laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארון הטיראן

ארון או אהרון הטיראן (ברומנית: Aron Tiranul ואהרון הוויווד, ברומנית: Aron Vodă, בסלאבונית: Apѡн вода) היה שליטה של נסיכות מולדובה פעמיים: בכהונתו הראשונה בין ספטמבר 1591 עד יוני 1592, ובכהונתו השנייה בין אוקטובר 1592 עד מאי 1595. הוא היה בנו של השליט אלכסנדרו לפושניאנו. הבויארים כינו אותו "ארון האיום". (Aron cel Cumplit). זוהה לעיתים עם שליט ממוצא יהודי בשם "אהרן אמנואיל" או "אמנואל אהרן", שהוזכר בכמה מקורות בני תקופתו. בעקבות עלייתו לשלטון כמינוי של הסולטאן העות'מאני פרץ מרוץ בלתי רשמי שבו המועמדים לכתר מולדובה התחרו ביניהם מי יעניק לטורקים שוחד יותר גדול ויעלו העלאות ללא תקדים במיסים (החאראץ') שהיו משלמים לשער העליון. על אף עוינותם של היניצ'רים כלפיו נהנה ארון וודה מתמיכת לובי חזק שכלל את: שלמה אשכנזי, אדוארד בארטון, הוג'ה סעדאדין אפנדי ופטריארך קונסטנטינופול, ירמיאס השני. חרף הצלחתו הפוליטית, שקע אהרן בחובות כבדים ואז הרשה לנושיו להתערב במישרין במדיניות הפסיקלית של מולדובה, תוך ניצול פוגעני של האיכרים משלמי מיסים. לבסוף יצא ארון נגד הבנקאים והורה על הוצאתו להורג של ברטולומאו ברוטי בעקבות מעשים אלה והדיכוי ביד חזקה של המורדים בלפושנה ובאורחיי הודח ארון מכס הנסיכות בפקודת העות'מאנים. בסופו של דבר הוראה זו בוטלה כעבור חודשיים. בינתיים ביוני 1592 בתמיכה פולנית עלה זמנית לשלטון מורד בשם פטרו הקוזק (Petru Cazacul) . הסולטאן העות'מאני התרעם על התערבות פולין בבחירת שליטי מולדובה ואיפשר לארון קבל את השלטון בחזרה. ארון נמצא בעת שלטונו השני בתלות הולכת וגוברת בתמיכתה של נסיכות טרנסילבניה. עלה שוב לכס מולדובה מולדובה כבן חסות כנוע של העות'מאנים, כשהוא נקט באמצעים נגד הפצת הדת הקתולית במדינתו וגירש את נציגי הישועים משטחה. אולם בחשאי התחיל לשאת ולתת על האפשרות שמולדובה תשתתף ב"ליגה קדושה" אנטי-עות'מאנית כשהוא הכריז על עצמו בן ברית של הכס הקדוש ושל האימפריה הרומית הקדושה תוכנית זו נתמכה גם על ידי טרנסילבניה שבהנהגת השליט ז'יגמונד באטורי ועל ידי ולאכיה בראשות מיכאי האמיץ. עם התחלת המלחמה הארוכה בטורקים (1606-1593) ב-1593 מולדובה הפכה לזירת מלחמה שנייה, כשפלשו בה החאן של קרים והקוזקים מהסיץ' הזפורוז'י . אחרי משא ומתן ארוך הצליח ארון לכרות ברית עם הקוזקים. הוא סייע למיכאי האמיץ לאגף את הטורקים ולהרחיב את שליטתו בבוג'אק ובצפון דוברוג'ה. במהלך העימות הורה ארון על שורה של מעשי טבח - כולל רציחתם של שוביים טורקים ושל 19 חלפנים יהודים. על אף מחויבותו הצבאית והדיכוי על ידו של התקוממות פרו-טורקית, עורר ארון את חשדו אל באטורי. קשריהם נעשו מתוחים אחרי שארון סירב להישבע אמונים לחצר טרנסילבניה כשהעדיף שמולדובה תוכר בחלק מהאימפריה הרומית הקדושה. לפי הדיווחים ערער באטורי את יסודות ה"ליגה הקדושה" על ידי טענותיו כי לא ניתן לסמוך על השליט המולדבי. באטורי התחיל לסייע למפקד מולדבי בשם שטפן רזבאן לעצור את ארון ולתפוס את השלטון. ארון ומשפחתו הוגלו לקורונה (בראשוב) ואחר כך נכלא ביישוב וינצו דה ז'וס (אז אלווינץ) בטירת מרטינוצי. ארון מת שם, ככל הנראה מורעל. בנו החורג, מרקו צ'רצ'ל ("עגיל" ) שרד והגיע לחצר ולאכיה ולזמן קצר שימיש כממלא מקום של מיכאי האמיץ בנסיכות מולדובה. שנו של ארון וודה נשמר בשמות של כנסיית בשם ארוניאנו ושל כפר בעל אותו שם שנמצאים קרוב ליאש. ארון נחשב למייסד בית הספר הרומני הראשון בבראשוב, ברובע שקיי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית על הגדה

בית על הגדה (שם רשמי — בית הממשלה, ברוסית: Дом на набережной) הוא מתחם מגורים הנמצא ברובע יאקימנקה במוסקבה. בית על הגדה נבנה בשנים 1928 -1931 על גדת ברסנבסקאיה של נהר מוסקבה. תוכנן על ידי האדריכל היהודי בוריס יופן. מיצג של של אדריכלות קונסטרוקטיביזם. עד 1952 היה זה בניין המגורים הגבוה ביותר במוסקבה. בניין זה ידוע כמגורי האליטה הסובייטית. חלק מדיירי הבניין הוצאו להורג במהלך הטיהורים הגדולים. מתחם המגורים ממוקם באי בלצ'וג, המחובר לעיר בשני גשרים - גשר האבן הגדול וגשר האבן הקטן. הבניין משתרע על שטח של 3.3 דונם ומורכב מ-8 בניינים בגובה 9 עד 11 קומות, 505 דירות ו-25 כניסות. ניקיטה חרושצ'וב- פוליטיקאי, שליט ברית המועצות לברנטי בריה - ראש השירותים החשאיים בברית המועצות מיכאיל טוכאצ'בסקי - מרשל ברית המועצות וסילי בליוכר - מרשל ברית המועצות גאורגי ז'וקוב - מרשל ברית המועצות איוואן בגרמיאן - מרשל ברית המועצות איוואן קונייב - מרשל ברית המועצות רודיון מלינובסקי - מרשל ברית המועצות קיריל מרצקוב - מרשל ברית המועצות דמיאן בדני - סופר ומשורר ארטיום מיקויאן - מתכנן מטוסים ואסילי סטלין - גנרל, בנו של יוסיף סטלין סבטלנה אלילויבה - בתו של יוסיף סטלין אלכסיי סטחאנוב מדיה וקבצים בנושא בית על הגדה בוויקישיתוף История дома – Музей «Дом на Набережной» (ב־)
יאקוב זדיק

יאקוב זדיק (ברומנית: Iacob Zadik;‏ 8 בדצמבר 1867 – 8 באפריל 1970) היה גנרל רומני. זדיק לחם, בין השאר, במלחמת הבלקן השנייה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמה ההונגרית-הרומנית. מדיה וקבצים בנושא יאקוב זדיק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיסר אוסטריה

קיסר אוסטריה היה כינויו של המונרך השולט באימפריה האוסטרית, ולאחר מכן באימפריה האוסטרו-הונגרית. הראשון למלא תפקיד זה היה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שעשה כן ב-1804. התפקיד אויש עד 1918, שעה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית התפרקה בשלהי מלחמת העולם הראשונה. את התפקיד מילא אז קרל הראשון, קיסר אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא קיסר אוסטריה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שר המדינה

שר המדינה הוא תואר הניתן לפוליטיקאים או לפקידי ציבור במדינות מסוימות הפועלות בשיטת דמוקרטיה פרלמנטרית. בחלק מהמדינות התפקיד של "שר המדינה" הוא שר זוטר. במדינות אחרות התפקיד של "שר מדינה" הוא תפקיד בכיר יותר, כמו שר בממשלה. ולעיתים מקביל לתפקידו של ראש הממשלה. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המוזיאון להיסטוריה ולתרבות של יהודי בוקובינה

המוזיאון להיסטוריה ולתרבות של יהודי בוקובינה (באוקראינית: Чернівецький музей історії та культури євреїв Буковини) הוא מוזיאון שנחנך בצ'רנוביץ שבבוקובינה ב-2008. המוזיאון מנציח את ההיסטוריה של יהדות בוקובינה. המוזיאון נבנה בבית העם היהודי, מרכז קהילתי יהודי שנפתח בעיר ב-1908 ונסגר במהלך מלחמת העולם השנייה. המוזיאון עצמו מכיל יודאיקה, מסמכים וחפצי יומיום הקשורים ליהודים, וכן חומרים קוליים וסרטונים קצרים. נוסף על כך, המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון להיסטוריה ולתרבות של יהודי בוקובינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה ולתרבות של יהודי בוקובינה (באנגלית) Museum's Collection, באתר "The Chernivtsi Museum of the History and Culture of Bukovinian Jews" (באנגלית) Multimedia, באתר "The Chernivtsi Museum of the History and Culture of Bukovinian Jews" (באנגלית) Temporary exhibitions, באתר "The Chernivtsi Museum of the History and Culture of Bukovinian Jews" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ פון שמיק

פרנץ פון שמיק (בגרמנית: Franz von Schmück; ‏5 באוקטובר 1797 – 29 במאי 1862) היה פוליטיקאי אוסטרי. כיהן כמושל בוקובינה מטעם האימפריה האוסטרית בשנים 1857–1854. שמיק רכש את השכלתו באוניברסיטת קארל בפראג. הוא החל את כהונתו כמושל זמני במרץ 1853, עם סיום כהונתו של קודמו בתפקיד, אנטון פון הניגר. עם זאת, רק ב-29 במאי 1854 הפך תפקידו מזמני לקבוע. פעילותו של פרנץ פון שמיק בבוקובינה התאפיינה בחיפוש אחר דו-קיום שליו של דתות ולאומים רבים באזור. הוא תרם להקמת הספרייה הממלכתית בצ'רנוביץ וסייע למוזיאונים. הוא דאג לארגוני צדקה, עזר לפתוח את המועדון של הקיסרית אליזבת ופרנץ יוזף. הוא גם היה אחראי לפיתוח החינוך באזור, פתח כמה מוסדות חינוך ובתקופת כהונתו נפתח בית הספר היסודי היהודי-גרמני הראשון. ב-1857 הציע הברון שמיק ליהודים להקים בית כנסת חדש, כדי להקהל על בעיית הצפיפות בעיר. לאחר מכן החל הבנקאי מרקוס צוקר לאסוף תרומות לשם בניין בית הכנסת. כיוון שגיוס הכספים לא עלה יפה, הרעיון נגנז. רק ב-1872, עם התפלגותה של קהילת יהודי צ'רנוביץ לקהילה אורתודוקסית ולרפורמית הועלה מחדש רעיון בנייתו של בית הכנסת, כדי שישמש כבית כנסת רפורמי נפרד. לבסוף נחנך בית הכנסת ב-1877, ונודע בתור בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ. זאת, שנים רבות לאחר תום תקופת כהונתו של שמיק כנשיא בוקובינה. כמו כן, יזם שמיק את הקמתו של בניין הממשלה המחוזית של בוקובינה. לאחר שעבד בבוקובינה, מונה פרנץ פון שמיק לנשיא בית המשפט העליון לאדמות מורביה-שלזיה. לאחר מותו של שמיק ב-1862, נחנכה אנדרטה לזכרו. Schmück, Franz Frh. Von, באתר "Biographien" (בגרמנית) Ukraine, Bukovina, באתר "worldstatesmen" (באנגלית) Die Landespräsidenten der Bukowina, באתר "Bukowina", מאורכב מ-28 במאי 2013 (בגרמנית) Independent Crown Land, מתוך "History of the Jews in the Bukowina", באתר JewishGen (באנגלית) BLKÖ:Schmück, Franz Freiherr, באתר ויקיטקסט (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוליאן זכרייביץ'

יוליאן אוקטביאן זכרייביץ-לוויגרוד (בפולנית: Julian Oktawian Zachariewicz-Lwigród;‏ 17 ביולי 1837 – 27 בדצמבר 1898) היה אדריכל פולני וממתכנני בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ. מדיה וקבצים בנושא יוליאן זכרייביץ' בוויקישיתוף יוליאן זכרייביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Say Hello 2 Heaven

Say Hello 2 Heaven (בתרגום: תגיד שלום לגן עדן) הוא שיר של להקת טמפל אוף דה דוג האמריקאית בז'אנר הגראנג' והרוק שהייתה למעשה סופרגרופ. השיר היה הראשון באלבום הבכורה המצליח של הסופרגרופ, טמפל אוף דה דוג. השיר הוא הסינגל השני מתוך האלבום, ונחשב לאחד השירים הפופולרים ביותר מהאלבום, ואחד המזוהים ביותר עם הלהקה. השיר הגיע למקום החמישי במצעד שירי הרוק המיינסטרימים של הבילבורד האמריקאי. כותב השיר כריס קורנל, העיד כי השיר הוא מחווה לסולן להקת מאת'ר לאב בון אנדרו ווד, שהיה שותפו לחדר, ומת ממנת יתר של הרואין באותה השנה. "Say Hello 2 Heaven" נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה כריס קורנל, והוא אחד משני שירים שנכתבו על ידי קורנל בסיבוב ההופעות של להקתו המקורית סאונדגארדן באירופה (השני היה "Reach Down", שהיה גם הוא באלבום), כשחווה את מותו של חברו אנדרו ווד במהלך סיבוב הופעות זה. הקלטת השיר תוכננה להיות סינגל יחיד, אך להקת הסופרגרופ החליטה להקליט אלבום שלם. קורנל צוטט במגזין ריפ, אחרי יציאתו של השיר ב-1991: מיד לאחר מותו של אנדי (אנדרו ווד), נסענו לאירופה, וזה היה מחריד, כיוון שלא יכולתי לדבר על זה, ולא היה מישהו שהכיר ואהב אותו מסביבי. באותה העת כתבתי שני שירים "Reach Down" ו"Say Hello 2 Heaven". זו הייתה בעצם דרכי להתמודד עם זה. אחרי שחזרנו, הקלטתי את השירים מיד, והם נשמעו שונה מאיך שסאונדגארדן נשמעים בדרך כלל, אך הם נשמעו מתאימים אחד לשני. הם נשמעו כמו מוזיקה שהוא (אנדרו) יאהב. היה לי רעיון לשחרר אותו כסינגל, ולהשיג את חברי להקת מאת'ר לאב בון, או לפחות את סטון (גוסארד) וג'ף (אמנט) לנגן בשירים אלו. היה לי את הרעיון במשך יומיים בראשי, ואז, עם חוסר בטחון עצמי של אמן, החלטתי שזה רעיון מטופש. איכשהוא הבחורים האלו שמעו את הקלטת, והם מאוד מאוד התרגשו. סטון, ג'ף, והמתופף שלנו מאט (קמרון), עבדו על הדמו לשיר, ולבסוף הפכו ללהקת פרל ג'אם, לכן היה לנו רעיון לעשות אלבום פרומו או רגיל, ואף לעשות משהו עם שירי הסולו של אנדי . בראיון ב-2016, הצהיר קורנל: עם כל מה שנכתב על טמפל אוף דה דוג לאחרונה, זה הזכיר לי את המשמעויות המקוריות של השירים הללו. "Say Hello 2 Heaven" למשל, היה אחד השירים שכתבתי ישירות לאנדי אווד, וכמות הפעמים שמישהו ביקש שאנגן את השיר הזה עבור מישהו אחר שהוא הכיר ונפטר היו רבות מאוד. זה נהדר שזה הפך להמנון הזה שגורם למישהו להרגיש נחמה כשאיבד מישהו, אבל לאחרונה נהייתי קצת יותר רכושני ברעיון שהשיר הזה באמת נכתב עבור בחור ספציפי ולא שכחתי אותו. אז הזכרתי לעצמי ולאלה בקהל מאין הגיע השיר הזה. "Say Hello 2 Heaven" הגיע למקום החמישי במצעד שירי הרוק המיינסטרימים של הבילבורד האמריקאי. מחוץ לארצות הברית, הסינגל שוחרר מסחרית בגרמניה ובממלכה המאוחדת. דייוויד בראונה מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי קרא לשיר "משהו כמו בלדת רוק אלטרנטיבית". "Say Hello 2 Heaven" הוצג לראשונה בשידור חי בהופעה של הלהקה ב-13 בנובמבר 1990 בסיאטל, וושינגטון ב-Off Ramp Café. קורנל הוסיף את "Say Hello 2 Heaven" לסט ההופעות החיות שלו בשנת 2007. כל השירים נכתבו והוחלנו על ידי כריס קורנל. גרסת ויניל 7 (גרמניה) "Say Hello 2 Heaven" - 6:22 "Wooden Jesus" - 4:09 גרסת CD (גרמניה והממלכה המאוחדת) "Say Hello 2 Heaven" (edit) - 4:25 "Say Hello 2 Heaven" - 6:22 "Wooden Jesus" - 4:09 גרסת CD לקידום מכירות (ארצות הברית) "Say Hello 2 Heaven" (edit) - 4:25 "Say Hello 2 Heaven" - 6:22 מידע על היצירה "Say Hello 2 Heaven" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Say Hello 2 Heaven" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Say Hello 2 Heaven" באתר Discogs
טרסבה (אוקראינה)

טרסבה (באוקראינית: Тересва) היא עיירה, אשר נמצאת בקצה הדרומי המערבי של אוקראינה. היישוב הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-14. בעבר היה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר פירוקה נכלל בצ'כוסלובקיה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עברה לשליטת ברית המועצות וכיום היא שטח השייך לאוקראינה. נמצאת באזור מרמורוש, חבל ארץ הררי באזור מזרח הונגריה. כיום טרסבה, נמצאת סמוך לגבול הסלובקי והרומני. לפני מלחמת העולם השנייה, חיו בה הונגרים, אוקראינים, גרמנים ויהודים יחד. בשנת 2020 7,585 תושבים רשומים בעיירה. הרישומים הראשונים של יהודים בטרסבה מגיעים משנת 1768. בשנת 1921, ידוע על 768 יהודים וב-1941 תחת שלטון צ'כוסלובקיה מספרם עלה ל-983 יהודים. היהודים היו קהילה מעורבת, חלקם הלכו לבתי ספר עממיים יחד עם האוכלוסייה הנוצרית ואילו אחרים הקפידו להשתתף בתלמוד תורה. מקורות הפרנסה של הקהילה היו מגוונים, ידוע על יהודים שהיו בעלים של טחנות רוח ובתי מלאכה. בנוסף, היו תנועות נוער ציוניות ושל אגודת ישראל. ב-1939 עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הונגריה כבשה את העיירה. ההונגרים החלו עם גזירות כנגד היהודים ואספו גברים צעירים לפלוגות עבודה בשנת 1941. רובם נשלחו לחזית המזרחית, חלקם נספו בשל עבודות כפייה קשות והתעללות של חיילים הונגרים. באוגוסט 1941, נשלחו כמה עשרות משפחות של יהודים לאזור פולין, ככל הידוע הם נרצחו שם על ידי הגרמנים. באמצע מאי חוסלה העיירה היהודית, היהודים שנותרו במקום נשלחו ברכבת לאושוויץ בירקנאו. נשלחו מאות יהודים למחנה, מעטים חזרו. ביד ושם כתובות 723 שמות של קורבנות העיירה. מדיה וקבצים בנושא טרסבה בוויקישיתוף http://teresvajews.blogspot.com/2011/02/blog-post.html בלוג טרסבה https://books.google.co.il/books?id=tumlOiOZvSUC&pg=PA1303&lpg=PA1303&dq=Teresva+jews&source=bl&ots=znsoCQbXsX&sig=ACfU3U2Rdtcl9vx_dFfifHMvNTuu6S4vug&hl=en&sa=X&sqi=2&ved=2ahUKEwiz2KaM9PvxAhVzVTABHc7OD2gQ6AEwAnoECAIQAw#v=onepage&q=Teresva%20jews&f=false The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust
פאל בירו

פאל בירו (במקור בריל עד 1898, בהונגרית: Bíró Pál; בודפשט, 7 ביולי, 1881 – ניו יורק, ארצות הברית, 6 במאי 1955) היה כלכלן, פוליטיקאי, איש עסקים ממוצא יהודי. דודיו היו דיולה לאנצי ולאו לאנצי. גיסו היה בלה זרקוביץ. פאל בירו (בריל) נולד כבנם של ארמין בריל (1849–1917) ושל אנה לאנצי (1858–1939). הוא סיים את בתי הספר היסודיים והתיכוניים בבודפשט. הוא היה סטודנט למשפטים בבודפשט ואחר כך המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת פרייבורג. בשנת 1902 קיבל את הדוקטורט. משנת 1903 היה עובד של מפעלי הפלדה Rimamurány-Salgótarjáni Vasmű Rt. בשנת 1912 מונה למנהל העסקים ובשנת 1917 (אחרי מות אביו) למנהל הכללי של החברה. משנת 1927 היה הנשיא ויו"ר מועצת המנהלים. הוא היה אחד המובילים בחיים הכלכליים של המערכת לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. הוא היה חבר הנהלה באיגוד התעשיינים הלאומי (GYOSZ), בלשכת המסחר והתעשייה ובמרכז למדיניות המכס. משנת 1922 ועד 1939 (במשך 17 שנים) היה חבר האספה הלאומית ההונגרית מטעם המפלגה המאוחדת ואף הוענק לו תואר "יועץ מסחרי ראשי". לפני הבחירות לפרלמנט בשנת 1935 הוא עזב את מפלגת השלטון של אישטוואן בתלן ונבחר כעל מפלגתי. לאחר פרסום החוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) הוא ומשפחתו ברחו לשווייץ. אשתו הראשונה הייתה מריה וייס (1889–1927), בתם של פילפ וייס ושל פלורה גאראי, אותה נשא ב-5 בינואר 1909 בבודפשט. הוא התאלמן בשנת 1927. אשתו השנייה הייתה אליס מריה אבאפי (1894–1972). ילדיו: יאנוש בירו (1909–1943) מריאטה בירו (1916–1980) Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. פאל בירו Magyar politikai lexikon. Szerk. T. Boros László. Budapest, Európa Irodalmi és Nyomdai Rt., 1929. (לקסיקון פוליטי הונגרי) A magyar feltámadás lexikona. Szerk. Szentmiklóssy Géza. Budapest, 1930. (לקסיקון התחייה ההונגרית. בודפשט, 1930) מדיה וקבצים בנושא פאל בירו בוויקישיתוף Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 128751/1898. Forrás: MNL-OL 30790. mikrofilm 1032. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1898. év 16. oldal 57. sor Népszabadság - Pest Megyei Krónika melléklet, 1997. február 4. "Bíró Pál és Weisz Mária házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 18/1909. folyószáma alatt".
פרנסזיניה

פרנסזיניה (בפורטוגזית: Francesinha) הוא כריך פורטוגזי המורכב מלחם, בשר או נקניק צ'יפולאטה, גבינה מומסת חמה, רוטב עגבניות ותבלינים שונים. הכריך דומה בטעמו לכריך הצרפתי קרוק-מסייה (Croque Monsieur) ונהוג לצרוך אותו לצד משקה תוסס. כריך הפרנסזיניה הופיע לראשונה בפורטוגל בשנת 1903, בעיר פורטו, בבית קפה בשם הברזיליירה (A Brasileira) שהגיש כריכים עם גבינה מומסת. הכריך קיבל את כינויו בשנות החמישים, לאחר שמהגר פורטוגלי בשם דניאל דה סילבה חזר מצרפת ומבלגיה וניסה להתאים את הכריך לקהל המקומי. בשנת 1953, הקים דה סילבה מסעדה בעיר פורטו, בשם הרגאליירה (A Regaleira) וזאת במטרה למכור את כריך הפרנסזיניה עם בשרים מקומיים. לכריך גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבשרית, קיימות גם גרסאות עם שרימפס, דג בקלה, פסטרמה וגרסה צמחונית. מדיה וקבצים בנושא פרנסזיניה בוויקישיתוף הקשר הצרפתי: פשע קלורי בכריך פורטוגזי, באתר Haolam מידע אודות כריך הפרנסזיניה, באתר Omegaton מתכון של כריך הפרנסזיניה, באתר Thecookwaregeek The foodie traveller on … why Porto’s francesinha sandwich is a gut buster, the Guardian, ‏8 באוגוסט 2016 (באנגלית) Grau do adjetivo, Norma Culta (בפורטוגזית) Obrigadíssimo - Ciberdúvidas da Língua Portuguesa, ciberduvidas.iscte-iul.pt
ג'יימס תומפסון

ג'יימס תומפסון הרביעי (באנגלית: James Thompson IV; נולד ב-18 בינואר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בהפועל חיפה. תומפסון שיחק ארבע עונות באוניברסיטת מזרח מישיגן, כשבעונתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 11.0 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק. הוא סיים את הקריירה שלו במכללה במקום הראשון בריבאונדים עם 1,452, כשהוא הוביל את הליגה בריבאונדים בשלוש מארבע העונות בהן שיחק במכללה. בעונתו הראשונה הוא נבחר לרוקי העונה של המחוז ולחמישייה השנייה, שבתואר הזה זכה שוב בשנים 2017 ו-2019. בשנת 2018 הוא נבחר לחמישייה הראשונה. בשתי העונות האחרונות שלו הוא נבחר לחמישיית ההגנה של העונה. בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם תומפסון בפודרוסה מונטגרנרו מליגת המשנה האיטלקית. בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 13.4 נקודות ו-9.9 ריבאונדים למשחק, לפני שב-24 בינואר 2020 שוחרר מהקבוצה. שלושה ימים לאחר מכן תומפסון חתם בסיאול סמסונג ת'אנדר מהליגה הקוריאנית, שם שותף בעשרה משחקים בהם העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות ו-4.3 ריבאונדים לפני שמגפת הקורונה עצרה את העונה. ב-24 באוגוסט 2020, חתם תומפסון בטלקום בון מהליגה הגרמנית. בקבוצה תומפסון שותף ב-36 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 7.1 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. ב-24 ביולי 2021, חתם תומפסון לשנתיים בהפועל חיפה מהליגה הישראלית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket חיזוק נוסף להפועל חיפה: ג'יימס תומפסון, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏24 ביולי 2021 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס תומפסון".
אייפל (סרט)

אייפל (בצרפתית: Eiffel) הוא סרט בהפקה משותפת של צרפת וגרמניה שביים מרטין בורבולון ויצא בשנת 2021. זהו סיפור האהבה בין המהנדס גוסטב אייפל לבין צעירה בשם אדריאן בורש, במהלכו יעלה הרעיון לבנות את מגדל אייפל, לקראת התערוכה הבינלאומית של שנת 1889. בפריז, של סוף שנות השמונים של המאה התשע עשרה, גוסטב אייפל אך זה שיתף פעולה בבניית פסל החירות. הוא נאלץ להתמודד עם לחץ מצד ממשלת צרפת, שביקשה ממנו לעצב משהו מרהיב עבור התערוכה האוניברסלית בפריז של שנת 1889. בעוד המהנדס מתעניין רק בפרויקט הרכבת התחתית, הוא פוגש את אדריאן בורש, אהובת נעוריו והוא נופל למערכת יחסים אסורה וסודית שתעניק לו השראה. רומן דוריס: גוסטב אייפל אמה מקי: אדריאן בורש פייר דלאדונשאן: אנטואן רסטאק ארמנד בולנז'ר: קלייר אייפל אנדרניק מאנה: אדולף סאלס אלכסנדר שטייגר: ז'אן קומפניון פיליפ הריסון: אדוארד לוקרוי ג'רמיה פטרוס: אדמונד ג'רמיה לופז: מוריס קושלין פרדריק מרלו: ז'ורז' דמיאן זנולי: אמיל נוגייר ביוני 2020, נודע כי תקציב הסרט יעמוד על 23.4 מיליון יורו מה שיהפוך אותו להפקה הצרפתית הגדולה ביותר לשנת 2020. בראיון לתקשורת, מנהל ההפקה פרנסואה האמל ציין כי יהיה צורך בתקציב נוסף של 300,000 יורו בשל הוצאות הקשורות לשמירה על הנחיות שהוכרזו עקב פרוץ מגפת הקורונה. גוסטב אייפל התערוכה העולמית של פריז (1889) אתר האינטרנט הרשמי של אייפל (באנגלית) "אייפל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אייפל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אייפל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Leslie Fauvel (1 ביוני 2020). "Déconfinement : les tournages de films reprennent". Le Journal du dimanche. נבדק ב-28 ביוני 2020. {{cite journal}}: (עזרה). "Eiffel (2021)". Internet Movie Database (באנגלית). נבדק ב-28 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה). "Eiffel". Allociné. נבדק ב-15 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה). Constance Jamet (27 ביוני 2020). "Eiffel : une première image du duo romantique formé par Romain Duris et Emma Mackey". Le Figaro. נבדק ב-28 ביוני 2020. {{cite journal}}: (עזרה) Caroline Besse (26 ביוני 2020). "Sur le tournage de la superproduction Eiffel : "Tous les accessoires que les comédiens touchent sont désinfectés"". Télérama. נבדק ב-28 ביוני 2020. {{cite journal}}: (עזרה).
סמיר איט סעיד

סמיר איט סעיד (בצרפתית: ‏Samir Aït Saïd‏Ⓘ‏; נולד ב-1 בנובמבר 1989) הוא מתעמל צרפתי. מקום רביעי במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020 ופריז 2024), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (שטוטגרט 2019) ואלוף אירופה (מוסקה 2013) בטבעות. השתתף בשלוש אולימפיאדות (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020 ופריז 2024). באולימפיאדת טוקיו זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו בטקס הפתיחה. סעיד נולד וגדל בשמפיני סור-מארן, פרבר של פריז, בן למשפחה ממוצא קאבילי מאלג'יריה. כשהיה נער, למד את השפה הקאבילית, לצד ערבית, בבית סבתו. בשנת 2004 הצטרף סעיד לנבחרת צרפת, ומשנת 2006 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באפריל 2011 זכה במדליית כסף בקפיצות בתוצאה של 16.262 נק', אחרי חברו לנבחרת תומה בוהיי (16.362 נק') ולפני אנטון גולוצוצקוב מרוסיה (16.125 נק') בשנת 2012 התכונן להשתתף באולימפיאדת לונדון (2012), אולם כמה ימים לפני כן נפצע ברגלו ונאלץ לפרוש מן המשחקים האולימפיים. באליפות אירופה שנערכה במוסקבה, רוסיה באפריל 2013 זכה במדליית זהב בטבעות בתוצאה של 15.466 נק', בצוותא עם איגור רדיבילוב מאוקראינה, לפני חברו לנבחרת דני פיניירו-רודריגז ומטאו מורנדי מאיטליה (15.433 נק') באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) העפיל לשלב גמר בטבעות מהמקום השישי בתוצאה של 15.533 נק', אך טרם הופעתו בגמר נפצע סעיד ברגלו ונאלץ לפרוש מהתחרות. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוקטובר 2019 זכה סעיד במדליית ארד בטבעות בתוצאה של 14.800 נק', אחרי איברהים קולק מטורקיה (14.933 נק') ומרקו לודדיו מאיטליה (14.900 נק'). באולימפיאדת טוקיו (2020) זכה לכבוד לשאת את דגל מדינתו ביחד עם הג'ודוקא קלריס אגבניינו, בטקס הפתיחה. במשחקים האולימפיים עצמם סיים במקום רביעי בטבעות בתוצאה של 14.900 נק'. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 15.066 נק' ועלה מהמקום השלישי. מדיה וקבצים בנושא סמיר איט סעיד בוויקישיתוף סמיר איט סעיד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סמיר איט סעיד, ברשת החברתית אינסטגרם סמיר איט סעיד, באתר olympedia.org סמיר איט סעיד, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית JO 2016: Samir Aït-Saïd, des anneaux et de l’or