Around the World in a Day

Around the World in a Day (בעברית: מסביב לעולם ביום) הוא אלבום האולפן השביעי של המוזיקאי האמריקאי פרינס, והשני בו חלק את הקרדיט עם להקת הליווי שלו, הרבולושן (אנ'). הוא יצא לאור ב־22 באפריל 1985 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס" ופייזלי פארק רקורדס (אנ'). הייתה בו התנתקות במידת מה מהצליל המסחרי של קודמו המצליח מאוד "Purple Rain", ופרינס התנסה בו בסגנונות פסיכדליים ובמרקמים מוזיקליים עשירים יותר. חברת התקליטים נענתה לרצונו של פרינס והוציאה את האלבום עם יחסי ציבור מזעריים, וכן עיכבה את הוצאת הסינגלים עד כמעט חודש לאחר צאתו של האלבום לאור. "Around the World in a Day" הוא האלבום השני של פרינס ו"הרבולושן" שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200. שניים מבין ארבעת הסינגלים שלו הגיעו לטופ 10 במצעד בילבורד הוט 100: "Raspberry Beret" ו־"Pop Life". לאחר מותו של פרינס ב־2016, "Raspberry Beret" צעד מחדש בבילבורד הוט 100 והגיע למקום ה־33. "Around the World in a Day" הוסמך למעמד פלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ב־2 ביולי 1985. ההקלטות ל־"Around the World in a Day" החלו בסשנים שקדמו לסיום הקלטות "Purple Rain". לאחר שישה חודשי הופעות של "גשם סגול", פרינס חזר להקליט. השראה ראשונית לצליל של האלבום הגיעה מדמו שהקליט דייוויד קולמן, אחיה של חברת "הרבולושן" ליסה קולמן (אנ'), דמו שהפך בסופו של דבר לשיר הנושא. האלבום הוקלט באולפנים שונים. חלק מהשירים הוקלטו באולפן מאולתר, Flying Cloud Drive Warehouse שב־‏Eden Prairie (אנ'), מינסוטה. האולפן היה מחסן עם קירות עץ וגג מפח שהוסב לאולפן. פרינס החל להשתמש במקום, להקלטות ולחזרות עם "הרבולושן", במאי 1984. התנאים במקום היו בסיסיים: עמדת ההקלטה הייתה על הריצפה, ללא הפרדה בינה לבין הנגנים כפי שמקובל באולפן הקלטות. לדברי סוזן רוג'רס, טכנאית הקול, פרינס אהב את האווירה ה"מאולתרת, עם מנטליות של בית ספר בית". השוני בין האולפנים גרם להבדלי איכות בין השירים: "Paisley Park", שהוקלט במחסן, הוא באופן יחסי גולמי וגס לעומת ההקלטה העדיפה של "Pop Life", שהוקלט באולפן רגיל. רוג'רס אומרת שבשביל פרינס, הדקויות של ההבדלים באיכות הצליל היו "משניות לקסם שבביצוע מסוים": הוא לא היה קפדן בדיוק באודיו [...] הוא הכיר בכך שאף אחד לא נכנס לחנות התקליטים לחפש צלילים, הוא הולך לשם לחפש מוזיקה. מה שהוא היה צריך מציוד האודיו ומהאנשים שהפעילו אותו זה רק לתת לאות לזרום – לא לתת לשום דבר להתקלקל או לגרום לו לעצור. התשובה הייתה חייבת תמיד להיות 'כן' – אז היית צריך להבין איך לבצע את זה! — גרהאם תומפסון, איך פרינס יצר את הקלאסיקה הפסיכדלית שלו, מסביב לעולם ביום, באתר Uncut (אנ'), ‏17 באפריל 2020 צליל האלבום הוא בסגנון פסיכדלי דחוס, ונעשה בו שימוש בכלים לא שגרתיים ובמילים מסתוריות. הצליל והעטיפה של האלבום עוררו השוואות לאלבומם של "הביטלס" "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". פרינס דיבר בריאיון על הצליל הפסיכדלי, העטיפה וההשוואות: ההשפעה לא הייתה 'הביטלס'. הם היו נהדרים עבור מה שהם עשו, אבל אני לא יודע איך זה היה מחזיק מעמד היום. העטיפה נבעה מזה שחשבתי שלאנשים נמאס להסתכל עלי. מי רוצה עוד תמונה שלו? הייתי רוצה כל כך הרבה תמונות רק של האישה שלי, אז הייתי רוצה את הדבר האמיתי. מה שהיה קצת יותר התרחשות מעוד סתם תמונה, היה אם הייתה איזושהי דרך שבה יכולתי להתממש בעריסות של האנשים כשהם משמיעים את התקליט. לא מפריע לי [שהאלבום מכונה 'פסיכדלי'], משום שזו הייתה התקופה היחידה בהיסטוריה הקרובה שילדה שירים וצבעים. 'לד זפלין', לדוגמה, יגרמו לך להרגיש שונה בכל שיר. — ניל קרלן, פרינס מדבר: הדממה מופרת, באתר "רולינג סטון", 12 בספטמבר 1985 את עטיפת האלבום צייר האמן האמריקאי ג'ים וורן (אנ'). אף על פי שיחסי הציבור לאלבום היו מועטים באופן מכוון, והמוזיקה הייתה באופן כללי פחות נגישה לרדיו מאשר זו של "Purple Rain", בכל זאת שני סינגלים ממנו היו להיטי טופ 10 בארצות הברית – שם גם האלבום הגיע למעמד פלטינה כפולה. הביקורות בזמן היציאה לאור היו מעורבות, אך ביקורות רטרוספקטיביות מתארות את האלבום כמשובח. לדברי פרינס, ג'ורג' קלינטון אהב מאוד את האלבום. בביקורת רטרוספקטיבית חיובית, אלן לייט מ"פיצ'פורק" תיאר את האלבום במילים ”פרויקט אמיץ ומאוד אישי, שחוקר צלילים ורעיונות שהיו כמעט מהממים בהגיעם מאייקון פופ בשיאו”. סימון פרייס מ"הגרדיאן" כתב: ”תמיד נשמע יותר טוב ממה שאתה חושב שיהיה, כשאתה מבקר שוב”. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פרינס (למעט היכן שמצוין אחרת).  האלבום צעד מחדש לאחר מות פרינס ב־2016. מיקומי שיא בבילבורד ובמצעד הסינגלים הבריטי. מידע על האלבום Around the World in a Day באתר MusicBrainz מידע על האלבום Around the World in a Day באתר AllMusic האלבום Around the World in a Day באתר Discogs ו־Flying Cloud Drive Warehouse, אידן פריירי, מינסוטה להקלטת "The Ladder". דייוויד הורד ונתן ברקט (ביקורת מאת מאתוס מיכלאנג'לו), The New Rolling Stone Album Guide, מהדורה רביעית מעודכנת, סיימון ושוסטר, 2004, עמ' 654-7, ISBN 978-0-7432-0169-8, בדיקה אחרונה 22 בפברואר 2021 סימון פרייס, ביקורת "הגרדיאן" לכל אלבומי פרינס, באתר הגרדיאן, ‏22 באפריל 2016, בדיקה אחרונה 2 בפברואר 2021 רוברט פלמר, ביקורת "הניו יורק טיימס", באתר הניו יורק טיימס, OCLC 1645522, ‏22 באפריל 1985, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 ניק הסטד, פרינס: בהערכה לוירטואוז, גאון מתמשך, באתר אינדפנדנט, ‏22 באפריל 2016, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 David Aretha, Awesome African-American Rock and Soul Musicians, Enslow Publishers, עמ' 93, ISBN 9781598451405 ביוגרפיה של פרינס, באתר ארכיון האינטרנט, אורכב מהמקור ב־1 ביוני 2016, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 Freeman, Kim (4 במאי 1985). "Radio Is Mixed On Prince Album". Billboard. New York. 97 (18): 1, 72. {{cite journal}}: (עזרה) אלן לייט, ביקורת "פיצ'פורק", באתר פיצ'פורק, ‏29 באפריל 2016, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 גרהאם תומסון, איך פרינס יצר את הקלאסיקה הפסיכדלית שלו, מסביב לעולם ביום, באתר Uncut (אנ'), ‏17 באפריל 2020, בדיקה אחרונה 18 בפברואר 2021 סטיבן תומאס ארלוויין, ביקורת ‏"AllMusic", באתר AllMusic, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 קית' האריס, ביקורת "בלנדר", באתר ארכיון האינטרנט, ‏יוני–יולי 2001, אורכב מה מקור ב־20 באוגוסט 2004, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 מרטין קלר, ביקורת "שיקגו סאן טיימס" (הדיסקוגרפיה של פרינס), באתר ארכיון האינטרנט, ‏4 באפריל 1993, אורכב מהמקור ב־8 באפריל 2017, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 אריק ויסברד, קרייג מרקס, Spin Alternative Record Guide, ניו יורק: Vintage Books, 1995, ISBN 0679755748 רוברט קריסטיגו, ביקורת "וילג' וויס" (ב"מדריך לצרכן" של רוברט קריסטיגו), באתר robertchristgau.com, ‏30 ביולי 1985, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 ניל קרלן, פרינס מדבר: הדממה מופרת, באתר רולינג סטון, ‏12 בספטמבר 1985, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד הניו זילנדי, באתר charts.nz, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 בילבורד 200 – 1 ביוני 1985, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה ב־21 בנובמבר 2021 בילבורד R&B/Hip-Hop ‏15 ביוני 1985, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה ב־21 בנובמבר 2021 פרינס בחברת המצעדים הרשמית, כדי לראות את האלבום יש להקליק על לשונית "Albums" (שצמודה לרשימה), באתר חברת המצעדים הרשמית, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד השווייצרי, באתר hitparade.ch, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד השוודי, באתר swedishcharts.com, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד הנורווגי, באתר norwegiancharts.com, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד הגרמני, יש להקליד את שם האלבום בשורת החיפוש, באתר offiziellecharts.de, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד ההולנדי, באתר dutchcharts.nl, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 המצעד האוסטרי, באתר austriancharts.at, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 דייוויד קנט, Australian Chart Book: 1970-1992, St Ives, New South Wales: Kent Music Report, 1993, ISBN 0-646-11917-6 המצעד הצרפתי 2016, באתר lescharts.com, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 היסטוריית פרינס בבילבורד הוט 100, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה ב־21 בנובמבר 2021 היסטוריית פרינס במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ, באתר בילבורד, בדיקה אחרונה ב־21 בנובמבר 2021 היסטוריית פרינס במצעד הבריטי (אלבומים/סינגלים), באתר חברת המצעדים הרשמית, בדיקה אחרונה 28 בינואר 2021 פלטינה כפולה בארצות הברית, באתר RIAA, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 מכירות בבריטניה, באתר איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, ב־"Format" יש לבחור "Albums". ב־"Search BPI awards" יש להקליד את שם האלבום, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021 זהב בניו זילנד, באתר nztop40.co.nz, בדיקה אחרונה 27 בינואר 2021