laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נראיד

נראיד, הידוע גם כ-נפטון II, הוא ירח של נפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש. נראיד התגלה ב-1 במאי 1949 על ידי ג'ררד קאיפר, והוא היה זה שהציע את השם כאשר דיווח על הגילוי. הירח קרוי על שמן של נראידות, נימפות הים במיתולוגיה היוונית. נראיד הוא הירח השני שהתגלה סביב נפטון, כ-103 שנים אחרי גילוי טריטון. אף על פי שנראיד קטן יותר מפרוטאוס, בעל קוטר של 340 ק"מ לעומת 418 ק"מ לפרוטאוס, הוא נמצא במיקום נוח יחסית לתצפיות טלסקופיות ומחזיר יותר אור מפרוטאוס שנמצא קרוב יותר לנפטון ובקושי מחזיר אור שמש מפני השטח שלו. מדיה וקבצים בנושא נראיד בוויקישיתוף פרופיל של נראיד באתר של נאס"א נראיד, באתר "תשע כוכבי לכת" נראיד, ירח של נפטון, באתר "במבט במערכת השמש" נראיד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בארטים

הבארטים הם קבוצה אתנית החיה בגבול האתיופי סודאני. שפתם הבארטית היא שפה המשתייכת לקבוצת השפות הנילו-סהריות וככזאת הם נכללים בתוך קבוצת השנקלה. אוכלוסייתם מונה כיום כ-200,000 נפש. ביתה המקורי של הקבוצה הזו הוא באזור של סולטנות סאנר לשעבר. במשך המאות ה-16 וה-17, הם הגיעו למערבה של אתיופיה לאזור הנקרא בנישנגול. זהו שם ערבי המעוות מהשם המקורי באלה שאנגאל, תרגום הסלע של שנגול. שם זה מתייחס לאבן קדושה הממוקמת באזור הנקרא מאנג, אחד המקומות בהם הבארטים התיישבו כאשר הגיעו לאזור אתיופיה. הגעתם לאתיופיה כשברקע סכסוך שטחי בין הקהילות הבארטיות הבלתי-דומות. הבארטים החלו לבנות את ישובם בגבעות שמוגנות באופן טבעי בהרים על מנת לייצור הגנה כנגד פשיטות הבאות מסודאן. במשך המאה ה-19, האזור של בנישנגול נחלק לכמה קבוצות וטריטוריות בשליטת שייח'ים (פאדאסי, קומושה, גיזאן, אסוסה), אשר החזקה בהן הייתה תחת שלטונו של שייח' קהויאל בסוף המאה ה-19. הבארטים בסופו של דבר נכללו וסופחו לאימפריה האתיופית בכיבושיו של הקיסר מניליק השני ב-1896. Triulzi, Alessandro. 1981. Salt, gold and legitimacy. Prelude to the history of a no man’s land. Bela Shangul, Wallagga, Ethiopia (ca. 1800-1898). Naples: Istituto di Studi Orientale. מדיה וקבצים בנושא בארטים בוויקישיתוף
סביון ענק

סביון ענק (שם מדעי Dendrosenecio kilimanjari) הוא צמח פרחים השייך למשפחת המורכבים. לצמח גזע גבוה המגיע עד לגובה של 7 עד 10 מטר, והוא נפוץ בסביבתם של מקורות מים. הצמח אנדמי להרים הגבוהים של מזרח אפריקה כמו הרי סמן באתיופיה, הקילימנג'רו בצפון טנזניה, רכס רוונזורי באוגנדה ולהר קניה במרכז קניה, והוא גדל על רצועה המקיפה את ההרים בגובה של בין 3,500 מטר ל-4,500 מטר. שושנת העלים הצפופה והשעירה מגנה על קודקוד הצמיחה מקיפאון. גם העלים היבשים מכסים את הגזע ומבודדים אותו מהקור. הגידול לגובה הוא ככל הנראה התאמה לקור, אזור הצמיחה מורחק מהקרקע הקרה. הסביונים מגנים על עצמם מקור על ידי סגירת שושנת העלים בלילה ופתיחתה ביום. עלי הצמח נותרים מחוברים אל הגזע לאחר שהם מתייבשים, והם מגינים על העלים החדשים שמעליהם מפני קרה וטמפרטורות נמוכות. האבקת הצמח נעשית על ידי רוח בלבד. מיד לאחר הפריחה מתפצל הגבעול וכך ניתן לדעת את גיל הפרט ע"פ מספר הפיצולים שבדרך כלל אינם עולים על ארבעה. התאמות סביוני הענק לסביבה הקשוחה דומות מאוד לאילו של לובליות הענק וזו דוגמה לקואבולוציה (אבולוציה מתכנסת). מקצב הפריחה הוא רב שנתי, הסביונים פורחים ומבשילים פרי כל 5 עד 29 שנים והאוכלוסייה בכל ההר מתאמת את מועד הפריחה באופן שעדיין לא ברור. מדיה וקבצים בנושא סביון ענק בוויקישיתוף סביון ענק, באתר NCBI (באנגלית) סביון ענק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סביון ענק, באתר Tropicos (באנגלית) סביון ענק, באתר GBIF (באנגלית) סביון ענק, באתר The Plant List (באנגלית) סביון ענק, באתר IPNI (באנגלית) סביון ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
בארנט (רובע)

רובע בַּארְנֵט של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Barnet, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא בצפונה של העיר לונדון. הרובע גובל בהרטפורדשייר בצפון, וברבעים הארו וברנט במערבו, קמדן והארינגיי בדרום מזרח, ואנפילד במזרח. שכונות בארנט מפוזרות ברחבי הרובע וביניהן שטחים פתוחים. שכונות אלה ברובן הן בעלות אופי פרוורי, ובנייה בצפיפות נמוכה. בצפון הרובע נמצאת השכונה בארנט (המכונה גם "צ'יפינג בארנט" (Chipping Barnet) או "היי בארנט" (High Barnet)) על שמה נקרא הרובע. בסמוך לה נמצאות השכונות אדג'וור, טוטריג', וטסטון ומיל היל. בדרום הרובע אזורים צפופים יותר אך עדיין פרווריים באופיים: קריקלווד, קולינדייל, הנדון ופינצ'לי ובדרום הרובע נמצאת גולדרס גרין בעלת האוכלוסייה היהודית המרובה, והמפסטד גרדן סאברב. רובע בארנט הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 על ידי איחוד הרובע המוניציפלי פינצ'לי, הרובע המוניציפלי הנדון והרובע העירוני פריירן בארנט שהיו במחוז מידלסקס וכן הרובע העירוני מזרח בארנט והרובע העירוני בארנט במחוז הרטפורדשייר. ברובע מצויים מספר אתרי תרבות וחינוך ובהם מוזיאון חיל האוויר המלכותי, וכן פארקים רבים ושמורות טבע. ברנט קרוס הוא אחד ממרכזי הקניות הגדולים ביותר בבריטניה. ברובע פועל קמפוס הנדון של אוניברסיטת מידלסקס וכן המכללה המשטרתית הנדון. ברובע פועלת קבוצת הכדורגל המקצועית מועדון כדורגל בארנט. נכון לשנת 2001 התגוררו ברובע 314,564 תושבים ומשערים כי נכון לשנת 2007 מתגוררים ברובע למעלה מ-338,000 תושבים. ברובע זה שיעור האוכלוסייה היהודית הגבוה ביותר מבכל מחוז אחר בבריטניה - האוכלוסייה היהודית מהווה 14.8% מהאוכלוסייה. תושבים רבים ברובע הם ממוצא יהודי אולם אינם רואים עצמם כיהודים ואינם נספרים בשיעור זה, כך שלמעשה שיעור האוכלוסייה ממוצא יהודי ברובע גבוה הרבה יותר. קו נורת'רן של הרכבת התחתית של לונדון פועל ברובע בארנט, ומגיע לתחנות היי בארנט (High Barnet), טוטרידג' ווטסטון (Totteridge and Whetstone), וודסייד פארק (Woodside Park), מערב פינצ'לי (West Finchley), מזרח מיל היל (Mill Hill East), מרכז פינצ'לי ומזרח פינצ'לי, אדג'וור (Edgware), ברנט אוק (Burnt Oak), קולינדייל (Colindale), מרכז הנדון (Hendon Central), ברנט קרוס (Brent Cross) וגולדרס גרין (Golders Green). קו פיקדילי של הרכבת התחתית של לונדון עובר בסמוך לצפון מערב גבול הרובע. דרך הרובע עוברות מספר דרכים ראשיות ובהם דרך M1, דרך A1, דרך A5, דרך A41 והכביש המעגלי הצפוני. רובע בארנט מחולק ל-21 מחלקות מנהליות (wards), כאשר כל מחלקה שולחת שלושה נציגים למועצת הרובע. מבחינה אדמיניסטרטיבית מחולק הרובע לשלושה אזורים אדמיניסטרטיביים - הזהים בגבולותיהם לשלושת אזורי הבחירה לפרלמנט הבריטי המצויים ברובע: אזור צ'יפינג בארנט, אזור פינצ'לי וגולדרס גרין ואזור הנדון. ארצות הברית בארנט, ורמונט, ארצות הברית צרפת שרוויל, צרפת אוגנדה ג'ינג'ה, אוגנדה צרפת רנסי, צרפת ארצות הברית מונטקלייר, ניו ג'רזי, ארצות הברית קפריסין מורפו, קפריסין ישראל רמת גן, ישראל גרמניה זיגן-ויטגנשטיין, גרמניה גרמניה טמפלהוף-שנברג, גרמניה מדיה וקבצים בנושא בארנט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בארנט בארנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מועצת האמנות של רובע בארנט
סוחבאטאר (מחוז)

סוחבאטאר (במונגולית: Сүхбаатар аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במזרח המדינה ובירתו היא ברון-אורט. הוא קרוי על שם הגיבור הלאומי המונגולי דמדין סוחבאטאר. אסגט (Asgat) ברון-אורט (Baruun-Urt) ביינדלגר (Bayandelger) דריגנגה (Darĭganga) ארדנצגן (Erdenetsagaan) חלזן (Halzan) מונחן (Mönhhaan) נרן (Naran) אונגון (Ongon) סוחבאטאר (Sühbaatar) טובשינשירה (Tövshinshiree) טומנצוגט (Tümentsogt) אולביין (Uulbayan) מדיה וקבצים בנושא סוחבאטאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוחבאטאר ערים בסוחבאטאר - מפות ונתונים סוחבאטאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חובד

חובד (במונגולית: Ховд аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במערב המדינה ובירתו היא חובד. נשיא מונגוליה צחיאגיין אלבגדורג' הוא יליד תת-המחוז זרג. אלטאי (Altay) בולגן (Bulgan) בויינט (Buyant) צ'נדמני (Chandmanĭ) דרווי (Darvi) דרגן (Dergen) דוט (Duut) ארדנבורן (Erdenebüren) חובד (Hovd) מנדן (Mandan) מונחאירחן (Mönhhayrhan) מוסט (Möst) מיינגד (Myangad) צצג (Tsetseg) אויונץ' (Üyönch) זרג (Zereg) מדיה וקבצים בנושא חובד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חובד ערים בחובד - מפות ונתונים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Visit Palestine

כרזת Visit Palestine הייתה כרזה אמנותית מימי המנדט הבריטי שקראה לבקר בארץ ישראל ולמעשה לעלות אליה. את הכרזה עיצב בשנת 1936 הגרפיקאי היהודי פרנץ קראוס, בהזמנת גוף ציוני שנקרא "האגודה לפיתוח התיירות בארץ ישראל" (The Tourist development Association of Palestine), המטרה הגלויה הייתה לעודד תיירות לארץ ישראל ואילו המסר הסמוי היה קריאה ליהודי התפוצות לעלות לארץ ישראל. הכרזה מראה נוף פנורמי של העיר העתיקה בירושלים. הכרזה פורסמה בשנת פרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ובשיא ימי העלייה החמישית. ציור הכרזה נמסר לגרפיקאי היהודי הנודע פרנץ קראוס, שעבד אצל מוציא לאור נודע בברלין ועלה לארץ ישראל שנתיים קודם לכן, בשנת 1934. קראוס יצר כרזה בגודל של 100 ס"מ על 70 ס"מ, המראה את ירושלים ממרומי הר הזיתים בשעת שקיעה, כשהקרקע מקבלת גוון אדמדם והשמים גוון צהוב, והרקע לנוף הוא עץ עבות. בחזית הכרזה נראה הר הבית שבמרכזו כיפת הסלע, ומאחוריו, באופק, בתיה הלבנים של ירושלים המערבית. הכרזה המקורית מ-1936 נחשבת עד היום ביטוי אמנותי מעולה של ירושלים והיא פריט לאספנים. בשנת 1995 הפיק אותה מחדש הגרפיקאי דוד טרטקובר. על אף שבמקור הפיק את הכרזה גוף ציוני במטרה לעודד את העלייה ארצה, גם הפלסטינים רואים בה את אחד מסמליהם, היות ששם הארץ המופיע בה הוא Palestine ובמרכז הכרזה מופיעה כיפת הסלע המקודשת עליהם. כן רואים הפלסטינים בכרזה אישור לטענתם כי בימי הופעת הכרזה לא הייתה הארץ ריקה, אלא בנויה ומיושבת. כתבה על הפוסטר ב-LA Weekly (לוס אנג'לס), 13 בנובמבר 2003 Visit Palestine, באתר Liberation Graphics VISIT PALESTINE, באתר Palestine Online Store
בארקינג ודאגנהאם

רובע בָּארְקִינְג וְדָאגֶנְהָאם של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Barking and Dagenham, ‏האזנה‏Ⓘ‏) הוא אחד מרובעי לונדון הנמצא במזרח העיר לונדון. רובע בארקינג ודאגנהאם הוקם בשנת 1965 בעקבות חוק הממשל בלונדון 1963. באותה עת נקרא הרובע בשם "רובע בארקינג של לונדון" (London Borough of Barking), וכלל את שטחי הרובע המוניציפלי של בארקינג והרובע המוניציפלי של דאגנהאם שהיה שייך קודם לכן למחוז אסקס, למעט חלקו הצפוני של הרובע שהפך לחלק מרובע רדברידג'. באותה עת התגוררו באזורי הרובע כ-180,000 תושבים. בשנת 1980 שונה שם הרובע לשמו הנוכחי. מועצת הרובע מורכבת מ-51 נציגים הנבחרים מתוך 17 אזורי בחירה. רובע בארקינג ודאגנהאם גובל ברובע האברינג במזרחו ( הנהר רום מהווה גבול הרבעים). במערב גובל הרובע ברובע ניוהאם (נהר רודינג מהווה הגבול בין הרבעים). בדרום גובל הרובע בנהר התמזה המהווה גבול בינו לבין הרבעים בקסלי וגריניץ' המצויים מדרום לנהר. בצפון גובל הרובע ברובע רדברידג'. הרובע מכיל את השכונות הבאות: בארקינג בקונטרי בקונטרי הית' דאגנהאם צ'דוול הית' מרבית שכונות הרובע נבנה ביוזמת מועצת מחוז לונדון בין השנים 1918–1939. לרובע זה עברו תושבים רבים של רובע האיסט אנד של לונדון, אשר רצו לעזוב את שכונות העוני של האיסט אנד ולעבור לבתים מרווחים וחדשים יותר. בניית מפעל של חברת פורד ומפעלים כימיים בדאגנהאם יצרו מקורות תעסוקה חדשים ברובע והביאו לגידולו. בשנות ה-80 נסגרו מפעלים רבים ברובע, דבר שהביא לשינוי בהרכב אוכלוסיית הרובע, שהפך פופולרי בקרב מעמד הביניים. ברובע פועלות שתי מכללות: מכללת בארקינג ומכללת בארקינג דאגנהאם למבוגרים (Adult College of Barking and Dagenham). לרובע שתי ערים תאומות: גרמניה ויטן, גרמניה פולין טצ'יב, פולין מדיה וקבצים בנושא בארקינג ודאגנהאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בארקינג ודאגנהאם בארקינג ודאגנהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קישורים מקומיים ראשי העיר לאורך ההיסטוריה של הרובע גדילת הפרוורים מאז שנת 1999. הערים התאומות של רובע בארקינג ודאגנהאם
גוביסומבר

גוביסומבר (במונגולית: Говьсүмбэр аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במרכז המדינה ובירתו היא צ'ויר. ביינטאל (Bayantal) שיבגובי (Shibeegovĭ) סומבר (Sümber) מדיה וקבצים בנושא גוביסומבר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גוביסומבר ערים בגוביסומבר - מפות ונתונים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנגלה גוסו

אנגלה נטלי גוסו (בגרמנית: Angela Nathalie Gossow, ידועה גם בכינוי סיינט גוסו; נולדה ב-5 בנובמבר 1974 בקלן, גרמניה) הייתה פעילה בלהקת דת' מטאל מלודי שוודית Arch Enemy. להקותיה הקודמות היו Asmodina ו-Mistress, גם הן בסגנון הדת' מטאל. היא אחת ממעט סולניות המטאל שמשתמשות בגראול בסגנון השירה העיקרי שלהן. ג'ף ווקר, דייוויד וינסנט, צ'אק בילי, ג'ון טארדי, קריס בארנס וצ'אק שולדינר הם עיקר ההשפעה עליה. גוסו נולדה להורים נוצרים אורתודוקסים, אך כיום היא אתאיסטית, טבעונית ואנרכיסטית. גוסו הצטרפה ל-Arch Enemy בנובמבר 2000 אחרי שהסולן הקודם של הלהקה יוהאן ליווה פרש מהלהקה. היא ראיינה בעבר את הגיטריסט מיקל אמוט עבור מגזין אינטרנטי גרמני. בזמן הראיון גוסו מסרה לאמוט דמו וצילום וידאו שהיא תיארה כ"ווידאו באיכות גרועה" של הופעה שלה במועדון. כשיצא ליווה, ארץ' אנמי קראו לגוסו למבחן בד. אמוט דיווח ש"היא הביסה תבוסה מוחצת את שאר המתמודדים". אסמודינה Your Hidden Fear (דמו, 1991) The Story of the True Human Personality (דמו, 1994) Promo 1996 (דמו, 1996) Inferno ‏(1997) מיסטרס Promo (דמו, 1998) Worship the Temptress (דמו, 1999) Party in Hell (דמו, 2000) ארץ' אנמי Wages of Sin (שנת 2001) Burning Angel (שנת 2002, EP) Anthems of Rebellion (שנת 2003) Dead Eyes See No Future (שנת 2004, EP) Doomsday Machine (שנת 2005) Revolution Begins (שנת 2007, EP) Rise of the Tyrant (שנת 2007) The Root of All Evil (שנת 2009) Khaos Legions (שנת 2011) מדיה וקבצים בנושא אנגלה גוסו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנגלה גוסו אנגלה גוסו, ברשת החברתית פייסבוק אנגלה גוסו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנגלה גוסו, ברשת החברתית אינסטגרם אנגלה גוסו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנגלה גוסו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנגלה גוסו, באתר ספוטיפיי אנגלה גוסו, באתר AllMusic (באנגלית) אנגלה גוסו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנגלה גוסו, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) אנגלה גוסו, באתר דיזר אנגלה גוסו, באתר Yandex.Music (ברוסית) אנגלה גוסו, באתר Discogs (באנגלית) אנגלה גוסו, באתר Songkick (באנגלית) האתר הרשמי של ארצ' אנמי
חנטי

חנטי (מונגולית: Хэнтий аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה. האיימאג ממוקם במזרח המדינה ובירתו היא אונדורחן. ג'ינגיס חאן, מייסד האימפריה המונגולית, נולד באזור זה. בטנורוב (Batnorov) בטשירט (Batshireet) ביין-אדרגה (Bayan-Adraga) ביינחוטג (Bayanhutag) ביינמונח (Bayanmönh) ביין-אובו (Bayan-Ovoo) בינדר (Binder) דדל (Dadal) דרחן (Darhan) דלגרחן (Delgerhaan) גלשר (Galshar) חרלן (Herlen) ג'רגלנחן (Jargalanhaan) מורון (Mörön) נורובלין (Norovlin) אומונדלגר (Ömöndelger) צנחרמנדל (Tsenhermandal) מדיה וקבצים בנושא חנטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חנטי ערים בחנטי - מפות ונתונים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של מונגוליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס דיקי

ג'יימס לאפייט דיקי השלישי (באנגלית: James Lafayette Dickey III;‏ 2 בפברואר 1923 - 19 בינואר 1997) היה משורר וסופר אמריקאי. ג'יימס דיקי נולד בפרבר של העיר אטלנטה . אביו, שהיה עורך דין ואוהב שירה, משך אותו לעיסוק ואהבת השירה. בתום לימודיו בשנת 1942 התגייס לחיל האוויר האמריקאי, ושירת במערכה נגד היפנים באוקיינוס השקט. המשוררים שהשפיעו עליו בצעירותו הם קונרד אייקן ודילן תומאס. בשובו מהמלחמה למד דיקי באוניברסיטת ואנדרבילט בטנסי. הוא למד פילוסופיה, צילום אמנותי, אסטרונומיה ואנתרופולוגיה. וכן למד ספרות ואנגלית. בעידודו של מורהו החל לכתוב ולפרסם משירתו. הוא גויס שוב למלחמת קוריאה, השתלם כקצין, ובשובו החל ללמד באוניברסיטת פלורידה. בשנת 1956 יצא לניו יורק, שהה שם כמה שנים, הצטיין בקריאת שיריו, ועבד בענף הפרסום. הוא פרסם את ספר שיריו הראשון, "אל תוך האבן", בשנת 1960. מלכתחילה משכה שירתו המיוחדת את תשומת לבו של קהל קוראי השירה באמריקה. הטבע הפראי ממלא בשירתו תפקיד מכריע. בשנת 1961 יצא דיקי עם משפחתו לאיטליה, ספרי שירתו שיצאו לאור בשנות ה-60 זכו בפרסים חשובים, ובהם "פרס הספר הלאומי". ג'יימס דיקי התמנה ל"משורר הקונגרס", או "משורר החצר", והחזיק במשרה החשובה משנת 1966 עד שנת 1968. הוא גם הוזמן לקרוא משיריו בטקס ההכתרה של הנשיא ג'ימי קרטר, כאיש רוח דרומי מפורסם וידוע. באחרית ימיו חלק לו הדרום האמריקאי כבוד רב, כגיבור מלחמה, כמשורר, כמוזיקאי, כסופר נערץ, צייד ואיש יערות, וכמי שהעלה את הטבע הפראי של הדרום לערך לאומי. יצירתו הנודעת ביותר של דיקי היא הרומן Deliverance (בתרגום מילולי "הצלה"), שיצא לאור בשנת 1970. הספר עובד ב-1972 לסרט בשם "גברים במלכודת", בבימויו של ג'ון בורמן, וזכה לפרסום עולמי. דיקי עצמו מופיע בסרט בהופעת אורח. הביקורת כתבה על הסרט, בין השאר: "ארבעה אנשי עסקים מאטלנטה יוצאים למסע, שהופך לסיוט. המסע מעמיד את כל ערכיהם האמריקאיים הגבריים במבחן. הוא יצירה עזת ביטוי, שנעזרת בהופעתו של צוות מצוין של שחקנים: ג'ון וויט, ברט ריינולדס, נד ביטי, רוני קוקס. יותר מאשר אמירותיו של הסרט, עוצמתו נובעת מהאופן שבו בורמן ממקם את גיבוריו בנוף הפיסי והאנושי." מיצירתו הענפה של דיקי תורגם לעברית ספרו "גברים במלכודת". שירים בודדים שלו תורגמו בידי עודד פלד, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים. גברים במלכודת, נוסח עברי אריה חשביה, ביתן, תל אביב, תשל"ג 1973. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דיקי בוויקישיתוף ג'יימס דיקי, ברשת החברתית Goodreads קהילת ג'יימס דיקי, באנגלית. ג'יימס דיקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'יימס דיקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פרימוס (תואר)

התואר פְּרִימוּס שימש בימי הביניים ואחריהם כתואר כבוד לאדם בעל תפקיד ראשון במעלה. התואר גזור מהמילה הלטינית "primus", שפירושה – ראשון במעלה. בתואר זה כונה הבישוף האחראי של הכנסייה ההגמונית בסקוטלנד. הפרימאס של פולין (Prymas Polski), כלומר ראש הכנסייה הקתולית הפולנית, הוא הארכיבישוף של גנייזנו. בתואר הכבוד "פרימוס" כונה הפרנס והגבאי הראשי, בקהילות יהודיות מרכזיות בצ'כיה, בבוהמיה ומוראביה, והמפורסמת שבהן היא קהילת פראג. רבים מנכבדי פראג, ששימשו בדרך כלל גם כפרנסים ומנהיגים ודיינים בוררים התכנו "פרימוס". כך למשל חותנו של ר' נפתלי כ"ץ הראשון, הרב ישעיה ליברמן פרימוס; הרב שמעון הלוי ברנדיס חתנו של המהר"ל מפראג, ועוד רבים נוספים. כינוי זה ניתן למנהיגה הראשי של הקהילה, והוא כלל במשמעותו גם את היותו של מנהיג זה שתדלן אצל השלטונות. בעיר ניקלשבורג, עד לשנת ה'ת"פ היה נקרא אחד מהגבאים הראשונים, החשוב שבהם, בשם "פרימוס". בשנת ה'ת"פ התקבלה החלטה למנות ארבעה גבאי-על ולבטל את משרת ה"פרימוס". בפראג נקרא ראש הקהל בתואר "פרימוס", והמהר"ל בדרשתו לשבת הגדול גינה כינוי זה משום חוקת הגויים. הפרימוס היהודי היה גם מתכבד בכיבודים שונים, כעלייה לתורה ראשון. מדיה וקבצים בנושא פרימוס בוויקישיתוף פרימוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו Primus of the Scottish Episcopal Church סיני יז, עמ' קפה ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצבת הזיכרון הטורקית בבאר שבע

מצבת הזיכרון הטורקית בבאר שבע היא אנדרטה הניצבת בשדרות דוד טוביהו, בסמוך לתחנת הרכבת הטורקית הישנה בבאר שבע. המצבה הוצבה בשנת 2002 על ידי ממשלת טורקיה, לזכר 298 חללים טורקים שנפלו בקרב באר שבע. בבסיס המצבה הוצב לוח זיכרון לזכר החללים הטורקים שנפלו במערכה. הלוח במקורו הוצב על ידי הבריטים בקיר הכניסה לבית הקברות הצבאי הבריטי, כתגמול לחסד עם המת שעשו הטורקים כאשר הציבו מצבה לטייס בריטי שנפל בקרב נגדם. ליד המצבה ניצב פסל ראש של מוסטפא כמאל אטאטורק. בשנת 2010 הושחתה המצבה בעקבות אירועי המשט לעזה, כשרוססה עליה הכתובת "כל הכבוד לצה"ל", ונעשה ניסיון להצית את דגל טורקיה שלצידה. טקס הזיכרון במלאת 90 שנה לקרב על באר שבע - 2007 פסלו של מוסטפא כמאל אטאטורק ליד האובליסק האנדרטה על רקע תחנת הרכבת הטורקית מדיה וקבצים בנושא מצבת הזיכרון הטורקית בבאר שבע בוויקישיתוף אורי בינדר, הושחתה אנדרטה לזכר החייל הטורקי בבאר שבע, באתר nrg‏, 4 ביוני 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר החירות

האם התכוונתם ל... כיכר החירות (דיסני) – אחת משבע ה"ארצות" או ה"אזורים" שבממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה כיכר החירות (חרקוב) (פלושצ'ה סבובודי) – כיכר העיר הגדולה ביותר באירופה כיכר החירות (טביליסי) – הכיכר המרכזית בבירת גאורגיה, טביליסי. המקום בו התרחשו אירועי מהפכת הוורדים כיכר החירות (ירוואן) – כיכר מרכזית בירוואן, בירת ארמניה כיכר החירות (ירושלים) – היא כיכר הדוידקה, הכיכר המרכזית בירושלים
חנטי ומנסי (יוגרה)

המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (ברוסית: Ханты-Мансийский автономный округ — Югра́, בתעתיק: חנטי-מנסיסקי אבטונומני אוקרוג - יוגרה) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי של אורל וטריטוריאלית שייך למחוז טיומן. המחוז הוקם ב-10 בדצמבר 1930 כמחוז (אוקרוג) לאומי[דרושה הבהרה] וקיבל סטטוס של סובייקט פדרטיבי בשנת 1993. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-9 אזורים מוניציפליים. הנהרות הגדולים במחוז הם אוב ואירטיש. כ-92% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים. עיר הבירה של האזור היא חנטי-מנסיסק, אך הערים גדולות הן סורגוט (כ-292 אלף תושבים) וניז'נוורטובסק (כ-240 אלף תושבים). הן הוקמו בשנות ה-70 של המאה ה-20[דרושה הבהרה] תוך פיתוח שדות גז טבעי ונפט בסביבה. בשנת 1970, לפני פיתוח מסיבי של שדות נפט באזור, במחוז התגוררו 271 אלף תושבים בלבד. בשנת 1987 היקף אוכלוסייה כבר היה מעל למיליון תושבים. הרוסים מהווים כ-68% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים - 6.0%, הטטרים - 7.1%, הבשקירים - 2.3%. עמי הצפון (חנטי ומנסי) מהווים כ-2% מאוכלוסיית המחוז (בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 1939 הם היו כ-20%). במחצית השנייה של המאה ה-20 התגלו באזור שדות גז טבעי ונפט גדולים ביותר. הדבר גרם לפיתוח מואץ של הכלכלה, פיתוח צנרת גז ונפט, הקמת ערים חדשות וכו'. עתה, המחוז מהווה מקור עיקרי של הגז והנפט של רוסיה. מדיה וקבצים בנושא חנטי ומנסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חנטי ומנסי (ברוסית) חנטי ומנסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימאלו-ננץ

מחוז אוטונומי ימאלו-ננץ (ברוסית: Ямало-Ненецкий автономный округ , בתעתיק: ימאלו-ננצקי אבטונומני אוקרוג) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של אורל וטריטוריאלית משתייך למחוז טיומן. המחוז הוקם ב-10 בדצמבר 1930, ובשנת 1992 הפך לסובייקט פדרלי של רוסיה. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק לשבעה אזורים מוניציפליים. המחוז נמצא בחלקו הצפוני של מישור סיביר המערבי. מעל ל-50% משטח המחוז נמצא מעבר לקו הקוטב הצפוני. במחוז תנאים אקלימיים קשים במיוחד. בחורף, הטמפרטורה יורדת עד ל-59 מעלות מתחת לאפס. בקיץ ייתכנו גלי חום עד ל-30 מעלות. בערים מתגוררת כ-83.5% מאוכלוסיית המחוז. בירת המחוז היא סלחרד, בה מתגוררים כ-50 אלף תושבים. האוכלוסייה מונה 522,904 (נתוני 2010). בשנת 1959 התגוררו במחוז רק כ-60 אלף תושבים. עם גילוי שדות נפט וגז טבעי החל פיתוח האזור תוך הגדלה משמעותית של האוכלוסייה והקמת ערים חדשות. הערים הגדולות - נובי אורנגוי ונויאברסק הן ערי "גז ונפט" שהוקמו בשנות ה-70 של המאה ה-20, ובהן מתגוררים מעל ל-100 אלף תושבים בסך הכל. הרוסים מהווים (נתוני 2010) כ-62% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים כ-9.7%, הטטרים כ-5.6%, ועמי הצפון (ננצי (סמויאדים), חנטי, קומי) כ-9%. לעמת שנת 1959, אחוז עמי הצפון באוכלוסיית המחוז ירד מכ-30% לכ-9%, וזאת למרות שאוכלוסייתם כמעט הוכפלה. זאת עקב נהירה של אנשים ממרכז רוסיה בעקבות פיתוח שדות נפט וגז באזור והקמת ערים חדשות. בשטח המחוז מתגוררים דוברי ננצית יערות - שפה בסכנת הכחדה שמספר הדוברים בה כ-1000 איש. כלכלת האזור מתבססת על הפקת נפט וגז טבעי והעברתו למרכזי הצריכה באירופה. לאחורנה החל להתפתח פרויקט ימאל גט"ן שכולל נמל לגז נוזלי. בשטח המחוז ממוקם מוסד בו מוחזקים פושעים שעונש מוות עבורם הומר למאסר עולם. במוסד מחזקים כ-450 פושעים לרבות דמיטרי וורוננקו. מדיה וקבצים בנושא ימאלו-ננץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ימאלו-ננץ (ברוסית) ימאלו-ננץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ים צ'וקצ'י

ים צ'וּקְצִ'י (ברוסית: Чуко́тское мо́ре) הוא ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני, המופרד ממנו על ידי מצר דה לונג והאי וראנגל במערב, ופוינט בארו (Point Barrow) במזרח. הים הצ'וקצ'י מכסה שטח של 589,600 קמ"ר, גבולותיו הם אלסקה בדרום-מזרח וסיביר וחצי האי הצ'וקצ'י ברוסיה בדרום-מערב. מצר ברינג מקשר בין ים ברינג לבין ים צ'וקצ'י. הים נקרא על שם העם המתגורר בחצי האי צ'וקוטקה. ערי נמל החשובות לאורך חופיו של הים הן אואלן (Uelen) ברוסיה ובארו (Barrow) בארצות הברית, והוא ניתן לשייט במשך ארבעה חודשים בשנה בלבד. מדיה וקבצים בנושא ים צ'וקצ'י בוויקישיתוף ים צ'וקצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלטאי (רפובליקה)

רפובליקת אלטאי (ברוסית: Республика Алтай, באלטאי: Алтай Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית, בדרום סיביר, בגבול עם סין, מונגוליה וקזחסטן. נכון לשנת 2024 ברפובליקה מתגוררים כ-210 אלף תושבים. היא הוקמה ב-1 ביוני 1922 בשם "המחוז האוטונומי אוירוט" שפוצל מפלך אלטאי (רו'). בהמשך, לאחר מספר שינויים, ב-12 בדצמבר 1993, הוקמה רפובליקת אלטאי כחלק מן הפדרציה הרוסית. מבחינה אדמיניסטרטיבית, הרפובליקה מחולקת ל-11 אזורים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במאה ה-2 לפני הספירה התגוררו באזור זה סקיתים. החל מהמאה ה-6 נכלל האזור בממלכת הטורקים. בהמשך הוא היה חלק מממלכת דז'ונגר, שהשתרעה על שטחים שעתה שייכים לרוסיה, לקזחסטן, למונגוליה ולסין. עם נפילת הממלכה בשנת 1756, חלקה הצפוני סופח לאימפריה הרוסית. עד לשנת 1917 האזור היה חלק של גוברניית טומסק. בתקופת ברית המועצות השטח פוציל ליחידה מנהלית עצמאית-אוטונומית. לאחר התפרקות ברית המועצות מעמדו שודרג לרפובליקה בתוך הפדרציה הרוסית. שטח המחוז הררי, כשמרביתו הוא הרי אלטאי (החלק הרוסי). בשטח המחוז נמצא הר בלוחה (גובה של 4500 מטר) - הנקודה הגבוהה בסיביר. בשטח יש מקורות מים רבים - כ-7000 אגמים ותחילת נהר אוב. כלכלת הרפובליקה מבוססת על חקלאות. אין בה מפעלי תעשייה משמעותיים. מבחינה אדמיניסטרטיבית הרפובליקה מחולקת ל-11 אזורים. רק -26% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - גורנו-אלטאיסק מתגוררים כ-50 אלף תושבים. בהתאם לנתוני המפקד של שנת 2021, הרוסים מהווים כ-106 אלף (51%) מאוכלוסיית הרפובליקה, האלטאים - כ-73 אלף (כ-35%), הקזחים כ-6%. מדיה וקבצים בנושא אלטאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלטאי (ברוסית) אלטאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוצאות מפקד אוכלוסין ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.