laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודה אריה רוזן

יהודה-אריה רוזן (22 באוקטובר 1917 - 15 באוקטובר 1953) היה סגן-אלוף בצה"ל, היועץ הכספי לרמטכ"ל בשנת 1953. רוזן נולד לפנינה ומרדכי רוזנברג ב-22 באוקטובר 1917 בזדונסקה וולה, פולין. משפחתו (יהודה, הוריו, שתי אחיותיו ושני אחיו) עלתה לארץ ישראל בשנת 1924, במהלך העלייה הרביעית, וקבעה את מושבה בתל אביב. יהודה רוזן סיים לימודיו בבית הספר העממי "אחד העם" לבנים, ואחר למד בגימנסיה ריאלית "בלפור" וסיים בה את לימודיו בשנת 1936. לאחר מכן, למד שנתיים באוניברסיטה העברית בירושלים ושנה אחת בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בנעוריו נכנס ל"הגנה" ומאז היו בעיות הביטחון וההגנה עיקר חייו. במאורעות תרצ"ו שימש רץ-מקשר באזור תל אביב. את קורס מפקדי הכיתות סיים בשפיה, בשנת 1937. בתחילת מלחמת העולם השנייה היה בתפקידי הדרכה ב"הגנה" ואחר כך, ב-1943, התגייס לצבא הבריטי לפי צו המוסדות, ושם שירת במנהל התשלומים עד סוף המלחמה. עם הקמת צה"ל החל בעבודה באגף כח אדם במטה הכללי, בשטחי הארגון והמנהלה. במלחמת העצמאות שירת כקצין תשלומים בדרגת סרן, ולאחר מכן כקצין לבעיות ארגוניות בדרגת רס"ן. בינואר 1950 מונה לראש ענף לעניינים אישיים בדרגת סא"ל (זמן מה לאחר מכן שונה שם הענף לענף תנאי שירות ותקציבים). רוזן פיתח וייצב את תנאי השירות והתקציבים בצבא, וכמו כן היה בין המתכננים והמבצעים של הקמת צבא הקבע, תכנן והיה אחראי לעיבוד החוקים והפקודות בכל הנוגע לייצוב תנאי שירותם של חיילים המשרתים בשירות חובה, קבע ומילואים (חוקים אלה עוסקים בענייני תשלומים, חופשות ונופש). עסק בארגון הדברים הנוגעים בהטבת תנאי החיים של החייל ומשפחתו המתבטאות בהקלות במסים, מכס ועוד. היה אחראי לעיבוד חוק הגמלאות ופנסיה לחיילים בשירות קבע. היה חבר הנהלת שק"ם ואחד ממפתחי מפעל האשראי לחיילים בשירות קבע וחבר הנהלת "בנק אוצר החייל". היה אחד ממארגני מערכת הדיור לחיילים בשירות צבא הקבע. בחודש מאי 1953 נכנס לתפקידו כיועץ הכספי לרמטכ"ל, אך נפטר לאחר מחלת לב קצרה ב-15 באוקטובר 1953, ביום הולדתו ה-36 (לפי הלוח העברי). הותיר אחריו אשה, בת ובן בגיל שמונה חודשים. לאחר מותו, נקראה על שמו גינה ציבורית בשכונת צהלה בתל אביב וכן רחוב בשכונת רמת חן שברמת גן. קורות החיים של יהודה אריה רוזן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
אוגוסט וילהלם פון הופמן

אוגוסט וילהלם פון הופמן (8 באפריל 1818 - 5 במאי 1892) היה כימאי גרמני, שעסק בעיקר בתחום הכימיה האורגנית. על שמו קרויות תגובות שחלוף הופמן ואלימינציית הופמן. הופמן נולד בגיסן שבמדינת הסה, גרמניה, והחל את דרכו האקדמית בלימודי משפטים ופילולוגיה באוניברסיטת גטינגן. לימודים כלליים במהלך הלימוד לתואר אפשרו לו לצבור ידע וניסיון רב בתחום הכימיה, דבר שסייע לו כאשר החל ללמוד מקצוע זה אצל יוסטוס פון ליביג. ב-1845 קיבל הופמן, בעיקר בהשפעת בעלה של מלכת בריטניה, הנסיך אלברט[דרוש מקור], הצעה להיות מנהל בית ספר לכימיה בלונדון שנחנך באותה עת. מאחר שלמד הוראה בבון ולא היה בטוח ביכולתו, היסס קלות כשהוצע לו התפקיד. ההיסוס נמוג עקב מינויו לפרופסור שלא מן המניין בבון, אז אושרה לו היעדרות של שנתיים מן האוניברסיטה, ולפיכך היה באפשרותו לחזור לקריירה בגרמניה במקרה של כישלון הניסיון באנגליה. למזלו של הופמן המכללה הייתה מבוססת ומוצלחת, לא מעט בזכות ההתלהבות והאנרגיה שהופמן השקיע בפיתוחה, ורבים מהתלמידים במכללה הטביעו את חותמם בענף הכימיה. למרות כל זאת, בשנת 1864 חזר לבון, ובשנה שלאחריה נבחר למלא את מקומו של הילהארד מיטשרליך כפרופסור לכימיה ומנהל המעבדה באוניברסיטת ברלין. הופמן עסק במגוון נושאים בתחום הכימיה האורגנית ובמעט נושאים בכימיה אי-אורגנית. מחקרו הראשון, שנעשה במעבדתו של לייביג בגיסן, היה על זפת פחם, ובו הוא חקר את הבסיס האורגני בגז פחם נפטא וגילה את טיב האנילין. הוא נהג לכנות חומר זה בתואר "אהבתו הראשונה", אשר לה נשאר נאמן במשך כל חייו. תפיסתו, לפיה יש קשר בין חומר זה לאמוניה, הובילה לעבודתו המפורסמת על האמינים, בסיסים אמיניים ותרכובות זרחן אורגני. עבודה זו נכתבה בזמן שמחקרו על רוסאנילין, אותו יצר לראשונה, היווה את החלק הראשון של סדרת מחקריו בנושא צבע; מחקרים אלה הסתיימו עם חקר הצבע "אדום כינולין" ב-1887. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1861–1863. ב-1854 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את המדליה המלכותית. ב-1875 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את מדליית קופלי. מדיה וקבצים בנושא אוגוסט וילהלם פון הופמן בוויקישיתוף אוגוסט וילהלם פון הופמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אוגוסט וילהלם פון הופמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוגוסט וילהלם פון הופמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
Led Zeppelin (אלבום)

Led Zeppelin הוא אלבום הבכורה של הלהקה הבריטית לד זפלין, שיצא לאור בשנת 1969. המוזיקה החדשנית וטכניקות ההקלטה שהוצגו באלבום נחשבות היום כבין המשפיעות והחשובות ביותר בהקשר להופעה המוזיקלית הראשונה של להקה, כאשר הן יוצרות הגדרה חדשה לחלוטין בז'אנר הרוק. האלבום הציג לציבור את הדינמיקה הייחודית של לד זפלין, מהשילוב בין מוזיקת בלוז לרוק עד לתרומה המוזיקלית המשותפת של כל אחד מחברי הלהקה. על אף שכל היסודות הללו פותחו עוד בהמשך, האלבום היווה סוג של שרטוט בסיסי שלפיו הלהקה המשיכה לעבוד עד סוף הקריירה שלה. על אף המקוריות הייחודית שהוצגה באלבום, הוא כולל שלושה שירים שנכתבו בידי אמנים אחרים: You Shook Me ו-I Can't Quit You Baby נכתבו בידי אמן הבלוז וילי דיקסון; השיר Babe I'm Gonna Leave You, בניגוד לקודמים, נחשב בטעות בידי ג'ימי פייג' בתור שיר עם בריטי, ולפיכך הוא נתן את הקרדיט לעצמו, אך מאוחר יותר כשהסתבר שהשיר נכתב בידי אן בראדון, הקרדיט הועבר אליה בהדפסות המחודשות של האלבום. לעומת זאת, דיקסון קיבל קרדיט הוגן על כתיבת שני השירים הנ"ל (על אף שמאוחר יותר, You Shook Me קיבל קרדיט על שם ג'יי. בי לנויר), אך בהמשך הלהקה נתבעה על ידי דיקסון של שימוש בשניים משיריו ללא מתן קרדיט באלבומם השני, Led Zeppelin II. השיר Dazed And Confused נחשב לחותם של האלבום: פתיחת השיר האפלולית מאופיינת בעבודת בס של ג'ון פול ג'ונס, עבודת תיפוף אגרסיבית מצד ג'ון בונהם וריפי גיטרה עוצמתיים מצד פייג'. החלק המרכזי של השיר מציג את פייג' מנגן על הגיטרה בעזרת קשת של כינור, טכניקה בהמצאתו בתקופה בה עבד בתור גיטריסט אולפנים, ומאוחר יותר בתור הגיטריסט בלהקת ציפורי החצר. האלבום הדגים התפרסות על מספר רב של מרקמים מוזיקליים מלבד ריפי גיטרה עוצמתיים. הקטע האינסטרומנטלי באלבום Black Mountain Side הציג את היצירתיות המוזיקלית הייחודית של פייג', כשבמקביל השיר Babe I'm Gonna Leave You מציג את היכולות של פייג' על גיטרה אקוסטית, שיתפתחו מאוחר יותר ויהוו את הבסיס לאלבום Led Zeppelin III. בשיר Your Time Is Gonna Come ניגן פייג' לראשונה על גיטרת פדל סטיל ולטענתו "היא הייתה קצת לא מכוונת". עטיפת האלבום מציגה רפרודוקציה לתמונה המפורסמת של אסון הצפלין של הינדנבורג. התמונה עברה עריכת "פוזיטיב נגטיב" בידי האמן ג'ורג' הארדי. בשנת- 2003, ערוץ VH1 דירג את האלבום במקום ה-44 ברשימת האלבומים הגדולים ביותר. צד 1 Good Times Bad Times (בונהם/ ג'ונס/ פייג')- 2:46 Babe I'm gonna Leave You (בארון/ פייג'/ פלנט)- 6:41 You Shook Me (דיקסון/ לנויר)- 6:28 Dazed and Confused (פייג') - 6:26 צד 2 Your Time Is Gonna Come (ג'ונס/ פייג')- 4:34 Black Mountain Side (פייג')- 2:05 Communication Breakdown (בונהם/ ג'ונס/ פייג')- 2:27 I Can't Quit You Baby (דיקסון)- 4:42 How Many More Times (בונהם/ ג'ונס/ פייג')- 8:28 ג'ימי פייג' - גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרת פדל סטיל, שירת ליווי והפקה מוזיקלית. רוברט פלנט - שירה, מפוחית. ג'ון פול ג'ונס - גיטרה בס, אורגן, שירת ליווי. ג'ון בונהם - תופים, טימפני, שירת ליווי. אתר האינטרנט הרשמי של Led Zeppelin (באנגלית) מידע על האלבום Led Zeppelin באתר MusicBrainz מידע על האלבום Led Zeppelin באתר AllMusic האלבום Led Zeppelin באתר Discogs האלבום Led Zeppelin באתר ספוטיפיי האלבום Led Zeppelin באתר יוטיוב ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, פרק 5, עמ' 153.
בימיש

בימיש אנד קרופורד (באנגלית: Beamish and Crawford) היא מבשלת בירה שנוסדה בקורק, אירלנד בשנת 1792 על ידי ויליאם בימיש וויליאם קרופורד. הם רכשו מבשלה שהייתה קיימת במקום ופעלה מ-1650. המבשלה ממוקמת בליבה של העיר העתיקה של קורק. ב-1962 נרכשה המבשלה על ידי חברת המשקאות הקנדית "קארלינג-אוקיפ" בע"מ, שהחליטה על תוכנית מודרניזציה שתעבור על המבשלה. ב-1995 נמכרה המבשלה לחברת המשקאות "סקוטיש אנד ניוקאסל" (Scottish and Newcastle). בימיש סטאוט (Beamish Stout) הוא המותג המוכר ביותר של מבשלת בימיש אנד קרופורד. היא דומה מאוד לשני סטאוטים איריים נוספים: גינס (Guinness) ומרפי'ס (Murphy's). בימיש רד (Beamish Red) הוא שיכר (Ale) אדמדם מתקתק בעל דמיון לסמית'וויק'ס (Smithwick's) ולמרפי'ס איריש רד (Murphy's Irish red), אך באופן אירוני מיוצר רק לצורכי יצוא. מדיה וקבצים בנושא בימיש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בימיש אין לבלבל אדם זה עם "ויליאם קרופורד" אחר, אשר כיהן כמזכיר המלחמה וכמזכיר האוצר של ארצות הברית לפני שהתמודד על נשיאות ארצות הברית בבחירות 1824. ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות ובנושא אירלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנגיוגנזה

אנגיוגנזה (Angiogenesis, לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: התהוות כלי דם) היא היווצרות של כלי דם חדשים. בדרך כלל הכוונה היא להיווצרות כלי דם חדשים המספקים מזון וחמצן לגידולים סרטניים. משום כך נעשים מחקרים רבים במטרה למצוא דרך למנוע את התהליך הבלתי רצוי הזה, להפסיק את יצירת כלי הדם החדשים ולמנוע את אספקת החומרים המזינים את הגידולים, כדי לגרום להריסתם ומותם. עם זאת, הצלחה בהפסקת תהליך האנגיוגנזה עלולה להפוך לחרב פיפיות ולגרום לנזק מפני שיש גם צד חיובי לאנגיוגנזה אשר עשוי להציל חיים כשהוא מביא ליצירת כלי דם חדשים המחליפים כלי דם ישנים שנהרסו בגלל פציעה או כלי דם חדשים שמחליפים כלי דם שנסתמו. למשל, עורקים מקבילניים המחליפים את העורקים הכליליים המזינים את הלב, אשר נסתמו בגלל טרשת עורקים, או ורידים מקבילניים המחליפים כלי דם שנסתמו מסיבה אחרת כגון ורידים שנסתמו בגלל הצטלקות הכבד בעת מצב מחלה המכונה שחמת הכבד. ורידים מקבילניים אלה עוקפים את הכבד ומעבירים את הדם באופן ישיר לווריד נבוב תחתון. תהליך טבעי זה מתרחש בעצם בכל חודש אצל נשים בעת המחזור החודשי (וסת) וכן בזמן הריון. בדרך כלל מווסת תהליך זה על ידי גורמי גידול המקדמים את ייצור כלי הדם, למשל vascular endothelial growth factor, או בראשי תיבות VEGF, שהוא גורם גידול של נימי דם אנדותליאליים המנחה את הגוף לייצר כלי דם חדשים. מצד שני ישנם גורמים המעכבים (inhibitors) את ייצורם של העורקים המקבילניים. תהליך יצירת כלי הדם החדשים בהקשר של מחלות לב, שחמת כבד או פציעה, כלומר לשם הצלת חיים, נדיר באופן יחסי אצל מבוגרים ושכיח בהרבה אצל ילדים ולכן נעשים מחקרים לא מעטים במטרה למצוא דרכים טבעיות ליצירת כלי דם חדשים שיבואו במקום כלי הדם הסתומים ויחליפו אולי את ניתוחי המעקפים. אווסטין מדיה וקבצים בנושא אנגיוגנזה בוויקישיתוף ויליאם לי - האם נוכל להרעיב את הסרטן? היווצרת חריגה של כלי דם, דף שער בספרייה הלאומית אנגיוגנזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הִתְהַוּוּת כְּלֵי דָּם במילון רפואת הלב [רפואה] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
אידו

האם התכוונתם ל... אידו (ראש גולת כספיא) – ראש הגולה של גולי עם ישראל והנתינים החיים בכספיא, נזכר בספר עזרא. אידו (שפה) – שפה מתוכננת בינלאומית שנוצרה בשנת 1907 כשיפור לשפת אספרנטו.
פרנקלין

האם התכוונתם ל... אריתה פרנקלין – זמרת אמריקאית בנג'מין פרנקלין – מדינאי וממציא אמריקני ג'נטזן פרנקלין (אנ') – כומר אמריקאי מליסה פרנקלין – שחיינית אמריקאית רוזלינד פרנקלין – ביופיזיקאית יהודית-בריטית שתרמה לגילוי מבנה ה-DNA פרנקלין (פינאטס) – דמות מסדרת הקומיקס פינאטס פרנקלין (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה מונפשת לילדים המבוססת על סדרת ספרים, העוסקת בצב בשם פרנקלין. מחוז פרנקלין – שמם של מספר מחוזות ברחבי ארצות הברית פרנקלין (להקה) – הרכב מוזיקלי ישראלי אישים ששמם הפרטי הוא פרנקלין
יו גריפית'

יו גריפית (באנגלית: Hugh Griffith;‏ 30 במאי 1912 - 14 במאי 1980) היה שחקן בריטי, זוכה פרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "בן חור". גריפית' למד בבית ספר מקומי וניסה להתקבל ללימודים באוניברסיטה, אולם נכשל בבחינה באנגלית. למרות זאת היה נחוש לעשות קריירה בבנקאות. הוא נהייה לפקיד בנק ועבר להתגורר בלונדון כדי להתקרב לאפשרויות בתחום המשחק, שהיו אז דלות ביותר: ב-1939 הופיע בסרט טלוויזיה זניח ובסרט קולנוע ללא קרדיט. בדיוק כשהחל להתקדם והתקבל ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, נקרא לשרת בצבא, בהודו ובמיאנמר בעת מלחמת העולם השנייה. הוא חידש את קריירת המשחק שלו בשנת 1947. מאותה שנה ואילך הופיע גריפית' בשורה ארוכה של תפקידי משנה בסרטים בריטים. ההזדמנות הגדולה שלו לפרוץ לחזית הבמה הגיעה ב-1953 כשכיכב לצד לורנס אוליבייה בסרט "אופרת הקבצן" (The Beggar's Opera). יחד עם זאת, גם לאחר מכן המשיך להופיע בסרטים בריטיים בתפקידים משניים בלבד, וכך היה גם בסרט זוכה האוסקר "בן חור", בו גילם גריפית' את השיח' הערבי אידרים, שהשאיל ליהודה בן חור (צ'רלטון הסטון) ארבעה סוסים לקראת מרוץ המרכבות המפורסם. תפקיד זה זיכה את גריפית' בפרס האוסקר לשחקן המשנה, והזניק את הקריירה שלו בן לילה. הוא החל לככב בסרטים הוליוודיים ובהם "הבוגד שלא בגד" (1962), "אקסודוס" של אוטו פרמינגר, "המרד על הבאונטי" עם מרלון ברנדו, הסרט זוכה האוסקר "טום ג'ונס", בו קיבל מועמדות נוספת לאוסקר במול פלנדרס (1965) ובסרטו של ויליאם ויילר, "כיצד לגנוב מיליון". ב-1968 כיכב בתפקיד פייגין בסרט נוסף שזכה באוסקר (שלישי במספר), "אוליבר!", על פי הרומן הנודע של צ'ארלס דיקנס. לאחר מכן הופיע בדרמה "יום הדין" (The Fixer), על פי ספרו של ברנרד מלמוד, שעליו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב ובסרט "אנקת גבהים" על פי הרומן של אמילי ברונטה. ב-1972 הופיע לראשונה בחייו בתפקיד הראשי בסרט קולנוע. היה זה בסרטו של הבמאי האיטלקי הנודע פייר פאולו פאזוליני, סיפורי קנטרברי. במאי גדול אחר ביים אותו באותה שנה, רומן פולנסקי בסרטו "מה?", בו הופיע גריפית' לצד מרצ'לו מסטרויאני. שנה אחר כך הופיע בסרטו האחרון של הזמר הבריטי קליף ריצ'רד שנקרא "Take Me High" משנת 1973. גריפית', שמרבית חייו התמודד עם בעיות אלכוהוליזם, נפטר ערירי במאי 1980, בלונדון, כתוצאה מהתקף לב. הוא מעולם לא נישא. היה מועמד לפרס הטוני על הופעתו בברודוויי במחזה "הבט הביתה, מלאך" של הסופר תומאס וולף. הוא קיבל מועמדות לשחקן הראשי, בעוד שכשחקן קולנוע כיכב תמיד כשחקן משנה בלבד. בטקס פרס גלובוס הזהב של פברואר 1969 גריפית' התחרה נגד עצמו בקטגוריית 'שחקן המשנה הטוב ביותר', כשהיה מועמד הן על "אוליבר!" והן על "יום הדין". מדיה וקבצים בנושא יו גריפית' בוויקישיתוף יו גריפית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יו גריפית', באתר AllMovie (באנגלית) יו גריפית', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) יו גריפית', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יו גריפית', באתר Discogs (באנגלית) יו גריפית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) יו גריפית', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מלוטרון

המלוטרון הוא כלי מקלדת שהתפתח באנגליה בשנות ה-60 של המאה ה-20, וידוע כדוגם הצלילים הראשון. המלוטרון מבוסס על מאגר סרטים מגנטיים, כאשר על כל אחד מהם מוקלט צליל באורך של כ-8 שניות. כל אחד מהקלידים בכלי מפעיל סרט הקלטה שונה. הדגמים הראשונים של המלוטרון כללו 18 סטים של כלים כגון כינורות, חלילים וחצוצרות. דגמים מאוחרים יותר כללו גם מקהלות, גיטרות ואקורדיון. במלוטרון השתמשו בעיקר להקות רוק מתקדם, אם כי הוא שימש גם בפופ, ברוקנרול ובז'אנרים אחרים. הדגם המסחרי הראשון של כלי המבוסס על דגימת צליל היה ה"צ'מברלין", שאותו פיתח מוזיקאי בשם הארי צ'מברלין בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא פיתח מקלדת אנלוגית שפעלה על העיקרון של לחיצה על קליד שמפעילה סרט הקלטה. בשנת 1960 המוצר היה מוכן לשיווק, ונמכר בתור "צ'מברלין מיוזיקמאסטר". הכלי לא הצליח מבחינה כלכלית והיו בו הרבה בעיות טכניות, עד שלבסוף מנהל השיווק של צ'מברלין – ביל פרנזן – מכר את הטכנולוגיה לאחים בראדלי מאנגליה. הם הקימו חברה בשם "מלוטרוניקס" והחלו בהקלטות שנמשכו 3 חודשים. בשנת 1963 יצא הדגם הראשון, MKI ולאחר 6 חודשים הדגם המשופר MKII. אחריו הגיעו דגמים שונים עם צלילים חדשים. הוא הפך לכלי ידוע במוזיקת הרוק ולהקות רבות שחיפשו את הסאונד המיוחד המזוהה בעיקר עם מוזיקה פסיכדלית מבריטניה של סוף שנות ה-60 כמו הביטלס, מודי בלוז, הקינקס, טרפיק, הרולינג סטונז, קינג קרימזון, ג'נסיס ורבות אחרות השתמשו בו. למרות יתרונותיו, היו לו גם חסרונות רבים. לא היה נוח לנייד אותו ממקום מקום, הוא היה יקר מאוד (בסביבות 1,000 לירות שטרלינג של זמנו) וכמעט בלתי אפשרי היה להשתמש בו בהופעות חיות. למרות החסרונות הוא ידוע ומוערך ככלי בעל צליל ייחודי אשר סלל את הדרך לדוגמי צלילים מודרניים. המוזיקאי הבריטי גרהם בונד היה מוזיקאי הרוק הראשון שהקליט עם המלוטרון, בתחילת 1965. שנה אחר כך הביטלס שילבו אותו בשירם Strawberry Fields Forever. למרות זאת, היה זה מייק פינדר מלהקת המודי בלוז שפרסם את המלוטרון במוזיקה הפופולרית באלבומם מ-1967 Days of Future Passed. המלוטרון הפך להיות כלי קבוע בהקלטותיהם, ובאלבום Seventh Sojourn הם גם השתמשו בצ'מברלין – האב הקדום של המלוטרון. בנוסף לכך השתמשו בו גם הזומביז, הרולינג סטונז, הבי ג'יז, פינק פלויד, הסטרובס, דייוויד בואי, קינג קרימזון ואחרים. שיאו של השימוש במלוטרון היה בתחילת שנות ה-70. הוא שימש באופן קבוע ככלי ליווי אצל רבות מלהקות הרוק המתקדם כגון פינק פלויד וג'נסיס, ולהקת לד זפלין אף השתמשה בו בהופעות חיות כחליל בשיר Stairway to Heaven. גם בכמה הפקות ישראליות ניתן לשמוע מלוטרון, למשל בשירו של אושיק לוי ”זה מכבר” (לחן: מתי כספי), בשיריהם של הנשמות הטהורות ”קפה אצל ברטה” (לחן: נתן כהן) ו-”שיר היונה” (לחן: מתי כספי), או בשירו של גבי שושן ”בראשית” (לחן: צביקה נוי). הופעתם של סינטיסייזרים זולים ואמינים יותר מאשר המלוטרון בישרו את דעיכתו. בעקבות השפעת הפאנק, המלוטרון נדמה כשריד של תקופת שנות השבעים. בשנות השמונים עוד כמה להקות פוסט-פאנקיות השתמשו בו, כמו ה-Orchestral Manoeuvres in the Dark באלבום Architecture & Morality מ-1981. לאחרונה קיימת פריחה מחודשת של המלוטרון, כשיותר ויותר אמנים רוצים לחזור לצליל של שנות ה-70 - חזרה זו מודגמת על ידי השימוש שעשו הלהקות רדיוהד ורוקפור (הישראלית) במלוטרון, בחלק מאלבומיהם. מדיה וקבצים בנושא מלוטרון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלוטרון
קרפדה מצויה

הקרפדה המצויה (שם מדעי: Bufo bufo) היא מין בסוג קרפדה במשפחת הקרפדיים. נפוצה בכל אירופה, למעט אירלנד, ובמספר איים בים התיכון. במזרח, תפוצתה מגיעה עד לאזור אירקוטסק שבסיביר, ובדרום עד לצפון-מערב אפריקה. קרפדה מצויה בוגרת מגיעה לגודל של 18 סנטימטר. לעורן מראה דמוי יבלת, וצבען נע בין ירוק וחום. הן מפרישות רעל מצחין לשם הגנה מפני טורפים. רעל זה מספיק על מנת להרתיע את מרבית הטורפים, אולם המין נחש מים אירופי וקיפודים חסינים לרעל זה. הזכרים מבלים את מרבית זמנם על היבשה. הנקבות נכנסות למקורות מים עומדים, כמו שלוליות, ושם מטילות את ביציהן. קל להבחין בין ביצי קרפדה לביצי הצפרדע המצויה (Rana temporaria), על ידי כך שהצפרדע מטילה את ביציה בגושים, בעוד שהקרפדה מטילה את ביציה בשרשראות. הקרפדה המצויה מטילה את ביציה באביב, כאשר הנקבות משתדלות לחזור למקום בו הם נולדו לשם הטלת הביצים. ראשני הקרפדה המצויה נראים ככל הראשנים, למעט ראשם הגדול והעגול יותר, וזנבם הקצר יותר. תזונתן של הקרפדות המצויות מורכבת מחסרי חוליות, כגון חרקים, זחלים, עכבישים, שבלולים ותולעים, אותם הם לוכדים בעזרת לשונן הדביקה. פרטים גדולים מהממוצע אף יאכלו נחשי מים קטנים ועכברוני קמה, אותם הם בולעים בעודם חיים. הקרפדות המצויות פעילות בעיקר בלילה, ושיא פעילותן מתרחש במזג אוויר לח. בגרמניה, בבריטניה ובפולין קרפדות מצויות רבות נדרסות למוות במהלך חציית דרכים בזמן תקופת הרבייה (כאשר הן רוצות להגיע למקום הולדתן). מסיבה זו, חפרו במקומות מסוימים מנהרות מיוחדות מתחת לדרכים על מנת שהקרפדות תוכלנה לעבור בשלום. לעיתים אף ניתן למצוא "סיורי קרפדות", בהם קבוצות אנשים מעבירות את הקרפדות למקום "מבוקשן" באופן יזום. מדיה וקבצים בנושא קרפדה מצויה בוויקישיתוף קרפדה מצויה, באתר ITIS (באנגלית) קרפדה מצויה, באתר NCBI (באנגלית) קרפדה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפדה מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפדה מצויה, באתר GBIF (באנגלית) קרפדה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנטומיה

אֲנָטוֹמִיָּה היא ענף של ביולוגיה, העוסק בצורה ובמבנה איברי גוף האדם, ומיקומם באורגניזם. מומחה לאנטומיה נקרא אנטומיסט. מקור המילה אנטומיה מיוונית, ανατομία (חיתוך). מדע האנטומיה התפתח יחד עם הרפואה, והתבסס ברובו על נתיחות פוסט-מורטם, של גופות אנשים שהיו הן חולים והן בריאים. נתיחות אלה אפשרו לרופאים, מעבר לחקר תפקוד הנורמלי של האיברים (הפיזיולוגיה שלהם), להבין גם מהלכי מחלות, והשפעתן על איברי הגוף. כיום, הפתואנטומיה מהווה חלק בלתי נפרד מהפתולוגיה שפירושה "תורת החולי", ומהווה גם נדבך חשוב ברפואה המשפטית; ניתן לזהות אדם על-פי מחלותיו וצורות מיוחדות של איבריו. אמנים רבים, ובהם לאונרדו דה וינצ'י, למדו אנטומיה על-מנת לצייר גוף אנושי בדיוק המרבי. לאונרדו אף הגדיל לעשות וצייר אטלס אנטומי, שנקרא "האדם הוויטרובי", מהראשונים מסוגו בעולם. האטלס הזה הוא הראה את גוף האדם כפי שהבין אותו. אמנם, האטלס היה קרוב יותר לדמיון מאשר למציאות, אך היווה תרומה חשובה למדע הרפואה. כיום, אטלסים אנטומיים נפוצים מאוד, וציורם הוא אכן אמנות. השפה התקנית למונחים באנטומיה היא לטינית. התקן הבין-לאומי המוכר על ידי הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני האנטומיסטים (International Federation of Associations of Anatomists (IFAA)‎) הוא טרמינולוגיה אנטומיקה (Terminologia Anatomica (TA)‎) שיצא לאור בשנת 1998 והחליף את התקן הקודם, הנומינה אנטומיקה. אנטומיה - מונחים אנטומיה טופוגרפית Anatomography פרופ' עזרה זהר, ד"ר יאיר שפירא, הגוף ותפקודו, אנטומיה, פיזיולוגיה ותזונה, הוצאת עם עובד, תש"מ. (הספר בקטלוג ULI) סיור וירטואלי בגוף האדם (באנגלית) אסור לפספס‏, המדע יצר את האדם המושלם מבחינה אבולוציונית – והתוצאה מטרידה למדי, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2022 אנטומיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנטומיה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ואלטר שטייניץ, אנטומיה, אנציקלופדיה העברית ד, עמ' 415
חוק שארל

חוק שארל הוא אחד מחוקי הגז האידיאלי. החוק התגלה על ידי הפיזיקאי הצרפתי ז'אק שארל ב-1787, וקרוי על שמו. לואי ז'וזף גה-ליסאק גילה אותו באופן עצמאי ב-1802, ולכן החוק קרוי גם חוק שארל - גה-ליסאק. החוק עצמו הוא מקרה פרטי של משוואת הגז האידיאלי לתהליך איזובארי (שווה-לחץ). חוק שארל קובע, כי בלחץ קבוע, נפחה של כמות נתונה של גז גדל ככל שהטמפרטורה גדלה, ולהפך - כלומר, הנפח והטמפרטורה נמצאים ביחס ישר. ובלשון מתמטית:   V T = c o n s t a n t {\displaystyle \ {\frac {V}{T}}=constant} . חוק שארל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הסווינגינג בלו ג'ינס

הסווינגינג בלו ג'ינס (אנגלית: The Swinging Blue Jeans) הייתה להקת רוק בריטית מהעיר ליברפול מאמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. הלהקה הוקמה בשנת 1958 כאיחוד של שתי להקות והופיעה במועדונים כמו קאוורן, מארדי גרא ודאונביט בליברפול. חברי הלהקה המקורית היו הסולן והגיטריסט המוביל ריי אניס, הגיטריסט ראלף אליס, נגן הבס לס ברייד והמתופף נורמן קולקה. בשנת 1963 שינו חברי הלהקה את שמם לשם הסווינגינג בלו ג'ינס וקיבלו חוזה בחברת התקליטים HMV. הסינגל הראשון שלהם פרי עטם It’s too late now זכה להצלחה בינונית במצעד והסינגל השני שכתבו לא נכנס למצעד. רק הלהיט השלישי - Hippy hippy shake של צ'אן רומירו הפך ללהיט, וכך גם Good Golly Miss Molly של ריצ'רד הקטן ו- You're no good של בטי אוורט. בסוף 1964 עזב ראלף אליס את הלהקה ובמקומו צורף טרי סילבסטר שהיה חבר בלהקת The Big Three ויותר מאוחר החליף את גרהאם נאש בלהקת ההוליס. ההמשך היה מוצלח פחות. הם כתבו את Promise you’ll tell her שלא צעד, ולמעשה, רק להיט אחד נוסף Don’t make me over של דיון וורוויק נכנס למצעד. ב-1968 הלהקה התפצלה. ריי אניס הקים את להקת ריי אניס והסווינגינג בלו ג'ינס, הקליט שני שירים שלא נכנסו למצעד והלהקה התפרקה. ב-1973 הקים ריי אניס שוב את הסווינגינג בלו ג'ינס עם הרכב חדש והלהקה הפכה ללהקת הופעות מצליחה אבל לא הצליחה להיכנס למצעד הבריטי. It’s too late now / Think of me #30UK 07/63 Do you know / Angie 09/63 Hippy hippy shake / Now I must go #2UK #24US 01/64 Good golly Miss Molly / Shaking feeling #11UK #43US 04/64 You’re no good / Don’t you worry about me #3UK #97US 07/64 Promise you’ll tell her / It’s so right #130US 08/64 It isn’t there / One of these days 12/64 Make me know you’re mine / I’ve got a girl 04/65 Crazy ‘bout my baby / Good lovin’ 10/65 Don’t make me over / What can I do today #31UK #116US 02/66 Sandy / I’m gonna have you 06/66 Rumors, gossip, words untrue / Now the summer’s gone 11/66 Tremblin’ / Something’s coming along 06/67 Don't go out into the rain / One woman man 08/67 Blue Jeans a-Swingin’ 1964 הפלישה הבריטית מדיה וקבצים בנושא הסווינגינג בלו ג'ינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסווינגינג בלו ג'ינס הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר ספוטיפיי הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר AllMusic (באנגלית) הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר דיזר הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר Discogs (באנגלית) הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר Songkick (באנגלית) הסווינגינג בלו ג'ינס, באתר בילבורד (באנגלית)
טירספול (כדורגל)

מועדון הכדורגל טירספול (במולדובנית: FC Tiraspol) היה מועדון כדורגל מולדובי, שייצג את העיר טירספול. יריבתה המושבעת של הקבוצה הייתה שריף טירספול, קבוצת כדורגל נוספת מהעיר. הקבוצה שיחקה בליגת העל המולדובית. הקבוצה נוסדה בשנת 1992 בשם "קונסטרוקטורול קישינב". לקבוצה אליפות אחת (1997) ו-3 זכיות בגביע המולדובי (1996, 2000, 2013). הקבוצה החלה את הופעותיה באירופה בעונת 1996/1997 בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות ניצחה את הפועל ראשון לציון ובסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לגלאטסראיי והודחה מהטורניר. בשנת 2001 עברה הקבוצה לשחק בכפר צ'ובורצ'יו (אנ') שבטרנסיסטריה תחת השם "קונסטרוקטורול צ'ובורצ'יו", שנה לאחר מכן עברה הקבוצה בשנית, הפעם לטירספול, בירת טרנסיסטריה, אז שינתה את שמה ל"פ.צ. טירספול". בעונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום ה-4 בליגת העל המולדובנית. ב-26 במאי 2015, עם סיום העונה הסדירה, פורסמה הודעה באתר הקבוצה על פירוקה. בהודעה נכתב כי בהנהלת הקבוצה הוחלט על פרישה מהליגה האירופית ומכל מסגרת כדורגל במולדובה. בהודעה נכתב גם על שחרור השחקנים, המאמנים ואנשי הצוות המקצועי מחוזיהם. אתר האינטרנט הרשמי של טירספול פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא מולדובה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.