laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם חסין

אברהם מטבייביץ' חסין' (ברוסית: Абрам Матвеевич Хасин; ‏ 17 בינואר 1899 – 12 באפריל 1967) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום. אברהם חסין נולד בעיירה נובו-סלביאנסק שהייתה שייכת לפלך חרקוב באימפריה הרוסית (היום ננקראת העיר סלביאנסק והיא חלק מאוקראינה) במשפחה יהודית. למד בבית ספר יהודי ולאחר מכן בבית ספר לטכנאי רכבות. התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1918, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן בדרום רוסיה. בשנת 1920 סיים קורס קציני תותחנים. לאחר סיום הקורס שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד סוללה ביחידת תותחים קלים. בשנת 1922 הועבר לסבסטופול, שם שירת ביחידת תותחי חוף. בשנת 1925 עבר ליחידת תותחי נ"מ, שם שירת בתפקידי מפקד סוללה וסגן מפקד גדוד עד 1931. בינואר 1931 החל ללמוד באקדמיה צבאית - בקורס הסבה לשריון, אותו סיים באביב 1932. מונה למפקד גדוד טנקים. בשנת 1938 מונה לסגן מפקד חטיבת טנקים קלים במחוז צבאי של לנינגרד. בסתיו 1940 מונה למפקד רגימנט טנקים בדיוויזיה ממוכנת מס' 136. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות יחד עם יחידתו נטל חלק בקרבות להגנת לנינגרד. בתום הקרבות ולאחר האבדות הקשות שספגה הדיוויזיה, בה הוא שירת, היא פורקה. חסין מונה למפקד חטיבת השריון הראשונה, אשר לחמה באזור העיר בלגורוד. החטיבה בפיקודו השתתפה במתקפת נגד של הצבא האדום בקרב על מוסקבה. בתחילת מאי 1942 הועברה החטיבה לאזור סטלינגרד, שם נטלה חלק בקרבות הבלימה הראשונים. ביוני 1942 קודם אברהם חסין לדרגת גנרל-מיור ומונה לפקד על קורפוס טנקים מס' 23 . בהמשך פיקד על קורפוס טנקים מס' 2. במהלך קרבות להגנת סטלינגרד ספג הקורפוס אבדות קשות ולמעשה חדל מלהתקיים. בנובמבר 1942 הוצאו שאריות הקורפוס מקו החזית אל העורף להתרעננות ולהתארגנות מחדש. חסין הועבר מתפקיד מפקד הקורפוס אל תפקיד מפקד בסיס אימונים של חיל שריון. בינואר 1943 הוא הועבר למוסקבה, אל המטה הכללי, לתפקיד ראש אגף הדרכה והכשרה במפקדת חיל השריון של הצבא האדום. באוגוסט 1943, לפי בקשתו, מונה שוב לתפקיד פיקודי - מפקד קורפוס ממוכן מס' 8. חסין למעשה הקים וארגן את הקורפוס עד נובמבר 1943, אז הוביל אותו אל החזית. קורפוס בפיקודו של חסין נטל חלק בקרבות במרכז ומערב אוקראינה (מבצע דנייפר-קרפטי). במרץ 1944 הועבר לחזית הבלטית השנייה, שם מונה לעוזר מפקד החזית בנושא הפעלת כוחות שריון. נטל חלק במתקפה הבלטית. לאחר המלחמה שירת מספר חודשים במפקדת כוחות השריון הסובייטים. בבתחילת 1946 מונה למפקד דיוויזיה ממוכנת. בנובמבר 1946 - סיים את שירותו הצבאי. במהלך שירותו עוטר בעיטור לנין, שלושה עיטורי הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה. התגורר בעיר לנינגרד, שם נפטר ב-12 באפריל 1967 . נקבר בבית העלמין בוגוסלובסקויה. ביוגרפיה של אברהם חסין (ברוסית) ביוגרפיה של אברהם חסין (באנגלית)
Live In Hamburg

Live In Hamburg (בעברית: בְּהוֹפָעָה חַיָּה בְּהַמְבּוּרְג) הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת הרוק והמטאל הגותי Mono Inc.. הוא יצא לאור ב-24 בנובמבר 2023, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט. האלבום כלל את השירים שביצעה הלהקה בהופעה חיה בהמבורג, גרמניה. בין השירים נמנו הלהיט הבין-לאומי "Children of the Dark". האלבום הופץ בגרמניה בלבד, בפורמט של תקליט 12 אינץ, אך לא בפורמט של תקליטור. האלבום Live In Hamburg באתר ספוטיפיי Mono Inc. (Live in Hamburg), 2023-11-24, נבדק ב-2024-03-15 Mono Inc. – Live In Hamburg
Melodies in Black

Melodies in Black (בעברית: מַנְגִּינוֹת בְּשָׁחֹר) הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הרוק והמטאל הגותי Mono Inc.. הוא יצא לאור ב-27 בנובמבר 2020, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט. האלבום יוצא שלוש שנים לאחר יציאת האוסף הקודם של הלהקה, Symphonies of Pain (2017) והוא אחד מהמקיפים ביותר שלה. האלבום הופץ ברחבי העולם, בפורמט של תקליטור בלבד. האלבום Melodies in Black באתר ספוטיפיי Melodies in Black, 2020-11-27, נבדק ב-2024-03-15 Mono Inc. – Melodies In Black
ולדימיר ווינוביץ'

ולדימיר ניקולאייביץ' ווֹינוביץ' (רוסית: Владимир Николаевич Войнович;‏ 26 בספטמבר 1932 - 27 ביולי 2018) היה סופר ומחזאי רוסי. ולדימיר ווינוביץ' נולד בשנת 1932 בדושנבה (טג'יקיסטן) לאב ממוצא סרבי ולאם יהודיה. אביו היה עורך של עיתון ואמו - מורה למתמטיקה. בשנת 1941 עבר עם הוריו לזפוריז'יה (אוקראינה). לאחר מלחמת העולם השנייה נדד עם משפחתו, והשתתף בפרנסתה כרועה, נגר ושרברב. בשנים 1950–1954 שירת כמכונאי מטוסים בחיל האוויר הסובייטי. ב-1960 החל לעבור כעורך בתחנת רדיו, ובמהרה פרסם שיר על קוסמונאוטים, שהפך אותו לפזמונאי ידוע. באותה שנה פרסם את ספרו "אנו חיים כאן" (רוסית: Мы здесь живём), אשר פורסם בהמשכים בכתב העת "עולם חדש" (רוסית: Новый мир). ב-1962 התקבל כחבר מן המניין לאגודת הסופרים של ברית המועצות. החל מסוף שנות ה-60 היה ווינוביץ' פעיל מרכזי למען השמירה על זכויות האדם ברוסיה הסובייטית, דבר אשר גרר התנגשויות עם השלטון. כתוצאה מפעילותו הפוליטית וכתיבתו הסאטירית אודות החיים בברית המועצות, נשללה ממנו ב-1974 חברותו באגודת הסופרים, וב-1980 הוא אולץ להגר מברית המועצות למערב גרמניה. אזרחותו הסובייטית נשללה בצו מיוחד. בין 1980–1992 חי בגרמניה, לאחר מכן עבר לארצות הברית. עבד ברדיו "אירופה החופשית". בשנות ה-90 חזר להתגורר ברוסיה. ספרו הידוע ביותר הוא "הרפתקות החייל איבן צ'ונקין" והמשכו "הטוען לכס המלכות". ב-2007 כתב את חלקו השלישי של עלילות צ'ונקין - "מגורש" (Перемещённое лицо). הרפתקות החייל איבן צ'ונקין, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשל"ז הטוען לכס-המלכות: הרפתקות חדשות של החייל איואן צ’ונקין, תרגם מרוסית צבי ארד, הוצאת עם עובד, תשמ"א. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר ווינוביץ' בוויקישיתוף ולדימיר ווינוביץ', ברשת החברתית Goodreads ולדימיר ווינוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדימיר ווינוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולדימיר ווינוביץ' (1932-), דף שער בספרייה הלאומית מאגר הזהויות הארצי - הספרייה הלאומית, באתר aleph.nli.org.il
The Book of Fire

The Book of Fire (בעברית: סֵפֶר הָאֵשׁ) הוא אלבום האולפן האחד-עשר של להקת הרוק והמטאל הגותי Mono Inc.. הוא יצא לאור ב-24 בינואר 2020, בהוצאת חברת התקליטים נו-קאט אנטרטיינמנט. האלבום זכה להצלחה רבה ודורג במקום ראשון במצעד האלבומים של גרמניה. לאור הצלחת האלבום, הוחלט להוציא מהדורת פלטינה שלו עם עטיפה מחודשת. האלבום The Book of Fire באתר ספוטיפיי The Book of Fire, 2020-01-24, נבדק ב-2024-03-15 "Discographie von Mono Inc" The Book of Fire (Platinum Edition), 2021-12-10, נבדק ב-2024-03-15
ג'ון הול (מושל דלאוור)

ג'ון ווד הול (באנגלית: John Wood Hall;‏ 1 בינואר 1817 – 23 בינואר 1892) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית שכיהן כחבר הסנאט של דלאוור בשנים 1867–1871, ופעם נוספת בשנת חייו האחרונה לאחר שכיהן כמושל דלאוור ה-44 בשנים 1879–1883. ג'ון הול נולד בעיירה פרדריקה שבדלאוור כבנם של ג'ון והנרייטה באומן הול. ב-1842 הוא נשא לאישה את קרוליין וורן, ולשניים נולדו ארבעה ילדים. כמי שהתייתם בילדותו, עבד הול בחנות ממתקים, ובסופו של דבר חסך מספיק כסף כדי לרכוש את העסק בעצמו. הוא לא עסק רק בעסקי הממתקים, הרחיב את עיסוקו למסחר כללי וסחר בעצים, והמשיך לעסקי בניית ספינות. בזמן מסוים הוא החזיק בבעלותו את אחד מציי הספינות הגדולים ביותר בחוף המזרחי, שכולן נבנו בדלאוור. באמצעות רווחיו הוא החל לרכוש קרקעות ובשיא היו בבעלותו אדמות בשטח של יותר מ-6,000 אקרים (24 קמ"ר) שהשתרעו על עשרים חוות, ובכך הוא היה אחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר בדלאוור. בשנים 1867–1871 כיהן הול כחבר הסנאט של דלאוור. ב-1874 הוא כמעט והיה מועמד הדמוקרטים למשרת מושל דלאוור, אלא שאז היה תורו של מועמד ממחוז ניו קאסל במסגרת הסבב הבלתי רשמי. לבסוף, ב-1878 הוא נבחר כמושל לאחר שהביס את מועמד מפלגה השטרות הירוקים (אנ') קנסי ג'. סטיוארד. שאריות מהמרירות שנבעה ממלחמת האזרחים גרמו למפלגה הדמוקרטית להיות בשליטה מוחלטת בדלאוור, כך שהמפלגה הרפובליקנית אפילו לא קיימה וועידה כדי לבחור במועמד לתפקיד. הול כיהן כמושל מ-21 בינואר 1879 ועד 16 בינואר 1883. באותה תקופה התאפיינה המפלגה הדמוקרטית בקו שמרני, ובהתאם לכך תמך הול בעמדותיה אלה. הוא היה תומך נלהב של זכויות המדינות כעמדת נגד להשפעתה שהלכה וגברה של הממשלה הפדרלית. באותה עת השפעה זו של הממשלה התמקדה באופן כללי בשוויון גזעי, תפישה שאליה התנגדו הדמוקרטים בדלאוור בתקיפות. הול תמך בהקמת מועצת חינוך מדינתית נפרדת, וביצירת תפקיד המפקח על הביטוח. במשך כל תקופת כהונתו כמושל הוא גם היה חבר במועצת המנהלים בבנק החוואים של דלאוור, שבה הוא כיהן מ-1861 ועד לתום כהונתו כמושל. לאחר כמה שנים מחוץ למערכת הפוליטית, שב הול לסנאט של דלאוור, בו הוא כיהן בשנת חייו האחרונה. ג'ון הול נפטר בפרדריקה ב-23 בינואר 1892. הוא נטמן בבית הקברות של קפלת בארט שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 231. ג'ון הול באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון הול באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון הול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
1916 בצרפת

שנת 1916 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 929 שנות לאום. נשיא: רמון פואנקרה ראש ממשלה: אריסטיד בריאן 29 בינואר – צפלינים גרמניים מפציצים את פריז. 21 בפברואר – החל קרב ורדן. 16 במאי – נחתם הסכם סייקס–פיקו. 1 ביולי – החל הקרב על הסום. 22 בינואר – אנרי דיטייה, מלחין (נפטר ב-2013) 22 ביולי – מרסל סרדן, מתאגרף (נפטר ב-1949) 21 בספטמבר – פרנסואז ז'ירו, עיתונאית, מחברת ופוליטיקאית (נפטרה ב-2003) 26 באוקטובר – פרנסואה מיטראן, נשיא צרפת (נפטר ב-1996) (קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1916) 6 ביולי – אודילון רדון, צייר, רשם, גרפיקאי וסופר צרפתי (נולד ב-1840) מדיה וקבצים בנושא 1916 בצרפת בוויקישיתוף
תחבורה ציבורית בפתח תקווה

פתח תקווה, כאחת הערים הגדולות בגוש דן ובישראל ובעלת שיעור מועסקים גדול, מביאה אליה שירות תחבורה ציבורית מפותחת לכל הארץ. היותה של פתח תקווה על הדרך ההיסטורית יפו-שכם הביא לכך שפתח תקווה שימשה כצומת תחבורתי מרכזי בארץ ישראל. גם שנחנך כביש החוף הישן בין תל אביב וחיפה בסוף שנות השלושים, הדרך עברה דרך פתח תקווה. הדבר בא לידי ביטוי גם בקווים מתל אביב לצפון ישראל אשר עברו דרך העיר במשך עשרות שנים. גם שנסללו חלופות מהירות יותר כמו קו 841. את התחבורה הציבורית העירונית בעיר הפעילה חברת דן. בשנות החמישים כבר היו בעיר מספר קווים עירוניים. אשר מוספרו במספרים 7X ו-8X שנתנו שירות עירוני, אך גם שירות לבקעת אונו, ראש העין, ודרום השרון. כבר אז פעלו קו 51 לתחנה המרכזית בתל אביב, וקו 62 למרכז תל אביב. בשנת 1969 נחנכו קו 50 שהוא חלופה מהירה של קו 51 החל לפעול קו 66. ב-1989 החל לפעול קו 82 שהחליף את קו 62. בשנת 1994 שונו מספרי האוטובסים העירוניים למספרים חד ספרתיים. המספרים שונו למספור אחר עם מעבר הקווים העירוניים לחברת "קווים" בשנת 2006. בשנת 2016 חברת אלקטרה-אפיקים החליפה את חברת קווים. הרשימה לא כוללת קווים להם עצירות במחלף גהה, מחלף אונו ומחלף ירקון בלבד אשר שייכים מוניציפלית לעיר, בנוסף הרשימה לא כוללת קווים עם כיוון נסיעה אחד בלבד (לדוגמה קו 159) וקווי תלמידים. השירות הפנימי מופעל על ידי חברת "אלקטרה-אפיקים". מקרא: ♿ - נגיש לנכים 🔄 - מעגלי ⬅️ – קו חד כיווני בעיר פעל בעבר מערך מוניות שירות מפותח יחסית. מוניות שירות של קו 51, שנוסע מכיכר המייסדים דרך השוק, ציר ז'בוטינסקי, דרך מנחם בגין בתל אביב עד לשכונת נווה שאנן. המוניות עובדות בלילות ובסופי שבוע גם כשהתחבורה הציבורית לא פועלת. עד לשנת 2021 פעל גם קו מונית שירות 66 מהדר גנים עמישב, עין גנים ומרכז העיר, לרחובות ארלוזורוב דיזנגוף ובן יהודה בתל אביב, וקו מוניות 164 לרחובות דרך ראשון לציון וכביש גהה, שבוטל בשנה 2020. בעיר עובר הקו האדום של דנקל, הרכבת הקלה בגוש דן, שמתחיל בתחנה המרכזית העירונית. לקו R1 שבע תחנות בעיר. כולן עיליות, בנוסף לשתי תחנות בחלופת R3 ברכבת קריית אריה ובגשר אם המושבות. לפתח תקווה שתי תחנות רכבת: תחנת הרכבת פתח תקווה קריית אריה: נמצאת בסמוך לאצטדיון המושבה, שכונות אם המושבות, ואזור התעסוקה קריית אריה. בתחנה עברו בשנת 2019 כ-970 אלף נוסעים. תחנת רכבת פתח תקווה סגולה: נמצאת במתחם ירקונים, בסמוך לכביש 40. בתחנה זאת עברו כ-450 אלף נוסעים בשנת 2019. מודעה, באתר דבר, ‏25 בפברואר 1969 מודעה, באתר דבר, ‏3 ביולי 1969 מודעה, באתר מעריב, ‏26 בפברואר 1989 ראיון הרחוב המטופש והמקסים ביותר בתולדות פתח תקווה, כתבה באתר יוטיוב (אורך: 06:37), 1994, כתבתו של גיא שחר
רנה

האם התכוונתם ל... רנה (שיר) – שיר אריאל הורוביץ אישים: אלן רנה – במאי קולנוע צרפתי ליסה רנה – מנחת טלוויזיה דנית רונה ריינה
ברנן קיל קוק

ברנן קיל קוק (באנגלית: Brennan Keel Cook נולד; 21 בנובמבר 1990) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. קיל קוק נולד וגדל בעיירה מישן וייחו (אנ'), מחוז אורנג', קליפורניה. הוא סיים תואר ראשון באמנות ותיאטרון באוניברסיטת סן פרנסיסקו. בתחילת דרכו הופיע קיל קוק במספר סרטים קצרים. הופעתו הראשונה על מסך הטלוויזיה הייתה בשנת 2015 בפרק בסדרה, הכריש. בשנת 2016 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה קצרת הימים, "Recovery Road". באותה שנה הופיע בתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה "How to Be a Vampire". בשנת 2017 הופיע בדרמה הקומית "Scumbag". באותה שנה שיחק בפרק בסדרה אימת המתים המהלכים. בשנת 2018 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הליצן העצוב". באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע, "I Wrote This for You". בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "Love You To Death". באותה שנה שיחק בפרק בסדרה הטירון בה גילם רוצח נמלט. בשנת 2021 שיחק בסרט "פלישה" והתארח בכמה סדרות טלוויזיה בהן, CSI: לאס וגאס, "שלג צח" ו-S.W.A.T.. בשנת 2022 שיחק במסרט המותחן "לקחת את הלילה" ובסרט עיניה התכולות. בשנת 2023 שיחק בסרט הסוכן ובסרט "Et Tu". ברנן קיל קוק, ברשת החברתית אינסטגרם ברנן קיל קוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Meet Brennan Keel Cook | Actor - SHOUTOUT LA, SHOUTOUT LA, ‏26 בדצמבר 2022 Matt Grobar, ‘Creepers’: Brennan Keel Cook & Cat Shank Board Adventure-Horror Pic From Suretone Pictures And Lionsgate, Deadline, ‏2022-08-24 (באנגלית אמריקאית) Matt Villei, Brennan Keel Cook and Cat Shank Join the Cast of Horror Film 'Creepers', Collider, ‏2022-08-24 (באנגלית) Take the Night (2022) Review - Voices From The Balcony, www.voicesfromthebalcony.com (באנגלית אמריקאית) Noah Schwartz, I Wrote This For You, Film Threat, ‏10 בפברואר 2021 This Lifetime Movie Dramatizes The Shocking True Story Of Gypsy Rose Blanchard, Bustle, ‏2021-12-06 (באנגלית) Matt Grobar, Scott Cooper’s Netflix Pic ‘The Pale Blue Eye’ Adds Gillian Anderson, Lucy Boynton, Timothy Spall, Fred Hechinger, Robert Duvall & More, Deadline, ‏2021-12-01 (באנגלית אמריקאית)
מקדש יונו רג'ינה

מקדש יונו רג'ינה (בלטינית: Aedes Iuno Regina) היה מקדש שהוקדש לאלה הרומית יונו רג'ינה. המקדש ממוקם ליד קרקס פלאמיניוס ברומא העתיקה. הוא נחנך ונפתח ב-23 בדצמבר של שנת 179 לפני הספירה. המקדש מקושר באמצעות אכסדרה למקדש פורטונה ואולי גם היה מקושר למקדש פורטונה אקווסטריס. מאוחר יותר הוא קושר למקדש יופיטר סטטור. שני המקדשים היו מוקפים בפורטיקו של מטלוס. האכסדרה ושני המקדשים נבנו מחדש על ידי אוגוסטוס קיסר כ-אכסדרת אוקטביה אחרי 27 לפני הספירה. רשימה של מקדשים רומיים עתיקים מדיה וקבצים בנושא מקדש יונו רג'ינה בוויקישיתוף יונו רגינה; penelope.uchicago.edu
חורש (מאכל)

חורש (בפרסית: خورش; או חורשט, בפרסית: خورشت; באנגלית: Khoresh) הוא כינוי איראני כללי למנות תבשילים במטבח הפרסי, המטבח האפגני, המטבח הטג'יקי . המילה נובעת מהמילה הפרסית "חורדאן" (בפרסית: خوردن) שפירושה "לאכול" ומילולית "ארוחה". חורש או חורשט מתייחס בדרך כלל לנזידים שונים במטבח האיראני, האפגני והוא מוגש בדרך כלל לצד פילאף (אורז). במטבחים האיראניים יש הרבה חורשים שונים עם הרבה מרכיבים ייחודיים. חורשים צמחוניים נפוצים. תבשילים איראניים משתמשים בכמויות מתאימות של זעפרן, כדי לתת טעם ייחודי וריחני. החורשים הפופולריים ביותר במטבח האיראני הם גיימך, חורשט סבזי ופסנג'אן. Khoresh bademjan (בפרסית: خورش بادمجان) (תבשיל חצילים): כולל חצילים, שוק כבש, עצמות או בשר בקר מבושל אופציונלי, בצל, כורכום, רסק עגבניות ועגבניות בינוניות Khoresh Bādemjān Lapeh (תבשיל חצילים ואפונה צהובה מיובשת): זהה לקודם עם תוספת של אפונה מיובשת צהובה ואדוויה (תערובת תבלינים) Khoresh Bāmieh (תבשיל עגבניות במיה): תבשיל טלה או בקר, במיה, תפוחי אדמה, בצל, מיץ ליים טרי ורסק עגבניות. Khoresh bāmieh lapeh (במיה ואפונה צהובה מיובשת): זהה לקודם עם תוספת של אפונה צהובה מיובשת ואדוויה Khoresh beh (תבשיל חבוש): נתחי טלה מבושלים עם פרוסות או קוביות של חבוש, ואפונה מיובשת צהובה; המנה הזו מוגשת תמיד עם אורז. Khoresh ālu (תבשיל שזיפים מיובשים) Khoresh ālu esfenaj (תבשיל שזיפים מיובשים ותרד) Khoresh khalal (תבשיל בקר שקדים): תבשיל מקומי של העיר כרמאנשאה שבמערב איראן, מרכיביו הם בצל, כבש טלה ובשר כבש בפיסות קטנות מאוד, זעפרן והרבה שקדים פרוסים. ניתן להשתמש גם בשמן מקומי (roghan kermanshahi). Khoresh Fesenjān או Fesenjun (תבשיל רימונים) כולל ברווז או עוף, או קציצות בקר, אגוזי מלך טחונים, בצל, מולסה רימונים וסוכר Khoresh havij (תבשיל גזר) Khoresh kadu (תבשיל קישואים): קישואים שלמים או חתוכים פרוסים במחבת, כבש מבושל, בקר או עוף, בצל, רסק עגבניות ועגבניות שלמות או מפרוסות. Khoresh qārch (תבשיל פטריות) חורש גיימך (תבשיל טלה מפוצל) כולל טלה או בקר מבושל, אפונה מפוצלת, בצל, תפוחי אדמה, רסק עגבניות וליים מיובשים חורשט או גורמה סבזי (תבשיל עשבי תיבול וטלה) כולל שעועית אדומה או עיניים שחורות, חילבה טרייה, פטרוזיליה, כוסברה או פטרוזיליה, בצל אביבי או כרישה, עצם טלה, בצל וליים מיובשים Khoresh kangar (תבשיל גדילן מצוי) Khoresh karafs (תבשיל בקר סלרי) כולל כבש או בקר, סלרי, בצל, מיץ ליים טרי, נענע ופטרוזיליה Khoresh lubia sabz (תבשיל שעועית ירוקה) Khoresh rivās (נזיד ריבס) Khoresh vij vij (תבשיל בשר וירקות) מלח, פלפל, אדוויה וגם שמן בשימוש במנות אלה. רשימת נזידים Willis, Virginia (2014-03-10). Okra: a Savor the South cookbook. UNC Press Books. p. 66. ISBN 978-1-4696-1443-4. Alikhani, Nasim; Gambacorta, Theresa (2023-06-27). Sofreh: A Contemporary Approach to Classic Persian Cuisine: A Cookbook. Knopf Doubleday Publishing Group. pp. 129–130. ISBN 978-0-593-32075-4. Ramazani, Nesta. "Uses of the Fruit in Cooking". Encyclopedia Iranica. נבדק ב-2008-10-11.
ברט לואיס

ברט לואיס (באנגלית: Bert Lewis;‏ 16 ביולי 1879 – 30 בנובמבר 1948) היה מלחין אמריקאי, אשר עבד בחברת וולט דיסני ובמטרו גולדווין מאייר. לואיס נולד בשנת 1879 במיזורי שבארצות הברית. בשנת 1923 הופץ סרט הראינוע "סוזנה" בהפקת מאק סנט, אשר היה הראשון שלואיס הלחין. לואיס החל לעבוד בחברת וולט דיסני בשנת 1928, כאשר הפרויקט הראשון שלו היה הלחנת הסרט קצר המונפש "ספינת הקיטור וילי" יחד עם וילפרד ג'קסון. בשנת 1930 המלחין קרל סטאלינג עזב את החברה, ולואיס מונה להיות במקומו המנהל המוזיקלי. לואיס עבד בחברה עד שנת 1935, כאשר הוא הלחין הפקות רבות בסדרות הסרטים "מיקי מאוס" ו"סימפוניות טיפשיות". בין הסרטים שהלחין בחברה נכללים "קניבלים מרקדים", "פשוט מיקי", "נער הקקטוס", "דג משתובב", "לוחמי האש", "תעלולים ארקטיים", "חצות בחנות צעצועים", "לילה", "החגיגה", "מנגינות קופים", "חורף", "ימי החלוץ", "פאן שובב", "ציפורי נוצה", "ציד האיילים", "Fishin' Around", "שידור החצר", "ציד הברווזים", "The Mad Dog", "פרחים ועצים" (הסרט היה הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-5), "רק כלבים", "הסוחר מיקי", "המלך נפטון", "The Wayward Canary", "תינוקות ביער", "המעשה הטוב של מיקי", "הדוקטור המטורף", "ציפורים באביב", "The Mail Pilot", "המלך קול הזקן", "מחנה שטח", "מכבש הקיטור של מיקי", "העכבר המעופף", "Mickey Plays Papa", "חוטף הכלבים", "Mickey's Man Friday", "הקנגורו של מיקי", "מכבי האש" ו"על הקרח". בשנת 1938 החל לואיס להלחין סרטים במטרו גולדווין מאייר, כאשר הוא הלחין את כל סרטי הסדרה "הקפטן והילדים", מלבד הסרט השמיני, יחד עם סקוט בראדלי. כמו כן, הוא הלחין שני סרטים של החברה שמבוססים על הדמות Count Screwloose. ב-30 בנובמבר 1948, בגיל 69, נפטר לואיס בונטורה שבקליפורניה שבארצות הברית. הוא סבא רבא של השחקנית טרייסי בירדסול. מדיה וקבצים בנושא ברט לואיס בוויקישיתוף ברט לואיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברט לואיס, באתר D23 אדוארד סילבן, Inspirational Women In Hollywood: How Actress Tracey Birdsall Is Helping To Shake Up The Entertainment Industry, באתר מדיום, 15 באוגוסט 2021
דני ויוויאן

דניאל "דני" ויוויאן מורנו (בספרדית: Daniel Vivian Moreno; נולד ב-5 ביולי 1999 בוויטוריה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיק בילבאו מלה ליגה ובנבחרת ספרד. ויוויאן גדל במחלקות הנוער של סן ויאטור, דפורטיבו אלאבס, לקואה, אריסנבארה וסנטוצ'ו. בחודש יוני 2016 חתם באתלטיק בילבאו, והחל לשחק בקבוצות המילואים של המועדון. ב-11 באוגוסט 2020 חידש את חוזהו במועדון עד לשנת 2023, וקודם לקבוצה הראשונה של המועדון בלה ליגה. יום לאחר מכן הושאל למירנדס מהליגה הספרדית השנייה למשך עונת 2020/2021. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד אלקורקון במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-13 בפברואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד ז'ירונה במסגרת המחזור ה-25 בליגה. הוא ערך 32 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים. לקראת עונת 2021/2022 חזר ויוויאן לאתלטיק בילבאו. ב-16 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 0-0 נגד אלצ'ה במסגרת המחזור הראשון בלה ליגה. ב-11 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על מיורקה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-22 במרץ 2024 ערך ויוויאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, בהפסד 0–1 לנבחרת קולומביה במשחק ידידות. ויוויאן זומן לסגל נבחרת ספרד לקראת טורניר יורו 2024 שנערך בגרמניה. במסגרת משחקי ההכנה לקראת הטורניר שיחק ויוויאן מול אנדורה והשלים תשעים דקות, ובטורניר עצמו לקח חלק בשני משחקים, הראשון מול נבחרת אלבניה בשלב הבתים שהסתיים בניצחון 1-0 ספרדי והשני בחצי הגמר מול נבחרת צרפת, כאשר עלה כמחליף בדקה ה-58 ובסיומו נבחרת ספרד עלתה ליורו לראשונה מאז הזכייה שלה ביורו 2012, ובסיום הטורניר זכו הספרדים בטורניר בפעם הרביעית בהיסטוריה, הנבחרת הראשונה שמגיעה לארבע זכיות ביורו בהיסטוריה. אתלטיק בילבאו גביע המלך הספרדי: 2023/24 נבחרת ספרד אליפות אירופה בכדורגל: 2024 דני ויוויאן, באתר Transfermarkt דני ויוויאן, באתר Soccerway דני ויוויאן, באתר BDFutbol דני ויוויאן, באתר WorldFootball.net דני ויוויאן, באתר National Football Teams דני ויוויאן, באתר FootballDatabase.eu דני ויוויאן, באתר ESPN El Athletic ficha a los juveniles Aritz Pascual y Dani Vivian באתר La Cantera de Lezama, ‏ 15 ביוני 2016 (בספרדית) Daniel Vivian signs with the first team until 2023 באתר הרשמי של אתלטיק בילבאו, 11 באוגוסט 2020 (באנגלית) Vivian loaned to CD Mirandés באתר הרשמי של אתלטיק בילבאו, 12 באוגוסט 2020 (באנגלית)
ניקולאס ולנטיני

ניקולאס ולנטיני (בספרדית: Nicolás Valentini; נולד ב-6 באפריל 2001 בחונין שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית. ולנטיני גדל במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-8 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 לפטרונטו במסגרת המחזור ה-13 בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2021. ב-19 בינואר 2022 הושאל ולנטיני למשך עונת 2022 לאלדוסיבי מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 39 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד. לקראת עונת 2023 חזר לבוקה ג'וניורס. ניקולאס ולנטיני, באתר Transfermarkt ניקולאס ולנטיני, באתר Soccerway ניקולאס ולנטיני, באתר BDFutbol ניקולאס ולנטיני, באתר WorldFootball.net ניקולאס ולנטיני, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולאס ולנטיני".
פבריסיו ברונו

פבריסיו ברונו סוארס דה פאריה (בפורטוגזית: Fabrício Bruno Soares de Faria; נולד ב-12 בפברואר 1996 באיביריטה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פלמנגו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל. ברונו גדל במחלקת הנוער של קרוזיירו, ובשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית. בהמשך הושאל לשאפקואנסה, גם היא מליגת העל הברזילאית. ב-8 בינואר 2020 חתם ברד בול ברגנטינו מליגת העל הברזילאית. ב-7 בפברואר 2022 חתם על חוזה לארבע שנים בפלמנגו מליגת העל הברזילאית. ב-23 במרץ 2024 ערך ברונו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת אנגליה במשחק ידידות. פבריסיו ברונו, ברשת החברתית אינסטגרם פבריסיו ברונו, באתר Transfermarkt פבריסיו ברונו, באתר Soccerway פבריסיו ברונו, באתר National Football Teams פבריסיו ברונו, באתר FootballDatabase.eu פבריסיו ברונו, באתר ESPN Cruzeiro atende novo pedido da Chapecoense e empresta mais um zagueiro באתר UOL, ‏ 29 בדצמבר 2016 (בפורטוגזית) Fabrício Bruno é confirmado no elenco da Chapecoense para a próxima temporada באתר Lance!, ‏ 19 בדצמבר 2017 (בפורטוגזית) Cruzeiro acerta venda de Fabrício Bruno ao Bragantino e mantém percentual do zagueiro באתר ge.globo, ‏ 8 בינואר 2020 (בפורטוגזית) Flamengo contrata zagueiro Fabrício Bruno, ex-Bragantino באתר ge.globo, ‏ 7 בפברואר 2022 (בפורטוגזית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פבריסיו ברונו".
רפאל פירס מונטיירו

רפאל פירס מונטיירו (בפורטוגזית: Rafael Pires Monteiro; נולד ב-23 ביוני 1989 בקורונל פבריסיאנו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת סאו פאולו מליגת העל הברזילאית. רפאל גדל במחלקת הנוער של קרוזיירו. בשנת 2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הברזילאית. ב-3 במרץ 2020 חתם על חוזה לשלוש שנים באתלטיקו מיניירו מליגת העל הברזילאית. ב-8 בדצמבר 2022 חתם על חוזה לשלוש שנים בסאו פאולו מליגת העל הברזילאית. רפאל נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024 לאחר פציעתו של אדרסון מוראס. רפאל פירס מונטיירו, באתר Transfermarkt רפאל פירס מונטיירו, באתר Soccerway רפאל פירס מונטיירו, באתר FootballDatabase.eu Galo contrata o goleiro Rafael באתר הרשמי של אתלטיקו מיניירו, 3 במרץ 2020 (בפורטוגזית) São Paulo contrata goleiro Rafael באתר הרשמי של ליגת העל הברזילאית, 8 בדצמבר 2022 (בפורטוגזית) Dorival Júnior completa lista da Copa América באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הברזילאית, 19 במאי 2024 (בפורטוגזית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רפאל פירס מונטיירו".