קוביית נקר

קוביית נקר (באנגלית: Necker cube) היא אשליה אופטית שפורסמה לראשונה בשנת 1832 על ידי הקריסטלוגרף השווייצרי לואי אלברט נקר. זוהי ציור דו־ממדי פשוט של קובייה ללא רמזים חזותיים לגבי הכיוון שלה, כך שניתן לפרש אותה כקוביה שפאתה הקדמית, הפונה לכיוון הצופה, היא הריבוע השמאלי התחתון או הריבוע הימני העליון. קוביית נקר היא ציור דו-משמעי. כל חלק בתמונה הוא מעורפל בפני עצמו, אך מערכת הראייה האנושית בוחרת פרשנות של כל חלק שהופכת את השלם לעקבי. קוביית נקר משמשת לפעמים לבדיקת מודלים ממוחשבים של מערכת הראייה האנושית כדי לראות אם הם יכולים להגיע לפרשנויות עקביות של התמונה באותו אופן שבו עושים בני אדם. בני אדם אינם רואים בדרך כלל פרשנות לא עקבית של קוביית נקר. קובייה שהקצוות שלה מצטלבים בצורה לא עקבית היא דוגמה לאובייקט בלתי אפשרי, במיוחד קובייה בלתי אפשרית (השווה משולש פנרוז). עם הקובייה בצד שמאל, רוב האנשים רואים את הפאה השמאלית התחתונה כנמצאת מקדימה רוב הזמן. ייתכן שהסיבה לכך היא שאנשים רואים עצמים מלמעלה, כשהצד העליון גלוי, הרבה יותר מאשר מלמטה, כשהחלק התחתון נראה, כך שהמוח "מעדיף" את הפרשנות שהקוביה נראית מלמעלה. ישנן עדויות לכך שעל ידי התמקדות בחלקים שונים של הדמות, ניתן לכפות תפיסה יציבה יותר של הקובייה. החיתוך (החלק המשותף) של שתי הפאות המקבילות למתבונן יוצר מלבן, והקווים המתכנסים בריבוע יוצרים "צומת y" בשתי הצלעות הנגדיות באלכסון. אם מתבונן מתמקד ב"צומת ה-y" העליון, הפאה השמאלית התחתונה תיראה מלפנים. הפאה הימנית העליונה תיראה מלפנים אם העיניים מתמקדות בצומת התחתון. מצמוץ תוך כדי התפיסה השנייה כנראה יגרום למתבונן לעבור לתפיסה הראשונה. אפשר לגרום למעבר להתרחש על ידי התמקדות בחלקים שונים של הקובייה. אם רואים את הפירוש הראשון מימין אפשר לגרום למעבר לשני על ידי התמקדות בבסיס הקובייה עד שהמעבר יתרחש לפירוש השני. באופן דומה, אם רואים את הפירוש השני, התמקדות בצד השמאלי של הקובייה עלולה לגרום למעבר לראשון. קוביית נקר שפכה אור על מערכת הראייה האנושית. התופעה שימשה עדות לכך שהמוח האנושי הוא רשת עצבית עם שני מצבים יציבים שונים הניתנים להחלפה. סידני ברדפורד, עיוור מגיל עשרה חודשים שראייתו חזרה אליו בעקבות ניתוח בגיל 52, לא תפס את העמימות שחווים צופים נורמלים, אלא תפס רק תמונה שטוחה. במהלך שנות ה-70, ניתנו לסטודנטים לתואר ראשון במחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת סיטי, לונדון, משימות שנועדו למדוד את אוריינטציות המופנמות-מוחצנות שלהם על ידי מדידת הזמן שלקח להם לעבור בין התפיסה הקדמית והאחורית של קוביית נקר. ניתן לשנות את הכיוון של קוביית נקר גם על ידי שינוי נקודת המבט של הצופה. כאשר רואים מלמעלה, פאה אחת נוטה להיראות קרוב יותר; ולעומת זאת, כאשר רואים מנקודת מבט שנמצאת למטה, פאה אחרת נראית קרובה יותר. קוביית נקר נדונה במידה כזו ברומן המדע הבדיוני של רוברט ג'יי סוייר משנת 1998, Factoring Humanity, עד ש"לנקר" הופך לפועל, כלומר להניע את המוח של אדם לעבור מנקודת מבט או תפיסה אחת לאחרת. קוביית נקר משמשת כדי להמחיש כיצד לערפדים ברומני המדע הבדיוני של פיטר ווטס ראיה עיוורת (2006) ו-Echopraxia (2014) יש כישורי זיהוי דפוסים מעולים. אחת הראיות היא שערפדים יכולים לראות את שתי הפרשנויות של קוביית נקר בו זמנית, מה שמבדיל אותם מהאנושות הנורמלית. אמביגרמה פראידוליה מדיה וקבצים בנושא קוביית נקר בוויקישיתוף היסטוריה של הקובייה ואפליקציית Java קוביית נקר, באתר MathWorld (באנגלית) Gregory, R. (August 2004). "The Blind Leading the Sighted: An Eye-Opening Experience of the Wonders of Perception" (PDF). Nature. 430 (7002): 836. Lindauer, Martin S.; Reukauf, Lynn C. (1971). "Introversion-extraversion and figure-ground perception". Journal of Personality and Social Psychology (באנגלית). 19 (1): 107–113. doi:10.1037/h0031103. ISSN 1939-1315.