laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורד פלקון EB

פורד פלקון EB (באנגלית: Ford Falcon EB), הדגם המפואר קרוי גם: Ford Fairmont EB) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה (אנ'), חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1993–1991. סדרה ראשונה - יוצרה בין אוגוסט 1991 – אפריל 1992, יוצרו 36,374 יחידות (דגמים: "GL", "S", "S XR8", "Fairmont", "Fairmont Ghia"). סדרה שנייה - יוצרה בין אפריל 1992 – אוגוסט 1993, יוצרו 84,847 יחידות (דגמים: "GLi", "S", "S XR8", "S XR6", "Fairmont", "Fairmont Ghia", "GT"). 4 דלתות – סדאן. 5 דלתות – סטיישן. 2 דלתות – טנדר מסוג "Utility". דגמי "פורד פלקון EB" יוצרו מאוגוסט 1991 – אוגוסט 1993. יוצרו 121,221 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. דגם "פורד פלקון EB" היה בשימוש "משטרת דרום אוסטרליה" (אנ'). נבנו 10 יחידות מדגם "פורד פלקון EB" גרסת "ss" שהוגדרו כמכוניות מרוץ. "פורד פלקון EB" דגם "GT" הוגדרה כ"מכונית שרירים". הדגם יוצר בין נובמבר 1992 – אפריל 1993. בדגם הורכב מנוע V8 צילינדרים, 5.9 ליטר. יוצרו 149 יחידות. "פורד פיירמונט EB", סדרה שנייה "פורד פלקון EB" דגם "GLi", שנת 1993 "פורד פלקון EB" דגם "GLi", שנת 1993 "פורד פיירמונט EB" דגם "Ghia" "פורד פיירמונט EB" דגם "Ghia" "פורד פלקון EB" דגם "GT" "פורד פלקון EB" דגם "S XR8", שנת 1991 "פורד פלקון EB" דגם "S XR6", שנת 1992 "פורד פלקון EB" דגם "S", שנת 1991 - סטיישן "פורד פלקון EB" דגם "GLi", סדרה שנייה, שנת 1992 - סטיישן "פורד פלקון EB", שנת 1992 - טנדר מסוג "Utility" פורד פלקון פורד פלקון XL פורד פלקון XH פורד XY פלקון GT פורד פלקון EL מדיה וקבצים בנושא פורד פלקון EB בוויקישיתוף פורד פלקון EB, סרטון באתר יוטיוב "פורד פלקון EB" uniquecarsandparts.com.au/car_info_ford_falcon_eb "פורד פלקון EB" carsguide.com.au/car-reviews/used-car-review-ford-falcon-eb-1991-1993 "פורד פלקון EB" גרסת "ss" shannons.com.au/club/news/falcon-eb-ss-is-this-ford-australias-rarest-factory-race-car פורד פלקון EB, דגם "GT" classicregister.com/id-guides/info-guide-1992-1993-ford-falcon-eb-gt "פורד פלקון EB" דגם "GT" tradeuniquecars.com.au/feature-cars/1705/ford-falcon-eb-gt-review
מסכה N95

מסכה N95 היא מסכת סינון אוויר שנחבשת על הפה והאף ועומדת בתקן N95 לסינון אוויר של המנהל האמריקאי לבטיחות ולבריאות תעסוקתית (אנ') (NIOSH). עמידה בתקן זה מעידה כי המסכה מסננת לפחות 95% מהחומר החלקיקי אשר באוויר, אך היא אינה עמידה לשמנים כמו מסכות העומדות בתקן P95. מסכה זו היא מסנן חלקיקים נפוץ, ומנגנון פעולת הסינון שלה מבוסס על מסנן אוויר (אנ') מכני (אנ'), מנגנון המגן מפני חומר חלקיקי אך לא מגז או אדים. לפעולת הסינון של מסכות סינון אוויר מתקן N95 ישנן מספר מקבילות במדינות מחוץ לארצות הברית. לדוגמה מסכות העומדות בתקן FFP2 של האיחוד האירופי, או מסכות העומדות בתקן הסיני KN95. עם זאת, ישנם כמה הבדלים דקים בין התקנים השונים, עובדה המתבטאת בכמה דרישות על יעילות הפילטר, קצב הזרימה דרך המסנן וכדומה. להכנת מסיכה בתקן N95 נדרשת רשת דקיקה של סיבי פולימר סינתטי הנקראים "פוליפרופילן לא ארוג" (nonwoven polypropylene) המיוצרים בתהליך הנקרא melt blowing. רשת זו מהווה את שכבת הסינון הפנימית, המונעת מעבר של חלקיקים מסוכנים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מסכת גז כפפות מגן פנים משקפי מגן מדיה וקבצים בנושא מסכה N95 בוויקישיתוף שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: סרטון בערוץ minutephysics' אינו ערך חוקי The Astounding Physics of N95 Masks, סרטון בערוץ minutephysics באתר יוטיוב (אורך: 6:07) (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטו פרטר-פיקו

גנרל אוטו פרטר-פיקו (בגרמנית: Otto Fretter-Pico;‏ 2 בפברואר 1893 – 30 ביולי 1966) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. פרטר-פיקו נולד ב-2 בפברואר 1893 בקרלסרוהה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הצעיר של מקסימיליאן פרטר-פיקו. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-14 (באדן ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, למעט תקופה קצרה ששימש במטה הדיוויזיה ה-28. ב-27 בינואר 1915 הועלה לדרגת לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר פרטר-פיקו ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 בינואר 1935 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד גונדת התצפיות ה-7. בפרוץ המלחמה לחם פרטר-פיקו עם יחידתו במהלך המערכה בפולין, וב-6 בפברואר 1940 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-297, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-297, וב-1 בספטמבר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. פרטר-פיקו לחם עם יחידתו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה, וב-7 בפברואר 1942 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-102. ב-20 בפברואר 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, וב-1 במרץ אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בקיץ 1943 הוא לחם עם הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת פלגת הארמייה קמפף, והשתתף עמה בקרב חרקוב השלישי ובקרב קורסק. ב-25 בספטמבר 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-148 בדרום צרפת, ולאחר מבצע דרגון הוא מונה על אבטחת המעברים בין צרפת לאיטליה בהרי האלפים. ב-18 בספטמבר 1944 שונה שם הדיוויזיה לדיוויזיה ה-148, וב-20 באוקטובר הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. באביב 1945 לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, וב-28 באפריל הוא נפל עם כוחותיו בשבי כוח המשלוח הברזילאי. פרטר-פיקו שוחרר מהשבי ב-7 ביולי 1948. לאחר שחרורו עבר להתגורר בעיר פלימס, גראובינדן, שווייץ, עד למותו ב-30 ביולי 1966. מדיה וקבצים בנושא אוטו פרטר-פיקו בוויקישיתוף אוטו פרטר-פיקו באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פורד פלקון EF

פורד פלקון EF (באנגלית: Ford Falcon EF), הדגם המפואר קרוי גם: Ford Fairmont EF) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב פורד אוסטרליה (אנ'), חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1994–1996. 4 דלתות – סדאן (דגמים: "GLi", "Futura", "XR6", "XR8", "Fairmont", "Fairmont Ghia"). 5 דלתות – סטיישן, (דגמים: "GLi", "Futura", "XR6", "Fairmont"). דגמי "פורד פלקון EF" יוצרו מאוגוסט 1994 – אוקטובר 1996. יוצרו 192,100 יחידות. מנוע קדמי. מנוע בנזין. סוג הנעה: הנעה אחורית. "פורד פלקון EF" דגם "GLi" (סדאן, 4 דלתות) שירת כניידת משטרה ב"משטרת ניו זילנד". סדרה ראשונה: יוצרה מאוגוסט 1994 – אוקטובר 1995. סדרה שנייה: יוצרה מאוקטובר 1995 – אוקטובר 1996. "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1996 "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1996 "פורד פלקון EF" דגם "GLi Olympic Classic", שנת 1996 "פורד פלקון EF" דגם "XR8" "פורד פלקון EF" דגם "XR6", שנת 1995 "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1994 "פורד פלקון EF" - סטיישן "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1996 - סטיישן "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1996 - סטיישן "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1995 - ניידת משטרה במשטרת ניו זילנד "פורד פלקון EF" דגם "GLi", שנת 1995 - ניידת משטרה במשטרת ניו זילנד פורד פלקון פורד פלקון XL פורד פלקון XH פורד XY פלקון GT פורד פלקון EL פורד פלקון FG מדיה וקבצים בנושא פורד פלקון EF בוויקישיתוף פורד פלקון EF, סרטון באתר יוטיוב פורד פיירמונט EF, דגם "Ghia" - מפרט carmodder.com/view_spec "פורד פלקון EF" uniquecarsandparts.com.au/car_info_ford_falcon_ef פורד פלקון ef-el דגם "xr6" יוצר בין השנים 1994–1998 / ראו "פורד פלקון EF" דגם "xr6" tradeuniquecars.com.au/buyers-guide/1611/1994-1998-ford-ef-el-falcon-xr6 "פורד פלקון EF" סדרה שנייה - נהיגה ראשונה whichcar.com.au/features/ford-falcon/1995-ford-ef-ii-falcon-first-drive
חסידה צחורה (שיר של נצ'י נצ')

חסידה צחורה הוא סינגל של הזמר והראפר הישראלי רביד פלוטניק. השיר יצא לאור ב-2015, כחלק מהאלבום "ברוכים הבאים לפתח תקוה", על ידי חברת התקליטים "היי פייבר". השיר מתבסס על המקצב של "חסידה צחורה" של להקת "צלילי העוד" מ-1975, והוא אף כולל בו שחזור של הפזמון בקולו של המפיק איציק פצצתי. בעוד פצצתי הלחין הרחבה למנגינה העממית, נצ'י נצ' כתב מילים נוספות לאלו העממיות גם כן. שלושה בתים מקוריים מרכיבים את השיר, ובניהם מחבר שחזור הפזמון משנות ה-70. תוכן השיר מהווה מעין מכתב של נצ'י נצ' לאמו, שנפטרה ממחלת הסרטן כשהיה בן 12, ובו הוא מספר לה על השינויים שחלו בחיי המשפחה מאז מותה ומביע את געגועו אליה. הוא מדבר אליה בגוף ראשון, ועל כך נצ'י נצ' ציין כי זה היה עבורו סוג של טיפול פסיכולוגי להתמודדות עם האבל. ב-2019 נכלל באלבום "ועכשיו לחלק האומנותי" שיר בעל מבנה דומה, "יום כיפור בכפר סירקין", בו נצ'י נצ' שר לאביו. השיר זכה לשבחים מהמבקרים, וגם הושמע רבות בתחנות הרדיו. במצעד הרשמי של גלגלצ, השיר התמקם בעשירייה הראשונה במשך שישה שבועות ברציפות, ובשיאו דורג במקום השלישי (בשבועיים הראשונים). כמו כן, השיר צבר מעל למיליון וחצי השמעות באתר שיתוף הווידאו "YouTube", ובאפליקציית הזרמת המדיה "Spotify" הוא הושמע כ-837,000 פעמים. חסידה צחורה, בביצוע נצ'י נצ', סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:45) "הזמר המצליח בישראל שעדיין גר עם אבא", ראיון באתר יוטיוב לדף השיר באתר הספרייה הלאומית שיר אחד 🎤 עיבוד טלוויזיוני להסכת | רביד פלוטניק - חסידה צחורה, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:28) איציק פצצתי, שתי עובדות מעניינות על "חסידה צחורה", Facebook, ‏19 ביולי 2015 נצ'י נצ שר "חסידה צחורה" בגרסה מטריפה, בטריבונה, 22 ביולי 2015 יובל ניסני, "הסתובבתי הרבה בכדור הארץ, אבל ירושלים זה משהו מיוחד", כל העיר, 8 בפברואר 2018 אורי זר אביב, התקווה: נצ'י נצ' לומד לקבל את הניגודים שבו באהבה גדולה, Time Out תל אביב, 2 בספטמבר 2015 סער גמזו, רביד פלוטניק: אלבום בנעלי בית, באתר ישראל היום, 1 ביולי 2019 בן שלו, כמה שירים מזרחיים באמת מושמעים בגלגלצ?, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2015 המצעד השבועי - 30 ביולי, 6 באוגוסט, 13 באוגוסט, 20 באוגוסט, 27 באוגוסט ו-3 בספטמבר 2015. חסידה צחורה, בביצוע נצ'י נצ', סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:45), 13 ביולי 2015 חסידה צחורה, באתר Spotify
ויקטור פון דראביך-וכטר

ויקטור פון דראביך-וכטר (בגרמנית: Victor von Drabich-Waechter‏; 18 באוגוסט 1889 – 2 באוגוסט 1944) היה גנרל בצבא גרמניה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה. פון דראביך-וכטר נולד ב-18 באוגוסט 1889 בשטרסבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-12 במרץ 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-7, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר פון דראביך-וכטר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ב-1 באפריל 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1939 מונה לראש מחלקה באגף כוח האדם. ב-1 באוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוגוסט 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 ביוני 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-326, ובפברואר 1944 נשלחה הדיוויזיה לצפון צרפת. במהלך המערכה בנורמנדי לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הצנחנים ה-2, וב-2 באוגוסט 1944 נהרג פון דראביך-וכטר במהלך הלחימה בקרב פאלז. ויקטור פון דראביך-וכטר באתר feldgrau
תשע שעות לראמה

תשע שעות לראמה (באנגלית: Nine Hours to Rama) הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי משנת 1963 בהפקתו ובבימויו של מרק רובסון עם הורסט בוכהולץ בתפקיד הראשי. התסריט מבוסס על הרומן "תשע שעות לראמה" מאת סטנלי וולפרט (אנ') משנת 1962 והוא מתאר תשע שעות של היום האחרון בחייו של מהטמה גנדי (30 ביוני 1948) ומתרכז בסיפור בדוי על חייו של המתנקש בו - נאטורם גודסה (אנ'). גודסה היה חבר בתנועה הלאומנית ההודית ראשטריה סווג'מסווק סאנג (RSS) שהוקמה להילחם בבריטים ובמוסלמים. ראמה הוא אחד האלים הפופולריים בהינדואיזם, עבור הלאומנים ההינדואים משמשת מלכותו של ראמה כסמל למלכות הינדואית מושלמת וראמה מהווה סמל פוליטי החרוט על דגלם. סיפור חייו הבדוי של גודסה מתואר בסרט בפלאשבקים. הסרט שצולם בהודו ובבריטניה קיבל ביקורות קשות ולא הצליח כלכלית, זאת בניגוד לסרט גנדי של ריצ'רד אטנבורו (1982). ממשלת הודו אסרה על הקרנתו כי הוא מתאר באופן חיובי את המתנקש בחייו של גנדי. הסרט גם קטע את הקריירה המצליחה עד אז של הורסט בוכהולץ. הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר - בצבע. 30 בינואר 1948, גופל דאס, מפקד משטרת דלהי (חוזה פרר) מודאג מאוד. יש ידיעות רבות על כוונה להתנקש בחייו של מהטמה גנדי בעת שייפגש עם אלפי מעריצים בבית בירלה בעיר. הוא מבקש ממוסאדי (רוברט מורלי), אחד מבכירי מפלגת הקונגרס להגיע איתו לגנדי ולשכנע אותו לבטל את הטקס מחשש לחייו. הם מוצאים את גנדי (J. S. Casshyap) שקוע באריגה. גנדי מסרב לבטל את הטקס למרות הפצרותיהם. נטוראם גודסה (הורסט בוכהולץ) וחברו נאראיאן אפטה (דון בוריסנקו).הם חברי ילדות שגדלו ביחד בכפר. גודסה פיתח שנאה לבריטים לאחר שסירבו לגייס אותו לצבא. לאחר שאביו ואשתו נרצחו על ידי מוסלמים הוא פיתח שנאה עזה למוסלמים ובטקס מחתרתי הוא הצטרף ל-RSS. הוא עורך עיתון מקומי והכיר אשה נשואה בשם רני מהטה (ולרי גירון). יחסיהם ידעו עליות ומורדות בגלל הבדלי השקפה פוליטיים בקשר לגנדי. גודסה סבר כי גנדי התייחס בסלחנות יתר למוסלמים וגרם לדעתו לאסון בו נהרגו מאות אלפים. הוא מקבל הוראה מהמחתרת לחסלו. המשטרה עורכת חיפושים נרחבים בדלהי וגודסה מוצא מקלט אצל יצאנית, פליטה אלמנה מפנג'ב בשם שיילה (דיאן בייקר). הוא משתכר ונרדם והיא מוצאת את האקדח ויוצאת החוצה שם היא נתפסת על ידי שוטר שמחרים את האקדח. המשטרה מגיעה למקום אבל גודסה מצליח להימלט ולהגיע אל מחבוא המחתרת שם הוא ננזף אך מקבל הזדמנות שנייה. הוא וחברו אפטה, עולים לקבל ברכה מראמה. אפטה מלא חששות ומגלה לרני על מטרתו של גודסה לרצוח את גנדי. שניהם ממהרים לטקס אך מאחרים. גודסה יורה בגנדי וזה קורס תוך כדי זה שהוא אומר לגודסה שהוא סולח לו. "תשע שעות לראמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תשע שעות לראמה", באתר AllMovie (באנגלית) "תשע שעות לראמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תשע שעות לראמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תשע שעות לראמה, באתר TCM
עבדים (שיר)

עבדים הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע ברי סחרוף. השיר יצא לאור בשנת 1998. השיר נכלל באלבום הסולו הרביעי של סחרוף, "נגיעות". במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ט (1999) של רשת ג' דורג השיר במקום ה-18. השיר מתחיל בפרפרזה על מזמור על נהרות בבל (תהילים קל"ז) "עַל נַהֲרוֹת בָּבֶל שָׁם יָשַׁבְנוּ, גַּם־בָּכִינוּ, בְּזָכְרֵנוּ אֶת צִיּוֹן". בשיר זה הנהר הוא "נהר אספירין", תרופה נגד כאב ראש. הדובר נמצא "במקומות המוכרים" אך הוא שקוף בעיני החברה. בהמשך הדובר מתאר תהליך של התפכחות מחלום ומציאות אוטופית. בפזמון מתאר הדובר תחושה של עבדות ומציין כי כולנו עבדים של מישהו. השיר גם מתכתב עם שירו של רבי יהודה הלוי, "עבדי זמן", בשיר עבדים אף על פי שיש לנו הכל, בדומה ל-"עַבְדֵי זְמָן עַבְדֵי עֲבָדִים הֵם" משירו של רבי יהודה הלוי. ברי סחרוף, אש במיתרים, עמ' 102, מפעלי תרבות וחינוך, 2001. (הספר בקטלוג ULI) אלון רזניק (עורך), פופרוק 5: להיטים ישראלים, עמ' 22, מפעלי תרבות וחינוך, 2000. (הספר בקטלוג ULI) סרטון השיר "עבדים" באתר יוטיוב מילות השיר "עבדים" באתר שירונט דויד פרץ, עבדים, באתר תרבות.il מירה חובב, פרשת וארא - עבדים, באתר התנועה הרפורמית לדף השיר באתר הספרייה הלאומית עבדים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il עבדי הזמן, באתר פרויקט בן-יהודה ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסטרה סואסונה

ריינאלדו ראמוס סואסונה (בפורטוגזית: Reinaldo Ramos Suassuna; נולד ב-16 בינואר 1938), הידוע בכינויו מסטרה סואסונה, הוא אומן לחימה ומוזיקאי ברזילאי, העוסק באמנות הלחימה קפואירה ובפולקלור ברזילאי. סואסונה הוא בעל דרגת "מאסטר" בקפוארה, והוא אחד משני המייסדים של קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאורו", בפורטוגזית - חבל הזהב, אחת מקבוצות הקפוארה הגדולות בעולם. סואסונה נולד בעיר סלבדור שבמדינת באהיה בברזיל, והתחיל מגיל צעיר להתאמן בקפואירה. מורו הראשון של סואסונה היה מסטרה סורוסו (Soroso), ולאחר מכן המשיך ללמוד את סגנון האנגולה אצל מסטרה פסטיניה, ואת סגנון הרג'יונל אצל מסטרה בימבה. לאחר הכשרתו של סואסונה כמאסטר לקפואירה, עבר סואסונה לעיר סאו פאולו, והתחיל ללמד שם קפוארה. בשנת 1967 הקים סואסונה את קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאור" יחד עם מסטרה ברזיליה, מאסטר נוסף בסאו פאולו, והקבוצה גדלה לממדים עצומים. כיום, קבוצת "קורדאו ז'י אאורו" היא אחת מהקבוצות המובילות בעולם, ופועלת במדינות רבות. במקביל להיותו אומן לחימה, סואסונה הוא מוזיקאי, והוא מתמחה בנגינה על כלי הבירמיבאו, וידוע בקולו החזק. סואסונה הוא חלק מחברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, והוא הכין יחד איתה 5 אלבומי מוזיקה ברזילאית הכוללים שירי קפואירה וקטעי נגינה בכלי נגינה מסורתיים. בשנים האחרונות מתנהלת נגדו חקירה ומספר תביעות משפטיות במחוזות שונים בברזיל אודות עבירות מין. מסטרה בימבה מסטרה פסטיניה מסטרה קמיזה מסטרה בורגייס אתר האינטרנט הרשמי של מסטרה סואסונה שושלת הקפוארה באתר פרנה קפוארה מסטרה סואסונה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מסטרה סואסונה, באתר Discogs (באנגלית) Capoeiristas from one of Brazil’s biggest groups denounce their masters for sexual crimes ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מסטרה סואסונה".
דן יואל ליווי

הרב דן יואל ליווי (ו' באב תש"ז, יולי 1947 – כ"ב בניסן תש"ף, אפריל 2020) היה יו"ר מערכת הכשרות הבינלאומית OK וחבר אגודת רבני חבר העמים. נולד בניו הייבן לתלמה ולרב דובער ליווי, שכיהן כמשפיע בישיבת חב"ד במקום. למד בישיבת אחי תמימים - חב"ד בפילדלפיה ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בישראל בכפר חב"ד. קיבל הסמכה לרבנות מכמה רבנים, בהם הרב משה פיינשטיין. בסיוון תשל"א נישא למלכה יפה למשפחת דייטש, ולמד בכולל אברכים בשכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי שנפתח אז. בשנת תשל"ז חזר לארצות הברית, התגורר בשכונת קראון הייטס והחל לעזור לאביו בניהול מערכת הכשרות OK, שהאב החל לנהל באותה תקופה. בשנת תשמ"ז נפטר אביו, והוא החל לעמוד בראש מערכת הכשרות. הוא פיתח את הארגון בכל רחבי ארצות הברית ומחוצה לה, והפך אותו לארגון כשרות עולמי, המאגד למעלה מ-350 משגיחי כשרות ורבנים בכל רחבי העולם. כמו כן ייסד לזכר אחיו את בית הכנסת "בית אליעזר יצחק" במרכז שכונת קראון הייטס, וכיהן כרב בית הכנסת. בשנת תשנ"ב נמנה עם חברי הוועד המייסד של "אגודת רבני חבר העמים" המאגד את הרבנים ברוסיה, כיועץ לענייני כשרות. הרב ליווי היה תורם גדול למוסדות צדקה וחסד. בין הפרויקטים המובילים שיזם ומימן נמנים מוזיאון הילדים היהודי בקראון הייטס, ופרויקט "חסידות מבוארת" של היכל מנחם. נפטר באחרון של פסח תש"ף (אפריל 2020) ממחלת נגיף קורונה (COVID-19) ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי. לליווי ארבעה בנים וחמש בנות. בתו נפטרה בתשע"ט. ביוגרפיה של הרב דן יואל ליווי באתר הכשרות ok (באנגלית) לעבוד עם ארגונים אחרים- הרב ליווי מתראיין לתוכנית 'המפגש שלי' של ארגון jem, באתר בית חב"ד משה מרינובסקי, לעשות תיקונים בכשרות בכל העולם, עיתון כפר חב"ד מס' 1855 הכשרות כמפעל חיים: חייו הסוערים של הרב דן יואל ליווי אתר col ניסן תש"ף כחודש אחרי האמא: ראש מערכת הכשרות OK נפטר מנגיף הקורונה אתר חרדים 10, 17 באפריל 2020
בית הכנסת הגדול (גאלאץ)

בית הכנסת הגדול של גאלאץ הוקם ב-1780, ברחוב שנקרא אז "גשר האבן" (Podul de Piatră) משום קיום של גשר אבן, שחיבר בין שני צדדי הרחוב. בית הכנסת היה מורכב משני חדרים ופרוזדור ארוך ובתוכו שכנה גם הנהגת הקהילה של יהדות גאלאץ. בבית כנסת זה התפללו ראשי הקהילה. כעבור זמן מה הותקן בחצר גם מקווה, שניזון ממים ישירות מהמעין. מאחורי בית הכנסת הייתה תהום, שהובילה עד הדנובה. מעל למקווה היה מרחץ אדים. הכניסה למקווה הייתה ב-50 מדרגות, ששופצו ב-1813 למדרגות שיש. המבנה של המקווה דמה מאוד למקווה מפורסם של המבורג, שעל פיו נבנה. ב-1829 הוגשה תביעת בעלות על המקום, אולם במשפט, שהתנהל לאחר מכן, זכו מתפללי בית הכנסת. בימי חג המולד של 1846 היו פרעות נגד יהודי גאלאץ וגם בית הכנסת הגדול סבל, חלונותיו נופצו, ספרי התורה חוללו ונשרפו. ב-1850 קהילת בית הכנסת החליטה להרחיבו והוא נבנה מחדש. בהזדמנות זו נחסם המקווה ומאליו נבנה האולם המשמש לטקסי ברית מילה. בתחילת פסח ה'תרי"ט (1859) העלילו על יהודי גאלאץ עלילת דם, שבה כביכול ניסו להפיק דם מילד נוצרי יווני. בתגובה לכך היו פרעות פסח 1859 בגאלאץ, שבמהלכם ניזוק קשה בית הכנסת הגדול, ספרי התורה חוללו והמתפללים הוכו קשות. לאחר מכן בית הכנסת הגדול יצא לזמן מה מכלל שימוש ומתפלליו החלו להתפלל בבתים פרטיים. מנהיגי הקהילה עברו לתפילה בבית כנסת מאולתר בבית מלון צוקר. כעבור כמה שנים חלק מהם העלו את הרעיון של הקמת בית כנסת מודרני, מסוג היכל, רעיון שהתגשם כעבור שנים בהקמת ההיכל הכוראלי של גאלאץ. בית הכנסת תוקן וחזר לפעילות, אך כעבור שנים לא רבות, באוקטובר 1867 שוב פגעו פורעים בבית הכנסת הגדול והוא נזקק לשיפוצים. בית הכנסת הגדול סבל מההפצצות הכבדות על גאלאץ במהלך מלחמת העולם השנייה ונהרס לגמרי. Danubius, XXXIV Galaţi, 2016, Arthur Viorel TULUŞ∗ SINAGOGILE COMUNITĂŢII ISRAELITE DIN GALAŢI, עמודים 284–285 (ברומנית)
רועי קאשי

רועי קאשי (נולד ב-30 באוקטובר 1980), ידוע כקאשי, הוא ראפר ישראלי. נולד ב-1981 בראשון לציון. העיד על עצמו כי גדל על מוזיקת רוק, אך החל להתקרב למוזיקת היפ הופ במהלך שירותו הצבאי. ב-2005 הוציא קאשי את אלבום הבכורה שלו, "יוצא החוצה". האלבום הופק על ידי בנו הנדלר וכולל הופעות אורח של אברהם טל, שחר סוויסה ואמנים נוספים. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה ואף דורג במקום ה-8 במצעד אלבומי ההיפ-הופ של העשור של ynet. ב-2013 הוציא את אלבומו השני, "הקונפליקט". האלבום הופק על ידי פילוני בשיתוף מפיקים נוספים, בהם אורי שוחט ובן הנדלר. האלבום מתאפיין בסגנונות הראפ רוק והפאנק. האלבום לא הצליח לשחזר את הצלחתו של האלבום הקודם. ב-2021 התארח בשיר "פתמטר" מתוך האלבום "תוך כדי תנועה" של רביד פלוטניק. יוצא החוצה (2005) הקונפליקט (2013) קאשי מיקסטייפ (2009) מדיה וקבצים בנושא רועי קאשי בוויקישיתוף רועי קאשי, ברשת החברתית פייסבוק רועי קאשי, ברשת החברתית אינסטגרם רועי קאשי, סרטונים בערוץ היוטיוב רועי קאשי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רועי קאשי, דף שער בספרייה הלאומית רועי קאשי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ניר ממון, הרבה יותר משוקו, באתר ynet, 30 בדצמבר 2009 יוצא החוצה, באתר יוסמיוסיק, ‏11 במרץ 2006 אסף נבו, ‏לבקש את הקאשי, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החזית העממית של אסטוניה

החזית העממית של אסטוניה היא מפלגה שהוקמה בשנת 1988 על ידי הפוליטיקאי האסטוני אדגר סוויסאר שבתחילה כינה אותה בשם הזמני "החזית העממית". החזית העממית של אסטוניה הייתה בעלת כח גדול בתוך תנועת העצמאות האסטונית שהובילה לבסוף להקמת הרפובליקה של אסטוניה כמדינה עצמאית מברית המועצות. החזית העממית של אסטוניה הוכרזה בשנת 1988 בשידור חי בערוץ הטלוויזיה 'אסטוניה TV'. בהכרזה על הקמת המפלגה דובר על אידאולוגיית המפלגה, בין היתר תוך תמיכה בפרסטרויקה. החזית העממית ארגנה סדרה של אירועים ופעולות עמוסים ומסוקרים, שהדגישו את הגאווה הלאומית של אסטוניה, בנוסף להסברה על ערכים דמוקרטיים. המפלגה הדפיסה בכמויות גדולות מודעות ועיתונים כדי להכניס את התנועה למודעות הציבור. החזית העממית של אסטוניה היוותה את אחד הגופים שקראו לעצמאות אסטונית מידי ברית המועצות. יחד עם זאת, פורסמו לעיתים פרשיות שמעורב בהם מייסד המפלגה, אדגר סוויסאר מה שגרם גם להתגברות תנועות התנגדות לעצמאות. החזית העממית פורקה בשנת 1993. מאמר העצמאות האסוטנית מאמר לאומיות והמעבר לדמוקרטיה- החוויה הפוסט סובייטית "ברית המועצות מצטערת על העצמאות", מגזין טיים, 21 באוגוסט 1989.
אדגר ארנדט

אדגר ארנדט (בגרמנית: Edgar Arndt‏; 1 ביולי 1892 – 24 באוגוסט 1944) היה גנרל בצבא גרמניה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה. ארנדט נולד ב-1 ביולי 1892 בליסה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית לאלברט והנרייטה ארנדט. ב-20 בספטמבר 1911 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-4 (פרידריך הגדול - מזרח פרוסיה ה-3). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא מונה לקצין מטה ברגימנט התחלופה ה-1, שהיה חלק מדיוויזיית התחלופה ה-44, אולם בספטמבר 1914 חזר לרגימנט הגרנדירים ה-4. במאי 1915 מונה למפקד פלוגת מקלעים בקורפוס ה-1, ובאוקטובר 1915 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-381. ב-6 ביוני 1916 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובספטמבר 1917 מונה לקצין מטה ברגימנט הלאנדווהר ה-9. לאחר מכן מונה לקצין מטה בחטיבת הלנדווהר ה-5, וב-18 בפברואר 1918 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-226. ב-15 באפריל 1918 מונה לקצין הקשר של הדיוויזיה עם קורפוס המילואים ה-3, ומאוחר יותר הוא מונה לקצין מטה בסגל הסיור בקבוצת "פון דן בורן". על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר ארנדט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1923 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-31 בינואר 1932 הוא פרש מהשירות הצבאי והצטרף לכוחות הלאנדווהר. ב-1 בדצמבר 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא הוחזר לשירות פעיל כמפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-25. ב-1 באוקטובר 1937 הוא שימש כמנהל הכשרות בקוטבוס, וב-1 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-337. ארנדט פיקד על רגימנט הרגלים ה-337, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-208, במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת, וב-1 בינואר 1940 הועלה לדרגת אוברסט. לאחר המערכה במערב הוא נשאר עם יחידתו כחיל כיבוש באזור קאלה, צרפת, וב-10 במרץ 1942 פרש מתפקידו בשל מחלה קשה. ב-30 בנובמבר 1942 הוא מונה לקצין מטה בארמייה הראשונה, וב-9 במאי 1943 מונה למפקד דיוויזיית המילואים ה-158. ב-1 ביוני אותה שנה הוא פרש מתפקידו, וב-30 ביולי 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-708 בבורדו. לאחר הפלישה לנורמנדי הועברה הדיוויזיה לעבר נורמנדי, אולם היא ספגה אבדות כבדות, וב-24 באוגוסט הושמדה הדיוויזיה סמוך ללה מאן וארנדט נהרג במהלך הקרב. אדגר ארנדט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)