אולפת חיידר

אולפת חיידר (בערבית: ألفت حيدر , נולדה ב-19 בספטמבר 1970 בחיפה) היא שחקנית כדורעף ערבית-ישראלית. קריירת הכדורעף של חיידר נפרשה על פני 28 שנים, בהן נמנתה על שורותיה של נבחרת ישראל בכדורעף נשים וקבוצת הפועל מטה אשר. היא זכתה פעמיים באליפות ובגביע המדינה. חיידר פועלת לקידום נשים בספורט. חיידר נולדה בכפר סמיר שבחיפה, בת למשפחה מוסלמית, ולה ארבעה אחים ואחיות. אביה היה מהנדס ואמה עבדה במשרד העבודה והרווחה. אחיה הוא הכדורסלן רפי חיידר ששיחק במכבי חיפה. פירוש השם אולפת בא מן המילה אולפה שמתאר ידידות ורעות, ואילו חיידר הוא שם נרדף לאריה. באמצעות ההוויה החינוכית שהייתה בבית הוריה, שלימדו לערכים של כבוד האדם, חירות ושוויון, אורח חייה של חיידר התבטא בפעילויות ספורטיביות המפגישות בין ערבים ויהודים. חיידר מאמינה כי הטבע הוא מקום נייטרלי ושוויוני עבור כל בני האדם באשר הם, ובנקודת ההתחלה השוויונית שהטבע מייצר, ניתן ליצור שינוי שמאפשר מפגש מאוחד של ערכים ללא כל הבדלי דת, גזע ומין. חיידר קיבלה על עצמה את האתגר להתקבל בחברה הערבית והיהודית בכישוריה הספורטיביים, ולפתוח דלתות לנשים בתחומי הספורט השונים. בגיל שלוש עשרה החלה לעסוק בתחום הכדורעף, והצטרפה לקבוצת הפועל מטה אשר בעין המפרץ. האתגר להתקבל בחברה הערבית ובחברה הישראלית במקביל, כהיותה נציגתם בארץ ובמשחקים בינלאומיים ככדורעפנית, נתקל במחסומים רבים. בצעירותה עבדה חיידר בחברה להגנת הטבע, שם שמעה לראשונה על מסע האתגר, בו לקחה חלק. הספורטיביות של קבוצות דו קיום, בהם ערבים ויהודים פועלים למען איכות הסביבה.[דרושה הבהרה] המסע בו לקחה חלק נערך מנהריה עד אילת, ותועד בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, שבחר להתמקד בדמותה של חיידר. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] עוסקת בטריאתלונים ובמרתונים לצד טיפוסי הרים. חיידר שיחקה כדורעף בקבוצת הפועל מטה אשר בשנים 1985–1990, לאחר מכן שיחקה בקבוצות נווה שאנן, קריית מוצקין, קרייתים[דרושה הבהרה], מג'דל כרום. היא הייתה חברה בסגל נבחרת ישראל. תפקידה היה שחקנית אמצע, ותפקידה היה להנחית אל שטח קבוצת היריב. בשנת 2000 הייתה למדריכה מוסמכת של הארגון הלאומי "Outdoor Bound", הפועל ב-30 מדינות ברחבי העולם. הארגון מקדם פיתוח מנהיגות דרך פעילויות בטבע, על מנת לקדם שותפויות חברתיות המעודדות לבניית חברה סובלנית ודו קיום, במטרה לפתור קונפליקטים וליצור עולם טוב יותר. בשנת 2003, הקימה חיידר בשיתוף עם מטפס ההרים דורון אראל, הישראלי הראשון שהעפיל לפסגות הרים בשבע היבשות, את הארגון "שוברים את הקרח" (Breaking the Ice), מלכ"ר העוסק בקידום שלום ודו קיום באמצעות טיולי טבע וספורט אתגרי, היוצרים חיבור בין המשתתפים. בין מסעות הארגון יצאו משלחות לאנטארקטיקה (2004); לפסגה באנטארקטיקה אליה העפילו קראו הר הידידות הישראלית-פלסטינית, למדבר סהרה (2006), ובשנים 2011 ו-2014 יצאו משלחות של סטודנטים יהודים וערבים מאוניברסיטת חיפה, למסע טיפוס סביב פסגות הרים כמו מון בלאן, הפסגה הגבוהה ביותר בהרי האלפים. עם חזרתם לארץ, היה על הסטודנטים להעביר את המסר הלאה ולבנות פרויקט תרומה קהילתי להעברת מסרים של שוויון לאומי לקהילות הנוער. בשנת 2012 יצאה אולפת חיידר - יחד עם שש נשים מרחבי עולם: ניו זילנד, סין, דרום אמריקה, דרום אפריקה והודו, כשחיידר מייצגת את ישראל - למסע בן 100 ימים לחציית הקוטב הדרומי שבאנטארקטיקה. חיידר יצאה למסע למען קידום נגישות המים ומי השתייה בעולם. לפני המסע, עברה כשלושה שבועות הכשרה בנורווגיה להסתגלות לקור ולמסעות הדרך. בנוסף, חיידר לוקחת חלק במרכז תרבות יהודי ערבי - בית הגפן, שם היא עובדת כמנהלת תוכניות. העמותה פועלת ללא מטרת רווח, ומאפשרת מגוון פעילויות תרבותיות וחינוכיות לטווח גילאים רחב. העמותה מאמינה שפעילויות משותפות בין זהויות ותרבויות שונות בחיפה ובישראל בכלל, יכולים לבנות אמון בינלאומיים ולהוביל לשיווין. חיידר פועלת מתוך אמונה כי שינוי יגיע רק דרך עשייה בשטח ולא בדרך פוליטית בה תיקח חלק, או ממקום של פרסום כפוי. באוקטובר 2016 משתתפת פעילה בצעדת הנשים "נשים עושות שלום" ברחבי המדינה. חיידר בעלת תואר בחינוך גופני (1989) ובוגרת תואר שני ללימודי מגדר באוניברסיטת בר-אילן (1995). חיידר בחרה בתואר זה בשל קשיי ההתמודדות האישיים שלה אל מול החברות השמרניות בהן גדלה, החברה הערבית והישראלית, שתי תרבויות שונות שמהמשותף ביניהן היא אפליה מגדרית רחבה. בפעילויות בהן חנכה חיידר קבוצות נשים רבות, נתקלה להפתעתה בהתבטאויות חוזרות ונשנות של נשים שהיו מתקשות לעכל כי יש בידיהן הכוח לצלוח קשיים גופניים כבידי גברים. חיידר מאמינה כי יש להנחיל בשיח הנשי אמונה כי נשים יכולות להגיע לנקודות הצלחה שונות מבלי לערוך השוואות תמידיות אל הדמות הגברית, דמות עמוד התווך שהציבה לעצמה החברה. חיידר הבינה כי קבלת נשים כמצליחות, המציבות לעצמן יעדי הצלחה שבזכותם מגיעות לקצה יכולתן ומממשות עצמן, נאלצות לעשות ויתורים משפחתיים ולבסוף גורמות לחברה לדחייה עקב משרה מלאה שהיא לא אימהות. חיידר פועלת להעצמת נשים בישראל ומחוצה לה, וקוראת לנשים להעז ולצאת מן המעגלים השמרניים של חברה המכתיבה לנשים את התפקיד הנוח לה לעיכול, ומהאדרת גבריות כסמל להצלחה. על ידי העברת הרצאות על סיפורה האישי ופורץ הדרך, חיידר מאמינה כי אפשר לחולל שינוי מקרקעית ההיררכיה המקובעת וליצור את דמות האישה מחדש, כדמות ייחודית, שבוחרת את דרכה שלה ומאמינה ביכולותה לבחור את מקומה בחברה, ולא נותנת לחברה את הכוח להשפיע על דמותה של אישה ותפקידיה. אביבה לורי, לכבוש את ההר, באתר הארץ, 26 בינואר 2012 נעמי גבע, המסע לאנטארקטיקה: משלחת המטפסים יוצאת לדרך, באתר ynet, 31 בדצמבר 2003 גליה גוטמן, ‏טיול לסופ"ש: הזדמנות אחרונה לבילוי ב"חג של החגים", באתר גלובס, 20 בדצמבר 2012 אנשים בלילה עם קובי מידן אודות הארגון הלאומי שוברים את הקרח גבי גזית, רדיו 103 אתר בית הגפן