laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר

קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר (באנגלית: Claude George Bowes-Lyon, 14th and 1st Earl of Strathmore and Kinghorne; ‏ 14 במרץ 1855 - 7 בנובמבר 1944), היה אביה של אליזבת, המלכה האם וסבה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. קלוד ג'ורג' נולד בלונדון ב-14 במרץ 1855, לקלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר ולפרנסיס בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן, בתו של אוסוולד סמית מבלנדון הול. קלוד התחנך באיטון קולג', ובשנת 1876 התגייס לצבא הבריטי, ושירת 6 שנים ברגימנט משמר החיים ה-2. לאחר מכן שירת קלוד בצבא הטריטוריאלי, ושימש כקולונל של כבוד בגדוד 4/5 של רגימנט המשמר השחור. ב-16 בפברואר 1904 מת אביו קלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר, וקלוד ירש את התואר "רוזן סטראטמור וקינגהורן" ואת נחלותיו הנרחבות של אביו באנגליה ובסקוטלנד. קלוד עסק הרבה ביערנות, וטיפח באופן אישי את אחוזותיו, תוך שהוא משתתף פיזית בעבודת האדמה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה נהרג בנו פרגוס, אחוזת המשפחה בגלמיס נהפכה בשנות המלחמה לבית חולים שדה עבור חיילים פצועים. בשנת 1923 התחתנה בתו אליזבת עם אלברט, דוכס יורק, ובעקבות כך קיבל קלוד את התואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי, וכעבור 5 שנים מונה לאביר מסדר הדרדר. בשנת 1936 התפטר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת מתפקידו, ובעקבות כך הוכתר חתנו של קלוד כג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת עד מותו בשנת 1952. בשנת 1937 קיבל קלוד תואר אצולה אנגלי, מה שהתיר לו לשבת בבית הלורדים. לאחר מות אביה, הוכתרה בתו של ג'ורג' השישי למלכת הממלכה המאוחדת, וקלוד קיבל את התואר אביר מסדר הבירית. בהמשך חייו הפך קלוד לחירש, וב-7 בנובמבר 1944 מת כתוצאה מברונכיטיס, ואת תוארו ירש בנו פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר. ב-16 ביולי 1881 התחתן קלוד עם ססיליה קוונדיש-בנטינק, בתם של צ'ארלס קוונדיש-בנטינק ולואיז קוונדיש-בנטינק, ממנה היו לו 10 ילדים: ויולט בווס-ליון (1882–1893) מרי אלפינסטורן, ליידי אלפינסטורן (1883–1961) פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר (1884–1949) ג'ון בווס-ליון (1886–1930) אלכסנדר פרנסיס בווס-ליון (1887–1911) פרגוס בווס-ליון (1889–1915) רוז לויסון-גוואר, רוזנת גראנוויל (1890–1967) מייקל בווס-ליון (1893–1953) אליזבת, המלכה האם (1900–2002) דייוויד בווס-ליון (1902–1961) בשנת 1987 נחשף כי שתי בנותיו של ג'ון בווס-ליון, נריסה וקתרין היו רשומות כמתות במהדורת 1963 של Burke's Peerage - רישום בתי האצולה של הממלכה המאוחדת. אך בפועל סבלו ממחלה תורשתית ומקשיי למידה וגרו כל חייהן בבית חולים פסיכיאטרי. בטרמינולוגיה של התקופה, שתיהן סווגו כ-"imbeciles", ואף אחת מהן לא למדה לדבר. נריסה נפטרה בשנת 1986, בת 66, כשרק צוות בית החולים השתתף בהלוויה, ואילו קתרין נפטרה בשנת 2014, בת 86. על פי סרט תיעודי משנת 2011 על האחיות, "בני הדודים המוסתרים של המלכה" (The Queen's Hidden Cousins), ששודר על ידי ערוץ 4, לאורך כל תקופת שהותם בבית החולים, אין שום תיעוד שאיש ממשפחת בווס-ליון או ממשפחת המלוכה ביקרו את האחיות, אף על פי שדודתם, המלכה האם, הייתה פטרונית של Mencap (ארגון צדקה לאנשים עם לקויות למידה). מדיה וקבצים בנושא קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר בוויקישיתוף קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ויקטור לוי, היהלומים שבכתר, חדשות, 10 באפריל 1987
דוד סמסון

הרב דוד סמסון (נולד ב-1956) הוא ראש ישיבה לדוברי אנגלית השייכת לישיבת נתיב מאיר. בעבר ייסד ועמד בראש כמה ישיבות ומוסדות. מחבר ספרים. נולד בבולטימור שבארצות הברית. סבו היה הרב חיים אליעזר סמסון, תלמיד ישיבת לומז'ה וראש ישיבה באקדמיה התלמודית של בולטימור בה גם למד. עלה לבדו מארצות הברית לישראל בגיל 16. למד בבית המדרש לתורה B.M.T. אצל הרב דוד חי הכהן, הרב יצחק שטיינר וראש הישיבה הרב משה הורוביץ. לאחר מכן למד 13 שנה בישיבת מרכז הרב, מפיהם של הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם שפירא. החברותא שלו היה הרב יהודה חזני. בד בבד החל להעביר שיעורים במכון מאיר, וללמד בישיבת ניר קריית ארבע. שימש במשך כשבע שנים מורה דרך בישיבת שעלבים, שימש כאחראי על לימודי אמונה ב"מכון מאיר" ובמשך שנים העביר שיעור יומי בתנ"ך. לאחר מכן פתח מקום לקירוב ליהדות ברוח הציונות הדתית שנקרא Israel connection. יחד עם במאי הקולנוע צבי פישמן. שימש כאחראי על בחורי חו"ל בישיבת עטרת כהנים, ובמקביל למד בכולל האידרא של הרב שלמה גורן. לימד בישיבת ירושלים לצעירים כ-15 שנה. במקביל שימש הרב סמסון ראש כולל לדיינות בישיבת ניר בקריית ארבע, כתב מספר ספרים באנגלית במשנת הראי"ה קוק ובנו הרצי"ה (בשיתוף עם צבי פישמן), שימש כמרצה במכללת ליפשיץ והיה חבר במכון "הלכה ברורה". שימש כרב קהילה דתית לאומית בשכונת הר נוף, ירושלים. שימש כדיקן בית הספר העירוני הדתי 'מעלה' המטפל באוכלוסייה על סף נשירה ונוער בסיכון. ייסד קבוצה של בתי ספר תיכוניים לבני נוער בסיכון. שימש מספר שנים כראש ישיבת "לך לך", בית ספר נייד לנוער בסיכון. בשנת 2008 ייסד והתחיל ללמד ב-YTA, ישיבה תיכונית לדוברי אנגלית הממוקמת בירושלים. בנוסף ייסד את YTA לנערות, תוכנית דומה לנערות שבקריית יובל. בחודש ספטמבר 2011 יסד ישיבה תיכונית שלישית לדוברי אנגלית הנמצאת בכפר סבא. כיום עומד בראש ישיבה לדוברי אנגלית המסופחת לישיבת נתיב מאיר. מתגורר בירושלים ונשוי לעדי בתו של הרב מאיר אליטוב, מייסדת ומנכ"לית ארגון עשה לך רב, אב לשבעה וסב לנכדים. פרסם ביחד עם צבי פישמן ספרים באנגלית המבוססים על תורתם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב צבי יהודה הכהן קוק Samson, David; Tzvi Fishman, Torat Eretz Yisrael, Jerusalem: Torat Eretz Yisrael Publications, 1991 Samson, David; Tzvi Fishman, Lights On Orot, Jerusalem: Torat Eretz Yisrael Publications, 1996, ISBN 965-90114-0-7 Samson, David; Tzvi Fishman, War and Peace, Jerusalem: Torat Eretz Yisrael Publications, 1997, ISBN 965-90114-2-3 Samson, David; Tzvi Fishman, The Art of T'Shuva, Jerusalem: Beit Orot Publications, 1999, ISBN 965-90114-3-1 Samson, David; Tzvi Fishman (Editor), Ask the Rabbi, Arutz Sheva Publications, 2005, ISBN 965-90114-7-4. בקיץ 2023 יצא לאור ספרו "ספר התיקו" בו פשט את כל ספיקות התיקו שבתלמוד. בהקדמתו לספר רמז שזכה לגילוי אליהו שפשט בפניו את ספיקות התיקו, בהתאם למסורת לפיה תיקו ראשי תיבות: תשבי יתרץ קושיות ואבעיות. ליקט פנינים מתוך "אורות התשובה" של הרב הראי"ה קוק, ויצר – יחד עם פסיכולוגים – מארז כרטיסיות בנושא התשובה בשם "ניצוצות התשובה". שיעוריו, באתר ישיבה שיעוריו בערוץ מאיר בשבע 125: גם הנושרים- נשארים, באתר ערוץ 7, 6 בינואר 2005 כתבה בערוץ 1 על הרב דוד סמסון וישיבתו, באתר יוטיוב, 13 ביוני 2007 ynet, על הכותב: הרב דוד סמסון, באתר ynet, 20 בדצמבר 2011 הכל נפתח לי, מאמר באתר מקור ראשון, 27 בינואר 2011 ברוך גורדון, "והגדת לבנך", באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2023
ססיליה בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן

ססיליה בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן (באנגלית: Cecilia Bowes-Lyon, Countess of Strathmore and Kinghorne; ‏ 11 בספטמבר 1862 - 23 ביוני 1938), הייתה אמה של אליזבת, המלכה האם וסבתה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. ססיליה נולדה בלונדון ב-11 בספטמבר 1862, לצ'ארלס קוונדיש-בנטינק וללואיז קוונדיש-בנטינק, בתו של אדווין בארנבי. ב-16 ביולי 1881 התחתנה ססיליה עם קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר, ממנו היו לה 10 ילדים. היא נודעה כמארחת חברותית, ופסנתרנית מוכשרת. ססיליה עיצבה את גני המשפחה, והעדיפה חיי משפחה שקטים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה נהרג בנה פרגוס, אחוזת המשפחה בגלמיס נהפכה בשנות המלחמה לבית חולים שדה עבור חיילים פצועים, וססיליה טיפלה בהם במסירות עד שנפלה למשכב. ססיליה חלתה בסרטן, ובשנת 1921 עברה כריתת רחם, ועד מאי 1922 הייתה בתהליכי החלמה. בשנת 1923 התחתנה בתה אליזבת עם אלברט, דוכס יורק, ובשנת 1936 התפטר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת מתפקידו, ובעקבות כך הוכתר חתנה כג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת. באפריל 1938 עברה ססיליה התקף לב במהלך חתונת נכדתה אן בווס-ליון לתומאס, וייקונט אנסון, וכעבור חודשיים ב-23 ביוני 1938 מתה ססיליה. ב-16 ביולי 1881 התחתנה ססיליה עם קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר, ממנו היו לה 10 ילדים: ויולט בווס-ליון (1882–1893) מרי אלפינסטורן, ליידי אלפינסטורן (1883–1961) פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר (1884–1949) ג'ון בווס-ליון (1886–1930) אלכסנדר פרנסיס בווס-ליון (1887–1911) פרגוס בווס-ליון (1889–1915) רוז לויסון-גוואר, רוזנת גראנוויל (1890–1967) מייקל בווס-ליון (1893–1953) אליזבת, המלכה האם (1900–2002) דייוויד בווס-ליון (1902–1961) מדיה וקבצים בנושא ססיליה בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן בוויקישיתוף ססיליה בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הארטלי פראר

הָארְטְלי טראוֶורְס פֶרָאר (באנגלית: Hartley Travers Ferrar ‏ 28 בינואר 1879 - אפריל 1932) היה גאולוג, שנלווה למשלחת דיסקברי, המשלחת הראשונה לאנטארקטיקה של קפטן סקוט. פראר נולד סמוך לדבלין, אירלנד, בן לאדגר פראר, פקיד בנק, ומרי הולמס פראר. בגיל צעיר עבר עם משפחתו לדרום אפריקה, שם למד בבית ספר סמוך לקייפטאון. הוא נשלח לאנגליה להמשך לימודיו בתיכון ואחר התקבל לסידני סאסקס קולג' בקיימברידג', שם למד גאולוגיה. הוא הצטיין בספורט. עם סיום לימודיו הוצעה לו משרת גאולוג במשלחת הראשונה של קפטן סקוט לאנטארקטיקה, והוא היה לחבר הצעיר ביותר בסגל המדעי. פראר הפליג דרומה על ספינת המחקר "דיסקברי" וכשהספינה עגנה בניו זילנד, הכיר שם את מי שתהיה לאשתו, גלדיס אנדרסון. מניו זילנד המשיכה הספינה דרומה ומצאה מעגן מתאים במצר מקמרדו שבים רוס - המשלחת תעשה במקום זה שני חורפים, לאחר שהספינה קפאה בקרח ולא הצליחה להשתחרר ממנו בקיץ הראשון. פראר השתתף באופן פעיל בחקר המקום ובניהול מחקרים מדעיים (כגון מדידת מליחות מי הים) לצד מחויבותו העיקרית לביצוע סקר גאולוגי. הוא הצטרף, עם אחרים, לארנסט שקלטון ואדוארד אדריאן וילסון במסעות מזחלות, ובקיץ האנטארקטי של 1903 יצא למסע התגליות הגדול שלו אל ההרים המערביים של ארץ ויקטוריה. הוא הגיע במסעו אל קרחון טיילור העליון ומצא מרבצי פחם בגובה 2,400 מ'. כמו כן אפיין שכבה רחבת-ידיים של אבן-חול המצויה בחבל ארץ זה, וזו נודעה במשך כשכבת פראר או רובד קבוצת-על ביקון. קרחון פראר נקרא על שמו, ושלא במתכוון גילה את המאובנים הראשונים שנמצאו על מה שהיה מוכר אז כיבשת אנטארקטיקה. אחת מדגימות הסלע הרבות שהובאו אל המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) נבקעה בידי וילפרד נורנמן אדוארדס בשנת 1928, ובתוכה נמצאו שני עלים מאובנים של גלוסופטריס אינדיקה. פראר חזר עם ה"דיסקברי" בשנת 1904 והקדיש את השנה הבאה לכתיבת הדו"ח הגאולוגי של המשלחת. לאחר זאת התמנה לסקר גאולוגי במצרים, שם עבד עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אז החזיר את משפחתו לניו זילנד. הוא חזר לשרת בגדוד קנטרברי הראשון בפלשתינה-א"י, שם עבד בעיקר בסקרים אוויריים ובמודיעין. אחרי המלחמה התקבל לעבודה בסקר הגאולוגי של ניו זילנד וביצע עבודת-שדה מקיפה הן באי הצפוני והן בדרומי של המדינה. בתקופת עבודתו שם קיבל את תואר הדוקטור. הוא מת בוולינגטון לאחר ניתוח בשנת 1932. כאות הוקרה נקראה על שמו פסגת פראר ב"רכס העננים" של האי הדרומי. מזכרות שונות ממסעותיו בקוטב שמורות, יחד עם תצלומים שלו כספורטאי בימי הלימודים, במכון סקוט לחקר הקוטב בקיימברידג', במוזיאון קנטרברי בכרייסטצ'רץ' בניו זילנד וב"דיסקברי" עצמה בדאנדי שבסקוטלנד. רישומים כנסייתיים והמשרד למרשם התושבים של אירלנד Ranulph Fiennes, "Captain Scott", p. 39
פארק פלאשינג מדוז

פארק פלאשינג מדוז או פארק פלאשינג מדוז - קורונה (באנגלית: Flushing Meadows Park או Flushing Meadows-Corona Park) הוא פארק בצפון רובע קווינס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית. הפארק הוא השלישי בגודלו מבין הפארקים של העיר ניו יורק, והוקם כהכנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) שנערכה בו. בפארק נערך גם היריד העולמי של 1964 - 1965. בבנייני הפארק שהוסבו למקום משכנה הראשון של מליאת העצרת הכללית של האו"ם נתקבלה החלטת החלוקה שהייתה היסוד להקמת מדינת ישראל. במהלך התערוכה וכן פעם נוספת, בשנת 1965, הוטמנו בפארק שתי קפסולות זמן שמתוכננות להיפתח בשנת 6939. שטחו של הפארק כ-5 קמ"ר והוא הוקם באתר שפיכת זבל שהיה במקום. בשנת 1946 הפכו בנייני היריד למשכנה של מליאת העצרת הכללית של האו"ם, עד שייבנה משכנו הקבוע של הארגון. העצרת הכללית נתכנסה באתר עד שנת 1951. מושבם של משרדי האו"ם, באותן שנים, היה באתר אחר הנקרא לייק סקסס במדינת ניו יורק. בשנת 1951 נחנך מטה האומות המאוחדות בגדה המזרחית של מנהטן, המהווה מאז את משכנם הקבוע של משרדי האו"ם ושל העצרת הכללית של הארגון. בתולדות מדינת ישראל ייזכר האתר בתור המקום בו נערכה בכ"ט בנובמבר 1947 ההצבעה ההיסטורית של עצרת האו"ם בדבר תוכנית החלוקה, בה הוחלט ברוב קולות של 33 מדינות נגד 13 מדינות ובהימנעות 10 מדינות על חלוקת ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, החלטה שהניחה את היסוד להקמתה של מדינת ישראל. המבנים שבאתר שופצו ושימשו ליריד העולמי של שנת 1964, במסגרתם נבנה דגם רחב ממדים של העיר ניו יורק המוצג עד היום. כיום משמשים המבנים את מוזיאון קווינס לאמנות. כמו כן מצויים בפארק היכל המדע של ניו יורק ותיאטרון קווינס. היוניספרה שנבנתה כסמל היריד של שנת 1964 עומדת במרכז הפארק, במקום בו עמדה פריספרה ביריד של שנת 1939. הבניין שהציג את מדינת ניו יורק ביריד העולמי ניצב חסר שימוש, והפך לבנה מוזנח המשמש בעיקר כאתר צילום לסרטים (לדוגמה הסרט גברים בשחור). מבנים אחרים ששימשו את היריד נהרסו במהלך השנים מאחר שלא נמצא להם שימוש. בפארק שוכן מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג ובו נערכת מדי שנה אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס. כמו כן, נמצא בפארק אצטדיון סיטי פילד, המשמש את קבוצת הניו יורק מטס. אצטדיון זה החליף את אצטדיון שיי, שהיה ממוקם בעבר בפארק. בפארק שני אגמים – אגם מדו ואגם וילו – המשמשים לשיט סירות. בפארק גם מצויים מסלולי אופניים ומסלולי טיול רבים, וכן מגרשי כדורגל וקריקט. מדיה וקבצים בנושא פארק פלאשינג מדוז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק פלאשינג מדוז פארק פלאשינג מדוז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר המוקדש ליריד העולמי של 1964/1965 שנערך בניו יורק מוזיאון קווינס לאומנות דגם העיר ניו יורק במוזיאון קווינס
F89 DKW

F89 DKW (קרויה גם (Meisterklasse) היא מכונית סופרמיני אשר יוצרה על ידי חברת DKW וחברת Auto Union בין השנים 1959–1954. על אותה שלדה של ה-"F89 DKW" נבנה טנדר קל, באמצעות מנוע זהה. ("L F89 DKW "Schnelllaster) ה-"Meisterklasse" פירושו מאנגלית: כיתת אמן. 2 דלתות סלון 3 דלתות סטיישן (דלת אחורית - החלון האחורי מורם כלפי מעלה) 2 דלתות קבריולה ואן "L F89 DKW "Schnelllaster (משנת 1953) טנדר "L F89 DKW "Schnelllaster (משנת 1953) מנוע 2 צילינדרים, 2 פעימות, 684 סמ"ק המפיק 17 כ"ס מנוע קרור מים קרבורטור יחיד Solex מהירות שיא - 100 קמ"ש תמסורת ידנית 3 מהירויות תמסורת ידנית 4 מהירויות (אופציונלית לאחר 1953) אורך הרכב - 4,200 מ"מ גובה - 1,450 מ"מ רוחב - 1,600 מ"מ בסיס גלגלים - 2,350 מ"מ משקל - 860 ק"ג (יוצר משנת 1953) אורך הרכב -4,055 מ"מ גובה - 1,555 מ"מ רוחב - 1,520 מ"מ בסיס גלגלים - 2,450 מ"מ משקל - 900 ק"ג עד מרץ 1953 היה שימוש נרחב בעץ - בעיקר בחלק האמצעי והאחורי של הרכב F1 DKW F4 DKW F7 DKW DKW Schnellaster DKW מונזה DKW ג'וניור F102 DKW אאודי מדיה וקבצים בנושא F89 DKW בוויקישיתוף
ויל קלייבורן

ויליאם דיילן "ויל" קלייבורן (באנגלית: William Dalen "Will" Clyburn, נולד ב-17 במאי 1990) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת וירטוס בולוניה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוליג. גובהו 2.01 מטרים. קלייבורן למד ושיחק בשלוש אוניברסיטאות - מכללה קהילתית מרשלטאון, אוניברסיטת יוטה ואוניברסיטת המדינה של איווה. בשנת 2013 חתם קלייבורן על חוזה לשנתיים בקבוצת רטיופארם אולם מליגת העל הגרמנית. ב-2015 חתם בהפועל חולון, ובעונת 2015/2016 הוביל את קלעי ליגת העל הישראלית עם 20.9 נקודות בממוצע למשחק ולאחר מאמצים רבים השאיר אותה בליגת העל. לקראת עונת 2016/2017 חתם בדרושפאקה מליגת העל הטורקית, אותה אימן דייוויד בלאט. בסיום העונה עבר לצסק"א מוסקבה בעונת 2018/19 הוביל את צסק"א לזכייה ביורוליג, תוך כדי זכייה בתואר השחקן המצטיין של הפיינל 4, בעונת 2019/20 נפצע וחזר עונה לאחר מכן. לקראת עונת 2024/2025 סיכם בוירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית אותה מאמן לוקה באנקי. מדיה וקבצים בנושא ויל קלייבורן בוויקישיתוף ויל קלייבורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויל קלייבורן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג
בנות הפאוור פאף (סדרת טלוויזיה, 2016)

בנות הפאוור פאף (באנגלית: The Powerpuff Girls) היא סדרת אנימציה המהווה ריבוט לסדרה "בנות הפאוור פאף" (1998–2005). הסדרה משודרת ב-Cartoon Network החל מה-4 באפריל 2016, ובערוץ הילדים החל מה-29 בינואר 2017. העונה הראשונה הסתיימה בארצות הברית ב-24 בדצמבר 2016. העונה השנייה עלתה ב-3 במרץ 2017. שלוש הבנות הקסומות שיצר בטעות פרופסור יוטוניום מגינות על העיר טאונסוויל מפני כוחות הרשע. מדיה וקבצים בנושא בנות הפאוור פאף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנות הפאוור פאף (באנגלית)(הקישור אינו פעיל, 26 בספטמבר 2021) בנות הפאוור פאף, ברשת החברתית פייסבוק בנות הפאוור פאף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "בנות הפאוור פאף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בנות הפאוור פאף", באתר נטפליקס "בנות הפאוור פאף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בנות הפאוור פאף", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "בנות הפאוור פאף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בנות הפאוור פאף", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סוכר, פלפל וכימיקל X: בנות הפאוור פאף חוזרות, באתר גלי צה"ל, 29 בינואר 2017 עד שידורו בישראל, כל פרק ייכתב בשמו המקורי באנגלית
סאלי ייטס

סאלי קוויליאן ייטס (באנגלית: Sally Quillian Yates; נולדה ב-20 באוגוסט 1960) היא משפטנית אמריקאית, אשר כיהנה כתובעת הכללית בפועל של ארצות הברית וכמשנה לתובעת הכללית תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בתקופת כהונתה של לורטה לינץ'. ייטס הועברה מתפקידה על ידי הנשיא דונלד טראמפ לאחר שהורתה לעובדי מחלקת המשפטים שלא להגן בבתי המשפט על צו נשיאותי 13769 שהוציא טראמפ, האוסר זמנית על כניסת תושבי מדינות מוסלמיות מסוימות להיכנס לארצות הברית. ייטס נולדה באטלנטה שבג'ורג'יה, בת לשופט בבית המשפט לערעורים של המדינה. ב-1982 סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת ג'ורג'יה וב-1986 קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטה זו. היא עבדה כעורכת דין במשרד פרטי וב-1989 החלה לעבוד בפרקליטות הפדרלית של המחוז הצפוני של ג'ורג'יה, בה עבדה 26 שנים. התמחתה בטיפול בעבירות מרמה ושחיתות. כמו כן שימשה כתובעת במשפטו של הטרוריסט שהפעיל מטען חבלה באטלנטה במהלך האולימפיאדה שם ב-1996. היא התקדמה בתפקידים עד שב-2010 מונתה על ידי הנשיא ברק אובמה לפרקליטה הפדרלית של המחוז הצפוני של ג'ורג'יה. במהלך כהונתה זו מונתה לסגן יושב ראש הוועדה המייעצת לתובע הכללי של ארצות הברית. ב-2015 מינה הנשיא אובמה את ייטס באישור הסנאט (ברוב של 12–84) למשנה לתובע הכללי של ארצות הברית - התפקיד השני בחשיבותו במחלקת המשפטים של ארצות הברית. בתפקיד זה ניסחה בין השאר מדיניות של מתן עדיפות להעמדה לדין של מנהלים על עבירות בתאגידים. בשלהי כהונת הנשיא אובמה פיקחה על הכנת המלצות לנשיא בנוגע ל-16 אלף בקשות חנינה שהוגשו לו. על פי הודעת דובר מחלקת המשפטים התבקשה ייטס בינואר 2017 על ידי אנשי ממשל טראמפ לשמש כתובעת הכללית בפועל לאחר סיום כהונת ממשל הנשיא אובמה ועד אשר יאשר הסנאט את מינויו של ג'ף סשנס על ידי טראמפ לתובע הכללי. ב-27 בינואר הוציא הנשיא טראמפ צו נשיאותי אשר אסר באופן זמני על כניסת תושבי שבע מדינות מוסלמיות לארצות הברית. ב-30 בינואר פנתה ייטס במכתב לעובדי מחלקת המשפטים ובו כתבה: נכון להיום אינני משוכנעת שההגנה על הצו הנשיאותי עומדת בקנה אחד עם האחריות המוטלת על מחלקת המשפטים, ואין אני משוכנעת שהצו הנשיאותי הוא חוקי... מאחריותי להבטיח שהעמדות שננקוט בבית המשפט יעמדו בקנה אחד עם המחויבות של מחלקתנו לרדוף צדק ולתמוך במעשה הנכון. כל עוד אני התובעת הכללית בפועל לא תטען מחלקת המשפטים בבית המשפט להגנת צו נשיאותי זה, אלא ורק לאחר שאשתכנע שמן הראוי לעשות כך. בעקבות הוצאת המכתב האמור העביר הנשיא טראמפ ב-30 בינואר את ייטס מתפקידה כתובעת הכללית בפועל ומינה פרקליט אחר במקומה. בהודעת הבית הלבן בנדון נאמר כי ייטס "בגדה (betrayed) במחלקת המשפטים בכך שסירבה לאכוף צו משפטי המיועד להגן על אזרחי ארצות הברית." פעולתה של ייטס זכתה לתגובות מנוגדות בארצות הברית. אחדים טענו שהיא עשתה מעשה אמיץ ונכון. אחרים סברו כי היה עליה למלא אחרי צו הנשיא או לפרוש בעצמה מתפקידה. מנהיג המיעוט הדמוקרטי בסנאט צ'אק שומר והעיתון הניו יורק טיימס השוו בין הדחת ייטס לבין "טבח מוצאי שבת" שערך הנשיא ניקסון ב-1973 וכינו אותה "טבח יום שני". העיתונאי קרל ברנסטין, מחוקרי פרשת ווטרגייט, טען שההשוואה אינה במקומה כיוון שניקסון פעל בעת שהוא עצמו היה מושא לחקירה ועל מנת לחבל בעשיית הצדק, וסבר שהנשיא טראמפ היה רשאי להעביר את ייטס מתפקידה. ייטס נשואה ואם לשניים. מדיה וקבצים בנושא סאלי ייטס בוויקישיתוף סאלי ייטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טראמפ הדיח את התובעת הכללית שסירבה לאכוף את מדיניות ההגירה, באתר ynet, 31 בינואר 2017 עמוד ה-Twitter של סאלי ייטס צילומי טלוויזיה של סאלי ייטס, באתר רשת C-SPAN
לונה מקסימוף

לונה מקסימוף (באנגלית: Luna Maximoff) היא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #240 ממרץ 1982, ונוצרה על ידי הכותב והמאייר ג'ון ביירן. לונה מקסימוף היא בתם של חברת משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים קריסטליה אמקוולין ושל חבר האקס-מן פייטרו מקסימוף / קוויקסילבר, שקרויה על שם הירח בו נולדה. במקור הייתה חסרת כוחות-על. בשכתוב משנת 2015 נקבע כי אביה אינו מוטאנט, אלא קיבל את כוחותיו כתוצאה מניסויים שעבר בידי הוד התפתחותו. הוריה השאירו אותה להשגחתם של הוד התפתחותו והאנשים החדשים, הרואים בה קרובת משפחה. כאשר אביה איבד את כוחותיו בשל מעשיה של אחותו, הוא חשף את עצמו לערפילי טריגן, ולאחר מכן שכנע את לונה לחזור לכדור הארץ וחשף אותה לערפילים. הודות לחשיפה לערפילים, לונה קיבלה את היכולות לראות רגשות באופן ויזואלי, וכן לשנות, לתמרן ולהסיר אותם כרצונה. היות שהיא לא שלטה בכוחותיה, לונה נאלצה בתחילה להרכיב משקפי שמש בכל עת. היא התלוותה לאביה לזמן מה במסעו לחידוש כוחותיהם של המוטאנטים שכוחותיהם הוסרו מהם באירועי בית אם, אך לאחר שנקלעה לקרב בין אביה לסבה לכאורה מקס אייזנהרדט/מגנטו, אביה השאיר אותה להשגחת אמה והבלתי אנושיים. דודה מקסימוס תמרן אותה לשחררו, והשתלט על אטילאן וממלכת הבלתי אנושיים. לונה הייתה נוכחת כאשר אומת הבלתי אנושיים השתלטה על אימפריית הקרי והשתקעה בעיר האלה. כאשר אביה הגיעה עם גבישי טריגן הגנובים בטענה שמתחזה מגזע הסקרול גנב אותם, לונה זיהתה כי הוא משקר ושמרה זאת בסוד מתוך אהבה. כאשר אביה התוודה בפני העולם על מעשיו, היא הייתה גאה בו, ואמרה לו שהרוויח את כבודה בחזרה. היא נראתה לאחרונה כתלמידה באקדמיית בראדוק. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
מרתון פלסטין

מרתון פלסטין הוא תחרות מרתון שנתית המתקיימת בבית לחם מאז 2013. משתתפי המרתון רצים במעגל של עשרה וחצי קילומטרים, מכיוון שלא ניתן למצוא שום מסלול בשטחי נפת בית לחם שבו יש 42 קילומטר של שליטה פלסטינית רצופה ללא מחסומים ישראלים. מסלול המרתון משתרע בתוך בית לחם. תחילת המרתון וסיומו הם בקרבת כיכר מאנגר (רחבת כנסיית המולד) שבעיר העתיקה של בית לחם והרצים חולפים ברחובותיה המרכזיים של העיר ובסמוך לאתריה העיקריים: לצפון לכיוון מחנות הפליטים עאידה ובית ג'ברין ועד חומת ההפרדה בין בית לחם וירושלים, משם פונים לדרום מערב עד אצטדיון אל-ח'דר ובחזרה (משתתפי תחרות המרתון רצים מסלול זה פעמיים). מסלול המרתון הוא קשה יחסית בגלל הסביבה ההררית ומרובת השיפועים של בית לחם, בדומה למרתון ירושלים. ביום המרתון נערכים בעיר גם מרוץ חצי מרתון, מרוץ 10 קילומטרים ומרוצים עממיים למרחקים קצרים. במתחם המרתון מתקיימות בדרך כלל פעילויות ושיחות על תזונה ובריאות, לפני ואחרי המרוץ, כגון: עמדת טרמפולינות לחימום ולגמישות הגוף וסדנאות עם כדורי גמישות. מרתון פלסטין הראשון התקיים ב-21 באפריל 2013. במרוצים השונים השתתפו כ-700 משתתפים, מהם משתתפים מחו"ל. המרתון השני התקיים ב-11 באפריל 2014 בהשתתפות כ-3,000 רצים. המרתון השלישי התקיים ב-27 במרץ 2015 בהשתתפות כ-3,000 רצים. המרתון הרביעי התקיים ב-21 במרץ 2016 בהשתתפות כ-4,000 רצים. המרתון החמישי התקיים ב-31 במרץ 2017 בהשתתפות כ-6,000 רצים. המרתון השישי התקיים ב-23 במרץ 2018 בהשתתפות כ-7,000 רצים. המרתון השביעי התקיים ב-22 במרץ 2019 בהשתתפות מעל 8,000 רצים. מפתח:      שיא מסלול מרתון עזה אתר האינטרנט הרשמי של מרתון פלסטין (באנגלית ובערבית) מפת מסלול המרתון אליאור לוי, היכון, צא: "מרוץ פלסטין" בבית לחם, באתר ynet, 25 במרץ 2016 אילון גלעד, לרוץ מרתון עם הפלסטינים ליד גדר ההפרדה, באתר הארץ, 22 באפריל 2013 חגי מטר, אלפי רצים השתתפו במרתון בית לחם ומחו נגד הגבלות תנועה, אתר שיחה מקומית, 28 במרץ 2015 אברום בורג, האופציה האיראנית: "לאחר שלא התקבלתי למרתון איראן, השתתפתי במרתון פלסטין", באתר שוונג, 2 באפריל 2016 לעיני חיילי צה"ל: מרתון פלסטין בתמונות, באתר ynet, 21 באפריל 2014 אקטיבסטילס, מרתון בית לחם: רצים למען חופש התנועה, אתר שיחה מקומית, 1 באפריל 2016 ששת אלפים רצים לקחו חלק במרתון פלסטין, באתר http://mondoweiss.net, אפריל 2017 [1]