laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרדכי בן דרור (עסקן)

מרדכי בן דרור (1898 – 1991) היה מראשי הציבור בפתח תקווה ויו"ר מכבי ישראל. נולד בשם מרדכי פריימן בעיר אפטא שבפולין לשמואל יעקב ובלה פריימן. בצעירותו קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בשנת 1911 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והיא התיישבה בפתח תקווה. סייע לאביו שיסד במושבה בית חרושת לגזוז. בשנת 1918 התנדב לגדוד העברי ושירת בו כשלוש שנים. בשנת 1921 שב לפתח תקווה ועסק בענף פרי ההדר. כיהן כיו"ר אגודת "האורז" והיה מפקח ראשי בחברת "פרדס". היה מראשי הציבור בפתח תקווה ופעיל בתחומים אזרחיים וביטחוניים שונים. בן דרור היה פעיל מרכזי ב"מכבי". במשך כעשרים וחמש שנה היה יו"ר "מכבי-אבשלום" בפתח תקווה. בשנת 1947 נבחר ליו"ר מכבי. היה נציג מכבי בהנהלת הסתדרות הציונים הכלליים. בשנת 1921 נישא לצפורה סטור, בת נווה צדק. שני בניו, שמואל בן דרור וישראל בן דרור, הם כדורגלני עבר ידועים. גם כמה מנכדיו וניניו כדורגלנים בולטים, ובהם: גד בן דרור, אמנון בן דרור ואילן בן דרור. נכדו הוא אהוד (אדי) בן דרור, שעל שמו הוקמה על ידי משפחתו עמותת אדי לעידוד תרומת איברים. גילה מצא, אוהד שרוף. כבר 90 שנה, (המשך), מוסף "גבר לעניין", "מעריב", 14 בדצמבר 1987 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיוה בן דרור

זיוה בן דרור (נולדה בשנת 1936) היא אשת ציבור שכיהנה כראש מועצת אבן יהודה בין השנים 1989 – 1993. יו"ר "עמותת בן דרור". נולדה בישראל ליוסף ושרה שניידר. באמצע שנות ה-50 נישאה לישראל בן דרור. בשנת 1957 עברה להתגורר באבן יהודה. בשנת 1961 הקימה עם בעלה את קייטנת גבעת הילדים, שפעלה בביתם במשך כארבעים שנה. ביתם שימש מקום מפגש לחברי נבחרת ישראל בכדורגל שהתארחו בו מדי יום העצמאות. עסקה בהוראה בבית הספר היסודי במועצה. ב-1969 נבחרה למועצה המקומית באבן יהודה ברשימת גח"ל ובמקביל החלה לפעול בפורומים שונים לקידום מעמד האישה. בשנת 1989 נבחרה לראשות מועצת אבן יהודה כנציגת הליכוד, והייתה בכך לאישה הראשונה בישראל שנבחרה בבחירות ישירות לראשות רשות מקומית. לאחר מות בעלה הקימה את "עמותת בן דרור ע"ש ישראל בן דרור" המעניקה מלגות לספורטאים מצטיינים צעירים. שביט בן-אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תשע"א. תוצאות הבחירות לראשות מועצת אבן יהודה, באתר ילקוט הפרסומים, 30 במרץ 1989
דלתא 3000

הדלתא 3000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש ל-35 שיגורים בין 1975 ל-1989. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא. לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 3. השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor בעל מנועי RS-27 (ששימש גם בדלתא 2000), לו נוספו שלושה או תשעה מאיצים מסוג קסטור-4 (במקום הקסטור-2 המיושן ששימש בטילי דלתא קודמים) להגדלת יכולת הנשיאה. לשלב שני היו שתי אופציות: או שלב דלתא P ששימש בטילי דלתא קודמים או שדרוג של השלב שנקרא דלתא K. במספר שיגורים נוסף גם שלב שלישי מסוג סטאר-37D או 37E או 48B. שיגורי הדלתא 3000 בוצעו או ב-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל או ב-SLC-2W מבסיס חיל האוויר ונדנברג. מתוך 35 שיגורים שניים נכשלו ואחד נכשל חלקית (לא הביא את הלוויין למסלול הרצוי). משגר לוויינים מדיה וקבצים בנושא דלתא 3000 בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Delta 3000 (אנגלית)
תור-אייבל

התור-אייבל (באנגלית: Thor-Able) היה משגר אמריקאי ששימש לשיגור לוויינים וניסוי רכבי חדירה לאטמוספירה בין השנים 1958 ל-1960. המשגר כלל בדרך כלל שני שלבים. השלב הראשון היה טיל תור והשלב השני היה שלב מסוג אייבל. במספר שיגורים נוסף השלב השלישי אלטאיר 1. המשגר הוא בן למשפחת טילי התור ואחד מאבות טילי הדלתא. 16 שיגורים בוצעו. תשעה שיגורים לטיסה תת-מסלולית לניסוי רכבי חדירה לאטמוספירה ושבעה לשיגור לוויינים למסלול סביב כדור הארץ. שישה שיגורים נכשלו אך בשלושה מתוך שיגורים אלו הכשל נבע מהוספת שלב האלטאיר השלישי. כל 16 השיגורים בוצעו ב-LC-17A מנמל החלל קייפ קנוורל. מ-7 שיגורים עם מטרה להביא לוויין למסלול 4 נכשלו. מדיה וקבצים בנושא תור-אייבל בוויקישיתוף רשימת שיגורים Encyclopedia Astronautica Thor Able (באנגלית)
דלתא 4000

הדלתא 4000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשני שיגורים ב-1989 וב-1990. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא. לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 4. עם זאת הגרסה היחידה ששוגרה היא דלתא 4925. לבניית הטיל השתמשו בחלקים ישנים של טילי דלתא קודמים שהחלו לצאת משירות וחלקים מהדלתא 6000 (גרסה של הדלתא 2) שרק נכנס אז לשירות. השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor ששימש בדלתא 1000 בעל מנוע RS-27 לו נוספו תשעה מאיצים מסוג קסטור-4A (שיפור של הקסטור-4 ששימש בדלתא 3000). השלב השני היה שלב דלתא K. בשלב שלישי שימש שלב סטאר-48B. שני שיגורי הדלתא 4925 בוצעו ב-LC-17B מנמל החלל קייפ קנוורל והושלמו בהצלחה. משגר לוויינים מדיה וקבצים בנושא דלתא 4000 בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Delta 4000 (אנגלית)
דלתא 5000

הדלתא 5000 היה משגר לוויינים אמריקאי ששימש לשיגור יחיד ב-1989. הטיל הוא בן לסדרת טילי הדלתא. לטיל היו מספר גרסאות, כל גרסה הייתה בעלת מספר זיהוי בן 4 ספרות כשהספרה הראשונה היא 5. עם זאת הגרסה היחידה ששוגרה היא דלתא 5920. לבניית הטיל השתמשו בחלקים ישנים של טילי דלתא קודמים שהחלו לצאת משירות וחלקים מהדלתא 6000 (גרסה של הדלתא 2) שרק נכנס אז לשירות. השלב הראשון של המשגר היה שלב Extended Long Tank Thor בעל מנועי RS-27 ששימש בטילי דלתא קודמים, לו נוספו תשעה מאיצים מסוג קסטור-4A (שיפור של הקסטור-4 ששימש בדלתא 3000). השלב השני היה שלב דלתא K. בשיגור היחיד שבוצע לא היה שלב שלישי. הדלתא 5000 שוגר פעם אחת ויחידה מ-SLC-2W בבסיס חיל האוויר וונדנברג כשבחרטומו הלוויין COBE אותו הביא למסלול לווייני נמוך. משגר לוויינים מדיה וקבצים בנושא דלתא 5000 בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Delta 5000 (אנגלית)
בלדווין השלישי

האם התכוונתם ל... בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה ("הצעיר"; ~940–962) – רוזן פלנדריה יחד עם אביו ארנולף הראשון, משנת 958 עד מותו בלדווין השלישי, רוזן אנו (1088–1120) – רוזן אֵנוֹ משנת 1098 עד מותו בלדווין השלישי, מלך ירושלים ("המלך הנער"; 1130–1162) – שליט ממלכת ירושלים מ־1143 עד מותו
תור-אייבלסטאר

התור־אייבלסטאר (באנגלית: Thor-Ablestar) שנקרא גם תור־אפסילון היה משגר אמריקאי ששוגר 19 פעמים בין השנים 1960 ל־1965. המשגר כלל שני שלבים: השלב הראשון היה טיל תור והשלב השני היה שלב מסוג אייבלסטאר. הטיל הוא בן למשפחת טילי התור ונגזרת של משגר התור־אייבל. השלב השני, שלב האייבלסטאר, היה שלב אייבל שהוגדל ושופר כדי שיוכל לשאת מטענים כבדים יותר למסלול. השלב שופר כך שמנועו יוכל להידלק ולהיכבות מספר פעמים וכך היה למשגר הראשון שתוכנן כך שיוכל לשאת מספר מטענים למסלולים שונים. 19 שיגורים בוצעו. 6 שיגורים נכשלו ובשיגור נוסף רק אחד המטענים השתחרר מהטיל. לטיל היו שתי גרסאות. לתור־אייבלסטאר 1 היה מנוע DM-21 בשלב הראשון ומנוע AJ-10-104 בשלב השני. לתור־אייבלסטאר 2 היה טיל תור DSV-2A כשלב ראשון ומנוע AJ-10-104D בשלב השני. התור־אייבלסטאר 1 שוגר ב־LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל והתור־אייבלסטאר 2 שוגר ב־LC-75-1 מפוינט ארגואלו, כיום SLC-2 בבסיס חיל האוויר וונדנברג. מדיה וקבצים בנושא תור-אייבלסטאר בוויקישיתוף רשימת שיגורים Encyclopedia Astronautica Thor Able-Star (באנגלית) http://www.astronautix.com/lvs/delta.htm
גלוסיטיס

גלוסיטיס היא דלקת של הלשון. בגלוסיטיס הלשון מתנפחת ומשנה את צבעה, פטמות הלשון יכולות להיעלם והלשון תראה חלקה. תיתכן גלוסיטיס ללא כאב כלל אך לעיתים המצב גורם לכאב ותחושת חוסר נוחות בפה. במצבים מסוימים גלוסיטיס יכולה להוביל להתנפחות הלשון עד כדי חסימת נתיב האוויר אז מדובר במצב חירום רפואי. גלוסיטיס בדרך כלל מגיבה היטב לטיפול אם הגורם לדלקת מוסר. סיבות לגלוסיטיס יכולות להיות על רקע אנמי (אנמיה ממארת, חסר ברזל), על רקע חסר בוויטמינים מקבוצת B וזיהומים שונים. מדיה וקבצים בנושא גלוסיטיס בוויקישיתוף גלוסיטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאקוב פיליפ האקרט

יאקוב פיליפ האקרט (בגרמנית: Jacob Philipp Hackert;‏ 15 בספטמבר 1737 – 28 באפריל 1807) היה צייר נוף מברנדנבורג, אשר יצר את מרבית עבודותיו באיטליה. האקרט נולד בפרנצלאו ואת מלאכת הציור למד עם אביו פיליפ, שהיה צייר דיוקנאות ובעלי חיים, ודודו. בשנת 1758 נסע ללמוד באקדמיה לאומנות בברלין (Akademie der Künste) ומשם המשיך לפומרניה שהייתה תחת שלטון שוודי ולסטוקהולם בהן יצר בעיקר ציורי קיר. בשנים 1765-1768 הוא שהה בפריז עם האמן השווייצרי, בלת'זר אנטון דנקר (Balthasar Anton Dunker), בשנים הללו הוא התמקד בציור בצבעי גואש, ופגש את קלוד ז'וזף ורנה שהיה צייר נוף ידוע והיווה עבורו מקור השראה. בשנת 1768 האקרט עזב את פריז, יחד עם אחיו גיאורג, ויצא לאיטליה. הוא ביסס את עצמו כצייר בעיקר ברומא ונאפולי, שם יצר מספר נכבד של עבודות עבור סר ויליאם המילטון. הוא נסע בכל רחבי איטליה וצבר מוניטין כצייר נוף מוכשר. בשנת 1786 האקרט החל לעבוד עבור פטרונו פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות בנאפולי. הוא המליץ על הקמתה של מעבדה לשיקום ציורים במוזיאון הלאומי של קאפודימונט, ופיקח על העברת אוספי "פרנזה" מרומא לנאפולי. בשלב זה להאקרט היה מוניטין בינלאומי, והוא זכה להזמנות מיקטרינה הגדולה מרוסיה, המלך לואי השישה עשר מצרפת ומנהיגים נוספים. בזמן ביקורו של גֶתה בנאפולי בשנת 1786, הוא והאקרט הפכו לחברים. בשנת 1799 האקרט עבר לפירנצה. הוא נפטר בשנת 1807 בסן פייטרו די קארגי, בסמוך לפירנצה. גתה כתב את הביוגרפיה הראשונה על האקרט בשנת 1811. "זיקוקים מעל טירת סנטאנג'לו ברומא" (1775), גואש, 447x582 מ"מ "מרינה פיקולה בסורנטו" (1794), שמן על בד, 143x222 ס"מ "נוף עם רועה במנוחה" (1776), שמן על בד, 124x169 ס"מ "חורבן הצי הטורקי בקרב צ'סמה" (1771), שמן על בד, 162.5x220 ס"מ "טירת מאיקנס והמפלים בטיבולי" (1783), שמן על בד, 121.5X169 ס"מ "שער הרקולנאום בפומפיי" (1794), גואש, 850x580 מ"מ "מבט על הריסות פומפיי", ציור שמן על קנבס, 1799. הציור מתאר את שרידיה של העיר פומפיי, וברקע הר הגעש וזוב, שבהתפרצותו ב-24 באוגוסט 79 לספירה נחרבה העיר. מדיה וקבצים בנושא יאקוב פיליפ האקרט בוויקישיתוף Hackert, Jacob Philipp (בגרמנית) ציוריו של האקרט באתר monumente-online (בגרמנית) יאקוב פיליפ האקרט, באתר MusicBrainz (באנגלית) יאקוב פיליפ האקרט, באתר Discogs (באנגלית)
תור-אג'ינה

התור־אג'ינה (באנגלית: Thor-Agena) היה משגר בעל מספר גרסאות. הטיל השתמש בטיל תור כשלב ראשון ובשלב אג'ינה כשלב שני. הטיל הוא בן למשפחת טילי התור ובן דוד של טיל התור־דלתא שהיה הטיל הראשון במשפחת טילי הדלתא. השיגור הראשון בוצע בינואר 1959 אך נכשל. השיגור הראשון שהצליח בוצע ב־28 בינואר 1959 והביא את הלוויין דיסקוברר־1 למסלול. אחד משימושיו של התור־אג'ינה היה שיגור לווייני הריגול במסגרת מיזם קורונה האמריקניים עבור ה־CIA בין יוני 1959 לינואר 1968. בשנת 1962 לדוגמה, שוגרו 24 טילי תור־אג'ינה שכיום ידוע כי בראשם היו לווייני ריגול אמריקניים. הלוויין הקנדי הראשון (Alouette 1) שוגר על גבי משגר תור־אג'ינה B. 16 שיגורים בין ה־21 בינואר 1959 ל־13 בספטמבר 1960. לוויין הריגול דיסקוברר־14 (חלק מתוכנית קורונה) שוגר באמצעות תור־אג'ינה A. ב־19 באוגוסט 1960 קלטת שצילם הלוויין חזרה לכדור הארץ בתוך קפסולה מיוחדת שנתפסה באוויר על ידי מטוס C-119. הקלטת הייתה קלטת הצילומים הראשונה שחזרה בהצלחה ממסלול סביב כדור הארץ ותפיסת הקפסולה הייתה התפיסה האווירית הראשונה של חפץ שהגיע ממסלול סביב כדור הארץ. שיגור מוצלח ראשון בוצע ב־12 בנובמבר 1960, שיגר את הלוויין דיסקוברר־17. שיגור אחרון בוצע ב־15 במאי 1966, שיגר את הלוויין נימבוס 2. שוגר לראשונה ב־28 בינואר 1962. שוגר פעם אחרונה ב־17 בינואר 1968. מדיה וקבצים בנושא תור-אג'ינה בוויקישיתוף Encyclopedia Astronautica Thor Agena A (באנגלית) Encyclopedia Astronautica Thor Agena B (באנגלית) Encyclopedia Astronautica Thor Agena D (באנגלית) רשימת שיגורים
אוטה פאוול

אוטה פאוול (בצ'כית: Ota Pavel;‏ 2 ביולי 1930 – 31 במרץ 1973) היה עיתונאי ושדרן ספורט וסופר יהודי-צ'כי, אשר כתב ספרים בנושא ספורט וביוגרפיות. פאוול נולד בשם אוטו פופר בפראג בשנת 1930, כבן שלישי למשפחת פופר. האב היה סוכן מכירות יהודי, האם נוצרייה. המשפחה ניהלה אורח חיים חילוני, נהגה לחגוג את החגים הנוצריים והיהודיים גם יחד, וראתה בצ'כיה מולדת. בילדותו נהג פאוול להשתתף במסעות דייג, וכך הכיר את עולם המים, בעלי חיים ימיים ומלאכת הדייג; בערוב ימיו יצורי המים ואמנות הדייג היוו יסוד עיקרי בסיפוריו. במלחמת העולם השנייה, סבתו מצד אביו נשלחה אל תאי הגזים, ואילו אביו ושני אחיו הוגלו בתחילה לגטו טרזין ואחר כך למחנה הריכוז מאוטהאוזן. פאוול נותר עם אמו הנוצרייה כאזרח חופשי, והצניע את עובדת היותו בן לאב יהודי. בתום המלחמה חזרו אביו ושני אחיו ממחנה הריכוז. המשפחה שינתה את שמה מפופר לפאוול (פאוול הוא שם צ'כי ואילו פופר הוא שם בעל צליל גרמני). לאחר המלחמה, הפך פאוול לשחקן הוקי קרח מצטיין בקבוצת הנוער של ספרטה פראג, אך מחלה קטעה את הקריירה שלו כשחקן פעיל, והוא הפך לזמן קצר למאמן בקבוצת הנוער של ספרטה פראג. בשנת 1949 המליץ לו ידידו ארנושט לוסטיג להתמקד בכתיבה, והוא הפך לשדר ספורט ברדיו של צ'כוסלובקיה. בשנת 1955 הוא שינה את שמו הפרטי מאוטו לאוטה פאוול. ב-1956 החל לעבוד כעיתונאי ספורט בכתב העת הצ'כי "סטדיום" (אצטדיון), ובו כתב מאמרים קצרים בנושאי ספורט. באותן שנים צ'כוסלובקיה הייתה מדינה קומוניסטית ועל אזרחיה הרגילים היו הגבלות יציאה מארצם; אך פאוול, בזכות היותו כתב ספורט, זכה לבקר במדינות המערב. בשנת 1964, במהלך אולימפיאדת החורף באינסברוק, החל להראות סימנים של מחלת נפש, ואובחן כלוקה בהפרעה דו־קוטבית. בשנת 1966 מצבו הנפשי הידרדר והוא החל לקבל טיפולים נפשיים ואף התאשפז מרצונו בבתי חולים. בשנת 1971 יצא לאור בצ'כוסלובקיה קובץ סיפורים דק פרי עטו, "מות האיילות היפות." זהו קובץ הסיפורים היחיד שהתפרסם בימי חייו, ומופיע גם בספר "צלופחי הזהב" לאחר מותו. מסוף שנות השישים עד מותו, במהלך מחלתו, כתב את כל סיפוריו הליריים החשובים, שהתפרסמו לאחר מותו בספר "צלופחי הזהב". בשנת 1973 שם פאוול קץ לחייו, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בפראג ליד אביו. אוטה פאוול, צלופחי הזהב, תרגום מצ'כית לעברית: רות בונדי, זמורה ביתן, 1990. מדיה וקבצים בנושא אוטה פאוול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוטה פאוול אבנר שץ, עצב ארור בן אלפיים חוות דעת על צלופחי הזהב אוטה פאוול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
Rock with You

"Rock with You" הוא שיר של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון שיצא בנובמבר 1979. השיר היה הסינגל השני מהאלבום "Off the Wall". השיר הפך ללהיט ענקי בעיקר בארצות הברית כאשר הגיע לראש מצעד הבילבורד והיה לסינגל הרביעי הטוב ביותר לשנת 1980. מידע על היצירה "Rock with You" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Rock with You" באתר SecondHandSongs מידע על Rock with You במצעד הבילבורד האמריקאי, ארכיון מידע על Rock with You במצעד הבריטי הרשמי מידע על Rock with You, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Rock with You, באתר המצעד הגרמני מידע על Rock with You, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Rock with You, באתר המצעד הספרדי מידע על Rock with You, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
שארל שמברלן

שארל שמברלן (בצרפתית: Charles Chamberland;‏ 12 במרץ 1851 – 2 במאי 1908) היה פיזיקאי ומיקרוביולוג צרפתי שפיתח פילטר חרסינה מיוחד לטיהור נוזלים ממיקרואורגניזמים, שבעזרתו הוכח קיום הווירוסים. שמברלן גילה במקרה את החיסון לכולרה של עופות ותרם רבות לפענוח סתירות במחקרים, שנבעו מטיהור בלתי מספיק. שארל שמברלן עבד עם לואי פסטר במכון פסטר, ובמהלך מגפה של טיפואיד, בפריז, בשנת 1884, פיתח פילטר בעל נקבים זעירים כל כך עד שחיידקים לא יכלו לעבור דרכו. הפילטר נקרא על שמו, "פילטר שמברלן" או "פילטר שמברלן-פסטר". פילטר זה נחשב לאוטוקלב הראשון. מדיה וקבצים בנושא שארל שמברלן בוויקישיתוף
אנו נושאים לפידים

"אנו נושאים לפידים" הוא שיר חנוכה ציוני אשר נכתב בשנות השלושים המוקדמות על ידי אהרן זאב והולחן בידי מרדכי זעירא. השיר מושר בטקסים ציוניים רשמיים שונים. מילות השיר נכתבו על ידי אהרן זאב, משורר ומחנך באחד מבתי החינוך של זרם העובדים, ולימים קצין חינוך ראשי בצה"ל, למצעד חנוכה שהונהג שם. ברבות הימים זכה הזמר להצלחה והפך לשיר חנוכה כללי ומקובל. השיר מושר מדי שנה בעת הדלקת המשואות ביום העצמאות בהר הרצל. לעיתים המנגינה מנוגנת במצעדים צבאיים בישראל בנוסף למארש צה"ל. השיר בכללו מתאר עבודה קשה ומאומצת עד ההגעה למטרה ("בסלע חצבנו עד דם ויהי אור"). מקובל לראות במילות השיר תכנים כופרים במסורת ובכללם: המילים "נס לא קרה לנו, פך שמן לא מצאנו" חוזרות על עצמן לאורך השיר מספר פעמים כדי להדגיש את אי התערבות האל בנעשה. בסיום השיר מופיעות המילים "בסלע חצבנו עד דם, ויהי אור", כדי לקרוא תיגר על סיפור הבריאה התנכ"י בו האור לא נוצר בידי אדם אלא על ידי דבר האלוהים, כשאמר "יהי אור". בבית האמצעי מופיע הקטע "לעמק הלכנו ההרה עלינו, מעיינות האורות הגנוזים גילינו" כאמירת נגד לצו האלוהי, המופיע בהקשר איסור העלייה להר סיני ”הישמרו לכם עלות בהר ונגוע בקצהו” (פרשת יתרו, שמות פרק י"ט, פסוק י"ב). בנימין זרעוני שהיה מפקד באצ"ל, חיבר גרסה חלופית לשיר, על פי הלחן המקורי, בה הושמטו תכנים אלו והוחלפו בקריאה למרד. "אנו נושאים לפידים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "אנו נושאים לפידים" והאזנה לו באתר זמרשת שירי חנוכה: בימים ההם בזמן הזה, היסטוריום: רגע היסטורי למורים ותלמידים, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית מידע על אנו נושאים לפידים בקטלוג הספרייה הלאומית "כשהמכבים נלחמו בפועלים", נאמן למקור, באתר הספרייה הלאומית אנו נושאים לפידים בתרגום לאנגלית, באתר Hebrew Songs הסיפור המדליק מאחורי "אנו נושאים לפידים", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 19.12.2019 בנימין זרעוני, "אנו עברים מרדנים", באתר זמרשת
שמואל דויטשלנדר

ד"ר שמואל (ליאו) דויטשלנדר (או דייטשלנדר) (Leo Deutschländer; תרל"ט, 1879 - ט' באב תרצ"ה, אוגוסט 1935) היה פדגוג יהודי, עסקן חרדי פעיל ביהדות החרדית לפני השואה, יו"ר קרן התורה וממקימי בית יעקב. שמואל (ליאו) דויטשלנדר נולד בשנת תרל"ט (1879) בהונגריה. אביו, הרב נתנאל דויטשלנדר, היה רב ומגיד מישרים בבית הכנסת "אהבת רעים" ומנהל בית הספר "רליגיונס שולה" של הקהילה החרדית עדת ישראל בברלין. סבו, שעל שמו נקרא, היה תלמידו של החתם סופר ורב בעיר פוחוב שבסלובקיה. דויטשלנדר התייתם מהוריו וגדל בבית יתומים. שירת בצבא בדרגת קצין ולאחר מכן למד באוניברסיטת ברלין, שם קיבל תואר דוקטור. דויטשלנדר היה עסקן פעיל במגוון רב של תחומים הנוגעים ליהדות החרדית באותה תקופה. לבד מהיותו מחנך הוא עסק רבות בסוגיית החינוך הקשה של התקופה ופעל רבות הן בתרומות והן ברעיונות לקידום החינוך התורני. ערך מורחב – בית יעקב דויטשלנדר פגש לראשונה את שרה שנירר בתרפ"ד, 1924 בכינוס אגודת ישראל בקרקוב. כיוון שעסק בחינוך בכל רחבי אירופה היה מודע למצב העגום של חינוך הבנות באותה תקופה. מאז אותה פגישה הוא רתם את כל מרצו למען קידום בית יעקב. ד"ר דויטשלנדר עמל להפוך את בית יעקב למוסד מקצועי שיוכל לעמוד בהצלחה עם שאר מוסדות הלימוד וכך למשוך בנות נוספות. לשם כך הוא הקים את ה'פורטבילדונג'ס קורס', קורס קיץ מרוכז למורות שהתקיים במשך חודשיים ימים בתנאי נופש ונוסד בשנת תרפ"ה, 1925. בקורס זה הוא יצק את התשתית להקמתו של תיכון רשמי וסמינר למורות "בית יעקב" שזכו להכרתו של משרד החינוך הפולני. בנוסף לכך הוא עבד בשיתוף פעולה יחד עם ד"ר יהודית רוזנבאום באיסוף תרומות עבור בניית בניין חדש לסמינר בית יעקב למורות. ד"ר דויטשלנדר היה פעיל משמעותי באיסוף תרומות לעולם הישיבות וכיסוי חובותיהם. כחלק מפעילות זו עמד בראש קרן התורה, מוסד שעסק בעזרה למוסדות תורה ברחבי העולם. תפקידו הראשון בקרן היה הצלת הישיבות הגדולות בפולין ובליטא שהיו במצב קשה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בפעילות זו הצליח לאסוף מאות אלפי דולרים. ד"ר דויטשלנדר חולל גם שינוי משמעותי בגישת איסוף התרומות עד כה: נדבנים רבים שלא היו שומרי תורה ומצוות נטו להשפיע על השקפת המוסדות להם תרמו. עקב בעיה זו שתדלנים רבים העדיפו שלא להתרים נדבנים שאינם שומרי תורה על מנת שלא לפגוע ברמה הדתית של המוסד אליו הם מתרימים. דבר זה גרם לרשימה מצומצמת מאוד של נדבנים שומרי תורה ומצוות ומכאן לירידה בתרומות. דויטשלנדר עמד על כך שניתן להתרים גם תורמים אלו אך התעקש שלא לתת להם דריסת רגל במוסד אליו תרמו. דבר זה עודד מאוד את התרומות והיה לעזר רב לעולם התורה. פרל בניש, שאוני בלבכן: חייה ומורשתה של שרה שנירר (תרגום: רבקה מרגליות, ישראל חיים קצבורג; עיבוד: הרב חיים בניש), ירושלים: פלדהיים, תשס"ו. רשימת הפרסומים של שמואל דויטשלנדר, בקטלוג הספרייה הלאומית Chaim Shapiro, Dr. Leo Deutschlander: Father of the Bais Yaakov, Jewish Observer (in tzemachdovid.org) זיכרון לראשונים: הפדגוג והעסקן: ד"ר שמואל דייטשלנדר ז"ל – אדריכל תנועת בית יעקב, בית יעקב, 3, ירושלים תשי"ט (1959), באתר היברובוקס מאיר שווארצמאן, ד"ר שמואל דויטשלנדר ז"ל, דרכנו, מג, תרצ"ה (1935), באתר היברובוקס בנימין זאב יעקבזון, ד"ר שמואל דייטשלנדר – האדם השלם, בית יעקב, 75, ירושלים תשכ"ה (1965), באתר היברובוקס דוד שור, פרטים ביוגרפיים עיקריים בחייו של שמואל דויטשלנדר, מתוך פייסבוק, 28 בדצמבר 2017 הרב ד"ר שמואל (ליאו) דייטשלנדר ז"ל, הצדק הסוציאלי על פי התורה, מאמר זה פורסם בירחון "בית יעקב" גיליון 75, מנחם-אב תשכ"ה, שנה ו' קובץ י', ונכתב מחדש בתוספת מקורות על ידי אחיינו הרב משה ליב הכהן הלברשטט, יט אדר א' ה'תשעט, באתר ישיבה
אוקה (מכונית)

אוקה (VAZ 1111, רוסית ВАЗ-1111 Ока) היא מכונית שיוצרה על ידי מפעלים שונים ברוסיה (וקודם בברית המועצות) משנת 1988 עד 2008. תכנון המכונית החל עוד בשנות ה-70 במפעל למכוניות בעיר סרפוחוב. בשנות ה-80 המשך התכנון עבר למפעל אווטוואז בעיר טוליאטי. תכנון הרכב היה מבוסס על מכוניות דומות של היצרן היפני דייהטסו - Daihatsu Cuore. עיצובה החיצוני והמבנה הכללי של אוקה דמו לאלה של המכוניות היפניות, אך המנוע והמרכב פותחו מחדש. מנוע בנזין בעל שני צילינדרים וארבע פעימות מקורר מים. מכוניות ראשונות יוצרו רק עם מנוע בנפח 0,644 ליטר, מספק 29,7 כ"ס. באמצע שנות התשעים הוגדל המנוע לנפח 0,749 ליטר עם 33 כ"ס. היו ניסיונות להתקין גם מנועים אחרים תוצרת סין וגם אוקראינה. ייצור מכוניות מדגם זה באווטוואז הופסק בשנת 1995 אך נמשך במפעל בעיר סרפוחוב (מחוז מוסקבה). בשנת 2005 הביקוש למכונית זו ירד כתוצאה מהתיישנות טכנולוגית ואי-יכולת להתחרות עם מכוניות מיובאות. גם תקן זיהום אוויר חדש תרם להפסקת הייצור, כי התאמת המנוע לדרישות התקן גרמה להתייקרותה של המכונית. בהתאם לכך החל ייצור מכוניות עם מנוע מתוצרת סין. הייצור הופסק כליל בשנת 2008, בין היתר בעקבות סגירת המפעל. Oka Sport 11116 Oka cargo 11116-50 Oka electro מדיה וקבצים בנושא אוקה בוויקישיתוף
Man in the Mirror

Man in the Mirror (האיש במראה) הוא הסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השביעי Bad, של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון, אשר יצא בינואר 1988. מילות השיר מדברות על כך שאם אנו רוצים להפוך את העולם למקום טוב יותר, ללא מלחמות ורעב יש להתחיל את השינוי עם עצמנו, מול האדם במראה. Man in the Mirror היה מועמד לפרס גראמי בשנת 1989. הוידאו קליפ הוא מונטאז' המשלב בין הופעה חיה של ג'קסון לבין אירועים חדשותיים מרכזיים כמו פיצוץ גרעיני, ההתנקשות בג'ון קנדי ואחיו, משבר בני הערובה באיראן, הסכם השלום בין ישראל למצרים, רעב באפריקה ומציג מנהיגים בולטים ואנשים משפיעים כדוגמת לך ואלנסה, אמא תרזה, ג'ון לנון, מהטמה גנדי, אנואר סאדאת, מנחם בגין, ג'ימי קרטר, מיכאיל גורבצ'וב, רונלד רייגן, מועמר קדאפי, אדולף היטלר ואחרים. השיר נכתב והולחן על ידי סידה גרט, אשר השתתפה עם ג'קסון בדואט I Just Can't Stop Loving You, וגלן באלארד. ג'קסון הוסיף קולות רקע של מקהלת כנסייה אשר נתנו לשיר את צלילו הייחודי. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ולמצעדים נוספים ברחבי העולם. לאחר מותו של ג'קסון ב-2009, חזר השיר למצעדים והגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, גבוה יותר מדירוגו הקודם, למקום הראשון במצעד הרית'ם אנד בלוז הבריטי, למקום הראשון בהורדות iTunes בארצות הברית ובריטניה. מקור: מידע על היצירה "Man in the Mirror" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Man in the Mirror" באתר SecondHandSongs מידע על Man in the Mirror במצעד הבילבורד האמריקאי, ארכיון מידע על Man in the Mirror במצעד הבריטי מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד הנורווגי מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד הספרדי מידע על Man in the Mirror, באתר המצעד השוודי פרסי גראמי ה-31 - 1989
ממלכת מייסור

ממלכת מייסור (מקאנדה: ಮೈಸೂರು ಸಂಸ್ಥಾನ מַייסוּרוּ סַנְסְטְהָנָה) הייתה ממלכה ויותר מאוחר נסיכות בדרום תת-היבשת ההודית. הממלכה הוקמה ראשית כמדינה וסאלית של אימפריית ויג'איאנגר בשנת 1399 ועם היחלשות האימפריה בסביבות 1565, הפכה לממלכה בפני עצמה. בתקופת מלוכתם של נרסרג'ה וודיאר הראשון וצ'יקה דוורג'ה וודיאר במאה ה-17, הורחבו גבולות הממלכה בסדרת מערכות וקרבות כנגד הממלכות השכנות והיא הפכה לממלכה בעלת כוח ונוכחות בדרום הודו. במחצית השנייה של המאה ה-18 הייתה ממלכת מייסור בנקודת השיא של הכוח הצבאי ושטח הממלכה, תחת שלטונם של הסולטאן חיידר עלי (سلطان حیدر علی) ובנו טיפו סולטאן. בתקופה זאת הממלכה נכנסה לעימות עם האימפריה המראטהית, הניזאם של הידרבאד והבריטים שכבר החלו לבסס את נוכחותם באזור, עימותים אלו הובילו לארבע מלחמות האנגלו-מייסוריות. בשתי המלחמות הראשונות ניצחה מייסור, אך בשתיים האחרונות הובסה, ולבסוף במלחמה הרביעית בשנת 1799 כבשו הבריטים את עיר הבירה המבוצרת סרירנגפטנה, והמלך טיפו סולטאן סאהיב נהרג אף הוא בקרב. כך הגיע לקצו שלטונה של הממלכה המייסורית. לאחר מלחמת אנגלו-מייסור הרביעית (1799) סיפחו הבריטים חלקים נרחבים מהממלכה המייסורית, אך העניקו לה עצמאות בתור מדינת נסיכות. נסיכות מייסור המשיכה להתקיים לצד הנסיכויות העצמאיות הנוספות ולצד הודו הבריטית עד אשר סופחה להודו כאשר זו קיבלה עצמאות מהאימפריה הבריטית בשנת 1947. במהלך 148 השנים שבהן התקיימה מייסור בתור נסיכות עצמאית, היא נחשבה למרכז תרבותי ואמנותי חשוב בתת-היבשת ההודית, ושליטיה היו פטרוני אמנות, מוזיקה ושירה גדולים. בשורות הלוחמים והגדודים הבריטיים שירתו חיילים יהודים רבים מקרב עדת בני ישראל ההודית, בפרט בדרגות קצונה, ופיקדו על פלוגות של חיילים מקומיים, מהם בולטים הקצינים ממשפחת דיווקר ובפרט שמואל יחזקאל דיווקר ואחיו יצחק יחזקאל דיווקר, אשר נפלו בשבי במלחמת מייסור השנייה ואמו של טיפו סולטאן שכנעה את בנה לא להוציאם להורג. מלחמות אנגלו-מייסור מדיה וקבצים בנושא ממלכת מייסור בוויקישיתוף שנת ההקמה נחשבת באופן מסורתי להיות 1399, אולם עדויות לממלכה מגיעות רק החל מסביבות שנת 1565. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.