laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פסגת יוקפיק

פסגת יוקפיק (באנגלית: Ukpik Peak) היא הר ברכס הרי באפין, באי באפין, בטריטוריית נונאווט שבקנדה. פסגת אוקפיק ממוקמת בקצה הדרומי של חצי האי רימואוט, בין עמק סטיוארט, לבין פיורד סם פורד. גובהה של הפסגה 1,809 מטרים מעל פני הים. הפסגה היא הפסגה השישית בגובהה בהרי באפין, והיא הפסגה ה-28 בגובהה בטריטוריית נונאווט, והפסקה ה-6,411 בגובהה בקנדה. הפסגה מתנשאת לגובה של 1,650 מטרים מעל סביבתה, והיא הפסגה השמינית בהתנשאותה בטריטוריית נונאווט - יחד עם זאת היא נראית פחות בולטת מפסגות סייל, המצויות 4.5 קילומטרים מצפון-מערב לפסגת יוקפיק, המתנשאות מעל עמק סטיוארט. פסגת יוקפיק באתר ממשלת קנדה פסגת יוקפיק באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית" פסגת יוקפיק באתר peakbagger תרשים הנוף הנשקף מפסגת יוקפיק באתר peakvisor מפת אזור פסגת יוקפיק פסגת יוקפיק באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת יוקפיק (לפי גבהים) אתר השמות הרשמי של ממשלת קנדה מידע גאוגרפי מיקום הפסגה לפי מקור אחר פסגת יוקפיק היא הפסגה ה-51 בגובהה בנונאווט הרי נונאווט לפי גובהם מידע על גובה הפסגה פסגות נונאווט לפי התנשאותן
חנה הורן

חנה (לָלי) הוֹרְן (1 בספטמבר 1922 – 17 בנובמבר 2021) הייתה סופרת ילדים ישראלית. פרסמה כ-15 ספרים, מהם כעשרה בשיתוף פעולה עם אחותה המאיירת ברכה פלדמן. המפורסם בספריה הוא "הלו, הלו אבא" (1963). חנה הורן, בתם של שרה פרנסיס (לבית פְרוֹמברג) ומוריס יעקב בוגסלב, נולדה בשם אליס (לָלי) בוגוסלב בשנת 1922 בניו יורק שבארצות הברית וגדלה בעיר לוס אנג'לס, שם סיימה את לימודיה בבית הספר היסודי. בשנת 1931, והיא בת תשע, התאבד אביה. בשנת 1932 עלתה לארץ ישראל עם אימה, שלוש אחיותיה ואחִיה והמשפחה השתקעה בתל אביב הקטנה. המשיכה את לימודיה בגימנסיה הרצליה וסיימה בגימנסיה שלווה. הייתה חברה בהכשרת הצופים א' (שמאוחר יותר ייסדה את קיבוץ מעגן מיכאל), ולאחר מכן נסעה לניו יורק ללמוד חינוך וספרות ילדים. מקץ שנים אחדות שבהן שימשה בשליחות ציונית בארצות הברית חזרה לישראל והשתקעה בכפר שמריהו, ואחר כך בהוד השרון. בארץ עסקה בהוראה, ניהלה גן ילדים, התמחתה בחינוך מיוחד ובהוראת ילדים חירשים. בשנת 2008 תרגם יהודה אטלס לעברית את הספר "זרע של גזר", שנכתב על ידי רות קראוס ואויר על ידי בעלה המאייר הידוע קרוקט ג'ונסון. עם פרסום הספר המתורגם הועלו האשמות נגד חנה הורן כי ספרה "זרע של צנונית" הוא גנבה ספרותית של הספר "זרע של גזר", וכי אף האיורים שבו נעשו ברוח איורי הספר המקורי. חנה הורן הייתה אשתו של שמעון הורן (1919–2014), יועצו הכלכלי של שר האוצר לוי אשכול ומנהל השקעות. הייתה אם לשלושה וסבתא לנכדים ולנינים. אחיה דניאל הלל (1930–2021) היה אגרונום. נפטרה ב-17 בנובמבר 2021, בגיל 99. נקברה בבית העלמין בכפר שמריהו. זרע של צנונית (אצלנו, תשכ״ד) הלו, הלו אבא (אצלנו, 1963) בוא ילד (יסוד, 1970) שחורי (הקיבוץ המאוחד, 1973) אל שארם א-שיך (יסוד, 1975) אבי, אין לי זמן: או, שלשה טלפונים (יסוד, 1976) נפלה לי שן (יסוד, תשל״ח) רם בחבית (אטלס, תשמ״א) קלוד (אטלס, 1981) אתה יודע מה קרה אחר-כך? (דביר, 1983) למה הפרה לא אמרה מו? (תבל, 1987) הלו, הלו אמא (כנרת, 2000) הלו, הלו סבתא (כנרת, 2003) רן בחבית (ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004) עפר ועפר (כנרת, תשס״ד 2004) ללי (משכל, 2008) חנה הורן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" חנה הורן באתר סימנייה סופרת ילדים, מעריב, 26 ביוני 1964 עופר אדרת, סופרת הילדים חנה הורן מתה בגיל 99, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2021 חנה הורן, דף שער בספרייה הלאומית חנה הורן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה הקבר של שרה פרנסיס בוגוסלב לבית פרומברג בבית העלמין חוף הכרמל, באתר BillionGraves. מוריס יעקב בוגסלב, באתר "Find a Grave" (באנגלית). איציק פלג,, זרע של פלגיאט, באתר הזמן הירוק, ‏5 בספטמבר 2009 רחלה זנדבנק, מארון הספרים של יהודה אטלס, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008. ראו עופר אדרת, בעיית ההון הפרטי בישראל של 1949, באתר הארץ, 26 ביוני 2014; שמעון הורן, באתר הפלמ"ח.
בוא, כלב, בוא!

בוא, כלב, בוא! (באנגלית: Go, Dog. Go!) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית־קנדית חינוכית לילדים בהנפשה ממוחשבת, שמבוססת על ספר ילדים בעל אותו שם מאת פ. ד. איסטמן (אנ') שיצא לאור ב־1961. הסדרה פותחה עבור נטפליקס על ידי אדם פלצמן והופקה על ידי DreamWorks Animation Television (אנ') ו־WildBrain Studios (אנ'). העונה הראשונה של הסדרה עלתה לנטפליקס ב־26 בינואר 2021, השנייה עלתה ב־7 בדצמבר 2021, ושלישית עלתה ב־19 בספטמבר 2022. הסדרה מתרחשת בעיר בדיוניות בשם הב-סטון, בה מתגוררת קהילת כלבים תוססת. היא עוקבת אחר עלילותיה של טאג בארקר, כלבלבה בת שש שאוהבת את החיים. טאג היא מכונאית מיומנת, שידועה בכושר ההמצאה והיצירתיות שלה, כאשר בכל פרק היא עוברת הרפתקה חדשה עם חברה הטוב סקוץ'. הדיבוב העברי בוים על ידי נינה אמיר. ליה שקד – טאג איתמר אולייר – סקוץ' גור עדי בר לב – צד'ר ביסביס דניאל מגון – גילבר גילן שחף – ספייק / זמר הב-קפלה לורן סביר – אמא שמעון סמיט – אבא / זמר הב-קפלה ביטבוקס נינה אמיר – סבתא עמי מנדלמן – סבא אנה שפיץ – השוטרת גור / זמרת הב-קפלה מאיה מיטלפונקט – לידיה / ווגנס / ראש העיר רחרוחית יובל בינדר – סם וויפט / ג'רלד / כלבלבוס ערן מור – פרנק סער בדישי – בינז ארגון Common Sense Media דירג את התוכנית 4 מתוך 5 כוכבים. מדיה וקבצים בנושא בוא, כלב, בוא! בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוא, כלב, בוא! (באנגלית) בוא, כלב, בוא!, ברשת החברתית VK "בוא, כלב, בוא!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוא, כלב, בוא!", באתר נטפליקס "בוא, כלב, בוא!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בוא, כלב, בוא!, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית About Netflix - NETFLIX TO LAUNCH DIVERSE SLATE OF ORIGINAL PRESCHOOL SERIES FROM AWARD-WINNING KIDS PROGRAMMING CREATORS, About Netflix (באנגלית) Mercedes Milligan, Trailer: DreamWorks' 'Go, Dog, Go!' Speeds to Netflix Jan. 26, Animation Magazine, ‏6 בינואר 2021 (באנגלית) Season 2 of ‘Go, Dog. Go!’ Debuts on Netflix December 7, Animation World Network (באנגלית) DreamWorks Shares ‘Go, Dog. Go!’ Season 3 Trailer, Animation World Network (באנגלית) דף התוכנית בנטפליקס, באתר נטפליקס, בדיקה אחרונה ב־1 באוקטובר 2021 Go, Dog. Go! TV Review | Common Sense Media, www.commonsensemedia.org (באנגלית)
אודהם סינג

אודהם סינג (26 בדצמבר 1899 – 31 ביולי 1940) היה מהפכן הודי המשתייך למפלגת הג'אדר, הידוע בעיקר בהתנקשותו בלונדון במייקל או'דווייר, סגן מושל פרובינציית פנג'אב בהודו הבריטית, ב-13 במרץ 1940. החיסול נעשה כנקמה על הטבח בג'אליאנוואלה באג באמריטסר בשנת 1919, שאו'דווייר היה אחראי עליו. סינג נשפט לאחר מכן והורשע ברצח ונתלה ביולי 1940. בהיותו במעצר, הוא השתמש בשם ראם מוחמד סינג עזאד, המייצג את שלוש הדתות הגדולות של פנג'אב ואת רגשותיו האנטי-קולוניאליים. אודהם סינג הוא דמות ידועה בתנועת העצמאות ההודית. הוא מכונה גם שאהד-אי-עזאם סרדר אודהם סינג (הביטוי "שהיד-עזאם", פירושו "הקדוש הגדול"). מחוז אדהאם סינג נאגאר באוטרקהנד נקרא על שמו לזכרו באוקטובר 1995 על ידי ממשלת מאיאוואטי. מדיה וקבצים בנושא אודהם סינג בוויקישיתוף תיק ההוצאה להורג הבריטי הנוגע לאודהם סינג אודהם סינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Swami, Praveen (נוב' 1997). "Jallianwala Bagh revisited: A look at the actual history of one of the most shocking events of the independence struggle". Frontline. Vol. 14. India. pp. 1–14. {{cite news}}: (עזרה) Farina Mir (2010). The Social Space of Language: Vernacular Culture in British Colonial Punjab. University of California Press. p. 16. ISBN 978-0-520-94764-1. Singh, Anand Raj (12 במרץ 2015). "Mayawati may create new district to tame old foe". The New Indian Express. נבדק ב-14 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקבציאל

האם התכוונתם ל... מקבציאל (קובץ תורני) – כתב עת היוצא על ידי מוסדות אהבת שלום מקבציאל (ירחון תורני) – ירחון תורני שיצא על ידי רבי שלמה מאזוז מקבציאל (כתב עת) – כתב עת תורני מאת הרב יהודה לייב חסמן מקבציאל (ספר) – ספר מאת רבי יוסף חיים מבגדאד אשר תוכנו וזיהויו שנוי במחלוקת מקבציאל (ארגון) – ארגון שהוקם על ידי הרב יהודה צדקה והרב שלום לופס שמטרתו הייתה ליצור מסגרת תורנית לצעירי ירושלים הספרדים שלא מצאו את מקומם בישיבות הממוסדות.
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן הבילבורד 200 המוביל

ערך זה מפרט את הזוכים ואת המועמדים בפרס המוזיקה של בילבורד לאמן הבילבורד 200 המוביל: הפרס ניתן לראשונה בשנת 1992, אבל הופסק בשנה העוקבת. הפרס חזר בשנת 2011 ומאז מוענק מדי שנה. הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט היא בעלת הכי הרבה זכיות בקטגוריה הזו עם ארבע, סוויפט היא גם האמן עם מספר המועמדויות הגבוה ביותר - כשבעה. הזוכים רשומים ראשונים וכתובים באותיות מודגשות. "Garth Brooks wins seven Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-2 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2011 Billboard Music Awards for Top Billboard 200 Artist". Inquisitr. נבדק ב-4 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Adele Wins 12 Gongs at Billboard Music Awards 2012". MTV. 21 במאי 2012. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Music Awards 2013: The Complete Winners List". MTV. 19 במאי 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Billboard Music Awards: Full Winners List". The Hollywood Reporter. 18 במאי 2014. נבדק ב-19 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "2015 Billboard Music Awards". Variety. 17 במאי 2015. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2016 Billboard Music Awards". Billboard.com. 22 במאי 2016. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here is the Complete List of Winners from the 2017 Billboard Music Awards". Billboard Staff, Billboard Staff, Here Are All the Winners From the 2018 Billboard Music Awards, Billboard, ‏2018-05-20 (באנגלית אמריקאית) "2019 Billboard Music Awards Winners: The Complete List". Billboard. נבדק ב-2019-05-02. "Nominees Announced for the 2020 Billboard Music Awards". Billboard. 22 בספטמבר 2020. נבדק ב-22 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "The Weeknd Leads All Finalists for the 2021 Billboard Music Awards: See the Full List". Billboard. 29 באפריל 2021. נבדק ב-29 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Paul Grein, Taylor Swift Leads Finalists for 2023 Billboard Music Awards: Full List, Billboard, ‏2023-10-26 (באנגלית אמריקאית)
פרס המוזיקה של בילבורד לאמן ההוט 100 המוביל

ערך זה מפרט את הזוכים והמועמדים לפרס המוזיקה של בילבורד לאמן ההוט 100 המוביל. הפרס ניתן מאז שנת 1992 ומאז הקמתו רק דסטיניז צ'יילד, אשר, דרייק ודה ויקנד זכו בפרס פעמיים. הזוכים רשומים ראשונים וכתובים באותיות מודגשות. 2 זכיות דסטיניז צ'יילד אשר דרייק דה ויקנד "1992 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1993 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1996 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1997 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1998 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2000 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2001 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2002 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2004 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2005 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2011 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Adele Wins 12 Gongs at Billboard Music Awards 2012". MTV. 21 במאי 2012. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Music Awards 2013: The Complete Winners List". MTV. 19 במאי 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Billboard Music Awards: Full Winners List". The Hollywood Reporter. 18 במאי 2014. נבדק ב-19 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "2015 Billboard Music Awards". Variety. 17 במאי 2015. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2016 Billboard Music Awards". Billboard.com. 22 במאי 2016. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here is the Complete List of Winners from the 2017 Billboard Music Awards". https://www.billboard.com/articles/news/bbma/8456842/billboard-music-awards-2018-winners-list-bbmas Lynch, Joe (1 במאי 2019). "2019 Billboard Music Awards Winners: The Complete List". Billboard. {{cite web}}: (עזרה) Aniftos, Rania (22 בספטמבר 2020). "2020 Billboard Music Awards Nominations: Full List". Billboard. {{cite web}}: (עזרה) Warner, Denise (23 במאי 2021). "Here Are All the Winners From the 2021 Billboard Music Awards". Billboard. {{cite web}}: (עזרה)
פרס המוזיקה של בילבורד לשיר ההוט 100 המוביל

ערך זה מפרט את הזוכים והמועמדים בפרס המוזיקה של בילבורד לשיר ההוט 100 המוביל. מאז הקמת קטגוריה זו בשנת 1990, איש לא זכה בפרס יותר מפעם אחת. הזוכים רשומים ראשונים וכתובים באותיות מודגשות. 4 מועמדויות מארון 5 דה ויקנד 3 מועמדויות Boyz II Men קייטי פרי 2 מועמדויות אדל אלישיה קיז מריה קארי הצ'יינסמוקרס סלין דיון נלי צ'ארלי פות' סנטנה TLC אשר ויז קאליפה קארדי בי "1992 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Whitney Houston Attains Eleven Awards at 1993 Billboard Music Awards". UPI. נבדק ב-2 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1994 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1995 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1996 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1997 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1998 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "1999 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2000 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2001 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2002 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2004 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2005 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "2011 Billboard Music Awards". Awards and Winners. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Adele Wins 12 Gongs at Billboard Music Awards 2012". MTV. 21 במאי 2012. נבדק ב-22 במאי 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Billboard Music Awards 2013: The Complete Winners List". MTV. 19 במאי 2013. {{cite news}}: (עזרה) "Billboard Music Awards: Full Winners List". The Hollywood Reporter. 18 במאי 2014. נבדק ב-19 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "2016 Billboard Music Awards". Billboard.com. 22 במאי 2016. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Here is the Complete List of Winners from the 2017 Billboard Music Awards".
פטרופוליס

פטרופוליס (בפורטוגזית: Petrópolis), הידועה גם כ"עיר הקיסרית" של ברזיל, היא עיר במדינת ריו דה ז'ניירו הנמצאת כ-60 ק"מ צפונית לעיר ריו דה ז'ניירו. אוכלוסיית העיר כ-300,000 תושבים, ושטח המחוז לו היא משמשת כבירה 811 קמ"ר. גובה העיר 810 מטר מעל פני הים. העיר נמצאת בין גבעות מיוערות המכונות סרה דוס אורגאוס, בעמק הנהרות קיטנדיניה ופיאבניה, והיא מקום נופש פופולרי בימי הקיץ. מלבד האקלים הנוח, והסביבה הציורית, מוקד המשיכה המרכזי בעיר הוא ארמון הקיץ של מלכי ברזיל, אשר משמש כיום כמוזיאון, המתמחה בהיסטוריה וממורביליה של האימפריה הברזילאית. שמה של העיר ניתן לה על שמו של הקיסר פדרו הראשון, שליטה הקיסרי הראשון של ברזיל העצמאית. העיר הייתה מקום הנופש של המשפחה הקיסרית לימי הקיץ במהלך המאה ה-19, ובירתה הרשמית של מדינת ריו דה ז'ניירו בין 1894 ל-1902. מקורותיה של העיר הם בפעולתו של ברנרדו סוארז דה פרואנסה, שבשנת 1720 פתח מסלול אלטרנטיבי בין ריו דה ז'אנירו ומדינת מינאס ז'ראיס, לאורך הסרה דל אסטרלה. כאשר נסע הקיסר פדרו הראשון בנתיב זה מצא כי האקלים באזור פטרופוליס הוא לרוחו, וכך רכש חווה חקלאית שנמצאה במקום, והחל בונה את ארמונו שם. בשנת 1830 הושלמה בניית הארמון, ואריסטוקרטים ברזילאים אחרים החלו עד מהרה לבנות אף הם מעונות קיץ בסמוך למעון המלכותי. יורשו של פדרו הראשון, הקיסר פדרו השני, הביא למקום חוואים גרמנים, שאת הגירתם עודד, והפך את האזור השומם לעיר. היישוב פטרופוליס נוסד ב-16 במרץ 1843, ובשנת 1857 הוכרז כעיר. המחוז נוסד ב-1844. הדרך בין העיר פטרופוליס לריו דה ז'ניירו נפתחה רשמית ב-1910 ונסללה ב-1928. בביקור בתערוכה שערכה ארצות הברית בפילדלפיה ב-1876 במלאת מאה שנה לעצמאות ארצות הברית, התרשם פדרו השני מן הטלפון והתקין בארמונו את הטלפון הראשון בברזיל, שחיבר בין ארמונו ובין משרדו. אחרי ייסוד הרפובליקה והגליית המשפחה הקיסרית, בשנת 1889, ארמון הקיץ המשיך לשחק תפקיד חשוב בהיסטוריה הברזילאית. בשנת 1903 נחתם בארמון הסכם השלום עם בוליביה שהעניק לברזיל את השטח שעליו הוקמה מדינת אקרי. ב-15 באוגוסט 1947 נפתחה בארמון הוועידה הראשונה של ארגון מדינות אמריקה שנועדה לשמור על השלום והביטחון ביבשת, והביאה לעולם את האמנה הבין אמריקנית לעזרה הדדית. העיר ידועה אף בכך שהסופר היהודי האוסטרי הגולה, שטפן צווייג, ואשתו, שכנו בה בשנותיהם האחרונות בטרם התאבדו בשנת 1942. בעיר הוקמה בשנת 1966 הישיבה הראשונה על אדמת ברזיל. הישיבה - "מחנה ישראל" חב"ד - בראשותו של הרב חיים בנימיני ובניהולו של בנו הרב אברהם דוד בנימיני. בישיבה זו התחנכו רבים מרבני ברזיל מכל החוגים הדתיים וחרדים, והיא היוותה תשתית למוסדות היהדות הפועלים היום בברזיל. בשנת 2022 התרחש באזור שיטפון שגרם ל-171 קורבנות. מדיה וקבצים בנושא פטרופוליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פטרופוליס הספר "ישיבה של מעלה": סיפורה של ישיבת "מחנה ישראל" בפטרופוליס פטרופוליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Emperor Street". World Digital Library. 1860–1870. נבדק ב-2013-08-25.
יחיאל מיכל היילפרין

הרב יחיאל מיכל היילפרין (ה'תרי"ז - י"ח בשבט ה'תרס"ט, 1909) היה רב ראשי ואב בית דין של קהילת האשכנזית בטבריה. נולד בפולין לרב שמואל אריה היילפרין. בשנת ה'תר"ם (1880 לערך) עלה לארץ ישראל, והתיישב בטבריה. עם פטירתו של הרב אברהם צבי הלוי בסביבות שנת ה'תרנ"ו (1896 לערך), התמנה תחתיו כרב ואב"ד האשכנזים בטבריה. התכתב בענייני הלכה עם רבני דורו, בהם הרב אברהם בורנשטיין מסוכטשוב, רבי דוד ועקנין מטבריה ורבי שמואל סלנט מירושלים. לקראת שנת השמיטה ה'תרס"ג, פנו אליו נציגים מטעם חיים מרגליות קלווריסקי (ממונה יק"א בגליל) בבקשה להרחיב את היתר המכירה. יחד עם חברים בבית הדין הספרדי, התיר להם עשיית מלאכות האסורות מן התורה בקרקע שנמכרה לגוי. לאחר שקנאי טבריה ערערו על ההיתר, נשלח פסק הדין לרבי אברהם בורנשטיין, והוא אישר אותו, וכך הונהג באותה השנה במושבה יבנאל. נפטר בי"ט בשבט ה'תרס"ט, (פברואר 1909). את מקומו מילא הרב משה קליערס. אבני נזר יורה דעה סימן תנח מוזכר בשו"ת וידבר דוד חושן משפט סימן א, סימן ב וסימן ד תורת רבינו שמואל סלאנט חלק ג סימן קכו על פרשיה זו ראו: משה אריאל פוס, תשובת בעל “אבני נזר” בעניין היתר המכירה בשמיטה – השלמות והבהרות ע”פ כתב היד, המעין 220 תשע"ז, עמ' 31 - 43; הרב ד"ר בועז הוטרר, שמיטת תרס"ג ביבנאל פרק בתולדות ההתיישבות היהודית בגליל התחתון, אורשת ח (תשע"ח), עמ' 45 - 74. ראו: בארץ הקודש - טבריא, חבצלת, 24 בפברואר 1909
אירווין קרוסטווייט

ארווין קרוסטווייט (באנגלית:Irwin Crosthwait‏: 24 ביוני 1914 – 15 בספטמבר 1981), היה צייר קנדי הידוע בעיקר בזכות היותו מאייר אופנה. אירווין "באד" קרוסטווייט נולד ב -24 ביוני 1914, בקרסטון שבקולומביה הבריטית, בנם של ליילנד קרוסטווייט ואלן ג'ונסון קרוסטווייט, בעלי משק בקרסטון. במהלך ילדותו של ארווין נחשף ליצירות האמנות של אביו, יליד ניו זילנד, שעבד בחברתספנות לפני שהגיע לקנדה, ושרטט וצייר את מסעותיו על גבי ספינות החברה. לאחר גירושי הוריו בשנת 1928, אירווין ואחיו, טום, עברו להתגורר במונטריאול בטיפול דודם. בין השנים 1934 - 1938 התחנך קרוסטווייט במכללת סר ג'ורג' ויליאמס במונטריאול, שם למד אמנויות יפות, ובמכון פראט בניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו, חזר קרוסטווייט למונטריאול ובילה מספר שנים בהדרכה אצל הרמן היימליק, אמן מקומי. קרוסטווייט המשיך ליצור יצירות אמנות כשהוא מועסק כמנהל הפרסום הראשי של חברת "הנרי מורגן", רשת חנויות הכלבו הקנדיות. בשנת 1944 הוענק לארווין פרס ג'סי דאו על ציורו בצבעי מים ובהמשך התגייס לצי הקנדי המלכותי. בשנים 1945 ו -1946, שירת כאמן חיל הים הרשמי, וצייר את הספינות ומלחיהן. באוגוסט 1947 שט קרוסטווייט לבריטניה, שם קיבל את שחרורו מהצי המלכותי הקנדי. קרוסטווייט עבר לפריז בספטמבר של אותה שנה והחל את דרכו כמאייר אופנה. הוא שירטט ואייר קולקציות השייכות למעצבים כמו איב סן לורן, כריסטיאן דיור וז'יבנשי, כמו גם לחבריו האישיים אמיליו פוצ'י ומארק ווהן. בשנים שלאחר מכן, איורי האופנה של קרוסטווייט הופיעו בעיקר במגזין בזאר של הרפר. במהלך שנותיו בפריז עבד קרוסטווייט גם על תפאורות לבלט וחיפש אמצעי ביטוי אמנותיים אחרים, בעיקר בציור המופשט. ציורים של קרוסטווייט הוצגו עם אמנים מודרניים אחרים. בשנת 1979, אירווין קרוסטווייט סבל מפציעה קשה שנבעה מנפילה בלונדון. מאוחר יותר נפטר במונטריאול ב־15 בספטמבר 1981, בגיל 67. Blackman, Cathy (2007). 100 years of fashion illustration. Laurence King Publishing. p. 169 Jessie Dow Prizes Are Awarded Here". Montreal Gazette. 1944-05-19. Lethbridge Herald – NewspaperARCHIVE.com, newspaperarchive.com (באנגלית)
פליקס ד'ארל

פליקס ד'ארל (בצרפתית: Félix d'Hérelle;‏ 25 באפריל 1873, מונטריאול – 22 בפברואר 1949, פריז) היה מיקרוביולוג צרפתי שהתפרסם לאחר גילוי בקטריופאג'ים. פליקס ד'ארל נולד במונטריאול, קנדה למשפחה שהגיע מצרפת. אביו נפטר כאשר הוא היה בן שש. ד'ארל למד בתיכון לואי הגדול בפריז. לאחר סיום הלימודים הוא למד באוניברסיטת בון אך לא סיים אותה. פליקס ד'ארל טייל ברחבי אירופה. בטורקיה הוא פגש את אשתו והם התחתנו כאשר הוא היה בן 20. בגיל 24 המשפחה נסעה לקנדה בה הוא פתח מעבדה והתחיל ללמוד מיקרוביולוגיה מספרים. בשנת 1901 הוא פרסם את המאמר המדעי הראשון שלו ב-Le Naturaliste Canadien. לאחר הולדת הבת השנייה, פליקס ד'ארל חתם על חוזה עם ממשלת גואטמלה והתחיל לעבוד כמיקרוביולוג בבית חולים בבירה. באותה תקופה הוא למד מחלות של צמחים והחל לעבוד על יצירת ויסקי מבננות. בשנת 1907 הוא עבר למקסיקו לפי הזמנת ממשלת המדינה. בהיותו שם, בשנת 1909 הוא הצליח לייצר משקה אלכוהולי מסיסל. המכונות לייצור תעשייתי הוזמנו בצרפת ובהתאם לכך הוא חזר לפריז להשגיח על הייצור. בהיותו בפריז פליקס ד'ארל קיבל אישור לעבוד במכון פסטר ללא תשלום. בשנת 1911 כל המשפחה חזרה לצרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה פליקס ד'ארל בעזרת המשפחה יצר כ-12 מיליון מנות של תרופות לצורכי צבא. ב-3 בספטמבר 1917 פליקס ד'ארל פרסם עבודותיו על חקר בקטריופאג'. בשנת 1919 הוא לראשונה הצליח לרפא חולה של דיזנטריה. בשנת 1920 הוא עבר להודו-סין הצרפתית בה המשיך בלימודי מחלות. בהמשך הוא חזר למכון פסטר ובעזרת אדואר אלכסנדר דה פומיאן קיבל הרשאה להשתמש בציוד המכון. בשנת 1921 הוא פרסם את הספר The Bacteriophage: Its Role in Immunity כפרסום רשמי של המכון. על מחקריו בתחום בקטריופגים הוא קיבל תואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת ליידן ובשנת 1925 הוענקה לו מדליית לוונהוק. בשנת 1926 הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל בפעם הראשונה. פליקס ד'ארל המשיך בפיתוח טיפולים בחולים במצרים ובהודו בביקורים שם. בשנת 1934 הוא הוזמן לטביליסי בה התחיל לעבוד עם חברו גיאורגי אליאבה. לאחר מספר שנים, אליאבה הואשם בפעילות נגד בשלטון כחלק של הטיהורים הגדולים וד'ארל עם משפחתו נמלטו מברית המועצות. ד'ארל חזר לצרפת. שיטות ריפוי בעזרת בבקטריופאג'ם, למרות קשיים טכנולוגיים, התפתחו במהירות וקיבלו הכרה בינלאומית במיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר גילוי פניצילין שימוש בשיטה זו למעשה הופסק בכל המדינות למעט ברית המועצות. פליקס ד'ארל נפטר מסרטן בפריז בשנת 1949. על שמו נקרא רחוב בפריז משפחת Herelleviridae של בקטריופאג'ים. הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל מספר פעמים. מדיה וקבצים בנושא פליקס ד'ארל בוויקישיתוף ביוגרפיה פליקס ד'ארל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Nomination%20archive, NobelPrize.org, ‏2020-04-01 (באנגלית אמריקאית)