מנהל בלט

מנהל בלט ( באנגלית: ballet master, בצרפתית: premier maître de ballet) הוא בעל תפקיד בלהקת בלט, האחראי על רמת הכשירות של הרקדנים בלהקה. בתקופה המודרנית, מנהלי בלט ממונים בדרך כלל על הוראת שיעורי הבלט היום-יומיים ועל הדרכת הרקדנים בחזרות לבלטים חדשים או קבועים ברפרטואר הלהקה. המנהל האמנותי של להקת בלט, אם גבר ואם אישה, יכול להיקרא גם מנהל הבלט שלה. בעבר הייתה נהוגה התייחסות להבחנה בין המגדרים ("מנהלת בלט"), אך כיום אין נוקטים בה עוד. במהלך התקופה המוקדמת של להקות בלט, אם נודדות ואם קבועות, מן המאה ה-18 עד ראשית המאה ה-20, לא היו עוררין על מעמדו של מנהל הבלט ה"ראשון", שכונה על פי המסורת "premier maître de ballet en chef" או, פשוט יותר, "maître de ballet", כראש הלהקה, שפעל ככוריאוגרף ומנהל אמנותי ראשי. חובותיו כללו יצירת בלטים ומחולות באופרות, הזמנת מוזיקה ושליטה בהוראת הרקדנים ובסגנון הרצוי. מנהל בלט ראשי הוא שנשא באחריות לניהול האמנותי של קבוצת רקדנים מסוימת או של תיאטרון. מאז ראשית המאה ה-20, בעיקר לאחר התפרקותו של בלט רוס המקורי, התואר משמש יותר לתיאור רבי-האמן המשמשים כמורים/עוזרי מנהלים של להקת בלט, (שנודעו בעבר כ"משנה" למנהל בלט), ואילו בראש הלהקה עמד מנהל אמנותי. פייר בושאן (1705-1631), היה מנהל הבלט הראשון של בלט תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בפריז בשנים 1673–1687. הוא יצר את הקומדי-בלט יחד עם מולייר וז'אן באטיסט לולי, ניסח את קוד חמש פוזיציות הבלטי ויצר שיטה לתיווי מחול. ז'אן-באטיסט לאנדה (מת ב-1748), היה מנהל בלט ברוסיה בשנים 1747-1733; הוא נודע כאבי בלט מריאינסקי הרוסי. ז'אן-ז'ורז' נובר (1810-1727), היה מנהל הבלט של בלט שטוטגרט בשנים 1760–1767, של אופרת החצר הווינאית בשנים 1768–1775 ושל בלט תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנים 1776–1781. בין 1758 ל-1760 פרסם את ספרו "Lettres sur la danse et les ballets". מקובל לראות בו את יוצר ה-ballet d'action, מבשר הבלט הסיפורי של המאה ה-19. לואי גאלודייה (1803-1734), היה מנהל בלט בשוודיה בשנים 1803-1773; נודע כאבי הבלט המלכותי השוודי. ז'אן דוברוואל (1806-1742), מנהל הבלט של בלט תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנים 1783-1781; נודע כיום כאבי הבלט הקומי. פייר גארדל (1840-1758), היה מנהל הבלט של בלט תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנים 1820-1787,. אחרי ז'אן-ז'ורז' נובר הגן על ה"בלט ד'אקסיון" בראשית המאה ה-19. סלבטורה ויגאנו (1821-1769), היה מנהל בלט אופרת החצר של וינה בשנים 1799–1803. מנהל בלט של בלט תיאטרון לה סקאלה במילאנו בשנים 1821–1911. הוא נחשב ליוצרו של סוג ביצוע חדש בשם "כוריאודרמה". פיליפו טליוני (1871-1777), מנהל בלט של הבלט המלכותי השוודי בסטוקהולם בשנים 1803–1804 ו-1817–1818. טליוני, שנולד והוכשר כרקדן באיטליה, ידוע כיום כאבי הבלט הרומנטי. היה גם כוריאוגרף גדול וכמורה טבע את חותמו בהכשרת בתו, הבלרינה מארי טליוני. ז'אן קוראלי (1854-1779), מנהל הבלט של בלט תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנים 1831–1850. הוא נולד בשם ז'אן קוראלי פרצ'יני בפריז, להורים יוצאי בולוניה. קרלו בלאזי (1878-1797), מנהל בלט בבית הספר לבלט של לה סקאלה במילאנו בשנים 1838–1853. הוא היה הראשון לפרסם אנליזה מלאה של טכניקות בלט בשנת 1820, בעבודה שנקראה "Traité élémentaire, théorique, et pratique de l'art de la danse" ("אמנת יסוד לאמנות המחול, להלכה ולמעשה"). ז'וזף מאזילייר, נולד כג'וליו מאזאריני (1868-1801), מנהל הבלט של בלט האופרה של פריז בשנים 1853–1859. מנהל בלט של לה מונה בבריסל בשנים 1866–1867. יצירותיו היו עדות לחילופי מרכז המחול האירופאי מפריז לסנקט פטרבורג בסוף האימפריה הצרפתית השנייה. אוגוסט בורנונביל (1879-1805), מנהל הבלט של הבלט המלכותי הדני בשנים 1828–1879 והכוריאוגרף הפורה ביותר שידעה דנמרק מימיה. פול טליוני (1883-1808), Deuxieme Maître de Ballet (משנה למנהל בלט) של בלט תיאטרון הוד מלכותה בשנים 1847–1848, Maître de Ballet en Chef (מנהל בלט ראשון) מ-1849 עד 1851. Maître de Ballet en Chef של בלט אופרת החצר בברלין בשנים 1852–1866. ז'יל פרו (1892-1810), מנהל בלט ראשון של בלט תיאטרון הוד מלכותה מ-1843 עד 1848. מנהל בלט ראשי לתיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג מ-1849 עד 1859. כריסטיאן יוהנסון (1903-1817), מורה ומדריך ראשי של הבלט הרוסי האימפריאלי מ-1880 עד 1900, בעיקר של הרקדנים הגברים. מריוס פטיפה (1910-1818), מנהל הבלט של התיאטרון האימפריאלי של סנקט פטרבורג מ-1871 עד 1903, משנה למנהל בלט מ-1862 עד 1871, "אבי הבלט הקלאסי". ארתור סן-לאון, נולד בשם ארתור מישל (1870-1821), צרפתי שהיה מנהל בלט של בלט האופרה של פריז בשנים 1850–1853, אחר מנהל בלט ראשי של התיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג מ-1859 עד 1869. לב איוואנוב (1901-1834), משנה למנהל הבלט של התיאטראות האימפריאליים של סנקט פטרבורג מ-1885 עד 1901. אנריקו צ'קטי (1928-1850), מנהל בלט של הבלט רוס ב-1910. ניקולרי לגה (1937-1869), מנהל בלט ברוסיה. אגריפינה ואגאנובה (1951-1879), מנהלת הבלט של בלט קירוב מ-1931 עד 1937. פיתחה את שיטת ואגאנובה. מיכאיל פוקין (1942-1880), מנהל הבלט של בלט מריאינסקי מ-1904 עד 1909. הכוריאוגרף של בלט רוס בפריז מ-1909 עד 1923. מנהל בלט של הבלט המלכותי הדני ב-1925. ז'ורז' בלנשין (1904-1983), מנהל הבלט של הבלט המלכותי הדני ב-1930–1931. כיהן כמנהל הבלט וכמנהל ניו יורק סיטי בלט מ-1949 עד 1982. נינט דה ולואה (2001-1898), מייסדת ומנהלת הבלט המלכותי ובית הספר המלכותי לבלט. פרדריק אשטון (1988-1904), מנהל בלט, כוריאוגרף ומנהל הבלט המלכותי של אנגליה מ-1963 עד 1970. סרז' ליפר (1986-1905), מנהל בלט של בלט האופרה של פריז מ-1930 עד 1944 ומ-1947 עד 1958. ממבשרי הסגנון נאו-קלאסי בבלט. אלכסנדר איבנוביץ' פושקין (1970-1907), מנהל בלט. בין תלמידיו היו מיכאיל ברישניקוב ורודולף נורייב. מריה דה אווילה |(2014-1920), מנהלת בלט ויוצרת "בלט דה סרגוסה". רולאן פטי (2011-1924), מנהל בלט של הבלט הלאומי של מרסיי מ-1972 עד 1998. מוריס בז'אר (2007-1927), מנהל בלט של לה מונה בבריסל מ-1959 עד 1987, שם ייסד את בלט המאה ה-20. אחר ניהל את בלט בז'אר לוזאן בשווייץ מ-1987 עד 2007. קנת מקמילן (1992-1929), מנהל בלט של האופרה של ברלין מ-1966 עד 1969. מנהל בלט, כוריאוגרף ומנהל הבלט המלכותי של אנגליה מ-1970 עד 1977. ורה שווצובה (נולדה ב-1929), מנהלת בלט של בית הספר הממלכתי לבלט וכוריאוגרפיה של מינסק, בלרוס. רודולף נורייב (1938-1993), מנהל בלט ומנהל בלט האופרה של פריז מ-1983 עד 1992. לפני כן, נהנה מקריירה מזהירה של רקדן הן בברית המועצות והן במערב. אנתוני דוול (נולד ב-1943), מנהל בלט ומנהל הבלט המלכותי של אנגליה מ-1986 עד 2001. ג'ון נימאייר (נלד ב-1947), מנהל בלט של בלט האופרה של המבורג משנת 1973. לורן הילר (נולדה ב-1962), מנהל בלט בבלט האופרה של פריז מ-2005. מדיה וקבצים בנושא מנהל בלט בוויקישיתוף