laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וולגרינס

וולגרינס (באנגלית: Walgreens) היא רשת בתי המרקחת הגדולה ביותר בארצות הברית. וולגרינס מפעילה כ-7,500 בתי מרקחת בכל 50 המדינות של ארצות הברית, בוושינגטון הבירה ובפוארטו ריקו. כ-2,000 מהחנויות פתוחות 24 שעות ביממה ורוב החנויות ממוקמות בפינות רחוב וצמתים מרכזיים. מלבד תרופות, נמכרים בחנויות מוצרי קוסמטיקה וישנה מחלקה לפיתוח תמונות. החברה נוסדה בשיקגו ב-1901 על ידי צ'ארלס רודולף וולגרין, בן למהגרים משוודיה. ב-1916 פעלו בעיר 19 בתי מרקחת, וב-1930 פעלו כ-400 בתי מרקחת ב-87 ערים בארצות הברית. לאחר מותו של צ'ארלס רודולף וולגרין האב, ירש את החברה בנו צ'ארלס רודולף וולגרין הבן. לאחריו, החל משנות ה-70, ירש את החברה צ'ארלס רודולף וולגרין השלישי. באפריל 2010 רכשה החברה את הבעלות ברשת החנויות דוויין ריד תמורת 623 מיליון דולר. באוגוסט 2019 הודיעה חברת וולגרינס על כוונתה לסגור 200 חנויות בארצות הברית. סגירת החנויות מייצגת פחות מ-3% מ -10,000 הסניפים בארצות הברית. החברה מקווה לחסוך הוצאות שנתיות של 1.5 מיליארד דולר עד שנת 2022. מדיה וקבצים בנושא וולגרינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולגרינס (באנגלית) וולגרינס, ברשת החברתית פייסבוק וולגרינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולגרינס, ברשת החברתית אינסטגרם וולגרינס, ברשת החברתית טיקטוק וולגרינס, ברשת החברתית LinkedIn וולגרינס, סרטונים בערוץ היוטיוב וולגרינס, באתר פינטרסט מידע עסקי על חברת וולגרינס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) וולגרינס, בגוגל פיננסים וולגרינס, באתר Crunchbase (באנגלית) Angelica LaVito, CNBC, Walgreens to close 200 US stores, ‏6-8-2019
תשבי

האם התכוונתם ל... תשבי הוא אחד מכינויו של אליהו הנביא. זאב תשבי – צייר ישראלי ישעיה תשבי – מגדולי חוקרי הקבלה נועה תשבי – שחקנית, זמרת, דוגמנית ומפיקה ישראלית נפתלי תשבי – פרופסור למדעי המחשב יקבי תשבי – יקב בזכרון יעקב, השייך למשפחת תשבי
חרדון סיני

חרדון סִינַי (שם מדעי: Agama sinaita לשעבר בסוג Pseudotrapelus) הוא מין חרדון ממשפחת החרדוניים הנפוץ במדינות השוכנות לחופי ים סוף ושלוחותיו. בישראל הוא נפוץ באזורים סלעיים בנגב, בערבה ובבקעת ים המלח. שמו המדעי ניתן לו מאחר שזוהה לראשונה בחצי האי סיני. אורכו של חרדון סיני מגיע עד 25 ס"מ, זנבו מגיע עד שני שלישים מהאורך הכולל. מין חרדון זה מותאם במיוחד לטיפוס על סלעים ועל קירות סלע. הגפיים והזנב ארוכים ודקים ומקנים לו כושר ריצה וטיפוס טובים. בניגוד לחרדונים אחרים, האצבע השלישית (האמצעית) ברגליו היא הארוכה באצבעותיו ולא האצבע הרביעית. החרדון פעיל ביום וניזון מחרקים ושאר פרוקי-רגליים ואף מצמחים. צבעו של החרדון חום עד אפור בהיר. באביב ובקיץ, בעת הייחום, צבעו של הזכר הופך לכחול עז. הצבע מתפשט מאזור הראש והכתפיים ונחלש לכיוון הזנב. הצבע משמש את הזכר למשיכת תשומת הלב של הנקבה ממרחק, ובנוסף לכך הזכר מתמקם על סלע בולט. כל זכר חולש על טריטוריה גדולה וייאבק בזכר אחר אם זה ייכנס לטריטוריה שלו. הנקבה, לעומת זאת, משנה את גזרתה והופכת מלאה יותר בשל הביצים המתפתחות בשחלותיה. צבעה משתנה אף הוא, ועל גבה מופיעים כתמים בולטים בצבע חום-אדמדם. לצורך ההזדווגות נכנסת הנקבה לטריטוריה של הזכר, שם נערכים החיזור וההזדווגות המהירה. מזמן ההזדווגות ועד ההטלה מכחיל גם ראשה של הנקבה ומסמן שהיא אינה מטרה לחיזורים נוספים. יש התולים את מקור ביטוי הסלנג ראש כחול או סרט כחול באפיון הבולט של חרדון זה שראשו הכחול בתקופת הייחום. חרדון סיני הוא בעל חיים יחידאי, כל פרט (זכר ונקבה) חולש ומגן על טריטוריה ששטחה כמה מאות מ"ר. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 76- 78 מדיה וקבצים בנושא חרדון סיני בוויקישיתוף חרדון סיני, באתר ITIS (באנגלית) חרדון סיני, באתר NCBI (באנגלית) חרדון סיני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חרדון סיני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חרדון סיני, באתר GBIF (באנגלית) חרדון סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN חיות בנגב, באתר "טנא - טבע, נוף, אקולוגיה"
סייפוויי

סייפוויי (באנגלית: Safeway) היא חברה פרטית בבעלות חברת אלברטסונס (אנ'). החברה מפעילה את רשת המרכולים השלישית בגודלה בצפון אמריקה, 1,743 חנויות בארצות הברית ובמערב קנדה. בין המוצרים שהחברה מוכרת ניתן למנות מאפים, מוצרי חלב, פירות וירקות, מאכלי ים, חטיפים, משקאות חריפים וסידורי פרחים. כמו כן מפעילה החברה שירותי ניקוי יבש, תחנות דלק ועמדות לוטו. החל משנת 2005 הוסיפה החברה מדפי מזון אורגני, דוכני זיתים וסושי ופינות למכירת קפה סטארבקס. מדיה וקבצים בנושא סייפוויי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סייפוויי (באנגלית) סייפוויי, ברשת החברתית פייסבוק סייפוויי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סייפוויי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עיר-מדינה

עיר-מדינה היא מדינה המורכבת מעיר אחת בלבד. מבנה פוליטי זה היה נפוץ מאוד בעת העתיקה. לעיתים, ערים-מדינות הפכו לאימפריות גדולות דוגמת אשור, רומא וקרתגו ולעיתים נשארו קטנות והתאגדו בברית המבוססת על מוצא משותף אשר כללה כמה ערים דוגמת ערי כנען כגון מגידו, לכיש או הליגה הפלופונסית ביוון העתיקה. סוג מיוחד של עיר-מדינה הוא הפוליס היווני. דוגמה מייצגת לפוליס היו אתונה, תבאי וספרטה. תושבי הפוֹלֵיִיס (רבים של פוליס) היו בעלי מודעות פוליטית רבה. אתונה הייתה הפוליס הראשונה והיחידה אשר נוהלה בדמוקרטיה ישירה. הערים-מדינות המשיכו לשגשג באיטליה והאימפריה הרומית הקדושה בימי הביניים. בין הערים-מדינות המפורסמות של איטליה אפשר למנות את פיזה, ג'נובה וונציה. באימפריה הרומית הקדושה היו ערים רבות שנהנו ממידת אוטונומיה רבה, ובמיוחד אחרי שלום וסטפאליה שנחתם בשנת 1648. לאחר פירוק האימפריה בשנת 1806, התחזק מעמדן האוטונומי של ערים אלו. במהלך המאה ה-20 התקיימו ערים-מדינות אוטונומיות כגון דנציג. כיום ישנן שלוש מדינות ריבוניות שניתן לכנותן עיר-מדינה: ותיקן ותיקן מונקו מונקו סינגפור סינגפור בנוסף, ישנן מספר ערים-מדינות בפדרציות שונות. כך בגרמניה יש לשלוש ערים מעמד רשמי של עיר-מדינה: ברלין, המבורג וברמן (אף על פי שמדינת ברמן כוללת בתחומיה שתי ערים ללא רצף טריטוריאלי). גם הערים וינה שבאוסטריה, דלהי וצ'אנדיגאר שבהודו ומקסיקו סיטי שבמקסיקו הן ערים-מדינות ברמה מסוימת. ערים אוטונומיות נוספות הן סאוטה ומלייה (ספרד) וגיברלטר (הממלכה המאוחדת). לערים הונג קונג ומקאו מעמד אזור מנהלי מיוחד במסגרת שתי שיטות השלטון הפועלות זו לצד זו ברפובליקה העממית של סין, ובפועל גם ערים אלה הן ערים-מדינות. פוליס מדיה וקבצים בנושא עיר-מדינה בוויקישיתוף עיר-מדינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערי-מדינה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלגרייב מקמילן

פלגרייב מקמילן (באנגלית: Palgrave Macmillan) היא הוצאת ספרים אקדמית בינלאומית אשר הוקמה בשנת 2000 כתוצאה ממיזוג של שתי הוצאות, St. Martin's Press Scholarly and Reference האמריקאית ו-Macmillan Press הבריטית ששייכות לתאגיד Macmillan Publishers. מטה ההוצאה שוכן בהמפשייר שבאנגליה. מקמילאן הוקמה בשנת 1843 על ידי דניאל ואלכסנדר מקמילן. בשנת 1952 הוקמה St. Martin’s Press כשלוחתה בארצות הברית. היחידה לספרות אקדמאית שלה נקראה Palgrave. ההוצאה מתמחה בספרים בתחומי הרוח והחברה, היסטוריה, מדעי המדינה, ספרות, מנהל עסקים וכלכלה. נכון ל-2010 יצאו למעלה מ-5,000 כותרים בהוצאה. בשנת 2009 השיקה את Palgrave Connect, פלטפורמה לספרים דיגיטליים. מדיה וקבצים בנושא פלגרייב מקמילן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלגרייב מקמילן (באנגלית) פלגרייב מקמילן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שפרה שגיא

שפרה שגיא (נולדה בישראל ב- 24 ביולי 1945) היא פרופסור אמריטה לחינוך וראש התוכנית ליישוב וניהול סכסוכים באוניברסיטת בן-גוריון. מחקריה עוסקים בהתמודדות עם מצבי החרדה והכעס ותודעה היסטורית וקולקטיבית בקרב בני נוער בישראל. שגיא למדה בפנימיית הדסים. בין השנים 1969 ל-1972 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה וסוציולוגיה מהאוניברסיטה העברית ומאוניברסיטת חיפה. בין השנים 1982 ל-1985 השלימה תואר שני בפסיכולוגיה של החינוך בחוג לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון. בין השנים 1987 ל-1990 השלימה דוקטורט בהנחיית פרופסור אהרון אנטונובסקי ופרופסור נח מילגרם, גם כן באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2002 מונתה לדרגת פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון, בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין, ובשנת 2014 פרשה לגמלאות (אמריטה). ב-28 ביוני 2016 מונתה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחברת המועצה להשכלה גבוהה. שגיא גרה בעומר, אלמנה ואם לשניים. דף אישי באתר אוניברסיטת בן-גוריון קורות חיים שפרה שגיא, באתר ResearchGate בני הנוער בשדרות לחוצים מהקסאמים יותר מהנוער בצפון הצד האחר של הכעס - מחקר של פרופ' שפרה שגיא
שמעון ברנשטיין

שמעון גרשון ברנשטיין (אנגלית: Simon Gershon Bernstein;‏ 15 באוגוסט 1884, לטביה – 19 בדצמבר 1962, ניו יורק) היה חוקר ספרות ושירת ימי הביניים, סופר, עורך ופעיל ציוני. נולד ביעקובשטאדט (קורלאנד) שבלטביה בשנת 1884. למד לשונות שמיות, היסטוריה ופילוסופיה בברלין, שטרסבורג ובברן ובשנת 1906 קיבל דוקטורט על עבודתו " Knig Nebucadnezar Von Babel in Der Jdischen Tradition: Ein Beitrag Zur Untersuchungung Der Haggadischen Elemente Enter Vergleichung Arabischer, Syrisc". בין השנים 1908 ל-1911 היה המזכיר העברי של החברה להפצת ההשכלה בקרב יהודי רוסיה בפטרבורג. בשנת 1912 הצטרף להסתדרות הציונית העולמית ועבד במשרדה הראשי בברלין עד שנת 1915. בעת המלחמה החיילים היהודים בצבא רומניה הופלו לרעה, נרדפו ונחשדו בריגול. הגנרל הרומני פרזאן פרסם הוראה על פיה: "כל היהודים, הסוחרים, ילדיהם ונשותיהם מרגלים המה". ידיעות על הנעשה רוכזו באמצעות החיילים הרוסים באודסה ופורסמו ב-1918 על ידי שמעון ברנשטיין לפי הזמנת משרד התנועה הציונית בקופנהגן. בין השנים 1915 ל-1920 עבד במשרדיה בקופנהגן, ובין השנים 1921 ל-1922 היה מזכיר מחלקת הארגון של התנועה בלונדון. בשנת 1922 התיישב בארצות הברית והחל לערוך את השבועון היידי "דאס אידישע פאלק" ("Dos Yiddishe Folk") של ארגון ציוני אמריקה עד לשנת 1953. בנוסף לכתיבתו העיתונאית כתב ספרים בנושאים שונים. בין השאר חקר פיוטים של יהדות ספרד, איטליה וביזנטיון. הוא פרסם מהדורות מדעיות של השירה העברית בימי הביניים. פרסם מאמרים בירחונים סיני וארשת. בחזון הדורות, הוצאת בלוך, 1928 שומרי החומות. זרמים ותקופות בתחיה הישראלית, הוצאת מצפה, תרצ"ח משירי ישראל בטילה: אוסף שירים ופיוטים מן המאה הט"ז, הי"ז והי"ח, עם מבוא והערות, ירושלים, הוצאת דרום שירי הקודש מאת משה אבן עזרא, הוצאת מסדה, תש"ז על נהרות ספרד - קינות כמנהג ספרד על חורבן ירושלים, הוצאת מחברות לספרות בסיוע מוסד הרב קוק, 1956 שירי יהודה הלוי, 1944 The divan of Leo de Modena, collection of his Hebrew poetical works, Hebrew Press of the Jewish Publication Society of America, Philadelphia, 1932 ד"ר שמעון ברנשטיין ז"ל \ נפתלי בן מנחם, סיני, 1962 Simon Bernstein, scholar, author, editor (His Jewish scholarship in America), Joshua Modlinger, Shoulson Press 1949 שמעון גרשון ברנשטין (1884-1962), דף שער בספרייה הלאומית פנקס הקהילות רומניה, כרך א', הוצאת יד ושם, תש"ל, עמוד צ"ז
קרב אוטווי

קרב אוטווי הוא הקרב האחרון במערכה בדרום-מערב אפריקה במלחמת העולם הראשונה אשר התקיים בין צבאות דרום אפריקה והקיסרות הגרמנית ב-1 ביולי 1915. הקרב נערך בין הר אוטווי למעיין אוטווי והובל על ידי מיור הרמן ריטר הגרמני, במטרה לאפשר לכוח הגרמני הראשי בטסומבה מספר ימים נוספים להתבצרות. בסופו של הקרב, הצליח גנרל לואי בותה הדרום-אפריקאי לאגף את הכוחות הגרמניים ולשבור את קווי האספקה של הכוח המרכזי, ובכך להביא את המערכה כולה אל סופה. במחצית 1915 החזיקה דרום אפריקה את מרבית השטח בדרום-מערב אפריקה הגרמנית. המשא ומתן על הפסקת האש נכשל, ומפקד הכוח הגרמני, ויקטור פרנקה, בחר לבצר את הכוח הגרמני על מנת לשמור על הזכות לטענה טריטוריאלית גרמנית על השטח לאחר המלחמה. פרנקה בחר לסגת לאורך קו הרכבת ולבצר את הכוח בטסומבה. ההתקדמות המהירה של הכוח הדרום-אפריקאי בפיקודו של בותה אילצה את פרנקה לשלוח כוחות גרמניים תחת פיקוד סגנו, הרמן ריטר, לעכב את הדרום-אפריקאיים באזור אוטוויפונטיין. בותה החל את התקדמותו ב-18 ביוני לאחר שקיבל מידע מודיעיני לפיו הגרמנים נסוגים אל קו הרכבת, אך לא ייסוגו מעבר לנמוטוני. בותה חילק את 13,000 חייליו לארבעה טורים. שני טורים היו תחת פיקודם של שני סגניו והשניים האחרים נסעו לאורך קו הרכבת תחת פיקודו האישי. בהתקדמות מהירה התחילו הדרום-אפריקאים להקיף את העמדות הגרמניות, ושני הצירים המרכזיים של בותה הגיעו לאוטווי ב-1 ביולי. הגרמנים שיערו כי הדרום-אפריקאים יעוכבו על ידי תנאי השטח והמחסור במים וטרם היו מוכנים להתמודד עם תקיפה דרום-אפריקאית. תחת פיקודו של בותה היו 3,500 פרשים לעומת 1,000 פרשים ועשר מכונות ירייה תחת פיקודו של ריטר. כוחותיו של ריטר היו פרושים בשטח גבוה מאלו של בותה, אך מחשש לאיגוף הוא פרש את כוחותיו על שטח נרחב. קו ההגנה הארוך של ריטר לא אפשר לכוחותיו הפרושים לתמוך ברעיהם. זאת, בנוסף למספר החיילים המצומצם על פני שטח כה נרחב, הביאו לקריסת האגף השמאלי כאשר זה הותקף על ידי כוחותיו של בותה. מחשש לנפילת קווי ההגנה שלו, נסוג ריטר לגבעות שבין הר אוטווי לבין אוטוויפונטיין. על אף שהעמדות חדשות היו גבוהות יותר ואפשרו שליטה רחבה יותר על השטח, הגרמנים לא הכינו ביצורים בשטח זה. תקיפה נוספת של בותה הביאה לנסיגה כללית של הגרמנים. הקרב הסתיים עד השעה אחת בצהריים, כאשר ריטר התמקם בעמדות בסמוך לגאוב והשאיר לבותה מעבר נקי לכוח הגרמני המרכזי בטסומבה. ניצחונו של בותה היה מהיר וכוחותיו התעכבו יום אחד בלבד בדרכם לכוח הגרמני המרכזי. מכוחותיו נפלו ארבעה חללים בלבד ושבעה נפצעו. כוחותיו של ריטר נסוגו ללא מתן מענה הגנתי אמיתי ומבין כוחותיו נהרגו שלושה חיילים, נפצעו שמונה, ועשרים נלקחו בשבי. נסיגתו המוקדמת של ריטר איפשרה לבותה לאגף את כוחותיו של פרנקה ולנתק אותו משאר קו הרכבת. נטול אפשרות נסיגה, נאלץ פרנקה להיכנע לכוחותיו של בותה ב-9 ביולי. כניעתו סימנה את סיום הלחימה הגרמנית בדרום-מערב אפריקה. Keith, Arthur Berriedale (1921). War government of the British dominions. London: Humphrey Milford. Strachan, Hew (2001). The First World War: To Arms. New York: Oxford University Press. Wittal, W. (1917). With Botha and Smuts in Africa. London: Cassell and Company ltd. Keith, 116 Strachan, 266 Strachan, 267 Wittal, 147 Strachan, 167
יצחק ירושלמי

הרב יצחק ירושלמי (באנגלית: Isaac Jerusalmi;‏ 1928 – 27 באפריל 2018) היה פרופסור אמריטוס למקרא ולשפות שמיות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי. חקר את השפות ארמית, ערבית, סורית ועברית, ותרגם מלאדינו. נולד בשנת 1928 באי רודוס למשפחה רבנית. עשה את לימדיו בסורבון שבפריז, ובשנת 1963 קיבל ממנו תואר דוקטור. הוסמך לרבנות בהיברו יוניון קולג'. בשנת 1959 היה רב מתלמד בבית הכנסת Rodef Shalom Temple בפיטסבורג. The Talmud is in Aramaic: Non-Halakhic Passages in Aramaic Selected from the Babli, Vocalized and Explained, Cincinnati: Hebrew Union College—Jewish Institute of Religion, 1982 Sephardic life in Cincinnati, 1906-1976: a synopsis, Cincinnati, OH, Sephardic Beth Shalom Congregation, 1976 דף אישי באתר ההיברו יוניון קולג' (באנגלית) Introduction to the Digitized Ladino Library project באתר אוניברסיטת סטנפורד (באנגלית) מאמריו (באנגלית) יצחק ירושלמי (1928-2018), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נלספרייט

נלספרֵייט (באפריקאנס: Nelspruit) היא עיר בצפון-מזרח רפובליקת דרום אפריקה. העיר מונה 58,672 תושבים (נכון לשנת 2011) ומהווה את בירת מחוז מפומלנגה. החל מאוקטובר 2009 שונה רשמית שמה של העיר למבומבלה (Mbombela) בידי רשויות השלטון. נלספרייט שוכנת על גדת הנהר קרוקודיל, 300 ק"מ מצפון-מזרח ליוהנסבורג, ומהווה מרכז לחבל ארץ תיירותי שידוע כטרנסוואל המזרחית. האזור משופע בנופי פרא מרהיבים ובאוכלוסיית חיות בר, והאטרקציה התיירותית המוכרת ביותר בו היא הפארק הלאומי קרוגר. מרבית הנוסעים לפארק הלאומי קרוגר עוברים דרך העיר נלספרייט או דרך נמל התעופה שלה – נמל התעופה הבינלאומי קרוגר מפומלנגה, הנמצא מצפון-מזרח לעיר. תחילתה של נלספרייט כתחנת רכבת שהוקמה בשנת 1891 כנקודת קצה זמנית של מסילת הרכבת ממוזמביק לפרטוריה, שנסללה ביוזמת נשיא טרנסוואל פול קרוגר. התחנה הוקמה על אדמת מרעה שהייתה בבעלות שלושת האחים חרט, אנדריאס ולואי נל, חוואים בורים, ונקראה על שמם (מילולית – הפלג של נל). האדמה הפורייה והגעת הרכבת משכו למקום מתיישבים, והתחנה התפתחה לכפר, שבשנת 1900 בעת מלחמת הבורים השנייה שימש לשבועות אחדים מושבה הזמני של ממשלת טרנסוואל הגולה שנמלטה מפרטוריה. ב-1905 הוכרז הכפר כעיירה, וזו קיבלה מעמד מוניציפלי של עיר ב-1940. העיר שימשה כצומת דרכים חשוב בטרנסוואל המזרחית וכמרכז חקלאי ומסחרי לכפרים ולחוות במחוז, ובהמשך מרכז תעשייתי. תעשיות עיקריות בה הן שימורי הדרים, נייר, מנסרות עיבוד עץ וייצור רהיטים. עם חלוקתה האדמיניסטרטיבית המחודשת של דרום אפריקה בשנת 1994 נוצר מחוז מפומלנגה, ונלספרייט נקבעה כבירת המחוז. כל המוסדות הפיננסים הגדולים במדינה נמצאת בעיר זאת. נלספרייט נבחרה לארח ארבעה משחקי כדורגל בינלאומיים במסגרת מונדיאל 2010 בדרום אפריקה. לצורך כך נבנה בעיר אצטדיון מבומבלה בהשקעה של כמיליון ראנד דרום-אפריקאי ובו 40,000 מושבים. בהקמת האצטדיון נקשרו שערוריות של שחיתות, העלמת מס ואף רצח. יש שני נמלי תעופה בעיר ובקרבתה, כשהמרכזי בהם הוא נמל התעופה הבינלאומי קרוגר מפומלנגה, הנמצא במרחק של כ-20 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר. אתר האינטרנט הרשמי של נלספרייט נלספרייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בארי מודי, רויטרס, כך נבנה אצטדיון בדרום אפריקה: שחיתות, העלמת מס ורצח, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שווקט מירזיוייב

שווקט מירומונוביץ' מירזיוייב (באוזבקית: Shavkat Miromonovich Mirziyoyev; נולד ב-24 ביולי 1957 באזור זאמין שבמחוז ג'יזח ברפובליקה האוזבקית) הוא מדינאי אוזבקי המכהן כנשיא אוזבקיסטן. מירזיוייב מונה לתפקיד ראש הממשלה על ידי נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב ב-12 בדצמבר 2003, ומינויו אושר על ידי הפרלמנט האוזבקי. הוא החליף את ראש הממשלה המפוטר אוּקטר סוּלטנוֹב (1995–2003). לפני שמונה לראש ממשלה שימש מירזיוייב מושל ג'יזח, ולאחר מכן מושל סמרקנד. שווקט מירזיוייב נולד במחוז ג'יזח באוזבקיסטן. בשנת 1981 השלים השכלתו כמהנדס ומכונאי במכון טשקנט למיכון חקלאי. בשנים 1981 - 1992 עבד במכון כעובד מחקר מדעי. היה מזכיר הקומסומול במכון. בשנת 1990 נבחר מירזיוייב כחבר המועצה העליונה של אוזבקיסטן, האספה המחוקקת של אוזבקיסטן. ב-1992 מונה למושל מחוז המשנה אולוגבק בטשקנט. ב-1996 נשיא אוזבקיסטן אסלאם קרימוב מינה אותו למושל מחוז ג'יזח וב-1999 הוא נבחר מחדש לפרלמנט מטעם מחוז ג'יזאק. ב-2001 מונה למושל מחוז סמרקנד, תפקיד שמילא עד למינויו ליושב ראש מועצת השרים של אוזבקיסטן. ב-12 בדצמבר 2003 מונה במקום אוּקטר סוּלטנוֹב לתפקיד ראש ממשלת אוזבקיסטן. בספטמבר 2016 מונה לממלא מקום זמני של נשיא אוזבקיסטן. התמודד בבחירות לנשיאות וזכה בהן לאחר שגרף 88% מהקולות. באוקטובר 2021 נבחר שוב מירזיוייב לנשיא אוזבקיסטן. מדיה וקבצים בנושא שווקט מירזיוייב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שווקט מירזיוייב (באנגלית, באוזבקית וברוסית) שווקט מירזיוייב, ברשת החברתית פייסבוק שווקט מירזיוייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שווקט מירזיוייב, ביישום טלגרם שווקט מירזיוייב, ברשת החברתית אינסטגרם שווקט מירזיוייב, סרטונים בערוץ היוטיוב שווקט מירזיוייב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ד"ר זאב לוין, אחרי מות הרודן: ניקוי אורוות ברפובליקה המוסלמית, באתר ynet, 25 במרץ 2018 אנדרו היגנס, ניו יורק טיימס, אחרי עשורים של דיכוי, ממשל אוזבקיסטאן משנה כיוון, באתר הארץ, 5 באפריל 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אוזבקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לודוויג לוויזון

ד"ר לודוויג לוויזון (Ludwig Lewysohn;‏ 15 באפריל 1819, שוורזנץ, הדוכסות הגדולה של פוזנן – סטוקהולם, 26 במאי 1901) היה רב גרמני. נולד בעיר שְׁוֶורְזֶנְץ (Schwersenz; כיום Swarzędz בפולין) שבדוכסות הגדולה של פוזנן. למד בגימנסיה הריאלית (Realgymnasium) בברלין, ולאחר שהשלים את לימודיו ב-1843, המשיך ללימודי מזרחנות בעיר, וקיבל את תואר הדוקטור מאוניברסיטת האלה בשנת 1847 על עבודתו בשם "De Sacrificiis Veteris Testamenti". בשנת 1848 התמנה לרב בפרנקפורט דאודר. שלוש שנים מאוחר יותר נקרא לכהן כרבה של העיר וורמס, שם נשא במשרה זו עד שנת 1858. לאחר מכן הוא הוזמן לסטוקהולם, שם עבד בשנים 1859–1893. מלבד מאמריו הרבים שפורסמו בכתבי העת היהודיים (במיוחד ב"המגיד"), פרסם לוויזון ספר בשם "נפשות צדיקים" (פרנקפורט דמיין, 1855), על האפיטפים בבית הקברות העתיק של העיר וורמס (בית העלמין היהודי העתיק בוורמס (גר')), וספר בשם "זואולוגיה של התלמוד" (Zoologie des Talmuds,‏ (1858). מדיה וקבצים בנושא לודוויג לוויזון בוויקישיתוף איזידור זינגר, משה ליב במברגר, "לודוויג לוויזון", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ספרו נפשות צדיקים, פרנקפורט דמיין תרט"ו, באתר היברובוקס ארכיון אוסף לודוויג לויזון, בספרייה הלאומית לודוויג לוויזון (1819-1901), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוב קטלי

רוברט "בוב" קטלי (אנגלית: Robert "Bob" Catley; ‏ 1 בספטמבר 1942) הוא פוליטיקאי לשעבר במפלגת העבודה האוסטרלית ופרופסור באוניברסיטת ניוקאסל באוסטרליה. נולד בוויילס שבבריטניה וקיבל תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות בבית הספר לכלכלה של לונדון. סיים דוקטורט ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה בשנת 1968. נושא עבודתו היה "אוסטרליה, מלזיה ובעיית העימות". נבחר בשנת 1990 לכהן בבית הנבחרים האוסטרלי מטעם מדינת אדלייד ובשנת 1993 הפסיד בבחירות. בשנת 1967 קיבל אזרחות אוסטרלית וויתר על האזרחות הבריטית כשנבחר לפרלמנט האוסטרלי. בשנת 2001 פרסם את הספר "Waltzing With Matilda" בו הוא טוען בעד איחוד בין ניו זילנד לבין אוסטרליה. קטלי שימש כראש בית הספר לעסקים בקמפוס אורימבה של אוניברסיטת ניוקאסל עד 2008. בשנת 1961 נישא לפריטישה מארי והוא אב לשניים. The American Challenge: The World Resists US Liberalism, Catley Robert and Mosler David, Ashgate, Aldershot, England, 2007 The (strange, recent but understandable) Triumph of Liberalism in Australia, Macleay Press, Sydney, 2005 Waltzing With Matilda: Why New Zealand Should Join Australia, Dark Horse Publications, 2001 דף אישי באתר אוניברסיטת ניוקאסל קורות חיים
ארנולף הראשון, רוזן פלנדריה

ארנולף הראשון, לפעמים מכונה "הגדול" או "הזקן", היה רוזן פלנדריה (בין 893 ל-899 – 27 במרץ 965), בנם של בלדווין השני, רוזן פלנדריה ושל אלפטרית' בתו של אלפרד הגדול מלך אנגליה, ירש את רוזנות פלנדריה ב- 918 אחרי מות אביו. בתחילת שלטונו ניצל ארנולף את המאבקים בין שארל התם, מלך פרנקיה המערבית לבין רובר הראשון כדי להרחיב את נחלותיו בארטואה בפונטייה ובאמיין. בשנת 922, אחרי שהאצולה הדיחה את שארל התם מכיסאו, ארנולף תמך ברובר הראשון, מלך צרפת. בשנת 923, אחרי שמלך זה נהרג בקרב סואסון, ארנולף תמך בראול, מלך צרפת (בנו של רובר הראשון) ועזר לו במאבקו נגד הנורמנים. בשנת 928 כאשר זיגפריד מדנמרק, מנהיג הנורמנים, כבש את העיירה גווין לחופי התעלה, ארנולף הראשון שלא אבה לצאת לקרב נגדו, השיא לו את בתו אלסטרוד, ומינה אותו לרוזן גווין כוסאל של רוזן פלנדריה. בשנת 931 הרחיב את נחלותיו כאשר כבש את טירת מורטאן באזור העיר טורנה, ובשנת 933, עם מות אחיו אדולף, השתלט על מנזר סן-ברטן שבעיר סנט-אומר. ב- 934 נשא לאישה את אדל, בתו של הרברט השני, רוזן ורמנדואה. ארנולף הראשון כרת ברית עם איג הגדול ועם אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה נגד לואי הרביעי, מלך צרפת. הוא כבש את העיירה מונטרה שלחופי התעלה מידי הרוזן הרלואן, שקרא לעזרתו את ויליאם ארוך החרב, דוכס נורמנדי. ב- 17 בדצמבר 942 ארנולף הראשון הזמין את ויליאם ארוך החרב לפגישה בפיקוויני (כיום בחבל פיקרדי) ושם הורה לאנשיו לרצוח אותו מיד. ארנולף הראשון ארגן קואליציה נגד רישאר הראשון, דוכס נורמנדי (בנו של ויליאם ארוך החרב) שכללה את אוטו הראשון ואת לואי הרביעי, מלך צרפת. לפי עצתו של ארנולף, אוטו הראשון הטיל מצור על העיר רואן, אך נחל שם מפלה ניצחת. ברוב כעסו, אוטו הראשון תקף את נחלותיו של ארנולף והחריב את העיר גנט, אולם אחרי כן התפייס עמו, פינה את גנט והחזיר לו את מונטרה (948) ואת דואה (950). האיום מצד הנורמנים פחת בשנות שלטונו האחרונות של ארנולף הראשון, מה שאפשר לו להסב את תשומת לבו לרפורמה בממשל הפלמי. ב- 958 כינס את מועצת פלנדריה בעיר גנט שבה הכריז על בנו כשותפו לשלטון בשם בלדווין השלישי, אולם האחרון מת באופן פתאומי בשנת 962. אחרי שארנולף הראשון נרצח ב-965 כנקמה לרצח ויליאם מנורמנדי, נכדו ירש את מקומו בשם ארנולף השני, רוזן פלנדריה. מדיה וקבצים בנושא ארנולף הראשון, רוזן פלנדריה בוויקישיתוף ארנולף הראשון, רוזן פלנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מוצק

מוצק הוא אחד ממצבי הצבירה של החומר, להבדיל מנוזל או גז, שגם הם מצבי צבירה. זהו מצב הצבירה הצפוף והקשה ביותר בו המולקולות של החומר קרובות האחת לשנייה יותר מאשר בשני מצבי הצבירה האחרים. אף על פי שאין היפרדות בין החלקיקים, מתרחשות תנודות של כל אטום, שבהן הוא רועד ומתנגש בשאר האטומים שלידו. לחומרים במצב מוצק יש צורה מוגדרת (להבדיל מנוזל ומגז שלהם אין צורה מוגדרת – הם מקבלים את צורת הכלי שבו הם נמצאים) ונפח שאינו תלוי בצורת הכלי (בדומה לנוזל, אך להבדיל מגז). כדי להפוך מים למצב מוצק (קרח), צריך להגיע לנקודת הקיפאון (C°‏ 0) בלחץ של אטמוספירה אחת. (בדומה להפיכת המים למצב גז שמתחיל בנקודת הרתיחה C°‏ 100). יש מוצקים הזקוקים לחום קיצוני כדי לעבור למצב נוזלי (למשל ברזל), יש מוצקים שמספיק בחום אש רגילה כדי להפוך אותם לנוזלים (למשל שעווה), ויש מוצקים שכבר בטמפרטורה של כ־C°‏ 80- יהפכו לגז (קרח יבש). ערכים מורחבים – גביש, מוצק אמורפי רוב החומרים במצב מוצק הם גבישיים, כלומר האטומים בהם מסודרים. מרבית החומרים הגבישיים הם רב-גביש, כלומר מורכבים ממספר רב של גבישים קטנים, בגדלים וכוונים שונים. לעומתם גבישים יחידים נמצאים בטבע (אבני חן מסוימות) וגם מגודלים בתעשייה לצרכים שונים, כמו גבישי צורן (סיליקון) למעבדי מחשבים. קיימים גם מוצקים אמורפיים (לא מסודרים, למשל זכוכית). לחומרים אמורפיים אין נקודת התכה, כלומר אין להם טמפרטורה מדויקת שבה הם הופכים לנוזל, אלא טווח טמפרטורות שבו משתנות התכונות של החומר עד לנוזל מובהק. בפיזיקה, חקר תכונותיהם של מוצקים קרוי פיזיקת מצב מוצק. מסגרת זו כוללת חקר מוליכים למחצה ומוליכות על. הנדסת חומרים עוסקת בעיקר בתכונותיהם של מוצקים, כגון חוזק ושינוי מצב צבירה, וחופפת במידה רבה לפיזיקת מצב מוצק. כימיית מצב מוצק חופפת לשני התחומים הללו, אך מתמקדת בעיקר בסינתזה של חומרים חדשים. מוצק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוצקים, דף שער בספרייה הלאומית