laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טרה (סדרת טלוויזיה)

טרה (באנגלית: United States of Tara, משחק מילים שניתן לפרשו גם כ"ארצות הברית של טרה" וגם כ"מצבים מאוחדים של טרה") היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג דרמה קומית ששודרה בין השנים 2009–2011. הסדרה מתארת את חייה ומשפחתה של טרה (טוני קולט), עקרת בית, אם ואמנית המתמודדת עם הפרעת זהות דיסוציאטיבית (המוכרת בשם "פיצול אישיות"). הסדרה מבוססת על רעיון של סטיבן ספילברג, שהוא המפיק של הסדרה. הסדרה מצולמת בלוס אנג'לס, קליפורניה, אך העלילה מתרחשת באוברלנד פארק, קנזס. הסדרה עוסקת בבעיות זהות. הפרעת הזהות של האם עומדת במרכז העלילה, אך הסדרה עוסקת גם בסוגיות זהות נוספות כמו זהות מינית וזהות מגדרית. ב-23 במאי 2011 הודיעה הרשת שלא תצולם לסדרה עונה רביעית. טרה גרגסון מתגוררת עם בעלה ושני ילדיה בפרוורי העיר קנזס. היא סובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית. כשהיא נמצאת במצב חרדה היא מחליפה את זהותה באחת מהזהויות החילופיות שלה: נערה מתבגרת פראית וחסרת גבולות בשם טי; עקרת בית שמרנית בסגנון שנות החמישים בשם אליס; גבר מאצ'ו קולני, יוצא מלחמת וייטנאם, בשם באק; גימי, אישיות דחפית וחייתית; דמויות נוספות. טרה נשואה למקס. הוא מטפל בה ומתמודד בעצמו עם הזעם המצטבר בו. יש להם שני ילדים: קייט הבכורה ומרשל. שרמיין, אחותה של טרה, מתגוררת בסמוך להם. זכיות פרס אמי לשחקנית ראשית (טוני קולט) בקומדיה לשנת 2009 פרס אמי לפתיח הסדרה לשנת 2009 פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית (טוני קולט) בסדרת טלוויזיה לשנת 2010 מועמדויות פרס אמי לשחקנית ראשית (טוני קולט) בקומדיה לשנת 2010 פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (טוני קולט) לשנת 2010 פרס הסדרה הטובה ביותר בטקס GLAAD Media Awards לשנת 2010 פרס גלובוס הזהב לשחקנית ראשית (טוני קולט) בסדרת טלוויזיה לשנת 2011 אתר האינטרנט הרשמי של טרה (באנגלית) "טרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טרה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טרה", באתר Metacritic (באנגלית) "טרה", באתר אידיבי "טרה", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "טרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר הסדרה (באנגלית) אודות הסדרה(הקישור אינו פעיל) באתר וואלה רותה קופפר, "טארה": כמה כיף לגדול עם אמא בעלת אישיות מפוצלת, באתר הארץ, 13 במאי 2010 קצוות מפוצלים: ארצות הברית של טרה, במגזין האלטרנטיבי פריק. Showtime keeping NURSE JACKIE But Giving UNITED STATES OF TARA The Boot
אבו קרינאת

אַבּוּ קְרֶינַאת (בערבית: أبو قرينات), נכתב גם אַבּוּ קֻרֶינַאת, הוא יישוב בדואי בנגב, כ־4 ק"מ מצפון־מערב לדימונה, לצד כביש 25. היישוב נמצא בתחומי מועצה אזורית נווה מדבר, עד נובמבר 2012 היה היישוב בתחומי מועצה אזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות. תחילתו של היישוב ככפר בלתי מוכר בפזורה הבדואית של אנשי השבט הבדואי אבו קרינאת שהיישוב קרוי על שמם. לאחר שנים במעמד כפר בלתי מוכר, מדינת ישראל הכירה בהתיישבותו והוא קיבל תשתיות ושירותים. אבו קרינאת יושב על שטח תב"ע 7,320 דונם.[דרושה הבהרה] על פי טבלאות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לסוף חודש נובמבר 2023, אומדן האוכלוסייה בשטח היישוב המוכר הוא 2,354 אנשים. בנוסף מופיע בטבלאות יישוב חסר מעמד מוניציפלי, שאומדן אוכלוסייתו לא מפורט. באתר מועצה אזורית נווה מדבר מופיע אומדן של 5,000–7,200 איש. בראש ועד היישוב עומד מוחמד אבו קרינאת. שמו הקודם של היישוב היה "בית פלט". באבו קרינאת פועלים גנים, בתי ספר יסודיים ותיכון. כמו כן, נבנה מבנה רב תכליתי-המכיל ספרייה, מועדון אופניים ופעילות תרבותית המשמשת את אוכלוסיית המקום. בשנת 2016 התקיימה באתר חפירת בדיקה לפני עבודות פיתוח בשכונת אל ע'נאמי. בחפירה נמצאו עדויות לפעילות חקלאית אינטנסיבית באזור בעיקר בתקופות ההביזנטית, ממלוכית והעות'מאנית. באתר נמצאו שרידים דלים של מבנים (אחד מהם מוצע כמסגד פתוח), מתקנים, מערות מגורים, קברים, סכרים ומדרגות חקלאיות. מדיה וקבצים בנושא אבו קרינאת בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 טבלאות אוכלוסייה, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אבו קרינאת באתר מועצה אזורית נווה מדבר פדריקו קוברין, אבו קורינאת, שכונת אל ע'נאמי: דוח סופי, חדשות ארכאולוגיות 132, 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טארה

האם התכוונתם ל... טרה (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בה הדמות המרכזית נקראת טרה גרגסון ומגולמת על ידי טוני קולט. טארה (שפה) – אחת מהשפות הצ'אדיות. שמו של מטע דמיוני שבו מתרחשים האירועים בספרה של מרגרט מיטשל, חלף עם הרוח, ובסרט בעל אותו השם. טארה (אירלנד) – מקום הגבעה הקדושה, בה הומלכו מלכי אירלנד. טארה (הר) – הר בסרביה. טארה (נהר) – נהר במונטנגרו, בפארק הלאומי דורמיטור. אישים ששמם הפרטי הוא טארה טרה
קילו

האם התכוונתם ל... קילו (תחילית) – תחילית במערכת היחידות הבין-לאומית המציינת הכפלה ב-1,000 קילוגרם – יחידת המידה הבסיסית של מסה לפי תקן מערכת היחידות הבינלאומית קילו (סדרת צוללות) – סדרת צוללות מתוצרת רוסיה
Spongiforma squarepantsii

Spongiforma squarepantsii הוא מין של פטרייה ממשפחת Boletaceae שהתגלה ביערות של מלזיה ב-2010 ושהתפרסמה לראשונה כמין חדש במאמר בכתב העת Mycologia במאי 2011. הפטרייה שייכת לסוג Spongiforma הרומז לגופו דמוי הספוג של פרי הפטרייה (ספוריוקרפ), ושם המין squarepantsii מצביע על צורתה המזכירה את בובספוג מכנסמרובע (SpongeBob SquarePants). צפייה במשטח נושא נבגים של הפטרייה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני, נדמתה בפני כותבי המאמר שדיווח על הפטרייה כ"דמוי קרקעית ים עם ספוגי ים צינוריים". ריחו של המין מעופש. הוא אחד מהפטריות שיכולות אחרי סחיטה לחזור לצורתן המקורית. בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה בובספוג מכנסמרובע בפרק 13 לציון ליל כל הקדושים, רואים את מוחו של בובספוג, המזכיר את הפטריה. מדיה וקבצים בנושא Spongiforma squarepantsii בוויקישיתוף כתבה על הגילוי של הפיטרייה, באתר bbc (באנגלית) כתבה נוספת על הגילוי של הפיטרייה, באתר theregister (באנגלית) Spongiforma squarepantsii, באתר NCBI (באנגלית) Spongiforma squarepantsii, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) Spongiforma squarepantsii, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Spongiforma squarepantsii, באתר GBIF (באנגלית) Spongiforma squarepantsii באתר הרשימה האדומה של IUCN Desjardin DE, Peay KB, Bruns TD. (10 במאי 2011). "Spongiforma squarepantsii, a new species of gasteroid bolete from Borneo". Mycologia. doi:10.3852/10-433. PMID 21558499. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) SpongeBob Gets Taxonomical המח של בובספוג, באתר http://spongebob.wikia.com
אבטין

אִבְּטִין (בערבית: إبطن) הוא יישוב בדואי בעמק זבולון, השוכן בין רכסים לבית העלמין תל רגב, כארבעה קילומטרים מדרום לקריית אתא. היישוב שייך למועצה אזורית זבולון והוא היישוב הגדול ביותר בה עם כ-2,900 תושבים (נכון לשנת 2022). בכפר יש בי"ס יסודי וקריית חינוך תיכונית. מן המשפחות הבולטות שמתגוררות בכפר: עמרייה, זבידאת, ח'אלדי, אבו קמיר, אבו ג'בל, תורכמאן, שקור, בושקאר, נעראני, אלפקיר, הנדאוי, תפאל. ראשיתה של אבטין בחווה חקלאית שהוקמה על ידי חאג' טאהר קרמאן בשיתוף פעולה עם גורמים יהודיים. בין החווה לבין כפר חסידים התעוררו סכסוכי שכנים על קרקעות. במלחמת העצמאות התרכזו בני משפחת קרמאן בחווה באבטין ובעצת דוד הכהן לא ברחו מארץ ישראל. לאחר מכן מנע דוד בן-גוריון, על פי בקשת דוד הכהן את גירושם. בראשית ימי המדינה נודע הכפר כאחוזת קרמאן או אחוזת אבטין. בשנות ה-60 היה המקום לכפר בדווי. בשנת 1975 הורחב המקום במסגרת התוכנית ליישוב בדואים במקומות קבועים. תושביו הם בני השבטים עמריה וערב אל ח'ואלד וערב אלזובידאת וערב אלחילף וערב אלתורכמאן וכן משפחות בודדות משבטים אחרים. על פי החוקרים מקור השם איבטין בשם העיר בֶטֶן המופיעה בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר. בטן מזוהה עם האתר הארכאולוגי תל פר השוכן מצפון מערב ליישוב. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 עולים וחורשים לא שלהם, דבר, 29 במאי 1935 שמעון רפפורט, יצחק לץ ושאול הון, האם הכיר קרמאן את משה דיין? אולי מהטלוויזיה, מעריב, 12 באוגוסט 1976 ק. מנחם, תנועת הרישום בצפון להחזרת משפחות הפליטים, דבר, 11 באוגוסט 1949 מנחם תלמי, שולחנה של סועד קרמאן, מעריב, 18 בדצמבר 1962 ארנון מדזיני, התנחלות הבדווים בגליל, בתוך ארצות הגליל, משרד הביטחון, 1983, עמ' 559 12 עיירות לבדווים ועיירה דרוזית, דבר, 31 במרץ 1975 נסיון להביא לסולחה בין חמולות, מעריב, 8 באוקטובר 1976 ארנון מדזיני, התנחלות הבדווים בגליל, בתוך ארצות הגליל, משרד הביטחון, 1983, עמ' 552 פרק יט פסוק כה
זלמן שלו

זלמן שלו (4 ביוני 1923 – 25 במרץ 2009) היה קצין קשר ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, מייסד חברת אלישרא. שלו נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. ב-1938 הצטרף לארגון ההגנה וב-1941 למשטרת המנדט בה שימש מדריך קשר. התגייס לצבא הבריטי ושירת בו בתפקידי קשר שונים עד שחרורו ב-1946. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת כרמלי כסגן קצין הקשר החטיבתי ובהמשך מונה לקצין הקשר של החטיבה. שירת בחיל הספר בו בנה את מערך הקשר. ב-1951 מונה לקצין הקשר של פיקוד הצפון. במלחמת סיני שירת במטה חיל הקשר כקצין המבצעים. לאחר המלחמה מונה לסגן קצין קשר ראשי. ביוני 1962 מונה לקצין קשר ראשי, במאי 1963 קודם לדרגת אלוף-משנה ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1966. לאחר שחרורו הקים את חברת אלישרא, מהחברות שהצמיחו את תעשיית האלקטרוניקה בישראל, ושימש כמנהלה הכללי. ב-1977 זכה בפרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים. בשנים 1983–1987, שימש יו"ר אגף המתכת חשמל והאלקטרוניקה בהתאחדות התעשיינים, כיהן כסמנכ"ל בתדיראן לאחר רכישת אלישרא על ידה. שימש כיו"ר דירקטוריון אורט ישראל בשנים 1993–2000. דניאל רוזן, אל"ם זלמן שלו (פרידמן) – מפקדו החמישי של חיל הקשר והאלקטרוניקה, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020 מקבלי פרס תעשייה, אתר התאחדות התעשיינים
אביבים

אֲבִיבִים (בתעתיק לטיני: Avivim) הוא מושב ישראלי של תנועת המושבים בגליל העליון, הממוקם סמוך לגבול ישראל–לבנון, על יד קיבוץ יראון. המושב הוא היישוב הצפוני ביותר מבין יישובי מועצה אזורית מרום הגליל. תחילה נקרא היישוב "יראון ב'" על שם הקיבוץ הסמוך. לאחר זמן קצר ניתן לו שמו הקבוע "אביבים" על שם נחל אביב ועין אביב שבסביבתו, וכן על שום התחדשות היישוב בגליל. המושב הוקם בשנת 1958, ובשנת 1960 הוא יושב מחדש בידי עולים חדשים. המושב ננטש על ידי תושביו ובשנת 1962 תואר כ"בתים לבנים ריקים המחכים לאנשים שיאותו לבוא ולגור בהם". הוא יושב מחדש בשנת 1963 על ידי תנועת המושבים, שיישבה במקום עולים מצפון אפריקה. ב-22 במאי 1970 ירו מחבלים שלוש רקטות בזוקה אל אוטובוס שהסיע את ילדי המושב לבית הספר האזורי. 12 מהנוסעים, בהם 9 ילדים, נהרגו, ואחרים נפצעו. ילדי אביבים שנהרגו נקברו בחלקה מיוחדת בבית העלמין של צפת. ליד המושב, וגם בתוכו הוקמה אנדרטה לזכרם. במהלך מלחמת לבנון השנייה התרחשו סמוך ליישוב קרבות קשים בין צה"ל וחזבאללה באזור מארון א-ראס ובינת ג'בייל. במהלך המלחמה נורו עשרות טילים לעבר היישוב והיישוב היה במתכונת חירום. הצבא השתמש ביישוב בתור "בסיס צבאי" ופינו את כל התושבים לבית מלון בדימונה. ב-1 בספטמבר 2019, לראשונה מאז מלחמת לבנון השנייה, נורו לעבר היישוב 4 טילי נ"ט של חזבאללה אשר פגעו במוצב צבאי בכניסה ליישוב ובאמבולנס סמוך לגבול, נשמעו פיצוצים עזים ותושבי המקום הונחו לפתוח מקלטים. כעבור כמה שעות של לחימה הונחו התושבים לחזור לשגרה מלאה. לטובת תושבי המושב והסביבה יש ספרייה, צרכנייה, קופת חולים, ובית כנסת. תושבי המושב מתפרנסים מחקלאות, בעיקר מענף הלול ומגידול מטעים וכרמים. כמו כן, במושב ישנם צימרים וחדרי אירוח. היישוב פונה מתושביו זמנית בעקבות מלחמת חרבות ברזל, במהלך המלחמה חזבאללה ירי עשרות רקטות וטילי נ"ט לעבר היישוב שספג פגיעות ישירות והרס רב. אורי נדב וד"ר חיותה דויטש, אתמול פער את לועו - סיפורים של אנשי אביבים. הוצאה פרטית, 2020. מדיה וקבצים בנושא אביבים בוויקישיתוף אביבים באתר הרשות לפיתוח הגליל אביבים, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור פיגוע באוטובוס ילדי אביבים, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1970 ביקור באביבים ובברעם אחרי הפיגוע באוטובוס התלמידים, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1970 אביבים, באתר רום גליל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 העדכון על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022 מקום בלב (משמעויות שמות ישובים בקווי העימות), באתר האקדמיה ללשון העברית עולים ראשונים נאחזו בעדולם, דבר, 4 באפריל 1958 נחום פונדק, נוף עם בעיות, דבר, 31 באוקטובר 1958 עולים התנחלו באביבים שבגליל, דבר, 4 בספטמבר 1960 אפרים תלמי, מתל חי אל אביבים, דבר, 2 באוקטובר 1960 צדוק אשל, בין ביריה ליראון, למרחב, 29 ביולי 1962 יאיר קראוס, יואב זיתון, ליאור בן ארי, אלכסנדרה לוקש, ניר כהן, פגיעה ישירה בבית בגליל העליון, נפילות ו"גל תקיפות נרחב" נגד חיזבאללה, באתר ynet, 24 בדצמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחיניתיים

שחיניתיים (שם מדעי: Dytiscidae) היא משפחה מסדרת החיפושיות, הכוללת כ 3000 מינים בעולם. השחייניות חיות באגמים, בריכות, מקווי מים עונתיים ומים הזורמים לאטם. רוב המינים בעלי יכולת תעופה ויכולים לעבור ממקווה מים אחד למשנהו. חלק מהמינים יכולים לעבור את תקופת היובש כשהם חפורים באדמה. השחייניות שוחות בעזרת הרגלים האחוריות והאמצעיות. רגלים אלו הן שטוחות ובעלות שערות ארוכות בשוקים ובפיסות וכך הן פועלות כמשוטים. לצורך נשימה עולה החיפושית ומגיע עם הקצה האחורי אל פני המים וקולטת אוויר מתחת לכנפי החפייה, המכסות את פתחי הנשימה. הבוגרים והזחלים ניזונים מטרף חי ומפגרים. הבוגרים מסוגלים לקרוע חתיכות מהטרף בעזרת גפי הפה הנושכות לועסות ולבלוע אותן. מדיה וקבצים בנושא שחיניתיים בוויקישיתוף שחיניתיים, באתר ITIS (באנגלית) שחיניתיים, באתר NCBI (באנגלית) שחיניתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחיניתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שחיניתיים, באתר GBIF (באנגלית) שחיניתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אביעזר זיגמונד גסטטנר

אביעזר זיגמונד גסטטנר (13 באוגוסט 1898,[דרושה הבהרה] לונדון אנגליה – 16 באפריל 1956, ניס צרפת), בנו של ממציא מכונת השכפול הראשונה, פעיל ציוני ואיש עסקים בריטי, ששימש כנשיא הקק"ל באנגליה. גסטטנר נולד בלונדון ב-1898 לדוד גסטטנר (אנ') וסופי (לבית לזרוס). בנוסף נולדו לזוג 6 בנות. אביעזר נקרא על שם סבו. אביו המציא את מכונת השכפול עליה רשם ב-1879 פטנט ועל בסיס פטנט זה הקים את חברת גסטטנר (אנ') למכונות שכפול. התגייס לצבא הבריטי ונלחם בשורותיו במהלך במלחמת העולם הראשונה. השתתף בקרבות בחזית אירופה שם נפגעו ריאותיו מגז כימי. לאחר שהשתחרר מהצבא השתלב בחברת הציוד המשרדי "גסטטנר" שיסד אביו ומשנות ה-30 ניהל אותה עד יום מותו. לאחר מלחמת העולם השנייה שימשה החווה של משפחתו בסאסקס כקיבוץ לאימון מתיישבים לעתיד. נישא להני (Henny) לבית לנג (Lang) ולזוג נולדו 2 בנים (דוד ויונתן) ובת (סופי). נפטר ב-1956 לאחר שחלה בסרטן ריאות ונקבר בניס שבצרפת. אשתו (ילידת 1907) נפטרה ב-2005. בניו המשיכו את העסק המשפחתי. לאחר מותו, תרמה אשתו הני להקמת המושב אביעזר שנקרא על שמו. פעולות הנצחה נוספות: תרומת אשתו להקמת גן ציבורי לזכרו ברחובות (בכניסה למכון ויצמן). תרומת אשתו להקמת קרן סיוע לחיילים ועולים חדשים. שיקום החאן הטורקי בירושלים ב-1967. גסטטנר התגייס לצבא בגיל 17 לאחר שזייף את גילו קיבוץ שמריהו באנגליה בהכשרה חקלאית, משמר, 30 באוגוסט 1946 הרופאים העריכו שסרטן הריאות נגרם מהחשיפה לגז בתקופת שירותו הצבאי על המושב אביעזר באתר תנועת העבודה הוחל בנטיעת גן ציבורי ברחובות לזכר ז. גסטטנר, דבר, 7 באפריל 1958 יוסף וקסמן, חיילים משתחררים קיבלו מלגות מקרן גסטטנר, מעריב, 15 בדצמבר 1974 נפתח החאן הטורקי בירושלים, דבר, 29 באוקטובר 1967 ערך זה הוא קצרמר בנושא בריטים ובנושא ציונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרו אלכסנדרה

קרו אלכסנדרה (באנגלית: Crewe Alexandra Football Club) היא קבוצת כדורגל אנגלית שהוקמה בשנת 1877 בעיר קרו שבמחוז צ'שייר שבמערב אנגליה, והיא אחת הקבוצות הוותיקות באנגליה. הקבוצה משחקת בליגת הפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה באנגליה. אצטדיונה הביתי הוא "אצטדיון אלכסנדרה" אשר מכיל 10,153 מקומות ישיבה. הקבוצה מכונה "אנשי הרכבות". המועדון נוסד בשנת 1877 ונקרא של שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק. הישגה הגדול ביותר הוא זכייה בפרס הפוטבול ליג בשנת 2013. מדיה וקבצים בנושא קרו אלכסנדרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרו אלכסנדרה קרו אלכסנדרה, ברשת החברתית פייסבוק קרו אלכסנדרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרו אלכסנדרה, ברשת החברתית אינסטגרם קרו אלכסנדרה, ברשת החברתית טיקטוק פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל אנגלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יונת כתר מערבית

יונת כתר מערבית (שם מדעי: Goura cristata), הידועה גם בשמות יונת כתר מצויה ויונת כתר כחולה, היא מין של יונה המצוי בפפואה המערבית, הנמצאת בחלק המערבי של האי גינאה החדשה. יחד עם קרובותיה יונת כתר ויקטוריה ויונת כתר דרומית, מהווה יונת הכתר המערבית את אחד מזני היונים הגדולים בעולם. חזותה מרשימה: צבע נוצותיה כחול-אפרפר עם כתמים חומים באזור חיבור הכנף ופס לבן לאורך הכנף. יש לה ציצית כחולה דמוית תחרה לאורך ראשה ונוצות כהות מסביב לעיניה. הזכרים והנקבות דומים מאוד במראם, פרט לכך שהזכרים בדרך כלל גדולים מהנקבות. אורכה הממוצע הוא 70 ס"מ ומשקלה הממוצע 2.1 ק"ג. יונת הכתר המערבית חיה באזורי השפלה של יערות הגשם במערב גינאה החדשה, וחיה בעיקר בקרבת ביצות. מינים אחרים של יונת הכתר מאכלסים אזורים אחרים של האי. תזונתה מורכבת בעיקר מפירות ומזרעים. הנקבה מטילה עד ביצה אחת לחודש, דוגרת עליה במשך חודש, ובמשך 11 חודשים נוספים מטפלת בגוזל ודואגת לו למזון. יונת הכתר המערבית ניצודה בעיקר למטרות מזון, מסחר ושימוש בנוצותיה המרהיבות. עקב ציד נרחב, הרס מתמשך של בית הגידול שלה, ותפוצתה המוגבלת באזור מצומצם, נמצאת יונת הכתר המערבית ברשימה האדומה של ה-IUCN, הכוללת מינים בסכנת הכחדה, והיא מסווגת כמין פגיע (VU). פרטים מהמין מצויים באגף הטרופי ובחצר האוסטרלית של גן החיות התנ"כי בירושלים. מדיה וקבצים בנושא יונת כתר מערבית בוויקישיתוף יונת כתר מערבית, באתר ITIS (באנגלית) יונת כתר מערבית, באתר NCBI (באנגלית) יונת כתר מערבית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יונת כתר מערבית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יונת כתר מערבית, באתר GBIF (באנגלית) אתר גן החיות התנכ"י בירושלים "הבטחתם יונה", מתוך תערוכת התמונות של גן החיות התנ"כי. יונת כתר מערבית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אביגדור

המונח "אביגדור" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו אביגדור (פירושונים). אֲבִיגְדוֹר הוא מושב ישראלי במועצה האזורית באר טוביה המשתייך לתנועת המושבים, וממוקם כ-2 ק"מ מדרום לקריית מלאכי ו-11 ק"מ מצפון לקריית גת. שטח המושב הוא כ-3,750 דונם. אביגדור הוקם בשנת 1950 על חלק מאדמות הכפר הערבי הנטוש קסטינה, על ידי חיילים משוחררים מחיל התובלה של הצבא הבריטי, ובתחילה נקרא "כפר יעל", ראשי תיבות של יחידות עבריות לתובלה, היחידה אליה השתייכו גרעין מקימי המושב. הגרעין הוקם במהלך מלחמת העולם השנייה והתיישב ב־1946 במנחמיה. ב-6 במאי 1951 שונה שם המושב, והוא נקרא על שם הפעיל הציוני סר אוסמונד דה-אביגדור גולדסמית (אנ') (אנגלי, נשיא יק"א בין השנים 1934–1939) אשר תרם למושב את בית העם, ואשר בנו הנרי (אנ') היה מפקד היחידה. פרנסת המושב על משקים חקלאיים (רפת, לולי הודים ותרנגולות וכן גידולי שדה ומכוורות דבורים) וכן מקצועות חופשיים מכל קצוות הקשת התעסוקתית. בשנים האחרונות הוקמה הרחבה קהילתית במושב, מרבית תושביה הם בני המושב שבחרו להישאר בו ולגדל שם את משפחתם. מדיה וקבצים בנושא אביגדור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אביגדור אביגדור, באתר מועצה אזורית באר טוביה חגיגות 60 שנה למושב אביגדור, באתר יוטיוב, 13 ביוני 2010 אביגדור (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 התעתיק על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022 הסכסוך המנחמיה, הארץ, 2 במאי 1949 חנה ביתן, מקורות שמות היישובים בישראל, עמ' 8
בוס (צרפת)

בּוֹס (בצרפתית: Beauce) הוא אזור טבעי בצפון צרפת, מדרום לפריז, השוכן בין הנהרות סן ולואר. מבחינה מנהלית הוא משתייך לחבל סאנטר־עמק הלואר והוא כולל את מחוז אר ולואר וחלקים מהמחוזות לוארה (אנ'), אסון (אנ') ולואר־א־שר (אנ'). תושביו נקראים Beaucerons ("בּוסרון"). מבחינה היסטורית האזור השתייך לפרובינציה אורליאנה ונקשר גם לרוזנות שארטר, אשר מהווה גם כיום את העיר המרכזית באזור. בוס הוא אחד מהאזורים החקלאיים הפוריים בצרפת ועל כן מכונה גם "הגורן של פריז". פרט לחיטה ושאר דגנים מגדלים באזור גם סלק סוכר. אזור בוס מתפרס על שטח של 6,000 קמ"ר. מבחינה טופוגרפית מדובר ברמה אשר גובהה הממוצע הוא 140 מטרים, נעדרת עצים ושיחים עוד מהתקופה הנאוליתית. נופה נשלט מרחוק על ידי קטדרלת נוטר דאם משארטר. הערים העיקריות הן שארטר, שאטודן (אנ'), אטאמפ (אנ') וואנדום (אנ'). רשימת כפרים ארטנה, אונו, אונה־סוז־אונו, שמפיני־אן־בוס, מארול־אן־בוס, רוזייר־אן־בוס, ריאן (לוארה), ווֹב, וילוֹ, אפּרנון, מנטנון, ירמנונוויל, אַנש, סן־פיאה, אוּ (אר־ולואר), אוּ, שארטנווילייה, קולטנוויל, לוויזאן, ליסה (אר־ולואר), לֶוו, שאמפול, מנווילייה, דימאנשוויל, מבוֹאזן, פייר (אר־ולואר). האזור נחצה על ידי צירי תחבורה ראשיים, דוגמת כביש A10 ומסילת הרכבת TGV האטלנטית. בדרום־מערב האזור ניתן להבחין בשלדי פרויקט ה"אירוטרן" (אנ') שבנייתו הופסקה. דרך הבוס זורמים מצפון אל צפון־מערב האסון והאר, יובלים של נהר הסן. כמו כן הנחל לואר (Loir), יובל של הנהר לואר, זורם מערבה. אזור בוס ידוע בגידולי הדגנים, סלק הסוכר, תפוחי האדמה והלפתית. התפוקה יוצאת הדופן שלו ופוריות הקרקע קשורות לאקוויפר ענק של מי תהום, שנקווה בשארית תת־קרקעית שמקורה בהטיה של מי הלואר בעקבות תנועות טקטוניות. אחרי שנת 2005, במחוז אר־א־לואר, לאורך הכביש A10, הוקם פארק לטורבינות רוח. קתדרלת שארטר האזור היה לזירה לכמה יצירות של סופרים צרפתים מפורסמים. שארל פגי הקדיש לאזור בוס את "הצגתה של חבל בוס בנוטר דאם בשארטר" (1913). ביישוב אילייה־קומברה (אנ') במחוז אר ולואר, בילה מרסל פרוסט חלק מילדותו, בבית דודתו. זכרונות מתקופה זו שימשו להשראה עבור קטעים ידועים ברומן "בעקבות הזמן האבוד". עלילת הרומן "האדמה" (אנ') מאת אמיל זולא התרחשה בחבל בוס, בעיקר בכפר הדמיוני "רון" Rognes שתואר בהשראת הכפר רומיאי־סיר־אגר (Romilly-sur-Aigre). טחנת הגארן באימונוויל פארק טורבינות רוח בז'אנוויל קתדרלת שארטר בלילה טירת שאטודן (Châteaudun) נוף מחבל בוס מראה בעיר אטאמפ שדות אחרי הקטיף בשאלו־מולינה (Chalou-Moulineux) פסל של ז'האן דה בוס, ברכת המאגים - בקתדרלת שארטר דרך החיטה של חבל בוס רשות התיירות של האזור בוס־מרוויל האיכר החדש באזור בוס בוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Gewehr 98

רובה Gewehr 98 (נקרא לעיתים גם M98) הוא רובה בריחי שפותח על ידי חברת כלי הנשק הגרמנית מאוזר עבור הקיסרות הגרמנית בסוף המאה ה-19. הרובה הוא רובה בריחי בקליבר 8x57 מ"מ המוזן באמצעות פס תחמושת הטוען 5 כדורים אל תוך מחסנית פנימית מתחת לקנה. הרובה שירת בצבא הקיסרות הגרמנית וברייכסווהר מ-1898 (ולכן שמו M98) עד 1935, אז הוחלף בגרסת הקרבין שלו מאוזר K98. רובה M98 היה הרובה הראשי של כוחות החי"ר הגרמניים במלחמת העולם הראשונה. רובה ה-Gewehr 98 נקרא על שם שנת 1898, בה החל ייצורו. רובה זה החליף את ה-Gewehr 1888 בשירות הצבא הגרמני. התכנון הבריחי של ה-M98 נרשם כפטנט על ידי פאול מאוזר ב-9 בספטמבר 1895. ה-M98 עצמו היה אחרון בסדרה של רובים שהציגה חברת מאוזר בשנות ה-90 של המאה ה-19. מנגנון הרובה נגזר מהרובה הניסיוני Gewehr 96. ועדת בחינת הרובים Gewehr-Prüfungskommission (G.P.K.) הגרמנית אימצה את ה-M98 ב-5 באפריל 1898. ב-1901 הפך הרובה למבצעי כשנכנס לשירות כוח המשלחת לאסיה המזרחית, הצי ו-3 קורפוסים של צבא היבשה הפרוסי. הוא זכה לטבילת אש במרד הבוקסרים (1898-1901). ב-1904 הוחלט לייצר עוד מהרובים, וואפנפבריק מאוזר זכתה בחוזה לייצור 290,000 רובי M98 ו-DWM (ראשי תיבות של Deutsche Waffen und Munitionsfabriken) בחוזה לייצור 210,000 רובי M98. הרובה שירת בגרמניה על גלגוליה השונים: הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר גרמניה הנאצית (1935–1945) גרמניה הנאצית בנוסף לגרמניה שירת הרובה במדינות הבאות: האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית בלגיה בלגיה צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית תחת השם רובה צ'יאנג קאי-שק. ספרד 1785 ממלכת ספרד כתוצאה מכך הרובה שימש במלחמות והעימותים הבאים: מלחמת ארצות הברית–ספרד מרד הבוקסרים רצח העם של ההררו והנאמה מהפכת שינהאי מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים בספרד מלחמת העולם השנייה מלחמת סין–יפן השנייה מלחמת האזרחים הסינית מדיה וקבצים בנושא Gewehr 98 בוויקישיתוף צבא הקיסרות הגרמנית: 1898-1918 רייכסווהר: 1935-1918, פולקסשטורם: 1945-1944 "Modern Firearms - Mauser 98". World.guns.ru. 2011-01-24. נבדק ב-2011-05-06. "Ball, Robert: ''Mauser Military Rifles of the World'' pages 152, 188. Gun Digest Books, 2006". Books.google.com. נבדק ב-2011-05-06. "Unusual German Small Arms and Infantry Weapons of World War II". Greyfalcon.us. אורכב מ-המקור ב-2011-06-21. נבדק ב-2011-05-06. "German Rifles". Gkironfist.greatnow.com. אורכב מ-המקור ב-2011-07-11. נבדק ב-2011-05-06. "Gewehr 98 - From The Probert Encyclopaedia". Probertencyclopaedia.com. 2006-10-29. אורכב מ-המקור ב-2011-06-08. נבדק ב-2011-05-06. "Gew. 98". Turk Mauser. נבדק ב-2011-05-06. Bishop, Chris. Guns in Combat. Chartwell Books, Inc (1998). ISBN 0-7858-0844-2. "Ball, Robert: ''Mauser Military Rifles of the World'' page 93. Gun Digest Books, 2006". Books.google.com. נבדק ב-2011-05-06. The Geweh 98 - Before 1919