laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ילד הסוסים

ילד הסוסים (אנגלית: The Horse Boy) הוא ספר אוטוביוגרפי משנת 2009 מאת רופרט אייזקסון. הספר מספר את סיפורם של רופרט ואשתו כריסטין המחפשים אחר ריפוי עבור בנם האוטיסט, רואן. בתחילה חיפשו ההורים דרכים שונות לעזור לבנם באמצעות בעלי מקצוע שונים, אך ראו כי אין בכך תקווה. באחד הימים לקח רופרט את בנו רואן לרכב על סוסה ושמה בטסי. החיבור שנוצר בין רואן לסוסה היה מיוחד והיא החלה לחולל אצלו שינוי. במטרה להמשיך את הריפוי באמצעות סוסים, טסו רואן והוריו למסע בערבות מונגוליה. הם החלו את מסעם ברכב מקרטע שקנו והמשיכו אותו על גב סוסים בחיפוש אחר שבטי שמאניזם מונגוליים העוסקים בריפוי באמצעות טקסים. המסע תועד והפך לסרט שיצא לאקרנים בשנת 2009. אתר האינטרנט הרשמי של ילד הסוסים (באנגלית) "ילד הסוסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ילד הסוסים".
RS-25

ה-RS-25 שידוע גם בשם "המנוע הראשי של מעבורת החלל" (SSME), הוא מנוע רקטי ששימש במעבורות החלל האמריקאיות וגרסאות ה-RS-25D וה-RS-25E אמורות להיות בשימוש גם ב-SLS כשפיתוחן יושלם. לאחר אסונות מעבורות החלל צ'לנג'ר וקולומביה עבר המנוע מספר שדרוגים ונקרא RS-25D. ב-SLS בגרסאות ה-SLS השונות יש בין 3-5 מנועי RS-25. מעבורת חלל SLS מדיה וקבצים בנושא RS-25 בוויקישיתוף
בגדי הארץ החדשה

בגדי הארץ החדשה: מדינת ישראל הצעירה בראי הלבוש והאופנה הוא ספר מאת ענת הלמן המשלב מחקר היסטורי וסוציולוגי על מנת לתת תמונה של מדינת ישראל בתהליך התגבשותה כיישות המורכבת מפרטים הנאלצים להתמודד עם האתוסים שבסיס הקמת המדינה, הספר מנתח תהליכים ומגמות שאפיינו את החברה הישראלית בשנותיה הראשונות של המדינה מתוך התבוננות בבגדים שלבשו אזרחיה במקומות שונים במהלך חיי יום יום ובאירועים שונים. ד"ר ענת הלמן מלמדת בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו ובתוכנית ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית בירושלים. ספרה הקודם: אור וים הקיפוה: תרבות תל אביבית בתקופת המנדט, זכה בפרס מרדכי איש-שלום מטעם יד יצחק בן-צבי ובפרס יונתן שפירא מטעם האיגוד ללימודי ישראל. הספר חוקר את התרבות הישראלית במדינת ישראל הצעירה החל מהקמתה ומסוף מלחמת העצמאות בשנת 1949 ועד למבצע קדש בשנת 1956. המחקר נעשה דרך הפריזמה של האופנה וסקירתו מכסה את מרבית את מכלול החיים היהודיים שבמדינת ישראל. הספר עושה הבחנה בין ביגוד - ה"מצביע על הפן הכללי, המקיף והטכני של כיסוי הגוף, האופנה קשורה לנורמות חברתיות ולפן האסתטי והסגנוני". לבין אופנה שבה "שינוי סגנוני מהיר ותמידי הוא עקרון המפתח של האופנה, והוא המבדילה מדפוסי לבוש אחרים". הלמן מצביעה על שני אבות טיפוס לביגוד בתקופה הנדונה, אחד הוא ה"הדגם הפשוט", אותו היא מזהה עם הצברים, כיורשו של הדגם החלוצי. זו "'אופנת-נגד' שהביעה את הערכים הממלכתיים ההגמוניים של פשטות, שוויון, עבודה והתיישבות". פריטי הלבוש המוכרים מדגם זה הם בגדי החאקי, סנדלים תנ"כיים, כובע טמבל וכובע גרב, ולעיתים כאפייה על צוואר צורת ביגוד שהספר מגדיר כמדים. לתתי קבוצות של ביגוד זה מוקדשים פרקים מפורטים אשר כוללים דיון בדרך הלבוש בקיבוצים והבגדים שאפיינו את מדיניות הקיצוב. אל מול הדגם הפשוט מציב המחקר את "הדגם המהוגן". שניסה לחקות את האופנה העירונית המערבית, דגם זה שהתחיל מעמדת נחיתות מול הביגוד הפועלי-חלוצי הפך למוביל הטון במקביל לתזוזה הפוליטית והחברתית בכל מישורי החיים בחברה הישראלית. הדגם המהוגן הוא המוצא והביטוי של התשוקה להדגשת האינדיבידואלי. עם התהפכות המאזניים נותר הדגם הפשוט ב"שמורות טבע" של תנועות הנוער וצה"ל. המחקר משתמש להדגשת ממצאיו בכמאה ושמונים צילומים וקריקטורות מהתקופה הנדונה, כתבות בעיתונים ובמגזינים ולצידם כרזות, גלויות ופרסומות המשקפות את המגמות והלכי הרוח בשוק האופנה העברי ובהשתקפות - בכלכלה בשפה ובהשקפת העולם. דרך מקרה החקר הישראלי, דן הספר בתופעת הביגוד בכללה: בהבדלים בין ביגוד לאופנה, בחלקו של הלבוש ביצירת הגמוניה, ביחסים שבין אופנה ובין אופנות-נגד, בהשפעות מן העולם הגדול, ובדרכים שבהן מסמן הביגוד שייכות מגדרית, חברתית, מקצועית, דתית ואתנית, לאומית וקוסמופוליטית. בפרק האחרון מוצג הניסיון לגבש אופנה בעלת מאפיינים מקומיים, שהגיע לשיאו ביצירות של חברת משכית שהייתה חברה ממשלתית לייצור ושיווק אוּמנות מקומית בתחומי הטקסטיל, הצורפות ועבודות עץ זית שפעלה בישראל בין 1954 ו-1994. עבודות משכית, שהתבססו על דגמים ומסורות שהביאו עולי עדות המזרח הפכו ברבות השנים לשם נרדף לאומנות ישראלית מקורית בפרט בתחומי צורפות התכשיטים וכלי היודאיקה, האריגה, הרקמה, הסריגה ועיצוב האופנה ששילבו פולקלור עם עיצוב מודרני. ענת הלמן, בגדי הארץ החדשה: מדינת ישראל הצעירה בראי הלבוש והאופנה, מרכז זלמן שזר, ירושלים, 2012. עיצוב אופנה נורית בת יער, שיכרון עיצובים - אמנות האופנה בישראל 2008-1948, רסלינג, תל אביב, 2010. אילה רז, חליפות העתים: מאה שנות אופנה בארץ-ישראל, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1996. בגדי הארץ החדשה, באתר OCLC (באנגלית)
הלוואי (שיר)

"הלוואי" הוא שיר שכתב אהוד מנור והלחין וביצע בעז שרעבי עבור תחרות קדם-אירוויזיון 1986. השיר הוגש לתחרות גם בשנת 1985, אך אז לא התקבל. בתחרות עצמה הגיע השיר למקום האחרון וזכה בנקודה אחת בלבד, אולם ברבות הימים הפך לשיר אהוד שזכה לגרסאות כיסוי שונות. בייחוד התפרסם ביצועה של יהודית רביץ לשיר, במופע "פעמוני היובל" בעיבודו של אבנר חודורוב. השיר נכלל באלבומו החמישי של שרעבי, "משאלה" שיצא ב-1987, ובאלבום האוסף את לי לילה שיצא בשנת 1993. מילות השיר מביעות משאלה לשגשוג, אחדות ושלום: ”הלוואי שלא נכאב ואיש אחיו יאהב הלוואי ויפתחו שוב שערי גן עדן הלוואי ויתמזגו מזרח ומערב הלוואי ונחדש ימינו כאן כקדם.” בשנת 2000 ביצעה יהודית רביץ את השיר במסגרת האלבום "געגוע". בטקס הדלקת המשואות לשנת 2020 ביצעו את השיר מנחי הטקס - גיא זו-ארץ ואסתר רדא. במאי 2021 במסגרת הפרויקט של כאן 11, "אחים אנחנו", ביצע את הסינגל בעיבוד מחודש הזמר החרדי אבי אילסון. צפו: המיזם המסקרן יצא לדרך עם הופעה של בעז שרעבי וואלרי חמאתי, באתר וואלה, 31 במאי 2022 אירוויזיון 1986 - איפה טעינו?, באתר כאן חדשות, ‏13 באפריל 2019 (בעברית) הלוואי - יהודית רביץ, נבדק ב-2023-01-19, באתר יוטיוב יאיר טוקר, ‏אבי אילסון מחדש את הקלאסיקה: "הלוואי", באתר כיכר השבת, 11 במאי 2021 סרטון השיר "הלוואי" באתר יוטיוב "הלוואי" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "הלוואי" באתר שירונט דויד פרץ, ניתוח השיר 'הלוואי', באתר "תרבות•il"
חוניו השני

חוניו השני (המאה ה-3 לפנה"ס) היה כהן גדול מבית חוניו בבית המקדש, בנו של הכוהן הגדול שמעון הראשון. חוניו היה צעיר לימים כשנפטר אביו ולכן לא התמנה לתפקיד הכוהן הגדול. את שמעון אביו ירש אלעזר אחיו של שמעון, ולאחר שהוא נפטר, נמסר התפקיד למנשה שהיה דודו של שמעון. רק לאחר פטירתו התמנה חוניו לתפקיד. חוניו השני פעל במחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס, בתקופה ההלניסטית, בתקופת שלטונו של מלך מצרים תלמי השלישי. זו הייתה תקופת המאבק שבין בית תלמי לבית סלאוקוס על השליטה באזור שהביאה למלחמה הסורית השלישית. חוניו השני, שהאמין בניצחון בית סלאוקוס, סירב לשלם לתלמי השלישי את המס של עשרים כיכר כסף. בעקבות סירובו איים שליח המלך, אתניון, בהחרמת הקרקעות של יהודה וחלוקתן בין אנשי הצבא. איום זה לא הביא לשינוי דעתו של חוניו. בן אחותו של חוניו, יוסף בן טוביה, ניצל את ההזדמנות והציע לתלמי השלישי סכום כסף גדול כדי לקבל את זכות גביית המיסים שהועברה אליו. בעקבות כך ירד מעמדו של תפקיד הכהן הגדול. יוסף בן מתתיהו מתאר את חוניו השני כקמצן ושוטה שבהתנהגותו גרם לעליית מעמדו של יוסף בן טוביה. בנו שמעון היה גם כהן גדול ונקרא שמעון השני. נכדו של חוניו השני היה הכהן הגדול חוניו השלישי שכיהן בתקופתם של סלאוקוס הרביעי ואנטיוכוס הרביעי. "חוניו, בית חוניו", אנציקלופדיה מקראית, עורך בנימין מזר עמ' 52-49 יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, סעיף 157. היסטוריה של ארץ ישראל התקופה ההלניסטית ומדינת החשמונאים, עורך מנחם שטרן, יד יצחק בן-צבי, 1981, עמ' 105 היסטוריה של ארץ ישראל התקופה ההלניסטית ומדינת החשמונאים, עורך מנחם שטרן, יד יצחק בן-צבי, 1981, עמ' 102 יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, סעיף 160. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, סעיף 176.
ג'ורג' הבודד

ג'ורג' הבודד (באנגלית: Lonesome George) היה כינויו של צב גלאפגוס מתת-המין צב פינטה ענק (Chelonoidis nigra abingdoni) האנדמי לאי פינטה שבאיי גלאפגוס שהיה ידוע כצב החי האחרון מתת-מין זה. ג'ורג' הבודד מת ב-24 ביוני 2012 כנראה בגיל 100, ויחד איתו נכחד תת-המין כולו. ג'ורג' נצפה לראשונה בשנת 1971 על ידי חוקר הרכיכות ההונגרי יוז'ף ואגוולג'י (József Vágvölgyi) באי פינטה שבארכיפלג גלאפגוס. שמו ניתן לו כשמו של השחקן האמריקאי ג'ורג' גובל. מאז שנמצא, נחשב לפריט היחיד בתת-המין. בשנת 2008 נעשו ניסיונות רבייה עם שתי צבות נקבות מתת-מינים קרובים, אולם הביצים שנוצרו היו עקרות. ניסיונות רבייה עם צבות מתת-מינים אחרים לא הביאו כלל ליצירת ביצים. על מנת להגן עליו, הוצאו מהאי פינטה כל הכבשים שהיו עליו, וצמחיית האי החלה לחזור למצבה הקודם, דבר שקיוו כי יעזור לרביית תת-המין. ג'ורג' הפך לסמל לבעלי החיים הנתונים לסכנת הכחדה. ב-24 ביוני 2012 הודיעה הנהלת הגן הלאומי גלאפגוס כי ג'ורג' נמצא מת. בבדיקה שנערכה נמצא שמת מסיבות טבעיות בהיותו בן כ-100 שנים. גיל זה אינו זקן במיוחד לצבים ממין זה – שיכול להגיע ל-170 שנה ולפי הערכות שונות אף עד גיל 200. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' הבודד בוויקישיתוף מידע על ג'ורג' הבודד מאתר planetark Hannah Furness, ‏'Lonesome George' the last giant Galapagos tortoise of his kind dies, The Telegraph, 25 June 2012 אבל בגלפאגוס: הצב האחרון מסוגו מת, המין נכחד, באתר וואלה, 25 ביוני 2012
נסים טולדנו

הרב נסים טולדנו (ז' בטבת תרצ"ד, 25 בדצמבר 1933 – י"ב בסיוון תשע"ב, 2 ביוני 2012) היה ראש ישיבת שארית יוסף בבאר יעקב וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. נולד במקנס שבמרוקו, לרב יוסף טולדנו ולמזל-טוב, בתו של הרב רפאל ברוך טולדנו. בגיל תשע התייתם מאמו ועבר להתגורר בבית סבו. הוא נשלח ללמוד בישיבת תורת אמת בלונדון בראשות הרב משה שניידר, שם התקרב לרבו רבי יצחק צבי (זיידל) סמיאטיצקי חתנו של ראש הישיבה, ולאחר מכן עבר לישיבת גייטסהד. בשנת תשט"ז (1957) עלה לבדו לארץ ישראל ונכנס ללמוד בישיבת פוניבז'. בישיבה נודע כ"עילוי" התקרב במיוחד לראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך והיה מתלמידיו הקרובים. סופר כי ערעורו על אחד משיעוריו, הביא את הרב שך בתום ויכוח להודות בצדקת התלמיד ולהפסיק את השיעור. הוא נחשב גם לבן טיפוחיו של הרב יוסף שלמה כהנמן. נישא לשרה, בת הרב יעקב סודרי, מרבני חיפה. לאחר נישואיו למד כתשע שנים בכולל פוניבז'. בשנת תשכ"ה (1965) יסד את ישיבת שארית יוסף בבאר יעקב עבור תלמידים מעדות המזרח. עמד בראשות הישיבה במשך 47 שנים והעמיד מאות תלמידים, בהם רבנים וראשי ישיבות בולטים. בין תלמידיו: הרב שלמה משה עמאר. בשנות ה-90 התמנה כחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. היה ממקימי וממכווני דרכו של ארגון מרביצי תורה, המאגד אברכים ותלמידי ישיבות ספרדים בעלי אוריינטציה ליטאית. נפטר בשבת י"ב בסיוון תשע"ב, והובא למחרת לקבורה בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז', בסמוך לקבר סבו הרב רפאל ברוך. אחיו אחיו הרב עמנואל הוא מראשי ישיבת שארית יוסף ומחבר הספר "עטה אור". אחיו הרב בצלאל – ראש ישיבת זוהר התורה. אחיו הרב יהושע- ראש כולל "אהבת שלום" בירושלים אחותו חנה נשואה לרב יעקב בן נאים, ראש ישיבת נחלת משה בירושלים. ילדיו בנו הרב יוחנן ממלא את מקומו כראש ישיבת שארית יוסף. בנו הרב בנימין, הוא ראש ישיבת מאור התורה לצעירים. בנו הרב ישי מכהן כראש ישיבת "צעירים ירושלים" וכר"מ בישיבת דעת חיים בירושלים, חתן הרב ראובן אלבז ראש ישיבת "אור החיים". בתו, מזל אלקיים, היא מנהלת סמינר בית יעקב בבני ברק, נשואה לרב אליהו אלקיים, משגיח ישיבת דעת חיים בירושלים. בתו זיוה, אשת הרב יעקב אוחיון, ר"מ בישיבת שארית יוסף בתו רות נשואה לרב ברוך צבי לב, חתנו ראש ישיבת יסודות התורה חתנו הרב אברהם בן זימרה הוא ראש ישיבת שערי תבונה באלעד. בתו הצעירה שמחה, נשואה לרב יעקב ויזמן, ראש ישיבת "דברי חיים" בבני ברק מלך בהיכלו, ירושלים תשפ"ב ישי כהן, ‏נפטר חבר מועצת גדולי התורה, הגאון הרב ניסים טולדנו זצ"ל, באתר כיכר השבת, 2.6.2012 אלי בן דוד, ‏קורות חייו ופועלו של הגאון הגדול רבי ניסים טולידנו זצוק"ל, באתר JDN‏, 3 ביוני 2012 ישעיהו אביעם, חרדי בני־ברק ערכו "עצרת" מחאה ותפילה נגד עליית־הנוער, מעריב, 27 באוגוסט 1961. פניני רבנו האבי עזרי, אתר היברובוקס
ג'פרי אולמן

ג'פרי דייוויד אולמן (באנגלית: Jeffrey Ullman; נולד ב-22 בנובמבר 1942) הוא מדען מחשב ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד. הספרים שכתב על מהדרים, מבני נתונים, בסיסי נתונים וחישוביות נחשבים לנכסי צאן ברזל בתחומם. חתן פרס טיורינג לשנת 2020. אולמן קיבל תואר ראשון (Bachelor of Science) במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת קולומביה ב-1963, והשלים דוקטורט (Ph.D) בהנדסת חשמל באוניברסיטת פרינסטון ב-1966. הוא עבד שנים מספר במעבדות בל. מ-1969 ועד 1979 שימש כפרופסור בפרינסטון. החל מ-1979 הוא מחזיק במשרת פרופסור בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד. ב-1995 התקבל כחבר לACM, ובשנת 2000 זכה בפרס קנות'. ב-2010 זכה (יחד עם ג'ון הופקרופט) במדליית ג'ון פון נוימן של ה-IEEE, על "הנחת היסודות לתורת האוטומטים והשפות, וכן על תרומות רבות לתאוריות במדעי המחשב". מחקריו עוסקים לרוב בבסיסי נתונים וניהולם, בכריית מידע ובחינוך באמצעות תשתיות מידע (Information infrastructure). הוא היה ממייסדי תחום חקר מבני הנתונים, ויועץ דוקטורט לדור שלם של תלמידים שהפכו לאחר מכן לתאורטיקנים מובילים בפני עצמם (בין השאר, ייעץ למייסד גוגל סרגיי ברין, ושירת בצוות הייעוץ הטכני של החברה). כיום הוא יו"ר חברת Gradiance, המספקת כלים ליצירת וניהול משימות בסביבה לימודית. הוא היה בין מפתחי מודל אבטחה HRU. אתר האינטרנט הרשמי של ג'פרי אולמן (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ג'פרי אולמן (באנגלית) ג'פרי אולמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ג'פרי אולמן, באתר dblp ג'פרי אולמן, באתר גוגל סקולר גיא גרימלנד, מה אכפת לי מה גוגל יודעת עלי, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2006 Turing Award Goes to Creators of Computer Programming Building Blocks
עכשיו טוב

עכשיו טוב הוא אלבום הבכורה של הזמר גלעד שגב, אשר יצא ב-20 במאי 2004. העבודה על האלבום נמשכה כשנה וחצי והוא מכיל עשרה שירים מקוריים שכתב והלחין שגב. בין השירים שבאלבום ניתן למצוא את "כותב לך סיפור", שיר הנושא לדרמה הטלוויזיונית "אפרסק" בכיכובם של אורנה בנאי ואורי קלאוזנר, "מותק שלי" ואת הלהיט "עכשיו טוב" שכתב שגב על אחיו הגדול שרון, אשר נהרג במהלך אימון בצה"ל. "עכשיו טוב" סיפר על יום כיף מיוחד שבילו שני האחים יחד, שבועות ספורים לפני התאונה. את השיר כתב שגב מתוך השלמה עם הכאב והאפשרות להביט קדימה. עם צאת השיר, היו רבים שפירשו את הטקסט דווקא בהקשר הומוסקסואלי, עניין שהתקבל על ידי שגב בברכה[דרוש מקור]. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים ובתואר "השיר המושמע ביותר ברדיו לשנת 2004". מידע על האלבום עכשיו טוב באתר MusicBrainz אקורדים לשירי האלבום עכשיו טוב באתר tab4u שירי האלבום עכשיו טוב באתר YouTube מילים ואקורדים לשירים של האלבום עכשיו טוב באתר שירונט ביקורת על האלבום עכשיו טוב(הקישור אינו פעיל) באתר nana10
מחלף פתח תקווה דרום

מחלף פתח תקווה דרום (בעבר מחלף שערייה) הוא מחלף המחבר בין כביש 40 לכביש 471. הוא נפתח לתנועה ביוני 2012 במסגרת הסבת כביש 471 לכביש מהיר. המחלף בנוי בתצורת מחלף עלה תלתן חלקי, כאשר הפניות לכביש 471 המוגדר ככביש מהיר הן על גבי רמפות סיבוביות, ואילו הפניות לכיוון כביש 40 המוגדר ככביש ראשי נפגשות בצומת מרומזר. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המזח (סרט)

המזח (בצרפתית: La jetée) הוא יצירתו הקולנועית האניגמטית של הבמאי כריס מרקר. הסרט, או כפי שהוא מגדיר את עצמו "פוטו רומן", מורכב כמעט אך ורק מתמונות סטילס בשחור-לבן, שצולמו על ידי מרקר עצמו ומלווה בקריינות ובמספר קטעי מוזיקה. "המזח" מתאר ניסיון למסע בזמן המתרחש בעולם שלאחר הפצצה גרעינית. אורכו של הסרט 28 דקות. הוא נחשב ליצירת מופת ייחודית, סרטו של טרי גיליאם 12 קופים (1995) הושפע ממנו באופן מובהק. גיבור ה"מזח" הוא גבר חסר שם (אותו מגלם דניס הניש), אסיר בפריז ההרוסה והפוסט-אפוקליפטית, שנחרבה לאחר מלחמת עולם שלישית. יחד עם ניצולים אחרים הוא חי מתחת לאדמה בגלריות של ארמון שאיו. מדען, החוקר אפשרויות של מסע בזמן, תר אחר נסיין שישוגר לתקופות שונות, כדי לשנות את ההווה ומתקשה למצוא אדם בעל יכולת מנטלית חזקה דיה לשרוד את ההלם של המסע בזמן. לבסוף הוא בוחר בגיבור הסרט, האסיר, שהמפתח בזכרונו לעבר הוא זיכרון ילדות מעורפל אך טורדני מתקופת ילדותו שלפני המלחמה. בזיכרון הוא רואה אשה (הלן שטלה) אותה ראה ב"מזח" – אתר ההמראות והנחיתות בנמל התעופה אורלי שבפריז, דקות לפני שהיה עד לאירוע פתאומי במקום. הוא לא ידע בדיוק מה אירע, אך הבין שראה אדם מת. לאחר מספר ניסיונות שיגור הוא מגיע לתקופה שקדמה למלחמה ולאחר מכן נערכים ניסויים לשגר אותו לעתיד. בפגישה חטופה עם דמויות עתידניות המצוידות בטכנולוגיות חדישות הוא מקבל יחידת כוח מיוחדת המאפשרת לו לסייע בחידוש החברה ההרוסה בה הוא חי. בסמוך לחזרתו, כשמשימתו הושלמה הוא מגלה כי סוהריו מתכוונים להוציאו להורג. האנשים שפגש בעתיד מציעים לו מפלט ומחסה בתקופת הזמן שלהם, אבל חרף זאת הוא מבקש לחזור לתקופת הילדות שלו, טרום המלחמה, כדי לפגוש שוב באשה. הוא אכן פוגש בה, באותו ה"מזח" בשדה התעופה. כשהוא ממהר אליה, הוא מבחין באחד הסוהרים שעוקב אחריו ועומד להורגו. ברגעיו האחרונים הוא מבין כי זיכרון הילדות שלו מה"מזח", שרדף אחריו כל ימיו, הוא לא אחר מאשר מותו שלו. ז'אן נגרוני – הקריין/מספר ז'אק לדו – המדען ליז'יה ברניס, ז'נין קליינה – נשים מהעתיד ויליאם קליין – איש מהעתיד סרטו של טרי גיליאם 12 קופים (1995) הושפע באופן ישיר מה"מזח". כך גם הסרטים הקצרים La puppé ‏ (2003) – הומאז' פארודי ל"מזח" וכך מספר וידאו קליפים (לשיר "Dancerama" של Sigue Sigue Sputnik's מ-1989,‏ Jump thy say של דייוויד בואי ועוד). בשנת 2010 כלל המגזין "טיים" את "המזח" ברשימת עשרת סרטי המסע בזמן הטובים ביותר. הסרט זכה בפרס על שם ז'אן ויגו לסרט הקצר הטוב ביותר. מיכל גרובר פרידלנדר וורד לב כנען (עורכות), הקול והמבט: בין פילוסופיה וספרות, קולנוע ואופרה, מיתוס ומשפט, תל אביב: רסלינג, 2002. ירון סנדרוביץ, "'המזח' - המבט ופרדוקס התנועה בזמן", עמ' 159–174. כריס מרקר, "המזח", עמ' 175–180. "המזח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המזח", באתר נטפליקס "המזח", באתר AllMovie (באנגלית) "המזח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המזח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רגינה יערי, ‏המזח – סרט על עולם עתידני ועל הוויית הזמן, מחשבות 55, אפריל 1988, עמ' 26–31 Jonathan Romney, La Jetée: Unchained Melody,The Criterion Collection website, June 25, 2007. Lisa Ko, La Puppé,PBS Independent Lens website, December 28, 2004. Gilbert Cruz, Top 10 Time-Travel Movies: La Jetée, TIME Entertainment website ,March 26, 2010.
SixDegrees.com

Sixdegrees.com היה אתר רשת חברתית מקוונת שפעל בשנים 1997 – 2000. הוא קיבל את שמו מהמושג שש דרגות של הפרדה והוא איפשר למשתמשים לנהל רשימות של חברים, קרובי משפחה ומכרים באתר, וגם להזמין אנשי קשר חיצוניים להירשם באתר. משתמשים יכלו לשלוח הודעות ולפרסם פריטים לאנשים בדרגת הקרבה הראשונה, השנייה והשלישית שלהם, ולראות את הקשר שלהם לכל משתמש אחר באתר. זה היה אחד הביטויים הראשונים של אתרי רשתות חברתית בתצורה דומה למה שאנחנו רואים היום. לאחר עלייתו של Six Degrees, קמו אתרי רשתות חברתיות מוצלחים יותר דוגמת MySpace, Facebook, LinkedIn ועוד. חברת MacroView (ששמה השתנה בהמשך ל-SixDegrees) אשר פיתחה את האתר, הוקמה על ידי המנכ"ל אנדרו ויינרייך והתמקמה בניו יורק. בשיא הצלחתה, לחברה היה כ-100 עובדים, לאתר היה מעל לשלושה מיליון משתמשים רשומים, וכ-4,000 משתמשים חדשים הצטרפו בכל יום לאתר. Sixdegrees.com קידם את עצמו כממשק המאפשר לאנשים ליצור קשר אחד עם השני ולשלוח הודעות. אולם, בעוד שהאתר הצליח למשוך אליו מיליוני משתמשים, הוא לא הצליח להפוך לעסק יציב, ובשנת 2000, האתר נסגר. בין הסיבות שהובילו לסגירת האתר, הייתה העובדה שעולם הפרסום באינטרנט באותם ימים היה עוד בחיתוליו, כך שלא היה מספיק מפרסמים שיכלו לתמוך בהוצאות הגוברות של האתר. בנוסף, משתמשים שהיו רשומים לאתר התלוננו על כך שהיה מעט פעולות אשר ניתן היה לבצע באתר לאחר קבלת בקשות חברות, וכי רוב המשתמשים לא היו מעוניינים בליצור קשרים עם אנשים זרים. הפטנט של האתר נקנה על ידי YouthStream Media Networks בשנת 2000, עבור סכום של 125 מיליון דולר. ב-2010, SixDegrees.com נפתח מחדש, אבל הוא זמין רק עבור אנשים שהיו רשומים כבר בעבר. משתמשים חדשים יכולים להירשם רק באמצעות קבלת הזמנה. האתר Sixdegrees.com איפשר למשתמשיו ליצור פרופילים אישיים, לנהל רשימות חברים, והחל מ-1998, לגלוש ברשימות החברים של חבריהם. כל אחת מהיכולות הללו היו קיימות בצורה מסוימת לפני Sixdegrees.com. רוב אתרי ההיכרויות ואתרים קהילתיים איפשרו לנהל פרופיל אישי. תוכנות כמו ICQ איפשרו ליצור ולערוך רשימה של חברים. אך, Sixdegrees.com היה הראשון לשלב את שלל האפשרויות הללו. בנוסף, אנשים שאישרו כי הם מכירים משתמש קיים באתר, אך לא נרשמו לאתר עצמו, המשיכו לקבל הודעות דואר אלקטרוני מזדמנות המכילות עדכונים ובקשות הצטרפות. אתר האינטרנט הרשמי של SixDegrees.com Boyd, Danah M; Ellison, Nicole B. (2007). "Social Network Sites: Definition, History, and Scholarship". Journal of Computer-Mediated Communication 13 (1). Prall, Laura (2010). "Sixdegrees.com – Social Networking In It’s Infancy". Afridesign Blog, September 15, 2010. Bedell, Doug. "Meeting your new best friends: Six Degrees widens your contacts in exchange for sampling Web sites". The Dallas Morning News, October 27, 1998. Plymale, Sam. "A Forefather of Social Media: Andrew Weinreich and SixDegrees.com". EMU Prssa, May 26, 2012. Festa, Paul. "Investors snub Friendster in patent grab". CNET News, November 11, 2003.
האהבה נשארת

"האהבה נשארת" הוא האלבום השני של הזמר גלעד שגב, שיצא ב-7 בספטמבר 2006. שיר הנושא של האלבום - "האהבה נשארת" יצא בקיץ 2006, וזכה להצלחה, הושמע פעמים רבות ברדיו, ובנוסף נבחר על ידי חברת הכבלים "הוט" להוביל את הקמפיין הפרסומי שלה באותה שנה. האלבום כולל 11 רצועות שאת כולן כתב והלחין שגב. לשירים "האהבה נשארת", "מאמי" ו"נצמד ללב" הופקו וידאו קליפים. באתר האינטרנט שלו כתב שגב על יצירת האלבום: "ימים ארוכים ישבתי וכתבתי כחמישים שירים, מהם נבחרו האחד עשר שנמצאים באלבום. זו הייתה תקופה שבה לא ראיתי כמעט אף אדם (חוץ מהשליח שהביא מדי פעם טייק אוואי). דרך הכתיבה יכולתי להביט לתוך עצמי ולראות את הדרך הפנימית שעשיתי. אוכל לדמות את הדרך הזו לריצה בתוך מנהרה חשוכה, כשהאור שבתוכה הוא האהבה האמיתית לה אתה זוכה מהאנשים שבאמת אוהבים אותך, והאנשים שאתה באמת אוהב." אקורדים לשירי האלבום האהבה נשארת באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום האהבה נשארת באתר שירונט
ספר הג'ונגל (סדרת אנימציה)

ספר הג'ונגל (באנגלית: The Jungle Book) היא סדרת אנימציה ממוחשבת בת 78 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 2010 ל-2011. הסדרה, אשר המבוססת על הספר "ספר הג'ונגל" מאת רודיארד קיפלינג, נוצרה במסגרת הפקה הודית-צרפתית-גרמנית. בישראל הסדרה משודרת בערוץ הילדים החל מה-23 בינואר 2011. הסדרה מתמקדת בעלילותיו של הילד מוגלי אשר ננטש בג'ונגל בהודו וגדל אצל משפחת זאבים. לאורך הסדרה מוגלי חווה הרפתקאות שונות יחד עם חבריו: באלו הדוב, בגירה ההפנתר השחור, ואחרים, יחד הם מתעמתים בשירקן הטיגריס שרוצה לטרוף את מוגלי. מוגלי - גור אדם שנוטש בג'ונגל ממשפחתו וגדל עם משפחת זאבים. באלו - דוב שפתני, אחד מחבריו הטובים ביותר של מוגלי; אוהב לספר סיפורים על הג'ונגל. בגירה - פנתר שחור, גם הוא מחבריו הטובים של מוגלי. קא - פיתון הודי, מכר של מוגלי. שירחן - טיגריס בנגלי, הוא שונא את מוגלי ורוצה לטרוף אותו. ריקשה - זאבה, אמו המאמצת של מוגלי. טאבאקי - תן, עוזרו של שירחן. אקלה - זאב זקן אשר מנהיג את משפחת הזאבים פאונה - אחד ממשפחת הזאבים, שונא את מוגלי ורוצה שיעזוב את להקת הזאבים אתר האינטרנט הרשמי של ספר הג'ונגל "ספר הג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ספר הג'ונגל", באתר נטפליקס "ספר הג'ונגל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ספר הג'ונגל באתר "אישים"
אייר ויאה

אייר ויאה (בבולגרית: Ер Виа) הייתה חברת תעופה בולגרית שהפעילה טיסות שכר מבולגריה ליעדים באירופה ואגן הים התיכון, בעיקר משדות התעופה של הערים בורגס, ורנה וסופיה. הנהלת החברה נמצאה בסופיה בירת בולגריה. אייר ויאה הוקמה בשנת 1990 והחלה את פעילותה עם חמישה מטוסי טופולב Tu-154 חדשים. אחרי הקמתה, מספר משקיעים בולגרים החלו להפעיל את מטוסי החברה ליעדים מכל אירופה אל ערי הנופש של בולגריה, בורגס וורנה. בשנת 2005 החליפה החברה את כל צי המטוסים שלה בעקבות עליית מחירי הנפט בעולם, ובשנת 2006 הפעילה את המטוסים החדישים של איירבס: האיירבוס A320. החברה נסגרה בשנת 2016. החברה הפעילה 16 טיסות שבועיות לישראל (בחודשי הקיץ) מן הערים ורנה ובורגס. מדיה וקבצים בנושא אייר ויאה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייר ויאה
שיר טיול

שיר טיול הוא אלבומו השני של הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי, אשר יצא בשנת 1999. אחרי ההצלחה העצומה של אלבומו הראשון, לקח בנאי פסק זמן, בו הוא נסע להודו והרי ההימלאיה והתנסה בסגנונות מוזיקה שונים. באותו זמן גם עבר מתל אביב לשקט המדברי של מצפה רמון, שם עבד על האלבום השני שהוא שילוב בין רוק לבין מוזיקה אלקטרונית (בין היתר טראנס ודראם נ' בייס) ואלמנטים הודיים. אלבום זה זכה לפחות הצלחה מאלבומו הקודם. בתחילת ינואר 2020 יצא לאור "שיר טיול 2.0", אלבום גרסאות כיסוי לשירי האלבום "שיר טיול", בהשתתפות עמיר לב, נינט טייב, Tiny Fingers, אולי דנון ועוד. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אביתר בנאי (מלבד בשירים בהם מצוין אחרת).  אביתר בנאי - גיטרה, בס וטמבורין (ב"בראשית"), שירה, הפקה מוזיקלית צח דרורי - עיבודים, הפקה מוזיקלית דדי כהן - עיבודים, הפקה מוזיקלית פיטר רוט - גיטרה חשמלית ובס (ב"דיו") אסף אמדורסקי - גיטרה אקוסטית וקולות (ב"מחשבות") אלי מגן - קונטרבס (ב"מחשבות") זיו מטושקה - תכנות תופים (ב"מחשבות") שגיא צורף - עיבוד, הפקה מוזיקלית וקולות (ב"עדר של שוורים") אמיר צורף - גיטרה חשמלית (ב"עדר של שוורים") סיון שביט - שירה (ב"עדר של שוורים") אלעד כהן-בונן - ויברפון (ב"עדר של שוורים") עמיר לב - גיטרה חשמלית (ב"אמביציה") נורי יעקובי - צ'לו (ב"טיול") אברם קלוסקי - עוד (ב"טיול") יוני ניב - ויולה (ב"טיול") אריק גבריאלי - ג'מבה (ב"טיול") ליאת גבריאלי - ג'מבה (ב"טיול") רן אלטיצר - חליל (ב"שיר טיול") דניאל קסטנבוים - דידג'רידו (ב"שיר טיול") חיים שמש - מפיק מידע על האלבום שיר טיול באתר MusicBrainz מילים ואקורדים לשירי האלבום שיר טיול באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום שיר טיול באתר שירונט דף האלבום שיר טיול באתר mooma עדי סמריאס, ‏"דלת לעולם שמעבר": אביתר בנאי וחברים חוזרים לאלבום ששינה הכל, באתר "Time Out ישראל", 30 בדצמבר 2019