laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טום פרז

תומאס אדוארד "טום" פרז (באנגלית: Thomas Edward "Tom" Perez; נולד ב-7 באוקטובר 1961) הוא פוליטיקאי ועורך דין לזכויות אזרח אמריקאי, כיהן כמזכיר העבודה של ארצות הברית מיולי 2013 ועד ינואר 2017, תחת הנשיא ברק אובמה. מ-25 בפברואר 2017 עד ינואר 2021 כיהן כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC). פרז נולד בבאפלו, ניו יורק, לזוג הורים שהיגרו מהרפובליקה הדומיניקנית. הוא קיבל תואר ראשון ביחסי חוץ באוניברסיטת בראון ב-1983. ב-1987 סיים תואר J.D במשפטים ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת הרווארד. בעת לימודיו בהרווארד התמחה אצל התובע הכללי של ארצות הברית בממשל רייגן, אדווין מיס. בתום לימודיו עבד כנציג מחוז קולורדו בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית ובין 1989 ל-1995 עבד במשרד המשפטים כתובע פדרלי וכסגן עוזר היועץ המשפטי לממשלה לזכויות האזרח תחת היועץ המשפטי לממשלה ג'אנט רינו. ב-1995 שימש כיועץ מיוחד לסנטור טד קנדי עד שנת 1998, אז החל לכהן כמנהל המשרד לזכויות האזרח במשרד הבריאות והרווחה בארצות הברית בשנים האחרונות של ממשל קלינטון. פרז נבחר למועצת מחוז מונטגומרי (מדינת מרילנד) ב-2002, וכיהן כנשיא המועצה מ-2005, עד תום כהונתו ב-2006. הוא ניסה לרוץ כמועמד הדמוקרטי לתפקיד התובע הכללי של מרילנד, אך נפסל בשל היעדר עשר שנות ניסיון משפטי. בבחירות ליו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) שנערכו ב-25 בפברואר 2017 ניצח פרז את המועמד המוסלמי הפרוגרסיבי קית' אליסון ביחס של 200–235 קולות, ונבחר לתפקיד. לאחר שנבחר, מינה את אליסון לסגנו. ב-21 בינואר 2021 סיים את תפקידו, ובמקומו נבחר ג'יימי הריסון. פרז גר בפארק טאקומה, מרילנד, עם אשתו, אן מרי סטודנמאייר, עורכת דין במקצועה, יחד עם שלושת ילדיהם. פרז הוא קתולי. טום פרז, ברשת החברתית פייסבוק טום פרז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טום פרז באתר מחלקת העבודה של ארצות הברית ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטנת מונופול

אנטנת מונופול (מכונה לפעמים: אנטנת מרקוני), הוא כינוי למשפחת אנטנות נפוצה, הבנויה ממוט ישר מוליך אשר בדרך כלל מונח בניצב למשטח גדול (יחסית לאורכי הגל), מוליך (כגון פני כדור הארץ) ונקרא בספרות "מישור הקרקע" (באנגלית: ground plane). צד אחד של כבל ההזנה מחובר לחלק התחתון של האנטנה, והצד השני מחובר למישור הקרקע, בדרך כלל כדור הארץ. זאת בניגוד לאנטנת דיפול, אשר מכילה שני מוטות זהים מוליכים, כאשר הסיגנל ממשדר עובר בין שני חצאי האנטנה. אנטנת מונופול פועלת כמכשיר תהודה, כאשר המוט (מונופול) מתפקד כמהוד עבור גלי רדיו, המתנודד עם גלים עומדים של מתח וזרם לאורך ציר האנטנה. לאור זאת, אורך האנטנה נקבע על ידי אורך הגל, שעבורו היא משמשת. כמו באנטנת דיפול, אנטנת מרקוני היא בעלת עקום קרינה כלל-כיווני. כלומר, הוא מבטא קרינה בעוצמה אחידה בכל זווית סביב ציר האנטנה, אולם הקרינה משתנה כתלות בזווית ההגבהה, עם צניחה ל-0 בזנית של ציר האנטנה. האנטנה מייצרת גלי רדיו בעלי קיטוב אנכי. המונופול ניתן לתיאור (ראה איור) כדיפול, אשר החליפו את החלק התחתון שלו במישור קרקע, בזוויות ישרות לחצי הנותר. אם המישור גדול דיו, הגלים המוחזרים מהמישור, שנוצרו על ידי החלק העליון, יראו כאילו הגיעו מאנטנה מדומה זהה לחלק השני של הדיפול, וכך נוצר עקום קרינה של דיפול. לכן, עקום קרינה של מונופול, עם מישור מוליך אידיאלי אין סופי, זהה לחלק העליון של דיפול, עם קרינה מקסימלית בכיוון מאוזן, בניצב לאנטנה. עקב העובדה שהוא קורן רק למרחב שמעל המישור, שהוא חצי המרחב של אנטנת דיפול, למונופול יהיה שבח אנטנה כפול (או גדול ב-3 dB) מדיפול זהה. מכיוון של"דיפול חצי אורך גל" שבח אנטנה של 2.19dBi והתנגדות קרינה של 73 אוהם, "מונופול רבע אורך גל", הנפוץ שהאנטנות המונופול, יהיה בעל שבח אנטנה של: 2.19 + 3 = 5.19 dBi והתנגדות קרינה של 36.8 אוהם, מעל מישור קרקע "טוב". הנטייה של מישורי קרקע קטנים, או של בעלי מוליכות פחות טובה, היא להטות את כוון העוצמה המקסימלית מעלה לזוויות גבוהות יותר ביחס למישור. מדיה וקבצים בנושא אנטנת מונופול בוויקישיתוף על שם ממציאה, גוליאלמו מרקוני (1895). אם כי באותו זמן המציא את אנטנת המונופול באופן בלתי תלוי גם המדען הרוסי אלכסנדר פופוב
משקי חרות בית"ר

משקי חירות בית"ר היא התנועה המיישבת מטעם התנועה הרוויזיוניסטית על גופיה השונים – בית"ר, חרות ההיסטורית (היום הליכוד) והסתדרות העובדים הלאומית. ראשית ההתיישבות של התנועה הרוויזיוניסטית החל בהקמת גרעיני יישובים על ידי חברי פלוגות הגיוס של בית"ר. היישוב הראשון שהוקם היה רמת טיומקין בשנת 1932. אחריו קם "תל צור" באזור זכרון יעקב, אשר חבריו העבירו אותו לאזור מבצר שוני, ואחרי כן סמוך לבנימינה, שם הסב את שמו לנחלת ז'בוטינסקי. רוב היישובים המדוברים עלו בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. היישובים אמציה, צור נתן, דקלה, ארגמן ונחל סיני (שפונה לאחר יציאת ישראל מסיני) עלו כהאחזויות נח"ל על ידי גרעיני בית"ר. גנים, כדים וחומש עלו על ידי גרעיני תנועת בית"ר. היישובים ברובם הגדול הוקמו כ"מושבים שיתופיים". בימינו מוגדרת "משקי חירות בית"ר" כמרכז שיתופי להתיישבות. רשימת יישובי התנועה (על פי סדר ההקמה. לא כל היישובים קיימים כיום): נורדיה בר גיורא
טאגאנרוג

טאגאנרוג (ברוסית: Таганрог) היא עיר תעשייתית ועיר נמל במחוז רוסטוב אשר ברוסיה, השוכנת על גדות ים אזוב בשפך טאגאנרוג, 70 ק"מ מרוסטוב על הדון. העיר היא אחת הערים הוותיקות בפדרציה הרוסית. היא נוסדה בשנת 1698 על ידי פיוטר הגדול והייתה הבסיס הימי הצבאי הראשון ברוסיה ועיר הנמל הרוסית הראשונה שהיוותה יציאה אל הים הגדול. הסופר והמחזאי אנטון צ'כוב נולד וגדל בעיר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. העיר קיבלה את שמה משפך טגאני רוג, שעל גדותיו העיר שוכנת. השם הופיע לראשונה במסמכי לשכת השגרירים, שבהם תוארה העיר בפני הנסיך הגדול איוואן השלישי לנסיך טאמאן זכרי גיזולפי. על פי המסמכים נראה שהעיר כבר הייתה קיימת בשנת 1489. במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבשה העיר על ידי הנאצים למשך שנה וחצי, במהלכה טבחו באלפי אזרחים. העיר מהווה מרכז תעשייתי חשוב בדרום רוסיה כאשר מפעל המתכות TAGMET הוא המפעל הגדול ביותר בעיר. בעבר פעלו בעיר מפעלי מכונות גדולים כמפעל הקומביינים שעל בסיסו הוקם מפעל הרכבים של טאגאנרוג שייצר ברישיון את רכבי היונדאי, מפעל לשיפוץ ספינות, מפעלי מזון, מפעלים כימיים ואחרים. מועדון הספורט הגדול בעיר הוא מועדון רוגבי בשם "בולאבה טאגאנרוג", שמתמודד בליגת העל הרוסית ברוגבי ומארח באצטדיון ראדוגה (שמכיל 2,000 מושבים). האצטדיון הוקם ב-1960 בשם "ראדוגה" ושמו שונה ל"בולאבה" בדצמבר 2011. בולאבה זכתה באליפות רוסיה הסובייטית ברוגבי בשנת 1985 ובגביע רוסיה הסובייטית בשנים 1984–1985. בעבר פעל מועדון הכדורגל טאגאנרוג שהיה קיים בשנים 2006–2015 והתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה. המועדון אירח באצטדיון טורפדו המכיל 5,000 מושבים ושימש בעבר את קבוצת טורפדו טאגאנרוג בשנים 1926–2004. טורפדו זכתה באליפות רוסיה הסובייטית בעונת 1955 והעפילה לגמר גביע רוסיה הסובייטית בעונת 1950, אך מאז התפרקות ברית המועצות התמודדה בדרך כלל בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ובליגה האזורית עד לשנת פירוקה. מאז ינואר 2020 פועל מועדון כדורגל מקצועני בשם "פורטה טאגאנרוג", שמתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית החל מעונת 2020/2021. יהודים הגיעו לעיר בתחילת המאה ה-19. בשנת 1860 נבנה בית כנסת חדש. בשנת 1887 נאסר על היהודים להתיישב בעיר, אך ליהודים שכבר התגוררו בו הורשה להישאר. בשנת 1897 בעיר התגוררו 2,897 יהודים (כ-6% מכלל אוכלוסיית העיר). לאחר מהפכת אוקטובר בתקופת השלטון הסובייטי פעילות דתית נאסרה. כל היהודים שלא הצליחו לעזוב את העיר לפני הכיבוש הנאצי נהרגו. פעילות הקהילה חודשה בשנת 2005. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא טאגאנרוג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאגאנרוג (ברוסית) Taganrogcity.com: official City of Taganrog website— (באנגלית) Taganrog.su: unofficial website of Taganrog—(ברוסית) קהילת יהודי טאגאנרוג באתר בית התפוצות "טאגאנרוג", באתר JewishGen (באנגלית) טאגאנרוג ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית) טאגאנרוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טגנרוג (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית פורטה טאגאנרוג באתר VK.com ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק אדרבי

רבי יצחק אדרבי (~ה'ר"ף, 1520 - ז' באייר ה'של"ז, 24 באפריל 1577) היה פוסק הלכה וראש ישיבה מחכמי יהדות סלוניקי, מרבני הפזורה הספרדית במאה ה-16 בשטחי האימפריה העות'מאנית בכלל וביוון בפרט. נולד בסלוניקי לרב שמואל אדרבי, בצעירותו למד יחד עם רבי שמואל די מדינה אצל רבי יוסף טאיטאצאק והיה לתלמידו המובהק. כבר בצעירותו התמנה כרב בקהילת לישבון ובשנת ה'ש"ט (1549) התמנה כרבה של קהילת "שלום" בעיר שבה כיהן עד לפטירתו. רבי יצחק אדרבי נחשב לאחד מגדולי הפוסקים במאה ה-16 ושאלות הלכתיות נשלחו אליו מרחבי הבלקן. הוא היה ידידו ועמיתו של רבי שמואל די מדינה, חברו משכבר ואחד מחשובי הפוסקים בזמנו, ובתי הדין של שניהם היו מן החשובים ביותר בסלוניקי, הם העריכו זה את זה אף שלעיתים התגלעה ביניהם מחלוקת והוחלפו האשמות הדדיות.[דרוש מקור] חלק מתשובותיו כונסו בספר השו"ת דברי ריבות שנדפס בסלוניקי חמש שנים לאחר פטירתו (ה'שמ"ב) וזכה למהדורות נוספות. דרשותיו כתובות בסגנון מליצי ואף הן באו בדפוס בשם "דברי שלום" וזכו למהדורות חוזרות. לפי יעקב קלצקין היה רבי יצחק אדרבי גם מקובל ובקיא בספרות הקבלה, אך חוקר תולדות יהודי סלוניקי, יצחק שמואל עמנואל, חולק על כך. יצחק שמואל עמנואל, גדולי שלוניקי לדורותם, ח"א, תל אביב תרצ"ו, פריט 243, עמ' קנו-קנז. מיכאל מולכו, בית העלמין של יהודי שאלוניקי, ירושלים תשל"ה, פריט 510, עמ' 163–164 נ. ט. לונדון ושניאור זלמן שכטר, ‏"אדרבי, יצחק בן שמואל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הקישור אינו פעיל. ספריו דברי שלום, מהדורת שלוניקי ה'ש"ם, באתר היברובוקס שו"ת דברי ריבות, מהדורת שלוניקי שמ"ב, באתר היברובוקס שו"ת דברי ריבות, מהדורת ונציה שמ"ז, באתר היברובוקס דברי שלום, ורשה תרנ"ג, באתר היברובוקס לאה בורנשטיין מקובצקי מפתח לדברי ריבות, אוניברסיטת בר-אילן תשל"ד, באתר היברובוקס יצחק בן שמואל אדרבי (1510?-1584?), דף שער בספרייה הלאומית התאריך המדויק לפי העתק המצבה השלם יותר, המובא אצל עמנואל, גדולי שלוניקי לדורותם, ח"א, תל אביב תרצ"ו. עמ' קנו. אך ראו שם בהערה שבעמ' קנז, שאין הדבר ברור כל צרכו. יש מאחרים את תאריך הפטירה לשנת ה'שמ"ד, 1584. לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן עמנואל, גדולי שלוניקי לדורותם, ח"א, תל אביב תרצ"ו. מכתב קלצקין בראש הספר.
סליל (צורה גאומטרית)

סליל (באנגלית: Helix) היא צורה גאומטרית המתוארת על ידי עקומה חלקה במרחב אשר לה תכונה המגדירה שהמשיק בכל נקודה יוצר זווית קבועה עם ישר הנקרא ה"ציר". דוגמאות נפוצות הן הצורה המוכרת ביותר של קפיץ או מסעד היד במדרגות ספירליות. מולקולת ה-DNA מורכבת משני סלילים שזורים וכן חלבונים רבים בעלי תתי מבנים בצורת סליל הקרויים "סליל אלפא". במתמטיקה, סליל הוא יריעה 1-ממדית במרחב התלת־ממדי. ניתן לתאר סליל בהרבה צורות פרמטריות, אך הפשוטה מביניהם היא: x ( t ) = cos ⁡ ( t ) , {\displaystyle x(t)=\cos(t),\,} y ( t ) = sin ⁡ ( t ) , {\displaystyle y(t)=\sin(t),\,} z ( t ) = t . {\displaystyle z(t)=t.\,} או בקואורדינטות גליליות: r ( t ) = 1 , {\displaystyle r(t)=1,\,} θ ( t ) = t , {\displaystyle \theta (t)=t,\,} h ( t ) = t . {\displaystyle h(t)=t.\,} עבור t ∈ [ 0 , T ] {\displaystyle t\in [0,T]} אורך המסילה הוא T ⋅ 2 {\displaystyle T\cdot {\sqrt {2}}} . מדיה וקבצים בנושא סליל בוויקישיתוף סליל, באתר MathWorld (באנגלית)
תוכיים (על-משפחה)

תוכיים (שם מדעי: Psittacoidea) היא אחת משלוש העל-משפחות שבסדרת התוכאים והגדולה מביניהן. בעל-משפחה זו 3 משפחות ובהן המינים המוכרים של התוכים. הרבה מינים מסוגלים לחקות דיבור כמו האפרור, הארות והדררה למיניהם. מינים אלה חיים ברחבי ארבע היבשות הטרופיות - אסיה, אוסטרליה, אפריקה ודרום אמריקה בעיקר ביערות גשם. הם בעלי נוצות צבעוניות וניזונים בעיקר מזרעים, צוף, פירות ומזון צמחי דומה. רבים מביניהם הם חיות מחמד נפוצות, אך חלקם נמצאים בסכנת הכחדה עקב המסחר בהם. על-משפחה תוכיים (Psittacoidea) משפחת תוכיים (Psittacidae) תת-משפחת אפרוריים (Psittacinae) תת-משפחת אריים (Arinae) משפחת תוכיים נשריים (Psittrichasiidae) תת-משפחת תוכיי הנשר (Psittrichasinae) תת-משפחת תוכיי ואסה (Coracopsinae) משפחת דרראים (Psittaculidae) תת-משפחת תוכים רחבי זנב (Platycercinae) תת-משפחת תוכים נמריים (Psittacellinae) תת-משפחת לוריים (Loriinae) תת-משפחת תוכיי אהבה (Agapornithinae) תת-משפחת דרריים (Psittaculinae) Rhynchopsitta pachyrhyncha תוכי הנשר Trichoglossus haematodus מדיה וקבצים בנושא תוכיים בוויקישיתוף
TZ בקסיופאה

TZ בקסיופאה (TZ Cassiopeiae, נקרא גם: HIP 117763 או SAO 20912) הוא כוכב על-ענק אדום משתנה לא סדיר איטי הנמצא במרחק של 8,000 שנות אור (2,400 פארסק) מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים קסיופאה והוא חבר ב-OB5 ביחד עם העל-ענק האדום PZ בקסיופאה. בהירותו הממוצעת של הכוכב היא מדרגה 9.18 וייתכן שהוא משתנה סדיר למחצה עם מחזור של 3,100 ימים. הכוכב דווח לראשונה ככוכב משתנה על ידי וילמינה פלמינג בשנת 1911. סיווגו הספקטרלי של הכוכב הוא M3 Iab וטמפרטורת פניו היא 3,600 קלווין. לכוכב מסה של 15 מסות שמש, ורדיוס של 800 רדיוסי שמש ועוצמת הארתו של הכוכב גדולה פי 98,000 מזו של השמש. איבוד המסה של הכוכב הוא כשתי מיליוניות מסת שמש כל שנה. TZ בקסיופאה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
תוכיי ניו זילנד

תוכיי ניו זילנד (שם מדעי: Strigopidae) היא משפחה יחידה בעל-משפחתה שבסדרת התוכאים, אשר כל המינים בה חיים בניו זילנד, במזג אוויר יותר קריר מרוב התוכים. במשפחה זו ישנם שני סוגים, אך רק שלושה מינים חיים. המין הגדול בקבוצה - תוכיליל ניו זילנדי, הוא התוכי הגדול בעולם, התוכי הלא מעופף היחידי והתוכי הלילי היחיד. נותרו 252 תוכיללים והוא על סף הכחדה. על-משפחה תוכיי ניו זילנד (Strigopoidea) משפחה תוכיי ניו זילנד (Strigopidae) סוג ומין יחיד קאקאפו (Strigops habroptilus) - ייתכן ששייך למשפחה נפרדת סוג נסטור (Nestor) נסטור הררי או קיאה (Nestor notabilis) נסטור דרומי או קאקא (Nestor meridionalis) נסטור נורפלוקס (Nestor productus) - נכחד נסטור צ'הטאם (Nestor chathamensis) - נכחד סוג Nelepsittacus - נכחד סוג ומין יחיד הרקלס אינקספקטטוס (Heracles inexpectatus) - נכחד מדיה וקבצים בנושא תוכיי ניו זילנד בוויקישיתוף תוכיי ניו זילנד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכיי ניו זילנד, באתר GBIF (באנגלית)
Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 69א

Lobe den Herrn, meine Seele (בעברית: ברכי נפשי את ה'), רי"ב 69א, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-12 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-15 באוגוסט 1723. באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי. במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות. קנטטה זו הייתה האחת-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76, רי"ב 24, רי"ב 167, רי"ב 147, רי"ב 186, רי"ב 136, רי"ב 105 רי"ב 46 ורי"ב 179. הוא ביצע את הקנטטה שוב ב-31 באוגוסט 1727 ולאחר מכן ערך את המוזיקה ושינה את מרבית הטקסט כך שנוצרה קנטטה הממוספרת 69 שבוצעה ב-1748. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת השנייה אל הקורינתים העוסקים בחובת השירות של הרוח ושל הברית החדשה, ופסוקים מהבשורה על-פי מרקוס המספרים כיצד ריפא ישו את החרש. זהות מחבר הלברית אינה ידועה. היא קשורה לפסוקי הקריאה, אך מתמקדת בהכרה בטוב שאלוהים עושה. החלק הראשון הוא פסוק מספר תהלים המהלל את אלוהים על הטוב שהוא גומל. החלק האחרון לקוח ממזמור של סמואל רודיגסט (Samuel Rodigast). הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, שלוש חצוצרות, טימפני, שלושה אבובים, אבוב ציד, אבוב ד'אמורה, חלילית, בסון, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. התזמור עשיר יחסית לקנטטות אחרות של באך. לקנטטה 6 חלקים: מקהלה: Lobe den Herrn, meine Seele (ברכי נפשי את ה') רצ'יטטיב לסופרן: Ach, daß ich tausend Zungen hätte (אה, לו היו לי אלף לשונות) אריה לטנור: Meine Seele, auf, erzähle (נשמתי, קומי וספרי) רצ'יטטיב לאלט: Gedenk ich nur zurück (אם עתה אשוב בזכרוני) אריה לבס: Mein Erlöser und Erhalter (הגואל המקיים אותי) כורל: Was Gott tut, das ist wohlgetan (מה שאלוהים עושה, טוב הוא) היצירה הוקלטה במלואה רק 5 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1976), טון קופמן (ב-1997), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000). מידע על היצירה "Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 69א" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Lobe den Herrn, meine Seele, רי"ב 69א" באתר AllMusic פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך טקסט הקנטטה באנגלית ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן על קנטטות באך, עמוד 6 על הקנטטה, עמוד 9 השנייה אל הקורינתים, ג' 4-11 מרקוס, ז', 31-37 ספר תהלים, פרק ק"ג, פסוק ב' רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך
אולימפיאס השנייה

אולימפיאס (ביוונית: Ὀλυμπιάς‏; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה מלכת אפירוס. בתם של פירוס הראשון ואנטיגונה, אשתו ואחותו של אלכסנדר השני, ואמו של פירוס השני. אולימפיאס נולדה כבתם הבכורה של פירוס הראשון מלך אפירוס, ואשתו הראשונה אנטיגונה, שהייתה בתה של ברניקי הראשונה, מלכת מצרים. בשנת 295 לפנה"ס, בזמן שילדה את אחיה הצעיר של אולימפיאס, תלמי, מתה אנטיגונה. תלמי מת מאוחר יותר במהלך המלחמות הממושכות שניהל אביהם. לאחר מותה של אנטיגונה, נישא פירוס ללאנאסה מסיציליה, שילדה לו את אלכסנדר והלנוס. אולימפיאס נישאה לאלכסנדר, שהיה אחיה החורג והיה גם צעיר ממנה. היא ילדה לו חמישה ילדים, שלוש בנות ושני בנים - פירוס ותלמי. בשנת 272 לפנה"ס מת פירוס, ואלכסנדר ירש את מקומו. אלכסנדר מת בשנת 242 לפנה"ס. תלמי ופירוס היו עדיין צעירים, ואולימפיאס שימשה כעוצרת. היא ירשה ממלכה לא יציבה. מכל השבטים השונים שהרכיבו אותה, רק המולוסים נותרו נאמנים לבית המלוכה. בשנת 239 לפנה"ס פרצה מלחמה בין אפירוס לאיטולים, ואלו האחרונים תקפו את הנחלות של אפירוס בצפון אקרנאניה. אולימפיאס התקשתה לנהל את המלחמה בצורה יעילה, ומהומות פרצו בבירה אמבארקיה. בצר לה, החלה אולימפיאס לכרות בריתות בניסיון להציל את שלטונה. היא חיתנה את בתה פתיה עם דמטריוס השני איטוליקוס, מלך מוקדון, ואת הנסיכה נראיס השיאה לגלון, בנו של היירון השני טיראן סירקוסאי. בריתות אלו יכלו לספק לאולימפיאס עזרה רבה, אולם לא כך היה. מלך מוקדון אכן הכריז מלחמה על האיטולים, אולם התעניין יותר בסיפוח שטחים חדשים לארצו מאשר בהצלת ממלכת אפירוס המתפוררת. פירוס נהרג במהלך מעשי האיבה, ותלמי מת ממחלה במהלך המהומות שפרצו בעיר הבירה. על פי יוסטינוס, אולימפיאס מתה מרוב צער. ירשה אותה נכדתה, דידמאיה השנייה בת פירוס. שלטונה של דידמאיה היה קצר, היא הצליחה להשיב לעצמה את השלטון בבירה, אולם נרצחה במקדש ארטמיס. לאחר מותה הפכה אפירוס לדמוקרטיה. אתנאיוס מוסר סיפור מוזר על פיו היא רצחה את אהובתו של בנה פירוס. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז. Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, "Olym'pias", 1873 יוסטינוס, ספר עשרים ושמונה, 1. גולן, עמ' 350. גולן, עמ' 350, הערה 138. גולן, עמ' 350-351. יוסטינוס, ספר עשרים ושמונה, 2. יש המעריכים שמדובר באביה של אולימפיאס, פירוס הראשון, אולם הסברה הרווחת היא שמדובר בפירוס השני. אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שלוש עשרה, 56.
צפון אסיה

צפון אסיה הוא אזור ביבשת אסיה, הכולל את סיביר והמזרח הרחוק הרוסי. האזור ממוקם בחלקה האסייתי של רוסיה, מזרחית להרי אורל. המושג "צפון אסיה" משמש גאוגרפים רק לעיתים נדירות, אך בדרך כלל הכוונה היא לחלק הגדול יותר של רוסיה, שנודע כסיביר. לעיתים החלקים הצפוניים של מדינות אסיאתיות אחרות, כמו קזחסטן ומונגוליה. מסיבות גאוגרפיות וסטטיסטיות, מערכת הסטטיסטיקה של האו"ם ומערכות סיווג אחרות אינן מחלקות מדינות לחלוקות משניות, ובכך משייכים את כל האזור הרוסי כחלק מאירופה או ממזרח אירופה. על פי רוב ההערכות ישנם כ-38 מיליון רוסים המתגוררים מזרחית להרי אורל. כיום אין הרבה סיבירים ילידים והם מיעוט בסיביר / צפון אסיה בשל תהליך הרוסיפיקציה האירופי המכוון בשלוש המאות האחרונות. לפי מרשם האוכלוסין הרוסי, הילידים באזור זה הם רק כ-10% מהאוכלוסייה הכוללת של האזור, כאשר הבוריאטים מונים כ-450.000 תושבים, מה שהופך אותם לקבוצת המיעוט האתנית הגדולה בסיביר. מלבדם ישנם גם למעלה מ-400.000 יקוטים בסיביר. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2002, בסיביר חיים גם כ-500,000 טטרים, אך 300,000 מתוכם אינם ילידים ומקורם מאזור הוולגה (אידל-אורל) שהתיישבו בסיביר בתקופות קולוניליסטיות שונות. קבוצות אתניות אחרות שחיות באזור הן ממוצא אתני גרמני והם מונים כ-400,000 איש. סיביר המזרח הרחוק הרוסי מדיה וקבצים בנושא צפון אסיה בוויקישיתוף רוסיה האסייתית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
R בארנבת

R בארנבת (R Leporis, נקרא גם "כוכב הארגמן של הינד" (Hind's Crimson Star)) הוא כוכב ענק אדום משתנה מסוג מירה הממוקם בקבוצת הכוכבים ארנבת ובסמוך לקבוצת הכוכבים ארידנוס. הכוכב התגלה על ידי האסטרונום הבריטי ג'ון רסול היינד בשנת 1845. הכוכב בעל בהירות נראית בטווח של 5.5-11.7 ובמחזור של 418-441 ימים (הערכות אחרונות מדברות על 427.07 ימים). בהירותו המוחלטת של הכוכב היא -5.55 והטמפרטורה שלו היא 2,877 קלווין. הכוכב מרוחק 1,300 שנות אור (400 פארסק) מכדור הארץ והוא בעל עוצמת הארה הגדולה פי 102,000 מעוצמת הארתה של השמש. מדיה וקבצים בנושא R בארנבת בוויקישיתוף R בארנבת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
ישראל בן-חיים

ישראל בן חיים (נולד ב-31 במאי 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס ומפקד כנף 15 בחיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי כיהן כמנהל נמל התעופה בן-גוריון, מנכ"ל ישראייר ומנכ"ל קמור מוטורס. בן חיים נולד בישראל, בנם של יעקב וחנה, שני הוריו הם ניצולי השואה. למד בבית הספר החקלאי בנהלל ושירת בצה"ל כטייס בחיל האוויר. פיקד על טייסת 131 בתקופה בה חילצה הטייסת את אנשי המוסד מסודאן ולאחר מכן פיקד על בסיס שדה דב. במאי 1990 החליט להוציא סיור לחופי הארץ בעקבות העלאת כוננות לקראת חג השבועות ולכידת מחבלים על סירה מול חוף געש. הוא הטיס מטוס תצפית מדגם עגור, צוות המטוס איתר סירה חשודה ששטה בים התיכון לעבר חוף ניצנים וזיהה כי מדובר בסירת מחבלים. בן חיים טס מעלייה בגובה נמוך על מנת להפחיד ולעכב את המחבלים והכווין את הכוחות שהביאו לעצירתה ומניעת הפיגוע המתוכנן. על פעולתו הוענק לבן חיים ולטייס המשנה שלו יואש קושניר צל"ש ממפקד חיל האוויר. לאחר שחרורו שימש במשך שנתיים סמנכ"ל מבצעים ברשות שדות התעופה ובשנים 1996 עד יוני 2001 שימש מנהל נמל התעופה בן-גוריון. ב-2006 מונה למנכ"ל ישראייר וכיהן בתפקיד במשך כשנתיים וחצי. ב-2008 מונה למנכ"ל קמור רכב וב-2011 מונה למנכ"ל קמור מוטורס. הוא חבר בוועד המנהל של הקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל. בן חיים נשוי לגליה ואב לשניים. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובוגר לימודי מטה מתקדמים בחיל האוויר המלכותי. בעלים של נחלה במושב עדנים. מדיה וקבצים בנושא ישראל בן-חיים בוויקישיתוף שי לוי, ‏חשיפה: כך חולצו אנשי המוסד מלב המדבר בסודן, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2014 ישראל בן חיים מבצע מילוט צוות המוסד, סרטון באתר יוטיוב גילויים חדשים: 'אבק דרכים' – ניסיון הפיגוע ב'ניצנים', אתר כל הזמן, 4 ביוני 2015 אבינעם מיסניקוב, צל"ש מח"א לאל"ם ישראל בן חיים, אתר מרקיע שחקים Avi Moshe Segal (2019-05-12), אל״מ מיל. ישראל בן-חיים על סיכול נחיתת המחבלים בחוף ניצנים באמצעות מטוס עגור בחג השבועות 30.5.1990, נבדק ב-2019-06-04 זוהר בלומנקרנץ, מנכ"ל ישראייר הנכנס, ישראל בן חיים, יוותר על פעילותו העסקית הפרטית, באתר הארץ, 6 ביוני 2006 ישראל בן חיים, באתר הקרן
שמואל פלורנטין (הזקן)

רבי שמואל פלורנטין (רש"ף; ~ה'ש', 1540 - י"ד בכסלו ה'שע"ה, 6 בנובמבר 1614) היה רב וראש ישיבה מחכמי יהדות סלוניקי בראשית המאה ה-17. רבה של ק"ק "שלום". מכונה רבי שמואל פלורנטין הזקן או רבי שמואל פלורנטין הקדמון על מנת לבדלו מרבנים אחרים בעלי שם זהה שחיו בסלוניקי בדורות הבאים. נולד בסלוניקי, אז באימפריה העות'מאנית, לרב דוד פלורנטין. בין השנים ה'שמ"ד, 1584 - ה'שנ"א, 1591, היה אחד מפרנסי התלמוד תורה בסלוניקי. בשנת ה'שמ"ח, 1588, נפטרה אשתו רחל. ובשנים אלו שימש גם כדיין. בסביבות שנת ה'שס"ג, 1603, הייתה לו ישיבה בתלמוד תורה. לאחר פטירת רבי יצחק אדרבי (בין השנים ה'של"ז-ה'שמ"ד, 1577–1584) התמנה תחתיו כרבה של ק"ק "שלום" בסלוניקי, הרב דוד אבן שושן. לאחר פרישת האחרון בשנת ה'שס"א החתים את בני הקהילה שלא למנות לו יורש עד שיעברו עשר שנים מיום עזיבתו את התפקיד. במהלך תקופה זו נפטר הרב אבן שושן, והקהילה התירה את השבועה אצל רבי אהרן בן חסון, כדי לאפשר את מינויו של רבי שמואל פלורנטין כרבה של הקהילה. לפי רבי דוד קונפורטי באחרית ימיו עקר לקושטנדינא ובה נפטר, אולם מצבת קברו נמצאת בעיר סלוניקי. נכתב עליה: אם ראיתם שמואל מת נתון בתוך קבר דמות מות נראה לכם כי יאבל עליו עמו הוא עומד לפני האל קדוש גבר כמלאכים מדבר שמואל שמו ציון הלז מצבת קבורת סיני ועוקר הרים החכם השלם זקן ונשוא פנים כמהר"ר שמואל פלורינטין זלה"ה נתבקש בישיבה של מעלה יום ראשון יג כסלו שנת השעה ... לבך בנו היה כנראה, ר' דוד פלורנטין, ראש הבודקים בסלוניקי ואביו של רבי שמואל פלורנטין "האחרון". יצחק שמואל עמנואל, מצבות שאלוניקי, ח"א, ירושלים תשכ"ג. פריט 448, עמ' 197–199. רבי דוד פיפאנו, רשימת רבני קהילת "שלום" בתוך שלשלת רבני שלוניק (ו: מדפי הספר), נספח לספרו "חגור האפד", סופיה תרפ"ה שמואל פלורנטין, דף שער בספרייה הלאומית התאריך לפי העתק המצבה המובא אצל עמנואל, מצבות שלוניקי, ח"א, ירושלים תשכ"ג. עמ' 197. מתוקן לפי הערתו על סתירה בתאריך המוצג על המצבה. בספרו "קורא הדורות", מהדורת פיוטרקוב תרנ"ה, עמ' 85.
שמואל פלורנטין

רבנים שונים בני סלוניקי נקראו בשם שמואל פלורנטין. האם התכוונתם ל... שמואל פלורנטין (הזקן) (1540–1614) - רב וראש ישיבת ק"ק "שלום" בסלוניקי חיים שמואל פלורנטין (המאה ה-17) - רב בסלוניקי, מחבר "מעיל שמואל" שמואל פלורנטין (האחרון) (נפטר 1754) - הרב הכולל של סלוניקי, מחבר "בית הרואה", "עולת שמואל" ו"מנחת שמואל"