laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ידיעות ספרים

ידיעות ספרים הוא המותג שבו ידועה הוצאת הספרים "משכל - הוצאה לאור", שהוקמה בשנת 1995 על ידי ידיעות אחרונות וספרי חמד, והיא מהוצאות הספרים הגדולות בישראל. בשנת 1994 נוצרה שותפות של "ספרי חמד" עם "ידיעות אחרונות" והוקמה "משכל - הוצאה לאור" או בשמה המוכר יותר, "ידיעות ספרים". דובי איכנולד משמש מנכ"ל ההוצאה מאז ועד היום. להוצאה שיתוף פעולה מתמשך עם הוצאת "ספרי עליית הגג", שבמסגרתו יצאו לאור סדרת ספרי "הארי פוטר", רב המכר "המשפט האחרון של פרמה", סדרת "הפילוסופים הגדולים" ועוד. להוצאה שותפות והוצאות-בת רבות: "פן הוצאה לאור" בה משמשת רחל פן כעורכת, מתרגמת ומו"לית "הוצאת בבל", "אסטרולוג", "ליריקה", "אחוזת בית", "טל־מאי", "סימנים", קול הספר, "רות סירקיס" והוצאת כרמל. בהוצאה יצאו לאור ספריהם של סופרים ישראליים כאיל מגד, יורם קניוק, יצחק לאור, חביבה פדיה, אילנה ברנשטיין, אפרים קישון, אלון חילו, סמדר שיר, אסף ענברי, גבריאל בן-שמחון, אייל דותן, אורנה בורדמן, ואבי גרפינקל, וכן ספרים מתורגמים כגון ספריהם של הרלן קובן וג'יי קיי רולינג. ידיעות ספרים נודעת גם בסדרות הספרים שלה: סדרת פרוזה, סדרת פרוזה עשרה, סדרת רומנים למבוגרים, סדרת "יהדות כאן ועכשיו", ספרי יהדות, סדרת סביונים ועוד. אנשי מפתח בהוצאה: דב איכנולד - מנכ"ל אייל דדוש - סמנכ"ל שיווק באתר האינטרנט של ההוצאה ניתן לבצע חיפוש במאגר הספרים של ההוצאה, לקבל מידע מפורט אודות הספר, מחירו וכיוצא בזה, וכן לרכוש רכישה מקוונת. ב-16 בנובמבר 2007 הכריזה ההוצאה על מיזם "עם הספר", שבמסגרתו יצאו לאור 27 ספרי יסוד של התרבות העברית. המנכ"ל דב איכנולד הסביר כי הוא רואה שליחות בחשיפת התרבות היהודית לציבור הרחב. בחודש אפריל 2015 הכריזה ההוצאה על מיזם "אפריל ביכורים", שבמסגרתו יראו אור בחודש אפריל אך ורק ספרי ביכורים מאת סופרים ישראליים מבטיחים. המיזם אמור להילחם בסיכויי ההצלחה הנמוכים של ספרי ביכורים בעקבות "החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל" שהוחל בשנה שלפני כן. ב-15 ביוני 2017 פשטה משטרת ישראל על משרדי ההוצאה בראשון לציון והחרימה מחשבים ומסמכים הקשורים לספר שכתב דאז אהוד אולמרט. לטענת גורמים בהוצאה נלקחו גם חומרים השייכים לספר שכתב בן כספית על בנימין נתניהו, ולספר שכותב משה יעלון. אתר האינטרנט הרשמי של ידיעות ספרים מידע על ידיעות ספרים בקטלוג הספרייה הלאומית אסתי סגל, ‏מנכ"ל "ידיעות ספרים": "אני לא אוהב את הזלזול בטעם הקהל", באתר גלובס, 23 בדצמבר 2009 לירון נגלר-כהן, איזהו גיבור יהודי?, באתר ynet, 29 ביולי 2010 החלטה אמיצה: ספרי ביכורים חדשים ב-58 ש"ח, באתר ‏מאקו‏, 15 באפריל 2015 גילי איזיקוביץ, דף חדש | מסורת חדשה בידיעות ספרים: רק ספרי ביכורים באפריל, באתר הארץ, 22 באפריל 2015 עמיחי ברהולץ, צמא ורעב: הסיבות לפריחת הספרות היהודית, מוסף שבת של מקור ראשון (12.6.2018) אריאל שנבל, ‏"אני לא הולך לחנך אף אחד": עורך היהדות בידיעות ספרים מרגיש שליחות, בעיתון מקור ראשון, 2 באוגוסט 2020 אודות ההוצאה ובעלי תפקידים באתר "ידיעות ספרים" קרן דותן, השאלון הקטן עם רחל פן, באתר ישראל היום, 5 באוקטובר 2018 ynet, "ידיעות ספרים" רכשה את הוצאת "כרמל", באתר ynet, 8 ביוני 2022 דובי אייכנוולד: "אני מרגיש כמי שמסביבו בוערות להבות רבות", ריאיון עם דב איכנולד, 28 בדצמבר 2014 יניב קובוביץ וגילי איזיקוביץ, המשטרה פשטה על הוצאת ידיעות אחרונות בחיפוש אחר חומר מסווג שהעביר אולמרט, באתר הארץ, 15 ביוני 2017.
ג'ו אנגל

ג'ו הנרי אנגל (באנגלית: Joe Henry Engle;‏ 26 באוגוסט 1932 – 10 ביולי 2024) היה אסטרונאוט אמריקאי שטס פעמיים לחלל במסגרת תוכנית מעבורת החלל. אנגל נולד בעיירה צ'פמן שבקנזס. לאחר סיום בית הספר הוא למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת קנזס וסיים אותה בשנת 1955. עוד בהיותו באוניברסיטה הוא התחיל לטוס והחליט להיות טייס ניסוי. בשנת 1957 הוא סיים בית ספר לטיסה והוצב בבסיס חיל האוויר בקליפורניה. צ'אק ייגר ששירת באותו בסיס המליץ על אנגל והוא התקבל לבית ספר לטייסי ניסוי אותו סיים בשנת 1961. אנגל חזר לשרות בבסיס חיל האוויר אדוארדס. הוא היה בין טייסי X-15 עד לשנת 1963 כאשר הועבר לשרת במרכז החלל ג'ונסון. ביוני 1965 על מטוס X-15 הוא הגיע לגובה של 80 ק"מ. בשנת 1966 הוא עבר לנאס"א. בנאס"א אנגל היה חבר בצוות תמיכה של אפולו 10 ובצוות גיבוי של אפולו 14. אנגל היה אמור לטוס במסגרת "אפולו 17", אך טיסה זו בוטלה. אנגל היה בצוות גיבוי של משימה STS-1. בשנת 1981 אנגל טס לחלל במסגרת STS-2 כמפקד צוות. בשנת 1985 הוא ביצע טיסה נוספת במסגרת STS-51-I. אנגל היה חבר בצוות החקירה של אסון צ'לנג'ר בשנת 1986. אנגל עזב את נאס"א וחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1986 בדרגת מייג'ור גנרל. אנגל היה נשוי פעמיים ונולדו לו שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ו אנגל בוויקישיתוף ג'ו אנגל באתר נאס"א (באנגלית)
גראנג קואול

גראנג מאווין קואול (באנגלית: Garang Mawien Kuol; נולד ב-15 בספטמבר 2004 במצרים) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פולנדם מליגת העל ההולנדית ובנבחרת אוסטרליה. קואול גדל במחלקות הנוער של גולברן ואלי סאנס וסנטרל קואסט מארינרס. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סנטרל קואסט מארינרס במסגרת ליגת העל האוסטרלית. ב-25 בספטמבר 2022 ערך קואול את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה, בניצחון 2-0 על נבחרת ניו זילנד במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר מונדיאל 2022. גראנג קואול, באתר Transfermarkt גראנג קואול, באתר Soccerway גראנג קואול, באתר WorldFootball.net גראנג קואול, באתר National Football Teams גראנג קואול, באתר FootballDatabase.eu Socceroos FIFA World Cup Qatar 2022™ squad announced באתר Football Australia, ‏ 8 בנובמבר 2022 (באנגלית)
רצח שלום סופר

רצח שלום סופר הוא פיגוע דקירה שאירע ב-25 באוקטובר 2022, ל' בתשרי תשפ"ג, ובו שלום סופר נדקר בכפר פונדוק שעל כביש 55 בעת שנכנס לערוך קניות בכפר. שבועיים לאחר הפיגוע נפטר סופר מפצעיו. ביום שלישי, 25 באוקטובר 2022, שלום סופר, תושב פתח תקווה בן 63 ובעל מכולת בקדומים, נכנס לחנות בכפר פונדוק הסמוך לקדומים, ובצאתו מהחנות נדקר פעמיים בבטנו ובגבו על ידי יונס הילאן, מחבל פלסטיני בן 19 תושב חג'ה. לאחר שנדקר, נאבק שלום עם המחבל והצליח לחטוף את הסכין שבאמצעותה בוצע הפיגוע מידי המחבל ולהגיע לרכבו ולהזעיק עזרה. מצבו הוגדר בתחילה בינוני עד קשה והוא פונה לבית החולים שיבא. לאחר ימים אחדים שוחרר לביתו, ובשבת אף התפלל כרגיל בבית הכנסת שלו. כשבועיים לאחר הפיגוע חלה התדרדרות פתאומית במצבו והוא נפטר מפצעיו. מחקירה שנעשתה לאחר פטירתו נמצא כי דימום פנימי שלא זוהה בבית החולים הוביל לאיבוד דם מסיבי שהוביל למותו. כשלוש שעות לאחר הפיגוע נתפס המחבל. מותו של שלום גרם לאבל כבד בקרב תושבי המועצה המקומית קדומים וסביבותיה. במהלך ימי האבל ולאחריהם ספדו לנרצח מכרים רבים כשכולם מתארים אותו כאדם מאיר פנים, כאיש חסד וכדמות משמעותית עבור רבים. בשל כך החליטה המועצה המקומית קדומים להעניק לו את אות יקיר קדומים. על מנת להמשיך את מפעל החסד שהקים בחייו, הוקם ארגון לב לחייל המחלק מזון חם וחטיפים לחיילי צה"ל המאבטחים את גזרת יהודה ושומרון. רצח עידו זולדן רועי שרון וכרמל דנגור, לאחר שבועיים: נקבע מותו של שלום סופר שנדקר בפיגוע בשומרון, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 בנובמבר 2022 חנן גרינווד, "אדם לבבי - עזר לכל אדם": מת מפצעיו שלום סופר שנדקר בפיגוע בפונדוק שבשומרון, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2022 גלעד כהן, שבועיים אחרי הפיגוע: מת הישראלי שנדקר בכפר פלסטיני, באתר ynet, 8 בנובמבר 2022 אבל ביישוב קדומים: שלום סופר נפטר מפצעיו שבועיים לאחר שנפצע בפיגוע דקירה בכפר פונדוק, באתר ערוץ 7 אהבה פז, ‏"אדם שחשב כל היום איך להפוך את העולם לטוב יותר": פרידה משלום סופר, בעיתון מקור ראשון, 11 בנובמבר 2022 חנן גרינווד, "אבא היה איש של חסד": מת מפצעיו שלום סופר שנדקר בפיגוע בפונדוק שבשומרון, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2022 לב לחייל, ברשת החברתית פייסבוק
רצח עידו זולדן

רצח עידו זולדן הוא פיגוע ירי שאירע ב-19 בנובמבר 2007, ט' בכסליו תשס"ח, ובו נרצח עידו זולדן תושב שבי שומרון ביציאה מהכפר פונדוק על ידי שוטרים פלסטינים שירו בו למוות. ביום שני בלילה, 19 בנובמבר 2007, נסע עידו זולדן בן ה-29 מקרני שומרון לכיוון ביתו שבשבי שומרון. רכב ובו שוטרים פלסטינים עקף אותו ביציאה מהכפר פונדוק, וירה לעברו ארבע יריות. שניים מהמחבלים, עבדאללה ברהם וד'אפר ברהם, נעצרו כבר בליל הרצח בכפר קדום בו גרו. המחבל השלישי, פאדי ג'מעה, נעצר כעבור כשבועיים בידי כוחות הביטחון הפלסטינים. על פי עדותם בחקירה, סיפרו המחבלים כי בליל הרצח ארבו בצד הכביש לרכב ישראלי, וכאשר הבחינו באחד שכזה עובר לצידם - החלו לעקוב אחריו, עקפו אותו וירו לעבר המכונית. זמן קצר לאחר הרצחי קיבל פלג "צבא הבשורה" של גדודי חללי אל-אקצא אחריות על ביצוע הפיגוע. עידו זולדן השאיר אחריו שני ילדים קטנים - אהרון ורחל. יהושע בריינר‏, רוצחיו של זולדן: שוטרים פלסטינים, באתר וואלה, 2 בדצמבר 2007 עדו זולדן הי"ד - מועצה מקומית קדומים, באתר מועצה מקומית קדומים, ‏2 באוקטובר 2019 סרט זיכרון על עדודי זולדן הי"ד, סרטון בערוץ "אולפני אתרוג", באתר יוטיוב (אורך: 01:02:15) "יותר אמיץ משמשון הגיבור"; חייו ומותו של עדו זולדן, באתר ערוץ 7, 24 באפריל 2023 זיכרון ללוחם שנרצח: "מה עידודי היה אומר?", באתר ערוץ 7, 19 באפריל 2023 אפרת וייס, שוטרים פלסטינים הודו: רצחנו את עידו זולדן, באתר ynet, 3 בדצמבר 2007
גונזלו מלרו

גונזלו חוליאן מלרו מנצנארס (בספרדית: Gonzalo Julián Melero Manzanares; נולד ב-2 בינואר 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר באלמריה. מלרו, שנולד במדריד, הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל מדריד ב-2004, בגיל עשר, לאחר שהחל את דרכו בזונה נורטה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבוגר עם הקבוצה השלישית של המועדון של בעונת 2013/14, לאחר שירדה לליגה השלישית בספרד. ביולי 2014 מלרו עלה לקבוצת המילואים, כעת גם בליגה השלישית. ב-30 בינואר של השנה שלאחר מכן, לאחר שזינדין זידאן, המאמן דאז, בקושי השתמש בו, הוא עבר לפונפרדינה מהליגה השנייה בספרד בחוזה לשנתיים וחצי. מלרו ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-15 בפברואר 2015, כשנכנס כמחליף במקומו של פאבלו אינפנטה במחצית השנייה בהפסד ביתי 2-1 מול נומנסיה. הוא כבש את שערו המקצועי הראשון ב-27 בפברואר של השנה שלאחר מכן, בהפסד חוץ 4-2 מול בילבאו. ב-27 ביולי 2016, לאחר ירידת הליגה של פונפה, מלרו חתם על חוזה לשנה עם הואסקה מהליגה השנייה בספרד. ב-10 בדצמבר הוא כבש צמד בניצחון 5-2 ביתי של על מורסיה. מלרו היה שחקן פותח בלתי מעורער במהלך עונת 2017/18, וכבש 17 שערים, שיא הקריירה שלו לעונה אחת, כאשר קבוצתו העפילה ללה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-19 באוגוסט 2018, כששיחק את מלוא 90 הדקות בניצחון חוץ 2-1 מול אייבר. ב-3 ביולי 2019, לאחר שהואסקה ירדה חזרה לליגה השנייה, חתם מלרו על חוזה לארבע שנים עם לבאנטה שעדיין הייתה בליגה הראשונה. ב-1 בספטמבר 2022, לאחר שלבאנטה ירדה ליגה, חתם מלרו על חוזה לארבע שנים עם אלמריה, אחת העולות החדשות ללה ליגה. גונזלו מלרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גונזלו מלרו, באתר Transfermarkt גונזלו מלרו, באתר Soccerway גונזלו מלרו, באתר BDFutbol גונזלו מלרו, באתר FootballDatabase.eu
זה הדוד שלי

זה הדוד שלי (בצרפתית: Mon Oncle) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1958 בבימויו של ז'אק טאטי שגם הפיק, כתב את התסריט ומשחק בו בתפקיד ראשי. זה הסרט השני שלו (והראשון בצבע) שבו הוא מופיע בתפקיד מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה. כמו בסרטיו האחרים של טאטי יש בסרט הזה מעט מאוד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור. הסרט זכה להצלחה גדולה בצרפת, בריטניה וברחבי העולם כולל בישראל. בנוסף לגרסה הצרפתית, הופקה גם גרסה מקוצרת במקצת באנגלית. הדיבור המועט דובב לאנגלית אבל רעשי הרקע והג'יבריש של האנשים נשארו. טאטי זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב ולמועמדוית ופרסים רבים אחרים. מסייה ארפל (ז'אן פייר זולא) הוא תעשיין עשיר בעל מפעל מצליח למוצרי פלסטיק. הוא גר בווילה בפריז עם אשתו (אדריאן סרבנטי) ובנם ז'ראר (ארלן בקור). מאדאם ארפל היא עקרת בית שמסתובבת כל הזמן עם מטלית לניגוב אבק. בבוקר היא מכינה את בעלה ליציאה, מנקה את תיקו ואת הרכב המהודר שלהם אליו מצטרף בנם ז'ראר בדרך לבית הספר. מאדאם ארפל מקפידה על הניקיון בווילה. אסור לדרוך על הדשא אלא על משטח אבן מסומן. במרכז הגינה יש מזרקת מים היוצאת מפיו של דג ומופעלת על ידה רק כשמגיע אורח חשוב. המטבח שלה עשיר במתקנים חשמליים לפתיחת וסגירת מגרות והפעלת מכשירי בישול שונים. למאדאם ארפל יש אח בשם מסייה הולו (ז'אק טאטי) שמדאיג אותה. הוא גר בסמוך בקומה שלישית בשכונה שעומדת להיהרס, אינו עובד ומשוטט כל הזמן כשהוא לבוש באותם הבגדים – מכנסיים ארוכים, כובע ומעיל גשם כשהוא מחזיק במטרייה ובפיו מקטרת. הילד ז'ראר נמשך דווקא לדודו הולו. הוא מסתובב בעיר עם חבריו והם מתנכלים לעוברים ושבים בעידודו של הדוד שמרכיב אותו על אופניים ממונעים. מאדאם ארפל רוצה להכיר לאחיה את שכנתה העשירה (דומיניק מארי) ומזמינה את הולו למסיבה בחצר הווילה ביחד עם משפחת התעשיין פישאר (לוסיין רז'י). הולו גורם למבוכה כאשר הוא פוגע בטעות במזרקת הדג שמתחילה להתיז לכל עבר. מסייה ארפל מפתיע את אשתו במכונית מהודרת והיא מפתיעה אותו בדלת אוטומטית לחנייה אך הם נסגרים בחנייה והעוזרת ז'ורזט (איבון ארנו) מפחדת לעבור ליד העין האלקטרונית הפותחת את החנייה. מאדאם ארפל משכנעת את בעלה שיעסיק את אחיה במפעל. הולו מתרשל בתפקידו ובמקום שייצאו צינורות פלסטיק ישרים, הם יוצאים בצורת נקניקיות. מסייה ארפל לוקח את אשתו למסעדה מפוארת ונותן לכנר שטר כסף כדי שינגן למענם. באותו זמן מסתובב הולו בחוצות פריז עם ז'ראר. לבסוף מחליט מסייה ארפל למנות את גיסו לסוכן נודד של המפעל והם נפרדים ממנו לדאבון ליבו של ז'ראר. מדיה וקבצים בנושא זה הדוד שלי בוויקישיתוף "זה הדוד שלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זה הדוד שלי", באתר נטפליקס "זה הדוד שלי", באתר AllMovie (באנגלית) "זה הדוד שלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זה הדוד שלי", באתר אידיבי "זה הדוד שלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לזה הדוד שלי, באתר יוטיוב זה הדוד שלי, באתר TCM נעימת הנושא הראשי של זה הדוד שלי, באתר יוטיוב בוקר אופייני של משפחת ארפל, באתר יוטיוב ז'אק טאטי מקבל פרס אוסקר על זה הדוד שלי, באתר יוטיוב פודקאסט על זה הדוד שלי, באתר כאן
אלגברת בנך

במתמטיקה, אלגברת בנך היא מרחב בנך שהוא גם אלגברה (מעל שדה הסקלרים) כך שפעולת הכפל היא רציפה. באופן פורמלי, מרחב בנך ( X , + , ‖ ⋅ ‖ ) {\displaystyle (X,+,\|\cdot \|)} יחד עם העתקה ביליניארית ( x , y ) ↦ x ⋅ y {\displaystyle (x,y)\mapsto x\cdot y} נקרא אלגברת בנך אם מתקיים: ( X , + , ⋅ ) {\displaystyle (X,+,\cdot )} הוא אלגברה אסוציאטיבית. לכל שני איברים באלגברה מתקיים ‖ x ⋅ y ‖ ≤ ‖ x ‖ ‖ y ‖ {\displaystyle \|x\cdot y\|\leq \|x\|\|y\|} . אלגבראות בנך קרויות על שמו של סטפן בנך. המספרים הממשיים, כמרחב בנך מעל עצמם ויחד עם פעולת הכפל הסטנדרטית, הם אלגברת בנך. בדומה, המספרים המרוכבים הם אלגברת בנך מעל עצמם. המספרים המרוכבים, עם הערך המוחלט כנורמה ופעולת הכפל הסטנדרטית, הם אלגברת בנך מעל המספרים הממשיים. אלגברת המטריצות מסדר n × n {\displaystyle n\times n} היא אלגברת בנך ביחס לכל נורמה תת-כפלית. אלגברת הקווטרניונים היא אלגברת בנך מעל הממשיים. אוסף כל הפונקציות הרציפות ממרחב טופולוגי קומפקטי לשדה המרוכבים, יחד עם נורמת הסופרימום וכפל נקודתי של פונקציות, הוא אלגברת בנך. אוסף הפונקציות ההולומורפיות על קבוצה קומפקטית במישור המרוכב, יחד עם נורמת הסופרימום וכפל נקודתי של פונקציות, הוא אלגברת בנך. אלגבראות בנך עם יחידה הן מסגרת נוחה לטיפול בתורה הספקטרלית. לכל איבר x {\displaystyle x} באלגברת בנך ניתן להגדיר את הספקטרום של x {\displaystyle x} כאוסף כל הסקלרים λ {\displaystyle \lambda } כך ש x − λ 1 {\displaystyle x-\lambda 1} איננו הפיך. הספקטרום של איבר באלגברת בנך הוא תמיד קומפקטי ואם שדה הסקלרים הוא המספרים המרוכבים, הספקטרום איננו ריק. באלגבראות בנך יש תחשיב פונקציונלי הולומורפי: לכל איבר x {\displaystyle x} ולכל פונקציה הולומורפית f {\displaystyle f} שמוגדרת על הספקטרום של x {\displaystyle x} , ניתן להגדיר את   f ( x ) {\displaystyle \ f(x)} אלגברת בנך, באתר MathWorld (באנגלית)
וריד הכסל הפנימי

וריד הכסל הפנימי הוא וריד המתחיל קרוב לפורמן עצב השת, עובר למעלה מאחור העורק הכסל הפנימי, ובשולי אגן מתמזג עם וריד הכסל החיצון ליצירת הווריד הכסל המשותף. באופן כלל הוא נמצא צידית לעורק הכסל הפנימי. נזק ניתוחי ליובלים של הווריד עלול לפגוע בניקוז הורידי. זה יכול להוביל לנפיחות של הרגליים. חסימת ורידי הכסל יכולה לגרום לכאב בהליכה. איברי האגן: זכר S. Jacob, Chapter 4 - Abdomen, Churchill Livingstone, 2008-01-01, עמ' 71–123, ISBN 978-0-443-10373-5. (באנגלית)
טולואה

טולואה (בספרדית: Tuluá) היא עיר במחוז ואיה דל קאוקה שבקולומביה. העיר נחשבת למרכז כלכלי ותעשייתי שני בחשיבותו באזור לאחר סנטיאגו דה קאלי. העיר נוסדה בשנת 1741, וכיום מתגוררים בה כ-220,000 בני אדם. טולואה ממוקמת כ-269 מיילים מבוגוטה, בירת קולומביה, 63 מיילים צפון-מזרחית לסנטיאגו דה קאלי ו-108 מיילים מעיר הנמל החשובה בואנוונטורה השוכנת על חוף האוקיינוס השקט. מדיה וקבצים בנושא טולואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טולואה טולואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עודה

האם התכוונתם ל... איימן עודה – פוליטיקאי ערבי מוחמד עודה – ממנהיגי פת"ח עבד אל-בסט עודה – מחבל פלשתינאי עוד אודה
הרדמת מקלעת הזרוע

הרדמת מקלעת הזרוע היא טכניקת הרדמה אזורית המשמשת לעיתים כחלופה או כתוספת להרדמה כללית לניתוח של הגפה העליונה. טכניקה זו כוללת הזרקת חומרי הרדמה מקומיים בסמיכות למקלעת הזרוע, החוסמת זמנית את התחושה והיכולת להזיז את הגפה העליונה. הנבדק יכול להישאר ער במהלך הניתוח, או שניתן להרדים אותו או אפילו להרדים אותו במידת הצורך. ישנן מספר גישות לחסימת העצבים של מקלעת הזרוע. גישות אלו מסווגות לפי הרמה שבה מחדירים את המחט או הצנתר להזרקת חומר ההרדמה המקומית: חסם עצבי אינטרסקלני (interscalene block) בצד הצוואר חסם סופרא-קלוויקולרי שנבצע מעל עצם הבריח חסם אינפרקלוויקולרי (חסם תחת עצם הבריח) החסימה בבית השחי פגיעה עצבית זמנית או, לעיתים רחוקות, קבועה דימום זיהום הזרקה תוך-ורידי: כמות קטנה של מאלחשים מקומיים עלולה לגרום לצלצולים באוזן, כמות גדולה עלולה לגרום אך התקפים ואפילו דום לב אפשריים לעיתים רחוקות. רעילות זו יכולה להתהפך על ידי התרופה "אינטרליפיד". Shailesh Shah, Senthil Gopalakrishnan, Jesus Apuya, Sonia Shah, Use of Intralipid in an infant with impending cardiovascular collapse due to local anesthetic toxicity, Journal of Anesthesia 23, 1 באוגוסט 2008, עמ' 439–441 doi: 10.1007/s00540-009-0754-3 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שעה טובה

שעה טובה הוא שבועון חרדי שיצא בעבר בין 1993 ל-2018, וזוהה עם הימין, העיתון נסגר עקב קשיים כלכליים. בשנת 1987 נוסד השבועון החרדי משפחה על ידי אשר צוקרמן שפרש מיום השישי ושימש כעורכו הראשון. צוקרמן צרף כמשקיע את יהודה פלאי שהפך לבעל השליטה בעיתון. תחילה יצא העיתון כירחון ונקרא "משפחה: ירחון הבית היהודי". מאוחר יותר הפך לשבועון בשם "השבוע של משפחה". בטבת תשנ"ג (1993) עזב צוקרמן את משפחה, כאשר גיליון אחד הופק במקביל הן על ידי המערכת בבעלות פלאי והן בהוצאת צוקרמן. שבוע לאחר מכן הופיעה מהדורתו של צוקרמן בשם "השבוע". מ. ארבל, שכתב רבי המכר "קשר גורדי" ו"בלתי הפיך", פרסם את ספריו בהמשכים בעיתון, ומאז שנת 2000 ועד 2009 התפרסמו בו סיפורי מתח בהמשכים מאת הסופר נחמן גרשונוביץ. ב־2001 שינה הגיליון את שמו ל"כל השבוע". ב-2003 הודיע צוקרמן על סגירת העיתון לאחר שפרסם כתבה שעסקה בסכסוך פנימי בחסידות גור, צעד שהביא להתנכלות אליו. כשבועיים לאחר מכן החל להופיע עיתון בשם "שעה טובה", בו השתמש צוקרמן בשם עט שלא שימש אותו בעבר. ב-2007 נרכש העיתון על ידי אשר דויטש, איש עסקים חסידי צעיר, ואשר צוקרמן, המשמש גם כעורך-עמית וככותב טור בו. זמן קצר לאחר מכן מינו את אהרן קליגר כסמנכ"ל, ולאחר מספר חודשים הצטרף העיתונאי דוד זאב רוטנברג כיועץ תוכן וכאחראי על השבועון, אך כעבור זמן קצר פרש. ב-2008 העיתון נקלע לקשיים כלכליים, ואיש העסקים יואל ערבליך קנה את חלקו של אשר דויטש בעיתון, והצליח לשקם אותו מבחינה כלכלית. בתחילת מאי 2018, העיתון חדל להופיע לחלוטין לאחר ש"נעקץ", לטענת עורכו, אשר צוקרמן, על ידי אחת מהחברות שעבדה עם העיתון. חודש וחצי לאחר מכן, פורסם כי העיתון אמור לצאת מחדש לאור, לאחר שמספר אנשי עסקים חרדים קנו אותו וערכו בו שיפורים שונים. באמצע יולי 2018, העיתון חזר להופיע בחנויות בבעלות אלי שפירו כשמחיר העיתון יורד מ-17.90 ל-9.90, כמו כן ארבעת המוספים (שעה טובה, שעה טובה בבית, שעה טובה לילדים ושעה טובה במטבח) אוחדו לגיליון אחד. השינוי לא צלח והעיתון נסגר. חדשות שעה טובה - מכיל ידיעות חדשותיות חרדיות וכלליות, כתבות וטורים. שעה טובה - מגזין נספח לעיתון החדשות שמודפס על דפי כרומו. מכיל טורים פוליטיים, פרשנות, ראיונות, עמודי תמונות רבנים/אדמורי"ם וציטוטי מאמרים המופיעים בעיתונות הכללית אודות המגזר החרדי. שעה טובה בבית - מוסף למשפחה, מכיל כתבות על רפואה, חינוך, עיצוב ומטבח. מיועד בעיקר לנשים. שעה טובה לילדים - מוסף מנוקד לילדים. שעה טובה במטבח - מוסף שמופיע בעיקר בחגים, ובו מתכונים המתאימים לאותו חג. בערבי החגים, מפיק העיתון מוספי חג. אבישי בן חיים, עיתון הילדים החרדי מציג: קומיקס שנאה, באתר nrg‏, 21 במרץ 2005 אברהם דוב גרינבוים, יהדות התפוצ, באתר מגזין ליברל, ‏11 ביוני 2020 הגונז האלמוני, ‏ביקורת עיתוני פסח: הטור שלא עושה הנחות, באתר כיכר השבת, 20 באפריל 2017 זעזוע ב'שעה טובה': העורך החב"די התפטר מתפקידו, אתר שטורעם טבת תשס"ט הגונז האלמוני, 'שעה טובה' החדש: עולם כמנהגו נוהג, באתר פאשקעוויל, ‏17 ביולי 2018
ים רוס

ים רוס (באנגלית: Ross Sea) הוא ים שולי עמוק מים באנטארקטיקה בין ארץ ויקטוריה לארץ מרי בירד, המהווה חלק מהאוקיינוס הדרומי. ים זה התגלה על ידי ג'יימס קלארק רוס בשנת 1841, ונקרא על שמו. במערב ים רוס נמצא האי רוס שעליו הר הגעש ארבוס. במזרח ים רוס נמצא האי רוזוולט. חלקו הדרומי של ים רוס מכוסה על ידי מדף הקרח רוס. בשנת 1911 החל רואלד אמונדסן את מסעו לקוטב הדרומי ממפרץ הלווייתנים שבמדף הקרח. כל האיים שבים רוס הוכרזו על ידי בריטניה כשטחה, והועברו לשליטת ניו זילנד. האיים מהווים כיום חלק משטח חסות רוס, אולם מדינות רבות אינן מכירות בהכרזה זו. מדיה וקבצים בנושא ים רוס בוויקישיתוף גאולוגיה של אזור ים רוס ים רוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רדווא עאשור

רדווא עאשור (בערבית: رضوى عاشور) הייתה סופרת מצרית. רדווא עאשור נולדה בשכונת אל-מניאל בקהיר. אביה, מוסטפא עאשור, היה עורך דין ואיש תרבות, ואמה, מאי עזאם, הייתה משוררת ואמנית. סיימה תואר ראשון בספרות באוניברסיטת קהיר בשנת 1967, ובשנת 1972 קיבלה תואר שני ועברה ללימודי דוקטורט בארצות הברית. בשנת 1975 קיבלה עאשור תואר דוקטור מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט עם התמחות בספרות ושירה אפריקאית-אמריקאית. עאשור הייתה האדם הראשון שקיבל תואר שלישי בסוגה זו. לאחר שובה למצרים לימדה באוניברסיטת עין שמס בקהיר, משנת 1969 עד 1980. בתקופה זו הייתה גם פעילה פוליטית. בשנת 1970 נישאה למשורר הפלסטיני מוריד ברגותי. ב-1977 נולד בנם תמים אל-ברגותי, לימים משורר ומומחה למדעי המדינה. באותה שנה פרסמה עאשור את ספרה הראשון, "הדרך אל האוהל האחר", ביקורת ספרותית על יצירתו של ע'סאן כנפאני. לאחר לידת בנם גורש מוריד ברגותי להונגריה, בניסיון של אנואר סאדאת לעצור את פעילותם של האחים המוסלמים במצרים. רדווא עאשור ובנה נאלצו לנסוע לעיתים קרובות להונגריה לבקרו. בשנת 1996 עבר לגור ברמאללה ולאחר מכן בעמאן. בשנת 2008 ראה אור אוסף שירים של מוריד ברגותי שתורגם על ידי רדווא עאשור לאנגלית. בין השנים 1990 ל-1993 הייתה ראש המחלקה לשפה וספרות אנגלית בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת עין שמס. לאחר מכן התמסרה לכתיבה, ופרסמה את הטרילוגיה "גרנדה", יצירתה המפורסמת ביותר. הטרילוגיה עוסקת באירועים שהתרחשו בשנותיה האחרונות של ממלכת גרנדה, מונרכיה מוסלמית בדרום חצי האי האיברי, ונפילתו של המלך המוסלמי בואבדיל, שהודח מכסאו על ידי המלכים הקתולים ב-1492. היא נבחרה לאחת מ-100 היצירות הספרותיות המובילות על ידי איגוד הסופרים הערבי. עאשור הייתה חברה בוועד הלאומי להתנגדות לציונות של אוניברסיטאות מצרים. בשנץ 1995 כתבה: "אם הפרויקט הציוני הקולוניאלי, הגזעני והפשיסטי יוסיף להתקיים, הרי שצפויה לנו פורענות אמיתית." בספרה "אל-טנטוריה" היא מספרת על אנשי הכפר טנטורה, שחלקם גורשו ללבנון ומאוחר יותר נהרגו בטבח סברה ושתילה. בשנת 2013 פרסמה עאשור אוטוביוגרפיה, בה סיפרה על מאבקה במחלת הסרטן, ושזרה את תחנות חייה באירועים בהיסטוריה של מצרים. רדווא עאשור מתה ב-30 בנובמבר 2014 לאחר כשנה של מאבק במחלת הסרטן. ב-26 במאי 2018 צוין יום הולדתה ה-72 של עאשור בגוגל באמצעות שרבוט גוגל. חלק מספריה של עאשור תורגמו לאנגלית ולשפות נוספות. היא זכתה במספר פרסים ספרותיים, בהם פרס בינלאומי לספרות על שם קונסטנדינוס קוואפיס. המסע: זיכרונותיה של סטודנטית מצרית באמריקה, 1983 אבן חמה, 1985 מפגשים, 1998 חדיג'ה וסאווסן, 1989 ראיתי את כפות התמרים, סיפורים קצרים, 1989 גרנדה: רומן, 2003 אנציקלופדיה של נשים בספרות הערבית (עורכת), 1873–1999, בהוצאת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר, 2004 סיראז', 2007 אל-טנטוריה, 2010 משאיות כחולות, 2014 בשנת 1994 זכתה הטרילוגיה "גרנדה" בפרס השנה של יריד הספרים הבין-לאומי של קהיר. בשנת 1995 זכתה הטרילוגיה "גרנדה" בפרס היריד לנשים סופרות בעולם הערבי. בשנת 2007 זכתה עאשור בפרס לספרות על שם קונסטנדינוס קוואפיס. בשנת 2011 זכתה עאשור בפרס אל-אוויס (אנ'). Egyptian writer Radwa Ashour dies at 68, באתר אל-אהראם, ‏1 בדצמבר 2014 (באנגלית). מבט מל"מ: כתב עת לענייני מודיעין ובטחון מבית המרכז למורשת המודיעין - גליון 11, באתר כותר, ‏מאי 1995, עמ' 5. עודה בשאראת, אמא תרזה על טנק בג'נין, באתר הארץ, 18 בינואר 2021.