laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונו פון שטויבן

קונו פון שטויבן (בגרמנית: Kuno von Steuben;‏ 9 באפריל 1855, אייזנך, פרוסיה – 14 בינואר 1935, ברלין, גרמניה הנאצית) היה גנרל גרמני, מפקד קורפוס בחיל הרגלים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ומפקד הארמייה ה-11 בחזית המקדונית. קונו היה בנו של הדוכס ברנדט פון שטויבן מושל סקסוניה וגנרל מיור בצבא הפרוסי. ב-1 במאי 1871 החל את לימודיו באקדמיה הצבאית הפרוסית וב-23 באפריל 1874 הוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. עד לראשית המאה ה-20 שילב בין תפקידי הדרכה באקדמיה הצבאית, תפקידי מטה ופיקוד על גדודי רגלים. ב-3 בפברואר 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36 והוצב בגדנסק, ומספטמבר 1913 ועד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד על האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון שטויבן למפקד קורפוס המילואים ה-18 במסגרת הארמייה הרביעית הגרמנית ולחם עם כוחותיו בחזית המערבית במרוץ אל הים. פון שטויבן פיקד על כוחותיו בקרב שמפאן הראשון אשר בעקבותיו עוטר בעיטור פור לה מריט, ובהמשך בקרב ורדן שבמהלכו ספג הקורפוס שבפיקודו אבדות כבידות. ב-4 ביוני 1917 מונה פון שטויבן למפקד הארמייה ה-11 הגרמנית בחזית המקדונית. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת הוארדאר במטרה להכריע את החזית המקדונית. עיקר המאמץ רוכז נגד הארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. הבולגרים קרסו בשלבים הראשונים של המתקפה ופון שטויבן הסיג את כוחותיו עד לעיר ניש בסרביה. ב-12 באוקטובר הוכנעו הגרמנים על ידי הארמייה הסרבית ה-1 ונסוגו לכיוון בלגרד. פון שטויבן חילק את הארמייה לשני גייסות ה-61 וה-62 והם המשיכו בנסיגה מסודרת צפונה וב-11 בנובמבר הגיעו לעיר סולנוק בהונגריה והניחו את נשקם. ב-31 בינואר 1919 פרש משירות פעיל. פון שטויבן הלך לעולמו ב-1935 והוא בן 80. הוא נקבר בבית העלמין "אינווליד" בברלין. הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה מדיה וקבצים בנושא קונו פון שטויבן בוויקישיתוף פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר גוגל ספרים (באנגלית). נייג'ל ת'ומאס, ראמירו בוג'יירו, "הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה" באתר ה-גוגל ספרים (באנגלית).
ארצו

אָרֶצוֹ (באיטלקית: Arezzo) היא עיר בטוסקנה שבאיטליה. זוהי עיר עתיקה שנוסדה על ידי האטרוסקים במאה ה-7 לפנה"ס. העיר פרחה בימי הביניים המאוחרים, והרובע העתיק שלה שומר על אופיו מתקופה זו. העיר היא בירת נפה באותו שם. מיקומה בדרום-מזרח טוסקנה, כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לפירנצה. בעיר צולם הסרט האיטלקי על השואה "החיים יפים" (La Vita è bella). ארצו ממוקמת בדרום-מזרח טוסקנה, כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לפירנצה. שוכנת על גבעה בגובה 296 מטר מעל פני הים, ומתנשאת מעל מישור ההצפה של נהר הארנו. הרובע העתיק של העיר הנמצא על צלע הגבעה, מוקף חומה ושומר על אופיו המדיביאלי. ארצו, בשמה הקדום ארטיום, היא אחת הערים העתיקות בטוסקנה. נוסדה על ידי האטרוסקים במאה ה-7 לפנה"ס. הייתה אחת משתים עשרה הערים החברות בליגה האטרוסקית. היא מוזכרת בכתבי ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס כאחת מה"בירות האטרוסקיות" (Capitae Etruriae). העיר נכבשה על ידי רומי בשנת 311 לפנה"ס. בתקופת מלחמת האזרחים הרומית (בעשור השני של המאה הראשונה לפנה"ס) תמכה ארטיום בסיעה הפופולרית, במהלך השתלטות הסיעה היריבה בראשות לוקיוס קורנליוס סולה, חרב חלק גדול מהעיר. אולם העיר התאוששה במהרה, ובתקופת שלטונו של אוגוסטוס הייתה לה שוב תקופת פריחה. לפי אחד המקורות הייתה אז העיר השלישית בגודלה באיטליה. במאה השלישית או הרביעית ניתן לעיר מעמד של בירת מחוז כנסייתי (דיוקסיה). בישופי העיר היו גם השליטים הפיאודליים שלה. בשנת 1098 השתחררה העיר משלטון הבישופים והפכה לעיר-מדינה עצמאית. בכך החלה תקופת פריחה חדשה, תקופה בה נבנו רוב המבנים העומדים כיום ברובע העתיק של העיר. מהבחינה המדינית ארצו תמכה בסיעת הגיבלינים והייתה במאבק מתמיד כנגד פירנצה שתמכה בגואלפים. מאבק זה נסתיים ב-1384 בניצחון פירנצה ומאז הפכה ארצו לבת חסות של פירנצה. ידיעות ראשונות על יהודים בעיר קיימות מסוף המאה ה-14, אז היו בה מספר בנקאים יהודים. הם גורשו ב-1406, אולם הורשו לשוב בהמשך המאה ה-15. ב-1557 הדוכס קוזימו הראשון התיר למספר משפחות יהודיות, שנמלטו מגזרות האפיפיור פאולוס הרביעי, להתיישב בארצו. אולם ב-1570 נאלצו היהודים לעזוב את העיר ולעבור, כמו כל יהודי הדוכסות הגדולה של טוסקנה, לגטו שהוקם בפירנצה. במחצית השנייה של המאה ה-18 שוב קמה קהילה יהודית קטנה בעיר, קהילה זו נתחסלה במהלך המאה ה-19. מדיה וקבצים בנושא ארצו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארצו (באיטלקית) אתר אודות העיר (באנגלית) ארצו (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד בית אריה

דוד בית אריה (במקור: דוד אינטריליגטור; ז' באדר תרס"ג, 6 במרץ 1903 – י"ז בתמוז תשמ"ט, 20 ביולי 1989) היה פעיל ציוני, מיוזמי וממקימי "כפר הנוער הדתי" ותנועת הקיבוץ הדתי, ממייסדי ברית חלוצים דתיים בגרמניה ובאנגליה, ציר בקונגרסים ציונים, חבר הנהלת הסוכנות וראש מחלקת הנוער והחלוץ שלה בסקציה האמריקאית, בניו יורק. בין תפקידיו הרבים שימש כחבר הוועד המנהל של בית הספר החקלאי "מקוה ישראל". בית אריה נולד בשם דוד אינטריליגטור ב-1903 בקובנה שבליטא הרוסית (כיום ברפובליקה הליטאית השנייה), כבנם הרביעי מתוך תשעה של משפחת אינטריליגטור. למד ב"חדר", בגימנסיה הריאלית העברית, בישיבת סלובודקה, וב-1922 יצא ללימודי אגרונומיה באוניברסיטה של בון שבגרמניה וסיים את הפקולטה לחקלאות ב-1926. בזמן לימודיו עבר הכשרה חקלאית בחוות ההכשרה רודגס. היה בין מייסדי ברית חלוצים דתיים בגרמניה ובמשך כשנתיים ניהל את רודגס. בעת שהותו בגרמניה ארגן יחד עם ישעיהו ליבוביץ (לימים פרופ' ליבוביץ) תנועת צעירי מזרחי. ב-13 בנובמבר 1929 עלה לארץ ישראל עם הגרעין הראשון והיה ממקימי קבוצת רודגס ליד פתח תקווה. הגה את רעיון הקמתו של "כפר הנוער הדתי" (שימש מנהל ההכשרה לנוער דתי בחוות רודגס ב-1928 וניהל את חוות ההכשרה בגרינגסהוף/Geringshof ב-1933). בחנוכה 1935 נישא לרות לבית קלכהיים (גם היא מהגרעין הראשון), מירוסלב, שבגליציה, וביחד יצאו לשליחות לאירופה לארגון ההכשרות והכנתן לעלייה לארץ ישראל. ב-1936 עם שובם ארצה נולד בנם הבכור מיכה. אחריו נולדו הבנות – עפרה (1938) ואילה (1942). נמנה עם מקימי תנועת הקיבוץ הדתי. שימש כמזכ"ל התנועה, והיה פעיל במיוחד בהקמתם של הקיבוצים בעמק בית שאן ובגוש עציון, ובייסוד כפר הנוער הדתי, ליד כפר חסידים. בנובמבר 1938, אחרי ליל הבדולח, יצא ל"שליחות הצלה" של נוער חלוצי שהועבר מגרמניה, אוסטריה ואיטליה לאנגליה והיה בין מייסדי ברית חלוצים דתיים באנגליה. ב-1940 עבר עם הגרעין המרכזי של קיבוץ רודגס והיה ממקימי קבוצת יבנה - אם הקבוצות הדתיות. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1946, יצא למחנות העקורים בגרמניה. ב-1947, בתקופת שליחותו, הביא את שני בני אחותו ששרדו מהשואה לאחר רצח הוריהם ואימצם אל משפחתו. בקונגרס הציוני העולמי ה-23 (הראשון לאחר הקמת המדינה) שהתכנס בירושלים ב-1951, נבחר להנהלת הסוכנות ולראש המחלקה לנוער והחלוץ בסקציה האמריקאית, בניו יורק. ב-1952, עם היבחרו להנהלת הסוכנות היהודית, יצאה המשפחה לשליחות של שנתיים בארצות הברית. בשנים 1956–1968 עמד בראש המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית. מ-1969 עמד בראש הוועדה לעליית הנוער הדתי. בית אריה היה חבר בוועד הפועל של הפועל המזרחי, בוועד הפועל הציוני, בוועד המנהל של בית הספר החקלאי "מקוה ישראל", בהנהלה של כפר הנוער "ימין אורד", ובקבוצת יבנה עד סוף ימיו. בית אריה נפטר בי"ז בתמוז תשמ"ט (20 ביולי 1989) בקבוצת יבנה. דף הנצחה לדוד בית אריה ז"ל, באתר מורשת קבוצת יבנה דוד בית אריה 1989–1903, באתר תנועת הקיבוץ הדתי ארכיון התמונות: דוד בית אריה אינטריליגטור (1903 – 1989), חבר הוועד המנהל של כפר הנוער הדתי, באתר אברהם אויגן מיכאליס - כפר הנוער הדתי 'דוד בית אריה - אינטרליגטור', בתוך: אברהם תורי (עורך), תרומת יהודים מליטא לבנין הארץ ומדינת ישראל, תל אביב, אפריל 1988, עמ' 96. "דף הנצחה לרות בית אריה ז"ל", באתר קבוצת יבנה.
שדר

האם התכוונתם ל... שד"ר – (שליח דרבנן) - יהודי שנשלח מארץ ישראל לקהילות הגולה כדי לגייס תרומות לקיומו של היישוב היהודי בארץ ישראל שדר (עץ) – עץ יער ממשפחת השדריים שדר (כוכב) – ענק כתום בקבוצת הכוכבים קסיופאה שדרן – נקרא גם שדר, אדם העוסק בשידור שדרן ספורט – אדם המתאר את המתרחש במסגרת שידור תחרות ספורט שידור – הפעולה של מסירת אותות שדרים – ספר מאת מייקל הר אישים: יצחק שד"ר – קצין הכנסת ששם משפחתו שד"ר ערן שדר – קומיקאי ישראלי שדרה
המפרץ הנורווגי

המפרץ הנורווגי הוא נתיב מים באוקיינוס הארקטי במחוז קיקיקטאלוק שבטריטוריית נונאווט שבקנדה. האי אמונד רינגנס (Amund Ringnes Island) תוחם את המפרץ מצד צפון-מערב (האי עצמו מופרד מהאי קורנוול על יד מצר הנדרקסן, שרוחבו 10 קילומטרים בלבד). האי אקסל הייברג (יחד עם שאר איי סברדרופ) תוחם את המפרץ מצפון. האי אלסמיר תוחם את המפרץ ממזרח והאי דבון מדרום. במפרץ ישנם שישה איים, בהם האי קורנוול והאי גרהאם. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של קנדה ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פארק הרסטראו

פארק הרסטראו (ברומנית: Parcul Herăstrău), ששמו הרשמי הוא הפארק הלאומי קרול השני (ברומנית: Parcul Naţional Carol al II-lea) (על שמו של קרול השני, מלך רומניה), הוא הפארק הגדול ביותר בבוקרשט, בירת רומניה. הפארק, שגודלו הנוכחי הוא 1,100 דונמים, נוסד בשנת 1936 על חופי אגם הרסטראו, לאחר עבודות הניקוז שנערכו באזור. בתכנון הפארק נלקח בחשבון שבאזור זה כבר היה קיים שער הניצחון, שהוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשטח הפארק ניתן למצוא תיאטרון קיץ, בית מלון, מועדוני ספורט ומועדוני ספורט מים. על חופי האגם קיימות מסעדות ובתי קפה. בחלק מהפארק מצוי גם מוזאון הכפר המנציח את התרבות הכפרית הרומנית. בפארק מתארחות תערוכות פרחים ותזמורות המנעימות את שהות הנופשים בו. משנת 1998 מוקדש חלק מהגן לתערוכה יפנית עולמית. החלק הזה קרוי "הגן היפני". מדיה וקבצים בנושא פארק הרסטראו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פארק הרסטראו (ברומנית) פארק הרסטראו באתר RomaniaExplorer (באנגלית)
מעלות רמר

מעלות רמר (Rømer) הן יחידות מדידה לטמפרטורה שנקבעו בשנת 1701 על ידי האסטרונום הדני אולה רמר ומסומנות באמצעות Rø°. בסולם רמר, נקבע האפס כנקודת הקיפאון של מי מלח בריכוז רוויה, ו־60 מעלות נקבעו כנקודת הרתיחה של המים. לאחר שהבחין כי נקודת הקיפאון של מים מזוקקים היא בערך ב־1/8 הדרך בין שתי הנקודות הללו, קיבע רמר מחדש את נקודת קפיאת המים ל־7.5 מעלות. שינוי זה שינה אך במעט את הסולם, אך פישט את הגדרת הטמפרטורה תוך התייחסות למים מזוקקים. סימלן של מעלות רמר הוא R°, אך מאז שהומצאו מעלות רנקין, ניתן למעלות רמר הסימול Rø°. מערכת זו שימשה כהשראה לדניאל פרנהייט כשהמציא את מערכת מעלות פרנהייט בשנת 1724. יחידות מידה לטמפרטורה יחידות מידה על שם אישים Michael Allaby, Encyclopedia of Weather and Climate: A-L, pg. 204
סואו"ד

סואו"ד או בשמה המלא המערכת המאוחדת לעיבוד נתונים על האויב (רוסית:СОУД; Система объединенного учета данных о противнике) היא המקבילה הרוסית לאשלון. החלטה על הקמת המערכת התקבלה ב-1977 בתקופת המלחמה הקרה והייתה משותפת לכל מדינות ברית ורשה, היא החלה לפעול ב-1979 לקראת אולימפיאדת 1980 במוסקבה. במערכת עשו שימוש שירותי הביון של צ'כוסלובקיה, בולגריה, רומניה, וייטנאם, קובה, מונגוליה, פולין והונגריה. בתקופה הסובייטית המינהל ה-16 בקג"ב ומינהל 6 בגר"ו הסובייטי הפעילו את המערכת, כיום המערכת מופעלת בידי פס"ב, שירות האבטחה הפדרלי וגר"ו. בשונה מאשלון, סואו"ד הייתה מערכת חשאית מאוד שהתפרסמה במערב, בעקבות פרסומו של עריק הקג"ב, אולג גורדייבסקי (אנ'). המערכת הכילה שני מרכזי מחשבים גדולים: הראשון במוסקבה, השני - במזרח גרמניה. המערכת עבדה עד 1989, אז בעקבות איחוד גרמניה מרכז המחשבים הפך לרכוש של שירות הביון הפדרלי של גרמניה. בעקבות איבוד המחשב, המערכת איבדה חלק משמעותי מיכולותיה. אולם, הרשויות הרוסיות היו נחושות לשקם את המערכת; בתחילת שנות ה-90 שרידי מערכת סואו"ד הוקמו מחדש ונוסדה מערכת ביון רוסית חדשה, נבנו תחנות חדשות והתחנות הישנות שוקמו ושופצו. אחת מתחנות ההאזנה שהייתה נושא לחיכוכים בין האמריקנים לרוסים, הייתה התחנה בלורדס, קובה. במהלך כל שנות ה-90 התוכנית הופעלה על ידי פאפס"י - הסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית. המערכת מכילה שורת מתקני האזנה ברחבי העולם, כמו מתקן האזנה בקובה ובווייטנאם. עד שנת 2000 היה קיים הסכם בין רוסיה לקובה על אחזקת המתקן אך בשנת 2001 הבסיס בקובה נסגר וכל העובדים הרוסים פונו. אשלון - המערכת המערבית המקבילה, המופעלת על ידי ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. פרנצ'לון - המערכת הצרפתית המקבילה. מתקן המודיעין לורדס המערכת לפעולות חקירה מבצעיות מידע על המקבילה הרוסית למערך אשלון סואו"ד באתר פדרציית המדענים האמריקנית מידע כללי אודות סואו"ד עופר אדרת, אולג גורדייבסקי: סיפורו של אחד המרגלים החשובים בהיסטוריה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2019
גדליה אייזמן

הרב גדליה אייזמן (י"ד באייר תר"ע, 23 במאי 1910 – ג' בתשרי תשע"ב, 1 באוקטובר 2011) היה משגיח בישיבת קול תורה במשך שנים רבות. כונה "זקן המשגיחים". נולד בוורשה למשפחה מחסידות אלכסנדר. גדליה היה אחד משמונה ילדים היה השביעי לגדליה היה אחות צעירה ממנו בשמונה שנים אשר הייתה חילונית וחיה את חיה בתל אביב, יחסיהם היו קרובים לבבים ועקבים, גדילה היה האח היחיד במשפחה אשר נשא והיה חרדי, רבים ממשפחתו הקרובה נרצחה בשואה וקרוביו אשר עלו לפני מלחמת העולם השנייה גרו בתל אביב וחיו חיים חילוניים לחלוטין . בצעירותו למד בישיבת קמניץ אצל הרב ברוך בר ליבוביץ וכן בקלעצק בליטא הפולנית, שבה היה המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין. נישא לחיה ליבא לבית אידלמן מווילנה. כשהיה חשש שיגויס לצבא הפולני נמלט לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שהשיג לו הרב צבי יהודה הכהן קוק, שעמו התכתב על תורתו של אביו הראי"ה קוק. למד בישיבת מרכז הרב. בבחרותו שימש כמשגיח בישיבת מקור חיים בירושלים. לאחר נישואיו, המשיך ללמוד בכולל של ישיבת מרכז הרב, עד שבשנת ה'תש"ד החל לכהן כמשגיח בישיבת קול תורה. בתפקידו כמשגיח הרב אייזמן הנהיג משטר קפדני. בשלהי שנות ה-70, הודיע לפתע הרב אייזמן להנהלת הישיבה על פרישתו מתפקידו לאלתר. לתלמידיו הקרובים הסביר שהוא חש שלפעמים בהקפדתו על הנהגה שלילית של תלמיד מתגנבת עצבנות הנובעת מזקנתו, ועל כן איננו יכול להמשיך בתפקידו. לנוכח ההפצרות הרבות הסכים להמשיך ולשמש כיועץ חינוכי לתלמידי הישיבה. הקדיש שעות רבות מדי יום לשיחות אישיות עם תלמידים במקומו בשולי בית המדרש. בי"ד באייר תש"ע, יום הולדתו המאה, הכינו לו רבים מתלמידיו הפתעה. הם השכימו להתפלל עמו שחרית בהיכל הישיבה, ואחרי התפילה ליווהו בשירה וריקודים לביתו, כשהם מאחלים לו מזל טוב ואריכות ימים. הרב אייזמן לא הגיב להמולה סביבו. נפטר בליל שבת ג' תשרי ה'תשע"ב בבית בנו יוסף שבשכונת בית וגן, שם התגורר בשנותיו האחרונות. נקבר בהר המנוחות בירושלים. הרב ישראל מאיר לאו, הרב הראשי לישראל לשעבר הרב דוד הקשר מראשי ישיבת קול תורה הרב יהודה עדס, ראש ישיבת קול יעקב הרב שלמה מחפוד הרב אביגדר נבנצל, רב העיר העתיקה בירושלים חתנו, הרב שלמה ברויאר, משגיח ישיבת בית מתתיהו שיחותיו יצאו לאור בסדרת הספרים "גידולי מוסר". הכרך הראשון יצא על ידי תלמידיו בחייו (ירושלים תשס"ח) ולאחר פטירתו, יצאו לאור שני כרכים נוספים שנערכו על ידי חתנו, הרב שלמה ברויאר. בנימין גינצבורג, רבי גדליה, ירושלים: 'מוסר בגדלות', תשפ"ג מדיה וקבצים בנושא גדליה אייזמן בוויקישיתוף משה ויסברג, זקן משגיחי הדור • הגה"צ רבי גדליה אייזמן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 1 באוקטובר 2011 משה אורן, ‏המשגיח הרב גדליה זצ"ל, המעין חנוכה תשע"ב שמואל ריינר, בעל שבט המוסר, מקור ראשון, מוסף "שבת", 15 במרץ 2012 שמואל ברוך גנוט, רבי גדליה אייזמן ב"אתר השבת". גדליה אייזמן (1910-2011), דף שער בספרייה הלאומית במקור זה כתוב שאייזמן נולד בה' בניסן. מכתב לרצי"ה קוק משנת תרצ"ו, המעין, תשרי תשס"ט מפי הרב צבי כהן סיפורים מרבו הרב גדליה אייזמן; הרב יוסף ברמסון, מפעל ההצלה של הרצי"ה קוק, הצופה, כ"ו באדר א' תשס"ז, בארכיון האינטרנט. ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 108 בספרו "אל תשלח ידך אל הנער" מספר על רבו הרב אייזמן הרב נבנצל בשם "מורי ורבי גדליה איזמן". תולדות הרב נבנצל
וולטרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וולטרה – עיר בחבל טוסקנה משולם מוולטרה – נוסע יהודי בן המאה ה-15 אדוארדו וולטרה – היסטוריון איטלקי יהודי, חוקר של החוק בתקופה הרומאית שהנהיג ארגון פרטיזנים איטלקי בתקופת מלחמת העולם השנייה ופיקד על פעולות להצלת יהודים. בנו של ויטו וולטרה ויטו וולטרה – פיזיקאי ומתמטיקאי יהודי - איטלקי. אביו של אדוארדו וולטרה משוואות לוטקה-וולטרה – צמד משוואות דיפרנציאליות המתארות מודל של התנהגות אוכלוסיות טורף-נטרף
אלפונסו הררה

אלפונסו "פונצ'ו" הררה רודריגז (בספרדית: Alfonso "Poncho" Herrera Rodríguez; נולד ב-28 באוגוסט 1983; מקסיקו סיטי, מקסיקו) הוא שחקן מקסיקני. חבר לשעבר בלהקת "RBD". אלפונסו הררה נולד במקסיקו סיטי. הוא למד ב-"Edron" אקדמיה בריטית ברמה גבוהה, וסיים את לימודיו בשנת 2002. הררה במקור רצה להיות טייס, ותכנן לעבור לסן אנטוניו, טקסס כדי להירשם ללימודי תעופה. הוא שינה את דעתו והחליט להתקבל ל-"Centro Artistica Educacion" המופעל על ידי התקשורת באמריקה הלטינית, המפעילה את "Televisa". לאחר ההשלמה שלו ב-"Centro Educacion Artistica", החל הררה עבודה מקצועית בתיאטרון. הוא הופיע ב-"Las Brujas de Salem" בשנת 2001, ב-Como matar a un ruisenor בשנת 2001 וב-Antigona בשנת 2001. בשנת 2002 הוא לוהק לסרט "Amar te duele", שבוים על ידי פרננדו סריניינה, ומשם הררה עבר לטלוויזיה. הוא לוהק לטלנובלה "Clase 406" ומאוחר יותר הצטרף ללהקת "RBD". בשנת 2004 הוא לוהק לטלנובלה "REBELDE", הגרסה המקסיקנית של המורדים, ושם שיחק בתור מיגל ארנגו, נער אשר עובר למקסיקו כדי לנקום על מות אביו. ל-"REBELDE" היו מעל 400 פרקים, ששודרו בשנת 2004–2006. בעקבות ההצלחה של המורדים, בשנת 2007, יצא לאור Televisa RBD: "לה פמילייה". הסיטקום התבסס על חייהם הבדיוניים של חברי "RBD". הדמויות בסיטקום לא התבססו על הדמויות של הלהקה, אך דומה לאישיות האמיתית של השחקנים. הסיטקום רץ מה- 14 במרץ 2007- 13 ביוני 2007, ונמשכה רק כ־13 פרקים. בשנת 2007 החלו הצילומים לסרט "Volverte a ver" עם חימנה הררה, הוא עלה לאקרנים בדצמבר 2008. בשנת 2009 הוא החל לצלם את הסרט "Venezzia in Venezuela". הסרט עלה לאקרנים ב-25 בספטמבר 2009. ב-21 במאי 2009 הודיעו[דרושה הבהרה] כי הררה ישחק בתור סבסטיאן, פרופסור הגונב חפצי אמנות יקרים. בשנת 2009 הוא השתתף באפיזודה בתור שחקן אורח ב-"Mujeres Assesinas", סולדד, קאוטינה. בעקבות הצלחת המורדים, השיקה "RBD" עד כה 9 אלבומי אולפן, כולל אלבומים של ספרדית, פורטוגזית ואנגלית. הם מכרו מעל 15 מיליון אלבומים ברחבי העולם, וערכו סיבובי הופעות ברחבי מקסיקו, דרום אמריקה, סרביה, רומניה, ארצות הברית וספרד. ב -15 באוגוסט 2008, "RBD" פרסמה הודעה כי הם החליטו להיפרד. הם יצאו לסיור האחרון, "Gira Del Adios", סיור עולמי שהסתיים בתחילת 2009. בריאיון למגזין בנובמבר 2008 אמר הררה כי אין לו שום כוונה לקיים קריירת סולו אחרי "RBD", וכי הוא אינו רואה את עצמו כזמר. להררה ולחברתו מ-"RBD", דולסה מריה, היו מערכות יחסים שוב ושוב במשך השנים 2002–2005, לאחר הפרידה הצמד לא דיברו במשך שנה. בחודש מרץ 2006, גבר האשים את הררה בגנבת חפציו במקסיקו סיטי בשדה התעופה הבינלאומי, לבסוף לא הוגשה תלונה בגלל שהררה היה מבולבל, והוא לקח את החפצים בטעות. ב-13 ביולי 2006 הוא זכה בפרסים: "Este Buemisimo" (מעולה) וב-"El De Mejor Estilo" (הסגנון הטוב ביותר) במהלך "Premios Juventud" ששידרה "Univision". הוא גם זכה בפרסים על ההצגה, עם להקתו "RBD". בחודש אוקטובר 2008 היה שמועות שלהררה היה כביכול ילד בשם לוקה. הוא דיבר עם עיתונאים מהעיתון "Mexican talk show En Los Expectaculos", ואמר כי אם היה לו ילד הוא לא היה מסתיר את זה, והאישה שמאשימה אותו היא רק מעריצה מטורפת. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו הררה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלפונסו הררה אלפונסו הררה, ברשת החברתית פייסבוק אלפונסו הררה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלפונסו הררה, ברשת החברתית אינסטגרם אלפונסו הררה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלפונסו הררה, באתר AllMovie (באנגלית) אלפונסו הררה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלפונסו הררה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
מחמוד מע'זנה

מחמוד מע'זנה (בפרסית: محمود غزنوی; 2 בנובמבר 971 – 30 באפריל 1030), הידוע גם כימין א-דוולה מחמוד, היה השליט הידוע ביותר מן השושלת הע'זנווית ששלט בין 997 ל-1030. מחמוד הפך את העיר ע'זנה (ע'זני באפגניסטן) לבירה עשירה של אימפריה שהשתרעה, במובנים של ימינו, מאפגניסטן לתוך שטחי איראן ופקיסטן, כמו גם לשטחים של צפון-מערב הודו. מחמוד מע'זנה היה הראשון שנשא בתואר סולטאן לתיאור עוצמתו, אף על פי ששמר על כפיפות נומינלית לח'ליפה. מחמוד היה בנו של סבוכ תגין (אנ'), שירש את הממלכה העצמאית למחצה שהקים אלפ תגין, שהיה מצביא ממלוכי חשוב של האמירות הסאמאנית. סבוכ תגין שמר על כפיפות נומינלית לממלכה הסאמאנית. ב-994 הצטרף מחמוד לאביו במסע הצבאי לכיבוש ח'וראסאן, שמרדה במרות הסאמאנית, ולסיוע לאמיר הסאמאני נוח השני. האמירות הסאמאנית נחלשה מאוד בתקופה זו ועמדה מול האיום המתגבר של התפשטות הקראח'אנים. בעקבות הצלחתם של סבוכ תגין ושל מחמוד קיבל האחרון אחריות על ח'וראסאן ועל העיר המרכזית נישאפור. בן זוגו של מחמוד היה מאלכ איאז (Malik Ayaz). איאז היה עבד גאורגי שנלקח בקרב על ידי הסולטן. לאחר שהסולטן התאהב בו הוא שחררו מעבדות וקידם אותו לדרגת קצין וגנרל בצבא הסולטן, שם הוכיח את עצמו באופן מרשים. הזוגיות בין השניים היוותה השראה לשירים וסיפורים שונים. יחסיהם של מחמוד ואיאז הושוו לסיפורי אהבה מפורסמים בתרבות הפרסית, דוגמת לילא ומג'נון. מדיה וקבצים בנושא מחמוד מע'זנה בוויקישיתוף Ritter, Hellmut (2003). Handbook of Oriental studies: Near and Middle East. 69. Brill. (page 309-310) Scott Kugle, "Sultan Mahmud's Makover," in Ruth Vanita(ed.), Queering India: Same-sex Love and Eroticism in Indian Culture and Society, Routledge 2002, pp. 31ff.
אליפות אירופה בכדורסל 1993

יורובאסקט 1993, ובשמה המלא אליפות אירופה בכדורסל 1993 היא אליפות הכדורסל ה-28 לנבחרות לאומיות שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. התחרות נערכה בברלין, קארלסרוהה ומינכן, שבגרמניה בתאריכים 22 ביוני 1993 - 4 ביולי 1993. נבחרת גרמניה זכתה בתחרות לראשונה בתולדותיה, לאחר שניצחה בגמר את נבחרת רוסיה. 16 הנבחרות חולקו לארבעה בתים של ארבע נבחרות. שלוש הנבחרות הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבא. גרמניה גרמניה רוסיה רוסיה קרואטיה קרואטיה יוון יוון ספרד ספרד אסטוניה אסטוניה צרפת צרפת בוסניה והרצגובינה (1992–1998) בוסניה והרצגובינה לטביה לטביה איטליה איטליה טורקיה טורקיה בלגיה בלגיה ישראל ישראל סלובניה סלובניה שוודיה שוודיה בולגריה בולגריה יורובאסקט 1993 באתר פיב"א
Yes Base

yes Base היה ערוץ טלוויזיה ייעודי ישראלי של חברת דורי מדיה ספייק, אשר שודר בין השנים 2009 ל-2015 בחברת הלווין yes באפיק 16 ובמקביל בחברת הכבלים HOT תחת השם HOT Family באפיק 4 (ובעבר גם בכבלים האנלוגים). הערוץ שידר תוכניות אירוח ובידור לצד אופרות סבון ותוכניות דרמה בעיקר בשידורים חוזרים לצד עונות חדשות של סדרות. "תוכנית הדגל של הערוץ" הייתה "היפים והאמיצים" על כל עונותיה. בשנים האחרונות לשידורי הערוץ עם מגמת חיזוק ערוצי הסדרות בתשלום (הערוץ היה כלול בחבילת הבסיס בשתי החברות) הערוץ שידר שידורים חוזרים בלבד. ערוץ HOT Family החל בשידוריו ב-4 בינואר 2009 והיווה חלק משינוי ומיתוג מחודש של ערוצי הסדרות ב-HOT. שמו של הערוץ ואופיו היוו מעין חזרה לשנותיו הראשונות של ערוץ 3 בכבלים שנקרא גם "ערוץ המשפחה". ב-yes שודר בשם "yes stars base" (החליף את ערוץ 3 ב-YES אשר שודר לפני כן ב-yes במקביל לשידורו בחברת הכבלים, והפך לערוץ בלעדי ל"הוט") באוגוסט 2010 השתנה שם הערוץ ב-yes ל"yes Base". תוכניות נוספות הועברו אל הערוץ מערוץ "אקסטרה הוט", אשר הפסיק את שידוריו, ושודרו בשתי החברות. הערוץ סיים את שידוריו ב-HOT ב-1 בינואר 2015, וב-Yes ב-4 בנובמבר 2015. חלק מתוכני הערוץ שודרו ב- CBS Drama ששודר בשתי החברות. מבין הערוצים אשר נוספו ל-HOT במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, HOT Family היה מהיחידים אשר היו זמינים גם ללקוחות האנלוגיים של "הוט". שידוריו הועברו בתדר האנלוגי שאשר שימשו לפני כן את ערוץ AXN הערוץ שודר למנויים האנלוגים עד להסרת השידור האנלוגי במהלך קיץ 2014. ב-yes הערוץ שודר בשידור דיגיטלי בלבד שכן החברה לא סיפקה מעולם שידורים אנלוגיים. עם מעבר חלק מערוצי הסדרות לשידור HD ב-2011 ערוץ yes base המשיך לשדר באיכות רגילה בלבד. ב-HOT פעל בערוץ שירות Start Over המאפשר צפייה מההתחלה בתוכניות המשודרת בלחיצת כפתור ופועלת במקביל בערוצי הסדרות המרכזיים של הוט. לוח השידורים של הערוץ כלל סדרות ותוכניות אירוח בעיקר מארצות הברית, למעט הסדרה קרוב רחוק שמקורה באוסטרליה. מתוך הסדרות המשודרות: תוכניות בידור ואירוח: המופע של אופרה וינפרי, המופע של אלן דג'נרס, ד"ר פיל. תוכניות מציאות: ארבע חתונות, עקרות בית אמיתיות אופרות סבון: היפים והאמיצים, קרוב רחוק. סדרות דרמה וקומדיה: שדים (סדרת מתח בריטית), הברירה הטבעית, הגומל, בנות גילמור, אחיות, שלושה נהרות, משמר המפרץ, הות'ורן, לאס וגאס, מלך השכונה. הפקות מקור: הנבחרים עם דודי בן בסט - תוכנית אירוח ברדיו שמועברת בשידור חי בערוץ מדי יום. בין התוכניות בערוץ ששידורן הופסק בהמשך: גריק - עברה להוט 3. שודרה גם בערוץ HOT HD 90210 - עברה להוט 3 ילדים לשלטון אמריקן איידול - עונות 8–9 שודרו בערוץ בהפרש של 3 ימים ממועד שידורן בארצות הברית. החל מעונה 10 עברה ל-yes Drama. הרווק - משודר כיום ב-yes Drama. HOT3 - (לשעבר ערוץ 3) מערוצי הדגל של הוט, המשדר סדרות רכש לצד סדרות מקור ישראליות. HOT Zone - ערוץ סדרות אקשן ומתח, החליף את AXN. ערוצי הסדרות של yes - ערוצי סדרות שמשודרים ב-yes, ביניהם גם ערוץ yes Base (עד 2015).
פנטגו

פנטגו הוא משחק לוח לשני שחקנים, מסוג משחקי חשיבה. הוא מבוסס על משחק איקס עיגול אך מורכב יותר. ייחודו של המשחק בכלליו הפשוטים מחד, ובמחשבה המורכבת מאידך. המשחק הומצא בשנת 2004, וזכה בפרסי המשחק הטוב ביותר לשנים 2005, 2006 ו-2007. מספר אפשרויות המשחק הוא כמה עשרות מיליארדים. המשחק מכיל 36 אבני משחק - 18 לבנות ו-18 שחורות, וכן לוח של 6X6 משבצות, כשהלוח מורכב מארבעה לוחות של 3X3, וכל לוח ניתן לסיבוב בנפרד. כל משתתף בתורו שם אבן משחק. ומסובב את אחד מחלקי הלוח בתשעים מעלות ימינה או שמאלה, לפי בחירתו. המנצח הוא זה שסיים שורה של 5 אבני משחק, במאוזן במאונך או באלכסון. יש כללים רבים שיכולים לסייע לניצחון במשחק, הכללים הבסיסיים שכדאי לשים אליהם לב הם: אבן באמצע של אחד מארבעת הלוחות תישאר תמיד קבועה במקומה, גם לאחר סיבובי הלוחות. היתרון בכך הוא שהיא תישאר שם תמיד, בין לצורך צירופה לשורה ובין לצורך חסימת היריב. מאידך החיסרון הוא שאי אפשר להשתמש בה במקומות אחרים כמו שניתן בשאר האבנים - על ידי סיבוב הלוחות. שלוש אבנים רצופות באחד הלוחות הן יתרון גדול - כמעט תמיד הן יכולות - בצירוף שתי אבנים מלוח קרוב - ליצור שורה. אין יתרון משמעותי לשחקן הלבן, אף על פי שהוא השחקן הראשון. כמו בשחמט, יש יתרון גדול לצעד שנותן שתי אפשרויות שונות לטובת השחקן, כך שהיריב יהיה מוכרח לוותר על אחת האפשרויות. הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא שורה של ארבע אבנים, כאשר משני צידיה יש מקומות ריקים, כך שגם אם היריב "יחסום" את אחד מהם - אפשר עדיין לשים אבן בצד השני. ישנה גרסה שונה של המשחק לארבעה שחקנים, בגרסה זו הלוח הוא של 9X9 משבצות, והוא מחולק לתשעה לוחות של 3x3. סה"כ 58 כפתורים למשחק. המשחק נקרא גם פנטגו XL.