laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
החדשות בערבית

החדשות בערבית (בערבית: النشرة الإخبارية) היא מהדורת חדשות יומית בשפה הערבית, שמשודרת במַכַּאן 33 בשעה 19:00. אורך המהדורה עומד על 30 דקות. המהדורה בהגשת נאיף סארגי סמאח חסנין בכריה ופיראס חאמד לסירוגין. החדשות בערבית התחילה עם הקמת הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968. המהדורה הייתה משודרת בזמן המוקצב לשידורים בערבית בטלוויזיה הישראלית. המהדורה שודרה אז בשעה 19:30, ומנחה התוכנית היה סעיד אלקאסם. עם סיום השידורים בערבית בערוץ 1 בשנת 2002 והעברת השידורים לערוץ המיועד לערבית של רשות השידור, עברה המהדורה לערוץ הזה. אחר כך עם איחוד הערוץ עם ערוץ 33 עברה לערוץ 33 והיא משודרת כל יום בשעה 19:00. עם סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי נסגר גם ערוץ 33, ובמקומו הוקם ערוץ מַכַּאן ועם הקמתו עברה המהדורה לערוץ זה. המהדורה היא מהדורת חדשות אשר מסכמת בשפה הערבית את אירועי היום. במהדורה כתבות בשפה הערבית וכשמובאים קטעי דברים בעברית, מוקרנות בה כתוביות בערבית. זוהיר אנדראוס, תנו לנו טלוויזיה ערבית, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2000
אמבובר

אמבובר (געז: አምቦበር) אחד מהכפרים החשובים של ביתא ישראל באתיופיה עד לעלייתם לישראל. הכפר הוקם יחד עם הכפר וזבה בידי קבוצת צעירים ובהם פרופ' תאמרת עמנואל בתקופת הכיבוש האיטלקי. הכפר הוקם על אדמות שהושכרו מידי בעלי האדמות הנוצרים והיה לאחד הכפרים הגדולים שרוב תושביו היו יהודים. הכפר שימש כמקום מרכזי לחג הסיגד ושיהודים רבים היו נוהרים אליו מרחבי סביבות גונדר. את בית הכנסת באמבובר הקים הקס ליקה כהנת טואבה מלקו בשנת 1936. הכפר שימש גם כמקום שבאו אליו חוקרים כדי ללמוד על ביתא ישראל. בראשית שנות ה-70 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-3,000 נפש. Steven Kaplan, "Ambobär" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: A-C, Otto Harrassowitz Verlag, 2003, ISBN 3447047461, p. 225 Kay Kaufman Shelemay, Music, Ritual, and Falasha History, Michigan State University Press, 1986, ISBN 9780870132742 Simon D. Messing, The Story of the Falashas: "Black Jews" of Ethiopia, Brooklyn, 1982 אמבובר - עיר יהודית באתיופיה, באתר YouTube https://moreshethabesha.co.il/archives/9239 Daniel Summerfield, "The Impact of The Italian Occupation of Ethiopian on the Beta Israel" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), The Beta Israel in Ethiopia and Israel: Studies on Ethiopian Jews, Routledge, 1999, ISBN 9780700710928, p. 56 יעל כהנא, אחים שחורים - חיים בקרב הפלשים, עם עובד, תשל"ח, עמ' 17 ערך זה הוא קצרמר בנושא ביתא ישראל ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכון השפה הרוסית

מכון השפה הרוסית על שם ויקטור וינוגראדוב (ברוסית: Институт русского языка имени В. В. Виноградова РАН) הוא גוף של האקדמיה הרוסית למדעים, האחראי הרשמי לפיקוח על השפה הרוסית, בדומה לתפקידה של האקדמיה הצרפתית או האקדמיה ללשון העברית. בראש המכון עומדת מריה קאלנצ'וק מאז 2017. המטרות העיקריות של המכון - פיתוח ויישום תקנים של השפה הרוסית; הכנסת חידושים בשפה הרוסית מבחינה נורמטיבית; וקודיפיקציה של השפה הספרותית במילונים, דקדוק, ובספרי עיון על תרבות הדיבור. המכון ייסד את הגוף הלאומי של השפה הרוסית - שהוא אוסף אלקטרוני של אוצר המילים והדקדוק, כמו גם אוסף של מחקרים מדעיים. נפתח ב-2004. עיתון מדעי בינלאומי בשם "השפה הרוסית באור מדעי" (Русский язык в научном освещении), שנוצר כדי לתאם את המחקר בתחום לימודי רוסית בת זמננו. הפניה של שירות בשפה הרוסית, שנועד לייעץ ליחידים וארגונים על השימוש הנכון בביטויים רוסיים. כמו כן, פרסם המכון מגזין מדע פופולרי בשם "השפה הרוסית" (Русская речь), שהוא אוסף ספרי מדע פופולרי, מילונים ואנציקלופדיות. האקדמיה הרוסית שנודעה גם בשם האקדמיה הרוסית הקיסרית ( Императорская Российская академия, Российская академия) הוקמה ב-30 בספטמבר 1783 ביוזמתה של יקתרינה דשקובה ויקתרינה הגדולה כמוסד ללימוד מדעים הומניטאריים ופילולוגיים. כהשראה לאקדמיה הייתה האקדמיה הצרפתית. יקתרינה דשקובה הייתה לנשיאת האקדמיה כאשר למזכיר מונה איוואן לפיוחין. האקדמיה הורכבה מ-60 חברים שישיבותיה הראשונות נערכו בביתה של דשקובה. כחצי שנה לאחר הקמת האקדמיה נערכה ישיבה שבמסגרתה הוכנסה אל השפה הרוסית אות חדשה - האות Ë. באותה עת האקדמיה עבדה גם על מילון האקדמיה הרוסית (Словарь Академии Российской) שהעבודה עליו החלה ב-1783 ונמשכה 11 שנים. האקדמיה פעלה לשחזור ושימור מסמכים היסטוריים ברוסית, האקדמיה אף הוציאה את מילון הרוסית הכנסייתית והאקדמיה פרחה מאוד בתקופתו של אלכסנדר שישקוב שהנהיג את האקדמיה מ-1813 ועד מותו ב-1841. לאחר מותו של שישקוב, הצאר ניקולאי הראשון חתם ב-19 באוקטובר 1841 על צו למיזוג האקדמיה הרוסית עם האקדמיה הקיסרית למדעים של סנקט פטרבורג והאקדמיה הפכה למחלקה 2 - המחלקה ללשון הרוסית. מספר האקדמאים הורד ל-16 ושאר 35 החברים הפכו לחברי כבוד באקדמיה למדעים עצמה. יקתרינה דשקובה (1783-1796), במקביל גם נשיאת האקדמיה הפטרבורגית למדעים פאבל באקונין (1796-1801), במקביל גם נשיא האקדמיה הפטרבורגית למדעים עד 1798 אנדריי נארטוב (1801-1813) אלכסנדר שישקוב (1813-1841) לאחר מיזוג האקדמיה עם האקדמיה הרוסית למדעים, לא היה ברוסיה גוף נפרד לפיקוח על הלשון וכך היה המצב גם לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוחלט להקים את מכון השפה הרוסית כחלק מהאקדמיה הסובייטית למדעים וב-1944 הוקם מכון השפה הרוסית שהוכפף לאקדמיה הסובייטית למדעים. ב-1991 האקדמיה הסובייטית הפכה לאקדמיה הרוסית למדעים כשמכון השפה הרוסית ממשיך להתקיים גם היום כגוף עיקרי לפיקוח על השפה הרוסית. סרגיי אובנורסקי (1944-1950) ויקטור וינוגרדוב (1958-1968) פדוט פילין (1968-1982) ולנטין וומפרסקי (1982) יורי קראולוב (1982-1996) אלכסנדר מולדובאן (1997-2017) מריה קאלנצ'וק (מ-2017) אתר האינטרנט הרשמי של מכון השפה הרוסית הגוף הלאומי של השפה הרוסית
זכרונות לבית דוד

זכרונות לבית דוד - ספורים מדברי ימי ישראל הם סדרת ספרים, המגוללים את סיפורה של משפחה יהודית דמיונית, נצר לבית דוד, מגלות בבל ועד סמוך לתקופת ההשכלה. הספרים אינם מגוללים עלילה ליניארית אלא מורכבים מסיפורים קצרים. בספרים מושם דגש על ערכים של גבורה פיזית ותושיה, בניגוד לספרים קודמים ממין זה שהדגישו ערכים כלמדנות או מוות על קידוש השם. הספר היה פופולרי במשך דורות בקרב צעירים יהודים בגולה ובארץ ישראל. הספר נכתב תחילה בין השנים 1856–1857 בגרמנית על ידי המלומד צבי הרמן רקנדורף, ששאב השראה מספרו של אז'ן סי "מסתורי פריז" ונקרא במקור "מסתורי היהודים" (Geheimnisse der Juden), כשילוב של הרצאה היסטורית מבוססת עם סיפור בדיוני סוחף. הוא תורגם לראשונה לעברית בשנת 1865 בוורשה על ידי אברהם כהן קפלן בשם "מסתרי היהודים", אולם התרגום המוכר שלו לעברית הוא משל אברהם שלום פרידברג, שיצא לאור על ידי המו"ל בן אביגדור בהוצאת אחיאסף בין השנים 1893–1895. פרידברג למעשה לא רק תרגם אלא עיבד את הספר המקורי, הוסיף לו משלו ו"תיקן" אותו כך שיהיה יותר ציוני. שני הכרכים הראשונים של פרידברג הם תרגום בעוד שני הכרכים הנוספים הם מקוריים מפרי עטו. בשנת תשי"ב עובד הספר שנית לעברית מן המקור של פרידברג על ידי אברהם אריה עקביא כאשר "הוסרו כמה מליצות קשות לאוזן הקורא החדש. קטעי ההרצאה ההיסטורית צומצמו עד למידת הנחוץ, וכן הושמטו מראי המקומות למאמרי חז"ל ומקורות אחרים שלא יכירם מקומם בסיפור שוטף. אף הושמטו פה ושם דברים שאינם צריכים לגופו של הסיפור". הספר עוקב אחרי צאצאיו כביכול של זרבבל בן שאלתיאל מבית דוד וממנהיגי שיבת ציון, ומשבץ בשרשרת הדורות אישים ידועים כהלל הזקן, מלכים יהודים של ממלכות יהודיות קדומות בחצי האי ערב כח'יבר וחמיר ודון יצחק אברבנאל. התמה המרכזית בספר היא שבית דוד חי וקיים והוא מהווה כעין עמוד שדרה יציב ורב כוח בהיסטוריה היהודית. זכרונות לבית דוד, באתר ויקיטקסט על רקנדורף באנציקלופדיה היהודית (באנגלית) קטעים מהספר בדף היוצר של פרידברג בפרויקט בן-יהודה זכרונות לבית דוד, כרך א, בארכיון האינטרנט
הרמן רקנדורף

הרמן (צבי חיים) רֶקֶנדורף (בן שלמה) (בגרמנית: Hermann Reckendorf;‏ 1825 – 1875) היה סופר והבראיסט יהודי-גרמני, מומחה להיסטוריה של עם ישראל ולשפות שמיות. מחבר הספר "מסתרי היהודים" (Geheimnisse der Juden) שתורגם כ"זכרונות לבית דוד", ומתרגמו הראשון של הקוראן לעברית. רקנדורף נולד בעיר טרביץ' שבמוראביה (כיום בצ'כיה), האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן לר' שלמה מטרביץ' (י' באב ה'תקל"ז - י"ג בתשרי ה'תר"ז). הוא למד היסטוריה ושפות שמיות והיה לפרופסור באוניברסיטת היידלברג. ב-1856 עבר ללייפציג, שם שאב השראה מספרו של אז'ן סי "מסתרי פריז" וכתב סדרת סיפורים שלהם קרא "מסתרי היהודים" (Geheimnisse der Juden) ששילבו הרצאה היסטורית מבוססת עִם סיפור בדיוני סוחף. הספר יצא לאור בסדרת כרכים בין השנים 1856 ל-1857. הספר תורגם לעברית וידוע, כאמור, בשם "זכרונות לבית דוד". ב-1857 פרסם גם את עבודת התרגום שלו לקוראן, המהווה את התרגום העברי הראשון בדפוס לספר הקדוש המוסלמי. בהקדמה שכתב פרס את ההיסטוריה הקדם-איסלמית של חצי האי ערב, ביוגרפיה של מוחמד, היסטוריה של האסלאם לאחר מות מוחמד, סקירה על הקוראן ושפתו ועוד. שפת התרגום הייתה עברית מקראית, אך בהקדמה לתרגום הקוראן של אורי רובין כתב רובין שסגנונו של רקנדורף קולח ובהיר. ב-1868 פרסם את הספר "חיי משה" (Das Leben Mosis) – ביוגרפיה של משה רבנו על סמך המקרא ומקורות חיצוניים. בנו, הרמן סולומון רקנדורף (1863–1923), היה אף הוא מזרחן. ארכיונו האישי של הרמן רקנדורף שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים. זכרונות לבית דוד שתורגם לעברית על ידי אברהם שלום פרידברג. 1893–1895 Die Geheimnisse der Juden. Band 1. Leipzig 1856. Die Geheimnisse der Juden. Band 2. Leipzig 1857. Die Geheimnisse der Juden. Band 3. Leipzig 1857. Die Geheimnisse der Juden. Band 4. Leipzig 1857. Die Geheimnisse der Juden. Band 5. Leipzig 1857. Der Koran. Leipzig 1857. Das Leben Mosis. Leipzig 1868. צבי חיים רקנדורף, באתר ויקיטקסט צבי חיים הרמן רקנדורף (1825-1875), דף שער בספרייה הלאומית הקוראן בתרגום הרמן רקנדורף במאגר פרויקט בן-יהודה איזידור זינגר, מקס זליגסון, ‏"הרמן (חיים צבי בן שלמה) רקנדורף", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) רשימת הפרסומים של הרמן רקנדורף, בקטלוג הספרייה הלאומית כתבי הרמן רקנדורף בארכיון האינטרנט אורי רובין, הקדמה לתרגום הקוראן. הרמן סולומון רקנדורף, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית). ארכיון אוסף הרמן סולומון רקנדורף, בספרייה הלאומית
בניין אלטינו ארנטס

בניין אלטינו ארנטס (בפורטוגזית: Edifício Altino Arantes) הוא גורד שחקים הנמצא בעיר סאו פאולו שבברזיל. גובהו של הבניין הוא כ-161 מטרים, ויש בו 40 קומות. הוא מאוכלס במשרדים ודירות[דרושה הבהרה]. בניין איטליה בניין מירנטה דו ולה מדיה וקבצים בנושא בניין אלטינו ארנטס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בניין אלטינו ארנטס בניין אלטינו ארנטס, ברשת החברתית פייסבוק בניין אלטינו ארנטס, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנג'לה גאורגיו

אנג'לה גאורגיו (ברומנית: Angela Gheorghiu; נולדה ב-7 בספטמבר 1965) היא זמרת סופרן אופראית רומניה. מאז הופעת הבכורה המקצועית שלה בשנת 1990, שרה תפקידי סופרן ראשיים במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, באופרה של וינה, בלה סקאלה מילאנו ובעוד בתי אופרה רבים באירופה ובארצות הברית. כמו כן הרבתה להקליט, בעיקר בחברות EMI קלאסיקס ודקה. נשואה לזמר המפורסם רוברטו אלאניה. נולדה בשם אנג'לה בורלאקו באדז'וד שברומניה. מגיל צעיר שרה קטעי אופרות עם אחותה אלנה דן. בגיל 14 החלה ללמוד שירה בבית הספר למוזיקה של האוניברסיטה הלאומית בבוקרשט, בעיקר אצל מיה בארבו. היא סיימה את לימודיה בשנת 1990, והודות להפלת משטרו של ניקולאה צ'אושסקו שנה קודם לכן, יכלה להתחיל מיד בקריירה בינלאומית. הופעתה המקצועית הראשונה הייתה באופרה הרומנית הלאומית בקלוז'-נאפוקה, בתפקיד מימי בלה בוהם של פוצ'יני. באותה שנה גם זכתה בתחרות בלוודיר הבינלאומית. הופעת הבכורה הבינלאומית של גאורגיו הייתה ב-1992 בקובנט גארדן, כצרלינה בדון ג'ובאני של מוצרט. בווינה הופיעה לראשונה בתפקיד אדינה ב"שיקוי האהבה" של דוניצטי ובמטרופוליטן כמימי ב"לה בוהם". בשנת 1994 בחן אותה המנצח גאורג שולטי להפקה חדשה של לה טרוויאטה מאת ורדי בקובנט גארדן. הייתה זו הופעתה הראשונה בתפקיד ויולטה שפתחה לפניה את הדרך לקריירה בינלאומית מצליחה. גאורגיו ממקדת את הרפרטואר שלה בכמה תפקידים שונים: ויולטה, מימי, מגדה, אדינה וג'ולייט. ב-2003 שרה לראשונה בתפקיד נדה בליצנים של לאונקוואלו ובתפקיד מרגריט ב"פאוסט" של גונו. הודות לטווח הרחב של קולה ולגונו הכהה, יכולה גאורגיו לשיר גם תפקידי ספינטו. היא הקליטה את טוסקה (הופעה שהייתה גם לסרט בבימויו של בנואה ז'אקו הצרפתי) ולאונורה בטרובאדור של ורדי ל-EMI ושרה לראשונה את טוסקה בהפקה בקובנט גארדן ב-2006. אנג'לה גאורגיו השתתפה בקונצרטים רבים, אם ביחידות ואם בצוותא יחד עם זמרים אחרים. בין הופעותיה החשובות ביותר ניתן למנות את הפתיחה המחודשת של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ב-1999 ותאטרו מאליבראן בוונציה ב-2001. אתר האינטרנט הרשמי של אנג'לה גאורגיו אנג'לה גאורגיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר AllMovie (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנג'לה גאורגיו, באתר ספוטיפיי אנג'לה גאורגיו, באתר AllMusic (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר Yandex.Music (ברוסית) אנג'לה גאורגיו, באתר Discogs (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר Songkick (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר בילבורד (באנגלית) אנג'לה גאורגיו, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו Official Angela Gheorghiu page on EMI Classics (העמוד הרשמי ב-EMI) אנג'לה גאורגיו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירמידת גילים

פירמידת גילים, או פירמידת אוכלוסייה, היא תרשים המציג את התפלגות האוכלוסייה לפי קבוצות גיל ומגדר, לרוב בתחום מדינה או חטיבה גאוגרפית. תרשים זה משמש לניתוח דמוגרפי של האוכלוסייה. קיימים ארבעה טיפוסים מאופיינים של פירמידות גילים: פירמידה יציבה – פירמידה שבה דפוסי הילודה והתמותה לא משתנים פירמידה נייחת – פירמידה האופיינית לאוכלוסיות שבהן שיעורי ילודה ותמותה נמוכים פירמידה מתרחבת – פירמידה בעלת בסיס רחב וקודקוד צר, האופיינית לאוכלוסיות עם שיעורי ילודה ותמותה גבוהים ותוחלת חיים קצרה, כמו במדינות מתפתחות פירמידה מצטמצמת – פירמידה בעלת בסיס צר מחלקיה האמצעיים, האופיינית לאוכלוסיות מזדקנות עם תוחלת חיים גבוהה ושיעור ילודה נמוך, כמו במדינות מפותחות מאוד. פירמידות גילים משמשות לבחינת התלות של אוכלוסיות נתמכות בכוח העבודה. אוכלוסייה נתמכת מוגדרת כקבוצות הגיל שמתחת לגיל 14 ומעל גיל 65. מדינות מתפתחות הן בעלות מאפיינים של אוכלוסייה נתמכת גדולה. בפרמידת הגילים יש בדרך כלל סימטריה בין הצד הימני לצד השמאלי של הפרמידה מכיוון שצד אחד של הפרמידה מייצג את הנשים באוכלוסייה והצד השני את הגברים, והחלוקה לנשים וגברים כמעט זהה. עם זאת, בפרמידת הגילים של מדינות מפותחות בקבוצת הגיל של הקשישים, מעל גיל 65, ניכרת עליה משמעותית בקבוצת הנשים לעומת הגברים, וזאת מכיוון שבמדינות מפותחות תוחלת החיים של הגברים נמוכה מתוחלת החיים של הנשים. מרווין האריס טוען שהמצואיזם הגברי הוא שמוביל להפרש זה בתוחלת החיים. כאשר מתקיימת אסימטריה בולטת בין נשים לגברים, כמו בכווית, צריך לבדוק את הנתונים הכלכליים וההיסטוריים כדי לזהות את הסיבה לכך. לדוגמה, בכווית בשל מאגרי הנפט יש צורך בידיים עובדות וגברים צעירים רבים מהגרים אליה לעבוד בתעשיית הנפט. ריבוי טבעי מבנה אוכלוסייה מדיה וקבצים בנושא פירמידת גילים בוויקישיתוף מערך שיעור בנושא פירמידת גילים בקטלוג החינוכי פירמידת גילים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיל, התפלגות (דמוגרפיה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע גגארין

גביע גגארין (ברוסית: Кубок Гагарина) הוא הפרס הגבוה ביותר שמוענק בליגת ההוקי קרח הרוסית, ה־KHL, בתום טורניר הפלייאוף של הליגה החל מעונת 2008/09. הגביע נקרא על שמו של הקוסמונאוט יורי גגארין, האיש הראשון בחלל. הטורניר הוקם ביוזמתו של מנכ"ל ליגת ה־KHL, סמנכ"ל גזפרום, אלכסנדר מדבדב, שאף הסביר כי הסיבה שהגביע נקרא על שם גגארין היא בשל היותו של גגארין לסמל האומה הרוסית וסמל להישגים אדירים שצריכים להתבטא גם בהוקי קרח הרוסי. שלבי הגביע נערכים עד ארבעה ניצחונות. בעונת 2019/2020, לראשונה בתולדות הליגה, הוחלט לבטל את פלייאוף העונה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה ללא הכרעת אלופה. מדיה וקבצים בנושא גביע גגארין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע גגארין הקבוצות הטובות ביותר בעונה הסדירה של KHL КХЛ приняла решение о досрочном завершении сезона 2019/2020 // "ליגת ההוקי הקונטיננטלית החליטה לסיים בטרם עת את עונת 2019/2020". הצהרת מנהלת הליגה באתר הרשמי (ברוסית)
KHL נגד NHL

משחקי KHL נגד NHL (ברוסית: Выставочные игры КХЛ—НХЛ, באנגלית: KHL vs NHL games) הם סדרת משחקי ראווה בין קבוצות ההוקי קרח של ליגת ה-NHL הצפון אמריקאית וליגת ה-KHL המזרח אירופאית, שבסיסה ברוסיה. במשחק במסגרת גביע ויקטוריה ב-2008 שיחקה מטאלורג מגניטוגורסק מול ניו יורק ריינג'רס שניצחה 3–4 והיה זה המפגש הראשון בין קבוצת הוקי קרח רוסית לקבוצה אמריקאית, בתקופה הפוסט-סובייטית. אתר האינטרנט הרשמי של KHL נגד NHL ערך זה הוא קצרמר בנושא הוקי קרח. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע הפתיחה (KHL)

גביע הפתיחה (ברוסית: Кубок Открытия, בעבר "גביע לוקומוטיב"; ברוסית: Кубок Локомотива) הוא גביע המוענק למנצחת משחק פתיחת העונה של ליגת ההוקי הקונטיננטלית. המשחק נערך מדי שנה בין מחזיקת גביע גגארין וסגניתה מהעונה הקודמת כשהמשחק נערך במגרשה הבייתי של האלופה. במקרה שבו אלופת גביע גגארין זכתה גם בגביע היבשת היא מתמודדת נגד סגניתה בגביע גגארין במסגרת משחק גביע הפתיחה. בעונת הבכורה של הליגה (2008/09), הגביע נערך בין האלופה וסגניתה מהעונה הקודמת של אליפות רוסיה בהוקי קרח. הגביע נחשב לסופרקאפ הרוסי בהוקי קרח והוא מסמן את פתיחת העונה בליגת ההוקי הקונטיננטלית. ב-10 בספטמבר 2011, ראשי ה-KHL בשיתוף פעולה עם הסתדרות שחקנים, החליטו לשנות את שם הגביע ולקרוא לו בשם "לוקומוטיב", לזכר הרוגי הטרגדיה ב-7 בספטמבר כשמרבית אנשי קבוצת לוקומוטיב ירוסלבל מתו בהתרסקות מטוס. לוקומוטיב עצמה זכתה בו לראשונה בעונת 2024/2025. אתר האינטרנט הרשמי של גביע הפתיחה תמונות מגביע הפתיחה 2010 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה, לא נערכו משחקי הפלייאוף של גביע גגארין ואלופת המערב ואלופת המזרח הוכרזו בתור הקבוצות עם המאזן הטוב ביותר בטבלת הליגה. בעונת 2018/2019 אלופת גביע גגארין זכתה גם בגביע היבשת ולכן אוונגרד אומסק, פיינליסטית גביע גגארין, היא זו שהתמודדה בגביע הפתיחה בעונת 2019/2020. סגנית עונת 2013/14 הייתה קבוצת ההוקי קרח הצ'כית לב פראג, אך בשל קשיים פיננסיים אליה נכנסה היא לא השתתפה בעונת 2014/15 ואת מקומה תפסה דינמו מוסקבה, שזכתה בגביע היבשת ובאליפות הסדירה עונה קודם לכן. המשחק נפתח ב-7 בספטמבר 2011 והופסק עם דבר הבשורה על התרסקות טיסת RA-42434 עם שחקני קבוצת לוקומוטיב ירוסלבל. המשחק נדחה ל-12 בספטמבר והגביע החל לשאת את השם "לוקומוטיב" לזכר ההרוגים קבוצת MVD העפילה לגמר גביע גגארין עונה קודם, אלא שבתקופת הפגרה היא אוחדה עם קבוצת דינמו וזו תפסה את מקומה בגביע הפתיחה במקום אם.וה.דה
טרינידד

טרינידד (מספרדית: Trinidad; "שילוש") הוא המונח בספרדית לשילוש הקדוש. האם התכוונתם ל... מקומות טרינידד וטובגו – מדינת איים בקריביים טרינידד (אי) – האי המרכזי בטרינידד וטובגו טרינידד (אורוגוואי) – עיר באורוגוואי טרינידד (בוליביה) – עיר בבוליביה טרינידד (קובה) – עיר בקובה כלי תחבורה TB-20 טרינידד GT ו-TB-21 טרינידד TC GT - מטוסי תובלה קלים מתוצרת סוקטה טרינידד (ספינה) – ספינת הדגל במסעו של פרדיננד מגלן להקפת כדור הארץ טריניטי (פירושונים)
פאדג'

פאדג' (באנגלית: Fudge) הוא ממתק, בדרך כלל עשיר מאוד ולרוב בטעם שוקולד. הפאדג' מיוצר על ידי הרתחה של חלב, חמאה וסוכר לדרגת נוקשות נמוכה, כלומר התערובת מחוממת עד 116 מעלות צלזיוס. התערובת נטרפת בזמן הצינון כדי לקבל מרקם חלק וקרמי. ניתן להוסיף שוקולד לתערובת על מנת לקבל פאדג' בטעם שוקולד. הפאדג' הומצא בארצות הברית לפני יותר ממאה שנה. המקור המדויק עדיין שנוי במחלוקת, אך על פי רוב הסיפורים הפאדג' הוא תוצאה של ממתקי קרמל מקולקלים שהוכנו ב-1886, לכן נקרא הממתק fudge (באנגלית: להתרשל). אחד התיעודים הראשונים של הפאדג' נמצא במכתב שנכתב על ידי אמלין באטרסביי הארטרידג', סטודנטית במכללת ואסר בפוקיפסי, ניו יורק. היא כתבה כי בת דודתה של חברתה ללימודים הכינה פאדג' בבולטימור, בשנת 1886 ומכרה אותו ב-40 סנט לפאונד. הארטרירג' השיגה את המתכון לפאדג', ובשנת 1888 הכינה 30 פאונד (כ-14 ק"ג) פאדג' בשביל מכירה פומבית שהתקיימה במכללה שבה למדה. מתכון הפאדג' נפוץ במכללות בנות אחרות (לוולסלי וסמית יש גרסאות שונות למתכון זה). חומיות ג'ונס, שרלוט פולץ (1991) Mistakes That Worked מדיה וקבצים בנושא פאדג' בוויקישיתוף פאדג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עווד

האם התכוונתם ל... מוברק עווד – פסיכולוג ופעיל פוליטי פלסטיני-אמריקאי מוחמד עוואד – כדורגלן ערבי-ישראלי מירה עווד – שחקנית וזמרת ישראלית פואד עווד – במאי תיאטרון ערבי-ישראלי אווד – מדינה היסטורית והיום מחוז במדינת אוטר פרדש בצפון הודו עוד
סילבסטר ואהיד

סילבסטר ואהיד (באנגלית: Sylvestre Wahid; נולד ב-3 באוגוסט 1975) הוא שף צרפתי. סילבסטר ואהיד נולד בפקיסטן למשפחה מוסלמית וגדל בקוהאט שבפקיסטן. ב-1979 ביקר אב המשפחה בצרפת, והחליט להצטרף ללגיון הזרים הצרפתי. במהלך חמש השנים בהן שירת בלגיון, סילבסטר, אחיו הצעיר ג'ונתן, אמם ושתי אחיותיהם לא ראו את האב. תפקידו של האב בלגיון היה להיות אחראי על האוכל והמשקאות. ב-1984 האב הביא את משפחתו לצרפת והם התיישבו בעיר נים, כשהאב רשם את ילדיו לבית ספר קתולי. בבית הוא גידל את ילדיו על מסורת האוכל והיין הצרפתיים ובישל מאכלים מהמטבח הצרפתי. ב-1990, בהיותו בן 15, החל ואהיד לעשות סטאז' אצל מגדנאי מקומי. אחר-כך התלמד במסעדת "שבאל בלאן" בנים, שהחזיקה בכוכב במדריך מישלן האדום והשף שלה היה תיירי מרקס. לאחר מכן נסע לפריז והתמחה במסעדת les Elysees du Vernet, שהייתה בעלת שני כוכבים במדריך מישלן והשף שלה היה אלן סוליוור, שעבר אחר-כך למסעדת טיוואן. ב-1996 עבר ואהיד והחל לעבוד עם אלן דיקאס, כשדיקאס נטל את המושכות מז'ואל רובישון הפורש במסעדתו הפריזאית. מאוחר יותר, המשיך ועבד בקבוצת דיקאס במסעדת מלון "אסקס האוס" בניו יורק, שם שהה כמעט חמש שנים. ב-2005 שב לצרפת ועבד בבית הספר לבישול של דיקאס בארז'אנטיי. ב-2005, בהיותו בן 30, התמנה לשף של "אוסטו דה בומאנייר" בפרובאנס, המסעדה מחזיקה כיום (2011) בשני כוכבים במדריך מישלן. אחיו ג'ונתן הוא שף הקינוחים של "אוסטו דה בומאנייר", שעבד לפני-כן במלון ריץ בפריז וזכה ב-2005 בתחרות אלוף הקינוחים של צרפת. Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 212-218. אוסטו דה בומאנייר באתר dininginfrance האתר של אוסטו דה בומאנייר
אצטדיון לה רוסלדה

אצטדיון לה רוסלדה (בספרדית: Estadio La Rosaleda, מילולית "גן הוורדים") הוא אצטדיון כדורגל במאלגה אשר בספרד. האצטדיון הוא מגרשה הביתי של קבוצת מאלגה המקומית. האצטדיון נפתח בשנת 1941, ובמשחק חנוכתו אירחה מאלגה (אז קבוצה אחרת - דפורטיבו מאלגה) את סביליה. האצטדיון שופץ בשנת 1982, לקראת מונדיאל 1982 במסגרתו נערכו באצטדיון שלושה משחקים. כמו כן, נערכו באצטדיון מספר משחקים בינלאומיים של נבחרת ספרד ואף של נבחרת אנדלוסיה. לאורך ההיסטוריה נערכו באצטדיון עשרות משחקי מועדונים בינלאומיים ובהם משחקיה של מאלגה במסגרת גביע האינטרטוטו וגביע אופ"א, משחק בין ריאל מדריד לקלאב ברוז' במסגרת ליגת האלופות (שנערך במאלגה עקב עונש שספגה ריאל מדריד), מספר משחקים במסגרת גביע השלום ב-2009 וכן משחקי גביע קוסטה דל סול הנערכים באצטדיון באופן קבוע. בנוסף, נערכו באצטדיון מספר משחקי צדקה ובהם כאלו של נבחרת "החברים של זידאן" מול נבחרת "החברים של רונאלדו" וכן בין הקבוצה המקומית לבין קבוצות המורכבות משחקני עבר. נוסף על משחקי כדורגל, נערכים מעת לעת באצטדיון מופעי מוזיקה, ועד כה נערכו בו הופעות של ג'ורג' מייקל, שאקירה, מנה, RBD ועוד. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון לה רוסלדה בוויקישיתוף אצטדיון לה רוסלדה באתר הרשמי של מאלגה (בספרדית) "La Rosaleda Stadium". Málaga CF. 2013-05-24.
קולומבוס (מודול)

קולומבוס (באנגלית: Columbus) היא מעבדה מדעית אשר מהווה חלק מתחנת החלל הבינלאומית, והיא התרומה הגדולה ביותר של סוכנות החלל האירופית לתחנת החלל. "קולומבוס", כמו "הארמוני" ו"טרנקויליטי", נבנה בטורינו שבאיטליה על ידי חברת Thales Alenia Space שבסיסה ברומא. הרכיב הגיע למרכז החלל קנדי במטוס איירבוס בלוגה. הוא שוגר על גבי מעבורת החלל אטלנטיס ב-7 בפברואר 2008, כחלק ממשימה מספר STS-122. אורך החיים הצפוי של המודול הוא כעשר שנים, והוא נשלט ממרכז הבקרה קולומבוס, שנמצא בגרמניה סמוך למרכז הגרמני לחקר החלל. סוכנות החלל האירופית השקיעה כשני מיליארד דולר על בניית המודול ותפעולו. סוכנות החלל האירופית בחרה את EADS Astrium כקבלן הראשי של קולומבוס. הקפסולה של קולומבוס, מערכת ההגנה ממיקרו מטאורים, שליטה תרמית פעילה וסבילה, מערכת שליטה בסביבה הפנימית, הרתמה וכל ציוד הקשור בתומכת קרקע תוכננו על ידי טאלאס אליניה ספייס בטורינו, איטליה כפי שהוגדרו על ידי פיק"א. החומרה הקשורה הייתה משולבת מראש, ונשלחה מפיק"א בספטמבר 2001 לברמן - שם נבדקו המערכות של הקולומבוס, ולאחר שעברו את הבדיקה נשלחו לנאס"א. בחודש נובמבר 2007, קולומבוס הועברה מתוך מתקן תחנת החלל במרכז החלל על שם קנדי, והותקנה לתוך תא מטען של רכב החלל אטלנטיס לשיגור. במהלך מילוי מכלי מעבורת החלל נתגלתה תקלה במערכת החיישנים של המעבורת (חיישני כמויות המימן הנוזלי והחמצן הנוזלי במכלים). על כן הוחלט על ידי מנהל הטיסה, דאג ליונס לדחות את השיגור ב-24 שעות, מה שלאחר מכן הפך ל-72 שעות ולכן נקבע התאריך יום ראשון 9 דצמבר 2007. באותו יום חזר על עצמו מקרה החיישנים ושוב נדחה השיגור. קולומבוס הושק סוף סוף בהצלחה בניסיון השלישי 02:45 EST, 7 בפברואר 2008. בעודו בחלל נלקח המודול על ידי הקנדארם2 וחובר מודול "הרמוני", אף הוא של האיחוד האירופי. קולומבוס תוכנן במקור כחלק מתוכנית קולומבוס, תוכנית של סוכנות החלל האירופית לפיתוח תחנת חלל מאוישת אוטונומית, שיכולה לשמש עבור מגוון רחב של ניסויים באין כבידה. התוכנית כללה שלושה מרכיבים מרכזיים: ההרמס, רכב חלל אשר ישרת את התחנה, המודול (לימים ישונה שמו לקולומבוס), ולבסוף מעגן להרמס. בסופו של דבר, לאחר קיצוצים רבים וביטול פרויקט הפיתוח של ההרמס, נותר רק הקולומבוס. כאשר רק המודול נשאר בתוכנית לא היו מספיק משימות עבור שתי התורמות העיקריות, גרמניה ואיטליה, אשר יוצגו על ידי MBB ארנו ו-Alenia בהתאמה. כפשרה, חולקו המשימות בין החברות Alenia (איטליה) ו-MMB ארנו (גרמניה). לוח הזמנים הסופי היה הרבה יותר ארוך מהמתוכנן במקור, בשל בעיות פיתוח (חלקן נגרמו על ידי חלוקת האחריות המורכבת בין הממשלות והקבלן הראשי). את שינויי העיצוב הציגה סוכנות החלל האירופית, ולבסוף יצרו הבעיות בשיגור המעבורות עיכוב של כמה שנים בהשקת הקולומבוס. השינוי העיקרי בעיצוב היה תוספת של מתקן מטען חיצוני. כמו כן, נבדקה אפשרות של התקנת מסוף תקשורת ישיר לאדמה, אשר יכול היה לשמש גם גיבוי למערכת ISS, אך לא יושמה מטעמי עלות. אורך: 7 מטרים (23 רגל) קוטר: 4.5 מטרים (15 רגל) מסה כוללת: 10,300 ק"ג (22,708 ליברות) מסת תוכן הרכיב: 2500 ק"ג (5,512 ליברות) מסה הרכיב שהורכב בתחנה: 12,800 ק"ג (28,219 ליברות) נפח פנימי: 75 מ"ק הארמוני טרנקויליטי מדיה וקבצים בנושא קולומבוס בוויקישיתוף הקולומבוס באתר סכנות החלל האירופית הקולומבוס באתר טאלאס אליניה ספייס סוכנויות הידיעות, "אטלנטיס" שוגרה -המעבדה האירופית תותקן בחלל, באתר הארץ, 7 בפברואר 2008