laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוסר (סדרת טלוויזיה)

הוסר (ברוסית: Гусар) היא סדרת טלוויזיה רוסית מז'אנר הקומדיה בהפקתו ובכיכובו של הקומיקאי הרוסי גאריק חרלמוב, בהפקת חברת ההפקות של קומדי קלאב עבור רשת THT. סוף אוגוסט 1812, במהלך מלחמת רוסיה-צרפת, צבאו של נפוליון על חצי מיליון חייליו מתקרב למוסקבה. הצבא הרוסי מתבצר בכפר בורודינו. הקצין גריגורי רילסקי מגדוד ההוסרים מרגל בשורות הצבא הצרפתי, נמלט עם מסמכים חשאיים מהחיילים הצרפתיים אל המחנה הרוסי ופוגש בדרך אישה יפה מכבסת בגדים בנהר ומתקשה לעמוד בפיתוי, אך נעלם לפתע. בשנת 2020, בשטחי הפדרציה הרוסית של ימינו המדען הצעיר דמיטרי ז'וראבלב הקדיש עשר שנים ליצירת מכונת זמן בביתו למרגלות גורדי השחקים במוסקבה סיטי ואילו אשתו קטיה הרוויחה כסף ומימנה את בעלה. או אז, בביתם מתגלה הסגן גריגורי רילסקי, מאבות אבותיה של קטיה הנוחת ברוסיה של ימינו היישר משנת 1812. כל הניסיונות להחזיר את הקצין לאחור נתקלים במכשול בדמות תקלה במכונת הזמן של דמיטרי ועד שזה יתקן אותה, רילסקי נאלץ לחיות במאה ה-21. גאריק חרלמוב - גריגורי רילסקי (הוסר) יקטרינה קובאלצ'וק - קטיה פאבל רסומאחין - דמיטרי ז'וראבליוב דמיס קאריבידיס - נפוליאון בונפרטה אתר האינטרנט הרשמי של הוסר (ברוסית) "הוסר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הוסר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הוסר", באתר Kinopoisk.ru
וולוו קונספט אסטייט

וולוו קונספט אסטייט (בשוודית: Volvo Concept Estate) היא מכונית קונספט, המוגדרת מכונית סטיישן בתצורה קופה בסגנון "Shooting-brake" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר הוצגה בשנת 2014. דגם "וולוו קונספא אסטייט" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות בז'נבה ("Geneva Motor Show" (אנ')) במרץ שנת 2014. "וולוו קונספט אסטייט" היא מכונית בעלת הנעה היברידית: משלבת שני סוגי מנועים, מנוע בעירה פנימית עם מנוע חשמלי. 3 דלתות. "וולוו קונספט אסטייט" מזכירה במבנה החיצוני המיוחד את וולוו 1800 p דגם "דגם ES". "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" "וולוו קונספט אסטייט" וולוו ונוס בילו וולוו GTZ / GTZ 3000 וולוו קונספט קופה מדיה וקבצים בנושא וולוו קונספט אסטייט בוויקישיתוף וולוו קונספט אסטייט, סרטון באתר יוטיוב וולוו קונספט אסטייט, סרטון באתר יוטיוב "וולוו קונספט אסטייט" volvocars.com/intl/cars/concepts/concept-estate "וולוו קונספט אסטייט" supercars.net/blog/2014-volvo-concept-estate וולוו מציגה דגם קונספט אסטייט בז'נבה autocar.co.uk/car-news/geneva-motor-show/volvo-previews-new-estate-concept-geneva "וולוו קונספט אסטייט" topgear.com/car-news/geneva-motor-show/volvo-concept-estate "וולוו קונספט אסטייט" כדגם וולוו 1800 p האגדי (בפולנית) motoryzacja.interia.pl/samochody-nowe/prototypy/news-volvo-concept-estate-jak-legendarne-p1800es
רוברט מיראבל

רוברט מיראבל (באנגלית: Robert Mirabal; נולד ב-6 באוקטובר 1966) הוא מוזיקאי ומחבר שירים אינדיאני שנולד בפואבלו בניו מקסיקו. רוברט מיראבל נולד בפואבלו. הוא התחיל לייצר חלילי צד בגיל 19. במקביל הוא למד לנגד בקלרינט, סקסופון ופסנתר. רוברט מיראבל עבר לניו יורק והפך לחבר בלהקה ביחד עם מוזיקאים מסנגל, כף ורדה והאיטי. בשנת 1988 הוא הוציא אלבום הראשון. בשנת 1996 הוא הוציא אלבום משותף עם ביל מילר. רוברט מיראבל עשה סבב הופעות ביפן, אירופה וארצות הברית ובשנת 1992 הוענק לו "פרס בסי" לאמן שפועל בניו יורק. בשנת 1997 הוא הקים להקה חדשה. אלבום שלה Mirabal זכה להצלחה. רוברט מיראבל זכה למספר פרסים למוזיקה אינדיאנית. הוא היה בין משתתפי אלבום Sacred Ground: A Tribute to Mother Earth שזכה בפרס גראמי בשנת 2005. בשנת 2008 רוברט מיראבל השתתף בפסטיבל מוזיקה בברוקלין לצד רביעיית מיתרים ETHEL, בשנת 2011 הם ערכו סבב הופעות משותף ובשנת 2016 הוציאו אלבום משותף. Nomad (1994) Song Carrier (1995) Land (1995) Warrior Magician (1996) Native Suite (1996) Mirabal (1997) Native American Lullabies: Under The Green Corn Moon (1998) Taos Tales (1999) Music from a Painted Cave (2001) Indians, Indians (2003) Sacred Ground: A Tribute to Mother Earth (2005, compilation) Johnny Whitehorse (2005) Pueblo Christmas (2007) In the Blood (2007) Johnny Whitehorse: Totemic Flute Chants (2007) Johnny Whitehorse: Riders of the Healing Road (2007) The River (2016) אתר האינטרנט הרשמי של רוברט מיראבל רוברט מיראבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט מיראבל, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט מיראבל, באתר Discogs (באנגלית) רוברט מיראבל, באתר Songkick (באנגלית)
אדם פולסון

אדם גוסטב יוסטוס פולסון (באנגלית: Adam Gustav Justus Pålsson;‏ נולד ב-25 במרץ 1988) הוא שחקן ומוזיקאי שוודי. הוא שיחק בתיאטרון הדרמטי המלכותי בסטוקהולם וידוע בזכות משחקו בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "ולאנדר הצעיר" בתור "קורט ולאנדר". פולסון שיחק בסדרות טלוויזיה שוודיות רבות. פולסון התחנך באקדמיה השוודית הלאומית לפנטומימה ומשחק בסטוקהולם בין השנים 2008–2011. בשנת 2010 שיחק לצד ביל סקושגורד בסרט "Behind Blue Skies". בשנת 2012 שיחק בהצגת יחיד במחזה "Frida är gravid!" בתיאטרון גליזן. הוא גם כתב והציג עיבוד משלו למחזה המלט, בהשראת ויליאם שייקספיר והיינר מולר בתיאטרון סאטהולסטאד בסטוקהולם בשנת 2010. פולסון ידוע אולי בזכות תפקידו בסדרה "Don't Ever Wipe Tears Without" ששודרה בתאגיד השידור השוודי, ובתפקיד הראשי ב-"För kärlekens", סרט ביוגרפי משנת 2018 על הזמר השוודי והפזמונאי טד גרדשטאד. הוא גם שיחק תפקיד ראשיי בעונה השלישית של הסדרה הגשר משנת 2011. פולסון היה בעבר סולן להקת אינדי רוק, ÅR & DAR. הוא שיחק בקומדיית המצבים אווניו 5. הוא מגלם את קורט ולאנדר בהפקת נטפליקס / Yellow Bird משנת 2020 בשם ולאנדר הצעיר. בראיון ל"גרדיאן" הוא הסביר כי הוא מסוגל להתחבר לדמותו של ולאנדר כיוון שמשפחתו מאותו אזור בשוודיה. הוא גם השחקן השוודי היחיד בסדרה. מדיה וקבצים בנושא אדם פולסון בוויקישיתוף אדם פולסון, סרטונים בערוץ היוטיוב אדם פולסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדם פולסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדם פולסון, באתר Metacritic (באנגלית) אדם פולסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדם פולסון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אדם פולסון, באתר ספוטיפיי אדם פולסון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) אדם פולסון, באתר Last.fm (באנגלית) אדם פולסון, באתר AllMusic (באנגלית) אדם פולסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדם פולסון, באתר דיזר אדם פולסון, באתר Discogs (באנגלית) אדם פולסון, באתר SecondHandSongs Svensk filmdatabas - Adam Pålsson Retrieved 23 March 2016 "Adam Pålsson och Adam Lundgren fick kick av att spela älskare i hyllade "Torka aldrig tårar utan handskar" - TV - Nöjesbladet - Aftonbladet". Aftonbladet. נבדק ב-23 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Adam Pålsson om att spela Ted Gärdestad Aftonbladet Retrieved 27 February 2018 "Från Svt-succé- till popstjärna". Allt om Stockholm. אורכב מ-המקור ב-3 באפריל 2016. נבדק ב-23 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Heritage, Stuart (2020-08-24). "The cast of Young Wallander: 'We try not to think of it as a tragedy – more as a puzzle'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-09-04. "Young Wallander review – back to the future with TV's gloomiest copper". the Guardian (באנגלית). 2020-09-03. נבדק ב-2020-09-04.
החיים הזוהרים

החיים הזוהרים (באנגלית: Life That Glows) היא סדרת-טבע תיעודית בת פרק אחד באורך 60 דקות, שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה שודרה בבריטניה ב-9 במאי 2016 בערוץ BBC Two בקריינות של דייוויד אטנבורו. הסדרה מציגה את החיים הזוהרים לאורך כדור הארץ, לרוב בשעות הלילה או בין הערביים וחיות במצולות הים. הסדרה מראה את מגוון יצורים היכולים להשתמש בנהורנות ביולוגית. נראים גחליליות המושכות בני זוג באמצעות אורות שהם פולטות מבטנם, פטריות זוהרות בירוק בג'ונגל, חיידק ימי מהמין Vibrio harveyi האחראי על אפקט ים החלב (אנ'), דגים פנסיים מסוג Photoblepharon המתקשרים באמצעות "פנסים ביולוגים", רב-רגליים מהסוג Motyxia המפיק זוהר כאזהרה לטורפים, שלשולים זוהרים, זריחה ימית בטסמניה של אצות דינופלגלטה (Dinoflagellate), דולפינים השוחים במים מוארים במפרץ קליפורניה, נחשוני ים וצדפונאים משתמשים בנהורנות כדי להתגונן מטורפים וכן למשוך בני זוג וארכנוקמפה מפתה טרף עם זוהר במערות ניו זילנד כמו חיפושית ראש-פנס מהסראדו, יצורי מעמקים זוהרים כמו דיונון ערפדי, רב-זיפית מסוג Tomopteris, מדוזת Atolla, מסרקן ביראו, מלתען ושאר לועיתיים, פירוסומה ותולעת מסוג Flota, הדג מקרופינה מיקרוסטומה ודיונון פוזל שעיניהם מותאמות למציאת טרף המפיק נהורנות ביולוגית ולבסוף לחופי יפן אירוע השרצה גדול של דיונון גחלילית. "החיים הזוהרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החיים הזוהרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) החיים הזוהרים, באתר BBC Programmes (באנגלית)
פולסון

האם התכוונתם ל... אדם פולסון – שחקן קולנוע וטלוויזיה שוודי גונאר פולסון – היסטוריון שוודי-קנדי הנרי פולסון – מזכיר האוצר של ארצות הברית בתקופת ג'ורג' ווקר בוש שרה פולסון – שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית
סדרת החיים

סדרת החיים (באנגלית: Life series) היא קבוצה של עשר סדרות-טבע תיעודיות שהופקו בידי ה-BBC בקריינותו של דייוויד אטנבורו, שרובם (למעט החיים בדם קר והחיים הזוהרים) יצאו במארז תקליטורים של חברת BBC Natural History Unit במהלך דצמבר 2005. סדרות אלה הופקו בידי ה-BBC והם מציגים את בעלי החיים, הצמחים ושאר האורגניזמים של כדור הארץ ואת הדרכים שלהם לשרוד. הסדרה הראשונה בקבוצה זו היא החיים עלי אדמות מ-1979 והאחרונה שבהם היא החיים בדם קר מ-2008, זאת נוסף לסדרה בעלת הפרק הבודד, החיים הזוהרים מ-2016. יחדיו הסדרה מציגה את רוב הקבוצות הגדולות החיות על כדור הארץ, בהסבריו של החוקר והקריין דייוויד אטנבורו. החיים עלי אדמות (Life on Earth) - יצאה ב-1979. היא מציגה את האבולוציה והדרכים בהם התפתחו היצורים החיים בעולם. הכוכב החי (The Living Planet) - יצאה ב-1984. היא מציגה את הסביבות הגדולות בכדור הארץ והיצורים שהסתגלו אליהם. מעגל החיים (The Trials of Life) - יצאה ב-1990. מציגה את השלבים השונים שעוברים בעלי החיים במסלול חייהם, מהלידה עד הבגרות. החיים במקפיא (Life in the Freezer) - יצאה ב-1993. היא מציגה את החיים הקשים של היצורים החיים באנטארקטיקה. חייהם הסודיים של הצמחים (The Private Life of Plants) - יצאה ב-1995. היא מציגה את חייהם המסתוריים של הצמחים. חיי הציפורים (The Life of Birds) - יצאה ב-1998. היא מציגה את חיי העופות השונים והאתגרים בחייהם. חיי היונקים (The Life of Mammals) - יצאה ב-2002. היא מציגה את חיי היונקים השונים והאתגרים בחייהם. החיים בסבך (Life in the Undergrowth) - יצאה ב-2005. היא מציגה את חסרי החוליות היבשתיים, לרוב פרוקי-רגליים והאתגרים בחייהם. החיים בדם קר (Life in Cold Blood) - יצאה ב-2008. היא מציגה את חיי הדו-חיים והזוחלים ואת האתגרים בחייהם.
סורת א-צאפאת

סורת א-צאפאת (בערבית: سورة الصافات, "המתייצבים במערכה") היא הסורה ה-37 בקוראן. היא מונה 182 פסוקים, ושמה נגזר מהפסוק הראשון בה. פסוקים 1–70 עוסקים בשאלותיהם וטענותיהם של הלא מאמינים בעניין יום הדין. פסוקים 71–148 מתמקדים במעלות וביתרונות שבעבודת האל. פסוקים 140–170 דנים באמונותיהם של הפוליתאיסטים. פסוקים 171–182 עורכים מעין השוואה בין המונותאיזם לבין הפוליתאיזם, וגורסים כי המונותאיזם עדיף לכאורה. בסורת א-צאפאת הוזכרו סיפוריהם של מספר נביאים: סיפורו של נח: מסופר שאללה הציל אותו ואת בני משפחתו מהמבול, בזמן שהאחרים טבעו. סיפורו של אברהם: מסופר כיצד הוא ניפץ את הפסלים שעבדו בני משפחתו ובני עמו ואסר עליהם את עבודת האלילים, וכתוצאה מכך בני עמו השליכו אותו לאש שלא הצליחה לשרוף אותו משום שאללה שמר עליו. סיפור העקדה: אברהם התבקש להקריב את בנו, אך כאשר הוא כבר עמד לעשות זאת, אללה מנע את זה. כמו כן, מוזכר כיצד הגיעו אליו המלאכים ובישרו לו על הולדת יצחק מאשתו שרה. הסורה מזכירה גם את סיפורם של משה ואהרון, וכיצד אללה הושיע אותם ואת בני ישראל מידיו של פרעה, ולאחר מכן נתן להם את התורה. עוד מוזכר בסורת א-צאפאת סיפורו של אליהו. עוד מתואר בסורה כיצד אללה הושיע את לוט ואת בני משפחתו, אך העניש את אשתו ואת בני עמו. הסורה מזכירה גם את סיפורו של יונה. מדיה וקבצים בנושא סורת א-צאפאת בוויקישיתוף סורת א-צאפאת, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Hebrew_Quran הקוראן / אלמוני/ת / צבי חיים הרמן רקנדורף - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org Talal Itani, Quran in English - Clear and Easy to Read.. (באנגלית) TheLastDialogue, Surah As Saffat Summary, The Last Dialogue, ‏7 במרץ 2019 (באנגלית) Surah As-Saffat [37], Surah As-Saffat [37] (באנגלית) Sura al-Saffat, WikiShia (באנגלית)
אוורו וולקן

אוורו וולקן (באנגלית: Avro Vulcan) היה מפציץ אסטרטגי ארבעה-מנועי בעל כנף בתצורת דלתא וללא כנפוני זנב. המטוס נועד למשימות הפצצה אסטרטגיות בגובה רב והיה בשירות חיל האוויר הבריטי (RAF) בשנים 1956–1984. המטוס היה אחד מבין שלושת מפציצי סדרת ה-V שיוצרו (ויקטור, וולקן, וליאנט) ונחשב למתקדם שבהם. ברוב שנות המלחמה הקרה שימשו מטוסי הוולקן, שנשאו חימוש גרעיני, להרתעה. בשנת 1982, במהלך מלחמת פוקלנד, השתתפו המטוסים במבצעי אייל שחור כשהם נושאים פצצות ש"כ או טילי שרייק. בראשית שנות ה-50 החליטו הבריטים להקים את כוח התקיפה הגרעיני האסטרטגי בחיל האוויר המלכותי שנודע בשם הרשמי "כוח V" או מפקדת כוח ההפצצה הראשי (אנ'). לצורך כך, נבנו שלושה דגמים של מפציצי דגם-V: ויקרס ואליאנט (אנ') - טס לראשונה ב-1951 ונכנס לשירות ב-1955. אוורו וולקן (כולם היו מדגם 698) - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1956. הנדלי פייג' ויקטור - טס לראשונה ב-1952 ונכנס לשירות ב-1958. בשיאו, יוני 1964, מנה הכוח 50 מטוסי ואליאנט, 70 מטוסי וולקן ו-39 מטוסי ויקטור. מטוסי ה-V המתכנן והיצרן היה חברת א.ו.רו (A.V.Roe) (אנ') שנרכש על ידי חברת הוקר סידלי ב-1963. טרם תחילת הייצור הסדרתי, החברה ייצרה מספר דגמים מוקטנים לכדי 1/3 בשם Avro 707 (אנ') לצורך ניסויים ובחינת עקרונות כנף הדלתא. סה"כ סופקו 134 מטוסים - 45 מדגם B1 ו-89 מדגם B2. דגם B1 יצא משירות בשנת 1967 ודגם B2 בשנת 1984. דגם B1 סופק לחיל האוויר בשנת 1956 ומחירו אז עמד על 750,000 ליש"ט. משנת 1960 החלה אספקת דגם B2 עם מנועים משופרים, כנף גדולה יותר, מערכות ל"א (ECM) וחשמל משופרות. חלק מהדגמים הותאמו לנשיאת טילי Blue Steel גרעיניים מתוצרת אוורו. במטוס לא הותקנו תותחים ולא היו בו מערכות נשק להגנה. בתחילה ההגנה התבססה על מהירות גבוהה וטיסה בגובה רב כדי להימנע מיירוט. אמצעי ל"א הותקנו רק ב-1960 וממחצית שנה זו שונתה הטקטיקה לטיסות נמוכות. באמצע שנות ה-70, הותאמו תשעה וולקנים למשימות סיור מכ"ם ימיות והדגם נקרא MRR. בשנים האחרונות לשירותו שישה וולקנים הוסבו למשימות תדלוק אווירי (K2). פצצת גרעין אחת (מדגמים שונים) או 21 פצצות 1,000 ליברה (450 ק"ג) בתא הפצצות. במהלך מבצעי אייל שחור הותאמו המטוסים לנשיאת טילים נגד מכ"ם מדגם שרייק. בימינו נותרו 19 וולקנים המוצגים באתרים שונים בארצות הברית ובבריטניה. מטוס וולקן מס' זנב XH558 שופץ וטס עד לאוקטובר שנת 2015 בתצוגות אוויר שונות ומאז מוצב בשדה דונקאסטר שפילד. למטוס ניתן השם "רוחה של בריטניה". שניים אחרים, מספרי זנב XL426 (אנ') ו-XM655 (אנ') בעלי כשירות להסעות על הקרקע בלבד, הוצבו בשדה התעופה סאות'אנד בלונדון ובוולסבורן מאונטפורד. מדיה וקבצים בנושא אוורו וולקן בוויקישיתוף אתר יצרנית הנשק הבריטית BAE סיסטמס - כאן אתר הנאמנות לתחזוקת, שיחזור והצגת הוולקן בבריטניה - כאן
אסטריקס וקלאופטרה (סרט)

אסטריקס וקלאופטרה (בצרפתית: Astérix et Cléopâtre, באנגלית: Asterix and Cleopatra) הוא סרט הנפשה מסורתית צרפתי-בלגי, מסוגת קומדיה והרפתקאות לכל המשפחה, המבוסס על חוברת הקומיקס "אסטריקס וקלאופטרה", החוברת השישית בסדרת הקומיקס "אסטריקס" שכתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו שגם ביימו את הסרט. קלאופטרה, מלכת מצרים התלמיית, אינה מרוצה מזלזולו של יוליוס קיסר בעם המצרי. על-כן היא מבטיחה לו כי תקים עבורו ארמון מפואר כאשר משך-הבנייה יעמוד על שלושה חודשים בלבד. את המשימה היא מטילה על אדריכל בשם סרגליס והיא מודיעה לו כי אם יצליח יכוסה בזהב, אך אם יפסיד, יוגש כמאכל לתנינים. סרגליס, המכיר את אשפיקס ויודע על יכולותיו לחולל ניסים, נוסע לגאליה ומבקש את עזרתו. אשפיקס, שבכל-אופן התכוון לנסוע למצרים, הסכים ללוות את ידידו, וגם אסטריקס ואובליקס מצטרפים להרפתקה. הודות לשיקוי הפלא של אשפיקס, פועליו של סרגליס עובדים במהירות וביעילות פלאית, ונראה שבניית הארמון תושלם בזמן. אולם אויבו המושבע של סרגליס, אדריכל עשיר בשם ערמומיס, מנסה להכשילו בסדרה של ניסיונות כושלים. בסופו של דבר, ערמומיס נלכד ומצורף בעקבות אחת ממזימותיו לצוות פועלי הבנייה של הארמון. אחד הניסיונות להכשיל את מהלך הבנייה היה כליאת החבורה הגאלית בפירמידה. מזימיס, עוזרו של ערמומיס, מציע להם בחביבות סיור בתוך הפירמידה, וכאשר הם נכנסים לתוך חדר פנימי הוא לוכד אותם בו. אובליקס, באחת מן הפעמים הנדירות שהוא מורשה לשתות מעט משיקוי הפלא, שובר אותה, אך הדבר לא עוזר להם, שכן הם לא יודעים להתמצא בתוך המבוך שבפירמידה. מי שמציל אותם הוא מבריקס, כלבו של אובליקס שמאתר אותם באמצעות חוש הריח שלו. ניסיון נוסף להכשיל את מהלך הבניה היה אפיית עוגה מורעלת לקלאופטרה, אולם קלאופטרה נתנה את העוגה לטועם הראשי שלה, הוא חלה והיא כלאה את הגאלים במחשבה שהם אשמים. לאחר שאשפיקס הבין שהעוגה שערמומיס נתן לה בשמם מורעלת הוא נתן לאסטריקס ואובליקס שיקוי נגד רעלים, לאחר שאובליקס הוציא אותם מהכלא, הם הלכו לקלאופטרה ואשפיקס ריפא את הטועם הראשי באמצעות שיקוי נגד הרעלים וכתוצאה מכך, הטועם הבריא וקלאופטרה שחררה אותם לחופשי. לאחר המקרה, הבינו אסטריקס, אובליקס ואשפיקס שכל זה הייתה מזימה של ערמומיס ומזימיס, ואסטריקס ואובליקס תפסו אותם וכתוצאה מכך ערמומיס ומזימיס נענשו ועבדו בשביל סרגליס. נדמה היה כי קלאופטרה תזכה בהתערבות, אולם כאשר יוליוס קיסר מגלה על הימצאותם של שלושת הגאלים באתר הבנייה, הוא שולח לשם את לגיונותיו אשר מפגיזים את הארמון באמצעות בליסטראות. לפי עצתו של אשפיקס, הלבלר האלכסנדרוני תלתליס כותב איגרת לקלאופטרה במטרה שזו תפסיק את ההתקפה. מבריקס נשלח לקלאופטרה, וכאשר זו שומעת על כך היא מגיעה בהוד ובהדר לאתר הבנייה ובזעם רב מורה לקיסר להפסיק את המתקפה. בסופו של דבר בניית הארמון מושלמת בזמן, קלאופטרה זוכה בהתערבותה, וסרגליס מכוסה בזהב ומתפייס עם יריבו. בסוף הסרט, כולם אכלו ושתו מלבד התנינים. והגאלים חזרו הביתה בשלום בספינתה של קלאופטרה. רוג'ר קארל – אסטריקס, מרגל של הקיסר ז'אק מורל – אובליקס פייר טורנדה – סרגליס, לוחמאמיקס לוסיאן רמבורג – אשפיקס ברנרד לאוואלט – מספר, ערמומיס ז'אק באלוטין – מזימיס ג'ין פאראדס – יוליוס קיסר מישלין דקס – קלאופטרה אתר האינטרנט הרשמי של אסטריקס וקלאופטרה "אסטריקס וקלאופטרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אסטריקס וקלאופטרה", באתר נטפליקס "אסטריקס וקלאופטרה", באתר AllMovie (באנגלית) "אסטריקס וקלאופטרה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אסטריקס וקלאופטרה", באתר אידיבי "אסטריקס וקלאופטרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו

התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו (ברומנית: Filarmonica „George Enescu” din București) היא התזמורת שפועלת בבוקרשט משנת 1868. משנת 1955 נקראת על שם ג'ורג'ה אנסקו. התזמורת הוקמה בשנת 1868 על ידי אדוארד ווכמן וב-15 בדצמבר התקיימה ההופעה הראשונה. בשנת 1888 הסתיימה בניית "אטנאום הרומני", התזמורת חנכה אותו ב-5 במרץ 1889 ומאז הוא מהווה אולם הבית של התזמורת. מייסד התזמורת היה גם המנצח הראשי שלה עד לשנת 1907. ג'ורג'ה אנסקו החל את שיתוף הפעולה עם התזמורת עוד בהיותו בן 16 כאשר הוא ניצח על היצירה הראשונה שלו. ג'ורג'ה ג'ורג'סקו היה מנצח הראשי של התזמורת בשנים 1921–1944 ותקופה נוספת בשנים 1953–1964. לאחר מלחמת העולם השנייה ליד התזמורת הוקמה מקהלה. לאחר פטירת ג'ורג'ה אנסקו התזמורת נקראה על שמו ובאופן מסורתי היא פותחת את האירועים של הפסטיבל הבינלאומי ג'ורג'ה אנסקו. במהלך השנים בתפקיד של המנצח הראשי של התזמורת כיהנו מנצחים רומנים בולטים לרבות קונסטנטין סילבסטרי והוריה אנדרייסקו (משנת 1999). אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו, באתר ספוטיפיי התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית ג'ורג'ה אנסקו, באתר Discogs (באנגלית)
שחור (סרט)

שְחוּר הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של שמואל הספרי על פי תסריט של חנה אזולאי הספרי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1994. הסרט זכה להצלחה רבה ולשבחים בביקורות. בשנת יציאתו גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי בקטגוריות המשחק (רונית אלקבץ ועמוס לביא), הצילום (דוד גורפינקל), העיצוב האמנותי, הבימוי ובקטגוריית המנצחת, הסרט הטוב ביותר. כמו כן זכתה השחקנית הצעירה המשחקת בסרט, אורלי בן-גרטי, במועמדות לפרס אוסקר ישראלי ובפרס תגלית השנה עקב משחקה. לאחר מכן השתתף הסרט בפסטיבל ברלין וזיכה את הספרי בפרס מיוחד לסרט הזר הטוב ביותר. כמו כן השתתף בפסטיבלים לקולנוע בארצות הברית, צרפת וסינגפור. חלי (חנה אזולאי-הספרי) היא מגישת תוכנית ראיונות לילית בערוץ טלוויזיה מסחרי. במהלך שידור חי של תוכניתה היא מקבלת טלפון מאחיה (יעקב כהן), המבשר לה כי אביהם (עמוס לביא) נפטר. רחל, בליווי ביתה רות, מוציאה את אחותה הגדולה פנינה (רונית אלקבץ) ממוסד לחולי נפש בו היא מאושפזת, ושלוש הנשים נוסעות יחדיו, לטקס ההלוויה של האב. לאורך הדרך צפים ועולים ברחל זיכרונות מילדותה בישראל: כיצד כילדה בת שלוש-עשרה בשנת 1972 - אז כונתה בשמה המלא רחל (אורלי בן-גרטי) - התקשתה לקבל בהיגיון את הכישוף הלבן, השחוּר, טקס קסמים הנערך באופן קבוע על ידי משפחתה המרוקאית-מסורתית כפתרון לבעיות יומיומיות. רחל הצעירה עוברת תהליכים בהבנת סוג כישוף זה, בעודה עוקבת בפחד אחר כוחותיה המאגיים של פנינה, וכן אחר המסורת המשפחתית העל-טבעית של אמה (גילה אלמגור) ושל אביה אליהו. גילה אלמגור - אמא של חלי רונית אלקבץ - פנינה, אחותה של חלי יעקב כהן - שלמה, אחיה של חלי עמוס לביא - אליהו בן-שושן, אבא של חלי אורלי בן-גרטי - רחל (חלי בגיל 13) חנה אזולאי הספרי - חלי אסתי ירושלמי - זוהרה, אחותה של חלי אורי בנאי - אברם, אחיה של חלי אלברט אילוז - משה, דודה של חלי אמונה צבי - דניז, אחותו של דדה אורלי טובלי - מרים, אחותה של חלי תקוה עזיז - מרפאה אתי אדר - רות, בתה של חלי שלומי אזולאי - ניסים אדי מוכתר - גנן מירב גרי - מורה לואיז אשר - מרסל רענן חפץ - דדה, אחיה של דניז יוהאן סילברהולט - רקדן בלט עזריה רפפורט - מנחה חידון פרוספר מלכה - בוס זוהרה מרים גבריאלי - אחות הלנה צ'ורקסוב - אחות ארז בן הרוש - קיוסקאי מירב גולדברג - בחורה ישי ועוזי משולם - מתמודדים שחור (כישוף) קובי ניב, "שחור", על מה הסרט הזה?, תל אביב: דביר, תש"ס 1999, עמ' 127–192 חנה אזולאי הספרי, שחור - תסריט ושבע קריאות על הסרט, הוצאת משכל (ידיעות ספרים), 2009. יעל מונק, גורל ובחירה בקולנוע הפמיניסטי הפוסט-קולוניאלי, רסלינג 6, רסלינג, חורף 1999, עמ' 22–24 "שחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שחור", באתר AllMovie (באנגלית) "שחור", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שחור", באתר אידיבי "שחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שחור", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים "שחוּר" באתר קרן הקולנוע הישראלי
יהודה לייב רוקח

יהודה לייב רוקח (1950–1890), היה רופא ופעיל ציוני, עורך מדור הרפואה באנציקלופדיה העברית, כיהן כיושב ראש הסתדרות הרופאים בירושלים למעלה מ-17 שנה, כיהן כיושב ראש הליגה הארצית למלחמה בשחפת למעלה מ-15 שנה נולד ב-ברדיצ'ב אוקראינה ללאה ובנימין. אביו היה מצאצאי רבי עקיבא איגר. רוקח למד לימודי יהדות ולימודים כלליים בברדיצ'יב. את בחינות הבגרות סיים בפטרוגרד. בין השנים 1914–1909 למד רפואה בברלין ו-היידלברג. הוסמך לד"ר לרפואה ואחרי שעבר בחינה ממשלתית במוסקבה הורשה לעסוק במקצועו ברוסיה. בעת לימודיו היה בין מייסדי האגודה הציונית "החבר" שנוסדה בשנת 1912 בברלין. בין השנים 1914–1917 גויס לצבא האימפריה הרוסית, השתחרר בדרגת "קפיטן" (דרגה מקבילה ל-סרן). לאחר שחרורו משירות צבאי, בסוף שנות מלחמת העולם הראשונה היה פעיל בעזרה לפליטים היהודים ובעבודה ציונית ונבחר לסגן יו"ר הוועד הציוני באודסה. השתתף בארגון העלייה לארץ ישראל באניה "רוסלאן". עלה עם רעייתו לארץ ישראל בשנת 1920. עבד כרופא בפתח תקווה במשך כשנה וחצי. השתקע בירושלים ועסק ברפואה. תקופה עבד בבית החולים מאיר רוטשילד. רוקח היה יושב ראש הסתדרות הרופאים בירושלים למעלה מ-17 שנה, יו"ר הליגה הארצית למלחמה בשחפת למעלה מ-15 שנה. כיהן כיושב ראש הוועד הירושלמי לקרן הקיימת לישראל. רוקח היה עורך מדור הרפואה באנציקלופדיה העברית. היה חבר מערכת הירחון "הרפואה" בנוסף למאמרים רבים שפרסם, פרסם כ-1,500 סיכומים מהספרות הרפואית העולמית שפורסמו בין השנים 1920–1950. רוקח היה פעיל בציונות הכללית ובשנים האחרונות במפלגה הפרוגרסיבית והיה יו"ר מועצת סניפה הירושלמי. בשנותיו האחרונות כיהן רוקח גם כרופא ראשי של חברות הביטוח "יהודה" ו"ציון" רוקח נפטר בירושלים, ט"ז בטבת תשי"א, 25 בדצמבר 1950. הוא נקבר בבית הקברות סנהדריה. ב-1918 נשא לאשה את סימה לבית ברודסקי. בניו: עמנואל (עו"ד בצה"ל, שירת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה), ואבשלום. בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר י.ל. רוקח (ירושלים): לשאלת ההיפוטוניה המקורית (ישיבה ד', יום ה', 1 ביוני) נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור – הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 393, ערך: רוקח, יהודה לייב ד"ר יהודה לייב רוקח אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, דוד תדהר, כרך 5, עמודים 2,245-2,244 יהודה לייב רוקח באתר GRAVEZ תוכנית הכינוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס תוכנית הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס רחוב צ'נסלור, ירושלים. בין המשתתפים (לפי א'-ב'): הנרי אונגר, יצחק איצקוביטש, מקס בוכמן, יחיאל קרל גוגנהיים, אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בנו גרינפלדר, אברהם דרוקמן, פריץ דרייפוס, פנחס וייל, חיים ארנסט ורטהיימר, פליכס זולמן, יעקב זס, רפאל משה חפץ, לודוויג פרדיננד מאייר, פליקס מנדל, דוד מרגלית, מכס מרכוס, אריה סדובסקי, רוברט פישר, יוסף פרגר, ברנרד צונדק, גאורג צונדק, הרמן צונדק, יוליוס קליברג, שמעון רוזנבאום, יהודה לייב רוקח, משה רחמילביץ'