laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נקודת סנטה קרוז

נקודת סנטה קרוז או סנטה קרוז פוינט (באנגלית: Santa Cruz Point) המכונה גם סלע ספנסר או ספנסר בלאף (באנגלית: Spencer Bluff) היא לשון יבשה סלעית המהווה את הקצה המזרחי של האי גריניץ' באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. כמו כן לשון היבשה מהווה את הצד הדרום-מערבי של פתחו של מצר אינגליש. רכס בוגדאן מתנשא מעל נקודת סנטה קרוז, ממערב לה. נקודת סנטה קרוז ממוקמת 6.35 קילומטרים דרומית-מזרחית לנקודת אש; נקודת סנטה קרוז ממוקמת 4.9 קילומטרים צפונית - מזרחית לנקודת פורט; נקודת סנטה קרוז ממוקמת 6.53 קילומטרים מדרום לנקודת ברון שבאי רוברטס; נקודת סנטה קרוז ממוקמת 5 קילומטרים דרום - מערבית מנקודת אדוראדס שבאי רוברט. נקודת סנטה קרוז מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'ילאניים בשנת 1971, ועל ידי סוקרים ארגנטינאיים בשנת 1980, ועל ידי סוקרים בולגרים בשנת 2005 וכן בשנת 2009. שם הנקודה מופיע לראשונה במפה ארגנטינאית משנת 1949. הנקודה נקראת על שם הספינה הארגנטינאית סנטה קרוז (Santa Cruz), אשר הפליגה בין איי שטלנד הדרומיים בשנת 1948.
מקספורשטאדט

מקספורשטאדט (בגרמנית: Maxvorstadt) הוא רובע בעיר מינכן, גרמניה. הרובע הוקם בשנת 1854. הרובע משתרע על פני 4.3 קמ"ר. נכון לשנת 2022 הכיל הרובע 51,955 תושבים. מוקדי עניין בולטים בתחום הרובע: מוזיאון ברנדהורסט המוזיאון הפליאונטולוגי המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן מוזיאון האמנות המצרית הגן הבוטני הישן בית הספר הגבוה למוזיקה ולאמנויות הבמה במינכן המוזיאון הפליאונטולוגי הגן הבוטני הישן אוניברסיטת מינכן פסל של מלך מצרים סנוסרת השלישי במוזיאון האמנות המצרית ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ קוניג

פרנץ קוניג (בגרמנית: Franz König‏; 3 באוגוסט 1905 – 13 במרץ 2004), היה ארכיבישוף של הכנסייה הקתולית בווינה וחשמן החל משנת 1958. פרנץ קוניג נולד בכפר באוסטריה תחתית הבכור מ-9 ילדי המשפחה. הוא למד בבית ספר קתולי במלק והמשיך לאוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא בה קיבל דוקטורט בפילוסופיה בשנת 1930 ובתאולוגיה בשנת 1936. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה מלמד בבית ספר נוצרי בקרמס אן דר דונאו. בשנים 1945–1948 הוא היה חבר סגל של אוניברסיטת וינה ובהמשך במוסד להשכלה נוצרית בזלצבורג עד לשנת 1952. ביולי 1952 קוניג מונה לבישוף טיטולרי בסנקט פלטן. בשנת 1956 הוא מונה לארכיבישוף של וינה. בשנת 1958 הוא מונה לחשמן על ידי אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. זה היה צעד לא צפוי כי באותה תקופה ממשלת אוסטריה לא הייתה מוכנה להמשך קונקורדט שנחתם על ידי אנגלברט דולפוס. פעילות נמרצת של קוניג איפשרה חתימה הסכם חדש בין הצדדים בשנת 1961. קוניג היה שותף ל-3 ישיבות קונקלווה בשנים 1963 ו-1978 (פעמיים). קוניג פעל רבות להמשך פעילות של הכנסייה בארצות הגוש הסובייטי. פעילותו איפשרה לסיים מעצר של ארון מרטון בשנת 1967 לאחר 11 שנים. הוא ביקר מספר פעמים את יוזף מינדסנטי ששהה בשגרירות ארצות הברית בבודפשט החל משנת 1956. בסופו של דבר בשנת 1971 מינדסנטי קיבל אפשרות לעזוב את השגרירות ועבר לווינה. קוניג היה דמות מרכזית בבחירת של יוחנן פאולוס השני לתפקיד. למרות תמיכתו בבחירת יוחנן פאולוס השני יחסיו עם האפיפיור היו מתוחים ובשנת 1985 קוניג התפטר מתפקיד ארכיבישוף של וינה. המלצתו ליורש לא התקבלה. בשנת 1990 קוניג היה בין מקימי האקדמיה האירופית למדעים ואומנויות ובשנת 1996 נבחר לחבר אקדמיה זו. בשנת 1998 אלויזיה סטפינאץ, חברו של קוניג עוד מתקופת הלימודים ברומא מונה לאפיפיור. קוניג נפטר במהלך שינה ב-13 במרץ 2004. הוא נטמן בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה. על פעילותו לקוניג הוענקו עיטורים של אוסטריה, פולין, הונגריה וסלובקיה. בשנת 2002 הוענק לו פרס ברונו קרייסקי. מדיה וקבצים בנושא פרנץ קוניג בוויקישיתוף ביוגרפיה פרנץ קוניג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנץ קוניג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אדטוקומבו

האם התכוונתם ל... אלכס אדטוקומבו – כדורסלן יווני ממוצא ניגרי יאניס אדטוקומבו – כדורסלן יווני ממוצא ניגרי קוסטאס אדטוקומבו – כדורסלן יווני ממוצא ניגרי ת'נאסיס אדטוקומבו – כדורסלן יווני ממוצא ניגרי
תאיטטוס (מתמטיקאי)

תֵאַיְטֵטוֹס (ביוונית: Θεαίτητος;‏ 417 לפנה"ס לערך – 369 לפנה"ס לערך) היה מתמטיקאי יווני בן המאה ה־4 לפנה"ס, שתרומתו העיקרית הייתה בתחום האורכים האי־רציונליים, תרומה אשר הובאה בספר העשירי של יסודות מאת אוקלידס, וכן ההוכחה שישנם בדיוק חמישה פאונים משוכללים. ישנה השערה שתאיטטוס היה בנו של אאופרוניוס, מהדמוס האתונאי סוניום. הוא היה ידידם של סוקרטס ואפלטון, והוא הדמות המרכזית בדיאלוג הסוקרטי של אפלטון הנושא את שמו. תאיטטוס, כמו אפלטון, היה תלמידו של המתמטיקאי היווני תאודורוס מקירנה. תאודורוס חקר את תורת הגדלים חסרי המידה המשותפת, ותאיטטוס המשיך במחקר זה בהתלהבות רבה. בפרט, הוא סיווג צורות שונות של מספרים אי־רציונליים לפי האופן שבו הם מיוצגים כשורשים ריבועיים. תיאוריה זו מוצגת בפירוט רב בספר העשירי של יסודות. תאיטטוס היה אחד המתמטיקאים היוונים הבודדים שהיה יליד אתונה. רוב המתמטיקאים היוונים מהעת העתיקה הגיעו מהערים היווניות הרבות הפזורות לאורך החוף האיוני, הים השחור וכל אגן הים התיכון. מהדיאלוג האפלטוני "תאיטטוס" עולה כי מראהו דומה לשל סוקרטס בצורת אפו ובבליטה של עיניו. ככל הנראה הוא מת מפצעים ומדיזנטריה בדרכו הביתה לאחר שלחם בקרב של אתונה בקורינתוס, שמשוער כי התרחש בשנת 369 לפנה"ס; אולם חוקרים אחרים טוענים כי הקרב שבו מת היה קרב מוקדם יותר בקורינתוס, בשנת 391 לפנה"ס. המכתש תאיטטוס על הירח נקרא על שמו. תאיטטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביוגרפיה של תאיטטוס, באתר MacTutor (באנגלית) תאיטטוס, באתר MacTutor (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקאים ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוריס גריגורייב

בוריס גריגורייב (ברוסית: Бори́с Григо́рьев;‏ 11 ביולי 1886 – 7 בפברואר 1939) היה צייר, גרפיקאי וסופר רוסי. גריגורייב נולד בריבינסק (כ-300 ק"מ צפון-מזרחית ממוסקבה). בין השנים 1903 ל-1907 למד בבית הספר לאמנות סטרוגנוב אצל דמיטרי צ'רבינובסקי. גריגורייב המשיך ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג בהדרכת אלכסנדר קיסליוב, דמיטרי צ'רבינובסקי, דמטרי קרדובסקי ואברם ארכיפוב בין השנים 1907 ל-1912. הוא החל להציג את עבודותיו ב-1909 כחבר בקבוצת איגוד האימפרסיוניסטים, והפך חבר בתנועת "עולם האמנות " ב-1913. באותה תקופה כתב גם רומן. לאחר שובו לסנט פטרסבורג ב-1913, הוא הפך לחלק מהקהילה הבוהמית בעיר הבירה והיה מקורב לאמנים וסופרים רבים באותה תקופה, כמו סרגיי סודייקין, ולימיר חלבניקוב והמשוררת אנה אחמטובה, ולעיתים קרובות צייר את דיוקנאות. גריגורייב התעניין גם באזור הכפרי הרוסי, באיכריו ובחיי הכפר. בשנים 1916 עד 1918 הוא יצר סדרה של ציורים ועבודות גרפיות "רוסיה", המתארות את העוני של האזור הכפרי. האלבום התחיל בשירו של גריגורייב לבניה החורגים של ארצו. האלבום זכה לשבחים ממבקר האמנות המשפיע אלכסנדר בנואה. לפי בנואה, גריגורייב הראה את עצם מהותה של רוסיה בתקופה שלפני המהפכה. סדנת ציירים שארגן בספטמבר 1919 הובילה להקמת אגודת האמנים הצעירים. בהמשך שנת 1919, גריגורייב נסע וחי במדינות רבות כולל פינלנד, גרמניה, צרפת, ארצות הברית, מרכז ודרום אמריקה. גריגורייב התגורר זמן מה בפריז. בפריז הוא הושפע מאוד מפול סזאן. כנראה בתקופה הזאת הוא ניהל רומן עם הציירת הצעירה מרתה ויסרט הופט. ב-1934 פרסם את שירו רוסיה (Расея) בעיתון האמריקאי בשפה הרוסית "נובויה רוסקויה סלובו". השיר היה השתקפות פואטית של סדרת הציורים המפורסמת שלו על רוסיה. הוא גם כתב שיר, "אמריקה", שפורסם רק ב-2003. גריגורייב נפטר בקאגנס-סור-מר ב-1939. מדיה וקבצים בנושא בוריס גריגורייב בוויקישיתוף Bowlt, John E.; Misler, Nicoletta (1993). Twentieth-century Russian and East European painting. 314: Zwemmer Biography at artnet, www.artnet.com Grigoriev in Staratel Linrary «Америка» Бориса Григорьева — Журнальный зал, magazines.gorky.media Мир Марины Цветаевой: Серебряный век: Живопись: Борис Григорьев, www.synnegoria.com OBMOKhU - Monoskop, monoskop.org Buffalo Spree Magazine, www.buffalospree.com
סקורדליה

סקורדליה היא מחית סמיכה שמקורה במטבח היווני, ולרוב מיוצרת באופן המסורתי על ידי כתישת שום ורכיבים נוספים כגון תפוחי אדמה, אגוזי מלך, שקדים או חתיכות לחם. לאחר מכן מתווסף שמן זית ומעט חומץ. הסקורדליה עשויה להיות מוגשת יחד עם דג בקלה מצופה בלילה ומטוגן, חציל וקישוא מטוגנים, דג שלוק או סלק מבושל, ולעיתים גם כמטבל. וריאציות שונות של המחית עשויות לכלול ביצים, ציר דגים או לימון. איולי צזיקי חומוס מדיה וקבצים בנושא סקורדליה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רפאל רביבו

רפאל רביבו (נולד ב-20 ביוני 1942) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק צרפתי-ישראלי. רביבו נולד בקזבלנקה, שבמרוקו ועלה לישראל ב-1965. בהמשך נסע לפריז ללמוד משפטים, אך החליט ללמוד צילום קולנוע וחזר לישראל. רביבו הוא בוגר מחזור 1970 של המכון לקולנוע וצילום בירושלים (כיתת בימוי והפקה), שפעל בשכונת תל ארזה, והיה בית הספר הראשון בישראל לצילום וקולנוע. את בית הספר ניהל בנימין קורצקי, שעלה מפולין, שם למד קולנוע יחד עם הבמאי רומן פולנסקי, והיה ממייסדי בית הספר לקולנוע בלודז'. לאחר סיום לימודיו עבר רביבו לז'נבה, שם עבד כצלם סטילס, עוזר צלם, צלם ועוזר במאי, בין השאר עם קלוד ללוש. ב-1973 הוא היה המפיק בפועל של הסרט Le Trois Cri, סרטו העלילתי הראשון של הבמאי איגאל נידאם. בשנת 1974, הוא היה המפיק בפועל של הסרט Les Divorcés (Le Haut Mal), סרט עלילתי שווייצרי בבימוי לואי גרוספייר, בהפקת ז'אן לואי מיסאר. בשנת 1975 כתב, ביים והפיק את סרטו העלילתי הראשון, "הבועה" (La Bulle), סרט שווייצרי שזכה לשבחי הביקורות. הסרט זכה בפרס "יונת הזהב" בפסטיבל סן-תומאס 1977. בשנת 1979 זכה למענק מהקרן לעידוד סרטי קולנוע ישראליים איכותיים לפיתוח תסריט לסרט בשם "החגיגה" (סרט שלא הופק לבסוף). בשנת 1984 ביים בישראל את הסרט "עדות מאונס", עם ענת עצמון ואורי גבריאל. בשנת 1988 ביים והפיק בפועל את הסרט "מקום ליד הים" בכיכובם של ענת צחור ואלון אבוטבול. הסרט היה הפקה ישראלית-צרפתית. צלם הסרט, ז׳אן בופטי, צילם קודם את סרט הפולחן "רוקמת התחרה" בכיכובה של איזבל הופר. צילומי הסרט הסתיימו בקיץ 1987, אולם הוא יצא לאקרנים רק כשנה אחר כך. בשנת 1997 הקים את חברת "Magora Productions" עם מרטין פיטוסי, חברה להפקות סרטי קולנוע וסרטי פרסומת. בשנת 2009 הוקרנה רטרוספקטיבה לסרטיו של רפאל רביבו בסינמטקים בתל אביב, ירושלים, חיפה. בשנת 2016 ביים והפיק את הסרט "אמור", שהיה מעומד לפרס אופיר. פרס "יונת הזהב", גרנד פרי של הפסטיבל הבינלאומי של סנט תומאס לשנת 1977. אתר האינטרנט הרשמי של רפאל רביבו רפאל רביבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רפאל רביבו, באתר AllMovie (באנגלית) רפאל רביבו, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים משה בן-שאול, תקוותו של רפאל רביבו, מעריב, 4 באוקטובר 1973 נחום ברנע, מסך בזבוז הכסף, דבר, 20 בנובמבר 1968 טלילה בן-זכאי, בועה אחת, אופנה אחת ואחד הוא 'גימפל תם', מעריב, 24 בנובמבר 1976 משה בן-שאול, בועת־סבון של רפאל רביבו, מעריב, 19 בפברואר 1976 זאב רב-נוף, הסיוט שנשאר, דבר, 10 בינואר 1977 טירת הקרנפים, "העולם הזה", גיליון 2052 מ-29 בדצמבר 1976, עמוד 40 גידי אורשר, המסך הגדול בא אל המסך הקטן, מעריב, 11 בינואר 1978 עירית שמגר, הקולנוע הישראלי מהמר על חייו, מעריב, 27 בדצמבר 1979 רחל נאמן, ביקורת - הישראלי המכוער 'עדות מאונס' - שחף, תל־אביב, כותרת ראשית, 31 באוקטובר 1984 עידית שחורי, מקום ליד יפו, מעריב, 26 ביוני 1988 מאיזבל הופר לענת צחור, חדשות, 27 במאי 1987 עירית שמגר, החיים אחרי הטראומה, מעריב, 23 ביוני 1987 רונית ויס ברקוביץ, דגל שחור - ״מקום ליד הים׳’ - קולנוע גורדון ,ת״א, חדשות, 23 ביוני 1988 יעל סגרסקי, ‏סדום ואמורה: יצאנו להביך את יוצרי "אמור", באתר "Time Out ישראל", 18 באוקטובר 2017 נירית אנדרמן, הסרטים "ג'נקשן 48" ו"סופת חול" בין המועמדים לפרס אופיר, באתר הארץ, 22 ביוני 2016
סנט וינסנט (פירושונים)

סנט וינסנט (באנגלית: Saint Vincent) הוא שם שמשמעו "וינסנט הקדוש" ומתייחס למספר קדושים נוצריים לאורך ההיסטוריה ודברים שנקראו על שמם האם התכוונתם ל... קדושים נוצריים וינסנט מסרגוסה – כומר וקדוש נוצרי יליד ספרד, פעל במאה ה-3 וה-4 וינסנט מלרין – נזיר וסופר שפעל בגאליה, פעל במאה ה-5 וינסנט פרר – נזיר ומיסיונר ספרדי, פעל במאה ה-14 וה-15 ונסן דה פול – כומר צרפתי, פעל במאה ה-17 מקומות סנט וינסנט – אי געשי בים הקריבי סנט וינסנט והגרנדינים – מדינה שהאי הוא אחד מחלקיה בית החולים סנט וינסנט - אחד משמותיו של בית החולים סן ונסן דה פול בנצרת שבישראל כף סנט וינסנט – לשון יבשה בדרום פורטוגל, ידועה גם כ"כף סאו ויסנטה" מנזר סנט וינסנט - מנזר בשכונת עין כרם בירושלים שבישראל שמשמש מעון לילדים החולים בשיתוק מוחין מפרץ סנט וינסנט – מפרץ באוסטרליה אישים סנט וינסנט (זמרת) – מוזיקאית, זמרת-יוצרת, שחקנית ומפיקה אמריקאית גרגואיר דה סנט וינסנט – מתמטיקאי וישועי פלמי עדנה סנט וינסנט מיליי – משוררת, מחזאית ופעילה אמריקאית ראו גם וינסנט סאו ויסנטה סן ויסנטה (פירושונים) סן ונסן
סן ונסן

סן ונסן (בצרפתית: Saint-Vincent) הוא שם צרפתי שמשמעו "ונסאן הקדוש" האם התכוונתם ל... ונסן דה פול – כומר וקדוש נוצרי צרפתי בית החולים סן ונסן דה פול – בית חולים בנצרת שבישראל מנזר סן ונסן דה פול – מנזר ומוסד צדקה קתולי בירושלים שבישראל ראו גם סנט וינסנט (פירושונים) סאו ויסנטה סן ויסנטה (פירושונים)
יובל לוין

יובל לוין (נולד ב־21 בספטמבר 2003) הוא שחקן כדורסל ישראלי המשחק בעירוני קריית אתא מליגת העל ובנבחרת העתודה בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטר. לוין גדל בחיפה ובגיל 6 הצטרף לבית הספר לכדורסל של בית"ר אחוזה שם שיחק עד כיתה ח. בכיתה ט עבר לקבוצת הנערים ב לאומית של מכבי חיפה ולאחר שנה עבר לאקדמיה של מכבי תל אביב שם שיחק במשך 3 שנים. בעונת 2021/2022 הצטרף לוין להפועל גליל עליון מליגת העל. במהלך העונה לא הרבה לקבל דק' בליגה, שותף ב-11 משחקים והעמיד ממוצע של 0.9 נק' ב-2.4 דק'. בליגה הבלקנית שותף ב-10 משחקים והעמיד 6.1 נק', 3.9 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות ב-14.6 דק'. לקראת עונת 2022/2023 חתם באליצור שומרון מהליגה הלאומית. בתום עונת 2023/24 נבחר לוין לחמישיית העונה בליגה הלאומית. ביוני 2024 חתם בעירוני קריית אתא מליגת העל. בקיץ 2022 זומן לוין לסגל נבחרת העתודה לאליפות אירופה במונטנגרו. באליפות שתף ב-2 משחקים בהם שיחק 6.8 דק' אך לא קלע. בקיץ 2023 היה חלק מסגל הקבוצה באליפות אירופה ביוון. לוין הוא בנה של כדורסלנית העבר רינת זלץ לוין. יובל לוין, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר eurobasket יובל לוין נבחר לחמישיית העונה בליגה לאומית Winner‏, בעמוד הפייסבוק של ליגה לאומית Winner ‏, 27 באפריל 2024 אור שקדי, ‏‏‏/ אחרי שנתיים באליצור שומרון: יובל לוין חתם בקרית אתא, באתר ספורט1, 30 ביוני 2024
אולימפיאדת השחמט 2024

אולימפיאדת השחמט ה-45 אורגנה על ידי פיד"ה והתקיימה בבודפשט, הונגריה, בין 10 ל־22 בספטמבר 2024. זאת האולימפיאדה הרשמית הראשונה שמתקיימת בהונגריה אחרי שהתקיימה שם האולימפיאדה הלא רשמית השנייה ב־1926. התחרות התקיימה ב־11 סיבובים בשיטה השווייצרית. משך המשחק הוא 90 דקות לכל אחד ל־40 המהלכים הראשונים, תוספת של 40 דקות לאחר מכן ובכל מהלך יש תוספת של 30 שניות. כל שחקן יכול להציע תיקו בכל שלב במשחק. כל נבחרת הייתה מורכבת מ־5 שחמטאים כאשר בכל סיבוב משחקים 4, מהם שנים בלבן ושנים בשחור. תוצאות 4 המשחקים מאוחדים לתוצאת הסיבוב. במקרה של תיקו 2–2 כל נבחרת מקבלת נקודה. במקרה של ניצחון הנבחרת המנצחת מקבלת 2 נקודות והמפסידה 0 נקודות. בתחרות משתתפות מספר שיא של נבחרות. בתחרות הפתוחה יש 196 נבחרות (מ־194 מדינות כאשר הונגריה המארחת שולחת 3 נבחרות), כולל לראשונה נבחרת פליטים. בתחרות הנשים מתמודדות 184 נבחרות (מ־182 מדינות כאשר הונגריה שולחת שתי נבחרות) כולל הופעה ראשונה באולימפיאדת השחמט לנשים של ליכטנשטיין, גרנזי, גרנדה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט קיטס ונוויס, איי הבתולה של ארצות הברית, סנט לוסיה, נאורו ואיי קיימן. נבחרת ישראל סיימה במקום ה־57 עם 12 נקודות (5+ 2= 4-). ישראל פתחה עם ניצחון על אתיופיה (4–0) במחזור הראשון. במחזורים השני והשלישי היא סיימה בתיקו נגד אירלנד ומונגוליה. במחזור הרביעי והחמישי שתי ניצחונות על אלבניה (4–0) וקולומביה (2.5–1.5). במחזור השישי היא הפסידה לראשונה לנבחרת אוזבקיסטן (1.5–2.5). במחזור השביעי היא ניצחה את איסלנד (3–1) במחזור השמיני והתשיעי הפסידה לקובה (1.5–2.5) ומולדובה (1.5–2.5). במחזור העשירי ניצחה את בנגלדש (3–1) והיא סיימה עם הפסד 1.5–2.5 לנבחרת טורקמניסטן המשתתפים הישראלים הגיעו לתוצאות הבאות: מקסים רודשטיין (מד כושר בתחילת התחרות: 2600) +6 =3 -1 עידו גורשטיין (2543) +3 =2 -4 תמיר נבאתי (2630) +5 =2 -3 (אחד הניצחונות היה טכני נגד בנגלדש) איליה סמירין (2575) +4 =1 -3 יבגני פוסטני (2577) +3 =3 -1 לאחר 8 מחזורים נבחרת ישראל סיימה במקום ה־13 עם 15 נקודות (7+ 1= 3-). ישראל פתחה עם שני נצחנות על סורינאם (3.5–0.5) ואלבניה (4–0). במחזור השלישי היא הפסידה לאוקראינה (1–3), תיקו מול מונקו ולאחריו ניצחון על סקוטלנד (3–1). במחזור השישי היא הפסידה לאוסטרליה (1.5–2.5). במחזור השביעי – התשיעי ניצחה שלוש נבחרות: איחוד האמירויות הערביות (3.5–0.5), קולומביה (3–1) ומקסיקו (4–0). במחזור העשירי היא הפסידה לבולגריה (1.5–2.5). במחזור ה־11 היא הייתה אמורה לפגוש את נבחרת איראן אולם הנבחרת האיראנית לא התייצבה ונבחרת ישראל זכתה בניצחון טכני (4–0) המשתתפות הישראליות הגיעו לתוצאות הבאות: מרסל אפרוימסקי (מד כושר בתחילת התחרות: 2408) 5+ 3= 2- מאשה קלינובה (2227) 4+ 4= 1- נוגה אוריאן (2187) 5+ 2= 2- רונית לוויטן (2137) 4+ 1= 3- דנה כוכבי (2009) 8+ 0= 0-. בעקבות הישגיה בתחרות, כוכבי השיגה כ-100 נקודות elo וזכתה במדליית זהב אישית בלוח המחליפות. מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת השחמט 2024 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת השחמט 2024 (באנגלית) תוצאות האולימפיאדה, מאתר chess-results.com הודעה על השתתפות נבחרת פליטים באולימפיאדת השחמט הודעה על הנבחרות שנרשמו תוצאות נבחרת ישראל בתחרות הפתוחה מאתר chess-results תוצאות נבחרת ישראל בתחרות לנשים מאתר chess-results
סן ויסנטה (פירושונים)

סן ויסנטה (בספרדית: San Vicente) הוא שם ספרדי שמשמעו "ויסנטה הקדוש" האם התכוונתם ל... אל סלוודור סן ויסנטה (אל סלוודור) – עיר באל סלוודור סן ויסנטה (מחוז) – מחוז באל סלוודור שהעיר סן ויסנטה היא בירתו סן ויסנטה (הר געש) – הר געש במחוז סן ויסנטה באל סלוודור ארגנטינה סן ויסנטה – עיר בפרובינציית מיסיונס בארגנטינה סן ויסנטה (בואנוס איירס) – עיר בפרובינציית בואנוס איירס בארגנטינה הפיליפינים סן ויסנטה (אילוקוס סור) – רשות מקומית בפרובינציית אילוקוס סור במחוז אילוקוס בפיליפינים סן ויסנטה (פלאוואן) – רשות מקומית בפרובינציית פלאוואן במחוז מימרופה בפיליפינים סן ויסנטה (קמרינס נורטה) – רשות מקומית בפרובינציית קמרינס נורטה במחוז ביקול בפיליפינים ספרד סן ויסנטה דה לה בארקרה – עיירה בקנטבריה בספרד שער סן ויסנטה – אנדרטה בעיר מדריד שבספרד פרו סן ויסנטה דה קנייטה – עיר בפרו צ'ילה סן ויסנטה דה טגואה טגואה – עיר בצ'ילה קולומביה סן ויסנטה (אנטיוקיה) – רשות מקומית במחוז אנטיוקיה בקולומביה סן ויסנטה דה צ'וקורי – רשות מקומית במחוז סנטנדר בקולומביה סן ויסנטה דל קגואן – רשות מקומית במחוז קקטה בקולומביה קוסטה ריקה סן ויסנטה דה מורביה – עיר בקוסטה ריקה ראו גם סנט וינסנט (פירושונים) סאו ויסנטה סן ונסן
קופה אמריקה נשים 2010

קופה אמריקה נשים 2010 (נקראה אז: אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 2010, בספרדית: Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 2010) הוא הטורניר השישי של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך באקוודור והתקיים מ-4 בנובמבר עד ה-21 בנובמבר 2010. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2011, שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה. באליפות זו לא נערכו משחקי נוקאאוט. הוחלט ש-10 הנבחרות יחולקו לשני בתים, וארבע הנבחרות שיסיימו במקום הראשון והשני יעפילו לבית הגמר - בו הנבחרת שתסיים את עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. נבחרת ברזיל, שניצחה את כל שבעת משחקיה, זכתה באליפות וקטפה את התואר בפעם החמישית בתולדותיה. בעקבות זכייתה היא העפילה ישירות לגביע העולם ביחד עם קולומביה, שסיימה במקום השני בבית הגמר.
עונת 1987/1988 בליגת המשנה ההולנדית

עונת 1987/1988 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-32 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה. בסיום עונה זו, ואלבייק, מאסטריכט ופיינדאם העפילו לליגה הראשונה. על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 16 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, גו אהד איגלס, פיינדאם ואקסלסיור רוטרדם. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה. הליגה חולקה ל-4 סבבי דירוג, סבב 1 בן 9 מש', סבב 2 בן 9 מש' סבב 3 בן 9 מש' וסבב 4 בן 9 משחקים כ-36 משחקים בסף הכל. בסיום כל סבב המדורגת ראשונה קיבלה כרטיס לפלייאוף הדירוג.
אילנה ללצ'וק

אילנה ללצ'וק (נולדה ב-13 ביולי 1971) היא במאית תיאטרון ישראלית, ומורה בכירה למשחק בסטודיו יורם לוינשטיין. ללצ'וק סיימה תואר ראשון במשפטים והייתה עורכת דין פלילית מצליחה, אך בגיל 31 החליטה לנצל את הכישורים התיאטרליים שהפגינה בהופעותיה בבתי המשפט ועברה ללמוד לימודי משחק בסטודיו של יורם לוינשטיין. עם סיום הלימודים נבחרה ב-2006 להוביל את המשלחת הישראלית לפסטיבל "אוליב", המפגיש במאים ושחקני תיאטרון מאגן הים התיכון לעבודה על סצנה אחת, המוצגת בגרסאות שונות בפני קהל. שקט חוגגים - הצגה שהופקה כחלק מהפעילות הקהילתית של סטודיו יורם לוינשטיין. ללצ'וק ביימה כסטודנטית שנה ג', לצד חברה ללימודים רועי רשף מליח. השניים עבדו עם נוער בסיכון משכונת התקווה, בשיתוף בית דני ובתמיכת הסוכנות היהודית. ההצגה נבחרה להשתתף בפסטיבל סתיו תיאטרוני, 2004 טרגדיה של טעויות - בימוי משותף עם רועי רשף מליח, זוכה מקום שני בפסטיבל סתיו תיאטרוני, 2005 חומוס כרוב אדום ועמבה - מחזה פרי עטה של ללצ'וק בהשתתפות קבוצת צעירי שכונת התקווה בהנחייתה של ללצ'וק. פסטיבל סתיו תיאטרוני, 2007 קולו של גורל - מאריה קאלאס, טרגדיה יוונית - מופע יחיד של הזמרת עדי עציון-זק. מוזיאון תל אביב, 2007 מקום לדאגה - תיאטרון תנועה המספר את סיפורם של ילדים שסבלו במהלך ילדותם מהתעללויות קשות ואיבדו את שפיותם, בהשתתפות קבוצת נוער בסיכון. תיאטרון החאן, פסטיבל סתיו תיאטרוני 2008 ציד המכשפות - עיבוד למחזה של ארתור מילר בשילוב וידאו ארט, בכיכובם של דניאל מורשת ושחקני שנה ג'. יורם לוינשטיין 2018 נל גוין - מחזמר על חייה של שחקנית התיאטרון הראשונה בתיאטרון האנגלי. יורם לוינשטיין, 2021 עבודה נקייה - בימוי למחזה מקורי של מתן בן עמי. יורם לוינשטיין 2022 יחסים מסוכנים - מחזה של כריסטופר המפטון בתרגום ועיבוד של אלי ביז'אווי. יורם לוינשטיין, 2022 מיכאלה (2004) רגליים קרות (2006) ריקוד מסוכן (2007) הכתובה (2008) אילנה ללצ'וק, ברשת החברתית פייסבוק אילנה ללצ'וק, ברשת החברתית אינסטגרם אילנה ללצ'וק, סרטונים בערוץ היוטיוב אילנה ללצ'וק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רותי זוארץ, ‏להפסיק את המלחמה ב-7 שפות, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2006 תיאטרון - שקט חוגגים, באתר www.habama.co.il חומוס כרוב אדום ועמבה – בהשתתפות קבוצת צעירי שכונת התקווה | יורם לוינשטיין, באתר www.studioact.co.il קולו של גורל, באתר www.news1.co.il מקום לדאגה – בהשתתפות קבוצת נוער בסיכון | יורם לוינשטיין, באתר www.studioact.co.il ציד המכשפות כאז כן היום, באתר www.news1.co.il סיפורה של נל גוין, באתר www.news1.co.il מתן בן עמי, באתר איילה ברק יחסים מסוכנים - בסטודיו יורם לוינשטיין, באתר allevents.in
כתובת מצובה

כתובת מצובה או כתובת מעצוב היא כתובת פיניקית שנמצאה במצובה, ומתייחסת לבניית סטיו מקודש בשנת 221 לפנה"ס. על־סמך ההתייחסות למקדש בכתובת, מקורה המשוער הוא מהעיר חמון, כ־6 ק"מ צפונה. בקטלוג כתובות אום אל־עמד (היא חמון העתיקה) של דאננד ודורו, מספרה הוא iv. הכתובת ידועה כ־KAI 19. תוכנה הוא: ערפת כברת מצא שמש וצ פלי אש בנ האלם מלאכ מלכ עשתרת ועבדי בעל חמן לעשתרת באשרת אל חמן בשת 𐤘 𐤛 𐤛 לפתלמיס אדן מלכם האדר פעל נעם בן פת למיס וארסנאס אלן א[ח] ים שלש חמשם שת לעם [צר] כמאש בנ אית כל אחרי [המק] [דש]ם אש בארץ לכן לם ל[סכר] [ושם נעם עד] עלם נחום סלושץ פירש את הכתובת כ”סטיו כביר (מפאת) מוצא שמש וצפוֹנו/צפוּנו/מערבו אשר בנו אילי (הארץ) מלאכי (הזוג האלוהי) מלך־עשתרת ועבדי בעל חמן לעשתרת בחצר (הקודש של) האל חמן בשנת 26 לתלמי אדון מלכים האדיר פועל נועם בן תלמי וארסנאס האלים האחים, בשנת שלוש וחמישים לעם צר, כמו אשר בנו את כל המקדשים האחרים בארץ להיות להם לזכר ולשם נעים/נועם עד עולם.”. תלמי הנזכר בכתובת הוא תלמי השלישי, בנם של תלמי השני (פתלמיס בכתובת) וארסינואי הראשונה (ארסנאס בכתובת), שתוארו "Εὐεργέτης" (המיטיב) תורגם לפיניקית כ"פעל נעם" (פועל נועם, עושה טוב). גם התואר "האלים האחים" (אלן א[ח]ים בכתובת) היא על־פי התואר היווני θεὥν ὰδελφῶν. שנת 26 למלכות תלמי השלישי, היא 221 לפנה"ס, תואמת את שנת 53 למניין המשטר החדש שיוסד בצור ב־274/275 לפנה"ס. כתובות חמון רשימת כתובות כנעניות וארמיות Clermont-Ganneau, Charles Simon, Deux inscriptions phéniciennes inédites de la Phénicie propre, 1887 George Albert Cooke, A Text-book of North-Semitic Inscriptions: Moabite, Hebrew, Phoenician, Aramaic, Nabataean, Palmyrene, Jewish, 1903, no. 10 מדיה וקבצים בנושא כתובת מצובה בוויקישיתוף stèle (AO 1440), באתר מוזיאון הלובר TSSI, III, inscription 31 Dunand, M.; Duru, R. (1962). Oumm el-'Amed: une ville de l'époque hellénistique aux échelles de Tyr ... Oumm el-'Amed: une ville de l'époque hellénistique aux échelles de Tyr (בצרפתית). Librairie d'Amérique et d'Orient. נבדק ב-2021-12-11. נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 44-45