laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפקט סטרי

בכימיה אפקטים סטריים נובעים מהעובדה שכל אטום במולקולה תופס נפח מסוים בחלל. אם האטומים קרובים מדי אחד לשני נוצרת דחייה (דחיית פאולי או בורן) כתוצאה מחפיפה בין ענני האלקטרונים שלהם. דחייה זו עשויה להשפיע על הצורה (קונפורמציה) המועדפת של המולקולה. קיימים מספר סוגי אפקטים סטריים: הפרעה סטרית, או התנגדות סטרית, מתרחשת כאשר גודל קבוצות מסוימות במולקולה מונע קיום תגובות כימיות שמתרחשות במולקולות קטנות יותר. למרות שהפרעה סטרית מהווה לעיתים בעיה, היא גם יכולה להיות כלי שימושי מאוד ומנוצלת לעיתים קרובות על ידי כימאים כדי לשנות את הריאקטיביות של מולקולה על ידי חסימת תגובות לוואי בלתי רצויות (הגנה סטרית). הפרעה סטרית בין קבוצות סמוכות יכולה גם להגביל את זוויות הקשר הפיתוליות. עם זאת, באתאן הוכח כי היפרקוניוגציה היא ההסבר הנכון להעדפה לקונפורמציה מסוימת ולא הפרעה סטרית כפי שהיה נהוג לחשוב בעבר, מכיוון שההפרעה הסטרית של אטום המימן קטנה מדי מכדי להשפיע כך. הגנה סטרית מתרחשת כאשר קבוצה טעונה במולקולה מוחלשת או ממוסכת מרחבית על ידי קבוצה בעלת מטען פחות (או בעל סימן הפוך), בין השאר על ידי יונים נגדיים בתמיסה (סיכוך דביי). במקרים מסוימים, אינטראקציה בין אטום לאטומים ממוסכים סטרית תתרחש רק אם האטום יתקרב מכיוון פחות ממוסך. בדרך זו ניתן לשלוט על הכיוון והמיקום בו תתרחש תגובה מולקולרית. משיכה סטרית מתרחשת כאשר למולקולות צורות או גאומטריות מתאימות לאינטראקציה הדדית. במקרים כאלה המולקולות יגיבו אחת עם השנייה בסידורים ספציפיים. דוגמה טובה לכך היא קישור אנזים למצע. הבנת האפקטים הסטריים חיונית לכימיה, ביוכימיה ופרמקולוגיה. בכימיה, האפקטים הסטריים הם כמעט אוניברסליים, ומשפיעים על הקצבים והאנרגיות של רוב התגובות הכימיות במידה זו או אחרת. בביוכימיה, אפקטים סטריים משמשים לעיתים קרובות במולקולות טבעיות כמו אנזימים, בהן האתר הפעיל יכול להיות קבור בתוך מבנה חלבוני גדול. בפרמקולוגיה, אפקטים סטריים קובעים כיצד ובאיזה קצב תרופה תגיב עם הביומולקולות המיועדות (מטרות התרופה). סטריאוכימיה דיאגרמת ראמהצ'אנדרן מדיה וקבצים בנושא אפקט סטרי בוויקישיתוף אפקט סטרי בספר הזהב של IUPAC "Hyperconjugation not steric repulsion leads to the staggered structure of ethane", Pophristic V., & Goodman L., Nature 411, 565–568 (2001)Abstract "Chemistry: A new twist on molecular shape", Weinhold F., Nature 411, 539-541 (31 May 2001)
פרנק מרטן

פרנק מרטן (בצרפתית: Frank Martin;‏ 15 בספטמבר 1890 – 21 בנובמבר 1974) היה מלחין ופסנתרן שווייצרי, שחי במשך חלק גדול מחייו בהולנד. מרטן נולד בז'נבה, העשירי והאחרון בילדיו של שרל מרטן, כהן דת. עוד לפני שהחל את לימודיו, כבר ניגן בפסנתר ואילתר. בגיל תשע, כבר חיבר שירים שלמים ומגובשים בצורתם, ללא כל הדרכה בצורת השיר או בהרמוניה. ביצוע של המתאוס פסיון, ששמע בגיל שתים-עשרה טבע בו חותם בל יימחה והוא הציב לו את באך כמורה דרך ומודל חיקוי. מרטן למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה של ז'נבה במשך שנתיים, ובמקביל הלחין מוזיקה ולמד נגינה בפסנתר אצל יוזף לאובר. משנת 1918 עד 1926 חי בציריך, רומא ופריז. יצירותיו מאותן שנים מלמדות על חיפושי שפה מוזיקלית משלו. בשנת 1926 ייסד את האגודה למוזיקה קאמרית של ז'נבה, שאותה ניהל כפסנתרן וצ'מבליסט במשך עשר שנים. במשך הזמן הזה גם לימד תאוריה ואלתור במכון ז'אק-דאלקרוז בבריסל ומוזיקה קאמרית בקונסרבטואר של ז'נבה. מרטן ניהל את הטכניקום המודרני למוזיקה משנת 1933 עד 1940 והיה נשיא איגוד המוזיקאים השווייצרי (SMV) משנת 1942 עד 1946. בשנת 1946 עבר להולנד לפנות לו יותר זמן להלחנה משיכול היה להשיג בשווייץ, שם היה שקוע מדי במספר רב של פעילויות אחרות. במשך עשר שנים חי באמסטרדם ולבסוף התיישב בנארדן. משנת 1950 עד 1957 לימד קומפוזיציה בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן. אחרי 1957 פרש מן ההוראה והתרכז בהלחנה; במשך שארית חייו הגביל את הופעותיו הפומביות בנגינה לסיורים מזדמנים של מוזיקה קאמרית ולניצוח על יצירותיו הוא. הוא שמר על אמות המידה הגבוהות שלו כפסנתרן ועשה כמה הקלטות אולפן בזקנתו. מיסה למקהלה כפולה ללא ליווי (1922 - 1926) ארבעה קטעים קצרים לגיטרה (1933) Le vin herbé (1938 סימפוניה קונצ'רטנטה קטנה (1944) "שלום עלי אדמות" (1944) קונצ'רטו לשבעה כלי נשיפה מעץ, טימפני וכלי קשת (1949) "גולגותא" (1949) "פוליפטיק" לכינור ושתי תזמורות כלי קשת קטנות (1973) רקויאם (1973) מיצירותיו אלה, המוכרת ביותר, הרבה מעבר לכל האחרות, היא הסימפוניה קונצ'רטנטה. בין שאר יצירותיו של מרטן יש סימפוניה בגודל מלא (1937), שני קונצ'רטי לפסנתר, קונצ'רטו לצ'מבלו, קונצ'רטו לכינור, קונצ'רטו לצ'לו וסדרת יצירות שכינה "באלאדות" לכלי סולו שונים עם פסנתר או תזמורת. המנצח השווייצרי ארנסט אנסרמה הקליט חלק ממכלול יצירתו של מרטן. מרטן פיתח סגנון, המבוסס על שיטת שנים-עשר הטונים של ארנולד שנברג, שבה החל להתעניין בסביבות 1932, אבל לא נטש את הטונאליות. למעשה, העדפתו למרקמים רזים ומקצביו הנמרצים תמיד מציבים אותו במרחק הרב ביותר האפשרי מן הרומנטיות המופרזת של שנברג. חלק מן המוזיקה עתירת ההשראה ביותר של מרטן נכתבה כשהיה בשנות השמונים לחייו; הוא עבד על הקנטטה האחרונה שלו, Et la Vie l'Emporta, עד עשרה ימים לפני מותו. הוא מת בנארדן, הולנד. מדיה וקבצים בנושא פרנק מרטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרנק מרטן (באנגלית ובצרפתית) פרנק מרטן, באתר ספוטיפיי פרנק מרטן, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט פרנק מרטן, באתר AllMusic (באנגלית) פרנק מרטן, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנק מרטן, באתר Discogs (באנגלית) פרנק מרטן, באתר Songkick (באנגלית) פרנק מרטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרנק מרטן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלקטרונים בלתי קושרים

אלקטרונים בלתי קושרים או זוג אלקטרונים לא קושר הם מונחים בכימיה המתארים זוג של אלקטרונים המאכלסים אורביטל מולקולרי בקליפת הערכיות של אטום, שאינם משתתפים בקשר כימי. זוג האלקטרונים מאכלס את האורביטל על פי כלל פאולי, כך שלכל אלקטרון ספין הפוך. לעיתים קרובות, זוגות האלקטרונים הם בעלי צפיפות מטען שלילי גבוהה ולכן עשויים להפגין תכונות של נוקלאופילים או בסיסי לואיס ולהשתתף בתגובות כימיות שונות. אלקטרונים בלתי-קושרים מבטאים לרוב קטביות שלילית בשל צפיפות מטען גבוהה, ונמצאים קרוב יותר לגרעין האטום בממוצע מאשר אלקטרונים קושרים. נוכחות של אלקטרונים בלתי-קושרים מקטינה את זווית הקשר בין אלקטרונים קושרים. כמו כן, הם משמשים עבור יצירת קשר קואורדנטיבי. זוג יחיד של אלקטרונים בלתי-קושרים נמצא בתרכובות של יסודות מהטור החמישי, כמו אמוניה. שני זוגות של אלקטרונים בלתי-קושרים נמצא בתרכובות של יסודות מהטור השישי, כמו חמצן במים. ההלוגנים יכולים להיות עם שלשה אלקטרונים בלתי-קושרים, לדוגמה במימן כלורי (HCl). מדיה וקבצים בנושא אלקטרונים בלתי קושרים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עמילואיד

בביוכימיה, עמילואיד הוא משקע בלתי מסיס של חלבון המופיע במספר רב של מחלות כגון מחלת אלצהיימר, מחלת קרויצפלד-יעקב, מחלת פרקינסון, סוכרת מסוג 2, קטרקט ועוד. התהליך של יצירת משקע עמילואידי בלתי מסיס מתרחש במולקולות חלבון שהמבנה התקין שלהם כולל אזורים של יריעת ביתא שעוברות התקפלות חלקית. במספר קטן של מולקולות אזורי יריעת ביתא של פוליפפטיד אחד נקשרים לאזור המקביל בפוליפפטיד אחר לפני השלמת ההתקפלות, ויוצרים גרעין של עמילואיד. מולקולות חלבון נוספות נקשרות לעמילואיד, המתארך בהדרגה והופך לסיב. פירוש השם עמילואיד הוא "דמוי עמילן", זאת מכיוון שעמילואידים נצבעים על ידי יוד באופן הדומה לצביעתו של עמילן. למשקע העמילואידי מבנה של סיבים בעלי עובי של מספר ננומטרים והוא בעל עמידות גבוהה בפני פרוטאזות ולכן אינו מתפרק בגוף. מחקרים רבים משייכים לעמילואידים תכונות פתוגניות ומראים כי הם מעורבים במחלות רבות הקשורות בזקנה. עמילואידוזיס ד"ר עידו מגן, המנגנון הקטלני של העמילואידים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 24 בפברואר 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כימיה פולימרית

כימיה פולימרית (נקרא גם כימיה מקרומולקולרית; באנגלית: Polymer chemistry) הוא ענף מדעי רב תחומי בכימיה העוסק בסינתזה, במבנה ובתכונות הכימיות והפיזיקליות של פולימרים ומקרומולקולות. לרבות פיתוחן של השיטות הסינתטיות לייצורן - תגובות פילמור. כימיה פולימרית התפתחה אחרי המלצה של איגוד הכימיה הבינלאומי, IUPAC, שאומרת כי שרשראות פולימרים ומקרו-מולקולות הם נושאים רחבים דיו בכימיה כדי להיות תת-תחום בכימיה. תחומים משיקים לכימיה של פולימרים הם: כימיה אורגנית, ביוכימיה, ביופיזיקה, ביולוגיה מבנית, ביוטכנולוגיה, והנדסה כימית. מקרומולקולה פולימר ביופולימרים פילמור פלסטיק רשימה של פולימרים סינתטיים נאוה מילנר, הכימיה - אתגר: פולימרים סינתטיים, חומרים כבקשתך, מכון ויצמן 1998 היפר טקסט של כימיה פולימרית לימודיי תואר שני בכימיה מולקולרית ובהנדסה ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שנאפס

שנאפס (בגרמנית: Schnaps) הוא משקה אלכוהולי שזוקק מדגנים, שורשים או פירות, ובהם דובדבן, תפוח, אגס, אפרסק, תות ומשמש, או לעיתים סלק סוכר או תפוחי אדמה. לרוב, החומר הבסיסי בייצור שנאפס הוא החתיכות שנשארות מתהליך הייצור של מיץ. בשנאפס אותנטי אין תוספות של סוכר או חומרי טעם, אלא רק חומרים ארומטיים מסוגים שונים. משקאות אלו מיוצרים בארצות: גרמניה פולין וכן בסקנדינביה בהולנד ובקנדה (אפטרשוק). השנאפס בעל דמיון בטעם ובמרכיבים לוודקה, עם טעמים עדינים - כתלות בחומרי הבסיס מהם הוא עשוי. בדרך כלל הוא מכיל כ-40 אחוזי אלכוהול. למרות זאת, ישנו סוג נוסף, המיוצר באמריקה, והוא משתייך בעצם לקטגוריית הליקרים. בסוגים אלו נעשה בדרך כלל שימוש באלכוהול בסיסי (שנאפס, וודקה או רום), על מנת "לחלץ" את הטעמים מהפירות המוספים אליו. לעיתים קרובות מוסיפים למשקה רכיבים אחרים, בעיקר סוכר. רמת האלכוהול במשקה זה היא כמחצית מזו בסוג הגרמני – כ-20 אחוזים. מדיה וקבצים בנושא שנאפס בוויקישיתוף
גראן מרנייה

גראן מרנייה (בצרפתית: Grand Marnier) הוא ליקר אשר יוצר לראשונה בשנת 1880 על ידי אלכסנדר מרנייה-ל'אפוסטול. הוא משתייך לקטגוריית הטריפל סק. ליקר זה מפורסם וחשוב בתעשיית המזון והאלכוהול וזכה בפרסים בינלאומיים רבים. הליקר מיוצר במספר וריאציות, מתערובת של מספר סוגי קוניאק אמיתי, תפוזים מזוקקים ומרכיבים אחרים. למשקה ישנם חמישה סוגים, אולם לרוב נדיר עד מאוד למצוא סוג אחר מאשר ה"קורדון רוז'" שלא בקרב אספנים. קורדון רוז' (Cordon Rouge - "הסרט האדום") הוא הסוג המקורי, והפופולרי ביותר, של הגראן מרנייה, הוא נבדל מה"קורדון ז'ון" בכך שהוא מבוסס על קוניאק, ולא על אלכוהול נייטרלי. ניתן לשתות אותו "נקי" או כחלק מקוקטיילים פופולריים רבים. מדליית זהב - תחרות המשקאות הבינלאומית, סן פרנסיסקו 2001 קורדון ז'ון (Cordon Jaune - "הסרט הצהוב") הוא סוג אשר נמכר במספר מדינות אירופאיות ומעט שדות תעופה בינלאומיים בלבד. הוא נחשב לסוג בעל האיכות הנמוכה ביותר, בשל היותו מיוצר מאלכוהול נייטרלי על בסיס דגנים, ומשמש לעיתים כמרכיב בקוקטיילים או בקינוחים כגון קרפ סוזט. Cuvée du Centenaire ("גרסת יובל המאה") יוצר לראשונה ב-1927 בכמות מצומצמת לכבוד חגיגות ה-100 למזקקה. סוג זה מיוצר מקוניאק בן 25 שנה ונצרך "נקי". 98 נקודות ותואר "Superlative" מה-Beverage Tasting Institute המלצה בעלת חמישה כוכבים מה-Spirit Journal Guide מדליית זהב כפולה - תחרות המשקאות הבינלאומית, סן-פרנסיסקו 2001 Cuvée Speciale Cent Cinquantenaire ("גרסת יובל ה-150"), אשר נקרא גם "גראן מרנייה 150", נחשב לסוג הטוב ביותר של הליקר. הוא מיוצר מקוניאק בן 50 שנה, ומבוקבק בבקבוקים עם ציורים מקוריים בסגנון אר-נובו. מחיר בקבוק כיום[דרושה הבהרה] כ-220 דולר אמריקאי, והבקבוק כבר זכה לציטוט "קשה למציאה, בלתי אפשרי להגייה, ויקר באופן מופרז"... מדליית זהב - Salon des Arts Ménager, 1983 100 נקודות ותואר "Superlative" מה-Beverage Tasting Institute המלצה בעלת חמישה כוכבים מה-Spirit Journal Guide "הליקר הטוב ביותר" - תחרות המשקאות הבינלאומית, סן-פרנסיסקו 2001 Cuvée Louis-Alexandre Marnier-Lapostolle הוא סוג אשר מיוצר ממבחר סוגי קוניאק מחמשת המחוזות הידועים ביותר בהם הקוניאק מיוצר בצרפת, ומיושן בחביות עץ אלון. ניתן להשיג את המשקה במרכולים בצרפת ובחנויות דיוטי פרי בקנדה ובהולנד. Cherry Marnier הוא משקה שנוצר בשנת 1827 והוכן מדובדבנים. את הדובדבנים היו מועכים וממוססים לפני ההעברה למשרת הנוזל האלכוהולי ומיץ דובדבנים. לאחר מכן היו מסננים את הפרי מן המשרה ומוסיפים לה סוכר ומיישנים בחביות למשך כמה חודשים. מדיה וקבצים בנושא גראן מרנייה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גראן מרנייה גראן מרנייה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
קאמפ

המונח "קאמפ" מפנה לכאן. לערך העוסק במקום פנאי ויעד נופש ייעודי לילדים ולנוער לחודשי הקיץ ראו מחנה קיץ, או לחלופין, ראו קייטנה. קאמפ (מלועזית: Camp) היא סגנון תיאטרלי, ז'אנר, וגישה אסתטית פוסט-מודרניסטית שהופיעה לראשונה בשנות ה-60 בארצות הברית, שלפיה ניתן לזהות יופי אירוני ומוגזם בתופעות אופנתיות הלוקות בחוסר טעם קיצוני או בביטויים מובהקים של פרובינציאליות וכיעור מוחצן, פעולות הנעשות פעמים רבות במודע על-ידי מבצעיהן. המושג אובחן והוגדר כתופעה תרבותית על ידי המבקרת האמריקאית-יהודייה סוזן סונטג, שבשנת 1964 פרסמה מאמר בשם "הערות על קאמפ". במאמר טענה סונטג כי קאמפ מציג את האנושי כמסכת של "ניסיונות כושלים לרצינות", תוך התייחסות לרגשותיה ולאופנותיה של תקופה מסוימת[דרושה הבהרה]. קאמפ משקף אסתטיקה של המלאכותי והסינתטי, המשועתק בייצור המוני[דרושה הבהרה]. חובבי קאמפ[דרושה הבהרה] טוענים כי "קאמפ הוא שקר שמעז לומר את האמת". קאמפ התפתח כסגנון אופנתי בעיקר בשנות ה-80, עם צמיחת תרבות הפופ. המילה עצמה נובעת מהמילת הסלנג הצרפתית Camper, שמשמעה 'להציג פוזה מוגזמת'. מהדורת 1909 של המילון האנגלי של אוקספורד מספקת את ההגדרה הבאה: "מוגזם, תיאטרלי, בעל תכונות נשיות, הומוסקסואלי. בעל תכונות הומוסקסואליות או משויך להן". (תופעת קאמפ מוכרת היא תרבות הדראג קווינז – גברים המתלבשים כנשים באופן מוגזם ובוטה, כולל שימוש באביזרי אופנה אקסטראווגנטיים וצבעים ססגוניים). במחצית השנייה של המאה ה-20 הורחב השיוך של קאמפ מהומוסקסואליות לתופעות קוויריות ואלטרנטיביות, לתופעות המתקיימות בשולי התרבות השלטת, ומצדיקות את קיומן בדרך של הגחכת הנורמלי והמקובל וביקורת אירונית עליו. שני המושגים קאמפ וקיטש יכולים להתייחס לאותם עצמים אופנתיים או ולאותם ביטויים אמנותיים, אך השוני ביניהם מתמצה בתפיסת המשמעות של אותו עצם או ביטוי. קיטש הוא מושג מודרניסטי שנולד בסוף המאה ה-19 והתבסס על ידי חוקרים כמו תיאודור אדורנו ואחרים, שביקשו לסמנו כניגוד לאוונגרד, אמנות חדשנית ומאתגרת. לפי הנגדה זו, קיטש מתאר סוגה נמוכה של אמנות, יצירת כוחות השוק הקפיטליסטיים, המפיצה תודעה כוזבת באמצעות תוצרים אמנותיים זולים ופופולריים, שמספקים לרוכשים אותם בעיקר בידור וסמל מעמדי. בניגוד לתפיסה המודרניסטית של אמנות גבוהה ואמנות נמוכה, הקאמפ הפוסטמודרניסטי מוצא ערך מוסף ברדידות ובטעם ההמוני והקרתני, ונותן להם משמעות חתרנית וביקורתית, אשר יוצרת מדרג אסתטי משל עצמו. Gareth Cook, The dark side of camp - analysis of camp style and society - Cover Story דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "קאמפ", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות נטע אלכסנדר, כשאת אומרת קאמפ למה את מתכוונת?, באתר הארץ, 25 ביולי 2013 הניו יורק טיימס, הארץ, גדול יותר, מוגזם יותר, מזויף יותר: הקאמפ מגיע למטרופוליטן, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2018 Notes on "Camp"‎ ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טריפל סק

טריפל סק (בצרפתית: Triple Sec) הוא ליקר חסר צבע (כמעט) ובטעם של תפוז, אשר משמש בסוגים רבים של קוקטיילים, שהמפורסמים בהם הם המרגריטה והקוסמופוליטן, ולעיתים גם מאכלים. הוא היבש מבין כל הליקרים בטעם תפוזים. משמעות שמו היא "יבש פי שלושה", אך סיבת שם זה לא ברורה. הטריפל סק הומצא בשנת 1834 על ידי ז'אן-בפטיסט קומבייה בצרפת. "הטריפל סק המקורי של קומבייה" (Original Combier Triple Sec) עדיין מיוצר מתפוזים שיובשו בשמש ויובאו מהאיטי, הושרו באלכוהול למשך 24 שעות וזוקקו במזקקות נחושת בנות 100 שנה, על מנת ליצור ליקר חמוץ-מתוק אשר ניתן לשתות כשלעצמו או מעורבב לקוקטייל. בניגוד לאמונה הרווחת, הפיתוח המקורי של הטריפל סק איננו קואנטרו, ליקר אשר פותח על ידי אדולף ואדוארד-ז'אן קואנטרו בצרפת, בשנת 1849. ליקרי טריפל סק נעים בטווח שבין 18% כוהל בנפח ל-40%, כשהזולים ביניהם דלים באלכוהול וטעמם מגיע מחומרי טעם מלאכותיים, בעוד היוקרתיים (המפורסמים שבהם הם קואנטרו וגראן מרנייה) מכילים אחוזי אלכוהול גבוהים ומיוצרים בשיטות מסורתיות הכוללות תפוזים ממינים ייחודיים. מדיה וקבצים בנושא טריפל סק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורס קדם-צבאי

קורס קדם-צבאי (בראשי תיבות: קד"ץ או קד"צ) הוא קורס שעובר מיועד לשירות ביטחון (מלש"ב) לפני גיוסו לצה"ל. הקורס מתקיים לרוב בבסיס צבאי ומונהגת בו משמעת צבאית, וחניכי הקורס נדרשים להתנהג כחיילים. לרוב, החניכים לובשים מדים אך לא ניתנות להם דרגות. לעיתים עונדים החניכים תגים מיוחדים (בכל בסיס ובכל חיל תג אחר). חיל המודיעין עורך קורסים דומים, המכונים טר"ץ (טרום-צבאי). על אף שחניכי הקד"ץ הם למעשה אזרחים, והקורס אינו נחשב בתקופת שירות החובה שלהם, ישנם קורסים המזכים את הבוגרים בקיצור שירות (לרוב מדובר בקורסים המכשירים למקצועות במערך הטכני). לאחר שהחניכים מסיימים את הקורס בהצלחה, מתגייסים החניכים לצה"ל ומשרתים במקצוע שלמדו. בין הקורסים הקדם-צבאיים ניתן למנות: קורס תכנות, נהיגה, טכנאי מטוסים, פרמדיקים, ועוד. קורס קדם-צבאי מפורסם הוא הקורס המכשיר קריינים, כתבים וטכנאים לתחנת הרדיו הצבאית "גלי צה"ל". לרוב, מדובר בקורסים בעלי ערך מוסף לשירות הצבאי, ולכן ההנחה בצה"ל היא שמשתלם למועמד לקחתם, למרות שאינם נחשבים כתקופה הנמנית לעניין שירות החובה. דרך נוספת ללימודים קדם-צבאיים היא בבית ספר צבאי. ברחבי הארץ ישנם בתי ספר תיכוניים, אשר התלמידים בהם (או כיתות מסוימות) לומדים מקצועות צבאיים, נמצאים תחת משמעת צבאית ולרוב לובשים מדים. תלמידים אלה נקראים "שוחרים". בתי הספר הצבאיים מכשירים בעיקר למקצועות הטכניים, בחיל האוויר, התקשוב וחיל הטכנולוגיה והאחזקה. בתי ספר אלה מציעים לתלמידים אחרי סיום י"ב המשך לעתודה בכיתות י"ג וי"ד וקבלת תעודת הנדסאי. שוחרים מקבלים דרגת רב"ט עם גיוסם (לאחר הטירונות, בשיבוץ ביחידה). הפנימיות הצבאיות לפיקוד מכשירות אף הן שוחרים בגיל התיכון לתפקידי פיקוד, בעיקר במערך השדה. תג שוחרי קד"צ של חיל הים שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר שוחרי המכללה הטכנולוגית של חיל החימוש (סגורה) תג שוחרי קד"צ של חיל הלוגיסטיקה שוחרי הפנימייה הצבאית לפיקוד (התג הישן, לא בשימוש) מכינה קדם-צבאית פנימייה צבאית לפיקוד שנת שירות שוחר
קואנטרו

קואנטרו (בצרפתית: Cointreau) הוא מותג של ליקר טריפל סק, אשר מיוצר בצרפת. התפוזים המשמשים להכנת המשקה מגיעים מכל העולם, ובעיקר מספרד, ברזיל, טהיטי ומקדוניה. מזקקת קואנטרו נוסדה בשנת 1849 באנז'ה על ידי אדולף קואנטרו ואחיו אדואר-ז'אן שהיו קונדיטורים. כדי לייחד את הליקר שלהם, יצר אדואר את הבקבוק המרובע. בשנת 1875 נמכרו בקבוקי הקואנטרו הראשונים. כיום המשקה מיוצר על ידי רמי קואנטרו (Rémy Cointreau). מעריכים כי נמכרים כ-13 מיליון בקבוקי קואנטרו בשנה, ביותר מ-200 מדינות. שיטות הייצור והמתכונים הם סוד משפחתי, אולם סיורים במזקקה פתוחים לציבור הרחב. הצילום אסור באזורים נרחבים על מנת למנוע חיקוי של תהליך הייצור. נהוג להגיש את המשקה בפני עצמו בכוסית ליקר, אולם ניתן להוסיף לו גם קרח או מי סודה. ליקר קואנטרו. ליקר קואנטרו בלאד אורנג'. ליקר קואנטרו נואר - ליקר מעורב בקוניאק רמי מרטן (Rémy Martin). מדיה וקבצים בנושא קואנטרו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קואנטרו (בשפות מרובות) קואנטרו באלכופדיה - אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כימיה גרעינית

כימיה גרעינית היא תת-תחום בכימיה העוסק ברדיואקטיביות, תהליכים המתרחשים בגרעין האטום ובתכונות גרעיניות על תהליכים כימיים. הכימיה הגרעינית עוסקת בנושאים הבאים: רדיוכימיה - הכימיה של חומרים רדיואקטיבים, בה משתמשים באיזוטופים רדיואקטיבים על מנת לחקור את התכונות והתגובות הכימיות של איזוטופים שאינם רדיואקטיבים. כימיה של קרינה - חקר ההשפעה של קרינה על חומרים. שימוש ברדיואקטיביות לחקר תגובות כימיות ושימוש בשיטות כימיות לחקר תהליכים בפיזיקה גרעינית כגון ביקוע והיתוך גרעיניים. כימיה של אנרגיה גרעינית. תהודה מגנטית גרעינית - שימוש בתכונות הספין הגרעיני בספקטרוסקופיה לצורך אפיון של מבנה ותכונות מולקולות ברזולוציה גבוהה. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרטין הלמן

מרטין אדוארד הלמן (באנגלית: Martin Edward Hellman; נולד ב-2 באוקטובר 1945) הוא קריפטוגרף יהודי-אמריקני בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי ותרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב. חתן פרס טיורינג לשנת 2015. הלמן נולד להורים יהודים בשכונה אירית קתולית ברובע הברונקס בניו יורק בשנת 1945, סיים לימודיו היסודיים בבית ספר המדעי של ברונקס, קיבל את התואר הראשון שלו באוניברסיטת ניו יורק ב-1966, את התואר השני והדוקטורט מאוניברסיטת סטנפורד (קליפורניה) בשנים 1967 ו-1969. כולם בתחום הנדסת חשמל. פרופסור הלמן כיהן כפרופסור חבר ב-MIT בשנים 1969–1971. והצטרף למרכז המחקר ווטסון של יבמ שם פגש את הורסט פיסטל, בשנים 1968–1969. ב-1971 חזר לסטנפורד בה כיהן כפרופסור מן המנין עד לשנת 1996 עת פרש מפעילות ונהיה פרופסור אמריטוס. הוא כתב מעל כששים כתבי עת טכניים שונים בתחום התמחותו. מרטין הלמן הוא קריפטוגרף בעל שם, שהתפרסם בשל המצאת הצפנת המפתח הפומבי, יחד עם ויטפילד דיפי ורלף מרקל. הוא תרם רבות לדיון הציבורי בנושא הפרטיות בעידן המחשב, החל בדיון סביב גודל מפתח ההצפנה של DES ב-1975 ועד להצטרפות לוועדה המייעצת במועצה למחקר לאומי של ארצות הברית בשנים 1994–1996 בחקר המדיניות הלאומית בקריפטוגרפיה, שרבות מהמלצותיה ייושמו הלכה למעשה. הלמן התעניין במשך שנים רבות בהיבטים המוסריים של ההתפתחות הטכנולוגית. יחד עם פרופסור אנטולי גרומיקו (מוסקבה) חיבר את הספר Emerging New Thinking שפורסם ב-1987 באנגלית וברוסית בתקופת המתיחות ביחסים שבין ארצות הברית לברית המועצות. כמו כן פעל לפיתוח אווירה בתוך האוניברסיטה שתאפשר לסטודנטים מרקעים שונים להביא לידי ביטוי את מיטב יכולותיהם. עבודתו הקנתה לו פרסים רבים. כיום הוא חדל כמעט לגמרי מפעילות אקדמית וממחקר, אולם שוקד על מחקר חינוכי חדש שלו תוצאות מפתיעות, בנוגע לשיפור הישגיהם המתמטיים של סטודנטים ברמה ממוצעת בחומרים מתקדמים הנלמדים בדרך כלל ברמות גבוהות יותר. הוא מכנה תחום זה כ"מגרש משחקים מתמטי" שנועד לקדם את הרעיון שהמתמטיקה יכולה להיות מהנה ומרתקת לכולם. בשני העשורים האחרונים הלמן היה מעורב במספר מיזמי היי טק כמייסד, יועץ וכמשקיע. מתחביביו דאייה והחלקה על קרח. מדיה וקבצים בנושא מרטין הלמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרטין הלמן אתר האינטרנט הרשמי של מרטין הלמן (באנגלית) מרטין הלמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מרטין הלמן, באתר dblp דף הבית של מרטין הלמן באוניברסיטת סטנפורד פרסומים שונים של מרטין הלמן מרטין הלמן באתר פרס טיורינג (באנגלית)
רפובליקת קומי

רפובליקת קומי (ברוסית: Республика Коми, בקומית: Коми Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית. נמצאת בצפון-מזרח רוסיה האירופית. חלק מהרפובליקה נמצא מצפון לחוג הארקטי. בירתה היא סיקטיבקר. במהלך ימי הביניים השטח היה חלק מרפובליקת נובגורוד והחל מהמאה ה-15 היה חלק מנסיכות מוסקבה. לאחר חלוקת האימפריה הרוסית לגוברניות החל מהמאה ה-18 רוב השטח עבר לגוברניית ארכנגלסק. בשנת 1921 הוקמ אזור אוטונומי של קומי שכלל חלק מהשטח של הרפובילקה הנוחכית. היא הייתה חלק של "הקראי הצפוני" עם מרכזו בארכנגלסק. בשנת 1936 הוקמה הרפובליקה האוטונומית של קומי שנכללה ברוסיה הסובייטית. בתקופת סטלין היו בשטח הרפובליקה מחנות עבודה לאסירים. חלק מהאסירים הועסקו בבניית מסילת הרכבת מאוחטה לוורקוטה, אחד מהם היה מנחם בגין. בעקבות התפרקות ברית המועצות בשנת 1993 הוקמה רפובליקה הנוכחית. בראש הרפובליקה עומד "ראש הרפובליקה". לרפובליקה יש פרלמנט הנקרא "המועצה המדינית". הוא כולל 30 חברים. בחירות ראש הרפובליקה נערכות פעם ב-5 שנים. בשנת 2020 בבחירות ניצח ולדימיר אויבה. לרפובליקה אוצרות טבע רבים ובה פועלות מספר חברות המנצלות אותם. רוב תושבי הרפובליקה מועסקים בענף עיבוד תוצרי נפט וגז, עצים ותעשיות הקשורות להפקת אנרגיה חשמלית. מרכזי התעשייה הם הערים סיקטיבקר, אינטה, פצ'יורה, סוסנוגורסק, אוחטה ווורקוטה. הרפובליקה נמצאת בצפון מזרח החלק האירופי והיא הרפובליקה הגדולה ביותר ברוסיה באירופה. היא גובלת מצפון בגליל האוטונומי של הניינץ, ממערב - בחבל ארכנגלסק, מדרום - בחבל קירוב, וקראי של פרם, הכולל בתוכו את החבל האוטונומי הקומי-פרמיאקי, ממזרח - בחבל סברדלובסק וטיומן, הכולל בתוכו את מחוז יוגרה (חנטי-מנסי) האוטונומי ואת המחוז האוטומי של ימל-ניינץ. הנהר החשוב של הרפובליקה הוא נהר פצ'ורה, הנשפך לים ברנץ, כמו כן זורם בה נהר ויצ'גדה, יובלו של דבינה הצפונית, וכן מזן הנשפך כמו פצ'ורה לים ברנץ. בשנת 1939 היוו בני עם הקומי 72.5% מהאוכלוסייה, והרוסים רק 22%. מלחמת העולם השנייה הביאה לרפובליקה נמלטים רבים מאזור הקרבות שהביאו איתם ענפי תעשייה משמעותיים. אחרי המלחמה חלק מהם נשארו. כמו כן ברפובליקה אורגנו מספר מחנות אסירים. רבים מאותם אנשים שהגיעו לרפובליקה בעל כרחם נשארו בה והביאו לידי כך שכבר בשנת 1959 הרוסים נהפכו לרוב ברפובליקה והשתלטו על רוב משאביה. במפקד 1989 נרשמו ברפובליקה מעל ל-1,200 אלף תושבים. מאז יש תופעה יציבה של הקטנת אוכלוסייה שירדה לכ-720 אלף בשנת 2024. על פי תוצאות מפקד האוכלוסין משנת 2020, הרוסים מהווים 54% מהאוכלוסייה (כ-398 אלף), קומי 17% (כ-127 אלף). בתחילת מלחמת העולם השנייה לאזור הובאו גרמנים רבים שהגיוע לכ-2.5% מכואלוסיית האזור באותה תקופה. רובם עזבו וכיום ברפובליקה מתגוררים כ-2,000 גרמנים (0.2% מכלל האוכלוסיית האזור). האזור סובל מהגירה שלילית בעיקר של וכלוסיה רוסית לאזורים אחרים של רוסיה. מדיה וקבצים בנושא רפובליקת קומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רפובליקת קומי רפובליקת קומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)