לירי (רומן)

לירי היא יצירה ספרותית מאת אמנון שמוש. הספר יצא בהוצאת מסדה בשנת 2016, והוא כולל 253 עמודים. סיפור הרומן מתרחש רובו ככולו בקיבוץ, שבו נולדה לירי. לירי היא בתם של ינון ותמר, אשר הקימו והיו בין מייסדי הקיבוץ. לירי מצטיירת כבת יצירתית, הכותבת שירה בעולם חברתי, שבו רוב אנשים "דומים לשולחנות מרובעים" (על פי דימוי של שמוש), בעוד היא משויכת מיידית, לשולחנות העגולים, המעטים בחדר האוכל. אט-אט עולה בפנינו דמותה המקורית, יוצאת הדופן והשונה משאר חברי וילדי הקיבוץ בסביבתה זו. לירי היא בת קיבוץ הממוקם בצפון מדינת ישראל. סיפור יחסיה של לירי עם מרק, הצעיר הנורווגי מעוררים תמיהות רבות והקיבוץ מצטייר כחברה רכלנית, חסרת סבלנות, חוששת מנישואי תערובת. אך לירי שהייתה מוצלחת בצה"ל מצטנעת ואיננה מערבת איש במעללי גבורתה בצבא, לא היא תחשוש להצהיר על כוונתה לנסוע לנורווגיה על מנת להכיר מקרוב יותר את מרק חברה הטוב. אלא שהמרחק מישראל, הגעגועים לבית, הקור, העננים, היחסים במשפחתו של מרק, המקום, גידול החזירים מעוררים בה הסתייגות שתלך ותתעצם. עם קצת קשרים במשפחה וקצת מזל, לירי מוצאת את עצמה בשגרירות ישראל בפריז. אחד הרגעים המרגשים של לירי בעיר האורות איננו הרגע שבו הבוס הביטחוני שמלמד אותה להשגיח על הבאים בפתח השגרירות, מתחיל לשלוח ידיים, אלא דווקא הרגע שבו היא מציעה למנהל מסעדה יוקרתית, לבצור את הענבים הבשלים בגפניו, במרכז העיר. אירוע שיהפוך לנושא מרתק בעיני זרים ולאחר כמה שנים גם לסרט באורך מלא, בו ייקחו חלק גם הוריה וכל בני משפחתה. הבציר בעיר יזכיר לה בציר בשדות המשק, בו היא נזכרת באירוע מיוחד כאשר, מבין עלי הגפן מופיע צעיר בשם נדב, מהקיבוץ השכן ונתן לה נשיקה. העלילה איננה רשומה בתחילתה לפי סדר כרונולוגי, ולכן רק מאוחר יותר מתברר על קשר רומנטי עם בעל המסעדה שגם יזום את הסרט שבו תשחק תפקיד ראשי. לירי מתחתנת עם נדב. אמנון שמוש מתאר בתיאורים פלסטיים ממש את המזון והאנשים, האורחים ובני המקום. ולעיתים מתערב אף בגוף ראשון ומעניק לקורא עוד רמת התבוננות, לעיתים בהומור דק, נקודת מבט נוספת על המתחולל בעלילה עצמה. עיקר המתח מתמקד ביחסים שבין נדב לרעייתו האהובה והנחשקת לירי. אסון גדול נופל על המשפחה, רצח האח יובל ואהובתו, ימים ספורים לפני חתונתם. התאונה הנוראה של נדב, וחוסר היכולת שלו לתפקד. הצורך בעזרה בבית. במקביל לצרכיה האירוטיים של לירי, החזקים ממנה, והגורמים לנדב התקפי זעם וקנאה שאיננו מסוגל לשלוט בהם. לירי - משוררת, סופרת, לקטורית בהוצאה מוכרת, מורה בבית הספר לספרות, תנ"ך והיסטוריה, יפהפייה שכל הגברים חושקים בה. לאחר מכן תלמד ותעסוק גם בתחומים פרא רפואיים. מרק - החבר הנורווגי של לירי, עמו תחיה כמה חודשים בנכר. נדב - עמו מתחתנת לירי עם שובה מפריז. חש עצמו חסר תועלת בקיבוץ שבו לא נולד, חש חצי בן-אדם, לאחר התאונה. לאט לאט מתברג בקיבוץ ומקבל אחריות על עריכת העלון הפנימי ומתקבל לחברות מלאה במזכירות הקיבוץ. המנהל הדתי של הקיבוץ, איש שאיננו חבר בקיבוץ, מתחיל להעריכה ולייעץ לו. גפן - הבן הבכור של לירי ונדב, מוכשר, אלקו מציע לו להקדיש את חייו לשחייה. גפן בוחר בעצמו את דרכו, ומגיע רחוק. אילאיל - אחותו של גפן. תמר - אמא של לירי, של יובל, מוטי וירון. מסיימת עבודת דוקטורט בהיסטוריה. ינון - אביה של לירי. אלקו - מלמד ספורט בבית הספר. מחליט להשתכן בשכירות בקיבוץ של לירי, בגלל משיכה חזקה אליה. שורה - אביו של נדב, חי רוב שנותיו בפעילות ציבורית מחוץ לגבולות המדינה, בין השאר על מנת לספק את אהבתו לנשים רבות. ולכן בקיבוצו מכנים את בנו נדב, "היתום". נדב חי כל השנים את סבלה של אימו, בגלל היעדרותו של אביו מהבית המשפחתי שלהם. וכן נודע לנדב שיש לו חצי אחות במקום אחר, במהלך השנים. ראג'י - המטפל ההודי של נדב, היחיד שמצליח להרים אותו מספר פעמים ביום, ולוקח אותו לשירותים ולרחצה. מעורר את תשוקותיה של לירי לארוטיקה רומנטית. המשורר רוני סומק כתב: 'לירי' הוא ספר שנכתב בחושך. העיניים כבר מעט אבל היד של אמנון שמוש בערה באש גדולה! זהו ספר על הרגע המרגש בו נלכד הזיכרון במלכודת הדבש של הסופר. אני אוהב את הדמות של לירי. אלה סיפורים שנתלשו מיומן פרטי ואשר נכתב ביד של סופר גדול, היודע להפוך את הפרטי לכללי. — 2016, שער אחורי של הרומן "לירי" המשורר חיים גורי כתב: סופר נפלא, הלב רוחש לך הוקרה, ותודה על העולמות שגלית לנו, שלך ברעות, — 2016, שער אחורי של הרומן "לירי" הסופר אלי עמיר כתב: הסופר והמשורר אמנון שמוש הוא חלוץ ספרותי פורץ דרך בספרות העברית. הוא היה ראשון הסופרים של יהודי ארצות האסלאם בעידן המודרני שכתב רומנים וסיפורים על יהודי חלב וסוריה ובעצם על יהודי המזרח משנות השלושים ואילך. הוא כתב על קהילות אלה מבפנים, מתוך אמפטיה, כבוד ותוך בקורת והגיש אותם לקורא העברי. כמובן הוא גם סלל את הדרך לסופרים מבני העליה של שנות החמישים והלאה. — 2016, שער אחורי של הרומן "לירי" אמנון שמוש, שולחן עגול ושמה לירי, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21) עמ' 88-85, הוצאת כרמל, 2017. לירי, באתר OCLC (באנגלית)