פין 1

רשי"ף 1 היה המען של מתחם מגורים ומשרדים נושן, מוזנח ומלוכלך ברחוב רשי"ף, לשעבר פין (ע"ש הסופר והבלשן שמואל יוסף) בתל אביב שעמד על תילו עד 2015. בשנותיו האחרונות שימש הבניין כמוקד לזנות וסחר בסמים, והפך לסמל למצב המתדרדר של שכונות דרום תל אביב. בשנת 2020 עידכנה עיריית תל אביב את שם הרחוב לראשי התיבות המלאים של שמו של הסופר והבלשן, לבקשת תושבי השכונה. בקיץ 2015 נהרס המתחם, ובמקומו נבנה בית מגורים חדש בן 7 קומות ובו 53 יחידות דיור. בשנת 2024 יצא לאקרנים הסרט "הבית ברחוב פין", ששמו הוא אזכור למבנה זה, ועלילתו שואבת השראה מהסיפורים על הנעשה במבנה. הבניין שכן מול התחנה המרכזית הישנה של תל אביב במתחם לוינסקי, במפגש הרחובות רשי"ף, סלומון וארלנג'ר. למבנה בצורת האות "ח" היו שתי קומות. במשך תקופת פעילותה של התחנה המרכזית הישנה, שכנו במקום משרדים שונים של חברת אגד, ולאחר פתיחת התחנה המרכזית החדשה ב-17 באוגוסט 1993 עברו המשרדים מהמתחם. לאחר מעבר המשרדים שימש הבניין כבית דירות העומדות להשכרה לזמן קצר לצורכי זנות. בהמשך התפתח בו שוק סמים משגשג, וסוחרי הסמים השתלטו עליו וניהלו ממנו את עסקיהם, תוך ניצולם של המכורים שצרכו סמים ומכרו אותם לאחרים, והתפרנסו בעיקר מזנות. המקום התפרסם ועם השנים ההזנחה פשטה בו. מחוסרי בית ומכורים נוספים שנפלטו מביתם או ממסגרות טיפוליות נקבצו אליו, וחלקם השתעבדו לסוחרי הסמים שעבדו במקום. במקום נמכרו סמים מהקשים ביותר כדוגמת הרואין, קוקאין וקראק דרך "כספומטים" שהפעילו הסוחרים - חלונות מכוסים בהם ניתן לקבל סמים תמורת כסף בלי להתוודע לזהות המוכר. בבניין אירעו אירועים פליליים למכביר, ומשטרת ישראל ערכה במקום פשיטות בתדירות גבוהה. בתקופה זו הפך המתחם לכ־70 דירות חדר, חדרים וכוכים שחלקם בנויים בתוך אחרים (ללא מקלחת ושירותים), שהשקיפו על חצר פנימית, ובהם השתכנו זונות ומחוסרי בית. תנאי המחיה בבניין ומצבם הסוציאלי של דייריו היו קשים ובסוף 2007 תוארו כדלקמן: "הצחנה, העזובה והריקבון תוקפים מיד. ברוכים הבאים לגיהנום. ברוכים הבאים לבניין ברחוב פין 1 שהפך בחסות המשטרה לסניף המוביל של סוחרי הסמים מלוד, לממלכת שאול תחתיות... מבערי גז, הסנפות, מזרקים, מבחנות, ניירות כסף, שאיפות עמוקות, לקוחות העולים למבנה עם זונות, המולה ורעש סואן, ריח סם וריקבון אנושי". תכופות התקשר תיאור המקום עם תוכן השיר "במקום הכי נמוך בתל אביב" אף על פי שלא נכתב עליו. למתחם היו בעלים ידועים שגבו תשלום שכירות (על בסיס יומי ובאמצעות צד שלישי) מהדיירים השונים שחיו בו והשתמשו בו לצרכיהם, כאשר בצד הניהול השוטף נשא ישראלי בשם אבי נגר. על פי הכללים שהונהגו במקום אסור היה לשתי נשים לשכור חדר יחדיו במתחם, והנשים שהתגוררו במתחם היו מחויבות לשכור חדר לבד, או לגור בחדר אחד יחד עם סוחר סמים או סרסור. במקרה אחד הורשע גובה כספי השכירות בתקיפה אלימה של אשה על רקע סכסוך לגבי תשלום שכירות. בתקופה שהחלה את התדרדרות המבנה החזיקו בו (במסגרת כינוס נכסים) עיריית תל אביב ובנק המזרחי. העירייה מכרה את חלקה לחברה בשם "אליהו את שלום ניהול והשקעות יזמות נדל"ן". מאוחר יותר הייתה "חברת אור כתום" רשומה בעיריית תל אביב כמחזיקה בשטח המתחם. למרות עבירות תכנון ובנייה רבות שהיו במתחם, לא נקטו הרשויות בפעולות כנגד בעלי המתחם. ב־2007 פורסם כי המתחם נמכר לקבוצת משקיעים (חברת גאות), יחד עם מבנים נוספים במתחם לוינסקי. תוכניות לשיקום המקום נדונו במהלך השנים במשרדי הממשלה, ברשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול ובוועדה למאבק בנגע הסמים, אך הן לא יצאו אל הפועל. ב־23 בספטמבר 2008 פינתה משטרת ישראל את הבניין מהשוהים בו ונקטה מספר פעולות למניעת הפעילות העבריינית במקום. בין היתר הוצא צו סגירה לבניין, נהרסו המדרגות בין הקומות, נותק החשמל ונאטמו ה"כספומטים" ששימשו למכירת סמים. עם זאת, כעבור זמן שבו אל הבניין מקצת מדייריו, והוא שב לתפקד באופן דומה. מאוחר יותר, לאחר מאבקים נשנים של הרשויות והמשטרה, השתכנו במקום עובדים זרים ממוצא אפריקני. ב-13 ביוני 2010 פרצה דליקה בבניין, כאשר שהו בתוכו כמאה בני אדם, ולא היו נפגעים. כעבור זמן הסתבר כי בעקבות פעולות הרשויות פחת היקף הזנות והסחר בסמים במקום, אולם האנשים שפונו מהבית עברו להתגורר במקומות נטושים אחרים בתל אביב, ולא נמצא להם פתרון הולם. לטענת המשטרה והרשות למלחמה בסמים היתרון היה נעוץ בכך שריכוז האוכלוסייה פחת, ופיזורה לקבוצות קטנות יותר השפיע לטובה. אולם לדברי יואב בן ארצי, רכז הטיפול במחוסרי בית ומכורים בעיריית תל אביב, במבחן התוצאה לא נראה שיפור בהיקף הזנות והסחר בסמים, ולטענתו כמה מן המכורים אף שבו להתגורר בבניין. ב־2015 החלה הריסת מרבית שטח המתחם לצורך בנייה מחדש של בית מגורים בו 53 יחידות דיור קטנות, לצד חניון תת-קרקעי וקומת מסחר. במתחם נותרו שתי מובלעות בהם מתגוררים דיירים בדמי מפתח שסירבו למכור את שטחם ליזם, שהוא קבוצת רכישה. שטחים אלו לא נהרסו, ואינם כלולים בתוכנית הבנייה החדשה. הבניין החדש נבנה כפרויקט תמ"א 38, שכולל הריסה של הבניין הישן בן שתי הקומות ובנייה של בניין בן חמש קומות עם קומת גג למגורים. בקומת הקרקע נבנו חנויות, ובתת הקרקע נבנו שלוש קומות חניה. הדירות בבניין פונות למרפסת ארוכה היקפית שמביטה לחצר משותפת. דופן המרפסת אינה ישרה אלא גלית עם מעקה מתעקל. הבניין החדש הושלם בינואר 2021. רחוב 1 באתר Flickr ורד לי,צילום: לאה גולדה הולטרמן, מיליון רסיסים קטנים, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2007 גלעד נתן, ‏הטיפול במפוני הבית ברחוב פין, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 26 באוקטובר 2008 פרוטוקול 32 מישיבת וועדת הכנסת למאבק בנגע הסמים, 3 במאי 2008 (לפני וי הבניין) ופרוטוקול 37 מישיבת וועדת הכנסת למאבק בנגע הסמים, 18 בנובמבר 2008 (אחרי וי הבניין) דנה ירקצי‏, גיהינום מסוג אחר: מה יקרה לנשים ברחוב פין 1?, באתר וואלה, 18 ביוני 2015 עופר אדרת, ורד לי, פרידה מהבניין ברחוב פין 1, המקום הכי נמוך בתל אביב, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2015 ורד לי, פרידה מהמבנה שברחוב פין 1, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2015 נעמה ריבה, זו עשויה להיות נקודת המפנה של נווה שאנן, החצר האחורית של תל אביב, באתר הארץ, 16 במרץ 2020 יעל שוב, ‏"היו גברים שעצרו ליד ריימונד אמסלם ברחוב ושאלו כמה". ריאיון, באתר "Time Out ישראל" תחילת הסוף: סיפורו של מרכז הסמים והזנות שפעל ללא הפרעה, אתר Timeout, 12.8.2015 ורד לי, האם תחנת הסמים הגדולה של ת"א עומדת להיסגר?, באתר הארץ, 11 ביולי 2008 דנה ירקצי‏, גיהינום מסוג אחר: מה יקרה לנשים ברחוב פין 1?, באתר וואלה, 20 ביוני 2015 ורד לי, צלמת: לאה גולדה הולטרמן, מיליון רסיסים קטנים, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2007 רז סמולסקי, הזדמנות במקום הכי נמוך בתל אביב, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2007 ורד לי, בניין הזונות בת"א נאטם, הנרקומנים עברו לחצר, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2008 ורד לי, מעקב מוסף הארץ: כבר אין מכורים במבנה ברחוב פין 1 בתל אביב. יש פליטים, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2010 נועם דביר, "המקום הכי נמוך בתל אביב", הסוף, באתר ynet, 17 באוגוסט 2015 גיא נרדי, ‏בתחתית של ת"א: איך הפך הבניין ששימש מאורת סמים למבנה מגורים עם טאץ' אירופי, באתר גלובס, 8 בינואר 2021