laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'וז'ה שימון

ז'וז'ה שימון (במקור מרגיט וייס, הייתה נשואה ללאיוש מאניאי; בהונגרית: Simon Zsuzsa; אוראדיה, 24 באוקטובר 1910 – בודפשט, 27 במאי 1996) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה זוכת פרס קושוט, מורה באוניברסיטה, במאית, במאית תיאטרון, זוכת פרס האמן המצטיין. בשנת 1932 חתמה שימון חוזה בתיאטרון מרכז העיר. ארתור בארדוש גילה אותה. בעקבות פרסום החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי בין 1940 לבין 1944, נאסר עליה לשחק בתיאטרון הונגרי והיא יכלה לשחק רק בתיאטרון גולדמרק במסגרת פעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך ורק בפני קהל יהודי. שם, בתיאטרון גולדמארק אחד מעוזריה הקרובים היה בתקופה זו יוז'ף ז'ודי שהתלמד בתקופה זו. היא נישאה ללאיוש מאניאי בשנת 1940. שניהם שרדו את השואה ובתם ז'וז'ה מאניאי גם הפכה לשחקנית. בין השנים 1945–1947 היא הייתה מנהלת התיאטרון הממלכתי ההונגרי באוראדיה, ומשנת 1949 עד 1951 הייתה מנהלת "תיאטרון מרכז העיר". היא לימדה משחק משנת 1948 באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בבודפשט ושימשה גם כמנכ"ל הראשי של האוניברסיטה בשנים 1950 עד 1956. בין השנים 1957–1960 הייתה מנהלת תיאטרון פטפי (Petőfi Színház, על שם שנדור פטפי) ותיאטרון יוקאי (Jókai Színház, על שם מור יוקאי) שהיה התיאטרון הקאמרי של הראשון. היא הייתה המנהלת הראשית של תיאטרון האופרטה של בודפשט בין השנים 1960 לבין 1962. בין השנים 1962 עד 1990 הייתה חברה ב"תיאטרון תאליה". מספר הצגות הבכורה תחת ניהולה, שנרשמו במאגר התיאטרון; כשחקנית: 17, כבמאית: 38. היא הופיעה גם בעשר הקלטות תיאטרון. ג'ורג' ברנרד שו: בכור שטן – אסתר הנריק איבסן: ברווז הפרא – הדוויג ויליאם שייקספיר: חלום ליל קיץ – דִיסקוּס מקס פריש: אנדורה – סניורה יוז'ף קטונה: באנק באן – מלינדה פרנץ מולנר: ליליום – יוליקה האנסברי: אור השמש לא למכירה – סבתא קאו-יו: השמש העולה – צוי סי סומרסט מוהם: למען המלך – גוון מרטי לרני: החוליה הרביעית – גברת קומפוטי ברטולט ברכט – ויקטור הוגו – וייזנבורן: הבלדה של האיש הצוחק טרי: ויאט-רוק שניידר – אונדרצ'ק: ג'נטלמנים אוניל: שוער הלילה הנריק איבסן: ברווזי הפרא קרגיאלה: המכתב האבוד אופנבך: בנדיטים אנדרה וסי: סטטיסטיקה דמי - לגראנד: מטריות משרבורג גזה מולנאר: גחלת קלייר בות': נשים ביניהן לילה בוונציה (1934) מעיפים את מגדה (1938) רזי יום שישי (1938) שלוש עשרה ילדות מחייכות אל השמיים (1938) רוזמרין (1938) נשמה חוזרת (1940) הקרויצר הקטן (1953) חדר ניתוח 9 (1955) שני וידויים (1957) האיש המתאים (1960) כן (1964) אני לא נוהג לשקר (1966) טלפון אחד בלבד (1970) NN, מלאך המוות (1970) בעלי תקווה (1971) קוג'אק בבודפשט (1980) ללא עקבות (1982) אשליות אבודות (1983) הקרב ברחוב וראב (1959 – במאי) מרחץ אדים (1973) ספורט חורף (1974) תיאטרון בלתי נראה (עם אוסקר אשר ולאיוש מאניאי, מהדורה פרטית, בודפשט, 1941) ...Menjetek, készüljetek! (...לך תתארגן! בהוצאת מוזסאק, בודפשט, מסת"ב 963-564-229-6) פרס קושוט (1950) פרס האמן המעוטר (1973) ז'וז'ה שימון, (בהונגרית) ז'וז'ה שימון, לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. מאגר תיאטרון מדיה וקבצים בנושא ז'וז'ה שימון בוויקישיתוף ז'וז'ה שימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'וז'ה שימון, באתר AllMovie (באנגלית) ז'וז'ה שימון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) HMDB ז'וז'ה שימון ב PORT.HU Simon Zsuzsa (1910-1996), Országos Magyar Izraelita Közművelődési Egyesület (OMIKE)
סמואל סקוט

סמואל סקוט (באנגלית: Samuel Scott‏; 1702 – 12 באוקטובר 1772) היה צייר נוף בריטי, הידוע בנופי גדות הנהר ובנופי הים שלו. סקוט נולד בלונדון והחל לצייר בסביבות 1720, לא ידוע על הכשרתו האמנותית. הוא התחיל כאמן ימי, וצייר ספינות מלחמה וספינות אחרות בים רגוע בסגנון וילם ואן דה פלדה הצעיר (אנ'), שרבים מציוריו היו בבעלותו. הוא צייר גם סט של שש תמונות של יישובים שבבעלות חברת מזרח הודו בשיתוף ג'ורג' למברט. סקוט צייר את הספינות, ולמברט את הבניינים והנוף. במכתב משנת 1733, ג'ורג' ורטה כלל את סקוט בין "הציירים הטובים ביותר באמנותם". בין התאריכים 27–31 במאי 1732 הוא ערך "מסע של חמישה ימים" בחברה עם ויליאם הוגארת ואחרים. סיפור המסע שלהם נכתב על ידי אבנעזר פורסט ופורסם בשנת 1782, מאויר בציורים של הוגארת וסקוט. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-18 החל סקוט לצייר את לונדון, במיוחד את גשר וסטמינסטר החדש, שנבנה באותם ימים. לאחר הגעת קאנאלטו ללונדון בשנת 1746, ציורי הנוף של העיר הפכו אופנתיים, הוא החל לעבד את הרישומים לציורי שמן. הוא צייר לפחות אחת עשרה גרסאות לתצפית על גשר לונדון העתיק, הישנה ביותר משנת 1747. סקוט המשיך לצייר עותקים ממנה לאחר 1757, כאשר הבתים הנשענים על הגשר, המוצגים בציור נהרסו. תמונות גשר לונדון צוירו לעיתים קרובות כתליון מורכב מזוג תמונות והשנייה תמונה של מגדל לונדון או גשר ווסטמינסטר. בין השנים 1761–1771 הציג שלוש עבודות באגודת האמנים, אחת באגודת האמנים החופשית, ואחת, נוף למגדל לונדון, באקדמיה המלכותית בשנת 1771. הוא היה אחד הציירים המוקדמים בצבעי מים, ונקרא "אבי ציור צבעי המים באנגליה", אך עבודותיו העיקריות היו בשמן. כמה מהציורים המפורסמים ביותר של סקוט היו תיאורי הסצנות שלו במהלך המלחמה עם ספרד בקריבים (הסתיימה 1742). סקוט זכה למוניטין רב בזכות סצינות החוף והנהר שלו, שהיו מצוירות וצבועות היטב, ומכילות דמויות. הוראס וולפול, שהיה לו אוסף גדול מיצירותיו, אמר כי "הם יקסימו בכל עידן". סקוט התגורר בקובנט גארדן, משקיף על הפיאצה הגדולה שם, בין השנים 1747 ל־1758. הוא עבר לטוויקנהאם בשנת 1758, ולאחר מכן ללודלו, שם התגוררה בתו, לפני שפרש. הוא נפטר בבאת' באוקטובר 1772 והותיר בת יחידה. ויליאם מארלו (1740–1813) וצייר בעלי החיים סווריי גילפין (1733–1807) היו תלמידיו. מדיה וקבצים בנושא סמואל סקוט בוויקישיתוף סמואל סקוט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמואל סקוט, באתר Discogs (באנגלית) Lee, Sidney, ed. (1897). "Scott, Samuel" . Dictionary of National Biography. 51. London: Smith, Elder & Co. pp. 66–7. Martin Gayford, ‏Hogarth and the lads go out on the town, The Telegraph, 27 January 2007 Scott biography + paintings(הקישור אינו פעיל) Samuel Scott, Painter of views of Twickenham riverside - Twickenham Museum, www.twickenham-museum.org.uk
א. ט. קלסן

אלמר ט. (טד) קלסן (באנגלית: Elmer T. (Ted) Klassen;‏ 6 בנובמבר 1908 – 6 במרץ 1990) היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית מפברואר 1972 ועד פברואר 1975. אלמר קלסן נולד בהילסבורו, קנזס וגדל בקליפורניה. הוא החל את הקריירה שלו ב-1925 במפעל של "חברת הפחיות האמריקאית" (American Can Company) בסן פרנסיסקו, שם הוא עבד בתור שליח. באפריל 1965 הוא היה לנשיא החברה, שבהמשך הפכה לתאגיד "פרימריקה" (Primerica). קלסן מעולם לא למד בקולג'. השכלתו הפורמלית היחידה מעבר ללימודיו בבית הספר התיכון הייתה קורס לניהול מתקדם באוניברסיטת הארוורד ב-1954. ב-1968 הוא התפטר באופן בלתי צפוי מתפקידו עקב חילוקי דעות עם יושב ראש החברה. מינואר 1969 ועד דצמבר 1971 שימש קלסן כסגן המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. קלסן היה דמות מרכזית בניסוחו של חוק הארגון מחדש של הדואר שחוקק ב-1970 (Postal Reorganization Act), שהפך את מחלקת הדואר של ארצות הברית, שהייתה מחלקה ברמת הקבינט תחת מנהל כללי שהיה חבר הקבינט, לסוכנות עצמאית של הממשל בשם שירות הדואר של ארצות הברית. ביולי 1971 הוא היה מראשי המתדיינים על ההסכם בין שירות הדואר לבין שבעה איגודי עובדים של עובדים הדואר שמנו כ-600,000 עובדים. ב-1971 נבחר קלסן לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. הוא היה הראשון בתפקיד זה שנבחר על ידי מועצת המנהלים ולא על ידי נשיא ארצות הברית, זאת על פי חקיקה פדרלית חדשה. ב-1 בינואר 1972 הוא נכנס לתפקידו כמנהל הכללי ה-63 של הדואר ובתפקיד זה הוא כיהן עד 16 בפברואר 1975, כאשר הוא פרש. בעת פרישתו נמתחה על שירות הדואר ביקורת מצד חברי הקונגרס ואחרים בשל בעיות פיננסיות וארגוניות ובשל תעריפי הדואר הגבוהים. הביקורת על חלקו של קלסן בנעשה בשירות נמתחה בעיקר על ידי העיתונאי ג'ק אנדרסון, שהתייחס במיוחד לחוזים שהשירות חתם עליהם. אלמר קלסן נפטר בפאלם הרבור שבפלורידה ב-6 במרץ 1990, בגיל 81. Bart Barnes, E.T. 'TED' KLASSEN DIES, The Washington Post, March 10, 1990. א. ט. קלסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
החילוץ (סרט)

החילוץ (במנדרינית: 緊急救援) הוא סרט אסונות סיני משנת 2021, בבימויו של דנטה לאם, בכיכובם של פנג יואן, וואנג ינלין, שין ג'יליי, לאן יינגיינג, וואנג יוטיאן ושו יאנג. הסרט תוכנן במקור לצאת לאקרנים ב-25 בינואר 2020, (בתקופת חגיגות ראש השנה הסיני), אך מגפת הקורונה גרמה לסגירת בתי הקולנוע בסין וכפועל יוצא מכך השפיעה על כלל הקרנות הבכורה המתוכננות. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בסין ב-12 בפברואר 2021. הסרט מגולל את סיפורו של שירות החילוץ הימי הסיני והוא הסרט הראשון בשפה הסינית אודות נושא החילוץ הימי. הסרט הוא חלק מסדרת סרטים אודות אנשי שירותי החירום וההצלה של סין. קדמו לו הסרט "מבצע הים האדום" אודות הכוחות המזוינים, והסרט "מבצע מקונג" אודות המשטרה. תחילת הצילומים הייתה בנובמבר 2018 בשיאמן והושלמו ב-15 במרץ 2019. הצילומים היו בעיקר בשיאמן ובפוז'ו ולאחר עברו למקסיקו. ב-2 באוקטובר 2019 פורסמה כרזה ראשונית לסרט. ב-18 בינואר יצא הטריילר הראשון. ב-6 בדצמבר פורסמה הכרזה הרשמית לקראת הכנות לצאתו לאקרנים בחודש שלאחר מכן, בעקבות מגפת הקורונה יציאתו לאקרנים נדחתה בשנה. הסרט הוקרן ברוסיה באוקטובר 2020. המינהל לבטיחות ימית של סין שירות ההטסה הממשלתי (הונג קונג) "החילוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החילוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החילוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
חנקן סבך אפור-ראש

חנקן סבך אפור-ראש (שם מדעי: Malaconotus blanchoti) היא מין של ציפור ממשפחת המלקונוטוסים, החיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה אף על פי שהיא נדירה יחסית בדרום ובמרכז אפריקה. לרוב היא חיה באזורי סוואנה ושיחיות שונות או ביערות פתוחים טרופיים. חנקן הסבך הוא ציפור באורך 23 עד 26 סנטימטרים בממוצע ומשקל של 65 עד 84 גרם. הראש והעורך אפורים עם מקור שחור ובליטה לבנה בבסיס המקור. לחנקן עיניים צהובות, גרון וחזה צהובים, כשאזור החזה צהוב-כתום, ושאר הגוף לרבות הכנפיים והזנב הארוך ירוקים. ציפור זו מפיקה קול ייחודי צייצני וחד ומסתיים במהירות. קול זה מקשה לאתר את הציפור במדויק בין הסבכים בהם היא נמצאת. החנקן מעופף בקבוצות קטנות או בזוגות וצד חרקים, חסרי חוליות שונים אך גם חולייתנים כמו לטאות או עכברים קטנים וכן גוזלים וביצים שהוא מוצא. בעזרת מקורו הגדול והמעוקל מעט הוא הורג את הטרף. לא נבדקה האוכלוסייה הכללית אך החנקנים אינם נדירים ונמצאים בקבוצות גדולות ברחבי אפריקה. מצב שימורם הוא "ללא חשש". Malaconotus blanchoti approximans Malaconotus blanchoti blanchoti Malaconotus blanchoti catharoxanthus Malaconotus blanchoti citrinipectus Malaconotus blanchoti extremus Malaconotus blanchoti hypopyrrhus Malaconotus blanchoti interpositus מדיה וקבצים בנושא חנקן סבך אפור-ראש בוויקישיתוף חנקן סבך אפור-ראש, באתר ITIS (באנגלית) חנקן סבך אפור-ראש, באתר NCBI (באנגלית) חנקן סבך אפור-ראש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חנקן סבך אפור-ראש, באתר GBIF (באנגלית) חנקן סבך אפור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
חתונה בהחלפה

חתונה בהחלפה (ברוסית: Свадьба по обмену) הוא סרט קומי, שביים דמיטרי גראצ'יוב. הקרנת הבכורה התקיימה ב-21 באפריל 2011. הסרט נחשב לשיתוף הפעולה הקולנועי הרביעית בין השחקנים מקסים מאטבייב ויקטרינה וילקובה אחרי הסרטים "מלחציים", "המגונדרים" ו"על הגל!". דוגמנית העל סוניה (יקטרינה וילקובה) חולמת על אושר משפחתי שקט עם החבר הוותיק רוסלן (פיודור בונדרצ'וק), מנחה נרקיסיסטי של מופע קולינרי. אבל הוא לא חולק את חלומותיה, הוא רק חולם על תהילה ועלייה ברייטינג שלו, ולכן הוא מארגן לסוניה להצעת נישואין בנוכחות קהל כתבים. כנקמה, סוניה מחליטה להתחתן עם האדם הראשון שהיא פוגשת, שמתגלה כפקיד בנק רגיל בשם סשה (מקסים מטבייב). הוא גם מסכים לכך כנקמה בחברתו, כריסטינה. בעודם עוזבים את משרד הרישום, סשה וסוניה מבינים שהם התלהבו יותר מדי. אבל אין מה לעשות, עכשיו הם צריכים להציג כלפי חוץ עד כמה הם זוג מאושר ומאוהב, תוך שהם מסתירים עוינות הדדית. מעט מאוחר יותר, הם מנהלים מערכת יחסים, והם מתחילים לתקשר ביניהם. זה לא נמשך זמן רב ושוב פורצת ביניהם מריבה. סוניה, למורת רוחו של סשה, מתחתנת עם רוסלן וסשה מתחתן עם כריסטינה. במהלך החתונה רוסלן אומר "כן! ", ואחריו סוניה אומרת את אותו הדבר, אבל סשה מיד אומר "לא!". אחרי זה, סשה מסביר שכל החתונה הזו היה למרות כולם, ואומר לסוניה כמה שהוא אוהב אותה באמת. היא מאמינה לו והם מתחתנים. יקטרינה וילקובה - סוניה אולחובסקאיה מקסים מטבייב - סשה פיודור בונדארצ'וק - רוסלן בוגוסלבסקי קסניה קטלימובה - ריטה מריה קוז'בניקובה - כריסטינה אררט קשצ'יאן - גאריק אנדריי מלאחוב - הופעת קמע ויקטור בלבנוב - לקוח בנק אינגה אובולדינה - ויקה אולגה חכלובה - רשמת לשכת הרישום האזרחי קונסטנטין צ'פורין ולדיסלב דונייב יבגני הרלנוב טטיאנה פלטנבה דריה סובבוטינה קזימיר ליסה אלכסנדר סמוילנקו FM שחור - בלעדיך MAZ7 - Airport (מיקס מקורי) Quest Pistols - שפירית לבנה של אהבה Band'Eros - על חיים יפים Band'Eros - לא חבל על החיים Band'Eros - Kitano Band'Eros - על דוגמניות נייקי בורזוב - סקס "חתונה בהחלפה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חתונה בהחלפה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האתר הרשמי של הסרט Серебряная, Дарья. "Свадьба по обмену". Time Out. נבדק ב-2018-06-05. Синяков, Сергей (2011-04-21). "С широко закрытыми ягодицами". Газета.Ru. נבדק ב-2018-06-05. Смолина, Лёля (2011-04-20). "Опять двое". Ведомости. נבדק ב-2018-06-05. Тихонова, Елена (2011-04-19). "Свадьба по обмену". Film.ru. נבדק ב-2018-06-05.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1978

טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1978 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984. הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים: 4: "אוויטה" 3: "אנני", "פילומנה" ו-The Double Dealer 2: "ברנד", "קוריולנוס", Half-Life, "הנרי השישי", "לארק רייז", Plenty,‏ Shut Your Eyes and Think of England, "הביתה", The Woman, "הלילה השנים עשר", Waters of the Moon ו-Whose Life Is It Anyway ההפקות הבאות זכו במספר פרסים: 2: "אוויטה", "פילומנה" ו-Whose Life Is It Anyway פרס אוליבייה לשנת 1978
בצהרי יום (שיר)

בצהרי יום הוא פזמון שכתב מאיר אריאל, הלחין דויד ברוזה וביצעו ברוזה ואריאל. השיר יצא לאור בשנת 1991. ביולי 1987 פרסם מאיר אריאל טור בעיתון "כותרת ראשית" על מסע בעיירה ירוחם. הטור פורסם שלושה חודשים לפני שיצא אריאל באוקטובר 1987 לסיבוב הופעות שנקרא "מסע הבחירות של מאיר אריאל", ובמסגרתו הופיע גם בירוחם. ברוזה קרא את הטור, שנקרא "משהו קר", והלחין אותו. השיר נכלל באלבום "נשיקה גנובה" שהוציא ברוזה בשנת 1991. השיר הוא שיר מסע שעוסק בירידה דרומה אל הנגב. שם השיר מתייחס למערבון משנת 1952, "בצהרי היום", שבו כיכב השחקן גרי קופר, שמוזכר בשיר. דויד ברוזה,מאיר אריאל - בצהרי יום, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:14) מילות השיר "בצהרי יום", באתר שירונט בצהרי יום, באתר של עופר גביש הכתבה של מאיר אריאל שממנה הולחן השיר (עמוד 21), בשבועון כותרת ראשית, יולי 1987 בצהרי היום, באוסף המוזיקה הישראלית בצהרי היום, באתר תרבות.il
פיקדון קטן

פיקדון קטן (באנגלית: Little Miss Marker) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1980, בבימויו של וולטר ברנסטיין עם וולטר מתאו, ג'ולי אנדרוז, טוני קרטיס והילדה שרה סמיתסון בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס בחלקו על הסיפור "גב' מרקר הקטנה" של דמון ראניון משנת 1932. הסיפור עבר מספר עיבודים לקולנוע: "גב' מרקר הקטנה" ("Little Miss Marker") בכיכובם של אדולף מנז'ו ושירלי טמפל (1934) "ג'ונס העצוב" ("Sorrowful Jones") בכיכובם של בוב הופ, לוסיל בול והילדה מרי ג'יין סונדרס (1949) "צרור של צרות" (" Pounds of Trouble ‏ 40") בכיכובם של טוני קרטיס, סוזן פלשט והילדה קליר וילקוקס (1962). העלילה מתרחשת בשנות ה-30 בניו יורק בחברה של אנשי העולם התחתון שמתרככים למראה ילדה קטנה שנקלעה לחייהם. הילדה שרה סמיתסון הייתה מועמדת לפרס Young Artist Award (אנ'). היא לא הופיעה יותר בסרטים. ג'ונס העצוב (וולטר מתאו) הוא סוכן הימורים בניו יורק. הוא רווק עגום פנים שגר בדירה קטנה ומבלה את רוב זמנו במשרד ההימורים שלו צמוד לעוזרו הנאמן, רגרט (בוב ניוהארט). יום אחד מופיע במשרדו מובטל שמבקש 10 דולר כדי להמר. אין לו כסף לשלם אבל הוא משאיר כפיקדון-ביטחון (באנגלית - Marker) את בתו בת ה-6 (שרה סמיתסון). הוא לא חוזר וג'ונס לוקח את הילדה לדירתו. לאחר אי הבנות קלות מתחיל ג'ונס לחבב את הילדה ולהרגיש כלפיה רגש אבהי. הוא עובר למלון דירות יוקרתי, שוכר טבח, עוזרת ומורה. לסוף מתברר שהאב התאבד בטביעה. למשרד ההימורים נכנסים הגנגסטר בלאקי (טוני קרטיס) ועוזרו הגברתן המאיים הרבי (בריאן דנהי). בלאקי מבקש/כופה על ג'ונס להיות שותף בעסק הימורים שלו בסך 50.000 דולר. העסק נמצא בווילה של חברתו של בלאקי, האלמנה העשירה אמנדה וורטינגטון (ג'ולי אנדרוז). אמנדה מתחברת מיד עם הילדה. יש לה חוות סוסים עם סוס מרוץ בשם קאלאהן שהיא מקווה שיינצח ובכסף שתזכה היא תציל את החווה ממכירת בגלל חובותיו של בעלה המנוח. הסוס מנצח לאחר שבלאקי סידר שיזריקו לו זריקת מרץ אך התרמית נתגלתה והסוס נפסל. השוטר בראנינגהם עוקב אחרי ג'ונס ולאחר שבלאקי מיידע אותו, הוא מוצא את הילדה ולוקח אותה. ג'ונס מתעמת עם בלאקי מי יצליח לזרוק את השני לנהר ומפסיד. השופטת (לי גרנט) דנה במקרה של הילדה. אמנדה מבקשת לאמץ אותה אבל היא אלמנה ללא משפחה. לפתע מופיע ג'ונס רטוב כולו ואומר שהוא רוצה לאמץ את הילדה אבל הוא רווק וגם ללא משפחה. הם יוצאים להתייעץ, מגלים את אהבתם ורצונם להתחתן ומודיעים זאת לשופטת שמאשרת את האימוץ. "פיקדון קטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פיקדון קטן", באתר AllMovie (באנגלית) "פיקדון קטן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פיקדון קטן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פיקדון קטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסצנה הסופית של מיס מרקר הקטנה, באתר יוטיוב
עונת 2017/2018 בליגה הבלקנית בכדורסל

עונת 2017/2018 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-10 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל. המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-10 באוקטובר 2017 והגמר ב-15 באפריל 2018. בתחרות השתתפו 7 קבוצות, 3 מבולגריה, 1 מצפון מקדוניה, 1 מאלבניה, 1 מקוסובו ו-1 ממונטנגרו. בתחילה נרשמו למפעל כ-8 קבוצות אך קבוצת קומאנובו 2009 הודחה עקב אי עמידה בתנאי המפעל. 7 הקבוצות שיחקו בבית בודד במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-12 משחקים כאשר 2 הראשונות העפילו לפינל פור והקבוצות במקומות 3–6 התחרו בצמד משחקי פלייאוף על צמד הכרטיסים הנוספים לחצי הגמר, מקום 3 נגד מקום 6 ומקום 4 נגד מקום 5. לאחר הפינל פור שתי הקבוצות שהפסידו בחצי הגמר התמודדו במשחק בודד על המקום השלישי. כל משחקי הפינל פור התקיימו בארנה סמוקוב שבסמוקוב. לבסקי סופיה זכתה באליפות הליגה בפעם השלישית.
אניה קלינג

אניה קלינג (בגרמנית: Anja Kling; נולדה ב-22 במרץ 1970) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה, שהתפרסמה לראשונה בזכות תפקידה הראשי בדמות של סוזן, בסרט "החתונה הירוקה" (בגרמנית: "Grüne Hochzeit"‏; 1989). פריצת הדרך המשמעותית שלה התרחשה בזכות תפקידה הראשי בסדרת הדרמה הגרמנית "ביתו של הגדרון" (בגרמנית: Hagedorns Tochter‏; 1994). קלינג נולדה בפוטסדאם לאב העובד בתעשיית הקולנוע ולאם מורה לאומנות, אחותה הגדולה היא השחקנית גרית קלינג (גר'). היא למדה תקופה בבית ספר לבלט, לאחר התיכון היא תכננה ללכת ללמוד רפואה אך בעקבות אחותה הלכה לתחום המשחק.[דרוש מקור] ב-1989 התפרסמה לראשונה כששיחקה את התפקיד הראשי בסרט "Grüne Hochzeit" (חתונה ירוקה). בשנות התשעים החלה ללמוד בבית ספר למשחק בברלין אך עזבה את הלימודים עקב הצעה מהטלוויזיה.[דרוש מקור] ב-1994 זכתה בפרסומה המשמעותי הראשון עקב תפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "ביתו של הגדרון". ב-1997 שיחקה בסרט הבלארוסי "מגיהנום לגיהנום" העוסק בפוגרום קיילצה. ב-1997 גם דיבבה את קטעי הדיבור בגרמנית של הדמות הראשית אניה בסרט "אנסטסיה" וב-1998 דיבבה את מרים בסרט "נסיך מצרים". ב-2003 הופיעה בסרט "ספטמבר" המתרחש בגרמניה לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הסרט הוקרן בפסטיבל קאן.[דרוש מקור] ב-2004 גילמה מלכה בסרט "Traumschiff Surprise – Periode 1" המהווה פרודיה על סרטי מדע בדיוני. ב-2006 גילמה את חברתו של טיל שווייגר בסרט "Where Is Fred?‎" וב-2007 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה [דרוש מקור]. ב-2016 דיבבה את מטילדה ב"אנגרי בירדס - הסרט". ב-2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "Der gleiche Himmel" העוסקת במזרח גרמניה של שנות השבעים, ב-2017 גם דיבבה את דמות הסמיילית ב"אמוג'י: הסרט". בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה "פרויד" אודות חיו של זיגמונד פרויד בהפקה אוסטרית-גרמנית-צ'כית שעלתה מאוחר יותר לשירות הסטרימינג של נטפליקס. היא זכתה במספר פרסים על עבודתה.[דרוש מקור] אניה קלינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אניה קלינג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אניה קלינג, באתר AllMovie (באנגלית) אניה קלינג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אניה קלינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אניה קלינג, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אניה קלינג, באתר Discogs (באנגלית) Hagedorns Daughter (ביתו של הגדרון) – אתר הסדרה (בגרמנית)
Ave Satani

Ave Satani הוא שיר הנושא של הסרט "אות משמיים" משנת 1976, שהלחין ג'רי גולדסמית'. המלחין (גולדסמית') זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, בעוד "Ave Satani" היה מועמד לפרס בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר", והיה לאחד מהשירים הזרים (לטיניים) היחידים שהיו מועמדים אי פעם לפרס זה. בריאיון שנערך בנושא השיר, נקבע כי תרגום שם השיר הוא "ברוך השטן" לכאורה. גולדסמית' אמר כי הרעיון שלו לגבי השיר היה ליצור מעין גרסה שטנית למזמור גרגוריאני ושהוא הגה רעיונות תוך כדי שיחה עם אחד החברים במקהלה הלונדונית. במרוצת השונים, פורסמו גרסאות שונות של השיר, תוך שהוא תורגם לכמה שפות שונות ואף תורגם מחדש ללטינית עכשווית. כת השטן מידע על היצירה "Ave Satani" באתר מיוזיק בריינז Jerry Goldsmith (Obituary), The Telegraph, 24 July 2004 The 49th Academy Awards | 1977, Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences (באנגלית) The 49th Academy Awards | 1977, Oscars.org | Academy of Motion Picture Arts and Sciences (באנגלית) Interview with Goldsmith in the documentary The Omen Revealed, 20th Century Fox, 2000.
טופי מדורה

Bonfire toffee (באנגלית: טופי מדורה) לעיתים קרובות נקרא גם טריפל טופי, פלוט טופי, טום טרוט, קלגאם או קלאק הוא טופי קשה ושביר המזוהה עם ליל כל הקדושים וליל גאי פוקס (המכונה גם "ליל המדורה") בממלכה המאוחדת. לטופי טעם חזק מאוד של דבשה (מולאסה) וגרסאות זולות שלו עלולות להיות די מרירות. בסקוטלנד, הממתק ידוע בשם קלגאם וגרסאות פחות מתוקות שלו ידועות פשוט כ"קלאק". השימוש בדבשה בממלכה המאוחדת החל בשנות ה-60 של המאה ה-17, אז, הם שימשו לראשונה להכנת עוגיות זנגביל. טופי מדורה הופיע זמן קצר לאחר מכן. אבל דבשה נחשבה באותם הזמנים כתרופה ולכן שוויה היה יקר מאוד ולכן ייצור טופי המדורה היה מצומצם מאוד. המונח "טופי" לא הופיע עד שנת 1825. טופי התפתח בצפון אנגליה כמה עשרות שנים קודם לכן (אולי באמצע המאה ה-18) והיה בו שימוש בממתקים, מרמלדה וכולי. טופי מדיה וקבצים בנושא טופי מדורה בוויקישיתוף The Times & The Sunday Times, www.thetimes.co.uk (באנגלית) "Toffee is also the name given to a confection of sugar and butter boiled to hard crack, associated with both Halloween and Guy Fawkes Night." Mason, Food Culture in Great Britain, 2004, p. 187. Macleod, Scots Thesaurus, 1999, p. 215; Griffiths, A Dictionary of North East Dialect, 2005, p. 32. Davidson, Davidson, and Saberi, The Oxford Companion to Food, 2006, p. 210. Hess, Martha Washington's Booke of Cookery and Booke of Sweetmeats, 1995, p. 200–201.
קולקנון

קולקנון (באנגלית: Colcannon; משמעות: כרוב לבן ראש) הוא מאכל אירי מסורתי המורכב ממחית תפוחי אדמה עם כרוב עלים או כרוב. המאכל מזוהה עם המטבח האירי והוא נחשב לאחד מהמאכלים המסמלים את החג ליל כל הקדושים. לעיתים, הלחם מוגש כשהוא קלוי בתוספת של חמאה, יחד עם כוס תה אחר הצהריים. קולקנון מיוצר לרוב מארבעה מרכיבים בלבד: מחית תפוחי אדמה, חמאה, חלב וכרוב. ההיסטוריון האירי פטריק וסטון ג'ויס הגדיר אותו כמאכל "תפוחי אדמה מרוסקים בחמאה ובחלב, עם כרוב קצוץ ועשבי תיבול". הוא יכול להכיל מרכיבים אחרים כמו בצל ירוק, כרישה, בצל ועירית. בכמה מתכונים מחליפים כרוב בכרוב על. קיימות וריאציות אזוריות רבות למנה זו. המנה נמכרת במחירים זולים ומצויה לאורך כל השנה ולא רק בליל כל הקדושים. היא נאכלת לעיתים קרובות עם בשר חזיר מבושל או בייקון אירי. יש שמוסיפים למנה בשר כבוש וכרוב. המטבח האירי באבל אנד סקוויק, מאנגליה המטבח האנגלי האש בראונס מדיה וקבצים בנושא קולקנון בוויקישיתוף Colman Andrews, The Country Cooking of Ireland, Chronicle Books, 2012-12-21, ISBN 978-1-4521-2405-6. (באנגלית) Mimi Sheraton, 1,000 Foods To Eat Before You Die: A Food Lover's Life List, Workman Publishing, 2015-01-13, ISBN 978-0-7611-8306-8. (באנגלית) Colcannon, web.archive.org, ‏2014-02-19 Irwin, Florence (1986). The Cookin' Woman: Irish Country Recipes. Blackstaff. ISBN 0-85640-373-3. Susan R. Friedland, Vegetables: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cooking 2008, Oxford Symposium, 2009, ISBN 978-1-903018-66-8. (באנגלית)
ערב חג כל הקדושים

ערב חג כל הקדושים (באנגלית: All Hallows' Eve) הוא סרט אימה אנתולוגי אמריקאי, אשר נערך, נכתב ובוים על ידי דמיאן לאונה. זוהי גם הייתה עבודת הבימוי הראשונה של לאונה בסרט באורך מלא. בסרט מככבות קייטי מגווייר, קתרין קאלאהן, מארי מייזר וקיילה ליאן, עם מייק ג'יאנלי בתפקיד ארט הליצן. הסרט מכיל גם קטעים מתוך הסרט "המעגל ה-9" ו"מפחיד" (2016) אשר שניהם בוימו גם על ידי לאונה וכוללים את דמותו של ארט הליצן. הסרט יצא בוידאו והופץ על ידי Image Entertainment ב-29 באוקטובר 2013 וקיבל ביקורות מעורבות. למרות זאת לסרט יצא סרט המשך בשם "ערב חג כל הקדושים 2" אשר בוים על ידי במאים שונים. דמותו של ארט הליצן הופיעה יותר מאוחר בסרט "מפחיד" שיצא בשנת 2016. הסרט מוצג כסדרה של סרטים קצרים אשר עוסקים בשני ילדים והשמרטפית שלהם שמגלים קלטות וידאו בביתם ובכולם מופיע ליצן רצחני ומרושע בשם ארט הליצן. קייטי מגווייר בתפקיד שרה קתרין קאלאהן בתפקיד קרוליין מארי מייזר כמעצבת תלבושות קיילה ליאן בתפקיד קייסי מייק ג'יאנלי בתפקיד ארט הליצן סידני פרייהופר בתור טיה קול מת'וסון בתפקיד טימי מייקל חמיאל כמלווה / ג'ון (קול) מריסה וולף בתפקיד קריסטן מינא טיילור בתפקיד שרה ברנדון דה-ספיין כחייזר דניאל רודאס כאיש במכונית כריסטין אוונגליסטה בתור דחליל אנה מליאר כאישה בהריון אריק דיז כשטן הסרט יצא ב-DVD ובדיגיטל על ידי Image Entertainment ב-29 באוקטובר 2013. הוא יצא לראשונה ב-Blu-ray כתקליטור כפול עם הסרט Mischief Night מ-2013 ב-9 בספטמבר 2014. ב-13 בספטמבר 2016 הסרט יצא מחדש ביחד עם סרט ההמשך שלו. באוגוסט 2019 הוא יצא מחדש בפעם הרביעית כ-Bluray באופן עצמאי. לסרט יצא סרט המשך בשם "ערב חג כל הקדושים 2" אשר בדומה לסרט הקודם מכיל אוסף של סרטים קצרים שלכל אחד סיפור שונה. הסרט יצא ב-VOD ובדיגיטל ב-6 באוקטובר 2015, והוצא לו DVD ב-2 בפברואר 2016. בנוסף יצא בשנת 2016 ספין אוף בשם "מפחיד" המתאר גם כן את דמותו של ארט הליצן. "ערב חג כל הקדושים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ערב חג כל הקדושים", באתר AllMovie (באנגלית) "ערב חג כל הקדושים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ערב חג כל הקדושים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) All Hallows' Eve, 2013-10-29, נבדק ב-2020-10-21