laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוניברסיטת בוסטון

אוניברסיטת בוסטון (באנגלית: Boston University; בראשי תיבות: BU) היא אוניברסיטה פרטית השוכנת בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. אוניברסיטת בוסטון נוסדה ב־1839 כבית ספר ללימודי תאולוגיה על ידי שליחי הכנסייה מזרם המתודיזם, והוכרה כאוניברסיטה על ידי רשויות מסצ'וסטס בשנת 1869. עם 19 בתי ספר וקולג'ים עם מעל 300 תוכניות לימוד, 4,309 חברי סגל ו־37,557 סטודנטים (נכון ל־2023), אוניברסיטת בוסטון היא האוניברסיטה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית והמעסיק הרביעי בגודלו בעיר. האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA) ובאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות (AAU). חלק מבנייני האוניברסיטה ממוקמים בפנוויי-קנמור בתי הספר והקולג'ים באוניברסיטת בוסטון: בית הספר לתאולוגיה (אנ') (1839) בית הספר לרפואה (אנ') (1848) בית הספר למשפטים (אנ') (1872) הקולג' לאמנויות ומדעים (אנ') (1873) בית הספר למוסמכים באמנויות ומדעים באוניברסיטת בוסטון (1874) הקולג' למדעי הבריאות והשיקום (אנ') (1881) בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש אלן קווסטרום (אנ') (1913) הקולג' לחינוך ופיתוח אנושי (אנ') ע"ש וילוק (1918) בית הספר לעבודה סוציאלית (אנ') (1940) הקולג' לתקשורת (אנ') (1947) הקולג' להנדסה (אנ') (1950) הקולג' ללימודים כלליים (אנ') (1952) הקולג' לאמנויות (אנ') (1954) בית הספר לרפואת שיניים (אנ') ע"ש הנרי גולדמן (1963) מטרופוליטן קולג' (אנ') (1965) בית הספר לבריאות הציבור (אנ') (1976) בית הספר למינהל אירוח (1981) קולג' הצטיינות באוניברסיטת בוסטון ע"ש ארווינד וצ'אנדן ננדלאל קילאצ'נד (2010) בית הספר ללימודים גלובליים (אנ') ע"ש פרדריק פארדי (2014) דירוג שאנגחאי: מקום 101–150 (2024) דירוג Times Higher Education: מקום 78 (2024) דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 93= (2024) דירוג U.S. News & World Report: מקום 73 (2024) מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת בוסטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת בוסטון (באנגלית) אוניברסיטת בוסטון, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת בוסטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת בוסטון, ברשת החברתית LinkedIn אוניברסיטת בוסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוניברסיטת בוסטון, דף שער בספרייה הלאומית Boston University - About Thomas F. Welch, Gregory W. Perkins. The Largest Employers in the City of Boston. Policy Development and Research Department, BRA/EDIC, June 1997. . Academics, אתר אוניברסיטת בוסטון
אנתוני סנטאסירה

אנתוני סנטאסירה (באנגלית: Anthony Edward Santasiere;‏ 9 בדצמבר 1904, ניו-יורק – 13 בינואר 1977, הוליווד) היה שחמטאי אמריקאי. בשנת 1923 חלק סנטאסירה מקום 13-14 בתחרות אגם הופטקונג (ניצחו: אברהם קופצ'יק ופרנק מרשל). בשנת 1924 הגיע למקום השלישי בתחרות ניו יורק אחרי פרנק מרשל וקרלוס טורה רפטו . בשנת 1927 חלק מקום שלישי-רביעי בתחרות ניו יורק (ניצח: אלברט פינקוס). בשנת 1928 ניצח סנטאסירה בתחרות בופלו, ובשנת 1929 הגיע למקום השלישי אחרי הרמן שטיינר ויעקב ברנשטיין. בשנת 1930 חלק מקום ראשון בתחרות אוטיקה עם נורמן לסינג. בשנת 1931 הגיע למקום השביעי בתחרות ניו יורק (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) וחלק מקום שלישי-רביעי בתחרות רומא (אליפות מדינת ניו-יורק- ניצח: פרד ריינפלד). בשנת 1934 חלק מקום 9-10 בתחרות סירקוז (ניצח: שמואל רשבסקי). בשנת 1935 הגיע למקום השביעי בתחרות מילווקי (ניצח: ראובן פיין). בשנת 1938 חלק מקום 10-11 באליפות השנייה של מדינת ניו-יורק (ניצח: שמואל רשבסקי). באותה שנה הגיע למקום החמישי בתחרות בוסטון (ניצחו: ישראל הורוביץ ויצחק קשדן). בשנת 1944 סנטאסירה הגיע למקום השני, אחרי שמואל רשבסקי באליפות הפתוחה ה-45 של ארצות הברית שהתקיימה בבוסטון, וניצח בתחרות הפתוחה ה-46 שהתקיימה בשנת 1945. בדו-קרב ההיסטורי של שנת 1945 בין נבחרות ארצות הברית וברית המועצות, דו-קרב שהתקיים באמצעות הרדיו שיחק סנטאסירה נגד דוד ברונשטיין והפסיד בשני משחקיו. בשנת 1949 הגיע למקום השני, אחרי סנדרין באליפות הפתוחה של ארצות הברית. סנטאסירה ניצח בתחרות באיטליה בשנת 1953, וניצח את בובי פישר הצעיר בשנת 1957 בתחרות פתוחה. באותה שנה בובי פישר כבר היה אלוף הנוער של ארצות הברית וכן ניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית לבוגרים. תחרות ניו יורק 1931 סנטאסירה היה מורה למתמטיקה בתיכון. תחביביו כללו כתיבה יצירתית וציור תמונות שמן. בנוסף כתב בצורה נרחבת על נושאי שחמט בביטאון American Chess Bulletin. The Futuristic Chess opening: Santasiere's Folly (Paperback) by Anthony E Santasiere King’s Gambit - Analysis and Games, Anthony Santasiere אנתוני סנטאסירה, באתר צ'סגיימס (באנגלית) תחבולות ממשחקיו של סנטאסירה , wtharvey.com Dario Mione, מוקדש לסנטאסירה בעקבות ניתוח פתיחה שביצע, midaschess.blogspot.com תמונה של סנטאסירה, rci.rutgers.edu
גבעת וימינאלה

גבעת וימינאלה (באיטלקית: Viminale; בלטינית: וימינאליס Collis Viminalis) היא הקטנה מבין שבע גבעות רומא. צורתה כצורת אצבע המשתפלת לכיוון דרום מהרמה הנמצאת צפונית לרומא. הגבעה נמצאת בין גבעת הקווירינאלה בצפון-מערב לגבעת אסקווילינו בדרום-מזרח. אורכה של הגבעה מצפון לדרום כ-700 מטרים, שטחה כ-240,000 מ"ר, וגובהה מעל פני הים נע בין 50 ל-57 מטרים. בעת העתיקה היא הייתה גבוהה יותר. מקור שמה של הגבעה בערבות (בלטינית "וימינה") שצמחו שם. הגבעה הפכה חלק מהעיר רומא בעת בניית חומת סרוויוס, והייתה המחוז השישי של רומא בתקופת אוגוסטוס. גבעה זו הייתה לאורך השנים הפחות חשובה מבין שבע הגבעות, ולא נבנו עליה אתרים בעלי חשיבות. כיום מצויות על הגבעה תחנת רומא טרמיני ובית האופרה של רומא. מדיה וקבצים בנושא גבעת וימינאלה בוויקישיתוף סמיואל בל פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה
משלים

האם התכוונתם ל... משל – סיפור עם בעל מוסר השכל משלי איזופוס – ספר משלים מאת אזופוס משלים (מתמטיקה) – במתמטיקה: פעולה על קבוצה מאורע משלים – בהסתברות: המשלים של מאורע A הוא המאורע לא-A מערכת המשלים – באימונולוגיה (תורת החיסון) משלים (תחביר) – חלק המשפט המוסיף מידע לנושא או לנשוא הפועלי מוצר משלים – מוצר הנרכש לרוב יחד עם מוצר אחר משלים ל-1 – שיטה לייצוג מספרים בעלי סימן בבסיס בינארי משלים ל-2 – שיטה נוספת לייצוג מספרים בעלי סימן בבסיס בינארי. שיטה זו מקובלת כיום בתחום המחשבים לייצוג בינארי של מספרים בעלי סימן.
שען

שען הוא אומן מומחה לתיקון ובניית שעונים מכניים. כיום, כאשר רוב השעונים מיוצרים ביצור תעשייתי מדובר במקצוע הולך ונעלם, במיוחד בתחום הייצור. השעון המכני מורכב מעשרות גלגלי שיניים וקפיצים זעירים. על מנת שהשעון יתפקד בדיוק לאורך זמן על הגלגלים לנוע בתיאום מושלם. לפיכך, כדי לטפל בגלגלי השיניים, עונד השען על עינו זכוכית מגדלת ייחודית, ומטפל בגלגלי השיניים באמצעות מלקטת (פינצטה) ומברגים זעירים ייחודיים. עבודתו דורשת ריכוז, סדר והקפדה רבה על הפרטים. השענות נחשבה מתקופת הרנסאנס (המאה ה-15) ועד ראשית המאה ה-20 למקצוע מתוחכם, הדורש תשומת לב רבה לפרטים, יצירתיות ויכולת טכנית ברמה הגבוהה ביותר. ניתן להשוות את תדמית המקצוע דאז לתכנות מחשבים במחצית השנייה של המאה ה-20. שענים ידועים נדדו בין ערי העולם, בנו שעונים על מגדלים מרכזיים וזכו לכבוד ולתהילה. למשל השען שבנה את השעון האסטרונומי בפראג, הצרפתי אברהם לואי ברגה, האחים רושט השווייצרים או ר' משה שפירא, שהתקין את השעונים בבית הכנסת זהרי חמה בירושלים. שענים אלה התחרו זה בזה ביצירתיות ובתחכום על ידי הוספת בובות מכניות או הוספת חוגות מדידה (למשל - תצוגה אסטרונומית של מצב כוכבים שונים וכדומה). בתי-מלוכה הזמינו שעונים מיוחדים משובצי יהלומים או בנויים באופן מיוחד, במאה ה-19 נפוצה אופנה החושפת את מנגנון השעון ומפארת את עבודתו של השען. מאידך טרחו שענים על המצאת שעונים קלים ונוחים לאדם הפשוט. כך הומצאו שעון הכיס ושעון היד. נוסף על השימוש בשעונים למדידת הזמן, נעשה שימוש בכרונומטר (שעון בעל דיוק רב) לצורכי ניווט ימי, לאחר שכרונומטר מדויק מספיק פותח על ידי בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון. לאחר שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר ייצור שעונים עבר לייצור תעשייתי ובמיוחד לאחר שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר עלות הייצור של שעונים הוזלה מאוד ונכנסו שעונים דיגיטליים זולים יחסית, הפכו ייצור שעונים מכניים באופן ידני ותיקון שעונים לבלתי כדאיים כלכלית. כתוצאה מכך שענים רבים הפסיקו לייצר שעונים מחוסר ביקוש ומגמות ללימוד שענות נסגרו. פעילות תיקון שעונים נעשית בימינו במעבדות משוכללות של מותגי השעונים המובילים. מעבדות אלה מצוידות בציוד ייעודי לשעוני המותג. אנלוגיית השען במאות ה-18 וה-19 היה נפוץ הדימוי של העולם ושל גוף האדם לשעון ושל אלוהים לשען. כיוון שהשעון היה המערכת המורכבת והמתוחכמת ביותר שבנמצא, עצם קיומן של מערכות כה מורכבות מעיד על קיום האל. (ר' Watchmaker analogy). השען העיוור ספר של פילוסוף תורת האבולוציה, ריצ'רד דוקינס הממשיך את דימוי השען וטוען שאכן גוף האדם והעולם הם שעונים מורכבים מאין כמותם אך הם נוצרו כביכול על ידי "שען עיוור" - יד המקרה והברירה הטבעית. שעון ההיסטוריה של השעונים תמונות שעונים ייחודיים מהמוזיאון לאמנות האסלאם מישל דור, הזמן עובד לרעתם: שעני הרחוב נעלמים מהנוף, באתר ynet, 22 ביוני 2007 כתבה מאתר ynet מה עושה השען הרשמי של ארמון ורסאי?(הקישור אינו פעיל) כתבה שהתפרסמה בעיתון הארץ יונתן בלום, ‏"כששעון חוזר לתקתק, אני מרגיש כמו כירורג שנותן לחולה את החיים בחזרה", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 במרץ 2023
טלה (קבוצת כוכבים)

טלה הוא המזל הראשון בגלגל המזלות, סמלו הוא ♈︎ והוא אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר. הוא נקבע להיות הראשון מכיוון שבעבר, השמש נמצאה בו בנקודת השוויון האביבית, כך שהכוכב הבהיר שבו זרח מעט לפני זריחת השמש. כיום, עקב נקיפת ציר כדור הארץ ונדידתן של נקודות השוויון, השמש נמצאת ביום השוויון האביבי במזל דגים, ובמזל טלה היא נמצאת מסוף אפריל ועד לאמצע מאי. α בטלה (המל) הוא ענק צהוב במרחק של כ-60 שנות אור ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.0. בעבר זה היה הכוכב הבהיר הסמוך ביותר לשמש בנקודת השוויון האביבית. פירוש שמו, ראס אל המל, בערבית הוא "ראש הכבש". β בטלה (שרטן) הוא כוכב לבן במרחק של כ-60 שנות אור עם בהירות מדרגה 2.6. לכוכב יש בן זוג קטן יותר שלא ניתן לצפייה ישירה וקיומו התגלה על ידי ניתוח ספקטרוסקופי. γ בטלה ("משרתים") הוא כוכב כפול במרחק של 204 שנות אור, המורכב משני כוכבים לבנים המקיפים זה את זה במחזוריות של למעלה מ-5,000 שנים וניתנים להפרדה בטלסקופ קטן. בהירותם המשותפת היא מדרגה 4, והם מהווים דוגמה יפה לכפול מסוג המכונה "עיני נחש" (snake eyes). את השניים מקיף כוכב שלישי קטן ועמום יותר עם דרגת בהירות 9. λ בטלה הוא כוכב כפול נוסף במרחק של 133 שנות אור המורכב מכוכב הסדרה הראשית לבן-צהבהב עם בהירות מדרגה 5 ובן זוג עמום עם דרגת בהירות 7, שניתן לצפייה במשקפת. במיתולוגיה היוונית סימלה הקבוצה את הטלה שמצמרו הוכנה גיזת הזהב אותה יצאו להשיב הארגונאוטים. תצוגה גרפית יותר של הקבוצה הוצעה על ידי האנס אוגוסטוס ריי. מזל טלה מדיה וקבצים בנושא טלה בוויקישיתוף טלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גבעת אוונטינו

המונח "אוונטינו/אוונטינוס" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו אוונטינו (פירושונים). גבעת אוונטינוס/אוונטינו (לטינית: Aventinus, איטלקית: Aventino) היא אחת משבע גבעות רומא. מקור שמה של הגבעה אינו ברור. יש הסוברים שהגבעה נקראת על שמו של אוונטינוס (איט') המלך, שנקבר, על פי האמונה הרומית, על הגבעה. הסבר חלופי קושר את המקום באוונטינוס (יוו'), בן הרקולס וריאה במיתולוגיה היוונית. סרוויוס, בספרו על האנאידה, טוען כי מקור השם בציפורים (בלטינית: aves) המקננות בה. לפי המסורת הרומאית קללה רבצה על גבעת האוונטין: משם ניסה רמוס לנבא את העתיד על ידי התבוננות במעוף הציפורים, כשל, ובסופו של דבר, כתוצאה מהתחרות עם אחיו רומולוס, נרצח על ידיו. מסיבה זאת שום שליט רומאי לא הכניס את הגבעה לשטח הפומריום (שטחה המקודש של העיר). גבעת האוונטין הפכה חלק מהעיר רומא רק בתקופת אנקוס מארקיוס מלך רומא הרביעי (בין השנים 640 - 616 לפנה"ס), על מנת לחזק את ביצורי העיר באמצעות הכנסת הגבעה הגבוהה לתוכה. בעת העתיקה האמינו שהגבעה הוכללה לתוך שטח העיר עם בניית חומת סרוויוס בתקופת שלטונו של סרוויוס טוליוס, אולם ככל הנראה החומה נבנתה רק לאחר שנת 387 לפנה"ס, ועד אז הייתה הגבעה פרוור של רומא. במהלך המאה החמישית לפנה"ס גדלה העיר רומא אף מעבר לגבעת האוונטין והתפשטה לעבר שדה מרס. בתקופה הרומית הייתה הגבעה בעלת אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, והתנקזו אליה מהגרים שהגיעו אל העיר רומא. המילה אוונטינים משמשת עד היום לתיאור מעמד נמוך או עממי או תיאור משהו כגס וולגרי. בתקופה המודרנית הגבעה היא אחת משכונותיה של העיר רומא, ומתגוררת בה אוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי גבוה. מדיה וקבצים בנושא גבעת אוונטינו בוויקישיתוף
דניאל השטר

דניאל השטר (נולד ב-30 ביולי 1938) הוא מעצב אופנה יהודי-צרפתי ועסקן כדורגל. היה ממקימיה ונשיאה של קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן. השטר, יליד פריז, הוא בעל חברת האופנה "דניאל השטר" שהוקמה בשנת 1962 ומתמקדת בלבוש אלגנטי ובחליפות לגברים ונשים. לה סניפים רבים בעולם, לישראל סחורתה מיובאת בלעדית על ידי רשת החנויות פולגת. השטר עיצב את חליפותיהם של אלופי מונדיאל 1998, נבחרת צרפת בכדורגל. באביב 2012 נבחר השחקן ג'יימס דנטון לדגמן את בגדי המותג. הקבוצה הוקמה בשנת 1971, ונחשבת לאחת הצעירות בכדורגל האירופאי. השטר שימש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה ולאחר מכן כנשיא שלה. באותה תקופה, שיחק הכדורגלן הישראלי מרדכי שפיגלר בקבוצתו ונרקמו בין השניים קשרי חברות הדוקים. את הקבוצה עזב בשלהי 1978. מדיה וקבצים בנושא דניאל השטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דניאל השטר (בצרפתית) אתר לחברת דניאל השטר אתר נוסף לחברת דניאל השטר אודות המעצב דניאל השטר ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לה אל

לה אל (בצרפתית: Les Halles) הוא אזור ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת. האזור נקרא על שם שוק סיטונאי גדול ומרכזי ששכן במקום עד 1971, אז נהרס ותחתיו נבנה מתחם קניות תת-קרקעי מודרני, פורום דה אל. השטח המרכזי בפורום מצוי תחת כיפת השמים אך משוקע מתחת למפלס הרחוב, ויש בו פסלים, מזרקות ופסיפסים. מתחת לאזור לה אל נמצאת תחנת הרכבות שאטלה-לה אל, אחד הצמתים החשובים של רשת המטרו וה-RER. לה אל היה במשך מאות שנים השוק המרכזי של פריז. בשנת 1183 הגדיל המלך פיליפ אוגוסט את שטח השוק של פריז ובנה מחסה להגנת הסוחרים, שהגיעו מכל עבר למכור את מרכולתם. בשנות החמישים של המאה ה-19 הוקמו מבני זכוכית ופלדה מאסיביים, שהפכו לסמלו של אזור לה אל, שזכה לכינוי "הכרס של פריז". עד 1780 שכן במקום הגדול בבתי הקברות של פריז, "בית הקברות של התמימים" (Cimetière des Innocents). באותה שנה פונה בית הקברות ושרידי הנקברים בו הועברו אל הקטקומבות של פריז. ספרו של אמיל זולא, "Le Ventre de Paris" (הכרס של פריז) מתרחש באזור לה אל. באמצע המאה ה-20 כשל מתחם לה אל בתחרות עם כלכלת השוק החדשה ונזקק לשיפוצים יסודיים. השוק נהרס ב-1971, ועימו נעלמה האווירה הצבעונית והרועשת שנקשרה בו. השוק הסיטונאי הועתק לפרבר רנז'יס, ונקרא כיום השוק הבינלאומי של רנז'יס. המתחם הפך לצומת מרכזי של רכבות RER, רשת מסילות תת-קרקעיות של רכבות מהירות שהוקמה בשנות השישים של המאה ה-20. במשך מספר שנים היה במקום בור ענק (שכונה "החור של אל", Le Trou des Halles), במקום שבו עמד מבנה השוק, ונחשב למפגע אסתטי בפתחה של כנסיית סנט אסטאש. הבנייה הושלמה בשנת 1977, עם חנוכת תחנת הרכבת התחתית שאטלה-לה אל, טבורה של רשת תחנות המטרו של פריז. פורום דה אל, מרכז מסחרי גדול ותת-קרקעי בחלקו, נפתח ב-1979, ובו מגוון רב של חנויות, בתי קולנוע, תיאטראות, מסעדות ובתי-קפה. המבנה ספג ביקורת על עיצובו, ובשנת 2004 ערכה עיריית פריז תחרות אדריכלית לעיצוב האזור מחדש. ארבע הצעות עלו לשלב בגמר, של המתמודדים: רם קולהאס (OMA), ז'אן נובל, ויני מאס (MVRDV) ודוד מנז'ן (David Mangin). האחרון זכה בתחרות, ועל פי תכנונו עתיד האזור להיבנות מחדש. אזור לה אל מוכר גם כאזור סחר בסמים, ונחשב למסוכן בלילות, אף על פי שבעיה זו דעכה בשנים האחרונות[דרושה הבהרה]. מדיה וקבצים בנושא לה אל בוויקישיתוף שאטלה-לה אל באתר Insecula (בצרפתית) פרויקט לה אל: תחרות תכנון האזור מחדש (בצרפתית) תמונות של לה אל Les halles Baltard גלויות מלה אל בשנת 1900 "שרפה באזור לה אל": כתבה מ-1906 (בצרפתית) אלן ריידינג, ניו יורק טיימס, תחת חופת זכוכית, באתר הארץ, 11 ביולי 2007
סום

סום (בצרפתית Somme) הוא מחוז בצרפת, וחלק מחבל או-דה-פראנס. שמו של המחוז נגזר משם נהר הסום אשר חוצה אותו. מחוז סום ידוע בשל הקרב על הסום שהתרחש במלחמת העולם הראשונה, בו נפגעו כמיליון איש. הקרב על הסום מדיה וקבצים בנושא סום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סום סום, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חתחתול

האם התכוונתם ל... דמות מזיכיון "הדרדסים" - חתולו המרושע של גרגמל חתחתול (משחק) – משחק קלפים
קניון (גאולוגיה)

קַנְיוֹן (מספרדית: cañón, צינור) הוא עמק או ערוץ עמוק שגדותיו תלולות ובנויות מצוקים גבוהים וזקופים. בדרך כלל הקניון נחצב באדמה על ידי נחל או נהר אשר להם הוא משמש אפיק. רוב הקניונים נוצרים על ידי תהליך ארוך של שחיקת הסלע, בדרך כלל על ידי מים. ישנם סלעים העשויים מחומרים קשים יותר מאחרים, ולכן למים לוקח בהם יותר זמן לשחוק את הסלע וליצור צורת ערוץ. כיום, בדרך כלל יש קניונים באזורים יבשים וצחיחים מאוד. לפעמים נהרות גדולים עוברים דרך קניונים כתוצאה מהתרוממות גאולוגית הדרגתית של הקרקע באזור. דוגמה לנהרות כאלה הם הקולורדו והסנייק בצפון-מערב ארצות הברית. בדרום-מערב ארצות הברית לקניונים יש חשיבות ארכאולוגית רבה, משום שבסלעיהם ישנן מערות מגורים רבות, שנחצבו בידי אנשים מהתקופה הפרהיסטורית. גרנד קניון הקניון הגדול של ילוסטון הפארק הלאומי קינגס קניון קולקה קניון, פרו קניון סומידרו, מקסיקו ואליס מארינריס, מאדים ערוץ גיא עמק אפיק נהר מדיה וקבצים בנושא קניון בוויקישיתוף קניון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Understanding the Geology of Canyons ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נוריאל טוביאס

נוריאל טוביאס (נולד ב-1968) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי. טוביאס גדל בחיפה, ובנעוריו עבד בתיאטרון חיפה כשחקן, מוזיקאי ובמאי משנה. שיחק בין השאר בהצגות "נישואי פיגארו", "מר מאני" ו"משפט הקופים". החל מראשית שנות התשעים עוסק בכתיבת מחזות. מחזהו הראשון שהועלה הוא "אולם מספר 6" (1992), על פי סיפור קצר מאת אנטון צ'כוב, שהוצג בתיאטרון חיפה. מחזהו "מעיין הגפרית" (1999), העוסק בסיפורם של צעיר חוזר בתשובה ואמו שרוקמת מזימה להחזיר אותו אליה (בכיכובם של לאורה ריבלין ואלון אופיר) הועלה בתיאטרון הקאמרי בתל אביב ועורר סערה ציבורית בשל טיפולו החריף בסוגיית החזרה בתשובה. מחזהו "הגברת הראשונה של הרייך השלישי", הצגת יחיד על שעתה האחרונה של מגדה גבלס, אשתו של יוזף גבלס, בכיכובה של דליה שימקו ובבימוי משותף של טוביאס ושל שימקו, הועלה לראשונה בפסטיבל תיאטרונטו 2006. מחזהו "אחוזת וייס", סיפורה של משפחת פשע יהודית מתפוררת בטורונטו, הועלה לראשונה ביולי 2010 על ידי אנסמבל "אספמיה", בבימויה של דליה שימקו. בשנת 2014 הועלה במוזיאון תל אביב מחזהו "וינסנט" בבימויה של דליה שימקו ובכיכובו של תומר גלרון. אולם מספר 6, תיאטרון חיפה, 1992. תשובה, תיאטרון חיפה, 1996. מעיין הגפרית, תיאטרון הקאמרי, 1999. יעקב השקרן, תיאטרון חיפה, 2005. הגברת הראשונה של הרייך השלישי, פסטיבל תיאטרונטו ותיאטרון גבעתיים, 2006. אחוזת וייס, אנסמבל אספמיה, 2010. וינסנט, מוזיאון תל אביב, 2014. בריאת העולם ועסקים אחרים מאת ארתור מילר, תיאטרון חיפה.
גבעת קווירינאלה

גבעת קווירינאלה (או, על פי השם הלטיני: גבעת קווירינאליס – Collis Quirinalis; באיטלקית: colle Quirinale; גבעת קווירינאלה) היא אחת משבע גבעות רומא. הגבעה נמצאת צפון-מזרחית למרכז רומא ההיסטורית. כיום נמצא על הגבעה ארמון הקווירינאלה - מעונו הרשמי של נשיא איטליה. בעבר הייתה הגבעה תלולה יותר, אולם עבודות בנייה במהלך השנים העלימו את קצוותיה. כיום, הנקודה הגבוהה ביותר שעל הגבעה מצויה בגני ארמון הקווירינאלה - 50 מטרים מעל פני הים, ובניין משרד האוצר של ימינו - 60 מטרים מעל פני הים. על פי המסורות של רומא העתיקה, הייתה הגבעה מקום מושבו של שבט הסבינים, ועליה התגורר המלך טיטוס טאטיוס. הגבעה נקראה על שמו של אלם של הסבינים - קווירינוס, לכבודו הוקם מקדש בראש הגבעה. עם זאת, ישנם אזכורים של שמות נוספים עבור חלקי הגבעה: "גבעת לטיאריס" לחלקה הדרומי (collis Latiaris), "גבעת מוקיאליס" לחלקה המרכזי (collis Mucialis), ו"גבעת סאלוטריס" לחלקה הצפוני (collis Salutaris), כאשר חלקה המזרחי נקרא "גבעת קווירינאליס". ישנה סברה אחרת לפיה מקור שם הגבעה במילה "אלון" בלטינית ("quernus" - "קוורנוס"), בשל העצים שצמחו על הגבעה. קברים שהתגלו בגבעה מעידים על היותה מקום יישוב החל מהמאה השמינית לפנה"ס. בשנת 446 לפנה"ס הוקם על הגבעה מקדש לסנקוס, ככל הנראה במקום בו עמד מקדש קדום יותר. בתקופת אוגוסטוס הייתה הגבעה חלק מהרובע השישי של רומא, אזור שכונה מאוחר יותר "אלטה סמיטה" (Alta Semita). אוגוסטוס אף הקים על הגבעה מקדש לאל מרס. הקיסר קונסטנטינוס הראשון הקים על הגבעה את מרחצאות קונסטנטינוס - המרחצאות האחרונים שנבנו בתקופת האימפריה. לא נותרו שרידים של מרחצאות אלה. במהלך ימי הביניים נבנו על הגבעה מנזר פטרוס הקדוש ודומיניק, ובסמוך לו נבנה הטורה דלה מיליציה. במהלך המאה ה-19 שונה אופי השכונה, הורחבו רחובותיה, נהרסו מבנים רבים וזאת על מנת לתת לה אופי מודרני המתאים לאופייה של רומא כבירת איטליה (מגמה שנמשכה באזורים אחרים של רומא במהלך השלטון הפשיסטי). במרכז הגבעה נמצא ארמון הקווירינאלה, המשמש בית המגורים הרשמי של נשיא איטליה. לפני ביטול המלוכה בשנת 1946, שימש הארמון כארמונו של מלך איטליה, וסימל את המלוכה, ולפני הקמת המלוכה האיטלקית בשנת 1871 שימש הארמון את מגורי האפיפיור. על הגבעה כמה אתרים נוספים בעלי חשיבות: כנסיית סנט'אנדראה אל קווירינאלה מעשה ידי האדריכל ג'ובאני לורנצו ברניני. כנסיית סאן קארלו אלה קווטרו פונטנה של בורומיני. כנסיית סאן סילבסטרו אל קווירינאלה שהוקמה בשנת 1000 לערך, נבנתה מחדש במאה ה-16 ושופצה במאה ה-19. פאלאצו וולפי די מיסוראטה, שנבנה במאה ה-18. פאלאצו אלבאני דל דראגו, שנבנה על ידי האדריכל דומניקו פונטנה והורחב על ידי אלסנדרו ספצ'י עבור האפיפיור קלמנס ה-11. פאלאצו ברארצ'יני שנבנה בין השנים 1876–1883 ומשמש כיום את משרד ההגנה אל איטליה. הפאלאצו דלה קונסולטה - בית המשפט לחוקה של איטליה, אשר הוקם על ידי האדריכל פרדיננדו פוגה עבור האפיפיור קלמנס ה-12 בסמוך לארמון הקווירינל. מדיה וקבצים בנושא גבעת קווירינאלה בוויקישיתוף סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה איורים של ארמון הקווירינאלה אתר רשמי של ארמון הקווירינאלה (באיטלקית)
הקאנון של פכלבל

הקאנון ברה מז'ור מאת פכלבל הוא היצירה המוכרת ביותר של המלחין, ואחת היצירות המוכרות ביותר מתקופת הבארוק. הקאנון נכתב בסביבות שנת 1680, והגרסה המקורית היא לשלושה כינורות וקונטינואו, אם כי בתקופה המודרנית נכתבו לו מאות עיבודים להרכבים אחרים. קו הבאס של היצירה הוא קבוע (באסו אוסטינאטו), וחוזר על עצמו שוב ושוב ללא שינוי; שלושת הכינורות נכנסים זה אחר זה, ומנגנים – כל אחד בתורו – את אותו קו מלודי. במדינות שונות, בעיקר ארצות הברית, מקובל לבצע את הקאנון כמוזיקת רקע בחתונות. ביצירה המקורית של פכלבל מופיע אחרי הקאנון גם ג'יג (מחול מהיר במקצב משולש), אבל כיום הוא מוכר פחות מהקאנון, ומבוצע לעיתים רחוקות. הקאנון של פכלבל מצוי במספר רב של נעימות ושירים, בהם מוכרים מאוד. לעיתים הוא מופיע בחלק מן היצירה (למשל בפתיחתה) ולעיתים הוא מהווה נעימת רקע שחוזרת על עצמה לאורכה. בשנת 2006 יצר הסטנד-אפיסט רוב פרבוניאן מחרוזת מוזיקלית המשלבת מספר רב של שירים המסתמכים על הקאנון של פכלבל. מדיה וקבצים בנושא הקאנון של פכלבל בוויקישיתוף הקאנון מבוצע על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון (יוטיוב) הקאנון של פכלבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראו Pachelbel Rant, בביצוע רוב פרבוניאן, סרטון באתר יוטיוב, 2006 (זוהי העלאה משנית באיכות גבוהה ביחס להעלאה הראשית. הקטע המקורי זכה ל-16 מיליון צפיות). ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלטול

האם התכוונתם ל... מוקצה – איסור בהלכות שבת, העוסק בהזזת סוגים מסוימים של חפצים טלטול ברשות הרבים – איסור בהלכות שבת, העוסק בנשיאת חפץ ארבע אמות ברשות הרבים או בכרמלית טלטול מרשות לרשות – איסור בהלכות שבת, העוסק בהעברת חפץ מרשות לרשות טלטול אדם כסוג של עינוי, ראו עינויים
גבעת אסקווילינו

גבעת אסקווילינו (באיטלקית: Esquilino) או גבעת אסקווילינוס (בלטינית: mons Esquilinus) היא אחת משבע גבעות רומא והמזרחית שבהן, השם ניתן בתקופה מאוחרת יחסית לשתי הגבעות: גבעת אופיוס (Mons Oppius) וגבעת סיפיוס (Mons Cispius). בכניסה לגבעה התנוסס שער אסקווילינו(אנ'). ישנה מחלוקת בין המלומדים בדבר מקור שם הגבעה. לפי אחת הסברות הגבעה קרויה על שם עצי האלון (exculi) הגדלים עליה. סברה אחרת גורסת שהגבעה הייתה מיושבת בצפיפות בראשיתה של רומא, ומשמעות שמה "inquilini" - "בתוך העיר", בניגוד לאלו שמתגוררים מחוץ לעיר "exquilini". סברה שלישית גורסת משמעות הפוכה - שמקור השם בביטוי "ex colo" - מחוץ לעיר. הגבעה נמצאת בסמוך לעמק בו לימים נבנה הקולוסאום. גבעה זו הייתה פרוור מגורים אופנתי בשלהי הרפובליקה הרומית וראשית הקיסרות הרומית. באזור גבעת אופיאן, המהווה חלק מהאסקווילינו, בנה הקיסר נירון את הדומוס אורה - "בית הזהב" שלו, שעליו בניה הקיסר טראיאנוס לימים את מרחצאות טראיאנוס. בראש הגבעה ניצבת בזיליקת סנטה מריה מג'ורה. מדיה וקבצים בנושא גבעת אסקווילינו בוויקישיתוף סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה
חדיד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... חדיד – מושב סמוך למחלף בן שמן תל חדיד – יישוב עתיק מתקופת הברזל, נמצא ביער בן שמן של ימינו חדיד (בית חרושת) – בית חרושת לשמן וסבון שפעל באזור בן שמן בתחילת המאה ה-20 אישים בלה חדיד – דוגמנית אמריקאית ג'יג'י חדיד – אשת טלוויזיה אמריקאית זהא חדיד – אדריכלית בריטית ילידת עיראק ענת חדיד – שחקנית דרוזית ישראלית