laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחרות הסיפור הקצר של "הארץ"

תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" היא תחרות לכתיבת סיפור קצר שמקיים מדי שנה מוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ". בצורתה הנוכחית מתקיימת התחרות משנת 1989, לאחר שבנימין תמוז, העורך היוצא של "תרבות וספרות", הציע לבני ציפר, העורך הנכנס, "לחדש מסורת ישנה שהחלה בימים עברו ונקטעה בזמנו, של תחרות סיפורים קצרים לכותבים צעירים". ההכרזה על פתיחת התחרות נעשית סמוך לחנוכה, ותוצאותיה - שמות הזוכים בשלושת המקומות הראשונים, הסיפורים הזוכים ונימוקי חבר השופטים - מתפרסמים בגיליון ערב פסח של "הארץ". סיפורים נוספים מהתחרות מתפרסמים בגיליון של שביעי של פסח תחת הכותרת "סיפור מומלץ". התחרות מיועדת לכותבים שטרם פרסמו ספר פרוזה. על משתתף בתחרות לשלוח אליה סיפור קצר אחד, שאורכו אינו עולה על 2,500 מילים, שטרם פורסם. לתחרות נשלחים מדי שנה מאות סיפורים, ובשנת 2003 הגיע מספרם לשיא של אלפיים סיפורים. בשנת 2008 נערכה במקום תחרות הסיפור הקצר תחרות לכתיבת מסה. לכל תחרות שנתית ממונה צוות בן שלושה שופטים הבוחר את הזוכים בתחרות. בין הזוכים בתחרות (לא רק במקום הראשון) במהלך השנים: יואב כ"ץ (פעמיים ברציפות), עדי עסיס, אלמוג בהר, סמי ברדוגו, דרור משעני, אפרת מישורי, אריה אקשטיין, אורי אלון, תמר גלבץ, איימן סיכסק, עמיחי חסון, שולמית אפפל, רועי חסן, יאיר אגמון, עילי ראונר, אסתי ג. חיים, גלעד מאירי, ענת לוין, תמר ורטה-זהבי, פניה עוז-זלצברגר, אבישי חורי, תמי לוי נחום, עינת יקיר. סיפור של אריה אקשטיין, "הדודה אסתר", שזכה במקום הראשון ב-1991, עובד אחר לספר שהיה לרב-מכר בינלאומי. בין הסיפורים המומלצים לשנת תשפ״ג, צ׳י, צ׳י, צ׳י מאת רות ז.בהונקר ופעם בחמש שנים מאת שרון מימון. תחרות הסיפור הקצר, "הארץ" שנים לתחרות הסיפור הקצר, באתר "הארץ" תחרות הסיפור הקצר של "הארץ", באתר הארץ, 27 בפברואר 2006 - הכרזה על תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת תשס"ו יפה ברלוביץ, אברי הרלינג, יפתח אשכנזי, פאזל של אלף סיפורים, באתר הארץ, 8 באפריל 2009 בני ציפר, עם פתיחת תחרות הסיפור הקצר, באתר הארץ, 4 בינואר 2009 בני ציפר, המחקר המפתיע על תחרות הסיפור הקצר של "הארץ", באתר הארץ, 11 בפברואר 2014 בני ציפר, שכר נפלא על התשה ארוכה, באתר הארץ, 3 בינואר 2006 אריאנה מלמד, הרשימה של כתר, חדשות, 20 בפברואר 1992 אריאנה מלמד, קוראת ספרים - הטעם הנפלא של שוקלד - דודה אסתר, אריה אקשטיין, כתר, חדשות, 19 ביוני 1992
מערב אזרבייג'ן

מערב אזרבייג'ן (בפרסית: استان آذربایجان غربی, באזרית: Qərbi Azərbaycan ostanı) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר אורמיה. שטחה 37,437 קמ"ר, בערך 2.29% משטחה של איראן, והיא נמצאת בצפון המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-2,949,426 תושבים עם צפיפות של 78.8. הפרובינציה גובלת בפרובינציית זנג'אן, בפרובינציית מזרח אזרבייג'ן ובפרובינציית כורדסתאן ובמדינות טורקיה ואזרבייג'ן. השפות המדוברות באזור הן בעיקר השפה הפרסית והשפה האזרית. בשטח הפרובינציה ממוקם מתחם תחת-א סוליימאן שהוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2003. מדיה וקבצים בנושא מערב אזרבייג'ן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטבעות עות'מאניים

מטבעות עות'מאניים שימשו בכל רחבי האימפריה העות'מאנית, לעיתים לצד מטבעות אירופאים אחרים. רוב המטבעות העות'מאניים מקושטים בדימוי הטורה, חתימתו של הסולטאן העות'מאני. המטבעות העות'מאניים היו המטבעות העיקריים בשימוש בארץ ישראל במאה ה-19. מטבעות נוספים הוכנסו לשימוש על ידי נתינים וקונסוליות של מדינות אחרות, כגון רוסיה ובריטניה, וזאת כחלק ממשטר הקפיטולציות באימפריה העות'מאנית. להלן פירוט של המטבעות העיקריים וערכם היחסי: אקצ'ה פארה = 3 אקצ'ה מטליק = 20 פארה גורוש (גרוש, קורוש, פיאסטר) = 40 פארה בישליק = 5 קורוש מג'ידי = 20 קורוש לירה טורקית = 100 קורוש גד פרומקין, דרך שופט בירושלים, תל אביב: הוצאת דביר, תשט"ו-1955, עמ' 35. מדיה וקבצים בנושא מטבעות עות'מאניים בוויקישיתוף אתר המוקדש למטבעות עות'מאניים - רשימת מטבעות עם תיאור בטורקית ובאנגלית מופיעה תחת הסעיף "Terimler/Glossary"; הסעיף "Madeni Para/Coins" מכיל צילומים של מטבעות עות'מאניים מתקופות שונות אליהו הכהן, ארץ חמדת אבות - פירוט על מטבעות עות'מאניים ואחרים שנעשה בהם שימוש בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית
ליגת העל הצ'יליאנית

הפרימיירה דיביסיון דה צ'ילה (בספרדית: Primera División de Chile) היא ליגת הכדורגל הבכירה של צ'ילה. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הצ'יליאנית ומשוחקת בשנים האחרונות בשיטת אפרטורה וקלאוסורה. הליגה נשלטה לאורך השנים בעיקר על ידי שלוש הקבוצות הגדולות של העיר סנטיאגו, קולו-קולו, אוניברסידד קאתוליקה ואוניברסידד דה צ'ילה. עם הקמתה של הליגה היא שוחקה בשיטה עונתית, על אף שהפורמט שונה מספר רב של פעמים עד שלבסוף נבחר הפורמט של הליגה המקסיקנית, פורמט הפועל משנת 2002 ועד ימינו. פירוש [א] = אפרטורה [ק] = קלאוסורה [ט] = טרנסיסיון ("עונת מעבר" ל"לוח שנה אירופי") מדיה וקבצים בנושא ליגת העל הצ'יליאנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הצ'יליאנית
ח'דיג'ה

ח'דיג'ה בנת ח'וויילד (בערבית: خديجة بنت خويلد) היא אשתו הראשונה של הנביא מוחמד. מכונה באסלאם "אם המאמינים" (בערבית: أم المؤمنين). ח'דיג'ה בת ח'וויילד הייתה סוחרת עשירה – עיסוק בעל חשיבות גבוהה באותם הימים. היא העסיקה את מוחמד שיעביר למענה סחורות בדרכו לסוריה. ח'דיג'ה, בת לשבט אסד, הייתה אלמנה משני בעלים והיו לה כמה ילדים מהם. על פי האסלאם, כשמוחמד היה בן ארבעים, חווה התגלות שבעקבותיה האמין כי אחז בו שד ושהוא השתגע, ולכן רצה להתאבד. ח'דיג'ה הייתה הראשונה שהאמינה שמדובר בהתגלות של אללה ושכנעה את מוחמד שהוא למעשה הופך לנביא ולשליח האל. היא הסבירה למוחמד שמי שנגלה אליו הוא המלאך גבריאל, בדיוק כפי שנגלה למשה, ובכך הפכה ח'דיג'ה למאמינה הראשונה בנבואת מוחמד ובאסלאם. על פי המסורת המוסלמית, כאשר הייתה בת ארבעים, הציעה ח'דיג'ה למוחמד נישואין (זאת כשהוא היה כבן 25 ועני); אך לפי סברת החוקרים כיום, ח'דיג'ה אמרה למוחמד כי ילך לאביה, ח'וילד בן אסד ח'וילד, ויבקש את ידה ממנו, וכך עשה.[דרושה הבהרה] אבן אסחאק אומר כי ח'דיג'ה הייתה אישה אצילה, נבונה החלטית ונחושה. ח'דיג'ה ילדה למוחמד שישה ילדים: שני בנים (אל-קאסם ועבדאללה, שמתו בילדותם), וארבע בנות: זינב, רוקיה, אום כולת'ום ופאטמה (על שם אמה של ח'דיג'ה). פאטמה, בתו של מוחמד, נחשבת קדושה באסלאם, ומוחמד השיא אותה לבן דודו עלי בן אבי טאלב. שתיים מבנותיו של מוחמד התחתנו עם עֻת'מאן, שהיה הח'ליף השלישי. עם מות שני בניו, כמתנה ליום הנישואין, נתנה לו ח'דיג'ה נער-עבד, בשם זיד בן חארת'ה, בן לשבט הערבי כלבּ. הנער נקשר למוחמד ואף ויתר על חזרה למשפחתו כשזו מצאה אותו, ובתמורה שחרר אותו מוחמד והפך אותו לבנו החורג. מוחמד לא נשא אישה אחרת כל עוד ח'דיג'ה הייתה בחיים. היא נפטרה שלוש שנים לפני ההגירה של מוחמד לית'רב (אל-מדינה), בגיל 65. קברה נמצא במכה. שם מלא: ח'דיגה בנת ח'וויילד בן אסד בן עבד אל-עוזא בן קוסאי בן כלאב תאריך הלידה: 68 לפני ההג'רה / 556–557 לספירה הנוצרית מקום לידה: מכה תאריך המוות: 3 לפני ההג'רה / 620 לספירה הנוצרית מקום מוות: מכה בן זוג: מוחמד בן עבדאללה צאצאים: עבדאללה בן מוחמד, אל-קאסם בן מוחמד, זינב בת מוחמד, רוקיה בת מוחמד, אום כולתום בת מוחמד, פאטמה א-זהראא, וגם בנים מבעליה הקודמים. אב: ח'וויילד בן אסד ח'וויילד  אם: פאטמה בנת זאידה בן אל-אצם תאריך ההתאסלמות: 609 לספירה הנוצרית (הראשונה שהתאסלמה והאמינה בנביא מוחמד) קארן ארמסטרונג, מוחמד - ביוגרפיה של הנביא, הוצאת כתר, 2004. מדיה וקבצים בנושא ח'דיג'ה בוויקישיתוף ח'דיג'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ח'דיג'ה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות

האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין־לאומיות (באנגלית: General Association of International Sports Federations או בקיצור: GAISF; בצרפתית: Association Générale des Fédérations Internationales des Sports) נוצרה כדי לקדם שיתוף פעולה בין פדרציות ספורט בין־לאומית. עשרים ושש אגודות ספורט בין־לאומיות עזרו בהקמתה בשנת 1967. האגודה שמשה כארגון גג לכלל פדרציות הספורט הבין־לאומיות (האולמפיות ואלו שאינן אולימפיות), כמו כן האגודה ארגנה אירועי ספורט רבי ענפים. האגודה כללה כ־97 חברות רשמיות (כמו FIBA וה־ITF), וכ־20 חברות שותפות, פדרציות אלה לא ייצגו ענף ספורט אלא ארגונים העוסקים בפעילות הקשורה בקשר הדוק לפדרציות הספורט הבין־לאומיות (כמו הוועד הפאראלימפי הבין־לאומי והאגודה הבין־לאומית למשחקים העולמיים). באספה הכללית של שנת 2022, החברים מאשרים את פירוק ה־GAISF. מדיה וקבצים בנושא האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות, ברשת החברתית פייסבוק האגודה הכללית לפדרציות הספורט הבין-לאומיות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) על הקשר בין GAISF ל-IOC
משפט ודרברן-ארטין

באלגברה, משפט ודרברן-ארטין הוא משפט מרכזי בתורת המבנה של חוגים ארטיניים, ובפרט של אלגברות מממד סופי. המשפט קרוי על שם ג'וזף ודרברן, שהוכיח אותו לאלגברות מממד סופי, ואמיל ארטין שהראה שהוא תקף גם בממד אינסופי אם מתקיים תנאי השרשרת היורדת. כל חוג מטריצות   M n ⁡ ( D ) {\displaystyle \ \operatorname {M} _{n}(D)} מעל חוג עם חילוק D הוא פשוט וארטיני (כמודול שמאלי מעל עצמו). משפט ודרברן-ארטין קובע שגם ההפך נכון: כל חוג פשוט ארטיני, איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק D. יתרה מזו, החוג D וממד המטריצות נקבעים באופן יחיד על ידי החוג הנתון. למעשה, כל חוג ראשוני ארטיני איזומורפי למטריצות מעל חוג עם חילוק. הטענה מתבססת על משפט הצפיפות של ג'ייקובסון. אומרים כי מודול מעל חוג הוא פריק לחלוטין אם לכל תת-מודול נתון שלו יש משלים (תת מודול נוסף, שחיתוכו עם תת-המודול הנתון הוא אפס וסכומם שווה למודול המקורי). אם M מודול שמאלי מעל חוג R, אז אפשר לראות את M כמודול ימני מעל חוג האנדומורפיזמים D = End ⁡ ( R M ) {\displaystyle D=\operatorname {End} ({}_{R}M)} , ויש הומומורפיזם מ-R אל חוג האנדומורפיזמים המתקבל,   R ^ = End ⁡ ( M D ) {\displaystyle \ {\hat {R}}=\operatorname {End} (M_{D})} . משפט הצפיפות קובע שאם M מודול פריק לחלוטין, אז תמונה זו של R בתוך   R ^ {\displaystyle \ {\hat {R}}} היא צפופה: לכל מספר סופי של איברים במודול ולכל אנדומורפיזם, קיים אנדומורפיזם מתוך התמונה שפועל באותו אופן על אותם האיברים. הרעיון העומד מאחורי משפט ודרברן-ארטין הוא שלחוג ארטיני יש אידיאל מינימלי, כלומר מודול (שמאלי) פשוט של החוג. מן הראשוניות אפשר להוכיח שמודול זה הוא גם נאמן, ולכן החוג הוא למעשה פרימיטיבי. חוג האנדומורפיזמים של האידיאל המינימלי הוא חוג עם חילוק (לפי הלמה של שור), והחוג המקורי אינו אלא מטריצות מעליו, דבר שנובע ממשפט הצפיפות בשילוב עם תכונת הארטיניות.
פדרציית השחייה הבין-לאומית

פדרציית השחייה הבין־לאומית (בצרפתית: Fédération Internationale de Natation, בראשי תיבות: FINA) היא פדרציית ספורט בין-לאומית שמוכרת על ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי לפיקוח על תחרויות ספורט המים הבין־לאומיות. זוהי אחת מבין הפדרציות הבין־לאומיות שניתנה להם הזכות לפקח על ענף ספורט מהוועד האולימפי או מהקהילה הבין־לאומית. המשרד הראשי של הפדרציה נמצא בלוזאן, שווייץ. כיום הפדרציה מפקחת על חמישה ענפי ספורט מים: שחייה, קפיצה למים, כדורמים, שחייה אמנותית ושחייה במים פתוחים. הפדרציה נוסדה ב-19 ביולי 1908 במלון מנצ'סטר בלונדון, בריטניה בסוף אולימפיאדת לונדון על ידי פדרציות השחייה הבלגית, הבריטית, הדנית, הצרפתית, הגרמנית, ההונגרית, הפינית והשוודית. מספר פדרציות שחייה לאומיות לפי שנה: 1908: 8 1928: 38 1958: 75 1978: 106 1988: 109 2000: 174 2008: 197 2010: 202 2012: 203 2014: 204 2015: 208 2016: 207 2017: 209 2023: 208 הפדרציות מקובצות לפי יבשות, וישנן 5 אגודות יבשתיות שבהן הן יכולות להיות חברות:   אפריקה (52): קונפדרציית השחייה האפריקאית (CANA)   אמריקה (45): איגוד השחייה של אמריקה (ASUA)   אסיה (44): פדרציית השחייה של אסיה (AASF)   אירופה (52): ליגת השחייה האירופית (LEN)   אוקיאניה (15): איגוד השחייה של אוקיאניה (OSA) אליפות העולם בשחייה מדיה וקבצים בנושא פדרציית השחייה הבין-לאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פדרציית השחייה הבין-לאומית פדרציית השחייה הבין-לאומית, ברשת החברתית פייסבוק פדרציית השחייה הבין-לאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פדרציית השחייה הבין-לאומית, ברשת החברתית אינסטגרם פדרציית השחייה הבין-לאומית, ברשת החברתית טיקטוק פדרציית השחייה הבין-לאומית, סרטונים בערוץ היוטיוב פדרציית השחייה הבין-לאומית, באתר פליקר
לסטריגונים

הלייסטריגונים (ביוונית עתיקה: Λαιστρυγόνες) הם שבט של נפילים אוכלי אדם המוזכרים במיתולוגיה היוונית. על פי האודיסיאה, נקלע אודיסאוס לארץ הלייסטריגונים במהלך מסעו בחזרה לאיתקה. לאחר ביקורו באיולה, האי של איולוס, מקבל אודיסאוס מאיולוס במתנה שק עור ובו נכלאו רוחות השמיים, למעט רוח המערב שהייתה אמורה להביאם לאיתקה בשלום. מלחיו רודפי הבצע של אודיסאוס, שחושבים כי השק מכיל זהב, פותחים את השק כאשר אודיסאוס ישן, ומשחררים את הרוחות. מזג האוויר משתנה לרעה, ולאחר שישה ימים ולילות של ים סוער מגיעות 12 הספינות לארץ הלייסטריגונים. רוב הספינות עוגנות בנמל צר, שמשני צדדיו עומדים צוקים נישאים. אודיסאוס הזהיר בוחר להשאיר את ספינתו מחוץ לנמל. הוא שולח שלושה אנשים לתור את הארץ. אלה פוגשים ילדה שמובילה אותם לבית הוריה, ענקים אוכלי אדם. האב, אנטיפטס, לוכד אחד מהסיירים ואוכלו. שני הנותרים נמלטים, אך עד הגיעם לספינות מתקבצים המוני לייסטריגונים על הצוקים שמעל הנמל, כשהם מיידים סלעי ענק בספינות, לוכדים את אנשי אודיסאוס ואוכלים אותם. ספינתו של אודיסאוס עצמו שעוגנת מחוץ להישג ידם, לא נפגעת ואנשי צוותה ניצלים. אודיסאוס מבתק בסכין את חבל העוגן, ובשיט מהיר מצליחים הוא ואנשיו להימלט מאימת השבט, וממשיכים ליעדם הבא - האי של קירקה. בספרו של ג'יימס ג'ויס, יוליסס, הערוך במתכונת האודיסיאה, נקרא הפרק השמיני בשם לייסטריגונים. המוטיב המוביל בפרק הוא אוכל ורעב. מדיה וקבצים בנושא לסטריגונים בוויקישיתוף לסטריגונים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוסטב באואר

גוסטב אדולף באואר בגרמנית: (Gustav Adolf Bauer; ‏6 בינואר 1870 – 16 בספטמבר 1944) היה מדינאי גרמני ששימש בתפקיד קנצלר גרמניה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר בין השנים 1919–1920. באואר נולד בדרקהמן שליד קניגסברג בפרוסיה המזרחית, וצבר כוח פוליטי בהנהגת ארגוני עובדי הצווארון הלבן. כפקיד משרדי בקניגסברג (כיום קלינינגרד, רוסיה), הקים באואר בשנת 1895 את איגוד עובדי המשרד, ועמד בראשו עד 1908. הוא הנהיג את מזכירות העובדים המרכזית של איגודי הסחר החופשי בברלין (1903). שימש בין 1908 ל-1918 כיושב ראש הוועדה המרכזית של האיגודים המקצועיים של גרמניה כולה. בשנת 1912 נבחר לפרלמנט מטעם מחוז ברסלאו והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. באואר התמנה לשר העבודה בממשלתו של מקס פון באדן באוקטובר 1918, והמשיך להחזיק בתפקיד זה גם בממשלתו של פיליפ שיידמן, איש מפלגתו, לאחר הקמת הרפובליקה. במהלך כהונתו נתן באואר זכות בחירה לכל האזרחים מגיל 20 ומעלה בכל סוגי הבחירות, פיתח ביטוח בריאות ממלכתי ומוסדות רווחה מקומיים, סיפק תקנות המגנות מפני פיטורים שרירותיים, קבע יום עבודה בן 8 שעות ועשה רפורמות בחקלאות. כאשר שיידמן התפטר ביוני 1919 במחאה על הסכם ורסאי, החליף אותו באואר, ושימש בתפקיד עד מרץ 1920, עד התפטרותו שבאה זמן קצר לאחר כישלון הפוטש של קאפ. לאחר מכן שימש כשר בממשלותיהם של הרמן מילר ויוזף וירט. שימש כשר התחבורה וכסגן הנשיא. בשנים 1924 -1925 נחשפו שחיתויות לכאורה במפלגה, ובאואר עזב את הפרלמנט בפברואר 1925. הוא חזר לכהן בפרלמנט שוב בשנים 1926-1928 ואז פרש באופן סופי מהעולם הפוליטי. נפטר בברלין בשנת 1944. מדיה וקבצים בנושא גוסטב באואר בוויקישיתוף גוסטב באואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Gustav Bauer, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדעים מדויקים

מדעים מדויקים (באנגלית: Exact sciences) הוא תחום אקדמי ושם כוללני לתחומי המדע העוסקים במתמטיקה ובתופעות של החומר הדומם (להבדיל ממדעי החיים). המדעים המדויקים עוסקים בחומר מן הרמה הפשוטה ביותר שלו, שהיא אטומים וחלקיקים, דרך הרמה המורכבת יותר שלו, הכוללת יסודות, תרכובות, תערובות ומולקולות, וגופים גדולים יותר, עד לכוכבים וגלקסיות. בעבר נכללו המדעים המדויקים, יחד עם מדעי החיים, בתחום שנקרא מדעי הטבע. עם גידולן של האוניברסיטאות והעמקת ההתמחות, פוצלה באוניברסיטאות רבות הפקולטה למדעי הטבע לשתי פקולטות נפרדות, מדעים מדויקים ומדעי החיים. בישראל מתקיים פיצול זה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן, ואילו באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת אריאל ובאוניברסיטה הפתוחה פועלת פקולטה מאוחדת למדעי הטבע. הנדסת חשמל מתמטיקה מתמטיקה עיונית מתמטיקה יישומית סטטיסטיקה וחקר ביצועים (בחלקם התאורטי; בחלקם היישומי נחשבים כחלק ממדעי החברה והניהול) תורת המשחקים (כל העוסקים בה הם מתמטיקאים אולם הם לא מחשיבים אותה לחלק מהמתמטיקה) מדעי טבע מדויקים: כימיה כימיה פיזיקלית כימיה קוונטית (מהווה גשר בין הכימיה הפיזיקלית ובין הפיזיקה הקוונטית) כימיה אנליטית כימיה אורגנית ביוכימיה (מהווה גשר בין הביולוגיה ובין הכימיה האורגנית, ובכך נכללת גם במדעי החיים) כימיה אי-אורגנית פיזיקה פיזיקה קלאסית פיזיקה קוונטית פיזיקה גרעינית פיזיקת חלקיקים פיזיקה של אנרגיות גבוהות כולל תורת המיתרים תרמודינמיקה פיזיקה של חומר מעובה ופיזיקה של מצב מוצק אסטרונומיה, אסטרופיזיקה וקוסמולוגיה פיזיקה של מערכות מורכבות פיזיקה רפואית מדעי כדור הארץ גאודזיה גאוכימיה גאופיזיקה גאולוגיה מדעי הסביבה מדעים פלנטריים ננוטכנולוגיה (בין-תחומי) ביוטכנולוגיה (בין-תחומי) אוניברסיטת בר-אילן - הפקולטה למדעים מדויקים (אורכב 08.02.2004 בארכיון Wayback Machine) אוניברסיטת חיפה - הפקולטה למדעים האוניברסיטה העברית - הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע האוניברסיטה הפתוחה - המחלקה למדעי הטבע והחיים אוניברסיטת תל אביב - הפקולטה למדעים מדויקים
אלמנה טרייה

"אלמנה טרייה" או "אלמנה רעננה" הוא פסל מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן. העבודה, שנוצרה בשנת 1920 הייתה הראשונה עליה הופיע חתימתה של "רוז סלאווי" - דמות פְּסֵידונית שיצר דושאן. שמה של העבודה "Fresh Widow" נשמע דומה לביטוי "French window" שמשמעותו היא "חלון צרפתי". העבודה מורכבת ממסגרת של חלון כחולה (או ירוקה בעותקים מסוימים), הניצבת על גבי לוח עץ הצבוע בצבע זהה. שמונה הזגוגיות שבחלון כוסו בעזרת עור שחור. על גבי לוח העץ מופיע הכיתוב: "FRESH WIDOW COPYRIGHT ROSE Selavy 1920" ("אלמנה טרייה כל הזכויות שמורות רוז סלאווי 1920"). החלונות השחורים רומזים על אבל, אולם העובדה כי כיסוי זה עשוי מעור מעלה על הדעת משמעויות אירוטיות. בעוד החלון נתפש בתולדות האמנות כצורת התבוננות נכונה במציאות, דרך אמצעים כגון פרספקטיבה, מציע העבודה של דושאן להתבונן במציאות בעיניים "רעננות". בשנת 1961 נוצר העתק של העבודה אשר נמצא כיום במוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם. בשנת 1964 נוצרה מהדורה בת שמונה העתקים של היצירה. שני העתקים נוספים, שנוצרו ביחד עם מהדורה זו, נותרו ברשות האמן וסוחר האמנות ארטורו שוורץ ושניים נוספים נועדו לתצוגה מוזיאלית. אלמנה טרייה באתר גלריית טייט (באנגלית) אלמנה טרייה מאמר על היצירה (באנגלית) אלמנה טרייה באתר מוזיאון ישראל
מוהר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מוהר – תשלום העובר ממשפחת החתן למשפחת הכלה מוהר (צמר) – סוג צמר בעל מראה פרוותי מקומות הקרויים מוהר: מוהר (יישוב) (Mór) – עיירה בהונגריה צוקי מוהר – רכס צוקים במערב אירלנד אישים ששמם מוהר: היידי מוהר – כדורגלנית גרמנית יחיאל מוהר (1921–1969) – פזמונאי ומשורר ישראלי ירון מוהר – סקסופוניסט ישראלי, חבר להקת הדג נחש לשעבר מאיר מוהר (1888–1968) – מתרגם ומשורר ישראלי עלי מוהר (1948–2006) – פזמונאי ובעל טור ישראלי מור
יוהאן ברוינל

יוהאן ברוינל (בפלמית: Johan Bruyneel, נולד ב-23 באוגוסט 1964) היה המנהל הספורטיבי של קבוצת האופניים רדיושק, ורוכב עבר בלגי. ברוינל, לשעבר מנהלה הספורטיבי של קבוצת רשות הדואר האמריקאית, פרש ממרוצים ב-1998, מונה לתפקיד המנהל הספורטיבי, ולזכותו נזקפים תשעה ניצחונות בטור דה פראנס עם לאנס ארמסטרונג ואלברטו קונטאדור כרוכביו העיקריים. באוקטובר 2012 פרש מתפקידו כמנהל הספורטיבי של רדיושק-ניסאן-טרק בשל מעורבותו, לכאורה, בפרשת הסמים בה הואשם לאנס ארמסטרונג על ידי הרשות האמריקאית למלחמה בסמים. ב-2012 הורחק מהספורט על ידי הרשות למלחמה בסמים למשך 10 שנים. באוקטובר 2018 קבע בית הדין לבוררות בספורט כי הרחקתו מהספורט היא לצמיתות. נולד באיזגם שבפלנדריה המערבית. הצלחתו הגדולה ביותר כרוכב היא ניצחונו בשלב 7 של הטור דה פראנס בשנת 1995 אשר הסתיים בארץ הולדתו, בלגיה. ברוינל זכה גם בפרס החולצה הצהובה לאחר שהצליח להצמד למיגל אינדוראין (זוכה המרוץ הכללי בסיום) שיצא לבריחה מפתיעה מהדבוקה באמצע השלב. אינדוראין רכב בבריחה כאילו מדובר במרוץ נגד השעון, בניסיון לצבור פער זמן על יריביו העיקריים. ברוינל, שבקושי עמד בקצב שהכתיב אינדוראין, ניצח אותו בספרינט הסיום. ברוינל אמר כי חש אי נוחות ביחס לאופן שבו ניצח. בעקבות הניצחון בשלב, זכה ברוינל לפגישה עם מלך בלגיה. באותה שנה, סיים ברוינל שלישי בוואלטה אספניה. בטור דה פראנס של 1996 שגה ברוינל בבחירת נתיב רכיבה והחליק מעבר לסיבוב בעת ירידה בקטע הררי, טיפס משפת הגיא, עלה על אופניו והמשיך לרכוב. ספרו של ברוינל "We Might As Well Win", ראה אור ביוני 2008 ויצא לאור בעברית בשם "אולי אפילו ננצח", בהוצאת מודן, ב-2011. ברוינל מונה בשנת 2007 למנהל הספורטיבי של קבוצת אסטנה והביא עמו את הרוכבים אלברטו קונטדור ולוי ליפהיימר. לאחר שובו של לאנס ארמסטרונג לרכיבה ב-2009, נטען על ידי רבים כי בטור דה פראנס של 2009 העדיף ברוינל את לאנס ארמסטרונג על פני רוכב הקבוצה, אלברטו קונטדור, שהיה בעל סיכויים טובים יותר לניצחון. ברוינל ענה לטענות אלו במשך המרוץ כי מטרת הקבוצה היא לנצח במרוץ; מטרה שאמנם הושגה כשקונטדור ניצח וארמסטרונג סיים שלישי. לקראת סיום עונת 2009 עזבו ברוינל וארמסטרונג את אסטנה והקימו קבוצה חדשה, קבוצת רדיושק, אליה גם עברו רוב הרוכבים הבכירים של אסטנה, למעט אלברטו קונטדור ואלכסנדר וינוקורוב. ניסיונה של קבוצת רדיושק להריץ את ארמסטרונג כמועמד לניצחון בטור דה פראנס 2010 נכשל והוא סיים במקום ה-23. כמו כן, נתקלה הקבוצה בהתייחסות עוינת של מארגני הג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה ולא הוזמנה למרוצים אלו למרות הרכב הרוכבים החזק שהבטיחה להעמיד למרוצים. ברוינל דובר שש שפות באופן שוטף: הולנדית, אנגלית, ספרדית, צרפתית, איטלקית וגרמנית. יוהאן ברוניל וביל סטריקלנד, אולי אפילו ננצח, מודן, 2011. מדיה וקבצים בנושא יוהאן ברוינל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוהאן ברוינל יוהאן ברוינל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוהאן ברוינל, ברשת החברתית אינסטגרם יוהאן ברוינל, ברשת החברתית LinkedIn יוהאן ברוינל, באתר olympedia.org יוהאן ברוינל, באתר Cycling Archives אמיר ענבר, הוא עמד בראש מזימות הסימום הגדולות בתולדות הספורט, והוא לא מתחרט, באתר הארץ, 13 במאי 2020 Johan Bruyneel Statement on Recent USADA and Team News, האתר הרשמי של יוהאן ברוינל, 12 באוקטובר 2012 Laura Weislo, Bruyneel banned for life by CAS, says 'we were children of our era', באתר cyclingnews.com, ‏24 באוקטובר 2018 גיא חלמיש, אולי אפילו ננצח – ספר מאת יוהאן ברוניל בהוצאת מודן, באתר בייקפאנל, 12 ביוני 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שנקלה

שנקלה (געז: ሻንቅላ) כינוי אתיופי שמשמעותו "עבד שחור" עם סטיגמה של עובדי אלילים. עמי צפון אתיופיה, לרבות החבשים, אינם מחשיבים עצמם בעלי צבע עור שחור (אמהרית: ጥቑር - טקור) או לבן, אלא כבעלי צבע עור חום-אדמדם (ቀይ - קיי). בקרב אוכלוסיות אלו הצבע שחור מזוהה עם עבדות. הכינוי ניתן לקבוצות אתניות בעלות צבע עור שחור והיושבות בשפלה המצויה באתיופיה ואריתריאה לאורך הגבול עם סודאן ודרום סודאן אשר רובם הגדול שייכים לקבוצות הדוברות שפות נילו-סהריות ומיעוט של קבוצות דוברי שפות אומוטיות. קבוצות אלו שכונו "שנקלה" היו מקור לעבדים לאתיופים שחיו ברמה. הסברה היא שישנו קשר אטימולוגי לשם האזור בני שנגול שהיה אחד מהאזורים ששימשו כמקור לעבדים. בשפה הערבית סודאנית קיים הכינוי שנקול שהוא בעל משמעות זהה לכינוי שנקלה. בקרב האורומו הכינוי מתייחס בין היתר גם לבנטו סומלים ובקניה קיים הכינוי "שנגילה" לדסנץ'. פעמים רבות המונח שנקלה מתורגם כמקביל לכינויים Nigger, Negro (אנ') ולמונח הגזעי Negroid (אנ'), כיום הכינויי נחשב לכינוי גנאי. ברייה טוקריר צלים בת כושי Steven Kaplan, "Can the Ethiopian Change His Skin? The Beta Israel (Ethiopian Jews) and Racial Discourse", African Affairs, Vol. 98, No. 393 (Oct., 1999), p. 537 Wolbert Smidt, "Šanqəlla" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, p. 526
איגוד האתלטים החובבים

איגוד האתלטים החובבים (באנגלית: Amateur Athletic Union או בקיצור: AAU) הוא אחד ארגוני הספורט הגדולים בארצות הברית שמנוהלים בהתנדבות ללא מטרת רווח. הארגון לקח על עצמו באופן בלעדי לקדם ולפתח ספורט חובבנים ותוכניות כושר גופני. הארגון הוקם בשנת 1888 במטרה להשיג אחידות וסטנדרטים בספורט החובבני. בתחילת שנותיו היה הארגון מוביל בספורט הבינלאומי וייצג את ארצות הברית בפדרציות הספורט הבינלאומיות. הארגון פעל באופן הדוק עם התנועה האולימפית כדי להכין ספורטאים למשחקים האולימפיים. הארגון ספג ביקורת, בעיקר מכיוון אצן המסלול סטיב פריפונטיין על החיים של אתלטים חובבנים בארגון כמו גם על החוקים הנוקשים כמו האיסור על השתתפות הנשים בתחרויות ריצה, בתגובה לביקורות מסוג זה חוקק הקונגרס האמריקאי את חוק "ספורט החובבנים" ובכך למעשה שחררה את הארגון מכל חוק ממשלתי. נכון להיום הארגון ממשיך כארגון התנדבותי המקדם בעיקר ספורטאים צעירים. בשנת 1996 הארגון אחד כוחות עם דיסניוורלד. מאוחר יותר באותה שנה העביר הארגון את המשרד הראשי שלו לאורלנדו, פלורידה. מתחם עולם הספורט של דיסני ערך יותר מ-40 אירועים לאומיים של הארגון. מאז שנת 1930 מעניק הארגון מדי שנה בחודש אפריל את פרס ג'יימס סאליבן, לאתלט החובב המצטיין בארצות הברית. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד האתלטים החובבים אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד - צעירים איגוד האתלטים החובבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איגוד האתלטים החובבים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר הבייסבול הרשמי של הארגון האתר הרשמי לכדורסל בנים של AUU האתר הרשמי לכדורסל בנות של AUU
AAU

האם התכוונתם ל... איחוד אתלטים חובבים – ארגון למפתחי גוף חובבים. איגוד האוניברסיטאות האמריקניות – איגוד אוניברסיטאות מחקר.