laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האינטרנציונל הראשון

האינטרנציונל הראשון הוא הארגון הבין-לאומי הראשון של ארגוני פועלים אשר הוקם בלונדון ב-28 בספטמבר 1864 בשם "ההתאגדות הבין-לאומית של העובדים". שמו המקובל של הארגון כיום הוא "הסתדרות הפועלים הבין-לאומית", או "האינטרנציונל". הארגון הוקם בעקבות קריאתם של קרל מרקס ופרידריך אנגלס ב"מניפסט המפלגה הקומוניסטית" שפורסם ב-1848: "פועלי כל הארצות התאחדו". היה זה ארגון ששאף לאחד את ארגוני העובדים השונים שהיו מבוססים על מעמד הפועלים. האינטרנציונל הראשון נוסד ב-1864, אך הוועידה הראשונה נערכה כעבור שנתיים בשנת 1866 בעיר ז'נבה. הארגון כלל במקור ארגוני פועלים בריטיים, אנרכיסטים, סוציאליסטים צרפתים, ורפובליקנים איטלקים, והוא אורגן בידי קבוצה קטנה שהתקבצה סביב קרל מרקס. אף על פי שלקרל מרקס עצמו לא היה חלק בארגון הישיבה, הוא נבחר לאחד מ-32 חברי המועצה הכללית הזמנית ובמקביל קיבל על עצמו את הנהגתו של הארגון. מאוחר יותר, חילוקי-דעות בין מרקס לבין מיכאיל בקונין, הבולט שבאנרכיסטים מקרב חברי האינטרנציונל, הובילו לפיצול בין "המרקסיסטים" ל"בקוניניסטים", ובקונגרס האג תומכי בקונין גורשו מהאינטרנציונל. כדי לשמור את שליטתו בארגון העביר אותו מרקס לניו יורק ב-1872. הארגון התפרק ארבע שנים מאוחר יותר, בוועידה בפילדלפיה בשנת 1876. ניסיונות להחיות את הארגון במשך חמש השנים הבאות כשלו. המוניטין של האינטרנציונל באותה עת כמעצמה אימתנית עם מיליוני חברים ומשאבים כמעט בלתי מוגבלים היה מופרז. הגרעין הקשה של חבריו הבודדים עלה לעיתים רחוקות על 20,000 איש. האינטרנציונל הראשון נחשב לגורם מרכזי ביצירת "הקומונה הפאריסאית". רק הפועלים עצמם יכולים לשחרר את עצמם ממצוקתם (הם לא יכולים לקרוא לעזרה ממעמד גבוה יותר). שחרור זה יושג רק באמצעות מאבק משותף של המוני הפועלים בכל מדינות העולם. על ידי התארגנותו של הפרולטריון במפלגה פוליטית עצמאית ובין-לאומית יוכלו להצליח במאבקם. האינטרנציונל השני האינטרנציונל השלישי האינטרנציונל הרביעי האינטרנציונל הסוציאליסטי מדיה וקבצים בנושא האינטרנציונל הראשון בוויקישיתוף האינטרנציונל הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יום בהיסטוריה סוציאליסטית, באתר זו הדרך, ‏28 בספטמבר 2021 Editors of Encyclopaedia Britannica, First International, EBCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוב העצמאות (פתח תקווה)

רחוב העצמאות הוא רחוב ראשי בכפר גנים, בדרום פתח תקווה, ומהארוכים ברחובות בעיר, המקשר בין חלקי השכונה ובין דרך רבין, מחלף גת רימון, כביש 471 ושאר חלקי העיר. הכביש הוא כביש רוחב, ונקרא על שם של עצמאות ישראל. מהצומת הנמצאת בקצה המזרחי של הרחוב יוצאים רחובות הנשיאים וי"ד הבנים לעבר שאר חלקי העיר ורחוב יעקב זרובבל למחלף גת רימון. הצומת בקצה המערבי של הרחוב נמצאת על דרך רבין, המקשר את מערב השכונה לכביש 471, גבעת שמואל ומזרח העיר פתח תקווה. ברחוב חמש כיכרות, והוא כולל כניסות ויציאות לרחובות נוספים. 15 תחנות אוטובוס ממוקמות לאורך הכביש, 7 מצפון ו-8 מדרום, ועוד ארבעה תחנות בכניסות וביציאות ממנו הנושאות את שמו. תחנת הרכבת הקלה (הקו הסגול) והמטרו (M3) כפר גנים מתוכננת להיות צמודה לקצהו המערבי של הרחוב. מקצהו המערבי של הרחוב עד לכיכר קובלנץ ורחוב מסקין נמצא שביל אופניים, בצידו הדרומי של הרחוב. קניון גנים קניון הכיכר בית ספר שש שנתי ארנס מפת שבילי אופניים בתל אביב וגוש דן, באתר רוכבים לעבודה, ‏מתעדכן
מפרץ האריה

מפרץ האריה (או מפרץ האריות) הוא מפרץ בצפון-מערב הים התיכון. המפרץ שוכן לחופיהם של החבלים פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור ולנגדוק-רוסיון שבצרפת ושל מחוז ז'ירונה שבספרד. הנמל המרכזי במפרץ שוכן במרסיי, לצד נמל חשוב נוסף, השוכן בטולון. תעשיית הדיג מתבססת בעיקר על דגי המרלוזה, הסובל מדיג יתר. נהרות הזורמים אל המפרץ כוללים את הטט, הרון הטק (אנ'), האוד (אנ'), האורב (אנ'), הארו (אנ'), הוידורל (אנ'). באזור הים נושבות רוחות קרות הנקראות מיסטרל וטראמונטן (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מפרץ האריה בוויקישיתוף מפרץ האריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרב מבטחים

קרב מבטחים התרחש בשמחת תורה ה'תשפ"ד, 7 באוקטובר 2023, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל, ובמהלכו הסתערו על יישובי חבל צוחר ובליבו על מושב מבטחים מספר מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של חמאס, במטרה לבצע טבח במושב ולחטוף ממנו שבויים. חברי כיתת הכוננות של המושב, יחד עם חברים מכיתת הכוננות של המושב הסמוך ישע, ניהלו קרב עם המחבלים והצליחו לבלום אותם מלבצע טבח במושב. 5 מחברי המושבים נהרגו בקרבות. ערך מורחב – מתקפת הפתע על ישראל (2023) בבוקר יום שבת כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, שמיני עצרת ושמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. עם הגעת המחבלים לאזור המושב נערכה כיתת הכוננות של המושב להיאבק בהם, כאשר רק שלושה מחברי כיתת הכוננות היו חמושים. תחילה הוקפצו חברי כיתת הכוננות לצומת שליד המושב בעקבות דיווח על ירי של מחבלים על אזרחים במקום, שכלל גם ירי מרובי סער ומטולי RPG. לאחר מכן שבו חברי כיתת הכוננות למושב וערכו קרב יריות מול שמונה מחבלים ועוד מספר צלפים על הגגות. אל חברי כיתת הכוננות של המושב חברו גם שלושה לוחמים מכיתת הכוננות של מושב ישע. במהלך הקרב נהרגו חמישה מחברי כיתת הכוננות של שני המושבים. בשעה 14:00 הגיע כוח מיוחד ראשון למושב. ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024 ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024 ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023 ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו) אלדה נתנאל, דן אסולין הרבשצ הגיבור של מושב מבטחים נהרג בהתקלות עם מחבלים, באתר יישובניק נט, ‏13 באוקטובר 2023
Kanopus-V

Kanopus-V (ברוסית:Канопус-В ) היא סדרת לוויינים מסוג חישה מרחוק שפותחה ברוסיה. השיגור הראשון בוצע בשנת 2012. הלוויינים פותחו על ידי תעשיית החלל הרוסית תוך שיתוף פעולה עם חברה בריטית "Surrey Satellite Technology Limited". נתונים שמתקבלים מהלוויין מועברים לגופים ממשלתיים שונים ומנוצלים לעדכון מפות, ניטור אסונות וכו'. לצד הלוויין הראשון של הסדרה שוגר לוויין בלארוסי "BKA" זהה. משקל הלוויין הוא 400–500 ק"ג והוא פועל במסלול מסונכרן-שמש. מצלמת שחור-לבן של הלוויין מספקת צילומי שטח בגודל 43.5 קמ"ר עם רגישות של 2.1 מ'. מצלמה צבעונית נותנת צילום שטח של 195 קמ"ר עם רגישות של 10 מטר. הלוויין מצויד בפאנל סולארי ומדחף לעדכון מסלול. במהלך יממה הלוויין יכול להעביר צילומים של עד 2 מיליון קמ"ר. הלוויינים היו מתוכננים לעבודה של כ-5 שנים. הלוויין הראשון בסדרה פעל עד לשנת 2020. קליטת נתוני הלוויין מבוצעת ב-4 תחנות בקרה. בשנת 2022 בוצע שיגור של לוויין זהה בהזמנת איראן. לשנת 2025 מתוכנן שיגור לוויינים נוספים של הסדרה. מדיה וקבצים בנושא Kanopus-V בוויקישיתוף תיאור הלווין תיאור הלוויינים באתר היצרן (ברוסית) רשימת שיגורים תיאור הפרויקט WP сообщила о "беспрецедентных возможностях" наблюдения с помощью спутника "Хайям" - ТАСС, TACC
שדרות העצמאות (בת ים)

שדרות העצמאות הן מרחובותיה הראשיים של בת ים. השדרות מתחילות בצפון העיר, בגבולה עם יפו, וממשיכות לאורך העיר עד לחוף הסלע במערב. שדרות העצמאות הן המשכן דרומה של שדרות ירושלים ביפו, לאחר שבשנת 1957 נסלל קטע כביש המחבר בין שתי השדרות, והפך לשער הכניסה העיקרי לעיר מכיוון תל אביב-יפו. חלקן הצפוני של שדרות העצמאות הוא אזור של מגורים ומסחר, הכולל סניפי בנקים, חנויות רבות, מסעדות ואולמות אירועים. מאז שנות ה-60 ועד לסגירתם שכנו בו שניים מבתי הקולנוע של העיר, קולנוע סביון וקולנוע עצמאות (נפתח במרץ 1964). קטע זה של הרחוב מסתיים בכיכר המגינים, שהיא מסימני ההיכר הבולטים של העיר, בזכות האנדרטה לחללי בת ים במלחמת השחרור שהוקמה שם, במקום שבו שכנה במלחמה זו "עמדת המלך ג'ורג'" (כשמן הקודם של שדרות העצמאות). בקטע זה של העיר נמצאת תחנת העצמאות של דנקל – הקו האדום, המגיע משדרות ירושלים ובכיכר המגינים פונה לרחוב רוטשילד. בשנות ה-60 הוקם בכיכר קומפלקס מגורים ומסחר בשם "מגדל נחום", שהורחב בשנת 2000. בינואר 2023 העניקו משתמשי אתר המדיה החברתית Reddit למגדל את תואר "הבניין המכוער בעולם". בסמוך לכיכר שוכן גם "פסאז' העצמאות", פסאז' קניות ידוע בעיר. המשך השדרות, עד לחוף הים משמש בעיקר לבנייני מגורים. סמוך לחוף שכן עד לסגירתו קולנוע ריביירה, שהיה קולנוע קיצי (ללא גג). בתחילת שנות ה-60 הוקם בקצה השדרות סמוך לים, אמפיתיאטרון פתוח, שמשמש למופעים עירוניים. בהמשך נבנה גג מטאלי זוהר מעל לבמת האמפיתיאטרון. רחובות עיקריים שמצטלבים עם השדרות הם רחוב רוטשילד, רחוב ירושלים, רחוב עוזיאל, רחוב בלפור (בקטע שבין שני רחובות אלה מתעקלות השדרות, כך שמכיוון צפון-דרום הן עוברות לכיוון מזרח-מערב), רחוב הרצל ודרך בן-גוריון. בדצמבר 2020 החל מיזם לשדרוג השדרות בעלות של 20 מיליון ש"ח. מדיה וקבצים בנושא שדרות העצמאות בוויקישיתוף נחנך כביש חדש מתל אביב לבת ים, מרכז ההסברה, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 6:29) פתיחת קולנוע "עצמאות", חרות, 18 במרץ 1964 נעמה ריבה, את הבניין שהוכתר למכוער בעולם אפשר למצוא בכל פינה בישראל, באתר הארץ, 9 בינואר 2023 נועם דביר, מה יעלה בגורל פסאז' עצמאות בבת ים?, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2011 החלו עבודות לשדרוג שדרות העצמאות בעלות של 20 מיליון שקל, באתר השקמה בת ים, ‏3 בדצמבר 2020
משלחת מס' 31 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 31 (באנגלית: Expedition 31) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-27 באפריל 2012 ועד ל-1 ביולי 2012. מפקד המשלחת היה אולג קונוננקו מרוסיה. פעילות המשלחת נמשכה 65 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-27 באפריל 2012 עם עזיבת חללית סויוז TMA-22 בה היה מפקד המשלחת מס' 30 דניאל ברבנק וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 30. במשך פעילות המשלחת לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען "פרוגרס M-15M". ב-17 במאי לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-04M עם 3 חברי המשלחת החדשים. היא התחברה למודול "פואיסק". ב-22 במאי לתחנת החלל התחברה חללית אספקה דרגון שהתחברה למודול "הרמוני" בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2. זו הייתה העגינה הראשונה של חללית אספקה פרטית רב-פעמית. החללית הביאה כ-554 ק"ג אספקה והחזירה לכדור הארץ 600 ק"ג של ציוד ומסמכים. היא עזבה את תחנת החלל ב-31 במאי. הנחיתה עברה בהצלחה ולאחר טיפול החללית הייתה מוכנה לטיסה חדשה. ב-1 ביולי קונוננקו, פטיט וקויפרס נכנסו לחללית סויוז TMA-03M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 32. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 31 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 31 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 31 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של טיסת חללית אספקה דרגון תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-15M
קוטר

בגאומטריה, קוטר של מעגל הוא כל מיתר העובר דרך מרכזו של המעגל; באמצעות הקוטר ניתן למדוד את רוחבו של המעגל. מידת הקוטר של מעגל תמיד שווה (בדיוק) לכפל רדיוס המעגל. בתורת הגרפים הקוטר של גרף קשיר הוא המרחק הגדול ביותר בין שני צמתים בגרף, כלומר אורך המסלול הקצר ביותר בין שני הצמתים המרוחקים ביותר. הגדרות אלו הן מקרים פרטיים של מושג הקוטר במרחב מטרי: קוטר (נקרא גם "קוטר רימן") של קבוצה במרחב מטרי הוא החסם העליון של המרחקים בין הנקודות שבתוכה. בצורה פורמלית, אם A {\displaystyle \!\,A} היא קבוצה במרחב שהמטריקה שלו היא d {\displaystyle \!\,d} , אז הקוטר של הקבוצה הוא, לפי ההגדרה, sup { d ( x , y ) | x , y ∈ A } {\displaystyle \!\,\sup \left\{d(x,y)|x,y\in A\right\}} . הקוטר של קבוצה שווה לזה של הסגור שלה. הקוטר של מעגל לפי ההגדרה הכללית שווה לאורכו לפי ההגדרה הרגילה, הגאומטרית, משום שהקוטר הוא הקטע הארוך ביותר בין שתי נקודות במעגל. קוטר זוויתי מד בירמינגהאם קוטר, באתר MathWorld (באנגלית)
סויוז TMA-06M

סויוז TMA-06M (ברוסית:Союз TMA-06M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-23 באוקטובר 2012 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-16 במרץ 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית. רוסיה אולג נוביצקי - מפקד רוסיה יבגני טארלקין - מהנדס טיסה ארצות הברית קווין פורד - מהנדס טיסה רוסיה פאבל וינוגרדוב - מפקד רוסיה אלכסנדר מיסורקין - מהנדס טיסה ארצות הברית כריסטופר קסידי - מהנדס טיסה חללית "סויוז TMA-06M" שוגרה ב-23 באוקטובר 2012 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. לראשונה מאז שנת 1984 שיגור חללית מאוישת בוצע מכן שיגור 31. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-25 באוקטובר והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 33 בפיקוד סוניטה ויליאמס. צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 34. "סויוז TMA-06M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-15 במרץ 2013 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-06M בוויקישיתוף אשכול כתבות בנושא סויוז TMA-06M, באתר "הידען" מידע על הטיסה תיאור המשימה
תומאס היילמן

תומאס היילמן (באנגלית: Thomas Heilman; נולד ב-7 בפברואר 2007) הוא שחיין אמריקאי, זוכה מדליית זהב באליפות העולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ומקום רביעי באליפות העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-200 מטר פרפר. היילמן נולד וגדל בווירג'יניה. באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2023 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש לגיל 16 של 51.19 שניות, אחרי דייר רוז (50.74 שניות) ולפני שיין קאסאס (51.42 שניות) ובמשחה ל-200 מטר פרפרפ בתוצאה של 1:54.54 דקות, אחרי קרסון פוסטר (1:54.32 דקות) ולפני זאק הרטינג (1:55.12 דקות) ונכלל במשלחת האמריקאית לאליפות העולם. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.61 שניות וסיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא לאומי חדש לגיל 16 של 1:53.82 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 16 ביחד עם ג'ייקוב פיטרס מהממלכה המאוחדת במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.77 שניות. השניים התמודדו ביניהם במשחה "swim off", על מנת להכריע מי יעלה לשלב הבא. היילמן הפסיד לאחר ששחה 51.66 שניות לעומת 51.39 שניות של פיטרס. 100 מטר חופשי: 49.06 שניות (2022) 100 מטר פרפר: 50.80 שניות (2024) 200 מטר פרפר: 1:53.82 דקות (2023) תומאס היילמן, באתר Swimrankings
Walk (שיר של קוואבס)

"Walk" הוא סינגל הבכורה של הזמר הבריטי קוואבס. השיר יצא ב-26 בספטמבר 2014 בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. השיר מופיע במיני-אלבום השלישי של הזמר, Walk EP, ובאלבום האולפן הראשון של הזמר, Love + War. נכון לאוקטובר 2023, השיר הושמע למעלה מ-189 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-212 מיליון פעמים ביוטיוב. השיר מופיע בפסקול של המשחק FIFA 15 (אנ').‏ גרסה מחודשת לשיר, בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי פטי ואפ, יצאה ב-21 באוגוסט 2015. גרסה זו הושמעה למעלה מ-1.5 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-13 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על הסינגל "Walk" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Walk" באתר Discogs סרטון השיר "Walk" באתר יוטיוב הגרסה המחודשת עם פטי ואט Walk, 2014-09-26, ארכיון מ-2023-05-28, נבדק ב-2023-10-25 Kwabs - Walk (Official Video), ארכיון מ-2023-09-29, נבדק ב-2023-10-25 "FIFA 15 Soundtrack". FIFPlay.com. Footballtainment. 2014-09-22. ארכיון מ-2015-02-26. נבדק ב-2015-03-02. Kwabs - Walk (feat. Fetty Wap), ארכיון מ-2023-03-14, נבדק ב-2023-10-25 Walk (feat. Fetty Wap), 2015-08-21, ארכיון מ-2021-06-09, נבדק ב-2023-10-25
מלכה לב אדום

מלכה לב אדום הוא סרט סטודנטים ישראלי משנת 1996 שבויים על ידי אתגר קרת ורן טל, עם שי אביבי ודנה מודן בתפקידים הראשיים. הסרט הוא הראשון בסדרת "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי ושודרו בטלוויזיה. הסרט זכה בפרס דרמת הטלוויזיה של השנה בטקס פרסי אופיר לשנת 1996. פיץ' (שי אביבי) הוא בעל מסגריה קטנה ברום תל אביב שם הוא עובד עם עוזרו העצלן מירון בנדימן (גל זייד). לרגל יום הולדתה של חברתו מלכה, הוא קונה לה זר פרחים והולך למקעקע שבתוב (נח שלו) שמקעקע על זרועו לב אדום גדול והכתובת "מלכה לנצח". כשהוא מגיע לדירתם הוא מוצא אותה מקיימת יחסים עם גבר. הוא זורק את הזר, מתחיל להסתובב ברחובות ונתקל בבעלת חנות פרחים בשם מלכה (דנה מודן). הם נפגשים שוב בפאב של דודי פולמן (משה פרסטר) ומתפתח ביניהם רומן קצר שכולל יחסים אינטימיים אבל מלכה מתנתקת בסוף לאחר שהיא מביטה בקעקוע וחושבת שפיץ' עדיין קשור ל"מלכה" הקודמת. קובי קומבינה (גיל קופטש) מארגן בשכונה "ערב כישרונות אלטרנטיבית" שהזוכה בו יזכה בכרטיס טיסה לניו יורק. פיץ' שר בעברית את "המנון לאהבה" של אדית פיאף מלווה בשני גיטריסטים (בועז רימר ויוסף אל דרור), מירון יורק אש ממאתך, אברם קדבראם (גבי שושן) מפגין קסמים, דודי שובר בקבוקים על מצחו, בליין ( נמרוד קרת) "מנגן" בטפיחות על לחייו ועוד. לבסוף נשאר פיץ' שוב בודד ובוהה על עתידו. "מלכה לב אדום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מלכה לב אדום", באתר אידיבי "מלכה לב אדום", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מלכה לב אדום, בארכיון הסרטים הישראלי
ג'נטה דאל

ג'אנטה דאל (בהינדי: जनता दल, מפלגת העם) היא מפלגה הודית שהתקיימה מ-1988 ועד להתפוררותה ב-1999. המפלגה הרכיבה שלושה מממשלות הודו, שאף אחת מהן לא האריכה ימים. ג'אנטה דאל הוקמה ב-1988 על ידי ו. פ. סינג כאיחוד של מפלגות על מנת להביס את הקונגרס הלאומי ההודי ואת רג'יב גנדי. המפלגה הקימה את החזית הלאומית, שזכתה לתמיכה מבחוץ של מפלגת הימין מפלגת העם ההודית ושל החזית השמאל, בראשות המפלגה הקומוניסטית של הודו והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית). בבחירות ב-1989 הייתה המפלגה המפלגה השנייה בגודלה, כשהיא זוכה ב-142 מושבים, ושתי חברותיה לחזית הלאומית טלוגו דזאם מאנדרה פרדש והקונגרס (S) מקרלה זכו בשלושה מושבים נוספים. המפלגה הקימה ממשלה בתמיכת 85 מושבי מפלגת העם ההודית, 33 מושבי המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) ומספר מפלגות קטנות נוספות. הממשלה נפלה לאחר שלאל קרישנה אדוואני נעצר במהלך מסעו לאיודיה ומסגד באבור ב-23 באוקטובר 1990, ומפלגת העם ההודית משכה את תמיכתה בממשלתו, גורמת לסינג להפסיד בהצעת אי-אמון בפרלמנט ב-7 בנובמבר 1990. המפלגה גם הקימה ממשלות בעקבות הבחירות הפנימיות במדינות באנדרה פרדש, אודישה, גוג'ראט וביהאר ב-1989/1990. בבחירות הכלליות בהודו בשנת 1991, ג'נטה דאל הייתה המפלגה השלישית בגודלה בלוק סבהה, לאחר הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגת העם ההודית, והיא ישבה באופוזיציה. בבחירות ב-1996 הייתה המפלגה השלישית בגולדה, עם 46 מושבים בלבד, אך עקב כישלון הקונגרס ומפלגת העם להקים ממשלה הקימה המפלגה בתמיכת הקונגרס ממשלה בראשות ה. ד. דווה גאודה שהתפזרה באפריל 1997 והוחלפה בממשלה נוספת מטעם המפלגה, בראשות אינדר קומאר גוג'ראל, שהתפזרה ב-1998. ב-1998–1999 התפוררה המפלגה בהדרגה לפלגים קטנים יותר, שהפכו במידה רבה למפלגות אזוריות כמו ביג'ו ג'נטה דאל, ראשטריה ג'נטה דאל, ג'נטה דאל (חילונית) וג'נטה דאל (מאוחדת). Lewis P. Fickett, Jr, The Rise and Fall of the Janata Dal, Asian Survey 33 מס' 12, אוניברסיטת קליפורניה, דצמבר 1993, עמ' 1151-1162 (באנגלית)‏, JSTOR 2645175 Lewis P. Fickett, Jr, The Rise and Fall of the Janata Dal, Asian Survey 33 מס' 12, אוניברסיטת קליפורניה, דצמבר 1993, עמ' 1151-1162 (באנגלית)‏, JSTOR 2645175
מרואן בשארה

מרואן בִּשארה (בערבית: مروان بشارة) הוא אינטלקטואל ערבי-נוצרי פלסטיני-ישראלי המתגורר בלונדון. בשארה הוא סופר ועיתונאי, הפרשן הפוליטי הבכיר של ערוץ הטלוויזיה "אל-ג'זירה" בשפה האנגלית. בעבר (2007–2014) ערך והנחה בערוץ זה, את התוכנית "אמפייר" (אנ') (אימפריה) שעסקה במעצמות העולמיות בראשית המאה ה-21 ובדרך שבה הן מנהלות את סדר היום שלהן בעולם. בשארה, בעל תואר דוקטור בסוציולוגיה פוליטית ולימודים אסטרטגיים, מתואר כ"אחד האינטלקטואלים המובילים בעולם הערבי", כותב רבות על פוליטיקה גלובלית ונחשב למומחה מוביל לענייני המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים. הוא בעל עמדה פרו-פלסטינית ומבקר בחריפות את המדיניות הישראלית ואת התמיכה של המערב בישראל. אחיו הוא מייסד מפלגת בל"ד וחבר הכנסת לשעבר, עזמי בשארה, שנמלט מישראל לאחר שנחשד בריגול ובסיוע לארגון חזבאללה במהלך מלחמת לבנון השנייה ושוהה מאז בקטר. Palestine/Israel: Peace or Apartheid. London/New York: Zed Books. 2003 [2001]. ISBN 978-1-84277-273-7. Croisade anti-terroriste Broché. Paris; La Decouverte. 2003 ISBN 978-2707138835 Embedded. New York: Nation Books 2004 ISBN 978-1560255246 The Invisible Arab. Nation Books/Perseus. 2012. ISBN 978-1-56858-708-0. מרוואן בשארה, באתר אל-ג'זירה מאמרים (וציוצים) של מרואן בשארה, באתר "muckrack.com" מרואן בשארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
האינטרנציונל השני

האינטרנציונל השני הוא ארגון שנוסד ב-1889 (לאחר מספר שנות הכנה) בידי קומוניסטים וסוציאל-דמוקרטים במטרה לקדם את הסוציאליזם הבין-לאומי. הארגון המשיך את עבודתו של האינטרנציונל הראשון, שהיה ארגון ששאף לאחד את ארגוני העובדים השונים שהיו מבוססים על מעמד הפועלים. האינטרנציונל השני קיים פגישות עד לשנת 1916. לאחר מלחמת העולם השנייה נוסד האינטרנציונל הסוציאליסטי כדי להמשיך את מדיניות האינטרנציונל השני. ארגון זה קיים עד היום. האינטרנציונל השני התפרק במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהמפלגות הלאומיות השונות שהרכיבו אותו לא הציגו חזית אחידה נגד המלחמה, אלא תמכו ככלל במדינה אותה ייצגו. בנוסף, האינטרנציונל השני לא היה מהפכני כמו האינטרנציונל השלישי והאינטרנציונל הרביעי שבאו אחריו, ובמדינות רבות הוא תמך בלגיטימיות של מערכת הבחירות. בין פעולותיו החשובות ביותר של האינטרנציונל השני: ההכרזה על 1 במאי כ"יום הפועלים הבין-לאומי" (1889) ועל 8 במרץ כעל "יום האישה הבין-לאומי" (1910, בוועידה בקופנהגן). אף על פי שהמהפכה הייתה מחויבות היסטורית, מרקס ואנגלס טענו כי ניתן לנצל את הפוליטיקה כדי לקדם אותה. עם זאת, אין להקים מפלגות לאומיות, שכן כל המעמד הכלכלי הוא אחד בכל העולם. לכן המפלגות ייקראו "אינטרנציונאל". האינטרנציונל השני קבע שמכיוון שהאימפריות הולכות לכיוון של התנגשות, על הפועלים לשבות כולם – ובכך לשתק את המלחמה המתקרבת שתהיה כנראה על גבם. במרץ 1907 השתתף מנהיג מפלגת "פועלי ציון" שלמה קפלנסקי בכנס של הארגון בווינה, והגיש בקשה לקבל את המפלגה בארגון. בבקשה הרשמית כתב בין השאר: המפלגה הסוציאליסטית של הפועלים היהודים "פועלי־ציון" מסרה יפוי־כוח לחתומים מטה, מרכזי הפדרציות שלה ברוסיה, באוסטריה ובאמריקה, לבקשכם לקבל אותה לאינטרנציונל הפועלים. מפלגת הפועלים היהודית פועלי־ציון מבוססת על העקרונות הסוציאליסטיים, שואפת להלאמת אמצעי־הייצור ורואה בשריון המעמד הכלכלי והמדיני ובהשגת השלטון המדיני ע"י הפרולטריון. הדרך למיגורם הגמור של המשטר הקפיטליסטי ושל שלטונה המעמד של הבורגנות. המפלגה פועלי ציון היא הסתדרות סוציאליסטית עולמית של הפרולטריון היהודי, ולה פדרציות בכל הארצות שבהן מרוכזים פועלים יהודים במספר רב, ובעיקר ברוסיה, באוסטריה, ובארצות־הברית של צפון־אמריקה, וגם בקנדה, באנגליה ובארץ־ישראל. אין הסתדרותנו מצומצמת בגבולות מדינה אחת, אלא כוללת פועלים מכל העולם שהם בני העם היהודי. העם היהודי יושב במדינות רבות, תחת שלטונן של ממשלות שונות, והוא מפוזר ומפורד על פני כל העולם, ואף־על־פי־כן הוא מאוחד מבחינה לאומית ע"י תנאי־התפתחות שווים של חיי־הייצור, על־ידי תולדותיו, מנהגיו ותרבותו. מתוך תנאים אלו התהווה מעמד הפועלים היהודי, שיש לו בכל מקום תפקידים משותפים שהנם תוצאה מהניצול הקפיטליסטי . מפלגת פועלי ציון הציונית אכן התקבלה לארגון וכך גם מפלגת "הבונד" היהודית, שהייתה לא-ציונית. האינטרנציונל השלישי האינטרנציונל הרביעי מדיה וקבצים בנושא האינטרנציונל השני בוויקישיתוף האינטרנציונל השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) התזכיר הראשון למשרד האינטרנציונל הסוציאליסטי, על המשמר, 28 בדצמבר 1951 זאב כ"ץ, האינטרנציונל הסוציאליסטי בעולם של היום, הארץ, 27 באפריל 1960
המנגנון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... המנגנון (סדרת טלוויזיה ברזילאית) – סדרת דרמה-מתח ברזילאית. המנגנון (תוכנית טלוויזיה ישראלית) – תוכנית ראיונות של כאן 11. מנגנון – מערכת מכנית שתפקידה להמיר כוח ותנועה נתונים לכוח או תנועה מבוקשים.