laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דני ואזנה

ד"ר דני ואזנה (נולד ב-26 באפריל 1971) הוא חוקר, סופר, מרצה בתחום העבודה המאורגנת ועיתונאי לשעבר. ואזנה נולד בשנת 1971 ברעננה. החל את דרכו כעיתונאי בעיתון 'צומת השרון', מרשת מקומוני 'הארץ'. לאחר כעשר שנים בתחום תקשורת החל להתמקד בכתיבה ספרותית. בשנת 2005 יצא לאור ספרו הראשון, "פרסה אסורה", בהוצאת 'ידיעות אחרונות'. הספר זכה לשבחי הביקורת. בשנת 2012 היה שותף מרכזי במאבק עובדי פלאפון תקשורת להתאגדות עובדים תקדימית בענף ההייטק והסלולר. את השתלשלות האירועים שהובילה למהפכה בשוק התעסוקה בישראל, תיעד ואזנה בספרו השני "מהפכה וצדק", אשר יצא לאור בתחילת שנת 2015 בהוצאת "ספרי צמרת". בשנת 2015 פרסם ואזנה את ספרו השלישי "סודות זורמים לנהר", שראה אור גם במהדורה דיגיטלית. ואזנה בעל תואר שני בהוראת המדעים המדויקים מטעם אוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר ראשון בהנדסה, עובד כמהנדס בחברת תקשורת גדולה. בשנת 2017 פרסם ואזנה ספר נוסף, "מאוגדים", על התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, פרי תחקיר ממושך ולמעלה ממאה ראיונות עם ראשי ועדים, אנשי איגוד מקצועי, משפטנים, אנשי תקשורת ועוד. ואזנה מרצה משנת 2021 בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2023 סיים לימודי דוקטורט בחוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת חיפה. נושא הדוקטורט אותו ערך הוא שינויים מוסדיים במדיניות העבודה המאורגנת. פרסה אסורה, עריכה: דורית רוגובוי, הוצאת "ידיעות אחרונות" (2005) מהפכה וצדק, עריכה: טל איפרגן, הוצאת "ספרי צמרת" (2015) סודות זורמים לנהר, עריכה: אורית אושר, הוצאת "שחקים" (2015) מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017) אתר האינטרנט הרשמי של דני ואזנה פרסה אסורה - דני ואזנה, ידיעות, ספרים שאוהבים (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) רשימת הפרסומים של דני ואזנה בקטלוג הספרייה הלאומית ניצן צבי כהן, ‏מהפכה בכריכה רכה: ספרים חדשים על העבודה המאורגנת בעשור האחרון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בנובמבר 2017 סימניה, המלצות ספרים אישיות. ספריו של דני ואזנה. יובל אלבשן, אילו כוחות אדירים פועלים מול העובדים המוחלשים, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2015 פרסה אסורה - דני ואזנה, BookMe מהפכה וצדק - דני ואזנה, סטימצקי מהפכה וצדק - דני ואזנה, עברית, חנות ספרים דיגיטליים סודות זורמים לנהר - דני ואזנה, אינדיבוק(הקישור אינו פעיל) דני ואזנה, דף שער בספרייה הלאומית
אמילי סאז'י-ברבה

אמילי סאז'י ליניאן (בספרדית-קטלאנית: Emili Sagi Liñán, לעיתים נקרא בשם "אמיליו" (Emilio); 15 במרץ 1900, בוליבר שבארגנטינה – 25 במאי 1951, ברצלונה שבספרד) היה כדורגלן קטלאני שנודע בכינוי סאז'י-ברבה (Sagi-Barba), על שם אביו, אמיליו סאז'י ברבה, שהיה זמר בריטון. סאז'י, שתופקד בעמדת הקיצוני השמאלי, שיחק במשך כל הקריירה שלו בברצלונה, תחילה בין 1916 לבין 1919 ולאחר מכן בין 1921 לבין 1932. סאז'י נולד ב-15 במרץ 1900 בבוליבר שבארגנטינה, בזמן שהוריו, קטלאנים, היו בעיר בשל עבודתם. אביו, אמיליו סאז'י ברבה, היה זמר בריטון פופולרי באותם ימים. כשהיה בן 3 שבה המשפחה לקטלוניה. הוא למד בבתי הספר קונדל ובונאנובה בברצלונה, שם החל לשחק כדורגל, בעיקר עם חבריו לספסל הלימודים ז'וזפ סמיטייר וסלבדור דאלי. כשהיה בן 15 הצטרף לקבוצת הנוער של ברצלונה, ובמהלך עונת 1916/1917, כשהיה בן 17, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת. סאז'י שיחק בעמדת הקיצוני השמאלי והוא נודע בזכות יכולותיו בבעיטות עונשין ובבעיטות קרן. בעונת 1918/1919 היה שותף עם ברצלונה לזכייה ראשונה בקריירה שלו באליפות קטלוניה. בתום העונה, בקיץ 1919 החליט לפרוש ממשחק על מנת להתמקד בנישואיו הטריים ובלימודים בטראסה. ב-1921 שב לברצלונה והתקבל בזרועות פתוחות. מיד כששב עזר לברצלונה לזכות פעם נוספת באליפות קטלוניה, ובסוף העונה זכה עם הקבוצה בגביע הספרדי, כשהוא פותח במשחק הגמר בו ניצחה ברצלונה את ריאל אוניון 5-1. סאז'י זכה עם ברצלונה 3 פעמים נוספות בגביע הספרדי, כשהוא פותח בכל משחקי הגמר בהם ניצחה קבוצתו. הזכייה הרביעית בגביע הייתה ב-1928, אז פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. בתחילה, סאז'י לא שותף בגמר הראשון, שהסתיים בתיקו 1-1. התקיים משחק חוזר, בו סאז'י כן פתח בהרכב, אך גם הוא הסתיים בתיקו ולכן התקיים משחק חוזר נוסף, בו ניצחה ברצלונה 1–3 וזכתה בתואר. כמו כן היה שותף, בסך הכול, ב-10 זכיות באליפות קטלוניה. ב-1929 נערכה המהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות, כשסאז'י פותח ב-4 מחזורים במהלך העונה. בשתי העונות הבאות של הליגה הספרדית גדל חלקו במשחקי הקבוצה, והוא השתתף ב-21 משחקים בעונות אלה. הוא הבקיע שני שערים בלבד בליגה הספרדית, הראשון ב-1 במרץ 1931, השער היחיד בניצחון על ראסינג סנטנדר, והשני ב-10 בינואר 1932, במשחק בו ניצחה ברצלונה את דפורטיבו אלאבס 6-0. בסוף עונת 1932/1933 פרש סופית מכדורגל. בסך הכול הופיע במדי ברצלונה ב-434 משחקים, רשמיים ולא רשמיים, בהם הבקיע 138 שערים. שנות ה-20 של המאה ה-20 נחשבות כ"דור זהב" בהיסטוריה של ברצלונה. בתקופה זו שיתף פעולה עם שחקנים בולטים כגון פאולינו אלקנטרה, ז'וזפ סמיטייר, ריקרדו זאמורה, פליקס ססומגה, פרנססק ויניאלס ופרנץ פלאטקו. סאז'י השתתף במשחק אחד בלבד במדי נבחרת ספרד - משחק ידידות נגד הונגריה ב-19 בדצמבר 1926 בוויגו בו ניצחה נבחרתו 2–4. כמו כן, כקטלאני, השתתף סאז'י במספר משחקי ידידות של נבחרת קטלוניה, אם כי הרישומים באותן שנים אינם חד-משמעיים ולא ברור מהו המספר המדויק של משחקים בהם לקח חלק. הליגה הספרדית (1): 1929 הגביע הספרדי (4): 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928 אליפות קטלוניה (10): 1918/1919, 1921/1922, 1923/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932 מדיה וקבצים בנושא אמילי סאז'י-ברבה בוויקישיתוף אמילי סאז'י-ברבה, באתר Transfermarkt אמילי סאז'י-ברבה, באתר BDFutbol אמילי סאז'י-ברבה, באתר WorldFootball.net אמילי סאז'י-ברבה, באתר National Football Teams אמילי סאז'י-ברבה, באתר FootballDatabase.eu אמילי סאז'י-ברבה במדור השחקנים האגדיים של מועדון הכדורגל ברצלונה
פלורה מונטגומרי

פלורה אן סלינה מונטגומרי (באנגלית: Flora Anne Selina Montgomery; נולדה ב-4 בינואר 1974) היא שחקנית צפון אירית. מונטגומרי נולדה בבית אבותיה בגרייאבי שבמחוז דאון בצפון אירלנד. בתם של ויליאם הווארד קלייב מונטגומרי, OBE, מ"רוזמאונט האוס" ומגרייאבי ואשתו השנייה דפני ברידג'מן. סבא שלה מצד אמה הוא ג'פרי ברידג'מן (אנ'). היא צאצאית של הוויקונט הראשון מונטגומרי (אנ'). מונטגומרי למדה בבית הספר "רוקפורט" ובבית הספר "דאון האוס". אחר כך למדה בבית הספר למשחק " The Gaiety School of Acting" (אנ') בדבלין, אירלנד, וסיימה את לימודיה ב-1994. בין תפקידיה הבולטים בטלוויזיה היו בסדרות "The Bill" בתפקיד אמה, ב-"Urban Gothic" וב-"Pulling Moves" וכן בסדרה המשטרתית "רציחות במידסומר". בשנת 2001 השתתפה בסרט "The Discovery of Heaven" וב-2006 הופיעה בסרט "אינסטינקט בסיסי 2". ב-2001 שיחקה מונטגומרי בפרק בסדרה הרפואית "Body Story 2", בה גילמה אישה בשם פיבי המילטון שנעקצת על ידי צרעה. ב-2012 השתתפה בפרק הפיילוט של הסדרה "Endeavour" של ITV. ב-30 באוגוסט 2014 נישאה מונטגומרי לסורן יסן (Søren Jessen) מסעדן דני, בגרייאבי אחוזת משפחת מונטגומרי בצפון אירלנד. בין האורחים בחתונה היו אורלנדו בלום, הנסיך פרדריק והנסיכה מרי מדנמרק. פלורה מונטגומרי, ברשת החברתית פייסבוק פלורה מונטגומרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פלורה מונטגומרי, באתר AllMovie (באנגלית) פלורה מונטגומרי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Charles Mosley, editor, Burke's Peerage, Baronetage & Knightage, 107th edition, 3 volumes (Wilmington, Delaware, U.S.A.: Burke's Peerage (Genealogical Books) Ltd, 2003), volume 1, page 499. Profile, thepeerage.com; accessed 17 November 2014. Flora Montgomery at the Internet Movie Database Mary and Frederik attend celebrity wedding with Orlando Bloom
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2015

הבחירות הפדרליות בקנדה 2015 (באנגלית: Federal Election, ובאופן רשמי: 42nd Canadian general election), נערכו ב-19 באוקטובר 2015, ובמהלכן נבחרו חברי בית הנבחרים של קנדה. בבחירות זכתה המפלגה הליברלית בראשות ג'סטין טרודו, ובכך הגיעה לסיומה תקופה של כמעט 10 שנים רצופות שבהן קנדה הייתה תחת הנהגתו של ראש הממשלה סטיבן הרפר. כמה שעות אחרי פרסום התוצאות, הארפר התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה השמרנית. תחילת המירוץ הייתה עוד בחודש אוגוסט, מה שיצר את אחד המרוצים הארוכים בתולדות המדינה. אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 68.3%. גרף המבטא מגמות בתוצאות סקרי דעת קהל בנושא הבחירות הפדרליות בקנדה, 2015: המפלגה הליברלית בראשות ג'סטין טרודו, זכתה בבחירות לרוב בפרלמנט, והדיחה את ראש הממשלה המכהן מטעם המפלגה השמרנית סטיבן הרפר. הליברלים זכו ב-148 מושבים ועלו מ-36 בבחירות הקודמות ל-184. זהו הגידול המספרי הגדול ביותר בתולדות המדינה. זהו שיא של מושבים המוחזקים בידי מפלגה אחת מאז שנת 1984. זוהי התוצאה הטובה ביותר עבור הליברלים מאז שנת 1949. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית NPD חוותה מפלה גם היא, וירדה מ-95 מושבים מהבחירות הקודמות ל-44. המפלגה השמרנית הפסידה 60 מושבים ואיבדה את הרוב הפרלמנטרי. טרודו הושבע לתפקידו ב-4 בנובמבר. הרכב בית הנבחרים של קנדה: מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2015 בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, מהפך בבחירות בקנדה: המפלגה הליברלית הביסה את השמרנים, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2015 סוכנויות הידיעות, מהפך בקנדה: הליברל הדיח את השמרן, באתר ynet, 20 באוקטובר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא בחירות ובנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארמייה ה-18 (ורמאכט)

הארמייה ה-18 הייתה ארמייה גרמנית, שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במבצע ברברוסה. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון ומאוחר יותר בקבוצת ארמיות קורלנד. נלכדה יחד עם כל הקבוצה בחצי האי קורלנד, ונכנעה בתום המלחמה לכוחות הסובייטיים הארמייה נוסדה ב-4 בנובמבר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות B, ולקחה חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן עם פרוץ מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון, ותפקידה היה לכבוש את המדינות הבלטיות שבשליטת ברית המועצות. הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות גם יחד, ונלקחה בשבי. גנרל-פלדמרשל גאורג פון קיכלר (4 בנובמבר 1939 - 16 בינואר 1942) גנרל אוברסט גאורג לינדמן (16 בינואר 1942 - 29 במרץ 1944) גנרל חיל התותחנים הרברט לוך (29 במרץ 1944 - 2 בספטמבר 1944) גנרל חיל הרגלים אהרנפריד בגה (2 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945) הארמייה ה-18, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קינגסטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קינגסטון – בירת ג'מייקה קינגסטון על ההול – עיר היסטורית באנגליה קינגסטון (אונטריו) – עיר באונטריו שבקנדה קינגסטון (האי נורפוק) – בירת האי נורפוק, ממדינות אוסטרליה. הרובע המלכותי קינגסטון שעל התמזה – אחד מרובעי העיר לונדון אישים: אלכס קינגסטון – שחקנית אנגלייה ג'ון מיילס-קינגסטון (אנ') – זמרת ומתופפת בריטית לריאה קינגסטון – כדורגלן גאנאי שון קינגסטון – ראפר וזמר רגאיי אמריקני קינגסטאון
הארמייה השלישית (ורמאכט)

הארמייה השלישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה ב-22 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גאורג פון קיכלר. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ותקפה מכיוון פרוסיה המזרחית מזרחה לעבר ברסט, ודרומה לעבר ורשה. לאחר המלחמה פורקה הארמייה, ועל בסיס מטה הארמייה הוקמה הארמייה ה-16. במערכה בפולין ב-1 בספטמבר 1939, כללה הארמייה את היחידות הבאות: גאורג פון קיכלר (22 באוגוסט 1939 - 21 באוקטובר 1939) המערכה בפולין הארמייה השלישית (האימפריה הגרמנית) הארמייה השלישית באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית ב-1 באוקטובר 1939 הפך הקורפוס לקורפוס ה-26.
קרחת יער

קרחת יער או מַעֲרֶה היא שטח פתוח בתוך יער, שלא צומחים בו עצים, אלא צמחייה עשבונית. קרחות יער יכולות להיווצר בגלל תנאים מקומיים, כגון: קרקע שונה שאינה מעודד צמיחת עצים או בגלל אירועים, כמו מפולות, דליקות יער וכדומה. קרחת היער אופיינית גם ליערות הטרופיים וגם ליערות ממוזגים, ויש לה השפעה רבה על חיי היער. לקרחות יער יש חשיבות עבור בעלי חיים מסוימים הניזונים וחיים בתוך היער. קרחת יער יכולה להוות מקלט לבעלי חיים בעת דליקת יער וגם מכשול להתפשטות הדליקה. מדיה וקבצים בנושא קרחת יער בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה דוד ברנשטיין

הרב יהודה דוד ברנשטיין (באנגלית: Yehuda David Bernstein; ה'תרכ"ג, 1863 - ח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, ממייסדי ישיבת רבינו יצחק אלחנן. נולד בפרבר הקובנאי אלקסוט לרב נתן ברנשטיין ולאמו שהייתה בתו של רבי שמואל, הרב באלקסוט. למד בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה, והתפרסם בכינוי "העילוי מסאפיזישוק". הוריו עברו לגור בקניגסברג והוא הצטרף אליהם בשנת 1878, אך לפי המלצת המלבי"ם חזר והמשיך ללמוד בישיבות ליטא. במקביל להישגיו התורניים, התמחה גם בהנדסה ומתמטיקה, וכשהיגר לארצות הברית סירב לשרת במשרות רבניות. הרב ברנשטיין היה שותף להקמת ישיבת עץ חיים וישיבת רבינו יצחק אלחנן. הוא כיהן כנשיאה הראשון של הישיבה בשלוש שנותיה הראשונות. את חידושיו התורניים פרסם בכתבי העת התורניים האמריקאים, בני תקופתו. בקונטרס שהוציא בשנת 1910, התריע על בעיית הטלטול בשבת בעיר ניו יורק ובאי מנהטן, בשל הגשרים המחברים אותה לסביבותיה; הקונטרס נועד בעיקרו למתוח ביקורת על העירוב שסודר אז לראשונה בניו יורק בידי הרב יהושע סיגל מחבר שו"ת "אוזני יהושע". סביב בעיה זו התרכז פולמוס הלכתי גדול בשנים הבאות. בשנות מלחמת העולם הראשונה ירד מגדולתו ומנכסיו, לפרנסתו נאלץ לשמש כנותן כשרות לייצור יינות, ונמנה עם ראשוני המתיישבים היהודים בבורו פארק. בשנותיו האחרונות התגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, הוא נפטר בח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930 ונקבר בעירו בהלוויה המונית. בן-ציון אייזנשטט, בערינשטיין, הרב יהודה דוד, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמוד 20, באתר היברובוקס שמואל נח גוטליב, אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 306, באתר היברובוקס (שם נקרא בטעות: ר' יהודא דוב [!] בערינשטיין) לתולדות המחברים ראשי הישיבה זכרונם לברכה, בתוך: יבול היובלות, ספר יובל המאה של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, ניו יורק תשמ"ו. עמ' 202, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) הרב יהודה דוד ברנשטיין באתר ישיבה יוניברסיטי (באנגלית) חיים דובער גולבסקי, חקר תולדות ישיבת רבינו יצחק אלחנן, בספרו דו יובלין, עמ' כג-כז, באתר אוצר החכמה מכתביו הלכתא רבתא לשבתא, ניו יורק ה'תר"ע, באתר היברובוקס דבר הדלקת העלעקטרי ביום טוב, בית ועד לחכמים, שנה א גיליון ב. עמ' טו-טז, באתר היברובוקס על פולמוס העירוב במנהטן ראו עוד: הרב ד. מ. קרויזר, תיקון עירובין במנהטן נ.י., בתוך כתב העת נעם, א, ירושלים תשי"ח, עמ' קצג-רמד. אבדות גדולות, הפרדס, שנה ד חוברת יא, עמ' 5.
אי. ג'יי. רולנד

ארל ג'רוד "אי. ג'יי." רולנד (באנגלית: Earl Jerrod "E.J." Rowland; נולד ב-18 במאי 1983) הוא כדורסלן אמריקאי-בולגרי המשחק בעמדת הרכז בגליבצה. את קריירת המכללות שלו החל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, דומינגז הילס בשנים 2001–2002. לאחר שנת משחק בקבוצה עבר למכללת הארטנל. בעונת משחק יחידה בקבוצה, הוביל אותה בנקודות, אסיסטים, חטיפות ואחוז קליעות מהעונשין, והיה לשחקן השנה של קואסט קונפרנס (אנ') ולחבר חמישיות כל-מדינתיות שונות. הוא סיים את קריירת המכללות שלו בשנתיים של משחק במכללת סנט מרי; היו אלו שנתיים מוצלחות עבורו, והוא הוביל את הקבוצה באסיסטים בשתי השנים. הוצג כ"ראוי לציון" בחמישיות ליגת הווסט קואסט (אנ') באותה שנה. את הקריירה המקצוענית שלו החל רולנד בפלורידה פליים מליגת הפיתוח של ה-NBA, ולאחר תקופת משחק קצרה בקבוצה עבר לבארונס ריגה הלטבית. את עונת 2006/2007 העביר באוסטרליה לפני שעבר לארטלנד דראגונס מהבונדסליגה בכדורסל ב-2007. בעונת 2008/2009 היו ממוצעיו 13.6 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק בטלקום בון. הוא עזר לקבוצה להעפיל לגמר הליגה בשנה השנייה ברציפות. ביולי 2011 חתם על חוזה לשנה אחת באוניקאחה מאלגה הספרדית. לאחר עונה מוצלחת שלו ושל הקבוצה, השאילה אותו אוניקאחה לאלופת לטביה, ואף ריגה. בריגה הייתה זו עונת הפריצה של אי ג'יי רולנד, והוא הוביל את הקבוצה לעונה מוצלחת שבה זכה במספר פרסים אישיים. לאחר עונה זו עבר לטורקיה וחתם על חוזה בבאנוויט. ב-7 בינואר 2015, במהלך משחק ביורוקאפ נגד בודוצ'נוסט פודגוריצה, היה מעורב באירוע. שתי דקות לסיום המשחק פרץ אוהד מונטנגרי למגרש כדי להכות את סמי מחייה מבאנוויט, וכתוצאה מכך חבט רולנד באוהד בעוצמה רבה. לאחר סיום הקטטה הרחיקו השופטים את רולנד מן המשחק. הליגה קנסה את רולנד על חלקו באירוע ב-30,000 אירו. באוגוסט 2015 חתם רולנד על חוזה לעונה בהפועל ירושלים עם אופציה לעונה נוספת. רולנד היה שחקן מפתח וממוצעיו בישראל היו 11 נק', 3 ריב' ו-3.9 אס' למשחק. ב-2 ביולי הודיעה לו הפועל ירושלים שלא תממש עליו את האופציה לעונה נוספת. ב-23 באוגוסט 2016 חתם בחימקי מוסקבה לעונת 2016/2017. ב-17 ביולי 2017 חתם רולנד באסקשהיר הטורקית. ב-1 בפברואר 2019 חתם בפואנלברדה הספרדית. ב-1 במרץ 2021 חתם בשמידור טהראן האיראנית. באפריל 2022 חתם שוב בהפועל ירושלים. ביולי 2022 חתם רולנד במכבי תל אביב בתור שחקן אימונים. ב-17 באוקטובר 2022 חתם רונלד בגליבצה הפולנית. מדיה וקבצים בנושא אי. ג'יי. רולנד בוויקישיתוף אי. ג'יי. רולנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) ברק חקלאי ואפרת עמורבן, תחל שנה ובעיותיה: הפועל ירושלים מגיעה ליורוקאפ, באתר ynet, 14 באוקטובר 2015. יורוקאפ: צפו בארל רולאנד מפוצץ אוהד של בודוצ'נוסט, באתר וואלה, 7 בינואר 2015 אור שקדי‏, צפו בתקרית האלימה של הרכש החדש של הפועל ירושלים: "אנחנו גברים לפני שאנחנו ספורטאים", באתר וואלה, 12 באוגוסט 2015 ורד כהן‏, הפועל ירושלים: אי. ג'יי רולנד חתם לעונה עם אופציה לעונה נוספת, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2015
אימרה נמט

אימרה נמט (בהונגרית: Imre Németh;‏ 23 בספטמבר 1917 – 18 באוגוסט 1989) היה אתלט הונגרי, אלוף אולימפי (לונדון 1948), שיאן עולם ו-12 פעמים אלוף הונגריה מהם 11 פעמים ברציפות (1942–1952) ביידוי פטיש. נמט נולד בקושיצה, סלובקיה (באותה העת הונגריה). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 סיים נמט במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 50.03 מטר. בתחרות שנערכה ב ב-14 ביולי 1948 קבע נמט ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 59.02 מטר, שיפור ב-2 ס"מ לשיא העולם הרשמי בן ה-10 שנים של ארווין בלאסק מגרמניה. התוצאה הטובה ביותר 59.56 מטר, שלא הוכרה כשיא עולם הייתה עדיין של פאט או'קלהאן מאירלנד והושגה בשנת 1937. בלונדון 1948 זכה נמט במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 56.07 מטר, לפני איוון גוביאן מיוגוסלביה (54.27 מטר) ורוברט בנט מארצות הברית (53.73 מטר). בתחרות שנערכה בקטוביץ, פולין ב-4 בספטמבר 1949 שיפר נמט ביידוי פטיש את שיאו העולמי והעמידו על 59.57 מטר. בתחרות שנערכה בבודפשט ב-19 במאי 1950 הוא שיפר שוב את שיאו העולמי והעמידו על תוצאה של 59.88 מטר. בהלסינקי 1952 זכה נמט במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 57.74 מטר, אחרי בן ארצו יוז'ף צ'רמק שקבע שיא עולם חדש של 60.34 מטר וקגרל שטורך מגרמניה (58.86 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 סיים נמט במקום שישי ביידוי פטיש בתוצאה של 56.86 מטר. בנו של אימרה נמט, מיקלוש, אף הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם, בהטלת כידון (מונטריאול 1976). יידוי פטיש: 60.31 מטר (1952) אימרה נמט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אימרה נמט, באתר olympedia.org אימרה נמט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
לסין

לסין הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם לסין – משורר ועיתונאי יידי של תנועת הפועלים בגולה, מגדולי השירה היידית האמריקאית גדי לסין – נשיא ומנכ"ל קבוצת שטראוס יעקב משה לסין – רב, ראש ישיבה ומשגיח ליטאי-אמריקאי מיכאיל לסין – איש תקשורת ואישיות פוליטית רוסית לסין - עיר בבלגיה ליסין
ג'ון קינג דייוויס

ג'ון קינג דייוויס (באנגלית: John King Davis;‏ 19 בפברואר 1884 - 8 במאי 1967) היה מגלה ארצות ונווט אוסטרלי יליד אנגליה, הנודע כמי שהיה רב חובל של אוניות במימי אנטארקטיקה וכמי שהקים תחנות מטאורולוגיות על האי מקווארי באזור תת-אנטארקטי ועל אי האלמוגים ויליס בים האלמוגים. לאחר לימודים בלונדון ובאוקספורדשייר, יצא דייוויס ב-1900 עם אביו לקייפטאון, דרום אפריקה. דייוויס שירת כקצין ראשון במשלחת נמרוד של ארנסט שקלטון בשנים 1908–1909. הוא היה רב החובל של האונייה "אורורה" ומשנה למפקד במשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון בשנים 1914-1911. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התנדב דייוויס לשירות פעיל והוצב כמפקד מובילת הגייסות "בונה", שהעבירה חיילים וסוסים למצרים ולאנגליה. ובדצמבר 1917 פיקד על "אורורה", במשלחת שיצאה לחלץ את קבוצת ים רוס, שנתקעה על החוף בכף אוונס כפלג במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון. דייוויס שירת גם כרב-חובל של "דיסקברי" בשנים 1929–1930, במשלחת מחקר בריטית-אוסטרלית-ניו זילנדית לאנטארקטיקה. בשנים 1920 עד 1949 כיהן דייוויס בתפקיד ממונה על השייט בחבר העמים האוסטרלי. בראשית תקופה זו, 1922-1921, התנדב לפקח אישית על הקמת תחנת חיזוי והתראת ציקלון על האי הנידח ויליס. דייוויס כיהן כנשיא החברה המלכותית של ויקטוריה בשנים 1945–1946, בד בבד עם חברותו בחברה הגאוגרפית המלכותית. תחנת דייוויס באנטארקטיקה, שהוקדמה בשנת 1957, קרויה על שמו. דייוויס זכה שלוש פעמים במדליית הקוטב - ב-1909, ב-1917 וב-1934. בשנת 1964 עוטר בתואר אביר מסדר האימפריה הבריטית (CBE). ג'ון קינג דייוויס מת בשנת 1967 במלבורן בגיל 83. (1919) With the Aurora in the Antarctic. Andrew Melrose: London (1921) Willis Island: a storm-warning station in the Coral Sea Critchley Parker: Melbourne. (1997) Trial by Ice. The Antarctic Journals of John King Davis (Edited by Louise Crossley) Bluntisham Books and Erskine Press: Bluntisham and Norwich (ISBN 1-85297-047-2) John Béchervaise, Australian Dictionary of Biography: Davis, John King (1884–1967), Canberra: National Centre of Biography, Australian National University http://www.asap.unimelb.edu.au/bsparcs/biogs http://www.aad.gov.au/default.asp?casid=29573 Australian Science and Technology Heritage Centre, Federation and Meteorology, Seventy-Five Years at Willis Island, page 596, www.austehc.unimelb.edu.au (באנגלית) It's an Honour: CBE
פאול לאוקס

גנרל פאול לאוקס (בגרמנית: Paul Laux;‏ 11 בנובמבר 1887 – 2 בדצמבר 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. לאוקס נולד ב-11 בנובמבר 1887 בויימאר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-134 (הסקסוני ה-10), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-1 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של המסדר הצבאי של סנט היינריך, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף לאוקס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1933 הועלה לאוקס לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם ברגימנט הרגלים ה-19. ב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-24, וב-1 באוקטובר 1937 פרש מתפקידו. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10. בקיץ 1939 זמן קצר לפני פרוץ המלחמה, מונה לאוקס לקצין האפסנאות של הארמייה הראשונה. עם פרוץ המלחמה היה לאוקס קצין האפסנאות של הארמייה הראשונה בחזית המערבית, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-5 באוקטובר 1940 מונה לאוקס למפקד הדיוויזיה ה-126, וב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם לאוקס עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-16, וב-14 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 באוקטובר 1942 מונה לאוקס למפקד קורפוס לאוקס, וב-28 בנובמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. לאוקס לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות הקשים באזור דמיאנסק, ועל כך קיבל ב-17 במאי 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 פרש לאוקס מתפקידו, אך חזר אליו ב-11 במאי. ב-2 ביולי 1944 מונה לאוקס למפקד הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. ב-29 באוגוסט 1944 התרסק לאוקס במהלך טיסת סיור בקווים הקדמיים, וב-2 בספטמבר מת מפצעיו בבית חולים בריגה. פאול לאוקס באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
ולטר פצל

גנרל ולטר פצל (בגרמנית Walter Petzel;‏ 28 בדצמבר 1883 – 1 באוקטובר 1965) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה. פצל נולד ב-28 בדצמבר 1883 באובורציסק שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1902 התגייס פצל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-20 (פוזן ה-1), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בסוף ספטמבר 1914 נפצע קשה במהלך הקרבות, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר פצל ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביוני 1925 הועלה פצל לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1926 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 באפריל 1931 מונה למפקד הגדוד ה-5 ברגימנט הארטילריה ה-3 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בנובמבר 1933 מונה למפקח הכללי של יחידות הארטילריה בכוחות הפרשים. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76, וב-1 בנובמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד אגד הארטילריה ה-3. ב-7 במרץ 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3, ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-1 בנובמבר 1938 התמנה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בפרוץ המלחמה מונה פצל למפקד הקורפוס ה-1, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 באוקטובר 1939 הועלה פצל לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקד חיל המודיעין. בסוף אוקטובר 1939 פרש פצל מתפקידו ומונה למפקד המחוז הצבאי ה-21 בפוזן. ב-1 באוקטובר 1943 קיבל פצל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף, וב-29 בינואר 1945 פרש פצל לביתו. לאחר המלחמה התגורר פצל בהמלין, עד למותו ב-1 באוקטובר 1965. מדיה וקבצים בנושא ולטר פצל בוויקישיתוף ולטר פצל באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)