laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקסימיליאן, מרקיז באדן

מקסימיליאן, מרקיז באדן (בגרמנית: Maximilian Markgraf von Baden;‏ 3 ביולי 1933 – 29 בדצמבר 2022) היה בנו של ברטהולד, מרקיז באדן, וראש בית צרינגן בשנים 1963–2022. מקסימיליאן נולד בזאלם ב-3 ביולי 1933 לברטהולד, מרקיז באדן ולתאודורה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג. מקסימיליאן הוא אחיינו של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו ובן דודו של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. לאחר סיום לימודיו התגייס מקסימיליאן לבונדסוור, והתקדם במהלך שירותו במילואים לדרגת אוברסט. בשנת 1963 מת אביו ברטהולד, מרקיז באדן, ומקסימיליאן ירש את תאריו. מקסימיליאן היה פעיל כמעט בחמישים אגודות, מה"ריינשיפפרסברבנד" ועד הצלב האדום הגרמני, והוא אף חבר מועצת הכבוד של הפדרציה הלאומית של באדן. ב-23 בספטמבר 1966 התחתן מקסימיליאן עם ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ורוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, ממנה נולדו לו 4 ילדים. על פי חוק ההסדר 1701 איבד מקסימיליאן את זכותו לסדר הירושה לכתר הבריטי, בשל נישואיו לקתולית, אולם בשנת 2013 הוחזרה לו זכותו בעקבות חוק ירושת הכתר 2013. ב-23 בספטמבר 1966 התחתן מקסימיליאן עם ולריה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה ורוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, ממנה נולדו לו 4 ילדים: מריה לואיזה, נסיכת באדן (נולדה ב-1969), התחתנה עם זנטסו ריצ'רד בייקר ברנהרד, מרקיז באדן (נולד ב-1970), התחתן עם סטפני אן קאול לאופולד, נסיך באדן (נולדה ב-1971) מיכאל, נסיך באדן (נולד ב-1976) מדיה וקבצים בנושא מקסימיליאן, מרקיז באדן בוויקישיתוף
גמא במשולש דרומי

γ במשולש דרומי הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים משולש דרומי עם בהירות נראית מדרגה 2.89, שנמצא במרחק של כ-184 שנות אור ממערכת השמש. הוא מהווה את הקודקוד הדרום-מערבי באסטריזם בעל צורת המשולש שעל שמו נקראת הקבוצה. γ במשולש דרומי הוא כוכב הסדרה הראשית לבן-כחלחל מסוג ספקטרלי A1 V, מסתו מוערכת ביותר מ-3 מסות שמש ורדיוסו מעט פחות מ-6 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא כ-9,400 קלווין והוא קורן בעוצמה גדולה פי 190 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך הטמפרטורה גבוהה בהרבה מזו של השמש כך שחלק משמעותי מקרינתו היא בתחום העל-סגול ובצרופה, הארתו הכוללת היא בעוצמה של פי 250 מזו של השמש. ספקטרום הקרינה של γ במשולש דרומי הוא חריג ומצביע על שכיחות לא רגילה של היסוד הנדיר אירופיום וכן של סטרונציום ושל כרום. ככל הנראה הסיבה לשכיחות החריגה היא שדות מגנטיים חזקים שנוצרים כתוצאה של סיבובו של הכוכב על צירו במהירות גבוהה של לפחות 200 קילומטר בשנייה. השדה המגנטי משפיע בצורה שונה על חומרים שונים ויוצר ריכוזים גבוהים שלהם על פני הכוכב. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה מעט והוא סווג כחשוד כמשתנה, אך מדידות עדכניות יותר לא מצאו שינוי שעולה על מאית דרגת בהירות. γ במשולש דרומי באתר של ג'ים קלר גמא במשולש דרומי, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: γ Trianguli Australis J. H. Rhee, I. Song, B. Zuckerman & M. McElwain: Characterization of Dusty Debris Disks: The IRAS and Hipparcos Catalogs, The Astrophysical Journal, Vol. 660, Iss. 2, p. 1561 (2007) J. Zorec & F. Royer: Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities, Astronomy & Astrophysics, Vol. 537, id. A120 (2012) G. H. Rieke, K. Y. L. Su, J. A. Stansberry, D. Trilling, G. Bryden, J. Muzerolle, B. White, N. Gorlova, E. T. Young, C. A. Beichman, K. R. Stapelfeldt & D. C. Hines: Decay of Planetary Debris Disks, The Astrophysical Journal, Vol. 620, Iss. 2, p. 1015 (2005) W. Buscombe: Line strengths for southern OB stars-I, Spectrograms with high dispersion, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 144, p. 16 (1969) Yu. V. Glagolevskij: Magnetic-field dependence of chemical anomalies in CP stars, Astrophysical Bulletin, Vol. 62, Iss. 3, p. 244 (2007) General Catalogue of Variable Stars: γ Trianguli Australis S. J. Adelman: Research Note Hipparcos photometry: The least variable stars, Astronomy & Astrophysics, vol. 367, p. 297 (2001)
קיסר הדור

קֵיסָר הָדוּר (שם מדעי: Pomacanthus imperator) הוא מין של דג ממשפחת הקיסריים, ששוכן בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט, מהים האדום ועד איי הוואי ואיי אוסטרל. הוא נודע בעיקר בזכות צבעיו העזים, שהפכו אותו לדג פופולרי באקווריומים ציבוריים ברחבי העולם, ופופולרי בקרב צלמים, אמנים, ומגדלי אקווריומים פרטיים. הוא דומה מעט בצבעיו למין פסון מרהיב, דג אחר ממשפחת הקיסריים שגם הוא מאוד פופולרי בקרב חובבי טבע ואקווריומים. ביחס לדגי שונית רבים, אוכלוסיית דג זה נחשבת יציבה ברב אזורי תפוצתו והוא לא נחשב בסכנת הכחדה. הקיסר ההדור חי בשוניות אלמוגים בעומקים שמגיעים עד 100 מטר. הצעירים חיים ביחידים באזורי לגונה בקצה השונית או במעברים צרים בשונית, בהם הם יותר מוגנים מטורפים. הבוגרים חיים בשוניות עשירות ובמערות גדולות בשונית. הזכרים הם טריטוריאליים, ומרשים רק לנקבות להתקרב לשטחם בעונת הרבייה. דגים בוגרים מציגים מגוון רחב של צבעים, כשגופם מכוסה פסים כחולים-ירוקים, זנבם צהוב, ותחתית גופם כחולה. אחד המאפיינים שעושים את דג זה פופולרי, הוא המראה של צעירי הדג, שנראה שונה לחלוטין מהבוגר, ומציג דגמי צבע והם מעין עיגולים כחולים - לבנים לאורך גוף הדג. הסיבה להבדל זה היא שהדוגמה על גוף הצעירים עוזרת להם להסוות את עצמם על רקע הים הכחול שמאחוריהם, מאחרו הם חיים בצדי שוניות ובלגונות. הדג לוקח בין שנתיים לשנתיים וחצי עד הגעה לבגרות ושינוי צבע לצבעי בוגר. הבוגרים מגיעים לאורך של 40 סנטימטר. הם אוכלי כל, וניזונים מצמחייה וחסרי חוליות קטנים, כשעיקר מזונם מורכב מאצות וספוגים. הלסת הקטנה של כההדג מורכבת מחומר קשיח שנועד לקריעת ספוגים ולעיסתם, מאחר שספוגים מחלקיקים קוציים קטנים וקשים. בפה נעטפים חלקיקי הספוג בריר שמגן על מערכת העיכול של הדג מקוצים אלה. משנת 2010 ישנן תצפיות של קיסרים הדורים גם בים התיכון, כתוצאה מהגירה לספסית. בישראל חי הקיסר ההדור במפרץ אילת, בשונית האלמוגים של אילת, בה חיים גם המינים קיסר הכתם וקיסר ים-סופי, ומוצג ומשומר גם באקווריומים ציבוריים בישראל כמו המצפה התת-ימי ואקווריום ישראל. מדיה וקבצים בנושא קיסר הדור בוויקישיתוף קיסר הדור, באתר ITIS (באנגלית) קיסר הדור, באתר NCBI (באנגלית) קיסר הדור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קיסר הדור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קיסר הדור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיסר הדור, באתר FishBase (באנגלית) קיסר הדור, באתר GBIF (באנגלית) קיסר הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
וולוו ויקינג

וולוו ויקינג (בשוודית: Volvo Viking) היא משאית כבדה מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו, אשר יוצרה בין השנים 1953–1973. יוצרו 93,000 יחידות. דגם "N86" יוצר עם הנעה כפולה 4x4. דגם "וולוו ויקינג" שווק גם בישראל. L385 Viking (יוצר בין השנים 1954–1962) L485 Viking (יוצר בין השנים 1959–1965) L4854 Viking (יוצר בין השנים 1962–1965) N86 4x4 (יוצר בין השנים 1965–1973) וולוו ויקינג וולוו ויקינג – מבט לתא הנהג וולוו ויקינג – מבט לתא הנהג וולוו ויקינג וולוו ויקינג, שנת 1960 וולוו ויקינג וולוו ויקינג וולוו ויקינג וולוו ויקינג וולוו ויקינג וולוו ויקינג לוגו וולוו על חזית דגם "וולוו ויקינג" וולוו וולוו טיטאן וולוו F88 וולוו F10, F12, F16 היסטורית משאיות וולוו (volvotrucks) מדיה וקבצים בנושא וולוו ויקינג בוויקישיתוף וולוו ויקינג (3:57 דקות), יו-טיוב וולוו ויקינג (1:13), יו-טיוב וולוו ויקינג (5:48 דקות), יו-טיוב וולוו ויקינג (2:05 דקות), יו-טיוב סדרות וולוו (ראו תמונות וולוו) היסטורית משאיות וולוו בשנות החמישים / ראו וולוו ויקינג וולוו ויקינג הנעה 4x4
זלפה

זִלְפָּה (זילפֿה בפא רפה (Ζελφάν) בתרגום השבעים; בערבית: زيلفا) היא דמות מקראית, אמם של גד ואשר, שפחתה של לאה ואשתו הרביעית של יעקב. זלפה הייתה שפחתו של לבן הארמי. כאשר בתו, לאה, נישאה ליעקב אבינו, נתן לה לבן את זלפה שתהיה שפחה עבורה. לפי חז"ל, זלפה הייתה בתו של לבן ואמה הייתה אחת משפחותיו. לפיכך, זלפה הייתה אחותן של לאה ושל רחל מצד האב. רחל העקרה נתנה את שפחתה בלהה ליעקב וזאת ילדה לו את דן ואת נפתלי. כאשר לקתה לאה בעקרות זמנית, נהגה היא כמו אחותה ונתנה ליעקב את זלפה, שילדה לו את גד ואת אשר. בני בלהה וזלפה נחשבו לילדי רחל ולאה, כנוהג המקובל באותה תקופה וכפי שנהגה אף שרה כשנתנה את הגר לאברהם. בניגוד לאמירה הרווחת אודות ארבע אמהות, שהשתרשה בשיר "אחד מי יודע", בסיכום מניין השבטים מונה התורה גם את בלהה וזלפה כחלק מאמהות עם ישראל. חז"ל אף מציינים במספר מקורות שיש שש אמהות, ומונים את בלהה וזלפה בתוכן. דוגמה לכך מופיעה במדרש שיר השירים רבה: ”שש עגלות צב... ו' כנגד ו' אמהות: שרה, רבקה, רחל, לאה, זלפה, בלהה” (שם, פרשה ו). עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה אליס שלוי, האמהות האחרות . בתוך רביצקי, רות, (עורכת). נשים ישראליות כותבות על נשות ספר בראשית .תל אביב: למשכל, 2008.עמ' 263–266. אילת נגב, אמהות פונדקאיות, בתוך רביצקי, רות, (עורכת). נשים ישראליות כותבות על נשות ספר בראשית .תל אביב: למשכל, 2008 עמ' 266–274. מדיה וקבצים בנושא זלפה בוויקישיתוף ליאור טל, האמהות השקופות שלנו, בבלוג: "מה למעלה מה למטה" זלפה (אישיות מקראית), דף שער בספרייה הלאומית כתוב "זילפאן", אבל ה"נון סופית" איננה קשורה לשם, אלא זו תופעה מצויה ביוונית שמוסיפים סיומת נ סופית בהברה פתוחה ספר בראשית, פרק ט"ז ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוקים כ"ב–כ"ו
אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן

אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן (בגרמנית: Prinzessin Augusta von Schwarzburg-Sondershausen; 1 בפברואר 1768 - 26 בדצמבר 1849), הייתה אשתו של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואם קדמונית של משפחת המלוכה ההולנדית. אוגוסטה נולד ב-1 בפברואר 1768 בזונדרסהאוזן לאוגוסט השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ולכריסטינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג, בתם של ויקטור פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג ואלברטינה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט. ב-12 בספטמבר 1784 התחתנה אוגוסטה עם גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 13 ילדים. בשנת 1805 קיבל בעלה גאורג מאחיו פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט את נסיכות פירמונט, ובשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין. בשנת 1812 מת גיסה פרידריך קרל אוגוסט, ובעלה גאורג עלה לשלטון במקומו, ואיחד בחזרה את שתי הנסיכויות. בשנת 1813 מת בעלה גאורג הראשון, ובנה גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1845 מת בנה גאורג השני, ונכדה גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט עלה לשלטון במקומו, וב-26 בדצמבר 1849 מתה אוגוסטה בביתה בארולזן. ב-12 בספטמבר 1784 התחתנה אוגוסטה עם גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט, ממנו נולדו לה 13 ילדים: כריסטיאנה, נסיכת ולדק ופירמונט (1787–1805) קרל, נסיך ולדק ופירמונט (1788–1795) גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט (1789–1845) פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט (1790–1828) כריסטיאן, נסיך ולדק ופירמונט (1792–1795) אוגוסטה, נסיכת ולדק ופירמונט (1793–1794) יוהאן, נסיך ולדק ופירמונט (1794–1814) אידה, נסיכת ולדק ופירמונט (1796–1869), התחתנה עם גאורג וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה וולארד, נסיך ולדק ופירמונט (1798–1821) מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט (1801–1825), התחתנה עם אויגן, דוכס וירטמברג קרל כריסטיאן, נסיך ולדק ופירמונט (1803–1846) קרולינה, נסיכת ולדק ופירמונט (1804–1806) הרמן, נסיך ולדק ופירמונט (1809–1876) מדיה וקבצים בנושא אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן בוויקישיתוף אוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן באתר geni (באנגלית)
דניס לולין

דניס לולין (באנגלית : Dennis Loline) הוא אוטובוס דו-קומתי מתוצרת כלי הרכב המסחריים (אוטובוסים, כלי רכב ייעודיים לשדות תעופה, רכב לפינוי אשפה וכבאיות) "Dennis Specialist Vehicles Limited" בעיר "Guildford" הבריטית בין השנים 1958–1966. בדגמי "Dennis Loline III" תוכננו 68 מושבים (29 מושבים בקומה התחתונה, ו-39 מושבים בקומה העליונה). "Dennis loline I" (כניסה אחורית) "Dennis Loline II" (כניסה קדמית) "Dennis Loline III" (סורג קדמי מול הרדיאטור) דניס לולין דגם "Dennis loline I" דניס לולין דניס לולין דניס לולין דניס לולין דניס לולין דגם "Dennis Loline II" דניס לולין דגם "Dennis Loline II" דניס לולין דגם "Dennis Loline III" דניס לולין (כניסה אחורית בדגם "Dennis loline I") דניס לולין (דגם "Dennis loline I") כלי תחבורה דו-קומתי דניס פלקון דניס דגר מדיה וקבצים בנושא דניס לולין בוויקישיתוף דניס לולין III (16:26 דקות), יו-טיוב דניס לוליןIIIonlineweb.com/buses-coaches דגמי אוטובוסים חברת "דניס"dennissociety.org.uk/preserved/bus דניס לוליןThe National Bus Company: The Middle Years דניס לולין adbig.co.uk (The Official ADBIG Website) דניס לולין III .adorrs.co.uk/462 דניס לולין IIIlutoncorporationbuses.wordpress
גארי לאק

גארי אדוארד לאק (באנגלית: Gary Edward Luck‏; 5 באוגוסט 1937 – 14 באוגוסט 2024) היה גנרל אמריקאי אשר שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים והקורפוס המוטס ה-18. לאק נולד בעיירה אלמה שבמדינת מישיגן וגדל בפורט סקוט, קנזס. לאק הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של קנזס, תואר שני מאוניברסיטת המדינה של פלורידה ודוקטורט מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1961 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, הוסמך כצנחן וסיים את קורס הסיירים ואת מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. בנוסף השלים הכשרה כטייס מסוקים. לאק שימש כמפקד פלוגה בדיוויזיית החי"ר ה-25. לאחר מכן השלים שני סבבי שירות בווייטנאם כמפקד צוות בקבוצת הכוחות המיוחדים ה-5 וסבב נוסף כמפקד פלגה בגדוד התעופה ה-3 ברגימנט הפרשים ה-17 (טייסת מסוקים) וכמפקד פלוגה בטייסת מסוקי הקרב ה-182. בהמשך שימש כמפקד גדוד התעופה ה-2 ברגימנט הפרשים ה-17 וכקצין המבצעים בדיוויזיה המוטסת ה-101. לאחר מכן שימש כמפקד החטיבה ה-2 בדיוויזיית החי"ר ה-8. בהמשך שימש כעוזר מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 וכמפקד דיוויזיית החי"ר ה-2. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במלחמת המפרץ שימש כמפקד הקורפוס המוטס ה-18. לאחר המלחמה שימש כמפקד כוחות ארצות הברית בדרום קוריאה. לאק היה נשוי ואב לשניים. מדיה וקבצים בנושא גארי לאק בוויקישיתוף ההתנתקות - גרסת ואשינגטון, באתר הארץ, 11 בינואר 2005. קורות החיים של לאק, באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי. רוברט סקיילס, ניצחון ודאי במדבר, תוה"ד – מחלקת היסטוריה, אור יהודה, 1997, עמ' 251. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרון עידן

שרון עידן (נולד ב-15 במרץ 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשדר בתאגיד השידור הישראלי. שרון עידן נולד בבת ים. במהלך לימודיו בתיכון החל לשדר במשדרי הרדיו של קול ישראל המיועדים לנוער, במסגרת רשת א' של קול ישראל. שירת בצה"ל כקצין חילוץ קרבי. בשנת 1994 במהלך שירותו הצבאי נפצע ברגלו. בעקבות הפציעה נקטע חלק מכף רגלו והוא הוכר כנכה צה"ל. לאחר פציעתו חזר לפקד כקצין חילוץ על יחידות מילואים שונות. בסוף שנת 1994 החל לעבוד כעורך ומגיש בקול ישראל, וב-1997 סיים את קורס הקריינים של קול ישראל והוסמך כקריין. בתחילת שנות ה-2000 שימש עידן כיושב ראש ועד עיתונאי קול ישראל בתל אביב. בשנים 2002–2007 הגיש את תוכנית הבוקר "אור ראשון" ברשת ב'. בשנים 2013–2017 היה ממגישי התוכנית הכלכלית "צבע הכסף". כמו כן ערך והגיש את תוכנית הרדיו "תרבות זה כל העניין" ברשת א'. ב-2016–2017 היה מעורכי יומן הערב של רשת ב'. כמגיש ברשת א' וברשת ב' פרסם בין היתר סדרת ראיונות עם אישים שהכירו אישית את המשורר חיים נחמן ביאליק. בנוסף שידר הקלטות גנוזות מריאיון עם המשוררת לאה גולדברג. עידן שימש ככתב ברשת ב' לענייני משטרה, פלילים, מדע ומשפט. תפקידו האחרון ברשת ב' היה כתב כלכלה עד לסגירת רשות השידור. במקביל הוא הגיש וערך יומני ערב ולילה ומשדרים מיוחדים. בחודש מאי 2017 ערך את משדר החדשות האחרון בקול ישראל לפני שזה החל לפעול במסגרת תאגיד השידור הישראלי, בשם "כאן קול ישראל". בשנת 2017 הצטרף לתאגיד השידור הציבורי והחל משמש ככתב לענייני משטרה ופלילים, מגיש ועורך מבזקי חדשות ומשדרים ברדיו ובערוץ כאן 11. בהמשך מונה לכתב לענייני תחבורה, תעופה ותיירות, והוא העורך הראשי של דסק זה. עידן מרצה על נושאים היסטוריים בדגש על ההיסטוריה של תל אביב ואנשי התרבות בה בראשיתה של המאה ה-20. לשרון עידן תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב. אחיו הוא העיתונאי אלון עידן, עורך מדור הדעות של עיתון "הארץ". שרון עידן, ברשת החברתית פייסבוק שרון עידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) עידן שרון, דף שער בספרייה הלאומית אלעד מן, באל-על עשרה אחוזים מהעובדים מרוויחים חמישים אחוז מהשכר בחברה. זה אומר דרשני, באתר העין השביעית, 1 במאי 2020 יאיר קראוס, מצב טיסה: שרון עידן מסכם שנה מטלטלת בנתב"ג ובטוויטר, באתר מקור ראשון, 29 במרץ 2021 כאן בלוג, באתר תאגיד השידור כאן, 12 ביולי 2017
הר איילמר (אלברטה)

הר איילמר (באנגלית: Mount Aylmer) הוא הר בהרי הרוקי הקנדיים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. ההר הוא הגבוה בהרי רכס פאליסר, והגבוה בהרי הרכסים המזרחיים של באנף. גובהו של ההר 3,162 מטרים, והוא ההר ה-24 בגובהו באלברטה. ניתן לראות מפיסגתו את אגם מינוונקה. שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1890, אשר קרא להר על שם עירו - איילמר שבקוויבק. הראשון שטיפס על פסגת ההר היה ג'י. ג'י. מקארתור (J.J. McArthur) בשנת 1889. מדיה וקבצים בנושא הר איילמר בוויקישיתוף מידע על הר איילמר באתר peakfinder מידע על ההר מידע על ההר באתר peakbagger מידע למטפסים על הר איילמר באתר summitpost נתוני מזג אוויר עדכניים להר איילמר הר איילמר, בביצוע הנוף הנשקף מהר איילמר - 360°, סרטון באתר יוטיוב נתונים גאוגרפיים הרי אלברטה לפי גובהם היסטוריה של הר איילמר מקור שמותיהם של אתרים באלברטה, עמ' 14
נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן

נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן (גרמנית: Fürstentum Schwarzburg-Sondershausen), הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1552 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1697 שודרגה למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1552 מת גינטר האחד עשר, רוזן שורצבורג, ובעקבות מותו חולקה רוזנות שוורצבורג בין ארבעת בניו: גינטר קיבל את רוזנות שוורצבורג-ארנסטדט, יוהאן גינטר קיבל את רונות שוורצבורג-זונדרסהאוזן, וילהלם קיבל את רוזנות שוורצבורג-פרנקנהאוזן, ואלברכט קיבל את רוזנות שוורצבורג-רודולשטדט. בשנת 1599 נחתמה אמנת סטאדטילמר בין הענפים השונים של בית שוורצבורג, אולם אף לאחר מכן נמשכו הסכסוכים במשפחה, עד לחלוקת הרוזנות בשנת 1681 בין כריסטיאן וילהלם הראשון, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן לאנטון גינטר השני, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן-ארנסטדט. בשנת 1697 העניק לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לענפים השונים של בית שוורצבורג את התואר נסיך, אולם כריסטיאן וילהלם קיבל את התואר באופן רשמי רק בשנת 1719 לאחר ששילם 7,000 טאלרים לקופת הקיסרות. בשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ולאחר מפלת נפוליאון הצטרפה בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1816 נתן גינטר פרידריך קרל הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן חוקה לתושבי הנסיכות, אשר הוחלפה בשנת 1841 על ידי בנו גינטר פרידריך קרל השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן בחוקה יותר ליברלית, ובשנת 1843 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט במדינה. בשנת 1835 הצטרפה הנסיכות לצולפריין. על אף הרפורמות שנערכו במדינה פרצו בשנת 1848 מרידות בנסיכות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גינטר פרידריך קרל השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן לתת חוקה חדשה לנסיכות, אולם בשנת 1857 היא שונתה מחדש לחוקה יותר שמרנית. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 מת קרל גינטר, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ללא ילדים, ובעקבות כך ירש את הנסיכות קרובו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט. ב-25 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1920, אז מוזגה לתוך תורינגיה. יוהאן גינטר הראשון (1552–1586) גינטר הארבעים ושניים (1586–1643) אנטון היינריך (1586–1638) כריסטיאן גינטר הראשון (1586–1642) אנטון גינטר הראשון (1642–1666) כריסטיאן וילהלם הראשון (1666–1697) אנטון גינטר השני (1666–1697) כריסטיאן וילהלם הראשון (1697–1721) אנטון גינטר השני (1697–1716) גינטר הארבעים ושלושה (1721–1740) היינריך השלושים וחמישה (1740–1758) כריסטיאן גינטר השלישי (1758–1794) גינטר פרידריך קרל הראשון (1794–1835) גינטר פרידריך קרל השני (1835–1880) קרל גינטר (1880–1909) גינטר ויקטור (1909–1918) גינטר ויקטור (1918–1925) זיצו (1925–1926) פרידריך גינטר (1926–1971) מריה אנטוינטה (1971–1984) פרידריך מגנוס (מאז 1984) מדיה וקבצים בנושא נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן בוויקישיתוף נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן (בגרמנית) נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הר איילמר

האם התכוונתם ל... הר איילמר (אלברטה) – הר בהרי הרוקי הקנדיים בשטח הפארק הלאומי באנף הר איילמר (ניו זילנד) – הר באי הדרומי של ניו זילנד איילמר
EMD GT26CW-2

EMD GT26CW-2 היא סדרת קטרי משא דיזל-חשמליים מתוצרת חטיבת Electro-Motive Division (EMD) של תאגיד ג'נרל מוטורס (GM) האמריקאי, המשמשים חברות רכבות באיראן, ישראל, מרוקו, פקיסטן, פרו, קוריאה הדרומית, טורקיה ויוגוסלביה. דגם זה דומה מאוד לקטר EMD SD40-2 המוצלח שממנו יוצרו כמעט 4,000 יחידות לחברות רכבות בצפון אמריקה. בקטר זה מותקן מנוע דיזל EMD 645 דו-פעימתי בעל 16 צילינדרים המפיק כ-3,300 כח סוס. החל משנת 1989 פועל קטר אחד מסדרה זו ברכבת ישראל. הוא נרכש במטרה לגרור רכבות פחם מנמל אשדוד לתחנת הכוח רוטנברג באשקלון. בשנים 2015–2017 נרכשו שלושה עשר קטרים מחודשים מסדרת NGT26. מדיה וקבצים בנושא EMD GT26CW-2 בוויקישיתוף תמיר שפר, משהו זז ברכבת ישראל. בתחילת השבוע הגיע לארץ קטר חדש, הגדול ביותר שנע עד עתה על הפסים. הספקו 3,300 כוח סוס, חדשות, 11 באפריל 1989 ערך זה הוא קצרמר בנושא רכבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הר איילמר (ניו זילנד)

הר איילמר (באנגלית: Mt Aylmer) הוא הר בהרי האלפים הדרומיים, שגובהו 2699 מטרים מעל פני הים. ההר ממוקם בחלקו העליון של קרחון טזמן בשטח הפארק הלאומי הר קוק שבאי הדרומי של ניו זילנד. הראשונים שטיפסו על ההר היו ברברה, ג'ים וג'ורג' דניסטון (Dennistoun), עדה ג'וליוס (Ada Julius), וג'ק קלארק (Jack Clark) בדצמבר 1910. מידע על ההר באתר peakware הר איילמר באתר peakery נתוני מזג אוויר עדכניים להר איילמר מפה טופוגרפית המציגה את מיקום הר איילמר תצלום לוויין של הר איילמר מידע גאוגרפי והיסטורי
טואוד (קולומביה הבריטית)

נהר טואוד (באנגלית: Toad River; מילולית: נהר הקרפדה) הוא נהר בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. הנהר זורם לכיוון צפון-מזרח, זורם דרך הפארק הפרובינציאלי אגם מנצ'ו, ומתחבר עם נהר ליארד, יובל של נהר מקנזי, אשר זורם אל האוקיינוס הארקטי. העיירה טואוד ריבר (נהר טואוד) ממוקמת בקצהו הדרומי של נהר טואוד, ובמקום זה חוצה את הנהר הכביש המהיר של אלסקה. מקור שמו של הנהר, במספר הקרפדות הרב, ובגודלן יוצא הדופן, שנצפו על גדות הנהר, על ידי סוחרי הפרווה של חברת מפרץ הדסון שחצו את הנהר בראשית המאה ה-19. ג'ון מקלאוד, סוחר של חברת מפרץ הדסון שחצה את הנהר בשנת 1831, כתב: "שם הנחל נובע ממספר קרפדות הרב שראיתי לאורך גדותיו וחלקן עצום בגודלן; אני ראיתי כמה קרפדות שמשקלו למעלה מליברה (הערה: למעלה מחצי קילו), והאינדיאנים אמרו לי שיש בנהר קרפדות גדולות יותר". נהר טואוד באתר ממשלת קולומביה הבריטית נהר טואוד באתר נשיונל ג'יאוגרפיק המעיינות החמים בסמוך לנהר טואוד - אתר ממשלת קולומביה הבריטית תיאור נהר טואוד באתר britishcolumbia.com נהר טואוד באתר השמות הרשמי של ממשלת קולומביה הבריטית "it derives its appellation from the number of Toads seen along its banks and some are of immense size; I have seen some which weighed upwards of a pound, and the Indians inform me there are some to be seen of a much larger size.
שלמה פיינזילבר

הרב שלמה פיינזילבר (ה'תרל"א 1871 - ה' באלול ה'תש"א, 28 באוגוסט 1941) היה רבה האחרון של קיידאן ונשיא אגודת רבני ליטא, מחבר הספר "יריעות שלמה" ועוד. נספה בשואה. נולד בברזה קרטוזה שבמחוז גרודנה לרב אהרן יוסף פיינזילבר, שהיה מאוחר יותר רב ביאלאבקה, מחבר הספר "עבודת אהרן", ולאמו מרים. בהיותו בן שמונה עשרה נשא את שרה טובה בת הרב חיים שור. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אלחנן ספקטור והרב חיים סולובייצ'יק. החל לכהן ברבנות בעיר טוריק שבמחוז וילנה. בתרנ"ו עבר לכהן בפורוזובה שבפלך גרודנה, ומתרס"ד שימש ברבנות בווקשנה שליד קובנה. כהונתו שם ארכה עשר שנים, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא הקים שם ישיבה. שם נפטרה אשתו, ונישא בשנית עם שרה הינדה לבית קלבנסקי, ילידת סלנט שבליטא. בתרע"ד (1914) גורש עם כל קהילתו לרוסיה, ורוב כתביו שנשארו בווקשנה אבדו בשריפה. ברוסיה שימש כרב בית הכנסת הגדול במינסק, שם הקים ישיבה גדולה שלמדו בה מאות תלמידים. בתר"פ (1920) חזר לווקשנה. בתרפ"ד עבר לקיידאן, ושימש כרבה האחרון של העיר עד השואה. במשך למעלה מעשרים שנה היה נשיא אגודת הרבנים של ליטא. במסגרת זו היה פעיל מאוד במפגשים עם רבנים ואישי ציבור, יהודים ושאינם יהודים. לאחר כיבוש ליטא על ידי הגרמנים התעללו הגרמנים ביהודי קיידן במשך שבועיים, ובה' באלול תש"א (28 באוגוסט 1941) נרצחו כולם ונקברו בקבר אחים עם הרב פיינזילבר. נשמת חיים על הלכות מילה של תינוקות חולים. הספר יצא לאור בשנת תרס"ח בהוצאת ישיבת עץ חיים בירושלים בעידודו של רבי שמואל סלנט, שאף הוסיף עליו מהערותיו. כמו כן נוספו עליו הערות מאת הרב צבי פסח פרנק (שמצוינות כ"פה"פ", פסח הירש פרנק) והרב יחיאל מיכל טוקצינסקי (מצוינות כהערות "ימ"ט"). לרבי שמואל הייתה קרבת משפחה רחוקה לשרה הינדה, אשתו השנייה של הרב פיינזילבר. השלמת המידות על היחסים בין אדם לחברו. נדפס בקיידן, תרפ"ה. הספר שימש ללימוד מוסר בכמה מישיבות ליטא. יריעות שלמה - ביאור רחב על הלכות הקרבנות ברמב"ם, נדפס בקיידן, תרצ"ד. בהקדמתו לספר ציין שהרקע לכתיבתו הוא בניינה המתחדש של ארץ ישראל והציפייה לגאולה ולבניין בית המקדש. חתניו היו: ר' זלמן פרמוט, מנהל כולל קובנה, שנשא את בתו פלטא, נספה בדכאו בחשוון תש"ה. ר' אהרן גאלין, בעלה של חיה, ששימש כמו"צ בקיידאן ונספה עם חותנו בה' אלול תש"א. ור' אפרים שלמה קרווצקי, רב בלוקניק, נספה בתש"ג. הרב אפרים אשרי, אלה אזכרה חלק ב עמ' 232 - 235. שלמה בן אהרן יוסף פיינזילבר הלוי, דף שער בספרייה הלאומית