מחוז מיין

מחוז מיין היה הכינוי הממשלתי למה שהיא כיום מדינת מיין מה-25 באוקטובר 1780 עד ה-15 במרץ 1820, אז התקבלה לאיחוד כמדינה ה-23. המחוז היה חלק ממסצ'וסטס ולפני עצמאות ארצות הברית היה חלק מפרוביניציית מפרץ מסצ'וסטס הבריטית. היישוב המקורי שנוסד בשנת 1607 על ידי חברת פלימות', אזור החוף בין הנהרות מרימאק וקנבק, כמו גם חלקת אדמה לא סדירה בין מי השפכים של שני הנהרות, הפך לפרובינציית מיין בזיכיון קרקע משנת 1622. בשנת 1629 פוצלה הארץ, ויצרה אזור בין הנהרות פיסקאטקווה ומרימאק שהפך לפרובינציית ניו המפשייר. היא התקיימה באמצעות סדרה של זיכיונות קרקעיים שנעשו על ידי מלכי אנגליה בתקופה זו, וכללה את ניו סומרסטשייר, ליגוניה ופאלמות'. הפרובינציה שולבה במושבת מפרץ מסצ'וסטס במהלך שנות ה-50 של המאה ה-17, החל מהקמת נפת יורק, מסצ'וסטס, שהשתרעה מנהר פיסקאטקווה עד מזרחית לשפך נהר הפרסומפסקוט במפרץ קסקו. בסופו של דבר, השטח שלה גדל והקיף כמעט את כל מיין של ימינו. גודלו הגדול של הנפה הוביל לחלוקתה בשנת 1760 באמצעות הקמת נפות קמברלנד ולינקולן. החלק הצפון-מזרחי של מיין של ימינו נכבש לראשונה בדלילות על ידי אינדיאנים מאליזים ומתיישבים צרפתים מאקדיה. האדמות שבין הנהרות קנבק וסנט קרואה הוענקו לדוכס יורק ב-1664, אשר ניהל אותן כנפת קורנוול, חלק מהמחוז הקנייני שלו בניו יורק. בשנת 1688, אדמות אלו (יחד עם שאר חלקי ניו יורק) הועברו לדומיניון ניו אינגלנד. התביעות האנגלית והצרפתית במערב מיין התמודדו לעיתים באלימות, עד לכיבוש הבריטי של צרפת החדשה במלחמת מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. עם הקמתה של פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס בשנת 1692, כל מה שהוא כיום מיין הפך לחלק מאותו מחוז. כאשר מסצ'וסטס אימצה את חוקת המדינה שלה בשנת 1780, היא יצרה את מחוז מיין כדי לנהל את המחוזות הצפוניים ביותר שלה, תחום במערב על ידי נהר פיסקאטקווה ובמזרח על ידי נהר סנט קרואה. עד 1820, המחוז חולק עוד יותר עם הקמת מחוזות הנקוק, קנבק, אוקספורד, פנובסקוט, סומרסט ווושינגטון. תנועה למדינת מיין החלה כבר ב-1785, ובשנים הבאות נערכו כמה כינוסים כדי לבצע זאת. החל משנת 1792 התקבלו חמש הצבעות עממיות אך כולם לא הצליחו להגיע לרוב הדרוש. במהלך מלחמת 1812, כוחות בריטיים וקנדיים כבשו חלק גדול ממיין כולל כל השטח מנהר פנובסקוט מזרחה ועד לגבול ניו ברנזוויק במטרה לספח אותם לקנדה כמושבת ניו אירלנד. תגובה חלשה של מסצ'וסטס לכיבוש זה וסיפוח בריטי אפשרי תרמו להגברת הקריאות במחוז להקמת מדינה. בית המשפט הכללי של מסצ'וסטס העביר חקיקה מאפשרת ב-19 ביוני 1819, המפרידה בין מחוז מיין משאר מדינת מסצ'וסטס. בחודש שלאחר מכן, ב-19 ביולי, אישרו המצביעים במחוז את הקמת המדינה ב-17,091 ל-7,132. תוצאות הבחירות הוצגו בפני מועצת מושל מסצ'וסטס ב-24 באוגוסט 1819. חוקת מיין אושרה פה אחד על ידי 210 הנציגים לוועידת מיין באוקטובר 1819. ב-25 בפברואר 1820, בית המשפט הכללי העביר צעד המשך המקבל באופן רשמי את עובדת הפיכתה למדינה של מיין. בזמן בקשתה של מיין למדינה, היה מספר שווה של מדינות עבדות ומדינות חירות. חברי הקונגרס התומכים בעבדות ראו בקבלתה של מדינה חופשית אחרת, מיין, איום על האיזון בין מדינות עבדות למדינות חירות. הם יתמכו בהקמת מדינה עבור מיין רק אם טריטוריית מיזורי, שבה העבדות הייתה חוקית, תתקבל לאיחוד כמדינת עבדות. מיין הפכה למדינה ה-23 של האיחוד ב-15 במרץ 1820, בעקבות פשרת מיזורי, שאפשרה למיזורי להיכנס לאיחוד כמדינה מחזיקת עבדים ולמיין כמדינת חירות. "Maine's Path to Statehood". PR51st.com. 22 במאי 2014. נבדק ב-31 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה) "New Ireland: How Maine almost became part of Canada at the end of the War of 1812". National Post. 3 בספטמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Official Name and Status History of the several States and U.S. Territories". TheGreenPapers.com. The Maine Register and United States' Almanac for the Year of Our Lord 1820, p. 72