laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניקלאס שטארק

ניקלאס שטארק (בגרמנית: Niklas Stark, נולד ב-14 באפריל 1995 בנוישטאט אן דר אייש שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בורדר ברמן ובנבחרת גרמניה בעמדות הבלם והקשר האחורי. שטארק החל לשחק בנירנברג בשנת 2004, כאשר היה בן תשע. בעונת 2012/13 החל שטארק לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובאפריל 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בהפסד 1–2 של נירנברג להופנהיים. בעונת 2013/14 שטארק הפך לשחקן חשוב ברוטציה של נירנברג, וערך 21 הופעות, כשהוא משתף פעולה בקישור עם הירושי קיוטאקה, מייק פרנץ, האנו באליטש, מרקוס פוילנר ורוברט מאק. נירנברג ושטארק ירדו ליגה בתום אותה עונה. על אף זאת, זכה שטארק באותה עונה במדליית זהב במסגרת פרס מדליית פריץ ואלטר, המוענק מדי שנה לכישרונות הצעירים בגרמניה. בעונת 2014/15 שטארק היה אחד ממנהיגי הקישור של נירנברג, והבקיע את שני שעריו הראשונים בקבוצה. את העונה הזו סיימו שטארק ונירנברג רק במקום התשיעי בבונדסליגה השנייה, וכשלו להעפיל חזרה לבונדסליגה. את עונת 2015/16 פתח שטארק בנירנברג, אך לאחר ארבעה מחזורי ליגה, בהם הבקיע שער אחד, חתם בהרטה ברלין. שטארק היטיב לשחק בעונת הבכורה שלו בקבוצה, וסייע לה לסיים במקום השביעי בליגה, שהקנה לה כרטיס לליגה האירופית. בעונת הבכורה שלו בהרטה ברלין, הבקיע שטארק שני שערי ליגה. שטארק ערך 18 הופעות והבקיע שני שערים במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. במרץ 2019 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת וב-19 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה, כשעלה כמחליף בדקה ה-65 במשחק נגד נבחרת צפון אירלנד במסגרת מוקדמות יורו 2020 מדיה וקבצים בנושא ניקלאס שטארק בוויקישיתוף ניקלאס שטארק, באתר Transfermarkt ניקלאס שטארק, באתר Soccerway ניקלאס שטארק, באתר WorldFootball.net ניקלאס שטארק, באתר National Football Teams ניקלאס שטארק, באתר FootballDatabase.eu
איסט סייד

האם התכוונתם ל... איסט סייד (מנהטן) (אנ') – הצד המזרחי של רובע מנהטן בניו יורק, הכולל את השכונות: לואר איסט סייד – הצד המזרחי התחתון אפר איסט סייד – הצד המזרחי העליון גלריית איסט סייד – גלריית ציורי קיר על חומת ברלין איסטסייד קומפטון – שכונה בלוס אנג'לס איסט סייד (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה
עונת 1999/2000 בלה ליגה

עונת 1999/2000 הייתה העונה ה-69 של לה ליגה, שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-21 באוגוסט 1999 והסתיימה ב-20 במאי 2000. הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. על ניצחון במשחק ליגה הוענקו שלוש נקודות. מליגת המשנה עלו מאלגה, נומנסיה, ראיו ואיקאנו וסביליה. דפורטיבו לה קורוניה זכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדות המועדון. היא אף זכתה בסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על אספניול בסיכום מפגש כפול - 0:2, 0:0. סביליה, אתלטיקו מדריד (לראשונה מאז עונת 1933/1934) וריאל בטיס ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. פרס פיצ'יצ'י, מלך השערים של העונה: סאלבה (ספרד ספרד), ראסינג סנטנדר, שכבש 27 שערים. פרס זאמורה, המוענק לשוער הטוב ביותר: מרטין הררה (ארגנטינה ארגנטינה), דפורטיבו אלאבס, שספג 37 שערים ב-38 משחקים. פרס דון בלון, למצטייני העונה בליגה, הוענק על ידי העיתון "דון בלון": הספרדי המצטיין: ראול גונזלס (ספרד ספרד) הזר המצטיין: לואיש פיגו (פורטוגל פורטוגל) מאמן העונה: חאבייר אירורטה (ספרד ספרד) נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
מיקסינות

מיקסינות (שם מדעי: Myxini) היא מחלקה של מיתרניים חסרי לסתות המזכירים במראם צמדאים אך הם ריריים יותר, חיים בעומק הים והם חסרי עמוד שדרה אמיתי. הם היצורים המפותחים ביותר שאינם בעלי עמוד שדרה וקרובים מאוד לחולייתנים האמיתיים. בתוך מחלקה זו ישנה סדרה אחת - מיקסינאים (Myxiniformes) ובה משפחה יחידה - מיקסיניים (Myxinidae). יצורים אלה בעלי גולגולת אבל הם חסרים עמוד שדרה והם מזכירים את החולייתנים הראשונים שהתפתחו. הם קרובים רחוקים של הצמדים אך לא ברור מה טיב הקשר ביניהם - הצמדים הם חולייתנים אמיתיים. אלו יצורים ריריים באורך 18–127 ס"מ. הם בעלי גופים מכוסי ריר, ללא קשקשים ועור וללא גפיים. הזנבות רחבים ועוזרים להם לנוע. הם מזכירים במראם צלופחים עיוורים. ראשם חשוף ומכיל בעיקר פתח פה בעל שיניים קטנות העוזרות להיאחז בטרף. צבע המיקסינות יכול להיות כחול, אפור, שחור או לבן. על נחיריהם ישנם שפמים משתרבבים והשינים בולטות מחוץ לפיהם. תזונתם של המיקסינות מתבססת בעיקר על תולעים ימיות שונות, אותן הם גורפים מהמים או מהסלעים. הם ניזונים גם מחלקי גוף ואיברים של יצורים גדולים יותר כמו דגים, חולייתנים ימיים ורכיכות. ההתחפרות במעי יצורים אחרים הורגת אותם לעיתים קרובות. כמו כן המיקסינות הם אוכלי נבלות הניזונים מיצורים השוקעים במותם לתהומות. עם זאת הם אינם מוצלחים בגירוד הבשר המת וצריכים לחכות שהוא יירקב או ייעשו בו חורים. מחלקה מיקסינות (Myxini) סדרה מיקסינאים (Myxiniformes) משפחה מיקסיניים (Myxinidae) תת-משפחה Rubicundinae סוג Rubicundus תת-משפחה Eptatretinae סוג Eptatretus תת-משפחה Myxininae סוג Myxine סוג Nemamyxine סוג Neomyxine סוג ומין יחיד Notomyxine tridentiger מדיה וקבצים בנושא מיקסינות בוויקישיתוף מיקסינות, באתר ITIS (באנגלית) מיקסינות, באתר NCBI (באנגלית) מיקסינות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מיקסינות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיקסינות, באתר GBIF (באנגלית) Scientists film hagfish anti-shark slime weapon, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:53)
דמוניזציה

דמוניזציה (מלועזית: Demon - שד) היא תהליך שבו קהילה, עמדה או התנהגות מוצגת יותר ויותר כרע בהתגלמותו. הדמוניזציה היא תהליך של התדרדרות והסלמה מתמדת (ולא מצב סטטי קבוע וריטואלי) שבו קהילת זהות מסוימת, עמדה פוליטית מסוימת או פרקטיקת התנהגות מסוימת מנגידה את עצמה לעמדה אחרת - כלומר ההוקעה של זהות קבוצת החוץ כרעה לחלוטין מופיעה במקביל התפיסה של זהות קבוצת הפנים כטובה לחלוטין, מאחר שזהות קבוצת החוץ היא ניגודו המוחלט של זהות קבוצת הפנים. דמוניזציה מתרחשת תמיד בתוך הקשר של ניגודים, כאשר ההשחרה של הקוטב השלילי של הניגוד מהווה גם הלבנה מוחלטת של הקוטב החיובי שלו. דמוניזציה היא תהליך בלתי רציונלי במהותו (מאחר שבמציאות אין ניגודים מושלמים כאלו, ודברים אינם טובים או רעים באופן מובהק ומוחלט) ובשעה שהוא מופיע בהקשר פוליטי הוא מציין את התדרדרותה של הפוליטיקה לשיח בלתי רציונלי, ועל כן נפיץ ובלתי יציב. דוגמה ספרותית לדמוניזציה היא היחס לעמנואל גולדשטיין ברומן הדיסטופי "1984". קבוצת פנים וקבוצת חוץ
רנו R8

רנו R8 היא מכונית משפחתית קטנה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1962–1971. במהלך שנות הייצור, יוצרו 1,329,379 יחידות. רנו R8 הוצגה לראשונה ביוני 1962, והתבססה על דופין של רנו. רוחבה היה צר מהדופין ב-34 מ"מ. המכונית דמתה לסימקה 1000 אשר הוצגה ב-1961. בשנת 1965 הוצגה גרסה מהודרת יותר: רנו R10. בשנת 1964 פותחה רנו R8 גורדיני 1100, אשר זוהתה בחזית עם מספר פנסים גדולים, ובשנת 1965 רנו R8 גורדיני 1300, בעלת מנוע שהפיק 103 כ"ס, אשר הגיעה למהירות שיא של 175 קמ"ש. עד לשנת 1970 יוצרה גם בבולגריה, ועד לשנת 1976 יוצרה גם בספרד. בין השנים 1968 - 1971 יוצרה ברומניה תחת השם "דצ'יה 1100". בסך הכל יוצרו 37,546 יחידות. במקביל, רנו R8 הורכבה בוונצואלה, מקסיקו, אוסטרליה, מרוקו, קנדה וניו זילנד. מנועי דגם "רנו R8" הורכבו ברישיון, במכונית המשפחתית הקטנה דאף 66 ההולנדית (מנועי 1,108 סמ"ק). מנוע אחורי 4 צילינדר, 956 סמ"ק, מקורר מים מנוע 1,108 סמ"ק המפיק 37 כ"ס, ו-43 כ"ס - הוצג בשנת 1964 מנוע 1,134 סמ"ק המפיק 66 ו-89 כ"ס הוצג ב-1964, במודל "8 גורדיני" גיר ידני - 3 מהירויות גיר ידני - 4 מהירויות - (הוצג ב-1964) גיר אוטומטי - 3 מהירויות - (הוצג ב-1964) מכל דלק - 38 ליטר מהירות שיא - 110 קמ"ש אורך הרכב - 4,000 מ"מ רוחב - 1,490 מ"מ גובה - 1,375 מ"מ בסיס גלגלים - 1,375 מ"מ בלמי דיסק - 4 גלגלים (לשוק ספרדי - בלמי תוף) קטר שבו דופין רנו 10 חמישים שנה לרנו 8 גורדיני אוטו, אוהד אלגוב, 3.2.2014 רנו 8 גורדיני (3:26 דקות), יו-טיוב רנו 8 (7:35 דקות), יו-טיוב רנו 8, נהיגת חורף (6:41 דקות), יו-טיוב רנו 8 גורדיני (2:26 דקות), יו-טיוב רנו 8, 1300, גורדיני שנת 1964 (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא רנו R8 בוויקישיתוף
קאנון ספרותי

קאנון ספרותי הוא קובץ של יצירות ספרותיות אשר יש הסכמה בקרב חוקרים ומבקרי ספרות כי הן מייצגות תחום דעת מסוים. בהקשר זה, לעיתים משמש המונח קאנון לציון גוף היצירות הספרותיות של מחבר או סביבת יצירה מסוימת, אשר נחשבות אותנטיות - למשל, הקאנון השייקספירי מייצג את כל היצירות שמיוחסות לוויליאם שייקספיר. המילה "קאנון" ביוונית עתיקה (κανών) ובערבית (قانون) משמעותה "חוק", "אמת מידה" או "דגם". קאנון ספרותי הוא אוסף של יצירות מפתח בספרות, שלעיתים יכולות לייצג גם אידאולוגיות פילוסופיות, פוליטיות או דתיות שהתרבות שמתוכה הגיעו מחשיבה כאבן יסוד ביצירתה. בעת המודרנית המושג משמש בדרך כלל לבידול מחברים ויצירות המופיעים בסילבוסים וספרי לימוד כ"קריאת חובה", או כאלו המופיעות פעמים רבות בספרי היסטוריה של הספרות, ספרי ביבליוגרפיה וספרי ביקורת ספרות. מבנה הקאנונים נתון לוויכוח תמידי, כיוון שהקריטריונים להכללה או אי-הכללה של יצירה בקאנון מסוים הם סובייקטיביים. קאנון ספרותי של תרבות מסוימת, לפי מבקר הספרות האמריקאי הרולד בלום, צריך לייצג את מיטב היצירה הספרותית של התרבות בתקופה הנתונה. כך למשל, אין מקום להעדיף יוצרים שהופלו בשעתם, אלא להתייחס ליצירות שעיצבו במידה רבה את תפיסת התרבות את עצמה ואת העולם. קאנון תרבותי הוא למעשה מדגם של מיטב היצירה של התרבות הנתונה (למשל, הקאנון המערבי, הכולל יצירות של שייקספיר וגם של פרנץ קפקא, מציג את מיטב יצירות הספרות של תרבות המערב). דעות אחרות, המונעות בדרך כלל מאידאולוגיות פמיניסטיות או אנטי-גזעניות, טוענות כי יש לתת לאוכלוסיות מופלות - למשל שחורים או נשים - את חלקן היחסי ביצירת התרבות בה חיו, כך שיצירותיהם יכנסו לקאנון, או אף לכלול יותר יצירות שלהם מחלקם היחסי והנהגת מדיניות של אפליה מתקנת. איריס פרוש, קנון ספרותי ואידאולוגיה לאומית, הוצאת מוסד ביאליק ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1992. (הספר בקטלוג ULI) הרולד בלום, The Western Canon: The Books and School of the Ages‏, הוצאת הארקורט ברייס, ניו יורק, 1994. (הספר בקטלוג ULI) יעקב שביט (עורך), קנון וכתבי קודש, אוניברסיטת תל אביב, 2009. (הספר בקטלוג ULI) דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "קנון", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות רשימה של הספרים שנכללים בקאנון המערבי, באתר ספרות פתוחה, 28 בינואר 2014 The Literary Canon and Translation, פיוטר ווילצ'ק, ספטמבר 2012
משחקי מדינות אירופה הקטנות

משחקי מדינות אירופה הקטנות (באנגלית: The Games of the Small States of Europe; בראשי תיבות: GSSE) הם אירועי ספורט רב ענפי דו-שנתי שהושקו על ידי סן מרינו ועל ידי הוועד האולימפי הלאומי (CONS) שלה. המדינות המשתתפות בתחרות הן תשע המדינות הקטנות באירופה. המשחקים מתקיימים כל שנתיים מאז 1985 בסוף מאי או בתחילת יוני. המשחקים כוללים תשעה ענפי ספורט אולימפי כליבה, ביניהם כדורסל, אתלטיקה, שחייה תחרותית וג'ודו, והמארחות רשאיות להוסיף 2 ענפים נוספים. כל המדינות המשתתפות גם זכאיות לארח אותם ברוטציה. הוועדים האולימפיים (NOC) של כל המדינות המשתתפות במשחקים חברים בוועדים האולימפיים האירופיים (EOC). בנוסף לתשע המדינות המשתתפות במשחקים, גם איי פארו מבקשים להצטרף למשחקים, אך איי פארו הם אוטונומיה של דנמרק ולכן הם לא נחשבים מדינה ואינם משתתפים במשחקים. בשנת 2023 היו במשחקים 10 ענפי ספורט: אתלטיקה כדורסל ג'ודו רוגבי שייט ירי ספורטיבי סקווש שחייה טניס שולחן טניס מספר המדליות של כל מדינה עד המשחקים ב-2023: הוועדים האולימפיים האירופיים מדיה וקבצים בנושא משחקי מדינות אירופה הקטנות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משחקי מדינות אירופה הקטנות מונטנגרו הצטרפה למשחקים בשנת 2009 Cyprus to host small European states' games in 2009 GSSE 2017 – SAN MARINO Montenegro to host 2019 edition Andorra acollirà al 2021 els Jocs dels Petits Estats d’Europa (בקטלאנית)
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2016

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2016, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים ה-12 שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בקמרון מ-19 בנובמבר עד 3 בדצמבר 2016. נבחרת קמרון העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באפריל 2016. במשחק הגמר נפגשו ניגריה (בפעם העשירית בתולדותיה) וקמרון - בהופעה רביעית בגמר. בסיום המשחק, שנערך באצטדיון ביאונדה, ניצחה ניגריה 0-1, וזכתה בתואר בפעם העשירית בתולדותיה. 6 שערים ניגריה אסיסאט אושואלה (ניגריה) 3 שערים גאנה אליזבת אדו (גאנה) ניגריה דיזייר אופרנוזי (ניגריה) מדיה וקבצים בנושא אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2016 בוויקישיתוף האתר הרשמי של האליפות
קמיל אדמס

נטלי קמיל אדמס (באנגלית: Natalie Cammile Adams; נולדה ב-11 בספטמבר 1991) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופת העולם (קאזאן 2015), אלופת הפאן פסיפיק (גולד קוסט 2014) ו-4 פעמים אלופת ארצות הברית (2012, 2013, 2014, 2016) במשחה ל-200 מטר פרפר. אדמס נולדה ביוסטון, טקסס לאדי, מורה לחינוך גופני ומאמן שחייה וליזה אדמס, סוכנת נדל"ן. יש לה אחות תאומה. היא גדלה בסייפרס (פרבר של יוסטון), טקסס. היא החלה לשחות בגיל 4. היא בוגרת אוניברסיטת טקסס A&M. משנת 2014 היא מתאמנת בהדרכתו של דייוויד מארש במועדון שלו, SwimMAC Carolina. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2012 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.52 דקות ובמקום שלישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.62 דקות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.78 דקות. באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בסוף יוני 2013 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.10 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.70 דקות. באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 סיימה אדמס במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.73 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 2:06.75 דקות ועלתה שנייה לגמר. באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2014 הגנה אדמס על תוארה וזכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.12 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.00 דקות. באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד בשנת 2014 זכתה אדמס במדליית זהב במשחה ל-200 מטר בתוצאה של 2:06.61 דקות. נוסף לכך, היא סיימה בשלב המוקדמות במקום שישי כללי ורביעי מבין השחייניות האמריקאיות (רק שתי שחייניות מכל מדינה עולות לשלב הגמר) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.09 דקות ולכן היא שחתה בגמר ב' בתוצאה של 4:40.41 דקות (שלישית במקצה ולכן דורגה במקום 11 בכללי, עם התוצאה השביעית בטיבה) ובמקום 20 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:17.51 דקות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:01.06 דקות. באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה אדמס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.40 דקות, אחרי נצומי הושי מיפן (2:05.56 דקות) ולפני ג'אנג יופיי מסין (2:06.51 דקות). במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו באומהה בסוף יוני ובתחילת יולי 2016 סיימה אדמס במקום ראשון במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.80 דקות, במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.61 דקות ובמקום 12 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.07 שניות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:05.90 דקות. אדמס נשואה לרד ברנן. 200 מטר פרפר: 2:05.90 דקות (2016) 400 מעורב אישי:4:38.62 דקות (2012) מדיה וקבצים בנושא קמיל אדמס בוויקישיתוף קמיל אדמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קמיל אדמס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קמיל אדמס, באתר olympedia.org קמיל אדמס, באתר Swimrankings קמיל אדמס, באתר SwimSwam קמיל אדמס, באתר USA Swimming (באנגלית) קמיל אדמס, באתר Team USA (באנגלית)
המסע הגדול

המסע הגדול (באנגלית: The Grand Tour) היא תוכנית טלוויזיה בריטית בתחום הספורט המוטורי מבית אולפני אמזון. את הסדרה מגישים ג'רמי קלארקסון, ריצ'רד האמונד וג'יימס מיי. הסדרה זמינה לצפייה באמצעות שירות פריים וידאו, הזמין ב-195 מדינות. שלושת המנחים עזבו את רשת השידור BBC ב-2015 לאחר שהנחו במשך שנים את הסדרה טופ גיר, בעקבות השעייתו של קלארקסון. הם חתמו עם אמזון על הסכם להפקת 36 פרקים במשך שלוש שנים, במתכונת דומה לטופ גיר. תקציב הסדרה לשלוש שנים עומד על כ-700 מיליון דולר אמריקאי. מנכ"ל אמזון ג'ף בזוס תיאר את העסקה כיקרה מאוד, אך משתלמת. הפרק האחרון של התוכנית יצא ב-13 בספטמבר 2024 בפריים וידאו. בהתחלה הוחלט שהסדרה תופק ללא צילומי אולפן, אך הוחלט לשנות זאת ולהשתמש באוהלים על מנת לבנות אולפן נודד. כל פרק צולם במיקום שונה. הצילומים החלו ב-17 ביולי 2016 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. בארצות הברית החלו הצילומים ב-25 בספטמבר 2016 בדרום קליפורניה, ובדצמבר 2016 צולמה הסדרה בבריטניה. הפרק האחרון של העונה הראשונה צולם בדובאי בסוף דצמבר 2016. לתוכנית קיים מסלול מרוצים קבוע, בו המנחים מתזמנים הקפות למכוניות ספורט. המסלול נקראה "מסלול אבולה" משום שצורתו מזכירה את נגיף האבולה, כפי שנראה מבעד למיקרוסקופ. קטעים במסלול קיבלו שמות כמו "לא ישר", "בבית של אישה מבוגרת" או "שדה כבשים". המכונית הראשונה שהוצגה במסלול במהלך התוכנית היא BMW M2 שסיימה את המסלול ב-1.26:2 שניות. כלי הרכב המהיר ביותר שסיים את המסלול הוא אסטון מרטין וולקן עם זמן הקפה של 1:15.5 שניות. בקטע הנקרא "שיחת רחוב" שלישיית המנחים משוחחת על חדשות לא רלוונטיות, אך בעיקר מתבדחת על חשבונו של מיי. בחלק זה נוטה קלארקסון להוציא את זעמו על הקהל האנגלי ועל עובדות מוזרות, כגון "כמות האנשים שניגשו לטסטים השנה". חלק נוסף מוקדש להגעת ידוענים לתוכנית, אך תמיד בדרכם לאולפן הם מתים בדרך כלשהי. הידוענים מתים בדרכים שונות כגון: טביעה, נפילה ממסוק והכשת נחש. לאחר שהידוען מת, מיי שואל "האם הוא יגיע בסוף?" והשאר צועקים לו, שלא. החלק ההיתולי הזה מתייחס לניסיונותיה של BBC למנוע הגעת ידוענים לתוכנית והזמנתם לגרסה החדשה של טופ גיר. בעונה השנייה החלה הפינה "התנגשות מוחות סלבריטאיים", בה, שני ידוענים מאותו תחום ספציפי ולעיתים היתולי (כמו מתופף רוק אמריקאי עם חיבה לרכבים) מתראיינים אצל קלארקסון ומבצעים הקפה ביגואר F-type, על מנת לראות מי משניהם מהיר יותר. ב-15 בינואר 2019 יצא משחק הווידאו הרשמי של התוכנית (אנ') לקונסולות הפלייסטיישן 4 וה-Xbox One. המשחק עוקב אחרי הפרקים השונים בעונה השלישית של התוכנית, וזכה לביקורות מעורבות. מדיה וקבצים בנושא המסע הגדול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המסע הגדול (באנגלית) המסע הגדול, ברשת החברתית פייסבוק המסע הגדול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המסע הגדול, ברשת החברתית אינסטגרם המסע הגדול, סרטונים בערוץ היוטיוב "המסע הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המסע הגדול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המסע הגדול", באתר Metacritic (באנגלית) "המסע הגדול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) K. J. Yossman, ‘The Grand Tour’ Reveals First-Look Image, Release Date for Final Episode: Jeremy Clarkson, Richard Hammond and James May Head to Zimbabwe for Last Ever Road Trip, Variety, ‏2024-08-22
עונת 2000/2001 בלה ליגה

עונת 2000/2001 הייתה העונה ה-70 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-9 בספטמבר 2000 והסתיימה ב-17 ביוני 2001. הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה. על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות. מליגת המשנה עלו לאס פאלמס, אוססונה וויאריאל. ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-28 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ריאל סרגוסה בסיכום מפגש כפול - 0:3, 1:1. נומנסיה ראסינג סנטנדר וריאל אוביידו ירדו לליגת משנה בסוף העונה. "פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה: ראול גונזלס (ספרד ספרד), ריאל מדריד, שכבש 24 שערים. זאת בפעם השנייה בקריירה. "פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר: סנטיאגו קניסארס (ספרד ספרד), ולנסיה, שספג 34 שערים ב-37 משחקים. פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון: הספרדי המצטיין: ראול גונזלס (ספרד ספרד) הזר המצטיין: לואיש פיגו (פורטוגל פורטוגל) מאמן העונה: חוסה מנואל אסנאל (ספרד ספרד) נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מפורטים מאתר bdfutbol
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2017

אליפות אירופה בכדורגל נשים 2017, הידועה גם בשם יורו הנשים 2017, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים ה-12 שארגנה אופ"א. הטורניר נערך בהולנד מ-16 ביולי עד 6 באוגוסט 2017. נבחרת הולנד העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר 15 הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהתקיימו מאפריל 2015 עד אוקטובר 2016. לאחר שהתחרויות הקודמות כללו 12 נבחרות, הורחב טורניר זה ל-16 נבחרות. שבע מדינות הציעו לארח את הטורניר: אוסטריה, צרפת, ישראל, הולנד, פולין, סקוטלנד ושווייץ. בדצמבר 2014 נבחרה הולנד לארח, בפעם הראשונה בתולדותיה. במשחק הגמר נפגשו הולנד ודנמרק שהעפילו שתיהן בפעם הראשונה בתולדותיהן לשלב זה. בסיום המשחק ניצחה הולנד 2–4, וזכתה בתואר. שבעה אצטדיונים, בשבע ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. שני חצאי הגמר והגמר נערכו באצטדיונים של אנסחדה וברדה. נבחרת הטורניר: מדיה וקבצים בנושא אליפות אירופה בכדורגל נשים 2017 בוויקישיתוף האתר הרשמי של התחרות סיקור הטורניר באתר דבר ראשון. באתר אופ"א באתר BBC צור רוזנצוויג, ‏יש אלופה: נבחרת הולנד זוכה בגביע לאחר נצחון 4:2 על דנמרק, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 באוגוסט 2017
אמומירטוס לומה

אמומירטוס לומה (שם מדעי: Amomyrtus luma; מכונה לעיתים בפשטות לומה), הוא מין של עץ ממשפחת ההדסיים המצוי באמריקה הדרומית, ואחד משני המינים בסוג אמומירטוס. העץ הוא יליד צ'ילה וארגנטינה, ומצוי ממחוז או'היגינס עד למחוז אייסן בצ'ילה; הוא הובא גם לספרד. העץ תואר מדעית לראשונה על ידי הכומר הצ'יליאני חואן איגנסיו מולינה. מין זה צומח בעיקר ביערות הגשם הממוזגים בקצה טבעת האש בדרום אמריקה - לרוב בקרבת נחלים ואזורים לחים אחרים, ומאכלס גבהים של 700–900 מטר מעל פני הים. האטימולוגיה של הצמח היא כדלהלן: Amomyrtus הוא שילוב של המילים היווניות Amos (ריחני) ו-Myrtus (הדס); luma הוא השם שבו מכונה העץ על ידי ילידי המפוצ'ה בדרום אמריקה, וזהו גם המקור לשמו הנפוץ. אין להתבלבל בין מין זה לבין סוג אחר במשפחת ההדסיים הנקרא לומה (Luma) שמצוי אף הוא בדרום אמריקה. אמומירטוס הלומה הוא עץ ירוק עד המתנשא עד לגובה של 25 מטר, והקוטר הממוצע של הגזע הוא 50 ס"מ. הקליפה של העץ חלקה, וצבעה אדמדם עד חום, והענפים אדמדמים ושעירים במקצת. העלים הירוקים של הלומה הם בצורת אליפסה, ומסתיימים בקצה מחודד באורך של מילימטר אחד. הפטוטרות שעירות ואורכן 2–4 מילימטר. לפרחים יש 5 עלי גביע ו-5 עלי כותרת לבנים באורך של 4 מילימטר. הפרחים עשירים באבקנים צהבהבים (45-30) שאורכם הוא 4.5-3 מילימטר. הפירות הקטנטנים דמויי האוכמנית של הלומה הם בקוטר של 1.5-1 ס"מ, צבעם שחור עד ארגמן ויש להם בדרך כלל 3 זרעים באורך של 4.5-3 מילימטר. הפירות האכילים של אמומירטוס הלומה המכונים "קאוצ'אוס" משמשים להכנת ריבה. גזע העץ קשה ועמיד במיוחד ומשמש להסקה. מדיה וקבצים בנושא אמומירטוס לומה בוויקישיתוף אמומירטוס לומה, באתר NCBI (באנגלית) אמומירטוס לומה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמומירטוס לומה, באתר Tropicos (באנגלית) אמומירטוס לומה, באתר GBIF (באנגלית) אמומירטוס לומה, באתר The Plant List (באנגלית) אמומירטוס לומה, באתר IPNI (באנגלית) ‏ מידע על אמומירטוס הלומה
תחרות העל טאטא סטיל 2017

תחרות העל בשחמט, טאטא סטיל 2017, התקיימה בוייק אן זה, הולנד, בין התאריכים 13 בינואר ל-29 בינואר 2017. זו הייתה הפעם ה-79 שתחרות טאטא סטיל התקיימה. בתחרות נערכו שלושה עשר סיבובים. התחרות הייתה בקטגוריה 21 (מד כושר ממוצע 2751). בתחרות זכה רב האמן האמריקאי וסלי סו, שדורג שני בדירוג המוקדם. סו צבר 9 נקודות מתוך 13 אפשריות, והקדים את המדורג ראשון בעולם ואלוף העולם, מגנוס קרלסן מנורווגיה, שסיים עם 8 נקודות. מגנוס קרלסן - רב אמן נורווגי המדורג במקום ה-1 בעולם, בעל מד כושר של 2840 נקודות. וסלי סו - רב אמן אמריקאי המדורג במקום ה-4 בעולם בעל מד כושר של 2808 נקודות. סרגיי קריאקין -סגן אלוף העולם בשחמט, רב אמן רוסי המדורג במקום ה-8, בעל מד כושר של 2785 נקודות. לבון ארוניאן -רב אמן ארמני המדורג במקום ה-9 בעולם, בעל מד כושר של 2780 נקודות. אניש גירי - רב אמן הולנדי, המדורג במקום ה-10 בעולם, בעל מד כושר של 2773 נקודות. יאן נפומניאשצ'י - רב אמן רוסי המדורג במקום ה-11 בעולם, בעל מד כושר של 2767 נקודות. פנטלה האריקרישנה -רב אמן הודי, המדורג במקום ה-12 בעולם, בעל מד כושר של 2766 נקודות. פבל אליינוב - רב אמן אוקראיני המדורג במקום ה-15 בעולם, בעל מד כושר של 2755 נקודות. רדוסלאב וויטאשק - רב אמן פולני המדורג במקום ה-18 בעולם, בעל מד כושר של 2750 נקודות. דמיטרי אנדרייקין - רב אמן רוסי המדורג במקום ה-24 בעולם, בעל מד כושר של 2736 נקודות. ויי אי - רב אמן סיני המדורג במקום ה-38 בעולם, בעל מד כושר של 2706 נקודות. ריכרד רפורט - רב אמן הונגרי המדורג במקום ה-40 בעולם, בעל מד כושר של 2702 נקודות. לוק ואן ולי - רב אמן הולנדי, המדורג במקום ה-49 בעולם, בעל מד כושר של 2695 נקודות בסקראן אדהיבאן - רב אמן אינדונזי המדורג במקום ה-109, בעל מד כושר של 2653 נקודות. מדיה וקבצים בנושא תחרות העל טאטא סטיל 2017 בוויקישיתוף האתר הרשמי של התחרות (באנגלית) תיאור הסיבוב הראשון בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השני בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השלישי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב הרביעי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב החמישי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השישי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השביעי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השמיני בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב התשיעי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב העשירי בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב ה-11 בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב ה-12 בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב ה-13 בתחרות, באתר theweekinchess (באנגלית) תיאור הסיבוב הראשון בתחרות, באתר worldchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השני בתחרות, באתר worldchess (באנגלית) תיאור הסיבוב השלישי בתחרות (אורכב 19.01.2017 בארכיון Wayback Machine), באתר worldchess (באנגלית) תיאור הסיבוב הרביעי בתחרות (אורכב 20.01.2017 בארכיון Wayback Machine), באתר worldchess (באנגלית) מגנוס קרלסן, באתר פיד"ה (באנגלית) וסלי סו, באתר פיד"ה (באנגלית) סרגיי קריאקין, באתר פיד"ה (באנגלית) לבון ארוניאן, באתר פיד"ה (באנגלית) אניש גירי, באתר פיד"ה (באנגלית) יאן נפומניאשצ'י, באתר פיד"ה (באנגלית) פנטלה האריקרישנה, באתר פיד"ה (באנגלית) פבל אליינוב, באתר פיד"ה (באנגלית) רדוסלאב וויטאשק, באתר פיד"ה (באנגלית) דמיטרי אנדרייקין, באתר פיד"ה (באנגלית) ויי אי, באתר פיד"ה (באנגלית) ריכרד רפורט, באתר פיד"ה (באנגלית) לוק ואן ולי, באתר פיד"ה (באנגלית) בסקראן אדהיבאן, באתר פיד"ה (באנגלית)