laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספורטקרינג בוורן

ואסלנד-בוורן הוא מועדון כדורגל מקצועי מהעיר בוורן, בלגיה המשחק בליגת המשנה בבלגיה. המועדון מייצג את הערים האסדונק, בוורן וסינט-ניקלאס. המועדון נוסד כמועדון חובבני בשם "הכוכב האדום" בשנת 1936. ב-1944 הצטרף להתאחדות לכדורגל הבלגית תחת השם "הכוכב האדום האסדונק" והחל לשחק בליגות הנמוכות. ביוני 2002 שינה המועדון את שמו ל"כוכב האדום ואסלנד", על שם ואסלנד - האזור שבו שוכנות האסדונק וסיינט-ניקלאס, ועבר לשחק באצטדיון בעיר סינט-ניקלאס שהיה שייך קודם לקבוצה המקומית שהתאחדה עם לוקרן. בשנת 2010 התאחדה עם קבוצת בוורן ובעקבות זאת שינתה את שמה ל"ואסלנד-בוורן" ועברה לשחק באצטדיון של בוורן, פריטייל, שמכיל 13,290 מקומות. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה הבלגית השנייה ועלתה לליגת העל הבלגית. בסיום עונת 2020/21 הקבוצה נשרה לליגת משנה. בשנת 2022 שינה המועדון את שמו לספורטקרינג בוורן, דבר שנעשה בהסכמה עם מועדון הכדורגל בוורן. בלגיה ג'רי פורטרס קמרון הרווה נ'דג'אנה אונאנה קנדה תומאש ראדזינסקי ניו זילנד כריסטיאן בוקאנוגה שווייץ ז'אן-פייר לה פלאסה אתר האינטרנט הרשמי של ספורטקרינג בוורן (בהולנדית) ספורטקרינג בוורן, ברשת החברתית פייסבוק ספורטקרינג בוורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספורטקרינג בוורן, ברשת החברתית אינסטגרם ספורטקרינג בוורן, ברשת החברתית טיקטוק ספורטקרינג בוורן, סרטונים בערוץ היוטיוב ספורטקרינג בוורן, באתר פליקר פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבי קוסטליץ

אבי (אברהם צבי) קוסטליץ (נולד בשנת 1947) הוא בכיר בשב"כ לשעבר, כיהן כיו"ר ומנכ"ל רשות שדות התעופה וכחבר מועצת עיריית ירושלים. שימש מנכ"ל חברת "טרייסגארד". בשנים האחרונות-איש עסקים עצמאי. נולד במחנה עקורים בגרמניה ובגיל שנה, עלה עם הוריו לישראל והשתכנו בחדרה. אביו, מרדכי קוסטליץ, יליד הונגריה וניצול שואה, שימש כ-26 שנים כסגן ראש עיריית חדרה מטעם המפד"ל וממונה על תיקי החינוך והרווחה. למד בישיבה התיכונית "מדרשית נעם" בפרדס חנה, התגייס לצה"ל לפלס"ר 7 באוגוסט 1964 והשתחרר באפריל 1967 בדרגת סגן, לאחר שסיים קורס קציני חי"ר ועבר הסבה לטנקים. במלחמת ששת הימים, שירת במילואים ולחם כמ"מ טנקים ברמת הגולן ובסיומה קיבל צל"ש חטיבה. במלחמת יום הכיפורים לחם במילואים כמ"פ טנקים ברמת הגולן ואחר כך באזור סואץ. לאחריה התמנה לתפקיד של מג"ד טנקים. בעל תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון שבנגב. שירת בשב"כ במשך כ-25 שנה ושימש בתפקידי פיקוד מבצעיים שונים, ביניהם: מפקד שב"כ לבנון (84'-83'), מפקד שב"כ אזור הדרום, ומפקד שב"כ יהודה, שומרון וירושלים. באמצע שנות ה-90 פרש מן השב"כ לאחר 25 שנות שירות מבצעי ופיקודי והצטרף למפד"ל. עמד בראש מטה הבחירות של המפד"ל בבחירות לכנסת ה-14. באוגוסט 1996 התמנה ליו"ר מועצת רשות שדות התעופה וכיהן בתפקידו 9 חודשים. מיד לאחר מכן, בשנת 1997 מונה למנכ"ל רשות שדות התעופה וכיהן בתפקיד עד לשלהי 2001. בתקופת כהונתו אושרה תוכנית הענק "נתב"ג 2000". הפרויקט יצא לפועל ב-1998 בעלות כוללת של כ-1 מיליארד דולר. בשנת 2002 הקים חברה עצמאית ועסק בייעוץ אסטרטגי לחברה אמריקאית בתחום הבידוק הביטחוני לתעופה ובמתן שירותי ניהול מקומיים. בין השנים 2003 – 2008 היה חבר מועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת "ירושלים תצליח", בראשות ניר ברקת. היה חבר פעיל בוועדת הכספים ושימש דירקטור בתיאטרון ירושלים. בשנת 2008 מונה למנכ"ל חברת הסטארט-אפ "טרייסגארד", שפיתחה טכנולוגיה לגילוי עקבות חומרי נפץ בכבודת יד בנמלי תעופה ובמעברי גבול. מאז שנת 2009 הוא איש עסקים המתמחה בייצוג משקיעים בתחום הנדל"ן ובמתן שירותי ניהול בכירים. בשנת 2010 נתן חוו"ד מומחה, לטובת הבנק הערבי הירדני, בתביעה שהגישו נגדו נפגעי טרור ישראלים ואמריקאים. נשוי לשפרה-ציירת, פסלת ומטפלת באומנות, ואב לשלושה. מתגורר בשכונת רמות אלון בירושלים. היה יו"ר ועד הפעולה של תושבי שכונת רמות אלון, נגד בניית גדר ההפרדה בין השכונה לכפר בית איכסא.
מארק הדלו

מארק הדלו (באנגלית: Mark Hadlow; נולד ב- 1957) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, זמר, קומיקאי, תסריטאי, מפיק ובמאי ניו זילנדי ששיחק בסרטיו של פיטר ג'קסון "פגוש את הפיבלס", "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו" "קינג קונג". זכה להצלחה גדולה בארצו בזכות יכולות השירה שלו ובזכות תפקידיו הקומיים בסדרות טלוויזיה בניו זילנד. התפרסם בקולנוע ולעולם בזכות שיתוף פעולה רב שנים עם הבמאי המצליח פיטר ג'קסון. בשנת 1989 דיבב את הדמויות הראשיות בקומדיה השחורה של ג'קסון "פגוש את הפיבלס". ב-2005 השתתף הדלו בתפקיד קטן בסרטו של ג'קסון "קינג קונג" בתור השחקן הארי. בשנת 2012 צירף ג'קסון את הדלו לפרויקט שלו "ההוביט: מסע בלתי צפוי", בסרט הופיע בתפקיד דורי מחבורת 13 הגמדים. בשנת 2018 שיחק בסרט הפוסט-אפוקליפסי "מנועי התמותה" לצד סטיבן לאנג. מלבד עבודות בקולנוע ובטלוויזיה עובד הדלו גם ב"תיאטרון קורט" בניו זילנד שם הוא מפיק, מביים ומשחק. מארק הדלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארק הדלו, באתר AllMovie (באנגלית) מארק הדלו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
חסידות פאלטישאן

חסידות פאלטישאן (נכתב גם פאלטישען, או פאלטיטשאן) היא חצר חסידית ששורשיה בצ'רנוביל-סקווירה. מקורה בעיר פלטיצ'ן (ביידיש: "פאלטישאן") שבחבל מולדובה, רומניה. האדמו"ר הראשון בפלטיצ'ן, רבי אלעזר טברסקי, היה בנם של רבי שלמה מסקווירה ופיגא, בתו של רבי אריה לייבוש רוקח ממגרוב, בנו של רבי יהושע מבעלז. נולד בבלז בכ"ט בתשרי ה'תרנ"ג. לאחר פטירת רבי יהושע בה'תרנ"ד, חזר רבי שלמה לסקווירה, אך הבן נשאר בבלז וגדל אצל סבו רבי אריה לייבוש, ודודו זקנו רבי ישכר דב רוקח מבעלז. נישא בה'תר"ע בסוצ'אבה ("שאץ" ביידיש) לרבקה רחל בת רבי מאיר מוסקוביץ מחסידות שאץ. בשנת ה'תר"ף עבר לרומניה והתיישב בפלטיצ'ן כאדמו"ר מסקווירה. רבים מחסידי טשרנוביל וסקווירא נמלטו לשם בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה. בשנת ה'תש"א עבר לבוקרשט בשל מחלת השיתוק של אשתו. בשנת ה'תש"ו עבר לארצות הברית וייסד בשכונת בורו פארק בית מדרש עם קומץ מחסידיו. נפטר בברוקלין בכ"א בתמוז ה'תשל"ו ונטמן בבית עלמין של חסידות פאפא בניו ג'רזי. דברי תורתו וקורותיו כונסו על ידי נכדיו בספרים "פקודת אלעזר", ו"תפארת אלעזר". על פי צוואתו של רבי אלעזר, הוכתר בנו היחיד רבי אברהם שמואל למלא את מקומו כאדמו"ר. רבי אברהם שמואל נפטר בי"ג בשבט ה'תשמ"ד ונטמן ליד אביו. לרבי אלעזר היו גם שתי בנות. שרה נישאה לרבי ישראל אברהם שטיין (ה'תרע"ו - ה'תש"ן) שמילא מקום חמיו כרב העיר פלטיצ'ן לאחר שחמיו עזב לבוקרשט. בשנת ה'תש"ז היגר לארצות הברית ופתח את בית המדרש פאלטישען בבנסנהורסט שבברוקלין. שינדל מלכה נישאה לרבי אהרן אריה הכהן כ"ץ (ה'תרע"ד - ה'תשמ"ט) שהיה רב קהילת "חברה לומדי ש"ס" בבוקרשט ואחר כך רב "קהל עדת ישורון" בפלטבוש. בשנת ה'תשי"ג פתח את בית המדרש קהל "בית אהרן". את מקומו של רבי אברהם שמואל כאדמו"ר מפאלטישאן ממלא בנו, רבי שלום מאיר טברסקי, חתנו של רבי דוד משה רוזנבוים מקרעטשניף. בן נוסף, רבי אריה לייביש טברסקי, מכהן כאדמו"ר ממגרוב. שלושה בנים של רבי ישראל אברהם שטיין משמשים כרבנים: רבי מרדכי שטיין (חתנו של רבי יוסף מאיר כהנא, האדמו"ר מספינקא-ירושלים) הוא אב"ד פאלטישען בורו פארק, בית מדרשו שברחוב ה-49 נקרא "קהל תפארת מרדכי". רבי אפרים אהרן מכונה אף הוא אב"ד פאלטישאן בורו פארק, בית מדרשו ברחוב ה-55. רבי יוסף שלום הוא אב"ד פאלטישאן-בנסנהורסט, חתן רבי ישכר בעריש רובין מקרסטיר. וכן חמשה בני הרב אהרן אריה משמשים כרבנים. בכורו רבי מרדכי אברהם כ"ץ שימש כאב"ד קהל אברכי תורה ודעת (נלב"ע י' שבט תשפ"ג), רבי יהושע כ"ץ אב"ד מאגרוב, רבי מאיר כ"ץ משמש כראש הכולל סרט-ויזניץ בחיפה, רבי יונתן בנימין כ"ץ רב קהילת "בית אלעזר" פאלטישאן בפלטבוש, ורבי דוד שלמה ממלא את מקום אביהם כרב בית המדרש "בית אהרן-פאלטישאן". בנו של רבי מרדכי שטיין, רבי יצחק, הוא גאב"ד "אבני שיש-פאלטישאן", בעבר היה ראב"ד בד"ץ קרלסבורג של רבי יחזקאל ראטה. בן אחר של רבי מרדכי, רבי מנחם מענדל (חתן רבי יוסף משה מייזליש מווייצן), הוא אב"ד סאווראן בויליאמסבורג ברוקלין, והמוציא לאור את סדרת ספרי "פקודת אלעזר" של זקנו רבי אלעזר, האדמו"ר הראשון של החסידות. הרב אלעזר טברסקי, פקודת אלעזר, על התורה ומועדים, תשובות ואגרות קודש, תולדותיו ועוד, בהוצאת נכדו הרב מנחם מנדל שטיין, ברוקלין ה'תשס"ד אשכול העוסק ברבי ישראל אברהם בפורום "אידישע וועלט פארומס" (יידיש). רבי מרדכי מפאלטישאן בשירת אודה לאל בחתונת נכד, יוטיוב יצחק אלפסי, תורת החסידות, ה'תשס"ז, חלק א' עמוד 360, אות 337 אלפסי, תורת החסידות שם, עמ' 361 קברו של האדמו"ר הרב מנחם מנדל שטיין, תולדות אלעזר, ברוקלין ה'תשס"ד, עמוד צ"ז רשימת הפרסומים של חסידות פאלטישאן, בקטלוג הספרייה הלאומית
ימאנז'ה

ימאנז'ה (Iemanjá) היא אלת הים והגלים בדת הקנדומבלה ובדתות אפרו-ברזילאיות נוספות ומקורה בדתות הפולחן שבמערב אפריקה שם הימאנז'ה היא אלת המים המתוקים. דמותה של ימאנז'ה צמחה בדת היורובה במערב אפריקה בעיקר בניגריה, ובאנגולה. על פי היורובה, לימאנז'ה אין תפקיד מרכזי כל כך והיא אחראית על מי הנהרות והנחלים ועל המים המתוקים, והיא מתוארת כאישה עירומה בעלת כובע עץ בצורת קערה שנמצאת בהריון תמידי. בברזיל ימאנז'ה היא אלת הים והגלים וגם יצורי המים. האלה מתוארת כאישה יפה, מלאת עצמה ומסתורין, ולכן מלבד זה שהיא אלה חזקה היא גם אישה יפה ומאמיניה מתייחסים אליה כאל אלה, כאם וגם כמאהבת. בתרבות המלחים והדייגים בברזיל טביעה של מלחים נחשבת כמנוחת עולמים יחד עם אלת הים. ימאנז'ה היא אשתו של אושלה והיא אם האלים ובנה הוא אל המלחמה אוגום על פי המיתולוגיה האפרו-ברזילאית. דמותה היא המרכזית ביותר במיתולוגיה והיא בעלת שמות רבים ונקראת על פי אירועים וקבוצות שונות, כלומר שבזמן טקסי פולחן היא מכונה "האם והמלכה של המים", בהקשר של מוות היא מכונה יותר אינאי או הנסיכה איוקה כלומר "המלכה של הארצות מעבר לאופק", הנשים מכנות אותה בשם דונה מאריה והמלחים מכנים אותה ז'אנינה כלומר "ימאנז'ה אם המצולות". הימאנז'ה מופיעה בהתגלמותן של דמויות שונות - לעיתים כאישה זקנה וחכמה, לעיתים כאישה בעלת רגל צולעת ולפעמים כאישה יפה רוקמת מזימות המחזיקה את חרבו על בנה. דמותה הייתה שולית באפריקה, אך התפילות שהביאו השחורים ששרדו את המסע באוניות לברזיל לעבדות שיבחו את אלת הים והיא נהפכה לאם בני הילידים האפרו-ברזילאים. חודש פברואר הוא חודש שבו נערכים טקסים דתיים שונים לכבוד ימאנז'ה גם בכנסית בונפים שבסלבדור ואחר כך על החופים ברחבי צפון מזרח ברזיל יוצאים סירות המשליכות מנחות אל הים, במנחות דברים סימבולים המבטאים את הבקשה כשכל חלק מביעה משהו וכולל פרחים, נרות, קמעות, מאכלים, נוצות, ביצים ועוד. הגלים מסמלים את שערה של האלה ואם המתנה חוזרת על החוף זה סימן שימאנז'ה דחתה את המתנה ושעתידה להיות שנה לא טובה. בריו דה ז'יינרו נערך פולחן אומבנדה דומה לכבוד ימאנז'ה והוא נחגג כחלק מחגיגות הסילבסטר בו נערך פולחן דומה. מלבד הטקסים והאמונה הדתית, דמותם של האלים השונים, בייחוד של ימאנז'ה חדרו עמוק מאוד לתרבות הברזילאית, ז'ורז'י אמאדו הוא הסופר הבולט ביותר, שנהג לחבר בספריו רומנים ואמירות שונות יחד עם טקסי פולחן הקנדומבלה והביא תיאורים שונים של דמותה ימאנז'ה בייחוד ב"דונה פלור ושני בעליה". בספרו "ים המוות", סיפר אמאדו על תרבות המלחים והדייגים בחופים ואמונתם בימאנז'ה. סירדנה, היא סגנון מוזיקה שמדבר על מלחים ותרבות יורדי הים עם כוחות האלים במיוחד של ימאנז'ה, גם דוריבאל קאיימי כתב שירים שמתעסקים בכך, מלבד כל האלה ישנם מזמורים רבים קיימים בעת ביצוע טקסים המיועדים לימאנז'ה, כמו גם כלי נגינה ייחודים. קנדומבלה אומבנדה פולקלור ברזילאי מדיה וקבצים בנושא ימאנז'ה בוויקישיתוף שירי תפילה לימאנז'ה, סרטון באתר יוטיוב ימאנז'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ריימונד פאולס

ריימונד פאולס (בלטבית: Raimonds Pauls; ‏נולד ב-12 בינואר 1936 בריגה) הוא מלחין ופסנתרן סובייטי ממוצא לטבי. בשנת 1985 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. בשנת 1995 לפאולס הוענק "עיטור שלושת הכוכבים" - עיטור הגבוה של לטביה. פאולס שימש כשר התרבות של לטביה בין השנים 1990 ל-1993. ריימונד פאולס נולד בריגה למשפחת פועלים. בגיל 10 הוא התחיל ללמוד בבית הספר למוזיקה ליד הקונסרבטוריון של ריגה. בשנת 1953 הוא התחיל ללמוד נגינת פסנתר בקונסרבטוריון. בשנת 1958 הוא עזב את הלימודים והחל לנגן בבתי קפה. בשנת 1958 הוא התקבל לתזמורת ובשנת 1964 מונה למנהלו. בשנת 1962 פאולס חזר ללמוד ובשנת 1965 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון במסלול הלחנה. במהלך שנות ה-70 וה-80 הוא היה מנהל של מספר להקות שפעלו בלטביה הסובייטית. באותה תקופה פופולריות שלו פרצה מעבר לגבולות לטבייה. הוא היה ידוע בכל רחבי ברית המועצות בין היתר הודות לשירים שהלחין ובוצעו על ידי אלה פוגצ'ובה, ולרי לאונטייב ולאימה ואיקולה. מילים לשירים אלו נכתבו על ידי איליה רזניק ואנדריי ווזנסנסקי. המלחין גם שיתף פעולה עם המשורר מיכאיל טאניץ'. בשנים 1990-1993 ריימונד פאולס היה שר התרבות של לטביה העצמאית. במשך מספר שנים פאולס היה חבר של הפרלמנט הלטבי. בשנת 1999 הוצא לו להיות מועמד לנשיא אך פאולס סירב. בשנת 1992 הוא ארגן תחרות שירים בינלאומית ביורמלה "הגל החדש" שמקיימת כל שנה והוא מכהן כיושב ראש שופטי התחרות. בשנים 1994-1995 פאולס היה מנהל אמנותי של ביג בנד של הרדיו הלטבי. הוא הופיע במהלך סרטון הביניים שהוצג במהלך זמן ההצבעות באירוויזיון 2003. במהלך הקריירה פאולס כתב מספר רב של שירים. בנוסף לכך הוא כתב מוזיקה לסרטים ומוזיקה למחזמר. המחזמר האחרון שלו על פי סיפורי איסאק בבל על חיי היהודים באודסה הוצג בשנת 2012 בישראל. מדיה וקבצים בנושא ריימונד פאולס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריימונד פאולס ריימונד פאולס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריימונד פאולס, באתר ספוטיפיי ריימונד פאולס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריימונד פאולס, באתר Discogs (באנגלית) שירי ריימונד פאולס, סרטון באתר יוטיוב שירי פאולס בסרט שצולם בריגה 1984 קונצרט של ריימונד פאולס 2002
גולמט שחור

גולמט שחור (שם מדעי: Cepphus grylle) הוא מין של עוף מסוג גולמט אשר במשפחת האלקיים. מידותיו הן: אורך 30-32 ס"מ; משקל 300-460 גרם; מוטת כנפים 52-58 ס"מ. הזוויגים דומים. לגולמט יש לבוש קיץ ולבוש חורף, והם שונים למדי: בקיץ כל גופו של הגולמט שחור חוץ מכתם לבן גדול על כל כנף ורגליים בצבע אדום. בחורף פלג-הגוף העליון מקבל גוונים של אפור-לבן. הכתם הלבן על הכנפיים נשמר, אך הוא פחות בולט. פלג-הגוף התחתון לבן לגמרי. גם צבע הרגליים מבהיר והופך לוורוד. לגולמט שחור יש חמישה תת-מינים: 1. Cepphus grylle mandtii - נפוץ מצפון-מזרח קנדה דרך סבאלברד וצפון אלסקה עד צפון סיביר. 2. Cepphus grylle arcticus - נפוץ מצפון-מזרח ארצות הברית דרך דרום-מזרח קנדה, דרום גרינלנד, אירלנד ובריטניה, עד דרום סקנדינביה והים הלבן. 3. Cepphus grylle islandicus - נפוץ באיסלנד. 4. Capphus grylle faroeendis - נפוץ באיי פארו. 5. Capphus grylle grylle - נפוץ בים הבלטי. בית הגידול המועדף על הגולמט בעונת הרבייה הוא חופים סלעיים, צוקים או איים בצפון האוקיינוס האטלנטי במזרח צפון אמריקה עד מיין בדרום, ובמערב אירופה, עד אירלנד בדרום. הגולמטים צוללים ושוחים מתחת לפני המים כדי לתפוס דגים. הגולמט ניזון בעיקר מדגים וסרטנים, אך גם מחרקים, רכיכות וחומרים צמחיים שונים. בעונת הרבייה הגולמט משמיע צליל הדומה לשריקה. מצב השימור של גולמט שחור מוגדר ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא גולמט שחור בוויקישיתוף גולמט שחור, באתר ITIS (באנגלית) גולמט שחור, באתר NCBI (באנגלית) גולמט שחור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גולמט שחור, באתר GBIF (באנגלית) גולמט שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמהיל השיווק

תמהיל השיווק הוא כלי שבעזרתו מנהלי שיווק מגדירים את האסטרטגיה השיווקית של הארגון. מקובל לחלק את תמהיל השיווק לארבעה תחומים: המוצר (Product) - הגדרת תכונות המוצר והתועלות שהמוצר מעניק, על פי צורכי הלקוחות השונים המחיר (Price) - קביעת המחיר שבו המוצר ימכר ללקוחות השונים ובערוצי ההפצה השונים, ביצוע המחרה (Pricing) בניגוד לתמחיר (Costing) שקובע את עלויות ייצור המוצר הפצה (Place) - בחירת ערוצי ההפצה והשיווק של המוצר לאורך כל שרשרת ההפצה קידום מכירות (Promotion) - גיבוש תקשורת שיווקית ומהלכים שיווקיים, כמו מבצעים, כדי להגדיל את הביקוש למוצר מכיוון שבאנגלית ניתנה כותרת המתחילה באות P לכל אחד מהתחומים הללו, מקובל לקרוא לתמהיל השיווק ארבעת ה-Ps. יש המוסיפים תחום נוסף שהוא המיצוב (Positioning) ובכך מקבלים את חמשת ה-Ps. מדיה וקבצים בנושא תמהיל השיווק בוויקישיתוף השינויים הנדרשים בארבעת ה-Ps ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Purpendicular

Purpendicular הוא אלבומה החמישה עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בבריטניה בפברואר 1996 ובחודש אפריל בארצות הברית. באלבום מופיע לראשונה הגיטריסט האמריקאי סטיב מורס, שפרש מלהקת Dixie Dregs. האלבום הוקלט בשנים 1995–1996 באולפני (Greg Rike) שבאורלנדו, פלורידה. חברי הלהקה נטו בכתיבת האלבום ל"מוזיקה ניסיונית", וביצעו שינויים בפריטת הגיטרה ובנגינת הקלידים; כך, למשל, מורס ניגן בטכניקת "Pinch harmonic" (אנ'). שם האלבום הוא משחק מילים המבוסס על שמה של הלהקה, כשהמילה "perpendicular" פירושה באנגלית "מאונך". כל השירים נכתבו על ידי איאן גילן, רוג'ר גלובר, ג'ון לורד, סטיב מורס ואיאן פייס איאן גילן - שירה, מפוחית פה רוג'ר גלובר - גיטרה בס ג'ון לורד - קלידים, עוגב סטיב מורס - גיטרה איאן פייס - תופים מידע על האלבום Purpendicular באתר MusicBrainz מידע על האלבום Purpendicular באתר AllMusic האלבום Purpendicular באתר Discogs האלבום באתר Allmusic ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לודמילה פינאיבה

לודמילה פינאיבה (ברוסית: Людмила Пинаева; ‏14 בינואר 1936) הייתה קיאקיסטית סובייטית. היא זכתה באליפות ב-3 אולימפיאדות: (טוקיו 1964, מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972), בעלת 7 מדליות זהב באליפות העולם (1963, 1966, 1970, 1971, 1973). לודמילה פינאיבה (חבדוסיוק) נולדה בפרברי לנינגרד למשפחת עובד במסילת רכבת. היא התחילה להתאמן בחתירה בגיל יחסית גבוה אך הצליחה להתברג לצמרת החתירה הסובייטית. בשנת 1958 היא השתתפה בהצלחה באליפות ברית המועצות. בשנת 1964 פינאיבה נכללה בנבחרת ברית המועצות ונשלחה לטוקיו 1964 בה זכתה במדליית זהב במקצוע החזק שלה - 500 מ'. בשנת 1968 היא השתתפה באולימפיאדה בפעם השנייה. מספר ימים לפני התחרות היא נפגעה מפגיעת רכב אך הוחלט לתת לה אפשרות להתחרות. פינאיבה אכן זכתה במדליית זהב שנייה. בנוסף לכך, פינאיבה השתתפה בתחרות זוגות וזכתה עם בת זוגה במדליית ארד. בשנת 1972 פינאיבה השתתפה בתחרות זוגות בלבד וזכתה במדליית זהב שלישית. בסך הכול היא זכתה ב-4 מדליות אולימפיות. פינאיבה זכתה במספר אליפויות עולם במקצועות שונות (יחיד, זוגות וצוות של ארבע). בנוסף לכך היא זכתה 6 פעמים באליפויות אירופה ו-19 פעמים באליפויות ברית המועצות. בשנת 1963 פינאיבה סיימה מכון לספורט והוסמכה כמאמנת. לאחר סיום קריירה הספורטיבית פינאיבה כיהנה בתפקידים שונים בממסד ספורטיבי עירוני בלנינגרד. מדיה וקבצים בנושא לודמילה פינאיבה בוויקישיתוף לודמילה פינאיבה, באתר olympedia.org
רכב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... רכב – אמצעי תחבורה רכב מנועי – רכב הפועל באמצעות מנוע מכונית סוג של רכב מנועי רכב – העליונה באבני הרחיים רַכָּב – נהג מרכבה בני רֵכָב – רכבים – כת סגפנית הנזכרת במקרא
אברהם יהודה שוורץ

הרב אברהם יהודה הכהן שוורץ (א' באב תקפ"ד, 26 ביולי 1824 – כ"ד בתשרי תרמ"ד, 25 באוקטובר 1883) היה רב הקהילות ברגסז ומאד בהונגריה, נודע בספרו שו"ת קול אריה. נולד בא' באב ה'תקפ"ד בעיר מאד בהונגריה לר' פנחס זליג הכהן שוורץ (הראשון) בן רבי משה הכהן קעניג מזאמבור ורעייתו הענדל (בת ר' מרדכי צבי שוורץ ורעייתו זיסל) בגיל ארבע עשרה היה לתלמידו של החתם סופר בישיבת פרשבורג. לאחר שנה וחצי נפטר רבו, והוא עבר ללמוד בישיבת וורבוי אצל הרב בנימין וולף לעוו. בשנת תרכ"א נתקבל לרב בעיר ברגסס, בה גם עמד בראש ישיבה שמנתה כחמישים תלמידים. היה נוסע בתור חסיד לרבי חיים הלברשטאם מצאנז. בשנת תרמ"א מונה לרבה של עיר הולדתו מאד, בהונגריה הפנימית, גם שם ניהל את ישיבתו עד לפטירתו בכ"ד בתשרי תרמ"ד. תלמידו היה רבי נתנאל פריד מבלמזויוורוש. נודע כפוסק חשוב בזכות ספר השו"ת שכתב "קול אריה". הספר נדפס לראשונה בשנת תרס"ד בשאמלוי, ויצא לאור על ידי נכדו – הרב שלמה זלמן אהרנרייך. לרב שוורץ היו חמישה בנים ושש בנות. רבים מצאצאיו שימשו כרבנים בקהילות הונגריה וספרים רבים נכתבו על ידם. חתנו, הרב אליעזר צוקר מבערגסאז בנו, הרב נפתלי שוורץ נכדו הרב פנחס זליג שוורץ הרב שלמה זלמן אהרנרייך משימלוי הרב חיים צבי אהרנרייך ממאד (הונגריה) משפחת הכהן שוורץ אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, ירושלים, תשל"ט, עמ' 474–475 יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה, מכון ירושלים, ירושלים, תשנ"ז, עמ' 356–357 הרב אברהם יהודה הכהן שוורץ, שו"ת קול אריה, שאמלוי, תרס"ד, באתר היברובוקס אברהם יהודה אריה ליב בן פינחס זליג שורץ (1824-1883), דף שער בספרייה הלאומית משפחתו המקורית הכהן קעניג אך שינה אותה לשוורץ כשם משפחת אמו הקדמת ספר קול אריה
הבלש האמיץ שוורץ

הבלש האמיץ שוורץ הוא סרט קולנוע ישראלי בבימוי ותסריט של עמי ארצי ולויד קאופמן (אנ'). הסרט יצא לאקרנים ב-1973 בכיכובם של בומבה צור, יוסף שילוח, אילן דר, מונה זילברשטיין, ששי קשת, טליה שפירא ועוד. קומדיה ובמרכזה הבלש שוורץ (בומבה צור) ועוזרו, שמחה (יוסף שילוח), שנשכרים על ידי ד”ר לוקס (גדעון זינגר) כדי לעקוב אחר אשתו (אביבה מרקס) שהוא חושד כי היא בוגדת בו. שני הבלשים השלומיאלים והלא מקצועיים במיוחד נקלעים לתסבוכות, בין היתר עם שני שחקני תיאטרון פולניים (בגילומם של אורי זוהר ואלישבע מיכאלי), ומאפיונר בסגנון דון קורליאונה (בגילומו של דובי גל). בסצנת החתונה מככב בועז שרעבי בהופעת אורח. התסריט המקורי לסרט היה של לויד קאופמן, אך הוא נכתב מחדש על ידי עמי ארצי. קאופמן, שהיה מפיק צעיר זמן קצר אחרי שסיים את לימודיו, שוכנע להשקיע בסרטו החדש בטענה כי הסרט יהיה שלאגר בטוח בישראל ובקהילה היהודית בארצות הברית. הוא גייס את אנדרו לאק (אנ'), שהיה אז מפיק ב-CBS, להשקעה בסרט וכמפיק-שותף. קאופמן התחרט על השקעתו בסרט עוד כשהיה בשלבי הפקה וכשחתם על ויתור על זכויות ההפצה בישראל. בספרו Produce Your Own Damn Movie הוא מתאר את הפקת הסרט ככישלון הכלכלי והיצירתי החרוץ ביותר בחייו ומשתמש בו כדי להמליץ למפיקים מתחילים מה לא לעשות. הוא טען שהסרט "עשה יותר נזק ליהודים מאשר מיין קאמפף", ושההפקה, בנוסף לחוויות אחרות בישראל, גרמה לו לפתח שנאה-עצמית יהודית. כשהחברה שלו, Troma Entertainment, השיקה טכנולוגיה חדשה להורדת סרטים מאתר האינטרנט, היא הודיעה שכניסוי היא תשווק דרכו את הבלש האמיץ שוורץ, תחת שמו האנגלי "Big Gus, What's the Fuss?", "הסרט הגרוע ביותר שהפיק לויד קאופמן מעולם". לפי קאופמן, התוכנית המקורית הייתה לצלם את הסרט בשתי שפות – עברית ואנגלית – אך כשהוא הגיע לישראל התברר לו שבמקום לצלם באנגלית נעשה ניסיון לדבב את הסרט, ושגם הקטעים בהם השחקנים דיברו באנגלית נזקקו לדיבוב מאנגלית לאנגלית. הוא כתב שהובטח לו שהישראלים רואים כל מה שיוצא לקולנוע בעברית מספר פעמים, כך שההצלחה מובטחת, אך עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הקולנוע הישראלי סבל מחוסר הצלחה ו"הבלש האמיץ שוורץ" היה כישלון מהדהד בקופות בישראל. הסרט לא הופץ מחוץ לישראל במשך שנים רבות. רק דב הניג, שערך את הסרט, המשיך לקריירה הוליוודית מצליחה, ואף היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 1993 לסרט "הנמלט" בעריכת סאונד. המוזיקה לפסקול הסרט נכתבה על ידי יגאל בשן שגם מבצע את השירים בסרט. העיבוד המוזיקלי של בני נגרי התאפיין בסגנון הפאנק האופייני לסרטי בלקספלויטיישן. בשנת 2008 הופץ הסרט ב-DVD באיכות צפייה משופרת. מדיה וקבצים בנושא הבלש האמיץ שוורץ בוויקישיתוף "הבלש האמיץ שוורץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבלש האמיץ שוורץ", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הבלש האמיץ שוורץ", באתר אידיבי "הבלש האמיץ שוורץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הבלש האמיץ שוורץ", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "הבלש האמיץ שוורץ" - הסרט המלא לצפייה בתשלום באתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים ראיון עם לויד קאופמן לפודקאסט The Projection Booth, דקה 28:30 Lloyd Kaufman, Produce Your Own Damn Movie (Elsevier: 2009), pp. 25–31 ראיון עם לויד קאופמן לפודקאסט The Projection Booth, דקה 26 Lloyd Kaufman, Produce Your Own Damn Movie (Elsevier: 2009), p. 29 Big Gus, What's the Fuss, Troma Direct
נפתלי שוורץ

הרב נפתלי הכהן שוורץ (י"ד באלול תר"ו, 5 בספטמבר 1846 – י"ב בכסלו תרנ"ז, 17 בנובמבר 1896) היה רב העיר מאד ומחבר ספרים. נולד בעיר מאד, שם שימש אביו שהיה גם רבו המובהק, אברהם יהודה שוורץ, אבי משפחת הכהן שוורץ, לימים כרב הקהילה. בשנת תר"ל קיבל סמיכה לרבנות מהרב יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט, רבי שמעון סופר מקרקוב והמהר"ם שיק. עם נישואיו ישב בעיירת מגורי משפחת אשתו ונסמך על שולחן חותנו. משם עבר לעיר ברגסס בה שימש אביו כרב, עזר לאביו בענייני הרבנות וכן עסק במסחר ספרים. עם פטירת אשתו נשא לאשה את בת הגביר יהודה אריה פרוכטר מווישווה, עבר לגור בעיר ועמד בראשות ישיבה במקום. עם פטירת אביו בשנת תרמ"ד נתקבל לרבה של מאד, וייסד בה ישיבה מהגדולות בהונגריה. נפטר באופן פתאומי בשנת תרנ"ז, והוא בן חמישים בלבד. בית נפתלי על התורה, מונקץ' (תרס"ו) שו"ת בית נפתלי, פאקש (תרנ"ט) שער נפתלי, ביאור על ספר אבודרהם, פאקש (תרס"ד) איילה שלוחה, גרוסוורדיין (תש"א) נפתלי בן אברהם יהודה אריה ליב שווארטץ (1846-1896), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית בית נפתלי על התורה, באתר היברובוקס שו"ת בית נפתלי, באתר היברובוקס אמו הייתה נכדת הרב נחמן כהנא דיין בסיגט בן הרב יהודה כהנא הלר