laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לינדה מזרחי

לינדה מזרחי-אמזלג (נולדה ב-5 באוקטובר 1982) היא סופרת ישראלית ומוציאה לאור. מזרחי נולדה בתל אביב וגדלה בחולון. בצה"ל שירתה בחיל הרפואה ולאחר השחרור עבדה כקוסמטיקאית. תחילה ניהלה בלוג אינטרנטי בשם "הרומן הרומנטי". לאחר שכתבה את ספרה הראשון, "תפסתי אותך", החליטה להוציא את הספר באופן עצמאי. לשם כך הקימה בשנת 2015 חנות אינטרנטית חדשה לממכר ספרים בשם "ביבוקס ספרים ברשת". בתחילה נמכרו באתר ספריה בלבד, אך כיום החנות משווקת גם ספרים של כותבים אחרים, בגרסה דיגיטלית ומודפסת כאחד. בשנת 2016 הקימה מזרחי את הוצאת 'יהלומים', שעיקר עיסוקה הוא הוצאה לאור של ספרות מקור רומנטית. בשנת 2017 הקימה את הוצאת 'אדל' המתמחה בהוצאה לאור של רבי מכר בין־לאומיים מהז'אנר הרומנטי־ארוטי. בשנת 2019 הקימה את הוצאת 'מטאור', המתמחה בהוצאה לאור של ספרי מתח רבי מכר בין־לאומיים וספרי עזרה עצמית. מזרחי נשואה, אם לשלושה ומתגוררת בבאר יעקב. בנוסף לעבודתה כמוציאה לאור, מזרחי מעבירה גם הרצאות וסדנאות כתיבה. כתבה טרילוגיית ספרים בשם "גולד" - הספר הראשון בהם הוא "תפסתי אותך" (2015, עצמאית), הספר השני הוא "עכשיו תורי" (2016, עצמאית) והספר השלישי הוא "לקחת סיכון" (2017, יהלומים). כתבה את הספר "בטווח הסכנה" בשיתוף פעולה עם הסופרת פאני רצר, והוא ראה אור בשנת 2018 בהוצאת 'יהלומים'. ספרה החמישי, "בין המילים" ראה אור בשנת 2018 בהוצאת 'יהלומים', תורגם לאנגלית ונמצא במגעים להפקתו לסרט. הספר "לחיות את הרגע" ראה אור בתחילת שנת 2019 בהוצאת 'יהלומים', ונכנס לעשירייה הפותחת של רשת צומת ספרים בחודש מרץ. בנוסף לספרים אלו, מזרחי פרסמה גם שני סיפורים קצרים באנתולוגיות - "יותר מסתם אגדות" ו"חלומות בהקיץ". גילי איזיקוביץ, הוצאת "אדל - יהלומים" שוברת את השוק עם רומנים רומנטיים, באתר הארץ, 27 ביוני 2018. איתמר רונאל, ‏"רק שלא יהיה עצוב, עצוב יש מספיק", באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2018. "תקראו, תתאהבו, תחיו" - ראיון באתר 'התנועה הרומנטית' עם לינדה מזרחי. על הסופרת לינדה מזרחי וספריה באתר 'סימניה'. פארוק, מאחוריך. על האישה שעומדת מאחורי הרומנים הרומנטיים - כתבה באתר 'און־לייף'. איתמר רונאל, ‏איך מתפרנסים מספרות?, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2018. יעל בן ישראל, ‏אהבה ודעה קדומה, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2017. תוכנית הבוקר 'פותחים יום' עם אלעד זוהר ונועה רוזין בערוץ 13. 2 באוגוסט 2019. הילה טימור אשור, הטרנד הלוהט בישראל: ספרים ארוטיים, באתר ישראל היום, 24 בנובמבר 2019. תוכנית רדיו ברשת ב’ אצל ורד יפתחי גרין, 5 באפריל 2020. כל-כך כיף להתאהב מחדש בכל ספר, כתבה במגזין סטימצקי, 14.2.22 תיגל נשיא, איך אהבה קשורה לזה? מה הפך את הרומן הרומנטי להתמכרות, באתר ynet, 6 במאי 2022 מרכז הספר והספריות, להזמנת הרצאה – לינדה מזרחי. פנינת תרבות, הרצאות וכיתות אמן, לינדה מזרחי. תיאטרון הפרינג' באר שבע, [./Https://www.thefringe.co.il/%3FCategoryID%3D245%26ArticleID%3D210 ויליאם גולד על במת התיאטרון, סופרת רבי המכר מגיעה לערב מיוחד בו יומחזו קטעים נבחרים מטרילוגיית גולד על ידי שחקני תיאטרון הפרינג'.]. 23 באוקטובר 2022. גילי איזיקוביץ, הוצאת "אדל - יהלומים" שוברת את השוק עם רומנים רומנטיים, באתר הארץ, 27 ביוני 2018 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לינדה מזרחי".
סול דה אמריקה

קלוב סול דה אמריקה (בספרדית: Club Sol de América) הוא מועדון כדורגל פרגוואי מהעיר וייה אליסה. המועדון נוסד בשנת 1909 וכיום משחק בליגת העל הפרגוואית. המועדון זכה בשתי אליפויות הליגה, האחת בשנת 1986 והשנייה בשנת 1991. ליגת העל הפרגוואית: זכייה (2): 1986, 1991 ליגת המשנה הפרגוואית: זכייה (3): 1965, 1977, 2006 אתר האינטרנט הרשמי של סול דה אמריקה (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטרונטו

קלוב אתלטיקו פטרונטו דה לה חובנטוד קתוליקה הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי מהעיר פרנה שבפרובינציית אנטרה ריוס. המועדון נוסד ב-1 בפברואר 1914 וכיום משחק בליגת העל הארגנטינאית. המועדון שיחק לראשונה בליגת העל הארגנטינאית בשנת 1978. בדצמבר 2015, פטרונטו חזרה לליגה זו. מדיה וקבצים בנושא פטרונטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטרונטו ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יום הקול העולמי

יום הקול העולמי (באנגלית: World Voice Day -‏ WVD) הוא אירוע שנתי המתקיים ב -16 באפריל ומוקדש לחגיגת התופעה של הקול. המטרה היא להדגים את החשיבות העצומה של הקול בחיי היומיום של כל האנשים. קול הוא היבט קריטי של תקשורת יעילה ובריאה, ויום הקול העולמי מביא למודעות גלובלית בנוגע למניעת בעיות קול, שיקום קול, הכשרת קול באופן אמנותי וחקר תפקוד הקול ושימושיו. המטרה של יום הקול העולמי היא לעודד להשתמש בקול עבור עבודה או הנאה וללמוד לטפל בקול; וכן, כדי לתמוך במחקר על הקול. הפקת קול נלמדת וממומשת בתחומים רבים כגון רפואה, פתולוגיה של שפת הדיבור, מוזיקה, פיזיקה, פסיכולוגיה, פונטיקה, אמנות וביולוגיה. יום הקול העולמי נקבע ל-16 באפריל עם המטרות העיקריות של הגברת המודעות הציבורית לחשיבות הקול והעירנות לבעיות הקול. חגיגה זו החלה בברזיל בשנת 1999 בתור יום הקול הלאומי הברזילאי. זו הייתה תוצאה של יוזמה מעורבת של רופאים, פתולוגים דוברי שפה ומורים לזמרה שהיו שייכים לאגודה הברזילאית לטיפוח הקול ("Sociedade Brasileira de Laringologia e Voz – SBLV’"), תחת נשיאותו של ד"ר נדיו סטפן. בעקבות היוזמה הברזילאית הצטרפו מדינות אחרות, כמו ארגנטינה ופורטוגל וכך יום הקול הלאומי של ברזיל הפך ליום הקול הבינלאומי. בארצות הברית, היום הפך לרשמי בשנת 2002 ובאותו שנה האירוע זכה לשם 'יום הקול העולמי' (‘World Voice Day’). בשנת 2012 שלושה חוקרי קול, פרופסור יוהאן סאנדברג (שוודיה), פרופ' טקומסה פיץ' (אוסטריה), וד"ר פיליפה לא (פורטוגל) הזמינו מומחים מכמה מדינות לייסד אתר שירכז את החגיגות הבינלאומית של יום הקול. האתר רוכז על ידי פרופ' יוהאן סאנדברג וד"ר גלוסיה לאס סלומאו (ברזיל). כיום הקבוצה מורכבת מ-66 חברים היוזמים ומסייעים בתיאום האירועים עבור יום הקול העולמי בארצותיהם. בשנת 2018 התקיימו כמעט 600 אירועים ב-50 מדינות. מדיה וקבצים בנושא יום הקול העולמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום הקול העולמי (באנגלית)
בן זיני

בן זיני (נולד ב-29 במאי 1996) הוא זמר, שחקן ואושיית רשת ישראלי. זיני נולד בחדרה, כבן בכור ולו חמישה אחים קטנים. בנעוריו עבר עם משפחתו לתל אביב, והוא למד בתיכון אליאנס שבתל אביב, במגמת פסיכולוגיה וסוציולוגיה. זיני שירת בצה"ל בהנדסה קרבית. במהלך השירות התפרסם בזכות סרטון שהעלה לדף הפייסבוק "חיילים מצייצים" בו הוא מטפס על קטרפילר די-9. זיני החל להעלות סרטונים הומוריסטיים ברשתות החברתיות שזכו לצפיות רבות. בשנת 2017 הוציא את הסינגל הראשון שלו - דואט עם בת זוגו, טיילור מלכוב, בשם "טיי", כצמד בשם בן זיני וטיילור. בהמשך, פרסמו זיני ומלכוב עוד מספר סינגלים יחד. בשנת 2018 השתתף עם מלכוב בסדרה "החיים על פי בן וטיי", ששודרה בערוץ kidZ ב-HOT. ב-2019 השתתף בעונתה השלישית של "האח הגדול VIP" ברשת 13, העפיל לגמר והגיע למקום השלישי. במרץ של אותה שנה הוציא יחד עם מלכוב ושי חי, יוצא תוכנית הריאלטי "האח הגדול" את השיר "נסיכה שלי". בנוסף, החל באותה שנה להשתתף גם בסדרה "התחנה" בערוץ KidZ ב-HOT. החל מדצמבר 2019 משודרת בהוט סדרה המתח "תברחו", בה הוא משחק. בפברואר 2020 השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל VIP במקצה 2 והגיע למקום החמישי. ביולי אותה שנה הוציא בן זיני את השיר "מאמי בוקר טוב". בדצמבר השתתף בעונה השלישית של "נינג'ה ישראל" במקצה ה-VIP והגיע למקום העשירי. ב-29 באפריל של אותה שנה הוציא את השיר "חלק ממני". בשנת 2021 השתתף יחד עם מלכוב בעונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" והיו לזוג השני שהודח. בדצמבר אותה שנה השתתף בעונה הרביעית של "נינג'ה ישראל" (הפעם לא במקצה ה-VIP), אך לא עבר את שלב המוקדמות. במאי 2022 הוציא את השיר "הכול כלול עלי", וביולי את השיר "ילדה טובה". ב-8 באוגוסט הוציא את השיר "מונשרי" עם אנאל ולנזי. בשנת 2017 החל לצאת עם טיילור מלכוב, ובאפריל 2020 הם נפרדו. בשנת 2022 נעצר אביו, יקותיאל זיני, בחשד שהבריח יחד עם שותפים, 36 ק"ג קוקאין מקולומביה לישראל, בתוך תיבות שהוצמדו לדופן של ספינת פחם שהפליגה לנמל חיפה. זיני מתגורר ברמת השרון. בן זיני, ברשת החברתית אינסטגרם בן זיני, סרטונים בערוץ היוטיוב בן זיני, דף שער בספרייה הלאומית מירי בן-דוד ליוי, "להתאהב זה לא בשליטה", באתר "ידיעות אחרונות", 20 ביוני 2018 גבי בר חיים, "יש שלושה גלים של פרידה: כשזה נגמר - כאפה, כשאתה מבין שזהו - בוקס, וכשיש לה חבר - נוקאאוט", באתר "ידיעות אחרונות", 6 בנובמבר 2020 אתגר הצמאיניקים. הבחור חיה! Ben Zini, בעמוד הפייסבוק של חיילים מצייצים נבו זיו, הצינורות המקובלים, באתר "ידיעות אחרונות", 6 ביולי 2018 הקליפ של טיילור מלכוב מעורר סערה ברשת, באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2017 טיילור מלכוב ובן זיני מגיעים למסך הטלוויזיה שלכם(הקישור אינו פעיל, 25.12.2020), באתר ראש אחד, 26 ביולי 2018 דודי פטימר, ‏טקסט של גנון, זיופים של קריוקי: למה בן זיני ושי חי מתעקשים לשיר?, באתר מעריב אונליין, 18 במרץ 2019 פרסום ראשון: בן זיני יככב בסדרת נוער חדשה, באתר פרוגי, ‏2018-05-22 בן זיני מארח את אנאל ולנזי - מונשרי | הקליפ הרשמי, סרטון בערוץ "בן זיני - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 02:12) אחרי שלוש שנות זוגיות: בן זיני וטיילור נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 19 באפריל 2020 שמעון איפרגן, ‏העדויות נגד אביו של כוכב הרשת: "זיני היה איתנו על הסירה, הסביר איפה הקוקאין", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2022
לנצ'יה 1Z / 1ZM

לנצ'יה 1Z / 1ZM (באיטלקית: Lancia 1Z / 1ZM) היו כלי רכב משוריינים מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרו באמצעות חברת ההנדסה האיטלקית "Gio. Ansaldo & C." (אנ'), בין השנים 1916–1918. דגמי "לנצ'יה 1Z / 1ZM" נטלו חלק במלחמת העולם הראשונה, המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מלחמת האזרחים בספרד, מלחמת העולם השנייה. במלחמת העולם הראשונה הופעלו דגמי "לנצ'יה 1Z / 1ZM" על ידי הצבא המלכותי האיטלקי כנגד הצבא האוסטרו-הונגרי. במלחמת העולם השנייה הופעלו דגמי "לנצ'יה 1Z / 1ZM" בצפון אפריקה, מזרח אפריקה, ממלכת אלבניה, במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. חלק מדגמי "לנצ'יה 1Z / 1ZM" אשר היו במצב תקין, הופעלו על ידי מדינות הציר כולל גרמניה הנאצית לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה שנחתם בספטמבר 1943. "1Z" - יוצרו 10 יחידות בשנת 1916, אב טיפוס הושק בשנת 1915. "1ZM" - יוצרו 110 יחידות בשנת 1918. עובי שריון - 9 מ"מ. 6 אנשי צוות. 3 מכונות ירייה - 8 מ"מ, בדגם "1Z" - 1 מכונת ירייה 8 מ"מ. טווח פעולה - 300 ק"מ. לנצ'יה 1Z לנצ'יה 1Z לנצ'יה 1Z לנצ'יה 1Z לנצ'יה 1Z לנצ'יה 1ZM לנצ'יה מדיה וקבצים בנושא לנצ'יה 1Z / 1ZM בוויקישיתוף Trewhitt, Philip (1999). Armored Fighting Vehicles. New York, NY: Amber Books. p. 151. ISBN 0-7607-1260-3. "לנצ'יה 1Z / 1ZM" - מפרט militaryfactory.com/armor/detail. "לנצ'יה 1Z / 1ZM" encyclopedie-des-armes.com/index.php/unites-mobiles/blinde-1914-1918 "לנצ'יה 1ZM warwheels.net/LanciaIZM1918Armored
הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו

הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו (באנגלית: GNU Free Documentation License, ובקיצור GNU FDL או GFDL) הוא רישיון מבית היוצר של גנו, המגן על זכויות היוצרים של יצירה כלשהי בצורה שונה ו"חופשית" יותר מזכויות היוצרים הסטנדרטיות, ובכך למעשה מסומנת יצירה זו כ"תוכן חופשי". מטרת הרישיון היא להגדיר מדריך, ספר או מסמך תפקודי ושימושי כלשהו כחופשי, כלומר: להבטיח לכל אחד את החופש לשכפל ולהפיץ את המסמך, עם או בלי שינויים, למטרות רווח או שלא למטרות רווח (אך תוך עמידה בתנאי הרישיון). מטרה נוספת של רישיון זה היא לשמור על זכותם של הכותבים והמוציא לאור לקבל הכרה והערכה בעבודה שעשו, מבלי להטיל עליהם את האחריות לשינויים שנעשו על ידי אחרים. GNU FDL הוא מקרה פרטי של copyleft. בשנות ה-2000 נודע הרישיון בשל השימוש בו על ידי קרן ויקימדיה ברוב מיזמיה (ובכללם ויקיפדיה); כל תרומה לוויקיפדיה (מלבד חלק מהתמונות) שוחררה תחת רישיון זה עד ליום 15 ביוני 2009. החל מיום זה חלק מהתרומות זמינות תחת רישיון GFDL ואילו הרוב מפורסם תחת רישיון של Creative Commons. ב-2018 הוחלט שהחל מ-14 באוקטובר אותה שנה, לא ניתן יהיה להעלות למיזם "ויקישיתוף" קבצים המוגדרים כבעלי רישיון זה בלבד (ניתן יהיה להעלות קבצים ברישיון GFDL בתנאי שלצידו יוצג רישיון נוסף הקביל במיזם). זאת למעט טקסטים, סמלילים וצילומי מסך, שמקורם בתוכנות ברישיון GFDL. הרישיון הציבורי הכללי של גנו מדיה וקבצים בנושא הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו (באנגלית) הטקסט הרשמי של הרישיון (באנגלית) תרגום לא רשמי לעברית של הרישיון ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדולף אריק נורדנשלד

הברון (נילס) אדולף אריק נורדנשֶלד (בפינית ובשוודית: Adolf Erik Nordenskiöld;‏ 18 בנובמבר 1832 – 12 באוגוסט 1901), גאולוג, מינרלוג וחוקר ארצות ממוצא פיני-שוודי. נורדנשלד נולד בהלסינקי שבפינלנד (אז הדוכסות הגדולה של פינלנד, בשלטון רוסיה הצארית) ומאוחר יותר אולץ לחיות בגלות בשוודיה, בגלל עמדותיו בעד פינלנד עצמאית. נורדנשלד נולד בהלסינקי, בירת פינלנד, אולם את מרבית ילדותו בילה באחוזה משפחתית במנטסלה. הוא למד בבית ספר בפורבו, עיר קטנה בחופה הדרומי של פינלנד. הוא למד מתמטיקה, כימיה, מינרלוגיה וגאולוגיה, וקיבל את תואר מסטר ב-1853 מאוניברסיטת הלסינקי. שנתיים אחר כך פרסם את עבודת המחקר שלו Om grafitens och chondroditens kristallformer (על צורות גביש של גרפיט וכונדרודיט). נורדנשלד מונה למרצה למינרלוגיה באוניברסיטה. מסיבות פוליטיות היה עליו להימלט שנה לאחר מכן לשוודיה, שם נקרא למשרד המנהל של המחלקה המינרלוגית של המוזיאון השוודי להיסטוריה של הטבע ולפרופסורה במינרלוגיה באקדמיה השוודית למדעים. נורדשלנד זכה לתהילת עולם בשל משלחות המחקר שבראשן עמד באזור הארקטי. בין השנים 1864–1873 הוא הוביל מספר משלחות מחקר לאי הארקטי שפיצברגן, שם חקר את הצמחייה, בעלי החיים והקרחונים. ב-1870 ניהל משלחת מחקר למערב גרינלנד. בין השנים 1878–1879 ערך את מסעו המפורסם ביותר, כשהפליג על גבי ספינת הקיטור וגה וגילה את המעבר הצפון-מזרחי. הספינה יצאה לדרכה ב-21 ביולי 1878 מנמל טרומסה שבנורווגיה מזרחה דרך המעבר הצפוני באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לסיביר, לכיוון אלסקה. ב-19 באוגוסט 1878 הגיע לכף צ'ליושקין בסיביר, שם נאלץ להמתין בשל הים הקפוא. לאחר שחצה את מצר ברינג המשיך דרך יוקוהמה ביפן, סינגפור, ציילון (סרי לנקה), תעלת סואץ, איטליה, מצר גיברלטר וחזרה לשוודיה. את המסע הוא סיים בקיץ 1879 בנמל סטוקהולם. בין לבין, לאור התעכבותו הרבה נשלחו אוניות לחפש אחריו, ביניהן האוניה שנט שטבעה וכל מלחיה נספו. בסיום המסע העניק לו המלך אוסקר השני תואר אצולה, ברון. על שמו קרוי ארכיפלג נורדנשלד. נורדשלנד היה דודם של קארל גוסטף אמיל מנרהיים ושל אוטו נורדנשלד. קורות חייו ומסעותיו של נורדנשלד (באנגלית) אדולף אריק נורדנשלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אדולף אריק נורדנשלד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) תרי קטב הצפוני, הצבי, 27 במרץ 1896
אורקל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אורקל – המקום בו אומר האל את דברו, נביא האורקל מדלפי – אורקל מפורסם שפעל ביוון העתיקה אורקל (חברה) – חברת התוכנה "אורקל" אורקל (מסד נתונים) – מסד נתונים מתוצרת חברת התוכנה "אורקל" אורקל (מדעי המחשב) – פונקציה אשר ערכיה ניתנים למכונת טיורינג עם גישה לאורקל ללא עלות חישובית צוות אורקל ארצות הברית – קבוצת שיט תחרותי אורקל (קומיקס) – "אורקל" הוא כינויה הנוכחי של ברברה גורדון, גיבורת על של DC קומיקס המתקשרת עם באטמן אורקל (מעוז) – מעוז בקו בר-לב
משה ברעם

משה ברעם (17 במרץ 1911 – 5 בדצמבר 1986) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך ושר בממשלת ישראל. ברעם נולד כמשה ברם בעיירה זדולבונוב שבווהלין שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה) לנח וחיה. כנער הצטרף לתנועת החלוץ ולתנועת דרור, שהייתה קשורה במפלגת פועלי ציון. סיים בית ספר למסחר בקובנה, ובחודש מרץ, בגיל 20, 1931 עלה לארץ ישראל באוניה "סיני". לאחר עלייתו לארץ ישראל התיישב בירושלים, עבד כפועל בניין, היה חבר בתנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית" ושימש בה כמדריך. עבד בסוכנות היהודית. היה מראשי מפא"י בירושלים, חבר מועצת עיריית ירושלים, ומזכיר מועצת הפועלים בעיר. כמו כן היה פעיל באגודה לידידות ישראל-ברית המועצות. כיהן כחבר כנסת במשך 18 שנים, מהכנסת הרביעית ועד הכנסת השמינית. בכנסת הרביעית כיהן כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, והיה חבר בוועדות הכנסת. בין השנים 1974–1977, בממשלת רבין הראשונה, כיהן כשר העבודה. החל מ-16 בינואר 1977, עם פרישת שרי המפד"ל מן הממשלה, כיהן במשך כמה חודשים גם כשר הסעד במקום זבולון המר. ברעם נפטר בג' כסלו תשמ"ז, בגיל 75, ונטמן בהר המנוחות. ברעם הכיר את אשתו גראציה (שהלכה לעולמה בשנת 2010 ונטמנה לצידו) בעת שהיה מדריך בתנועת הנוער והיא הייתה חניכה, בת למשפחה יהודית ענפה. אביה של גראציה הוא נצר למשפחה עזתית, שהכתה שורשים בארץ־ישראל במחצית השנייה של המאה ה-19. גראציה נולדה בבירות, גדלה ברובע המוסלמי בעיר העתיקה ועברה שם את מאורעות תרפ"ט. הם נישאו ב-1935 וגרו ברחוב שפרעם בשכונת נחלת אחים, בבית בו שני חדרים קטנים ומטבח של ארבעה מטרים רבועים שבית־שימוש היה בחוץ. נולדו להם ארבעה ילדים, שניים מהם התפרסמו בפעילויות שונות: עוזי ברעם כח"כ ושר בממשלות ישראל, חיים ברעם כעיתונאי ופרשן ספורט. בנו הצעיר מנחם ברעם נפטר ממחלת הסרטן בינואר 2020. בתם דרורה חזרה בתשובה. הסופר ניר ברעם הוא נכדו. על שמו של משה ברעם נקראו רחוב בעירו ירושלים וגן המנורה במרכז ירושלים. לא בתלם, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך, תשמ"ב 1981. מדיה וקבצים בנושא משה ברעם בוויקישיתוף משה ברעם, באתר הכנסת משה ברעם, באתר כנסת פתוחה ראובן בנגל, הממשלה החדשה | משה ברעם: ארבעים שנה של עסקנות, מעריב, 31 במאי 1974, המשך י. בן-משה, משה ברעם – שר העבודה, דבר, 14 ביוני 1974 "תנועת העבודה אבלה על מות משה ברעם, מעריב, 7 בדצמבר 1986, המשך משה ברעם (1911-1986), דף שער בספרייה הלאומית ארכיון המדינה, רשימות עולים 1931 - תל אביב-יפו, חיפה - עמ' 365 - מופיע כ"ברם משה", באתר ארכיון המדינה אריה דיין, משפחת ברעם מדברת בערב־שבת על כדורגל, כל העיר, 25 ביולי 1980 משה ברעם באתר GRAVEZ עוזי ברעם, מנחם אחי, באתר הארץ, 26 בינואר 2020 חיים ברעם, חיים ברעם נפרד מאחיו הצעיר מנחם ברעם ז"ל שנפטר השבוע, באתר כל העיר, 30 בינואר 2020 בילי מוסקונה-לרמן, שטוזה למשפחה, מעריב, 10 בספטמבר 1986 דניאל בלוך, אוטוביוגרפיה של איש ירושלים, דבר, 14 באוקטובר 1981.
אריה כרוך

אריה (ליאון) כרוך (פברואר 1892, ט"ו בשבט ה'תרנ"ב - 28 באפריל 1983, ט"ו באייר ה'תשמ"ג) היה ממייסדי תנועת הצופים העבריים, ראש התנועה במשך שנים רבות ומורה וסגן מנהל בבית הספר הריאלי בחיפה. כרוך נולד ליעקב בלבוב, גליציה (כיום אוקראינה). הוא התייתם מאביו בגיל 9. דודו נטל אותו תחת חסותו ושלח אותו ללמוד בבית הספר הריאלי בעיר. משם המשיך ללימודי הנדסת בניין ודרכים באוניברסיטה הפוליטכנית הלאומית של לבוב. ב-1914 התחתן עם קלרה ופתח את קורס המדריכים הראשון של תנועת השומר הצעיר שהוקמה שנה קודם לכן בעירו. התנועה הייתה גלגול של אגודת ההתעמלות "דרור" שהוקמה על ידי ד"ר הנריק (צבי) שטרנר ב-1901. שטרנר פנה אל כרוך ב-1911 על מנת להקים גדודי צופים מבין חבריה של "דרור". עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס כקצין, בדרגת לויטננט, לצבא אוסטריה, נפצע, חזר להשלים את לימודי ההנדסה ושב לחזית ליחידת נ"מ. אחרי שובו מהמלחמה החל לעבוד כמורה ומדריך בתנועת הנוער. הוא זה שגם ערך את ביטאוני התנועה. ב-1920 עלה לארץ ישראל והשתלב בעבודות סלילת כבישים. אחר כך עבר לתל אביב שם עבד כפועל בניין וכמדריך למורי חינוך גופני, תחת ניהולו של צבי נשרי מורה בגימנסיה העברית הרצליה. נשרי הקים בגימנסיה את אגודת "הרצליה" שהייתה תנועה צופית. כרוך עבר לחיפה, שם התקבל לעבוד כמורה למתמטיקה וגאומטריה בריאלי, ושם הקים ב-1925 אגודה מקבילה בשם "משוטטי בכרמל" שהיא המשכה של אגודת המשוטטים שהוקמה על ידי פנחס כהן. כהן, המורה לטבע של בית הספר, לא ראה עין בעין את אופייה הצופי של הקבוצה. כרוך הצליח לשכנע את ארתור בירם, מייסד ומנהל בית הספר הריאלי, בנחיצות החינוך הא-פורמלי. השבט (שם שנתן כרוך עצמו) הוקם בט"ו בשבט תרפ"ה (1925) שהוא גם יום הולדתו של כרוך. מאז ועד היום נחשב יום זה ל"יום ההולדת" של השבטים בישראל. כשנה אחרי הקמת השבט, נסע כרוך על מנת להשלים את לימודיו בחו"ל. אריה כרוך חתם בשם "מצביא שבט משוטטי בכרמל" על הצטרפות לתנועה הצופיות העולמית. מאחר שהתנועה הצעירה הייתה ללא שייכות פוליטית נתגלו משברי זהות בין חבריה. כרוך השתתף ב-1933 בכינוס של עשרים ושלושה מפקדי צופים משלוש הערים הגדולות, שבו הוחלט על ”הכרה עקרונית בצורך בפיקוח המוסדות הלאומיים על הסתדרות הצופים”. הוא נבחר לראש ההנהגה של תנועת הצופים וכתנועה א-מפלגתית החל לפעול להשגת חסות רשמית של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי. חסות שנמשכת עד היום בידי משרד החינוך. כמורה למתמטיקה הוציא כרוך מספר ספרי לימוד. כרוך קיבל את אות "יקיר חיפה" ב-1970. הוא נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה, ועל מצבתו חוקק סמל תנועת הצופים העבריים. על שמו רחוב בשכונת רמת בגין בחיפה. נשא לאישה את קלרה, בנו הוא ד"ר אילן עמית, גם הוא מתמטיקאי. חמדה אלון, היה נכון! חמישים שנות צופיות עברית בארץ-ישראל, עם הספר, 1976 מדיה וקבצים בנושא אריה כרוך בוויקישיתוף מאיר הראובני, 50 שנה בתלבושת צופית, למרחב, 21 בינואר 1962 רשימת הפרסומים של אריה כרוך, בקטלוג הספרייה הלאומית אריה כרוך (1892-1983), דף שער בספרייה הלאומית חדשות היום, הירדן, 3 ביוני 1934 אזרחות כבוד ל-18 בחירי וותיקי חיפה, דבר, 2 ביולי 1970
שאולי הלוי

שאולי הלוי (נולד ב-20 במאי 1977) הוא במאי דיבוב, מפיק דיבוב ומדבב ישראלי. הלוי נולד בישראל. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. ב-1997 החל הלוי לדבב באולפני תומיתות לצד המדבבים דן שצברג, אסף אבידן וגדי לוי. בין הסדרות בהן דיבב נכללות "בוב הבנאי" (מאק ורולי), "נדב ידי זהב" (פיליפס), "הדרדסים" (גרגמל), "דן הדוור" (מר כהן ופקד משה), "פנדה ג'ין ג'ין" (גרימסטר), "פימפה" (ארמנדו), "רחוב החיות 64", "הילדים מארץ עוץ" ו"שלוש, שתיים, אחת - פינגווינים!" (קווין). בשנת 2000 ביצע שירי פתיחה כגון "רולי פולי אולי", "צ'רלי צוק", "בית משותף" ו"בידאמן". הלוי נשוי והוא אב לשתיים, שאף הן עוסקות בדיבוב. שאולי הלוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוסלן פונומריוב

רוסלן אולגוביץ' פונומריוב (באוקראינית: Русла́н Оле́гович Пономарьо́в; נולד ב-11 באוקטובר 1983) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן, שהיה אלוף עולם מטעם פיד"ה בשנת 2002. נכון ליוני 2019, הוא מדורג במקום ה-70 בעולם והרביעי באוקראינה לפי מד כושר. רוסלן פונומריוב נולד בגורלובקה שבאוקראינה בשנת 1983. ב-1994 דורג פונומריוב במקום ה-3 באליפות העולם לשחמטאים עד לגיל 12. ב-1996 (גיל 12) הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 18. בגיל 13 הוא זכה באליפות העולם מתחת לגיל 18. בגיל 14 הוא זכה בתואר רב אמן, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהחזיק בתואר זה. ב-1998 הוא השתתף בתחרות בה הוא ניצח את אלכסנדר חליפמן. באולימפיאדת השחמט הוא זכה במדליית זהב, כשהוא משחק בלוח 2. בתחרות המועמדים לאליפות העולם ב-2002 הוא ניצח, כמו כן, בדו-קרב את אלוף העולם בתקופה זו, אנאנד. בכך הוא נהפך לאלוף העולם הצעיר ביותר (גיל 18). באותה שנה הוא זכה במקום השני (אחרי קספרוב) בתחרות החזקה "לינארס". שנה לאחר מכן, רמתו ירדה בצורה משמעותית, והוא דורג רק במקום ה-11 וה-7, על אף שעל פי מד הכושר שלו היה במקום ה-3 בעולם. היו תוכניות שלפיהן הוא היה אמור לשחק נגד קספרוב, לקו וקרמניק ביאלטה, במסגרת "הסכם פראג" ושהמנצח יהיה אלוף העולם, ובכך יאוחדו הארגונים השונים, אך פונומריוב סירב לשחק משום ששמע שאם יהיה תיקו ביניהם הוא יאבד את תוארו. בשנת 2005 הוא זכה במקום השני בגביע העולם בשחמט. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח ברבע הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הפסיד בגמר לבוריס גלפנד. בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר. ב-2006 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם פטר לקו ולבון ארוניאן. בשנת 2010 הוא ניצח בתחרות השחמט בדורטמונד. גביע העולם בשנים: 2005, 2007,2009, 2011, 2013, 2017 אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015 רוסלן פונומריוב שיחק בנבחרת האולימפיות של אוקראינה מדיה וקבצים בנושא רוסלן פונומריוב בוויקישיתוף רוסלן פונומריוב, ברשת החברתית פייסבוק רוסלן פונומריוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רוסלן פונומריוב, ערוץ באתר Twitch.tv רוסלן פונומריוב, באתר צ'סגיימס (באנגלית) רוסלן פונומריוב, באתר פיד"ה (באנגלית) http://www.olimpbase.org/players/7b9f7xdi.html http://chess-results.com/tnr368908.aspx?lan=1&art=20&fed=UKR&flag=30