laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רדיו פראנס

רדיו פראנס הוא תאגיד שידור רדיו ציבורי צרפתי. רדיו פראנס מציע שבע תחנות רדיו לאומיות: פראנס אינטר - תחנת הרדיו הראשית של התאגיד, המכוונת לציבור הכללי. התחנה מפיקה תוכניות דיבור מבדרות ואינפורמטיביות יחד עם מגוון של מוזיקה ונוסף על כך מבזקי חדשות שעתיים. פראנס אינפו - חדשות 24/7 פראנס קולטור - תוכניות תרבותיות המתרכזות על האומנויות, היסטוריה, מדע, פילוסופיה ועוד.. יחד עם סיקור חדשותי בשעות שיא. פראנס מוזיק - מוזיקה קלאסית וג'אז. פראנס בלו - רשת של 44 תחנות מחוזיות, המערבבות מוזיקה פופולרית יחד עם מידע ותוכניות הרלוונטיות לאותו מחוז. FIP - תחנה המתמחה במגוון רחב של מוזיקה - קלאסית, היפהופ, ג'אז, שאנסון, רוק, בלוז, מוזיקת עולם, ודיבור מינמלי. מוב' ('Mouv) - מוזיקת פופ המיועדת לקהל צעיר. 1897: שנה לאחר ניסיונותיו של מרקוני, יוג'ין דוקרטט מתחיל את ניסיונותיו לקיים שידור רדיו מהקומה השלישית של מגדל אייפל. 1921: תחזית מזג האוויר ומצב שוק ההון משודרים מסטודיו במגדל אייפל. 6 בנובמבר 1922: "רדיולה", משדר הרדיו הצרפתי הפרטי הראשון מתחיל בשידורים קבועים. הוא מחליף את שמו ל"רדיו פריז" ב-1924. 1940-44: גם בצרפת הכבושה וגם במשטר וישי בדרום, הרדיו נשלט על ידי המדינה. 1944: בעת שחרור צרפת, מונופל המדינה על השידור נשמר עבור סיבות אידואלוגיות ופרקטיות. שידור רדיו ציבורי מנוהל על ידי ה-RDF, אשר יקרא לאחר מכן RTF (תאגיד השידור הצרפתי של הרדיו והטלוויזיה). 1955: תחנת הרדיו המסחרית "יורופ נו. 1" מתחילה לשדר ממעבר לגבול בחבל הסאר בגרמניה, אשר שוחרר מהכיבוש הצרפתי באותה שנה. 1965: תחת הנהלתו של רולאנד דהורדן, ארבע תחנות הרדיו הצרפתיות נקראות מחדש: "פראנס I" ו-"פראנס II" הופכות ל"RTF-Inter"' אשר תקראנה לאחר מכן "France Inter". "פראנס III" נקראת מחדש "RTF Promotion", ולאחר "France Culture", "פראנס IV" נקראת "RTF Haute Fidelité" ולאחר מכן "France Musique". 1975: לאחר שתאגיד השידור הציבורי של הרדיו והטלוויזיה מתפרק, רדיו פראנס מקבל עצמאות ממוסדות תקשורת אחרים, והופך להיות תאגיד הרדיו הציבורי הצרפתי. 1981: לאחר לחץ מלובי הרדיו המסחרי, ולובי הרדיו העצמאי, נשיא צרפת הנבחר החדש פרנסואה מיטראן מתיר רישוי של תחנות רדיו "חופשיות", תחילה תחת סובסידיה ממשלתית ולאחר מכן ימומנו על ידי פרסומות. כתוצאה מכך סקטור של רדיו פרטי בתוך גבולות צרפת נולד. 1999: הרייטינג של הרדיו הוא 83%. מרבית המאזינים מאזינים בממוצע יותר משלוש שעות ביום. ל-99% ממשקי הבית הצרפתים יש רדיו. 2015: רדיו פראנס מכריז על סיום השידור בגלי AM, השידור מסתיים ב-31 בדצמבר באותה שנה. מטה רדיו פראנס נמצא ב"Maison de la Radio", בניין מעגלי המעוצב על ידי הארכיטקט הנרי ברנרד, הנחנך בדצמבר 1963 על ידי הנשיא דאז, שארל דה גול, אשר עומד לצד נהר הסן ברובע השישה-עשר של פריז. נוסף על כך, בתוך המטה נמצא גם מוזיאון התאגיד, מוזיאון של שידור הרדיו והטלוויזיה. הבניין נשרף ב-2014. התאגיד נשלט ב-100% על ידי המדינה והיא בעלת התאגיד. קרוב ל-80% מהמימון של הרדיו בא מאגרת רדיו וטלוויזיה, ה-20% הנותרים באים בעיקר מפרסום. מדיה וקבצים בנושא רדיו פראנס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רדיו פראנס (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של רדיו פראנס (בצרפתית) רדיו פראנס, ברשת החברתית פייסבוק רדיו פראנס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רדיו פראנס, ברשת החברתית אינסטגרם רדיו פראנס, ברשת החברתית LinkedIn "Extinction des ondes moyennes - Radio France". www.radiofrance.fr. "Radio France's Maison de la Radio ablaze in Paris". Deutsche Welle. נבדק ב-31 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה)
משה חיים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רבי משה חיים מבגדאד אישים ששמם הפרטי משה חיים: רבי משה חיים לוצאטו (הרמח"ל) משה חיים גרילק הרב משה חיים דימנטמן משה חיים זקס הרב משה חיים לאו הרב משה חיים לאו (נתניה) רבי משה חיים אפרים מסדילקוב הרב משה חיים שמאש הרב משה חיים שמרלר רבי משה חיים מצליח משה חיים
פרנסואה באוש

פרנסואה באוש (בלוקסמבורגית: François Bausch נולד ב-16 באוקטובר 1956) הוא פוליטיקאי לוקסמבורגי ממפלגת הירוקים אשר משמש כשר ההגנה של לוקסמבורג מאז 5 בדצמבר 2018 וכסגן ראש ממשלת לוקסמבורג מאז 11 באוקטובר 2019. באוש נולד ב-16 באוקטובר 1956 וגדל באש-סור-אלזט. לאחר סיום לימודיו החל לעבוד כסוכן בחברת הרכבות הלאומית של לוקסמבורג. הוא הצטרף למפלגת הירוקים ונבחר מטעמה לחבר פרלמנט ב-1989. ב-11 באוקטובר 1992 הוא התפטר, ובבחירות המקומיות ב-1993 הוא נבחר למועצת העיר לוקסמבורג סיטי. בבחירות של 1998 הוא חזר לפרלמנט. בפריימריז שנערכו במפלגה ב-1999 הוא הגיע למקום השני, ומאז שימש כחבר פרלמנט וכיו"ר ועדת השירות החשאי, המפקחת על השירות החשאי של לוקסמבורג. ב־4 בדצמבר 2013 הוא מונה לשר הפיתוח והתשתיות, וב-5 בדצמבר 2018 הפך לשר ההגנה. ב-23 ביולי 2020 פוצל התפקיד. באוש נותר שר ההגנה האמון על המדיניות של צבא לוקסמבורג, ואנרי קוקס מונה לשר לביטחון פנים האחראי על פעילות המשטרה של לוקסמבורג. ב-11 באוקטובר 2019 מונה באוש לסגן ראש ממשלת לוקסמבורג במקום פליקס בראז. באוש ידוע בעמדותיו נגד השוק החופשי ובעד הטל מסי רכוש גבוהים. מדיה וקבצים בנושא פרנסואה באוש בוויקישיתוף פרנסואה באוש, ברשת החברתית פייסבוק פרנסואה באוש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנסואה באוש, ברשת החברתית אינסטגרם פרנסואה באוש באתר ממשלת לוקסמבורג Luxembourg Official Journal, page 42, ATTAC Statutes" (PDF)
אייפקס AP-0

אייפקס AP-0 (באנגלית: Apex AP-0) היא מכונית ספורט קונספט חשמלית במרכב קופה עתידית שנחשפה בשנת 2020 על ידי יצרנית מכוניות הספורט הבריטית/הונג קונגית אייפקס מוטורס, ומתוכננת לייצור בסוף 2022 בוקינג. ל-AP-0 מהירות מרבית של 190 מייל לשעה (306 קמ"ש) ונתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.3 שניות. ה-AP-0 מופעל על ידי מנוע חשמלי אחורי המספק 650 כ"ס סוללת ליתיום-יון בקיבולת של 90 קוט"ש. ה-AP-0 עוצב על ידי Guy Colborne, משקל ה-AP-0 עומד על 1200 ק"ג. האייפקס AP-0 מופיע כרכב שניתן לשחק בו במשחק הווידאו מרוצים אספלט 9. מדיה וקבצים בנושא אייפקס AP-0 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפקס AP-0 "Apex AP-0 is £150,000, Brit-built electric sports car". Autocar. 13 במרץ 2020. נבדק ב-17 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "All-electric APEX AP-0 hypercar launched in London". Auto Express. 13 במרץ 2020. נבדק ב-17 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה) "The Apex AP-0 was designed to be a cyber dragon". Top Gear (באנגלית). 2020-03-20. נבדק ב-2020-04-01. "APEX Unveils Super-Lightweight AP-0 Electric Supercar Concept". HYPEBEAST. נבדק ב-2020-04-01. "649-HP Apex AP-0 Lightweight Electric Sports Car Coming in 2022". Car and Driver. ארכיון מ-2020-03-14. "Wild new Apex AP-0 previews all-electric supercar". Motoring Research. 16 במרץ 2020. נבדק ב-17 במרץ 2020. {{cite web}}: (עזרה)
בדיקה ויזואלית

בדיקות ראייה ויזואליות הן בדיקות לא הורסות, המשתמשות באמצעי צפייה שונים בעלי גישה פיזית למקום הבדיקה (להבדיל ממערכות לא חודרניות, כגון רדיוגרפיה) לצורך הערכת מצב הנבדק. אמצעים אלו נפוצים בכל תחומי התעשייה והרפואה המשתמשים בבדיקות לא הורסות. בתחום זה נפוצים מכשירי לואו-טק (כגון זכוכית מגדלת ופנס) ומכשירי היי-טק (וידאוסקופים בעלי יכולת פענוח נתונים עצמאית). משמשת להגדלה אופטית של משטח הבדיקה, על מנת לאתר סדקים קטנים או פגמי חומר שאינם ניתנים לזיהוי בעין בלתי מזוינת. בדיקה באמצעות פנס מיועדת למקד את הראייה האנושית וכך לזהות פגמים בולטים בחומר. הבודק עוקב בעיניו אחרי אלומת פנס צרה וכך ממקד את תשומת לבו לפרטים ספציפיים. בורוסקופ הוא למעשה הדור השני של הפריסקופ המוכר מתחום הצוללות והעקיבה, שמיועד לצפות בחלקים אליהם אין אפשרות גישה פיזית לעין האדם (מערות האף, לדוגמה). מדובר במערכת המשלבת סיב אופטי או תחליף בעל עיקרון זהה (העברת אור מצד אחד של הסיב לצד השני) ומערכת תאורה המתחברת את הסיב. הסיב יכול להיות גמיש או קשיח. הצד הרחוק של המערכת, העדשה, מתצפת על החלק הרצוי, בעוד מערכת התאורה מאירה את החלק הנ"ל (באופן טבעי, רוב אזורי הבדיקה בשיטה זו חשוכים), וגלי האור מועברים לאחור אל הבודק, הצופה בהם דרך עדשה בצד השני של הסיב. וידאוסקופיה היא הדור השלישי של עולם הפריסקופים והבורוסקופים. עקרונות הווידאוסקופיה זהים לעקרונות הבורוסקופיה, אך במקום עדשה שדרכה הצופה רואה ישירות, ממוקם חיישן דיגיטלי אלקטרואופטי, מסוג CMOS או CCD, או חיישנים מסוגים אחרים, שמתרגם את אותות האור האנלוגיים לדיגיטליים, ומאפשר צפייה בעזרת מסך דיגיטלי. למערכות וידאוסקופיה מהדור הרביעי יכולת איתור פגמים עצמאית. בתחומים רפואיים רבים משתמשים במערכות בדיקה ויזואליות, ובעיקר בווידאוסקופיה. חלק מהשימוש נעשה כחלק מטיפולים כגון צנתור ואורתרוסקופיה, שבהן מוחדר לגוף וידאוסקופ המשולב עם מערכת טיפול, שמאפשר הערכת מצב מיידית וגם טיפול בבעיה. עקב החודרניות לגוף האדם, המהווה סכנה, טיפולים אלו אינם מוגדרים כבדיקה לא הורסת.
למבורגיני בראבו

למבורגיני בראבו (באיטלקית: Lamborghini Bravo) היא מכונית קונספט שתוכננה על ידי מרצ'לו גנדיני בברטון עבור למבורגיני. היא הוצגה לראשונה בשנת 1974 בתערוכת הרכב של טורינו. הבראבו תוכננה כדי להציג רעיונות להחלפה של האורראקו. אב הטיפוס הופעל על ידי מנוע בנזין V8 בנפח 3.0 ליטר שסיפק כ-300 כ"ס (224 קילוואט) בתצורת הנעה אחורית היא מעולם לא הוכנסה לייצור, אבל מאפייני סטיילינג רבים נלקחו ממנה לעיצוב הקונטאש. הבראבו נמכר במכירה פומבית תמורת 588,000 אירו ב-21 במאי 2011. לבראבו היו כמה צבעים שונים, תחילה צהוב, אחר כך ירוק ולבסוף לבן. מדיה וקבצים בנושא למבורגיני בראבו בוויקישיתוף
קייסה אולונגרן

קארין הילדור "קייסה" אולונגרן (בהולנדית: Karin Hildur "Kajsa" Ollongren נולדה ב-28 במאי 1967) היא בת אצולה ופוליטיקאית הולנדית הפועלת במפלגת דמוקרטים 66. שימשה כממלאת מקום לראש עיריית אמסטרדם, כשרת הפנים וכסגנית השנייה לראש ממשלת הולנד. משמשת מאז 10 בינואר 2022 כשרת ההגנה של הולנד. אולונגרן נולדה בליידן ב-28 במאי 1967. אביה אלכסנדר אולונגרן הוא אסטרונום ומדען מחשבים הולנדי. אמה, גונבור לונדגרן, היא שוודית. משפחת אולונגרן היא משפחת אצולה ממוצא רוסי-פיני שהשתלבה באצולה ההולנדית. מאביה ירשה אולונגרן את תואר האצולה. יש לה אזרחות שוודית בנוסף לאזרחותה ההולנדית. ב-1985 החלה ללמוד כלכלה באוניברסיטת אמסטרדם, אולם ב-1986 עברה ללמוד היסטוריה. היא סיימה תואר שני ב-1991, ולאחר מכן למדה מנהל ציבורי באקול נציונל ד'אדמיניסטרציה בפריז, ויחסי חוץ במכון ההולנדי ליחסים בינלאומיים. ב-1992 החלה אולונגרן לעבוד במשרד הכלכלה ההולנדי, וב-2004 הפכה לסגנית מנכ"ל המשרד. ב-2007 היא עברה למשרד לעניינים כלליים - מחלקה מיוחדת בממשלה ההולנדית המנוהלת בידי ראש ממשלת הולנד בעצמו. ב-2011 היא הפכה למזכירה הכללית של המשרד. ב-2014 הצטרפה אולונגרן למפלגת המרכז דמוקרטים 66. במהלך הבחירות המקומיות בהולנד באותה שנה, השיגה המפלגה רוב במועצת עיריית אמסטרדם, ואולונגרן התמנתה לסגנית ראש העיר. היא נכנסה לתפקידה ב-18 ביוני של אותה שנה. ב-18 בספטמבר 2017 הודיע ראש העיר אברהרד ואן דר לאן במפתיע, כי הוא פורש מתפקידו עקב בריאות לקויה. סמכויותיו הועברו בפועל לידי אולונגרן. ב-5 באוקטובר הוא נפטר ואולונגרן מילאה את מקומו עד 26 באוקטובר 2017, אז נכנס לתפקיד אריק ואן דר בורג. ב-26 באוקטובר 2017 היא התמנתה לשרת הפנים של הולנד, ובמקביל הפכה לסגנית השנייה של ראש הממשלה. ב-1 בנובמבר 2019 היא פרשה משני תפקידיה בשל מחלה. ב-14 באפריל 2020 היא חזרה לשני התפקידים. ב-10 בינואר 2022 היא הפכה לשרת ההגנה. זמן קצר לאחר כניסתה לתפקיד, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, נענתה אולונגרן לבקשת הצבא האוקראיני וסיפקה לאוקראינים 200 טילי FIM-92 סטינגר ו-50 מערכות פאנצרפאוסט 3 עם 400 טילים. אולונגרן היא לסבית. בת זוגה היא מפיקת הטלוויזיה איירין ואן דן ברקל. יש להן שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא קייסה אולונגרן בוויקישיתוף קייסה אולונגרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קייסה אולונגרן, ברשת החברתית אינסטגרם קייסה אולונגרן, ברשת החברתית LinkedIn קייסה אולונגרן באתר ממשלת הולנד משפחות האצולה בהולנד אתר הפרלמנט ההולנדי Dutch to supply anti-tank, air defence rockets to Ukraine
טבע (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חוק טבע – במדעים מדויקים, "חוק טבע" הוא כלל הקובע מה יכול להתקיים ביקום. טבע – באקולוגיה, "טבע" הוא כל מה שקיים ביקום, ולא נוצר בידי אדם. אוצר טבע – חומר או מחצב טבעי המצוי בדרך-כלל בחבל ארץ מסוים, ועל מנת להשיגו יש לכרות אותו מסלע או מהר, או שיש לקדוח במעמקי האדמה על מנת להוציאו. אסון טבע – תופעת טבע רבת עוצמה הזורעת הרס וחורבן בסביבה. חומר טבע – תרכובת המיוצרת על ידי יצורים חיים ולא במעבדה כימית, אפילו אם אותם יצורים מגודלים בידי האדם או עברו ברירה מלאכותית בידי האדם. משאב טבע – חומר מן הטבע שהאדם משתמש בו לצרכיו. שמורת טבע – אזור שהוכרז כמקום מוגן מפני תהליכים אשר עלולים לשנות את אופי החי, הצומח והדומם בו. תופעת טבע – התרחשות בטבע ללא התערבות אדם, מתוקף חוקי הטבע בלבד. תאגידים טבע נאות – חברה ישראלית לייצור נעליים וסנדלים. טבע מוטורס – חברה בריטית לייצור משאיות חשמליות. טבע תעשיות פרמצבטיות – חברת ישראלית לייצור תרופות.
נבחרת גבון בכדורגל

נבחרת גבון בכדורגל, הידועה בכינוייה "Azingo Nationale", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של גבון. הדירוג הנוכחי של נבחרת גבון ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-84 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,292.88 – ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 30 נמדד לראשונה ביולי 2009, והדירוג הנמוך ביותר 125 נמדד לראשונה באפריל 2003. 1930 עד 1962 - לא נכנסה 1966 - פרשה 1970 - לא נכנסה 1974 - פרשה 1978 עד 1986 - לא נכנסה 1990 עד 2022 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה נכון ל-25 במרץ 2024 שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת גבון בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת גבון בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
שומה וישונטאי

שוֹמה וישונטאי (במקור שלמה ויינברגר, בהונגרית: Visontai Soma; ג'נג'ש, 19 בנובמבר 1854 – בודפשט, 22 בספטמבר 1925) היה דוקטור למשפטים, עורך דין, בעל תואר "יועץ חצר המלוכה", חבר האספה הלאומית ההונגרית (1892-1906), יהודי-הונגרי. שלמה ויינברגר נולד במשפחה יהודית כבנם של אלברט ויינברגר ושל יוליאנה שוויצר. הוא המשיך את לימודיו האוניברסיטאיים בבודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל תואר במשפטים ב-1882. לאחר מכן השתקע בבודפשט. ב-1881 שינה את שם משפחתו מוויינברגר לווישונטאי. בנוסף לעיסוקו כעורך דין, עסק גם בכתיבה עיתונאית. הוא הגן בהצלחה על עורך העיתון "זסטבה", מנהיג הרדיקלים הסרביים, בתביעה שהתנהלה נגדו על רצח מיהאי דימיטרוביץ'. הצלחתו זיכתה אותו לתגמול על ידי הרדיקלים הסרבים כשהיה מועמד לפרלמנט על ידי מפלגת העצמאות בנובי סאד ב-1892 וזכה. לאחר מכן נבחר לנציג באספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) על ידי עיר הולדתו בשלוש בחירות (1897, 1901, 1905). הוא היה חבר בוועדה הארצית לבחינות עורכי הדין, השתתף במשא ומתן בוועדת המשפטים של הפרלמנט ההונגרי במטרה לגבש הצעה להליך פלילי. בשנת 1908 זכה בתואר "יועץ בית המלוכה" ובמקביל הפך לחבר במועצת המשמעת של בית המשפט העליון המלכותי ההונגרי (Kuria). מותו נגרם משבץ מוחי. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. כסטודנט באוניברסיטה, הוא כתב מאמרים בכלכלה. נאומיו הפרלמנטריים הופיעו ב"יומנים". הוא ערך את כתב העת "מסילות ברזל" במשך כמה שנים. אשתו הייתה ארז'בט הלאשי (1873–1935), בתם של וילמוש הלשי ושל בורבלה זוננברג. מהדורה נפרדת של החוקים הלאומיים. על רבית נשך. (בודפשט, 1883) נאום ההגנה בפני בית המשפט המלכותי של נובי סאד. נאום הגנה עצמית של יושה טומיץ'. (בודפשט, 1891) הונאה שבוצעה על ידי מיופה כוח. (בודפשט, 1895) {יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים) Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. לקסיקון יהודי הונגרי 1929. עורך פטר אויווארי. שומה וישונטאי. מדיה וקבצים בנושא שומה וישונטאי בוויקישיתוף שומה וישונטאי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Születési bejegyzése a gyöngyösi izraelita hitközség születési akv. 69/1854. folyószáma alatt". Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 1264/1925. folyószáma alatt. "Visontai Sománé halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 858/1935. folyószáma alatt".
הדיוויזיה ה-347 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-347 (בגרמנית: 347. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה התבססה בתחילה בהולנד, לאחר מכן שירתה בחזית המערבית ולאחר מכן נבנתה מחדש כדיוויזיית פולקסגרנדיר במאי 1945. דיוויזיית הרגלים ה-347 הוקמה בספטמבר 1942 כדיוויזיה סטטית של שני רגימנטים של יחידות מבצרים בפיקודו של גנרל-לויטננט פרידריך באייר, בחודש שלאחר מכן היא נשלחה להולנד לקו החוף ליד אמסטרדם ושני הרגימנטים המקוריים שלה קיבלו מאוחר יותר כל אחד גדוד חי"ר של כוחות מתנדבים מטורקסטאן והקווקז. הדיוויזיה נשאר בהולנד מספר חודשים עד לאחר הפלישה לנורמנדי. לאחר מכן, הדיוויזיה בפיקודו של הגנרל וולף טרירנברג, הועברה לצרפת כדי לתגבר את קבוצת ארמיות B שהייתה מעורבת בלחימה בנורמנדי. היא נסוגה בהדרגה לבלגיה והייתה מעורבת בלחימה לאורך קו זיגפריד. עד ספטמבר היא צומצמה לקבוצת קרב ובחודש שלאחר מכן היא קיבלה תגבורות בדמות גדודי אימון מדיוויזיית התחלופה ה-526. לדיוויזיה צורף גם רגימנט הרגלים ה-880. לאחר מכן היא המשיכה להילחם בחזית המערבית, כולל בקרב יער הירטגן. לאחר מכן הדיוויזיה הייתה מעורבת בהגנה על זארבריקן. במרץ 1945, מונה מקסימיליאן זירי למפקד הדיוויזיה, אך תקופת הפיקוד שלו הייתה קצרה. ב-10 באפריל הוא נלכד ונכנע לכוחות בעלות הברית. טרירנברג חזר לפקד על הדיוויזיה, שהייתה כעת בתורינגיה. היא הוגדרה כדיוויזיית פולקסגרנדיר ב-7 במאי 1945 ונכנעה לכוחות בעלות הברית למחרת. פרידריך באייר (27 בספטמבר 1942 - 11 באוקטובר 1943) קרל בטכר (12 באוקטובר - 7 בדצמבר 1943) וולף-גינתר טרירנברג (8 בדצמבר 1943 - מרץ 1945) מקסימיליאן זירי (מרץ 1945) וולף טרירנברג ( אפריל - מאי 1945) הדיוויזיה ה-347 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-347 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Mitcham 2007a, pp. 55–57.
חתונה בעיירה (סרט)

"חתונה בעיירה" (1952) הוא סרט מחול אמנותי ישראלי קצר בכיכובה של דבורה ברטונוב. הסרט "חתונה בעיירה" בן 8.5 דקות, מבוסס על סדרה של ריקודים שיצרה הרקדנית דבורה ברטונוב, ומתארים דמויות מן ההווי של העיירה היהודית. כל סצנה נפתחה ברישום שיצר אבא פניכל. סרט זה הוא הראשון בסוגת הסרט האמנותי בישראל. למרות שהסרט לא נשמר בשלמותו, על פי תיאורים, התפאורה לסרט נוצרה על ידי ג'ניה ברגר והוא לווה בקריינות של יהושע ברטונוב בגרסה בעברית או ביידיש. בנוסף, שולבו בו בובות שנוצרו על ידי חברת ויצו. הסרט נשלח להקרנה בפסטיבל קאן בשנת 1952. בשנת 1953 הוצג במשך כחדש בקולנוע אסתר בתל אביב-יפו, כסרט קצר נלווה לסרט "דון קמיליו", וכן בשני בתי קולנוע נוספים בחיפה - "אורה" ו-"הדר". חלק מצילומי הסרט נמצאים בארכיון הסרטים הישראלי. ק. לנמן, על חטא שחטאה ישראל בפסטיוואל הסרטים בקאן, הַבֹּקֶר, 15 במאי 1952 דבורה ברטונוב בסרט, דבר, 5 במרץ 1953 דבורה ברטונוב, ההיסטוריה של סרט ישראלי אחד, דבר, 5 ביוני 1953, המשך
קנת' קוך

קנת' קוך (באנגלית: Kennet Koch;‏ 27 בפברואר 1925 – 6 ביולי 2002) היה משורר ומחזאי אמריקאי. פעיל בקבוצת האמנים האמריקאית אסכולת ניו יורק. פרסם למעלה מ-20 ספרי שירה. קוך נולד בסינסינטי, אוהיו בשם ג'יי קנת' קוך. החל לכתוב שירה בגיל צעיר, נחשף לאמנים רבים, ביניהם שלי, וג'ון קיטס. שירת בשורות צבא ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה בפיליפינים. לאחר שירותו הצבאי, למד באוניברסיטת הרווארד, שם פגש את ג'ון אשברי, משורר בולט באסכולת ניו יורק. לאחר לימודיו בהרווארד עבר לניו יורק. קוך קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה. ב-1951 הכיר את אשתו הראשונה, ג'ניס אלווד, הם נישאו ב-1954 וחיו בצרפת ובאיטליה למעלה משנה. בשנת 1955 נולדה בתו קתרין. לימד באוניברסיטת קולומביה ספרות ואנגלית למעלה מ-40 שנה. אשתו הראשונה נפטרה ב-1981. קוך התחתן בשנית ב-1994 עם קארן קולר. ב-1996 נבחר לרשימת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות. הרשימה מונה משוררים מפורסמים כמו עזרא פאונד ואלן גינסברג. נפטר ב-2002 מלוקמיה. קוך החל לפרסם ספרי שירה בשנות ה-50 ובשנות ה-60, אך החל להתפרסם בתחילת שנות ה-70. קוך פרסם עשרות ספרי שירה ומחזות, בשירתו של קוך ניתן למצוא הומור ואף נטייה לאימג'יזם ועיסוק באסתטיקה, בספרו One Train (1994) מופיע מחזור שירים שלם העוסק באסתטיקה. קוך לימד שירה באוניברסיטת קולומביה במשך עשרות שנים, שיעוריו נחשבו לאטרקטיבים בקרב הסטודנטים. שיריו תורגמו לגרמנית, לעברית ולשפות נוספות. מחזות שכתב עובדו לתיאטרון. Poems (1953) Ko: or, A Season on Earth (1959) Permanently (1961) Thank You and Other Poems (1962) Bertha, & other plays (1966) Poems from 1952 and 1953 (1968) The Pleasures of Peace and Other Poems (1969) Sleeping with Women (1969) When the Sun Tries to Go On (1969) The Art of Love (1975) The Duplications (1977) The Burning Mystery of Anna in 1951 (1979) From the Air (1979) Days and Nights (1982) On the Edge (1986) Seasons on Earth (1987) On the Great Atlantic Rainway: Selected Poems 1950–1988 (1994) One Train (1994) Straits (1998) New Addresses (2000) A Possible World (2002) הקרקס הקרקס ושירים אחרים, מבחר שירים, מאנגלית: רועי צ'יקי ארד, הוצאת דחק, 2023. ערן הדס, שלושה מהלכים בשירה האמריקאית שלאחר מלחמת העולם השנייה. קנת' קוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יוהאנה אומולו

יוהאנה אוצ'יאנג אומולו (באנגלית: Johanna Ochieng Omolo; נולד ב-31 ביולי 1989) הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת הקשר בוויסה. אומולו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של קואסט סטארס ובגיל 18 הצטרף לוויסה הבלגית. בקיץ 2009 אומולו חתם בפולה אש מליגת העל הלוקסמבורגית. כעבור שנתיים חזר לבלגיה, כאשר חתם בבירסחוט מליגת העל הבלגית. בבירסחוט, אומולו מיעט לשחק ורשם רק 5 הופעות במדי הקבוצה. לפני עונת 2012/2013 הושאל ללומל מהליגה הבלגית השנייה בכדורגל, ובסיום העונה חתם בקבוצה. בקיץ 2014 חתם באנטוורפן. ב-18 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בבלגיה בניצחון 0-2 נגד הייסט. בקיץ 2017 חתם בסרקל ברוז'. בעונתו הראשונה במועדון היה שחקן הרכב בקבוצה והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל הבלגית. אולם בשנתיים וחצי שלאחר מכן מעמדו התערער. ב-13 בינואר 2021 עזב את בלגיה וחתם בארזורומספור מליגת העל הטורקית. ב-4 באוגוסט חתם בקוג'אליספור מהליגה השנייה. באוקטובר 2022 חזר לקדנציה שנייה בוויסה. בספטמבר 2010 אומולו זומן לראשונה לסגל נבחרת קניה. ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לדרום אפריקה. ב-18 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד קומורו. סרקל ברוז' הליגה הבלגית השנייה: 2017/2018 יוהאנה אומולו, באתר Transfermarkt יוהאנה אומולו, באתר Soccerway יוהאנה אומולו, באתר WorldFootball.net יוהאנה אומולו, באתר National Football Teams יוהאנה אומולו, באתר FootballDatabase.eu
דיוויזיית המילואים ה-54 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-54 (וירטמברג) (בגרמנית: 54. Reserve-Division‏ (Württembergische)) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-1 בספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-27 במסגרת הארמייה הרביעית. הדיוויזיה נטלה חלק בקרב איפר הראשון, ובשנת 1915 נטלה חלק בקרב איפר השני ובקרב שמפאן השני. במרץ 1916 הוכפפה הדיוויזיה לארמייה השישית, עמו לחמה במהלך הקרב על הסום, וב-30 בספטמבר 1916, הדיוויזיה הוכפפה לפלגת הארמייה A כדיוויזיה עצמאית של וירטמברג. בדצמבר 1916 היא הוכפפה לקורפוס המילואים ה-6, כחלק מהארמייה השישית, ובאמצע דצמבר 1916 היא הועברה לקורפוס ה-14. לקראת סוף ינואר 1917 היא הוכפפה לקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1), במסגרת הארמייה השלישית, ובמאי 1917 הדיוויזיה הוכפפה תחת פיקוד קבוצת פרוסנס (הקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה הראשונה) כדיוויזיית התערבות ולחמה עמו במהלך הקרב השני על האן, ובאוקטובר 1917 הוכפפה שוב לארמייה הרביעית. במרץ 1918 היא השתייכה לקבוצת Caudry (הקורפוס ה-13 (וירטמברג) במסגרת הארמייה השנייה, עמו לחמה במבצע מיכאל. ב-6 באפריל 1918 הוכפפה הדיוויזיה קורפוס המילואים ה-23 ולאחר מכן הוכפפה לקורפוס ה-54 ולבסוף פורקה ב-31 באוגוסט 1918. פרידריך פון גרוק (1 בספטמבר 1914–11 בספטמבר 1914) פאול פון שפר (12 בספטמבר 1914–17 בינואר 1916) קרל אלברט פון קנוצר (18 בינואר 1916–27 ביולי 1917) אדולף פון ונכר (28 ביולי 1917–28 ביוני 1918) גוסטב קהלר (29 ביוני 1918–31 באוגוסט 1918) Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
אנדרו ליטון

אנדרו ליטון (באנגלית: Andrew Litton; נולד ב-16 במאי 1959) הוא מנצח תזמורת אמריקאי. הוא מנהלה המוזיקלי של הפילהרמונית של ברגן בברגן, נורווגיה, בין השנים 1994 - 2006 שימש כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של דאלאס, מאז 2003 כיהן כמנהל אמנותי של עונת הקיץ בתזמורת מינסוטה וביוני 2008 הוארך החוזה שלו למשרה זו עד 2011 ולאחר זאת הוארך שוב עד 2015. ביוני 2012 הסכים ליטון לקבל מינוי למשרת יועץ אמנותי לתזמורת הסימפונית של קולורדו (החל בספטמבר 2013 ועד עונת 2014-15). לליטון יש יותר מ-60 הקלטות, בהן "משתה בלשאצר" של ויליאם וולטון, שזיכה אותו בפרס גראמי עם ברין טרפל והתזמורת הסימפונית של בורנמות'; הקלטה של מופע חי של סוויני טוד עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק (מועמד לגראמי); מערך דיסקים ליובל המאה של וולטון ומכלול הסימפוניות של צ'ייקובסקי עם תזמורת בורנמאות' בחברת דקה; כל הסימפונית של רחמנינוב עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית ו"רומיאו ויוליה" של סרגיי פרוקופייב עם הפילהרמונית של ברגן. בנוסף, ליטון הקליט רבות מיצירותיו של גרשווין, הן כמנצח והן כפסנתרן עם התזמורות של דאלאס, בורנמות' והפילהרמונית המלכותית. 2003 – מדליית סאנפורד מאוניברסיטת ייל. אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו ליטון (באנגלית) אנדרו ליטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרו ליטון, באתר ספוטיפיי אנדרו ליטון, באתר AllMusic (באנגלית) אנדרו ליטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרו ליטון, באתר Discogs (באנגלית) אנדרו ליטון, באתר Songkick (באנגלית) אנדרו ליטון, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
M12

האם התכוונתם ל... M12 (צביר כדורי) – צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נושא הנחש M12 (קרן הון סיכון) – קרן הון סיכון של חברת מיקרוסופט M-12 (רכב טיהור אב"כ) – רכב טיהור אב"כ של חיל ההנדסה הישראלי ברטה M12 – תת-מקלע מתוצרת חברת ברטה מקלארן M12 – מכונית מרוץ מתוצרת חברת מקלארן