laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי בולגריה–דנמרק

יחסי בולגריה–דנמרק הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הבולגרית לבין ממלכת דנמרק. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-17 באפריל 1931. מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק והנריק, נסיך דנמרק ביקרו בסופיה ב-17 באוקטובר 2000. מארי, נסיכת דנמרק ופרדריק, נסיך דנמרק ביקרו בסופיה ב-15 בספטמבר 2008. בשנת 2016 ייצאה בולגריה לדנמרק סחורה בשווי 160 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם שסתומים, תרופות רפואיות, חשמל, רהיטים, מוצרי טיפוח, כלים רפואיים, זרעי חמניות, דבש, גבינה, חמאה ומכסי פלסטיק. לעומתה, דנמרק ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 137 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם שסתומים, תרופות רפואיות, סרטנים, גבינה, בשר חזיר, מכוניות, חלקי רכב, חשמל, תרמוסטט ונייר מעוצב. בולגריה מיוצגת בדנמרק על ידי קונסוליה בקולדינג וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקופנהגן, בירת המדינה. דנמרק מיוצגת בבולגריה על ידי קונסוליה בווארנה וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בולגריה–דנמרק בוויקישיתוף Embassy of the Republic of Bulgaria, www.mfa.bg Products that Bulgaria exports to Denmark (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Bulgaria imports from Denmark (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) CONSULATE OF BULGARIA IN KOLDING, DENMARK EMBASSY OF BULGARIA IN COPENHAGEN, DENMARK CONSULATE OF DENMARK IN VARNA, BULGARIA EMBASSY OF DENMARK IN SOFIA, BULGARIA
מדף הקרח המערבי

מדף הקרח המערבי (באנגלית: West Ice Shelf) הוא מדף קרח בולט, הנשלח כ-288 ק"מ בכיוון מזרח-מערב לאורך חוף לאופולד ואסטריד במזרח אנטארקטיקה. מדף הקרח נמצא בין מפרץ המחסום למפרץ פוזדובסקי. המדף התגלה על ידי המשלחת הגרמנית הראשונה לאנטארקטיקה (1903-1901), בהנהגת ד"ר אריך פון דריגאלסקי. התצפית של המשלחת לכיוון מערב לעבר מדף הקרח נמשכה זמן רב; ב-21 בפברואר 1902 נתקעה ספינתם בקרח. היא נשארה כלואה שם בקרח הים הדחוס עד 8 בפברואר 1903. המשלחת הגרמנית נתנה למדף הקרח את שמו. שם מדף הקרח מתאר את הכיוון שבו צפתה המשלחת הגרמנית לראשונה במדף הקרח. מדף הקרח המערבי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית Erich von Drygalski אריך פון דריגאלסקי מידע גאוגרפי והיסטורי
יחסי בולגריה–מצרים

יחסי בולגריה–מצרים הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הבולגרית לבין רפובליקת מצרים הערבית. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון. ב-22 במאי 2017, שר החוץ המצרי, סאמח שוכרי, פגש את שרת החוץ הבולגרית, יקטרינה זהרייבה. במהלך פגישתם, שוכרי הדגיש את הצורך בחיזוק היחסים בין המדינות. בשנת 2016 ייצאה בולגריה למצרים סחורה בשווי 322 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט מזוקק, קאוליניט, קרבונט, נחושת מזוקקת, שסתומים, סוללות חשמליות, חיטה, תירס, טבק מעובד. לעומתה, מצרים ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 367 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם נפט גולמי, מלח, דשנים חנקניים, אורז, תבלינים ומרגרינה. בולגריה מיוצגת במצרים על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקהיר, בירת המדינה. מצרים מיוצגת בבולגריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה. יחסי בולגריה-טורקיה יחסי בולגריה-דרום אפריקה יחסי בולגריה-צרפת Studies in Arabic and Islam: Proceedings of the 19th Congress : Halle 1998 Egypt, Bulgaria discuss bolstering relations - Egypt Today, www.egypttoday.com Products that Bulgaria exports to Egypt (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Bulgaria imports from Egypt (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) EMBASSY OF BULGARIA IN CAIRO, EGYPT EMBASSY OF EGYPT IN SOFIA, BULGARIA
זבודובסקי (אי)

האי זָבוֹדוֹבְסְקי (Zavodovski Island) הוא אי וולקני בתת-הקבוצה איי טראוורסיי של איי סנדוויץ' הדרומיים. הוא נמצא 350 ק"מ דרומית-מזרחית לאיי ג'ורג'יה הדרומית. זו הנקודה הצפונית ביותר של איי סנדוויץ' הדרומיים והקרובה ביותר לג'ורג'יה הדרומית. האי משמש מושבת קינון לכמיליון זוגות של פינגוויני רצועת-הסנטר, הגדולה ביותר מלבד אנטארקטיקה. האי זבודובסקי התגלה וכונה על ידי חוקר אנטארקטיקה הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן בערב חג המולד 1819. בלינגסהאוזן קרא לו על שם לוטננט איוון זבודובסקי, שהיה רב החובל של ספינתו, אוניית הקרב "ווסטוק" של הצי הרוסי האימפריאלי. התפרצות וולקנית זוהתה על האי ב-2 במאי 2012, אם כי ממדיה אינם ידועים. הר הגעש שעל האי התפרץ שוב במרץ 2016; עד יולי, התכסה בין שליש למחצית שטח האי באפר, שסיכן את מושבות הפינגווינים. האי נקי ברובו מקרחונים. רוחבו כ-5 ק"מ והוא מתרומם עד 55 מ' מעל פני הים. הקצה הדרום-מערבי הוא Fume Point (נקודה עשנה), שצפונית-מזרחית לו מתנשא Noxious Bluff (צוק רעיל) ולשון היבשה הדרומית-מערבית היא פאסיפיק פוינט. הכף המזרחי ביותר הוא Pungent Point (כף נוקב), הצפוני ביותר Reek Point (כף צחנה), בקצה הצפון-מערבי נמצא Acrid Point (כף עוקץ) ובקצה המערבי Stench Point (כף סירחון). מדיה וקבצים בנושא זבודובסקי בוויקישיתוף Antarctic Islands - South Sandwich מקורות/איי אנטארקטיקה/דרום-סנדוויץ', 20 באוגוסט 2006 חדשות דיסקברי: "לוויין מזהה סנדוויץ' לוהט מעלה עשן" "מושבות פינגווינים בסכנה מהתפרצות הר געש" יולי 2016 [=http://mapcarta.com/33920724 פיום פוינט, מאפקארטה השמות שניתנו לחלקי האי מלמדים על התרשמותם, הלא-חיובית בעליל, של המגלים מאופיו של האי הוולקני
עבד אל-ע'ני א-נאבולסי

שיח' עבד אל-ע'ני בן אסמאעיל א-נאבולסי (בערבית: عبد الغني بن إسماعيل النابلسي; נכתב גם: עבד אלגני אלנאבלאסי. 1641–1731), היה חוקר אסלאם סוני וסופי באמונתו, נולד בדמשק בשנת 1641 למשפחה של חכמי דת אסלאמים. למרות שמשפחתו אינה במקורה משכם (נאבלוס), השם "א-נאבולסי" ניתן לבניה בזכות שהות קצרה של אחד מבני המשפחה באזור במאה ה-14. אביו, אסמאעיל עבד אל-ע'ני, היה משפטן בבית הספר החנפי של האסלאם הסוני אשר תרם רבות לספרות הערבית. א-נאבולסי התייתם בגיל צעיר. עוד לפני גיל 20 לימד ועסק בפסקי דין מוסלמיים (פתווה). הוא שילב בין שתי תפיסות סופיות הקאדריה והנקשבנדיה. לאחר גיל 20 למד בביתו במשך 7 שנים את כתבי הקודש ולאחריהן לימד במסגד האומיי בדמשק והפך מוכר בכל רחבי האזור כחוקר אסלאמי מוכשר. הוא סייר ולימד במקומות רבים בעולם: באיסטנבול (1664), לבנון (1688), ירושלים (1689), מצרים (1693), ערב הסעודית (1693) וטריפולי (1700). הוא נפטר ונקבר בדמשק בשנת 1731 בגיל 90. א-נאבולסי פרסם מעל 300 כתבים בהם פרס את השקפותיו. כתביו על סובלנות דתית כלפי דתות אחרות התפתחו בהשראת יצירותיו של חכם הדת הסופי מחבל אל-אנדלוס, אבן ערבי. ספרו "הערבים" העוסק בתנאי העוני של הקהילות האסלאמיות, הושפע מכתביו של המשפטן נאג'ם א-דין אל-ע'אזי (1570–1651). בשני ביקוריו של א-נאבולסי בארץ ישראל, ב-1690 וב-4–1693, ביקר באתרים נוצריים ויהודיים, כמו גם במקדשים מוסלמים קדושים, ובכתביו הוא מספר על הנאתו מהכנסת האורחים של נזירים נוצרים מקומיים. הנושאים עליהם כתב כוללים סופיות, חקלאות ושירה. הוא גם כתב עבודות אתנוגרפיות על בסיס מסעותיו לטריפולי, מצרים, ירושלים, לבנון ושאר אזורי המזרח התיכון. מדיה וקבצים בנושא עבד אל-ע'ני א-נאבולסי בוויקישיתוף עבד אל-ע'ני א-נאבולסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עבד אלע'ני אלנאבלסי, דף שער בספרייה הלאומית Akkach, Samer, “ʿAbd al-Ghanī al-Nābulusī”, Encyclopaedia of Islam, THREE, online edition, s.v. Akkach, Samer, “ʿAbd al-Ghanī al-Nābulusī”, Encyclopaedia of Islam, THREE, online edition, s.v. כתב פולמוס מאת עבד אל-ע'ני א-נאבולסי על מעמדם הדתי של אהל א-ד'מה
שאלום

שלום (בערבית: شالوم, תעתיק מדויק: שאלוּם, שמו האמיתי: ליאון אנג'ל, בערבית: ليون أنجل; ‏ 15 במאי 1900, אלכסנדריה – 12 ביולי 1973, אוסטרליה) היה שחקן קומי יהודי-מצרי. התפרסם בשנות ה-30 של המאה ה-20 בסרטים בבימויו של הבמאי היהודי-מצרי טוגו מזרחי. היה הכוכב היהודי היחידי במצרים שגילם בסרט דמות יהודית. נולד ב-1900 באלכסנדריה לאולגה פיפרנו וויקטור אנג'לו, משפחה יהודית ממוצא יווני. אביו הבריח חשיש לאורך הנילוס, והשאיר את משפחתו מרוששת וליאון נאלץ לעבוד כדי לפרנס את משפחתו מגיל צעיר. הוא למד הנדסה אזרחית דרך קורס התכתבות ללמידה מרחוק בצרפת והתחתן גם כן עם ילידת אלכסנדריה, אסתר כהן. בתחילת שנות ה-30, שימש כפקיד בעיריית אלכסנדריה כשהבמאי טוגו מזרחי ליהק אותו לסדרת סרטים. תחילה שיתף עימו פעולה בתסריט לסרט עלילתי על הסכנות שבשימוש בסמים, "קוקאין" (1930), כשהוא מסתמך על הניסיון במשפחתו לשם כתיבת התסריט. בסדרת סרטים שבאו אחר כך, הוא גילם דמות שקרויה על שמו, עם כותרות כגון: "שלום הספורטאי" (1937) ו "שלום המתרגם" (1935). הדמות האפונימית ששיחק, הייתה תמיד מרוששת לחלוטין ומנסה לגמור את החודש. מראהו השברירי עם המבט התם השתלבו היטב בתפקיד הנאיבי שמרומה בקלות. הדמות מקיימת בסרטים אלו ידידות אמיצה עם חברו המוסלמי עַבְדּו ושני הידידים מעדיפים את ידידותם על פני רווחתם האישית. באמצעות תיאור ידידותם של שלום ועבדו והיחסים הקרובים המתוארים בין יהודים ומוסלמים אחרים, סרטים אלה דגלו בתרבות של דו-קיום. אף על פי שמו המאוד עברי, הדמות בסרטיו מעולם לא התמקדה בפן הדתי של אישיותו. אסתר כהן אנג'ל, אשתו של ליאון, שהופיעה תחת שם המסך 'עדלת' לוהקה לא פעם כמושא אהבתו של שלום. לאון אנג'ל פרש מהקולנוע ב-1937. מאוחר יותר היגר לאוסטרליה, יחד עם משפחתו. בשנת 1965, אנג'ל היה מעורב בהקמת האגודה הספרדית של ויקטוריה, בית הכנסת הספרדי הראשון באוסטרליה. נפטר ביולי 1973 באוסטרליה. שאלום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סצנה קומית מתוך הסרט "הספורטאי" איל שגיא ביזאוי, בחזרה אל תור הזהב: לאן נעלמו כל היהודים שהצליחו כאמנים בארצות ערב?, באתר הארץ, 30 ביולי 2015 איל שגיא ביזאוי, The Lost Art, באתר הארץ באנגלית, 2 בדצמבר 2015 ‏ Shalom (1900 - 1948), באתר elcinema.com Egypt Migrations, פוסט בפייסבוק Shalom, באתר bibalex.org Starr, Deborah (2020). Togo Mizrahi and the Making of Egyptian Cinema. University of California. p. 35. Starr, Deborah (2020). Togo Mizrahi and the Making of Egyptian Cinema. University of California. pp. 119–120. Starr, Deborah (2020). Togo Mizrahi and the Making of Egyptian Cinema. University of California. pp. 34–35. איל שגיא ביזאוי, היהודים בקולנוע ובתיאטרון במצרים, באתר [www.ybz.org.il יד יצחק בן צבי] Starr, Deborah (2016). Bryant, Rebecca (ed.). In Bed Together: Coexistence in Togo Mizrahi’s Alexandria Films (PDF). Berghan Books. pp. 129–131, 143–150. Shafik, Viola (2007). Popular Egyptian Cinema: Gender, Class, and Nation. American University in Cairo Press. pp. 29–31. ISBN 9789774160530. מוחמד אל דהשן, The Jewish Quarter: A Missed Opportunity, באתר timep.org, ‏ 21 ביולי 2015 Aaron, Aaron (1979). The Sephardim of Australia and New Zealand. Waterloo, NSW. p. 34.
פדרו, דוכס קלבריה

פדרו, דוכס קלבריה (בספרדית: Pedro de Borbón-Dos Sicilias;‏ נולד ב-16 באוקטובר 1968), הוא הטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות משנת 2015. פדרו נולד ב-16 באוקטובר 1968 במדריד, לקרלוס, דוכס קלבריה ולאן, נסיכת אורליאן, בתם של אנרי, רוזן פריז ואיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה. פדרו למד הנדסה באוניברסיטת קסטיליה-לה מנצ'ה, ולאחר מכן שירת במשמר המלכותי הספרדי. בשנת 1992 הכיר פדרו את סופיה לאנדלוסה אי מלג'רחו, בתם של חוסה מנואל לאנדלוסה אי דומינגז ובלאנקה מלג'רחו אי גונזאלז, ובשנת 1993 אף נולד להם בן, חיימה. אביו התנגד לקשר ביניהם, אולם עם הזמן התרכך, וב-30 במרץ 2001 התחתנו השניים במדריד, ולאחר מכן נולדו להם עוד 6 ילדים. בשנת 2015 מת אביו, ופדרו ירש את תאריו והפך לטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות, אם כי טענה זאת נמצאת במחלוקת בינו לבין הנסיך קרלו, דוכס קסטרו. יש הטוענים שפדרו הוא הטוען האמיתי לכתר הבריטי על פי סדר הירושה היעקוביטי (תחת השם "פיטר הראשון"), מאז פטירת סבתו אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה ב-2017. זאת, משום שנישואי מריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה לדודה פרנץ החמישי, דוכס מודנה לא היו חוקיים על פי החוק האנגלי, ולכן צאצאיהם לא יכלו לרשת את טענתה לכתר הבריטי, שעברה לאחותה מריה תרזה, נסיכת סבויה, אם קדמונית של פדרו. מכל מקום, ככל הטוענים היעקוביטים מאז הנרי התשיעי והראשון, הוא אינו עושה דבר כדי להשיגו. ב-30 במרץ 2001 התחתן פדרו עם סופיה לאנדלוסה אי מלג'רחו, בתם של חוסה מנואל לאנדלוסה אי דומינגז ובלאנקה מלג'רחו אי גונזאלז, ממנה נולדו לו 7 ילדים: הנסיך חיימה, דוכס נוטו (נולד ב-1993) חואן, נסיך בורבון-שתי הסיציליות (נולד ב-2003) פאבלו, נסיך בורבון-שתי הסיציליות (נולד ב-2004) פדרו, נסיך בורבון-שתי הסיציליות (נולד ב-2007) סופיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-2008) בלאנקה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-2011) מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-2015) מדיה וקבצים בנושא פדרו, דוכס קלבריה בוויקישיתוף האתר הרשמי של בית בורבון-שתי הסיציליות-קלבריה Sofía Landaluce, la duquesa consorte a la que no querían los Dos Sicilias
ילדוס סמטוב

ילדוס בקיטבאיך סמטוב (בקזחית: Елдос Бақытбайұлы Сметов; נולד ב-9 בספטמבר 1992) הוא ג'ודוקא קזחי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן האלוף האולימפי מריו 2016, זוכה מדליית הארד מטוקיו 2020 ואלוף אולימפי מפריז 2024. בשנת 2013 סמטוב זכה במדליית ארד באליפות אסיה ושנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב במשחקי אסיה לאחר שניצח בגמר את בולדבאטר גנבאט המונגולי. בשנת 2015 הוא התחרה באליפות העולם שנערכה באסטנה שבמדינת הולדתו וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את טורו שישימה היפני לאחר שקיבל ניקוד יוקו על תרגיל מוצלח שביצע כעשר שניות מהפתיחה והספיק לו לניצחון. בגמר הוא התמודד מול בן-ארצו רוסטם איברייב ולמרות שהקרב הסתיים ללא ניקוד סמטוב ניצח לאחר שיריבו ספג עונש. סמטוב נבחר לייצג את קזחסטן בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג באולימפיאדת ריו 2016 ואף זכה במדליית הכסף. בחצי הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב מאזרבייג'ן ובגמר הפסיד בניקוד ווזארי לבסלאן מודראנוב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב. באותה השנה סמטוב זכה גם במדליית הזהב באליפות אסיה כשניצח בגמר את דיוברק אורוזבוייב האוזבקי. באליפות העולם בשנת 2019 שנערכה בטוקיו, זכה סמטוב במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את בן ארצו גוסמן קירגיזבייב הקזחי. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה סמטוב במדליית הארד. לאחר שני ניצחונות מוקדמים הוא הגיע לשלב חצי הגמר בו הפסיד לנאוהיסה טקטו היפני לאחר שבע דקות בתוך זמן ניקוד הזהב ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה סמטוב התמודד מול טורניקה צ'קדואה ההולנדי וניצח בווזארי. לסמטוב שבע זכיות בתחרויות מהסבב העולמי של איגוד הג'ודו העולמי (6 זכיות בתחרויות גראנד פרי וזכייה אחת בתחרות גראנד סלאם). מדיה וקבצים בנושא ילדוס סמטוב בוויקישיתוף ילדוס סמטוב, ברשת החברתית פייסבוק ילדוס סמטוב, ברשת החברתית אינסטגרם ילדוס סמטוב, באתר olympedia.org ילדוס סמטוב, באתר איגוד הג'ודו העולמי ילדוס סמטוב, באתר JudoInside.com פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אן, נסיכת אורליאן (1938)

אן, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Anne d'Orléans;‏ נולדה ב-4 בדצמבר 1938), הייתה אשתו של קרלוס, דוכס קלבריה, שהיה הטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות. אן נולדה בווליווה סן-פייר, בלגיה ב-4 בדצמבר 1938, לאנרי, רוזן פריז ולאיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, בתם של פדרו דה אלקנטארה, נסיך גראו-פארה ואלז'בייטה, רוזנת דוברז'נסקי דה דוברז'ניץ. בעת לידתה התגוררו הוריה בבלגיה בשל החוק שאסר על יורשי השושלות המלכותיות להתגורר בצרפת, אולם בשנת 1950 בוטל החוק ובני המשפחה עברו להתגורר בצרפת. באפריל 1961 השתתפה אן בחתונת תרזה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות עם אניגו מורנו וארטגה, ופגשה את קרלוס, דוכס נוטו, אותו פגשה שוב בחתונתם של חואן קרלוס, נסיך ספרד וסופיה, נסיכת יוון ודנמרק במאי 1962, וחודשיים לאחר מכן הוזמנה אן לבית הוריו של קרלוס. בסוף 1963 כבר דיווחה התקשורת הצרפתית על הקשר בין בני הזוג, אולם מכיוון שאביה הכיר ברניירי, דוכס קסטרו כטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, סירב אביו של קרלוס לנישואים. בשנת 1964 מת אביו של קרלוס - אלפונסו, דוכס קלבריה, וקרלוס הפך לטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, ונטל לעצמו את התואר דוכס קלבריה. לאחר מותו של אביו השיג קרלוס את הסכמתו של אביה לנישואים, וב-11 במאי 1965 התחתנו השניים בדרו. לאחר הנישואין שהו השניים בתחילה בארצות הברית, שם עבד קרלוס בצ'ייס מנהטן, ולאחר מכן בבנק הלאומי של מקסיקו. בשנת 1966 התיישבו השניים במדריד, משם הוא ניהל גם את האחזקות החקלאיות הגדולות של משפחתו בספרד, ונולדו להם 5 ילדים. בשנת 2015 מת קרלוס במדריד, ובנם פדרו, דוכס קלבריה ירש את תאריו. ב-11 במאי 1965 התחתנה אן עם קרלוס, דוכס קלבריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים: כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1966), התחתנה עם פדרו לופס-קואסדה אי פרננדז-אוררוטיה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1967), התחתנה עם זימון, ארכידוכס אוסטריה פדרו, דוכס קלבריה (נולד ב-1968), התחתן עם סופיה לאנדלוסה אי מלג'רחו אינס מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1971). התחתנה עם נובל מישל קרלי פאלומבי ויקטוריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1976), התחתנה עם מרקוס נומיקוס מדיה וקבצים בנושא אן, נסיכת אורליאן בוויקישיתוף
Give In to Me

Give In to Me הוא שיר של הזמר מייקל ג'קסון מתוך אלבום האולפן השמיני שלו "Dangerous". השיר הוא בלדת רוק כבד ומתארח בו סלאש, גיטריסט להקת "Guns N' Roses". הסינגל יצא לאור באירופה, אוסטרליה וניו זילנד, אך לא בארצות הברית. בניו זילנד הגיע השיר למקום הראשון במצעד הפזמונים ושהה בו ארבעה שבועות רצופים. בבריטניה הגיע השיר למקום השני. השיר זכה לביקורות חיוביות רבות. דייוויד בראון, עורך המגזין אנטרטיינמנט ויקלי, כתב "קולו של ג'קסון מצמרר בשיר Give In To Me (שיר הרוק הטוב ביותר של הזמר)". אלן לייט מהמגזין רולינג סטון כתבה כי "השיר "Give In To Me" מתכתב עם רעיון מטריד כשג'קסון שר "אל תנסי להבין אותי/פשוט עשי מה שאני אומר" בקול מחוספס, כאשר הגיטרה של מצליפה ומרחפת ברקע". בוידאו קליפ שליווה את יציאת השיר נראה ג'קסון מופיע על במה של קונצרט רוק כשהוא מלווה על ידי שני הגיטריסטים של להקת Guns N' Roses באותה תקופה, סלאש וגילבי קלארק, אליהם הצטרף הקלידן טדי אנדראדיס. במהלך השיר נשמעים קולות פיצוץ חזקים ואפקטים חזותיים משווים מראה של קשתות חשמליות רצות לאורך גופו של ג'קסון. סלאש נראה מכה ברגים באמצעות הגיטרות שלו, דבר המוביל להגברת קצב הנגינה. הקליפ נכלל בקלטת הווידאו שיצאה בסוף שנת 1993 "Dangerous: The Short Films" וב-DVD "Michael Jackson's Vision", שיצא לאחר מותו של ג'קסון. מידע על היצירה "Give In to Me" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Give In to Me" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Give In to Me" באתר יוטיוב Dangerous Review, Entertainment Weekly, 29 November 1991 Dangerous, Rolling Stone, 1 January 1992 מידע על Give In to Me, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Give In to Me, באתר המצעד הנורווגי מידע על Give In to Me, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Give In to Me, באתר המצעד הספרדי מידע על Give In to Me, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Give In to Me, באתר המצעד השוודי
הרמין נגהדליאן

הרמין נגהדליאן (בארמנית: Հերմինե Նաղդալյան; נולדה ב-28 ביולי 1960) היא כלכלנית ופוליטיקאית ארמנית, המחזיקה בתפקיד סגנית יו"ר האספה הלאומית. נגהדליאן נולדה בירוואן. יש לה דוקטורט בכלכלה מהמכון הלאומי לכלכלה של ירוואן. נגהדליאן נבחרה לאספה הלאומית לייצג את מחוז 49 כנציגת המפלגה הרפובליקנית של ארמניה ב-1995. היא חברה בוועדת חוק ומשפט ובוועדת הכלכלה של הממשלה. ב-31 במאי 2012 היא נבחרה לשמש כסגנית יו"ר האספה הלאומית. בשנת 2014, היא הפכה לנשיאת ארמניה דה פקטו למשך שלושה ימים בזמן שהנשיא סרז' סרקזיאן ויו"ר האספה הלאומית הוביק אברהמיאן היו מחוץ למדינה. נגהדליאן עמדה בראש קבוצת ידידות ארמניה-ארצות הברית הפרלמנטרית. ב-2015, שגריר ארצות הברית ריצ'רד מ מילס קרא להתפטרותה מהקבוצה בשל חברותה במועדון "גריבויידוב" הרוסי, והיא הגישה את התפטרותה. נגהדליאן עמדה בראש המשלחת הארמנית לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה (PACE). ב-25 בפברואר 2011 היא נבחרה כיו"ר ועדת PACE הוועדה לענייני כלכלה ופיתוח, ובינואר 2016 היא הפכה לסגנית הנשיא של PACE, והנהיגה את המושב השני של הארגון. נגהדליאן היא ראש מועצת הנשים של המפלגה הרפובליקנית הארמנית, אשר משמשת כחברה נבחרת במפלגת העם האירופית. נגהדליאן נשואה לדאוויט בגלריאן, ויש להם חמישה ילדים. ב-2016, החברה שלהם Sisian BUAT זכתה בחוזה ממשלתי לבניית כבישים השווה מעל ל-636 מיליון דרכמונים (1.3 מיליון דולר). מדליית מכתר הארמנית לשנת 2011 מסדר החברות של הפדרציה הרוסית, 2014 מדיה וקבצים בנושא הרמין נגהדליאן בוויקישיתוף פרופיל פרלמנטרי פרופיל PACE "Hraparak: Hermine Naghdalyan becomes temporary de facto President of Armenia". Panorama.am. 31 בינואר 2014. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Newspaper: US ambassador urges Armenia official to resign". News.am. 19 באוגוסט 2015. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hermine Naghdalyan responds to Turkish FM in PACE". ArmenPress. 13 באוקטובר 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hermine Naghdalyan refers to anti-Armenian reports included in PACE agenda". ArmenPress. 14 בינואר 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hermine Naghdalyan elected as PACE Vice President". ArmenPress. 25 בינואר 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hermine Naghdalyan Chairs PACE Session". armedia. 11 באוקטובר 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Hermine Naghdalyan presented to European female colleagues the proposed quota changes to the Electoral Code". Women & Society. womennet.amdate=11 April 2016. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Abrahamyan, Gayane (26 במרץ 2010). "Long Way to Go for Women". Institute for War and Peace reporting. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Connecting local and national decision-makers: women taking the lead". UNDP. 8 ביולי 2014. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) Shirinov, Rashid (25 באוגוסט 2016). "Armenian treasury devastated". Azernews. נבדק ב-2 בדצמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Presidential decree awarding medals of the Republic of Armenia". 14 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "RA NA Deputy Speaker Hermine Naghdalyan was awarded the Friendship order". The Republican Party of Armenia. 19 בדצמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הרמין נגהדליאן".
אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה

אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה (באיטלקית: Alicia di Borbone-Parma;‏ 13 בנובמבר 1917 - 28 במרץ 2017), הייתה אשתו של אלפונסו, דוכס קלבריה, שהיה הטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות בין השנים 1960–1964. אליצ'ה נולדה ב-13 בנובמבר 1917 בווינה, לאליא, דוכס פארמה ולמריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן ואיזבלה, נסיכת קרוי. היא הייתה בת דודתם של בוריס השלישי, מלך בולגריה, ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה ואנה, מלכת רומניה. ב-16 באפריל 1936 התחתנה אליצ'ה בווינה עם אלפונסו, דוכס קלבריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בשנת 1960 מת הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ובעלה אלפונסו טען לזכותו על התארים. מנגד דודו הנסיך רניירי, דוכס קסטרו טען שאביו קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ויתר על התארים קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר. בשנת 1964 מת בעלה אלפונסו, ובנם קרלוס, דוכס קלבריה ירש את תאריו, וב-28 במרץ 2017 מתה אליצ'ה במדריד, ובזמן מותה היא הייתה הנכדה האחרונה של רוברטו הראשון, דוכס פארמה שנותרה בחיים. יש הטוענים שאליצ'ה הייתה הטוענת לכתר הבריטי, משום שעל פי החוק האנגלי דודתה מריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה לא יכלה להתחתן עם דודה פרנץ החמישי, דוכס מודנה, ובשל כך עבר סדר הירושה לאחותה מריה תרזה, נסיכת סבויה, שהיא אם קדמונית של אליצ'ה. אולם, כמו שאר המונרכים היעקוביטים מאז מותו של הנרי בנדיקט סטיוארט, לא ניסה לפעול כדי להשיגו. ב-16 באפריל 1936 התחתנה אליצ'ה עם אלפונסו, דוכס קלבריה, ממנו נולדו לה 3 ילדים: תרזה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1937), התחתנה עם אניגו מורנו וארטגה קרלוס, דוכס קלבריה (1938–2015), התחתן עם אן, נסיכת אורליאן אינס מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1940), התחתנה עם לואיס דה מוראלס מדיה וקבצים בנושא אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה בוויקישיתוף אליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ועדת קרבאך

ועדת קרבאך (בארמנית: Ղարաբաղ կոմիտե) הייתה קבוצה של אינטלקטואלים ארמנים אשר עמדו בראש תנועת המחאה למען נגורנו קרבאך, ואשר הפכה עד מהרה לתנועה פוליטית רחבה יותר, המתנגדת לשלטון ברית המועצות בארמניה. ארמנים רבים ראו במנהיגי ועדת קרבאך את מנהיגי האומה דה פקטו, בשנות ה-1980 המאוחרות. הוועדה הוקמה ב-1988, במטרה המוצהרת של איחוד נגורנו קרבאך עם ארמניה. חברי הוועדה נעצרו על ידי השלטונות הסובייטים ב-11 בדצמבר 1988 בהאשמת שיבוש סיוע הומניטרי מאזרבייג'ן לאחר ארמניה רעידת אדמה ב-7 בדצמבר 1988. לאחר ששוחררו ב-31 במאי 1989, הם הקימו את התנואה הלאומית הפאן -ארמנית. ב-1990, עיתון ניו יורק טיימס תיאר את הוועדה בתור "הקבוצה האומית המשפיעה ביותר בארמניה." מנהיג הקבוצה, לבון טר-פטרוסיאן, היה לנשיא ארמניה הראשון לאחר שזכתה בעצמאותה. לבון טר-פטרוסיאן וזגן מנוקיאן בבקן אררקציאן אשוט מנצ'וריאן ואנו סירדגהיאן  סילבה קפוטיקיאן רפאל גאזריאן סמסון גאזריאן המברטסום גלסטיאן דאוויט ורטניאן סמואל גבורגיאן Galstyan, Hambardzum (2013). Unmailed Letters. Translated by Agop J. Hacikyan. London: Gomidas Institute. ISBN 978-1909382015. Malkasian, Mark (1996). "Gha-ra-bagh!": The Emergence of the National Democratic Movement in Armenia. Detroit: Wayne State University Press. ISBN 978-0814326046. ARMENIAN CAPITAL IS ROUSED BY CALLS FOR NEW FREEDOMS, By BILL KELLER, THE NEW YORK TIMES, September 5, 1988 Adalian, Rouben Paul (2010). Historical dictionary of Armenia. Lanham, Maryland: Scarecrow Press. p. 158. ISBN 978-0-8108-6096-4. Fein, Esther B. (29 במאי 1990). "EVOLUTION IN EUROPE; Armenia Fighting Levels Off; Toll Is 23". The New York Times. {{cite news}}: (עזרה)