laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד משה שטיינברג

דוד משה שטיינברג (1871–1941) היה חזן ומורהו של החזן שלמה מנדל. שטיינברג נולד בבסרביה (היום מולדובה). בילדותו היה חבר במקהלתו של אביו. אביו שלא היה נלהב משאיפותיו המוזיקליות של בנו והעדיף שיעמיק בלימוד תורה, שלח אותו לבסוף לאודסה ללמוד אצל החזן זלמן (סולומון) רזומני. בשנת 1902 קיבל שטיינברג את משרתו הראשונה בבית הכנסת Ahrele באודסה. משם המשיך לברדיצ'ב, וילנה ובשנת 1910 שב לאודסה כחזן של בית הכנסת הגדול של אודסה, שם כיהן במשך ארבע עשרה שנה. בשנת 1924 היגר שטיינברג לארצות הברית שם שימש כחזן של מספר בתי כנסת, לרבות 'הבריסקר' בניוארק, ה'מונטיפיורי' ברובע הברונקס וה-וודרואו אבניו בבוסטון. בשנת 1929 הציעה חברת סרטי פרמאונט לשטיינברג להשתתף בסרט קולנוע אך הוא סרב. במהלך סיור קונצרטים בלונדון ב-1932, שוכנע שטיינברג לשוב לוילנא שם התגורר למשך חמש שנים נוספות תוך ביקור לסירוגין בצ'רנוביץ, אוסטריה. בשנת 1937 שב שטיינברג לניו יורק וכיהן כחזן בבית הכנסת Hebrew Institute of University Heights שברובע הברונקס עד למותו בגיל 70 בשנת 1941. המעביר בניו אבינו מלכנו ישמחו אנא עבדא כי לקח טוב כוהניך ילבשו צדק והאופנים ביוגרפיה קצרה באנגלית וקישור לקטעי הקלטה להורדה (בפורמט rar) דיסקוגרפיה בהוצאת ויקטור דוד משה שטינברג (1870-1941), דף שער בספרייה הלאומית דוד משה שטיינברג - והאופנים דוד משה שטיינברג - כולם אהובים דוד משה שטיינברג - המעביר בניו דוד משה שטיינברג - כי לקח טוב דוד משה שטיינברג - זרעא חייא וקיימא
סלבן

סלבן או סאלאבאן (בלאית: ສາລະວັນ) היא עיר הבירה של מחוז סלבן בדרום לאוס. סלבן ממוקמת בחלק הדרומי ביותר של לאוס, והיא אחד האזורים המבודדים ביותר במדינה. העיר מוקפת ביער גשם טרופי צפוף, דבר המקשה על הגישה למקום. בשנת 2010 אוכלוסיית העיר מנתה 6,157 נפש. מדריך טיולים (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זלמן רזומני

אפרים זלמן (סולומון) רזומני (1866–1904) היה חזן ומלחין נודע, וכן היה מורהו של החזן הנודע דוד משה שטיינברג. רזומני נולד בניקולאייב (אז באימפריה הרוסית) והפך לחזן בגיל 19. לאחר מילוי משרה בקישינב, עבר לאודסה לשארית חייו. כדמות ססגונית, היה לרזומני קול טנור עם יכולת אלתור יוצאת דופן. בין השאר, היה רזומני מורה של החזן הנודע דוד משה שטיינברג שהיה לימים החזן של בית הכנסת הגדול באודסה. רזומני שימש כחזן אורח בקהילות רבות והופיע בקונצרטים בכל רחבי מזרח אירופה, צבר לעצמו קהל מעריצים גדול והפך לאגדה עוד בחייו. הביצוע שלו לאל מלא רחמים בעקבות פרעות קישינב הפך לנכס צאן ברזל בליטורגיה החזנית המזרח אירופאית. אוסף של רצ'יטטיבים מפרי עטו בשם שירי רזומני יצא לאור על ידי ס. אלמאן בשנת 1930. לא אמות רזא דשבת לא אמות, בביצוע מיכאל מושקוביץ, סרטון באתר יוטיוב הספר שירי רזומני יצא לאור על ידי סמואל אלמאן 1930
האישה החכמה

האם התכוונתם ל... האישה החכמה מאבל בית מעכה – דמות מקראית שכרתה את ראשו של שבע בן בכרי האישה החכמה מתקוע – דמות מקראית המתחזה לאישה אבלה מבקשת מן המלך דוד להציל את חיי בנה
גן לאומי בית עיטאב

גן לאומי בית עיטאב נמצא בהרי ירושלים במבואות הדרומיים-מערביים של העיר ירושלים, כ-15 קילומטרים מערבית לבית לחם (כ-2 ק"מ מערבית למושב בר גיורא). שמו ניתן לו על שם הכפר הערבי בית עיטאב ששכן במקום עד 1948. על הגבעה הנישאת לרום של 665 מטר, שכן ככל הנראה מבצר צלבני או חווה מבוצרת. לגבעה זו הייתה חשיבות אסטרטגית רבה, שכן היא חלשה על דרך רומית קדומה שעלתה מעמק האלה להרי ירושלים (בתוואי של כביש 375). בשנת 1962 החלו עבודות חפירה במקום, שבהן נחשפו שרידי המבצר הצלבני והכפר הערבי. במקום נמצאו קשתות, קמרונות וחלקי חומות ומגדלים. בין השאר נמצאו שרידי בית בד. במדרונה המזרחי של הגבעה נמצאה מערכת מנהרות לא גדולה, אשר בקצהָ קולומבריום. ב-2002 הוכרז המקום כגן לאומי. ממזרח לאתר נמצא מעיין נקבה בשם "עין חוד". מדיה וקבצים בנושא גן לאומי בית עיטאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גן לאומי בית עיטאב מערת התאומים ונחל המערה, באתר למטייל יאיר זיידנר, בית עיתאב: מחורבה מוזנחת לאטרקציה פורחת, באתר ynet, 11 באפריל 2012 דוד הכהן, הוכרז גן לאומי בית עיטאב, באתר ynet, 1 באוקטובר 2002 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו

ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו המכונה "היפה" ו"פלאנטז'אנה" (בצרפתית: Geoffroy V d'Anjou;‏ 24 באוגוסט 1113 - 7 בספטמבר 1151) היה רוזן אנז'ו, טורן ומן ואבי בית פלנטג'נט. ז'ופרואה היה בנם של פולק החמישי מאנז'ו וארמנגרד ממן. בגיל חמש-עשרה הוענק לו ברואן תואר אביר על ידי הנרי הראשון, מלך אנגליה והוא נישא לבתו מתילדה הקיסרית, נישואין שנועדו לחזק את הקשר בין מלך אנגליה ודוכס נורמנדיה לבין רוזנות אנז'ו. מתילדה הייתה אלמנתו של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומבוגרת מז'ופרואה ב-11 שנים. הם חיו בנפרד תקופות ארוכות, אבל נולדו להם שלושה ילדים: הנרי השני, מלך אנגליה, ז'ופראה, רוזן נאנט וויליאם העשירי, רוזן פואטו. בנוסף, נולדו לז'ופראה שלושה ילדים מחוץ לנישואין. שנה לאחר נישואי ז'ופרואה, עזב אביו את אנז'ו, נסע לירושלים, בה התמנה למלך ונשא לאישה את מליסנדה, מלכת ירושלים וז'ופרואה התמנה לרוזן במקומו. ב-1135 מת הנרי הראשון, מלך אנגליה ומתילדה שהייתה היורשת, יצאה לנורמנדיה כדי לתבוע את השלטון. בעוד בנורמנדיה היא התקבלה כשליטה, באנגליה עצמה תמכו בבן דודה סטפן, מלך אנגליה ובעקבות כך, נורמנדיה הלכה בעקבותיה. במסגרת הניסיונות להרחיב את שליטת אנז'ו לנורמנדיה בכוח, העניק ז'ופרואה שלוש ערים לשליט מאיין בתמורה לעזרתו הצבאית. ב-1139 הגיעה מתילדה לאנגליה עם 140 אבירים, אך נאלצה להתבצר בטירת ארתור, שם צר עליה סטפן. בעקבות האנרכיה שהתפתחה, נתפס סטפן בלינקולן ונכלא בבריסטול, אך שוחרר משם בהמשך ומתילדה חזרה לצרפת. במהלך 1142–1143 כבש ז'ופרואה את רובה של נורמנדיה והגיע עד שרבור. ב-1144 חצה את הסן ותפס את רואן, בירת הדוכסות. בקיץ של אותה שנה הכתיר עצמו לדוכס נורמנדיה. כמו כן, בנה מנזר אוגוסטיני באותה שנה. ב-1149 העביר ז'ופראה את תואר הדוכס לבנו, הנרי קצר הגלימה, כשלואי השביעי, מלך צרפת עצמו נוכח בטקס ומאשר אותו. במהלך שנות שלטונו נאלץ ז'ופראה לדכא שלוש מרידות שפרצו נגדו מצד הברונים באנז'ו, ב-1129, ב-1135 ובין 1145 ל-1151. מרידות אלו האטו את התקדמותו בנורמנדיה וגרמו לכך שלא יוכל להתערב לטובת אשתו באנגליה. ב-1153 נחתם הסכם לפיו סטפן יישאר מלך אנגליה עד מותו, ואחריו ימלוך בנם של ז'ופראה ומתילדה - הנרי השני. ז'ופראה מת ממחלה ב-7 בספטמבר 1151 בדרכו מוועידה מלכותית לאנז'ו, ונקבר בקתדרלת לה-מאן. מדיה וקבצים בנושא ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו בוויקישיתוף ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
BIPA

תמרוקיות ביפה בע"מ היא חברה אוסטרית המפעילה בתי מרקחת תחת השם BIPA באוסטריה ומדינות אירופיות נוספות. מטה החברה ממוקם בווינר נוידורף. ב-1954 פתח קרל ולאשק תמרוקיה ברובע ה-7 בווינה, נויבאו, והוא קרא לה Billige Parfümerie (בעברית: תמרוקיה זולה). השם הגיע מרשת הסופרמרקטים שלו Billa (בילה - Billiger Laden, חנות זולה), בה הוצעו מותגים במחירים מוזלים. כתוצאה מכך, נוצרה WKW (Warenhandel Karl Wlaschek – קרל ולאשק מסחר) וב-1960 כללה כבר 45 סניפים. ב-1980 ביפה תמרוקיות בע"מ נוסדה, החנות הראשונה נפתחה ברחוב גולדשמיט בווינה. ב-1988, הוצע שירות פיתוח תמונות בסניפים. ביולי 1996 הפכה קבוצת החברות של ולאשק, כולל ביפה, לחלק מקבוצת REWE מקלן, הטוענת להיות רשת חנויות המזון השנייה בגודלה בגרמניה, והשלישית בגודלה באירופה. ב-2008 זכתה ביפה בפרס הלאומי כארגון התומך במדינה, מידי משרד הכלכלה והעבודה. BIPA מפעילה רשת של מעל 560 בתי מרקחת וב-2008 הניבה מכירות בסך 544 מיליון אירו. המגוון כולל בנוסף מותגים ביתיים כגון LOOK BY BIPA, iQ Cosmetics, MY, B.STYLED, b.pretty ו- little Girl. החל מיוני 2011, לביפה יש חנות מקוונת המבוססת על מערכת ההזמנות בחנות. מדיה וקבצים בנושא BIPA בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של BIPA BIPA, ברשת החברתית פייסבוק BIPA, ברשת החברתית אינסטגרם http://www.rewe-group.com/fileadmin/content/Downloads/Geschaeftsberichte/REWE_Group_GB_2008.pdf http://www.bipa.at/%C3%9Cber-%3Cspan-class%3D%22bipa%22%3EBIPA%3C/span%3E/service-about,de_AT,pg.html http://www.ots.at/presseaussendung/OTS_20050428_OTS0037/25-jahre-bipa-feiert-geburtstag http://www.ots.at/presseaussendung/OTS_20080213_OTS0167/bipa-erhaelt-staatswappen-fuer-ausgezeichnete-lehrlingsausbildung-des-bundesministeriums-fuer-wirtschaft-und-arbeit-bild http://demandware.de/company/newsroom/press-releases/rewe-group-tochter-bipa-nutzt-demandware-e-commerce
משטרת מיאמי

מחלקת המשטרה של העיר מיאמי (באנגלית: The Miami Police Department או בקיצור: MPD) הוקמה בשנת 1864 והיא מחלקת המשטרה הגדולה ביותר במדינת פלורידה, ארצות הברית. מחלקת המשטרה של מיאמי אחראית לאכיפת החוק והחקירה בתחומי העיר מיאמי והיא אחת ממחלקות המשטרה העירוניות הוותיקות ביותר בארצות הברית. בעיר פועלת גם מחלקת המשטרה של מחוז מיאמי-דייד ונבדלת ממנה בצבע מדיה התכולים. כ-1,100 שוטרים משרתים במשטרת מיאמי. לשכת הבילוש אכיפת חוקי התעבורה החטיבה לאבטחת בתי הספר משטרת הסיוע משטרת התנועה יחידת הפרשים לשכת השיכון צוותי איסוף ראיות יחידת זיהוי פלילי היחידה לתגובה וסיוע טכני מרכז פשיעה בזמן אמת - אחראית על רשת המצלמות הפזורות ברחבי העיר יחידת המוניות/לוחמה בפשיעה חטיבת הקורבנות המיוחדת - עוסקת בחקירת ופענוח פשעי אונס והטרדה מינית יחידת הנמל - אחראית לאבטחת נמל מיאמי. מחוזות המשטרה מחולקים בין 11 שכונות בתוככי העיר מיאמי וכוללים את המחוז הדרומי, המחוז המרכזי והמחוז הצפוני. המחוז הצפוני ליברטי סיטי האיטי הקטנה אפר איסטסייד המחוז המרכזי אפלאטה אוברטאון וויינווד/אדגרווטר דאונטאון מיאמי המחוז הדרומי פלגאמי הוואנה הקטנה דרך קוראל קוקונאט גרוב משטרת העיר מיאמי זכתה לסיקור והנצחה בספרות האמריקאית ובסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה, להלן רשימה של מספר סרטים וסדרות טלוויזיה על משטרת מיאמי: CSI: מיאמי דקסטר, דקסטר הוא שוטר במחלקה לזיהוי פלילי במשטרת מיאמי סוכן מחוק, הסדרה מתרחשת בעיר מיאמי ובשיתוף הפעולה של הגיבור עם המשטרה בעיר מיאמי מחלק מוסר מיאמי ווייס בחורים רעים, בחורים רעים 2, בחורים רעים 3 רווח וכאב מהיר ועצבני 2 אתר האינטרנט הרשמי של משטרת מיאמי (באנגלית) משטרת מיאמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משטרת מיאמי, סרטונים בערוץ היוטיוב
הרולד פאלטרמאייר

הרולד פאלטרמאייר (בגרמנית: Harold Faltermeier; נולד ב-5 באוקטובר 1952) הוא מלחין גרמני. פאלטרמאייר נודע כאחד המלחינים והמפיקים שלכדו בצורה מיטבית את רוח הזמן של הסינת'-פופ בשנות ה-80 בעשרות סרטים. התפרסם בעיקר כמלחין השיר Axel F, שיר הנושא של הסרט "השוטר מבברלי הילס" משנת 1984, וכן של שיר הנושא של "אהבה בשחקים". נולד במינכן שבגרמניה לאנליזה שמידט, עקרת בית, ולהוגו פאלטרמאייר, איש עסקים בענף הבנייה. בגיל 6 החל לנגן בפסנתר בעידוד הוריו. בגיל 11 גילה מורה למוזיקה מנירנברג את כישרונו ואת ה"אוזן" שפיתח כבר בגיל זה, והוא קיבל בעקבות זאת הכשרה במוזיקה קלאסית, תוך התמקדות ברוקנרול. הוא ניגן באורגן חשמלי, ולמד חצוצרה ופסנתר באקדמיה למוזיקה במינכן. עם סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה במינכן עבר פאלטרמאייר לארצות הברית, בעידודו של ג'ורג'ו מורודר עמו עבד על פסקול הסרט "אקספרס של חצות", שם הכיר את המפיק ג'רי ברוקהיימר והחל לעבוד כמלחין. פאלטרמאייר זכה בשני פרסי גראמי, בשנת 1986 עבור השיר Axel F, ובשנת 1987 עבור הפסקול לסרט "אהבה בשחקים", שהלחין יחד עם הגיטריסט סטיב סטיבנס. מדיה וקבצים בנושא הרולד פאלטרמאייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרולד פאלטרמאייר הרולד פאלטרמאייר, ברשת החברתית פייסבוק הרולד פאלטרמאייר, סרטונים בערוץ היוטיוב הרולד פאלטרמאייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, באתר AllMovie (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הרולד פאלטרמאייר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, באתר ספוטיפיי הרולד פאלטרמאייר, באתר AllMusic (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, באתר MusicBrainz (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, באתר דיזר הרולד פאלטרמאייר, באתר Discogs (באנגלית) הרולד פאלטרמאייר, באתר SecondHandSongs
אירוס שחום

אירוס שחום (שם מדעי: Iris atrofusca; נקרא גם Iris loessicola, Gilead iris) הוא מין של צמח בסוג אירוס מתת הסוג אירוס (Iris Iris) בסקציה אירוסי ההיכל. אירוס שחום הוגדר לראשונה על ידי טוביה קושניר בשנת 1947. בעבר, אירוס שחום נקרא בשמות שונים, עד שקיבל את השם הנוכחי עקב צבע פרחיו. מקור שמו המדעי הוא אדמת הלס שעליה הוא גדל. הצמח תת-אנדמי לישראל ולירדן. אזור הגידול הוא באזורי הספר בהרי יהודה ושומרון, בקעת באר שבע, ערד וחבל יתיר, וכן בגלעד. הצמח לא נפגע מעיבוד קרקע בעזרת מחרשה מסורתית, אך עיבוד מכני של הקרקע פגע קשות בבית גידולו בקרקעות הלס. בשמורות טבע נחל תקוע ניתן להבחין בפריחה של עשרות פריטים מדי שנה בחודשים ניסן ואייר. מקבצים גדולים נמצאים בעונה באזור היישוב הבדואי "מרעית" ובוואדי בסמוך לבית הספר היסודי שנמצא בקרבת היישוב דריג'את. יחסית לאירוסי ההיכל אירוס שחום הוא צמח קטן ממדים. צבע הפרח הוא חום כהה עד שחור. במרכז עלה העטיף החיצוני ישנו כתם כהה, ועליו זקן של שערות צהובות. בעלי העטיף הפנימיים ניתן להבחין בעורקים כהים יותר. הצמח פורח בחודש מרץ. ככל שאר אירוסי ההיכל, אירוס שחום הוא פרח מוגן. אירוס שחום ליד תל ערד אירוס שחום בנחל תקוע אירוס שחום בנחל תקוע אירוס שחום בשביל סובב באר שבע מדיה וקבצים בנושא אירוס שחום בוויקישיתוף אירוס שחום, באתר NCBI (באנגלית) אירוס שחום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אירוס שחום, באתר צמח השדה אירוס שחום, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אירוס שחום, באתר Tropicos (באנגלית) אירוס שחום, באתר GBIF (באנגלית) אירוס שחום, באתר The Plant List (באנגלית) אירוס שחום, באתר IPNI (באנגלית) אירוס שחום - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר טיולים בארץ מגדיר צמחים אתר המאגד את הצמחים הגדלים בישראל. אירוס שחום באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005
מבצר קאקון

מבצר קאקון נמצא בעמק חפר על כביש 5803 בין המושבים גן יאשיה ומושב אומץ. המבצר הממלוכי שיסודותיו מהתקופה הצלבנית, נמצא בראש תל קאקון המתנשא לגובה 52 מ'. ערך מורחב – קאקון ההיסטוריה של קאקון כמקום יישוב מגיעה ככל הנראה עד לתקופת השלטון הרומי, אך במקום לא נותרו שרידים מתקופה זו. בתקופת שלטון הצלבנים בנה המסדר הטמפלרי מצודה בראש גבעה במקום, שכונתה קקו. הממלוכים, בראשות השולטן ביברס, כבשו את המצודה בשנת 1260, שיקמוה והפכו את הכנסייה שבה למסגד. השלטון הממלוכי עודד הגירה למקום ותרם להפיכתו למרכז מסחרי על הדרך הראשית שחיברה בין דמשק למצרים. בראשית המאה ה-14 נבנה בו חאן בפקודת מושל עזה. בתקופה הממלוכית בוצרה קאקון והייתה למרכז צבאי ומנהלי. לאחר הכיבוש העות'מאני במאה ה-16 היה במקום יישוב ובו 127 תושבים. בשנות השלושים של המאה ה-19, בשנות השלטון המצרי בארץ, נהרס הכפר בידי צבאו של אבראהים פאשא במסגרת דיכוי מרד הפלאחים. הכפר יושב מחדש שנים אחדות לאחר מכן בידי מהגרים ממצרים ותושבים מהכפרים הסמוכים שויכה ודיר אל-ע'צון. הכפר ננטש ונהרס במלחמת העצמאות. האתר נמצא במעלה ההר קקון. ביוזמת הגופים הציבוריים רשות הטבע והגנים, רשות העתיקות, החברה הכלכלית של עמק חפר, עמותת "נאמני תל קאקון" וחברת חשמל - הוחל בביצוע מיזם הגן הלאומי מבצר קאקון. בשלב הראשון בוצעו פעולות לשימור המבצר ושיפור הנגישות אליו וכן הכנת כניסה אל הגן הלאומי ושילוט מתאים. עבודות הפיתוח והשימור יכללו הכשרת שבילים קיימים וחדשים, הכשרת כניסה לחדר התחתון במבנה העות'מאני לקליטת מטיילים, ניקיון יסודי והסרה של צמחייה מפריעה ותיקון הבאר. בתכנון גם התקנת שבילים נוחים לרוכבי אופניים. חזית מבצר קאקון מהאויר מבצר קאקון ממעלה מבצר קאקון משמאל ושרידי הכנסייה הצלבנית מימין מבצר קאקון מבצר קאקון מבצר קאקון הכנסייה הצלבנית בקאקון פנים המצודה פנים המצודה הכנסייה הצלבנית בקאקון משה גלעד, ימי הזוהר של קאקון חלפו, אבל יפה שם מאוד, באתר הארץ, 18 במאי 2022 מבצר קאקון (מצודת קקון) בעמק חפר, בהיסטוריה על המפה, יוני 2023
קאדריורג

קאדריורג (באסטונית: Kadriorg) הוא רובע אמיד בטאלין, מקום משכנו של נשיא אסטוניה ושגרירויות רבות. הוא מפורסם בעיקר בגלל פארק קאדריורג הגדול והמטופח שבמרכזו ארמון קאדריורג. ארמון קאדריורג נבנה ב-1718 על ידי פיוטר הגדול למען אשתו יקטרינה הראשונה. פירוש השם באסטונית הוא: "העמק של קטרינה". הבית נבנה בסגנון הבארוק בדומה לארמונותיו של פיוטר בסנקט פטרבורג. ב-1827 הוא עבר שיקום וקבל את צורתו הנוכחית על ידי הצאר ניקולאי הראשון. לאחר מותו של פיוטר לא הראו צאצאיו עניין בארמון. הוא הפך למוזיאון ועם עצמאות אסטוניה ב-1919 שימש מספר שנים למעון הנשיא. עם הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה הוא נהפך למקום מגוריו של המושל האזרחי של אסטוניה הכבושה. בימי השלטון הסובייטי שוב הפך המקום למוזיאון אך הוזנח. עם הכרזת עצמאות אסטוניה ב-1991 הוחל בסיוע ממשלת שוודיה בשיפוץ הארמון והוא נפתח שוב לביקורים ב-2000. כיום יש בארמון מוזיאון לאומנות זרה (לא אסטונית). האוסף כולל יותר מ-900 ציורים מהמאות ה16 - 17, יותר מ-3000 פסלים, כלי זכוכית, פורצלן ועוד. הארמון נמצא במרכז פארק קאדריורג שהיה בעבר רכושו של הצאר. בפארק מפוזרים מבנים ששימשו את הארמון כמו בית המטבח, בתי השומרים והביתן של פיוטר הגדול שם אהב להתבודד. בפארק נמצא מוזיאון KUMU לאמנות אסטונית. ליד הארמון נמצא הארמון הנשיאותי בו מתגורר נשיא אסטוניה. משמר קבוע של שני חיילים נמצא בכניסה לארמון. בפארק יש פסלים רבים. שביל קצר מוביל ממנו לאנדרטת רוסלקה בקרבת חוף הים. פארק קאדריורג פארק קארדיורג מדיה וקבצים בנושא קאדריורג בוויקישיתוף Tallinn City Government, Statistical Yearbook Of Tallinn 2011, Tallinn City Government, 2011, עמ' 145
רחל לוי-שיף

רחל לוי-שיף (נולדה ב-6 באוקטובר 1957) היא פסיכולוגית קלינית והתפתחותית, חוקרת ומרצה בפסיכולוגיה בתחום לקויות למידה ופסיכולינגויסטיקה התפתחותית, ומגוון נושאים בתחומי ילדים, הורים, זוגיות ומשפחה. מכהנת כפרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה בשנת 2000 מונתה ליו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, וב-2013 מונתה ליושבת ראש מועצת הפסיכולוגים בישראל. פרופ' לוי שיף עומדת כיום בראש תוכניות המוסמך בפסיכולוגיה חינוכית והתפתחותית במרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן. לוי-שיף סיימה תואר ראשון באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ ב-1968, ותואר שני באותה אוניברסיטה ב-1970. במהלך התואר השני עבדה כעוזרת מחקר לפסיכולוג ההתפתחותי הנודע ז'אן פיאז'ה. בשנות ה-70 עבדה בישראל כפסיכולוגית במרפאת חוץ פסיכיאטרית בבית החולים תל-השומר, במרפאת חוץ פסיכיאטרית של הילד בבית החולים הדסה, ובמחלקה סגורה בבית החולים הפסיכיאטרי בטלביה. סיימה דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1978, והמשיכה לפוסט-דוקטורט במרכז לחקר הילד באוניברסיטת ייל (1979). בשנים 1980-1982 עבדה בקליניקה להתפתחות הילד בבית החולים תל השומר. קיבלה דרגת מומחית בפסיכולוגיה קלינית ב-1981, ומומחית-מדריכה בפסיכולוגיה התפתחותית ב-1988. לוי-שיף מרצה ומדריכה פסיכולוגים ומחנכים לאורך השנים, בין השאר במסגרת המחלקה לפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה העברית, בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, וכן המחלקה לפסיכולוגיה ובית הספר לפסיכותרפיה באוניברסיטת בר-אילן. שימשה במגוון תפקידים באוניברסיטת בר-אילן, בהם ראש המגמה לפסיכולוגיה של הילד בין השנים 1988-1990 ו-1996-2002, ומנהלת בית הספר לפסיכותרפיה בשנים 1994-1999. משמשת כעמיתת מחקר במגוון קרנות מחקר וכתבי עת מקצועיים חשובים בתחומה בישראל ובעולם. ייעצה למספר ועדות ומחלקות במסגרת משרד החינוך, הבריאות והמשפטים בממשלת ישראל. ב-2013 מונתה על ידי שרת הבריאות יעל גרמן לתפקיד יו"ר מועצת הפסיכולוגים בישראל. מתגוררת בקריית אונו. רחל לוי-שיף, באתר המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן רחל לוי-שיף, דף שער בספרייה הלאומית רחל לוי-שיף, באתר המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן חיפוש "רחל שיף" בפנקס הפסיכולוגים יואל אליצור, סיכום שלוש שנים בתפקיד יו"ר מועצת הפסיכולוגים ואיחולים ליו"ר הנכנסת פרופ' רחל לוי-שיף ולחברי המועצה, באתר פסיכולוגיה עברית, 11 באוגוסט 2013
תיכון מקצועי דב הוז

התיכון המקצועי דב הוז הוא תיכון חברתי בתל אביב ובעל ייחודיות במבנה יום הלימודים ובשיטות ההוראה המקובלות, הוא הוקם בשנת 1980 על ידי תנועת הנוער העובד והלומד. ומפוקח וממומן באמצעות משרד התעשייה והמסחר. מדיניות בית הספר היא שבאמצעות השקעה וגישה חינוכית נכונות ניתן להגיש אלטרנטיבה בריאה לכל מי שאינו מתאקלם במסגרת החינוכית הפורמלית מטעם משרד החינוך. התיכון מאפשר ללמוד מקצוע מבוקש תוך צבירת ניסיון בעבודה עם חברות בתעשייה במסלולי לימוד כמו: סאונד, גרפיקה, לוגיסטיקה ומנהל. תלמידים המעוניינים בתעודת בגרות, מקבלים ליווי מתאים, בנוסף על הכשרה המקצועית בכל מגמת לימוד. ההוראה בבית הספר אינה כוללת מבחנים או מתן ציונים, ומבוססת על חקר אישי והתקדמות אינדיבידואלית של תלמיד ותלמיד. הכיתות בבית הספר הן קטנות ביחס לממוצע בשאר ישראל, כשבכל כיתה ישנם שני מחנכים. אזורי הלימוד מותאמים למסלולי הלימוד, וכך גם מערכת השעות השונה בצורתה מהנהוג במוסדות חינוך והוראה. אתר האינטרנט הרשמי של תיכון מקצועי דב הוז ריאיון עם מנהלת בית הספר, סרטון באתר יוטיוב לומדים לשנות: הכירו את ביה"ס החברתי החדש בתל אביב יפו, באתר גל גפן, ‏3 באוגוסט 2020 התיכון החברתי, באתר דרור-ישראל.
סנטה פה

סנטה פה (בספרדית: Santa Fe) היא בירת מדינת ניו מקסיקו. העיר, שנוסדה בשנת 1607, היא אחת הערים העתיקות בארצות הברית. נכון לשנת 2019 התגוררו בעיר כ-84,683 תושבים. היא נחשבת לאחת הערים הגבוהות ביותר בארצות הברית, בגובה של 2,194 מטר. סנטה פה נחשבת לאחת מערי האומנות הגדולות בעולם בשל הגלריות והמיצבים הרבים שבה. אזור סנטה פה היה מיושב במשך שנים רבות על ידי שבטים אינדיאנים (כגון הפואבלו) שגרו לאורך ריו גראנדה. ניסיונות ראשונים להתיישבות אירופאית באזור החלו בשנת 1598 על ידי מלכות המשנה של ספרד החדשה. העיר המודרנית הוקמה בשנת 1607. בשנת 1610 הוכרזה העיר כבירת המחוז, ובכך היא מהווה את בירת המדינה הוותיקה ביותר בארצות הברית. בשנת 1680 מרדו שבטים אינדיאנים בשלטון הספרדי וגירשו אותו מסביבת העיר. ספרד כבשה את העיר בשנית בשנת 1692. היא נשארה בשלטון ספרדי עד שנת 1810, כאשר מקסיקו כבשה את העיר במלחמת העצמאות של מקסיקו. בתקופה זו היוותה העיר מרכז סחר בפרוות. בשנת 1841 היה אזור סנטה פה מקור לסכסוך טריטוריאלי בין מקסיקו לרפובליקת טקסס. בשנת 1846 פרצה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו וסביבת העיר עברה לשליטה אמריקאית בשנת 1848 באמצעות הסכם גואדלופה אידלגו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נכבשה העיר במרץ 1862 על ידי קונפדרציית המדינות של אמריקה, אשר נסוגה כעבור זמן קצר, כתוצאה מקושי לוגיסטי רב בניהול העיר הרחוקה. בשנת 1880 נסלל קו רכבת שעבר בסביבת העיר, אך לא הגיע אליה ישירות. דבר זה פגע בפיתוח העיר. בשנת 1912 הצטרפה ניו מקסיקו לארצות הברית כמדינה ה-47, עם סנטה פה כבירתה. בשנים שלאחר מכן אמנים וסופרים רבים נמשכו אל העיר בשל יופייה והאקלים היבש. בשנת 1942 היוותה העיר מרכז לכליאת יפנים-אמריקאים. בשנת 1984 הוקם במקום מכון סנטה פה, אחד המוסדות המובילים בעולם למחקר ולימוד של מערכות מורכבות. בשנות ה-90 של המאה ה-20 קראה יצרנית כלי הרכב יונדאי מוטור לדגם SUV על שם העיר. העיר מנוהלת על ידי מועצה עירונית המורכבת משמונה חברים הנבחרים בארבעה מחוזות בחירה, שני נציגים מכל מחוז. אורך כהונה הוא ארבע שנים ואחת לשנתיים נציג אחד מכל מחוז עומד לבחירה. אוזבקיסטן בוכרה, אוזבקיסטן קובה אולגין, קובה זמביה ליווינגסטון, זמביה מקסיקו סן מיגל דה איינדה, גואנחואטו, מקסיקו איטליה סורנטו, קמפניה, איטליה הרפובליקה העממית של סין ג'אנגג'יאג'יה, חונאן, הרפובליקה העממית של סין אתר האינטרנט הרשמי של סנטה פה (באנגלית) סנטה פה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תוכנית 9 מהחלל החיצון

תוכנית 9 מהחלל החיצון הוא מותחן מדע בדיוני שכתב וביים אדוארד ווד, ששודר לראשונה כסרט טלוויזיה בשנת 1957, ויצא לאקרנים בשנת 1959. עלילת הסרט מתרחשת בחלל החיצון, ועוסקת בניסיונות של חייזרים למנוע מתושבי כדור הארץ לפתח נשק להשמדה המונית שעלול להרוס את היקום, דרך "תוכנית 9", תוכנית להקים לתחייה את המתים, כשדים זומבים. בשנת 1980 הוכרז כ"סרט הגרוע ביותר בעולם, של הבמאי הגרוע ביותר בעולם". במקור הסרט נקרא "שודדי הקברים מהחלל החיצון", אך המממנים של הסרט שהיו נוצרים אדוקים סירבו שהסרט ייקרא כך, משום ששוד קברים הוא חילול הקודש בנצרות. הסרט נפתח במונולוג הזה: ברכות, ידידיי. כולנו מתעניינים בעתיד, זה המקום שבו אתם ואני הולכים לבלות את שארית חיינו. אתם יודעים, ידידיי, שאירועים עתידניים כגון אלה ישפיעו עליכם בעתיד. אתם מתעניינים במסתורי, בלא נודע. זו הסיבה שאתם נמצאים כאן. [...] ידידיי, היוכל לבכם לעמוד בפני העובדות המזעזעות על שודדי הקברים מהחלל החיצון? — "תוכנית 9 מהחלל החיצון", הקריינות בפתיחת הסרט זמן קצר לפני שמת באוגוסט 1956, עבד בלה לוגוסי עם ווד על מספר רב של פרויקטים, שרבים מהם לא מומשו, ולא היו קשורים ל"תוכנית 9". בין הסצנות שלהן לוגוסי הצטלם: בכי בהלוויה, הליכה בחזית ביתו של טור ג'ונסון לאור יום, הליכה באופל הלילה ועמידה על רקע תפאורות של קברים, בתפקידו המפורסם ביותר כדרקולה. כאשר לוגוסי מת, הפרויקטים הללו נגנזו וכל תיעוד להם אבד, לבד מהסצנות שצוותו ל"תוכנית 9". בשנת 1991 יצא קומיקס שהאירועים המתוארים בו היו מעין המשך לסרט. בשנת 2009 הוסרט הקומיקס. בשנת 2006 עובד הסרט להצגת תיאטרון, מאת ובבימויו של ג'יימס גורדון טיילור. ההצגה גם הוסרטה על קלטת וידאו. מאותה השנה, הסרט יוצא בארצות הברית במהדורות צבעוניות וערוכות מחדש ועל תקליטורים. מתוכננת גם לצאת גרסת תלת מימד לסרט. בשנת 2009 הכריזו שתי חברות הפקה אמריקאיות על כוונתן להפיק גרסה מחודשת ל"תוכנית 9 מהחלל החיצון": האחת, "שודדי הקברים מהחלל החיצון", נכתבת ומבוימת בידי כריסטופר קלר, וזמן יציאתה לאקרנים לא ידוע, אך ככל הנראה שתצא לאחר צאת "תוכנית 9" הנכתבת ומבוימת בידי ג'ון ג'ונסון, ומתכונן שתצא לאקרנים לא לפני תום 2013. חלקו האחרון של הסרט "אד ווד" מ-1994 מתאר את הפקת הסרט. מדיה וקבצים בנושא תוכנית 9 מהחלל החיצון בוויקישיתוף "תוכנית 9 מהחלל החיצון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תוכנית 9 מהחלל החיצון", באתר נטפליקס "תוכנית 9 מהחלל החיצון", באתר AllMovie (באנגלית) "תוכנית 9 מהחלל החיצון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תוכנית 9 מהחלל החיצון", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תוכנית 9 מהחלל החיצון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.