laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ביל קיבי

סמל ויליאם הנרי (ביל) קיבי (Bill Kibby;‏ 15 באפריל 1903 – ‏31 באוקטובר 1942) היה חייל אוסטרלי, אשר עוטר בעיטור צלב ויקטוריה - העיטור הצבאי הגבוה ביותר של האימפריה הבריטית - על לחימתו בקרב אל-עלמיין במלחמת העולם השנייה, שבו נהרג. ביל קיבי נולד באנגליה. כשהיה בן 11 היגרה משפחתו לאוסטרליה והתיישבה בעיר אדלייד שבדרום היבשת. לאחר סיום לימודיו בבית הספר החל לעבוד בעבודות טיח ועסק בעיצוב עיטורים מטיח. הוא עסק גם בציור בצבעי מים וברישום. בגיל 23 התחתן. לו ולאשתו נולדו שתי בנות. קיבי לא היה גבוה (1.68 מטר) אך היה חזק ואהב פעילויות באוויר הפתוח. בשנת 1936 הצטרף לחיל המילואים האוסטרלי והוצב ביחידת תותחנים. ב-1940, והוא כבר בן 37, התנדב קיבי להצטרף ליחידות הצבא האוסטרלי שיצאו להשתתף במלחמת העולם השנייה והוצב כסמל בגדוד הרגלים האוסטרלי ה-48. בדצמבר 1940 הפליגה יחידתו לארץ ישראל. שם נפצע קיבי בתאונה ושבר את רגלו. הוא נשאר בארץ ישראל לשם החלמה וחזרה לכשירות, שארכו קרוב לשנה. בפברואר 1942 שב והצטרף לגדודו בסוריה, ובחודש יולי כבר השתתף בלחימה במצרים. בפרוס קרב אל עלמיין באוקטובר 1942 היה גדודו של קיבי חלק מן הדיוויזיה האוסטרלית ה-9, שהשתייכה לארמייה הבריטית השמינית. קיבי שירת במהלך הקרב בגבורה ובהצטיינות. הוא הנהיג את מחלקתו לאחר שמפקדה נהרג. ב-23 באוקטובר הוא הסתער על עמדת מקלע של האויב כשהוא יורה בתת מקלע תומפסון. הוא כבש את העמדה כשהוא הורג שלושה חיילי אויב ושובה 12 אחרים. בלחימה שבימים שלאחר מכן נע קיבי בין אנשיו כשהוא מכוון את האש שירו ומעודד את רוחם. חמש פעמים יצא לתקן תחת אש את קו הטלפון המחלקתי שנותק. בליל ה-30/31 באוקטובר הייתה הדיוויזיה ה-9 נתונה בקרב כבד בגזרה הצפונית של קו החזית באל-עלמיין (קרב מוצב תומפסון). על מחלקתו של קיבי נורתה אש מקלעים ומרגמות כבדה ומרבית חייליה נהרגו או נפצעו. קיבי ארגן את הניצולים ואז יצא קדימה לבדו עד לטווח של מטרים ספורים ממספר עמדות מקלע של האויב. הוא יידה רימוני יד ושיתק מספר מקלעים, עד שנפגע ונהרג. על גבורתו במהלך קרב אל-עלמיין הוענק לקיבי לאחר מותו עיטור צלב ויקטוריה. קיבי נקבר בסמוך למקום נפילתו. בשנת 1944 הועברה גופתו לבית הקברות הצבאי אל-עלמיין. העיטור שהוענק לקיבי מוצג כיום במוזיאון שבאנדרטת המלחמה של אוסטרליה בעיר קנברה. ביוגרפיה של ביל קיבי באתר Australian Dictionary of Biography (באנגלית) ביל קיבי באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה כתב העיטור שהוענק לביל קיבי מתוך The London Gazette,‏ 26 בינואר 1943 (באנגלית) איור על לחימתו של ביל קיבי מתוך התערוכה The Art of War באתר National Archives. ביל קיבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ראו: סי.אי. לוקס פיליפס, אל-עלמיין, תל אביב: מערכות, 1967, עמ' 295-313. במהלך המלחמה כולה קיבלו ארבעה מחיילי הגדוד ה-48 את עיטור צלב ויקטוריה (http://www.awm.gov.au/units/unit_11288.asp).
נורברט מזור

נורברט מזור (בגרמנית: Norbert Masur; ‏1901–1971) היה גרמני ממוצא יהודי, נציג שוודי של הקונגרס היהודי העולמי, אשר סייע בהצלת קורבנות ממחנות הריכוז הנאציים במהלך מלחמת העולם השנייה. מזור נולד בפרידריכשטדט שבגרמניה, היה בנו של לייזר מזור. מזור היגר לסטוקהולם לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, שם כיהן בתפקיד נציג הקונגרס היהודי העולמי בשוודיה. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגש בחשאי עם היינריך הימלר מפקד הס"ס, פגישה זו התקיימה ב-21 באפריל 1945. מזור ניהל משא ומתן עם הימלר על שחרורם של 1000 אסירים (בעיקר נשים) ממחנה הריכוז ראוונסבריק לשוודיה. משא ומתן זה הביא את הצלב האדום השוודי להצלתם של כ-7000 אסירים. הפגישה בין נורברט מזור להיינריך הימלר הצטדקותו של היינריך הימלר נורברט מזור (1901-1971), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולומביה האוס

קולומביה האוס (Columbia Haus) היה בית מעצר בברלין, ששימש את השלטון הנאצי בגרמניה בשנים 1933 עד 1936. היה זה אחד ממתקני המעצר הראשונים שהקימו הנאצים לאחר עלייתם לשלטון. בניין בית המעצר שכן ברובע טמפלהוף של ברלין, בגבולו הצפוני של שדה התעופה טמפלהוף. הוא נבנה במקור כדי לשמש כתחנת משטרה צבאית. היו בו 134 תאי מעצר, עשרה חדרי חקירות וחדר לשומרים. מ-1929 היה הבניין נטוש. הוא החל לשמש כבית מעצר וכמחנה ריכוז מיד לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933. בספטמבר 1933 היו כלואים בו 400 אסירים. רובם היו קומוניסטים ויהודים. בתחילה אויש בית המעצר על ידי אנשי האס אס והאס אה. מאוחר יותר הוא הופעל על ידי הגסטפו, ומדצמבר 1934 היה בית המעצר כפוף ליחידת הפיקוח על מחנות הריכוז של האס אס בפיקודו של תאודור אייקה. המקום נודע לשמצה בברלין בשל העינויים שהושתו על האסירים בו. רבים מבכירי מנגנון הריכוז וההשמדה לעתיד שירתו בסגל בית המעצר בתפקידים שונים. ביניהם היו קארל אוטו קוך, לימים מפקד מחנות מיידנק ובוכנוואלד, שפיקד על בית המעצר; ארתור ליבהנשל, לימים מפקד מחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק, ששימש כשליש בית המעצר; ריכרד בר, לימים מפקדו האחרון של מחנה אושוויץ; תיאודור דנקר, שארגן לימים את שילוחם להשמדה של יהודי איטליה, הונגריה, תראקיה ומקדוניה וכן של יהודי פריז. באוגוסט 1936 נסגר בית המעצר כדי לאפשר את הרחבת שטח שדה התעופה טמפלהוף ובהמשך נהרס. האסירים שהוחזקו בו עם סגירתו הועברו אל מחנה הריכוז זקסנהאוזן. בסמוך לאתר בניין בית המעצר הוקמה לאחר המלחמה אנדרטה לזכר קרבנותיו, שעוצבה על ידי גיאורג סיברט. מדיה וקבצים בנושא קולומביה האוס בוויקישיתוף
תואר קרב

תואר קרב (באנגלית: Battle Honour) הוא תואר המוענק באופן רשמי על ידי הממשלה או המונרך ליחידה צבאית עבור תרומה מיוחדת של היחידה בקרב או מערכה מסוימת. מסורת ההענקה של תוארי קרב ליחידות צבאיות קיימת בעיקר בקרב צבאות אירופה לאורך ההיסטוריה, אך מזוהה במיוחד עם הצבא הבריטי ומדינות האימפריה הבריטית לשעבר אשר חולקים את המסורת הבריטית. בשונה מאות מערכה, תואר קרב בדרך כלל לא מוענק לחיילי היחידה אלא הוא נמצא במסורת הכוללת של היחידה. בנוסף, לא לכל מערכה או קרב ניתן להעניק באופן אוטומטי תואר קרב, אלא כאלו אשר אושרו במיוחד ואז נבחנת תרומתה של היחידה המסוימת לאותו הקרב. הדרכים לציון תואר הקרב מגוונות ומשתנות, בדרך כלל בצבא הבריטי תוארי הקרב מוצגים על דגל היחידה (כמו בדגל משמאל), אך ישנם מצבים אחרים. יחידות ארטילריה בצבא הבריטי לא נושאות דגלי יחידה, לכן תוארי קרב מיוחדים שניתנים להם מוספים לשם היחידה. יחידות שונות בצבא הבריטי נוהגות לענוד את סמל הספינקס עם הכיתוב 'מצרים' אשר מציין תואר קרב על המערכה במצרים (1801), דוגמה נוספת היא רגימנט משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי אשר סמלו מורכב מעיט והכיתוב 'ווטרלו', לציון 'העיט הנפוליאוני' שלקחו מידי הצרפתים בשדה הקרב בקרב ווטרלו. תואר קרב ניתן בדרך כלל בצבא הבריטי לרגימנטים וגדודים, בנוסף ניתן להעניק תוארי קרב לאוניית מערכה או לטייסת. תואר הקרב מכיל בדרך כלל את שם הפעולה או הקרב ואת השנה (לדוגמה: 'ווטרלו, 1815' ו-'איי פוקלנד, 1982'). תוארי קרב הופכים לחלק חשוב מהמסורת של היחידה ומגדירים את המורשת שלה, חיילי היחידה מתגאים בקרבות וזוכרים את חללי היחידה לאורך ההיסטוריה שלה. משמעות ציון תוארי הקרב על דגל היחידה היא שבהצדעה לדגל היחידה, החייל מצדיע גם למורשת היחידה. בצה"ל קיימת מסורת דומה בכך שמוצגים סרטי המערכה כאשר הם תלויים מדגלי החילות. מסורת דומה נהוגה גם בצבא ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא תואר קרב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלן רודולף

אלן סטיבן רודולף (באנגלית: Alan Steven Rudolph; נולד ב-18 בדצמבר 1943) הוא במאי קולנוע ותסריטאי אמריקאי. רודולף כתב את התסריט לרוב סרטיו. הסרטים עוסקים בדרך כלל באנשים בודדים משולי החברה ומושם בהם דגש על עבודת צוות עם מספר שחקנים המופיעים ברבים מסרטיו, בהם קית' קאראדין וז'נבייב בוז'ולד . את הפסקול לרוב סרטיו כתב המוזיקאי מארק אישאם. בנו של אוסקר רודולף, במאי טלוויזיה ושחקן קולנוע. היה תלמידו של רוברט אלטמן והיה עוזר במאי שלו בסרטו נאשוויל. סרטו הראשון כבמאי היה "פרומושן" מ-1972, לאחריו באו עוד שבעה סרטים שנכשלו בקופות לפני סרטו המצליח הראשון, "בחר בי" משנת 1984. הסרט דן ביחסים מיניים בקרב חבורה משולי החברה ובה פרוצה לשעבר הפותחת בר משקאות על שמה (בגילומה של לסלי אן וורן), מארחת תוכנית-שיח עצורה (ז'נבייב בוז'ולד) ומטורף טוב-לב (קית' קאראדין). סרטו הבא, בעקבות הכרך ( Trouble in Mind ; 1985), הוצג בפסטיבל ברלין וזכה לשבחים. בסרט מככבים לצד בוז'ולד וקאראדין גם כריס כריסטופרסון, לורי סינגר ואישיות הדראג קווין דיוויין. סרטו "המודרניים" הוא סרט תקופתי המתרחש בפריז ב-1926 ובו אמריקאי החי בפריז (קאראדין) מבקש את אהבתה של אשתו לשעבר (לינדה פיורנטינו), הנשואה לאספן אמנות גס ובור (בגילומו של ג'ון לון). סרטים נוספים משלו הם "זיווג משמיים" (1987), קומדיית פנטזיה עם אלן בארקין, "אהבה במעקב" (1990) מותחן בלשי קומי שנון בכיכובו של טום ברנג'ר, "מחשבות קטלניות" (1991) בכיכובה של דמי מור, "תאומים ושונים" ( Equinox; 1992) בכיכובו של מת'יו מודין בתפקיד כפול, "גברת פארקר והחוג המרושע" (1994) בכיכובה של ג'ניפר ג'ייסון לי כדורותי פארקר ועיבוד של ספרו של קורט וונגוט "ארוחת בוקר של אלופים" (1999) בכיכובם של ברוס ויליס, ניק נולטה ואלברט פיני. מדיה וקבצים בנושא אלן רודולף בוויקישיתוף אלן רודולף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלן רודולף, באתר AllMovie (באנגלית) אלן רודולף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלן רודולף, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלן רודולף, באתר Discogs (באנגלית) מאיר שניצר, מגע בידיוני, חדשות, 2 בנובמבר 1990 - כתבת פרופיל על אלן רודולף
סידני פרנקלין

סידני פרנקלין (באנגלית: Sidney Franklin‏; 11 ביולי 1903 – 26 באפריל 1976) היה ללוחם שוורים יהודי אמריקאי הראשון בעולם. פרנקלין נולד בברוקלין, ניו יורק, בן חמישי מתוך תשעה ילדים למשפחה יהודית אורתודוקסית שהיגרה מרוסיה. אביו עבד כשוטר. הוא למד באוניברסיטת קולומביה אמנות מסחרית. ביוני 1922 עזב את הבית בגלל ויכוח אלים עם אביו. הוא חצה את הגבול למקסיקו סיטי על מנת ללמוד על ההיסטוריה של המאיה. בוווראקרוס הוא ראה לראשונה מלחמת שוורים ונישבה בקסמה. הוא החל בקריירה של לוחם שוורים. הקרב הראשון שלו היה ב-23 בספטמבר 1923. הוא לחם בספרד, בפורטוגל, במקסיקו, בקולומביה ובפנמה. ארנסט המינגוויי חברו הקרוב, כתב עליו בספרו "מוות אחר הצהריים": "אין ספרדי אחד, שראה אותו בקרב, אשר יתכחש לאמנותיות ולמצוינות שלו", "הוא היה מוצלח יותר, מדעי יותר, אינטליגנטי יותר ומלוטש יותר מאשר כל המטאדורים בספרד למעט שישה, ולוחמי השוורים יודעים את זה ורוחשים לו כבוד עצום". פרנקלין הופיע במספר סרטים בארצות הברית ובמקסיקו. בשנת 1952 לאחר סיום הקריירה שלו כמטאדור, שב לארצות הברית וכתב אוטוביוגרפיה בשם "לוחם שוורים מברוקלין". חברו הקרוב היה השחקן ג'יימס דין, שהיה חובב גדול של מלחמות שוורים. פרנקלין, שהיה הומו, מעולם לא יצא מהארון.[דרוש מקור] בשנת 1976 נפטר פרנקלין בגיל 72 שנים בבית אבות בגריניץ' וילג' שבעיר הולדתו. מדיה וקבצים בנושא סידני פרנקלין בוויקישיתוף הארץ, בית התפוצות מציג את הספורטאים היהודים - משחק תפקידים, באתר הארץ, 14 בינואר 2012 "Sidney Franklin: Bullfighter from Flatbush" (באנגלית) האוסף של סידני פרנקלין האגודה של ההיסטוריה היהודית אמריקאית, בוסטון, מסצ'וסטס וניו יורק (באנגלית) סידני פרנקלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
יהודה פרדיס

יהודה פרדיס (4 במרץ 1924 – 23 באפריל 2023) היה סופר, עיתונאי, משורר, מחנך, עורך ומגיש פינות רדיו ישראלי. פרדיס נולד בפוזנן, פולין, בן למנחם ושפרה. בגיל 10 עלה עם הוריו לארץ ישראל, והמשפחה התיישבה בחדרה. למד הוראה בסמינר בית הכרם. השתלם בפיזיקה בטכניון ובאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא הגיש פינות בתוכניות הנוער של קול ישראל. היה עורך מדעי בשבועון הנוער "מעריב לנוער", ופרסם בו מדור מדע וטכנולוגיה ושאלוני "בחן את עצמך". כתב גם בעיתון "מעריב". בשנות ה-60 פרסם ספרים טכניים לנוער, בהם: "חמישים מלאכות", "טלוויזיה מהי", "בנה במו ידיך" ועוד, וספר ילדים - "האורן הבודד". כתב גם פזמונים – כמו "הצריף הקטן" (אותו הלחין משה וילנסקי, ושרה עפרה חזה) ו"האיש שבקיר" שהלחין מאיר הרניק ושר שמשון בר-נוי. יהודה פרדיס היה נשוי לחנה לבית לוי, שהייתה מורה בבית ספר יסודי ברמת גן. לזוג נולד בן. נפטר ב-23 באפריל 2023, והובא לקבורה בבית הקברות ירקון. יהודה פרדיס, דף שער בספרייה הלאומית רשימת הפרסומים של יהודה פרדיס, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של יהודה פרדיס, באתר "סימניה" מיכאל שרון, מקור השיר המסתורי "האיש שבקיר", באתר אימגו אלי אלון, מת העיתונאי והסופר יהודה פרדיס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 באפריל 2023 בית אריאלה וספריות תל אביב-יפו, באתר פייסבוק, ‏25 באפריל 2023 יהודה פרדיס באתר GRAVEZ
ברסקין

ברסקין (באנגלית: Bearskin) הוא כובע בצורת צילינדר גבוה העשוי פרווה ומזוהה בעיקר עם יחידות גרנדירים (נושאי רימון). הברסקין נפוץ כיום בתור כובע צבאי הנחבש במדי שרד יצוגיים בעיקר בקרב חיילי יחידות גרנדירים וחיילי משמר במספר צבאות בעולם. יחידות גרנדירים חבשו באופן מסורתי כובעים או מצנפות ללא שוליים, כדי לא להפריע לפעולת הטלת הרימון. במהלך המאה ה-17, כובעים אלו לעיתים עוטרו בפרווה בקצוות, אך מנהג זה הופסק עד לאמצע המאה ה-18 כאשר החלו להופיע כובעי פרווה הגבוהים בצבאות בריטניה, צרפת וספרד. בשנים הראשונות כובעים אלו היו בעלי חלק עליון מבד ולפעמים עוטרו בעזרת פלטת מתכת מעוצבת בקדמת הכובע. משום היותם של הגרנדירים חיילים מובחרים ובדרך כלל גם גבוהים יותר משאר חיילי הצבא, ככל הנראה תפקיד הכובע הגבוה היה להעצים את גובהם והמראה המרשים של הגרנדירים בשדה הקרב. כיום הברסקין השתמר בעיקר לצרכים רשמיים וייצוגיים, כאשר הוא נחבש במספר יחידות ברחבי העולם, רובם יחידות גרנדירים או יחידות משמר. בין היחידות המוכרות אשר עושות שימוש בברסקין ניתן למנות את חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים בצבא הבריטי, בנוסף ליחידות משמר ברחבי אירופה ומספר להקות צבאיות ברחבי העולם. איטליה איטליה: רגימנט הגנדירים ה-1, רגימנט הפרשים ה-8. בלגיה בלגיה: המשטרה הבלגית הפדרלית; המשמר המלכותי הרכוב. דנמרק דנמרק: משמר החיים המלכותי. הולנד הולנד: משמר הגרנדירים. הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: כל חמשת הרגימנטים של משמר הרגלים המלכותי, האגודה הארטילרית המכובדת, משמר הדרגונים הסקוטי המלכותי. קנדה קנדה: הרגימנט ה-22 המלכותי, משמר הרגלים של המושל הכללי, משמר הגרנדירים הקנדי, הרגימנט המלכותי של קנדה. שוודיה שוודיה: משמר החיים המלכותי. בנוסף נעשה שימוש במספר מצומצם של יחידות צבאיות, בעיקר טקסיות ויצוגיות במספר מדינות נוספות. במספר להקות צבאיות נחבש הברסקין כחלק ממדי השרד היצוגיים, כך לדוגמה להקת חיל האוויר, חיל הים, המארינס והצבא של ארצות הברית, כמו גם להקות צבאיות של מדינות האימפריה הבריטית לשעבר ביניהם אוסטרליה וקנדה. 'מייג'ור התופים' של להקת המארינס של צבא ארצות הברית. חיילי המשמר האירי במצעד רשמי בלונדון. חיילי משמר החיים המלכותי של דנמרק. חיילי הרגימנט ה-22 המלכותי של קנדה. Busby
פאינה מלניק

פאינה גריגורייבה ולבה-מלניק (באוקראינית: Фаїна Григорівна Мельник וברוסית: Фаина Григорьевна Велева-Мельник; ‏9 ביולי 1945 – 16 בדצמבר 2016) הייתה אתלטית יהודייה-סובייטית. הייתה אלופה אולימפית, פעמיים ברציפות אלופת אירופה (1971 ו-1974) ושיאנית עולם בזריקת דיסקוס. הייתה לאישה הראשונה שזרקה דיסקוס מעבר ל-70 מטר. מלניק נולדה בבקוטה שבמחוז חמלניצקי. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 64.22 מטר. באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 66.62 מטר, 14 ס"מ פחות משיאה העולמי, לפני ארגנטינה מניס מרומניה (65.06 מטר) ווסילקה סטואבה מבולגריה (64.34 מטר). במשחקי האוניברסיאדה שנערכו במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1973 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 64.54 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה מלניק בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 69.00 מטר. בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-20 באוגוסט 1975 שברה מלניק את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.20 ס"מ והכך הייתה לאישה הראשונה שזורקת דיסקוס מעבר ל-70 מטרים. בתחרות שנערכה בסוצ'י עיר לחופו של הים השחור ב-24 באפריל בשנת 1976 שיפרה מלניק בפעם ה-11 את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.50 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, למרות שהייתה שיאנית העולם, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה רק במקום רביעי בתוצאה של 66.40 מטר ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.07 מטר. בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.10 מטר. באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלניק במקום 16 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.76 מטר. מלניק נישאה לוולקו ולב מבולגריה, אף הוא זורק דיסקוס, שהשתתף בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ומוסקבה 1980) וסיים במקומות 10 ו-8 בהתאמה. לאחר סיום הקריירה הספורטיבית סיימה מלניק לימודי רפואת שיניים, אך מעשית עסקה באימון נשים בזריקת דיסקוס. מלניק קבעה 11 שיאי עולם חדשים בזריקת דיסקוס. בשנים 1977-1971 דורגה מלניק במקום הראשון בעולם בזריקת דיסקוס. משך הזמן הארוך השלישי בהיסטוריה למקום ראשון לנשים באתלטיקה. בשנת 1975 זכתה מלניק בתואר אתלטית השנה בעולם. בשנת 1984 נכללה מלניק בהיכל התהילה של הספורט היהודי. זריקת דיסקוס: 70.50 מטר (1976) שיא עולם הדיפת כדור ברזל: 20.03 מטר (1976) מדיה וקבצים בנושא פאינה מלניק בוויקישיתוף פאינה מלניק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פאינה מלניק, באתר olympedia.org פאינה מלניק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פאינה מלניק, באתר Track and Field (נשים) פאינה מלניק, באתר היכל התהילה של הספורט היהודי (באנגלית) פאינה מלניק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
תחביר ויקי

תחביר ויקי (באנגלית: Wikitext language או Wiki markup) הוא שפת תגיות המשמשת לכתיבת דפים באתרי ויקי, כגון ויקיפדיה, אשר למעשה היא גרסה מופשטת של שפת HTML. מערכות הוויקי השונות ממירות את קוד תחביר הוויקי ל-HTML על מנת שזה יפעל כיאות בדפדפני האינטרנט השונים. המטרה העיקרית לכך שמערכות הוויקי השונות מבוססות על תחביר הוויקי במקום על HTML הוא משום ששפת HTML מורכבת בהרבה ובשל כך אנשים רבים אינם יודעים להשתמש בה או שנרתעים מלהשתמש בה. בשל הפשטות של תחביר הוויקי העורכים במערכות הוויקי השונות, ובוויקיפדיה בפרט, מסוגלים ליצור תוכן מורכב בקלות רבה יחסית. הטבלה שלהלן ממחישה את ההבדלים שבין תחביר הוויקי לבין שפת HTML, לצד הפלט של הקוד הנ"ל. ויקי HTML WYSIWYG מדיה וקבצים בנושא תחביר ויקי בוויקישיתוף עזרה:תחביר ויקי, באתר ויקיפדיה העברית ויקיפדיה:מגבלות המפענח, באתר ויקיפדיה העברית Wikitext standard, באתר מדיה-ויקי (באנגלית) ספר אודות השימוש בתחביר ויקי, באתר ויקיספר (באנגלית) גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
נבחרת אקוודור בכדורגל

נבחרת אקוודור בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אקוודור. מבחינה היסטורית, נחשבה אקוודור לאחת הנבחרות החלשות ביותר ב-CONMEBOL (פדרציית הכדורגל של דרום אמריקה), אך בעשור הראשון של המאה ה-21 חל שיפור ניכר ביכולתה של הנבחרת. הדירוג הנוכחי של נבחרת אקוודור ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-27 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,535.43 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 10 נמדד לראשונה באפריל 2013, והדירוג הנמוך ביותר 76 נמדד לראשונה ביוני 1995. אקוודור העפילה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם בכדורגל ב-2002. היא הפסידה לאיטליה 0:2 ולמקסיקו 1:2, וניצחה את קרואטיה 1:0, אך סיימה במקום האחרון בבית, והודחה מהטורניר. ב-2006 העפילה נבחרת אקוודור בפעם השנייה למונדיאל. היא הגיעה לשמינית הגמר לאחר שניצחה את פולין 2:0 ואת קוסטה ריקה 3:0, והפסידה לגרמניה 0:3. בשמינית הגמר הפסידה אקוודור לאנגליה 0:1 והודחה מהטורניר. ב-2014 העפילה אקוודור בפעם השלישית למונדיאל. היא הפסידה לשווייץ 1:2 וניצחה את הונדורס 2:1. במשחקה האחרון בשלב הבתים סיימה אקוודור בתיקו 0:0 עם צרפת, סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר. ב-2022 העפילה אקוודור בפעם הרביעית למונדיאל. היא השתתפה במשחק הפתיחה של הטורניר, בו ניצחה 0-2 את קטר. בהמשך סיימה בתיקו 1-1 עם הולנד והייתה זקוקה לתיקו במשחקה האחרון על מנת להעפיל לשמינית הגמר, אך הפסידה 2-1 לסנגל, סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר. ההישג הגדול ביותר של אקוודור בקופה אמריקה היה מקום רביעי, בשנים 1959 ו-1993. משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה סגל השחקנים שזומנו לקראת משחקי מונדיאל 2022 מספר ההופעות והשערים מעודכן ל-12 בנובמבר 2022. אלכס אגינגה אנטוניו ולנסיה איוון הורטאדו איוון קאביידס חורחה גואגואה קרלוס טנוריו אדווין טנוריו אגוסטין דלגאדו אדוארדו הורטאדו כריסטיאן בניטס כריסטיאן נובואה פליפה קאייסדו אנר ולנסיה אלברטו ספנסר נכון ל-17 באוקטובר 2023. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת אקוודור בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת אקוודור בכדורגל (בספרדית) נבחרת אקוודור בכדורגל, ברשת החברתית פייסבוק דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
RPG-32

RPG-32 האשם (אר. פי. ג'י 32, מרוסית РПГ-32 -Ручной Противотанковый Гранатомёт Хашим) הוא מטול רקטות נגד טנקים רוסי. RPG-32 פותח בין השנים 2007-2005 על ידי החברה הממשלתית הרוסית "בזלט" בבקשה ותחת חוזה של ירדן. המטולים הראשונים היו אמורים להיות מסופקים לצבא ירדן בשנת 2008. תוכנן שייצור המוני ברישיון של RPG-32 והתחמושת שלו תהיה במפעל "JRESCO" בירדן. השם של המטול "האשם" הוא כתוצאה משם בית המלוכה ההאשמי הירדני. מקסיקו רכשה אף היא רישיון לייצור המוני של המטול. בשנת 2010 ציידה רוסיה את צבא לבנון ב-1500 מטולי RPG-32. RPG-32 הוא נשק מודולרי שירש פתרונות מוצלחים ומוכחים של דגמים ישנים יותר של מטולי רקטות רוסים נגד טנקים. RPG-32 מסוגל לפעול כנגד מגוון מטרות בשדה הקרב, החל מטנקים ונגמ"שים משוריינים וכלה בבונקרים, ציוד צבאי ואף כנגד חיילים. הנשק מורכב ממטול רקטות קצר רב-פעמי עם אחיזות, שליטת ירי, כוונות וזבילי תחמושת נתיקים, שמוטענים מראש במפעל ייצור ומחוברים לקצה המטול לפני הירי. ארגנטינה ארגנטינה ברזיל ברזיל ירדן ירדן לבנון לבנון מקסיקו מקסיקו רוסיה רוסיה RPG-7 RPG-29
הרמת סינוס

הרמת סינוס היא סוג של טיפול שיניים שמטרתו ליצור תוספת עצם בחלקים האחוריים של הלסת העליונה (המקסילה). כאשר יש צורך בביצוע שתל דנטלי בחלקים האחוריים של הלסת העליונה, נתקל לפעמים המשתיל בבעיה של חוסר בנפח עצם מספק. באזור זה של הלסת קיים חלל אוויר שנקרא: הסינוס המקסילרי. החדרת שתל דנטלי דרך עצם לא מספקת אל תוך חלל הסינוס הפתוח עשויה ליצור דלקות וזיהומים שיגרמו לכישלון השתל. בהתאם, יש צורך לעבות את כמות העצם באזור לפני החדרת השתל. בהרמת סינוס פתוחה, מבצע המנתח פתח או חלון בצד החיצוני של הלסת על מנת לקבל גישה אל החלל. לאחר פתיחת החלון, מרים המנתח את הרירית המדפנת את חלל הסינוס בעזרת כפיות ייעודיות מבלי לקרוע אותה. בין רצפת החלל לבין הרירית המורמת ממקם המנתח גרגירי עצם כתושה. גרגירי העצם יכולים להיות ממקור אדם, פרה או אפילו סינתטיים. בסיום החדרת הגרגרים, סוגר המנתח את החלל הממולא ותופר את החניכיים. העצם הטבעית של הגוף מחליפה את גרגירי העצם הכתושה בתהליך ביולוגי הנמשך כ-8 חודשים. לאחר שנוצרת עצם טובה ועבה, ניתן להחדיר לתוכה את השתל הדנטלי ולבנות מעליו שיניים חדשות. לניתוח זה תופעות לוואי משמעותיות הכוללות נפיחות, שטפי דם חיצוניים המטומות) ולעיתים דמם משמעותי מאתר הניתוח. קרע ברירית המורמת עשוי להביא לירידה בסיכויי הצלחת הפעולה הנאמדים בכ-90%. מרבית המטופלים נאלצים לחוות תקופת החלמה של 4-5 ימים המלווה בתופעות הלוואי שהוזכרו ובאובדן ימי עבודה. בהרמת סינוס סגורה לא פותחים חלון אל תוך הסינוס, אלא מבצעים קדח קטן מאוד (כ-3-5 מ"מ בלבד) דרך עצם הלסת מתוך חלל הפה ולא מהצד. הפעולה יכולה להתבצע רק המקרים בהם קיים נפח משמעותי של עצם שיבטיח ייצוב השתל המוחדר ומאפשרת הגבהה ותוספת של 2-3 מ"מ עצם בלבד. דרך החריר שנוצר, דוחף המנתח את רירית הסינוס כלפי מעלה, מחדיר גרגירי עצם כתושה, ולעיתים גם שתל דנטלי כבר באותה ישיבה מבלי להמתין להחלפת העצם הכתושה בעצם טבעית. את דחיקת הרירית כלפי מעלה ניתן לבצע באמצעות מכשירים הנקראים: אוסיאוטומים, או באמצעות החדרת צינורית שבקציה בלון מתנפח. ניפוח הבלון מוביל להרמת הרירית. לאחר הסרת הבלון מהאזור, תוחדר העצם הכתושה ואולי גם השתל. בשנים האחרונות פותחו מספר שיטות המאפשרות ביצוע הרמת סינוס בפולשנות מינימלית בחלקן על ידי הרמה סלקטיבית של הממברנה (הרירית) ובכך מאפשרות ביצוע ההליך ללא צורך בפתיחה של כל חלל הפה בטכניקות שונות המפחיתות את הסיכון שבקריעת הממברנה ובסיבוכים/ זיהומים הנלווים לכך ובעצם זה גם מקצרות את משך הניתוח. שיטות אלה הופכות את פרוצדורת הרמת הסינוס להליך בפולשנות מינימלית ועל ידי כך מצמצמות באופן משמעותי את תופעות הלוואי הנלוות בדרך כלל להרמות סינוס כגון שטפי דם, נפיחות, זיהום וכאבים ובכך מקצרות את תקופה ההחלמה למטופל. רמת ההצלחה של ביצוע הרמת סינוס עומדת על כ-90% עד 95%. כישלון של הטיפול עשוי להיגרם כבר במהלך ביצוע הטיפול עצמו אם רירית הסינוס (הממברנה השניידריאנית), נקרעת. במקרה כזה עשוי המנתח לתקן את הממברנה הקרועה, או להחליט להפסיק את הניתוח. לאחר כ-4 חודשים מתאחה שוב הממברנה וניתן לבצע ניסיון נוסף. סיבוכים מוכרים של תהליך הרמת סינוס הם כאב, נפיחות, זיהום, ואף דלקת כרונית של הסינוסים. מרבית תופעות הלוואי יחלפו בתוך מספר ימים מביצוע התהליך. שתל דנטלי
להט (טיל)

להט (באנגלית: LAHAT - Laser Homing Attack or Laser Homing Anti-Tank) הוא טיל נ"ט דור שלישי קל משקל, בעל הנחיית לייזר חצי-אקטיבי, שפותח משנת 1992 ומיוצר על ידי התעשייה האווירית. הטיל תוכנן בעיקרו להיות מופעל באמצעות טנקי מרכבה בעלי תותחי 105 ו-120 מ"מ, למרות שהוא מתאים לכל סוגי התותחים בקטרים הללו. הלהט מותאם אף לשימוש מספינות סיור, מל"טים ו-HMMWV. בניגוד לפגזים, הלהט לא חייב תותח של טנק לצורך הפעלתו. ללהט מערכת הנחיית לייזר חצי-אקטיבית. ציון המטרה ניתן להיעשות על ידי פלטפורמת השיגור או על ידי מפעיל אחר (מל"ט, מסק"ר או צוות סיור) הנתון לחשיפה מינימלית. עם חתימת שיגור נמוכה, מסלול הטיל יכול להיות מותאם לתקיפת רק"מ, ספינת קרב או מסק"ר. לטיל טווח של 8 ק"מ משיגור קרקעי ועד 13 ק"מ משיגור באזור מוגבה. לטיל יש דיוק של 0.7 מטר (CEP) וזווית של 30 מעלות המאפשרת חדירה אפקטיבית של עד 800 מילימטרים (31 אינץ') פלדה משוריינת באמצעות רש"ק טאנדם לשימוש כנגד מיגון ריאקטיבי. ללהט גם אמצעי הגנה אקטיביים כנגד אמצעי שיבוש. הלהט מאוחסן בתוך הטנק כמו כל פגז אחר, והטיפול בו נעשה כמו בשאר סוגי התחמושת של הטנק. ישראל ישראל טנקי מרכבה הודו הודו טנק ארג'ון 9M119 סביר מדיה וקבצים בנושא להט בוויקישיתוף עלון המוצר בפורום צבא וביטחון בפרש ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.