laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוליוס לאופולד קליין

יוליוס לאופולד קליין (או בהונגרית: ליפוט דיולה קליין, במקור דיולה קליין, בגרמנית: Julius Leopold Klein; מישקולץ, 1804 – ברלין, 2 באוגוסט 1876) היה מחזאי יהודי-הונגרי-גרמני משומד, פובליציסט והיסטוריון של הספרות. מ-1869 היה חבר חיצוני באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא אחיו הגדול של יאנוש קילני (1805–1889), פובליציסט ומתרגם. יוליוס לאופולד קליין נולד במשפחה יהודית. בשנים 1817–1819 למד בבית הספר התיכון הפיאריסטי בעיר פשט, ובשנים 1819–1821 במישקולץ. מאוחר יותר נרשם לאוניברסיטת וינה לפקולטה לרפואה, אך עד מהרה יצא למסע לימודי תולדות האמנות באיטליה. בשובו לווינה הוטבל לנצרות ואימץ את השם לאופולד. הוא התחנך תחילה אצל משפחת הרוזן קולורֵדו-מנספלד ואחר כך אצל משפחתה של הדוכסית לוקזי-פאלי מנאפולי. בתקופה מוקדמת זו של הקריירה שלו, הוא כתב בעיקר ביקורות אמנות בהונגרית ובשפות אחרות, אך הדרמות והשירים הראשונים שלו לא צלחו. הוא חזר לעיר הולדתו מישקולץ לזמן קצר, אבל גם שם לא מצא מקומו המתאים. אמו שבנה היה נטש את אמונתו אבותיו, סבלה (אולי בשל כך) ממחלה מלווה בחום ומתה ב-1830. לאחר מכן באותה השנה נסע לקרוב משפחה בברלין והתיישב שם. תחילה סיים את לימודיו ברפואה, קיבל תואר דוקטור לרפואה, אך מעולם לא התמחה ולא עסק במקצוע. הוא חי באיטליה תקופה קצרה ולאחר מכן במשך שנתיים היה נספח בשגרירות פרוסיה באתונה. היו לא חברים רבים, אבל בשל אופיו הפך למתבודד. בסופו של דבר חזר לברלין, התפרנס מכתיבה עיתונאית ובשנת 1838 ערך את המגזין Baltische Blätter בעיר ויסמר. ניסיונותיו הספרותיים זכו להד במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-19, ולאחר מכן פרסם והציג את מחזותיו בהצלחה רבה. לקראת סוף חייו היה מעורב עמוקות במחקר על ההיסטוריה של הדרמה, ובשנת 1865 פרסם את המונוגרפיה עטורת הנשמה שלו בהמשכים. Auf den Tod Meiner Mutter, Barbara Klein, Miskolc, 1830 (סונטות) מריה פון מדיצ'י, ברלין, 1848 (מחזה עצוב) Die Herzogin, ברלין, 1848 (קומדיה) Kavalier und Arbeiter, ברלין, 1850 (טרגדיה) Ein Schützling, ברלין, 1850 (קומדיה) מריה, ברלין, 1860 (מחזה עצוב) סטרפורד, ברלין, 1862 (מחזה עצוב) וולטר, ברלין, 1862 (קומדיה) ברביאנה, ברלין, 1863 Geschichte des Drama's I – XV, לייפציג, 1865–1876 הליודורה, ברלין, 1867 (מחזה עצוב) Dramatische Werke I – VII, ברלין, 1871–1872 Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái VI. (Kende–Kozocsa). Budapest: Hornyánszky. 1899. (חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים) Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. 978. o. ISBN 963-547-414-8   (לקסיקון ביוגרפי חדש כרך 3) גוסטב היינריך: נאום זיכרון לדיולה ליפוט קליין; אקדמיה, בודפשט, 1882 (דיסרטציות בתחום הבלשנות והסיפורת) מדיה וקבצים בנושא יוליוס לאופולד קליין בוויקישיתוף
יהושע משה מרדכי קריספין

הרב יהושע משה מרדכי קריספין (קרישפין) (ה'תקמ"ו, 1786 - י"ז באב ה'תקצ"ח, 8 באוגוסט 1838) היה דיין, רב ופוסק במאה התשע עשרה באזמיר. נולד לרבי יצחק, וסבו היה רבי מרדכי קריספין מרודוס, בעל ספר מאמר מרדכי וספר דברי מרדכי. השם יהושע נוסף לרב כשחלה, ושמו הראשון המקורי היה משה. רבי ר' יצחק פיג'ון כותב על הרב: ”המאור הגדול דנפיש נהוריה טובא איש שהכל בו ספרא וספרי ותוספתא הלכות גדולות כי גדול מרדכי מרניהו רבא את הדבר הקשה יביאון אל משה מפרק הרים ומשבר סלעים מאיר עיני חכמים בהלכה” (תשובה שנדפסה בספר עיני כל חי' דף קכז על מסכת זבחים). התכתב בהלכה עם בני דורו וביניהם הרב חיים פאלאג'י. היה מומחה בהלכות שחיטה וטריפות, וכן בקי בטיב גיטין וקידושין מאין כמוהו. בנוסף היה מבין בחכמת הדקדוק ועם כל זה: ”והאיש משה עניו מאד לא היה מחשיב את עצמו לכלום, משים עצמו כמי שאינו ונקיטנא דהגם כי הוא היה גדול בתורה כ"כ ובשלמיות התורה כאמור ומדובר עכ"ז מרוב ענותנותו אשר היה בו הוא היה אומר דהיה מחשיב את עצמו כמו בעלי הבתים מאחר דבזמן הזה אחסור דרי והת"ח אינם שלמים בתורה כל כך”. נפטר בן 52 שנים בשנת תקצ"ח. בניו של רבי יהושע הם: רבי חיים יצחק, רבי יאודה, רבי יעקב, ורבי נסים. כתב כעשרה ספרים, אך כמעט כל כתבי היד אבדו בשריפה באזמיר לאחר מותו טרם ירדו אל מכבש הדפוס. בניו ליקטו מתורתו "רק אחת ממאה", והדפיסו את ספר מים קדושים ובו מעט מתשובותיו, פסקיו ודרשותיו אשר נותרו אצל רבי מרדכי יעקב ישראל, ריש מתיבתא בעיר רודוס. יהושע משה מרדכי קריספין, באתר "החכם היומי" מים קדושים, דרוש ה', הספד מאת בן המחבר הרב חיים יצחק קריספין שער ספר מים קדושים ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יהושע משה מרדכי קריספין".
Don't Be So Shy

"Don't Be So Shy" הוא שיר של הזמרת הצרפתייה, אימאני, שיצא ב-26 במאי 2014. נכון לאוגוסט 2023, השיר הושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי. ב-18 בספטמבר 2015, יצאה גרסת רמיקס של Filatov & Karas, שהפך את השיר ללהיט. נכון לאוגוסט 2023, גרסת הרמיקס הושמעה למעלה מ-335 מיליון פעמים בספוטיפיי. השיר בפסקול של הסרט Sous les jupes des filles (צר'), שבו נעשה שימוש בשתי גרסאות, האחת של שריקה שרארד והשנייה של אימאני בשם "Don't Be so Shy (Work in Progress)". נכון למרץ 2022, גרסת שריקה שרארד הושמעה למעלה מ-742 אלף פעמים בספוטיפיי. דגימה של השיר נמצא בשיר "Hallucination" של רגארד ויירס אנד יירס. הווידאו קליפ יצא ביוטיוב ב-30 ביוני 2017. נכון למרץ 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-133 מיליון פעמים. באוגוסט 2015, יצא גרסת רמיקס לשיר על ידי צמד התקליטנים הרוסי Filatov & Karas (רו'). גרסה זו הפכה ללהיט ברחבי אירופה. גרסה זו הופיעה מאוחר יותר באלבום האולפן השני של אימאני, The Wrong Kind of War, שיצא ב-26 באוגוסט 2016. מידע על היצירה "Don't Be So Shy" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Don't Be So Shy" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Don't Be So Shy" באתר AllMusic מידע על היצירה "Don't Be So Shy" באתר Discogs מילות השיר "Don't Be So Shy" באתר Genius Don't Be So Shy - Work in Progress, 2014, ארכיון מ-2021-06-14, נבדק ב-2022-03-09 Don't Be So Shy (Remix), 2015, ארכיון מ-2022-03-09, נבדק ב-2022-03-09 Don't Be So Shy, 2014, ארכיון מ-2022-03-09, נבדק ב-2022-03-09 Imany - Don't Be So Shy (Filatov & Karas Remix) / Official Music Video, ארכיון מ-2022-02-22, נבדק ב-2022-03-09
חיים דוד סירירו

הרב חיים דוד סירירו (ט' אדר ה'תרמ"ד, 1884 - ה'תש"ך, 1960) היה אב בית הדין בערים פאס ומוגאדור שבמרוקו, וכן דיין במרקש. רבי חיים דוד השתייך לשושלת רבני משפחת סירירו ממגורשי קסטיליה. נולד בפאס לרבי מתתיה סירירו. למד אצל רבי יוסף הכהן סקאלי. נשא את סאטא למשפחת בן סימון, ולהם שישה בנים. בחשוון ה'ת"ש, נתמנה לדיין בבית הדין במרקש בראשות הרב משה זריהן. ובאייר ה'תש"א, נבחר לאב בית הדין של מוגאדור. בכסלו ה'תש"ו, נתמנה לרבה של פאס ולרבה הראשי. בהמשך כיהן כאב בית הדין. בתקופתו כדיין, נהג להתכתב עם דיינים נוספים בשאר ערי מרוקו, כדוגמת רבי יוסף הלחמי, רבי שאול אבן דנאן, ורבי שלמה הכהן צבאן. לאחר קום המדינה ביקר בישראל כתייר, ותרם את ספרייתו לישיבת פורת יוסף. אחרי שהייתו בארץ שב לפאס, והמשיך לכהן כאב בית הדין עד סוף חייו. היה ממקימי מועצת רבני מרוקו בשנת ה'תש"ז. נפטר בגיל 76 בשנת ה'תש"ך (1960). היה אחרון הדיינים למשפחת סירירו. שיטת הרב חיים דוד אופיינה בהיצמדות לדברי מרן השולחן ערוך, והימנעות מחומרות מאוחרות נוספות, וכה הוא כותב: ואל תשיבני אם תראה איזה פוסק מן האחרונים דדעתו לעשות חומרא דאתיא מחומרא, דאם באנו לצאת ידי חובת כל הסברות והחומרות בכל מידי (=דבר), לא שבקת חיי לשום נברא, ועל ענין זה שקדו רבותינו ואבותינו וקיבלו דעת מרן נגד כל הפוסקים. והלואי ואולי נוכל לקיים כל דברי מרן מלכא בשלימות, ואז נאמר אשרינו מה טוב חלקינו — שו"ת רבי חיים דוד סירירו סימן ק"ג כמו כן נמנה רבי חיים דוד עם המקילים בעניין קבלת גרים הבאים להתגייר לצורכי נישואין, כפי שכתב במכתב לרב יחיה בן הראש. בספרייה שתרם לישיבת פורת יוסף, נמצא קובץ הנושא את תשובותיו מכתב ידו. הקובץ ראה אור בשם: שו"ת רבי חיים דוד סירירו - על ארבעת חלקי השולחן ערוך, מכון מגן אבות, ה'תשע"ו. הרב מרדכי לבהר, תולדות המחבר, שו"ת רבי חיים דוד סירירו, עמ' 13–22. מלכי רבנן מהדורה תניינא ערך מו"ה יוסף הכהן. (נדפס בספר תקנות מכנאס). שו"ת רבי חיים דוד סירירו סימן יד. שו"ת רבי חיים דוד סירירו סימן ל"א. שו"ת רבי חיים דוד סירירו, תולדות המחבר, עמ' 20. ספר ריח ניחוח עמ' 485-6. לעדות על גיור לדוגמה שערך, ראו מועצת הרבנות הראשית - פניות בנושא גרות. (אדר תשי"ח-אייר תשכ"ד), באתר ארכיון המדינה, עמ' 28
רעידת האדמה באורוויל קליפורניה (1975)

רעידת האדמה באורוויל קליפורניה התרחשה ב-1 אוגוסט 1975 והייתה במגניטודה 5.9 . היא מפורסמת בכך, שהיא אחת משתי רעידות אדמה שהתרחשו במערב, ואשר נחזו מראש. מוקד רעידת האדמה היה כ- 8 קמ' מדר'-דרום מזרח לעיירה אורוויל, קליפורניה ובעומק של כ- 5 קילומטר מתחת לסכר אורוויל ולאגם שנוצר בעקבות הקמתו. חיזוי הרעידה התבצע בהתרעה של מספר שעות, בעקבות רצף חריג של רעידות אדמה קטנות יותר שבדיעבד התברר שהן אכן היו רעידות מקדימות לרעידה העיקרית. המהנדסים שבנו את הסכר רצו לדעת אם סיסמיות מושרית תתרחש גם מאחורי הסכר שבנו באורוויל, וכך הם הקימו שם תחנת סייסמוגרפית שסימנה ORV. המאגר התמלא לראשונה עד אפס מקום ביולי 1969 והיה שקט במשך כמעט שש שנים. החיישנים הסיסמיים לא רשמו עלייה כלשהי בפעילות הסייסמית סביב האגם. זה השתנה לפתע ב-28 ביוני 1975, כאשר רעידת אדמה במגניטודה 3.5 התרחשה מדרום לאגם. במהלך חודש יולי שאחריו, נרשמו כמעט 20 זעזועים קלים באותו אזור, עד שרעידת אדמה במגניטודה 4.7 התרחשה ב-1 באוגוסט, ואחריה נרשמה רעידת אדמה במגניטודה 5.7, שהורגשה בחלקים נרחבים של צפון קליפורניה. אפילו בקרסון סיטי, נבאדה. הרעידה גרמה נזק קל למבנים בעיר אורוויל, אך הותירה את הסכר על כנו. לאחר עוד חודש בערך שכך רצף רעידות האדמה. מדוע לקח כל כך הרבה זמן עד שאגם אורוויל הראה סימנים כלשהם של סיסמיות מושרה? שאלה זו מעולם לא זכתה לתשובה מלאה, אך ההשערה הנוכחית היא כדלקמן: במהלך חורף 1974/75 שוחררו כמויות גדולות של מים מהאגם כדי לפנות מקום להפשרת השלג באביב 1975. במהלך האביב, האגם התמלא מהר מאוד. התיאוריה היא שהשינוי המהיר בלחץ ההידרוסטטי השפיע בדרך כלשהי על שבר רדום מדרום לאגם. רעידת האדמה הזו נחשבת כרעידת אדמה מושרית שהתרחשה בעקבות עומס המים על קרום כדור הארץ שמתחת למסת המים, עומס שלא היה קיים לפני הקמת הסכר והיווצרות האגם. מדובר במסת מים של 4.3 מיליארד מטרים מעוקבים של מים. זו הייתה רעידת האדמה בגודל משמעותי היחידה בארצות הברית, שנחזתה מראש והשנייה במערב בכלל. לא רק העומס כשלעצמו גורם לרעידת אדמה מושרית. כל פיסת סלע מתחת לרגלינו מכילה מעט מים בנקבוביותיה. בחללים אלו, לפעמים מיקרוסקופיים, קיימים מינרלים שונים. כשמים נוספים נכנסים לסלעים האלה, לחץ הנקבוביות בפנים עולה, ומגדיל במעט את המרחקים בין מרכיבי המינרלים. עם זאת, אם הסלעים נחצים על ידי העתק רדום בלתי פעיל, העלייה בלחץ הנקבוביות מפחיתה את החיכוך לאורך ההעתק ועלולה לאפשר לרעידת אדמה להתרחש. חיזוי רעידות אדמה רעידות אדמה מושרות Lhar, K., M., et al., 1976. The August 1975 Oroville earthquakes. Bulletin of the Seismological Society of America, 66, pp.1085–1099 Bolt, B.A., Earthquakes, F&C, 1999, pp.40-43 Oroville Dam Makes its own Earthquakes, UC Berkeley, Seismology Lab, February 16, 2017 Clarence R. Allen, RESERVOIR-INDUCED EARTHQUAKES AND ENGINEERING POLICY, WayBackMachine, 11/1982 Tiedemann, H., 1992. Earthquakes and Voulcanic Eruptions. S.R.C., p. 167
אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל

אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל (באנגלית: Apollo 10½: A Space Age Childhood) הוא סרט מדע בדיוני מונפש אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ריצ'רד לינקלייטר. בסרט מככבים בקולותם גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי וג'וש ויגינס. הסרט עלה לאקרנים בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-1 באפריל 2022. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1969, ועוסקת במחשבותיהם ותחושותיהם של נערים החיים בפרוור אמריקאי בצל נחיתת חללית "אפולו 11" על הירח. מילו קוי – סטנלי ג'ק בלאק – סטנלי, בבגרותו. גלן פאוול – בוסטיק, פקיד נאס"א. זאקרי לוי – קרנץ, פקיד נאס"א. ג'וש ויגינס – סטיב לי אדי – אמו של סטנלי ביל וייז – אביו של סטנלי נטלי ל'אמור – ויקי, אחותו של סטנלי. ג'סיקה ברין כהן – יאנה סם צ'יפמן – גרג דניאל גילבוט – סטפני בפברואר 2018, נמסר כי הקולנוען ריצ'רד לינקלייטר עתיד לביים סרט המתרחש בתקופת נחיתת "אפולו 11" על הירח בשנות ה-60 של המאה ה-20 על פי תסריט שכתב בעצמו. ביולי 2020, נמסר כי גלן פאוול, ג'ק בלאק, זאקרי לוי, ג'וש ויגינס, מילו קוי, לי אדי, ביל וייז, נטלי ל'אמור, ג'סיקה ברין כהן, סם צ'יפמן ודניאלה גילבוט לוהקו לצוות המדבבים של הסרט. צילומי הסרט החלו בפברואר 2020, באולפני טרובלמייקר באוסטין, טקסס, והסתיימו במרץ 2020. חלקים מהסרט, שצולם בלייב-אקשן, צולמו והונפשו מחדש באמצעות טכניקה הדומה לרוטוסקופינג, בה נעשה שימוש בסרטיו הקודמים של לינקלייטר: "חיים בהקיץ" (2001) ו"סורק אפלה" (2006). לינקלייטר בילה חלק ניכר מזמנו בעריכת הסרט במהלך התפשטות מגפת הקורונה. הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים "South by Southwest", שהתקיים ב-13 במרץ 2022. ב-1 באפריל 2022, הסרט עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס". אתר האינטרנט הרשמי של אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל (בשפות מרובות) "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", באתר נטפליקס "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", באתר AllMovie (באנגלית) "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", באתר Metacritic (באנגלית) "אפולו ½10: הרפתקה בעידן החלל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Milligan, Mercedes (March 7, 2022). "Trailer: Linklater's 'Apollo 10 ½' Brings a Kid's Space Age Dreams to Life". Animation Magazine. Retrieved March 9, 2022. Buckley, Elena Saavedra. "Richard Linklater Talks the Future of Cinema—in His Own Empty Theatre". The New Yorker. Retrieved March 9, 2022. Romano, Nick. "Richard Linklater created 'an animated universe' for 'Apollo 10 ½'". EW.com. Entertainment Weekly. Retrieved March 9, 2022 Raup, Jordan (February 8, 2018). "Richard Linklater Sets Sights on 1969 MoonLanding for Next Film". The Film Stage. Retrieved March 9, 2022. Galuppo, Mia (July 16, 2020). "Glen Powell, Jack Black to Star in Richard Linklater Animated Netflix Movie 'Apollo 10 ½'". The Hollywood Reporter. Retrieved March 9, 2022. "'Apollo 10 1/2'". Backstage. January 15, 2020. Retrieved March 9, 2022. D'Alessandro, Anthony (July 16, 2020). "Netflix Sets New Animated Movie With Richard Linklater: 'Apollo 10 1/2: A Space Age Adventure'". Deadline Hollywood. Retrieved March 9, 2022. "Richard Linklater's 'Apollo 10' Movie Open Casting Call (Pay is $250/Day)". Project Casting. March 1, 2020. Retrieved March 9, 2022. "Apollo 10 1/2: A Space Age Childhood". SXSW 2022 Schedule. Retrieved March 9, 2022.
Formula Kite

גלשן מצנח Formula Kite נבחר על ידי איגוד השיט הבין-לאומי כדגם שַיִט חדש למשחקים האולימפיים שיערכו בפריז 2024. איגוד גלשני המצנח הבינלאומי (IKA), הוקם באפריל 2008 על ידי Guillaume Fournier, לאחר שפדרציית השיט העולמי (ISAF) ובשמה כיום איגוד השיט הבין-לאומי אימץ את גלשני המצנח כדגם לאליפויות עולם. האיגוד קבע חמישה ענפים עם דירוג עולם אישי ואליפויות עולם: שיוט צי (שבו נשפטים על פי חוקי השיט של שיט עולמי), קיים גם ביבשה ובשלג בתצורות אחרות. סגנון חופשי (שבו הביצועים נשפטים על פי התרשמות אישית וקושי התחבולות (טריקים), קיים גם על יבשה ועל שלג. קייט קרוס (מתחרים במקצה זה מול זה שהמנצחים עולים לסיבוב הבא). רכיבה על גלים (בה הביצועים נשפטים על פי בחירת גלים וביצוע התמרונים על הגל). מהירות (עם ביצועים הנמדדים לפי המהירות הממוצעת על פני מרחק קבוע, בדרך כלל 500 מ'), קיים גם על יבשה ועל שלג. אליפות העולם הראשונה בדגם (לבוגרים) נערכה בשנת 2009 בסן פרנסיסקו, ארצות הברית. בשנת 2021 החלו התחרויות בדגם בוגרים ונוער בישראל. בוגרים ונוער מתחת לגיל 19 (U19). (כל מתחרה רשאי לרשום 4 גודלי מצנח לתחרות, ראשון גדול מ 15מ², שני בין 11-15מ², שלישי קטן מ 11מ² ורביעי קטן מ 9מ² ). נוער וילדים מחולקים לשתי קבוצות גיל: מתחת לגיל 17 (U17) ומתחת לגיל 15 (U15). הם מתחרים על אותו גלשן מצנח (כל מתחרה רשאי לרשום 3 גודלי מצנח לתחרות). בשל סוגיות בטיחות, כל מתחרה מחויב לחבוש קסדה תקנית, לשאת על הרתמות סכין חיתוך מיתרים ורשאי להוסיף אפוד מציף (אם אינו מחויב על פי הוראות השַיִט של אותה תחרות). הערה לטבלאות הישגים, שיוטי ISAF (בעבר) או WS (כיום) אינם מוגדרים כאליפות עולם אולם בשל מעמדם ("אולימפיאדה קטנה") הם יוכנסו לטבלה תוך ציון: International Sailing Federation = ISAF World Sailing = WS איגוד השייט בישראל קייטסרפינג איגוד השַיִט הבין-לאומי שַיִט תחרותי דגמים אולימפיים (אנגלית) מדיה וקבצים בנושא Formula Kite בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של IKA (אנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Formula Kite (אנגלית) IKA, ברשת החברתית פייסבוק Formula Kite, ברשת החברתית פייסבוק IKA, ברשת החברתית אקס (טוויטר) IKA, ברשת החברתית אינסטגרם ספר חוקי תחרויות השַיִט שתורגם לעברית קבע את השם גלשן מצנח (עד קביעה זו נהגו בשמות שונים כגון גלישת קַיְט, או גלישת עפיפונים). השיא נקבע באוקטובר 2010 על ידי גולש צרפתי Rob Douglas עם הישג של 55.65 קשר.
מוזיאון האסלאם (הר הבית)

מוזיאון האסלאם (בערבית: المتحف الإسلامي) נמצא בהר הבית בירושלים, סמוך למסגד אל-אקצא. הוא נוסד על ידי המועצה המוסלמית העליונה בשנת 1923, והיה אחד המוזיאונים הראשונים בארץ ישראל. המוזיאון מציג את התרבות והמורשת המוסלמית ואת המוטיבים האמנותיים בכיפת הסלע ובמסגד אל-אקצא. מבנה המוזיאון הוקם בראשית המאה ה-12, כנראה על ידי הטמפלרים, שהשתמשו בו כמבנה מפקדה. לאחר כיבוש ירושלים בידי צלאח א-דין בשנת 1194 הוא הפך את המבנה למסגד. הוא כונה "מסגד המוגרבים", כשמו של השער הסמוך, שנקרא על שם עולי הרגל המוסלמים מצפון אפריקה שהגיעו למקום. על פי תיעוד משנת 1282 המבנה שימש כמדרסה לתלמידי בית ספר שנבנה על ידי הסולטאן הממלוכי קלאוון, ולימדו בו את תורתו של פח'ר א-דין א-ראזי. בניין המוזיאון, וכמוהו מסגד הנשים שהיה צמוד אליו, נוספו לרחבת מסגד אל-אקצא ככל הנראה בתקופת השושלת האיובית. המבנים שופצו בתקופה העות'מאנית. בשנת 1923 הפך "מסגד המוגרבים" למוזיאון, ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה. המוזיאון היה סגור במשך שנים רבות אך נפתח מחדש ב-1979. לקראת פתיחתו נערכו בו שינויים יסודיים, והממצאים בו סודרו מחדש. אוצר המוזיאון הוא ח'אדר סלאמה. המוזיאון נחלק לשלושה אגפים עיקריים: אגף האמנות, אגף הקוראן ואגף האדריכלות. באגף האמנות, סמוך לכניסה, מוצגים חפצי אמנות, כלי נחושת עתיקים, חלונות ויטראז', לוחות עץ, אריחי קרמיקה ודלתות ברזל, רובם מבית תמחוי שפעל בירושלים במאה ה-16 ונבנה על ידי הורם סולטאן, אשת סולימאן הראשון. כמו כן מוצגים תותח ששימש לציון תום צום הרמדאן, אוסף כלי נשק עתיקים, ושרידיו החרוכים של מינבר אל-אקצא, בימת הדרשן שנבנתה על ידי נור א-דין במאה ה-12 ונשרפה כאשר הוצת מסגד אל-אקצא בשנת 1969. כמו כן מוצגים באגף זה בגדים מוכתמים בדם של 17 פלסטינים שנהרגו במהומות הר הבית בשנת 1990. באגף הקוראן מוצגים כ-600 עותקים של הקוראן מתקופות שונות, שנתרמו למסגד אל-אקצא במהלך השנים. בין השאר מוצגים ספרי קוראן מתקופת בית אומיה, בית עבאס, השושלת הפאטמית, השושלת האיובית, תקופת הממלוכים והאימפריה העות'מאנית. ספרי הקוראן נבדלים זה מזה בגודלם, בקליגרפיה ובעיטורים. בין המיצגים הבולטים: ספר קוראן בכתב יד המיוחס לצאצא ישיר של מוחמד. ספר קוראן המתוארך למאה ה-8 או ה-9 וכתוב בכתב כופי. ספר קוראן ממרוקו מהמאה ה-14, ב-30 חלקים. ספר זה נכתב בשלושה עותקים על פי צו של סולטן מרוקו באותה עת, הסולטאן אבו אל-חסן אל-מריני (אנ'). העותקים נשלחו למכה, מדינה וירושלים, והעותק במוזיאון האסלאם הוא היחיד ששרד. ספר קוראן גדול במיוחד, כ-100 על 90 סנטימטרים, המתוארך למאה ה-14. באגף האדריכלות, הגדול ביותר, מוצגים פריטי אדריכלות ופריטים אמנותיים ממסגדי הר הבית. בין היתר, ניתן למצוא שם את הפריטים הבאים: אריחים מהמאה ה-16 שחיפו את כיפת הסלע חלק מהפסיפס החיצוני שעיטר את כיפת הסלע בתקופה האומאיית חלונות ויטראז' ממסגד אל-אקצא שרידי אפריז צלבני דלתות עץ מצופות נחושת מתוך כיפת הסלע מהתקופה הממלוכית בחצר המוזיאון מוצגות כותרות עמודים שמקורן בשיפוצים שנערכו במסגד אל-אקצא ובמבני הר הבית. בולטות במיוחד כותרות הענק שהוסרו מהאולם המרכזי של המסגד בשיפוצים שנערכו בשנים 1938–1942. אלי שילר, הר הבית ואתריו, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 1989. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון האסלאם בוויקישיתוף المتحف الإسلامي - אודות מוזיאון האסלאם (בערבית). Tile from ceramic inscription panel of the Dome of the Rock Stucco stained-glass window Marble frieze Door from the Dome of the Rock
מחוות אקדח

מחוות אקדח היא מחווה גופנית שבה אדם משתמש בידו כדי לחקות אקדח. במסגרת המחווה מרים המחווה את האגודל מעל האגרוף שלו, באופן המדמה את פטיש האקדח. נוסף על כך, הוא מרים את האצבע המורה שלו ולעיתים גם את האמה שלו באופן המדמה את קנה האקדח. האצבע המורה יכולה לסמן גם את הדק האקדח. ניתן גם ללחוץ את האצבעות בעת יצירת מחוות האקדח לשם הדגשתה. אפשר לבצע את המחווה על ידי הנחת ה"אקדח" לצד ראשו של מישהו, בפה או מתחת לסנטר, לדימוי התאבדות, כדי להצביע על רצון עז להיחלץ מהאומללות, בין אם משעמום או מכעס, או להביע חוסר שביעות רצון מהמצב. צורה נוספת היא שילוב של שתי ידיים כדי להביע ברכה, או כדי להכיר במשהו כמצחיק, חכם או מעורר תובנות. בשנת 2019 קבע בית המשפט העליון של פנסילבניה כי שימוש במחוות אקדח לשם איום והפחדה הוא פשע הפרת סדר. במספר מקרים, תלמידים ואנשי צוות נענשו או הושעו מהלימודים בעקבות ביצוע המחווה. בחלק מהמקרים הדבר נבע מכך שהאחראים פירשו את המחווה כאיום לשימוש באלימות ממשית, ובמקרים אחרים התפרשה המחווה כתמיכה באלימות באופן כללי. ב-2006 ביצע לכאורה פחים אחמד (אנ'), מחבל ממוצא אפגני, את המחווה שעה שדיבר על אפשרות ששירות הביון הביטחוני הקנדי יפרצו לדירתו. זו שימשה כראיה לתוכנית שלו לביצוע טרור, שסוכלה בסופו של דבר. נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בדרך כלל מבצע את מחוות האקדח כרמיזה לשאיפתו לשנות את חוקי הפיקוח על נשק כדי להפוך את הנשק לנגיש יותר לאזרח הרגיל. המחווה שלו הפכה לסמל ה"בולסונאריות", בשימוש על ידי תומכי האידאולוגיה. ב-27 בספטמבר 2019, חבר בית הנבחרים אדוארדו בולסונארו (אנ') (המפלגה הסוציאל-ליברלית) הצטלם מול הפסל "ללא אלימות" (אנ') במטה האומות המאוחדות בניו יורק כשהוא עושה את תנועת האקדח. מדיה וקבצים בנושא מחוות אקדח בוויקישיתוף How Did "Finger Guns" Become So Popular?, Dictionary.com (באנגלית אמריקאית) Canada: The Cell Next Door, בתוכנית Frontline של רשת PBS (באנגלית) Hyper-Masculinity and Gun Control in Jair Bolsonaro’s Brazil, The Globe Post, ‏2019-01-09 (באנגלית אמריקאית) Trevisani, Paulo (2019-05-08). "Bolsonaro Further Eases Brazilians' Access to Guns". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2022-03-09. Band › Portal de Notícias, Esporte e Entretenimento, www.band.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese) Eduardo Bolsonaro se explica por "arminha" em frente a escultura pela paz, noticias.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese) Eduardo Bolsonaro faz gesto de arma em frente a monumento pela paz em NY, באתר "Folha de São Paulo" (בפורטוגזית)
סירה (ציור)

"סירה" (1968) הוא ציור מאת אריה ארוך הציור מתאר רישום של סירה, המשרטט בקווים שחורים, על רקע עשיר גוונים, שבו שרבוטים, חריטות בצבע ודימויים מופשטים שונים. צורת הסירה נוצרה בעזרת וריאציה על המספר 8, המשורטט כך שנוצרת אשליה של מבנה תלת־ממדי. הציור הוצג לראשונה, כנראה, בתערוכה "אריה ארוך: ציורים, 1968-1953", שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1968. בקטלו התערוכה "אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות" (1976, מוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב) הביא האוצר יונה פישר ציטוט של ארוך המסביר את מקורו של הדימוי: "על צורות היסוד בקו 8 אני חייב למורה לציור רודולף ריינהולד, אשר בספרו משנת 1784 מלמד כי 'בעזרת קו 8 ניתן לבצע תרגילים נעימים שונים'". ספרו של ריינהולד ששימש מקור לכמה עבודות נוספות של ארוך. בשנת 1986 הועבר הציור בהשאלה ארוכת טווח למוזיאון ישראל, יחד עם קבוצה גדלה של יצירות נוספות מאת עיזבון האמן. ב-2019 הושאל שוב למוזיאון עבור הצגתו בתערוכה "אריה ארוך: צורת הדבר". ב-26 בינואר 2019 נמכר הציור במכירה פומבית בסכום של $75,000. סירה, באתר bidspirit,‏ 26 בינואר 2019 מצוטט בתוך: פישר, יונה, אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1976 (ללא מספרי עמודים)
ברדלס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ברדלס – טורף בן משפחת החתוליים ברדלס (סוג) – סוג ממשפחת החתוליים אשר כלל בעבר 4 מינים M-113 – נגמ"ש, נקרא בצה"ל "ברדלס" ברדלס (ספר) – ספרו החמישי של רוני סומק הברדלס – רומן מאת הסופר ג'וזפה תומאזי די למפדוזה הברדלס (סרט) – סרטו של לוקינו ויסקונטי שנעשה כעיבוד לספרו של למפדוזה יחידת "ברדלס" או יחידת חרמ"ש היה שמה של יחידת חי"ר מובחרת שפעלה בשטחי יהודה שומרון ועזה גדוד ברדלס – גדוד בחיל הגנת הגבולות צ'יטה
פוזילי

פוזילי (באיטלקית: Fusilli) היא סוג של פסטה, שמיוחדת בצורתה הדומה לסליל. השם "פוזילי" בא ככל הנראה מהמילה האיטלקית fuso, שפירושה ציר, מכיוון שבאופן מסורתי הפסטה נוצרה על ידי לחיצת מוט קטן אל רצועות הפסטה וסיבובן סביבו, וכך קיבלה צורה מסולסלת. כינוי עממי נפוץ בישראל לפוזילי הוא "פסטה ביסלי", על שם החטיף ״ביסלי גריל״ שעשוי מפוזילי מוקשה. המונח "פוזילי" משמש גם לתיאור פסטה קצרה ומפותלת, הידועה בארצות הברית בשם "רוטיני". הפוזילי מגיע בסוגים רבים: לעיתים הוא עשוי מדגנים רגילים ולעיתים מדגנים מלאים. אפשר להכין את הפוזילי בטעמים ובצבעים שונים; סלק או עגבנייה יעניקו לפסטה צבע אדמדם, תרד יעניק צבע ירוק ודיו של דיונון משמש לצביעת הפסטה בשחור. פוזילי עשוי להיות מוצק או חלול. הפוזילי החלול נוצר על ידי סלסול צינורות פסטה חלולים. מדיה וקבצים בנושא פוזילי בוויקישיתוף What Is Fusilli?, באתר "The Spruce Eat" Fusilli recipes, באתר ה-BBC
קונקיליה

קונקיליה (באיטלקית: Conchiglie) הוא סוג של פסטה. הפסטה נמכרת בדרך כלל במגוון סוגים העשויים מקמח דורום, וגם בסוגים צבעוניים שנובעים משימוש בפיגמנטים טבעיים כגון תמצית עגבניות, דיו של דיונון או תמצית תרד. צורת הקונכייה של הפסטה מאפשרת לרוטב להיצמד אליה. בשנות השלושים, איטליה יצרה סוגי פסטה חדשים, שהיו קרויים על שם מושבות באימפריה שלה, כגון "טריפולינה" (על שם טריפולי), בנגזינה (על שם בנגאזי), אסאבסי (על שם אסאב) ואביסינה (על שם אתיופיה האיטלקית). ב-2021, לאחר התנגדות למסע הפרסום של מותג הפסטה לה מוליסנה, שונה שמה של הפסטה "אביסינה" ל"קונקיליה". עם זאת, חלקם טענו ששינוי השם הזה מהווה תרבות ביטול. השם נובע מהמילה האיטלקית לקונכייה (conchiglia). מקורן של המילה האיטלקית conchiglie והמילה האנגלית "conch" במילה היוונית κοχύλι (נהגה: kochýli), שפירושה "קליפה". מדיה וקבצים בנושא קונקיליה בוויקישיתוף Pasta: La Molisana cambia nome ai formati colonialisti, sparite le Abissine, Scatti di Gusto, ‏6 בינואר 2021 (באיטלקית) And finally… basta pasta, Scottish Financial News (באנגלית) Caso La Molisana: contro la cancel culture all'amatriciana, באתר "Huffpost" (באיטלקית) How to say shell in Greek, באתר "Word Hippo" (באנגלית)