laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל מקמינקא (השני)

רבי שמואל מרבינו מקאמינקא (תקל"ח-תקל"ט, 1778-1779 - י' באייר תר"ג, 10 במאי 1843) היה רב ואדמו"ר חסידי בדור השני בשושלת קמינקא-מיראפאל. נולד לרבי משה אהרן (בנו של רבי צבי הירש מקמינקא), היה תלמידם של רבי לוי יצחק מברדיטשוב, רבי אברהם יהושע השיל מאפטא ("האפטא רב") ורבי משה צסיס מצ'ונדוב. חברם מילא את מקום סבו כרב ואדמו"ר בקמינקא ומאוחר יותר במירופול. זכה להערצתם של רבי משה צבי מסאווראן ושל רבי ישראל מרוז'ין. התפרסם גם כמוציא דיבוקים; בערב מלחמת העולם הראשונה ביקרה בקמינקא משלחת אתנוגרפית בראשות ש. אנ-סקי, ששמע סיפורים על רבי שמואל והשתמש בו כהשראה לדמות הצדיק במחזהו "הדיבוק". תלמידו היה רבי דוד לובינער, רבם של רבי מרדכי חיים קסטלניץ-סלאנים ושל רבי נפתלי חיים מדז'יקוב ירושלים; ומסופר שדרכו של רבי שמואל היה לְאַחֵר תפילתו, ומאידך דרכו של רבי דוד היה להקדים תפילתו, וכאשר רבי דוד היה בא אליו, היה רבי שמואל מקדים תפילתו בשבילו. תורתו נדפסה בספרים "שני המאורות" ו"בית שמואל". נפטר בי' באייר תר"ג. על שמו נקרא בית הכנסת "בית שמואל" שבשכונת הדר הכרמל בחיפה. בנו רבי משה היה חתנו של רבי צבי בן רבי אהרן מטיטיוב - נפטר בתר"ד. לוי גרוסמן בשארית לשארית: תיקונים והוספות לקונטרס שם ושארית (תל אביב, תש"ג. עמ' י"ד) כותב שנפטר בגיל 64 בי' באייר תר"ג ולפי זה נולד בין אייר תקל"ח (מאי 1778) לאייר תקל"ט (באפריל 1779). תלמידו של רבי יעקב יוסף מפולנאה. Nathaniel Deutsch. The Jewish Dark Continent: Life and Death in the Russian Pale of Settlement. Harvard University Press, 2011. עמ' 48. שמואל שרירא, עם אנסקי במסעותיו, דבר, 8 בנובמבר 1940
אלעזר וייסבלום (ליז'נסק)

רבי אֶלְעָזָר וַיְיסְבְּלוּם מִלִיזֶ'נְסְק (תק"א, וי"א תק"ב - כ"ח בתמוז תקס"ו), בנו הגדול של רבי אלימלך מליז'נסק. היה צדיק חסידי, מדפיס הספר נועם אלימלך. נולד בשינאווא בשנת ה'תק"א לרבי אלימלך מליז'נסק, ונקרא על שם דודו רבי אלעזר רוקח. נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי ישראל צבי ליפינער מגרודז'יסק ובזיווג שני לבתו של רבי שמואל מלמד משינאווא. סירב למלא את מקום אביו. הדפיס בשנת תקמ"ז את ספרו של אביו נועם אלימלך. מאגרותיו מודפסות בנועם אלימלך. נפטר בכ"ח בתמוז תקס"ו ונטמן בחדר הקדמי שבאהל אביו בליז'נסק. מתלמידו היה רבי משה מסאמבור. יחד עם חברו הטוב זכריה מנדל הוא הוציא לאור את ספר אביו "נועם אלימלך", אחרי שהם הלכו יחדיו וביקשו הסכמה מגדולי הדור לאחר מות אביו ר' אלימלך. רבי נפתלי (נפטר בכ"ה בחשוון תקצ"ט או תר"ט), סירב לכהן באדמו"רות והיה משלח את חסידיו. עם זאת בפורים היה מסכים לקבל אליו חסידים. רבי מנחם ישכר בער מפשבורסק. חיה שרה אשת רבי משה אליקים בריעה מקוז'ניץ. גיטל אשת רבי חיים מאיר יחיאל ממוגלינצא. דוד הלחמי, רבי אלעזר מליז'נסק, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' קצ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) על סמך זה אחרו רבים את שנת לידתו ל-תק"ב שהיא שנת פטירתו של רבי אלעזר רוקח; אולם יש להניח שנקרא על שמו בחייו עקב מעשה שהיה - ראו קונטרס לחזות בנועם בראש ספר "נועם אלימלך" שבהוצאת פאר מקדושים, בני ברק תשע"ד, עמוד 64 אמנם י"א שאחיו רבי אליעזר ליפא וייסבלום הוא היה חתנו של רבי שמואל מלמד. דוד איילנברג, קדושת נועם אלימלך, מכון נחלת יהושע, בני ברק תשע"ב, עמוד מד עליו ראו: דוד הלחמי, רבי נפתלי מליז'נסק, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רס"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); אהרן שפירא, ימי זכרון, כרך ב' (חשון), בני ברק תשנ"ב, עמ' רכ"א, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). דוד הלחמי, רבי נפתלי מליז'נסק, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רס"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); אהרן שפירא, ימי זכרון, כרך ב' (חשון), בני ברק תשנ"ב, עמ' רכ"א, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים); חנה פוקס, דער פינפטלינג צוזאמעטרעף, ניו יורק תשס"ט, עמ' 410, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים). יצחק אלפסי, ספר האדמו"רים, תל-אביב תשכ"א, עמ' 30, באתר אוצר החכמה; דוד שפיץ, שנות דור ודור, ניו-יורק תש"מ, עמ' קנ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). י"ג אורות חלק ב'. על פי המסופר שם, ביום זה היה עושה מופתים רבים.
הקורפוס ה-43 (ורמאכט)

הקורפוס ה-43 (בגרמנית: XXXXIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בהנובר ב-15 באפריל 1940, וכמפקדו מונה הרמן פון שפק. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף עמו בקרב סמולנסק. במהלך הקרבות סביב מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית. באוגוסט 1943 הועבר הקורפוס לגזרה הצפונית, שם פעל כחלק מהארמייה ה-16, כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ובהמשך כחלק מקבוצת ארמיות קורלנד. באפריל 1945 הועבר הקורפוס לסלובקיה, שם פעל כחלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן כחלק מקבוצת ארמיות אוסטמארק עד סוף המלחמה. הרמן פון שפק (15 באפריל 1940 - 31 במאי 1940) פרנץ במה (31 במאי 1940 - 17 ביוני 1940) גוטהרד היינריצי (17 ביוני 1940 - 20 בינואר 1942) גרהרד ברטולד (20 בינואר 1942 - 1 בפברואר 1942) קורט ברנקה (1 בפברואר 1942 - 28 ביוני 1942) יואכים פון קורצפלייש (28 ביוני 1942 - 15 באוגוסט 1942) קורט ברנקה (15 באוגוסט 1942 - 23 בינואר 1943) קרל פון אופן (23 בינואר 1943 - 25 במרץ 1944) אהרנפריד בגה (25 במרץ 1944 - 3 בספטמבר 1944) קורט ורסוק (3 בספטמבר 1944 - 20 באפריל 1945) ארתור קילמר (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945) במהלך המערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-88 הדיוויזיה ה-96 הדיוויזיה ה-292 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-131 הדיוויזיה ה-144 הדיוויזיה ה-252 הקורפוס ה-43 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
יחסי איחוד האמירויות הערביות – יוון

יחסי איחוד האמירויות הערביות–יוון (בערבית: العلاقات الإماراتية اليونانية, ביוונית: Σχέσεις Ελλάδας-Ηνωμένων Αραβικών Εμιράτων) הם היחסים הדיפלומטיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה ההלנית אשר מתבטאים בשיתוף פעולה שכוננו בשנים הראשונות שלאחר עצמאותה של איחוד האמירויות הערביות. ישנן שתי קהילות של יוונים בדובאי ובאבו דאבי. היחסים של איחוד האמירויות הערביות עם יוון הם יחסים המתפתחים בתחומים שונים דוגמת היחסים הכלכליים והתרבותיים. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות ליוון הגיעה לסך 56.7 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה אלומיניום גולמי, מכוניות, אורז, תכשיטים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מיוון לאיחוד האמירויות הערביות הגיעה לסך 306 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה נפט מזוקק, אלומיניום, חומרי בנייה, תרופות ועוד. יוון מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות באמצעות שגרירות באבו דאבי ובאמצעות נציגות מסחרית בדובאי. איחוד האמירויות הערביות מיוצג באמצעות שגרירות באתונה מדיה וקבצים בנושא יחסי איחוד האמירויות הערביות – יוון בוויקישיתוף Greek Foreign Affairs Ministry about relations with the United Arab Emirates Political Relations Products that the United Arab Emirates exports to Greece (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that the United Arab Emirates imports from Greece (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
ורשביאק

ורשביאק הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... מיכאל ורשביאק – שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה, מורה לתיאטרון ומנהל סטודיו למשחק ניסן נתיב מנחם מנדל ורשביאק – צדיק חסידי, בן האדמו"ר מליפנא שנרצח בצעירותו צבי ורשביאק – עסקן ספורט ישראלי ורשבסקי
האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה

האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה (ביפנית: 横浜国際総合競技場), או בשמו הרשמי אצטדיון ניסאן, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם ביוקוהמה ומכיל 72,327 מקומות ישיבה. האצטדיון נחנך ב-1 במרץ 1998, ומשחקת קבוצת הכדורגל יוקוהמה אף. מרינוס. האצטדיון ממוקם בסמוך לאצטדיון הבייסבול אצטדיון יוקוהמה. האצטדיון נבחר לארח את משחק הגמר של מונדיאל 2002, בו ברזיל ניצחה את גרמניה בתוצאה 0–2. כמו כן, אירח האצטדיון שלושה משחקים נוספים משלב הבתים של הטורניר. האצטדיון צפוי לקחת חלק באירוח משחקי גביע העולם ברוגבי שייערך ביפן בשנת 2019, בו יארח גם את משחק הגמר. בשנים 2002–2004 אירח האצטדיון את הגביע הביניבשתי. האצטדיון אירח חלק ממשחקי גביע העולם למועדונים במהדורות 2005, 2006, 2007, 2008, 2011, 2012, 2015, ו-2016. האצטדיון אירח חלק ממשחקי הכדורגל ומשחק הגמר של טוקיו 2020. האצטדיון בשנת 2006 חזית האצטדיון חזית האצטדיון האצטדיון ממבט על תמונת לוויין של האצטדיון מדיה וקבצים בנושא האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה האצטדיון הבין-לאומי יוקוהמה, הבלוג הרשמי
רוז בול

רוז בול (באנגלית: Rose Bowl) הוא אצטדיון הממוקם בפסדינה שבקליפורניה. האצטדיון מארח את משחק הרוז בול בליגת המכללות בפוטבול מאז 1923 ומשמש אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. האצטדיון אירח חמישה משחקי סופרבול בשנים 1977, 1980, 1983, 1987 ו-1993 וארבעה משחקי אליפות המכללות בפוטבול בשנים 2002, 2006, 2010 ו-2014. הוא אירח את משחק גמר טורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), גמר מונדיאל 1994 וגמר גביע העולם בכדורגל נשים 1999. האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל של לוס אנג'לס גלאקסי בשנים 1996–2002 ואת קבוצת הפוטבול של המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1923–1976. הוא אירח את תחרויות מרוצי האופניים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). האצטדיון אירח משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל וב-2016 אירח משחקים בשלב הבתים של קופה אמריקה. גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת לוס אנג'לס (2028) יתקיים באצטדיון. מדיה וקבצים בנושא רוז בול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוז בול (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה שמעון פסח

הרב משה שמעון פסח (ביוונית: Μωυσής Πεσάχ or Πέσαχ;‏ 1869 – 13 בנובמבר 1955) היה רבה של העיר וולוס שביוון והרב הראשי ליהדות יוון. נודע בפעולותיו להצלת יהודי קהילתו בזמן השואה. נולד בלאריסה לרב שמעון פסח, רב הקהילה. הוא למד בישיבה בלאריסה, ובשנת 1898 עבר ללמוד בישיבת בית יוסף בסלוניקי ושם גם הוסמך לרבנות. במקביל רכש השכלה כללית בתחומי הרוח. בשנת 1892 מונה לרב העיר וולוס, שם שימש גם כמוהל, שוחט ומורה לעברית. שנתיים אחר כך נשא לאשה את שרה בורלא. לזוג נולדו שבעה ילדים. בשבתו בוולוס פתח הרב פסח מחדש את בית הספר של הקהילה. והשתדל לארגן מחדש את חיי הקהילה. הוא סבל רבות מגורמים בקהילה שלא הכירו בסמכותו, רצה לעזוב את עבודתו, אך בעזרת אישים מבחוץ, בהם הרב עוזיאל אותו הכיר מתקופת היות הרב עוזיאל רב בסלוניקי – הוא נשאר בתפקידו. סכסוכים פנימיים כאמור, ומצב כלכלי לא יציב גרמו לדלדול הקהילה ולמעבר יהודים רבים לסלוניקי, אתונה וארצות אחרות. עם כיבוש יוון בידי הנאצים סבלה הקהילה מרעב ומחסור ונאלצה לבקש עזרה מקהילת סלוניקי. במרץ 1943 הוחל בגירוש יהודי סלוניקי לאושוויץ ופליטים יהודים רבים הגיעו לוולוס. באותו זמן מנתה הקהילה כ-900 נפש כולל הפליטים. בראש השנה תש"ד, נשלחו לרב פסח שליחים על מנת להביא אותו בפני המפקד הגרמני. הרב פסח ביקש קודם להתייעץ עם ראש העיר. שם התברר לרב פסח כי משרד מרשם האוכלוסין התבקש למסור את רשימת כל יהודי העיר. בבואו לפני המפקד הגרמני הוא נצטווה להכין עבורו את רשימת כל היהודים בעיר, על מנת (לדבריו) להכין רשימת הקצבת מזון. הרב פסח הודיע למפקד הגרמני שהרשימה תוגש תוך שלושה ימים. הרב פסח התייעץ עם ידידו הבישוף יואכים. הלה התייעץ עם ידידו הקונסול הגרמני, שיעץ לכל היהודים להימלט במהירות מהעיר. הרב פסח עצמו בהיותו בזמן הזה בן 74, עזב להרים על גבי חמורים, ובכך נתן סימן לכל בני עדתו להימלט. בעזרת ידידו הבישוף, כמרים נוספים, ראש העיר הצלב האדום, מריה ואפוסטולוס ווליוטיס ואחרים, נמלטו רוב יהודי וולוס להרים וניצלו. רבים מהיהודים ובהם הרב פסח עצמו הצטרפו למחתרת היוונית, וביצעו פעולות חבלה. שנים מבניו של הרב וכן בתו נרצחו בידי הגרמנים. אשתו מתה באותו זמן מתלאות ומצער על מות ילדיה. עם תום הקרבות ועזיבת הגרמנים בנובמבר 1945, חזר הרב פסח להנהיג את קהילת יהודי וולוס. בשנת 1946 הוא מונה לרב הראשי ליהודי יוון. בשנת 1952 העניק פאול מלך יוון לרב פסח את "צלב הזהב", עיטור הכבוד של מסדר המלך ג'ורג' הראשון, על "גילוי נאמנות ופטריוטיות למולדת יוון". באפריל 1955 פגעה בוולוס רעידת אדמה קטלנית והרב נאלץ לעבור לגור באהל. לאחר מכן ויתר על ביתו כדי לבנות באותו מקום בית-הכנסת. הרב פסח נפטר ב-13 נובמבר 1955 ונקבר בבית הקברות היהודי בוולוס. שנה לאחר מכן בהסכמת ממשלת יוון הועלו עצמותיו לקבר בהר המנוחות בירושלים, והוא נטמן סמוך לקברו של הרב עוזיאל. ספרייתו העשירה הועברה למשמרת במכון יד בן צבי. ב-16 באפריל 2015 הונצח הרב פסח בטקס מיוחד של בני ברית וקרן קיימת לישראל ביער הקדושים בירושלים. אליהו ברזילי - רבה של אתונה שפעל להצלת קהילתו בשואה. יצחק קסוטו - רבה של לאריסה שפעל להצלת קהילתו בשואה. צבי קורץ הרב משה שמעון פסח ז"ל, אלן שניידר, הוצאת בני ברית קברו באתר "BillionGraves". מצגת על הרב משה שמעון פסח עינב קורן, אחרית לאיש שלום, מגזין סגולה יהודה שלזינגר, הרב שהציל קהילה שלמה, באתר ישראל היום, 15 באפריל 2015 "המציל היהודי": הרב שהציל את אנשי עיירתו ביוון, באתר nrg, דליה מזורי, 16 באפריל 2015 באתר nrg משה בן שמעון פסח (1869-1955), דף שער בספרייה הלאומית הבישוף אלקסופולוס יואכים, קיבל בשנת 1997 את אות חסידי אומות העולם מיד ושם
דגי-לטאים

דגי-לטאים (שם מדעי: Aulopiformes) היא סדרת דגים פרימיטיביים ממחלקת מקריני סנפיר והיא הסדרה היחידה בעל-הסדרה Cyclosquamata. קבוצה זו כוללת מינים רבים (בערך 230 מינים) וכמה משפחות שלה נכחדו. שמם ניתן עקב מבנה גופם המוארך וסנפיריהם דמויי הגפיים, דבר המזכיר במראיהם לטאה. רבים מדגים אלה חיים בתהומות הים והם בעלי עצמות לסת שטוחות מעט ומבנה זימים מיוחד. לחלקם ישנם שלפוחיות חמצן העוזרות להם לנשום באזורים עמוקים בהם אין מספיק חמצן למינים אחרים. דגים אלה הם טורפים בעלי לסתות גדולות ושיניים חדות או בעלי לסת דמוית חדק. הם נאלצים לאכול את הטרף הנדיר המצוי במעמקים או לחפש שאריות שנפלו לתהומות מפני המים. סדרה דגי-לטאים (Elopiformes) תת-סדרה Alepisauroidei משפחה אלפיזאוריים (Alepisauridae) משפחה Anotopteridae משפחה Evermannelidae משפחה Omosudidae משפחה לִסְתִּיתִיִּים (Paralepididae) משפחה Polymerichthyidae - נכחדה משפחה Scopelarchidae תת-סדרה Chlorophthalmoidei משפחה Bathysauroididae משפחה Bathysauropsidae משפחה עֵינָנִיִּים (Chlorophthalmidae) משפחה תְּלַת רַגְלִיִּים (Ipnopidae) משפחה Notosudidae תת-סדרה Enchodontoidei - נכחדה משפחה Apateopholidae - נכחדה משפחה Cimolichthyidae - נכחדה משפחה Dercetidae - נכחדה. בה הסטרטודוס משפחה Enchodontidae - נכחדה משפחה Eurypholidae - נכחדה משפחה Halecidae - נכחדה משפחה Ichthyotringidae - נכחדה משפחה Prionolepididae - נכחדה תת-סדרה Giganturoidei משפחה Bathysauridae משפחה Giganturidae תת-סדרה Synodontoidei משפחה חֹטֶמְנוּנִיִּים (Aulopidae) משפחה Paraulopidae משפחה Pseudotrichonotidae משפחה לְטָנוּנִיִּים (Synodontidae) מדיה וקבצים בנושא דגי-לטאים בוויקישיתוף דגי-לטאים, באתר ITIS (באנגלית) דגי-לטאים, באתר NCBI (באנגלית) דגי-לטאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגי-לטאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דגי-לטאים, באתר GBIF (באנגלית)
הקורפוס ה-44 (ורמאכט)

הקורפוס ה-44 (בגרמנית: XXXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1940, וכמפקדו מונה פרידריך קוך. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית ב-1942, לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות A. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף בקרב על קווקז. במהלך שנת 1943 לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ומאוקטובר כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A, והשתתף בנסיגה מהקווקז, בלחימה בגשר קובאן, ובלחימה בדרום אוקראינה. בקיץ 1944 לחם הקורפוס במבצע יאשי-קישינב כחלק מהארמייה השישית, ובמהלכו הושמד הקורפוס, וב-27 בספטמבר 1944 פורק הקורפוס. פרידריך קוך (15 באפריל 1940 - 10 בדצמבר 1941) אוטו שטאפף (10 בדצמבר 1941 - 26 בינואר 1942) מקסימיליאן דה אנגליס (26 בינואר 1942 - 30 בנובמבר 1943) פרידריך קכלינג (30 בנובמבר 1943 - 15 בינואר 1944) מקסימיליאן דה אנגליס (15 בינואר 1944 - 8 באפריל 1944) במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-9 הדיוויזיה ה-297 במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-62 הדיוויזיה ה-258 הדיוויזיה ה-282 הדיוויזיה ה-335 הקורפוס ה-44 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
לבניתאים

לבניתאים (מכונים גם דגי העצם; שם מדעי: Albuliformes) היא סדרת דגים החיים בשפכי נהרות וחופים, בתוכה משפחה יחידה לִבְנִיתִיִּים (Albulidae) הכוללת 3 סוגים ו-11 מינים. מינים אלה חיים בימים שונים כמו במים של איי בהאמה ושל חופי פלורידה, שם הם נידוגים למאכל ולספורט. הם קרוביהם הרחוקים של הטרפוניים ויכולים להגיע במקומות בהם יש מספיק מזון למשקל של 16 ק"ג. פיהם של דגי העצם קצר ופונה מעלה והם בעלי צבעים כסופים עם חלק עליון בצבע ירוק או כחול ושוליים עם פסים כהים. כמותם הם יכולים לנשום חמצן מהאוויר דרך שלפוחית מיוחדת. הם גם מסוגלים לחיות במים מליחים. יש להם סנפיר גב בולט שלעיתים יוצר "רעמה" לאורך הגוף. דגים אלה מחפשים מזון קטן על קרקעית הנהרות, כמו תולעים, רכיכות וסרטנים ומרסקים אותו בעזרת שיניהם החזקות. סדרה לבניתאים (Albuliformes) משפחה לִבְנִיתִיִּים (Albulidae) סוג Albula - בו 9 מינים סוג ומין יחיד Nemoossis belloci סוג ומין יחיד Pterothrissus gissu מדיה וקבצים בנושא לבניתאים בוויקישיתוף לבניתאים, באתר ITIS (באנגלית) לבניתאים, באתר NCBI (באנגלית) לבניתאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לבניתאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לבניתאים, באתר GBIF (באנגלית) לִבְנִיתִיִּים במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
הקורפוס ה-54 (ורמאכט)

הקורפוס ה-54 (בגרמנית: LIV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-1 ביוני 1941, וכמפקדו מונה אריק-אוסקר הנזן. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-11, והשתתף בקרב קייב ובמצור על סבסטופול. לאחר נפילת סבסטופול הועברה הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, ולאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמה בקרבות הקשים סביב לנינגרד. לאחר מכן לחם הקורפוס ובלם כוחות סובייטיים חזקים באזור וולחוב ושליסלבורג, וב-2 בפברואר 1944 הפך הקורפוס לפלגת הארמייה נארווה. אריק-אוסקר הנזן (1 ביוני 1941 - 20 בינואר 1943) קרל הילפרט (20 בינואר 1943 - 1 באוגוסט 1943) אוטו שפונהיימר (1 באוגוסט 1943 - 2 בפברואר 1944) במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-50 הדיוויזיה ה-170 הדיוויזיה הרומנית ה-5 במהלך המצור על סבסטופול כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-22 הדיוויזיה ה-24 הדיוויזיה ה-50 הדיוויזיה ה-132 הקורפוס ה-54 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
נוטקנטיים

נוטקנטיים (שם מדעי: Notacanthiformes) הם סדרת דגים מקריני סנפיר הקרובים לצלופחים. בני סדרה זו בעלי סנפירים קטנים והם חיים רק במעמקי הים. בסדרה 2 משפחות ו-7 סוגים. מינים אלו דומים יותר לצלופח מאשר לדגי העצם, סנפיר הזנב התנוון לגמרי. הם בעלי דגיגים שקופים החיים כפלנקטון והופכים ליצורים איטיים החיים במצולות. הנוטקנטיים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות מימיים שונים בתהומות של 120-4,900 מטר. סדרה נוטקנטיים (Notacanthiformes) משפחה Halosauridae סוג Aldrovandia סוג ומין יחיד Halosauropsis macrochir סוג Halosaurus סוג Laytonia - נכחד סוג ומין יחיד Echidnocephalus troscheli - נכחד משפחה Notacanthidae סוג ומין יחיד Lipogenys gillii סוג Notacanthus סוג Polyacanthonotus סוג Pronotacanthus sahelalmae - נכחד מדיה וקבצים בנושא נוטקנטיים בוויקישיתוף נוטקנטיים, באתר ITIS (באנגלית) נוטקנטיים, באתר NCBI (באנגלית) נוטקנטיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נוטקנטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נוטקנטיים, באתר GBIF (באנגלית)
תומאס הורסטר

תומאס הורסטר (בגרמנית: Thomas Hörster, נולד ב-27 בנובמבר 1956 באסן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך רוב הקריירה בבאייר לברקוזן, בה עסק גם בתפקידי אימון שונים. להורסטר ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, וזכייה במדליית ארד עם הנבחרת האולימפית של גרמניה המערבית באולימפיאדת סיאול. הורסטר החל בשנת 1974 את קריירת הבוגרים במועדון שוורץ-וייס אסן, ששיחק אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ובשנת 1977 עבר לבאייר לברקוזן, שגם היא שיחקה אז בבונדסליגה השנייה. כבר מעונתו הראשונה בבאייר לברקוזן, הורסטר היה שחקן הרכב קבוע, אך רק בעונתו השנייה בקבוצה, 1978/79, העפילה הקבוצה מהמקום הראשון אל הבונדסליגה, בה הייתה להורסטר קריירה ארוכה ומפוארת. הורסטר הפך עד מהרה לחלק חיוני בהגנה של באייר לברקוזן, ובשתי העונות הראשונות של הקבוצה לאחר העלייה אל הבונדסליגה, הורסטר ולברקוזן סיימו בחלק התחתון של הטבלה, אך רחוק ממאבקי ההישרדות. בעונת 1981/82 נקלעו הורסטר ולברקוזן למאבקי תחתית, וניצלו מירידה רק לאחר ניצחון במפגש כפול במבחני הישרדות מול קיקרז אופנבך. בעונות הבאות הורסטר ולברקוזן שהו בעיקר בחלק התחתון של הטבלה, אך בעונת 1985/86 סיימו במקום השישי, שהעניק להם העפלה לגביע אופ"א, וגם בעונת 1986/87 סיימה במקום זה. בעונת 1987/88 הורסטר ובאייר לברקוזן זכו בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על אספניול. הספרדים ניצחו 3-0 במשחק הראשון, ולברקוזן ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, ולאחר מכן בפנדלים. עם זאת, נבצר מהורסטר להשתתף בצמד משחקי הגמר בעקבות פציעה, לאחר שהיה שותף מלא להגעת הקבוצה למעמד זה במהלך העונה. בתום עונת 1990/91, לאחר מספר עונות בחלק העליון של הטבלה עם באייר לברקוזן, פרש הורסטר ממשחק פעיל, לאחר שהבקיע 26 שערי ליגה ב-404 הופעות במדי באייר לברקוזן, מתוכן 332 הופעות בבונדסליגה, והוא מדורג במקום הרביעי בטבלת שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בכל הזמנים לאחר רודיגר פולבורן, אולף קירסטן וקארסטן ראמלו. הורסטר ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה המערבית בספטמבר 1986, בניצחון 2-0 על נבחרת דנמרק. לאחר מכן ערך שלוש הופעות נוספות, כולן במשחקי ידידות. בשנת 1988 השתתף הורסטר עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית באולימפיאדת סיאול, וזכה במדליית ארד, לאחר שפתח בכל ששת משחקיה של גרמניה המערבית, שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת האולימפית של ברזיל לאחר בעיטות הכרעה, וניצחה את נבחרת איטליה האולימפית 3-0 בקרב על מדליית הארד. לאחר פרישתו, הורסטר אימן לאורך שנים ארוכות את קבוצת הנוער של באייר לברקוזן, בין השנים 1992 ו-2001. בשנת 2001 התנסה באימון קבוצת המילואים ולאחר מכן הקבוצה הבכירה, בה החליף את קלאוס טופמולר שפוטר לאחר תקופה נטולת הצלחות, אך פוטר בעצמו בתום עונת 2002/03, וחזר לאמן את קבוצת הנוער למשך ארבע שנים נוספות, עד לשנת 2007. עם באייר לברקוזן: גביע אופ"א: 1987/88 עם נבחרת גרמניה המערבית האולימפית: אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית ארד תומאס הורסטר, באתר Transfermarkt תומאס הורסטר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) תומאס הורסטר, באתר WorldFootball.net תומאס הורסטר, באתר National Football Teams תומאס הורסטר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בבונדסליגה באתר worldfootball.net
Twisted (אלבום)

Twisted הוא אלבומו הראשון של סיימון פוספורד הידוע גם בשם Hallucinogen. ֿהאלבום יצא ב-1995 תחת לייבל הגואה טראנס דרגונפליי רקורדס. האלבום נחשב לפורץ דרך ונחשב לאחד החשובים בהיסטוריה של ז׳אנר הטראנס הפסיכדלי. "LSD" "Orphic Thrench" "Alpha Centauri" "Dark Magus" "Shamanix" "Snarling Black Mabel" "Fluoro Neuro Sponge" "Solstice" מידע על האלבום Twisted באתר MusicBrainz האלבום Twisted באתר Discogs
טיל אוילנשפיגל

טיל אוילנשפיגל (בגרמנית: Till Eulenspiegel) הוא דמות ספרותית שהופיעה לראשונה בכתב בספר Ein kurtzweilig lesen von Dyl Ulenspiegel, המיוחס לעיתים לסופר הגרמני הרמן בוטה (Hermann Botte). המהדורה השלמה המוקדמת ביותר שהשתמרה הופיעה בשטרסבורג בסביבות שנת 1510. עם זאת, קיימות ראיות למסורת מדוברת קדומה יותר בכמאה שנים. על פי הסיפור, אוילנשפיגל נולד בקנייטלינגן סמוך לבראונשווייג בשנת 1300. הוא נדד במסעותיו ברחבי האימפריה הרומית הקדושה, בעיקר בגרמניה הצפונית, אבל גם בארצות השפלה, בוהמיה ואיטליה. אוילנשפיגל מוצג כתעלולן שחמד לצון על חשבון בני זמנו. במסעותיו הוא מערים על בעלי מלאכה, סוחרים ואיכרים שונים, כמו גם על בני אצולה ואנשי כנסייה. דמותו של אוילנשפיגל מעוצבת על פי כללי סוגת ה-Narrenliteratur (ספרות הטיפשים) הגרמנית. עם זאת, אוילנשפיגל מיוחד במעמדו החברתי - זוהי הפעם הראשונה שאנו נתקלים ב-Narr גרמני ממעמד האיכרים. בתרגום המילולי של הגרמנית הגבוהה, Eulenspiegel, הוא "מראת ינשופים". עם זאת, לאור אופיו הסקטולוגי של הסיפור, יש לשער שהשם רומז למשמעותו גרמנית התחתית - ul'n Pegel שמשמעו "לנגב את הישבן". הספר זכה למהדורות רבות ותורגם לשפות רבות, בהן גם יידיש ועברית. תרגום ראשון ביידיש הופיע בכתב יד בשנת 1600, פרי עטו של בנימין מרקס. במהלך המאה השמונה-עשרה הופיעו לפחות שני תרגומים נוספים ביידיש ותרגום נוסף בשנת 1806. לעברית תורגם הספר לראשונה בידי אברהם שלונסקי. תרגומו של שלונסקי ראה אור בהוצאת ספרית פועלים, 1949. שמו המלא של הספר הוא: מעשה טיל אולנשפיגל ולַמֶה גוּדְזַק, לספר כל עלילותיהם רבות השעשועים העוז והתהילה אשר עוללו בארץ פְלַאנְדֶרְן ושאר המקומות. התרגום העברי איננו מתבסס על מהדורת המקור מן המאה השש-עשרה, אלא על עיבוד מאוחר של הסופר הבלגי שארל דה קוסטר, בן המאה ה-19. דה קוסטר ניצל את הדמות לכתיבת רומן אפי על תולדות מאבק ארצות השפלה הפרוטסטנטיות (פלנדריה – לוקסמבורג, בלגיה והולנד של ימינו) בשליטים הספרדים הקתולים - תחילה קרל החמישי ואחר כך בנו פליפה השני. דה קוסטר מכוון את הולדתם של טיל ופליפה השני לאותו יום (21 במאי 1527). מהדורה עברית נוספת יצאה על פי ספרו של אריך קסטנר - טיל אוילנשפיגל: שתים-עשרה ממעשיותיו (1938. תר' אלישבע קפלן, 1955) — גם מהדורת קסטנר מבוססת על ספרו של שארל דה קוסטר. שתי המהדורות הללו בעברית יצאו פעמים רבות. במהדורות אלו ואחרות מן המאה ה-19 ואילך, איבדה דמותו של אוילנשפיגל הרבה מן החתרנות המקורית שלה. למעשה, בשתי המאות האחרונות מזוהה הדמות בעיקר עם ספרות הילדים הגרמנית. עם זאת, דמותו של אוילנשפיגל אהודה ומוכרת מאוד במרחב דובר הגרמנית גם בזמננו. La Légende et les aventures héroïques, joyeuses et glorieuses d’Ulenspiegel et de Lamme Goedzak au Pays de Flandres et ailleurs (1867) תעלוליו העליזים של טיל אוילנשפיגל, פואמה סימפונית מאת ריכרד שטראוס, 1895 בלט משנת 1916 להקת בלט רוס, עם ואצלב ניז'ינסקי "איזה טיל? טיל אוילנשפיגל" - הגשש החיוור, "פגז קומפוט" Werner Wunerlich, Introduction to Eulenspiegel-Interpretationen: Der Schalk im Spiegel der Forschung 1807-1977 (Munich, 1979) Paul Oppenheimer, Introduction to: Till Eulenspiegel: His Adventures (New York, 1991) Ruth von Bernuth, Das jischev fun Nar-husen: Jiddische Narrenliteratur und judische Narrenkultur," Aschkenas, 25.1 (2015) מדיה וקבצים בנושא טיל אוילנשפיגל בוויקישיתוף טיל אוילנשפיגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)