laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ירוניסוס

ירוניסוס או ג'רוניסוס (ביוונית: Γερόνησος/Ιερόνησος, באופן מילולי: האי הקדוש) הוא אי קטן השוכן מול החוף המערבי של קפריסין, כ-18 קילומטרים צפונית לפאפוס. האי אינו מיושב מאז המאה ה-15, חפירות אחרונות חשפו שהוא כלל בעבר מקדש שהוקדש לאפולו בשלהי התקופה ההלניסטית . האי השוכן 280 מטרים מהחוף של מערב קפריסין לא מיושב מאז המאה ה-14 או ה-15. שטחו 26,000 מ"ר והוא מתנשא לגובה של 21.65 מטרים מעל פני הים. מבחינה גאולוגית האי מורכב מקרום קלקרניט (אנ') קשה של טרסות ימיות פליסטוקן המונחות מעל ליבת חוואר רכה. הכינוי "האי הקדוש" הוא כינוי עתיק. פליניוס הזקן מדבר על אי שנקרא "Hiera", ליד פאפוס, וסטראבון מזכיר מקום שנקרא "Hierocepis" בקרבת פאפוס ואקאמאס. סביר להניח שהשם מתייחס למקדש אפולו שעמד שם במאה ה-1 לפני הספירה. האי נחפר לראשונה בשנת 1982 על ידי סופוקלס הדג'יסאבוס בעקבות הצעה לבנות מלון באי. הוא הוכיח במהירות את נוכחותם של שרידים הלניסטיים על האי, מה שעצר את כל הניסיונות הנוספים לבנות על האי. בשנת 1989, ג'ואן ברטון קונלי מאוניברסיטת ניו יורק שמעה על העבודה והתרשמה ממגוון החומרים והצטרפה לחפירות שנמשכות מאז. בחפירות נקבעו שלוש תקופות שליטה בירוניסוס. כלקוליתית מוקדמת (3800 לפנה"ס), הלניסטית מאוחרת (80-30 לפנה"ס), וביזנטית (המאה ה-6–7 והמאה ה-13). האינטנסיבית ביותר היא התקופה ההלניסטית המאוחרת בתקופה שבה קלאופטרה שלטה בקפריסין. חפצי אמנות שנמצאו באי כוללים מטבעות, כלי חרס, זכוכית וכתובות. קמיעות אבן גיר, זהים לאלו המשמשים במקדשים קפריסאים של אפולו, מצביעים על פעילות פולחנית ופולחן לאפולו. האי ננטש ככל הנראה בעקבות רעידת אדמה הרסנית במאה ה-1 לפנה"ס/לספירה. התיישבות מועטה על האי מתחילה שוב במאה ה-6 לספירה כאשר נבנו מבנים לבעלי חיים. מדיה וקבצים בנושא ירוניסוס בוויקישיתוף משלחת האי ירוניסוס, אוניברסיטת ניו יורק משלחת האי ירוניסוס, www.yeronisos.org האי ירוניסוס בבלוג Paphos Life כולל תמונות Yeronisos: The “Holy Island” off Cyprus | Greek News, web.archive.org, ‏2017-03-13 Yeronisos Island Expedition, web.archive.org, ‏2016-01-05
יהושע מונסונייגו

הרב יהושע מונסונייגו (א' בשבט ה'תקפ"ו, 9 בינואר 1826 - ח' בסיוון ה'תרנ"ו, 20 במאי 1896) היה פוסק הלכה, דיין ומחבר ספרים בעיר פאס במאה התשע עשרה. נולד בפאס לאביו הדיין הרב ידידיה מונסונייגו. סבו רבי רפאל אהרן מונוסנייגו היה אב בית הדין ורבה של פאס. ככל הנראה למד אצל אביו. בשנות העשרים לחייו, שימש את אביו, והשיב להשגותיהם ההלכתיות של דיינים אחרים על פסקי אביו. חלק גדול מיצירתו התורנית כתב בשנות העשרים לחייו. ביצירתו ליקט בקיצור פסקי הלכות מתוך ספרות הפוסקים. בין השאר ליקט מתוך עשרות כתבי יד, פסקי דינים של חכמי מרוקו, וערך אותם בתמצית בחיבוריו. היה בקשרי ידידות עם רבי יצחק בן וואליד מטיטואן ורבי רפאל משה אלבאז מצפרו. התכתב בהלכה עם רבי יעקב בירדוגו (העדות ביעקב) ממקנס. בט"ו תמוז תרל"ט התמנה לדיין בפאס יחד עם רבי יהודה בנימין סירירו, רבי יצחק אבן דנאן, רבי יוסף סירירו, ורבי שלמה אבן דנאן, כל אלו נוספו בנוסף על הדיינים הקודמים: רבי מתתיה סירירו, רבי אבנר ישראל הצרפתי ורבי רפאל אבן צור. החל מחשוון תרנ"א כיהן כדיין שני בבית הדין בראשות הרב רפאל אבן צור. נראה שבית הדין התכתב בהלכה עם רבי משה פארדו אב בית דין ירושלים. רבי יהושע נפטר בפתאומיות בח' סיוון תרנ"ב בפאס. ממשפחתו ידועים שני בנים, ר' אברהם אותו שיכל בחייו, ור' אהרן. נכדו הוא רבי ידידיה מונסונייגו רבה הראשי של מרוקו, ונינו הוא רבי אהרן מונסונייגו, שכיהן גם הוא כרבה הראשי של מרוקו. הרב פרופ' משה עמאר הוציא לאור את חיבוריו: נשמת חיים - לקוטי דינים על אורח חיים. שבילי הזבח - לקוטי דינים על יורה דעה. שבילי עזר - לקוטי דינים על אבן העזר. שבילי משפט - לקוטי דינים על חושן משפט, זכה להסכמות רבי רפאל משה אלבז ורבי יקותיאל אלבז רבני צפרו. רבי יהושע כתב חיבור נוסף: שבילי החיים - לקוטי דינים על אורח חיים - אך כתב היד אבוד. מבוא הרב פרופ' משה עמאר לספר 'נשמת חיים'. ראו למשל: חיי עמרם סימן צג. ראו מן הגנזים חלק טז עמ' סב. ראו: קהלת צפרו חלק א עמ' 424. ראו: עדות ביעקב אה"ע סד. ראו: פאס וחכמיה חלק א עמ' 172. ראו: אשר לשלמה סימנים ו, ז. ראו תקנות חכמי פאס תקנה צז. ראו: תועפות רא"ם סימן קכה. ראו: פאס וחכמיה ח"א עמ' 174.
טראומה בין אישית

טראומה בין-אישית (באנגלית: Interpersonal trauma) מתייחסת לסוג של טראומה נפשית הנגרמת כתוצאה מאינטראקציות בין אנשים, ועלולה להוביל להתפתחות הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD). במקרים של חשיפה כרונית ומתמשכת לטראומה מסוג זה, ייתכן ותתפתח להפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת, הכוללת את תסמיני ה-PTSD יחד עם בעיות נוספות בתחומים התפתחותיים כגון ויסות רגשי ותפקוד בין-אישי. נמצא כי למעלה ממחצית מהאירועים הגורמים לטראומה בין-אישית מתרחשים בקרב ילדים ובני נוער. התעללות בילדים הזנחת ילדים התעללות מינית בילדים אלימות בני זוג אינטימיים בגידה, המובילה להפרעת דחק לאחר בגידה אלימות מינית תקיפה פיזית סחר בבני אדם טראומה היסטורית טראומה הקשורה לקרב Treating survivors of childhood abuse and interpersonal trauma : STAIR narrative therapy | WorldCat.org, search.worldcat.org (באנגלית) Cloitre, Marylène (2020). Treating survivors of childhood abuse and interpersonal trauma: STAIR narrative therapy (Second ed.). New York, NY. p. 4. ISBN 978-1-4625-4328-1. OCLC 1142041269. Ortman, DC (באוקטובר 2005). "Post-infidelity stress disorder". Journal of Psychosocial Nursing and Mental Health Services. 43 (10): 46–54. doi:10.3928/02793695-20051001-06. PMID 16294837. {{cite journal}}: (עזרה)
מס יסף

מס יסף (מכונה גם מס עשירים) הוא מס הנוסף על מס קיים. סעיף 121ב לפקודת מס הכנסה קובע כי בנוסף לכל מס (מס הכנסה, מס משוק ההון, מס דיווידנד), יש להוסיף מס בשיעור 3% על כל שקל של הכנסה מעל 721,560 ש"ח לשנה (נכון לשנת 2024). סעיף החוק פורסם בספר החוקים באוגוסט 2012, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2013. מס יסף אינו חל על חברות, אלא על יחיד. סעיף החוק באתר ויקיטקסט ספר החוקים 2382, כ"ה באב התשע"ב, 13.8.2012 (תיקון מס' 135) סעיף 2 לתיקון 135
Ravenblack

Ravenblack (בעברית: עוֹרֵב־שָׁחֹר) הוא אלבום האולפן השנים-עשר של להקת הרוק והמטאל הגותי Mono Inc.. הוא יצא לאור ב-27 בינואר 2023, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט. הסינגל המוביל "Princess of the Night" פורסם כבר באוגוסט 2022 וכך גם השני, "Empire". באוקטובר באותה השנה פורסם גם השלישי, "Heartbeat of the Dead". האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של גרמניה. האלבום Ravenblack באתר ספוטיפיי Ravenblack, 2023-01-27, נבדק ב-2024-03-14 MONO INC. - Princess of the Night (Official Video), נבדק ב-2024-03-14 MONO INC. - Empire (Official Lyric Video), נבדק ב-2024-03-14 MONO INC. - Heartbeat of the Dead (Official Video), נבדק ב-2024-03-14 "Discographie von Mono Inc"
כמה פעמים (שיר של שירי מימון)

"כמה פעמים" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית שירי מימון, שהתפרסם ב־27 באוקטובר 2005 כסינגל הרביעי מתוך אלבום הבכורה של הזמרת, "שירי מימון" (2005). רועי לביא כתב והלחין את השיר. השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־3 בנובמבר 2005, זכה להצלחה וצעד 11 שבועות עד 2 בפברואר 2006, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השני ב־24 בנובמבר 2005 ושהה בו שלושה שבועות רצופים (אחרי "האור בחיי" של נינט טייב). השיר לא נכנס למצעד השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ו, אבל דורג במקום ה־34 במצעד הישראלי השנתי לשנה זו של גלגלצ. שירי מימון – זמרה, קולות רקע מומי לוי – קלידים, תכנותים, קולות רקע חזי שקד – פסנתר אבי סינגולדה – גיטרות אורי קליינמן – בס הפקה מוזיקלית, עיבוד, עיבוד קולות, הקלטה – מומי לוי מפיקה בפועל – זהבית לגאלי מיקס – סאני דהרי עריכה דיגיטלית – יועד נבו ייעוץ מוזיקלי – גדי גידור אקורדי השיר "כמה פעמים" באתר Tab4u סרטון השיר "כמה פעמים" באתר יוטיוב האלבום "שירי מימון", באתר Discogs נתוני היצירה, באתר אקו"ם הסינגל "כמה פעמים", באתר Discogs המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 3 בנובמבר 2005, באתר פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 2 בפברואר 2006, באתר פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 24 בנובמבר 2005, באתר פזמונט המצעד השנתי הישראלי תשס"ו, באתר גלי צה"ל, 19 בנובמבר 2017
1652 בצרפת

שנת 1652 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 665 שנות לאום. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת 7 באפריל – פרונד: התרחש קרב בלנו. 14 בפברואר – קאמי ד'אוסטן, דוכס טאלאר (נפטר ב-1728) 21 באפריל – מישל רול, מתמטיקאי (נפטר ב-1719) מדיה וקבצים בנושא 1652 בצרפת בוויקישיתוף
הידריד

הידריד (באנגלית: Hydride) הוא יון שלילי של מימן (H-). המונח משמש גם לציון תרכובות של יון זה, ולעיתים תרכובות אחרות של מימן, בייחוד תרכובות אי-אורגניות. הידריד אל-מתכתי - יצור לרוב תמיסה חומצית במים. הידריד מתכתי - יצור לרוב תרכובת בעלת pH בסיסי במים. ההידרידים של המתכות אלקליות ומתכות אלקליות עפרוריות פולטים בדרך-כלל מימן בתגובה עם מים: N a H ( s ) + H 2 O ( l ) → H 2 ( g ) + N a ( a q ) + + O H ( a q ) − {\displaystyle NaH_{(s)}+H_{2}O_{(l)}\rightarrow H_{2(g)}+Na_{(aq)}^{+}+OH_{(aq)}^{-}} הידרידים יוצאי דופן הם הידרידים היוצרים קשרי מימן (הידרידים שבהם קשורים היסודות חנקן, חמצן או פלואור למימן). ייחודם של הידרידים אלה הוא בכך שנקודות ההיתוך והרתיחה שלהם גבוהות בהשוואה להידרידים אחרים שאינם יוצרים קשרי מימן. המים, החיוניים לחיים, הם ההידריד הנפוץ ביותר בכדור הארץ. בניגוד לרוב התמיסות המימיות של ההידרידים האל-מתכתיים, ה-pH של המים הוא נייטרלי. אלו הם ארבעה הידרידים מהשורה השנייה במערכה המחזורית והטורים שלהם עוקבים: CH4 מטור רביעי. NH3 מטור חמישי. H2O מטור שישי. HF מטור שביעי. ההידריד הראשון, CH4, יוצר קשרי ואן דר ואלס ונקודת הרתיחה שלו היא 180- מעלות צלזיוס. שלושת ההידרידים הבאים אחריו הם הידרידים היוצרים קשרי מימן ועל כן נקודת הרתיחה שלהם תהיה גבוהה יותר. נקודת הרתיחה של NH3 היא 25- מעלות צלזיוס. נק' הרתיחה של H2O היא 100 מעלות. נקודת הרתיחה של HF היא 25 מעלות. הידרון, יון המימן החיובי +H. ליתיום אלומיניום הידריד science/hydride-ion הידריד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ינג'יות (שיר)

"ג'ינג'יות" הוא שיר בביצוע הצמד הישראלי "ג'ינג'יות". תמיר אלברט כתב את השיר, ואמיר צורף הלחין אותו. השיר התפרסם ביוני 1994 כסינגל מתוך האלבום היחיד שפרסם הצמד, "ג'ינג'יות" (1994). השיר הוצג כמועמד למצעד הפזמונים הישראלי השבועי של רשת ג' ב־19 ביוני 1994, זכה להצלחה וצעד 14 שבועות עד 9 באוקטובר 1994, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השלישי ב־7 באוגוסט 1994. במצעד השנתי לשנת תשנ"ד של התחנה השיר דורג במקום ה־19. "ג'ינג'יות" נכלל ברשימת "1001 השירים הישראליים האהובים בכל הזמנים" שהרכיבו מוזיקאים ואנשי תעשייה בכירים ב־2015 לכבוד יום העצמאות. אמיר צורף – גיטרה "ג'ינג'יות" – כלים נוספים סיון שביט – קולות רקע מיקי פלד – קולות רקע מפיקים – די. בי. הפקות, רונן בן־טל, אורי פירסט מפיקים מוזיקליים – תמיר אלברט, אמיר צורף, חזי דוידיאן מפיק מ"פונוקול" – אורן קריסטל טכנאי קול (עוזר) – פיני כהן מיקס – ראובן שפירא עריכה דיגיטלית – אוהד קרן אקורדי השיר "ג'ינג'יות" באתר Tab4u סרטון השיר "ג'ינג'יות" באתר יוטיוב מילות השיר "ג'ינג'יות" באתר שירונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 19 ביוני 1994, באתר פזמונט נתוני היצירה, באתר אקו"ם האלבום "ג'ינג'יות", באתר Discogs הקליפ לשיר, באתר יוטיוב המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 9 באוקטובר 1994, באתר פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 7 באוגוסט 1994, באתר פזמונט המצעד השנתי הישראלי של רשת ג' לשנת תשנ"ד, באתר פזמונט שי סגל נועם ברדין, ‏1001 השירים הישראלים האהובים בכל הזמנים, באתר ‏מאקו‏, 22 באפריל 2015 מאקו מיוזיק, ‏1001 השירים הישראלים האהובים בכל הזמנים – המיקסטייפ המלא, באתר יוטיוב, 22 באפריל 2015
דנה (אי)

האי דנה (בטורקית: Dana Adas או Kargıncık Adası; ביוונית לטינית: Pithyussa) הוא אי ים תיכוני קטן השייך לטורקיה. דנה אדאסי (האי דנה) שוכן במקביל לחוף הדרומי של טורקיה במחוז מרסין. המרחק מהחוף לאי הוא 2.5 ק"מ. המעבר בין היבשה המרכזית לאי המכונה מיצר קרגיקאק הוא מעבר נח לתנועה ימית. צורת האי היא מלבנית בערך עם מידות של 2.7 ק"מ × 0.9 ק"מ. הפסגה הגבוהה ביותר היא 250 מטר מעל פני הים. זהו אי ים תיכוני טיפוסי, סלעי ומלא שיחים קוצניים. ישנם עצי אורן, זית וחרובים במזרח ובצפון האי. למים מול החוף הצפוני של האי יש קרקעית חולית והם מושלמים לשחייה ושנורקלינג. עם זאת, החוף המזרחי הוא סלעי ויש בו צוקים חדים. ולכן אינו מתאים לצלילה או לשחייה. אין מקור מי שתייה באי. האי אינו מיושב והוא ללא בתים או מלונות. ניתן למצוא באי בעלי חיים כמו נחשים, ארנבות, צרעות, לטאות וציפורים ובחורף ניתן לראות עיזים על האי. פרנסיס בופורט, שסקר את החוף הדרומי של טורקיה בשנים 1811–1812, קובע שהאי נקרא על ידי האנשים המקומיים "מנבאט", ו"האי פרובנס" על ידי מלחים זרים. הוא הציע שהשם נגזר משמו של אחד מדרגות האבירים ההוספיטלרים שכבשו מבצרים ואיים לאורך חוף זה. ב-2016 התגלתה בחוף הצפוני של האי מספנה עתיקה עם 274 רציפי ספינות כנראה מתקופת הברונזה המאוחרת (מהמאה ה-12 לפני הספירה). עוזר פרופסור האקן אוניז טוען שהאי היה המספנה הגדולה ביותר בעולם העתיק. יש גם כמה חורבות בחוף הדרומי של האדמה הראשית הפונה לאי. ככל הנראה, שני התיישבויות אלו היו עמדות השליטה השולטות בשני הקצוות של המצר. פיטוסה, העיר העתיקה באי, הפכה לעיר עצמאית בתקופה הרומית. בעיר ישנן חורבות של בור מים, בית מהתקופה הרומית, מרחץ, סרקופג וכנסייה מהתקופה הביזנטית. ההריסות הממוקמות בחלק הצפוני-מערבי של האי הפונה לקרקע הועברו עם הזמן ושימשו לבניית מבנים חדשים. האי היה מיושב גם בתחילת התקופה הביזנטית. לפי כמה מקורות, גם סוחרים צרפתים השתמשו באי כנמל שלהם במהלך ימי הביניים. מדיה וקבצים בנושא דנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דנה ספינות טרופות ואוצרות ימיים: המדינה המפתיעה עם אתרי הצלילה המרהיבים, באתר www.maariv.co.il, ‏2023-06-21 Beaufort, Francis (1817). Karamania, Or A Brief Description Of The South Coast Of Asia Minor. London: R. Hunter. pp. 206–211. Hürriyet newspaper "Report of Research Institute". אורכב מ-המקור ב-2021-01-20. נבדק ב-2009-11-12. Pocket Guide of Mersin, MTSO, Mersin, 2004
מרינקוביץ'

האם התכוונתם ל... ווייסלאב מרינקוביץ' – פוליטיקאי יוגוסלבי נבוישה מרינקוביץ' – כדורגלן סרבי ננאד מרינקוביץ' – כדורגלן סרבי
התזמורת הקאמרית האנגלית

התזמורת הקאמרית האנגלית (באנגלית: English Chamber Orchestra) היא תזמורת קטנה (מכאן ה"קאמרית"), שמקום מושבה הקבוע בלונדון. היא התפתחה מתזמורת גולדסבורו, שייסדו בשנת 1948 לורנס ליאונרד וארנולד גלודסבורו. הקבוצה קיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1960, כאשר הרחיבה לראשונה את הרפרטואר שלה אל מעבר לתקופת הבארוק. הרפרטואר שלה נשאר מוגבל מפאת גודל הקבוצה, שנשאר יציב למדי, בסביבות גודל התזמורת שהיה מקובל בתקופת מוצרט. זמן קצר אחר כך התהדק הקשר בין התזמורת לבין פסטיבל אלדבורו והיא ניגנה את ביצועי הבכורה של "חלום ליל קיץ", "אוון וינגרייב", "נהר החרטומנים" ועוד כמה מיצירותיו של בנג'מין בריטן. המלחין עצמו ניצח על התזמורת בכמה הזדמנויות והקליט איתה כמה וכמה תקליטים. בתקופה ההיא לא היה לתזמורת מנצח ראשי והיא עבדה באופן צמוד עם שורה של מנצחים אורחים, ביניהם ריימונד לפארד, קולין דייוויס ודניאל בארנבוים. בשנת 1985 התמנה ג'פרי טייט למנצח הראשי הראשון של ההרכב. בשנת 2000 התמנה ראלף גותוני למנצח ראשי. ביוני 2009 מינתה התזמורת הקאמרית את פול ווטקינס למנהל המוזיקלי החדש שלה, החל בעונת 2009-10, בחוזה התחלתי לשלוש שנים. בתקופת הביניים שלפני כניסתו לתפקיד היה רוי גודמן מנצח אורח ראשי. בין נגניה נמנית הצ'לנית אניטה לסקר-וולפיש שהייתה חברה בתזמורת הנשים באושוויץ. בינואר 2005 עבדה התזמורת עם הקבוצה הכוראלית מדרום אפריקה, "ליידיסמית בלק ממבזו" על אלבום הקבוצה "ללא גבולות", בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל. מדיה וקבצים בנושא התזמורת הקאמרית האנגלית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הקאמרית האנגלית התזמורת הקאמרית האנגלית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) התזמורת הקאמרית האנגלית, ברשת החברתית אינסטגרם התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר ספוטיפיי התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר דיזר התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר Songkick (באנגלית) התזמורת הקאמרית האנגלית, באתר בילבורד (באנגלית)
מיכאל כהנא

מיכאל כהנא (1948 – 15 באוקטובר 1992) היה זמר אופרה במנעד טנור ומחזאי ישראלי. נולד ליוסף ואיטה בבוקרשט שברומניה. אביו היה זמר (טנור) בולט באופרה של וינה ונמלט משם עם רעייתו ב-1939 לרומניה. אביו שימש כחזן בבית הכנסת הגדול של בוקרשט. מיכאל למד נגינה בפסנתר כבר לפני גיל חמש. הוריו ארגנו ערבים מוזיקליים בביתם. עלה לישראל ב-1958, בגיל 11, עם הוריו. מגיל 16 הופיע במקהלת האופרה הישראלית. לאחר השירות הצבאי התקבל כסולן באופרה הישראלית. במקביל שיחק בהצגות "כנר על הגג" (1965) ו"המלך ואני" (1966) בתיאטרון גיורא גודיק. ב-1974 יצא מישראל והופיע במשך שנה באופרה של בוקרשט. הופיע גם בגרמניה ובווינה. בשנת 1977 שב לישראל ולאופרה הישראלית ונמנה בין סולניה הבולטים. הופיע, בין היתר, באופרות "הספר מסביליה", "לה טרוויאטה", "מאדאם בטרפליי", "העטלף", "סיפורי הופמן". בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב והחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. ב-1979 תרגם את ספרו של רומן גארי, "ריקודו של ג'ינגיס כהן" ועיבד את הספר למחזה. לאחר שניסה במשך חמש שנים בלא הצלחה לעניין תיאטרונים בישראל להציג את המחזה, הצליח להעלות אותו בבימויו במסגרת פסטיבל עכו וזכה על עבודתו בפרס הראשון בפסטיבל. בעקבות הזכייה, העלה תיאטרון בית ליסין את ההצגה בתל אביב. בשנת 1982 השתתף במחזמר "סוויני טוד" בקאמרי בתפקיד השליח במבפורד. כהנא כתב וביים גם לרדיו ולטלוויזיה. הצטרף כסולן לצוות זמרי האופרה הישראלית החדשה לאחר הקמתה ב-1985. ב-1988 ארגן הופעות אופראיות כגון האופרטה "העטלף" עם סולני האופרה לשעבר כגון סמי בכר, מרדכי בן שחר, פרדי פאר וטרי גאבור. כתב וביים את המחזה "בניטו" (מוסוליני) שהועלה בתמיכת מת"ן ב-1988 באולם הבימרתף של תיאטרון הבימה. בהצגה הופיע שמעון כהן. השתלם בבישול בחו"ל. באוגוסט 1988 החל לעבוד כשף במסעדת הדגים "ארומה" בתל אביב. פעם בשבוע שר לקהל הסועדים יחד עם הקולגות לשעבר מהאופרה הישראלית - טרי גאבור (סופרן), אלה לרסקי, והמנצח אלכסנדר טרסקי. בהמשך שימש כשף מסעדת "ריבס" בנאות אפקה.טיפ, חדשות, 3 בדצמבר 1990 כהנא היה גם צייר חובב והספיק להציג שתי תערוכות של ציוריו. היה נשוי לחנה. לשניים נולדו שני ילדים. התגורר ברמת אביב ג'. מיכאל כהנא נפטר ב-1992 (י"ח בתשרי תשנ"ג). נטמן בבית העלמין ירקון. תפאורה: מיקי בן כנען מוזיקה: דוד אור תאורה: דורית מלין כוריאוגרפיה: מירי בן ברוך שחקנים: רמי ברוך, איציק סיידוף, איתן פריבר, ענת מסנר, אילון קינדלר, פיני מיטלמן מיכאל כהנא, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב על המחזה "ריקודו של ג'ינגיס כהן", באתר תיאטרון בית ליסין סימה קדמון, אופרה בגרושים, מעריב, 10 בפברואר 1988 אביבה לורי, הטנור יוצא מהמטבח, מעריב, 14 במאי 1990
דנסאק

דַנְסַאק (בגוג'אראטית: ધાનશાક; באנגלית: Dhansak) הוא מאכל הודי פופולרי, שמקורו בקרב הקהילת הפארסים. הוא משלב אלמנטים מהמטבח הפרסי והגוג'אראטי. דנסאק מכינים על ידי בישול בשר כבש או עיזים עם תערובת של עדשים וירקות. המאכל מוגש עם אורז לבן מקורמל, תבלינים שלמים ובצל מקורמל. הטכניקה של הרחבת מרכיב יקר יחסית (בשר) על ידי שילובו עם ירקות ו/או עדשים באותו מתכון מופעלת באופן נרחב בבישול הפרסי. ("דאן" הוא מאכל דגנים גוג'אראטי המוזכר בספר השירה "קנהאדדה פראבנדה" (אנ') בשנת 1455. "סאק" (נגזר מהמילה הגוג'אראטית "שאק" שפירושה ירקות או ירקות מבושלים). האלמנט הגוג'אראטי במתכון הוא השימוש הליברלי במגוון של תבלינים בכלל ותבלינים הודיים בפרט, בניגוד למתכונים האיראניים היותר נימוחים. בבתי אנשי הפארסי, דנסאק מבושל באופן מסורתי בימי ראשון בשל זמן ההכנה הארוך הנדרש לבישול העדשים והירקות למעיכה (בימים שלפני שימוש בבישול בסיר לחץ). דנסאק נאכל תמיד גם ביום הרביעי לאחר מותו של קרוב אחד. לא צורכים בשר במשך שלושה ימים לאחר המוות ודאנסק משמש כדי לשבור את ההתנזרות הזו ביום הרביעי. לפיכך, דנסאק אף פעם לא מוגש באירועים משמחים כמו פסטיבלים וחתונות. דנסאק עשוי על ידי בישול קוביות כבש עם תערובת של עדשים וירקות שונים כאמור. באופן מסורתי, משתמשים בארבע סוגי עדשים (ארהר דאל, בנגל גרם או צ'אנה דאל, מסאור דאל אדום ומסור דאל חום), אך ניתן להשמיט או להחליף אחת או יותר מסוגי העדשים. הירקות כוללים תפוחי אדמה, עגבנייה, חציל, דלעת ועלי גרגרנית יוונית. שוב, ניתן להשתמש בתחליפים, כגון דלעת לאפייה ובטטה במקום או בנוסף לתפוח אדמה, זה תלוי אילו ירקות נמצאים בהישג יד. לאחר בישול ממושך במתכון המסורתי (או שימוש בסיר לחץ), הירקות הומוגניים פחות או יותר עם העדשים, שגם הם מתפרקים, כך שהתוצאה היא תבשיל סמיך ולא קארי. המתכון התפתח עם הזמן. הפרסים, חסידי הזורואסטריזם, הגיעו למערב הודו כפליטים דתיים במאה ה-8 לספירה, לאחר הכיבוש הערבי של פרס ונפילת האימפריה הסאסאנית בשנת 651 לספירה. הם הביאו איתם את מסורת בישול הבשר עם עדשים ו/או ירקות. עם זאת, עגבניות, צ'ילי, דלעת ותפוחי אדמה הם ילידי אמריקה ולא היו מוכרים בהודו עד זמן מה לאחר שהפורטוגלים (אשר בתורם קיבלו אותם באמצעות סחר עם ספרד) הביאו אותם להודו במאה ה-16 לספירה. הדנסאק מתובל בתערובת תבלינים הנקראת "דנסאק מסאלה", הדומה לגאראם מסאלה, אלא שהתבלינים הנבחרים יותר ארומטיים ומתוקים ולא חריפים. קינמון, הל, ציפורן, אגוז מוסקט, ג'ינג'ר מיובש, זרעי כוסברה וזרעי כמון. בצל ושום מושחמים כדי לשמש כבסיס לתבשיל, ועלי כוסברה, צ'ילי ירוק ועלי נענע משמשים כקישוט. בעוד "דנסאק מסאלה" נמכר כתערובת מוכנה. גרסאות של מתכונים בינלאומיים לדנסאק משתמשות לפעמים בנתחי אננס כדי לספק טעם מתוק, אבל מתכונים הודיים מסורתיים מעדיפים את השימוש בדלעת, קישואים או בטטה. המטבח ההודי רשימת מנות טלה רשימת מנות עיזים המטבח הפארסי Tanya M. Luhrmann (1996). The Good Parsi: The Fate of a Colonial Elite in a Postcolonial Society. Harvard University Press. pp. 37–. ISBN 978-0-674-35676-4. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Achaya, K. T. (1997). Indian Food: A Historical Companion. Oxford University Press. p. 140. ISBN 0195644166. Jeroo Mehta (1973). 101 Parsi Recipes. Popular Prakashan. pp. 73–. ISBN 978-81-7991-367-3. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Fodor's (3 בנובמבר 2009). Fodor's England 2010: with the Best of Wales. Random House Digital, Inc. pp. 495–. ISBN 978-1-4000-0861-2. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה)
גיימך

גיימך (בפרסית: قیمه; באנגלית: Gheimeh או Qeimeh) הוא תבשיל איראני (כלומר חורש (מאכל)) המורכב מבשר כבש חתוך לקוביות, עגבניות, אפונה יבשה, בצל ולימון פרסי, מעוטר בתפוחי אדמה פריכים זהובים פרוסים דק. לעיתים מעטרים את התבשיל בחציל מטוגן ומוגש לרוב עם אורז לבן. המילה הפרסית gheimeh (בתעתיק גם כ-qeimeh) מקורה ב-qeema הפרסית הקלאסית שמקורה במילה הטורקית qıyma 'בשר טחון', כמו באורדו qīmā/keema, kıyma הטורקית ו־kimás יוונית. הקימה העיראקית עשויה מבשר חתוך לקוביות דקות ואפונה יבשה כתושה ומכינים אותה לעשוראא. Gheimeh sibzamini (בפרסית: قیمه سیب زمینی): עם טוגנים חתוך דק. Gheimeh bademjan (בפרסית: قیمه بادمجان): עם חצילים שלמים או חתוכים במחבת. Gheimeh nesar (בפרסית: قیمه نثار): עם שקדים ובצל מטוגן; מומחיות של קזווין. Pichagh gheimeh (בפרסית: پیچاق قیمه): מנה אחרת עם שקדים ובצל מטוגן; מומחיות של ארדביל. Pichagh (איות אזרי pıçaq) פירושו סכין בשפה האזרית והוא מתייחס לשקדים. Gheimeh rashti (בפרסית: قیمه‌ رشتی): עם רסק רימונים חמצמץ, מיץ רימונים, עגבנייה ו-verjuice; מומחיות של רשת. Gheimeh nokhoud (בפרסית: قیمه‌ نخود): עם חומוס במקום אפונה יבשה; התמחות של חוף המפרץ הפרסי של איראן; דומה לאבגושט. Gheimeh kadou (בפרסית: قیمه‌ کدو): עם דלעת שלמה או חתוכה במחבת. Gheimeh beh (בפרסית: قیمه به): עם חבושים שלמים או חתוכים ארוכים מטוגנים במחבת. Gheimeh bamieh ( בפרסית: قیمه بامیه): עם במיה מטוגנת במחבת. יש בו גם מיץ לימון וקינמון. חורש (מאכל) מדיה וקבצים בנושא גיימך בוויקישיתוף רשימת מנות טלה רשימת תבשילים Shaida, Margaret (2018-04-10). The Legendary Cuisine of Persia (באנגלית). Grub Street Publishers. ISBN 978-1-911621-59-1. Platts, John (1884). A Dictionary of Urdu, Classical Hindi, and English. London: W. H. Allen & Co. p. 797. ISBN 81-215-0098-2. Oxford English Dictionary, s.v.
32Bit

32Bit (נקרא גם "PC World הישראלי") היה מגזין למחשוב אישי שהתפרסם בישראל מסוף שנת 1990 ועד אמצע שנות התשעים. המגזין יצא לאור על ידי קבוצת אנשים ומחשבים והמו"ל היה ישראל פלד. עורך חמשת הגיליונות הראשונים היה תמיר אשל, ובהמשך נערכו גליונות על ידי ישראל פלד, יובל סיגלר, אוד גונדר, ולבסוף דוד גורדון שערך את העיתון החל מהגיליון התשיעי (יולי 1991). כל גיליון של המגזין כלל תקליטון 3.5 אינץ' שכלל תוכנות שונות, בדרך-כלל עותקים של תוכנה שיתופית. תוכן הגיליונות השונים כלל כיסוי חדשותי של חידושים בעולם המחשוב האישי (חומרה ותוכנה), מדריכים לקניית מחשב ולשימוש בתוכנות נפוצות, ועוד. המגזין הפסיק להתפרסם עם עליית החדירה של רשת האינטרנט בישראל, במהלכה חדשות מעולם המחשוב הפכו זמינות באופן מיידי יותר. בין הכותבים הקבועים ב-32Bit נמנו גיא אוהד, עו"ד הראל בורן, איל גונן, עו"ד יצחק זכריה, טל כהן, ניסו כהן, אלון מטס, סמדר סלונים, ארי פיק, ואמיר שחר. סקירה נוסטלגית של גיליון יולי 1991, מאת ניר כץ גיליון מס' 3 (דצמבר 1990) סרוק במלואו באתר Internet Archive