laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ספן

ספן, מלח, יורד ים או ימאי הוא עובד זוטר על אונייה. תפקידיו של הספן והמרחק המעמדי בינו לבין מפקד האונייה, רב החובל, הלכו והתקרבו לאורך ההיסטוריה, ככל שהעבודה הגופנית הנדרשת מן הספנים הלכה והתמעטה. בספינות משוטים היו הספנים החותרים בדרך כלל עבדים או שבויי מלחמה שהפכו לעבדים לצורך החתירה. בספינת מפרש היו המלחים פשוטי עם בדרך כלל, בעוד הקצינים ואף הצוערים (שהיו יכולים להיות נערים צעירים, אך בכל זאת דרגתם הייתה גבוהה משל המלחים) היו בני טובים – ממעמד האצולה. בתקופה בה רווחו ספינות המפרש, ספנים היו עשויים להישכר לשירות מחייב תמורת מטבע, גם אם מתן המטבע התבצע שלא ביודעין (באנגליה, למשל).[דרוש מקור] בתקופה המודרנית מובדל מעמד המלחים ממעמד החובלים (קציני הים) על הספינה במעבר קורס קצינים, ולא במוצא. ברוב המקומות עדיין כפוף כל מלח, ללא תלות בוותק ובניסיון, לכל קצין ים. רמת הכשרת ימאים נקבעה באמנת הכשרת והסמכת ימאים. באנגלית המונח הרשמי למלח הוא Rating (דירוג), הנבדל מ-Officer (קצין). מקור המילה מלח הוא שומרי, הלחם של מה (אונייה בשומרית) ולח (הלך בשומרית). המילה מלח, שהיא בעלת משקל של מקצוע, נקלטה בשפה העברית. כבר בתנ"ך מוזכרת מילה זו, בספר יונה: "וַיִּירְאוּ הַמַּלָּחִים וַיִּזְעֲקוּ אִישׁ אֶל-אֱלֹהָיו וַיָּטִלוּ אֶת-הַכֵּלִים אֲשֶׁר בָּאֳנִיָּה אֶל-הַיָּם לְהָקֵל מֵעֲלֵיהֶם" — ספר יונה, פרק א', פסוק ה' גם המילה חובל מופיעה בתנ"ך, ואפילו רב-חובל: "וַיִּקְרַב אֵלָיו רַב הַחֹבֵל, וַיֹּאמֶר לוֹ מַה-לְּךָ נִרְדָּם" — ספר יונה, פרק א', פסוק ו' הביטוי יורד ים אף הוא מתקופת התנ"ך. ב-2004 קבע בית הדין לענייני ימאות כי יורד ים הוא כל מי שמועסק על אונייה. המילה ספן, הנגזרת מן המילה ספינה, נכנסה לשימוש רק בתקופת המשנה: "אבא גרין איש צידן אומר משום אבא גריא: לא ילמד אדם את בנו חמר, גמל, ספר, ספן, רועה וחנוני – שאמנותן אמנות לסטים. רבי יהודה אומר משמו: החמרין רובן רשעים, והגמלין רובן כשרים, הספנין רובן חסידים; טוב שברופאים לגיהנם, והכשר שבטבחים שתפו של עמלק." — משנה, מסכת קידושין, ד', יד מקור המילה נווט ביוונית (בדומה לסיומת naut במילה אסטרונאוט – ספן חלל, הנוסע בספינת חלל). המילה ימאי חדשה. רש"י מבאר שמלח פירושו מערבב: וְעָשִׂיתָ אֹתָהּ קְטֹרֶת רֹקַח מַעֲשֵׂה רוֹקֵחַ מְמֻלָּח טָהוֹר קֹדֶשׁ מְמֻלָּח: כתרגומו מעורב, שיערב שחיקתן יפה יפה זה עם זה. ואומר אני שדומה לו (יונה, א', ה') וייראו הַמַּלַחִים, (יחזקאל, כ"ז, כ"ז) מַלַחַיִך וחובליך, על שם שמהפכין את המים במשוטות, כשמנהיגים את הספינה, כאדם המהפך בכף ביצים טרופות לערבן עם המים, וכל דבר שהאדם רוצה לערב יפה יפה, מהפכו באצבע או בבזך: — רש"י ספר שמות, פרק ל', פסוק ל"ה הרמב"ן מבאר שמלח הוא מלשון מֶלַח, ולכן נקרא מוביל הספינה בשם זה, שכן הוא כמי שיודע לטעום את המים ולבדוק לפי זה את כיוון ואופן הנסיעה הרצויים, כמו זה שטועם את התבשיל לבדוק את מליחותו. ערך מורחב – ימאי שיטור ימאי שיטור הוא שוטר מוסמך במשטרת ישראל בעל תעודה. אדם בעל רקע וידע בתחום הימאות שנבחר לשרת ביחידת השיטור הימי בתפקיד ימאי שיטור. הבחירה נעשית בתאום מקצועי של המדור הימי במטה הראשי תחת פיקוד מטה משטרת ישראל. תפקידו, שיטור לשמירת הסדר צבורי והחוק הפלילי בים על ידי פיקוח ואכיפת חוקי מדינת ישראל החלים על רישוי ושימוש מותר בכלי שיט קטנים כמו אופנועי ים, סירות גומי, סירות, סירות מנוע, מפרשיות. ימאים, דף שער בספרייה הלאומית החלטה 15.06.2004 הדיון נסוב על השאלה האם צוות בידור שהועסק על האונייה זכאי לתשלום ככל איש צוות אחר באונייה. בפירושו על התורה פרשת כי תשא
המטרה: הבית הלבן

המטרה: הבית הלבן (באנגלית: Olympus Has Fallen) הוא סרט מותחן אקשן בבימויו של אנטואן פוקואה ובכיכובם של ארון אקהרט, מורגן פרימן וג'רארד באטלר שגם הפיק את הסרט. הסרט יצא לאקרנים במרץ 2013 וגולל את קורותיה של מתקפת ארגון גרילה צפון קוריאני על הבית הלבן, תוך התמקדות בניסיונותיו של סוכן השירות החשאי האמריקאי בניסיונו לחלץ את נשיא ארצות הברית מידיהם. הסרט זכה לביקורות מעורבות אך להצלחה קופתית משגרף כ-161 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 70 מיליון דולר. מייק בנינג, סוכן בשירות החשאי של נשיא ארצות הברית, ובעברו לוחם ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית, מלווה את הנשיא ורעייתו לטקס יוקרתי. במהלך הנסיעה הלימוזינה שלהם מחליקה על הכביש הקפוא וחווה תאונה קטלנית. בנינג מצליח להציל את הנשיא ממוות אך לא את הגברת הראשונה שנהרגת במקום. בנינג מפוטר מהשירות החשאי ומוחלף על ידי סוכן אחר. כ-18 חודשים לאחר מכן, בזמן שהמתיחות בין דרום לצפון קוריאה עולה לשיאה, הנשיא נכנס לחדרו בבית הלבן בעבור פגישה עם ראש ממשלת קוריאה הדרומית ומבקש סיוע צבאי ופתרון לבעיית המתיחות. טרוריסטים משתלטים על הבית הלבן, ארגון גרילה ששמו KUF חוטפים את הנשיא ואנשי ממשל בכירים והם הופכים לבני ערובה שבאותו זמן הם מחסלים סוכנים, שוטרים ואנשי הבית. מייק בנינג מחליט לפצות על האירוע שהוקדם לו מלפני 18 חודשים ומנסה להצילם. את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי טרבור מוריס. סרט ההמשך לסרט נקרא בשם "המטרה: לונדון", הסרט יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית במרץ 2016. צוות השחקנים של הסרט הראשון: אהרון אקהרט, ג'רארד באטלר, מורגן פרימן ואנג'לה באסט שבו לגילום דמויותיהם מהסרט הראשון. סרט ההמשך מתרחש בלונדון. ראש הממשלה הבריטי נפטר ולהלוויתו מגיעים מנהיגים ואנשים חשובים מכל רחבי העולם, דבר שמנהיגי העולם הערבי מתכוונים לנצלו. אך מה שמתחיל כאירוע הבטוח בעולם, הופך במהרה לתוכנית קטלנית להרוג את המנהיג החזק ביותר בעולם ולשחרר חזון מחריד לעתיד. רק לשלושה אנשים יש את הכוח לעצור זאת: נשיא ארצות הברית בנג'מין אשר (המגולם על ידי אהרון אקהרט), ראש השירות החשאי מייק בנינג (המגולם על ידי ג'רארד באטלר), וסוכנת MI6 הבריטי. בנוסף שוחרר גם סרט שלישי בסדרה, "המטרה: שומר הראש". וושינגטון על הכוונת – סרט בעל עלילה דומה שיצא באותה שנה אתר האינטרנט הרשמי של המטרה: הבית הלבן "המטרה: הבית הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המטרה: הבית הלבן", באתר נטפליקס "המטרה: הבית הלבן", באתר AllMovie (באנגלית) "המטרה: הבית הלבן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המטרה: הבית הלבן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המטרה: הבית הלבן", באתר Metacritic (באנגלית) "המטרה: הבית הלבן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אבנר שביט‏, "המטרה: הבית הלבן": אקשן סביר, לא יותר, באתר וואלה, 24 במרץ 2013
הארט (להקה)

הארט (באנגלית: Heart) היא להקת רוק אמריקנית שזכתה לפופולריות לראשונה בקנדה ולאחר מכן בארצות הברית וברחבי העולם. לאורך ארבעת העשורים שבהם הלהקה פעילה, היא עברה שלושה הרכבים שונים, כאשר האחיות אן וילסון (סולנית) וננסי וילסון (גיטריסטית) נשארות בלהקה בכל הרכב. הלהקה התפרסמה באמצע שנות ה-70 עם שירים שהושפעו מרוק כבד ומהבי מטאל‎‎ לצד מוזיקת פולק. בראשית שנות ה-80 הפופולריות של הלהקה ירדה, אך ב-1985 היא חזרה לאור הזרקורים ואף חוותה הצלחה גדולה יותר בשנות ה-90 עם בלדות רוק מצליחות. בשנות ה-2000, באלבומיה Jupiter's Darling ‏(2004), Red Velvet Car ‏(2010) ו-Fanatic ‏(2012), חזרה "הארט" לסגנון הרוק הכבד והפולק האקוסטי. אלבומיה של "הארט" נמכרו במעל ל-30 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובמעל ל-22 מיליון עותקים בארצות הברית. ב-2005 דורגה הלהקה במקום ה-57 במצעד "100 האמנים הגדולים של הרוק הכבד" של VH1. אלבומיה הגיעו לעשירייה הראשונה במצעד המכירות של בילבורד בשנות ה-70, ה-80, ה-90 ובעשור השני של המאה ה-21, והיא נמנית עם להקות הרוק הכבד המצליחות ביותר מבחינה מסחרית בתולדות הרוק. ב-2013 נכללה הלהקה בהיכל התהילה של הרוק אנד רול. עם להיטיה המוכרים של הלהקה נמנים "Crazy on You" ‏(1976), "Barracuda" ‏(1977), "Never" ‏(1985) ו-"Alone"‏ (1987). האלבום השמיני של הלהקה, Heart, נמנה במקום 44 ברשימת NPR,‏ "150 "האלבומים הגדולים בכל הזמנים שעשו נשים". ערך מורחב – דיסקוגרפיה של הארט מדיה וקבצים בנושא הארט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הארט (באנגלית) הארט, ברשת החברתית פייסבוק הארט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הארט, ברשת החברתית אינסטגרם הארט, סרטונים בערוץ היוטיוב הארט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הארט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הארט, באתר ספוטיפיי הארט, באתר Last.fm (באנגלית) הארט, באתר AllMusic (באנגלית) הארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) הארט, באתר דיזר הארט, באתר Discogs (באנגלית) הארט, באתר Songkick (באנגלית) הארט, באתר Genius הארט, באתר SecondHandSongs הארט, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) הארט, באתר בילבורד (באנגלית) הארט, באתר אמזון מיוזיק "If You Like Heart's Hard Rock. . ". NY Times. Kohn, David (2003-07-15). "Taking Heart in New Surgery". CBS News. נבדק ב-2011-11-22. "RIAA - Gold & Platinum - February 9, 2010: Heart certified albums". Recording Industry Association of America. נבדק ב-2010-02-09. Valby, Karen. "Public Enemy, Rush, Heart, Donna Summer to be inducted into Rock and Roll Hall of Fame | The Music Mix | EW.com". Music-mix.ew.com. נבדק ב-25 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Rock And Roll Hall Of Fame Inducts Rush With Heart, King, Newman, Public Enemy, Summer". YouTube. 2013-04-19. נבדק ב-2013-05-14. The 150 Greatest Albums Made By Women, NPR, July 24, 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרמן

האם התכוונתם ל... אישים: אריק קרמן – בונה מנדולינות ישראלי, בנו של דוד קרמן דוד קרמן – השומר העברי הראשון של בת ים דני קרמן – מאייר וסאטיריקן ישראלי רון קרמן – שחיין ישראלי אחר: קו קרמן – קו דמיוני המסמן את הגבול בין אטמוספירת כדור הארץ לבין החלל החיצון קאראמאן קורמן כרמן
משטרת לטרון

משטרת לטרון היא תחנת משטרה שהוקמה בשנת 1940 בלטרון על ידי שלטונות המנדט הבריטי, כאחת מ-11 מצודות טגארט שנבנו בתחילת מיזם מבני המשטרה (Police Building Programme) שיזם סר צ'ארלס טגארט. התחנה שלטה על הדרך מתל אביב לירושלים. על פי תוכנית החלוקה היה אזור לטרון בשטח המדינה הערבית. ב-18 במאי 1948 השתלט הלגיון הערבי על בניין המשטרה הבריטית, ששלט על הכביש היחיד המקשר את אזור השפלה לירושלים והיה לפיכך בעל חשיבות אסטרטגית בקרב על ירושלים. בין 25 במאי ו-18 ביולי 1948 התנהלה במקום סדרה של קרבות עזים בין חטיבות ההגנה וצה"ל לבין הלגיון הערבי שבהם ניסתה ישראל לכבוש את משטרת לטרון, אך נכשלה. קרבות אלה כללו את: מבצע בן נון א': בלילה שבין 24 במאי 1948 ל-25 במאי נערך ניסיון ראשון לכבוש את לטרון. הכוח התוקף, בפיקודו של שלמה שמיר, כלל את חטיבה שבע (1450 לוחמים), שאך זה הוקמה, מתוגברת בגדוד 32 מחטיבת אלכסנדרוני (450 לוחמים). הכוח נכשל בניסיונו לכבוש את הנקודות השולטות ברכס לטרון ונאלץ לסגת לאחר שספג אבדות קשות. מבצע בן נון ב': ב-30 במאי נערך ניסיון שני לכבוש את מתחם לטרון, על ידי חטיבה שבע בסיוע גדוד מחטיבת גבעתי. במהלך המבצע הצליח צוות קרב משולב מגדוד 73 של חטיבה 7 לפרוץ את טבעת ההגנה החיצונית של תחנת המשטרה, אך ניסיונו לפוצץ פרצה בקיר המשטרה נכשל, והוא נאלץ לסגת לבסוף לאחר שהושמד כמעט לחלוטין. בחצר המשטרה נותרו 31 הרוגים ישראלים וארבעה זחל"מים. מבצע יורם: המבצע נערך בלילה שבין 8 ביוני ל-9 ביוני 1948, בהשתתפות כוחות מחטיבת הראל ומחטיבת יפתח, שניסו לכבוש משלטים של הלגיון הערבי באזור לטרון. ב-18 ביולי 1948 לקראת כניסת ההפוגה השנייה לתוקף, בוצע ניסיון לכבוש את תחנת המשטרה. המשימה הוטלה על פלוגה של חטיבת יפתח ועל מספר זחל"מים וטנק קרומוול של חטיבה 8. הטור המשוריין יצא מאל-קובאב והתקדם לעבר תחנת המשטרה בלטרון. כאשר הגיעו לתחנת השאיבה במחצית הדרך פתח הטנק באש על המשטרה. בעת שילוחו הפגז השלישי נתקע התרמיל בקנה והטנק נאלץ לסגת כדי לתקן את התקלה. קשר לקוי גרם לכך שמפקד שדרת הזחל"מים ראה בכך אות לנסיגה ופקד על הזחל"מים לסגת. מפקד הפעולה לא רצה לסכן את חיל הרגלים בהתקפה ללא סיוע ופקד על נסיגה כללית. לאחר כישלונות אלה נותרה לטרון בשליטת ירדן עד למלחמת ששת הימים. ב-6 ביוני 1967, היום השני למלחמת ששת הימים, כבשה חטיבת קרייתי, בפיקודו של משה יטבת, את מתחם לטרון, בקרב שנמשך כשעתיים, ללא הרוגים לצה"ל. בשנת 1978 החלה היוזמה להקמת "יד לשריון" במקום - אתר הנצחה לחללי חיל השריון במערכות ישראל. לשם כך הוקמה "העמותה להקמת יד לשריון", שעסקה במימוש היוזמה במשך שנים אחדות. אתר "יד לשריון" כולל מוזיאון לתולדות השריון ואוסף של כלים משוריינים הכולל טנקים, גשרים ניידים, זחל"מים, נגמ"שים ושריוניות. אוסף זה הוא מהגדולים בעולם ומכיל מעל מאה פריטים, ביניהם טנקי המרכבה (סימן 1-4) של צה"ל, כלי שלל שנתפסו מצבאות ערב במלחמות ישראל וכלים מיוחדים שנקנו לצורך התצוגה. מדיה וקבצים בנושא מצודת לטרון בוויקישיתוף פנחס יורמן, בחזרה ללטרון, דבר, 9 ביוני 1967 "יד לשריון" תוקם מול משטרת לטרון, דבר, 20 בספטמבר 1978
כדור גולף

כדור גולף הוא כדור המשמש למשחק גולף. לפי כללי המשחק, כדור גולף שוקל לא יותר מ-45.93 גרם ובעל קוטר של לא פחות מ-42.67 מ"מ. כדורי הגולף כפופים לבדיקה ואישור של ה-R&A (אנ') (לשעבר חלק ממועדון הגולף המלכותי העתיק של סנט אנדרוס (אנ') בסקוטלנד) ואיגוד הגולף של ארצות הברית (אנ') (USGA); כדורי גולף שלא עומדים בתקנות אינם יכולים לשמש בתחרויות. כדורי הגולף הראשונים היו כדורי עץ ששימשו בין המאה ה-14 למאה ה-17. כדורים אלה היו עשויים מעץ קשה כגון עץ אשור ונעשו על ידי נגרים עם הכלים של אותו הזמן. במאה ה-17 הוצג כדור העור שנוצר מנרתיק עור ממולא בנוצות ומצופה בצבע. יצירת כדור זה הייתה תהליך ארוך שדרש זמן רב, על כן הכדורים היו יקרים מאוד וכדור עלה בין 2 שילינג ל-5 שילינג, השווים לבין 10 ל-20 דולרים. לכדורים אלה היו כמה חסרונות: את הכדור היה קשה לעשות בצורה עגולה לחלוטין, ועל כן הכדור לא התגלגל באופן סדיר; כשהכדור נרטב מרחק הגלגול שלו קטן. אף על פי כן, כדורים אלה שימשו ככדורי הגולף הרשמיים עד המאה ה-19. בשנת 1848 הכומר רוברט אדמס פטרסון (אנ') המציא כדור גומי שנעשה משרף מיובש. כדורים אלה היו נוחים וזולים יותר לייצור, והיו עגולים יותר ובעלי מבנה אווירודינמי יותר טוב. במהרה הפכו כדורי הגומי לכדורים המועדפים. התגלה כי כדורים מחוספסים יותר טובים, והומצא כדור שנודע בשם: "קוצים", כי הצורה על הכדור דומה לאטד. פריצת הדרך הבאה הייתה כשהומצא כדור הגולף המגולגל, שהיה גומי מגולגל עטוף. בשנות ה-60 הוצג גומי סינתטי חדש שהוכח כעמיד יותר לעטיפת כדורים. בשנת 1967 חברת ספאלדינג (אנ') הייתה הראשונה ליצור כדור גולף מוצק. כיום, המפרט של כדור הגולף ממשיך להיות מנוהל על ידי הגופים השולטים של המשחק; R&A ואיגוד הגולף האמריקאי (USGA). בשנת 1905 מהנדס ויצרן אנגלי בשם ויליאם טיילור ערך בדיקה כדי לקבוע איזה משטח יוצר טיסה טובה יותר, ופיתח כדורים עם חריצים ברווח קבוע. באותו הזמן רווחו כדורים עם חריצים בצורת רשת וחריצים בצורת קוצים, אך עיצוב החריצים הפך לדומיננטי בשל העובדה שהוא עף יותר גבוה. בכדורים שנמכרים כיום יש בין 250 ל-450 חריצים, אך יש כדורים עם יותר מ-1,000 חריצים. כדורי הגולף נועדו להיות סימטריים ככל האפשר מאז מחלוקת שנבעה מפולרה (אנ'), כדור שיוצר בשנות ה-70 המאוחרות כלל חריצים רגילים בקו האמצע וחריצים רדודים במקומות אחרים, ונפסל על ידי USGA, שנאלצה בשנת 1985 לשלם 1,300 מיליון דולרים כפיצוי. כדורי הגולף בדרך כלל לבנים, אך גם זמינים בצבעים אחרים המסייעים במציאת כדור שנאבד. כדורים בדרך כלל מודפסים עם סמלים או מספרים כדי לזהותם עם שחקנים. מדיה וקבצים בנושא כדור גולף בוויקישיתוף The Science Behind Golf Balls A History of the Golf Ball Golfball guide מדע הגולף: מדוע לכדורי גולף יש גומות, סרטון באתר יוטיוב, 7 באוגוסט 2015
רן ונמה

רן ונמה היו צמד של זמרי עם ישראלים, שפעלו בישראל ומחוצה לה. רן אלירן ונחמה הנדל הכירו בתקופת שירותם הצבאי בלהקת הנח"ל. בשנת 1958 הם התחברו לצמד "רן ונמה" על מנת להתחרות על הזכות להופיע בתוכנית העשור למדינת ישראל, שהפיק מנחה הטלוויזיה האמריקאי הנודע אד סאליבן. אד סאליבן, שהגיע במיוחד לארץ, בחר לאחר מיונים רבים את הצמד "רן ונמה" יחד עם הכנר יצחק פרלמן, להקת כרמון וצמד הפסנתרנים ברכה עדן ואלכסנדר תמיר. ההופעה בתוכניתו של אד סאליבן הזניקה את הקריירה של הצמד והוא המשיך בהופעות בארצות הברית ובקנדה והקליט שלושה תקליטים. בתקופת פעילותם הקצרה כצמד הם הספיקו ליצור ולהקליט מספר רב של שירים בהם: "חמדתי" שכתב והלחין אמיתי נאמן, "טיול בשניים" שכתבה דליה למדני והלחין אריה לבנון, "אנה פנה דודך" (השיר שבו הופיעו בתוכניתו של אד סאליבן), "שיבולת בשדה", "כי תנעם", "הבה נגילה", "המגדלור", "טעם המן" של יצחק אליה נבון, "זמר נודד", "תפוח חינני", "המכתב", "פעמוני הצאן", "החמור", "היכן (צבעוני ביער)", "אני לדודי", "וייניקהו", "ניצני שלום", "אל גינת אגוז", "דבקה רפיח", "שיירת הרוכבים", "גמלים", "טיול בשניים", "שיר רועים", "נערי ברועים", "בלב הליל", "אתן במדבר", "אורחה במדבר", "בלדה על שלושה חתולים", "שירי לי", "פזמון הגז", "צאנה צאנה", "קול אורלוגין" ו"יפים הלילות בכנען". בנוסף לכך הקליט הצמד גרסאות כיסוי (לשירים שבוצעו במקור על ידי זמרים אחרים) כמו: "אל אדמת לכיש" (במקור בביצוע עמנואל זמיר), "שיר הקטר" ו"הסלע האדום" (במקור בביצוע אריק לביא), "מחר" (במקור בביצוע להקת הנח"ל), "סימונה מדימונה" (במקור בביצוע ישראל יצחקי), "רב האור והתכלת" ו"תרנגול בן גבר" (במקור בביצוע להקת פיקוד מרכז). לאחר מספר שנים קצר של פעילות, נפרד הצמד ורן אלירן ונחמה הנדל המשיכו בקריירה עצמאית. לאחר מותה של נחמה הנדל בשנת 1998, הקליט והקדיש לה רן אלירן את השיר "קול פעמונים" שהלחין למילותיו של חיים קינן. מדיה וקבצים בנושא רן ונמה בוויקישיתוף רן ונמה, באתר Discogs (באנגלית) רן ונמה, דף שער בספרייה הלאומית רן ונמה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
דוקטור פאוסטוס (קומיקס)

דוקטור פאוסטוס (באנגלית: Doctor Faustus) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברות Captain America #107 מנובמבר 1968 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. דוקטור פאוסטוס הוא האלטר אגו של יוהאן פנהוף, פסיכיאטר ואשף קרימינלי מווינה, אוסטריה. הוא מרבה להתגאות בעובדה כי הוא "רב אמן בכל הנוגע למוחם של אנשים", וידוע בשל שיטות הלוחמה הפסיכולוגית שלו. שיטותיו מערבות בדרך כלל הפעלת מניפולציה על אויביו בדרך שלפיה הם יהרגו את עצמם. בהופעתו הראשונה, דוקטור פאוסטוס גרם לסיוטים והזיות לסטיב רוג'רס מתוך מאמץ לגרום לו לאבד את שפיותו. כמו כן, הוא טיפל בחשאי בפגי קרטר חולת האמנזיה, שהייתה אהובתו של רוג'רס מימי מלחמת העולם השנייה, וכן חטף את שרון קרטר ואת הוריה בניסיון להשמיד את קפטן אמריקה. לאחר מכן, פאוסטוס רכש כלי נשק גנובים מ"תעשיות סטארק" כדי לאיים על העיר ניו יורק וארגן התאגדות של פושעים, אך מזימתו סוכלה בידי קפטן אמריקה. דוקטור פאוסטוס נחשב למת למשך מספר שנים, עד שבתקופת מלחמת האזרחים של מארוול התגלה חי במסווה כפסיכיאטר עבור סוכנות הביון S.H.I.E.L.D. ותחת שירותו של הגולגולת האדומה, יריבו המושבע של קפטן אמריקה. הוטל עליו להפעיל מניפולציה רגשית על שרון קרטר להתקרב לסטיב רוג'רס, ובסופו של דבר להתנקש בחייו. נעצר לאחרונה בידי פלקון והאלמנה השחורה כדי לתת עדות אופי במשפטו של חייל החורף על השיטות בהן שטפו את מוחו כדי להפוך לכלי נשק. שמו מבוסס על המחזה דוקטור פאוסטוס מאת המחזאי האנגלי כריסטופר מארלו, כשלעצמו מבוסס על דמותו בחיים של יוהאן גאורג פאוסט, אלכימאי ואסטרולוג גרמני. פאוסטוס הופיע בסדרת האנימציה "ספיידרמן וחבריו המופלאים", ובסדרת הלייב אקשן "הסוכנת קרטר" בגילום השחקן ראלף בראון כנבל הראשי. בסדרת הלייב אקשן "סוכני S.H.I.E.L.D.", מכונת שטיפת המוח של ארגון הידרה נקראת "פאוסטוס" כביצת פסחא לדמותו של פנהוף. הוגו סטריינג' - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה. דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Captain America #161-162, May-June 1973 Captain America #192, December 1975 Captain America Vol.5 #22, November 2006
גלינה קולקובה

גלינה אלכסייבנה קולקובה (ברוסית: Галина Алексе́евна Кулакова; נולדה ב-29 באפריל 1942) היא ספורטאית סובייטית בעבר, בענף סקי למרחקים (קרוס קאנטרי). היא אלופה אולימפית, בעלת 8 מדליות, מהן 4 זהב, מהן 3 מדליות זהב באולימפיאדת סאפורו (1972) ואלופת עולם בעלת 10 מדליות, מהן 5 זהב. קולקובה זכתה 39 פעמים בתואר אלופת ברית המועצות בתחרויות אישיות ומרוצי שליחים. קולקובה נולדה בכפר באודמורטיה למשפחת מרובת ילדים (2 אחים ו-7 אחיות). אביה נהרג במלחמת העולם השנייה. מגיל קטן היא החלה לעבוד ברפת. בשנת 1962 היא סיימה בית הספר למורים ואחר כך בית ספר למורי ספורט. בתקופה זו היא החלה להתאמן בסקי. בשנת 1967 היא נכללה בנבחרת ברית המועצות. באולימפיאדת גרנובל (1968) זכתה קולקובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר שהובילה ברוב שלבי התחרות, היא נפלה ב-500 מטר לפני הסיום. ומדליית ארד, בתחרות שליחות ומקום שישי בתחרות ל-10 ק"מ. בשנת 1970 עברה קולקובה במהלך תחרויות ארציות, ניתוח קשה. לאחר הניתוח חזרה להתאמן ובאליפות העולם שנערכה בהרי הטטרה שבצ'כוסלובקיה (באותה העת) זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב, בכל שלושת מדליות זהב האפשריות והייתה לספורטאית המצטיינת במשחקים. באליפות העולם שנערכה בפאלון שבשוודיה בשנת 1974 זכתה קולקובה ב-3 מדליות זהב. באולימפיאדת אינסברוק (1976) זכתה קולקובה ב-2 מדליות, זהב וארד. בתחרות ל-5 ק"מ היא סיימה במקום השלישי, אך התברר שהיא לקחה ספריי נגד נזלת, המכיל אפדרין האסור בשימוש וכתוצאה מכך היא נפסלה. למרות הפסילה היא קיבלה אישור להשתתף בהמשך התחרויות. היא זכתה במדליית זהב בתחרות שליחות ובמדליית ארד בתחרות ל-10 ק"מ. באליפות העולם שנערכה בלאהטי שבפינלנד בשנת 1978 זכתה קולקובה במדליית ארד בתחרות שליחות 4x5 ק"מ ופעמיים במקום רביעי בתחרות ל-5 ק"מ ובתחרות ל-10 ק"מ. באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בהיותה בת 38 זכתה קולקובה במדליית כסף בתחרות שליחות 4x5 ק"מ. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום שישי בתחרות ל-5 ק"מ. באליפות העולם שנערכה באוסלו שבנורווגיה בשנת 1982 סיימה קולקובה במקום חמישי בתחרות ל-20 ק"מ, במקום 10 בתחרות ל-10 ק"מ ובמקום 13 בתחרות ל-5 ק"מ. לאחר התחרות היא פרשה מספורט תחרותי וחזרה לכפר בו נולדה. כיום, היא מתגוררת באחד מכפרי האזור ומנהלת מוזיאון סקי, הקרוי על שמה. מדיה וקבצים בנושא גלינה קולקובה בוויקישיתוף גלינה קולקובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי גלינה קולקובה, באתר olympedia.org גלינה קולקובה באתר הפדרציה הבין-לאומית לסקי Fis-Ski (באנגלית) גלינה קולקובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני

פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני (באיטלקית: Francesco Onofrio Manfredini;‏ 22 ביוני 1684 - 6 באוקטובר 1762) היה מלחין וכנר מטוסקנה, בן זמנם של באך וויואלדי. יצירותיו מלמדות על השפעת האחרון עליו. מנפרדיני נולד בפיסטויה לנגן טרומבון. הוא למד נגינה בכינור אצל ג'וזפה טורלי בבולוניה, חלק ממדינת האפיפיור דאז. למד הלחנה אצל ג'אקומו אנטוניו פרטי, מאסטרו די קאפלה בזיליקת פטרוניוס הקדוש, לאחר שתזמורת הכנסייה פוזרה ב-1696. התמנה לכנר, בסביבות שנת 1700, בכנסיית סן ספיריטו שבפרארה. בשנת 1704 שב לבולוניה והועסק בתזמורת בזיליקת פטרוניוס הקדוש המחודשת. משפרסם את יצירותיו לראשונה מונה חבר באקדמיה פילהרמוניקה החל מ-1711 בילה ארוכות במונקו, ככל הנראה בשירותו של הנסיך אנטואן ה-I. הנסיך היה תלמידו של לולי ממנו ירש את שרביט המנצח. טיב יחסיו המדויק עם חצר מונקו ומשך שהותו בה אינו ברור. מנפרדיני מוזכר לראשונה ברשומות החצר ב-1712. אחת העדויות לטיב יחסיהם הוא העובדה שהנסיך היה סנדק של אנטואן פרנצ'סקו, בנו של מנפרדיני, ונראה שנקרא על שם סנדקו. במהלך שהותו במונקו נולדו לו ארבעה ילדים נוספים, שנים מהם גדלו להיות מוזיקאים בעלי חשיבות בזמנם, וינצ'נזו היה ל"מאסטרו די קאפלה" האופרה האיטלקית בסנט פטרבורג וג'וזפה לזמר קסטרטו. העובדה שמנפרדיני אינו מוזכר בפרוטוקולי החצר עד 1727 כנראה מעידה על התרצות שני הצדדים מנוכחותו בחצר הנסיך. אותה השנה חזר לעיר הולדתו, פיסטויה, כ"מאסטרו די קאפלה" בקתדרלת סן פיליפ, משרה בה החזיק עד מותו. אף על פי שידוע כי הלחין אורטריות כחלק ממשרותיו בכנסייה, לא נותר להן תיעוד וכך כיום רק יצירותיו הכלליות נותרו חלק מרפרטואר הביצוע. יצירתו הראשונה הייתה קובץ של 12 סונטות קאמריות אותן כינה "קונצ'רטיני קאמרה" אופוס 1. ב-1709 הוציא לאור את "סינפונית הכנסייה" (Sinfonie da Chiesa) אופוס 2. מעין השלמה של הסונטות הראשונות שפרסם. ב-1718 הוציא לאור בבולוניה את שנים-עשר הקונצ'רטי גרוסי לשני כינורות וקונטינואו, אופוס 3, שהוקדשו לפטרונו. בספריית הנסיך נמצאו גם עותקים של אופוס 2 פרי עטו. מניחים כי מרבית יצירתו אבדה לאחר מותו, רק 43 יצירות שיצאו לאור ומגוון כתבי יד מוכרים. יצירותיו שכן יצאו לאור הן דוגמה, עשויה להפליא לסוגת הקונצ'רטי גרוסי, ראיה לכישרונו בהמצאת מלודיות ללא כל מאמץ. מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני בוויקישיתוף פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני, באתר AllMusic (באנגלית) פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנצ'סקו אונופריו מנפרדיני, באתר Discogs (באנגלית) פרנצ'סקו מנפרדיני, באתר International Music Score Library Project (באנגלית)