laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורבה

אורבה (סלובקית: Orava) הוא נהר באורך 60.9 קילומטר בצפון מערב סלובקיה במחוז ז'ילינה. האורבה זורם מצפון לדרום ממאגר המים אורבה, שנוצר על ידי סכר שנבנה סמוך לעיירה נמסטובו, בקצה הצפוני של סלובקיה. הוא זורם דרך דולני קובין ונשפך אל נהר הואה בסמוך לכפר קראלובני. מדיה וקבצים בנושא אורבה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סלובקיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחיא שרעבי

מארי יחיא בן חיים שרעבי (ה'תקנ"ח 1798 - ה'תר"ל 1870) היה רב תימני. נולד בצנעא לחיים בן יעקב. נתמנה לרב ומורה-צדק בית שרעבי בסביבות השנים ה'תר"י–ה'תר"ך. הוא לימד שם מדי בוקר משניות עם מפרשים. יעקב ספיר שהגיע לתימן בשנת ה'תרי"ט כתב עליו בספרו "אבן ספיר" שבבית מדרשו מתפללים בנוסח ספרד ולומדים שם ש"ס, רמב"ם ופוסקים. בספר "סערת תימן" לרב עמרם קורח מובאת תקנה מסביבות השנים ה'תרכ"א–ה'תרכ"ה: "…שלא ידון אדם אחד חוץ מן שלשת חברי בית הדין ואפילו הוא גדול בתורה, כגון מ"ו יחיא קורח בכמ"ו יוסף אלקארה, ומ"ו סאלם אלמנצורה, ומ"ו יחיא אלשרעבי...". לעיתים היה מצטרף לבית הדין בצנעא. בין שומעי לקחו היו מארי יוסף בן מארי שלום קרח (הראשון), מארי אברהם קארה בן הראב"ד מארי יוסף קארה, ומארי סאלם חבשוש. יעקב ספיר, ספר מסע תימן, כז: עיר היהודים ועיר הגוים בצנעא, באתר פרויקט בן-יהודה סערת תימן, חיבור הרה"ג עמרם בהר"ג יחיא קרח זצ"ל, הרב הראשי האחרון לגולת תימן, בעריכה שמעון גרידי, עמ' לד ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
1551

שנת 1551 היא השנה ה-51 במאה ה-16. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 1551 היא שנה פלינדרומית, היחידה במאה ה-16. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1441, והבאה אחריה היא 1661. 30 במרץ – סלומון שווייגר, איש כנסייה ותאולוג לותרני גרמני (נפטר ב-1622) 19 בספטמבר – אנרי השלישי, מלך צרפת (נפטר ב-1589) 8 באוקטובר – ג'וליו קאצ'יני, מלחין איטלקי (נפטר ב-1618) 28 בפברואר – מרטין בוצר, תאולוג פרוטסטנטי גרמני, מחשובי המנהיגים של הרפורמציה המוקדמת. (נולד ב-1491) 30 בספטמבר – אוצ'י יושיטאקה, שליט פיאודלי יפני בתקופת סנגוקו (נולד ב-1507) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1551‎ נפטרים ב-1551‎ מדיה וקבצים בנושא 1551 בוויקישיתוף
Can't Take Me Home

Can't Take Me Home הוא אלבום הבכורה של הזמרת פינק אשר יצא לאור בשנת 2000. מהאלבום יצאו לאור שלושה סינגלים ("There You Go", "Most Girls", ו- "You Make Me Sick"), ומוקמו במקום ה-26 במצעד הבילבורד האמריקאי. ביולי 2006 מכר האלבום 2.4 מיליון עותקים בארצות הברית. מפיקי האלבום הם: קווין בריגס, בייבי-פייס, קנדי בורוס, טרנס אבני, דאריל סימונס וטריקי. מידע על האלבום Can't Take Me Home באתר MusicBrainz מידע על האלבום Can't Take Me Home באתר AllMusic האלבום Can't Take Me Home באתר Discogs האלבום Can't Take Me Home באתר ספוטיפיי מילות שירי האלבום קווין בריגס, בייביפייס, קנדי בורוס, טריקי
M!ssundaztood

M!ssundaztood הוא אלבומה השני של הזמרת פינק, אשר יצא לאור בשנת 2001. האלבום זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם והוציא מתוכו סינגלים שהפכו ללהיטים, בהם: "Get the Party Started", "Don't Let Me Get Me", "Just like a Pill" ו- "Family Portrait". לינה פרי הייתה שותפה לכתיבת מרבית שירי האלבום ואף התארחה באחד השירים. ביולי 2006, האלבום הגיע למכירות של 5.3 מיליון עותקים בארצות הברית. האלבום הגיע בהמשך למכירות של 12 מיליון עותקים, והסינגלים מתוך האלבום מכרו ארבעה מיליון עותקים. האלבום מוקם במקום ה-94 באנגליה ברשימת הנמכרים ביותר בכל הזמנים כאשר מכר 1,712,173 עותקים. שלוש גרסאות שונות של האלבום יצא לאורו: המקורית, עריכה מיוחדת שכללה דיסק DVD וגרסת שלישית עם רצועת בונוס- "Catch-22". מידע על האלבום M!ssundaztood באתר MusicBrainz מידע על האלבום M!ssundaztood באתר AllMusic האלבום M!ssundaztood באתר Discogs האלבום M!ssundaztood באתר ספוטיפיי האלבום M!ssundaztood באתר יוטיוב מילים לשירי האלבום דאלאס אוסטין, לינדה פרי, סקטו סטרוצ'
בהמות

האם התכוונתם ל... היפופוטם – בעל חיים ממשפחת הבהמותיים בהמה – כינוי לחיות מבויתות לפי היהדות בהמות (תנ"ך) – יצור מיתולוגי המוזכר בתנ"ך בהמות (להקה) – להקת מטאל פולנית בהמות – חתולו השחור של וולנד בספרו של מיכאיל בולגקוב, "האמן ומרגריטה" בהאמה – מדינה עצמאית דוברת אנגלית באיי הודו המערבית
Try This

Try This הוא אלבומה השלישי של הזמרת פינק, אשר יצא לאור ב-11 בנובמבר 2003. רוב השירים הופקו ונכתבו על ידי טים ארמסטרונג. לינדה פרי, שהשתתפה בכתיבת רוב אלבומה הקודם של פינק, M!ssundaztood. האלבום כלל שיתופי פעולה עם האמן Peaches, בשיר "Oh My God", והשיר "Feel Good Time", עם ויליאם אורביט, נכלל בפסקול הסרט המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה. האלבום מוקם במקום התשיעי במצעד המכירות האמריקאי, כאשר נמכר כ- 147,000 בשבוע הראשון למכירה. במאי 2004, האלבום הגיע לטופ 10 במצעדי אנגליה, קנדה ואוסטרליה. ביולי 2006, האלבום מכר 709,000 עותקים בארצות הברית. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Trouble", מוקם במקום השני במצעד המכירות בקנדה, והגיע לטופ 10 באנגליה ובאוסטרליה, אך מוקם רק במקום ה-68 בארצות הברית. הסינגל הבא, "God Is a DJ", נכשל ולא הצליח להיכנס לטופ 100 בארצות הברית, הגיע למקום התשיעי באנגליה. הסינגל השלישי, "Last to Know", מוקם במקום ה-21 באנגליה, ולא יצא לאור בארצות הברית. שירי בי-סיידס: מידע על האלבום Try This באתר MusicBrainz מידע על האלבום Try This באתר AllMusic האלבום Try This באתר Discogs האלבום Try This באתר ספוטיפיי מילים לשירי האלבום טיום ארמסטרונג, בילימאן, ג'ונתן דייוויס, לינדה פרי, דיימון אליוט
ז'ילינה (מחוז)

מחוז ז'ילינה הוא אחד משמונה המחוזות של סלובקיה הממוקם בצפון מערב סלובקיה. שטח המחוז 6788 קמ"ר והוא מחולק לאחת עשרה נפות בהן התגוררו נכון לדצמבר 2004 כ-694,129 תושבים, מתוכם כ-23% הם ילדים עד גיל 17. הערים הראשיות במחוז ז'ילינה הן צ'דצה (26,000 תושבים), ז'ילינה (86,000 תושבים), דולני קובין (20,000 תושבים), רוז'ומברוק (30,000 תושבים), מרטין (59,000 תושבים), ליפטובסקי מיקולש (32,500 תושבים) וקיסוצקה נובה מסטו (16,000 תושבים). האזורים הכפריים בנפות הצפון מזרחיות של מחוז ז'ילינה היו בעלות תשתיות מים חלקיות בלבד נכון לשנת 2003, כאשר בנפת נמסטובו רק 17.3% מהתושבים היו מחוברים למערכת ביוב בסוף שנת 2003 בנוסף לכך, במחוז ז'ילינה קיים האגם הגדול ביותר בסלובקיה, ליפטובסקה מרה (אנ'). האזורים בעמק הואה במחוז טרנצ'ין ובמחוז ז'ילינה נחשבים למעוזים של לאומנות סלובקית. מדיה וקבצים בנושא ז'ילינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ילינה (בסלובקית) [1] Petr Hlavinek, North Atlantic Treaty Organization, Integrated Urban Water Resources Management, Springer, 2006, pages 79 and 82 Snežana Trifunovska, Minorities in Europe: Croatia, Estonia and Slovakia, page 169 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
I'm Not Dead

I'm Not Dead ("אני לא מתה") הוא אלבומה הרביעי של הזמרת פינק. האלבום יצא לאור בצפון אמריקה ב-4 באפריל 2006 ואחר כך בשאר העולם. שמו המקורי של האלבום היה אמור להיות "Long Way to Happy" (הדרך ארוכה להיות מאושרת) אך מאוחר יותר הוא שונה ל-I'm Not Dead. מידע על האלבום I'm Not Dead באתר MusicBrainz מידע על האלבום I'm Not Dead באתר AllMusic האלבום I'm Not Dead באתר Discogs האלבום I'm Not Dead באתר ספוטיפיי האלבום I'm Not Dead באתר יוטיוב מילים לשירי האלבום מקס מרטין, בילימאן, מאצ'ו-פסיכו, כריסטופר רוחאס, בוצ' ווקר, לוקאס גוטוולד, ג'וש אברהם, פינק
משפט

האם התכוונתם ל... בתחביר (בלשנות) משפט (בלשנות) – סוג של יחידה תחבירית מבנה המשפט בעברית במוזיקה פסוק (מוזיקה) (אנ') – משפט מוזיקלי בלוגיקה ובמתמטיקה משפט (מערכת פורמלית) (Formal system) – מחרוזת בנויה-היטב במערכת פורמלית שניתן לגזור מהאקסיומות של המערכת באמצעות כללי ההיסק שלה משפט (מתמטיקה) – טענה בעלת ערך לוגי או מתמטי במערכות אכיפת חוק ערך מורחב – קטגוריה:חוק ומשפט משפטים – תחום העוסק בחקר החקיקה ודרכי אכיפתה משפט עברי – מונח מודרני המשמש להגדרת מכלול התורה המשפטית בהלכה היהודית ובמקורות עבריים חושן משפט – ספר משפט עברי העוסק בדיני ממונות פרשת משפטים – פרשה בספר שמות המפרטת מצוות ודינים רבים, בעיקר בתחום המשפטי משפט (דין) – בירור של סוגיה משפטית בפני בית משפט או בית דין משפט פלילי – משפט העוסק בתביעה פלילית (ראו גם דיון פלילי בישראל) משפט אזרחי – שם כולל למספר ענפים משפטיים, המסדירים את היחסים בין בני אדם, תאגידים ושילוביהם (ראו גם דיון אזרחי) משפט מנהלי – הענף המשפטי המסדיר את פעולתן של רשויות מנהליות תחת הרשות המבצעת המשפט (פירושונים)
מיכאיל פרדקוב

מיכאיל יפימוביץ' פרדקוב (ברוסית: Михаил Ефимович Фрадков; נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא איש ממשל רוסי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת רוסיה בשנים 2004–2007. משנת 2007 ועד 2016 כיהן כראש סוכנות הביון הרוסית, הסו"ר. פרדקוב נולד בשנת 1950 בכפר קורומוץ' (Курумоч) במחוז סמרה, לאב יהודי ולאם רוסייה. בילדותו עברה משפחתו למוסקבה. ב-1972 סיים לימודים לתואר מהנדס במכון להנדסת מכונות של מוסקבה. מ־1973 עבד במחלקה הכלכלית בשגרירות ברית המועצות בהודו. בהתאם למצב שאז שרר בברית המועצות תפקיד מסוג זה היה ניתן לקבל רק תוך ניצול קשרים חזקים בממשל או תוך תמיכת הק.ג.ב. בהתחשב שפרדקוב יהודי והוריו נטולי קשרים, קרוב לוודאי בתחילת שנות ה-70 החל לשרת בק.ג.ב ומינוי זה היה קשור לפעילותו בארגון. מ־1975 עבד בחברה הממשלתית לייצוא של תעשייה כבדה (Тяжпромэкспорт). ארגון זה היה מטפל במכירות נשק סובייטי למדינות שונות. עבודתו בחברה ככל הנראה גם הייתה קשורה עם חברותו בארגון ביון. בשנות ה-80 עבד במוסדות ממלכתיים שונים שעוסקים בקשרי־חוץ כלכליים. ב־1991 התמנה ליועץ בכיר של נציגויות רוסיה בארגונים הבינלאומיים השונים של האומות המאוחדות. מ־1992 - סגן השר לקשרי־חוץ כלכליים של רוסיה; בשנת 1997 קיבל את תפקיד השר. פרש מהתפקיד בשנת 1998 עם פרישתה של ממשלת ויקטור צ'רנומירדין והתמנה למנכ"ל חברת הביטוח אינגוסטראך (Ингосстрах). במאי 1999 חזר לפוליטיקה בתפקיד שר המסחר, אך פרש מהתפקיד עם פירוק ממשלת סרגיי סטפשין וקיבל את תפקיד האחראי על הביטחון הכלכלי של רוסיה במועצת הביטחון של רוסיה. ב־2001 קיבל את תפקיד מנהל משטרת המס של רוסיה. מ־2003 שימש כנציג מטעם רוסיה באיחוד האירופי. במרץ 2004 מונה לראש הממשלה לאחר שוולדימיר פוטין פיטר את ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב. פרדקוב מיעט להביע דעות מדיניות, ונתפס כראש ממשלה ניהולי המבצע את מדיניות הנשיא. ב-12 בספטמבר 2007 הוא התפטר מתפקיד ראש הממשלה, ובמקומו מינה פוטין את ויקטור זובקוב. באוקטובר אותה שנה הוא מונה למנהל שירות ביון החוץ, סוכנות הביון של רוסיה. ב-22 בספטמבר 2016 פוטין החליט כי ב-5 באוקטובר יוחלף על ידי סרגיי נארישקין בעוד הוא עצמו מונה למנהל המכון הרוסי למחקרים אסטרגיים (RISI). מדיה וקבצים בנושא מיכאיל פרדקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיכאיל פרדקוב הערך Фрадков, Михаил בלנטה-פדיה (ברוסית) מיכאיל פרדקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) באתר NCSJ Naming of Russian Jew as Prime Minister Brings Out Pride, Anxiety, The Jewish Federations of North America
עיר עתיקה

"העיר העתיקה" הוא השם המקובל בערים רבות בעולם לרובע היסטורי בעיר, שעיקר בנייתו הסתיימה לפני מאות שנים, ומהווה את הגרעין המקורי של העיר. על פי רוב מתייחס המונח "העיר העתיקה" לחלק חי ונושם של העיר, שמקורו בימי הביניים או בתחילת העת החדשה, ולא לאתר ארכאולוגי מן העת העתיקה. בערים רבות הרובע הנקרא "העיר העתיקה" מוקף חומה או שניתן למצוא בו שרידים לחומה כזאת, וכן ביצורים נוספים, שנועדו להגן על העיר מאויבים. "העיר העתיקה" ברבות מערי העולם כוללת ריכוז של מבנים ואתרים בעלי חשיבות היסטורית, ארכיטקטונית, אמנותית, תרבותית וכדומה, ומבטאת את המורשת של המקום. רק באמצע המאה ה-19 החלה להתעורר ברחבי העולם המודעות לשימור אתרים המהווים חלק ממורשת המקום, והמגמה הרווחת של הריסת מבנים ישנים על מנת לפנות מקום לפרויקטים חדשים הוחלפה במגמת שיפוץ, שימור ושיחזור שלהם. במרבית הערים בהן קיימת "עיר עתיקה", מהווה זו מוקד משיכה תיירותי. ערים עתיקות קיימות גם בערים מוסלמיות, ונקראות קסבות. הקסבות של הערים המוסלמיות מאופיינות בסמטאות צרות ומפותלות, בנייה עתיקה וצפופה, ולעיתים גם בשוק עממי שפועל במרכזן. באזור הסהר הפורה ישנן ערים עתיקות רבות. בישראל קיימת עיר עתיקה בערים אחדות, ובהן ירושלים, חברון, יפו, צפת, עכו, ובאר שבע (אם כי בניית העיר העתיקה של באר שבע החלה רק בשנת 1900). רוב הבינוי בערים אלו הוא מהמאות ה-18 וה-19 אך קיימים בהם גם מבנים עתיקים הרבה יותר אשר השתמרו לאורך ההיסטוריה. בישראל, על פי רוב, מכוון הביטוי "העיר העתיקה" לבדו לעיר העתיקה בירושלים. רבות מערי אירופה כוללות רובע היסטורי המוגדר כ"עיר עתיקה", ובהן פראג, לונדון, סטוקהולם, רודוס ועוד. כמעט בכל הערים האירופאיות, העיר העתיקה היא למעשה גרעין העיר של ימי הביניים ואף ימי הביניים המאוחרים. כמעט ולא קיימים בערי אירופה מרקמים עירוניים מהעת העתיקה הממשיכים לתפקד כמרקם עירוני פעיל. ברומא לדוגמה, נשתמר בחלקו הפורום רומנום אך אינו חלק פעיל מהעיר מאז נפילת האימפריה הרומית. קסבה אקרופוליס
אמה קרקבי

אמה קרולין קרקבי (באנגלית: Emma Carolyn Kirkby; נולדה ב-26 בפברואר 1949 בקמברלי, סארי) היא זמרת סופרן בריטית, ואחת הדמויות המרכזיות בתנועה לביצוע אותנטי. בראשית דרכה לא טיפחה קרקבי ציפיות להיות לזמרת מקצועית. כסטודנטית ללימודים קלאסיים באוניברסיטת אוקספורד ומורה, שרה להנאתה במקהלות ובקבוצות קטנות ובעיקר נהנתה משירת רפרטואר רנסאנס ובארוק. קולה לא היה גדול במיוחד ועל כן, הפוטנציאל שלה לשירה סולנית לא היה ברור מאליו, אך קלותו וצלילותו עשו אותו מתאים ביותר למוזיקה שהעדיפה לשיר. כישרון הביטוי הטבעי שלה, הקולורטורה הגמישה והרגישות למילים מקנים לה הערכה מרובה מצד פרשני תקופות אלה. סגולותיה כזמרת מוזיקה עתיקה ובארוקית מציבות אותה כמודל למתמחים בתחום זה. קרקבי הייתה בין מייסדיה של מקהלה טאוורנר ובשנת 1973 החלה בקשר ממושך עם "קונסורט המוזיקה". היא השתתפה בהקלטות המוקדמות של דקה פלורילגיום, הן עם קונסורט המוזיקה והן עם האקדמיה למוזיקה עתיקה. בנטייתה למוזיקה עתיקה הייתה יוצאת דופן בקרב רוב זמרות הסופרן יוצאות המכללות, שלא שאפו להתאים את קולן לכלים אותנטיים דווקא. היה עליה למצוא גישה ייחודית משלה, ובכך מצאה עזר רב במורתה, ג'סיקה קש ובמנצחים, הזמרים והנגנים, שעמם עבדה במשך השנים. היא עומדת בקשרים עם הרכבים קאמריים ותזמורות בתחום הביצוע האותנטי, בעיקר "לונדון בארוק", תזמורת הבארוק מפרייבורג, "ל'אורפיאו" מלינץ ותזמורת עידן הנאורות. לאחרונה יצרה קשרים גם עם קבוצות צעירות יותר כמו האנסמבל הפאלאדי ואנסמבל פלורילגיום. היא משמשת גם פטרונית למקהלת הבנות של קתדרלת בריסטול. הופעתה הראשונה של אמה קרקבי על במת האופרה כזמרת אופרה מקצועית הייתה בשנת 1983, בהפקה של "קופיד ומוות" של מתיו לוק וכריסטופר גיבונס. קרקבי שרה לעיתים קרובות בהדרכת אנדרו פארוט, אנתוני רולי וכריסטופר הוגווד. הרפרטואר שלה מקיף יצירות רבות ומגוונות, החל בשירים איטלקים מן המאה ה-14 ועד אריות של היידן ומוצרט. היא משתתפת קבועה ב"קונסורט המוזיקה" של רולי. בשנת 2001 השתתפה בביצוע ה"גלוריה", יצירה שנמצאה מחדש וזוהתה כפרי עטו של הנדל. בין הקלטותיה הרבות דידו ואניאס של הנרי פרסל (גם בתפקיד דידו בהקלטה משנת 1981 וגם בתפקיד בלינדה בהקלטה משנת 1994), "ונוס ואדוניס", "אורלנדו", אורפאו של מונטוורדי, "קליאופידה" של יוהאן אדולף האסה, תקליטורים של קנטטות ואריות של הנדל ומגוון קנטטות ומדריגלים איטלקיים, שירים אנגליים ויצירות מקהלתיות מתקופת הבארוק ומן התקופה הקלאסית. מדיה וקבצים בנושא אמה קרקבי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמה קרקבי (באנגלית) ביוגרפיה של אמה קרקבי (באנגלית) ביוגרפיה קצרה בליווי תמונות (באנגלית) אמה קרקבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמה קרקבי, באתר ספוטיפיי אמה קרקבי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמה קרקבי, באתר Discogs (באנגלית) אמה קרקבי, באתר Songkick (באנגלית)
ריצ'רד קליידרמן

ריצ'רד קליידרמן (בצרפתית: Richard Clayderman, נולד בשם פיליפ פאז'ה (Philippe Pagès) ב-28 בדצמבר 1953) הוא פסנתרן ומלחין צרפתי אשר הוציא מספר אלבומים בהם מוזיקה מקורית וכן ביצועים מחודשים לשאנסונים צרפתיים ויצירות פסנתר קלאסיות. קליידרמן זכה להצלחה רבה בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80 לאחר שהתפרסם בשנת 1976 עם צאת הסינגל "בלאדה לאדלין" (Ballade pour Adeline) אשר הולחנה על ידי פול דה סנוויל (Paul de Senneville). הסינגל שהיה לחן מודרני לפסנתר נמכר ב-22 מיליון עותקים ב-38 מדינות. מאז הקליט קליידרמן מאות סינגלים נוספים והיה לאחד מהנגנים המצליחים ביותר בעולם אשר מוציא אלבומים אינסטרומנטליים בלבד. קליידרמן התחיל ללמוד פסנתר אצל אביו שהיה מורה לאקורדיון ולפסנתר. בגיל 12 התקבל לקונסרבטואר של פריז שם זכה להכרה ולהערכה כנער. בריאותו הרופפת של אביו וקשיים כלכליים שחוותה משפחתו, לא איפשרו לו פיתוח קריירה כפסנתרן קלאסי. כדי להרוויח למחייתו הוא החל לעבוד כפקיד בנק וכנגן מלווה בהרכבים שונים. בין השאר ליווה זמרים שונים, בהם ג'וני האלידיי. בשנת 1976 הוזמן קליידרמן על ידי אוליבייה טוסן (Olivier Toussaint) ופאול דה סנביל, מפיקי תקליטים צרפתים, להקליט בלדה עדינה לפסנתר. פאול דה סנביל הוא שהלחין את הבלדה לרגל הולדת בתו אדלין. למבחני ההקלטה התייצבו כ-20 פסנתרנים וקליידרמן זכה בתפקיד. מאוחר יותר אמר עליו טוסן: "הוא היה מוזיקאי מעניין עם מגע עדין בקלידים וטכניקה טובה, והוא גם נראה טוב.". לרגל צאת הסינגל שינה פיליפ פאז'ה את שמו לריצ'רד קליידרמן, תוך שהוא מאמץ את שם משפחתה של סבתא רבתא שלו. קליידרמן הקליט במהלך הקריירה שלו למעלה מ-1,300 מנגינות ויצר סגנון רומנטי חדש המשלב מנגינות מקוריות עם יצירות קלאסיות ולחנים מוכרים מתחום מוזיקת פופ. במהלך הקריירה הוא הקדיש את רוב זמנו להופעות והופיע בלמעלה מ-1,200 הופעות, בחלק מן השנים הופיע במאות הופעות בשנה. נכון לשנת 2006 הוא מכר כ-150 מיליון תקליטים בעולם, זכה ל-267 אלבומי זהב ו-70 אלבומי פלטינה. הוא נזכר בספר השיאים של גינס כפסנתרן המצליח ביותר בעולם. אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד קליידרמן ריצ'רד קליידרמן, ברשת החברתית פייסבוק ריצ'רד קליידרמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריצ'רד קליידרמן, ברשת החברתית אינסטגרם ריצ'רד קליידרמן, סרטונים בערוץ היוטיוב ריצ'רד קליידרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ריצ'רד קליידרמן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, באתר ספוטיפיי ריצ'רד קליידרמן, באתר AllMusic (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, באתר דיזר ריצ'רד קליידרמן, באתר Discogs (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, באתר Songkick (באנגלית) ריצ'רד קליידרמן, באתר טיידל (באנגלית) "Biography, Richard Clayderman"(הקישור אינו פעיל, 24.11.2019) ריאיון עם אוליבר טוסן(הקישור אינו פעיל, 24.11.2019) 'Kenny G of the piano' is ready to woo. Taipei Times, September 8, 2008.
טלמון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... טלמון – התנחלות בצפון-מערב הר יהודה טלמון (גרעין) שעבר ב-1945 לגאולים דורון טלמון – סולנית בלהקת ג'יין בורדו דניאלה טלמון-הלר – פרופסור במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב טל טלמון – שחקנית ישראלית יעקב טלמון – היסטוריון ישראלי עמוס טלמון – מנצח ואיש עסקים ישראלי שמריהו טלמון – חוקר מקרא ישראלי נריה – התנחלות שנקראה טלמון צפון או טלמון ב' טלמון (צמח) - סוג צמח ממשפחת החיעדיים
אליפות ישראל בטניס

אליפות ישראל בטניס היא תחרות שנתית בה נקבעים אלופי ישראל לגברים, לנשים ולנוער בטניס. הטורניר מתקיים בחודש דצמבר, והוא נערך על ידי איגוד הטניס בישראל. אליפות ישראל בטניס החלה בארץ ישראל המנדטורית עוד לפני קום המדינה. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, נקרא הטורניר "אליפות ארץ-ישראל בטניס". ישראל פולני היה אלוף הטניס העברי הראשון כשזכה באליפות בשנת 1926. בנשים, האלופה הראשונה הייתה אירמה זנשטיין שזכתה בשנת 1937. בשיא האליפויות לגברים מחזיקים יהושע שלם (1975–1967) ושלמה גליקשטיין (1985–1977), שזכו ב-9 אליפויות ברצף כל אחד. בשיא האליפויות לנשים מחזיקה טובה אפשטיין שזכתה בתואר 12 פעמים בין השנים 1958 ל-1972. עמוס מנסדורף, המחזיק בהישג השיא לטניסאי ישראלי בסבב הגברים העולמי ה-ATP, כאשר הגיע עד לדרוג ה-18 בעולם, זכה בתואר אלוף ישראל בטניס פעם אחת בלבד (מיעט להשתתף באליפות זו), בשנת 1986 לאחר ששבר רצף של 9 שנים לשלמה גליקשטיין. בשנת 1987 נדחתה התחרות למרץ 1988, בה ניצח בגמר גלעד בלום את שחר פרקיס. באוקטובר 1988 שוב נערכה אליפות ישראל ובגמר ניצח שחר פרקיס את גלעד בלום. בשנות ה-80 וה-90, נערכה האליפות באצטדיון מרכז הטניס בירושלים, שבו כ-300 מקומות ישיבה. מאז שנות ה-2000 נערכת האליפות במקומות שונים. ב-2018 חזר מרכז הטניס בירושלים לארח את האליפות, לאחר שנים רבות שלא התקיימה בו. אלופי עבר, באתר איגוד הטניס בישראל אלופות עבר, באתר איגוד הטניס בישראל ליפא לויתן, שוודים - אלופי ישראל בטניס, חרות, 16 באוקטובר 1949 ליפא לויתן, אלופת ישראל בטניס, חרות, 21 באוקטובר 1949 אליפות ארץ-ישראל בטניס, המשקיף, 13 באוקטובר 1946 נפטר אלוף הטנים הראשון בא"י,פולני, מעריב, 28 בינואר 1987 אלופי ישראל בטניס, המרכז לטניס בישראל עופר חורש, גלעד בלום – אלוף ישראל בטניס, חדשות, 30 מרץ 1988 שלמה נחשון, שחר פרקיס: סוף סוף אלוף ישראל, מעריב, 23 באוקטובר 1988 יובל ניסני, ירושלים מארחת את אליפות ישראל בטניס, באתר כל העיר, 17 בדצמבר 2018 ספורט - טניס - התחרות לרבנאות א"י ביפו, באתר הארץ, 21 באוקטובר 1935 אריה וויס אלוף א"י בטניס, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1947 דוביצקי - אלוף הטניס, למרחב, 7 באוקטובר 1958 אליפות ישראל בטניס - 1961, באתר ארכיון הסרטים הישראלי דודי סלע ושחר פאר זכו באליפות ישראל בטניס, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2009 ספורט הארץ, יוליה גלושקו ניצחה את פאר, סלע גבר על וינטרוב, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2011 אורי טלשירו אלעד זאבי, דודי סלע זכה באליפות ישראל בטניס, אנדי רם ויוני ארליך ניצחו בגמר הזוגות, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015 איתמר קציר, דניאל צוקרמן זכה באליפות ישראל בטניס, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2018
The Hush Sound

The Hush Sound (בתרגום חופשי: צליל השקט) היא להקה מאילינוי, ארצות הברית. באוגוסט 2005 התחילה הלהקה להוציא אלבומים תחת חברת ההקלטות Decaydance Records. הלהקה הוקמה על ידי גרטה סלפטר ובוב מוריס. השניים נפגשו כאשר גרטה הייתה בחטיבת הביניים ובוב בתיכון. בעיניהם של רבים מחבריהם, בוב וגרטה היו "זוג מוזר". בוב היה מופיע בהופעות של מוזיקת רוק, בעוד גרטה הייתה פסנתרנית קלאסית. הלהקה הוקמה באופן רשמי בסוף 2004/תחילת 2005, כאשר בוב וגרטה חשבו שהשירים שכתבו ראויים מספיק לפרסום. שם הלהקה היה במקור "The Hush", אך שונה ל"The Hush Sound", כדי למנוע בלבול עם ראפר בעל שם דומה. בתחילת דרכה, הלהקה ניגנה בעיקר שירים אקוסטיים (ללא כלי נגינה אלקטרוניים). כשבוב וגרטה החליטו שפסנתר וגיטרה אינם מספיקים כדי להגיע לצלילים שרצו להשיג, החלו לחפש מתופף ובסיסט, כך מצאו את דארן וילסון, כריס פולר ומליקה אל האדי שהיו חברים בלהקה אחרת. לקראת סוף מרץ 2005 החליטו חברי הלהקה להקליט את אלבום הבכורה שלהם. האלבום הוקלט באולפן "Gallery of Carpet", באילינוי שבארצות הברית. האלבום נקרא "So Sudden" (בתרגום חופשי- כה מפתיע). שם האלבום נבחר כדי לשקף את המהירות בה התגלגלו דברים בלהקה. האלבום יצא באופן עצמאי, אך למרות זאת נמכרו 300 עותקים של האלבום תוך שני לילות בלבד. חמישה חודשים לאחר מכן, הלהקה התחילה להופיע. תוך זמן קצר זכו לתשומת לבו של חבר להקת פול אאוט בוי, פיט ונץ; השמועה טוענת כי שמע עליהם דרך אתר האינטרנט "purevolume" ושלח לחברי הלהקה הודעה באמצעות הדואר האלקטרוני בה כתב כי הוא מעוניין להחתים אותם בחברת התקליטים "Decaydance Records" שבבעלותו. הלהקה אכן הוחתמה בחברה והאלבום "So Sudden" הוצא מחדש. הלהקה הצטרפה למסע ההופעות "Black Clouds and Underdogs" שנערך בשנת 2006, יחד עם להקות רבות ובהן פול אאוט בוי, From First To Last, Hawthorne Heights ו- The All-American Rejects. במקביל החלה להקליט את האלבום השני, שהופק על ידי שון או'קיף וחבר להקת פול אאוט בוי, פטריק סטאמפ. האלבום, שנקרא Like Vines (בתרגום חופשי - כמו גפנים), יצא ביוני 2006. לאחר צאת האלבום השני, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בשיתוף עם פאניק! אט דה דיסקו שלאחריו נטלו הפסקה בת חודש, רק על מנת לשוב לסיבוב הופעות נוסף, הפעם עם הלהקות Jack's Mannequin, Copeland ו- Daphne Loves Derby. בנובמבר 2006 הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה לבד. הלהקה נתמכה על ידי מופעי חימום של הלהקות This Providence, This Is Me Smiling ו- Murder by Death. ב-7 במרץ 2008 עתידה הלהקה לפתוח בסיבוב הופעות יחד עם Straylight Run, Spitalfield ו- Pablo. סיבוב ההופעות יכלול עצירה בפסטיבל SXSW. בוב מוריס: גיטרה, שירה גרטה סלפטר: פסנתר, גיטרה, שירה דארן וילסון: תופים, שירה כריס פולר: גיטרה באס, שירה מליקה אל האדי: שירה, תוף מרים מדיה וקבצים בנושא The Hush Sound בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של The Hush Sound The Hush Sound, ברשת החברתית פייסבוק The Hush Sound, באתר ספוטיפיי The Hush Sound, באתר Last.fm (באנגלית) The Hush Sound, באתר AllMusic (באנגלית) The Hush Sound, באתר MusicBrainz (באנגלית) The Hush Sound, באתר Discogs (באנגלית) The Hush Sound, באתר Songkick (באנגלית) The Hush Sound, באתר בילבורד (באנגלית) אתר המעריצים הרשמי אתר מעריצים נוסף
עודד גרנות

עודד גרנות (נולד ב-9 באוקטובר 1947) הוא עיתונאי ישראלי ומזרחן. משמש כפרשן בערוץ קשת 12. היה הפרשן לענייני ערבים ואקטואליה של ערוץ 1. נולד בשם עודד גרוס בתל אביב. שירת כקצין ביחידה 848 של אגף המודיעין. מ-1969 עד 1971 עבד במשרד ראש הממשלה. בשנים 1971-1983 שימש ככתב לענייני ערבים ב"מעריב" ובגלי צה"ל. בשנים 1983-1986 היה ראש משרד "מעריב" בוושינגטון. מ-1986 עד 1992 שימש כראש דסק החוץ ב"מעריב". מ-1992 עד 2002 היה ראש דסק המזרח התיכון בעיתון. ב-2001 הצטרף לערוץ 1 של רשות השידור כפרשן לענייני ערבים ואקטואליה וראש דסק המזרח התיכון במקומו של אהוד יערי שעבר לחברת החדשות. לאחר שלא נבחר לצוות הפרשנים של תאגיד השידור הישראלי עבר לערוץ 12 - קשת בשנת 2017. מאז 1981 ביקר במדינות רבות בעולם הערבי וערך ראיונות רבים עם מנהיגים ערביים, ובהם נשיאי מצרים, אנואר סאדאת וחוסני מובארכ, מלכי ירדן, חוסיין ועבדאללה השני, נשיא לבנון, כמיל שמעון, ראשי אש"ף יאסר ערפאת, ומחמוד עבאס (אבו מאזן), ועוד. חיבר שני ספרים: "חיל המודיעין" (1981) ו"היום בו נרצח סאדאת" (1983) בשיתוף עם ז'ק רייניך, וכן מאמרים בנושאי המזרח התיכון והעולם הערבי בכתבי עת ובאנציקלופדיות. גרנות נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר במודיעין. מידע על עודד גרנות בקטלוג הספרייה הלאומית ענת קם‏, עודד גרנות הוא שיאן השכר ברשות השידור, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2009 בועז גריילסמר, עודד גרנות עוזב ושלום קיטל מחפש, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2002 שגיא גרין, אפשר גם אחרת, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2001 כתב "העין השביעית", הלם כפול, באתר העין השביעית, 11 במאי 2017 יונתן כיתאין, ‏גרנות, חפץ, ברדוגו ומליניאק ישתתפו בחדשות הבוקר של קשת, באתר גלובס, 16 באוקטובר 2017