laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כוח הצמדה

כוח הצמדה המוכר גם ככוח הורדה (באנגלית: Downforce) הוא כוח אווירודינמי, שנחשב לסוג של כוח עילוי. אבל בשונה מעילוי, כוח ההצמדה פועל כלפי הקרקע. בכלי רכב, ובמיוחד במכוניות ספורט ומרוץ, כוח ההצמדה משמש להגדלת האחיזה של הצמיגים של הגלגלים בכביש, על ידי הגדלת הכוח הלוחץ על הגלגלים מטה. האחיזה של הרכב בכביש משפיעה בצורה משמעותית על ביצועי הפנייה, האטה ותאוצה של כלי הרכב, והיא תלויה רבות בחיכוך הסטטי, כאשר אזור המגע בין הצמיג לכביש יציב ולא מחליק. החיכוך הסטטי הוא פונקציה של החומרים שהכביש והצמיג עשויים ממנו, הצורה של משטחי המגע של הצמיג והכביש, וסך הכוחות הלוחצים את הצמיג לכביש. אם רוצים לשפר את האחיזה בכביש ניתן לשפר אחד או את כל הגורמים הללו. אם רוצים להגדיל את סך הכוחות הלוחצים את הרכב לכביש, ניתן להגדיל את מסת הרכב, אבל זה מוסיף לתנע שמתנגד להאצה ולהאטה ובמהלך פניות שואף לצד ועלול לגרום לאיבוד אחיזה. אם מוסיפים כוח אווירודינמי כלפי מטה, תתווסף כמות משמעותית של לחץ כלפי מטה, בתלות במהירות הרכב, ותשפר את האחיזה ללא תוספת לתנע. מעשית, כוח הצמדה גבוה מאפשר תאוצה גבוהה יותר, נקודת תחילת בלימה מאוחרת יותר ופנייה במהירויות גבוהות יותר יחסית לרכב עם כוח הצמדה נמוך יותר. כמו כן כוח הצמדה גבוה יצמיד רכב לכביש בצורה יותר יציבה ויקטין אפשרות שהרכב יקפץ וגלגליו יתנתקו מהקרקע. כל זאת תמורת עלייה בגרר הכולל של הרכב שתקטין במידת מה את המהירות המרבית של האוטו. מכוניות עתירות ביצועים לרוב כוללות רכיבים אווירודינמיים שמוסיפים כוח הצמדה לרכב, במיוחד מכוניות ספורט ומירוץ. ישנן שתי שיטות עיקריות לייצור כוח הצמדה: שילוב ספוילר או כנפיים בקדמת ובאחורי הרכב, ושליטה בזרימת האוויר בין הקרקע לרצפת הרכב המכונה גם אפקט הקרקע. בהרבה מכוניות מרוץ למסלולים סלולים, דוגמת הפורמולה 1, כוללים אחד או כל המרכיבים הללו. למעשה, במכוניות הפורמולה 1 המודרניות, כוח ההצמדה הנוצר על ידי המרכיבים האווירודינמיים הוא גבוה ממשקל הרכב פי כמה, ומרבית הכוח נוצר מאפקט הקרקע. כנפיים המותקנות בקדמת או באחורי כלי הרכב מייצרים כוח הצמדה על ידי אותם העקרונות של ייצור עילוי על גבי כנפיים של כלי טיס. משטח בעל פרופיל אווירודינמי הנע דרך האוויר ועל ידי צורתו מייצר כוח כלפי מטה. רצפה בתחתית הרכב, אם היא חלקה ונמוכה מספיק מסוגלת לייצר אזור של לחץ נמוך על ידי האצת האוויר העובר בין הרצפה לכביש. אזור זה של לחץ נמוך ייצר כוח שיונק את הרכב כלפי הכביש, ומוסיף לכוח ההצמדה. ניתן לשפר את זרימת האוויר בתחתית כלי הרכב על ידי הקטנת זרימת האוויר שנכנסת מתחת לכלי הרכב מהצדדים על ידי גורמים פיזיים, כגון חצאיות או מחוללי מערבולות. עיצוב הרצפה במרכזה גם מסוגלת ליצור יניקה על ידי מחוללי מערבולות. כמו כן יצור דיפיוזר יעיל באחורי הרצפה המאפשר לאוויר לעזוב את רצפת המכונית בצורה יעילה. מדיה וקבצים בנושא כוח הצמדה בוויקישיתוף Downforce מתוך https://formula1-dictionary.net
לשישית הצבעים

לשישית הצבעים (שם מדעי: Chrozophora tinctoria) הוא סוג צמח חד-שנתי המצוי באזור המזרח התיכון, הודו, פקיסטן ומרכז אסיה. הוא קיים גם כעשב שוטה בצפון אמריקה ובאוסטרליה. בסוג 12 מינים, מתוכם מצויים ארבעה בישראל. לשישית הצבעים היא צמח חד שנתי, הנמצא בדרך כלל בקרקע דלה בחומרים מזינים. על מנת לשרוד בקרקע מסוג זה הוא מפתח שורש גדול. הצמח זקוף ומכוסה בשערות דמויות צמר. העלים הירוקים-אפורים הם חלופיים ארוכים, בצורת מעוין צר, נישא על פטוטרת ארוכה. הפרחים הזעירים מקובצים בגזע, לפרחים הנקביים התחתונים חסרים עלי כותרת ולפרחי הזכר חמישה עלי כותרת צהובים קטנים. האבקה של הלשישית נעשית על ידי נמלים או דבורים קטנות. בישראל הלשישית פורחת בקיץ, מחודש מאי עד אוקטובר. פירות הלשישית בולטים ומורכבים משלושה כדורים מחוברים בצבע ירוק כהה. פני השטח שלהם מעוטרים בקשקשים לבנים. כל כדור מכיל שלושה זרעים, הנדחפים מהצמח במעין "פיצוץ" על ידי הכוח המכני של הפרי הבוגר עם הבשלתו. מהלשישית ייצרו בעבר את הצבע הכחול-סגול ששימש כצבע לבדים בימי הביניים, כצבע מאכל בגבינה הולנדית ובמשקאות חריפים מסוימים. את הצבעים הפיקו ממיץ הצמח וממיץ הגבעולים והפירות. את הצבע הירוק, השחור וגווני הכחול הפיקו מהצמח על ידי חשיפתו לאדי אמוניה. זרעי הצמח שימשו כחומר מעורר הקאה. מדיה וקבצים בנושא לשישית הצבעים בוויקישיתוף הצמח ששימש לזיוף הכי משתלם בעת העתיקה, בשביל הסיפור, סרטון בערוץ "כאן דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי בשיתוף נתנאל אלינסון", באתר יוטיוב (אורך: 06:26) לשישית הצבעים, באתר ITIS (באנגלית) לשישית הצבעים, באתר NCBI (באנגלית) לשישית הצבעים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לשישית הצבעים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לשישית הצבעים, באתר צמח השדה לשישית הצבעים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה לשישית הצבעים, באתר GBIF (באנגלית) לשישית הצבעים, באתר The Plant List (באנגלית) לשישית הצבעים, באתר IPNI (באנגלית) לשישית הצבעים באתר הרשימה האדומה של IUCN לשישית הצבעים באתר צמח השדה
האנה טיילור-גורדון

האנה טיילור-גורדון (באנגלית: Hannah Taylor-Gordon; נולדה ב-6 במרץ 1987) היא שחקנית עבר אנגלייה. היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט משנת 1993 בית הרוחות. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בתור אנה פרנק במיני-סדרה "אנה פרנק: הסיפור המלא", עליה קיבלה מועמדות הן לאמי והן לגלובוס הזהב. ב-2012 היא גילמה את ליידי מקבת' בגרסת הקולנוע עטורת הפרסים הטרגדיה של מקבת. טיילור-גורדון משחקת מאז שהייתה בת ארבע. תפקיד המשחק הראשון שלה היה בסדרת הטלוויזיה הבריטית Casualty. תפקידה הקולנועי הראשון היה בסרט "בית הרוחות" מ-1993, שם גילמה את בלנקה טרובה הצעירה. היא שיחקה בתפקידים קטנים בסרט ארבע חתונות ולוויה וב "פרנקנשטיין של מרי שלי". טיילור-גורדון ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של אנה פרנק במיני-סדרה "אנה פרנק: הסיפור המלא" משנת 2001, שזיכה אותה במועמדויות הן לגלובוס הזהב והן לפרסי אמי. במיני-סדרה כיכבו יחד בן קינגסלי, ברנדה בלת'ין, ולילי טיילור. טיילור-גורדון כיכבה בתור לינה בסרט "יעקב השקרן" משנת 1999, לצידו של רובין ויליאמס. היא גילמה קורבן שואה גם בסרט הזה וגם ב'אנה פרנק הסיפור המלא'. בסרט "המעבר הסודי" משנת 2004, טיילור-גורדון שיחקה בתפקיד משנה לצד ג'ון טורטורו. בשנת 2005, טיילור-גורדון שיחקה בסרט "האמנות היפה של האהבה". היא גילמה את איירין, יחד עם נטליה טנה, מרי ניג'י וג'קלין ביזט. בשנת 2012, טיילור-גורדון גילמה את ליידי מקבת' בסרט 'הטרגדיה של מקבת', שזכה בפרסים עבור הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס. היא גם שיחקה את סטלה בהפקה של רדיו בי בי סי 4 'The Cazalets'. האנה טיילור גורדון נולדה בלונדון. היא בתם של אנדרו, יזם, וקלייר גורדון, עקרת בית. היא למדה תולדות אמנות ואיטלקית באוניברסיטת קולג' בלונדון והוכשרה בבית הספר למשחק בניו יורק, מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בשנת 2008. היא סיימה את לימודיה ב-2012 ב האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון וכעת היא מתגוררת בלוס אנג'לס ובלונדון. האנה נשואה לעורך הדין היהודי אמריקאי בן רובינפלד ולהם שתי בנות. האנה טיילור-גורדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האנה טיילור-גורדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האנה טיילור-גורדון, באתר AllMovie (באנגלית) האנה טיילור-גורדון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קישור: הסרט אנה פרנק הסיפור המלא
להיות אליזבת

להיות אליזבת (באנגלית: Becoming Elizabeth) היא סדרת דרמה היסטורית, שנוצרה על ידי אניה רייס, העוקבת אחר המלכה אליזבת הראשונה בצעירותה. הקרנת הבכורה של הסדרה הייתה בערוץ Starz ב-12 ביוני 2022. הסדרה עוקבת אחר המלכה אליזבת הראשונה בצעירותה כנערה מתבגרת יתומה, שמסתבכת בפוליטיקה של חצר המלכות האנגלית במסעה להבטחת הכתר. אליסיה פון ריטברג – אליזבת טיודור רומולה גאראי – מרי טיודור ג'סיקה ריין – קתרין פאר טום קאלן – תומאס סימור בלה רמזי – ליידי ג'יין גריי ג'יימי פארקר – ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד אוליבר זטרסטרום – אדוארד השישי, מלך אנגליה ג'ון הפרנן – אדוארד סימור, דוכס סומרסט ג'יימי בלקלי – רוברט דאדלי, רוזן לסטר ג'ייקוב אייברי – הלורד גילפורד דאדלי אלכסנדרה גילברית' – קאט אשלי ליאו ביל – הנרי גריי אקו קווארטרי – פדרו אלכס מקווין – סטיבן גרדינר אוליבייה האבנד – השגריר גוזמן רוברט ווייטלוק – רוברט קט רובי אשבורן סרקיס – איימי רובסארט בדצמבר 2019, הוכרז שערוץ Starz נתן אישור להפקת סדרה בת 8 פרקים המתמקדת בשנותיה הצעירות של המלכה אליזבת הראשונה שנוצרה על ידי אניה רייס, שתשמש גם כמפיקה בפועל. באוקטובר 2022 הוכרז שסטאר ביטלה את הסדרה ולא תמשיך לעונה 2 שתסקר את שלטונה שלמרי הראשונה. באוקטובר 2020 לוהקה אליסיה פון ריטברג לתפקיד ראשי בסדרה. במאי 2021, רומולה גאראי, ג'סיקה ריין, טום קאלן, בלה רמזי, אוליבר זטרסטרום, ג'ון הפרנן, ג'יימי בלקלי, ג'ייקוב אייברי, אלכסנדרה גילברית', ליאו ביל, אקאו קוורטי, אלכס מקווין ואוליבר האבנד לוהקו אף הם לתפקיד בסדרה. הצילום העיקרי החל בדצמבר 2020. במרץ 2021, הצילומים התקיימו בטירת קרדיף. אתר האינטרנט הרשמי של להיות אליזבת (באנגלית) "להיות אליזבת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להיות אליזבת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להיות אליזבת", באתר Metacritic (באנגלית) "להיות אליזבת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גילי איזיקוביץ, "להיות אליזבת": הסוף כבר ידוע מראש, אבל הדרך לשם מהנה מאוד, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2022 Lenker, Maureen Lee (21 באפריל 2022). "See the trailer for the sexy new Starz Tudor drama all about a young Elizabeth I". Entertainment Weekly. נבדק ב-21 באפריל 2022. {{cite web}}: (עזרה) Kanter, Jake (3 בדצמבר 2019). "Starz Greenlights 'Becoming Elizabeth' From UK Producer The Forge". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Cordero, Rosy (2 בנובמבר 2022). "'Becoming Elizabeth' Canceled At Starz After One Season". Deadline Hollywood. נבדק ב-2 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (27 באוקטובר 2020). "'Becoming Elizabeth': Alicia Von Rittberg To Star As Young Elizabeth I In Starz Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Petski, Denise (11 במאי 2021). "'Becoming Elizabeth': Romola Garai, Jessica Raine, Tom Cullen, Bella Ramsey, More Join Alicia von Rittberg In Starz Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Daniels, Nia (7 בדצמבר 2020). "Filming begins on Becoming Elizabeth". The Knowledge Online. נבדק ב-13 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Deacon, Thomas (25 במרץ 2021). "Cardiff Castle transformed into film set for new TV drama Becoming Elizabeth". Media Wales. נבדק ב-13 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה)
דיינה קארווי

דיינה קארווי (אנגלית: Dana Carvey; נולד ב-2 ביוני 1955) הוא שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי. כשדיינה היה בן 3, עברה משפחתו לסן קרלוס, קליפורניה למשפחה נוצרית-לותרנית. כשהיה ילד צעיר קיבל את מערכת תופים הראשונה שלו. הוא קיבל את תואר בוגר אוניברסיטה מאוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו. הוא חבר בזרם הלותרניזם בנצרות. קארווי שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה, ובין השאר גילם את דמותו של גארת' אלגאר, הסייד-קיק של ויין, בסרטים עולמו של ויין (1992) ועולמו של ויין 2 (1993). בשנת 1996 הנחה תוכנית אירוח משלו בשם "המופע של דיינה קארווי" ברשת ABC, ובוטלה לאחר 8 פרקים. בין היתר כיכבו בסדרה סטיבן קולבר, בוב אודנקירק וסטיב קארל. ב-2002, יצא סרטו אשף התחפושות, שאוזכר וזכה למחווה בסרט הישראלי ההיא שחוזרת הביתה של הבמאית מיה דרייפוס. באוקטובר 2024, פורסם שצפוי לצאת סרט דוקומנטרי חדש בשם "Playing POTUS" העוסק בפרודיות על נשיאי ארצות הברית. הסרט כולל ראיונות עם שחקנים שמבצעים חיקויים נשיאותיים כמו קארווי, שחיקה את ג'ורג' בוש האב וג'ו ביידן. 1981 – "ליל המסכות 2" 1984 – "ספיינל טאפ" 1984 – "ירח רומנטי" 1984 – "Blue Thunder" (סדרת טלוויזיה) 1986 – "Tough Guys" 1988 – "Moving" 1990 – "Opportunity Knocks" 1992 – "עולמו של ויין" 1993 – "עולמו של ויין 2" 1994 – "מי אני, מה אני?" 1994 – "טיפולים אישיים" 1994 – "לכודים בגן עדן" 1996 – "The Shot" 2000 – "שטן על הזמן" 2002 – "אשף התחפושות" 2016 - "החיים הסודיים של חיות המחמד" (דיבוב) 2017 - "להיות בונד" 2023 - "מליגן" (אנ') - דיבוב מדיה וקבצים בנושא דיינה קארווי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיינה קארווי דיינה קארווי, ברשת החברתית פייסבוק דיינה קארווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיינה קארווי, ברשת החברתית אינסטגרם דיינה קארווי, סרטונים בערוץ היוטיוב דיינה קארווי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיינה קארווי, באתר AllMovie (באנגלית) דיינה קארווי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דיינה קארווי, באתר Box Office Mojo (באנגלית) דיינה קארווי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דיינה קארווי, באתר AllMusic (באנגלית) דיינה קארווי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דיינה קארווי, באתר Discogs (באנגלית) דיינה קארווי, באתר Songkick (באנגלית) Matthew Carey, ‘Playing POTUS’ Documentary: Maya Rudolph, Dana Carvey, Will Ferrell, Alec Baldwin, Keegan-Michael Key To Tell All About Presidential Parodies, Deadline Hollywood, ‏October 8, 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
CAPS

CAPS (ראשי תיבות של Cleaved Amplified Polymorphic Sequence, ביקוע רצף פולימורפי מוגבר, לפעמים נקראת PCR-Restriction Fragment Length Polymorphism (PCR-RFLP)) היא טכניקה בביולוגיה מולקולרית לניתוח סמנים גנטיים בדנ"א. זוהי הרחבה לשיטת ה"פולימורפיזם של אורך קטעים" (RLFP), תוך שימוש ב"תגובת שרשרת של פולימראז" (PCR) המאפשר לנו לנתח כמות דנ"א קטנה ולזרז את ניתוח התוצאות. כמו RLFP, שיטת CAPS מתבססת על העיקרון כי הבדלים גנטיים בין אנשים, הנגרמים בעקבות סניפים או בעקבות מוטציה החדרה או השמטה, יכולים ליצור או לבטל אתרי הגבלה של אנזימי הגבלה (restriction endonuclease), וכי ניתן לזהות הבדלים אלה באורך מקטע הדנ"א לאחר פעילות האנזים. לרוב המרקרים המולקולריים לCAPS לוקוס ספציפי, וניתן לשתף אותם בין מעבדות. בניגוד לשיטת RLFP, שיטת זו לא דורשת שימוש באיזוטופים רדיואקטיביים או בתספיג דרומי. בשיטת הCAPS, הגברת PCR, המאפשרת לנתח כמות דנ"א קטנה, מכוונת על פני אתר ההגבלה שהשתנה, והתוצרים עוברים ביקוע על ידי אנזימי ההגבלה. כאשר תוצרים אלה מופרדים על ידי ג'ל אגרוז (Agarose), פחמימה הדומה לאגר, או באלקטרופורזה בג'ל, ניתן להבחין ביתר קלות על דפוסים שונים בבנדים של תוצרי PCR. לחלופין, ניתן לנתח את הקטע המוגבר על ידי פרובים אוליגונוקלאוטידים לאללים ספציפיים (אנ'), תהליך שלעיתים קרובות יכול להיעשות על ידי Dot Blot (אנ'). PCR RLFP Cleaved Amplified Polymorphic Sequences (CAPS), באתר המכונים הלאומיים לבריאות Cleaved Amplified Polymorphic Sequence (CAPS), באתר אוניברסיטת Wageningen (אנ').
ברנהרד מסקסוניה-ויימאר

ברנהרד מסקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Bernhard von Sachsen-Weimar;‏ 16 באוגוסט 1604 – 18 ביולי 1639) היה נסיך וגנרל גרמני במלחמת שלושים השנים. ברנהרד נולד ב-16 באוגוסט 1604 בוויימאר, שהייתה חלק מדוכסות סקסוניה-ויימאר, והיה בנם האחד-עשר של יוהאן, דוכס סקסוניה-ויימאר ודורותיאה מריה מאנהלט. ברנהרד קיבל חינוך טוב בצורה יוצאת דופן ולמד זמן קצר באוניברסיטת ינה, אך עד מהרה הלך לחצרו של יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג כדי לעסוק בתרגילי אבירים. עם פרוץ מלחמת שלושים השנים הוא הצטרף לצד הפרוטסטנטי, ושירת תחת מנספלד בוויסלוך (1622), תחת גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך בווימפפן (1622), ועם אחיו וילהלם בשטאדטלון (1623). ללא חשש מהתבוסות הללו, הוא השתתף במסעותיו של כריסטיאן הרביעי. לאחר תבוסה קשה בהולשטיין ב-1627, ברנהרד עזב את השירות הדני והלך לרפובליקה ההולנדית. שם הוא השתתף במצור המפורסם על הרטוגנבוש בשנת 1629. כאשר נחת גוסטבוס אדולפוס בגרמניה הצטרף אליו ברנהרד במהירות, ולזמן קצר הוא היה קולונל של משמר סוסי ההצלה השוודי. לאחר קרב ברייטנפלד (1631), הוא ליווה את גוסטב אדולף בצעדתו לנהר הריין, ובין אירוע זה לקרב ה-Alte Veste, ברנהרד פיקד על משלחות רבות כמעט בכל מחוז מהמוזל ועד טירול. ב-Alte Veste הוא הפגין אומץ רב, ובקרב ליצן (1632), כאשר גוסטב אדולף נהרג, קיבל ברנהרד את הפיקוד, הרג קולונל שסירב להוביל את אנשיו אל המטרה, ולבסוף זכה בניצחון בשקיעה. תחילה ככפוף לאחיו וילהלם, שכלוטננט-גנרל שוודי עמד לרשותו של הפיקוד, אך מאוחר יותר כמפקד עצמאי, המשיך ברנהרד לדחוף את גיחותיו על דרום גרמניה; ועם הגנרל השוודי גוסטב הורן הוא ביצע בשנת 1633 פלישה מוצלחת לבוואריה, אשר הוגנה על ידי הגנרל הקיסרי הרוזן אלדרינגן. בשנה זו הוענק לו תואר הבישוף של וירצבורג ובמברג, ובנוסף קיבל את התואר דוכס פרנקוניה. הוא מינה את אחד מאחיו הרבים בתור סטאדהאודר, וחזר למלחמות. כפרוטסטנטי קשוח, הוא גבה תרומות כבדות מהערים הקתוליות שכבש, וניצחונותיו החוזרים ונשנים גרמו לו להיחשב בעיני הפרוטסטנטים הגרמנים כמושיע דתם. אבל בשנת 1634 ספג ברנהרד תבוסה גדולה בנורדלינגן, ואיבד את מיטב הצבא השוודי. ב-1635 נכנס ברנהרד לשירות צרפת, שעד אז לא התערבה במלחמה. הוא מילא תפקיד כפול קשה; במסעות הבאים, שנוהלו בכישרון ובנחישות כפי שהיו, ברנהרד נקט לפעמים במדיניות צרפתית גרידא, בעוד שבפעמים אחרות הוא השתמש בשכירי חרב צרפתים כדי להשיג את מטרתו שלו. מנקודת מבט צבאית הישגיו הבולטים היו בשטח המשותף של הריין העליון, בברייסגאו. במערכה הגדולה שלו ב-1638, ניצח ברנהרד בקרבות ריינפלדן, ויטנווייהר ותאן, וכבש ברציפות את ריינפלדן, פרייבורג וברייזאך, כאשר האחרון נחשב לאחד המבצרים החזקים באירופה. ברנהרד קיבל בשלב הראשון הבטחות מובהקות מצרפת שיש לתת לו את אלזס ואגנו, ווירצבורג, לאחר שאבדו במחדל של 1634; כעת קיווה להפוך את ברייזאך לבירת הדוכסות החדשה שלו. אולם מצבו הבריאותי של ברנהרד הלך והידרדר. הוא מת ב-18 ביולי 1639 בנוינבורג אם ריין בתחילת המערכה. מושל ברייזאך ז'אן לואי ד'ארלאך קיבל שוחד כדי להעביר את המצודה לצרפת. ברנהרד נקבר זמנית בברייזאך, ושרידיו הועברו לוויימאר רק כעבור 16 שנים. מדיה וקבצים בנושא ברנהרד מסקסוניה-ויימאר בוויקישיתוף ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Menzel 1875. Chisholm 1911.
אברהם אליקים שיף

הרב אברהם אליקים (גצל) שיף (כ"א כסלו תרנ"ח - י"ג אייר תשמ"ו) היה רב פולני. רבן של רודניק ואפלען, ומחנה העקורים היידנהיים שבגרמניה. יו"ר אגודת ישראל בגרמניה אחרי שואה, וחבר הנהלת ועד שארית הפליטה, שעסק בהצלת ושיקום היהדות אחר השואה. מחבר ספר ה' שערים. חבר קרוב של האדמו"ר מקלויזנבורג, הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם. הרב אברהם אליקים נולד לרב מרדכי שיף, בעיירה בלוזוב. למד אצל רבי שלמה ליב מטיטשין ורב המקום הרב אריה מאיר הורוביץ. את חלק חושן המשפט בשו"ע למד אצל הרב מאיר רייך, מתלמידי המהרש"ם. לאחר מלחמת העולם הראשונה, באלול תרע"ט נשא לאישה את פרידא בוק מהעיירה רודניק. התיישב בעיירה רודניק שם, ונסמך לרבנות על ידי רבו הרב אריה מאיר, לאחר שבחן אותו בהלכות במשך כשבועיים שלמים. אף שלא קיבל מינוי רשמי, נחשב באותה העת לרבה של העיירה. בד בבד, היה מנהל סניף הבק המקומי. נשא ונתן הרבה בהלכה עם הרב אריה לייביש טייטלבוים (יידיש), האדמו"ר מקרעשוב, שהעריך אותו מאוד והרבה להתייעץ עימו. בתחילת מלחמת העולם השנייה ברח מזרחה אחרי חודש בשלטון הנאצי, וגלה לסיביר. תלאותיו והקשיים שעבר שם הקשורים בשמירת המצוות, תוארו על ידיו באריכות בספרו, בעידודו של הרב אהרן קוטלר. בתום המלחמה, בשנת תש"ו עזב את רוסיה והגיע לפולין, שם כיהן כרב העיר אפלען. זמן קצר מכן נמלט משם והגיע לגרמניה, שם כיהן נבחר לכהן כרב מחנה העקורים היידנהיים. באותה העת התיידד עם הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר מקלויזנבורג, והשנים שיתפו פעולה לאחר השואה וגם מאוחר יותר בארץ ישראל. מכתבים רבים בספריו של הרב הלברשטאם ממוענים לרב שיף, וסיפורים רבים אודותיו מובאים משמו. בפגישה ביניהם הציע הרב הלברשטאם את רעיונו להקים אגודת ישראל בגרמניה, וביקש מהרב שיף לכהן כיו"ר. כינוס רבנים אכן נערך זמן קצר לאחר מכן, והרב שיף נבחר ליו"ר האגודה. כמו כן שימש כעורך עיתון האגודה "קול ישראל לגולה", וחבר הנהלת ועד שארית הפליטה. במסגרת תפקידו, יומיים בשבוע ישב במשרד במינכן ועסק בצורכי הכלל. היה מראשי הפעילים לשיקום החיים הדתיים, בבנית מקואות, תלמודי תורה, ישיבות ובתי ספר לבנות (בית יעקב). במסגרת תפקידו התכתב עם רבנים רבים במחנות העקורים בענייני הלכה, בהם הרב נפתלי הניג, מאוחר יותר מרבני סאטמר הבולטים בארצות הברית. וכן עם הרב חיים נחום מרמלשטיין. בטרם עלה ארצה, ביקש הרב הלברשטאם מידידו הרב שיף לבדוק את ההיתכנות של עלייתו, והלה נסע בשליחותו והתייעץ עם גורמים רבים ועם כמה מגדולי ישראל. בחנוכה תש"י עלה לארץ והתיישב בשכונת מאה שערים, ב'בית רקובר'. סירב לקבל משרה רבנית, עם זאת, במשך עשרות שנים לימד תורה בבית הכנסת חב"ד במאה שערים, ונהג לדרוש ביום כיפור בבית כנסת החסידים מנהג צאנז. היה בקרבה וידידות עם אדמו"רים רבים בארץ, בהם הגרי"ז סולובייצ'יק, והיה חבר הנהלת מוסדות צאנז, ויו"ד ועד הבניין להקמת בית החולים לניאדו. בסוף ימיו פרסם ספר ה' שערים, שמכיל חלק המתאר את קורות חייו, וכן מאות עמודים של חידושי תורה בהלכה ואגדה. כמו כן, פרסם מאמר הספד לידידו, הרב מאיר בלומנפלד בירחון הפרדס. נפטר בי"ג אייר תשמ"ו, רחוב על שמו נקרא בשכונת רמות ד' בירושלים. בספר צנצנת המן, לצד האדמו"ר מבלעז. דיוקן, בפתח ספרו "ה' שערים". מאיר וונדר, עיניך רואות, עמ' 354 לפיד האש, כרך א, עמ' שלה אנציקלופדיה לחכמי גליציה, כרך ה, עמ' 243-245 שו"ת זקן אהרון חלק או"ח, סימן כב צבי תפארה, כרך ב, עמ' שסז לפיד האש, כרך א, עמ' רעח למשל, שפע חיים חלק ה', עמוד רמג לפיד האש, כרך א שו"ת תפארת נפתלי, סימן צו שו"ת המאור, חלק ב, עמ' תקנה לפיד האש, כרך ב, עמ' תעב מאה שערים ושכונותיה, עמ' 475 הפרדס, כרך נד חוברת י, עמ' 30 עמוד שג עמוד 3
מונבז הראשון

מֻנבָּז הראשון היה מלכה של מדינת חדייב תחת האימפריה הפרתית בשנות העשרים והשלושים של המאה הראשונה לספירה. הוא היה אחיה ובעלה של הלני המלכה, וילדיהם היו מונבז השני וזוטוס השני. מדרש בראשית רבה מזהה את דמותו של מונבז הראשון עם דמותו של המלך תלמי השני (בראשית רבה, פרשה מ"ו, פסקה י'). Hornkohl, Aaron (2014). Ancient Hebrew Periodization and the Language of the Book of Jeremiah: The Case for a Sixth-Century Date of Composition. p. 249. ISBN 9789004269651. נבדק ב-14 באוקטובר 2021. {{cite book}}: (עזרה) Debevoise, Neilson Carel. A political history of Parthia. Chicago, Ill.: University of Chicago Press, 1938, p. 165. "Queen Helena of Adiabene and Her Sons in Midrash and History - TheTorah.com". www.thetorah.com. נבדק ב-2021-04-14. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת ניקרגואה בכדורגל

נבחרת ניקרגואה בכדורגל, הידועה בכינוייה "לוס פינולרוס", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ניקרגואה. הנבחרת היא אחת החלשות במרכז אמריקה. למרות שהדבר אינו נהוג במרכז אמריקה, הכדורגל אינו הספורט הנחשב במדינה ויש יותר חשיבות לענף הבייסבול. הנבחרת העפילה פעמיים לטורניר גביע הזהב של CONCACAF, אך הפסידה בכל משחקיה. הדירוג הנוכחי של נבחרת ניקרגואה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-131 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,118.04 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 92 נמדד לראשונה בדצמבר 2015, והדירוג הנמוך ביותר 193 נמדד לראשונה בדצמבר 1999. 1930 עד 1990 - לא נכנסה 1994 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה מדיה וקבצים בנושא נבחרת ניקרגואה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ניקרגואה בכדורגל נבחרת ניקרגואה בכדורגל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
בישת

בישת (בערבית: بِشْت) הוא גלימה גברית מפוארת הנפוצה בעולם הערבי, שנלבשת זה אלפי שנים. הבישת נלבש בדרך כלל באירועים מיוחדים מסורתיים כגון חתונות, חגים, תפילות יום השישי ובלוויות. הבישת בדרך כלל מיוצר משיער גמלים וצמר עזים. יש מספר סוגים של בישת שמתאימים לעונות השנה. כך למשל, בישת שנלבש בקיץ ייוצר מבד רך. צבעו של הבישת הוא בדרך כלל שחור, חום בז', קרם או אפור. במהלך טקס הנפת הגביע בתום משחק הגמר של המונדיאל בין נבחרות ארגנטינה וצרפת ב-18.12.22, הלביש אמיר קטר, השיח' תמים בן חמד אאל ת'אני, את קפטן נבחרת ארגנטינה, ליאו מסי, בבגד מסורתי ערבי הנפוץ במפרץ המכונה 'בישת', צעד שעורר פרשנויות ותגובות בקרב הגולשים ערבים בכלל וקטרים בפרט. גולשים רבים שיבחו את אמיר קטר על כך והסבירו כי הבישת הוא סמל של ערביות, גבריות.[1] מדיה וקבצים בנושא בישת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
King's Dead

King's Dead הוא שיר של הראפרים האמריקאים ג'יי רוק, קנדריק לאמאר ופיוצ'ר והזמר האנגלי ג'יימס בלייק, מתוך אלבום הפסקול של סרט גיבורי-העל של אולפני מארוול "הפנתר השחור" ואלבום האולפן השלישי של ג'יי רוק, Redemption. הוא יצא באמצעות טופ דואוג אנטרטיינמנט, אפטרמת' אנטרטיינמנט ואינטרסקופ רקורדס ב-11 בינואר 2018 כסינגל השני מתוך הפסקול וכן כסינגל המוביל מתוך Redemption. השיר הוא שירו הראשון של ג'יי רוק שנכנס לבילבורד הוט 100. השיר, לצד "Bubblin" של אנדרסון פאאק, זכה בביצוע הראפ הטוב ביותר, והועמד לשיר הראפ הטוב ביותר, בטקס פרסי גראמי ה-61. בריאנה יאנגר מפיצ'פורק העניקה לשיר ביקורת חיובית, ותיארה את השיר "כיף וסוחף". הווידאו קליפ לשיר פורסם בערוץ ה-Vevo של רוק ביוטיוב ב-15 בפברואר 2018. הוא בוים על ידי דייב פרי וג'ק בגרט. ב-8 במרץ 2018, הראפרים האמריקאים ג'ואי באדאס ו-XXXTentacion פרסמו רמיקס לשיר. מידע על היצירה "King's Dead" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "King's Dead" באתר יוטיוב קנדריק דאקוורת', מייקל ויליאמס, טראוויס וולטון, מארק ספירס, ג'וני מקינזי, נייבאדיוס וילבורן, ג'יימס לית'רלנד, סמואל גלואייד, אנטוני טיפית', אנטוון היקס, אקסל מורגן "BMI | Songview Search". "Jay Rock, Kendrick Lamar, Future, James Blake Debut 'King's Dead'". NPR. 12 בינואר 2018. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Puckett, Lily (11 בינואר 2018). "Jay Rock shares new song "King's Dead," featuring Kendrick Lamar, Future, and James Blake". The Fader. נבדק ב-3 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Zellner, Xander (24 בינואר 2018). "Jay Rock Scores First Hot 100 Entry With Kendrick Lamar, Future & James Blake Collab 'King's Dead'". Billboard. נבדק ב-2 בפברואר 2018. {{cite journal}}: (עזרה) Younger, Briana (12 בינואר 2018). ""King's Dead" [ft. Kendrick Lamar, Future, & James Blake] by Jay Rock Review". Pitchfork. נבדק ב-16 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) William Cowen, Trace (16 בפברואר 2018). "Here's the Video for Jay Rock, Kendrick Lamar, Future, and James Blake's "King's Dead"". Complex. נבדק ב-16 בפברואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Joey Bada$ and XXXTentacion link for "Kings Dead" remix". Elevatormag.com. 8 במרץ 2018. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה)
דגל פקיסטן

דגל פקיסטן הוא דגלה הלאומי של פקיסטן. הוא עוצב על ידי מוחמד עלי ג'ינה, ואומץ עם עצמאות המדינה ב־14 באוגוסט 1947. החלק הירוק מסמל את המוסלמים, בעוד החלק הלבן מייצג את המיעוטים הלא־מוסלמיים. הסהר מסמל קדמה; הכוכב מסמל אור וידע. סמל פקיסטן המנון פקיסטן מדיה וקבצים בנושא דגל פקיסטן בוויקישיתוף דגל פקיסטן, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל פקיסטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא פקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.