laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זקיפת אגודל

זקיפת אגודל היא מחווה גופנית שבה נזקף האגודל כלפי מעלה בעוד יתר אצבעות כף היד מקופלות לכדי אגרוף. במקומות רבים בעולם משמעותה של המחווה הבעת הסכמה או שביעות רצון. לא ידוע מה מקורה של מחווה זו, אך יש מספר השערות בעניין. לפי אחת ההשערות, מקורה עוד בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה, כאשר בסיום הקרב, הקהל סימן באמצעות אגודלו מה לדעתו צריך להיות גורלו של הגלדיאטור המפסיד - לחיים או למוות - אם כי לא ידוע לאן בדיוק הופנו האגודלים בכל אחד מהמקרים. לפי השערה אחרת, המחווה היא שריד למנהג מימי הביניים, לפיו בסיום עסקאות ליקק כל אחד מהצדדים את אגודלו, ואז הצמיד אותו לאגודל של שותפו לעסקה. השערה שלישית מייחסת את המחווה לתקופה מאוחרת הרבה יותר. לפי ההשערה מקורה בנוהגם של טייסים אמריקנים במלחמת העולם השנייה לסמן כך לצוותי נושאות המטוסים כי הם מוכנים להמריא. לצד המחווה הכוללת את הנפת האגודל כלפי מעלה, התפתחה גם מחווה הפוכה, הכוללת את הנפת האגודל כלפי מטה. משמעותה של מחווה זו הפוכה - היא מביעה אי הסכמה או חוסר שביעות רצון. זקיפת האגודל במשמעותה החיובית היא מחווה מקובלת בעולם המערבי, אך במקומות שונים בעולם לזקיפת האגודל יש משמעויות אחרות. בחלק ממדינות דרום אמריקה ומערב אפריקה, באיראן, בעיראק ובסרדיניה, מדובר במחווה בוטה ששקולה לאצבע משולשת. בהקשרים ספציפיים, לזקיפת האגודל ייתכנו משמעויות אחרות גם בעולם המערבי. כך, למשל, היא משמשת טרמפיסטים לאיתות על רצונם בטרמפ (אף שבישראל נפוצה יותר הצבעה לכיוון הכביש באצבע המורה). במדינות אמריקה הלטינית, הביטוי המקובל לטרמפ הוא "Hacer Botella" (תרגום חופשי מספרדית: "לעשות בקבוק"), המרמז על צורת כף היד בזמן זקיפת אגודל. צוללים זוקפים את אגודלם כדי לסמן שבכוונתם לעלות לפני המים, ואילו שופטי כדורסל (אנ') מסמנים, באמצעות זקיפת שני אגודלים, על החלטתם לזרוק כדור ביניים. זקיפת אגודל היא גם הסמל של סימן ה"Like" הפופולרי ברשת החברתית פייסבוק. זקיפת האגודל היא גם סימון המקובל בקרב ילדים בישראל כ"ברוגז". כלומר "לא חברים". לעיתים מלווה סימון זה בדיקלום "ברוגז ברוגז לעולם, שולם שולם אף פעם". הסימון ההופכי ל"ברוגז" מכונה "שולם" ומבוצע על ידי זקיפת הזרת. לעיתים מבוצע טקס השלמה על ידי לפיתת זרתות הדדית וניענועם למילות הדיקלום "שולם שולם לעולם, ברוגז ברוגז אף פעם". דבר זה מופיע בשיר הילדים "עשר אצבעות" מאת רבקה דוידית. אוקיי סימן אישור מדיה וקבצים בנושא זקיפת אגודל בוויקישיתוף ‏ Brendan I Koerner, What Does a "Thumbs Up" Mean in Iraq?, 28 במרץ 2003.
האצטדיון העירוני קריית גת

האצטדיון העירוני קריית גת בשדרות מלכי ישראל (קריית גת) היה מגרש הבית של קבוצות הכדורגל מכבי קריית גת ובית"ר עירוני קריית גת. האצטדיון הכיל 3,500 מקומות ישיבה ביציע אחד. בנוסף בעבר שימש האצטדיון לתהלוכות יום העצמאות. בשנת 2000 הזמינה החברה הכלכלית של קריית גת תוכנית הרחבה משמעותית לאצטדיון בעלות משוערת של כ-53 מיליון שקלים להרחבתו בשני שלבים עד פוטנציאל של 15,000 מקומות ישיבה ושטחי חנייה ל-9,000 כלי רכב וכן מגרשי אימון חדשים, אולם תוכנית זאת לא מומשה. בעונת 2001/2002 עת שיחקה מכבי קריית גת בליגת העל, נאלצה הקבוצה להעביר את חלק ממשחקיה הביתיים לאצטדיון סלה שבאשקלון, עקב אי עמידת האצטדיון בתקני ליגת העל. גם בשנים 2014–2016 בהיותה בליגה הלאומית, שיחקה מכבי קריית גת באצטדיון סלה באשקלון עונה אחת ובאצטדיון העירוני ברמלה בעונה השנייה. בסוף 2016 עבר האצטדיון שיפוץ קל וחזר לשמש את מכבי קריית גת. על פי הסכם הגג של עיריית קריית גת עם רשות מקרקעי ישראל מ-2018, האצטדיון נהרס ב-7 בספטמבר 2022 ועל שטחו יוקם פרויקט "שער העיר". במקומו יוקם אצטדיון עירוני חדש ממזרח אליו עם 6,000 מקומות (ו- 10,000 בשלב ב') כחלק מקריית ספורט עירונית שתכלול גם מגרש משני עם כ-450 מקומות והיכל ספורט עירוני, שתחבר מרקמית בין שכונת כרמי גת החדשה לעיר הוותיקה. האצטדיון החדש בכרמי גת עתיד להתחיל את בנייתו במהלך 2023. מדיה וקבצים בנושא האצטדיון העירוני קריית גת בוויקישיתוף World Stadiums - Stadiums in Israel [דרושה הבהרה] דליה טל, ‏חברת יורם גדיש תשפץ ותרחיב האצטדיון העירוני בקרית גת, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2000 ליזה ללוצאשווילי, כל מה שרציתם על האצטדיון החדש בקרית גת, באתר חדשות אפס שמונה 08, ‏2023-09-27 בילי פרנקל, הסכם גג שני בקריית גת לבניית כ-7,100 דירות, באתר ynet, 7 באוגוסט 2018 אורי חודי, ‏מחר: חתימה על הרחבת הסכם-הגג בקריית גת, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2018 shhuna, אושרה בניית אצטדיון ענק בכניסה לכרמי גת עם 10,000 מושבים, באתר חדשות כרמי גת | קריית גת, ‏2022-10-19 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן רמו

סן רמו (באיטלקית: Sanremo; בליגורית: Sanrœmu) היא עיר של 56,800 תושבים בנפת אימפריה במערב ליגוריה בצפון-מערב איטליה. בסן רמו מבנים רבים בעלי עניין ארכיטקטוני השייכים לתקופת הבארוק, סגנון האר-נובו, הרומנסק, וגם הסגנון הנאו-קלאסי, כך שהמבקרים יכולים להתפעל מכמה מגדלים, טירות, וילות, ארמונות וכנסיות השייכות אף הן. לתרבויות ודתות שונות. בין שלל האטרקציות סאן רמו מציעה גם את הקזינו העירוני שלה, והזדמנויות לעסוק בסוגי ספורט שונים. העיר אירחה ומארחת לא מעט אירועים חשובים, למשל באפריל 1920 אירחה העיר את הוועידה הקרויה על שמה, ועידת סן רמו. מדי שנה מארחת העיר את פסטיבל הזמר האיטלקי, פסטיבל סן רמו, וכן מארחת מרוצי ראלי ותחרות בסבב גביע העולם לאופניים (תחרות מילאנו – סן רמו). דנמרק אלסינור, דנמרק אתר האינטרנט הרשמי של סן רמו משה גלעד, הצבעים של סן רמו: טיול בריביירה האיטלקית, באתר הארץ, 13 במרץ 2018 סן רמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sanremo, About Liguria ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Evolver

Evolver הוא אלבום הסטודיו השלישי של אמן ה-R&B האמריקני, ג'ון לג'נד. האלבום יצא לאור באוקטובר 2008, תחת חברת התקליטים GOOD Music שייסד אמן ההיפ הופ, קניה וסט, שהיה גם אחראי בחלק מהפקת האלבום. באלבום ישנן הופעות אורח גם של אסטל, ברנדי נורווד ואנדרה 3000. האלבום הגיע בהופעת הבכורה שלו למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 130,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. עד כה, האלבום מכר מעל 610,000 עותקים בארצות הברית והגיע למעמד אלבום זהב במדינה. מהאלבום יצאו 3 סינגלים, ביניהם השיר המצליח Green Light. מידע על האלבום Evolver באתר MusicBrainz האלבום Evolver באתר Discogs
פרוסניום

תיאטרון פרוסניום הוא מונח מתחום התיאטרון שהמאפיין העיקרי בו הוא מסגרת קשתית גדולה (נקראת "קשת פרוסניום" למרות שאינה בהכרח קשתית), הממוקמת בקדמת הבמה. מקור המושג בתיאטרון הרומי. אטימולוגית, המילה פרוסניום (באנגלית proscenium, מלטינית proscaenium, מיוונית proskenion) מורכבת מ-pro במשמעות "לפני", ו-skene במשמעות "במה, אוהל, ביתן" (ו-ium סיומת לטינית). בתיאטרון פרוסניום, הקהל משקיף ישירות על הבמה, אשר לרוב מורמת מטר או שניים מעל השורה הראשונה, וצופה בהופעה דרך "הקשת". החלל בו הצופים יושבים נקרא "בית". הבימה המרכזית היא החלל מאחורי קשת הפרוסניום, לרוב היא מופרדת במסך קדמי היכול לרדת או להיסגר מהצדדים ולאמצע. האזור מלפני המסך נקרא "אפרון" ("apron") או "קדמת-בימה". אזורים אחרים בבימה המופרדים בקשת פרוסניום או בכל מסך אחר, נקראים אגפים (wings), והחלל שמעל הבמה שמוחבא מאחורי הקצה העליון של הקשת נקרא "flyspace". כל חלל אחר המוסתר מהצופים נחשב "מאחורי הקלעים". גודל הבמות יכול לנוע בין חללים קטנים ועד לגובה של מספר קומות. כיום, תיאטראות הנקראים "פרוסניום" הם אלו שבהם הצופים מביטים ישירות בבמה ואין קהל אשר נמצא מצדדיה האחרים של הבמה, גם אם אין קשת פרוסניום "רשמית" מעל הבמה. הקיר הרביעי פרוסניום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) etymonline - proscenium ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיר עבודה

שיר עבודה הוא שיר קבוצתי המושר במהלך עבודה פיזית ומשעממת החוזרת על עצמה. שירי עבודה מפיגים את השעמום ומזרזים את הפועלים בשעת עבודה קשה ומונוטונית, וכן יוצרים תיאום של המלאכה לפי מקצבי השירים. משום כך, השירים מותאמים בדרך כלל לקצב של תנועות הגוף של העובדים (למשל, חתירה במרץ, קציר). שירי עבודה מביאים גם לפיתוח תחושת קרבה ושותפות בקרב העובדים. ברוב המקרים, השירים הללו מועברים בעל פה והמילים בהם אינן קבועות, אלא ניתנות להתאמה על פי אלתורי הזמרים. המוזיקה מושרת בדרך כלל במקהלה לצד זמר המוביל את השירה. מקורם של שירי העבודה הקדומים הידועים לנו כיום, הוא ממצרים העתיקה. דוגמה לשיר עבודה קצר שהשתמר במקרא הוא "שירת הבאר" בספר במדבר כא: אָז יָשִׁיר יִשְׂרָאֵל אֶת הַשִּׁירָה הַזֹּאת: עֲלִי בְאֵר - עֱנוּ לָהּ. בְּאֵר חֲפָרוּהָ שָׂרִים, כָּרוּהָ נְדִיבֵי הָעָם, בִּמְחֹקֵק בְּמִשְׁעֲנֹתָם וּמִמִּדְבָּר מַתָּנָה. — במדבר כא, טז-כ חוקרי מקרא שונים, ביניהם הרמן גונקל, מזהים שירים רבים נוספים במקרא כשירי עבודה שנוגנו בזמן הקציר והבציר. המבנה החברתי הייחודי בארצות הברית ותרבות העבדים בה הביאו ליצירת ז'אנרים ייחודיים של שירי עבודה כגון ג'אז ובלוז, שהשפיעו על המוזיקה של המאה ה-20. ניתן למצוא דוגמה יפה של שיר עבודה דרום אפריקאי בתחילת הסרט "אחי, איפה אתה?" של האחים כהן, בביצוע של זמר הג'אז ג'יימס קרטר לשיר "פו לזרוס" (Po Lazarus). שיר עבודה נוסף שהתפרסם בזכות הביצוע של הארי בלפונטה הוא השיר הג'מייקני "Banana Boat Song". בין שירי העבודה העבריים הידועים בעת החדשה: "שיר העבודה והמלאכה" - מילים:חיים נחמן ביאליק, לחן: נחום נרדי "במחרשתי" - מילים ולחן: אליקום צונזר "שיר עבודה" ("יה חי לי לי הה עמלי") - מילים: נח שפירא, לחן עממי "שיר הכביש" ("הך פטיש") - מילים: נתן אלתרמן, לחן: דניאל סמבורסקי "שיר הנמל" - מילים: לאה גולדברג, לחן: רבקה לוינסון "אנו נהיה הראשונים" - מילים: יוסף הפטמן, לחן עממי שיר עבודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שירי עבודה, דף שער בספרייה הלאומית שיר עבודה, באתר זמרשת שיר הכביש, באתר זמרשת שיר הנמל, באתר זמרשת אנו נהיה הראשונים, באתר זמרשת
Lost and Found

האם התכוונתם ל... Lost and Found (אלבום) Lost and Found (שיר של איי קיו)
קובי מור

יעקב (קובי) מור (נולד בשנת 1952) הוא איש מנהל ישראלי. בין השנים 2007–2012 שימש מנכ"ל רשות שדות התעופה. מור החל לעבוד ברשות שדות התעופה בשנת 1976, ומאז שימש בתפקידים שונים. במשך שנים הוא ניהל את שדות התעופה עובדה ואילת. הוא עמד בראש חטיבת התפעול ומבצעי הקרקע בנמל התעופה בן-גוריון, והקים בו את אגף השירות לנוסע ואת המחלקה למניעת עבירות. בתפקידו האחרון היה מנהל נמל התעופה בן-גוריון. בשנת 2004, לאחר עשרים ושמונה שנות פעילות, פרש מור מרשות שדות התעופה. בשנת 2005 התמנה למנכ"ל עיריית גבעתיים. בדצמבר 2007 נבחר מור על ידי שר התחבורה שאול מופז למנכ"ל רשות שדות התעופה, כמחליפו של המנכ"ל הקודם גבי אופיר. בתקופת כהונתו של מור הושם דגש על כניסת רשות שדות התעופה לעידן הטכנולוגי, והוספת אמצעים טכנולוגיים לשיפור הבטיחות בנמל התעופה בן-גוריון. אחד החידושים היה השימוש במערכת הזיהוי הביומטרי. באוקטובר 2011 ביקש לפרוש לאחר תום קדנציה בת ארבע שנים, ובאפריל 2012 סיים את תפקידו. החליף אותו יעקב גנות. כיום משמש מור כמנהל מינהל פיתוח הקרקע, בקרן הקיימת לישראל. מור נשוי בשנית לדוריס, לשעבר מנהלת אגף הרווחה בעיריית מודיעין, ואב לחמישה. הוא תושב מכבים-רעות. יסמין גיל, התוכנית של קובי מור: אמנת שירות בין הנוסעים לבין רשות שדות התעופה, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2010 זוהר בלומנקרנץ, יעקב גנות מונה לתפקיד מנכ"ל רשות שדות התעופה, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2012 ברכת קובי מור, מנהל מינהל פיתוח הקרקע, קק"ל, באתר קק"ל ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לורה סאן ג'אקומו

לורה סאן ג'אקומו (באנגלית: Laura San Giacomo; נולדה ב-14 בנובמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה בסרטים "סקס, שקרים ווידאוטייפ" ו"אישה יפה" ובסדרה "תהרוג אותי וזהו", הייתה מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. סאן ג'אקומו היא אמריקאית ממוצא איטלקי שנולדה בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי, למריג'ו ולג'ון סאן ג'אקומו. היא גילתה את אהבתה למשחק כשלמדה בתיכון, ולאחר שסיימה לימודי תואר באמנות, עברה להתגורר בניו יורק. סאן ג'אקומו החלה את דרכה בתיאטרון, והופיעה במחזות בניו יורק ובלוס אנג'לס. היא נחשפה לראשונה למצלמות בתפקידי אורח שעשתה בסדרות "מיאמי וייס" ו"כל ילדיי". ב-1989 עשתה ס,אן ג'אקומו את הופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט הדרמה העצמאי "סקס, שקרים ווידאוטייפ" בתור סינתיה אחותה הברמנית של אן מולאני (אנדי מקדואל). סאן ג'אקומו זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א. ב-1990 התפרסמה סאן ג'אקומו בקנה מידה עולמי בקומדיה "אישה יפה" בה שיחקה את קיט דה לוקה, חברתה הפרוצה של ויוויאן וורד (ג'וליה רוברטס). הופעותיה הידועות הנוספות בקולנוע היו גם במערבון "אקדח אישה ו...נשיקה" לצידו של טום סלק, ובסרטי הפשע "להתגרות במוות" ו"משחקי גנגסטה". ב-1993 שיחקה סאן ג'אקומו בסרט הדרמה הטלוויזיוני "לטובתם האישית" לצדה של אליזבת פרקינס. ב-1994 היא השתתפה בסדרת האימה "עמדה", בהפקתו של סטיבן קינג, על פי תסריטו. ב-1997 היא נבחרה להוביל את צוות השחקנים של הסיטקום "תהרוג אותי וזהו", סאן ג'אקומו גילמה בסדרה במשך שבע עונות את העיתונאית הצדקנית בעלת הפתיל הקצר מאיה גאלו, תפקיד עליו הועמדה לפרס גלובוס הזהב. ב-2001 שיחקה בקומדיה הטלוויזיונית של רשת Showtime "הנזירה מריה מסבירה הכל" בכיכובה של דיאן קיטון. היא שיחקה בשלוש עונות הדרמה המשטרתית "להציל את גרייס" את השוטרת המיוחדת לזיהוי פלילי ריטה רודריגז חברתה הטובה של הדמות הראשית הבלשית גרייס האנהדארקו (הולי האנטר). בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח בסדרה הקומית "סנטה במשרה חלקית – ההרפתקה ממשיכה" מבית שירות "דיסני+". סאן ג'אקומו היא אמא לבן הסובל משיתוק מוחין מנישואיה הראשונים לשחקן קמרון דיי. בשנת 2000 התחתנה עם השחקן מאט אדלר. מדיה וקבצים בנושא לורה סאן ג'אקומו בוויקישיתוף לורה סאן ג'אקומו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורה סאן ג'אקומו, באתר AllMovie (באנגלית) לורה סאן ג'אקומו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
החלטה 465 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 465 היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שנתקבלה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-1 במרץ 1980, והיא עוסקת בבנייה הישראלית בשטחים שנכבשו על ידה במהלך מלחמת ששת הימים; הגדה המערבית, רצועת עזה, מזרח ירושלים ורמת הגולן ועל מניעת יציאתו של ראש עיריית חברון להגיע אל מוסדות האו"ם בארצות הברית. ההחלטה התקבלה פה אחד על ידי כל חמש עשרה המדינות החברות במועצת הביטחון של האו"ם. ההחלטה מגנה את חוסר שיתוף הפעולה של ממשלת ישראל עם המשלחת שהוקמה לאחר החלטה 446 של מועצת הביטחון של האו"ם. ההחלטה מגנה גם את החלטת ממשלת ישראל לתמוך במפעל ההתנחלויות בשטחים שנכבשו במהלך מלחמת ששת הימים כולל מזרח ירושלים וההשלכות על האוכלוסייה הערבית בשטחים הללו כתוצאה מהבנייה. ההחלטה שמה דגש רב על ההשלכות העתידיות החמורות של מדיניות ההתנחלויות על כל ניסיון להגיע לשלום ישים, הוגן וארוך טווח במזרח התיכון. גינוי חריף על החלטת ישראל למנוע את הגעתו של ראש עיריית חברון, פאהד קוואסמה, אל מוסדות האו"ם בארצות הברית. המועצה נחושה על כך שכל הפעולות שננקטו על ידי ישראל על מנת לשנות את האופי, הדמוגרפיה והמוסדות של השטחים שנכבשו ב-1967 כולל ירושלים המזרחית, אינם בעלי בסיס חוקי ומדניותה של ממשלת ישראל להעביר אזרחים אל שטחים אלו, דהיינו הקמת התנחלויות, מהווים הפרה בוטה של אמנת ז'נבה הרביעית. כמו כן, מדיניות זאת מהווה מכשול רציני על מנת להגיע לשלום ישים, צודק וארוך טווח במזרח התיכון. המועצה מגנה את ההמשך והנחישות שבה ישראל פועלת לשם מדיניות הבנייה בשטחים וקוראת לממשלת ישראל ולאזרחי ישראל לפרק את ההתנחלויות הקיימות ולהפסיק באופן בהול את התכנון, ההקמה והבנייה של התנחלויות בשטחים הערבים שנכבשו בשנת 1967 כולל מזרח ירושלים. המועצה קוראת לכל המדינות לא לעזור לישראל בשום דרך שקשורה לבנייה בשטחים שנכבשו ב-1967. שגריר ארצות הברית באו"ם דונלד מקהנרי הצהיר במועצת הביטחון מיד לאחר ההצבעה כי ארצות הברית מחשיבה את הרזולוציה כהמלצה בלבד ולא כמחייבת. ב-3 במרץ 1980 הבהיר הנשיא קרטר את עמדת ארצות הברית שהיא שפירוק התנחלויות ישראליות הוא "לא ראוי ולא מעשי", וכי ש"ירושלים צריכה להיות בלתי מחולקת" ושמעמדה יקבע במשא ומתן לשלום. הוא הוסיף והבהיר שארצות הברית אישרה את ההצבעה מתוך הבנה כי כל אזכור של ירושלים יושמט. בהצהרה לוועדת הסנאט של ארצות הברית ליחסי חוץ ביום 20 במרץ 1980 קיבל מזכיר המדינה סיירוס ואנס "אחריות מלאה על אי ההבנה". נוסח ההחלטה באתר של האו"ם הצהרה של נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר על ההצבעה באו"ם Statement to the Senate Foreign Relations Committee by Secretary of State Vance on US policy in the Middle East- 20 March 1980, Israel Ministry of Foreign Affairs (באנגלית) Israeli Settlements and the Status of Jerusalem Statement on the U.S. Vote in the Security Council of the United Nations., The American Presidency Project, ‏3 במרץ 1980 (באנגלית)
בנג'מין ברפמן

בנג'מין "בן" ברפמן (באנגלית: Benjamin Brafman;‏ נולד ב-21 ביולי 1948 בברוקלין) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי. התפרסם בתור סנגור של נאשמים ידוענים. ברפמן נולד למהגרים יהודים מאירופה. אמו, רוז, הייתה היחידה במשפחתה שהצליחה להימלט מצ'כוסלובקיה לניו יורק בשנת 1938, ואביו סול נולד בווינה, ממנה נמלט עם הוריו לאחר ליל הבדולח, בשנת 1939. ברפמן גדל בקראון הייטס ובהמשך בשכונה היוקרתית בל הארבור בניו יורק. הוא קיבל חינוך אורתודוקסי קפדני, ולמד בישיבת תורה ודעת. הוא בוגר של ברוקלין קולג' ואוניברסיטת צפון אוהיו, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. בצעירותו עבד לתקופה קצרה בתור סטנדאפיסט ב"רצועת הבורשט" בהרי קטסקיל. ברפמן החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד התובע של ניו יורק בשנים 1976–1979. עם פרישתו בשנת 1980, הוא פתח בניו יורק משרד עורכי דין למשפט פלילי עם דגש על עבירות צווארון לבן. בשנת 1997 נבחר ברפמן על ידי הניו יורק מגזין ל"עורך הדין הפלילי הטוב ביותר בניו יורק". ברפמן התפרסם כעורך דין פלילי של מספר נאשמים בולטים. כך, לדוגמה, הוא הצליח להשיג בשנת 1999 זיכוי מלא פה אחד של הראפר פי דידי (שון קומבס) מאשמת שוחד והחזקה בלתי חוקית בנשק. כמו כן הביא לזיכויו של המחוקק הניו-יורקי דוב היקינד, וייצג, בין היתר, את אנשי המאפיה וינסנט "הסנטר" גיגאנטה וסמי "השור" גווראנו, את הראפר ג'יי זי בשנת 2001, ובשנת 2004 השתתף בצוות ההגנה של מייקל ג'קסון במשפט בו הואשם בהתעללות בילדים. בשנת 2011 ייצג את ראש קרן המטבע הבינלאומית לשעבר דומיניק שטראוס קאהן לאחר שהואשם בעבירות מין. ברפמן מתגורר בלורנס בניו יורק, ונשוי ללינדה, ספרנית. בנו דוד הוא ראש כולל ומנהל תלמוד תורה ברמת אשכול, ואחיו הגדול אהרן כיהן כמנהל ישיבת פאר רוקאוואי. ברפמן מכהן כחבר דירקטוריון במכון לחקר השואה מיסודו של דייוויד ויימן, וכשומר מצוות, הוא מתזמן את מועדי המשפטים בהם הוא משתתף כך שלא יחולו בשבתות ומועדי ישראל. כמו כן הוא מרצה לעיתים תכופות בנושאי הגנה פלילית, ופעיל במגוון רחב של ארגוני צדקה. מדיה וקבצים בנושא בנג'מין ברפמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנג'מין ברפמן Little Big Man, כתבת פרופיל באתר ניו יורק מגזין PUBLIC LIVES; A Savvy, Scrappy New York Lawyer for Jackson, באתר הניו יורק טיימס, 12 בפברואר 2004 בנג'מין ברפמן, מוסר במקום העבודה, מגזין איחוד האורתודוקסים, חורף 2005/5766 - כרך 66, מס '2, באתר Jewish action (באנגלית) בנג'מין ברפמן, נאום על יום השואה, באתר אש התורה, 28 במאי 2011 (באנגלית) צח יוקד, גיבור הסרט החדש של הארווי ויינסטין ינסה לחלץ אותו מהכלא, באתר TheMarker‏, 17 באוגוסט 2018 בנג'מין ברפמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בנג'מין ברפמן באתר אש התורה Lawyer Ben Brafman called 'a perfect fit' to defend Strauss-Kahn, באתר CNN, ‏18 במאי 2011 הרב מרדכי קמנצקי (21 פבר' 2018). "Streets of Life". עמי (באנגלית) (356): 140–141. {{cite journal}}: (עזרה) Benjamin Brafman: Dominique Strauss-Kahn’s Orthodox Jewish attorney, באתר ג'איש ג'ורנל, 16 במאי 2011 בנג'מין ברפמן, לקח מליל הבדולח לדור שלנו, באתר jewishaz, ‏9 בנובמבר 2007 (באנגלית)
בקעה להתגדר בה

בִּקְעָה להתגדר בה או מקום להתגדר בו הוא ניב שמקורו בתלמוד, המתאר מצב שבו המעשה הרצוי היה מוזנח בעבר או שלא נפסקה בו הלכה (בלשוננו כיום: לָאקוּנָה), עד שהגיע אדם ו"התגדר" בתחום זה; כלומר - תיקן את המצריך תיקון, או למד וחקר את הנושא שלא נלמד בעבר, ופסק בו הלכה. מקור הביטוי בתלמוד הבבלי: העיד רבי יהושע בן זרוז בן חמיו של רבי מאיר לפני רבי על רבי מאיר שאכל עלה של ירק בבית שאן, והתיר רבי את בית שאן כולה על ידו. חברו עליו אחיו ובית אביו, אמרו לו: מקום שאבותיך ואבות אבותיך נהגו בו איסור אתה תנהוג בו היתר? דרש להן מקרא זה "וכתת נחש הנחשת אשר עשה משה כי עד הימים ההמה היו בני ישראל מקטרים לו ויקרא לו נחושתן" אפשר בא אסא ולא ביערו? בא יהושפט ולא ביערו? והלא כל עבודה זרה שבעולם אסא ויהושפט ביערום! אלא מקום הניחו לו אבותיו להתגדר בו, אף אני – מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו. מכאן לתלמיד חכם שאמר דבר הלכה שאין מזיחין אותו. — תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ו', עמוד ב'–דף ז', עמוד א' (בתוספת סימני פיסוק) במאמר זה משמעות הביטוי "מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו" היא שאין ראוי להיות תמיד שמרן ולא לקבל חידושים שלא נהגו בהם האבות, כי האבות הניחו מקום לדורות הבאים לתקן את המציאות, כפי שהמלך חזקיהו השמיד את נחש הנחושת ששימש לעבודה זרה, ולא נמנע מכך רק מפני שאבותיו הצדיקים, אסא ויהושפט לא עשו זאת. משמעות המילה "להתגדר" בביטוי זה היא לבנות גדר, להקיף שטח שהיה פרוץ ומופקר, ובהשאלה – לתקן מצב של מציאות מוזנחת. בתלמוד הבבלי נכתב: ... רבי אלעזר אשכחיה [=פגש את] לזעירי, אמר ליה: איכא תנא דאתנייה לרב כחל [=האם מישהו לימד את האמורא רב מה דינו של "כחל"]? אחוויה [=שלח זעירי שאלה זו] לרב יצחק בר אבודימי, אמר ליה: אני לא שניתי לרב כחל כל עיקר [=אני לא לימדתי את האמורא רב דין זה]; [אלא] רב בקעה מצא וגדר בה גדר (כלומר, באופן עצמאי הוא מצא נושא שהחליט לפסוק בו הלכה לבד). — תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"י, עמוד א' המילה "בִּקְעָה" בביטוי זה עשויה להתפרש בשני מובנים: בקע, פרצה. רב מצא מקום פרוץ בגדר וגדר אותו. ובהשאלה, רב תיקן ופסק הלכה בנושא שהיה פרוץ ולא מטופל. בקעה, עמק מחוץ לעיר שלא נהגו להקיפו בגדר. בקעה משמשת בהקשר זה כפרפרזה על הדיון ההלכתי בדיני שכנים בתחילת מסכת בבא בתרא, העוסק בהבחנה שבין גינה לבקעה; המשנה קובעת כי "גינה" הוא מקום שנהוג לגדור אותו, ואילו בקעה היא מקום שלא נהוג לגדור אותו. כלומר, בביטוי זה נעשה שימוש במושג בקעה, כמקום שנהוג שלא לגדור אותו, כדי לתאר תחום שלא נלמד ולא נחקר עד כה, ומי שלומד או חוקר תחום זה נחשב כמי שגודר את הבקעה. הביטוי המקובל בימינו "בקעה להתגדר בה" היא צירוף של הביטוי "בקעה מצא וגדר בה גדר" ושל הביטוי "מקום הניחו לי אבותי להתגדר בו". בימינו הורחבה משמעות הביטוי, והיא כוללת כל מצב שבו יש תחום הפתוח לפרשנויות שונות. משנה, מסכת בבא בתרא, פרק א', משנה ב'.
סימורג

סִימוּרג (בפרסית: سیمرغ) הוא שמו המודרני של יצור מכונף מן המיתולוגיה הפרסית. הסימורג הוא חלק מהאמנות בתרבות האיראנית, ומופיע גם באזורים אחרים שהיו תחת ההשפעה התרבותית הפרסית. מקור השם "סימורג" בפרסית אמצעית (פהלוי), שם הוא נקרא sēnmurw,ומופיע גם בפזנד כ-sīna-mrū. באוסטא נקרא היצור mərəγō Saēnō, כלומר "הציפור [ששמה הוא] סינא". במרוצת השנים, וכחלק מההשפעה האיראנית על האומנות הערבית, אומצה דמותו של הסימורג באומנות הערבית, ואף באומנות האיסלאמית. לעיתים מזהים את הסימורג עם ה"ענקא" (בערבית: عنقاء). סימורג מתואר באמנות האיראנית כיצור מכונף בצורת ציפור ענקית, אשר ביכולתה לשאת בעזרת כנפיה פיל או לויתן. הסימורג הוא סוג של טווס בעל ראש של כלב וציפורני אריה, לפעמים גם עם פנים אנושיות. הסימורג הוא נדיב מטבעו. הוא משתייך במידה מסוימת למשפחת היונקים, בעל שיניים. יש לו איבה כלפי נחשים, וסביבתו הטבעית מרובה מים. נוצותיו אמורות להיות בצבע נחושת. במקורות יהודיים הוא זוהה לעיתים עם ה"זיז" - הציפור המיתולוגית המקראית. אטימולוגיה עממית מפרשת את שמו כמורכב משני חלקים: "סי" ו"מורג". "סי" בפרסית הוא 30 ו"מורג" הוא "ציפור", או "עוף". הסבר עממי זה מתאים לאגדות המספרות, למשל, כי סימורג היה גדול או שווה ערך לשלושים ציפורים רגילות או שהוא בעל 30 צבעים (siræng). אטימולוגיה עממית אחרת מסבירה את השם כמורכב מן המילים "סים" (כסף, כסוף) ו"מורג" (ציפור, עוף). אגדות איראניות אחרות מנסות לבחון את מצבה של הציפור אשר חזתה את הרס העולם 3 פעמים. סימורג הם 30 יצורים באחד, שלמדו רבות על החיים ובמשך זמן רב. הם 30 כי עליהם לאחוז בידע העצום של כל ימי עולם. באגדה אחרת, סימורג אמור לחיות 1,700 שנים, לפני שהוא צולל בעצמו אל תוך הלהבות (בדומה לעוף החול). דמות זו מופיעה במחזה הרצאת הציפורים על פי חיבורו של פריד א-דין עטאר, יוצר סופי מן המאה ה-12 שחי באיראן. הספר של עטאר עובד למחזה בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק עבור הצגה בבימוי ברוק שהועלתה בתיאטרון בוף דה נור החל משנת 1978. המחזה תורגם לעברית בידי אוריאל זוהר בשנת 1996. רומן בשם סימורג, צפור האש, מאת הסופר בן-ציון יהושע-רז: ברומן נפרש עולמו של אלישע-חי, ותנועתו מאפגניסטן לישראל בתקופת המנדט ושלל העימותים הבין תרבותיים בכל התחומים- מהמוזיקה ועד למנהגי הדור הישן, האמונות הדתיות והפוליטיות. יצא ב-2024 באנגלית תחת השם: Simorgh - An Afghan Jew on the Silk Road - By Benzion D. Yehoshua, בהוצאת Darmstadt edition-tethys. זיז (מיתולוגיה), עוף פלאי המוזכר בספר תהילים פגסוס, סוס מכונף אגדי מהמיתולוגיה היוונית מדיה וקבצים בנושא סימורג בוויקישיתוף ראו, למשל, אצל פריד אל-דין עטאר, בספרו הרצאת הציפורים. הרצאת הציפורים (מחזה), מאת ז'אן-קלוד קרייר, בתרגום אוריאל זוהר, פורסם בכתב העת מאזנים: ירחון לספרות, גיליון ע' (8), עמ' 32-36, 1996