laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודה פורת

יהודה פורת (נולד ב-13 באפריל 1960) הוא איש עסקים ומנהל ישראלי, מייסד רשת שפע שוק ומנכ"לה הראשון ומבעלי קיקה-ישראל. כיום מנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה. נולד לשמואל ולאה פורת (פרוים). למד במדרשית נעם בפרדס חנה. שירת כמפקד בחיל השריון. לאחר נישואיו עסק בעסקי מזון קפוא. בשנות ה-90 ייסד את רשת המרכולים "שפע מהדרין" שלימים הפכה ל"שפע שוק", וכיהן כמנכ"ל הרשת במשך 15 שנים. כמו כן כיהן כחבר דירקטוריון של הריבוע הכחול. בעקבות המחאה בציבור החרדי על חילול שבת ברשת AM:PM שבשליטת קבוצת דור אלון, בעלת השליטה ב"שפע שוק", פרש מניהול הרשת. הוא התמנה כיועץ לחברת שופרסל להקמת רשת המרכולים "יש" והיה אמור להתמנות למנכ"ל הרשת, אך כעבור זמן קצר פרש. הוא נתבע על ידי הריבוע הכחול בטענה שהעביר סודות מקצועיים לחברה מתחרה. בשנת 2006 דורג על ידי המגזין גלובס כאחד מעשרת המשפיעים על כלכלת ישראל[דרוש מקור]. בשנת 2011 הקים פורת עם איש העסקים סלומון בטיטו את סניף רשת קיקה האוסטרית בישראל ושימש מנכ"לה. בטיטו ופורת רכשו את השליטה בחברת גלובליקום. כעבור שמונה חודשים קרס הסניף הישראלי של קיקה. לאחר מכן עסק פורת בנדל"ן בצפת. בשנת 2013 התמנה למנכ"ל החברה קדישא פתח תקווה. באוגוסט 2021 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם מאפיית אנג'ל ב-400 מיליון ש"ח. במרץ 2022 רכש ביחד עם קבוצת משקיעים את מתחם משרד החינוך בירושלים ב-300 מיליון ש"ח.[דרוש מקור] שלומי דונר, מנכ"ל שפע שוק התפטר בעקבות הוראת רבנים, באתר ynet, 12 באפריל 2007 אורנה יפת, "כלכליסט", התפטר יועץ שופרסל להקמת הרשת החרדית, באתר ynet, 16 ביוני 2008 ענת שיחור-אהרונסון, הריבוע הכחול תובעת: מנהל שפע שוק לשעבר העביר סודות לשופרסל, באתר nrg‏, 13 באוגוסט 2008 עדי דברת, תחרות לאיקאה: רשת הריהוט קיקה פותחת סניף בכפר סבא, באתר TheMarker‏, 4 במאי 2009 גיל קליאן, המספרים שמאחורי הקפאת ההליכים של קיקה, באתר כלכליסט, 13 במאי 2012 http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000680332 http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000738114 8. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=rkdf9zswf 9. https://m.calcalist.co.il/Article.aspx?guid=h1011ein11c
טייבה (בגליל)

א-טייבה א-זועביה (בערבית: الطيبة الزعبية), הידוע בקיצור כ"טייבה" ורשמית כ"טייבה (בעמק)", הוא כפר ערבי-ישראלי השייך למועצה אזורית הגלבוע. הכפר שוכן על רמת יששכר ומשתרע מסביב למעיין הנובע מנחל יששכר הזורם ממזרח לחלקו הדרומי של הכפר וחוצה אותו בחלקו הצפוני. תושבי הכפר הם ערבים מוסלמים בני משפחת זועבי. בני הכפר טוענים שהם גרים במקום כבר 250 שנה. תרגום שמו של הכפר הוא 'הטובה'. הערבים נהגו להמיר שמות יישובים קדומים שכללו את השורש ע.פ.ר. ("عفريت", שמשמעותו בערבית "שד"), לשם "טייבה" (שמשמעותו "מקום טוב"). יש המזהים כפר זה עם עפרה המקראית, עירו של גדעון בן יואש שנלחם במדיינים בעמק יזרעאל. במרכז הכפר, סמוך למסגד, שרידים של מבצר צלבני. יש המזהים אותו עם עפרבלא, בגלל הדמיון לשם עפרה. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת. ב-20 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר בהוראת הכוחות הלא-סדירים הערביים. הכפר מונה 240 משפחות ויש בו מרפאה, מוסדות חינוך לגיל הרך, בית ספר יסודי וכן מתקני ספורט ושעשועים. כן פועלת ביישוב ספרייה שהיא סניף של ה"ספרייה האזורית הגלבוע". ראש הוועד המקומי נכון לינואר 2009, הוא הישאם זועבי. תושבי הכפר מתפרנסים מחקלאות, בניין ועבודה במפעלי האזור. לבני חמולת זועביה היו יחסים טובים עם שכניהם היהודים ובמלחמת העצמאות נשארו רוב בני החמולה בכפריהם שהפכו לחלק ממדינת ישראל, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם לקראת הפלישה הצפויה של צבאות ערב במאי 1948. כיום, בכפר א-טייבה שומרים על מערכת יחסים טובה עם המדינה. טייבה שייכת למועצה האזורית גלבוע, הכוללת יישובים יהודים וישובים ערבים. במעריב פורסם כי בחגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל לא החרימו תושבי הכפר את האירועים כמו רוב הציבור הערבי וכי במחווה יוצאת דופן צבעו מחדש את המסגד בצבעיו של דגל הלאום (כחול ולבן) המסגד אמנם היה צבוע בצבעים אלו מזה שנים, אך הוא נצבע מחדש לכבוד יום העצמאות. מדינת ישראל הגדירה את הכפר כאזור עדיפות לאומית א'. מדיה וקבצים בנושא טייבה בוויקישיתוף טייבה, אתר המועצה האזורית גלבוע מירב ארלוזורוב, בכפר טייבה מתנערים מהתדמית שיצרה חנין זועבי: "רוצים להיות ישראלים במלוא מובן המילה", באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2011 טייבה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יישובים בישראל - קובצי יישובים, באתר www.cbs.gov.il מירב ארלוזורוב, בכפר טייבה מתנערים מהתדמית שיצרה חנין זועבי: "רוצים להיות ישראלים במלוא מובן המילה", באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2011 חנן אשל, ‏לזיהויה של עפרה - עיר גדעון, קתדרה 22, ינואר 1982, עמ' 8-3, הערות: צבי גל, ‏לזיהוי מקומה של עפרה אבי העזרי, קתדרה 24, יולי 1982, עמ' 182-181 זאב וילנאי, "עפרבלא", בתוך: אנציקלופדיה אריאל, כרך שביעי (ע–ק), עם עובד, 1979, עמ' 5955 יהושע פראוור, תולדות מבצר כוכב הירדן, באתר Jstor (פרסום של "ידיעות בחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה" כרך ל"א, ‏1967 בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99. לדברי מוריס, הכוחות הלא-סדירים חששו כנראה, כי תושבי הכפרים שפונו בהוראתם באותו היום, "מבקשים לעשות יד אחת עם הישוב". ספריית טייבה בעמק, מרכז ההדרכה לספריות בישראל עזריה אלון, מי גורש איך ולמה, דבר, 10 במרץ 1978 דודו בזק, מזדהים עם המדינה, באתר nrg, אתר nrg, ‏ 7 באפריל 2008 סיווג רשימת היישובים ואזורי התעשייה לפי אזורי עדיפות לאומית, אתר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אישה מזוקנת

אישה מזוקנת היא אישה בעלת זקן גדול וניכר. נשים מזוקנות היו במשך זמן רב נושא לאגדות עממיות וכן למושא התעניינות ולעג. במשך שנים אף הופיעו הנשים המזוקנות במופעי מוזרויות בקרקס. מעט נשים יכולות לגדל על פניהן זקן שיהיה ניכר וברור לעין. בחלק מהמקרים, זקן שגדל אצל אישה הוא תוצאה של חוסר איזון הורמונלי (לרוב עודף אנדרוגן), או של הפרעה גנטית נדירה בשם היפרטריכוזיס. לעיתים הזקן נובע משימוש בסטרואידים אנאבוליים. לרוב הסביבה לוחצת על האישה המזוקנת להסיר את הזקן, מאחר שהדבר נחשב פגם. יוצאות דופן הן הנשים המזוקנות המפורסמות שהופיעו במופעי שוליים בקרקס במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 (שזקנן היה מזויף בדרך כלל), לפני שמופעי המוזרויות הללו ירדו מגדולתם. מדיה וקבצים בנושא אישה מזוקנת בוויקישיתוף Taylor, Sarah K (18 ביוני 2009). "Congenital Hypertrichosis Lanuginosa". Emedicine. Medscape. נבדק ב-4 בדצמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה)
הגביע האיטלקי בכדורסל

הגביע האיטלקי בכדורסל (באיטלקית: Coppa Italia di pallacanestro) הוא מפעל כדורסל איטלקי בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1968 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל האיטלקית. בעבר התחרו בגביע קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות באיטליה. ומאז שנת 2000, מתחרות רק שמונה הקבוצות שסיימו במקומות 1-8 בטבלה בתום הסיבוב הראשון. ליגת העל האיטלקית בכדורסל אתר האינטרנט הרשמי של הגביע האיטלקי בכדורסל בעקבות חקירה בגין הונאה חשבונאית ותכנון מס, ביטלה התאחדות הכדורסל האיטלקית את כל התארים המקומיים שמונטפסקי סיינה זכתה במהלך העונות 2011-12 ו-2012-13
הנסיך רנדיאן

הנסיך רנדיאן (באנגלית: Prince Randian;‏ 12 באוקטובר 1871 - 19 בדצמבר 1934) או רנדיון (Randion), שנודע גם בשמות "איש הנחש", "הטורסו האנושי", "הזחל האנושי" ומגוון שמות אחרים, היה אמן קרקס פופולרי ללא גפיים שהופיע בראשית המאה ה-20. הוא נודע בעיקר בשל יכולתו לגלגל סיגריות בעזרת שפתיו. נאמר כי הובא לארצות הברית על ידי פי. טי. ברנום ב-1889, ובמשך 45 שנה היה אטרקציה פופולרית במופעי קרקס ובמופעי שוליים. בשנת 1932 הופיע בסרט פריקס. רנדיאן (ששמו מלידה אינו ידוע) נולד ללא ידיים וללא רגליים בדמררה, גיאנה הבריטית. הוא היה בן דת ההינדואיזם ודיבר הינדי, אנגלית, צרפתית וגרמנית. אשתו נודעה בשם הנסיכה שרה, ונולדו להם ארבע בנות ובן אחד. הוא ואשתו התגוררו ברחוב ווטר 174 בפטרסון, ניו ג'רזי, עד מותו. במופע שלו, לבש רנדיאן בגד כותנה שהיה צמוד לגופו, ושיווה לו מראה של זחל או נחש; הוא התנייע על הבמה על ידי הזזת מותניו וכתפיו, כבתנועת נחש. כישרונו הידוע ביותר היה הדלקת סיגריות וגלגולן בפיו בעזרת שפתיו בלבד, אך הוא ידע גם לצייר ולכתוב על ידי החזקת מברשת או עט חרט (סטיילוס) בשפתיו, ולהתגלח על ידי החזקת סכין גילוח בתוך קופסת עץ. את כל אביזרי המופע שמר בקופסת עץ שנאמר כי הוא בנה אותה, צבע אותה והתקין לה את המנעול. בסרט "פריקס" של MGM מוצג טריק גלגול הסיגריה שלו. ב-19 בדצמבר 1934 מת רנדיאן, זמן קצר לאחר הופעה ב-Sam Wagner's 14th Street Museum. הוא היה בן 63 במותו. ניק וויצ'יץ' הנסיך רנדיאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קטע וידאו (באתר YouTube) ובו הסצנה מהסרט "פריקס" שבה מדליק הנסיך רנדיאן סיגריה, סרטון באתר יוטיוב הנסיך רנדיאן, באתר Sideshow Wiki (באנגלית) "Prince Randian". Freaks of Nature. Frederick, Drimmer (1973). Very Special People. Bantam Books. p. 103. ISBN 0-8065-1253-9.
קובי ברקאי

יַעֲקֹב (קוֹבִּי) בַּרְקַאי הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי. שימש בעבר מנהל מחלקת הקריינים של קול ישראל. ברקאי שידר את מהדורת החדשות האחרונה של קול ישראל ב־14 במאי 2017. ב־15 במאי 2017 החל לשדר בכאן ב, במסגרת תאגיד השידור הישראלי. ברקאי הוא קריין חדשות, וכן עורך ומגיש את התוכנית "הידברות עם קובי ברקאי" המשודרת בכאן ב' (קודם לכן שודרה התוכנית ברשת א'), תוכנית זו עוסקת במגוון תחומים כמו אקטואליה, תרבות, חברה ושירה. משדר לסירוגין עם ליאת רגב את הסכת התאגיד "אין מקום אחר", לתיעוד אירועי מתקפת הפתע על ישראל ב־2023 כפי שחוו הקהילות שהיו בלב האירוע. מדיה וקבצים בנושא קובי ברקאי בוויקישיתוף ההסכת "אין מקום אחר", באתר תאגיד השידור הישראלי קובי ברקאי, קריין חדשות של קול ישראל, סרטון באתר יוטיוב איתי שטרן, יום השידורים הראשון בתאגיד: "השמש אותה השמש והים אותו הים", באתר הארץ, 15 במאי 2017 ההסכת "אין מקום אחר", באתר תאגיד השידור הישראלי ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טמרה (יזרעאל)

טמרה (נכתב גם: תמרה, איות בערבית: طمرة) הוא כפר ערבי-ישראלי במעלה רמת יששכר, בשולי בקעת כסולות, השייך למועצה אזורית הגלבוע ומהווה את היישוב הצפוני ביותר בה. מקור שמו של היישוב הוא בשם הכפר שהיה במקום בימי בית שני. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת במפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 193 תושבים ו-34 בתים. בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-240 תושבים (מתוכם 80 יהודים, מתיישבי רמת צבי). במהלך מלחמת העצמאות, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם לקראת הפלישה הצפויה של צבאות ערב, הם לא עזבו לאחר שיצרו קשר עם שכניהם היהודים שאמרו להם להישאר במקומם. אחד משמות הרחוב ביישוב הוא רחוב תמרה על שם המושב והכפר שבשולי עמק יזרעאל. היישוב שבגליל תמרה בעמק יזרעאל אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל ערך "תמרה (א)", עמוד 8142 עזריה אלון, מי גורש איך ולמה, דבר, 10 במרץ 1978
נחל תות

המונח "עין תות" מפנה לכאן. לערך העוסק במחלף בכביש 6, ראו מחלף עין תות. נַחַל תּוּת (שם בערבית: ואדי א-שקאק שמשמעותו הנחל החותך או החוצה) מהווה גבול בין הר הכרמל ורמות מנשה. תחילתו ליד מחלף אליקים והוא נשפך לנחל דליה ליד בת שלמה למרגלותיו הצפוניים של הר חורשן. הנחל הוא חלק מהדרך הקרויה ואדי מילק. חלקו הגדול של הנחל נמצא בתחומי שמורת טבע נחל תות. שמו של הנחל ניתן לו על שם עצי התות הצומחים בצד חורבת תות ליד בת שלמה. הנחל הוא נחל איתן. מקורות מימיו הם ארבעה מעיינות, הנובעים בחלקו העליון. הצפוני ביותר הוא "עין אליקים" הנובע בקרבת היישוב אליקים ממזרח לכביש 70. בהמשך הנחל - הזורם לכיוון דרום מערב - נובע "עין יואח", ממערב לכביש 70. בהמשך, בצמוד למחלף עין תות ומערבית לו, נובע "עין תות". היובל הרביעי, "נחל בודד", מגיע מכיוון רמות מנשה, שם הוא מתחיל בנביעת "עין בודד". בערבית נקרא מעיין זה "עין אלביצ'א", שמשמעותו "המעיין הלבן", על שם הסלע הקרטוני הלבן שבקרבתו. לאורך תוואי הנחל ובמקביל אליו עובר כביש 70. הכביש מהווה מחסום למעבר בעלי חיים מהכרמל לרמות מנשה. כדי לפתור בעיה זו נחפר מעבר אקולוגי לבעלי חיים על ידי חברת דרך ארץ, שסללה את כביש 6. לאורך הנחל צומחים שיחי הרדוף הנחלים, פטל קדוש, שנית גדולה, שיח-אברהם מצוי ועוד. באזורים שסביב הנחל יש ריכוזי פריחה של תורמוס ההרים כלניות ורקפות. בנוסף צומחים שם גם עיריוני צהוב עירית גדולה וגאופיטים נוספים. במי הנחל חי דג לבנון הירקון שהוא מין אנדמי לישראל. חלקו הגדול של הנחל כלול בשמורת נחל תות שהוכרזה ב-13 ביוני 2000. השמורה משתרעת מצפון לכביש 70 בשני גושים. ושטחה הנוכחי לפני הרחבה 196 דונם. רשות הטבע והגנים ביחד עם הקרן הקיימת לישראל מתכננות להרחיב את השמורה לגודל של 396 דונם. בשנות ה-2000 נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות בעין תות ובסביבתו. במקום נמצאו אתרים מתקופת הברזל 1 ו-2, מהתקופה הפרסית ומהתקופה הרומית. השערת החוקרים היא שההתיישבות במקום קשורה לדרך הים שעברה בנחל ולמיקום המעיינות. בעקבות סלילת כביש 6 נערכו לאורכו חפירות הצלה על ידי רשות העתיקות. בחודשים פברואר-יולי 2005 נערכה חפירה ליד עין תות לקראת סלילת מחלף תות. במסגרת החפירות נחשף מבנה גדול מתקופת בית ראשון. להשערת החוקרים המקום שימש כמרכז מינהלי. בנוסף נמצאה כמות גדולה של שברי חרס, וכן שמונה טביעות של חותמות למלך מטיפוס דו-כנפי המתוארכות למאה ה-8 לפנה"ס. מתוך הטביעות פוענחו שתי כתובות ”למלך חברון” ו”למלך ז[יף]”. חותמות למלך נדירות באתרים שהיו בתחום ממלכת ישראל ומכאן חשיבות האתר. בנוסף נחשף חותם אליפטי מאבן חן בצבע חום עם כתובת בעברית. בחלקו העליון של החותם נחרתו ארבעה רימונים ובחלק התחתון הכתובת ”למכאח [בן] עמיחי”. על יסודות המרכז המינהלי נבנה יישוב יהודי מתקופת בית שני. בנוסף נחשפו ממצאים מהתקופה הרומית הקדומה ומהתקופה הממלוכית. "נחל תות" מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 171 מדיה וקבצים בנושא נחל תות בוויקישיתוף שמורת נחל תות באתר טבע ונופים בישראל ספי בן יוסף, נחל תות: קריאה אחרונה בהחלט, באתר ynet, 7 באפריל 2005 דובי זכאי, הקצפת של התות: טיול למעיין עין תות, באתר nrg nrg ‏ 3 באפריל 2009 דוד הכהן, חותם מימי בית ראשון נתגלה בנחל תות, באתר ynet, 7 ביולי 2005 חדשות ארכאולוגיות עין תות - דוח ראשוני גיליון 122 14 ביוני 2010
יזרעאל (קיבוץ)

יִזְרְעֶאל הוא קיבוץ שיתופי של התק"ם בעמק יזרעאל, למרגלות הגלבוע, ליד עפולה ומשתייך למועצה האזורית הגלבוע. הקיבוץ הוקם בשנת 1948 בתור קבוצה, ומקימיו היו אנשי הפלמ"ח. הוא שוכן סמוך לחורבות הכפר הערבי זירעין ולשרידי העיר המקראית יזרעאל שעל שמה הוא קרוי. הכפר זרעין נכבש בידי חטיבת גולני במאי 1948 לאחר קרב עם "צבא ההצלה", ובתיו הנטושים שימשו את מקימי הקיבוץ בימים הראשונים. בשנת 1950, במלאת שנתיים להקמת הקיבוץ הוא עבר לנקודת הקבע שלו, על גבעה במרחק כ-800 מטרים ממיקומו הראשוני. ב-1956 הצטרפו לקיבוץ קבוצות עולים מדרום אפריקה ומאוסטרליה. בחגיגות 25 שנים לקיבוץ צוין כי הוא הכפיל את אוכלוסייתו. אחת הסיבות להצלחת הקיבוץ הייתה המעבר מלינה משותפת ללינה משפחתית. בקיבוץ פועל בית המוזיקה יזרעאל גלבוע שבו לומדים ילדים מגיל גן ועד כיתה י"ב ומבוגרים. קבוצת הרוגבי של קיבוץ יזרעאל מובילה ענף ספורט זה ב-50 השנים האחרונות ומחזיקה במספר האליפויות הגדול בליגה הישראלית. בשנות ה-80 נקלע הקיבוץ לחובות של כ-120 מיליון שקלים (כפליים מההכנסה השנתית) וסבל מנטישת חברים לאחר עשור של הגדלת אוכלוסייתו. הקיבוץ נחלץ מהמשבר בזכות הצלחת המפעל לייצור רובוטים לניקוי בריכות. בשנת 1990 הקים הקיבוץ את חברת מיטרוניקס, המייצרת ציוד לבריכות שחייה, ובפרט רובוטים לניקוי בריכות שחייה. כחמישים מחברי הקיבוץ מועסקים בחברה (בנוסף למאות שכירים). בשנת 2017 הועברו לקיבוץ 22.6 מיליוני שקלים מהחברה (כדמי ניהול, שכר עבודה ושכירות). מדיה וקבצים בנושא יזרעאל בוויקישיתוף יזרעאל, באתר הרשות לפיתוח הגליל האתר של קיבוץ יזרעאל קבוצת יזרעאל במקום התנחלותה, דבר, 14 בספטמבר 1950 יציבות חברתית בקבוצת יזרעאל, דבר, 26 באפריל 1968 מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית מצולמת על תולדות חדר האוכל בקיבוץ, באתר 'חלון אחורי', 26 בדצמבר 2015 יזרעאל, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור יזרעאל (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 רשימת הקיבוצים (מעודכן ל-19.4.2016), ב"אתר הקיבוצים", פורטל התנועה הקיבוצית מלכים א' כ"א יוסף מיכלסקי, קבוצת יזרעאל בת 25 שנים, דבר, 18 ביולי 1973 יורם גביזון, הרובוט שהציל קיבוץ מפשיטת רגל וסידר לו חברה ששווה מיליארדים, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2018
גדוד הפורצים

המונח "הפורצים" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו הפורצים (פירושונים). גדוד הפורצים הוא כינויו של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל של הפלמ"ח, כינוי לו זכה על פעולותיהם הנועזות במלחמת העצמאות, בפריצת הדרך לירושלים, סיוע לתושבים הנצורים, ועזרה ללוחמים על הגנת העיר. מפקדיו במלחמת העצמאות היו יוסף טבנקין ודוד אלעזר. הגדוד הוקם בשנת 1944 והורכב משלוש היחידות המובחרות של הפלמ"ח. הוא השתתף במספר רב של קרבות, אשר שינו באופן משמעותי את פני המלחמה. בין היתר לחם במבצע נחשון, מבצע "מכבי א'" ו"מכבי ב'", מבצע ההר, ובמבצע חורב. היה זה הגדוד העיקרי מטעם ההגנה שפרץ את הדרך לירושלים, בפעולה שהוגדרה כנקודת מפנה במלחמת העצמאות. רבים מלוחמי הגדוד ומפקדיו התקדמו בסולם הדרגות ומילאו תפקידים חשובים בצה"ל. ביניהם, דוד אלעזר, הרמטכ"ל התשיעי של צה"ל, רפאל איתן הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, אלוף עוזי נרקיס ותת-אלוף אורי בן ארי. הגדוד הונצח על ידי ועדת השמות של מועצת עיריית ירושלים בקריאת שם רחוב 'הפורצים' על שמו, בדרך המובילה אל אזור לחימתם במערב העיר, כן נקרא על שם הגדוד, רחוב 'פורצי הדרך' באשדוד. בשער ציון, דרכו פרצו לוחמי הגדוד אל העיר העתיקה, נקבע לוח זיכרון לזכר הפורצים. הגדוד פועל גם כיום במסגרת מבצעית כחלק מחטיבת ירושלים. מפקד הגדוד הוא עידו הורוביץ. ב-23 ביולי 2020 סיים הגדוד את התרגיל האחרון על טנק מרכבה סימן 2 וחתם את 40 שנות פעילותו של הטנק בצה"ל. הגדוד יחל את הסבת חייליו לטנק מרכבה סימן 3 בשנת 2021. שאול דגן, אליהו יקיר, ספר לוחמי גדוד "הפורצים", פלמ"ח הראל הגדוד הרביעי, הוצאת צ' בן-צבי הפקות, 2004 מידע על שמות רחובות ירושלים, באתר הרשמי של עיריית ירושלים (יש להקליד את שם הרחוב - "הפורצים" בשדה החיפוש) פרויקט רחובות באתר משרד החינוך מחוז דרום שי לוי, ‏צה"ל נפרד מטנק מרכבה סימן 2: "חיסל כמויות של מחבלים", באתר ‏מאקו‏, 24 ביולי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Anatomography

Anatomography היא תוכנה גרפית מבוססת רשת, המחוללת איורים ואנימציות אנטומיים של גוף האדם. אתר התוכנה מופעל על ידי "מרכז מאגר מידע למדע החיים" (Database Center for Life Science), מכון מחקר ללא מטרות רווח באוניברסיטת טוקיו. התוכנה נשענת על מאגר מידע ברישיון CC-BY-SA. Anatomography נשענת על מאגר מידע בשם "BodyParts3D". המאגר כולל יצוג תלת־ממדי, של צורה ושל מנח, של למעלה מ-1500 איברים בגוף האדם. המאגר נבנה בעזרת דימות תהודה מגנטית (MRI) של גוף האדם. התוכנה מאפשרת בניית איורים אנטומיים מנקודת מבט נבחרת, תוך התמקדות באזורים מסוימים, בחירת האיברים שיופיעו באיור, צבעיהם ושקיפותם. האיורים יכולים להישמר כ-URL דינמי או כקובץ גרפי. אתר האינטרנט הרשמי של Anatomography (באנגלית) Anatomography/BodyParts3D, Database Center for Life Science (DBCLS), Research Organization of Information and Systems. Faculty of Engineering Bldg. 12, The University of Tokyo http://dbcls.rois.ac.jp/en
אילת יונגר-הופמן

אילת יונגר-הופמן (נולדה ב-6 באפריל 1945) היא מנצחת מקהלות ומורה ישראלית, שהקימה את מקהלות הילדים "פעמונים" ו"ענבלים" ואת מקהלת הבוגרים "מעיין". אילת יונגר-הופמן למדה במדרשה למורים למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובהמשך השתלמה בניצוח מקהלות ובפיתוח קול בקופנהגן ובפריז. הייתה חברה במקהלת רינת. בשנת 1974 ייסדה בתל אביב את מקהלת הבוגרים "מעיין" ובשנת 1977 ייסדה את מקהלת הילדים "פעמונים", עמה הופיעה בקונצרטים א-קפלה והקליטה לקול ישראל ביצועי בכורה של יצירות מאת יוסי מר-חיים ורון וידברג. בין השנים 1979 - 1985 הכינה את המקהלה להופעות ביצירות שונות, בהן האורטוריה "אליהו" של פליקס מנדלסון בניצוח סטנלי ספרבר, האופרה "ווצק" של אלבן ברג, עם האופרה של קלן והתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח ג'ון פריצ'רד, הסימפוניה השלישית של מאהלר עם הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה, חליל הקסם של מוצרט ו"החלילן המהמלין" של ג'ון קוריליאנו. משנת 1988 משתתפת אילת יונגר בסדנה הבינלאומית של האופרה הישראלית החדשה, שבה לוקחים חלק מורים מן המטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1989 ייסדה אילת יונגר את מקהלת הילדים "ענבלים" בגבעתיים. אילת יונגר-הופמן מלמדת פיתוח קול. בין תלמידיה דורון שפר. אילת יונגר-הופמן, ברשת החברתית פייסבוק אילת יונגר-הופמן, באתר "הבמה"
נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל

נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של בוסניה והרצגובינה. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון בילינו פולה שבזניצה. מדינת בוסניה והרצגובינה הייתה ברוב המאה ה-20 חלק מהפדרציה היוגוסלבית, שהייתה מיוצגת על ידי נבחרת יוגוסלביה, אך בעקבות פירוק יוגוסלביה בתחילת שנות ה-90 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה, דבר שהוביל לאחר מכן להקמת נבחרת בוסניה והרצגובינה. הדירוג הנוכחי של נבחרת בוסניה והרצגובינה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-75 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,332.39 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 13 נמדד לראשונה באוגוסט 2013, והדירוג הנמוך ביותר 173 נמדד לראשונה בספטמבר 1996. נבחרת בוסניה והרצגובינה שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-30 בנובמבר 1995 נגד אלבניה. במשחק נוצחה בוסניה והרצגובינה בתוצאה 2:0. נבחרת בוסניה והרצגובינה העפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר גביע העולם בכדורגל שנערך בברזיל בשנת 2014. הבוסנים לא עברו את שלב הבתים לאחר שהפסידו לארגנטינה וניגריה וניצחו את איראן. משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה 1960 עד 1992 – לא נרשמה, הייתה חלק מיוגוסלביה 1996 עד 2024 – לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה סגל הנבחרת לקראת המשחקים נגד פינלנד וצרפת במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 שיערכו במרץ 2021, ומשחק ידידות נגד קוסטה ריקה. הנתונים מעודכנים ל-29 במרץ 2021 נכון ל-21 במרץ 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים שעדיין פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל נבחרת בוסניה והרצגובינה בכדורגל, ברשת החברתית פייסבוק דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל ממאי 1996 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
בריאן קובילקה

בריאן קנט קובילקה (באנגלית: Brian Kent Kobilka; נולד ב-30 במאי 1955) הוא ביוכימאי אמריקאי, פרופסור בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד וחתן פרס נובל לכימיה לשנת 2012 (במשותף עם רוברט לפקוביץ'). כמו כן, הוא אחד ממייסדי חברת ConfometRx, חברה ביוטכנולוגית המתמקדת בחקר קולטנים המצומדים לחלבון G. קובילקה נולד במשפחה רומית-קתולית. את התואר הראשון בביולוגיה וכימיה קיבל קובילקה מאוניברסיטת מינסוטה ותואר דוקטור לרפואה השלים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל. לאחר מכן התמחה ברפואה פנימית באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס וב-1984 עשה עבודת פוסט-דוקטורט בהנחיית רוברט לפקוביץ' באוניברסיטת דיוק. בעבודת הפוסט-דוקטורט חקר קובילקה את הקולטן לאדרנלין β2 adrenoreceptor. מחקר זה מצא את המבנה של החלבון. החלבון חוצה את הממברנה כמה פעמים, מבנה הדומה לרודופסין (rhodopsin), קולטן קולט אור הנמצא ברשתית ומאקטב חלבוני G, ממצא שהיה מפתיע באותה עת. ב-1989 עבר לסטנפורד. לאחר מכן, החל לעבוד על יצירת תמונה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני X של החלבון, עבודה מורכבת משום שהחלבון הוא ממברנלי, ולכן קשה לגבשו. קשיים נוספים בגיבוש החלבון הובילו לכך שרק בשנת 2005 הצליח לגבש את החלבון ברזולוציה טובה, וב-2007 הצליחו ליצור תמונה ברזולוציה טובה יותר. מחקריו החשובים ביותר של קובילקה על המבנה והפעילות של קולטנים המצומדים לחלבון G, ובייחוד על המבנה המולקולרי של β2-adrenergic receptor, הם שזיכו אותו בפרס נובל. משפחת חלבונים זו משמשת מטרה של תרופות רבות והיא מעורבת במגוון מחלות, עם זאת קשה לחקור אותה באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן בגלל הקושי ליצור מהם גבישים. בריאן קובילקה, באתר פרס נובל (באנגלית) בריאן קובילקה, באתר dblp הודעת ועדת פרס נובל על זכייתם של רוברט לפקוביץ' ובריאן קובילקה בפרס נובל לכימיה לשנת 2012, באתר "הידען" דף המעבדה של בריאן קובילקה הפרופיל האקדמי של בריאן קובילקה It’s all about the structure, ריאיון עם בריאן קובילקה בריאן קובילקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://www.catholicnews.com/data/briefs/cns/20121023.htm#head1 http://www.austindiocese.org/newsletter_article_view.php?id=7177 High-Resolution Crystal Structure of an Engineered Human β2-Adrenergic G Protein–Coupled Receptor, המאמר שפורסם ב-Science