laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בכחוס ואריאדנה

באכחוס ואריאדנה (באנגלית: Bacchus and Ariadne) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי טיציאן. הציור הוזמן על ידי אלפונזו הראשון ד'אסטה, דוכס פרארה עבור חדר העבודה שבארמונו (ה-Camerino d'Alabastro). הציור הוזמן מרפאל אשר קיבל מקדמה עבור היצירה, אולם נפטר בשנת 1520 בטרם השלימה. בעקבות מותו של רפאל התבקש טיציאן ליצור את היצירה. הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית שבלונדון, ונחשב לאחת מהמפורסמות ביצירותיו של טיציאן. היצירה מבוססת על כתביהם של המשוררים הרומיים קטולוס ואובידיוס. ביצירה מתוארת אריאדנה שהושארה על האי נקסוס לאחר שאהובה תזאוס זנח אותה. האל בכחוס (דיוניסוס) מגלה אותה על החוף, ומזנק להצילה משני נמרים המתקרבים אליה. לפי פרשנות אחרת, בכחוס, המתאהב באריאדנה מזנק ממרכבתו אליה היו רתומים שני נמרים. במחצית התמונה העליונה מופיעים השמים הים תיכוניים שצוירו בלפיס לזולי (צבע יקר באותה עת), ואילו במחצית התחתונה מתואר האי ותהלוכה מתושביו בצבעי ירוק/חום. קיימת גם פרשנות המתייחסת לפרטים קטנים המופיעים בציור (דוגמת פרח הצלף בתחתית התמונה) הטוענת שלהעמדה של הדמויות בציור יש הסבר אחר. טיציאן השתמש בהומור בתי שימוש בתיאור גיבוריו. הבד עליו צוירה היצירה גולגל פעמיים במהלך המאה ה-16. גלגול זה הזיק ליצירה, ובמהלך המאה ה-19 החל הצבע להתקלף ממנה. מספר ניסיונות לשקם את היצירה כשלו, ובשנת 1967 נערך ניסיון נוסף לשקמה על ידי הסרת הציפוי שמעל הצבע - הסרה שהובילה להורדת חלק מהצבע ודרשה שחזור נוסף בשנת 1968. מבקרי אמנות ביקרו עבודת שיקום זו וטענו כי הציפוי נוסף ליצירה על ידי טיציאן שהתכוון שיראו את הצבעים מבעדו (ולכן הצופה בצבעים רואה אותם מעומעמים יותר). מדיה וקבצים בנושא בכחוס ואריאדנה בוויקישיתוף The hidden toilet humour in a Titian masterpiece - מאתר ה-BBC
מחוזות איי הבתולה של ארצות הברית

מבחינה מנהלית איי הבתולה של ארצות הברית מחולקים ל-2 מחוזות (District) אשר מחולקים לנפות.
Nice 'n' Easy

Nice 'n' Easy הוא אלבום מוזיקה מאת הזמר האמריקאי פרנק סינטרה שיצא בשנת 1960. זהו אלבום האולפן ה־23 של סינטרה וה־16 שיצא בחברת ההקלטות קפיטול. כל השירים באלבום, חוץ מאשר שיר הנושא, הם בלדות והמארגן והמנצח שלהם היה נלסון רידל, איתו שיתף פעולה סינטרה פעמים רבות בעבר. שיר הנושא הוכנס לאלבום ברגע האחרון. השיר, "The Nearness of You", שבמקור תוכנן להיות שיר הנושא באלבום לא הופיע בו בסופו של דבר אלא רק בגרסת התקליטור של האלבום. האלבום הורכב משירים אותם שר סינטרה בעבר ונלסון רידל ארגן את ההלחנה כך שהפכו לבלדות שקטות ונעימות. בניגוד לאלבומי בלדות אחרים של סינטרה לאלבום אין הנימה הדיכאונית טראגית שליוותה כמה מהם. האלבום העפיל למקום הראשון במצעד אלבומי הסטראו של מגזין הבילבורד ושהה בפסגה כתשעה שבועות. גרסת המונו של האלבום העפילה אף היא למקום הראשון במצעד המקביל ושהתה בו שבוע אחד. בטקס הגראמי של שנת 1961 זכה האלבום למועמדות בקטגוריית אלבום השנה. פרנק סינטרה – קולות נלסון רידל – מארגן, מנצח Nice 'n' Easy That Old Feeling ?How Deep Is the Ocean I've Got a Crush on You You Go to My Head Fools Rush In Nevertheless She's Funny That Way Try a Little Tenderness Embraceable You Mam'selle Dream מידע על האלבום Nice 'n' Easy באתר MusicBrainz מידע על האלבום Nice 'n' Easy באתר AllMusic האלבום Nice 'n' Easy באתר Discogs
מחוזות איי טרקס וקייקוס

מבחינה מנהלית איי טרקס וקייקוס מחולקים ל-6 מחוזות (District).
מירב דורי

מירב דורי (נולדה ב-25 במאי 1986) היא כדורסלנית עבר ודוגמנית ישראלית אשר שיחקה במשך 14 שנה בעמדת הסמול פורוורד בקבוצות רבות בליגת העל וביניהן מכבי בנות אשדוד וא.ס רמת השרון (בהן שימשה כקפטנית הקבוצה) ובכל נבחרות ישראל. דורי נולדה לכדורסלן העבר גיורא דורי, וגדלה בקיבוץ כפר גלעדי. בגיל 15 עברה לרמת גן על מנת להגשים את החלום להיות שחקנית כדורסל מקצוענית. למדה בתיכון בליך. דורי שיחקה בקבוצות מכבי רמת חן, בני יהודה ובקבוצת הפועל תל אביב עימה זכתה גם באליפות הליגה לשנת 2006. בשנת 2007 חתמה בקבוצת אלקטרה רמת השרון, עימה זכתה באליפויות הליגה בשנים 2009 ו-2010. ביולי 2011 חתמה דורי בקבוצת מכבי בנות אשדוד, עימה זכתה בדאבל (גם בגביע המדינה וגם באליפות הליגה) לשנת 2012 ובגביע נוסף בשנת 2013. בשנת 2014 חזרה לרמת השרון ולאחריה בשנת 2015 חזרה לשחק בקבוצה בה גדלה, לסגירת מעגל, מכבי רמת חן. לקראת סוף העונה בסדרת הפלייאוף היא נפצעה במהלך משחק, קרעה את הרצועה הצולבת בברך וסיימה את העונה. פציעה זו למעשה סיימה לה את הקריירה ומאז לא חזרה לשחק כדורסל עד לפרישתה הרשמית מן המשחק בשנת 2017. סך הכל שיחקה 14 עונות בליגת העל בהן זכתה ב-4 אליפויות מדינה ו-3 גביעי מדינה. דורי שיחקה בנבחרת הנערות של ישראל (שימשה כקפטנית הקבוצה) והובילה את הנבחרת להישגים ולניצחונות על נבחרות מובילות כגון רוסיה, ספרד, צ'כיה, הונגריה ועוד. כמו כן, שיחקה בנבחרת העתודה של ישראל וזכתה עימה באליפות אירופה דרג ב' לשנת 2005. משנת 2006 היא שיחקה גם בנבחרת ישראל הבוגרת, עימה עלתה 3 פעמים רצוף לאליפות אירופה. סך הכל שיחקה דורי 14 שנה בנבחרות ישראל. בשנת 2012 סיימה דורי בהצטיינות תואר ראשון במנהל עסקים עם התמחות במימון במרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2017 סיימה תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בשיווק ואסטרטגיה במכללה למינהל. לאחר הפרישה מכדורסל, דורי מנהלת שיווק ומכירות בחברת 'שחקן אמיתי', העוסקת בענף הכדורסל. מדיה וקבצים בנושא מירב דורי בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל באתר אלקטרה רמת השרון אריה ליבנת, ההצלחות של מירב דורי הגיעו מוקדם, אך כך גם הסוף, באתר הארץ, 13 באפריל 2017 עינת הירש, ‏דורי תלתה את הנעליים: "כדורסל היה מרכז חיי", באתר ערוץ הספורט, 12 באפריל 2017
הבשורה (טיציאן)

הבשורה (באיטלקית: Annunciazione) היא יצירה מעשה ידי האמן האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן, שצוירה בין השנים 1559–1564. היצירה מוצגת כיום בכנסיית סן סלבדור בוונציה שבאיטליה. היצירה רחבת הממדים מתארת את הבשורה למרים. מרים ניצבת בימין התמונה, ואילו המלאך המבשר לה על הולדת ישו, ניצב משמאלה. המלאך, הגבוה ממרים מושך את מבטו של הצופה ליונה המסמלת את רוח הקודש במרכזה של היצירה. מסביב ליונה מתוארים כרובים רוקדים רבים העפים בשמים. מדיה וקבצים בנושא הבשורה בוויקישיתוף
Sinatra's Swingin' Session!!!

!!!Sinatra's Swingin' Session הוא אלבום של הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-24 של סינטרה וה-17 המוקלט בחברת ההקלטות קפיטול. רובו של האלבום מורכב משירים אותם הקליט בחברת ההקלטות קולומביה רקורדס. המארגן נלסון רידל לקח 6 שירים מהאלבום המצליח Swing and Dance with Frank Sinatra ונתן לשירים מקצב סווינג מהיר וחזק ובכך שינה אותם כמעט לחלוטין. בשנת 1987 יצא האלבום על גבי תקליטור ואל שירי האלבום המקורי צורפו עוד שלושה שירים כבונוס. ההוצאה המחודשת נקראה Sinatra's Swingin' Session!!! And More פרנק סינטרה - קולות נלסון רידל - מארגן, מנצח When You're Smiling Blue Moon S'Posin It All Depends on You It's Only a Paper Moon My Blue Heaven ?Should I September in the Rain Always I Can't Believe That You're in Love with Me I Concentrate on You You Do Something to Me מידע על האלבום Sinatra's Swingin' Session!!! באתר MusicBrainz מידע על האלבום Sinatra's Swingin' Session!!! באתר AllMusic האלבום Sinatra's Swingin' Session!!! באתר Discogs האלבום Sinatra's Swingin' Session!!! באתר ספוטיפיי
מגדל איילון

מגדל רוגובין תדהר או בשמו הקודם מגדל איילון הוא מגדל משרדים הממוקם ברחוב מנחם בגין 11, במתחם הבורסה שברמת גן. הבניין בנוי בסמיכות לנתיבי איילון החולפים לאורך חזיתו המערבית ולתחנת הרכבת של תל אביב – סבידור מרכז. המבנה בנוי על חלקה בגודל 4,000 מטר רבוע, וכולל חניון המשתרע על פני שטח של כ-20,000 מטר רבוע. למגדל 35 קומות והוא מתנשא לגובה של 132 מטר ללא החוד הדקורטיבי. שטח קומה טיפוסית עומד על כ-1,000 מטר רבוע בממוצע. המגדל מחופה בשילוב אבן גרניט אפורה וזכוכית רפלקטיבית בעלת גוון ירוק. המגדל הושלם בשנת 2009, באיחור של שש שנים, לאחר שבשל ירידה בביקוש לשטח למשרדים, הושלמו רק 17 הקומות התחתונות בשנת 2002, ואכלוס המגדל החל בינואר 2003. בראשו של המגדל הוקם מנחת מסוקים בצורת "כתר", שהוסר בשנת 2006, עת החלה הקמת יתר הקומות, והושב עם השלמת הבניין. בבניין שוכנת, בין היתר, הנהלת בנק אוצר החייל. מגדל איילון (משמאל) בשנת 2006, בטרם נבנו הקומות הנוספות גורדי שחקים בישראל מדיה וקבצים בנושא מגדל איילון בוויקישיתוף מגדל איילון, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
מקהלת האיחוד

מקהלת האיחוד נוסדה בשנת 1955 על ידי המנצח והמלחין יהודה שרת יחד עם המלחין והמנצח יקותיאל שור כגוף המקהלתי של תנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים. הזמרים והזמרות, חברי קיבוצים מכל רחבי הארץ, היו נפגשים לכנסים מרוכזים אשר כללו חזרות והופעות בפני חברי הקיבוץ המארח. לאחר פרישתו של שרת בראשית שנות ה-60 החליפו אותו בניהול המוזיקלי ובניצוח על המקהלה יעל תבורי ואבנר איתי, אשר המשיך כמנצח יחיד - למעט הפסקות קצרות - עד שנת 1997. תחת ניצוחו הופיעה המקהלה במאות קונצרטים בכל רחבי הארץ, הן בקונצרטים א-קאפלה ובליווי פסנתר והן עם התזמורות המובילות בארץ תחת שרביטיהם של טובי המנצחים מישראל ומחוצה לה. לאחר פרישתו של איתי ניצחו על המקהלה רון זרחי, אורנה ארניה ורונן בורשבסקי, המכהן גם בתפקיד מנהלה המוזיקלי של המקהלה. מנכ"לית המקהלה החל משנת 2020 היא עירית שיפריס אשל. בתחילת שנות ה-70 החלה המקהלה לצאת לסיורים בחו"ל, תחילה לכנסי אירופה-קנטט ובהמשך גם לצפון אמריקה ולאוסטרליה. נסיעתה האחרונה, עד כה, הייתה באוקטובר 2015 לקוריאה הדרומית, ובמסגרתה השתתפה בכנס מקהלות בינלאומי בעיר פוסן. מקהלת האיחוד, המשתייכת לתנועה הקיבוצית, שרה יצירות מכל התקופות והסגנונות, ומתמחה בביצועים של מוזיקה ישראלית. היא הפיקה מספר תקליטים ובהם יצירות ישראליות של מיטב המלחינים, אשר חלקן נכתבו במיוחד עבורה. מדיה וקבצים בנושא מקהלת האיחוד בוויקישיתוף מקהלת האיחוד, באתר MusicBrainz (באנגלית) האתר הרשמי של המקהלה אורחי התזמורת - מקהלת האיחוד, באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית סרטו של איתן טל 'מקהלה' על מקהלת האיחוד מקהלת האיחוד, דף שער בספרייה הלאומית יקותיאל שור - שירה עובדת ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עצלן רעמתי

עצלן רעמתי (שם מדעי: Bradypus torquatus), הידוע גם כאאי, הוא אחד מארבעת המינים בסוג עצלן תלת אצבע. בנוסף אליו קיימים המינים עצלן גמדי, עצלן חום-גרון ועצלן חיוור-גרון. לעצלן הרעמתי ראש קטן, עיניים ואוזניים קטנטנות, וזנב קטן החבוי בפרוותו. אורכו הוא כ-50 ס"מ ומשקלו 4.5 ק"ג. בית גידולו ביער האטלנטי בברזיל. בפרוותו הגסה מצויים בדרך כלל אצות, קרדיות, קרציות, חיפושיות ועשים. הפרווה היא כהה, ארוכה ודמוית רעמה בראש, בצוואר ובכתפיים, ומכאן שמו, אורך פרוותו באזור הראש יכול להגיע עד 15 ס"מ. הפרווה שעל בטנו היא דקה, סמיכה, וחיוורת. הוא ניזון מהעלים, מהניצנים, ומהענפים הרכים של מספר עצי יער, במיוחד אלה מהסוג Cecropia. הוא יורד לקרקע רק כדי לעשות צרכים, או לעבור לעץ אחר אם אי אפשר לזוז מענף לענף. הוא כמעט ולא יורד לקרקע מפני שאם הוא נמצא על קרקע נמוכה, הוא אינו יכול לעמוד וללכת, על הקרקע, העצלן יכול רק לגרור את עצמו בעזרת רגליו הקדמיות הארוכות והחזקות יותר. הגנותיו הראשיות הן לא לזוז בכלל וכך לא יבחינו בו או להשתמש בטפריו החדים והחזקים. הוא יכול לשחות טוב. העצלן הרעמתי הוא חיה סוליטרית. בשנת 1955, העצלן הרעמתי היה מצוי רק בבאהיה, אספיריטו סנטו, וריו דה ז'ניירו במזרח ברזיל, ביערות החוף של באהיה. אוכלוסייתו התדלדלה ככל שהיערות נכרתו. האיום העיקרי לעצלן הרעמתי הוא הרס בתי גידול כתוצאה מכריתת עצים, הפקת פחם עץ, ואישור לנטיעת מטעים ולגידול בקר. ציד ממושך הוא גם כן איום. מדיה וקבצים בנושא עצלן רעמתי בוויקישיתוף עצלן רעמתי, באתר ITIS (באנגלית) עצלן רעמתי, באתר NCBI (באנגלית) עצלן רעמתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עצלן רעמתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עצלן רעמתי, באתר GBIF (באנגלית) עצלן רעמתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
וואפא

וואפא (בערבית: وفا, בראשי תיבות של وكالة فلسطين للانباء, בתעתיק: וכאלת פלסטין ללאנבאא', קרי: סוכנות הידיעות הפלסטינית), הידועה גם כסוכנות הידיעות הפלסטינית, היא סוכנות הידיעות של הרשות הפלסטינית, אשר נקראה בשנים שלפני הקמת הרשות הפלסטינית "סוכנות הידיעות של אש"ף". וואפא מספקת חדשות וידיעות מהשטחים, מישראל ומהמזרח התיכון בערבית ובאנגלית, והחל מ-17 ביוני 2009 גם בעברית. משמעות המילה הערבית "וואפא" היא "נאמנות", וזהו שם נפוץ בקרב נשים בעולם הערבי. גם בשפת אורדו פירושה "נאמנות", ומשתמשים בה כמילה נרדפת לאהבה בשירה רומנטית. בעקבות החלטה במושב המיוחד של המועצה הלאומית הפלסטינית בקהיר באפריל 1972, הודיע הוועד הפועל של אש"ף על הקמת וואפא בביירות בתאריך ה-5 ביוני 1972. סוכנות הידיעות הוקמה על ידי אש"ף כדי להוות מקור חדשותי עם נרטיב מנוגד למסגור של התקשורת הישראלית, ולתפקד כבמה תקשורתית פלסטינית עצמאית. לאחר הקמת הרשות הפלסטינית בשנת 1994 בעקבות הסכמי אוסלו, וואפא הפכה לחלק מגוף התקשורת הרשמי של הרשות. וואפא מילאה תפקיד חשוב בייצוג הרשות הפלסטינית והפת"ח כנציגה הלגיטימית היחידה של הפלסטינים, תוך דמוניזציה של ארגון החמאס כתנועה בדלנית הגורמת נזק לעניין הלאומי הפלסטיני. ב-2009 השיקה וואפא גרסה בעברית לאתר החדשות שלה, לדבריהם "קהל התוכן של גרסה זו הם ערבים אזרחי ישראל". אתר האינטרנט הרשמי של וואפא (בערבית, בצרפתית, באנגלית ובעברית) וואפא, ברשת החברתית פייסבוק וואפא, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וואפא, ברשת החברתית אינסטגרם וואפא, ברשת החברתית טיקטוק וואפא, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר וואפא בעברית אופק עיני‏, אבו מאזן לישראלים: "שותף לחלום השלום" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 17 ביוני 2009 דוד אברהם, מס הנכסה, באתר nana10‏, 9 ביוני 2011 ("וואפא" טוענת: כלי תקשורת מרכזיים בישראל נגועים בגזענות והסתה כלפי ערבים ופלסטינים) Barrie Gunter, Roger Dickinson, Review of "News Media in the Arab World: A Study of 10 Arab and Muslim Countries" eds. Barrie Gunter and Roger Dickinson (Bloomsbury Academic, 2013), Journal of Religion, Media and Digital Culture 3, 2014-12-06, עמ' 153–155 doi: 10.1163/21659214-90000066 John C. Campbell, Rashid Khalidi, Under Siege: P.L.O. Decision Making during the 1982 War, Foreign Affairs 64, 1986, עמ' 888 doi: 10.2307/20042751 Robert Serry, The First Gaza War, Cham: Springer International Publishing, 2016-11-23, עמ' 25–41, ISBN 978-3-319-44578-6 From Nationalism in Palestine to Palestinian Nationalism, Cambridge University Press, 2021-03-11, עמ' 99–124 "Palestinian news agency launches Hebrew website". Reuters (באנגלית). 2009-06-15. נבדק ב-2022-05-19. ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעוזת התקווה

תעוזת התקווה (באנגלית: The Audacity of Hope) הוא ספרו השני של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בו משלב את סיפורו האישי לצד הצגת משנתו הפוליטית. הספר אשר יצא לשווקים לראשונה באוקטובר 2006 נכתב על ידי אובמה בזמן שכיהן כסנאטור של מדינת אילינוי. הספר הפך לרב-מכר של הניו יורק טיימס ושל אמאזון לאחר שאופרה וינפרי הודיעה במהלך המירוץ לנשיאות ארצות הברית על תמיכתה באובמה. בשנת 2008, זכה אובמה בפרס גראמי על גרסת האודיו של הספר. כותרת הספר לקוחה מדרשה אותה נשא הכומר הקודם של ברק אובמה, ג'רמיה רייט. בשנת 2004, בעת שהיה מועמד לסנאט, נשא אובמה את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית תחת הכותרת: "The Audacity of Hope". הצלחת הנאום סללה לאובמה את הדרך לסנאט וכמועמד בפריימריז לקראת המרוץ הנשיאותי של 2008. הספר אשר יצא לשווקים באוקטובר 2006 הרחיב על מרבית הסוגיות אותן אובמה העלה בנאומו בוועידת המפלגה הדמוקרטית. הספר הפך לרב-מכר יוצא דופן בשביל ספר עיון של פוליטיקאי. אובמה יצא למסע קידום מכירות בציבור ובאמצעי התקשורת, ובמסגרתו, בריאיון ל"Meet the Press" הודיע שלמרות הצהרותיו מהעבר הוא שוקל להצטרף למרוץ הקרוב לנשיאות ארצות הברית. בספר אובמה מתאר את התובנות העיקריות אליהם הגיע כתוצאה מהאירועים אשר עיצבו את חייו וכמו כן מציג את הסוגיות הפוליטיות העיקריות אשר לדעתו עומדות בפני החברה האמריקנית כיום ומספק פירוט לרפורמות אשר, לטענתו, נחוצות על מנת לשפר את המצב הקיים. אובמה קורא בספר לשיתוף פעולה ולסולידריות בין הדמוקרטים לרפובליקנים. כמו כן, הוא טוען כי לאמריקה הפוטנציאל לספק תקווה לכל תושביה, ללא תלות ברקע שלהם ו/או בהתנסויות החיים שלהם, עם זאת הוא טוען כי על מנת להבטיח כי ההזדמנויות יהיו קיימות עבור כלל התושבים בסביבה פונקציונלית אשר ניתנת לקיום, יש ליישם מספר שינויים מהותיים במדיניות הממשל. חלומות מאבי הבטחות שצריך לקיים - ספר שכתב סגנו, ג'ו ביידן, ספר שיצא גם הוא באותה תקופה מדיה וקבצים בנושא תעוזת התקווה בוויקישיתוף האתר הרשמי של הספר תעוזת התקווה, באתר OCLC (באנגלית) ג'ולי בוסמן והניו יורק טיימס, חוצפה של סנאטור, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2006 MTP Transcript for Oct. 22, באתר MSNBC,‏ 22 באוקטובר 2006
Come Swing With Me

Come Swing With Me הוא אלבום של הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-27 של סינטרה וה-19 שיצא תחת חברת ההקלטות קפיטול רקורדס והוא יצא בשנת 1961. האלבום הוא אלבום הסווינג האחרון אותו הוציא סינטרה בחברת קפיטול, האלבום הבא והאחרון שלו בקפיטול יהיה מוקדש לשירי אהבה. מבחינה מוזיקלית משלב האלבום בין שני אלבומי סווינג שונים, Come Fly with Me ו-Come Dance with Me!, בשעה ש Come Fly with Me, הוא אלבום סווינג קליל ומעט קומי, !Come Dance with משלב בתוכו מקצבי ג'אז כבדים. המארגן בילי מיי שילב בין שני הסגנונות. התזמורת המלווה את האלבום לא כללה בתוכה את כלי המיתר ואת כלי הסקסופון, זאת ועוד בעקבות שיטת ההקלטה של חברת קפיטול שנקראה פול ספקטרום (באנגלית: full-spectrum Stereo sound), נקבע הרכב ישיבה מיוחד לתזמורת בהקלטות של האלבום וכך יוצא כי הצלילים הבוקעים משני הרמקולים שונים מבחינת כלי הנגינה המפיקים אותם ואילו היושב בנקודת המרכז בין שני הרמקולים זוכה לשמוע את התזמורת במלואה. פרנק סינטרה - קולות בילי מיי - מארגן, מנצח Day By Day Sentimental Journey Almost Like Being in Love Five Minutes More American Beauty Rose !Yes Indeed On the Sunny Side of the Street Don't Take Your Love From Me That Old Black Magic Lover Paper Doll I've Heard That Song Before מידע על האלבום Come Swing With Me באתר MusicBrainz מידע על האלבום Come Swing With Me באתר AllMusic האלבום Come Swing With Me באתר Discogs האלבום Come Swing With Me באתר ספוטיפיי
איליניווק

קונפדרציית אילינוי המוכרת בשמות איליניווק או איליני הייתה קבוצה של שבטים אינדיאנים שחיה באזור הצפוני של עמק נהר המיסיסיפי בצפון אמריקה אשר על שמה נקראת כיום מדינת אילינוי שבארצות הברית. השבטים שנמנו בקופדרציה נקראו קסקסקיאה, קהוקיה, פאוריה, תמרואה, מואינגוונה, מישיגמאה, אלביאוי, אמונוקואה, צ'פוסה, צ'ינקואה, קואירקואנטאנון, אספמינקיה, מרואה, מטצ'ינקואה, מוצ'יבוסה, נגוויצ'י, טאפוארה. כאשר מגלי ארצות צרפתיים חקרו לראשונה את אזור קנדה הם גילו את אוכלוסיית אלגוקיאן. מה שאנו יודעים היום על האיליני מגיע בעיקר מ"יחסי היישועים" - דיווחים כתובים ששלחו המסיונרים שחיו בקרב קבוצות ילידיות שונות חזרה לצרפת. מקור השם איליניווק מגיע משפת האנישינאבה ומשמעותו "דוברי השפה הפשוטה". יחד עם זאת האיליניווק קראו לעצמם בשם "אינוקה" והם דיברו ניבים שונים של שפת מיאמי-אילינוי שהיא בת למשפחת השפות האלגונקיאניות. במאה ה-17 סבלו האיליני משילוב של מחלות אירופאיות והתרחבות האירוקווי לשטח הימות הגדולות. האירוקווי כבשו את השטחים על מנת למצוא שטחי ציד חדשים. הם קיימו מסחר פרוות עם האירופאים וקיבלו עבורן אלכוהול, וטובין שונים. לפי סיפור שתועד על ידי ההיסטוריון פרנסיס פרקמן, מלחמה נוראה נערכה כנגד האיליני בעקבות רצח משנת 1769 של אחד מראשי שבט האוטווה בשם פונטיאק על ידי בן לשבט פאוריה. לפי הסיפור הפאוריאנים נמחקו לחלוטין במלחמה במקום שנקרא כיום פארק סטארבד רוק. האגדה בוטלה על ידי ההיסטוריון הוארד פקהם ב-1947. מדיה וקבצים בנושא איליניווק בוויקישיתוף איליניווק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Point of No Return

Point of No Return הוא אלבום של הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה-29 של הזמר וה-20 בחברת ההקלטות קפיטול רקורדס. שמו של האלבום משקף את העובדה כי היה זה אלבומו האחרון של סינטרה בחברת ההקלטות קפיטול, לפני שעבר לצמיתות לחברת ההקלטות רפרייז שהייתה בבעלותו וזאת כדי להשיג יותר חופש אומנותי באלבומיו. כבר בשנת 1960 החל סינטרה להקליט בחברת ההקלטות רפרייז ואף הוציא שלושה אלבומים: Ring-A-Ding-Ding, I Remember Tommy, ו Sinatra Swings לפני שהחל את הקלטותיו האחרונות בקפיטול. את ההקלטות לאלבום הוא עשה ביומיים בלבד, בחודש ספטמבר 1961 וזאת כדי להשלים את החוזה בקפיטול. בכל זאת היה האלבום לאירוע מיוחד וזאת בעקבות שיתוף הפעולה שלו עם אקסל סטרודהל, איתו עבד בתחילת הקריה שלו בשנות ה-40. כמו כן דאג סינטרה כי זמרי הליווי בהקלטות לאלבומו הראשון בחברת קפיטול, בשנת 1953, ישתפו עמו שוב פעולה, כך שההקלטות נתנו תחושה של סגירת מעגל לתקופתו בקפיטול. פרנק סינטרה - קולות אקסל סרדהל - מארגן, מנצח When the World Was Young I'll Remember April September Song A Million Dreams Ago I'll See You Again There Will Never Be Another You Somewhere Along the Way It's a Blue World These Foolish Things As Time Goes By I'll Be Seeing You Memories of You מידע על האלבום Point of No Return באתר MusicBrainz מידע על האלבום Point of No Return באתר AllMusic האלבום Point of No Return באתר Discogs האלבום Point of No Return באתר ספוטיפיי
איל זמיר (משפטן)

איל זמיר (נולד ב־27 באפריל 1961, במושב היוגב) הוא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטה העברית, המתמחה בדיני חוזים, וניתוח כלכלי והתנהגותי של המשפט, ומנהל מרכז אהרן ברק למחקר משפטי בינתחומי. זמיר סיים את לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1982, במסגרת העתודה האקדמית. את לימודי הדוקטורט סיים בשנת 1989, באוניברסיטה העברית, תחת הנחייתו של פרופ' גד טדסקי. בשנת 1998 מונה לפרופסור מן המניין, ובין השנים 2002–2005 כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. בשנים 1990–1991 היה חוקר אורח באוניברסיטת הרווארד. בשנים 2005–2006 שימש כעמית מחקר בכיר באוניברסיטת ניו יורק. בשנים 2008–2009 שימש כפרופסור אורח במרכז המשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. זמיר זכה בפרסים רבים, בהם פרס זוסמן למשפט לשנת תשמ"ח; מלגת פולברייט למחקר (תש"ן); מלגת רוטשילד (תש"ן); מלגת אלון (תשנ"א-תשנ"ד); פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר צעיר מצטיין על-שם פרופ' יורם בן פורת (תשנ"ה) ופרס חשין לשנת 2014. זמיר חבר בהנהלת האגודה הישראלית למשפט פרטי. זמיר נשוי לפרופ' דפנה לוינסון-זמיר. תחום התמחותו המרכזי של זמיר הוא דיני חוזים ותאוריה של דיני חוזים. כן עוסק זמיר בניתוח כלכלי והתנהגותי של המשפט, משפטים ואתיקה נורמטיבית והיבטים רכושיים של הסכסוך הישראלי-ערבי. זמיר כתב כמה ספרים בסדרת "הפירוש לחוקי החוזים" בעריכת גד טדסקי שיצאו במכון למחקרי חקיקה ולמשפט השוואתי על שם הארי סאקר. ספריו על חוק המכר וחוק חוזה קבלנות נחשבים לספרי בסיס בנושא אותו הם סוקרים. כן כתב, בשיתוף עם פרופסור גבריאלה שלו ופרופסור אלפרדו מרדכי ראבילו מספר מהדורות של "הפירוש הקצר לדיני החוזים", מעין מדריך מקוצר לדיני חוזים, הכולל את לשון החוק, ותקצירי פסיקה, ואמור לשמש ככלי עזר לעורכי דין. פרסומים נוספים של זמיר עוסקים בהיבטים קנייניים וחוזיים של הסכסוך הישראלי ערבי. מדיה וקבצים בנושא איל זמיר בוויקישיתוף פרופ' איל זמיר, באתר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית רונן פוליאק ושירה אבנת, "פוקוס: ריאיון עם פרופ' איל זמיר", הפקולטה - ביטאון הסטודנטים והבוגרים בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, גיליון מס' 2 איל זמיר ואיל בנבנישתי, "אדמות היהודים ביהודה, שומרון, חבל עזה ומזרח ירושלים", מכון ירושלים לחקר ישראל, 1993 איל זמיר ואיל בנבנישתי, "הקניין הפרטי בהסדר השלום הישראלי-פלסטיני", מכון ירושלים לחקר ישראל, 1998 איל זמיר, דף שער בספרייה הלאומית
אייל זמיר

האם התכוונתם ל... אייל זמיר (קצין) – סגן הרמטכ"ל לשעבר איל זמיר (משפטן) – משפטן המתמחה בדיני חוזים, ומלמד באוניברסיטה העברית
מיתוס העין התמימה

"מיתוס העין התמימה" הוא מונח שטבע היסטוריון האמנות ארנסט גומבריך, כהפרכה לרעיון, שזכה לפופולריות רבה בזכות כתביו של מבקר האמנות ג'ון רסקין, לפיו פעולת הראייה של מעשה האמנות היא ב"עין תמימה", הקולטת את המידע החזותי הנוכח בפניה כמופע נטול משמעות, ומעניקה לה פירוש רק מאוחר יותר. פירוש זה, לפי הפילוסופים האמפיריציסטים מלוק ואילך וכן לפי עמנואל קאנט, הוגדר כפעולה שאינה שייכת לראיה. במאמר "אמנות ואשליה" המעיט גומבריך בחשיבות הרעיון שהדימוי האמנותי שיוצר אמן הוא תוצר של מה שהוא "רואה", וגרס כי הדימוי הנוצר הוא, במידה שווה, תוצר של ה"סכמה" התפישתית הכללית שהאמן נחל מהאמנים שהיו לפניו. רסקין סבר (ב"אלמנטים של האיור") כי "עין תמימה" יכולה להיווצר רק כאשר האמן מצליח לפשוט מעליו את מחלצות תרבותו וסביבתו ולאמץ מעין תפישה ילדותית של העולם כ"רצף של כתמים שטוחים של צבע, בלי מודעות למה שהם מסמלים". גומבריך, לעומתו, סבר כי חקר תולדות האמנות צריך להיות בעיקר מחקר של השינויים בסטראוטיפים, בסוגות ובדימויים הציוריים המקובלים (ה"איקונולוגיה" או ה"לינגוויסטיקה של הדימוי החזותי"). גומבריך הלך בעקבות תפישת הפילוסופיה של המדע של קרל פופר ופיתח תאוריה של תפישה כתהליך של "ניסוי וטעיה", בו מתקיים תהליך מתמיד של ניסיון למצוא את המשמעות וההגיון בנראה, בסיוע "סכמה" או "נוסחה" תפישתית. כמו קאנט, גם גומבריך דגל בתפישה כי "העין התמימה" היא מיתוס וכי בין הנקלט בעין והפרשנות הניתנת, בהתאם לתפישות הקיימות אצל כל אדם יש מיזוג שאין להתירו. למרות דחיית רעיון "העין התמימה" על ידי רבים מחוקרי האמנות, יש לתפישה עדיין מעמד, במיוחד בהתייחס לאסכולות מסוימות בציור. אפלטון ראה באמנות המייצגת מימזיס (חיקוי, העתקה) של מה שכבר קיים בלאו הכי כקווים וצבעים, וגישה דומה נטו לייחס גם לאסכולות ציוריות כמו אימפרסיוניזם ופואנטיליזם. גומבריך עצמו סבר כי תולדות האמנות במאות השמונה עשרה והתשע עשרה הן, במובנים מסוימים, תולדות מאבקם של אמנים להתנער מה"סכמה" ולשוב לראות את העולם ב"עין תמימה". ב"אמנות ואשליה", עמ' 298 הצייר קלוד מונה, במיוחד, תואר לעיתים תכופות כמי שצייר תוך ניתוק בין תפישותיו הרחבות יותר וציוריו שהתבססו, כביכול, רק על מה שראה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.