laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משמר גבול

משמר גבול של מדינה הוא סוכנות לביטחון לאומי המבצעת תפקידי אבטחת גבולות, כלומר, אוכפת את ביטחון גבולות המדינה. חלק מסוכנויות לשמירת הגבולות מבצעות גם תפקידי שמירת חופים (כמו בגרמניה או באוקראינה) ותפקידי חילוץ הצלה כמו בארצות הברית וברוסיה. במדינות שונות, שמותיהם של שירותי משמר הגבול המסוימים משתנים באופן משמעותי. השירות יכול להיקרא "משטרת הגבולות", "משמר גבול", או "זקיפי גבול", והשם יתייחס למונח הרשמי שהמדינה מעניקה לגוף זה. רוב משמרות הגבול בעולם משתמשים באלמנטים בצבע ירוק כהה על מדים, סמלים או דגלים. המשימות האופייניות של משמר הגבול הן: שליטה ושמירה על גבולות המדינה; שליטה על עוברי גבול, כלי רכב ובדיקת תעודות נסיעה; מניעת מעבר גבול לא חוקי של אנשים, כלי רכב, מטענים וסחורות אחרות; בקרה על פריטים אסורים ומוגבלים (למשל כלי נשק, תחמושת, חומרים רעילים, סמים) העוברים בגבול; פיקוח ובקרה על שמירה על תקנות שהות זרים, משטר אשרות; מניעת העברת סחורות ומוצרים אחרים מעל גבולות, בקרת מכס; חקירת תיקים הקשורים לעבירות בגבול. תצפית שיטתית וקבועה על מרחב גבולות המדינה, מהיבשה, מהים או מהאוויר, באמצעות אמצעי פיקוח והגנה מודרניים ויזואליים, אלקטרוניים או אחרים, במטרה לאתר, להתריע ו/או למנוע הפרות אפשריות בגבול הבינלאומי; זה כולל גם אימות ודיווח על תחזוקה ושימור ציוני הדרך. למנוע מפושעים, בריחה מבתי כלא או נמלטים מהצדק הפנימי של המדינה להתחמק ולברוח למדינות אחרות כדי להתחמק ממשפט החלפת כל סוגי המידע ולשתף פעולה עם סוכנויות לאומיות אחרות ועמיתיהם במדינות אחרות, כמו גם עם ארגונים בינלאומיים המתמחים בהגירה, בקרת גבולות, בקרת מכס, בקרה תברואתית וביטחון כדי לסייע בביצוע פעולות נגד אסירים, מאבק בסחר במהגרים, סחר בבני אדם, פשעים הקשורים לפשע מאורגן בינלאומי, טרור, סחר בלתי חוקי בנשק וחומרי נפץ, שחיתות, סחר בסמים ועוד משמר הגבול עשוי גם לבצע סמכויות בקרת מכס ותפקידי מניעת הגירה בלתי חוקית. במהלך מלחמה עשויים שירותי משמר הגבול לעבור לשליטת הכוחות המזוינים של המדינה ולפעול במסגרתם בחזית. ישראל משמר הגבול (מג"ב), כפוף למשטרת ישראל ישראל חיל הספר (מוזג למג"ב) ישראל חיל הגנת הגבולות, כפוף לצה"ל אוקראינה משמר הגבול האוקראיני ארצות הברית משמר הגבול של ארצות הברית ברית המועצות משמר הגבול של ברית המועצות ספרד המשמר האזרחי (ספרד) מקסיקו המשמר הלאומי של מקסיקו טורקמניסטן משמר הגבול הממלכתי של טורקמניסטן אסטוניה מועצת המשטרה ומשמר הגבול (אסטוניה) מונגוליה משמר הגבול המונגולי ארצות הברית סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית משמר הגבול של האימפריה הרוסית רוסיה משמר הגבול של רוסיה רוסיה שירות משמר הגבול הפדרלי ספרד שירות פיקוח המכס (ספרד) קצין משמר הגבול במזרח גרמניה קונרד שומאן קופץ מעל הגבול בשנת 1961. קציני מכס אינדונזיים מ"היחידה הטקטית למכס" (CTU). מאחז של משמר הגבול בדאגסטן, רוסיה. סוכני משמר הגבול של ארצות הברית עם סיירת האמר ואסטאר במבצע למניעת כניסה בלתי חוקית של מהגרים לארצות הברית. משמר חופים מעבר גבול מדיה וקבצים בנושא משמר גבול בוויקישיתוף
יחסי גרמניה–מאלי

יחסי גרמניה–מאלי הם היחסים הדו-צדדיים בין מאלי לגרמניה. היחסים בין גרמניה למאלי הם קרובים ורחבים. אנשים במאלי מודעים היטב לכך שהרפובליקה הפדרלית של גרמניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה ברפובליקה העצמאית של מאלי בשנת 1960. ביקורים דו-צדדיים בין גרמניה ומאלי הם תכופים. הנשיא קייטה ביקר בפעם האחרונה בברלין בפברואר 2019 וקנצלרית גרמניה אנגלה מרקל נסעה למאלי במאי 2019. כמה שרים ביקרו במדינה השותפה. גרמניה תומכת במאלי במגוון דרכים. היא תומכת במשימת MINUSMA, אירופה-אימון משימת EUTM והמשימה האזרחית EUCAP Sahel במאלי המספקים חיילים וציוד צבאי (למשל מזל"טי סיור) וכן שוטרים. גרמניה מסייעת גם ל-MINUSMA בתהליך פירוק הנשק, הפירוק והשילוב מחדש וביישום צעדים לחיזוק מגזר הביטחון. הממשלה הפדרלית מקדמת גם פרויקטים בנושא מניעת וייצוב משברים, למשל, לאגף תהליך השלום והפיוס, לקידום גישור מקומי ולחיזוק הלכידות החברתית, וכן מהלכים להקמת מבני שלטון החוק. שיתוף פעולה בפיתוח גרמני–מאליני מתמקד בביזור, בחקלאות ובמים / תברואה. הפרויקטים הנתמכים כוללים פרויקטים לשיפור הפריון החקלאי והגישה למי שתייה נקיים ולחיזוק ההשתתפות הדמוקרטית בתהליכי קבלת החלטות ברמה העירונית והאזורית. פעילויות התרבות הגרמניות במאלי מתמקדות בקידום השפה הגרמנית ובהקלה על הכשרה לסטודנטים ממאלי על ידי מתן מלגות חינוך אוניברסיטאיות ומקצועיות, כמו גם יישום פרויקט דיאלוג לנוער. הסחר הדו-צדדי הוא חסר משמעות יחסית ולמרות הסכם הגנת ההשקעות הדו-צדדי שנחתם בשנת 1977, אין השקעה גרמנית גדולה במאלי. מאלי חתומה על הסכם קוטונו עם האיחוד האירופי. גרמניה מחזיקה במאלי שגרירות בבמקו. מאלי מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בדיסלדורף, פרנקפורט, המבורג ומינכן. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–מאלי בוויקישיתוף יחסי גרמניה–מאלי, באתר משרד החוץ הגרמני יחסי גרמניה–מאלי באתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
יחסי צ'ילה–תוניסיה

יחסי צ'ילה–תוניסיה הם יחסי החוץ בין תוניסיה לצ'ילה. תוניסיה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה. צ'ילה מיוצגת בתוניסיה באמצעות שגרירותה ברבאט, מרוקו, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליית כבוד בתוניס. אתר על יחסי מדינות ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ירושלים, ירושלים

ירושלים, ירושלים (באנגלית: !O Jerusalem - או ירושלים) הוא ספר שנכתב על ידי לארי קולינס (אנ') ודומיניק לאפייר (אנ'), עיתונאי אמריקאי וסופר צרפתי, ומתאר את האירועים והקרבות שהתרחשו בירושלים ובסביבתה הקרובה בתקופת מלחמת העצמאות ואת האישים הקשורים לאירועים אלו. לצורך כתיבת הספר נעזרו המחברים במחקר שערכו במשך חמש שנים שכלל, אלפי ראיונות, ובדיקה של מסמכים הזמינים לציבור וחומר רלוונטי אחר. כל אלה היוו את הבסיס להצגת ממד ממלחמת העצמאות והשנה הראשונה של מדינת ישראל. המחברים השתדלו להציג ב"ירושלים, ירושלים" אירועים המתארים את שלושת הצדדים שהשתתפו בעימות ובאירועים, ומהווים את תוכן הספר: היהודים, מהחייל הפשוט ועד למפקדים כגון דוד בן-גוריון, גולדה מאיר, הערבים, והבריטים אשר שלטו בארץ בזמן המנדט הבריטי. הספר תורגם לעברית על ידי אהרן אמיר ב-1972, בשנה בה פורסם במקור בארצות הברית, ויצא לאור בהוצאת מעריב. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת שוקן ב-1978. בספר 46 פרקים, בארבעה חלקים: חלק ראשון, עת ספוד ועת רקוד, העוסק בניסיונות ההעפלה של יהודי אירופה לארץ ישראל - שישה פרקים. חלק שני, הבית נגד עצמו, העוסק בפוליטיקות ובסכסוכים הפנימיים של היהודים ביישוב, בנוגע לדרכי המאבק בבריטים ובערבים - אחד-עשר פרקים. חלק שלישי, עיר במצור, העוסק במצור על ירושלים בזמן מלחמת העצמאות - שלושה-עשר פרקים. חלק רביעי, עיר מחולקת, העוסק בבעיות הדמוגרפיות שהתעוררו בעיר ירושלים בתקופה שלאחר מלחמת העצמאות - שישה-עשר פרקים. בשנת 2006 יצא לאקרנים סרט בשם "ירושלים, ירושלים" מאת הבמאי אלי שוראקי אשר מבוסס על העובדות ההיסטוריות המופיעות בספר.
סילבסטיוס

סילבסטיוס (שם מדעי: Silvabestius; מילולית: "חיית יער") הוא סוג נכחד של יונק כיס דומה לוומבט ממשפחת הדיפרוטודוניים, שחי באוסטרליה במשך תחילת המיוקן. המאובנים שלו התגלו באתר המאובנים ריברסליי שבצפון קווינסלנד, אוסטרליה. יונק קדום זה תואר ב-1997 בידי החוקרים קארן ה. בלאק (Karen H. Black) ומיקי ארצ'ר (אנ') משרידי שתי גולגולות עבות שהיו קרובות זו לזו וקיבלו את השם "מדונה והילד", כשאחת מהם קטנה יותר מהשנייה. כמה חוקרים אף סוברים שמדובר בפרט מעובר בבטן אימו שמת לפני הלידה. אורך הגולגולות הגיע ל-25 ס"מ. הוא הגיע לממדים של כבשה באורך של למטר אחד ומשקל של מעל 40 ק"ג. היונק הקדום היה קרובו של הדיפרוטודון וכמותו ניזון מצמחייה קרקעית רכה ושפעת כמו עלים ושורשים. למרות שנראה שחי ביערות גשם, כמו של קווינסלנד המודרנית, הצמחים שהתאבנו היו בעלי צורות קשיחות יותר, כמו מיני הדסיים, דלביים או אברשיים וצמחי קזוארינה, כך שהוא כנראה חי בתנאי חורש פתוח. מבנה לסתותיו ושיניו הגדולות של הסילבסטיוס עזר לו לכרסם ביעילות צמחייה עשבונית, כפי שעושים קרוביו המודרניים - הוומבטיים וגם הקואלה. מדיה וקבצים בנושא סילבסטיוס בוויקישיתוף סילבסטיוס, באתר GBIF (באנגלית)
צעירי פילדלפיה

צעירי פילדלפיה (באנגלית: The Young Philadelphians) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1959 בבימויו של וינסנט שרמן, עם פול ניומן, ברברה ראש, בריאן קית' ורוברט ווהן בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרמן " The Philadelphian" של ריצ'רד פ. פאוול (אנ') ‏ (1956). רוברט ווהן היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע. כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר. ביום נישואיהם של קייט (דיאן ברוסטר) וביל (אדם וסט) לורנס, כשהזוג מתכונן לשכב, מתפרץ ויליאם ואומר שאינו יכול יותר (אין אונות? הומוסקסואליות?) בורח מהמקום ומצא את מותו בתאונת דרכים (מכוונת?) קייט הנסערת מוצאת באותו לילה ניחומים אצל חבר הילדות שלה, מייק פאלאגאן (בריאן קית') שהוריה לא הסכמה שתתחתן איתו בגלל מצבו הכלכלי הנמוך. מיחסים אלה נולד בנה טוני (פול ניומן) שנושא את השם לורנס שייאפשר לו להתקדם בחברה השמרנית של פילדלפיה. מייק תומך בקייט ומעסיק את טוני בחברת הקבלנות שלו. קייט לא מעוניינת להתחתן איתו כי זה יזיק לדעתה לקריה של טוני. טוני נפגש במקרה עם ג'ואן דיקינסון, בת למשפטן עשיר ומתחיל לחזר אחריה. טוני לומד משפטים באוניברסיטת פרינסטון ואחר כך באוניברסיטת פנסילבניה. חברו לחדר הוא צ'סטר גווין (רוברט ווהן). היחסים עם ג'ואן מתהדקים והם מחליטים להתחתן אבל האב, גילברט דיקינסון (ג'ון ויליאמס) לא מרוצה ומציע לטוני שימתין עד לסיום הלימודים ואז יתקבל למרדו ותיפתח לפניו אפשרות קידום. טוני מסכים לכך בלית ברירה וג'ואן המאוכזבת ממנו, נוסעת לפריז ומתחתנת שם עם החבר הנעשיר שלה, קרטר הנרי (אנטוני איסלי).. טוני המאוכזב ממשיך בלימודיו ועוזר למשפטן ג'ון וורטון בכתיבת ספר על משפטים. באותה תקופה מתאהבת בו אשתו של וורטון (אלכסיס סמית') ומתחיל ביניהם רומן אבל הוא נקטע כשטוני מבקש ממנה להתגרש. פורצת מלחמת קוריאה, טוני מקבל תפקיד ניהולי אבל קרטר וצ'סטר נלחמים. צ'סטר מאבד יד וקרטר נהרג. טוני חוסר ומתחיל להתראות עם ג'ואן. טוני מתחיל לעברו במשרדו של וורטון ומתמחה בענייני מיסים. מגיעה אליו לקוחה מיליונרית בשם גב' אלן שטוני מצליח להפחית את המיסים הנגבים ממנה. היא מרוצה ועוזבת את מרדו של דיקינסון שזועם אך ג'ואן מבהירה לאביה שהוא אינו מתמצא בענייני מיסים כמו טוני. בינתיים מידרדר מצבו של צ'סטר. מורטון סטרן (רוברט דאגלס) מתמנה מטעם המשפחה על נכסי לורנס ומתפתח ויכוח בינו לצ'סטר שבסופו נמצא מורון ירויו בראשו. צ'סטר מואשם ברצח ורוצה שרק טוני ייצג אותו וטוני מסכים בלית ברירה למרות שאין לו ניסיון במשפטים פליליים. המשפחה רוצה לשכור עורכי דין שימליצו על אשפוזו של צ'סטר במוסד לחולי נפש רחוק מעיני הציבור. מייק וקייט מגלים לטוני כי מייק הוא אביו האמיתי וכי המשפחה מסוגלת לגלות זאת לציבור אבל הוא לא נרתע. במשפט הוא מצליח להוכיח כי מורטון היה חולה בגידול מוח סופני וכי קרוב לוודאי שהתאבד. המושבעים מזכים את צ'סטר וטוני וג'ואן מתחבקים והולכים לעבר עתיד מבטיח. "צעירי פילדלפיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "צעירי פילדלפיה", באתר נטפליקס "צעירי פילדלפיה", באתר AllMovie (באנגלית) "צעירי פילדלפיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "צעירי פילדלפיה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "צעירי פילדלפיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לצעירי פילדלפיה, באתר יוטיוב מעירי פילדלפיה, באתר TCM
הרולד הארווי

הרולד הארווי (באנגלית: Harold Harvey; 20 במאי 1874 – 19 במאי 1941) היה צייר מאסכולת ניולין שצייר סצנות של דייגי קורניש, פועלים, חקלאים, כורים ונופים. הוא נולד בפנזנס (אנ') והתאמן בבית הספר לאמנויות בפנזנס אצל נורמן גרסטין ובאקדמיה ז'וליאן בפריז. הרולד צ'ארלס פרנסיס הארווי נולד למרי בלרינגר הארווי ופרנסיס מקפרלנד הארווי בפנזנס. אביו היה פקיד בנק. בתקופת נעוריו למד בבית הספר. בין השנים 1894–1896 למד אמנות באקדמיה ז'וליאן בפריז בהדרכתו של נורמן גרסטין. בשנת 1896 למד באקדמיה דקלוז (אנ') ובאקדמיה קולרוסי (אנ'). ב-1911 התגורר הארווי בפנזנס, ובאותה שנה התחתן עם האמנית גרטרוד הארווי (בודינר). הם נפגשו לראשונה כשגרטרוד דגמנה להארווי. היא גילתה שיש לה כישרון אמנותי והפכה לאמנית בפני עצמה במגוון רחב של אמנויות חזותיות וטקסטיל. הזוג הנשוי התגורר בניולין (אנ') בקוטג' מאן. חברים של הארווי כללו את לורה נייט, הרולד נייט, אנני ווק, והכומר ברנרד וולק (אנ') מכנסיית סנט הילרי (אנ'). בשלהי חייו הוא הפך לקתולי. הוא נפטר בניולין ב-19 במאי 1941 ונקבר בפנזנס בבית העלמין סנט קלייר. גרטרוד גרה בקוטג' שלהם עד 1960, אז עברה להתגורר בבית אבות סנט ג'וסט. היא מתה כעבור שש שנים. לאחר שסיים את לימודיו בפריז, חזר הארווי לפנזנס והחל לעבוד עם נורמן גרסטין. עבודותיו כללו נופים ואורחות החיים של קורנוול, נושאים דתיים וחללי תוך בתים. הוא השתמש בצבעי שמן וצבעי מים. בין השנים 1909–1913 הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בקמבריאן (אנ') (RCA), קונווי, ובשנת 1910 היה חבר באגודת האמנות בדרום ויילס. משנת 1910 לערך ועד תחילת שנות השלושים של המאה העשרים, הוא היה חבר באגודת האמנים ניולין, במיוחד עם אמנים מעמק למורנה (אנ'). בשנת 1920, הארווי וחברו הטוב ארנסט פרוקטר הקימו את בית הספר הארווי-פרוקטר בניולין, קורנוול. ליל קיץ מבט על ניולין באוטובוס ארוחת ערב אסיף אוכמניות המכתב צעיף משי אדום נחל בחורף ילדות עם פרפר פורקים סירות מדיה וקבצים בנושא הרולד הארווי בוויקישיתוף כתבי הרולד הארווי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Harold HARVEY | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית) Ernest PROCTER | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
פנדקומיה

אל-פַנדָקוּמִיָה (בערבית: الفندقومية) הוא כפר פלסטיני בשומרון, בתחום נפת ג'נין ברשות הפלסטינית. הוא נמצא סמוך לכביש המחבר בין שכם לג'נין, בגובה כ-450 מטר מעל פני הים, כ-5 ק"מ מצפון לסבסטיה. שם הכפר הוא ההגייה הערבית של שמו היווני פֶּנְטָקוֹמְיָה (Pentacomia), שפירושו "חמישה כפרים" (פֶּנְטָה = 5, קוֹמֶס = כפר). הכפר ידוע מהתקופה החשמונאית לפי מטבעות שנמצאו בו, וכן נזכר בפסיפס כתובת רחוב כעיירה יהודית בתחום סבסטיה, לצד היישוב שילתא (הוא סילת א-ד'אהר של ימינו). המקום עמד שומם מהתקופה הביזנטית. בשנת 1820 הגיע למקום אחמד אנבר מחברון עם כל משפחתו, בעקבות הזמנה של מושל סנור. בשנת 1830, בעקבות סכסוך של מושל האזור עם הממשל העות'מאני, השתלט הצבא על כמה מכפרי האזור, כולל פנדקומיה, ובזז אותם. למרות זאת הוסיפו משפחות להתיישב במקום. כיום מונה הכפר כ-3,000 תושבים מוסלמים, ברובם צאצאיו של אחמד אנבר. מרבית התושבים מתפרנסים מחקלאות. מדיה וקבצים בנושא פנדקומיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ב.מ.וו M6

ב.מ.וו M6 (בגרמנית: BMW M6; קרוי גם M6 Gran Coupé) היא מכונית קופה בסגנון גראן טוריסמו, שיוצרה על ידי יצרן הרכב הגרמני BMW בין השנים 1983–1989, 2005–2010 ו-2012–2018. בנוסף, בין השנים 2005–2010 ו-2012–2018 הדגם יוצר גם בתצורה קבריולה. בנוסף, בין השנים 2012–2018 הדגם יוצר גם בתצורה 4 דלתות סלון. 2 דלתות - קופה (דור ראשון, דור שני, דור שלישי). 2 דלתות - קבריולה (דור שני, דור שלישי). 4 דלתות - סלון (דור שלישי). תת-סדרה מסדרה: "BMW 6 Series (E24)" (אנ'). יוצר בין השנים 1983–1989. סדרה באירופה: "M635CSi". יוצרו 14,152 יחידות. תת-סדרות: E63/64. דגמים: 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות קופה. יוצר בין השנים 2005–2010. תאוצה בין 0–100 היא 4.7 שניות. דגמים: 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות קופה, 4 דלתות סלון. תת-סדרות: F06/F12/F13 M6. יוצר בין השנים 2012–2018. תאוצה בין 0–100 היא 4.2 שניות. דגם ""ב.מ.וו M6" מופעל כניידת משטרה במשטרת דובאי. דגם נוסף של ב.מ.וו במשטרת דובאי הוא ב.מ.וו Ε60. "ב.מ.וו M6" דגם "M635CSi", שנת 1985 "ב.מ.וו M6" דגם "E24" "ב.מ.וו M6" דגם "E24" "ב.מ.וו M6" דגם "E63" "ב.מ.וו M6" דגם "E63" "ב.מ.וו M6" דגם "E64" - קבריולה "ב.מ.וו M6" דגם "E64" - קבריולה "ב.מ.וו M6" דגם "F06", תצורה 4 דלתות סלון שנת 2016 "ב.מ.וו M6" דגם "F06", תצורה 4 דלתות סלון שנת 2016 "ב.מ.וו M6" דגם "F12" - קבריולה, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "ב.מ.וו M6" דגם "F13", שנת 2012 BMW מדיה וקבצים בנושא ב.מ.וו M6 בוויקישיתוף ב.מ.וו M6, סרטון באתר יוטיוב 1985-bmw-m635-csi-e24-road-test.html "ב.מ.וו M6" דגם "E24", שנת 1985 - מבחן דרכים drive-my.com/en/test-drive/item/2162- 1985-bmw-m635-csi-e24-road-test "ב.מ.וו M6" -grouparchiv.de/research/detail/index "ב.מ.וו M6" הדגמים החדשים: קופה, קבריולה press.bmwgroup.com/global/article/detail "ב.מ.וו M6" largus.fr/fiche-technique/Bmw/M6+Gran+Coupe/I+F06m/2013 ניר בן טובים, ניר בן-טובים‏, נחשפה: ב.מ.וו M6, באתר וואלה, 12 בפברואר 2012
בית הכנסת בפאזאנן שטראסה

בית הכנסת בפאזאנן שטראסה (בגרמנית: Synagogue Fasanenstrasse) היה בית כנסת של היהדות הרפורמית שנפתח בברלין ב-26 באוגוסט 1912 בשכונת שרלוטנבורג, קרוב לתחנת הרכבת ברלין גן החיות. הקהילה היהודית בשרלוטנבורג גדלה במהירות, ובשנת 1905 סוכם על נחיצות בנייתו של בית הכנסת החדש באזור. הבניין נבנה בסגנון נאו-רומנסקי ונפתח בשנת 1912. הוא כלל אולם תפילות ל-1,720 מתפללים ובית הספר. לאו בק היה בין מנהיגי הקהילה. החזן הראשי היה מגנוס דווידסון. בנוסף להיותו חזן ראשי הוא היה תורם קבוע לכתב עת בנושא חזנות שהיה יוצא לאור בשנים 1927–1938 על ידי ליאון קורניצר. וילהלם השני, קיסר גרמניה נכח בפתיחת בית הכנסת, דבר שגרר ביקורת קשה מצד קורט טוכולסקי. כבר בשנת 1931 מתפללי בית הכנסת הותקפו על ידי האס אה. למרות הקשיים, התפילות במקום התקיימו עד לשנת 1936. במהלך ליל הבדולח הבניין נהרס בהוראה ישירה של יוזף גבלס. לאחר ביזה של הבניין הוא נשרף. בשנת 1939 שרידי הבניין הועברו לחזקת הדואר. בשנת 1943 הבניין סבל מפגיעות של הפצצות. לאחר השואה מספר היהודים בברלין היה קטן. ראש הקהילה, היינץ גלינסקי, ביקש להקים על יסודות הבניין מרכז קהילתי. בשנת 1957 וילי ברנדט השתתף בטקס הנחת אבן הפינה של הבניין החדש. הבניין החדש נפתח בשנת 1959, וחלק מחזית הבניין המקורי שולב בו. בשנת 2006 כלל הבניין רק מרכז חינוך, ומשרדי הקהילה עברו לבניין חדש. עדותו של אורי בן ארי ביד ושם על שריפת בית הכנסת מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת בפאזאנן שטראסה בוויקישיתוף היסטוריית המבנה
יקום תרבות

יקום תרבות או יקוםתרבות הוא מגזין מקוון לתרבות עברית המופעל על ידי עמותת "יקום תרבות עברית", שמטרתה "ליצור מגזין תרבות עברית ברשת, לפרסם מגזין אינטרנטי באופן קבוע, תוך שמירה קפדנית על האיכות. לדאוג לתרגום המגזין לשפות שונות. עידוד יצירה צעירה וקידום יצירה עברית באמצעות רשת האינטרנט". העמותה והמגזין קיימים משנת 2010. באתר המגזין מופיעות כתבות על יוצרים ויצירות, על כתבי עת ספרותיים, נושאי לשון בעברית וביידיש, מחזאות וסרטים ועוד. המייסדים הציגו את מטרתם להפוך את האתר לבמה מרכזית לתרבות העברית והישראלית, ולהפיץ את התרבות הישראלית, גם באמצעות תרגומים. מפגשים ראשונים להקמת העמותה כונסו בתחילת 2010 על ידי אלי אשד, יו"ר העמותה, והעמותה אושרה על ידי רשם העמותות בסוף יוני 2010. עם מייסדי העמותה נמנה גיורא לשם. חברים נוספים בעמותה הם הפסל ריצ‘רד שילה, הסופר אבי גולדברג, המשוררת חגית בת-אליעזר, חוקר התרבות ד"ר ניסים כ"ץ, וד"ר אמנון סטופ. העורך הראשי של המגזין הוא אלי אשד. בעבר ערכו באתר, בין היתר, דניאל עוז ויואב איתמר. בנוסף לפעילות הווירטואלית באתר, קיים האתר עשרות אירועים ספרותיים ותרבותיים, רובם מונצחים באינטרנט. להלן מבחר מהאירועים שקיים: האירוע הראשון התקיים לכבודה של רחל חלפי, שגם נכחה בו והקריאה משירתה, ובנושא יצירתו של שלמה אבן גבירול. אירוע שני התקיים לזכר מייסד העמותה גיורא לשם ובנושא יצירתו של דוד אבידן. האתר השתתף באירוע לזכרו של חבר המערכת ריצ'רד שילה. במאי 2014 קיים האתר אירוע בחיפה ובו ניתן פרס הוקרה לסופרת יהודית קציר. בספטמבר 2016 קיימם האתר את כנס ספרות הבלשים הראשון בישראל. בכנס הוענקו אותות הוקרה ״התדהר״ לבצלאל תדהר, בנו של דוד תדהר, ולאלוף בן, בנו של אריה סיון. בשנת תשע״ז קיים האתר את תחרות סיפור המתח הקצר הטוב ביותר טקס חלוקת הפרסים התקיים במרץ 2017, והסיפורים הזוכים מתפרסמים באתר. באפריל 2018 התקיים כנס ספרות הריגול והלוחמה הראשון בישראל. התקיימו שתי תחרויות של סיפורים הומוריסטיים על שם אפרים קישון. תחרות שירה על העולם שלאחר מגפת הקורונה. אתר האינטרנט הרשמי של יקום תרבות יקום תרבות, ברשת החברתית פייסבוק יקום תרבות, סרטונים בערוץ היוטיוב יקום תרבות עברית, באתר "גיידסטאר ישראל" רשימת האירועים שקיימה עמותת יקום תרבות משנת 2010 עד שנת 2020, באתר יקום תרבות עברית האתר של ריצ׳רד שילה אירוע “העבר והעתיד של העיר חיפה” של יקום תרבות מוסרט ובמרשתת, באתר יקום תרבות עברית דליה קרפל, דוד תדהר מחפש יורש, בעיתון הארץ, 15 בספטמבר 2016 כנס ספרות הבלשים הישראלי הראשון, באתר יקום תרבות עברית כנס ספרות הבלשים והמסתורין הראשון – התיעוד, באתר יקום תרבות עברית תחרות סיפור המתח הקצר הטוב ביותר לשנת תשע”ז, באתר יקום תרבות עברית סקירת טקס חלוקת פרסי סיפור המתח הקצר הטוב לשנת תשע”ז, באתר יקום תרבות עברית מה שכרוך, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי - אלי אשד מדבר ברדיו על כנס ספרות הריגול של יקום תרבות הזוכים בתחרות הסיפור ההומוריסטי הקצר על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות עברית תחרות הסיפור הקצר ההומוריסטי הקצר השנייה על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות עברית תחרות שירה ״חלון ההזדמנויות בין גלי הקורונה״, באתר יקום תרבות עברית
איירסט אינגרם

ויליאם איירסט אינגרם (באנגלית: William Ayerst Ingram‏; 27 באפריל 1855 – 20 במרץ 1913) היה צייר וחבר באסכולת ניולין. הוא הנציח נופים ואמנות ימית. ויליאם איירסט אינגרם נולד ב־27 באפריל 1855 בטוויקנהאם, סארי, אנגליה. אביו היה כומר שנולד בגלאזגו, סקוטלנד בשם הכומר ג.ס. אינגרם שהיה בעיירה סטיינס בשנת 1862 ובקפלה החדשה שנפתחה בווינווד בריצ'מונד בשנת 1871. אינגרם היה הבן השלישי שנולד. בהתחלה קיוו שהוא יהפוך לאיש עסקים, ולכן רק מאוחר יותר בחייו החל ללמוד אמנות עם ו.ג. סטייפל. בשנת 1882 עבר אינגרם לעיר פלימות' בקורנוול. הוא התחתן עם מאי מרתה פיי, אמריקאית, בשנת 1896. בני הזוג התגוררו בטרגוריאן בפלימות' משנת 1911. אינגרם נפטר ב -20 במרץ 1913 בפלימות'. הוא הקים אולפן בצ'לסי, לונדון. באותה שנה הוא גם הקים את החברה האנגלו-אוסטרלית ונבחר כנשיא שלה. בשלב זה אינגרם נסע הרבה, כולל נסיעות לאוסטרליה, על פי האומן וחברו, ג'ורג' פרסי ג'אקומב-הוד. הוא הפך לחבר האגודה קולוניאלית הבריטית לאמנות משנת 1888. לאחר שעבר לקורנוול בשנת 1882, יצר אינגרם קשרי חברות עם אנשים מאסכולת ניולין, כולל לורה נייט והרולד נייט. בשנת 1894 הקימו אינגרם ושני חבריו הטובים ג'ק דאונינג והנרי סקוט טיוק את הגלריה לאמנות פלימות'. בין 1902 ל -1904 היה אינגרם סגן נשיא האגודה הפוליטכנית של קורנוול בפלימות'. עבודותיו בשנת 1893 של ציורים ימיים, שיקפו את חוויות המסע שלו ברחבי העולם. בסקירת תמונותיו אלה בעיתונות התקופה נאמר כי אינגרם הצליח ללכוד את גלי הים, אך לא הצליח בלכידת הנופים היבשתיים של החופים בגלל המונוטוניות שלהם כמו בחוף אוסטרליה. ספינות שטות בים בעגינה מדיה וקבצים בנושא איירסט אינגרם בוויקישיתוף William Ayerst INGRAM | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית) Christopher Wright, Catherine May Gordon, British and Irish Paintings in Public Collections: An Index of British and Irish Oil Paintings by Artists Born Before 1870 in Public and Institutional Collections in the United Kingdom and Ireland, Yale University Press, 2006, ISBN 978-0-300-11730-1. (באנגלית) George Percy Jacomb Hood, With Brush and Pencil, J. Murray, 1925. (באנגלית) The Saturday Review of Politics, Literature, Science and Art, J. W. Parker and Son, 1893. (באנגלית)
תחיה עבד אל נאצר

תָחִיָּה עבד אל נאצר (בערבית: تحية كاظم, בתעתיק מדויק: תחיה כאט'ם; 1 במרץ 1920 – 25 במרץ 1992) הייתה הגברת הראשונה של מצרים משנת 1954 עד 1970. היא הייתה אשתו של נשיא מצרים השני, גמאל עבד אל נאצר, שכיהן משנת 1956 ועד מותו בשנת 1970. תחיה כאזם נולדה ב-28 בפברואר 1918, במנסורה שבמצרים לאב איראני ולאם מצרית. היא הכירה את גמאל עבד אל נאצר באלכסנדריה, בעת שהיה חברו של אביה, סוחר שטיחים אמיד. היא קיבלה את אישור אביה להינשא לנאצר בשנת 1944, והזוג נישא באותה השנה. נולדו להם חמישה ילדים, שתי בנות ושלושה בנים. ב-23 ביוני 1956 לאחר אשרור מינויו של נאצר כנשיא במשאל עם, הפכה כאזם לגברת הראשונה של מצרים. בתור הגברת הראשונה, תחיה עבד אל נאצר תמכה בקריירה הפוליטית של בעלה ובקידום מטרות חברתיות שונות במצרים. היא נודעה בצניעותה, בפשטותה ובמסירותה לשירות הציבורי. היא הייתה מעורבת באופן פעיל במספר יוזמות צדקה ורווחה חברתית, במיוחד תוך התמקדות בשיפור חייהם של נשים וילדים. היא פעלה לשיפור נגישותן של נשים לחינוך ולהזדמנויות תעסוקה, ופעלה למען זכויותיהן. עם מותו של נאצר ב-28 בספטמבר 1970 פרשה מהחיים הציבוריים. היא נפטרה ב-25 במרץ 1992 ונקברה לצד בעלה, על פי צוואתה. פינלנד פינלנד הצלב הגדול של מסדר הוורד הלבן של פינלנד (1967). מלזיה מלזיה מסדר כתר הממלכה במלזיה (1965). מדיה וקבצים בנושא תחיה עבד אל נאצר בוויקישיתוף Sullivan, Earl L. (1986). Women in Egyptian Public Life. Syracuse University Press. p. 84. ISBN 978-0815623540. Her father was a successful tea merchant who had migrated from Iran when he was eighteen years old. Her mother was Egyptian, born in Tanta. Stephens, Robert Henry (1971). Nasser: A Political Biography. p. 61. ISBN 978-0713901818. Kazem was the son of a successful tea merchant of Iranian nationality and a friend of Nasser's uncle, Khalil Hussein. Lacouture, Jean (1973). Nasser: a biography by Jean Lacouture. p. 49. ISBN 978-0394466255. A few months later he was to meet a girl of Iranian origin, Tahia Kazem, through the interposition of Abdel Hakim Amer, a friend of her brother, a Cairene rug merchant." He would marry her. Raafat, Samir (במרץ 2005). "Egypt's First Ladies: Women Whose Husbands Ruled The Realm" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-09-07. נבדק ב-2012-08-01. {{cite news}}: (עזרה) Raafat, Samir (2007-03-14). "The changing role of the first ladies". אל-אהראם. אורכב מ-המקור ב-2012-07-16. נבדק ב-2012-08-01. "Vierailu etusijalla Kairon lehdistössä". Helsingin Sanomat (בפינית). 27 בינואר 1967. p. 13. ISSN 0355-2047. {{cite news}}: (עזרה) "Senarai Penuh Penerima Darjah Kebesaran, Bintang dan Pingat Persekutuan Tahun 1965" (PDF). ערך זה הוא קצרמר בנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.