שושנה ברמן

שושנה ברמן לבית שמידט (נולדה ב-15 במרץ 1934) היא שופטת בית המשפט המחוזי בדימוס. חצי יובל שנים ישבה על כיסא המשפט, תחילה בבית משפט השלום ברחובות, מאז מינויה בחודש מאי 1968 ובהמשך, מאז 1980 בבית המשפט המחוזי בתל אביב. במקביל, בשנים 1978 עד 2008 שימשה כמרצה למשפט מינהלי, חקלאי, איכות הסביבה וביו-משפט במחלקה לכלכלה, בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. במשך שנים אחדות שימשה גם כמרצה ל"משפט ואמנות" באקדמיה בצלאל לאמנות ועיצוב וגם בבית הספר הגבוה "שנקר" בעיקר בתחום הקניין הרוחני. מאז פרישתה משמשת כשופטת בבית הדין הציוני העליון וגם עוסקת במחקר משפטי אקדמי בפורומים בינלאומיים. משמשת כחברה בוועדה לביו-אתיקה ליד האקדמיה הלאומית למדעים ומכהנת כיו"ר הוועדה לאתיקה רפואית של בתי חולים אסותא . בוררת, מרצה בתחום הקניין הרוחני ובסוגיות בביו-אתיקה. נולדה בפינסק בפולין (כיום בבלארוס). הוריה מלכה וחיים שמידט היו בעלי בית מלון, מה שגרם להגליית המשפחה ביוני 1941 לסיביר על ידי הקומוניסטים, אשר ראו אותם כמשתפי פעולה קפיטליסטים. השהות בסיביר נמשכה עד 1946, ואז הועברה המשפחה למחנות העקורים בגרמניה. שם למדה ברמן הנערה קצרנות, תפירה וכל שניתן היה ללמוד. ב-29 באוגוסט 1949 עלתה המשפחה ארצה. בהיותה נערה בת 15 התפרנסה כפקידה בעיתון על המשמר ומעבודות נוספות, כשבשעות הערב המשיכה בלימודי התיכון בגימנסיה השכלה בתל אביב. ב-1952 התגייסה ברמן לשירות המשפטי בצה"ל, וב-1953 סיימה קורס קצינות קרביות. במהלך השירות ברמן המשיכה בלימודיה וסיימה את הפקולטה למשפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב בשנת 1955. ברמן התמחתה במשרדו של עו"ד יצחק אדרת בתל אביב, אצל השופט מיכאל הרפזי בבית המשפט המחוזי בתל אביב, וסיימה את התמחותה במשרד כונס הנכסים הרשמי בתל אביב. קיבלה את רישיון עריכת הדין בדצמבר 1957. בעשר השנים הבאות, עבדה ברמן כעורכת דין במשרד משה מרון. בין השנים 1963 ל־1967 שימשה ברמן גם ככתבת לענייני משפט בעיתון "הארץ". ב־1968 נבחרה לכהונת שופטת בבית משפט השלום ברחובות. ב־1980 נבחרה לכהונה בפועל כשופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, וב־1981 לכהונת שופטת, עד לפרישתה ב־1993. עבירות צווארון לבן - הרשעתו של דוד בלאס, שהיה ידוע כ"מלך השוק האפור", שהואשם במירמה בכספי התנועה הקיבוצית 1988 על אריה גולדין - לשעבר מנכ"ל כלל אינווסטמנט, גזרה ברמן 6.5 שנות מאסר, שהוחמרו לאחר מכן בערעורו לעליון בוררות בתביעות הפיצויים כנגד הרשות השנייה. עבירות סמים - יצרן הסמים רחמילביץ נשלח על ידה ב 1987 ל 9 שנות מאסר. מעמד אישי - בהחלטה תקדימית ומהפכנית באותה עת פסקה ברמן מזונות שהגישה אשה, אף שהודתה בקיום יחסים מחוץ לנישואין. ברמן עסקה בפעילות ציבורית במהלך שנותיה כשופטת וגם לאחר פרישתה: בשנים 1994–1998 שימשה בוררת לעניין קביעת הפיצויים לערוצי התקשורת, שנפגעו מהקמת ערוץ 2 וקבעה בהכרעתה את אופן חלוקת הפיצויים בסך 7 מיליון שח שהוטלו על פי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. 1986–1973 יו"ר ועדת הפרויקטים בתיאטרון ומחול בקרן התרבות אמריקה-ישראל 1982–1987 חברת הוועדה המייעצת לעניינים אקדמיים בסמינר זלצבורג ללימודים אמריקאים בזלצבורג, אוסטריה החל משנת 1996 חברה בבית המשפט העליון הציוני הבינלאומי של ההסתדרות הציונית העולמית בשנים 1982–2007 הייתה ברמן עמיתת מחקר במכון מקס פלאנק במינכן, גרמניה, העוסק בקניין רוחני. חקרה והתמחתה בנושא הזכות המוסרית של אמנים על יצירותיהם והשתתפה בכנסים בינלאומיים רבים בתחומי משפט בינלאומי פרטי, פטנטים, זכויות יוצרים, והשבת רכוש יהודים שנגזל על ידי הנאצים. ב־2003 מונתה ברמן כחברה בוועדת ברוורמן לבדיקת מעמד המוזיאונים בישראל, שאבישי ברוורמן עמד בראשה, ואשר הוקמה על ידי השר מתן וילנאי, ושימשה גם כחברת הוועדה להענקת פרס א.מ.ת בתחום המשפט והחברה. בין השנים 1995–2017 הייתה יו"ר הוועדה להענקת פרס המתרגם לשפות זרות של המכון לתרגום ספרות עברית. ברמן הייתה חברת הוועדה הארצית לביו אתיקה וחברת ועדה מייעצת בנושא ביו-הגנה מפני ביו-טרור אשר ליד האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בין השנים 1979–2012 השתתפה במספר כנסים וכדוברת בסימפוזיונים במסגרת סמינר זלצבורג ללימודים אמריקאים בזלצבורג, אוסטריה, בנושאים מגוונים כמו: טכנולוגיות חדישות, שיבוט ואתיקה ביו-טכנולוגית. בין השנים 1982–2000 ברמן ארגנה, יזמה והשתתפה בכנסים, שעסקו בהיבטים המשפטיים והאתיים של סוגיות בתחומי הביו-טכנולוגיה, חדשנות, וטכנולוגיות מתקדמות במסגרת משכנות שאננים בירושלים. ברמן פיתחה קורסים ולימדה במוסדות להשכלה גבוהה, והשתתפה בכנסים אקדמיים רבים בארץ ובעולם. יזמה כנסים בנושאים בין תחומיים כמו הגנה על נכסי תרבות בפני זיוף, והגנה משפטית להמצאות בביו-טכנולוגיה. בשנים 1978–1982 לימדה ברמן קורס "משפט ואמנות" באקדמיה בצלאל בירושלים, ובמכללה לעיצוב ואופנה שנקר. בשנים 1979–2007 לימדה באוניברסיטה העברית בפקולטה לחקלאות ברחובות קורסים במשפט מנהלי, במשפט חקלאי ובנושאי איכות הסביבה, אשר פיתחה וגיבשה בדגש על קיימות ואקולוגיה, וכמו כן שימשה כמרצה אורחת בקורס מוזיאולוגיה באוניברסיטת תל אביב בין השנים 1994–2006. בשנים 1982–1983 השתתפה ברמן בסדנאות ובכנסים בסירקוזה שבסיציליה בנושאי משפט פלילי, ויקטימולוגיה, פשעי מלחמה והגנה פלילית נגד פגיעה בנכסי תרבות. ברמן לימדה גם במכון וולקני ובהשתלמויות שופטים ארציות. ברמן הייתה נשואה לאמן ראובן (ברמן) קדים, אשר נפטר ב-2014. לזוג שתי בנות. ברמן מתגוררת ברחובות. מדיה וקבצים בנושא שושנה ברמן בוויקישיתוף שושנה ברמן, באתר הרשות השופטת בגיל 83 ביקרה ברמן ב- ITS (שירות האיתור הבינלאומי) ואיתרה שם מסמכים הנוגעים לה ולמשפחתה משנות ה-40 Survival in banishment. פורסם: אוקטובר 17, 2017 הביוגרפיה של בן הזוג ראובן (ברמן) קדים באתרו האישי - Reuven Berman Kadim biography יאיר דקל מצטט את מאיר שלו, אשר נרגש מנוסח מודעת אבל, שפרסמה ברמן במותה של דודתה; ומספר את הסיפור פנינה בר-סלע מתה עם ספר ביד. פורסם: 12.05.2013. יאיר דקל כותב בבלוג "עניינים מקומיים" את סיפורו של ציור של ראובן (ברמן) קדים, שלאחר שנים רבות נמסר ל"שוש ברמן" - הציור מצא את מקומו. פורסם: 17.11.2015. צבי הראל, חשבונות צריך לשלם, גם אם הם מזויפים, באתר הארץ, 13 באפריל 2003 Oscar Tollast and Nicole Bogart, The Risers - 1962 to 1989, salzburgglobal.org, ‏23.06.2017 בית הדין הציוני העליון Zionist Supreme Court תמרה טראובמן, הארץ, ישראל: המלצה להתיר שיבוט עוברים למטרות מחקר, באתר הידען, ‏26.11.2001