laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חטיבה 265

חטיבה 265 הייתה חטיבה שריון תחת פיקודה של אוגדה 440 בפיקוד הדרום של צה"ל. החטיבה הוקמה מיד אחרי מלחמת יום הכיפורים כחטיבת מילואים, חייליהם עברו הסבה לטנקי טירן. מפקד היחידה הראשון היה יעקב לפידות. גדוד 225 מחטיבה 274, היה הגדוד הראשון אליו הצטרפו שני גדודים מוסבים לטנקי טירן. החטיבה נפרסה ממערב לתעלה סואץ, לרגלי ג'בל עתקה. בגזרה שמדרום וממערב לעיר סואץ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. חטיבת 265 באתר יד לשריון רס"ן (מיל.) יובל שחף, חטיבה 274, חטיבת "הטירנים" הראשונה בצה"ל, סיפור הקמתה ופעילותה במלחמת יום הכיפורים, באתר יד לשריון (ארכיון)
רשת מלונות הרברט סמואל

רשת מלונות הרברט סמואל הוא מותג מלונות יוקרה בבעלות קבוצת ההחזקות ג'ורדאש ישראל. שם המלון במקור הוא שמו של הנציב העליון הראשון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, הרברט סמואל. הרברט סמואל "הריף" אילת (נקרא בעבר "מלון אורכידאה הריף") – מלון בוטיק 4 כוכבים, סמוך לחוף הים ושמורת הטבע "חוף אלמוג". "רויאל שנגרילה" אילת. "אופרה" הרברט סמואל תל אביב – ממוקם במגדל האופרה. דה הרברט תל אביב. "אוקיינוס סוויטס" הרצליה – מלון בוטיק על חוף הים בהרצליה סמוך לקומפלקס ההייטק והתעשייה בהרצליה פיתוח. "מילוס" - ים המלח. הרברט סמואל - ים המלח (מלון "הוד" לשעבר). הרברט סמואל - ירושלים. הרברט סמואל "בית בגליל". אתר האינטרנט הרשמי של רשת מלונות הרברט סמואל רשת מלונות הרברט סמואל, ברשת החברתית פייסבוק
יום הגיוון העולמי

היום העולמי לגיוון תרבותי ולדיאלוג ופיתוח נקבע על ידי האו"ם לקידום סוגיות המגוון. היום הבינלאומי מתקיים ב-21 במאי, בעקבות הכרזה של האספה הכללית של האו"ם שהכריזה על ציון יום זה כחלק מההצהרה האוניברסלית של אונסק"ו בנושא גיוון תרבותי בנובמבר 2001. מתוקף זאת היום הוכרז בהחלטת האו"ם 57/249. יום הגיוון, המכונה רשמית "היום העולמי לגיוון תרבותי לדיאלוג ופיתוח", הוא הזדמנות לעזור לקהילות להבין את ערכו של המגוון התרבותי וללמוד כיצד לחיות יחד בהרמוניה. יום זה נוצר כתוצאה מהחרבת פסלי הבודהא של במיאן באפגניסטן בשנת 2001., יום הגיוון הוא יום מיוחד מאודץ אתר האינטרנט הרשמי של יום הגיוון העולמי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של יום הגיוון העולמי (בערבית) יום הגיוון העולמי, ברשת החברתית פייסבוק UN Website about the day UNESCO Website about the day PDF of the UN Resolution proclaiming the day https://www.un.org/en/events/culturaldiversityday/2015/dgmessage.shtm ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רשת מלונות טמרס

רשת מלונות טמרס (מקור באנגלית: Tamares) הוא מותג של רשת מלונות בבעלות חברת ההחזקות Tamares Group השייכת לאיש העסקים פויו זבלודוביץ'. בנוסף לרשת בתי המלון, לקבוצת טמרס יש נדל"ן הכוללים בנייני משרדים במנהטן, בניינים בוושינגטון ומספר בתי מלון ובתי קזינו בלאס-וגאס. הרשת הוקמה בשנות ה-70, ומחזיקה כיום במלון אחד בישראל (רשת מלונות טמרס מכרה 3 מלונות לחברת ישראל קנדה ועוד אחד לרשת קראון פלאזה). מלון דניאל הרצליה - 212 חדרים. ספא שיזן - דניאל הרצליה. אתר האינטרנט הרשמי של רשת מלונות טמרס רשת מלונות טמרס, ברשת החברתית פייסבוק רשת מלונות טמרס, ברשת החברתית פייסבוק
In Your Eyes

האם התכוונתם ל... In Your Eyes (שיר של רובין שולץ) In Your Eyes (שיר של קיילי מינוג) In Your Eyes (שיר של דה ויקנד) In Your Eyes (שיר של ניב קבאנה)
לילי ליכטנטל

לילי ליכטנטל (נולדה בשנת 1935) הייתה שחיינית נבחרת ישראל, השחיינית הישראלית המהירה ביותר במשחה ל-100 מטר חופשי (1950), זוכת מדליית כסף מהמכביה השלישית (1950). ליכטנטל נולדה וגדלה במצרים. היא עלתה לישראל בהיותה נערה צעירה והתאמנה בקבוצות השחייה של הפועל חיפה ומכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים. ללילי אחות תאומה, אני, אף היא שחיינית מצטיינת בהפועל חיפה. בתחרות שחיה שנערכה בבריכת גלי הדר בחיפה בסוף יולי 1950 זכה ליטנטל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא הפועל חדש של 1:25.2 דקות חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפתח תקווה בתחילת ספטמבר היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי את התוצאה המהירה בישראל באותה שנה 1:22.1 דקות. בתחרויות השחייה של המכביה השלישית שנערכו בתחילת אוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר ביחד עם דפנה אורן, חוה שלמברג ונוגה למדני בתוצאה של 5:45.2 דקות, אחרי בריטניה (5:41.2 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי כללי וראשונה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.1 דקות. בתחרות שנערכה בחיפה בסוף יולי 1951 זכתה ליכטנטל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:25.5 דקות, לפני אחותה התאומה אני (1:30.2 דקות). א. בן דבורה, אם תרצו - הרי גם שחיה, דבר, 4 באוגוסט 1950 תמונה של האחיות לילי ואני ליכטנטל צבי כתבי, טבלת השגי השחיה בישראל לשנת 1950, דבר, 17 בנובמבר 1950 צבי כתבי, טבלת השגי השחיה בישראל לשנת 1951, דבר, 16 בנובמבר 1951 י. פרידמן, דמויות מאליפות ארצית בשחיה לנוער, באתר הארץ, 30 בספטמבר 1952 צבי כתבי, טבלת השגי השחיה בישראל לשנת 1950, דבר, 17 בנובמבר 1950 שני שיאים בתחרות פתיחת העונה של "הפועל", על המשמר, 23 ביולי 1950 שתי תחרויות שחייה בארץ, הַבֹּקֶר, 23 ביולי 1950 מעריב לספורטאים - שלל של שיאים בשחיה, מעריב, 3 בספטמבר 1950 ישראל בראש בסיכום בינתיים במכביה, הַבֹּקֶר, 4 באוקטובר 1950 גביעי הכדורגל והשחיה - לישראל, הַבֹּקֶר, 6 באוקטובר 1950 שחיה - תחרויות ארציות של "מכבי" בחיפה, באתר הארץ, 29 ביולי 1951
זה קורה

"זה קורה" הוא פזמון שכתב והלחין שמוליק קראוס. השיר ידוע בביצועו על ידי אריק לביא. השיר נכתב עבור הסרט "אדם" שיצא לאור בשנת 1973. אלי מגן הקליט אותו לראשונה עבור הסרט, אך ההקלטה נגנזה. לבסוף נותרה בסרט רק מנגינתו. בשנת 1975 הקליט אותו אריק לביא עבור אלבומו "דיוקן", וביצוע זה הוא המוכר ביותר לשיר. השיר מדבר על אי הוודאות מה ילד יום בקרב בני האדם. במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תשל"ה (1975) דורג השיר במקום ה-19. קראוס סיפר בהופעה שלנעמי שמר היה חלק בכתיבת המילים בפזמון. דני ליטני ביצע גרסת כיסוי לשיר. בשנת 1998 ביצע יזהר אשדות גרסת כיסוי לשיר שהוקלטה עבור פרויקט עבודה עברית. בשנת 2003 רמיקס של השיר יצא במסגרת האלבום "פלסטלינה 1" של פוליאנה פרנק. בשנת 2020 ישי לוי ורבקה זוהר ביצעו גרסת כיסוי לשיר שהוקלטה במסגרת פרויקט צו השעה. בשנת 2012 הוכתר השיר כאחד מ-100 השירים העבריים הנבחרים של "שבת עברית ב-103" בתחנת 103fm. אריק לביא - זה קורה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:02) מילות השיר "זה קורה", באתר שירונט יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסי מיוסיק ניתוח מוזיקלי של השיר באתר מלודיה - Melodia.me לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מידע על היצירה "זה קורה" באתר מיוזיק בריינז זה קורה, באתר האינטרנט של עופר גביש, מרץ 2020 דויד פרץ, זה קורה, באתר תרבות.il "זה קורה": רבקה זהר וישי לוי בדואט מרגש. צפו, באתר "סרוגים", 28 באוקטובר 2020 מצעד שבת עברית - 2012
מיכאיל ליבר

מיכאיל ליבר (ברוסית: Михаил Исаакович Либер, שם עט של גולדמן; ‏5 ביוני 1880, וילנה – 4 באוקטובר 1937, אלמטי) היה פוליטיקאי יהודי-רוסי מראשי הבונד ומנשביקים. מיכאיל גולדמן נולד למשפחת משורר יצחק גולדמן. כבר בגיל 16 הוא התחיל פעילות פוליטית. בשנת 1897 בווילנה הוקם הבונד ומיכאיל הצעיר היה בין הפעילים הבולטים של המפלגה החדשה. בשנת 1899 הוא נעצר, שוחרר בערבות ונסע לשווייץ. בשנת 1902 מיכאיל גולדמן נבחר לוועדה מרכזית של המפלגה. בשנת 1903 הוא היה ראש משלחת של הבונד לכנס של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. במהלך הוועדיה לא התקבלו דרישות בונד לקבלת בלעדיות לייצוג יהודים וקבלת אוטונומיה נרחבת. כתוצאה מכך המשלחת עזבה את הוועידה. בהמשך הוא היה בין המנהיגים הבולטים של המנשביקים. בשנת 1907 בכנס מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית הוא נבחר לוועד המרכזי. בעקבות פעילותו נגד השלטון מיכאיל ליבר נעצר בשנים 1910, 1912 ו-1914 ונשלח לסיביר, ממנה נמלט. בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה מחוץ לגבולות האימפריה הרוסית וחזר בה. תמך בבצא במהלך המלחמה, בתחילת 1915 נעצר והוגלה לסביבות סמרה בה שהה עד לתחילת 1917. לאחר מהפכת אוקטובר נבחר לסובייט פטרוגרד והיה בין תומכיו של ממשלת המעבר הרוסית. ביולי 1917 תמך בדיכוי המרד של בולשביקים. ליבר התנגד למהפכת אוקטובר ובנובמבר 1917 עזב את הוועד המרכזי של המפלגה בעקבות השיחות שהוועד ניהל עם השלטון הבולשביקי החדש. במאי 1918 מיכאיל ליבר נבחר מחדש לוועד המרכזי של מנשביקים ותמך בברית עם בריטניה במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר סיום הלחימה הוא נעצר מספר פעמים על ידי צ'קה. במהלך רוב התקופה עד לשנת 1937 מיכאיל ליבר היה במעצר לתקופות שונות. בשנת 1937 הוא היה מתגורר באלמטי. ב-13 במרץ 1937 ליבר נעצר ולמחרת נשפט לעונש מוות. הוא הוצא להורג ב-4 באוקטובר 1937. בשנת 1990 מיכאיל ליבר נוכה מכל האשמות בפעילות נגד במשטר. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל ליבר בוויקישיתוף ליבר מארק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
פסקי הרא"ש

פסקי הרא"ש (מכונה גם: האשרי) הוא חיבור הלכתי, המסודר כסדר מסכתות התלמוד בבלי. החיבור נכתב בספרד על ידי רבי אשר בן יחיאל (המכונה הרא"ש) בסוף ימיו. חיבור זה נדפס לראשונה על התלמוד בבלי בשנת ה'ר"פ בש"ס ונציה בסוף כרך התלמוד, ומאז הודפס בסוף כל מהדורות הדפסת הגמרא בסוף הספר אחרי התלמוד. חיבור זה דומה לרי"ף באופן פסיקת ההלכות מתוך הגמרא ותמצות השקלא וטריא שבתלמוד לפני שהוא פוסק את ההלכה וכתב את פירושו רק על ההלכות שהיו רלוונטיות להלכה בתקופתו (מועד, נשים ונזיקין), אך שונה ממנו בזה שמביא את עיקרי פירוש הגמרא במקרה הצורך. במקרים רבים מצטט הרא"ש תחילה את לשון הרי"ף ולאחריו מוסיף הערות שונות, שרבות מהן מבוססות על דברי בעלי התוספות. החוקרים חלוקים במטרת החיבור, יש שמציגים את הרא"ש כמי ששאף לאחד את ספרות ההלכה הצרפתית-האשכנזית. לשיטתם, בכתיבת פסקיו לתלמוד, פעל הרא"ש להגשמת מטרה זו ללא העדפה מלכתחילה של מסורת אחת על חברתה. לעומת זאת, יש מדגישים את מחויבותו הבסיסית של הרא"ש לתורת רבותיו ואת אופייה הצרפתי-האשכנזי המובהק של יצירתו ההלכתית. במספר נושאים שבהם פסקי הרא"ש מעטים ביחס למסכת שבה נדונו, פסקי הרא"ש מובאים כ"הלכות קטנות". במהדורות התלמוד הנפוצות נדפסו הלכות אלה בסיום מסכת מנחות. הלכות אלה עוסקות בספר תורה, מזוזה, תפילין, ציצית, טומאה, חלה, כלאים ערלה ומקוואות. רבי יוסף קארו עשה שימוש בפסקיו כבסיס לספרו השולחן ערוך, יחד עם פסקי הרמב"ם והרי"ף, אותם כינה שלושת עמודי הפסיקה שעל פיהם מוכרעת ההלכה, הוא מציין שבמקרה של מחלוקת מכריע כדעת שניים מביניהם. דרך זו של פסיקה הביאה את הרמ"א לחלוק על פסקי השולחן ערוך, ולפסוק כדעת הרא"ש שהייתה מקובלת בדרך כלל ביהדות אשכנז כיוון שהיא מבוססת בעיקרה על טיעוני בעלי התוספות. לחיבור זה נכתבו לאורך הדורות מספר פירושים והגהות: בנו של רבי אשר, רבי יעקב בעל הטורים כתב על החיבור את "קיצור פסקי הרא"ש" - סיכום תמציתי של פסקיו של אביו, קיצור זה הודפס יחד עם פסקי הרא"ש בסוף ספר התלמוד. המרכזי שבפירושים הוא "פלפולא חריפתא" (על פסקי הרא"ש בסדר נזיקין) שנכתב על ידי התוספות יום טוב. ושני חיבורים נוספים מאותו מחבר: "דברי חמודות" ו"מעדני יום טוב" למסכתות: ברכות, חולין, ומסכתות קטנות. פירוש נוסף הוא הגהות אשרי, שנכתב על ידי רבי ישראל מקרמז', הפירוש הוא לקט פסקים מראשוני אשכנז (תוספות, ראבי"ה, אור זרוע, ועוד). "תפארת שמואל" של רבי שמואל קאיידנובר. "קרבן נתנאל" של רבי נתנאל וייל. הגהות של הב"ח. הגהות של הגר"א. פסקי הרא"ש, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" פסקי הרא"ש, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי פסקי הרא"ש, טקסט דיגיטלי באתר ספריא ראו פסקי הרא"ש על מסכת עבודה זרה (פרק א, סימן ז): "ולחשבון זה הייתה שמיטה שנת שבעים ושלש לאלף הששי". ראו גם תוספות יום טוב על מסכת כלאים (פרק ט, משנה ב). וכן עיין בבית יוסף יורה דעה סימן שמא שכתב שפסקי הרא"ש נכתבו לאחר שו"ת הרא"ש, ולכן במקום בו הפסק סותר, הלכה כפסקי הרא"ש. ניתן להיווכח בכך במהדורת עוז והדר, בה באים דברי הרי"ף שבתחילת דברי הרא"ש בכתב מודגש. וראו ביד מלאכי, כללי הפוסקים, כללי רש"י ותוספות והרא"ש אות כח: "הרא"ש ז"ל ברוב דבריו נמשך אחר הרי"ף ז"ל, אם לא שחולק עליו בפירוש".ושם ס"ק כ"ט בשם מהר"ם פדובה (סי' ט"ל): "דסתם דברי הרא"ש הם דברי הרי"ף, כי הוא הגמרא שלו". ושם סימן ל בשם חוות יאיר (סימן קנט): "כל דברי הרא"ש אינם רק קיצור מדברי התוספות עם קצת תוספת מקצת פוסקים כגון הרמב"ם והרמ"ה, לכן נקוט כללא בידך: אם תלמודך בדברי הרא"ש קשים עליך כברזל, לך נא ראה בדברי התוספות, אולי הם ישלימו חסרונך ויחוורו ספיקותיך". המשפט העברי, חלק ב'. ואליצור, דיני נזיקין, עמ' 3 הקדמת רבי יוסף קארו לבית יוסף
Won't Bite

Won't Bite (בעברית: לא אנשך) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת והראפרית דוג'ה קאט, בשיתוף הראפר האמריקאי סמינו, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Hot Pink. השיר יצא לאור ב-7 בנובמבר 2019, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי דוג'ה קאט, סמינו, יטי ביטס, ויליאם פדהילי וקרטיס מקנזי והופק על ידי יטי ביטס, שהפיק שירים נוספים מתוך האלבום, בהם "Juicy" ו-"Bottom Bitch". השיר הוא שיר פופ אשר משלב בתוכו את סגנון הרגאיי, בו שרה דוג'ה קאט על כך שהיא לא נראית מרושעת כפי שהיא עשויה להיראות בעיני סביבתה ולועגת כלפי גברים המנסים לנצל אותה בעבור יחסי מין. במהלך ריאיון למגזין Elle, ציינה דוג'ה קאט כי "Won't Bite" הוא השיר שהייתה הכי נרגשת לבצע, במיוחד בגלל הופעתו של סמינו בשיר. השיר כולל דגימה מתוך שירו של הארי בלפונטה, "My Angel (Malaika)". השיר עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאת האלבום. נכון למאי 2020, הצליח השיר לצבור שם למעלה מ-11 מיליון השמעות. האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של דוג'ה קאט ב-7 בנובמבר 2019, יחד עם שאר שירי האלבום. האודיו מציג בתוכו את הכיתוב "Won't Bite ft. Smino" ומאחוריו הנפשה של רקע ורוד. נכון למאי 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-2 מיליון. דוג'ה קאט, סמינו, יטי ביטס, ויליאם פדהילי, קרטיס מקנזי Doja Cat (Ft. Smino) – Won't Bite (באנגלית), נבדק ב-2020-05-21 Doja Cat Sings Alicia Keys, Raps Cardi B, & Performs "Won't Bite" in a Game of Song Association ELLE, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:36) X. X. L. Staff, Doja Cat Wants to Be Taken Seriously as a Rapper, XXL Mag (באנגלית) Won't Bite, נבדק ב-2020-05-21 Doja Cat - Won't Bite (Audio) ft. Smino, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:17)
אלן אמט ראנד

אלן אמט ראנד (Ellen Emmet Rand;‏ 4 במרץ 1875 – 18 בדצמבר 1941) הייתה ציירת ומאיירת אמריקאית. היא התמחתה בדיוקנאות, ציירה למעלה מ-500 יצירות במהלך הקריירה שלה, כולל דיוקנאות של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, האמן אוגוסטוס סן-גאודנס, ובני דודיו הנרי ג'יימס וויליאם ג'יימס. רנד למדה בבית הספר לאמנות בקוולס בבוסטון ובליגת הסטודנטים לאמנות בעיר ניו יורק והפיקה איורים למגזין "ווג" ול"הארפר'ס ויקלי". אלן אמט ראנד הייתה השלישית משישה ילדים שנולדו לאלן ג'יימס טמפל אמט וכריסטופר טמפל אמט. אלן נולדה בסן פרנסיסקו אך עברה לניו יורק לאחר מות אביה בשנת 1884. היא נישאה לוויליאם בלנארד ראנד בשנת 1911 ונולדו לה שלושה בנים. הסטודיו הראשי של ראנד היה בעיר ניו יורק, אך היא גם עבדה בסליסבורי, קונטיקט, שם התגוררה משפחתה. רנד למדה אצל דניס מילר בונקר בבית הספר לאמנות של קוולס בבוסטון. בשנים 1889–1893 נרשמה לשיעורים בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. לאחר מכן למדה בבית הספר לאמנות בקיץ אצל ויליאם מריט צ'ייס. הארי מקוויקר, עורך מגזין ווג, ראה את עבודתה בתערוכה של בית הספר לאמנות וביקש ממנה לצייר עבור המגזין. היא גם איירה למגזינים "הארפר'ס ויקלי" ול"הארפר'ס בזאר". בשנת 1896 נסעה לאנגליה. היא שבה לארצות הברית בשנת 1898 ואז נסעה לפריז ללמוד אצל מקמוני. שם למדה גם עמיתתה האמנית האמריקאית מרי פוטה. היא חזרה לעיר ניו יורק בשנת 1900 והחלה את קריירת הציור שלה ברצינות. ראנד מיקדה את האנרגיה והתפוקה שלה בציור דיוקנאות של החברה הגבוהה, נשות החברה, פוליטיקאים, מדענים, פרופסורים, עורכי דין ואמנים בארצות הברית. מבחינת הפוליטיקאים היא טענה שהחלה בעבודה על דיוקנו של הנשיא תאודור רוזוולט, אבל היא "נאלצה לוותר עליו. 'זה היה מגוחך,' היא נזכרה. 'הוא לא יכול היה לשבת בשקט - במיוחד עם ילדים שנכנסים אליו מהסטודיו עם נחשים ועכבישים.'" עם זאת, היא השלימה שלושה דיוקנאות של הנשיא פרנקלין רוזוולט, כולל דיוקנו הנשיאותי הרשמי. היא הייתה האמנית השנייה שהוזמנה להפיק דיוקן נשיאותי. לאחר מותו הועבר הדיוקן לאחוזת רוזוולט ולספריית FDR בהייד פארק, ניו יורק. לא ברור בדיוק מדוע בוצע מהלך כזה, אם כי ישנם מכתבים שהוחלפו בין הנשיא הארי טרומן לגברת הראשונה אלינור רוזוולט בנוגע להעברת הדיוקן. לאחר מכן שימש דיוקן אחר כדי להחליף את עבודות ראנד בבית הלבן. בשנת 2004 דווח שהדיוקן נעדר מהספרייה. רנד ציירה גם שלושה מזכירי המדינה האמריקאית - ג'ון מילטון היי, אליהוא רוט והנרי לואיס סטימסון. ראנד הייתה האישה הראשונה שהוענקה לה מדליית זהב של האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה. היא זכתה לשבחים על דיוקנה של דונלד ט. ורנר (1921) בתערוכה השנתית של PAFA בשנת 1922. מדיה וקבצים בנושא אלן אמט ראנד בוויקישיתוף Emmet Family Art, www.emmetart.com William Merritt Chase: The Shinnecock Years | Parrish Art Museum, web.archive.org, ‏2018-10-18 "Time magazine, Aug. 23, 1954", www.emmetart.com Trescott, Jacqueline (December 4, 2004). "Washington Post". Retrieved March 6, 2016.
גל בן-משה

גל בן-משה (נולד בשנת 1985) הוא שף ישראלי הפועל כיום בגרמניה, בעל מסעדת prism בברלין המחזיקה בכוכב מישלן. בן-משה הוא השף הישראלי השני שזכה בכוכב מישלן על מסעדה בבעלותו, אחרי מושיק רוט. בן-משה נולד בראשון לציון בשנת 1985 וגדל בתל אביב, והחל את קריירת הבישול בתל אביב במסעדות השף מסה ואורקה. מאוחר יותר, נדד בן-משה במסעדות בחו"ל לצורכי לימוד ורכישת ניסיון, כולל במסעדות עם כוכבי מישלן בלונדון ובשיקגו תחת השפים הידועים ג׳ייסון את׳רתון, מרקוס ווריינג וגראנט אייצ'ץ. בשנת 2012 עבר בן-משה לברלין, ושנה לאחר מכן כבר פתח מסעדה בשם "גלאס", שכבר זכתה להמלצה של מדריך מישלן האדום, וכן ב-16 נקודות מטעם מדריך גו-מיו. במשך חמש שנים הוביל את המסעדה, עד שנאלץ לסגור אותה ב-2018. לאחר שסגרו בן-משה ובת זוגו ג'קי, אותה הכיר בברלין, את מסעדת "גלאס", מצאו בני הזוג חלל חדש והקימו בנובמבר 2018 בהשקעה של פחות מחצי מיליון אירו את מסעדת prism, ביחד עם זוג גרמני שנהג לפקוד את מסעדתו הקודמת. בשנת 2018 השתתף בן-משה בתוכנית הטלוויזיה על אנחנו על המפית. במרץ 2020 הוענקה למסעדת prism שבבעלותו כוכב מישלן. בשנת 2022 נבחר בן משה להוביל את המטבח של מסעדת פאסטל, הממוקמת במוזיאון תל אביב. בן-משה חי עם בת זוגו ג'קי, ילידת ברלין ואוצרת יין במקצועה. בני הזוג ושלושת ילדיהם מנישואיה הקודמים של ג'קי גרים בכפר בברנדנבורג, מצפון לברלין. איתן לשם, יומיים אחרי שזכה במישלן הגיע הסגר, רגע לפני הפתיחה מחדש יש לו מה לומר עלינו, באתר הארץ, 6 במאי 2021 ריטה גולדשטיין, ‏הכוכבים של גל, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2021 איתן לשם, גל בן משה זכה בכוכב מישלן בפעם הרביעית ברציפות, באתר הארץ, 5 באפריל 2023 אסף אוני, ‏היסטוריה קולינרית: כוכב מישלן לשף הישראלי גל בן משה בברלין, באתר גלובס, 3 במרץ 2020 אסף אוני, ‏"מתחיל לכוון ל-2 כוכבים": כך הגשים השף גל בן משה את חלום המישלן, באתר גלובס, 7 במרץ 2020 prismberlin אנחנו על המפית עם ברק יחזקאלי | פרק 4 - השף גל בן משה, ברלין, באתר YouTube, ‏6 באוגוסט 2018 MICHELIN Guide, guide.michelin.com תיקי גולן, כוכב מישלן בארץ: השף גל בן משה יהיה השף של מסעדת פאסטל, באתר ynet, 27 במרץ 2022
אלכסנדרה אדלר

אלכסנדרה אדלר (Alexandra Adler;‏ 24 בספטמבר 1901 – 4 בינואר 2001) הייתה נוירולוגית אמריקאית ממוצא אוסטרי ובתו של הפסיכואנליטיקאי אלפרד אדלר. היא תוארה כאחת ה"מובילות בהבנה ופרשנות" של הפסיכולוגיה האדלריאנית. בשנת 1937 ערכו אדלר וטרייסי ג'קסון פוטנם מחקר על מוחו של אדם שנפטר מטרשת נפוצה. איורים מהמחקר משמשים לעיתים קרובות בספרות הרפואית. המחקרים המפורטים של אדלר שנערכו על 500 ניצולי השרפה במועדון קוקונט גרוב מצוינים כחלק מהמחקרים המוקדמים ביותר בנושא הפרעת דחק פוסט-טראומטית. אדלר גילתה שרבים מהניצולים סבלו מצער לא מעובד, משינויים מסוימים באישיות כמו אשמה, חוסר חיוניות ועלייה בהפרעות שינה וחרדה. אחותה הייתה הפעילה הסוציאליסטית ולנטיין אדלר. אדלר סיימה את לימודי הרפואה שלה באוניברסיטת וינה בשנת 1926, ואז התמחתה בפסיכיאטריה בבית החולים הנוירופסיכיאטרי באוניברסיטת וינה. היא היגרה לארצות הברית בשנת 1935, שם עבדה כמנחה בתחום הנוירולוגיה בבית הספר לרפואה של הרווארד. בשנת 1946 הצטרפה למחלקה לפסיכיאטריה בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק, ושם הפכה לפרופסור בשנת 1969. Vande Kemp, Hendrika (Spring 2003). "Alexandra Adler, 1901-2001" (reprint). The Feminist Psychologist. Society for the Psychology of Women. 30 (2). נבדק ב-2012-10-08. Adler, Alexandra (1943). "Neuropsychiatric complications in victims of Boston's Coconut Grove disaster". Journal of the American Medical Association. 123: 1098–1101. doi:10.1001/jama.1943.02840520014004. "Adler, Valentine (1898–1942)". Women in World History: A Biographical Encyclopedia. Gale Research Inc. אורכב מ-המקור ב-18 במאי 2013. נבדק ב-10 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)(נדרשת הרשמה)
ניראצ'אד

ניראצ'אד (בהונגרית: Nyíracsád) הוא כפר במחוז היידו -ביהר, בנפת ניראדוני אשר בהונגריה. ניתן להגיע ליישוב בכביש: בכביש הראשי 4 לדברצן, משם לכיוון מזרח בכביש 48 לוומושפרץ' (Vámospércs), הכפר נמצא 10 ק"מ משם. ממצאים ארכאולוגיים מוכיחים כי האווארים (עם קדום) וגם המדיארים הכובשים התיישבו באזור הזה. הבעלים המוקדם ביותר של היישוב היה שבט גוטקלד, ואדמות האזור הוחזקו בידיהם גם במאה ה-15. במאה ה-17 האזור היה בבעלות אחוזת וצ'אי, לימים הוחזק ו האדמות על ידי הרוזן בתלן ומשפחות נמש, ומיד לפני שחרור הצמיתים בשנת 1853 אלה הוחזקו על ידי כמה משפחות של אצולה נמוכה. במאות ה -17 וה -18 התיישבה בכפר אוכלוסייה של נצרות אורתודוקסית משמעותית, מחוז ביהאר ומחוז סאבולץ' הסכימו בשנת 1827 להחליף את הכפר לשעבר אצ'אסד וארמייהיפלווה, שהיה שייך לראשון. אחוזת וצ'אי היישוב מפורסם בזכות אנדרטאותיו הארכיטקטוניות הכנסייתיות, מתוכן בולטת הכנסייה הקלוויניסטית המונומנטלית, המבוצרת בחומות תומכות כורעות, ונבנתה בסגנון הגותי המוקדם במאות ה-13 וה -14. האוכלוסייה הנוצרית אורתודוקסית שהתיישבה בכפר במאה ה-16 בנתה כנסיות משלהם. האיקונוסטאזיס שנעשה במהלך בניית הכנסייה שרד במצב המקורי כמעט לחלוטין, ולכן הוא משויך לסוף המאה ה-18, ראשית המאה ה-19. פרנץ מזאי (במקור גרינפלד 1860–1927) דוקטור למשפטים, עורך דין, עורך עיתון הונגרי-יהודי. משה קליין (1934 – 1967) קצין צה"ל, מפקד גדוד 12 בחטיבת גולני. נהרג בקרב תל פאחר במלחמת ששת הימים. על התנהלותו ואומץ ליבו בקרב זה הוענק לו עיטור המופת. במלחמת סיני שירת כמפקד פלוגה ועוטר בעיטור העוז. פורטל הניהול של ניראצ'אד ארמליקי פיתוח כפרי ללא מטרות רווח בע"מ ניראצ'אד בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 382–383 נ'יר-אצ'אד (ניר-אטשאד), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 268–269. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא ניראצ'אד בוויקישיתוף
נמשסאלוק

נמשסאלוק (בהונגרית: Nemesszalók) הוא כפר במחוז וספרם, בנפת פאפה. נמשסאלוק ממוקם במחוז וספרם באזור שטוח בעמק הנחל מרצל (הנחל הוא 3 - 4 ק"מ), באמצע הדרך בין פאפה לבין צלדמלק (15-15 ק"מ). לא רחוק משומלו (16 ק"מ) משאג (16 ק"מ) ומהרי הבקוני (20–25 ק"מ). במהלך מפקד האוכלוסין בשנת 2011 85.5% מהאוכלוסייה הצהירו שהם הונגרים, 2.9% צוענים, 0.9% רומנים, 0.4% גרמנים (14.1% לא הצהירו; בגלל זהויות כפולות המסך הוא גבוה יותר יכול להיות ב 100%). התפוצה הדתית הייתה כדלקמן: 47.2% רומית קתולית, קלוויניסטית 11.2%, לותרנית 19.3%, 3.4% ללא השתייכות דתית (17.9% לא הצהירו). יהודים החלו להתיישב בנמשסאלוק במחצית הראשונה של המאה ה-18. עיקרם עסקו במסחר, וחלקם היו פקידים ובעלי מלאכה. הקהילה היהודית קמה בשנת 1850 והיו בה חברה קדישא, בית קברות יהודי, בית כנסת ותלמוד תורה. בשנת 1938, בעקבות "החוקים היהודיים" נישלו את רוב יהודי הכפר מפרנסותיהם, בשנת 1941 לקחו את חלק מגברי הכפר לעבודות כפייה, רובם ניספו בחזית באוקראינה. במאי 1944 נשלחו יהודי הכפר לגטו בפאפה ומשם נשלחו ביולי למחנה ההשמדה אושוויץ. שמו שטרן (1874–1946) איש עסקים, בנקאי, הונגרי-יהודי, מנהיג הקהילה היהודית, תחילה של בודפשט ולאחר מכן ברמה הארצית. פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 377-378 נאמאש-סאלוק, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 262. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) אתר האינטרנט הרשמי של נמשסאלוק מדיה וקבצים בנושא נמשסאלוק בוויקישיתוף קהילת נמשסלוק, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" Nemesszalók Helységnévtár בית הקברות היהודי בנמשסאלוק תיעוד יהודים מנסמשסלוק שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
יאנד

יאנד (בהונגרית: Jánd) הוא כפר של כ-800 תושבים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת ואשארושנמן. יאנד הוא כפר על גדת נהר טיסה בחלק המזרחי של מחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, במישור ברג. נירג'האזה בת 118,000 התושבים נמצאת 67 ק"מ מיאנד, פהרדיארמט 23 ק"מ, טרפה 17 ק"מ, ואשארושנמן 7 ק"מ. האזכור הראשון של יאנד הוא משנת 1217, כשהוא מופיע בשמו זה וקשור לפקיד ציבור כלשהו. האזור היה בבעלות משפחת ברלבאשי במאה ה -14. הבעלות באדמות המקום התחלפה עשרות פעמים במהלך המאות, בירושה, ברכישה או בהענקה מהמלך. אוכלוסיית יאנד עסקה בעיקר בגידולי שדה ובגידול בעלי חיים ועושה זאת כך בדיוק עד היום. ב"בוסתני הג'ונגל" ובגנים לאורך גדות נהר הטיסה, יש המוני עצי שזיף, מהסוג שנקרא בהונגרית בבדיחותא "שזיף אני לא יודע" - שמעודפיו מזקקים את תזקיק הסליבוביץ, את ברנדי השזיפים המפורסם של המחוז. יהודים רבים עסקו במקצוע זה לאורך הדורות. עד 1990 יאנד היה שייך מוניציפליצית לואשארושנמני, מאז יש לה מועצה מקומית משלה. הכנסייה הקלוויניסטית אנדרטת המילניום אנדרטת שתי מלחמות העולם מוזיאון כפר - בבית כפרי עממי עם מרפסת עץ. דוד יַנְדִי (בהונגרית: Jándi Dávid, נולד בשם דוד לֵדֶרֶר, יאנד, 3 באפריל 1893 - באיה מארה, מאי 1944) היה צייר הונגרי-יהודי, שנספה בשואה. יהודים חיו ביאנד בזמנים שונים, במקום קיים בית קברות יהודי עתיק. רבים מיהודי הכפר נרצחו בשואה. "אוצר המגדל האדום". ברומן זה יאנד מתוארת כמעוז של שמונה "קורוצים של יאנד" אמו ג'ין סימונס (מוזיקאי), האמריקאי-יהודי-ישראלי שנולדה בטירת הכרמל בשם חיים ויץ נולדה ביאנד. מדיה וקבצים בנושא יאנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יאנד תצלומי אוויר של הכנסייה בית הקברות ביאנד תיעוד יהודים מיאנד שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993