laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דארמה וגרג

דארמה וגרג (באנגלית: Dharma & Greg) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית ששודרה בשנים 1997–2002. הסדרה שודרה במשך חמש עונות, בהפקת אולפני פוקס עבור רשת ABC. מפיק הסדרה הוא צ'אק לורי, ומככבים בה ג'נה אלפמן ותומאס גיבסון. בישראל הסדרה שודרה לאורך כל עונותיה בקשת, הזכיינית של ערוץ שתיים. דארמה פינקלשטין (אלפמן) וגרג מונטומרי (גיבסון) התחתנו במהלך פגישתם הראשונה. הוא עורך דין, רציני, שעושה הכל לפי תוכניות מסודרת. היא נפש חופשייה, מורה ליוגה. כל פרק מתמקד במתחים הנובעים מאהבה של שני אנשים שונים כל כך. הוריה של דארמה הם היפים, לא נשואים; אביה מגדיר את עצמו כלוחם נגד הממסד ואמה טבעונית. הוריו של גרג הם ואספים שמרנים, עשירים ומתנשאים. בין הארבעה נוצרים חיכוכים תמידיים אותם גרג ודארמה מנסים לפתור. למרות השוני בין השניים, הם אוהבים אחד את השני מאוד ומנסים לגשר על ההבדלים הקיימים בחיים שלהם. דארמה פינקלשטין - ג'נה אלפמן גרג מונטומרי - תומאס גיבסון קיטי מונגומרי (אמא של גרג) - סוזן סליבן אדוארד מונטומרי (אבא של גרג) - מיטשל ריאן אבי אוניל (אמא של דארמה) - מימי קנדי לארי פינקלשטין (אבא של דארמה) - אלן ראצ'ינס ג'יין - שיי לין פיט - ג'ואל מוריי הסדרה זכתה באחוזי צפייה נאים, במשך כל העונות שלה.הסדרה זכתה במועמדויות רבות במהלך שנות שידוריה. היא זכתה בחלק מהם כמו פרס השחקנית הקומית הטובה של "מדריך הטלוויזיה" (TV Guide) של 1999–2000 עבור ג'נה אלפמן, ובחירת האנשים (people's choice) של 1998 לסדרת הקומדיה הטובה ביותר. בסוף כל פרק המפיק צ'אק לורי שם טקסט אישי שכתב לשלוש שניות על מסך. הטקסט עסק במחשבות אישיות שלו על החיים, או מחשבותיו על הסדרה. צ'אק לורי המשיך לשים את הכרטיסים הללו גם בסדרות הבאות שהפיק שני גברים וחצי והמפץ הגדול. אי אפשר לקרוא את הכרטיס במהלך צפייה רגילה בסדרה, אלא חייבים לעצור ולהתעכב עליו. אתר האינטרנט הרשמי של דארמה וגרג "דארמה וגרג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דארמה וגרג", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דארמה וגרג", באתר Metacritic (באנגלית) "דארמה וגרג", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "דארמה וגרג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנטרטיינמנט ויקלי- סיכום השנה 1998 אנטרטיינמנט ויקלי אחוזי צפייה 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התרסקות רכב החלל VSS Enterprise

התרסקות רכב החלל VSS Enterprise, הדגם הראשון של SpaceShipTwo של חברת וירג'ין גלקטיק, המתעתדת לבצע טיסות תת-מסלוליות עבור תיירי חלל, התרחשה במהלך טיסת ניסוי של הדגם ב-31 באוקטובר 2014 בקליפורניה שבארצות הברית. בהתרסקות נהרג אחד מטייסי הניסוי והשני נפצע קשה. ב-31 באוקטובר 2014, בשעה 9:19, המריאה טיסת ניסוי של מטוס "VSS אנטרפרייז" מדגם "ספייסשיפ 2"(אנ') של חברת וירג'ין גלקטיק מנמל החלל במוהאבי, קליפורניה. זו הייתה טיסת הניסוי הרביעית של רכב החלל SpaceShipTwo שבה בוצעה בעירה רקטית, והראשונה עם מנוע הדלק המוצק שהשתמש בדלק מבוסס פוליאמיד תרמופלסטי במקום המנוע הקודם שהשתמש בדלק מבוסס גומי. זמן קצר לאחר שהחל שלב הבעירה הרקטית, אבד הקשר עם המטוס. עדי ראייה סיפרו שחזו בפיצוץ ולאחר מכן בשני מצנחים. טייס המשנה נהרג בתאונה, ואילו הטייס נפצע קשה. שברי המטוס התפזרו בטווח של כ-3 קילומטרים. בעקבות התאונה נפתחה חקירה על ידי המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (NTSB). החקירה מצאה כי התאונה נגרמה עקב טעות אנוש של טייס המשנה שהפעיל מוקדם מדי את מערכת ה"נוצה" (feather system) של רכב החלל. מנגנון זה מאפשר כניסה מחדש לאטמוספירה באמצעות נחיתה מכונפת: החלק האחורי של הכנף ומייצבי הכיוון הכפולים האחוריים מתקפלים כלפי מעלה סביב ציר הבנוי לאורך הכנף; דבר זה מגביר את הגרר בעודו שומר על יציבות הטיסה. על פי החקירה, לאחר ש-VSS Enterprise התנתקה ממטוס האם שנשא אותה בגובה של 46,400 רגל (14,142 מטר), החל שלב ההנעה הרקטית של טיסת הניסוי. בשלב זה טייס המשנה הפעיל את מערכת הנוצה מוקדם מדי, כאשר הרכב עדיין היה במהירות של 0.8 מאך ולא במהירות הנדרשת של 1.4 מאך. עקב עומס אווירודינמי המדפים של מערכת הנוצה התקפלו כלפי מעלה, והרכב כולו התפרק. החקירה לא מצאה פגם ברכב החלל עצמו או בעיה רפואית כלשהי בקרב הטייסים. בממצאי החקירה של ה-NTSB הוטחה ביקורת כלפי החברה שמייצרת את ספייסשיפ 2, Scaled Composites, על כך שאף על פי שידעה על הסכנה האקוטית של הפעלת מערכת הנוצה מוקדם מדי, היא התמקדה בבעיות מכניות ולא ייחסה חשיבות מספקת לגורם האנושי. ביקורת נוספת הוטחה כלפי רשות התעופה הפדרלית על שלא פיקחה היטב על חברת Scaled Composites. מדיה וקבצים בנושא התרסקות רכב החלל VSS Enterprise בוויקישיתוף ynet, תקוות תיירות החלל התרסקה בקליפורניה, באתר ynet, 1 בנובמבר 2014 מכה לתעשיית החלל הפרטית: חללית התיירים של וירג'ין התרסקה במהלך ניסוי, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2014 ספייסשיפ 2 של וירג'ין גלקטיק התרסקה, space.com (אנגלית) דוח (לא סופי) של ממצאי החקירה, National Transportation Safety Board‏, 28 ביולי 2015
דוזה ניו

טאיוואן זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ניו. דוזה ניו או נְיוֹ צֶ'נְגְדְזֶה (בסינית:鈕承澤, בכתב פין-יין: ‏Niǔ Chéngzé, בכתב Wade–Giles ‏:Niu Ch'eng-tse, ‏ נולד ב-22 ביוני 1966 בטאיפיי) הוא שחקן ובמאי קולנוע, תסריטאי, מארח תוכניות טלוויזיה ומפיק טאיוואני. כבמאי קולנוע נודע, בין השאר בסרטו "מונגה". דוזה ניו נולד בטאיפיי במשפחה עם שורשים מנצ'וריים ומביז'ין. שיחק בתיאטרון מגיל 9 וסבל בצעירותו ממצוקות חברתיות ומדיכאונות. בגיל 12 אביו לקה בטרשת אמיוטרופית צידית ורותק למיטה למשך 25 שנה. בגיל 17 היה מועמד לפרס לתפקיד משנה בתחרות הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן (1983) בגלל משחקו בסרט Xiǎo bì de gùshì (לגדול Growing Up ). הפך בעקבות הסרט הזה לכוכב בעל דימוי מרדני. אולם אחרי שנת 1989 תקופה ארוכה לא קיבל תפקידים בקולנוע. בשנת 2002 הקים דוזה ניו חברת הפקות Red Bean Productions שהפיקה את שלושת הסרטים שביים ובהם שיחק. הסרט הראשון שלו, קומדיה עם צביון אוטוביוגרפי, Which on Earth Have I Done Wrong, שזכה בפרס של הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע FIPRESCI. בשנת 2009 ביים את הסרט "מונגה" (Monga) שגבוריו חברי כנופיות בעולם התחתון ברובע וואנהואה של טאיפיי. הסרט היה הצלחה קופתית והיה מועמד לקטגורית הסרט הזר בתחרות האוסקר בארצות הברית. בשנת 2012 הוא סיים סרט Love עם צ'ז'או ווי בתפקיד הראשי. הסרט זכה להצלחה מסחרית גדולה. בשנת 2014 הסרט "גן עדן בצבא" (Paradise in Service) פתח את פסטיבל הסרטים האסייאתיים בבוסאן, קוריאה הדרומית. דוזה ניו מדבר כמה ניבים סיניים, כולל הוקיין. 1983 - פרס שחקן המשנה הטוב ביותר - בפסטיבל הסרטים "סוס הזהב" בטאיוואן - על משחקו בסרט Growing Up) (小畢的故事) 1984 - מדליה על המשחק בסרטים אמנותיים סיניים מועמדות לפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל "פעמון הזהב" (1987,After the game) (遊戲之後) 2008, Awakening](甦醒) Wayward Kenting (我在墾丁*天氣晴) דוזה ניו, ברשת החברתית פייסבוק דוזה ניו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דוזה ניו, באתר AllMovie (באנגלית) דוזה ניו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) על הסרט "מה בכלל עשיתי What On Earth Have I Done Wrong באתר האוזן השלישית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לרה

האם התכוונתם ל... לרה (ונצואלה) – אחת מהמדינות (estados) של ונצואלה אישים: אלכסנדרה מריה לרה – שחקנית קולנוע גרמניה דומיניק ז'אן לארה – מנתח צרפתי ז'אן לרה – מתמטיקאי צרפתי, על שמו כיסוי לרה נסי לרה – סופר אלבני
מוריץ לוי

הרב ד"ר משה מוריץ לוי (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Moric Levi, בסרבו-קרואטית בכתב קירילי: Мориц Леви;‏ 1879 סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 1941, זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה) היה סופר, היסטוריון והרב הראשי הספרדי ליהודי סרייבו מ-1917 ועד לתקופת השואה. מוריץ לוי נולד בסרייבו וב-1901 סיים את הגימנסיה בעירו. ב-1906 רכש דוקטורט מאוניברסיטת וינה בפילולוגיה של שפות שמיות. ב-1907 סיים את בית המדרש התאולוגי לרבנים בווינה. לאחר שובו לסרייבו עסק בהוראה ובפרסום מאמרים בעיתונות היהודית בעירו. ב-1911 פרסם את ספרו "הספרדים מבוסניה" אשר נדפס בגרמנית ויצא לאור בסרייבו. הספר תיעד את הקהילה היהודית בסרייבו בהתבסס על פנקסי הקהילה מ-1720 ועל מסמכים עות'מאניים. ב-1917 נבחר ד"ר לוי לרב הראשי של הקהילה הספרדית בסרייבו. במשרה זו כיהן גם כרב הראשי הספרדי ליהדות בוסניה והרצגובינה. ביחד עם עמיתו הינקו אורבך רב הקהילה האשכנזית פעל לייסוד "בית המדרש הדתי (התאולוגי) היהודי" בסרייבו. ב-1928 נחנך בית המדרש ומוריץ לוי מונה לרקטור המוסד. מוריץ לוי היה בן דודו של קאלמי ברוך והם שיתפו פעולה בתחום חקר השפה הספרדית-יהודית. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והוחל ברדיפת יהודי הממלכה. במאי 1941, בעת שהותו בבלגרד, נעצר הרב מוריץ לוי על ידי הגסטפו ביחד עם רבה האשכנזי של העיר יצחק הכהן שלאנג ונשיא איגוד הקהילות הד"ר פרידריך פּוֹפְּס. השלושה הועברו לחקירה בעיר גראץ ונכלאו. במהלך מעצרו עבר עינויים. במאי 1941, שוחרר הרב לוי מכלאו כשאר הוא במצב גופני קשה מאד. לאחר שחרורו מבית המעצר בגראץ הועבר לזאגרב ובה נפטר תוך זמן קצר. בראשית אוגוסט 1941 לאחר פעולת חבלה במתקני הרכבת בעיר סרייבו הוציאו שלטונות האוסטאשה להורג 20 מתושבי העיר חלקם ממוצא סרבי וחלקם יהודים. בין המוצאים להורג היה בנו יחידו של הרב מוריץ לוי. הרב מוריץ לוי, בתוך: רבני סרייבו, באתר elmundosefarad, אוחזר ב-1 בנובמבר 2014 (בבוסנית). Mirjam Rajner‏, Between Local and Universal: Daniel Kabiljo, a Sephardi artist in Sarajevo on the Eve of the Holocaust., באתר makabijada.com, עמוד 239, אוחזר ב-1 בנובמבר 2014 (באנגלית). הקהילה היהודית בסרייבו, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 215-214. מבוא, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 18. הקהילה היהודית בסרייבו, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 208. אלכסנדר ניקוליץ', קאלמי ברוך, באתר יד בן צבי, עמוד 162, אוחזר ב-1 בנובמבר 2014. מנחם שלח, שואת יהודי יוגוסלביה - הקהילות בסרביה וקרואטיה, באתר יד יצחק בן-צבי, אוחזר ב-16 באוקטובר 2023.
טטרים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טטרים – עם טורקי שחי כיום בעיקר ברוסיה (כ-75 אחוזים) טטרים של קרים – קבוצה אתנית טורקית שמקורה בחצי האי קרים; דוברת טטרית של קרים טטרים של הוולגה – ידועים גם בשם "הטטרים של קאזאן. מקורם באזור ההיסטורי אידל-אורל (בטטרית: Идел-Урал), השוכן בימינו בטטרסטן ובשקורטוסטן שברוסיה; מהווים כיום כ-50 אחוזים מאוכלוסיית טטרסטן. טטרים של הקווקז – שם קודם של האזרים טטרים של ליפקה – הייתה קבוצה שהתיישבה בתחילת המאה ה-14 בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא. כיום מתחלק שטח זה בין ליטא, פולין ובלארוס. "ליפקה" היא ליטא בטטרית של קרים. מצר הטטרים – מצר ים בין האי סחלין לבין יבשת אסיה במזרח הרחוק הרוסי טטרית: יערה טטרית (שם מדעי: Lonicera tatarica) – סוג של צמח במשפחת היערתיים שמקורו בסיביר ובמקומות אחרים במזרח אסיה אך נפוץ גם בצפון אמריקה הפלישה הטטרית לאירופה – שם נרדף לפלישה המונגולית לאירופה טטרית – שפה טורקית המדוברת בפי הטטרים במזרח אירופה ובמרכז אסיה טטרית של קרים – שפה טורקית, המדוברת בעיקר בחצי האי קרים על ידי הטטרים של קרים טטרי: טטרי – בן העם הטטרי "העול הטטרי" העול המונגולו-טטרי (Монголо-татарское иго) טרטר
קוורטו (משחק לוח)

קוורטו הוא משחק לוח לשני שחקנים, שפותח על ידי המתמטיקאי השווייצרי בלייס מולר בשנת 1991. לוח המשחק הוא של 4X4 משבצות. במשחק יש 16 כלים ייחודיים, שלכל אחד מהם ארבעה מאפיינים, כאשר מכל מאפיין יש 2 אפשרויות: צורה - ריבוע או עיגול צבע - אדום או כחול גודל - גדול או קטן נפח - חלול או מלא אפשרויות המאפיין עשויות להשתנות בגרסאות שונות של המשחק, לדוגמה בגרסה מסוימת למאפיין הצבע יש אפשרויות של 2 גוונים שונים של חום. שני השחקנים משחקים לסירוגין, כאשר אין חשיבות לזהות השחקן המתחיל. בכל תור, אחד מהשחקנים בוחר את אחד מ-16 כלי המשחק ונותן אותו לשחקן היריב. השחקן שקיבל כלי, מניח את הכלי שקיבל על אחת המשבצות הפנויות שעל הלוח, לבחירתו. מטרת המשחק היא להניח את הכלי הרביעי בשורה, טור או אלכסון, כך שייווצר רצף של 4 כלים בעלי מאפיין משותף אחד לפחות. כאשר נוצר רצף כזה, המשחק נגמר והשחקן שהניח את הכלי הרביעי הוא המנצח. לדוגמה, שחקן 1 בוחר את הכלי העגול, הכחול, המלא והקטן, ומעניק אותו לשחקן 2. שחקן 2 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת שבפינה הימנית העליונה של הלוח. שחקן 2 בוחר את הכלי המרובע, הכחול המלא והגדול, ומעניק אותו לשחקן 1. שחקן 1 לוקח את הכלי ומניח אותו על המשבצת השנייה מימין בשורה העליונה של הלוח. כעת יש אפשרות לנצח במשחק על ידי השלמת השורה העליונה בעזרת שני כלים כחולים או שני כלים מלאים. מדיה וקבצים בנושא קוורטו בוויקישיתוף משחק קוורטו נגד המחשב (באנגלית) משחק קוורטו ברשת נגד שחקנים אחרים
לוויין ריגול

לוויין ריגול הוא לוויין המיועד לאיסוף מודיעין צבאי. הסוגים העיקריים של לווייני ריגול, לפי סוג המידע שהם אוספים, הם: לווייני צילום - מצוידים במצלמה טלסקופית גדולה, המאפשרת לצלם את פני כדור הארץ ברזולוציה גבוהה במיוחד. לווייני האזנה - מצוידים באנטנות, המאפשרות לקלוט מגוון רחב של שידורים. לווייני מכ"ם - לוויינים הכוללים מערכת מכ"ם, שתפקידה לייצר הדמיה של פני השטח. בעוד שלמכ"ם קרקעי יש אנטנה גדולה (היחס בין המפתח לסין אורך הגל קובע את הרזולוציה המרבית הניתנת להשגה), היכולה להגיע במקרים מסוימים לאורך של מאות מטרים - מכ"ם מאפשר שימוש באנטנה קטנה הנמצאת בתנועה, כדי לדמות אנטנה הרבה יותר גדולה. לוויין הוא פלטפורמה אידיאלית לטכנולוגיה זו: מהירותו העצומה - 7 עד 8 ק"מ בשנייה – שוות ערך לאנטנה באורך דומה - מאפשרת להשיג רזולוציה של עשרות סנטימטרים, ללא תלות במזג האוויר בכדור הארץ, וכמובן תוך אפשרות פעולה בלילה, ואף חדירה דרך מיסוך עשן. לווייני התרעה על שיגורי טילים בליסטיים - קולטים את החום הרב המוקרן מהמנוע הרקטי החזק של הטיל הבליסטי, ומספקים התרעה מידית על עצם השיגור, ובנוסף גם על מקומו של המשגר ועל מסלול הטיל ועל נקודת הפגיעה המשוערת שלו. מבחינת החוק הבינלאומי, אפשרות ההצבה של לוויין ריגול מעל שטחה של מדינה שאיננה בהכרח זו ששיגרה אותו מעוגנת בעובדה שהחלל, בגובה של מעל 100 קילומטרים מעל פני כדור הארץ, נחשב לטריטוריה נייטרלית. עובדה זו מהווה יתרון חשוב בהפעלת הלוויין ככלי גלוי לאיסוף מידע משטח אויב, מאחר שעצם הצבתו לא מהווה הפרה של הריבונות של האויב, ואינה יכולה להיחשב כעילה למלחמה. בשנת 1955 חיל האוויר של ארצות הברית הזמין תכנון אמצעי ריגול שיאפשרו צילום שטח. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 חיל הפעיל תוכניות SAMOS ו-MIDAS שלא זכו להצלחה רבה. בעקבות כך הוחלט להקים משרד הסיור הלאומי שיהיה אחראי על הנושא. בתוכנית הראשונה של המשרד היה מיזם קורונה. בברית המועצות הוחלט להתחיל בתכנון לוויני ריגול בשנת 1959. בשנת 1962 שוגר בהצלחה לוויין מדגם זניט. בסין החלו לפתח לווייני ריגול בשנות ה-70 של המאה ה-20. לוויין ראשון מדגם FSW שוגר בהצלחה בשנת 1974. ישראל שיגרה לראשונה לוויין עם יכולת צילום בשנת 1995. אופק 3 שירת את צורכי מערכת הביטחון עד לשנת 2000. תצלום לוויין מדיה וקבצים בנושא לוויין ריגול בוויקישיתוף לוויני סיור, מערכות 216, יולי 1971, עמ' 43-42 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתרין הלמונד

קתרין מרי הלמונד (באנגלית: Katherine Marie Helmond; ‏5 ביולי 1929 – 23 בפברואר 2019) הייתה שחקנית אמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב על תפקידיה בסדרות "בועות" ו"מי הבוס?". היא השתתפה בסרטים "ברזיל", "שודדי הזמן" ו"נשואה לשניים". הלמונד נולדה בעיר גלווסטון שבטקסס. בתם היחידה של תלמה וג'וזף הלמונד. לאחר גירושי הוריה, גודלה וחונכה ע"י אמה וסבתה כנוצרייה קתולית.. בצעירותה נסעה לפתח את קריירת המשחק שלה בבמות תיאטרון בניו יורק. הלמונד נודעה כאחת מהשחקניות הקומיות הטובות ביותר על מסך הטלוויזיה בשנות ה-80. היא הופיעה בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "בועות" בתור ג'סיקה טייט, וזכתה על תפקידה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית בשנת 1980. בשנת 1984 לוהקה הלמונד לסיטקום מצליח נוסף בשם "מי הבוס?" לתפקיד מונה רובינסון, אמה של אנג'לה באוואר (שגולמה על ידי ג'ודית לייט). הלמונד שיחקה בסדרה לאורך שמונה עונות, ובשנת 1988 זכתה על תפקיד זה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית. הלמונד החלה את הקריירה שלה בקולנוע בתפקידי משנה בסרטים "מזימות" (סרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק), בתפקיד גברת מלוני, ו"ההינדנבורג" של רוברט וייז, בתפקיד מילדרד ברסלאו. בשנות ה-80 השתתפה הלמונד בשניים מסרטי "טרילוגיית הדמיון" של טרי גיליאם: "שודדי הזמן" בתפקיד גברת אוגר ו"ברזיל" בתפקיד איידה, אמו של סם לורי. היא שיחקה בקומדיה "נשואה לשניים" בתפקיד אדית', אמה של ג'ואנה סטייטון (גולדי הון), ובסרט האימה "גברת בלבן" בתפקיד אמנדה הרפר עליו הועמדה לפרס סאטורן. ב-1998 השתתפה הלמונד בקומדיה השחורה "פחד ותיעוב בלאס וגאס", בתפקיד הפקידה בבית המלון. הלמונד דיבבה בסרטי האנימציה המצליחים: "מכוניות", "מכוניות 2" ו-"מכוניות 3" את דמותה של מכונית הפורד ליזי. הלמונד נישאה פעמיים במהלך חייה, בשנת 1957 לגורג' מרטין ממנו התגרשה וב-1962 לדייוויד כריסטיאן, לו הייתה נשואה עד לפטירתה. מנישואיה לא נולדו לה ילדים. נפטרה ב-23 בפברואר 2019 בביתה בלוס אנג'לס כתוצאה מסיבוכים של מחלת אלצהיימר. דבר מותה פורסם כשבוע לאחר פטירתה. בית חולים (1971) ההינדנבורג (1975) מזימות (1976) שודדי הזמן (1981) ברזיל (1985) נשואה לשניים (1987) גברת בלבן (1988) מתי אני אהיה נאהבת? (1990) - סרט טלוויזיה הונאה: סוד של אם (1991) - סרט טלוויזיה בתוך מונקי זטרלנד (1992) פחד ותיעוב בלאס וגאס (1998) בטהובן 5 (2003) מכוניות (2006) מכוניות 2 (2011) הלורקס (2012) מכוניות 3 (2017) בועות (1977–1981) מי הבוס? (1984–1992) המאמן (1997-1995) כולם אוהבים את ריימונד (1996-2005) מדיה וקבצים בנושא קתרין הלמונד בוויקישיתוף קתרין הלמונד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קתרין הלמונד, באתר AllMovie (באנגלית) קתרין הלמונד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קתרין הלמונד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קתרין הלמונד, באתר MusicBrainz (באנגלית) קתרין הלמונד, באתר Discogs (באנגלית) קתרין הלמונד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Katherine Helmond | Actress, Director, IMDb (באנגלית אמריקאית) 'Soap,' 'Who's the Boss?' Star Helmond Dies at 89, NBC Chicago (באנגלית) ביר-כץ, יעל (2019-03-01). "כוכבת "מי הבוס" קתרין הלמונד מתה בגיל 89". Ynet. נבדק ב-2024-10-03.
במת מיצג

במת מיצג הוא מרכז ישראלי לאמנות בינתחומית העוסק באמנות המיצג. במרכז שוכן אנסמבל 209 ומתקיים בו פסטיבל זז. בשנת 1988 הקימו דן זקהיים, תמר רבן וענת שן את עמותת "מקלט 209" אשר שכנה במקלט ציבורי 209 ברמת אביב. העמותה יצרה אירועי מיצג עצמאיים ואירחה אמנים נוספים. אמני מקלט 209 פעלו בפסטיבל ישראל, מוזיאון ינקו דאדא והמוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. לאחר מותו של זקהיים ב-1994 שונה שם העמותה ל'עמותת מקלט 209 ע"ש דן זקהיים'. בשנת 2001 הקימה העמותה את "אנסמבל 209" ואת במת מיצג אשר משמש לו בית. האנסמבל הוא קבוצת יוצרים בינתחומיים. מבין יצירותיהם לאורך השנים "החוק התרמודינמי השני", "סיפורי סבתא", "Cookies", "תחת השמש", "דינג דונג", "בית רבנדרה אבלה" ועוד, שהוצגו בישראל ובעולם. במת מיצג הוקמה תחילה ב"בית מרכזים" בדרום תל אביב כ"מרכז לאמנות בינתחומית המשתמש כבית לאמני מיצג בישראל". לאחר שריפת המקום ביוני 2003, עברה הפעילות לתחנה המרכזית החדשה של תל אביב במרץ 2004. הבמה מקיימת ערבי מיצגים הפתוחים לקהל הרחב ואת פסטיבל זז. בבמת מיצג ישנם ספרייה וארכיון לתיעוד אמנות המיצג, היחידים מסוגם בישראל. המנהלת האמנותית של במת מיצג מאז הקמתו ועד 2018 הייתה תמר רבן. בשנת 2015 במת מיצג הייתה בסכנת סגירה, לאחר שמשרד התרבות, בהוראת הדרה מירי רגב, הפסיק להעביר את כספי התמיכה שהיוו את עיקר המימון של הפעילות של המקום. לאחר גיוס כספים בתערוכת מכירה של יצירות אמנות, המרכז הצליח להמשיך לפעול. פסטיבל ZAZ הוא פסטיבל בינלאומי לאמנות המיצג אשר הושק ב-2006. הפסטיבל "נועד ליזום עשייה אמנותית של אמני מיצג במרחבים גאוגרפים ותרבותיים-חברתיים משתנים ברחבי ישראל". בפסטיבל משתתפים דרך קבע אמני מיצג מרחבי העולם. שנות השמונים באמנות החזותית בישראל אמנות המיצג בישראל אתר במת מיצג תוכנית להעביר את במת מיצג לשוק הפשפשים ביפו, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2003 מערכת עכבר העיר תל-אביב, לוח זמנים - במת מיצג, באתר הארץ, 15 ביוני 2006 במת מיצג מארחת את Galata Perform, באתר הארץ, 12 במאי 2006 שוש אביגל, מקלט 209, משכן לאמני המחתרת בתל־אביב, מציג את אירוע "בחירות 92׳״, חדשות, 26 ביוני 1992 טלי שמיר, ‏פלורליזם מעורבב בפיח, באתר גלובס, 19 במאי 2004 חמדה רוזנבאום, עכבר העיר ת"א, מי הכניס עוגייה למחשב שלי, באתר הארץ, 19 ביוני 2008 מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "תחת השמש": מתנה לאוהבי התיאטרון, באתר הארץ, 8 בינואר 2015 אייל מלובן, עכבר העיר, תמר רבן מגישה מרק עוף בטעם פרינג', באתר הארץ, 5 במרץ 2011 דנה גילרמן, היפהפייה הנרדמת במטבח, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2006 עכבר העיר, סביבת מיצג, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2006 נזקים כבדים לאמנים עקב השריפה בבית מרכזים בת"א, באתר הארץ, 25 ביוני 2003 דנה גילרמן, אבן, נייר, מספריים ורובה, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2004 סמדר שפי, שיעור לתלמידים מחונכים, באתר הארץ, 20 במאי 2005 שני ליטמן, תערוכת מכירה של יצירות אמנות בניסיון להציל את "במת מיצג", באתר הארץ, 16 בנובמבר 2015 חגית פלג-רותם, הילה שיאון, עומר שומרוני, ‏מיצג "פסטיבל זז", באתר גלובס, 5 בדצמבר 2013 דנה גילרמן, 30 אמנים מישראל ומאירופה בפסטיבל "זז" לאמנות המיצג, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2007
חוקת רומניה 1923

חוקת 1923 אושרה על ידי האספה הלאומית המתמדת של הסנאט של רומניה ב-27 במרץ 1923, ברוב של 137 בעד, שני מתנגדים ושני נמנעים ולמחרת חתם עליה פרדיננד הראשון, מלך רומניה. יום לאחר חתימת המלך פורסמה החוקה בביטאון הרשמי, Monitorul Oficial. חוקת 1923 החליפה את חוקת 1866 והכילה 138 סעיפים (בחוקת 1866 היו 128 סעיפים). השינוי הבולט בחוקה החדשה היה ביטול הסעיף המונע התאזרחות ברומניה ממי שאינו נוצרי. חוקת 1923 הייתה בתוקף עד 27 בפברואר 1938, עת הוחלפה על ידי חוקת רומניה 1938. שבוע לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944, ב-31 באוגוסט 1944, בוטלה חוקת 1938 והוחזרה לתוקף חוקת 1923 עד סוף 1947, כשרומניה הוכרזה כרפובליקה. מדיה וקבצים בנושא חוקת רומניה 1923 בוויקישיתוף חוקת 1923 (ברומנית) יהדות רומניה באור עתונותה, משמר, 21 בנובמבר 1944
הבריחה למצרים

הבריחה למצרים הוא אירוע המתואר בבשורה על-פי מתי שבו ברח יוסף, אבי ישו יחד עם משפחתו למצרים, לאחר שהוזהרו שהורדוס עומד להרוג את כל התינוקות באזור בית לחם. האירוע מתואר באמנות הנוצרית כחלק מתיאורי חיי ישו. תיאור הבריחה מופיע רק בבשורה על פי מתי. על פי הבשורה, כששלושת האמגושים הגיעו לחפש את ישו, הם פגשו בהורדוס וסיפרו לו ש"מלך היהודים" עומד להיוולד בבית לחם. הורדוס שואל אותם מתי נראה הכוכב המבשר על לידת המשיח ואיפה הוא עומד להיוולד. מיד לאחר ביקורם אצל מרים וישו, נגלה מלאך ליוסף ומצווה עליו לברוח למצרים ולהישאר שם עד שיורה לו המלאך לחזור, כי הורדוס רוצה להרוג את התינוק. מיד קם יוסף ובאותו לילה לקח את אשתו ובנו למצרים, שם נשארו עד מות הורדוס. לאחר מות הורדוס, שב ונגלה המלאך ליוסף ואומר לו שאלו המבקשים להרוג את הילד מתו וכי עליו לחזור לארץ ישראל. כיוון שיורשו של הורדוס היה בנו ארכלאוס, לא חזר יוסף אל יהודה, אלא אל הגליל, לנצרת. מתי מקשר את הסיפור לכמה נבואות מהברית הישנה על מנת להוכיח את אמיתות שליחותו של ישו. הוא מצטט את הנביא הושע בפסוק "ממצרים קראתי לבני" כדי להראות שבן האלוהים ייקרא לבוא ממצרים. את תיאור טבח החפים מפשע הוא מסיים בהערה "אז נתקיים הנאמר בפי ירמיהו הנביא: קול ברמה נשמע, נהי בכי תמרורים, רחל מבכה על-בניה, מאנה להנחם כי אינם". את המעבר של יוסף ומשפחתו לנצרת הוא מסיים "למען יתקיים הנאמר על-פי הנביאים כי נצרי יקרא לו", אם כי פסוק כזה לא מופיע בתנ"ך. בעוד מתי לא מפרט על המאורעות בדרך למצרים, על השהות בה ועל הדרך חזרה, בשורות אפוקריפיות שונות מרחיבות על כך. הן מספרות על מפגש עם שני הגנבים שנצלבו עם ישו, על פסלים שנשברו לפניו והתפוררו ועל נביעת אפרסמון מעץ סרק. במצרים קיימות מספר כנסיות ומקומות קדושים לנצרות, באתרים שעל פי המסורת שהתה בהם המשפחה הקדושה. האתר הידוע שבהם הוא הכנסייה הקופטית "סרגיוס ובכחוס הקדושים" שנקראת גם "אבו סרגא". על פי המסורת, הכנסייה בנויה באתר בו התגוררה המשפחה הקדושה תקופה מסוימת בעת שהותה במצרים. הבריחה למצרים היא נושא פופולרי לציורים על חיי ישו, כשרבים מהציורים מראים את מרים רוכבת על חמור ומחזיקה את ישו, כשיוסף מוביל את החמור. הצגה זו שאולה מהתיאור הביזנטי למסע של יוסף ומרים לבית לחם. מהמאה ה-15 ואילך הציגו בדרך כלל הציורים באמנות מערב אירופה, את המשפחה הקדושה נחה בעת המסע, פעמים רבות עם מלאך או נער צעיר. בציורים מוקדמים של אותה תקופה נראים ברקע הניסים המסופרים בבשורות האפוקריפיות, כחלק מציורי נוף שנעשו פופולריים אז. הניסים המצוירים כוללים את הפסלים שנשברו לפני ישו, עץ דקל שצמח כדי שיוכלו לאכול מפירותיו, עץ אפרסמון שגדל בשבילם ושודדים שנמנעו מלשדוד אותם. ציורים נוספים מראים את מפגשם של התינוקות ישו ויוחנן המטביל במצרים, כשהמפורסמים שבהם הם המדונה בין הסלעים של לאונרדו דה וינצ'י ו"המשפחה הקדושה פוגשת את יוחנן הילד" של רפאל. מדיה וקבצים בנושא הבריחה למצרים בוויקישיתוף מתי ב, 13-23 ספר הושע, פרק י"א, פסוק א' ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ד מתי ב, 23 בשורת הילדות הראשונה של ישו, פרק 8 אתר הכנסייה מוזאיקה של המסע לבית לחם הציור בגלריה הלאומית של סקוטלנד
חוקת רומניה 1938

חוקת רומניה 1938 הייתה בתוקף מסוף פברואר 1938 עד לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944. היא שינתה את המשטר ברומניה לדיקטטורה מלכותית חד-מפלגתית, ונתנה העדפה רשמית לאזרחים רומנים. החוקה של 1938 אושרה ב-20 בפברואר 1938 על ידי מועצת השרים של רומניה, פורסמה ב-21 בפברואר 1938 והועמדה לאישור במשאל עם ב-24 בפברואר 1938, בה נדרשו המצביעים להודיע את עמדתם בעל פה. במשאל העם הצביעו בעד 4,297,221 ונגד 5,843. החוקה פורסמה למתן תוקף ב-27 בפברואר. במרץ 1938 התפטרה הממשלה בנימוק שאת תפקידה היא מלאה בכך שנתקבלה חוקה חדשה והסדר הושב על כנו. לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 בוטלה חוקת 1938 והושבה לתוקף חוקת רומניה 1923. חוקת 1938 נוסחה על ידי המשפטן איסטרטה מיצ'סקו והתבססה על עקרון הקורפורציה, בדומה למשטר באיטליה הפשיסטית. חוקת 1938 ביטלה את חוקת רומניה 1923 ושינתה את המשטר ברומניה ממונרכיה חוקתית עם משטר רב מפלגתי, לדיקטטורה מלכותית וביטול כל המפלגות, פרט למפלגה שהקים המלך. בהארץ נכתב על החוקה החדשה: "אשר ליהודים אין הבדל בינה ובין הקונסטיטוציה הקודמת. משפט הבכורה הניתן בה לרוב הרומני בעניין משרות ממשלתיות, נוגע רק במעט במיעוטים האתניים ובייחוד ביהודים, מכיוון שאין החוקה אלא מאשרת להלכה דבר שהיה נהוג למעשה שנים על שנים. לתשומת לב מיוחדת ראוי הסעיף האומר כי נתינים רומנים המבקשים חסות מאת זרים, מאבדים את נתינותם. אין ספק שזהו עניין גמיש ומסוכן ביותר. פטיציה לחבר הלאומים, למשל, האם פירושה בקשת חסות זרה?" חוקת רומניה 1938 (ברומנית) לאחר משאל העם ושינוי החוקה, הארץ, 6 במרץ 1938 הדיקטטורה ברומיניה ובבולגריה, הארץ, 2 במרץ 1938 ממשלת רומניה התפטרה, הַבֹּקֶר, 31 במרץ 1938 יהדות רומניה באור עתונותה, משמר, 21 בנובמבר 1944