laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סלט תפוחי אדמה

סלט תפוחי אדמה היא מנת סלט, העשויה מתפוחי אדמה מבושלים, בדרך כלל מכילה רוטב ומגוון מרכיבים נוספים כגון, ביצים מבושלות וירקות טריים. בארצות הברית, זו נחשבת בדרך כלל כתוספת המלווה את המנה העיקרית (אנ'). מקובל לחשוב שמקורו של סלט תפוחי אדמה בגרמניה, ומשם התפשט ברחבי אירופה, ארצות הברית ומאוחר יותר אסיה. סלט תפוחי אדמה אמריקאי מקורו ככל הנראה במתכונים, שהובאו לארצות הברית דרך מהגרים גרמנים ואירופים במהלך המאה ה-19. סלט תפוחי אדמה בסגנון אמריקאי מוגש קר או בטמפרטורת החדר. המרכיבים כוללים לרוב מיונז או תחליף דומה (כגון יוגורט או שמנת חמוצה), עשבי תיבול וירקות חיים (כגון בצל וסלרי). סלט תפוחי אדמה בסגנון דרום גרמני מוגש חם או בטמפרטורת החדר והוא עשוי עם וינגרט (ולא רוטב קרמי על בסיס מיונז) וכולל בדרך כלל בייקון. סלט תפוחי אדמה צפון גרמני מוגש קר או בטמפרטורת החדר. הוא עשוי בדרך כלל עם מיונז, ביצה קשה וחמוצים מתוקים או חמוצים. סלט תפוחי האדמה בסגנון אמריקאי מקורו כנראה בגרסה זו. סלט תפוחי אדמה בסגנון אסייתי דומה לסלט תפוחי אדמה בסגנון אמריקאי, אך יש לו טעם מתוק והוא עשיר יותר בביצה. המתכונים הידועים המוקדמים ביותר של סלט תפוחי אדמה אמריקאיים מתוארכים לאמצע המאה ה-19 או אמצע המאה ה-18 ומושרשים במטבח הגרמני, שהובא לארצות הברית על ידי מתיישבים אירופאים. גרסה מוקדמת של סלט תפוחי אדמה אמריקאי הייתה עשויה מתפוחי אדמה מבושלים שהיו בדרך כלל מתובלים בשמן, חומץ ועשבי תיבול. גרסה של סלט תפוחי אדמה הנפוצה ביפן ידועה בשם פוטסרה (או פוטסלה), שם שהא הלחם בסיסים של השם באנגלית (Potato - תפוח אדמה + Salad - סלט). הוא מורכב באופן מסורתי מהמרכיבים העיקריים של סלט תפוחי האדמה (פירה מתפוחי אדמה מורתחים, ביצים קשות), ירקות (מלפפון, בצל, גזר) ושינקן מעורבב עם רוטב העשוי מיונז, חומץ אורז וחרדל קראשי. סלט אוליבייה הוא סוג של סלט תפוחי אדמה הנפוץ במטבח הרוסי ונאכל מסורתית בחג הנובי גוד. הסלט כולל בדרך כלל תפוחי אדמה מבושלים, מיונז, ביצים קשות, גזר מבושל ומלפפונים חמוצים (מסורתית מלפפונים במלח ולא בחומץ). במתכונים מסוימים מוסיפים תירס משומר, אפונה, שורש פטרוזיליה מבושל, כרישה מבושלת או אפילו תפוחים. יתר על כן, פטרוזיליה קצוצה משמשת בדרך כלל כקישוט. תיבול הסלט הוא במלח ופלפל שחור בלבד. סלט ביצים סלט אוליבייה מדיה וקבצים בנושא סלט תפוחי אדמה בוויקישיתוף "» Potato Salad: History". www.guampedia.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-6 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה), backup Olver, Lynne. "The Food Timeline: history notes--salad". The Food Timeline. ארכיון מ-2020-04-08. "American Potato Salad Recipe". kraftrecipes.com. נבדק ב-6 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "South German Potato Salad". "North German Potato Salad". Russo, Susan (10 ביוני 2009). "Rethinking Potato Salad". NPR. {{cite web}}: (עזרה) "Sałatka jarzynowa". Kwestia Smaku (בפולנית). 2016-05-23. נבדק ב-2022-12-02.
Rosenrot

Rosenrot (מגרמנית: אדום ורד) הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק הכבד הגרמני החדש רמשטיין, שיצא לאור ב-28 באוקטובר 2005. האלבום כולל שישה שירים שהושמטו מהאלבום Reise, Reise. השם הראשוני לאלבום היה Reise, Reise Volume Two, אך ב-18 באוגוסט 2005 הוכרז כי שם האלבום יהיה Rosenrot. אמנות עטיפת האלבום כמעט זהה לייבוא היפני של Reise, Reise. התמונה היא תצלום שהשתנה מעט של שוברת הקרח USS Atka, שצולם ב-13 במרץ 1960 בתחנת מקמרדו, מדף הקרח רוס, אנטארקטיקה. בעוד רמשטיין לא קידמה את האלבום באופן פעיל, הלהקה בנתה ציפייה כלפי צאתו במגוון דרכים. הסינגל הראשון מהאלבום, "Benzin", הוקרן בבכורה בבמת פארק וולהייד בברלין ולאחר מכן יצא בדיסק. האתר הרשמי של רמשטיין הציג דגימות באורך דקה של שישה מהרצועות, והציג ספירה לאחור בולטת לתאריך היציאה. קטע קצר מהפזמון מ-"Rosenrot" מתנגן ברקע של כרטיס אלקטרוני (E-card) המכיל צילומים של הלהקה ומידע בסיסי על האלבום. נכון לפברואר 2006, האלבום מכר מיליון עותקים פיזיים ברחבי העולם. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי רמשטיין.  קיימת גרסת של האלבום בקלטת שמע (צד א' = 1–6; צד ב' = 7–11). הגרסה האמריקאית כוללת תווית השגחת הורים המודפסת על הכריכה. המהדורה המוגבלת כוללת את התקליטור הרגיל בתוספת DVD עם שלוש הופעות חיות: Reise, Reise (הארנה של נים, נים / צרפת יולי 2005) Mein Teil (מועדון סיטה, קנאגאווה / יפן יוני 2005) Sonne (אקדמיית בריקסטון, לונדון / בריטניה פברואר 2005) כל הופעות הבונוס הוצגו מאוחר יותר באלבום ההופעה Völkerball שיצא ב-DVD. המהדורה המוגבלת כללה יצירות אמנות ששונו מעט, הכללו את הכיתוב "מהדורה מוגבלת" בהדפסה לבנה בפינה השמאלית העליונה, ושם הלהקה ושם האלבום שקופים. הגרסה האמריקאית היא המהדורה המיוחדת, הכללה הדפסה בפינה השמאלית העליונה עם הכיתוב "מהדורה מיוחדת" והתווית של Parental Advisory הופיעה למטה, יחד עם שם הלקה והאלבום השקופים. הגרסה היפנית, שיצאה ב-2009, כוללת SACD ו-DVD. רמשטיין טיל לינדמן – שירה כריסטוף שניידר – תופים כריסטיאן לורנץ – קלידים אוליבר רידל – גיטרה בס ריכרד קרוספה – גיטרה מובילה, קולות רקע פאול לאנדרס – גיטרת קצב, קולות רקע מוזיקאים נוספים שרלין ספיטרי – שירה (רצועה 6) בובו – קולות רקע (רצועה 6) כריסטו הרמנדוס – חצוצרה (רצועה 9) כרמן זפאטה – שירה (רצועה 9) אולסן אינבולטיני – עיבוד כלי מיתר (רצועה 8) סוון הלביג – עיבוד חצוצרה (רצועה 9) מתיאס וילקה – מנצח מקהלה (רצועות 1, 2 ו-4) הפקה הופק על ידי ג'ייקוב הלנר מידע על האלבום Rosenrot באתר MusicBrainz מידע על האלבום Rosenrot באתר AllMusic האלבום Rosenrot באתר Discogs דף המידע הרשמי של Rosenrot (באנגלית) דף המידע הרשמי של Rosenrot (בגרמנית) "Next album to be called Rosenrot". Herzeleid.com. נבדק ב-10 באפריל 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Rosenrot source image". Herzeleid.com. נבדק ב-1 בינואר 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Rosenrot e-card at Universal". Universal-rock.de. נבדק ב-1 בינואר 2008. {{cite web}}: (עזרה) Spahr, Wolfgang (11 בפברואר 2006). "Rammstein's Grammy Nom Fires up Universal". נבדק ב-6 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אור ירח (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אור הירח – קרינת השמש המוחזרת מהירח אור ירח – סרט דרמה אמריקאי משנת 2016, בבימויו של בארי ג'נקינס אור ירח מסוכן – סרט מלחמה רומנטי בריטי משנת 1941 אור ירח – ספר עלילתי על רקע היסטורי מאת מייקל שייבון אור הירח – סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי אביב גפן Moonlight – שיר שנכתב ובוצע על ידי הראפר האמריקאי XXXTentacion
במבוני אין כמוני

במבוני אין כמוני היא קלטת ילדים שהופקה על ידי "MCI" ויצאה בשנת 2005 על גבי קלטות וידאו. מאוחר יותר הופקה כתקליטור DVD. בהמשך עובדה להצגת ילדים. בשנת 2009 הקלטת הופצה מחדש על ידי "פליי רקורדס". במבוני ובמבינה יוצאים לחפש את אגוז הזהב שנגנב כדי להחזיר את השמחה לארץ בם הקסומה. שייקה לוי - המלך במבלון רועי רביב - במבוני ליאנה עיון - במבינה אבי יפה - במבלץ מור דרעי - במבלש שרון מלכי-שמש - במבננת חן ליאוני - במבננה ארז שפריר - תרח יוסי טולדו - זרח ברוכים הבאים המלך במבלון שיר בשפת הבם שיר פתיחה אגוז המשאלה אנחנו שניים קוקוריקו האגוז גז בננה מדליקה אל תתייאש הר של שוקולד ביחד משתה שטויות הקלטת עובדה ב-2007 להצגת ילדים בהפקת מילשטיין הפקות. כתבה את המחזה והשירים מיכל חזון, הלחינה נורית הירש, וביים ישראל גוריון ושיחקו בה: מיכאל כורש - המלך במבלון איתי שור - במבוני דנה אברהם-סמו/אורן זגמן/רוני שובל - במבינה אסף בן שמעון - במבלץ ירון אסרף - גנב דודו באוכנר - גנב במבוני אין כמוני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ביקורת ההצגה "במבוני אין כמוני" באתר קינדרלנד ההצגה "במבוני אין כמוני" באתר "הבמה"
מיכאיל פסקוב

מיכאיל פסקוב (ברוסית: Михаи́л Песко́в; ‏ 1834 13 באוגוסט 1864) היה צייר היסטוריה וז'אנר וליטוגרף רוסי. הוא נולד למשפחה איש צבא, שהוצב בסיביר. מ-1850 עד 1855, הוא עבד במשרד ממשלת המחוז של אירקוטסק. הוא עזב כדי להירשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל אלכסיי מרקוב. בשנים 1859 ו-1860, יצירתו זכתה במספר מדליות כסף. בשנת 1861, הוא קיבל מדליית זהב על ציורו ״פנייה לאזרחי ניז'ני נובגורוד על ידי מינין״ שנרכש ב-1,000 רובל על ידי האספן ואסילי קוקורב. הוא זכה במדליית זהב נוספת ב-1862 עבור ״קרב אגרוף עם איוון האיום״ . ב-1863, הוא הצטרף ל"מרד הארבעה עשר", קבוצת סטודנטים שהעדיפה את הריאליזם ומחו על התעקשותה של האקדמיה לקדם את הסגנון הקלאסי. יחד עם האחרים, הוא סירב להגיש ציור בנושא הנדרש ופרש מהאקדמיה, וקיבל את התואר "אמן סוג ב'". זמן קצר לאחר מכן, הוא לקח חלק בארגון קולקטיב "ארטל האמנים", סוג של קומונה שחלקה סדנאות ומרחב מחיה. בשנת 1864, בעצת הרופא שלו, הוא נסע לחצי האי קרים, כתרופה לשחפת שלו. חבריו בקולקטיב תרמו אוסף ציורים ומכרו כדי לתמוך בהחלמתו שם, אך הוא מת, בן שלושים בלבד. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל פסקוב בוויקישיתוף Kenneth, Mikhail Peskov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית) A. Novitsky, "Песков Михаил Иванович" in the Russian Biographical Dictionary, edited by Alexander Polovtsov, Imperial Russian Historical Society (1910) Vol.13 "Павел – Петрушка" Ilya Repin, Далёкое близкое (The Distant and the Close, an autobiography) Moscow, Искусство (1953)
Scale-invariant feature transform

Scale-invariant feature transform (בר"ת: SIFT), ובתרגום מילולי: "התמרת מאפיינים שאינם תלויים בקנה מידה" הוא אלגוריתם בראייה ממוחשבת לזיהוי, תיאור והתאמת מאפיינים בתמונות, שהומצא על ידי דייוויד לואו הקנדי בשנת 1999. האלגוריתם משמש בזיהוי אובייקטים, מיפוי, ניווט, תפירת תמונות, מידול תלת-ממדי, זיהוי מחוות, עקיבה והתאמת תמונה. החלקה - מבצעים על התמונה החלקה באמצעות טשטוש גאוסי(אנ') באמפליטודות שונות. פעולה זו מבצעים ברמות רזולוציה משתנה כך שנקודות עניין לא יהיה תלויות בקנה מידה (כדוגמת התקרבות לאובייקט). הפרש - מבצעים חיסור בין התמונות המטושטשות השונות בשיטת הפרשים גאוסים(אנ'). חילוץ נקודות קיצון - מוצאים נקודות עניין פוטנציאליות. נקודות שהן קטנות או גבוהות מ-8 נקודות השכנות המקיפות אותן. סינון- מסננים נקודות בעלי קונטרסט נמוך. גרדיאנט - מחשבים את גרדיאנט בסביבת נקודות העניין בתלאי בגודל 4×4. סה"כ 16 תאים. היסטוגרמה - מבצעים היסטוגרמה עבור 8 כיוונים שונים של הגרדיאנט בכל תא. כך שמתקבל וקטור של 4×4×8=128 המתאר את סביבת נקודת העניין ובלתי תלוי למיקום סיבוב או בהירות. ניתן לבצע השוואה בין התיאור הווקטורי של נקודות העניין בין שתי תמונות במטרה למצוא זוגות של נקודות עניין בעלי מאפיינים דומים. כלומר שהמרחק וקטורי התכונה שלהם במרחב האוקלידי קטן ולקבל את ההסתברות לנוכחות אובייקט בתמונה אחרת. התמרת האף - שיטה למציאת אלמנטים המשמשת בראייה ממוחשבת ועיבוד תמונה. Lowe, David G. (1999). "Object recognition from local scale-invariant features" (PDF). Proceedings of the International Conference on Computer Vision. Vol. 2. pp. 1150–1157. doi:10.1109/ICCV.1999.790410. מי שמביט בי מהצד יודע מי אני, צבר דולב 2020, "מדע גדול, בקטנה"
פרידריך פון קלייסט

פרידריך אמיל פרדיננד היינריך גראף קלייסט פון נולנדורף (בגרמנית: Friedrich Emil Ferdinand Heinrich Graf Kleist von Nollendorf‏; 9 באפריל 1762 – 17 בפברואר 1823), נולד ומת בברלין, היה גנרל-פלדמרשל פרוסי וחבר במשפחת היונקרים הוותיקה פון קלייסט. קלייסט התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1778 ושירת במלחמת הירושה הבווארית ובמלחמות המהפכה הצרפתית. עד 1799 הועלה קלייסט לדרגת מיור וקיבל פיקוד על גדוד גרנדירים. קלייסט שירת במלחמות נפוליאון ולחם בינה. ב-1807 הוא יצא לחופשה ממושכת אך ב-1808 הופקד על חטיבת חי"ר ובשנה שלאחר מכן מונה למפקד ברלין. במהלך מלחמת השחרור הוא קיבל קורפוס איתו לחם בקרבות קולם ולייפציג. בשנת 1814 קיבל את התואר רוזן נולנדורף (מהשם הגרמני של העיירה Nakléřov, כיום חלק מפטרוביצה בצ'כיה) על תפקידו המכריע בקרב זה. לאחר לייפציג, קלייסט חסם את מבצר ארפורט, והביא לכניעתו, ולאחר מכן, בתחילת 1814, הצעיד את חייליו לצרפת, שם הקורפוס שלו צורף לצבאו של בליכר. לאחר מכן לחם בקרב על לאון ובהתקפה על פריז. בתום המלחמה הועלה קלייסט לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מאה הימים קיבל קלייסט את הפיקוד על קורפוס פרוסי (הקורפוס הצפון גרמני שהיה אמור לפעול באופן עצמאי מצבא בליכר של הריין התחתון; לכן הוא לא היה מעורב בקרבות ליני וווטרלו). מדיה וקבצים בנושא פרידריך פון קלייסט בוויקישיתוף
קונסטנטין פרבוכין

קונסטנטין פרבוכין (ברוסית: Константи́н Перву́хин; ‏ 2 ביוני 1863 - 8 בפברואר 1915) היה צייר נוף, סופר וצלם אימפרסיוניסטי אוקראיני ורוסי קשור לתנועת הנודדים. אביו היה מודד עבור השלטון המקומי. הוא החל את לימודי האמנות שלו אצל האמן האוקראיני, דמיטרו בזפרצ'י. בשנים 1884 עד 1885 למד ב"בית הספר לציור חרקוב" אצל מייסדה, מריה רייבסקיה-איבנובה. לאחר 1885, הוא התגורר בסנט פטרסבורג, שם לקח שיעורים פרטיים מאיליה רפין. מ-1886 עד 1887, הוא היה סטודנט מדי פעם באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ועבד עם פרופסור פאבל צ'יסטיאקוב. באותה שנה, הוא הפך לחבר בהנודדים ולאחר מכן מכר כמה ציורים לפאבל טרטיאקוב. ב-1902 עבר למוסקבה ושימש כמורה באוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב עד 1912. הוא התפטר הנודדים ב-1903 ויחד עם אפולינרי וסנצוב, אברם ארכיפוב, אלכסיי סטפנוב, איליה אוסטרוכוב ואחרים, הפך לאחד ממייסדי "איחוד האמנים הרוסים", שהתקיים עד 1923. הוא גם עבד כמאייר עבור כתבי עת, ובשנת 1910, צילומיו זיכו אותו בחברות בהאגודה הרוסית לצילום. מדיה וקבצים בנושא קונסטנטין פרבוכין בוויקישיתוף Kenneth, Konstantin Pervukhin, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית) Art-каталог: живопись и графика - художник - Первухин Константин Константинович (1863-1915), www.art-catalog.ru
מריה רייבסקיה-איבנובה

מריה רייבסקיה-איבנובה (באוקראינית: Марія Раєвська-Іванова;‏ ‏1840 – 1912) הייתה ציירת ומורה לאמנות. בשנת 1868, היא הפכה לאישה הראשונה באימפריה הרוסית שזכתה בתואר "אמנית חופשית" מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות. היא נולדה למשפחה של בעלי קרקע והתחנכה בבית. לאחר מכן, היא למדה באירופה במשך חמש שנים בצרפת, איטליה ודרזדן, והשתתפה בקורסים באתנולוגיה, ארכאולוגיה, תולדות האמנות ובלשנות בנוסף לשיעורי האמנות הרגילים שלה. כשחזרה ב-1868, עברה את הבחינה ל"אמן חופשי" באקדמיה הקיסרית, ובשנה שלאחר מכן התיישבה בחרקוב, שם פתחה בית ספר פרטי לרישום וציור שסיפק חדר ופנסיון חינם לעניים. בית הספר פעל במשך עשרים ושבע שנים ולימד כ-900 תלמידים, ביניהם אלכסיי בקטוב וקונסטנטין פרבוכין. בתערוכת כל רוסיה של בתי ספר לציור, היא ניצחה את בית הספר סטרוגנוב היוקרתי. ב-1896 הפך בית הספר למוסד ציבורי, שהופעל על ידי העירייה. ואז, ב-1912, היא הפכה ל"מכללה לאמנות חרקוב"; בית ספר היה קשור לאקדמיה האימפריאלית, בניהולו של אלכסנדר לובימוב. בתקופת ברית המועצות זה היה בית ספר טכני וידוע בשם "האקדמיה הממלכתית לעיצוב ואמנויות של חרקוב". בנוסף לציור והוראה, היא הייתה מחברת מאמרים וחוברות על הוראת אמנות, וכן ספר לימוד לרישום (1879). בעלה, סרגיי אלכסנדרוביץ', היה גם מורה וכיהן במועצת העיר חרקוב. בנה, אלכסנדר סרגייביץ', היה מהנדס טכני שעזר לתכנן כמה סוגים מוכרים של קטרים רוסיים. מדיה וקבצים בנושא מריה רייבסקיה-איבנובה בוויקישיתוף Brief biography from "Famous People from Barvinkove"
חשבונות הטוויטר הישראליים הנעקבים ביותר

השחקנית והדוגמנית גל גדות היא הישראלית בעלת מספר העוקבים הגבוה ביותר ברשת החברתית המקוונת, טוויטר, עם מעל לשלושה וחצי מיליון עוקבים. ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הוא הגבר הישראלי הכי נעקב עם מעל לשני מיליון עוקבים בפלטפורמה. אחריו ברשימה מופיעים העיתונאי עמית סגל ואתר החדשות N12. חשבונות הטוויטר הנעקבים ביותר הציוצים האהובים ביותר בטוויטר דנה גוטרזון, ‏מאחורי דירוג המשפיענים בטוויטר: "קיבלתי מאות תגובות, גם לא יפות", באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2022 שרון טל, העוקבים והמצייצים: מי העיתונאים הישראלים החזקים בטוויטר?, באתר אייס, 15 ביולי 2020 איתן רום, בנימין נתניהו טוויטר כמה עוקבים יש לו אחרי מי הוא עוקב וכמה יש ליאיר לפיד, באתר נס ציונה נט, ‏2 ביוני 2022 ציוצים, עשור לטוויטר: 100 הישראלים המובילים ברשת – פרויקט מקיף ובלעדי, 21 במרץ 2016 יהונתן גוטליב, אלופי הציוצים: מי הכי משפיע בטוויטר?, באתר ערוץ 7, 13 באפריל 2021 רעש וציוצים, באתר raash-digital.com
אלכסנדר ליובימוב

אלכסנדר ליובימוב (ברוסית: Алекса́ндр Люби́мов; ‏ 25 בפברואר 1879- 1955) היה אמן ומורה לאמנות. הוא היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד ונחשב לאחד המייסדים והנציגים המבריקים של אסכולת הציור של לנינגרד, התפרסם בעיקר בזכות ציורי הדיוקנאות והרישומים הסאטיריים שלו. אלכסנדר ליובימוב נולד ב-25 בפברואר 1879 בכפר פלצבו, מחוז קורסק, האימפריה הרוסית. אביו היה אציל, אמו נולדה ממשפחת איכרים. מאז 1892 הוא חי בסנט פטרסבורג. בשנים 1895–1901 למד אלכסנדר ליובימוב בבית הספר המרכזי לרישום טכני (=האקדמיה הלאומית לאמנות ותעשייה של סנט פטרבורג על שם אלכסנדר פון שטיגליץ), אז בית הספר לציור של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות. מאז 1901 עבד אלכסנדר ליובימוב בבית הספר הגבוה לאמנויות באקדמיה האימפריאלית לאמנויות יפות בסטודיו של איליה רפין. לאחר סיום לימודיו ב-1909, נסע אלכסנדר ליובימוב לחרקוב, אוקראינה, שם בהמלצת איליה רפין עמד בראש המכללה לאמנות חרקוב בשנים 1912–1919, שם תלמידו היה אלכסנדר דיינקה. מאז 1900, אלכסנדר ליובימוב השתתף בתערוכות אמנות. הוא צייר פורטרטים, ציורי ז'אנר, נופים, סקיצות מהחיים. אלכסנדר ליובימוב עבד כצייר, גרפיקאי, מאייר ואמן סאטירי בשחור-לבן. תערוכותיו האישיות היו ב-1949 בלנינגרד, וב-1998 בסנט פטרסבורג. ב-1927 חזר אלכסנדר ליובימוב ללנינגרד. משנת 1934 עד 1941 הוא לימד במכון לנינגרד לציור, פיסול ואדריכלות, וניהל בשיתוף עם יצחק ברודסקי סדנה אישית וסטודנטים לתארים מתקדמים. הוא היה פרופסור לציור משנת 1939. תלמידיו היו הציירים הרוסים הנודעים אלכסנדר לקצינוב, יורי נפרינצב, אלכסנדר גריצאי, פיוטר בלוסוב, ניקולאי טימקוב, מיכאיל קוזל, אלכסיי מוז'ייב ואחרים. אלכסנדר ליובימוב היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד מאז 1932. אלכסנדר מיכאילוביץ' ליובימוב נפטר בלנינגרד בשנת 1955. ציורים של אלכסנדר ליובימוב נמצאים במוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית, במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, צרפת, ארצות הברית, איטליה, אנגליה ואחרים. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר ליובימוב בוויקישיתוף אלכסנדר ליובימוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Sergei V. Ivanov. Unknown Socialist Realism. The Leningrad School.- Saint Petersburg: NP-Print Edition, 2007. – pp.9, 15, 18, 20, 24, 27, 29, 31, 42, 90, 364, 389–401, 403–406, 414–424, 439. Matthew C. Bown. Dictionary of 20th Century Russian and Soviet Painters 1900-1980s. – London: Izomar 1998 Alexander Mikhailovich Lubimov. Painting, Drawing, Caricature. – Moscow: Artist and Book Edition, 2001. – 96 p. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדר ליובימוב".
סלסה תל אביב

סלסה תל אביב הוא סרט קומדיה רומנטית ישראלי משנת 2011 בבימויו של יוחנן (חורחה) ולר, עם אנחליקה ולה (אנ'), אנחל בונני, רודריגו גונזלס והילה וידור בתפקידים הראשיים. התסריט של אליסה דור הוא על אם חד הורית ממקסיקו המסתננת לישראל כנזירה, ומסבכת פרופסור לבוטניקה עם ארוסתו ועם החוק. השחקנית המקסיקנית אנחליקה ולה משחקת בתפקיד הראשי ביחד עם אמה (בסרט ובמציאות) אנחליקה מריה. הסרט פתח את פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בגוודלחרה (מקסיקו), היה מועמד לפרס על הקומדיה הזרה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של שאנגחאי, סין והוקרן בפסטיבלים ברחבי העולם ונבחר מספר פעמים כחביב הקהל. ויקי (אנחליקה ולה) היא צעירה מקסיקנית שמחליטה לטוס לישראל בעקבות בטו (רודריגו גונזלס) שהוא אבי בנה דייגו. כוונתה היא לפגוש את בטו, להתפרנס בישראל ולתמוך כלכלית בדייגו ובאמה דוניה מרטה (אנחליקה מריה) שמטפלת בו. כדי להיכנס לישראל היא מתחפשת לנזירה ו"מתחברת" לקבוצת נזירות שבראשן האם מטילדה (סנדרה שונוולד). במטוס היא פוגשת את יוני ספיבק (אנחל בונני), פרופסור לבוטניקה באוניברסיטת תל אביב. הם נאלצים לנחות נחיתת ביניים ברומא שם היא מצטרפת לחדרו והם אוכלים ומשתכרים. יוני מאורס לדפנה (הילה וידור) ושניהם מתכננים חתונה. בנתב"ג מסייע לה יוני לעבור את הבקרה והיא מקבלת את כרטיס הביקור שלו. ויקי פוגשת את בטו, שמתפרנס כמדריך ריקודי סלסה במועדון "סלסה תל אביב" של שוקי (רונן הרשקוביץ). היא מצטרפת למגורים של בטו עם כמה "רקדניות" בלתי חוקיות וכועסת על יחסיו אתן. היא מתכוונת לעזוב אותו. ויקי מתייעצת כל הזמן עם הכומר שלה (יוחנן ולר) על בעיותיה. כשהיא כבר בחוץ, משטרת ההגירה פושטת על הדירה שבבעלותו של אלכס (ולדימיר פרידמן) ועוצרת את כולם. לויקי אין ברירה והיא מגיעה ליוני שמרחם עליה ומכניס אותה לדירתו. כל העניין מתגלה לדפנה שמלשינה למשטרת ההגירה על עובדת בלתי חוקית שגרה בדירה עם הסרסור שלה. שניהם נעצרים ויוני נאשם באחזקת מריחואנה. עורך הדין שלהם (גיל וסרמן) משכנע את השופט (צבי שפילמן) שיוני הוא חוקר צמחים. השופט גוזר על ויקי גירוש אלא אם תמצא גבר ישראלי שירצה להתחתן איתה. יוני שבינתיים מתאהב בויקי מודיע על רצונו להתחתן אתה. אמו רבקה (פירה קנטור) מתעלפת ואחותו (אלא גבריאל) נוזפת בו. ויקי חוזרת לבטו אך מחליטה לבסוף לחזור למקסיקו. יוני טס אחריה ומתחבר עם בנה ואימה. כעבור כמה חדשים מחכות אמו ואחותו בנתב"ג. מופיע יוני עם ויקי המציגה בטן הריונית וכן את בנה דייגו ואימה מרטה, רבקה ספיבק מתעלפת שוב. לבסוף מגיעה דפנה למועדון ללמוד סלסה אצל בטו. "סלסה תל אביב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סלסה תל אביב", באתר ספר הקולנוע הישראלי "סלסה תל אביב", באתר אידיבי "סלסה תל אביב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סלסה תל אביב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לסלסה תל אביב, באתר יוטיוב אמיר בוגן, "סלסה תל אביב": אנחל ואנחליקה עושים את זה, באתר ynet, 11 באוגוסט 2011 סלסה תל אביב, בספר הקולנוע הישראלי סלסה תל אביב, באתר קרן הקולנוע הישראלי סלסה תל אביב, באתר "סרט"
1896 בספורט

ערך מורחב – 1896 האולימפיאדה הראשונה בעת החדשה נערכה באתונה שביוון, 6-15 באפריל ביוזמתו של הברון פייר דה קוברטן. 241 ספורטאים מ-14 מדינות, כולם גברים, השתתפו ב-43 תחרויות ב-9 ענפי ספורט. ב-6 באפריל זכה ג'יימס קונולי האמריקני בתחרות קפיצה משולשת, ובכך הפך לאלוף האולימפי הראשון מזה למעלה מ-1500 שנה. בעת המשחקים קיבלו המנצחים מדליית כסף וענף עץ זית. המסיימים במקום השני קיבלו מדליית ארד וענף עץ ער אציל. המסיימים במקום השלישי, לא קיבלו מדליה או פרס. 9-10 בפברואר – נערכה אליפות העולם הראשונה בהחלקה אמנותית על קרח בסנקט פטרבורג, רוסיה אליפות וימבלדון 1896 ליגת העל הארגנטינאית – "לומאס אקדמי" מבואנוס איירס זוכה באליפות אודינזה – איטליה איטליה הנובר 96 – גרמניה גרמניה ויבורג – דנמרק דנמרק וינטרטור – שווייץ שווייץ פ.צ. ציריך – שווייץ שווייץ 18 בינואר – וילה ריטולה, אתלט (פינלנד פינלנד) (נפטר ב-1982) 2 באפריל – איבן סטדמן, שחיין (אוסטרליה אוסטרליה) (תאריך פטירה לא ידוע) 2 במאי – נורמן רוס, שחיין (ארצות הברית ארצות הברית) (נפטר ב-1953) 1896 מדיה וקבצים בנושא 1896 בספורט בוויקישיתוף
פרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג

פרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג (בגרמנית: Friedrich VI. von Hessen-Homburg;‏ 30 ביולי 1769 – 2 באפריל 1829) היה רוזן הסן-הומבורג מ-1820 ועד מותו ב-1829. פרידריך נולד בהומבורג, הסן, ב-30 ביולי 1769, והיה בנם הבכור של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ולקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן. פרידריך מונה לקפטן של חיל הפרשים הרוסי בשנת 1783 ולגנרל אוסטרי במהלך המלחמות הנפוליאוניות. עבור שירותיו באותו סכסוך, הוא קיבל את תואר מפקד המסדר הצבאי האוסטרי של מריה תרזה. למרות ההתנגדויות הקולניות של אמה, שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ, פרידריך התחתן עם אליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתו השלישית של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, בבית המלכה בשדרה (משולב כעת בארמון בקינגהאם) ב-7 באפריל 1818. זה לא היה נישואי אהבה: אליזבת השתוקקה להשתחרר מאמה השתלטנית בכל מחיר, בעוד שפרידריך נזקק לנדוניה הנכבדה שלה כדי לשפר את המצב הכלכלי הרעוע של הרוזנות. מכיוון שאליזבת הייתה מעל גיל 48 בזמן נישואיהם, האיחוד הזה לא הוליד צאצאים. אביו פרידריך החמישי מת ב-20 בינואר 1820; ופרידריך עלה לשלטון במקומו. הרוזן החדש נאבק להחזיר את חובותיו המופלגים של אביו. לאחר ששלט תשע שנים, מת פרידריך מסיבוכים מפצע ברגל, ואחיו, לודוויג וילהלם עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא פרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג בוויקישיתוף פרידריך השישי, רוזן הסן-הומבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Hesse-Homburg, Frederick Joseph Louis, Landgrave of Karl August.(Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950)" (PDF) (בגרמנית). Austrian Academy of Sciences. 1959. נבדק ב-17 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Fraser, p 306 Fraser, pp. 304 - 305 "Hesse-Homburg". webmap.geoinform.fh-mainz.de. נבדק ב-17 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Fraser, p 324 Fraser, p 351
תאודור קורציוס

תֶּאוֹדוֹר קוּרְצְיוּס (בגרמנית: Julius Wilhelm Theodor Curtius;‏ 27 במאי 1857 – 8 בפברואר 1928) היה כימאי גרמני שהיה פרופסור לכימיה באוניברסיטת היידלברג ובמקומות אחרים. הוא פרסם את תגובת השחלוף של קורציוס (אנ') ב-1890/1894 וגם גילה את החומצה הדיאזואצטית, את ההידרזין ואת החומצה ההידרזואית (אנ'). תאודור קורציוס נולד כבנו של תעשיין בדיסבורג בחבל הרוהר בגרמניה. הוא למד כימיה אצל רוברט בונזן באוניברסיטת היידלברג ואצל הרמן קולבה באוניברסיטת לייפציג. את הדוקטורט קיבל ב-1882 בלייפציג בנושא: "על כמה חומצות אמידו חדשות המורכבות באופן סינתטי בדומה לחומצה היפורית" (Über einige neue der Hippursäure analog constituirte, synthetisch dargestellte Amidosäuren). לאחר שעבד בין 1884 ל-1886 עבור אדולף פון באייר באוניברסיטת מינכן, מונה קורציוס למנהל המחלקה לכימיה אנליטית באוניברסיטת ארלנגן (אנ') עד 1889. לאחר מכן קיבל את הקתדרה לכימיה באוניברסיטת קיל, שם ביצע חלק ממחקריו המוצלחים. בהתאם להצלחה זו, מונה קורציוס ל-Geheimer Regierungsrat (חבר המועצה המייעצת לשליט) בשנת 1895. לאחר מינוי של שנה כיורש של פרידריך אוגוסט קקולה המפורסם באוניברסיטת בון בשנת 1897, ירש קורציוס את ויקטור מאייר (אנ') כפרופסור לכימיה באוניברסיטה שבה למד בהיידלברג ב-1898, שם שהה עד פרישתו לגמלאות ב-1926. ירש אותו קרל פרוידנברג (אנ'), שכתב את הביוגרפיה של קורציוס ב-1962. הוא בחן בעיקר תרכובות חנקן וגילה את ההידרזין, החומצה ההידרזואית (אנ') ותרכובות דיאזו (אנ'). תגובת השחלוף של קורציוס (אנ') של אזידים (אנ') של חומצה קרבוקסילית נקראת על שמו. בזמנו הפנוי הוא גם הלחין מוזיקה, שר בקונצרטים והיה מטפס הרים פעיל. ב-1894 ייסד יחד עם אדוארד בוכנר את סניף קיל של אגודת האלפיניסטים הגרמנים והאוסטרים, שבה תמך באופן אישי במימון. בתקופתו במינכן, הוא הפך לחבר קרוב של המדריך האלפיניסט כריסטיאן קלוקר (אנ'), איתו ערך טיולי טיפוס הרים במשך שנים רבות לאחר מכן. תאודור קורציוס מת בהיידלברג ב-8 בפברואר 1928. בארכיון אוניברסיטת היידלברג יש אלבום תמונות משנת 1907 לציון יום השנה ה-25 לקבלת הדוקטורט של תאודור קורציוס. הוא מכיל תמונות של חוקרי מדע, בניינים ומעבדות כמו המעבדות הפיזיקליות-כימיות, מעבדת התרופות והמעבדות האורגניות ועוד. מדיה וקבצים בנושא תאודור קורציוס בוויקישיתוף Literature by and about Theodor Curtius Deutsche Nationalbibliothek Karl Freudenberg (1963). "Obituary: Theodor Curtius. 1857-1928". Chemische Berichte. 96 (4): I–XXV. doi:10.1002/cber.19630960434. Biographies of Chemists