פונטה דלגדה

פונטה דלגדה (בפורטוגזית: Ponta Delgada) היא העיר הגדולה ביותר והמרכז המינהלי של החבל האוטונומי של האיים האזוריים שבפורטוגל. העיר ממוקמת על האי סאו מיגל (São Miguel) שהוא האי הגדול והמאוכלס ביותר בקבוצת האיים. אוכלוסייתה של העיר מונה 68,809 תושבים על פי מפקד 2011. העיר קיבלה את מעמדה כמרכז מנהלי במסגרת התיקונים בחוקה של שנת 1976. מרכזה של מערכת בתי המשפט של החבל ומקום מושב הבישוף נותרו בבירה ההיסטורית אנגרה דו אירואיז'מו והמועצה המחוקקת יושבת בעיר הורטה. בשנת 1450 לערך הקים הימאי דיאוגו דה טיווה (Diogo de Teive), שגילה את האיים האזוריים, כפר דייגים קטן שבסופו של דבר התפתח להיות סנטה קלרה, אחד הרבעים של פונטה דלגדה של היום. בהיותו מיושב מאז 1444, היה האי סאו מיגל טריטוריה רחבה ובה מפוזרים יישובים קטנים, להוציא את העיירה וילה פרנקה דו קאמפו (Vila Franca do Campo) שעל החוף הדרומי של האי ואת פונטה דלגדה. וילה פרנקה הייתה במשך שנים רבות מרכזו של האי, אך האצולה הכפרית התייחסה בבוז לממשלת האיים שישבה בה. חוגי האצולה של פונטה דלגדה שלחו משלחת סודית לליסבון כדי להגיש עצומה למנואל הראשון, מלך פורטוגל כדי שיעניק שלטון עצמי לעירם. ב-29 במאי 1507 העניק המלך כתב זכויות לפונטה דלגדה המגדיר אותה בתור כפר במעמד אוטונומי. באופן דומה הוציא המלך ז'ואאו השלישי ב-2 באפריל 1546 צו המעניק לפונטה דלגדה מעמד של עיר לאחר שוילה פרנקה נהרסה ברעידת אדמה בשנת 1522. ב-26 ביולי 1582 התנהל מול חופי העיר קרב פונטה דלגדה (או קרב סאו מיגל), כחלק ממשבר הירושה הפורטוגזי של 1580. צי של פריבטירים אנגלו-צרפתים הפליגו במטרה לתקוף את ספרד כדי לשמור על האיים האזוריים תחת שלטון פורטוגל. צרפת ואנגליה תמכו בטוען לכתר אנטוניו הראשון שהודח על ידי פליפה השני, מלך ספרד. אנטוניו הוסיף לטעון לכתר הפורטוגלי עד 1583 ביושבו באיים האזוריים. במהלך המאה ה-19 חוותה פונטה דלגדה את השגשוג הכלכלי הגדול בתולדותיה. העיר הייתה נמל לייצוא פירות הדר לבריטניה והרבה עסקים בבעלות זרה פעלו במרכז העיר ולאחר 1818 היו רבים מהם יהודים. באותה תקופה פעלו בעיר חמישה בתי כנסת שהעתיק בהם היה בית הכנסת שער השמים במרכז העיר. בתקופה זו נהנתה העיר גם מתנופת בניה וגינון, נאסרה הכניסה לבהמות למרכז העיר, נסללו כבישים רחבים יותר, בתי הקברות הועברו לשולי העיר ושוקי הדגים, הבשר והירקות הועברו למקומות מתאימים יותר. הודות לשינויים אלה, והודות לעלייתו של מעמד הסוחרים, נעשתה פונטה דלגדה לעיר השלישית בגודלה בפורטוגל, מבחינת אוכלוסייתה ומבחינת עושרה ומרכז לייצוא חקלאי. עם תחילת המאה ה-20 היה מעמדה של העיר גבוה. היא הייתה העיר השמינית בגודלה בפורטוגל ולמרות ירידת החשיבות של הייצור החקלאי עדיין הייתה חשיבותה באיים האזוריים גדולה. ביוני 1975 לאחר מהפכת הציפורנים התחולל בעיר מאבק של חוגי ימין שהוביל לאחר מכן למעשי טרור מצדם של חוגים בדלנים מהאיים האזוריים. האקלים בפונטה דלגדה כמו בכל האיים האזוריים מושפע מזרם הגולף המאפשר תנודות קלות בלבד בטמפרטורות. הטמפרטורות נעות במהלך השנה בין 12 ל-25 מעלות צלזיוס והאקלים הוא ים תיכוני טיפוסי. זרם הגולף הוא גם הסיבה למזג האוויר הבלתי יציב במהלך עונות המעבר ועקב כך חיזוי מזג האוויר ברמה היומיומית בעונות אלה הוא קשה מאוד. נמל התעופה של פונטה דלגדה מהווה את שער הכניסה הראשי לאיים האזוריים והבסיס לחברות תעופה מקומיות. העיר מהווה מרכז ממשלתי, מסחרי וכלכלי חשוב מאוד. מרכזיהן של חברות רבות באיים האזוריים שוכנים בעיר. העיר מהווה גם מרכז לתיירות ובתי המלון בעיר תופסים חלק ניכר מהיקף הפעילות של הענף באיים. העיר היא גם מרכז התקשורת של האיים ויוצאים בה לאור כמה עיתונים. ארצות הברית פול ריבר (אנ'), מסצ'וסטס, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא פונטה דלגדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פונטה דלגדה אתר עיריית פונטה דלגדה (באנגלית) פונטה דלגדה - מידע נוסף למטייל פונטה דלגדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפקד 2011 (יש להקיש בתיבת החיפוש את שם העיר)