פאבליק אנמי

פאבליק אנמי (באנגלית: Public Enemy, מילולית: אויבי הציבור) הוא הרכב הארדקור היפ הופ מלונג איילנד, ניו יורק. ההרכב ידוע בטקסטים הפוליטיים הבוטים שלו, הכוללים מחאה והתייחסות לקיפוח האוכלוסייה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. פאבליק אנמי הביאו את סגנון ראפ המחאה לזרם המרכזי בסצנת ההיפ הופ ושכללו את השימוש במקצבי ג'אז ופאנק. עד שנת 1999 הדיג'יי והמפיק של ההרכב היה נורמן רודג'רס (המכונה "טרמינטור X") . הוא עזב לאחר שרב עם חברי ההרכב בגלל הערה אנטישמית. זמן קצר לאחר מכן הצטרפה במקומו זמרת בשם "סיסטר סולג'ה" אך כיום היא כבר לא חברה בהרכב. פאבליק אנמי היו חלוצים בתחומים רבים ובהם: ההרכב הראשון שהחל להופיע מחוץ לארצות הברית באירופה, באפריקה ובאסיה, ההרכב הראשון שהוציא אלבום היפ הופ בפורמט MP3 להורדה בחינם באינטרנט, הראשונים ליצור את סגנון הראפ-רוק כשהחלו להקליט עם להקת הת'ראש מטאל הניו יורקית אנתרקס. עם הצלחתם של פאבליק אנמי החלו להופיע ראפרים נוספים שאימצו את ראפ המחאה והטקסטים הפוליטיים שמדברים על החיים הקשים ב"גטו" ואי שוויון הזכויות של האוכלוסייה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. הרכבים כמו: קול מו די, גאנג סטאר, אקס קלאן, אריק בי & רקים, קווין לטיפה, טרייב קולד קווסט ועוד רבים התבססו על הצלחת פאבליק אנמי וסגנון המחאה שלהם. בשנת 1987 יצא לאור אלבום הבכורה של פאבליק אנמי בחברת התקליטים דאף ג'אם. הוא נקרא Yo! Bum Rush the Show וקיבל שבחים רבים ממבקרי המוזיקה. שנה לאחר מכן הם הוציאו את אלבומם השני It Takes A Nation of Millions To Hold Us Back. האלבום הצליח יותר מקודמו וכלל 4 סינגלים: "Bring The Noise" שנכלל בפסקול של הסרט "פחות מאפס" שיצא בשנת 1987 "Don't Believe the Hype" שעסק במצב הפוליטי בארצות הברית בזמנו ו"Black Steel in the Hour of Chaos" שבו סימפלו שיר של אייזק הייז. הסינגל הפחות מצליח היה "Night of the Living Baseheads". בשנת 2003 דורג האלבום במקום ה-48 בין "האלבומים הבלתי נשכחים של כל הזמנים" של מגזין הרולינג סטונז. זהו גם הדירוג הגבוה ביותר של אלבום היפ הופ במצעד הזה. האלבום השלישי שלהם ראה אור בשנת 1990 ונקרא " Fear of a Black Planet". האלבום המשיך בקו הקרבי והמחאתי שלהם. האלבום הצליח מאוד ונחשב לאלבום המצליח ביותר של ההרכב עד היום. הסינגלים באלבום הם: "911Is A Joke" שביקר את זמן התגובה האיטי של צוותי החירום כשמדובר בקהילה השחורה לעומת האוכלוסייה הלבנה ו-"Fight The Power" שנחשב לשיר המצליח ביותר של הלהקה, והיה גם לשיר הנושא של הסרט "עשה את הדבר הנכון" שנכתב, בוים והופק על ידי הבמאי ספייק לי. האלבום הבא שלהם, "Apocalypse '91...The Enemy Strikes Black" המשיך גם הוא בקו המחאתי עם הסינגלים "Can't Truss It" ו "# I Don't Wanna Be Called Yo Nigga" ו-"By the Time I Get To Arizona" שהתייחס לתיסכול של הקהילה השחורה בארצות הברית על כך שכמה מדינות לא היו מוכנות לחגוג את יום מרטין לותר קינג כחג. בשנת 1994 יצא האלבום "Muse Sick-n-Hour Mess Age". בעקבות שינויי הסגנון שחלו בסצנת ההיפ הופ האלבום לא הצליח מסחרית ויצא ממנו רק סינגל אחד "Give It Up". סגנונות כגנגסטה ראפ ולהקות הארדקור היפ הופ כמו וו טאנג קלאן הצליחו יותר אז לעומת פאבליק אנמי שנותרו באותו סגנון כבשנות השמונים. בשנת 1998 ראה אור האלבום He Got Game (soundtrack) שהוא בעצם פסקול לסרט באותו שם של ספייק לי. זה היה האלבום האחרון של ההרכב בחברת התקליטים דאף ג'אם לאחר מחלוקת שניצתה בעקבות האלבום שהוציא ההרכב להורדה באינטרנט ,"There's a" Poison Goin' On", וונתקל בהתנגדותה של דאף ג'אם. בשנת 2002 יצא האלבום Revolverlution. בשנת 2005 הוציאו את האלבום "New Whirl Odor" ובו הסינגל שיתוף פעולה עם מובי "Make Love, Fuck War". ואת הסינגל "What A Fool Believes. בשנת 2006 יצא לאור האלבום "Rebirth of a Nation" ובו הסינגל "Hell No We Ain't All Right!" המדבר על התוצאות של הוריקן קטרינה ואוזלת ידה של הממשלה. ב-7 באוגוסט 2007 יצא האלבום העשירי של ההרכב "How You Sell Soul to a Soulless People Who Sold Their Soul" בו הם חוגגים 20 שנה לקיומם. הסינגל הראשון מתוכו "Harder Than You Think" הסינגל השני מתוכו. "Black is Back" הוא חידוש לשיר של להקת הרוק AC/DC מ-1980. השיר היה צריך לצאת כסינגל ראשון אך נדחה בעקבות הקלטה מחודשת של השיר. הסינגל השלישי שיצא הוא "Amerikan Gangster". 1987: Yo! Bum Rush the Show 1988: It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back 1990: Fear of a Black Planet 1991: Apocalypse 91... The Enemy Strikes Black 1994: Muse Sick-n-Hour Mess Age 1998: He Got Game 1999 There's a Poison Goin' On 2002 Revolverlution 2005: New Whirl Odor 2006: Rebirth of a Nation 2007: How You Sell Soul to a Soulless People Who Sold Their Soul? 2012: Most of My Heroes Still Don't Appear on No Stamp 2012: The Evil Empire of Everything 2015: Man Plans God Laughs מישל נוריס, גם אני אמריקאי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 221, אוקטובר 2016 מדיה וקבצים בנושא פאבליק אנמי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאבליק אנמי פאבליק אנמי, ברשת החברתית פייסבוק פאבליק אנמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאבליק אנמי, ברשת החברתית אינסטגרם פאבליק אנמי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר ספוטיפיי פאבליק אנמי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר Last.fm (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר AllMusic (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר דיזר פאבליק אנמי, באתר Discogs (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר Songkick (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר Genius פאבליק אנמי, באתר SecondHandSongs פאבליק אנמי, באתר בילבורד (באנגלית) פאבליק אנמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר הווידאו קליפים הרשמי שרון מולדאבי, ‏"פאבליק אנמי" לא מתחנפים לצעירים, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2012