laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק ואהל

יצחק וָאהל (1915 – 20 בינואר 2004) היה פרופסור לחקלאות, בוטנאי ופיטופתולוג. חתן פרס ישראל לחקלאות לשנת 1992. ואהל נולד בשנת 1915 בחרסון שבאוקראינה. כשהיה בן שבע נדד עם הוריו חזרה לעיר מוצאם, ורשה, אך הוריו נפטרו ממחלת טיפוס הבטן בדרך, ויצחק ואחיו גודלו בוורשה על ידי דודתם, בעוד אחותו נותרה באוקראינה. בפולין למד בגימנסיה העברית חינוך, עד עלייתו לארץ ישראל בשנת 1933. אחיו ואחותו נשארו באירופה ונספו בשואה. לאחר עלייתו לישראל, החל ואהל בלימודי בוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום לימודיו החל לעבוד, בשנת 1939, כמורה לטבע בכפר הנוער בן שמן. במקביל המשיך בלימודי דוקטורט, בהנחייתו של פרופ' ישראל רייכרט, בנושא הביולוגיה של פטריית האורנייה. בשנת 1946 עבר ללמד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בשנת 1949 השתלם באוניברסיטת מינסוטה, ממנה הוזמן על ידי הממשל האמריקני להצטרף לצוות המחקר שבחן את הירידה ביבול התבואה בארצות הברית. הפתרון לבעיה, באמצעות הכלאת זני תבואה אמריקנים וישראלים, נמצא ביוזמתו. עם שובו לישראל, בשנת 1951, התקבל כפרופסור חבר בבית הספר לחקלאות ברחובות, שהיה לימים לפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. בשנת 1966 עבר ללמד באוניברסיטת תל אביב, שימש בה פרופסור מן המניין והקים בה את המכון לחקר הדגנים. עבודתו ומחקריו זכו להוקרה בקבלתו את פרס רוטשילד בחקלאות (1964), פרס הארווי במדעים ובטכנולוגיה מטעם הטכניון (1978), פרס ברונו קרייסקי על תרומתו להגברת העמידות של יבולים בעולם השלישי (1985) ופרס ישראל לחקלאות (1992). ואהל נישא בשנת 1958 לאסתר גלובוס, ממנה התאלמן לאחר 24 שנים. הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת בינואר 2004, בגיל 89. מדיה וקבצים בנושא יצחק ואהל בוויקישיתוף נקרולוג מאת גד לובנשטיין ויצחק ברש: G. Loebenstein and I. Barash, Obituary: Isaac Wahl 1915–2004: In Memoriam, Phytoparasitica, Vol. 32, No. 3 (2004), 317–318 (באנגלית) מידע על יצחק ואהל בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורין

האם התכוונתם ל... פורין (תרכובת אורגנית) (באנגלית: purine) - תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות הטרוציקלית. משמשת בין היתר כחלק ממבנה הנוקלאוטידים בחומצות הגרעין DNA ו-RNA. פורין (חלבון) (באנגלית: porin) - חלבון ממברנלי אינטגרלי המשמש כתעלה יונית ומאפשר דיפוזיה של מולקולות דרך הממברנה. פורין (טקס פרס מוזיקה) (אנ')
ג. ק. צ'סטרטון

גילברט קית' צ'סטרטון (באנגלית: Gilbert Keith Chesterton;‏ 29 במאי 1874 – 14 ביוני 1936) היה עיתונאי, סופר, משורר, מחזאי, מאייר, מבקר, פילוסוף ותאולוג אנגלי. כתב קרוב ל-80 ספרים ופרסם כמאתיים סיפורים קצרים, אלפי טורים עיתונאיים ומספר מחזות. בשנת 1922 קיבל על עצמו את הנצרות הקתולית, והפך לאחד מהוגי הדעות המקוריים והחריפים ביותר שנחלצו להגנת האמונה. יכולת הכתיבה המיוחדת שלו והשימוש בפרדוקסים ובדימויים מקוריים בביקורת האתאיזם והמטריאליזם גרמו לכך שכתביו ההגותיים נחשבו ליצירות מופת. הגדר של צ'סטרטון היא טענה הקובעת כי אין לבצע רפורמות עד להבנת הסיבות שהביאו למצב העניינים הקיים. רגליים מוזרות, תרגום - ראובן אלקלעי, ידיעות אחרונות, 1940. תמימותו של האב בראון, תרגום - משה דור, מעריב לעם, 1960. תמימותו של האב בראון, תרגום - אסף שור, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010. האיש שהיה יום חמישי, תרגום - משה דור, הוצאת בבל, 2009. אדם בלתי מעשי, תרגום - עודד וולקשטיין, מבוא - אסף שגיב, הוצאת שלם, 2014. רצח באחוזת העמודים הלבנים, תרגום - סמדר גונן, נהר ספרים, 2023. ביקורת האתאיזם לפעמים התבונה מסוכנת יותר מן השירה, תכלת 15, סתו תשס"ד. האתיקה של ממלכת הפיות, תכלת 28, קיץ תשס"ז. מופיע גם כפרק בספר חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011. הרעיון הפטריוטי, תכלת 35, אביב תשס"ט. להגנת הדברים הכעורים, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ב'. מאנגלית: עודד וולקשטיין על הרביצה במיטה, הארץ בלוגים. מאנגלית: רועי צ'יקי ארד (פתוח לקריאה). ג. ק. צ'סטרטון – סבונרולה (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016. ג. ק. צ'סטרטון – הפוטוריסטים (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך י', 2018. אתר האינטרנט הרשמי של ג. ק. צ'סטרטון (באנגלית) ג. ק. צ'סטרטון, ברשת החברתית Goodreads כתבי ג. ק. צ'סטרטון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) שמעון אדף, אמנות היא מהומה, "האיש שהיה יום חמישי", באתר הארץ, 26 באוקטובר 2009 אירי ריקין, להיות יום חמישי או לא להיות: ביקורת על "האיש שהיה יום חמישי", באתר nrg‏, 12 בנובמבר 2009 דביר צור, "תמימותו של האב בראון" מאת ג"ק צ'סטרטון, נושא המגבעת, באתר הארץ, 12 בינואר 2011 אריק גלסנר, על הספר "אדם בלתי מעשי", באתר "מבקר חופשי", 6 ביוני 2014, פורסם במקור מדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות" אריק גלסנר, קריאת ביניים, פורסם באתר "מבקר חופשי", 18 במאי 2014 ג. ק. צ'סטרטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג. ק. צ'סטרטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג. ק. צ'סטרטון (1874-1936), (ג'ילברט קית'), דף שער בספרייה הלאומית "מה מצאתי בכיס", באתר "מעלה", יוני 2023. תרגום מאנגלית: יהונתן דיין איריס לעאל, הכישורים הנחוצים לבלש האידיאלי על פי צ'סטרטון, באתר הארץ, 21 במרץ 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דומיניקוס מסילוס

דומיניקוס מסילוס (הקרוי גם דומינגו מסילוס, בספרדית:‏ Santo Domingo de Silos‏; 1000 – 10 בדצמבר 1073) הוא קדוש נוצרי, לו מוקדש מנזר סנטו דומינגו דה סילוס. דומינגו נולד בכפר קניאס (Cañas) באזור לה ריוחה בנווארה והיה רועה צאן. דומינגו החליט להצטרף לבנדיקטינים ולהפוך לנזיר. הוא הצטרף למנזר סן מילאן דה לה קוגויה אך מלך נווארה גרסיה סנצ'ס השלישי החליט להשתלט על אדמות המנזר וגירש אותו ושני נזירים נוספים. הוא ברח לקסטיליה וביקש את חסותו של פרננדו הראשון, מלך לאון. הלה נתן לו מחסה במנזר סבסטיאן הקדוש בעיר סילוס. דומינגו הפך אחר כך לאב מנזר זה, הוא קבור בו, והמנזר כיום קרוי על שמו. דומיניקוס מסילוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Fernández, Tomás and Tamaro, Elena. - Oh, it's a .Biography of Santo Domingo de Silos- Oh. InBiographies and Lives. The online biographical encyclopedia[Internet]. Barcelona, Spain, 2004. Available in https://www.biografiasyvidas.com/biografia/d/domingo-de-silos.htm ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביירוית

בָּיְירוֹיְת (גרמנית: ‏Bayreuth‏Ⓘ‏) היא עיר בצפון מדינת בוואריה בגרמניה. העיר נמצאת בבוואריה על גדות נהר המיין האדום בעמק בין שווייצריה הפרנקונית והפיכטלגבירגה. היא בירת מחוז פרנקוניה עילית. אוכלוסיית העיר מונה (נכון לשנת 2017) 73,999 נפש. העיר מפורסמת בראש ובראשונה בשל פסטיבל ביירוית המתקיים בה מדי שנה, ומוקדש בעיקר לביצוע אופרות משל המלחין הגרמני בן המאה ה-19, ריכרד וגנר. בין המבנים החשובים בעיר ניתן למנות את הפסטשפילהאוס, שבו מתקיים הפסטיבל, על "הגבעה הירוקה", ואת בית האופרה של המארקגראף. העיר הוקמה בתאריך לא ידוע בימי הביניים: היא מוזכרת לראשונה במסמך מ-1194. במהלך המאה ה-13 הפך היישוב לחלק מממלכתה של שושלת הוהנצולרן. כשחולקה הממלכה, הפכה ביירוית לחלק ממחוז קולמבך. העיר נהרסה במסגרת המלחמות ההוסיטיות ב-1430 וגם לפני כן ידעו תושביה רעב ומגפות מספר פעמים. ב-1602 התפרצה מגפה נוספת וב-1605 וב-1621 נשרפה. עד 1769 שימשה כמושב נסיכות ביירוית. העיר עברה תהליך עיור ותיעוש החל מן המאה ה-18. בשנות ה-20 של המאה ה-20, כעיר עם נטייה פוליטית ימנית מובהקת, הפכה ביירוית עד מהרה למרכז תרבות נאצי. מנהיגים נאציים ביקרו לעיתים תכופות בפסטיבל וגנר שנערך בעיר, והתכנון העירוני של ביירויות הוכוון ישירות מברלין, בשל העניין המיוחד שגילה היטלר בעיירה ובפסטיבל. היטלר עצמו אהב את המוזיקה של ריכרד וגנר והפך לחבר קרוב של ויניפרד וגנר לאחר שהיא נטלה פיקוד על הפסטיבל. לעיתים קרובות הגיע היטלר לקונצרטים של וגנר באולם הפסטיבלים העירוני. בליל הבדולח, תחת הדיקטטורה הנאצית, חולל ונבזז בית כנסת של הקהילה היהודית ב-Münzgasse, אך בשל קרבתו לבית האופרה הוא לא נהרס. בתוך המבנה, המשמש כיום את הקהילה היהודית הקטנה בעיר, קיים ליד ארון הקודש לוח זיכרון המנציח את הרדיפה והרצח של יהודים בשואה. בעיר ביירות נרצחו לפחות 145 יהודים בשואה. במהלך מלחמת העולם השנייה, התבסס בעיירה תת-מחנה של מחנה ריכוז פלוסנבורג, בו נאלצו האסירים להשתתף בניסויים פיזיים עבור ה-V-2. וילנד וגנר, נכדו של המלחין, ריכרד וגנר, היה סגן המנהל האזרחי שם בסוף 1944 ובתחילת אפריל 1945. במתקפת צבא ארצות הברית ב-5, 8 ו-11 באפריל 1945 נהרס כשליש מהעיירה, כולל מבני ציבור רבים, מתקנים תעשייתיים וכ-4500 בתים בתקיפות אוויריות כבדות. כמו כן נהרגו 741 בני אדם. ב-14 באפריל כבש צבא ארצות הברית את העיר. איטליה לה ספציה, ליגוריה, איטליה מדיה וקבצים בנושא ביירוית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביירוית ביירוית, ברשת החברתית פייסבוק ביירוית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רותם בר כהן, ביירוית — ארמונות, אופרות ומלך ביישן נפגשו בעיירה גרמנית, באתר הארץ, 2 ביולי 2024 ביירוית (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית ביירוית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאנגבאן

יאנגבאן (בקוריאנית: 양반) הוא שמו של מעמד המשכילים הקונפוציאנים שהפכו לחלק מן האליטה השלטת בקוריאה לפני 1910. משמעותו המילולית של השם "יאנגבאן" היא "שני המעמדות", והיא מתייחסת לשני המעמדות בתוך היאנגבאן: המונבאן (המעמד הספרותי) והמובאן (מעמד אמנויות הלחימה). השם מתייחס רק למשכילים עצמם (שהיו כולם גברים), אך בפועל נחשבו גם בני המשפחה (ילדים ונשים) כחלק מבני המעמד. במונח המקורי מתייחס למעמד שהיה קיים בתקופת שושלת קוריאו ושושלת ג'וסון. כיום מתייחס המעמד לאליטות בקוריאה. בקוריאה הדרומית הוא מתייחס למנהיגות השמרנית; בקוריאה הצפונית למעמד המבוסס על האליטה של המפלגה השלטת, הצבא והמשכילים. מדיה וקבצים בנושא יאנגבאן בוויקישיתוף יאנגבאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יואב דותן

האם התכוונתם ל... יואב דותן (משפטן) – פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית יואב דותן (שחמטאי) – אלוף ישראל בשחמט בכתב בשנת 1997
דין

דין הוא כינוי לכלל הנורמות המשפטיות החלות במערכת משפטית מסוימת, או לגבי שאלה משפטית מסוימת. כך, למשל "הדין האנגלי" כולל את כלל הנורמות החוקיות החלות בתחום השיפוט של הממלכה המאוחדת, ו"הדין בשאלת הארנונה העירונית" כולל את החוקים, התקנות, הצווים פסקי הדין המהווים תקדים בנושא, והמנהג אם הוא קיים. הגדרות מצומצמות יותר למונח "דין" בחוק הישראלי, ישנן בסעיף 1 לחוק הפרשנות שלפיו: "דין" - כל אחד מאלה: 1. חיקוק; 2. דינים דתיים - בין שבעל פה ובין שבכתב - כפי תקפם במדינה; 3. א. אקט של הפרלמנט הבריטי או דבר המלך במועצתו או חלק מהם, או תקנות לפיהם, ודיני המשפט המקובל ועקרוני היושר של אנגליה, כפי תקפם במדינה; ב. דינים עות'מאניים כפי תקפם במדינה; וכן בסעיף 1 לפקודת הפרשנות שלפיו: "'דין' - לרבות כל אחד מאלה: 1. חיקוק; 2. אקט של הפרלמנט הבריטי או חלק ממנו, ודבר המלך - במועצה או חלק ממנו, בין שניתנו לפני תחילת תקפה של פקודה זו ובין שניתנו לאחריה, וכפי תקפם בארץ ישראל לפני הקמת המדינה או כפי תקפם במדינה; 3. צווים, תקנות, כללים, חוקי עזר, מנשרים, הוראות, הודעות וכל מסמך אחר, שניתנו מכוח "דין" כמשמעותו בפיסקה (2) של הגדרה זו, בין לפני תחילת תקפה של פקודה זו ובין לאחריה, ואינם בגדר חיקוקים, וכפי תקפם בארץ ישראל לפני הקמת המדינה או כפי תקפם במדינה; 4. דינים עות'מאניים, דינים דתיים בין שבכתב ובין שבעל פה, דיני המשפט המקובל ועקרוני היושר של אנגליה, כפי תקפם בארץ ישראל לפני הקמת המדינה או כפי תקפם במדינה;" הגדרות אלה הן הגדרות טכניות ומצומצמות השונות במקצת מן השימוש הנרחב יותר המקובל במילה בתאוריה המשפטית, וייעודן לפרש חיקוקים המשתמשים במילה דין, כגון סעיף 57ב לפקודת הראיות לפיו "כל דין הוא מן המפורסמות שאינן צריכות ראייה", כאשר הכוונה היא שאת חוקי הכנסת, למשל, אין בעל דין צריך להוכיח. מדיה וקבצים בנושא דין בוויקישיתוף דין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משפט, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לשון קודש

לשון קודש היא שפה, לעיתים שפה מתה, המשמשת לצרכים דתיים, ואינה משמשת כשפת דיבור יומיומית. המסורות שבהן כרוכים טקסים דתיים גורמות לשימורה של שפה ארכאית המשמשת בטקסים אלה. לשון קודש היא צעד נוסף במגמה זו, שבה השפה החיה עוברת שינוי מרחיק לכת בהשוואה ללשון כתבי הקודש ונוצרת דיגלוסיה - לשון כתבי הקודש אינה מובנת עוד לדוברי השפה, והבנתה מצריכה הכשרה מיוחדת. ערבית קלאסית, עבור המוסלמים, היא השפה בה נכתב הקוראן. היא נבדלת מהדיאלקטים השונים של ערבית מדוברת בלקסיקון ובדקדוק. עברית מקראית, עבור היהודים, היא השפה בה נכתב התנ"ך. היא נבדלת מהעברית הישראלית המודרנית בלקסיקון ובדקדוק. הדיאלקט הקרוב ביותר אליה היא כנראה העברית התימנית. ארמית, עבור הנוצרים, שפת האם של ישו ותלמידיו. כיום השפה הארמית שרדה דרך ניבי הארמית החדשה שמדוברים כיום בקהילות מסוימות במזרח התיכון. ארמית גלילית, עבור היהודים, היא שפת המשנה והתלמוד מהמאה השנייה לספירה. יוונית קוינה, שפה ליטורגית עבור הנוצרים היוונים, שפתם של הנוצרים הפאולינים (Pauline Christianity) וספריהם בברית החדשה. שונה משמעותית מיוונית מודרנית אך עדיין מובנת לדוברי היוונית המודרנית. סורית, ניב של ארמית, משמשת כשפה ליטורגית לכנסיות הנוצרית הסורית, הכלדנית הקתולית, האשורית המזרחית, הסורית האורתודוקסית, הסורית הקתולית והמרונית. הלטינית הכנסייתית, השפה הליטורגית של הכנסייה הקתולית והשפה הרשמית של הכס הקדוש. סנסקריט, השפה הליטורגית של ההינדואיזם. געז, עבור הכנסייה האתיופית וקהילת ביתא ישראל. ערך מורחב – לשון הקודש ביהדות, לשון הקודש הוא כינוי לשפה העברית, שבה נכתבו כתבי הקודש, וששימשה, בזמן תקופת הביניים של העברית, לצורכי ענייני הדת, הליטורגיה וההלכה - בניגוד ללשון החילונית ששימשה לצורכי יום-יום, כגון יידיש. לעדת יהודי אתיופיה שימשה געז כלשון קודש. ספר האורית עצמו כולל את כל ספרי התנ"ך בתרגומם לגעז. קבוצת קייסים שרה תפילה לסיום צום יום הכיפורים בשפה געז, מקליט שמחה ארום, ירושלים, 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרף עמודות

גרף עמודות או דיאגרמת עמודות (קרויה גם דיאגרמת מוטות או דיאגרמת מקלות) היא צורת הצגה גרפית של נתונים מספריים. ערך מורחב – היסטוגרמה בהצגה של התפלגות משמש גרף עמודות להצגת נתונים לפי שכיחותם - עמודות בגבהים שונים מייצגות שכיחויות מתאימות של הנתונים. ציר אחד (אופקי או אנכי) מתאר את ערך המשתנה והציר המאונך לו מתאר את שכיחותו היחסית של אותו ערך בכלל הנתונים. גובהה של העמודה מייצג את שכיחותו היחסית של אותו ערך. לרוחב העמודה אין משמעות. דיאגרמת עמודות שימושית לתיאור משתנה כמותי בדיד ומשתנה מסולם מדידה שמי או אורדינאלי. רוצים לנתח אוכלוסייה ביישובים שונים (זוהי הכמות הנבחנת), ניתן להציג גרפית את מספר האנשים ביישוב בקבוצות גיל (הקטגוריות) שבין 0 ל-18 שנים, בין 19 ל-35, בין 36 ל-50, או מעל 51 שנה (בחירת הקטגוריות היא שרירותית). בדוגמה זו ניתן תוצגנה ארבע עמודות, אחת לכל קבוצת גיל, וגובהה של כל עמודה ייצג את סך האנשים בתחום הגילאים המסוים. על אותו גרף ניתן להציג זה לצד זה, או בצבעים שונים, את התפלגות מספר האנשים ביישובים שונים. אפשר להציג התפלגויות של אותה הכמות (מספר האנשים) לפי משתנים אחרים (למשל מינם, השכלתם, הכנסתם, שטח דירתם וכדומה). כל התפלגות כזו היא גרף עמודות בפני עצמה. הנתונים: הייצוג הגרפי של הטבלה לעיל - שילוב שתי דיאגרמות עמודות בתרשים אחד - התפלגות האוכלוסייה לפי גילאים בשני היישובים: ההצגה הגרפית מאפשרת הסקת מסקנות מהירה. מעיון בדיאגרמה עולה מיד כי למרות שבשני היישובים המוצגים כמות האוכלוסייה הכוללת היא דומה, הרי שביישוב א' (המסומן בסגול) האוכלוסייה צעירה בהרבה מאשר ביישוב ב' (המסומן בכחול). גרף עמודות מצטבר הוא גרף עמודות שבו כל עמודה מחולקת לעמודות חלקיות, בצבעים שונים, המציגות את מרכיבי העמודה השלמה. דוגמה: בבית ספר עשר כיתות. גרף עמודות רגיל יציג את מספר התלמידים בכל כיתה. גרף עמודות מצטבר יציג את מספר התלמידים בכל כיתה, בחלוקה לבנים ולבנות. מדיה וקבצים בנושא גרף עמודות בוויקישיתוף גרף עמודות, באתר MathWorld (באנגלית)
יוקה

יוּקָה (שם מדעי: Yucca) הוא סוג הכולל כמה עשרות מיני צמחים ממשפחת האגביים (Agavaceae), שמוצאם באזורים החמים והיבשים של אמריקה הצפונית והמרכזית והאיים הקאריביים. צמחי היוקה הם שיחים או עצים בעלי שושנות עלים דמויי-חרב, בשרניים ומחודדים, ומכבדי פרחים הנישאים על עמודי תפרחת גבוהים. פרח היוקה הוא פרח המדינה של ניו מקסיקו. פרחי היוקה דמויי פעמון, בעלי שישה עלי עטיף מפורדים, לבנים או צהובים, הנפתחים בערב ונסגרים ביום. רבים ממיני היוקה מקיימים סימביוזה בדרגות שונות עם מיני עש ("עש היוקה") לצורך האבקה. נקבות העש המופרות זוחלות לתוך הפרחים ומעבירות אבקה מפרח לפרח. הן מטילות את ביציהן בתוך שחלות הפרחים, והזחלים הבוקעים מהן אוכלים חלק מהביציות בשחלה. רבים ממיני היוקה וזני כלאיים מהם שפותחו בתרבות משמשים כצמחי נוי. חלקם מתאימים בצעירותם לגידול בעציצים במרפסות ובתוך הבית, אולם בשל הקוצים החדים שבקצות העלים, נפוץ יותר גידול היוקה כשיחים או עצים בגנים, במרחק מספיק משבילים כך שקוציהם לא יפגעו בעוברים ושבים. עמידותם לתנאי יובש ומליחות עושים אותם צמח אידיאלי לגנים באזורים צחיחים ובסמוך לחוף הים, כגון בגן העצמאות בתל אביב. בין מיני הבר של היוקה ידוע המין Yucca brevifolia ("קצרת-עלים"), הנפוץ באזורים המדבריים של קליפורניה, אריזונה, יוטה ונבדה, ומפורסם בשם Joshua Tree ("עץ יהושע"). זהו עץ מסועף בעל עלים קצרים ורחבים, המסתיימים בקוץ חד. מין זה ניתן לגידול בתנאי יובש קיצוניים, והשקייה רבה מדי פוגעת בו. בישראל נפוצים בגינון בעיקר שלושה מינים: יוקה אלוואית - Yucca aloifolia - שיח בעל שושנת עלים אחת המגיעה עד לגובה מטרים אחדים. נפוץ בגינון בזנים עם עלים ירוקים או מגוונים בירוק ולבן. יוקה פילית - Yucca elephantipes (ידועה גם כ- Y. guatemalensis או Y. gigantea) - עץ בעל גזע מעובה בתחתיתו (דמוי רגל פיל) המסתעף בראשו לשושנות עלים מרובות, בעלות עלים חדים שאורכם מגיע ל-100 ס"מ, העליונים בהם זקופים והתחתונים מופשלים כלפי מטה. מוצאו באמריקה המרכזית, במיוחד במקסיקו, בגואטמלה ובאל סלוודור, שם נהוג לאכול את ניצני הפרחים בסלט, ואת עלי העטיף בתבשיל עם ביצה ועגבניות. פרח היוקה הפילית הוא הפרח הלאומי של אל סלוודור. חוטרים צעירים של יוקה פילית נמכרים כגבעולים עירומים המגודלים בעציצים ומצמיחים שושנות עלים לאורכם. יוקה סיבית - Yucca filamentosa - נבדלת ממינים אחרים בזכות מעין סיבים בהירים בשולי העלים. שושנות העלים צמודות לקרקע ומתרבות באמצעות שלוחות תת-קרקעיות. מוצא הצמח - מזרח ארצות הברית, והוא עמיד יותר ממינים אחרים לתנאי קור. יוקה אלוואית יוקה פילית בעציץ יער יוקה ליד סן לואיס פוטוסי, מקסיקו עץ יהושע בנבדה, ארצות הברית תפרחת של יוקה בתל אביב תפרחת של יוקה בתל אביב יוקה בתל אביב יוקה, באתר ITIS (באנגלית) יוקה, באתר NCBI (באנגלית) יוקה, באתר Tropicos (באנגלית) יוקה, באתר GBIF (באנגלית) יוקה, באתר IPNI (באנגלית) יוקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנולאז

אנולאז (Enolase) או 2-פוספו-D-גליצראט הידרולאז הוא אנזים שמשתתף בשלב לפני אחרון בגליקוליזה. אנולאז מבצע דהידרציה (מוציא מולקולה מים) מ-2-פוספוגליצראט לקבלת פוספונאול פירובאט. מסתו המולרית של אנולאז היא 80,000 - 95,000 גרם למול, פעילות האנזים האופטימלית היא ב-pH של 8.1. מולקולת האנולאז מורכבת משתי תת-יחידות זהות ומכילה שני אתרים פעילים. לפעילות הקטליטית דרושים יוני מגנזיום, ובלי יון מגנזיום (++Mg) הופך האנזים ללא פעיל ומתפרק לתת יחידות נפרדות. החלפת יוני מגנזיום ליונים של מתכות אחרות גורמת להורדה של הפעילות או להפסקת כל פעילות האנזים. שינוי של חומצות קרבוקסיליות, שיירים של היסטידין, ארגינין וטירוזין גורמת לאינאקטיבציה של אנזים זה. בשמרים, קרוב לאתר הפעיל, נמצא שייר של ציסטאין-247 שמודיפיקציה (שינוי) שלו גורמת לאנזים האנולאז להיות לא פעיל. באנזים ממקור אנימלי באותו מקום נמצא שייר של חומצת אמינו ולין (VAL) ולא קיים מידע על נוכחות של ציסטאין במבנה של האתר הפעיל. אנולאז מעוכב על ידי יוני פלואור. בחיידקי Escherichia coli נמצאת צורה אחת של אנולאז ובשמרים נמצאים 3 צורות שונות. קיום צורות רבות (איזואנזימים) של אנולאז אופייני גם לרקמות של דגים. אצל חיידקים תרמופיליים נמצא אנזים שמורכב מ-8 תת-יחידות (ולא 2) עם מסה מולרית 40,000-50,000 גרם למול בלי נוכחות של ציסטאין. בבני אדם קיימים 3 גנים שמקודדים איזואנזימים שונים של אנולאז: גן ENO1 מקודד אנולאז 1 או אלפא - אנולאז מורכבת משתי תת-יחידות אלפא גן ENO3 מקודד אנולאז 3 או בטא - אנולאז מורכבת משתי תת-יחידות בטא גן ENO2 מקודד אנולאז 2 או גמא – אנולאז ומורכב משתי תת-יחידות גמא את אלפא – אנולאז פוגשים בציטופלזמה של רוב תאים, בטא אנולאז נמצאה במיוחד ברקמות של השריר וגמא אנולאז בתאי עצבים. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פירובט קרבוקסילאז

פירובט קרבוקסילאז הוא אנזים הנמצא במיטוכונדריה ונמנה עם הסוג ליגאז (קבוצת אנזימים המזרזים תגובות איחוי בין שתי מולקולות) המזרז את התגובה בה מצורפת קבוצת קרבוקסיל (קרבוקסילציה) למולקולת הפירובט, תהליך שבסופו הופך הפירובט לאוקסלואצטט (OAA). האנזים כולל בתוכו קופקטור בשם ביוטין, המשמש כוויטמין, שלצורך פעילותו זקוק למגנזיום או מנגן, אצטיל קו-אנזים A ו-ATP. אוקסלואצטט הוא תוצר ביניים חשוב במעגל קרבס, המהווה חלק מתהליך הנשימה התאית. תיאור התגובה הכימית: +pyruvate + CO2 + H2O + ATP ⟶ {\displaystyle \longrightarrow } oxaloacetate + ADP + Pi + 2H הבקרה על רמת הפעילות של האנזים היא בקרה אלוסטרית. כאשר בגוף מצטברת כמות גבוהה מדי של התוצר ADP היא גורמת לעיכוב בפעילות של האנזים באמצעות שינוי הזיקה של האנזים לסובסטרט שלו. לעומת זאת, כאשר יש כמות גבוהה יחסית של אצטיל קו-אנזים A, התגובה הכימית יותר מהירה. אחת ההשלכות של מחסור בפירובט קרבוקסילאז היא חמצת לקטית, הנגרמת מעודף של חומצה לקטית בדם, כיוון שבמצב רגיל הלקטט מתחמצן והופך לפירובט הנכנס לתהליך הגלוקונאוגנזה (המסלול המטבולי המאפשר יצירת גלוקוז מפירובט תוך השקעת אנרגיה). לגלוקונאוגנזה יש תפקיד חשוב בבקרה על רמת הסוכר בדם, ולכן מחסור בפירובט קרבוקסילאז עשוי לגרום בין היתר להיפוגליקמיה.
אברהם כלפון

אברהם כַּלְפוֹן (16 בדצמבר 1900 – 4 ביולי 1983) היה איש ציבור ישראלי, חבר הכנסת בכנסת השנייה. כלפון בן למשפחת רבנים יוצאי תטואן שבמרוקו שהתיישבו בטבריה במחצית הראשונה של המאה ה-19. בהיותו תינוק עברה משפחתו לחיפה בה למד בבתי הספר אליאנס והריאלי. למד שפות רבות בהן צרפתית, ספרדית, גרמנית, יידיש וערבית. בגיל 16 הצטרף למפלגת הפועל הצעיר ובגיל 19 ייסד, עם חברים נוספים בני העדה הספרדית בעיר, את אגודת "התחייה" להפצת השפה העברית. בהיותו תלמיד בריאלי הכיר את ציפורה, בת למשפחה אשכנזית, אחת המשפחות היהודיות הראשונות בחיפה שאבותיה קבורים בבית העלמין היהודי הישן של חיפה. הוא היה הספרדי הראשון בחיפה שהתחתן עם אשכנזייה, דבר שגרם להוריו להחרים את חתונתו. בשנים 1919–1923 שימש מזכיר ועד הקהילה העברית בחיפה ומשנת 1924 עבר לשמש מנהל מחלקת הארגון בוועד הפועל של ההסתדרות. במסגרת תפקידו זה ארגן את הפועלים חברי ההסתדרות וניהל את מועדון הפועלים הערבים בחיפה. בגיל 25 ארגן שביתה מוצלחת של נגרים וחייטים ערבים כנגד מעבידים נוצרים גרמנים. בשנת 1927, בעקבות לחץ של גורמים יהודים, הסכים חסן שוכרי למנות מזכיר יהודי לעירייה וכלפון נבחר לתפקיד. כלפון המשיך לשמש בתפקיד עד 1951, בימי שבתי לוי ובימיו הראשונים של אבא חושי. במקביל, משנת 1923 ועד לקום המדינה, היה כלפון חבר ועד הקהילה העברית בחיפה. פעילותו של כלפון בחיפה הקיפה מספר תחומים, בהיותו ממייסדי בית הספר התיכון למסחר (1926) וחבר הנהלת בית הספר (עד 1935) ויו"ר ועד העדה הספרדית בחיפה (1927–1983). בשנת 1952, בעקבות פטירתו של אליעזר קפלן, כיהן כלפון מטעם מפא"י כחבר הכנסת השנייה והיה חבר בוועדת הפנים, ועדת הכנסת, וועדת החינוך והתרבות. לאחר מכן שימש מורה לערבית בבית הספר הריאלי (1955–1958) וממונה מטעם משרד הפנים על מחוז הצפון (1958–1966) ויו"ר ועדת מל"ח המחוזית. בסוף שנת 1966 פרש לגמלאות, ומ-1967 כיהן כיו"ר ועד בית הגפן בחיפה. סבו היה הרב אברהם רפאל כלפון. בתו שרה כלפון-אגמון הייתה ממקימי קיבוץ בית הערבה, ולאחר פינוי הקיבוץ במלחמת השחרור הייתה בין מייסדי קיבוץ גשר הזיו בגליל המערבי. אחת מנכדותיו (בת בתו הדסה) היא העיתונאית נרי ליבנה. אברהם כלפון, באתר הכנסת אברהם כלפון, באתר כנסת פתוחה דוד תדהר (עורך), "אברהם כלפון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 911 יואל דר, חילופי-גברי בשלטון מחוז הצפון, דבר, 1 בינואר 1967 מת אברהם כלפון, דבר, 5 ביולי 1983 יואל דר, חילופי-גברי בשלטון מחוז הצפון, דבר, 1 בינואר 1967
ארץ ארנהם

ארץ ארנהֶם (באנגלית: Arnhem Land, ארנהם-לנד) היא שטח בן 97,000 קמ"ר בפינה הצפון-מזרחית של הטריטוריה הצפונית באוסטרליה. השטח מצוי כ-200 ק"מ מזרחית לעיר דרווין. מתיו פלינדרס קרא לשטח על שם הספינה ההולנדית ארנהם שחקרה את אזור החוף ב-1623 (שבעצמה נקראה על שם העיר באותו שם). השטח משתרע מערבה ממפרץ קרפנטאריה ועד לאזור הפארק הלאומי קקדו. תושבי השטח - המיושב בדלילות - הם אבוריג'ינים, לאחר שהאזור הוכרז כשמורה לטובת העמים ילידי אוסטרליה ב-1931. מאז ידועה ארץ ארנהם בשל ריחוקה ממקומות יישוב מודרניים; ובשל שימור אורח החיים המסורתי של האבוריג'ינים באזור. בצפון מזרח ארץ ארנהם מתגוררים בני קבוצת היונגלו, אחת הגדולות באוסטרליה, שהצליחה לשמר מאפיינים רבים של התרבות הילידית המסורתית. החשיפה לתרבות המערבית בארץ ארנהם נותרת מינימלית ותיירים המעוניינים לבקר בארץ ארנהם חייבים להוציא אישור מיוחד בעיר דרווין. מדיה וקבצים בנושא ארץ ארנהם בוויקישיתוף ארץ ארנהם באתר venturenorth.com.au Arnhem Land region guide GUIDE TO ARNHEM LAND THINGS TO SEE AND DO IN EAST ARNHEM LAND Northern Land Council