laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החוק הראשון של התרמודינמיקה

החוק הראשון של התרמודינמיקה הוא הכללה של חוק שימור האנרגיה שמוסיפה את האפשרות של שינוי באנרגיה של מערכת דרך מעבר חום אליה או ממנה, ולא רק דרך עבודה. בכך הוא מאפשר הרחבה של מושג שימור האנרגיה מתחום המכניקה הרגילה לתחום התרמודינמיקה. מבחינה אינטואיטיבית, החוק אומר שאנרגיה של מערכת מורכבת מהחום שאגור בתוכה ומהיכולת שלה לבצע עבודה. כלומר, באופן בסיסי בטבע, אנרגיה יכולה לבוא לידי ביטוי בצורות של חום או עבודה בלבד ולכן על מנת לחשב את האנרגיה של מערכת יש לסכום שני גדלים שונים אלה. הניסוח הפורמלי של החוק נתון על ידי:   Δ U = Q − W {\displaystyle \ \Delta U=Q-W} כאשר U {\displaystyle U} היא האנרגיה הפנימית של המערכת, W {\displaystyle W} העבודה שהמערכת ביצעה על הסביבה ו- Q {\displaystyle Q} החום שזרם לתוך המערכת. עבור שינויים אינפיניטיסמאליים החוק נכתב בצורה:   d U = δ Q − δ W {\displaystyle \ dU=\delta Q-\delta W} , הסימון δ {\displaystyle \delta } מעיד שהשינויים בחום ובעבודה אינם ביטויים המהווים דיפרנציאל שלם, משום שהחום והעבודה אינן פונקציות מצב של המערכת, התלויות רק במצב הנוכחי של המערכת. בתהליכים הפיכים אפשר לכתוב את החוק בצורה:   d U = T d S − P d V {\displaystyle \ dU=TdS-PdV} , כאשר T {\displaystyle T} היא הטמפרטורה, S {\displaystyle S} האנטרופיה, P {\displaystyle P} הלחץ ו- V {\displaystyle V} הנפח. הביטוי לעבודה שנעשתה על המערכת הוא   δ W = − P d V {\displaystyle \ \delta W=-PdV} . ניתן לקבל ביטוי זה על ידי חישוב הגידול בנפח של מערכת לכיוון אחד במרחק d x {\displaystyle dx} , כנגד לחץ P {\displaystyle P} , כאשר שטח המגע בין המערכת לבין הסביבה הוא A {\displaystyle A} . במקרה זה העבודה האינפיטיסימאלית שהמערכת מבצעת היא: δ W s y s → s u r = F ⋅ d x = P A ⋅ d V A = P d V {\displaystyle \delta W_{sys\rightarrow sur}=F\cdot dx=PA\cdot {\frac {dV}{A}}=PdV} . העבודה שמתבצעת על המערכת שווה בגודלה והפוכה בסימנה לעבודה שהמערכת מבצעת, ולכן הביטוי המתקבל הוא:   δ W = − P d V {\displaystyle \ \delta W=-PdV} . ניתן להסביר אינטואיטיבית את הערך השלילי של העבודה בכך שכשהמערכת מגדילה את הנפח, הכוח שמופעל עליה פועל נגד כיוון ההתפשטות שלה, ואילו כאשר נפח המערכת קטן, הכוח שמופעל עליה פועל עם כיוון ההתכווצות. לכן הסימן של העבודה שמתבצעת על המערכת יהיה תמיד הפוך לסימן של ההתפשטות: כאשר המערכת מתפשטת נקבל עבודה שלילית, וכאשר היא מתכווצת נקבל עבודה חיובית. ערך מורחב – חום (פיזיקה) הביטוי לחום שנכנס למערכת הוא δ Q = T d S {\displaystyle \delta Q=TdS} . δ Q {\displaystyle \delta Q} אינו דיפרנציאל שלם, כלומר הגודל Q {\displaystyle Q} אינו פונקציית מצב, ולכן היה צורך למצוא גודל שהוא כן פונקציית מצב ושעבורו יהיה אפשר לכתוב דיפרנציאל. לשם כך נטבע מושג האנטרופיה. הסימן הוא חיובי, שכן כאשר זורם חום למערכת, גדלה האנטרופיה שלו. איבר נוסף שנכנס לחוק לעיתים קשור באפשרות להוצאת או הוספת חלקיקים למערכת. איבר זה הוא ∑ i μ i d N i {\displaystyle \sum _{i}\mu _{i}dN_{i}\,\!} , כאשר N i {\displaystyle N_{i}} הוא מספר החלקיקים מסוג i {\displaystyle i} במערכת, ו μ i {\displaystyle \mu _{i}} הוא הפוטנציאל הכימי עבור סוג זה, כך שאפשר לכתוב את החוק כך:   d U = T d S − P d V + ∑ i μ i d N i {\displaystyle \ dU=TdS-PdV+\sum _{i}\mu _{i}dN_{i}} .
פשפשים

פִּשְׁפְּשִׁים (שם מדעי: Heteroptera) היא תת-סדרה בעלת גלגול חסר בסדרת הפשפשאים. תת-סדרה זו מחולקת לשבע אינפרא-סדרות המכילות כ-50 אלף מינים מתוכם ידועים בארץ כ-700. משמעות השם בלטינית הוא כנף (pteron) שונה (Hetero) מאחר שבניגוד לסדרת החיפושיות שלהן כנף חפייה עשויה ממקשה אחת, לרוב הפשפשים כנפיים העשויות מחלק מוקשה בבסיסם וממברנה בסופם. כנפיי חפייה אילו נקראות hemelytra (בלטינית: חצי כנף חפייה). בזמן מנוחה קצה כנפי החפייה מונחות זו על זו וחושפות מגנית באזור בסיס הכנפיים. פשפשים נפוצים בכל העולם וניתן למוצאם כמעט בכל בית גידול, על צמחייה, במים מתוקים ומלוחים, מתחת לאדמה ואפילו בשלג, הם החרקים היחידים שניתן למצוא באמצע האוקיינוס. מרביתם צמחוניים, חלקם טורפים חרקים אחרים ומקצתם אף ניזונים מיונקים. לחרקים אלו חדק היוצא מתחתית או קדמת הראש ומשמש אותם כצינור יניקת המזון והעברת רוק או ארס. בזמן מנוחה החדק נח מתחת לגוף. לאחרונה התגלה שפשפשים מסוימים מצפים את גופם ורגליהם בשרף דביק, פעולה שמסייעת להם לצוד טרף. למעט פשפש המיטה, שנדיר יחסית למוצאו בישראל, הפשפשים אינם טפילים בבני האדם אך בזכות סוג יחיד זה שמם ידוע לשמצה. פשפש זה אינו מעביר מחלות אך גורם לגרד בדומה לעקיצת יתוש. לרוב פשפשים אינן נשאי מחלות הפוגעות באדם בניגוד לחרקים אחרים כגון יתושים, פרעושים, זבובים וקרציות, עם זאת בדרום אמריקה מספר פשפשים בתת-המשפחה Triatominae עלולים להעביר את מחלת צ'אגאס. בעברית נוטים להתבלבל בין פשפשים ופרעושים אך מדובר בסדרות שונות לחלוטין ולמען ההבהרה לא קיימת טפילות של פשפשים עבור כלבים וחתולים או עבור כל חיית מחמד אחרת. נזקים עקיפים לבני האדם מאופיינים בדרך כלל בפגיעה בגידולים חקלאיים כאשר כמות הפשפשים מתרבה באופן לא מבוקר ועלולה לפגוע בפריון הגידולים או אף להמיתם. מצד שני הם יכולים לעזור לחקלאים, נהוג לעיתים להשתמש בפשפשים טורפים כמדבירים ביולוגים. פיזורם בשדה חקלאי יכול לחסל מזיקים שונים ללא צורך בחומרי הדברה. לרוב הפשפשים מחושים רזים בעלי 4–5 פרקים. חדק בעל 3–4 פרקים הנח מתחת לגוף כאשר אינו בשימוש. קצה הכנפיים בעלות מרקם ממברני דק נחות אחת על השנייה ופיסת הרגל (tarsus) מורכבת מ2–3 פרקים. קל יחסית להבדיל בין פשפשים לחרקים אחרים לפי החדק ובמקרה של כנפיים מפותחות, לפי הממברנה בקצה האחורי של הכנף והתפר בין הכנפיים. ברוב החרקים כנפי החפייה מונחות בזמן מנוחה זו ליד זו כך שהתפר ביניהן חוצה את הגב במרכזו ומחלק אותו לשני חלקים שווים. אצל הפשפשים קצה הכנף נח על קצה הכנף השני כך שהתפר ביניהן אינו מגיע עד הקצה האחורי של הגוף אלא מתווה לרוב צורת X, או שאינו נראה כלל במקרים בהם המגנית גדולה במיוחד - כמו במשפחת ה-Scutelleridae או במינים אחדים ממשפחת התריסיתיים. * Ochteridae ומשפחה נוספת שאיננה ידועה מהארץ Gelastocoridae חיים בעיקר על האדמה או על גדת מקורות מים מתוקים בדומה ל-Leptopodomorpha ובניגוד לשאר המשפחות באינפרא-סדרה Nepomorpha. מיקומם הטקסונומי, נכון להיום, איננו ברור לחלוטין. יונת אשחר, הפשפש הדביק, אתר מכון דוידסון, 15 במאי 2023 פשפשים, באתר ITIS (באנגלית) פשפשים, באתר NCBI (באנגלית) פשפשים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פשפשים, באתר GBIF (באנגלית) פשפשי ישראל באתר הטבע של עוז ריטנר מילון בעלי חיים: סדרות החרקים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית Freidberg A. (1997). The Entemofauna of Israel—Species Numbers, Research & Conservation. Ecol Environ 4:141–147 הפשפש הדביק, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, ‏2023-05-15
ציקדות

ציקדות (שם מדעי: Auchenorrhyncha) היא תת-סדרה של חרקים בעלי גלגול חסר מסדרת הפשפשאים, הכוללת את רוב המשפחות שהוגדרו בעבר תחת סדרת אחידי הכנף. במקומות בהם מצויים הציקדות ניתן למצוא שאריות נֶשֶׁל לעיתים בצורה ממש דומה לציקדה עצמה רק בצורה שקופה (ראו תמונה). תפוצת הציקדות היא כלל עולמית. מאפיין ידוע של תת-סדרה זו הוא קולות הצרצור שחרקים אלו משמיעים כצורת תקשורת. הם ניזונים מלשד צמחים בלבד לעיתים מינים מסוימים ניזונים ממין צמח יחיד. כל הציקדות יבשתיות. במזרח ארצות הברית וקנדה קיים סוג של ציקדה המכונה ציקדה מחזורית. סוג זה נוהג להגיח ממקום משכנו התת-קרקעי במחזורים קבועים של 13 או 17 שנה. בבוא מועד זה, המשתנה ממין למין, הם יוצרים נחילים עצומים, ומשמיעים רעש מחריש אוזניים. עקב מנהגם זה, זיהו אותם המתיישבים המקומיים עם הארבה, למרות שאין קשר בין שני מיני חרקים אלה. מחושים קצרים המסתיימים בזיף. חדק בעל שלושה פרקים מחובר לצידו התחתון של הראש. שני זוגות כנפיים קרומיות. פיסת הרגל עשויה משלושה פרקים. עיניים קטנות בשני צידי הגוף. בעבר נקראה תת-סדרה זו Cicadina והשתייכה לסדרת אחידי כנף. בתת-הסדרה שתי על-משפחות, עפרוניתים (Fulgoroidea) וציקדים (Cicadoidea). בארץ ישראל ידועים כ-280 מינים. ציקדיים Cicadidae קצפיות Cercopidae גבנוניתיים Membracidae ציקדיתיים Cicadellidae על משפחה עפרוניתים Fulgoroidea Tanna japonensis - סוג ציקדה אשר נפוץ ביפן מדיה וקבצים בנושא ציקדות בוויקישיתוף AP, בארצות הברית מתכוננים למתקפת הציקדות הגדולה זה מאות שנים, באתר ידיעות אחרונות, 5 באפריל 2024 ציקדות, באתר ITIS (באנגלית) ציקדות, באתר NCBI (באנגלית) Cicada sounds, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:59) נעה שפיגל, השירים שמפיקים החרקים עלולים לשמש נגדם, באתר הארץ, 30 במרץ 2018 טריליוני ציקדות עומדות להפציע בארה"ב לאחר 17 שנה מתחת לאדמה, באתר הארץ, 11 במאי 2021 דרור בורשטיין, אבותיה של מקהלת החרקים הזו הופיעו לפני 300 מיליון שנים. כעת המקהלה חוזרת, באתר הארץ, 12 במאי 2021 יונה לייבזון, ‏פלישת החרקים: אחרי כמעט 20 שנה מתחת לאדמה, ציקדות תוקפות את ארה"ב, באתר ‏מאקו‏, 31 במאי 2021 גרדיאן, שני נחילים של טריליוני ציקדות בוקעים במקביל בארה"ב, באתר הארץ, 18 באפריל 2024 מדובר במספריים ראשוניים, מה שמקטין את הסיכוי לשנה בה מחזורי הבקיעה יחפפו, וזאת על מנת לשמור על ייחוד גנטי לוטם אליהו, ‏פעם ב-13 שנים, באתר "הידען", 7 באוגוסט 2011 גרדיאן (2024-04-18). "שני נחילים של טריליוני ציקדות בוקעים במקביל בארה"ב". הארץ. נבדק ב-2024-04-20.
אוואש

אוואש (באמהרית: አዋሽ) הוא אחד הנהרות הגדולים באתיופיה ואורכו כ-1,200 ק"מ. הנהר נובע דרומית-מערבית לבירה אדיס אבבה וזורם תחילה מזרחה. לאחר מכן פונה בקשת רחבה וזורם לכיוון צפון, ולבסוף הוא פונה לכיוון מזרח ונשפך לשורה של שש ימות ביניהן הוא מחבר. הימה האחרונה היא אגם אַבְּהֶה על גבול ג'יבוטי, כ-100 ק"מ מערבית לחופי האוקיינוס ההודי. אגן ההיקוות של הנהר סגור והוא משתרע על חלקים נרחבים ממדינות אורומיה, אמהרה, סומלי ועפר. בני אדם חיו בעמק האוואש משחר היות המין האנושי, ובעמק הנהר המרכזי נמצאו שרידיהם של מספר הומינינים. עמק הנהר התחתון הוא מולדתם המסורתית של העפרים, וחלקו העליון יושב במאה ה-16 על ידי האורומו. ב-1960 הוקם סכר הידרואלקטרי על נהר האוואש, כ-75 ק"מ מאדיס אבבה וזה יצר אגם מלאכותי בשטח של 180 קמ"ר. חלקו המרכזי של האוואש, ממזרח לאדיס אבבה, הוא הגבול הדרומי של "הפארק הלאומי אוואש" המשתרע מאז שנת 1966 על שטח של 756 קמ"ר. חלקו התחתון הוכרז בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו שקבע: The Awash valley contains one of the most important groupings of palaeontological sites on the African continent. The remains found at the site, the oldest of which date back at least 4 million years, provide evidence of human evolution which has modified our conception of the history of humankind. The most spectacular discovery came in 1974, when 52 fragments of a skeleton enabled the famous Lucy to be reconstructed. "עמק האוואש מכיל את אחד ממקבצי האתרים הפלאונטולוגיים החשובים ביבשת אפריקה. הממצאים שנתגלו באתר, ושהעתיקים שבהם מתוארכים ללפני 4 מיליוני שנים לפחות, מספקים עדות להתפתחות האנושית אשר שינתה את תפיסתינו באשר להתפתחות המין האנושי. הממצא החשוב ביותר נתגלה ב-1974, כאשר 52 חלקי שלד אפשרו את הרכבתה של לוסי המפורסמת". לוסי (שלד) פלאונטולוגיה פלאואנתרופולוגיה מדיה וקבצים בנושא אוואש בוויקישיתוף אוואש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנימוקי ההחלטה מדויק יותר לנקוט במושג פלאואנתרופולוגיה
מחלף רוקח

מחלף רוקח הוא מחלף הנמצא בצפון תל אביב ומחבר את נתיבי איילון (כביש 20) לשדרות רוקח בעיר. המחלף נפתח לתנועה בינואר 1989. בשונה מרוב מחלפי נתיבי איילון, ציר שדרות רוקח עובר מתחת לשני גשרים של איילון דרום וצפון וגשרי רכבת. ברוב מחלפי נתיבי איילון חוצה ציר התנועה העירוני את הדרך המהירה באמצעות גשר בודד מלמעלה. כל שמונת כיווני המעבר קיימים במחלף, באמצעות מערכת של רמפות ורמזורים, ואף קיים חיבור מהמחלף לכביש הגישה לאוניברסיטת תל אביב. בסמוך ומדרום למחלף שפך נחל איילון לנחל הירקון. נחלי הירקון ואיילון זורמים בדרך כלל ללא כל הפרעה לתנועה, אך בזמן סופות גשמים הם עלולים לעלות על גדותיהם ולהציף את המחלף. לשם כך הוקמה במקום מערכת מדידה ובקרה מיוחדת, העוקבת אחר מפלס המים באזור ומספקת התרעה להצפה במקרה הצורך. ליד המחלף נמצאים מוקדי עניין רבים, כגון אוניברסיטת תל אביב, מרכז הירידים והקונגרסים, הלונה פארק ותחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה. בסמוך למחלף נמצאת ההתפצלות של מסילת הרכבת הירקון ממסילת החוף הנקראת צומת תל ברוך (מסילת איילון מתחילה בתחנת הרכבת תל אביב מרכז ודרומה, זאת למרות שנחל איילון נמשך גם צפונה לה). בעתיד צפוי להתחבר למחלף מכיוון מזרח כביש איילון מזרח. נפתח המחלף החדש המחבר את שדרות רוקח ונתיבי איילון, מעריב, 2 בינואר 1989
ערפילית ראש הסוס

ערפילית ראש הסוס (ידועה גם כ-Barnard 33 או כ-IC 434) היא ערפילית בליעה בקבוצת הכוכבים אוריון. מרחקה מכדור הארץ כ-1,500 שנות אור וקוטרה כ-3 שנות אור. קוטר צוואר הסוס של הערפילית כ-0.82 שנות אור. הערפילית ידועה בשל צורתה המיוחדת, המזכירה ראש סוס, ומכאן שמה. הערפילית חיוורת, ולא ניתן לראות אותה בעין בלתי מזוינת. בטלסקופ, היא אחד מגרמי השמים הקלים ביותר לזיהוי בשל צורתה הייחודית. הערפילית התגלתה בשנת 1888 על ידי האסטרונומית וילמינה פלמינג במצפה הכוכבים של הרווארד קולג', השייך לאוניברסיטת הרווארד. הערפילית מורכבת מענני אבק כהה וגזים מסתחררים. הזוהר האדום שבה נוצר כתוצאה מגז מימן, מיונן על ידי מערכת של חמישה כוכבים הנקראת σ באוריון מתחת לחגורת אוריון הממוקמת מאחורי הערפילית. הערפילית אפילה בשל האבק הסמיך שבה. ניתן לראות סילוני גז הנפלטים מהערפילית בשל השדה המגנטי החזק שבה. בבסיס הערפילית ישנן נקודות בוהקות שהן כוכבים צעירים בהיווצרות. הערפילית נמצאת בקבוצה הכוכבים אוריון. בישראל, היא ניתנת לצפייה בחורף בשעות הערב. היא נמצאת בחגורת אוריון הנראית כשלושה כוכבים זה אחר זה, ליד אלניטק - הכוכב התחתון מהשלושה. בהירות נראית הערפילית נמוכה והצפייה בה מצריכה שימוש בטלסקופ טוב באתר שאין בו זיהום אור. מדיה וקבצים בנושא ערפילית ראש הסוס בוויקישיתוף אודות ערפילית ראש הסוס, מתוך הספרייה הווירטואלית של המרכז לטכנולוגיה חינוכית ערפילית ראש הסוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערפילית ראש הסוס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
נמברין אנחבאיאר

נמברין אנחבאיאר (במונגולית: Намбарын Энхбаяр; נולד ב-1 ביוני 1958) הוא מדינאי מונגולי, שכיהן כנשיא מונגוליה בשנים 2005–2009. אנחבאיאר כיהן כשר התרבות של מונגוליה בין השנים 1992 ו-1996. בשנת 1997 התמנה אנחבאיאר למנהיג המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה, מפלגת האופוזיציה הפוסט-קומוניסטית. תחת הנהגתו זכתה מפלגה זו בניצחון בבחירות של שנת 2000 והוא עצמו נבחר לתפקיד ראש ממשלת מונגוליה. לאחר שמפלגתו איבדה חצי ממושביה בבית הנבחרים המונגולי בבחירות של שנת 2004 היא נאלצה לחבור לממשלת אחדות עם הגוש הדמוקרטי. כתוצאה מכך נאלץ אנחבאיאר לוותר על תפקידו כראש ממשלה והוא התמנה לדובר החוראל הגדול. בבחירות שנערכו ב-22 במאי 2005 נבחר אנחבאיאר לתפקיד הנשיא ברוב של 53.4% מהקולות. אנחבאיאר אחראי לשינוי במפלגתו, מאידאולוגיה קומוניסטית לאידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית ונחשב לחסיד משנתו הפוליטית של טוני בלייר. בבחירות הבאות לנשיאות, שנערכו במאי 2009, הפסיד אנחבאיאר לצחיאגיין אלבגדורג' בפער של כשלושה אחוזים. מדיה וקבצים בנושא נמברין אנחבאיאר בוויקישיתוף נמברין אנחבאיאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיק קונטינו

דיק קונטינו (באנגלית: Dick Contino;‏ 17 בינואר 1930 - 19 באפריל 2017) הוא זמר אמריקאי ואקורדיוניסט. קונטינו החל לבצע מחזות שונים בלוס אנג'לס, ולאחר מכן, בשנת 1946, הוא החל לקבל גם תשומת לב פרסומית, שהלכה והתגברה עד לביסוס מעמדו ככוכב. מעמדו ככוכב דעך ונקטע לזמן מה, במהלך מלחמת קוריאה, משום שקונטינו התעלם מצו הגיוס שקיבל, ונכלא לכמה חודשים. לאחר ריצוי עונשו התגייס לכוחות הצבא של ארצות הברית. מעשיו של קונטינו נחשב לשערורייה בקרב הציבור האמריקאי, והקריירה של קונטינו חוותה נפילה רצינית, אך למרות זאת הוא המשיך לנגן ואף לשחק בכמה סרטים, משנת 1950 עד לשנת 1960. ג'יימס אלרוי כתב על בסיס חוויותיו של קונטינו במלחמת קוריאה נובלה - "Dick Contino's Blues". מדיה וקבצים בנושא דיק קונטינו בוויקישיתוף דיק קונטינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיק קונטינו, באתר AllMovie (באנגלית) דיק קונטינו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דיק קונטינו, באתר MusicBrainz (באנגלית) דיק קונטינו, באתר Discogs (באנגלית) דיק קונטינו, באתר Songkick (באנגלית) דיק קונטינו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ראס דשן

ראס דֶשֶן או ראס דֶגֶ'ן (באמהרית: ራስ ዳሸን – "ראש שומר") הוא ההר הגבוה באתיופיה והרביעי באפריקה כולה, והוא נישא לגובה של 4,533 מטר במזרח הרי סימן. ההעפלה המתועדת הראשונה של תיירים מאירופה להר הייתה ב-1841, אולם לאור האקלים הנוח השורר באזור בעונה היבשה, ונקודות היישוב הסמוכות לפסגה, מעריכים כי העפילו אליה פעמים רבות קודם לכן. כיום מעפילים רבים אל פסגת ההר במסגרת טיולים רגליים ב"פארק הלאומי הרי סימן". על שם ההר נקרא אנסמבל ראס דשן. מדיה וקבצים בנושא ראס דשן בוויקישיתוף Photo-iss016e010784[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק] (הקישור אינו פעיל, 30 במאי 2022) הגיאוגרפיה של אתיופיה | גילי חסקין – מדריך טיולים ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יומג'אגין טסדנבאל

יומג'אגין צדנבאל (במונגולית: Юмжаагийн Цэдэнбал;‏ 17 בספטמבר 1916 – 20 באפריל 1991) היה מנהיג קומוניסטי במונגוליה משנות ה-40 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20. בחייו הפוליטיים כיהן כראש ממשלה, נשיא והמזכיר הכללי של המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה. צנדבאל מונה למזכ"ל כבר ב-1940, אך המפלגה נשלטה בידי המנהיג הטוטליטרי הורלוגין צ'ויבלסאן. עם מותו של צ'ויבלסאן ב־1952, הפך צנדבאל לראש הממשלה וכיהן בתפקיד זה 22 שנים, עד 1974. ב-1984 נאלץ צנדבאל לפרוש מתפקידו כמזכ"ל המפלגה, ועקר לברית המועצות עם אשתו, שהייתה ממוצא רוסי. הוא נפטר ברוסיה ב-1991. מדיה וקבצים בנושא יומג'אגין טסדנבאל בוויקישיתוף יומג'אגין טסדנבאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סייפן (דג)

סייפן (שם מדעי: Xiphophorus) הוא סוג ממשפחת הגמבוזיים. קל להבדיל בין הזכרים לנקבות בעזרת ה"סייף" המעטר את זנבות הזכרים ונתן לדג את שמו. כיום קיימים גזעים שונים של סייפנים בעלי צבעים מיוחדים, בטן נפוחה, סייף גם אצל נקבות (שלא שינו את מינן), צורת זנב מיוחדת או סייף ארוך במיוחד. מין האבטיפוס (type species) של הסוג הוא סייפן מצוי. מדיה וקבצים בנושא סייפן בוויקישיתוף סייפן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סייפן, באתר ITIS (באנגלית) סייפן, באתר NCBI (באנגלית) סייפן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סייפן, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטובוס דו-קומתי

אוטובוס דו-קומתי (נקרא גם אוטובוס קומתיים) הוא אוטובוס בעל שתי קומות. אוטובוסים דו-קומתיים נפוצים במיוחד במערכות התחבורה הציבורית בבריטניה, וכמו גם בערים גדולות נוספות באירופה, ובאסיה, כאשר הדוגמה האיקונית ביותר היא האוטובוס האדום של לונדון, ובפרט המודל AEM Routemaster (אנ') אשר היה מיוצר בין השנים 1954 עד 1968. ישנם שני סוגי אוטובוסים דו-קומתיים - בסוג הראשון הקומה העליונה היא בעלת גג סגור והוא נמצא בעיקר בשימוש בקווי התחבורה הציבורית בערים הגדולות, בסוג השני הגג של הקומה העליונה פתוח, והוא פופולרי במיוחד עבור תיירים. בישראל חברת אגד הפעילה אוטובוסים דו-קומתיים בין השנים 1984 עד 2013. האוטובוס הדו-קומתי הראשון (שנבנה על ידי החברה הגרמנית ניאופלן (אנ')) הגיע לישראל לראשונה ב-26 באוגוסט 1984, כאשר בתחילה במשך תקופת ניסיון בוצעו 434 נסיעות מבחן עם ארבעה קווים שונים, בהם האוטובוס נסע בסך הכל 195,583 קילומטרים וכתוצאה מכך החלה התעניינות ציבורית רחבה בשימוש באוטובוס דו-קומתי. בשנת 1988 נחתם הסכם בין חברת אגד לחברת ניאופלן אשר במסגרתו אגד הזמינה 20 אוטובוסים דו-קומתיים אשר יכנסו לשימוש עוד במהלך שנה זו, כאשר 30 אוטובוסים דו-קומתיים נוספים יוזמנו בשנה שלאחר מכן. האוטובוסים הדו-קומתיים החלו להגיע לישראל במהלך שנת 1989, ושימשו בעיקר בקווים תל אביב-ירושלים, תל אביב-חיפה, תל אביב-באר-שבע ובקווי אילת. עם זאת, בשל בעיות אמינות של הדגמים הדו-קומתיים, הדבר הוביל לבסוף לירידה הדרגתית בשימוש בהם. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 חדלה אגד להשתמש באוטובוסים הדו-קומתיים בקו המרכזי האחרון שהפעיל אותם - קו תל אביב-ירושלים (קו 480). במשך תקופה מסוימת נעשה שימוש באוטובוסים הדו-קומתיים בקווים מקומיים באזור השפלה, ולבסוף, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 חדלו לחלוטין להשתמש בהם. באוגוסט 2005 נכנסו שלושה אוטובוסים דו-קומתיים לשירות בקו 99 בירושלים (סובב ירושלים) שהופעל עבור תיירים המבקרים בירושלים ועבר ב-35 מהאטרקציות התיירותיות הבולטות בירושלים. שלושת האוטובוסים היו מאותם האוטובוסים הדו-קומתיים של ניאופלן שנרכשו במקור על ידי אגד. בשנת 2015, אגד מכרה את הקו ואוטובוסי הקומתיים לחברת יארא טורס. במהלך תקופת ההפעלה של הקו על ידי יארא טורס הקו הופעל על פי בקשות בלבד. בשנת 2016 יארא טורס הפסיקה להפעיל את הקו. ביולי 2021 החלה אגד להפעיל אוטובוס דו-קומתי בקו 190 בין ראשון לציון לתל אביב. האוטובוס מבוסס על שלדה של מאן ומרכב של חברת UNVI הספרדית, יכול להסיע כ-90 נוסעים (73 בישיבה) וגם מונגש ברמפה לנכים. אגד רכשה 4 אוטובוסים מסוג זה. אוטובוס דו-קומתי מסוג Brillié-Schneider P2 אשר נוסע ברחובות פריז, צולם בין השנים 1907 ל-1911 אוטובוס דו-קומתי בספרד, 1946 אוטובוס תיירים דו-קומתי בעיר בואנוס איירס שבארגנטינה, מאי 2011 מודל האוטובוס New Routemaster (אנ'), מחליף ה-AEM Routemaster המקורי, אשר נמצא כיום בשימוש נרחב במערכת התחבורה הציבורית של לונדון, יוני 2015 קו 99 של אגד אשר פעל בירושלים כלי תחבורה דו-קומתי מדיה וקבצים בנושא אוטובוס דו-קומתי בוויקישיתוף ויינשטוק, צבי. "סיפורו של הקומתיים באגד". Egged. נבדק ב-9 ביוני 2019. {{cite web}}: (עזרה) אודי עציון, האוטובוס הדו קומתי חוזר לכבישי ישראל, באתר ynet, 10 ביוני 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הכנסייה העתיקה של פטייבסי

הכנסייה העתיקה של פטייבסי (בפינית: Petäjävesi Old Church) היא כנסיית עץ שנמצאת בעיירה פטייבסי שבפינלנד שנבנתה במאה ה-18. הכנסייה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו. כנסיית העץ העתיקה בפטייבסי נבנתה בין השנים 1763 ל-1765, וב-1821 נוסף לה מגדל הפעמונים בצידה המערבי. ב-1879 נבנתה כנסייה חדשה בסמוך לכנסיית העץ, ומאז לא נעשה בה שימוש למעט במגדל הפעמונים ובבית הקברות. בשנות העשרים של המאה ה-20 נערכו בכנסיית העץ עבודות שיפוץ. הכנסייה הוכרזה בשנת 1994 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו, המחשיב אותה כמבנה לותרני ייצוגי במסורת הסקנדינבית, המשלב רנסאנס עם אלמנטים גותים עתיקים יותר. בהווה הכנסייה היא בעיקר אתר תיירותי, אם כי בחודשי הקיץ מתקיימות בה תפילות. הכנסייה ממוקמת על חצי אי קטן במקום מפגשם של שני אגמים, והמתפללים נהגו להגיע אליה בסירה בחודשי הקיץ או בהליכה על הקרח במשך החורף. קומת הקרקע של הכנסייה היא בצורת צלב יווני שכל זרועותיו שוות בגודלן. אורכן של הזרועות 17 מטר ורוחבן 7 מטר, ונראה שהכנסייה הושפעה מכנסייה דומה שנבנתה ב-1656 בסטוקהולם. מגדל הפעמונים מחובר לצידה המערבי של הכנסייה בפרוזדור צר, וחדר המלבושים מחובר באותו אופן לצידה המזרחי. לכנסייה גג מחודד המזכיר סגנון גותי. מעל למפגש זרועות הכנסייה ממוקמת כיפה מתומנת ומעליה תורן הנושא צלב. פנים המבנה נשמר כפי שהיה עד שהכנסייה יצאה משימוש. מסביב לכנסייה בית קברות התחום על ידי חומה. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה העתיקה של פטייבסי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה העתיקה של פטייבסי אודות הכנסייה באתר הרשמי
סוחוי Su-47

סוחוי Su-47 (ברוסית: Су-47, קוד דיווח נאט"ו: "ברקוט", "BERKUT"), אשר מוכר גם בשמות s-32 ו-s-37‏, הוא מטוס קרב רוסי. המטוס משמש לתצוגה וכמדגים טכנולוגי ויוצר על ידי חברת סוחוי. בינתיים לא ידוע על תוכניות להפוך אותו למטוס קרב מבצעי בחיל האוויר הרוסי. מאפיין תכנוני בולט של המטוס הוא הכנפיים המשוכות קדימה, הייחודיות למטוס קרב זה. מהירות המטוס מגיעה לכ-2.35 מאך. הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 1997. ההחלטה לעצב כנפיים "הפוכות" - המשוכות קדימה - באו לאחר שבניסויים נראה כי המטוס בעל כושר תמרונים קיצוניים גבוהים יותר, מאשר באופן המסורתי. למעלה מ-90% מן הכנף מורכבת מחומרים מרוכבים ומתקדמים. עיצוב הכנפיים המשוכות קדימה נועד לפזר את החום שנוצר בטיסות מהירות אל מאחורי המנוע (במקום לחיבורים שבין הכנפיים לגוף המטוס, כפי שהדבר מתרחש בשאר מטוסי הקרב). המטוס מבוסס חלקית (זנב, חרטום וחופה) על סוחוי Su-35. המנועים, מדגם ליולקה D30-F6, נלקחו ממטוס המיג-31. המטוס מוגדר כמטוס ניסוי בלבד, אך למרות זאת יכול לשאת נשק ב-12 נקודות תלייה מתחת לגוף ולכנפיים. בשל עלותו היקרה ואי-יעילותו המבצעית, המיזם בוטל. הניסיון שנרכש במסגרת מיזם זה נוצל בבניית מטוס סוחוי T-50 ובבניית מטוס המיג 1.44. צוות: 1 גובה : 6.4 מטר אורך: 22.6 מטר מוטת כנפיים: 16.7 מטר משקל: 24 טון (34 טון עם דלק מלא) מהירות מרבית: 1,350 קשר גובה טיסה מרבי: 60,000 רגל (18 ק"מ) טילי אוויר-אוויר: R-73 Archer, R-77 Adder טילי אוויר-קרקע: כל הטילים אוויר-קרקע, נ"ט, ונ"ס מתוצרת רוסיה פצצות במשקל 500–1500 ק"ג. משקל אמצעי לחימה מקסימלי :8 טון מדיה וקבצים בנושא סוחוי Su-47 בוויקישיתוף לעיתים מבלבלים בין מטוס זה לבין סוחוי Su-37, שכן בשם שניהם המספר 37. ההבדל ביניהם הוא שב-s-37 האות s מסמלת כי המטוס עדיין תחת פיתוח, והצירוף su מסמל כי המטוס כבר הוכנס לשירות
תאופיק ח'טיב

תאופיק ח'טיב (בערבית: توفيق خطيب; תעתיק מדויק: תופיק ח'טיב; נולד ב-21 באפריל 1954 בג'לג'וליה) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם המפלגות רע"ם, מפלגה לאומית ערבית ומד"ע-רע"ם. ח'טיב נשוי ואב לחמישה, הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה ודיפלומה בכלכלה ובנקאות מהמכללה למינהל. כתב עבודת מאסטר בנושא המיסוי באסלאם באוניברסיטת בר-אילן. חבר התנועה האסלאמית וכיהן מטעמה כראש המועצה המקומית ג'לג'וליה בין השנים 1989–1996. בשנת 1996 נבחר לכנסת הארבע עשרה וכיהן כחבר הכנסת במשך שתי קדנציות. ב-2001 פרש יחד עם מוחמד כנעאן מרע"ם והקים את "מפלגת הרפורמה", המפלגה הלאומית הערבית. לקראת הבחירות לכנסת ה-16 פורסמו בתקשורת ידיעות לפיהן ח'טיב עמד במגעים עם מרצ ועם עם אחד על מנת לשתף עם אחת מהן פעולה. המפלגה הצטרפה למרצ לקראת סיום מסע הבחירות. ח'טיב לא שובץ במקום ריאלי ברשימה (ואף לא דרש זאת בפומבי). לאחר מכן כיהן גם בתור חבר הסגל האקדמי של המכללה האקדמית בית ברל ולימד שם ערבית. לאורך שנותיו כנבחר ציבור וכחבר הסגל האקדמי של המכללה האקדמית בית ברל, ח'טיב השלים לימודי טיסה והדרכת טיסה, לאחר מכן שימש כמדריך טיסה בכיר בבית הספר לטיסה F.N.Aviation ומדריך לימודי קרקע במכללה לתעופה "שירגל-כנפיים", שניהם בשדה התעופה הרצליה. כיום הוא עובד כבוחן טייסים ברשות התעופה האזרחית (רת"א). תאופיק ח'טיב, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) תאופיק ח'טיב, באתר כנסת פתוחה סוגיות במיסוי האסלאמי הקדום ג'זיה וח'ראג'. רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"א 2001.