laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרנאסטרפותריום

גרנאסטרפותריום (שם מדעי: Granastrapotherium; תרגום מספרדית: "אסטרפותריום גדול") הוא סוג של יונק גדול מהסדרה הנכחדת אסטרפותרים, אשר חי באמריקה הדרומית באמצע תקופת המיוקן. בסוג זה יש מין אחד - Granastrapotherium snorki, אשר התגלה ב-1997 במדבר טטאקואה (אנ') בקולומביה. הגרנאסטרפותריום הגיע לאורך 3.5-4 מטר ולמשקל 2.5-3.5 טון, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הסוגים בסדרתו. במראהו הוא הזכיר טפיר ענקי עם דמיון מסוים למיני פילים קדומים והוא הכיל חדק ארוך ושפוף מקצה לסתותיו. היו לו 4 חטים בולטים מקצוות הלסת, אשר הזכירו את שיני הפלאומסטודון ושורת שיניים טוחנות מאחוריהם המעידות שהיה אוכל צמחים. סוג זה קרוב מאוד לקסנאסטרפותריום (אנ') מאותה תקופה. מבנה החדק שלו עזר ללפות עלים מהעצים והיה ארוך ממבנה של אסטרפותרים אחרים. הוא היה יצור חצי-מיימי כמו היפופוטם וניזון מצמחים. מדיה וקבצים בנושא גרנאסטרפותריום בוויקישיתוף גרנאסטרפותריום, באתר GBIF (באנגלית)
דובוני אכפת לי: מבצע ההצלה

דובוני אכפת לי: מבצע ההצלה (באנגלית: Care Bears: To the Rescue) הוא סרט הנפשה ממוחשבת אמריקאי לילדים, מסוגת קומדיה, הרפתקאות ומוזיקה, שמשמש כאחד הסרטים של הסדרה "דובוני אכפת לי" שמבוססת על זיכיון בעל אותו שם. הסרט בוים על ידי דייוויס דוי ולארי יוסטון, נכתב על ידי שרלוט פולרטון, והופק על ידי ג׳פרי קונרד. הפקת הסרט נעשתה על ידי American Greetings, כאשר הנפשתו נעשתה על ידי SD Entertainment. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית בהפצה ביתית על ידי Kidtoon Films ב-3 באפריל 2010. בישראל הסרט שודר לראשונה בשנת 2011 בדיבוב לעברית בערוץ הופ!. אורך הסרט הוא כ-65 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית). הסרט מתרחש במהלך טקס חלוקת פרסי ההצלה, לכבוד הדובונים שהצילו במהלך השנה דובונים אחרים בארץ אכפתיה. במהלך הסרט, הצופים צופים בסיפורי ההצלה הטובים והמוצלחים ביותר של דובוני אכפת לי. הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. דובוני אכפת לי דובוני אכפת לי (2007) "דובוני אכפת לי: מבצע ההצלה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דובוני אכפת לי: מבצע ההצלה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דובוני אכפת לי – מבצע ההצלה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
תמורה דמוגרפית

תמורה דמוגרפית או מעבר דמוגרפי היא תופעה דמוגרפית שבאה לתאר את מעברן ההדרגתי של מדינות בלתי מפותחות מילודה, ותמותה גבוהות לילודה ותמותה נמוכות. את המונח טבע לראשונה הדמוגרף האמריקאי וורן תומפסון ב-1929, לאחר ששם לב כי במדינות המפותחות (בעיקר במערב) החלו שיעורי התמותה לרדת (בעיקר בגלל צניחה בתמותת תינוקות) מהמחצית השנייה של המאה ה-19, ובעקבות זאת ירדו גם שיעורי הילודה. כיום, כל המדינות המפותחות השלימו את התמורה הדמוגרפית והן מאופיינות בשיעורי ילודה נמוכים; רוב המדינות המתפתחות נמצאות בתהליך, חלקן כבר לקראת סיומו. יוצאות מן הכלל הן מדינות עניות, בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה ומספר מדינות באסיה. בתחילת המאה ה-19 אופיינו מדינות במערב בשיעורי פריון גבוהים - עד כדי 5–7 ילדים לאישה (ארצות הברית סביב 7, בריטניה 5, צרפת 4.4). במקביל, שררו שיעורי תמותה גבוהים בקרב תינוקות וילדים עד גיל 5 - שהגיעו עד כדי שליש ויותר מהילדים. תוחלת החיים באירופה בתחילת המאה הייתה סביב 40 שנה. המהפכה התעשייתית הביאה לשיפור ניכר ברמת החיים, להקפדה על היגיינה ושיפורים במערכות הרפואה, ובעקבותיה החלה במחצית השנייה של המאה ה-19 צניחה בתמותת תינוקות וילדים. בעקבותיה ירדו שיעורי הפריון לרמות של כ-3 ילדים לאישה ואף למטה מכך. (ב-1900 היה שיעור הפריון בארצות הברית 3.9, בבריטניה 3.5 ובצרפת 2.8). התמורה הדמוגרפית מחולקת בדרך כלל לארבעה או חמישה שלבים: בשלב הראשון רמות הילודה והתמותה גבוהות. בשלב השני שיעורי תמותת תינוקות וילדים יורדים בשלב השלישי שיעורי הפריון יורדים בחדות ובעקבותיהם שיעורי הילודה בשלב הרביעי שיעורי הילודה והתמותה מתייצבים ברמות נמוכות החל משנות השבעים של המאה העשרים החלה במדינות המפותחות תופעה חדשה שזכתה לשם "התמורה הדמוגרפית השנייה: תוחלת החיים החלה לעלות בעיקר בשל שיפור ניכר ברפואה ובמניעת תמותה, ובמקביל המשיכו שיעורי הפריון לרדת אל מתחת לשיעור התחלופה הדמוגרפי -2.1. ברוב המדינות שיעור הפריון ירד מתחת ל-2 ילדים לאישה, ובמדינות מסוימות אף לפחות מ-1.5. מדיה וקבצים בנושא תמורה דמוגרפית בוויקישיתוף [1], Demographic Transition in India מקור https://www.gapminder.org/data/documentation/gd008/
איליה קוטפוב

איליה אולגוביץ' קוטפוב (ברוסית: Илья Олегович Кутепов; נולד ב-29 ביולי 1993) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ולז' מוסקבה. קוטפוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים דינמו סטברופול. בהמשך קוטפוב הצטרף לקבוצת ShBFR גנלדז'יק ושנתיים לאחר מכן הצטרף לאקדמיית קונופליוב. בנובמבר 2011 קיבל הצעה מזניט סנקט פטרבורג, אך לבסוף הוא לא חתם. ב-11 ביוני 2012 חתם בספרטק מוסקבה. ב-10 בדצמבר 2012 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד רובין קאזאן. לאחר מכן, קוטפוב הצטרף לקבוצת המילואים. ב-1 בנובמבר 2015 קוטפוב חזר לקבוצה הראשונה במשחק ההפסד 0–1 לאורל. ב-8 באפריל 2018 קוטפוב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד אנז'י מחצ'קלה. ביולי 2022 חתם לעונה אחת בטורפדו מוסקבה, שאך זה העפילה לליגה הבכירה. ב-6 בספטמבר 2023 קוטפוב חתם בוולז' מוסקבה. באוגוסט 2016 קוטפוב זומן סגל נבחרת רוסיה לקראת המשחקים נגד טורקיה וגאנה. ב-9 באוקטובר 2016 קוטפוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד קוסטה ריקה. קוטפוב נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2017 ומונדיאל 2018. ספרטק מוסקבה ליגת העל הרוסית: 2016/2017 הסופר קאפ הרוסי: 2017 גביע רוסי: 2021/2022 מדיה וקבצים בנושא איליה קוטפוב בוויקישיתוף איליה קוטפוב, ברשת החברתית אינסטגרם איליה קוטפוב, באתר Transfermarkt איליה קוטפוב, באתר Soccerway איליה קוטפוב, באתר National Football Teams איליה קוטפוב, באתר FootballDatabase.eu
אצטדיון אלפונסו לופס

אצטדיון אלפונסו לופס (בספרדית: Estadio Alfonso López) הוא אצטדיון כדורגל בעיר בוקרמנגה שבקולומביה, אשר מונה 30,000 מקומות, ומשמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אתלטיקו בוקרמנגה. נושא את שמו של נשיא קולומביה לשעבר, אלפונסו לופס פומחרו, שכיהן בשנים 1934-1938 ו-1942-1945. הוא נפתח ב-12 בדצמבר 1941 ובנייתו נעשתה בעיקר בשביל המשחקים הלאומיים של קולומביה והחל משנת 1949 הפך למגרשה הביתי של אתלטיקו בוקרמנגה. האצטדיון נפתח עם תכולה של 10,000 מקומות, אך עם השנים עבר מספר שינויים, שיפוצים והרחבות, מה שהגדיל את התכולה שכיום עומדת על כ-30,000. הוא היה האצטדיון הראשון בקולומביה שבו הוחלף משטח הדשא בדשא מלאכותי בשנת 2006, ונחנך במשחק ידידות בין אתלטיקו בוקרמנגה והקבוצה הפרגוואית, קלוב אולימפיה. לאחר 10 שנים של משטח מלאכותי, הוחזר הדשא הטבעי וכן בוצעו שינויים נוספים באצטדיון כמו שיפור התאורה והתקנת מושבים. כמו כן, נבחנה ב-2017 האפשרות להחליף את שמו שלך האצטדיון להרמן אסרוס, שהיה אחד משחקניה הבולטים של קולומביה ושל אתלטיקו בוקרמנגה. עם פטירתו של אסרוס ב-2018, הועלה העניין שוב לדיון. משחקים בין-לאומיים מארחת המשחקים הלאומיים בשנים 1941 ו-1996 קונצרטים אירוח אליפות דרום אמריקה עד גיל 20 בכדורגל נשים בשנת 2010 אירוח משחקי ידידות של נבחרת קולומביה מרוצי אופנועים מדיה וקבצים בנושא אצטדיון אלפונסו לופס בוויקישיתוף
אפטורניס

אפטורניס (שם מדעי: Aptornis) הוא סוג של עוף נכחד מסדרת העגוראים אשר חי על האי הצפוני של ניו זילנד בין המיוקן להולוקן והוא הסוג היחיד מהמשפחה אפטורניים (Aptornithidae). סוג זה תואר לראשונה בידי החוקר ריצ'רד אוון ונכללו בו 2 מינים שעברו ענקיות איים, עם מין נוסף שבוטל. המשמעות של שמו המדעי היא: "Apteryx" – "קיווי", "ornis" – "עוף", כלומר: "עוף הקיווי". קרוביו החיים של עגור נכחד זה הם העגוריים והרליתיים או הפסופיים. כמה חוקרים רואים בו סוג מהסדרה החדשה סופיות שמש בו 2 מינים דומים: קגו וסופית שמש. בעבר סברו שהוא קרוב יותר לדגרתליים או לקרובי עופות המואה והקיוויים שמוצאם בניו זילנד. עם זאת כיום מניחים שהדמיון לעופות הענק הוא באבולוציה מתכנסת עקב הבידוד בו חי והתגדל במשך השנים. עוף גדול זה הגיע לגובה של 80 ס"מ ולמשקל 18 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מגדולי העגוראים (אך קטן יותר מהאאוגרואידיים) ודומה בגודלו לעופות המואה הקטנים יחסית. הוא היה חסר יכולת תעופה עם כנפיים מנוונות, בעל רגליים ארוכות ושריריות ובעל מקור גדול המכופף למטה בדומה למקור של עוף טוקוס. מבדיקת מבנה המקור של עופות אוכלי חרקים או צמחוניים מסתבר שעוף זה היה אוכל-כול שניזון מחרקים וגם מחסרי חוליות אחרים, לטאות, מחודקי ראש ואף מעופות קטנים. מאובני עוף זה התגלו בשטחי שפילה והצעירים שבהם התאבנו לפני 5,000 שנה בלבד. ככל הנראה הם נכחדו בידי ציד והשמדה מהמאורים ומכלבים וחולדות שהביאו איתם, הרבה לפני בוא החוקרים האירופאים. מדיה וקבצים בנושא אפטורניס בוויקישיתוף אפטורניס, באתר NCBI (באנגלית) אפטורניס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אפטורניס, באתר GBIF (באנגלית)
אלברטונקטס

אלברטונקטס (שם מדעי: Albertonectes; משמעות שמו: "השחיין של אלברטה") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאורים וממשפחת האלאסמוזאוריים. הוא חי בתור הקרטיקון לפני 73.5 מיליון שנה בחופי אמריקה הצפונית ובים הפנימי המערבי. מאובניו התגלו ב-2012 בתצורות בירפאו (אנ') שבאלברטה, קנדה, על ידי תאי קובו (Tai Kubo) שהעניק לו את שמו המדעי. האלברטונקטס היה אחד מהארוכים והגדולים שבפלסיוזאורודים והוא הגיע לאורך 11.6 מטר, כש-7 מטרים הכיל רק הצוואר. בקצה הצוואר הייתה גולגולת קטנה ושטוחה עם לסת מלאה שיניים חרוטיות דקות שיכלו להיסגר על דגים ואמוניטים בהפתעה. הוא עצמו למרות גודלו שימש לטרף לטורפים גדולים ממנו כמו המוזאזאורוס העצום. מדיה וקבצים בנושא אלברטונקטס בוויקישיתוף אלברטונקטס, באתר GBIF (באנגלית)
פסולסוכוס

פסולסוכוס (שם מדעי: Fasolasuchus) הוא סוג זוחל ארכוזאור גדול שדמה במראהו לתנין יבשתי והיה טורף-על בתחומי מחייתו והוא חי בסוף הטריאס לפני 215–217 מיליון שנה מהיום. המאובנים שלו התגלו בתצורות לוס קולורדוס (אנ') שבארגנטינה בידי החוקר חוסה בונפרטה ב-1981. הפסולסוכוס היה ארכוזאור קדום מהתנינים שהיה קרובו של הפוסטוסוכוס, אך היה גדול ממנו בהרבה. לפי מדידה משוערת הוא הגיע לאורך 8–10 מטרים, ארוך גם מהזאורוסוכוס שחי באותו אזור. בניגוד לרוב קרוביו למעט הזאורוסוכוס, הוא היה בעל זנב עם טבעות בודדות של אוסטאודרם לאורך גופו והיה יכול לזקוף את גפיו. כמו קרוביו הוא היה טורף בעל לסת מעוגלת ובעלת שיניים מחודדות. כמו כן הוא היה בעל מספר חוליות המזכירות את חוליות התרופודים או הפוסטוסוכוס הצפון-אמריקאי. ככל הנראה זוחל ענקי זה נכחד עם הכחדת הטריאס (אנ') לפני 201 מיליון שנה. מדיה וקבצים בנושא פסולסוכוס בוויקישיתוף פסולסוכוס, באתר GBIF (באנגלית)
סמילוסוכוס

סמילוסוכוס (שם מדעי: Smilosuchus; משמעות השם: "תנין אזמל" עקב צורת הלסתות שלו) הוא סוג של זוחל קדום ממשפחת הפייטוזאוריים אשר חי בסוף תור הטריאס. המאובנים שלו התגלו באמריקה הצפונית ב-1995 ושויכו לסוג לפטוסוכוס (Leptosuchus). בהמשך התברר שהמין, L. gregorii היה בעל מבנה שונה של ציצות וקשקשים, כך שהמין הועבר לסוג אחר. בהמשך התגלו עוד שני מינים מסוג זה. היצור דמוי-התנין היה בעל גולגולת באורך 155 סנטימטר והגיע לאורך 7–12 מטר, מה שהופך אותו לגדול שבפייטוזאוריים. הגולגולת הייתה צרה מאוד, עם לסת עליונה שהזדקרה למעלה ונחיריים רחבות מאוד שבלטו מקצה הראש ועם עיניים בקצה העליון של הראש. הלסת הייתה שטוחה ובעלת שיניים קדמיות שנועדו לתפוס טרף ועוד כמה שיניים אחוריות שנועדו לחתוך את הבשר. התנין הסתתר במארב מתחת למים, שם חיכה לטרף גדול כמו הפלסירה. מדיה וקבצים בנושא סמילוסוכוס בוויקישיתוף סמילוסוכוס, באתר GBIF (באנגלית)
ברינסוכוס

ברינסוכוס (שם מדעי: Barinasuchus; משמעות השם: "תנין ברינס") הוא סוג של זוחל דמוי-תנין נכחד שחי בתקופת האאוקן עד לאמצע המיוקן, לפני 37.2-11.8 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-2005 בארגנטינה, ונצואלה ופרו והוא תואר בידי החוקרים אלפרדו פאולינו ועומאר לינרס. קרוי על שם המדינה הוונצואלית בה התגלה, ברינס. המאובנים הראשונים שנמצאו לתנינאי זה כללו לסתות כבדות מעוגלות ושטוחות בעל מבנה שהזכיר דינוזאור תרופוד, כך שהוא היה טורף. אורך ממצאי הגולגולת שנמצאה הגיע ל-70 ס"מ ונראה שהאורך הכולל הגיע למטר אחד. האורך הכולל של הזוחל הגיע לשישה מטרים, בדומה לתנין היאור, מה שהופך אותו לגדול התנינאים ממשפחתו. במקור נחשב הברינסוכוס למין של סבכוס (Sebecus), תנינאי דומה ממצרים. הוא היה טורף בעל אורח חיים יבשתי שהסתתר במארב לטרף לא זהיר. מבנה הלסתות השריריות עזר להתמודד עם טרף כבד והשיניים הותאמו לחיתוך בשר. מדיה וקבצים בנושא ברינסוכוס בוויקישיתוף
אור אדרי (שחקן)

אור אדרי (נולד ב-10 בינואר 1988) הוא שחקן ישראלי. אדרי למד משחק אצל יורם לוינשטיין. ב-2014 שיחק ב"הרחק מהיעדרו" בתפקיד אור. ב-2015 התארח בסדרות "שיחות יוצאות" ו"רוני והלהקה". ב-2016 הופיע בתפקיד עצמו ב"גב האומה". באותו השנה שיחק בסדרה "עקרון ההחלפה" בתפקיד אלירן, והתארח ב"לצבי יש בעיה". גילם את דמותו של הנער המצרי פפירוס, בסדרה עלילות ארץ גושן של ערוץ מאיר לילדים. פריצת דרכו הייתה בתפקיד ראשי בסדרה "תאג"ד" בתפקיד בן לולו, בה המשיך לשחק גם בעונתה השנייה. ב-2018 החל לשחק בסדרה "אילת". ב-2021 שיחק בסדרה "זיגי" בתפקיד עומר צפריר. חיים אישיים בין השנים 2016–2017 במשך שנה היה בן זוגה של השחקנית אינה בקלמן. אור אדרי, ברשת החברתית אינסטגרם אור אדרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורי אדרי(הקישור אינו פעיל), באתר של הסוכנות ADD רן בוקר, "תמיד מזמינים אותי לאודישן של מזרחי", באתר ynet, 1 בנובמבר 2016 קיץ ברבנר, ‏אור אדרי: "בתקופת 'תאג"ד' עברו את הגבול - טלפונים בלילה וחדירה לפרטיות", באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2018 יפעת הללי אברהם, ‏הכל כלול מלבד האהבה: אור אדרי ואינה בקלמן נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2017
רובה חוליות

רובה חוליות הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1979, שנכתב ובוים על ידי אילן מושנזון. העלילה מתרחשת באייר תש"י (מאי 1950) בתל אביב, ועיקרה מאבק אלים בין שתי קבוצות נערים, הלומדים באותה כיתה, כשברקע ההורים קשי היום, שחלקם הם ניצולי השואה. הנערים בטוחים שהמלחמה ביניהם על שליטה היא צודקת כמו מלחמתם של המבוגרים. קבוצה אחת מצטיידת בכלי נשק מסוכן, שהם מייצרים בעצמם - רובה חוליות. זה היה קרש עץ ששויף לצורת רובה, ולחלקו הקדמי חברו גומייה עבה התפוסה בהדק. בתור קליע השתמשו בחוליות מתכת ששמשו לתמיכת המזרנים של מיטות סוכנות. קליע כזה היה מסוגל לפצוע קשה או לעקור עין. הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין 1979 (מסגרת סרטי ילדים ונוער) ובפסטיבל לוקרנו 1979, שווייץ. התסריט זכה בפרס על שם שייקה אופיר. יוני שרייבר (אריק רוזן) הוא תלמיד בן 12 בבית ספר בבית ספר של זרם העובדים. הוא נמצא בראש קבוצה הנלחמת בקבוצה שנייה בפיקודו של עדי. יום אחד הוא חוזר מבית הספר ולבדו ומותקף על ידי עדי וקבוצתו שלא לפי הכללים שאסור לתקוף יחיד. ידו נשברת ומגובסת ולהורים ולמורה הוא מספר "שנפל". אביו של יוני (מיקי כפיר) נלחם במלחמת העצמאות ומנהל כעת חנות. אמו של יוני (יהודית סולה) עלתה לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה וכל משפחתה נשארה בפולין. היא נוסעת מדי פעם לחיפה כשמגיעה אניית עולים כדי לראות אם נמצאים בתוכם בני משפחתה. כל ערב היא מאזינה לרדיו להודעות "המדור לחיפוש קרובים". המורה נח (לאו יונג) מחדיר בתלמידים ציונות ומוביל אותם בטיול לכיבוש משלטים כדי לשחרר את ירושלים כמו שעשו הוריהם. הם מתייחסים אליו בלעג מפריעים לו וזוכים לנזיפה ואיומים מהמנהל (לואיס רוזנברג). בשכונה מסתובבת אישה, ניצולת שואה, הנחשבת כמטורפת ומכונה "פלשתינה" (אופליה שטראל). הילדים מתגרים בה וזורקים אבנים על הצריף בו היא גרה בשכונת מחלול. משטר הצנע והמצב הכלכלי הקשה גורם לחלק מהעולים לעזוב את הארץ בכיסוי של "נוסעים לחיפה" וכך גם ידידת המשפחה הניה (מיכאלה מרקוביץ). המלחמה בין הילדים מחריפה. קבוצה יוני מכינה רובי חוליות לקרב המכריע. עדי פורץ לדירתו של יוני וגורם שם הרס. אביו של יוני מבקש ממנו שיפסיק עם המלחמות אך הוא מסרב ואביו מכה אותו בחגורה עד שהאם מפרידה ביניהם. יוני בורח מהבית, מסתתר במקום המסתור של חבורתו ומחכה לקרב. בקרב הסופי עומדים יוני מול עדי. יוני יורה בו מרובה החוליות ועדי נפגע בראשו ונופל. יוני חושב שהרג אותו ובורח לעבר הים. תוך הבריחה הוא נפצע בברכו. על החוף עומדת "פלשתינה" וצועקת לעבר הים. היא מבחינה בו, מתקרבת אליו ומתחילה לטפל בברכו. הוא נרתע בהתחלה אבל היא מכניסה אותו לצריף שם הוא רואה תמונות של ילדיה ומשפחתה שנספו בשואה ומבין שאלימות מובילה לאלימות ואינה פותרת דבר. כאשר חבריו מגיעים לצריף ומתחילים לידות אבנים הוא יוצא לקראתם ומבקש מהם להפסיק. הם קוראים לו גיבור ומבקשים שיצטרף אליהם אבל הוא מעדיף לעזוב אותם ולחזור להוריו. בתפקיד הראשי של יוני שרייבר שיחק אריק רוזן, אז בן 12, לצידו שיחקו גם הילדים יריב רובינשטיין, נדב ברנר ונסים אליעז. בסרט שיחקו גם יהודית סולה, ליאו יונג, מיכאל כפיר, לואיס רוזנברג ואופליה שטראל (בתפקיד פלשתינה). התסריט זכה במענק של משרד המסחר והתעשייה. המפיקים היו הישראלי איתן אבן והאמריקאים ריצ'רד סנדרס וג'ון הארדי, שלושתם למדו ביחד עם אילן מושנזון בלונדון. הצלם היה גדי דנציג, העורך ציון אברהמיאן והמלחין יוסי מר-חיים. עיצוב אומנותי איתן לוי. "רובה חוליות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רובה חוליות", באתר ספר הקולנוע הישראלי "רובה חוליות", באתר אידיבי "רובה חוליות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רובה חוליות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
צומת נהריה

צומת נהריה הוא צומת בנהריה המחבר את כביש 4 עם כביש 8912 (שדרות הנשיא בן צבי) ושדרות הגעתון. הצומת, יחד עם תחנת הרכבת והתחנה המרכזית הסמוכות, מהווה את המרכז התחבורתי של נהריה ובמידה רבה גם של היישובים הקרובים. בחלקו המערבי של הצומת הוקמה בתחילת שנות ה-2000 מזרקת הקשתות שפעלה זמן קצר. במהלך שנת 2016 שודרגה הצומת והוקמה "מזרקת התותח", המזרקה בנויה ממדרגות צרות בצורת מלבן, ובמרכזה הוצב תותח מתוצרת ברית המועצות שירה לעבר העיר נהריה, ונלקח כשלל בידי צה"ל במהלך מלחמת לבנון הראשונה. בשנת 2021 הועבר התותח למדשאה הסמוכה לצומת ב"פארק הניצחון" בעיר, ובמקומו הוצב מייצג סירת מפרש המחליפה אורות בלילה. מייצג זה נבחר על ידי תושבי העיר. בשנת 2019 נחנך גשר מיתרים להולכי רגל העובר מעל הצומת, שנקרא בשם "גשר מיתרי עד", לזכרם של תושבי נהריה הנופלים והנופלות במערכות ישראל ופעולות האיבה. הגשר מחבר את תחנת הרכבת עם "קניון סטאר" הסמוך, וכן עם חניון הרכבת, ללא מעבר דרך הרמזורים בצומת. התושבים קבעו: מייצג הסירה שיחליף את התותח המיתולוגי, באתר בלינקר, ‏2021-03-17 סוף סוף: גשר המיתרים בנהריה נפתח, באתר בלינקר, ‏2019-03-25 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריקרדו אווילה

ריקרדו גווארדיה אווילה (בספרדית: Ricardo Guardia Ávila; נולד ב-4 בפברואר 1997) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת הקשר האחורי בסוליה. אווילה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת צ'וריאו בה שיחק שתי עונות. ב-29 באוגוסט 2016 הושאל לקופר מליגת העל הסלובנית, אך לא רשם בה ולו דקת משחק אחת. ב-1 ביולי 2017 הצטרף לגנט מליגת העל הבלגית והצטרף לקבוצת המילואים. בקיץ 2018 חתם באוניברסיטריו מליגת העל הפנמית. ב-24 בינואר 2019 אווילה הושאל לריאל מונרכס. בצעירותו, אווילה שיחק בנבחרת הנוער של פנמה. ב-10 באוגוסט 2016 אווילה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד גואטמלה. אווילה השתתף עם נבחרת פנמה במונדיאל 2018. מדיה וקבצים בנושא ריקרדו אווילה בוויקישיתוף ריקרדו אווילה, באתר Transfermarkt ריקרדו אווילה, באתר Soccerway ריקרדו אווילה, באתר WorldFootball.net ריקרדו אווילה, באתר National Football Teams ריקרדו אווילה, באתר FootballDatabase.eu ריקרדו אווילה, באתר ESPN
לנצ'יה D24

לנצ'יה D24 (באיטלקית: Lancia D24) היא מכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1953–1954. המהנדס, התעשיין וחובב מכוניות המרוץ, בנו של מייסד "לנצ'יה", ג'יאני לנצ'יה (אנ') ייסד את קבוצת המרוץ של היצרן לנצ'יה - Scuderia Lancia. עבור קבוצת המרוץ פותחה ונבנתה סדרת רכבי המרוץ "D", שפעלה בין השנים 1949 - 1955. דגמי "לנצ'יה D24" התחרו במרוצי מכוניות בין השנים 1953–1954. יוצרו 9 יחידות. מושב נהג בלבד. מערכת היגוי - מימין. מארז מסגרת חלל צינורי. מנוע קדמי אורכי. מנוע קירור מים. 3 מאיידים מסוג "Weber 46 DCF3". קיבולת מכל דלק - 110 ליטר, ממוקם בחלק האחורי של הרכב, אליו מחובר מכל דלק נוסף, עם קיבולת של 50 ליטר. מערכת חשמל - 12 וולט. 1. מספר רישוי: TO151241, אושרה לתנועה מ-20 באוגוסט 1953, התחרתה במרוץ 6 השעות של נורבורגרינג ומרוץ 12 השעות של סברינג. 2. מספר רישוי: TO151240, אושרה לתנועה מ-20 באוגוסט 1953, התחרתה במרוץ 6 השעות של נורבורגרינג ומרוץ "Carrera Panamericana" (אנ'). 3. מספר רישוי: TO151544, אושרה לתנועה מ-6 בספטמבר 1953, התחרתה ב מרוץ 12 השעות של סברינג, מרוץ "Carrera Panamericana" (אנ') ומרוץ "Coppa della Toscana" (איט'). 4. מספר רישוי: TO 152974, אושרה לתנועה מ-6 באוקטובר 1953, התחרתה במרוץ "Carrera Panamericana" (אנ'), מרוץ 12 השעות של סברינג ומרוץ מילה מילייה. 5. מספר רישוי: TO 157846, אושרה לתנועה משנת 1954, התחרתה במרוץ "Carrera Panamericana" (אנ'), בשנת 1955 ניתנה לנשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון. 6. מספר רישוי: TO162250, אושרה לתנועה משנת 1954, התחרתה במרוץ מילה מילייה. 7. מספר רישוי: TO162251, אושרה לתנועה משנת 1954, התחרתה במרוץ מילה מילייה נהוגה על ידי "Piero Taruffi" (איט'). 8. מספר רישוי: TO162249, אושרה לתנועה משנת 1954, התחרתה במרוץ מילה מילייה נהוגה על ידי "Eugenio Castellotti" (איט'). 9. מספר רישוי: TO162249, אושרה לתנועה משנת 1954, התחרתה במרוץ מילה מילייה. "לנצ'יה D24" "לנצ'יה D24" - מבט לתא הנהג "לנצ'יה D24" במרוץ "טור-דה סיציליה" (Giro di Sicilia), שנת 1954 (נוהג: "Piero Taruffi" (איט'), במרכז: ג'יאני לנצ'יה (אנ')) "לנצ'יה D24" "לנצ'יה D24" לנצ'יה מדיה וקבצים בנושא לנצ'יה D24 בוויקישיתוף לנצ'יה D24, סרטון באתר יוטיוב "לנצ'יה D24" supercars.net/blog/1953%E2%86%921954-lancia-d24-sport לנצ'יה - היסטוריה fcagroup.com/it-IT/group/history/Documents/Lancia_Storie_di_innovazione_tecnologica_nelle_automobili שלום ג'יאני לנצ'יה quattroruote.it/news/eventi/2014/07/04/lutto_nel_mondo_dell_auto_addio_a_gianni_lancia
סבסטיאן לארסון

בנגט אולף סבסטיאן לארסון (בשוודית: Bengt Ulf Sebastian Larsson; נולד ב-6 ביוני 1985) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר. לארסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסקילסטונה ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של ארסנל. ב-27 באוקטובר 2004 לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה האנגלי נגד מנצ'סטר סיטי. ב-1 בפברואר 2006 לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2–3 נגד ווסטהאם יונייטד. באוגוסט 2006 לארסון הושאל לברמינגהאם סיטי עם אופציה לרכישה. בינואר 2007 לארסון חתם על חוזה בקבוצה תמורת מיליון פאונד. באפריל 2007 לארסון הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שפילד ונסדיי. עם עלייתה של ברמינגהאם לפרמייר ליג, לארסון נדחק מההרכב וזכה לחזור אליו אחרי מינויו של אלכס מקליש לאימון הקבוצה. בדצמבר 2007 הבקיע את שער הליגה הראשון שלו בפרמייר ליג נגד טוטנהאם הוטספר, שהביא לקבוצתו ניצחון ראשון אחרי שלושה חודשים. ב-22 ביוני 2011 חתם בסנדרלנד, אליה הגיע בהעברה חופשית. לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ליברפול, בו גם הביע את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-9 באוגוסט 2017 לארסון חתם בהאל סיטי. 3 ימים לאחר מכן, לארסון ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–4 נגד בורטון אלביון. ב-30 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–6 נגד ברמינגהאם סיטי. ב-11 ביוני 2018 לארסון חזר לשוודיה וחתם במאלמה. לארסון זומן לראשונה לסגל נבחרת שוודיה באוקטובר 2007. בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד טורקיה. לארסון נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. ב-29 במרץ 2011 לארסון הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-9 ביוני 2018 לארסון ערך את הופעתו ה-100 במדי נבחרת שוודיה במשחק ידידות נגד פרו. א.י.ק. סולנה ליגת העל השוודית: 2018 ברמינגהאם סיטי גביע הליגה האנגלי: 2010/2011 אישיים כדורגלן העונה של ברמינגהאם סיטי: 2007/2008 כדורגלן העונה של השחקנים בברמינגהאם סיטי: 2007/2008 שער העונה בברמינגהם סיטי: 2007/2008 כדורגלן העונה של האוהדים בסנדרלנד: 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא סבסטיאן לארסון בוויקישיתוף סבסטיאן לארסון, באתר Transfermarkt סבסטיאן לארסון, באתר Soccerway סבסטיאן לארסון, באתר BDFutbol סבסטיאן לארסון, באתר WorldFootball.net סבסטיאן לארסון, באתר National Football Teams סבסטיאן לארסון, באתר FootballDatabase.eu סבסטיאן לארסון, באתר ESPN
יאן בדנארק

יאן קספר בדנארק (בפולנית: Jan Kacper Bednarek; נולד ב-12 באפריל 1996) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בסאות'המפטון ובנבחרת פולין. בדנארק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לך פוזנן. ב-23 בספטמבר 2013 בדנארק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–2 נגד פיאסט גילוויציה. בעונת 2015/2016 הושאל לגורניק לצ'זנה, ובסיום העונה חזר לפוזנן. ב-1 ביולי 2017 בדנארק חתם לחמש שנים בסאות'המפטון מהפרמייר ליג תמורת 5 מיליון פאונד. רק, ב-14 באפריל 2018 בדנארק ערך את הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לצ'לסי. ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לאסטון וילה. ב-4 בספטמבר 2017 בדנארק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בניצחון 0–3 נגד קזחסטן. בדנארק נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד יפן ב-28 ביוני. נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022. מדיה וקבצים בנושא יאן בדנארק בוויקישיתוף יאן בדנארק, ברשת החברתית פייסבוק יאן בדנארק, ברשת החברתית אינסטגרם יאן בדנארק, באתר Transfermarkt יאן בדנארק, באתר Soccerway יאן בדנארק, באתר BDFutbol יאן בדנארק, באתר WorldFootball.net יאן בדנארק, באתר National Football Teams יאן בדנארק, באתר FootballDatabase.eu Czesław Michniewicz ogłosił kadrę na mundial w Katarze באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפולנית, 10 בנובמבר 2022 (בפולנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.