laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עילאר

עילאר (בערבית: عِلار) היא עיירה פלסטינית בנפת טולכרם בצפון יהודה ושומרון, הממוקמת כ-10 ק"מ צפונית-מזרחית לטולכרם, ו-25 ק"מ ממזרח לנתניה. היא גובלת בעתיל ממערב, בכפר ראעי ממזרח וחרמש מצפון. על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הפלסטינית, בעילאר התגוררו 6,190 תושבים בשנת 2007. 6.6% מכלל האוכלוסייה בכפר היו פליטים בשנת 1997. שטח הכפר הוא כ-14,000 דונמים (14 קילומטרים רבועים). הצפיפות היא 440 נפש לקמ"ר. בכפר נמצאו שרידי חרס מתקופות הברזל, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, המוסלמית וימי הביניים. בתקופת הצלבנים (שנת 1200) הכפר נודע בשם "אלאר". בשנת 1265 הכפר הוזכר כבין האחוזות שהסולטאן ביברס העניק לאמיריו לאחר שגירש את הצלבנים. כל הכפר הוענק לאמיר סייף אלדין קושטימור אל-עג'מי. בשנת 1596 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) עילאר מופיע ברישומי המס העות'מאנים כחלק מנפת (נהיה) ג'בל שאמי, שבמחוז (ליוה) שכם. בכפר התקיימו 41 משקי בית, כולם מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים ובהם חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, כוורות ועזים, בנוסף על מס הג'יזיה ועל הכנסות מזדמנות. בסך הכל תושבי הכפר שילמו 5,074 אקצ'ות. כל המיסים הועברו לוקף המקומי. בשנת 1838 עילאר צוין ככפר ברובע א-שרעוויה א-שורקייה (המזרחי), צפונית לשכם. המפקד האוכלוסין בשנת 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנה הכפר 835 תושבים - כולם מוסלמים, מספר זה גדל במפקד 1931 ל-1,047 תושבים, ב-268 בתים. בסקר הכפרים של 1945 אוכלוסיית עילאר הייתה 1,450, כולם מוסלמים, עם 13,981 דונם אדמה על פי סקר קרקעות ואוכלוסיות רשמי. 4,432 דונם היו מטעים וקרקע להשקיה, 5,431 שימשו לדגנים, ואילו 33 דונם היו אדמות בנויות (עירוניות). בשנת 1961 אוכלוסיית עילאר מנתה 2,499 תושבים. מדיה וקבצים בנושא עילאר בוויקישיתוף "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-12-10. נבדק ב-2010-06-16. {{cite web}}: (עזרה) Palestinian Central Bureau of Statistics. Zertal, 2016, pp. 419-421 Ibn al-Furat, 1971, pp. 81, 209, 249 (map) Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 126 Robinson and Smith, 1841, vol. 3, 2nd Appendix, p. 129 Barron, 1923, Table XI, Sub-district of Tulkarm, p. 27 Mills, 1932, p.55 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 20 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 75 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 125 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 175 Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 14
.uy

‎.uy היא סיומת האינטרנט (ccTLD) באורוגוואי. ניתן לרשום שמות דומיינים ברמה שנייה או ברמה שלישית. .com.uy: עבור חברות מסחריות (נדרש איש קשר מקומי לחיוב עבור נרשמים זרים). .edu.uy: עבור גורמי חינוך מקומיים. .gub.uy: לגופים ממשלתיים מקומיים. .net.uy: לספקי שירותי אינטרנט מקומיים. .mil.uy: לצבא המקומי. .org.uy: עבור עמותות. מדיה וקבצים בנושא .uy בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .uy מידע אתר הרשמה מתחת לדומיינים אחרים של .uy ברמה שנייה ראיון עם האחראי הטכני לתחומי .uy (בספרדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט ובנושא אורוגוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
.kn

‎.kn הוא הדומיין ברמה העליונה של קוד המדינה באינטרנט (ccTLD) עבור סנט קיטס ונוויס. הוא מנוהל על ידי אוניברסיטת פוארטו ריקו, המנהל המרכזי. הרשמות מותרות ישירות ברמה השנייה, וישנם גם מספר רישומים ברמה שלישית מתחת לשמות אלה ברמה השנייה: com.kn: מסחרי (ללא הגבלה). net.kn: רשתות (ללא הגבלה). org.kn: ארגונים (ללא הגבלה). edu.kn: מוסדות חינוך. gov.kn: מוסדות ממשלתיים. מדיה וקבצים בנושא .kn בוויקישיתוף IANA .kn באתר IANA. Dot KN הרישום. IANA — .kn Domain Delegation Data, www.iana.org ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
.nato

הדומיין .nato היה תחום ברמה העליונה (TLD) במערכת שמות הדומיינים (DNS) של האינטרנט. התחום התווסף בסוף שנות ה-80 על ידי מרכז המידע ברשת לשימוש בנאט"ו, ארגון האמנה הצפון-אטלנטית, בהתבסס על הרציונל שאף אחד מהתחומים העליונים שהיו קיימים אז לא שיקף באופן הולם את מעמדו כארגון בינלאומי, אולם זמן קצר לאחר תוספת זו הציע פאול מוקפטריס, מעצב ה-DNS, לנציגי נאט"ו כי nato.int תהיה בחירה טובה יותר. ה-TLD .int נוצר לשימוש בארגונים בינלאומיים, ונאט"ו עברה לשימוש ב-nato.int. בעקבות חוסר שימוש, ה-TLD nato נמחק ביולי 1996. אתר האינטרנט הרשמי של .nato ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Chasing After You

Chasing After You (בעברית: רודף אחרייך או רודפת אחריך) הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי האמריקאי ראיין הרד, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, כסינגל מתוך האלבום, Pelago. השיר הגיע למקום ה-39 במצעד השירים הדיגיטליים הקנדיים וקיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה. השיר נכתב על ידי ברינלי אדינגטון וג'רי פלאוורס והופק על ידי טדי ריימר וארון אשויס. ראיין הרד הצהיר כי: "הרגשתי ממש מבורך שזה נפל עליי לפני כמה שנים. היינו על חוף הים באיי קיימן – אני חושב שזה היה הטיול הראשון שעשינו אי פעם – ומארן הייתה כזו, 'אני רוצה לשיר איתך את השיר הזה'. לבסוף, החלטנו להקליט אותו יחדיו". בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-8.7 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי טי קיי מקמי, והועלה לערוץ היוטיוב של ראיין הרד ב-12 בפברואר 2021, בשידור חי בסמוך לצאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את הרד מנגן בגיטרה לבדו בחדר המואר במנורות. בהמשך, הסצנה מתחלפת והוא מתיישב על כיסא כשמוריס עצמה חגה סביבו והשניים שותים משקה אלכוהולי. נכון לאפריל 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2 מיליון צפיות. מידע על הסינגל "Chasing After You" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Chasing After You" באתר יוטיוב מידע על השיר "Chasing After You" באתר ספוטיפיי Ryan Hurd & Maren Morris – Chasing After You (באנגלית), נבדק ב-2021-04-02 "Maren Morris Chart History (Canadian Digital Song Sales)". Chasing After You (with Maren Morris), נבדק ב-2021-04-02 Ryan Hurd and Maren Morris Talk Making Beautiful Music With Sexy New Duet, 'Chasing After You', Billboard (באנגלית) Ryan Hurd, Maren Morris - Chasing After You (Official Video), נבדק ב-2021-04-02 Chasing After You - Single by Ryan Hurd & Maren Morris (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-04-02 Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
אלכס מקמילן

ג'ון אלכסנדר מקמילן השלישי (באנגלית: John Alexander McMillan III; נולד ב-9 במאי 1932) הוא פוליטיקאי לשעבר אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שייצג במשך עשור בין השנים 1985–1995 את מחוז הקונגרס התשיעי של מדינת קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית. מקמילן נולד בשארלוט, עיר הבירה של קרוליינה הצפונית, וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון וודברי ופורסט שבעיירה אורנג' בווירג'יניה. בשנת 1954 השלים באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל לימודי תואר ראשון בהיסטוריה, וב-1958 קיבל תואר שני מאוניברסיטת וירג'יניה. בעת היותו סטודנט באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל היה חבר באחווה סיגמא אלפא אפסילון. כמו כן, בשנים 1954–1956, היה קצין מודיעין מיוחד בצבא ארצות הברית. בתום שירותו בכוחות המזוינים של ארצות הברית, עבד מקמילן בעולם בנקאות ההשקעות. מ-1970 עד 1976 היה סמנכ"ל כספים בחברה "Ruddick Corp", ובין השנים 1977–1983 היה מנכ"ל רשת הסופרמרקטים "האריס טיטר" (Harris Teeter). בטרם נבחר אל הקונגרס של ארצות הברית בבחירות 1984, היה מקמילן חבר במועצת הנציבים של מחוז מקלנבורג ולאחר מכן כיושב ראש מועצת השירותים החברתיים של המחוז. משנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בנובמבר 1984, מקמילן הושבע לתפקידו בראשית ינואר 1985. אחרי חמש תקופות כהונה בבית הנבחרים, הוא בחר שלא להתמודד מחדש בבחירות אמצע הכהונה ב-1994. אחרי פרישתו מהקונגרס היה במשך שלוש שנים חבר בסגל "המצודה" (The Citadel), האקדמיה הצבאית של קרוליינה הדרומית. אלכס מקמילן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אלכס מקמילן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
תלפית (נפת שכם)

תַּלְפִית (בערבית: تلفيت) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם, כ-21 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העיר שכם, נמצא מערבית לקוצרה, מדרום לקבלאן, ומערבית לו נוסדה שכונת "פלגי מים" ביישוב עלי. הכפר נמצא בגובה של כ-670 מ' מעל פני הים. לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, 97% מאדמות הכפר הוגדרו כשטח B, ואילו 3% הנותרים הוגדרו כשטח C. על פי מפקד האוכלוסין הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), היא מנתה 3,591 תושבים בשנת 2017. לדברי וילנאי - מקור השם אינו ידוע. עם זאת ישנן מספר סיבות אפשריות לשם: השם הוא עיוות של "תל בית" (تل بيت), כלומר: תל הבית. השם הוא עיוות של "תל אל-בייד'" (تل البيض כלומר תל הביצים. הנרטיב הפופולרי: השם "תל פִית" (تل فيت) כי פית היה שמו של מפקד רומי ששלט באזור זה. בכפר נמצאו חרסים מתקופות הברזל, הפרסית, הביזנטית והאיובית. כן נמצאו גם חרסים מהתקופה הממלוכית. ההיסטוריון ריינהולד רריכט הציע לזהות את תלפית עם הכפר טרפין, שהוזכר בטקסט צלבני משנת 1154, אך חוקר מאוחר יותר (פליקס-מארי אבל) העדיף לאתר את הכפר מצפון לביר זית. החוקר ישראל פינקלשטיין חיזק טענה זו. במפת הקרן לחקר ארץ ישראל שיצאה לאור בשנת 1882 צוין כי המקום דומה לקבלאן, המתואר ככפר בגודל בינוני על אדמה גבוהה, מוקף בעצי זית. לתלפית סופקו מים מבאר בשם עין תלפית. בשנת 1596 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית) בכפר התקיימו 12 משקי בית. על פי סקר שנערך בשנת 1945, שטח הכפר הוא 6,258 דונם. מהם 6 דונם מושע. מתוך שטח זה, היישוב היה בנוי על כ- 49 דונם, 4,537 דונם היו מעובדים ועוד 1,672 דונם היו אדמות בור. עם השנים ולאור גידול האוכלוסייה בכפר, השטח הבנוי גדל באופן משמעותי ולכיוונים שונים. בשנת 1596 (תחת שלטון האימפריה העות'מאנית), תושבי הכפר שילמו שיעור מס קבוע של 33.3% על גידולים חקלאיים ובסך הכל שולמו לשלטונות כ-1,500 אקצ'ות. מדיה וקבצים בנושא תלפית בוויקישיתוף Palmer, 1881 p. 245 Talfit Village Profile, ARIJ, p. 4 Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS), Preliminary Results of the Population, Housing and Establishments Census, 2017, 2018 זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 8137 , تلفيت - قضاء نابلس - תלפית - נפת שכם, PalQura - אנציקלופדיה לכפרים הפלסטיניים Finkelstein et al, 1997, p. 655 Röhricht, 1887, p. 213 Abel, 1928:52, cited in Finkelstein et al, 1997, p. 655 Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 288 , تلفيت - Talfit (טלפית), Palestine Remembered, 2007 Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Nablus, p. 25 Mills, 1932, p. 65 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 19 Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 25 2007 PCBS Census. Palestinian Central Bureau of Statistics. p. 110. Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 61 Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 158 Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 133
גבעת פוינטר

גבעת פוינטר (באנגלית: Poynter Hill) היא גבעה בולטת, בצד המערבי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. גובהה של הגבעה 825 מטרים מעל פני הים. הגבעה ממוקמת 15 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מכף קיילמן. מעבר ההרים אוכף פוינטר, שרוחבו 700 מטרים, מפריד גבעות פוינטר, לבין פסגות אייבורי. הגבעה מופתה לראשונה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פולקנד, משלחת הסקר יצאה ממפרץ התקווה לחקר ומיפוי האזור. שמה של הגבעה ניתן לה בשנת 1950 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הגבעה נקראת על שם צ'אלרס ויליאם פוינטר (Charles William Poynter), מהצי המלכותי הבריטי, עוזר-רב חובלים (מאסטרז מייט (Master's Mate)) או עוזר חובל ראשי (מידשיפמן (Midshipman)), שליווה את אדוארד ברנספילד על הבריג "ויליאמס" (Williams) בינואר 1820 כאשר ברנספלד גילה וחקר את איי שטלנד הדרומיים ואת מצר ברנספילד. גבעת פוינטר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית גבעת פוינטר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה גבעת פוינטר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה לפי מקור אחר גובהה של הגבעה 950 מטרים מעל פני הים. מידע גאוגרפי על אוכף פוינטר
ג'ון דיבלר

ג'ון קית' דיבלר (באנגלית: Jon Keith Diebler; נולד ב-22 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע. דיבלר החל את דרכו בכדורסל כששיחק עם אחיו הבכור ג'ייק בנבחרת התיכון שלהם, תיכון פוסטוריה, עבור אביהם קית' דיבלר אשר היה מאמן הקבוצה. דיבלר עבר לתיכון סנדוסקי לאחר שאביו קיבל שם את משרת המאמן. בעונת הג'וניור שלו, הוא קלע 77 נקודות בניצחון 100–105 על תיכון טיפין קולומביאני. בעונתו השנייה של דיבלר, הוא זכה עם התיכון באליפות המדינה. בעונתו האחרונה, הוא העמיד ממוצעים של 41.2 נקודות, 12.3 ריבאונדים ו-6 אסיסטים למשחק. דיבלר סיים את הקריירה שלו בתיכון עם 3,208 נקודות, יותר ממרבית מגדולי התיכונים באוהיו, לוק קנארד (2,977), לברון ג'יימס (2,646), ג'רי לוקאס (2,438) וג'ים ג'קסון (2,328). דיבלר נבחר ל"מר כדורסל של אוהיו", לאחר שהוביל את נבחרת התיכון שלו לאליפות. במהלך ניסיון לייאפ ברבע האחרון של משחק האליפות האזורית שבר דיבלר את האף, אך הוא חזר למשחק הגמר של המדינה וקלע 48 נקודות בהפסד בשתי נקודות לתיכון דייטון דאנבר. זה היה כמות הנקודות השלישית בגודלה אי פעם לשחקן במהלך משחק גמר בתיכונים באוהיו. דיבלר דורג בארבעה כוכבים על פי יכולתו בתיכונים, כרכז ה-14 בטיבו וכשחקן ה-60 הטוב ביותר במחזור הגיל שלו. בקריירת המכללות שלו, שיחק דיבלר באוניברסיטת המדינה של אוהיו במשך ארבע שנים. ב-13 במרץ 2010, עקף דיבלר את ג'אמר באטלר בשלשות במהלך הקריירה באוהיו. דיבלר שיחק בעונתו השלישית 37.2 דקות בממוצע למשחק. ב-1 במרץ 2011, הוא קלע 10 שלשות רצופות ללא החטאה וסיים עם 10 מ-12 לשלוש, כששבר את שיא השלשות באוהיו למשחק. ב-6 במרץ 2011, דיבלר קלע 7 שלשות, וסיים עם 27 נקודות מול אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. דיבלר פתח בחמישייה ב-115 משחקים מהלך תקופתו במככלות, כולל כל משחק מאז עונתו השנייה. ב-6 ביוני 2011, דיבלר נסע לפורטלנד, על מנת להשתתף באימוני קדם עונה עם פורטלנד טרייל בלייזרס. לאחר מכן נבחר דיבלר על ידי פורטלנד בסיבוב השני בדראפט ה-NBA ‏2011. ב-20 ביולי 2012, זכויות השחקן של דיבלר עברו ליוסטון רוקטס. ב-22 בינואר 2019, זכויותיו עברו לשיקגו בולס. באוגוסט 2011, חתם דיבלר לעונה בפאניוניוס מהליגה היוונית. ב-25 ביולי 2012, הוא עבר לפינאר קרשיאקה מהליגה הטורקית. עם קרשיאקה הוא זכה באליפות טורקיה בשנת 2015. ב-23 ביולי 2015, הוא חתם לעונה באנאדולו אפס. ב-8 ביולי 2016, חתם דיבלר בגלאטסראיי. ב-23 ביוני 2017, חתם דיבלר לעונה בבשיקטש. בבישקטש הוא קלע 11.5 נקודות בממוצע למשחק בליגת האלופות. ב-18 באוגוסט 2018, חתם דיבלר לעונה בדרושפאקה אשר שיחקה ביורוליג. ב-6 בספטמבר 2020, חתם דיבלר בהפועל תל אביב מהליגה הישראלית. מדיה וקבצים בנושא ג'ון דיבלר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג יעקב מאיר, ג'ון דיבלר חתם בהפועל ת"א, באתר ישראל היום, ‏6 בספטמבר 2020
קנאנגה

קנאנגה, (בצרפתית: Kananga, בעבר נקראה לולובאורג או לולואבורג) היא עיר הבירה של מחוז קסאי-מרכז ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. זהו האזור העירוני הרביעי המאוכלס ביותר במדינה, עם אוכלוסייה שנאמדות ב-1,458,000 נפשות (2020). שטח העיר הוא כ-743 קילומטרים רבועים והצפיפות היא כ-1,700 נפש לקמ"ר. הגובה המוערך של העיר הוא כ-600 מטרים מעל לפני הים. האקלים המקומי הוא אקלים סוואנה טרופי. העיר שוכנת ליד נהר לולואה, יובל של נהר קסאי ומסילת הברזל אילבו-לובומבאשי. העיר נחשבת למרכז מסחרי ואדמיניסטרטיבי חשוב, ובה שוכן נמל התעופה של קנאנגה. העיר הוקמה בשנת 1884. מדיה וקבצים בנושא קנאנגה בוויקישיתוף קנאנגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכינות קדם-צבאיות ארז

מכינות הקדם-צבאיות ארז היא רשת מכינות קדם צבאיות אורבניות הפועלות ברחבי ישראל. את המכינות מפעילים בשיתוף תנועת אחריי! והסוכנות היהודית, ועמותת צימאון. רשת מכינות "ארז" היא רשת המכינות החצי שנתיות הגדולה בישראל ומונה שבע מכינות וכ-350 חניכים בשנה.[דרוש מקור] התכנית מיועדת למועמדים לגיוס לצה"ל, בוגרי כיתה י"ב, המעוניינים בהכנה לשירות משמעותי בצה"ל. בכל מכינה לומדים בין 30 ל-70 חניכים המחולקים לקבוצות. תוכנית הלימודים מתנהלת כולה בעברית למעט במכינה המעורבת בה התכנים מועברים בעברית אך נלמדת השפה הערבית. התכנית פועלת באמצעות דחיית הגיוס, החל מחודש אוגוסט עד לחודש פברואר. במכינה מפתחים החניכים כישורי מנהיגות ומודעות חברתית באמצעות הובלת פרויקטים חינוכיים וחברתיים בשכונה, לצד לימודים פורמליים בהיסטוריה, פוליטיקה, הכרת הארץ ויהדות. חניכי התכנית מוכווונים לשירות צבאי משמעותי ובכללו לתפקידי פיקוד וקצונה. ברשת קיימות מכינות הפזורות בערים מרכזיות בישראל ומשולבות בחיי העיר תוך תרומה קהילתית: מכינת ארז ירושלים - מבשרת ציון מכינת ארז אור יהודה מכינת ארז באר שבע מכינת ארז לוד מכינת מושב תרום – מכינה לציבור החרדי. מכינת ארז בשלומי מכינת כפר יונה מכינת תפארת הארזים מדיה וקבצים בנושא מכינות קדם-צבאיות ארז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכינות קדם-צבאיות ארז מכינות ארז, באתר הסוכנות היהודית על המכינה באתר מכינת אור יהודה
פתיוטיס

פתיוטיס (ביוונית: Φθιώτιδα) היא אחת מהיחידות האזוריות של יוון. חלק מהאזור המנהלי של מרכז יוון. בירתה היא העיר לאמיה. גובלת במפרץ מאלי ממזרח, בויאטיה ופוקיס בדרום, אטוליה-אקרנאניה בדרום מערב, אבריטניה במערב, היחידה האזורית קרדיצה והיחידה האזורית לריסה בצפון ומגסיה בצפון מזרח. השם מתוארך לתקופות קדומות. המקום ידוע בעיקר כביתו של אכילס. פתיוטיס נמצאת בקו החוף הצפוני והדרומי של מפרץ מאלי, בכניסה לים האגאי. נכנסת אל פנים היבשה לכיוון מערב לאורך עמק נהר הספרצ'יוס. בדרום חלקו העליון של עמק צפיס. ישנם מספר רכסי הרים בפתיוטיס: האותרי בצפון מזרח, טימפריסטוס במערב, ורדוסיה בדרום מערב, אוטה בדרום וקלידרומו בדרום מזרח. "פתיוטיס" פירושו "חבל פתיה", שהיה האזור הדרומי ביותר של תסליה העתיקה סביב פרסלוס וביתו של אכילס. בתקופה הקלאסית התייחס גם לאזור פתיוטיס אכאה, הגובל בפתיוטיס טאטאליאן מדרום וממזרח. פתיוטיס אכאה הוא החלק הצפוני של היחידה האזורית פתיוטיס הנוכחית והחלק הדרומי של מגנסיה הנוכחית. החלק הדרום-מזרחי של פתיוטיס הנוכחית היה האזור הקדום לוקריס, והחלק הדרום-מערבי היה מאליס העתיקה ואייניס. E65, S, Cen., NE הכביש הלאומי יווני 1 / E75, SE, E, Cen., NE הכביש הלאומי יווני 3, SE, S, Cen., N הכביש הלאומי היווני 27, S, Cen. הכביש הלאומי היווני 38, W, Cen. היחידה האזורית פתיוטיס מחולקת לשבע עיריות: (המספרים לפי המפה). לאמיה (1) אמפיקליה-אלתיה (2) דומוקוס (3) לוקרוי (4) מקרקומי (5) מולוס-אגיוס קונסטנטינוס (6) סטילידה (7) המחוזות פתיוטיס ופוקיס נוצר בשנת 1845. בשנת 1947 חולק מחוז זה לחלק דרומי - פוקיס ולחלק צפוני - פתיוטיס. כחלק מרפורמת ממשלת קליקראטיס ב-2011, נוצרה היחידה האזורית פתיוטיס מתוך המחוז לשעבר פתיוטיס (ביוונית). המחוז היה בעל אותו שטח כמו היחידה האזורית הנוכחית. במקביל, אורגנו העיריות מחדש, על פי הטבלה להלן. מחוז דומוקוס - דומוקוס מחוז פתיוטיס - לאמיה מחוז לוקריס - אטאלנטי תאנוס ליבדיטיס (1934–2005) דימיטריוס הולבס לאמיה FC יוניקוס למיאס  מדיה וקבצים בנושא פתיוטיס בוויקישיתוף "Kallikratis reform law text" (PDF).
יחסי פורטוגל–תאילנד

יחסי פורטוגל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין פורטוגל לבין ממלכת תאילנד. היחסים בין פורטוגל לתאילנד החלו במהלך המאה ה-16. פורטוגל הייתה האומה האירופית הראשונה שיצרה קשר עם סיאם, בשנת 1511 בתקופת איוטהאיה. מתיישבים פורטוגזים רבים הפכו לשכירי חרב של ממלכת איוטהאיה. בשנת 1538 בתקופת שלטונו של המלך טשארצ'אצ'ה צעדו 120 חיילים פורטוגלים עם המלך במערכה נגד אויביו וזכו לזכויות מסחריות ומגורי מגורים באיוטהאיה. הפורטוגלים הפכו לסוחרים זרים דומיננטיים, והקימו נוכחות בבירה. סוחרים פורטוגלים הציגו כלי נשק וכן סחורות מהעולם החדש, שהשפיעו על המטבח התאילנדי, השפה והתרבות. אף על פי שההשפעה מעבר לים של פורטוגל פחתה בהדרגה מהמאה ה-17, היא שמרה על קשרים עם סיאם. שגרירות פורטוגל בבנגקוק, שהוקמה בשנת 1820, היא הנציגות הדיפלומטית הוותיקה ביותר במדינה. בניגוד למעצמות אירופיות אחרות, שסיאם נאבקה בשאיפותיהם הקולוניאליות במהלך המאה ה-19, היחסים של סיאם עם פורטוגל היו ידידותיים במידה רבה. שתי המדינות שדרגו את משלחותיהן למעמד שגרירות בשנת 1964, ותאילנד הקימה שגרירות קבועה בליסבון בשנת 1981. כיום שתי המדינות חולקות כמות קטנה של פעילויות סחר, תיירות ותרבות. מתיישבים פורטוגלים הקימו קהילה גדולה באיוטהאיה, שם הוקם רובע פורטוגלי נרחב מדרום לעיר. לאחר נפילת איוטהאיה בשנת 1767, התאספו הפורטוגלים בשלושה מקומות בבנגקוק: סביב כנסיית ההתעברות ללא רבב באזור סמסן, כנסיית סנטה קרוז בקודי צ'ין וכנסיית המחרוזת הקדושה בטלט נוי. צאצאיהם נטמעו בהדרגה בחברה התאילנדית, אם כי הקהילה, במיוחד בקודי צ'ין, עדיין שומרת על זהות ייחודית. פורטוגל מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה בצ'יאנג מאי. תאילנד מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון. מדיה וקבצים בנושא יחסי פורטוגל–תאילנד בוויקישיתוף https://ayutthaya-history.com/Settlements_Portuguese.html https://ayutthaya-history.com/Settlements_Portuguese.html National Discovery Museum Institute, Museum Siam Department (2012). Five centuries of Thailand-Portugal relations: god, greed, and gold: the ultimate quest (בתאית and אנגלית). National Discovery Museum Institute. נבדק ב-15 בפברואר 2018. {{cite book}}: (עזרה) de Mendonha e Cunha, Helder (ביולי 1971). "The 1820 Land Concession to the Portuguese" (PDF). Journal of the Siam Society. 59 (2). נבדק ב-13 בפברואר 2018. {{cite journal}}: (עזרה) Royal Thai Embassy, Lisbon (בדצמבר 2012). คู่มือคนไทยในโปรตุเกส [Manual for Thais in Portugal] (PDF) (בתאית). Royal Thai Embassy, Lisbon. ISBN 978-974-7709-88-9. נבדק ב-15 בפברואר 2018. {{cite book}}: (עזרה) Pichitmarn, Parisa (10 באוקטובר 2017). "From Porto with love". Bangkok Post (באנגלית). נבדק ב-15 בפברואר 2018. {{cite news}}: (עזרה) Odjai, Phoruethai; Chitchang, Kanitha (2015). "ความสืบเนื่องและการเปลี่ยนแปลงทางวัฒนธรรมของชาวไทย เชื้อสายโปรตุเกส: กรณีศึกษาชุมชนวัดซางตาครู้ส ย่านกุฎีจีน กรุงเทพมหานคร" [Continuity and change of Thai-Portuguese culture: A case study of Santa Cruz (Gudichin) Community in Bangkok]. Journal of Interdisciplinary Research: Graduate Studies (בתאית). 4 (1): 31–39. ISSN 2286-7252.
קיסנגני

קיסנגני (בצרפתית: Kisangani, לשעבר סטנליוויל - Stanleyville) היא עיר הבירה של מחוז טשפורו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. זהו האזור העירוני החמישי המאוכלס ביותר במדינה, עם אוכלוסייה מוערכת של כ-1,261,000 נפשות (2020). זוהי גם הגדולה שבערים השוכנות בחורשות הטרופיות של קונגו. שטח העיר הוא כ-1,910 קילומטרים רבועים והצפיפות היא כ-839 נפש לקמ"ר. גובה העיר הוא כ-447 מטרים מעל פני הים. העיר ממוקמת כ-1,300 מיל (2,100 קילומטרים) משפך נהר קונגו. קיסאנגני הוא הנמל היבשתי החשוב ביותר במדינה אחרי קינשאסה. העיר הייתה הבירה המסחרית של צפון קונגו מאז סוף המאה ה-19. קיסאנגני ממוקמת במיקום אסטרטגי בצומת הנהרות קונגו, צ'ופו ולינדי ובפרשת דרכים בין מזרח ומערב קונגו. מיקום זה סייע לעיר לגדול ולהיחשב כעיר סחר משמעותית באזור. העיר מהווה מרכז להפקות טלוויזיה, רדיו, תיאטרון, קולנוע, מולטימדיה ופרסום מודפס ברמה לאומית. חיי הלילה של החוף בעיר משכו תושבים ותיירים רבים מאוד. כעיר במרכז אפריקה, קיסנגני חולקת מאפיינים תרבותיים רבים עם שאר היבשת. יש לה מסורת של הפקת ג'אז אפריקאי, נו-רומבה, פולק אפריקאי, רומבה ונדומבולו. העיר גם הוציאה מתוכה כישרונות רבים בתחומי האמנות החזותית, התיאטרון, המוזיקה והריקוד. הפסטיבל הגדול ביותר בעיר הוא פסטיבל תרבות סרקל בויומה, שהוא הגדול בעולם מסוגו. פסטיבלים פופולריים אחרים כוללים את פסטיבל הג'אז של קיסאנגאני, פסטיבל הסרטים של קיסאנגאני, Nuits d'Afrique ופסטיבל הזיקוקים של קיסנגאני. כלכלת קיסנגאני היא הגדולה בערים באגן הקונגו. העיר היא מרכז מורכב של עסקים ומסחר ונחשבת לאחד משלושת המרכזים הכלכליים של קונגו (ביחד עם קינשאסה ולובומבאשי). בסוף תקופת שלטון האימפריה הבלגית, העיר בלטה בייצור קפה, כותנה וגומי - כאשר המצרכים האלה עדיין נמכרו במחירים גבוהים. כיום העיר היא מרכז חשוב של מסחר, פיננסים, תעשייה, מטלורגיה, נדל"ן, תעשיות הידרולוגיוך, חקלאות, מבשלות בירה, טכנולוגיה, תרבות, מדיה ואומנויות. במהלך המאה הראשונה שלה צמחה קיסאנגני באופן מהיר מאוד ביחס לקונגו הבלגית. בטווח של ארבעים שנה גדלה אוכלוסיית העיר מ-15,018 תושבים למעל 121,765 נפשות עד 1958. בסוף המאה ה-20 הייתה קיסאנגני העיר השלישית בגודלה במדינה. תוך שלושים ושלוש שנים האוכלוסייה שילשה את עצמה ליותר מ-600,000 תושבים. האוכלוסייה בקונגו מגוונת מבחינה אתנית ומשתנה במהירות, במיוחד בערים גדולות כמו קיסאנגני. כך שלא תמיד קל לקבל תמונה מדויקת של מוצאם האתני של כלל האוכלוסייה מנתוני המפקד. מפקד האוכלוסין האחרון בשנת 2003 מנה בקיסאנגני כ-672,000 תושבים. מדיה וקבצים בנושא קיסנגני בוויקישיתוף קיסנגני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "KISANGANI - Encyclopædia Universalis". Universalis.fr. אורכב מ-המקור ב-6 בדצמבר 2010. נבדק ב-2015-03-01. {{cite web}}: (עזרה) "Cercle Boyoma Culture". Cboc.e-monsite.com. 2009-07-16. אורכב מ-המקור ב-13 באוגוסט 2011. נבדק ב-2015-03-01. {{cite web}}: (עזרה) French, Howard W. (1997-02-14). "An Outpost Whose Futures Have Come and Gone". NYTimes.com. Zaire; Kisangani (Zaire). אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2016. נבדק ב-2015-03-01. {{cite news}}: (עזרה)
הקטור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הקטור – גיבור במיתולוגיה היוונית יונאס הקטור – כדורגלן גרמני אגם הקטור – אגם בקנדה קרחון הקטור – קרחון בקנדה הר הקטור