laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העולם שאבד (סרט, 2001)

העולם שאבד (באנגלית: The Lost World) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוג דרמה ומדע בדיוני מבית ה-BBC, שיצאה לראשונה בבריטניה ב-25 בדצמבר עד 26 בדצמבר 2001 וכללה 2 פרקים בלבד, שניהם באורך 72 דקות. הסדרה מבוססת על הספר של ארתור קונאן דויל - העולם שאבד משנת 1912. צילומי הסדרה צולמו בחופי ניו זילנד המערביים והיא נכתבה בידי טוני מולהולנד ואדריאן הודגס שגם יצרו את הסדרה בראשית. בסדרה משחקים בוב הוסקינס, ג'יימס פוקס, מת'יו ריס, טום וורד, איליין קסידי, פיטר פאלק, טום גודמן-היל ורוברט הארדי. העלילה מתרחשת ביערות הגשם של האמזונאס שם פרופסור ג'ורג' צ'לנג'ר יורה ביצור מפתיע שמתברר כסוג של פטרוזאור. המום מהתגלית הוא חוזר לאנגליה ומבקש מהקהילה המדעית לעזור לו לאתר את ביתו של היצור, אך נדחה. ואולם קבוצה של אנשים הכוללים את הצייד ג'ון רוקסטון, העיתונאי אדוארד מאלון וגם ידידו הפרופסור ליאו סמרלי הספקני מחליטים לחבור אליו למסע. הם מוצאים מפה של צלבן פורטוגזי שהגיע לרמה ברזילאית מרוחקת ועליה גילה כמה דינוזאורים. החבורה נוסעת לאזור יחד ומגלה זנים של דינוזאורים, יצורים קדומים שונים ואפילו שבט של אנשים קדומים קניבלים. הם מגלים גם כפר של אינדיאנים ילידים המכירים את הרמה ורוקסטון שנפצע ביער מחליט להישאר איתם. "העולם שאבד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "העולם שאבד", באתר נטפליקס "העולם שאבד", באתר AllMovie (באנגלית) "העולם שאבד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "העולם שאבד", באתר אידיבי "העולם שאבד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מארטון זלדי

מארטון זלדי (בהונגרית: Zöldy Márton; ‏14 באוגוסט 1912, ארד, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 5 בנובמבר 1946, נובי סאד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה), היה קצין ז'נדרמריה הונגרי אשר שירת גם בוואפן אס אס, ממובילי הטבח בדרום באצ'קה ב-1942, אשר פיקד על כוחות הז'נדרמריה בנובי סאד במהלכו. זלדי מילא תפקיד מפתח גם בעת גירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה. לאחר המלחמה נשפט זלדי, הורשע והוצא להורג בתלייה בגין פשעי המלחמה. מארטון זלדי נולד בארד. הוא הצטרף לז'נדרמריה ההונגרית ובין 1941–1942 עסק בתפקידי הדרכה בסקסארד. בינואר 1942, במהלך הטבח בדרום באצ'קה פיקד זלדי על כוחות הז'נדרמריה בעיר נובי סאד. במרץ 1943, לאחר מינוי של מיקלוש קאלאי לראש הממשלה הוחל בהליכים פליליים נגד האחראים לביצוע הטבח. זלדי הועמד לדין והורשע, אך הצליח להימלט לגרמניה הנאצית, ביקש וקיבל מקלט מדיני. הוא הצטרף לוואפן אס אס. לאחר מבצע מרגרטה, במהלכו נכבשה הונגריה על ידי גרמניה, שב להונגריה. הוא היה אחראי מטעמו של דיטר ויסליצני למעצר וגירוש יהודי סגד והטוון. זלדי פיקד על מבצעי הגירוש של יהודים למחנות ההשמדה ממספר מחנות איסוף אזוריים שהוקמו בהונגריה: בקלוז'-נאפוקה, במוקצ'בו, בקישקונפלג'האזה ובקצ'קמט. בדצמבר 1944, מונה למפקד הז'נדרמריה בבסיס האוגדה ה-25 "ההונגרית" של האס.אס. במרץ 1945 שירת באוגדת אס.אס בלאובן שבאוסטריה. במאי 1945, נפל מארטון זלדי בשבי צבא ארצות הברית ובאוקטובר 1945 הוסגר להונגריה. הוא הועמד לדין בבודפשט, הורשע ונידון למוות. ב-10 ביולי 1946 הוסגר ליוגוסלביה ושם הועמד לדין בנובי סאד. הוא הורשע בפשע מלחמה, נידון למוות וב-5 בנובמבר 1946 הוצא להורג בתלייה. ישעיה באלוג, חווה ברוך, משתפי הפעולה בתקרית הטוון, באתר יד ושם (בהונגרית) אודות השואה - באצ'קה, באתר יד ושם. משתפי פעולה בתקרית הטוון, עמוד 6, באתר יד ושם (בהונגרית). מארטון זלדי, באתר hdke.hu (בהונגרית). הסגרתו של מארטון זלדי להונגריה, באתר huszadikszazad.hu (בהונגרית).
קריסטל מרשל

קריסטל מליסה מרשל (באנגלית: Kristal Melisa Marshall; נולדה ב-11 בנובמבר 1983) היא מתאבקת עבר ודוגמנית אמריקאית. זכתה בפרסים בתחרויות פיתוח גוף. מרשל הופיעה בתחרות היופי "מיס קליפורניה" של שנת 2004. כמו כן, הופיעה במספר תפקידים נוספים: דוגמנית של התוכנית "דיל או לא דיל", בשעשועון הטלוויזיה פחות או יותר, באחד הקליפים של 50 סנט ובפרסומות. החוויה המשותפת הראשונה של מרשל כחלק מארגון ה-WWE הייתה בתחרות חיפוש הדיווה לשנת 2005, שבה מרשל סיימה במקום הרביעי. אף על פי שלא זכתה בתחרות, מרשל הוחתמה לחוזה פיתוח ונשלחה לארגון הפיתוח Deep South Wrestling. בדצמבר 2005 היא צורפה לרוסטר של סמאקדאון ככתבת מאחורי הקלעים. הפיוד הראשון שלה היה נגד ג'יליאן הול, שאותה מרשל ניצחה בקרב הבכורה שלה ב-10 במרץ 2006. מרשל נוצחה על ידי גיליאן, אך לאחר מכן נקלעה לעימות עם מישל מקול. כשזוכת תחרות חיפוש הדיווה אשלי מסארו הצטרפה לסמאקדאון, דמותה של מרשל הפכה לדמות רעה, כך שמרשל קינאה בזכייה של מסארו בתחרות. לאחר מכן מרשל חברה לשורות מישל מקול והשתיים התעמתו עם מסארו וג'יליאן הול, מה שהוביל לקרב בין הארבע באירוע המסיבה האמריקאית הגדולה. בחודש ספטמבר זוכת תחרות חיפוש הדיווה של אותה שנה, ליילה אל, הגיעה לרוסטר ומרשל נכנסה לעימות נגדה. הפיוד כלל חבירה של מרשל להמיז נגד ליילה ובוגימן. בחודש פברואר של שנת 2007 הפכה דמותה של מרשל לדמות טובה, שהחלה להיות קרובה לויקי גאררו, אך שוחררה מהחוזה שלה כמה שבועות לאחר מכן. ב-18 באוקטובר 2009 נראתה מרשל באירוע "נועד לתהילה" של הארגון Total Nonstop Action Wrestling כחלק מהקהל בזמן הקרב של בובי לאשלי נגד סמואה ג'ו. שמה של מרשל בארגון זוהה כקריסטל לאשלי, זאת כי נחשבה לחברתו של לאשלי במציאות. את הופעת הבכורה שלה בזירה ערכה בקרב זוגות מעורב ביחד עם לאשלי בהפסדם לסקוט סטיינר ואווסום קונג ב-12 בדצמבר. בחודש פברואר 2010 קריסטל שוחררה מהחוזה שלה ביחד עם בובי לאשלי. מרשל יצאה עם בובי לאשלי מהשנים 2007 עד 2010 ולזוג יש ילד אחד שנולד ביולי 2008 בשם מיילס וילדה אחת שנולדה בשנת 2011 בשם נעמי. באפריל 2011 הודיעה שהיא ולאשלי נפרדו. מדיה וקבצים בנושא קריסטל מרשל בוויקישיתוף קריסטל מרשל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קריסטל מרשל, באתר Online World of Wrestling קריסטל מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
טירת קרייגדארוך

טירת קרייגדארוך (באנגלית: Craigdarroch Castle) היא אחוזה היסטורית מהתקופה הוויקטוריאנית, הבנויה בסגנון אדריכלות סקוטית ברוניאלית, הממוקמת בוויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה. המבנה הוא אתר היסטורי לאומי של קנדה בזכות היותו נקודת ציון ובעל חשיבות היסטורית בעיר ויקטוריה. נבנה בסוף המאה ה-19 כבית מגוריהם של ברון הפחם העשיר, רוברט דאנסמויר (Robert Dunsmuir), ואשתו, ג'ואן. המבנה בעל 39 חדרים ומשתרע על פני 2,300 מטרים רבועיים. באפריל 1889, 17 חודשים לפני השלמת הבנייה, נפטר רוברט ואת מלאכת השלמת הבנייה לקחו שני בניו, אלכסנדר וג'יימס. האדריכל, וורן הייווד ויליאמס, נפטר גם הוא בטרם השלמת בניית הטירה. את מלאכת השלמת התכנון והפיקוח לקח עמיתו, ארתור ל. סמית', בשנת 1890. ג'יימס דאנסמויר הזמין מאוחר יותר את בניית הטירה השנייה של ויקטוריה, טירת הטלי, הממוקמת בקולווד, קולומביה הבריטית. עלות בנייתה של טירת קרייגדארוך מוערכת בכ-500,000 דולר אמריקאי (במונחים כלכליים של סוף המאה-19), והיא כללה גרניט מקולומביה הבריטית, אריחים מסן פרנסיסקו וגרם מדרגות טרומי מעץ אלון שיוצר בשיקגו. שטח המגרש המקורי עליו נבנתה היה בגודל של כ-110,000 מטרים רבועיים שכללו גנים רשמיים בשכונת רוקלנד. עם מותה של אלמנתו של רוברט דונסמואר, ג'ואן, נמכרה טירת קרייגדארוך לגריפית' יוז (Griffith Hughes) תמורת 38 אלף דולר. היא חילקה את שטח האחוזה למגרשים קטנים לבנייה. כדי לעורר עניין במכירת המגרשים בתקופה בה שוק הנדל"ן דשדש, הודיעה גריפית שמבין כל רוכשי הקרקעות תיערך הגרלה שהזוכה בה יהיה זכאי לרכוש גם את הטירה עצמה. המנצח, סולומון קמרון, משכן את הטירה כדי לממן מיזמים ספקולטיביים אחרים אשר נכשלו, והשאירו אותו עם חובות כבדים. בשנת 1919 עברה הבעלות על הטירה לבנק מונטריאול, אחד מנושיו של קמרון. בארבע קומותיה של טירת קרייגארוך מוצג ריהוט מפואר משנות ה-90 של המאה ה-19 והיא ידועה בזכות הויטראז'ים ועבודת הנגרות המורכבת שבה. הטירה נמצאת בבעלות "חברת המוזיאון ההיסטורי טירת קרייגדארוך" - חברה פרטית ללא כוונת רווח, והיא פתוחה לציבור. הטירה היא מוקד משיכה תיירותי ומקבלת כ-150 אלף מבקרים בשנה. המכון לויטראז בקנדה תיעד את חלונות הויטראז' בטירת קרייגדארוך. ויטראז' בטירת קרייגדארוך (ויקטוריה, קולומביה הבריטית) ויטראז' בטירת קרייגדארוך (ויקטוריה, קולומביה הבריטית) חדר הביליארד בקומה העליונה אתר האינטרנט הרשמי של טירת קרייגדארוך (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא טירת קרייגדארוך בוויקישיתוף "A SHORT HISTORY OF CRAIGDARROCH CASTLE" (PDF). www.thecastle.ca. Archived from the original (PDF) on 2013-02-06. Retrieved 2013-09-24. Craigdarroch Castle. Canadian Register of Historic Places. Retrieved 30 October 2011. "Hatley Castle Website". www.hatleycastle.com. Retrieved 2013-09-24. Segger, Martin and Franklin, Douglas, Victoria; A Primer for Regional History in Architecture, Victoria; Heritage Architectural Guides, p. 285 Segger and Franklin, p. 287 Reksten, Terry, The Dunsmuir Saga, Vancouver; Douglas & McIntyre, 1991, p. 200. Reksten, p. 200 "Craigdarroch Castle". www.stainedglasscanada.ca. Retrieved 2013-09-24.
פיליפ, דוכס אורליאן

פיליפ, דוכס אורליאן (בצרפתית: Philippe d'Orléans; ‏1 ביולי 1336 - 1 בספטמבר 1375), היה בנו של פיליפ השישי, מלך צרפת. פיליפ נולד ב-1 ביולי 1336 בווינסן, לפיליפ השישי, מלך צרפת, ולז'אן מבורגונדי, בתם של רובר השני, דוכס בורגונדי ואנייס מצרפת, דוכסית בורגונדי. בשנת 1344 קיבל פיליפ מאביו את התואר דוכס אורליאן, וב-18 בינואר 1345 הוא התחתן עם בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן, בתם של שארל הרביעי, מלך צרפת וז'אן ד'אברו. בשנת 1356 נלחם פיליפ בקרב פואטייה ונפל בשבי האנגלי, שבו שהה עד לאחר חתימת הסכם ברטיני בשנת 1360, אם כי הוא נשאר בתחילה כבן ערובה במקום אחיו ז'אן השני, מלך צרפת. ב-1 בספטמבר 1375 מת פיליפ באורליאן, ומכיוון שלא היו לו בנים חוקיים חזרה נחלתו לכתר הצרפתי. ב-18 בינואר 1345 התחתן פיליפ עם בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן, בתם של שארל הרביעי, מלך צרפת וז'אן ד'אברו, אך לא היו לו ילדים ממנה, אולם מאידך היו לו שני ילדים לא חוקיים: לואי, בישוף פואטייה ובווה מארי ד'אורליאן, התחתנה עם גדאון החמישי מבובילייה מדיה וקבצים בנושא פיליפ, דוכס אורליאן בוויקישיתוף פיליפ, דוכס אורליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נדידת הדינוזאורים

נדידת הדינוזאורים (באנגלית: March of the Dinosaurs) הוא סרט אנימציה ממוחשבת שיצא ב-2011 העוקב אחרי דינוזאורים מתקופת קרטיקון עליון החיים באזור הארקטי של קנדה שנודדים מעל 1,000 קילומטרים דרומה בחורף הקר. הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה ללכת עם דינוזאורים, ודומה מאוד לסרט שיצא על הסדרה ללכת בין דינוזאורים משנת 2013. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה וקנדה ב-27 במאי 2011 בקריינותו של סטיבן פריי. אדמונטוזאורוס צעיר המכונה "פני צלקת" עקב פציעה שנגרמה מנאנוקזאורוס (ייתכן שגורגוזאורוס) טורף, חי לפני 70 מיליון שנה במערב קנדה שמעל האזור הארקטי. במהלך הסתיו הראשון שלו חבריו מתחילים לנדוד דרומה יחד עם עדר של פכיריינוזאורוס מקורננים. מסעם מלא בסכנות מצד טורפים כמו האלברטוזאורוס והפרוגנתודון, אוכלי נבלות כמו הקריודרקון (מכונה קואצלקואטלוס), הקור הכבד, נהרות שוצפים ורעב עקב היעלמות הצמחייה הקייצית. בינתיים צעיר טרודון המחפש יונקים קטנים כמו היונאקומיס מתמודד עם יריבים זכרים בוגרים ונאבק על כל פיסת מזון אפשרית. רק הטרודונים הזריזים, הנאנוקזאורוס והאדמונטוניה המשוריין (מכונה סתם אנקילוזאור) מצליחים להישאר בצפון במהלך כל החורף. אלברטוזאורוס קריודרקון (מכונה קואצלקואטלוס ונכלל בעבר בסוגו) אדמונטוניה (מכונה סתם אנקילוזאור) אדמונטוזאורוס נאנוקזאורוס (מכונה גורגוזאורוס) פכיריינוזאורוס פרוגנתודון טרודון יונאקומיס "נדידת הדינוזאורים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נדידת הדינוזאורים", באתר AllMovie (באנגלית) "נדידת הדינוזאורים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן

בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן (בצרפתית: Blanche de France; ‏1 באפריל 1328 - 8 בפברואר 1382), הייתה בתו של שארל הרביעי, מלך צרפת. בלאנש נולדה ב-1 באפריל 1328 בשאטונף-סור-לואר, לשארל הרביעי, מלך צרפת ולז'אן ד'אברו, בתם של לואי, רוזן אברו ומרגריט ד'ארטואה. אביה מת חודשיים לפני לידתה, ומכיוון שאמה הייתה באותה העת בהריון, מונה דודנה פיליפ מוולואה לעוצר הממלכה עד לאחר שיתברר אם זה בן או בת. מכיוון שבצרפת נהג החוק הסאלי לא ירשה בלאנש את אביה, והכתר עבר לבית ולואה. ב-18 בינואר 1345 התחתנה בלאנש עם פיליפ, דוכס אורליאן, אך לא היו להם ילדים. בשנת 1376 מת בעלה פיליפ, וב-8 בפברואר 1382 מתה בלאנש בווינסן. מדיה וקבצים בנושא בלאנש מצרפת, דוכסית אורליאן בוויקישיתוף
פייר הראשון, דוכס בורבון

פייר הראשון, דוכס בורבון, (בצרפתית: Pierre Ier de Bourbon;‏ 1311 – 19 בספטמבר 1356), היה בנו של לואי הראשון, דוכס בורבון ודוכס בורבון בין השנים 1341–1356. פייר נולד בשנת 1311, ללואי הראשון, דוכס בורבון ולמארי דה אבסן, בתם של יאן השני, רוזן הולנד ופיליפה מלוקסמבורג. בשנת 1341 מת אביו, ופייר ירש את נחלותיו ותאריו, ובאותה שנה הוא לחם במלחמת הירושה הברטונית. בשנת 1345 הוא מונה למושל בדרום-מערב צרפת, ובשנת 1346 הוא לחם בקרב קרסי ואף נפצע בו. בשנת 1349 הוא מונה לקפטן הכללי של לנגדוק, ובשנת 1350 הוא נלחם נגד כוחותיו של הנרי מגרוסמונט, דוכס לנקסטר הראשון. בשנת 1355 הוא נשלח למשימה דיפלומטית באביניון, ובאותה שנה הוא מונה למושל גסקוניה. בשנת 1356 נהרג פייר בקרב פואטייה, ובנו לואי השני, דוכס בורבון ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1335 התחתן פייר עם איזבל מוולואה, דוכסית בורבון, בתם של שארל, רוזן ולואה ומאוט משאטיון, ממנה נולדו לו 8 ילדים: לואי השני, דוכס בורבון (1337–1410) ז'אן מבורבון (1338–1378), התחתנה עם שארל החמישי, מלך צרפת בלאנש מבורבון (1339–1361), התחתנה עם פדרו, מלך קסטיליה בון מבורבון (1341–1402), התחתנה עם אמדאו השישי, רוזן סבויה קתרין מבורבון (1342–1427), התחתנה עם ז'אן השישי, רוזן ארקור מרגריט מבורבון, ליידי אלבר (1344–1416), התחתנה עם ארנו אמניו, לורד אלבר איזבל מבורבון (1345) איזבל מבורבון (1347–1401) מדיה וקבצים בנושא פייר הראשון, דוכס בורבון בוויקישיתוף פייר הראשון, דוכס בורבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הלל נוייר

הלל נוייר (Hillel Neuer' נולד ב-1969/1970) הוא עורך דין בינלאומי יהודי, שנולד בקנדה. מנכ"ל UN Watch, ארגון זכויות אדם לא ממשלתי שמרכזו בז'נבה, שווייץ. נוייר כתב מאמרים על חוק, פוליטיקה ויחסים בינלאומיים עבור הניו יורק טיימס הבינלאומי, הירחון קומנטרי האמריקאי, הניו ריפובליק, Christian Science Monitor, והמרכז הירושלימי לענייני ציבור ומדינה. הוא נבחר לאחד מ-"100 היהודים המשפיעים ביותר בעולם" על ידי עיתון "מעריב", ועל ידי ה-Algemeiner Journal ב-2017. הוא תומך נלהב של ישראל ומבקר את מועצת זכויות האדם של האו"ם. בזמן מלחמת חרבות ברזל חשף כיצד מורים של אונר"א ברצועת עזה מלמדים ילדים פלסטינים לקדם טרור ואנטישמיות וקוראים בקבוצות פרטיות לרצח ישראלים. נוייר נולד במונטריאול, קנדה. הוא מחזיק בתואר להיסטוריה אינטלקטואלית ומדעי המדינה של אוניברסיטת קונקורדיה, תואר במשפט אזרחי, תואר במשפטים של אוניברסיטת מקגיל, ותואר שני במשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. הלל נוייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Hillel Neuer Executive Director, UN Watch". University of Winnipeg. 2007. אורכב מ-המקור ב-2009-03-29. נבדק ב-27 בינואר 2010. {{cite web}}: (עזרה) Raphael Israeli (8 בספטמבר 2017). Blood Libel and Its Derivatives: The Scourge of Anti-Semitism. Taylor & Francis. pp. 81–. ISBN 978-1-351-29718-9. {{cite book}}: (עזרה) Makdisi, K.; Prashad, V. (2016). Land of Blue Helmets: The United Nations and the Arab World. University of California Press. p. 79. ISBN 978-0-520-28693-1. נבדק ב-8 בינואר 2018. {{cite book}}: (עזרה) Hussein D. Hassan (בנובמבר 2010). Iran: Ethnic and Religious Minorities. DIANE Publishing. pp. 13–. ISBN 978-1-4379-3806-7. {{cite book}}: (עזרה) Baker, Amb. Alan (27 ביוני 2012). "The Demonization of Israel at the United Nations in Europe". Jerusalem Center For Public Affairs. נבדק ב-7 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "JUF News : Jewish Federation marks year of challenges and solutions at 116th Annual Meeting". JUF News. 15 בספטמבר 2016. נבדק ב-13 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Keats-Jaskoll, Shoshanna (13 באפריל 2016). "A Zionist at the United Nations". The Jerusalem Post. {{cite web}}: (עזרה) "UN Session on Gaza: Dictatorships Try to Silence UN Watch". Israel National News. נבדק ב-14 בינואר 2018. {{cite news}}: (עזרה) http://www.cjnews.com/news/canada/hillel-neuer-jewish-eyes-on-the-united-nations קריאות שבח למחבלים ותמונות של ישראלים מתים: מורים של אונר"א היללו את טבח 7 באוקטובר, באתר ‏מאקו‏, 10 בינואר 2024
ניק רדינג (שחקן)

ניקולאס מארק "ניק" רדינג (באנגלית: Nicholas Mark "Nick" Reding; נולד ב-31 באוגוסט 1962) הוא שחקן אנגלי. רדינג נולד בצ'יזיק שבמערב לונדון. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד השוטר פיט רמזי בסדרה המשטרתית "The Bill", ובתפקיד מפקח בילוש מייקל קונר בסדרת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת". בין תפקידיו הרבים בטלוויזיה ובקולנוע היו בסדרה "The Monocled Mutineer", בסדרה "שומרי ראש", מיני-סדרה "אוסקר", "Peak Practice", "פרנק סטאבס", "Minder", "אגדות מעולם המסתורין", סדרת הדרמה "באגס", סרט הטלוויזיה "Sword of Honour", פרק בסדרה "A Touch of Frost", במיני-סדרה "Paradise Postponed", באנתולוגיה "Murder in Mind", בסדרה "Boon", "סיפורי המסתורין של רות' רנדל", הסרט "Captive", סרט הדרמה "מיסטר ג'ונסון", הסדרה "בית אליוט", סרט הפיילוט "Police 2020", הסדרה "מכת שמש", "Croupier", "השופט ג'ון דיד", הסרט "הגנן המסור", "לגעת ביהלום" ובדרמה "Soul Boy". בתיאטרון שיחק רדינג בתפקיד ג'וזף פורטר פיט במחזה "מלאכים באמריקה" מאת טוני קושניר בתיאטרון המלכותי הלאומי. עוד שיחק בתפקידים ראשיים בתיאטרון רויאל קורט. רדינג הוא המייסד והמנכ"ל של ארגון S.A.F.E. (Sponsored Arts for Education). זהו ארגון צדקה קנייתי ובריטי המשתמש בתיאטרון רחוב ובתוכניות קהילתיות כדי לחנך, להעניק השראה וליצור שינוי חברתי. בסיס הארגון נמצא באפריקה והוא יוצר מיזמים אומנותיים במדינות המתפתחות לסייע לאמנים לחנך, לבדר ולהעלות בקהילה נושאים בריאותיים חשובים כגון HIV. במסגרת הארגון S.A.F.E. פועלות שלוש להקות תיאטרון בקניה, Safe Pwani במומבסה, Safe Ghetto בניירובי, ו-Safe Maa בקרב בני המסאי בלויטה הילס. הסרט "Huruma" בבימויו של רדינג, חודש כהצגת תיאטרון בשכונת העוני קיברה בסרטו של פרננדו מאירלס "הגנן המסור" משנת 2005. ב-2007 קיבל פרס מטעם "Keep a Child Alive" יחד עם בונו ועם פסקווין אבאסניו על הפעילות ההומניטרית שלהם. רדינג חי בניירובי, ומנהל את S.A.F.E. במשרה מלאה. הוא ביים שלושה סרטים באורך מלא עבור S.A.F.E.כ : "Ndoto Za Elibidi", כ "Ni Sisi", ו-"Watatu". ניק רדינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראיון עם ניק רדינג באתר The Bill Podcast Hoggard, Liz (30 ביולי 2005). "Better safe than sorry". The Observer. The Guardian. נבדק ב-2009-05-27. {{cite news}}: (עזרה) "The Black Ball". Keep a Child Alive. 2007. אורכב מ-המקור ב-13 באוקטובר 2009. נבדק ב-2009-05-27. {{cite web}}: (עזרה)
ניק רדינג

האם התכוונתם ל... ניק רדינג (שחקן) – שחקן בריטי (נולד ב-1962) ניק רדינג (עיתונאי)  (אנ') – עיתונאי אמריקאי
ז'אן כהן

דוקטור ז'אן כהן ( 1910 - 1993) Jean Cohen היה עורך דין ופעיל ציוני מרכזי ביהדות רומניה, אסיר ציוןמנידוני משפטי הציונים ברומניה. כהן בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט ובעל תואר דוקטור במשפטים מאוניברסיטת רומא. היה פעיל כעורך דין בלשכת אילפוב, ברומניה ובעל חברות שונות למסחר בינלאומי בתחום הכימיה והעץ. ב-1932 נרשם לארגון renașterea (הלידה מחדש) והיה חבר בהנהגת הארגון עד 1936. מ-1936 ועד 1938 היה חבר בהנהגת המפלגה היהודית הרומנית ובהמשך מזכיר כללי שלה. ברומניה קמה מפלגת הציונים הכלליים ביום 24 בינואר 1947 ובוועד הפועל שלה היו ז'אן כהן, דוקטור Marcu R. Cohin, לאון יצהר ומישל לייבה. בשנים 1939 - 1940 היה חבר בוועד הפועל הציוני. בשנים 1945 - 1947 היה מזכיר כללי של הקונגרס היהודי העולמי - מגזר רומניה. בתקופת שואת יהודי רומניה ושואת יהודי צפון טרנסילבניה פעל כהן להצלת יהודים וכאשר נוסד בבוקרשט הוועד לסיוע והצלה של הפליטים הוא נכלל בין מרכיביו, כולם מנהיגים ציונים. כאשר נעצרו בסיביו 74 צעירים יהודים במחנה גרמני, ארגן כהן את הימלטותם אל ארד, שם צוידו בתעודות ונשלחו הלאה, אל בוקרשט, כדי לעשות את דרכם אל ארץ ישראל. פליטים יהודים מצפון טרנסילבניה ומדינות מרכז אירופה זלגו אל רומניה בדרכים לא חוקיות וכאשר שלטונות רומניה הפילו בפח מאה פליטים כאלה והעלו אותם במרמה על רכבת, שנועדה להגיע להונגריה (משם היו משלחים אותם אל מותם), כהן, שהיה איש אמונו של אברהם לייב זיסו, נשלח לסינאיה, שם פגש את מיכאי אנטונסקו והצליח לשכנע אותו לתת הוראות להשבת הרכבת מהגבול ההונגרי. בין הניצולים ברכבת זו היה גם מנחם צבי קדרי, חתן פרס ישראל עתידי. בשנת 1950 נעצר, לאחר שהצליח להסתתר מפני סוכני הבולשת שחיפשו אחריו. (רעייתו רחל (קוקה) כהן נעצרה ב - 1951 מכיוון שחיפתה עליו בעת שהתחמק ממאסר. הואשמה בריגול ובהכשלת המשטרה בתפקידה ונדונה לארבע שנות מאסר). כהן נשפט במסגרת קבוצת ה - 13 - קבוצת המנהיגים הציוניים ברומניה - ונדון למאסר עולם עם עבודת פרך באשמת ריגול. ב - 1956 זכה לחנינה בעקבות שינויים במדיניות הגוש הסובייטי לאחר מות סטלין. באותה שנה עלה עם משפחתו למדינת ישראל. בישראל היה מנהל המחלקה ליחסי חוץ של הסוכנות היהודית ופעיל במפלגה הליברלית. Evrei din România - Breviar biobibliografic Hasefer, București, 2008 עמוד 107 (ברומנית) יעקב גלר, Rezistența spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului, הוצאת HASEFER, 2004, עמודים 389 - 390 (ברומנית) שמעיה אבני, עורך, יהדות רומניה בתקומת ישראל כרך ב', תל אביב: שיר, 1993, עמ' 211 Buletinul Centrului Muzeului și Arhivei istorice a evreilor din România, עמוד 182 (ברומנית) יעקב גלר, Rezistența spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului, הוצאת HASEFER, 2004, עמודים 389 - 390 (ברומנית)
אל הרפין

אל הרפין (1862 - 3 בינואר 1947) היה אמריקאי שנודע בציבור בתור "האיש שלא ישן לעולם". אל הרפין חי בטרנטון ניו ג'רזי וטען שלאורך כל חייו מעולם לא ישן. הסיבה לכך אינה ידועה בוודאות, אך ייתכן שחוסר יכולתו לישון נבעה מפציעה של אימו מספר ימים לפני היוולדו. לקראת סוף שנות הארבעים חוקרים ומדענים החלו להתעניין בו. הם ביקרו בביתו ולא מצאו מיטה או רהיט דומה שמאפשר שינה עליו, מלבד כיסא נדנדה. הרפין סיפר שלאחר יום עבודה מלא הוא היה יושב בכיסא, קורא עיתון עד עלות השחר ואז חוזר לעבודה. הוא היה בבריאות טובה ודעתו הייתה צלולה לחלוטין, מצב לא הגיוני לעולם המדע עבור חוסר שינה מוחלט ומתמשך. ידיעה על מצבו החריג פורסמה בניו יורק טיימס ב-29 בפברואר 1904: "אלברט הרפין, נולד בצרפת בשנת 1862 ומצהיר שבעשור האחרון לא ישן אפילו לרגע קטן. "על אף זאת, בריאותו מצויינת והוא אינו סובל מאיזושהי אי-נוחות הנוגעת למצבו. הרפין מת ב-3 בינואר 1947 ולפי הדיווחים היה בין 94 במותו (נתון הסותר את שנת הלידה שלפיו במותו היה בן 86). לאחר מותו פורסמה עליו ידיעה נוספת בניו יורק טיימס: "המוות לקח היום את אלברט א. הרפין, מתבודד שחי בקצה העיר והתעקש שלא ישן מעולם. הוא היה בן 94 וכאשר נשאל כל טענתו לחוסר יכולת לישון אמר שהוא מעולם לא ישן או נמנמם אלא "נח". אף אדם עם אינסומניה מוחלטת לא חי תקופה ארוכה כל כך. כפי הנראה הוא מת מסיבות אחרות, ולא מחוסר שינה, שכן הפרעת השינה שלו מעולם לא השפיעה על בריאותו. חוסר שינה תורשתי קטלני https://timesmachine.nytimes.com/timesmachine/1904/02/29/101387891.pdf https://www.nytimes.com/1947/01/04/archives/man-who-said-he-never-slept-dies-at-94-new-jersey-doctors-are.html?sq=alfred%2520herpin&scp=1&st=cse
יחסי איראן – סן מרינו

יחסי איראן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. איראן אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת של איראן בסן מרינו היא זו המצויה ברומא, בירת איטליה. אזרחי סן מרינו יכולים לגשת גם לקונסוליה האיראנית במילאנו לקבלת שירותים קונסולריים. סן מרינו אינה מיוצגת באיראן בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. לסן מרינו אין שגרירות המואמנת על איראן. בין שתי המדינות נחתם הסכם אחד בלבד: כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמה הקונסולרית בין הרפובליקה האסלאמית של איראן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 30 ביולי 1976. מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן – סן מרינו בוויקישיתוף Trattati Internazionali - Accordi Bilaterali con altri Stati, משרד החוץ הסן מרינזי