laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפאל מגידו

רפאל מגידו (1913–1982) היה אדריכל ישראלי, ומהנדס העיר של רמת גן בין השנים 1937 ל-1950 (למעט הפסקה של שלוש שנים לטובת לימודים בשיקגו בין 1939 ל-1941). רפאל מגידו נולד בשם רפאל מגידוביץ' בעיר אודסה שבאוקראינה, בן לאתל ויהודה מגידוביץ'. המשפחה עלתה לארץ ישראל באוניית המעפילים רוסלאן, כחלק מן העלייה השלישית. אביו, אדריכל במקצועו, כיהן בתפקיד מהנדס העיר הראשון של תל אביב הקטנה, בשנים 1920–1923. למשפחה היו שני בנים – רפאל, ואחיו, אבשלום. רכש את השכלתו התיכונית בגימנסיה העברית "הרצליה", והמשיך ללימודים גבוהים בתחום ההנדסה האזרחית באוניברסיטת קווין מרי בלונדון, בשנים 1931–1934. נשא לאישה את מרים פרידמן בשנת 1935. לזוג נולדו 3 ילדים. המשפחה התגוררה ברמת גן, בבית אותו תכנן אב המשפחה. בראשית חייו המקצועיים, עבד בשיתוף עם אביו, ותכנן בתל אביב מספר מבנים בסגנון הבינלאומי. בשנת 1937 זכה במשרת מהנדס העיר רמת גן. הוא לקח הפסקה מתפקיד זה בשנת 1939, ונסע להשתלם בתכנון ערים ואזורים, בעיר שיקגו. בתקופה זו, מילא את תפקידו כמהנדס העיר רמת גן אביו, יהודה. עם שובו בשנת 1941, חזר לתפקידו וכיהן בו עד לשנת 1950. בשנת 1955, הקים משרד מהנדסים עצמאי בשם ר. מגידו ושות' מהנדסים בע"מ, ותכנן פרויקטים רבים בישראל. נפטר בשנת 1982. בית גוטגולד, שינקין 2 פינת אלנבי 51, תל אביב, 1935 קולנוע אסתר, זמנהוף 1 (כיכר דיזנגוף), 1938-1939 בית כנסת יהדות עדן י.מ. מיסה, לילינבלום 5, 1934 מבני מגורים בתל אביב: שנת 1934: בית מושב זקנים, יהודה הלוי 4. בית ריפשטיין, רוטשילד 99. בית גרודז'נסקי, בן-גוריון 39. בית מגנט, רוטשילד 93. בית גברת רחל טוב מיסה, אלנבי 104. שנת 1935: בית מזל י.מ. מיסה, דיזנגוף 105. בית גוינגולד, לילינבלום 15. בית מגידוביץ', התבור 26. בית פלסקובסקי, שלמה המלך 35. בית איסר כהן, שלמה המלך 29. בית גוטגולד, אלנבי 51. שנת 1936: בית גייכמן, לילינבלום 30. בית היללה, הנביאים 21. בית מהלא, כיכר דיזנגוף 14–16 בית המועצה, ביאליק 35, 1941 שכונת הלל, רמת גן מגדלי מגידו, שדרות בן צבי 37, ירושלים מפעל "אבן צוק" ללבני סיליקט, יבנה, 1959 מבני מגורים, רחוב פרופס 3–9, רמת גן, 1984 (הושלם לאחר מותו) יהודה מגידוביץ' בית עיריית רמת גן ספר ראשוני רמת גן, ד"ר ישראל אלדד ויוסף פפר מדיה וקבצים בנושא רפאל מגידו בוויקישיתוף ד"ר ישראל אלדד ויוסף פפר (עורכים), ספר ראשוני רמת-גן, הוצאת עירית רמת גן, דפוס פלאי, 1965, עמ' 203
אלפרד אלמור

אלפרד אלמור (באנגלית: Alfred Elmore;‏ 1815 – 1881) היה צייר בריטי בסגנון ז'אנר היסטורי. הוא נולד בקלונקילטי, אירלנד, בנו של ד"ר ג'ון ריצ'רד אלמור, מנתח שפרש מהצבא הבריטי ועבר לאירלנד. משפחתו עברה ללונדון, שם למד אלמור באקדמיה המלכותית לאמנויות. עבודותיו המוקדמות היו בסגנון הטרובדור אך עד מהרה עבר לנושאים דתיים, וצייר בהזמנת דניאל אוקונל ציור לכנסיית ווסטלנד רו בדבלין. בין השנים 1840–1844 נסע אלפרד אלמור ברחבי אירופה, ביקר במינכן, ונציה, בולוניה ופירנצה. אלמור היה קשור ל"קליקה", קבוצת אמנים צעירים שראו את עצמם כממשיכי ויליאם הוגארת ודייוויד וילקי. לדברי חברו ויליאם פאוול פרית 'הוא היה חבר בקבוצה, אך מכיוון שהקבוצה הייתה פעילה בזמן שהוא היה ביבשת אירופה, ככל הנראה מעורבותו בה הייתה קצרת מועד. מרבית העבודות המאוחרות של אלמור הם ציורים עלילתיים היסטוריים. בציור "המחלוקת הדתית והטירון" הייתה באופן מרומז ביקורת אנטי-קתולית. ציורים אחרים מייחסים לעבודות משייקספיר, או מתולדות המהפכה הצרפתית. חשובים שני ציורים שלו המתעדים חדשנות טכנולוגית, המצאת " Stocking Loom נול הגרב" (1847, מוזיאון הטירה של נוטינגהאם) והמצאת Combing Machine "מכונת המסרק" (1862, Cartwright Hall, Bradford). שניהם מציגים את תהליך התיעוש על ידי תיאור עבודות יד ציוריות טרום-תעשייתיות. הממציא אמור להרהר במיומנויות ידניות אלה בזמן שהוא מגבש במוחו מנגנון להחלפתן. היצירה הידועה ביותר של אלמור היא "על הסף" (1865; מוזיאון פיצוויליאם, קיימברידג '), ציור ז'אנר מוסרי המתאר אישה צעירה שאיבדה את הכסף שלה בהימורים, והיא "על סף" להגיב לפיתויים של המפתה, המתואר כדמות דמוי שטן הנמצא בצל, אך שטוף באור אדום ולוחש מחשבות מושחתות באוזנה. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 אלמור התרחק מנושאים כאלה ועבר לסגנון קלאסי יותר שהושפע על ידי אדוארד פוינטר ולורנס אלמה-טדמה. הוא גם צייר דמויות ערביות, בתיאום עם האגודה למזרחנות באמנות. אלמור סבל ממחלה ניאורולוגית במהלך חלק ניכר מחייו, ובשנותיו המאוחרות הפך לצולע בעקבות נפילה מסוסו. הוא נפטר מסרטן בינואר 1881 ונקבר בבית הקברות קנסל גרין בלונדון. סצנה "משני אדונים מוורונה" "על הסף" "פומפיאי 79 לספירה" סצנה "מהומה רבה על לא דבר" מדיה וקבצים בנושא אלפרד אלמור בוויקישיתוף Stephen, Leslie, ed. (1889). "Elmore, Alfred" . Dictionary of National Biography. 17. London: Smith, Elder & Co. Caoimhín de Bhailís, Alfred Elmore’s religious paintings, Clonakilty Historical & Archaeological Journal 1, 2015, עמ' 49–60
בריגדון

בריגדון (באנגלית: Brigadoon) הוא סרט פנטסיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1954 בבימויו של וינסנט מינלי, עם ג'ין קלי, סיד צ'ריס וואן ג'ונסון בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על המחזמר "בריגדון" של אלן ג'יי לרנר (מילים) ופרדריק לאו (לחן) שהוצג בהצלחה בברודוויי ב-1947. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר ופרס אוסקר לניהול האמנותי הטוב ביותר. ג'וזף רוטנברג זכה בגלובוס הזהב על הצילום הטוב ביותר. בסרט יש קטעי ריקוד של ג'ין קלי וסיד צ'ריס וריקודים קבוצתיים עם לחנים בסגנון סקוטי בחמות חלילים. הכוריאוגרפיה היא של ג'ין קלי. ב-1966 הופק סרט טלוויזיה "בריגדון" ששודרת ברשת ABC. שני אמריקאים מניו יורק, טומי אלברייט (ג'ין קלי) וג'ף דאגלס (ואן ג'ונסון) מגיעים לסקוטלנד למסע צייד. הם מגלים להפתעתם כפר שאינו מופיע במפה. הם פוגשים בפיונה קמפבל (סיד צ'ריס) שמגלה להם ששם הכפר הוא "בריגדון" ומדריכה אותם למרכז הכפר שבו מתנהל שוק ונעשות הכנות לחתונת אחותה הצעירה ג'ין (וירג'יניה בוסלר) עם צ'רלי דארימפל (ג'ימי תומפסון). טומי מוזמן לשתיית ויסקי ומצטרף למחול הסוער של הכפריים. טומי מתאהב בפיונה ושניהם עולים לגבעה לקטוף פרחי אברש (Heather) לקראת החתונה. הם מתחבקים ורוקדים וטומי שר "The Heather on the Hill" ולאחר מכן את "Almost Like Being in Love", (שזכה לביצועים של פרנק סינטרה, נט קינג קול, שירלי בייסי ועוד). פיונה מביאה את טומי וג'ף לזקן הכפר מר לונדי (בארי ג'ונס) שמספר להם את סיפורו של בריגדון. לפני מאתים שנים, היו בסקוטלנד רוחות רעות ומושחתות. כדי להציל את הכפר מהם התרחש להם נס. הם נעלמים לעולם אחר למשך מאה שנים וא"כ חוזרים ליום אחד. אם מישהו עוזב את הכפר, הם ייעלמו לנצח. לאדם מבחוץ יש אפשרות להישאר בכפר רק אם הוא מאוהב באחד מתושביו. החתונה של ג'ין וצ'ארלי נערכת בכיכר הכפר וכולם רוקדים ושמחים. את השמחה משבית הארי ביטון (יו ליין) שבעבר חיזר אחרי ג'ין. הוא מנסה לרקוד אתה אך מונס על ידי האנשים. הוא מקלל את האנשים ובורח כדי שייצא מגבולות הכפר והכפר ייעלם לנצח. האנשים רודפים אחריו והוא מטפס על עץ ונורה למוות בשוגג על ידי ג'ף שחשב שזו חיה. כולם חוזרים לחתונה. טומי רוצה להישאר בכפר אך ג'ף, המציאותי יותר, משכנע אותו לעזוב והוא נפרד בכאב מפיונה. כמה חודשים לאחר מכן הם יושבים בבר בניו יורק. המקום רועש אנשים מפטפטים וצועקים וטומי לא מקשיב לדברי ארוסתו ג'יין אשטון (איליין סטיוארט). הוא מהורהר וחושב על בריגדון. לבסוף הוא מודיע לג'יין על ביטול האירוסין ומשכנע את ג'ף לטוס איתו בחזרה לסקוטלנד. המקום שקוע בערפל והכפר לא נראה אבל בגלל האהבה, הערפל נמוג וטום רואה את פיונה בגבול הכפר וממהר לשם לחבק אותה ולהישאר שם לתמיד. הכפר האגדי בריגדון מוזכר בשיר The Whole of the Moon של להקת הווטרבויז בסרט ארבע חתונות ולוויה אחת, בעת חגיגת חתונה שנערכת בסקוטלנד, אומרת הדמות של גארת' (בגילומו של סיימון קאלו) שזה "בדיוק כמו בריגדון!" מדיה וקבצים בנושא בריגדון בוויקישיתוף "בריגדון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בריגדון", באתר נטפליקס "בריגדון", באתר AllMovie (באנגלית) "בריגדון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בריגדון", באתר אידיבי "בריגדון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לבריגדון, באתר יוטיוב בריגדון, באתר TCM ג'ין קלי וסיד צ'ריס רוקדים "האברש על הגבעה", באתר יוטיוב ג'ין קלי שר ורוקד "כמו להיות מאוהב", באתר יוטיוב
ולדימיר סחרוב

ולדימיר ויקטורוביץ' סחרוב (ברוסית: Влади́мир Ви́кторович Са́харов; 20 במאי 1853–1920) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות גדולים במלחמת העולם הראשונה. סחרוב נולד ב-20 במאי 1853 כבן למשפחת אצולה. ב-1869 הוא סיים קורס צוערים במוסקבה ולאחר מכן התגייס לצבא האימפריה הרוסית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי פבלובסק (אנ') ב-1871 והועלה לדרגת פודפורצ'יק. הוא הוצב במשמר הקיסרי וב-30 באוגוסט 1876 הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1878 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית ניקולייב, הועבר לחיל הפרשים והוצב במטה הכללי. בין השנים 1877–1878 הוא לחם במלחמה העות'מאנית-רוסית ולאחר מכן הוצב במטה הדיוויזיה ה-16. ב-1879 הוא מונה למורה בבית הספר הצבאי בריגה. ב-1880 הוא הועבר לבית הספר הצבאי קונסטנטינובסקי. ב-1881 הוא הועלה לדרגת פודפולקובניק. ב-1882 הוא הוצב במחלקת החינוך של חיל הפרשים וב-1884 הועלה לדרגת פולקובניק וב-1886 מונה לראש בית הספר לפרשים של יליסבטגרד. ב-6 בינואר 1891 הוא מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-14 וב-18 במרץ של אותה שנה מונה למפקד מצודת קרונשטאדט. ב-24 במאי 1893 הוא מונה למפקד גדוד הדרגונים ה-38 ולדימיר. ב-12 בנובמבר 1897 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש המטה הקורפוס ה-5. ב-30 ביוני 1899 הוא מונה לראש מטה הקורפוס הנפרד של משמר הגבול. ב-1900 נשלח סחרוב לסין והשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים. בין 30 ביוני ל-4 בספטמבר של אותה שנה הוא שימש כמפקד הכוחות הרוסיים בצפון מנצ'וריה. ב-31 בינואר 1901 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-16 בפברואר הוא מונהלמפקד כוחות הגבול במחוז זמור וב-7 במאי הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-4. ב-29 בנובמבר 1903 קודם לפקד על הקורפוס הסיבירי ה-1. ב-5 באפריל 1904 הוא צורף למטה ארמיית מנצ'וריה הראשונה ולחם עמה במלחמת רוסיה-יפן. ב-24 בספטמבר 1905 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-17 ונותר במזרח הרחוק. ב-21 באפריל 1906 הוא הוצב בסטאבקה. ב-11 באוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-7 וב-3 באפריל 1908 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. ב-4 בנובמבר 1911 הוא נעשה לחברה בוועדת אלכסנדר לענייני פצועים. במקביל, ב-13 בדצמבר 1913 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, נכלל הקורפוס של סחרוב במסגרת הארמייה השלישית של ניקולאי רוזקי ולחם עמה בקרב גליציה. ב-22 באוגוסט 1915 הוא מונה למושל הצבאי של אורנבורג במשך 14 יום. בכל אותם ימים הוא לא דרך מעולם באורנבורג והמשיך לפקד על הקורפוס שלו בחזית. ב-25 באוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה ה-11. הארמייה שלו לחמה במתקפת ברוסילוב כחלק מהחזית הדרום-מערבית. ב-19 באוקטובר 1916 הוא מונה למפקד ארמיית הדנובה שהוקמה כדי לסייע לצבא רומניה במערכה כנגד הגרמנים. בהמשך השנה הוקמה החזית הרומנית על בסיס ארמיית הדנובה ושרידי הצבא הרומני, וסחרוב מונה כמפקדה. ב-12 בדצמבר הוא מונה לעוזרו של פרדיננד הראשון, מלך רומניה. לאחר מהפכת פברואר הוא סולק מהפיקוד על החזית הרומנית אולם נותר חבר בוועדת אלכסנדר לענייני פצועים. לאחר מהפכת אוקטובר ופרוץ מלחמת האזרחים הרוסית, סולק סחרוב מהצבא בידי הבולשביקים. הוא גר ברומניה ולאחר מכן עבר לחצי האי קרים. הוא ניסה להצטרף לצבא הלבן ובמהלך שנת 1920 נע בשיירה של שלושה קרונות במטרה לחבור אליו. אולם במהלך הדרך, הם הגיעו לבילוהירסק מתוך מחשבה שהעיר נמצאת בשליטת הצבא הלבן. בפועל, העיר נכבשה זמן קצר לפני כן בידי פרטיזנים מהצבא הירוק. הפרטיזנים פתחו בירי והרגו את סחרוב ועוד ארבעה אנשים נוספים. השאר אולצו להצטרף לצבא הירוק. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר סחרוב בוויקישיתוף ולדימיר סחרוב (ברוסית)
יחסי טג'יקיסטן–צרפת

יחסי טג'יקיסטן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הצרפתית לבין טג'יקיסטן. לאחר פירוק ברית המועצות טג'יקיסטן הפכה לרפובליקה עצמאית ב-9 בספטמבר 1991. צרפת הכירה בעצמאותה ב-16 בינואר 1992, וכוננה את היחסים הדיפלומטיים הראשונים ב-3 במרץ שלאחר מכן. עם זאת, התפרצותה של מלחמת אזרחים קטלנית במיוחד בעקבות עצמאותה של המדינה, שהביאה ללמעלה מ-50,000 קורבנות, פגעה לצמיתות בהתפתחות היחסים הדו-צדדיים. תקופת חוסר יציבות זו הסתיימה רק ביוני 2000, לאחר קיום בחירות לנשיאות ופרלמנט שציינו את החזרה לנורמליות פוליטית. במהלך תקופת חוסר ביטחון זו צמצמה צרפת את היחסים בין המדינות, מכיוון שבאוקטובר 1997 שני צרפתים שעבדו עבור ארגון לא ממשלתי שביצע תוכנית סיוע לילדי רחוב היו קורבנות באירוע של לקיחת בני ערובה בדושנבה, ואחד משני בני הערובה, קריין מאנה נהרג במהלך האירוע. לרצח זה היו השלכות חמורות על טג'יקיסטן, מכיוון שהאיחוד האירופי, אז התורם הגדול למדינה, החליט להשעות את יישום תוכניות TACIS בטג'יקיסטן. מול העימותים שהסעירו את האזור, במיוחד באפגניסטן, הרשויות הצרפתיות התוודעו במהירות ליציבות אזורית במרכז אסיה אותה מייצגת טג'יקיסטן. בשנת 2001 הוקם מחדש דיאלוג דו-צדדי, ובפברואר ובמרץ 2001 ביקרו בצרפת מר טלבק נצרוב, שר החוץ של טג'יקיסטן ומר באבייב, היועץ הכלכלי של הנשיא אמומאלי רחמון, והעביר לשר החוץ הצרפתי את הרצון לחזק את היחסים הדו-צדדיים עם צרפת ועם האיחוד האירופי. אז הזמינה צרפת את שותפיה האירופיים, ובמיוחד את גרמניה, המדינה היחידה באיחוד האירופי עם שגרירות בטג'יקיסטן, לבחינת האפשרות לחדש תוכניות סיוע טכני של האיחוד האירופי ובמיוחד תוכניות TACIS שהושעו בשנת 1997. בעוד שתי המדינות ניסו למצוא אינטרסים משותפים, פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק גרמו למלחמה באפגניסטן של כוחות צבא ארצות הברית ונאט"ו. נוכחותו של הצבא הצרפתי במלחמה יוצגה על ידי נוכחות ימית באוקיינוס ההודי, פעולת יחידות (מטוסי קרב, תובלה, תצפית ומל"טים אך גם יחידות קומנדו) של חיל האוויר מאפגניסטן כמו גם מבסיסים שנמצאים במדינות שכנות, כולל טג'יקיסטן, והשתתפות יחידות צבא בפעולות ביטחון והכשרה. במסגרת המעורבות הצבאית הזו נחתם הסכם עם שלטונות טג'יקיסטן ב-8 בדצמבר 2001, הנוגע לפריסה בנמל התעופה בדושנבה של כוחות אוויר לתמיכה בפעולות צרפתיות באפגניסטן. צרפת עזבה את דושנבה רשמית בסוף אוקטובר 2014. טג'יקיסטן, התומכת בקואליציה הבינלאומית בהתערבות באפגניסטן, הראתה בכך את רצונה לייצב את סביבתה האזורית ולהבטיח ראות גבוהה למחויבותה הבינלאומית נגד טרור. בנוסף להתערבות באפגניסטן, DETAIR דושנבה שנמצא בטג'יקיסטן התערב בהכשרה של אנשי צבא טג'יקים, ובמספר מסוים של תוכניות המשרתות את האוכלוסייה המקומית, בפרט במטרה לשפר את מצבם של מבני הבריאות, וכן טיפול בילדים בגיל הרך במישור החברתי והחינוכי. שנה לאחר הסכם זה, בדצמבר 2002, ערך הנשיא אמומאלי רחמון את ביקורו הרשמי הראשון במדינה מערבית בפריז בפגישה עם נשיא צרפת ז'אק שיראק, ובכך סימל את כינון היחסים בין שתי המדינות. הסניף הדיפלומטי הפך אז לשגרירות מן המניין. טג'יקיסטן מצידה פתחה שגרירות בפריז בספטמבר 2013. בעקבות נוכחותה של DETAIR בנמל התעופה הבינלאומי דושנבה, כפי שהוסכם בתמורה בהסכם שנחתם בין שתי המדינות, צרפת, באמצעות צוותי ההנדסה האווירית, ביצעה תיקון ומודרניזציה מוחלטת של מסלול המסלול ונתיבי החניה למטוסים (בסכום כולל של 33 מיליון אירו), סייעה למימון הקמת טרמינל חדש שהועבר בשנת 2014 ומגדל בקרה חדש בנמל התעופה דושנבה. טג'יקיסטן מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. צרפת מחזיקה בטג'יקיסטן שגרירות בדושנבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי טג'יקיסטן–צרפת בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
קבוצת הארמיות הצפונית (צרפת)

קבוצת הארמיות הצפונית (בצרפתית: Groupe d'armées du Nord‏, GAN) הייתה קבוצת ארמיות שכללה כמה ארמיות שדה צרפתיות במלחמת העולם הראשונה, שנוצרה ב-13 ביוני 1915 על בסיס בצרפתית: Groupe Provisoire du Nord‏ ( GPN) שהוקמה ב-4 באוקטובר 1914. ב-6 ביולי 1918, שונה שמה של GAN לקבוצת הארמיות המרכזית (Groupe d'armées du Centre‏, GAC). הארמייה השנייה (גנרל אנרי פיליפ פטן) הארמייה העשירית (גנרל לואי דה מודהוי ) פלגת הארמייה בלגיה (גנרל ויקטור דורבאל) מצפון לדרום: הצבא הבלגי (גנרל פליקס ויילמן) הקורפוס הצרפתי ה-36 (גנרל דיוויזיה אלכסיס אלי ד'אואסל) הארמייה הבריטית השנייה (גנרל הוראס סמית'-דוריאן) הארמייה הבריטית הראשונה (גנרל דאגלס הייג) הארמייה הצרפתית העשירית (גנרל ויקטור דורבאל) הארמייה הצרפתית השנייה (גנרל אנרי פיליפ פטן) מצפון לדרום: הארמייה השישית (גנרל אמיל פאיול) הארמייה העשירית (גנרל ויקטור דורבאל) מצפון לדרום: הארמייה השלישית (גנרל ז'ורז' לואי אימבר) הארמייה הראשונה (גנרל אמיל פאיול) גנרל פרדיננד פוש (4 באוקטובר 1914 - 27 בדצמבר 1916) גנרל לואי פראנשה ד'אספרה (27 בדצמבר 1916 - 10 ביוני 1918) גנרל פול מייסטר (10 ביוני - 6 ביולי 1918) הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה
מרואן עבוד

מרוואן עבוד (בערבית: مروان عبود) הוא פוליטיקאי ושופט לבנוני, שמכהן כמושל ביירות מאז יוני 2020. הוא היה בתפקיד במהלך הפיצוץ בביירות בשנת 2020, ונשבר בבכי בטלוויזיה וכינה זאת "אסון לאומי". בעבר שימש כנשיא רשות המשמעת העליונה בלבנון, עם אחריות על חקירת האשמות לשחיתות בקרב עובדי מדינה. "Meetings". Presidency of the Republic of Lebanon. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Diab meets new Governor of Beirut". National News Agency. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) Hubbard, Ben (4 באוגוסט 2020). "Explosions Rock East Beirut". New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Beirut Governor Marwan Abboud: We lost contact with a number of firefighters". LBCI Lebanon. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Judge calls for half of Lebanon's civil servants to be sacked". The National. נבדק ב-4 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי גנוט

הרב מרדכי גנוט (נולד בי"ז בסיוון ה'תשט"ז, 27 במאי 1956) הוא מחבר לוח דבר בעתו, וזוכה פרס ירושלים לספרות תורנית[דרוש מקור]. נולד בבני ברק ליואל גנוט. למד בישיבת טשעבין בירושלים. כבחור בישיבה קיבל את פרס ירושלים לספרות תורנית מידי ראש עיריית ירושלים טדי קולק. היה מקורב לרב יהודה הורוביץ מדז'יקוב ואף כתב קונטרס לזכרו. גנוט נחשב למרואיין מבוקש בתקשורת בענייני אסטרונומיה,[דרוש מקור] ומוסר שיעורים רבים, בהם שיעור קבוע בדף היומי. גנוט גר בבני ברק ונמנה עם חסידות ויז'ניץ בעיר. ערך מורחב – לוח דבר בעתו לקראת שנת ה'תשמ"ו הוציא לוח שנה מורחב בשם "לוח דבר בעתו" המתמקד בעיקר בזמני היום בהלכה, לכל יום מימי השנה, לוחות לימודים יומיומיים במקרא, משנה, תלמוד, הלכה, מוסר וחסידות, מנהגים וימי זיכרון של אדמו"רים וגדולי ישראל לצד היסטוריה כללית (במיוחד ארצישראלית-יהודית) של מאורעות שהותירו את רושמם ומפות שמים חודשיות לצד אירועים אסטרונומיים, כמו ליקויי מאורות, התקבצויות כוכבים והופעת שביטים. מאז הוא יוצא לאור לקראת כל שנה והוא המקיף מבין לוחות השנה היוצאים לאור בישראל. בכל שנה הוא מרחיב את נושא המנהגים וימי הזיכרון, כמו גם באסטרונומיה. בלוח לשנת ה'תשס"ט, לקראת ברכת החמה שהתקיימה באותה שנה, נוסף נספח מיוחד בשם "ברכת החמה בתקופתה" ובו בואר הנושא בפרט, והנושאים הקשורים לאסטרונומיה בכלל, עם סקירה היסטורית נרחבת של מעמדי ברכת החמה מעולם. בנין אריאל (על תבנית בית המקדש השני), ירושלים, תשל"ז קונטרס שלוש שנים במחיצת בית יהודה (על הרב יהודה הורוביץ מדז'יקוב), תשמ"ט ברכת החמה בתקופתה, תשס"ט לוח דבר בעתו רשימת הפרסומים של מרדכי גנוט, בקטלוג הספרייה הלאומית הרב מרדכי גנוט בשיעור על ברכת החמה ביוטיוב הרב מרדכי גנוט באתר כיכר השבת מנחם בן ישראל, הרב גנוט חושף: כך פתרתי את דבריו העלומים של הרבי, אתר שטורעם, ניסן תשע"ה אריק נבון, הרב גנוט: "הכוכבים ומיקומם מסתירים סודות מרתקים", אתר הידברות, 7 ביולי 2020 שיחה מרתקת על כוכבי הלכת וצבא השמים עם הרה"ג רבי מרדכי גנוט, אתר דרשו יהודה וייס, ביאת המשיח ומשמעות ליקוי החמה: התחזית המפחידה של הרב מרדכי גנוט אתר אקטואליק, 22 ביוני 2020 מרדכי בן יואל גנוט, דף שער בספרייה הלאומית עמוד 727 ואילך הספר באוצר החכמה
קי סונג-יונג

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא קי. קי סונג-יונג (בהנגול: 기성용; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורגלן דרום-קוריאני בעמדת הקשר בסיאול. קי, התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל במכללת ג'ון פול שבבריסביין, אוסטרליה, אליה הצטרף בגיל 12. בשנת 2004, החליט לחזור לקוריאה הדרומית על מנת להשלים את לימודיו והצטרף לתיכון קומבו ובמקביל ללימודיו שיחק בקבוצת הכדורגל של תיכון זה. בשנת 2006, הצטרף לסיאול מליגת העל של קוריאה הדרומית. ב-4 במרץ 2007, קי ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד דאיגו. ב-23 במאי 2008, קי כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד דאיגו. ב-13 בדצמבר 2009, קי חתם בסלטיק תמורת 2.1 מיליון פאונד. ב-16 בינואר 2010, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1–1 נגד פלקירק, בו זכה בתואר "איש המשחק" על ידי אתר האינטרנט הרשמי של סלטיק. ב-22 באוגוסט 2010, קי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 נגד סנט מירן. באוקטובר 2010, קי נבחר לכדורגלן החודש. ב-24 באוגוסט 2012, קי חתם לשלוש שנים בסוונסי סיטי תמורת 6 מיליון פאונד. ב-28 באוגוסט, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד בארנסלי במסגרת הסיבוב השני של גביע הליגה האנגלי. ב-31 באוגוסט 2013, קי הושאל לסנדרלנד. ב-17 בדצמבר 2013, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד צ'לסי. בקיץ 2014, קי חזר לסוונסי סיטי, וב-28 באוגוסט 2014 חתם על חוזה שמשאיר אותו בקבוצה עד 2018. ב-29 ביוני 2018, קי חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד. ב-26 באוגוסט 2018, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד צ'לסי בו ניצחה ניוקאסל 1–2. בינואר 2019, קי נפצע בגיד אכילס ולאחר שחזר מפציעתו איבד את מקומו בהרכב. בקיץ 2019, המנג'ר רפאל בניטס הוחלף בסטיב ברוס שהמעיט לתת דקות משחק לקי. ב-31 בינואר 2020, קי שוחרר מניוקאסל. ב-25 בפברואר 2020, קי חתם במיורקה מליגת העל הספרדית עד לסיום העונה. ב-7 במרץ, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד אייבר. שבוע לאחר מכן, הליגה הושבתה עקב התפרצות נגיף הקורונה בספרד וחזרה בסמוך למועד סיום חוזהו של קי. קי שוחרר מהקבוצה 5 ימים לפני המועד המתוכנן. ב-21 ביולי 2020, קי חזר לסיאול, בה חתם על חוזה עד שנת 2023. בצעירותו, קי שיחק בנבחרת הצעירה קוריאה הדרומית עמה השתתף בגביע העולם בכדורגל עד גיל 23. ב-7 ביוני 2008, קי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 נגד ירדן. קי השתתף עם הנבחרת בשתי אולימפיאדות, שלושה מונדיאלים ושלושה גביעי אסיה. במהלך משחק נגד הפיליפינים במסגרת גביע אסיה בכדורגל 2019, קי נפצע וזמן קצר לאחר מכן החליט לפרוש מהנבחרת. סלטיק ליגת העל הסקוטית: 2011/2012 הגביע הסקוטי: 2010/2011 סוונסי סיטי גביע הפוטבול ליג: 2012/2013 אישיים נבחרת העונה בליגת העל של קוריאה הדרומית: 2008, 2009 כדורגלן העונה בליגת העל של קוריאה הדרומית (בחירת השחקנים): 2009 הכדורגלן הצעיר של השנה באסיה: 2009 הכדורגלן הצעיר של החודש בליגת העל הסקוטית: אוקטובר 2010 איש המשחק בגמר הגביע הסקוטי: 2011 הכדורגלן הדרום-קוריאני של השנה: 2011, 2012, 2016 נבחרת המצטיינים בגביע אסיה: 2015 כדורגלן השנה בסוונסי סיטי: 2014/2015 מדיה וקבצים בנושא קי סונג-יונג בוויקישיתוף קי סונג-יונג, ברשת החברתית אינסטגרם קי סונג-יונג, באתר Transfermarkt קי סונג-יונג, באתר Soccerway קי סונג-יונג, באתר BDFutbol קי סונג-יונג, באתר WorldFootball.net קי סונג-יונג, באתר National Football Teams קי סונג-יונג, באתר FootballDatabase.eu
קרוזה B 941

קרוזה B 941 (בצ'כית : Karosa B 941) הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצ'כית Karosa (אנ'), אשר יוצר בין השנים 2002–1997 בצ'כיה דגם "קרוזה B 941" מוגדר כ"אוטובוס ארוך" ("אוטובוס מפרקי"). "אוטובוס מפרקי" הוא אוטובוס המחולק לשני מקטעים או יותר, המחוברים זה לזה באמצעות מפרק מסתובב. המפרק מקטין את רדיוס הפניות של האוטובוס הארוך ומאפשר לאוטובוס הארוך יכולת תמרון למרות אורכו דגם "קרוזה B 741" מוגדר "אוטובוס רצפה גבוהה" ("High-floor" (אנ')) מנוע דיזל אחורי מספר מושבים : 41 מושבים + נהג, 118 נוסעים בעמידה, סך הכל 159 נוסעים + נהג 4 דלתות כניסה "Karosa B 941.1930" "Karosa B 941.1932" "Karosa B 941.1934" "Karosa B 941.1936" "Karosa B 941.1960" "Karosa B 941E.1956" "Karosa B 941E.1962" "Karosa B 941E.1964" "Karosa B 941E.1966" דגם "קרוזה B 941" דגם "קרוזה B 941" דגם "קרוזה B 941" דגם "קרוזה B 941" דגם "קרוזה B 941" - מבט למנוע דגם "קרוזה B 941" דגם "קרוזה B 941" - מבט למושבי הנוסעים קרוזה C 935 קרוזה ŠM 11 קרוזה B 961 מדיה וקבצים בנושא קרוזה B 941 בוויקישיתוף קרוזה B 941, סרטון באתר יוטיוב "קרוזה B 941" - מפרט imhd.sk/nr/vehicle-type-description/405/Karosa-B-941 "קרוזה B 941" עם מנוע "רנו" - מפרט טכני sites.google.com/site/ikarusakarosa/karosa-b-941
וילהלם

וילהלם הוא שם פרטי לגברים ושם משפחה ממקור גרמני שמשמעו"מגן נחוש". האם התכוונתם ל... וילהלם הראשון, קיסר גרמניה וילהלם השני, קיסר גרמניה וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה וילהלם השני, רוזן הסן וילהלם הראשון, מלך וירטמברג וילהלם השני, מלך וירטמברג וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל וילהלם השביעי, רוזן הסן-קאסל וילהלם השמיני, רוזן הסן-קאסל וילהלם, נסיך פרוסיה שם משפחה: גייל וילהלם – סופרת אמריקנית קייט וילהלם – סופרת אמריקאית אחר: צרחת וילהלם – אפקט סאונד פופולרי ויליאם אישים ששמם הפרטי הוא וילהלם
פרדלקינו

פרדלקינו (ברוסית: Переделкино) הוא יישוב דאצ'ות שאין לו מעמד של יישוב. פרדלקינו ממוקם במחוז האדמיניסטרטיבי מוסקבה החדשה. בשנת 1933 נוצר בפרדלקינו יישוב סופרים, בו חיו בתקופות שונות בוריס פסטרנק, קורניי צ'וקובסקי, קונסטנטין פאוסטובסקי, צ'ינגיז אייטמטוב, איסאק באבל, לב קמנייב, איליה ארנבורג, אלכסנדר פדייב, יבגני יבטושנקו, אנדריי ווזנסנסקי, בולאט אוקוג'אבה, בלה אחמדולינה ואחרים. בשנת 1988 קיבל היישוב מעמד של שמורה היסטורית ותרבותית. תושבים מפורסמים כוללים את: ולדימיר סולוביוב, יורי אנטונוב, זוראב צרתלי, ולנטין יודשקין ואחרים. מעון פטריארך של מוסקבה בפרדלקינו בית-מוזיאון של קורניי צ'וקובסקי בית היצירתיות של סופרים מראות פרדלקינו, 2011 בית העלמין פרדלקינו מדיה וקבצים בנושא פרדלקינו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרדלקינו Peredelkino, In Your Pocket.com ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.