נחושה

נחושה הוא יישוב קהילתי דתי במועצה אזורית מטה יהודה. היישוב נמצא כחמישה ק"מ צפונית מזרחית לבית גוברין שליד עמק האלה וכשמונה ק"מ דרומית לבית שמש. מקור השם "נחושה" בפסוק: ”מְלַמֵּד יָדַי לַמִּלְחָמָה וְנִחֲתָה קֶשֶׁת נְחוּשָׁה זְרוֹעֹתָי”. ייתכן ששמו בעקבות עיר נחש, הנזכרת בנחלת שבטי יהודה (דברי הימים א', ד', י"ב). השם ניתן בהשראת הכפר הערבי הקטן דיר נעחש (דיר נאחש) שאת שרידיו ניתן לראות ביער מראשה הסמוך. נחושה נוסדה בספטמבר 1955 כהיאחזות נח"ל על ידי גרעין של הנוער העובד הדתי. בדצמבר 1955 תואר המקום: האוהלים נעלמו לגמרי מהאופק, מקומם תפסו צריפים שוודיים קטנים, בנויים בצורה נאה, חדר אוכל מרווח, מועדון, חדרי שירותים ובידור ובמרכז עוסקים בהשלמת מגדל המים. כל אלה, והריח של בעלי החיים, הפרדות, האוזים, הקש והחציר משווים למקום אופי של כפר ממש. ב-18 בנובמבר 1957 (כ"ד מרחשון תשי"ח) אוזרחה ההיאחזות והפכה למושב שיתופי. בעת ההיאחזות נאמר על מתיישביה: במסגרת היאחזות נחושה נעשה גם ניסיון רציני למזג בין בני הגלויות השונות. חברי המקום הם יוצאי תימן, טריפולי, מרוקו, צרפת, פולין, רומניה וארצות אחרות, נוסף לילידי הארץ. בעוד שבתקופה הראשונה נתגלו אי־אלה קשיים, בעיקר בנוסח התפילה וכן בסוגי המאכלים, הרי עתה, כעבור שנתיים, הצליחו כולם להתלכד ולהתגבש כבני עדה אחת. אין הבדל בין אשכנזי לספרדי, בין עולה חדש לוותיק, או יליד־ארץ. כולם חברים, כולם ידידים, כאילו נולדו בנחושה. ביולי 1960 צורף המושב למועצה אזורית האלה. ההתיישבות האזרחית בנחושה לא צלחה וגם ליווי מצד אנשי משואות יצחק לא הועיל, ואנשי המקום נטשו אותו. קרקעות המקום בהיקף של כ-7,000 דונם הוחזקו כפיקדון על ידי אנשי משואות יצחק. ניסיון להפעיל במקום חווה לגידול בקר לא הצליח, ורעיון שהועלה בשנת 1964 להקים במקום חוות בוקרים של עולים מארגנטינה לא יצא אל הפועל. בשנת 1981 הוקמה נחושה מחדש כמושב עובדים של ארגון המושבים של הפועל המזרחי שכלל 30 נחלות. בשנת 1994 אושרה הפיכת המושב ליישוב קהילתי המכיל 200 מגרשים למגורים לצד 50 נחלות חקלאיות. היישוב החל בקליטת משפחות באתר מגורונים זמני והנחלות החקלאיות הפנויות הוקצו בתחילת שנות ה-2000. בשנת 2007 החלה החטיבה להתיישבות בשיווק המגרשים למגורים והבתים התאכלסו בשנים 2012-2011. בנחושה גרות כ-300 משפחות דתיות לאומיות. במקום בית ספר אזורי ממלכתי דתי (בית ספר יסודי בשם "האלה"). בשנת 2004 נערכה חפירה ארכאולוגית בנחושה על ידי רונה אביסר מטעם המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בחפירה נחשפו כ-30 כניסות למערות חצובות, 10 מערות פעמון עם קירות מטויחים, קברים חצובים עם כוכים, קולומבריום, מתקנים חקלאיים שהוסבו בחלקם לערכת מסתור תת-קרקעית ואורווה. שברי חרס באתר מתוארכים לתקופת החשמונאים, התקופות הרומית והביזנטית ומעטים מאוד מתקופת ימי הביניים. מדיה וקבצים בנושא נחושה בוויקישיתוף אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1495 ספר תהלים, פרק י"ח, פסוק ל"ה יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001 מפת האזור עם סימון הכפר הערבי Deir Nakhakhas. גליון Jibrin 1918 בהוצאת צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור נוער דתי הקים בחבל לכיש היאחזות נח"ל חדשה, הארץ, 7 בספטמבר 1955 מ. בן שלמה, חסידי נחושה, הצופה, 16 בדצמבר 1955 חיים פיקרש, ההיאחזות נחושה - להתישבות קבע, הצופה, 10 בנובמבר 1957 היאחזות נחושה - לישוב קבע, הצופה, 18 בנובמבר 1957 ניתן מעמד לישוב נחושה, מעריב, 6 ביולי 1960 אברהם תירוש, מאבק נחוש על "נחושה", מעריב, 26 ביולי 1968 מנחם תלמי, "קאובויס" בנחושה, מעריב, 27 בינואר 1964 אורית בר-גיל, ‏נחושה: המושב יוכל לשווק בעצמו נחלות פנויות, באתר גלובס, 12 במרץ 2006 ע"א 7598/10 נחושה מושב עובדים של הפועל המזרחי להתיישבות חקלאית נ' ניתאי הרחבות ביישובים נחושה והר גילה, אתר החטיבה להתיישבות הצפי לעתיד - גידול נרחב, 15 בפברואר 2011 אתר בית הספר האלה בנחושה Israel Antiquities Authority, www.antiquities.org.il גיליון 116 לשנת 2004חורבת קיט, באתר www.hadashot-esi.org.il