laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי איזמיר אדנאן מנדרס

נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס (טורקית İzmir Adnan Menderes Uluslararası Havalimanı) ממוקם במרחק של 18 ק"מ מדרום למרכזה של העיר איזמיר בטורקיה. נמל התעופה החל לפעול ב-1987 וב-2006 נחנך בו טרמינל בינלאומי חדש שהוקם בסמוך מצפון לטרמינל הישן המשרת כיום טיסות פנים. בטרמינל הישן 6 שערי עלייה למטוס, הוא משתרע על שטח של 28,500 מ"ר ומסוגל לטפל בתנועה בהיקף של 4 מיליון נוסעים בשנה. הטרמינל החדש משתרע על פני 107,699 מ"ר, יש בו 9 שערי עלייה למטוסים והוא מסוגל לתת מענה ל-5 מיליון נוסעים בשנה. בשנת 2007 עברו בנמל 3,635,414 נוסעים בטיסות פנים ו-1,600,890 נוסעים בטיסות בינלאומיות. באותה שנה טיפל הנמל במטען בהיקף של 50,300 טון. בנמל שני מסלולי המראה ונחיתה מקבילים באורך של 3,240 מטר וברוחב של 45 מטר, ושטחו הכולל הוא 8.23 קמ"ר. במרץ 2019 הודיעה טורקיש איירליינס על פתיחת קו בין הנמל לתל אביב, הקו החל לפעול ב-1 ביוני 2019, בתדירות של 4 טיסות שבועיות. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבינלאומי איזמיר אדנאן מנדרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי איזמיר אדנאן מנדרס הנמל באתר רשות שדות התעופה הטורקית אתר Havaş המפעילה את שירות התחבורה הציבורית אל הנמל סרטון סטילז על הנמל רשות שדות התעופה של טורקיה
ספורטס אילוסטרייטד

ספורטס אילוסטרייטד (באנגלית: Sports Illustrated) הוא שבועון הספורט הנפוץ ביותר בארצות הברית, והוא מתפרסם פעמיים מדי שבוע. השבועון מופץ החל משנת 1954, והיה שייך לענקית התקשורת טיים וורנר. העיתון מסקר אירועי ספורט וספורטאים ברחבי העולם, ובליגות אמריקאיות בפרט: פוטבול, בייסבול, הוקי קרח, כדורסל, פוטבול מכללות, כדורסל מכללות, נאסקאר, גולף, איגרוף, רכיבה על סוסים, כדורגל, וטניס. עיקר תפוצתו של השבועון היא באמצעות מנויים: לשבועון יש כ-3,065,000 מנויים, בעוד שבדוכנים נמכרים רק כ-85,000 עותקים. ספורטס אילוסטרייטד גם מפיץ שבועון לדור הצעיר בשם ספורטס אילוסטרייטד לילדים שתפוצתו מיליון עותקים בשבוע. ערך מורחב – ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד מאז 1954, מעניק המגזין את תואר "ספורטאי השנה" לספורטאי או לקבוצה שהישגיהם משקפים בצורה הטובה ביותר את רוח הספורט. הכדורסלן לברון ג'יימס הוא הספורטאי היחיד שזכה בתואר שלוש פעמים. ערך מורחב – גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד גיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, היוצא לאור מדי שנה מאז 1964, הוא המפורסם ביותר, וממנו נמכרים בדוכנים למעלה ממיליון עותקים. הגיליון מלווה באירוע תקשורתי, תוכנית טלוויזיה, וידאו ולוחות שנה. מחקר שנערך בשנת 2018 בחן את ייצוג הספורטאיות האולימפיות בשער המגזין לאורך 60 שנים בגיליונות קיץ סמוך או בעת קיומה של האולימפיאדה. מתוך המחקר עלה שספורטאים זכו לייצוג רב יותר מספורטאיות. עם זאת, נרשמה עליה בכמות ההופעות של ספורטאיות במגזין לאורך השנים. נוסף על כך, נבחן גם אופי הייצוג ונמצא שבעוד שגברים מוצגים לעיתים קרובות בתמונות שמתייחסות לפעילות הספורטיבית שלהם, בהבעת פנים רצינית או תוך כדי תנועה, נשים מוצגות מחייכות למצלמה, בתנוחות שלא רלוונטיות לספורט בו הן עוסקות. כותבי המחקר זיהו את החיוך למצלמה ואת מידת הרלוונטיות של התמונה לפעילות הספורטיבית של הספורטאי/ת כאינדיקטורים להחפצה. מדיה וקבצים בנושא ספורטס אילוסטרייטד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ספורטס אילוסטרייטד ספורטס אילוסטרייטד, ברשת החברתית פייסבוק ספורטס אילוסטרייטד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספורטס אילוסטרייטד, ברשת החברתית אינסטגרם ספורטס אילוסטרייטד, סרטונים בערוץ היוטיוב ספורטס אילוסטרייטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sports Illustrated Magazine, באתר Echo Media Sports Illustrated for Kids, באתר Echo Media MacKenzie Dafferner, Jenna Campagna, Rachel F. Rodgers, Making gains: Hypermuscularity and objectification of male and female Olympic athletes in Sports Illustrated across 60 years, Body Image, Volume 29, June 2019, Pages 156-160 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוד יום אחד

עוד יום אחד הוא מאלבומיה המצליחים של הזמרת ירדנה ארזי. הוא יצא בשנת 1988 וכולל שורה ארוכה של להיטים. האלבום יצא בתקופת ההצלחה הגדולה של ארזי, שהייתה זמרת השנה החל משנת 1984. הוא כלל את ארבעת השירים שהשתתפו בתחרות הקדם אירוויזיון הפרטית שנערכה לארזי, לרגל בחירתה כנציגת ישראל לאירוויזיון, את הדואט "אדם אחר", שהקליטה עם יהורם גאון לרגל מופע המשותף שלהם לשנת הארבעים למדינה, וכן את השיר "עגילי דמאר" שנכתב לרגל זכייתה של שושנה דמארי בפרס ישראל. את האלבום הפיק מוזיקלית ירון בכר, לצד המוזיקאים אלדד שרים ועדי דגני. מפיק האלבום הוא בעלה של ארזי, נתן תומר. האלבום נמכר בלמעלה מ-100 אלף עותקים (פלטינה כפולה), וזיכה את ארזי בתואר זמרת השנה בפעם הרביעית. באותה שנה נבחרה ארזי בסקר מקיף שנערך לרגל שנת הארבעים למדינה כזמרת הפופולרית בישראל, וכן כיכבה בקמפיין פרסומי רחב היקף לבנק לאומי. באותה השנה הוציאה ארזי אלבום ילדים וקלטת סיפורי ילדים, וכן את הדיסק הישראלי שמכונה עד היום התקליטור הישראלי הראשון, על אף שזה לא נכון. במצעד הפזמונים העברי השנתי התברגו ארבעה משירי האלבום בעשירייה הפותחת, הישג חסר תקדים. שיר נוסף התברג במקום ה-38 במצעד, ושיר אחר התברג במצעד הפזמונים של 1987: "עגילי דמאר" - שהה 14 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום השלישי "בן אדם" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שלושה בפסגה ודורג במקום הרביעי "היא רוקדת" - שהה 10 שבועות במצעד מהם שבוע בפסגה ודורג במקום התשיעי "אדם אחר" - שהה 11 שבועות במצעד מהם שניים בפסגה ודורג במקום העשירי "כמו בהתחלה" - שהה 12 שבועות במצעד מהם שבוע אחד בפסגה ודורג במקום ה-38 השיר "מחוזות האהבה" יצא לרדיו כבר ב-7 ביולי 1987, שהה במצעד עשרה שבועות מהם שלושה בפסגה והתברג במקום התשיעי במצעד הפזמונים השנתי תשמ"ז. גם השירים "קרוב לים" ו"האישה על האבן" יצאו לרדיו כסינגלים אף על פי שלא צעדו במצעד הפזמונים ברשת ג'. האישה על האבן - (בעקבות פנחס שדה) רחל שפירא / עממי [3:28] אדם אחר (בדואט עם יהורם גאון) - רחל שפירא / נורית הירש [3:10] עגילי דמאר - דודו ברק / יאיר קלינגר [4:47] עוד יום אחד - לאה גולדברג / יאיר רוזנבלום [3:35] אהבתה - רחל שפירא / יאיר קלינגר [2:25] בן אדם - אהוד מנור / בוריס דימיטשטיין [3:00] כמו בהתחלה - יואב גינאי / ירון בכר [3:00] קרוב לים - רחל שפירא / יאיר קלינגר [3:00] היא רוקדת - אהוד מנור / קובי אשרת [3:00] מחוזות האהבה - דודו ברק / בועז שרעבי [4:44] עיבודים: שירים: 1, 4, 6, 8 - אלדד שרים, שירים: 3, 7 - ירון בכר, שירים: 2, 5, 10 - עדי דגני, שיר 9 - קובי אשרת. גיטרה בס - בנצי גפני, מיכה מיכאלי, זיו הר-פז. כלי הקשה - אלון הלל, אורן בלבן. תופים - אלון הלל, איקי לוי, ז'אן פול זימבריס. גיטרה אקוסטית - באלדי אולייר, שמואל בודגוב. גיטרה חשמלית - ארז נץ, שמואל בודגוב. קלידים ופסנתר - ירון בכר, אלדד שרים. מיתרים - יצחק מרקוביצקי, שמעון וולפסון, אדריאנה אהרונוביץ', הוד קלמוס, אלכסנדר סגנובסקי, אביבה קימרון, שולה טפר. קרן - הילה חדד. כלי נשיפה - ישראלה ויסר, איתמר ארגוב, דורון בונים, דייוויד קופץ. קולות רקע - יהודה תמיר, איריס שמי, פנינה בריק, ראובן גבירץ, רותי בן-אברהם, חני אלייקים, יובל דור, עמי מנדלמן. טכנאי הקלטה - יעקב מורנו, איתמר גפני, מנחם עולש, יושי שדה, שחר צרפתי. טכנאי מיקס - יעקב מורנו. עוזרי טכנאי - אמיר קרטס, ליאור אמיד, אייל דפנא. הקלטה, בישול וחיתוך - אולפני "טריטון". עריכה דיגיטלית - בנימין ברנדפלד מ-"הרמוניה מונדי אקוסטיקה". צילום עטיפה - בן לם. עיצוב עטיפה - יהודה דרי. גברי מזור - ייעוץ אמנותי ויחסי ציבור. איריס שמי, רונית מורי - מפיקות בפועל. נתן תומר - מפיק.
ספורטאי השנה

ספורטאי השנה הוא תואר לא רשמי הניתן אחת לשנה על ידי ארגוני ספורט או כתבי עת, לספורטאי הבולט של אותה שנה, במדינה שבה פועל הארגון או כתב העת, או בענף ספורט מסוים במדינה זו. הבחירה נעשית בדרך כלל על ידי צוות מומחים של הארגון הבוחר, בהתאם להישגים הספורטיביים של המועמדים. לעיתים נעשית הבחירה על ידי הציבור. דוגמאות: ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד ספורטאי השנה של בולגריה ספורטאי השנה של הבלקן ספורטאי השנה בארגנטינה ("אולימפיית זהב") גופים אחדים בישראל מעניקים את התואר "ספורטאי השנה בישראל": הוועד האולימפי בישראל "ידיעות אחרונות" "מעריב"
גאולת ישראל (מפלגה)

גאולת ישראל הייתה סיעת יחיד שהוקמה בעקבות התרגיל המסריח בשנת 1990, במהלך כהונתה של הכנסת השתים עשרה על ידי ח"כ אליעזר מזרחי שפרש מאגודת ישראל. בהתאם להסכם הקואליציוני, כיהן נציגה היחיד של הסיעה כסגן שר הבריאות עם הקמת ממשלת ישראל העשרים וארבע ב-25 ביוני 1990 ועד תום כהונתה של הממשלה. המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת ה-13, לאחר שניסיונות מזרחי להצטרף לרשימה אחרת כשלו. המפלגה קיבלה 12,851 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. אתר האינטרנט הרשמי של גאולת ישראל סיעת גאולת ישראל בכנסת השתיים־עשרה, באתר הכנסת גאולת ישראל – למי שמאמין בארץ ישראל ● היו ימים, אתר col אב תשע"ט אמנון לוי, אליעזר מזרחי היה קרוב לרגע היסטורי, אבל אז הרגע ברח, חדשות, 3 ביוני 1992
הסכם קואליציוני

בדמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית, הסכם קואליציוני הוא הסכם בין מפלגות הקואליציה המרכיבות ממשלה. הסכם זה מגדיר את מדיניות הממשלה ותומכיה בפרלמנט באמצעות קווי יסוד, ואת בעלי התפקידים השונים שימונו מתוך הסיעות - שרים וסגני שרים בממשלה, יושבי ראש של ועדות בפרלמנט, וכדומה. הסיעות מתחייבות לתמוך בממשלה במקרה של הצעת אי-אמון, לרוב כנגד התחייבות מפלגת השלטון לתמוך במרכיבים מהאידאולוגיה שלהן. בדרך כלל הפרטים הבאים כלולים בהסכם קואליציוני: עקרונות חלוקת תקציב המדינה, משמעת תקציבית (דרכי התמודדות עם גירעון תקציבי), קיצוצים וקווים מנחים להוצאות משרדי הממשלה. עקרונות לחקיקה. הבהרת עמדת הממשלה בנושאי מדיניות פנים ומדיניות חוץ. נושאים נוספים בעלי חשיבות לחלק ממפלגות הקואליציה. לעיתים קרובות מובעת ביקורת על עצם קיומם של הסכמים קואליציוניים. לדוגמה, הנס-דיטריך גנשר אמר שמאז שנת 1949 עיקרון הקואליציה בפוליטיקה הגרמנית שוחק את סמכויות קביעת המדיניות של קנצלר גרמניה וכובל את ידי הממשלה. על השימוש במונח "הסכם" נאמר שהוא מטעה, מכיוון שלא מדובר בהסכם עסקי – אין דרך לאכוף אותו ואין לו תוקף משפטי. הסכם קואליציוני הוא לא יותר ממסמך הצהרת כוונות, שמטרתו לסייע לשותפים בקואליציה לשכנע את נציגיהם לתמוך בממשלה. בפוליטיקה ובעיתונאות הישראלית נטבע המונח 'כספים קואליציוניים' לתיאור כספים שמוקצים למפלגה מתוך תקציב המדינה לטובת מטרות שהוגדרו בהסכם קואליציוני. לעיתים קרובות, זוכים הכספים הקואליציניים לביקורת ועניין רב בגלל המטרות הסקטוריאליות שלהם הם מופנים והפיקוח הרופף עליהם לעומת סעיפים תקציביים רגילים. קווי יסוד והסכמים קואליציוניים, באתר הכנסת עופר אדרת, כתובים על הקרח: מה באמת שווים ההסכמים הקואליציוניים, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2022 יובל אינהורן, ‏מה צריך לדעת כשמסתכלים על הסכומים של הכספים הקואליציוניים?, באתר גלובס, 14 במאי 2023 ליאל קייזר, מה זה כספים קואליציוניים ומה הבעיה איתם?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 במאי 2023
אינדי רוק

אִינְדִי רוק (באנגלית: Indie rock) הוא סוגה של מוזיקת הרוק האלטרנטיבי, שראשיתה בשנות ה-1980 בבריטניה ובארצות הברית. השם מציין אמני רוק אשר חתומים בחברות תקליטים עצמאיות ("אינדי", מן המילה האנגלית independent עצמאי, בלתי תלוי), ובדרך כלל קשורים לסוגת הרוק האלטרנטיבי. עם תחיית להקות הגראנג' והפאנק בארצות הברית ולהקות הבריטפופ בבריטניה, אשר פרצו למיינסטרים בשנות ה-1990, שימש המושג לזהות את אותם הרכבים ששמרו על נקודת ראות מוזיקלית "מחתרתית" ונבדלת מהשאר. אמנים בוחרים להישאר בחברות עצמאיות מסיבות שונות: חלקם סבורים שכך תהיה להם שליטה גדולה יותר על החומר; חלקם נאמנים לתרבות "עשה זאת בעצמך", שממנה צמחו החבָרות העצמאיות, או שהם תומכים באידאולוגיה אנטי-ממסדית. בשנות ה-2000, בשל שינויים בתעשיית ובעיתונות המוזיקה וחשיבותה הגוברת של המרשתת בקידום אמנים ומוזיקה, החלו כמה מהרכבי האינדי רוק ליהנות מהצלחה מסחרית. המינוח "אינדי רוק" החל לאבד ממשמעותו המקורית והמסורתית, והוא שימש כדי לציין גם אמני רוק אלטרנטיבי שאינם עצמאיים בהכרח במעמדם העסקי (וחתומים בחברות הפצה גדולות). ארקטיק מאנקיז הסטרוקס Twenty One Pilots Imagine Dragons אינטרפול אלט ג'יי ביפי קליירו אר.אי.אם ארקייד פייר Cage The Elephant בלוק פארטי ג'וי דיוויז'ן גוסיפ דה טינג טינגס הקילרס הווייט סטרייפס ומפייר ויקנד טרוויס London Grammar הסמית'ס פוסטר דה פיפל פייבמנט פלורנס אנד דה משין פרנץ פרדיננד הקוקס קייזר צ'יפס רייזורלייט The Antlers דה נשיונל בון איבר Foals Wild Beasts Future Islands פאן Wallows לנה דל ריי מדיה וקבצים בנושא אינדי רוק בוויקישיתוף
שחיקה

האם התכוונתם ל... שחיקה (גאולוגיה) – חיכוך הגורם להתפרקות סלעים ונגרם על ידי איתני הטבע שחיקה דמוקרטית – מונח במדעי המדינה המתאר תהליך של ירידה הדרגתית באיכות הדמוקרטיה שחיקה רוחית – ערך מורחב לחיכוך הגורם לעיצוב משטחי כוכבים על ידי רוחות שחיקה מכנית – שחיקה של מכשיר במהלך השימוש בו שחיקה (פסיכולוגיה) – מונח בפסיכולוגיה
ראש השנה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ראש השנה ביהדות: ראש השנה – החג הפותח את השנה העברית ראש השנה לאילנות ראש השנה למעשר בהמה ראשי שנים ביהדות – כל ראשי השנים העבריים / יהודיים. מסכת ראש השנה – מסכת העוסקת בראשי השנה העבריים ראש השנה למלכים ולרגלים ראש השנה בתרבויות שונות: ראש השנה האזרחית (ראו גם סילבסטר) תחילת שנה חדשה ראש השנה (הלוח הסיני) נורוז – ראש השנה וחג האביב בלוח הפרסי נורוז (חג בהאי) – ראש השנה הבהאי חג הטט – ראש השנה הווייטנאמי לוחות שנה נוספים: הלוח הגרגוריאני הלוח היוליאני הלוח המוסלמי לוח השנה האתיופי לוח השנה הרומי לוח השנה המהפכני בצרפת
ינקו פלונדור

ינקו פלונדור (ברומנית: Iancu Flondor; ‏ 3 באוגוסט 1865 - 19 באוקטובר 1924) היה המושל הרומני הראשון בבוקובינה, מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה. פלונדור נולד בסטורוז'ינץ, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא נבחר על ידי הקונגרס הלאומי של בוקובינה כיושב ראש, ולמעשה שימש כמושל בפועל משנת 1918. ביחד עם ההיסטוריון יון ניסטור, ייצגו השניים את בוקובינה בממשלה הרומנית. לאחר בקשה רשמית שהוציא פלונדור, נכנסו יחידות צבא רומניות לבוקובינה למרות רוחם של האוקראינים שביקשו להסתפח לרפובליקה העממית של מערב אוקראינה. פלונדור, בוגר אוניברסיטת צ'רנוביץ, היה בעל אחוזה בסטורוז'ינץ, והיה בעל דעות שמרניות. כמי שגדל והתחנך בצל התרבות הגרמנית, גילה פלדור סובלנות כלפי המיעוטים השונים ואף טיפח יחסי ידידות. הוא ביקש לשמר את יחודה האתני והתרבותי של בוקובינה, כפי שהיה תחת השלטון ההבסבורגי, האוסטרי, ובאמצעות הענקת אוטונומיה חלקית, מנהלית ותרבותית לחבל. ראש ממשלת רומניה באותו הזמן, י.י.ק בטיאנו שהיה לאומן לא תמך בעמדותיו של פלונדור והדיח אותו מתפקידו כעבור 5 חודשים בלבד. פלונדור שלא זנח את רעיונותיו ניסה להחיותם באמצעות כנס מיוחד אותו ארגן בו השתתפו כל נציגי המפלגות והלאומים בחבל. הכנס התקיים בניגוד לעמדותיו של ראש הממשלה, ורק בזכות עזרתו של גנרל נ. פטאלה, מפקד האודה הרביעית של צבא רומניה, אשר לחץ על שלטונות הצבא לאשר אותו. מטרותיו של כנס זה היו שינוי נוסח ההחלטה שהתקבלה בקונגרס הרומני בדבר איחודה הבלתי מותנה של בוקובינה עם רומניה. הכנס התקיים בידיעתו של המלך פרדיננד הראשון, ב-2 ביוני 1919 השתתפו בו כמה עשרות נציגים בני לאומים שונים למעט האוקראינים. גם היהודים השתתפו בכנס אך הם הסתייגו כאחרים מהצעותיו של פלונדור בדבר מענק אוטונומיה חלקית לחבל. הכנס שהתקיים בשפה הגרמנית לא זכה להצלחה ובעקבות כך פרש פלונדור מהחיים הפוליטיים והסתגר באחוזתו. פלונדור נפטר בצ'רנוביץ ונקבר באחוזת הקבורה של משפחתו בסטורוז'ינץ. דוד שערי, יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם - תל אביב 2004 האנציקלופדיה של יהודי בוקובינה מדיה וקבצים בנושא ינקו פלונדור בוויקישיתוף
ילין

האם התכוונתם ל... אישים: אבינעם ילין – מחנך ומזרחן, בנו של דוד ילין איטה ילין – אשת העלייה הראשונה אליעזר ילין – מהנדס ואדריכל, בנו של דוד ילין אריה ליב ילין – רב ליטאי, מחבר "יפה עיניים". בנו של שלום שכנא ילין דוד ילין (הראשון) – אבי משפחת ילין בארץ, שד"ר דוד ילין – מורה, חוקר העברית ואיש ציבור, מראשי היישוב המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין – מכללה למורים בירושלים חיים ילין (סופר) – סופר ומפקד הארגון האנטי-פשיסטי בגטו קובנה, ליטא. אחיו של מאיר ילין חיים ילין (פוליטיקאי) – ראש המועצה האזורית אשכול וחבר הכנסת מטעם יש עתיד יהושע ילין – איש רב פעלים מאנשי היישוב בירושלים. בנו של דוד ילין (הראשון) יצחק ילין – פעיל התנועה הרוויזיוניסטית יצחק יעקב ילין – מחלוצי העיתונות העברית בישראל מאיר ילין – היה סופר יידי ואיש מחתרת בגטו קובנה. אחיו של חיים ילין נתן ילין-מור – ממנהיגי מחתרת הלח"י וחבר הכנסת תלמה ילין (צ'לנית) – צ'לנית ומלחינה תלמה ילין (בית ספר) – בית ספר תיכון לאומנויות בגבעתיים רועי ילין – קיאקיסט ישראלי שלום שכנא ילין – רב ומדקדק בן המאה ה-19, מגדולי בעלי המסורה בדורות האחרונים. אביו של רבי אריה ליב ילין מקומות: ילין – יישוב בדנמרק ילן
MD4

MD4 הוא אלגוריתם תמצות מסרים הרביעי בסדרה, שפיתח רונלד ריבסט מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1990. האלגוריתם הוא חלק ממשפחה של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות לבדיקת שלמות ונכונות הקלט. פלט האלגוריתם הוא באורך 128 סיביות. האלגוריתם השפיע על פיתוחים מתקדמים יותר כגון MD5, SHA, ו-RIPEMD. חולשתו של האלגוריתם הוצגה לראשונה על ידי דן בואר וסודלארס בכתב עת שהופיע ב-1991. באוגוסט 2004, דיווחו מדענים כי הצליחו ליצור התנגשויות ב-MD4 על ידי שימוש ב "התנגשויות יד" (התקפה על ידי התנגשויות ולא על ידי פונקציית הפוכה). כמו כן ההתקפה צלחה במציאת התנגשויות בפונקציות גיבוב חדשות יותר במשפחת MD4/MD5/SHA/RIPEMD. הזמן הממוצע למציאת התנגשות במחשב מודרני הוא כ-5 שניות. וריאנט של MD4 ממומש כיום ברשת לשיתוף קבצים הפופולרית eDonkey2000/ eMule. המסר של 128 ביט (16 בתים) של MD4 כרגיל מיוצג על ידי 32 ספרות בבסיס הקסדצימלי. דוגמה לפנגרם עם הקוד MD4 שלו: MD4("The quick brown fox jumps over the lazy dog") = 1BEE69A46BA811185C194762ABAEAE90 אפילו שינוי קטן בקלט יוביל לשינוי דרסטי בקוד ה MD4: למשל אם נשנה את האות d לאות c נקבל: MD4("The quick brown fox jumps over the lazy cog") = B86E130CE7028DA59E672D56AD0113DF הקוד של מחרוזת בגודל אפס תהיה: MD4("") = 31D6CFE0D16AE931B73C59D7E0C089C0 MD5 and MD4 Collision Generators
גשר ריו–אנטיריו

גשר ריו–אנטיריו (ביוונית: Γέφυρα Ρίου-Αντιρρίου) הוא גשר מעוגן כבלים, המקשר בין העיר ריו, בצפון הפלופונסוס, לעיר אנטיריו, הממוקמת מעבר למפרץ קורינתוס, על אדמת מערב יוון. הגשר, שנחנך ב-7 באוגוסט 2004, משפר באופן דרמטי את הגישה לפלופונסוס, שנעשתה קודם לכן רק דרך מצר קורינתוס. אורכו של הגשר מגיע ל-2,252 מטר (ויחד עם גשרי הגישה הוא מגיע ל-2,882 מטר). כיוון שהוא מורכב כולו מ-4 עמודים ו-5 רשתות כבלי מתכת, הוא למעשה המישור התלוי על ידי כבלים הארוך ביותר בעולם. רוחבו 28 מטר, והוא כולל כביש בעל ארבעה נתיבים, שניים לכל כיוון, נתיב חירום נוסף ומדרכה להולכי רגל. הגשר נקרא באופן רשמי "גשר כארילאוס טריקופיס" על שמו של חרילאוס טריקופיס, מהבולטים בראשי הממשלה של יוון ברבע האחרון של המאה ה-19, שהגה את רעיון בניית הגשר בין ריו ואנטיריו, אולם הטכנולוגיה של אז לא איפשרה זאת. הגשר נחשב ליצירת מופת ארכיטקטונית והנדסית עקב ההתגברות המתוחכמת שנעשתה בבניתו על הקשיים הרבים שעמדו בפני מהנדסי הגשר. קשיים אלה כללו מים עמוקים, חומרי בניין לא בטוחים ליסודות, פעילות סייסמית באזור, וסכנת צונאמי והתרחבות מפרץ קורינתוס עקב תזוזת לוחות טקטוניים. תכנון הגשר החל באמצע 1990, הכנת האתר לבנייה החלה ב-1998, ובניית העמודים התומכים בשנת 2000. ב-2003 הסתיימה בניית העמודים והחלה בניית רשתות הכבלים התלויות ונתיבי התחבורה. ב-21 במאי 2004 הסתיימה הבנייה המרכזית והחל הגימור (יצירת מעקים, מדרכות, צביעה וכדומה) והכשרת הגשר לעמידה בפני מים וחלודה. ב-7 באוגוסט 2004 נחנך הגשר, שבוע לפני תחילת אולימפיאדת אתונה (2004), ונושאי הלפיד האולימפי היו הראשונים שעברו עליו רשמית. העלות הכוללת של הגשר הייתה 630 מיליון אירו, ומומנה בחלקה הגדול על ידי האיחוד האירופי, בנייתו הסתיימה לפני לוח הזמנים, שקבע את סיום הבנייה בין ספטמבר לבין נובמבר 2004. תכנון הגשר, ורוב בנייתו נעשתה על ידי החברה הצרפתית "vinci", שמתפעלת אותו תחת זיכיון דרך חברת הבת שלה "Gefyra" ("גשר" ביוונית). הארכיטקט הראשי של הגשר הוא ברד מיקאליאן. עקב המאפיינים המסובכים של האזור נדרשו פתרונות הנדסיים מיוחדים. נסיבות אלה כללו עומק מים של 65 מטר, קרקעית המפרץ שלא יכולה לשאת משקל רב וליצור התנגדות מספקת, פעילות סייסמית, התרחבות מפרץ קורינתוס ב-30 מילימטר בשנה, והסכנה של תזוזות טקטוניות. כדי להתמודד עם הקשיים יושמו טכניקות מיוחדות: הושקעו 200 צינורות באורך 25 מטרים, בצורה אנכית, בשטח המיועד להצבת העמודים. כדי למנוע שקיעת העמודים לקרקע החולית בעת רעידת אדמה. העמודים המרכזים של הגשר לא נבנו על אדמת הים, או נקברו בה, אלא הונחו על מצע של חצץ, שפוזר ושוטח לגובה אחיד על קרקעית הים (משימה מסובכת מאוד בעומק 65 מטר). מטרת מבנה זה היא שבמקרה של תזוזה טקטונית יכלו העמודים לנוע, ללא התמוטטות, על קרקעית הים, בעוד מצע החצץ יספוג אליו את האנרגיה של התנועה. חלקי הגשר מחוברים לעמודים ולכבלים במגבהים ובמרסנים הידראולים, ובכך מאפשרים לגשר לא להיות נוקשה יותר מדי, דבר שיגרום להתמוטטות ברעידת אדמה, ולא מדי גמיש, מה שיגרום נזק לעמודים, ולבסוף להריסתם. הגמישות של הגשר מאפשרת גם להתגבר על ההתרחבות ההדרגתית והטבעית של מפרץ קורינתוס. המחיר לנסיעה על הגשר למכוניות פרטיות הוא 14.7 אירו, ולאופנוע - 1.9 אירו. מדיה וקבצים בנושא גשר ריו–אנטיריו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גשר ריו–אנטיריו (ביוונית, באנגלית ובצרפתית)
ישראל כץ

האם התכוונתם ל... ישראל כץ (שר העבודה והרווחה) (1927–2010) - שר העבודה והרווחה בישראל בשנים 1977–1981 ישראל כ"ץ (פרופסור) (יליד 1948) – פרופסור באוניברסיטה העברית ומנכ"ל מכון צפנת ישראל כ"ץ (הליכוד) (יליד 1955) – שר בממשלות ישראל החל משנת 2003
ת"י

האם התכוונתם ל... שנת ת"י שנת ה'ת"י תקן ישראלי
חנה זהר

חנה זהר (נולדה ב-5 באוגוסט 1948) היא מייסדת ומנהלת עמותת קו לעובד. היא שימשה מנכ"לית העמותה מיום היווסדה ועד לשנת 2011. לאחר פרישתה מניהול העמותה מילאה במשך 4 שנים את תפקיד רכזת תחום עובדים ישראלים ופלסטינים בעמותה, ובשנת 2015 פרשה ממנה. כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך, 2013. קלדנית במקצועה. לפני הקמת קו לעובד התנדבה בארגונים רבים, בהם פעילות בצוות השטחים של האגודה לזכויות האזרח וכן "אור אדום", בו הבחינה, לדבריה, בהתעללות המשטרה בעובדים פלסטינים. מכאן הגיע הרעיון להקמת קו לעובד, אותה הקימה ב-1991 ככתובת סיוע לעובדים הפלסטינים. מהר מאוד הגיעו עולים שהגיעו בגלי העלייה מברית המועצות. חלקם עבדו עם הפלסטינים בניקיון רחובות ובמפעלים. אלו הפנו אותם לקו לעובד לקבלת סיוע. כך נהפך "קו לעובד" לארגון המוביל בישראל לזכויות עובדים חלשים. במסגרת קו לעובד הייתה חנה זהר הראשונה שהעלתה למודעות והביאה לשיפור בתחום זכויות עובדים זרים בישראל, ובתופעת הפרת הזכויות של עובדי שמירה וניקיון. הארגון פעיל הן בייעוץ, הן בסיוע משפטי פרטני והן בקידום חקיקה, דאגה לאכיפת חוקי העבודה ובתביעות ייצוגיות. בשנת 2004 - ציון חנה זהר בעיתון גלובס כאחת מ-50 הנשים המשפיעות ביותר. בשנת 2007 נבחרה על ידי הדה מרקר כאחת מ-40 הנשים העומדות בחזית העשייה החברתית בישראל. ב-9 ביולי 2007 קיבלה את פרס זכויות האדם מטעם הקרן החדשה לישראל. ב-6 במרץ 2013 זכתה בתחרות "האישה המחוללת שינוי" מטעם מגזין "לאישה" וקרן רפפורט. אתר קו לעובד פרס זכויות האזרח מוענק לחנה זהר חנה זוהר, מנהלת קו לעובד נבחרה כאחת מ-40 הנשים העומדות בחזית העשייה החברתית בישראל חיים ביאור, קו לעובד: "ההסתדרות מוכרת את עובדי כוח האדם; עיני מתחבק עם המעסיקים", באתר הארץ, 10 בספטמבר 2007 ורד לי, נאום ההגנה של חנה זהר, מקימת "קו לעובד", באתר הארץ, 9 ביולי 2011 מאמריה: מאמרים של חנה זהר, וואלה! כשאין אכיפה - משתלם להפר את חוקי העבודה, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2005 כיצד ניתן להגן על עובדי השמירה והניקיון, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2006 מס הכנסה מתעלל בעובדים הזרים, באתר TheMarker‏, 7 ביולי 2006 הממשלה מובילה בהפרת זכויות העובדים, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2007 העובדים התאילנדים - פרת מזומנים לכל דורש, באתר TheMarker‏, 13 במאי 2010 גזלו את הפלסטינים, ועכשיו מבקשים סבסוד, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2010 חנה זהר, יובל לבנת, אכיפה מונעת נגד מעסיקים שמפרים זכויות, באתר TheMarker‏, 8 בדצמבר 2010 התיקונים בחוק שעות עבודה ומנוחה יפגעו בעובדים, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2012 עובדים ועניים. איך יוצאים מזה?, באתר ynet, 3 בדצמבר 2012 גזענות - חפשו אותה במקום העבודה, באתר ynet, 21 במרץ 2013 לא סופרים את העובדים, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2014 מביאים עובדים? דאגו גם לבריאותם, באתר TheMarker‏, 31 במרץ 2014 חנה זוהר מקו לעובד זכתה בפרס בסך 30,000 דולר!, באתר אישה לאישה, 7 במרץ 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.