laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לואי, נסיך קונדה (1668–1710)

לואי דה בורבון, או לואי השלישי, נסיך קונדה (בצרפתית: Louis III de Bourbon-Condé;‏ 10 בנובמבר 1668 - 4 במרץ 1710), היה נסיך קונדה משנת 1709 עד מותו. לואי דה בורבון, דוכס דה בורבון, דוכס מונמורנסי (1668–1689), דוכס ד'אנייה (1689–1709), הנסיך השישי של קונדה, הרוזן דה סאנסר (1709–1710), הרוזן דה שרולה (1709), נולד במלון דה קונדה בפריז ב-10 בנובמבר 1668 ומת בארמון ורסאי ב-4 במרץ 1710. הוא היה בנם הבכור של אנרי ז'ול דה בורבון, נסיך קונדה ואנה הנרייטה מבוואריה, ונכדו של לה גרנד קונדה. הוא היה אחד מתשעה ילדים, ובנם הבכור של הוריו שנותר בחיים. אחותו, מארי תרז דה בורבון, נישאה לפרנסואה לואי, נסיך קונטי ב-1688. אחות אחרת, לואיז בנדיקט דה בורבון, התחתנה עם לואי אוגוסט, דוכס מיין, בנו של לואי ה-14, ב-1692. אחותו הצעירה, מארי אן דה בורבון, נישאה מאוחר יותר לגנרל המפורסם לואי ז'וזף דה בורבון. הוא מונה ל-Chevalier du Saint-Esprit ב-1686, לקולונל של רגימנט הרגלים בורבון מאוחר יותר באותה שנה, למרשל דה מחנה ב-1690 וללוטננט גנרל ב-1692. עם מות אביו, הוא ירש את כל התארים והאחוזות של קונדה. בשנת 1685, לואי התחתן עם לואיז פרנסואז דה בורבון, הידועה בבית המלוכה בשם מדמואזל דה נאנט, שהייתה הבת הבכורה של מלך צרפת לואי ה-14 ופילגשו, מאדאם דה מונטספן. בעידן שבו שיקולים שושלתיים מילאו תפקיד מרכזי, הורמו גבות בבית המלוכה בנישואים בין נסיך הדם לממזר מלכותי. אולם ראש בית קונדה, le Grand Condé, הסכים עם השידוך הנחות מבחינה חברתית בתקווה לזכות בהטבות מאביה של הכלה, לואי ה-14. כמו אביו, שהפך לנסיך קונדה ב-1687, לואי דה בורבון ניהל חיים טיפוסיים, חסרי ייחוד. בתקופה שבה מטר וחצי נחשב לגובה נורמלי לאישה, לואי, למרות שלא היה ממש גמד, נחשב לגבר נמוך. אחיותיו, למעשה, היו כל כך קטנות עד שכינו אותן "בובות הדם", או, באופן פחות מחמיא, "חיפושיות שחורות קטנות" מאחר שרבים מהם היו בעלי גוון עור כהה ובעלי גיבנת. למרות שלא סבל ממצב זה בעצמו, לואי היה מקרוצפלי. בנוסף, נאמר כי לגוון עורו היה גוון צהבהב-כתום מובהק. בצד החיובי, בעוד שלא היה מלומד, לואי היה משכיל בצורה מכובדת. לואי היה הנסיך דה קונדה במשך קצת פחות משנה, שכן הוא מת רק אחד עשר חודשים לאחר אביו. כמו אביו, לואי היה מטורף ללא תקנה, והיה "עושה פרצופים איומים", כפי שציין היסטוריון אחד. לואי מת בשנת 1710 בגיל ארבעים ושתיים. מארי אן אלאונור דה בורבון, מדמואזל דה בורבון (22 בדצמבר 1690 - 30 באוגוסט 1760) מתה רווקה. לואי אנרי הראשון, נסיך קונדה (18 באוגוסט 1692 - 27 בינואר 1740) נישא למארי אן דה בורבון, ולאחר מכן התחתן עם קרולינה, רוזנת הסן-רוטנבורג. לואיז אליזבת דה בורבון (22 בנובמבר 1693 - 27 במאי 1775) התחתנה עם לואי ארמנד, נסיך קונטי. לואיז אן דה בורבון, מדמואזל דה שרולה (23 ביוני 1695 - 8 באפריל 1758) מתה רווקה. מארי אן דה בורבון (16 באוקטובר 1697 - 11 באוגוסט 1741) נישאה בחשאי ללואי דה מלון, דוכס ג'ויוז . שארל, רוזן שרולה (19 ביוני 1700 - 23 ביולי 1760) נישא בחשאי לז'אן דה ולואה סן רמי (צאצא של אנרי השני מצרפת). הנרייט לואיז דה בורבון, מדמואזל דה ורמנדואה (15 בינואר 1703 - 19 בספטמבר 1772) מתה רווקה. אליזבת אלכסנדרין דה בורבון, מדמואזל דה סנס (15 בספטמבר 1705 - 15 באפריל 1765) מתה רווקה. לואי, רוזן קלרמון (15 ביוני 1709 - 16 ביוני 1771) מת רווק. מדיה וקבצים בנושא לואי, נסיך קונדה בוויקישיתוף לואי, נסיך קונדה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואי, נסיך קונדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גסט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גסט – כפר בהונגריה חצי האי גסט – חצי אי באנטארקטיקה אישים: אדגר גסט – משורר ושדרן רדיו אמריקאי איירין גסט – שחיינית אמריקאית מייקל גסט – פוליטיקאי אמריקאי שרלוט גסט – פילולוגית בריטית גוסט
דגל דרום תימן

דגל דרום תימן היה מורכב מטריקולור אופקי של שלושה פסים שווים בצבעים אדום, לבן ושחור (כמו בדגל תימן) עם שברון תכלת וכוכב אדום בצד שמאל של התורן. הדגל אומץ ב-30 בנובמבר 1967 כאשר דרום תימן הכריזה על עצמאותה מהממלכה המאוחדת, ושימש עד איחוד תימן ב-1990. הוא שימש שוב במשך כמה חודשים בשנת 1994 במהלך קיומה של הרפובליקה הדמוקרטית של תימן. כיום, דגל דרום תימן משמש את תומכי הבדלנים מהתנועה הדרומית ומועצת המעבר הדרומית. דגל תימן סמל תימן פאן-ערביות צבעי הלאומיות הכלל-ערבית מדיה וקבצים בנושא דגל דרום תימן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Tell Me It's a Nightmare

"Tell Me It's a Nightmare" (בעברית: "תַּגִּיד לִי שֶׁזֶּה סִיּוּט") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, Turn Off the Light, Vol. 1. הוא יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים של פטרס, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה פטרס, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס. "Tell Me It's a Nightmare" הוא המשך ישיר לשיר הקודם במיני-אלבום, "Turn Off the Light". "Tell Me It's a Nightmare" הוא הרצועה השלוש-עשרה מתוך הפרויקט השני באורך מלא של קים פטרס, Turn Off the Light. "Tell Me It's a Nightmare" הוא הרצועה החמישית מתוך המיני-אלבום, Turn Off the Light, Vol. 1. הוא נכתב בהשראת ליל כל הקדושים ועוסק באימה, חרדה ומוות של אדם ש"פטרס ניסתה להציל, ללא הצלחה". במהלך הקלטות השיר, פטרס שיתפה פעולה עם הפזמונאית שרה הדסון, שהשתתפה בכתיבת שירים נוספים בקריירה של פטרס. בריאיון למגזין אאוט היא הצהירה את הדברים הבאים: זה [השיר] באמת מיוחד, זה בערך, [כמו] לעזאזל, הרגתי אותך, אבל גרמת לי כאילו לחשוב שרצית את זה. — פטרס בריאיון למגזין אאוט בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9.1 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של "Tell Me It's a Nightmare" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-1 באוקטובר 2018 וצבר למעלה מ-1.4 מיליון צפיות. סרטון השיר "Tell Me It's a Nightmare" באתר יוטיוב קים פטרס, ארון ג'וסף, לוקאס גוטוואלד, ג'סי סיינט ג'ון, שרה הדסון Kim Petras – Tell Me It's a Nightmare, נבדק ב-2022-10-02 TURN OFF THE LIGHT, VOL. 1, 2018-10-01, נבדק ב-2022-09-26 Turn Off The Light - Kim Petras feat. Elvira, Mistress of the Dark (Official Audio), נבדק ב-2022-10-02 TURN OFF THE LIGHT by Kim Petras, Genius (באנגלית) Sarah Hudson, Genius (באנגלית) Kim Petras's Track-by-Track Breakdown of Her Halloween Mixtape 'Turn Off the Light, Vol. 1', www.out.com, ‏2018-10-01 (באנגלית) Tell Me It's A Nightmare, 2018-10-01, נבדק ב-2022-10-02 Tell Me It's A Nightmare - Kim Petras (Official Audio), נבדק ב-2022-10-02
סוואנס גמונדן

באסקט סוואנס גמונדן (בגרמנית: Basket Swans Gmunden או בתרגום לעברית: ברבורי גמונדן) הוא מועדון כדורסל אוסטריה מהעיר גמונדן שבאוסטריה עילית המשתתף בסופרליגה האוסטרית וביורופקאפ. המועדון הוקם ב-1965 בשם אוניון גמונדן וב-1970 העפילה הקבוצה לבונדסליגה השנייה (ליגת המשנה בעבר), ב-1977 העפילה לראשונה הקבוצה לליגה הראשונה, אך שרדה עונה אחת בלבד בטרם שבה לליגה השנייה. עד 1993 נעה הקבוצה בין הליגה הראשונה לשנייה, באותה השנה שונה שמה של הקבוצה לשמה הנוכחי. ב-1997 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכלים והקומה תחת הנהלה חדשה. החל מתחילת שנות ה-2000 הצליחה הקבוצה להתברג בצמרת הליגה וב-2003 זכתה לראשונה בתואר היסטורי כאשר זכתה בגביע האוסטרי, את ההישג שחזרה גם בעונה הבאה עם זכייה שנייה ברצף. הקבוצה נכנסה לעשור מוצלח במיוחד וזכתה בשני גבעים נוספים, ב-4 אליפויות וב-6 תוארי סופר קאפ עד 2010. בעונת עונת 2007/2008 שיחקה במסגרת אירופית במסגרת גביע יול"ב אז הוגרלה לבית ו' עם הפועל גליל עליון, אנטוורפ ג'יינטס, פרייבורג אולימפיק, בודוצ'נוסט פודגוריצה וזניט סנקט פטרבורג, הקבוצה סיימה במקום השלישי והעפילה לשלב 32 האחרונות בו הודחה לאחר הפסד כפול לחובנטוד בדאלונה. אליפות אוסטריה (5) 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2009/10, 2020/21 סגנית (8) 2002/03, 2003/04, 2008/09, 2010/11, 2011/12, 2017/18, 2018/19, 2021/22 הגביע האוסטרי (6) 2003, 2004, 2008, 2010, 2011, 2012 סגנית (3) 2014, 2018, 2019 הסופר קאפ האוסטרי (8) 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2021 אתר האינטרנט הרשמי של סוואנס גמונדן
ויק קרואו

ויקטור הרברט קרואו (31 בינואר 1932 - 21 בינואר 2009), היה כדורגלן ולשי ששיחק בעמדת הקישור. קרואו נולד באברסינון שבדרום ויילס, אך עבר לברמינגהאם עם משפחתו כשהיה בן שנתיים. ב-1952, ויק רשם 25 הופעות ליגה בעונתו הראשונה באסטון וילה, ומהכניסה שלו לקבוצה הוא שיחק לאורך 9 העונות שלאחר מכן, אך נמנע לשחק בקבוצה בעונת 1956/57 עקב פציעה. ב-26 בנובמבר 1958, רשם ויק את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ויילס, במשחק ידידות נגד נבחרת אנגליה, המשחק הסתיים בתוצאה 2-2. בעונת 1959/60, ויק עזר לווילה שירדה ליגה, לסיים במקום הראשון בליגת המשנה ולהעפיל חזרה לליגה הראשונה. עונה לאחר מכן, ויק הוביל את וילה לניצחון בגביע הליגה, לאחר ניצחון בגמר מול רות'רהאם יונייטד. ב-8 בינואר 1964, רשם ויק את משחקו האחרון עבור וילה, כששיחק נגד אלדרשוט טאון במסגרת הגביע האנגלי. לאחר תקופה חזר ויק כעוזר מאמן בווילה פארק באוגוסט 1969, תפקיד בו החזיק עד שמונה למאמן של וילה לאחר פיטוריו של טומי דוכרטי בינואר 1970. כמאמן, קרואו לא הצליח לגרום לוילה להישאר בליגת המשנה, כשהתחיל לאמן את המועדון לקראת סוף עונת 1969/70. בעונה שלאחר מכן הוא הוביל את קבוצתו ששיחקה בליגה השלישית, לגמר גביע הפוטבול ליג נגד טוטנהאם הוטספר, בו הפסידה וילה בתוצאה 0–2. קרואו פוטר ב-1974 לאחר שקבוצתו סיימה במקום ה-14 בליגת המשנה. אסטון וילה גביע הפוטבול ליג (1): 1961/1960 פוטבול ליג צ'מפיונשיפ (1): 1960/1959 הגביע האנגלי (1): 1956/1957 אטלנטה צ'יפס סוקרבול (1): 1968 ויק קרואו, באתר Transfermarkt ויק קרואו, באתר WorldFootball.net ויק קרואו, באתר National Football Teams ויק קרואו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt תקציר המשחק בין ויילס לאנגליה 1958 פרטי השחקן באתר הארכיוני של אסטון וילה, באתר avfchistory
In the Next Life

In the Next Life (בעברית: בַּחַיִּים הַבָּאִים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס, מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, Turn Off the Light, Vol. 1. הוא יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים של פטרס, BunHead. בהמשך, בעקבות חוזה הקלטות עליו חתמה פטרס, הופץ מחדש בהוצאת חברות התקליטים אמיגוס רקורדס וריפבליק רקורדס. "In the Next Life" הוא המשך ישיר לקטע הכלי הקודם במיני-אלבום, "I Don't Wanna Die...". "In the Next Life" הוא הרצועה החמש-עשרה מתוך הפרויקט השני באורך מלא של קים פטרס, Turn Off the Light. "In the Next Life" הוא הרצועה השביעית מתוך המיני-אלבום, Turn Off the Light, Vol. 1. הוא נכתב בהשראת ליל כל הקדושים ועוסק בהתמודדות נגד הפחד של עצמך, כמו גם בעולם הבא. במהלך הקלטות השיר, פטרס שיתפה פעולה עם הפזמונאית שרה הדסון, שהשתתפה בכתיבת שירים נוספים בקריירה של פטרס. בריאיון למגזין אאוט היא הצהירה: [זה] השיר האהוב עליי! הוא פשוט שיר מאוד תיאטרלי בהשראת פרדי מרקיורי על להיות בחיים הבאים ולקבל את זה שאתה רע. הדמות שלי במיני-אלבום היא סוג של רוצח. יש לי את הרגעים שלי שכוללים חרטה והרגשה כמו 'מה עשיתי?' הדמות היא סוג של 'קים המרושעת'. זה פשוט 'קים המרושעת' שמשתלטת עליי ואני לא יכולה למנוע את זה ממנה. — פטרס בריאיון למגזין אאוט בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-9 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של "In the Next Life" הועלה לערוץ היוטיוב של קים פטרס ב-1 באוקטובר 2018 וצבר למעלה מ-1.3 מיליון צפיות. סרטון השיר "In the Next Life" באתר יוטיוב קים פטרס, ארון ג'וסף, לוקאס גוטוואלד, ג'סי סיינט ג'ון, שרה הדסון Kim Petras – In the Next Life, נבדק ב-2022-10-02 TURN OFF THE LIGHT, VOL. 1, 2018-10-01, נבדק ב-2022-09-26 Sarah Hudson, Genius (באנגלית) Kim Petras's Track-by-Track Breakdown of Her Halloween Mixtape 'Turn Off the Light, Vol. 1', www.out.com, ‏2018-10-01 (באנגלית) In The Next Life, 2018-10-01, נבדק ב-2022-10-02 In The Next Life - Kim Petras (Official Audio), נבדק ב-2022-10-02
גני איילון

גני איילון היא שכונה מעורבת חרדים וחילונים בדרום-מזרח לוד. השכונה מכונה בעגה החרדית בשם שכונת אחיסמך על שם מושב אחיסמך, שהשכונה ממוקמת בסמיכות אליו ושממנו נרכשו הקרקעות שחלק משמעותי מהפרויקט החרדי בנוי עליו. השכונה הוקמה בסיוע של פילנתרופים חרדים מתוך מטרה לעזור לצעירים חרדים לרכוש דירה במחיר מוזל.[דרוש מקור] השכונה החלה להיבנות בשנת 2010 ועקב קשיים רבים ומחלתו של הרב רוטשילד שהיה אחראי על הקמתה, אכלוסה התעכב.[דרוש מקור] ראשוני התושבים בשכונה החלו לגור בה רק בשנת 2019, וכיום מתגוררות בשכונה כ-3,000 משפחות, מרביתן חרדיות. חלק מהדירות בשכונה נמכרו דרך תוכנית מחיר למשתכן. עקב ריבוי המשפחות והבדלי הסגנונות הפנים חרדיים בקרב המתגוררים בשכונה הוחלט למנות שתי רבנים, הרב אברהם ברוידא, והרב שבח רוזנבלט, שבפועל מכהן מטעמו תלמידו הרב יעקב לנדו. גם לשלב ב' של הפרויקט מונו שני רבנים הרב ישראל משה בלוי כנציגו של הרב ברוידא, והרב מרדכי סילמן חתנו של הרב שבח רוזנבלט כנציגו של חותנו. הערך "גני איילון", באתר המכלול חיים רוטשטיין, תחקיר 'ביזנעס': רוכשי אחיסמך יתאכלסו ללא תחבורה ציבורית, באתר ביזנעס, ‏2019-07-03 אורי חודי, ‏כחלון תוקף: "הרבה אנשים רוצים שלא תהיה לכם דירה", באתר גלובס, 16 בספטמבר 2018 עוד אבנך ונבנית • ההתפתחות האדירה בשכונת גני איילון אחיסמך • גלריה מיוחדת משמחת בית השואבה והכניסה להיכל החדש, באתר JDN‏, 27 בספטמבר 2021 הרב ישראל משה בלוי מונה לרב קהילת שיח תפילה באחיסמך, באתר בחזית
CEST

שעון הקיץ של מרכז אירופה או באנגלית Central European Summer Time (CEST) לעיתים נקרא גם Central European Daylight Time (CEDT), הוא זמן השעון הסטנדרטי הנצפה במהלך תקופת שעון הקיץ, באותן מדינות אירופה ששומרות על שעון מרכז אירופה (CET; UTC+01:00) במהלך החלק השני של השנה. שעון זה מתאים את עצמו ל-UTC+02:00, מה שהופך אותו לזהה לשעון מזרח אירופה (EET), שעון מרכז אפריקה (CAT), שעון דרום אפריקאי (SAST), שעון מצרים (EGY) ושעון קלינינגרד שברוסיה. שמות נוספים שהוחלו על שעון הקיץ של מרכז אירופה הם שעון-קיץ מרכז אירופה (MEST), שעון הקיץ של מרכז אירופה (CEDT), ו-Bravo Time (האות השנייה של האלפבית הפונטי של נאט"ו). מאז 1996, שעון הקיץ האירופי נשמר בין 01:00 UTC (02:00 של CET ו-03:00 של CEST) ביום ראשון האחרון של מרץ, לבין 01:00 UTC ביום ראשון האחרון של אוקטובר; בעבר הכללים לא היו אחידים בכל האיחוד האירופי. היו הצעות לנטוש את שעון הקיץ באירופה משנת 2021, על ידי העלאת שעון החורף בשעה ושמירה על הזמן הזה לאורך כל השנה. המדינות הבאות מחילות את שעון הקיץ של מרכז אירופה כיום: אלבניה אלבניה אנדורה אנדורה אוסטריה אוסטריה איטליה איטליה בלגיה בלגיה בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה גרמניה גרמניה גיברלטר גיברלטר דנמרק דנמרק הונגריה הונגריה הולנד הולנד ותיקן ותיקן ליכטנשטיין ליכטנשטיין לוקסמבורג לוקסמבורג מלטה מלטה מונטנגרו מונטנגרו מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית נורווגיה נורווגיה סן מרינו סן מרינו סרביה סרביה סלובקיה סלובקיה סלובניה סלובניה ספרד ספרד פולין פולין צרפת צרפת קרואטיה קרואטיה קוסובו קוסובו שוודיה שוודיה שווייץ שווייץ המדינות הבאות החילו את שעון הקיץ של מרכז אירופה בעבר: תוניסיה תוניסיה (בשנים 2005–2008) לוב לוב (בשנים 1951–1959, 1982–1989, 1996–1997, 2012–2013) ליטא ליטא (בשנים 1998–1999) פורטוגל פורטוגל (בשנים 1993–1995)
שלמה גולדמן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הרב שלמה גולדמן - האדמו"ר מזווהיל, הרביעי בשושלת. כונה "ר' שלומק'ה זווהילער" או לנכדיו הרב שלמה גולדמן (תשט"ז–תשפ"ב) - האדמו"ר השמיני בשושלת זווהיל הרב שלמה גולדמן (זווהיל-צאנז) - נכדו של רבי שלמה מזוועהיל וחתנו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז קלויזנבורג. כיהן כאדמו"ר מצאנז זווהיל ביוניון סיטי
אמציה ברעם

אמציה ברעם (נולד ב-17 בספטמבר 1938) הוא פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, מומחה להיסטוריה של עיראק במאות ה-20 וה-21. ברעם נולד בקיבוץ כפר מנחם לרוזקה ומיירים שעלו בשנת 1932 מפולין וליטא, אח לכוכבת ולגבריאל. למד במוסד החינוכי האזורי נגבה, ולאחר שירותו הצבאי חזר לקיבוצו ועבד כרועה צאן. לאחר כשנתיים ביקש ללמוד תנ"ך באוניברסיטה, אלא שהחלטת הכלל הייתה להכשירו כמורה ומחנך בקיבוץ והוא יצא ללימודים בסמינר הקיבוצים שלאחריהם שימש מספר שנים מורה בבית הספר בקיבוצו. בשנת 1966 נשלח על ידי הקיבוץ לשמש שליח מטעם הסוכנות היהודית וכיהן כראש חטיבת השומר הצעיר בלונדון, שם שהה עד שנת 1968. לאחר חזרתו ארצה החל ללמוד היסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1986 קיבל את תואר הדוקטור עבור עבודתו בנושא לאומיות ערבית מקומית מול לאומיות כלל ערבית במשטר הבעת' בעיראק בעידן סדאם חוסיין. בשנים הבאות לימד באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון בארצות הברית. בתחילת שנות האלפיים הצטרף לסגל החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה ובהמשך שימש כראש החוג, כמו גם כראש המרכז היהודי-ערבי והמכון ללימודי המזה"ת, ואף היה מייסד וראש המרכז ללימודי עיראק ומייסד שותף והראש הראשון של מרכז עזרי ללימודי איראן והמפרץ הפרסי. פרופ' ברעם שהה כחוקר בכיר במספר מרכזי-מחקר בינלאומיים. בין השאר היה עמית מחקר בכיר בסנט אנטוני קולג' (אוקספורד), במרכז רוקפלר בבלאג'יו, במרכז וודרו וילסון ובמכון האמריקאי לשלום בוושינגטון. מאז 1986 פרופ' ברעם ייעץ בנושא עיראק לממשלי הנשיאים רונלד רייגן, ג'ורג' בוש האב, ביל קלינטון, ג'ורג' בוש הבן וברק אובאמה. ברעם נשוי לבוני אותה הכיר בשנת 1981 כאשר הגיעה כסטודנטית מארצות הברית ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. בני הזוג מתגוררים בחיפה וידועים באוספים המיוחדים שהם אוצרים בביתם. אביו, מיירים, נודע בזכות "חנוכיות גבריאל", אותן החל לפסל לאחר נפילת הבן הצעיר גבריאל במלחמת יום הכיפורים. מחקריו של ברעם מתמקדים בהיסטוריה של עיראק במאות העשרים והעשרים ואחת. ספרים Culture, History, and Ideology in the Formation of Ba'thist Iraq (Oxford, London NY, St. Antony's College, MacMillan, St. Martin's Press, 1991). Saddam Husayn and Islam: Ba'thi Iraq From Secularism to Faith (Washington, DC, WWC and Johns Hopkins University, 2014). מאמרים נבחרים 'מסגד ומדינה במשטר חילוני - האסלאמיזציה של משטר הבעת' בעיראק', דת ומדינה במזרח התיכון, (2006) 91-103. 'אסטרטגית הנשק הלא קונוונציונאלי של צדאם חוסיין', העימות העיראקי-ישראלי, (2002) 139-158. 'ארכאולוגיה וזהות לאומית בעיראק 1922-2002', בתוך: מיכאל פייגה וצבי שילוני (עורכים), קרדום לחפור בו ארכיאלוגיה ולאומית בארץ ישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, קריית שדה-בוקר, 2008 ,עמ' 235–266. Baathi Iraq and Hashimite Jordan : from hostility to alignment, Middle East Journal 45,1 (1991) 51-70 After the Iran-Iraq war - what?. Jerusalem Quarterly 49 (1989) 85-96 Israeli deterrence, Iraqi responses. Orbis - a Journal of World Affairs 36,3 (1992) 397-409 . ממשלות, מומחים ושרלטנים, הגדה השמאלית, במה ביקורתית לחברה ותרבות. אמציה ברעם באתר אוניברסיטת חיפה אמציה ברעם, שש אחרי המלחמה אמציה ברעם, קשרי חיפה ועיראק במבט היסטורי וגאופוליטי רחלי אורבך, "אוספים מופלאים ואכסון שאין עוד כמותו", חי פה - חדשות חיפה, 02.09.2022. מיירים ברעם, חנוכיות גבריאל (אלבום), באתר סימניה
היחידה למניעת שוד עתיקות

היחידה למניעת שוד עתיקות היא יחידה ברשות העתיקות. שאוכפת את חוק העתיקות. היא שומרת על אתרי העתיקות של מדינת ישראל ואוצרות העתיקות משוד והרס, בין היתר על ידי סיכול חפירות לא חוקיות, לכידת עבריינים, פיקוח על מסחר עתיקות, הכנה להעמדת עבריינים לדין, תיעוד, דיווח ופרסום של אתרים שנפגעו משוד, תיאום ופיקוח על אימוני צה"ל. היחידה הוקמה בשנת 1986 בעקבות דו"ח מבקר המדינה שהצביע על הנזק הרב שנגרם משוד עתיקות. ביחידה מועסקים 23 עובדים, רובם אקדמאים, קציני צה"ל במיל', משטרה ושב"כ בדימוס. מאז שנת 1998 עומד בראש היחידה אמיר גנור. תחת פיקוחה נמצאים כ-35,000 אתרי עתיקות. תקציב היחידה מגיע מתקציבה השוטף של רשות העתיקות שהוא נגזרת של תקציב המדינה. תקציבה השנתי השוטף של היחידה עומד על כ-6 מיליון ש"ח. היחידה מטפלת בכ־300 מקרי שוד הנחשפים מדי שנה, ובעבירות שונות על חוק העתיקות וחוק רשות העתיקות בשותפות עם גורמי אכיפה נוספים. ביהודה ושומרון, מופעלת יחידה מקבילה בידי קמ"ט ארכאולוגיה שבמנהל האזרחי. בועז זיסו, Prevention of Antiquities' Robbery / שוד העתיקות בישראל ומניעתו, Hadashot Arkheologiyot / חדשות ארכיאולוגיות קו, 1996, עמ' 166–167 היחידה למניעת שוד עתיקות, באתר רשות העתיקות שודדי העתיקות: מאות פריטים היסטוריים נמצאו בפשיטה על כפרים ערביים, באתר עכשיו 14, 15 במרץ 2023
40 אקרים ופרד

40 אקרים ופרד (באנגלית: Forty Acres and a Mule) היו ההבטחה או הביטוי המילולי של הפיצויים שאותם היו אמורים לקבל העבדים האמריקאים המשוחררים לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית. הפיצויים היו צריכים לכלול 40 אקר אדמה בשביל חקלאות, וכן פרד שבעזרתו ניתן יהיה לחרוש ולעבד את הקרקע. האזכור הראשוני לרעיון הסיוע לעבדים משוחררים הופיע בהצהרתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בספטמבר 1863. במרץ 1865, הקים לינקולן את "הלשכה לעבדים משוחררים" (אנ') במטרה מוצהרת לסייע לעבדים משוחררים במזון, דיור, חינוך, בריאות ותעסוקה. כמספר חודשים לפני כן, ב-16 בינואר 1865, יצאה פקודת השדה המיוחדת מס' 15 של הגנרל האמריקאי ויליאם שרמן. הפקודה התייחסה למשפחות השחורות שחיו ליד החופים של קרוליינה הדרומית, ג'ורג'יה ופלורידה. השטח אליו התייחסה הפקודה הוא "האיים דרומית לצ'ארלסטון, שדות האורז העזובים שלאורך הנהרות ונמצאים עד 30 מייל מקו החוף וחבל הארץ שגובל בנהר סנט ג'ונס בפלורידה". מרבית מהקרקעות שנידונו למסירה כבר ננטשו על ידי בעליהן הלבנים ומחזיקי עבדים בפרוץ מלחמת האזרחים. הקרקעות נמסרו לפי הפקודה לראשי משק הבית. בפקודה של שרמן לא היה אזכור לפרדות, אם כי ייתכן שהצבא חילק אותן בכל זאת. עד ליוני 1865, יושבו כ-40,000 עבדים משוחררים על שטח של 400,000 אקר (1,600 קמ"ר) בג'ורג'יה וקרוליינה הדרומית. לאחר ההתנקשות באברהם לינקולן, ביטל יורשו בתפקיד הנשיא, אנדרו ג'ונסון, את הפקודה. ג'ונסון החליט להעניק חנינה לתומכי וחיילי הקונפדרציה לשעבר והחזיר את הקרקעות לבעליהן מלפני פרוץ המלחמה. במקביל, ג'ונסון הטיל וטו על הצעת חוק שהסדירה סוגיות משפטיות לעבדים לשעבר והוגשה על ידי "הלשכה לעבדים משוחררים". ההצעה כלל לא הזכירה מענקי אדמה או פרדות ועברה בגרסה מרוככת, לאחר שהוטו של הנשיא ג'ונסון נעקף בקונגרס. בעקבות הכישלון שנחלה ההבטחה, הביטוי "40 אקרים ופרד" הפך עם השנים למייצג הכישלון של תהליך הרקונסטרוקציה ושל המדיניות הנוגעת למעבר של אפרו-אמריקאים מעבדות לחירות. הקטע בשפת המקור: "the islands from Charleston, south, the abandoned rice fields along the rivers for thirty miles back from the sea, and the country bordering the St. Johns river, Florida" Forty Acres and a Mule Reconstruction 360
ולודז'ימייז' לובאנסקי

ולודז'ימייז' לאונרד לובאנסקי (נולד ב-28 בפברואר 1947) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ, לובאנסקי הוא סגן מלך השערים בכל הזמנים של נבחרת פולין אחרי רוברט לבנדובסקי. לובאנסקי אף נחשב לכובש השער הצעיר ביותר בתולדות גביע אירופה לאלופות, לאחר שכבש שער נגד דוקלה פראג הצ'כית ב-13 בנובמבר 1963, כשלובאנסקי היה בגיל 16 שנים ו-258 ימים. ב-21 באפריל 1963, רשם לובאנסקי את הופעת הבכורה שלו עבור גורניק זאבז'ה במסגרת הליגה, במשחק הביתי נגד ארקוניה. בדקה ה-72 של המשחק, הוא אף כבש את שערו הראשון בליגה, והעלה את הקבוצה ליתרון 3–0; המשחק הסתיים בניצחון 4–0 לטובת גורניק. במהלך עונת 1962/1963, לובאנסקי שיחק 8 משחקים, כבש 4 שערים וזכה באליפות פולין הראשונה. לובאנסקי היה מלך השערים בליגה ארבע פעמים ברציפות (1969-1966), ואף זכה פעמיים בתואר "כדורגלן השנה בפולין" בשנים 1967 ו-1970. ב-1967, הוא הפך לפולני הראשון שנכנס לרשימת כדורגלני השנה באירופה של כדור הזהב, בעודו ממוקם במקום ה-16. ב-1972 הגיע למקום ה-7. ב-1970, נציגי ריאל מדריד פנו לגורניק זאבז'ה, בהצעה לרכוש את לובאנסקי בסכום של כמיליון דולר, שהיה סכום שיא באותה תקופה. עם זאת, הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת דחה את ההצעה. לאחר פציעה קשה ב-1973 במהלך משחק של נבחרת פולין, הוא הופיע פחות ופחות על המגרש, וב-15 ביוני 1975, שיחק לובאנסקי את משחקו האחרון בליגה, בו הפסידה גורניק זאבז'ה בבית 0–5 ללגיה ורשה. בעונת 1982/1983 שיחק במדי לוקרן הבלגית. בעונת 1982/1983, הוא ייצג את המועדון הצרפתי ואלנסיין. לאחר מכן שיחק בקבוצת קמפר הצרפתית עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 1985. גורניק זאבז'ה אליפות הליגה הפולנית (7): 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1971, 1972 הגביע הפולני (6): 1965, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972. נבחרת פולין מדליית זהב אולימפית: 1972 מדיה וקבצים בנושא ולודז'ימייז' לובאנסקי בוויקישיתוף ולודז'ימייז' לובאנסקי, באתר Transfermarkt ולודז'ימייז' לובאנסקי, באתר Soccerway ולודז'ימייז' לובאנסקי, באתר National Football Teams ולודז'ימייז' לובאנסקי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt