laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פחד מהספרה ארבע

פחד מהספרה ארבע או גם טטראפוביה הוא אמונה טפלה נפוצה במדינות מזרח אסיה כדוגמת סין, יפן, קוריאה וטאיוואן. המילה בסינית: עבור המספר "ארבע" היא 四 (בפין-יין: sì), והיא נשמעת דומה מאוד למילה "מוות" (死 בפין יין sǐ) בדיאלקטים רבים של סינית מדוברת. באופן דומה, המילה ביפנית למספר 4 (שי) ובקוריאנית (사, סא) נשמעות דומות למילה "מוות" בכל אחת מהשפות. במדינות אלו נעשה מאמץ מיוחד להימנע מהופעה או אזכור של הספרה 4 במהלך חגיגות, או כשאחד מבני המשפחה חולה, בייחוד בתרבות הסינית. באופן דומה נמנעים משימוש במקומות אלו מהמספרים 14, 24, וכו' בשל הספרה 4 המופיעה בהם. כך למשל, מדלגים על מספרים אלו במספרי הקומות, החל מבתי מלון, משרדים ועד דירות מגורים ובתי חולים. בחתונות או במפגשים חברתיים נמנעים מלחלק לשולחנות את המספרים 4, 14, 24 וכו'. במתחמים של בנייני מגורים מוחלף מספרם של בניינים מספר 4, 14, 24 וכו' בבניין מספר 3A, 13A, 23A וכו'. בכמה גורדי שחקים בהונג קונג, כדוגמת "ויז'ן סיטי" (Vision City) ו"דה ארץ'" (The Arch), דילגו על כל מספרי הקומות מ-40 ועד 49, והקומה שמיד לאחר קומה 39 היא קומה 50. הסינים מראים את סלידתם מהספרה גם בכך שכל הדגמים של מטוסיהם הצבאיים מתחילים במספר 5, כדוגמת מטוס הקרב "שניאנג J-5" (הגרסה הסינית למיג 17). בדומה, הציים של טאיוואן וקוריאה הדרומית נמנעים מהשימוש בספרה 4 כאשר הם מקצים מספרי דגלים לספינותיהם. בערים בהן התמזגו התרבות של מזרח אסיה ותרבות המערב, כמו בהונג קונג ובסינגפור, קורה שבחלק מהבניינים מדלגים הן על קומה 13 והן על קומה 14 יחד עם מספרי הקומות האחרות המכילות את הספרה 4. בקוריאה הפחד מהספרה ארבע קיצוני פחות, אבל בבתי חולים ובמבני ציבור דומים מדלגים כמעט תמיד על המספר 4 במספרי הקומות. בבניינים אחרים נוהגים לעיתים לסמן במעלית את הקומה הרביעית בסימון "F" (תחילת המילה Four – 4 באנגלית) במקום בספרה "4". קונים נמנעים מלרכוש דירות המכילות כמה מופעים של הספרה 4 (כדוגמת 404) וערך הנכס נפגע עקב כך. בספר "ארטמיס פאול ותסביך אטלנטיס" אחד מהתסמינים של תסביך אטלנטיס הוא הפחד מהספרה ארבע. "גואידו מיסטה" מסדרת המנגה והאנימה "ההרפתקה המוזרה של ג'וג'ו: רוח מוזהבת" סובל מהטטרופוביה. פוביה זו מראה את עצמה באמצעות (בין השאר) תחושת לחץ וחרדה רבה כשצריך לבחור משהו מקבוצה של ארבעה, ונבהל כשהוא מוצא את עצמו עם ארבעה כדורים נותרים בדיוק עבור האקדח שלו. מיסטה מפקד על סטנד (תצוגה רוחנית של הנשמה האנושית) בשם Sex Pistols, שש ישויות דמויות רוח, ומתייחס לכל אחת מהן כ- "# 1" עד "# 7", בעוד הוא מדלג על הספרה "# 4". למרות זאת, מספר 5 מנוצל לרעה על ידי מספר 3, מכיוון שהוא רביעי ברצף. טריסקאידקפוביה - פחד מהמספר 13 בתרבות המערב מדיה וקבצים בנושא פחד מהספרה ארבע בוויקישיתוף Julian Havil Nonplussed: Mathematical Proof of Implausible Ideas (Hardcover), P. 153, 2007, Princeton University Press Isbn=0691120560 שתי המילים מתועתקות לעברית באופן זהה סְה. Martin Avery, Bethune's Time: White Men Seeking Grace
אל-מנסורה

המונח "מנצורה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו מנצורה (פירושונים). אל-מנסורה (בערבית: المنصورة, תעתיק מדויק: אלמנצורה; בערבית מצרית: المنصوره) היא אחת הערים הגדולות במצרים ובירת מחוז א-דקהלייה בצפון-מזרח המדינה. העיר שוכנת באזור הדלתא של הנילוס, כ-120 ק"מ צפון-מזרחית לבירה קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 632,330 בני אדם. ערכים מורחבים – קרב אל-מנצורה (1221); קרב אל-מנצורה (1250) העיר נוסדה בשנת 1219 במהלך מסע הצלב החמישי על ידי הסולטאן המצרי האיובי אבו בכר מלכ אל-עאדל (אנ') – אחיו של צלאח א-דין. שהקים בה את מחנהו. שמה של העיר, שפירושו בעברית "המנצחת", ניתן לה בשנת 1221 לאחר שצבא צלבני שיצא מדמיאט לכוון קהיר נעצר מול ביצורי העיר, נאלץ לסגת ולהיכנע בהביאו את מסע הצלב לסופו. במסע הצלב השביעי הייתה העיר נצורה על ידי צבאו של לואי התשיעי, מלך צרפת ועם התהפכות הקערה על פיה נאלץ הצבא הצלבני צרפתי לסגת והובס קרב פארסכור. המלך הצרפתי הוחזק כאסיר מצרי בבית בעיר מנסורה שהיה שייך לפקיד מצרי בכיר. בית זה הוא המוזיאון היחיד בעיר מנסורה ובו מוצגים פריטים שונים שנתפסו כשלל לאחר תבוסת הצבא הצרפתי, כולל בית שימוש נייד ששימש את המלך הצרפתי. בעיר התגוררה קהילה יוונית גדולה שחבריה נאלצו לעזוב את מצרים לאחר עלייתו לשלטון של גמאל עבד אל נאצר. ב-14 באוקטובר 1973 התנהל בשמי העיר קרב אל מנצורה אחד מקרבות האוויר הגדולים של מלחמת היום הכיפורים. במסגרתו ניסה צה"ל לתקוף את בסיס חיל האוויר המצרי שמדרום לעיר. כישלון חיל האוויר הישראלי להשמיד את השדה נחשב בהיסטוריה המצרית כניצחון האווירי החשוב ביותר ויום חיל האוויר המצרי נקבע מאז ל-14 באוקטובר. הספרייה הלאומית של מצרים פתחה סניף בעיר בשנת 2008 על שמו של נשיא מצרים חוסני מובארכ. האוניברסיטה של מנסורה נוסדה בשנת 1962, תחילה כשלוחה של אוניברסיטת קהיר ובשנת 1972 פועלת האוניברסיטה באופן עצמאי על פי צו נשיאותי. ושלוחה שלה פועלת בעיר דמיאט. במסגרת האוניברסיטה פועל בית חולים לילדים, ומרכז רפואי נפרולוגי הגדול מסוגו במזרח התיכון. בעיר פועל אצטדיון בן 20,000 מושבים המשמש את קבוצת הכדורגל המקומית מועדון ספורט אל מנסורה. קרב אל-מנצורה (1973) מדיה וקבצים בנושא אל-מנסורה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אל-מנסורה אל-מנסורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנצורה (מצרים), דף שער בספרייה הלאומית Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de Mansura public library Stadiums in Egypt, באתר World Stadiums
חומת הקרמלין

חומת הקרמלין היא חומה הגנתית, מרובת מגדלים, שנבנתה על מנת להגן על הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה. העיר מוסקבה נוסדה בשנת 1147. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1156, נבנתה החומה הראשונה של העיר - ככל הנראה חומה עשויה עץ ולה מספר מגדלי שמירה. חומה זו נהרסה בשנת 1238 בעת הפלישה המונגולית לרוסיה. לאחר בניית הקרמלין מחדש על ידי איוון הראשון, הקים איוון מצודה חדשה בין השנים 1339–1340. חומה זו הייתה בנויה ככל הנראה מקירות עץ אלון עבות. חומה זו נשרפה בשריפה הגדולה של שנת 1365. הנסיך דמיטרי דונסקוי החל בשנת 1367 בבניית החומה - והפעם חומת אבן גיר. חומה זו עצרה את הפלישה של הטטרים בשנת 1382 ומנעה את כיבוש העיר. בסוף המאה ה-15 החליט הנסיך איוואן הגדול להקים חומה חדשה לעיר. זו נבנתה בין השנים 1485–1495 על ידי האדריכלים האיטלקים: אנטוניו גילארדי (המכונה אנטוניו פרייאזין), מארקו רופו (המכונה מארקו פרייאזין), פייטרו אנטוניו סולארי (המכונה פיוטר פרייאזן) ואלואיסיו דה מילאנו (המכונה אלקסי פרייאזין). החומה החדשה נבנתה על בסיס החומה הישנה (ובמספר אתרים עדיין ניתן לראות את החומה התחתונה). במהלך השנים גדלה העיר אל מחוץ לחומות, ובסוף המאה ה-17 נבנתה חומה חדשה סביב העיר. במהלך שלטונו של הצאר אלכסיי רומאנוב נבנו בחומת הקרמלין מגדלים דקורטיביים - מגדלים אלה נבנו לבנים ולא אבן. החומה שופצה במהלך שלטונם של הצארינה יליזבטה והצאר אלכסנדר הראשון וכן שופצו בתקופת השלטון הסובייטי. אורכה של החומה 2,235 מטרים, והיא מקיפה שטח משולש. גובה החומה נע בין 5 מטרים ל-19 מטרים בהתאם לפני השטח. עובי החומה נע בין 3.5 ל-6.5 מטרים. זיזים הגנתיים נבנו בראש החומה לאורך המעבר וגובהם נע בין 2 - 2.5 מטרים, ועוביים נע בין 65 - 75 ס"מ. בראש החומות ישנו מעבר הגנתי שעוביו נע בין 2 ל-4.5 מטרים (בהתאם לעובי החומה). 20 מגדלי שמירה שרדו עד ימינו. העתיק שבמגדלים - מגדל טיינטיסקאיה נבנה בשנת 1485, והחדש שבהם - מגדל צאסקאיה נבנה בשנת 1680. בחומה ארבעה מגדלי שערים: ספאסקאיה, סורויצקאיה, טרויצקאיה וניקולסקאיה. כל המגדלים עוטרו בכוכבים אדומים בתקופת השלטון הסובייטי. שער ספאסקאיה משמש כיום לבעלי תפקידים רשמיים ולטקסים דתיים וסגור לציבור. שער מגדל ניקולסקאיה משמש את עובדי הקרמלין, שער טרויטצקאיה משמש את התיירים המבקרים באתר (למעט המבקרים בנשקיית הקרמלין הנכנסים לאתר דרך מגדל סורויצקאיה). חלקה הדרומי של החומה פונה לנהר מוסקבה, חלקה המזרחי לכיכר האדומה, חלקה המערבי פונה לנתיב בו עבר נהר נגלינאיה (כיום נמצא במקום גן אלכסנדר ובו קבר החייל האלמוני). תחת החומה מצויים מעברים וחללים תת-קרקעיים רבים, המחייבים תחזוקה שוטפת עקב שקיעת הקרקע. מקובל שהמעברים נוצרו סמוך לבניית החומה, ושמשו כדרכי מילוט וכמחסנים. רוב המעברים סגורים כיום לקהל, דבר הגורר היווצרות אגדות אורבניות בדבר שימושן כיום, ויש הסוברים ששוכנת בהם ובמעברים הפזורים תחת כל הקרמלין עיר תת-קרקעית נרחבת מהתקופה הסובייטית. בית הקברות של חומת הקרמלין מדיה וקבצים בנושא חומת הקרמלין בוויקישיתוף מוזיאון הקרמלין - אתר רשמי המונח "פרייאזין" היה כינוי לאדם ממוצא איטלקי.
פורטיס (יצרן שעונים)

פורטיס (Fortis Uhren AG) היא יצרנית שעוני יד שווייצרית. החברה נוסדה בשנת 1912. בשנת 1926 החלה לייצר ולשווק את השעון הראשון בעולם הנטען מעצמו. השעון המיר את תנועות היד של העונד לאנרגיה קינטית שהפעילה את השעון. מאז 1994 מייצרת החברה שעוני יד שפותחו ביחד עם סוכנות החלל הרוסית. היא מספקת שעונים לקוסמונאוטים של רוסיה הנשלחים למשימות בתחנת החלל הבינלאומית. מדיה וקבצים בנושא פורטיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטיס ערך זה הוא קצרמר בנושא שווייץ ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורושסקי

בורושסקי (אורדו: بروشسکی - burū́šaskī) היא השפה של בני בורושו החיים בגילגיט-בלטיסטן הנשלטים על ידי פקיסטן ונמצאים במחלוקת בינה לבין הודו ובג'אמו וקשמיר שבהודו. מספר הדוברים מוערך בכ-87,000, והוא נמצא ככל הנראה במגמת עלייה. בורושסקי היא שפה מבודדת, אך יש מספר השערות באשר לקשר שלה עם שפות אחרות. ביניהן ההשערות לגבי הקשר לשפות קווקזיות ולשפות יניסייות (בסיביר). בורושסקי מכילה מספר רב של מילים שאולות מאורדו ומשפות דארדיות המדוברות בקשמיר, אך רוב אוצר המילים הוא מקורי. כמו כן קיים מספר רב של מילים שאולות מבורושסקי בשפות הדארדיות, שהן תת-קבוצה בקבוצת השפות הודו-איראניות. ככל הנראה מעולם לא הועלתה השפה על הכתב. לעיתים משתמשים בגרסת אורדו של הכתב הערבי, אך אין אורתוגרפיה קבועה לכתיבת בורושסקי. הבלשנים החוקרים את השפה משתמשים באלפבית הפונטי הבינלאומי. בורושסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא פקיסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגדת סרייבו

הגדת סרייבו היא הגדה של פסח שנכתבה ככל הנראה בברצלונה שבספרד בשנת 1350 בקירוב ונחשבת להגדה העתיקה ביותר שנשמרה עד היום. ההגדה מוצגת במוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה שבסרייבו. ההגדה נכתבה ואוירה בכתב יד על עור מולבן ומעוטרת בזהב ובכסף. כתב היד נחלק לשלושה חלקים. בחלק הראשון מופיעים 34 דפים ובהם איורים של סיפורי התורה מאז בריאת העולם ועד מותו של משה רבנו, תוך פירוט של האירועים הקשורים בהשתקעות עם ישראל במצרים וביציאתו משם. האיורים החותמים חלק זה הם איור של בית המקדש הבנוי, של חלוקת חרוסת לקראת הסדר, ושל העם היוצא מבית הכנסת לאחר תפילת החג. חלק זה מהווה כעין הקדמה מאוירת להגדה. החלק השני הוא נוסח מעוטר של ההגדה, מלווה באיורים אחדים, ובחלק האחרון מופיע מחזור פיוטים ותפילות לימות הפסח. לא ידוע מתי יצאה ההגדה מתחומי ספרד. אפשר לשער שהמשפחה שהחזיקה בה עזבה את קטלוניה בעקבות גזירות קנ"א (1391), או בגירוש ספרד ב-1492. בדף המגן האחורי של הספר מצוי חלק משטר מכר עברי האופייני ליהודי איטליה, שממנו ניתן להבין כי הספר נמכר באיטליה ב-1510. ההגדה נותרה באיטליה לפחות עד ראשית המאה ה-17, כפי שמעידה שורת אישור בכתב יד של צנזור בשם ג'ובאני דומניקו רסטוריני, מטעם הכנסייה הקתולית, מ-1609. במועד לא ידוע הגיעה ההגדה מאיטליה לסרייבו, שבעבר הייתה בה קהילה יהודית גדולה. בשנת 1894 נמכרה למוזיאון הלאומי של בוסניה בסרייבו. המוכרים היו בני משפחת כהן, שנאלצו למכור את ההגדה המשפחתית לאחר שאבי המשפחה נפטר והיא נותרה ללא מפרנס. עד מהרה עוררה ההגדה עניין רב בעולם האקדמי, וכבר ב-1898 יצא לאור בווינה מחקר על הטקסט ועל האיורים בהגדה, מאת חוקר הליתורגיה דוד היינריך מילר וחוקר האמנות יוליוס פון שלוסר. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתיר הספרן הראשי של המוזיאון, דרוויש קורקוט, את ההגדה מחשש שהנאצים ישמידו אותה. קורקוט הבריח את ההגדה מסרייבו, והחביא אותה במסגד בזניצה. במהלך מלחמת בוסניה, בשלהי המאה ה-20, החביא הספרן ד"ר אנבאר אימאמוביץ (enver Imamović) את ההגדה בכספת תת-קרקעית של סניף בנק. בעקבות שמועות שלפיהן ממשלת בוסניה והרצגובינה מכרה את ההגדה על מנת לממן רכישת נשק, הציג נשיא בוסניה את ההגדה בסדר פסח שנערך בשנת 1995. בשנת 1991 הוערך שווי ההגדה ב-7 מיליון דולרים. במהלך השנים יצאו מספר מהדורות פקסימיליה של ההגדה. הראשונה בהן נמכרה אך ורק במוזיאון של סרייבו. ספרה של ג'רלדין ברוקס, "אנשי הספר", בו היא מפתחת סיפור בדיוני (המבוסס רק בחלקו על עובדות היסטוריות) על חשיפת גלגוליה של ההגדה. חוקרת ומשמרת כתבי יד צעירה מגיעה מסידני לסרייבו באביב 1996, על מנת לסייע בשימורה של ההגדה, וחושפת אט אט את עברה המסתורי. מדיה וקבצים בנושא הגדת סרייבו בוויקישיתוף תמונות מהגדת סרייבו מידע על הגדת סרייבו בקטלוג הספרייה הלאומית טור של גילי בר-הלל אודות סיפור הגדת סרייבו דב גיל הר‏, והיא ששרדה, באתר וואלה, 10 באפריל 2017 דנה קסלר, קורותיה הבלתי נתפסים של הגדה אחת בת כמעט 700 שנה, באתר אנו – מוזיאון העם היהודי, 18 באפריל 2024 "הגדת סרייבו" מימי הביניים מוצגת בבוסניה לאחר ששוחזרה, באתר ערוץ 7, 3 בדצמבר 2002 The battle over a haggadah story retour à la page précédente Vistorini, Giovanni Domenico, actif en 1609-1620 The Sarajevo Haggadah: A 663-Year-Old Story that Inspires! זק רף, שריד מקודש של פסח
ממלכת וסטפאליה

ממלכת וסטפאליה (בגרמנית: Königreich Westphalen; בצרפתית: Royaume de Westphalie) הייתה מדינה היסטורית קצרת-ימים בקונפדרציה של הריין שהתקיימה בין השנים 1807 – 1813, כמדינת-חסות של צרפת הנפוליאונית, בטריטוריה המהווה היום חלק מגרמניה. בשנת 1807, מיד לאחר חתימת הסכם טילזיט, יצר נפוליאון בונפרטה את ממלכת וסטפאליה. הממלכה כללה את שטחי דוכסות מגדבורג שנלקחה מממלכת פרוסיה, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל ונסיכות הבוחר מהסן, ולבירתה נקבעה העיר קאסל. בראש הממלכה העמיד נפוליאון את אחיו הצעיר ז'רום בונפרטה, והממלכה הצטרפה לקונפדרציה של הריין. למרות ששם הממלכה נגזר מחבל הארץ וסטפאליה מרבית שטחו היה מחוץ לחבל זה. הממלכה הייתה עצמאית לכאורה, אך למעשה הייתה מדינה גרורה של צרפת. ממלכת וסטפאליה תמכה במלחמות הנפוליאוניות בחיילים ובכסף, ועובדה זו הכבידה מאוד על המדינה. בשנת 1813 הביסה הקואליציה האנטי-צרפתית השישית את צבא נפוליאון, והממלכה נכבשה בידי כוחות רוסיים ופורקה. שטחיה חזרו למעמד שהיה להם לפני הקמתה, מלבד חלקים שנמסרו לפרוסיה. עם הקמת ממלכת וסטפאליה חיו בתחומה כ-15,000 יהודים, מתוך כ-2 מיליון תושבים סה"כ. המלך, ז'רום בונפרטה, פרסם ב-15 בנובמבר 1807 חוקה, לפי דוגמת צרפת, שעל פיה כל נתיני ממלכתו היו שווים בפני החוק והדתות השונות קיבלו חופש פולחן על פי חוקיהן. שלושה חודשים מאוחר יותר הוציא צו מיוחד ומפורש המשחרר את יהודי ממלכתו מכל מגבלה שנבעה מעצם היותם יהודים וכך הייתה ממלכת וסטפאליה המדינה הגרמנית הראשונה שנתנה אמנציפציה ליהודים. על פי צו המלך כונסה אספת נכבדי היהודים, כדי להביע נאמנות למלך ולכונן מוסדות מרכזיים ובראשם קונסיסטוריה. הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה, שבראשה עמד ישראל יעקבסון, הנהיגה, בתקופת קיומה הקצרה, שינויים תקדימיים בפולחן ובמנהגים היהודיים, שינויים הנחשבים לתחילת הרפורמה ביהדות. מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל. מדיה וקבצים בנושא ממלכת וסטפאליה בוויקישיתוף
GnRH

הורמון משחרר גונדוטרופינים (Gonadotropin Releasing Hormone או בקיצור GnRH; ידוע גם בשם LHRH) הוא הורמון המופרש על ידי ההיפותלמוס, כאשר איבר המטרה שלו הוא בלוטת יותרת המוח הקדמית (אדנוהיפופיזה). בתגובה לכך מפרישה האדנוהיפופיזה את הגונדוטרופינים FSH ו- LH אל זרם הדם. GnRH הוא פפטיד שאורכו 10 חומצות אמינו (דקה-פפטיד) שהתגלה לראשונה בשנת 1971. התברר גם כי הגן המקודד להורמון זה, הוא גן שהשתמר מאוד אבולוציונית. כאשר GnRH נקשר לקולטן הממברנלי שלו הוא גורם לשרשרת תהליכים תוך תאיים על ידי שליחים משניים, ביניהם היון סידן Ca+2 ו-DAG שבסופם מואץ תהליך שעתוק הגנים לגונדוטרופינים ושחרורם לזרם הדם. מבנה הפפטיד GnRH באדם: N – Glu – His – Trp – Ser – Tyr – Gly – Leu – Arg – Pro – Gly – C GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000147437 - Ensembl, מאי 2017 GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000015812 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:". ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורמון משחרר תירוטרופין

הורמון משחרר תירוטרופין (באנגלית: Thyrotropin-releasing hormone, ובקיצור TRH, או Thyrotropin-releasing factor, ובקיצור TRF) הוא הורמון בעל שלוש חומצות אמינו המופרש מההיפותלמוס אל האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח ותפקידו לגרום לשחרור של ההורמון תירוטרופין (TSH) מיותרת המוח. התירוטרופין מופרש אל זרם הדם, במטרה להגיע לבלוטת התריס הממוקמת סביב קנה הנשימה, שם הוא מגרה שחרור של ההורמון תירוקסין, שלו פעולות פזיולוגיות רבות בתחום המטבוליזם של פחמימות, חלבונים ושומנים. באדם מורכב ההורמון מפירו-גלוטמט, היסטידין, פרולין ואמין. מדיה וקבצים בנושא הורמון משחרר תירוטרופין בוויקישיתוף לפרטים ראה: https://joe.bioscientifica.com/view/journals/joe/226/2/T85.xml ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצדקת המאמץ

הצדקת המאמץ או הצדקת ההשקעה (Effort justification) הוא רעיון ופרדיגמה בתחום הפסיכולוגיה החברתית שצמח במסגרת תיאורית הדיסוננס הקוגניטיבי של פסטינגר. הצדקת המאמץ היא הנטייה של אנשים לייחס ערך מוגזם לתוצאות או מטרות שהיו צריכים להשקיע מאמץ להשגתם. תאוריית הדיסוננס הקוגניטיבי מסבירה את השינויים בעמדות או אמונות של אנשים כתוצאה מהניסיון להפחית בדיסוננס (אי-הלימה) שנוצר בין תפיסות או קוגניציות סותרות. במקרה של הצדקת המאמץ הדיסוננס הוא בין רמת המאמץ הגבוהה המושקעת בהשגת מטרה או ביצוע משימה (מאמץ רב – "מחיר" גבוה), והרווח הסובייקטיבי מאותו המאמץ (נמוך מהמצופה עבור מאמץ שכזה). בעזרת התאמת העמדה והעלאת הערך הסובייקטיבי של המטרה הדיסוננס הזה נפתר. אחת הדוגמאות הראשונות והקלאסיות להצדקת המאמץ הוא המחקר של ארונסון ומילס. קבוצת נשים צעירות התנדבו להצטרף לקבוצת דיון בנושא "הפסיכולוגיה של המין". הנבדקות נתבקשו לבצע מבחן קריאה כדי לוודא שאינן מובכות מהדיבור על נושאים הקשורים במין. בתנאי המבוכה הקלה נתבקשו הנבדקות להקריא בקול מספר מילים בעלות אופי מיני (כגון "יצאנית" או "בתולה"). בתנאי המבוכה הרבה נתבקשו הנבדקות להקריא בקול מספר מילים בעלות אופי מיני בוטה (כגון "להזדיין") ושני תיאורים מפורשים של פעילות מינית מתוך רומנים עכשוויים. לאחר מכן הנבדקות האזינו להקלטה של דיון קבוצתי בנושא "התנהגות מינית של חיות" שהיה משעמם ולא מושך. כשנתבקשו הנבדקות לדרג את הקבוצה ואת החברות האחרות בה, לא נמצא הבדל בדירוגים בין קבוצת הבקרה וקבוצת המבוכה הקלה, אך הדירוגים של קבוצת המבוכה הקשה היו גבוהים באופן משמעותי. קבוצה זו שתהליך הקבלה שלה לקבוצה היה קשה יותר (תחת ההנחה שחוויית המבוכה היא סוג של מאמץ) העלו את ערכה הסובייקטיבי של קבוצת הדיון כדי לפתור את הדיסוננס. התאוריה מיושמת בצורה ברורה באופן שבו טקסי חניכה תובעניים משפיעים על הסולידריות והנאמנות לקבוצה. טקסי חניכה המקובלים ביחידות צבאיות, קבוצות ספורט ובאחוות הקולג'ים בארצות הברית, כוללים בדרך כלל ביצוע מטלות תובעניות ו/או משפילות ובכך מצריכים (על פי תאוריית דיסוננס קוגניטיבי) את המצטרף החדש להעלות את ערכה הסובייקטיבי של הקבוצה, פעולה אשר תורמת לנאמנות של המצטרף וללכידות של הקבוצה כולה. ביקורות התאוריה טוענות שהיא תלויה בהקשרים חברתיים מורכבים (שרק בעקבותיהם נוצר הדיסוננס), אולם מחקרים מצאו התנהגות דומה של העדפת תוצאה שקדם לה מאמץ רב יותר גם בילדים (שפחות מבינים ופועלים לפי הקשר חברתי) ואפילו ביונים. לטענת החוקרים, ההסבר לתופעה הן בחיות והן בבני אדם הוא אפקט הקונטרסט (Behavioral contrast). הטענה היא שההעדפה נובעת מהבדלים בפער שבין החיזוק והמצב שקדם לו. כאשר המצב המקדים הוא לא נעים או מאמץ, הפער בינו לבין החיזוק החיובי שאחריו גדול. כאשר המצב המקדים אינו כל כך נורא או המאמץ בו מופחת, גם הפער בינו לבין החיזוק החיובי פחות גדול. החיזוק שיצר פער גדול יותר עם המצב הקודם לו יקבל העדפה כי הוא נחווה כחיובי יותר. ברית מילה Festinger, L. (1957) Cognitiae dissononce. Stanford, Calif.: Stanford University Press. Aronson, E., & Mills, J. (1959) The effect of severity of initiation on liking for a group. Journal of Abnormal and Social Psychology ,59, 177-181 Alessandri J., DarchevilleJ.C., Zentall T.R. (2008) Cognitive dissonance in children: Justification of effort or contrast? Psychonomic Bulletin & Review, 15, 3,673-677
מוסקבה (נהר)

מוסקבה (רוסית Москва) הוא נהר ברוסיה, הנובע בגבעות סמולנסק, ממערב לעיר מוסקבה, וזורם לאורך 503 ק"מ עד שהוא נשפך לנהר אוקה, יובלה של הוולגה. עיקר פרסומו של הנהר הוא בכך שהוא חוצה את העיר מוסקבה, לה העניק את שמו. מקור שמו של הנהר אינו ידוע בוודאות, אך ייתכן שהוא בא ממילים שונות בשפות פינו-אוגריות עתיקות שמשמעותן "כהה" או "עכור", "נהר הפרות" או "נהר הדובים". טענה נוספת שהועלתה היא כי מדובר בשיבוש של המילה "מושקה" במונגולית, שמשמעותה "מפותל". גליל מימיו של הנהר משתרע על פני שטח של 17,600 קמ"ר. הנהר רדוד למדי ועומקו המרבי מגיע לשישה מטרים בלבד. מימיו קופאים בחודשים נובמבר או דצמבר, והפשרתן מתחילה בדרך כלל לקראת סוף חודש מרץ. אפיקו של הנהר אינו תלול, והפרש הגבהים בין תחילתו לסופו עומד על 155 מטרים בלבד. גובה מפלסו הממוצע במרכזה של העיר מוסקבה עומד על 120 מטר מעל פני הים. מקורם של מי הנהר הוא בהפשרת שלגים (61%), בזרימה תת-קרקעית (27%) ובמשקעים (12%). מאז השלמת בנייתה של תעלת מוסקבה, זורמים גם מים מהוולגה העליונה אל הנהר, ומבטיחים את אמינותו בציר שיט. ספיקת הנהר נעה בין 38 מטר מעוקב לשנייה במעלה הנהר ל-250 מ"ק לשנייה בנקודת חיבורו לנהר אוקה, ומהירות זרימתו משתנה בין 0.1 מטר/שנייה לשני מטרים לשנייה בהתאם לעונת השנה. לאורך הנהר ישנם כמה סכרים עם תאי שיט המובילים סחורות או אוניות נוסעים. בשנת 2015 החלה הקמת טיילת לאורך הנהר בקטע החוצה את העיר. מדיה וקבצים בנושא מוסקבה (נהר) בוויקישיתוף תמונות הנהר מוסקבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Red Hat Enterprise Linux

Red Hat Enterprise Linux או RHEL היא הפצת לינוקס מסחרית בקוד פתוח שפותחה על ידי חברת רד האט ומיועדת לארגונים. חברת רד האט מפיצה את הקוד של RHEL בחופשיות, אך אוסרת, ומשתמשת בחוקי סימן רשום כדי לאכוף איסור זה, על הפצה חופשית של הגרסאות הנתמכות של המוצר על ידי לקוחותיה. פדורה (הפצת לינוקס) Red Hat Linux רוקי לינוקס מדיה וקבצים בנושא Red Hat Enterprise Linux בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Red Hat Enterprise Linux (באנגלית) Enterprise Agreement - United States, www.redhat.com ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפועל בארי

הפועל בארי הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מקיבוץ בארי. הקבוצה אירחה את משחקיה באולם הספורט של הקיבוץ, והישג השיא שלה הוא העפלה לליגה הלאומית בכדורסל. הקבוצה מעולם לא שיחקה בליגת העל. הפועל בארי השתייכה לאגודת הספורט "הפועל" ושמרה על קשר הדוק עם המדור לספורט בתנועה הקיבוצית. הסקטור ההתיישבותי לא הוכר במרכז הפועל כמחוז נפרד. קבוצות ספורטאים חברי בארי השתתפו בענפי ספורט רבים, ועד 1985 קיבל סניף הפועל בבארי הקצבות זעומות לפעילותו הספורטיבית. ב–1973 הוקמה קבוצת הכדורסל של הפועל בארי, שהעפילה בסוף העונה לליגה ב'. ביוני 1998 עלתה הפועל בארי לליגה א', ועברה לשחק באולם הספורט החדש בקיבוץ. במרץ 2000 העפילה הקבוצה לליגה הארצית, הליגה השלישית במבנה ליגות הכדורסל בישראל, ובעונתה הראשונה סיימה במקום הרביעי בליגה. בעונת 2007/08 עלתה הקבוצה לליגה הלאומית, ובאמצע עונת 2008/09 מונה למאמן הקבוצה צביקה רוזנברג. בסיום העונה הייתה בארי אמורה לרדת בחזרה לליגה הארצית, אך בעקבות בקשתה של עירוני נס ציונה לנשור לליגה השלישית היא נשארה ושיחקה שם גם בעונת 2009/10. עם זאת, בסיום עונת 2010/11 סיימה הקבוצה במקום ה-13 וירדה לליגה הארצית. בספטמבר 2011 התפרקה הפועל בארי לאחר שלא הצליחה להעמיד תקציב מספיק. מצמרר. צפו בכתבה: המציאות של קיבוץ בארי לפני 16 שנה, באתר ערוץ הספורט, 16 באוקטובר 2023 עדי הרשליקוביץ ואלון אמסלם, ‏"חי או מת?". הסיפור המצמרר של הפועל בארי, באתר ערוץ הספורט, 7 בנובמבר 2023 צביקה רוזנברג הוא מאמנה החדש של הפועל בארי, באתר ONE‏, 5 באפריל 2009 דין אלמס, ‏הפועל בארי הודיעה לאיגוד הכדורסל על פירוקה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2011