laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלגת הפינים

מפלגת הפינים או הפינים האמתיים (בפינית: Perussuomalaiset, באנגלית: The Finns Party או True Finns) היא מפלגה פינית שנוסדה בשנת 1995 לאחר פירוק מפלגת "Finnish Rural Party". היא מוגדרת כמפלגת ימין קיצוני, ימין או ימין פופוליסטי. טימו סויני היה למנהיג המפלגה משנת 1997. סויני ניסה פעמיים לרוץ לנשיאות פינלנד: בפעם הראשונה היה במקום החמישי אחרי שהשיג 3.435 ובפעם השנייה הגיע למקום הרביעי אחרי שהשיג 9.4% מהקולות. עקרונות המפלגה משלבים עקרונות של מרכז-שמאל כלכלי, עם עקרונות שמרניים בנושא החברתי והמדיני. המפלגה תומכת ב: אירוסקפטיות, לאומיות פינית ורעיון מדינת הרווחה. בבחירות הראשונות שבהן התמודדה המפלגה שהתרחשו בשנת 1999 קיבלה המפלגה אחוז אחד מהקולות. בבחירות 2003 קיבלה המפלגה 1.6% מהקולות ובבחירות 2007 קיבלה 4.7% מהקולות. מפלגת הפינים זכתה ל-19.1% מהקולות בבחירות של 2011 ובכך הייתה לשלישית בגודלה בפינלנד. כיום המפלגה מחזיקה כ-37 מושבים בפרלמנט (מתוך 200 מושבים), שני מושבים בפרלמנט האירופי (מתוך 13 שמוקצים למדינה כולה), ו-1,195 מושבים במועצות המוניציפליות (מתוך 9,674 מושבים בסך הכל). כיום המפלגה היא מפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני. בבחירות שלאחריהן, שנערכו באפריל 2015, השיגו מושב אחד פחות אך היו למפלגה השנייה בגודלה. בחודש יוני 2014 המפלגה הצטרפה לקבוצת המפלגות השמרניות בפרלמנט האירופי, בהן חברות מפלגות שמרניות מכל אירופה. המפלגה הייתה באופוזיציה ב-20 השנים הראשונות לקיומה. בשנת 2015, היא הצטרפה לממשלת הקואליציה שהוקמה על ידי ראש הממשלה יוהה סיפילה. לאחר פיצול ב-2017, למעלה ממחצית מחברי הפרלמנט של המפלגה עזבו את הסיעה ולאחר מכן גורשו מהמפלגה. קבוצת הפורשים הזו, הרפורמה הכחולה, המשיכה לתמוך בקואליציה, בעוד מפלגת הפינים עברה לאופוזיציה. המפלגה, לאחר שצומצמה ל-17 מושבים לאחר הפיצול, הגדילה את ייצוגה ל-39 מושבים בבחירות לפרלמנט בפינלנד ב-2019, בעוד שהרפורמה הכחולה לא הצליחה לזכות באף מושב. במהלך הבחירות לפרלמנט בפינלנד בשנת 2023 סיימה מפלגת הפינים במקום השני ורשמה את התוצאה הגבוהה ביותר שלה מאז הקמת המפלגה. היא הצטרפה לממשלה בראשות פטרי אורפו. מדיה וקבצים בנושא מפלגת הפינים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הפינים (בפינית, בשוודית ובאנגלית) Alexandra Topping, Finland coalition in chaos as far-right minister quits over ‘climate abortion’ remark, The Guardian, ‏30 ביוני 2023 אוריאל בארי, ‏מהפך בפינלנד: הימין זכה ברוב המושבים בפרלמנט, באתר "סרוגים", 3 באפריל 2023 אסף אוני, ‏פינלנד שברה ימינה: סאנה מארין הודחה מראשות הממשלה בבחירות, באתר גלובס, 3 באפריל 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא פינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמא אדמה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמא אדמה – ייצוג אנתרופומורפי של הטבע וכדור הארץ אשר היה קיים בתרבויות שונות ברחבי העולם לאורך ההיסטוריה, ומתואר לרוב כדמות אימהית. אמא אדמה (שיר) – שיר בביצוע אריק איינשטיין מאלבומו יסמין; נכתב על ידי יעקב רוטבליט והולחן על ידי מיקי גבריאלוב אמא אדמה (כתב-עת) – כתב עת פוליטי-רדיקלי שיצא לאור לראשונה במרץ 1906 על ידי האנרכיסטית אמה גולדמן האלה האם – האלה הפרה-היסטורית השערת גאיה – התייחסות לכדור הארץ כאל אורגניזם-על
HP iLo

iLo (ראשי תיבות של: Integrated Lights-Out) היא טכנולוגיה משובצת נשלטת שרת מבית HP אשר מאפשרת יכולות ניהול מחוץ לרשת. החיבור הפיזי הוא של פורט אתרנט אשר נמצא ברוב שרתי "Proliant" מסדרת 300 ואילך. iLo נותן פונקציונליות דומה לטכנולוגיית LOM (ראשי תיבות של lights out management) המוצעת על ידי ספקים אחרים, כגון סאן/אורקל, דל, IBM, DRAC, וסיסקו CIMC. iLo מאפשר לבצע פעולות על שרת HP מעמדה מרוחקת. לכרטיס iLo חיבור נפרד לרשת וכתובת IP משלו. אל הכרטיס שלו אפשר להתחבר בפרוטוקול HTTPS (שהוא HTTP עם הצפנת TLS). מבין האפשרויות: אתחול השרת (כגון אם הוא "תקוע" - אינו מגיב ברשת הרגילה) העלאת השרת ממצב מכובה ממשק פיקוד מרוחק (Remote Console) - ייתכן וידרוש רישוי מורחב (Advanced License) הוספת (Mount) דיסק CD/DVD מרוחק או "Image" גישה ל-IML ‏(Integrated Management Log) של השרת שליטה מרוחקת באמצעות RIBCL‏ (Remote Insight Board Command Language) מבוססת XML תמיכה מלאה ב-CLI דרך פורט RS-232, (מוגבל עקב אי יכולת לגשת את מקשי הפונקציות) ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלם טניסון, ברון טניסון השני

הלם טניסון, ברון טניסון השני (באנגלית: Hallam Tennyson, 2nd Baron Tennyson; ‏ 11 באוגוסט 1852 – 2 בדצמבר 1928) היה המושל הכללי של אוסטרליה השני. הוא היה בנו השני של אלפרד טניסון, המשורר הנערץ והבולט מסוף התקופה הוויקטוריאנית והוא נקרא על שמו של ידידו המנוח של אביו, המשורר ארתור הלם. הלם טניסון נולד בטוויקנהאם, רובע ריצ'מונד שעל התמזה, מחוז סארי, אנגליה. הוא התחנך בטריניטי קולג' שבקיימברידג'. את שאיפותיו לקריירה פוליטית הוא נאלץ לנטוש עקב גילם המופלג ובריאותם הרופפת של הוריו, כאשר הוא הצטרך להקדיש את זמנו לטיפול בהם. במידה מסוימת היה זה לטובתו כאשר אביו הסכים לקבל תואר אצולה ב-1884. באותה שנה נשא הלם טניסון לאישה את אודרי בויל (לאחר שחווה אהבה נכזבת למרי גלדסטון, בתו של ראש ממשלת בריטניה, ויליאם גלאדסטון). עם מותו של אביו ב-1892, הוא ירש ממנו את התואר "ברון טניסון" ואת תפקיד הביוגרף הרשמי. ב-1897 הוא פרסם את הביוגרפיה הרשמית של אביו. כמו אביו המפורסם, היה טניסון אימפריאליסט נלהב וב-1883 הוא היה לחבר המועצה של ליגת הפדרציה האימפריאלית, שדולה שהוקמה כדי לתמוך ברעיונות האימפריאליסטים של שר המושבות, ג'וזף צ'מברלין. פעילותו זו, יחד עם ייחוסו המשפחתי, היא שהביאה את צ'מברלין להציע ב-1899 לטניסון את תפקיד מושל אוסטרליה הדרומית. כאשר המושל הכללי של אוסטרליה, ג'ון הופ, התפטר מתפקידו במאי 1902, כיהן טניסון עדיין בתפקידו. מבין כל מושלי מדינות אוסטרליה, היה טניסון הבכיר מכולם וכאשר הפליג הופ בחזרה לאנגליה ב-17 ביולי 1902, מונה טניסון להיות המושל הכללי בפועל. בקשר ליכולתו למלא תפקיד זה באופן קבוע הילכו ספקות שנבעו מחוסר ניסיונו בפוליטיקה. אך הוא עשה רושם טוב על הציבור האוסטרלי בשל צניעותו וחסכנותו, בהשוואה להופ, שהיה בעל אופי מתנשא. בינואר 1903 הוא קיבל על עצמו את התפקיד ועל פי הצעתו הוא מונה לשנה אחת בלבד. טניסון זכה לאהדה ציבורית חזקה יותר בהשוואה לקודמו בתפקיד. אך בנוגע לעמימות של הגדרת תפקידו צצו קשיים. ראש ממשלת אוסטרליה, אלפרד דיקין, עמד על כך שהמזכיר הרשמי של המושל הכללי ימונה וימומן על ידי ממשלת אוסטרליה. ממשלת בריטניה התנגדה לדרישה זו, שמשמעותה הייתה שהמושל הכללי לא יוכל למלא את מה שבלונדון ראו את תפקידו הרחב יותר בהשגחה על ממשלת אוסטרליה. טניסון היה שותף לדעה זו. כתוצאה מכך, התגלעו מתיחויות בין דיקין לבין טניסון. דיקין חשד בטניסון, ובצדק, שהוא מדווח ללונדון ומנסה להתערב בנושאים פוליטיים, כמו בהסכם הימי בין בריטניה לבין אוסטרליה. מסיבה זו, לא עודד דיקין את טניסון לבקש הארכה לכהונתו בת השנה. כל השיקולים הללו לא נודעו בציבור ובינואר 1904 עזב טניסון את אוסטרליה. טניסון בילה את שארית חייו באי וייט, שם שימש כסגן המושל החל מ-1913. אשתו מתה ב-1916 ושנתיים לאחר מכן הוא נישא בשנית. אשתו השנייה של טניסון הייתה בת למשפחה אנגלית בעלת שורשים בהודו הבריטית. מרי אמילי (מאי) פרינספ, הייתה בתו של צ'ארלס רוברט פרינספ, שנולד בהודו ומאוחר יותר היה לבעליו של מטע אגוזי מוסקט בסינגפור (על שמו קרויים רחוב וארמון בסינגפור). טניסון היה בעל השני של מאי פרינספ. הלם טניסון מת בביתו שבאי וייט בדצמבר 1928. מדיה וקבצים בנושא הלם טניסון, ברון טניסון השני בוויקישיתוף Serle, Percival (1949). "Tennyson, Hallam". Dictionary of Australian Biography. כתבי הלם טניסון, ברון טניסון השני בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
נורת'מברלנד

נורת'מברלנד (באנגלית: Northumberland) הוא מחוז באזור צפון-מזרח אנגליה, והמחוז הצפוני באנגליה, בירתו העיר מורפת' (Morpeth). נורת'מברלנד שוכנת בצפון-מזרח אנגליה, וגובלת במחוזות דרהאם וטיין אנד וויר בדרום, במחוז קאמבריה במערב, בסקוטלנד בצפון, ובים הצפוני במזרח. עד לשנת 1400 כלל המחוז גם את העיר ניוקאסל, אז הפכה למחוז עצמאי. תחת שלטון בית טיודור הורחב המחוז משמעותית, בשנת 1482 סופחה העיר בריק על הטוויד (Berwick-upon-Tweed), בשנת 1495 טיינדל (Tynedale), בשנת 1536 טיינמאות' (Tynemouth), בשנת 1542 רידסדייל (Redesdale), ובשנת 1572 סופחה הקסהאמשייר (Hexhamshire). במחוז ביצות רבות, הפארק הלאומי נורת'מברלנד שוכן על פני למעלה מרבע משטח המחוז. צפיפות האוכלוסין במחוז היא הנמוכה באנגליה, 63 איש לקמ"ר. מדיה וקבצים בנושא נורת'מברלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורת'מברלנד (באנגלית בריטית) נורת'מברלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) www.northumberlandnationalpark.org.uk
יוליוס אייכברג

יוליוס אייכברג (בגרמנית: Julius Eichberg;‏ 13 ביוני 1824, דיסלדורף – 18 בינואר 1893, בוסטון) היה מלחין, מורה למוזיקה ומנהל מוזיקלי יהודי אמריקאי יליד גרמניה. עיקר פעילותו הייתה בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. יוליוס אייכברג נולד בדיסלדורף, גרמניה למשפחה יהודית. את ההדרכה המוזיקלית הראשונה שלו הגיעה מאביו, שניגן על כינור הוא למד באקדמיה המוזיקלית של וירצבורג בילדותו. בהמלצתו של פליקס מנדלסון, הוא נכנס לקונסרבטוריון של בריסל בגיל תשע-עשרה, שם זכה בפרסיו ראשונים על נגינה והלחנה בכינור. הוא היה תלמידו של המלחין הבלגי שארל דה בריו, למד קומפוזיציה אצל פרנסואה-ז'וזף פטיס, ולמד כינור אצל למברט ג'וזף מירטס. במשך אחת עשרה שנים הוא מילא את תפקידו של פרופסור בקונסרבטוריון של ז'נבה ובתקופה זו גם נישא לסופי מרטנס ונולדה לו בתו היחידה אני אייכברג (Annie Philippine Eichberg). בשנת 1857, הוא הגיע לארצות הברית, שהה שנתיים בניו יורק ולאחר מכן המשיך לבוסטון, שם הפך לשף התזמורת במוזיאון בוסטון. בשנת 1867 הוא הקים וניהל את הקונסרבטוריון למוזיקה של בוסטון, ובאותה שנה הוא נבחר למפקח על המוזיקה בבתי הספר הציבוריים של בוסטון, שבתפקידו מילא זה מכבר. הוא גם ייסד את בית הספר לכינור אייכברג. מאוחר יותר הלחין סימפוניות וקטעי פסנתר. יוליוס אייכברג מת בבוסטון ב-19 בינואר 1893; ההספד שלו נותן 18 בינואר. הוא נקבר בבית הקברות מאונט אובורן, הקבורה הראשונה בבית הקברות של יהודי שניתן לזהות אותו. מדיה וקבצים בנושא יוליוס אייכברג בוויקישיתוף "אייכברג, יוליוס", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 269, באתר היברובוקס "אייכברג, יוליוס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "The Musical Times - Google Books". 1893. נבדק ב-2016-07-04. "The mysterious jews of mount auburn cemetery". The Times of Israel. נבדק ב-2019-10-05. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמי ורדינאה

אמי ורדינאה (מכונה גם: שפיר נאה) הוא אמורא ארץ-ישראלי בדור השלישי. מוסר בשם ר' אבהו. היה משמש חכם בבית הנשיא שהיו שואלים ממנו הוראות באיסור והיתר ומראים לו בכור שנפל בו מום. ביום טוב לא היה רואה את הבכורות. לדעה אחת המובאת ברש"י מורה כינוי "ורדינאה" שהיה נאה כוורד, והוא זהה עם חכם בשם אמי שפיר נאה, שמסר פעם אחת הלכה בשם רבי יוחנן, ורב נחמן בר יצחק העיד על דבריו "וכי משום ששמו אמי שפיר נאה יאמרו מאמר שמועות שאינן נאות?". אך לדעת רש"י עצמו הכינוי "ורדינאה" הוא על שם מקומו ורדינא. הערך "אמי ורדינאה", באתר המכלול תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף י"ט, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ז, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"ז, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"א, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף מ"ט, עמוד א'
רוברט קראמב

רוברט קראמב (באנגלית: Robert Crumb נקרא קרַם; נולד ב-30 באוגוסט 1943) הוא אמן קומיקס אמריקאי ומוזיקאי. עבודתו מראה לעיתים קרובות נוסטלגיה לתרבות העממית האמריקאית של שלהי המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. בנוסף, מהווה עבודתו סאטירה על החברה האמריקאית הנוכחית. נולד בפילדלפיה שבארצות הברית למשפחה קתולית. עבודתו נחשבת למעוררת מחלוקת בעיקר לגבי הצורה בה הוא מציג נשים ומיעוטים. קראמב עלה לגדולה אחרי 1968 כשהוציא את Zap Comix אשר נחשב לפרסום הקומיקס המוצלח הראשון בסצנת הקומיקסים המחתרתיים. באותה התקופה יצר בין השאר את פריץ החתול. בעקבות ירידת הפופולריות של הקומיקסים המחתרתיים, החל קראמב לעסוק בנושאים ביוגרפיים ואוטוביוגרפיים. בתקופה זו שיפר את סגנונו בהשפעת ציירי קרטון מסוף המאה התשע עשרה. מדיה וקבצים בנושא רוברט קראמב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט קראמב (באנגלית) רוברט קראמב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט קראמב, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוברט קראמב, באתר Discogs (באנגלית) יובל בן-עמי, במקום להיות סוטה מין הוא בחר לצייר קומיקס. ראיון נדיר עם המאסטר רוברט קראמב, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2020 רוברט קראמב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי יהודה נשיאה השני

רבי יהודה נשיאה השני, היה בנו של רבן גמליאל הרביעי, ושימש כנשיא הסנהדרין בדור השני או השלישי לאמוראי ארץ ישראל. לפי ייחוסו, היה דור עשירי להלל הזקן. רבו היה רבי יוחנן, ולאחר פטירת רבי יוחנן ישב ללמוד לפני רבי אמי. יהודה נזכר בתלמוד הבבלי בשאלו הלכה מרבי אמי, ומופיע גם בתלמוד הירושלמי. נראה שהמעשה בקיסר דיוקלטיאנוס, שקרא לרבי יהודה נשיאה לפתע, מתייחס אליו, משום שדיוקלטיאנוס הפך לקיסר בשנת 284, וכיהן כקיסר עד התפטרותו בשנת 305, בתקופת נשיאותו של רבי יהודה נשיאה השני. אפיפניוס מסלמיס מוסר בספרו "פנריון" שפגש את יוסף הקומס, יהודי מומר שפעל לניצור יהודי הגליל, שטען כי היה עוזרו של הנשיא וכי האחרון התנצר על ערש דווי. בספר נזכר כי הנשיא המדובר הוא הלל נשיאה (בנו של יהודה נשיאה השני, או יהודה נשיאה הראשון), אך לפי המקובל במחקר[דרוש מקור] על פי מנין השנים, סיפורו של יוסף הקומס מתייחס ליהודה נשיאה השני. הערך "רבי יהודה נשיאה השני", באתר המכלול תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ', עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף כ"ט, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ג, עמוד ב' תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות, פרק ח', הלכה ד' ישראל לוין, מעמד הנשיאות במאות השלישית והרביעית, בתוך "קהל ישראל" חלק א, עמ' 108. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבן גמליאל החמישי

רבן גמליאל החמישי היה נשיא הסנהדרין בדור הרביעי לאמוראים, תלמידו של רבי אבהו. "אמר אבהו ואני לא שאלני רבן גמליאל ברבי וכו' ואסרתי לו וכו' דאדם קטן היה וביקש ר' אבהו לגודרו". סבו רבי יהודה נשיאה השני, היה תלמידו של רבי יוחנן (ר"ה כ' ע"א). אביו היה הלל השני, שתיקן את הלוח העברי. בתוך כתביו של ליבאניוס, הרטוריקן המפורסם ביותר של המאה ה-4, ישנה התכתבות שהתקיימה בשנים 388–393 עם "פטריארך" בארץ ישראל, כפי הנראה נשיא הסנהדרין, אותו מזהה מנחם שטרן עם גמליאל החמישי. ליבאניוס פונה אליו במילים המעידות על כבוד רב והכרה בסגולותיהם של הנשיא עצמו ושל עמו. ניתן אולי להסביר רגשות אלה בתחושת האחווה לנוכח הסכנה שבה מצאו עצמם היהודים וה"הלנים" תחת עול הקיסרים הנוצרים. נראה כי הנשיא היה חבר קרוב של ליבאניוס ורוב ההתכתבות מכילה מכתבי המלצה, שבהם ליבאניוס מבקש טובה עבור חבריו, שכמה מהם היו מוכרים גם לנשיא. מתוך ההתכתבויות ניכר כי ליבאניוס מחשיב את הנשיא היהודי כבעל חינוך יווני. כמה מן המכתבים רומזים על כך שהנשיא הפעיל כוח והשפעה העולים אפילו על אלו של המושל האזרחי של פרובינקיה סוריה-פלשתינה. מתוך אחד המכתבים, נראה כי המושל הילאריוס הודח בשל התנהגות בלתי נאותה וכי הנשיא היה מעורב בהדחה. ליבאניוס אינו מנסה לנקות את המושל מאשמה, אולם מפציר בנשיא לסייע לו. מכתב זה מעיד על כוחו העצום של גמליאל בארץ ישראל. שטרן גם מזהה את גמליאל החמישי עם "הפטריארך גמליאל" הנזכר במכתב שכתב הירונימוס בשנות ה-90 של המאה ה-4, שבו הוא מציין כי הקיסר הביזנטי תאודוסיוס הראשון (מת בשנת 395) הוציא להורג קונסול רומי לשעבר (virconsularis) בשם הסיכיוס, שגמליאל זעם עליו משום שהוא השיג במרמה מסמכים אימפריאליים ששייכים לו. את מקומו של רבן גמליאל החמישי מילא בנו, רבי יהודה נשיאה השלישי. תלמוד ירושלמי, מסכת עבודה זרה, פרק א', הלכה א' מנחם שטרן, Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXL. Libanius, pp. 580-581, 583 M. Stern, GLAJJ, Vol.2, p. 597. Libanius, Epistulae, 1105 הירונימוס, מכתב 57: לפמאכיוס, עמ' 113, סעיף 3. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רבי יהודה נשיאה השלישי

רבי יהודה נשיאה השלישי היה נשיא בדור השישי לאמוראי ארץ ישראל. דור י"ג להלל הזקן. בזמנו היה רבי ירמיה. אביו רבן גמליאל החמישי, היה תלמידו של רבי אבהו. הערך "רבי יהודה נשיאה השלישי", באתר המכלול תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק ג', הלכה ב' תלמוד ירושלמי, מסכת עבודה זרה, פרק א', הלכה א' ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב אייכנבוים

יעקב אייכנבוים ברוסית: Яков Моисеевич Эйхенбаум; (ביידיש: אייכענבוים; Eichenbaum; ‏12 באוקטובר 1796, יום הכיפורים תקנ"ז, קרסנופוליה, גליציה – 27 בדצמבר 1861, כ' בטבת תרכ"ב, קייב, האימפריה הרוסית) היה מחנך, משורר ומתמטיקאי יהודי-רוסי, איש תנועת ההשכלה, מחלוצי החינוך המודרני בקרב יהודי רוסיה. הדפיס ספרים בתחומים שונים, והשקיע את מרצו בחינוך הנוער להשכלה. עמלו הפדגוגי והספרותי משך את תשומת הלב של הממשלה הרוסית, ובשנת 1844 הוא מונה למפקח בית הספר הרוסי-יהודי בקישינב, שש שנים לאחר מכן מונה כמפקח ראשי של בית המדרש לרבנים בז'יטומיר שנפתח אז על ידי הממשלה הרוסית. בתפקיד זה החזיק עד מותו. קול זמרה: ובו קבוצת שירים שונים. לייפציג, 1836 הקרב: שיר, אדעסא, תקצ"ט (1839) הקרב: תחבולות צחוק השאך... לכל משפטיו וחקותיו... בדרך שיר. לעמבערג: ד'ה' שרענצעל, 1860 הקוסם: חזון בחמשת שירים. אדעסא: ל' ניטצשע וא' צעדערבוים, 1863 כתבי יעקב אייכנבוים בפרויקט בן-יהודה "אייכענבוים, יעקב", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 270, באתר היברובוקס "אייכנבאום, יעקב", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) חברה קדישא (אודסה), צִִיֻּנִים מְצֻיָּנִים, בבתי הקברות הישן והחדש אשר... בעיר אדעססא, ונלוה אליהם שיר "למנצח בנגינות" מאת המשורר ר' יעקב אייכענבוים ז"ל לעת העצר מגפת העפוש באדעססא בשנת תקצ"ח, באתר היברובוקס רשימת הפרסומים של יעקב אייכנבוים, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב איכנבוים (1796-1861), דף שער בספרייה הלאומית יעקב אייכנבוים, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
מוציא להורג (מארוול קומיקס)

מוציא להורג (באנגלית: Executioner) הוא דמות בדיונית של נבל-על שהופיע בחוברות הקומיקס תור והאוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. מוציא להורג המקורי הופיע לראשונה בחוברת Journey into Mystery #103 מאפריל 1964 ונוצר על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. מוציא להורג השני הופיע לראשונה בחוברת Dark Reign: Dark Avengers #1 מיולי 2009, ונוצר על ידי הכותב פול קורנל והמאייר מארק ברוקס. מוציא להורג הוא האלטר אגו של סקורג', אסגרדי/ענק כפור שנעשה לשותפה המיתולוגי של אמורא המכשפת. כמותה, סקורג' לא מבוסס על המיתולוגיה הנורדית בדומה לשאר דמויות תור, אך בניגוד למכשפת לא ניתן ולו הסבר לכך. סקורג' נולד ביוטונהיים לאלה אסגרדית וענק כפור, וזכה לכבוד כשנלחם נגד ענקי הסופה. סקורג' נעשה לשותפה של מכשפת, שנאלצה כמה פעמים להשתמש בכוחותיה כדי לשלוט בו. כשותפים, הם עבדו לעיתים קרובות בשליחות לוקי. הצמד נשלח להילחם בתור, בקרב במהלכו סקורג' הגלה את ג'יין פוסטר למימד אחר תמורת כניעתו של תור. תור נכנע, אך מכשפת הפכה את סקורג' לעץ, החזירה את פוסטר ושחררה את תור. הם חזרו לאסגרד, אך הוגלו לכדור הארץ בידי אודין והצטרפו כחברים מייסדים לאדוני הרשע של ברון זמו. סקורג' התחפש לעוזרו לשעבר של זמו ופיתה את קפטן אמריקה לקרב, וזאת בעוד מכשפת הסיתה את תור נגד שאר האוונג'רס. הוא עזר לזמו והביס את הקפטן, והמשיך בתפקידו כחבר בקבוצה. כאשר זמו גרם ליצירת וונדר מן, סקורג' הובס בידי וונדר מן שבדק את כוחותיו. סקורג' שמח לאיד כשזמו אמר שוונדר מן יהרג בתוך שבוע אלמלא תינתן לו תרופה, אך נלעג בידי וונדר מן. תכנון הקבוצה להרוג את האוונג'רס סוכל בידי וונדר מן, והקבוצה הובסה. עם ובלי המכשפת, סקורג' נלחם באויבים רבים דוגמת בלדר, ארבעת המופלאים, הענק הירוק, הדפנדרס, דוקטור סטריינג', הדבר וסירטיר בין היתר. כאשר מכשפת התאהבה בהיימדל, סקורג' הצטרף לתור, בלדר ולוחמי ולהאלה למשימה בממלכת המתים הל, שם קבוצת נשמות נלכדה בידי מלקית' הארור וסורבה לחזור לכדור הארץ בידי הלה. למרות חששותיו, תור הניח לסקורג' להתלוות אליהם, אך הוא נעלם כאשר רוחה של מכשפת אמרה לו כי היימדל הרג אותה. כאשר גילה כי זו קוסמת משנת-צורה בשירות הלה, סקורג' המשיך בדרכו. לפתע, ספינת המתים נגלפאר הופיעה, והלה עצמה הציעה לסקורג' מקום כבוד אחרי שיוולד מחדש אחרי הראגנארוק. בזעמו על המניפולציה, סקורג' הקריב לכאורה את גרזנו כדי להרוס את נגלפאר, ולאחר שקיבל מלוחמי ולהאלה צמד רובי M16 הקריב את עצמו כדי להדוף את צבאות המתים. בתחילה, סקורג' נשאר בהל, אך לאחר שתור בשריון "המשמיד" תקף את הל הובא לוואלהלה. הגראנדמאסטר צירף את רוחו ללגיון האל-מתים, זארקו איש המחר שלף אותו מרצף הזמן ושיסה אותו בתור. אודין גייס את סקורג' לעזור לת'נדרסטרייק נגד ג'קי לוקוס, ממשיך דרכו של סקורג' שמצא את גרזנו הקסום. מאוחר יותר, מכשפת תקפה את יגדראסיל עץ העולם כדי להחזיר את סקורג' מוואלהלה, אך נעצרה בידי תור, לוקי ובלדר בטענה שמעשיה פוגעים בזכרו. בנה של נבלת-העל הנסיכה פיתון, דניאל דובואה, ירש את שמו כחבר בקבוצת האדונים הצעירים לצד סילבי לאשטון, מכשפת השנייה. סקורג' הופיע בסדרות האנימציה "יחידת גיבורי העל", האוונג'רס: סדרת האנימציה ואולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה בנוסף לדמותו ברצועת תור שבסדרת שנות ה-60 "גיבורי מארוול". הוא הופיע בסרט האנימציה "הענק הירוק נגד תור", ובמשחקי הווידאו והפייסבוק "Marvel: Ultimate Alliance" ו-"Marvel: Avengers Alliance". את דמותו בסרט הלייב אקשן "תור: ראגנארוק" גילם השחקן קארל אורבן. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
רג'ואן

האם התכוונתם ל... אדוארד רג'ואן – טניסאי ישראלי טילדה רג'ואן – זמרת ישראלית ילידת טורקיה יוסי רוזן (רג'ואן) – מנהל ודירקטור ישראלי נסים רג'ואן – היסטוריון ועיתונאי ישראלי נעים רג'ואן (טניסאי) – טניסאי ישראלי, אחיו של אדוארד רג'ואן נעים רג'ואן (מוזיקאי) – נגן ומלחין ישראלי רחמים רג'ואן – סופר ישראלי
ויקי באום

הדויג (ויקי) באום (Hedwig (Vicki) Baum; ‏24 בינואר 1888 – 29 באוגוסט 1960) הייתה סופרת יהודייה-אוסטרית. אחד מספריה הידועים ביותר הוא גראנד הוטל (Menschen im Hotel), מהצלחותיה הראשונות ברמה בינלאומית. באום נולדה בווינה למשפחה יהודית. את הקריירה האמנותית שלה החלה בתחום המוזיקה, כנבלנית. היא למדה בקונסרבטוריון הווינאי וניגנה בתזמורת בגרמניה במשך שלוש שנים. לאחר מכן עבדה כעיתונאית במגזין Berliner Illustrierte Zeitung של הוצאת אולשטיין-פרלאג הברלינאית. היא נישאה פעמיים: בפעם הראשונה, בשנת 1914, לעיתונאי אוסטרי, שהכניס אותה אל זירת התרבות הווינאית; ובשנייה, בשנת 1916, לריכרד לרט (Richard Lert), מנצח וחברה הקרוב מאז ימי ילדותם. בשנות מלחמת העולם הראשונה עבדה זמן קצר כאחות. באום החלה לכתוב בנעוריה. ספרה הראשון, Frühe Schatten (צל מוקדם), יצא לאור כשהייתה בת 31. עיקר פרסומה בא לה מן הרומן "גראנד הוטל", משנת 1929. סרט באותו שם, שנעשה לפי הספר, זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. ספר זיכרונותיה, It Was All Quite Different יצא לאור לאחר מותה, בשנת 1964. ויקי באום כתבה יותר מ-50 רומנים, ולפחות עשרה מהם עובדו לסרטי קולנוע בהוליווד. מריון חיה בחזרה לחיים הסטודנטית לכימיה, הוצאת בקר, סדרת "פנינים", 1950, תרגום: פאני פישמן גראנד הוטל, הוצאת זמורה ביתן 1985, תרגם מגרמנית צבי ארד מלון שנחאי הוצאת בקר 1950 תרגם יצחק הירשברג הקריירה של דוריס הארט הוצאת תבל, תרגם יצחק הירשברג בלרינה הוצאת עדית 1960, תרגם מ. אדר אולה הגמד הוצאת המתמיד 1960. מהדורה נוספת הופיעה בהוצאת מעריב העץ הבוכה הטיסה הגורלית, הוצאת מ. מזרחי 1966, תרגם אריה חשביה מלאך בלי ראש, הוצאת מסדה 1954, תרגמו ב. פרנקל וב. אמדן הכוכב שנפל, הוצאת הספרייה הישראלית תש"י (1950), תרגם אפרים קרליץ; יצא לאור גם בכריכה רכה (שני חלקים) תחת השם חיים ללא סוד בהוצאת הקורא חזרה לחיים, הוצאת ניב תש"י-, תרגם נחמיה פורת *לעולם אין לדעת, רומן, הוצאת ניצן, תל אביב 1949 מדיה וקבצים בנושא ויקי באום בוויקישיתוף מרינה שסנברג, ויקי באום, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) ויקי באום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויקי באום (1888-1960), דף שער בספרייה הלאומית ויקי באום, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקי באום, באתר AllMovie (באנגלית) ויקי באום, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויקי באום, באתר MusicBrainz (באנגלית)
סלצ'וק אינאן

סלצ'וק אינאן (בטורקית: Selçuk İnan, נולד ב-10 בפברואר 1985) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר. אינאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דרדנלספור ובגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2005 עבר למאניסאספור איתה ירד ליגה בתום עונת 2007/2008. בקיץ 2008 חתם בטרבזונספור. במשחק הבכורה שלו נגד אנקרספור הוא הבקיע צמד. ב-1 בנובמבר 2008 הבקיע את השער ה-2000 של קבוצתו בליגת העל הטורקית. הישג השיא של אינאן במדי טרבזונספור היה זכייה בגביע הטורקי. בתום עונת 2010/2011 סיים את חוזהו בטרבזונספור, וב-25 במאי 2011 חתם בגלאטסראיי. ב-18 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד סמסונספור. ב-11 בדצמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו עבור גלאטסראיי בניצחון 0-3 נגד טרבזונספור קבוצתו לשעבר. את העונה סיים כמלך השערים ומלך הבישולים של המועדון עם 13 שערים ו-16 בישולים. בסיום העונה זכה עם גלאטסראיי גם באליפות ובתואר מלך הבישולים של הליגה, קשר העונה ושחקן העונה. ב-12 באוגוסט 2012 זכה עם המועדון בסופר קאפ כאשר בישל 2 שערים בניצחון 2-3 נגד פנרבחצ'ה. ב-23 בספטמבר 2012 ענד לראשונה את סרט הקפטן. בשנת 2014 הפך לקפטן הראשון של המועדון. בקיץ 2020, אינאן פרש מכדורגל ומונה לעוזר מאמן גלאטסראיי. בצעירותו, אינאן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של טורקיה. הוא זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2008 אבל נפצע ושוחרר מהסגל. אינאן שותף בכל משחקי הנבחרת במסגרת מוקדמות יורו 2012 ובישל 6 שערים, אך הוא לא הצליח לעלות עם הנבחרת לטורניר הגמר. ב-24 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד גאורגיה. טרבזונספור הגביע הטורקי: 2009/2010 הסופר קאפ הטורקי: 2010 גלאטסראיי אליפות טורקיה: 2011/2012, 2012/2013, 2014/2015 הסופר קאפ הטורקי: 2012, 2013, 2015, 2016 גביע האמירויות: 2013 הגביע הטורקי: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 אישיים מלך הבישולים של ליגת העל הטורקית: 2011/2012 קשר העונה בליגת העל הטורקית: 2011/2012 שחקן העונה של ליגת העל הטורקית: 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא סלצ'וק אינאן בוויקישיתוף סלצ'וק אינאן, באתר Transfermarkt סלצ'וק אינאן, באתר Soccerway סלצ'וק אינאן, באתר WorldFootball.net סלצ'וק אינאן, באתר National Football Teams סלצ'וק אינאן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt