laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רציף (פסל)

רציף (באנגלית: Embankment) היא יצירה פיסולית מעשה ידי הפסלת רייצ'ל וייטריד אשר הוצגה בשנת 2004 באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון שבממלכה המאוחדת. היצירה הוצגה כחלק מ"סדרת יוניליוור" במימון חברת יוניליוור. היצירה הוצגה מה-10 באוקטובר 2004 ועד ה-1 במאי 2005. היצירה כללה כ-14,000 קופסאות פוליאתילן לבן (שנוצרו על ידי יציקת פוליאתילן לתוך ארגזי קרטון). הארגזים נערמו לגובה האולם על מנת ליצור מעין הרים וגבעות אשר המבקרים עברו ביניהן. היצירה נועדה להזכיר את סצנת הסיום של הסרט "שודדי התיבה האבודה" וכן סצנה מהסרט "האזרח קיין". היצירה נוצרה זמן מה לאחר מות אמהּ של הפסלת, ובעקבות העובדה שהפסלת נאלצה לארוז את חפציה של אמהּ בקופסאות קרטון, והסערה הנפשית שקופסאות אלה גרמו לה. מרכיב נוסף שהיווה השראה לפסלת היה מסעה לאזור ארקטיקה. צורת הקופסה נועדה לעורר תחושה של מסתורין - הן בקרב הצופה ההולך במבוך הקופסאות והן בשל הסקרנות בדבר תוכן הקופסאות. אתר רשמי - תיאור היצירה באתר מוזיאון טייט מודרן אדריאן סירל, תיאור היצירה, הגארדיאן, אוקטובר 2005
מירקו ג'נארי

מירקו ג'נארי (באיטלקית: Mirco Gennari; נולד ב-29 במרץ 1966 בסן מרינו) הוא כדורגלן עבר סן מרינזי ששיחק בעמדת המגן. ג'נארי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סן מרינו ב-19 בפברואר 1992, במשחק ידידות שבו הפסידה סן מרינו לנבחרת איטליה בתוצאה 0 - 4. את הופעתו האחרונה הוא ערך ב-6 בספטמבר 2003, במשחק שבו סן מרינו הפסידה לנבחרת שוודיה בתוצאה 0 - 5. ג'נארי הופיע בסך הכל ב-48 משחקים במדי נבחרות (שיא ההופעות לשחקן), שבהם הנבחרת הפסידה ב-47 משחקים וסיימה בתיקו באחד, במשחק נגד נבחרת טורקיה ב-10 במרץ 1993. 3 מהמשחקים היו משחקי ידידות, 20 במוקדמות המונדיאל ו-25 במוקדמות אליפות אירופה. ג'נארי לא הצליח להבקיע במשחקים הללו. המועדון האחרון בו שיחק ג'נארי הוא פיטאנו (Faetano), ובעבר הוא שיחק עבור ג.ס. דוגאנה, דומאגנאנו, ס.ס. קוסמוס, וא.ס חובנס/דוגאנה. מירקו ג'נארי, באתר Transfermarkt מירקו ג'נארי, באתר Soccerway מירקו ג'נארי, באתר National Football Teams מירקו ג'נארי, באתר FootballDatabase.eu מידע על ג'נארי באתר RSSSF.
כוחלה (כפר)

כוחלה (בערבית: كحله) הוא יישוב בדואי, הנמצא בשטחה של המועצה אזורית אל קסום במחוז הדרום. עד נובמבר 2012 נכלל היישוב בתחומי המועצה האזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות. הכפר כוחלה נמצא מדרום להר עמשא שבדרום הר חברון, בין חורה לכסייפה, מערבית לכפר דריג'את, 25 ק"מ מזרחית לבאר שבע. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2022, מתגוררים בכוחלה (כפר) 470 תושבים. האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎3.3%‏. כל תושבי הכפר הם מוסלמים ושייכים לשתי משפחות: אבו רביעה (أبو ربيعة) ואבו עיאדה. בתוך הכפר נמצא מסגד, ובית ספר יסודי הקרוי "כוחלה אבו רביעה" (בערבית: مدرسة كحلة الابتدائية). בקרבת הכפר קיימת מחצבה. בכפר אין כבישים סלולים, אין בו מרפאה ותשתיות. תושבי הכפר מתפרנסים מרעיית צאן ומגידול בעלי חיים אחרים, מהמחצבה בכפר, ומבתי ספר בסביבה, שבהם עובדים משכילי הכפר. בתוך כוחלה שוכן "מרכז אבו רביעה". כיום נעשים מגעים בין תושבי הכפר לבין הרשויות להסדירו תכנונית. אין בשכונה תשתיות כלשהן. תושביו כולם משבט אבו רביעה, אשר חיו והתפרנסו לדורותיהם מחקלאות. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 http://www.orianit.edu-negev.gov.il/kochlabd/cp/homepage/kalemamoder.htm http://www.negevlb.org/arabic/?action=detail&id=958
עטרה (הרלדיקה)

מגן שדה תומכים סלוגן ציצה עטרה מעטה קסדה נזר חלקה מטען מוטו ההתקנים בשלט ההרלדי עטרה בהרלדיקה היא גליל בד מגולגל המלופף סביב הקסדה על מנת להחזיק את המעטה במקום. בדומה למעטה, הבד המגן אשר נלבש סביב קסדת האביר, העטרה, צבועה בשני צבעים, בדרך כלל אלו אשר צבעו את המעטה. את העטרה ייצרו משני סרטים אשר נצבעו בצבעים העיקריים של המגן ולופפו האחד סביב השני. לעיתים שימשה העטרה לייצוג מזכרת אשר ניתנה לאביר מידי גבירתו כאשר יצא למלחמה, מעין מטפחת אשר כרך מעל קסדתו על מנת להסתיר את מקום חיבור הציצה. בבלאזון תיאור העטרה הוא חלק מתיאור הציצה ("על עטרה בצבעי X ו-Y..."), כדוגמת העטרה אשר מתוארת בשלט האצולה של קנדה: "על עטרה בצבעי ארז'ן וגולס, אריה צועד אור" העטרה משמשת לעיתים גם כקישוט על חיה הרלדית ככתר או כזר סביב הצוואר. מדיה וקבצים בנושא עטרה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף שער העמקים

מחלף שער העמקים (ג'למה) הוא מחלף מרכזי בעמק זבולון, בקרבת קיבוץ שער העמקים, המפגיש את כביש 6 וכביש 75. צומת העמקים שודרג למחלף כחלק מפרויקט הארכת כביש 6 צפונה על ידי חברת שפיר הנדסה, נפתח לתנועה חלקית ב-14 בנובמבר 2018 ולתנועה מלאה ב-29 במרץ 2019. במחלף זה עוברת תנועה המגיעה מאזור עפולה, מגדל העמק, מגידו, יקנעם עילית וקריית טבעון אל אזור חיפה, וחלק מהתנועה מאזור נצרת לחיפה. לצד המחלף עוברת מסילת העמק וזורם תחתיו נחל הקישון. המחלף מורכב משלושה חלקים: מחלף Y דרומי – פיצול בין כביש 6 לכביש המחבר לכביש 75 מערב. מחלף מרכזי ("המשקפיים") – מחלף גישה בין כביש 6 לכביש 75. מחלף Y צפוני – מחלף המקשר/מפצל בין כביש 75 לכביש המחבר לכביש 6 דרום. הבאים מכיוון מחלף תל קשיש בכביש 6 יכולים להמשיך צפונה בכביש 6 אל מנהרת רכסים או לרדת ממנו לכביש 75 לכיוון קריית טבעון וצומת השומרים או לכיוון מחלף יגור ולהפך. כביש חיפה–קריית טבעון–נצרת (כביש 75) וכביש 70 (כביש שלומי–יקנעם) הם דרכים עתיקות בארץ ישראל, אך בעוד הראשונה הייתה דרך ראשית שחיברה את חיפה עם נצרת וג'נין וממנה למרכז הארץ, הדרך השנייה הייתה בשימוש מועט עד לאמצע שנות ה־30 של המאה ה־20 עקב מצבה, אז נסלל כביש שלומי–יקנעם (חלק מכביש 6). נקודת הפיצול בין שתי הדרכים הייתה בצומת העמקים, כאשר הדרך ליקנעם וג'נין התפצלה מהדרך הראשית שלומי–נצרת בסמוך לגשר נחל קישון, ועברה על הגדה הדרומית של הנחל. מאוחר יותר שונה הצומת, כך שהדרך הראשית היא דרך שלומי – יקנעם, והדרך המתפצלת ממנה היא דרך חיפה–קריית טבעון–נצרת. מקור השם ג'למה במצודת טגארט שהקימו הבריטים ממערב לצומת על יד הכפר הערבי ג'למה בשנים 1940–1941. המקום משמש בסיס צה"ל, וסמוך לו את שירות בתי הסוהר, לאחר שהועבר ממשטרת ישראל בשנת 2005 "בית מעצר קישון". ממזרח לצומת נמצא פארק העמקים ובו הגשר העות'מאני ששימש את מסילת הרכבת חיפה–דמשק למעבר מעל נחל קישון. מצפון לצומת נמצא האתר הארכאולוגי תל מעמר. קרוב לצומת, סמוך להר הכרמל, נמצאת מחצבת ג'למה הנטושה. קטעים 3+7 – מחזון למציאות – סקירה תמציתית, באתר חברת כביש חוצה ישראל בע"מ, ‏9 לאפריל 2017(הקישור אינו פעיל) מופיעות במפת PEF משנת 1880
פונטדריים

פונטדריים (שם מדעי: Pontederiaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים בסדרת הקומלינאים. מערכת המיון APG II משנת 2003 משייכת את המשפחה תחת סדרת הקומלינאים בתת-מחלקת הקומלינידיים. זוהי משפחה קטנה של צמחי מים הטרוסטיליים הגדלים באזורים טרופיים וסובטרופיים כולל באמריקה,אפריקה הטרופית,אסיה ואוקיאניה. צ'ארלס דרווין גילה עניין בצורה מורפולוגית הטרוסטילית מסוימת הנמצאת במשפחה הידועה כמין הטרוסטילי. המשפחה מכילה קרוב לוודאי פחות מתריסר מינים. המשפחה הופיעה בסוף תקופת האאוקן לפני 39 מיליון שנים. משפחה זו ידועה בשל הצמח פונטדריה עבת-רגל, המכונה גם יקינתון המים, זהו מין פולש בערוצי מים רבים. ישנם שמונה סוגים הנכללים במשפחה זו: איכהורניה (Eichornia) - פוצל למספר סוגים. פונטדריה - ובו המין פונטדריה עבת-רגל שפלש גם לישראל. יוריסטמון הטרנתרה הידרותריקס מונוכוריה ראוסיה חולרופסיס זוסטרלה מדיה וקבצים בנושא פונטדריים בוויקישיתוף פונטדריים, באתר ITIS (באנגלית) פונטדריים, באתר NCBI (באנגלית) פונטדריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פונטדריים, באתר Tropicos (באנגלית) פונטדריים, באתר GBIF (באנגלית) פונטדריים, באתר IPNI (באנגלית)
הגירה בלתי חוקית לארצות הברית

הגירה בלתי חוקית לארצות הברית מתייחסת להגירה של תושבים אשר אינם אמריקאים לארצות הברית תוך כדי הפרת חוקי ההגירה והאיזרוח של ארצות הברית. הגירה בלתי חוקית לארצות הברית נחשבת לפי החוקים האמריקאים לעבירה שהעונש עליה לרוב הוא גירוש. כניסה לארצות הברית דרך הגבול ללא אישור ממשלתי או ללא ויזת תייר נחשבת לעבירה השכיחה ביותר. כניסה לארצות הברית לעבודה עונתית ללא האישורים הממשלתיים המתאימים מסווגת בדרך כלל אף היא כהגירה בלתי חוקית, אפילו כאשר כוונתו של הנאשם לחזור לארצו כאשר עונת העבודה תסתיים. הובלה מאורגת של מהגרים בלתי-חוקיים או סיוע שיטתי בכניסתם למדינה עלול להוביל לתביעה בגין הפרת חוק RICO (החוק ללוחמה בפשע מאורגן), הטומנת בחובה עונשים כבדים ביותר. שירותי ההגירה והאזרחות של ארצות הברית (USCIS) היא הסוכנות הפדרלית הראשית האחראית לאכיפת חוקי ההגירה והאיזרוח בארצות הברית. אוכלוסיית המהגרים הבלתי חוקיים בארצות הברית מוערכת כיום בכ-12 מיליון בני אדם. ההערכה היא כי 57% מן המהגרים הבלתי חוקיים מגיעים במקור ממקסיקו, 24% משאר אמריקה הלטינית, ו-19% ממקומות אחרים בעולם. העונש על לכידת עובד/ת בלתי-חוקי/ת בארצות הברית הוא מעצר ל-10 ימים, קנס כספי, ואיסור כניסה של 10 שנים, עד לכל החיים לארצות הברית. סעיפי האישום יכולים להיות: הונאה נגד ארצות הברית, הונאת ויזה, סיוע למהגרים לא חוקיים, הלבנת כספים ועוד. לחברות אלו משתלם לשדל עובדים שכאלו להגיע לעבוד בארצות הברית, שכן הם נאלצים לשלם חלק נכבד ממשכורותם לתשלום שכירות המגורים, שנמצא בבעלות החברה המעסיקה, דבר המגדיל את רווחי החברות ומייצר תעסוקה לעורכי הדין של חברות אלו. בנוסף לשוטרים המקומיים והפדרליים, לרשויות הפדרליות, לאוניברסיטאות וכו'. אך מעמידות את העובדים במצב של אפשרות לכליאה ומעצר, בנוסף מונע אפשרות תעסוקה של עובדים אלו במשרדים הממשלתיים במדינת ישראל לאחר שובם ארצה. כשלרשות הפדרלית כל האמצעים לאתר עובדים ייעודיים אלו טרם הכניסה לארצות הברית ומניעת כניסתם. במקרה והחברה מספיק רווחית ומעוניינת להעסיק עובד, החברה עצמה תכסה את עלויות ההכשרה המקצועית, הוצאת אשרת העבודה ואף הוצאת האזרחות הרלוונטית. ישנם תמריצים רבים המושכים זרים לארצות הברית. רוב המהגרים הבלתי חוקיים המגיעים לאמריקה מגיעים למען הזדמנויות טובות יותר לתעסוקה, מידה רבה יותר של חופש, הימנעות מדיכוי פוליטי, חופש מאלימות, רעב ואיחוד משפחות. סקרים בינלאומיים של ארגון גאלופ מ-2013 עד 2016 ב-156 מדינות זרות מצאו שכ-147 מיליון מבוגרים יעברו לארצות הברית, אם היו יכולים, מה שהופך אותה למדינת היעד הרצויה ביותר עבור מהגרים פוטנציאליים ברחבי העולם, ואחריה גרמניה וקנדה. הגירה לארצות הברית חוקי האזרחות (ארצות הברית) חטיפה RICO and Its Burgeoning Relationship with Immigration Law - Employers Facing RICO Claims for Employing Unauthorized Workers, מאי 2008 אירה אימרגליק‏, "מי שמבטיח עבודה חוקית בעגלות בארה"ב - פשוט משקר", באתר וואלה, 11 במרץ 2016 עבודה לא חוקית בארה"ב. נורית יוחנן, שקר העבודה בעגלות: "לא מגרדים את ה-1,000 דולר בחודש", באתר ynet, 4 בנובמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עדשת מים זעירה

עדשת מים זעירה (שם מדעי: Lemna minor) ממשפחת הלופיים בתת-משפחת Lemnoideae היא צמח מים רב שנתי זעיר הנפוץ בעולם. עדשת המים גדלה במקווי מים עומדים ועשירים בתרכובות חנקניות. החלק הירוק הצף על-פני המים הוא גוף-עלה אליפטי בצבע ירוק בהיר שמתרבה במהירות על ידי ניצנים הניתקים מצמח האם. הוא שטוח בחלקו העליון וכדורי בחלקו התחתון. לצמח שורשים נימיים בלתי מסועפים הטבולים במים. הפרחים הזעירים מופיעים לעיתים רחוקות ביותר. והוא נפוץ באזורים רבים בעולם. במשפחת עדשת המים קיימים 30 מינים, ברובם צמחי מים זעירים ועגולים שאינם משתרשים בקרקע, אלא צפים במקווי מים טבעיים או אתרים שזרימת המים בהם איטית. למרות זעירות הצמחים הם מכסים את המים במעטה צפוף. בארץ נפוץ הצמח בגולן, הגליל, בקעת הירדן, הרי יהודה וירושלים, מדבר יהודה אזור ים המלח, ואזור השרון. הצמח גדל בשמש ובצל ומתרבה בקצב המהיר בעולם הצומח. הוא יכול להכפיל את הביומסה שלו תוך פחות מ-48 שעות. ללא טיפול ושליטה עשוי הצמח לכסות את פני מקווה המים ולפגוע בצמחי מים אחרים. הצמח משמש כמאכל לדגים ועופות מים. צמחי המשפחה משמשים בדרום מזרח אסיה כמקור למזון לדגים ולחיות משק שונות. יכולתו של הצמח לספוג כמויות גדולות של חומרים מהמים מנוצלת בארצות הברית לניקוי מי שופכין. גם בשימוש ביתי ניתן להפיק תועלת מן הצמח: לטובת טיהור עודפי מים לשימוש חוזר, למשל מים ממכונת הכביסה, מי שטיפת הכלים וכיוצא באלה. יכולת ספיגת הרעלים של הצמח מוגבלת, ולכן לא מומלץ להשתמש במים המטוהרים להשקיית צמחי מאכל. במחקר שנעשה במכון ויצמן התגלה כי עדשת המים יכולה לשמש בית גידול מתאים לתרופות חלבוניות כגון אינסולין. מהמחקר עולה כי עדשת המים גדלה יפה באור מלאכותי, במים פשוטים המכילים כמה מינרלים, כאשר מקור הפחמן היחידי הוא הפחמן הדו-חמצני שבאוויר. סיכום התכונות האלה אומר שאפשר לגדל אותו בתוך בניין, בעזרת ציוד זול ופשוט יחסית, וללא חשש מהשפעה על הסביבה. העובדה שהוא משמש מזון לחיות משק מעלה אפשרות, שעדשת מים מהונדסת, אשר תכיל חלבונים חיסוניים, תוכל בעתיד לשמש לחיסון שיינתן כמזון לצאן, עופות משק, דגים, ואולי אפילו לבני אדם. שיטה זו של מתן תרופות וחיסונים דרך הפה עשויה לחסוך את התהליך היקר של הפקת החלבונים, ולהוזיל את התרופות. יחד עם שותפים מהתעשייה פיתח פרופ' אדלמן ממכון ויצמן זן חדש של עדשת מים הקרוי "ענק". זן זה גדול פי שניים מצמח עדשת מים רגיל, יש לו מנה כפולה של די-אן-אי, והוא מייצר בהתאם יותר חלבונים. עדשת מים זעירה מבט מקרוב על פרט עדשת מים זעירה, באתר ITIS (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר NCBI (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר צמח השדה עדשת מים זעירה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה עדשת מים זעירה, באתר Tropicos (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר GBIF (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר The Plant List (באנגלית) עדשת מים זעירה, באתר IPNI (באנגלית) מגזין "המכון", הנדסה גנטית - בחזרה לעתיד, באתר ynet, 12 באוקטובר 2006 עדשת מים זעירה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עמילן תירס

עֲמִילָן תִּירָס (קרוי גם קוֹרְנְפְלוֹר) הוא עמילן המופק מגרעין נבט התירס (Cereal Germ), ומהאנדוספרם של גרעיני הקלח. עמילן זה משמש לבישול, אפייה, הסמכת בלילות ורטבים, ייצור סירופ תירס, מניעת התגיישות באבקות (כגון אבקת סוכר) ועוד. הרכב עמילן התירס עשוי להכיל כ-25% עמילוז ו-75% עמילופקטין. אבקת עמילן התירס המשווקת למאכל מכילה כמויות זעומות של שומן וחלבון, ומורכבת רובה ככולה מפחמימות. הוספת מים או חלב לעמילן תירס יוצרת דייסה בעלת צמיגות משתנה, בתלות למהירות הגוף הנע דרכה. זוהי אחת מהדוגמאות השכיחות ביותר לנוזל לא-ניוטוני. הכנת תערובת ביחס של מנת מים לשתי מנות עמילן תירס תיצור חומר, שבלישה זריזה בידיים יתנהג כחימר מוצק, אך בזרימה איטית יתנהג כנוזל לכל דבר. בניסוי הוכח כי ניתן לרוץ על פניה של בריכה המלאה בנוזל זה, וכל עוד לא עוצרים ניתן להגיע מקצה אחד לאחר ללא שקיעה והירטבות בנוזל. עמילן תירס מופק מזן התירס Zea Mays Indentata הידוע כ-Dent Corn. גרעיני תירס מזן זה מכילים כשישים אחוז עמילן, חלקו קשה (עמילן בעל אחוז לחות נמוך) וחלקו רך (בעל אחוז לחות גבוה). קיימים זנים נוספים שיכולים לשמש לייצור עמילן תירס, כגון Zea Mays amylacea, המכיל בעיקר עמילן רך. גרעיני התירס מושרים במשך 30 עד 48 שעות, במהלכן הם מתחילים לתסוס. גרעין הנבט מופרד מהאנדוספרם בגרעינים, והם נטחנים בנפרד בעודם רוויים. מתוך הבלילה ניתן לשטוף את העמילן ולהסירו. תערובת העמילן מוכנסת לצנטריפוגה על מנת להפריד את העמילן מהגלוטן וחומרים נוספים, ולייבשו. התוצר הסופי לרוב נארז כאבקה, אך ניתן להעביר אותו תהליכי מיון ועיצוב בהתאם לצורך. תוצרי הלוואי מכל שלבי התהליך יוצרים מספוא בהמות זול יחסית. עמילן תירס משמש כמעבה במרבית מוצרי הפודינג הנמכרים במרכולים; ניתן להכין ממנו בקלות פודינג ביתי, על ידי הרתחה בסיר כפול של חלב, עמילן תירס, סוכר וחומרי טעם וריח. על ידי הוספת מי ורדים, וניל וחלב ניתן להכין מעמילן תירס את קינוח המלבי. ניתן להשתמש בעמילן תירס להסמכת רטבים ומרקים, בתנאי שממיסים אותו קודם לכן במים צוננים, בהם הוא מתמוסס היטב. ערבוב במים חמים עשוי ליצור גושים רבים. דרך נוספת לעודד מסיסות של עמילן תירס היא להוסיף גורם גבישי, כגון סוכר לא טחון לבלילה. ניתן להשתמש בעמילן תירס כתחליף לטלק באבקה נגד גירוי עור לתינוקות. ניתן להכין מעמילן תירס תערובות דליקות ונפיצות. עיסה דלילה במיוחד של עמילן תירס במים יכולה לשמש כדיו סתרים, שמתגלית רק בחשיפה לתמיסת יוד. השם cornflour מציין בבריטניה עמילן תירס (שמיוחד בשמו cornstarch) ובארצות הברית מציין קמח תירס (שמיוחד בשמו cornmeal). בעברית השם התקבל ככינוי לעמילן תירס, כבבריטניה. TM 18-5www - ISI Technical Memorandum on Production of Corn Starch, באתר International Starch Institute Confused About What Cornstarch Really Is?‎, באתר The Soap Kitchen
עדשת המים

בשם עדשת מים נקראים מספר צמחי מים. האם התכוונתם ל... עדשות מים (תת-משפחה) (אנ') (Lemnoideae) – קבוצת צמחים המהווה תת-משפחה במשפחת הלופיים עדשת מים (סוג) (אנ') (Lemna) – סוג טקסונומי בתת-משפחת עדשות המים עדשת מים זעירה (Lemna minor) – מין טקסונומי מהסוג עדשת מים
מרקיז

מַרְקִיז (בצרפתית: Marquis) הוא תואר אצולה אירופי. בהיררכיה של תוארי האצולה נמצא המרקיז מעל לרוזן ונופל בחשיבותו מדוכס. בצרפת, בתקופה הקרולינגית, המרקיז היה רוזן הממונה על גזרה בגבול הממלכה. המילה מרקיז נגזרה מהמילה הגרמנית העתיקה Markgraf (מארקגראף), שהיא בעצמה הלחם בסיסים: Mark (מארק) או margo (מרגו) היא מילה לטינית שחדרה לגרמנית ופירושה גבול, ו-Graf (גראף) - פירושו רוזן. Markgraf עמד בראש Marchia שהיה אזור גבול של האימפריה הקרולינגית, מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה - והיה מאורגן כמבנה פיאודלי-צבאי. המרקגראף דיווח ישירות לקיסר. במרוצת הזמן התואר היה לתואר העובר בירושה. מאוחר יותר, לואי ה-14 ולואי ה-15 העניקו את התואר מרקיזה לחלק מפילגשותיהם, כשהמפורסמת ביניהן הייתה המרקיזה מאדאם דה פומפדור. מדיה וקבצים בנושא מרקיז בוויקישיתוף מרקיז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכללת האנטר

מכללת האנטר (באנגלית: Hunter College) היא מכללה אמריקאית ציבורית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק, באזור האפר איסט סייד. המכללה היא חלק ממערכת אוניברסיטת העיר ניו יורק (באנגלית: The City University of New York - CUNY). המכללה נוסדה ב-1870 בשם "נורמל קולג'" כסמינר למורות. השם שונה ל"האנטר קולג'" בשנת 1910, לזכר מייסד המכללה תומאס האנטר, שהאמין ברפורמות חברתיות. בראשית דרכה הייתה המכללה פתוחה לנשים בלבד, אולם מאז המצב שונה. המכללה מציעה תארים ראשונים ותארים מתקדמים. עקב מספר הסטודנטים המבקשים לרכוש השכלה גבוהה במוסד אקדמאי בו שכר הלימוד נמוך ביחס למוסדות פרטיים אחרים בעיר הפך האנטר קולג' למוסד אטרקטיבי ואף התחרה באוניברסיטאות מובילות. המכללה ידעה התפתחות עצומה ופעלה גם באזורים אחרים בניו יורק כגון ברוקלין, קווינס וסטטן איילנד. שנים לאחר מכן הפך הקמפוס בברוקלין לברוקלין קולג'. למכללה ארבעה בתי ספר שונים: בית הספר לאמנויות ומדעים, בית הספר לחינוך, בית הספר לעבודה סוציאלית ובית הספר למקצועות הבריאות. לומדים בה כ-15,718 סטודנטים לתואר ראשון, וכ-5,126 סטודנטים לתארים מתקדמים. סגל ההוראה מונה כ-673 פרופסורים. אחוז המתקבלים ללימודים בקולג', מתוך מגישי המועמדות, הוא כעשרים ושמונה אחוז. בדו"ח של מגזין U.S. News & World Report בשנת 2008 דורגה המכללה במקום ה-12 לאוניברסיטאות עירוניות (שאינן פרטיות) בצפון-מזרח ארצות הברית, ובמקום ה-51 מתוך 574 מוסדות להשכלה גבוה (ציבוריים ופרטיים) שמעניקים תואר שני אך לא דוקטורט. הקמפוס המרכזי של המכללה נמצא ברחוב 68 ושדרות לקסינגטון. בקמפוס המרכזי שוכנים בית הספר לאמנויות ומדעים, בית הספר לחינוך ולימודי דוקטורט של אוניברסיטת העיר ניו יורק. למכללה עוד שני קמפוסים: בית הספר לעבודה סוציאלית - ממוקם ברחוב 79 ושדרות לקסינגטון ברוקדייל קמפוס - אשר ממוקם ברחוב 25 והשדרה הראשונה. בברוקדייל קמפוס נמצאים בית הספר לסיעוד ולמקצועות הרפואה, מרכז ברוקדל לגיל, ספריית מדעי הרפואה. בנוסף משמש הקומפלקס כמעונות, ובכל סמסטר גרים בהם כשש-מאות סטודנטים. גרטרוד עליון - ממוצא יהודי, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה 1988 רוזלין זוסמן יאלו - ממוצא יהודי, כלת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה 1977 בלה אבצוג - חברת בית הנבחרים של ארצות הברית היהודיה הראשונה; פעילה לזכויות האישה בארצות הברית אפרים כץ - קולנוען וחוקר קולנוע ישראלי ואמריקאי, שכתב את "האנציקלופדיה של הקולנוע" וין דיזל - שחקן, תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי אתר האינטרנט הרשמי של מכללת האנטר (באנגלית) מכללת האנטר, ברשת החברתית פייסבוק מכללת האנטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מכללת האנטר, ברשת החברתית אינסטגרם Brookdale.org - אתר האינטרנט של קמפוס ברוקדייל
מולה (אמנות)

מולה (בשפת הקונה: Mola) היא אמנות הטלאת בדים מסורתית של בגדי הנשים הילידיות מבנות שבט הקונה, החיים בעיקר באיי סאן בלאס שבפנמה. התוצר הוא אריג צבעוני עליו צורות גאומטריות שונות ודוגמאות מהצומח והחי, שעשויות בהטלאה הפוכה. כיום מיוצרות יריעות המולה בקנה מידה גדול לצורך מכירה לתיירים. מקור השם בשפת בני קונה (המכונה גם "דולגאיה"), ומשמעותו היא "בגד" או "חולצה". ב-1903 פנמה הכריזה על עצמאותה מקולומביה וכוננה את עצמאותה. בכוונה לבסס את הזהות הלאומית, החליטה ממשלת פנמה החדשה לאלץ את בני הקונה להתבולל בלאום הפנמי על ידי איסור התלבושת הלאומית שלהם והמנהגים הדתיים. בני הקונה התנגדו כל הזמן וניסו להיות עם עצמאי נפרד. ב-1925 נחתם חוזה פורווניר [Porvenir Treaty] שנתן לילידים אפשרות לנהל חיים אוטונומיים ומידה מסוימת של הגדרה עצמית. ככה התחילו שוב ליצור את יריעות המולה שהם מוכרים לפרנסתם. יריעות מולה מסורתיות, נעשות בשיטות הטלאה שונות, אבל ביסוד היא נעשית על ידי 'הטלאה הפוכה' [Reverse applique]. עורמים שכבות של בדים צבעוניים. אחד מעל למשנהו וחותכים את הצורה המבוקשת דרך השכבות עד שמגיעים לבד בצבע הרצוי, אז מקפלים את שולי הבדים החתוכים ותופרים או רוקמים אותם לתוך השכבה התחתונה הגלויה. בשכבות המולה משתמשים בעיקר בבדים בצבעים ראשוניים ובגווני צבעים אבל לא בבדים עם דוגמאות מודפסות. שיטת יצירה נוספת היא הטלאת שיבוץ [Inlay applique] שבה קטעים קטנים של בדים צבעוניים מוכנסות בין שכבות הבד הגדולות כדי לקבל עוד צבעוניות, לחסוך בבדים נדירים ולתת את הרושם שיריעת המולה עשויה מיותר שכבות מאשר היא עשויה באמת. למשל יריעה בת 7 צבעים, אפשר ליצור מ-3 שכבות של בדים שלמים ועוד קטעי בד קטנים שישובצו במקומות שונים בין השכבות הגדולות. לעיתים, להעשרת וגיוון יריעת המולה מוסיפים גם טלאים קטנים עליונים. אמנות סיבים אמנות עכשווית בטלאים טלאים (מלאכת יד) תפירה איטית רקמה (מלאכת יד) אמנות נלבשת מדיה וקבצים בנושא מולה בוויקישיתוף מדריך ליצירת מולה מנייר, אתר "בקלות". topic/molas מולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kate Mathews, How to Make a Mola, About the Kuna Indians, MOLAS Patterns, Techniques, Projects, For Colorful Applique, Asheville, USA: LARK BOOKS, 1998, עמ' 36,10, ISBN 1-57990-020-8. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פנמה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קו המשווה השמימי

קו המשווה השמימי הוא מעגל גדול דמיוני על גבי כיפת השמיים, הנמשך מקו המשווה הארצי אל החלל, במאונך לציר הסיבוב של כדור הארץ. עבור צופה הנמצא בקו המשווה של כדור הארץ, עולה קו המשווה השמימי מהמזרח, במאונך לאופק, עובר דרך הזניט וחותך את האופק המערבי במאונך לו. ככל שצופה ינוע מקו המשווה צפונה, יתקרב קו המשווה השמיימי לאופק הדרומי ויתאחד עם האופק בקוטב הצפוני. בגובה של כ-36,000 ק"מ מעל לכדור הארץ נמצאת רצועת הלוויינים הגיאוסטציונריים. עצמים אסטרונומיים הנמצאים על קו המשווה השמימי ניתנים לצפייה מכל רחבי כדור הארץ ויראו במיטבם בקרבה לקו המשווה, קו המשווה השמימי עובר דרך קבוצות הכוכבים הבאות: מדיה וקבצים בנושא קו המשווה השמימי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי וייסבלום

הרב אורי וייסבלום (נולד בשנת תרצ"ז, 1937) הוא איש מוסר חרדי, מכהן כמשגיח של ישיבת נחלת הלויים בחיפה. נולד בחיפה, לחנה-רייזל ולרב יעקב-יצחק וייסבלום, רב שכונת הדר הכרמל בחיפה. למד בישיבת באר יעקב אצל הרב משה שמואל שפירא והרב שלמה וולבה. רבי אורי כיהן כמשגיח של ישיבת בית מתתיהו, מהקמתה ועד לשנת 1984, אז עבר לשמש כמשגיח בישיבת נחלת הלויים בשכונת נווה שאנן שבחיפה. מיד לאחר נישואיו מסר שיעורים בקהילה החרדית באנטוורפן שבבלגיה. כיהן גם כמשגיח בישיבת מאור התלמוד ברחובות וכר"מ בישיבת באר יעקב לצעירים. בעבר גר בבני ברק ולאחר מינויו בישיבת נחלת הלויים עבר להתגורר בקרבת הישיבה פרט לימי בין הזמנים שבהם חוזר לבני ברק. רבי אורי הוא דור שביעי, בן אחר בן, לרבי אלימלך מליז'ענסק. נשוי לדבורה למשפחת בנדיקט, ולהם שלושה בנים. אחיו, הרב חיים נפתלי ויסבלום, היה רבה של שכונת נווה שאנן בחיפה. גיסו, בעל אחותו, הוא הרב יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנא. בנו הרב אברהם וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת אורחות תורה בבני ברק, בנו הרב חיים וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת חברון, ובנו הרב אליהו ויסבלום משמש כמשגיח בישיבת בויאן בביתר עילית. הרב וייסבלום ממשיך בשיטתו את שיטת המוסר של מורו הרב וולבה. הוא שם דגש על המושג בחינה קלה, שלפיו על האדם לשאוף להתקדמות מזערית אך שיטתית במסלול ההתקדמות האישית שלו. הוא מדגיש רעיונות חסידיים ונוהג לפקוד קברי אדמו"רים חסידיים באירופה. ובפרט את קבר זקנו הנועם אלימלך, שאליו הוא מגיע מדי שנה ביום היארצייט. הוא לובש פראק ליטאי וחוגר גרטל כמנהג החסידים. הארת הפשט פרק חזקת הבתים (דפים כח-מב במסכת בבא בתרא) - ביאור להבנת הפשט בגמרא, רש"י ותוס’ ומקצת מפרשים (בהוצאת המחבר, ירושלים תשנ"ו) הארת התפילה (תפילות לימי החול) - ביאור בדרך הפשט, עם מקורות מחז"ל, ראשונים ואחרונים (מכון מאור הרים, חיפה תשנ"ח) הארת התפילה (תפילות שבת) הארת דרך (שלושה חלקים) - בנושא תיקון המידות (חלק א' - מכון מנחת ישראל, ירושלים תשס"ב; חלק ב' - חיפה תש"ע; חלק ג' בנושא מועדי השנה - חיפה תשע"ג) קונטרס עבודת חודש אלול וביאור על הוידוי ליום הכיפורים פירוש על הספר אור ישראל בהוצאת בית המוסר ירושלים. ביאור יסודי על אקדמות לחג השבועות, בנוי על מקורות מהכתובים ומחז"ל, חיפה, תשנ"ח ביאור על הספר כוכבי אור לרבי יצחק בלאזר (כלול בתוך הספר אור ישראל) מדיה וקבצים בנושא אורי וייסבלום בוויקישיתוף אורי בן יעקב יצחק וייסבלום, דף שער בספרייה הלאומית