laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נונאטאקי קאמל

נונאטאקי קאמל או נונאטאקי קמל (באנגלית: Camel Nunataks) הם שני נונאטאקים סלעיים בחצי האי טריניטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. הנונאטאקים דומים במראם. שניהם מתנשאים לגובה של 435 מטרים מעל פני הים. הנונאטאקים מרוחקים 2 קילומטרים אחד מהשני. הנונאטאקים ממוקמים 15 קילומטרים צפונית לנקודת וייו; ו-8.68 קילומטרים צפונית-מערבית לנקודת גארוואן. הנונאטאקים ממוקמים בצידו הדרומי של שדה השלג מוט. הנונאטאקים התגלו עת שצולמו מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957. הנונאטאקים נסקרו ומופו על ידי משלחת סקר מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצאה ממפרץ התקווה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1960–1961. שמם של הנונאטאקים ניתן להם בשנת 1959 על ידי הסוקרים מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד אשר חקרו את האזור ממפרץ התקווה. השם הוא תיאורי. צורת שני הנונאטאקים מזכירה גמל דו-דבשתי. באנגלית "קאמל" משמעו "גמל". נונאטאקי קאמל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נונאטאקי קאמל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה נונאטאקי קאמל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הנונאטאקים, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור נונאטאקי קאמל גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי ההמשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה לפי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, גובהם של הנונאטאקים 450 מטרים מעל פני הים. לפי מקור אחר השם של הנונאטאקים ניתן להם לאחר הסקר הקרקעי שנערך בעונת המחקר 1960 - 1961
ואידאס באומילה

ואידאס ג'ייקוב באומילה (בליטאית: Vaidas Jacob Baumila; נולד ב-28 במרץ 1987) הוא זמר ליטאי. ייצג את ליטא באירוויזיון 2015 יחד עם מוניקה לינקיטה, עם השיר "This Time". הוא התפרסם לאחר שהגיע למקום השלישי בתוכנית השירה "Dangus" של רשת TV3. בשנת 2014 הוא הגיע לגמר הקדם הליטאי לאירוויזיון 2014, אך סיים במקום השלישי ולא נבחר. 2014: Live Session מדיה וקבצים בנושא ואידאס באומילה בוויקישיתוף ואידאס באומילה, ברשת החברתית פייסבוק ואידאס באומילה, ברשת החברתית אינסטגרם ואידאס באומילה, סרטונים בערוץ היוטיוב ואידאס באומילה, באתר ספוטיפיי ואידאס באומילה, באתר Last.fm (באנגלית) ואידאס באומילה, באתר AllMusic (באנגלית) ואידאס באומילה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ואידאס באומילה, באתר Discogs (באנגלית) ואידאס באומילה, באתר Songkick (באנגלית) ואידאס באומילה, באתר Genius "M.A.M.A 2015: trigubas Monikos Linkytės triumfas, metų grupė – "Leon Somov & Jazzu"". Žmonės.lt. נבדק ב-2016-02-06. Music Association's “Awards of the Year” 2018, www.muzikosapdovanojimai.lt (באנגלית אמריקאית)
סקומברופידיים

סקומברופידיים (שם מדעי: Scombropidae) היא משפחת של דגים מסדרת הדקראים. במשפחה זו סוג בודד - סקומברופס ובה שלושה מינים. דגי המשפחה מכונים גם "דגי גנום". מינים אלה הם קרוביהם של הגרזנוניים והם חיים באוקיינוסים הטרופיים בעומק 200 עד 610 מטרים מתחת פני הים. הם מזכירים מעט דגי מקרל רחבים בעלי שני סנפירי גב וסנפירי שת נמוכים ופרוקים והמכוסים בקשקשים. הדגים בעלי עיניים גדולות המתאימות לראייה בחשיכה. הגדול שבמינים אלה הוא Scombrops boops היכול להגיע לאורך 150 ס"מ ומשקל 16.1 ק"ג. דגים אלה נידוגים למאכל באזורים שונים בעולם. Scombrops boops Scombrops gilberti Scombrops oculatus מדיה וקבצים בנושא סקומברופידיים בוויקישיתוף סקומברופידיים, באתר ITIS (באנגלית) סקומברופידיים, באתר NCBI (באנגלית) סקומברופידיים, באתר GBIF (באנגלית)
ארכיפלג (סרט)

ארכיפלג (ברוסית: Архипелаг) הוא סרט דרמה היסטורי רוסי, שהוקרן בבכורה ב־27 באפריל 2021 ומספר על המשלחת הרוסית-שוודית לשפיצברגן. הסרט מבוסס על חייו של אלכסנדר סמיונוביץ' וסילייב, אשר בשנים 1899–1900, הוא השתתף במשלחת הרוסית-שוודית של מדידות באי שפיצברגן כסגן ראש המשלחת. בהנהגתו של וסילייב ובהשתתפותו הישירה הותקנו אותות ותצפיות אסטרונומיות וגאודטיות נערכו בכמה נקודות באי. וסילייב יצר מפה של מערב שפיצברגן בסולם יחס של 1:21000. בתום המשלחת עסק וסילייב בעיבוד החומרים שהתקבלו וב־1915 באודסה פרסם ספר על עבודת המשלחת. משנת 1903 עבד ברציפות במצפה הכוכבים פולקובו. הוא בחן תנודות רוחב בכלי מעבר מתצפיות על מעבר כוכבים ובהמשך היה למרצה באוניברסיטת נובורוסייסק. הסרט מתרחש בסוף המאה ה־19. משלחת רוסית-שוודית בראשות אלכסנדר וסילייב, אסטרונום צעיר, שנאלץ לעזוב את כלתו בסנקט פטרבורג ולהוביל משלחת מחקר לחוג הקוטב הצפוני, לסְבָאלְבָּרְד כדי לקבוע את צורת העולם וגודלו. למשלחת מצטרפת העיתונאית הצרפתייה ליליאן. נערה חסרת פחד המחפשת את עקבות משלחתו של החוקר השוודי המפורסם סלומון אנדרה שהתרסק בכדור פורח, שלפי האגדה לקח איתו יהלום נדיר בדרכו. הרגשות מתלקחים בין ליליאן לווסילייב ובינתיים נראה כי המשלחת נתקלת במשוכות בלתי עבירות, בין אם זו שרשרת תאונות קטלניות או עבודתו של בוגד שצד אחר אבן יקרה. דמיטרי פלמרצ'וק - אלכסנדר וסילייב אנדריי מרזליקין מרינה פטרנקו - ליליאן הסרט הזה קורץ ברומנטיות שלו, במרקם המדהים לחלוטין... הצפון תמיד משך אנשים כריזמטיים, ולא רק גברים, אלא גם נשים. וניסינו לחשוף ולהראות את האישיות של אנשים רגילים שהיו צריכים להיות חסרי פחד ולהתגבר על המכשולים הקשים ביותר בדרך להגשמת החלומות שלהם. — אנדריי מרזליקין, שחקן הצילומים החלו במרץ 2019 בפרברי סנקט פטרבורג. הנוף של המחנה הארקטי נבנה על חוף המפרץ הפיני. הסרט הוקרן בבכורה ב-27 באפריל 2021 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי במוסקבה ועלה לאקרנים ב־10 ביוני 2021. "ארכיפלג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ארכיפלג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) НА 43 ММКФ СОСТОИТСЯ ПРЕМЬЕРА ФИЛЬМА «АРХИПЕЛАГ» С УЧАСТИЕМ АНДРЕЯ МЕРЗЛИКИНА Для фильма «Архипелаг» прозвучала команда «Мотор!»
נג'הלאס

נג'הלאס (בהונגרית: Nagyhalász ביידיש האלאס) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נג'הלאס קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 5,992 תושבים ובשנת 2023 רק 5,329 תושבים. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13 והוא הפך לעיר בצורה רשמית בשנת 1993 יהודים התיישבו בנג'הלאס באמצע המאה ה-18. הם היו סוחרים, בעלי מלאכה, בעלי אחוזות וחוכרי קרקעות. בשנת 1881 הייתה במקום קהילה עצמאית והחל משנת 1885 נסתפחה לקהילת קמצ'ה. במקום היו חברה קדישא, מקווה, בית כנסת ומוסדות חינוך וצדקה. במלחמת העולם הראשונה התגייסו רבים מיהודי נג'הלאס לצבא ו-15 מהם נפלו בקרבות. ובכל זאת, בימי ההפיכה הקומוניסטית שאחרי המלחמה, וגם בתקופת ה"טרור לבן" נשדדו בתי היהודים ורבים הוכו והושפלו. באפריל 1944, כחודש אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, רוכזו יהודי נג'הלאס בחצר בית הכנסת, משם הועברו לגטו נירג'האזה. בגלל הצפיפות בגטו הועברו יהודי נג'הלאס להאראנגודפוסטה (HARANGODPUSZTA). במאי 1944 הועלו לקרונות והוסעו למחנה ההשמדה אושוויץ. אחרי המלחמה חזרו 39 יהודים לנג'הלאס וחידשו את חיי הקהילה. עם הזמן עלו רוב יהודי העיירה עלו לישראל. בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 262 חברים, מנהיג הקהילה הוא ג'נו דיאמנט, ואין רב לקהילה. נג'האלאס בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 368 נג'-האלאס (האלאס), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 242. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא נג'הלאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נג'הלאס (בהונגרית) "נג'הלאס", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת נג'הלאס, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" סיפור חייו של ניצול שואה מנג'הלאס נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי נג'הלאס שנרצחו בשואה דף קהילת נג'הלאס מתוך מפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
טויוטה bZ4X

טויוטה bZ4X (באנגלית: Toyota bZ4X) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי טויוטה מאפריל 2022. היא נחשפה ב-29 באוקטובר 2021 והגיעה לישראל ב-25 במאי 2022. בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2021 הוצג דגם הקונספט המקדים. היא מיוצרת במשותף עם סובארו אשר מיצרת את המכונית תחת השם סובארו סולטרה. העיצוב החיצוני הוא שילוב בין טויוטה ראב-4 לטויוטה C-HR וגם כולל אלמנטים רבים משפת העיצוב החדשה של טויוטה, העיצוב הפנימי מציג עיצוב שלא היה מעולם ברכבי טויוטה וכן כולל גם טכנולוגיות מתקדמות כולל הגה בעיצוב הגה מטוס, לוח מחוונים דיגיטלי, מסך מגע המציג את המולטימדיה, אך כאן טויוטה בחרה לא לוותר על כפתורים ממשים כמו יצרני רכב אחרים שברכבים שלהם החליפו את מרבית הכפתורים למשטחי מגע. הנעה קדמית: מנוע חשמלי קדמי המספק 204 כ"ס ומומנט מרבי של 27.2 קג"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 7.5 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-160 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 71.4 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 502 ק"מ בתקן WLTP. צריכת האנרגיה עומדת על 148 וואט שעה לק"מ. הנעה כפולה: שני מנועים חשמליים המספקים יחד 217 כ"ס ומומנט מרבי של 34.4 קג"מ. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 6.9 שניות והמהירות מוגבלת אלקטרונית ל-160 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 71.4 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 459 ק"מ בתקן WLTP. צריכת האנרגיה עומדת על 163 וואט שעה לק"מ. את הסוללה ניתן לטעון באמצעות מטען DC מהיר עד להספק של 150 קילוואט, טעינה של 10–80 אחוז בזמן של 30 דקות, והחל מהרבעון הרביעי של 2022 הדגם ישווק גם עם מטען פנימי המאפשר טעינה AC בהספק של עד 11 קילוואט כך שטעינה מלאה 0–100 אחוז דורשת המתנה של כ-7 שעות. ערך מורחב – סובארו סולטרה סובארו פיתחה את ה-bZ4X ביחד עם טויוטה. סובארו הציגה גרסה משלה ל-bZ4X ב-11 בנובמבר 2021, שמיוצרת משנת 2022 על ידה תחת השם סובארו סולטרה. פעולה זו היא חזרה על מה שעשתה טויוטה עם סובארו בטויוטה GT86 והסובארו BRZ. מבט קדמי מבט אחורי מבט לצד מדיה וקבצים בנושא טויוטה bZ4X בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה bZ4X ישראל אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה bZ4X (באנגלית אמריקאית) אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה bZ4X (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של טויוטה bZ4X (בסינית) The Toyota bZ4X sounds like a captcha code but looks like a decent EV, באתר טופ גיר, 29 באוקטובר 2021 דגם ייצור בשנת 2022: טויוטה bZ4X קונספט נחשף, באתר קארטיוב, ‏19 באפריל 2021 cartube, בשנה הבאה בישראל: 2022 טויוטה bZ4X החשמלי נחשף - cartube, באתר www.cartube.co.il cartube, טויוטה bZ4X החשמלי בישראל - מחיר החל מ-229,990 שקל, באתר cartube אלדד מנורי, טויוטה bZ4X קונספט החשמלי נחשף, באתר פורטל הרכב גיר, ‏26 באפריל 2021 Toyota bZ4X Coming In Mid-2022 With 280-Mile Range, Steer By Wire, InsideEVs (באנגלית) Toyota bZ4X (2022): Alle Infos zum neuen Elektro-SUV, Motor1.com (בגרמנית) טויוטה bZ4X - מפרט טכני מלא, באתר קארטיוב Toyota bZ4X (2022) - La première électrique de Toyota, c'est elle, Motor1.com (בצרפתית) cartube, חשיפה ראשונה לסובארו סולטרה החשמלי - cartube, באתר www.cartube.co.il cartube, סובארו סולטרה 2022 נחשף - הקרוסאובר החשמלי הראשון של סובארו - cartube, באתר www.cartube.co.il
לומה ארל

לומה ארל (בצרפתית: LUMA Arles) הוא מתחם אמנות רב-תחומי בעיר ארל שבחבל פרובאנס שבצרפת, שבמרכזו מגדל שתכנן האדריכל פרנק גרי. המתחנם נועד להציע לאמנים את האפשרות להתנסות בהפקת יצירות חדשות באמצעות שיתוף פעולה בין תחומי עם אמנים אחרים, אוצרים, מדענים ועוד. המתחם, ששטחו 20 דונם והיה אתר תעשייתי נטוש, הפך למתחם אמנות ביוזמת קרן לומה של אספנית האמנות השווייצרית מיה הופמן, ונפתח לציבור בשנת 2018. המגדל שבו נחנך ביוני 2021. המגדל הוא בגובה 56 מטרים ובו 13 מפלסים. עיצוב המגדל, המכוסה ב-11,000 לוחות נירוסטה שאב השראה מהסלעים שבאזור ומציורו הנודע של וינסנט ואן גוך, "ליל כוכבים", שצויר בפרובאנס. בתחתית המגדל נבנה אטריום עגול דמוי אמפיתיאטרון רומי. במגדל יש חדרי מחקר ועיון, חדרי סדנאות וחדרי תצוגה. במתחם נמצאים גם שישה מבני תעשייה גדולים שנותרו מעברו של המתחם כאתר תעשייתי. במתחם נטעו 300 עצים. מדיה וקבצים בנושא לומה ארל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לומה ארל (בצרפתית) האדריכל פרנק גרי חנך מבנה בפרובנס בהשראת יצירה של ואן גוך, באתר הארץ, 4 ביולי 2021
דורון ג'רסי

דורון ג'רסי (נולד ב-1980) הוא במאי, עורך ומפיק סרטי קולנוע וטלוויזיה ישראלי בתחום העלילתי והדוקומנטרי. סרטיו הארוכים והקצרים השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים ומקומיים. סרטו "היה היה מלך" זכה בפרסים רבים. סדרת הטלוויזיה מעברות, אותה ערך, זכתה בפרס האקדמיה לשנת 2019 בקטגוריית העריכה הטובה ביותר לסדרה תיעודית. ג'רסי גדל בנהריה ולמד במגמת הקולנוע בקיבוץ כברי, התגייס לצבא ושירת ביחידת ההסרטה. לאחר שחרורו למד בבית הספר לתסריטאות ע"ש עידית שחורי. ג'רסי הוא בוגר בית הספר סם שפיגל מחזור י"ז (2010). בשנת 2011 כתב את התסריט וביים את הסרט אלתור חופשי, אודות חייו של מוזיקאי הג'אז ז'אן-קלוד ג'ונס. הסרט השתתף בפסטיבל IDFA באמסטרדם, זכה במקום שני בתחרות סרטי סטודנטים בפסטיבל דוקאביב ובמקום הראשון בפסטיבל Listapad במינסק. בשנת 2013 ביים את הסרט הדוקומנטרי ג'בלייה בלוז על מסעו של המוזיקאי מיקי שביב לארצות הברית. בשנת 2015 הפיק וביים את הסרט התיעודי היה היה מלך - ניסים אלוני, דוקו אישי על המחזאי, הבמאי ואיש התיאטרון נסים אלוני. הסרט הוצג בפסטיבל דוקאביב 2015. הסרט זכה בפרסים רבים, בין היתר פרס סרט ביכורים, תחרות פרסי הקולנוע של פורום היוצרים הדוקומנטריים, פסטיבל הסרטים הישראלי ופסטיבל דוקאביב והיה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי. בשנת 2016 ביים את הסרט הדוקומנטרי קיד קיין, לתסריט של רפי אדר ובהפקת עמי אמיר. בשנת 2017 ערך את תוכנית הטלוויזיה "שוורץ" בכיכובה של ליטל שוורץ. באותה שנה החל לערוך את סדרת הטלוויזיה צפוף. בשנת 2019 ערך, יחד עם אור לי-טל, את סדרת הטלוויזיה התיעודית מעברות וזכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור עריכת תמונה בסדרה תיעודית. בשנת 2021 ערך, יחד עם ארז לאופר, את הסרט הדוקומנטרי קופסה כחולה שביימה מיכל ויץ, אשר הוקרן בפסטיבל דוקאביב 2021. דורון ג'רסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראיון עם דורון ג'רסי, לונדון את קירשנבאום (יוטיוב) ראיון עם דורון ג'רסי, רבקה מיכאלה, 103FM (אודיו) איתי לב, "זה סיפור על ילד עני שרצה להיות מלך", באתר כלכליסט, 24 באוגוסט 2015 גילי איזיקוביץ, ניצחון הרוח, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2011 בן שלו, איך נשמעת טרשת נפוצה?, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2011 אלעד בילו, עכבר העיר, הוכרזו הזוכים בפסטיבל דוקאביב 2011, באתר הארץ, 17 במאי 2011 דורון ג'רסי, באתר איגוד הבמאיות והבמאים ביקורות: אורון שמיר, עכבר העיר, "היה היה מלך": נסים אלוני חוזר לחיים, באתר הארץ, 27 במאי 2015 מיכאל הנדלזלץ, נסים אלוני: הבטחה שכן מומשה, באתר הארץ, 10 במאי 2015 היה היה מלך, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה נירית אנדרמן, "המלים הטובות" בראש רשימת המועמדים לפרס אופיר, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2015 קיד קיין 2016 שוורץ, באתר אישים צפוף, באתר אישים מעברות, באתר פסטיבל קולנוע דרום קופסה כחולה, באתר סרטי דוקאביב 2021
לומה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לומה – בירת טוגו קרן לומה – קרן לקידום מיזמי אמנות לומה ארל – מתחם אמנות רב-תחומי בעיר ארל שבחבל פרובאנס שבצרפת, מיזם של קרן לומה לומה (מריו) דמות ממשחקי מריו
ישיבת ההסדר דרך חיים

ישיבת ההסדר דרך חיים היא ישיבת הסדר דתית לאומית שנוסדה בשנת ה'תשס"ו וממוקמת בקריית גת. הישיבה נוסדה בשנת ה'תשס"ו על ידי הרב אמיר ממן, שמשמש כראש הישיבה. כיום [דרושה הבהרה] לומדים בישיבה 130 בחורים ו-20 אברכים, ו-30 בחורים המשרתים בצה"ל. בנוסף, קיים כולל אברכים שבו לומדים כ-10 אברכים לקראת בחינות לרבנות. סמוך לישיבה יש גרעין תורני המונה כ-40 משפחות, המורכב ברובו מבחורים בוגרי הישיבה ורבניה. בשנת 2016 הוקם על ידי תלמידי הישיבה ארגון חסד המסייע למשפחות זקוקות לסיוע בקריית גת. הארגון מחלק מדי שבוע סלי מזון לנזקקים וקשישים ברחבי העיר ופועל בשיתוף עם מחלקת הרווחה של עיריית קריית גת. הישיבה רואה כמשימה הצמחת תלמידי חכמים אשר יוכלו להיות שותפים בעיצוב דמותה הרוחנית של מדינת ישראל, ובתהליכים הפנימיים המתרחשים בעם ישראל. הישיבה הולכת בדרכו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, שרוב הרבנים בישיבה הם תלמידיו. לפיכך, הישיבה מדגישה את הלימוד בכתבי הרב קוק ותורתו, ומקצה לכך מספר שעות ביום. בנוסף, הישיבה מקצה זמן רב ללימודי אמונה מתוך ספר הכוזרי ותורתו של הראי"ה. בישיבה לומדים בסבבים מספר מסכתות, ומסיימים סבב של מספר שנים. בשנים הראשונות תלמידי הישיבה לומדים בסדר בוקר בעיון עם ראשונים, ובסדר צהריים וסדר ערב לומדים בבקיאות את המסכת הנלמדת. אחרי סיום הסבב לאחר מספר שנים, לומדים התלמידים בסדר בוקר ובסדר צהריים בעיון, ובסדר ערב בבקיאות. אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת ההסדר דרך חיים אודות הישיבה, באתר ישיבת דרך חיים n מחוברים לעיר, באתר הישיבה
אליותרונמה טטרדקטילום

אליותרונמה טטרדקטילום (שם מדעי: Eleutheronema tetradactylum) הוא מין של דג ממשפחת הפולינמיים, החי באוקיינוסים לאורך האזור האינדו-פסיפי בטווח שבין המפרץ הפרסי לאוסטרליה וגינאה החדשה. הוא עולה גם לשפכי נהרות לצורך רבייה. זהו המין הגדול ביותר במשפחתו והוא יכול להגיע לאורך של מעל 2 מטרים ומשקל 145 ק"ג, אם כי לרוב הוא קטן בהרבה, באורך 50 ס"מ. בצורתו הוא מזכיר מעט קיפון גדול בעל עיניים גדולות, יש לו לסתות חזקות, מלאות שיניים מחודדות, ופתחי זימים בולטים. יש לו שני סנפירי גב משולשים ושני סנפירי שת. מתחת לחזה ישנם שני זיזים קצרים, והזנב שרירי וממוזלג. צבע הדג אפור-כסוף עם סנפירים שחורים והצידיים של הגב שחורים, בעוד צידי החזה צהובים. מין זה הוא טורף של דגים אחרים כגון קיפונאים, מסריים ועפייניים ושל חסרי חוליות ימיים כגון תולעים או סרטנים. הוא עצמו נטרף בידי כרישים, דגים אחרים ולווייתנים, וכן נידוג למאכל בידי האדם. מגדלים אותו בחקלאות ימית עקב בשרו המשובח. מדיה וקבצים בנושא אליותרונמה טטרדקטילום בוויקישיתוף אליותרונמה טטרדקטילום, באתר ITIS (באנגלית) אליותרונמה טטרדקטילום, באתר NCBI (באנגלית) אליותרונמה טטרדקטילום, באתר FishBase (באנגלית) אליותרונמה טטרדקטילום, באתר GBIF (באנגלית)
האספה הלאומית של מונקו

האספה הלאומית של נסיכות מונקו (בצרפתית: Conseil National de Monaco) היא הפרלמנט של נסיכות מונקו. האספה מורכבת מעשרים וארבעה חברים, שנבחרים מתוך מפלגות על ידי אזרחי מונקו. חברי המועצה מכהנים במשך חמש שנים. נסיך מונקו רשאי לפזר את האספה, בתנאי שבחירות יתקיימו תוך 3 חודשים. המועצה נפגשת לפחות פעמיים בשנה בכדי להצביע על תקציב המדינה ועל הצעות חוק. נשיא האספה הלאומית הנוכחי הוא סטפן ולרי. האספה הוקמה בשנת 1911, לאחר המהפכה המונגסקית. בתחילתה, היא הורכבה מ-12 חברים ובנוסף, האספה לא בחרה את נשיאה, אלא הנסיך. בשנת 1962 הוחלט שלאספה יבחרו 16 חברים, ובשנת 2002 הוחלט שלאספה יבחרו 24 חברים. בשנת 2012 עברה האספה למטה חדש. בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא האספה הלאומית של מונקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האספה הלאומית של מונקו (בצרפתית) האספה הלאומית של מונקו, ברשת החברתית פייסבוק האספה הלאומית של מונקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האספה הלאומית של מונקו, ברשת החברתית אינסטגרם האספה הלאומית של מונקו, ברשת החברתית LinkedIn האספה הלאומית של מונקו, סרטונים בערוץ היוטיוב La rédaction, Stéphane Valeri élu président du Conseil national, Nice-Matin, ‏2018-02-22 (בצרפתית) Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Liste des anciens présidents - Conseil National - Principauté de Monaco, web.archive.org, ‏2013-06-18 Laurent NOUVION - Président du Conseil National -, web.archive.org, ‏2013-04-16 La rédaction, Monaco élit son nouveau président du Conseil national, Christophe Steiner, Nice-Matin, ‏2016-04-27 (בצרפתית)
דוד כהן (היסטוריון)

דוד כהן (דבנטר, 31 בדצמבר 1882 – אמסטרדם, 3 בספטמבר 1967) היה חוקר תרבויות יוון ורומא העתיקות (קלאסיציסט) הולנדי ואחד משני יושבי ראש המועצה היהודית במהלך מלחמת העולם השנייה. כהן היה מורה בהאג והפך למרצה פרטי באוניברסיטת ליידן. בשנת 1924 הפך לפרופסור במינוי מיוחד באותה אוניברסיטה. שנתיים לאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת אמסטרדם. כהן היה ממייסדי הרמנאוס - כתב העת החודשי לתרבות עתיקה, שהמהדורה הראשונה שלו הופיעה בשנת 1928, והיה עורך כתב העת. בשנת 1941 כהן ואברהם אשר מונו על ידי הכובשים הגרמנים כיושבי ראש המועצה היהודית באמסטרדם. בספטמבר 1943 נעצרו השניים והועברו למחנה המעבר וסטרבורק. מאוחר יותר גורשו משם. כהן גורש לגטו טרזין שם שרד את המלחמה. לאחר המלחמה נמתחה ביקורת קשה על נשיאות המועצה היהודית. בשנת 1947 אסרה על כהן מועצת הכבוד היהודית למלא תפקיד בקהילה היהודית; החלטה זו בוטלה בשנת 1950. כהן שב לתפקידו לאחר המלחמה באוניברסיטת אמסטרדם, ופרש בשנת 1953. כהן היה אביו של האדריכל הרמן כהן (2005-1914), שעזר מבוני ארץ ישראל ומדינת ישראל בין השנים 1939 - 1967. אחד מנכדיו הוא הרופא ופוליטיקאי מפלגת העבודה בהולנד רוב אודקרק. הוא היה אחיו של הסופר יוסף כהן. אפרת בלברג-רוטנשטרייך, ההנהגה היהודית בשואה - האדם במוקד הדילמה, בשביל הזיכרון 36, תש"ס, עמ' 61-69 (מידע בקטלוג רמב"י) David Cohen, Roaming and Wandering. The Jewish refugees in the Netherlands in the years 1933-1940, with an introduction about the years 1900-1933. Haarlem: De Erven F. Bohn NV, 1955. Piet Schrijvers, Rome, Athene, Jerusalem. Life and work of Prof. dr. Dr. David Cohen. Groningen: Historical Publisher, 2000, ISBN 9789065544711 Herman Cohen, Jew in Palestine. Memories 1939-1948. Amsterdam: Meulenhoff, 1995, ISBN 9029050284 Erik Somers, President of the Jewish Council. The memories of David Cohen (1941-1943). Introduced and annotated by Erik Somers. Zutphen: Walburg Press, 2010, ISBN 9789057305368 מדיה וקבצים בנושא דוד כהן בוויקישיתוף מידע על דוד כהן בקטלוג הספרייה הלאומית דוד כהן (1882-1967), דף שער בספרייה הלאומית Voren, Robert van (2011). Undigested Past: The Holocaust in Lithuania (באנגלית). Rodopi. ISBN 978-94-012-0070-7. "Cohen, David - TracesOfWar.com". www.tracesofwar.com (באנגלית). נבדק ב-2020-04-21. "Cohen, David | Encyclopedia.com". www.encyclopedia.com. נבדק ב-2020-04-21. "Cohen, David | Encyclopedia.com". www.encyclopedia.com. נבדק ב-2020-04-21. "The Terrible Choice". www.jewishgen.org. נבדק ב-2020-04-21. "Cohen, David - TracesOfWar.com". www.tracesofwar.com (באנגלית). נבדק ב-2020-04-21. Voren, Robert van (2011). Undigested Past: The Holocaust in Lithuania (באנגלית). Rodopi. ISBN 978-94-012-0070-7.
בילי גראטי

ויליאם (בילי) גראטי (באנגלית: William Garraty;‏ 6 באוקטובר 1878 – 6 במאי 1931) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת החלוץ. מלך שערי הליגה האנגלית לעונת 1899/1900, לאחר שכבש 27 שערים במדי אסטון וילה. גראטי נולד ב-1878 בעיר ברמינגהאם, וכשהיה בן 19 החל לשחק בקבוצה העירונית, אסטון וילה. אחרי שתי עונות על ספסל הקבוצה, הפך גראטי ב-1899 לשחקן מפתח וכבר בעונתו הראשונה בהרכב הראשון זכה עם הקבוצה באליפות הליגה. באותה עונה, הוא אף כבש 27 שערים ב-33 משחקים וסיים כמלך השערים של הליגה. עד היום, הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערים לעונה במדי אסטון וילה, למעט טום וורינג ב-1931. ב-1903 ערך גראטי את הופעתו הראשונה והאחרונה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. שנתיים לאחר מכן, בגמר הגביע האנגלי ב-1905, ניצחה אסטון וילה 0–2 את ניוקאסל יונייטד וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. גראטי, שהיה אחד מחמשת החלוצים הפותחים של הקבוצה, נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. שנה אחרי הזכייה בגביע, איבד גראטי את מקומו בהרכב הפותח של אסטון וילה, וב-1908 החליט לעזוב ללסטר פוס. הוא שיחק רק 6 משחקים במדי הקבוצה, ובסיום אותה עונה ירד עימה לליגה השנייה. לאחר מכן עבר גראטי לוסט ברומיץ' אלביון, ששיחקה גם היא בליגה המשנה באותם ימים. במהלך שתי עונות במועדון, הוא כבש 22 שערים ב-53 משחקים. עונתו האחרונה של גראטי כשחקן הייתה ב-1911, בה שיחק בלינקולן סיטי ובסופה פרש מכדורגל. גראטי הוא סבא רבא-רבא של ג'ק גריליש, קשרה של מנצ'סטר סיטי ונבחרת אנגליה כיום. בילי גראטי, באתר National Football Teams Aston Villa v Arsenal: This 1905 FA Cup winner is related to a current Villa star - find out who, באתר Birmingham Mail ‏, 17 באפריל 2015