laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מגדל המים (נגבה)

מגדל המים בנגבה היה מכל אגירת מים ומגדל תצפית ואיתות. המגדל נבנה ב-12 ביולי 1939. בעת מלחמת העצמאות כחלק מהמערכה על נגבה, המגדל שימש כמגדל תצפית ואגירת מים ונוקב על ידי פגזי טנקים מצרים על מנת שלא יוכלו לאגור בו מים יותר. כיום המגדל הוא חלק מהמוזיאון בקיבוץ נגבה. המיכל על גבי המגדל היה בעל קיבולת המוערכת כ-100 מ"ק ואדריכל המיכל היה אלכסנדר בסין שנשלח מטעם חברת סולל בונה. נגבה, כשמה כן היא, ממוקמת באזור צחיח ויבש בו לו ניתן להתקיים בלי מים. לפני הקמת היישוב נראה היה כי לא ניתן ליישב את האזור ולהקים בו משק חקלאי ללא מים. לכן, טרם הקמת המגדל, משאית שמשה לשינוע מים לישובי האזור, ביניהם באר טוביה. לאחר הקמתו, המשאית גם שמשה על מנת לשנע מים אל המגדל בכל בוקר. לאחר שהבריטים עזבו את ארץ ישראל, הם מסרו את אזור מצודת יואב לידי המצרים, דבר שאפשר להם שליטה על כל האזור שליד קיבוץ נגבה. במהלך הפלישה הגדולה המצרית במלחמת העצמאות, בתי הקיבוץ וכן מגדל המים הופצצו רבות על ידי הצבא המצרי. במהלך ההפגזה הראשונה שבוצעה על הקיבוץ נגבה על ידי תותחי 25 ליטראות, נפגע מגדל המים לראשונה על ידי אחד הפגזים. הפגזים שוגרו מסוללות שהוצבו ליד מג'דל (אשקלון של ימינו) ופאלוג'ה. המגדל שימש כעמדת תצפית ולכן היה יעד עיקרי להפגזה. במהלך ההפגזה המגדל נפגע מכ-150 פגזים. במהלך המלחמה המגדל שימש כבעל משמעות סמלית והיה סמל לזיהוי הקיבוץ נגבה. היא לא ראתה כלום... היא ידעה שזו נגבה, הלום קרב, תחת התקפה, מגדל המים (של נגבה) עדיין עומד — Land without Shade, עמוד 230 לאחר המלחמה דנו חברי הקיבוץ ומומחים בשאלה האם לשקם את מגדל המים או לא. כמו כן, היה צורך במגדל המים שכן הוא שימש כמקור אספקת מים ליישוב. בשנת 1949 התקבלה החלטה לא לשקם את המגדל. על פי הצעת המוסדות, תישאר בריכת המים הקודמת לעמוד נקובה, וייעשו בה רק כמה תיקונים כדי להבטיחה ממפולת - לזכרון תעמוד - לזכר הקרבות על ביתנו ומפלתו של האויב. בפינה שליד חדר האוכל נורתה כבר אבן הפינה לבריכה חדשה — ההחלטה הסופית על פי הציטוט נראה כי הוחלט לא לשקם את מגדל המים, אלא רק לערוך בו תיקונים שונים על מנת לשמר בו, כיוון שלאחר ההפגזות הוא נותר מט ליפול. כמו כן נראה כי הוחלט להשתמש במגדל כאתר זיכרון ולהחליף את השימוש במגדל כמקום אספקת מים במקום אחר ליד חדר האוכל. בתחילת הציטוט מצוין שמדובר ב"החלטת המוסדות", ככל הנראה התוספת הזו נאמרה על מנת להדגיש את הפער בין חברי הקיבוץ לבין המוסדות. חברי הקיבוץ היו מעוניינים לשקם את מגדל המים, או לחלופין - לבנות חדש, על מנת שיהיה לקיבוץ מקור אספקת מים. ואילו המוסדות היו מעוניינים להפוך את המגדל שנהרס במלחמת העצמאות לאתר זיכרון. העיסוק במגדל המים והסוגיה לשחזר אותו נדונה לא רק בנגבה. בחורף 1949 ילדה צעירה מקיבוץ אחר שלחה לילדים בקיבוץ השכן יד מרדכי את המכתב הבא: אנו קוראים על הסיפור שלכם. אנחנו רוצים לדעת האם הוא נכון במדויק ואם מגדל המים עדיין הרוס או שבניתם מגדל חדש — מכתב לילדי יד מרדכי מדצמבר, 1949 כיום המגדל משתמש כאתר הנצחה תיירותי ונמצא במוזיאון הפתוח שבנגבה. Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 19 mynet - ניצחון הרוח, סיפור קצר מגדל המים בקיבוץ נגבה - מפה מסלול טיול בנגבה - קק"ל מתוך כיצד נלכדה המצודה - כיבוש משטרת עיראק סואידן במלחמת העצמאות באתר יד לשריון. בצלאל - מגדלי מים בנוף הזיכרון בר יוסף, נגבה:חומה ומגן, הוצאת צה"ל, עמוד 9 Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 11 Water towers: a study in the cultural geographies of Zionist mythology, עמוד 12
גיורזאמוי

גיורזאמוי (בהונגרית: Győrzámoly) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בגיורזאמוי חיו במהלך השנים מעט יהודים מדיה וקבצים בנושא גיורזאמוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גיורזאמוי (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אירן פלד

אִירֵן פֶלְד (במקור רוזנפלד, בהונגרית: Feld Irén; בודפשט, 26 במרץ 1883 – בודפשט, 19 באוקטובר 1944) הייתה שחקנית יהודייה-הונגרייה, שנספתה בשואה, בתו של במאי התיאטרון ז'יגמונד פלד, אחותם של השחקן מתיאש פלד ושל העיתונאי אַאוּרֵל פלד. כבר בילדותה הופיעה בתיאטרון הילדים בבודפשט שנוהל על ידי אביה. בשנת 1898 סיימה את לימודיה באקדמיה לדרמה (שמה היום האוניברסיטה לאמנות התיאטרון והקולנוע). כבר בשנת 1900 הופיעה בתיאטרון הלאומי של בודפשט, ובתיאטרון הקומדיה של בודפשט בשנת 1901, ואז שוב בתיאטרון הלאומי בשנת 1908 (איבסן: נורה בתפקיד נורה, 12 במאי; שייקספיר: אותלו, בתפקיד דסדמונה, 11 ביוני). במשך זמן קצר הייתה חברת סגל של "התיאטרון ההונגרי" (Magyar Színház). בשנת 1910 ארגנה אירן פלד וביימה סדרת הצגות בשם "משחקי קאמרי", וכיכבה בהן בתפקידים הראשיים. זה היה למעשה תיאטרון ספרותי, ניסיוני, עם להקה קבועה פחות או יותר ששיחקה במקומות ובזמנים משתנים. לראשונה זה קרה ב־10 בפברואר 1910, אז הוצג המחזה "העלמה יוליה" של יוהאן אוגוסט סטרינדברג בתיאטרון אוראניה. הצגות נוספות עלו מנובמבר 1910 עד מרץ 1911 והתקיימו באולם האקדמיה למוזיקה. אירן פלד הציגה לראשונה על במות התיאטרון בהונגריה כמה מהמחזאים הסקנדינביים כגון: סטרינדברג ואיבסן, והעלתה לראשונה את הדרמה של אנטון צ'כוב השחף, אך בליהוק חלש של שחקנים. עם זאת, ההופעות האלה לא משכו קהל גדול והסדרה הסתיימה. "אירן פלד דפקה על דלתות התיאטרון הלאומי של בודפשט ותיאטרון הקומדיה של בודפשט, אך עם הופעתה החיצונית הלא מושכת, עם שאיפות המשחק והספרות שלה וכישרונה הרב שחקנית מסוגה לא התאימה אז לעולמו של אף תיאטרון. זו הייתה הסיבה שבחרה בז'אנר הצגות בו החיצוניות של השחקנית והשחקנים בכלל לא שיחקו תפקיד חשוב, הצגות בהן תפקידי הבמה לא דרשו את קיום המוסכמות התיאטרוניות הרשמיות של אז." לעיתים קרובות היא הופיעה מחוץ לבודפשט עם ערבי הקראת שירה. לימים ניהלה תיאטרון ילדים במשך תקופה ארוכה: משנת 1926 עד 1928 ואחר כך משנת 1930 ואילך באולם האקדמיה למוזיקה, ובשנים 1928 עד 1930 בתיאטראות פרטיים בבודפשט. אירן פלד כתבה ספר בשם "נבלי האהבה" (Szerelmi csirkefogók) (הופיע בבודפשט, 1929). בשנת 1944 נרצחה בבודפשט על ידי ההונגרים (אנשי צלב החץ או ז'נדרמים או אחרים) בשל יהדותה. Tóth Ede: A falu rossza – Boriska Georges Ohnet: A vasgyáros – Claire Alexandre Dumas: A kaméliás hölgy – Gauthier Margit Strindberg: Júlia kisasszony – Júlia Ibsen: Rosmersholm – Rebeka אנדרה טות: הרעה של הכפר - בורישקה ז'ורז' אונה: איש הברזל - קלייר אלכסנדר דיומא הבן: הגברת עם הקמליות - מרגיט גוטייה יוהאן אוגוסט סטרינדברג : העלמה יוליה - יוליה איבסן : רוזמרסהולם - רבקה. לקסיקון יהודי הונגרי. אירן פלד Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929 לקסיקון הונגרי לקורות חיים Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967 לקסיקון ההונגרי לדרמה Szerk. Schöpflin Aladár. Magyar színművészeti lexikon, 19. o. (1929–1931). Hozzáférés ideje: 2014. augusztus 20 תולדות התיאטרון ההונגרי Székely György: Magyar színháztörténet II. 1873–1920. Országos Színháztörténeti Múzeum és Intézet, 646. o. (2001) הלקסיקון ההונגרי לאומנות הבמה Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 "Feld Irén". Magyar Életrajzi Index. נבדק ב-2014-08-19.
קרחון זבלסורד

קרחון זבלסורד או קרחון זבלסורט (באנגלית: Zbelsurd Glacier; בבולגרית: ледник Збелсурд) הוא קרחון בצד המערבי של הרי ברוגמן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 2.25 קילומטרים ורוחבו 1.6 קילומטרים. הקרחון ממוקם דרומית-מערבית לקרחון סיגמן, וצפונית-מזרחית לקרחון פלייסטור. קרחון זבלסורד מנקז את המורדות הצפון-מערביים של פסגת פבלוב, ואת המדרונות הצפוניים של פסגת מישב. הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל מפרצון בולבאבריה. הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978 ובשנית ב-1980. הקרחון נקרא על שם האל התראקי זבלסורדוס. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) קרחון זבלסורד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור הקרחון, וסימון מיקום האתרים סביבו באתר copernix גאזט השמות האנטארקטיים של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
אאורלה גאצ'ה

אאורלה גאצ'ה (באלבנית: Aurela Gaçe; נולדה ב-16 באוקטובר 1974) היא זמרת אלבנית. זכתה שלוש פעמים בפסטיבלי אי קנגס, ושלוש פעמים בפסטיבל קנגה מג'יקה. אורלה זכתה בפרס המוזיקה הבלקנית פעמיים ל"שיר השנה של הבלקן" ו"הזמרת הטובה מאלבניה". גאצ'ה ייצגה את אלבניה בתחרות האירוויזיון לשנת 2011 עם שיר "Feel the Passion". היא הייתה שופטת בעונה השלישית של "The Voice of Albania". לאחר סיום התוכנית היא הודיעה שהיא לא תחזור לפאנל. גאצ'ה החלה לשיר בגיל ארבע וחצי, בפסטיבל לדורימון בעיר הולדתה. לאורך ילדותה היא השתתפה בתחרויות ילדים רבות לשירה. בשנת 2010 היא זכתה בתחרות 'פסטיבלי אי קנגס' עם "Kënga Ime", שאותו כתב Shpëtim Saraçi. השיר המצליח ביותר שלה (Origjinale feat. לד"ר פלורי ומרסל) יש יותר מ־8 מיליון צפיות ביוטיוב. לאחר שחווה הצלחה בסוף שנות התעשים ותחילת שנות האלפיים, גאצ'ה "לקחה הפסקה" מהמוזיקה, ונסעה לארצות הברית. היא בילתה שם למעלה משמונה שנים, וביקרה באלבניה לעיתים קרובות. הקאמבק הגדול הגיע בשנת 2010 כשהוציאה את "אוריג'ינאלה", שיר שהלחין פלורי מומאסיי, הסרטון, שיצא ביוטיוב, זכה ליותר ממיליון צפיות בפחות משבוע. מיד לאחר ההצלחה החוזרת גאצ'ה התחילה לעבוד על אלבומה השישי, שהיה אמור לצאת בשנת 2012. בסוף 2010 התבקשה גאצ'ה על ידי שפטים סארצ'י לחזור לפסטיבלי אי קנגס בו ניצחה אורלה שלוש פעמים. היא דחתה את בקשת המלחין, מכיוון שהיא הצהירה שהגיע הזמן לקדם אמנים חדשים עם מוזיקה מקורית. עם זאת, לאחר שהאזין להדגמה פשוטה- אוראלה התאהבה והחליטה לשוב לתחרות. כשנשאלה בראיון מה מיוחד בשיר, היא השיבה שהיו בו אלמנטים מוזיקליים שהושפעו מכל אזור באלבניה, מדרום אלבניה לצפון. לאוראלה קעקוע בעברית על פרק יד ימין עליו כתוב- "ה' אוהב אותי". 1994: "Nuk mjafton" 1995: "Nata" 1996: "Me jetën dashuruar" 1997: "Pranvera e vonuar" 1997: "Fati ynë shpresë dhe marrëzi" 1998: "ריבת E pafajshme" 1999: "S'jam tribu" 2001: "Jetoj" 2007: "Hape veten" 2009: "Mu thanë sytë" 2010: " Kënga ime " 2012: "tranzit" 2012: "Ja ke nge" 2013: "Shpirt i shpirtit Tim" 2013: "דואה" 2014: "Merrem sonte" 2014: "Pa kontroll" (feat. 2015: "Akoma jo" 2016: "Nënë e imja nënë" 2017: "S'mundem" מדיה וקבצים בנושא אאורלה גאצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אאורלה גאצ'ה ביוגרפיה וסרטונים אאורלה גאצ'ה, ברשת החברתית פייסבוק אאורלה גאצ'ה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אאורלה גאצ'ה, ברשת החברתית אינסטגרם אאורלה גאצ'ה, סרטונים בערוץ היוטיוב אאורלה גאצ'ה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אאורלה גאצ'ה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אאורלה גאצ'ה, באתר ספוטיפיי אאורלה גאצ'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אאורלה גאצ'ה, באתר Discogs (באנגלית) "Aurela Gaçe, The Voice". Top Channel. "Aurela: Do t'ju bej te nguleni perpara televizorit!". Top Channel. Nuhiu, Rinor. "Aurela Gaçe quits "The Voice" panel". "Aurela represents all Albanians". Aurelagace.com. אורכב מ-המקור ב-2013-10-05. "Origjinale" Aurela Gaçe
מסביב לעולם ב-80 חלומות

מסביב לעולם ב-80 חלומות (בצרפתית: Les Aventures de Carlos) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1992. הסדרה שודרה בערוץ 2, בזכיינית רשת בשנות התשעים. העלילה מתמקדת בקרלוס, בתוכי המדבר שלו אוסקר ובחבורת הילדים שחיה יחד איתו באי שלו. קרלוס אוהב לספר לילדים סיפורים על דמויות ידועות שפגש לאורך ההיסטוריה אם כי הילדים אף פעם אינם מאמינים לו. בעזרת סבתא צפרדעת שחיה באחד החופים של האי, הוא חוזר בזמן יחד עם הילדים על מנת להוכיח את צדקתו. לקרלוס היכולת להפוך לשור כאשר הם נמצאים בסכנה. הסדרה הופצה בעולם המערבי בגרסאות מדובבות (כולל גרסה בעברית ששודרה בישראל) על ידי חברת סבן. "מסביב לעולם ב-80 חלומות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מסביב לעולם ב-80 חלומות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מסביב לעולם ב-80 חלומות", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פתן ים ספירליס

פתן ים ספירליס (שם מדעי: Hydrophis spiralis) הוא מין של פתן ים ממשפחת הפתניים. נחש זה מצוי לחופי המפרץ הפרסי, מזרחה לעבר הודו ודרום-מזרח אסיה ועד לגינאה החדשה וקלדוניה החדשה וצפונה עד לסין. זהו נחש הים הארוך בעולם, עם אורך מרבי של 2.75 מטר. הנחש בעל קשקשים בוהקים בצבע צהוב-חום זית ולאורכו רצועות פסים שחורות. הבטן לבנה והזנב שחור ועבה. לנחש ראש רחב ועיניים קטנות. הוא בעל ניבים ארסיים בהם הוא משתמש כדי להרוג דגים ויצורים ימיים שהוא מוצא בין הסלעים והאלמוגים. הנחש משריץ צאצאים חיים. הנחש מצוי בעומק רדוד של עד 10 מטר בקרבת שוניות לאורך החופים של אסיה. תפוצתו רחבה ולא נשקפת לו סכנה. מדיה וקבצים בנושא פתן ים ספירליס בוויקישיתוף פתן ים ספירליס, באתר ITIS (באנגלית) פתן ים ספירליס, באתר NCBI (באנגלית) פתן ים ספירליס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פתן ים ספירליס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פתן ים ספירליס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פתן ים ספירליס, באתר GBIF (באנגלית) פתן ים ספירליס באתר הרשימה האדומה של IUCN
פילמור וסט

פילמור וסט (באנגלית: Fillmore West) היה אולם הופעות רוק, שהופעל על ידי ביל גרהם במרכז סן פרנסיסקו (פינת מרקט סטרייט ושדרת ון-נס דרום). באולם, שהכיל כ-3,000 מושבים, הופיעו והקליטו אלבומי הופעה מיטב אמני התקופה, בהם גרייטפול דד, ג'ניס ג'ופלין, ג'ימי הנדריקס, קינג קרימזון, ג'פרסון איירפליין, הדלתות, סנטנה, Creedence Clearwater Revival, הבירדס, קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג, ניל יאנג, Ten Years After, סליי אנד דה פמילי סטון, Quicksilver Messenger Service, מרווין גיי, אריתה פרנקלין ורבים אחרים. המועדון נקרא על שם המועדון בו העלה קודם לכם גרהם מופעים בסן פרנסיסקו, הפילמור אודיטוריום (מאוחר יותר פתח גרהם מועדון משלו בניו יורק בשם פילמור איסט). במבנה שכן מועדון ריקודי סווינג בשם קרוסל בולרום (Carousel Ballroom). ב-1968 הופעל המקום כאולם הופעות על ידי קולקטיב שכלל את חברי הלהקות Quicksilver Messenger Service, גרייטפול דד, ג'פרסון איירפליין, ו-Big Brother and the Holding Company (להקתה של ג'ניס ג'ופלין). כתוצאה מהתדרדרות אזור פילמור, בו שכן הפילמור אודיטוריום, בו העלה ביל גרהם מופעי רוק, חיפש גרהם מקום אחר. ביולי 1968 החל גרהם להעלות מופעי רק במבנה ושינה את שמו לפילמור וסט (בניגוד לפילמור איסט, אותו רכש חצי שנה קודם לכן בניו יורק). "להקת הבית" של הפילמור וסט, שהופיעה 64 פעם בין 1968 ל-1971 הייתה הגרייטפול דד. בדרך כלל התקיימו שני קונצרטים בשבוע, ביום שישי ובשבת, שכללו הופעה ובה שלושה סטים, חלק מההופעות היו כפולות והתקיימו גם ב-20:00 וגם ב-23:30. ההופעות התחלפו בין החוף המזרחי לחוף המערבי. חלק מההופעות החיות הוקלטו וראו אור באלבומי הופעה רשמיים, בהם אריתה פרנקלין וחצי מאלבומה הכפול של להקת קרים Wheels of Fire. השינויים בעולם ההופעות החיות הובילו לכך שהופעות רוק לא התקיימו עוד באולמות של אלפי מושבים בודדים אלא באצטדיונים ואולמות ספורט (ארנות) עם 10,000 מושבים ומעלה. ב-4 ביולי 1971 (שלושה שבועות לאחר סגירת הפילמור איסט) ערך גרהם מופע פרידה בהשתתפות להקת סנטנה, Creedence Clearwater Revival, Quicksilver Messenger Service והגרייטפול דד והמשורר אלן גינסברג. האירוע הוסרט וארה אור בשם Fillmore: The Last Days. לאחר הסגירה שימש המקום שנים ארוכות כסוכנות רכב הונדה. ביוני 2018 נפתח במקום אולם ההופעות SVN West. מדיה וקבצים בנושא פילמור וסט בוויקישיתוף Concert and Bill Graham interview at Fillmore West אתר הזיכרון הרשמי גיל מטוס, ספיישל של חצות - 50 שנה ל-Fillmore East on כרזות להופעות של ג'ניס ג'ופלין בפילמור חמישים אלבומי ההופעה החיה הטובים בכל הזמנים, מקום 16 "Fillmore: The Last Days", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
אנדרטת הקומנדו

אנדרטת הקומנדו (באנגלית: Commando Memorial) ניצבת בהיילנדס הסקוטיים שבבריטניה. היא הוקמה לכבודם של חיילי חיל הקומנדו הבריטי במלחמת העולם השנייה. האנדרטה היא אחד מאתרי התיירות הידועים ביותר של סקוטלנד. האנדרטה ממוקמת כ-75 קילומטר מדרום מערב לעיר אינוורנס, באתר בלבו של אזור ששימש כשטח אימונים של מגויסי חיל הקומנדו. היא ניצבת כ-1.5 קילומטר מהכפר ספין ברידג' (Spean Bridge) ובקרבת טירת אכנקארי (Achnacarry), ששימשה כבסיס הטירונים הראשי של החיל. היא משקיפה אל נוף מרהיב של ההיילנדס, לרבות הר בן נוויס ועמק הנהר ספין. האנדרטה היא מבנה בגובה של 5.2 מטר, המוצב במרכזה של רחבה מרוצפת אבן. בראשה פסל ארד בגובה של 2.84 מטר, הניצב על גבי כן מצופה אבן. הפסל מתאר שלישיית חיילי קומנדו המשקיפים דרומה אל בן נוויס. הם לבושים מדים, נושאים רובים וחגורים בחגור קרב אופייני ליחידתם לרבות כובעי צמר. בראש כן האבן נחרתה הכתובת מאוחדים נכבוש (United we qonquer). על גבי חזיתו נקבעה לוחית זיכרון הנושאת את הכתובת: לזכר הקצינים והחיילים של הקומנדו שמתו במלחמת העולם השנייה 1939–1945. ארץ זו הייתה שטח אימוניהם. האנדרטה עוצבה על ידי האמן הסקוטי סקוט סאת'רלנד (Scott Sutherland, ‏1910-‏1984). הוא זכה ב-1949 בתחרות לתכנון האנדרטה שהייתה פתוחה בפני אמני סקוטלנד. האנדרטה נבנתה בכספי תרומות פרטיות ונחנכה על ידי אליזבת, המלכה האם בטקס שנערך ב-27 בספטמבר 1952. טקס זיכרון שנתי מתקיים באנדרטה ביום הזיכרון של בריטניה. רבבות תיירים מבקרים בה מדי שנה. לימים הוקם בקרבת האנדרטה גן זיכרון - מעגל אבן שבתוכו הציבו החפצים בכך תמונות ומזכרות לזכר חיילים מבריטניה ומחוצה לה שנפלו במהלך שירותם. רבים מהם נהרגו בקרב במלחמות בעיראק ובאפגניסטן. ליד האנדרטה נקבע שטח שבו רשאים הרוצים בכך בכך לפזר את אפר קרוביהם, ובפרט את זה של ותיקי חיל הקומנדו. ב-1971 הוכרזה האנדרטה כבניין רשום, וב-1996 הועלה מעמדה לבניין רשום מדרגה A. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הקומנדו בוויקישיתוף אנדרטת הקומנדו, באתר ותיקי הקומנדו In pictures: Commando gathering, באתר חדשות ה-BBC, ‏29 באפריל 2004
הווארד סמית'

הווארד אלכסנדר סמית' (בשם מלא באנגלית: Howard Alexander Smith‏; 30 בינואר 1880 – 27 באוקטובר 1966) היה פוליטיקאי, משפטן ואקדמאי אמריקאי שייצג את מדינת ניו ג'רזי בסנאט של ארצות הברית בשנים 1944–1959. סמית' היה דודו של פיטר דומיניק, שכיהן כסנאטור מטעם מדינת קולורדו. הווארד אלכסנדר סמית' נולד בניו יורק לאברם אלכסנדר וסו לן (לבית בנדר) סמית'. אביו היה רופא ומורה. סמית' למד בבית הספר קאלטר שבניו יורק ואז נרשם לאוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי. בפרינסטון הוא למד משפטים, מדע המדינה ואת המשפט המקובל כאשר וודרו וילסון היא נשיא האוניברסיטה. ב-1901 קיבל תואר ראשון, ובהמשך קיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה ב-1904. ב-1902 נישא סמית' להלן דומיניק, אותה הכיר בעת לימודיו באוניברסיטת קולומביה, ונולדו להם שתי בנות ובן. בת אחת, הלן סמית' שומייקר (1993-1903), הייתה סופרת, פסלת ומנהיגה בכנסייה. היא בעצמה נישאה לכומר אנגליקני הנודע סם שומייקר ב-1925. סמית' התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת ניו יורק ב-1904 והחל לעבוד כעורך דין בניו יורק בחברה לסיוע משפטי. בשל בריאות לקויה, הוא עבר לקולורדו ספרינגס שבקולורדו, שם המשיך לעבוד בעריכת דין עד לשנת 1917. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא עבד במִנהל המזון של ארצות הברית בקולורדו ולאחר מכן בוושינגטון הבירה. ב-1919 עבר לניו ג'רזי, ושימש כמזכיר מנהלי (עוזר לנשיא האוניברסיטה) באוניברסיטת פרינסטון בשנים 1920–1927. לאחר מכן שימש כמרצה בפקולטה לפוליטיקה של אוניברסיטת פרינסטון (1930-1927). הוא לימד יחסים בינלאומיים ומדיניות חוץ. בעודו ממשיך להתגורר בניו ג'רזי, חידש סמית' את עבודתו כעורך דין בעיר ניו יורק. הוא התחיל להיות פעיל בפוליטיקה הארצית, וסייע בהקמת מועצת המדיניות הרפובליקנית של ניו ג'רזי ב-1933 והתמנה לגזבר הוועדה הרפובליקנית של מדינת ניו ג'רזי ב-1934. לימים נבחר ליושב ראש ועדה זו, וכיהן כחבר הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנים 1943-1942. ב-7 בנובמבר 1944 נבחר להחליף את ארתור וולש בסנאט של ארצות הברית, שבעצמו מונה באורח זמני לסנאט בעקבות מותו של ויליאם ברבור. הוא נבחר מחדש ב-1946 וב-1952 וכיהן בסנאט עד 3 בינואר 1959. הוא כיהן כיו"ר ועדת העבודה והרווחה הציבורית של הסנאט האמריקאי בשנים 1953–1955, והיה שותף לניסוח חוק סמית'-מונדט שהגדיר את התנאים בהם ממשלת ארצות הברית רשאית לעסוק בדיפלומטיה ציבורית. הלקראת הבחירות לסנאט ב-1958 בחר שלא להתמודד לסנאט, אך שימש כיועץ מיוחד לענייני חוץ למזכיר המדינה של ארצות הברית מ-1959 עד 1960. באוקטובר 1966 הלך סמית' לעולמו בפרינסטון, בן 86 במותו. הוא נטמן בבית העלמין של העיר. הווארד סמית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) הווארד סמית', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) הווארד אלכסנדר סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גיולה לורנט

גיולה לורנט (בהונגרית: Gyula Lóránt;‏ 6 בפברואר 1923 - 31 במאי 1981) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם והקשר. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות החמישים. לורנט, בנו של שוטר שנלחם במלחמת העולם השנייה בצד הגרמני, נולד בקוסג שבהונגריה. הוא הפך לכדורגלן מקצועני בגיל 16, בקבוצת Kõszeg SE מעיר מגוריו. בעונת 1942/1943 החל לשחק בזומבאוולי האלאדס מליגת העל ההונגרית. בעונה העוקבת עבר לנאג'יוואראדי, ולאחר מכן שיחק בוואשאש. כאשר חזר לנאג'יוואראדי, בשנת 1945, כבר שינתה הקבוצה את שמה לאוראדיה. בעונת 1946/1947 שיחק בקבוצה הרומנית ארד מהעיר ארד, וזכה איתה באליפות הליגה בתום העונה. בשנים 1947 עד 1950 שיחק בוואשאש מבודפשט, בשנים 1951–1956 בבודפשט הונבד, ולמשך זמן מה בוואצי ואשאש (1956–1957). במהלך שנות החמישים לורנט היה חבר בולט בנבחרת ההונגרית של שנות החמישים שזכתה לכינוי "נבחרת הזהב", שכללה גם את פרנץ פושקש, זולטן צ'יבור, שנדור קוצ'יש, יוזף בוזסיק ונאנדור הידגקוטי. במהלך 6 השנים בהן שיחק בנבחרת (1949–1955) זכה לורנט במדליית זהב אולימפית בשנת 1952, ובשנת 1953 זכה בגביע מרכז אירופה. במונדיאל 1954 הונגריה הגיעה כפייבוריטית לזכות בטורניר, אך הפסידה בגמר 3–2 לגרמניה המערבית במשחק שזכור כ"נס של ברן". בשנת 1955 סיים לשחק עבור הנבחרת. לאחר שפרש כשחקן, לורנט הפך למאמן. הוא אימן קבוצות כמו: בודפשט הונבד, באיירן מינכן ופאוק סלוניקי. בעודו מאמן פאוק, הוא זכה איתם בתואר אליפות יוון בשנת 1976. ב-31 במאי 1981, בעודו מאמן, לקה בהתקף לב בזמן שצפה במשחק של פאוק נגד אולימפיאקוס ונפטר בגיל 58. נבחרת הונגריה מדליית זהב אולימפית: 1952 גביע מרכז אירופה: 1953 סגנית מונדיאל 1954 נגיוראדי אליפות הונגריה: 1953 UTA ארד אליפות רומניה: 1947 בודפשט הונבד אליפות הונגריה (3): 1952, 1954, 1955 מדיה וקבצים בנושא גיולה לורנט בוויקישיתוף גיולה לורנט, באתר Transfermarkt גיולה לורנט, באתר WorldFootball.net גיולה לורנט, באתר National Football Teams גיולה לורנט, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt גיולה לורנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קופידו

קופידו (בצרפתית: Cupido) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1991- 1992. קופידו הוא קופידון (אנ') קטן שנשלח לכדור הארץ לממלכת צבעוניה במטרה להפיץ אהבה. ממלכת צבעוניה מחולקת לארבעה גזעים בעלי צבעי עור שונים השונאים זה את זה: לבן, כחול, אדום וצהוב. כל גזע משתייך לקהילה נפרדת משלו הנשלטת על ידי שר. הוא פוגש את בני הזוג ויקטור וסופי (דרור ותקווה בגרסה העברית), היחידים בעלי צבע גוף ועוזר להם להפיץ אהבה בין הקהילות השונות, אשר שונאות זו את זו, בעזרת חצי האהבה שלו, בתמורה לעוגות וממתקים. סדרה זו הראתה את הגזענות בחברה והעבירה בטון ברור את המסר כי הדבר החשוב ביותר הוא תחושת האהבה והכבוד. בישראל הסדרה שודרה תחילה בערוץ 2 ובהמשך בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1993–1994. "קופידו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קופידו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית planete-jeunesse ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הכנסת נחלת יעקב (ירושלים)

בית הכנסת האשכנזי נחלת יעקב הוא בית הכנסת האשכנזי הראשון שנבנה מחוץ לחומות העיר העתיקה בירושלים ונבנה בשנת התרל"ג (1873). בית הכנסת ממוקם בשכונת נחלת שבעה שבמרכז העיר ירושלים. כיום בית הכנסת משמש גם כבית חב"ד. לבית הכנסת יש קומה אחת ובה שלושה חדרים המסודרים בצורת ריבוע, החדר האמצעי משמש כחדר התפילה בעוד ששני החדרים האחרים משמשים כעזרת נשים ומבוא לעזרה. לעיתים החדרים משמשים גם כבית מדרש, בעבר העזרה שמשה כבית מדרש קבוע. בעקבות מגפת הכולרה בעיר העתיקה של ירושלים שנמצאת בתוך החומות שהתרחשה בשנת 1866, וכחלק מתהליך היציאה מן החומות, שבע משפחות, ביניהן משפחתו של נשיא מדינת ישראל העשירי ראובן ריבלין, חכרו אדמה ובנו בשנת 1869 את השכונה השלישית היהודית מחוץ לחומות בשם "נחלת שבעה". בית הכנסת נוסד בראש חודש ניסן של שנת 1873 בשכונת נחלת שבעה שבירושלים. השכונה נחלת שבעה היא בין השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות ירושלים, ונחלת יעקב הוא בית הכנסת הראשון שנבנה מחוץ לחומות. הגבאים הראשונים של בית הכנסת היו יואל משה סלומון, אריה לייב הורוביץ ויוסף ריבלין. רב בית הכנסת הנוכחי הוא הרב יוסף יצחק סלונים, מצאצאי שושלת אדמו"רי חב"ד שגרה בחברון. הממלא את מקום אביו הרב זאב דב סלונים שכיהן כרב בית הכנסת עשרות שנים עד פטירתו. גם הרב יהושע פישל זקס שימש כרב בית הכנסת. מספר שנים לאחר הקמתו בשנת 1888, הוקם מולו בית כנסת ספרדי בשכונה בשם "אוהל יצחק", הממוקם בסמוך לו, על ידי ר' יצחק רקנטי. בית הכנסת נחשב לאחד מבתי הכנסת המפוארים ביותר בשכונה. בית הכנסת כמעט ונסגר בתקופת מלחמת העולם הראשונה עקב נזק נרחב שנגרם למבנה. בתקופה שלאחר הקמת המדינה, בית הכנסת כמו שאר בנייני השכונה יועד על עיריית ירושלים להריסה וכמעט שהוחרב בעקבות החלטה להקים אזור סיטי בירושלים. ההחלטה בוטלה בעקבות מחאות נמרצות של תושבי ירושלים והעירייה בחרה לשמר את המבנים העתיקים. למרות ההחלטה שלא לשפץ את האזור בשל האתרים ההיסטוריים, נעשו עבודות קלות לשדרוג התשתיות ברחוב יואל משה סלומון הסמוך לרוב מעלות נחלת שבעה בו בית הכנסת ממוקם, ביניהן החלפת תשתיות וריצוף הרחוב. העבודות נגמרו ביוני, 2019. חב"ד - נחלת שבעה כתובת מעל פתח בית כנסת מלון - נחלת יעקב חב"ד - In Jerusalem, Historic Synagogue Prepares for Sukkot Festival Week (באנגלית) ערוץ 7 - צאו לטייל: מחורבן לבניין - פרק א' איחוד בתי הכנסת והקהילות בישראל - נחלת יעקב מרדכי (מוטי) פרידמן, משה זאקס ומשפחתו, משה זאקס, תל אביב: הוצאת שפירא, עמ' 246 הארץ - The Twin Synagogues of Nahalat Shiva, Jerusalem (באנגלית) יובל אלעזרי, ארץ ישראל - לקסיקון מפה, עמוד 259 כל העיר - נחלת שבעה לאחר השדרוג (צילומים: מינהל קהילתי לב העיר) נחלת שבעה: עבודות השדרוג הגיעו לסיומן, הסוחרים נושמים לרווחה