נוער הנרות

נוער הנרות הוא כינוי לבני נוער רבים שהתאבלו בפומבי על הרצחו של ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995. המושג מופיע רבות בכלי התקשורת המתעדים את תקופת רצח רבין בהתייחסו לתגובת בני הנוער לרצח ראש הממשלה. במהלך תקופת "השבעה" לאחר הרצחו של ראש הממשלה פקדו נערים ונערות רבים את כיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין), בתי ספר ומרכזי ערים נוספות, כשהם מדליקים נרות נשמה רבים, מניחים פרחים ושרים שירי אבל לצד תמונתו של ראש הממשלה המנוח. נוער הנרות הביע את דעותיו ורגשותיו באמצעות כתיבה על קירות המקיפים את הכיכר. קטע מתוך הקיר אשר כוסה בכתובות שומר באמצעות זכוכית ומוצג כיום לצד האנדרטה לזכר יצחק רבין. בני נוער רבים גם כתבו מכתבים למשפחת רבין ולמשרד ראש הממשלה והביעו את צערם בנוגע לרצח. תופעת "נוער הנרות" הפתיעה רבים מהמבוגרים בחברה הישראלית אשר הניחו שהנוער הישראלי מנותק ויהיה אדיש לרצח. בכתבה בנושא נכתב: פעילות הנוער באותה עת הרשימה רבים. כל אלה שסברו כי הדור הצעיר אינו מעורב דיו, חברתית ופוליטית בנעשה במדינה, גילו בהפתעה כי דווקא הנוער הוא שממלא את הכיכרות ומוביל את אירועי הזיכרון העממיים. קבוצות קבוצות של בני נוער מילאו את הכיכר בתל-אביב וכן התכנסו בערים נוספות, הדליקו נרות וארגנו טקסים מאולתרים. — nrg עבור רבים מבני נוער הנרות, רצח רבין היה אירוע מכונן - הם חוו לראשונה רצח פוליטי, והביעו בהתנהגותם אבל אישי ולאומי. למשל, גיא רונן כתב כך: ה-4 בנובמבר 1995 היה עבורי היום בו מתה התמימות. נגמרה האמונה. אהבת הארץ המזוככת, הקמאית הגיעה לקיצה. נולדה הציניות. התפשטה הריקנות. קפצה הזקנה. שבס אמר שהלכה לו המדינה. תמצית מדויקת של הכל, וכבר בגיל 17. — גיא רונן, נוער בלי נרות, באתר ynet, 2 בנובמבר 2005 פרופ' תמר רפופורט מהאוניברסיטה העברית ניתחה את התופעה בספר בשם "כל הנוער – קול הנוער? תגובות בני הנעורים לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין" אשר יצא לאור בשנת 1997. ספר זה נכלל ברשימת הקריאה לקורס בנושא "מחאת בני נוער בישראל" באוניברסיטת תל אביב.[דרוש מקור] לפי ד"ר דוד גורביץ', "אימוץ הנרות על ידי בני הנוער כתגובה לרצח הוא אימוץ פולחן דתי למטרות חברתיות, חילוניות ופוליטיות. זהו שימוש באייקונים דתיים למטרות לא דתיות". עם זאת, הוא טוען שהמנהג ריק מתוכן: "אנחנו אחת מהחברות שמאמינות שסימנים מוליכים לדברים ממשיים, אבל מאחורי הנרות אין כלום. יש הרגשה שהנרות נותנים את החוויה, אבל אף אחד לא בודק מה מסתתר מאחוריהם. זו אופנה, משהו אסתטי, כמו נרות שולחן. לקחנו את הריטואל הקדום של אש והפכנו אותו למטאפורה שמעידה על אבל וצער". גם גדעון לוי טען במאמר בעיתון "הארץ" שהמנהג ריק מתוכן ואף צבוע: "הקמפיין לשחרור שליט ... נהפך לשסתום קיטור להפגין באמצעותו מעורבות אזרחית ואכפתיות - חלולות ונבובות, בדיוק כמו שעשה "נוער הנרות" שייבב לריק על רצח רבין, והצביע נתניהו." פעילים חברתיים רבים ואף פוליטיקאים מזהים עצמם כחלק מ"נוער הנרות" אשר תודעתם הפוליטית התגבשה בעקבות רצח רבין. תנועת "דור שלום" אשר קמה בעקבות הרצח ראתה עצמה כממשיכה פוליטית של "נוער הנרות" ופעלה בשמם למען שינוי בחברה הישראלית. בנוסף, מנהיגי "נוער העבודה" מתקופה זו שהתמודדו לראשות המפלגה כונו בעיתונות בשם "נוער הנרות". חלק מנוער הנרות זוהה כקשור לקהל המעריצים של הזמר אביב גפן, בעקבות הופעתו של גפן בעצרת השלום בה נרצח רבין, כשמספר דקות אחרי הופעתו נורה ראש הממשלה. מאז קיבל השיר "לבכות לך" משמעות חדשה והפך להמנון הבלתי רשמי של נוער הנרות. רפופורט תמר.(1997). כל הנוער – קול הנוער? תגובות בני הנעורים לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, המכון לחקר הטיפוח בחינוך, בית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית בירושלים. מדינה באבל, אתר מרכז יצחק רבין פז שוורץ, "נוער הנרות"-12 שנים אחרי, באתר nana10‏, 23 באוקטובר 2007 נועה ציפר ושרית לנדסמן, חשבון הנפש של נוער הנרות, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2007 יהונתן ליס, "נוער הנרות" מנסה לתפוס מקום ריאלי ברשימת העבודה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2012 דוד הדר, הספר שחוזר אל נוער הנרות, הקצה של דור ה-X, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2013 סתיו שפיר, נוער הנרות ברח. ממשיכי רבין מפגינים בבלפור, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2020 סיון חילאי, נוער הנרות חוזר לכיכר: "25 שנה עברו ואנחנו עדיין תקועים כאן", באתר ynet, 28 באוקטובר 2020 "באותו לילה מתה התקווה": מה קרה לנוער הנרות בכיכר?, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 12:50) רפופורט תמר.(1997). כל הנוער – קול הנוער? תגובות בני הנעורים לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, המכון לחקר הטיפוח בחינוך, בית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית בירושלים תמר דרסלר, ‏נפלה שלהבת: נוער הנרות, שהפכו כבר למבוגרים, חוזרים ללילה ההוא, באתר מעריב אונליין, 20 באוקטובר 2015 הנרות הללו שאנו מדליקים, ‏6 בנובמבר 2008 (ארכיון). גדעון לוי, מדינה בפסיכוזת שליט, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2011.