laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנרי-לואי דה לה גראנז'

אנרי-לואי דה לה גראנז' (בצרפתית: Henry-Louis de La Grange;‏ 26 במאי 1924 – 27 בינואר 2017) היה מוזיקולוג צרפתי והביוגרף של גוסטב מאהלר. לה גראנז' נולד בפריז, לאם אמריקאית, אמילי סלואן, ולאב צרפתי, , סנאטור, שר לשעבר וסגן נשיא של פדרציית התעופה הבינלאומית. אנרי-לואי למד מדעי הרוח בפריז ובניו יורק וספרות באוניברסיטה של פרובנס ובסורבון. מ-1946 עד 1947 למד בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל, ובהמשך, מ-1948 עד 1953, למד באופן פרטי בפריז, פסנתר אצל איבון לפבר והרמוניה, קונטרפונקט וניתוח מוזיקה אצל נדיה בולאנז'ה. לה גראנז' התחיל לעבוד כמבקר מוזיקה ב-1952, וכתב מאמרים לניו יורק הראלד טריביון ולניו יורק טיימס, ולמגזינים "חדשות האופרה", "סטרדיי רביו", "מיוזיקל אמריקה" ו"אופוס, (מגזין הקלטות קלאסיות)" בארצות הברית ול"Arts", "Disques", La Revue Musicale ו"Harmonie" בצרפת. לראשונה שמע את המוזיקה של גוסטב מאהלר, הסימפוניה התשיעית שלו, ב-20 בדצמבר 1945 בקונצרט, שבו ניצח תלמידו של מאהלר, ברונו ולטר, על הפילהרמונית של ניו יורק בביצוע הראשון שלה ליצירה. לה גראנז' בא לקונצרט כמעריץ מושבע של המנצח, אבל ידיעותיו על מאהלר, שבימים ההם היה מוכר הרבה פחות מכפי שהוא כיום, היו מועטות מאוד. הוא הופתע מאורכה של הסימפוניה ומסגנונה יוצא הדופן, וגילה בה עניין, שגבר והלך בהדרגה. מראשית שנות ה-50' החל לחקור ברצינות את יצירותיו של מאהלר ואת חייו. הוא פגש את אלמנתו של מאהלר, אלמה מאהלר, ב-1952, היה לידיד קרוב של בתה אנה, וריאיין עוד מבני תקופתו של המלחין. הוא ניהל מחקר באירופה ובצפון אמריקה ובמשך הזמן צבר אוסף של חומרים, שהיה לאחד הארכיבים העשירים ביותר שבנמצא בכל הנוגע למאהלר ותקופתו. המסמכים האלה הם עכשיו חלק מספריית מולטימדיה, Médiathèque Musicale Mahler, שנוסדה בשנת 1986 עם מוריס פלרט כ"ספריית גוסטב מאהלר". הכרך הראשון של הביוגרפיה השלמה של מאהלר יצא לאור בהוצאת דאבלדיי, ניו יורק, ב-1973, ובהוצאת ויקטור גולנץ, לונדון, ב-1974 וקיבל את פרס דימס טיילור. מהדורה מתוקנת בצרפתית יצאה לאור בהוצאת פאייאר ב-1979. עוד שני כרכים יצאו לאור ב-1983 ו-1984, והסדרה כולה הגיעה לאורך סופי של כ-3600 עמודים. עבודה זו זכתה ב"פרס הספר הטוב ביותר על מוזיקה" מאת סינדיקט מבקרי הדרמה והמוזיקה (צרפת 1983), ו"הפרס הגדול לספרות מוזיקה" מאת אקדמיית שארל קרוס (צרפת 1984). בהמשך, החלה הוצאת אוניברסיטת אוקספורד לפרסם הוצאה מתוקנת ומורחבת של גרסה אגלית בת 4 כרכים לקובץ הצרפתי בן שלושת הכרכים, החל בכרך II בשנת 1995 (שקיבל את פרס האגודה הפילהרמונית המלכותית בלונדון, כרך III ב-2000, וכרך IV ב-2008. עריכת הכרך הראשןן באנגלית לא הושלמה במועד מותו של לה גראנז'; עמיתתו סיביל ורנר השלימה את העבודה. הכרך הראשון יצא לאור באפריל 2020. מדיה וקבצים בנושא אנרי-לואי דה לה גראנז' בוויקישיתוף אנרי-לואי דה לה גראנז', באתר MusicBrainz (באנגלית) אנרי-לואי דה לה גראנז', באתר Discogs (באנגלית) אנרי-לואי דה לה גראנז', הוצאת אתר מדיאטק מוזיקל מאהלר קורי רוברטסון, ג'וליארד ג'ורנאל: 7 תארי דוקטור לשם כבוד יוענקו בטקס הפתיחה. כרך 25, גליון 8, מאי 2010 ז'אן גודט, ריאיון עם אנרי-לואי דה לה גראנז', "המקור הקלאסי" - "גילוי מאהלר" 8 במאי 2008 אתר מדייטק מוזיקל מאהלר 27 בספטמבר 2010 ניו יורק טיימס: אנרי-לואי דה לה גראנז', בר-הסמכא למאהלר, מת בגיל 92 8 בפברואר 2017
ויקיפונקציות

ויקיפונקציות היא ספריית פונקציות חופשית, שיתופית ורב־לשונית בהפעלת קרן ויקימדיה. הקטלוג שלה נבנה בשיטת ויקי ומאפשר יצירה, עריכה ושימוש מחדש בקוד מקור ובהרכבות. המיזם הוא אחד משני המשאבים שפיתוח ויקיפדיה המופשטת מתבסס עליהם, לצד נתונים מוויקינתונים שישמשו כקלטים. ויקיפונקציות הוכרזה ביולי 2023, כמיזם קרן ויקימדיה הראשון מאז הקמת ויקינתונים בשנת 2012. ויקיפדיה המופשטת מדיה וקבצים בנושא ויקיפונקציות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפונקציות (בשפות מרובות) ויקיפונקציות, ברשת החברתית פייסבוק ויקיפונקציות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויקיפונקציות, ביישום טלגרם ויקיפונקציות, סרטונים בערוץ היוטיוב Abstract Wikipedia/Updates/2023-07-26 - Meta, meta.wikimedia.org (באנגלית) Re: [Abstract-wikipedia] Wiki of functions naming contest, lists.wikimedia.org (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
ידידיה מור

ידידיה "דודו" מור (נולד בשנת 1951) הוא פסל ומשפץ פסלים ישראלי. מור נולד בירושלים. מפסל בברזל ובאבן. משנת 2001 השתתף ב-20 סימפוזיוני פיסול בארץ, הקים פרויקטים במרחב הציבורי ברחבי הארץ והשתתף בתערוכות קבוצתיות בארץ. ב-2005 יזם את הקמת "שער הרעות" הניצב בחזית בית יגאל אלון, בקיבוץ גינוסר, שנוצר על ידי עשרה פסלים יהודים ועשרה פסלים ערבים שיצרו את השער. ב-2006 שיפץ את הפסל "דוד הרועה" שיצר דוד פולוס בקיבוץ רמת דוד ביחד עם סרגיי איבצנקו. שיפץ את הפסל "שילוב הדורות" שיצר דוד פולוס בקיבוץ בית אורן. שיחזר את האנדרטה "יד לשלושה" בכניסה לקיבוץ עינת, שיפץ את שני הפסלים שיצר דוד פולוס בקיבוץ תל יוסף ("מנוחת העמלים" ו"ילדים") ב-2019 נחנכו שני פסלים שייצר בגן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור. התנודה - 2000, מפגש בין כיכר העצמאות לטיילת גן מלך בנתניה מחווה לחוה - ברחוב מקווה ישראל, גן ציבורי מעוטר בפסלים הנקרא בשם "גן אשה", חולון היד החזקה - יד אוחזת עט - 2016, שדרות רבין ראשון לציון מיתוס שמשון - שדרות בן-גוריון, אשקלון, 2011 נביטה - גן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור תודעה - גן פסלים בפארק התעשייה אלון תבור קליפת עץ הזית - פארק עופר מול בית ספר עידנים, רמלה מחווה לארמסטרונג - 2010, הפארק הגדול, רחוב ז'בוטינסקי, פתח תקווה בורא פרי האדמה - 2008, כביש 40, רחוב הירקונים (שביל אופניים), פתח תקווה המכבש ברגלי הכבש - 2006, מרכז העיר, רחוב בר כוכבא, פתח תקווה רחוב נביאים פינת אלישע הנביא, מודיעין תנודה - מפגש בין כיכר העצמאות לטיילת גן מלך בנתניה קליפת עץ הזית - פארק עופר, רמלה שער הרעות - פסל שיצרו 20 פסלים ישראלים (10 יהודים ו-10 ערבים), בכניסה לבית יגאל אלון, גינוסר מחווה לארמסטרונג - הפארק הגדול בפתח תקווה המכבש ברגלי הכבש, רחוב בר כוכבא, פתח תקווה פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות מדיה וקבצים בנושא ידידיה מור בוויקישיתוף סימפוזיון פיסול באבן - פתח תקוה - סוכות 2010, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:16) עירית רוזנבלום, הסירה העתיקה ועוד תעלומות, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2005 מספר יצירה: #2729 - שער הרעות, באתר סקר אמנות הקיר שלט: רמת דוד - אתרי מורשת בישראל - פסל "דוד הרועה", באתר שלטי רחובות, אתרים ומספרי בתים האולטימטיבי רוני ניר, 85 שנים אחרי שנוצר: החל שיפוץ פסל דוד הרועה בקיבוץ רמת דוד, באתר mynet העמק,‏ 6 בינואר 2021 סיבוב בחדרי האוכל בקיבוץ בית אורן, באתר חלון אחורי - ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי התפתחות היישובים על פני השנים סיבוב בעמק יזרעאל, באתר חלון אחורי - ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי טקס חנוכת גן פסלים נערך בפארק התעשייה אלון תבור, באתר עמקניוז, 12 באוקטובר 2019 פסל רחוב – מחווה לחוה, באתר טיול בעיר פסטיבל לפיסול ברוח השפה העברית מדריך פסלי חוצות ואנדרטאות ראשון לציון סימפוזיון פיסול באבן באשקלון, באתר של משה הרפז
ורנר בוכהולץ

ורנר בוכהולץ (24 באוקטובר 1922 - 11 ביולי 2019) היה מדען מחשב גרמני-אמריקאי. ביוני 1956 טבע את המונח "בית" שמייצג יחידת מידע דיגיטלי. בשנת 1990 הוכר כחלוץ בתחום המחשבים על ידי IEEE. ורנר בוכהולץ נולד ב-24 באוקטובר 1922 בדטמולד, גרמניה, לאלזה וליוליוס שהיה סוחר. בעקבות האנטישמיות הגוברת בדטמולד, ב-1936 עברה המשפחה לקלן. בשנת 1938 הצליח ורנר לעבור לאנגליה בקינדר-טרנספורט, שם למד בבית הספר, בעוד שאחיו קארל הלמוט היגר לארצות הברית. בגלל איום הפלישה במאי 1940, הוחזק ורנר במעצר יחד עם סטודנטים פליטים אחרים על ידי הבריטים, ולאחר מכן נשלח לקנדה. בעזרת הקהילה היהודית בטורונטו, הוא שוחרר ב-1941. באותה השנה החל בוכהולץ החל ללמוד הנדסת חשמל באוניברסיטת טורונטו, והשלים את הדוקטורט בהנדסת חשמל בארצות הברית במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנת 1954 קיבל בוכהולץ אזרחות אמריקאית. אביו יוליוס נספה ב-1942 ואמו אלזה נספתה ב-1944 במחנה ריכוז בליצמנשטדט (לודז' של היום). בשנת 1949 הצטרף וורנר בוכהולץ ל-IBM, והיה חבר בצוות שתכנן את IBM 701 (אנ'), מחשב העל הראשון של IBM שהיה מבוסס על טרנזיסטורים. מאוחר יותר עבר לצוות שתכנן את IBM 7030 Stretch (אנ'). עבודתו כללה קביעת סטנדרט בתחום קידוד תווים במערכות מחשוב. ב-1956 טבע את המונח "בית", המייצג את כמות הנתונים הקטנה ביותר שמחשב יכול לעבד. בשנת 1962 פרסם ספר על פרויקט Stretch. בשנת 1990 פרש לגמלאות. באותה השנה הוענק לו פרס חלוץ המחשב מטעם IEEE. בוכהולץ עבד במשך 40 שנים ב-IBM בפוקיפסי, ניו יורק, שם השתתף בפיתוח המחשב. אשתו אנה נפטרה ב-2007 ובנם ג'ון ב-1975. בוכהולץ נפטר ביולי 2019 בגיל 96. ורנר בוכהולץ, באתר dblp ורנר בוכהולץ, באתר ResearchGate ורנר בוכהולץ, באתר Semantic Scholar ורנר בוכהולץ, באתר IEEE Bitte ein Byte! | HNF Blog, blog.hnf.de (בגרמנית) Werner Buchholtz, Planning a Computer System, McGRAW-HILL Book Company, INC., 1962 "Werner Buchholz" (in German). Die erste IBM | HNF Blog, blog.hnf.de Werner Buchholz Obituary (1922 - 2019) - Poughkeepsie, NY - Poughkeepsie Journal, Legacy.com
הטבח בגאלאץ

הטבח בגאלאץ הוא מעשה טבח של מאות יהודים שהתרחש בגאלאץ, רומניה, ב-30 ביוני 1940. בעקבות הסכם ריבנטרופ מולוטוב, ברית המועצות תבעה באולטימטום מרומניה לפנות את צבאה ומוסדות השלטון שלה מבסרביה ומחלק מבוקובינה. רומניה נכנעה לתביעה וצבאה נסוג מאזורים אלה. יחד עם הצבא נסוגו גם תושבים מקומיים שחששו מהשלטון הסובייטי החדש. בנוסף, היו רבים שניצלו את ההזדמנות כדי לבחור באיזה מדינה לחיות, בברית המועצות הקומוניסטית או ברומניה האנטישמית. תנועת רבה של היוצאים אל המחוזות האלה הצטלבה בתנועה רבה לא פחות של העוזבים את המחוזות האלה. בין היוצאים אל המחוזות, שעמדו לעבור לשלטון ברית המועצות, בלט מספרם הגדול של היהודים העניים, שמאסו באנטישמיות הרומנית וקיוו לחיים טובים יותר מעבר לגבול. גאלאץ, עיר רומנית, הגדול בנמלי הדנובה וצומת מרכזי של דרכים בקרבת הגבול החדש עם ברית המועצות, היוותה מקום ריכוז למסות העוברים לשני הכיוונים. אין דיווח מדויק על המתרחש, אך משערים שיחידות הצבא שנסוגו מבסרביה, דרך גאלאץ, כעסו בראותם את המוני האנשים המנסים להגיע למקום ממנו גורשו והגיבו על כך בירי על ההמון. בדו"ח שנשלח למטכ"ל הרומני ביום הטבח צוין שנורו אנשים שברחו משמירה. בהודעה רשמית, שהוציאו השלטונות הרומניים, נטען שכאלפיים איש, שהמתינו תחת שמירה למעבר לצד הסובייטי, התמרדו משום שלא ניתן להם לעבור מהר. לטענת השלטונות הם ניסו לברוח מהמשמר והחיילים פתחו עליהם באש בגלל סירובם להישמע להוראות וגם מפני ש"השיבו אש" (טענה זו צצה רק בהודעה המאוחרת). לדברי עד ראייה יהודי, ברחוב הרכבת וברחוב הנמל שכבו מאות יהודים מתים. הערכות נעות סביב 400 נרצחים, אך המספר המדויק מעולם לא נודע. הנרצחים היו יהודים מקרב יהדות בסרביה, יהדות שזמן קצר לאחר מכן הושמדה כמעט כליל, לכן הטבח בגאלאץ נבלע ולא בלט על רקע שואת יהודי בסרביה. גם במקרה זה, כמו בפרעות דורוחוי לפניו ופרעות יאשי מאוחר יותר, איש לא נענש על ידי השלטונות. הטבח בגאלאץ זכה לפרסום בשידורי רדיו מוסקבה, רדיו קייב ורדיו בודפשט וגם בעיתונות הארץ ישראלית. המקרה חייב הודעה רשמית, אך העיתונות הרומנית המצונזרת המעיטה בחשיבות המקרה. הגדיל לעשות עיתון שהופיע בגאלאץ, שקרא לקוראיו "שלא להאמין לשמועות מעוררות חרדה". העיתון התייחס אל מקרה זה כמקרה בודד ומצער. זה היה פרסום מועט וחסר, אך עצום ביחס להשתקה המוחלטת של פרעות דורוחוי שנודעו רק לאחר מלחמת העולם השנייה. ז'אן אנצ'ל, תולדות השואה - רומניה, הוצאת יד ושם. הדו"ח הסופי של הוועדה לחקר השואה ברומניה, 2004 באנגלית או ברומנית. DESPRE MASACRUL DE LA GALAȚI DIN 30 IUNIE 1940 (ברומנית) הפוגרום בגאלאץ - הבקר, 2 ביולי 1940 DESPRE MASACRUL DE LA GALAȚI DIN 30 IUNIE 1940 (ברומנית) - הקישור כולל תמונות מהטבח ידיעה חדשותית, דבר היום - תהפוכות רומניה, דבר, 9 באוקטובר 1940
משחק תפקידים טקטי

משחק תפקידים טקטיים (באנגלית: Tactical role-playing game, או בקיצור TRPG), הוא תת-ז'אנר של ז'אנר משחק התפקידים הממוחשב. משחקי תפקידים טקטיים משלבים אלמנטים מז'אנר משחקי התפקידים ואלמנטים מז'אנר משחקי האסטרטגיה. במשחקי התפקידים הטקטיים השחקן שולט בדמות אחת או בקבוצת דמויות, ולכל אחת מהן יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות. המשחקים סובבים בדרך כלל סביב קרבות מבוססי תורות בהם השחקנים חייבים למקם את הדמויות שלהם באופן אסטרטגי ולהשתמש ביכולות וטקטיקות שונות כדי להתגבר על אתגרים שונים. הקרבות מתרחשים לעיתים רבות על מפות מבוססות רשת. בניגוד למשחקי התפקידים המסורתיים, אשר מיועדים לשחקן יחיד, חלק גדול ממשחקי התפקידים הטקטיים כוללים את האפשרות של משחק מרובה משתתפים. השחקן שולט בדרך כלל בקבוצה של דמויות, כאשר לכל אחת מהן יש יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות. ההתקדמות כרוכה לעיתים קרובות בשיפור המיומנויות של הדמויות, ובכך שמשיגים עבור הדמויות ציוד ופריטים שונים שיסייעו לשפר את היעילות שלהם בקרבות. בניגוד למשחקי האסטרטגיה המסורתיים, במשחקי התפקידים הטקטיים מושם חזק רב יותר על עלילות מורכבות. ערכים על משחקי תפקידים טקטיים ממוחשבים משחק תפקידים ממוחשב "Chaos Wars". GameSpot. נבדק ב-2007-11-26. "Search results for '"tactical role-playing"'". GameSpot. אורכב מ-המקור ב-2017-06-29. נבדק ב-2007-11-26. "Search results for '"tactical RPG"'". GameSpot. אורכב מ-המקור ב-2021-10-02. נבדק ב-2007-11-26. "Hammer & Sickle". IGN. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2005. נבדק ב-2007-11-26. {{cite web}}: (עזרה)
עד כאן (סרט)

עד כאן (באנגלית" Enough) הוא מותחן אמריקאי משנת 2002 בבימויו של מייקל אפטד, עם ג'ניפר לופז ובילי קמפבל בתפקידים הראשיים. העלילה היא על אישה מוכה הבורחת עם בתה מפני בעלה האלים עד שהיא מחליטה להתעמת איתו פיזית. סלים (ג'ניפר לופז) וחברתה ג'יני (ג'ולייט לואיס) עובדות כמלצריות במסעדה בלוס אנג'לס. שם פוגשת סלים במיטש הילר (בילי קמפבל), גבר נאה ומבוסס. מתחיל רומן בניהם וכעבור זמן לא רב הם נישאים. ג'ו רוכש בית נאה לבקשתה של סלים ונולדת להם בת בשם גרייסי (טסה אלן). הכל נראה מושלם אבל כעבור שש שנים מגלה סלים שמיטש בוגד בה. הוא לא מתכחש לכך ומודיע לה כי הוא המפרנס בבית הזה וכי כגבר מותר לו לנהל יחסים עם כמה נשים שהוא רוצה. סלים ההמומה מתווכחת אתו והוא מכה אותה. היא ממהרת לאביה החורג פיל (כריסטופר מלר) ובעצה עם ג'יני מתכננים את הבריחה שלה עם גרייסי. מיטש מפתיע אותה באמצע הבריחה ומאיים עליהם באקדח אבל לבסוף נותן לה לברוח ומזהיר שיימצא אותה. סלים טסה עם גרייסי לסיאטל, לביתו של חברה הקודם ג'ו (דן פוטרמן). מיטש נעזר בידידו השוטר רובי (נואה ויילי) שמגלה היכן היא מסתתרת. הוא שולח את חבריו העבריינים המתחזים לאנשי FBI אך הם לא מוצאים את סלים. סלים מקבלת תמיכה מאביה הביולוגי יופיטר (פרד וורד) שהסכים לעזור לה, לתמוך בה כספית לאחר שמיטש חסם את חשבון הבנק שלה, ולמצוא לה מקום מסתור מבודד אבל גם שם מאתרים אותה מיטש ורובי והיא מצליחה להימלט מרובי לאחר מרדף מכוניות ארוך. מיטש תובע משמורת על גרייסי וסלים עומדת לפני שימוע בבית משפט. כאשר עורך הדין אומר לה שהסיכוי שלה לקבל משמורת הוא נמוך ביותר וכי מיטש ירדוף אחריה כל הזמן, היא מחליטה להתעמת פיזית עם מיטש. היא שולחת את גרייסי עם ג'יני למקום מסתור ועוברת אימון בקרב מגע. בלילה היא מתגנבת לביתו של מיטש, מסתירה את כלי הנשק שלו וכאשר הוא מגיע היא מתעמתת אתו פיזית בקרב מגע קשה בו היא מצליחה לבסוף לדחוף אותו מהמרפסת אל מותו. "עד כאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עד כאן", באתר נטפליקס "עד כאן", באתר AllMovie (באנגלית) "עד כאן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עד כאן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עד כאן", באתר Metacritic (באנגלית) "עד כאן", באתר אידיבי "עד כאן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לעד כאן, באתר יוטיוב העימות הראשון בין סלים למיטש, באתר יוטיוב העימות האחרון בין סלים למיטש, באתר יוטיוב
משלחת מס' 14 לתחנת החלל מיר

צוות המשלחת משלחת מס' 14 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-14) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-1 ביולי 1993 ועד ל-14 בינואר 1994. מפקד המשלחת היה גנאדי מנאקוב. פעילות המשלחת נמשכה 197 ימים. בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט. חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-1 ביולי 1993 וב-3 ביולי היא התחברה לתחנת החלל מיר. החיבור בוצע למודול הבסיסי בתחנת החלל פעלה משלחת מס' 13 בפיקוד גנאדי מנאקוב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה. בחללית הגיע גם ז'אן פייר אניירה הצרפתי. התוכנית Altair הוכנה בשיתוף פעולה בין המדינות. תוצאות המחקרים הועברו ישירות למרכז הבקרה הצרפתי תוך שימוש בלוויין תקשורת "לוץ'". המחקרים בוצעו בתחום הרפואה, ביולוגיה, אסטרופיזיקה ותורת החומרים. הציוד הנדרש הגיע לתחנת החלל מראש בחללית פרוגרס M-18. ב-4 ביולי חללית מטען פרוגרס M-18 שהגיע במאי נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכינסה לאטמוספירה. ב-22 ביולי, לאחר 20 ימים בחלל ז'אן פייר אניירה חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-16 ביחד עם חברי משלחת מס' 12. משלחת מס' 13 החלה את פעילותה הסדירה. ב-13 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-19 ובוצע עגינה למודול "קווטנט 1". עם החללית הגיע מטען של 2,249 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-16 בספטמבר ציבלייב וסרברוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4 שעות. המטרה הייתה להתקין על מודול "קוואנט 1" מבנה מסבך Rapana כהנכה לניסויים עתידיים. ב-20 בספטמבר ציבלייב וסרברוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות. המטרה הייתה להשלים התקנת על מודול "קוואנט 1" מבנה מסבך Rapana כהנכה לניסויים עתידיים. ב-28 בספטמבר ציבלייב וסרברוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-2 שעות. המטרה הייתה לבצע בדיקה של תחנת החלל. הם הבחינו בפגיעת מטאוריט בפאנל סולארי. הפעילות הופסקה לפני הזמן המתוכנן עקב בעיה בוויסות חום בחליפת חלל של ציבלייב. ב-12 באוקטובר חללית מטען פרוגרס M-19 נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. לאחר הניתוק מחללית מטען שוחררה קפסולת נחיתה עם מטען של 57 ק"ג. היא נחתה בצלחה בכדור הארץ. ב-13 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-20 ובוצע עגינה למודול "קוואנט 1". עם החללית הגיע מטען של 2,249 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. בין היתר הגיע ציוד לניסוי שהיה מתוכנן להתבצע על ידי אסטרונאוט הולנדי שהיה צריך להגיע לתחנת החלל בהמשך. ב-22 באוקטובר ציבלייב וסרברוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-40 דקות. המטרה הייתה לבצע בדיקה של תחנת החלל. הפעילות הופסקה לפני הזמן המתוכנן עקב בעיה בוויסות חום בחליפת חלל של סרברוב. ב-29 באוקטובר ציבלייב וסרברוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4 דקות. המטרה הייתה לבצע בדיקה של תחנת החלל. ב-21 בנובמבר חללית מטען פרוגרס M-20 נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. לאחר הניתוק מחללית מטען שוחררה קפסולת נחיתה עם מטען של 60 ק"ג. היא נחתה בצלחה בכדור הארץ. במהלך שהות בחלל שנמשכה כחצי שנה משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים בתחומים שונים. ב-10 בינואר הגיע חללית סויוז TM-18 עם משלחת מס' 15 לתחנת החלל מיר בפיקוד ויקטור אפנסייב. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-14 בינואר חללית סויוז TM-17 וחברי המשלחת עזבה את תחנת החלל ונחתה בהצלחה בכדור הארץ. תיאור פעילות המשלחת תיאור באתר אסטרונאוטיקס תוכנית Altair פרוגרס M-19 פרוגרס M-20 חלליות מטען
יהונתן מן

יהונתן מן (נולד ב-26 ביוני 1949) הוא דוקטור לרפואת שיניים, פרופסור אמריטוס מן המניין בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים. גדל בקריית משה בירושלים. אחיו ושתי אחיותיו רופאים, ואביו, פרופ' קלמן יעקב מן, היה אף הוא רופא, שניהל את הדסה עין כרם מ-1951 ואת הדסה הר הצופים מ-1967, עד לפרישתו בשנת 1981. שירת בצבא בצנחנים בגדוד 202, ולאחר סיום קורס מ"כים יצא לקורס קציני חי"ר. עם שחרורו ב-1970 החל ללמוד רפואת שיניים. בשנים 1970–1976 למד לתואר DMD, ד"ר לרפואת שיניים, בפקולטה לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית. בשנת 1978 נסע לשנתיים לפילדלפיה, לאוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים תואר MSc באפידמיולוגיה. בשנת 1980, עם חזרתו, קיבל תואר ברפואת שיניים ציבורית מהאוניברסיטה העברית והדסה. בשנים 1986–1987 ו-1996–1997 שהה בארצות הברית לצורך השתלמות בגריאטריה דנטלית באוניברסיטת קולורדו. ליהונתן מן הוענקה דרגת פרופסור חבר בשנת 1991, ופרופסור מן המניין בשנת 1996. מן היה מנהל המחקר הרפואי במכבי-דנט בשנים 2024-2019; משמש יועץ אקדמי בקריה האקדמית אונו משנת 2023. יהונתן מן מתגורר במבשרת ציון, נשוי לטובה ולהם ארבע בנות. יהונתן מן שימש אחראי המחלקה לרפואת שיניים קהילתית בהדסה משנת 1988, ומנהל המחלקה בשנים 2016-1990.; היה מנהל המרפאות הראשון בפקולטה בין השנים 1996-1993; שימש דיקן הפקולטה בשנים 2005-1996. בשנים 1996–1999 היה יו"ר ועדת ההוראה; שימש חבר בוועדת הקידומים של הדסה והאוניברסיטה העברית בשנים 2010–2016. מן היה יו"ר הוועדה למעקב אחר הפלרת המים בישראל מטעם משרד הבריאות משנת 2006; יו"ר הוועדה לקביעת עתיד סניפי טיפת חלב בעיריית ירושלים ב-2005; ומנהל רפואי ביד שרה בשנים 2017–2019. שימש יו"ר הוועדה מטעם משרד הבריאות בנושא "בריאות הפה והשיניים - יעדים לשנת 2020". מכהן כחבר בחבר הנאמנים הבינלאומי של יד שרה. יהונתן מן פרסם 140 מאמרים בנושאים שונים בעיתונות הישראלית והבינלאומית, רבים מהם בנושא מניעה ראשונית, כוח אדם ברפואת שיניים ורפואת השיניים היישומית, ערך שלושה ספרים מקצועיים ברפואת השיניים וספר אחד אישי: "רפואת שיניים, תכנון. ניהול, שיווק, יישום", עורכים: ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 1994, 207 עמודים. הוצאת אמיתי. "רפואת השיניים המערכתית", עורכים: פרופ' יהונתן מן, ד"ר רפי פישר, 2008, 304 עמודים. בהוצאת אופאל. "הצד העסקי של רפואת השיניים, מה עומד מאחורי המספרים?" עורכים: ד"ר סיגל מזור, ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 2018, 268 עמודים. בהוצאת פרינטיב. "דברים מהלב 2007-1998", עורך: פרופ' יהונתן מן, 2009, 236 עמודים. הוצאת פרינטיב. יהונתן מן בגוגל סקולר מידע על יהונתן מן בקטלוג הספרייה הלאומית יובל אזולאי, השינניות רוצות תואר. ועד רופאי השיניים: שיתמקדו בהסרת אבנית, באתר הארץ, 24 ביולי 2007 עתירה לבג"ץ נגד החלטת שרת הבריאות להפסיק הפלרת המים בישראל | דוקטורס אונלי Doctors Only, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only, ‏7 באוקטובר 2014 מי לא מפחד מרופא שיניים, חדשות, 11 באפריל 1988 בריאות הפה והשיניים בישראל, באתר הספרייה הלאומית חבר הנאמנים הבינלאומי - יד שרה - אגודת המתנדבים הגדולה בישראל, באתר יד שרה > אגודת המתנדבים הגדולה בישראל, ‏5 ביולי 2022 שומרים על השיניים של המדינה, חדשות, 1 באוקטובר 1984 חורים בשיניים, חורים בכיסים, חדשות, 9 ביוני 1986 מחקרים בנושא בעיות שיניים וחניכיים, באתר משרד הבריאות
לינקר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לינקר – סוג של תוכנה ארי לינקר – מוזיקאי ישראלי ציטה לינקר – אשת ציבור ישראלית לינק ליניקר
עונת 1992/1993 בגביע קוראץ'

עונת 1992/1993 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-22 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 6 בספטמבר 1992 ל-18 במרץ 1993. אולימפיה מילאנו ניצחה בגמר את וירטוס רומא, שתיהן מאיטליה, וזכתה בטורניר בפעם השנייה. שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצות בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לרבע הגמר. מכבי ראשון לציון, הפועל ירושלים ומכבי חיפה, שסיימו במקום השני, החמישי והשביעי בהתאמה בעונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות. מכבי ראשון לציון הוגרלה בסיבוב השני מול קופר וניצחה 189–142 (89–69 בקופר ו-100–73 בראשון לציון), אך בסיבוב השני הודחה על ידי פנרבחצ'ה לאחר שהפסידה 154–165 (76–86 באיסטנבול ו-78–79 בראשון לציון). הפועל ירושלים הודחה בסיבוב השני על ידי טד קולז'לילר לאחר שהפסידה 157–182 (74–80 באנקרה ו-83–102 בירושלים). מכבי חיפה הודחה בסיבוב השני על ידי גראבלין דנקירק לאחר שהפסידה 146–171 (86–90 בחיפה ו-60–81 בגראבלין). תוצאות, באתר פיב"א אירופה תוצאות, באתר Linguasport ספרטק פלבן ואוניברסיטת צ'וקורובה פרשו לפני תחילת הסיבוב ולכן נרשם לחובתן הפסד טכני 0–2 במשחקיהן בודוצ'נוסט פודגוריצה, אוז'יצה, רדניצ'קי בלגרד וויבודינה הודחו מהתחרות בשל העיצומים הבין-לאומיים על הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
ורה אוג'ניה אנדרוס

ורה אוג'ניה אנדרוס, באנגלית: Vera Eugenia Andrus‏ (1896–1979) הייתה אמנית ויוצרת הדפסים אמריקאית. ורה אנדרוס נולדה בפלימות', ויסקונסין. היא התחנכה באוניברסיטת מינסוטה, בית הספר לאמנות סנט פול, מכון מיניאפוליס לאמנות, וזכתה במלגה לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. היא למדה שם עם בורדמן רובינסון, ג'ורג' גרוז ויוג'ין פיטש. היא הפכה לחברה לכל החיים של אמנית אחרת ממינסוטה, וונדה גאג (1893–1946), שהליטוגרפיות שלה שיקפו לפעמים את אותם נושאים. היא הדפיסה את הליטוגרפיות שלה במהדורות קטנות, לעיתים מ-20 עד 50 העתקים, מה שהפך אותן לקשות יותר לקניה ככל שעבר הזמן. היא אמנם הפיקה גם ציורים בצבעי מים, ציורי שמן ואיורי ספרים, אבל הליתוגרפיה הייתה עיקר אמנותה כל החיים. "בפעם הראשונה שציירתי על אבן ליטוגרפיה," היא אמרה פעם, "הרגשתי כאילו מצאתי משהו שחיפשתי כל חיי." עד 1970 היא יצרה כ-76 ליטוגרפיות, כשהיא מסתמכת לאורך הקריירה שלה על כישרונותיהם של המדפיס ג'ורג' סי מילר ובנו בור. מ-1931 עד 1957, היא הייתה חברת צוות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, כשהיא נוסעת ממעבורת דובס בעמק נהר ההדסון, שם השתקע ענף בולט ועשיר של משפחת אנדרוס. בשנות ה-30 נסעה לחצי האי גאספ ולנובה סקוטיה שבקנדה, ובשנות ה-50 נסעה לצרפת. שני המסעות נתנו לה השראה לכמה מהתמונות המפורסמות שלה. באחרית חייה, היא הלכה לגור ולעבוד ברוקפורט, מסצ'וסטס, שם הייתה לה גלריה בה מכרה את עבודותיה, נפטרה שם בגיל 83. היא הייתה חברה במספר רב של איגודי אמנות, כולל קבוצת האמנים האמריקאית, איגוד האמנות של רוקפורט ואיגוד האמנות של עמק ההדסון. בשנת 1950 היא נבחרה כעמית של החברה המלכותית לאמנות, לונדון. היא זכתה במספר פרסים, ועבודתה נמצאת באוספים הקבועים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ספריית הקונגרס, המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד רבים אחרים הרישומים שלנו מצביעים על כך שהיא הציגה בין היתר גם במוזיאון וויטני, מכון קרנגי, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה ובמכון האמנות של שיקגו, והציגה תערוכת יחיד במכון סמיתסוניאן, אגודת רוקפורט לאמנות ובמקומות אחרים. המסמכים שלה מוחזקים בארכיון לאמנות אמריקאית. היא מתה ברוקפורט, מסצ'וסטס ב-1979. Vera Andrus Biography | Annex Galleries Fine Prints, www.annexgalleries.com Vera Eugenia Andrus - Artist Facts, www.askart.com A Finding Aid to the Vera Andrus papers, 1907-1990 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית) Vera Andrus | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ורה אוג'ניה אנדרוס".