laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוקון הצעיר

הוקון הוקונסון הצעיר (בנורדית עתיקה: Hákon Hákonarson hinn ungi, בנורווגית: Håkon Håkonsson Unge;‏ 10 בנובמבר 1232 – 5 במאי 1257) היה בנו של הוקון הרביעי, מלך נורווגיה והחזיק בתואר מלך נורווגיה בכפיפות לאביו מ-1 באפריל 1240 ועד מותו. כינויו "הוקון הצעיר" ניתן לו כדי להבדילו מאביו, שלעיתים מכונה בהתאמה "הוקון הזקן". הוקון נולד ב-ברגן כבנם השני של הוקון הרביעי ושל רעייתו, מרגרטה. אחיו הבכור מת בינקותו. ב-1239 מרד סבו מצד אמו, סקול ברודסון כנגד חתנו, המלך הוקון, והכריז על עצמו כמלך. מרד זו היה השלב האחרון במלחמת האזרחים הנורווגית. חלק מתגובתו של המלך הוקון למרידתו של סקול הייתה הכרזתו על בנו בן השבע הוקון כמלך-שותף. הכרזה זו התקיימה באספה שכונסה בנידארוס (טרונדהיים) ב-1 באפריל 1240. טקס ההכרזה חזר על עצמו באספה שכונסה בברגן ב-12 באפריל. באופן זה קבע המלך הוקון לתומכיו את זהות יורשו במקרה שהוא עצמו ייפול בקרב כנגד סקול. הוקון המשיך בתהליכי דיכוי המרד וסקול עצמו נהרג בקרב מול אנשיו של הוקון ב-24 במאי אותה שנה. מינויו של הוקון הצעיר כיורשו בכוח של המלך הוקון הזקן ציין שלב חדש באופן הניהול של סדר הירושה הנורווגי. להוקון הרביעי היה בן מבוגר יותר, בן בלתי חוקי, זיגורד, שבסדר הירושה בוצע דילוג עליו לטובתו של הוקון הצעיר. מהלך זה היווה שבירת מוסכמות קודמות, כאשר שאלת חוקיות לידתו של יורש הכתר לא היוותה שיקול לבחירתו. למרות שהוא החזיק בתואר מלך, היה ברור שמעמדו של הוקון הצעיר כפוף לאביו. מעמד זה הודגש בטקס ההכתרה של הוקון הרביעי שהתקיים ב-1247, כאשר הוקון הצעיר נשא את הכתר בתהלוכה. הוא עצמו לא הוכתר. ב-1251, באוסלו, נשא הוקון הצעיר לאישה את ריקיטסה, בתו של השליט בפועל של שוודיה, בירגר יארל, ואחותו של המלך הקטין, ולדמאר, מלך שוודיה. השידוך בין השניים היה תוצאה של פעילות הדיפלומטית של הוקון הרביעי ליצירת ברית בין נורווגיה לבין שוודיה, שהייתה מופנית בעיקר כנגד דנמרק. לזוג נולד בן אחד בשם סבר. הוקון הצעיר לקח חלק בפעולות הצבאיות של אביו כנגד דנמרק ב-1256 ו-1257, כאשר הם המיטו חורבן על המחוז הדני הלנד (כיום מחוז שוודי). באביב 1257 נפל הוקון הצעיר למשכב כשעמד לצאת מקונגהאלה שבבוהוסלן לכוון אוסלו. הוא הפסיק את מסעו בטונסברג והתאכסן שם במנזר. על פי הסאגה הוא נבדק על ידי רופא ספרדי שהתלווה למשלחת דיפלומטית ספרדית שהייתה שם. בכל אופן, המחלה החמירה והוקון הצעיר מת בטונסברג ב-5 במאי 1257. גופתו נלקחה לאוסלו, שם הוא נקבר בקתדרלת הלווארד הקדוש. המקור העיקרי אודות חייו של הוקון הצעיר היא הסאגה אודות אביו, שנכתבה על ידי סטורלה תורדארסון בשנות השישים של המאה ה-13. הסאגה מתארת את הוקון הצעיר כ"בעל קומה ממוצעת, חטוב, בעל ארשת פנים נאה, עם שיער נאה ועיניים יפות. הוא היה גבר חזק, מהיר באופן בלתי רגיל וקל תנועה. הוא היה הרוכב הטוב ביותר בנורווגיה של אותה תקופה". לאחר מותו שבה ריקיטסה לאביה בשוודיה. בנם הצעיר סבר נותר בנורווגיה עם סבו. לא נראה שהוא נחשב כיורש לכתר, שכן אחיו הצעיר של הוקון הצעיר, מגנוס, הוכרז כמלך ב-1257, לאחר מותו של אחיו. סבר מת בצעירותו בשנת 1261. מדיה וקבצים בנושא הוקון הצעיר בוויקישיתוף Narve Bjørgo, Håkon Håkonsson Unge, Norsk biografisk leksikon, (בנורווגית)
אלכסנדרה רואץ'

אלכסנדרה רואץ' (באנגלית: Alexandra Roach; נולדה ב-23 באוגוסט 1987) היא שחקנית ולשית. רואץ' נולדה באמנפורד (אנ') במחוז קרמרת'נשייר בוויילס. היא דוברת ולשית שוטפת, ובנעוריה שיחקה באופרת הסבון בשפה הוולשית "Pobol Y Cwm" וזכתה לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר באופרת סבון. ב-2005 עזבה את התוכנית ושיחקה עם התיאטרון הלאומי לנוער בוויילס, אחר נרשמה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את לימודי התואר הראשון ב-2010. בהמשך שיחקה בתפקיד סאשה בסדרה "כמעט אנושיים", בתפקיד בת' פרטריג' בסדרת הדרמה "Candy Cabs", ובתפקיד קונסטנס קנט בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר". בסרט "אשת הברזל" גילמה רואץ' את דמותה של מרגרט תאצ'ר הצעירה. בסתיו 2014 הופיעה בקומדיה "האנדרבי" בתפקיד הלן. עוד שיחקה בתפקיד מולי בעיבוד הקולנועי לרומן "Private Peaceful" מאת מייקל מורפורגו. ב-2011 נכללה ברשימת "כוכבי המחר" של מגזין הקולנוע "Screen International". בינואר 2013 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה הבריטית "אוטופיה". ב-3 ביוני 2013 הופיעה רואץ' בפרק בקומדיה "Vicious" של ITV, בתפקיד קלואי, חברתו הטבעונית של אש. ביוני 2015 חזרה וגילמה את התפקיד בפרק נוסף של הסדרה. ב-8 באוגוסט 2014 שיחקה בפרק בסדרה הקומית של ה-BBC "וולטר". אלכסנדרה רואץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכסנדרה רואץ', ברשת החברתית אינסטגרם אלכסנדרה רואץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלכסנדרה רואץ', באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אלכסנדרה רואץ', באתר AllMovie (באנגלית) אלכסנדרה רואץ', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלכסנדרה רואץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) My birthday is going a bit like this "Young actress wins soap award". BBC News. 2003-02-18. נבדק ב-2012-02-23. Jody Thompson (17 בפברואר 2011). "The Iron Lady: Alexandra Roach set to become star alongside Meryl Streep as young Margaret Thatcher". London: Dailymail.co.uk. נבדק ב-2012-02-23. {{cite news}}: (עזרה) Cooper, Sarah (2011-08-19). "Screen Star Alexandra Roach joins all British cast of Private Peaceful". Screendaily.com. נבדק ב-2012-02-23. "Screen unveils 2011 Stars of Tomorrow". Screendaily.com. 2011-06-30. נבדק ב-2012-02-23. Cast announced for Paul Abbott's No Offence, 01 AUG 2014
גביע המדינה בכדורגל 2001/2002

גביע המדינה בכדורגל 2001/2002 הייתה התחרות ה-64 מאז היווסדה וה-49 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-15 בספטמבר 2001 והסתיימו ב-21 במאי 2002. מכבי תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות ובפעם ה-21 שלה. בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אופ"א. בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני שהתקיים ב-23 בפברואר 2002 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל. הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בהארכה בפנדלים. לאחר הארכה התוצאה הייתה 3:3 בפנדלים. לאחר הארכה התוצאה הייתה 0:0 הערה: הקבוצה שיחקה בליגת משנה. ערך מורחב – גמר גביע המדינה בכדורגל 2002 תוצאות המשחקים
בי מילר

ביאטריס אניקה "בי" מילר (באנגלית: Beatrice Annika Miller, נולדה ב־7 בפברואר 1999) היא שחקנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. התפרסמה כאשר הגיעה למקום ה-9 בעונה השנייה של תוכנית המציאות "אקס פקטור" בארצות הברית. כיום היא חתומה בהוליווד רקורדס ו-Syco music. המיני אלבום הראשון שלה יצא ב-22 באפריל 2014, ואלבום האולפן הראשון שלה, ששמו "Not an Apology", יצא ב-24 ביולי 2015. בשנת 2012 התמודדה מילר בתוכנית אקס פקטור בארצות הברית, בה סיימה במקום התשיעי. במהלך ההתמודדות שרה מילר את השירים הבאים: זמן קצר לאחר הדחתה שינתה מילר את שמה הפרטי מ-ביאטריס ל-בי. ב-11 באפריל 2013, אושרה ההכרזה על כך שמילר חתמה על חוזה הפקה עם שתי חברות: עם "Syco Music", הוליווד רקורדס, והיא מנסה לעשות הסדר שיתופי בין שתי החברות האלה. בשנה זו גם שיחקה בסרטה הקולנועי הראשון "שוטר פצוע", בתפקיד של לייני, ביתו של הבלש דייוויד קולהאן (סטיבן דורף). בשנת 2014 העלתה ליוטיוב את השיר החדש שלה, Rich Kids, ואמרה ששיר זה יהיה באלבומה הראשון. סינגל נוסף שלה, Young Blood, הגיע למעל 150,000 צפיות בפחות משבוע. באפריל 2014 העלתה לחשבון ה-Vevo שלה ב-YouTube את הקליפ לשיר בשם Enemy Fire. המיני אלבום הראשון שלה, Young Blood, יצא ב-22 באפריל 2014, עם הסינגל המוביל, "Young Blood". באלבום עבדה עם מפיקים מוכרים, כגון מייק בבסי ומייק דל ריו, ומספר מפיקים נוספים. האלבום הגיע למקום השני במצעד אלבומי הפופ ב-Itunes, והגיע למקום 64 במצעד ה-טופ 200 של בילבורד. מילר הופיעה כמופע פתיחה בהופעות של דמי לובאטו, בסיבוב ההופעות 'Demi World Tour'. ב-2015, טען "רדיו דיסני" כי היא האמנית הגדולה הבאה. מילר התארחה מספר פעמים ברדיו זה במטרה לקדם את האלבום שלה. הסינגל שלה, Young Blood, זכה בפרס "השיר הטוב ביותר לשמוע אותו עם החברה הכי טובה שלך" בטקס פרסי דיסני. מילר הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Not An Apology, ב-24 ביולי 2015. נכללו בו הסינגלים המובילים Young Blood ו-Fire & Gold. תמונת האלבום היא תמונה של מילר יושבת ומחזיקה עיפרון של Sharpie עם סימני קשקוש מסביבה. ב-24 באפריל 2015 אושר כי מילר תתלווה כמופע חימום בסיבוב ההופעות של להקת הבנות Fifth Harmony, הנקרא "Reflection Tour". בשנת 2015 ניהלה מילר מערכת יחסים עם הזמר והכותב האמריקאי ג'ייקוב ווייטסיידס, אך ביוני 2016 השניים נפרדו. 2015: Not an Apology 2018: Aurora 2014: Young Blood 2017: Chapter One: Blue 2017: Chapter Two: Red 2017: Chapter Three: Yellow 2020: Quarantine 2020: Sad Boy Hours 2020: Lust 2020: Elated! 2019: Nice to Meet U Tour 2019: Sunsets in Outerspace Tour מדיה וקבצים בנושא בי מילר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בי מילר (באנגלית) בי מילר, ברשת החברתית פייסבוק בי מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בי מילר, ברשת החברתית אינסטגרם בי מילר, ברשת החברתית טיקטוק בי מילר, סרטונים בערוץ היוטיוב בי מילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בי מילר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בי מילר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) בי מילר, באתר ספוטיפיי בי מילר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) בי מילר, באתר Last.fm (באנגלית) בי מילר, באתר AllMusic (באנגלית) בי מילר, באתר MusicBrainz (באנגלית) בי מילר, באתר דיזר בי מילר, באתר Discogs (באנגלית) בי מילר, באתר Songkick (באנגלית) בי מילר, באתר Genius בי מילר, באתר בילבורד (באנגלית) בי מילר, באתר טיידל (באנגלית)
גביע המדינה בכדורגל 2002/2003

גביע המדינה בכדורגל 2002/2003 הייתה התחרות ה-65 מאז היווסדה וה-50 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-19 באוקטובר 2002 והסתיימו ב-27 במאי 2003. הפועל רמת גן ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע הראשון שלה. בעקבות כך הקבוצה העפילה לתחרות גביע אופ"א. לראשונה בתולדות התחרות זכתה קבוצה שלא משחקת בליגה העליונה. הפועל רמת גן שיחקה באותה עונה בליגה הלאומית והיא הקבוצה היחידה עד כה שזוכה בגביע ומשחקת בליגה השנייה באותה עונה. בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב השמיני שהתקיים ב-11 במרץ 2003 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל. הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג. בפנדלים. לאחר הארכה התוצאה הייתה 0:0 בפנדלים. לאחר הארכה התוצאה הייתה 1:1 בהארכה הערה: הקבוצה שיחקה בליגת משנה. ערך מורחב – גמר גביע המדינה בכדורגל 2003 תוצאות המשחקים
ג'ו וג'ייק

ג'ו וג'ייק (באנגלית: Joe and Jake) הם צמד זמרים בריטי, ג'ו וולפורד (Joe Woolford) וג'ייק שייקשאפט (Jake Shakeshaft), שנבחר לייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בתחרות האירוויזיון 2016 שהתקיימה בסטוקהולם. שני חברי ההרכב השתתפו בעונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" שבתומה חברו יחד להיות צמד. במהלך צילומי העונה הרביעית של תוכנית המציאות "The Voice UK" בשנת 2015 הכירו וולפורד ושייקשפט. בשלב המבחן העיוור ביצע ג'ייק את שירו של אד שירן, "Thinking Out Loud" וצורף לנבחרת של המנטורית ריטה אורה; במקביל ביצע ג'ו את שירה של אלי גולדינג, "Lights" וצורף לנבחרת של will.i.am. בשלבי הדו-קרב ניצחו ג'ו וג'ייק ועברו לשלבי ה"נוק אאוט", אולם ג'ייק הודח בשלב זה וג'ו המשיך עד שהודח בשבוע השני. תאגיד השידור הבריטי (BBC) בחר בג'ו וג'ייק להשתתף בגמר הלאומי "Eurovision: You Decide", המחליף את הבחירה הפנימית שהייתה מקובלת בשנים (2011–2015), לבחירת האמן שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון בשנת 2016, בה נבחר הזוכה, מבין שישה אומנים נוספים. ההצבעה התבססה על החלטת שופטים והצבעת קהל שהתאפשרה טלפונית ואינטרנטית. בגמר הלאומי שהתקיים ב-26 בפברואר זכו ונבחרו לייצג את מדינתם בתחרות האירוויזיון בשירם "You're not alone". מדיה וקבצים בנושא ג'ו וג'ייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ו וג'ייק ג'ו וג'ייק, ברשת החברתית פייסבוק ג'ו וג'ייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ו וג'ייק, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ו וג'ייק, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'ו וג'ייק, באתר MusicBrainz (באנגלית) Eurovision: You Decide - Listen to UK hopefuls Bianca, Karl William Lund, Joe and Jake, Dulcima, Darline, and Matthew James Eurovision 2016: Joe & Jake to fly flag for UK after public vote
סלומה (זמרת)

מריה רוזה מרקו פּוֹקֶט, הידועה בשם הבמה סָלוֹמֶה (בספרדית: Maria Rosa Marco Poquet - Salomé;‏ נולדה ב-21 ביוני 1939, ברצלונה, המדינה הספרדית) היא זמרת ספרדייה אשר ייצגה את ספרד באירוויזיון בשנת 1969 וזכתה במקום הראשון, בצוותא עם שלוש מבצעות נוספות. סלומה נולדה בברצלונה ובגיל 21 החלה את הקריירה המוזיקלית. היא הקליטה בספרדית ובקטלאנית, וזכתה להצלחה מסחרית בארצה. ב-1969 ייצגה את ספרד בתחרות האירוויזיון שנערכה במדריד עם השיר "Vivo cantando". התחרות הסתיימה בשוויון מרובע בין סלומה, לולו מבריטניה עם השיר "Boom Bang-a-Bang", לני קור מהולנד עם השיר "De troubadour" ופרידה בוקארה מצרפת עם השיר "Un jour, un enfant" וכל ארבע הזמרות הוכרזו כמנצחות. לאחר האירוויזיון המשיכה סלומה בקריירה והקליטה עוד 10 אלבומים, האחרון שבהם ב-2014. היא הופיעה על במות עד 2005. בנוסף, הנחתה סלומה תוכנית בוקר בערוץ 9 הספרדי. מדיה וקבצים בנושא סלומה בוויקישיתוף סלומה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סלומה, באתר Last.fm (באנגלית) סלומה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סלומה, באתר Discogs (באנגלית) אירוויזיון 1969 באתר האירוויזיון הרשמי.
אהרון גורשטיין

אהרן גוּרשטיין (כך גם בכתיב יידי; 1895 – 1941?) היה משורר יידי, מבקר ספרות וחוקר תולדות הספרות היידית סובייטי. הוא נולד ב-1895 בעיירה קרולבץ (אנ') שבדרום האימפריה הרוסית (כיום במחוז סומי שבאוקראינה). בגלל עבודתו של אביו, שהיה פועל תחבורה, עברה המשפחה ממקום למקום. בגיל 16 פרסם את שירו ראשון. ב-1913 הוא סיים את לימודיו בגימנסיה יידית בווילנה, ובשנים 1916–1920 למד ספרות עברית באוניברסיטת פטרוגראד. ב-1920 התגייס לצבא האדום, עקב קוצר ראייה הוא הועבר לשירות מטה בחטיבתו ומאוחר יותר בארמייה השישית. בשירותו במטה הוא היה שותף במערכת העיתונאית של הצבא, הוא פרסם את "דפי המתנדב". הוא השתחרר מן השירות ביוני 1921. לאחר שחרורו הוא החל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה, פרסם מספר עבודות בכתבי עת ועיתונים במוסקבה. תוך כדי לימודיו עבד גם בקומיסריון העממי לענייני מיעוטים. ב-1926 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה השנייה, זמן קצר לפני כן הוא פרסם עבודה מקיפה על י"ל פרץ. החל מ-1931 הוא בתור מרצה לתולדות ספרות יהודית במכונים פדגוגיים של קייב ואודסה. הוא חקר את הבעיות של הספרות היהודית במאה ה-19 ואת עבודותיהם של שלום עליכם, דוד ברגלסון, דער נסתר, שמואל הלקין ואחרים. בשנים 1935–1936 הוא עבד במחלקה לביקורת ספרותית וביבליוגרפיה של העיתון "פראבדה", הוא פרסם מספר ביקורות על ספרות סובייטית בת-זמנו. לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. הוא נהרג כנראה בקרב ליד מוסקבה ב-1941. דער איצטיקער צושטאנד פון פערעצעס ביאגראפיע, מינסק, 1925. וועגן אונזער קריטיק, מאסקווע, 1925. פראגן פון מארקסיסטישער ליטעראטור קענטעניש, מאסקווע, 1931. פלעכאנאווס אנשויונגענ וועגנ ליטעראטור, קיעוו, 1935. מענדעלע און זיין צייט : מאטעריאלן צו דער געשיכטע פון דער יידישער ליטעראטור אין 19 יארהונדערט, מאסקווע, 1940. שאלעמ אלייכעמ : זיין לעבן און שאפן, מאסקווע, 1946. רשימת הפרסומים של אהרון גורשטיין, בקטלוג הספרייה הלאומית אהרון גורשטיין, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) אנחנו כאן (ברוסית) א. גורשטיין (1895-1941), (אהרון), דף שער בספרייה הלאומית אהרון גורשטיין, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית). אנחנו כאן (ברוסית)
דוגמנות בישראל

דוגמנות בישראל היא ענף הדוגמנות המקומי במדינת ישראל (שהחל עוד בתקופת היישוב הציוני בארץ ישראל). הדוגמנות בישראל התפתחה במקביל להתפתחות שוק האופנה הישראלי. בתקופת היישוב וקום המדינה שלט באופנה, כמו בשאר תחומי החיים בישראל, אתוס חלוצי של פשטות וצניעות. כנגדו התפתחה בהדרגה תרבות "סלונית", בעיקר בערים הגדולות ובקרב אוכלוסייה אמידה. בתקופה שלאחר קום המדינה נהגו מפעלים בתעשיית הטקסטיל בישראל, דוגמת "גוטקס" ו"משכית", להביא דוגמניות מחוץ לארץ שידגמנו את בגדיהם. תחרויות יופי בישראל החלו עוד לפני קום המדינה בשנת 1926. בשנת 1950 התקיימה תחרות מלכת היופי הראשונה. בשנות ה-50 הקימה לאה פלטשר את בית הספר הראשון לדוגמנות. בשנות ה-60 התפרסמה קארן דונסקי כדוגמנית ונערת הזוהר המובילה בישראל. בשנות ה-70 הייתה זו חני פרי שהייתה לאחת הדוגמניות הישראליות המצליחות בעולם ועבדה עם מותגי אופנה רבים באירופה ובניו יורק. בשנות ה-80 וה-90 נוסדו בישראל סוכנויות דוגמנות רבות, שהמובילות שבהן הן "יולי", "אימג'", "רוברטו בן שושן" ו"לוק" ורבות מהסוכנויות הובילו תחרות דוגמנות משלה דוגמת סוכנות "לוק" שהובילה את תחרות תגלית השנה. חוה מונד היא הדוגמנית המפורסמת הראשונה המגדירה את עצמה דתייה. הדוגמנית הישראלית שתוארה מספר פעמים כמצליחה בכל הזמנים היא מיכאלה ברקו, שהיא הדוגמנית הראשונה שהופיעה על שער המגזין "ווג" בעריכת אנה וינטור והישראלית הראשונה שהופיעה בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד. עם הדוגמניות הישראליות המצליחות נמנות גם שירז טל שדגמנה בין היתר לקטלוג של ויקטוריה'ס סיקרט. בשנת 2012 נחקק בישראל חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע”ב-2012 בעידוד סוכנויות רבות ובעיקר סוכנות אימג', האוסר הפקה והצגה של פרסומת שבה מופיע דוגמן בתת-משקל, בהתאם לחישוב מדד מסת גוף. בנוסף, אם נעשה שימוש בעריכה גרפית לשם הצרת היקפי הגוף של אדם המוצג בפרסומת, יש לכלול בפרסומת הבהרה המציינת זאת. החוק נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2013. מאיה שליט (סנדי בר) בקומיקס "זבנג!" היא דוגמנית, דמות המבוססת על הדוגמנית מיה שפריר. מיה אקריש (לוסי דובינצ'יק) בטלנובלה "מיכאלה" היא דוגמנית הסובלת מבולמיה. דנה בלום (יעל בר זוהר) בטלנובלה "טלנובלה בע"מ" היא דוגמנית. הטלנובלה "בובות" עוסקת במאחורי הקלעים של עולם הדוגמנות. הטלנובלה סדרת פסטיגלים מבוססת על הפסטיגל של אותה התקופה. בנוסף לכך, היא עוסקת גם בעולם המוזיקה, גם בעולם התיאטרון וגם בעולם הדוגמנות. דוגמנות רשימת דוגמניות ישראליות רשימת דוגמנים ישראלים רשימת סוכני דוגמנים ישראלים הדוגמניות התאחדות הסוחרים מתכוננים לתצוגת אופנה ונשף, חרות, 14 באפריל 1953 תצוגת אופנה בירושלים, דבר, 18 ביוני 1957 תצוגת אופנה במטוס אל על, דבר, 18 בספטמבר 1959 תצוגת אופנה צרפתית בישראל, חרות, 3 במאי 1960 תצוגת אופנה לתיירים, חרות, 20 במרץ 1961 עימות על המסלול, מעריב, 15 באפריל 1987 עוז אלמוג, ‏ציוני דרך בתרבות הלבוש של החברה הישראלית החילונית, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל", 11 בפברואר 2008 חיים אתגר, ‏רוברטו בן שושן: "סופי מצטנר היא כמו גביע אירופה בכדורסל", באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2015 חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע”ב-2012, ס"ח 2347 מיום 27 במרס 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'ארלס פרייז'ר

צ'ארלס פרייז'ר (באנגלית: Charles Frazier; נולד ב-4 בנובמבר 1950) הוא סופר אמריקאי. צ'ארלס פרייז'ר נולד וגדל באשוויל בקרוליינה הצפונית. בעל תואר דוקטור בלשון אנגלית מאוניברסיטת קרוליינה הדרומית. חי עם אשתו ובתו בראלי, שם הוא עוסק בגידול סוסים. ספרו הראשון "קולד מאונטן", שראה אור ב-1997, מתאר את מסעו של אינמן, עריק מצבא הקונפדרציה לקראת סוף מלחמת האזרחים האמריקנית, אל ביתו בקולד מאונטן ואל אהובתו המחכה לו שם. הספר עטור השבחים זכה בפרס "National Book Award", והוא מבוסס על סיפור היסטוריה מקומית שמועברת מדור לדור במשפחתו. בשנת 2003 עובד הרומן לסרט קולנוע על ידי הבמאי אנתוני מינגלה. הספר תורגם לעברית בשם "בחזרה אל קולד מאונטן" על ידי ליה נירגד והופיע בהוצאת עם-עובד ב-1999. צ'ארלס פרייז'ר, ברשת החברתית פייסבוק צ'ארלס פרייז'ר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) צ'ארלס פרייז'ר, ברשת החברתית אינסטגרם צ'ארלס פרייז'ר, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעלת יוקטן

תעלת יוקטן (בספרדית: Canal de Yucatán) הוא מצר ים באמריקה האמצעית (אנ'), המפריד בין חצי האי יוקטן ממערב וקובה ממזרח, ומקשר בין מפרץ מקסיקו מצפון לבין הים הקריבי מדרום. רוחבה של התעלה הוא כ-200 קילומטר. דרך התעלה מדרום לצפון זורם זרם גויאנה או זרם קריבי (אנ') תחת השם "זרם יוקטן". מדיה וקבצים בנושא תעלת יוקטן בוויקישיתוף תעלת יוקטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בין קובה לפלורידה הופך הזרם הקריבי לזרם פלורידה (אנ') שחובר צפונית לאיי הבהאמה לזרם אנטילי (אנ') כדי ליצור את זרם הגולף. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של הקריביים ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פונקציה אדיטיבית

באלגברה, פונקציה אָדִיטִיבִית (או פונקציה חיבורית) היא פונקציה ששומרת על פעולת החיבור, כלומר פונקציה f : A → B {\displaystyle f\colon A\to B} מוגדרת כאדטיבית אם היא מקיימת ∀ a , b ∈ A : f ( a + b ) = f ( a ) + f ( b ) {\displaystyle \forall a,b\in A:f(a+b)=f(a)+f(b)} . בתורת המספרים, פונקציה אריתמטית נקראת אדיטיבית אם היא מקיימת את השוויון f ( a b ) = f ( a ) + f ( b ) {\displaystyle f(ab)=f(a)+f(b)} . פונקציה אדיטיבית שהיא גם הומוגנית מסדר ראשון נקראת "פונקציה ליניארית". פורמלית זהו מקרה פרטי של הומומורפיזם בין הקבוצות תחת פעולת החיבור: φ : ( A , + ) → ( B , + ) {\displaystyle \varphi \colon (A,+)\to (B,+)} . כל פונקציה ליניארית היא אדיטיבית. מכפלה פנימית היא אדיטיבית בשני המשתנים. בנוסף, היא הומוגנית מסדר ראשון במשתנה הראשון, ולכן גם ליניארית בו. מעל הממשיים, היא הומוגנית (וליניארית) גם במשתנה השני, אך מעל המרוכבים, היא לא הומוגנית, אלא "הומוגנית עד כדי הצמדה", ולכן אינה ליניארית בו. פונקציית ההצמדה f ( T ) = T ⋆ {\displaystyle f(T)=T^{\star }} , המקבלת העתקה ליניארית (או מטריצה) ומחזירה את ההעתקה הצמודה לה (או את המטריצה הצמודה לה), אדיטיבית כאשר T {\displaystyle T} מעל שדה אוקלידי, וליניארית אם T {\displaystyle T} מעל שדה הממשיים. לכל n ∈ Z {\displaystyle n\in \mathbb {Z} } , פונקציה המקבלת פונקציה מרוכבת ומחזירה את מקדם פורייה ה- n {\displaystyle n} שלה (כלומר הפונקציה: f n ( h ) = h ^ ( n ) {\displaystyle f_{n}(h)={\widehat {h}}(n)} כאשר h : R → C {\displaystyle h\colon \mathbb {R} \to \mathbb {C} } ), היא פונקציה אדיטיבית. המשוואה הפונקציונלית של קושי פונקציה ליניארית פונקציה הומוגנית פונקציה כפלית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאן קולאר

יאן קולאר (בסלובקית: Ján Kollár;‏ 29 ביולי 1793, מושובצה - 24 בינואר 1852, וינה) היה משורר, פוליטיקאי, ארכאולוג וסופר סלובקי. הוגה דעות מרכזי של אידאולוגיית הפאן-סלאביזם. יאן קולאר נולד בשנת 1793 גדל והתחנך בכפר מושובצה שבסלובקיה. עבד זמנית בתור מורה כדי לקבל מלגה ללימודים. בשנת 1849 קיבל תואר פרופסור בארכאולוגיה באוניברסיטת וינה. במהלך שנות חייו כתב קולאר 26 יצירות ספרותיות וחיבר 86 שירים. ב-16 באוגוסט 1863 נשרף ביתו בשריפה והדבר היחיד שנשאר היה אסם. 1984 - על שמו קרוי האסטרואיד 20,991 Jánkollár מדיה וקבצים בנושא יאן קולאר בוויקישיתוף יאן קולאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יאן קולאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי יאן קולאר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
סמירנוף

סמירנוף (Smirnoff) היא וודקה אמריקנית שמקורה ברוסיה. היא הומצאה בשנת 1860 על ידי פיוטר סמירנוב. סמירנוף הייתה הוודקה הראשונה שבתהליך הזיקוק שלה השתמשו בפחם פעיל. בשנת 1886 הייתה סמירנוף לוודקה הרשמית של בית המלוכה הרוסי ושל הצאר. בשנת 1910 מת פיוטר ואת החברה קיבל בנו ולדמיר סמירנוב. לאחר המהפכה הקומוניסטית עזבה החברה את ברית המועצות וסמירנוב ניסה לשווק את המשקה באירופה. בתחילה נדד המפעל לטורקיה ומשם לצרפת. המשקה החל להימכר גם באירופה שעד אז וודקה לא הייתה נפוצה בה. בצרפת שינה המשקה את שמו מסמירנוב לסמירנוף כדי להקל על ההגיה הצרפתית. בשנת 1934 נמכרה החברה לאמריקני בשם רודולף והמפעל עבר לארצות הברית. בשנת 1997, לאחר מיזוג של מספר חברות, נוצרה חברת דיאג'יו (Diageo), והיא הבעלים של סמירנוף היום. מסופר שכאשר המשווק של סמירנוף רצה להכניס את הוודקה למועדונים בתחילת דרכה בארצות הברית הוא התקשה בתהליך ואז, כתרגיל שיווקי, הוא הלך למועדונים המוכרים והידועים ביותר וביקש מהברמנים להצטלם מוזגים סמירנוף לכוסות ולשייקרים, לאחר מכן הוא פנה למועדונים הפחות ידועים וטען שכל המועדונים הידועים משתמשים בוודקה שלו, כראיה הוא הראה את התמונות, עקב כך בעלי המועדונים הפחות ידועים השתכנעו, קנו את הוודקה וכך סמירנוף התחילה את דרכה בארצות הברית[דרוש מקור]. מדיה וקבצים בנושא סמירנוף בוויקישיתוף Smirnoff אתר האינטרנט הרשמי של סמירנוף גיא גיסר‏, הסמירנובים - וואלה אוכל, באתר וואלה, 28 באוקטובר 2004 Diageo האתר של חברת דיאגו סמירנוף - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית) סמירנוף, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אריק השני, מלך נורווגיה

אריק מגנוססון (בנורדית עתיקה: Eiríkr Magnússon, בנורווגית: Eirik Magnusson;‏ 1268 – 15 ביולי 1299) היה מלך נורווגיה מ-1280 ועד מותו. אריק היה בנם הבכור שנותר בחיים של מגנוס השישי ("המחוקק") ושל רעייתו, אינגבורג, בתו של אריק הרביעי, מלך דנמרק. ב-1273, כאשר מלאו לו חמש שנים, הוענק לו התואר מלך, לצד אביו, שתכנן לערוך לאריק טקס הכתרה כמלך-שותף כאשר ימלאו לו 12 שנים, בקיץ 1280. אף על פי כן, מגנוס מת לפני שזכה להגשים את תוכניתו ואריק היה למלך יחיד והוכתר ככזה במועד המתוכנן בברגן. בשנים בהן הוא היה עדיין קטין נמשלה נורווגיה על ידי מועצה מלכותית שבה היו חברים ברונים חשובים וככל הנראה גם אמו, המלכה אינגבורג האלמנה. ב-1282, לאחר שהגיע אריק לבגרות, הייתה ככל הנראה השפעה מרכזית למועצה זו על מלכותו של אריק. ב-1273 הוענק לאחיו, הוקון, התואר "דוכס נורווגיה" והחל מ-1280 הוא משל על שטח נרחב סביב לאוסלו וסטוונגר, בכפיפות לאריק. משכנו העיקרי של אריק היה בברגן. ב-1281 נשא אריק לאישה את הנסיכה מרגרט מסקוטלנד, בתו של אלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד. מרגרט מתה שנתיים לאחר מכן כאשר ילדה את מרגרט, העלמה מנורווגיה, שהייתה מלכת סקוטלנד מ-1286 ועד למותה ב-1290. מותה של מרגרט הצית סכסוכי ירושה שהובילו לפרוץ מלחמות העצמאות הסקוטיות. לזמן קצר וללא הצלחה, טען אריק לכתר הסקוטי עבור עצמו מתוקף היותו יורשה של בתו. בהמשך נשא אריק לאישה את איזבל, בתו של רוברט הראשון, מלך סקוטלנד. מנישואים אלו לא נולד אף בן זכר ששרד, למרות שנולדה להם בת, אינגבורג, שנישאה ב-1312 לוואלדמר, נסיך שוודיה והדוכס של פינלנד. תקופת מלכותו של אריק עמדה בעיקר בסימנה של המלחמה נגד דנמרק, שהתנהלה לסירוגין החל מ-1287 ועד 1295. מניע עיקרי למלחמה זו הייתה טענתו של אריק לירושת הכתר הדני בזכות אמו. ב-1287 הוא אף כרת ברית עם קבוצה של אצילים דנים, שהבולטים מביניהם היו יקוב נילסן, רוזן הלנד וסטיג אנדרסן הבידה, שהוצאו מחוץ לחוק בדנמרק עקב החשד לכאורה שהם רצחו את אריק החמישי, מלך דנמרק. אריק העניק לשניים מקלט בנורווגיה והוא עצמו יצא בראש צי נורווגי שיחד עם הגולים הדנים תקף את דנמרק ב-1289, העלה באש את העיר אלסינור ואיים על קופנהגן. תקיפות ימיות נוספות על דנמרק התקיימו ב-1290 וב-1293, עד שב-1295 נחתם שלום בין שתי הממלכות. אריק כונה "שונא הנזירים", עקב יחסיו הרעועים עם הכנסייה. עקב העובדה שאריק מת חשוך בנים, ירש אותו אחיו, הוקון החמישי. הוא נקבר בקתדרלה של ברגן, שב-1531 נהרסה. מדיה וקבצים בנושא אריק השני, מלך נורווגיה בוויקישיתוף Eirik Magnusson (Store norske leksikon) (בנורווגית) Eirik Magnusson 1280-1299 (Eirik Magnussons mynthistorie) (בנורווגית) אריק השני, מלך נורווגיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)