laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליגת הצדק בפעולה

ליגת הצדק בפעולה (באנגלית: Justice League Acton) היא סדרת אנימציה אמריקאית, אשר עלתה לאוויר ב-2017 ברשת Cartoon Network. בישראל, שודרה הסדרה בערוץ הילדים בשנים 2018–2017. גיבורי על רבים של ליגת הצדק במאבק נגד נבלי על. מיני סדרת ספין-אוף Justice League Action: Shorts של 22 פרקים קצרים עלתה בצד Justice League Action בשנת 2017. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. הסיבה היא תיאורים לא מדויקים בעליל. באטמן - איש העטלף. האלטר אגו של ברוס ויין. סופרמן - איש העל. האלטר אגו של קאל-אל/קלארק קנט. וונדר וומן - אשת הפלא. האלטר אגו של דיאנה פרינס. זטאנה - קוסמת גיבורת על המעולה בקסמיה. פלאש - איש הברק. פיירסטורם - איש הלבה. האלטר אגו ג'ייסון ראש רונלד תלמידו של פרופסור סטיין. פרופסור סטיין - המורה של פיירסטורם. סייבורג - איש חצי אדם וחצי מכונה. האלטר אגו של ויקטור סטון. ג'ון קונסטנטין - שוטר גיבור על בליגת הצדק, לובש מעיל צהוב. אטריגן - האלטר אגו של ג'סון בלט אשר הופכת אותו לשד עם כוחות על. אטום - גיבור על שיכול לשנות את גודלו. הוקמן - מכונה איש הנץ. בלו ביטל - ילד הסקרב הכחול. סטארגירל - אשת הירח והכוכבים. החץ הירוק - גיבור על המשתמש בחיצים ודומה במראהו לרובין הוד. פלסטיק מן - איש הגומי. בוסטר גולד - המאיץ הזהוב. בילי בלוקס - ילד אשר יכול לשנות את צורתו לגיבור על על ידי המכשף. יצור ביצה - גיבור על דמוי שורש שיכול להשריש שורשים. רד טורנדו - גיבור על אדום שדומה מאוד לצייד ממאדים. הצייד ממאדים - גיבור על חייזר ירוק וחבר בליגת הצדק. ויקסן - גיבורת על וחברה בליגת הצדק. נהג חלל - נהג צעיר של מונית חלל וחבר בליגת הצדק. סופרגירל - גיבורת על ובת דוד של סופרמן. האלטר אגו של קארה זור-אל. האל ג'ורדן - גרין לנטרן. הג'וקר - פסיכופת מטורף שדומה בצורתו לליצן. חברו לכלא של לקס לות'ור. לקס לות'ור - מדען מטורף בעל כוחות רובוט שהוכנס לכלא יחד עם הג'וקר. מיסטר פריז - מדען מטורף בעל כוחות הקפאה. הארלי קווין - חברתם של הג'וקר ופויזן אייבי, לובשת בגד של ליצן חצר. פרוסוייר - חברה לשעבר של פיירסטורם אשר שיתפה פעולה עם מיסטר פריז. לובו - חייזר צייד ראשים, רוכב על אופנוע חלל. אח הלילה - מלך השדים אשר שלט במכונית העטלף של באטמן. ברייניאק - חייזר רובוטי אשר הוא אויבו של סופרמן ואוסף אוספים. קלריון - ילד מכשף בעל חתולה בשם טיקל. הפינגווין - אדם נמוך קומה דמוי פינגווין המשתמש במטריות וציפורים כנגד אויביו. דו-פרצוף - אדם ששובש בשני פרצופים אחד רגיל של בן אדם ואחד של פסיכופת. אדם השחור - אויבו של המכשף בעל כוחות על חשמליים לשליטה בעולם. פויזן אייבי - פירוש שמה הוא קיסוס רעיל. שולטת בצמחים. איש החידות - איש בעל מקל חידות שחד חידות ילדותיות. ביין - מתחזק מסם שהופך אותו לכוח הרסני ובלתי ניתן לעצירה. גורילה גרוד - זכר גורילה בעל כוחות על טלפתיים. גרנדי - זומבי גדול. דארקסייד - נבל ומנהיג נבלים. "ליגת הצדק בפעולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ליגת הצדק בפעולה", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "ליגת הצדק בפעולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ליגת הצדק בפעולה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מישלן PLR

מישלן PLR (בצרפתית: Michelin PLR, קרוי גם: Mille Pattes ו-Citroen DS Michelin Mobile) היא משאית אשר יוצרה על ידי יצרנית הצמיגים הצרפתית מישלן, בשיתוף יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן בשנת 1972 ושירתה כרכב בוחן צמיגים. Poids Lourd Rapide - פירושו מצרפתית: משקל כבד מהיר. שם פנימי: Citroën DS PLR Break. דגם ה-"מישלן PLR" יוצר כאשר יצרנית הצמיגים הצרפתית מישלן שלטה ביצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן. מספר צמיגים: 4 קדמיים, 6 אחוריים. מערכת ההיגוי שולטת בכל 4 הגלגלים הקדמיים. בחלק המרכזי של הרכב מותקנת יחידת צמיגים הנשלטת הידראולית. עופרת מותקנת בצידי הרכב, מה שגרם למשקל הגבוה של הרכב 9.5 טון. 2 מכלי דלק - 90 ליטר כל אחד "מישלן PLR" נבחנה על מסלולי הנהיגה (Test Track Ladoux) בעיר קלרמון-פראן. בשנים האחרונות דגם "מישלן PLR" משמש ככלי קידום מכירות בירידים ותערוכות. רוב הזמן, הדגם מוצג במוזיאון "מישלן" בעיר קלרמון-פראן. המבנה החיצוני של "מישלן PLR" מבוסס על דגם סיטרואן DS של יצרנית הרכב סיטרואן, קווי הגוף האופיינים ל-סיטרואן DS כמעט וזהים. לוח מחוונים של דגם ה- "מישלן PLR" זהה ללוח מחוונים של דגם סיטרואן DS הפנסים הקדמיים נלקחו מדגם סיטרואן DS. צמיגי הדגם "מישלן PLR" נלקחו מדגם "סיטרואן H ואן". "מישלן PLR" "מישלן PLR" "מישלן PLR" דגם מוקטן של "מישלן PLR", קרוי גם: "DS Mille Pattes Michelin" (יחס 1:43) מישלן מדיה וקבצים בנושא מישלן PLR בוויקישיתוף מישלן PLR, סרטון באתר יוטיוב מישלן PLR, סרטון באתר יוטיוב מישלן PLR, סרטון באתר יוטיוב האתר הרשמי של יצרנית הצמיגים מישלן מנועי דגם "מישלן PLR" autoblog.nl/vergeten-concept-car-michelin-plr "מישלן PLR" autoweb-france.com/essais/Citroen/essai_518_Citroen_DS_Break_PLR_Michelin דגם "מישלן PLR" citroends.es/prl_michelin "מישלן PLR" ranwhenparked.net/2009/09/12/michelin-plr "מישלן PLR" reddit.com/r/WeirdWheels/comments/aknn7f/1972 "מישלן PLR" - מותקנים בדגם 10 גלגלים carthrottle.com/post/citroen-centipede-10-wheeled-tyre-testing-monstrosity
איקרוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... איקרוס – דמות במיתולוגיה היוונית תוכנית איקרוס – ספר מאת רוברט לדלום איקרוס (גשושית) – גשושית ששוגרה לחלל ב-2010
קורט ויטריך

קורט ויטריך (בגרמנית: Kurt Wüthrich; נולד ב-4 באוקטובר 1938) הוא כימאי וביופיזיקאי שווייצרי, המתגורר בשאנגחאי שבסין, וידוע כזוכה פרס נובל לכימיה על שפיתח שיטה המשתמשת בתהודות מגנטיות גרעיניות כדי לחקור מקרומולקולות. ויטריך נולד בארברג שבברן ב-4 אוקטובר 1938. בילדותו גר בליס (אנ'), שהיה יישוב כפרי. לאמו הייתה מסעדה ומאפייה, ואביו היה רואה חשבון. התעניינותו בביולוגיה הושפעה מסבו שהיה חקלאי ובעל חווה, שהכילה צמחים ובעלי חיים. בנוסף, ערך תצפיות בנהר על טרוטות שמהן למד על התנהגות של בעלי חיים מימיים והדבר השפיע על התעניינותו בבעלי חיים. בנעוריו, ויטריך רצה להיות מהנדס יערות וכיום הוא מטפל ביער ששייך למשפחתו. ויטריך התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת ברן שם למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה. לאחר מכן המשיך לאוניברסיטת בזל שם עשה את הדוקטורט שלו בכימיה, בפיקוח של פרופסור סילביו פאלאב. את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית שלו עשה באוניברסיטת בזל תחת השגחת פאלאב ובאוניברסיטת קליפורניה תחת השגחת רוברט אלוול קוניק. בתואר השני הוא חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות אלקטרוניות ובפוסט-הדוקטורט חקר ספקטרוסקופיית תהודות מגנטיות גרעיניות. ב-2008 הגיע ויטריך לאירוע הצדעה לשישים שנות מדע שהתקיים בטכניון לכבוד יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל. ויטריך גם שתל עץ בגן לוקי בטכניון, כנהוג אצל זוכי פרס נובל שביקרו בטכניון. לאחר שסיים את ההכשרה הפוסט-דוקטורנטית, ויטריך עבד עם רוברט גרסון שולמן במעבדות נוקיה בל במארי שבניו ג'רזי מ-1967 עד 1969. עם סיום עבודתו, חזר ויטריך לשווייץ ושם עבד במכון הטכנולוגי של ציריך, ובשנת 1980 מונה לפרופסור לביופיזיקה. ויטריך חבר ב-IUPAB (ראשי תיבות באנגלית: International Union of Pure and Applied Biohysics, האיגוד הבינלאומי לביופיזיקה טהורה ויישומית) ובמועצה הבינלאומית למדע ופועל כפרופסור אורח באוניברסיטת אדינבורו ובאוניברסיטה הסינית של הונג קונג (אנ'). בבעלותו מעבדות במכון הטכנולוגי של ציריך, במוסד סקריפס למחקר (אנ') ובמכון אייהומאן באוניברסיטת שנגחאיטק (אנ'). ב-2 באפריל 2018, ויטריך הפך לתושב קבע בסין. ויטריך זכה ב-17 תוארי דוקטור לשם כבוד וב-30 פרסים, הבולט מביניהם הוא פרס נובל לכימיה לשנת 2002. ויטריך פיתח את ניסויי התהודה המגנטית הגרעינית הדו-ממדיים הראשונים, והיה הראשון שהשתמש בתהודות מגנטיות גרעיניות חד-ממדיות בתור דרך נוחה למדוד מרחק בתוך מקרומולקולות. המחקר הוביל, בין היתר, לפיתוח הקצאה מלאה של התהודות לחלבונים, שהקנה לויטריך את פרס נובל לכימיה לשנת 2002 ואת פרס לואי ז'אנטה לרפואה לשנת 1993. מדיה וקבצים בנושא קורט ויטריך בוויקישיתוף קורט ויטריך, באתר פרס נובל (באנגלית) קורט ויטריך, באתר dblp Kurt Wüthrich, מוסד סקריפס למחקר (באנגלית) קורט ויטריך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kurt Wüthrich: Biographical note, הוצאת שפרינגר (באנגלית) Kurt Wüthrich - Biographical, האתר של פרס נובל (באנגלית) Nmr in drug discovery, Nature (באנגלית) The Wüthrich Laboratory, מוסד סקריפס למחקר (באנגלית) The Technion Nobel Tradition, הטכניון (באנגלית) אבי בליזובסקי, "הידען", חתן פרס נובל: המדינה צריכה לממן מחקרים, באתר ynet, 31 בינואר 2008 Kurt Wüthrich and NMR of Biological Macromolecules, CellPress (באנגלית) Win a science Nobel and be in the running for a Chinese 'green card', South China Morning Post (באנגלית) The Nobel Prize in Chemistry 2002, האתר של פרס נובל (באנגלית) Professor Kurt WÜTHRICH, האתר של פרס לואי ז'אנטה לרפואה (בצרפתית)
מקסוס G20

מקסוס G20 (באנגלית: Maxus G20) הוא מיניוואן מפואר, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר מאפריל 2019. "מקסוס G20" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto Shanghai" (אנ') בשאנגחאי באפריל 2019. 5 דלתות (2 דלתות צד - דלתות הזזה). 7 נוסעים בתצורת ישיבה 2+2+3. מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה אחורית. מחיר היחידה נע בין 129,800 - 219,800 רנמינבי (נכון לאפריל 2019, בסין). דגם "מקסוס G20" דגם "מקסוס G20" דגם "מקסוס G20" מקסוס G10 מקסוס G50 מקסוס D60 מקסוס D90 מקסוס V90 מדיה וקבצים בנושא מקסוס G20 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקסוס G20 "מקסוס G20" (vc.yiche.com/vplay) "מקסוס G20" - צריכת דלק מנוע 2.0 מגדש טורבו (בסינית) newcar.xcar.com.cn דגם "מקסוס G20" carnewschina.com/2014/03/03/maxus-g10-mpv-hits-the-china-car-market דגמי "מקסוס G20" autohome.com.cn/news/201904/933111 "מקסוס G20" (בסינית) autohome.com.cn/5244 דגם "מקסוס G20" (בסינית) sohu.com/a/310859571
כלא מונטלופיך

כלא מונטלופיך (בפולנית: Więzienie Montelupich) הוא שמו של בית סוהר בקרקוב, פולין. בית הסוהר שימש בשנות מלחמת העולם השנייה כבית הסוהר של הגסטפו בקרקוב. בשנת 1947 הוצאו להורג בכלא זה אנשי אס אס רבים, לאחר שנמצאו אשמים במשפט אושוויץ הראשון שהתקיים בעיר. המבנה במקורו לא נבנה לשם בית סוהר. המבנה נבנה ועוצב בסגנון רנסאנס איטלקי בשנת 1556 על ידי משפחת מונטלופי האיטלקית שהציעה את שירותי הדואר הראשונים בפולין עבור המלך זיגמונט השלישי ואזה. לאחר חלוקת פולין האוסטרים ששלטו בעיר הפכו את המבנה לבית כלא צבאי. גם לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה, המשיך המבנה לשמש לאותה התכלית. הרחוב נקרא על שם המשפחה ומכאן שמו של הכלא. עם כיבוש קרקוב, במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939, הפך המבנה לבית סוהר של הגסטפו ופעל במתכונת זו עד ליומיים לפני שחרור העיר, ב-16 בינואר 1945. במבנה נכלאו אסירים בלבד והאסירות נכלאו במבנה סמוך, ברחוב הלצלוב (Helzlow), ששימש לפני כן כמנזר. הכלואים היו אסירים פוליטיים, פושעים מקרב אנשי אס דה ואס אס, מרגלים סובייטים ובריטים, פושעים כלכליים ובהם ילדים, וכן עריקים מיחידות ואפן אס אס. הכלא היה יכול להכיל כ-1,000 אסירים וכ-300 אסירות, ובמשך המלחמה עברו דרכו כ-20,000 אסירים ואסירות. האסירים הפוליטיים היהודים שהגיעו למונטלופיך סבלו יותר מאשר שאר האסירים. הן בתנאי המגורים, הן בכמות המזון, ובעיקר מעינויים קשים. הם שהו במונטלפיך שבועות ואף חודשים, ומשם היו שהוצאו להורג בפלאשוב וחלקם נשלחו לאושוויץ ולגרוס-רוזן. עם דיכוי מרד גטו קרקוב, נשלחו מנהיגי המרד שנתפסו חיים אל מונטלופיך. ב-29 באפריל 1943, בעת העברתם לפלאשוב לשם הוצאתם להורג, תקפו קבוצת אסירים, חברי הארגון היהודי הלוחם בקרקוב, את שומריהם הגרמנים וניסו לברוח. רובם נורו במקום וחלקם הצליחו לברוח ולהמשיך בפעילות מחתרת. שמשון דרנגר – חבר תנועת עקיבא וממנהיגי מרד גטו קרקוב. גוסטה דוידזון-דרנגר – אשתו של שמשון, ממקימות המחתרת בגטו. אברהם לייבוביץ – חבר תנועת דרור פרייהייט. ממנהיגי תנועת החלוץ הלוחם במרד. גולה מירה – אשת הקשר בין מנהיגי המרד עם המפלגה הקומוניסטית של פולין וממנהיגות המחתרת בגטו קרקוב ומרד גטו קרקוב. יאן קומסקי – צייר פולני שהיה חבר בתנועת ההתנגדות. במהלך שנת 1947 התקיים בקרקוב משפט אושוויץ הראשון בו הועמדו לדין על ידי שלטונות פולין 40 אנשי אס אס שתפסו עמדות בכירות במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. 24 מהנאשמים נדונו למוות והוצאו להורג במונטלופיך. בין המוצאים להורג: ארתור ליבהנשל – מפקד המחנה. הנס אומייר – אחראי על ענייני הכספים במחנה. מקסימיליאן גרבנר – אחראי על הגסטפו. קארל מקל – מנהל אדמיניסטרטיבי. מריה מנדל – אחראית הנשים במחנה בירקנאו. אריך מוספלדט – אחראי המשרפות בבירקנאו. טרזה ברנדל – שומרת במחנה. אמון גת - המפקד השלישי של מחנה הריכוז פלאשוב (מרץ 1943 עד ספטמבר 1944) בית הכלא היה המקום הממשלתי האחרון בו בוצע עונש מוות בפולין ב-21 באפריל 1988. נכון ל-2019 הבניין משמש כבית מעצר זמני לגברים ונשים ויש בו 153 תאים שבהם ניתן לשכן 621 עצירים, ובית חולים לעצירים ובו מקום ל-76 חולים. האנציקלופדיה של השואה, כרך ג' עמ' 678, הוצאת יד ושם, 1990. דוידזון-דרנגר גוסטה, יומנה של יוסטינה, בית לוחמי הגטאות והקיבוץ המאוחד, 1978. מדיה וקבצים בנושא כלא מונטלופיך בוויקישיתוף מונטלופיך, כלא מרכז המידע יד ושם 31 rocznica wykonania ostatniej w Polsce kary śmierci Opis jednostki
אלפונסו גרסיה רובלס

אלפונסו גרסיה רובלס (בספרדית: Alfonso García Robles;‏ 20 במרץ 1911 – 2 בספטמבר 1991) היה דיפלומט מקסיקני. זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1982, יחד עם אלווה מירדאל משוודיה. הישגו הבולט ביותר הייתה החתימה על הסכם טלטלולקו (אנ') בדבר אי-הפצת נשק גרעיני והשתתפותו במשא ומתן המיוחד להתפרקות מנשק בעצרת הכללית של האו"ם ב-1978 וב-1982. אלפונסו גרסיה רובלס, נולד בזאמורה, מיצ'ואקאן. למד משפטים באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, והמשיך ללימודי תואר שני במכון ללימודים בינלאומיים בשנת 1936, וכן למד באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג ב-1938. הוא הצטרף לשירות החוץ של ארצו ב-1939 כמזכיר השלישי של שגרירות מקסיקו בשוודיה. הוא הועבר למקסיקו ב-1941 כדי להצטרף למשרד החוץ (SRE), שם שהה במשך חמש שנים כסגן מנהל לעניינים פוליטיים בשירות הדיפלומטי. הוא השתתף בוועידת האומות המאוחדות של הארגון הבינלאומי בסן פרנסיסקו ב-1945 ושימש כמזכיר לעניינים בינלאומיים של הוועדה הארצית לתכנון שלום. משנת 1971 עד 1975 הוא היה שגריר מקסיקו באו"ם וראש קבוצת 77. ב־1976 הוא היה מזכיר החוץ המקסיקני. מאז 1977 הוא היה הנציג הקבוע של מקסיקו בוועדה לפירוק נשק של האו"ם בז'נבה. בשנת 1978 הוא היה נשיא המשלחת המקסיקנית בישיבה המיוחדת הראשונה על פירוק נשק של העצרת הכללית של האו"ם והיה אחד האחראים לאימוץ "המסמך הסופי". בשנת 1981 מינה אותו נשיא הרפובליקה לשגריר אמריטוס. בספטמבר 1982 הוא זכה בפרס שירות החוץ של מקסיקו. באוקטובר 1982 הוא זכה בפרס נובל לשלום על "העבודה המפוארת שלו במשא והמתן לפירוק הנשק של האו"ם" בשיתוף עם הדיפלומט שוודי אלווה מירדאל. רובלס קיבל את פרס השלום ככוח המניע מאחורי אמנת טלאטלקו, הקמת אזור ללא נשק גרעיני באמריקה הלטינית והקריביים. ההסכם נחתם ב-1967 על ידי רוב המדינות באזור, אם כי חלק מהמדינות לקח קצת זמן לאשר את ההסכם. הרעיון היה כי איסור על נשק גרעיני יבטיח שחלק זה של העולם לא יהיה מעורב בשום סכסוך בין מעצמות גדולות יריבות. המשא ומתן נערך על ידי גארסיה רובלס. הסכם זה הושלם בהצלחה לאחר מספר שנים של משא ומתן. עם זאת, עדיין יש להגיע אל המטרה הסופית, שכן מדינות כמו ברזיל וארגנטינה חתמו על ההסכם אך טרם מימשו אותו. רובלס נפטר ב-2 בספטמבר 1991 במקסיקו סיטי. הוא נקבר בפנתיאון הספרדי, מיגל הידלגו. הארכיון האישי של גארסיה רובלס וספרייתו 1100 כרכים נתרמו על ידי אלמנתו לאוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית בשנת 1998. אלמנתו נפטרה בשנת 2005 בגיל 83. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו גרסיה רובלס בוויקישיתוף אלפונסו גרסיה רובלס, באתר פרס נובל (באנגלית) אלפונסו גרסיה רובלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פגוניה ערבית

הפגוניה הערבית (שם מדעי: Fagonia arabica) היא בן-שיח מסוג פגוניה ממשפחת הזוגניים, הגדל בעיקר בערוצים חוליים במדבר. היא נפוצה בצפון אפריקה ועד מערב אסיה. הפגוניה הערבית פורחת מאפריל עד יוני. יש לה ענפים זקופים וירוקים, המתנשאים לגובה של 18–27 ס"מ, ושחלה מחומשת שהופכת לפרי. הפרח שלה הוא בעל חמישה עלי כותרת סגולים, ובמרכז הכותרת יש עשרה אבקנים צהובים. עליה תלתניים והגבעול עגול. הפגוניה הערבית אחרי הפגוניה הרכה, היא השכיחה מבין מיני הפגוניה במדבר. שמו של הצמח מעיד על יחסו למדינות ערב, מקום הגידול שלה. היא שכיחה בכמה בתי גידול במדבר, ונחשבת לצמח חולות. הפגוניה גדלה על אדמה שהיא חול מיוצב או על שדות חול מעורבים בלס או על אבני גיר, במקומות הרריים ובדרום הארץ. תפוצתה העולמית משתרעת במדבריות צפון אפריקה ואסיה כגון פקיסטן, אפגניסטן והודו. מקומות תפוצותיה בארץ הם בעיקר בצפון הנגב, בהרי אילת, מדבר יהודה, בקעת ים המלח והערבה. פריחת הפגוניה בארץ היא בעונות המעבר, האביב והסתיו. לפי הרפואה העממית הנהוגה באישורים מסוימים באסיה ובאפריקה, הפגוניה הערבית משמשת כתרופה למספר מחלות, החל מבעיות בקיבה ועד לטיפול בסרטן. רפואה זו מייחסת לצמח זה מגוון יכולות מרפא, כאשר כל חלק בפרח משמש כתרופה לבעיה רפואית אחרת. עלי הפגוניה הערבית יכולים לשמש כפלסטרים ולחיטוי הפצע, בנוסף לכך היא חומר משתן, תרופה מכייחת בטיפול נגד חום, אסתמה, שיעול, הפרעות בכבד ובמחלות קיבה. יתרה על כך מייחסים לפגוניה סגולות בטיפול ברקמות, בקירור העור ובטיפול בתשישות. צמח זה כמעט אינו בשימוש בישראל. מאות מחקרים נעשו על הפגוניה הערבית, החל מקדחת ועד לסרטן, כולם מוצאים את הריפוי בצמח המרפא הזה. הודות למחקרים שנעשו מספר שנים, החוקרים הגיעו למסקנות בנוגע לסגולותיו של צמח והיום יש מידע רב על הצמח ופרטים על היכולות השונות שלו. יתרה על כך מפני שהצמח נעשה שימושי מאוד בקרב אנשים רבים, המחקרים נהיו נרחבים, והמדענים אשר מגלים כל יום דבר חדש על היכולות שלו מאמינים שצמח המרפא הוא העתיד. מדיה וקבצים בנושא פגוניה ערבית בוויקישיתוף פגוניה ערבית, באתר NCBI (באנגלית) פגוניה ערבית, באתר צמח השדה פגוניה ערבית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה פגוניה ערבית, באתר Tropicos (באנגלית) פגוניה ערבית, באתר GBIF (באנגלית) פגוניה ערבית, באתר The Plant List (באנגלית) פגוניה ערבית, באתר IPNI (באנגלית) פגוניה ערבית, באתר צמח השדה פגוניה ערבית, באתר העמותה הישראלית לצמח מרפא אבי שמידע, דוד דרום, מדריך פרחי הבר בישראל, כרך ב Fagonia Arabica הגדרה מילונית: תרופה המעודדת הפרשת ליחה (כיח) מדרכי הנשימה
פיפיון ארוך רגליים

פִּפְיוֹן אָרֹךְ רַגְלַיִם (שם מדעי: Anthus Richardi) היא הציפור הנודדת הגדולה ביותר מבין הציפורים השייכות לסוג פיפיון במשפחת הנחליאליים. השם "Anthus" מגיע מהשפה הלטינית ופירושו ציפור מרעה קטנה, והשם "Richardi" נוסף על שמו של חוקר הטבע הצרפתי צ'ארלס ריצ'רד (1745–1835), שגילה אותה. הפיפיון ארוך הרגליים הוא הגדול ביותר ממשפחת הנחליאליים, בעל עמידה זקופה, זנב ארוך, רגליים ארוכות ומקור חזק. גופו בצבע חום ובדרך כלל בעל חזה מנוקד קלות. גבו מפוספס יותר מגבו של הפיפיון הצהוב, הדומה לו בצבעי גופו הצעיר. צבע ראשו של הפיפיון ארוך הרגליים מודגש, וקדמת העין בהירה. סימן זה לעיתים קשה להבחנה, והדבר תלוי בזווית התצפית. הטופר האחורי של הפיפיון ארוך מאוד. אורך גופו נע בין 17–20 סנטימטרים ומוטת כנפיו בין 29–33 סנטימטרים. קריאת התעופה של הפיפיון דומה לשל ציפור הדרור אך חזקה מאוד. הפיפיון ארוך הרגליים נוהג להתרבות בדרום סיביר, במונגוליה, בחלקים של מרכז אסיה, בצפון, במרכז ובמזרח סין. הציפור נודדת דרומה בחורף בגבולות תת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה וניתן למצוא אותה מדרום לסרי לנקה, בסינגפור ובצפון בורנאו. חלק קטן מאוכלוסיית הפיפיון עובר במערב בעונת הסתיו, ופרטים נצפו במדינות אירופה, במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הציפור נצפית מדי שנה בעיקר בין חודש ספטמבר לחודש נובמבר באזור החוף של בריטניה, הולנד וסקנדינביה ומדי פעם עשויה להופיע באביב. בתקופה שאחרי החורף, ניתן לצפות בה גם במדינות כמו ספרד, פורטוגל ומרוקו. התזונה של הפיפיון ארוך הרגליים מבוססת בעיקר על חסרי חוליות הנמצאים בצמחייה, בקרקע ובסדקים שבסלעים. לעיתים הוא תופס חרקים מעופפים על ידי קפיצות או תוך כדי טיסות קצרות. ציפור זו נמצאת בעיקר באזורים פתוחים, במיוחד בשטחי שפלה נמוכים. היא שוכנת בארץ יבשה, באזור הערבה, ומעדיפה בתי גידול פוריים ולחים יותר. בדרך כלל הפיפיון מתועד כשהוא לבדו או כשהוא נמצא בקבוצות קטנות. עונת הקינון של הפיפיונים נמשכת במהלך כל השנה, אך מתרחשת בעיקר בין חודש אוגוסט לבין חודש דצמבר. הקינים בנויים מעשב בצורת קערה עמוקה עם שבבי עצים ודשא רך או טחב על הקרקע. נקבת הפיפיון מטילה בין שתים לחמש ביצים, והיא דוגרת במשך 13 ימים. מדיה וקבצים בנושא פיפיון ארוך רגליים בוויקישיתוף פיפיון ארוך רגליים, באתר ITIS (באנגלית) פיפיון ארוך רגליים, באתר NCBI (באנגלית) פיפיון ארוך רגליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיפיון ארוך רגליים, באתר GBIF (באנגלית) פיפיון ארוך רגליים, מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל פיפיון ארוך רגליים, UCN Red list פיפיון ארוך רגליים באתר הרשימה האדומה של IUCN פיפיון ארך-רגליים - Anthus richardi, באתר הצפרות הישראלי ANTHUS RICHARDI - פיפיון ארך-רגליים, באתר israelibirdsstamps Richard Mearns, Christophe Gouraud, Laurent Chevrier, The identity of Richard of Richard's pipit (Anthus richardi Vieillot, 1818), http://dx.doi.org/10.3366/anh.2015.0281, ‏2015-04-01 (באנגלית)
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-56

טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-56 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-23 בפברואר 2003 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2002. הסרט "הפסנתרן" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר לרומן פולנסקי. דניאל דיי-לואיס זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על הסרט "כנופיות ניו יורק", וניקול קידמן זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על הופעתה בסרט "השעות". כריסטופר ווקן זכה בפרס שחקן המשנה על הסרט "תפוס אותי אם תוכל", וקתרין זיטה-ג'ונס זכתה בפרס שחקנית המשנה על הסרט "שיקגו". הסרט "The Warrior" בבימויו של אסיף קפדיה נבחר לסרט הבריטי המצטיין של שנת 2002. זכיות מרובות 2 שיקגו, השעות, שר הטבעות: שני הצריחים, הפסנתרן, הדרך לפרדישן, ודבר אליה מועמדויות מרובות 3 הארי פוטר וחדר הסודות 2 רווק פלוס ילד, דברים יפים מלוכלכים, האחיות מגדלנה, וואת אמא שלך גם טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-56, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "BAFTA nominations list". Daily Mail "'Pianist,' Kidman win BAFTAs". CNN. February 24, 2003
מקסוס G50

מקסוס G50 (באנגלית: Maxus G50) הוא מיניוואן קומפקטי, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Maxus (אנ') (שם רשמי: SAIC Maxus Automotive Co., Ltd) חברת בת של סאיק מוטור אשר מיוצר מאפריל 2019. "מקסוס G50" בגרסאות מנועי בנזין, משווק בסין מפברואר 2019. "מקסוס EG50" (גרסה חשמלית) הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto Shanghai" (אנ') בשאנגחאי באפריל 2019. 5 דלתות (2 דלתות צד - דלתות הזזה). 5 נוסעים (תצורת מושבים 2+3), 6-7-8 נוסעים (מושבים ב-3 טורים). מנוע קדמי. סוג הנעה: הנעה קדמית. 3 דרגות גימור (לדגמי מנועי בנזין). קיבולת מכל דלק - 50 ליטר. מחיר היחידה נע בין 91,800 - 123,800 רנמינבי (לדגמי מנוע בנזין, נכון לפברואר 2019, בסין). "Maxus G50" - גרסאות מנוע בנזין. "Maxus EG50/Maxus Euniq 5" - גרסת מנוע חשמלי המפיק 174 כ"ס, הנמכר גם בישראל. דגם "מקסוס G50" דגם "מקסוס G50" מקסוס G10 מקסוס G20 מקסוס D60 מקסוס D90 מקסוס V90 מדיה וקבצים בנושא מקסוס G50 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקסוס G50 מקסוס G50, סרטון באתר יוטיוב אתר היצרן (saicmaxus.com/g50) "מקסוס G50" autohome.com.cn דגמי "מקסוס G50" - מפרט ומידות chinamobil.ru/eng/saic/maxus-g50 דגמי "מקסוס G50" car.autohome.com.cn/config/series "מקסוס G50" saicmotor.com/english/latest_news/maxus דגמי "מקסוס G50" fineauto.info/in-china-debuted-cheap-family-mpv-maxus-g50 דגם "Maxus EG50" (בסינית) autohome.com.cn/news/201904/933565 [1]
חיים קריו

חיים קָריוֹ (נולד בשנת 1954) הוא גיטריסט ישראלי ומעבד מוזיקלי. בין היתר ניגן בגיטרות אקוסטיות וחשמליות עם רותי נבון, דני ליטני, אריק איינשטיין, שלום חנוך, יגאל בשן, מני בגר, יוסי בנאי ואחרים ובהרכבים שליוו תוכניות טלוויזיה. נולד בטורקיה ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 3. התגורר בחולון. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה. במלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, שובץ לצוות הווי ובידור והופיע בפני חיילים במוצבים עם המתופף מאיר ישראל, יוני נמרי, רותי נבון ולהקת אף אוזן גרון. שנה לאחר מכן הוקלט לראשונה כנגן בשירה של רותי נבון "גשם בעיתו". באותה עת ניגן מדי שבוע בתוכנית "מפגש אמנים" עם אהוד מנור ששודרה בטלוויזיה הישראלית, דבר שהפך אותו למזוהה בציבור. על סמך הופעותיו אלה הזמין אותו מיקי גבריאלוב לנגן ולעבד את תפקידי הגיטרה באלבום ובמופע "סע לאט" של אריק איינשטיין בשנת 1974. בשנת 1975 הצטרף קריו ללהקת הפלטינה. עוד באותה שנה ניגן בהקלטות אלבומו של אריק איינשטיין "שירים". ב-1976 הצטרף כחבר ללהקת "שמיים" שליוותה את דני ליטני באלבומו בשם זה (עם אהרלה קמינסקי בתופים, אוהד אינגר בבס, אלונה טוראל בקלידים וריקי מנור בכלי הקשה וקולות), הופיע עם יגאל בשן וניגן בהקלטות אלבומו של איינשטיין "ילדים". ב-1977 ניגן בתקליטו של שלום חנוך "אדם בתוך עצמו" ובמסע ההופעות שליווה תקליט זה (שכלל הופעה בפסטיבל נביעות 1978), שתיעוד שלו ראה אור ב-1978 בתקליט "שלום חנוך בהופעה חיה". עוד ב-1977 השתתף עם חבריו הנגנים ללהקת "שמיים" בהקלטות אלבומו של צביקה פיק "קליידוסקופ". כן השתתף קריו כנגן אולפן ונגן הרכב ליווי בפסטיבל הזמר והפזמון, פסטיבל שירי הילדים וכנגן בתוכנית האירוח של ירון לונדון "עלי כותרת" וביצע את אות הפתיחה של התוכנית עוד להיט עם אילן מוכיח. ב-1978 השתתף בהקלטות אלבומו של יגאל בשן "מכת שמש". עוד באותה שנה ניגן סולו גיטרה בלוזי מלא עוצמה בהקלטת השיר "מה יהיה בסופנו", שהופיע באלבום הבכורה של נורית גלרון. ב-1979 השתתף בהקלטות אלבומו של שלמה ארצי "דרכים" והופיע עם אריק איינשטיין ושלום חנוך במסע ההופעות המשותף שלהם, שתועד בתקליט אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת. כמו כן השתתף בנגינה ב-2 שירים באלבום הבכורה של דייוויד ברוזה, שהבולט בהם היה "סניוריטה". ב-1980 השתתף במופע ובתקליט של יוסי בנאי אני וסימון ומואיז הקטן, בתקליטו של אריק איינשטיין ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב, וניגן בהקלטת השיר "בלדה על אדון כמעט וגברת כבר" מתוך אלבומה השני של יהודית רביץ גלוי ונעלם. ב-1981 ניגן בהקלטות אלבומי הרוק של גלי עטרי "קח אותי הביתה", ובאלבום הבכורה של מני בגר "רוק תל אביב" (שכלל את הלהיט "זה היה ביתי", בו גיבש קריו צליל ליווי רוקיסטי חדש). ב-1982 השתתף בהקלטות אלבומה הרוקי של הזמרת שרי "פסיעה אחת קדימה", באלבומו של אריק לביא "קרוב לפנות בוקר", וכן נערך להשתתפות במחזמר בשם "אברהם אחד" עם אריק סיני, ריקי גל ודודו זר, אך המופע כשל עקב פרוץ מלחמת שלום הגליל. ב-1983 השתתף בהקלטות אלבומה המצליח של להקת הכל עובר חביבי - "לעבור את הגבול"', ובהקלטות אלבומו של איתן מסורי "לפני שנה". ב-1985 עזב את הארץ לארצות הברית. תחילה לניו יורק ולאחר מכן ללוס אנג'לס. בלוס אנג'לס ניגן במועדון הישראלי "הללויה" עם מתי סרי, שרית ברוך, אלי דנקר ואחרים והיה בעל חנות שייבאה מוזיקה וספרים מישראל, עבור הקהילה הישראלית בלוס אנג'לס. "בעוד הגיטרה מייבבת" – סיפורו של הגיטריסט חיים קריו – כותב ומתחקר: דודי פטימר "הנגנים" חלק ראשון- אלקנה כהן על נגני הסשנים שעשו את השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית