laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוניברסיטי קולג' לונדון

יוניברסיטי קולג' לונדון (באנגלית: University College London, בראשי תיבות: UCL) הוא מוסד אוניברסיטאי בריטי המסונף לאוניברסיטת לונדון. האוניברסיטה נמצאת בשכונת בלומסברי שברובע קמדן בלונדון. האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בין־לאומיים: חברה באיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU), בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר (LERU), באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA), ברשת האירופית להכשרה במחקר כלכלי (ENTER) ובאיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA). בנוסף האוניברסיטה חברה במספר ארגונים בבריטניה: חברה באוניברסיטת לונדון, בקבוצת ראסל, בקבוצת G5, בקונסורציום SES, באוניברסיטאות בריטניה (UUK), במרכז תומאס יאנג (TYC), ב־UCLPartners, בקרן הנאמנות של בתי החולים NOS ביוניברסיטי קולג' לונדון (UCLH), במכון פרנסיס קריק, חברה מייסדת של מכון אלן טיורינג בלונדון וחברה בקבוצת האוניברסיטאות הלא רשמית, "משולש הזהב". האוניברסיטה נוסדה בשנת 1826 בשם אוניברסיטת לונדון, והייתה המוסד האוניברסיטאי הראשון שנוסד בלונדון. היה זה גם המוסד האוניברסיטאי הראשון שקיבל סטודנטים ללא כל קשר לדתם, וקיבל נשים סטודנטיות באותם תנאי קבלה כמו גברים. האוניברסיטה נוסדה במטרה לספק חלופה לאוניברסיטאות הדתיות של קיימברידג' ואוקספורד. אוניברסיטה זו וקינגס קולג' לונדון היו בשנת 1836 המוסדות המייסדים של אוניברסיטת לונדון. בעקבות כך שונה שמה ליוניברסיטי קולג' לונדון. העקרונות על בסיסם נוסד המוסד היו ליברליזם ופתיחות. האוניברסיטה מעודדת חידושים וגיוון. בשנת 1907 קיבלה אוניברסיטת לונדון צ'רטר מלכותי חדש מהמלך, בעקבותיו כל המוסדות שנכללו באוניברסיטת לונדון ויתרו על קיומם הנפרד. בעקבות כך התארים שהאוניברסיטה מעניקה לבוגריו ניתנו תחת שמה של אוניברסיטת לונדון. מצב זה נמשך עד שנת 1977. בשנה זו יוניברסיטי קולג' קיבל צ'רטר מלכותי חדש אשר חידש את עצמאותו ובשנת 2005 קיבל גם את הזכות להעניק תארים. האוניברסיטה מפעילה מספר מוזיאונים ואוספים, בטווח רחב ממדע ועד אומנות: מוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית מוזיאון גרנט לזואולוגיה ואנטומיה השוואתית אוסף אומנות המכון לארכאולוגיה אוסף אתנוגרפי אוסף גלטון, הכולל אוסף של ציוד מדעי ומסמכים של פרופסור סר פרנסיס גולטון אוסף מדעי, בעיקרו אוסף מתוך ציוד הקולג' הכולל גם את שולחן הניתוחים עליו נעשה הניתוח הראשון בהרדמה. המחקר וההוראה ביוניברסיטי קולג' מאורגנים ב־11 פקולטות ומחלקות אקדמיות: הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח (אנ') הפקולטה לסביבה הבנויה (אנ') הפקולטה למדעי ההנדסה (אנ') הפקולטה למשפטים (אנ') הפקולטה למדעי החיים (אנ') הפקולטה למדעי המתמטיקה והפיזיקה (אנ') הפקולטה למדעי החברה וההיסטוריה (אנ') בית הספר לחינוך (אנ') הפקולטה למדעי המוח הפקולטה למדעי הרפואה הפקולטה למדעי בריאות הציבור האוניברסיטה נחשבת לאחת הטובות בעולם, ומדורגת בעקביות בין המוסדות המובילים בבריטניה ובעולם. דירוגים לשנת 2024: דירוגים בריטיים: מקום 6 לפי הטיימס/סאנדיי טיימס, מקום 8 לפי הגרדיאן, מקום 4 לפי QS, מקום 4 לפי Times Higher Education, מקום 3 לפי "דירוג שאנגחאי" לשנת 2023. דירוגים עולמיים: מקום 9 לפי QS, מקום 58 לפי CWTS Leiden, מקום 22 לפי Times Higher Education, מקום 17 לפי "דירוג שאנגחאי" לשנת 2023. מדיה וקבצים בנושא יוניברסיטי קולג' לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוניברסיטי קולג' לונדון (באנגלית) יוניברסיטי קולג' לונדון, ברשת החברתית פייסבוק יוניברסיטי קולג' לונדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוניברסיטי קולג' לונדון, ברשת החברתית אינסטגרם About, The Alan Turing Institute UCL History, University College London Petrie Museum, UCL Culture
דוד גולדמן

דוד גולדמן (13 באוקטובר 1912 - 28 באוגוסט 1993) היה ראש המועצה המקומית השני של כפר תבור. נבחר לראשות המועצה בהסכמה ללא בחירות רשמיות, בשנת 1954 וכיהן בתפקידו כ-13 שנים ברציפות עד לסוף שנת 1967. בתקופתו עשתה כפר תבור צעד גדול בקליטת עולים חדשים ממגוון הגלויות ושיפור סביבת החיים שלהם. כראש מועצה הוא כיהן בהתנדבות ולא קיבל שכר. דוד, בנם הרביעי של ראובן ושושנה-אלטה (לבית רוזנצוויג) גולדמן, ממייסדי כפר תבור, נכד למייסדי ראש פינה גרשון (בן שבח) ושרה גולדמן, נולד ב-13 באוקטובר 1912 בכפר תבור. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, פעל במסגרת המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית כמדריך חקלאי בכיר ביישובי עולים באזור הצפון ומונה לתפקיד סגן מנהל אזור הגליל התחתון והגליל העליון. בתקופתו הוקם בכפר תבור "בית המייסדים" שנחנך בשנת 1961 בטקס מרשים, בו נכח יו"ר הכנסת קדיש לוז. כמו כן דאג גולדמן לסלילת הרחוב הראשי באספלט (הרחוב היה מרוצף באבני בזלת לא מעובדות), לחיבור כפר תבור למקור מים יציב מחברת מקורות, להקמת קופות חולים במושבה ולתאורת רחוב חדשה. המושבה בתקופתו נשארה בצביונה המקורי. עם פרישתו מרשות המועצה, הקים את מוזיאון המושבה במבנה בית הספר הראשון וניהל אותו מספר שנים בהתנדבות, כיום קיימת בו הספרייה המקומית. גולדמן גם הכין את תשתית ארכיון המושבה ושימור המסמכים ההיסטוריים בהתנדבות ועמד בראשו, בזכות פועלו זה, בגנזך המדינה קיים חומר ארכיוני רב חשיבות על ההתיישבות בגליל, קשרי הגומלין עם ארגון השומר שהוקם בכפר תבור באפריל 1909 ועוד. דוד שימש מקור ידע עבור חוקרים שעסקו במחקרים בתחום ההיסטורי וגאוגרפי והוזכר בספרים ומאמרים שחוברו על ידי אותם חוקרים וסופרים כגון: פרופ' יוסי בן-ארצי, פרופ' יוסי כץ, זאב ענר, בן ציון מיכאלי, יצחק זיו-אב, אהרן עבר הדני, שמואל אביצור ועוד. דוד גולדמן היה מידידיו ובאי ביתו של יגאל אלון, יליד כפר תבור, ונעזר בו רבות לקידום כפר תבור. דוד גולדמן היה פעיל בהתנדבות בהתאחדות האיכרים בגליל התחתון, כתב עיתון הארץ, דואר היום בנושאי התיישבות וחברה בגליל התחתון והעליון, מספר ספרים חוברו או נערכו על ידו בנושאים הקשורים לכפר תבור והגליל. עסק בהתנדבות במתן הרצאות ליחידים וקבוצות אורחי מוזיאון המושבה והן בפני חיילים בבסיסי צה"ל. במקביל לכך היה ברשותו משק חקלאי שעבר תהפוכות עם השנים, משק חלב, מטעים וגידולי פלחה שונים. הפזמונאי חיים חפר הקדיש ב-"ערב במסחה" שני בתים לדוד גולדמן (גולדמן את בתו סגר...). גולדמן נפטר ב-28 באוגוסט 1993. ארכיון המושבה החדש שנבנה במהלך 2008-2009 נקרא על שמו. גולדמן היה בן דוד של אביו של חבר הכנסת לשעבר מיכה גולדמן מכפר תבור. כפר תבור (מסחה), ערך - מאיר הראובני; כנס - דוד גולדמן, בהוצאת כפר תבור המועצה המקומית, 1976 (176 עמ'). שרשים בין סלעי בזלת, דוד גולדמן, בהוצאת מוזיאון המושבה מסחה כפר תבור, 1988 (84 עמ'). דוד גולדמן מספר על ההיסטוריה של כפר תבור בארכיון יבנאל המוזיאון בתצורה המודרנית מילות הפזמון ערב במסחה לחיים חפר
99 (מספר)

99 (במילים בלשון זכר: תשעים ותשעה; בלשון נקבה: תשעים ותשע) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 98 ולפני 100. 99 הוא המספר הדו-ספרתי התשיעי שכל ספרותיו זהות (ולפיכך הוא גם מספר פלינדרומי). 99 הוא המספר הדו-ספרתי הגדול ביותר. 99 נחשב למספר קפרקר. 99 הוא מספר מזל 99 הוא סכום המעוקבים של שלושה מספרים עוקבים: 99 = 23 + 33 + 43 "99", שיר של להקת טוטו מתוך האלבום הידרה. "99 בלונים אדומים", שיר בשפה הגרמנית של להקת ננה. "99 בעיות", שיר של ג'יי זי מתוך האלבום השחור. "99 דרכים למות", שיר של מגאדת' מתוך המיני-אלבום Hidden Treasures. "דיזנגוף 99" - סרט ישראלי משנת 1979, בבימויו של אבי נשר. המספר האטומי של היסוד איינשטייניום. מדיה וקבצים בנושא 99 בוויקישיתוף
נמרוד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נמרוד – דמות מקראית, מלכה הקדום של בבל וארך. נִמרוּד – עיר עתיקה במסופוטמיה. בעבר נקראה כלח, כיום קרויה על שם הגיבור המקראי. נמרוד (יישוב) – יישוב ברמת הגולן, אחד מהגבוהים במדינת ישראל, בגובה 1,110 מטר. נמרוד (פסל) – פסל מאת יצחק דנציגר. מבצר נמרוד – קרויה גם "קלעת נמרוד" - מבצר ברמת הגולן. תל נמרוד – האתר הארכאולוגי של שרידי העיר האשורית כלח הנמצא בעיראק. בירס נימרוד – האתר הארכאולגי של העיר השומרית בורסיפה, נקרא גם בשם זה. נמרוד (אונייה, 1867) – ספינתו של ארנסט שקלטון במסעו לקוטב הדרומי בשנים 1907 - 1909. נמרוד (מינסוטה) – עיר במדינת מינסוטה שבארצות הברית. נעלי נמרוד – חברת נעליים ישראלית. הוקר נמרוד – מטוס קרב בריטי משנות ה-30 של המאה ה-20 הוקר סידלי נמרוד – מטוס סיור ימי של חיל האוויר המלכותי הבריטי. נמרוד (טיל) – טיל נ"ט ישראלי. Nimrod. – אלבום של להקת גרין דיי. נמרוד (הוצאה לאור) – הוצאה לאור שהקים יותם ראובני
קאנה

האם התכוונתם ל... קאנה (צמח) – צמח במערכה בעלי פרחים קאנה (אנטילופה) הידועה גם בשם אילנד קאנא – כפר בדרום לבנון קאנה (כתב) – כתב פונטי יפני האי קאנה – אי באיים ההברידיים הפנימיים שבסקוטלנד קרב קאנה – אחד הקרבות העיקריים במלחמה הפונית השנייה קאטאקאנה – מערכת הברות יפנית כפר כנא – מועצה מקומית בגליל התחתון קאנה (צרפת) (Le Cannet) – עיר בריביירה הצרפתית שכנה של קאן. קנה (פירושונים)
סולידריות

האם התכוונתם ל... סולידריות חברתית – תחושה של אחווה מפלגות וארגונים סולידריות (גרינלנד) (לשמה מספר משמעויות; מ–1978) – מפלגה בגרינלנד הסולידריות האירופית (בעבר "סולידריות"; מ–2014) – מפלגה אוקראינית סולידריות (תנועה) (מ–1980) – איגוד מקצועי בפולין שהונהג בתחילתו על ידי לך ולנסה סולידריות (תנועה רוסית) (מ–2008) – תנועה דמוקרטית ברוסיה, אופוזיציה לשלטון פוטין סולידריות (תנועה ישראלית) ("סולידריות שייח' ג'ראח", 2009–2011) – תנועה פוליטית ישראלית המזוהה עם השמאל הרדיקלי תנועת הסולידריות הבין-לאומית (ISM; מ–2001) - ארגון שמאל רדיקלי פרו-פלסטיני
ידיעות נגט

ידיעות נגט היה דו-ירחון שיועד לישראלים יוצאי אתיופיה, נכתב רובו בעברית ושליש ממנו תורגם לאמהרית וטיגרית. שמו "נגט" פירושו באמהרית 'לפני השחר', במשמעות של תקווה לעתיד. העיתון נסגר ב-2017. כתב העת ראה אור לראשונה בפברואר 1999 ביוזמת מרכז ההיגוי של עולי אתיופיה במערכת החינוך ובחסות העיתון ידיעות אחרונות, העיתון יצא לאור אחת לחודשיים ב-22,000 עותקים והופץ חינם. העיתון רובו עסק בנושאים חינוכיים וחברתיים בקהילת יוצאי אתיופיה. צוות העיתון: עורך העיתון - גרמאו מנגיסטו מתרגם ראשי ועורך משנה -ד"ר אנבסה טפרה מערכת העיתון - דוד מהרט, רחל אלמי-שמעון ואדנקו סבהט כתבים: אמיר סבהט, אלון דמלה כמו כן העיתון שם לו כמטרה העצמת יוצאי אתיופיה, להתריע על תופעות שונות, עידוד יצירתיות וכתיבה על מורשת העולים. ארכיון ידיעות נגט בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אייל שומבורג

אייל שומבורג (שם מדעי: Rucervus schomburgki) הוא מין נכחד מהסוג אייל רוסרבוס במשפחת האייליים. אייל זה היה אנדמי לתאילנד. המין תואר על ידי אדוארד בלית' ונקרא על שמו של סר רוברט הרמן שומבורג, שהיה הקונסול הבריטי בבנגקוק בשנים 1857-1864. אייל זה דמה במראהו לברסינגה. אורך גופו היה 180 ס"מ, גובה הכתף שלו היה 104 ס"מ, אורך זנבו היה 10.3 ס"מ ומשקלו היה בין 100-200 ק"ג. פרוותו הייתה חומה כהה וחלקיו התחתונים היו בהירים יותר. חלקו התחתון של זנבו לבן והייתה לו רעמה קצרה. לזכרים היו זוג קרניים מסועפות דמויות-סל, שעליהן כל החידודים הראשיים עונפו. עובדה זו גרמה לכך שיהיו לו 33 נקודות על הקרניים ואורכו של החלק החיצוני היה 88 ס"מ. לנקבות אין קרניים. אייל שומבורג היה מצוי בערבות ביצתיות עם עשב גבוה, קנים ושיחים במרכז תאילנד, במיוחד בעמק נהר צ'או פראיה ליד בנגקוק. האייל נמנע מצמחייה עבותה. הם חיו בעדרים שכללו זכר אחד, כמה נקבות והצאצאים שלהן. למרות זאת, בזמן השיטפון בעונה הגשומה, העדרים נעו למקומות גבוהים יותר שיכולים להפוך לאיים. זה הפך אותם למטרה קלה עבור ציידים. בסוף המאה ה-19 החלה בתאילנד הפקה מסחרית של אורז לשם ייצוא שהובילה להשמדת כל הערבות והביצות שהאייל הסתמך עליהן. לחץ אינטנסיבי של ציד לקראת סוף העשור הקטין את תפוצת המין עד להכחדתו. אוכלוסיית הבר של איילי שומבורג נחשבה כנכחדה כתוצאה מציד בלתי מבוקר בשנת 1932, כשהפרט האחרון נהרג בידי שיכור בשנת 1938. המין נרשם כנכחד גם ב-2006 על ידי איגוד השימור העולמי. למרות זאת, כמה מדענים מחשיבים אותו כקיים. ידוע רק על פרט מפוחלץ אחד, שכיום הוא נמצא במוזיאון להיסטוריה של הטבע בפריז לאחר שחי בגן החיות באותה העיר עד 1868. בשנת 1991, נמצאו קרניים של אייל שומבורג בחנות לרפואה סינית בלאוס. לורנט צ'אזי, אגרונום מטעם האומות המאוחדות, מאוחר יותר זיהה את הקרניים מתצלום שצילם וקבע שהן באו מאייל שומבורג. ייתכן שאייל שומבורג שרד בלאוס, אבל זה לא הוכח. מדיה וקבצים בנושא אייל שומבורג בוויקישיתוף אייל שומבורג, באתר ITIS (באנגלית) אייל שומבורג, באתר NCBI (באנגלית) אייל שומבורג, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אייל שומבורג, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אייל שומבורג, באתר GBIF (באנגלית) אייל שומבורג באתר הרשימה האדומה של IUCN
בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ

בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ או ה"טמפל" (Tempel) היהודי של צ'רנוביץ (Der Israelitische Tempel in Czernowitz) היה בית כנסת מודרני בעיר צ'רנוביץ. בית הכנסת נבנה בסגנון נאו-מורי בין השנים 1873–1879, על פי תוכניות שהכין האדריכל הפולני פרופ' יוליאן זכרייביץ' (Julian Zachariewicz). התורמים העיקריים למימון בנייתו היו המשפחות היהודיות האמידות צוקר ווגנר. גובה בית הכנסת, כולל הכיפה העגולה, היה 39 מטרים. בטקס הנחת אבן היסוד בשנת 1873 השתתפו בין השאר הרב הראשי איגל, והמיטרופוליט האורתודוקסי האוקראיני יבהני האקמן, מטעם השכנים הנוצרים. הרעיון לבנות בית כנסת מפואר בסגנון מודרני בצ'רנוביץ הוצע לקהילת יהודי צ'רנוביץ על ידי מושל בוקובינה, ברון פרנץ פון שמיק (Baron von Schmueck) ב-1857 והסכומים הראשונים גויסו באותה שנה, אך ב-1858 נזנח הרעיון וחודש רק בשנות השבעים. הבנייה נערכה בתקופה בה צ'רנוביץ הייתה בירת דוכסות בוקובינה, חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה צ'רנוביץ עברה לשלטון רומניה והחזירה את שמה לשם הרומני המקורי, צ'רנאוץ. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ובעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, ברית המועצות הגישה לרומניה אולטימטום בו דרשה את יציאתה מבסרביה ומצפון בוקובינה. לאחר שהמינהל הרומני יצא נכבשו שני חבלי ארץ אלו וסופחו על ידי ברית המועצות - בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ הולאם ונסגר על ידי השלטון הקומוניסטי האנטי דתי. כעבור כשנה, בעקבות פלישת גרמניה הנאצית ובת בריתה הנאמנה, רומניה, לתוך גבולות ברית המועצות, כבשו אלה גם את צ'רנוביץ וכוחות צבא גרמנים ורומנים הציתו את בית הכנסת - את הרב הראשי והרב האחרון של בית הכנסת, אברהם יעקב מרק, הביאו הקלגסים, כדי שיחזה בבית הכנסת העולה באש לפני שהרגו אותו יחד עם רבים מיהודי העיר. הקהילה היהודית של צ'רנוביץ התפצלה ב-1872 לקבוצה "מודרנית" (Czernowitzer Israelitische Tempelverein - "אגודת הטמפל היהודי בצ'רנוביץ"), יוזמת בניית בית הכנסת, שביקשה להנהיג שינויים מתונים בסדרי התפילה וקראה לעצמה "קהילה דתית מתקדמת ונאורה", בהנהגת הרב הראשי ד"ר אליעזר אליהו איגל, ולקהילה אורתודוקסית-שמרנית (Orthodoxe Israeliten Kultusgemeinde - "הקהילה הדתית של ה"ישראליטים" האורתודוקסים"), אדוקה יותר, בהנהגת הרב בנימין אריה וייס. הקהילות אוחדו מחדש ב-1875 ובית הכנסת הכוראלי (המקהלתי), שנחנך ב-1878, הופעל על ידי הקבוצה המודרנית, תוך שינויים מועטים בפולחן. לא הופעל עוגב, אך הופעלה מקהלה והיה חזן. ארון הקודש נבנה בגומחה בקיר, הבימה מוקמה בסמוך לו והדרשות ניתנו בשפה הגרמנית. בין הרב המודרני והרב השמרן הושג הסדר על פיו הרב המודרני יהיה רב העיר והרב השמרן יהיה אב בית הדין. הסדר זה החזיק מעמד עד מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי רומניה. הזמר יוזף שמידט שר בצעירותו במקהלה של בית הכנסת ומאוחר יותר היה חזן בבית הכנסת. Florence Heymann - Le Crépuscule des lieux‏ Stock, Paris, 2003 (פלוראנס היימן - דמדומי המקומות) (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ בוויקישיתוף תוכניות המבנה (באנגלית) תוכניות המבנה ותמונת בית הקולנוע הסובייטי בבניין הטמפל לשעבר יהודי צ'רנוביץ באנציקלופדיה יודאיקה(הקישור אינו פעיל) (באנגלית) הטמפל היהודי בצ'רנוביץ Allgemeine Zeitung des Judentums, 1857, 1858 ג'רום סילברבוש, המתרגם של ספרו של נ.מ.גלסר על תולדות יהדות צ'רנוביץ, מציין שהחלוקה לאורתודוקסים ורפורמים אינה תואמת את זו של היום בין אורתודוקסים, רפורמים וקונסרבטיבים. אתר דעת - קהילת טשרנוביץ
תחפנחס

תַּחְפַּנְחֵס (בפיניקית: 𐤕𐤇𐤐𐤍𐤇𐤎), הידועה גם כדָפַנֶה או תַּפַנֶה, הייתה עיר במצרים העתיקה, על גדת הזרוע הפלוסית של היאור (זרוע מזרחית, הנשפכת לים התיכון במערב סיני, שחרבה מזה מאות שנים), מערבית למקום בו מצויה כיום העיר קנטרה. הרודוטוס כותב כי במאה ה-7 לפנה"ס ייסד פרעה פסמטיכוס הראשון חיל משמר של שכירי חרב זרים בתחפנחס (דפנה בלשונו), רובם יוונים איונים וקארים, מכיוון שהעיר הייתה סמוכה לגבול המזרחי של מצרים (שלא כוללת מבחינה היסטורית את סיני). לאחר חורבן ירושלים בידי נבוכדנצר מצאו מקלט בתחפנחס פליטים יהודים, ביניהם הנביא ירמיהו, כמסופר בספר ירמיהו: ”וַיָּבֹאוּ אֶרֶץ מִצְרַיִם כִּי לֹא שָׁמְעוּ בְּקוֹל ה' וַיָּבֹאוּ עַד תַּחְפַּנְחֵס” (מ"ג, ז). לפי עדות מכתבי הפפירוס הפיניקיים, ישבו בתחפנחס גם פיניקים. כאשר קיבלה נאוקרטיס את המונופול על הסחר עם יוון מידי הפרעה יעחמס השני, עזבו היוונים את תחפנחס, והמקום ירד מגדולתו. כבר בימי הרודוטוס צוין כי המקום עזוב וחרב, אך ניתן היה עדיין להבחין בשרידי המעגן והבתים. המקום נתגלה מחדש על ידי פלינדרס פיטרי בשנת 1886. במקום נמצאה מצודה ומתחם מבוצר. נמצאו שברי חרס רבים, שהיו בעלי חשיבות לשיטת התיארוך שאותה הגה פיטרי, שכן ניתן היה לשייך אותם בוודאות לתקופה שבין פסמטיכוס הראשון ויעחמס השני, דהיינו סוף המאה ה-7 לפנה"ס ותחילת המאה ה-6 לפנה"ס. החרסים מראים מאפיינים של אמנות איונית, אך מאפיינים אחרים מראים כי יוצרו באופן מקומי. דפנאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "תַּחְפַּנְחֵס", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק י, עמוד 250, באתר היברובוקס KAI 50 הרודוטוס, היסטוריות, 2.30 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית) ה. יעקב קצנשטיין, 'מחנה הצורים' אשר בנוף בארץ מצרים, ארץ־ישראל יד, 1978, עמ' 162 ה. יעקב קצנשטיין, 'מחנה הצורים' אשר בנוף בארץ מצרים, ארץ־ישראל יד, 1978, עמ' 163
דונלד ג'והנסון

דונלד קרל ג'והנסון (באנגלית: Donald Carl Johanson; נולד ב-28 ביולי 1943 בשיקגו שבאילינוי) הוא פליאואנתרופולוג אמריקני הנודע בשל תרומותיו לחקר האבולוציה של האדם, בעיקר הגילוי של מאובני המין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס באתיופיה ובהם "לוסי" המפורסמת. ג'והנסון קיבל דוקטורט מאוניברסיטת שיקגו ב-1974. בזמן גילויה של לוסי הוא היה מרצה בכיר לאנתרופולוגיה באוניברסיטת קייס ווסטרן ריזרב. ב-1981 הקים את המכון למוצא האדם באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וב- 1998 עבר לאוניברסיטת המדינה של אריזונה. בסתיו 1973 ג'והנסון היה דוקטורנט שהצטרף למשלחת שארגן הגאולוג הצרפתי מוריס טייב לחדאר שבאתיופיה. באותה תקופה אתיופיה הייתה אזור בלתי נחקר מבחינת מאובנים, וכל מאובני ההומינידים האפריקאים המפורסמים הגיעו מטנזניה, קניה ודרום אפריקה. בנובמבר 1973, לקראת סוף עונת השדה הראשונה, גילה ג'והנסון עצם קרסול של הומיניד, כיום מסומנת בסימון הקטלוגי AL 129-1 ונחשבת למאובן הראשון שהתגלה מהמין אפרנסיס. צורת העצם רמזה שבעליה הילך בקומה זקופה והיא תוארכה לגיל של כשלושה מיליוני שנים, עתיק בהרבה מכל הומיניד הולך-על-שתיים שהיה ידוע באותו זמן. בשנת 1974 חזרה המשלחת לעונת שדה נוספת באותו המקום וחשפה מספר לסתות הומינידים, אך לא יותר מכך. בבוקר 24 בנובמבר שכנע אחד הסטודנטים את ג'והנסון לוותר על תוכניתו לאותו יום להישאר במחנה על-מנת לעדכן את רשימות המשלחת, ובמקום זה להצטרף אליו לסקר מאולתר על לנד רובר לשטח מרוחק מספר קילומטרים מהאתר, ערוץ שהמשלחת כבר סקרה לפחות פעמיים לפני כן ולא מצאה בו דבר. בעת הנסיעה הבחין ג'והנסון מזווית עינו בעצם לבנה שבצבצה מעל פני השטח וזיהה אותה כעצם זרוע של הומיניד. בבדיקה מיידית נחשפו לידה גם שברי גולגולת, חוליות, חלקי עצם ירך, ואגן מהטיפוס האופייני להליכה על שתיים. כמות כזו של ממצאים מפרט יחיד היא נדירה ביותר בפליאואנתרופולוגיה. עוד באותו ערב הועתק המחנה למקום הממצא בהכנה לחשיפה זהירה (שנמשכה שלושה שבועות נוספים), השלד קיבל את הסימון הקטלוגי AL 288-1 ואת הכינוי "לוסי", בעקבות שירם של הביטלס "לוסי ברקיע היהלומים" שהתנגן ללא הפסק בטייפ של המשלחת. חשיבותו המרכזית של הממצא באבולוציה של האדם, בסיוע הכינוי הקליט, זיכו את ג'והנסון בפרסום רב לא רק בתחום האנתרופולוגיה אלא גם בתקשורת ובציבור הרחב. במשך כעשרים השנים הבאות היה ג'והנסון שותף מרכזי בחשיפתם של מאובני אפרנסיס רבים נוספים באותו האזור, בעיקר כשלושה-עשר פרטים המסומנים במקובץ AL 333 וזכו לכינוי "המשפחה הראשונה". למספר פליאואנתרופולוגים שעבדו עם ג'והנסון, כמו טים וייט שהיה שותף למחקר על לוסי ויואל רק שהיה שותף לגילוי הגולגולת המושלמת הראשונה של אפרנסיס, יש תרומות חשובות בפני עצמם. ג'והנסון כתב מספר ספרים על לוסי, אפרנסיס והאבולוציה של האדם. כמו כן הוא נודע בעימות אינטלקטואלי חריף עם משפחת ליקי, בעיקר האב לואיס והבן ריצ'רד, שתמכו במוצא האנושות ממין היפותטי עתיק של אדם, שממנו השתלשלו גם האוסטרלופיתקנים וגם האדם המודרני. לעומתם העדיף ג'והנסון השתלשלות האדם דרך חלק מהאוסטרלופיתקנים, רצוי כמובן דרך המין אפרנסיס שהוא גילה. בוויכוח זה יוצא בינתיים ג'והנסון כשידו על העליונה שכן, אף שיש כיום החולקים על מעמדו של אפרנסיס כאב ישיר של האדם, האוסטרלופיתקנים כקבוצה עתיקים בשני מיליון שנה בערך מכל מין אדם שאי-פעם התגלה. מיני הומינידים קדומים פליאואנתרופולוגיה מדיה וקבצים בנושא דונלד ג'והנסון בוויקישיתוף אתר המכון למוצא האדם בהשתתפות דונלד ג'והנסון באוניברסיטת המדינה של אריזונה (באנגלית) דונלד ג'והנסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טישו

האם התכוונתם ל... נייר טואלט – מוצר מנייר המשמש למטרות היגיינה, ומתוכנן כך שיתפרק במגע עם מים מטפחת נייר – מטפחת העשויה מנייר, לשימוש חד פעמי נייר טישו – נייר רך המשמש לייצור נייר טואלט, מטפחות נייר ומגבות נייר
השושלת המקדונית

השושלת המקדונית (יוונית: Μακεδονική δυναστεία) הייתה שושלת ששלטה על האימפריה הביזנטית בין 867 ל-1056, לאחר השושלת האמוריאנית. במהלך תקופה זו, האימפריה הביזנטית הגיעה לשיא כוחה וגודלה מאז תחילת הכיבושים המוסלמים, והחלה תקופה הקרויה "הרנסאנס המקדוני" (אנ') באמנות ובספרות. השושלת קרויה על שם מייסדה, בסיליוס הראשון, שהגיע מהתמה של מקדוניה (שנמצא בכלל בתראקיה ולא באזור מקדוניה). מייסד השושלת וחלק ממנהיגיה היו ממוצא ארמני ולכן בחלק מן המקורות, מכונה השושלת כ"שושלת הארמנית". הקיסרית האחרונה מן השושלת הייתה תאודורה, שמתה ללא שהותירה צאצאים שימשיכו את השושלת. בסיליוס הראשון, 886-867 - מייסד השושלת לאו השישי, 912-886 אלכסנדר השלישי, 913-912 קונסטנטינוס השביעי פורפירוגניטוס, 959-913 (שלט במשותף עם רומנוס הראשון לקפנוס בשנים 944-919) רומנוס השני, 963-959 ניקפורוס השני, 969-963 יוחנן הראשון צימיסקס, 976-969 בסיליוס השני בולגרוקטונוס, 1025-976 קונסטנטינוס השמיני, 1028-1025 זואי, 1028 - 1050 (בתו של קונסטנטינוס השמיני, שלטה עם בעליה עד למותה). רומנוס השלישי, 1034-1028 (בשיתוף עם זואי) מיכאל הרביעי פפלגוניאן, 1041-1034 (בשיתוף עם זואי) מיכאל החמישי קלפאטס, 1042- 1041, אחיינו של מיכאל הרביעי (בשיתוף עם זואי). קונסטנטינוס התשיעי, 1055-1042 (בשיתוף עם זואי עד 1050). תאודורה, 1056-1055 - השליטה האחרונה לא שושלתי: מיכאל השישי סטרטיוטיכוס נבחר על ידי תאודורה לרשת אותה, הודח על ידי איסאאקיוס הראשון קומננוס, מייסד השושלת הקומננית. ‏ מדיה וקבצים בנושא השושלת המקדונית בוויקישיתוף
עין זיוון

עין זיוון (עֵין זִיוָן) הוא קיבוץ של התק"ם הנמצא בצפון רמת הגולן. הקיבוץ נקרא על שמו של כפר צ'רקסי סמוך, הקרוי על שם עשב הזון. הקיבוץ נמצא דרומית להר אביטל, בגובה של 960 מטרים מעל פני הים, כ־2 ק"מ מערבית לקוניטרה. אנשי הקיבוץ סירבו להצעה לשנות את שם הקיבוץ ולקראו על שם לוי אשכול. ערך מורחב – עין זיוון (כפר) עין זיוון היה אחד משנים עשר כפרים של ההתיישבות הצ'רקסית ברמת הגולן. בשנת 1967 התגוררו במקום כ־100 משפחות שהתפרנסו מגידול בקר ופלחה. לאחר מלחמת ששת הימים נותרו התושבים במקום, אולם בגלל חששות מפני העתיד במקרה שצה"ל יעזוב את רמת הגולן הם עזבו את הכפר כמו שאר תושבי ההתיישבות הצ'רקסית ברמת הגולן ועברו לסוריה. הגרעין הראשון של הקיבוץ שהיה מורכב מבני קיבוצים וכן מתנדבים מחו"ל התיישב ב־23 בינואר 1968 בבתיו הנטושים של הכפר הצ'רקסי. תחילה שימשה הבאר במקום את המתיישבים, אולם בסוף הקיץ היא יבשה ומים הובאו לקיבוץ בכבאית עד להשלמת הנחת צינור מים על ידי מקורות שהוביל מים מברכת רם. לאחר שלוש שנים הוכרז הקיבוץ על ידי התנועה הקיבוצית כיישוב קבע. כלכלת היישוב מתבססת על מטעי תפוחים ודובדבנים וזנים נשירים נוספים כגון נקטרינות ואפרסקים. בנוסף לכך יש לקיבוץ כרמי ענבים ליין, ושותפויות כלכליות ביקבי רמת הגולן, מחלבות רמת הגולן, עוף הגליל ועוד. ביישוב פעל בעבר מפעל הנעליים "זיוונית" וקודם לכן התקיים בו מפעל "סנדלי דפנה" שהיה שלוחה של מפעל הנעליים בדפנה, עשה עבורו עבודות גימור וייצר מוצרי הנעלה מפלסטיק. בעקבות קשיים כלכליים נסגר מפעל זיוונית ופעילותו הועברה למפעל האם בדפנה. סמוך לקיבוץ נמצא מעבר הגבול היחיד בין ישראל לסוריה: מעבר קוניטרה. מול הכניסה לקיבוץ נמצא אתר הנצחה לגדס"ר 134. הקיבוץ מסווג כיום כקיבוץ מתחדש, והוא פותח את שעריו להרחבה קהילתית למשפחות צעירות. ביישוב מתקיימת מערכת חינוך בלתי פורמלי לכיתות א'-י"ב, ופעוטון. רכב של הקיבוץ בתחנת הדלק הראשונה ברמה מבנה סורי בלב הקיבוץ חדר האוכל הראשון חדר האוכל הנטוש חדר האוכל והמדשאה המרכזית שביל בקיבוץ גן ילדים מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993 מדיה וקבצים בנושא עין זיוון בוויקישיתוף עין זיוון, באתר רום גליל עין זיוון - באתר הגולן אייל לוי, ‏"משחקים עם הנכדים על הדשא ולא רחוק מכאן נהרגים אלפי אנשים", באתר מעריב אונליין, 19 במאי 2018 אסף קמר, הקיבוץ הראשון שעבר הפרטה לא מצטער: "כעסו עלינו, ובסוף באו ללמוד מאתנו", באתר ynet, 4 ביוני 2022 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 קיבוץ עין זיוון לא ישנה את שמו, מעריב, 10 באפריל 1969 יעקב ארז, ברחו, השתגעו וברחו ..., מעריב, 18 באוגוסט 1967 המאבק על עמק הבטיחה, דבר, 23 בדצמבר 1969 מנחם רהט, קיבוץ בגולן משלם 450 ל"י ליום דמי הובלת מי שתיה, מעריב, 18 בנובמבר 1968 מימי בירכת רם ישמשו לקוניטרה ועין זיוון, מעריב, 19 באוגוסט 1968 עין זיוון - יישוב קבע, דבר, 12 בינואר 1971 מפעל התעשייה היחיד ברמת הגולן - בסכנת סגירה, דבר, 11 בינואר 1971 מקימים מבנים בעין זיוון, דבר, 21 במרץ 1968 מפעל תעשייה ראשון נחנך ברמת הגולן, מעריב, 3 במרץ 1969 ארנון לפיד, קיבוץ ועוד איך!, באתר הקיבוצים, 7 במרץ 2008