laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אקמאיזם

אקמאיזם (Acmeism; אקמֶה ביוונית: נקודת השיא, הפיסגה) הוא זרם בשירה הרוסית שניסה להשתחרר מזרם השירה הסימבוליסטית, ששלט תקופה ארוכה בשירה הרוסית בפרט ובשירה האירופית בכלל. מובילי זרם זה, ובהם המשורר ניקולאי גומיליוב, רעייתו המשוררת אנה אחמטובה והמשורר היהודי אוסיפ מנדלשטם, ראו בסימבוליזם מיסטיקה וערפול-יתר. שירה זו התאפיינה בדיבור ישיר ומאופק, תוך שימת דגש על מילה בודדת. מאחר שסגנון זה ביטא, בראש ובראשונה, את תחושותיו של המשורר כאדם יחיד ואף בודד, נאסר השימוש בה לאחר מהפכת אוקטובר שחוללו הקומוניסטים (שביקשו להדגיש את הכלל והקולקטיב). אקמאיזם כסגנון שירה השפיע רבות על שירתן של משוררות עבריות כגון רחל בלובשטיין (רחל) ולאה גולדברג. A Brief Guide to Acmeism, 2004, poets.org art/Guild-of-Poets אקמאיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מפרום

מַפרוּם (מערבית: مفروم - "טחון") הוא מאכל טריפוליטאי (הנפוץ גם בתוניסיה) מסורתי העשוי מבשר בקר וירקות שורש, המתובל בתבלינים שונים ומבושל ברוטב אדום. שיטת ההכנה של המפרום אינה אחידה, אך היא כוללת ערבוב בשר בקר טחון בתוספת תבלינים (מלח, פלפל שחור, בצל, פטרוזיליה, קינמון, ביצים, תבלין לקציצות טריפולטאי הנקרא "חראראת" ופירורי לחם) לכדי עיסה אחת. לאחר לישת העיסה יוצרים קציצות בינוניות ומטגנים אותן. לאחר הטיגון מכניסים לסיר את הקציצות המטוגנות, לאחר שבתחתית הסיר הונחו תפוחי אדמה חתוכים לעיגולים כדי להגן על המפרום לבל יישרף (בערבית נקראת התחתית 'כער'). נהוג להוסיף מעט פפריקה וירקות נוספים לסיר כדי להעניק טעם עשיר יותר למפרום. גרסה נפוצה של המפרום היא יצירת חתכים בפרוסות תפוחי-האדמה (כמעט עד לניתוק לשתי פרוסות) כשברווח שנוצר מוסיפים בשר, טובלים את החתיכה הממולאת בבלילה, מטגנים, ובסוף מבשלים הכל ברוטב, רצוי בישול ממושך. כדי לגוון אפשר להחליף את תפוחי האדמה בפרוסות חציל, גזר או כרובית. המפרום נולד כאוכל עממי אך עם השנים הפך למעדן שמוגש במסעדות גורמה ברחבי ישראל ואף בעולם, לעיתים בשמות שונים. את המפרום נהוג להגיש ביחד עם קוסקוס. על פי הנהוג לרוב מכינים מפרום לארוחת יום שישי, אך לעיתים גם לארוחת צהריים בשאר השבוע. ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חריימה

חְרַיְימֶה (בערבית: حرايمي) הוא תבשיל צפון-אפריקאי מסורתי, העשוי לרוב מדג בעל תכולת שומן גבוהה יחסית, ומבושל ברוטב עגבניות חריף. חריימה נפוץ בעיקר במטבח היהודי הלובי והתוניסאי. אופן הכנת התבשיל אינו אחיד, אך הוא כולל בבסיסו דג שומני, דוגמת דקר או ספרוס זהוב (המכונה דניס), המבושל ברוטב אדום חריף כמו פלפלצ'ומה. הפלפלצ'ומה הוא רוטב מטוגן, שמכינים מפלפל אדום חריף כתוש ושום. לאחר הכנת הרוטב מבשלים בו את הדג, בתוספת תבלינים ורסק עגבניות. התבשיל הוא גרסה מתקדמת ופשוטה יותר של התבשיל המקורי, המוכן עם רוטב שרמולה. לפי המסורת, בימים שהיה בהם עומס רב וזמן מועט, נהגו לדלג על שלב הטיגון והכניסו את הירקות בעודם טריים לתוך הרוטב. עקב כך כונה התבשיל "שרמולה חריימה". פירוש המילה חריימה בערבית הוא אסור/ממזר/לא־חוקי – כלומר השרמולה שבושלה אינה "חוקית" לפי המתכון המקורי. לימים נותר השם חריימה בלבד, והוא התבשיל המוכר לנו כיום. נהוג לאכול שרמולה חריימה בערב שבת כמנה ראשונה, בתוספת פלפלים חריפים וחלה טרייה. חריימה של בישולצ'יק חריימה, וואלה אוכל מתכון חריימה של ג'קי אזולאי – אתר החיים הטובים חריימה במטבח, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטים האיברי

אנטים האיבֶרי (ברומנית: Antim Ivireanul, בגאורגית: ანთიმოზ ივერიელი, אנתימוּז איווֶריאֶלי,‏ 1650–1716) או בשמו החילוני אנדריה, היה אחד מהדמויות הכנסייתיות של ולאכיה (כיום רומניה), תאולוג מפורסם של הנצרות האורתודוקסית ופילוסוף, מנהל של בית הדפוס הנסיכותי של ולאכיה, והמיטרופוליט של בוקרשט, בשנים 1708–1715. אנטים נולד בממלכת כארתלי שנקראה בעבר איבריה, ומכאן כינויו "האיברי". הוא נלקח בשבי על ידי חיילי האימפריה העות'מאנית ונמכר כעבד בשוק העבדים בקונסטנטינופול. הוא הוכשר כאומן, למד פיסול בעץ, ציור, רקמה וקליגרפיה. בשלב מסוים הוא נפדה על ידי הפטריאך של קונסטנטינופול. הוא הפך לנזיר וקיבל הנחיות מאיסטנבול, כאשר הוא עצמו התגורר בשטח חסותו של פטריארך קונסטנטינופול. בשנת 1689 או 1690, נדרש, על ידי נסיך ולאכיה, קונסטנטין ברנקוביאנו, להתיישב בוולאכיה, ולהיות האחראי על בית הדפוס המלכותי החדש בבוקרשט, שהיה שייך לנסיך. לאחר שמונה לאב הבכיר ("אגומן") של מנזר סנאגוב, הוא העתיק את מושבו לשם. בשנת 1705, מונה אנטים לבישוף רמניקו ולצ'ה, ובשנת 1708 מונה לארכיבישוף המטרופוליטני (מיטרופוליט) של ולאכיה. אנטים היה דובר שפות מזרחיות ואירופאיות רבות. למרות שהיה זר, רכש במהירות ידע מעמיק בשפה הרומנית, והוביל את השימוש בה בכנסייה המקומית, והפך אותה לשפה הרשמית שלה. בשנת 1693 פרסם את הברית החדשה ברומנית. בשנת 1709 עזר אנטים להקמת בית הדפוס הראשון בטביליסי. הוא גם אימן את הגאורגים באומנות הדפוס, ובשנת 1710 הנהיג את הגופן שבאמצעותו הדפיס תלמידו הרומני מיכאיל אישטוואנוביץ' (אנ') את ספר הברית החדשה לראשונה בגאורגית. הוא גם פרסם 25 ספרים אחרים ברומנית, כמו גם בשפה הסלבונית, יוונית, וערבית (בדרך כלל הוציא לאור ספרים דו-לשוניים כמו: ספר ליתורגיה ביוונית וערבית משנת 1702. בספר זה נעשה השימוש הראשון באלפבית הערבי בוולאכיה. ספרו המקורי "דיאדוכיה", היה אוסף של הטפות, שדרכו מתח ביקורת חריפה על ההרגלים והמוסר המודרניים. פרט למקורות הנוצריים, התייחס בו גם אל הפילוסופיה הקלאסית. אנטים ייסד את "מנזר כל הקדושים" בבוקרשט, שנודע כיום כמנזר אנטים (אנ') לזכרו. המדיניות האופוזיציונית הגלויה של אנטים לפטרונות העות'מאנית על ולאכיה, הפכה אותו ליריב המשטר הפנריאוטי. הנסיך החדש, ניקולאיה מברוקורדט, אסר אותו, ובסופו של דבר הגלה אותו להר סיני. בדרכו לשם נתפס אנטים על ידי העות'מאנים ונרצח בשטח בולגריה של ימינו. גופתו הושלכה לנהר מריצה או אולי לנהר הטונג'ה. יש שסברו כי רציחתו הוזמנה על ידי הנסיך מברוקורדט עצמו. בשנת 1992 הוכרז אנטים כקדוש, על ידי הכנסייה האורתודוקסית הרומנית. בשנת 2000 הוקמה תחרות "גביע אנטים", מפעל ספורט לרוגבי, משותף לשחקני רוגבי מגאורגיה ורומניה. אנציקלופדיה בריטניקה ברשת: אנטימוס מאיבריה האנציקלופדיה הגאורגית, כרך 1, עמ' 158 אותר גווינצ'ידזה, "אנטימוז איווריאלי", טביליסי, 1973 מדיה וקבצים בנושא אנטים האיברי בוויקישיתוף אנטים האיברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) St. Antim of Iberia, Martyr Metropolit of Romania (1650-1716) – Biserica Ortodoxa Romana “Sfantul Ioan Evanghelistul” Toronto (באנגלית) ב-6 באפריל 2002, בגמר הראשון של התחרות שנתקיים בגאורגיה ניצחה הקבוצה מטביליסי ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך Anthim the Iberian מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
קרב טיפקאנו

קרב טיפקאנו היה קרב שנערך ב-7 בנובמבר 1811 בין כח בפיקודו של ויליאם הנרי הריסון, מושלה הצבאי של מדינת אינדיאנה ואינדיאנים בני שבט השוני (Shawnee) בהנהגתו של צ'יף טקומסה (Tecumseh). הקרב התרחש בעיירה פרופטסטאון, כיום מחוז טיפקאנו שבאינדיאנה. לאחר שנודע לממשל האמריקני כי טקומסה מתכנן את הקמתה של קונפדרציה אינדיאנית, שלח הממשל את הריסון, ב-6 בנובמבר 1811, בראש כוח של כ-1,000 חיילים, למקום. הריסון ביקש להיפגש עם טנסקאווטאווה (Tenskawatawa), אחיו למחצה של טקומסה, שנודע בכינוי "הנביא", ולהציג לו את דרישות הממשלה, מאחר שהצ'יף טקומסה עצמו נעדר מהאזור. למחרת, 7 בנובמבר 1811, בשעה ארבע לפנות בוקר, תקפו האינדיאנים את מחנהו של הריסון. הריסון היה זהיר מספיק והציב זקיפים רבים בשטח מחנהו. כמו כן הורה לחייליו להישאר בכוננות בלילה ולישון בבגדיהם. התקפת האינדיאנים הביאה לכ-70 הרוגים בקרב חייליו, ולכ-120 פצועים, אך גם האינדיאנים סבלו אבדות כבדות אם כי פחותות. ב-8 בנובמבר 1811 פשט צבאו של הריסון על פרופטסטאון, וגילה שהעיירה ננטשה. החיילים העלו את העיירה באש ועזבו את המקום. ניצחונו של הריסון הקנה לו את הכינוי "טיפקאנו". תוצאות הקרב הביאו לקיצן את שאיפות האינדיאנים לעצמאות בחבל ארץ זה, אך גם היוו את אחת העילות לפריצתה של מלחמת 1812, בה נהרג טקומסה בקרב תיימז בשנת 1813. קללת טיפקאנו מדיה וקבצים בנושא קרב טיפקאנו בוויקישיתוף קרב טיפקאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גרגוריוס השני

גרגוריוס השני (בלטינית: Gregorius II) היה אפיפיור בין 19 במאי 715 ל-11 בפברואר 731. קיימים תיארוכים שונים לבחירתו ומינויו כאפיפיור, לאחר שירש את האפיפיור קונסטנטינוס: חלק מן המקורות מציינים את 19 במאי שנת 715 בעוד שמקורות אחרים מציינים את 21 במרץ שנת 716. נטען כי גרגוריוס השני שילם ללומברדים 30 ליטראות זהב על מנת שלא יפריעו להתפשטות הכנסייה בגרמניה, וכך יכול היה לחזק גם את סמכות הכנסייה באנגליה ובאירלנד. מהלך חשוב אחר שבו היה מעורב היה נידוי קיסר ביזנטיון לאו השלישי. המתיחות בין השניים החלה בשנת 722 כאשר הקיסר ניסה להעלות את מיסי מדינת האפיפיור. הנידוי הגיע לאחר שהקיסר נקט במדיניות תאולוגית עצמאית ותמך באיסור על כל עבודת פסל וצלמיות האל (איקונוקלאזמה). הקרע בין שני האישים החשובים הוביל לשורה של מרידות ומלחמות אזרחים, אשר במידה רבה הובילו ליצירת מדינת האפיפיור וסמכותו כשליט חילוני. גרגוריוס השני מת ב-731 ולאחר מותו הפך לקדוש נוצרי, אשר יום הקדוש שלו מצוין ב-13 בפברואר. מדיה וקבצים בנושא גרגוריוס השני בוויקישיתוף גרגוריוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בלפור

האם התכוונתם ל... ארתור ג'יימס בלפור – מדינאי בריטי וראש ממשלת הממלכה המאוחדת הצהרת בלפור – מסמך שנחתם בידי בלפור ב-2 בנובמבר 1917 ועיקרו הכרזה לפיה בריטניה תתמוך בהקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל הצהרת בלפור (1926) – הצהרה נוספת שמסר בלפור על הקשר בין בריטניה לבין הדומיניונים שלה בלפוריה – מושב ליד עפולה על שמו של ארתור בלפור הגימנסיה הריאלית בלפור – שמו המקורי של תיכון עירוני א' בתל אביב רחוב בלפור (ירושלים) – רחוב בירושלים בו שוכן בית אגיון הוא בית ראש ממשלת ישראל בית אגיון – בית ראש ממשלת ישראל החל מ-1974, מכונה גם "בלפור" על שם רחוב בלפור בירושלים בפינתו הוא שוכן רחוב בלפור (בת ים) – מרחובותיה הראשיים של בת ים רחוב בלפור (תל אביב) – מרחובותיה הראשונים של תל אביב איב בלפור – חקלאית, מחנכת ומחלוצות תנועת החקלאות האורגנית בבריטניה בלפור חקק – משורר וסופר ישראלי ג'ון האטון בלפור – בוטנאי סקוטי אורן בלפור – מין (טקסונומיה) של אורן, קרוי על שם ג'ון האטון בלפור שתיאר אותו לראשונה ג'רלד בלפור (Gerald Balfour) - מדינאי בריטי ואחיו של ארתור בלפור ג'יימס בלפור – בעל אדמות ופוליטיקאי סקוטי, בן המאה ה-19, אביה של מרי בלפור הרברט וסבו של ארתור ג'יימס בלפור ג'יימס בלפור (שופט) (James Balfour of Pittendreich) - שופט סקוטי בן המאה ה-16 רוברט בלפור – מוזיקאי בלוז בלפור נגד בלפור (Balfour v. Balfour) - משפט מפורסם הקשור לדיני חוזים טריטוריית בלפור (Territoire de Belfort) - מחוז צרפתי בחבל בורגון-פראנש-קונטה בלפור (עיר) (Belfort) – עיר בצרפת, בירת טריטוריית בלפור הר בלפור – הר הממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בגבול בין פרובינציית קולומביה הבריטית ופרובינציית אלברטה בקנדה. ההר נמצא ברכס ואפוטיק בהרי הרוקי הקנדיים בלפורט
My December

My December הוא אלבומה השלישי של הזמרת קלי קלרקסון. הוא יצא ב-22 ביוני 2007 בארצות הברית ונכנס למקום השני במצעד הבילבורד, עם מכירה של 291,000 עותקים בשבוע. זהו האלבום הראשון שבו קלרקסון הייתה שותפה לכתיבת כל השירים. האלבום דלף לראשונה לאינטרנט ב-8 ביוני 2007 וזכה לביקורות נלהבות מצד מעריציה של קלרקסון ומגזין Elle על טקסטים רבי משמעות ומורכבים, אך לביקורת על "טקסטים לא בשלים" מצד פוקס ניוז. חברת התקליטים של קלרקסון לא רצתה להפיץ את האלבום בשל טקטסים אפלים מדי והעדר סינגלים קליטים. Never Again - הסינגל הראשון הרשמי מתוך האלבום. את השיר כתבה עם מפיק האלבום. מועד יציאתו של השיר לתחנות הרדיו היה ה-13 באפריל 2007. הקליפ לשיר שודר לראשונה ב-1 במאי וכלל סצנות אפלות, באופן יחסי, לקליפים הקודמים של קלרקסון. הוא נפתח בצילום בו חברה לחיים של קלי מטביע אותה, ולאחר מכן רוחה רודפת אחריו. Sober - הסינגל השני מהאלבום. יצא לרדיו ב-6 ביוני 2007 עקב ההצלחה הבינונית של Never Again יחסית ללהיטיה של קלרקסון מאלבומה הקודם. השיר הוא בלדת רכה בליווי גיטרה אקוסטית. קלרקסון הצהירה שהשיר One Minute יהיה הסינגל השני, אך מסיבות לא ידועות בסופו של דבר הוחלט לבחור ב-Sober. בנוסף סיפרה קלרקסון, שהיא הייתה רוצה שהשיר Judas יצא כסינגל, אך היא לא בטוחה מה תהיה תגובת הקהל אליו, כי הוא שיר מאוד אישי. איטליה, גרמניה ומקסיקו: 22 ביוני 2007. אוסטרליה: 23 ביוני 2007. בריטניה ופולין: 25 ביוני 2007. ארצות הברית, קנדה וסין: 22 ביוני 2007. מידע על האלבום My December באתר MusicBrainz מידע על האלבום My December באתר AllMusic האלבום My December באתר Discogs Jonathan Cohen,‏ Cyrus sidesteps Clarkson to lead albums chart, באתר רויטרס, 4 ביולי 2007 Roger Friedman,‏ FOX 411: Kelly Clarkson: 'My December' Trouble, באתר Fox News,‏ 5 ביוני 2007 ,Dave Karger‏ Kelly in Control, באתר אנטרטיינמנט ויקלי, 17 במאי 2007
דגנים מלאים

דגנים מלאים הם גרעיני דגנים (כגון גרעיני חיטה), המכילים את גרעין הדגן במלואו, כלומר את ארבעת רכיבי הגרעין, הנקראים נבט, אנדוספרם, מעטפת פנימית, ומעטפת חיצונית (הנקראת גם "סובין"). זאת בניגוד לגרעינים מעובדים המכילים בדרך כלל רק את האנדוספרם. מוצרים הנקראים מוצרי מזון מלא מיוצרים מקמח או גרעינים של דגנים מלאים. הדגן הנפוץ ביותר הוא החיטה אך נפוצים גם מוצרי מזון מלא מדגנים אחרים דוגמת כוסמין, שעורה, שיפון, שיבולת-שועל, אורז, ועוד. דוגמה למזון מלא נפוץ הוא לחם חיטה מלאה. גרעיני דגנים מלאים עדיפים מבחינה תזונתית על גרעינים מעובדים משום שהם עשירים יותר למשל בסיבים תזונתיים, נוגדי חמצון, חלבונים (במיוחד חומצת האמינו ליזין), מינרלים (כולל מגנזיום, מנגן, זרחן וסלניום) וויטמינים (כולל ניאצין, ויטמין B6, וויטמין E). דגנים מלאים לא מעובדים הם בעלי מדד גליקמי נמוך משמעותית מדגנים לא מלאים, כלומר הפחמימות שבהם מתפרקות לאט יותר, ומשחררות גלוקוז באופן הדרגתי למערכת הדם. אולם יתרון זה לא בהכרח נשמר כאשר טוחנים את הגרעינים לקמח. קמח מלא בכל מקרה נחשב פחות מזיק עקב תכולת ויטמינים, מינרלים וסיבים תזונתיים גבוהה יותר. בחוק לא קיימת אסדרה למונחים "קמח מלא" ו"דגן מלא", וכך נוצר מצב בו "חיטה מלאה" יכולה להיות עם סובין או ללא סובין (כלומר עם או ללא המעטפת החיצונית), כאשר הסובין עצמו יכול להימכר על ידי היצרנים הן כתוסף מזון עצמאי והן כמספוא במחיר גבוה יותר. לפעמים החוק מחייב יצרני מזון להוסיף למוצריהם רכיבים של גרעינים מלאים כדי לפצות על התזונה החסרה של ויטמינים ומינרלים. אחד הראשונים להמליץ על אכילה של דגנים מלאים במקום דגנים מעובדים היה הרופא הבריטי תומאס אלינסון. איתי גל, מחקר ענק: דגנים מלאים מפחיתים סיכון להתקף לב, באתר ynet, 29 במאי 2007 דגנים מלאים באתר "אפשרי בריא" (משרד הבריאות) ובמינוח כמותי, 100% דגן מלא. כלומר חלקים הסמוכים לקליפת הגרעין. קמח לבן – האם הוא באמת נורא?, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 4 ביוני 2015
.cn

cn. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בסין. הסיומת נרשמה בשנת 1990, ומנוהלת על ידי "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC). חברת הטכנולוגיה האמריקאית Neustar נכנסה לשותפות עם CNNIC על מנת לשווק את סיומת האינטרנט cn. מחוץ לגבולות הרפובליקה הסינית. ac.cn. - מוסדות אקדמיים com.cn. - מסחרי, תעשייתי, יזמות פיננסית edu.cn. - מוסדות חינוך gov.cn. - גופים ממשלתיים mil.cn. - גופים צבאיים net.cn. - רשתות org.cn. - ארגונים ללא כוונת רווח ah.cn. - אנחווי bj.cn. - בייג'ינג cq.cn. - צ'ונגצ'ינג fj.cn. - פוג'יין gd.cn. - גואנגדונג gs.cn. - גאנסו gz.cn. - גוויג'ואו gx.cn. - גואנגשי ha.cn. - חנאן hb.cn. - חוביי he.cn. - חביי hk.cn. - הונג קונג hl.cn. - חיילונגג'יאנג jl.cn. - ג'ילין js.cn. - ג'יאנגסו jx.cn. - ג'יאנגשי ln.cn. - ליאונינג mo.cn. - מקאו tj.cn. - טיינג'ין tw.cn. - טאיוואן xj.cn. - שינג'יאנג xz.cn. - המחוז האוטונומי הטיבטי yn.cn. - יונאן zj.cn. - ג'ג'יאנג בשנת 2003 השיק ארגון המחקר והפיתוח הפולני NASK את טכנולוגיית IDN (אנ'), המאפשרת להשתמש באותיות לטיניות, יווניות, עבריות, סיניות או קיריליות בשמות התחום. ב-25 ביוני 2010, אישרה חברת ICANN את השימוש בטכנולוגיית IDN תחת סיומת האינטרנט הסינית. מדיה וקבצים בנושא .cn בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .cn מידע על הסיומת cn. באתר IANA אתר "מרכז המידע הסיני לרשת האינטרנט" (CNNIC) Chinanews.com, אתר Chinanews ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומצה חנקיתית

חומצה חנקיתית, או חומצה ניטריטית, היא חומצה חלשה חד בסיסית המתקיימת רק בתמיסה ובצורה של מלחי חנקית. חומצה חנקיתית משמשת להכנת דיאזידים מֵאָמִינִים; תגובה כימית זו היא מסוג התקפה נוקליאופילית של האמין על החנקית, רה־פרוטונציה על ידי הממס, ויציאה של שתי מולקולות מים. הדיאזיד יכול להשתחרר כיון קְרְבֶּניוּם. ניתן להכין חומצה חנקיתית על ידי הוספת מינרל חומצי כלשהו לנתרן חנקיתי. חומצה חנקיתית מתפרקת במהירות לחנקן דו־חמצני, חד תחמוצת החנקן ומים כאשר היא בתמיסה. 2HNO2 → NO2 + NO + H2O כמו כן, חומצה חנקיתית מתפרקת לחומצה חנקתית חמצן דו־חנקני ומים. 4HNO2 → 2HNO3 + N2O + H2O ניתן לעשות שימוש בחומצה חנקיתית על מנת להכין מלחי דיאזוניום שמגיבים עם אנילינים ופנולים ליצירת תרכובות אזו כמדד איכותי לבדיקת אמינים ארומטיים. תגובה כימית זו משמשת גם ליצירת צבעי־אזו. משתמשים בחומצה חנקיתית כדי להרוס תמיסות נתרן אזיד שהן בעלות פוטנציאל פיצוץ ורעילוּת. חומצה חנקיתית נוצרת בדרך כלל על המקום באמצעות התגובה של חומצה מינרלית עם נתרן חנקיתי. חומצה חנקיתית היא חומר ביניים אטמוספירי חשוב. היא נוצרת על ידי התגובה ההטרוגנית של דו־תחמוצת החנקן ומים על פני משטחים שונים כגון גז אטמוספירי. החומצה עוברת מיד פוטוליזה והופכת לרדיקל הידרוקסיל המהווה חלק גדול משכבת האוזון שבטרופוספירה (האטמוספירה התחתונה). חומצה חנקתית מדיה וקבצים בנושא חומצה חנקיתית בוויקישיתוף חומצה חנקיתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יום הניצחון (שיר)

יום הניצחון (ברוסית: День Победы) הוא שיר רוסי על ניצחון ברית המועצות את גרמניה הנאצית. את מילות השיר כתב ולדימיר חריטונוב (רוסית: Владимир Харитонов) והלחין דויד טוחמנוב (Давид Тухманов), והוא הפך ברבות הימים לאחד השירים הרוסיים הפופולריים והמוכרים ביותר. השיר נכתב בשנת 1975 עבור תחרות כתיבה שהוכרזה בארגון המלחינים והכותבים, בעת שהתכוננה ברית המועצות לחגיגות 30 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. הביצועים הראשונים של השיר לא משכו תשומת לב והוא אף נאסר להשמעה ברדיו הסובייטי. במהלך אותה השנה הוא בוצע על ידי לב לשצ'נקו מאז הוא מושמע ומושר בחגיגות יום הניצחון על הנאצים - חג לאומי ברוסיה ובשאר מדינות ברית המועצות לשעבר - המצוין ב-9 במאי. מילים: יום הניצחון מידע על היצירה "יום הניצחון" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "יום הניצחון" באתר יוטיוב יום הניצחון בביצועו של לב לשצ'נקו באצטדיון לוז'ניקי, סרטון באתר יוטיוב יום הניצחון בביצועו של לב לשצ'נקו בכיכר האדומה, סרטון באתר יוטיוב יום הניצחון בביצועו של יוסיף קובזון, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שקיעת תרבות המערב

שקיעת תרבות המערב (באנגלית: The Decline of Western Civilization) הוא סרט דוקומנטרי משנת 1981, בבימויה של פנלופה ספיריס. הסרט מתעד את סצנת הפאנק בלוס אנג'לס בשנים 1979–1980, וצבר לעצמו עם השנים מעמד של סרט פולחן. הסרט מורכב מצילומים מהופעות חיות של להקות פאנק מובילות בלוס אנג'לס, ומראיונות עם חברי הלהקה ועם הצעירים הפוקדים את הופעותיהם. הוא מציע מבט ייחודי לתת-תרבות הפאנק, ממנה הממסד התקשורתי נהג להתעלם לחלוטין עד אז, ומכיל כמה סצנות מזעזעות בכנותן. כך, למשל, הריאיון עם להקת Black Flag מתקיים בבית אליו פלשו, ובו חברי הלהקה ישנים בחללים דמויי-ארונות. בסצנה אחרת מספרים חברי להקת X כי צרכו תרופות שהיו מיועדות לחולה סרטן. הלהקות המתועדות בסרט הן Black Flag, The Germs, X, The Bags, Circle Jerks, Catholic Discipline, ו-Fear. הפסקול של הסרט יצא ב-1981 על גבי תקליטים ותקליטורים. כיום כבר לא מדפיסים את הפסקול. על עטיפת הפסקול מופיעה תמונה מטרידה של דרבי קראש, סולן ה-Germs, כשהוא שוכב על הבמה בעיניים עצומות ונראה כמת. התמונה מטרידה בעיקר לאור העובדה שקראש התאבד באמצעות הזרקת הרואין זמן קצר לפני יציאת הסרט לאקרנים. (יש לציין כי עטיפת האלבום עוצבה לפני מותו של קראש). אתר האינטרנט הרשמי של שקיעת תרבות המערב "שקיעת תרבות המערב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שקיעת תרבות המערב", באתר נטפליקס "שקיעת תרבות המערב", באתר AllMovie (באנגלית) "שקיעת תרבות המערב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שקיעת תרבות המערב", באתר Metacritic (באנגלית) "שקיעת תרבות המערב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מידע על האלבום שקיעת תרבות המערב באתר AllMusic
שריר הירך הדו-ראשי

שריר הירך הדו-ראשי (TA: Musculus biceps femoris) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך ובנוי משני ראשים: ראש ארוך (Caput longum musclusbicipitis femoris) וראש קצר (Caput breve musclusbicipitis femoris). הפעלתו של השריר תביא לכיפוף של הברך וכאשר הברך כפופה, גם לסיבוב חיצוני של השוק. הראש הארוך של השריר משמש גם כפושט של מפרק הירך. שריר הירך הדו-ראשי ממוקם בחלקו הצידי של המדור האחורי של הירך. תחילתו של הראש הארוך של שריר הירך הדו-ראשי בגבששת השת ושל הראש הקצר מהשפה הצידית של רכס הירך. חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק של הצידי של ראש השוקית. באזור האחז, מתפצל גיד השריר מסביב לרצועה העקיפה הצידית של הברך. שריר הירך הדו-ראשי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של עצב השת (לראש הארוך) ודרך חטיבת השוקיתי המשותף של עצב השת (לראש הקצר). אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי, שוק במבט צידי) מדיה וקבצים בנושא שריר הירך הדו-ראשי בוויקישיתוף
העגורים של איביקוס

העגורים של איביקוס הוא ביטוי שלפי פירושו מענישים האלים את העבריינים בדרכים שאין אדם יכול לצפותן מראש. לפי האגדה, המשורר היווני איביקוס (תעתיק: Ibykos) שחי במאה ה-6 לפנה"ס, הותקף בדרך על ידי שודדים שפצעוהו פצעי מוות. בו בזמן חלפה מעליו להקת עגורים, ובטרם נפח את נשמתו קרא בקול חיוור: "נקום ינקמו העגורים את נקמתי". השודדים עזבוהו שם בלא לייחס לדבריו האחרונים כל חשיבות. חלפו שבועות אחדים, והנה בשבתו בתיאטרון הפתוח בקורינת, הבחין אחד הרוצחים בעגורים המתקרבים, ומתוך סערת נפש, ואולי בגלל ייסורי מצפון, זעק: "אלו הם הנוקמים ששלח איביקוס". מיד נפתחה חקירה. הרוצח הודה באשמתו, והסגיר לרשויות גם את שמות שאר חברי הכנופיה. האגדה הפכה במרוצת הדורות למטבע לשון, ואף שימשה יסוד לאחד משיריו של פרידריך שילר, "Die Kraniche des Ibykus" (אנ'). שירו של פרידריך שילר הסיפור המיתולוגי
.uk

uk. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של הממלכה המאוחדת, ביחד עם הסיומת .gb, שכמעט ואינה נמצאת בשימוש. הסיומת .uk נרשמה ב-1985, והייתה הסיומת השנייה שנרשמה, לאחר שבאותה שנה נרשמה הסיומת us. בסוף שנת 2006, הסיומת הייתה בין הפופולריות ביותר, (אחרי .de, .com ו-.net), עם כ-5 מיליון הרשמות. (5,215,373) ac.uk - אקדמיה, ומחקר co.uk - חברות מסחריות, כללי gov.uk - משרדי ממשלה ltd.uk - חברה בערבון מוגבל me.uk - אישי mod.uk - משרד ממשלתי וצבאי net.uk - ספקיות אינטרנט nic.uk - רשת של קשרים עסקיים וחברתיים nhs.uk - שירותי בריאות ממלכתיים org.uk - ארגונים plc.uk - חברה ציבורית police.uk - משטרה sch.uk - בתי-ספר ומוסדות חינוך. bl.uk ו .british-library.uk - הספרייה הבריטית icnet.uk - ארגון מחקר (בריטי) למחלת הסרטן jet.uk - ארגון בנייה אירופי nel.uk - מעבדת תכנון לאומית nls.uk ו .national-library-scotland.uk - הספרייה הלאומית של סקוטלנד parliament.uk - הפרלמנט של בריטניה. מדיה וקבצים בנושא .uk בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .uk (באנגלית בריטית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליקון

האם התכוונתם ל... הליקון (הר) – הר המופיע במיתולוגיה היוונית הליקון (נהר) – נהר קדום בדיון; מוזכר במיתולוגיה היוונית הליקון (חברה) – חברת תקליטים. הליקון (עמותה) – העמותה לקידום השירה בישראל, כתב עת והוצאת ספרים הפועלים במסגרת העמותה. הליקון (כתב עת) – רבעון היוצא לאור על ידי עמותת "הליקון" הליקון (כלי נגינה) – כלי נשיפה עתיק