רצח סטולרו-יכמן-צ'צ'קס

רצח סְטוֹלֶרוֹ-יַכמַן-צַ'צ'קֶס הייתה פרשת רציחות שעוררה הד רב בישראל של שנות ה-60 ולא פוענחה מעולם. בין החודשים נובמבר 1962 ליולי 1963 אירעו בישראל שלושה מקרי רצח שלא פוענחו על ידי משטרת ישראל. לא היה קשר כלשהו בין שלושת הנרצחים, אולם נסיבות הרצח היו דומות בשלושת המקרים ונולדה סברה בציבור כי המדובר בסדרת רציחות. הקורבן הראשון היה משה סטולרו, גיבן בן 32, בעל חנות לכלי בית, ספרים ועיתונים ברחוב דרך נגבה פינת רחוב החי"ל ברמת גן, אשר התגורר עם הוריו בדירה בקומה אחרת של הבניין שבו נמצאה החנות. ב־15 בנובמבר 1962 בסמוך לשעה 7 בערב, כשנעל סטולרו את חנותו והיה בדרכו לעלות לדירתו בכניסה לבנין מצד רחוב החי"ל הוא נורה בחדר המדרגות בשלוש יריות מתת-מקלע עוזי ונהרג. הרוצח נמלט ולא נתפס. הקורבן השני היה ד"ר זיגפריד יכמן, רופא ישראלי שעבד עבור לשגרירות ארצות הברית. ב-2 באפריל 1963 בסמוך לשעה 10:30 בערב חזרו הרופא ואשתו מקונצרט לביתם במרכז תל אביב. בכניסה לבית נורה ד"ר יכמן מירייה בודדת בתת-מקלע עוזי ונפטר מפצעיו. הרוצח נמלט מן המקום. הקורבן השלישי הייתה אישה בשם דבורה צ'צ'קס. בשעת לפנות בוקר 17 ביולי 1963, חדר אלמוני לבית הקטן ליד הפרדסים שבפאתי כפר סבא בו גרה צ'צ'קס עם משפחתה וירה מספר כדורים מתת-מקלע עוזי באישה ובבעלה בשנתם. האישה נהרגה, בעלה פישל נפצע קשה, והרוצח נמלט ממקום המעשה. העובדות כי שלוש הרציחות היו ללא מניע הנראה לעין, כי שלושתן בוצעו בתת-מקלע עוזי, כי בשלושתן הרוצח נמלט ובשלושתן לא נמצא קצה חוט לפענוח, עוררו היסטריה בתקשורת ובציבור. כאשר נתברר כי דבורה צ'צ'קס ביקרה בשנת 1960 את אמה החולה בברית המועצות (ביקור נדיר באותה תקופה), בהצטרפה לעובדה כי ד"ר יכמן נתן שירותים לשגרירות ארצות הברית, גרמו להולדת ספקולציות הקושרות את שלושת המקרים לענייני ריגול (יוצא הדופן היה סטולרו, שלא היה לו כל קשר "זר"). לסברה כי הרציחות היו קשורות לריגול או לעניינים חשאיים לא הובא כל ביסוס מעולם. בה בעת יצא מביתו סטודנט לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בשם לוי נויפלד ונעלם מבלי להותיר עקבות. הסטודנט בן התשע עשרה, שכפעוט ניצל מהשואה עם אחיו יהודה והיה תלמיד מצטיין, סבל ממצוקות נפשיות והיה בטיפול נפשי. חוקרי המשטרה העלו סברה כי הסטודנט הנעלם הוא הרוצח בשלושת המקרים ופתחו במצוד אחריו שנקרא "מבצע שדה" (פירוש שם המשפחה נויפלד ביידיש הוא "שדה חדש"). המבצע היה רחב היקף והשתתפו בו כאלף שוטרים. העיתונות קיבלה סברה זו וראתה בנויפלד את הרוצח, כאילו הועמד לדין והורשע. המשוררת זלדה יצאה להגנתו עוד טרם נוקה מהחשדות נגדו, ובפעם היחידה בחייה שלחה מכתב ל"הארץ", שבו כתבה: "איני מכירה את האיש הזה ומעולם לא ראיתי את פניו, אולם משהו מזכיר לי את ההוללות האפלה של משפט לינץ'. בטרם שפט השופט, העיד העד, החליטו כולם כי לוי נויפלד רצח אישה, רופא ונכה. והרי ספק אם שפך האיש טיפת דם אחת...". ב־3 במאי 1964 מצאו ילדים מטיילים את שרידי גופתו של לוי נויפלד בחורבה בשכונת עין כרם שבירושלים, ולידה מכתב התאבדות ובקבוק רעל. התברר כי הסטודנט, שסבל ממצוקות נפש, שם קץ לחייו. לפי ממצאי הבדיקה הפתולוגית נקבע כי מותו של נויפלד קדם לשתי הרציחות האחרונות מתוך השלוש. בעקבות המקרה כתבה זלדה על נויפלד את השיר "בחיק העשבים בכה", שכהקדמה לו ציטטה מ"הארץ" כי "מן המכתבים שנמצאו במזוודה שהייתה מונחת ליד הגופה הסיקה המשטרה שנויפלד התאבד. בכך הגיע לסיומו אחד המצודים הנרחבים ביותר שמשטרת ישראל ערכה אי־פעם" (1/6/64); "המשטרה מסירה כל חשד מלוי נויפלד" (11/6/64). נויפלד נקבר בבית העלמין קריית שאול. במשך למעלה מארבעה עשורים שחלפו מאז לא נתגלתה כל ראיה חדשה או קצה חוט שיוביל לפענוח, והתעלומה נשארה בעינה. בריאיון למקומון "ידיעות תל אביב" באוקטובר 2012 חשף אברהם צ'צ'קס, בנה של דבורה, את העובדה שכאשר הוריו חיו בברית המועצות, אביו פישל פעל באחד מארגוני הבריחה משם. הוא המשיך לעבוד עבור המודיעין הישראלי גם לאחר עלייתם ארצה. דבורה ביקרה בברית המועצות זמן קצר לפני הרצח, ולדברי אברהם ככל הנראה הק.ג.ב עלה על עקבותיהם. לפי גרסה זו המתנקש היה אמור להרוג את פישל צ'צ'קס. צ'צ'קס סיפר בראיון שלפני גיוסו שוחח עם דוד בן-גוריון על הנושא. הוא אמר לו שהמתנקש הרוסי כבר עזב את הארץ. בראיון שקיים העיתונאי אפרים גנור עם ראש השב"כ איסר הראל על הפרשה, הוא אמר שבאותן שנים היו סוכני קג"ב בארץ, אך לא ייתכן שסוכן נכנס לארץ וביצע התנקשויות עבור שולחיו בלי שהשב"כ או המוסד עלו על עקבותיו. "אל תירו בנשיא" (1980) - סיפרו הראשון של אמנון דנקנר, משלב בעלילת הריגול מקרה רצח דומה למקרה הרצח של דבורה צ'צ'קס.[דרוש מקור] "המפצחות" - פודקאסט עלילתי-בלשי עוסק בפרשת רצח בדיונית בהשראת רצח סטורלו-יכמן-צ'צ'קס. שמות הקורבנות שונו אך פרטים רבים נשארו כמעט זהים. אלי הוד (עורך), ספר אירועים, כרך א, ירושלים: משטרת ישראל – אגף כוח אדם – יחידת היסטוריה, 1999. (נדפס שוב: "אניגמה: רצח מהעבר", מראות המשטרה: ביטאון משטרת-ישראל, 176 (מרץ–אפריל 2000), עמ' 32–33) נתן דונביץ, נאשמים: דרמות מבית המשפט, תל אביב: זמורה-ביתן, 2000. על סטולרו: צוות משטרתי מיוחד הוקם לחקירת רצח סטולרו בר"ג: טרם נתגלו מניעי הפשע שתוכנן מראש, דבר, 18 בנובמבר 1962 על זיגפריד יכמן: משה ויניצקי, רופא תל־אביב נרצח ביריה: ד"ר זיגפריד יכמן, רופא שגרירות ארצות הברית, היה ממונה על בדיקות מהגרים, מעריב, 3 באפריל 1963 רופא נרצח לעיני אשתו בשובם מקונצרט לביתם בת"א: חקירת המשטרה – לכיוונים שונים, דבר, 4 באפריל 1963 שאול הון, "אבא היה אדם נפלא": בתו של ד"ר שמואל יכמן ז"ל, מספרת על אביה שנרצח בידי אלמוני, מעריב, 4 באפריל 1963 נמשכים המאמצים לאתר רוצחו של ד"ר יכמן, דבר, 5 באפריל 1963 סטולרו ויכמן לא נרצחו באותו תת־מקלע, דבר, 20 במאי 1963 על דבורה צ'צ'קס: י. יחיאלי, אשה נרצחה בשנתה בכפר סבא ובעלה נפצע קשה ביריות: מניעי הרצח לוטים בערפל, מעריב, 17 ביולי 1963, המשך הרצח תוכנן באופן מדוקדק: כך סבורים חוקרי־המשטרה המתחקים אחר עקבות האלמוני, שירה את כדורי־המוות לחדר־השינה של משפחת צ'צ'קס בכפר־סבא, מעריב, 18 ביולי 1963 הרצח בכפר־סבא עדיין בגדר תעלומה, דבר, 19 ביולי 1963 י. יחיאלי, שוחזר דיוקן החשוד ברצח צ'צ'קס, מעריב, 19 באוגוסט 1963 על לוי נויפלד: משה ויניצקי, המשטרה מחפשת צעיר שנעלם, יכול לסייע בחקירת סטולרו, מעריב, 20 במאי 1963 מבוקש סטודנט העשוי לסייע בפיענוח רצח סטולרו ברמת־גן, דבר, 21 במאי 1963 משה ויניצקי, סטולרו נרצח – נויפלד נעלם, מעריב, 29 ביולי 1963 משה ויניצקי, האתגר: תפיסת לוי נויפלד: במבצע שאין לו תקדים מנסה המשטרה למצוא את הצעיר, שלדעתה מצוי בידו המפתח לתעלומת שלושה מקרי רצח, מעריב, 3 בספטמבר 1963 נויפלד מחפש "משתפי פעולה"?, מעריב, 16 בספטמבר 1963 אלי לנדאו, מדוע רודפים את בני, לוי?: הוריו־המאמצים של לוי נויפלד מספרים את סיפור־חייו, מעריב, 18 באוקטובר 1963 יגאל לב, הנעלם הגדול: הנעלמים: דעת החוקר: לוי נויפלד התאבד, מעריב, 11 במאי 1964 יחיאל לימור, סברה במשטרת ירושלים: לוי נויפלד ביצע השוד בביה"ס לעבודה סוציאלית, מעריב, 4 במרץ 1964 נתגלתה גופת לוי נויפלד: נמצאה על־ידי ילדים בחורבה ליד עין־כרם; נראה שהתאבד בשתיית רעל; המשטרה מעיינת במסמכים שנמצאו במזוודה ליד הגופה, דבר, 1 ביוני 1964, המשך הקרובים הלכו לזהות גופת נויפלד, מעריב, 1 ביוני 1964 יחיאל לימור, "מצאתי בובה גדולה...": קרא הנער עמרם לוי בעליית הגג בעין כרם, בה חיפש קיני יונים; אך ה"בובה" הייתה גופתו המתפוררת של לוי נויפלד, אותו חיפשה המשטרה, מעריב, 1 ביוני 1964 לוי נויפלד – "התיק" נסגר: פרשת חיים נסערת שהגיעה לקיצה הטראגי; הגיע לישראל בעליית הנוער והיה תלמיד מצטיין עד שנתקף במשבר נפשי, מעריב, 1 ביוני 1964 ההורים זיהו את בגדי לוי נויפלד: סירבו לראות את שרידי הגוויה, דבר, 2 ביוני 1964 "אני עושה דבר שרק בגללכם אני מצטער עליו" – כתב נויפלד למאמציו, מעריב, 2 ביוני 1964 אהרן דולב ואלי לנדאו, לוי נויפלד: חיים ומוות בעליית הגג, מעריב, 5 ביוני 1964 אלי לנדאו, לוי נויפלד הובא למנוחתו האחרונה: ידידי המשפחה קראו בקול: "מישהו צריך לתת את הדין!"; האיש שתכנן את הסתרת האחים נויפלד ספד ללוי: "אימת הגרמנים לא הרפתה ממך", מעריב, 4 ביוני 1964 שמואל שניצר, בזיון־המת, מעריב, 5 ביוני 1964 (ביקורת) הסת' הסטודנטים תדרוש חקירה בפרשת לוי נויפלד, מעריב, 7 ביוני 1964 תובע חקירה בפרשת נויפלד, דבר, 7 ביוני 1964 "המשטרה אינה מייחסת כל חשד לבנכם נויפלד": הודיעה המשטרה להוריו המאמצים של הצעיר, מעריב, 10 ביוני 1964 יהושע ביצור, שר המשטרה מטהר את לוי נויפלד: מגלה ש־16 אלף איש נחקרו עד כה בקשר לשלוש הרציחות המסתוריות של סטולרו, יכמן וצ'צ'קס, מעריב, 23 ביוני 1964 תמר קרביץ ז"ל: על אמו המאמצת של לוי נויפלד, באתר ארגון יוצאי קובל והסביבה בישראל משה ויניצקי, הרציחות המסתוריות לא פוענחו: בשלושת מקרי הרצח – של סטולרו, ד"ר יכמן ודבורה צ'צ'קס – היה הביצוע זהה, והרוצח טרם נתגלה, מעריב, 22 ביולי 1963 משה ויניצקי, הרוצח – עודנו חופשי, מעריב, 4 ביוני 1964 (לאחר מציאת גופתו של נויפלד) ראו למשל: כוח משטרתי גדול יחפש את לוי נויפלד, מעריב, 19 באוגוסט 1963; החל "מבצע שדה" לחיפוש אחר לוי נויפלד: מאות שוטרים משתתפים בסריקות, מעריב, 21 באוגוסט 1963; משה ויניצקי, מצור על עיר הקיט – במצוד על נויפלד: שוטרים ומטוסים סרקו את נהריה, מעריב, 30 באוגוסט 1963; מחפשים את נויפלד בגליל, מעריב, 1 בספטמבר 1963; נמשך המצוד על לוי נויפלד נראה באחרונה בישובי הגליל, דבר, 2 בספטמבר 1963; משה ויניצקי, האתגר: תפיסת לוי נויפלד: במבצע שאין לו תקדים מנסה המשטרה למצוא את הצעיר, שלדעתה מצוי בידו המפתח לתעלומת שלושה מקרי רצח, מעריב, 3 בספטמבר 1963; מצוד אחר אלמוני שנעלם ממערה בה השאיר תחמושת ומסיכה, מעריב, 13 בספטמבר 1963; המשטרה מנסה לפענח תעלומת "איש המערה": נתברר כי לוי נויפלד עבד בביה"ח, לידו נרצח חולה־הנפש, מעריב, 15 בספטמבר 1963; "מבצע שדה" נסתיים: לוי נויפלד לא נמצא, מעריב, 22 בספטמבר 1963; יימשכו המאמצים לאיתור נויפלד, דבר, 23 בספטמבר 1963; לבנון וסוריה השיבו: לוי נויפלד אינו אצלנו, מעריב, 26 בספטמבר 1963; פרשת החיפושים, מעריב, 1 ביוני 1964. דליה קרפל, ודמי הדחוס משחיר, באתר הארץ, 23 במאי 2007; דברי המשוררת: "מעט מאוד אנשים יכולים לעמוד בגיהנום של זהב", ראיון אינטימי עם המשוררת זלדה, ynet,‏ 22 בספטמבר 2008 (קטעים נבחרים מראיון של מנחם מיכלסון עם זלדה ב"ידיעות אחרונות" בשנת 1981). השיר פורסם לאחר מכן בספר שיריה הכרמל האי-נראה. וראו (בעילום שם), ‏לוי נויפלד ז"ל, משטרת ישראל והמשוררת זלדה, "חדשות בן עזר" 219, 19 בפברואר 2007. ידיעות תל אביב 19/12/2012 אפרים גנור, ‏רצח מן העבר: חזרה ל-3 מקרי הרצח שהסעירו את המדינה בשנות ה-60, באתר מעריב אונליין, 29 ביוני 2016 https://www.ynet.co.il/entertainment/article/s1zein4e0