laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דריק מקי

דריק ויין מקי (באנגלית: Derrick Wayne McKey; נולד ב-10 באוקטובר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1987–2002. במהלך הקריירה נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ורשם ממוצעים כוללים של 11.0 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק. מקי נולד וגדל בעיר מרידיאן שבמיסיסיפי. בשנת 1984 החל ללמוד באוניברסיטת אלבמה, ובכל שלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפיל עמה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"). ממוצעיו הכוללים בליגת המכללות הם 12.4 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. בין עונתו השנייה לשלישית באוניברסיטה נבחר מקי להשתתף באליפות העולם בכדורסל 1986 כשחקן נבחרת ארצות הברית, לצד שחקני מכללות מצטיינים נוספים כגון דייוויד רובינסון, קני סמית' וצ'ארלס סמית'. במשחק הגמר של הטורניר גברה ארצות הברית על נבחרת ברית המועצות בתוצאה 87–85, ובכך זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בטורניר מאז 1954. מקי עצמו שותף בכל עשרת משחקי נבחרתו, ותרם 9.2 נקודות ו-3.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 1987 נלקח מקי בבחירה התשיעית, על ידי סיאטל סופרסוניקס. החל מעונתו השנייה שימש כשחקן חמישייה קבוע בקבוצה, ועד לשנת 1993 היה אחד משחקניה הבולטים, לצד דייל אליס, אקסבייר מקדניאל, ריקי פירס, אדי ג'ונסון ושון קמפ. בעונת 1992/1993 סייע לסופרסוניקס להעפיל לגמר האזור המערבי, בו הפסידו מול פיניקס סאנס בתוצאה 3–4. בשש עונותיו בסיאטל העמיד ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק. לקראת עונת 1993/1994 הועבר מקי בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לדטלף שרמפף. בעונות 1995 ו-1996 נבחר מקי לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, אך בעונות הבאות נחלש ותפקד בעיקר כשחקן ספסל עד לסיום הקריירה. בעונת 1999/2000 העפיל עם הפייסרס לגמר ה-NBA, בו הפסידו מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. בעונת 2001/2002 שיחק עבור פילדלפיה 76', בטרם פרש ממשחק בגיל 35. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות ה-NBA של מקי, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של מקי, באתר sports-reference.com סטטיסטיקות המשחק בין ארצות הברית לברית המועצות, באתר פיב"א נבחרת ארצות הברית במונדובאסקט 1986, באתר USA Basketball רשימת הנבחרים בדראפט 1987, באתר basketball-reference.com
העובד הדתי

העובד הדתי הייתה מפלגה סוציאליסטית דתית וסיעה במליאת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. המפלגה נוסדה בשנת 1943 במטרה להחדיר להסתדרות את ערכי הדת ולהגן על זכויותיו של הפועל הדתי. בנוסף לחברות בהסתדרות, התמודדה המפלגה גם בבחירות לאספות הנבחרים ולכנסת הראשונה, אולם קיבלה תמיד מספר קולות זעום בבחירות ולא עברה מעולם את אחוז החסימה. כן התמודדה בבחירות המוניציפליות בראשית ימי המדינה. ב-1968 הצטרפה למפלגת העבודה הישראלית. בין ראשיה נמנו אינטלקטואלים כפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, בנימין זאב פרנקל וליאו לוי. חלק מחברי המפלגה היו פורשי אגודת ישראל ובהם חברי מושב כפר אחים עם הקמתו ב-1949. בין 1949 ל-1954 החזיקה סיעת העובד הדתי בהסתדרות את הזרם חינוכי "הפשט הדתי" (או "זרם העובדים הדתי") במסגרת זרם העובדים. בשנת 1954, עם אישור חוק החינוך הממלכתי, אוחדו בתי הספר של תת-הזרם לתוך החינוך הממלכתי דתי. רשימת נפרדת של "העובד הדתי", דבר, 20 בדצמבר 1948 לקסיקון מן המסד ליהדות ולציונות, הוצאת משרד הביטחון 1987 עמ' 82 דיון על הצטרפות "העובד הדתי", למפלגת העבודה, למרחב, 28 במרץ 1968 מושב עולים אדוקים הצטרף להסתדרות, דבר, 11 באוקטובר 1949 אייל כפכפי, 'הפשט הדתי: הסיכוי שאבד', מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים, 31, קיץ-סתיו תש"ן, עמ' 77–100
פוטו רומן

פוטו רומן הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1987 בבימוי טל רון לפי תסריט של אסי דיין. המספרת היא תיכוניסטית המתעניינת בכתיבה ורוצה להיות סופרת, היא כותבת על חברתה לכיתה לינה, הרוצה לשפר את המראה שלה, ובעידודם של אלכס המורה להתעמלות, וסימה חברתו הקוסמטיקאית, היא נהיית יפה יותר. היא מרגישה בודדה ובעקבות כך היא מתחילה לשגות בדמיון שלה, בכתיבתה היא מערבת דמיון ביחד עם מציאות. החבר שלה אודי מתגייס לצנחנים, לאחר מכן לאט היא מתחילה לשכוח ממנו ומתקרבת לרוני, נער מחיפה. עלילת הסרט נעה בין מציאות ריאליסטית לדמיון. מבקר הקולנוע מאיר שניצר אמר על הסרט שהסצנות שלו "מדשדשות ובלתי מחדשות" ושמשחקם של השחקנים אינו משכנע. "פוטו רומן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פוטו רומן", באתר ספר הקולנוע הישראלי "פוטו רומן", באתר אידיבי "פוטו רומן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "פוטו רומן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מאיר שניצר, סרט- דלות הרוח או דלוח, חדשות, 20 באוגוסט 1987 - ביקורת http://idea.cinema.co.il/ideawebinter/multimedia_11/0258/02580582.pdf#search=פוטו%20רומן http://idea.cinema.co.il/ideawebinter/multimedia_11/0258/02580582.pdf#search=פוטו%20רומן
שי ודרור

שי ודרור הייתה תוכנית טלוויזיה ורדיו סאטירית ישראלית בהנחיית שי גולדשטיין ודרור רפאל. ב-1997 גולדשטיין עבד ברדיו תל אביב כמפיק זמרירים ורפאל הגיש בתחנה תוכנית הכרויות לילית. השניים הקליטו פיילוט משותף לתוכנית לילית חדשה. הפיילוט אושר והפך לתוכנית הומור עוקצני שנקראה "שארית היום" שהחלה ב-1998 וזכתה להצלחה. לאחר מכן עברו בשנת 2000 לשדר את תוכנית הבוקר של התחנה (שבמסגרתה הוארכה תוכניתם לשעתיים), שגם היא זכתה למדרוג גבוה. לנוכח הצלחת תוכניות הרדיו בהנחיית השניים, בשנת 2001 הציע יוחנן צנגן, מנכ"ל זכיינית השידור רשת, להגיש במקביל תוכנית טלוויזיה פריים-טיים בערוץ 2 - "זו ארצנו" במשך שתי עונות. לאחר ירידתה של התוכנית "זו ארצנו" מן המרקע, ב-2003 עבר הצמד לשדר תוכנית בערוץ 10 וערוץ ביפ, שנקראה "שי ודרור" שירדה זמן קצר אחר כך. ביוני 2003 אירח מתי גולן בתוכניתו "דוקומדיה, ביקורת התקשורת" אם ששכלה את בתה בת השבע בפיגוע. האם טענה שקטעים בתוכנית "שי ודרור", ששודרה ימים אחדים קודם לכן בערוץ 10, ועסקו בפיגוע, מעליבים ופוגעים. גולן התקשר במהלך השידור לשי גולדשטיין, ביקש ממנו להתייחס לטענות האם. גולדשטיין בתגובה טרק את הטלפון. לאחר שיחה זו החלו שי ודרור במה שבית המשפט הגדיר: "מסע צלב של נקם והתחשבנות" נגד גולן, שנמשך 8 תוכניות רצופות, בהן הכפישו שי ודרור את גולן. גולן הגיש תביעת דיבה נגד שי ודרור, שבה נפסק כי על שי ודרור ו"מטר פלוס" לשלם לגולן פיצוי בסך 60 אלף ש"ח. הצמד חזר לרדיו תל אביב ביולי 2003, הפעם כשהם מגישים את תוכנית הערב במקום את תוכנית הבוקר (שהגישו טל ואביעד). התוכנית זכתה לרייטינג כה רב, עד כדי כך שהיא הפכה לטלוויזיונית ורדיופונית כאחד בשנת 2007, דבר חריג בטלוויזיה בישראל. משמעות הדבר הוא שהתוכנית משודרת ברדיו תל אביב אחר הצהריים ולאחר-מכן בערב, בערוץ ביפ בטלוויזיה. הצמד עזב את רדיו תל אביב ב-1 ביולי 2007, והצטרף לצוות רדיו ללא הפסקה ב-2 בספטמבר 2007, שם שידרו בסינדיקציה גם ב-רדיו צפון ללא הפסקה. עקב עזיבתם, ערוץ ביפ הפסיק את שידור התוכנית בטלוויזיה. ב-6 ביוני 2008 הצמד חזר לטלוויזיה והחל להגיש את התוכנית "ראש בקיר" בערוץ 10. ב-10 באוגוסט 2016 שודרה תוכניתם האחרונה ברדיו ללא הפסקה ובזאת הצמד הפסיק את פעילותו המשותפת לאחר יותר מ-15 שנה. ענת באלינט, שי ודרור ישלמו 23 אלף שקל פיצויים לנועם פדרמן, באתר הארץ, 21 בפברואר 2006 ynet, שי ודרור שוחחו עם ראש ממשלת לבנון, באתר ynet, 9 באוגוסט 2006 "שי ודרור", באתר רדיו ללא הפסקה יקי הפשטיין, וואקום נטול חן: שי ודרור כבר לא מפתיעים, באתר nrg‏, 4 באפריל 2016 שי ודרור, עכשיו גם בביפ, באתר וואלה, 21 במרץ 2007 א 3148/03 מתי גולן נגד שי גולן, דרור רפאל ומטר פלוס, ניתן ב-9.5.2007 נורית רוט, שי גולדשטיין ודרור רפאל חויבו לשלם למתי גולן 60 אלף שקל בגין לשון הרע, באתר הארץ, 17 במאי 2007 רן בוקר, סופו של עידן: שי ודרור נפרדים, באתר ynet, 2 באוגוסט 2016 שי ודרור ללא הפסקה, כך הסתיימו 20 שנה, באתר Facebook, בתאריך 10 באוגוסט 2016
הדס בן ארויה

הדס בן ארויה (נולדה ב-14 בינואר 1988) היא תסריטאית, במאית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בסרט קצפת ודובדבנים של הבמאי גור בנטביץ'. נולדה וגדלה באשקלון. בת זקונים להוריה ולה שתי אחיות. אביה מהנדס ואמהּ מורה למתמטיקה ושופטת ברידג'. לסבהּ היו בתי קולנוע בדימונה והוא העסיק, בין היתר, את האחים לאון ומשה אדרי. בן ארויה למדה בבית הספר לאמנויות באשקלון במגמת תיאטרון ופילוסופיה. בשירותה הצבאי הייתה מדריכת מרגמות. סיימה את לימודיה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיה עבדה בחברת סטארט-אפ שהפכה סרטונים שצולמו בסמארטפון, לסרטון שאותו ניתן לשתף במדיה החברתית. בן ארויה הייתה האחראית על תחום הקולנוע ולאחר מכן מונתה גם לאחראית המוזיקה, וניהלה עובדים במספר מדינות. ב-2013 ביימה את הסרט הקצר "סקס-דול" בכיכובם של ג'וי ריגר ועודד לאופולד. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סצ'ואן והוקרן בפסטיבלים רבים בעולם. ב-2016 ביימה, כתבה ושיחקה בסרט הגמר שלה "אנשים שהם לא אני" בכיכובו של יונתן בר-אור. הסרט שהורחב לסרט באורך מלא, היה לסרט הסטודנטים הישראלי הראשון שהוקרן בפסטיבל לוקרנו, וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל "מר דל פלטה" בארגנטינה. מבקר הקולנוע האמריקאי, ג'ונתן רוזנבאום, בחר אותו לסרט הביכורים הטוב ביותר של 2016. בשנת 2018 גילמה את דמותה של עדי בסרט גאולה. בשנת 2019 זכתה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בגין גילום דמותה של בילי בסרט קצפת ודובדבנים. באותה השנה גם השתתפה בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה האחיות המוצלחות שלי. בשנת 2021 יצא לאקרנים סרטה מישהו יאהב מישהו, והוקרן בבכורה בפסטיבל ברלין. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ואלישבע וייל זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה בסרט. בשנת 2022 החלה הפקת הסדרה ״קורדרוי״ שכתבה ומביימת בן ארויה, ועלתה לשידור בחודש מרץ 2023 ב-HOT. הסדרה עוסקת בהשפעה של תנועת metoo# על עולם מערכות היחסים ולוהקו אליה צחי הלוי, יפתח קליין, אדם גבאי, אריק ברמן, דר זוזובסקי, ניבר מדר ודני רופ. הדס בן ארויה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית הדס בן ארויה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הדס בן ארויה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי הדס בן ארויה, באתר ספר הקולנוע הישראלי נטע אלכסנדר, הדס בן ארויה הופכת את זירת הדייטים התל-אביבית לסרט אירוני ומצחיק, באתר הארץ, 21 ביולי 2016 אבנר שביט‏, דור הפוסטינור: ריאיון עם הדס בן ארויה, יוצרת "אנשים שהם לא אני", באתר וואלה, 30 בדצמבר 2016 תומר קמרלינג, ‏"זוגיות מחויבת צריכה להתגנב אליי, כמו שמחביאים לחתול תרופה בנקניקייה", באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2019 נירית אנדרמן, הדס בן ארויה: "הטכנולוגיה, המדיה החברתית והפורנו עשו את שלהם. אנחנו בנויים אחרת", באתר הארץ, 15 בדצמבר 2021 גיל משעלי, ‏אדם גבאי ויפתח קליין מצטרפים לסדרה "קורדרוי", באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2022
Here Come the Aliens

Here Come the Aliens (בעברית: הנה באים החייזרים) הוא אלבום האולפן הארבעה עשר של הזמרת-יוצרת הבריטית קים ויילד. האלבום יצא לאור ב-18 במרץ 2018, על ידי חברת התקליטים ווילד-פלאוור רקורדס. כמו כן, מתוך האלבום יצאו הסינגלים; "Pop Don't Stop", "Kandy Krush", "Birthday" ו-"Amoureux des Reves". האלבום הגיע למקום ה-21 במצעד האלבומים הבריטי. האלבום הופק על ידי ריקי ויילד, אשר לקח חלק בכתיבת והפקת שירי האלבום עצמו. קים ויילד הוציאה את אלבום האולפן הארבעה עשר שלה ב-16 במרץ 2018, ארבע שנים לאחר צאת אלבומה הקודם. לטענת ויילד, נושא האלבום נוצר על ידה, כשראתה עב"ם בחצר האחורית שלה בהרטפורדשייר, בשנת 2009. אלבום זה היה לאלבום הראשון שלה אשר הצליח להיכנס אל מאה המקומות הראשונים במצעד האלבומים הבריטי. בנוסף לכך, זכה האלבום להצלחה נאה באירופה, כאשר הגיע אל המקום ה-10 בשווייץ, ה-11 בגרמניה, ה-34 באוסטריה, ה-48 בבלגיה, ה-68 בצרפת וה-74 בהולנד. כדי לקדם את האלבום, הופיעה ויילד בבריטניה באפריל 2018 ובהמשך בשאר אירופה. האלבום זכה לביקורות מעורבות הנוטות לחיוביות, תוך שמבקרי המוזיקה טענו שהאלבום עוצמתי מאוד, וברגעים מסוימים עוצמתי מדי. פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. מידע על האלבום Here Come the Aliens באתר MusicBrainz מידע על האלבום Here Come the Aliens באתר AllMusic האלבום Here Come the Aliens באתר Discogs האלבום Here Come the Aliens באתר יוטיוב Kim Wilde - Here Come The Aliens, Discogs (באנגלית) Kim Wilde - Here Come The Aliens, Discogs (באנגלית) KIM WILDE | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com Aitkenhead, Decca (2018-04-04). "Kim Wilde: 'Maybe aliens are using me to put out a record with them on it'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-09-26. KIM WILDE | full Official Chart History | Official Charts Company, www.officialcharts.com australian-charts.com - Kim Wilde - Here Come The Aliens, australian-charts.com Kim Wilde - Here Come The Aliens | Albums, musicOMH, ‏2018-03-16 (באנגלית) Here Come the Aliens, נבדק ב-2019-09-26
פסטיבל סופוט

פסטיבל סופוט (בפולנית: Sopot Festival) הוא פסטיבל מוזיקה בינלאומי הנערך בסופוט, שבפולין. פסטיבל סופוט נערך לראשונה ב-1961, שלושת הפסטיבלים הראשונים נערכו במספנה של גדנסק ולאחר מכן הועבר הפסטיבל ל-"Opera Leśna", אמפיתיאטרון בסופוט. בין 1977–1980 הוחלף הפסטיבל בתחרות ה-"Intervision Song Contest", הגרסה של האירוויזיון של המדינות הסובייטיות. בין 1994–2004 הפסטיבל שודר ואורגן על ידי הטלוויזיה הפולנית, לאחר מכן החל להיות משודר בתחנת הטלוויזיה המסחרית "TVN", זאת בעקבות ירידה בפופולריות של הפסטיבל שהחלה בשנות השמונים. ב-2010 ו-2011 לא נערך הפסטיבל עקב שיפוצים שהתקיימו באמפיתיאטרון בעיר. מלבד מדינות אירופה השתתפו בפסטיבל נציגים ממדינות נוספות, כמו ארצות הברית, לבנון, תוניס, קובה, קנדה ומונגוליה. ישראל השתתפה בו בין השנים 1962 (שנה מאז היווסדו) - 1965 ובין 1989–1991. הוא מהווה כאחד מפסטיבלי המוזיקה הגדולים באירופה. הרייס אריק סעדה אסתר רייכשטט (1962) - מקום שני אילנה רובינא (1963) - מקום שני יפה ירקוני (1964) - מקום שמונה עשרה לוסי ארנון (1965) - מקום תשיעי דורון מזר (1989) - מקום חמישי דפנה דקל (1990) - מקום רביעי שלומית אהרון (1991) - מקום רביעי מדיה וקבצים בנושא פסטיבל סופוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל סופוט
כחל צהוב-מקור

כחל צהוב-מקור או כחל רחב-מקור (שם מדעי: Eurystomus glaucurus) הוא מין של עוף ממשפחת הכחליים החי בטבע באפריקה שמדרום לסהרה ובאי מדגסקר למעט בשטחי אקלים צחיח. אורכו של הכחל 29-30 ס"מ והוא בעל מקור גדול בצבע צהוב עם קצה מעוקל, ראש גדול וזנב ארוך. נוצות הגוף חומות עם פנים, גרון וחזה ורודים עזים, שולי הכנפיים כחולים והזנב תכול. מתחת המקור צומח מעטה נוצות המזכיר מעט זקן ועל הראש ישנם נוצות פרועות. העיניים גדולות ושחורות וסביבם עובר פס כהה עד המקור. הכחל משמיע צרצורים עזים. הכחל שוכן באזורי חורשה וסוואנה טרופיים ולעיתים גם בג'ונגל אך לא בשטחים צחיחים מאוד. הוא מצוי בין ענפים נמוכים או עמודים ועליהם מתצפת בדומה לחנקן על טרף אפשרי. הטרף העיקרי שלהם הוא חרקים שונים כולל נחילי נמלים וטרמיטים. במקרים בהם יש הרבה מזון יימצאו יחד מעל 100 כחלים. נקבת הכחל מקננת בנקרות טבעיות בעצים, בהם היא מטילה 2-3 ביצים. מין זה נצפה לראשונה בישראל בספטמבר 2019 בחוף אשקלון. ככל הנראה מדובר בפרט תועה מאחר שזו לא התפוצה הרגילה של המין. Eurystomus glaucurus aethiopicus Eurystomus glaucurus afer Eurystomus glaucurus suahelicus Eurystomus glaucurus glaucurus מדיה וקבצים בנושא כחל צהוב-מקור בוויקישיתוף כחל צהוב-מקור, באתר ITIS (באנגלית) כחל צהוב-מקור, באתר NCBI (באנגלית) כחל צהוב-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כחל צהוב-מקור, באתר GBIF (באנגלית) כחל צהוב-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN לפי אתר הצפרות הישראלי לראשונה בישראל: כחל מאפריקה הגיע לביקור באתר ynet
כחל עב-מקור

כחל עב-מקור (שם מדעי: Eurystomus) הוא סוג עופות ממשפחת הכחליים בעלי 4 מינים. עופות אלה חיים בטבע באפריקה שמדרום לסהרה, באי מדגסקר וביפן, דרום-מזרח אסיה, איי אינדונזיה ואוסטרליה. המין כחל צהוב-מקור נודד ברחבי אפריקה ובשנת 2019 נמצא לראשונה בישראל. כחלים אלה דומים לבני הסוג כחל אך בעלי מקור רחב ובעלי ציצות דמויות "זקן" מתחת המקור. הכנפיים שלהם מעט ארוכות יותר אך הרגליים קצרות יותר והם מצויים רוב הזמן בין הענפים והצמחייה. בדומה לחנקניים הם מתצפתים מענף או עמוד על סביבתם ומחפשים טרף קטן כמו חרקים, עכבישים או חולייתנים קטנים ואז צוללים אליו. הם לא נוהגים לתפוס טרף מעופף. תפוצתם היא בשטחים בהם צמחייה רבה כמו בסוואנה או חורשה ולעיתים גם ביערות פתוחים. הם יימנעו ממדבריות. כחל כחול-גרון (Eurystomus gularis) כחל רחב-מקור (Eurystomus glaucurus) Eurystomus orientalis Eurystomus azureus מדיה וקבצים בנושא כחל עב-מקור בוויקישיתוף כחל עב-מקור, באתר ITIS (באנגלית) כחל עב-מקור, באתר NCBI (באנגלית) כחל עב-מקור, באתר GBIF (באנגלית)
מייקל סקריץ'

מייקל אנדרו סקריץ' (באנגלית: Michael Andrew Screech;‏ 2 במאי 1926 – 1 ביוני 2018) היה איש דת ופרופסור לספרות צרפתית, שעסק בעיקר ברנסאנס, במישל דה מונטן ובפרנסואה רבלה. סקריץ' שירת בצבא הבריטי בשנים 1944 עד 1947. לאחר מכן למד, עד שנת 1951 ביוניברסיטי קולג' לונדון. כשסיים את לימודיו שימש מרצה ולאחר מכן מרצה בכיר באוניברסיטת ברמינגהאם (אנ'). ב-1966 מונה ל"קורא" (Reader; הדרגה מקבילה לפרופסור חבר בישראל) ביוניברסיטי קולג' לונדון, ובשנים 1971–1984 היה פרופסור לשפה וספרות צרפתית באוניברסיטה זו. משנת 2003 עד 2018 היה עמית אמריטוס במכללת אול סואלס (אנ') של אוניברסיטת אוקספורד. בשנת 1992 נבחר לאביר בלגיון הכבוד הצרפתי. The Rabelaisian Marriage (Edward Arnold, 1958) L'Evangélisme de Rabelais (Droz, 1959) Marot Evangélique (Droz, 1967) Erasmus: Ecstasy and the Praise of Folly (Duckworth, 1980) Montaigne and Melancholy (Duckworth, 1983) A New Rabelais Bibliography: Editions of Rabelais Before 1626 (Droz, 1987) Some Renaissance Studies (Droz, 1992) Clément Marot, a Renaissance poet discovers the Gospel (E. J. Brill, 1993) Laughter at the Foot of the Cross (Allen Lane/Penguin, 1997) Joachim DuBellay, Les Regrets et autres Oeuvres Poétiques: suivis des Antiquitez de Rome ; plus Un songe, ou Vision sur le mesme subject (Droz, 1966). Joint editor: J. Joliffe. François Rabelais, Pantagrueline Prognostication pour l'an 1533. Avec les Almanachs pour les ans 1533, 1535 et 1541. La grande et vraye Pronostication nouvelle de 1544 (Droz, 1975) "מסות" מאת מישל דה מונטן (1991) "גרגנטואה ופנטגרואל" מאת פרנסואה רבלה (2006) The Rev Professor Michael Screech obituary, The Times, 19 July 2018. The Rt Revd Lord Harries, Obituary: The Revd Professor Michael Screech, churchtimes.co.uk. Retrieved 1 September 2019. למשמעות התארים הללו בממלכה המאוחדת, ראו en:Academic ranks in the United Kingdom Revd Dr Michael Screech, ox.ac.uk. Retrieved 1 September 2019.
תערך לפני שלחן

תַּעֲרֹֹךְ לְפָנַי שֻׁלְחָן הוא ספר מחקר מקיף על חייו ופועלו של הרב יחיאל מיכל עפשטיין שחיבורו המרכזי היה ערוך השולחן, ומכאן שם הספר. הספר נכתב בידי הרב איתם הנקין שנרצח בפיגוע לפני שהספיק להכין את הספר לדפוס. בשנת 2018, שלוש שנים לאחר הרצח, יצא הספר לאור בידי אליעזר יהודה בראדט בהוצאת מגיד והוקדש לזכר הרב איתם ורעייתו נעמה. פרופסור שמחה פישביין חיבר 'אחרית דבר' לספר. הספר מורכב משני חלקים; החלק הראשון עוסק בקורות חייו של הרב עפשטיין על רקע סביבתו, תקופתו ומשפחתו המורחבת. החלק השני עוסק בחיבוריו של הרב עפשטיין. המבוא לחיבור מורכב ממספר פרקים על "מעמד הרבנות ברוסיה בסוף המאה ה-19" וצורף לספר נספח על קורותיו של המחבר, הרב איתם הנקין. פרקי המבוא בוחנים את ההוויה היהודית במזרח אירופה בסוף המאה ה-19; המאפיינים הייחודיים של עיירה לעומת עיר, עולם הישיבות ועולם הרבנות והשינויים שהתרחשו בהם. הפרקים הראשונים בספר כתובים בעקבות מסלול חייו של הרב עפשטיין; תקופת בוברויסק (1829–1864), תקופת נובוזיבקוב (1829–1874) ותקופת נובהרדוק (1874–1908). הפרקים הנוספים בחלק הראשון של הספר בוחנים את עמדותיו של הרב עפשטיין בנושא הציונות ותנועת המוסר והפרק האחרון בחלק זה עוסק במשפחתו המורחבת. החלק השני בוחן באופן מקיף את החיבור "ערוך השולחן" דרך מטרתו, חיבורו, הוצאתו לאור, התמודדות עם הצנזורה, הוצאותיו השונות, מעמדו בעולם היהודי והשוואתו לחיבורים מקבילים (דוגמת "משנה ברורה"). פרקים נוספים בוחנים את חיבוריו הנוספים של הרב עפשטיין; "אור לישרים", "פירוש ליל שימורים", "מיכל המים", "קול בן לוי" וערוך השולחן העתיד. פרק נפרד הוקדש לתשובותיו ומכתביו של הרב עפשטיין שנשלחו לאורך השנים. אלון שלו כתב בביקורת על הספר: ”הנקין עושה שימוש מעורר השראה בספרות המקור הרלוונטית, הוא דולה באופן ממצה מידע היסטורי מכתבים רבניים, לא רק מתוך עיון בתוכנם אלא גם במאפייניהם הטכניים... חידוש מתודי מרשים הוא תשומת ליבו לעיתונים יהודיים בני התקופה; לא למאמרים הנכתבים בהם, אלא דווקא למודעות המופיעות בסופם, הנשמטות מעיני רוב החוקרים... בשל העושר והריבוי של המקורות שהמחבר נעזר בהם רוב טענותיו נשענות על בסיס מידע מוצק ורק לעיתים רחוקות הוא נזקק להשערות, במקרים אלה הוא מתגלה כבעל שכל ישר וסברה פשוטה והצעותיו צנועות ומסתברות לאור המידע האמין הקיים”. הספר באתר הוצאת מגיד על הספר: אלון שלו, ‏סקירת הספר, השילוח, גיליון 14, אפריל 2019 בני טוקר, הרבנית הנקין: מעשה הקונדס של איתם הציל את הספר, באתר ערוץ 7, 07 בפברואר 2019 גדי איידלהייט, "תערוך לפני שולחן" באתר "ספרים מומלצים - המלצות ספרים, סקירות וביקורות", 24 בינואר 2019. "הרב איתם הנקין הי"ד – מאמרים ופרסומים" אלון שלו, ‏סקירת הספר, השילוח, גיליון 14, אפריל 2019
חדר טראומה

חדר טראומה (נקרא לעיתים חדר הלם, חדר החייאה או חדר טיפול נמרץ), הוא האזור הראשי בחדר מיון בבית חולים. בחדר זה מטופלים חולים ופצועים שמצבם מוגדר קריטי ונשקפת סכנה לחייהם או לאיבר מגופם. החדר מצויד במכשירי ניטור, הנשמה והחייאה, ובתרופות למצבי חירום. כמו כן ניתן למצוא בו מכשיר אק"ג ולעיתים אף מכשיר רנטגן לצילומי חזה ואגן ומכשיר אולטרה סאונד. בשגרה חדר הטראומה אינו מאוכלס במטופלים, והוא מופעל רק במקרה הצורך, פציעות חמורות, אירועים לבביים קשים ומצבים מסכני חיים אחרים. הצוות המטפל מורכב ממומחי בית החולים והוא זמין בכל שעות היממה. את הטיפול מבצע צוות הטראומה, הכולל צוות משולב של רופאי בית החולים ממגוון תחומי הרפואה הכירורגית (לעיתים בעלי התמחות ייעודית בטראומטולוגיה) ורופאים מרדימים. לאחר הטיפול הראשוני בחדר הטראומה, הנפגעים מאושפזים באחת ממחלקות האשפוז בחטיבה הכירורגית או במחלקה לטיפול נמרץ כללי. במקרה של ילדים פצועים, הם מטופלים במערכת מקבילה (אם קיימת כזו בבית החולים) הכוללת רופאים מומחים בכירורגיית ילדים ורופאי טיפול נמרץ ילדים, כשבהמשך הם מאושפזים במחלקת טיפול נמרץ ילדים או במחלקה אחרת בחטיבת הילדים. חולים מגיעים לחדר המיון על ידי אמבולנס, צוות האמבולנס מודיע לחדר המיון מראש על הגעתו ומתאר את מצב החולה, אנשי יחידת הטראומה מוזעקים לחדר הטראומה בהתאם לאופי הפציעה, וכשהפצוע מגיע לבית החולים צוות חדר הטראומה כבר ממתין לבואם. לעיתים, החולים מגיעים לחדר מיון/טראומה ממחלקה אחרת בבית החולים, למשל ממחלקת אשפוז. טראומטולוגיה יחידת טראומה בבית חולים
מצוק רד רוק

מצוק רד רוק (באנגלית: Red Rock Ridge; מילולית: מצוק הסלע האדום) הוא מצוק בולט, שצבעו אדמדם, המתנשא לגובה של 690 מטרים מעל פני הים, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. המצוק ממוקם בין פיורד נני, לבין מפרץ ריימיל. המצוק מופה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל. האזור מופה שנית בשנת 1948, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר זיהו את המצוק - והגיעו למסקנה שמדובר במצוק שהתגלה בשנת 1909 על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו. ריימיל קרא למצוק "מצוק הסלע האדום" בשל צבעו. שארקו קרא למצוק "איל פאווי" ("Île Pavie") או "כף פאווי" ("Cap Pavie"), אולם השם רד רוק דבר במצוק, ושמו לא השתנה; ולרכס אחר ניתן השם רכס פאווי. מצוק רד רוק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מצוק רד רוק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מצוק רד רוק מידע גאוגרפי והיסטורי
גונדאלה

גונדאלה הוא דמות של גיבור-על אינדונזי מרצועת הקומיקס באותו שם שיצאה על ידי חברת הקומיקס האינדונזית BumiLangit. שמו האמיתי הוא סנקאקה, סטודנט רגיל שהופך לגיבור-על אחרי תאונה מוזרה עם ברק. השפעותיהם של גיבורי-על אמריקאים נראים בבירור בעיצוב ובמאפיינים, אף על פי שהסיפור מבוסס על התרבות האינדונזית. העלילה מתרחשת בדרך כלל בעיר האינדונזית יוגיאקרטה, אך הסרט משנת 2019 מתרחש בג'קרטה. גונדאלה נולד בשם סנקאקה לאב קשה יום. בבגרותו הוא עובר ללמוד באוניברסיטה בדיונית בעיר יוגיאקרטה, שם הוא עובד גם כמאבטח כדי להמשיך לממן את לימודיו. בעת שהיה בשמירה, סופת ברקים מתחוללת וברק פוגע בו. הוא מתחשמל כהוגן, אך אחרי שניצל הוא מגלה כי ניחנים לו כוחות על. כוחות העל שקיבל קשורים בין היתר לברק שפגע בו. הם כוללים כוחות ברקים, המאפשרים לו לירות ברקים ובחלק מהגרסאות גם לעוף, כוח פיזי רב עוצמה, מהירות, חוסן מפני פגיעה, סיבולת ואתלטיות על-אנושיות. מלבד כוחות על לומד גונדאלה קרב מגע ואמנויות לחימה רבות ביניהן טאקוונדו, ג'ודו, קראטה, קרבות רחוב ועוד. אחד היתרונות בכוח המהירות שלו הוא היכולת שלו להתגנב ולברוח במהירות ובדממה, מה שמאפשר לו לחדור למקומות אסורים בקלות יתרה. מלבד כוחות פיזיים גונדאלה ניחן ביכולות מנטליות מרשימות, כגון כוח רצון, נחישות ואומץ בלתי נלאה, ורמה גבוהה של שליטה עצמית המאפשרת לו לבחון את הדברים באובייקטביות. סקאקה הוא תושב אינדונזיה מוסלמי, כמו רוב תושבי אינדונזיה. אמו ככל הנראה נהרגה בעת שהיה ילד. הדמות בבירור מושפעת מתרבות הקומיקס המערבית. כוחות העל שלו והדרך שבה קיבל אותם מתאימות עד מאוד לחברות הקומיקס מארוול קומיקס ו- DC קומיקס האמריקאיות. פגיעת הברק בגונדאלה קיבלה השפעה מהדרך בה הפלאש קיבל את כוחות העל שלו (נפגע מברק בסופה שנוצרה מבעיה במאיץ חלקיקים). גם עיצוב חליפתו בעת שהוא יוצא למשימות מושפעת עד מאוד מגיבורי על של ימינו: הוא לובש חליפה המכסה את כל גופו, העשויה מעור וצבעה שחור ואדום (בדומה לגיבורי על מערביים כגון ספיידרמן, דדפול ועוד). המסכה אותה הוא עוטה מעוצבת באופן דומה מאוד לגיבורי העל של מארוול קומיקס, בעלי מסכה דקה על כל הפרצוף. בשנת 2019 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "גונדאלה", המבוסס על חוברות הקומיקס. הסרט היה הצלחה יחסית והוא הראשון מתוך סדרת סרטים שעתידים לצאת בידיי "אולפני BumiLangit". דמותו של גונדאלה, המגולמת על ידי אמבימנה אריאסאטיה, תהיה אחת הדמויות הראשיות ביקום הקולנועי שמבקשים האולפנים להוציא, יחד עם דמויות נוספות מחוברות הקומיקס של החברה, ביניהם 'סרי אסיה' ו'מנדלה'. [1]