laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה

ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה (באיטלקית: Vittorio Emanuele I; ‏24 ביולי 1759 - 10 בינואר 1824), היה מלך סרדיניה בשנים 1802–1821. ויטוריו אמנואלה נולד בטורינו ב-24 ביולי 1759 להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה. ב-4 ביוני 1802 ויתר אחיו קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה ויטוריו אמנואלה לשלטון במקומו. בשנת 1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה. בשנת 1821 פרצו התקוממויות בממלכה בדרישה ליותר חופש וליברליזם, ומשום כך ב-12 במרץ 1821 ויתר ויטוריו אמנואלה על הכתר. מכיוון שהיו לו רק בנות ולא בנים, עלה אחיו קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה לשלטון במקומו. ב-10 בינואר 1824 מת ויטוריו אמנואלה בטורינו. ב-25 באפריל 1789 התחתן ויטוריו אמנואלה עם מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו ומריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, ממנה היו לו 7 ילדים: מריה ביאטריצ'ה (1792–1840). מריה אדליידה קלוטילדה (1794–1802). קרלו אמנואלה (1796–1799). בת (1800–1801). מריה תרזה פרננדה פליצ'יטס גאטנה (1803–1879). מריה אנה ריקרדה קרלוטה מרגריטה (1803–1884). מריה כריסטינה קרלוטה ג'וזפינה גאטנה (1812–1836). מדיה וקבצים בנושא ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה בוויקישיתוף ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
סיפורו של פרדיננד

סיפורו של פרדיננד (באנגלית: The Story of Ferdinand) הוא ספר ילדים קלאסי מאת סופר הילדים האמריקאי מונרו ליף, עם רישומיו של רוברט לוסון. הספר ראה אור לראשונה באנגלית בשנת 1936 ופורסם בעברית ב-1969 בתרגומה של תתי כדורי, בהוצאת עם עובד. מאז פרסומו תורגם הספר לעשרות שפות, זכה לביקורות משבחות, היה לרב-מכר ונהפך לקלאסיקה של ספרות ילדים, שאף עובדה לסרטים ולתיאטרון. פרדיננד הוא פר קטן בספרד, שגדל להיות פר גדול ומפואר. בעוד הפרים האחרים עסוקים במלחמות וקרבות, הוא מעדיף לשבת תחת עץ השעם ולהריח פרחים להנאתו. אלא שכשבאים לבחור פרים למלחמת השוורים ופרדיננד אינו מנסה להיבחר וניגש לשבת תחת עץ השעם, הוא מתיישב בטעות על דבורה, נעקץ ומשתולל מכאב. לכן דווקא הוא נבחר להשתתף במלחמת שוורים בבירה מדריד, מתוך מחשבה שהוא פר חזק ופראי במיוחד. עם כניסתו לזירה, הוא מריח פרחים, מתיישב לשאוף את הריח ומסרב להילחם, עד שהוא מוחזר הביתה, אל עץ השעם שלו. הספר נחשב לטקסט פציפיסטי הדוגל באי-לחימה, כמו גם בחיבור לטבע. דמותו של פרדיננד חריגה על רקע הקרבות המתחוללים סביבו. יש בטקסט גם מחאה נגד מסורת מלחמות השוורים. כמו כן הוא מדגיש היטב את העובדה שבחירה במה שנכון לכל אחד, בלי להיכנע לתכתיבים חברתיים, היא חשובה ויכולה להבטיח אושר. מה שהופך את סיפורו של פרדיננד לשיר הלל לבחירה החופשית של כל אדם, הוא אפשרותו לבחור בדרך אחרת: הלוא מדובר בפר חזק וגדול ובחירתו שלא לנצל את כוחו ולא ללכת במסלול ה"קבוע" של כל הפרים מלמדת על הבנתה יש ישות חזקה ומגובשת, שאין לה צורך לבזבז את חייה בלחימה ומכאן העדיפות לאסתטיקה ולחדוות החיים. פרדיננד (סרט) דף הספר, באתר הוצאת עם עובד נועה מנהיים, לפעמים הנשק הטוב ביותר הוא זה שלא משתמשים בו, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2017 פרדיננד הפר, סרט אנימציה משנת 1938 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוואמה

עוואמה (בערבית: عوامة) הוא קינוח מתוק ומטוגן שמקורו באזור המזרח התיכון ונפוץ במטבח הלבנוני והסורי. הקינוח מורכב מכדורי בצק שמרים (בערך בקוטר של כ-5 ס"מ) מטוגנים בשמן עמוק הנטבלים בדבש או סירופ סוכר ומי ורדים. נהוג להגיש את הקינוח בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובסעודת האפטאר המסיימת את יום צום הרמדאן. מלבד הגרסה הבסיסית, קיימת גם גרסה בה הרוטב מבוסס על לימון. הקינוח מוכר גם בשמות נוספים: לוקמת אל קאדי (لُقْمَةُ ٱلْقَاضِيِ) וזלאביה (زلابية). סופגנייה ספינג' גולאב ג'אמון רותם מימון, ספינג', לנגוש או עוואמה: מתכונים לסופגניות ביתיות מכל העדות, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2023 רונית ורד, מה שהעין רואה ביום, רוצה הלב בלילה, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2013 עוואמה – סופגניות לבנוניות קטנטנות, באתר השולחן. אסף גולן, בדקנו: למה אנחנו אוכלים סופגניות?, באתר www.israelhayom.co.il, ‏9/12/2018, 09:01, עודכן 25/12/2018, 18:46 עוואמה, באתר קרין גורן Awwamat (crispy donut balls) عوامات: Sweet, delicious and crispy. : Recipe Trezor-Treasure, web.archive.org, ‏2016-08-20 מתכון: עוואמה, באתר mako
הכנסייה העירונית (ויטנברג)

הכנסייה העירונית בוויטנברג (בגרמנית: Stadtkirche Wittenberg) היא כנסייה לותרנית, בה הטיף מרטין לותר את תורתו ובה נערכה לראשונה תפילת מיסה בגרמנית במקום בלטינית. היא נחשבת לכן לכנסיית האם של הרפורמציה הפרוטסטנטית. הכנסייה מוזכרת לראשונה ב-1185 כ"כנסיית העיר והקהילה על שם מריה הקדושה" (Stadt- und Pfarrkirche St. Marien). ב-1522 במסגרת האיקונוקלאזם הוסרו כל הפסלים והקישוטים של ימי הביניים פרט לפסל חזירת היהודים. ב-1811 עוצבה הכנסייה בסגנון נאו גותי. מעל למזבח בכנסייה נמצא ציור הסעודה האחרונה של לוקאס קראנאך האב שבו מופיע לותר עם השליחים. בכנסייה גם נמצא קברו של לוקאס קראנאך הבן. שני המגדלים של הכנסייה מתנשאים מעל כיכר העיר, באחד שעון ובשני פעמונים. ב-1996 הוכרזה הכנסייה כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, חלק מהאתר אנדרטאות מרטין לותר באייסלבן ובוויטנברג. על הקיר הדרומי החיצוני של הכנסייה נמצא פסל של חזירת היהודים (Judensau) משנת 1305. מעל הפסל כתוב Rabini Schem HaMeforas (רב, השם המפורש). הפסל מתאר חזירה שמניקה יהודים המשתעשעים עם חזירון. רב יהודי מרים את זנבה ומתבונן באחוריה שם הוא אמור למצוא את השם המפורש של היהודים. לותר קיווה שהיהודים ימרו את דתם ויצטרפו אליו לנצרות הפרוטסטנטית ובכך יזרזו את הביאה השנייה של ישו. לאחר שהיהודים סירבו לעשות זאת הוא הפך לאנטישמי קיצוני. בספרו Vom Schem Hamphoras משנת 1543 הוא השווה את היהודים לשטן וכתב על פסל חזירת היהודים בוויטנברג: "כאן, על כנסיית הקהילה שלנו בוויטנברג, יש פסל אבן של חזירה. מתחתיה יהודים וחזירונים יונקים ממנה. מאחוריה נמצא רבי המרים את רגלה הימנית, מרים את זנבה מתכופף ומתבונן באחוריה כדי לקרא את התלמוד הנמצא שם כאילו הוא קורא משהו חשוב שהוא ללא ספק, השם המפורש שלהם." פסל חזירת היהודים על קיר הכנסייה העירונית (בצד ימין) הקיר הדרומי של הכנסייה העירונית הכנסייה העירונית. מעל המזבח-ציור הסעודה האחרונה של לוקאס קראנאך האב האורגן בכנסייה העירונית מדיה וקבצים בנושא הכנסייה העירונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה העירונית השם המפורש בגרמניה וחזירת היהודים, באתר עונג שבת
הקו הירוק (קפריסין)

הקו הירוק, המכונה לפעמים גם "קו אטילה" (על-פי שם הקוד שנתן לו הצבא הטורקי), הוא קו הפסקת האש שמפריד בין הרפובליקה של קפריסין (שבה השלטון קפריסאי-יווני) לבין הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין (מדינה עצמאית דה פקטו שהשלטון בה קפריסאי-טורקי). אורכו של הקו כ-300 קילומטרים, והוא מוקף משני עבריו באזור חיץ שנמצא בשליטת כוחות האו"ם ברוב חלקיו, ובשליטת כוחות בריטיים בחלקו הדרומי, אזור שבו מחזיקה בריטניה בסיסים צבאיים לפי הסכם מיוחד ("חוזה האחריות") שנחתם עוד לפני המשבר. הוא נוצר בשנת 1975[דרושה הבהרה][דרוש מקור] כתוצאה מפלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, והשתלטות צבאה על השליש הצפוני של האי. הפלישה הטורקית באה עקב חשש טורקי מסיפוח קפריסין ליוון, והיא הייתה כרוכה בגירושם של כ-200,000 קפריסאים-יוונים מצפון האי לדרומו, ובגירוש נגדי של כ-60,000 קפריסאים-טורקים מדרום האי לצפונו. הקו חוצה את האי קפריסין מחופו המזרחי לחופו המערבי. הוא יוצא מנקודה על החוף המזרחי מצפון לכף גרקו וממזרח לאזור הבסיס הצבאי הבריטי בדקליה. הוא מתפתל, ובאחת הנקודות פונה צפונה ומגיע אל בירת קפריסין, שם הוא מפריד בין שני חלקי העיר ניקוסיה מדרום ולפקושה מצפון. הקו הירוק חוצה את העיר בלב השטח הבנוי, ושטח אזור החיץ בתוכה הוא המצומצם ביותר. מהעיר ממשיך הקו מערבה, ומסתיים מדרום למפרץ מורפו. החלק שמצפון לקו, שנכבש בידי הצבא הטורקי ב-1974, ושנמצא בשליטה קפריסאית-טורקית, כולל 37% משטח האי. תקריות אלימות לאורך הקו הירוק אירעו מדי פעם, אבל לא לעיתים קרובות. ככלל, עם תום הקרבות ב-1974 היה הקו שקט, אבל הוא היה סגור לחלוטין בלי כל אפשרות מעבר דרכו. בחלקים ארוכים שלו הוקמו מכשולים פיזיים כגון חומות וגדרות שמנעו כל אפשרות למעבר. רק בשני כפרים שנשארו באזור החיץ שבשליטת האו"ם הוסיפו קפריסאים-יוונים וקפריסאים-טורקים לחיות אלה בצד אלה, אולם גם בהם נשמרה מידה מסוימת של הפרדה בין הקהילות. שינוי משמעותי במצב התחולל באפריל 2003, כשהוחלט לפתוח את הקו הירוק לתנועה מוגבלת של תושבים קפריסאים ושל תיירים בארבע נקודות. שתיים מהן באזור שנמצא בשליטת בריטניה, אחת בניקוסיה/לפקושה, ואחת במקום אחר לאורך הקו. פתיחת הקו הירוק נעשתה בעקבות הציפייה לאיחוד האי לקראת צירוף הרפובליקה של קפריסין לאיחוד האירופי. התקווה לאיחוד האי נכזבה, כיוון שהסכם האיחוד שהציע מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, נדחה במשאל עם שנערך בחלק היווני. למרות זאת, ארבע נקודות המעבר על הקו הירוק נותרו פתוחות. אף על-פי שבאופן רשמי מכירות רוב מדינות העולם, ובכלל זה האיחוד האירופי, בריבונות רפובליקת קפריסין שבשלטון יווני על כל חלקי האי, בפועל רק החלק היווני הצטרף לאיחוד האירופי, והאיחוד האירופי השלים עם קיומה של הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין, גם אם לא באופן רשמי. ב-3 באפריל 2008 נפתחה נקודת מעבר נוספת על הקו הירוק, ברחוב לדרה שבבירה. נקודת המעבר הזאת היא היחידה המקשרת ישירות בין החלק הטורקי לחלק היווני, בלי צורך לעבור דרך האזור הנתון לשליטת בריטניה או לשליטת האו"ם. רחוב לדרה היה הרחוב הראשי של העיר לפני חלוקת קפריסין, אך הוא נחסם וניטש בשנת 1974. פתיחת נקודת המעבר ברחוב לדרה התאפשרה לאחר הפשרה נוספת ביחסים בין היוונים לטורקים בקפריסין ולוותה בטקס חגיגי בהשתתפות מנהיגי שני חלקי האי. לאורך הקו הירוק קיים אזור חיץ שרוחבו נע בין מטרים בודדים לקילומטרים אחדים. מיעוט הפעילות האנושית באזור החיץ הביאה ליצירת "פארק לא מתוכנן" שמתקיימת בו מערכת אקולוגית ייחודית. פלישת טורקיה לקפריסין נמל התעופה הבינלאומי בניקוסיה מדיה וקבצים בנושא הקו הירוק בוויקישיתוף אתר כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין
שאנה מואקלר

שאנה מואקלר (באנגלית: Shanna Moakler; נולדה ב-28 במרץ 1975) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. מואקלר נולדה ברוד איילנד כצעירה מבין ארבעת ילדיו של רופא שיניים, ולה שני אחים ואחות. לאחר התיכון, היא הגיעה למיאמי כדי להמשיך בקריירת דוגמנות. ב-1992 ייצגה את רוד איילנד בתחרות "מיס הנוער של ארצות הברית", ושם עלתה לחצי הגמר, ובנוסף זכתה במקום הראשון בתחרות יופי נוספת לבנות נוער. היא עברה להתגורר בניו יורק על מנת לפתח שם קריירת דוגמנות. ב-1995 נבחרה למיס ניו יורק, ובתחרות הארצית של מיס ארצות הברית נבחרה לסגנית ראשונה. לאחר שהזוכה, צ'לסי סמית, נבחרה למיס תבל, הוכתרה מואקלר למיס ארצות הברית. היא הופיעה על שער המגזין "קוסמופוליטן", וב-2001 חתמה על חוזה עם המגזין "פלייבוי", ובדצמבר של אותה שנה הייתה נערת החודש של "פלייבוי" ובנוסף הובילה קמפיין של מותג וויסקי. כשחקנית היא הופיעה ב-1996 בסדרה "לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן". ב-1997 שיחקה בסרט הקולנוע "פיתוי קטלני 3: פיתוי חדש" לצדה של ג'יימי פרסלי, ושיחקה בסרט של NBC לצד שאנון דוהארטי. ב-1998 שיחקה בפרק של סדרה המבוססת על הסרט "טיימקופ". ב-2004 שיחקה בסרט הקומדיה "מתראים עם אחרים" לצד לורן גרהאם. ב-2005 שיחקה תפקיד אורח בקומדיית המצבים "ג'ואי". ב-2006 התחרתה בעונה השלישית של "רוקדים עם כוכבים", והודחה שנייה. מואקלר הייתה נשואה מ-2004 ועד 2008 לטראוויס בארקר, ולזוג בן ובת. בנוסף יש לה בת נוספת ממערכת יחסים קודמת שניהלה. מדיה וקבצים בנושא שאנה מואקלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שאנה מואקלר שאנה מואקלר, ברשת החברתית פייסבוק שאנה מואקלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שאנה מואקלר, ברשת החברתית אינסטגרם שאנה מואקלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שאנה מואקלר, באתר AllMovie (באנגלית) שאנה מואקלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
קרטיס ג'רלס

קרטיס לואיס ג'רלס ג'וניור (באנגלית: .Curtis Louis Jerrells Jr; נולד ב-5 בפברואר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת דינמו סאסארי. ג'רלס נולד באוסטין טקסס, שבארצות הברית. בשנים 2005–2009 הוא שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ביילור. הוא השחקן הראשון שהוביל את הקבוצה במספר הנקודות ומספר האסיסטים בכל ארבע שנותיו בקבוצה. ג'רלס לא הצליח להיבחר בדראפט ה-NBA לאחר סיום לימודיו. בחודש ספטמבר 2009 חתם ג'רלס בסן אנטוניו ספרס לסגל מחנה האימונים שלהם. בעקבות משחקו באימונים הוחתם בקבוצה של הספרס בליגת הפיתוח של ה-NBA, אוסטין טורוס. ג'רלס הוחתם על ידי סן אנטוניו ספרס ב-24 במרץ 2010, אך מיד חידש את החוזה באוסטין טורוס. ג'רלס שיחק עבור הספרס שוב בליגת הקיץ של ה-NBA בשנת 2010. במהלך קדם העונה 2010-11 ג'רלס עניין את הג'נרל מנג'ר של ניו אורלינס הורנטס דל דמפס, שעבד בעבר כסקאוטר של הספרס. ב-18 באוקטובר 2010 הועבר ג'רלס בטרייד לניו אורלינס הורנטס תמורת בחירת סיבוב שני בדראפט. עם זאת, הוא שוחרר רק שבוע לאחר סוף מחנה האימונים של הקבוצה. ב-27 בנובמבר 2010 עבר לאירופה וחתם על חוזה עד סוף עונת 2010-11 בקבוצה הסרבית פרטיזן בלגרד איתה זכה בליגה האדריאטית, באליפות הליגה הסרבית ונבחר ל-MVP של סדרת הגמר. בחודש יוני 2011 הוא חתם על חוזה לשנתיים בפנרבחצ'ה אולקר. בחודש מרץ 2012 הוא הושאל למועדון הספרדי מורסיה למשך שארית העונה. לאחר ששיחק רק במשך שבוע אחד עבור המועדון החדש (שני משחקים), הוא שבר את רגלו והחמיץ את העונה כולה. ב-29 באוגוסט 2012 הוא חתם חוזה לשנה אחת עם בשיקטאש. בחודש מרץ 2013 חתם ג'רלס בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת הפיתוח ובהמשך עבר בטרייד למיין רד קלאוס תמורת הסנטר כריס אייר. בחודש אוגוסט 2013 הוחתם ג'רלס על ידי אולימפיה מילאנו מהליגה האיטלקית. זכור מהסדרה מול מכבי תל אביב בעונת האליפות השישית שלה, כמי שעשה את העבירה על טייריס רייס שנתנה יתרון לתל אביבים. ב-7 ביולי 2014 חתם על חוזה לשנתיים במועדון הרוסי אוניקס קאזאן, שם שיחק עם קית' לנגפורד, שחקן מכבי תל אביב לשעבר, ששיתף פעולה איתו גם בארמאני מילאנו בעונת 2013–2014. ב-25 בינואר 2016 הוא חתם במועדון הטורקי גלאטסראיי. איתה זכה באליפות היורקאפ, עם שחקן מכבי תל אביב לשעבר סטפן לאזמה. ב-10 ביולי 2016 חתם ג'רלס על חוזה לשנתיים בהפועל ירושלים מישראל, איתה שיחק ביורוקאפ. לאחר שהוביל את ירושלים לחצי גמר היורוקאפ בעונת 2016/17, בה הפסידו האדומים לוולנסיה בסדרת הטוב מ-3 משחקים, נבחר ג'רלס לחמישיית העונה ביורוקאפ. את העונה סיימה הפועל ירושלים בזכייה באליפות המדינה, תוך שג'רלס הצטיין וקלע 21 נקודות, להן הוסיף 5 אסיסטים. ב-20 באוקטובר 2017 ג'רלס שוחרר מהפועל ירושלים, בעקבות ריב עם המאמן, וחתם כעבור שלושה שבועות באולימפיה מילאנו. מדיה וקבצים בנושא קרטיס ג'רלס בוויקישיתוף פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) http://sport1.maariv.co.il/%D7%9B%D7%AA%D7%91%D7%94/201880 זעזוע בבירה: קרטיס ג'רלס שוחרר מהפועל ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 21 באוקטובר 2017
עמודי מסינה

עמודי מסינה הם זוג עמודי מתח גבוה בגובה של 232 מטר, הניצבים על חוף הים התיכון משני צידיו של מצר מסינה שבין איטליה לסיציליה. בשנים 1955 עד 1994 נשאו העמודים קו מתח גבוה שהוליך חשמל מקלבריה לסיציליה. עד שנת 1978 היו אלו עמודי המתח הגבוה הגבוהים ביותר בעולם. עמודי הפלדה, שהושלמו ב-1955, מתנשאים לגובה של 232 מטר, וניצבים על בסיסי בטון בגובה של 8 מטרים. לכל עמוד זרוע אופקית בגובה של 212 מטרים, שנשאה ארבעה כבלי חשמל (קו תלת-פאזי וכבל נוסף ליתירות). בנוסף קבועות בראש כל עמוד שתי זרועות בצורת V שנשאו שני כבלי חשמל נוספים. בשונה מבעמודים דומים, ניצבות פאות העמודים באלכסון לכיוון הכבלים שנישאו על ידיהם. בצד כל עמוד נבנתה תחנת מיתוג. העמודים ניצבים במרחק של 3,646 מטרים זה מזה. עד 1971 נשאו העמודים כבלים שהוליכו חשמל במתח של 150 קילו-וולט. באותה שנה הועלה המתח ל-220 קילו-וולט והוספו לעמודים שני כבלים נוספים, באופן שכושר ההולכה של קו המתח הגבוה הגיע ל-300 מגה ואט. הכבלים נמתחו מעל מצר מסינה כאשר תחתית הקשת נמצאת בגובה של 70 מטרים מעל פני המים, על מנת לאפשר לכלי שיט גדולים לעבור תחתם. בראשית שנות השמונים כבר לא היה די בכושר ההולכה של קו המתח הגבוה בין העמודים, ומסיבות טכניות ובטיחותיות לא ניתן היה להגדיל אותו. ב-1985 הונח על קרקעית מצר מסינה כבל חשמל תת-ימי בעל כושר הולכה של 1000 מגה ואט. ב-1993 הופסקה הולכת החשמל בכבלים שבין שני העמודים והכבלים הוסרו מהם בשנה שלאחר מכן. לאחר הסרת הכבלים נותרו העמודים על עומדם, וניתן להם מעמד של מונומנטים היסטוריים. הם משמשים למדידות מטאורולוגיות, לאימוני חילוץ בגובה רב ולטלקומוניקציה. בשנת 2006 נפתח העמוד הסיציליאני בחוף מסינה למבקרים, וניתן לטפס בגרם של 1,250 מדרגות עד ראש העמוד. מדיה וקבצים בנושא עמודי מסינה בוויקישיתוף עמודי מסינה, באתר Structurae העמוד בקלבריה והעמוד בסיציליה, באתר Skyscraperpage הקואורדינטות של העמודים הן 38°14′42″N 15°40′59″E﻿ / ﻿38.245°N 15.683056°E﻿ / 38.245; 15.683056 (קלבריה) ו-38°15′57″N 15°39′04″E﻿ / ﻿38.265833°N 15.651111°E﻿ / 38.265833; 15.651111 (סיציליה).
הבחורה על הרכבת (סרט)

הבחורה על הרכבת (באנגלית: The Girl on the Train) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2016 בבימויו של טייט טיילור. הסרט מבוסס על רב-המכר מאת פולה הוקינס (אנ') באותו השם. בסרט מככבים אמילי בלאנט, רבקה פרגוסון, היילי בנט, ג'סטין ת'רו, לוק אוונס ואדגר רמירס. רייצ'ל היא גרושה טרייה שעדיין פגועה מאוד מהפרידה שעברה, היא סובלת מאלכוהוליזם ומפוטרת בשל כך מעבודתה. רייצ'ל נהיית אובססיבית לחיי בעלה לשעבר, שכעת מתגורר עם רעייתו החדשה, אנה, וילדתם המשותפת. היא מטרידה אותם בשיחות טלפון ובביקורים לא רצויים, בנוסף וללא ידיעתם, היא נוסעת מדי יום ברכבת למנהטן החולפת בסמוך לבית מגוריו. בבית סמוך מתגורר זוג צעיר, מייגן וסקוט ורייצ'ל מפנטזת על חייהם המושלמים. באחת הנסיעות היא עדה למעשה שמטלטל את עולמה. אמילי בלאנט - רייצ'ל ווטסון רבקה פרגוסון - אנה ווטסון היילי בנט - מייגן היפוול ג'סטין ת'רו - טום ווטסון לוק אוונס - סקוט היפוול אליסון ג'ני - חוקרת המשטרה ריילי אדגר רמירס - ד"ר קאמל עבדיק ליסה קודרו - מרתה, אשת הבוס לשעבר של טום לורה פריפון - קתי, השותפה לדירה של רייצ'ל הזכויות לסרט קולנוע על בסיס ספרה של פולה הוקינס, נרכשו על ידי אולפני דרימוורקס ב-2014 ומרק פלאט מונה למפיק הסרט. הפקת הסרט היא שיתוף פעולה ראשון בין סרטי יוניברסל לחברת אמבלין פרטרנס שייסדו סטיבן ספילברג, ג'ף סקול, אניל אמבאני ודארן ת'רופ. צילומי הסרט בוצעו מנובמבר 2015 עד ינואר 2016 במדינת ניו יורק וכללו בין השאר אתרים בעיר ניו יורק, וייט פליינס ואירווינגטון. תקציב הסרט הוערך בכ-40 מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של הבחורה על הרכבת (באנגלית) הבחורה על הרכבת, ברשת החברתית פייסבוק הבחורה על הרכבת, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הבחורה על הרכבת, ברשת החברתית אינסטגרם "הבחורה על הרכבת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר AllMovie (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר Metacritic (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר אידיבי "הבחורה על הרכבת", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר Prime Video (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "הבחורה על הרכבת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביקורות אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "הבחורה על הרכבת": מי היה צריך את זה?, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2016 דני לרנר, הבחורה על הרכבת: ישות קולנועית עם אמירה, באתר nrg‏, 7 באוקטובר 2016 ארז דבורה, "הבחורה על הרכבת": אישה שיורדת מהפסים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2016 אילן קפרוב‏, רכבת העסק: "הבחורה על הרכבת" הופך ספר מאכזב למותחן סביר, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2016 נעמה רק, ‏הבחורה שמנמנמת על הרכבת, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2016 DreamWorks Acquires Novel ‘The Girl on the Train’ for Marc Platt (EXCLUSIVE), וראייטי, 24 במרץ 2014 Box Office: ‘Girl on the Train’ Speeds Past ‘Birth of a Nation’ on Friday, וראייטי, 8 באוקטובר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה הראשונה (האימפריה הרוסית)

הארמייה הראשונה (ברוסית: 1-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה פאול פון רננקמפף. יחד עם הארמייה השנייה היא פלשה לפרוסיה המזרחית, ונחלה תבוסה קטנה בקרב שטלופנן. הארמייה הראשונה נחלה ניצחון על הגרמנים בקרב גומבינן, אולם אז הביסה הארמייה הגרמנית השמינית את הארמייה הרוסית השנייה בקרב טננברג, ולאחר מכן נפנתה לטפל בארמייה הראשונה. רננקמפף נחל תבוסה מכריעה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ונאלץ לסגת מפרוסיה המזרחית. מאוחר יותר ספגה הארמייה תבוסה בקרב לודז'. רננקמפף שהיה ממוצא גרמני הואשם בבגידה והוחלף באלכסנדר ליטבינוב. הארמייה המשיכה להילחם עד שפורקה ב-1918. גנרל פאול פון רננקמפף (19 ביולי 1914 - 5 בדצמבר 1914) גנרל אלכסנדר ליטבינוב (5 בדצמבר 1914 - 2 באפריל 1917) לוטננט גנרל איליה אודישילידזה (12 באפריל 1917 - 24 באפריל 1917) לוטננט גנרל מיכאיל אלקסייביץ' סוקובנין (24 באפריל 1917 - 30 ביולי 1917) לוטננט גנרל גלב מיכאלוביץ' ואנובסקי (31 ביולי 1917 - 9 בספטמבר 1917) לוטננט גנרל ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק (9 בספטמבר 1917 - נובמבר 1917) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה הראשונה (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה הראשונה של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הראשונה הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה ויקטור דנקל. הארמייה נלחמה בקרב גליציה, ובקרב קרשניק הנחילה תבוסה לארמייה הרביעית הרוסית. היה זה הניצחון האוסטרו-הונגרי הראשון במלחמה זו. באוקטובר 1914 השתתפה בקרב על הוויסלה יחד עם הארמייה הגרמנית התשיעית, אך לא הצליחה להגיע לידי הישגים. לאחר מכן הוחזקה הארמייה הראשונה בעתודה באזור הקרפטים, ולא השתתפה בקרבות. במאי 1915 השתתפה הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב ובתחילה זכתה להצלחה מרובה, אך בהמשך נבלמה בקרב אפטא. לאחר מכן הוחלף דנקל בקרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך. הארמייה השתתפה בקרבות ברומניה, ובעקבות כניעתה של זו האחרונה התפרקה הארמייה, שספגה אבדות גבוהות בחזית המזרחית. גנרל חיל הפרשים ויקטור דנקל (אוגוסט 1914 - 23 במאי 1915) גנרל חיל הפרשים קרל פון קירשבאך אאוף לאוטרבאך (23 במאי 1915 - 10 ביוני 1915) פלדצויגמייסטר פאול פואהלו פון ברלוג (10 ביוני 1915 - 26 ביולי 1916) גנרל חיל הרגלים ארתור ארץ פון שטראוסנבורג (26 ביולי 1916 - 28 בפברואר 1917) גנרל אוברסט פרנץ רוהר פון דנטה (28 בפברואר 1917 - 15 באפריל 1918) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה השנייה (האימפריה הרוסית)

הארמייה הראשונה (ברוסית: 2-я армия) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה אלכסנדר סמסונוב. יחד עם הארמייה הראשונה היא פלשה לפרוסיה המזרחית, ובתחילה נחלה ניצחונות ואילצה את הארמייה השמינית הגרמנית לסגת עד הוויסלה. עם זאת, הגרמנים הנחילו לארמייה השנייה תבוסה מוחצת בקרב טננברג, וסמסונוב התאבד. הארמייה לא הושמדה לחלוטין, ויחד עם עוד שלוש ארמיות זכתה בניצחון בקרב על הוויסלה. היא הובסה שוב בקרב לודז', ובתחילת שנת 1915 הועברה לאזור פולין. במרץ 1916 היא ביצעה את מתקפת אגם נארוץ' הכושלת. היא פורקה ב-1918. גנרל חיל הפרשים אלכסנדר סמסונוב (19 ביולי 1914 - 30 באוגוסט 1914) גנרל חיל הפרשים סרגיי שיידמן (14 בספטמבר 1914 - 12 בדצמבר 1914) גנרל חיל הרגלים ולדימיר סמירנוב (12 בדצמבר 1914 - 24 באפריל 1917) לוטננט גנרל אנטון ואסילובסקי (12 ביולי 1917 - 24 באפריל 1917) גנרל חיל הרגלים ניקולאי דנילוב (24 באפריל 1917 - 7 באוגוסט 1917) לוטננט גנרל פיוטר טלציקוב (7 באוגוסט 1917 - 22 באוגוסט 1917) גנרל חיל הרגלים ניקולאי דנילוב (22 באוגוסט 1917 - 20 בנובמבר 1917) לוטננט גנרל אלכסיי באיוב (20 בנובמבר 1917 - 24 בדצמבר 1917) החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה השנייה (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

הארמייה השנייה של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה. הארמייה השנייה הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אדוארד פון בהם-ארמולי. הארמייה נשלחה לסרביה, אולם בעקבות הפלישה הרוסית לגליציה, הועברה לחזית המזרחית. הארמייה לחמה בקרב גליציה, אך הגיעה מאוחר מכדי לשנות את התוצאות. לאחר מכן השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה ובמתקפת הקרפטים. בקיץ 1915 השתתפה הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, ביולי השתתפה בקרבות הנסיגה הגדולה, וב-22 ביוני 1915 כבשה את לבוב. לארמייה היה חלק נכבד בבלימת מתקפת ברוסילוב ביוני 1916, ומתקפת קרנסקי ביוני 1917. ב-3 באוגוסט של אותה השתתפה יחד עם כוחות גרמניים בכיבוש צ'רנוביץ. בפברואר 1918 השתתפה במבצע אגרוף במסגרתו פלשו כוחות גרמניים ואוסטרו-הונגריים לאוקראינה. הארמייה פורקה במאי של אותה שנה, ועל בסיסה הוקם כוח כיבוש שנקרא "ארמיית המזרח". החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה