laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עיבוד תנועות מקוון

עיבוד תנועות מקוון (באנגלית: Online Transaction Processing או בקיצור OLTP) הוא עיבוד תנועות המתבצע על ידי משתמשים העובדים בעבודה אינטראקטיבית מול המערכת. למשל: פקידי בנק ולקוחות בנק המבצעים פעולות בחשבונות באמצעות האינטרנט או עובדי חברת תעופה או סוכני נסיעות המבצעים הזמנת כרטיסי טיסה. יחידת העבודה הבסיסית בעיבוד מסוג זה נקראת טרנזקציה. עיבוד תנועות מקוון מאופיין במספר רב של משתמשים העובדים במקביל ובניגוד לעיבוד באצווה מספר המשתמשים בזמן נתון וסוג העבודה אינם צפויים מראש. בגלל העבודה האינטראקטיבית של משתמשים מול מערכות מסוג זה נדרשת שמירה על זמני תגובה קצרים ויציבים, בשונה מעיבוד באצווה בו מנסים להשיג תפוקה מקסימלית מהמחשבים. על מנת להבטיח שלמות נתונים בסיום תקין של טרנסקציה מתבצעת פעולה של Commit, כלומר: אישור כתיבת כל המידע הקשור בה. במקרה של סיום לא תקין מבוטלים כל הנתונים הקשורים בטרנסקציה באמצעות פעולת Rollback. מסיבות טכניות קיים קושי בביצוע סדרתי רציף של עבודת משתמש בסביבה מרובת משתמשים במקביל, לפיכך במקרה של הפסקת עבודת משתמש נדרשת שמירת מצב עבודתו, לפרק הזמן הקצר עד להמשך עבודתו. כאשר מתחדשת העבודה משוחזר מצב עבודתו. קיימות שתי תפיסות לשמירת המצב: stateful בה מוצר התשתית לניהול העבודה המקוונת מבצע את שמירת המצב ו-stateless בה האחריות היא על המערכת הישומית. השיטה השנייה מאפשר מדרגיות (Scalability) גדולה יותר ואופיינית לעבודה בהיקפים גדולים באינטרנט. מוצרי התשתית מספקים מגוון רחב של שירותים לתמיכה בניהול עיבוד תנועות מקוון, כגון: רישום ביומן (Log), דווח מצב, אופטימיזציית ביצועים, טיפול בתקלות. ניתן להתייחס אליהם כמעין מערכת הפעלה העובדת תחת מערכת ההפעלה של שרתים. קיימים שני סוגים של מוצרי תשתית התומכים בעיבוד תנועות מקוון: מוניטורי טרנסקציות מסורתיים שהנפוצים ביותר הם: CICS ו-IMS/DC של חברת י.ב.מ במערכת ההפעלה z/OS ובמערכת ההפעלה VSE ו-Tuxedo של חברת Oracle תחת מערכות ההפעלה Windows, UNIX ולינוקס. מוצר נוסף MTS של חברת מיקרוסופט, חדל להתקיים כמוצר עצמאי והפך לרכיב בתוך מערכת ההפעלה Windows. שרתי יישומים או באנגלית Application Servers מודרניים שנבנו מראש גם לעבודה בסביבה מבוזרת ובסביבת אינטרנט. שרתי היישומים מסוג זה הנפוצים ביותר עובדים בסביבת JEE או בסביבת Net.. בסביבת JEE הנפוצים ביותר הם WebSphere Application Server של י.ב.מ ו WebLogic של חברת Oracle. מערכת עיבוד תנועות עיבוד באצווה עיבוד תנועות
TSR

האם התכוונתם ל... TSR – חברה המשווקת משחקי קופסה. תוכנית TSR – במערכת ההפעלה DOS, תוכנית הנשארת בזיכרון לאחר סיומה.
נורדיסק פמילייבוק

נורדיסק פמילייבּוּק (Nordisk familjebok, "ספר המשפחה הנורדי") הייתה אנציקלופדיה שוודית שיצאה לאור בין השנים 1876 ו-1957. מהדורתה הראשונה פורסמה בעשרים כרכים בין 1876 ו-1899. השנייה פורסמה בין השנים 1904 ו-1926 בשלושים ושמונה כרכים והייתה האנציקלופדיה המקיפה ביותר שפורסמה בשפה השוודית. היא ידועה בשוודיה בשם "מהדורת הינשוף" (Uggleupplagan), בשל הינשוף שהופיע על כריכתה. שתי מהדורות נוספות של האנציקלופדיה פורסמו עד שנת 1957. זכויות היוצרים לשתי הגרסאות הראשונות פקעו ונמצאות עתה ברשות הציבור. בשנות התשעים החלה אוניברסיטת לינשפין בשוודיה בפרויקט רונברג שכוונתו לספק העתקים דיגיטליים של ספרים נורדיים. בשנת 2001 הוצעה מהדורה סרוקה מלאה של כל 45,000 עמודי האנציקלופדיה, והם נגישים מעמוד הבית של הפרויקט. מדיה וקבצים בנושא נורדיסק פמילייבוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורדיסק פמילייבוק (בשוודית) הקדמה למהדורה הדיגיטלית מאת לארס ארונסון, 2003
אימפרסריו

האם התכוונתם ל... האימפרסריו – אופרה מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט אמרגן – נקרא בלועזית ובטרם נקבעה המילה אמרגן, "אימפרסריו"
אולימפיאדת לילהאמר (1994)

אולימפיאדת החורף ה-17 נערכה מ-12 בפברואר עד 27 בפברואר 1994 בעיר לילהאמר שבנורווגיה. האולימפיאדה התקיימה שנתיים בלבד לאחר אולימפיאדת החורף הקודמת שנערכה באלברוויל. זאת מאחר שב-1986 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשנות את מועד משחקי החורף כך שלא יתקיימו באותה שנה עם משחקי הקיץ. העיר לילהאמר נבחרה בהגרלה שנערכה בפתיחת אולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-67 מדינות. ישראל השתתפה לראשונה בתולדותיה במשחקי החורף האולימפיים, כששלחה לאולימפיאדה זו נציג בודד - המחליק האמנותי על קרח מיכאל שמרקין. ליובוב יגורובה (רוסיה רוסיה) זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף בסקי למרחקים. ביורן דאהלי (נורווגיה נורווגיה) זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ו-2 כסף בסקי למרחקים. בוני בלייר (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-2 מדליות זהב בהחלקה מהירה ובכך הגנה על תואריה. מירים בדארד(אנ') (קנדה קנדה) זכתה ב-2 מדליות זהב בביאתלון המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) הכפר האולימפי באולימפיאדת לילהאמר אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת לילהאמר (באנגלית) אולימפיאדת לילהאמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר הוועד האולימפי תוצאות רשמיות (אורכב 25.03.2006 בארכיון Wayback Machine)
פסקוב

פְּסְקוֹב (ברוסית: ‏Псков‏Ⓘ‏) היא עיר בירת מחוז פסקוב שברוסיה. העיר שוכנת בחלקו הצפוני של מרכז החלק האירופאי של המדינה, על הנהר וליקיה הנשפך לאגם פסקוב. פסקוב היא אחת הערים העתיקות ברוסיה, ויש בה כנסיות שעומדות על תילן החל מהמאה ה-11. מקבץ של הכנסיות האלו הוכרז ב-2019 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. העיר מוזכרת לראשונה ב-903. שמה בא ממקור פינו-אסטוני, או ממקור בלטי. מהעיר פסקוב הגיעה אולגה, אשתו של איגור, הנסיך הראשון של נסיכות קייב. מאותה תקופה החלה פסקוב להתפתח כעיר. מהמאה ה-10 עד המאה ה-12 הייתה פסקוב חלק מנסיכות קייב. במאה ה-12 צורפה לרפובליקת נובגורוד תוך שמירה על זכויות מיוחדות. ב-1348 אנשי פסקוב החליטו על ממשל עצמי והקימו את רפובליקת פסקוב, שהתקיימה עד 1510, אז צורפה למוסקבה. בין 1581–1582 הושמה העיר במצור על ידי סטפאן באטורי מלך פולין, היא עמדה במצור בכבוד במלחמת ליבוניה. לאחר 1777 הפכה פסקוב לבירת נמסטניצ'סטבו (נציבות) פסקוב. בפסקוב ויתר הצאר ניקולאי השני על כיסאו לטובת הממשלה הרפובליקנית ב-2 במרץ 1917. בין 1941 ל-1944 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני שהשמיד 94% מהעיר, כולל העיר העתיקה. "מתקן הספורט פסקוב 747" הוא אצטדיון הכדורגל המרכזי בעיר המכיל 3,050 מושבים. משינוסטרויטל פסקוב, מועדון כדורגל פסקוב 2000, נוסד בשנת 1970 ומתמודד בעיקר במסגרות חובבניות. פסקוב 747, נוסד בשנת 2006 והתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית. פסקוב, נוסד ב-7 בפברואר 2020 על ידי עיריית פסקוב להשתתפות בליגת הכדורגל המקצוענית מעונת 2020/2021, במקומה של פסקוב 747 שתפורק. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. עד מלחמת העולם השנייה התגוררו בפסקוב כ-1,100 יהודים, כשני אחוזים מאוכלוסייתה. פסקוב נפלה בידי הגרמנים ב-9 ביולי 1941. ככל הנראה הצליחו כמחצית תושביה היהודים להימלט ממנה, כאשר רובם נמלטו מזרחה לכיוון רוסיה. היהודים שנותרו בעיר, כ-500 בני אדם, חויבו לשאת טלאי צהוב בצורת מגן דוד. באוגוסט 1941 הוקם גטו בסמוך לעיר פסקוב, גטו אוסווייטי, בו רוכזו יהודי העיר שנותרו, וכן מעל 1000 יהודים תושבי המחוז. הגטו חוסל בינואר-פברואר 1942, כשהוצאו ממנו תושביו ונורו למוות בסמוך לעיר. לפסקוב ארבע עשרה ערים תאומות: מדיה וקבצים בנושא פסקוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסקוב (ברוסית) "פסקוב", באתר JewishGen (באנגלית) פסקוב (Pskov), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם פסקוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), פסקוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1814–1815), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) פסקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כנסיות בית הספר לאדריכלות של פסקוב באתר אונסק"ו (באנגלית) Сформировано правление АНО ФК «Псков» ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבואה

סבואה (בצרפתית Savoie; באיטלקית Savoia – סבויה; באנגלית Savoy – סבוי) הוא שמו של אזור וחבל ארץ ריבוני היסטורי במערב אירופה, כיום אזור במזרח צרפת הגובל בצפון–מערב איטליה ובדרום-מערב שווייץ. להלן יוצגו ערכים הנקראים בעברית סבואה. לערכים הנקראים סָבוֹי או סָאבוֹי (מהתעתיק באנגלית) ראו סבוי (פירושונים). לערכים הנקראים סבויה (מאיטלקית) ראו סבויה (פירושונים). האם התכוונתם ל... סַבוּאָה - שמו בצרפתית של האזור ההיסטורי סבויה שבמערב הרי האלפים סבואה (מחוז) וסבואה עילית - שני מחוזות צרפת שנכללים באזור הנ"ל המטבח של סבואה (מטבח סבואיירדי) - סגנון בישול, ראו המטבח הצרפתי#סבואה אחר וילה סבואה (Savoye) – וילה של לה קורבוזיה בפרוורי פריז גי סאבואה (Savoy‏; יליד 1953) – שף צרפתי סבוי (פירושונים) סבויה (פירושונים) סאבו (פירושונים)
אולימפיאדת נאגנו (1998)

אולימפיאדת החורף ה-18 נערכה מ-7 בפברואר עד 22 בפברואר 1998 בעיר נאגנו שביפן. באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-72 מדינות. ביורן דאהלי (נורווגיה נורווגיה) זכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף בסקי למרחקים. אחד המאפיינים המרכזיים של משחקי נאגנו היה העניין יוצא-הדופן שריכז סביבו טורניר ההוקי קרח, כאשר בפעם הראשונה שבתה ליגת ה-NHL בתקופת האולימפיאדה ואיפשרה לכוכביה, ובראשם וויין גרצקי, להשתתף במשחקים. בטורניר עצמו זכתה צ'כיה במדליית הזהב אחרי ניצחון 1:0 במשחק הגמר מול רוסיה. כמו כן נערך בפעם הראשונה טורניר אולימפי בהוקי קרח לנשים, ונבחרת ארצות הברית זכתה במדליית הזהב אחרי ניצחון בגמר על קנדה. המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) יהודים באולימפיאדת נאגנו מדיה וקבצים בנושא אולימפיאדת נאגנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת נאגנו (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת נאגנו (ביפנית) אתר הוועד האולימפי אולימפיאדת נאגנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וסטרה ייטלנד

מחוז וֵסְטְרָה יֶיטַאלַנְד (בשוודית: Västra Götalands län; מילולית= יטאלנד המערבית) הוא החמישי בגודל שטחו מבין מחוזותיה המנהליים של שוודיה, ושני בגודל אוכלוסייתו רק למחוז סטוקהולם. המחוז משתרע במערב שוודיה בארץ יטאלנד, וכולל 49 רשויות מוניציפליות ("קומין") ובהן יחד למעלה ממיליון וחצי תושבים – כ-17 אחוזים מאוכלוסיית שוודיה ב-2008. עיר-המושב (Residensstad) של המחוז היא גטבורג, שהיא גם הרשות המאוכלסת ביותר בו והעיר השנייה בגודלה בשוודיה. גבולותיו של המחוז, עם כיוון השעון: נורווגיה, מחוז ורמלנד, שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם ונרן; מחוז ארברו, מחוז אסטריֶטלנד, מחוז ינשפין שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם וטרן, מחוז הלנד, והים הצפוני. המחוז הצעיר, שנוצר בסך הכל ב-1998 לאחר חלוקה מתוקנת של מועצותיו עם המחוז השכן, שואב את מרבית עושרו וייחודו התיירותי ממיקומו על שפת שני האגמים הגדולים של המדינה כמו גם על חוף האוקיינוס, ומהתעשייה שמרכזה בנמל גטבורג וסביבתו. גשר סווינסונד מהווה קשר חשוב בין דרום שוודיה לבין דרום נורווגיה. מדיה וקבצים בנושא וסטרה ייטלנד בוויקישיתוף וסטרה ייטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל אקסטרמדורה

דגל אקסטרמדורה (ספרדית: Bandera de Extremadura) הוא דגלה של הקהילה הספרדית אקסטרמדורה. עיצובו של הדגל הוא עיצוב טריקולור אופקי של ירוק, לבן ושחור מוטען בסמל הקהילה בשליש הדגל לכיוונו של התורן. לצבעי הדגל אין פירוש רשמי אולם נהוג כי הצבע הירוק נלקח מן הצבעים של מסדר אלקנטרה ההיסטורי אשר מקום מושבו היה באזור עד למאה ה-19; הצבע הלבן מסמל את אלפונסו התשיעי, מלך לאון אשר כבש את האזור מידי המורים; והצבע השחור מסמל את הטאיפה של בדחוס אשר שכנה באזור דרום ספרד ופורטוגל במאה ה-11. מדיה וקבצים בנושא דגל אקסטרמדורה בוויקישיתוף דגל אקסטרמדורה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
פאפא וסטריי

פאפא וסטריי (באנגלית: Papa Westray) המכונה גם פאפאיי (באנגלית: Papay) הוא אי בצפון איי אורקני בצפונה של סקוטלנד בממלכה המאוחדת. באי מתגוררים כ-90 תושבים (2011). שטחו של האי כ-9 קמ"ר. הנקודה הגבוהה באי היא גבעת נורת' (North Hill), שגובהה 49 מטרים והיא ממוקמת בצפון האי. הגיבעה, המשמשת אתר קינון לציפורי ים רבות (ובהם שחפית הקוטב, וחמסן טפיל) מהווה שמורת טבע. ממצאים ארכאולוגיים באי מלמדים כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליתית. חוות נפ או'האואר שנשתמרה עד ימינו, היא החווה העתיקה ביותר שנשתמרה בצפון אירופה, וככל הנראה נבנתה כ-5,500 שנה לפני זמננו. על פי המסורת המקומית המלך הפיקטי נכטאן הגיע אל האי וניסה לפתות את אחת מנשות האי, אולם זו העדיפה לעקור את עיניה מאשר לבוא עמו. קפלה שהוקמה באי לזכרה שימשה אתר עלייה לרגל לאנשים החולים במחלות עיניים. הכנסייה הקדומה באי שנשתמרה עד ימינו היא כנסייה מהמאה ה-12 המוקדשת לבוניפציוס הקדוש. הכנסייה עומדת על אתר מהמאה התשיעית - ככל הנראה מגורי הבישוף המקומי. קו מעבורת המתופעל על ידי מעבורות אורקני מקשר בין פאפא וסטריי לפיירוול וראפנס שבווסטריי ולקירקוול שבמיינלנד. שדה התעופה של האי - שדה התעופה פאפא וסטריי מקיים קווי טיסות סדירות לוסטריי ולקריקוול. האי וסטריי פאפא וסטריי המבנה המרכזי של נפ או'האואר מהתקופה הנאוליתית מדיה וקבצים בנושא פאפא וסטריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאפא וסטריי נכון לשנת 2007, על פי אתר ה-BBC באי כ-70 תושבים
דגל אראגון

דגל אראגון הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אראגון. עיצובו של הדגל הוא דגל צהוב עליו ארבעה פסים אדומים אופקיים, כדגלה של קטלוניה, מוטען בסמל הקהילה. העיצוב נשען על סמלם ההרלדי המסורתי של מלכי אראגון, המוטות של אראגון, עיצוב לו שותפים דגלי שלושה קהילות אוטונומיות נוספות. הדגל מתוקנן תחת סעיף 3 לחוק האוטונומיה אשר קובע כי דגלה המסורתי של הממלכה הוא דגלה של הקהילה. הדגל הוכר חוקית ב-16 באפריל 1984. מדיה וקבצים בנושא דגל אראגון בוויקישיתוף דגל אראגון, באתר דגלי העולם (באנגלית)
גידו וסטרוולה

גידוֹ וֶסטֶרוֶולֶה (בגרמנית: ‏Guido Westerwelle‏Ⓘ‏; 27 בדצמבר 1961 – 18 במרץ 2016) היה פוליטיקאי גרמני. כיהן בשנים 2009–2013 כשר החוץ בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל. בשנים 2009–2011 כיהן גם כסגן קנצלרית גרמניה. בשנים 2001–2011 היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה. היה להומוסקסואל הגלוי הראשון שכיהן בתפקידים בכירים אלה. וסטרוולה נולד בבאד הונף שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא למד עד שנת 1991 משפטים באוניברסיטת בון, וב-1994 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטה הפתוחה של האגן עם עבודה על "חוקי המפלגות והארגונים הפוליטיים של בני נוער". הצטרף למפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) ב-1980, ונמנה עם מקימי המשמרת הצעירה של המפלגה, 'הליברלים הצעירים'. הוא חבר המועצה המרכזית של המפלגה מאז 1988, וב-1994 מונה למזכ"ל המפלגה. וסטרוולה נבחר לבונדסטאג (הפרלמנט הגרמני) ב-1996 וירש את וולפגאנג גרהרט בראשות המפלגה בשנת 2002. במסגרת זו כיהן בתפקיד יו"ר האופוזיציה בבונדסטאג. כחודש אחרי הצלחתה של המפלגה בבחירות 2009 (14.9%), הקימה הקנצלרית אנגלה מרקל קואליציה עם ה-FDP; במסגרת ההסכם הקואליציוני מונה גידו וסטרוולה לשר החוץ של גרמניה ולסגן הקנצלרית. בחודש מאי 2001 נבחר כמנהיג מפלגתה- FDP, משרה שהחזיק בה עד אפריל 2011, אז הודיע שהוא מעדיף להתרכז בתפקידו כשר החוץ. כיהן כשר החוץ הגרמני בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל (28 באוקטובר 2009 – 17 בדצמבר 2013). במהלך הקדנציה פרש מתפקידו כיו"ר המפלגה הליברלית עקב הפסדים משמעותיים של מפלגתו בבחירות המקומיות בגרמניה ולאור רצונו להתמקד בתפקידו כשר החוץ. בשל הנסיבות, פרש גם מתפקידו כסגן קנצלרית גרמניה, והעביר זאת למחליפו, פיליפ רסלר, עד לאחרונה שר הבריאות וכיום שר הכלכלה. ב-1 בפברואר 2012 במוזיאון יד ושם בירושלים חתמו בשם ממשלת גרמניה, גידו וסטרוולה ובשם ממשלת ישראל שר החינוך גדעון סער, על סיוע כספי למוסד ההנצחה בסך מיליון יורו בשנה (כ-5 מיליון שקל) לתקופה של עשר שנים. ב-20 ביוני 2014 דווח כי ווסטוולה לקה בלוקמיה חריפה וב-18 במרץ 2016 נפטר מהמחלה בבית חולים בקלן. הובא לקבורה בבית הקברות "מלאטן" של העיר קלן, אחרי טקסים דתיים קתוליים ואוונגליים. וסטרוולה הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא יצא מהארון ב-20 ביולי 2004, במסיבת יום הולדתה ה-50 של אנגלה מרקל, אליה הופיע עם בן זוגו (החל משנת 1988) מיכאל מרונץ. ב-17 בספטמבר 2010 נישא לבן זוגו בבון. מרונץ ניהל את מרוצי הסוסים באאכן ואירועי ספורט אחרים. מדיה וקבצים בנושא גידו וסטרוולה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גידו וסטרוולה (בגרמנית) גידו וסטרוולה, ברשת החברתית פייסבוק גידו וסטרוולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בגיל 54: מת שר החוץ הראשון שיצא מהארון, באתר ynet, 18 במרץ 2016 שר החוץ החדש של גרמניה: מנהיג הליברלים גידו וסטרוולה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2009 דליה מזורי, לראשונה: גרמניה תורמת כסף ל"יד ושם", באתר nrg‏, 1 בפברואר 2012 Guido Westerwelle ist tot. די צייט, 18 במרץ 2016. ניר מגל, גרמניה: מבית "האח הגדול" לצמרת השלטון, באתר ynet, 28 בספטמבר 2009
אידיי

אידיי (באנגלית: Eday) הוא אי בצפון איי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת. האי אידיי ממוקם כ-24 ק"מ צפונית לאי מיינלנד (האי המרכזי, והגדול באיי אורקני). שטחו של האי כ-27 קמ"ר ומתגוררים בו כ-130 תושבים. מרבית שטח האי הוא אדמת ביצה המכוסה צמחי אברש. באי מחצבות כבול ואבני גיר. באי שטחי קינון רבים לעופות ים. ממצאים ארכאולוגיים באי, ובהם אבן סטר (אבן ניצבת) ושרידי חדרים (ובהם החדרים וינקוי, בריסייד והנטרסקווי) מהתקופה הנאוליתית מלמדים כי האי היה מיושב כבר בתקופה זו. האי מקושר לאי מיינלנד בקוי מעבורת המופעלים על ידי מעבורות אורקני. הקו מקשר בין העיר באראלנד שבאי לקירקוול שבמיינלנד. חברת לוגנאייר מפעילה קו תעופה בין שדה התעופה קירקוול שבמיינלנד לשדה התעופה אידיי. המרכז האירופאי לאנרגיה ימית (European Marine Energy Centre) שמרכזו בסטרומנס שבמיינלנד מפעיל באי אתר ניסויים לבדיקת יכולת הפקת אנרגיה מהגאות והשפל. שותפות אידיי (Eday Partnership) היא קרן מקומית אשר הוקמה לצורך קידום כלכלת האי. השותפות הקימה את המרכז למורשת אידיי (Eday Heritage Centre) אשר נפתח ביולי 2008, והשקיעה בפרויקטים שונים ברחבי האי סכום של 380,000 ליש"ט בין השנים 2005–2007. מדיה וקבצים בנושא אידיי בוויקישיתוף תיאור האי אתר המרכז האירופי לאנרגיה ימית
ג'ורג' קאופמן

ג'ורג' סיימון קאופמן (George Simon Kaufman;‏ 16 בנובמבר 1889 – 2 ביוני 1961) היה מחזאי, סופר, במאי תיאטרון, סאטיריקן ומבקר תיאטרון יהודי אמריקאי. קאופמן נולד בפיטסבורג, פנסילבניה ולאחר שסיים תיכון החל ללמוד משפטים, אולם נטש את התחום עד מהרה. הוא החל לעבוד כעיתונאי וכמבקר תיאטרון והיה לעורך מדור הדרמה של הניו יורק טיימס (משרה בה החזיק כעשרים שנה, עד 1930). בשנת 1918 כתב את מחזהו הראשון לברודוויי Someone in the House ("מישהו בבית"). המחזה עלה בעיצומה של מגפת השפעת הספרדית, שעה שהציבור הוזהר מלהתקהל ולא הגיע אל התיאטרון. קאופמן התלוצץ שיש לפרסם הזמנות להצגה עם הכיתוב: "הימנע מקהל גדול - בוא ל'מישהו בבית'". אולם התחלה גרועה זו לא סימנה את המשך הדרך. בכל העונות בברודוויי מ-1921 ועד 1958 הוצג לפחות מחזה אחד מאת קאופמן. בדרך כלל לא כתב לבדו אלא שיתף פעולה עם כותבים אחרים, בהם מוריס ריסקינד, עדנה פרבר, מוס הארט ועוד. שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם מוס הארט עמו כתב את Once in a Lifetime ("פעם בחיים"), You Can't Take It With You ("הן לא תקחהו עמך") מ-1937, עבורו זכה בפרס פוליצר והקומדיה החברתית החריפה The Man Who Came to Dinner ("האיש שבא לסעוד"). קאופמן גם כתב עבור מחזות זמר. המחזמר The Cocoanuts ("עצי הקוקוס") שכתב עם אירווינג ברלין איפשר לאחים מרקס לעבור משורשיהם במופעי וודוויל לתיאטרון הממוסד, במיוחד הצטיין קאופמן בכתיבה שקלעה ליכולותיו ההומוריסטיות של גרושו מרקס. יחד עם מוריס ריסקינד ואיירה גרשווין כתב קאופמן שלוש הפקות סאטיריות חריפות למוזיקה של ג'ורג' גרשווין, Strike Up the Band, ו- Let 'Em Eat Cake אשר נתקלו בקשיי הפקה לא צלחו ו-"בשבילך אני שר" (Of Thee I Sing), שזכתה בהצלחה קופתית וביקורתית מרשימה ואף זיכתה את כותביה בפרס פוליצר הראשון שניתן עבור מחזמר, ב-1932. רבים ממחזותיו של קאופמן עובדו לקולנוע. בהם המחזות "הן לא תקחהו עמך" שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1938, ו"האיש שבא לסעוד". קאופמן גם כתב לסרטים במיוחד, למשל לסרט לילה באופרה של האחים מרקס. הוא גם ביים סרטים והצגות בהן על עכברים ואנשים מאת ג'ון סטיינבק וכותרת ראשית ההצגה ברנשים וחתיכות עליה זכה בפרס טוני לבימוי ב-1951 ו-גרבי המשי (1957) . קאופמן היה שחקן ברידג' מוכשר. גם אשתו הראשונה ביאטריס (אנ') הייתה שחקנית ברידג'. העיתון הניו יורקר פרסם כתבות הומוריסטיות שלו על ברידג'.. ב-1917 נשא לאשה את ביאטריס בקרוב (Beatrice Bakrow) והיה נשוי לה עד מותה ב-1945. במהלך תקופה זו נחשף קשר רומנטי בינו ובין השחקנית מרי אסטור שהתפתח לסקנדל רכילותי ב-1936. ב-1949 נשא לאשה את השחקנית לואיין מקגראת' (Leueen MacGrath) ממנה התגרש ב-1957. נכדתו הייתה השחקנית ביאטריס קולן (אנ'). George Kaufman, Kaufman and Co.: Broadway Comedies, Library of America, 2004 ISBN 978-1931082679 Howard Teichmann, George S. Kaufman an Intimate Portrait, Atheneum, 1972 ISBN 978-0689105081 Moss Hart, Act One: An Autobiography מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' קאופמן בוויקישיתוף ג'ורג' קאופמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ורג' קאופמן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ורג' קאופמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מחזותיו של קאופמן (באנגלית) ג'ורג' קאופמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ורג' קאופמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ורג' ס. קאופמן (1889-1961), דף שער בספרייה הלאומית ACBL Bridge Beat #121The NewYorker
פורום מרקס אנגלס

פורום מרקס-אנגלס (גרמנית Marx-Engels-Forum) הוא פארק ציבורי ברובע מיטה המרכזי בעיר ברלין, בירת גרמניה. הוא נקרא על שמם של קרל מרקס ופרידריך אנגלס, מחברי המניפסט הקומוניסטי משנת 1848, שנחשבים לאבות הסוציאליזם המודרני. את הפארק הקימו שלטונות גרמניה המזרחית בשנת 1986. הפורום שוכן על הגדה המזרחית של הנהר שפרה, ומוקף בנהר מדרום-מערב, רחוב קרל ליבקנכנט בצפון מערב, רחוב שפנדאואר מצפון מזרח, ורחוב העירייה (Rathausstraße) מדרום מזרח. מעברו השני של הנהר נמצא האתר שעליו היה בנוי ארמון הרפובליקה (שנהרס), וברלינר שטאדטשלוס. לפני מלחמת העולם השנייה השטח שעליו נמצא היום הפורום היה רובע מאוכלס בצפיפות של העיר העתיקה, בין הנהר לכיכר אלכסנדר, ונקרא רחוב רוח הקודש (Heiliggeiststraße) שנמתח בין רחוב הקייזר וילהלם (רחוב קרל ליבקנכט של ימינו) והעירייה. השטח, ובכלל זה סניף הדואר הראשי, הופצץ קשות במהלך התקפות האוויר של בעלות הברית בשנת 1944/45 ורוב הבניינים בו הפכו לעיי חורבות. ההריסות פונו אחרי המלחמה, אבל השטח נותר בשממונו, עד לשנת 1977 אז הוחלט לבנות מחדש את רובע ניקולאי, ולהפוך את אזור הפורום לשטח ירוק בין ארמון הרפובליקה למגדל הטלוויזיה. הפסל לודוויג אנגלהרדט מונה למנהל הפרויקט והוטל עליו לפתח את האתר כמחווה למרקס ואנגלס, אבות הקומוניזם, שהיה האידאולוגיה השלטת בגרמניה המזרחית. חנוכת הפארק נערכה בשנת 1986. הפארק מורכב משטח מיוער מלבני גדול ומרחבה עגולה מרוצפת שבמרכזה פסלו של אנגלהרדט - דמויותיהם של מרקס (יושב) ואנגלס (עומד) מפוסלות בברונזה וגדולות מגודלן הטבעי (גובה הפסל של אנגלס הוא 3.85 מ'). מאחורי הפסלים קיר משיש בולגרי ועליו תבליטים של האמן ורנר שטֶצר המציגים קבוצות אנשים בסביבה קפיטליסטית. בצידה השני של הרחבה מוצבים תבליטים מברונזה של האמנית מרגרט מידל המציגים סצינות של חיים בחברה משוחררת. בין שני הקירות מפוזרים עמודי פלדה רבועים, המסודרים בחצי-עיגול, ועליהם תבליטים על פי תצלומים של ארנו פישר, פֵטֶר פוגט (Peter Voigt), נורברט בלום, הנס גוטייל, יירגן פרנקל, גינתר קֶהלר ופרידריך נוסטיץ, המתארים את ההיסטוריה של העבודה. כל התבליטים ממוקמים בגובה העיניים. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990 עתידו של הפורום הפך נושא למחלוקת ציבורית. חלק מהברלינאים ראו בו שריד לא-רצוי של משטר העבר שהתנגדו לו במשך שנים ודרשו להסיר את הפסל ולשנות את שם הכיכר, בעוד אחרים טענו כי לאתר יש חשיבות היסטוריות ואמנותית ויש לשמר אותו. הדעה האחרונה ניצחה בסופו של דבר, בסיועה של דעת הקהל השמאלנית שהייתה שלטת בברלין. הפסלים הפכו לאטרקציה תיירותית, וזרם קבוע של תיירים מצטלמים כשהם יושבים על ברכיו של מרקס. כיום מתקיים דיון ציבורי ביוזמתו של ראש עיריית ברלין, קלאוס ווברייט, האם להקים מחדש את הרובע העתיק באזור, במסגרת הארכת קו הרכבת התחתית U5, והפיכת הפארק כולו לאתר בנייה למשך השנים הקרובות. מדיה וקבצים בנושא פורום מרקס אנגלס בוויקישיתוף
מיכאל שנהב

מיכאל שנהב (נולד ב-24 במרץ 1963) הוא פסנתרן, מנצח ומלחין ישראלי. שנהב נולד בירושלים, אח לאמנית דינה שנהב. שנהב בוגר תואר ראשון בקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת פרופ' אבל ארליך, תואר שני באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת פרופ' ארליך ואנדרה היידו, ותואר שלישי בקומפוזיציה באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת גדעון לבינסון. הלחנתו קלאסית-מודרנית (בת זמננו). הושפע מהמלחין ארנולד שנברג. נשוי בשנית ואב לארבע בנות ובן, עמם הוא מתגורר בכפר סבא. הוא ריכז את מגמת המוזיקה בתיכון "מור מטרו ווסט" ברעננה ושם בתפקידו הוא מורה להרמוניה ולקומפוזיציה. אמו היא הסופרת חיה שנהב, המוכרת בעיקר בזכות ספרה "מיץ פטל". מגיל צעיר הוא עוסק בהלחנה. יצירותיו בוצעו על ידי תזמורות שונות, כמו התזמורת הקאמרית רמת גן, תזמורת המהפכה וסימפונט רעננה, וחלקן הוקלטו ושודרו בקול המוסיקה. יצירתו הבולטת ביותר של שנהב הייתה האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח", לליברית מאת חיה שנהב, בכיכוב זמרים מתוכנית האופרה סטודיו של האופרה הישראלית. עם הסולנים נמנו עינת אורנשטיין, אינאס מסאלחה, הילה בג'יו, עמית פרידמן ואלינאר לבני. היצירה הועלתה לראשונה במרץ 2004, ובשנת 2005 זכתה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה. האופרה מגוללת סיפורה של ציירת השבה אל דמיון שזכרה מילדותה לאחר שאזלו רעיונותיה האמנותיים. בהפקה נטלו חלק 150 זמרים, נגנים, רקדנים וניצבים. בספטמבר 2008 הועלתה במסגרת אירועי חג המוזיקה הישראלית ה-11 במספר יצירתו של התיאטרלית-מוזיקלית של שנהב "הלנה מטרויה רוקדת על הדלפק", למילותיהן של המשוררות דפנה דרוקר, מרגרט אטווד, ודליה רביקוביץ'. את היצירה ביצע שנהב עצמו בשיתוף עם זמרת הסופרן רינת גולדמן. 2022 סיים בהצלחה חצי איירון-מן בטריאתלון טבריה. שנהב הוא טבעוני. מדיה וקבצים בנושא מיכאל שנהב בוויקישיתוף נטע-לי בינשטוק, ד"ר מיכאל שנהב אומר "לא" לפלצנות, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 26 במרץ 2009 מבצעים ישראלים בחג המוזיקה הישראלית ה-11 "THE MANY FACES OF ISRAELI MUSIC" - מאמר אקדמי שעוסק בזהות הקומפוזיציה הישראלית, מאת המלחין יוסי פלס סקירת האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח" ציפי שוחט, עכבישים לומדים לשיר, באתר הארץ, 29 בפברואר 2004 דף פרטים בתיכון מטרווסט