laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גארי ברנט

גארי ברנט (באנגלית: Gary Barnett, נולד ב-1956) הוא איש עסקים ויזם נדל"ן יהודי-אמריקאי, נשיא חברת אקסטל (אנ'). נולד בשם גרשון סוויאטיצקי, בלואר איסט סייד במנהטן למשפחת בת שנים עשר ילדים. אביו, הרב חיים סוויאטיצקי, נכדו של הרב שמריהו יוסף קרליץ ואחיינו של החזון איש, היה ר"מ בישיבת תפארת ירושלים. בצעירותו עברה משפחתו למונסי שבניו יורק. הוא למד בישיבה ולאחר מכן סיים תואר ראשון במתמטיקה בקולג' בקווינס והשלים תואר שני בכלכלה באוניברסיטת האנטר. בנישואיו הראשונים היה נשוי לאוולין מולר, בת היהלומן היהודי-בלגי שלום מולר, בעל חברת היהלומים "מולר ובניו". לאחר נישואיו התגורר במשך כעשר שנים בבלגיה ושימש איש הקשר של החברה בשוק האמריקאי. נמנה עם בני משפחת מולר שתרמו לשיפוץ בית הכנסת של חסידות צאנז בעיר העתיקה בצפת, ושמו העברי מתנוסס על לוח הזיכרון בחזית בית הכנסת. בתחילת שנות ה-90 נכנסה החברה המשפחתית לעסקי נדל"ן בארצות הברית. ברנט שב להתגורר בארצות הברית. השקעותיו הראשונות עבור החברה המשפחתית היו במערב התיכון, ולאחר מכן עבר לשוק הנדל"ן בניו יורק. בשנת 1994 הקים את חברת הבנייה Extell. באותה שנה רכש את בניין ה"בלנורד" שבאפר-ווסט-סייד במנהטן ב-18 מיליון דולר. בשנים שלאחר מכן הרחיב את עסקי הנדל"ן. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 בנה את בניין ה"אוריון" במנהטן, שהיה בשעתו הבניין השישי בגובהו בניו יורק. בעשור השני של המאה ה-21 הקים את גורד השחקים One57, בפינת הרחובות 57 והשדרה השביעית במנהטן, בניין הדירות הגבוה ביותר בניו יורק והראשון שחוצה את רף האלף רגל. אחת מדירותיו נמכרה בלמעלה מתשעים מיליון דולר – הדירה היקרה ביותר שנמכרה אי פעם בארצות הברית. כיום (2013) אחראית חברת Extell ל-11 פרויקטים שונים בתחום הנדל"ן בניו יורק המצויים בשלבי בנייה מתקדמים. אחד מהם הוא מגדל דירות חדש האמור להגיע לגובה של 462 מטר, ובכך יהפוך לבניין השני בגובהו בארצות הברית, אחרי מגדל החירות שהוקם על חורבות מגדלי התאומים. במאי 2013 דורג ברנט על ידי מגזין העסקים של האובזרבר במקום הראשון ברשימת מאה האנשים החזקים בתחום הנדל"ן בניו יורק. בניגוד בולט לאילי נדל"ן אחרים בניו יורק, ברנט מתנזר מהתקשורת והרגלי העבודה שלו צנועים במיוחד. הוא אינו משתמש במחשב ומכשיר הסלולר שלו הוא מהדור הישן. אשתו אוולין נפטרה ממחלת הסרטן בגיל 37. מנישואיו הראשונים נולדו לו חמישה ילדים. הוא נישא בשנית לאיילה, ומנישואיו השניים נולדו לו עוד שלשה ילדים (לאיילה אשתו שני ילדים נוספים מנישואיה הראשונים). הוא מתגורר בקווינס שבניו יורק. צח יוקד, מיהו איל הנדל"ן שעוקף את דונלד טראמפ?, באתר nrg‏, 6 ביולי 2013 גארי ברנט בריאיון לערוץ 2 - 29 בנובמבר 2014, סרטון באתר יוטיוב מיכאל רוכוורגר, ותודה לחברים באבו דאבי: הכירו את טייקון הנדל"ן שגדל בבית חרדי וגייס 1.7 מיליארד שקל בת"א, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2015 אורן פרוינד, "אני מושך את הכסף עכשיו מאקסטל. אם יהיה צורך אחזיר", באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2016 אורן פרוינד, "אקסטל לא צריכה למכור דירות כדי להחזיר את החוב למחזיקים בישראל", באתר כלכליסט, 30 במרץ 2017 חזי שטרנליכט, "ליהלי שפי ודוד ברוך היו הסיבות שלהם לעזוב. דירקטורית אחת נותרה ואולי היא הבינה את החישובים", באתר כלכליסט, 12 בספטמבר 2018 The Sixth Annual Power 100
שול

האם התכוונתם ל... שול (דרך) – השטח הסמוך לשפת הכביש (ברבים: שוליים) שול (מותג) (Scholl או Dr. Scholl's, בארצות הברית) - מותג הנעלה ומוצרי טיפול בכף הרגל בית כנסת (ביידיש: שוּל) אישים: אילן שול – מוזיקאי ופרופסור למוזיקה ישראלי אנדריאס שול – זמר קונטרה-טנור גרמני בוב שול – רץ אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) בריצת 5,000 מטר הנס שול – מתנגד גרמני לנאציזם; אחיה של סופי שול זיקמונד שול (אנ') – מלחין יהודי גרמני מהמט שול – כדורגלן גרמני סופי שול – מתנגדת גרמניה לנאציזם; אחותו של הנס שול סול שוליים
GroEL

GroEL הוא חלבון ממשפחת השפרונינים (שפרונים קטנים) והוא מצוי בחיידקים רבים. רבים מהחלבונים בתא תלויים בחלבון זה לרכישת קיפול נכון. GroEL פועל יחד עם חלבון נוסף GroES שמהווה מעיין מכסה. המקבילים לחלבונים אלו באוקריוטיים הם Hsp60 ו-Hsp10, ולהם תפקיד ומבנה דומה. בתא תהליך הקיפול שבו מעורבים GroEL/ES כולל סבבים חוזרים של קשירת חלבון הסובסטרט (החלבון לקיפול), עטיפתו על ידי חלבונים אלו, ושחרורו. חלבונים שאינם מקופלים, נקשרים באמצעות אזור הידרופובי לשפה פנימית הנמצאת בתוך חור ב-GroEL, ובכך יוצרים תצמיד עם השפרונין. קשירת חלבון המצע בצורה זו, יחד עם קשירה של ATP, מובילים לשינוי קונפורמציה, המאפשר קישור עם חלבון ה"מכסה", GroES. בעקבות קשירתו של GroES, מסתובבות תת-היחידות של השפרונין כך שאתר הקישור ההידרופובי מוסתר מהחור וחלבון הסובסטרט מתנתק מהקשירה אך נשאר כלוא בחלל הידרופילי סגור (שהתרחב) - המכונה גם כלוב אנפינסן. בסביבה ההידרופילית בכלוב יש העדפה להסתרה של חומצות האמינו ההידרופובית מפני השטח של החלבון, ובכך לקיפול של חלבון הסובסטרט. ההידרוליזה של ATP, וקשירתו של חלבון סובסטרט חדש בחלל הנגדי גורמות לאפקט אלוסטרי ולשחרור חלבון הסובסטרט. חלבון עשוי לעבור מספר סבבים של קיפול, עד שיגיע לקונפורמציה טבעית, או למבנה ביניים שיוביל למבנה הטבעי. לחלופין עשוי חלבון הסובסטרט בריאקציה מתחרה, להתקפל באופן שגוי וליצור אגרגט עם חלבונים נוספים שלהם קיפול לא תקין. החלבון הסוכך GroEL מורכב מ-14 תת-יחידות זהות. הוא בנוי משתי טבעות הפטמריות. הסיבה האבולוציונית בנוי מכל כך הרבה תת-יחידות, שרובן זהות זו לזו היא חיסכון בקטע הגנום שמקודד לחלבון זה (קטע הגנום מקודד במקום לחלבון שלם, רק לאחד חלקי 14 מאורך החלבון). תכונה זו אופיינית לחלבונים, שהגיעו אל התאים החיים מן הנגיפים, כמו גם לחלבונים, שמקורם בחיידקים. מדיה וקבצים בנושא GroEL בוויקישיתוף R.John Ellis (November 2003). Protein Folding: Importance of the Anfinsen Cage. Curr. Biol. 2003;13:R881–R883
קרט (יחידת טוהר)

קרט (Karat) הוא מידה לתיאור דרגת טוהר של סגסוגת זהב ופלטינה. לפי מדד זה, זהב טהור הוא זהב 24 קרט. אם מחצית ממסת הסגסוגת הנדונה היא זהב והמחצית השנייה - מתכות אחרות, הרי שמדובר בזהב שטוהרו 12 קרט. כלומר: X = 24 M g M m {\displaystyle X=24\,{\frac {M_{g}}{M_{m}}}} כאשר: X {\displaystyle {\mathit {X}}} הוא טוהר הסגסוגת בקרט. M g {\displaystyle M_{g}} הוא מסת הזהב הטהור (או הפלטינה הטהורה) בסגסוגת. M m {\displaystyle M_{m}} הוא המסה הכוללת של הסגסוגת. מקובל לסמן את דרגת הטוהר של סגסוגות זהב ופלטינה, ובמדינות מסוימות אף חובה לעשות כן. בישראל חל איסור לקרוא למוצרים בהם תכולת הזהב נמוכה מ-9 קרט בשם מוצרי זהב. מדיה וקבצים בנושא קרט בוויקישיתוף קרט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רנה שטטקביץ

רנה שטטקביץ (גרמנית: René Stadtkewitz; נולד ב-9 בינואר 1965) הוא פוליטיקאי גרמני, מייסד מפלגת החופש הגרמנית, ומנהיג המפלגה לשעבר. שטטקביץ נולד בברלין המזרחית. לאחר שגויס בצעירותו לצבא גרמניה המזרחית סירב שטטקביץ לשרת בגבול המערבי עקב פשעי המלחמה שבוצעו על ידי השלטון נגד העם הגרמני, דבר שגרם לחקירות אישיות כנגדו על ידי ארגון השטאזי אשר היה המשטרה החשאית של גרמניה המזרחית. עם נפילת חומת ברלין נמלט שטטקביץ עם משפחתו להונגריה, שם התגורר עד אשר חזר לגרמניה עם איחוד גרמניה. לאחר שהיה חבר מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בבית הנבחרים של ברלין בין השנים 2001 עד 2011, עזב שטטקביץ את המפלגה עקב אירוע שבו הזמין את הפוליטיקאי ההולנדי חרט וילדרס לביקור פוליטי בגרמניה. חרט וילדרס אשר ידוע כפוליטיקאי ימני המעביר ביקורת חריפה מאוד על האסלאם באירופה, לא התקבל בברכה על ידי שאר חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, דבר שגרם לעזיבתו של שטטקביץ ולהקמת מפלגת החופש הגרמנית בשנת 2010. בליל התאריך 10 באוגוסט 2006 נזרק בקבוק תבערה לביתו של שטטקביץ כתגובה להתנגדותו לבנייתו של מסגד חדיג'ה בגרמניה, עוד לפני אירוע זה קיבל שטטקביץ מכתבי איום על דעותיו הימניות הביקורתיות כנגד האסלאם. בזמן "שערוריית הבנקים בברלין" היה שטטקביץ חבר בוועדת החקירה של בית הנבחרים בברלין, עם השנים היה ראש קבוצת פיתוח בנייה שיכון ותחבורה, ובנוסף כדובר מדיניות הבינוי והשיכון. שטטקביץ ידוע כאוהד ישראל, ובשנים האחרונות ביקר בישראל כמה פעמים, חלק מביקוריו היו פרטיים וחלקם היו פוליטיים. באחד מביקוריו היה שטטקביץ חלק ממשלחת נציגי מפלגות ימניות אירופאיות אשר ביקרו בישראל במטרה להעניק תמיכה פומבית במדיניות הממשלה הישראלית ובעידוד ההתנחלויות ביהודה ושומרון. שטטקביץ אף נפגש עם חיילי צה"ל, והודה להם מול מצלמות התקשורת על שירותם בצבא, דבר אשר היה כחלק מהמדיניות של מפלגתו התומכת והאוהדת את ישראל. שטטקביץ פעיל בארגונים ימניים לשמירה על התרבות האירופאית ועל ערכי החופש והדמוקרטיה, כמו כן הוא פעיל בתנועה לשמירת התרבות הנוצרית יהודית, דבר אשר מהווה כבסיס התנגדותי לאסלאמיזציה הפועלת באירופה. מדיה וקבצים בנושא רנה שטטקביץ בוויקישיתוף רנה שטטקביץ, כתבה באתר nrg
העולם אחרי

העולם אחרי (באנגלית: After Earth) הוא סרט מדע בדיוני, פעולה והרפתקאות אמריקאי בבימויו של מ. נייט שאמלאן ובכיכובם של ויל סמית' וג'יידן סמית'. הסרט עלה לאקרנים ב-31 במאי 2013. הסרט יצא לאקרנים גם בגרסת IMAX, וקיבל ביקורות מעורבות. עלילת הסרט עוקבת אחר קצין בשם סייפר רייג', שיחד עם בנו קיטאי יוצא למסע בעקבות יחסי אב ובן משובשים. בנוסף, על החללית חיילי ריינג'רים ויצור מפלצתי מסוכן וקטלני בשם אורסה. לפני אלף שנה התרחש אסון עולמי על פני כדור הארץ. כתוצאה מכך ברחו בני האדם לחלל, שם נמצא ביתם החדש. באחד מן הימים יוצא הגנרל סייפר רייג (ויל סמית') לסיור בחללית עם המחלקה שלו, ומצרף אליו את בנו בן ה-13, קיטאי (ג'יידן סמית'). לאחר שאסטרואיד פוגע בחללית שלהם, הם מתרסקים על הקרקע של כדור ארץ המסוכן. סייפר נפצע, כך שיכולת התזוזה שלו הייתה מוגבלת, וכעת על קיטאי מוטלת המשימה שתחזיר אותם הביתה - לרדת לפני השטח כדי להגיע אל המקום שבו ניתן לשלוח אות מצוקה אל חללית האם. קיטאי תמיד רצה להיות חייל כמו אביו, וכעת יש לו הזדמנות להוכיח זאת. ויל סמית' - הקצין סייפר רייג'. ג'יידן סמית' - קיטאי רייג'. סופי אוקונדו - פאיה רייג', אשתו של סייפר ואמו של קיטאי. זואי קרביץ - סנשיי רייג', בתם של פאיה וסייפר, אחותו הגדולה של קיטאי, נהרגה בידי חייזר אורסה. גלן מורשאוור - קומנדר וילן, ריינג'ר קטוע רגל ומפקדו של סייפר. את המוזיקה לסרט הלחין וכתב ג'יימס ניוטון הווארד, שהלחין את המוזיקה לכל סרטיו של שאימלאן. רשימת השמעה The History Of Man‏ (00:00) I'm Not Advancing You‏ (02:21)  Pack Your Bags‏ (03:49)  Leaving Nova Prime‏ (05:30)  Can You Ghost? ‏(06:19)  Ship Tears Apart ‏(08:28)  Kitai Finds Cypher‏ (10:46)  Get Me Into The Cockpit‏ (12:05)  The Mission‏ (13:41)  Baboons‏ (15:12)  Kitai On Earth‏ (18:04)  Four Vials Remain, Sir‏ (21:00)  Run To The Falls‏ (22:12)  Abort Mission‏ (24:54)  Bird Attack‏ (26:56)  Nest Battle‏ (27:58)  Safety In The Hog Hole‏ (30:01)  Saved By The Bird‏ (33:43)  The Tail‏ (34:35)  Dad, Are You There?‏ (36:16)  Leech‏ (39:02)  See The Peak‏ (42:01)  Run To The Volcano‏ (44:23)  Somewhere To Hide‏ (45:00)  Chase Through The Cave ‏(46:23)  Ghosting‏ (49:30)  I Wanna Work With Mom‏ (54:16)  After Earth‏ (55:33) אתר האינטרנט הרשמי של העולם אחרי "העולם אחרי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העולם אחרי", באתר נטפליקס "העולם אחרי", באתר AllMovie (באנגלית) "העולם אחרי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "העולם אחרי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "העולם אחרי", באתר Metacritic (באנגלית) "העולם אחרי", באתר אידיבי "העולם אחרי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "העולם אחרי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרית מייסלר

מרית מייסלר (נולדה ב-1974) היא מעצבת תעשייתית ואומנית ישראלית. מייסלר נולדה ביפו העתיקה והיא בוגרת המחלקה לעיצוב תעשייתי באקדמיה לאומנות ועיצוב בבצלאל בירושלים (2000). ב-1995 למדה במרכז לעיצוב בתל אביב (ויטל) שנה כללית בעיצוב, וב-1996 למדה שנה כללית ב-Central Saint Martins בלונדון. לימדה במחלקה לעיצוב מוצר באוניברסיטת Pratt שבניו-יורק, בשנקר בית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב ובבצלאל אקדמיה לאומנות ועיצוב בירושלים. כיהנה כיושבת ראש ועד איגוד עמיתי ההוראה והמרצים מן החוץ שנקר. בשנת 2006 הקימה את חברת העיצוב ceMMent Design בברוקלין ניו-יורק. לאחר שהייה של שש שנים בניו-יורק חזרה לישראל וכיום ממוקמת ביפו העתיקה. העיצובים שלה בסמנט מיוצרים מבטון ומתכת ומשלבים איכויות ארכיטקטוניות בפריטים שימושיים. עבודותיה מוצגות במוזיאון היהודי של ניו יורק, ברלין, מינכן, סן פרנסיסקו, פילדלפיה ועוד. בשנת 2010 החנוכייה והמזוזה נרכשו על ידי המוזיאון היהודי בניו-יורק לאוסף הקבוע של המוזיאון. מייסלר מרית היא בתו של האמן פרנק מייסלר. משנת 2019 ממשיכה את מפעל חייהם של הוריה – פרנק ובתיה מייסלר. כבעלים של "גלריה פרנק מייסלר" ובית המלאכה, היא ממשיכה לייצר פסלים מהסדרות שתכנן ויצר אביה, יוצרת סדרות של פסלי מתכת חדשים לגלריה, ומקבלת הזמנות מיוחדות. כמעצבת ואומנית, מייסלר יוצרת גם סדרות אומנות עכשווית. האומנות שלה נמצאת בדיאלוג עם מורשתו של אביה והיא מייצרת רפרנסים לנושאים בהם עסק, לחומריות ולטכנולוגיות שעימן יצר ויוצרת אומנות אישית ועכשווית. היצירות מוצגות בגלריה בישראל ובארצות הברית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1996 – פרס למצוינות בעיצוב The London Institute, Central Saint Martins College of Art and Design, לונדון, אנגליה. 1997 – פרס למצוינות בעיצוב תעשייתי המחלקה לעיצוב תעשייתי, האקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל. 1998 – פרס ברדנבורג המחלקה לעיצוב תעשייתי, האקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל. 2001-2003 – קרן התרבות אמריקה-ישראל פרס לעיצוב תעשייתי. 2009–2010 – Reinventing Ritual: Contemporary Art and Design for Jewish Life, The Jewish Museum New York 2010 – יודאיקה טוויסט, חדשנות בעיצוב יודאיקה, בית התפוצות, תל אביב 2010 – Design Edition JM, מוזיאון ליהדות בניו-יורק לצד ריצ'רד מאיירס, קרים רשיד, אדם טיהאני, ג'ונתן אדלר ועוד 2012 – Design Tide Tokyo – Around a dinner table, המוזיאון לעיצוב בחולון. טוקיו, יפן מדיה וקבצים בנושא מרית מייסלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנק מייסלר (באנגלית) מרית מייסלר, ברשת החברתית פייסבוק מרית מייסלר, ברשת החברתית LinkedIn עבודתה של מרית מייסלר בתערוכה Design Tide Tokyo – Around a dinner table Design Edition JM Opening Party עבודותיה של מרית מייסלר בבצלאל קטלוג הוראה בשנקר סגל בבצלאל הוראה בבצלאל החנוכייה בקולקציית המוזאון המזוזה בקולקציית המוזאון The Jewish Museum NY permanent collection פסל לביאה חדש יצירות עכשוויות תערוכה Design Tide Tokyo – Around a dinner table
נאנוק

נאנוק (באנגלית: Nanook's Great Hunt) היא סדרת הנפשה קנדית העוסקת בילד האינואיטי נאנוק במסעו להילחם בדב הקוטב וואק דמון, אשר מפריע לשלוות כפר האינואיטים. הסדרה שודרה בישראל בערוץ 23. את שיר הפתיחה והסיום העברי שרים רותי הולצמן, דב רייזר ואופירה יוספי. המדבבים לעברית בסוגריים: נאנוק (דניאל מגון): הדמות הראשית בסדרה. נאנוק הוא ילד אינואיטי שהתייתם מהוריו. הוא גדל אצל סבו יוטיק, מנהיג כפר האינואיטים. נאנוק שאף לצוד את ואק דמון מאז קטנותו, אך נאלץ להישאר בכפר לאור החלטת יוטיק, לשלוח את הלוחם קאונה למשימה. יוליק : אחד מכלבי ההאסקי סיבירי של נאנוק, וואק דמון : רוח של דב קוטב שקמה לתחיה, אכל את כל החיות בקוטב כדי לגרום לרעב בכפר האינואיטים. בסוף הסדרה נאנוק מצליח להורגו. קאונה (שרון כהן): יריבו של נאנוק, נבחר לצוד את הדוב ואק דמון. אמה (איריס זינגר): ילדה אינואיטית וידידתו של נאנוק. ליסה (גליה שפרינג בצר): חברתו של נאנוק, חלתה בסוכרת בפרק "ההצלה" עד שנאנוק וד"ר פרסטון ריפאו אותה. יוטיק (דב רייזר): אדם זקן, מנהיג האינואיטים וסבא של נאנוק. דואג מאוד לנכדו ומסרב לאפשר לו לצאת למסע כדי לצוד את הדוב הגדול, וואק דמון. מומאה (רותי הולצמן): אישה זקנה, אשתו של יוטיק. פקאק (ניר רון): אביו המנוח של נאנוק שנעלם באופן מסתורי לצוד את ואק דמון אחרי שנאנוק נולד, נאנוק טוען שאביו חי אבל כולם אומרים לו שהוא מת, בכמה פרקים נאנוק רואה אותו בסיוטיו. ד"ר פרסטון (יעקב בוך): רופא שטס בכדור פורח, נאנוק מכנה אותו "ארבא עיניים" בגלל המשקפיים שלו. קוטיטאק (עפרון אטקין): אביה של אמה, מוכר בפונדק. פרד (ניר רון): עוזרו השחצן של ד"ר פרסטון, חבר של מייק, בפרק "הזר" התעלל בבחור ששמו אובילוק. סמל מוריסון (יעקב בוך): מפקח משטרה בקנדה. טאפיק (יעקב בוך): מנהיג אינואיטים זקן שחי בכפר אחר, בפרק "היתום" חשב שנאנוק יתום ואומר שאנשי הכפר לא יכולים לתמוך ביתומים. מייק (יורם יוספסברג): חברו של פרד, טייס במקצועו, תקף בחור חזק בשם ג'וני בפונדק של קוטיטאק בפרק "המלח האיטלקי". "נאנוק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נאנוק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
נסיונל מדיירה

מועדון דפורטיבו נסיונל (בפורטוגזית: Clube Desportivo Nacional), או בקיצור דפורטיבו נסיונל, היא קבוצת כדורגל מהעיר פונשל שבאי מדיירה המשחקת בפרמיירה ליגה, הליגה הבכירה בפורטוגל. הקבוצה נוסדה בשנת 1910 ואת מרבית שנותיה בילתה בליגות הנמוכות. רק באמצע שנות ה-90 הצליחה להעפיל לראשונה לליגה הבכירה. מיקום השיא של הקבוצה היה בעונות 2003/2004 ו-2008/2009 כאשר סיימה במקום הרביעי בליגה. נסיונל העפילה לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיה באמצע שנות ה-90, כאשר היא חזרה אליה בעונת 2002/2003. העונה שלאחר מכן הייתה העונה הטובה ביותר בתולדות המועדון, כשהקבוצה סיימה במקום הרביעי והקדימה את קבוצת בראגה. נסיונל לקחה גם חלק בעונת 2004/2005 במסגרת גביע אופ"א, אך היא הפסידה 1–4 בסיכום שני המשחקים לסביליה ולא הצליחה לעבור את השלב הראשון במפעל. בעונת 2008/2009 נסיונל שחזרה את הישג השיא וסימה את העונה במקום הרביעי כשגם הפעם היא הקדימה את בראגה. הקבוצה לקחה חלק גם בגביע הפורטוגזי והגיעה עד לשלב חצי הגמר, אך לא הצליחה לנצח את פאסוס די פריירה ולהעפיל לגמר הגביע. עונה לאחר מכן בעונת 2009/2010 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר ניצחון על זניט סנקט פטרבורג בשלב המוקדמות. בשלב הבתים פגשה את אוסטריה וינה, אתלטיק בילבאו וורדר ברמן, ואף על פי שהשיגה מספר תוצאות טובות, לא הצליחה להעפיל לשלב שמינית הגמר. בסיום עונת 2020/2021 שבה לליגת המשנה הפורטוגזית. ובסיום עונת 2023/2024 שבה לפרמיירה ליגה. פורטוגל קושטיניה פורטוגלפאביו קונטראו שווייץדייגו בנאליו ברזילקלאודמיר פריירה פורטוגלרובן מיקאל מדיה וקבצים בנושא נסיונל מדיירה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נסיונל מדיירה (בפורטוגזית) פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
תמרה דה למפיקה

תמרה דה למפיקה (בפולנית: Tamara Łempicka – תמרה למפיצקה; בצרפתית: Tamara de Lempicka; 16 במאי 1898 – 18 במרץ 1980) הייתה ציירת פולנייה בסגנון האר דקו שהיגרה לארצות הברית. תמרה נולדה בשם מריה גורסקה (Maria Górska) למשפחה יהודית בעלת אמצעים. אביה, בוריס, יהודי מרוסיה, היה עורך דין ואמה הייתה אשת חברה. תמרה הייתה הבת האמצעית בין שני אחים. למדה בפנימיה בעיר לוזאן שבשווייץ, ובילתה את החורף של שנת 1911 עם סבתה באיטליה ובצרפת, שם ראתה לראשונה יצירות אמנות של ציירים גדולים. בשנת 1912 התגרשו הוריה, ואמה עברה להתגורר אצל דודתה העשירה בסנקט פטרבורג שברוסיה. ב-1916 נישאה לתדיאוש למפיצקי (1888–1951), אותו הכירה באופרה בסנקט פטרבורג. במהלך מהפכת אוקטובר נעצר בעלה בידי הכוחות הבולשביקים, ושוחרר רק לאחר מאמציה ולחצים מצד הקונסול השוודי. לאחר מכן עזבו בני הזוג לקופנהגן ומשם ללונדון ולבסוף לפריז. בפריז התקשו בני הזוג להתפרנס, ונאלצו למכור תכשיטים כדי להתקיים. לזוג נולדה ילדה: קיזט (Kizette). תדיאוש למפיצקי לא הצליח - או לא רצה - למצוא עבודה ראויה, ותמרה החלה לצייר. סגנונה הייחודי התפתח במהירות, כשהוא מושפע מהקוביזם ומסגנונו של מוריס דני. עד מהרה הפכה לציירת מפורסמת וציוריה נמכרו בהון רב. ב-1928 הכירה את גבריאלה ד'אנונציו, שהפך גם למאהבה. דה למפיקה השתלבה במהירות בחברה הבוהמיינית של פריז של שנות העשרים הסוערות. היא הייתה ביסקסואלית, וקיימה קשרים עם גברים ונשים שנחשבו בשעתם כשערורייתיים (בין השאר קיימה יחסים עם קולט ואחרות). מבעלה התגרשה רק ב-1931 אך הזוג נפרד כבר ב-1927. דה למפיקה לא גידלה את בתה, ולרוב הייתה בפנימיות או אצל סבתה - אמה של תמרה. אולם דה למפיקה ציירה סדרת ציורים מפורסמת של בתה, מהם עולה אהבתה הגדולה לבת. ב-1929 הגיעה דה למפיקה לארצות הברית כדי להציג תערוכה בפיטסבורג, התערוכה הצליחה מאוד - אולם רווחיה אבדו בעקבות אירועי יום חמישי השחור. לשפל הגדול היה השפעה מועטה על אורח חייה, והיא המשיכה בציור ובאורח חייה. בשנות השלושים של המאה העשרים היא ציירה את אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד ואליסאבטה, נסיכת רומניה. ב-1933 נסעה לשיקגו, שם עבדה יחד עם ג'ורג'יה אוקיף ווילם דה קונינג. ב-1934 נישאה לברון ראול קופנר, לו הייתה פילגש תקופה ממושכת ושאשתו נפטרה שנה קודם לכן. עצתה של דה למפיקה לבעלה החדש למכור את נכסיו במזרח אירופה ולהעביר את ההון לשווייץ הצילה את הונו הרב. ב-1939 עברו בני הזוג ל"חופשה ממושכת" בארצות הברית. הזוג התיישב בתחילה בבוורלי הילס, קליפורניה, שם רכשו אחוזת פאר. דה למפיקה יצרה קשרים חברתיים עם שחקני קולנוע ומפורסמים אחרים, אולם לא ניהלה אורח חיים מתירני כבעבר וב-1943 הזוג עבר לניו יורק. בעלה מת בעקבות התקף לב ב-3 במאי 1961, במהלך חזרתו מאירופה לארצות הברית, ודה למפיקה מכרה את מרבית נכסיה ויצאה למסע סביב העולם. בסופו של טיול ארוך התיישבה ביוסטון, טקסס בסמוך לבתה שהתגוררה בעיר. השתיים הסתכסכו, וב-1978 עברה תמרה לקוארנבקה שבמקסיקו. לאחר שתערוכה שלה ב-1962 נכשלה, פרשה דה למפיקה מפעילות כאמנית. מדיה וקבצים בנושא תמרה דה למפיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תמרה דה למפיקה (באנגלית) תמרה דה למפיקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תמרה דה למפיקה, באתר Discogs (באנגלית)
דונטלה ורסצ'ה

דונטלה ורסצ'ה (באיטלקית: Donatella Versace, נולדה ב-2 במאי 1955) היא מעצבת אופנה איטלקייה והיו"ר הנוכחית של חברת ורסצ'ה. ורסצ'ה נולדה באיטליה והייתה הצעירה מבין ארבעה אחים ואחיות. אחותה הגדולה טינה מתה בגיל 12 מטטנוס. במהלך שנות השבעים הלכה בעקבות אחיה ג'אני לפירנצה כדי להתחיל קריירה בתחום העיצוב. בתחילה שימשה לאחיה כאשת יחסי ציבור אך ג'אני נעזר בה יותר בתור השראה ומבקרת. בשנות השמונים הפיק בית האופנה של ג'אני, ורסצ'ה, קו בישום ואחד מהבשמים אף הוקדש לדונטלה ונקרא "Blonde". ב-15 ביולי 1997 נרצח אחיה של דונטלה, ג'אני ורסצ'ה, מחוץ לביתו שבמיאמי, פלורידה. הוא נרצח ביריית אקדח על ידי אנדרו קונאנן, שהתאבד זמן קצר לאחר מכן. ההלוויה הרשמית נערכה בקתדרלת מילאנו. בין המפורסמים שנכחו בהלוויה נמנו: ג'ורג'ו ארמני, קרל לגרפלד, דיאנה, הנסיכה מוויילס, נעמי קמפבל, מדונה, קורטני לאב, לוצ'אנו פבארוטי, סטינג ואלטון ג'ון. דונטלה ורסצ'ה הייתה בין הראשונים שבחרו להשתמש במפורסמים על תצוגות מסלול. היא בחרה בחבריה הקרובים כדוגמת ליל קים, ג'ניפר לופז, כריסטינה אגילרה וג'ונתן ריס מאיירס בתור הפנים של המותג שלה בנוסף למפורסמים נוספים כמו ביונסה נואלס, ליידי גאגא וג'נוארי ג'ונס. שנה לאחר מותו של ג'אני השיקה דונטלה את קולקציית הקוטור שלה במלון ריץ שבפריז, צרפת. היא בנתה מסלול שקוף מעל בריכת המלון כמו שנהג לעשות אחיה.לאחר מותו של אחיה המותג ורסצ'ה סבל מיחסי ציבור רעים בקרב להט"בים בעקבות אמירותיו של ג'יאני במהלך השנים.במשך השנים ניסתה דונטלה לתקן את יחסי הציבור באמצעות דוגמנים ודוגמניות להטבים ואף הוסיפה לסמל באחת מתצוגות האופנה את דמותו של יקינתון שהיה מושא אהבתם של האלים במיתולגיה הרומית. דונטלה ידועה במסיבותיה המפורסמות אותם נוהגים לפקוד אלטון ג'ון, ליז הרלי, קתרין זיטה-ג'ונס, קייט מוס ואף צ'ארלס, נסיך ויילס הגיע מספר פעמים למסיבותיה. במטרה לחדור לשווקים נוספים השיק המותג ורסצ'ה מלון בגולד קוסט באוסטרליה. בנוסף, מלון הפאר בורג' אל-ערב משתמש ברהיטים ומצעים המיוצרים תחת השם ורסצ'ה. ב-2005 פורסמו תוכניות לבנות מלון בדובאי. בשנת 2002 הוצבו במוזיאון ויקטוריה ואלברט חלק מעיצוביהם המפורסמים והבולטים ביותר של דונטלה וג'אני ורסצ'ה כחלק מתערוכה מיוחדת. לוורסצ'ה ובעלה לשעבר, הדוגמן פול בק, יש שני ילדים ומהם 7 נכדים. אלגרה, בתה של וורסצ'ה הייתה במשך שנים בכותרות בעקבות הפרעות אכילה ממנה היא סבלה והיום מצבה יציב. וורסצ'ה הייתה אוכלת בעבר מוצרים מהחי, עד שבשנת 2014 עברה לתזונה צמחונית. שווי הבית של וורסצ'ה הוא כ-256 מיליון דולר ו-980 אלף. 2001: זולנדר 2006: השטן לובשת פראדה בסדרה בטי של רשת ABC בוצעה פרודיה על דמותה של דונטלה שגולמה על ידי השחקנית ג'ינה גרשון. מדיה וקבצים בנושא דונטלה ורסצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דונטלה ורסצ'ה דונטלה ורסצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דונטלה ורסצ'ה, ברשת החברתית פייסבוק דונטלה ורסצ'ה, ברשת החברתית אינסטגרם דנית צמית, הרצח שזעזע את עולם האופנה: סיפורו של ורסצ'ה, באתר ynet, 13 בינואר 2018
ריצ'רד לבוי

ריצ'רד (ריק) לבוי (באנגלית: Richard (Rick) Lavoie) הוא איש חינוך, מרצה וסופר אמריקאי בתחום החינוך. מתמחה בהיבטים הקשורים למוטיבציה והתנהגות במסגרת מערכת החינוך, במיוחד עבור לקויות למידה וחינוך מיוחד. הוא מכהן בעשורים האחרונים כאחראי על פרויקטים אזוריים למען ילדים עם צרכים מיוחדים, ומשמש כיועץ בתחום זה עבור מספר ארגונים ארציים. לבוי למד במסצ'וסטס לתואר ראשון (1972) ושני (1975) בצרכים מיוחדים. קיבל תואר שני בחינוך באוניברסיטת פורדהם בניו יורק ב-1980. עבד כמורה בבתי ספר מ-1972, ובהמשך היה מנהל בבתי ספר לחינוך מיוחד. לבוי הרצה במספר אוניברסיטאות בעולם, בהן אוניברסיטת הרווארד, ג'ורג'טאון, סירקיוז ומלבורן. הופיע בטלוויזיה האמריקאית במספר תוכניות, בהן Today show, חדשות הערב של ABC, בוקר טוב אמריקה, ותוכנית הבוקר של CBS. קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד, מאוניברסיטת מסצ'וסטס (2003) ומקולג' מיטשל (2007). ב-2009 זכה בפרס ארגוני לקויות הלמידה של ארצות הברית ע"ש סמואל קירק. הרצאות מוקלטות כשהאסימונים נגמרים - הרצאה על ההתמודדות עם הפן הרגשי-התנהגותי של לקויות למידה הרצאה על שימוש בתחרותיות בהוראה - תקציר ההרצאה Motivation Breakthrough - הרצאה על יצירת מוטיבציה בכיתה: חלק 1, חלק 2, חלק 3, חלק 4, חלק 5, חלק 6, חלק 7, חלק 8, חלק 9 קשה כל-כך להתיידד אתך: איך לעזור לילד הסובל מליקויי למידה להשיג הצלחה חברתית, אמציה, 2006. (הספר בקטלוג ULI) פריצת דרך במוטיבציה: 6 סודות שיעוררו מוטיבציה אצל ילדכם, אמציה, 2008. (הספר בקטלוג ULI) פילוסופיה של החינוך הוראה מתקנת הווארד גרדנר אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד לבוי
צ'רדש

צ'רדש (בהונגרית: Csárdás) הוא ריקוד עם שמוצאו מהמוזיקה הצוענית בהונגריה במאה השמונה עשרה. השם מקורו מהמילה ההונגרית Csárda שמשמעותה בית מרזח. ההונגרים היו עורכים עצרות גיוס לצבא בהן היו תזמורות צוענים שנגנו צ'רדש ומחולות אחרים. מהונגריה התפשט הצ'רדש לארצות הסמוכות: סלובקיה, סרביה, קרואטיה, אוקראינה, בולגריה ועוד. הצ'רדש מאופיין בשני קצבים מתחלפים: קצב איטי (lassú) וקצב מהיר (Friska). הוא נחשב כריקוד עממי ורוקדים אותו גברים ונשים בתלבושות עממיות. מלחינים רבים של מוזיקה קלאסית שילבו צ'רדש ביצירותיהם: אמריך קלמן (באופרטות שלו), יוהנס ברהמס (במחולות ההונגריים), ליאו דליב (בבלט קופליה), יוהאן שטראוס, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, פרנץ ליסט, ינה הובאי ועוד. הצ'רדש המפורסם ביותר הוא של המלחין האיטלקי ויטוריו מונטי משנת 1904. הוא מבוצע עד היום בהרכבים שונים החל מלהקות צוענים עד תזמורות סימפוניות המנגנות בעצמן או מלוות סוליסטים בכלים שונים בעיקר בכינור. מדיה וקבצים בנושא צ'רדש בוויקישיתוף צ'רדש של אמריך קלמן בביצוע רקדנים ותזמרתו של אנדרה ריו, באתר יוטיוב צ'רדש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Blatter, Alfred (2007). Revisiting music theory: a guide to the practice, p. 28. ISBN 0-415-97440-2.