laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Y בערב

Y בעשר – חדשות הבידור של ישראל הייתה תוכנית טלוויזיה יומית בהנחיית הילה נחשון ומיכאל הנגבי ששודרה בערוץ yes stars Next. החל מה- 17 בינואר 2010 עלתה לאוויר העונה האחרונה תחת השם Y בערב בערוץ הסדרות החדש, yes stars Next, לאחר שערוץ yes stars ישראלי נסגר. התוכנית עלתה לאוויר בפברואר 2005 בערוץ YTV. את העונה הראשונה, ששודרה ב-22:00 בערוץ YTV (ומכאן גם שמה – "Y בעשר") הנחו מיכאל הנגבי (שגם ערך את התוכנית) והילה נחשון, והפיקה חברת ההפקות סינרגיה. לאחר מס' עונות עברה התוכנית לערוץ yes stars ישראלי. התוכנית צברה תאוצה ועד מהרה הפכה לתוכנית מובילה בתחום חדשות הבידור, ואחת מתוכניות הדגל של yes. בעונה השנייה החליף אביעד קיסוס את מיכאל הנגבי, והצטרף להילה נחשון בהנחיית התוכנית. במהלך 2008, בעונה הרביעית של התוכנית, יצאה הילה נחשון לחופשת לידה וקיסוס הפך למנחה יחיד. החל מהעונה השלישית הפיקה את התוכנית חברת My TV, בבעלותם של לי ירדני ואבירם בוכריס, שמשמשים גם כעורכים האחראיים שלה. Y בערב בעונה הראשונה של התוכנית הייתה בנויה כך שכל פרק מורכב מכמה פינות שביניהן מבזק חדשות, והתוכנית הייתה גם תוכנית אירוח בכך שבכל תוכנית התראיין ידוען אחר ובזמן האירוח הייתה פינה שנקראה "סלב לסלב סלב" בו היו מוצאים קשר בין האורח שמתראיין בתוכנית לאורח בתוכנית הקודמת. החל מהעונה השנייה התוכנית שינתה את הפורמט ואת עיצוב האולפן והחלה להגיש מבזקים של חדשות הבידור מהארץ ומחו"ל, פינות אולפן וכתבות שטח. תחומי הסיקור של התוכנית נעים בין הבידור לרכילות, ועוסקים בקולנוע, מוזיקה, אופנה, טלוויזיה, תיאטרון ועוד. כתבות מאחורי הקלעים, סקופים מעולם הזוהר, סקירה של אירועי התרבות, והצצות בלעדיות למה שקורה בעולם הבידור, בעונהנ הראשונה שימשה גם כתוכנית אירוח ואירחו בה ידוענים שונים. יניב ברק – כתב. אורלי מירקין – כתבת. אוריה בן ניסן – כתב. עדי עזרוני – כתבת בניו יורק. אביעד קיסוס – מנחה. הילה נחשון – מנחה מיכאל הנגבי – מנחה דודו ארז - כתב דודי מליץ – כתב ליאת בלו – כתבת יעל דואני – כתבת, מבזקנית. נועה מימן – כתבת סיון קליין- כתבת יעל נצר – כתבת שחר חסון - כתב עמית בחובר - כתב יפעת הללי וליהי שלו - כתבות "צמד הבלונדיניות" רוני אורון – מגישת פינת הקולנוע. "Y בערב", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית האתר הרשמי בyes וואלה!
שושנה (מחלה)

שושנה או שושנה שוטה (בלועזית: אֶריזיפֶּלָס, אריסיפלס) היא מחלה זיהומית חריפה בדֶרמיס. לרוב המחלה נגרמת על ידי חיידקי Streptococcus pyogenes או Staphylococcus aureus. התוצאה היא דלקת המתאפיינת בהתפשטות מתחת לרקמת שומן. הלוקים במחלה מפתחים בדרך כלל תסמינים הכוללים חום גבוה, רעידות, צמרמורות, תשישות, כאבי ראש, הקאה וחולשה כללית בתוך 48 השעות שלאחר הזיהום הראשוני. נגע אדום בעור מתפשט במהירות ומופיע כפריחה אדמומית, נפוחה וחמה למגע. הזיהום עשוי להופיע בכל חלק בעור לרבות הפנים, הזרועות והרגליים, אך המיקום השכיח הוא השוקיים. רקמת שומן היא הרגישה ביותר לזיהום, ואזורים בפנים כגון מסביב לעיניים, אוזניים ולחיים. זיהום חוזר יכול לגרום לנפיחות כרונית. הטיפול במחלה כולל מתן פומי של אנטיביוטיקה או תוך ורידי, בהתאם לחומרת המצב. תסמיני החולשה חולפים תוך יום או יומיים, ניתן לראות הקטנה של האזור הנגוע כשלושה ימים לאחר תחילת מתן האנטיביוטיקה. חלק חשוב בהחלמה הוא לשכב עם רגל מורמת (כחצי מטר) במשך 30 דקות 5 פעמים ביממה. החלמה מלאה של העור וירידת הנפיחות באזור - יכולים להימשך מספר שבועות. לעיתים ניתנת אנטיביוטיקה כטיפול פרופילקטי לאחר ההחלמה, אך לא בכל המקרים הדבר מונע הידבקות חוזרת. אם החולה סובל גם מעור סדוק ברגל - רצוי לטפל בכך ועל ידי זאת להקטין את סיכוני ההופעה החוזרת של המחלה. מחלות זיהומיות של העור - באתר "מרכז הרופאים המומחים". תיאור (באנגלית) של המחלה כולל תמונות,healthinplainenglish צלוליטיס ואריזיפלס באתר שרותי בריאות כללית שושנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שׁוֹשַׁנָּה שׁוֹטָה במילון רפואת עור [רפואה] (תשע"א), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סטיבנסון

האם התכוונתם ל... אישים ג'ולייט סטיבנסון – שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה ג'ורג' סטיבנסון (1781 - 1848) - מהנדס מכונות אנגלי ד'שון סטיבנסון – כדורסלן אמריקאי מקלין סטיבנסון – שחקן אמריקאי ניל סטיבנסון – סופר אמריקאי עדלי סטיבנסון – מדינאי אמריקאי עדלי סטיבנסון (סגן נשיא) (1835 - 1914) - פוליטיקאי אמריקאי רוברט לואיס סטיבנסון (1850 - 1894) - סופר ומשורר סקוטי ריי סטיבנסון – שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי גאוגרפיה סטיבנסון (אי) – אי הממוקם בתוך מדף הקרח סולזברגר מול חופי ארץ מארי בירד, שבאנטארקטיקה סטיבנס
תניא

האם התכוונתם ל... ספר התניא – ספר היסוד של חסידות חב"ד, נתחבר על ידי רבי שניאור זלמן מלאדי תניא - מושג תלמודי המשמש פתיחה לציטוט מברייתא או תוספתא תניא רבתי – ספר הלכה איטלקי מתקופת הראשונים תניא (שיר) – שיר של אברהם פריד בלחן של יוסי גרין
יוהאן אדם ריינקן

יוהאן אדם ריינקן (בגרמנית: Johann Adam Reincken או Jan Adams Reinken;‏ 27 באפריל 1643 – 24 בנובמבר 1722) היה נגן עוגב ומלחין צפון-גרמני, שנודע באריכות ימיו, בהיקף סגנונו ובהשפעתו על נגני עוגב צעירים כמו יוהאן סבסטיאן באך. ריינקן, יליד דפנטר, יצא בשנת 1654 ללמוד אצל היינריך שיידמן בכנסיית סנטה קתרינה (Katharinenkirche) בהמבורג. אחרי שלוש שנות לימודים ועוד שנת עבודה בדפנטר התמנה לעוזרו של שיידמן ואחרי מותו בשנת 1663, תפס את מקומו ובמשרתו זו נשאר כל חייו. בשנת 1705 ניסו כמה מזקני העדה למנות את יוהאן מאתזון כמחליף לריינקן, אך הוא לא איפשר את הדבר. שלא כרבים מנגני העוגב בזמנו, ריינקן מת כאדם עשיר. ריינקן הכיר היטב את בוקסטהודה - שניהם היו חברים ללימודים אצל שיידמן - וראיה לכך תמונת שמן של הצייר ההולנדי יוהנס פורהאוט משנת 1674, שבה הם נראים יחדיו בסצנה מוזיקלית ביתית. הסברה היא, שלריינקן הייתה השפעה ניכרת על באך הצעיר. לפי האמור בדברי זיכרון לבאך (1751 - 1754), העיר ריינקן הישיש, אחרי ששמע את באך בן ה-35 מאלתר על הכוראל הלותרני "על נהרות בבל", "חשבתי שהאמנות הזאת גוועה ומתה, אבל אני רואה שהיא חיה בך." כיוון שהגדולה ביצירותיו של ריינקן למקלדת נכתבה על הכוראל הזה, הרי שבאך הפגין בכך כבוד כלפי אמנותו של ריינקן בסגנון הצפון גרמני של הפנטסיה הכוראלית. ריינקן הלך לעולמו בשמת 1722 בהמבורג. בשנת 2006 התגלתה החתימה המוקדמת ביותר של באך בויימאר, על גבי העתק של "על נהרות בבל" מאת ריינקן, שבאך הכין בשנת 1700 למורו באותם ימים בלינבורג, גאורג בהם. שתי פנטסיות כוראליות לעוגב: 'An Wasserflüssen Babylon, Was kann uns kommen an für Not ארבע טוקטות (סול מז'ור, סול מינור, לה מז'ור, סול מז'ור (מאת פרסקובלדי?) פוגה בסול מינור (אותנטיות מוטלת בספק) שמונה סוויטות לצ'מבלו שלושה קבצים של וריאציות לצ'מבלו שש סונאטות עם סוויטות לכלי מיתר ובסו קונטינואו "הורטוס מוזיקוס" (המבורג 1688) ברייטקופף והרטל: מכלול יצירות לעוגב בעריכת פטר דירקסן, 2005 ברייטקופף והרטל: יצירות מקלדת בעריכת קלאוס בקמן, 1980 גרפנתין, אולף, "ריינקן, יוהאן אדם" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, בעריכת ס. סיידי וג'. טירל, לונדון, מקמילן 2001, מדיה וקבצים בנושא יוהאן אדם ריינקן בוויקישיתוף יוהאן אדם ריינקן, באתר ספוטיפיי יוהאן אדם ריינקן, באתר AllMusic (באנגלית) יוהאן אדם ריינקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוהאן אדם ריינקן, באתר Discogs (באנגלית) Sojourn: Jan Adams Reincken, by Timothy A. Smith
מיכאל פרטוריוס

מיכאל פרטוריוס (בגרמנית: Michael Praetorius;‏ 15 בפברואר 1571 (כנראה) – 15 בפברואר 1621) היה מלחין ונגן עוגב גרמני ובעל כתבים בנושאי מוזיקה. פרטוריוס היה מלחין רב-צדדי, מן המובהקים בתקופתו, שעיקר חשיבותו בפיתוח צורות מוזיקליות המבוססות על מזמורי תפילה פרוטסטנטיים. פרטוריוס נולד כמיכאל שולצה, הצעיר בבניו של כומר לותרני, בקרנצבורג שבגרמניה. עם תום לימודיו בטורגאו ובצרבסט, המשיך בלימודי דת באוניברסיטה של פרנקפורט על נהר אודר. הוא כיהן כנגן עוגב בכנסיית מריה (Marienkirche) בפרנקפורט ובהמשך עבד בחצר וולפנביטל כנגן עוגב ומאז 1604 כממונה על המוזיקה (קאפלמייסטר). משנת 1613 עד 1616 עבד בחצר הסקסונית בדרזדן, שם נחשף למוזיקה האיטלקית החדישה, לרבות יצירותיהם הפוליכוראליות (למקהלות אחדות) של מלחיני האסכולה הוונציאנית. הפיתוח שלו בהמשך של צורת הקונצ'רטו הכוראלי, בייחוד בגרסה הפוליכוראלית, נבע ישירות מהיכרותו עם המוזיקה של מלחינים ונציאניים כמו ג'ובאני גבריאלי. מיכאל פרטוריוס טמון בכוך קבורה מתחת לעוגב בכנסיית מריה הקדושה בוולפנביטל, גרמניה. בגרמנית מופיע שם המשפחה בצורות שונות, ביניהן שולצה, שולטה, שולטהייס, שולץ ושולטייס. פרטוריוס היא הצורה הלטינית של שם המשפחה. פרטוריוס היה מלחין פורה להפליא, שיצירותיו מגלות את השפעתם של בני זמנו סמואל שיידט והיינריך שיץ כמו גם השפעה איטלקית. יצירותיו כוללות את Musae sioniae בת תשעת הכרכים (1605-10), קובץ של למעלה מאלף כוראלים ושירים; עוד יצירות רבות לכנסייה הלותרנית; ו"טרפסיכורה" (1612), אוסף של יותר מ-300 מחולות אינסטרומנטליים, שהוא גם היצירה הנודעת ביותר שלו וגם יצירתו החילונית היחידה ששרדה. המסה בת שלושת הכרכים שלו, "סינטגמה מוזיקום I" ו"סינטגמה מוזיקום דה אורגנוגרפיה II" מן השנים 1614-20 כוללת טקסטים מפורטים ותמונות על הנהלים המוזיקליים וכלי הנגינה שהיו בשימוש בימיו, תיעוד רב חשיבות למוזיקולוגיה, לתורת הכלים ולתחום של ביצוע אותנטי. מדיה וקבצים בנושא מיכאל פרטוריוס בוויקישיתוף מיכאל פרטוריוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר ספוטיפיי מיכאל פרטוריוס, באתר Last.fm (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר AllMusic (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר Discogs (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר Songkick (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, דף שער בספרייה הלאומית מיכאל פרטוריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאל פרטוריוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Michael Pratorius - facsimiles in The Royal Library, Copenhagen Easybyte - free easy piano music for Es ist ein Ros entsprungen Listen to free Vocal Evangelical Church Music by Michael Praetorius at "Early Vocal Music Map" from Umeå Akademiska Kör.
אריה בראון

אריה בראון (כ"ב בשבט ה'תרצ"ד, 7 בפברואר 1934 - ד' בטבת ה'תשס"ט - 30 בדצמבר 2008) היה חזן ישראלי, שימש כחזן הצבאי הראשי בצה"ל בשנים 1976–1999. אריה בראון נולד בירושלים, דור שביעי בארץ, צאצא למשפחת ריבלין. גדל בתל אביב. כישרונו המוזיקלי התגלה בילדותו על ידי החזן שלמה רביץ, והוא נחשב ל"ילד פלא" במקהלתו של רביץ. למרות כישרונו, הוא נשלח ללמוד מקצוע בישיבה הטכנולוגית "כפר אברהם" שבפתח תקווה. בצה"ל שירת במודיעין קרבי וכצלם ממטוסים, ובבגרותו ניהל את מחלקת הסידור בדפוס של עיתון "הארץ". במקביל לעבודתו בעיתון "הארץ", החל לשמש כחזן בבתי כנסת שונים ואף שר בפני החזן משה קוסביצקי. באפריל 1975 זכה במקום ראשון בפסטיבל חזנות. לאחר שירות בחיל השריון במילואים, הועבר לרבנות הצבאית לשמש כחזן. בשנת 1976 החליף את החזן הצבאי הראשי אברהם כרמל, שיצא לגמלאות לאחר ששימש בתפקיד במשך 23 שנים. מתוקף תפקידו הופיע בראון בטקסים רשמיים רבים של צה"ל ומדינת ישראל, ובפרט בהלוויות ובאזכרות. קולו העמוק של בראון הפך עם השנים מזוהה עם תפילת אל מלא רחמים שנאמרה בטקסי האזכרה הרשמיים של צה"ל. כמו כן השתתף בטקסים הממלכתיים ליום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם. בנוסף לזאת השתתף בראון במסע עם ראש הממשלה יצחק רבין למחנות הריכוז בפולין, אזכרה לחללי הבריגדה היהודית ברוונה שבאיטליה, ברכת שהחיינו מהכותל המערבי בשידור ישיר לכל רחבי העולם בליל חתימת הסכם השלום עם מצרים, הופעה בכל חידוני התנ"ך לנוער יהודי מהעולם ומהארץ ביום העצמאות, הופעה בפני קבוצות תורמים של המגביות השונות, כמו כן ליווה את הלווייתו של ראש הממשלה יצחק רבין. בימים הנוראים היה נוהג לשמש חזן באחד מבתי הכנסת בארצות הברית. מיד עם פתיחת הגבולות בין הגוש הקומוניסטי למערב, זומן בראון למסע קונצרטים עם חזנים נוספים, מסע מיוחד בגוש הקומוניסטי שזכה להצלחה רבה. בשנת 1998 נערך ערב לכבוד בראון בהיכל התרבות בתל אביב, בו השתתפו אמנים רבים, חבריו של בראון, בליווי תזמורת צה"ל. כל ההכנסות מהערב הועברו לקרן לב"י. אריה בראון היה בעל קול בריטון עוצמתי והקליט מספר תקליטי חזנות ושירה חסידית. שגריר מצרים בישראל כינה אותו "המואזין של צה"ל". בראון נפטר ב-30 בדצמבר 2008, כתוצאה מהתקף לב, מעט לפני יום הולדתו ה-75. אריה בראון היה תושב פתח תקווה. בשכונת אם המושבות בעיר, נקרא רחוב על שמו. היה נשוי לזמירה, ואב לשלושה ילדים. בנו, נחום (חומי), שימש בתפקידים ניהוליים בעולם הבנקאות ואף שידר ברדיו קול חי תוכניות חזנות. בתו, פנינה, הייתה נשואה למרדכי מירון, בנו של עו"ד אליהו מירון. בנו הצעיר, טל, הוא מוזיקאי המתגורר בפתח תקווה. מדיה וקבצים בנושא אריה בראון בוויקישיתוף אריה בראון, דף שער בספרייה הלאומית עוזי ברוך, נפטר החזן הראשי לצה"ל לשעבר אריה בראון, באתר ערוץ 7, 31 בדצמבר 2008 "אל מלא רחמים" אריה בראון ז"ל, החזן הראשי המיתולוגי של צה"ל, הלך לעולמו באתר "כיפה", ח´ טבת ה´תשס"ט עקיבא צימרמן, החזן אריה בראון ז"ל, באתר "לשמוע אל הרינה ואל התפילה" אב הרחמן, אריה בראון ולהקת הרבנות הצבאית באתר יוטיוב אלי אלון, 12 שנים למותו של אריה בראון החזן של המדינה , באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בינואר 2021 זאב רב-נוף, מפגש חזנים, דבר, 11 ביוני 1975 אברהם רותם, עונת יצוא החזנים, מעריב, 15 בספטמבר 1985
לו פריגנו

לואיס ג'וד "לו" פריגנו (באנגלית: Louis Jude "Lou" Ferrigno; נולד ב-9 בנובמבר 1951) הוא מפתח גוף ושחקן אמריקאי. פריגנו הופיע במספר סדרות טלוויזיה וסרטים כמו "הענק הירוק", "Pumping Iron" (עם ארנולד שוורצנגר), "סינבאד ושבעת הימים" ובתפקיד הראשי בסרט "הרקולס" משנת 1983. הוא התפרסם בעיקר בזכות הדיבוב והמשחק בתור הענק הירוק (האלק). פריגנו ידוע יותר לאחרונה על משחקו בתפקיד החוזר בתור עצמו בסיטקום "מלך השכונה". ב-2008 הוא שב לדבב את דמותו של הענק בסרט החדש, הענק הירוק. פריגנו סובל מבעיית שמיעה שנובעת מדלקת אוזניים ממנה סבל בגיל שלוש, שבעקבותיה איבד 80% משמיעתו. פריגנו עדיין מתאמן על בסיס יומיומי ומוכר ציוד כושר דרך החברה שלו ("Ferrigno Fitness"). בשנת 2015 שיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא!", השלישי בסדרת סרטי "שארקנדו". פריגנו נולד בניו יורק שבארצות הברית. הוא נשוי בפעם השנייה, ולו שלושה ילדים. 1971 - פרו מר אמריקה נערים, מקום ראשון. WBBG 1971 - מר אמריקה נערים, מקום רביעי. AAU 1972 - פרו מר אמריקה נערים, מקום שני. WBBG 1972 - מר עולם, גבוה, מקום שני. NABBA 1973 - מר אמריקה של IFBB, מנצח כללי. 1973 - מר עולם, גבוה ראשון, מנצח כללי. IFBB 1974 - מר אולימפיה משקל כבד מקום שני. 1975 - מר אולימפיה גבוה, מקום שלישי. 1992 - מר אולימפיה שלישי. 1993 - מר אולימפיה עשירי. 1994 - אולימפיה מאסטרס, שני. אתר האינטרנט הרשמי של לו פריגנו לו פריגנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לו פריגנו, סרטונים בערוץ היוטיוב לו פריגנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לו פריגנו, באתר AllMovie (באנגלית) לו פריגנו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גלריה
קרב כרכמיש

כרכמיש (למפת סוריה מוגדלת)   דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה קרב כרכמיש (למפת סוריה רגילה)   דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה קרב כרכמיש קרב כרכמיש הוא קרב שהתרחש בעיר כרכמיש שבגבול הפרת הצפוני (טורקיה של היום) בסביבות שנת 605 לפנה"ס בין צבאות בבל, בפיקודו של נבוכדנצר השני, לבין מצרים העתיקה ואשור, בהנהגת פרעה נכו השני. הקרב היה אחד הקרבות המכריעים של המזרח התיכון העתיק, והוא הסתיים בניצחון בבלי, אשר סלל את הדרך להקמת האימפריה הנאו-בבלית. הקרב מוזכר מספר פעמים בתנ"ך, בין היתר בהקשר של קרב מגידו. בשנת 612 לפנה"ס כבשו הבבלים את נינוה, בירת האימפריה האשורית, והעיר נהרסה עד יסוד. כתוצאה מכך, העבירו מלך אשור אשור-אובליט השני, את עיר הבירה של אשור לחרן. כאשר חרן נכבשה על ידי הבבלים בשנת 609 לפנה"ס, הזעיק אשור-אובליט את המצרים שוב לעזרתו. האשורים העבירו שוב את בירתם, והפעם לכרכמיש. למצרים היה אינטרס לסייע לאשורים, כי הם היוו כוח חוצץ בינם לבין הבבלים שהיו כוח חזק שעלה בדרום מסופוטמיה. בשנת 609 לפנה"ס עלו המצרים צפונה בדרך הים ונחלצו לצד בעלי בריתם האשורים. במגידו, אשר נמצאת על דרך הים, התעכב הצבא המצרי בעקבות המלחמה נגד צבאו של המלך יאשיהו בקרב מגידו. יחד, צרו צבאות האשורים והמצרים על חרן, אך נכשלו לכבשה מחדש. בעקבות כישלון זה נעלמה האימפריה האשורית החדשה והם לא הוזכרו יותר בכרוניקות הבבליות. הכוחות המצרים נסוגו בחזרה לסוריה וניסו למנוע מהבבלים לחצות את נהר פרת מערבה. הצבא הבבלי הצליח לעבור את הנהר בשלוש נקודות ובקרב מכריע ליד כרכמיש השמיד את הצבא המצרי. צבא מצרים נפגע קשות מידי הבבלים, והמצרים חדלו להיות כוח משמעותי במזרח הקרוב ולא הוסיפו לצאת מארצם. בעקבות הקרב ביססו הבבלים את מעמדם כמעצמה האזורית והגיעו לשיא מבחינה כלכלית. ספר מלכים ב', פרק כ"ד, פסוק ז'. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולדאס אדמקוס

ולדאס אדמקוס (בליטאית: Valdas Adamkus, ‏האזנה‏Ⓘ‏; נולד ב־3 בנובמבר 1926) הוא פוליטיקאי ליטאי, שכיהן כנשיא ליטא בשנים 1998–2003 ו-2004–2009. אדמקוס נולד בקובנה. בנעוריו הוא היה חבר במחתרת אנטי-סובייטית. במלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לגרמניה עקב הכיבוש הסובייטי של ליטא. אדמקוס למד באוניברסיטת מינכן בגרמניה, ובשנת 1949 הוא היגר לארצות הברית. בשנת 1951 הוא התחתן עם אלמה אדמקוס, ממנה התאלמן ב-2023. ב-1960, לאחר סיום לימודיו באילינוי, קיבל אדמקוס תואר של מהנדס אזרחי. ב-1970 הוא הצטרף לסוכנות האמריקאית לשמירת הסביבה, ומונה ב-1981 למנהל אזורי על ידי נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. בארצות הברית הוא היה חבר המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1997 חזר אדמקוס לליטא. לאחר שנה הוא נבחר לתפקיד נשיא ליטא. ולדאס אדמקוס נבחר שוב לתפקיד בשנת 2004 לאחר הדחתו של רולנדס פקסס, שהודח מתפקיד הנשיא בעקבות קשריו עם המאפיה הרוסית. במדיניותו כנשיא הוא תמך בחברות הן בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (NATO) והן באיחוד האירופי, ובמקביל פעל להקלת המתחים עם רוסיה ולהשגת יחסי ידידות עם שכנותיה האחרות של ליטא. הוא התמודד עם קשיים מתמשכים בכלכלה הפוסט-סובייטית אך הצליח להגדיל את הצמיחה הכלכלית ולהוריד את האבטלה. ב-12 ביולי 2009 הוחלף על ידי דליה גריבאוסקאיטה. www.youtube.com/spaudostarnyba ולדאס אדמקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדאס אדמקוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Valdas Adamkus, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקס מרשנד

מקס מרשנד (Max Marchand; ‏ (24 בנובמבר 1888 – אפריל 1957) היה שחמטאי הולנדי, אלוף הולנד לשחמט בשנת 1919. מרשנד שיחק במהלך מלחמת העולם הראשונה רק בהולנד ובדנמרק, ששמרו על נייטרליות. בשנת 1915 הגיע למקום השני בתחרות אמסטרדם, ניצח בתחרות שבינגן והגיע למקום השני בתחרות רוטרדם. בשנת 1916 חלק מקום 2–4, בתחרות קופנהגן (האליפות התשיעית של ארצות הצפון, ניצח פאול יונר ), וניצח בתחרות אמסטרדם. בשנת 1917 הגיע למקום השלישי בתחרות שביגנן. בשנת 1918 ניצח בתחרות אמסטרדם, חלק מקום ראשון בתחרות ארנהיים, הגיע למקום השלישי בתחרות הרטוגנבוש וחלק מקום 5–6 בתחרות שבינגן (ניצח: רודולף לומן). לאחר מלחמת העולם הראשונה ניצח מרשנד באליפות הולנד הרביעית שהתקיימה בהאג בשנת 1919. באותה שנה חלק מקום ראשון בתחרות אמסטרדם עם ריכרד רטי, הגיע למקום התשיעי בתחרות הייסטינגס (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום 3–4 בתחרות שבינגן, ניצח בתחרות אמסטרדם וחלק מקום 2–3 בתחרות נוספת שהתקיימה באמסטרדם. בשנת 1920 ניצח מרשנד בתחרות ברומלי, ובתחרות נוספת באותה עיר חלק מקום 2–3 אחרי ג'ורג' אלן תומאס, הגיע למקום החמישי בתחרות אמסטרדם (ניצח: ריכרד רטי) ובתחרות נוספת באמסטרדם הגיע למקום הרביעי (ניצח: מקס אויבה), הגיע רביעי בתחרות גוטבורג (ניצח: פאול יונר) והגיע למקום הרביעי בתחרות שבינגן. מדיה וקבצים בנושא מקס מרשנד בוויקישיתוף מקס מרשנד, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלגירדס ברזאוסקאס

אלגירדס מיקולאש ברזאוסקאס (בליטאית: ‏Algirdas Mykolas Brazauskas‏Ⓘ‏; ‏22 בספטמבר 1932 – 26 ביוני 2010) היה נשיאה וראש ממשלתה של ליטא. ברזאוסקאס נולד בעיר רוקישקיס. ב 1951 סיים את בית הספר התיכון Kaišiadorys ונכנס באותה שנה למכון הפוליטכני של קובנה. הוא סיים את לימודיו במכון הפוליטכני (אנ') של קובנה ב-1956 כמהנדס אזרחי במגמת ההתמחות בהנדסה הידראולית. ב-1974, השלים תואר דוקטור בכלכלה. במהלך השנים עבד במשרות גבוהות בממשל הליטאי במפלגה הקומוניסטית הליטאית. ב 1956 א. ברוזאוסקאס מונה לשר לענף חומרי הבנייה. בשנת 1965 נתמנה לשר התעשייה, וב-1967 נתמנה לממלא-מקום יו"ר הוועדה המתכננת של ליטא. ב 1974 הוענק לו דוקטורט בכלכלה. בשנת 1977 נתמנה למזכיר הוועד הכללי של המפלגה הקומוניסטית. בתפקיד זה שירת עד 1988 כאשר נבחר ליו"ר המפלגה הקומוניסטית. תחת הנהגתו נפרדה המפלגה הקומוניסטית הליטאית מהמפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בשנת 1989. הוא תמך בעצמאותה של ליטא והפך את המפלגה למפלגת העבודה הדמוקרטית של ליטא (Lietuvos demokratinė darbo partija, LDDP), שהתמזגה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-1992 נבחר ליו"ר הסיימאס, ולאחר כמה חודשים הפך לנשיא ליטא בפועל. ב-1993 נבחר לנשיא באופן רשמי, תפקיד בו כיהן עד 1998. בשנת 2001 נבחר לראשות ממשלת ליטא בתמיכת הפרלמנט. נפטר בגיל 78 לאחר מחלה. מדיה וקבצים בנושא אלגירדס ברזאוסקאס בוויקישיתוף אלגירדס ברזאוסקאס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Lietuvos Respublikos Prezidentas, Algirdas Mykolas Brazauskas (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פציעת מאמץ חוזרני

פציעת מאמץ חוזרני היא פציעה הנגרמת לגוף בשל מאמץ ממושך או חוזר ונשנה, על פי רוב, בתנוחה או בתנאים שאינם מומלצים על ידי רופאים ואנשי מקצועות פארא רפואיים. פציעות מאמץ חוזרני שכיחות: שבר הליכה תסמונת מנהרת שורש כף היד – דלקת הנגרמת בשל הקלדה תכופה על מקלדת מחשב בתנוחות לא מומלצות. מניעת דלקת זו אפשרית בעזרת מקלדות חלופיות למניעת פציעות הקלדה. פריצת דיסק פצע לחץ יבלת עבודה תסמונת מוצא בית החזה J Med Pract Manage. 2011 Jan-Feb;26(4):221-4. Computer ergonomics: the medical practice guide to developing good computer habits. Hills L. פציעת מאמץ חוזרני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סרבוסייק

הסרבו-סייק (בקרואטית: Serbo-Sijek – "שוסעת סרבים" וכן "שוסעת גרונות") הייתה סכין ששימשה את התנועה הפשיסטית הקרואטית "אוסטאשה" לרצח אסירי מחנות הריכוז שהקימו במדינתם, מדינת קרואטיה העצמאית, תחת הנאצים ובהנהגת אנטה פאבליץ'. בסכין השתמשו לייעול הרצח השיטתי הידני של יהודים, סרבים, צוענים ומתנגדי-משטר, בייחוד במחנה יאסנובאץ. האוסטאשה העדיפו לרצוח את קורבנותיהם באופן "ידני", שכן כך לא בזבזו קליעים יקרים על "תת-אדם", וגם סיפקו את יצריהם הסדיסטיים ואת תורתם הגזענית והאגררית. הכלים הנפוצים בשימוש זה היו הלמות מקב (Malij) או שיסוע הגרון בסכין, בייחוד בפגיון השירות האישי של האוסטאשה, שעליו, ועל רימון ואקדח (לצד איקונין של ישו הצלוב) נשבעו חברי התנועה אמונים. לצורך שיסוף הגרון נתחבבה על האוסטאשה סכין קצבים גרמנית ממפעלו של גברידר גרפראת' (אחר-כך "הוברטוס סולינגן") בהזמנה מיוחדת של קרואטיה העצמאית. במשך הזמן עוצבה הסכין מחדש בידי החרשים שבין אסירי המחנה, והם הפכוה ללהב צר ומעוקל, שהוצמד לכפפה שהאוסטאשה שמו (כדי להימנע ממגע ישיר עם האסירים). אורך הלהב היה 12 סנטימטר, והוא אפשר לרצוח אסירים לפי גחמה ולאלתר, וכן במהירות גדולה. כך רצחו כמה סוהרים מספר אלפי אסירים בלילה אחד, וראש להם היה הסגן פטר ברזיצה. הם פיתחו מיומנות בלתי-רגילה ויכלו לעקור איברים חיצוניים (אוזניים, אפים וכדומה) ואיברים פנימיים (לב, כליות ועוד) ברגע. על עור הכפפה נכתב "Gräwiso" ולכן נודעה הסכין גם כ"גרוויזו". יאסנובאץ פטר ברזיצה אוסטאשה אנטה פאבליץ' וייקוסלאב לובוריץ' מדיה וקבצים בנושא סרבוסייק בוויקישיתוף Vladimir Dedijer (Editor), Harvey L. Kendall (Translator), The Yugoslav Auschwitz and the Vatican: The Croatian Massacre of the Serbs During World War II (Prometheus Books. July 1992) בתוכנית הטלוויזיה הקרואטית "יאסנובאץ: דם ואפר" (Krv i pepeo Jasenovca), מאת זורדאן זאפראנוביץ', 1983 (חלק 3 וגו'), אשר הנציחה את זוועות המחנה, נזכרת עדות בקשר ל"סרבוסייק". ר' דייוויד מ. קנדי (David M. Kennedy et al., "The Library of Congress World War II Companion (Simon and Schuster, 2007, ע' 640, 646וגו': "ביאסנובאץ, סדרת מחנות בקרואטיה, תנועת האוסטאשה הימנית-לאומנית רצחה סרבים, יהודים, צוענים, מוסלמים ויריבים פוליטיים למשטר לא בגאז אלא בכלים ידניים, כגון הגרביזו או הסרבוסייק (מילולית: חותכת-סרבים)" והש' עם ניקולה ניקוליץ', Taborišče smrti--Jasenovac; Nikola Nikolic, Jože Zupančić (translator),Založba "Borec", (הוצאת זאלוז'בה "בורץ'", ליובליאנה 1969) עמ' 72 וגו'
נועם טור

נועם טור (נולד ב-2 באפריל 1983) הוא דוגמן ישראלי שהתפרסם בזכות השתתפותו בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "הישרדות". טור נולד וגדל ביישוב חופית. אמו היא השחיינית שלומית ניר, שהייתה שיאנית ישראל בשחייה וייצגה את מדינת ישראל בשתי אולימפיאדות. אביו היה דבוראי. בצה"ל שירת טור כלוחם ביחידת העלית 669. לפני פרסומו עבד בתור דבוראי בעסק המשפחתי. בשנת 2008 השתתף בעונה הראשונה של התוכנית הישרדות, שצולמה באיים הקריביים; טור היה המודח השביעי אך חזר למשחק מ"אי המתים" לאחר שניצח את כל המודחים האחרים ב"דו-קרב". הוא הגיע לגמר לצד נעמה קסרי ודן מנו וזכה במקום השני. בעונה זו זכה טור להיות "אהוב הקהל". לאחר התוכנית התקבל כדוגמן עבור חברת האופנה "פוקס", ודגמן לצד בר רפאלי בין השנים 2008–2013 והצטלמו למספר רב של פרסומות של המותג. בשנת 2009 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רמזור" וגילם את עמוס. ב-2010 השתתף כמתמודד אורח בתוכנית טלוויזיה "שחקו אותה בגדול" וב-2011 השתתף בשעשועון "חכמים בריבוע". בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP של התוכנית "מאסטר שף" והיה המודח הרביעי. בשנת 2010, הקים טור חברת תיירות בשם "נועם טורס", המציעה טיולים בהם מתקיימת פעילות ספורט ימי. בנובמבר 2015 השתתף בפרסומת לשכונת מגורים חדשה בחוף אכזיב, דבר שעורר סערה לאחר שנטען כי השכונה פוגעת בחוף. נועם טור היה בן זוגה של הזמרת קרן פלס. לזוג בן ובת. ב-13 בדצמבר 2023 הזוג הודיע על פרידה לאחר 12 שנות זוגיות. מדיה וקבצים בנושא נועם טור בוויקישיתוף נועם טור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נועם טור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זוהר ישראל, ‏״להיות אבא זה מאוד פשוט", באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2015 ענת פלדמן, נועם טור: "האירובי פתר לי את בעיות הקשב", באתר ynet, 4 באפריל 2010 נועם טור, באתר התוכנית "הישרדות" בה השתתף ב-2008 אתי אברמוב, "בלדה לחובש", ידיעות אחרונות "המוסף לשבת", 12.12.2014, עמודים 14-16. ערן סויסה, מלחמת הכוכבים, באתר nrg‏, 2 במאי 2010. גיא פינס, למה הפרסומת החדשה של נועם טור מעוררת סערה?, באתר nana10‏, 3 בדצמבר 2015 ערן סויסה, אחרי 13 שנה יחד: קרן פלס ונועם טור נפרדים, באתר ישראל היום, 13 בדצמבר 2023