laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סנטיאגו (גלאפגוס)

סנטיאגו (בספרדית: Santiago) הוא אי בקבוצת איי גלאפגוס. האי היה ידוע גם בשם סן סלבדור ( San Salvador), על שם האי בים הקריבי שהיה האי הראשון שהתגלה על ידי כריסטופר קולומבוס. כמו כן נקרא האי גם בשם האי ג'יימס (James Island). סנטיאגו, המורכב משני הרי געש חופפים, הוא אי בשטח של 585 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הר הגעש מסוג חרוט מגן בגובה של 907 מטרים מעל פני הים. הר הגעש בחלקו הדרום-מערבי הוא הנמוך יותר. זרמי הלבה העתיקים ביותר באי מתוארכים ל-750,000 שנים לפני זמננו. עולם החי של האי כולל: איגואנות ימיות, אריות ים, דובי ים, צבים יבשתיים, צבי ים, פלמינגואים, סרטנאים, דולפינים וכרישים. מספר רב של עיזי בית ושל חזירים חיים באי לאחר שהובאו אליו על ידי האדם. הם נחשבים למינים פולשים וגרמו נזק לאוכלוסיית בעלי החיים האנדמיים. כמו כן ניתן לצפות באי בפרושי דרווין ובעקב גלאפגוס. הנקודה הטובה באי לצפות בבעלי החיים שבו היא בפוארטו אגאס (Puerto Egas) אשר בחלקו המערבי של האי. זהו קו חוף ארוך של סלעי לבה שנשחקו בגלי הים והוא מהווה בית הגידול של אוכלוסייה מגוונת של בעלי חיים. איגואנות ימיות מתחממות בשמש בשעה שאיגואנות יבשתיות מתרוצצות וניזונות מאצות. הבריכות שנוצרות כתוצאה מהגאות הם משכנם של סרטני סלעים אדומים והם מהווים טרף לבעלי חיים אחרים. דובי הים שוכנים בקרבת מקום. פוארטו אגאס הוא גם מקום לפעילות צלילה בשל מגוון הדגים הטרופים החיים לחופיו. אתר מעניין אחר באי הוא מפרץ סאליבן (Sullivan Bay), שבו ניתן לראות ממצאים גאולוגיים וגעשיים כמו זרמי לבה שחורה עם בועות ומאובנים של גזעי עצים. בקרבת מקום משתרעים שני אזורי חוף שבהם הצבים מטילים את ביציהם. במזרח האי קיים אתר צלילה פופולרי. זהו סלע בצורת משולש, העשוי משכבות לבה רבות, שמתרומם לגובה של 10 מטרים מעל פני הים. מראה סנטיאגו מהחלל מפרץ סאליבן איגואנות וסרטני סלעים אדומים איגואנה ימית מדיה וקבצים בנושא סנטיאגו בוויקישיתוף "Santiago". Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. סנטיאגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המכון הפולני בישראל

המכון הפולני בישראל (בפולנית Instytut Polski w Izraelu) הוא סניף המכון הפולני (פול') הפועל לקידום התרבות הפולנית בארץ. המכון שוכן בבית פסגות בשדרות רוטשילד 3 בתל אביב. המכון הפולני בישראל נוסד בחודש יוני 2000, והיה לסניף המכון הפולני הראשון שקם מחוץ לאירופה. הוא שכן בבית אסיה ובחודש ספטמבר 2012 עבר למשכנו הנוכחי בשדרות רוטשילד. מטרתו של המכון היא להפיץ את תרבות פולין בארץ, ולקדם את יחסי התרבות, המדע והאמנות בין שתי המדינות. אגב כך מבקש המכון להתגבר על דעות קדומות ולהילחם בסטריאוטיפים הדדיים בשתי המדינות. המכון מקיים פעילויות ואירועים שונים המכוונים בראש וראשונה עבור ילידי הארץ, ובין היתר קורסים ללימוד השפה הפולנית, השתלמויות מורים ומדריכים המלווים את מסעות בני הנוער לפולין, כנסים, סמינרים וסיורים מקצועיים בפולין, קורסים והשתלמויות אודות תולדות פולין ותרבותה, יחסי פולנים ויהודים, תולדות יהדות פולין ועוד. בספריית המכון כ-6,000 כותרים, רובם המכריע בפולנית, ומיעוטם כולל ספרות פולנית מתורגמת לעברית ולאנגלית. עם המיזמים הבולטים שארגן המכון נמנים "שנת פולין בישראל" בשנים 2008–2009 ושבוע האוכל הפולני שהתקיים בחודש נובמבר 2013 ואשר במסגרתו התקיימו מעל 40 אירועים בתל אביב, ירושלים וחיפה. המכון תומך בהוצאת ספרים של סופרים ישראלים בהקשר לפולין (למשל ספר ילדים "היה שם ארמון" על השואה בפולין). מדיה וקבצים בנושא המכון הפולני בישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכון הפולני בישראל שבוע האוכל הפולני המכון הפולני (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית
גלגל (אופניים)

באופניים שני גלגלים בעלי רדיוס זהה. קוטר הגלגל הנהוג באופני מבוגרים הוא "26, 27.5 או "29. נשים רוכבות לפעמים עם גלגלים של "24. "20, או פחות, משמש נוער וילדים. הגלגל האחורי מונע בעזרת תמסורת, במרבית המקרים גלגלי שיניים ושרשרת, אשר הרוכב מסובב בכוח הרגליים, בעזרת דוושות. הגלגל הקדמי מונע בגלל הדחף שיוצר הגלגל האחורי. על הגלגל מורכב צמיג, אשר ייתכן שיהיה עם, או בלי, אבוב (פנימית). הגלגל מתחבר לשלדת האופניים. בפועל, ציר הגלגל ארוך מספיק, ובולט מהגלגל. והוא המחובר לשלדה. בעבר היה נהוג שהציר מחובר לשלדה עם אומים. בישראל הקוטר הנפוץ, ולכן גם האום הדרוש, הוא בגודל 15 מ"מ. כיום צורת חיבור כזו נמצאת בעיקר באופניים זולים. באופניים יקרות יותר נפוץ מנגנון של שחרור מהיר. בחיבור כזה יש ידית קטנה המאפשרת לשחרר, ולהדק, את הגלגל לשלדה (בתמונה). מנגנון כזה מאפשר לפרק את הגלגל ללא מפתח או כלי עבודה אחרים. לכן הוא נוח לתיקונים, אך גם מקל על גנבה. הגלגל בצורתו כיום נוצר רק בסוף המאה ה-19. לפני כן הגלגל הקדמי היה בעל רדיוס גדול יותר מהאחורי. כאשר במהלך ההתפתחות של האופניים הפרשי הרדיוסים בין הקדמי לאחורי הלכו ופחתו. הבדל נוסף בין גלגל מודרני לעתיק הוא שהגלגלים הראשונים דמו מאוד לגלגלים של עגלות. לא היה להם צמיג, או חומר רך אחר בהיקף. בנוסף לכך, החישורים שלהם היו מאונכים לציר הגלגל. בגלגל מודרני החישורים משיקים לציר. מדיה וקבצים בנושא גלגל בוויקישיתוף מדוע השפיצים ניצבים למרכז הגלגל בעגלה אך לא באופניים?, מכון דוידסון לחינוך מדעי, מכון ויצמן למדע
סבטלנה זאחרובה

סבטלנה זאחרובה (ברוסית: Светлана Захарова; נולדה ב-10 ביוני 1979) היא פרימה בלרינה בבלט של תיאטרון הבולשוי ברוסיה, ובבלט של תיאטרון לה סקאלה באיטליה. זאחרובה נולדה בעיר לוצק, אוקראינה, ברית המועצות, ב-10 ביוני 1979. בגיל שש, סבטלנה נלקחה על ידי אימה ללמוד ריקודי עם בסטודיו מקומי. בגיל עשר, סבטלנה נבחנה והתקבלה לבית הספר לכוראוגרפיה של קייב, אוקראינה. ארבעה חודשים בלבד לאחר מכן, אביה הוצב מטעם הצבא במזרח גרמניה, דבר שאילץ את סבטלנה להפסיק את לימודיה. חצי שנה לאחר מכן, המשפחה חזרה לאוקראינה, וסבטלנה נבחנה שנית והתקבלה לבית הספר. היא צורפה מיד לשנה השנייה, תחת המורה Valeria Sulegina. לאחר שש שנים בבית הספר סבטלנה התחרתה בתחרות בינלאומית לרקדנים צעירים. בעקבות התחרות התאפשר לה לעבור לבית הספר היוקרתי לבלט - אקדמית ואגאנובה לבלט רוסי. בשנת 1996, כשהייתה בת 17, השלימה סבטלנה את לימודיה בואגאנובה והצטרפה ישירות כרקדנית בבלט של תיאטרון המארינסקי. שנה לאחר מכן ב-1997 כשהייתה בת 18 בלבד, היא ביצעה את הופעות הבכורה הראשונות שלה כרקדנית ראשית (פרימה בלרינה) בבלט של תיאטרון מריאינסקי. סבטלנה התברגה במהרה כאחת הבלרינות המוכשרות והמפורסמות ביותר, ובשנת 2003-2004 קיבלה הצעה לעבור להיות רקדנית ראשית של בלט בולשוי. על פי שמועות המעבר נבע גם כתוצאה מחוסר שביעות רצון בבלט של תיאטרון מריאינסקי. כיום, סבטלנה מבצעת סיבובי הופעות ומתארחת בלהקות הבלט הגדולות בעולם. היא נחשבת כאחת הבלרינות הגדולות של הדור, בעיקר בזכות השליטה המוחלטת והמומחיות שלה בטכניקות הבלט, עבודת הרגליים המדהימה שלה, הגמישות יוצאת הדופן שלה, המוזיקליות והריקוד מהנשמה. יחד עם זאת, לא כל המבקרים מוצאים את היכולות יוצאות הדופן שלה מתאימות לנורמות של הבלט הקלאסי. באיטליה רקדה סבטלנה בבלט של תיאטרון לה-סקאלה עם הרקדן הראשי רוברטו בולה בבלטים כמו אגם הברבורים, ז'יזל, הביידרה, היפהפייה הנרדמת ועוד. סבטלנה זכתה בתחרות הריקוד "Prix Benois de la Danse" בשנת 2005 ובפרס הפדרציה הרוסית ב-2006. סבטלנה נשואה לכנר הרוסי ודים רפין. לזוג בת אחת בשם אנה, שנולדה ב-17 בפברואר 2011. זאחרובה נעדרה בסיבוב ההופעות של הבולשוי בלונדון בקיץ 2010 כתוצאה מפציעה בירך, כך מסרו הגורמים הרשמיים. בפועל היא הייתה בהריון בזמן הזה. זאחרובה חזרה לקריירת הריקוד לאחר הלידה, וכיום מופיעה ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא סבטלנה זאחרובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סבטלנה זאחרובה תמונות בלט הבולשוי אתר הבולשוי (ביוגרפיה, רפרטואר ולוח הזמנים של ההופעות הבאות שלה). כתבה על הופעה של זאחרובה מיוני 2009 סבטלנה זאחרובה, ברשת החברתית אינסטגרם סבטלנה זאחרובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סבטלנה זאחרובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Interview with Zakharova". ballet.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2008-09-15. נבדק ב-2014-02-13. Mark Monahan, ‏The jewel in the Bolshoi's crown, The Telegraph, 15 July 2006 "Sleeping Beauty Review". New York Times. Президент России
סן קריסטובל (גלאפגוס)

סן קריסטובל (בספרדית: San Cristóbal, באנגלית: Chatham Island) הוא המזרחי ביותר מבין איי גלאפגוס ואחד העתיקים ביותר מבין האיים מבחינה גאולוגית. השם הספרדי הרשמי של האי ניתן לו על שם כריסטופורוס הקדוש שנחשב למגן הימאים. שמו האנגלי של האי ניתן לו על שמו של ויליאם פיט האב הרוזן מצ'טהאם. שטחו של האי הוא 558 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא בגובה של 730 מטרים מעל פני הים. בירת איי גלאפגוס, פוארטו בקריסו מורנו, נמצאת על קצהו הדרום-מערבי של האי. באי פועל נמל תעופה. אוכלוסיית בעלי החיים של האי כוללת: פרגטות, אריות ים גלאפגוס, סולות כחולות-רגל, סולות אדומות-רגל, ציפורים טרופיות, איגואנות ימיות, דולפינים ושחף זנב-סנונית. במי הים הסמוכים לאי שוחים כרישים, בטאים ולובסטרים. אגם המים המתוקים הגדול ביותר באיי גלאפגוס, "לגונה אל חונקו" (Laguna El Junco) ממוקם בלוע ברמות של סן קריסטובל בחלקו הדרומי של האי. האגם משמש כבית גידול לאוכלוסייה גדולה של עופות. הגישה לאגם קשה ומצריכה הליכה רגלית. בקרבת מקום נמצאת תחנת מקלט ורבייה לצבי גלאפגוס. אתרי התיירות באי שליד פוארטו בקריסו מורנו כוללים את מושבת קינון לפרגטות ופסל של צ'ארלס דרווין הניצב באתר המקורי בו הוא נחת באיי גלאפגוס במסגרת מסעו באה"מ ביגל ב-16 בספטמבר 1835. במרחק קצר מהעיירה נמצאת מושבה של אריות ים גלאפגוס. מדיה וקבצים בנושא סן קריסטובל בוויקישיתוף Chatham Island, www.planetware.com place/San-Cristobal-Galapagos-Islands-Ecuador סן קריסטובל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Keynes, R. D. ed. 2001, Charles Darwin's Beagle Diary, p. 351.
איסבלה (גלאפגוס)

איסבלה (בספרדית: Isabela) הוא האי הגדול ביותר באיי גלאפגוס. שטחו של האי הוא 4,640 קמ"ר, אורכו 100 ק"מ והוא גדול פי ארבעה לערך משטחו של סנטה קרוס, האי השני בגודלו בקבוצת האיים. האי נקרא על שמה של איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה. בעבר נקרא האי בשם האנגלי אלבאמרל (Albemarle) על שמו של ג'ורג' מונק (George Monck) הדוכס מאלבאמרל. היישוב השלישי בגודלו בקבוצת האיים, פוארטו ויימיל (Puerto Villamil), שוכן בקצהו הדרום-מזרחי של האי. קו המשווה חוצה את האי. כאחד מהאיים הצעירים ביותר מבחינה גאולוגית באיי גלאפגוס, איסבלה שוכן באזור המערבי של קבוצת האיים ליד הנקודה החמה של גלאפגוס. לפני כמיליון שנה לערך האי נוצר כתוצאה מהתמזגות של שישה הרי געש מטיפוס חרוט מגן: אלסדו (Alcedo), סרו אסול (Cerro Azul), דרווין (Darwin), אקוודור (Ecuador), סיירה נגרה (Sierra Negra) וולף (Wolf). כולם פרט לאקוודור עדיין פעילים ובכך הופך האי איסבלה לאחד המקומות הפעילים ביותר בעולם מבחינה געשית. פסגת הר וולף היא הנקודה הגבוהה ביותר באי בגובה של 1,707 מטרים מעל פני הים ויחד עם הר אקוודור הוא אחד משני ההרים שנמצאים בדיוק על קו המשווה. האי ידוע בעיקר בשל התופעות הגאולוגיות שבו שממחישות את האירועים שיצרו את קבוצת האיים. בין השאר מדובר על ההתרוממויות במפרץ אורווינה (Urvina) ובתעלת בוליבר (Bolivar), על החרוט הגעשי במפרץ טאגוס (Tagus) ועל הר אלסדו שהוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר על פני כדור הארץ. אלסדו סרו אסול דרווין אקוודור סיירה נגרה וולף איסבלה הוא אי מעניין מאוד מבחינת עולם החי והצומח שלו. הצמחייה באי לא זהה לזו של האיים השכנים בשל היותו אי צעיר יחסית. שדות הלבה הצעירים והאדמה סביבם לא מספקים חומרי הזנה המתאימים לקיום צמחייה כפי שקורה באיים האחרים. תופעה נוספת הנוגעת לכך מתקיימת על פסגותיהם של הר וולף והר סרו אסול. פסגות הרים אלה נמצאות מעבר לקו שבו מתאפשר לצמחייה להתפתח והם צחיחות באופן תמידי. עולם החי העשיר של איסבלה הוא מעל ומעבר לכל קנה מידה של השוואה. אוכלוסיית צבי הגלאפגוס באי עולה בגודלה על זו של כל שאר האיים. גודלו של האי, הטופוגרפיה יוצאת הדופן שלו והפעילות הגעשית שבו, גרמו להיווצרותם של תת-מינים שונים של צבים. כיום משוטטים צבים באופן חופשי בקלדרות של רוב ההרים באי. אוכלוסיית העיזים שהובאה לאי על ידי האדם הגיעה למספר של יותר מ-100,000 פרטים אך היא מדוללת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של גלאפגוס ועל ידי מכון צ'ארלס דרווין. בין שאר מיני בעלי החיים הנוספים שניתן למצוא באי הם: פינגווין גלאפגוס, קורמורן גלאפגוס, איגואנה ימית, סולה, שקנאי חום, וסרטן סלעים אדום. כמו כן שוכנים באי איגואנה מצויצת, פרושי דרווין, עקב גלאפגוס, יונת גלאפגוס ולטאת לבה גלאפגוס. חופו המערבי של האי הוא המקום הטוב ביותר לצפות בלווייתנאים ובדולפינים. קורמורן גלאפגוס סולה כחולת-רגל אריה ים גלאפגוס איגואנה ימית פינגווין גלאפגוס פלמינגו אמריקני מדיה וקבצים בנושא איסבלה בוויקישיתוף | Galapagos Conservancy איסבלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האזור ההולארקטי

האזור ההולארקטי (באנגלית: Holarctic realm) הוא אזור אקולוגי, הכולל את רוב בתי הגידול בחצי הכדור הצפוני. אזור זה אינו חלק ממשמונת האזורים הביוגאוגרפיים של כדור הארץ והוא מכיל 2 אזורים ביוגאוגרפים: האזור הפלארקטי הכולל את צפון אפריקה, מרבית אירואסיה שמצפון ההימלאיה ומצפון לחצי האי ערב והאזור הנארקטי הכולל את אמריקה הצפונית עד לדרומה של מקסיקו. שני האזורים ההולארקטים התפתחו בנפרד באמריקה ובאירואפרסיה, אף שבעבר אוחדו ליבשת הצפונית לאוראסיה לפני היווצרות האוקיינוס האטלנטי. גם לאחר שהאזורים הופרדו נוצר ביניהם גשר יבשתי במיצר ברינג שבין סיביר לאלסקה, מתוכו עברו בעלי חיים וצמחים, לרוב לכיוון אמריקה. ישנה זיקה גבוהה בין המינים הפלארקטים למינים הנארקטים לרבות מספר מינים הקיימים רק בשני האזורים. זהו האזור היחיד בו נמצאים יערות הטייגה המחטניים המקיפים את האזורים הצפוניים באקלים ארקטי או אקלים תת-ארקטי. ישנם גם טונדרות, ערבות עשב ויערות נשירים בעלי מינים דומים לאלה של שני האזורים. בדרום האזורים ישנם גם ביצות, נהרות רחבים ומדבריות גדולים. גם למיני בעלי חיים הקיימים בהם ישנה זיקה או שהם חיים בשני האזורים. כך נכון לגבי אייל הקורא, אייל הצפון, אייל אציל וקנדי, דוב חום, שונר, זאב אפור ומספר שועלים, הגרגרן, לוטרת הים וכמה עופות כמו עיט זהוב ועורב שחור החיים רק בהם וכך גם כמה פרוקי-רגליים. ישנם גם מספר משפחות האנדמיות לאזורים אלה כמו אלקיים, צוללנאים, שכווים, ציצניתיים, סתריים, עכברים אוגריים, פיקתיים ופנדות אדומות. טייגה איילי צפון בטונדרה בשפיצברגן אגם בסיביר מפלי הניאגרה הרי האלפים רכס וינד ריוור מדבר סונורה ביזון אמריקני בפרריה של מונטנה הר סונג בחנאן, סין יער נשיר בדנמרק מדיה וקבצים בנושא האזור ההולארקטי בוויקישיתוף האזור ההולארקטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתוקוריים

אנתוקוריים (שם מדעי: Anthocoridae) היא משפחה של פשפשים טורפים המונה יותר מ-600 מינים בכ-93 סוגים, בישראל ידועים כ-30 מינים. המשפחה בעלת תפוצה עולמית בעיקר באזורים טרופיים והאזור ההולארקטי. הם דומים לרכנפיים בכך שכנפיהם בעלות cuneus אך נבדלים מהם מאחר שהם בעלי שתי עיניות. האנתוקוריים הם חרקים קטנים שאורכם 2 עד 5 מ"מ בלבד. צבעם גוני שחור או חום, ולרוב הם בעלי כנפיים מפותחות. הם טורפים פרוקי-רגליים זעירים כגון כנימות, טריפסים, זחלים הנוברים בעלים, אקריות וביצי חרקים. מינים אחדים, בעיקר מהשבטים Anthocorini ו-Oriini, ניזונים לעיתים גם ממזון מהצומח במיוחד אבקת פרחים, לכן חלקם מעדיפים צמחים מסוימים על אחרים. מאפייני התזונה שלהם הופכים אותם לאידיאליים כמדבירים ביולוגיים. הם אינם ניזונים מדם או בעלי ארס כלשהו הפוגע באדם, אך במקרים מסוימים, למרות גודלם הצנוע, הם מסוגלים לעקוץ. העקיצה איננה מסוכנת ואיננה מעבירה מחלות, אך עלולה להתנפח לבעלי רגישויות או כתוצאה מתגובה אלרגית. בזמן תהליך הרבייה הזכר משתמש באיבר מיוחד בקצה בטנו כדי לנקב את בטן הנקבה ולהזריק את הזרע ישירות לחלל הבטן שלה. תהליך דומה קיים גם אצל המשפחות Polyctenidae ופשפשיים. הנקבה מחדירה את הביצים ישירות לתוך רקמת הצמח או במינים אחדים ליד הצמח. הנימפות לרוב ניזונות מביצים של פרוקי-רגליים זעירים. תת-משפחה Anthocorinae שבט Anthocorini אנתוקור הפסילות Anthocoris nemoralis אנתוקור הכנימות Elatophilus hebraicus שבט Oriini פרחש Orius laevigatus תת-משפחה Lyctocorinae שבט Dufouriellini שבט Lyctocorini שבט Scolopini אנתוקור יפהפה Scoloposcelis pulchella שבט Xylocorini מדיה וקבצים בנושא אנתוקוריים בוויקישיתוף אנתוקוריים, באתר ITIS (באנגלית) אנתוקוריים, באתר NCBI (באנגלית) אנתוקוריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנתוקוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנתוקוריים, באתר GBIF (באנגלית) אנתוקוריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנתוקוריים באתר הביולוגי האוסטרלי.
מדיסון פארמה

מדיסון פארמה בע"מ היא חברת שיווק תרופות ישראלית. החברה מתמחה בשיווק תרופות וטכנולוגיות לחולים במחלות קשות. החברה פעילה בישראל, בקנדה, ברוסיה ובמרכז-מזרח אירופה. היא נציגתן של חברות רב לאומיות ובהן: ביוג'ן אמג'ן, טקדה, IPSEN, VERTEX, BIOMARIN. החברה נוסדה בשנת 1996 בישראל על ידי מאיר יעקבסון שמשמש כמנהלה הכללי מאז הקמתה. נכון ל-2024, החברה מעסיקה כ-600 עובדים, המטה הראשי של החברה שוכן בפתח תקווה, ומטה הפעילות הבינלאומית שוכן במחוז צוג בשווייץ. מדיסון הוקמה ב-1996 על ידי מאיר יעקבסון, דור שלישי למשפחת יעקבסון, הפעילה בענף הפרמצבטיקה בישראל מאז 1937. בתחילת דרכה ייצגה החברה את חברות התרופות ביוג'ן, SHIRE, IPSEN העוסקות בתחום מחלות קשות ומחלות יתומות. בשנת 2006 הרחיבה החברה את פעילותה לתחום הדיאגנוסטיקה ורכשה את קבוצת פארמטופ. בשנת 2007 החלה מדיסון בפעילות במזרח אירופה כשפתחה נציגות ברומניה, ומשנת 2015 ואילך הרחיבה את פעילותה הגלובלית דרך שיתופי פעולה והקמת נציגויות במדינות נוספות במרכז ומזרח אירופה, רוסיה וקנדה. מדיסון משקיעה במחקר ופיתוח באמצעות זרוע ההשקעות "מדיסון ונצ'רס". בתוך כך, מדיסון משקיעה בפרויקטים הקשורים לפיתוח תרופות ובריאות דיגיטלית, ומהווה שותפה בחממה הטכנולוגית eHealth Venture ובהקמת חברת ANDELIT וחברת אלפא תאו המפתחת טיפול לחולי סרטן. בשנת 2013 רכשה חברת מדיסון את חברת לביא העוסקת בשיווק טכנולוגיות רפואיות. בנוסף, מדיסון שותפה בחממה הטכנולוגית ליד שערי צדק, ומשקיעה בפיתוחים ישראליים. כמו כן היא שותפת מנהלת בחברת צבר רפואה. אתר האינטרנט הרשמי של מדיסון פארמה שלי אפלברג, מדיסון פארמה תשווק את מערכת Deep TMS של בריינסוויי בישראל, באתר TheMarker‏, 30 במרץ 2014 TheMarker digital, חברת התרופות מדיסון פארמה פתחה חברה בת ברומניה בהשקעה של כ-2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2006 דירוג חברות סיטונאות ציוד רפואי ותרופות באתר דן אנד ברדסטריט גלי וינרב, ‏ביוג'ן שוקלת להיכנס למכשור הרפואי: "זה גל שלא ניתן לעצור", באתר גלובס, 4 ביולי 2018 גלי וינרב, ‏חב' השיווק "מדיסון פארמה" רכשה את קבוצת השיווק "פארמטופ-פארמטרייד", באתר גלובס, 5 בנובמבר 2006 מדיסון פארמה, "מדיסון פארמה" תייצג בישראל את חברת התרופות האמריקנית ביומרין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 בנובמבר 2006 ‏eHealth Ventures - Partners, באתר eHealth Venture גלי וינרב, ‏חברת הביומד אלפא טאו גייסה 29 מ' ד' בהובלת שביט קפיטל, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018 ‏Israeli MedTech Start-up, Alpha Tau Medical, Raises $29 Million in Private Financing to Cure Cancer חמש חברות הזנק פורצות דרך בתחום הבריאות הדיגיטלית, באתר ידעטק גלי וינרב, ‏"סטארט-אפ נולד": חממה בתחום הבריאות תבחר חברות להשקעה באמצעות תחרות, באתר גלובס, 22 בפברואר 2017
קואורדינטות טריליניאריות

בגאומטריה, קואורדינטות טריליניאריות הן קואורדינטות המתארות נקודה במישור לפי מרחקיה משלוש הצלעות של משולש. למרכזי המשולש המוכרים ביותר יש תיאור פשוט בקואורדינטות טריליניאריות. כך למשל, מרכז המעגל החסום נמצא ב-1:1:1, מרכז המעגל החוסם ב-   cos ⁡ ( α ) : cos ⁡ ( β ) : cos ⁡ ( γ ) {\displaystyle \ \cos(\alpha ):\cos(\beta ):\cos(\gamma )} (כאשר   α , β , γ {\displaystyle \ \alpha ,\beta ,\gamma } הן זוויות המשולש), ומפגש התיכונים ב-   a − 1 : b − 1 : c − 1 {\displaystyle \ a^{-1}:b^{-1}:c^{-1}} (כאשר a,b,c הן הצלעות). הקואורדינטות הטריליניאריות של נקודה P ביחס למשולש ABC הן שלשת המספרים u:v:w השווים לשלושת מרחקי הנקודה מהצלעות. וקטור הקואורדינטות הוא הומוגני, כלומר אינו משתנה כאשר מכפילים אותו בקבוע. קואורדינטות בריצנטריות קואורדינטות טריליניאריות, באתר MathWorld (באנגלית)
טוויסט

טוויסט (באנגלית: Twist, מילולית: עווית) הוא ריקוד רוקנרול שהיה אופנה חולפת(אנ') עולמית מסוף שנות החמישים ועד אמצע שנות השישים. באותה תקופה, סוף שנות החמישים וראשית שנות השישים, צצו בארצות הברית חדשות לבקרים אופנות ריקוד קצבי, שלא שרדו יותר ממספר שבועות. ריקוד הטוויסט שרד שנים והיה נפוץ ברחבי העולם כולו. במסגרת הרשאת ריקודים מערביים אחרים נאסר הריקוד בברית המועצות ובגוש הקומוניסטי, דבר שרק הוסיף לקסמו החתרני. הריקוד יכול להתנהל כריקוד בו עומדים בני זוג זה מול זה או כריקוד אינדיבידואלי. הרגליים מפוסקות קלות והגוף נע יחד עם אחת הרגליים, כביכול מבצע תנועת מעיכת סיגריה על הרצפה, אך מבלי להזיז את הכתפיים, בעוד הידיים נותרות פשוטות לצדדים, כפופות מרפקים, למטה מגובה הכתפיים. הגיוון בתנועות הוא בתנועות קלות של הרגליים והחלפתן, כאשר התנועה היא בקצב מהיר. על הגוף להיות כפוף מעט, רפוי ומשוחרר. השיר הראשון שנקרא "טוויסט" היה חידוש של צ'אבי צ'קר לשיר של האנק בלארד מ-1959 ששהה בראש מצעד בילבורד ב-19 בספטמבר 1960. בהמשך ראה אור שירו של צ'קר "Let's Twist Again", שהיה להיט גדול. צד ב' של התקליטון של "Let's Twist Again" בארצות הברית ובבריטניה היה הדפסה מוחדשת של "הטוויסט". ב-1961 הוציאה להקת דני והג'וניורס את הלהיט "Twistin' USA". בינואר 1962 התפרסם שירה של להקת Joey Dee and the Starliters ממועדון פפרמינט בניו יורק, Peppermint Twist, ששהה שלושה שבועות בראש המצעד. באותה שנה הגיעה האופנה לשיא. אלביס פרסלי הוציא את "Rock-A-Hula Baby", בו דידלי הוציא את האלבום Bo Diddley's A Twister שכלל שירים שכולם יועדו לריקוד הטוויסט כגון "The Twister", "Bo's Twist" ו-"Mama Don't Allow No Twistin" והתוכנית של דיק ואן דייק ייחדה פינה ללימוד צעדי הריקוד. ב-1964 יצא הסינגל "Twist and Shout" של הביטלס. במקביל להתפשטות האפנה בקרב צעירים בדיסקוטקים, צברה התופעה גינויים מצד מחנכים, הורים, אנשי כמורה ועוד שראו בתנועותיו עיוותים בלתי אנושיים ו"חיקוי של קופים", ביקרו את הקצב המהיר והפראי שבו, ביקרו את היותו פרוע ואלים ואת האינדיבידואליזם שבריקוד שניתן לרקוד אותו לבד ולא עם בן או בת זוג. למרות שהאופנה חלפה לאחר אמצע שנות השישים המשיכו לצאת שירי טוויסט בעיקר כחידושים וכמחוות. מדיה וקבצים בנושא טוויסט בוויקישיתוף חוה נובק, "טוויסט" יכול להיות גורם חינוכי, דבר, 19 בפברואר 1963 היסטוריה של ריקוד הטוויסט טוויסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "הכשר" לריקודים מערביים ברוסיה, חרות, 15 באפריל 1962 הטוויסט כבש צעירי וארשה, מעריב, 8 בינואר 1962 מאמר בגנות הריקוד מ-9 בפברואר 1962
מרכז משולש

בגאומטריה, מרכז משולש הוא נקודה במשולש, שיש לה תיאור סימטרי והומוגני במונחי קואורדינטות טריליניאריות. הנקודות העיקריות בגאומטריה של המשולש, ובהן מפגש התיכונים, מפגש הגבהים ומפגש חוצי הזוויות, הן מרכזי משולש. האנציקלופדיה של מרכזי משולשים מונה יותר מחמשת אלפים מרכזים. נקודה במשולש ABC שארכי צלעותיו a,b,c נקראת מרכז משולש אם היא מוגדרת על ידי קואורדינטות טריליניאריות   u ( a ; b , c ) : u ( b ; c , a ) : u ( c ; a , b ) {\displaystyle \ u(a;b,c):u(b;c,a):u(c;a,b)} , כאשר הפונקציה   u ( a ; b , c ) {\displaystyle \ u(a;b,c)} סימטרית בשני המשתנים האחרונים, והומוגנית. אם   u ( a ; b , c ) = u ( a ) {\displaystyle \ u(a;b,c)=u(a)} , הנקודה נקראת מרכז עיקרי. הנקודה 1:1:1 היא מפגש חוצי הזווית במשולש, שהוא מרכז המעגל החסום. הנקודה   a − 1 : b − 1 : c − 1 {\displaystyle \ a^{-1}:b^{-1}:c^{-1}} היא מפגש התיכונים. אלו הם מרכזים עיקריים. מרכז המעגל החוסם נמצא ב-   − a 2 + b 2 + c 2 2 b c : a 2 − b 2 + c 2 2 a c : a 2 + b 2 − c 2 2 a b {\displaystyle \ {\frac {-a^{2}+b^{2}+c^{2}}{2bc}}:{\frac {a^{2}-b^{2}+c^{2}}{2ac}}:{\frac {a^{2}+b^{2}-c^{2}}{2ab}}} , ואילו מפגש הגבהים נמצא ב-   2 b c − a 2 + b 2 + c 2 : 2 a c a 2 − b 2 + c 2 : 2 a b a 2 + b 2 − c 2 {\displaystyle \ {\frac {2bc}{-a^{2}+b^{2}+c^{2}}}:{\frac {2ac}{a^{2}-b^{2}+c^{2}}}:{\frac {2ab}{a^{2}+b^{2}-c^{2}}}} . מדיה וקבצים בנושא מרכז משולש בוויקישיתוף מרכז משולש, באתר MathWorld (באנגלית) [1]
מועדון פפרמינט

מועדון פפרמינט (באנגלית: Peppermint Lounge) היה מועדון ריקודים בניו יורק (ברחוב 128 מערב) שפעל בשנים 1958–1965. המועדון היה אחד הדיסקוטקים הראשונים בארצות הברית וקידם את תופעת ריקודי הטוויסט. המועדון נפתח ב-1958 על ידי מטי "הסוס" איטליאנו (Matty "The Horse" Ianniello), בן למשפחת הפשע ג'נובזה. מאפייניו היו רחבת ריקודים מוקפת מראות ובאר גדול ממהגוני. המועדון לא היה גדול ויכל לאכלס פחות מ-200 מבקרים. בעוד מועדוני ריקודים אחרים בניו יורק דרשו דמי כניסה, כרטיס חבר או מינימום הזמנה, הכניסה ל"פפרמינט" הייתה חופשית. לפיכך משך המועדון צעירים, פועלים, חיילים, מלחים, עובדים טכניים ופקידים רבים מהם הומוסקסואלים וכן פרחחים רוכבי-אופנועים ולובשי מעילי עור. להקת הבית של המועדון הייתה Joey Dee and the Starliters אך מוזיקה לריקודים הושמעה גם מתקליטים (ולכן דיסקוטק, כלומר לפי הצרפתית, מועדון תקליטים). המועדון צבר פופולריות בתחילת שנות השישים כמקום בו רוקדים את הטוויסט הטוב ביותר. בשנת 1961 צילמו אולפני סרטי פרמאונט במועדון את הסרט "Hey, Let's Twist"‏. בשנת 1962 פרסמה להקת הבית של המועדון את השיר "Peppermint Twist" שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. בין באי המועדון נמנו באותן שנים קובעי דעת קהל בהם טרומן קפוטה, מרילין מונרו, אודרי הפבורן, ג'ודי גרלנד, ליברצ'ה, נואל קאוורד, פרנק סינטרה, נורמן מיילר וגרטה גרבו. ב-1964, במסגרת ביקורה הראשון בארצות הברית, הופיעה במועדון להקת הביטלס. כן הופיעו בו להקת The Ronettes, הביץ' בויז, צ'אבי צ'קר, ארבע העונות ועוד. המועדון נחשב לשם נרדף לריקוד הטוויסט, עד כי עיתונאי שלא ראה בעין יפה את נשף ריקודי הטוויסט בבית הלבן שערכו הנשיא קנדי ורעייתו תהה האם הבית הלבן הפך למועדון פפרמינט. ב-28 בדצמבר 1965 פקע תוקף רישיון המועדון לממכר משקאות חריפים, עיריית ניו יורק סירבה לחדשו בשל השתייכותו למשפחת פשע והוא נסגר. השם פפרמינט שימש מאז מספר מועדונים בהם בלוס אנג'לס, ניו ג'רזי, מיאמי ביץ', גלאזגו (סקוטלנד), מינכן (גרמניה) ועוד. A Twist in Time, ואניטי פייר, נובמבר 2007 Peppermint Lounge: The Mob Hotspot That Launched Rock'n'Roll, האפינגטון פוסט, 11 בדצמבר 2012 Peppermint Twist: New Excerpt על המועדון "Hey, Let's Twist", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) האם כתובת הבית הלבן תשונה משדרות פנסילבניה 1600 למועדון פפרמינט 1600?, הבית הלבן רוקד טוויסט