laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאלאצו דיי פריורי

פאלאצו דיי פריורי (איטלקית: Palazzo dei Priori), הנמצא בעיר פרוג'ה, נחשב לאחד המבנים העירוניים החשובים שנבנו במחצית השנייה של ימי הביניים (המאה ה-10 עד המאה ה-13) בידי עיריות באיטליה, בתקופה שבה העירייה הייתה ממשלת העיר. הארמון שימש למטרה זו בשנים 1293–1443. היום זה עדיין מקום מושבה של חלק מהעירייה. בארמון נמצא "אולם הנוטריונים" (Sala dei Notari), משכנה של גילדת החלפנים (Collegio del Cambio) מהמאה ה-15 ובו אולם להכרזות מסחריות (Sala dell'Udienza del Cambio) ומשכנה של גילדת הסוחרים (Collegio della Mercanzia). בקומות העליונות של הארמון שוכנת הגלריה הלאומית של אומבריה. הארמון נקרא על שם הפריורי, הסמכות הפוליטית העליונה, ששלטה בעיר בימי הביניים. הארמון ניצב בהשתלבות של עורק התחבורה המרכזי של העיר מימי הביניים, קורסו ואנוצ'י (Corso Vannucci) לכיכר המרכזית של העיר. ארמון דיי פריורי נבנה בשלבים בסגנון גותי: בשנים 1293-1297 הוא כונה בשם "הארמון החדש של העם" (Palatium Novum Populi). הפריורי, האזרחים הראשונים של העיר, הפכו אותו בשנת 1303 לארמון הנהגת העם (Capitano del Popolo). בשנים אלה הושלם חלקו הראשון של הארמון: חלונות בני שלושה חלקים - שלושה לחזית הכיכר ועשרה לאורך קורסו ואנוצ'י. בשנים 1333–1337 הוסיפו לחזית עוד שני חלונות בני שלושה חלקים, מרפסת, בה הוכרזו ההודעות הפומביות לציבור ומדרגות. המדרגות התחתונות נוספו רק בשנת 1902. בשנת 1353 נוספו שישה חלונות, כדוגמת הקודמים, לאורך הקורסו, שער כניסה רחב-ממדים ומגדל מבוצר מקורי. בשנים 1429–1443 נוספו עוד שלושה חלונות ותוספת לבניין, ששימשה את גילדת החלפנים (Collegio del Cambio). במאה ה-16 הגיע המבנה לסיום בנייתו עם השלמת חלקו האחורי. גג הארמון המקורי היה מבוצר, מוקף חומה ובו חרכי ירי. העוצמה של הביצורים סימלה את עצמאותה של העיר. בשנת 1610, כאשר העיר עברה לשליטת מדינת האפיפיור, הוסרו הביצורים מהגג, וכן נהרס החלק העליון של המגדל. בשנת 1860, עם כינון איטליה העצמאית, שבו הביצורים למקומם. מעל לכניסה פוסלו דמויות של אריה ונשר. האריה הוא הסמל של האימפריה, של משפחת תומכי האפיפיור, והנשר הוא הסמל של המשפחה מפרוג'ה. השליטה של ה"פריורי" (האזרחים הראשונים), החלה בפרוג'ה בשנת 1303. בעקבות סדרת מריבות בעיר, הוקם בה מוקד שלטוני על ידי הפודסטה (podestà) - הפקידות הבכירה בעיר - ונקרא ארמון הפודסטה (Palazzo del Podestà). הארמון האחרון עלה באש בשנת 1534 ושרידיו שולבו בארמון הבישוף. בבית הרשות השופטת (Magistratura dei Priori) היו ארבעים וארבעה חברים. מכל אחת מהגילדות החשובות בעיר נבחרו עשרה נציגים. זמן הכהונה של כל נציג היה רק חודשיים. לגילדה של החלפנים, אשר משכנם היה סמוך לבית (עובדה המעידה על מעמדם), הייתה זכות נוכחות קבועה בבית. כמו כן, גם לגילדת הסוחרים היו שני מקומות קבועים בבית במקום האחד שהיה לאחרים. בשנת 1540, בעקבות ניצחונו של האפיפיור פאולוס השלישי, ב"מלחמת המלח" הפריורי שינו את שמה "Conservatori dell’Ecclesiastica Obbedienza" - שומרי הנאמנות הנוצרית. הארמון היה למושב האפיפיור יוליוס השלישי, שהיה המושל החדש של פרוג'ה. פסלו, שנעשה על ידי הפסל פרוג'ינו מוצב ליד הקתדרלה. הסמלים שהיו מעל הכניסה - המקוריים אולם ההכרזות המסחריות אולם הנוטריונים מדיה וקבצים בנושא פאלאצו דיי פריורי בוויקישיתוף אתר המוקדש לארמון באזור עוד ארבעה ארמונות הנושאים שם זה, בערים: וולטרה, טודי, גרוסטו ופרמו (Fermo) אלו העתקים של הפסלים המקוריים הנשמרים במוזיאון
דוד מימון

דוד מימון (15 בפברואר 1929 – 14 במאי 2010) היה אלוף בצה"ל ונציב בתי הסוהר בשנים 1986–1987. דוד מימון נולד בראשון לציון בן למשפחה מעולי יהדות תימן: אביו אהרון הגיע למושבה ב-1909, ואימו שושנה הצטרפה אליו ב-1920. למד ב"חדר" ובתלמוד תורה, הצטרף בנעוריו לארגון ההגנה וב-1947 עבר קורס מכ"ים לבני עדות המזרח. עסק בפעילויות אבטחה באזור ראשון לציון והדרכה בגדנ"ע. עם הקמת צה"ל הצטרף לחטיבת גבעתי יחד עם שלושה מאחיו. לאחר שאחיו יעקב נהרג בקרב, הועבר מימון לתפקידי הדרכה בגדנ"ע ופיקד על חטיבת גדנ"ע תל אביב. ב-1956 חזר לתפקידים קרביים, שירת כמפקד יחידת הסיור ביחידת המיעוטים ובין השנים 1962 ל-1963 כקצין מבצעים בפיקוד הדרום. ב-1964 התמנה לסגן מפקד גדוד בחטיבת גולני, ולאחר מכן מילא שורה של תפקידים בפיקוד הדרום ובסיני, כולל במלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה התמנה למפקד מחוז הנגב ולמפקד חטיבת הערבה תקופה שהתאפיינה בחדירות מחבלים רבות מירדן. הצלחתו בהבאת רגיעה לאזור הביאה למינויו ב-1971 למפקד הצבאי של חטיבה 64 שהייתה אחראית על רצועת עזה. בשנות כהונתו הוקמה יחידת רימון שתכליתה למגר את הטרור הפלסטיני ברצועה. במלחמת יום הכיפורים מילא משימות מיוחדות באוגדה 143 בפיקודו של אריאל שרון. בנובמבר 1974 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למושל רצועת עזה וצפון סיני. ב-1977 מונה לראש מינהל הסגל באגף כוח אדם בתקופת מלחמת לבנון הראשונה מונה לאחראי על הסיוע האזרחי במדינה. בהמשך קודם לדרגת אלוף, מה שהפך אותו לאלוף הראשון ממוצא תימני בתולדות צה"ל, וכיהן כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים. ב-1986 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו התמנה בדצמבר 1986 לנציב שירות בתי הסוהר. הוא התפטר מתפקידו באוקטובר 1987 על רקע הקושי בניהול מערכת בתי הסוהר בשל העלייה הגדולה במספר האסירים ובצפיפותם, ובעקבות מספר מקרים של בריחת אסירים. ב-1995 מונה לחבר בוועדת חקירה ממלכתית שחקרה את פרשת העלמות ילדי עולי תימן. היה נשוי לשרה ונולדו להם שלושה ילדים. בנו אמיר מימון כיהן כשגריר ישראל בליטא וכיום מכהן כשגריר ישראל באוסטרליה. 3 חודשים לפני פטירתו, נישא לבת זוגו מזה 18 שנה לאה שקד. ב-2014 נקרא רחוב על שמו בראשון לציון. על תקופת שירותו בצה"ל כתב שני ספרים: "הטרור שנוצח: דיכוי הטרור ברצועת עזה 1971–1972", שמתאר את מיגור הטרור ברצועת עזה, הוצאת סטימצקי, 1993. "עקבות בערבה: הלחימה במחבלים בערבה - דצמבר 1967 - מרץ 1971", העוסק בתקופת שירותו כמפקד חטמ"ר ערבה, הוצאת אשא, 2005. משה גבעתי, "הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל", חולון: הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013. יחידת בתי הדין הצבאיים, ההיסטוריה תשפוט, משרד הביטחון, 2019, עמ' 105 מדיה וקבצים בנושא דוד מימון בוויקישיתוף דוד מימון, באתר מוזיאון ראשון-לציון פטירתו של אלוף (מיל') דוד מימון, אתר צה"ל, 14 במאי 2010 אורי דרומי, הלוחם בטרור, באתר הארץ, 21 במאי 2010 אורי דרומי, הלוחם בטרור, באתר הארץ, 21 במאי 2010. אורנה לנדאו, איך נצחתי את הטרור?, חדשות, 2 באפריל 1993 עזרא ינוב, טבילת אש לנציב החדש דכוי התפרעות אסירים, מעריב, 7 בדצמבר 1986 צוהר לבית הסוהר, גיליון 12, עמ' 19 אורן כהן, מימון בחוץ, שאול בפנים, חדשות, 29 באוקטובר 1987 איה אורן, רעית האלוף: בעלי בוגד בי, מעריב, 11 במרץ 1988 אמיר מימון יהיה שגריר ישראל הראשון בליטא, באתר ynet, 23 בספטמבר 2014 משרד החוץ אישר מינוי שגרירים למרוקו ואוסטרליה, באתר ynet, 10 באוקטובר 2021
רגור

רֶגוֹר (בכתיב לועזי: Regor) או γ במפרש, נקרא גם סוהייל אל מוחליף (בערבית سهيل المحلف - "הנפלא של האמונה", אך שם דומה, "סוהייל אל וואזן", ניתן גם לכוכב λ במפרש ולכן השימוש בו פחות מקובל) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים מפרש ואחד מהכוכבים הבהירים בשמים. מקור השם רגור הוא היפוך של השם רוג'ר (Roger) ונקרא על שם האסטרונאוט רוג'ר צ'אפי, שנהרג בתאונת אימונים לקראת שיגור אפולו 1. בעוד כ-9,000 שנים יהיה הקוטב השמיימי הדרומי סמוך לרגור כך שבחצי הדרומי של כדור הארץ הכוכב לא ישקע כלל ויראה בכל שעות הלילה. רגור הוא למעשה מערכת מורכבת הכוללת לפחות שישה כוכבים במרחק של כ-840 שנות אור. אחד מכוכבי המערכת הוא כוכב וולף-ראייה הקרוב ביותר לכדור הארץ. בשל הספקטרום המיוחד של הכוכב הכפול רגור A, הכולל חוץ משילוב ספקטרום של שני כוכבים את קווי הפליטה המאפיינים כוכבי וולף ראייה, הכוכב מכונה גם "אבן החן של שמי הדרום". רגור A (נקרא גם 2γ במפרש) הוא בעצמו כוכב כפול ספקטרוסקופי, המורכב מעל-ענק כחול עם מסה של כ-30 מסות שמש ורדיוס של כ-13 רדיוסי שמש, ומכוכב וולף-ראייה שבעבר היה בעל מסה של לפחות 40 מסות שמש, אך בדומה לכוכבים מסוגו איבד את רובה על ידי השלכה של שכבותיו החיצוניות ועקב כך הוא נשאר עם כ-10 מסות שמש ורדיוס של כ-3 רדיוסי שמש. העל-ענק הוא בהיר יותר ומאיר בעוצמה של פי 180,000 מהשמש, אך רוב הקרינה שלו נפלטת בתחום העל-סגול כתוצאה מטמפרטורת פני השטח הגבוהה שלו, כ-32,500 קלווין. הטמפרטורה של הכוכב מסוג וולף-ראייה גבוהה עוד יותר, כ-60,000 קלווין, אך בשל רדיוסו הקטן בהרבה, עוצמת ההארה שלו היא פי 100,000 מהשמש, כמעט כולה בתחום העל-סגול. שני הכוכבים ממשיכים להעיף החוצה ענני גז מסיביים: כוכב וולף-ראייה בקצב של פי 100 מיליון מרוח השמש (כשלוש מיליוניות מסת שמש בשנה) והעל-ענק בקצב של פי 4 מיליון מרוח השמש והתנגשות ענני הגז הנפלטים משני הכוכבים יוצרת קרינת X. כוכבי וולף-ראייה מתפתחים במהירות גבוהה במיוחד ונראה שכוכב וולף-ראייה זה נמצא לקראת סיום חייו והוא צפוי להפוך לסופרנובה. גם בן הזוג, שהתפתחותו איטית יותר, צפוי לגורל דומה. שני הכוכבים מקיפים זה את זה במחזור בן 78.5 ימים ובמרחק של מעט יותר מיחידה אסטרונומית. במרחק של כ-15,000 יחידות אסטרונומיות מרגור A, נמצא רגור B (נקרא גם 1γ במפרש). זהו תת-ענק כחול עם בהירות מדרגה 4.27 שניתן להפרדה מרגור A באמצעות משקפת טובה או טלסקופ חובבים עם הפרדה זוויתית של יותר מ-40 שניות קשת. חוץ ממנו ניתן להבחין באמצעות טלסקופ בעוד שני כוכבים לבנים (רגור C ו-D) עם בהירויות מדרגה 8.2 ו-9.1 בהפרדה זוויתית של כ-60 וכ-90 שניות קשת. טלסקופ מקצועי מאפשר להבחין בכוכב נוסף, שנמצא במרחק זוויתי של פחות מ-2 שניות קשת מרגור D. זהו רגור E, שבהירותו היא מדרגה 12.5. רגור באתר של ג'ים קלר רגור באנציקלופדיית המדע של דייוויד דארלינג רגור, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
1727

שנת 1727 היא השנה ה-27 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1727 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 2 בינואר – ג'יימס וולף, מגדולי המצביאים הבריטים, מפורסם בגלל מותו בקרב (נהרג ב-1759) 10 במאי – אן רובר ז'אק טורגו, כלכלן ומדינאי צרפתי (נפטר ב-1781) 14 במאי – תומאס גיינסבורו, צייר אנגלי (נפטר ב-1788) 22 בדצמבר – ויליאם אלרי, מדינאי ושופט אמריקני (נפטר ב-1820) 31 במרץ – אייזק ניוטון, פיזיקאי ומתמטיקאי אנגלי (נולד ב-1643) 11 ביוני – ג'ורג' הראשון מלך בריטניה (נולד ב-1660) 27 באוגוסט - ארט דה גלדר צייר (נולד ב-1645) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1727 התחילה ביום י"ט בטבת ה'תפ"ז (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ח' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1727 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1727‎ נפטרים ב-1727‎ מדיה וקבצים בנושא 1727 בוויקישיתוף
ויליאם פרנסיס ג'יוק

ויליאם פרנסיס ג'יוק (באנגלית: William Francis Giauque‏; 12 במאי 1895, מפלי הניאגרה, קנדה - 28 במרץ 1982, ברקלי, קליפורניה) היה כימאי קנדי וחתן פרס נובל לכימיה לשנת 1949 על עבודתו בחקר תכונות החומר בטמפרטורות הקרובות לאפס המוחלט. ויליאם פרנסיס ג'יוק נולד בעיר מפלי הניאגרה, שבאונטריו, קנדה, ב-12 במאי 1895. הוריו של ג'יוקהיו אזרחי ארצות הברית ולכן הם חזרו אליה יחד איתו, שם הוא החל ללמוד לראשונה בבית ספר ציבורי במישיגן. לאחר מותו של אביו בשנת 1908, משפחתו של ג'יוק חזרה למפלי הניאגרה, שם החל ללמוד במכללת מפלי הניאגרה. לאחר שסיים את לימודיו, ג'יוק החל לחפש עבודה במפעלים שונים בעירו, לא רק בשביל התמורה הכספית, אלא גם כי רצה להתחיל קריירה כמהנדס חשמל, אך דבר זה לא עלה בידו. ויליאם פרנסיס ג'יוק, באתר פרס נובל (באנגלית) ויליאם פרנסיס ג'יוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיבוץ גלויות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיבוץ גלויות – הבטחת משה לבני ישראל כי ישובו לארץ ישראל ברכת קיבוץ גלויות – מברכות תפילת שמונה עשרה דרך קיבוץ גלויות – כביש ראשי בדרום תל אביב מחלף קיבוץ גלויות – מחלף בנתיבי איילון קיבוץ גלויות (אוניית מעפילים) – ספינת מעפילים קיבוץ גלויות (תבליט) – תבליט של גדולה עוגן מיזוג גלויות – מדניותו של בן-גוריון לקיבוץ גלויות
פרשת מצורע

פָּרָשַׁת מְצֹרָע היא פרשת השבוע החמישית בספר ויקרא. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק י"ד, פסוק א' ומסתיימת בפרק ט"ו, פסוק ל"ג. הפרשה עוסקת כולה בדיני טומאה וטהרה, ויש הקוראים לה בלשון נקייה פרשת טהרות או פרשת זאת תהיה. בשנים שאינן מעוברות קוראים את פרשת מצורע ביחד עם הפרשה שלפניה, פרשת תזריע. בשנים המעוברות שאינן מתחילות ביום חמישי, כלומר בשנים מסוג בחה, זחג, זשה, בשז וגכז, חלה פרשת מצורע בשבת שלפני פסח, שבת הגדול. הפרשה עוסקת כולה בדיני טומאה וטהרה: חלקה הראשון ממשיך את העיסוק בדיני נגע הצרעת שהתחיל בפרשה הקודמת. תחילת הפרשה עוסקת בדרכי ההיטהרות מן הצרעת ובקורבנות שעל המצורע להביא. בהקשר זה מנויות 4 מצוות עשה: טהרת המצורע, גילוח המצורע ביום השביעי, טבילה וקרבן מצורע. לאחר מכן מופיע תיאור של צרעת הבית. בהקשר זה מנויה מצוות עשה אחת. בחלק האחרון מתוארות טומאת הזב והזבה, טומאת קרי ודיני הנידה. בהקשר זה מנויות 6 מצוות עשה: טומאת זב, קרבן זב, טומאת שכבת זרע, טומאת נדה, טומאת זבה וקרבן זבה. השבת בה קוראים את פרשת מצורע יכולה לחול בתשעה תאריכים שונים. יחד עם פרשת תזריע: שנת גכה ושנת בשה - א' באייר שנת בחג ושנת זשג - ג' באייר שנת זחא ושנת השא - ה' באייר שנת הכז - בארץ ישראל כ"ט בניסן, בחוץ לארץ ו' באייר בנפרד: שנת השג - ה' בניסן שנת החא - ז' בניסן שנת גכז ושנת בשז - ח' בניסן שנת בחה ושנת זשה - י' בניסן שנת זחג - י"ב בניסן מפטירים בספר מלכים ב', פרק ז', בסיפור על ארבעת המצורעים בעת המצור על העיר שומרון. התימנים והאיטלקים מתחילים בפסוק א', והספרדים והאשכנזים (וכן בנוסח רומניא) מתחילים בפסוק ג'; בכל המנהגים מסיימים בפסוק כ', אך התימנים והאיטלקים מוסיפים גם את הפסוק במלכים ב', י"ג, כ"ג. אם השבת חלה בשבת הגדול מפטירים ברוב הקהילות בהפטרת שבת הגדול, "וערבה לה' מנחת יהודה וירושלים" (מלאכי, ג', ד'–כ"ד), אמנם בקצת קהילות קוראים הפטרה מיוחדת זו רק בערב פסח שחל בשבת, ואצל חלק מהתימנים לא נוהגים לקרוא הפטרה זו כלל, ואם כן קוראים את ההפטרה הרגילה של הפרשה (ובנוסח רומניא הפטירו הפטרה זו דווקא בפרשת צו, ואם כן, כנראה הפטירו בהפטרה הרגילה בשבת הגדול שחל בפרשת מצורע). אם השבת חלה בערב ראש חודש אייר, קוראים את הפטרת "מחר חודש" (שמואל א', כ', י"ח–מ"ב). נגע הצרעת טהרת המשפחה טומאות היוצאות מגוף האדם צרעת הטקסט: פרשת מצרע, באתר ויקיטקסט פרשת מצרע - הטקסט עם תרגום אונקלוס, באתר "מכון ממרא" פרשת מצרע, באתר "מקראות גדולות הכתר" פרשת מצרע, באתר "תורת אמת" פרשנות: גיליונות נחמה לפרשת מצרע פרשת מצרע, באתר אוניברסיטת בר-אילן פרשת מצרע, באתר "כיפה" פרשת מצרע עם פירוש רש"י, באתר "בית חב"ד" שיעורי תורה לפרשת מצרע, באתר "ישיבה" שיעורים לצפייה על פרשת מצרע, באתר "בינינו" פרשת מצרע, באתר פרשת השבוע הערך "פרשת מצרע", באתר ויקישיבה דברי תורה לפרשת מצרע באתר ישיבת הר ברכה שיעורים לצפייה על פרשת מצרע, באתר "התנועה הרפורמית" רוחמה וייס, כי מהשוליים תצא תורה, באתר ynet, 8 באפריל 2011 ראו בפורום אוצר החכמה כאן. סך הכל כ-26.3% מכלל השנים. ראו גם ערך שבת הגדול. בארץ ישראל בשנת הכז, כ-18% מכלל השנים.
אקורד גיטרה

אקורד גיטרה הוא אקורד, צירוף של שלושה צלילים או יותר אשר מנוגנים יחד בו זמנית באמצעות אצבעות המונחות על מיתרים שונים בגיטרה. היכולת לנגן אקורדים היא היכולת הנדרשת הבסיסית ביותר מרוב נגני הגיטרה. ישנם סוגי אקורדים רבים ולכל אקורד צליל מיוחד משלו. גיטרות שונות זו מזו במספר המיתרים שלהן וכן באופן בו הן מכוונות. לרוב הגיטרות בהן משתמשים כיום במוזיקה הפופולרית יש שישה מיתרים אשר מכוונים (מן המיתר הנמוך אל הגבוה): E-A-D-G-B-E, אך יש גם גיטרות עם יותר מיתרים ופחות. ערך מורחב – סימוני האקורדים בג'אז ובמוזיקה הקלה Z או 1 = אצבע האינדקס (האצבע המורה) M או 2 = צרדה(אמה) R או 3 = קמיצה K או 4 = זרת O = מיתר פתוח (יש לפרוט על המיתר ללא לחיצה בשום נקודה או סריג על הצוואר) X = מיתר שעליו לא מנגנים C מז'ור D מז'ור E מז'ור F מז'ור G מז'ור A מז'ור B מז'ור c מינור d מינור e מינור f מינור g מינור a מינור b מינור C7 D7 E7 F7 G7 A7 B7 Cm7 Dm7 Em7 Fm7 Gm7 Am7 Bm7 Csus4 Dsus4 Esus4 Gsus4 Asus4 F5 D5 C5 A5 אקורד טבלטורה לכלים שונים פריטה על גיטרה ארכיון אקורדים לגיטרה באתר Ultimate Guitar Archive
גרשון רנרט

גרשון רנרט (10 במרץ 1929 – 16 באפריל 2009) היה צייר ישראלי. רנרט נולד במנהיים שבגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, ברחה משפחתו לצרפת ולאחר מכן בשנת 1935 עלו לארץ ישראל. הוא למד אמנות במכון אבני בתל אביב ובבית הספר לאמנות המדרשה ברמת השרון (כיום חלק מהמכללה האקדמית בית ברל) וחבר באגודת הציירים משנת 1961. הוא לימד ציור באוניברסיטת תל אביב. במהלך הקריירה ערך כ-65 תערוכות יחיד בארץ ובאירופה והשתתף בלמעלה מ-200 תערוכות קבוצתיות. ב-2007 הציג תערוכה בישראל לראשונה מזה 15 שנה. נפטר באפריל 2009, ותרם את גופתו למדע, אך בהמשך הובא לקבורה. היה אב לאיריס ולעדי רנרט, מוזיקאי. גרשון רנרט, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל על הספר "חשופה" שנכתב על ידי מכבית אלדד וגרשון רנרט אתר "Billiongraves" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקרן לשיקום מחצבות

הקרן לשיקום מחצבות בישראל היא גוף ממשלתי, בפיקוח משרד האנרגיה שנועד לשיקום נופי של אתרי מחצבות נטושות ולהקמת פרויקטים לחינוך, תיירות ואיכות סביבה באתרים אלה. במחצבות רבות בהן מופסקת הפעילות בשל סיבות שונות, ננטש האזור על ידי מפעיל המחצבה ומותיר מפגע נופי ובטיחותי. תפקיד הקרן הוא לסייע לבעלי מחצבות לשקם את אתר המחצבה ולא לנטוש אותה. הקרן הוקמה במסגרת תיקון חוק פקודת המכרות משנת 1973 והתקנות משנת 1978. הקרן מנוהלת על ידי שמונה נציגי משרדים ורשויות ובראשה עומד המפקח על המכרות במשרד התשתיות הלאומיות. לפי החוק על כל בעל מחצבה פעילה להעביר סכום כסף לקרן לצורכי שיקום עתידי עם הפסקת הפעילות בה. הכסף ישמש כסיוע ממשלתי בעתיד לבעל המחצבה, לרשות המקומית ולבעלי עניין נוספים לשקם את האתר עם הפסקת הפעילות בו. הכסף משמש גם לשיקום מחצבות ישנות שלא הועברו בגינן תשלומים לקרן. הקרן מעסיקה בעלי מקצוע שמייעצים לגבי סוג השיקום ודרכי ביצועו ואף יוזמת פנייה לרשויות לצורכי שיקום. במהלך שנת 2019 הוקמה הקרן לשיקום מחצבות באזור יהודה ושומרון, בה חברים נציגים מטעם המנהל האזרחי. חציבה בלתי חוקית בישראל אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לשיקום מחצבות אמיר פלג, קודם הורסים, אחר כך בונים טבע, באתר ynet, 13 בנובמבר 2006 אלפי שאולי, מנצלים וזורקים: מאות מחצבות מחכות לשיקום, באתר ynet, 8 בפברואר 2013 אלוף נדב פדן, מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון, צו בדבר שיקום מחצבות יהודה ושומרון (מס' 1823) התש"ף 2019, באתר צה"ל, 7 באוקטובר 2019
איגור פוליאנסקי

איגור ניקולאיביץ פוליאנסקי (ברוסית: Игорь Николаевич Полянский; נולד ב-20 במרץ 1967) הוא שחיין מברית המועצות לשעבר. אלוף אולימפי (סיאול 1988), אלוף עולם (מדריד 1986), אלוף אירופה (סופיה 1985), אלוף האוניברסיאדה (קובה 1985) ושיאן עולם במשחי הגב. פוליאנסקי נולד בנובוסיבירסק, ברית המועצות. הוא התאמן בקבוצת דינמו בעיר מגוריו. בתחרות שנערכה בארפורט, מזרח גרמניה במרץ 1985, קבע פוליאנסקי את שיאו העולמי הראשון במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.14 דקות. באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1985 זכה פוליאנסקי בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.24 שניות לפני דירק ריכטר ממזרח גרמניה (56.02 שניות) ובן ארצו סרגיי זאבולוטנוב (56.86 שניות) וב-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.50 דקות לפני בן ארצו זאבולוטנוב (2:01.88 דקות) ופרנק באלטרוש ממזרח גרמניה (2:02.57 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה פוליאנסקי בשתי מדליות זהב במשחים האישיים ב-100 מטר גב (55.58 שניות) לפני ריכטר (56.49 שניות) וזאבולוטנוב (56.57 שניות) וב-200 מטר גב (1:58.78 דקות) לפני באלטרוש (2:01.11 דקות) ופרנק הופמייסטר ממערב גרמניה (2:02.42 דקות). בנוסף הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.63 דקות אחרי הרביעייה המנצחת של ארצות הברית (3:41.25 דקות) ומערב גרמניה (3:42.26 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 זכה פוליאנסקי במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה 1:59.37 דקות, שתי מאיות השנייה לאט יותר מזאבולוטנוב (1:59.35 דקות) ובמדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.51 דקות. במרץ 1988 שיפר פוליאנסקי את שיאו העולמי של ריק קארי מארצות הברית לאחר 4 וחצי שנים במשחה ל-100 מטר גב כשקבע תוצאה של 55.17 שניות. באולימפיאדת סיאול (1988) זכה פוליאנסקי ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:59.37 דקות לפני באלטרוש (1:59.60 דקות) ופול קינגסמן מניו זילנד (2:00.60 דקות), במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.20 שניות אחרי המנצח מיפן דייצ'י סוזוקי (55.05 שניות) והשיאן העולמי הטרי משלב המוקדמות דייוויד ברקוף מארצות הברית (55.18 שניות). בנוסף הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.96 דקות אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (3:36.93 דקות) וקנדה (3:39.28 דקות). לאחר הזכייה, פוליאנסקי אמר שמשחה 200 מטר גב הוא משחה קשה עבורו הדורש ריכוז רב כל הזמן ושמירה על קצב והניצחון היה מתנה יפה עבורו. למרות זאת משחה 100 מטר גב הוא החביב עליו. כיום מתגורר פוליאנסקי עם משפחתו באוקלנד, ניו זילנד. בסך הכל שיפר פוליאנסקי 5 פעמים את השיא העולמי. 3 פעמים במשחה ל-100 מטר גב, פעם אחת במשחה ל-200 מטר גב ופעם נוספת במשחה ל-200 מטר גב בבריכות קצרות. שיאו העולמי ב-200 מטר גב החזיק מעמד 6 שנים עד שנישבר על ידי השחיין הספרדי מרטין לופז זוברו. בשנת 2002 זכה פוליאנסקי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב איגור פוליאנסקי, באתר olympedia.org IGOR POLIANSKY (URS) - Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
ערן וולקובסקי

ערן וולקובסקי (נולד ב-1947) הוא צייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ישראלי. במשך שנים רבות היה מעצב הבית של קבוצת הארץ. וולקובסקי נולד בשנת 1947 בקיבוץ בארות יצחק. למד עיצוב גרפי בבצלאל בין השנים 1970 ל-1974 ובילה את השנה לאחר מכן בציור בלונדון. הוא עיצב את סורג המעקה של עזרת הנשים בבית הכנסת בקיבוץ. הוא החל לשמש כעורך גרפי של השבועון הירושלמי "כל העיר" ולאחר מכן, ב-1986, עבר מירושלים לתל אביב והחל לעבוד כמעצב של העיתון היומי "חדשות". בהמשך הצטרף למערכת "הארץ" כעורך הגרפי וכמאייר. במשך השנים החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעמוד הדעות של הארץ. ב-2008 החליף אותו גל ורטמן כמעצב הגרפי הראשי של עיתוני "הארץ". ב-2017 זכה וולקובסקי בפרס דוש לקריקטורה. בנוסף לעיצוב גרפי עורך תערוכות ציורים בגלריות. רבים מיצירותיו הם ציורים ארץ ישראליים. מצד אחד אלה ציורי נוף שאפשר לחוש בהם את נפש המקום והמפגש בין הבנוי לטבע ואילו הצד האחר ביצירותיו הם ציורי קולאז', תצרפים פנימיים המובנים ליוצרם ומעורר במתבונן מבחוץ דמיון וסקרנות. הייחוד שלו שהוא מצייר על פני ציוריו הישנים שלדעתו פג תוקפם והם משמשים כשלד לציור עדכני ועכשווי. וולקובסקי מפרסם מדי יום את הקריקטורה היומית באתר האינטרנט של הארץ. מאמרי ערן וולקובסקי, באתר "הארץ" חנוך מרמרי, טוב ויפה ג'יבס, באתר העין השביעית, 1 ביולי 2008 עמוס בידרמן וערן וולקובסקי, עמוס בידרמן וערן וולקובסקי מציגים קריקטורות שנפסלו, באתר הארץ, 20 באפריל 2010 עוזי צור, עוצם עין אחת | פילם נואר, ציור אפל, באתר הארץ, 3 במרץ 2011 חיים ביאור, "הדיגיטל הורג", באתר אגודת העיתונאים בתל אביב, 18 באוקטובר 2017 נעמה ריבה, "בקשר ללונדון", תערוכה של ערן וולקובסקי, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2022 נירית אנדרמן, קריקטוריסט "הארץ" ערן וולקובסקי יקבל את פרס דוש לקריקטורה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2017 עוזי צור, עוצם עין אחת תענוגות הציור, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2020
1728

שנת 1728 היא השנה ה-28 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1728 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. פרסום המהדורה הראשונה של ציקלופדיית צ'יימברס. 21 בפברואר – פיוטר השלישי, צאר האימפריה הרוסית (נפטר ב-1762) 7 בנובמבר – ג'יימס קוק, קצין בצי המלכותי הבריטי, מגלה ארצות ומגדולי חוקרי האוקיינוסים בהיסטוריה (נפטר ב-1779) 10 בנובמבר – אוליבר גולדסמית', סופר אירי (נפטר ב-1774) 24 ביוני – רבי חיים יונה תאומים מפראג, מחבר קונטרס "חידושי רבי חיים יונה", "סדר למשנה" (נפטר בצעירותו בן 37 שנים, נולד ב-ה'ת"ן 1690) 10 בינואר – רבי דוד ניטו, רב בקהילה הספרדית בלונדון, מחבר 'כוזרי שני'. (נולד ב-1654) 21 בפברואר – יחיאל מיכל חסיד, רבה של ברלין ושל פרנקפורט על האודר (נולד 1670) 20 במרץ – קאמי ד'אוסטן, דוכס טאלאר (נולד ב-1652) 15 באוגוסט – מרן מארה, מלחין ונגן ויול צרפתי (נולד ב-1656) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1728 התחילה ביום א' בשבט ה'תפ"ח (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"ט בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1728 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1728‎ נפטרים ב-1728‎ מדיה וקבצים בנושא 1728 בוויקישיתוף
פסח (נצרות)

חג הפסח בנצרות נחוג על ידי מיעוט כנסיות נוצריות, בעיקר פרוטסטנטיות, בהן עדי יהוה, יהדות משיחית וכנסיות אדוונטיסטיות שונות, לצד, או במקום חג הפסחא המקובל בנצרות. בניגוד לחג הפסח שנחוג ביהדות ומציין את יציאת מצרים, מציין חג הפסח בנצרות את תחייתו של ישו, ומלווה במנהגים ייחודיים לנצרות. את סדר הפסח עורכים הנוצרים בערבו של י"ד או ט"ו בחודש ניסן, בהתאם לספירה של הכנסייה הספציפית. ברוב הכנסיות תאריך החג נקבע על פי לוח השנה העברי הקדום (בדומה לזה המשמש את השומרונים), והלא העכשווי. רוב הנוצרים אינם מציינים בשום צורה את חג הפסח, מכוון שהוא שייך לחוקי הברית הישנה וליהדות, שלדידם התבטלו עם התגלותו של ישו כמשיח. הכנסיות המציינות את הפסח, מדגישות את המסר של שחרור משעבוד כפי שנמצא באמונה הנוצרית בצורת שחרור מחטא על ידי מותו של ישו על הצלב, ולאו דווקא את הסיפור המקראי על שחרורו של עם ישראל משעבוד מצרים כבחג הפסח היהודי. מקור המנהג הוא בשאיפה של הכנסיות לחזור למקורות הקדומים של הנצרות, ולהתחקות אחרי דרכיו של ישו, אשר היה יהודי וציין את הפסח (לדוגמה בסעודה האחרונה שסעד עם שלחיו). בין הכנסיות שכן מציינות את החג ישנם מנהגים שונים. יש כאלה אשר מציינים כמו שישו בברית החדשה, ואוכלים טלה צלוי, מרור ומצה. חלקם רוחצים את רגלי חבריהם, כפי שהשליחים עשו. Kate Shellnutt, Christian marking of Passover concerns some Jews, Houston Chronicle, March 29, 2010