קתרין מוולואה

קתרין מוולואה או קתרין מצרפת (בצרפתית: Catherine of Valois‏; 27 באוקטובר 1401 – 3 בינואר 1437) הייתה מלכת אנגליה מ-1420 עד 1422, בתו של שארל השישי, מלך צרפת, אשתו של הנרי החמישי, מלך אנגליה ואמו של יורשו הנרי השישי, מלך אנגליה. נישואיה של קתרין היו חלק מתוכנית להציב בסופו של דבר את הנרי החמישי על כס המלכות של צרפת, ואולי לסיים את מה שמכונה כיום מלחמת מאה השנים, אך למרות שבנה הנרי השישי הוכתר מאוחר יותר בפריז, המיזם נכשל בסופו של דבר. לאחר מותו של הנרי החמישי, נישואיה המאוחרים של קתרין עם אוון טיודור היו קרש הקפיצה של משפחת טיודור, והובילו בסופו של דבר להכתרת נכדם כהנרי השביעי, מלך אנגליה. אחותה הגדולה של קתרין איזבלה הייתה גם מלכת אנגליה בתור הכלה הילדה של ריצ'רד השני. קתרין מוולואה הייתה בתם הצעירה של שארל השישי, מלך צרפת ואשתו איזבו מבוואריה. היא נולדה ב-Hotel Saint-Pol (ארמון מלכותי בפריז) ב-27 באוקטובר 1401. מוקדם יותר, התקיים דיון על נישואיה לנסיך ויילס, בנו של הנרי הרביעי, מלך אנגליה, אך המלך מת לפני שהמשא ומתן יכול היה להתחיל. בשנת 1414, הנסיך, שהיה כעת הנרי החמישי, מלך אנגליה, פתח מחדש את הדיון, יחד עם נדוניה גדולה והכרה בזכותו על כס המלכות של צרפת. בעוד שכמה מחברים טענו שקתרין הוזנחה בילדותה על ידי אמה, בדיקה מודרנית יותר של העדויות מעידה אחרת. לפי החשבונות הכספיים של אמה, נרכשו צעצועים כיאה לנסיכה צרפתייה, סופקו טקסטים דתיים וקתרין נשלחה למנזר בפואסי כדי לקבל חינוך דתי. הנרי החמישי יצא למלחמה עם צרפת, וגם לאחר הניצחון באז'נקור, התוכניות לנישואים נמשכו. אמרו על קתרין שהיא הייתה מאוד מושכת, וכשהנרי פגש אותה סוף סוף במיילן, הוא התאהב בה. במאי 1420, נערך הסכם שלום בין אנגליה לצרפת, הסכם טרואה, ושארל הכיר בהנרי מאנגליה כיורשו. קתרין והנרי נישאו בקתדרלת טרואה ב-2 ביוני 1420. קתרין נסעה לאנגליה עם בעלה החדש והוכתרה למלכה במנזר וסטמינסטר ב-23 בפברואר 1421. ביוני 1421 חזר הנרי לצרפת כדי להמשיך במסעות הצבא שלו. בשלב זה, קתרין הייתה מספר חודשים להריונה וילדה בן בשם הנרי ב-6 בדצמבר 1421 בווינדזור. בעלה מעולם לא ראה את ילדם. במהלך המצור על מו, הוא חלה ומת ב-31 באוגוסט 1422, רגע לפני יום הולדתו ה-36. קתרין לא הייתה עדיין בת 21 ונשארה כמלכה האלמנה. שארל השישי מת כמה חודשים לאחר הנרי החמישי, מה שהפך את הנרי השישי הצעיר למלך אנגליה וצפון צרפת הכבושה בידי האנגליה. קתרין חיבבה את בנה במהלך ילדותו המוקדמת. קתרין הייתה עדיין צעירה ויכלה עוד להתחתן, מקור לדאגה לגיסה המפרי, דוכס גלוסטר, האפוטרופוס של בנה. שמועות רבות שקתרין תכננה להינשא לאדמונד בופורט, רוזן מורטן, בן דודו של בעלה המנוח. עם זאת, הדוכס מגלוסטר התנגד בתוקף, והפרלמנט של 1427–1428 העביר הצעת חוק שקבעה שאם המלכה האלמנה תתחתן בשנית ללא הסכמת המלך, בעלה יפסיד את אדמותיו ורכושו, אם כי ילדים מהנישואים לא יספגו עונש. הסכמתו של המלך הייתה מותנית בכך שיגיע לבגרותו. באותה תקופה היה המלך רק בן שש. קתרין התגוררה בביתו של המלך, ככל הנראה כדי שתוכל לטפל בבנה הצעיר, אך ההסדר איפשר גם לחברי המועצה לשמור על המלכה האלמנה בעצמה. אף על פי כן, קתרין נכנסה למערכת יחסים מינית עם הוולשי אוון מרדית' טיודור, אשר ב-1421, בצרפת, היה בשירותו של השמש של הנרי החמישי סר וולטר הונגרפורד. טיודור מונה כנראה לשומר על משק הבית או המלתחה של קתרין. מערכת היחסים החלה כאשר קתרין גרה בטירת וינדזור, והיא נכנסה להריון עם ילדם הראשון שם. בשלב מסוים, היא הפסיקה לחיות בביתו של המלך, ובמאי 1432, הפרלמנט העניק לאואן זכויות של אנגלי. זה היה חשוב בגלל החוקים של הנרי הרביעי המגבילים את זכויותיהם של וולשים. אין תאריך ידוע לנישואיה של קתרין לאוון, ובכל זאת אין ראיות בו-זמנית לכך שתוקפם של הנישואים והלגיטימיות של ילדיה הוטלו בספק בחוק החילוני או הקנוני. ממערכת היחסים של אוון טיודור והמלכה קתרין השתלשלה שושלת טיודור של אנגליה, החל מהמלך הנרי השביעי. היסטוריונים של בית טיודור טענו שאוון וקתרין היו נשואים, שכן נישואיהם החוקיים הוסיפו כבוד וקשרים מלכותיים חזקים יותר לטענות שושלת טיודור. לאוון וקתרין היו לפחות שישה ילדים. אדמונד, ג'ספר ואדוארד נולדו כולם מחוץ לבית המלוכה. הייתה להם בת אחת, מרגרט, שהפכה לנזירה ומתה צעירה. קתרין מתה ב-3 בינואר 1437, זמן קצר לאחר הלידה, בלונדון, ונקברה בקפלת "הגברת הזקנה" של מנזר וסטמינסטר. אף על פי שתאריך המוות אינו מוטל בספק, הסיבה היא, עם מספר שווה של רישומים לפיהם היא לא מתה כתוצאה מהלידה, אלא נכנסה למנזר ברמונדי, אולי חיפשה תרופה למחלה שהטרידה אותה במשך תקופה. היא ערכה את צוואתה רק שלושה ימים לפני מותה. כעת היא קבורה במנזר וסטמינסטר בקפלת הצ'אנטרי של הנרי החמישי. לאחר מותה, אויביה של קתרין החליטו לצאת נגד אוון על הפרת חוק הנישואין מחדש של המלכה האלמנה. אוון הופיע בפני המועצה, נעצר לאחר מכן ונלקח לכלא ניוגייט. הוא ניסה להימלט מכלא ניוגייט בתחילת 1438 ובסופו של דבר הגיע לטירת וינדזור ביולי אותה שנה. בינתיים, שני הבנים הגדולים של אוון וקתרין, אדמונד וג'ספר, הלכו להתגורר עם קתרין דה לה פול, אם המנזר של ברקינג, ואחותו של ויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק. זמן מה לאחר 1442, המלך (אחיהם למחצה) נטל תפקיד בגידולם. אוון, אביהם, שוחרר בסופו של דבר בערבות של 2000 פאונד, אך זכה לחנינה בנובמבר 1439 (והערבות בוטלה ב-1440). אוון זכה ליחס טוב לאחר מכן והיה בן ביתו של המלך עד אמצע שנות ה-1450. הוא חי עד 1461, אז הוצא להורג על ידי היורקיסטים בעקבות קרב צלב מורטימר בהרפורדשייר. בניהם קיבלו מעמד רוזנות על ידי בנה של קתרין, המלך הנרי השישי. אדמונד התחתן עם מרגרט בופורט, צאצאית של ג'ון מגונט, שבעקבותיו הייתה לו תביעה רחוקה אך שנויה במחלוקת לכס המלכות; בעקבות חיסולם במלחמה של רוב המועמדים האחרים, הפך בנם למלך הנרי השביעי. מדיה וקבצים בנושא קתרין מוולואה בוויקישיתוף קתרין מוולואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קתרין מוולואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Haigh 1985, p. 345. Williams & Fraser 2000, p. 19. Fritze & Robison 1992, p. 94. Gibbon 1996, pp. 51–63. Allmand 1992, pp. 173–174. Griffiths & Thomas 2005, p. 35. Chrimes 1980, pp. 320–333. Harvey 2003, p. 27. Chrimes 1999, pp. 9–10.