ליגת נשים למען ישראל

ליגת נשים למען ישראל (באנגלית: Women's League for Israel) הוא ארגון נשים פילנתרופי אמריקני הפועל בישראל בתחומי הרווחה, החינוך והעלייה. ליגת נשים למען ישראל (לנ"י) נוסדה בשנת 1928 בניו יורק, כארגון ללא כוונת רווח על ידי נשים יהודיות וציוניות. תחילת היא נקראה "ליגת נשים למען פלשתינה" (Women's League for Palestine), אך עם קום המדינה שונה השם ל "ליגת נשים למען ישראל". מטרות הארגון היו סיוע ליישוב העברי במשימות חברתיות, בקליטת עלייה ובחינוך. לצורך כך גייסה לנ"י תרומות להקמת "בתי חלוצות", שנועדו לאפשר לנשים צעירות שעלו בגפן לקבל הכשרה מקצועית וללמוד את התרבות והשפה החדשות. העולות הצעירות ששוכנו בבתי החלוצות עבדו במפעלים קואופרטיביים וקיבלו שיעורים בעברית. בשנת 1932 הוקם בית החלוצות הראשון בחיפה בשכונת הדר הכרמל. ארבע שנים אחריו נפתח בית החלוצות ברחוב המלך ג'ורג' בתל אביב, ובשנת 1943 נחנך בית החלוצות בשכונת רחביה בירושלים. במהלך מלחמת העצמאות השתתפו בתי החלוצות במאמץ המלחמתי: הבית בחיפה שימש כמטבח הצבאי המרכזי בעיר, הבית בתל אביב סייע בהקמת חיל הנשים, ותחנת הרדיו קול ירושלים שידרה מבית החלוצות בירושלים בימי המצור על העיר. לאחר קום המדינה, בשנת 1950, נוסד על ידי לנ"י בית החלוצות הרביעי בנתניה. במתחם זה הקימה לנ"י שנתיים אחר כך, בשיתוף עם משרד הסעד, את 'אורה' – מפעל שיקומי לאריגת יד של עיוורים. ליד מפעל האריגה הוקמה מתפרה, שהעסיקה נשים עולות ומוגבלות. בשנת 1959 זכה המפעל בפרס קפלן. עם תום גלי העלייה הגדולים, השתנה מוקד הפעילות של לנ"י: עזרה למשפחות צעירות ולסטודנטים משכבות מצוקה, לקורבנות אלימות במשפחה, הקמת קבוצות לעזרה עצמית ועוד. שמם של בתי החלוצות הוסב בהתאם ל"בתי ליגת נשים". באמצע שנות ה-50 החלה לנ"י לשתף פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים ובכספי התרומות שלה נבנו שני בנייני המעונות הראשונים לסטודנטיות, קפיטריה, אולם ספורט ומרכז הסטודנט בקמפוס גבעת רם. לאחר שחרור ירושלים תרמה לנ"י עוד שלושה בנייני מעונות נוספים לסטודנטיות, הקימה את הקתדרה לסוציולוגיה על שם מייסדת הארגון רוז אייזקס, וקרן מלגות לחיילים משוחררים. בבית לנ"י בנתניה פעל 'בית הספר להכשרה מקצועית למבוגרים', שהציע קורסים להכשרה מקצועית ולהסבה מקצועית בתחומים: טבחות, קונדיטוריה, טכנאות שיניים וסייעות לרופאי שיניים, בשיתוף עם משרד התמ"ת. בשנת 1978 החל לפעול במתחם גם תיכון מקצועי. באותה שנה נחנך בשכונת דניה בחיפה רחוב על שם לנ"י. בשנת 1986 הוקם, בחסות לנ"י, המרכז הישראלי לעזרה עצמית. בהמשך הקימה לנ"י, בשיתוף עם גורמי רווחה, "מרכז אזורי לשלום המשפחה" במגזר הערבי. המרכז העניק שירות לנפגעי אלימות במשפחה ביישובים באזור המשולש. בשנת 2001 החלה לנ"י, בשיתוף עם משרד הרווחה והעבודה, להפעיל את שירותי האומנה במרכז הארץ, במטרה למצוא לילדים במצוקה משפחות אומנה, במקום לשכנם במוסדות. כמו כן הפעילה לנ"י את מערך ההכשרה המקצועית של העובדים הסוציאליים בכל רחבי המדינה. בעשור השני של המאה ה-21 הועבר הבית בנתניה לידי עיריית נתניה והבית בירושלים ליד בן-צבי. נשיאת לנ"י הנוכחית היא עו"ד ז'אן שכטר, ומנכ"לית הארגון היא עו"ד אסתר פלפל־פז. לנ"י ממשיכה גם כיום לפעול בתחומי העלייה, הקליטה, החינוך, ההשכלה הגבוהה והבריאות, באמצעות גיוס תרומות בישראל ומחוצה לה. בעקבות מלחמת לבנון השנייה, תרמה לנ"י 2 מיליון דולרים להקמת חדר המיון טראומה לילדים בבית החולים רמב"ם בחיפה. לנ"י הקימה ומפעילה באוניברסיטה העברית בירושלים שתי קרנות מלגות חדשות לסטודנטים מצטיינים, אשר מצבם הכלכלי מקשה עליהם להם לממן המשך לימודים לתארים מתקדמים. לנ"י תרמה גם למכינה הקדם צבאית אופק. החל משנת 2006 לנ"י משוכנות בבית לנ"י בתל אביב קבוצות צעירים יהודים מרחבי העולם, המגיעים לישראל לתקופות של עד שנה, בשיתוף פעולה עם תגלית, מסע והחוויה הישראלית. במתחם פועלות גם כיתות לימוד ואולפן, וכן מרכז קשר הורים-ילדים. בית החלוצות ברחביה, באתר מטח אתר האינטרנט הרשמי של ליגת נשים למען ישראל לנ"י, באתר גיידסטאר (באנגלית) אליהו אגרס, חולק פרס קפלן למצטיינים בייצור ובפריון העבודה, דבר, 27 ביולי 1959 מעונות חדשים לסטודנטיות נחנכו בקרית האוניברסיטה, דבר, 15 במאי 1958 מעון לסטודנטיות ייבנה על הר הצופים, מעריב, 31 באוקטובר 1968 אפרת ארד, חניכות עלו לבית הנשיא, מעריב, 12 במאי 1970 יוסף גולן, בשכונת דניה על הכרמל בחיפה נערך טקס קריאת רחוב, דבר, 10 בנובמבר 1978 לערביות כואב יותר, nrg-מעריב, 14 במרץ 2002 לנ"י בליגה של רמב"ם, אתר בית החולים רמב"ם, פברואר 2009 (באנגלית) הזמנה לטקס הענקת מלגות לתואר בוגר ומוסמך תרומת ליגת נשים למען ישראל, אתר האוניברסיטה העברית, 2019