laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רחל וישניצר

רחל וישניצר-ברנשטיין (בגרמנית: Rahel Wischnitzer Bernsein) (14 באפריל 1885 – 20 בנובמבר 1989) הייתה אדריכלית והיסטוריונית של אמנות יהודית. במהלך חייה פרסמה ארבעה ספרים, כתבה עשרות מאמרים והייתה עורכת האמנות של כתבי העת "רימון" ו"מילגרוים". רחל וישניצר נולדה לולדמיר וסופי ברנשטיין במינסק, רוסיה. אביה היה סוכן ביטוח, והיה לה אח קטן אחד. משפחתה הייתה שומרת מסורת וחגגה חגים יהודיים. כמה שנים מאוחר יותר עברו לוורשה, שם סיימה תיכון ב-1902. לאחר שסיימה תיכון, למדה אמנות באוניברסיטת היידלברג בשנים 1902–1903 ובאקדמיה המלכותית לאומנויות בבריסל בין השנים 1903–1905. משם עברה ללמוד בבית הספר המיוחד לאדריכלות בפריז וקיבלה תעודת אדריכל בשנת 1907, ובכך הייתה אחת הנשים הראשונות באירופה שקיבלו תעודה זו. היא המשיכה ללמוד אמנות באוניברסיטת מינכן בשנים 1910-1911. בשנת 1912 רחל נישאה למארק וישניצר, היסטוריון שהתמחה בהיסטוריה רוסית ויהודית בסנקט פטרבורג, רוסיה. נולד להם ילד אחד, לאונרד, ב-1924. בזמן מלחמת העולם הראשונה, מארק שירת בצבא אוסטריה ורחל גרה בתחילה בווינה ולאחר מכן בברלין. ב-1920 הם עברו ללונדון ורחל עבדה במוזיאון הבריטי על כתבי יד בעברית. בנוסף, עבדה גם בספרייה הבודליאנית באוקספורד. בשנת 1921 בני הזוג וישניצר עברו לברלין וייסדו יחד עם חברים את כתבי העת 'רימון' ו'מילגרוים'. בזמן שהותה בברלין, וישניצר הייתה גם עורכת האמנות והאדריכלות של האנציקלופדיה יודאיקה, אנציקלופדיה העוסקת ביהדות ותכנים יהודים בין 1928 ל-1934. בנוסף, היא עבדה במוזיאון היהודי בברלין עד שנת 1938. בשנת 1935 פרסמה את ספרה הראשון, Symbole und Gestalten der Jüdischen Kunst (צורות וסמלים של אמנות יהודית). לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, משפחת וישניצר עברה לפריז לזמן קצר ולאחר מכן לניו יורק בשנת 1940. רחל המשיכה ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, וסיימה את התואר השני שלה, שעסק באדריכלות של בתי כנסת, בשנת 1944. בשנת 1956, שנה לאחר פטירתו של בן זוגה, וישניצר ייסדה את מחלקת האמנות במכללת שטרן לנשים (אנ'), והמשיכה ללמד עד פרישתה בשנת 1968. באותה שנה, קיבלה תואר דוקטור של כבוד מישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטה יהודית בניו יורק. בשנת 1979 השנתון Journal of Jewish Art הקדיש לה גיליון לרגל יום הולדה ה-95. רשימת ספריה שהתפרסמו: 1935: Symbole und Gestalten der jüdischen Kunst. Berlin-Schöneberg: S. Scholem (גרמנית) (צורות וסמלים של אמנות יהודית) 1948: The Messianic Theme in the Paintings of the Dura Synagogue, Chicago: University of Chicago Press 1955: Synagogue Architecture in the United States, Philadelphia: Jewish Publication Society of America 1964: Architecture of the European Synagogue, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1964 1990: From Dura to Rembrandt: studies in the history of art, Milwaukee: Aldrich; Vienna: IRSA Verlag; Jerusalem: Center for Jewish Art (אוסף מאמרים) הגיליון העוסק בווישניצר של Journal of Jewish Art רחל וישניצר (1885-1989), דף שער בספרייה הלאומית Rachel B. Wischnitzer, An Art Historian, 104, ניו יורק טיימס, ‏22 בנובמבר 1989 Shulamith Z. Berger, Rachel Wischinzer, Jewish Women's Archive Rachel Wischnitzer collection, undated, 1894-1991, 1940-1989, Leo Baeck Institute שירי לב-ארי, מדינת ישראל קיבלה כרך שלם, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007 Rachel Wischnitzer - Biography, JewAge
פירט יארוויס

פירט יארוויס (באסטונית: Piret Järvis; נולדה ב-6 בפברואר 1984) היא מנחת טלוויזיה וזמרת אסטונית. יארוויס נולדה בטאלין, לאחר לימודיה בתיכון היא סיימה תואר במדיה ויחסי ציבור באוניברסיטה הבינלאומית של קונקורדיה (International University of Concordia), הסניף האסטוני של אוניברסיטת קונקורדיה שבמדינת וושינגטון, לאחר מכן למדה עיתונאות באוניברסיטת טרטו. ב-2002 הצטרפה ללהקת הבנות "ונילה נינג'ה" (בה היא הייתה שרה לצד טרינו קיווילאן). היא כתבה את המילים לרבים משירי הלהקה, ושימשה פעמים רבות כדוברת הלהקה במהלך ראיונות רבים לתקשורת. הלהקה השתתפה בגמר הלאומי של אסטוניה עבור תחרות האירוויזיון 2003, והייתה המועמדת המועדפת על הציבור. ב-2005 ייצגה הלהקה את שווייץ באירוויזיון 2005, שם עלתה לגמר ולבסוף הגיעה למקום ה-8. ב-2005 נבחרה לאישה הסקסית ביותר באסטוניה על פי המגזין "Kroonika", היא שימשה כמגישה במספר ערוצי טלוויזיה במדינתה ובין היתר עבדה בין השנים 2007-2008 ב-MTV אסטוניה. ב-2011 הציגה את תוצאות הניקוד של אסטוניה באירוויזיון 2011 שנערך בדיסלדורף. באותה שנה גם הופיעה בסרט "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta ". מדיה וקבצים בנושא פירט יארוויס בוויקישיתוף פירט יארוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פירט יארוויס, באתר MusicBrainz (באנגלית) פירט יארוויס, באתר Discogs (באנגלית) [1] [2]
הלסינקי האלי

הלסינקי האלי (בפינית: Helsinki Halli) הוא אולם רב תכליתי בהלסינקי שבפינלנד. נודע בשם הארטוואל ארנה מאז הקמתו ועד 2022. הרעיון לבניית האולם עלה ב-1994 על ידי איש העסקים הארי הרקימו עבור אליפות העולם בהוקי קרח של 1997, ובנייתו החלה באפריל 1996. האולם משמש כאצטדיון הבית של קבוצת ההוקי יוקריט הלסינקי, ואירח מספר תחרויות ספורט בינלאומיות. במשחקי הוקי התכולה 13,349 מושבים ובמשחקי כדורסל 14,000 מושבים. באולם הופיעו בין היתר להקות אירוסמית' ובקסטריט בויז, ב-2007 נערכה בהיכל תחרות האירוויזיון. ב-2022 היה אמור האולם להיות האולם המרכזי באירוח אליפות העולם בהוקי קרח 2022. עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה והיותו של האולם בבעלות אוליגרכים רוסים, ניטלה ממנו זכות האירוח של האליפות. בנוסף, חברת המשקאות "הארטוואל" שאימצה את האולם בחסות מסחרית מאז הקמתו הסירה ממנו את החסות. מדיה וקבצים בנושא הלסינקי האלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלסינקי האלי הלסינקי האלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
אילוצים הולונומים

במכניקה קלאסית, אילוצים הולונומים הם היחסים בין משתני המיקום (ואולי הזמן), אשר יכולים לבוא לידי ביטוי בצורה הבאה: f ( q 1 , q 2 , q 3 , … , q n , t ) = 0 {\displaystyle f(q_{1},q_{2},q_{3},\ldots ,q_{n},t)=0} כאשר הם n הקואורדינטות אשר מתארות את המערכת. למשל, תנועה של חלקיק המאולץ לנוע על פני פניו של כדור כפופה לאילוץ הולונומי,  אבל אם החלקיק מסוגל ליפול מהכדור תחת השפעת כוח הכבידה, המגבלה הופכת לאילוץ לא הולונומי. עבור המקרה הראשון האילוץ הולונומי יכול להינתן על ידי המשוואה: r 2 − a 2 = 0 {\displaystyle r^{2}-a^{2}=0} כאשר r הוא המרחק ממרכז של כדור ברדיוס a. ואילו המקרה השני, שאינו הולונומי, יכול להינתן על ידי: r 2 − a 2 ≥ 0 {\displaystyle r^{2}-a^{2}\geq 0} אילוצים על המהירות כגון: f ( q 1 , q 2 , … , q n , q ˙ 1 , q ˙ 2 , … , q ˙ n , t ) = 0 {\displaystyle f(q_{1},q_{2},\ldots ,q_{n},{\dot {q}}_{1},{\dot {q}}_{2},\ldots ,{\dot {q}}_{n},t)=0} הם לרוב לא הולונומים[דרוש מקור]. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. Goldstein, Herbert (2002). "1.3 Constraints". Classical mechanics (Third ed.). Pearson India: Addison-Wesley. pp. 12–13. ISBN 9788131758915. OCLC 960166650.
Rakuten

Rakuten, Inc (ביפנית: 楽天株式会社) היא חברת מסחר אלקטרוני בינלאומית שמרכזה ביפן. החברה גם עוסקת בפיננסים ומדיה, והיא גם המפעיל הסלולרי הרביעי בגודלו ביפן (ראקוטן מובייל). נכון ל-2017 היא מעסיקה מעל ל-14 אלף עובדים. לחברת המדיה של ראקוטן, ראקוטן TV, שירות סטרימינג עצמאי, מטה החברה נמצא בברצלונה שבספרד. החברה נוסדה ב-1997 על ידי הירושי מיקיטאני שמכהן כמנכל החברה, בשם "MDM". ממאי 1997 עוסקת החברה במסחר באינטרנט, כשבתחילת פעילותה היא העסיקה 6 עובדים בלבד. ב-1999 שונה שם החברה ל-rakuten, שפירושו "אופטימיזם" ביפנית. ב-2000 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בטוקיו. ב-2001 הפעילה החברה שירות הזמנת חדרים בבתי מלון. החל מ-2011 התחילה החברה להתרחב מחוץ ליפן, והקימה פעילות של מסחר אלקטרוני באוסטריה, קנדה, טייואן, תאילנד, ספרד ועוד. ב-2012 השקיעה כ-100 מיליון דולר בחברת פינטרסט, ב-2020 מימשה את אחזקתה ברווח ניכר. בפברואר 2013 היא רכשה את חברת המסרים המיידים הישראלית Viber, תמורת סכום של כ-900 מיליון דולר. ב-2019 היו למוצר כבר למעלה ממיליארד משתמשים. ב-2015 רכשה את חברת OverDrive האמריקאית העוסקת בהפצת תוכן דיגיטלי, ספרים אלקטרוניים, ספרים קוליים, מוזיקה וכותרי וידאו. ב-2019 מכרה ראקוטן את אחזקותיה בחברה לקרן ההשקעות KKR. ב-2016 איבדה לראשונה את מקומה כחברת המסחר האלקטרוני הגדולה ביפן, לטובת אמזון. לחברה עניין מיוחד בתחום שידורי הספורט. בספטמבר 2017 חתמה על חוזה חסות מסחרית עם קבוצת הכדורסל גולדן סטייט ווריורס. החל מעונת 2017/18 החברה נותנת חסות מסחרית לקבוצת הכדורגל של ברצלונה והיא גם הבעלים של מועדון ויסל קובה. בסיום עונת 21/22 נגמר הסכם החסות של ברצלונה עם ראקוטן. בספטמבר 2020 השיקה ראקוטן מובייל את רשת ה-5G שלה ביפן. אתר האינטרנט הרשמי של Rakuten (ביפנית) מדיה וקבצים בנושא Rakuten בוויקישיתוף Rakuten, ברשת החברתית פייסבוק Rakuten, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Rakuten, ברשת החברתית אינסטגרם Rakuten, ברשת החברתית טיקטוק Rakuten, סרטונים בערוץ היוטיוב הלל קורן, ‏עוד עסקת ענק נסגרה: וייבר נמכרת תמורת 900 מיליון דולר לחברת האינטרנט היפנית Rakuten, באתר גלובס, 14 בפברואר 2014 Number of unique Viber user IDs from June 2011 to March 2019, statista
ז'וזפין נדאגנו

ז'וזפין נדאגנו (בצרפתית: Joséphine Ndagnou; נולדה ב-1964) היא במאית קולנוע ושחקנית טלוויזיה קמרונית. נדאגו נולדה וגדלה בקמרון. את השכלתה הגבוהה רכשה בפריז, בלימודי קולנוע בסורבון. היא עבדה בתור במאית עבור רשות הטלוויזיה והרדיו הקמרונית במשך 15 שנים. היא שיחקה במספר סרטי טלוויזיה, כולל "Japhet and Ginette" ו "L’étoile de Noudi" (הכוכב של נודי), בעקבותיו התפרסמה בשם דמותה בסרט, טה זיבי. ב-2007 היא כתבה, ביימה, הפיקה וכיכבה בסרט הקולנוע, '"Paris à tout prix" (פריז בכל מחיר) בו גילמה פליטה צעירה שנכפית לזנות, ונאבקת על הישרדותה באירופה. הסרט עוסק במספר נושאים מרכזיים לקמרונים ואפריקאים אחרים, ביניהם הלחץ להימלט מנסיבותיהם בכל מחיר, פליטות והגירה, זנות, סחר בנשים, מיניות, ואיידס. בכורת הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים של פריז, והקרנתו הוזמנה לעוד מגוון פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, ביניהם פסטיבל הסרטים האפריקאים של ניו יורק ופסטיבל סרטי אפריקה של מונטריאול, בו זכה הסרט בפרס הסרט הדיגיטלי הטוב ביותר. הסרט גם זכה בפרס השופטים בפסטיבל FESPACO, הפסטיבל הפאן-אפריקאי בוואגאדוגו. כבמאית Paris a Tout Prix (פריז בכל מחיר). סרט עלילתי, 2007. כשחקנית Dernier voyage Le (המסע האחרון), בבימויו של ז'אן-מארי טנו, 1990. סרט קצר. Les Saignantes (המדממים), בבימויו של ז'אן-פייר בקולו, סרט עלילתי, 2005. מדיה וקבצים בנושא ז'וזפין נדאגנו בוויקישיתוף ז'וזפין נדאגנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Tchouaffé, Olivier Jean, 'Women in Film in Cameroon: Thérèse Sita-Bella, Florence Ayisi, Oswalde Lewat and Josephine Ndagnou', Journal of African Cinemas, Vol. 4, No. 2 (October 2012), pp.191-206. Joséphine Ndagnou, africultures.
האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו

האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו היא אוניברסיטה הממוקמת בקצה המערבי של נסיכות מונקו. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1986 והיא חלק מקבוצת "INSEEC" המובילה במוסדות להשכלה גבוהה הפרטית בצרפת. מיקומה נהנה מנוף לריביירה הצרפתית. במקום מתקיימים לימודי תואר בארבע שנים ולימודי תעודה של עשרה חודשים, סטודנטים יכולים להתמחות בשיווק, ניהול עסקי ספורט ומינהל בינלאומי, כל התוכניות העסקיות נלמדות בשפה האנגלית. האוניברסיטה נתמכה על ידי משפחת המלוכה. עד לשנת 2002 המקום היה נודע בשם "אוניברסיטת דרום אירופה" אך השם שונה על מנת להבליט את מיקומה במונקו. אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו (בצרפתית, באנגלית, באיטלקית ובסינית) האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו, ברשת החברתית פייסבוק האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו, ברשת החברתית אינסטגרם האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו, סרטונים בערוץ היוטיוב האוניברסיטה הבין-לאומית של מונקו, באתר פינטרסט בית הספר למנהל עסקים של מונקו
דרגון בול

האם התכוונתם ל... דרגון בול (זיכיון מדיה) דרגון בול (סדרת טלוויזיה) דרגון בול Z דרגון בול Z: בודוקאי דרגון בול GT דרגון בול סופר
אשמי-דגן השני

אשמי-דגן השני היה מלכה של אשור, מלך במחצית הראשונה של המאה- ה-16 לפנה"ס, הוא החליף בשלטון את אביו שמשי-אדד השני והוחלף על ידי אחיו שמשי-אדד השלישי. על פי רשימת מלכי אשור הוא מלך 16 שנים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שמשי-אדד השלישי

שמשי-אדד השלישי היה מלך אשור, מלך בשנים 1529–1545 לפנה"ס. הוא היה בנו של אשמי-דגן השני והחליף אותו לאחר מותו כמלך אשור, את שמשי-אדד השלישי החליף אחיו, אשור-ניררי הראשון.
קאטי לנה נ'דיאייה

קאטי לנה נ'דיאייה (בצרפתית: Katy Léna N'diaye; נולדה ב-1968) היא במאית דוקומנטרית סנגלית-צרפתייה, הידועה בעיקר בשל סרטי התעודה שלה אודות ציירות קיר באפריקה. נ'דיאייה נולדה בסנגל, וגדלה באירופה. היא למדה ספרות מודרנית בפריז, והמשיכה משם ללמוד עיתונות משודרת. היא עבדה כעיתונאית עבור TV5 Monde ו - RTBF, ומתגוררת בבריסל. הסרט התיעודי של נ'דיאייה Traces, empreintes de femmes – שתואר בביקורתו של אלביס מיטשל בניו יורק טיימס "חד ויזואלית, ונטול פורמליות באופן אוהב". – נסוב על ציורי קיר של נשים מעם הקסנה בבורקינה פאסו. בסרט, שלוש נשים זקנות מסבירות את תוכני הציורים המכסים את בקתות החימר בכפר לאנטינה, אישה צעירה ולא נשואה. En attendant les hommes (מחכות לגברים) מתעד שלוש נשים מבוגרות שמדברות בזמן שהן מציירות את חומת העיר ולאתה, הממוקמת בקצה הסהרה בדרום-מזרח מאוריטניה. Traces, empreintes de femmes (עקבות, נשים שמירות), 2003 En attendant les hommes (ממתינות לגברים), 2007. 56 דקות. Amin - כשחקנית; סרט עלילתי, 2018 Une Histoire du Franc CFA, 2019, 90 minutes, production Neon Rouge, Indigo Mood, Tact Production קאטי לנה נ'דיאייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Janis L. Pallister; Ruth A. Hottell (2005). French-speaking Women Documentarians: A Guide. Peter Lang. p. 18. ISBN 978-0-8204-7614-8. Olivier Barlet (2016). Contemporary African Cinema. MSU Press. p. 130. ISBN 978-1-62895-270-4. Hassouna Mansouri, La vocation du documentaire: Entretien avec Katy Lena Ndiaye, africine.org, 6 December 2008. Translated by Beti Ellerson, Katy Lena Ndiaye's walls of women, women's words, 11 April 2014. Modou Mamoune Faye, Dans l'intimité des femmes de Oualata… En attendant les hommes, de Katy Léna NDIAYE (Sénégal), africine.org, 9 October 2007. Translated by Beti Ellerson, Katy Lena Ndiaye's walls of women, women's words, 11 April 2014.
אהבה ראשונה (סרט)

אהבה ראשונה הוא סרט דרמה ישראלי. מאהבה לשעבר של אם המשפחה מופיע ביום הולדתה לאחר 20 שנה, גם האם וגם הבת מתחילות להימשך אליו. "אהבה ראשונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אהבה ראשונה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אהבה ראשונה", באתר אידיבי "אהבה ראשונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אהבה ראשונה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הסרט באתר קרן הקולנוע הישראלי [1] [2] [3]
יחסי אוזבקיסטן – סן מרינו

יחסי אוזבקיסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שלא מתקיימים שבין רפובליקת אוזבקיסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. עקב סגירותה היחסית של אוזבקיסטן בפני העולם. אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לאוזבקיסטן לביקורים וטיולים ונדרשת מהם אשרה אלקטרונית. סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה לתיירים אוזבקים, כשמעטים כאלו מגיעים, אם בכלל, נדרשת מהם אשרת כניסה ותשאול כשהם נוחתים באיטליה (הגבול בסן מרינו פתוח לחלוטין). כאמור, בין שתי המדינות אין יחסים דיפלומטיים, אך ישנו קשר בין הלאומים הסן מרינזים והאוזבקים, לפיכך יש צורך בנתינת שירותים קונסולריים. שירותים קונסולריים של שתי המדינות ניתן לקבל בשגרירות הקרובה ביותר של המדינה השנייה - השגרירות הסן מרינזית במונגוליה והשגרירות האוזבקית ברומא, בירת איטליה. OFFICIAL ELECTRONIC VISA PORTAL OF THE REPUBLIC OF UZBEKISTAN, מילוי בקשה לאשרת כניסה לאוזבקיסטן Border formalities, תיירות בסן מרינו
איריס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אירוס – צמח במשפחת האירוסיים, נקרא גם איריס. איריס – אלת הקשת בענן במיתולוגיה היוונית. איריס (סרט) – סרט ישראלי משנת 1968 פרס איריס – פרס לקולנוע אישים ששמם הפרטי הוא איריס
באד אולדסלו

באד אולדסלו (בגרמנית: Bad Oldesloe) היא עיר במדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, ובירת מחוז שטורמן. אוכלוסיית העיר מונה כ-23,000 תושבים. ישנן עדויות ארכאולוגיות לקיום יישוב אנושי במקום כבר במהלך התקופה המזוליתית. פולין קולובז'ג, פולין צרפת אוליבט (אנ'), צרפת ישראל באר יעקב, ישראל (מ־2011) מדיה וקבצים בנושא באד אולדסלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באד אולדסלו (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנדרה נשאט

סנדרה נשאט (בערבית: ساندرا نشأت; נולדה ב-2 בפברואר 1970) היא במאית קולנוע מצרית. נשאט, נוצרייה קופטית, עובדת גם בטלוויזיה ובתקשורת המצרית, ונבחרה לראיין את נשיא המדינה, עבד אל-פתאח א-סיסי, בראיון של שעה בטלוויזיה הלאומית לקראת הבחירות של 2018. נשאט התחילה דרכה כבמאית בקליפים מוזיקליים. בין הסרטים שיצרה כלולים: סרטים مبروك وبلبل (ברכה ובועה) ليه خلتني أحبك (למה גרמת לי לאהוב אותך?), 2000 حرامية في كي جي تو (מצחיק ב- KG2), ‏2001 حرامية في تايلاند (מצחיק בתאילנד), 2003 ملاكي إسكندرية (מלאך אלכסנדריה), 2007 الرهينة (בן הערובה) مسجون ترانزيت (העברת אסירים), 2008 المصلحة (ריבית) 2012 סרטים דוקומנטריים קצרים شارك (שיתוף), 2014 بحلم (חלום), 2014 קליפים מוזיקליים فاكرك ياناسيني، غناء محمد فؤاد أصعب حب، غناء خالد عجاج لماذا، غناء غادة رجب מדיה וקבצים בנושא סנדרה נשאט בוויקישיתוף סנדרה נשאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סנדרה נשאט, באתר AllMovie (באנגלית) סנדרה נשאט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Hillauer, Rebecca (2005). "Nashat, Sandra (1970–)". Encyclopedia of Arab Women Filmmakers. American Univ in Cairo Press. pp. 100–104. ISBN 978-977-424-943-3. Hanan Fayed and Jehad Elsayed, Why Egyptian director Sandra Nashaat was chosen to interview Sisi, Egypt Today, ‏Mar. 22, 2018
יחסי אפגניסטן – סן מרינו

יחסי אפגניסטן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שלא מתקיימים בין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו עקב סגירותה היחסית של אפגניסטן בפני העולם וחוסר אינטרסים של שתי המדינות בניהול יחסים אלה. אזרחים סן מרינזיים מעטים ואחדים בשנה מגיעים לאפגניסטן לביקורים וטיולים, וגם מהם נדרשת אשרה ותשאול ביטחוני מקיף ביותר. גם סן מרינו מצידה סוגרת את שעריה בפני אזרחים ותיירים אפגניסטן, כשמעטים כאלו מגיעים, אם בכלל. כאמור, בין שתי המדינות אין יחסים דיפלומטיים, אך ישנו קשר בין הלאומים הסן מרינזים והאפגנים, לפיכך יש צורך בנתינת שירותים קונסולריים. שירותים קונסולריים של שתי המדינות ניתן לקבל בשגרירות הקרובה ביותר של המדינה השנייה - השגרירות הסן מרינזית במונגוליה, והשגרירות האפגנית באיטליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אפגניסטן – סן מרינו בוויקישיתוף Visa information, משרד החוץ האפגני Border formalities, תיירות בסן מרינו
דידימה

דידימה (ביוונית עתיקה: Δίδυμα) הייתה עיר מקדש יוונית לחופי איוניה, בקרבת העיירה דידים בטורקיה המודרנית. בדידימה היה מקדש לאפולו ופעלה בו אורקל. אנשים רבים הגיעו לדידימה מכל רחבי העולם העתיק להתפלל במקדש ולשאול בעצת האורקל. תרגום המילה "דידימה" ביוונית הוא "תאומים". המקדש קרוי כך על שם התאומים, אפולו וארטמיס, ילדיהם של זאוס ולטו. לארטמיס ישנו מקדש לא רחוק מדידימה, ליד מילטוס. לרוב המקדשים לאפולו היו על הר גבוה או בקצה צוק, כך שהם נראו קרובים לאלים. לעומת זאת, דידימה נבנתה במישור בגובה פני הים. עובדה זו אולי מרמזת על כך שהמקדש מגשר בין עולם בני האדם לאלים, ולכן נמצא בסמיכות לבני האדם. המקדש בנוי בצורה ייחודית. המקדש בנוי כאכסדרה אשר במרכזה יש חצר פנימית פתוחה לכיפת השמיים. נראה שבחצר זו ניטעו עצים קדושים. בכניסה למקדש היו 2 דלתות שהובילו למערכת מסועפת של מנהרות שבסופן מגיעים למרכז הפנימי של המקדש. המסע במנהרות אלו גרם למאמין לחוות את הקשר בין העולם המעשי של האדם לעולם הרוחני של האורקל והאלים בצורה מוחשית ביותר. בחדר סודי תת-קרקעי במקדש ישבה האורקל, כמו האורקל בדלפי. מתחת למקום מושבה היה מעיין קדוש, שנוצר ככל הנראה משבר גאוגרפי. חוקרים סבורים כי נבואותיה של האורקל היו בעקבות גזים רעילים שעלו מהמעיין הקדוש, וגרמו לאורקל לטירוף חושים. לאורקל הייתה השפעה רבה על המאמינים היוונים בעולם העתיק. לדוגמה, כשאלכסנדר מוקדון הגיע אליה היא כינתה אותו "בנו של זאוס", וכך כוחו וגדולתו עלו. מדיה וקבצים בנושא דידימה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דידימה Didyma Apollon Temple Turkey Site of Didyma Rather exhaustive picture series of Didyma Project Perseus - The major Anatolian sanctuary dedicated to Apollo דידימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אורוש ניקוליץ'

אורוש ניקוליץ' (בסרבית: Урош Никoлић; נולד ב-14 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בוויבודינה נובי סאד. לאחר שלא הצליח להשתלב במחלקת הבוגרים של פרטיזן בלגרד, ניקוליץ' החל את הקריירה בווידאוטון ההונגרית בשנת 2012. הוא הושאל למועדוני הבת של הקבוצה, וידאוטון II ובהמשך לפושקש אקדמיה. ב-2015 חזר לסרביה וחתם במדי יגודינה. בתום העונה, עזב ניקוליץ' את סרביה בשנית לטובת דינמו מינסק הבלארוסית. בדצמבר 2018 שוחרר ניקוליץ' מדינמו וחתם במכבי תל אביב. ב-28 בספטמבר 2019 נגד בית"ר ירושלים ערך ניקוליץ' את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי תל אביב עקב פציעות שהשביתו אותו לזמן רב. ב-13 באוקטובר 2021 התירה הקבוצה את חוזהו לאחר שבכל התקופה במועדון הוא שיחק כ-17 דקות. ב-15 ביוני 2022 חזר ניקוליץ' לסרביה וחתם בוויבודינה נובי סאד. ניקוליץ' שיחק בנבחרות הצעירות של סרביה. הוא רשם 11 הופעות במדי נבחרת סרביה עד גיל 19 בשנת 2011 והופעה אחת במדי הנבחרת הסרבית עד גיל 21 בשנת 2015. מכבי תל אביב אליפות: 2018/2019, 2019/2020 גביע המדינה: 2020/2021 גביע הטוטו: 2018/2019, 2020/2021 אלוף האלופים: 2019/2020, 2020/2021 אורוש ניקוליץ', באתר Transfermarkt אורוש ניקוליץ', באתר Soccerway אורוש ניקוליץ', באתר FootballDatabase.eu חוזר לשחק: הקבוצה הבאה של אורוש ניקוליץ', באתר ערוץ הספורט, 15 ביוני 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אורוש ניקוליץ'".
לשכת החקירות הלאומית (הפיליפינים)

לשכת החקירות הלאומית (בפיליפינית: Pambansang Kawanihan ng Pagsisiyasat; בספרדית: Buró Nacional de Investigaciones; בראשי תיבות: NBI או PKP או BNI) היא סוכנות של ממשלת הפיליפינים הכפופה למשרד המשפטים ואחראית לטיפול ולמאבק בפשיעה חמורה ובשחיתות השלטונית. זהו ארגון אכיפת חוק שמתמקד במאבק בפשיעה חמורה, אך מפעיל גם שירות ביון ועוסק גם באיסוף מודיעין פנימי ובמלחמה בטרור. הארגון פועל בשיתוף פעולה עם הסוכנות לאכיפת הסמים של הפיליפינים בתחום הסמים. לשכת החקירות, שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"הלשכה הלאומית לחקירות", הוקמה לראשונה ב-19 ביוני 1947, אך ההיסטוריה שלה הולכת עוד אחורה עד 13 בנובמבר 1936, כאשר הוקמה חטיבת החקירות (DI) שתחת משרד המשפטים. ב-19 ביוני 1947 נולדה לשכת החקירות שהוקמה בדמותה של הלשכה האמריקאית לחקירות, ה-FBI, שמהווה יחידת סמך של מחלקת המשפטים של ארצות הברית. ב-4 באוקטובר 1947 אימצה הלשכה את שמה הנוכחי. חוזה יולו ומנואל קזון, האבות המייסדים של הלשכה הלאומית לחקירות, בבול פיליפיני משנת 2011. החתימה על צו להקמת הלשכה עם הנשיא מנואל רוקסאס והמנהל הראשון של הלשכה, ג'. פארדו דה טאוורה. מטה הלשכה בשדרות טאפט במנילה. מדיה וקבצים בנושא לשכת החקירות הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לשכת החקירות הלאומית לשכת החקירות הלאומית, ברשת החברתית פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגונים ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בנגלדש – סן מרינו

יחסי בנגלדש–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה העממית של בנגלדש לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד: הסכם כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה העממית של בנגלדש - 27 בפברואר 2007. סן מרינו אינה מיוצגת בבנגלדש בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. בנגלדש אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מדיה וקבצים בנושא יחסי בנגלדש – סן מרינו בוויקישיתוף Trattati Internazionali - Accordi Bilaterali con altri Stati, משרד החוץ הסן מרינזי
הסוכנות לאכיפת הסמים של הפיליפינים

הסוכנות לאכיפת סמים של הפיליפינים (בפיליפינית: Kawanihan ng Pilipinas Laban sa Droga, בראשי תיבות: PDEA) היא סוכנות אכיפת חוק בפיליפינים, אשר אחראית למניעה, חקירה ומאבק בכל הקשור לסמים המסוכנים והלא חוקיים. הסוכנות מבקרת את השימוש בקודמן ובכימיקלים חיוניים בשטח הפיליפינים. לסוכנות סמכויות מאסר ושימוש בנשק, והיא הגוף הבכיר במדינה בתחום המאבק בסמים לא חוקיים. הסוכנות מהווה הזרוע המבצעת של מועצת הסמים המסוכנים (DDB), וכפופה ללשכת נשיא הפיליפינים. יוזמות להקמת משטרת סמים אמנם הועלו כבר בשנת 1972, אך סוכנות שכזו לא הוקמה עד שנת 2002. הסוכנות לאכיפת הסמים הוקמה בפועל ב-7 ביוני 2002, מתוקף חוק, שנכנס לתוקפו ב-4 ביולי 2002, ומאז הסוכנות משתפת פעולה עם המשטרה הלאומית, לשכת החקירות הלאומית ולשכת המכס של הפיליפינים. GUNK - המקבילה הרוסית GSBNT - המקבילה בטורקמניסטן FECLN - המקבילה בבוליביה Sefeconar - המקבילה הארגנטינאית המנהל לאכיפת הסמים (DEA) - המקבילה האמריקאית מדיה וקבצים בנושא הסוכנות לאכיפת הסמים של הפיליפינים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסוכנות לאכיפת הסמים של הפיליפינים הסוכנות לאכיפת הסמים של הפיליפינים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארגונים ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.