laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Back to Broadway

Back to Broadway (בעברית: בחזרה לברודוויי) הוא אלבומה ה-26 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר שוחרר ב-29 ביוני 1993 על ידי קולומביה רקורדס. למרות שמדובר באלבום שמוגדר כאלבום אולפן שירי האלבום הם אוסף של גרסאות כיסוי לשירים מהמחזמר של ברודוויי בדומה לאלבום "The Broadway Album". האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפכה לאמנית הנשית היחידה שעשתה זאת ב-4 עשורים שונים. האלבום מכר 189 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו במדינה ונכון להיום מכירותיו עומדות על 2 מיליון עותקים במדינה מה שמזכה אותו למעמד פלטינה כפולה. בנוסף האלבום הגיע גם לעשירייה הפותחת בבריטניה ואוסטרליה. מידע על האלבום Back to Broadway באתר MusicBrainz מידע על האלבום Back to Broadway באתר AllMusic האלבום Back to Broadway באתר Discogs האלבום Back to Broadway באתר ספוטיפיי Artists, www.officialcharts.com
הומינואידים

הומינואידים (שם מדעי: Hominoidea) היא על-משפחה בתת-סדרת קופים צרי-אף מסדרת הפרימטים. הם חיים רק באזורים הטרופיים של אפריקה ושל דרום-מזרח אסיה, למעט האדם שהרחיב את תפוצתו. בקבוצה מיני פרימטים המתאפיינים בין היתר בהיעדר זנב, במפרק כף יד הפוך ביחס ליתר הפרימטים, דבר המתבטא במנח כף יד שונה בעת הליכה על ארבע ובמוחם הגדול. המונח הפופולרי קופי אדם (באנגלית: Apes) נמצא בשימוש לא-מדעי אך תכוף – אולם אינו-מקביל לטקסון המדעי "הומינואידים", זאת מכיוון שבמונח "קופי אדם" אין-מכלילים את האדם. כיום מחלקים את ההומינואידים לשתי משפחות: משפחת הגיבונים – ובה הגיבון הקופצניים מיערות דרום-מזרח אסיה משפחת ההומינידיים – ובה האורנגאוטן, הגורילה והשימפנזה וכן האדם המודרני. על משפחה: קופי אדם (Hominoidea) משפחה: פרוקונסוליים (אנ') (Proconsulidae) – קופי אדם נכחדים סוג: פרוקונסול (Proconsul) סוג: אפרופיתקוס (Afropithecus) סוג: הליופיתקוס (Heliopithecus) סוג: מורוטופיתקוס (Morotopithecus) סוג: אקמבו (Ekembo) משפחה: גיבוניים (Hylobatidae) סוג: גיבון (Hylobates) סוג ומין יחיד: סיאמנג (Symphalangus syndactylus) סוג גיבון הולוק (hoolock) סוג: גיבון מצויץ (Nomascus) משפחה: הומינידיים (Hominidae) סוג: אורנגאוטן (Pongo) סוג: גורילה (Gorila) סוג: שימפנזה (Pan) סוג: אדם (Homo) משפחה: דריופיתקיים (Dryopithecidae) – קופי אדם נכחדים סוג: דריופיתקוס (Dryopithecus) סוג: היספנופיתקוס (Hispanopithecus) סוג: רודפיתקוס (Rudapithecus) סוג: אורנופיתקוס (Ouranopithecus) משפחה: גריפופיתקיים (Griphopithecidae) – קופי אדם נכחדים סוג: גריפופיתקוס (Griphopithecus) סוג: אקווטוריוס (Equatorius) סוג: נאכולפיתקוס (Nacholapithecus) סוג: קניפיתקוס (Kenyapithecus) David R. Begun: Planet of the Apes. Scientific American, August 2003 Begun, D. R (2010) Miocene Hominids and the Origins of the African Apes and Humans. Annual Review of Anthropology, Vol. 39, pp. 67-84. DOI: 10.1146/annurev.anthro.012809.105047, Begun, D. R et al. (2012) European Miocene Hominids and the Origin of the African Ape and Human Clade. Evolutionary Anthropology, Vol. 21, pp. 10-23. DOI: 10.1002/evan.20329, Begun, D.R. (2001) African and Eurasian Miocene Hominoids and the Origin of Hominidae. in: Hominid Evolution and Climate Chabge in Eurpe, Vol. 2: Phylogeny of the Neogene Hominid Primates of Eurasia. Eds: de Bonis, L., Koufos, G. D and Andrews, P. Cambridge University Press דריופיתקוס פרוקונסול אפריקני אבולוציה של האדם מדיה וקבצים בנושא הומינואידים בוויקישיתוף הומינואידים, באתר ITIS (באנגלית) הומינואידים, באתר NCBI (באנגלית) הומינואידים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הומינואידים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קופי אדם, דף שער בספרייה הלאומית אבי בליזובסקי, ‏מיני הומנואידים עמדו על שתי רגליים כבר לפני 7 מיליון שנה, באתר "הידען", 28 בספטמבר 2022 ד"ר יונת אשחר, לאן נעלמו קופי האדם הגדולים ביותר?, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 21 בינואר 2024 ד"ר גל חיימוביץ', סוד הזנב הנעלם, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 11 במרץ 2024 הומינואידים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאזה מילה

המונח "לה פדררה" מפנה לכאן. לערך העוסק בעיירה בקולומביה, ראו לה פדררה (קולומביה). קאזה מילה (בקטלאנית: Casa Milà), המכונה גם לה פדררה (La Pedrera - "המחצבה"), הוא בית מגורים באזור אישמפלה (אזור "ההרחבה") בברצלונה שבספרד. בית ייחודי זה, הממוקם בשדרות גראסיה 92, נבנה על ידי האדריכל אנטוני גאודי בסגנון המודרניסטה בין השנים 1906-1910. הוא הוקם עבור פרה מילה אי קאמפס (Pere Milà i Camps) שעל שמו הוא קרוי. בשנת 1969 הוכרז המבנה כמונומנט לאומי, וב-1984 הכריז עליו ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. גאודי הקים את המבנה בסגנונו האופייני, תוך שימוש בקווים גאומטריים פשוטים, והמאפיין העיקרי של הבית הוא שאין בו קווים ישרים. המבנה המתעקל מזכיר גלי ים או דיונת חול, והוא נישא לגובה שש קומות ומקיף שתי חצרות פנימיות - האחת עגולה והאחרת אליפטית. כל חזיתו של המבנה עשויה אבן גיר למעט חלקה העליון, המשלב אריחים לבנים היוצרים דימוי של הר מושלג. על הגג פתחים גדולים המהווים את מוצאם של גרמי המדרגות המובילים אליו, והם מעוטרים בפיסות אבנים בצורת צלבים הפונים לארבעה כיוונים. הארובות מצופות באריחי קרמיקה, והן מזכירות ראשי לוחמים חבושי קסדות. הגג נתמך בשורה של קשתות פרבוליות. מעקות הברזל במרפסות מזכירים צמחים מטפסים בינות לסלעים או אצות-ים. בחזית שער גדול ועל המשקוף שמעליו רשום המשפט הראשון מתפילת אווה מריה: "Ave Maria gratia plena, Dominus tecum" ("הו, מריה מלאת החסד, אדוני עִמך"). גאודי תכנן להעניק לחזית משמעות דתית עמוקה ולהציב בה פסלים בגובה של ארבעה מטרים של הבתולה ושל המלאכים גבריאל ומיכאל משני צדדיה, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל. פרטים אחרים בבניין כוללים סימבוליסטיקה של הבונים החופשיים, שגאודי נמנה עם חבריהם. העיטורים הפנימיים מחקים סביבה ימית וכוללים תקרות המעוצבות כך שיזכירו את גלי הים, ועיטורים בדמות תמנונים, קונכיות וצמחייה ימית. הקמת המבנה התעכבה בשל חריגות מאישורי הבנייה העירוניים ובשל מחלוקות בין גאודי לבין בעל הבית בעניין העיצוב הפנימי. יחסיהם הורעו, וגאודי עזב את הפרויקט ב-1909. בעת בנייתו לעגו תושבי ברצלונה למבנה וכינו אותו "המחצבה", כינוי שדבק בו עד היום. במשך השנים שופץ פנים המבנה והותאם לצורכי דייריו המשתנים, בהם גם חברות שהקימו בו משרדים. כל עיצוב הפנים המקורי של גאודי אבד למעשה, אך הקומה הרביעית שוחזרה והיא פתוחה למבקרים. עליית הגג של המבנה משמשת כמוזיאון לתולדות הסגנון האדריכלי של גאודי, וגם אזור האחסון פתוח לקהל הרחב. יתר קומות המבנה משמשות למגורים. המבנה העניק השראה למבנים נוספים שתוכננו במאה ה-20, ובהם מגדל איינשטיין שנבנה בשנת 1921 בפוטסדאם על ידי האדריכל אריך מנדלסון, הונדרטוואסר שבנה פרידנסרייך הונדרטוואסר בווינה, ו"הבית המשוגע" ברחוב הירקון בתל אביב, ששאב ממנו השראה באופן ישיר. פתח תאורה פנימי הסגרדה פאמיליה מגג המבנה תוכנית אחת הקומות קשת פרבולית התומכת בגג ארובות הגג חדר שינה משוחזר חדר אמבטיה משוחזר דגם קו השרשרת של אנטוני גאודי בקאזה מילה רובע אישמפלה בברצלונה מדיה וקבצים בנושא קאזה מילה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאזה מילה (בקטלאנית) תמונות נוספות מידע על קאזה מילה רהיטים בקאזה מילה הניו יורק טיימס, מיליון איש מבקרים בבית שלה בכל שנה, בניגוד לרצונה, באתר הארץ, 1 ביולי 2019
גיילסבורג (דקוטה הצפונית)

גיילסבורג (באנגלית: Galesburg) היא עיר במחוז טראיל, דקוטה הצפונית, ארצות הברית. האוכלוסייה בעיר הייתה 108 תושבים במפקד 2010. גיילסבורג נוסדה בשנת 1882. גיילסבורג היא ביתו של המבנה החמישי הגבוה בעולם, תורן KXJB-TV והוא בגובה של 627.8 מטר. המבנה הרביעי הגבוה בעולם, תורן KVLY-TV. הוא בגובה של 628.8 מטרים והוא ממוקם בעיר הסמוכה, בלנצ'ארד. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, לעיר יש שטח כולל של 0.44 קמ"ר, כאשר כל השטח הוא יבשתי. נכון למפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר 108 אנשים, 56 משקי בית ו-29 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 245.3 תושבים לקמ"ר. בעיר היו 64 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 145.4 תושבים לקמ"ר. ההתחלקות הגזעית של העיר הייתה 98.1% לבנים ו-1.9% אינדיאנים. בעיר היו 56 משקי בית. מתוכם, ל-10.7% היו ילדים מתחת לגיל 18 שהתגוררו איתם, 44.6% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 3.6% היו בעלות בית ללא נוכחות של בעל, 3.6% היו בעלי בית זכרים ללא נוכחות של אישה, ו-48.2% לא היו משפחות. 42.9% מכלל משקי הבית הורכבו מאנשים פרטיים, ו-10.7% מהם הורכבו ממישהו שהיה בן 65 ומעלה שגר לבדו. גודל משק הבית הממוצע היה 1.93 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.62. הגיל החציוני בעיר היה 49.3 שנים. 13% מהתושבים היו מתחת לגיל 18; 7.3% היו בין הגילאים 18-24; 16.6% היו בין 25 ל-44; 37.1% היו בין 45 ל-64; ו-25.9% היו בני 65 ומעלה. ההתחלקות המגדרית של העיר הייתה 59.3% גברים ו-40.7% נשים. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, התגוררו בעיר 157 אנשים, והיו 66 משקי בית ו-44 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 356.6 תושבים לקמ"ר. בעיר היו 76 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 172.6 תושבים לקמ"ר. ההתחלקות הגזעית של העיר הייתה 97.45% לבנים ו-2.55% אינדיאנים. בעיר היו 66 משקי בית. מתוכם, ל-31.8% היו ילדים מתחת לגיל 18 שהתגוררו איתם, 56.1% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 6.1% היו בעלות בית ללא נוכחות של בעל, ו-33.3% לא היו משפחות. 33.3% מכלל משקי הבית הורכבו מאנשים פרטיים, ו-16.7% מהם הורכבו ממישהו שהיה בן 65 ומעלה שגר לבדו. גודל משק הבית הממוצע היה 2.38 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.02. בעיר, האוכלוסייה התפשטה, כאשר 26.1% מהתושבים היו מתחת לגיל 18, 4.5% היו בין הגילאים 18 ל-24, 33.8% היו בין 25 ל-44, 14.6% היו בין 45 ל-64, ו-21.0% היו בני 65 ומעלה. הגיל החציוני בעיר היה 37 שנים. על כל 100 נשים היו 137.9 גברים. על כל 100 נשים בגיל 18 ומעלה היו 127.5 גברים. ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה 35,000$, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 43,750$. לגברים, ההכנסה החציונית הייתה 27,679$ לעומת 20,500$ עבור נשים. ההכנסה לנפש לעיר הייתה 15,507 דולר. כ-14.6% מהמשפחות ו-18.5% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 32.1% מהנשים מתחת לגיל שמונה-עשרה ו-8.1% מבני 65 ומעלה. Galesburg centennial, 1882-1982 from the Digital Horizons website "2010 Census Redistricting Data (Public Law 94-171) Summary File". American FactFinder. United States Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-2015-04-11. נבדק ב-2 במאי 2011. {{cite web}}: (עזרה) "US Gazetteer files 2010". United States Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2012. נבדק ב-14 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה) "U.S. Census website". United States Census Bureau. נבדק ב-14 ביוני 2012. {{cite web}}: (עזרה)
עיבוד בזרימת חומר שוחק

ליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב Abrasive flow machining (AFM), הידוע גם בשם abrasive flow deburring או extrude honing,, תהליך זה מיועד לגימור וליטוש מעברים פנימיים בייצור חלקים. התהליך מאופיין בזרימת חומר צמיג המכיל חלקיקים אברזיביים דרך חללים פנימיים בחלק המעובד בתהליך של ייצור חלקים מדויקים כמו צילינדרים למערכות הידראוליות, או בלוק הפעלה הידראולי המכיל קדחים רבים שנפגשים בתוך החלק. בייצור חלק כזה לא ניתן להגיע לכל מפגשי החורים עם כלים קונבנצינליים. בתוך החלק נשארים שבבים, גרדים, וטיב שטח מחוספס שחייבים ללטש. הרעיון המרכזי בתהליך היה שאם מטרת החלק היא הזרמת נוזלים הידראוליים המחייבים מינימום חיכוך, הרי שניתן להזרים בלחץ דרך החלק נוזל צמיג ואברזיבי בתנועה במעגל סגור עד לקבלת טיב השטח הנידרש. במהלך הזרימה הפנימית שוחקת המשחה האברזיבית את המעברים במפגשי הקדחים ומייצרת רדיוסים חלקים במקום פינות חדות. בתהליך ליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב, מורכב החלק המעובד על מכונה ומוצמד לפתח של מיכל המכיל את הנוזל השוחק. הנוזל השוחק מכיל חלקיקים אברזיביים כמו אלומיניום אוקסיד והוא הופך למעשה למשחה שוחקת. משאבה הידראולית דוחפת את הנוזל בכוח רב אל תוך הקדחים והמעברים שבחלק. זרימת הנוזל יוצרת תהליך שחיקה לכל אורך מהלך הזרימה. קצב הסרת החומר (MRR) ובהתאם לקבלת טיב שטח אחיד ומלוטש. התהליך יכול להיות חד כווני כאשר משאבה דוחפת את הנוזל מצד אחד והנוזל עם השבבים מגיע למיכל פתוח. במכונות אוטומטיות נמצא החלק בין שני מיכלים, עליון ותחתון. הנוזל מוזרם מהמיכל העליון ובגמר המהלך מוזרם הנוזל מהמיכל התחתון חזרה על ידי מערכת הידראולית נוספת. בחלקים מדויקים מבוצע תהליך זה עם עשרות מהלכים ברצף עד לקבלת התוצאות הדרושות. מכונת הליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב שהיא בדרך כלל מכונה אנכית. על שולחן העבודה דפון החלק המעובד, לכל חלק מתוכנן מיתקן מיוחד שמבטיח את האטימות בעת זרימת הנוזל. במכונה שני מיכלים ושתי מערכות הידראוליות המניעות את הנוזל הלוך ושוב. מרבית המכונות מאפשרות טעינה של סוגים שונים נוזל שוחק במותאם לחומר המעובד ולדרישות טיב השטח הסופי. המכונה מכילה מערכת בקרה על הלחץ המופעל ועל הקצב. בקו ייצור מכילה גם עמדת ניקוי ושטיפה בסוף התהליך וכן מערכת לבדיקת הנוזל השוחק כדי לודא שאינו מזוהם, ושימוש במחליפי חום לקבלת טמפרטורת העבודה המתוכננת. אם בהגדרה מיועדת המכונה לצילינרים וחללים סגורים, ניתן לתכנן מתקנים מיוחדים לדפינת חלקים עם תעלות פתוחות כאשר בפועל כל הזרימה מבוצעת במעברים סגורים. מכונות ראשונות מסוג זה פותחו בשנת 1970 על ידי חברת Extrude Hone, לקו ייצור של מערכות הידראוליות מוטסות. . Hydro-erosive grinding Content in this edit is translated from the existing Wikipedia article at en:abrasive flow machining; see its history for attribution. Gillespie, LaRoux K. (1999). Deburring and Edge Handbook (Illustrated ed.). SME. Ch. 12. ISBN 0872635015. נבדק ב-2013-02-01. Schrader, George F.; Elshennawy, Ahmad K.; Doyle, Lawrence E. (2000), Manufacturing processes and materials (4th ed.), SME, p. 626, ISBN 978-0-87263-517-3. Benedict, Gary F. (1987). Nontraditional Manufacturing Processes. Manufacturing Engineering and Materials Processing. Vol. 19. CRC Press. Ch. 5. ISBN 0824773527. נבדק ב-2013-02-01. Video of abrasive flow machining Process description
Pumping on Your Stereo

"Pumping on Your Stereo" הוא שיר של סופרגראס, שיצא כסינגל הראשון שלהם מאלבומם השלישי (1999). הסינגל הגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים בבריטניה ובניו זילנד. NME הציבה אותו במקום ה-124 ברשימתו "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות". דני גופי, מתופף הלהקה הסביר את ההיסטוריה שמאחורי השיר: "זה קרה כשהיינו בדיוק באולפן החזרות שלנו וכולנו התחלנו לשיר את זה על פני שלושה אקורדים. זה די קל לשחק. ככל שהשיר קל יותר לנגינה, כך אנחנו מנגנים אותו טוב יותר. זה פשוט קרה ממש מהר. זה היה אחד מאותם שירים שמתאחדים רק תוך 10 דקות. אף על פי שכותרתו של השיר היא "Pumping on Your Stereo", הלהקה חשבה שזה מצחיק לשיר את המילה "Humping" במקום "Pumping", וכך זה נשמע בהקלטה. בהופעות חיות הלהקה שרה "Pumping" במקום. אפשר לשמוע בסוף ההקלטה את המתופף דני גופי אומר: "?Can we go home now" (אפשר ללכת הביתה עכשיו?). מידע על היצירה "Pumping on Your Stereo" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Pumping on Your Stereo" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Pumping on Your Stereo" באתר Discogs הקליפ הרשמי, באתר יוטיוב 150 Best Tracks Of The Past 15 Years | NME.COM, web.archive.org, ‏2016-09-18
גבעת האנון

גבעת האנון (באנגלית: Hannon Hill) היא גבעה סלעית חשופה מקרח, באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה. גובהה של הגבעה 1,110 מטרים מעל פני הים. הגבעה ממוקמת ממערב לשפכו של קרחון איימוס, במקום בו הוא נשפך אל קרחון בלו. שמה של הגבעה ניתן לה בשנת 1993, על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הגבעה נקראת על שמו של טימותי ג'יי. האנון (Timothy J. Hannon), שהיה קרטוגרף עובד הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. האנון הנהיג צוות של אנשי הסקר הגאולוגי, אשר יחד עם צוות ניו זילנדי, יצאו מתחנת ואנדה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1988–1989, כדי להקים בקרות גיאודזיות חדשות ולצפות בתחנות הישנות בעמקים היבשים מקמרדו. גבעת האנון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית גבעת האנון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מגבעת האנון לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי
Geidi Primes

Geidi Primes הוא אלבום הבכורה של הזמרת הקנדית גריימס. האלבום יצא לאור ב-10 בינואר 2010 דרך חברת התקליטים Arbutus Records. בשנת 2011 יצא לאור האלבום בארצות הברית דרך חברת התקליטים No Pain in Pop Records, יחד עם טעיפה שונה מעט. האלבום הוא אלבום קונספט המבוסס על הספר חולית מאת פרנק הרברט, ועל הסרט משנת 1984 של הבמאי דייוויד לינץ' המבוסס על הספר. מידע על האלבום Geidi Primes באתר MusicBrainz מידע על האלבום Geidi Primes באתר AllMusic האלבום Geidi Primes באתר Discogs האלבום Geidi Primes באתר ספוטיפיי Our Album Of The Year Winner Grimes – The Full NME Cover Feature | NME, NME Music News, Reviews, Videos, Galleries, Tickets and Blogs | NME.COM, ‏2015-12-04 (באנגלית)
מסגד סולטאן-מוראטובה

מסגד סולטאן-מוראטובה (במקדונית: Султан-муратова џамија), הידוע גם בשם מסגד הסולטאן (במקדונית: Султанска џамија), מסגד חיונקאר (במקדונית: Хјунќар џамија) ומסגד השעון (במקדונית: Саат-џамија), הוא מסגד בסקופיה, מקדוניה הצפונית, שממוקם ממזרח לביט-פזאר (מק'), ליד מנזר וירגינסקי (מק'). המסגד נבנה ב-1436, לזכר סולטאן האימפריה העות'מאנית, מוראט השני והוא המסגד העתיק והשמור ביותר שנמצא בחבל הבלקן. המסגד נקרא על שמו של סולטאן האימפריה העות'מאנית, מוראט השני, שנתן את ההוראה להקמתו. מלבד היותו "סולטן-מוראטובה", הוא מכונה גם "מסגד הונקאר" (בטורקית: hünkâr), שפירושו המילולי הוא "אימפריאלי" או "מסגד הסולטאן"; וכ"מסגד השעון", בגלל מגדל השעון שנמצא בחצר המסגד. המסגד נבנה ב-1436, כמורשת של הסולטאן העות'מאני מוראט השני. לאורך ההיסטוריה, המסגד נחשף פעמיים לאש. ב-1537, נשרף חלקו העליון והמינרט, ולאחריו בנייה מחודשת של המבנה בהוראת הסולטאן סולימאן הראשון. השריפה השנייה הייתה תוצאה של השרפה הגדולה (אנ') של 1689, במהלכה נגרם נזק עצום למסגד ולמגדל השעון. המסגד נבנה מחדש ב-1712, בהוראת הסולטאן אהמט השלישי. ב-1912, המסגד נבנה מחדש פעם נוספת. ופעם נוספת ב-1963 מפני שנפגע קשות מרעידת האדמה. מוראט השני מגדל השעון (סקופיה) מדיה וקבצים בנושא מסגד סולטאן-מוראטובה בוויקישיתוף Султан-Муратова (Хјунќар) џамија(הקישור אינו פעיל), Проект „Стара скопска чаршија“. Султан-муратова џамија (אורכב 14.09.2017 בארכיון Wayback Machine), официјално мрежно место на Град Скопје.
מסגד הסולטאן

האם התכוונתם ל... מסגד סולטאן-מוראטובה המסגד הכחול
אנג ריטה

אנג ריטה שרפה (בנפאלית: आङ्गरिता शेर्पा;‏ 1948 – 21 בספטמבר 2020), שנודע בכינויו "נמר השלג", היה מטפס הרים נפאלי, שהעפיל עשרים ושתיים פעמים לפסגת האוורסט, מתוכן עשר פעמים ללא מכלי חמצן. אנג ריטה היה מבני השרפה ונולד בכפר קטן במזרח נפאל. בגיל 13 החל לעבוד כמדריך הרים. במהלך השנים 1983–1996 טיפס עשר פעמים להר האוורסט ללא מכלי חמצן. הישגו זה הוכר כשיא גינס ב-2017. כמו כן, ב-1987 היה הראשון שהגיע לפסגת האוורסט ללא מכלי חמצן בחורף. ב-2016 יצא לאור ספרו "מדריך מבקרים ליונקים מהגן הלאומי סגרמטה". נפטר ב-21 בספטמבר 2020, בביתה של בתו בקטמנדו. המטפס האגדי "נמר השלג" הלך לעולמו, באתר ynet, 21 בספטמבר 2020 Record-breaking mountaineer Ang Rita Sherpa dies aged 72, באתר שיאי גינס Nepalese Ang Rita Sherpa: Everest record-breaker dies aged 72, באתר BBC, ‏21 בספטמבר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Don't Tell Me

האם התכוונתם ל... Don't Tell Me (שיר של מדונה) Don't Tell Me (שיר של אבריל לאבין)
אברהם אלנקאר

רבי אברהם אלנקאר (המאה ה-18, נפטר בשנת ה'תקס"ד - 1804) היה דיין בליוורנו שבאיטליה, מקובל, מדקדק, משורר ופרשן. התפרסם בעיקר על ידי ביאורו על המחזור לימים הנוראים, נדפס לצד נוסח המחזור שעבר את הגהתו. אברהם בן רבי יוסף אלנקאר נולד בפאס שבמרוקו. במהלך חייו הוא נדד במקומות שונים - היה בקוסטא, בשנת ה'תקמ"ג (1783) שהה בצפת ובפאס, בשנת ה'תקמ"ד (1784) הוא שהה בתלמסאן, בשנת ה'תקמ"ה (1785) בתוניס ובשנת ה'תקמ"ח (1788) בטרבלס. בטרבלס התיידד עם רבי אברהם כלפון שמצטט אותו בספריו, והרב אלנקאר כתב הסכמה לספר "לקט הקציר" שחיבר. כן היה מיודד עם רבי שאול ישועה אביטבול רבה של העיר צפרו שבמרוקו, אצלו שהה בשנת ה'תקמ"ג והיה עמו בקשרי מכתבים. לפחות משנת ה'תקנ"ה (1794/5), הוא התגורר בעיר ליוורנו שבאיטליה וכיהן שם כדיין בבית דינו של רבי יעקב חיים בן נאים, בשהותו בליוורנו היה בקשרים עם החיד"א. רבי אברהם נפטר בשנת ה'תקס"ד (1804). יצירתו המפורסמת ביותר היא הספר "מחזור קטן" לימים הנוראים שאותו הדפיס בשנת ה'תקס"ג (1803), הוא סידר בו את המחזור לימים הנוראים בתוספת הגהות וביאורים רבים. המחזור זכה לתפוצה רבה ועוד באותה השנה הוא יצא בארבעה נוסחים: ספרדים, אוראן, תלמסאן ותוניס. החל משנת ה'תר"ז (1857) נדפס המחזור הקטן בשינויים קלים תחת השם "זכור לאברהם" וזכה למהדורות רבות, כשגם בעשורים האחרונים הוא זוכה לביקוש מוגבר. רבי אברהם חיבר גם הגהות לספר "תיקוני הזוהר", שאותו הוא הדפיס יחד עם חברו רבי יעקב חיים בן נאים בשנת ה'תקנ"ה (1795), בראשו ובסופו הוא הדפיס ארבעה-עשר מפיוטיו. פיוטים נוספים מצויים בכתב יד. כמו כן הוא כתב הגהות ביאורים לספר "שרשי השמות" מרבי משה זכות שנדפס יחד עם הגהות אלו בשנת ה'תשנ"ה. מרדכי שמואל גירונדי, תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה, עמוד 47, טריסטה, תרי"ג. מדיה וקבצים בנושא אברהם אלנקאר בוויקישיתוף רבי יוסף בן נאים, מלכי רבנן ערך רבי אברהם אלנקאר, באתר היברובוקס. ספר תיקוני הזהר עם הגהותיו ופיוטיו של רבי אברהם אלנקאר באתר הספרייה הלאומית אברהם בן יוסף אלנקאר (1740-1803), דף שער בספרייה הלאומית אברהם אלנקאר, מחזור קטן, סדר סעודת ליל ראש השנה, ליוורנו, תקס"ג. ראו: מחזור זכור לאברהם השלם, יום כיפור, עמוד נו, הוצאת ספורנו, ה'תשע"ח. ראו דברים שכתב לצד פיוטיו שנדפסו בראש ובסוף ספר תיקוני הזהר, ליוורנו, ה'תקנ"ה. ראו חיי אברהם, סא ב ו-סה א, ליוורנו, תרי"ז. הרב דוד עובדיה, קהילת צפרו א, עמודים 313 - 317, ירושלים, תשל"ה. למשל, פיוטו לכבוד רבי דוד בן חסין, בכתב יד. ראו: תהלה לדוד, "מבוא", עמוד 45, לוד, תשנ"ט.
שרפות קטנות בכל מקום

שרפות קטנות בכל מקום (באנגלית: Little Fires Everywhere) היא מיני-סדרת דרמה טלוויזיונית אמריקאית, מבוססת על הספר מאת סלסט אינג הנושא את שם הסדרה, שיצא בשנת 2017. המיני-סדרה שודרה בבכורה ברשת הטלוויזיה הולו ב-18 במרץ 2020 והיא מורכבת משמונה פרקים. בסדרה מככבות ריס וית'רספון וקרי וושינגטון, שניהם כיהנו כמפיקות בפועל, לצד ליז טיגלאר, לורן נוישטדר ופילאר סאבון. עלילת הסדרה ממוקמת בפרברי העיר קליבלנד, אוהיו בסוף שנות ה-90, ומציג יחסי כוחות בין שתי אמהות מרקע סוציו-אקונומי שונה. הסדרה מגוללת את סיפורן של שתי האימהות מיה וורן ואלנה ריצ'רדסון. מיה נוסעת עם בתה פרל במשך כל חייה מערים שונות על מנת לקדם את האמנות שלה. מאוחר יותר אנו מגלים כי הסיבה האמיתית היא לברוח מההורים הביולוגים של הבת שלה. אלנה היא אמא מהפרוורים אשר משכירה למיה ולפרל את הדירה שלה. כשהן מכירות אלנה מאוד חברותית עם מיה ואפילו מציעה לה לעבוד אצלה בבית בתור העוזרת שלה. מיה מסרבת להצעה ומוצאת עבודה בתור מלצרית במסעדה סינית. מאוחר יותר מיה מסכימה להצעה של אלנה כדי להרוויח עוד כסף. בהמשך הסדרה נכנסת דמות נוספת בשם ביבי שו, אישה אסיאתית בשנות ה-20 לחייה אשר הניחה את הבת של מול תחנת דלק בגלל שלא היה לה כסף לאוכל עבורה. ביבי ומיה מוצאות את הבת שלה ומגלות שהיא אומצה על ידי חברה של אלנה. שתיהן נלחמות על הילדה ואלנה ומיה מגיעות לפיצוץ. הסדרה מסתיימת בכך שאלנה מכריחה את מיה ופרל לעזוב את הדירה, ביבי מפסידה במשפט על ביתה אך חוטפת אותה והבית של משפחת ריצ'רדוסן עולה באש. ריס וית'רספון - אלנה ריצ'רדסון, עיתונאית ואם לארבעה מתבגרים. קרי וושינגטון - מיה וורן, אמנית מוכשרת שעובדת במשרה חלקית כמלצרית, והיא אמה של פרל. ג'ושוע ג'קסון - ביל ריצ'רדסון, עורך דין ובעלה של אלנה. רוזמרי דה ויט - לינדה מקאלו, חברת ילדות של אלנה. ג'ייד פיטיג'ון - לקסי ריצ'רדסון, בתם הבכורה של אלנה וביל, וסטודנטית שנה א' באוניברסיטה. לקסי אנדרווד - פרל וורן, בתה של מיה, סטודנטית מחוננת ומשוררת מתחילה. ג'ורדן אלסאס - טריפ ריצ'רדסון, בנם השני של אלנה וביל, ספורטי פופולרי בתיכון. גווין לואיס - מודי ריצ'רדסון, בנם השלישי של אילנה וביל, ידיד טוב של פרל. מייגן סטוט - איזי ריצ'רדסון, בתם הרביעית של אלנה וביל, אמנית והכבשה השחורה של המשפחה בת הזקונים של אלנה וביל. אתר האינטרנט הרשמי של שרפות קטנות בכל מקום (באנגלית) שרפות קטנות בכל מקום, ברשת החברתית פייסבוק שרפות קטנות בכל מקום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שרפות קטנות בכל מקום, ברשת החברתית אינסטגרם "שרפות קטנות בכל מקום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שרפות קטנות בכל מקום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שרפות קטנות בכל מקום", באתר Metacritic (באנגלית) "שרפות קטנות בכל מקום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסדרה החדשה של ריס ווית'רספון תעשה לכם דז'ה וו, באתר ynet, 23 במרץ 2020
SIAI S.12

SIAI S.12 היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי (שם החברה היה: Società Idrovolanti Alta Italia), אשר יוצר בשנת 1918 כ"סירה מעופפת" ויועד למשימות של סיור וכמפציץ קל אך מעולם לא הופעל בשירות צבאי, ומאוחר יותר השתתף בתחרויות "גביע שניידר (אנ'). מטוס "SIAI S.12" התבסס על מטוס "SIAI S.9" (אנ'). ה-"SIAI S.12" אופיין בגוף קדמי עמוק עם קטע אחורי מחודד דק. הצי המלכותי האיטלקי לא היה מעוניין במטוס ולא הוזמנו שום הזמנות. מנוע: V-12 צילינדרים, מסוג "אנסאלדו סן ג'ורג'יו 4E-290" בתצורת דחיפה, מנוע מקורר נוזל בגרסה זו המסוגל לספק הספק שווה ל-527 כ"ס ב-1,650 סל"ד. מדחף: מדחף פסיעה קבועה בעל 4 להבים. עיצוב: רפאלה קונפלנטי (איט'). בתחרות גביע שניידר" בתאריכים 20–21 בספטמבר 1920 הטייס "Luigi Bolgna" הגיע למהירות של 170.54 קמ"ש (105.971 מייל (במסלול של 10 הקפות למרחק של 37.5 ק"מ. ב-7 בינואר 1921 הגיע ה- "SIAI S.12" למהירות של 222 קמ"ש טווח טיסה - 850 ק"מ. SIAI S.8 SIAI S.21 מדיה וקבצים בנושא SIAI S.12 בוויקישיתוף דגם "SIAI S.12" (רוסית) airwar.ru/enc/flyboat/siais12 במטוס ימי מסוג "סירה מעופפת" הציפה מושגת באמצעות גוף המטוס עצמו, כמו באונייה. גוף כלי הטיס בנוי כך שבעת הנחיתה על המים הוא צף. על כנפי הספינה המעופפת מותקנים מצופים קטנים, המשמשים כמייצבים שנועדו לשמור על שיווי המשקל גביע שניידר - התחרות הוכרזה בשנת 1912 על ידי ז'אק שניידר (אנ'), איש כספים צרפתי, חובב כדור פורח וחובב מטוסים, אשר הציע פרס של כ-1,000 לירות שטרלינג. המרוץ נערך שתים-עשרה פעמים בין השנים 1913–1931. התחרות נועדה לעודד התקדמות טכנית בתעופה אזרחית אך הפכה לתחרות על מהירות טהורה עם הקפות לאורך מסלול משולש (בדרך כלל), בתחילה 280 ק"מ (170 מייל) ובהמשך התארך ל-350 ק"מ (220 מייל). התחרויות נערכו כניסויי זמן, כאשר מטוסים יצאו לדרך בנפרד במרווחים שהוסכם מראש, בדרך כלל בהפרש של 15 דקות. התחרויות היו פופולריות מאוד וחלקן משכו קהל של למעלה מ-200,000 צופים [The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985), Orbis Publishing מטוס "SIAI S.12" web.archive.org/web/20110518062144 תוצאות תחרויות גביע שניידר / ראו 20–21 בספטמבר 1920 airrace.com/ResultsSchneider