laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי

תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי (בהונגרית: Csontváry Kosztka Tivadar; 5 ביולי 1853 – 20 ביוני 1919), צייר הונגרי שהיה חלק מתנועת האוונגרד באמנות בראשית המאה ה-20. פעל בעיקר בבודפשט, והוא מהאמנים ההונגרים הראשונים שהתפרסמו בכל אירופה. יצירותיו מוצגות בגלריה הלאומית של הונגריה בבודפשט, במוזיאון צ'ונטווארי בפץ', במוסדות ציבורים, ובאוספים פרטיים ברחבי העולם. המחיר הגבוה ביותר בו נמכרה יצירה שלו (נכון ל-2014) הוא יותר ממיליון אירו עבור "פגישתם של האוהבים" מ-1902. צ'ונטווארי נולד בקישסבן (Kisszeben) שבמחוז שרוש בממלכת הונגריה (כיום סבינוב, Sabinov, סלובקיה), לאב שייתכן כי היו לו שורשים פולניים ולאם ממוצא גרמני. כילד למד לדבר סלובקית וגרמנית, אך החשיב את עצמו הונגרי גאה. צ'ונטווארי היה רוקח עד שנות העשרים לחייו. בשעות אחר הצהריים ב-1 באוקטובר 1880 חווה חזון מיסטי, בו שמע קול שאומר "אתה תהיה צייר גדול, גדול יותר מרפאל". חזון זה גרם לו לצאת למסעות ברחבי אירופה, ובמהלכם ביקר בגלריות של הוותיקן וחזר להונגריה לעבוד כרוקח על-מנת להמשיך לממן מסעות. ב-1890 יצא למסע ארוך במהלכו ביקר בפריז, איטליה, יוון, צפון אפריקה, לבנון, ארץ ישראל, מצרים וסוריה. בהשפעת המסע הזה צייר ציורים רבים, חלקם גדולים מבחינת גודלם הפיזי. את עבודותיו המשמעותיות ביותר צייר בין השנים 1903–1909 והציג בפריז ב-1907. מבקרים רבים במערב אירופה הכירו בכישוריו, אך בהונגריה נחשב עוף מוזר בשל נטיותיו לצמחונות ולפציפיזם, התנגדותו לעישון ולשתיית אלכוהול, ועוד. ישנם ביוגרפים שלו המייחסים לו סכיזופרניה. הוא מת ב-20 ביוני 1919 בבודפשט. רק לאחר מותו זכה בהונגריה להכרה ולהבנה של ציוריו פורצי הדרך. צ'ונטווארי צייר יותר ממאה ציורים. אחד המפורסמים והמזוהים ביותר אתו הוא "הארז הבודד". הציורים מתכתבים עם פוסט-אימפרסיוניזם ואקספרסיוניזם, אבל מכיוון שהיה אוטודידקט, קשה לשייך אותו בבירור לסגנון ספציפי. הוא הזדהה כצייר ב"דרך השמש" (sunway), מונח פרי המצאתו. הארז הבודד, 1907 פגישת האוהבים, 1902 אביב במוסטאר, 1903, מוזיאון צ'ונטווארי בפץ' דייג זקן, 1902 חורבות תיאטרון יווני בטאורמינה, 1905, הגלריה הלאומית של הונגריה אנשים עוברים על גשר, 1901 . קסטלמארה די סטביה, 1902. מפל בשאפהאוזן 1903 פרשי הים, 1909 הכותל המערבי בירושלים, 1904 באר מרים בנצרת הר הזיתים בירושלים,1905 מדיה וקבצים בנושא תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי בוויקישיתוף תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תיוודאר קוסטקה צ'ונטווארי, באתר Discogs (באנגלית)
פיתוח מוטה תחבורה ציבורית

בתכנון עירוני, פיתוח מוטה תחבורה ציבורית (TOD – Transit Oriented Development) הוא סוג של פיתוח עירוני הממקסם את כמות שטחי המגורים, העסקים והפנאי במרחק הליכה מתחבורה ציבורית, במטרה להגדיל את כמות המשתמשים בתחבורה ציבורית, להקטין את השימוש במכוניות פרטיות, ולקדם צמיחה עירונית בת קיימא. במרכז הגישה עומד העיקרון שיש לתכנן את שימושי הקרקע ומערכות התחבורה הציבורית ביחד ובצורה משלימה, שתאפשר למערכת התחבורה לספק נגישות מרחבית טובה ולפעול ביעילות כלכלית. פיתוח כזה כולל בדרך כלל תחנת מעבר מרכזית (כגון תחנת רכבת, או רכבת קלה או תחנת אוטובוס) מוקפת באזור מעורב שימושים בצפיפות גבוהה. באזור זה יתוכננו מבני מגורים בצפיפות גבוהה, מסחר, משרדים ומבני ציבור, ובכלל זה מבנים . אזור זה משתרע ברדיוס 400 עד 800 מטר מסביב לתחנה, מרחק שנחשב סביר להגעה לתחנה בהליכה ברגל. מסביב למרכז זה מתפרסים אזורים בצפיפות נמוכה יותר, המשמשים כחלק מרשת תחבורה משולבת. אזורים אלה יכולים לשמש למבנים בצפיפות נמוכה יותר, פארקים קטנים, בתי ספר ותעשייה קלה. הפיתוח מתוכנן בדרך כלל גם להיות נח להליכה, על ידי שימוש ברשת רחובות צפופה וצמצום שטח הקרקע המוקדש למכוניות. רכבת רכבת פרברית אוטובוס ניורמברג, א., רופא, י., וגבריאל, ג. (2020). נגישות וצפיפות - פתרון למשבר התחבורה בישראל. נייר עמדה. מרחב - התנועה לעירוניות בישראל (ע"ר). ניורמברג, א ואוחיון, ק. (2017). חוות דעת לתוכנית תמל/1034 - אופקים חדשים. המחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי אוניברסיטת בן-גוריון ואגף שימור סביבה וטבע, החברה להגנת הטבע. ירושלים: מינהל התכנון. רופא, י. (דצמבר, 2010). עקרונות התכנון של פיתוח עירוני מסביב לרכבת. מאמר שהוצג בכנס פיתוח עירוני סביב תחנות רכבת. מוסד שמואל נאמן למחקר מדיניות לאומית והטכניון – מכון טכנולוגי לישראל. חיפה Bernick, M., & Cervero, R. (1997). Transit villages for the 21st century. New York, NY: McGraw-Hill. Calthorpe, Peter (1993) The Next American Metropolis: Ecology, Community and the American Dream. Princeton Architectural Press, New – York, NY Ewing, R., & Bartholomew, K. (2013). Pedestrian & Transit-Oriented design. Washington, D.C.: Urban Land Institute and American Planning Association. מדיה וקבצים בנושא פיתוח מוטה תחבורה ציבורית בוויקישיתוף
מגדל ציון

מגדל ציון או בית ציון הוא מגדל משרדים הנמצא בשדרות רוטשילד 41–45 בתל אביב. המגדל, שנבנה בין השנים 1992–1994, היה גורד השחקים המשמעותי הראשון בשדרה, וסלל את הדרך לבנייתם של מגדלים נוספים אחריו. המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים יסקי מור סיון אדריכלים ונקרא על שם חברת הביטוח "ציון". בבניין 18 קומות מעל לקרקע וגובהו 67.3 מטרים. חניון המגדל מכיל כ-350 מקומות חנייה. הבניין נמצא בבעלותן של חברות הביטוח "מגדל" ו"הראל", כחלק מתיק ההשקעות שלהן. מול המגדל נבנה מגדל הבינלאומי. גורדי שחקים בישראל מדיה וקבצים בנושא מגדל ציון בוויקישיתוף מגדל ציון, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית) באתר תל אביב במבט חדש נעמה ריבה, תושבי תל אביב, נא לא להסתובב לדיירי המגדלים בין הרגליים, 15 בדצמבר 2013, Xnet אתי אפללו, הראל החליטה לוותר על בית ציון, במגדל קפצו על העסקה, באתר הארץ, 18 בינואר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוזורו האניו

יוזורו האניו (ביפנית: 羽生 結弦; באנגלית: Yuzuru Hanyu;‏ נולד ב-7 בדצמבר 1994 בסנדאי) הוא מחליק אמנותי על קרח יפני, הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) ופעמיים אלוף עולם (סאיטאמה 2014 והלסינקי 2017) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים. באליפות העולם בהחלקה אמנותית על קרח לנוער שנערכה בהאג שבהולנד בשנת 2010 זכה האניו במדליית זהב בתחרות ליחידים. שנתיים לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בניס שבצרפת בשנת 2012 הוא זכה במדליית ארד. מאפריל 2012 החל האניו להתאמן בהדרכתו של בריאן אורסר מקנדה. באליפות העולם בהחלקה על קרח שנערכה בלונדון שבאנגליה בשנת 2013 סיים האניו במקום רביעי בתחרות לגברים בתוצאה של 244.99 נקודות. באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכה האניו במדליית זהב בהחלקה אמנותית לגברים. בתרגיל הקצר קבע שיא עולם חדש של 101.45 נקודות ובתרגיל החופשי קבע תוצאה של 178.64 נקודות ובסך הכל 280.09 נקודות, לפני פטריק צ'ן מקנדה (275.62 נקודות) ודניס טן מקזחסטן (255.10 נקודות). באליפות העולם בהחלקה אמנותית שנערכה בסאיטאמה שביפן במרץ 2014 זכה האניו במדליית זהב בתחרות לגברים בתוצאה של 282.59 נקודות, לפני בן ארצו טאצוקי מצ'ידה (282.26 נקודות) וחאווייר פרננדס מספרד (275.93 נקודות). באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי סין במרץ 2015 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 271.80 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (273.90 נקודות) ולפני דניס טן (267.72 נקודות). באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בבוסטון ארצות הברית באפריל 2016 זכה האניו במדליית כסף בתחרות לגברים בתוצאה של 295.17 נקודות, אחרי חאווייר פרננדס (314.93 נקודות) ולפני ג'ין בויאנג מסין (270.99 נקודות). באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה האניו בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתחרות ליחידים בתוצאה של (317.85 נק') והפך למחליק הראשון שזכה בשתי מדליות זהב אולימפיות ברציפות מזה 66 שנה, מאז דיק בוטון (סנט מוריץ 1948 ואוסלו 1952). הוא הקדים את בן ארצו שומה אונו (306.90 נק') ואת חאווייר פרננדס מספרד (305.24 נק'). יוזורו האניו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוזורו האניו, ברשת החברתית אינסטגרם יוזורו האניו, סרטונים בערוץ היוטיוב יוזורו האניו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יוזורו האניו, באתר olympedia.org יוזורו האניו - ISU אליסף דעואל, יוזורו האניו ממיס את הקרח / "מחוץ לרדאר", באתר ynet, 21 במארס 2015 יוזורו האניו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
במברג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: גרמניה במברג – עיר במדינת בוואריה מחוז במברג – מחוז (בגרמנית Landkreis) בבוואריה ארצות הברית מחוז במברג, קרוליינה הדרומית – מחוז (county) במדינת קרוליינה הדרומית במברג (קרוליינה הדרומית) – עיר מחוז (County seat) של מחוז במברג במדינת קרוליינה הדרומית ספורט: ברוז במברג – קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר במברג שבמדינת בוואריה אישים: אוטו מבמברג (Otto von Bamberg) – בישוף גרמני שניצר רבים מתושבי פומרניה אוטו במברג (Otto Bemberg) – איש עסקים ארגנטינאי גרמני שהקים מבשלת הבירה "קילמס" בעיר קילמס שבארגנטינה אחר: הארכידיוקסיה של במברג – דיוקסיה של הכנסייה הקתולית בבוואריה אפוקליפסת במברג – כתב יד מהמאה ה-11 המכיל את ספר חזון יוחנן במברגר
אלכסנדר וינוגרדוב

אלכסנדר וינוגרדוב (ברוסית: Александр Павлович Виноградов ;‏ 9 באוגוסט (הלוח היוליאני, 21 באוגוסט הלוח הגרגוריאני) 1895 – 16 בנובמבר 1975) היה גאוכימאי סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה בין היתר אחראי קבלת חומרים רדיואקטיביים בעלי טיהור גבוה לצורכי פצצה גרעינית. על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטורי לנין (6 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים), פרס לנין ו-3 פעמים פרס ברית המועצות. אלכסנדר וינוגרדוב נולד בכפר בקרבת ירוסלבל למשפחה איכרים. בסוף המאה ה-19 המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. אלכסנדר וינוגרדוב סיים לימודי בית הספר בשנת 1907. בשנת 1925 הוא סיים לימודי כימיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג והיה בין עוזריו ותלמידיו של ולדימיר ורנדסקי. בעקבות מערב האקדמיה הסובייטית למדעים למוסקבה גם וינוגרדוב עבר למוסקבה. בשנת 1947 הוא הקים היה המנהל הראשון של מכון לגאוכימיה על שם ורנדסקי. בסוף שנות ה-40 וינוגרדוב צורף לצוות שעבד על פצצה גרעינית סובייטית. בעקבות הצלחת הניסוי הראשון וינוגרדוב קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי, עיטור לנין ופרס סטלין. בשנת 1953 וינוגרדוב הקים קתדרה לגאוכימיה באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1953 הוא נבחר לאקדמיה למדעים הסובייטית. בשנת 1967 הוא נבחר לסגן נשיא של האקדמיה. וינוגרדוב תרם רבות לפיתוח תחום גאוכימיה בברית המועצות. הוא היה העורך הראשי של מספר אטלסים בתחום גאוכימיה וגאולוגיה וערך מחקרים רבים. החל משנות ה-60 וינוגרדוב החל לבצע מחקרים בתחום כוכבי לכת על בסיס מידע שהיה מגיע מגשושיות סובייטיות. תחת פיקוחו בוצעו מחקרים של דגימות קרקעית הירח שהובאו למעבדות על ידי גשושית לונה 16. וינוגרדוב נפטר בשנת 1975 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. על שם של וינוגרדוב נקראו: מכתש על קרקעית האוקיינוס האטלנטי הר על הירח מכתש על המאדים אוניית מחקר סובייטית מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר וינוגרדוב בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית)
אלפרד פניוורת'

אלפרד פניוורת' (באנגלית: Alfred Pennyworth) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman #16 מאפריל-מאי 1943 ונוצרה בידי הכותבים בוב קיין וביל פינגר והמאייר ג'רי רובינסון אלפרד הוא משרתו האישי והנאמן של משפחת העטלף, ובעיקר של ברוס ויין, המולטי-מיליונר שנלחם ברשע בסתר כבאטמן. הוא משמש כעוזרו האישי, איש סוד, חבר ודמות אב. בעיבודים המודרניים לסיפורי הקומיקס, אלפרד משמש כאפוטרופוס חוקי של ברוס לאחר מות הוריו. דמותו משמשת גם כאתנחתא קומית, והיא מתאפיינת באמצעות הומור בריטי סרקסטי וגישה צינית - דבר שמוסיף הומור לדיאלוג בינו לבין באטמן. תיאורה הראשוני של הדמות הייתה כשל אדם עב כרס אשר מקפיד על טיפוחו, אולם בסרטוני הטלוויזיה הקצרים שנעשו על באטמן משנת 1943, השחקן ויליאם אוסטין היה רזה במראהו ובעל שפם - תיאור אותו רצו לשוות עורכי DC קומיקס לדמותו בקומיקס. לפני המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1985, אלפרד פניוורת' תואר כסוכן ריגול ושחקן לשעבר, אשר ממלא את רצונו של אביו המנוח להמשיך ולשרת את בני משפחת ויין. הוא הציג את עצמו בפני ברוס ויין ודיק גרייסון והתעקש על כך שיהפוך למשרתם. בהמשכיות לאחר המשבר, אלפרד נכח בחייו של ברוס ויין מאז שחר ילדותו, ואף עוזר לו בחייו כלוחם בפשע. בעברו היה חובש בצבא הבריטי והוא מרבה לטפל בפציעותיו של באטמן (מחבישות פשוטות ולעיתים אף לניתוחי שדה מורכבים, כגון שליפת קליעים) ולדאוג לשלומו. אלפרד פניוורת' הוא דמות חיונית במיתוס של באטמן, וככזה הוא מופיע ברוב העיבודים הקולנועיים של הדמות. את דמותו גילמו במרוצת השנים שחקנים כויליאם אוסטין, אלן נפייר ("באטמן, סדרת הטלוויזיה"), מייקל גוף ("באטמן", "באטמן חוזר", "באטמן לנצח", ו"באטמן ורובין" - בו מגלים אודות אחייניתו בגילומה של אלישה סילברסטון), אפרם זימבליסט הבן ("באטמן - הסדרה המצוירת"), מייקל קיין ("באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל"), ולאחרונה גם שון פרטווי (סדרת הטלוויזיה "גותהאם") וג'רמי איירונס ("באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק", "ליגת הצדק"). גרסה צעירה של אלפרד לפני שהפך למשרתם של משפחת וויין גולמה על ידי ג'ק בנון בסדרת הטלוויזיה "פניוורת'". את דמותו בסרט "באטמן" מגלם השחקן אנדי סירקיס. אדווין ג'רוויס - דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה מדיה וקבצים בנושא אלפרד פניוורת' בוויקישיתוף דף הדמות באתר הרשמי של DC קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של DC קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדווין ג'רוויס

אדווין ג'רוויס (באנגלית: Edwin Jarvis) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס איירון מן והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tales of Suspense #59 מנובמבר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק. לפני שהפך למשרתו הנאמן של טוני סטארק, אדווין ג'רוויס שירת בעברו בחיל האוויר המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שסטארק הפגיש לראשונה בין חברי האוונג'רס, הוא תרם את ביתו כדי שישרת את הקבוצה כמפקדתם, וכך ג'רוויס הפך לאיש סודם ודמות אב למרבית מאורחי האחוזה, לרבות קפטן אמריקה לאחר שנמצא קפוא בקרח. מאז שנות ה-90, דמותו של ג'רוויס מרבה להופיע בעיבודים השונים שנעשו לאיירון מן ולאוונג'רס. ביקום הקולנועי של מארוול, דמותו שוכתבה מחדש כמערכת הפעלה בעלת בינה מלאכותית רב-תכליתית של טוני סטארק. היא מדובבת על ידי השחקן פול בטאני. בסדרת הלייב אקשן "הסוכנת קרטר" מגלם את ג'רוויס השחקן ג'יימס ד'ארסי, ששב להופיע בהופעת קמע בסרט "הנוקמים: סוף המשחק". אלפרד פניוורת' - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביטיס הרים אתיופי

ביטיס הרים אתיופי (שם מדעי: Bitis parviocula) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי רק בדרום-מערב אתיופיה. זהו ביטיס גדול עם ראש רחב ובעל צורות גאומטריות וצבעוניות בולטות על גבו. עד שנת 1995, מין זה היה מוכר רק מ-3 פרטים בלבד, אולם מאז נאספו עליו פרטים נוספים. מעט ידוע לגבי ההיסטוריה שלו או לגבי ארסו. לא ידוע על תת-מין קיים. השם המדעי שניתן לו, parviocula, הוא שילוב של שתי מילים בלטינית: parvus, שמשמעותה קטן, ו-oculus, שמשמעותה עין, כלומר, "עיניים קטנות". מבין שלושת הפרטים הראשונים, האורך המרבי שנמדד היה 75 ס"מ, אולם ידוע כיום שהוא מסוגל להגיע לאורך של לפחות 1.3 מ'. הראש ארוך, שטוח, רחב, בצורת משולש מכוסה קשקשים קטנים. הנחיריים גדולים ויושבים מלפנים. הראש ניכר מהצוואר הצר. הגוף צילינדרי בעל קשת קלה בעוד הזנב קצר. תבנית הצבע שלו בנויה מצבע חום בהיר עד חום כהה בבסיס ומעליהם סדרה של מתומנים או מעוינים שחורים היורדים לאורך מרכז גבו. המתומנים השחורים עשויים להכיל אלכסונים בהירים יותר, בעוד המתומנים מופרדים ביניהם על ידי שרשרת של צורות דמויות פרפר צהובות. הראש חום עם משולש כהה בין העיניים, וצורת דמוית פטיש כהה נמתחת מאחוריו עד לצוואר. הסנטר והגרון לבנים עם נקודות שחורות. הגחון בצבע ירקרק-אפור ועשוי להיות חלק או בעל נקודות שחורות. מין זה נצפה רק ב-5 מקומות באתיופיה. בשני צדדיו של הבקע המזרחי, שהוא חלק מהבקע הסורי-אפריקני, גם בהרי בייל במזרח וגם בין הערים בונגה וג'ימה במערב. הנחש נתפס בגבהים של 1,700-2,800 מטר. מבין 3 המינים הידועים עד 1995, 2 נמצאו באזורי יערות ממערב לבקע המזרחי והשלישי נמצא באזור עשבי. מבין 2 המינים המערביים, אחד נתפס בחלקת יער פתוחה בחוות קפה ישנה, בעוד השני נתפס בעיירה מסתתר בדשא ליד מבשלה. המין שנמצא במזרח נתפס באזור עשביה גבוהה ליד ערוץ סלעי. ההתנהגות שלו לא לגמרי ידועה, אך מניחים שהוא חי על הקרקע ופעיל בלילה. המין היחיד שנתפס חי היה פחות אגרסיבי מאשר ביטיס מתנפח טיפוסי ולא שש לתקוף. אולם, כאשר התגרו בו הוא השמיע קולות נשיפה חזקים והתנגד בתקיפות כאשר נתפס, דבר המרמז שמזגו דומה לזה של ביטיס גבוני. ההכשה הראשונה של אדם בארצות הברית קרתה ב-2009 כאשר רפטולוג נודע ננשך באצבעו. הוא טופל בנסיוב המתאים למיני ביטיס אחרים, ונכון להיום הוא האדם היחיד הידוע ששרד הכשה של מין זה. משערים שחלק מההכשות באזורים מאוכלסים באתיופיה נובעות ממין זה, והתושבים המקומיים מחשיבים אותו כמסוכן ביותר. הארס שלו ניתן לנטרול על ידי נסיוב SAIMR. מדיה וקבצים בנושא ביטיס הרים אתיופי בוויקישיתוף ביטיס הרים אתיופי, באתר ITIS (באנגלית) ביטיס הרים אתיופי, באתר NCBI (באנגלית) ביטיס הרים אתיופי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ביטיס הרים אתיופי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ביטיס הרים אתיופי, באתר GBIF (באנגלית) ביטיס הרים אתיופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערב אדיר

ערב אדיר היא תוכנית אירוח ישראלית בהנחיית אדיר מילר ששודרה בערוץ 2 (רשת) בשנים 2002–2004. לצד מילר כיכבו בתוכנית הקומיקאים רותם אבוהב, יובל סמו, רועי בר נתן, שלומי קוריאט, אופיר לובל, אלי בן דוד עמי אנידג'ר, ערן זרחוביץ', אורי חזקיה, רשף לוי רועי לוי, והדר לוי. התוכנית נבנתה כתוכנית אירוח הומוריסטית בה מתארחות דמויות שונות, מהן פיקטיביות ומהן חיקויים של אישים מוכרים, על פי רוב ידוענים. כמו כן התארחו בתוכנית הידוענים עצמם לראיונות כביכול ולהשתתפות במערכונים. פורמט התוכנית, ששאב השראה מהתוכנית רק בישראל, הפך לפורמט הבולט של תוכניות בידור מסוג זה עם עליית "ארץ נהדרת" ולאחר מכן "שבוע סוף". התוכנית זכתה להצלחה רבה בזמן שידורה. עונתה הראשונה הייתה הנצפית ביותר באותה שנה ומספר הצופים היה גבוה גם בעונות הבאות. כמו כן זכתה התוכנית לביקורות אוהדות, רבות מהדמויות שהופיעו בה הפכו לפופולריות והיא טבעה ביטויי סלנג רבים. בשנת 2005 עלתה בזכיינית רשת תוכנית המשך בשם "היכל התרבות" שאף אותה הנחה מילר ובה כיכבו לצידו שלישיית מה קשור. שחקני התוכנית וכן מילר עצמו היו יוצאי התוכנית "דומינו" שהייתה מקורן של חלק מהדמויות ב"ערב אדיר". סמו, לובל וקוריאט השתתפו בתוכנית כחלק מפעילותם כשלישיית פרוזק והופיעו בה ביחד ובנפרד. אדיר מילר חיקויים - רפי גינת, יאיר לפיד, אביגדור ליברמן, צביקה פיק, יהורם גאון, חיים הכט, אביעד קיסוס, ניסים משעל, דודו טופז. סיון - ילדה סנובית, הרבתה להשתמש בביטוי "חומה" המביע התעלמות. נעלבת בקלות. התארחה באחד הפרקים בעונה 4 של צומת מילר. גרגורי- אדם ממוצא רוסי. הנחה פינה בשם "מדברים עם גרגורי". רועי בר נתן פריצי - ילדה רפת שכל וחסרת טאקט, מזוהה עם התגובה "סתמי". בהזדמנויות שונות שרה לצד זמרים כדוגמת עברי לידר ובן ארצי. מאשה - זקנה תוקפנית בעלת מבטא רוסי. גידי גוב - חיקוי של הזמר ומנחה הטלוויזיה. גוב עצמו התארח באחת התוכניות למערכון משותף. יובל סמו די ג'יי קלוד - תקליטן בעל מבטא צרפתי ודיבור מתחנחן. אלי בן דוד שרגא אבנרי - אמרגן וסוכן שחקנים כושל. עמי אניג'ר מנוך גונן - פנטומימאי כושל, פרודיה על חנוך רוזן. איציק פלאח - סטנדאפיסט כושל. חבר הכנסת לשעבר שמואל פלאטו-שרון השתתף בעונה הרביעית בפינת "מרכזייה" המטפלת בתגובות ציבור הצופים. הצמד הקומי "יוסי וטיראן" מהאקדמיה לצחוק גילמו את הדמויות "שבלול וטבלול" וערכו משאלי רחוב. מריאן מילר, אימו של אדיר, השתתפה בעונה הראשונה. נתי קלוגר הופיעה בדמותה של דנה מודן. "ערב אדיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ערב אדיר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רענן שקד, הפיוז הקופץ, באתר ynet, 25 בינואר 2004 אהוד אשרי, ג'אנק אדיר, באתר הארץ, 4 ביולי 2004 רינת גור, עידן מילר - ריאיון עם אדיר מילר, באתר ynet, 30 ביוני 2004 יפעת יעקובסון, הכוכבים של מילר - ריאיון עם שלישיית פרוזק, באתר ynet, 4 באוגוסט 2004 נועם שגב, "סבא בטח גאה בי מלמעלה", באתר ynet, 24 באוקטובר 2002 רענן שקד, הנה עוד ערב אדיר, באתר ynet, 4 ביולי 2004 גלית עדות, עושה מה בא לו, באתר ynet, 22 בספטמבר 2004
קילמס

האם התכוונתם ל... קילמס (עיר) – עיר בפרובינציית בואנוס איירס שבארגנטינה ובירת קילמס פארטידו קילמס פארטידו – פארטידו (partido) או יחידה מנהלית משנית של פרובינציית בואנוס אירס, בתוככי גראן בואנוס איירס קילמס (בירה) – מבשלת בירה ארגנטינאית בעיר קילמס קילמס אתלטיקו קלוב – מועדון כדורגל מהעיר קילמס שבארגנטינה קילמס דה מאר דל פלאטה (קלוב אתלטיקו קילמס) – מועדון כדורגל מהעיר מאר דל פלאטה שבארגנטינה קילמס רוק – פסטיבל המוזיקה הגדול הנערך מדי שנה בבירת ארגנטינה בואנוס איירס בחסות מבשלת בירה קילמס קילמס (עם) – אינדיאנים בני שבט דיאגיטה (Diaguita) שחיו לפני הקולוניאליזם הספרדי בשטחי הפרובינציה הארגנטינאית טוקומאן של ימינו (לחצו לצפייה בחורבות היישוב של קילמס בטוקומאן )
היכל הקרח בולשוי

היכל הקרח בולשוי (ברוסית: Большой Ледовый дворец, תרגום חופשי: "היכל הקרח הגדול") הוא אולם ספורט בן 12 אלף מקומות, השוכן בעיר סוצ'י שברוסיה. האולם נבנה בשנת 2012 כחלק מההכנות לאולימפיאדת החורף 2014 שנערכה בעיר, בה הוא אירח משחקים מטורניר ההוקי קרח ומשמש כהיכל הבית של קבוצת ההוקי קרח המקומית. בנייתו עלתה כ-300 מיליון דולר והוא משמש הן כאולם ספורט והן כאולם להופעות מוזיקה וכנסים. סוצ'י (הוקי קרח) מדיה וקבצים בנושא היכל הקרח בולשוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היכל הקרח בולשוי היכל הקרח בולשוי באתר האולימפיאדה
אברהם אלתר

אברהם אלתר (1 ביוני 1953 – 20 בפברואר 2007) היה דוקטור למשפטים, עורך דין ישראלי, מהבולטים בישראל בתחום דיני המיסים. אברהם אלתר נולד בבקיבוץ משמר השרון. למד בבית הספר היסודי במשמר השרון ובבית הספר התיכון גבעת השרון. בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר שלישי במשפטים (במסלול ישיר), עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנאמנויות. אב לשלושה בנים ובת אחת. בשנים 1976–1977 שירת במשטרת ישראל, ובין 1977 ל-1982 שימש קצין ביטחון במוזיאון תל אביב. סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות, כאשר בשנת 1979 (תשל"ט) בהצטיינות יתרה ו-1980 (תש"מ) זכה בהצטיינות הרקטור מטעם הפקולטה. את התואר הראשון סיים במקום השני בכיתתו. התמחה בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובפרקליטות מחוז תל אביב במחלקה הפיסקלית. ב-1982 קיבל רישיון עורך דין מטעם לשכת עורכי הדין בישראל. ב-1983 הוסמך כיועץ מס על ידי משרד האוצר. במשך ארבע שנים היה חבר במערכת "עיוני משפט", ביטאון הפקולטה למשפטים. הופיע במשפט המבוים בפקולטה למשפטים שנערך אחת לשנה. ב-1984 (תשמ"ד) שימש יו"ר ארגון המדריכים והאסיסטנטים באוניברסיטת תל אביב. ב-1985 (תשמ"ה) שימש נציג המדריכים והאסיסטנטים לסנאט האוניברסיטה ולמועצת הפקולטה למשפטים. בנוסף, היה חבר מטעם האוניברסיטה בוועד המנהל של חנות הספרים "דיונון". בשנים 1986–1990 שימש בתפקיד סגן נציב מס הכנסה והיה היועץ המשפטי לנציבות מס הכנסה. ב-1990 פרש מנציבות מס הכנסה והקים את משרדו העצמאי. שימש יו"ר האיגוד הישראלי לפיתוח ארגוני (איפ"א) בין 1996 ל-1998, ויו"ר ועדת המיסים בלשכת עורכי הדין. ב-20 בפברואר 2007 נפטר אלתר ממחלת הסרטן. בשנים 1987 - 1990 שימש כמרצה למיסים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת ת"א. בתשמ"ה (1995) לימד בפקולטה לניהול את המקצועות מיסים עקיפים ומיסים ב'. מתשנ"ו (1996) לימד בפקולטה למשפטים ובפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב, וכן בפקולטה לניהול באוניברסיטה העברית בירושלים. הרצה בפקולטות למינהל עסקים ומשפטים במכללה לביטוח. שימש עוזר מחקר במקצועות דיני תאגידים (ד"ר ציפורה כהן), דיני עבודה (פרופ' רות בן-ישראל), דיני מיסים (פרופ' יצחק הדרי) ומשפט בינלאומי פרטי (פרופ' אבנר שאקי). הרצה בימי עיון מטעם לשכת רואי החשבון, לשכת יועצי המס ולשכת עורכי הדין ובגופים מקצועיים נוספים. מחברם של דברי ההסבר הרשמיים של קובץ הפרשנות לפקודת מס הכנסה ("החבק") (1989) מחברו של הספר מע"מ (עם ד"ר יוסף גרוס) (1986) מחברה של אנציקלופדיית אמנות מס כרך ב' (עם ד"ר אריה ליבוביץ) (2005) מחברם של למעלה מ-1,000 פרסומים מדעיים ועיתונאיים בתחומים מקצועיים, בכתבי עת ובעיתונות. פעילות ציבורית: נציג לשכת עו"ד לוועדת הכספים של הכנסת (1999 - 2003) חבר בוועדות שמינו נציבי מס הכנסה ושרי האוצר והמסו"ת מיסוי בינלאומי (1990) ועדת גבעולי לעניין בדיקת חובות מסופקים במערכת הבנקאית (1990) ועדה לרפורמה בדיני מס, (1992) ועדה לרפורמה בפיצולים ובמיזוגים (1997) - (גרי ארגון יו"ר) ועדה לרפורמה בחוק לעידוד השקעות הון (מינוי על ידי השרים דליה איציק וסילבן שלום; אבישי ברוורמן יחד עם אוהד מרני - יו"ר משותף (2001) ועדת רבינוביץ לרפורמה במיסוי נדל"ן (2001) (מינוי על ידי השר סילבן שלום; יאיר רבינוביץ יו"ר) ועדת רבינוביץ לרפורמה במס הכנסה (2002) (מינוי על ידי השר סילבן שלום, יאיר רבינוביץ יו"ר) דר' אברהם אלתר, באתר של משרד ד"ר אברהם אלתר ושות' אתי אפללו, ד"ר אבי אלתר, מבכירי עורכי הדין בתחום המיסוי בישראל, הלך לעולמו הבוקר לאחר מחלה קשה, באתר דה מרקר אברהם אלתר, דף שער בספרייה הלאומית
גדי חגאי

גדי חגאי הוא עיתונאי, עורך וקופירייטר ישראלי. חגאי החל את דרכו העיתונאית ככתב עיתון הסטודנטים "תזה" וכמפיק ועורך במוסף "7 לילות" של עיתון "ידיעות אחרונות". בהמשך עסק בתפקידי כתיבה ועריכה שונים בקבוצת "ידיעות תקשורת" ושימש ככתב העיתון "במחנה". בין השנים 1997 ו-1998 עבד כיועץ תקשורת עבור תנועת "ארבע אמהות". לאחר מכן עסק בתפקידי דוברות ויחסי ציבור שונים והיה שותף בהקמת אתר אינטרנט לסחר אלקטרוני. בין השנים 2003 ו-2007 היה עורך מגזין הנוער "מעריב לנוער" ובהמשך עורך עיתוני הילדים והנוער של "מעריב". בעלי חברת "קופי בר" לשירותי תוכן שיווקי, כתיבה ועריכה. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.