laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רודריגו (כדורגל חופים)

רודריגו סוארס דה קוסטה (בפורטוגזית: Rodrigo Soares da Costa; נולד ב-16 באוגוסט 1993), המוכר יותר בשם רודריגו (בפורטוגזית: Rodrigo) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים. רודריגו החל לשחק כדורגל חופים בחוף הקופקבנה, כשבשנת 2011 הוא הצטרף למועדון כדורגל החופים בוטפוגו. שלוש שנים מאוחר יותר, הוא זומן לסגל הנבחרת הברזילאית. הקריירה של רודריגו הגיעה לשיאה בשנת 2016, כשהוא נבחר לשחקן הטוב ביותר של אליפות רוסיה בכדורגל חופים וזכה בתואר הכוכב העולה בטקס כוכבי כדורגל החופים. שנה לאחר מכן, הוא סחף את נבחרת ברזיל לזכייה בגביע העולם בכדורגל חופים, שהתקיים באיי בהאמה, כשסיים כסגן מלך השערים של המפעל לצד תשעה כיבושים. באותה שנת 2017, רודריגו הצטרף לענקית כדורגל החופים הרוסית, קריסטל. רודריגו היה שותף לשתי זכיות עם האחרונה בגביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים. גביע העולם בכדורגל חופים (1): 2017 משחקי החוף העולמיים (1): 2019 הגביע הביניבשתי (3): 2014, 2016, 2017 מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (דרום אמריקה) (3): 2015, 2017, 2019 קופה אמריקה (2): 2016, 2018 מונדיאליטו (1): 2017 אליפות דרום אמריקה בכדורגל חופים (1): 2017 משחקי החוף הדרום אמריקאים (1): 2019 גביע העולם לאלופות בכדורגל חופים (1): 2024 גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים (2): 2020, 2021 גביע נזרה (1): 2018 אליפות רוסיה (2): 2018, 2019 הגביע הרוסי (3): 2017, 2018, 2019 גביע העולם בכדורגל חופים (1): נעל הכסף: 2017 כוכבי כדורגל החופים (2): הכוכב העולה: 2016 נבחרת החלומות העולמית: 2019 הגביע הביניבשתי (2): השחקן הטוב ביותר: 2017, 2018 מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (דרום אמריקה) (1): מלך השערים: 2019 קופה אמריקה (1): השחקן הטוב ביותר: 2018 מונדיאליטו (2): השחקן הטוב ביותר: 2017 מלך השערים: 2017 גביע אירופה לאלופות בכדורגל חופים (1): השחקן הטוב ביותר: 2016 אליפות רוסיה (3): השחקן הטוב ביותר: 2017 מלך השערים: 2017, 2019 לאומיים קבוצתיים מדיה וקבצים בנושא רודריגו בוויקישיתוף רודריגו, ברשת החברתית אינסטגרם הפרופיל של רודריגו באתר הרשמי של Beach Soccer Worldwide ברזיל הוכתרה לאלופת העולם בכדורגל חופים
סירקואיט פארטי

סירקואיט פארטי (באנגלית: Circuit party; באופן מילולי: חוג המסיבות), במקור דיסקו פארטי (Disco party), הוא אירוע ריקודים גדול שנמשך לאורך הלילה ועד היום שלאחר מכן, כמעט תמיד עם מספר אירועים קשורים בימים שלפני ואחרי האירוע המרכזי. מסיבות מסוג זה החלו להופיע בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. באותה תקופה, אירועים אלו התקיימו, למשך ערב אחד בלבד, במקומות גדולים שונים במטרופולינים עם אוכלוסיית הומוסקסואלים גדולה. אישים בקהילה הגאה והקהילה המדעית פרסמו חששות לגבי התרבות של סירקואיט פארטי, במיוחד השימוש הרב בסמים, כגון אלכוהול, קנאביס, מתאמפטמין, MDMA, קטמין, GHB, אמיל ניטריטים (אנ') ו-"סמי מסיבות" אחרים. בדרך כלל, מקדמי הסירקואיט פארטי שוכרים אנשי מקצוע רפואיים שיוצבו מחוץ למקום האירוע, בצפייה למנות יתר של סמים, התייבשות או שכרות במהלך האירוע. כמו כן, יש המצביעים על הסיכונים של מנת יתר ופגיעה בשיקול הדעת המובילים ליותר מין ללא קונדום והעברת מחלות מין. יש המאשימים כי סירקואיט פארטי גורמת להתפשטות של שימוש לרעה במתאמפטמין ועלייה בהעברת מחלות מין, במיוחד HIV/איידס, בקרב גברים הומוסקסואלים. על אף שמסיבות אלו פתוחות לכל אחד, המסיבות נתפסות בדרך כלל כאירועים חברתיים שטחיים שמיועד בעיקר לגברים הומוסקסואלים לבנים בכושר גופני המזוהים בגבריות. סירקואיט פארטי מחייבות כניסה בתשלום, כאשר חלקן מנוהלות למטרות רווח ואחרות למטרות תרומה לארגוני צדקה להט"ביות או לתוכניות הקשורות לרפואת להט"ב. גיי בר ריקודי התה (להט"ב) מדיה וקבצים בנושא סירקואיט פארטי בוויקישיתוף "The Unsung History of Circuit Parties, Where Gay Men Seek Sex and Freedom". www.vice.com. ארכיון מ-2022-06-16. נבדק ב-6 ינו' 2021. {{cite web}}: (עזרה) Ghaziani, Amin; Cook, Thomas D. (2005), "Reducing HIV Infections at Circuit Parties: From Description to Explanation and Principles of Intervention Design", Journal of the International Association of Physicians in AIDS Care, SAGE Publications, 4 (2): 32–46, doi:10.1177/1545109705277978, PMID 16103025. Leinwand, Donna (6 ביוני 2002), "Worries crash 'circuit parties'", USA Today, ארכיון מ-2011-08-03, נבדק ב-2022-06-16 {{citation}}: (עזרה) Reardon, Patrick T. "OUT ON THE CIRCUIT". chicagotribune.com. ארכיון מ-2022-06-16. נבדק ב-6 ינו' 2021. {{cite web}}: (עזרה) Lewis LA & Ross MW (1995): A Select Body: The gay dance party subculture and the HIV/AIDS pandemic New York: Cassel.
פטה מורגנה (שיר של דנה אינטרנשיונל)

"פטה מורגנה" (באנגלית: "Fatamorgana") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל (1993). הוא יצא לאור באוקטובר 1993, בהוצאת חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל השלישי מתוך האלבום. הוא נכתב על ידי יואב גינאי, והולחן על ידי חברי להקת אתניX, זאב נחמה ותמיר קליסקי. "פטה מורגנה" הוא שירה הראשון של דנה שלא נכתב או הולחן על ידה ובוצע בשפה העברית. תחילה נכתב "פטה מורגנה" עבור להקת דרמה, שפעלה בעיקר בשנות ה-90 של המאה ה-20 ועופר ניסים, מפיק השיר, היה חבר בה. לאחר הצלחת הסינגל "סעידה סולטנה" החליט ניסים להציע לאינטרנשיונל להקליט את "פטה מורגנה" ולהפיצו באופן מסחרי. היא נענתה להצעה. בשיר מופיעים מספר ניגודים כגוון "השלג בקיץ" ו"במדבר אני המים". לימים הסבירה אינטרנשיונל כי הניגודים מייצגים את אישיותה הפנימית ואופייה. ביוני 1998 חשף גינאי כי ב"פטה מורגנה" הייתה שורה שלא הוקלטה בהתאם להחלטה של אינטרנשיונל: "שמי דני או דנה, פטה מורגנה". היא מאנה לשיר את השורה כיוון שרצתה להצליח בתעשיית המוזיקה בזכות הכישרון שלה, לטענתה, ולא בשל היותה טרנסג'נדרית. ב-10 באוקטובר 1993 נכנס השיר לראשונה למצעד הסינגלים של רשת ג' במקום ה-23. ב-28 בנובמבר עלה למקום הרביעי - המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע במצעד. הוא שהה במצעד במשך ארבעה עשר שבועות רצופים ויצא ממנו ב-16 בינואר 1994. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשע"ד הגיע "פטה מורגנה" למקום ה-22. סרטון השיר "פטה מורגנה" באתר יוטיוב Offer Nissim Featuring Danna - Fata Morgana (באנגלית), 1993, נבדק ב-2023-07-08 מילים לשיר פטה מורגנה - דנה אינטרנשיונל, באתר שירונט פטה מורגנה, באתר Dana International community המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 10 באוקטובר 1993, פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 28 בנובמבר 1993, פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 בינואר 1994, פזמונט מצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשע"ד, פזמונט Offer Nissim Featuring Danna - Fata Morgana (באנגלית), 1993, נבדק ב-2023-07-08
פטרובסק-זבאיקלסקי

פֶטְרוֹבְסְק-זַבַאיקַלְסְקִי (ברוסית: Петровск-Забайкальский) היא עיר בחבל עבר הבאיקל ברוסיה, כ-400 ק"מ ממערב לצ'יטה. בעיר תחנת רכבת של הרכבת הטרנס-סיבירית. מתגוררים בה מעל 16,000 תושבים. היישוב הוקם בשנת 1789 ונקרא בשם פיטרובסקי זאבוד (רוסית: Петровский Завод, מפעל פיטרובסקי). רק בשנת 1926 ניתנו ליישוב מעמד של עיר ושמו הנוכחי. העיר ממוקמת באזור מכרות ברזל, וכתוצאה מכן התפתחה סביב מפעל מקומי לעיבוד מתכת זו. מתחילתו היישוב ומכלל אוכלוסייתו הורכב מאסירים פוליטיים ופליליים, צוות סוהר ואיכרים רוסיים ובורייטים שסיפקו את הראשונים. משנת 1833 עד שנת 1839 71 דצמבריסטים עבדו בעיר. אלכסנדר פושקין, המשורר הרוסי הגדול, כתב את השיר "במעמקי עופרות סיביר" ("Во глубине сибирских руд") על חייהם של חבריו ביישוב. היום ישנו מוזיאון לכבודם ומספר מבתיהם עוד קיימים בשכונה עתיקה. בשנת 1940 נבנה בית זיקוק חדש ומתקדם. בשנות ה-90 שליש מהאוכלוסייה עזב את העיר כתוצאת שפל כלכלי חמור. מדיה וקבצים בנושא פטרובסק-זבאיקלסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטרובסק-זבאיקלסקי
שמואל שלטשטט

שמואל בן אהרן שלטשטט (שליצטאט, שליטשטאט) היה רב אלזסי מהמאה ה-14. הוא נולד בשלטשטדט וידוע שהוא חי בשטרסבורג במחצית השנייה של המאה ה-14. הוא היה ראש ישיבה בשטרסבורג, ומחבר ספר 'קיצור המרדכי' או 'מרדכי הקטן'. ע"פ סיפור המופיע בספר המקנה של רבי יוסף איש רוסהיים, בשנת 1370 לערך, היו בקהילה היהודית של שטרסבורג שני מוסרים שהואשמו שהלשינו לאבירי אנדלאו(אנ') על הקהילה. רבי שמואל הושיב בית משפט נגד המלשינים, וגזר עליהם עונש מוות. הם הצליחו לבצע את גזר הדין נגד אחד מהם אבל השני נמלט, התנצר והודיע לאבירים על ההליכים. האבירים יחד עם המון חמוש הגיעו לשטרסבורג במטרה לנקום ברבי שמואל, שהצליח להשיג מקלט בטירת הוהלנדסברג (אנ'), ליד קולמר. נכבדי הקהילה נמנעו מלהתערב להגן עליו, והוא נשאר במאסר במשך שש שנים. רבי שמואל עזב את מקום מחבואו ב-1376 ונסע לבבל שם הגיש תלונה בפני הנשיא נגד מנהיגי קהילת שטרסבורג, והביא ממנו ומרבני ירושלים כתבי חרם. חמוש בכתב החרם הזה, חזר רב שמואל לגרמניה והתגורר ברטיסבון. רבני רטיסבון כתבו לראשי קהילת שטרסבורג, והתחננו בפניהם שישתמשו בכל מרצם בקבלת ההיתר לשובו, ואיימו שאם לא כן, יוטלו עליהם החרם. כתוצאה מכך ראשי הקהילה אכן השיגו את האישור השלטוני הדרוש והוא הורשה לחזור לשטרסבורג. לא ידוע כמה זמן חי רבי שמואל לאחר אירוע זה; אך שנים ספורות לאחר מכן (בערך 1380) נטבחו כל יהודי שטרסבורג, וייתכן כי הוא נספה יחד עם קהילתו. רבי שמואל ידוע במיוחד בחיבורו "קיצור מרדכי" או "מרדכי קטן", של "ספר המרדכי" של רבי מרדכי בן הלל. במקרים מסוימים הוא מכריע שלא כמרדכי ולעיתים מוסיף הלכות שאינן מופיעות ב"ספר המרדכי". אברהם הלפרין, מבוא לקיצור המרדכי, בתוך ספר המרדכי השלם בבא קמא, הוצאת מכון ירושלים. הרב יצחק שלמה סופר, "הלכות ציצית מתוך ספר מרדכי קטן לרבי שמואל משליצטאט" , חצי גבורים ט, ניסן תשע"ו, עמ' קכח–קעד. חוה פרנקל-גולדשמידט, מבוא לספר המקנה לרבי יוסף איש רוסהיים, עמ' טו-יח, באתר אוצר החכמה. Carmoly ("La France Israélite," pp. 138-144, Frankfort-on-the-Main, 1858) Grätz ("Gesch." 3d ed., viii. 12 et seq.) (Joseph Loanz, whose narrative was published by Grätz in "Monatsschrift," xxiv. 408 et seq.
ויאראלה

ויאראלה (שם מדעי: Vieraella) הוא סוג פרהיסטורי של צפרדע שחי לפני 189 עד 176 מיליון שנה בתקופת היורה שבעידן המזוזואיקון. סוג זה כלל מין יחיד, ויאראלה הרבסטי (Vieraella herbsti). הוא תואר לראשונה ב־1961 לאחר שנמצאה בארגנטינה דגימת מאובן של פרט בודד, P.V.L. 2188, שהשתמר בצורה יוצרת דופן. הוא מאובן מעבר בן דו-חיים קדומים יותר לצפרדעים המודרניות. למרות שוויאראלה הרבסטי היא אחת הצפרדעים האמיתיות העתיקות ביותר שידועות למדע, היא הייתה דומה לצפרדעים מודרניות ברגליה ששימשו לקפיצה ובצורת גולגולתה. אך, לעומתן, אורכה היה כ־3 סנטימטרים. לצפרדע קדומה זו היו 11 חוליות בניגוד לצפרדעים הקיימות, שהן בעלי 9 חוליות. בהתבסס על מבנה הגוף כמה מדענים מעריכים שצפרדע זו היא כנראה האב הקדמון של המשפחות אסקפיים ועגולשוניים מתת סדרה ארכאובטרכיה, בעוד אחרים מגדירים אותה כטקסון ללא מקור בסדרה חסרי זנב. מדענים נוספים מעריכים שהיא שייכת למשפחת הליופלמיים. מדיה וקבצים בנושא ויאראלה בוויקישיתוף ויאראלה, באתר GBIF (באנגלית) Reig, O. A. (1961). "Noticia sobre un nuevo anuro fósil del Jurásico de Santa Cruz (Patagonia)". Ameghiniana. 2 (5): 73–78. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite journal}}: (עזרה) Casamiquela, R. (1965). "Nuevo material de Vieraella HerbstII ReIg. Reinterpretación de la ranita liasica de la Patagonia y consideraciones sobre filogenia y sistemática de los anuros". Revista del Museo de La Plata. 4 (27): 265–317. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite journal}}: (עזרה) גרסה אחרת: Rodolfo Casamiquela, Nuevo material de Vieraella HerbstII ReIg. Reinterpretación de la ranita liasica de la Patagonia y consideraciones sobre filogenia y sistemática de los anuros, Revista del Museo de La Plata 4, 1958, עמ' 265–317 Douglas Palmer, The Marshall Illustrated Encyclopedia of: Dinosaurs. Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs, Marshall, 1999, ISBN 978-1-84028-152-1. (באנגלית) J. Alan Holman, Fossil Frogs and Toads of North America, Indiana University Press, 2003-12-25, עמ' 30, ISBN 978-0-253-00056-9. (באנגלית) ESTES, Richard, et al. The early fossil record of frogs: a review of the evidence. Evolutionary biology of the anurans, 1973, 11-63. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מעיין הנצח (סרט, 2002)

מעיין הנצח (באנגלית: Tuck Everlasting) הוא סרט פנטזיה רומנטית אמריקאי משנת 2002 בבימויו של ג'יי ראסל, עם אלקסיס בלדל, ג'ונתן ג'קסון, בן קינגסלי, ויליאם הארט, סיסי ספייסק,איימי אירווינג וסקוט בירסטו בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על ספר הילדים רב המכר "מעיין הנצח" של נטלי באביט משנת 1975. הספר והספר עוסקים ברעיון חיי הנצח על היתרונות והחסרונות שבהם. לאורך הסרט יש קטעי קריינות של השחקנית אליזבת שו. הסרט לא הוקרן באולמות הקולנוע בישראל. שנת 1914, בפאתי העיירה טריגאפ (שם פיקטיבי) במרילנד גרה משפחת פוסטר האמידה - האם (איימי אירווינג), האב (ויקטור גרבר), הבת וויני (אלקסיס בלדל) והסבתא. וויני היא בת 15 והוריה לוחצים עליה לעבור לפנימיה נגד רצונה. באחד הוויכוחים היא בורחת מהבית ומשוטטת ביער השייך למשפחתה. לפתע היא רואה בחור צעיר ונאה שותה ממימי מעיין שנובע מתחת לעץ. הצעיר מציג את עצמו בשם ג'סי טאק. כעבור זמן קצר מופיע אחיו מיילס חמור סבר, מעלה את וויני על סוס ומביא אותה לבית משפחת טאק. הוא מציג את וויני לפני אביו אנגוס טאק (ויליאם הרט) ואמו מיי (סיסי ספייסק). הם מגלים לה את הסוד הכמוס של המעיין שמי ששותה ממנו זוכה לחיי נצח, אינו סובל ממחלות ולא נפצע מיריות או נכישות נחש. ג'סי מגלה לה כי למעשה הוא בן 104 וכן יישאר כל הזמן. מתפתח רומן אהבה בין וויני לג'סי והוא מציע לה לשתות ממימי המעיין אך אנגוס טאק לוקח אותה לשיחה אינטימית על סירה באגם ומגלה לה כי גם חיי נצח הם סבל מתמשך וכי יש לקבל את המוות כחלק ממעגל החיים. הוא מגלה לה כי היא הזרה היחידה היודעת את הסוד הזה ואם הוא יתגלה יבואו המונים לשתות מהמעיין כדי לזכות בחיי נצח. לעיירה מגיע זר בחליפה צהובה (בן קינגסלי). הוא שמע מסבתו על משפחת טאק והמעיין, ומגלה את מקום מגוריהם ביער. הוא מגיע לבית משפחת פוסטר ומודיע כי הוא יכול למצוא את וויני תמורת ויתור של מר פוסטר על חלקת היער לטובתו והם מסכימים מחוסר ברירה. הוא מגיע לבית משפחת טאק ורוצה שיגלו לו את מקום המעיין. מתחולל מאבק והוא יורה בג'סי שכאמור לא נהרג. מיי תופסת רובה וחובטת בראשו והורגת אותו. מגיע למקום אנשי העיירה. וויני נפגשת עם אביה ושוטר אוסר את מיי ואנגוס. מי נדונה לתלייה. בלילה חשוך וסוער מצליחה וויני להגיע לתחנת המשטרה ואומרת לשריף שרודפים אחריה. הוא יוצא ורואה שתי דמויות שחורות (ג'סי ומיילס) שקמות לאחר שירה בהן. מרוב פחד הוא בורח וויני נכנסת לתחנה ומשחררת את מיי ואנגוס. הם נפרדים וג'סי מבקש מוויני לשתות ממימיי המעיין. סבתה של וויני מתה וויני משתתפת בהלוויה ומנחמת את אמה. היא מבינה שהמוות הוא חלק מחיי אדם. כשהיא הולכת לשתות ממימיי המעיין היא מסתכלת בדמותה הנשקפת במים ומחליטה לא לשתות. כעבור 85 שנים מגיע ג'סי לעיירה - בחור צעיר ויפה על אופנוע. הוא מגיע לבית הקברות ומתבונן במצבתה של וויני עליה כתוב - " וויניפרד פוסטר ג'קסון 1999 - 1899 - אשה יקרה ואמא יקרה". אתר האינטרנט הרשמי של מעיין הנצח "מעיין הנצח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעיין הנצח", באתר נטפליקס "מעיין הנצח", באתר AllMovie (באנגלית) "מעיין הנצח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מעיין הנצח", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מעיין הנצח", באתר Metacritic (באנגלית) "מעיין הנצח", באתר אידיבי "מעיין הנצח", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "מעיין הנצח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מעיין הנצח, באתר TCM קדימון למעיין הנצח, באתר יוטיוב קדימון למעיין הנצח, באתר יוטיוב יצא בעברית ב-2003 בשם "טאק לנצח" וב-2015 בשם "מעיין הנצח"
טקס פרסי אוסקר ה-4

טקס פרסי אוסקר ה-4 (באנגלית: 4th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה שיצאו בין 1 באוגוסט 1930 ל-31 ביולי 1931. "סימרון" היה המערבון הראשון שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, והוא יישאר היחיד שזכה בפרס זה במשך 59 שנים ( עד לזכייתו של הסרט "רוקד עם זאבים" ב-1991). הסרט קיבל אז 7 מועמדויות בשיא, והיה הראשון שזכה ביותר משני פרסי אוסקר. בנוסף, "סימרון" ו"נשמה חופשית" הפכו לסרטים הראשונים שקיבלו יותר ממועמדות אחת. ג'קי קופר היה לשחקן הילד הראשון שהיה מועמד לפרס אוסקר, והוא החזיק בשיא זה כמעט 50 שנה. הוא היה המועמד השני הכי צעיר אי פעם והמועמד היחיד לפרס השחקן הטוב ביותר מתחת לגיל 18. פרס השחקן הטוב ביותר הוענק לליונל ברימור שהיה לאדם הראשון שקיבל מועמדויות במספר קטגוריות, לאחר שהיה מועמד לבמאי הטוב ביותר על הסרט "מאדאם X" בטקס פרסי אוסקר ה-2. כמו כן הוא גם הזוכה בפרס השחקן הטוב ביותר היחיד אי פעם שנולד בשנות ה-70 של המאה ה-19. במהלך הטקס אירע אחד מהרגעים הזכורים בתולדות האוסקר, שחקן הילד בן ה-9, ג'קי קופר, היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "סקיפי", נרדם על כתפיה של המועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר מארי דרסלר. מתי שדרסלר הוכרזה כזוכה בפרס, היה צריך להרפות את קופר אל חיק אימו. המועמדים הוכרזו ב-5 באוקטובר 1931. הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים. שבעת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות: * 7 מועמדויות: סימרון * 4 מועמדויות: סקיפי ומרוקו * 3 מועמדויות: חזית הנייר ונשמה חופשית * 2 מועמדויות: חג וסוונגאלי הסרט הבא קיבל מספר רב של זכיות: * 4 זכיות: סימרון 1930 בקולנוע 1931 בקולנוע אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-4 טקס פרסי אוסקר ה-4, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The 4th Academy Awards (1931) Nominees and Winners". Oscars.org (Academy of Motion Picture Arts and Sciences). ארכיון מ-10 באוקטובר 2014. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}: (עזרה)
סטיבן ביגן

סטיבן אדוארד ביגן (באנגלית: Stephen Edward Biegun; נולד ב-30 במרץ 1963) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית בשנים 2019–2021 וכשליח המיוחד של ארצות הברית אל קוריאה הצפונית במהלך ממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. ביגן נולד בדטרויט שבמישיגן. בשנת 1984 השלים באוניברסיטת מישיגן לימודי תואר ראשון ברוסית ובמדע המדינה, ובשנים 1992–1994 היה המנהל המקומי של המכון הרפובליקני הבין-לאומי במוסקבה, עיר הבירה של רוסיה. בנוסף היה ביגן חבר במועצת המנהלים של קרן ארצות הברית–רוסיה (U.S. Russia Foundation) כמו גם בגופים נוספים, בהם ללימודים פוליטיים במוסקבה; מועצת העסקים של ארצות הברית–רוסיה; הלשכה הלאומית למחקר אסיה; מועצת העסקים של ארצות הברית ואיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה ובמלכ"ר הממשלתי "פרידום האוס". בראשית דרכו המקצועית היה יועץ לענייני ביטחון לאומי עבור הסנאטור ביל פריסט מטנסי. במהלך שירותו הציבורי מילא ביגן שורה של תפקידים בסוכנויות ממשלתיות בממשלה הפדרלית של ארצות הברית. בין תפקידים אלה ניתן למנות את המזכיר המבצעי של המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית תחת היועצת לביטחון לאומי קונדוליזה רייס בממשל ג'ורג' ווקר בוש. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 היה יועץ לענייני מדיניות חוץ עבור מושלת אלסקה שרה פיילין, מועמדת המפלגה הרפובליקנית לתפקיד סגנית נשיא ארצות הברית. ב-1 במרץ 2018 דווח כי ביגן הוא מועמד מוביל להחלפת היועץ לביטחון לאומי בממשלו של דונלד טראמפ, הנרי מקמסטר. למרות זאת, ב-22 במרץ אותה שנה הוכרז כי את מקמסטר יחליף ג'ון בולטון. ב-23 באוגוסט 2018 מינה מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו את ביגן לנציג המיוחד של ארצות הברית בקוריאה הצפונית, תפקיד בו גיבש את המדיניות של ממשל טראמפ בנוגע לקוריאה הצפונית. ב-7 באוגוסט 2019 דיווח העיתון "וול סטריט ג'ורנל" כי ביגן היה מועמד מוביל להחלפתו של ג'ון האנטסמן כשגריר ארצות הברית ברוסיה. משהוחלט לשלוח את ג'ון סאליבן למוסקבה במקומו של האנטסמן, מונה ביגן לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ב-31 באוקטובר 2019. מינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ברוב של 90 תומכים מול שלושה מתנגדים ב-19 בדצמבר אותה שנה. כעבור יומיים הושבע לתפקידו. עם ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית נחתמה כהונתו במחלקת המדינה של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא סטיבן ביגן בוויקישיתוף FULL: Belfer Center and Korea Project Director's Lunch with Stephen Biegun, באתר Belfer Center for Science and International Affairs‏, 8 באפריל 2019 (באנגלית) ג'ונתן מרטין, Palin allies: She's no diva, באתר פוליטיקו, 7 בנובמבר 2008 (באנגלית) ניקול ואלאס, White House preparing for McMaster exit as early as next month, באתר NBC News‏, 1 במרץ 2018 (באנגלית) Mike Pompeo to travel to North Korea, names Stephen Biegun as new special representative, באתר The Straits Times‏, 24 באוגוסט 2018 (באנגלית) טל אקסלרוד, North Korea envoy Stephen Biegun sworn in as Pompeo’s No. 2 at State Dept., באתר The Hill‏, 21 בדצמבר 2019 (באנגלית)
דאצ'יה לודג'י

דאצ'יה לודג'י (באנגלית: Dacia Lodgy) היא מכונית מיניוואן קומפקטית עם שבעה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת דאצ'יה משנת 2012, ונחשפה בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה במרץ 2012 כמחליפת הרנו לוגאן mcv. הלודג'י הגיעה לישראל בינואר 2015. בספטמבר 2021 חשפה דאצ'יה את מחליפת הלודג'י - "דאצ'יה ג'וגר" (jogger), מכונית במראה של רכב פנאי-שטח עם 7 מקומות ישיבה. הלודג'י הוצע עם מנועי בנזין בנפחים של 1.2 ו-1.6 ליטר והספקים של 86, 102 ו-115 כוחות סוס, ועם מנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר עם הספקים של 90, 110 ו-116 כוחות סוס. תיבת ההילוכים בכל המנועים היא ידנית בלבד עם 6 הילוכים. אבזור הבטיחות כולל 4 כריות אוויר ובקרת יציבות. במבחני הריסוק שערך ארגון הבטיחות האירופאי "יורו NCAP", קיבלה הלודג'י 3 כוכבי בטיחות מתוך 5. בשנת 2017 עברה הלודג'י מתיחת פנים קלה שכללה בעיקר שינויי עיצוב קלים בחזית הרכב וגלגל הגה חדש. בנובמבר 2011 הכריזה דאצ'יה על השתתפותה בתחרויות גביע אנדרוס והציגה את דגם הלודגי גלס (Lodgy Glace) המותאם למרוצי מכוניות על קרח. בניגוד לגרסת הייצור בגלס הותקן מנוע מרכזי ומערכת הנעה לכל הגלגלים. המנוע בנפח 3 ליטר ובעל הספק של 355 כוח סוס. הקבוצה כללה שלושה רכבים: בשניים התחרו אלן פרוסט ובנו ניקולס. בשלישי התחרה אוונס סטייבנארט. הקבוצה ניצחה את התחרות כשאלן פרוסט מנצח ארבעה מרוצים ומגיע בשישה מרוצים נוספים לפודיום. להלן טבלת נתוני מכירות הלודג'י באירופה ובישראל (ע"פ נתוני "קארזון") לפי שנים: סיטרואן C4 פיקאסו דאצ'יה ג'וגר מדיה וקבצים בנושא דאצ'יה לודג'י בוויקישיתוף רועי צוקרמן, דאצ'יה מציגה מיניוואן חדש: לודג'י, באתר מגזין "אוטו" דאצ'יה לודג'י בישראל – מחיר החל מ-99,990 שקל, באתר קארטיוב משפחתית 7 מושבים: 2022 דאצ'יה ג'וגר נחשף, באתר קארטיוב דאצ'יה לוג'י I קומפקט וואן, 01.2012 — 01.2017, באתר אוטובום עמרי ספיר, רואים כוכבים: תוצאות החודש ביורו NCAP, באתר מגזין "אוטו" דאצ'יה לוג'י I שדרוג קומפקט וואן, 01.2017, באתר אוטובום Dacia Lodgy ice racer shown, Autocar.co.uk, 14 November 2011 DACIA LODGY EUROPE AUTO SALES FIGURES דאציה לודג'י, באתר קארזון 9. Thecar, כשל במנוע 1.2 בנזין.
משחק הדמעות (שיר)

"משחק הדמעות" (באנגלית: "Crying Game") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל (1993). הוא יצא לאור בנובמבר 1993, בהוצאת חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל הרביעי מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי אינטרנשיונל ועופר ניסים. בדומה לסינגל הקודם, "פטה מורגנה", הנושא שעליו סובבות מילות השיר הוא אשליות. בכתבה בעיתון "ידיעות אחרונות" מדצמבר 1993 קישרו את האשליות בשיר לזהותה המגדרית של אינטרנשיונל. שמה של הרצועה לקוח מכותרת הסרט "משחק הדמעות", שיצא לאקרנים ב-1992 ועוסק גם הוא במיניות. "משחק הדמעות" נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-21 בנובמבר 1993 במקום ה-18. ב-19 בדצמבר הגיע למקום הרביעי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה במצעד זה. הוא שהה במצעד אחד עשר שבועות רצופים ויצא ממנו ב-6 בפברואר 1994. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשנ"ד הגיע "משחק הדמעות" למקום ה-29. סרטון השיר "משחק הדמעות" באתר יוטיוב Ofer Nissim Featuring Danna - Crying Game (באנגלית), 1993, נבדק ב-2023-07-08 המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 21 בנובמבר 1993, פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 19 בדצמבר 1993, פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 בפברואר 1994, פזמונט מצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשע"ד, פזמונט דנה אינטרנשיונל - משחק הדמעות (1993), Discogs
נסים גבאי

הרב נסים גבאי או נסים שמואל גבאי היה אב בית דין, דרשן, פרשן ורב מפורסם בקושטא במאה ה-18 ומחבר שו"ת פאת נגב. למד אצל רבי אברהם בן יהודה מיוחס, מחבר ספר בני אברהם. בשנת 1764 היה דיין, וישב בהרכב עם רבי חיים בן רבי דוד מאטלון ורבי יעקב ישראל אשכנזי. ובשנת 1769 נודע לנו כי כבר היה ממונה איסור והיתר בקושטא. בשנים 1777–1788 היה אב"ד בדיני איסור והיתר בעיר. בשנת 1788 התמנה ככל הנראה לחבר בבית דין רבה. היה ידידו ועמיתו בתורה של רבי יום טוב אלנקווה, כמבואר מספרו שביתת יום טוב, וכן התכתב בהלכה עם רבי אליהו פאלומבו מקושטא. מוזכר רבות בספרי הפוסקים בני זמנו, וביניהם מזכירו רבי רפאל יוסף חזן בשו"ת חקרי לב. ספריו מצוטטים בספרי האחרונים וביניהם בשו"ת חיים ביד, ויקרא אברהם לרבי אברהם חיים בן מסעוד חי אדדי רבי פראג'י עלוש בספר אוהב משפט ועוד. אשתו נקברה בירושלים, והוא אף דרש למעלת ארץ ישראל בספרו, ולכן יש הסוברים שעלה לארץ ישראל לפני פטירתו. בנו היה רבי אליהו, שגם אסף ונידב את הכסף להוצאת ספרו של אביו, שהביא לדפוס תלמידו של רבי נסים, רבי יעקב אבן חי חסון. שני ספריו נכרכו יחד: שו"ת פאת נגב (שאלוניקי תקנ"ז) - שאלות ותשובות וחידושים על ארבעה טורים, ש"ס ודרושים. דרך הנגב (שאלוניקי תקנ"ז) - דרושים ושיטה על קצת מקומות בש"ס. רבי נסים גבאי, שו"ת פאת נגב, באתר היברובוקס רבי נסים גבאי, דרך הנגב, באתר היברובוקס כך הוא חותם פעם אחת בלבד. ש' וואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, ערך רבי נסים גבאי שו"ת שביתת יום טוב יורה דעה סימן ג', ד', ועוד שו"ת פאת נגב יו"ד סימן ט"ו חלק חושן משפט חלק א' סימנים תי"ד, שס"ג, שס"ה, שס"ו, שם חלק ב' סימן ש"ל, סימן של"ג, חלק אבן העזר סימן ש"כ, שו"ת חיים ביד סימן מה למשל שו"ת ויקרא אברהם חלק אבן העזר סימן ג שו"ת אוהב משפט חלק יורה דעה סימן נ ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.