laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקורפוס ההררי ה-51 (ורמאכט)

הקורפוס ההררי ה-51 (בגרמנית: LI. Gebirgs-Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. ב-15 באוגוסט 1943 הוקם הקורפוס בווינה כקורפוס הררי, והועמד תחת פיקוד ולנטין פוירשטיין. בדצמבר 1943 נשלח הקורפוס לאיטליה כחלק מהארמייה ה-14, ולחם עימה בקרב מונטה קאסינו, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים באיטליה כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין. בינואר 1945 מונה פרידריך וילהלם האוק למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה. ולנטין פוירשטיין (15 באוגוסט 1943 - ינואר 1945) פרידריך וילהלם האוק (ינואר 1945 - 2 במאי 1945) בקרב מונטה קאסינו כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44 דיוויזיית הצנחנים ה-1 דיוויזיית היגר ה-114 הדיוויזיה ההררית ה-5 במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית היגר ה-114 הדיוויזיה ה-334 הדיוויזיה ה-232 הדיוויזיה ה-148 דיוויזיית הברסליירי ה-1 "איטליה" הקורפוס ההררי ה-51 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
עונת 2006/2007 בליגת העל בכדורסל

עונת 2006/2007 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-53 של תחרות ארצית בישראל והעונה השביעית של ליגת העל. החל מעונה זו כונן החוק "הרוסי" בליגה הישראלית, חוק המחייב שני ישראלים על המגרש בכל עת, ללא קשר למספר הזרים הרשומים בקבוצה. הפועל חולון שעלתה לליגת העל ויתרה על מקומה. הפועל תל אביב לא הצליחה להעמיד קבוצה לליגה ובמקומה הופיעה הפועל גלבוע/עפולה שסיימה במקום השני בלאומית. כתוצאה מכך הליגה כללה 10 קבוצות בלבד. ארבע הראשונות העפילו לפיינל פור. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה הפועל גלבוע/עפולה. העונה הסדירה החלה ב-5 בנובמבר 2006 הסתיימה ב-24 במאי 2007. בגמר הפיינל פור ניצחה מכבי תל אביב את הפועל ירושלים 78-80 לאחר שהאחרונה הובילה לכל אורך המשחק. את סל הניצחון קלע ג'יימי ארנולד, 2.2 שניות לסיום וזו הייתה הפעם הראשונה והיחידה במשחק בו מכבי תל אביב הייתה ביתרון. בכך היא זכתה בפעם ה-14 ברציפות ובפעם ה-47 בתולדות המועדון. משחק הגמר זכה בקרב אנשי הפועל ירושלים לכינוי "המשחק שלא היה", לאור חשדות לגבי הטיה בשיפוט במהלכו. בהתאם לתוצאות העונה מכבי גבעת שמואל ירדה ליגה. ריקארדו מארש מעירוני אשקלון היה מלך הסלים עם 20.9 סלים למשחק. רביב לימונד מעירוני נהריה היה מלך הסלים הישראלי עם 14.9 סלים למשחק לי ניילון מבני השרון נבחר לשחקן העונה. רביב לימונד מעירוני נהריה נבחר לשחקן הישראלי של העונה. גביע המדינה בכדורסל 2006/2007 גביע ווינר בכדורסל 2006/2007 מידע מאתר מנהלת הליגה
פרנק טאוורס

פרנק וינצ'סטר טאוורס (באנגלית: Frank Winchester Towers; ‏13 ביוני 1917 - 4 ביולי 2016) היה קצין בצבא ארצות הברית, שארגן את מבצע הצלתם של 2,500 יהודים שנכלאו בקרון רכבת שיועד להשמדה במחנה הריכוז טרזיינשטט, באפריל 1945 ("רכבת המוות"). טאוורס נולד בבוסטון, וכשהיה ילד עבר עם משפחתו לוורמונט. לאחר סיום לימודיו, החל לעסוק כשמאי ביטוח. בשנת 1940, גויס תחילה למשמר הלאומי ובהמשך המלחמה עבר לדיוויזיה ה-30 של חיל הרגלים האמריקאי (אנ'), שם שירת כקצין קישור. במסגרת תפקידו זה נטל חלק במבצעים שונים, בהם הפלישה לנורמנדי בשנת 1944 ובהמשך בקרב על הבליטה. ב-6 באפריל 1945, מספר ימים לפני שחרור מחנה הריכוז ברגן-בלזן, נצטוו כ-2,500 אסירים יהודים להתכונן לעזיבת המחנה. למחרת, יצאו האסירים דרך שערי המחנה והחלו לצעוד כ-10 ק"מ לתחנת הרכבת הסמוכה בעיר צלה (אנ') (Celle), שם נצטוו לעלות על רכבת שתיקח אותם למחנה הריכוז טרזיינשטט. אנשי האס אס שאבטחו את הרכבת, קיבלו פקודה לפיה אם לא יצליחו להגיע ליעד, עליהם להשמיד את הרכבת ולהטביע את נוסעיה בנהר אלבה. ב-13 באפריל 1945, לאחר שישה ימי נסיעה עצרה הרכבת ליד הכפר פרסלבן (אנ') (Farsleben) שבגרמניה, כשברקע נשמעים הדי תותחים. במהלך מבצע של גדוד הטנקים 743, השייך לדיוויזיית חיל הרגלים ה-30, הצליחו האסירים להימלט מהרכבת. טאוורס, במסגרת תפקידו כקצין קישור, פיקד על החלק הלוגיסטי של מבצע ההצלה, במסגרתו גייס אמבולנסים, ג'יפים ומשאיות, ודאג להעביר את האסירים המשוחררים לעיירה הילרסלבן, שם שכן מחנה של חיל האוויר הגרמני. בעיירה הזו הקימו החיילים האמריקאים בית חולים לטיפול ביהודים ששחררו, כשאת הציוד הרפואי והמזון החרימו האמריקאים ממחסנים גרמנים סמוכים. טאוורס אף השתתף בשחרור עובדי כפייה יהודים ממחנה "פולטה" בעיר מגדבורג, מחנה-משנה של מחנה הריכוז בוכנוואלד, בו פעל מפעל תחמושת. לאחר המלחמה, חתם טאוורס קבע, והמשיך לשרת בתפקידים שונים בגרמניה עד שהשתחרר בשנת 1950, בדרגת מייג'ור. על פעולותיו השונות במסגרת השירות ועל אומץ ליבו, זכה בפרסים ואותות הוקרה רבים. לאחר שחרורו מהצבא, ניהל חנות מכולת מקומית במשך מספר שנים ואחר כך עבד באוניברסיטת פלורידה, בתפקיד אדמיניסטרטיבי, עד שפרש לגמלאות בשנת 1979. טאוורס פעל רבות לתיעוד והנצחת קורות מלחמת העולם השנייה ואף עמד, בין היתר, בראש עמותת ותיקי הדיוויזיה ה-30 והקים את ארגון "פרחי הזיכרון", שחבריו מאמצים קברים של חיילים אמריקאים בצרפת. כמו כן, הרצה רבות ברחבי העולם על סיפור הצלת היהודים מהרכבת. בשנת 2011, הוזמן טאוורס לישראל ונפגש עם 55 מתוך 700 הילדים שהיו על הרכבת שהציל. את המפגש ארגנה ורדה וייסקופף, שחקרה את הנושא ופרסמה בכתב העת "הרפואה" מאמר מקיף על הצלת הרכבת ובית החולים שהקימו החיילים האמריקאים כדי לטפל בניצולים. טאוורס נפטר ב-4 ביולי 2016 בביתו בברוקר (אנ') שבפלורידה. הותיר אחריו את אשתו מרי, שלוש בנות ובן. עופר אדרת, החייל שהציל 2,500 יהודים מהקרון בדרך אל מותם, באתר הארץ, 21 ביולי 2016 עופר אדרת, אחרי 72 שנה: נמצאה האשה מצילום השואה האיקוני, באתר הארץ, 23 באפריל 2017 Jewish prisoners after being liberated from a death train, 1945, rarehistoricalphotos, ורדה וייסקופף, בית החולים בהילרסלבן גרמניה, אפריל 1945, באתר הרפואה, מרץ-אפריל 2014 Meg Wagner, Speaker has kept in touch with more than 200 Jews he helped liberate, gainesville.com, Apr 14, 2012
משה אשקר הכהן

ר' משה יוסף אשקר הכהן (באנגלית: Ashkar או Ashear; ‏1877 – אוקטובר 1940, י"ז בתשרי ה'תש"א) היה מפייטני יהדות חלב במאה ה-19 וה-20. נולד בשנת 1877 בעיר חלב שבסוריה. כשהיה בן שש, בשנת 1883 התייתם מאביו, ור' רפאל ענתבי, מגדולי פייטני חלב, לקח עליו את חסותו, והוא הפך לתלמידו הקרוב. מאחר שענתבי היה עיוור, אשקר העלה על הכתב רבים מפיוטיו של רבו. ממנו למד את המוזיקה הערבית ואת הכתיבה הפיוטית בלשון העברית. כשהתחתן אשקר חיבר ענתבי פיוט, "מלך רחמן", ובו מוזכרים תלמידו משה, ואבי הכלה יעקב: ”כַּלַּת מֹשֶׁה הִיא בַּת יַעֲקֹב אִישׁ תָּם”. בשנת 1903 מונה לחזן ולבעל הקורא של בית הכנסת הגדול של העיר חלב. בשנת 1912 היגר לניו יורק שבארצות הברית עם אמו. תחילה חי במנהטן ולאחר מכן בברוקלין, שם שימש כחזן בית הכנסת מגן דוד (אנ') במשך 28 שנים. הוא הביא לניו יורק את מסורת השירה החלבית ואת הפיוטים שחיבר, וכן חיבר בעיר פיוטים חדשים, וכך ייסד את מסורת השירה החלבית בארצות הברית. פעל לשמר ולהעביר הלאה את מסורת ה"פזמונים". נהג להאזין ללחנים מצריים, טורקיים וחלביים, ואף ללחנים אירופיים, ועל פיהם לכתוב את שיריו. השתדל לשמור על המצלול המקורי של מילות השיר הערבי, ולמרות מגבלה זאת, שיריו מצטיינים בכתיבה איכותית. חיבר פיוטים רבים, שחלקם מושרים עד היום בקהילות ישראל השונות. בין שאר הפיוטים שחיבר "אל מאד נעלה". נפטר ביום השני של חול המועד סוכות ה'תש"א, 1940. ר' משה אשקר הכהן באתר קהילות שרות פיוטים שחיבר באתר הפיוט והתפילה Moshe Ashear - חכם משה אשקר הכוהן באתר Pizmonim.org ספר שיר ושבחה הלל וזמרה, להנצחת זכרם של הפייטנים המפורסמים לתהלה ולברכה הראשון בקודש, הרב רפאל ענתבי טבוש ז"ל ושני לו נעים זמירות ישראל משה אשקר הכהן ז"ל, ירושלים תשכ"ד, בהוצאת חברת הפצה של ק"ק מגן דוד ניו־יורק אמריקא, על ידי הוצאת ספרים צ. י. מנצור, באתר היברובוקס הפיוט משה אשקר הכהן, באתר הפיוט והתפילה. Kay Kaufman Shelemay, Let Jasmine Rain Down: Song and Remembrance Among Syrian Jews, University of Chicago Press, 1998, pp.207–211 Mark Kligman, "Diversity and Uniqueness: An Introduction to Sephardic Liturgical Music", In: Zion Zohar (ed.), Sephardic and Mizrahi Jewry: From the Golden Age of Spain to Modern Times, NYU Press, 2005, p. 268 Pizmonim, באתר ברוקלין קולג', עמ' 3
צינוק

צינוק הוא סוג של תא מאסר קטן וחסר חלונות, בעיקר מתחת לפני הקרקע. צינוק משמש כיום בעיקר לכליאה בבידוד, צורת ענישה שבה מונעים מאסיר כל מגע עם אנשים מלבד סוהרים ואנשי רפואה. צורת ענישה זאת נחשבת לבין הקשות ביותר בכלא, ולכן היא מוגבלת בזמן. תאי צינוק מקושרים כיום בדרך כלל עם טירות ימי הביניים, שם לעיתים שימש, בנוסף לתא כליאה, גם כחדר עינויים. הסוג הידוע ביותר מימי הביניים של צינוק הוא אובליאט, שבו הדלת היחידה היא בתקרה. טירות נורמניות מימי הביניים המכילות תאי צינוק לא נשמרו עד ימינו, והן היו נפוצות יותר בסקוטלנד. מאסר לא היה עונש מקובל בימי הביניים כמו שהוא מקובל כיום, רוב האסירים היו ממתינים למשפט, פסיקה או פשרה. בימי הביניים, אסירים ממעמד האצילים לא שהו כלל במרתפים, אלא בחדרים מיוחדים ונוחים יחסית לתקופה. החוק הסיני בימינו מתיר שהייה בצינוק עד 3 שבועות, עם זאת גאו ג'י-שנג הוחזק בצינוק במשך 3 שנים. המילה העברית "צינוק" היא מילה יחידאית במקרא: ”וְנָתַתָּה אֹתוֹ אֶל הַמַּהְפֶּכֶת וְאֶל הַצִּינֹק”, ועל פי הקשרה היא קשורה לענישה ולכליאה, ויש ששיערו שהיא קשורה למילה דומה באכדית שמשמעה אגידה, ואף בלשון חז"ל מופיעה המילה במשמעות "אגודה". צח יוקד, 6,000 איש מוחזקים בתא קטן, במשך שנים. מבט לפינה הכי אפלה בארה"ב, באתר הארץ, 13 במאי 2021 ספר ירמיהו, פרק כ"ט, פסוק כ"ו ראו מילון אטימולוגי לשפה העברית, ארנסט קליין, ערך "צינוק" תוספתא, מעשרות, א, ה; תלמוד ירושלמי, מסכת מעשרות, פרק א', הלכה ה' ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקורפוס ה-52 (ורמאכט)

הקורפוס ה-52 (בגרמנית: LII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-25 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה קורט פון בריזן. במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ואף לחם במערכה על יוון. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, עימה לחם בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-10 בדצמבר 1941 מונה אויגן אוט למפקד הקורפוס, ובאוגוסט 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה כחלק מקבוצת ארמיות A, והשתתף עימה בקרב על קווקז. בפברואר 1943 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, והשתתף עמה בקרבות בגשר קובאן. באפריל הועבר הקורפוס תחת פיקוד פלגת הארמייה קמפף, והשתתף בקרב חרקוב השלישי, וביולי לחם הקורפוס בקרב קורסק כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. ב-1 באוקטובר 1943 מונה הנס-קרל פון שלה למפקד הקורפוס, והקורפוס הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה. ב-20 בנובמבר 1943 מונה אריך בושנהאגן למפקד הקורפוס, ובינואר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרבות באוקראינה. ב-1 בפברואר 1944 מונה רודולף פון בינאו למפקד הקורפוס, וב-1 באפריל 1944 חזר אריך בושנהאגן לפקד על הקורפוס. באוגוסט כותר הקורפוס במהלך מבצע יאשי-קישינב ולבסוף הושמד, וב-27 בספטמבר הוכרז על פירוק הקורפוס. קורט פון בריזן (25 באוקטובר 1940 - 20 בנובמבר 1941) אלברט צהל (20 בנובמבר 1941 - 10 בדצמבר 1941) אויגן אוט (10 בדצמבר 1941 - 1 באוקטובר 1943) הנס-קרל פון שלה (1 באוקטובר 1943 - 20 בנובמבר 1943) אריך בושנהאגן (20 בנובמבר 1943 - 1 בפברואר 1944) רודולף פון בינאו (1 בפברואר 1944 - 1 באפריל 1944) אריך בושנהאגן (1 באפריל 1944 - אוגוסט 1944) במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-169 הדיוויזיה ה-197 הדיוויזיה ה-125 במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה הקלה ה-101 הדיוויזיה הקלה ה-97 הדיוויזיה הקלה ה-100 בקרב קורסק כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-57 הדיוויזיה ה-255 הדיוויזיה ה-332 במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ההררית ה-4 הדיוויזיה ה-294 הדיוויזיה ה-320 הקורפוס ה-52 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
חיים פינטו (מרוקו)

הרב חיים פינטו (ט"ו בתמוז ה'תק"ג, יולי 1743 - כ"ו באלול תר"ה, ספטמבר 1845) היה מגדולי רבני יהדות מרוקו, רב, ראש ישיבה דיין ומקובל בעיר מוגאדור. נולד באגאדיר שבמרוקו לרב שלמה פינטו. סבו היה הרב יאשיהו פינטו הראשון. בשנת ה'תקט"ו נפטר אביו. לאחר כשנה פקד משבר כלכלי חמור את עירו בעקבותיו עבר למוגאדור שם התגורר כל ימי חייו. קרוב משפחתו הרב מאיר פינטו הכניסו ללמוד בישיבתו של הרב יעקב ביבאס רב הקהילה במוגאדור. למד תורה והתפרסם כעילוי. לאחר פטירת הרב יעקב ביבאס מונה במקומו בשנת ה'תקכ"ט לרב הקהילה במוגאדור על אף גילו הצעיר, יחד עם המקובל הרב דוד חזן. ייסד את בית הדין הרבני הראשון במוגאדור. עקב תקיפותו בענייני הלכה כינוהו "אביר לב" אך עם זאת היה קשוב לצורכי עדתו ולדאגת עניי עירו. עמד בראש ישיבה בעירו, ומתלמידיו נמנה רבי דוד זגורי. בנוסף כתב פיוטים כגון 'אלי ארוממנהו' לכבוד חנוכה וכן חיבורים בהלכה, בקבלה, באגדה וחידושים על הש"ס שאבדו במהלך מלחמת ספרד שהייתה בעיר אסווירה. הקפיד לערוך מדי שנה את הילולת רבי שמעון בר יוחאי ורבי מאיר בעל הנס ברוב עם ובחג השבועות למד תורה במשך שני לילות עד לשעות הבוקר. בספרי יהדות מרוקו מובאים סיפורי ניסים רבים המיוחסים לו. נפטר בכ"ו באלול שנת תר"ה. נטמן בבית העלמין הישן במוגאדור. הותיר אחריו ארבעה בנים: רבי יהודה, רבי יוסף, רבי יאשיה ורבי יעקב. נכדו הוא הרב חיים פינטו השני שהתגורר בקזבלנקה. חכמי מרוקו - 'רבי חיים פינטו' עמ' 258–262. חיים פינטו (מרוקו), באתר "החכם היומי" רבי חיים פינטו [הראשון] - באתר MyTzadik הרב חיים פינטו באתר דאר דייאלנה הרב חיים פינטו באתר שושלת יהדות מרוקו הרב חיים פינטו באתר תורת אמת חיים בן שלמה פינטו (1743-1845), דף שער בספרייה הלאומית ראו הקדמת המחבר לספרו 'לדוד להזכיר'. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'נה פרנדיני

ג'נה פרנדיני (באנגלית: Jenna Prandini; נולדה ב-20 בנובמבר 1992) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק. אלופת עולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר, אלופת ארצות הברית (2015 ו-2018) בריצת 200 מטר ומקום שלישי בארצות הברית (2018) בריצת 100 מטר. פרנדיני נולדה בקלוביס שבמרכז קליפורניה. בתקופת לימודי התיכון הצטיינה במקצועות האתלטיקה, הייתה אלופת ארצות הברית בקפיצה לרוחק ואלופת קליפורניה בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק. ב-2010 החלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אורגון אך נפצעה ולא השתתפה בתחרויות רשמיות של ה-NCAA באותה שנה. באליפות ה-NCAA שנערכה ב-2013 היא סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.43 שניות. באליפות ה-NCAA שנערכה ב-2014 היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.55 מטר, במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.63 שניות ובמדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.42 שניות. באליפות ה-NCAA שנערכה ב-2015 היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות ומדליות כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.21 שניות ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.80 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.20 שניות וסיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.94 שניות. על הישגיה זכתה בגביע באוורמן לאתלטית המצטיינת בקולג'ים. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4X100 מטר ביחד עם אינגליש גרדנר, אליסון פליקס וג'סמין טוד בתוצאה של 41.68 שניות, אחרי ג'מייקה שקבעה שיא אליפות חדש של 41.07 שניות ולפני טרינידד וטובגו (42.03 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 13 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.87 שניות. את לימודיה באוניברסיטה סיימה ב-2016 עם תואר ראשון במדעי החברה. היא חתמה על חוזה חסות עם חברת פומה וויתרה על אפשרות להתחרות שנה נוספת במסגרת המכללות. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.53 שניות וסיימה במקום חמישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות ונכללה במשלחת האמריקאית. במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום עשירי בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.55 שניות. בתחרות ליגת היהלום שנערכה בלונדון ביולי 2018 היא ניצחה בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 22.16 שניות. באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות חדש של 10.96 שניות ובמדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר. באולימפיאדת טוקיו זכתה במדליית כסף עם נבחרת השליחות 4X100 מטר. בריצת 200 מטר קבעה תוצאה של 22.56 במוקדמות ו-22.57 שניות בחצי הגמר ולא העפילה לגמר. בריצת 100 מטר קבעה תוצאה של 11.11 שניות במוקדמות ובחצי הגמר ולא העפילה לגמר. באליפות העולם זכתה במדליית זהב עם נבחרת השליחות 4X100 מטר. בריצת 200 מטר קבעה תוצאה של 22.08 שניות ולא העפילה לגמר. ריצת 100 מטר: 10.92 שניות (2015) ריצת 200 מטר: 21.89 שניות (2021) קפיצה לרוחק: 6.80 מטר (2015) מדיה וקבצים בנושא ג'נה פרנדיני בוויקישיתוף ג'נה פרנדיני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'נה פרנדיני, באתר olympedia.org ג'נה פרנדיני, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ג'נה פרנדיני, באתר ליגת היהלום ג'נה פרנדיני, באתר Track and Field (נשים) ג'נה פרנדיני באתר אוניברסיטת אורגון One Track Mind באתר אוניברסיטת אורגון
עונת 2002 בליגת העל הרוסית בכדורגל

קבוצות הפרמייר-ליג לעונת 2002   צסק"א ספרטק טורפדו לוקומוטיב דינמו טורפדו-זי"ל קריליה סובייטוב אוראלאן אליסטה רוסטסלמאש אנז'י מחצ'קלה רוטור סאטורן ראמנסקו סוקול סראטוב ספרטק ולד' שיניק ירוסלבל זניט עונת 2002 בליגת העל הרוסית הייתה העונה הראשונה של הפרמייר-ליג הרוסי במתכונתו החדשה והעונה ה-11, מאז 1991. העונה שוחקה מה-8 במרץ ועד ה-17 בנובמבר 2002. לראשונה קבוצות הליגה קיבלו עצמאות מסוימת מהתאחדות הכדורגל והקימו יחד את ארגון הפרמייר-ליג הרוסי. שליטתה של ספרטק מוסקבה בליגה נשברה לאחר 6 זכיות רצופות ובעונה זו זכתה לוקומוטיב מוסקבה באליפות הפרמייר-ליג הרוסי, כשצסק"א סגניתה וספרטק סיימה במקום השלישי. העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לאליפויות הקודמות. בסיכום העונה הודחו אנז'י מחצ'קלה סוקול סראטוב. במקומן העפילו רובין קאזאן הטטארית וצ'רנומורץ נובורוסיסק, שהעפילה לאחר עונת אחת בלבד בליגת המשנה הרוסית. בעונת 2002 של הפרמייר-ליג הרוסי נטלו חלק הקבוצות הבאות: מק' - מיקום; מש' - משחקים; נצ' - ניצחונות; הפ' - הפסדים; ש"ז -שערי זכות; ש"ח - שערי חובה; ה"ש - הפרש שערים; נק' - נקודות במחזור המסכם של העונה שתי הקבוצות שבראש הטבלה, לוקומוטיב מוסקבה וצסק"א מוסקבה סיימו עם אותו מספר נקודות ולכן נערך משחק אליפות בין 2 הקבוצות באצטדיון דינמו במוסקבה, ב-21 בנובמבר 2002. לוקומוטיב ניצחה בתוצאה 1:0 והפכה לראשונה בתולדותיה לאלופת המדינה. סך הכל צפו בכל משחקי העונה — 2,632,100 איש (10,967 צופים למשחק). מקור: אתר РФПЛ.org עונת 2002 באתר rsssf.com (ברוסית) מקיבולת אצטדיון דינמו מקיבולת אצטדיון לוז'ניקי שבו ספרטק אירחה את משחקיה מקיבולת אצטדיון לוז'ניקי שבו טורפדו אירחה את משחקיה מקיבולת אצטדיון אדוארד סטרלצוב שבו הקבוצה אירחה את משחקיה
עונת 2007/2008 בליגת העל בכדורסל

עונת 2007/2008 בליגת העל בכדורסל הייתה העונה ה-54 של תחרות ארצית בישראל והעונה השמינית של ליגת העל. הליגה כללה 10 קבוצות בלבד. ארבע הראשונות העפילו לפיינל פור. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלתה הפועל חולון שבסוף העונה זכתה באליפות. העונה הסדירה החלה ב-28 באוקטובר 2007 הסתיימה ב-20 במאי 2008. העונה הסתיימה בפיינל פור בניצחון של הפועל חולון בפעם הראשונה בתולדות המועדון. בהתאם לתוצאות העונה הפועל גלבוע/עפולה ירדה ליגה. ב-11 בנובמבר 2007 התרחש אירוע השלכת החזיז במלחה, כאשר במהלך משחק כדורסל בהיכל הספורט מלחה בירושלים, בו התמודדו הפועל ירושלים והפועל חולון, הושלך לפרקט חזיז, מה שגרם לקטיעת שלוש מאצבעותיו של מאבטח. המקרה נחשב לאחר המקרים החמורים ביותר של אלימות בספורט הישראלי. כולל הפסד טכני 2:0 ללא נקודות מול הפועל ירושלים עקב משחק בו התפוצץ חזיז באמצע המשחק (11 בנובמבר 2007) כולל ניצחון טכני 0:2 נגד הפועל חולון עקב משחק בו התפוצץ חזיז באמצע המשחק (11 בנובמבר 2007) סטיב בארט ג'וניור מעירוני אשקלון היה מלך הסלים עם 21.1 סלים למשחק. ג'ימי ארנולד מהפועל ירושלים היה מלך הסלים הישראלי עם 16.8 סלים למשחק פי ג'יי טאקר מהפועל חולון נבחר לשחקן העונה. מאיר טפירו מהפועל ירושלים נבחר לשחקן הישראלי של העונה. גביע המדינה בכדורסל 2007/2008 גביע ווינר בכדורסל 2007/2008 מידע מאתר מנהלת הליגה
אי-שוויון 4/3 של ליטלווד

במתמטיקה, אי-שוויון 4/3 של ליטלווד, אשר נקרא על שם ג'ון אדנזור ליטלווד, מתמטיקאי אנגלי, הוא אי-שוויון אשר מתקיים עבור כל תבנית ביליניארית בעלת ערך מרוכב מעל מרחב c0, מרחב בנך של סדרות המספרים הממשיים שמתכנסות לאפס. האי-שוויון טוען שלכל תבנית ביליניארית B:c0 × c0 → ℂ מתקיים: ( ∑ i , j = 1 ∞ | B ( e i , e j ) | 4 / 3 ) 3 / 4 ≤ 2 ‖ B ‖ , {\displaystyle \left(\sum _{i,j=1}^{\infty }|B(e_{i},e_{j})|^{4/3}\right)^{3/4}\leq {\sqrt {2}}\|B\|,} כאשר ‖ B ‖ = sup { | B ( x 1 , x 2 ) | : ‖ x i ‖ ∞ ≤ 1 } . {\displaystyle \|B\|=\sup\{|B(x_{1},x_{2})|:\|x_{i}\|_{\infty }\leq 1\}.} קיים אי-שוויון המכליל את אי-שוויון זה עבור כל תבנית m-ליניארית (תבנית ליניארית בעל m משתנים) אשר מוגדרת מעל מרחב c0. אי-שוויון זה נקרא אי-שוויון בוננבלוסט-היל, ואומר כי לכל תבנית m-ליניארית M:c0 × ... × c0 → ℂ מתקיים: ( ∑ i 1 , … , i m = 1 ∞ | M ( e i 1 , … , e i m ) | 2 m / ( m + 1 ) ) ( m + 1 ) / ( 2 m ) ≤ 2 ( m − 1 ) / 2 ‖ M ‖ , {\displaystyle \left(\sum _{i_{1},\ldots ,i_{m}=1}^{\infty }|M(e_{i_{1}},\ldots ,e_{i_{m}})|^{2m/(m+1)}\right)^{(m+1)/(2m)}\leq 2^{(m-1)/2}\|M\|,}
פיליס פרנסיס

פיליס פרנסיס (באנגלית: Phyllis Francis; נולדה ב-4 במאי 1992) היא אתלטית אמריקאית, היא אלופת העולם (לונדון 2017) בריצת 400 מטר, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ופעמיים אלופת העולם (לונדון 2017, דוחה 2019) בריצת שליחות 4x400 מטר. פרנסיס גדלה בקווינס שבניו יורק. בתקופת לימודיה בתיכון זכתה באליפות ארצות הברית לתיכונים באולם בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:07.54 דקות. ב-2010 החלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אורגון. ב-2011 סיימה שלישית באליפות האתלטיקה הפאן-אמריקאית לנוער בריצת 400 מטר בתוצאה של 53.81 שניות וזכתה עם נבחרת ארצות הברית במקום הראשון בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:34.71 דקות. באליפות ה-NCAA ב-2012 סיימה במקום החמישי בריצת 400 מטר וזכתה עם נבחרת השליחות של האוניברסיטה במקום הראשון. ב-2013 סיימה שלישית באליפות ה-NCAA בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.86 שניות. ב-2014 זכתה באליפות ה-NCAA באולם בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.46 שניות וסיימה שנייה באליפות ה-NCAA באצטדיון בתוצאה של 50.59 שניות. ב-2015 זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר באליפות התאחדות האתלטיקה הבינלאומית במרוצי שליחים. באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג סיימה שביעית בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.51 שניות. עם נבחרת ארצות הברית הייתה שותפה לזכייה במדליית הכסף לאחר שרצה בשלב המוקדמות. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה שנייה בריצת 400 מטר בשיא אישי של 49.94 שניות, לאחר המנצחת אליסון פליקס (49.68 שניות). במשחקים האולימפיים סיימה שישית בתוצאה של 50.41 שניות בריצת 400 מטר. בריצת שליחות 4x400 מטר זכתה במדליית זהב (יחד עם קורטני אוקולו, נטשה הייסטינגס ואליסון פליקס) בתוצאה של 3:19.06 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בשיא אישי של 49.92 שניות ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:19.02 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה חמישית בשיא אישי של 49.61 שניות וזכתה במדליית זהב עם נבחרת השליחות 4X400 מטר בתוצאה של 3:18.92 שניות. מדיה וקבצים בנושא פיליס פרנסיס בוויקישיתוף פיליס פרנסיס, באתר olympedia.org פיליס פרנסיס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית פיליס פרנסיס, באתר ליגת היהלום פיליס פרנסיס, באתר Track and Field (נשים) פיליס פרנסיס באתר אוניברסיטת אורגון פיליס פרנסיס באתר tfrrs.org
ויל בארטון

ויליאם דנארד "ויל" בארטון (באנגלית: William Denard "Will" Barton; נולד ב-6 בינואר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. בארטון נולד בעיר בולטימור שבמרילנד, ולמד באוניברסיטת ממפיס בין השנים 2010–2012. בעונתו הראשונה בממפיס הוביל את קלעי הקבוצה עם 12.3 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת הסופמור שיפר את ממוצעיו ל-18.0 נקודות ו-8.0 ריבאונדים למשחק, אשר זיכו אותו בפרס השחקן המצטיין של "מחוז USA"‏ (Conference USA Player of the Year). בארטון נבחר בבחירה ה-40 של דראפט ה-NBA לשנת 2012, על ידי קבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בשתי עונותיו הראשונות בפורטלנד שימש כמחליפם של וסלי מת'יוז וניקולא באטום בשתי עמדות הכנף, וסיפק ממוצעים צנועים של 4.0 נקודות ו-1.9 ריבאונדים למשחק. באמצע עונת 2014/2015 נשלח בארטון בטרייד לדנוור נאגטס, יחד עם ויקטור קלאבר ותומאס רובינסון, בתמורה לארון אפללו ואלונזו ג'י. עד סיום אותה עונה שיפר את תפוקתו ל-11.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, ובסיום העונה חתם על הארכת חוזה בדנוור ל-3 עונות נוספות, עבור כ-10.5 מיליון דולר. בעונת 2015/2016 קבע בארטון שיאי קריירה בממוצעי דקות (28.7), נקודות (14.4), ריבאונדים (5.8) ואסיסטים (2.5) למשחק, ואף סיים את העונה כקלע המוביל של הנאגטס עם 1,178 נקודות בסך הכול. ב-20 בדצמבר 2015 קלע שיא קריירה של 32 נקודות בהפסד קבוצתו לניו אורלינס פליקנס. בהצבעה לתואר השחקן השישי של עונת 2015/2016 סיים בארטון במקום הרביעי, אחרי ג'מאל קרופורד, אנדרה איגודלה ואנס קאנטר. בעונת 2017/2018 פתח ב-40 משחקים עבור הנאגטס, בשל פציעות של שחקני החמישייה פול מילסאפ וגארי האריס, ורשם שיאי קריירה חדשים בממוצעי נקודות (15.7) ואסיסטים (4.1) למשחק. בסיום אותה עונה חתם על הארכת חוזה בדנוור בסך 54 מיליון דולר ל-4 עונות נוספות. בעונת 2018/2019 השתתף ב-43 משחקים בלבד, בשל פציעה במפרק הירך. בעונת 2019/2020 היה הקלעי השלישי של הנאגטס, עם ממוצע של 15.1 נקודות בממוצע למשחק, אולם בשל פציעה בברכו החמיץ את כל משחקי פלייאוף 2020, בו העפילה דנוור לגמר המערב. מדיה וקבצים בנושא ויל בארטון בוויקישיתוף ויל בארטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויל בארטון, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN סטטיסטיקות המכללות של בארטון, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2012, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות הקריירה של בארטון ב-NBA, באתר basketball-reference.com בארטון נשלח בטרייד לדנוור נאגטס, באתר הרשמי של הקבוצה, 19 בפברואר 2015 דנוור מחתימה את בארטון, נלסון וארתור על חוזים חדשים, באתר הרשמי של הקבוצה, 7 באוגוסט 2015 נתוני המשחק בין הנאגטס לפליקנס, באתר basketball-reference.com תוצאות ההצבעות לתוארי עונת 2015/2016, באתר basketball-reference.com בארטון חותם על הארכת חוזה בדנוור, באתר ESPN,‏ 1 ביולי 2018 בארטון חוזר מפציעה, באתר הנאגטס, 12 בינואר 2019 בארטון עוזב את הבועה כדי לטפל בברכו, באתר ESPN,‏ 20 באוגוסט 2020