laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלאוקיה על החידקל

סֵלֵאוּקיָה על החידקל (ביוונית: Σελεύκεια; נקראת גם בקיצור סֵלֵאוּקיָה) הייתה עיר גדולה וחשובה באימפריות הסלאוקית, הפרתית, והסאסאנית. העיר הייתה גם בירת האימפריה הסלאוקית בין השנים 305–240 לפני הספירה. סלאוקיה שוכנת בגדתו המערבית של נהר החידקל, וממולה, בגדתו המזרחית של הנהר, שוכנת העיר קטסיפון. את העיר ייסד סלאוקוס הראשון בשנת 305 לפנה"ס לערך. העיר נמצאת במחוז באבל שבעיראק, וממוקמת כ-32 קילומטרים דרום מזרחית לבגדאד המודרנית. סלאוקיה על החידקל קרויה על שמו של סלאוקוס הראשון, מלכהּ הראשון של הממלכה הסלאוקית, שהרחיב יישוב קיים באזור וקבע בו את בירתו, בסביבות 305 לפנה"ס. סלאוקיה על החידקל הייתה החשובה והגדולה ביותר בין כל ערי הממלכה הסלאוקית, וכתוצאה מכך גם בין כל הערים הנושאות את השם "סלאוקיה", למרות שבחלק מהמקרים הוזכרה בשם "סלאוקיה על החידקל", ולא רק "סלאוקיה", משום שהעיר שוכנת על נהר החידקל. שם העיר מופיע בתלמוד כ"סֵלִיק", "סֵלִיקָה" או כ"סֵלִיקוֹס". נראה כי העיר כונתה בתקופת התלמוד ארדשיר על שמו של מייסד השושלת הסאסנית אביו של שבור מלכא. סלאוקיה על החידקל הוקמה בסביבות 305 לפנה"ס על ידי סלאוקוס הראשון, תוך הרחבת יישוב קודם שהיה במקום, וקביעתו כבירת הממלכה הסלאוקית. למרות שעד מהרה, תוך 65 שנים, עברה בירת הממלכה הסלאוקית לאנטיוכיה, סלאוקיה הפכה למרכז חשוב לתרבות ההלניסטית, לסחר ולשלטון הסלאוקי. אוכלוסיית העיר הורכבה מייוונים, סורים ויהודים. הודות למיקומה במפגש של נהר החידקל עם תעלה גדולה, המובילה לנהר פרת, בסלאוקיה עברה תנועה ימית רבה. במהלך המאות ה-3 וה-2 לפנה"ס, סלאוקיה הייתה אחת מהערים ההלניסטיות הגדולות ביותר, דומה בגודלה לאלכסנדריה, וגדולה יותר מאנטיוכיה. חפירות ארכאולוגיות מצביעות על כך שחומות העיר הקיפו שטח של 5.6 קמ"ר. בהתבסס על גודל זה, אוכלוסיית העיר הוערכה כ-100,000 נפש. אוכלוסיית המטרופולין הוערכה כחצי מיליון נפש. כתביהם של פוליביוס ושל היסטוריונים אחרים, מספרים כי האוכלוסייה במקום הורכבה ממקדונים ויוונים, אך גם מבבלים שסלאוקוס הראשון יישב בעיר. בשנת 165, סלאוקיה הובערה על ידי צבאו של המפקד הרומי גאיוס אווידיוס קסיוס, שטען כי באותה העת התגוררו בעיר לפחות 300,000 תושבים. חורבן העיר סימל את סופו של ההלניזם במסופוטמיה. בשנת 197, במהלך מסעו למזרח, הקיסר הרומי ספטימיוס סוורוס מצא את העיר נטושה לחלוטין. מדיה וקבצים בנושא סלאוקיה על החידקל בוויקישיתוף Seleucia on the Tigris | ancient city, Iraq, Encyclopedia Britannica תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף נ"ז, עמוד ב'
טמשן אפריקני

טמשן אפריקני (שם מדעי: Podica senegalensis) הוא מין ממשפחת הטמשניים שמזכירים מעט טבלנים החיים באזורים הטרופיים ושייכים לסדרת העגוראים. זהו המין היחיד במשפחה שחי באפריקה והוא גם מין יחיד בסוגו. אורכו של הטמשן 50–58 ס"מ. הוא מותאם לחיים במים ובעל צוואר ארוך, מקור אדום ומחודד ורגליים אדומות בוהקות. נוצותיו חומות כהות בדרך כלל, צדו בהיר יותר ובטנו לבנה. הצוואר אפור מהצד ושחור מלמעלה והראש גם שחור מלמעלה ובעל פס לבן לאורכו עד לצוואר. הזכרים יותר כהים מהנקבות. הטמשן מזכיר ברווז כשהוא שוחה ורגליו הגדולות ובעלות הקרום שקועות במים. טמשן זה חי ברחבי אפריקה בנהרות, אגמים ובביצות שונות וגם ביערות גשם, סוואנות לחות ואף בביצות מנגרובים. הוא שחיין זריז מתחת למים ומחפש חסרי חוליות כמו בריומאים, שפיריות, סרטנים זעירים, רכיכות, דגים ודו-חיים קטנים. רוב הטרף נתפס מתחת למים אך הוא מסוגל גם לצוד על היבשה. עופות אלה חיות ביחידות או בזוגות ונסתרים מהעין רוב הזמן. לא ידוע אם רוב הזמן הם במים או על היבשה. הטמשנים מקננים בעונת הגשמים על גזרי עצים ליד המים. הנקבה מטפלת לבדה באפרוחים, והם עוזבים את הקן במהירות ומסוגלים לחפש מזון בכוחות עצמם. מדיה וקבצים בנושא טמשן אפריקני בוויקישיתוף טמשן אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) טמשן אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) טמשן אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טמשן אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טמשן אפריקני, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טמשן אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) טמשן אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
סטריטהאם קומון

סטריטהאם קומון (באנגלית: Streatham Common ) הוא שטח פתוח רחב באזור סטריטהאם שברובע למבת' בלונדון. השטח היה בעבר שטח פתוח קהילתי של קהילת סטריטהאם, והחל מהמאה ה-18 שימש השטח למשחקי קריקט ציבוריים. כמו כן מצוי בשטח הציבורי גן ציבורי ויער בו גדלים עצי ארז. המדרון בקרבת היער משמש כתיאטרון פתוח בימי הקיץ. בגן נערך מדי קיץ פסטיבל עפיפונים. זו הקבוצה הקהילתית הראשונה עם האחריות הישירה לניהול פארק למבת' כחלק מתוכנית הגנים השיתופיים. בשנת 2016 היא השתלטה על בריכת ההנעה של סטריאת'ם קומון ומנעו את סגירתה, ובשנת 2017 התחילה בעבודות שימור שוטפות בשמורת הטבע המקומית סטריאת'ם. בשנת 2018 הוחזרו לפעילות המפל וגן הזרמים. מדיה וקבצים בנושא סטריטהאם קומון בוויקישיתוף יום העפיפונים בסטריטהאם קומון Streatham Common Co-operative, sccoop.org.uk
מלכישליו אפריקני

מלכישְׂליו אפריקני (שם מדעי: Crex egregia) הוא מין עוף ממשפחת הרליתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה, קרובו של מלכישליו חלודי. המלכישליו האפריקני קטן מקרובו החלודי. אורכו 20–23 ס"מ ומוטת כנפיו 40–42 ס"מ. הוא בעל פלג גוף עליון וכנפיים חומות. העיניים אדומות והמקור ורוד עם קצה לבן. הראש והחזה כחלחלים-אפורים והבטן לבנה עד השת, המפוספס בשחור. הרגליים צהובות ורחבות. הוא מזכיר מאוד במראהו את רלית המים אך בעל מקור ורוד וקצר יותר וכן גופו בהיר יותר. כמו כן הוא מזכיר את המינים ברודית בליון (Porzana pusilla) וברודית אפריקנית (Aenigmatolimnas marginalis) החיים באותו אזור אך קטנים יותר. עוף זה משוטט בערבות העשב והסוואנות באפריקה וקורא בקול צורמני מעט, שנועד להזהיר יריבים אפשריים. הוא עוף טריטוריאלי, שתוקף כל מתחרה אשר נכנס לטריטוריה שלו. הוא נפוץ מדרומה של צפון אפריקה עד לקצה דרום אפריקה וגם בכמה איים באוקיינוס האטלנטי. הוא אוכל כל וניזון משלשולים, חלזונות ורכיכות שונות ומזחלי חרקים שונים, חגבים, נמלים, טרמיטים, חיפושיות, עכבישים וחולייתנים קטנים. טורפיו העיקריים הם הנמר, הסרוואל, חתול בר, אנפה שחורת-ראש, נץ אפור כהה, עיט אפריקני, עיט וולברג (Hieraaetus wahlbergi) ונחשים גדולים כמו הפיתון, הקוברה ואף הבומסלנג. בעת סכנה הוא קופץ באוויר לאחור, דבר היכול להפתיע טורפים כמו יונקים או נחשים. המלכישליו האפריקני אינו מקנן בישראל ואינו נודד אליה. בינואר שנת 2020 נצפה פרט אחד בעיר אילת. לאחר שטופל עקב תשישות ופציעה, הוא שוחרר חזרה לטבע. ב-28 בנובמבר 2022 נאסף פרט תשוש שני, גם הוא טופל ושוחרר. מדיה וקבצים בנושא מלכישליו אפריקני בוויקישיתוף מלכישליו אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) מלכישליו אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מלכישליו אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מלכישליו אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) מלכישליו אפריקני בbirdlife מלכישליו אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5664197,00.html ערד בן דוד, מלכישליו אפריקני, Crex egregi, באתר מרכז הצפרות הישראלי
צבי מאיר גינזברג

הרב צבי מאיר גינזברג (לעיתים בכתיב יידי: גינזבערג; באנגלית: Hersh M. Ginsberg; ה'תרפ"ח, 1928 - י"ב בשבט ה'תשע"ו, 22 בינואר 2016) היה רב ומחנך אמריקאי, ראש בית דין אגודת הרבנים במשך עשרות שנים, ומנהלה החינוכי של ישיבת רבינו יעקב יוסף. נולד בווינה לרב אלעזר יונה גינזברג, נשלח כילד בקינדר-טרנספורט ללונדון. למד ב"ישיבת הרב מליעזש" בסטיינז (אנ') ובישיבת "מתיבתא" בלונדון ובשנת תש"ח נסע ללמוד בישיבת בית מדרש עליון מפי הרב ראובן גרוזובסקי. נישא לפריידל בת האדמו"ר רבי חיים שלמה לאווי מטאהש-חוסט. בשנות ה-70 מונה למנהל באגודת הרבנים ושימש בתפקיד זה עד למותו. בשנת ה'תשל"ז, 1977 הקים בירושלים את כולל האברכים "אוהל אלימלך" ושימש כנשיא הכולל. בשנת ה'תשמ"ז, עבר לגור בבורו פארק ונתמנה לרב בית המדרש מחזיקי ת"ת. במקביל כיהן במשך עשרות שנים כמנהלה החינוכי והרוחני של ישיבת רבינו יעקב יוסף. בנו בכורו הרב אלעזר יונה גינזברג, ראש כולל קהילת יעקב של חסידות פאפא ואב"ד ביהמ"ד אגודת אברכים בבורו פארק, חתן הרב מרדכי בנדיקט בנו הרב משולם פייש גינזברג, אדמו"ר מחוסט בבורו פארק, חתן הרב אהרן אריה כץ חתן רבי אליעזר טברסקי מפאלטישאן בתו חנה בילא פרל נשואה לאדמו"ר מסקאליה, הרב אברהם משה רבינוביץ פתח דבר, בראש גליונו הראשון של כתב העת קול יעקב של תלמידי ישיבת רבינו יעקב יוסף, ניו יורק תשכ"ח, באתר היברובוקס נפתלי הירצקא הניג, תשובה הלכתית אליו משנת תשט"ז, בתוך: שו"ת תפארת נפתלי, סימן נט, באתר היברובוקס קובץ אהל אלימלך, [שיו"ל שנת תשל"ו] בראש הקובץ פתח דבר וחידושי תורה ממנו ספר זיכרון ניצוצי צבי מאיר [יו"ל על ידי נכדו הרב מרדכי גינזבערג לרגל הקמת מצבה] דברי תורה הנהגות וסיפורים ממנו מכתביו אבל אם יתפלל מנחה בערב שבת, בתוך: המאור, שנה מ', תשמ"ז, גיליון ג', עמ' 17–18, באתר היברובוקס הודעה על ההלוויה. כולל אוהל אלימלך, בתוך: ידיעות מעולם התורה, המאור, שנה כ"ט, תשל"ז, גיליון ב', עמ' 38–39, באתר היברובוקס מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ג' עמ' 9.
ראשוני (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מספר ראשוני – בתורת המספרים, מספר טבעי גדול מ-1, שלא ניתן להציגו כמכפלה של שני מספרים טבעיים קטנים ממנו אידיאל ראשוני שדה ראשוני ראשוני של שדה מספרים חוג ראשוני – בתורת החוגים, חוג שבו המכפלה של כל שני אידיאלים שונים מאפס, שונה מאפס הון ראשוני – סכום כסף ראשוני שאותו מגייסים יזמים של חברה כלכלית לצורך הקמתה מאפס יער ראשוני (יער בתולי) – יער עתיק שמפגין מאפיינים אקולוגיים ייחודיים ושבו התפתח קלימקס מסוים יצרן ראשוני – יצור במערכת אקולוגית, כמו צמח, המייצר את מזונו (חומרים אורגניים) מחומרים אנאורגניים מסביבתו מבנה ראשוני – בביוכימיה, תיאור של ההרכב האטומי והקשרים הכימיים המחברים את האטומים של מולקולה ביולוגית מקור ראשוני – מסמך מקור (כלומר, שלא נוצר על סמך מסמך אחר) או חפץ פיזי אשר נכתב או נוצר בתקופה הנחקרת ואשר מספק מידע ממקור ראשון, עדות ישירה, לאירוע מסוים רושם ראשוני – רושם המתקבל על אדם תוך זמן קצר מאוד במפגש ראשון השוק הראשוני – בשוק ההון ובמימון, השוק שבין התאגיד המנפיק עצמו ובין רוכשי ניירות הערך המונפקים שי ראשוני – איש עסקים, אלוף-משנה (מיל') וספורטאי ישראלי, מנהל עמותת פרס לחיים שירה ראשוני – ג'ודאית ישראלית
טוראקו גיאנה

טוראקו גיאנה (שם מדעי: Tauraco persa) הוא מין של עוף ממשפחת הטוראקיים החי ביערות אפריקה. נפוץ בטבע ביערות מסנגל לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ודרומה עד אנגולה. טוראקו זה מזכיר קרובים נוספים לסוגו שבעבר סווגו כתת-מינים שלו: Tauraco livingstonii ,Tauraco schalowi ,Tauraco corythaix ,Tauraco schuetti ו-Tauraco fischeri. עוף זה בגודל יונה ובעל ציצה ירוק עם פנים וגוף ירוק בוהק, העיניים כתומות ובעלות פס לבן מלמעלה ופס שחור מלמטה, המקור אדום והזנב והכנפיים סגלגלים למעט הנוצות העיקריות שהם אדומות. הוא בעל זנב ארוך ואורכו מגיע ל-43 ס"מ בממוצע. הטוראקו חי במרומי עצי היער וניזון מפירות שהוא מוצא וכן מפרחים. הם חיים בטבע בקבוצות קטנות או ביחידות וקוראים בקול מרשים ורעשני. Tauraco persa buffoni Tauraco persa persa Tauraco persa zenkeri מדיה וקבצים בנושא טוראקו גיאנה בוויקישיתוף טוראקו גיאנה, באתר ITIS (באנגלית) טוראקו גיאנה, באתר NCBI (באנגלית) טוראקו גיאנה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוראקו גיאנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טוראקו גיאנה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) טוראקו גיאנה, באתר GBIF (באנגלית) טוראקו גיאנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוראקו צהוב-מקור

טוראקו צהוב מקור (שם מדעי: Pseudopoetus macrorhynchus) הוא עוף טרופי צבעוני ממשפחת הטוראקיים והמין היחידי בסוגו. הוא חי בטבע ביערות מערב אפריקה. הטוראקו הוא עוף בגודל של יונה המגיע לאורך של 40-43 ס"מ ולמשקל 261-272 גרם בזכרים ו-216-234 גרם בנקבות. הם בעלי נוצות ירוקות על ראשם, מקור מעוגל צהוב, עיניים אדומות ופס לבן מתחתיה ונוצות כנפיים וזנב כחולות כשתחתית הבטן אדומה. כמו שאר הטוראקיים הוא ניזון בעיקר מפירות היער וכן מחרקים. הוא מצוי ביערות אפריקה המערבית באנגולה, קמרון, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רפובליקת קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גבון, גאנה, גינאה, גינאה המשוונית, ליבריה, ניגריה וסיירה לאון. ישנם 2 תת-מינים: Tauraco macrorhynchus macrorhynchus Tauraco macrorhynchus verreauxii מדיה וקבצים בנושא טוראקו צהוב-מקור בוויקישיתוף טוראקו צהוב-מקור, באתר ITIS (באנגלית) טוראקו צהוב-מקור, באתר NCBI (באנגלית) טוראקו צהוב-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוראקו צהוב-מקור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טוראקו צהוב-מקור, באתר GBIF (באנגלית) טוראקו צהוב-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוראקו לבן-לחיים

טוראקו לבן לחיים (שם מדעי: Menelikornis leucotis) הוא מין יחידי של עוף ממשפחת הטוראקיים החי במזרח אפריקה. בעבר הוא נכלל בסוג טוראקו. זהו טוראקו שאורכו עד 43 ס"מ והזנב 19 ס"מ ומשקלו 200-315 גרם. הוא בעל זנב ארוך. הוא בעל ראש וחזה ירוקים, מקור כתום ועיניים בעלי סימנים כתומים מעבריהן ומעליהן פס לבן וכן כתם לבן מאחורי הלחי. לטוראקו ציצה שחורה גבוהה לראשו וכנפיים כחולות עם קצוות אדומים. הטוראקו חי ביערות וסוואנות אפריקה בסודאן, דרום סודאן, אתיופיה ואריתריאה. הוא נפוץ במיוחד במרומי העצים מהסוגים ערער (Juniperus) ועצי Podocarpus. הוא ניזון מהפירות והפרחים של העצים. המין הגיע לאנגליה ושם צבעו העיקרי הוא קינמון. הוא חיה פולשת שמתחרה בהצלחה שם ואף פלשה לעוד כמה מדינות. Tauraco leucotis leucotis Tauraco leucotis donaldsoni ייתכן שהוא גם מזדווג עם המין טוראקו הנסיך רוספולי (Tauraco ruspolii) המצוי בסכנה. מדיה וקבצים בנושא טוראקו לבן-לחיים בוויקישיתוף טוראקו לבן-לחיים, באתר ITIS (באנגלית) טוראקו לבן-לחיים, באתר NCBI (באנגלית) טוראקו לבן-לחיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טוראקו לבן-לחיים, באתר GBIF (באנגלית) טורקו לבן לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN
סוחוצ'ין

סוחוצ'ין (בפולנית: Sochocin) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-8 ק"מ צפונית מזרחית לפלונסק, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב סוחוצ'ין נזכר מהמחצית השנייה של המאה ה-14, עת היה כפר בבעלות אצולה, ובסוף אותה מאה הוענקו לו זכויות עיר. במהלך קרבות הפולנים עם האימפריה השוודית באמצע המאה ה-17 נגרם ליישוב נזק רב. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. מסוף המאה ה-19 נוסדו ביישוב מספר מפעלי תעשייה קטנים, בעיקר של אריגה. התיעוד הראשון לקיום יישוב יהודי בכפר הוא מסוף המאה ה-18, ועד המחצית השנייה של המאה ה-19 השתייכו יהודי הכפר לקהילת פלונסק הסמוכה. בשנת 1904 נעשה ניסיון לערוך פרעות ביהודי היישוב. בשנת 1915, עם נסיגת החיילים הרוסים מהיישוב במהלך מלחמת העולם הראשונה, ערכו אלו שוד של רכוש יהודיו. עם כניסת הגרמנים לכפר לאחר מכן החרימו אלו את רכוש היהודים בו, ולאחר כניסת החיילים הפולנים לכפר, עם תום המלחמה, ערכו אלו מעשי התעללות ביהודי היישוב, בסיוע איכרי הסביבה. בפברואר 1919 ובשנת 1920 חזרו ונשנו המהומות נגד יהודי היישוב. בשנים אלו עזבו את הכפר יהודים רבים. בין מלחמות העולם נמנו בכפר 409 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם ועריכת הפגנות אלימות נגדם. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהיישוב צעירים יהודים רבים. לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים, החלו אלו בחטיפת יהודיו לעבודות כפייה, בהחרמת רכושם ובביצוע מעשי התעללות בהם, תוך ציווי על גזיזת זקנים ופיאות. כעבור מספר חודשים הרסו הגרמנים את בית הכנסת של היישוב, והטילו קנסות שונים על יהודי הכפר. ביום כיפור תש"א, לפנות בוקר, פשטו על הכפר אנשי ס"ס, וריכזו את בין 300 ל-350 היהודים שנותרו בו במגרש ריק, בו שדדו את רכושם, וממנו הסיעו אותם במשאיות למחנה פומייחובק, שם הוחזקו כחמישה שבועות. לאחר מכן הועברו יהודי היישוב למחנה המעבר בדז'יאלדובו, בו הוחזקו כשבועיים בתנאי התעללות קשים. לאחר סלקציה הועברו כ-50 גברים למחנה עבודה, וסופם ששולחו לאושוויץ, וכל יתר היהודים הוחזרו לפומייחובק. משם התפזרו אלו ביישובי הסביבה, וחלקו את גורל יתר היהודים בהם. היהודים הבודדים מהכפר ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בו, בשל פוגרום שערכו פולנים בכפר הסמוך קוחארי ז'ידובסקיה. מדיה וקבצים בנושא סוחוצ'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סוחוצ'ין סוחוצ'ין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "סוחוצ'ין", באתר השטעטל הווירטואלי "סוחוצ'ין", באתר JewishGen (באנגלית)
נחל גזר

נַחַל גֶּזֶר הוא נחל אכזב בצפון שפלת יהודה, המהווה אחד מיובליו של נחל איילון. אורכו 15 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא 59.3 קמ"ר. ראשיתו של הנחל היא בסמוך לתל גזר ולכרמי יוסף, והוא זורם צפונה, עד שנשפך לנחל איילון, סמוך לתל לוד, ליד חיבור נחל גמזו עם נחל איילון. שמו של הנחל הוא כשמה של העיר הקדומה גֶּזֶר, אשר תלה העתיק מצוי בראשית אפיק הנחל. בשנת 2002 החליטה הוועדה לתכנון ולבנייה במחוז המרכז על ביצוע עבודות לשיקום ולפיתוח אפיק הנחל, ולהנגשתו לציבור, בחלקו הסמוך לעיר לוד. במהלך חג החנוכה 2018 נחנכו פארק וטיילת לאורך הנחל, עם גשר להולכי רגל המחבר בין שתי גדות הנחל, בסמוך לשכונת גני יער בלוד. החלטה על שיקום ופיתוח נחל גזר נחל גזר ראשי, באתר רשות ניקוז ירקון, ‏6 במרץ 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנסיסקו לאון דה לה בארה

פרנסיסקו לאון דה לה בארה אי קיחנו (בספרדית: Francisco León de la Barra y Quijano; ‏16 ביוני 1863 – 23 בספטמבר 1939) היה פוליטיקאי ודיפלומט מקסיקני, נשיא מקסיקו ה-32. דה לה בארה השלים תואר שני במשפטים בטרם נכנס לפוליטיקה הארצית במקסיקו. בשנת 1896 הצטרף לסגל הדיפלומטי של מקסיקו ושירת במדינות דרום אמריקה: ברזיל, ארגנטינה, אורוגוואי, פרגוואי; באירופה: בבלגיה ובהולנד; ובין השנים 1909–1911 בארצות הברית. במהלך כהונתו כשגריר מקסיקו שכנע את נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט שהמרד שפרץ ב-1911 נגד שלטונו ארוך השנים של פורפיריו דיאס אינו מצדיק התערבות אמריקנית. מיד לאחר בחירתו של דיאס בפעם השביעית לכהונת נשיא מקסיקו באוקטובר 1910, פרצה המהפכה המקסיקנית. ב-25 במרץ 1911 התמנה דה לה בארה למשרת שר החוץ של מקסיקו, וכאשר הצליחו המורדים בראשות פרנסיסקו מדרו לאלץ את דיאס לחתום על הסכם סיודאד חוארס ב-21 במאי 1911 שבו התחייב להתפטר ממשרתו. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-25 במאי, ובהתאם לחוקת 1857 של מקסיקו התמנה שר החוץ דה לה בארה לנשיא זמני מאז ועד 6 בנובמבר באותה שנה, עת נכנס לתפקידו הנשיא החדש פרנסיסקו מדרו. דה לה בארה התמודד בבחירות לקונגרס המקסיקני ונבחר ב-1912 כסנטור. הוא שיתף פעולה עם שגריר ארצות הברית הנרי ליין וילסון (אנ') בתוכניתו להדחת מדרו. לאחר רצח מדרו וכינון שלטונו של ויקטוריאנו ורטה, חזר דה לה בארה לתפקידו במשרד החוץ מ-11 בפברואר 1913 עד 4 ביולי 1914. בהמשך 1914 נבחר כמושל מדינת מקסיקו, אך התפטר מיד לאחר בחירתו לטובת קריירה במשפט הבינלאומי שהתעתד לפתח באירופה. הוא התמנה כשגריר בצרפת ובמקביל כיהן כנשיא בית המשפט לבוררות בהאג, הוא עשה חיל בתחום המשפט הבינלאומי באירופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה וכתב פרסומים רבים בתחום. עד סמוך למותו בספטמבר 1939 היה מעורב בתיווך בינלאומי. הוא נפטר בביאריץ שבצרפת. מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו לאון דה לה בארה בוויקישיתוף
קוקל ברצ'ל

קוקל ברצ'ל (שם מדעי: Centropus superciliosus) הוא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה ברחבי הסוואנה. הוא נקרא על שמו של החוקר הבריטי ויליאם ברצ'ל (1781-1863). אורך קוקל זה הוא 36-42 ס"מ ומשקלו 160 גרם בזכר ו-180 גרם בנקבה. הוא מעופף חלש. קולני מאד. הוא חי בבדידות בין השיחים והעצים בסוואנות של אפריקה אך מגיע גם לחופי הים. הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים חומות וראש שחור ומוצק. הזנב ארוך ושחור ומסייע באיזון הגוף. בצידי הראש יש סעיפי נוצות קטנים. מין זה הוא אוכל בשר. ניזון בעיקר מחרקים (כמו חגבים וחיפושיות) וגם מעכבישים, רכיכות, דו-חיים, לטאות וזיקיות ואף עופות עד גודל של צוצלת. הוא ממית את הטרף על ידי מקורו הכבד והחסון. למרות שהם שייכים לסדרת הקוקאים, הידועה כטפילה, הקוקלים הם דווקא הורים מסורים. הם מקננים בין פברואר לספטמבר והנקבה מטילה בקן בתוך העץ ארבע ביצים גדולות שבוקעות אחרי 14-18 ימים. שני ההורים מאכילים את הגוזלים עוד שלוש שבועות בטרם יצאו מהקן. תת-מינים: Centropus superciliosus loandae Centropus superciliosus sokotrae Centropus superciliosus superciliosus מדיה וקבצים בנושא קוקל ברצ'ל בוויקישיתוף קוקל ברצ'ל, באתר ITIS (באנגלית) קוקל ברצ'ל, באתר NCBI (באנגלית) קוקל ברצ'ל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוקל ברצ'ל, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) קוקל ברצ'ל, באתר GBIF (באנגלית) קוקל ברצ'ל באתר הרשימה האדומה של IUCN
קטת נמקוואה

קטת נמקוואה (שם מדעי: Pterocles namaqua) היא מין של עוף דמוי-יונה החי במדבריות דרום-מערב אפריקה. הקטה היא עוף קרקע עגלגל בגווני חום שונים. אורכה עד 28 ס"מ ולזכר גרון בולט בצבע חום-לבן וכנפיים בעלות נקודות צהובות בולטות. קל להתבלבל בין מין זה לקטה מפוספסת (Pterocles bicinctus) או לקטת ברצ'ל (Pterocles burchelli). הקטה חיה בטבע באנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זימבבואה, לסוטו ודרום אפריקה בעיקר באזורים יבשים ומדבריות. היא נפוצה באתרים של חול קשה או רך וכן בין עשבים נמוכים וקוצים. חלק מהאוכלוסיות הצפוניות יציבות, אך הדרומיות נודדות צפונה לעבר נמיביה ובוצוואנה. אלו עופות חברותיים מאוד ששותים מים בקבוצות של עשרות ואף מאות והם עושים זאת בשעות הבוקר המוקדמות. לאחר מכן הם מתפזרים לחיפוש מזון בקבוצות קטנות. הקטות ניזונות בעיקר מאבקה וגם מזרעים, עלים, פרחים, פירות קטנים, רכיכות וחרקים. הן מפורסמות עקב חזה הזכרים היכול לשאוב מים ולעוף עם כמות המים לעבר האפרוחים שישתו מנוצות החזה. האפרוחים גדלים במהירות, תוך שלושה שבועות הם מגדלים נוצות מלאות, ולאחר שלושה שבועות נוספים הם מסוגלים לעוף. טורפי הקטות העיקריים הם עופות דורסים כמו בז נודד, נץ אפור או עיט גמדי וכן תנים, חתולים ונחשים. הקטנים נטרפים בעיקר על ידי נמיות. מדיה וקבצים בנושא קטת נמקוואה בוויקישיתוף קטת נמקוואה, באתר ITIS (באנגלית) קטת נמקוואה, באתר NCBI (באנגלית) קטת נמקוואה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטת נמקוואה, באתר GBIF (באנגלית) קטת נמקוואה באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחל אשתמוע

נַחַל אֶשְׁתְּמֹעַ הוא נחל אכזב שראשיתו בדרום הר חברון, ברום של כ-800 מטרים מעל פני הים, וסופו בחיבור לנחל יתיר, מיובלי נחל באר שבע, בסמוך לחורה. שמו של הנחל נגזר משמה של העיר המקראית והתלמודית אֶשְׁתְּמֹעַ, אשר מזוהה עם הכפר סמוע, בו מתחיל הנחל. אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום מערב, והוא עובר בתחילתו למרגלות היישוב שמעה, ובהמשך למרגלות הר חירן ובצמוד ליישוב מיתר ולתוואי שביל ישראל, וכולל מספר גבים, בנוסף, בנחל עובר שביל ישראל. דוד מנינגר, גיאו-טבע, דרך נוף יער יתיר, באתר ynet, 15 בדצמבר 2003 ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כבשי שור

כבשי שור (שם מדעי: Ovibovini) הוא שבט של פרסתנים בתת-משפחת היעלים, הכוללים שני סוגים בעלי מין יחיד. הסוגים בשבט מתאפיינים במידות גוף גדולות משאר השבטים שבתת-המשפחה, ובקרניים או פרופיל המזכיר את שבט הבקר שבתת-משפחת הפרים (זהו גם הפירוש של שמם המדעי: "Ovibovini" = "כבשי שור"). סיווגם אינו מוסכם, ולמרות שיש לשניים מאפיינים זהים רבים במבנה הגוף או באקולוגיה, ישנם טקסונומים הסוברים שהשניים קשורים יותר למינים אחרים בתת-משפחת היעלים מאשר אחד לשני. כמו כן יש המשייכים לשבט זה את הסוגים גוראל וסרו משבט הצפירים. כבשי השור מתאפיינים בראש גדול עם חרטום עבה ורחב, ובצוואר קצר ורחב. מבנה גופם ארוך ורחב כחבית עם רגליים קצרות ופרסות גדולות במיוחד. פרוותם שעירה וצפופה ביותר והיא מפרישה חומר שמנוני המפיץ ריח מושק; הפרווה העבה מותאמת לאקלים הקר שבו הם חיים. הזנב קצר יחסית וכמעט ואינו נראה על פני הפרווה העבה שסביבו. לכבשי השור יש קרניים יוצאות דופן משאר היעלים, והן ייחודיות בכך שהן צומחות לכיוון הצדדים ומזכירות קרניים של תאו או גנו. למרות שהמינים נראים מגושמים הם די מיומנים בריצה ובקפיצה באזור הררי. מידות הגוף שלהם גדולות במיוחד לעומת רוב היעלים: גובה הכתפיים הוא בסביבות 130 ס"מ, והמשקל של הזכרים הוא לפחות כ-300 ק"ג. כבשי השור הם בעלי חיים חברותיים ופעילי יום החיים בקבוצות או בעדרים, וגודלם ישתנה בין העונות ובהתאם למין. הם נוטים לעשות נדידות עונתיות קטנות בהתאם לזמינות המזון. התקשורת החברתית שלהם מפותחת מאוד, והם מפיקים מגוון קולות כשאגות, נחירות, אנקות פעיות ושיעולים. תזונתם מבוססת על עשבי תיבול, שיחים ועשבים - בהתאם לתפוצה. בשל גודלם, יש להם טורפים מועטים כדובים וזאבים, ודרך ההתגוננות של העדרים שלהם ייחודית: מין אחד יעדיף להימלט לעומק הסבך ולשכב על האדמה, בעוד שהמין השני מצטופף לכדי עיגול כשהפרטים הבוגרים נמצאים בחוץ ומונעים גישה לצעירים. הלחימה בין הזכרים בעונת הרבייה דומה לזו של כבש גדול-קרניים. ההריון של נקבות כבשי השור נמשך כ-8 חודשים, לאחריהם נולד טלה יחיד ולעיתים רחוקות תאומים. בעת הלידה הטלאים שוקלים בסביבות מספר קילוגרמים. הגמילה של הטלאי השבט מאוחרת מאוד ומתרחשת בגיל 11-9 חודשים. גם הבגרות מתרחשת בתקופה מאוחרת למדי. תוחלת החיים שלהם היא כ-14 שנים בטבע ועד כ-20 שנה בשבי. כבש המושק או כבש שור (Ovibos moschatus), בעל דמיון רב לכבש, לתאו אפריקני ולמיני בקר אחרים. תואר מדעית בשנת 1780 ומצב שימורו הוא "ללא חשש" (LC). סימני היכר: קרניים דמויות קרני תאו, פרווה שעירה וארוכה ביותר בצבע חום מהגוני אדמוני. חי ברחבי הטונדרות באזורים הצפוניים והקרים ביותר - כולל קנדה, אלסקה, סיביר וגרנלנד. טאקין או יעל שור (Budorcas taxicolor), בעל דמיון רב לצפיר הקורדילרים ולכבש, ונראה כמעין כלאיים בין מספר בעלי חיים. תואר מדעית בשנת 1850 ומצב שימורו הוא "פגיע" (VU). סימני היכר: קרניים קטנות דמויות קרני גנו, פרווה עבה וקצרה בצבע זהוב עד חום אדמדם. חי באזורים הררים מיוערים בדרום אסיה - כולל סין העממית, בהוטן, מיאנמר והודו. בותריום (Bootherium) - נכחד אאוצרתריום (Euceratherium) - נכחד מקפניה (Makapania) - נכחד סוארגליה (Soergelia) - נכחד טסאידמותריום (Tsaidamotherium) - נכחד מדיה וקבצים בנושא כבשי שור בוויקישיתוף