. המחלקות האקדמיות מתחלקות לקולג'ים ובתי ספר למקצועות השונים. אוניברסיטת אריזונה מחזיקה במספר תארים הרב ביותר מנאס"א מכל מוסד אקדמי אחר בארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1885 והייתה לראשונה באזור. עיריית טוסון העדיפה להקים במקום בית חולים לחולי נפש ולקבל מענק יותר גדול אך לא הצליחה להשיג את המטרה. עיריית טוסון החליטה לא להעניק כסף על מנת לבנות את האוניברסיטה והתוכנית להקמתה התעכבה עד שמספר אזרחים בעלי ממון החליטו לתרום מכספם ושטח על מנת להקים בית ספר. פעילותו של בית הספר החל ב-1891 כאשר למדו בו 32 סטודנטים. הקמפוס הראשי ממוקם כ-2 קילומטרים צפונית למרכז העיר. בקמפוס יש 179 בניינים וביניהם גם הבניין הראשון של האוניברסיטה שהוקם ב-1885 המשמש עד היום ללימודים. האוניברסיטה בנויה כעיר בתוך עיר. בשטחה ישנם בנקים, חנויות, מסעדות, פאבים, בתי קפה ואפילו בית מלון בעל 9 קומות של רשת המלונות מריוט. אוניברסיטת אריזונה כמו שתי האוניברסיטאות המקורבות לה אוניברסיטת המדינה של אריזונה הנמצאת בפיניקס ואוניברסיטת צפון אריזונה (אנ') הנמצאת בפלאגסטאף מנוהלת על ידי 'מועצת המנהלים של אריזונה' המונה 12 חברים. 8 מהם ממונים על ידי מושל אריזונה לכהונה בת שמונה שנים, שני סטודנטים ממונים לתקופה של שנתיים כאשר בשנה הראשונה הם חניכים ואין באפשרותם להצביע. שני הנותרים הם המושל ומפקח להוראה הראשי של המדינה. כיום ישנן 44 אחוות סטודנטים המוכרות על ידי האוניברסיטה. נכון לשנת 2006, 10.3% מהגברים ו-10.8% מהנשים חברי אחוות. האחוות מפוקחות על ידי 4 מועצות שלטון. הקולג' למשפטים (אנ') ע"ש ג'יימס רוג'רס (אנ') (1915) הקולג' לרוקחות (אנ') (1947) הקולג' למדעי האופטיקה (אנ') ע"ש ג'יימס וויאנט (1964) הקולג' לרפואה - טוסון (אנ') (1967) הקולג' למדע יישומי וטכנולוגיה (אנ') (1995) הקולג' לרפואה - פניקס (אנ') (2007) הקולג' לחקלאות ומדעי החיים הקולג' לאדריכלות, תכנון ואדריכלות נוף הקולג' לחינוך הקולג' להנדסה הקולג' לאמנויות יפות הקולג' למוסמכים הקולג' למצטיינים ע"ש פרנקה הקולג' למדעי הרוח הקולג' לניהול ע"ש אלר הקולג' לסיעוד הקולג' לבריאות הציבור ע"ש מל ואניד צוקרמן (1947) הקולג' למדעים הקולג' למדעי החברה וההתנהגות הקולג' לרפואה וטרינרית מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת אריזונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אריזונה אוניברסיטת אריזונה, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת אריזונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת אריזונה, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת אריזונה, ברשת החברתית LinkedIn בתי ספר ומכללות לפי מקצועות
גבינה צפתית

גבינה צפתית היא גבינה ישראלית מלוחה, חצי קשה, בעלת מרקם צמיגי, הנמכרת בחריצים. הגבינה עשויה מחלב בקר או חלב צאן ומופיעה באחוזי שומן שונים, במליחות בינונית או מעודנת. בצפת התקיימה תעשיית גבינות של יהודים לפחות החל מהמאה ה־16. זוהי גבינה מלוחה, קשה ויבשה. לאחר חורבן צפת ברעידת האדמה בשנת 1837, נהרסה כמעט לחלוטין תעשיית הגבינות בעיר. אולם אז גם התיישבו בה, בין השאר משפחות ארזני (לימים המאירי) מפרס וקדוש ממרוקו, והקימו בהן את מחלבות המאירי וקדוש (בהתאמה). ניתן למצוא סוגים רבים של גבינה צפתית המיוצרים על ידי מחלבות שונות, באחוזי שומן שונים ומסוגים שונים של חלב. כמוכן השם מתייחס גם לגבינות פחות קשות.[דרוש מקור] לצורך הכנת גבינה צפתית מפוסטר החלב בטמפרטורה נמוכה יחסית (כ-72°C) על מנת שלא לפגוע בחלבוני החלב המשתתפים בהגבנה. החלב המפוסטר עובר תהליך הגבנה אשר מבוסס בעיקרו על אנזים אשר פועל על החלבון העיקרי שבחלב הוא הקזאין; לתהליך מוסיפים גם חיידקים לקטיים המשפיעים על טעמה של הגבינה ומסייעים לתהליך ההגבנה. כמו כן מוסיפים לחלב גם סידן כלוריד שמטרתו לפצות על הסידן שאבד בתהליך פיסטור החלב. הגבן העיקרי מתקבל יחסית מהר (לאחר כשעה של המתנה, בשל פעולת האנזים). בהמשך מבצעים בגבן מספר חיתוכים וערבובים עדינים המסייעים לניקוז המים מן הגבן וקבלת הבסיס. בשלב זה מוסיפים גם מלח - הן למטרת טעם והן למטרת סיוע בשימור הגבינה בהמשך. לאחר ניקוז מרבית הנוזלים שהשתחררו בעת החיתוכים, נדחסת המסה לסלסלות קש (כיום קיימות גם סלסלות פלסטיק בעלות דוגמת קש) ונשארת בהן למספר שעות, כדי לנקז את יתרת נוזלי הגבינה וגיבושה לצורה עגולה. במהלך זמן זה הופכים את הגבינה מספר פעמים כדי לעזור לניקוז ולקבל את דוגמת הקש גם בחלקה העליון של הגבינה. הגבינה פופולרית בכריכים, עם סלט ירקות, מתובלת, או בצורתה המקורית. את הזן הקשה יותר ניתן לגרר על פסטה או לאפות בתנור. איך מייצרים גבינה צפתית?, סרטון בערוץ "כאן | דיגיטל – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 05:05) רפי מלכה ויוסי גינוסר, "הידועה לשם בארץ כולה" לתולדות הגבינה הצפתית, עת-מול, גיליון 284, עמוד 38, עותק באתר המחבר רונית ורד, דברי ימי גבינה: מסע היסטורי־בלשי בעקבות תעלומת הגבינה הצפתית, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2024
וולדה גיורגיס

טספאי טאזז וולדה גיורגיס וולדה יוהנס (1901 – 29 ביולי 1976) היה פוליטיקאי אתיופי והאיש המשפיע ביותר בתקופת הקיסר היילה סלאסי. גיורגיס נולד במחוז שאווה ונהפך לאחד מהחברים הטובים ביותר של הקיסר היילה סלאסי לפני המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה ולאחר מכן גלה עם הקיסר לירושלים ולבריטניה. לאחר מלחמת השחרור האתיופית גיורגיס נהפך לאחד מהאנשים המשפיעים ביותר באימפריה האתיופית ולא רק שכיהן בתור שר העט אלא במקביל כיהן גם כשר הפנים (1943–1949) ושר המשפטים (1949–1955) גיורגיס היה אחד מהאנשים שלחצו על הבריטים לסגת מאתיופיה מה שהוביל להסכם הריבונות האתיופית ולאחר מכן לפנוי כוחותיהם מאוגדן והאאד למרות שבתקופתו כיהן גם ראש ממשלה מעמדו של גיורגיס היה רם יותר ולמעשה היה ראש הממשלה בפועל. לאחר שחלה בתחילת 1955 הוא פרש מהחיים הפוליטיים וסמכויותיו פוזרו בקרב פוליטיקאים אחרים, גיורגיס המנשיך לכהן בתפקידים פוליטיים זוטרים כמו מושל מחוז ארסי (1955–1960) ומושל מחוז גמו גופה (1960–1961). במהלך המהפכה האתיופית גיורגיס עזב את אתיופיה מחשש לחייו לבריטניה וב-1976 נפטר. Bahru Zewde, A history of modern Ethiopia, 1855-1974, J. Currey, 1991.
בלמונט

בלמונט (בצרפתית: "הר יפה") היא מילה המשמשת כשם לאתרים שונים בעולם. האם התכוונתם ל... או תאנט (אי) – אי מלאכותי בעיר ניו יורק שבארצות הברית, נקרא גם "האי בלמונט" בלמונט (מצודה) – מצודה צלבנית בגן הלאומי "הר צובה" בישראל בלמונט (איטליה) – עיר קטנה בקלבריה שבדרום איטליה בלמונט (שטלנד) – נמל ים באי אונסט שבאיי שטלנד, סקוטלנד בלמונט (ויסקונסין) – עיירה במדינת ויסקונסין, בה נבנה לראשונה קפיטול מדינת ויסקונסין בלמונט (קליפורניה) – עיירה במדינת קליפורניה בלמונט (ניו יורק) – שכונה ברובע הברונקס בעיר ניו יורק שבארצות הברית בלמונט – שכונה ברובע סאטון בלונדון, אנגליה בלמונטה – כפר בפורטוגל מפרץ בלמונט – מפרץ הממוקם במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. בלמון-סור-לוזאן – פרוור של לוזאן, על הר גבוה ליידה, עם נוף יפה שלה קרב בלמונט (1899) – קרב שהתחולל בדרום אפריקה ב-23 בנובמבר 1899 במהלך מלחמת הבורים אישים קונסטנטין בלמונט – משורר רוסי
דרסט התשיעי, מלך הפיקטים

דרסט התשיעי או דרסט מק קאוסטנטין (בתעתיק לאנגלית: Drest mac Caustantín - דרסט בנו של קונסטנטין; נפטר ב-836 או ב-837) היה מלך הפיקטים במשך כ-3 שנים, משנת 834 ועד מותו. דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של דודו אואנגוס השני, אחיו של אביו, קאוסטנטין. לאחר מותו של דרסט, עלה לשלטון בן דודו אאוגאנן ("אוון"). בעבר סברו כי דרסט היה גם מלך דאל ריאטה אולם מחקרים מודרניים מראים כי מלך בממלכת הפיקטים עצמה. ייתכן שמלך עמו במקביל טאלורקן בן וות'ול (על פי דברי ימי הפיקטים). דברי ימי הפיקטים
דרסט השביעי, מלך הפיקטים

דרסט השביעי (באנגלית: Drest VII; נפטר ב-729) היה מלך הפיקטים במשך כשנתיים, משנת 724 ועד הדחתו בשנת 726. הוא המשיך לטעון לכתר עד מותו. דרסט עלה לשלטון לאחר שקודמו נכטאן בנו של דר איליי ויתר על כיסאו בשנת 724 ועבר להתגורר במנזר. לא ידוע שמו של אביו של דרסט (השם אינו מופיע ב"דברי ימי אלסטר", "דברי ימי טיגרנאך" או ב"דברי ימי הפיקטים"), אולם אזכור מאוחר יותר ב"דברי ימי הפיקטים" מזכיר את טאלורגן כאביו של דרסט השביעי. ככל הנראה היה דרסט השביעי קרוב משפחה של נכטאן מאחר שלא הייתה מחלוקת בדבר עלייתו לשלטון. מאחר שבניו של נכטאן נפטרו, ככל הנראה מדובר בבן אחיו - וייתכן שדרסט היה בנו של טאלורג בן דרוסטן (אחיו של נכטאן או אחיו המאומץ של נכטאן). בשנת 725 נכלא סימול, בנו של דרסט (לא ברור על ידי מי), ובשנת 726 כלא דרסט את נכטאן, מעשה זה הביא להדחתו של דרסט על ידי אלפין בשנת 726. דרסט הביס את אלפין ושב ומלך אולם מלחמת הירושה על הכס נמשכה בשנת 728 עת טענו דרסט, נכטאן, אלפין ואואנגוס מק פרגוסה לכתר. דרסט נהרג בקרב כנגד כוחותיו של אואנגוס בשנת 729. לאחר מותו שב לשלטון נכטאן. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
ארץ יצורי הפרא (סרט)

ארץ יצורי הפרא (באנגלית: Where the Wild Things Are) הוא סרט פנטזיה משנת 2009, שבוים על ידי ספייק ג'ונז ונכתב על ידי דייב אגרס. הסרט הוא עיבוד קולנועי לספר ילדים בעל אותו שם מאת מוריס סנדק משנת 1963. על הפקת הסרט הוכרז במובמבר 2007 ושלורן אמברוז כמדובבת אחד התפקידים הראשיים, KW, אחד הענקים המוזרים החיים בארץ יצורי הפרא. מדובב בולט נוסף בסרט היה ג'יימס גנדולפיני כוכב "הסופרנוס" הסרט משלב צילומי לייב אקשן, אנימציה ממוחשבת ובובות שהופעלו באתר הצילומים על ידי שחקנים ועל ידי שימוש ברובוטיקה. את הפסקול הלחינה והפיקה קארן או. הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה, בבתי הקולנוע הקונבנציונליים והן ב-IMAX, ב-16 באוקטובר 2009. הוא הכניס כ-32.7 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון שלו בבתי הקולנוע. הוא הכניס 77.2 מיליון דולר בצפון אמריקה, ובתוספת 22.8 מיליון דולר הכנסות בינלאומיות. עם זאת האולפן הפסיד מההפקה, מכיוון שהתקציב הסופי של הסרט הוערך בכ-100 מיליון דולר. הסרט מתמקד בהרפתקאותיו של מקס, ילד בן 9 מרדן ושובב. בערב אחד, לאחר שהוא שמתחצף לאמו הוא נשלח כעונש לחדרו, ושם, בעודו לבוש בתחפושת זאב, מקס מפליג בדמיונו לארץ בשם "ארץ יצורי הפרא" המאוכלסת במפלצות גדולות ומסתוריות שבהמשך מתיידדות עמו ואף מכתירות אותו למלך. הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 73% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 248 ביקורות. מדיה וקבצים בנושא ארץ יצורי הפרא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארץ יצורי הפרא "ארץ יצורי הפרא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ארץ יצורי הפרא", באתר נטפליקס "ארץ יצורי הפרא", באתר AllMovie (באנגלית) "ארץ יצורי הפרא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ארץ יצורי הפרא", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ארץ יצורי הפרא", באתר Metacritic (באנגלית) "ארץ יצורי הפרא", באתר אידיבי "ארץ יצורי הפרא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות: מיכל הניג, עונת הסתיו בקולנוע: ארץ יצורי הפרא, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2009 אי-או סקוט, ניו יורק טיימס, "ארץ יצורי הפרא": מתוק זה לא, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2009 אורון שמיר, עכבר העיר, ארץ יצורי הפרא: יצירה מלנכולית שלא עומדת בציפיות, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2009 מיה סלע, האתגר: "ארץ יצורי הפרא", באתר הארץ, 10 בדצמבר 2009 ארז דבורה, יצורים שמימיים, באתר ynet, 14 בדצמבר 2009 ענת טוריסקי, ‏מפלצות בע"n, באתר גלובס, 10 בדצמבר 2009 רויטרס, "בארץ יצורי הפרא" - הסרט, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2007 שירות גלובס, ‏כוכב "הסופרנוס" ג'יימס גנדולפיני מת הלילה בגיל 51, באתר גלובס, 20 ביוני 2013 ניב הדס, הפסקול של קארן או ל"ארץ יצורי הפרא" נשמע ילדותי, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2009 ליבי בגנו, עכבר העיר, שוברי קופות: 'ארץ יצורי הפרא' בראש, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2009 "ארץ יצורי הפרא‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
פלזמת קווארקים-גלואונים

פלזמת קווארקים-גלואונים (באנגלית: Quark-gluon plasma) היא מצב צבירה של החומר שבו הקווארקים מופרדים מהגלואונים ואינם כלואים יחד בתוך ההאדרונים. שמה ניתן לה כהקבלה לפלזמה רגילה, שבה אטומים נייטרליים מבחינת מטען חשמלי מופרדים לאלקטרונים חופשיים וליונים, כלומר לחלקיקים בעלי מטען. באופן דומה, בפלזמת קווארקים-גלואונים, האדרונים כדוגמת פרוטונים ונייטרונים מופרדים לקווארקים וגלואונים. פלזמת קווארקים-גלואונים יכולה להיווצר רק בתנאים קיצוניים של טמפרטורה גבוהה. משערים שתנאים כאלו התקיימו ביקום הקדום, כעשר מיקרו-שניות לאחר המפץ הגדול. ייתכן שהיא נמצאת גם בכוכבי קווארקים - כוכבים היפותטיים שנוצרים בגלעיני כוכבי נייטרונים מסיביים במיוחד. ניסיונות ראשונים ליצור פלזמת קווארקים-גלואונים נעשו בשנות השמונים של המאה ה-20. הפלזמה נוצרה לראשונה בניסוי בשנת 2010 במאיץ LHC בטמפרטורה של כעשרה מיליוני מיליונים מעלות קלווין (1013). התנאים להיווצרות הפלזמה מתקיימים כאשר האנרגיה של היונים המתנגשים גבוהה מספיק. פלזמת קווארקים-גלואונים נוצרת לזמן קצר מאוד, והיא מתגלה רק באמצעות ניתוח מדוקדק של החלקיקים שנוצרים לאחר שהפלזמה מתקררת. מדיה וקבצים בנושא פלזמת קווארקים-גלואונים בוויקישיתוף אודות פלזמת קווארקים-גלואונים באתר של מאיץ RHIC ‏אבי בליזובסקי, ‏עוד נקודת ציון במאיץ ההדרונים הגדול LHC: חיקוי הרגע שלאחר המפץ הגדול, באתר "הידען", 09.11.10
נכטאן השלישי, מלך הפיקטים

נכטאן מק דר איליי או נכטאן מק דארגארטו (באנגלית: Nechtan mac Der-Ilei או Nechtan mac Dargarto;‏ 686 לערך - 732) היה מלך הפיקטים במשך שתי תקופות כהונה: בין השנים 702 ועד 724 ומשנת 729 ועד מותו. נכטאן עלה לשלטון בשנת 706 לאחר מותו של אחיו ברידיי הרביעי. נכטאן היה נוצרי אדוק, וביצע רפורמות דתיות רבות בעת שלטונו. בשנת 724 החליט לפרוש מכיסאו ולהיכנס למנזר, כשהוא מוריש את כס המלוכה לדרסט השביעי, ככל הנראה אחינו. לא ברור אם נכטאן היה בנו של דר אילי, או בנו של דארגארט (לפי אזכור המופיע ב"דברי ימי אלסטר" בשנת 710). ככל הנראה דארגארט המוזכר הוא דארגארט מקר פינגווין אשר נפטר בשנת 686 והיה בן משפחת המלוכה של דאל ריאטה. ישנה סברה לפיה דר -אילי המוזכרת בכרוניקות הייתה אימו של נכטאן ואביו היה דארגראט. לנכטאן היו מספר אחים ובהם קיניאד (קנת') שנהרג בשנת 713, טאלורגן בנו של דרסט היה אחיו למחצה, וייתכן שהיה אח נוסף בשם קונגאס שנפטר בשנת 712. על פי כתביו של בדה (Bede) יחסי ממלכת הפיקטים ונורת'מבריה היו יחסי שלום בתקופת שלטונו אבל "דברי ימי אלסטר" מספרים על תבוסה פיקטית בקרב מול נורת'מברלנד שנערך במאג מאנון (כנראה ליד סטירלינג (אנ') בשנת 711). בדה, בספרו היסטוריה אקלסיאסטיקה ג'נטיס אנגלורום (Historia ecclesiastica gentis Anglorum - ההיסטוריה הכנסיתייתית של אנגליה) מזכיר מכתבים שנשלחו אל המלך נכטאן בעניין מועד חגיגת חג הפסחא בשנת 711. מהמכתבים עולה כי נכטאן היה בקיא בחוקי הדת וייתכן והיה תאולוג נוצרי. במסגרת הוויכוח השתכנע המלך בגרסת קאולפריד אב המנזרים מונקווירמאות' וג'ארו והורה על חגיגת חג הפסחא במועד שתואם לגרסתם. ככל הנראה - גירוש הנזירים מהאי איונה בשנת 717 על ידי נכטאן קשור לסכסוך זה. כמו כן ישנה מסורת המשייכת את יסוד מנזר אברנת'י לנכטאן. שני בניו של נכטאן נפטרו בשנת 710 וככל הנראה לא היו לו בנים נוספים. על פי "דברי ימי טיגרנאך" נכנס נכטאן למנזר בשנת 724, ודרסט השביעי מלך במקומו. סימול, בנו של דרסט נכלא בשנת 725 וככל הנראה החל סכסוך מלוכה. דרסט כלא את נכטאן בשנת 726, ובתגובה הדיח אלפין הראשון את דרסט לזמן קצר. דרסט שב לשלטון לאחר שאואנגוס הראשון הביס את אלפין ובשנת 729 שב נכטאן למלוך. נכטאן מלך עד שנת 732, ולאחר פטירתו ירש אותו אואנגוס. ישנה סברה לפיה סרקופג אנדרו הקדוש נבנה על ידי אואנגוס עבור נכטאן בעוד היסטריונים אחרים סבורים שהסרקופג נבנה עבור אואנגוס עצמו. דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך דברי ימי הפיקטים
אד נאוסאם

אַד נַאוּסֶאַם (בלטינית: Ad nauseam; תרגום מילולי: עד בחילה; תרגום פונקציונלי: עד זָרָא) הוא תואר פועל המתייחס לפעולה המתבצעת שוב ושוב עד שיש בה כדי לגרום לתחושת בחילה אצל הנחשפים לביצועה. לדוגמה הצגה חוזרת ונשנית של טענה או בקשה; דיון מתמשך ומייגע שלא מתווספות בו טענות חדשות; פרסום בלתי פוסק של מוצר בכל הזדמנות. טענה הנטענת אד נאוסאם היא, כאמור, טענה הנטענת שוב ושוב עד שלאיש אין עוד עניין לדון בתקפותה, בנכונותה או בכוח השכנוע שלה. לעיתים, אך ודאי לא תמיד, נעשה שימוש בטענות אד נאוסאם כחלק מאסטרטגיה של "הוכחה באמצעות טענה" (proof by assertion). הוכחה באמצעות טענה היא כשל לוגי שבו מתבצעת חזרה על פרופוזיציה מסוימת למרות שהיא נסתרת. במקרים מסוימים, החזרה מתבצעת עד שמעיין הטענות הסותרות מתייבש, ובנקודה זו היא הופכת ל"עובדה" משום שאיש אינו חולק עליה עוד. במקרים אחרים, החזרות הרבות מובאות כסימוכין לנכונות הטענה. הכשל הלוגי משמש לעיתים ככלי רטורי בידי פוליטיקאים. בצורתו הקיצונית, הכשל הלוגי יכול לשמש לצורך שטיפת מוח. שיטה זו מגולמת בביטוי המיוחס ללנין לפיו שקר שחוזרים עליו די פעמים הופך לאמת. דוגמה: "מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו" (המימרה הקבועה בה נהג קאטו הזקן לסיים את נאומיו בפני הסנאט הרומי). Laura Petrecca,‏ Product placement — you can't escape it, באתר USA Today,‏ 10 באוקטובר 2006 ציטוטים של ולדימיר לנין בויקיציטוט בעברית.
חוסה סאנד

חוסה גוסטבו סאנד (José Gustavo Sand; נולד ב-17 ביולי 1980 בבז'ה ויסטה שבפרובינציית קוריינטס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת לנוס. סאנד החל לשחק בקבוצת הנוער של ריבר פלייט אך ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן מקצועי בקבוצת קולון סנטה פה אליה הושאל ב-1999. הוא שיחק כמושאל גם באינדפנדיינטה ריבדביה מהליגה השנייה בארגנטינה ובויטוריה מהליגה הברזילאית. ב-2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ריבר פלייט אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה. ב-2005 עבר לשחק בבאנפילד ושנה מאוחר יותר הצטרף שוב לקולון. פריצתו הגדולה התרחשה עם מעברו ללנוס. הוא כבש 15 שערים ב-16 משחקים והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות האפרטורה לשנת 2007 בפעם הראשונה בתולדות המועדון. הוא המשיך ביכולתו הטובה גם בקלאוסורה וכבש 7 שערים ב-14 משחקים. את האפרטורה לשנת 2008 פתח בצורה מצוינת ונכון ל-14 באוקטובר 2008 מאזנו עומד על 10 שערים ב-9 משחקים. ב-7 באוקטובר 2009 נמכר לקבוצה אל עין מאבו דאבי תמורת 10 מיליון דולר, במשחקו הראשון עם הקבוצה הבקיע את שערו הראשון והפסיד 2-1 מול ולנסיה, ב-5 בינואר 2011 המועדון דפורטיבו לה קורוניה הודיעה אשר חוסה נמכר עבורה תמורת 3 מיליון יורו. ב-3 ביוני באותה שנה נמכר שוב למועדון טיחואנה ממקסיקו עבור 4 מיליון יורו. ב -8 ביולי 2012, חתם עם קבוצת ראסינג קלוב מארגנטינה. בקיץ 2013 עבר בפעם ה-12 בקריירה שלו לקבוצת טיגרה הארגנטינאית. סאנד נדד בין מועדונים בארגנטינה: ארחנטינוס ג'וניורס, בוקה אונידוס מליגת המשנה הארגנטינאית ואלדוסיבי, בחלקן מיעט להופיע, עד שבינואר 2016 עבר ללנוס. ב-15 באוקטובר 2008 ערך סאנד את הופעת הבכורה במדי נבחרת ארגנטינה כשעלה כמחליף בהפסדה של ארגנטינה לצ'ילה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. מדיה וקבצים בנושא חוסה סאנד בוויקישיתוף חוסה סאנד, באתר Transfermarkt חוסה סאנד, באתר Soccerway חוסה סאנד, באתר BDFutbol חוסה סאנד, באתר WorldFootball.net חוסה סאנד, באתר National Football Teams חוסה סאנד, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר הרשמי של לנוס
נכטאן

האם התכוונתם ל... נכטאן הוא שמם של שלושה ממלכי הפיקטים, אשר נקראו על שם האל נכטאן מהמיתולוגיה האירית: נכטאן הראשון – נכטאן בנו של ארפ, מלך בממלכת הפיקטים בתקופה קדומה (ככל הנראה בן זמנו של פטריק הקדוש); נכטאן השני – נכטאן בן אוארב, מלך בין השנים 597–620; נכטאן השלישי – נכטאן בנו דר-איליי, מלך בין השנים 706–724 ו-729–732; אישים נוספים נכטאן הקדוש – קדוש נוצרי מהמאה החמישית מאזור דבון וקורנוול שבאנגליה; נכטאן מאלט קאלט – מלך אלט קאלט. מלך בראשית המאה השישית; דמות מיתולוגית נכטאן (אל) – אל מהמיתולוגיה האירית.
אמפיבוליה

אמפיבוליה (מיוונית: ἀμφιβολία) הוא כשל לוגי מילולי הנובע מערפול במבנה הדקדוקי של משפט, הגורם לכך שהמשפט ניתן לפירוש באופנים שונים ושווים בו זמנית. "אסור לתת לצעירים לנהוג, היום מסוכן מדי ברחובות." כאן, ניתן לפרש את המשפט בשני אופנים שונים: שאסור לתת לצעירים לנהוג כי הם מסכנים את עצמם, או שאסור לתת לצעירים לנהוג משום שהם מסכנים אחרים. "מפתיע אותי לשמוע שהשתמשת כלפי במונח עוצר נשימה, אתה יודע, במיוחד כשהשתמשת בו גם כלפי תינוק" "את יודעת, לפעמים אומרים לאנשים דברים רק כדי להיות נחמדים אליהם" ( מתוך הסדרה סיינפלד) גם כאן המשפט יכול להתפרש בשני אופנים: שהוא התחנף להוריו של התינוק ולכן השתמש במושג זה כלפי התינוק, ושהוא אמר לה שהיא עוצרת נשימה רק כדי להיות נחמד אליה ולכן השתמש במושג גם כלפי תינוק. שמות ספרים עם אמפיבוליה ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזבח פרגמון

מזבח פרגמון הוא מזבח שיש שהוקם במאה השנייה לפנה"ס בעיר היוונית פרגמון (כיום בסמוך לעיר ברגמה שבטורקיה, בצפון מערב אנטוליה). ככל הנראה הוקם המזבח בעקבות הניצחונות הצבאיים של אומנס השני על אויביו. המזבח המרשים מוזכר בחזון יוחנן שבברית החדשה כ"כיסא השטן" (פרק ב' 12-13). אורכו של המזבח 113 מטרים, והוא מוקף באפריז. מחקרים מודרניים מראים שהאפריז הוקם לאחר שנת 172 לפנה"ס, וככל הנראה עיקר העבודות נערכו בשנת 160 לפנה"ס לערך. החפירות באקרופוליס של פרגמון החלו רשמית ב-1878 על ידי הארכאולוג הגרמני קארל הומן, שפעל להעברת הממצאים, בעיקרם האפריזים של המזבח, למוזיאוני ברלין. ב-1901 הוקם מוזיאון חדש לתצוגתם, אך בשל תקלות מבניות נבנה במקומו מוזיאון גדול יותר שהיה בו להכיל את מבנה המזבח בשלמותו, והוא כונה בשל כך בשם מוזיאון פרגמון. המוזיאון, שבנייתו החלה בשנת 1910 ונמשכה עד 1930, מציג במרכזו את המזבח ובסמוך לו את שער השוק של מילטוס ואת שער אישתר שהובא מחפירות בבל. שרידים נוספים של אפריז המזבח מוצגים במוזיאון אשמוליאן באוקספורד שבאנגליה. העברת המזבח לגרמניה נועדה להראות את גדולתה של האימפריה הגרמנית. בהשראת מזבח פרגמון תכנן אלברט שפר את בימת העצרות באתר הכינוסים של המפלגה הנאצית בנירנברג. לאחר מלחמת העולם השנייה נלקחו חלקים של המזבח על ידי יחידות התגמול הסובייטיות למוזיאון הארמיטאז' בלנינגרד, אולם בשנת 1956 בהוראת ניקיטה חרושצ'וב הושב המזבח לברלין (אז בירת גרמניה המזרחית). מקובל לחלק את האפריז לארבעה חלקים. בחלקו המזרחי מתוארת ממלכת של האלים האולימפיים, בצד המערבי ממלכתם של אלי הארץ והמים, בצד הדרומי ממלכתם של אלי האור, ובצד הצפוני אלי הלילה והכוכבים. על פי ספרה של אריקה סימון משנת 1975 Pergamon und Hesiod מתוארים באפריז המזרחי בניהם של גאיה ואורנוס (מיתולוגיה), מאבק הטיטנים באלי האולימפוס. באפריז המערבי מתוארים צאצאי של פונטוס - אלי מים, ובאפריז הצפוני צאצאי ניקס - המזוהים עם הלילה והגורל. בצידו הפנימי של המזבח מתוארים חיי טלפוס, בנו של הרקולס. אתר האינטרנט הרשמי של מזבח פרגמון (בגרמנית) מדיה וקבצים בנושא מזבח פרגמון בוויקישיתוף