laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרטין אנגל

מרטין סטיבן "מרטי" אנגל (באנגלית: Martin Stephen "Marty" Engel;‏ 25 בינואר 1932 - 29 בינואר 2022) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אלוף ארצות הברית (1953), שיאן ארצות הברית, אלוף המכביות (הרביעית 1953 והחמישית 1957) וסגן-אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (מקסיקו סיטי 1955) ביידוי פטיש. אנגל נולד וגדל בניו יורק. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) שנערכו בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-27 ביוני 1952 זכה אנגל במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא אישי חדש של 55.60 מטר. במשחקים עצמם, הוא עלה לשלב הגמר עם עוד 25 אתלטים בתוצאה של 50.00 מטר. בשלב הגמר הוא פסל את שלושת הניסיונות שלו. באליפות ארצות הברית שנערכה בדייטון אוהיו ב-27 ביוני 1953 זכה אנגל במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 56.92 מטר ובכך הגן על תוארו. בתחרות שנערכה בבולטימור, מרילנד ב-11 ביולי 1953 קבע אנגל ביידוי פטיש שיא ארצות הברית חדש של 59.55 מטר. שיפור לשיא הוותיק בן ה-40 שנה. בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה אנגל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 49.87 מטר, לפני ציטרון מארצות הברית (47.72 מטר) ומאירון מישראל (41.18 מטר) ומדליית ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.22 מטר, אחרי ברנרד מאייר (16.36 מטר) וסטן למפרט (15.92 מטר), שניהם מארצות הברית. נוסף לכך, סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.58 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בסנט לואיס בשנת 1954 זכה אנגל במדליית כסף בידוי פטיש בתוצאה של 56.51 מטר. במשחקים הפאן אמריקאיים השניים שנערכו במקסיקו סיטי במרץ 1955 זכה אנגל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, ביידוי פטיש בתוצאה של 53.36 מטר ומדליית ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.62 מטר. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מלבורן (1956) סיים אנגל במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 59.23 מטר ולכן הוא לא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים. בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה אנגל בשתי מדליות זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.86 מטר, לפני אורי זוהר (14.01 מטר) וברוך חבס (13.67 מטר), שניהם מישראל וביידוי פטיש בתוצאה של 53.83 מטר, לפני ב. פיליפס מאוסטריה (41.13 מטר) ופנחס פולונסקי מישראל (39.36 מטר). בתחרות שנערכה ביונקרס, מדינת ניו יורק ב-11 ביוני 1960 קבע אנגל ביידוי פטיש שיא אישי חדש של 61.74 מטר. הדיפת כדור ברזל: 15.40 מטר (1954) זריקת דיסקוס: 43.13 מטר (1956) יידוי פטיש: 61.74 מטר (1960) אנגל נפטר ב-29 בינואר 2022. מרטין אנגל, באתר olympedia.org מרטין אנגל, באתר Track and Field (גברים) טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 מרטין אנגל - המבחנים האמריקאים למשחקים האולימפיים עמוד 102 אלופי המכביה מארה"ב יגנו על תוארם במכביה החמישית, הצופה, 8 באוגוסט 1957 אתלטיקה במשחקים הפאן אמריקאיים 1955 (ויקיפדיה באנגלית) מרטין אנגל - המבחנים האמריקאים למשחקים האולימפיים עמוד 112 רק שלושת האתלטים הראשונים בכל ענף, זכו לייצג את ארצות הברית במשחקים האולימפיים.
אילן בכר (עיתונאי)

אילן בָּכָר (נולד ב-5 באוגוסט 1953) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. בכר נולד בירושלים. בגיל 15 עבר לקיבוץ בית השיטה. בשנת 1974, לאחר קרבות מלחמת יום כיפור בה השתתף כלוחם בסיירת שריון, חזר כמפקד לחטיבת הנח"ל. כחלוף זמן קצר נפצע קשה בעת שהקומנדקר שבו נסע עם חיילים נוספים, לאבטח את אנדרטת הצנחנים בבקעה, עלה על מוקש שקטל 5 לוחמים והותיר את בכר פצוע קשה. לאחר שהשתחרר מבית החולים ומהצבא פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית. החל את דרכו המקצועית ב-1979 בסוכנות הידיעות הישראלית עתי"ם. כעבור שנתיים התמנה כחבר במערכת "מעריב". בהתחלה היה כתב לענייני משטרה, ולאחר מכן התמנה לסופר המדיני של העיתון. בשנת 1990 נשלח לשלוש שנות שליחות ציונית לארצות הברית. לאחר מכן, החל לעבוד בחברת סלקום, תחילה כדובר החברה, ולאחר תקופה קודם למנהל תקשורת פנים-ארגונית. פרסם מספר ספרים. משמש כעורך ספרותי בהוצאת "כתר–מעריב". ב-2005 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב". ב-2009 ערך את ספרו של ד"ר שאול ובר על יצחק רבין. בכר מתגורר בתל אביב. אב לשלושה ילדים. יצחק דרורי ואילן בכר, המוח, תל אביב: ספרית מעריב, תשמ"ט 1988. (קורות חייו של יצחק דרורי) זה מה שאני זוכר...: עדות אישית על הלם קרב; מבוא מאת נתנאל לאור, אור יהודה: זמורה-ביתן, תשס"ה 2005. (אוטוביוגרפי) אילן בכר ואוּרי אהרנפלד שבוי בפקודה!: צנחן שבוי בכלא בקהיר: סיפורו של אורי אהרנפלד שבוי מלחמה ממלחמת יום כיפור; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2010. קוריאה הדרומית – להכיר עולם חדש: מדריך טיולים; עורך: דני דור, תל אביב: ספרית מעריב, תשע"ב 2012. יום הולדת לפרה, איור: פרופ' אלכסנדר (אלי) בלנקשטיין, הוצאה: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2012. (לילדים) (ספר אלקטרוני) אילן כפיר, האדמה רעדה: 33 ימים לבנון 2006; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב (עיון) – כתר, תשס"ז 2006. יצחק דרורי, המוח 2; עורך: דני דור; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ז 2007. שאול ובר, יצחק רבין צמיחתו של מנהיג: ילדות, נעורים, פלמ"ח; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תש"ע 2009. תמי אליעזר, כלואה בשמעיה אנג'ל: רומן סודי של בת 16 עם העבריין מס' 1 בישראל; עריכה: אילן בכר, תל אביב: ספרית מעריב, תשס"ט 2009. מדיה וקבצים בנושא אילן בכר בוויקישיתוף nrg מעריב, על הפרק: פרק מתוך "שבוי בפקודה!", באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2010 אילן בכר, דף שער בספרייה הלאומית זהבה סלומון, החיים עם סרטן הנפש, באתר הארץ, 1 בפברואר 2006 יחיעם ויץ, ביוגרפיה - ג'ינג'י זה אופי: יחיעם ויץ על ספרו של שאול ובר, באתר הארץ, 3 בפברואר 2010 יניב מגל, ‏ותודה ליגאל אלון שהביאני עד הלום, באתר גלובס, 1 במרץ 2010
ספגטי

ספגטי הוא פסטה שצורתה כשל אטריות ארוכות ודקות (כ-1–1.5 מ"מ). בניגוד לבוקטיני (הפסטה שבישראל מכנים בטעות מקרוני), הספגטי אינו חלול במרכזו. מקור המילה "ספגטי" מהמילה האיטלקית Spaghetto, מעין קיצור של המילה Spago שפירושו "חוט דק" או "חוט שזור". ניתן לתרגם את המילה Spaghetti באופן מילולי - חוטים קטנים. ישנן כמה וריאציות על הספגטי המוכר, בהן ספגטיני (Spaghettini, ספגטי דק), ספגטוני (Spaghettoni, ספגטי עבה) וספגטי אלה קיטרה (Spaghetti alla chitarra, ספגטי עם חריצים אופקיים שמזכיר מיתר של גיטרה). רוב הספגטי הנמכר והנצרך יוצר בצורה מסחרית ולאחר מכן עבר ייבוש. את הספגטי מבשלים במים רותחים ומומלץ עם מלח גס עד שהם הופכים רכים ולאחר מכן מסננים את הספגטי באמצעות מסננת, ולא שוטפים. מבנה ומרקם הספגטי משתנה במהלך הבישול. מרקם פופולרי הוא אל דנטה (בישול הספגטי לדרגה שהם אכן מבושלים אולם עדיין קשים ונדרשת לעיסה שלהם). אחרים מעדיפים לבשל את הספגטי עד הסוף על מנת שיהיה לספגטי מרקם רך במיוחד. הספגטי, אשר מוגש בדרך כלל עם רוטב עגבניות, מהווה מעין סמל של המטבח האיטלקי. ניתן להגיש ספגטי עם רטבים איטלקיים אחרים כמו בשמל או אליו אוליו (Aglio e olio) אבל לא מקובל להגיש עם רוטב בולונז או רטבים גסים כיוון שהם לא יכולים להתפס על המבנה החוטי הארוך. נהוג להוסיף חתיכות קטנות של גבינה צהובה הנמסות בספגטי החם. סוגי הגבינה הנפוצים הם פרמזן, פקורינו וצ'דר. מחוץ לאיטליה מוגש הספגטי יחד עם קציצות בשר, אם כי שילוב זה אינו מתכון איטלקי. קיימת אפשרות להגשת ספגטי עם צדפות - ספגטי אלה וונגולה. בעולם המערבי נהוג לאכול את הספגטי באמצעות מזלג: "דוקרים" את הספגטי באמצעות המזלג ומסובבים את המזלג כך שהספגטי יתלפף סביב שיני המזלג. לעיתים נעזרים בכף, אשר בתוכה מסובבים את המזלג עם הספגטי. עם זאת, לא בכל התרבויות אוכלים את הספגטי בצורה זו. יש המעדיפים לחתוך את הספגטי לאטריות קטנות באמצעות סכין ולאחר מכן להשתמש במזלג או כף (במטרה לאסוף את הספגטי במקום ללפף אותו סביב כלי האכילה). במספר מדינות באסיה יש המשתמשים במקלות אכילה סיניים. באתיופיה אוכלים את הספגטי עם הידיים. אטריות רוטב בולונז דלעת הספגטי ספגטי אלה פוטנסקה מאסימו מונטנארי, קיצור תולדות הספגטי ברוטב עגבניות, הוצאת אסיה, 2023. Secret of Snapping Spaghetti in SLOW MOTION - הסבר פיזיקלי על הנטייה של ספגטי לא מבושל להישבר ליותר משני חלקים תחרות אכילת ספגטי, 1967, ארכיון הסרטונים של AP דוד שושן, מכירים את הסיפור על ספגטי ברוטב עגבניות? תשכחו הכל, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2024 ספגטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רונית ורד, מתי ואיפה הומצא הספגטי ברוטב עגבניות, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2023
אינוקנטיוס השישי

אינוקנטיוס השישי (בלטינית: Innocentius VI‏; סביב 1282 - 12 בספטמבר 1362), אפיפיור מ-18 בדצמבר 1352 עד מותו. אטיין אובר נולד בכפר לה מונט (כיום בייסק) שבחבל לימוזן בצרפת. שימש כפרופסור למשפטים בטולוז. ב-1338 נתמנה לבישוף העיר נויון שבצפון צרפת, וב-1340 לבישוף העיר קלרמון (כיום קלרמון-פראן) שבדרום צרפת. ב-1342 נתמנה לקרדינל וב-1352 לראש "לשכת התשובה" בחצר האפיפיור, שעניינה היה בעיות של תשובה וחרטה. באותה שנה נפטר האפיפיור קלמנס השישי, וחבר הקרדינלים בחר באטיין אובר לאפיפיור בשם אינוקנטיוס השישי. אינוקנטיוס השישי שם קץ לבזבוז בחצר האפיפיור באביניון, וכדי לכסות את הגרעון מכר את תכשיטיו ואת חפצי האמנות שלו. הוא פיטר את משרתיו של קודמו, קלמנט השישי, וציווה על כל הכמרים להתגורר במחוזות כהונתם. הוא עצמו היווה דוגמה לחיי צניעות ודרש מן הקרדינלים התנהגות דומה. אינוקנטיוס השישי שאף לשחרר את האפיפיורים מתלותם במלך צרפת, באמצעות החזרת מקום מושבו של האפיפיור מאביניון לרומא. אולם לשם כך הוא נזקק להכנסות מנחלות הכנסייה באיטליה, שבהן שלטו עריצים מקומיים. הוא שלח לאיטליה את הקרדינל הספרדי חיל דה אלבורנוס, שבאמצעים צבאיים ומדיניים הצליח להחזיר את נחלות הכנסייה באיטליה לרשות האפיפיור. בגלל מלחמת מאה השנים בין צרפת לאנגליה התערער ביטחונו של האפיפיור. אביניון הותקפה על ידי חיילים משוטטים ואינוקנטיוס השישי נאלץ להוציא סכומי כסף גדולים כדי לבנות ביצורים בארמון האפיפיורים. ב-1355 הגיע האפיפיור לרומא והכתיר את קארל הרביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. אך קארל הרביעי לא הסתפק בכך ופרסם צו שבו עמד על זכותו לאי תלות באפיפיור (1356). צו זה היה דומה לצו של קודמו, הקיסר לואי הרביעי מבוואריה, שטען כי בחירתו לקיסר איננה זקוקה לאישור האפיפיור. אינוקנטיוס השישי ניסה לפשר בין צרפת ואנגליה במלחמת מאה השנים. ב-1360 נחתם בתיווכו הסכם ברטיני בין ז'אן השני מלך צרפת לבין אדוארד השלישי מלך אנגליה. במהלך תקופת כהונתו, פנה אליו גם יוחנן החמישי קיסר ביזנטיון, בהצעה שיכפיף את הכנסייה המזרחית לסמכותו של האפיפיור, אם הלה יתן לו מענקים להדיח את שותפו לשלטון, יוחנן השישי קנטקוזנוס. אינוקנטיוס דחה את ההצעה בשל משאבים מוגבלים של הכס הקדוש בתקופה זו. אינוקנטיוס השישי מת באביניון ב-1362 ונקבר במנזר בעיר וילנב-לז-אביניון, שמעברו השני של הנהר רון. במקומו נבחר לאפיפיור אורבנוס החמישי. מדיה וקבצים בנושא אינוקנטיוס השישי בוויקישיתוף אינוקנטיוס השישי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אינוקנטיוס השישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אינוקנטיוס השישי, באתר Discogs (באנגלית)
טיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ

טיילת מצוקי הדנובה בגאלאץ (ברומנית Promenada falezei Dunării la Galați) היא טיילת מטופחת המשתרעת לאורך ארבעה קילומטרים על גדת הדנובה בתחומי העיר גאלאץ. הטיילת מורכבת משני שבילים, האחד במעלה המצוקים והשני לרגלי המצוקים, כשהפרשי הגובה מגיעים עד 50 מטרים ובין שני השבילים יש מעברים מדורגים. המדרגות במעברים המדורגים הן ברוחב מטר וחצי ויש מקומות מוסדרים למנוחה במעברים. לאורך הטיילת מוצבים ספסלים המאפשרים מנוחה למטיילים. המצוקים הם שרידי חוף עתיק של הים השחור מהתקופה בה הים הגיע עד למקום זה וגלי הים עיצבו את החוף. הים נסוג והצטמק, אך השאיר אחריו את החוף. בשנות השישים של המאה העשרים נעשו עבודות לייצוב המצוקים. על החלק העליון של המצוקים נבנו שכונות ועורק תחבורה ראשי. השביל התחתון, לרגלי המצוקים, נועד לתיירות בלבד ונאסרה כניסת כלי רכב. בשנות השבעים של המאה העשרים הוצבו בטיילת פסלי מתכת רבים, שנוצרו במהלך מחנה יצירה יזום בשנים 1976, 1977 ו-1991. סך הכל הוצבו בטיילת ובמקומות נוספים בגאלאץ 42 פסלי מתכת. גשמים שופעים וממושכים גורמים לעיתים לתזוזות קרקע והופעת בולענים בשטחי הטיילת. בשנים 2005 ו-2010 הדנובה עלתה והציפה את הטיילת התחתונה. מפת הטיילת (ברומנית) Faleza Dunării (ברומנית) O zi in Galați și împrejurimi (ברומנית) Efectele alunecărilor de teren pe Faleza Dunării, la Galaţi (ברומנית) תמונות המתעדות בולענים שנוצרו מתנועות קרקע לאחר הגשמים. Faleza Dunării – coloana vertebrală a turismului în Galați (ברומנית) למאמר מצורפים תצלומים של פסלי המתכת המוצבים בשביל התחתון. Parfum de tei pe faleza Dunării – Galați (ברומנית) Faleza Dunării (ברומנית) * Efectele alunecărilor de teren pe Faleza Dunării, la Galaţi (ברומנית) תמונות המתעדות בולענים שנוצרו מתנועות קרקע לאחר הגשמים.
מינכן (סרט)

מינכן (באנגלית: Munich) הוא סרט קולנוע ודרמה היסטורית בהפקה אמריקאית-קנדית משנת 2005 בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים, שבמסגרת מבצע זעם האל, חיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. "מינכן" הוא למעשה העתק (רימייק) של הסרט "חרב גדעון" מ-1986 שעסק באותו נושא, ומבוסס על הספר "נקמה". הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר ובהם גם לבמאי, לתסריט ולסרט הטוב ביותר. בסרט משתתפים שחקנים בינלאומיים (אריק באנה וג'פרי ראש האוסטרלים, דניאל קרייג הבריטי, קירן היינדס האירי, מתייה קסוביץ הצרפתי) וישראלים: (איילת זורר, גילה אלמגור, שמוליק קלדרון משה איבגי, אלון אבוטבול, עודד תאומי, עמוס לביא, אסי כהן, גיא עמיר, יגאל נאור, יהודה לוי, שרון אלכסנדר, ירון מוטולה, לירון לבו, היאם עבאס, סמי סמיר, מכרם ח'ורי, עמי ויינברג). עלילת הסרט מתרחשת במקומות רבים ברחבי העולם, אולם הסרט צולם במספר קטן יותר של מקומות. הסצנות שהתרחשו באזורים השוכנים לחוף הים התיכון (תל אביב, ביירות, קפריסין ואתונה) צולמו במלטה. בבודפשט צולמו הסצנות שהתרחשו בלונדון, רומא ושדה-התעופה הצבאי הגרמני פירסטנפלדברוק. לעומת זאת, פריז וניו יורק צולמו באופן אותנטי. עם עלייתו לאקרנים, נמתחה על הסרט ביקורת מצד גורמים ישראלים שונים, בהם ראשי הצבא ו"המוסד", על כך שהוא נוקט זווית ביקורתית כנגד מבצע חיסול המחבלים, עושה השוואה בין פעולות המוסד לטבח שביצעו המחבלים בספורטאים ואף מציג את המחבלים באור הומני. ספילברג עצמו דחה את הביקורת, וטען כי הוא רצה להעלות דילמות בעניין התגובה לטרור, שלרוב אינה מובילה להפסקתו. כמו כן טען, שלפני שהוציא את הסרט, הקרין אותו לפני משפחות הנספים וקיבל את אישורן[דרוש מקור]. עוד נטען (על ידי אמנון וטלי ליפקין-שחק) שמחסלי "המוסד" בסרט הוצגו כחובבנים, בעוד שבמציאות ביצעו סוכני המוסד את המשימה באופן מקצועי וללא נפגעים ל"מוסד". "מינכן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מינכן", באתר נטפליקס "מינכן", באתר AllMovie (באנגלית) "מינכן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מינכן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מינכן", באתר Metacritic (באנגלית) "מינכן", באתר אידיבי "מינכן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאיר שניצר, העיקר שהגיבור גומר בסוף, באתר nrg‏, 27 בינואר 2006 על עלבונו של ספילברג מהבקורת הישראלית על סרט ישראל פלדה, ביקורת אומנותית על קולנוע פוליטי, באתר "אומדיה" מאחורי הקלעים של הסרט "מינכן", באתר Eonline‏, 23 בינואר 2006
אחת שיודעת (חינוכית)

אחת שיודעת היא תוכנית של הטלוויזיה החינוכית הישראלית, שעלתה לשידור ב-12 בפברואר 2017. התוכנית החינוכית היא כביכול תוכנית אירוח, בהנחיית ירדנה גושן (שני כהן) - דמותה של מנחה המתפארת בעברה כזמרת ושחקנית מצליחה, שבתוכניתה בטלוויזיה החינוכית, היא מארחת דמויות נשיות מההיסטוריה: בכל תוכנית מתארחת אשה שעשתה שינוי וטבעה את חותמה על ההיסטוריה האנושית. במהלך ה"ראיון", פונה המנחה אל קטעים מצולמים העוסקים בעולם התוכן של הדמות המתארחת. הקטעים מבוימים בסגנון סוגות טלוויזיוניות שונות כביכול, בין השאר: פרסומות, שעשועונים, כתבת שטח שמדווחת מהאירועים ההיסטוריים בזמן אמת ועדויותיהן של האימהות של הדמויות. בסוף כל תוכנית מסכמת הדמות האורחת את התרשמותה מהשיחה ואת הנושאים שעלו בה. בכל תחילת פרק היא מציגה מה יהיה בפרק ולרוב משלבת משפט שמוציא תיגר על עמוס: עובד הפקה שע"פ ירדנה לא עובד בצורה כישרונית והוא איננו מוכשר. בפרק החמישי, בו ירדנה מארחת את מלכת אנגליה אליזבת' הראשונה, היא מתוודה שכינויה היה "ירדנה כף טחינה". פינות בהנחיה של ירדנה גושן (שני כהן) המצעד - פינה בה ירדנה גושן מציגה את שלושת הגדולים ב... בלי לכלול של מה שעשתה האורחת. ארבע עובדות על ... ואחת שהמצאתי- ארבע עובדות נכונות על האורחת, ואז אחת בדיחה. מה אומר לך הקול הזה - ריאיון עם איש או אישה מהעבר של האורחת. פינות אולג החתול (בגילומה של שני כהן) - חתול שטוען שהוא אחראי על כל מה שהאורחות המציאו או עשו. שון מחלק העיתונים (בגילומה של שני כהן) - ילד מחלק עיתונים. נוהג לזמר כותרות. לירון שטיבלמן (בגילומה של שיפי אלוני) - כתבת החוץ. בת אחותה של ירדנה. משי סיבוני (בגילומה של שני כהן) - זמרת שמקדמת אורחות שונות. המירוץ לעבר - חיקוי של " (בגילומם של עידו מוסרי ורונית אפל) המירוץ למיליון". שני מתמודדים חוזרים לעבר. לעוף על המנצח (בגילומם של עידו מוסרי, דודו ארס ורונית אפל) - פרודיה על "לעוף על המיליון". בעלת חוקים מסובכים. שני מתמודדים הקבועים בשם גלי וחמי מתמודדים. מארגנת האירועים ניקול בלקין (בגילומה של דקלה הדר) - מארגנת אירועים כמו גירוש יהודי ספרד. ספיר (בגילומה של שני כהן) - אישה שיושבת במשרד, ואליה תמיד באה אישה שמורדת במוסכמות דאז (דמותה הופיע במקור בתוכנית שבוע סוף). הסוכן יוסף יוספסון (בגילומה של שיפי אלוני) - סוכן המייצג את כל האורחות. קורא לכולם: "המיוצג\ת מספר אחת". האמא (בגילומה של שני כהן) - ריאיון עם כביכול האם של האורחת. הפרסומת (בגילומה של דקלה הדר) - פרסומות בהנחיית הקריין ומאירה כץ. לדוגמה: שימפנזים וקומוניזים. משאל רחוב עם נויה אלמוג (בגילומה של רונית אפל) - נויה אלמוג יוצאת למשאל רחוב. כשהיא תופסת אדם היא לא נותנת לו לענות על השאלות שהיא שואלת במשאל ועונה עליהן בעצמה. "אחת שיודעת", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "אחת שיודעת" באתר כאן חינוכית
פיונה אוקס

פיונה אוקס (באנגלית: Fiona Oakes; נולדה ב-1 באוגוסט 1966, צ'סטרפילד (אנ'), אנגליה) היא רצת מרתון ואולטרה מרתון בריטית המחזיקה בשלושה שיאי עולם בריצת מרתון, ופעילה טבעונית לזכויות בעלי חיים המנהלת מקלט לבעלי חיים (אנ'). אוקס היא לוחמת אש בגמלאות המתגוררת באסקס, אנגליה ומנהלת את המקלט 'Tower Hill Stables' בו כ-400 חיות משק וחיות מחמד. בגיל שלוש, אימצה אורח חיים צמחוני, ובגיל שש, אימצה אורח חיים טבעוני. לדבריה, היא מקדישה את חייה לפעילות עבור בעלי החיים, והיא החלה לרוץ בשנת 2000 כדי לקדם אורח חיים טבעוני ולהמחיש יכולות אתלטיות המבוססות על תזונה טבעונית. בריצותיה, אוקס נוהגת ללבוש חולצות עם מסרים טבעוניים, ובאחת הריצות אף רצה מחופשת לפרה. בשנת 2000, אוקס השתתפה לראשונה בריצת מרתון, ובה זכתה במקום הראשון. נכון לשנת 2017, השתתפה במעל 50 ריצות מרתון וזכתה במקום הראשון ב-11 מתוכן. תוצאת השיא של אוקס בריצת מרתון עומדת על זמן של 2:38. בשנת 2013, השתתפה במרתון הקוטב הצפוני (אנ') בטמפרטורה של 28- מעלות צלזיוס, הגיעה למקום הראשון בקטגוריית הנשים ובמקום השלישי מבין כלל המשתתפים. את המרתון סיימה עם תוצאת זמן של 4:53 ובכך שברה שיא מהירות של נשים ב-45 דקות. באותה השנה, השתתפה במרתון הקרח באנטארקטיקה, סיימה אותו במקום הראשן עם תוצאת זמן של 4:20:02, ובכך שברה שיא מהירות של נשים. בשנת 2014, אוקס רצה בשבעה מרתונים במשך שבעה ימים עוקבים, סיימה במקום הראשון בקטגוריית נשים (בפער של 26 דקות מהרצה שהגיעה למקום השני) ובמקום השמיני מבין כלל המשתתפים. מקום ראשון במרתון הלסטד (אנ'). מקום ראשון במרתון רובניימי. מקום ראשון במרתון Levi International. מקום ראשון במרתון דארטמור. סיום אולטרה מרתון סהרה (אנ') (ריצת 251 ק"מ לאורך שישה ימים עם כל הציוד הנחוץ על הגב). מקום ראשון בקטגוריית נשים במרתון הקוטב הצפוני ומקום שלישי בכלל. פיונה אוקס, ברשת החברתית פייסבוק פיונה אוקס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית קרן פיונה אוקס - אתר אינטרנט מקלט בעלי החיים 'Tower Hill Stables' - אתר אינטרנט FIONA OAKES - FOR THE ANIMALS, Insightful Films, סרטון באתר יוטיוב Fiona Oakes - BBC Look East film h264, Tom Williams Making t/ Connection Chp 2 Fitness, TheVeganSociety Tower Hill Stables Animal Sanctuary, סרטון באתר יוטיוב Fiona Oakes: 'Queen of the Extreme' redefines art of running, CNN, March 5, 2015 Fastest time to complete a marathon on each continent, aggregate (female), Guinness World Records Fastest aggregate time to complete a marathon on each continent and the North Pole (female), Guinness World Records Fastest time to complete a marathon on each continent and the North Pole (female), Guinness World Records FIONA OAKES - FOR THE ANIMALS, Insightful Films, 2016 Fiona Oakes - BBC Look East film h264, Tom Williams Making t/ Connection Chp 2 Fitness, TheVeganSociety Great Vegan Athletes, World class running The Fiona Oakes Foundation
אן פטרסון

אן וודס פטרסון (באנגלית: Anne Woods Patterson; נולדה ב-4 באוקטובר 1949) היא דיפלומטית אמריקאית שכיהנה כשגרירת ארצות הברית במצרים, בפקיסטן, בקולומביה ובאל סלוודור וכממלאת מקום שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות. פטרסון נולדה בפורט סמית' שבארקנסו. ב-1971 סיימה תואר ראשון במכללת ולסלי ולמדה לתואר שני באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ב-1973 החלה את שירותה במחלקת המדינה של ארצות הברית. בתחילת הקריירה שלה שימשה יועצת כלכלית בין השאר בלשכת המודיעין והמחקר ובלשכת הכלכלה והעסקים של מחלקת המדינה. בשנים 1984–1988 שימשה נספחת כלכלית וקונסולית בערב הסעודית, בשנים 1988–1991 שימשה חברה במשלחת ארצות הברית למוסדות האו"ם בז'נבה, בשנים 1991–1993 שימשה ראש מחלקת מדינות הרי האנדים (דרום אמריקה) ולאחר מכן שימשה סגנית לתת-מזכיר מחלקת המדינה לענייני האמריקות. ב-1997 מונתה לשגרירת ארצות הברית באל סלוודור, בשנת 2000 מונתה לשגרירת ארצות הברית בקולומביה. ב-2003 חזרה לארצות הברית ומונתה למשנה למפקח הכללי של מחלקת המדינה. ב-2004 מונתה למשנה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, ולאחר התפטרותו של השגריר ג'ון דנפורת' מילאה את מקומו מינואר 2005 עד כניסתו לתפקיד של ג'ון בולטון באוגוסט אותה שנה. בתפקידה הבא שימשה תת-מזכיר המדינה לענייני המלחמה בסמים ובפשיעה בינלאומית. ביולי 2007 מונתה לשגרירת ארצות הברית בפקיסטן וכיהנה בתפקיד עד אוקטובר 2010. באוגוסט 2011 מונתה לשגרירה במצרים, היא כיהנה בתפקיד במהלך תקיפת שגרירות ישראל במצרים, במהלך הבחירות במדינה ביוני 2012 ועלייתם לשלטון של הנשיא מוחמד מורסי ותנועת האחים המוסלמים. בתקופת ההפיכה במצרים בקיץ 2013, הייתה מושא למחאות עקב זיהויה וזיהוי ארצות הברית כתומכים במורסי ובאחים המוסלמים. זמן קצר לאחר הדחתו של מורסי נאלצה פטרסון לעזוב את תפקידה והוחלפה על ידי רוברט ביקרופט. בדצמבר 2013 מונתה לתת-מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב, תפקיד בו כיהנה עד פרישתה משירות החוץ בינואר 2017. לאחר פרישתה מונתה לחברה בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית. במהלך שירותה הדיפלומטי עוטרה באות מסדר חוזה מטיאס דלגדו מממשלת אל סלוודור, באות מסדר הקונגרס מהקונגרס הקולומביאני ובאות מסדר בויאקה מממשלת קולומביה. כמו כן זכתה למספר פרסים ועיטורי שירות ממחלקת המדינה של ארצות הברית. לאחר פרישתה היא מכהנת בנציבות האוניברסיטה לביטחון לאומי וכעמיתה במכון ג'קסון ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ייל. נשואה לדייוויד ואם לשני בנים. מדיה וקבצים בנושא אן פטרסון בוויקישיתוף אן פטרסון בארכיון מחלקת המדינה אן פטרסון באתר nndb.com Ambassador Becomes Focus of Egyptians’ Mistrust of U.S., הניו יורק טיימס, 3 ביולי 2013 Knives Come Out for U.S. Ambassador to Egypt Anne Patterson, ‏Foreign Policy, ‏3 ביולי 2013 פרופיל באתר הוועדה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אן פטרסון".
חיי קסם

חיי קסם (באנגלית: Charmed life) הוא ספר פנטזיה לילדים ונוער, שנכתב בידי הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס. ספר זה הוא הראשון בסדרת הספרים העולמות של קרסטומנסי, העוסקת בעולם הדומה למציאות אך בעל מאפיינים קסומים, שבו תמיד יש אדם הנושא בתואר "קרסטומנסי", אשר אחראי למנוע שימוש בכשפים לרעה בעולמו שלו ובעולמות המקבילים הרבים. אריק, המכונה "חתול", ואחותו גוונדלין צ'אנט, נשלחים להתגורר אצל קרובי משפחתם בטירת קרסטומנסי, לאחר שהוריהם מתו בתאונה. גוונדלין היא מכשפה חזקה, אך חתול הוא חסר כוחות קסם, למרות שהמבוגרים בטירה משוכנעים שהוא בעל כוחות. לגוונדלין יש שאיפות רבות, אך אף אחד מאנשי הטירה לא שם לב ליכולותיה, והיא מנסה למשוך את תשומת לבם באמצעות תעלולי קסם שונים, חלקם משעשעים וחלקם אף מרושעים. חתול מואשם בעזרה לאחותו, אף על פי שהוא אינו מסוגל לבצע קסמים. בסופו של דבר, לאחר תעלול מרושע במיוחד, נענשת גוונדלין וכוחות הקסם שלה נלקחים ממנה. באחד הימים נעלמת גוונדלין, ובמקומה מופיעה ג'אנט, ילדה הנראית בדיוק כמוה, אך בעלת אופי שונה לחלוטין. ג'אנט וחתול מאחדים כוחות כדי לגלות מה קרה, וכדי להסתיר את נוכחותה של ג'אנט בטירה. דבר זה מתברר כמאתגר במיוחד, מאחר שבעולמה של ג'אנט אין קסמים, ואף על פי שהוא דומה מאוד לעולמו של חתול, ההיסטוריה שלו שונה לגמרי, כך שג'אנט מתקשה להעמיד פנים שהיא גוונדלין. במהלך הרפתקאותיהם יחד מגלה חתול כי אכן יש לו כוחות קסם, אך אחותו גנבה אותם ממנו כל השנים הללו, וכן שיש לו תשע נשמות, ועל כן הוא אחד מהקוסמים החזקים ביותר בעולם, ומיועד להיות הקרסטומנסי הבא. עם זאת, נשמות רבות כבר אבדו לו בשל תאונות או בגלל קסמיה המרושעים של אחותו. גוונדלין וקבוצה של קוסמים מורדים מנסים לפתוח שער כדי לכבוש עולמות אחרים. הם לוכדים את קרסטומנסי, שמאבד את כוחות הקסם שלו במגע עם כסף, וחתול נאלץ להציל את המצב לבדו. לבסוף המורדים מנוצחים, וגוונדלין שבה אל היקום המקביל שאליו ברחה, וג'אנט נשארת יחד עם חתול. הספר באתר כתר הספר "חיי קסם", באתר "סימניה" חיי קסם, באתר OCLC (באנגלית)