laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוסה ג'וניור

עומאר הסאמו ג'וניור דוסה מומאדה (בפורטוגזית: Omar Hassamo Júnior Dossa Momade; נולד ב-27 באוגוסט 1986 בליסבון שבפורטוגל), הידוע כדוסה ג'וניור, הוא כדורגלן פורטוגלי-קפריסאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת א.א.ל. לימסול ובנבחרת קפריסין. ג'וניור התחיל את הקריירה שלו באימורטל מהליגה השלישית בפורטוגל. בקיץ 2006 עבר לדיגאניס אקריטאס מורפו איתה ירד ליגה בסיום העונה. בהמשך הגיע לקפריסין ושיחק שנתיים בא.א.פ. פאפוס. בשנת 2009 עבר לא.א.ל. לימסול, ועמה זכה באליפות קפריסין בעונת 2011/2012, לראשונה מזה 44 שנים. בקיץ 2013 חתם בלגיה ורשה הפולנית. ב-10 ביוני 2015 חתם בקוניאספור. בזכות יכולתו הגבוהה, זימן המאמן ניקוס ניקופילאס את ג'וניור לסגל נבחרת קפריסין, לאחר שקיבל אזרחות קפריסאית, ובשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. ב-12 ביוני 2015 הבקיע שער עצמי במשחק נגד אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2016, אבל קפריסין ניצחה במשחק 1-3. ב-9 באוקטובר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד ישראל באצטדיון טדי. דוסה ג'וניור, באתר Transfermarkt דוסה ג'וניור, באתר Soccerway דוסה ג'וניור, באתר WorldFootball.net דוסה ג'וניור, באתר National Football Teams דוסה ג'וניור, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בין העיר לכפר

בין העיר לכפר הוא האלבום השלישי של הזמרת היוצרת קרן פלס. האלבום יצא לאור ב-31 באוגוסט 2010, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. את האלבום הפיקה הזמרת יהודית רביץ. מן האלבום יצאו לאור הסינגלים "שיר לאסף", "הצפון הפורח", "כל היתר חולף" ו"תקליט שרוט" לרדיו. האלבום קיבל מעמד זהב. כל היתר חולף (28 בפברואר 2010) שיר לאסף (22 באפריל 2010) הצפון הפורח (12 ביוני 2010) תקליט שרוט (10 ביולי 2010) מתוך ארבעת הסינגלים יצאו קליפים לסיגנלים "שיר לאסף", "הצפון הפורח" ו"כל היתר חולף". מילים ולחנים: קרן פלס הפקה ועיבודים: יהודית רביץ עיבוד ונגינת גיטרות: עמית ארז בס: עדי הצבי תופים: רן שמעוני פנדר רודס: אלונה טוראל קלידים: עמרי בר חלילים: עפר פלד קולות: יהודית רביץ, פיטר רוט גיטרות אקוסטיות: יהודית רביץ גיטרה דיסטורשן "הצפון הפורח": אדם שנפלד הרמוניום וסינטי "בין העיר לכפר": אדם שנפלד הקלטות: אולפני ANOVA טכנאי הקלטות ומיקס: רונן רוט מסטרינג: GOLDEN MASTERING פלייליסט האלבום ביוטיוב, פורסם על ידי קרן פלס דנה ויס, ‏קרן רביץ, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2010 עינב שיף‏, מבצע חפיף: על האלבום החדש של קרן פלס, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2010 אסף נבו, ‏קרן פלס פורחת בקליפ מהחתונה, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2010
המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן

המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן הוא מכון מחקר ולימודים מתקדמים במסגרת הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. המכון הוקם בשנת 1983 על ידי יהודה אלקנה ועמוס פונקנשטיין. זהו המכון הגדול והפעיל ביותר בתחומי ההיסטוריה והסוציולוגיה של המדעים והרעיונות בישראל ואחד מששת המכונים המובילים בעולם בתחומו.[דרוש מקור] המכון עוסק בהיסטוריה של המדע והיסטוריה אינטלקטואלית, בעיקר אירופאית; פילוסופיה של המדע, בדגש על התקופות שלאחר המהפכה המדעית; אנתרופולוגיה של הידע; היסטוריה ופילוסופיה של הביולוגיה; היסטוריה של הטכנולוגיה; היסטוריה ופילוסופיה של המתמטיקה מהעת העתיקה ועד למודרנה; לימודי תרבות, בדגש על היבטים ביקורתיים של תרבות המערב; הסתכלות ביקורתית על מדע ויהדות, כולל בהקשר של החברה בישראל. מדי שנה מקיים המכון בשיתוף עם מרכז אדלשטיין באוניברסיטה העברית ומכון ון ליר סדרת מפגשים שמוקדשים לנושאים שונים מתחומי ההיסטוריה והפילוסופיה של המדעים. הקולוקוויום הוא על שם פילוסוף המדע יהושע בר-הלל. מדיה וקבצים בנושא המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן אתר האינטרנט הרשמי של המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן (באנגלית)
שכונת המשולשים

שכונת המשולשים, הידועה גם בשם "חוף הזהב", היא שכונה בקיסריה, סמוך לקיבוץ שדות ים ולתחנת הכוח של חדרה. בעבר הוקמו בשכונה בתי קיט שגגותיהם גבוהים ומשולשים בצורתם. בתים אלו הפכו לאורך השנים לוילות נופש בעלות גגות מרובעים, וכיום נותרו בתים משולשים ספורים שעדיין מאוכלסים על ידי תושבי קבע. המשולשים נוצרו באמצעות לוחות בטון שהונחו זה על זה בצורת אות A. בכל בית משולש שני מפלסים, המחוברים ביניהם במדרגות. שטחו הכולל של כל בית כ-40 מטר. לכל בית חצר צמודה של כ-300–400 מטר. השכונה נבנתה בראשית שנות ה-70 על ידי חברת "דיור לעולה", על האדמות השייכות לברון רוטשילד, ולפיכך הן מנוהלות על ידי החברה לפיתוח קיסריה ולא המועצה האזורית. שמה הרשמי של השכונה היה "קייט ושייט", בהקשר לקרבה למועדון השייט של קיבוץ שדות ים. הבתים נרכשו בתקופה זו ברובם על ידי רופאים, עורכי דין ופרופסורים מהמעמד הגבוה בירושלים, כבתי נופש הסמוכים לים. ב-2008 קיבלו בעלי הבתים אישור להרוס את הבתים המשולשים, בעקבות השימוש שהיה בעבר בבניית הבתים באזבסט כחומר חיפוי. במקומם הותר לבנות בתים נמוכים בעלי גג שטוח, בשטח מקסימלי של 80 מטר מרובע. בית משולש לצד וילות חדשות בשכונה מראה שכונת המשולשים מחוף הים יוסי מטלון, משולשים, באתר עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל דותן לוי, קיסריה: שכונה חדשה תקום במקום שכונת המשולשים, באתר ynet, 10 באפריל 2008 דותן לוי, קיסריה: שלושה מגרשים בחוף הזהב יימכרו במכרז, באתר כלכליסט, 4 במאי 2010
קרב אגם חאסאן

קרב אגם חאסאן היה התנגשות צבאית, מוגבלת בהיקף ובזמן, שאירעה בקיץ 1938, בין ברית המועצות לבין הקיסרות היפנית באזור המזרח הרחוק, על רקע סכסוך גבולות שפרץ בין שני הצדדים. הקרב הסתיים בניצחון סובייטי ובנסיגת הכוחות היפניים. בשנת 1932 השלימה יפן את כיבוש מנצ'וריה והקימה בשטחה מדינת חסות בשם מנצ'וקוו. כיבוש מנצ'וריה גרם לכך, שהקיסרות היפנית גבלה בשטח ברית המועצות במזרח הרחוק. בשנת 1934 החלו באזור תקריות גבול בין הצבא היפני במנצ'וריה (צבא קוואנטונג) לבין הצבא הסובייטי, שנמשכו עד לשנת 1938 אך לא התפתחו לכלל קרבות משמעותיים. ההתנגשויות המקומיות בין שני הצדדים הסתיימו בדרך כלל בנסיגת הצבא היפני מהשטח הסובייטי. בסך הכול דיווחו הסובייטים על מאות חדירות יפניות מעבר לקו הגבול המשותף, שלעיתים התפתחו לכדי קרבות מקומיים. ב-14 ביוני 1938 ערק בכיר בנ.ק.וו.ד, בשם גנריך סמוילוביץ' ליושקוב, מברית המועצות. הוא ביקש מקלט מדיני ביפן והעביר ליפנים מידע על פריסת הצבא האדום באזור הגבול ועל השפעת הטיהורים הגדולים, במהלכם הוצאו להורג קצינים רבים של הכוחות הסובייטיים שהוצבו באזור הגבול, על מידת המוכנות הקרבית שלהם. ב-12 ביולי נכנסו כוחות של הצבא האדום לאזור גבעת "זאוזיאורנאיה" והתמקמו בו. אזור זה היה אמנם בצד הסובייטי של הגבול, אך במשך שנים לא הייתה בו נוכחות צבאית. ממשלת מנצ'וקוו ראתה בכך הפרה של הסטטוס קוו באזור הגבול, וב-15 ביולי 1938 דרש שגריר יפן במוסקבה מממשלת ברית המועצות להסיג את כוחותיה מהאזור שבמחלוקת. בתגובה הציגו נציגי משרד החוץ הסובייטי מפות של הסכם משנת 1886 לפיהן האזור נמצא בתוך שטח ברית המועצות. לאור המצב המתוח, המשיך הצבא האדום לתגבר את כוחותיו באזור המריבה. בעיות תחבורה והעדר רשת כבישים מפותחת באזור היקשו על מאמצי התיגבור. ב-29 ביולי יחידות יפניות שכללו כ-150 חיילים עברו את הגבול הסובייטי וכבשו את אחת הגבעות באזור, אך לקראת הערב נאלצו לסגת לאחר קרב. למחרת היה ניסיון נוסף לכבוש את הגבעה, אך שוב ללא הצלחה. ב-31 ביולי היפנים הצליחו לכבוש את כל הגבעות באזור והחלו בהקמת ביצורים על הגבעות. ניסיון של הצבא האדום להביא לנסיגה של היפנים לא צלח. ב-1 באוגוסט נערכה שיחת טלפון בין יוסיף סטלין לבין ואסילי בליוכר על המצב במערכה. סטלין מתח ביקורת על ניהול המשבר. ב-2 באוגוסט הסובייטים החלו במתקפת נגד. במהלך המתקפה הסובייטים הצליחו לעבור את קו הביצורים הראשון אך לא מעבר לכך. ב-4 באוגוסט גריגורי שטרן נתן פקודה להתחיל במתקפה כוללת באזור ולהגיע לגבול. ב-6 באוגוסט החלה הפצצה אווירית של הביצורים היפנים. בשעה חמש בערב החלה גם מתקפה יבשתית. במהלך 8-9 באוגוסט הצבא האדום הצליח לכבוש את כל הגבעות ולהביא לנסיגה יפנית מעבר לקו הגבול. ב-10 באוגוסט החלו שיחות פיוס במוסקבה במהלכם סוכם על כיבוד מפה משנת 1886 על ידי כל הצדדים. במהלך המתקפה היה שימוש רחב בחיל האוויר הסובייטי, מטוסים יפנים לא היו באזור. בעקבות הקרבות ל-26 לוחמים הוענק עיטור גיבור ברית המועצות (9 מהם נהרגו במהלך הקרבות) ו-95 קיבלו עיטור לנין. מספר רב של לוחמים נוספים קיבלבו עיטורים שונים ולכולם הוענק אות המערכה. לואסילי בליוכר לא הוענק עיטור והוא הואשם בהכנה לקויה למערכה. בסתיו הוא נעצר והוצא להורג באשמת בגידה (בשנות ה-50 נוקה מכל אשמה). קנטקי אואדה שהיה מפקד צבא קוואנטונג היפנית והוביל קו להתמודדות מול ברית המועצות המשיך את מדיניותו בחימום הגבול. בשנת 1939 הוא ספג מכה קשה בקרב חלקין גול ופוטר מהצבא כמו רנסוקה איסוגאי שהיה ראש המטה שלו. מדיה וקבצים בנושא קרב אגם חאסאן בוויקישיתוף
ויאצ'סלב איוואנוב

האם התכוונתם ל... ויאצ'סלב איוואנוב (ספורטאי) (1938–2024) – ספורטאי סובייטי, אלוף אולימפי בחתירה ויאצ'סלב איוואנוב (משורר) (אנ') (1866–1949) – משורר רוסי
קרב גראן קורונה

קרב גראן קוּרוֹנֶה התרחש בספטמבר 1914, בין צרפת לגרמניה, בתחילת מלחמת העולם הראשונה, במסגרת המערכה על הגבולות. באותו הזמן התנהל גם הקרב הראשון על המארן, אשר גם בו ניצחו הצרפתים. כשבוע וחצי לאחר שנסוגה הארמייה הצרפתית השנייה בקרב לורן, היא הותקפה שוב על ידי הארמייה הגרמנית השישית. הקרב החל ב-4 בספטמבר בהפצצה ארטילרית של הגרמנים, וכפרים רבים נהרסו. הקרבות נמשכו כשבוע במהלכו היו אבדות רבות אולם לא הייתה הכרעה בקרב. ב-9 וב-10 בספטמבר הופגזה גם נאנסי. ב-12 בספטמבר החלה הנסיגה הגרמנית בחסות הארטילריה, וב-13 בספטמבר כבשו הצרפתים את מחוז מרת ומוזל ללא קרב. בהמשך הצרפתים התקדמו כמעט עד נהר סאיל שבו יעצרו עד שנת 1918. לאחר כישלון המתקפה הצרפתית בקרב לוריין ב-20 באוגוסט 1914, הארמייה הצרפתית השנייה (גנרל נואל דה קסטלנו ) קיבלה פקודות מהמפקד העליון הצרפתי, ג'וזף ז'ופר, ב-22 באוגוסט, לסגת לגראנד קורונה, ולהגן על העמדה בכל מחיר. ב-24 באוגוסט ניסתה הארמייה ה-6 (גנרל רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה ) לפרוץ את הקווים הצרפתיים על המוזל מטול לאפינל ולהקיף את ננסי. לאחר קרב המורטן, ניסיון של הגרמנים להתקדם בצומת הצבאות הראשונה והשנייה הצרפתית . הפוגה החלה בין ה-28 באוגוסט ל-3 בספטמבר; לאחר מכן, הגרמנים תקפו בו-זמנית את סן-דיה וננסי בקרב גראנד קורונה.  לאחר כישלון קרב מורטן, לכידת ננסי הייתה ניצחון פסיכולוגי גרמני חשוב והקיסר הגרמני וילהלם השני בא לפקח על המתקפה. המתקפה הגרמנית הייתה חלק ממתקפה של כל הצבאות הגרמניים בצרפת בתחילת ספטמבר; הצלחה גרמנית הייתה מקיפה את הצבאות הצרפתיים ממזרח. קסטלנו נאלץ לשלוח מספר דיוויזיות מערבה כדי לתגבר את הארמייה השלישית . מדיה וקבצים בנושא קרב גראן קורונה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האלפים האוסטרליים

האלפים האוסטרליים (באנגלית: Australian Alps) הם רכס ההרים הגבוה באוסטרליה שממוקם במזרח היבשת ונמשך על פני מערב ניו סאות' ויילס, מזרח ויקטוריה וטריטוריית הבירה האוסטרלית. ברכס זה נמצאות הפסגות היחידות באוסטרליה שגובהן מעל 2,000 מטרים מעל פני הים וזהו המקום היחיד ביבשת בו יורד שלג מדי שנה. הרכס הוא שיאו של "הרכס החוצה הגדול", סדרת הרים, גבעות ורמות שמתמשכים לאורך 3,000 ק"מ מצפון קווינסלנד, דרך ניו סאות' ויילס ולתוך חלקה הצפוני של ויקטוריה. הרכס מהווה את קו פרשת המים בין הנהרות שזורמים מזרחה ונשפכים לים טסמן ובין אלו הזורמים מערבה אל אגן הניקוז מארי-דרלינג או אל אגם אייר. האזור מוגן במסגרת כמה פארקים לאומיים ובהם פארק שבו ההר הגבוה ביותר ברכס, הר קושצ'ושקו. זהו המקום היחיד ביבשת אוסטרליה שבו ניתן לעסוק בסקי. לאורך הרכס נמשך שביל הליכה באורך 655 ק"מ שעובר דרך הפארקים הלאומיים ובמרבית הפסגות הגבוהות. מדיה וקבצים בנושא האלפים האוסטרליים בוויקישיתוף אתר הפארק הלאומי - האלפים האוסטרליים
פידליטאס

פִידֶלִיטָאס (מלטינית, fidelitas; אחר–כך צרפתית: fealte, שבועת אמונים) הייתה שבועת אמונים בין אדם לאדם. באירופה של ימי הביניים הייתה הפידליטאס שבועה בין אדם מחויב (וסאל) ואדם רם מעלה ממנו (אדון), והשבועה בוצעה כחלק מטקס שבועת אמונים שיצר מחויבות בין שני הנשבעים. במסגרת טקס זה היה הוסאל מניח את ידיו על ספר התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, ולעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". חלק הפידליטאס של שבועת האמונים קוים גם בנפרד וללא חלק ההומגיום בין האדון הפיאודלי לצמיתיו. בלא החלק הראשון, התקיים כאן רק חלק משבועת האמונים והשבועה שלא לפגוע באדון, בלי שתוענק הכרה בחירותו של הצמית, ככלול בחלק ההומגיום של טקס שבועת האמונים.
פיטר המבלטון

פיטר המבלטון (באנגלית: Peter Hambleton;‏ נולד ב 1960) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון ובמאי ניו זילנדי. התפרסם בתפקיד הגמד הלוחם גלוויין ב"טרילוגיית ההוביט". המבלטון שחקן תיאטרון מוערך מאוד במולדתו החל את דרכו כשחקן בניו זילנד בשנות ה-90 בסרטים "הקעקוע האחרון" בתפקיד משנה עליו זכה להערכה ו"לוחם הקשת בענן". בשנת 2010 השתתף בסרט המלחמה הרומנטי "Home by Christmas" שזכה להצלחה רבה בניו זילנד. ב-2012 התפרסם המבלטון בתפקיד הגמד הלוחמני גלוויין בסרט הפנטזיה שובר הקופות של פיטר ג'קסון "ההוביט: מסע בלתי צפוי". פיטר המבלטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיטר המבלטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קרן פימי

קרן פימי היא קרן ההשקעות הפרטית הגדולה בישראל, עם הון של מעל 7 מיליארד דולר. הקרן הראשונה מסדרת קרנות פימי הוקמה בשנת 1996 על ידי איש העסקים ישי דוידי. עד 1 באפריל 2022 השקיעה הקרן בכ-99 חברות, ומימשה את השקעתה בכ-66 מהן, בהיקף עסקאות של למעלה מ-5.5 מיליארד דולר. בשנת 2012 השלימה קרן פימי גיוס לקרן החמישית בהיקף של כ-850 מיליון דולר. בשנת 2016 השלימה גיוס לקרן השישית בהיקף של 1.1 מיליארד דולר. בשנת 2020 הושלם הגיוס של הקרן השביעית בהיקף של 1.25 מיליארד דולר. קרן פימי היא קרן השקעות פרטית המתמחה ברכישת שליטה בחברות פרטיות או ציבוריות. הקרן שותפה מלאה לתהליך השבחה של החברות בהן השקיעה. תחומי ההשקעה של קרן פימי כוללים את מרבית ענפי התעשייה, המסחר והשירותים. כמעט כל השקעותיה הן בחברות שבסיסן בישראל. פימי מתמקדת בהשקעה בחברות בינוניות וגדולות, בעלות פוטנציאל צמיחה. בחלק מהמקרים נכנסה הקרן להשקעה בחברה שסבלה ממשבר ניהולי או פיננסי. קרן פימי נבחרה לקרן ההשקעות הפרטית הטובה בעולם בשנת 2012 וברבעון הראשון של 2013 על ידי חברת המחקר האמריקאית פרקוין (Prequin)[דרוש מקור]. עד היום השקיעה הקרן, בין היתר, בחברות: אתר האינטרנט הרשמי של קרן פימי (באנגלית) בתיה פלדמן, קרן פימי הקרן שמנהלת 2.1 מיליארד דולר, באתר "פורבס ישראל", 23 באוקטובר 2010 מורן רייכמן ואיתן טפירו, קרן פימי נחשפת, באתר nrg‏, 19 באפריל 2012 יורם גביזון, תשואה של 100% בשלוש שנים: כך הרוויחה פימי חצי מיליארד שקל על אורמת, באתר TheMarker‏, 11 במרץ 2015 גל כהן, קומנדו פימי: כך מכשיר ישי דווידי את דור המנהלים הבא, באתר "פורבס ישראל", 30 בנובמבר 2017 ירדן סמדר, קרן פימי רוכשת 70% ממניות שטרן הנדסה תמורת כ-34 מיליון דולר, באתר ביזפורטל, 22 בינואר 2019 ImageSat (ISI) במדיה הפומבית שירי חביב ולדהורן, ‏מנצלת את הצרות של טבע: מה עומד מאחורי ההשקעות של קרן פימי, באתר גלובס, 17 בינואר 2021 גולן חזני, "קרן פימי תמשיך בהשקעות בקצב שנתי של 250 מיליון דולר", באתר כלכליסט, 10 בדצמבר 2020 גולן חזני, פימי רכשה את אמת מיחשוב תמורת 450 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 28 בינואר 2021 יורם גביזון, פימי מגייסת קרן שביעית בהיקף של עד 1.2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2020 שירי חביב ולדהורן, ‏הגיוס הגדול אי-פעם לקרן ישראלית: פימי גייסה 1.1 מיליארד דולר, באתר גלובס, 3 בפברואר 2016
מרטין קיפנברגר

מרטין קיפנברגר (גרמנית: Martin Kippenberger;‏ 25 בפברואר 1953, דורטמונד – 7 במרץ 1997, וינה) היה צייר, אמן מיצב, אמן מיצג וצלם גרמני. קיפנברגר נולד בדורטמונד בשנת 1953, ולו חמש אחיות. אביו היה מנהל של מכרה פחם ואימו רופאת שיניים. לאחר שאימו נהרגה בתאונה, הוא זכה בירושה די הצורך כדי להתפרנס. הוא למד בבית הספר הגבוה לאמנויות חזותיות בהמבורג, שם הושפע מזיגמאר פולקה (על אף שלא לימד אותו ישירות). קיפנברגר שהה זמנית בפירנצה, שם הציג תערוכת יחיד ראשונה בשנת 1977. הוא השתקע בברלין בשנת 1978. בשנה זו הוא ייסד את "משרד קיפנברגר" יחד עם גיזלה קפיטיין, והם אצרו תערוכות שלו ושל חבריו. בתקופה זו קיפנברגר התמנה למנהל של "SO36", חלל מיצג, קולנוע ומוזיקה. כן ייסד להקת פאנק בשם "The Grugas". לאחר עזיבתו את ברלין מילא קיפנברגר חלק מרכזי בסצנת האמנות של קלן בתחילת שנות ה-80. בקלן קיפנברגר לא הגביל את עצמו לייצור עבודות אמנות, אלא פעל בשלל האספקטים של הצגת האמנות, גם המשניים שבה. ב-1984 ייסד יחד עם אלברט אוהלן את הלורד ג'ים לודג' - חבורת אמנות גרמנית שפעלה עד שנות ה-90. ב-1989 היגר ללוס אנג'לס. בסוף חייו לימד באקדמיה לאמנות שבקאסל. מרטין קיפנברגר מת בשנת 1994 מסרטן הכבד. קיפנברגר לא דגל בגישה אחידה לאמנות ומדיום יחיד, ויצר מגוון יצירות במדיה מגוונת: פיסול, ציור, עבודות על נייר, צילומים, מיצבים, הדפסים ומיצגים ברי חלוף. בשוק האמנות, בעודו בחיים, נמכרה יצירה של קיפנברגר בכמיליון דולר בשנת 1991. לאחר מותו ערך יצירותיו עלה משמעותית. מדיה וקבצים בנושא מרטין קיפנברגר בוויקישיתוף מרטין קיפנברגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרטין קיפנברגר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרטין קיפנברגר, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבא סיקרא

אַבָּא סִיקְרָא (נולד בשנת 40 לספירה לערך, פירוש השם מארמית: "אבי הפגיון") הוא כינויו בתלמוד של בן אבטיח (המצוין גם כ"בן בטיח"), מנהיג הסיקריים בירושלים. הקבוצה שעמד בראשה הייתה אחת מחוגי הקנאים המרכזיים במרד הגדול של היהודים ברומאים לפני חורבן בית שני (70-66 לספירה), ובפרט בתקופת המצור על ירושלים, שהסתיים בחורבן. אבא סיקרא היה בן אחותו של רבן יוחנן בן זכאי, ממנהיגי הפרושים בירושלים. בתלמוד בבלי הוא מוזכר כ"ריש ביריוני דירושלם" ("ראש הבריונים בירושלים"), ונאמר כי ממדי גופו היו חריגים: מצוין כי אגרופו היה בגודל ראשו של אדם ממוצע, ופיו הכיל כמות גדולה בבת אחת. בימי המצור על ירושלים היו הסיקריים ברשות אבא סיקרא ממובילי ההתנגדות לרומאים וזרעו טרור בקרב כל מי שהעז להתנגד להם, כולל פלגים קנאים אחרים, כגון זה של שמעון בר גיורא ושל אלעזר בן שמעון. על פי המסופר בתלמוד, הסיקריים שמרו על השערים ולא נתנו לאיש לצאת. כחלק מהמאבקים בין הפלגים היהודיים בעיר, הציתו קנאים בזמן המרד את כל מחסני המזון שבירושלים כדי לאלץ את תושבי העיר להילחם, בכך שגרמו לרעב כבד בעיר הנצורה. בתלמוד מסופר, כי רבן יוחנן בן זכאי, שנמנה עם מובילי התפיסה המתונה, נפגש עם אבא סיקרא שהיה אחיינו, ובא אליו בטרוניות על שהם שרפו את אוצרות המזון ומרעיבים את כולם למוות. אבא סיקרא השיב לו שאין לו שליטה על שאר, ואם ינסה למתן אותם הם יהרגו אותו. רבן יוחנן בן זכאי שלח בהסתר לקרוא לאבא סיקרא וביקש ממנו שינסה למצוא דרך להוציא אותו מן העיר, בתקווה שיוכל להציל משהו לאחר החורבן ולשמר את לימוד התורה. אבא סיקרא יעץ לדודו שיביים את מותו כדי לצאת מהעיר, להיפגש עם המצביא הרומאי אספסיינוס. רבן יוחנן בן זכאי עשה כדבריו וכשתלמידיו הוציאו אותו בתוך ארון לקבורה הוא כמעט נדקר בידי הסיקריים, כאשר רצו לוודא שאין איש שיוצא בחיים מתוך ירושלים ”אבא סיקרא, ראש בריוני ירושלים, בן אחותו של ר' יוחנן בן זכאי היה, שלח לו: בוא אצלי בצנעא. בא, אמר לו: עד מתי אתם עושים כך וממיתים את האנשים ברעב? אמר לו: מה אעשה? אם אומר להם דבר – יהרגוני! אמר לו: תוציא אותי, ואולי יצא מזה קצת הצלה. אמר לו: החזק את עצמך כחולה, וכשישמע קול בעיר על המחלה תתעטף בתכריכים, נוציא קול על הפטירה, וכך יוציאו אותך תלמידיך שיובאו בסוד הדברים מן העיר.” (תלמוד בבלי, מסכת גיטין, פרק ה', דף נ"ו, עמוד א') לאחר שפרצו הרומאים לעיר, הם הרגו את אבא סיקרא יחד עם שאר ראשי המרד בירושלים. במאה ה-20 חתם אב"א אחימאיר, מייסד "ברית הבריונים", בשם העט "אבא סיקרא" על טוריו בשבועון "חזית העם" ובעיתון "חרות". בשנת 2021 עלה לאקרנים הסרט "אגדת חורבן". בן בטיח-אבא סיקרא, אותו מדבב שולי רנד, הוא הפרוטגוניסט. "אַבָּא סִיקְרָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 10, באתר היברובוקס "אבא סקרא", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מידע על אבא סיקרא בקטלוג הספרייה הלאומית גיטין נ"ו ע"א כך מבואר באיכה רבה, פרשה א' משנה, מסכת כלים, פרק י"ז, משנה ב', ועוד תלמוד ירושלמי, מסכת יומא, פרק ח', הלכה ב' "אבא סיקרא" מתקיף חכמי ישראל, שערים, 30 במרץ 1959 אבא סיקרא (אב"א אחימאיר), ללא הגה וללא מפרשים, חרות, 12 בנובמבר 1948
פלנקס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פלנקס – מערך טקטי אופייני לצבאות בעולם העתיק ששימש גם במאה ה-19 פלנקס (מערכת נשק) – מערכת תותחים אוטומטיים להשמדת טילים, רקטות וארטילריה בטווח קצר פלנקס (קומיקס) – גזע קיברנטי בדיוני שמופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס
ירוסלב קאליצין

יָרוֹסְלַב לְיוּבּוֹמִירוֹב קָאלִיצִין (בבולגרית: Ярослав Любомиров Калицин;‏ 3 בספטמבר 1911, שומן, ממלכת בולגריה – סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פקיד ציבור בולגרי, פעיל בכיר בארגון ראטניק, המשנה לראש הקומיסריון לשאלות יהודיות והממונה על מבצע גירוש יהודי תראקיה במהלכו נעצרו 4,219 יהודים, ובהמשך גורשו רובם למחנה ההשמדה טרבלינקה. ירוסלב קאליצין נולד בשומן ובהמשך עברה משפחתו לסופיה ובה סיים בית ספר תיכון. הוא היה מהפעילים המרכזיים של הארגון האנטישמי ראטניק תחת פטר גברובסקי ואלכסנדר בלב. עם הקמת הקומיסריון לשאלות יהודיות צורף אליו קאליצין ובהמשך התמנה למשנה לראש הקומיסריון אלכסנדר בלב. בראשית פברואר 1943 הושלמה בקומיסריון עבודת מטה שכללה תוכנית מפורטת לגירושם של יהודי תראקיה ומקדוניה, לקראת חתימת הסכם עם הגרמנים. במסגרת זו הציע קאליצין חלופות ליישומה של תוכנית הגירוש ובכלל זה הקמתם של 3 מחנות מעבר בבולגריה, בדופניצה, ראדומיר ובלגואבגרד. ב-22 בפברואר 1943 חתמו אלכסנדר בלב בשם בולגריה ותיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על הסכם בדבר גירושם של 20,000 יהודים מהשטחים שסופחו לבולגריה - תראקיה ומקדוניה הווארדארית. שטחים אלו סופחו בתמורה להצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי. קאליצין מונה לאחראי על מבצע גירוש יהודי תראקיה וקבע את מפקדתו בקסנתי. בלב אישר את תוכניתו להקמת מחנות המעבר בבולגריה. הגירוש אמור היה להתנהל כמבצע צבאי וכלל תכנון פרטני לשעות המעצר ואמצעי ההובלה והגירוש של יהודי תראקיה. ב-4 במרץ לפנות בוקר בוצעה אקציה ברחבי תראקיה ובמהלכה נעצרו 4,219 יהודים, מרביתם מהערים: קוואלה, קומוטיני, קסנתי, דרמה, סרס ואלכסנדרופולי. הם הובלו למקומות ריכוז בדרך כלל מחסני טבק נטושים ומשם לאחר יממה הועברו ברכבות פתוחות למחנות המעבר בבולגריה. בהמשך הועברו לעיר לום, הועלו על 4 מעבורות שהובילו אותם לווינה, משם הועברו ברכבות לקטוביץ וממנה לטרבלינקה. רק כ-100 מהמגורשים ניצלו. במאי 1943 לאחר גירוש יהודי סופיה, ניהל קאליצין מבצע מעצרים בקרב הנהגת יהדות קיוסטנדיל ושילח את העצורים למחנה הריכוז סומוביט. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית ונתמכה על ידי הצבא האדום אשר כוחותיו כבשו את סופיה בערבו של אותו היום. קימון גאורגייב התמנה לראש הממשלה ואנטון יוגוב מהמפלגה הקומוניסטית הבולגרית לשר הפנים. הוקם בין דין מיוחד לשפיטת משתפי הפעולה עם הנאצים. ירוסלב קאליצין הועמד לדין וב-7 במרץ 1945, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר, קנס של 500,000 לבות והחרמת רבע מרכושו. להרשעה נלווה קלון למשך 16 שנים. קאליצין הלך לעולמו בסופיה. הוא היה נשוי ואב לבן אחד בשם ליובומו. * Paul Isaac Hagouel, Ph.D, The Annihilation of Jewish Greeks from Eastern Macedonia and Thrace in context and perspective: Facts of the Past, Lessons for the Future מוטי כנרי, ‏צפון יוון: סיפורם הטרגי של יהודי תראקיה, באתר GoTravel ירוסלב קאליצין, באתר יד ושם מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 71. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 86-87. מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, עמודים 180-181. חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 264. ירוסלב קאליצין, באתר victimsofcommunism.bg רשומה 33801, אוחזר ב-11 ביולי 2013.
טקס שבועת אמונים

טקס שבועת אמונים (בלטינית: commendatio, מילולית: התמסרות) הוא הטקס הרשמי שהתפתח בראשית ימי הביניים ליצירת קשר הנאמנות שבין שני אנשים חופשיים (בני חורין), האדון והווסאל שלו. הטקס המוכר הראשון נערך בצרפת במאה השביעית, אך שורשיו קודמים לכך, כטקס שבו הילד (מקורה של המילה "וסאל" במילה הקלטית gwas) הופך ממשועבד למשוחרר. טקס שבועת האמונים ייצג הסכם דו-צדדי, מונדיום בין אדם החסר יכולת לקיים עצמו או להגן על עצמו, לבין אדם חזק ממנו שהוא מסר את עצמו לחסותו. בתום הטקס הפך אדם מסוים לווסאל של האדון. הטקס כלל שלושה חלקים של שבועת אמונים, בהם הומגיום ופידליטס. המוסר עצמו התחייב לשירות וצייתנות לכל ימי חייו (servitium et obsequium) והאדון או האפוטרופוס התחייב למתן הגנה משפטית וקיום חומרי לבן החסות. מי שמסר עצמו הדגיש כי הוא עושה זאת בתור אדם חופשי ומערכת היחסים החדשה לא סותרת עובדה זו. עיקר החשיבות של אדם חופשי הייתה הגנת ה"זיפה" (Sippe), המשפחה הגרמאנית והיכולת להגיע למערכת החוק של האנשים החופשיים. בפועל, עקב החלשות המשפחות ומאחר והמוסר עצמו לא היה יכול להשתחרר ממערכת היחסים, החופש שלו היה מוגבל. היו מקרים בהם לאדם שמסר עצמו היו אדמות משל עצמו. כמו אדמות חקלאות, במקרה כזה האדם ויתר על הבעלות אבל שמר לעצמו את היבול במהלך חייו וחיי אשתו. (זכות אכילת פירות – usufructus). אלו שלא הייתה להם קרקע או שהקרקע שבידם לא הספיקה להם קיבלו קרקע של האדון, מתנת קרקע או פרקריה (precaria). שלב הכולל סדרה של מחוות גוף המבטאות את הפער בין הוסל לאדון והקשר שנוצר ביניהם. חלק מהסממנים היו סממנים הומו-ארוטיים, כמו הנשיקה על השפתיים. בתחילתו של הטקס היה הזוטר, זה שיועד להפוך וסאל, מופיע חשוף ראש ונטול נשק, כסימן לכניעותו בפני האדון וכורע בפניו. הווסאל היה מניח את כפותיו בתנוחת תפילה, המסמלת הכנעה מוחלטת, ומושיטן אל האדון. בהמשך הטקס, יש מחוות ידיים (immixtio manuum) בין האדון לווסל. האדון היה תופס את ידיו של הווסאל בין ידיו, ובכך מפגין את עליונותו, ואז היה הווסאל מכריז על בקשתו להפוך "האדם" של האדון (האיש שלו) והאדון היה מכריז על קבלת בקשתו. בכך הושלם חלק ההומגיום (homagium) של הטקס. במסגרת טקס הפידליטס שבא אחרי כן היה מניח הווסאל את ידיו על התנ"ך או על שרידי קדוש, ונשבע כי לעולם לא יפגע באדון בדרך כלשהי ויישאר נאמן לו. נוסח טיפוסי של השבועה היה: "אני מבטיח באמונה כי אהיה בעתיד נאמן לאדון, לעולם לא אגרום לו נזק ואשמור על ההומגיום שלי לו כנגד כל אדם באמונה שלמה ובלא רמייה". אחרי השלמת שתי השבועות כונן קשר בין האדון והווסאל והם נחשבו כבולים זה לזה בשבועת האמונים הפיאודלית. בשלב זה, האדון מבצע טובה (benificium), הענקת אדמה. לעיתים רחוקות, קיבל הווסל אמצעי פרנסה אחר כמו "פאודם של ארנק" (fendum de bursa), כלומר זכויות לגביית מיסים מאזור מסוים, באמצעות הענקת חפץ סמלי שמסמל את האדמה (רגב אדמה, ענף, דגלון). מדיה וקבצים בנושא טקס שבועת אמונים בוויקישיתוף תולדות העברת הזכויות במקרקעין למעשה, סדר ההתפתחות הוא הפוך: לפני כינון טקס ההומגיום נהגו נוצרים להתפלל בתנוחה המקובלת בה המתפלל עומד ומושיט את ידיו אחורה. תנוחת התפילה הנוצרית המוכרת התפתחה בעקבות תנוחת טקס ההומגיום.