laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויליאם דייטון

ויליאם לואיס דייטון (באנגלית: William Lewis Dayton;‏ 17 בפברואר 1807 – 1 בדצמבר 1864) היה פוליטיקאי אמריקאי, פעיל תחילה במפלגה הוויגית ואחר כך במפלגה הרפובליקנית. בבחירות לנשיאות ב-1856, הוא הפך למועמד הרפובליקני הראשון לסגן הנשיא לצד ג'ון פרימונט, אולם המפלגה הרפובליקנית הפסידה בבחירות האלו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שימש דייטון כשגריר ארצות הברית בצרפת, תפקיד בו פעל למניעת הכרה צרפתית בקונפדרציית המדינות של אמריקה. דייטון נולד בבאסקינג רידג', ניו ג'רזי, לאיכר ג'ואל דייטון (1776–1833) וננסי (לואיס) דייטון (1787–1866). אביו עבד כחקלאי ומכונאי, ולא בלט כל כך, אבל משפחת דייטון המורחבת בלטה זמן רב בניו ג'רזי. דייטון היה אחיינו של אליאס דייטון ובן דודו השני של ג'ונתן דייטון. הוא סיים את לימודיו בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) ב-1825. לאחר מכן למד משפטים אצל פיטר דומונט ורום, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1830, והפך לעורך דין בפריהולד. בשנת 1837, דייטון נבחר למועצה המחוקקת של ניו ג'רזי, והוא הפך לשופט בבית המשפט העליון של ניו ג'רזי בשנת 1838. לאחר מותו של הסנאטור האמריקני סמואל ל. סאות'ארד, הוא מונה לסנאט של ארצות הברית החל מה-2 ביולי 1842, וסיים את כהונתו ב-1845. הוא נבחר מחדש על ידי בית המחוקקים של ניו ג'רזי כוויגי ב-1845 אך הפסיד ב-1851, וסיים את תפקידו ב-3 במרץ 1851. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1856, דייטון נבחר על ידי המפלגה הרפובליקנית המתהווה כמועמד הראשון שלהם לסגן נשיא ארצות הברית על פני אברהם לינקולן בוועידת פילדלפיה. הוא וחברו, ג'ון פרימונט, הפסידו למועמדים הדמוקרטים, ג'יימס ביוקנן וג'ון ברקינרידג' . לאחר מכן, הוא כיהן כתובע הכללי של ניו ג'רזי עד 1861, כאשר הנשיא לינקולן מינה אותו לשגריר בצרפת. הוא שירת ממאי 1861 עד מותו ב-1 בדצמבר 1864. שירותו השתרע על פני רוב מלחמת האזרחים האמריקאית. בצרפת, דייטון היה חלק ממסע לובינג מוצלח כדי למנוע מממשלתו של נפוליאון השלישי להכיר בעצמאות הקונפדרציה או לאפשר שימוש של הקונפדרציה בנמלי צרפת. דייטון מת בפריז ונקבר בבית הקברות ריברוויו, טרנטון, ניו ג'רזי. בנו, ויליאם לואיס דייטון ג'וניור (1839–1897), סיים את לימודיו בפרינסטון בשנת 1858 ושימש כשגריר הנשיא צ'סטר א. ארתור בהולנד בין השנים 1882–1885. מדיה וקבצים בנושא ויליאם דייטון בוויקישיתוף ויליאם דייטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויליאם דייטון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) James, George. "He's Looked at Life From Both Sides Now", The New York Times, "Buried here too is William Lewis Dayton, the first Republican vice presidential candidate who defeated Lincoln for the position in 1856 but lost the presidential nomination to him in 1860." February 20, 2000. Accessed December 29, 2007.
פיראס ח'טיב

פיראס ח'טיב (בערבית: فراس خطيب; נולד ב-6 בפברואר 1980) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ערבי ישראלי. משמש כמנכ"ל ועורכה הראשי של תחנת הרדיו א-נאס המשדר מנצרת. ח'טיב נולד בכפר עראבה ואת דרכו בעולם התקשורת החל בגיל 22 כאשר ייסד את מגזין "SHABAB". בשנת 2004, ייסד וערך את המקומון AL-MADINA אשר מסקר את אזור חיפה וסביבתה. בין השנים 2005–2011 שימש ח'טיב ככתב בעיתון AL_BAYAN היוצא באמירויות ובמגזין האקדמי QUADAYA ISRAELIYA. ב-2011 התמנה ח'טיב כפרשן לענייני ישראל ופלסטינים בערוץ הטלוויזיה BBC. ב-2012 הצטרף ח'טיב לחדשות ערוץ SKY NEWS ARABIA. ב-2014 חזר ל-BBC והפעם על תקן כתב בכיר לענייני המזרח התיכון, במהלך עבודתו רשם ח'טיב שורה של הישגים עיתונאיים ובהם ראיונות עם ראשי ממשלת ישראל בנימין נתניהו ואהוד אולמרט, סיקור את מלחמת האזרחים בסוריה ותיעוד מן השטח את מבצעי ישראל בעזה. ב-2016 שימש ח'טיב כאנליסט פוליטי ב-BBC ולצורך כך העתיק את מקום מגוריו ללונדון. במסגרת תפקידו סיקר את פרישתה של בריטניה מהאיחוד האירופאי ואת בחירתה של תרזה מיי לראשות הממשלה. ב-2018, עם החלטת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לפרסם מכרז לשידורי רדיו בשפה הערבית איגד ח'טיב קבוצת אנשי עסקים בכירים מן החברה הערבית אשר התמודדה במכרז. ב-2019 הודיעה הרשות השנייה כי קבוצתו של ח'טיב זכתה במכרז וב-2020 החלה התחנה החדשה בשמה רדיו א-נאס כיום ח'טיב משמש כמנכ"ל וכעורכה הראשי בתחנה משדרים בין היתר העיתונאים מוחמד מג'אדלה, פוראת נסאר ושירין יונס. את תואר הדוקטורט שלו רכש ח'טיב בלימודי מדיה באוניברסיטת לונדון. כמו כן הוא בעל תואר שני ללימודי המזרח ומזרח אפריקה באוניברסיטת לונדון ואף שימש כעמית מחקר במכללת אוקספורד לעיתונות ויחסים בינלאומיים. ח'טיב נשוי לאשת העסקים רנד עומרי. לזוג שני ילדים והם המתגוררים בנצרת. אלכסנדר כץ, הרדיו הערבי החדש יושק בינואר: "באים לזעזע ולנער את השוק", באתר אייס, 14 בנובמבר 2019 "איימן עודה לא נותן את הכותרות הטובות לתקשורת הערבית, את זה אני רוצה לשנות", באתר העין השביעית, 28 בפברואר 2020
פרופסור פליטיק

פרופסור פיליוס פליטיק (באנגלית: Filius Flitwick) הוא דמות בדיונית בספרי הארי פוטר שנכתבו על ידי ג'יי קיי רולינג. פיליוס פליטיק הוא המורה ללחשים בהוגוורטס וראש בית רייבנקלו. מבנה גופו נמוך מאוד, דמוי גמד. יש המייחסים את גובה קומתו לדם גובליני שזורם במשפחתו אך אין הוכחה לכך. בסדרת הסרטים גילם את דמותו השחקן ווריק דייוויס. בסרטים הארי פוטר ואבן החכמים והארי פוטר וחדר הסודות דמותו הייתה מקריחה ועטתה זקן לבן, אך ביתר הסרטים שבסדרה שונה מראהו לדמות משופמת בעלת בלורית שחורה. במהלך השנה הראשונה של הארי בספר הארי פוטר ואבן החכמים הוא משתמש בכישורי הלחשים שלו כדי לעזור לקשט את האולם הגדול לחג המולד. הוא גם אחד המורים שמטילים לחשים כדי לשמור על אבן החכמים על ידי הטלת לחשים על מאה מפתחות כדי שיוכלו לעוף, מה שמקשה למצוא את המפתח לדלת המובילה לחדר הבא. במהלך השנה השנייה של הארי, בספר הארי פוטר וחדר הסודות פליטיק עוזר לפרופסור סינסטרה לשאת את ג'סטין פינץ'-פלצ'לי המאובן לאגף בית החולים. במהלך השנה השלישית של הארי בספר הארי פוטר והאסיר מאזקבאן הוא מלמד את הדלתות הקדמיות לזהות תמונה של סיריוס לאחר הפריצה השנייה של סיריוס, ולהנעל מיידית אם הוא מנסה לפרוץ פנימה. במהלך השנה הרביעית של הארי בספר הארי פוטר וגביע האש הוא עוזר לפטרל בהיקף המבוך למשימה השלישית של טורניר הקוסמים המשולש. במהלך השנה החמישית של הארי בספר הארי פוטר ומסדר עוף החול בסופו של דבר הוא מסיר את רוב הביצה שנוצרה בבית הספר על ידי פרד וג'ורג' אף על פי שהוא בתחילה השאיר את הביצה על כנה כדי לעצבן את אמברידג'. עם זאת, הוא בוחר להשאיר חלק קטן ממנה, כי הוא חושב כמו שאמרו ג'יני ורון "אה, הוא אמר פשוט שזה היה קסם מוצלח במיוחד," אמרה ג'יני ומשכה בכתפיה. "אני חושב שהוא השאיר את זה בתור אנדרטה לפרד וג'ורג'" אמר רון תוך לעיסת שוקולד. במהלך השנה השישית של הארי בספר הארי פוטר והנסיך חצוי הדם לקראת סופו של הספר, פליטוויק נשלח על ידי פרופסור מקגונגל לבקש מפרופסור סנייפ לבוא לעזרת מסדר עוף החול נגד אוכלי המוות החודרים. הוא מתמוטט לאחר שביקש את עזרתו של סנייפ בקרב. במהלך השנה השביעית של הארי בספר הארי פוטר ואוצרות המוות, לפני הקרב על הוגוורטס, פליטוויק עוזר לגרש את סוורוס סנייפ מטירת הוגוורטס לצד הפרופסורים מקגונגל וספראוט, ולהניח קסמי הגנה סביב הטירה כדי להפריע לוולדמורט ואוכלי המוות המתקרבים שלו, ומאוחר יותר נלחם בפולשים בקרב, נלחם מול יאקסלי ומאוחר יותר ניצח את אנטונין דולוחוב. מדיה וקבצים בנושא פרופסור פליטיק בוויקישיתוף http://www.jkrowling.com/textonly/en/faq_view.cfm?id=95 https://www.pottermore.com/features/behind-the-scenes-professor-flitwick
יחסי לוקסמבורג–פולין

יחסי לוקסמבורג–פולין הם היחסים הדיפלומטיים בין לוקסמבורג לפולין. הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הפולנית השנייה ב-18 באפריל 1921. שתי המדינות נכבשו על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הייתה פולין חלק מברית ורשה לצד ברית המועצות, בעוד לוקסמבורג הייתה חלק מנאט"ו. לאחר סיום המלחמה הקרה הצטרפה פולין לגוש המערבי, וכיום שתי המדינות הן חלק מהאיחוד האירופי ונאט"ו. בשנת 2021 חגגו שתי המדינות 100 שנים לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. לוקסמבורג מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה. פולין מחזיקה בלוקסמבורג שגרירות לוקסמבורג סיטי. מדיה וקבצים בנושא יחסי לוקסמבורג–פולין בוויקישיתוף 100 Years of Diplomatic Relations between Luxembourg and Poland באתר מוזיאון שצ'צ'ין ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאקוב הרושה

יאקוב הרושה (בצ'כית: Jakub Hrůša; נולד ב-23 ביולי 1981) הוא מנצח צ'כי. יאקוב הרושה נולד בברנו והוא בנו של האדריכל פטר הרושה. הוא למד נגינה בפסנתר ובטרומבון, ופיתח עניין בניצוח, במהלך שנותיו בגימנאציום בברנו. מאוחר יותר למד ניצוח באקדמיה לאמנויות הבמה של פראג, שם כללו מוריו את ייז'י בלוהלאווק, רדומיל אלישקה וליאוש סווארובסקי. בשנת 2000 השתתף בתחרות הניצוח של פסטיבל המוזיקה הבינלאומי של פראג. בשנת 2003, זכה בפרס בתחרות הבינלאומית של מנצחים צעירים בזאגרב, קרואטיה. הוא חקר עבור עבודת הגמר את יצירתם של מלחינים צ'כים עכשוויים. משנת 2002 עד 2005, הרושה היה מנצח שותף של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. מ-2005 עד 2006, הוא היה מנצח שותף בתזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת. באפריל 2006, הוא חתם על חוזה הקלטות של שישה תקליטורים עם סופרפון, כאשר שלושת התקליטורים הראשונים היו עם התזמורת הפילהרמונית של פראג. משנת 2005 עד 2008, הרושה היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של פראג. הוא היה המנצח הראשי של התזמורת מ-2008 עד 2015. מ-2005 עד 2006 היה המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית ע"ש בוהוסלב מרטינו בזלין. הוא הפך למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית החל מעונת 2015–2016. בפברואר 2009, הרושה מונה למנהל המוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן, החל מינואר 2010. בספטמבר 2011, הוא מונה למנהל המוזיקלי הבא של האופרה המלכותית הדנית ושל התזמורת הדנית המלכותית, החל מספטמבר 2013. עם זאת, בינואר 2012, בעקבות התפטרותו של קית' וורנר מהניהול האמנותי של האופרה המלכותית הדנית בעקבות קיצוץ תקציבי, הודיע הרושה כי לא ייקח את תפקיד המנהל המוזיקלי של האופרה המלכותית הדנית, מתוך הזדהות עם פעולתו של וורנר. בספטמבר 2015, לאחר 5 הופעות כמנצח אורח, מונה יאקוב הרושה למנצח הראשי הבא של התזמורת הסימפונית של במברג, החל מעונת 2016–2017, עם חוזה ראשוני של 4 עונות. במרץ 2017, תזמורת במברג הודיעה על מינויו של הרושה לאחד משני המנצחים האורחים הראשיים החדשים שלה, החל בעונת 2017–2018. ביוני 2018, התזמורת הסימפונית של במברג הודיעה על הארכת חוזהו של יאקוב הרושה כמנצח הראשי שלה עד לעונת 2025–2026. ביולי 2021, הודיעה תזמורת האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה על מינויו של הרושה למנצח האורח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2021–2022, עם חוזה ראשוני של 3 עונות. יאקוב הרושה ניצח לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפברואר 2018, בהפקה של כרמן. הוא חזר לקובנט גארדן באפריל 2022 כדי לנצח על הפקה של לוהנגרין. באוקטובר 2022, הקובנט גארדן הודיע על מינויו של הרושה למנהל המוזיקלי הבא שלו, החל מספטמבר 2025. הוא לקח את התואר של מנהל מוזיקלי ייעודי בתוקף מיידי. ליאקוב הרושה ולאשתו קלרה יש שני ילדים. המשפחה מתגוררת בלונדון. אתר האינטרנט הרשמי של יאקוב הרושה יאקוב הרושה, באתר ספוטיפיי יאקוב הרושה, באתר AllMusic (באנגלית) יאקוב הרושה, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאקוב הרושה, באתר Discogs (באנגלית) יאקוב הרושה, באתר Songkick (באנגלית)
קשה בלעדיך

קשה בלעדיך הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת והיוצרת הישראלית שרון ליפשיץ. הוא יצא כסינגל מאלבום הבכורה שלה, "קולנוע", שיצא לאור ב־1985. אפרת גוש הקליטה גרסת כיסוי לשיר במסגרת הפרויקט "אז. עכשיו." של המפיק חיים שמש, שבו חודשו שלושה אלבומים ישראליים, בהם "קולנוע" של ליפשיץ. תמיר גורדין ושלי לוי (בתה של ליפשיץ) הפיקו את החידוש לאלבום. נינט טייב ביצעה גרסת כיסוי לשיר בעונה השנייה של הסדרה "השיר שלנו". ליאנה עיון ביצעה גרסת כיסוי לשיר בפרק 15 של הסדרה "PPS"‏. גאלה קוגן ביצעה גרסת כיסוי לשיר בסדרה "דני הוליווד". רז שמואלי שרה את השיר באודישן שלה בעונה הראשונה של התוכנית "The Voice ישראל". יוסי חרסונסקי תיאר את לחן השיר כ"קסום". הוא המשיך: ”סלואו שמעביר את תחושת סוף היחסים בינו ובינה כמו שלא שמעתי כמעט משום זמרת”. נעם גיל כתב ב־ynet על השיר ועל האלבום "קולנוע", שיצא לאור כשהיה ילד: "גידי" ו"קולנוע" היו הלהיטים, אבל "קשה בלעדיך" היה השיר בה"א הידיעה, זה שאחריו שלב ריקודי הסלואו במסיבות כיתה כבר לא היה אותו דבר. הוא היה מהשירים שהפכו את הבנות מיצורים מוקצים עם קוקיות למשהו ששווה להתעניין בו. לא שהבנו את המשמעות של דימויים כמו "המיטה ריקה" או "יד זרה אותי חובקת", אבל התקבלה התחושה שהיא יודעת על מה היא מדברת. וככה הפכה זמרת בת 23 לפנטזיה של ילדים בני 9. אף אחד כבר לא זכר את עפרה [חזה] או ירדנה [ארזי]. — נעם גיל השיר הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־18 ביוני 1985 וצעד שבעה שבועות, עד 20 באוגוסט 1985, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום ה־14 ב־23 ביולי 1985. אקורדי השיר "קשה בלעדיך" באתר Tab4u סרטון השיר "קשה בלעדיך" באתר יוטיוב מילות השיר "קשה בלעדיך" באתר שירונט "קשה בלעדיך" – אודיו, באתר יוטיוב מיוזיק "קולנוע", באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 מאיה כהן, מרגש: ביצועים חדשים לאלבומי מופת, באתר ישראל היום, 23 באוגוסט 2020, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 יעקב בר-און, "סגירת מעגל מרגשת": להיטיה של הזמרת שרון ליפשיץ זוכים לחידוש, באתר ישראל היום, 4 במאי 2021, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 תמיר גורדין – "קשה בלעדיך" בביצוע אפרת גוש, באתר בנדקמפ, 25 במרץ 2021, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 השיר שלנו 2 קשה בלעדיך, סרטון בערוץ "השיר שלנו", באתר יוטיוב (אורך: 03:19) PPS | ליאנה עיון - קשה בלעדיך | מתוך פרק 15, סרטון בערוץ "ערוץ טין ניק", באתר יוטיוב (אורך: 01:20) דני הוליווד - קשה בלעדיך, סרטון בערוץ "דני הוליווד", באתר יוטיוב (אורך: 02:52) רז ישראלי, השיר החדש של רז שמואלי: מדויק ואותנטי, באתר ישראל היום, 6 בינואר 2019, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 "קשה בלעדיך" בביצוע רז שמואלי (האודישן ב"דה וויס", עונה ראשונה), באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 יוסי חרסונסקי, לאן נעלמה שרון ליפשיץ? | זה לא רק "גידי", באתר yosmusic.com, ‏26 בפברואר 2021, בדיקה אחרונה ב־9 בנובמבר 2022 הו אילנה תראי, יש סלואו גם בעברית, באתר ynet, 22 ביולי 2013 השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022 מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (14), 23 ביולי 1985, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2022
Goldfinger

Goldfinger (גולדפינגר) הוא שיר מאת שירלי באסי אשר שימש כשיר הנושא של הסרט גולדפינגר - השלישי בסדרת סרטי ג'יימס בונד. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדי ההשמעות ברחבי העולם, ונחשב לאחד השירים המצליחים ביותר של באסי. השיר הגיע למקום ה-53 ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" אשר סיכמה את מאה השירים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע. ג'ון בארי הלחין את המנגינה לשיר עבור הסרט, ולסלי בריקוס ואנתוני ניולי נתבקשו לכתוב עליה מילים. הם לא קיבלו את התסריט, אולם המפיקים סיפרו להם על הסצנה בה ג'יל מאסטרסון (בגילומה של שירלי איטון) נרצחת באמצעות צביעת כל גופה בזהב. בהשראת סצנה זו, הם כתבו את השיר העוסק בדמותו של הנבל אאוריק גולדפינגר. ניולי הקליט את השיר ב-14 במאי 1964, אולם החליט לא לשיר אותו בעצמו בסרט משום שסבר שהוא מוזר מדי. בארי עצמו המליץ ללהק את שירלי באסי כדי לשיר את השיר. הוא שימש כמנצח בסיבוב הופעות של באסי בדצמבר 1963 ואף היה ביניהם קשר רומנטי קצר. באסי הקליטה את השיר ב-20 באוגוסט באולפני CTS בלונדון. השיר שימש כשיר הפתיחה של הסרט. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות סרטי ג'יימס בונד שבה היה לסרט שיר פתיחה. לסרט הקודם בסדרה, מרוסיה באהבה. מידע על היצירה "Goldfinger" באתר מיוזיק בריינז
ליקו ווילינגהאם

ליקו ווילינגהאם (באנגלית: Le'coe Willingham; נולדה ב-10 בפברואר 1981) היא כדורסלנית אמריקאית לשעבר ומאמנת כדורסל בהווה. ווילינגהאם, המתנשאת לגובה 1.83 מטרים, זכתה בשתי אליפויות ליגת ה-WNBA (בקבוצות פיניקס מרקורי וסיאטל סטורם) ובגביע יורוקאפ נשים אחד במדי אליצור רמלה. מאז שנת 2014 שימשה ווילינגהאם כעוזרת מאמן בקבוצות שונות בארצות הברית. בין היתר באוניברסיטת טנסי, אינדיאנה פיבר ודאלאס וינגס. בעונת 2022 - 2023 אימנה את קבוצת מכבי בנות אשדוד מליגת העל הישראלית, הקבוצה תחת הדרכתה זכתה בגביע המדינה ושיחקה תחתה כוכבת ליגת ה-WNBA ליז קמבייג' (אנ'), והוליכה אותה עד לגמר הפלייאוף, שם נוצחה 3:2 בידי אליצור רמלה. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-WNBA רענן וייס, אמא, הבאתי גביע: סיפורה של ליקו ווילינגהאם, באתר ynet, 26 במרץ 2011 אריה ליבנת, אחרי שהכדורסל הציל את חייה, לקו ווילינגהאם שואפת לקחת אותו לגבהים חדשים בישראל, באתר הארץ, 5 בינואר 2023 רענן וייס, אוסטרליה, ארה"ב, אשדוד: כוכבת העל שנחתה דווקא בישראל, באתר ynet, 7 במרץ 2023
קטה שחורת-פנים

קטה שחורת-פנים (שם מדעי: Pterocles decoratus) היא מין של עוף ממשפחת הקטיים החי באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: אתיופיה, קניה, סומליה, טנזניה ואוגנדה. הקטה היא עוף קטן בגובה של 23–28 ס"מ ומשקל של 140 עד 210 גרם. היא בעלת נוצות מסורטטות בעלות כתמי-עין כהים מוקפים בפסים לבנים והראש בהיר וצהוב בהיר עם מקור אפור כהה. הזכרים בעלי פסים שחורים-לבנים בולטים לאורך לחייהם, סנטרם השחור, הגבות והחזה והם בעלי מקור אדום. הקטות מעופפות חלשות ויעדיפו לנוע בהליכה. הקטות שוכנות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה בשטחים פתוחים כמו ערבות, סוואנה ובמדבריות. הם ניזונות מזרעים ומאבקה וכשהם מוצאים בור מים הם שותות לרוויה ואז הזכרים ממלאים את נוצות חזיהם במים כדי שיאוחסן שם לאפרוחים. הקטות השותות מושכות לעיתים עופות דורסים ושאר טורפים המחפשים פרטים המשתרכים מאחור. לקטות עונת רבייה התלויה בירידת הגשמים, אך היא משתנה לעיתים קרובות ויכולה להתקיים גם בסיום העונה היבשה. לקטה 3 תת-מינים: Pterocles decoratus decoratus Pterocles decoratus ellenbecki Pterocles decoratus loveridgei מדיה וקבצים בנושא קטה שחורת-פנים בוויקישיתוף קטה שחורת-פנים, באתר ITIS (באנגלית) קטה שחורת-פנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטה שחורת-פנים, באתר GBIF (באנגלית) קטה שחורת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישראל בסקין

ישראל סולומונוביץ' בסקין (ברוסית: Израиль Соломонович Бескин;‏ 25 בנובמבר 1895 – 15 בינואר 1964) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל התותחנים של הצבא האדום. ישראל בסקין נולד בעיר ויטבסק שהייתה אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיר בתחומי מדינת בלארוס) למשפחה יהודית קשת יום. למד בתלמוד תורה. מגיל צעיר נאלץ לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1914 הצליח לעבור מבחנים אקסטרניים ולקבל תעודת בגרות. התקבל ללימודים באוניברסיטת חרקוב, אך נאלץ לקטוע את לימודיו בגלל בעיות כלכליות. בשנת 1915 גויס לשירות חובה בצבא הרוסי. נטל חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, שירת ביחידת תותחי שדה. על אומץ ליבו בקרבות עוטר בשני עיטורי צלב גאורגי הקדוש. ב-1918 התנדב לצבא האדום. בשנת 1919 למד בבית ספר לקציני חיל תותחנים במוסקבה. לאחר סיום בית ספר נשלח לסיביר, שם לחם נגד צבאו של אלכסנדר קולצ'ק. בתום מלחמת האזרחים נשאר בצבא קבע ומילא תפקידי פיקוד שונים ביחידות הארטילריה. בשנים 1933–1935 למד באקדמיה צבאית במוסקבה. בשנים 1939–1940 השתתף במלחמת החורף כקצין תותחנים ראשי של דיביזיית פרשים. בתחילת 1941 הועלה לדרגת קולונל ומונה לקצין תותחנים ראשי של קורפוס ממוכן מס' 27, אשר הוצב באוזבקיסטן. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה הועבר הקורפוס, בו שירת בסקין מערבה. הוא השתתף בקרב סמולנסק ובקרבות להגנת מוסקבה. בתחילת 1942 מונה למפקד כוחות הארטילריה של הארמייה ה-65 איתה השתתף בכיתור הכוחות הגרמנים בסטלינגרד, קרב קורסק ובקרב דנייפר. בינואר 1943 הועלה יישראל בסקין לדרגת גנרל-מאיור. החל מתחילת 1943 ועד סוף המלחמה פיקד בסקין על כוחות הארטילריה של הארמייה ה-70, אשר השתתפה בשחרור בלארוס, מבצע ויסלה-אודר ובמתקפת פומרניה המזרחית. על תפקידו בניהול כוחות הארטילריה במתקפת הצבא האדום בפומרניה המזרחית (שסייעה בכיתור ברלין) הוענק לישראל בסקין הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות. בתום המלחמה הועלה לדרגת גנרל לייטננט. לאחר המלחמה מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בצבא הסובייטי, היה קצין ארטילריה ראשי במחוז צבאי של אזור מזרח סיביר. בשנת 1953 פרש מהשירות הצבאי. לאחר השחרור התגורר בעיר אירקוטסק. נפטר ב-14 בינואר 1964. ישראל בסקין עוטר בעיטורים הבאים: תואר גיבור ברית המועצות, 3 עיטורי לנין, 3 עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה ראשונה, עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה, עיטור סובורוב מדרגה שנייה. כמו כן עוטר בעיטור פולני "צלב גרונוולד". סיפורי חיילים יהודיים בצבאות הלוחמים בנאצים, באתר יד ושם ביוגרפיה ברוסית
Writing's on the Wall (שיר של סם סמית')

"Writing's on the Wall" (בעברית: "הכתובת על הקיר") הוא סינגל מאת הזמר הבריטי סם סמית' אשר שוחרר ב-25 בספטמבר 2015. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט "ספקטר" ה-24 בסדרת סרטי ג'יימס בונד. חרף הביקורות המעורבות, השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. הוא זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר והיה לראשון משירי ג'יימס בונד שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. מפיקי הסרט "ספקטר" ביקשו מלהקת רדיוהד הבריטית לכתוב את שיר הנושא עבור הסרט. חברי הלהקה אכן כתבו שיר בשם "ספקטר" למטרה זו, אולם החלו לשיר אותו בהופעות שלהם. מפיקי הסרט רצו שהשיר יהיה מקורי וישוחרר רק בסמיכות לצאת הסרט לאקרנים. לפיכך, הם החליטו לוותר על השיר של רדיוהד. המפיקים פנו אל סם סמית' בהתראה קצרה וביקשו ממנו לכתוב ולבצע שיר חדש. סמית' כתב את השיר יחד עם ג'ימי נייפס בתוך חצי שעה. הם הקליטו את השיר בסשן אחד, וב-8 בספטמבר יצא סמית' בהכרזה פומבית שהוא ישיר את שיר הנושא בסרט ג'יימס בונד החדש. הוא תיאר את השיר כ"אחד משיאי הקריירה שלי". השיר שוחרר ב-25 בספטמבר 2015, יום לפני הקרנת הבכורה של הסרט בבריטניה. השיר נתקל בביקורות מעורבות, אולם זכה להצלחה עצומה במצעדי ההשמעות ברחבי אירופה, ואף היה לראשון משירי ג'יימס בונד שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. מחוץ לאירופה הוא הצליח פחות, והגיע רק למקום ה-71 בבילבורד הוט 100. הפופולריות של השיר גברה עם פרסום הסרט. בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-73 השיר זכה בפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר, ובטקס פרסי אוסקר ה-88 זכה השיר בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. היה זה שיר ג'יימס בונד השני ברציפות שזכה בפרס, לאחר סקייפול של אדל. מידע על היצירה "Writing's on the Wall" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Writing's on the Wall" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Writing's on the Wall" באתר יוטיוב Radiohead's Bond theme the gift that fans didn't Spectre receive for Christmas "Sam Smith's new Bond theme, Writing's on the Wall – listen here" "Hear Sam Smith Break Down Their Bond Theme, 'Writing's on the Wall'". עמוד האינסטגרם של סם סמית' "Sam Smith's James Bond theme song 'Writing's on the Wall' makes Shirley Bassey trend on Twitter because people hate it" "The Writing's on the Wall: Sam Smith's James Bond Spectre theme panned online" Sam Smith - Writing's On The Wall (from Spectre), 2015-10-04, נבדק ב-2018-11-10, יוטיוב ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית)
1481

שנת 1481 היא השנה ה-81 במאה ה-15. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 1 בינואר – האינקוויזיציה הספרדית התחילה לפעול 3 במאי – 3 רעידות אדמה קשות באי רודוס גובות את חייהם של כ-30,000 הרוגים לראשונה נערכת רשימה של ספרי ספריית הוותיקן 7 במרץ – בלדסרה פרוצי, צייר, ארכיטקט ומעצב תפאורות איטלקי (נפטר ב-1536) 3 במאי – מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית (נולד ב-1432) 28 באוגוסט – אפונסו החמישי, מלך פורטוגל (נולד ב-1432) 19 בנובמבר – אן דה מוובריי, הרוזנת השמינית מנורפוק, ודוכסית יורק (נולדה ב-1472) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1481‎ נפטרים ב-1481‎ מדיה וקבצים בנושא 1481 בוויקישיתוף
נווה בואודן

נווה בואודן או נווה בודן או מקפא בודאודן או מקפא בודן (באנגלית: Bowden Névé) הוא מקפא קרחוני, באזור חוף שקלטון של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. רוחבו של הנווה 37 קילומטרים. הנווה מומוקם בגובה של 1,800 מטרים מעל פני הים. הנווה ממוקם דרומית להר מילר, בין רכס המלכה אליזבת לבין רכס המלכה אלכסנדרה. הנווה התגלה בשנת 1958, על ידי המשלחת הניו זילנדית הדרומית ( the New Zealand Southern Party), של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי (Commonwealth Trans-Antarctic Expedition ; בראשי תיבות: CTAE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1955–1958 בחסות חבר העמים הבריטי, במטרה להגיע לקוטב הדרומי. נווה בואודן נקרא על שם צ'ארלס בואודן, שהיה יושב ראש ועדת ים רוס, שארגנה את המשלחת של ניו זילנד למשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי. • Lyons, W.B., D.H. Elliot and L.R. Everett. 2007, transantarctic Mountains TRANsition Zone (TAM TRANZ Project): Multidisciplinary Research in the Central and Southern Transantarctic Mountains, Byrd Polar Research Center Miscellaneous Series M-430, Byrd Polar Research Center, The Ohio State University, Columbus • Bernard M. Gunn & Richard I. Walcott (1962), The geology of the Mt Markhamregion, Ross dependency, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 5:3, 407-426, DOI: 10.1080/00288306.1962.10420097 נווה בואודן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נווה בואודן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור נווה בואודן מפת אזור נווה בואודן נווה בואודן מהאוויר, סרטון באתר יוטיוב נווה בואודן ורכס המלכה אלכסנדרה מהאוויר, סרטון באתר יוטיוב מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
GoldenEye

"GoldenEye" (בעברית: "גולדן איי") הוא סינגל מאת הזמרת האמריקאית טינה טרנר אשר שוחרר ב-6 בנובמבר 1995. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט "גולדן איי" ה-17 בסדרת סרטי ג'יימס בונד. השיר זכה להצלחה רבה, במיוחד באירופה, ואף הגיע למקום השני במצעד השירים מתחת להוט 100, של מגזין בילבורד. מפיקי הסרט "גולדן איי" פנו בתחילה ללהקה הבריטית דפש מוד בהצעה לכתוב ולבצע את שיר הנושא של הסרט. עם זאת, הלהקה התקשתה לעמוד בלוח הזמנים שהציבו המפיקים, ולפיכך הם החליטו לשכור לתפקיד את הזמרת טינה טרנר. המוזיקאי האירי בונו כתב את השיר ודה אדג' הלחין אותו. השיר שוחרר בסמיכות לצאת הסרט לאקרנים, ושנה לאחר מכן כללה אותו טרנר באלבומה Wildest Dreams. בשנת 2010 יצרה הזמרת ניקול שרזינגר גרסת רמיקס לשיר עבור גרסת הרימייק של המשחק "גולדן איי 007". מידע על היצירה "GoldenEye" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "GoldenEye" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "GoldenEye" באתר Discogs סרטון השיר "GoldenEye" באתר יוטיוב Slant Staff (4 באוקטובר 2021). "Every James Bond Theme Song Ranked". Slant Magazine. נבדק ב-27 בינואר 2024. ...Nellee Hopper creates a musical tapestry fit for the electronica-saturated ’90s without overindulging in technological gimmickry. {{cite journal}}: (עזרה)