laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
העיר העגולה של בגדאד

העיר העגולה של בגדאד (נקראת גם: קריית השלום; בערבית: مدينة السلام, בתעתיק מערבית: מדינת אלסלאם או: עירו של אל-מנסור) הייתה עיר עתיקה בצורת עיגול ומוקפת חומות (דבר שהיה מאופיין באדריכלות פרסית) שהייתה בנויה בחלקה המערבי של בגדאד בסמוך לנהר החידקל. העיר הוקמה בין 767 ל-912 לספירה, והייתה אחת הערים הגדולות בעולם באותה תקופה. הח'ליף אל-מנסור העבאסי הקים ב-762 את ארמונו שם וסביבו נבנתה העיר. העיר העגולה לא נועדה להיות המרכז העירוני. היא הייתה קטנה (קוטר העיר לפי ההערכות הוא בין 1000 ל-2500 מטר) בגודלה. העיר העגולה נבנתה כעיר ארמון של החליף ושימשה מרחב פרטי של החליף וכמרכז ממשלתי. בשטח העיר נכללו בין היתר גם: "ארמון שער הזהב" וגם "בית החוכמה" מוסד שפעל בבגדאד בין המאה ה-9 עד המאה ה-13 לספירה, ושימש מכון לתרגום כתבי יד, ספרייה ומכון מחקר. הסיבה להקמת העיר בצורה מעגלית אינה ברורה. ייתכן כי הייתה לכך השפעה מרכז-אסייתית, ייתכן כי הצורה המעגלית הייתה בעלת משמעות סימבולית כלשהי, וייתכן כי בניית חומה עגולה סביב העיר הייתה זולה יותר והיא יצרה הגנה טובה יותר עבור העיר (לא היו בה פינות, המהוות נקודת חולשה). רק שרידים מעטים מאוד נותרו כיום מהעיר העגולה של בגדד. רובה של העיר נהרס ועליו הוקמו שכונות מגורים חדישות, ומסגד עבור המוסלמים השיעים. העיר העגולה הוקפה בשלוש חומות: "חומה ראשונה" הייתה בגובה של 10 מטרים ומעבר לחומה זו היה שטח ריק שיועד לצורכי הגנת העיר מפני התקפות. ארבעת שערי העיר הראשיים שהיו מצויים בחומה זו נקראו בשמות: "שער כופה", "שער דמשק", "שער בצרה", "שער ח'וראסאן". שמהם יצאו ארבע דרכים מחוץ לעיר ואף למדינה. משער ח'וראסאן יצאה: דרך ח'וראסאן שהייתה הדרך הכי מפורסמת ושימשה בתור אחד הקטעים של דרך המשי המפורסמת. "חומה שנייה" הייתה בגובה של 35 מטרים, בחומה זו היו ארבעה שערים, וביניהם מגדלי שמירה. ליד כל שער נבנו מגורי שומרים. "החומה השלישית" הקיפה את כל השטח הפנימי של העיר. בתי העיר נבנו במעין מעגל פנימי סביב למרכז העיר שהייתה מוקפת בחומה הפנימית (החומה השלישית) עם ארבעת השערים ביניהם שמהם הובילו ארבעה רחובות אל מרכז העיר ומחוץ לעיר. ברחובות אלו פעלו חנויות ושווקים, ובין ארבעת הרחובות האלו התגוררו התושבים בארבעה רבעים. במרכז העיר היה שטח גדול ורחב ידיים שבו היה מצוי הארמון של הח'ליף, ארמונות הנסיכים, מגורי המשרתים, המסגד הגדול ומשרדי הממשלה כמו בית האוצר, מחסני הנשק, לשכת צוות הארמון וכן מגורי המשמר האישי של החליף ובני משפחתו. המסגד הוקם ליד הארמון כדי להראות באופן סמלי את האחדות הדתית בממלכה המוסלמית, אחדות בין השלטון המוסלמי לדת המוסלמית. מסביב לחומת העיר שכנו "תעלות מים" רבות שיצאו מנהר החידקל וביניהן שכנו: "ארמונות" ו-"שווקים" רבים שהיוו חלק מן המסחר בעיר עצמה ומחוץ לה. בין היתר שימשו תעלות המים לשתייה וגם להשקיה לצורכי חקלאות. באזורים שהיו מסביב לעיר העגולה שכנו גם שכונות מגורים עבור הצבא ואזרחי המדינה בנוסף אל "שתי חומות חיצוניות" שהוקמו בצידו השני של נהר החידקל, אחת ארוכה ואחת נוספת קצרה יותר שחלקם נהרס במהלך המאה ה-20. העיר העגולה בתרשים של עומאר פארוק החלק הצפוני של העיר עגולה קטע מתוך החומה החיצונית שהוקמה בפרברי העיר בצידו השני של נהר החידקל (צולם בשנת 2016) אחד משערי החומה החיצונית לפני שנהרס בשנת 1917 מדיה וקבצים בנושא העיר העגולה של בגדאד בוויקישיתוף העיר העגולה של בגדאד, באתר "Archnet"[דרושה הבהרה] תרשימים ותמונות של העיר העגולה, באתר "islamic art" ערך זה הוא קצרמר בנושא בגדאד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב הונא (הכהן)

רב הונא (השני) היה אמורא שחי בדור השלישי והרביעי לאמוראי בבל. הוא היה כהן, בניגוד לרב הונא הידוע שהיה "ישראל". רב הונא נולד למשה בר עצרי העשיר שהתגורר בבבל. הוא למד בישיבתו של רב הונא (האמורא הידוע רבו של רב חסדא). התגורר בבבל, ועלה לארץ ישראל שם קיבל תורה מפי גדולי החכמים - רבי אלעזר רבי אמי רבי אבהו ורבי חייא בר אבא. הוא למד גם אצל רב הונא בר חיננא. מסופר כי בצעירותו בתקופת שהותו בבבל, הוא היה עני מאוד. אביי יעץ שיגרש את אשתו ויגבה מאביו - שהיה עשיר מופלג והיה הערב - את כתובתה, ואחרי זה יחזירנה. אף על פי שבמשנה מובא כי המגרש את אשתו בבית דין במקרה כזה שכתובתה על אחרים, צריך לידור ממנה הנאה כדי שלא יחזירנה לאחר הגירושין, וזאת מפני חשש שמא מערים הוא לגרש אותה כדי שתגבה את כתובתה ותתעשר, נענה אביי שיכול הוא לגרש את אשתו בצנעא ללא התערבות בית דין וממילא לא יכריחוהו לעשות כך. לבסוף התברר שהוא כהן ואינו יכול לגרש את אשתו כי אז יהיה אסור לו להחזיר אותה. אמר על כך אביי: ""בתר ענייא אזלא עניותא" - אחרי עני הולכת העניות אף על פי שהיה עני ואף על פי שהותר לו לאכול מעשר - בתור כהן, הוא סירב לאכול מעשר שני. הרב אהרן הימן, "רב הונא ב)", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף כ"ג, עמוד א'. ראו ירושלמי ברכות ריש פרק ב' ומגילה פרק ב' הלכה ב' וכן בגיטין פרק א' הלכה ב' ראו ירושלמי ראש השנה פרק ב' הלכה ב' שבת נד, ב בבא מציעא נב ב מכות יב ב בבא בתרא יא ב ירושלמי ברכות ח ה מועד קטן כ' א תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"א, עמוד א'. אך הרא"ש גורס שם רב פפא תלמוד ירושלמי מעשר שני, דף לא עמוד א.
חכם בלילה

חכם בלילה הייתה תוכנית אירוח לילית (לייט נייט) בהגשת רון לוינטל ששודרה בערוץ 2 הניסיוני בשנים 1992–1993. התוכנית שודרה בישראל בסוף ימי ערוץ 2 הניסיוני, טרום בחירת הזכייניות, כשתוכניות מקור רבות הופקו בערוץ מתוך תקווה להשתלב בערוץ המסחרי כשתחל פעולתו. בערוץ 2 המסחרי שודרו כמה וכמה תוכניות לייט נייט, אך "חכם בלילה" הקדימה את כולן והייתה למעשה חלוצת הסוגה בישראל. התוכנית שודרה פעם בשבוע מאולפני גבע בגבעתיים והאולפן עוצב כאולפן רדיו עם מיקרופון שדרים שהיה מונח לפני רון לוינטל. היא כללה ראיונות, מערכונים סאטיריים ופארודיות. נגן הבית של התוכנית היה המוזיקאי צליל בירן. ירון כהן, צעיר אלמוני מתארח בתוכנית בינואר 1993, ומופיע כדראג קווין בשם הבמה "דנה אינטרנשיונל". אניטה פללי מתראיינת ושרה את השיר "כבר אחרי חצות". לאחר שבקדם אירוויזיון 1992 טענה ענת עצמון שדפנה דקל זכתה בזכות העבודה ששירה היה ארוך ב-17 שניות מהמותר (3 דקות), ב-27 במרץ 1993 העלה לוינטל את שרה'לה שרון שהתמודדה בתחרות הקדם אירוויזיון של אותה שנה לשיחת טלפון באורך 17 שניות כדי לבדוק האם התאוריה נכונה. חכם בלילה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
בן ציון נשר

הרב בן ציון נשר (נולד בכ' בתשרי תש"י 13 באוקטובר 1949) הוא רב שכונת טרומפלדור והמרכז הקהילתי "איחוד שיבת ציון" בתל אביב ואב בית דין לדיני ממונות. חתן פרס הרב קוק. נולד בתל אביב למשפחת רבנים. אביו, הרב יצחק נשר, היה דיין בחיפה ואב בית דין בתל אביב ורב קהילת "גבורת ישראל" שבתל אביב, בנו של הרב אברהם נשר (אדלר) ונכדו של הרב משה גרודזינסקי. אמו חסידה היא בתו של הרב בן ציון מלמד, רב הקהילה הראשון ב"גבורת ישראל". למד בתלמוד תורה אהל יעקב בתל אביב, בגיל 12 המשיך את לימודיו בישיבת אור התלמוד בעיר, שהייתה מסונפת להיכל התלמוד. בגיל 15 המשיך את לימודיו בישיבת חברון חלק מהשנים למד בחברותא עם ראש הישיבה דאז הרב משה חברוני. בתחילת שנות ה-70 נישא להדסה בנזימן מירושלים. מיד לאחר נישואיו התגורר בירושלים. שנתיים לאחר מכן, עם פטירת אביו בשנת תשל"ד (1974), התמנה לרב הקהילה ולראש כולל "שיח יצחק" שהוקם על שם אביו בתל אביב, ועבר לשם. בשנת תשמ"ד (1984) התמנה לרב המרכז הקהילתי "איחוד שיבת ציון" ברחוב בן-יהודה בתל אביב. בשנת תשמ"ו זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית על שו"ת שבי ציון. בשנת תשס"ז 2007 התמנה למנהל אגף המשחטות במחלקת הכשרות של הרבנות הראשית לישראל, עם הרב דוד ורנר והרב אברהם יוסף. בשנת תשע"א 2011 נתמנה הרב נשר לאב בית דין לדיני ממונות מטעם המועצה הדתית תל אביב. בשנת תשע"ג 2013 נתמנה הרב נשר לחבר בגוף הבוחר של הרבנות הראשית, כוותיק רבני השכונות בתל אביב. בשנת תשס"ד 2004 זכה בפרס הרב קוק על ספרו "שו"ת שבי ציון". בשנת תשס"ח 2008 נתמנה לחבר בוועדה המעניקה את פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית. במרץ 2014 תשע"ד עם הקמתו של איגוד השוחטים והבודקים מונה הרב נשר לרב האיגוד. בספטמבר 2017 תשע"ז מונה לעמוד בראשות כולל אפיקי חושן שהוא חלק ממרכז נפש יהודי בתל אביב. גיסו של הרב נשר הוא הרב יעקב רוזנצויג, רבה של אבן יהודה. דודו של הרב נשר היה הרב פרץ אריאל, רבה של מגדיאל. אחד מחתניו הוא הרב אהרון טננבאום, רב בישיבת דרך אמונה ובנו של יעקב טננבאום מנכ"ל בנק מרכנתיל דיסקונט. הרב נשר הוא גם קרוב של הרב דוד מן. דרך הנשר - על משנה תורה לרמב"ם הלכות נדרים שו"ת שבי ציון - על שולחן ערוך אורח חיים, תשמ"ה שו"ת אבן פנה - על ארבעת חלקי השולחן ערוך, ב' חלקים, תשנ"ד. הספר מבוסס על תשובות שפורסמו בעלון השבועי של קהילת איחוד שיבת ציון. שיר ציון - על הגדה של פסח, כולל גם קיצור דינים לפסח וקיצור דינים לערב פסח שחל להיות בשבת. מדיה וקבצים בנושא בן ציון נשר בוויקישיתוף משיעורי הרב נשר, לצפייה באתר בינינו משיעורי הרב נשר, לצפייה בערוץ מאיר פלפולים לפרשת השבוע מאת הרב בן ציון נשר, באתר קהילת איחוד שיבת ציון הגדה של פסח שיר ציון, הוצאת מוסד הרב קוק, באתר אוצר החכמה ספר דרך הנשר, מאת הרב בן ציון נשר, באתר אוצר החכמה מאמר מאת הרב בן ציון נשר, מתוך ספר זיכרון על הרב יהושע השיל רייזמן, באתר hebrewbooks הרב בן ציון נשר נואם בכנס מוסד הרב קוק, באתר YouTube. הרב בן ציון נשר, "בעבר היה לשוחט מעמד בכיר בקהילה - "שני לרב", והיום נתפש השוחט כפועל ייצור" באתר בחדרי חרדים
סקיילון (חללית)

סקיילון (באנגלית: Skylon) הוא שמו של מטוס חלל בלתי מאויש הנמצא בפיתוח על ידי חברה בריטית בשם Reaction Engines Ltd. מטוס החלל סקיילון יצויד במנועים רקטיים שיוכלו להשתמש גם בחמצן מהאטמוספירה, ובאופן זה יהווה סקיילון כלי שיגור חללי בעל שלב יחיד. סקיילון מתוכנן למספר רב של טיסות חלל, והוא יוכל להציב בחלל מטע"דים במשקל של עד 15 טון. חלק ניכר מהידע הדרוש לבניית מטוס החלל שאוב ממיזם בריטי לבניית מטוס חלל - HOTOL, שהתנהל במהלך שנות השמונים של המאה העשרים, ובוטל. מתכנני הכלי מצהירים על יכולתו לטוס לחלל ובחזרה 200 פעם, ועל הורדת מחיר השיגור לקילוגרם ביותר מסדר גודל ביחס לנהוג כיום באמצעות משגרים שונים. מטוס החלל סקיילון הוא כלי טיס המונע באמצעות מנועי סילון המשנים תוך כדי טיסה את אופן פעולתם והפוכים למנועים רקטיים המונעים בדלק נוזלי. הכלי ישתמש במימן נוזלי הן להנעתו כמטוס סילון והן ככלי בעל הנעה רקטית. בעת הטיסה באטמוספירה יעשה שימוש בחמצן שבאוויר, ובעת הטיפוס לחלל יעבור הכלי לשימוש בחמצן נוזלי האגור במכליו. מטוס החלל סקיילון יוכל לטפס לגובה של 26 ק"מ ולהגיע למהירות של 5.4 מאך בכוח מנועי הסילון המוזנים במימן, בטרם ישתנה אופן פעולתם להנעה רקטית טהורה. מדיה וקבצים בנושא סקיילון בוויקישיתוף
מעמד גאוגרפי מוגן

אינדיקציות גאוגרפיות והתמחויות מסורתיות באיחוד האירופי (באנגלית: Geographical indications and traditional specialities in the European Union; כלומר Protected Geographical Indication; בראשי תיבות: PGI) הן שמן הכולל של מסגרות משפטיות המוגדרות במערכת המשפט של האיחוד האירופי, אשר נועדו להגן על שמותיהם של מאכלים אזוריים. בתוך מסגרת משפטית זו, ישנן תתי הגדרות כגון: כינוי מקור מוגן (באנגלית: Protected designation of origin-PDO) התמחות מסורתית מובטחת (באנגלית:Traditional speciality guaranteed-TSG) החוק (אשר מיושם במדינות האיחוד האירופי, ובהדרגה גם במדינות מחוצה לו, באמצעות הסכמים בילטרליים בינלאומיים) מבטיח כי רק מוצרים אשר יוצרו באזור יכולים להימכר תחת שם המותג שלו. חקיקה זו נכנסה לפועל החל משנת 1992. מטרת החוק היא להגן על המוניטין של המאכלים האזוריים, לקדם פעילות חקלאית וכפרית, להבטיח ליצרנים לקבל פרמיה עבור המוצרים האותנטיים שלהם, ולחסל את התחרות הבלתי הוגנת והונאת הלקוחות מצד ספקי המאכלים הבלתי-מקוריים, אשר מוצריהם עלולים להיות מאיכות נחותה יותר או בעלי טעם שונה. מסגרת משפטית זו מגנה על מוצרים כגון יינות, גבינות, שינקן, נקניקים, מאכלי ים, זיתים, בירות, חומץ בלסמי ואפילו על לחמים, פירות, בשר נא וירקות מקומיים. בפרט מזוהה סטטוס ה'מעמד הגאוגרפי המוגן' עם מאכלים כגון גורגונזולה, פרמזן (פרמיג'יאנו רג'אנו), פאי החזיר של מלטון מוברי, גבינת אסיאגו, קממבר ושמפניה, אשר יכולים להיות משווקים בשמות אלה רק אם יוצרו באזורים המזוהים עמם. כך למשל, כדי שגבינה מסוימת תוכל להיחשב כגבינת רוקפור, יש להכינה מהחלב של סוג מסוים ביותר של כבשים, ולהחמיץ את החלב במערות טבעיות סמוך לעיירה רוקפור-סור-סולזן, סמוך למחוז אוורון בצרפת, היכן שהגבינה מושפעת מנבגיו של עובש מסוים שגדל באותן המערות. מדיה וקבצים בנושא מעמד גאוגרפי מוגן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא האיחוד האירופי ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סויזאי, קיסר יפן

סוּיְזָאי או סוּיְסַאי (ביפנית: 綏靖天皇 - "סויזאי טאנו" - "סויזאי קיסר יפן") היה קיסר יפן השני, לפי המסורת היפנית. קיסר זה נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, מאחר שאין עדויות היסטוריות לשלטונות. על פי המסורות היפניות, הקיסר שלט משנת 549 לפנה"ס. ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של סויזאי ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן. בקוג'יקי מצוינים רק שמו של הקיסר וייחוסו המשפחתי, וכן ישנו תיאור של נסיבות עלייתו לשלטון. בניהון שוקי מצוינים גם מעשיו של הקיסר, אולם אלה מעשים אגדתיים, שאינם מבוססים על תיעוד היסטורי נוסף, וישנה סברה כי תיאורים אלה הועתקו מאגדות סיניות. על פי המשורר היפני ג'י-ין, סויזאי היה אחד מבניו של ג'ימו, אשר שלט מארמון טאקאוקה-נו-מייה, בקצוראגי (כיום פרובינציית יאמטו). על פי הקוג'יקי, סויזאי היה בנו הצעיר של אשתו הראשית של ג'ימו, איסוקיוריהימי. קאמויאווימימי, בנם הבכור של ג'ימו ואיסוקיוריהימי היה יורש העצר ועתיד היה למלוך לאחר אביו; אולם לאחר מותו של ג'ימו, טאגישימימי, בנם של ג'ימו ואהירצושימה, רעיה נחותה יותר של ג'ימו, ניסה לתפוס את השלטון. סויזאי שכנע את קאמויאווימימי לרצוח את טאישימימי, אולם זה נכשל, וסויזאי נאלץ להרוג את אחיו החורג בעצמו. לאחר זאת קאמויאווימימי ויתר על השלטון והכריז שאחיו הצעיר סויזאי, בהיותו אמיץ יותר, צריך להיות הקיסר. ישנה סברה לפיה סיפור אגדי זה מנסה להסביר את שינוי המנהג הקדום לפיו הבן הצעיר ביותר הוא היורש, למנהג מאוחר יותר לפיו הבן הבכור הוא היורש. האגדה מנסה להסביר מדוע דווקא הבן הצעיר ירש את אביו. על פי המסורות סויזאי מלך 45 שנים. באתר הקבורה המלכותי של קיסרי יפן מצוי קברו של סויזאי. מדיה וקבצים בנושא סויזאי, קיסר יפן בוויקישיתוף נסיבות עלייתו לשלטון של סויזאי, על פי הקוג'יקי קורות חיים
תחביר

תחביר (בלעז: Syntax, מיוונית: Σύνταξις, סינטקסיס) היא מערכת הכללים של שפה, הקובעת איזה רצף מילים הוא משפט תקין. לתחביר יש קשרים הדוקים עם סמנטיקה, מכיוון שמשמעות המשפט תלויה במבנה התחבירי. לדוגמה: המשפט "דני אכל את התפוח" שונה משמעותית מהמשפט "התפוח אכל את דני". מיקום המילה "דני" במשפט זה הופך אותו לנושא המשפט; מכיוון ש"אכל" הוא פועל בו הנושא הוא מבצע הפעולה, הרי שבמשפט זה "דני" מתפרש כמבצע הפעולה. עם זאת, לא בכל משפט הנושא הוא מבצע הפעולה; במשפט סביל כמו "התפוח נאכל", הנושא הוא התפוח, שאינו מבצע הפעולה. דוגמה נוספת: המשפט "יוסי נסע לאופיר מתל אביב" הוא משפט דו-משמעי. אפשר להבין אותו בשתי דרכים: יוסי נסע מתל אביב אל אופיר יוסי נסע אל אופיר, הגר בתל אביב שתי משמעויות המשפט נובעות מהתחביר, וליתר דיוק, מהעובדה כי צירוף היחס, "מתל אביב", יכול להיחשב כמתאר את יוסי או את אופיר. משפטים דו-משמעיים מסוג זה מצביעים על כך שכללים תחביריים הם כללים היררכיים, ולא די לבחון את סדר המילים לבדו. במובן הראשון של המשפט, צירוף היחס "מתל אביב" היה כבול לצירוף הפועל "נסע...". במובן השני של המשפט, אותו צירוף יחס היה כבול לשם העצם "אופיר". טענה זו, וטענות אחרות, הובילו את נועם חומסקי לתקוף ניסיונות שרווחו עד שנות החמישים, לתאר תחביר באופן ליניארי ולא היררכי. התאוריה התחבירית שהציע חומסקי, הידועה בשם בלשנות גנרטיבית, שואפת לתאר באופן מדויק ושיטתי את המבנה ההיררכי ואת המגבלות האוניברסליות המגדירות מהו משפט אפשרי בשפה טבעית. בעוד שהתחביר הוא הבסיס שממנו נגזרת הסמנטיקה של המשפט כולו, הסמנטיקה הלקסיקלית (כלומר, משמעותן של מילים בודדות) משפיעה על התחביר. לדוגמה: המשפט "גדי הפיל" ("הפיל" מהשורש נפ"ל) אינו תקני בעברית, משום שהמילה "הפיל" (פועל יוצא) דורשת מושא. כדי שהמשפט יהא שלם עלינו לדעת את מי (או את מה) הפיל גדי. ערכו של הניתוח התחבירי אינו רק תאורטי אלא גם מעשי. בתחום הבלשנות החישובית, ניתוח מבנה המשפט הוא אמצעי עזר יעיל, ולעיתים אף מהווה תנאי הכרחי לביצוע משימות דוגמת בדיקת דקדוק (במעבדי תמלילים), תרגום ממוחשב, אחזור מידע אוטומטי מטקסט בשפה טבעית, ממשק משתמש בשפה טבעית ועוד. בתחום הפסיכו-בלשנות אפשר להיעזר בידע תחבירי לאבחון בעיות הקשורות בשפה ולטיפול בהן, כמו דיסלקסיה ופגיעות מוחיות מסוימות. בלשנות בלשנות גנרטיבית דקדוק אוניברסלי סמנטיקה עברית תחביר עברי שחבור (בלשנות) תחביר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ראש ממשלת ירדן

ראש ממשלת ירדן (בערבית: رئيس وزراء الاردن) הוא יושב ראש מועצת השרים של הממלכה ההאשמית של ירדן. ראש הממשלה הנוכחי של ירדן הוא ג'עפר חסאן, שמכהן בתפקיד מ-15 בספטמבר 2024. הממלכה ההאשמית של ירדן היא מונרכיה חוקתית, כפי שנקבע מאז 1952 על ידי המלך חוסיין. בירדן, הרשות המבצעת נתונה בידי מועצת השרים, אשר ממונה על ידי המלך ומדווחת לשני בתי הפרלמנט. 55 חברי הבית העליון ממונים על ידי המלך, בעוד ש-110 מנציגי הבית התחתון נבחרים בהצבעה דמוקרטית, כך על פי חוקת ירדן. לפיכך, ראש ממשלת ירדן, כיושב ראש מועצת השרים, ממונה על ידי המלך. תפקיד ראש הממשלה בירדן נוצר לראשונה כתפקיד ראש ממשלת עבר הירדן ("מועצת היועצים"), שקמה לראשונה ב-1 ביוני 1921. לראש הממשלה הראשון מונה הדרוזי רשיד טליע, שהוחלף באוגוסט 1921 במזהר רסלאן. במאי 1924 כפה "הנציג הבריטי הבכיר" באמירות הנרי קוקס על עבדאללה, בעזרתו של מזכיר ממשלת המנדט גילברט קלייטון, למנות מחדש את ראש הממשלה שפיטר בינואר 1923, עלי רדא אל-רכאבי, ובכך איבד עבדאללה לשנים רבות את זכותו בפועל (אם כי לא להלכה) לבחור לעצמו את ראשי ממשלותיו. ב-1926 שונה שמה של ממשלת האמירות מ"מועצת היועצים" ל"מועצה המבצעת". ב-1946 אמירות עבר הירדן הפכה לממלכה ההאשמית של ירדן, ותפקיד ראש הממשלה הוגדר כיושב ראש מועצת השרים האחראי לניהול הקבינט. תפקיד ראש הממשלה עוגן בחלק ב' בחוקת ירדן שהתקבלה ב-1951, ובמסגרתה הוכרז כי ראש הממשלה הוא נשיא מועצת השרים. לראש ממשלת ירדן יכול להתמנות רק אזרח ירדן. בעת מינויו לתפקיד, עליו להישבע בפני מלך ירדן את שבועת כניסתו לתפקיד, שזוהי לשונה: אני נשבע על ידי האל הכל-יכול להיות נאמן למלך, לקיים את החוקה, לשרת את האומה ולמלא במסירות את התפקיד שהוטל עליי. מלך ירדן מדיה וקבצים בנושא ראש ממשלת ירדן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת ירדן חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 3, עמ' 234. ערך זה הוא קצרמר בנושא ירדן ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריי ברבוטי

ריימונד "ריי" ג'יימס ברבוטי (באנגלית: Raymond "Ray" James Barbuti; ‏12 ביוני 1905 – 8 ביולי 1988) היה אתלט אמריקאי, הוא פעמיים אלוף אולימפי (אמסטרדם 1928) ושיאן עולם. נוסף לכך היה שחקן פוטבול. ברבוטי נולד במחוז נסאו שבלונג איילנד, מדינת ניו יורק. הוא למד באוניברסיטת סירקיוז. זכה באליפות הקולג'ים של ספורטאים חובבים של אמריקה בשנת 1928 בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.8 שניות. באותה שנה זכה באליפות איחוד אתלטים חובבים בריצת 400 מטר בתנאי מזג אוויר קשים, בתוצאה של 51.4 שניות. כשחקן פוטבול באוניברסיטה הוא קבע 8 טאצ'דאון במשחק אחד. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה ברבוטי בשתי מדליות זהב: בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.8 שניות, לפני ג'יימס בול מקנדה (48.0 שניות) ויואכים בוכנר מגרמניה (48.2 שניות); ובריצת שליחים 4x400 מטר, בשיא עולם חדש של 3:14.2 דקות, לפני גרמניה (3:14.8 דקות) וקנדה (3:15.4 דקות). שבוע לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בלונדון נגד נבחרת בריטניה, הוא שיפר ביחד עם חבריו את השיא העולמי בריצת שליחים 4x440 יארד בתוצאה של 3:13.4 דקות. ריצת 400 מטר: 47.8 שניות (1928) מדיה וקבצים בנושא ריי ברבוטי בוויקישיתוף ריי ברבוטי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ריי ברבוטי, באתר olympedia.org ריי ברבוטי, באתר Track and Field (גברים)
אני, קיסר יפן

אָנֵי (ביפנית: 安寧天皇 - "אני טנו" - "אני הקיסר"), היה השלישי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית. אני נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו. על פי המסורת היפנית, אני מלך בין שנת 549 לפנה"ס ועד שנת 511 לפנה"ס. אני נשא לאישה את אקוטו-הימה. ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של אני ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן. הקוג'יקי והניהון שוקי מציינים רק את שמו ואת ייחוסו. אני היה בנו הבכור, או בנו היחיד של סויזאי אשר מלך לפניו. לפני עלייתו לשלטון נודע בשם הנסיך שיקיטצו-היקו- טאמאטמי. על פי המסורת נקבר אני בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו. המשורר ג'י-ין מציין כי אני מלך מארמון אוקנה-נו-מייה שבקאטאשירו (בפרובינציית יאמטו של ימינו). מדיה וקבצים בנושא אני, קיסר יפן בוויקישיתוף קורות חיים
אברהם בהר"ן

הרב אברהם הכהן בהר"ן (כ' בניסן תרצ"ה, 23 באפריל 1935 – כ"ט באלול תשנ"ה, 24 בספטמבר 1995) היה איש חינוך ואיש הגות דתי, ראש אולפנת כפר פינס ואולפנת הרב בהר"ן. נולד בשכונת שערי חסד בירושלים לרב נחום כהן-לוין, בן הרב אברהם כהן-לוין שהיה חתנו של הרב דוד בהר"ן. אביו שימש ראש המנקרים בירושלים וחיבר את הספרים "תורת הניקור" ו"גבולות הראשונים על עבודת הניקור". לצורך פרנסתו נסע לאמריקה כדי לשווק את ספריו. האם, רחל מלכה, עסקה למחייתם במכירת שמרים. בילדותו למד בתלמוד תורה עץ חיים בירושלים, ולאחר מכן בישיבת חברון. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בתקופת שלטון המנדט הבריטי התגייס לאצ"ל. בשנת תשט"ו, בהיותו בן עשרים, נסע ללמוד בישיבת לייקווד בניו ג'רזי, ולאחר מכן בישיבת רבנו חיים ברלין, שם התקרב לראש הישיבה הרב יצחק הוטנר. לאחר שבע שנות לימוד בארצות הברית נישא, בשנת תשכ"ב, למרים סמסון, שבאה מבית חרדי ציוני בארצות הברית. בשנת תשכ"ה פגש בניו יורק את הרב משה צבי נריה, שחיפש ראש אולפנה לאולפנת כפר פינס, והציע לרב בהר"ן את התפקיד. בתחילה סירב הרב בהר"ן, אולם במצוות רבו הרב הוטנר ניאות לקבל את התפקיד. כיהן בתפקיד במשך 15 שנה, עד שנת תש"מ. לאחר שפרש מתפקידו הקים אולפנה חדשה הנושאת את שמו – "אולפנת הרב בהר"ן". בתחילה שכנה האולפנה בהרצליה, לאחר מכן עברה לכפר סבא ולאחר כעשר שנים עברה למשכנה הנוכחי בכפר אליהו בגדרה. נפטר לאחר מחלה בכ"ט באלול תשנ"ה, בגיל 60. נקבר בהר המנוחות בירושלים. אשתו, מרים בהר"ן, נפטרה בכ"ד באדר א' ה'תשע"ט, ונקברה אף היא בהר המנוחות. לרב אברהם בהר"ן הייתה חיבה גדולה לארץ ישראל והוא הטיף להכנה לגאולה. ככהן הוא הכין עצמו לרגע שבו יצטרך לשרת בבית המקדש. לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד שבהם התחייבה ישראל למסירת חבל סיני למצרים, העביר חלק מבנות האולפנה ליישוב חצר אדר לאות הזדהות עם תושבי פתחת רפיח. הוא היה נוסע אל התלמידות פעם בשבוע ומעביר להן שיעור בספר קול התור של רבי הלל משקלוב. החברה והשפעתה עלון "יש"ע שלנו" גיליון 213 ראש השנה תש"ע ו גיליון 214 סוכות תש"ע אורלי הררי, הרבנית בהר"ן הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7.
סוקוטאי

סוקוטאי (ביפנית: 束帯) היא מערכת פרטי לבוש יפני הנלבשת באירועים חגיגיים על ידי אריסטוקרטים או בני המשפחה הקיסרית בחצר קיסרות יפן. הסוקוטאי כולל מכנסיים רחבים, גלימה מיוחדת, שאקו (שרביט טקסי) וקאנמורי (כובע המהווה חלק מתלבושת הסוקוטאי). מאפייני לבוש זה השתנו במעט מאז המאה ה-12. השימוש במערכת בגדים מסורתית זו פחת מאז אמצע המאה ה-20, אולם גם כיום נהוג ללבוש בגדים אלה באירועים חגיגיים בחצר הקיסרות, כגון טקס הכתרה וחתונה מלכותית. תיאור הסוקוטאי ותצלומים סוקוטאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ויטסה ארנהם

ויטסה ארנהם (בהולנדית: Vitesse Arnhem, או בשם המלא Stichting Betaald Voetbal Vitesse Arnhem), המוכרת בשם ויטסה (Vitesse), הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר ארנהם. המועדון משחק בליגת העל ההולנדית ברציפות מעונת 1989/1990. הבעלים של המועדון הוא איש עסקים רוסי, ועקב כך ויטסה הוא מועדון הכדורגל ההולנדי היחיד שנמצא בבעלות זרה. בשנות השמונים, המועדון היה על סף פשיטת רגל. הפתרון היה הקמת פורום מנהלתי ממשלתי חדש במישור המקצועי והחובבני. לפיכך, עד שנות השמונים, התאגדו במועדון שחקנים מקצועיים וחובבנים כאחד. בשנת 2003, כאשר המועדון נקלע לסכנת פשיטת רגל נוספת, התערבה מועצת העיר בזמן וקנתה את אצטדיון חלרדום ובכך יצרה חבילת חילוץ להצלת המועדון. בשנת 2010, קנה את הקבוצה שחקן העבר והאוליגרך הגאורגי, מראב ז'ורדניה שסגר את החובות של המועדון והשקיע כסף למען חיזוק הקבוצה כאשר הישג השיא שלה היה בעונת 2012/13 כאשר הגיעה למקום הרביעי. באוקטובר 2013 מכר ז'ורדניה את ויטסה למיליארדר רוסי אלכסנדר צ'יגירינסקי. בעונת 2016/2017 הקבוצה זכתה בתואר הראשון בתולדותיה, בגביע ההולנדי, אליו הגיעה 3 פעמים נוספות לגמר. בשנת 2021, לאחר שניצחה את פנלו בחצי הגמר, העפילה ויטסה לגמר הגביע בפעם החמישית בתולדותיה. ויטסה הפסידה במשחק הגמר 2–1 לאייאקס. ויטסה סיימה את עונת 2020/2021 במקום הרביעי והעפילה לקונפרנס ליג. נכון ל-1 בפברואר 2024 הולנד פיליפ קוקו הולנד פול ורהאג הולנד מרקו ואן חינקל הולנד פטריק ואן אנהולט סרביה ומונטנגרו דרגוסלאב יבריץ' חוף השנהב וילפריד בוני קמרון אמיל אמבמבה אקוודור רנאטו איברה רוסיה ויאצ'סלב קרבאייב הגביע ההולנדי זכייה: 2016/2017 מדיה וקבצים בנושא ויטסה ארנהם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויטסה ארנהם ויטסה ארנהם, ברשת החברתית פייסבוק ויטסה ארנהם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויטסה ארנהם, ברשת החברתית אינסטגרם ויטסה ארנהם, ברשת החברתית טיקטוק ויטסה ארנהם, ברשת החברתית LinkedIn ויטסה ארנהם, סרטונים בערוץ היוטיוב פרופיל, באתר אופ"א פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר WorldFootball.net פרופיל, באתר FootballDatabase.eu זאב אברהמי, חברות קש, מקלטי מס וירידת ליגה: קריסתו של אחד המועדונים הוותיקים בהולנד, באתר ynet‏, 8 במאי 2024 מיכאל יוכין‏, הגביע הקדוש: הזכייה המרגשת של ויטסה בתואר ראשון בתולדותיה, באתר וואלה, 2 במאי 2017