laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחנת משטרת רמת גן

תחנת משטרת רמת גן היא מצודת טגארט שהוקמה ברמת גן (ברחוב ז'בוטינסקי) בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 ושימשה כתחנה של משטרת המנדט. לאחר הקמת מדינת ישראל הפכה לתחנה של משטרת ישראל: תחנת בני ברק-רמת גן ומרחב דן. בניגוד למרבית מצודות טגארט, שנבנו באזורים פתוחים או בשולי הערים, מצודה זו נבנתה בלב רמת גן, על הכביש הראשי שבין תל אביב לפתח תקווה. בשתי פינות נגדיות של המבנה נבנו מגדלי שמירה שבהם חרכי ירי. החלק הפונה לרחוב של המצודה שימש למינהלה והחלק האחורי כלל חדר אוכל, מגורים, ומוסך. כל אחד משני האגפים כלל חצר פנימית. ב-23 באפריל 1946 הייתה תחנת המשטרה יעד להתקפה של האצ"ל. כוח של האצ"ל נכנס לתחנה עם משאית, לשם שוד של מחסן הנשק של התחנה: מקלעים כבדים, תת-מקלעים, רובים, מדוכות (מטולי רימונים מוברגים על רובים) וארגזי תחמושת. שלושה מאנשי האצ"ל נהרגו בהתקפה, ורביעי, דב גרונר, נפצע ונפל בשבי, ובהמשך הוצא להורג. יתר הפורצים נמלטו עם המשאית העמוסה והבריטים לא הצליחו לתפוס אותם. מול המשטרה הוקמה האנדרטה לזכר דב גרונר של חנה אורלוף המציגה את "גור אריה יהודה" הקטן הנאבק ב"אריה הבריטי" הגדול. לוחית זיכרון לזכר ההתקפה נמצאת בכניסה למבנה. בחצר התחנה הוקמה אנדרטה לזכר השוטרת יונה קוממי, שנרצחה בשנת 1965 ברמת גן בעת מילוי תפקידה. על חלק ממתחם התחנה החלה בשנת 2017 הקמתו של מגדל מגורים בן 34 קומות. כחלק ממיזם זה החל בשנת 2018 תהליך שימור של מבנה התחנה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא תחנת משטרת רמת גן בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון, בונבוניירה אדריכלית נחשפת מחדש ברחוב הסואן והמזוהם של גוש דן, באתר Xnet‏, 25 באוגוסט 2020 מגדל מגורים במתחם משטרת רמת גן, "נדל"ן קום", 7 בפברואר 2017 עוזי ברק, משטרת מרחב דן עוברת לבני ברק, "כל הזמן", 8 במאי 2018
ארפאד אורבאן

אַרְפַּאד אוֹרְבַּאן (בהונגרית: Orbán Árpád; גיור, 14 במרץ 1938 – גיור, 26 באפריל 2008) היה שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל יהודי-הונגרי, זוכה מדליית זהב אולימפית באולימפיאדת טוקיו (1964) בכדורגל ומאמן כדורגל. ארפאד אורבאן החל לשחק כדורגל בקבוצתו של "הדוורים של גיור" בשנת 1953. הוא השיג את ההצלחה הגדולה הראשונה שלו כאן כשהפך לאלוף נוער ארצי בשנת 1956. בשנת 1959 הוא עבר למועדון הכדורגל של גיור (בהונגרית: ETO FC Győr), מועדון כדורגל מקצועני הונגרי. המאוחר יותר עבר ל-Rába ETO, שם בילה את השנים המוצלחות ביותר בקריירה שלו. בין המאמנים שלו היו שני כדורגלנים מצוינים לשעבר, נאנדור הידגקוטי, שחקן נבחרת הזהב ההונגרית ופרנץ סוסה. הוא זכה בשנת 1963 עם קבוצתו באליפות הליגת העל ההונגרית בהפתעה גדולה, לאחר מכן הפך לחבר בנבחרת האולימפית של הונגריה כמגן. בטורניר הכדורגל האולימפי בטוקיו בשנת 1964, היה אחד השחקנים המרכזיים בנבחרת הונגריה שזכתה במדליית זהב אולימפית. בין 1965 ל--1967 זכה שלוש פעמים בגביע הרפובליקה העממית ההונגרית. בשנת 1967 הגיע עם קבוצתו לרבע הגמר בגביע אירופה למחזיקות גביע. הוא פרש ממשחק פעיל בשנת 1972. לאורך הקריירה שלו, שיחק ב-285 משחקי ליגת העל ההונגרית, וכבש שמונה שערים. הוא שיחק אחת עשרה פעמים בנבחרת האולימפית. אורבאן סיים תואר מאמן אמן במכללה לחינוך גופני בבודפשט. בשנת 1975 מונה לאחראי על מתקני הספורט של מעדון ETO של ראבה, ומשנת 1985 עד 1990 עבד כמאמן קבוצת המתבגרים של ETO. בשנת 1991 מונה למנכ"ל המתקנים ב-ETO, תפקיד אותו מילא עד 1994. בשנת 1998 נבחר לחבר כבוד של נשיאות ההתאחדות לכדורגל של מחוז גיור-מושון-שופרון. בתו, צ'ילה אורבאן, הייתה שחקנית נבחרת הונגריה בכדוריד בשנות ה-80 של המאה ה-20. מי ומי בחיי הספורט של הונגריה. ISBN 963-495-011-6 לאסלו רוז'הליגטי: לקסיקון אולימפי הונגרי מסת"ב 963 00 5577 5 דף נתונים באתר ETO FC בגיור דף נתונים באתר MOB (עמוד 10) אישטוואן רמייני דיינש: האם אנו מכירים אותם? הונגרים מפורסמים ממוצא יהודי (2000) ISBN 963-85530-3-0 מדיה וקבצים בנושא ארפאד אורבאן בוויקישיתוף ארפאד אורבאן, באתר olympedia.org
לאדה דימיטרובגראד

לאדה הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר דימיטרובגראד שנוסד בשנת 2017 על בסיס מועדון קודם. מאז עונת 2019/20 הוא מתמודד באליפות PFL, השלישית בחשיבותה במדינה. בתחילת 2017 המועדון הוקם כחלופה למועדון "דימיטרובגראד" שהתמודד בשנים 2013–2016 בליגה השלישית ובמקום מועדון "טורפדו-דימיטרובגראד", שהשתתף בתחרויות העיר דימיטרובגרד ובאליפות אוליאנובסק (2016). המועדון הוקם בשם "סבר" בשנת 2016. בשנה שלאחר מכן, עונת 2018, הקבוצה קיבלה את השם "לאדה". באותה שנה, לאדה התמודדה בגביע הרוסי בעונת 2018/19, שם שיחקה משחק אחד, אחרי שהפסידה ב-30 ביולי בשלב 1/128 ללאדה טוגליאטי, המשחק הסתיים בשוויון 2:2 והוכרע בתוצאה 5:6 בדו-קרב פנדלים. הנהלת הקבוצה ניסתה להעפיל לאליפות PFL בעונת 2018/19, אך ההחלטה המקדימה שקיבל מושל מחוז אוליאנובסק סרגיי מורוזוב בסוף עונת 2017 לא יושמה מסיבות כלכליות. לפני עונת 2019/20 המועדון נרשם באליפות הליגה השנייה, באזור אורל-וולגה (כאשר למאמן מונה רינאט אייטוב, שהיה בעבר חלק מצוות האימון של וולגה אוליאנובסק). בגביע רוסיה, הקבוצה הפסידה כבר בסיבוב הראשון ב-20 ביולי 2019 כשהובסה על ידי "חימיק-אבגוסט" בתוצאה 0:2. הקבוצה סיימה את עונת הבכורה בליגה המקצוענית במקום החמישי לפני שהליגה הופסקה בשל האירועים שהובילו להטלת סגר כללי במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה והאליפות לא חודשה, עם זאת הקבוצה שמרה על מקומה בליגה המקצוענית. לקראת עונת 2020/2021 מונה קונסטנטין פרטמונוב למאמן הראשי. המועדון עורך את משחקי הבית באצטדיון טורפדו בעיר דימיטרובגראד. כמו כן תוכנן להשתמש באצטדיון סטרויטל לחלק מהמשחקים והמועדון אירח בו את משחקיו בשנת 2017. אתר האינטרנט הרשמי של לאדה דימיטרובגראד (ברוסית) לאדה דימיטרובגראד, ברשת החברתית אינסטגרם לאדה דימיטרובגראד, ברשת החברתית VK "לאדה", באתר ליגת הכדורגל המקצוענית ФК «Димитровград» на сайте Footballfacts.ru «Димитровград» снялся История клуба «Лада» Димитровград. О сопернике по 1/128 финала Кубка России Во вторую лигу — под новым именем (ארכיון) Димитровградским футболистам выделят 15 миллионов рублей и сменят название команды На «обкатку» в третью лигу — газета «Чемпион» об участии «Торпедо» («Лады») Димитровград в Первенстве МФС «Приволжье» Газета «Чемпион»: «Лада» теряет игроков Третью лигу поставили на паузу (ארכיון) Димитровградская «Лада» дебютирует в чемпионате ПФЛ Димитровградская футбольная команда «Лада» будет играть во втором дивизионе У димитровградской «Лады» новый тренерский состав Футболисты команды «Лада-Димитровград» готовятся к открытию нового сезона Чиновников отправят работать в село, узаконят отдых с детьми, а Смекалин проверит гранты спортивной отрасли Морозов даст димитровградским футболистам еще 6 миллионов Изменения в тренерском штабе Встреча губернатора с болельщиками и игроками команды Торпедо-Димитровград Аукцион состоится, поле будет Димитровград задышал футболом. Газета «Чемпион» о первой игре димитровградской «Лады» на «Торпедо» Какая боль! Какая боль! «Лада» — «Крылья» — 7:0!
אותלו (סרט, 1906)

אותלו (באיטלקית: Otello) הוא סרט אילם איטלקי משנת 1906 המבוסס על האופרה באותו שם מאת ג'וזפה ורדי, שמבוסס על המחזה "אותלו" מאת ויליאם שייקספיר. את הסרט ביים מריו קסריני, וגם כיכב בו לצדה של אשתו מריו קסריני. הסרט נחשב לעיבוד הקולנועי הראשון של המחזה. הוא יצא לאקרנים באיטליה ב-30 באוקטובר 1906. אובלדו מריה דל קולה – אותלו מריה קסריני – דזדמונה מריו קסריני – יאגו פרננדה נגרי פוגט "אותלו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אותלו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Othello (1906) - IMDb". ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריאזאן (כדורגל)

ריאזאן (ברוסית: Футбольный клуб «Рязань»‎) הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מעיר באותו שם. המועדון הוקם בנובמבר 2009 בשם "זבזדה" לאחר פירוקה של קבוצת כדורגל קודמת באותו שם. משנת 2010 מתמודדת בליגה השנייה, השלישית בחשיבותה ברוסיה. בשנת 1949 הוקמה קבוצת "ספרטק ריאזאן" שייצגה את העיר באליפויות ברית המועצות, בעיקר בליגה הסובייטית השנייה ובליגת הכדורגל המקצוענית והישג השיא הוא מקום שני בעונת 1992. בשנת 1995 הוקמה קבוצת הכדורגל "ריאזאן", שהתמודדה באליפויות המחוז והישג השיא שלה היה מקום 2 בליגה השנייה בעונת 2005. היא נתמכה על ידי עיריית ריאזאן עד שפורקה בשנת 2010. זבזדה ריאזאן הוקמה במקום קבוצת "ריאזאן" ההיסטורית והתמודדה בליגה השנייה. בתום עונת 2010 סיימה במקום 11, כאשר איליה בורודין הפך למלך השערים של הקבוצה עם 15 שערים. הקבוצה סיימה את עונת 2011/2012 במקום 12 והתבססה כאחת הקבוצות היציבות בליגה. זבזדה סיימה את עונת 2012/2013 במקום ה11. בעונת 2013/2014, לראשונה בתולדותיה, זבזדה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל, כשניצחה את טורפדו מוסקבה בשלב 32 האחרונות בתוצאה 2:1, ובשלב 16 האחרונות ניצחה בדו-קרב פנדלים את קובאן קרסנודאר 4:2 (אחרי שהמשחק הסתיים בשוויון 2:2). בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את קרסנודאר והפסידה 2:3. בשנת 2014 זבזדה שינתה את שמה ל"ריאזאן" והמשיכה להתמודד בליגה המקצוענית. בתום עונת 2020/2021 הייתה קרובה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך סיימה לבסוף במקום השני בבית שלה ולא עלתה. אתר האינטרנט הרשמי של ריאזאן (ברוסית) ריאזאן, ברשת החברתית אינסטגרם ריאזאן, ברשת החברתית VK ריאזאן, סרטונים בערוץ היוטיוב Статистика команды в сезоне 2012—2013 Статистика по всем сезонам
יוז'נופורטובי

נפת יוז'נופורטובי (ברוסית: Южнопортовый район) היא נפה במחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 4.53 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 74,841 תושבים (2020). שמה נובע מנמל הנהר הדרומי (Южный речной порт) שנמצא בשטחה של נפת פצ'אטניקי השכנה, כמו גם מרחוב יוז'נופורטובאיה (Южнопортовая улица; מילולית: רחוב "הנמל הדרומי"), העובר בגבול הנפה. בשטח הנפה ממוקמות תחנות המטרו "דוברובקה" ו"קז'וחובסקאיה", ועל גבול הנפה – תחנות "וולגוגרדסקי פרוספקט","קרסטיאנסקאיה זאסטבה" ו"פרולטארסקאיה". מפעל הצמיגים במוסקבה ומפעל המסבים[דרושה הבהרה] הממלכתי הראשון נמצאים בשטח הנפה. קניון "מוזאיקה" קניון "דוברובקה" תחנת "דוברובקה" של הטבעת המרכזית של מוסקבה מדיה וקבצים בנושא יוז'נופורטובי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוז'נופורטובי (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חימיק נובומוסקובסק

חימיק נובומוסקובסק הידוע כקבוצת חימיק-ארסנל הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר נובומוסקובסק, שבמחוז טולה המתמודדת באליפות PFL ומהווה קבוצת מילואים של מועדון ארסנל טולה. 1954—1955, 1959—1960: שחטאר 1958: טרוד 1993—2009: דון 1961—1992, 2010—2019: חימיק 2019—ואילך: חימיק-ארסנל המועדון נוצר לראשונה בסטלינוגורסק בשנים שלאחר המלחמה וההישג הגבוה ביותר בגביע ברית המועצות היה רבע הגמר בעונת 1961, כשהיא מצליחה לגבור על דינמו מוסקבה בשלב מוקדם יותר. בשנת 1979, "חימיק" סיימה במקום 24 מבין 25 קבוצות הליגה הסובייטית השנייה ופורקה. מאוחר יותר נובומוסקובסק יוצגה רק באליפות האזורית. המועדון הוקם מחדש רק בשנת 1993, תחת השם "דון". שנתיים לאחר מכן, המועדון זכה באליפות הליגה השלישית והעפיל לליגה השלישית בחשיבותה, ליגת הכדורגל המקצוענית. בעונת 2007 המועדון סיים במקום ה-16 והאחרון בליגה השנייה ואיבד את מעמדו כמועדון מקצועני ובשנת 2009 סירב פורק בשל בעיות כלכליות. בשנת 2010, הקבוצה הוקמה מחדש כמועדון "חימיק" באליפות "צ'רנוזמיה" של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בתום עונת 2010 "חימיק" קיבלה את ההזדמנות להעפיל לליגה המקצוענית, עם זאת, עקב השיפוץ המתוכנן של האצטדיון ובהיעדר אצטדיון ראוי הקבוצה נותרה בליגה החובבנית. בשנת 2016, המועדון זכה בגביע הרוסי לקבוצות חובבניות. ביוני 2017 המועדון הפך לקבוצת מילואים של קבוצת ארסנל טולה מליגת העל הרוסית. ביולי 2017 הקבוצה קיבלה רישיון להתמודד בליגה המקצוענית והחלה להשתתף באליפות המרכז של ליגת הכדורגל המקצוענית. בעונת 2019/20 הקבוצה קיבלה את השם "חימיק-ארסנל". הליגה השלישית, אזור 3 זכייה (1): 1995 אתר האינטרנט הרשמי של חימיק נובומוסקובסק (ברוסית) חימיק נובומוסקובסק, ברשת החברתית VK חימיק נובומוסקובסק, באתר sportbox.ru חימיק נובומוסקובסק (רוסיה), באתר Wildstat.ru חימיק נובומוסקובסק (ברית המועצות), באתר Wildstat.ru נתונים סטטיסטיים, באתר klisf.info אצטדיון הקבוצה Шахтёр (Сталиногорск) — Динамо (Москва) 2:0 А. Золотарёв: «Сейчас готовим документы для 2 лиги» "Новомосковский «Химик» обладатель кубка России: заключительная игра". אורכב מ-המקור ב-2016-11-13. נבדק ב-2016-11-12. У ПФК «Арсенал» появился фарм-клуб «Химик» из Новомосковска стал фарм-клубом тульского «Арсенала»
מטאלורג וידנויה

מטלורג-וידנויה (ברוסית: Металлу́рг-Ви́дное) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וידנויה. נוסד בשנת 2020 ומתמודד החל מעונת 2020/21 באליפות PFL‏, השלישית בחשיבותה במדינה. המועדון מארח את משחקי הבית באצטדיון מטאלורג בעיר המכיל 1,030 מושבים. מטאלורג הוקמה במקומה של קבוצת הכדורגל וידנויה שהתמודדה בעבר בליגת הכדורגל החובבנית והוקמה בשנת 2002 על בסיס שלושה מועדונים קודמים: מועדון מטאלורג, נוסורוגי ומועדון רוסיץ' (שבהמשך הופרד והמשיך להתקיים עצמאית). למעט שתי עונות, הקבוצה התמודדה בליגה החובבנית, הרביעית בחשיבותה והישג השיא בגביע הוא שלב 64 האחרונות בעונת 2004/2005. בשנת 2020 הוקם מועדון מטאלורג ובסיוע עיריית וידנויה נרשם להתמודדות בליגת הכדורגל המקצוענית. באותה עונה התמודד גם בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021, אך הודח כבר בסיבוב הראשון כשהפסיד לקבוצת סאליוט בלגורוד. אתר האינטרנט הרשמי של מטאלורג וידנויה (ברוסית) מטאלורג וידנויה, ברשת החברתית אינסטגרם מטאלורג וידנויה, ברשת החברתית VK מטאלורג וידנויה, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר Transfermarkt מטאלורג וידנויה, באתר Transfermarkt Футбольный клуб «Металлург-Видное» прошел лицензирование РФС на участие в ПФЛ В Видном появился профессиональный футбольный клуб «Металлург».
הינשוף והחתלתולה (סרט)

הינשוף והחתלתולה (באנגלית: The Owl and the Pussycat) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1970 בבימויו של הרברט רוס, עם ברברה סטרייסנד וג'ורג' סיגל בתפקידים הראשיים. התסריט של באק הנרי מבוסס על מחזה בשם זה מאת ביל מנהוף (אנ'). המחזה הועלה ב-1996 בתיאטרון החאן. העלילה היא על היחסים בן גבר לאישה השונים זה מזו. הוא איש יציב, משכיל וחכם ("ינשוף") והיא לא יציבה ומתנהלת בין עבודה כדוגמנית, שחקנית פורנו וזונה ("חתלתולה"). פליקס שרמן (ג'ורג' סיגל) עובד בחנות ספרים בניו יורק ומנסה את כוחו בכתיבת ספר שנדחה על ידי הוצאה לאור. הוא גר בדירה קטנה בבניין דירות. מדירה מתחתיו בוקע רעש מחריש אזניים ממכשיר טלוויזיה. הוא מתבונן במשקפת ורואה את שכנתו דוריס (ברברה סטרייסנד) מנהלת יחסים עם לקוח שמשלם לה. הוא מדווח לאב הבית שמגרש את דוריס מהדירה באמצע הלילה. היא מגיעה אליו ומאשימה אותו בגירוש שלה. הוא מסכים שתישאר אצלו עד הבוקר. כשהוא נכנס להתרחץ היא רואה אותו בעירום, מתחילה לצחוק ומקבלת התקף שיהוק. כדי להפסיק את ההתקף היא מבקשת ממנו שיפחיד אותה. הוא לובש בגד עם ציור של שלד מהלואין. היא נבהלת, מתחילה לצעוק וההתקף עובר אך הצעקות מעירות את כל תושבי הבניין ואב הבית מגרש את שניהם. פליקס מגיע לבית ידידו, בארני (רוברט קליין) העובד אתו באותה חנות. פליקס רוצה לישון אך דוריס מעסיקה אותו כל הלילה. הם מתחילים להכיר זה את זו ומקיימים יחסים אך בבוקר נפרדים שוב בריב. דוריס חוזת להיות "נערת גו-גו", לשחק בסרטים פורנוגרפים ולקבל לקוחות. פליקס צופה בסרט פורנו בו היא משחקת וזה כואב לו. למרות הניתוק הם נמשכים זה לזה. היא מעריכה אותו על השכלתו והוא מעריך אותה על דרכה העצמאית. לבסוף היא שולחת את חברתה אלינור (רוז קלי) לחנות הספרים כדי שתמסור לפליקס היכן היא מחכה לו. הם נפגשים ופליקס מתרשם מההתקדמות שלה בידע ובשפה. היא מראה לו את הספר ממנו למדה. פליקס לוקח אותה לדירה מהודרת ומגלה לה שזאת הדירה של הורי ארוסתו אותה הכיר עוד בלימודיו ואיתה הוא עומד להתחתן. הוא עדיין נמשך לדוריס שנותנת לו להסניף. הם מקיימים יחסים ונכנסים לאמבטיה שם מגלה אותם ארוסתו והוריה והם נזרקים שוב. הם מטיילים בסנטרל פארק ודוריס מצטטת קטע של פרנץ קפקא הם ממשיכים בוויכוח ופליקס אומר לה ששמו האמיתי הוא פרד וכי כנראה אינו סופר טוב והוא זורק את מכונת הכתיבה. לבסוף הם מתפייסים. ברברה סטרייסנד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. היא הייתה מעמדת גם ל-Laurel Award לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה. באק הנרי היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט המעובד הטוב ביותר. "הינשוף והחתלתולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הינשוף והחתלתולה", באתר נטפליקס "הינשוף והחתלתולה", באתר AllMovie (באנגלית) "הינשוף והחתלתולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הינשוף והחתלתולה", באתר אידיבי "הינשוף והחתלתולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לינשוף ולחתלתולה, באתר יוטיוב
יצחק פרץ (חבר הכנסת)

יצחק פרץ (3 ביוני 1936 - 17 באוקטובר 2002) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כראש עיריית דימונה וחבר הכנסת מטעם הליכוד, רפ"י - הרשימה הממלכתית והמערך. פרץ נולד בקזבלנקה שבמרוקו ועלה לישראל במסגרת עליית הנוער, בשנת 1950. כעבור שנתיים מעלייתו הצטרף לשורות מפא"י. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. לאחר שירותו הצבאי עבד כמורה ברחובות ובראשון לציון. בשנות השישים עבר לדימונה וכעבור תקופה מונה למנהל מחלקת החינוך בעירייה. בשנים 1971–1974 כיהן פרץ כראש עיריית דימונה, מטעם מפלגת רפ"י. בשנת 1974 נבחר לכנסת השמינית מטעם הליכוד. לאחר המהפך ב-1977 כיהן כסגן שר התעשייה, המסחר והתיירות ,תחת השר יגאל הורביץ, מיוני 1977 עד ינואר 1979. ב-26 בינואר 1981 פרש מהליכוד והקים את סיעת רפ"י - הרשימה הממלכתית, יחד עם חברי הכנסת יגאל הורביץ וזלמן שובל. חזר לליכוד ב-27 במאי באותה השנה, ונבחר שוב מטעמו לכנסת העשירית. ב-26 באוקטובר 1982 פרש שנית מהליכוד יחד עם חבר הכנסת אמנון לין והצטרף למערך עם הבטחה לשריון בבחירות הבאות. בעקבות ההסכם, נבחר לכנסת ה-11 מטעם המערך. לאחר פרישתו מהכנסת התמנה פרץ ליו"ר הוועד הפועל הציוני וחבר הדירקטוריון בקרן קיימת לישראל ובסוכנות היהודית. בנו, יוסי, הוא מוזיקאי שהשתתף בהרכבים "איך זה עובד באמת" ו"דברים שעשיתי עם אחותי". יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך ב', פרק א' (12), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 272 - 285 יצחק פרץ, באתר הכנסת יצחק פרץ, באתר כנסת פתוחה
מערות העכביש

מערות העכביש (בספרדית: Cuevas de la Araña) הן קבוצה של מערות במועצה המקומית ביקורפ (ספ') בקהילה האוטונומית ולנסיה במזרח ספרד. המערות נמצאות בעמק הנהר אסקלונה (Escalona), בשמורה הלאומית קסה דה קורטס (Reserva Nacional de Caza Muela de Cortes), כ-60 קילומטרים דרומית-מערבית לעיר ולנסיה. המערות שימשו תושבים פרהיסטוריים שהותירו מאחוריהם אמנות סלע. המערות ידועות בתמונות מצוירות של ציד עזים בחץ וקשת ובסצנה המתארת דמות אנושית, "האיש מביקורפ". דמות של ציד המטפס על שיחים מטפסים להשיג דבש מדבורי הבר. תיארוך של אמנות כזו שנוי במחלוקת, אך אומרים כי ציור רדיית הדבש המפורסם הוא מהתקופה האפיפלאוליתית והערכה שהציור הוא כבן 8,000 שנים. המערות התגלו בראשית המאה העשרים על ידי מורה מקומי, חיימה גארי אי פוץ' (Jaime Garí i Poch). פרופסור הרננדס פאצ'קו (Hernández Pacheco) פרסם בשנת 1924 מחקר על ציורי מערות העכביש, יצירה מהפכנית לאותה תקופה שקראה תיגר על התזה של אנרי בריי, פרהיסטוריון צרפתי שנחשב לבר סמכא הבכיר ביותר במחקר על ציורי מערות, וקבע כרונולוגיה שהייתה אחרי התקופה הפלאוליתית באמנות הסלע הלבנטינית (אמנות הסלע במזרח ספרד). עבור כרונולוגיה חדשה זו הוא התבסס על ציורים שנצבעו זה על גבי זה, מידת הניוון של הציורים וגודל הדמויות במערת העכביש. ביולי 1998 נכללו המערות באתר המורשת העולמית "אמנות הסלע באגן הים התיכון באיבריה" של ארגון אונסק"ו. המערות מחולקות לשלושה אתרים: מערת העכביש – מחסה סלע I (מספר אתר 394–874) מערת העכביש – מחסה סלע II (מספר אתר 396–874) מערת העכביש – מחסה סלע III (מספר אתר 397–874) מדיה וקבצים בנושא מערות העכביש בוויקישיתוף
אוקראינה (ערוץ)

אוקראינה (באוקראינית: Україна) הוא ערוץ טלוויזיה לאומי אוקראיני, המהווה חלק מחברת ההחזקות "Media Group Ukraine" שבבעלות האוליגרך רינאט אחמטוב. הערוץ משדר תוכניות טלוויזיה, סרטים וסדרות, הפקה מקומית וזרה כאחד והוא אחד מערוצי הטלוויזיה הגדולים באוקראינה. ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה" משדר ל-93.4% מכלל משקי הבית באוקראינה. העברת האות מתבצעת באמצעות רשת שידור אנלוגית, רשתות כבלים, רשת T2 המשדרת דיגיטלית ודרך לוויין. הסיקור הטכני של ערוץ הטלוויזיה הוא 95% משטחי אוקראינה. הערוץ הוקם בדונייצק במרץ 1993 כחברת שירות בבעלות המדינה בשם Doka-TV. הערוץ נתמך על ידי מועצת העיר דונייצק והחל לשדר בדונייצק. בסוף שנות ה-90 חברת הטלוויזיה ASKET נקנתה על ידי רינאט אחמטוב ובמרץ 2001 יזם את הקמת "אוקראינה", חברת מדיה, שקיבלה רישיון לשדר על רשת 6 TVKs בדונייצק. בשנת 2001, קבוצת SCM של אחמטוב הפכה רשמית לבעלת המניות העיקרית של ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה", שבאותה עת שלטה על 75% ממניות ערוץ הטלוויזיה (בהמשך בשנת 2007, SCM כבר הפכה לבעלת 99% מהמניות ובשנת 2010 כבר החזיקה בבעלות מלאה של 100% מכלל המניות). בשנים 2002–2003 המשיכה החברה בפיתוח פעיל, לאחר שקיבלה יותר ממאה תדרי טלוויזיה ברחבי אוקראינה, כולל 11 ערוצי טלוויזיה בקייב, עליהם החל הערוץ לשדר ביוני 2003. בשנת 2003, הערוץ מתחיל גם לשדר באמצעות לוויין. באפריל 2003, אוקראינה נכנסה נכללה בחבילת הטלוויזיה של מפעילת הכבלים בקייב "ווליה" ובשנת 2004 הערוץ קיבל מעמד כערוץ לאומי. ערוץ הטלוויזיה "אוקראינה" מבחינת תוכנו ואיכות תוכני התוכנית היה חלש למדי בהשוואה לרשויות השידור מקייב. אך הערוץ משך צופים באמצעות שידור משחקי כדורגל, בייחוד של קבוצת הפאר שחטאר דונצק. מדיה וקבצים בנושא אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוקראינה (ברוסית) אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק אוקראינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוקראינה, ברשת החברתית אינסטגרם אוקראינה, סרטונים בערוץ היוטיוב
הכפר התיירותי ביסאן סיטי

הכפר התיירותי ביסאן סיטי הוא גן תענוגות ששוכן בצפון העיר עזה. גודל הכפר התיירותי הוא כ־270 דונם והוא כולל מגרשי כדורגל, בריכת שחייה אולימפית, גן חיות בן 19 דונם, גני שעשועים ומסעדות. כ־6,000 איש מגיעים למקום מדי סוף שבוע, חלקם מגיעים בעזרת אוטובוסים שסובסדו על ידי הממשלה. המקום נבנה על אדמות שנמצאות בבעלות ממשלתית (בעבר היה למעשה שטח הכפר התיירותי מזבלה בפיקוחו וכן בבעלותו של משרד הפנים של החמאס) ועלות הקמתן הייתה כ־1.5 מיליון דולר והקמת גן התענוגות נעשתה תחת פיקוחו של פתחי חמאד, שר הפנים של חמאס. לפי העיתונאית המצרית אשרף אבו אל-הול, כתבת בעיתון המצרי אל-אהראם, הכפר התיירותי הוא אחד מהקבוצה הצומחת במהירות של פארקי שעשועים בעזה, כולל אצטדיון אל-ירמוכ, קניון עזה, אתר הנופש אל-בוסתאן וכן פארק המים המשוגע. Mai Yaghi, Hamas commercial ventures thrive in Gaza's besieged economy, The Daily Star, ‏26 ביולי 2010 (באנגלית) Nidal al-Mughrabi, New Gaza leisure projects focus on fun not hardship, Reuters, ‏2 באוגוסט 2010 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית ובנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת המדיה אוקראינה

קבוצת המדיה אוקראינה (באוקראינית: Медіа Група Україна; באנגלית: Media Group Ukraine) היא חברת מדיה אוקראינית בבעלות היזם רינאט אחמטוב באמצעות חברת SCM. החברה הוקמה ב-4 באוקטובר 2010 והיא כללה את ערוצי הטלוויזיה "אוקראינה", "כדורגל", "דונבאס", בית המכירות "שותפות מדיה" (האחראית למכירת פרסום בכל ערוצי הטלוויזיה של SCM) וחברת ההפקהDigital Ventures. איחוד נכסי המדיה של SCM הושלם בפברואר 2013, אז הפך בית ההוצאה לאור 'Segodnia Multimedia' (שהנכס הגדול ביותר שלו היה העיתון הלאומי Segodnya) לחלק מחברת SCM. ערוצי טלוויזיה: בפריסה ארצית "אוקראינה" אוקראינה 24" "UFO TV" "אינדיגו TV" "כדורגל 1" "כדורגל 2" "כדורגל 3" ערוצים בינלאומיים אוקראינה 1 אוקראינה 2 NLO TV 1 NLO TV 2 ערוצים אזוריים "דונבס" "ערוץ 34" "סיגמא" אינטרנט segodnya.ua מדיה וקבצים בנושא קבוצת המדיה אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת המדיה אוקראינה קבוצת המדיה אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת המדיה אוקראינה, ברשת החברתית LinkedIn "СКМ создает медиагруппу на базе телеканала "Украина"". Газета "Коммерсантъ Украина". 2010-10-04. ""Сегодня" уже наступило". Газета "Коммерсантъ Украина" №17, стр. 7. 2013-02-05.
כדורגל 1 (אוקראינה)

ערוץ הטלוויזיה "כדורגל 1" הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני המוקדש אך ורק לכדורגל והוא הראשון מסוגו במדינה. הערוץ משדר אליפויות וגביעי עולם, אירופה, אוקראינה, משחקי נבחרות לאומיות, טורנירי אופ"א ופיפ"א וכן תוכניות בהפקה מקורית והוא ערוץ הספורט הגדול והפופולרי במדינה. הערוץ זמין בחבילה של מפעיל הטלוויזיה בלוויין Xtra TV, כמו גם בחבילות של מפעילי כבלים אחרים בשידור IPTV באיכות SD ו-HD. "כדורגל 1", יחד עם הערוצים "כדורגל 2" ו"כדורגל 3" הם חלק מקבוצת המדיה אוקראינה, שבעלת המניות שלה היא SCM בבעלות רינאט אחמטוב. ב-18 בנובמבר 2008 החל לשדר את השידור הראשון שלו במשחק בין הנבחרות הלאומיות של אוקראינה ובלארוס במסגרת מוקדמות גביע העולם 2010, כשהשידור החי הראשון היה המשחק בין אוקראינה לנורווגיה. ב-1 במרץ 2011, הופיע ערוץ הטלוויזיה "כדורגל+" וב-30 בנובמבר 2013 שונו ערוצי "כדורגל" ו"כדורגל+" ל"כדורגל 1" ו"כדורגל 2" והערוצים נכללו בחבילה יחידה של מפעילי טלוויזיה. העיצוב הגרפי של שידורי ערוצי הטלוויזיה הפך לאחיד. בקיץ 2014 הערוץ, יחד עם "כדורגל 2" ו"כדורגל 3" הפכו לערוצים המשדרים הרשמיים של מונדיאל 2010, ובסתיו הם החלו לשדר את משחקי המוקדמות של אליפות אירופה 2016 - בפרט, את משחקי נבחרת אוקראינה. כמו כן, ערוצי הטלוויזיה "כדורגל 1" ו"כדורגל 2" הם רשתות השידור הרשמיות באוקראינה של ליגת האלופות והליגה האירופית (בספטמבר 2014 זכו הערוצים במכרז לשידור גביעי אירופה, והפכו לבעלים הבלעדיים של הזכויות באוקראינה לעונות 2015–2018). בשנת 2020 הושק ערוץ הטלוויזיה "כדורגל 3" שהחל לשדר ב-1 בפברואר 2020. הסופר קאפ האוקראיני ליגת העל האוקראינית ליגת האלופות הליגה האירופית הסופר קאפ האירופי משחקי נבחרת אוקראינה ומוקדמות אירו אליפות איטליה בכדורגל (סרייה א) גביע אוקראינה אליפות בלגיה אתר האינטרנט הרשמי של כדורגל 1 כדורגל 1, ברשת החברתית פייסבוק כדורגל 1, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כדורגל 1, ביישום טלגרם כדורגל 1, ברשת החברתית אינסטגרם כדורגל 1, סרטונים בערוץ היוטיוב ערוץ הטלוויזיה "כדורגל 1" החל לשדר Телеканал «Футбол 3» — в эфире с 2020 года! Телеканал «Футбол 3» начал вещание
ספורט 1 (אוקראינה)

ספורט 1 הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני המשדר שידורי ספורט שונים בענפים שונים. הערוץ מופעל על ידי חברת Poverkhnost והוא אחד מערוצי הספורט הגדולים באוקראינה. הערוץ נוצר בדצמבר 2005, יחד עם ערוץ טלוויזיה ארציי נוסף בשם "ספורט 2" ששודרו באמצעות מתחם שידור לווייני. הערוץ החל לשדר ב-1 בדצמבר 2005. התוכן העיקרי של הוא מוצרי הטלוויזיה הנרכשים בעולם ובאירופה. ב-26 ביוני 2015 הושבתה זמנית שידורי הלוויין של ערוצי הטלוויזיה ספורט 1 וספורט 2. ליגת האלופות האסייתית (מאז 2021) ליגת האלופות (משחקי מוקדמות בלבד) מוקדמות מונדיאל 2022 גביע אסיה 2023 ליגת העל האוקראינית הליגה הפורטוגזית אליפות שווייץ אליפות הונגריה גביע הכדורגל ההונגרי אליפות בלארוס בכדורגל גביע בלארוס אליפות לטביה אליפות ליטא אליפות מולדובה אתר האינטרנט הרשמי של ספורט 1 ספורט 1, ברשת החברתית פייסבוק ספורט 1, ברשת החברתית VK "Спортивная телекомпания "Поверхность" : О компании". poverkhnost.tv. נבדק ב-2015-08-25.