laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שרה קרטר

שרה קרטר (באנגלית: Sarah Carter; נולדה ב-30 באוקטובר 1980) היא שחקנית ומוזיקאית קנדית המוכרת בעיקר בשל תפקידה כמרגרט מיי בדרמת המדע הבדיוני הפוסט אפוקליפטית "השמיים נופלים" (2011–2015) של ערוץ TNT. קרטר נולדה בטורונטו, אונטריו וגדלה בויניפג, מניטובה. בצעירותה היא למדה בבלט המלכותי של ויניפג (אנ'). קרטר הייתה גם חברה בקבוצת דיבייט שהייתה לאחד משלושת הקבוצות הציבוריות המובילים בעולם. היא התחרתה במדינות שונות כולל אוסטריה, אנגליה וארגנטינה. לאחר שסיימה את התיכון, עברה קרטר לנשאטל, שווייץ, שם למדה אמנויות יפות במשך שנה אחת. לאחר מכן היא למדה בחוג לתיאטרון באוניברסיטה המטרופולינית של טורונטו. מאוחר יותר, קרטר לקחה חופש ממשחק, בילתה בהודו ובקובה, שם עבדה בבית יתומים. ב-19 ביוני 2011, קרטר ועוד שלושים וארבעה אנשים טיפסו על הר שסטה כדי לגייס כסף עבור ארגון "Breast Cancer Fund" המסייע לחולים בסרטן השד, שעבורה היא פועלת. בשנת 2014 קרטר נישאה לקווין בארת'. יש להם בת שנולדה ב-2017. בדצמבר 2009 הוציאה קרטר אלבום סולו בשם "Before Three". ב-2010 נוסדה להקת "SanguinDrake" שקרטר חברה בה כזמרת. ב-12 במאי 2012 הוציאה הלהקה אלבום בשם "Pretty Tricks". מדיה וקבצים בנושא שרה קרטר בוויקישיתוף שרה קרטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה קרטר, באתר AllMovie (באנגלית) שרה קרטר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נדז'דה פידי הופמן

נדז'דה פידי הופמן (באסטונית: Nadežda Peedi-Hoffmann; ‏19 במאי 1911 – 21 במאי 1938) הייתה שחקנית אסטונית. פידי הופמן נולדה בטומסק שבסיביר לזוג הורים אסטונים שעבדו בעיר, דודתה, אחות אמה הייתה רעייתו של ראש ממשלת אסטוניה קונסטנטין פטס, לאחר מהפכת אוקטובר הוריה נפרדו והיא חזרה לאסטוניה עם אמה. מגיל צעיר התעניינה במוזיקה ולמדה בסטודיו של הרקדנית גרד נגו (Gerd Neggo). בשנת 1932 הוכתרה למיס אסטוניה בטקס שנערך באולם קונצרטים בטאלין ובכך גברה על 32 מועמדות נוספות, היא גם ייצגה את אסטוניה בתחרות מיס תבל שנערכה בבלגיה. עקב זכייתה בתואר היא נבחרה לשחק את התפקיד הראשי בסרט "Päikese lapsed", אחד הסרטים הראשונים שנעשו בהיסטוריה של אסטוניה. היא שימשה תקופה מסוימת כמוזה של הסופר האסטוני אוגוסט אל (August Alle). נפטרה ב-21 במאי 1938 בהיותה בת 27. נדז'דה פידי הופמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הופמן באתר מיס אסטוניה OKIA, Kuidas tehti filmitähti, Sirp (באסטונית)
מרצדס AMG X 290

מרצדס AMG X 290 (בגרמנית: Mercedes-AMG X 290, קרויה גם: Mercedes-AMG GT 4-Door Coupé) היא מכונית סלון המיוצרת בגרמניה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ משנת 2018 ועד היום. 4 דלתות. הנעות: 4x2, הנעה כפולה 4x4. מגדש טורבו + מנוע חשמלי בדגמי 6 צילינדרים. מגדש טורבו כפול בדגמי V8 צילינדרים. קיבולת מכל דלק: 60 ליטר (בדגמי 6 צילינדרים), 80 ליטר (בדגמי V8 צילינדרים). בפיתוח (יושק בשנת 2020): דגם "Mercedes-AMG GT 73", גרסה היברידית, 4.0 ליטר (V8 צילינדרים). בין 0-97 קמ"ש היא 4.9 שניות (מנוע 2,999 סמ"ק המפיק 367 כ"ס). בין 0-97 קמ"ש היא 4.4 שניות (מנוע 2,999 סמ"ק המפיק 435 כ"ס). בין 0-97 קמ"ש היא 3.3 שניות (מנוע 3,982 סמ"ק המפיק 585 כ"ס). בין 0-97 קמ"ש היא 3.1 שניות (מנוע 3,982 סמ"ק המפיק 639 כ"ס). "+Mercedes-AMG GT 43 4MATIC". "+Mercedes-AMG GT 53 4MATIC". "+Mercedes-AMG GT 63 4MATIC". "+Mercedes-AMG GT 63 S 4MATIC". "מרצדס AMG X 290" דגם "GT 43" "מרצדס AMG X 290" דגם "GT 43" "מרצדס AMG X 290" דגם "GT 53" "מרצדס AMG X 290" דגם "GT 63 S" "מרצדס AMG X 290" דגם "GT 63 S" מרצדס-בנץ מדיה וקבצים בנושא מרצדס AMG X 290 בוויקישיתוף מרצדס AMG X 290, סרטון באתר יוטיוב אתר מרצדס-בנץ העולמי אתר מרצדס-בנץ ישראל "מרצדס AMG X 290" carscoops.com/2018/10/mercedes-amg-gt-63-s-becomes-fastest-4-door-coupe-nordschleife "מרצדס AMG X 290" foxnews.com/auto/the-mercedes-amg-gt-4-door-coupe-smells-like-speed "מרצדס AMG X 290" - ברושור di-uploads-pod3.dealerinspire.com/fletcherjonesmbnewport/uploads/2018/07/2018.07.13-MY19-GT-4-Door "מרצדס AMG X 290" news18.com/news/auto/geneva-motor-show-2018-mercedes-amg-gt-4-door-coupe-showcased "מרצדס AMG X 290" היברידי carthrottle.com/post/an-800bhp-mercedes-amg-gt-four-door-is-coming-in-2020
ז'אן דה לה קראיובה

ז'אן דה לה קראיובה (ז'אן מקראיובה) הוא שם הבמה של ז'אן דומיטרקה (ברומנית: Jean Dumitrache;‏ יליד 24 בנובמבר 1982), הוא זמר השר מוזיקה צוענית (אנ') ושל מאנלה. ז'אן דומיטרקה נולד בבוקרשט, רומניה, לאב צועני ולאם יהודיה ויש לו שתי אחיות ואח. כשהיה בן 12 נפרדו הוריו והילדים נשארו עם אימו. באותו זמן התגלה גם כישרונו המוזיקלי. ז'אן למד מחברים לנגן על גיטרה, ומגיל 16 התחיל להופיע על במה, בעיקר במסעדה "גמברינוס", במרכז בוקרשט. בשנת 1993 הוא הוציא את התקליט הראשון תחת חברת Electrecord. ז'אן דומיטרקה הופיע בכמה סרטים רומנים, כשבאחד מהם, ב"הבנות של אדון פרופסור" (2014), הוא מגלם את עצמו. רבים מהצוענים הרומנים אינם מצהירים על היותם צוענים - לקראת מפקד אוכלוסין ברומניה, באוקטובר 2011 נפתח מסע הסברה לשכנוע הצוענים להצהיר על היותם צוענים והיתרונות שיש להם בכך. בכרזה הקוראת להם להצהיר על כך מופיעה תמונתו של ז'אן דה לה קראיובה ושורה מאחד משיריו. לז'אן יש שני ילדים, הבן, אלכסנדר, בנה של רוקסנה, איתה היה לו קשר קצר בנעוריו והבת, סברינה, שנולדה לרעייתו, פאולה. ז'אן דה לה קראיובה, ברשת החברתית פייסבוק ז'אן דה לה קראיובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ז'אן דה לה קראיובה, סרטונים בערוץ היוטיוב ז'אן דה לה קראיובה, באתר ספוטיפיי ז'אן דה לה קראיובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן דה לה קראיובה, באתר Discogs (באנגלית) Jean de la Craiova lanseaza “Vă pupă Jean!” (ברומנית) Jean de la Craiova a avut o copilărie chinuită. Nevoit să își câștige pâinea de la 12 ani (ברומנית) Biografie (ברומנית) Jean de la Craiova (ברומנית) Romii sunt chemaţi să îşi declare etnia la recensământ (ברומנית)
גד אשר

גד (פריץ) אשר (17 באוקטובר 1908 – 19 במרץ 1965) היה אדריכל ישראלי, ממייסדי מחלקת העבודות הציבוריות הישראלית (כיום "נתיבי ישראל"). נולד כפריץ אשר בברלין, גרמניה שם גדל והוכשר כאדריכל באוניברסיטה הטכנית של ברלין ב-1931. עם סיום לימודיו עבד כאדריכל ברשות הדואר והטלגרף בברלין. לאחר מכן הצטרף לאביו, האדריכל שמואל אשר, ותכנן עמו פרויקטים שונים. עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933, בחר אשר לעזוב את גרמניה ולעלות לארץ ישראל. ב-1934 התיישב בחיפה ועבד במשרדו של האדריכל גולדברג. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למשרדו של האדריכל הנודע אריך מנדלסון, שפתח באותה עת משרד אדריכלים בישראל. במשרדו השתתף אשר בתכנונם של הפרויקטים הגדולים שקיבל מנדלסון, ובהם בית חיים ויצמן ברחובות ובסמוך להם בנייני מעבדות, בירושלים את בית חולים הדסה הר הצופים ובחיפה את בית חולים רמב"ם. עם סגירת משרדו המקומי של מנדלסון, הצטרף למחלקת העבודות הציבוריות בתפקיד סגן אדריכל ראשי והשתתף בתכנונן של תחנות משטרה, מבני ממשל, בתי ספר ממשלתיים ובתי דואר. עם סיום המנדט הבריטי, הוקם הארגון מחדש תחת ממשלת ישראל ואשר התמנה לאדריכל ראשי, תפקיד בו נשא עד לפטירתו. כאדריכל ראשי תכנן בעצמו וליווה את תכנונם של בתי חולים ממשלתיים, בתי דואר, מוסדות ציבור וכן מבנים כמו התחנה המטאורולוגית בבית דגן, מחלקת מיון בבית חולים רמב"ם ואת הסבת בית פרומין לשימוש הכנסת הראשונה. נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את רעייתו מרים לבית ליפמן ואת שתי בנותיו. מידע על גד אשר בקטלוג הספרייה הלאומית מת גד אשר, הצופה, 21 במרץ 1965 גד אשר באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפוליאון לואי בונפרטה

נפוליאון לואי בונפרטה (בצרפתית: Napoléon Louis Bonaparte;‏ 11 באוקטובר 1804 - 17 במרץ 1831), הידוע גם בשם לודווייק השני, מלך הולנד, היה אחיינו של נפוליאון הראשון, ואחיו של נפוליאון השלישי. נפוליאון לואי נולד ב-11 באוקטובר 1804 בפריז, ללואי בונפרטה, אחיו של נפוליאון בונפרטה, ולהורטנס דה בוארנה, בתם של אלכסנדר דה בוארנה וז'וזפין דה בוארנה - אשתו הראשונה של נפוליאון. בשנת 1807 מת אחיו הבכור של נפוליאון לואי, נפוליאון שארל בונפרטה, ועם מותו, נפוליאון לואי הפך לנסיך הכתר של הולנד. בנוסף, הוא גם הפך את נפוליאון לואי ליורשו של הקיסר נפוליאון הראשון, שלא היה לו אז ילד חוקי עדיין. הוא איבד מעמד זה ב-20 במרץ 1811, כאשר אשתו השנייה של דודו, מארי לואיז, ילדה בן, נפוליאון פרנסואה ז'וזף שארל בונפרטה, שקיבל את התואר מלך הרומאים ולאחר מכן את התואר דוכס רייכשטדט. בשנת 1809, נפוליאון מינה אותו לדוכס הגדול של ברג, תואר אותו החזיק עד 1813. ב-1 ביולי 1810, לודווייק הראשון, מלך הולנד ויתר על כסאו לטובת נפוליאון לואי. במשך תשעת הימים בין התפטרותו של אביו לבין נפילתה של הולנד לצבא הפולש ביולי 1810, שלט נפוליאון כלודווייק השני, מלך הולנד. כאשר נפוליאון הודח ב-1815 אחרי קרב ווטרלו ובית בורבון חזר לכס צרפת, נפוליאון לואי נמלט לגלות, אבל הבונפרטים מעולם לא נטשו את המחשבה על שחזור האימפריה הנפוליאונית. נפוליאון לואי התחתן עם בת דודתו הראשונה, שרלוט בונפרטה, בתו של ז'וזף בונפרטה, אחיו הבכור של נפוליאון הראשון. הוא ואחיו הצעיר לואי נפוליאון בונפרטה התיישבו באיטליה, שם הם דגלו בפוליטיקה הליברלית והצטרפו לקרבונארי בלחימה נגד האימפריה האוסטרית בצפון איטליה. ב-17 במרץ 1831, בעת שנמלט מאיטליה בשל פעילות מהפכנית ונרדף על ידי כוחות האפיפיור והאוסטרים, נפוליאון לואי, שסבל מחצבת, מת בפורלי. בסופו של דבר, האימפריה הנפוליאונית כוננה מחדש על ידי אחיו הצעיר של נפוליאון לואי, שהפך לנפוליאון השלישי בשנת 1852. שלט האצולה של נפוליאון לואי בונפרטה כדוכס הגדול של קלווה וברג שלט האצולה של נפוליאון לואי בונפרטה כמלך הולנד דיוקן של פרנסואה קינסון עם משפחתו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בשאטו דה מלמיזון דיוקן של פליקס קוטראו דיוקן עם אביו, לואי בונפרטה נפוליאון לואי בשנים מאוחרות יותר מדיה וקבצים בנושא נפוליאון לואי בונפרטה בוויקישיתוף נפוליאון לואי בונפרטה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Foissy, M. (1830). La famille Bonaparte depuis 1264 (בצרפתית). Paris: Vergne. p. 101. Bresler 1999, pp. 94–95
ממלכת הולנד

האם התכוונתם ל... ממלכת הולנד הנפוליאונית – מדינת חסות של צרפת הנפוליאונית, שהתקיימה בשנים 1806-1810 הולנד – מדינה בצפון מערב אירופה ממלכת ארצות השפלה – הממלכה הכוללת את הולנד ומספר איים בים הקריבי
סויוז TM-12

סויוז TM-12 (ברוסית: Союз TM-12) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. בנוסף לחברי משלחת מס' 9 על סיפון החללית הייתה נציגת בריטניה. אנטולי ארצברסקי - מפקד סרגיי קריקאליוב - מהנדס טיסה בריטניה הלן שרמן - אסטרונאוט חוקר אנטולי ארצברסקי - מפקד טוקטר אאובקירוב - מהנדס טיסה אוסטריה פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד) אלכסנדר וולקוב - מפקד אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה בריטניה תימוטי מייס - אסטרונאוט חוקר "סויוז TM-12" שוגרה ב-18 במאי 1991 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-20 במאי ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא אגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 8 בפיקוד ויקטור אפנסייב . החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 8. הלן שרמן טסה לחלל כנציגת בריטניה. היא זכתה בתחרות פתוחה לקבעית הנציג. בהיותה בחלל שרמן ביצע מספר משימות במסגרת תוכנית ג'ונו. היא חזרה לכדור הארץ ביחד עם חברי משלחת מס' 8 בחללית סויוז TM-11. לאחר עזיבת משלחת מס' 8, משלחת מס' 9 החלה בפעילות סדירה. חללית "סויוז TM-12" שימשה חללית חירום. צוות הקוסמונאוטים ביצע מספר רב של מחקרים במהלך שהות בתחנת החלל. ב-9 באוקטובר 1991 "סויוז TM-12" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי ארצברסקי, טוקטר אאובקירוב (קזחסטן) ופרנץ פיבק (אוסטריה) (הגיעו בסויוז TM-13). סרגיי קריקאליוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 10 מדיה וקבצים בנושא סויוז TM-12 בוויקישיתוף נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל תוכנית ג'נו
מרצדס-בנץ סיטו

מרצדס-בנץ סיטו (בגרמנית: Mercedes-Benz Cito, קרוי גם: O520) הוא אוטובוס עירוני קטן, אשר יוצר ב-3 תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1999–2003. אוטובוס עירוני. מנוע דיזל ממוקם מאחור. מספר מושבים: 12, 16, 20. מספר נוסעים: 50, 58, 66. 2 דלתות כניסה/יציאה. רצפה נמוכה - ללא מדרגה. ללא חלון אחורי. מרצדס-בנץ סיטו זכה בתואר "אוטובוס בינלאומי לשנת 2001" (אנ') באירופה. מרצדס-בנץ סיטו יוצא לצרפת ולאיטליה. "מרצדס-בנץ סיטו" "מרצדס-בנץ סיטו" "מרצדס-בנץ סיטו" - ללא חלון אחורי "מרצדס-בנץ סיטו" - ללא חלון אחורי "מרצדס-בנץ סיטו" "מרצדס-בנץ סיטו" - מבט למנוע האחורי "מרצדס-בנץ סיטו" "מרצדס-בנץ סיטו" מרצדס-בנץ מרצדס-בנץ O303 מרצדס-בנץ O309 מרצדס-בנץ O402 מרצדס-בנץ O404 מרצדס-בנץ 0408 מדיה וקבצים בנושא מרצדס-בנץ סיטו בוויקישיתוף מרצדס-בנץ סיטו, סרטון באתר יוטיוב מרצדס-בנץ סיטו, סרטון באתר יוטיוב מנוע דיזל Mercedes-Benz OM 904 sae.org/publications/technical-papers/content "מרצדס-בנץ סיטו" - אוטובוס בינלאומי לשנת 2001 publicarchive.com/marsClassic/en/instance/ko/Mercedes-Benz-Cito-International-Bus-of-the-Year-2001 "מרצדס-בנץ סיטו" mystinenportaali.com/bussi/fin/kalusto "מרצדס-בנץ סיטו" imhd.sk/lm/gallery/3230/mercedes-benz-cito
סויוז TM-13

סויוז TM-13 (ברוסית: Союз TM-13) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. אלכסנדר וולקוב - מפקד טוקטר אאובקירוב - מהנדס טיסה אוסטריה פרנץ פיבק - אסטרונאוט חוקר אלכסנדר וולקוב - מפקד סרגיי קריקאליוב - מהנדס טיסה גרמניה קלאוס-דיטריך פלאדה - אסטרונאוט חוקר אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד טלגט מוסאבייב - מהנדס טיסה אוסטריה קלמנס לוטהלר - אסטרונאוט חוקר "סויוז TM-13" שוגרה ב-2 באוקטובר 1991 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-4 באוקטובר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 9 בפיקוד אנטולי ארצברסקי. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 10. ב-25 באוקטובר חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה במודול "קוואנט 1". בין חברי הצוות היה פרנץ פיבק מאוסטריה שהחל ביצוע ניסויים בהתאם לתוכנית Austromir שהוכנה עבורו. הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-12 ב-10 באוקטובר חללית סויוז TM-12 עזבה את תחנת החלל ביחד עם ארצברסקי, פיבק וטוקטר אאובקירוב. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 10 שהחלה בפעילות סדירה. ב-14 במרץ חללית ביצע שינוי מיקום עגינה וחוברה לתא אגינה אחר במודול "קוואנט 1". ב-25 במרץ 1992 "סויוז TM-13" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר וולקוב, סרגיי קריקליוב (הגיעה בסויוז TM-12) וקלאוס-דיטריך פלאדה מגרמניה (הגיעה בסויוז TM-14). סרגיי קריקליוב השלים 311 ימים שהות בחלל. נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל תוכנית Austromir
אטלסקופקוזאורוס

אטלסקופקוזאורוס (שם מדעי: Atlascopcosaurus) הוא סוג של דינוזאור צמחוני מקבוצת האלסמריה אשר חי בקרטיקון התחתון, לפני 114 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ב-1984 בדרום ויקטוריה שבאוסטרליה. הדינוזאור נקרא על שם חברת "אטלס קופקו", אשר סיפקה את ציוד החפירה של המגלים. מאובני האטלסקופקוזאורוס הראשונים נתגלו במכרה בקרבת חוף הים של דרום ויקטוריה, ובהמשך נחפרו עצמות רבות בחפירות בעומק של עד עשרה מטרים. עיקר השרידים שנתגלו היו עצמות לסת עליונה ועצמות דומות. משחזור השלד נראה שהגיע לאורך 2–3 מטרים ולמשקל 125 ק"ג. הוא היה דו-רגלי בעל מקור קרני ושיניים ארוכות אשר הותאמו ללעיסת צמחייה כמו עלים ושורשים. האטלסקופקוזאורוס היה קשור לאבות האיגואנודוניים אך היה קטן יותר ודמה במראהו להיפסילופודון או ללילינזאורה, שנתגלה בסמוך אליו. דינוזאור זה חי ביערות אוסטרליה ושם ניזון מצמחיית קרקע ונמלט מטורפים כמו האוסטרלונטור. מדיה וקבצים בנושא אטלסקופקוזאורוס בוויקישיתוף אטלסקופקוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אטלסקופקוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
גיפוזאורוס

גיפוזאורוס (שם מדעי: Gyposaurus; משמעות השם: "לטאת נשר") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הפרוזאורופודים שהיה קרוב לאנצ'יזאורוס. הוא חי באזור דרום אפריקה במשך תור היורה הקדום, לפני 196.5-189.6 מיליון שנה. מאובן נוסף תואר ב-1940 ממצאים ביונאן שבסין. הגיפוזאורוס קיבל את שמו עקב דמיונו של ראשו וצווארו לאלה של נשר. הוא קיבל את שמו מהחוקר הסקוטי רוברט בראון ב-1911. המאובנים התגלו בתצורות אליוט (Elliot Formation) שבמדינת אורנג' החופשית, דרום אפריקה והכילו שלד חלקי. מראה השלד דמה לזה של האנצ'יזאורוס מאמריקה הצפונית. מאובנים נוספים ששויכו לסוג ממין חדש בשם Gyposaurus sinensis, הועברו בהמשך לסוג הקרוב לופנגוזאורוס ובהמשך לאנצ'יזאורוס. לזאורופוד זה היה ראש וצוואר קצרים וגוף קצר באורך שני מטרים, אם כי ייתכן שמדובר בפרטים צעירים בעוד בוגרים הגיעו לאורך ארבעה מטרים. ייתכן שנעו על שתי רגליים ולא רק על ארבע בדומה לזאורופודים הגדולים יותר. מבנה השיניים של הגיפוזאורוס לא הותאם במיוחד ללעיסת עלים, ובשל כך שמשערים שהיה אוכל-כול. מדיה וקבצים בנושא גיפוזאורוס בוויקישיתוף גיפוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנצ'יזאוריים

אנצ'יזאוריים (שם מדעי: Anchisauridae) היא משפחה של דינוזאורים פרימיטיביים מקבוצת הפרוזאורופודים שהיו מאבות הזאורופודים הקרובים ביותר. הם חיו בתור היורה, לפני כ-174.1 עד 200 מיליון שנה. משפחה זו לא מוכרת על כל החוקרים ורבים מבני סוגיה משויכים לסוגים אחרים ומוטלים בספק. בני המשפחה היו קטנים ביחס לזאורופודים אך יותר גדולים ממרבית הפרוזאורופודים, באורך של 2–4 מטרים בממוצע. בניגוד לרוב הפרוזאורופודים הם חיו בתור היורה ולא בטריאס. הם היו בעל שיניים חדות שלא הותאמו לחלוטין ללעיסת עלים והיו דו-רגליים. Aardonyx? אנצ'יזאורוס (Anchisaurus) Efraasia? גיפוזאורוס (Gyposaurus) Seitaad אנצ'יזאוריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנצ'יזאוריים, באתר GBIF (באנגלית)
מקרופלטה

מקרופלטה (שם מדעי: Macroplata; מילולית: "צלחת/לוחית גדולה") הוא סוג של זוחל ימי אשר חי בתחילת היורה לפני 199-195 מיליון שנה באנגליה. הוא היה שונה מכל זוחל חי והשתייך לסדרת הפלסיוזאוריה. המקרופלטה היה פליוזאור בסיסי באורך של 4.5 מטרים והיה בעל צוואר ארוך, ראש קטן ומוארך עם הרבה שיניים מחודדות דמויות מחט וסנפירים רחבים. הוא התקיים מדגים אחריהם רדף באוקיינוסים הקדומים. בסוג ישנו כיום מין אחד - Macroplata tenuiceps. בעבר היה בסוג זה מין נוסף - M. longirostris אשר עבר לסוג האופיוזאורוס (Hauffiosaurus). מדיה וקבצים בנושא מקרופלטה בוויקישיתוף מקרופלטה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מקרופלטה, באתר GBIF (באנגלית)
השבוי (סרט, 2008)

השבוי (ברוסית: Пленный) היה סרט רוסי-בולגרי מאת אלכסיי אוצ'יטל על פי רומן מאת ולדימיר מקאנין בשם השבוי הקווקזי, שהיה גם שמו הזמני של הסרט טרם צאתו לאקרנים. בכורת הסרט התרחשה ב-5 בספטמבר 2008 בסנקט פטרבורג. סרט הקולנוע הרוסי יצא להקרנה מסחרית ב-11 בספטמבר 2008. הסרט הופק על ידי Rock Films בתמיכת הסוכנות הפדרלית לתרבות וקולנוע ובשיתוף פעולה עם אולפני Kamera בבולגריה ומרכז הסרטים הלאומי של בולגריה. הופץ על ידי סנטרל פרטנרשיפ. הסרט מתרחש בקיץ 2000, במהלך מלחמת צ'צ'ניה. שני חיילים רוסים מתבקשים להזעיק עזרה לעמדת הצבא שנפלה תחת אש ונותרה ללא השגחה. במהלך המשימה, הם לוקחים אסיר, נער צ'צ'ני בשם ג'מאל. ככל הנראה, בשל מיאוס מהמלחמה, הוא מעורר אהדה מצד המבוגר שבחיילים, רובאחין. בעקבות חילופי שבויים כושלים בכפר צ'צ'ני, נאלצים החיילים להסתתר בסבך מוקף בחבורות של חמושים המחפשים אחר ג'מאל ורובאחין נאלץ לחנוק למוות את הילד הצ'צ'ני כדי לעצור את ניסיונותיו למשוך את תשומת לבם של המורדים, אך צרותיהם לא יסתיימו בזה והם ייאלצו לנדוד ביערות ובערבות צ'צ'ניה ימים ארוכים לפני שיגיעו לעמדות הצבא הפדרלי. בין הפרסים והמועמדויות בפסטיבלים בינלאומיים הסרט היה מועמד לפרס קריסטל גלוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-43 בקרלובי וארי ואלכסיי אוצ'יטל זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל. "השבוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השבוי", באתר AllMovie (באנגלית) "השבוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "השבוי" באתר Rock Films קדימון הסרט באתר יוטיוב (ברוסית) «Пленный» Алексея Учителя поедет на фестиваль в Карловы Вары Фильм «Пленный» Алексея Учителя отителя отирывает фестиваль «Окно в Европу» "Пленный - новый фильм Алексея Учителя в прокате с 11 сентября". nashfilm.ru. אורכב מ-המקור ב-2008-07-15. נבדק ב-2015-10-18. ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלונאוסטיס

פלונאוסטיס (שם מדעי: Peloneustes; מילולית: "שחיין בוץ") הוא סוג של זוחל ים גדול ממשפחת הפליוזאוריים אשר חי בתור היורה בים שלחופי אנגליה. מאובניו נמצאו בחופים הדרומיים של דורסט, אנגליה ונקרא בשם ב-1889. מאובנים נוספים נמצאו בעוד אזורים באירופה כמו צרפת וגרמניה. הפלונאוסטיס היה זוחל טורף באורך 3 מטרים שהיה קרוב משפחתו של הליופלרודון ושל הפליוזאורוס הענקי, אך הוא היה בין הקטנים שבבני משפחתו. הוא היה מצויד בלסתות גדולות וקטלניות ובצוואר קצר. עקב גודלו הוא כנראה ניזון רק מדגים ומבלמניטים ששרצו בימים אחריהם רדף במהירות. מבנה שיניו מעיד שהוא פותח כדי למחוץ ולרסק טרף משוריין כמו אמוניטים. לא ברור אם יכל לצאת מהמים להטיל ביצים בדומה לצבי ים או שהשריץ צאצאים חיים בתוך המים. זוחל ימי זה הופיע בסדרה פלאווורלד. מדיה וקבצים בנושא פלונאוסטיס בוויקישיתוף פלונאוסטיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פלונאוסטיס, באתר GBIF (באנגלית)
פרסום מידע תעופתי

פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ"ת) הוא פרסום רשמי של מדינת ישראל, הכולל מידע, כללים והוראות לביצוע טיסות אזרחיות במרחב האווירי של ישראל, וכן מידע אודות שרותי התעבורה האווירית האזרחית (פיקוח טיסה, בקרה מרחבית, מודיעין טיס וכו'). הפמ"ת מכיל שלושה "סוגי מידע ראשיים": מידע תעופתי כללי (GEN), מידע תעופתי הנוגע לנתיבים במרחב האווירי (ENR – Enroute), ומידע בנוגע לשדות התעופה (AD – Aerodromes). הפמ"ת מהווה פרסום מחייב וכל משתמשי התעופה האווירית האזרחית חייבים להכיר אותו. הפמ"ת מהווה את התשתית המשפטית המחייבת בכל הקשור לתשתיות התעופה ובכלל זה, שרטוטים של שדות התעופה, נתיבים, תהליכי הנמכת מכשירים, נהלים ליציאת מכשירים (Standard instrument departure), נהלים להגעת מכשירים (STAR – Standard terminal arrival route) וכיוצא באלו. בישראל, הרשות האחראית על פרסום הפמ"ת ועדכניותו היא רשות התעופה האזרחית. בנוסף לפרסום המחייב, בעותק קשיח לכלל המנויים, הרשות מפרסמת את הפמ"ת גם באתר האינטרנט שלה. מבנה הפמ"ת והדפיות השונות הכלולות בו, כפוף לסטנדרטים שנקבעים על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית. כל "מפעיל אווירי", חברת תעופה שמפעילה קווי טיסה סדירים, נדרש לבצע על פי תכנון כדי שיהיה מותר לו לטוס אל ישראל וממנה ובכלל זה: אישור מרשות התעופה האזרחית של המדינה בה הוא רשום. פרוט המאפיינים המסחריים שלו. פרוט המאפיינים המבצעיים שלו. הוכחות לתקפות כיסוי ביטוחי. אישורים להובלת מטענים או חומ"ס. רשימת כלי הטיס שבבעלותו, או שבכוונתו להפעיל במסגרת טיסותיו אל ישראל וממנה, כולל תיעוד, רישום, עמידה בתקני רעש, כשירות אווירית, אישור למכשירי הרדיו שלו. אם יש בכוונתו להפעיל מטוסים חכורים, נדרשים אישורים מתאימים לכך. פרוט הטיסות המתוכננות – מהיכן ממריאים והיכן נוחתים, שעות ההמראות והנחיתות וכדומה. מסמכים הנוגעים לאבטחת הטיסות. מה נדרש ממטוסי "תעופה כללית". מה נדרש ממטוסים בבעלות המדינה. מה נדרש לגבי מטוסים שנוחתים בנמל התעופה בן-גוריון לטובת תחזוקה במכון הבדק. אלו הודעות נדרשות במקרה של סיכונים בריאותיים. מה נדרש מהצוותים והנוסעים (כולל היבטים של ביקורת גבולות, בריאות הציבור ואבטחה). מה נדרש בנוגע למטען, כולל היבטים של מכס ומשרד החקלאות. מה הסטנדרטים הנוהגים בישראל בהיבט זמן (יחסית לזמן גריניץ'), ו"דאטום" (מודל כדור הארץ לפיו מצוירות דפיות ההנמכה ולפיו רשומות נקודות הציון בפמ"ת ובאיורים השונים, המודל המחייב בישראל, בהיבטי תעופה אזרחית הוא WGS84). רשימת כל אמצעי הנווט בארץ. הגדרה לגבי השאלה מי מוסמך לספק תחזית מזג אוויר, והתרעות על מזג אוויר וכדומה עבור גורמי התעופה האזרחית. מידע המתייחס, בין השאר, לדברים הבאים: כללי טיסת ראייה כללי טיסת מכשירים תהליכי המתנה, תהליכי מכ"ם, כיול מד גובה הגשת מרשה טיסה התנהגות במקרה של ירוט התנהגות במקרה של חסימות קשר דווח על אירועים בתעבורה נווט RNAV אזורים סגורים לטיסה אתרים המועדים לריכוז ציפורים נתיבי נדידת הציפורים מידע המתייחס בין השאר לדברים הבאים: דפיות של שדות התעופה, כולל פרוט מסלולים, מסלולי הסעה, עזרי נווט, עמדות חניה וכיוצא באלו. תהליכי הנמכת מכשירים – Instrument approach procedure charts תהליכי הצטרפות – נוהל הגעת מכשירים (STAR – Standard terminal arrival route) תהליכי עזיבה – נוהל יציאת מכשירים (SID – Standard instrument departure) מדיה וקבצים בנושא פרסום מידע תעופתי בוויקישיתוף פמ"ת באתר רשות התעופה האזרחית
מנדלביום

המונח "Md" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו MD. מֵנְדֵּלֵבְֿיוּם (באנגלית: Mendelevium) הוא יסוד מלאכותי מתכתי ורדיואקטיבי. סמלו הכימי Md ומספרו האטומי 101. זהו היסוד ה-9 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. מנדלביום נוצר לראשונה על ידי אלברט גיורסו, גלן סיבורג, ברנרד הארווי, גרגורי צ'ופין וסטנלי ג. תומפסון בשנת 1955 במעבדות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, במאיץ חלקיקים על ידי הפצצת 253Es בחלקיקי אלפא. מההפצצה נוצר האיזוטופ 256Md ונייטרון חופשי, זמן מחצית חייו היה כשעה ורבע. מקור שם היסוד הוא על שם דמיטרי מנדלייב, אשר גילה את חוק המחזוריות בכימיה ובנה את הטבלה המחזורית. מעט מאוד ידוע על המנדלביום, שכן הוא נוצר בכמויות זעומות בניסויים. ידוע, שבנוסף לערכיות 3 הרגילה ליסודות מסדרת האקטינידים, המנדלביום יכול להימצא גם במצב של ערכיות 2. למנדלביום יש 15 איזוטופים רדיואקטיביים, 3 מתוכם חשובים במיוחד: מנדלביום-257, בעל זמן מחצית חיים של 5.52 שעות. מנדלביום-258, בעל זמן מחצית חיים של 51.5 ימים (היציב ביותר). מנדלביום-260, בעל זמן מחצית חיים של 31.8 ימים. לכל שאר האיזוטופים יש זמן מחצית חיים של מתחת ל-97 דקות ולרוב המוחלט זמן מחצית חיים של פחות מ-5 דקות. האיזוטופים של מנדלביום משתרעים מ-245Md, עם משקל אטומי של 245.091 u, עד 260Md, עם משקל של 260.104 u. המעבדה הלאומית של לוס אלמוס - מנדלביום "It's Elemental" - מנדלביום מנדלביום באתר Webelements מנדלביום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)