laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ועידת וידאו

ועידת וידאו (חוזי) (באנגלית: Video Conference) היא ועידה הנערכת באמצעות שימוש בוידאו במעגל סגור ואמצעי תקשורת שמע כתחליף למפגש פנים אל פנים. המשתתפים בוועידה רואים זה את זה באמצעות תשדורת וידאו. ועידת וידאו יכולה לשמש כסוג של שיתוף פעולה מרוחק. הטכנולוגיה שאפשרה לקיים ועידת וידאו אנלוגיות הייתה זמינה מאז המצאת הטלוויזיה. מערכות כאלה השתמשו במערכת כפולה של טלוויזיה במעגל סגור, כך שבכל צד ישנה מצלמה ומסך. במהלך הטיסות המאוישות לחלל נעשה שימוש בטכנולוגיה זו, כאשר האסטרונאוטים ומרכז הבקרה יכלו לראות אלו את אלו, תוך שימוש בשני ערוצי רדיו, אחד לכל כיוון שידור. ועידות וידאו הפכו לחלק שגרתי משידורי טלוויזיה מסחריים, כאשר הכתבים משוחחים עם הקריין באולפן. טכניקה זו הפכה לקלה ופשוטה יותר עם עליית שכיחותם של משדרים לווייניים. ועידת וידאו אנלוגית, באמצעות שידורי רדיו, הייתה יקרה לביצוע. לא ניתן היה להשתמש בה לשימושים כמו רפואה, חינוך ואפילו פגישות עסקיות, בשל העלות הגבוהה והתפוצה הנמוכה של הציוד הדרוש. ניסיונות ראשונים לקיים ועידת וידאו באמצעות תשתית הטלפון לא נחלו הצלחה, בעיקר בשל איכות החוזי הנמוכה שנבעה מרוחב הפס הנמוך שאפשרה תשתית זו ומהעדר אפשרות לדחיסת הווידאו. במהלך שנות השבעים הציעה חברת AT&T לצרכנים בארצות הברית שירות בשם PicturePhone שאיכות התמונה בו הייתה מעט טובה יותר אך מחירו הגבוה מנע שימוש נרחב בו. איכות התמונה הייתה עדיין נמוכה, והתמונה עודכנה לכל היותר 10 פעמים בשנייה. רק בשנות השמונים, עם הופעתן של רשתות טלפון ספרתיות, החלה טכנולוגיית ועידת הווידאו להיות זמינה לשימושים כלליים. וידאו ספרתי דחוס הועבר על גבי רשתות תקשורת דוגמת ISDN. תחילה היו מרבית המוצרים מבוססים על תקנים קנייניים אך בהדרגה הופיעו ואומצו תקנים פתוחים. הטכנולוגיה שהפכה את ועידת הווידאו לזמינה בצורה לה אנו עדים כיום הייתה רשת האינטרנט, ותקשורת בפרוטוקול IP. דחיסת נתונים מתקדמת ורוחבי פס הולכים וגדלים הפכו את ועידות הווידאו לזמינות לציבור הרחב. תוכנות כמו Netmeeting, MSN Messenger, סקייפ ואחרות הפכו את ועידות הווידאו לשירות זמין לכל בעל מחשב בעל חומרה מתאימה וחיבור לרשת האינטרנט. במגזר העסקי נעשה שימוש במערכות יקרות יותר המספקות איכות וקצב רענון טובים מהמוצע למשתמש הביתי. עם מוצרי ועידות הווידאו הבולטים כיום נמנים סקייפ, Google Hangouts, FaceTime ו-Zoom. נראה שוועידות וידאו מעייפות, לכאורה מעבר לצפוי. אחד ההסברים האפשריים לכך עשוי להיות כתוצאה מאימוץ העיניים, בהיעדר קשר עין אמיתי ובחסך בתקשורת בלתי מילולית במהלך הפגישה. הסברים נוספים עוסקים במתח גבוה כתוצאה מהתיעוד הקבוע של המשתתפים על ידי המצלמה או כתוצאה מחרדה אינסטינקטיבית שהמוח שלנו מייצר למראה פנים גדולות מהרגיל באינטראקציה. בנוסף, נוצר ניכור כתוצאה מעיכוב בתגובת האחר, יחסית לפגישה אמיתית. נמצא כי עיכוב מעבר ל-1.2 שניות יוצר תחושת אי נוחות. ובינר מדיה וקבצים בנושא ועידת וידאו בוויקישיתוף צאלה קוטלר הדרי, ‏מישהו רואה אותי? האינטראקציות היומיומיות נעלמות, ושיחות הווידיאו מנסות להציל את המצב, באתר גלובס, 6 באפריל 2019 topic/video-conference ועידת וידאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ועידת וידאו, הטכנולוגיה חדשה, 1967, ארכיון הסרטונים של AP גל פרלמן, זום ועייפים, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 בנובמבר 2020 איתן לשם, לא יצאתם לשנייה, אבל אתם מותשים לגמרי? הכירו את "עייפות ה-Zoom", באתר הארץ, 25 באפריל 2020
מאשה ברוסקינה

מאשה מלמד (ברוסית: Маша МЕЛМЕД‏; 1924 - 26 באוקטובר 1941) הייתה לוחמת יהודייה במחתרת האנטי-נאצית שפעלה בעיר מינסק שבברית המועצות במלחמת העולם השנייה. מאשה ברוסקינה נולדה למשפחה יהודית בעיר מינסק ב-1924. בשנת 1941, ימים ספורים לפני פלישת גרמניה לברית המועצות, היא סיימה את בית הספר התיכון. בסוף יוני 1941, כאשר הגרמנים כבשו את מינסק, הושמה משפחתה של מאשה, יחד עם שאר יהודי העיר, בגטו. מאשה הצליחה לברוח מהגטו אל הצד הארי של העיר, שם הצטרפה בזהות בדויה למחתרת האנטי-נאצית שהתארגנה בעיר לאחר הכיבוש. לפי הנחיית מפקד המחתרת, היא התחילה לעבוד כסייעת בבית החולים לשבויי מלחמה סובייטים במינסק. במהלך עבודתה הבריחה לתוך בית החולים בגדים אזרחיים ותעודות מזויפות, אשר היו אמורים לאפשר לשבויים, כאשר יחלימו, לברוח מבית החולים אל היערות ושם להצטרף ליחידות הפרטיזנים. בתחילת אוקטובר 1941 ניסתה קבוצה גדולה של שבויי מלחמה להימלט מבית החולים. הבריחה נכשלה, חלק מהשבויים נהרגו, ואלו שנשבו עונו קשות. אחד מהם הסגיר את מאשה. ב-14 באוקטובר 1941 היא נעצרה עם עוד שני חברי המחתרת על ידי הגסטאפו. היא הוכתה ועונתה לאחר שנתפסה, אך רוחה לא נשברה. היא הצליחה להגניב פתק לאמה מהכלא, בו כתבה כי הדבר היחיד שמדאיג אותה זה הצער שהיא גורמת לה. היא גם ביקשה ממנה להביא לה בגדים נקיים, כיוון שהיא רוצה להיות לבושה בצורה הולמת כאשר יוציאו אותה להורג. ב-26 באוקטובר 1941 הוצאו להורג בתלייה מאשה ברוסקינה ושני חבריה למחתרת מינסק - קיריל טרוס וולדימיר שרבצביץ'. הם הובלו בתהלוכה ברחובות מינסק כשמאשה, ידיה כבולות, נושאת על חזה שלט בו נכתב בגרמנית וברוסית: "אנחנו פרטיזנים וירינו בכוחות גרמניים". ההוצאה להורג בוצעה בשער מפעל לייצור שמרים על ידי חיילים גרמנים ומשתפי הפעולה הליטאים. כל מהלך ההוצאה להורג צולם בידי צלם גרמני. במשפטי נירנברג לאחר המלחמה היו תמונות אלה חלק מחומר הראיות של התביעה נגד פושעי המלחמה הנאצים. תמונת ההוצאה להורג של מאשה ברוסקינה ושני לוחמי המחתרת הופיעה בספרים רבים שיצאו לאור בברית המועצות אודות מלחמת העולם השנייה. העתק התמונה נמצא גם במוזיאון המלחמה במינסק. תחילה לא היו ידועים שמות שלושת לוחמי המחתרת שמופיעים בתמונה, ונעשה מאמץ לזהותם. הגברים, קיריל טרוס וולדימיר שרבצביץ', זוהו מהר יחסית, אך שמה של הבחורה בתמונה נותר בגדר תעלומה עד סוף שנות ה-60, בעיקר משום שמרבית קרובי משפחתה וחבריה של מאשה נרצחו בגטו מינסק. רק בסוף שנות ה-60 הצליחו לזהותה. זכרה של מאשה לא הונצח בברית המועצות. בבלארוס מעשה הגבורה שלה זכה להכרה רק בשנת 2008, כאשר במקום בו הוצאה להורג הוצב לוח זיכרון לה ולשני חבריה למחתרת. בישראל הוצב פסל לזכרה בכפר הירוק. הפסל נבנה מכספי התרומות של יוצאי ברית המועצות החיים בישראל. בשנת 2007 נחנך רחוב הקרוי על שמה בשכונת פסגת זאב בירושלים. מדיה וקבצים בנושא מאשה ברוסקינה בוויקישיתוף סיפורה של מאשה ברוסקינה באתר "יד ושם" פרשת מאשה ברוסקין מאשה ברוסקינה Казнён в сорок первом, סרטון באתר יוטיוב
הקניון האדום

הקניון האדום (או גיא שני) הוא קניון בנחל שני אשר בהרי אילת. הקניון האדום נמצא כ־20 קילומטר צפונית לאילת, ממערב לכביש 12, בגובה 700 מטר מעל מפלס פני הים. אורך הקניון כ־200 מטר ועומקו כ־30 מטר. התחתרות הקניון החלה בעקבות הרמה ויצירת תבליט גבוה בשולי הבקע הנמוך. הפרשי גבהים אלו ואקלים גשום האיצו מאוד את תהליכי ההתחתרות. התחתרות נחל שני מאוחרת להיווצרות בקע ים המלח, הידוע יותר בכינוי השבר הסורי אפריקאי. אין עדיין תיארוך מוחלט של תחילת אירוע הבקע, אך ידוע שמדובר באירוע צעיר מאוד מבחינה גאולוגית, וניתן לומר בוודאות שהוא צעיר מ-20 מיליון שנה ועתיק מ-5 מיליון שנה. ההנחה היא שבאזור הדרומי התחיל הבקע להיווצר לפני 10 מיליון שנה בערך. מהערכות גילו של הבקע, ניתן להניח שגיל התחתרות הקניון האדום הוא בין 5-10 מיליון שנה. הקניון צר בחלקו ורוחבו מספר מטרים. הקירות זקופים עשויים אבן חול נובית בצבע אדמדם. הצבע האדום מקורו בתחמוצות ברזל. הירידה בקניון היא בעזרת סולם יתדות ומעקה צינור. בימים קדומים צדו במקום נמרים, אותם פיתו להיכנס למבנה אבנים סגור באמצעות גדי או טלה, והחיה נחסמה ונלכדה בעזרת אבן כבדה שנלקחה מהאזור. בקניון ובנחל צמחייה דלילה הכוללת את רותם המדבר, צלף קוצני שיטת הנגב ועצי אשל. בית ספר שדה אילת מוציא סיורים והדרכות לקניון. הכניסה למסלול ההליכה כוללת קטע הליכה של כקילומטר וחצי מכביש 12 או לחלופין הגעה עם הרכב על גבי כביש הכורכר עד לחניון הלילה. במתחם החניה יש מפה גדולה ולעיתים קרובות קיימים גם דפי מידע לתייר. לאחרונה הוצבו בחניון שירותים כימיים. אין באתר מקור מים. ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 15 בעריכת מנחם מרכוס. הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. עמודים 186, 258-260. כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, 1978. עמוד 123. זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד 1986. עמודים 1313, 6690. הקניון האדום מהאוויר (אורכב 01.12.2017 בארכיון Wayback Machine) הקניון האדום, באתר למטייל הקניון האדום, החברה להגנת הטבע טיול יומי בקניון האדום באילת
קים דיל

קימברלי אן דיל (באנגלית: Kimberley Ann Deal; נולדה ב-10 ביוני 1961) היא מוזיקאית וזמרת אמריקנית. דיל נודעת בשל תפקידה כבסיסטית בלהקת הפיקסיז, שם אימצה בתקופה מסוימת את הכינוי "גברת ג'ון מרפי", על שם בעלה דאז. היא כתבה כמה מהשירים הנודעים ביותר של הלהקה, כגון "Gigantic". מחוץ לפיקסיז הקימה דיל את להקת הברידרז והאמפס, שם הייתה כותבת השירים הראשית והסולנית. קים דיל הצטרפה ללהקת הפיקסיז ב-1986 אחרי שנענתה למודעה שפורסמה בעיתון מקומי, בה חיפשה הלהקה "בסיסטית שאוהבת את האסקר דו ואת פיטר, פול ומרי". דיל ניגנה בגיטרה בס, שרה וכתבה חלק מהשירים, עד פירוק הלהקה ב-1992, שנבע ברובו מחיכוכים בינה לבין סולן הלהקה, בלאק פרנסיס. ב-2004 הצטרפה דיל אל סיבוב ההופעות העולמי של להקת הפיקסיז המאוחדת. ב-15 ביוני 2013 הודיעה דיל כי היא עוזבת את הלהקה. להקת הדנדי וורהולס הקדישו לה את השיר Cool as Kim Deal. ב-1989 הצטרפה דיל אל המוזיקאיות טניה דונלי וג'וזפין וויגס והקימה את להקת The Breeders, ששמה נלקח מכינוי שהדביקה הקהילה ההומולסבית להטרוסקסואלים. הלהקה הוציאה ב-1990 את אלבום הבכורה Pod, שהופק על ידי סטיב אלביני. ב-1993, אחרי שינויים בהרכב וצירופה של התאומה הזהה קלי דיל, הוציאה הלהקה את האלבום Last splash שזכה להצלחה מסחרית וביקורתית, ותוך שנה הגיע למעמד "אלבום פלטינה". אחרי תקופה ארוכה של חוסר פעילות, שנבעה בעיקר ממאבקי הגמילה של קלי דיל, הלהקה הוציאה ב-2002 אלבום נוסף, Title TK. האלבום הרביעי של הלהקה, Mountain Battles, יצא ב-2008 וקידם את הטור של הלהקה לשנה זו. ב-1995, אחרי הפסקת הפעילות של הברידרז, הקימה דיל הרכב זמני בשם The Amps, שהספיק להוציא אלבום אחד, Pacer. ההרכב נחשב לפרויקט-צד של הברידרז, מפני שכלל חברים נוספים מההרכב המשתנה של הברידרז. ראו: הפיקסיז Pod (ב-1990) Last splash (ב-1993) Title TK (ב-2002) Mountain Battles (ב-2008) Pacer (ב-1995) מדיה וקבצים בנושא קים דיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קים דיל (באנגלית) קים דיל, ברשת החברתית פייסבוק קים דיל, סרטונים באתר Vimeo קים דיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קים דיל, באתר AllMusic (באנגלית) קים דיל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קים דיל, באתר Discogs (באנגלית) קים דיל, באתר Songkick (באנגלית) קים דיל, באתר Genius קים דיל, באתר SecondHandSongs ביקורת על Title TK של הברידרז, באתר השרת העיוור ביקורת על Pacer של האמפס, באתר השרת העיוור Dandy Warhols – Cool as Kim Deal, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:04)
ישיבת מאורות התורה

ישיבת מאורות התורה היא ישיבה חרדית אשר הוקמה בקריית יערים (טלז-סטון) בשנת תשמ"ג (1983). הישיבה פונה לבוגרי ישיבות תיכוניות מהציבור הדתי לאומי ורבים מהם הופכים בהכוונתה לחרדים במהלך הלימוד בה. לומדים בה כמאה תלמידים.[דרוש מקור] הישיבה הוקמה בשנת 1983. המחזור המייסד מנה שמונה בוגרים של מדרשיית נעם וישיבת נתיב מאיר. הישיבה נקראה על שמו של הרב מאיר שוורץ מפודהייץ, סבו של מייסד הישיבה והעומד בראשה, הרב נחום רגוזניצקי. בצוות הישיבה מכהנים גם המשגיח הרב שמואל גריינימן, הרב יצחק ארנד והרב אפרים רגוזניצקי. כמו כן מתקיימים בישיבה שיעורים באמונה מפי הרב מרדכי נויגרשל ואחרים. מאז שנת 1987 הישיבה מאוגדת כעמותה. באוגוסט 2007 נהרגו ארבעה מבחורי הישיבה כשהג'יפ שבו נסעו נפל לתהום בנחל פרס. בשנת תשס"ח (2008) הוקמה בסמוך גם ישיבה תיכונית הנקראת "הישיבה המדעית קריית יערים". הישיבה מיועדת לתלמידי כיתות י', י"א ו-י"ב. רוב התלמידים בישיבה זו עברו מהמוסד השש-שנתי קריית יעקב הרצוג ("המכינה") בכפר סבא. ר"מ אשר לימד קודם לכן ב"מכינה" מונה לעמוד בראש הישיבה החדשה. במקום פועל גם כולל של בוגרי הישיבה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אל"ם הרב חגי ולוסקי, לשעבר ראש מחלקת הרבנות הצבאית וסגן הרב הצבאי הראשי הרב דניאל ברק ווינט - ראש מכון גמרא סדורה דוד החקיין – שחקן ובדרן חרדי סרטון תדמית אודות הישיבה, באתר יוטיוב עמותת מאורות התורה ע"ש הגה"ק המקובל הרב מאיר מפדהייץ זצוק"ל, באתר "גיידסטאר ישראל" מאורות התורה, באתר www.torahindex.com https://www.zaka.org.il/newsitem49 אסון רודף אסון], 7 באוגוסט 2007 באתר זק"א. אליעזר שולמן, ציר הפתע, 7 במאי 2020, עיתון משפחה ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכירה פומבית של דולר

בתורת המשחקים, מכירה פומבית של דולר היא משחק שהוצע בידי הכלכלן מרטין שוביק, ומתאר סיטואציה פרדוקסלית לכאורה בה שרשרת של פעולות רציונליות לכאורה מובילה לתוצאה לא רציונלית. המשחק מבוסס על מכירה פומבית בה מוצע למכירה שטר של דולר אחד, אך בתוספת הכלל הבא: לאחר שהוחלט על הזוכה במכירה, גם הוא וגם מציע ההצעה השנייה בגובהה צריכים לשלם את הסכום שהציעו, אך רק הזוכה מקבל את השטר. בשל כלל זה, המשחק עלול להתפתח באופן הבא: נניח שאחד מהמשתתפים הציע סנט בודד בעד השטר. הדבר כדאי לו, שכן אם יזכה במכירה, ירוויח בצורה זו 99 סנט. עם זאת, מיד לאחר מכן מציע משתתף אחר שני סנט בעד הדולר (מכיוון שכך הוא מבטיח לעצמו רווח של 98 סנט), ובכך גורם למשתתף הראשון להישאר עם הפסד של סנט (שכן הצעתו היא השנייה בגודלה). המשתתף הראשון, כדי להימנע מהפסד הכסף, יציע סכום גבוה יותר, למשל שלושה סנט, ועל פי אותו היגיון יימשך המשחק עד אשר יציע אחד השחקנים הצעה בגובה 99 סנט (נניח כי ההפרש בין שתי הצעות חייב להיות לכל הפחות סנט). כעת עומדת בפני השחקן השני הבחירה הבאה: או שיפסיד סכום כלשהו, או שיציע עבור השטר דולר. אם הצעתו תתקבל, הוא אמנם לא ירוויח כלום, אך גם לא יפסיד. עם זאת, הדבר יגרום לשחקן השני להפסיד 99 סנט, ולכן הוא יציע הצעה נוספת, הגדולה מדולר - נאמר, דולר וסנט בודד. כך הוא אמנם מפסיד סנט, אך הפסד זה עדיף לו מאשר הפסד של 99 סנט. עם זאת, המשחק אינו נגמר כאן; למעשה, ניתן להמשיך אותו על פי היגיון זה ללא הפסקה, כאשר הסכומים שאותם מציעים הצדדים הולכים וגדלים ללא חסם (פרט לחסם שנגזר מכמות הכסף שיש למשתתפים). כך מגיע המשחק לתוצאה אבסורדית, שבה שני השחקנים מפסידים בשל ההשתתפות במכירה הפומבית. המסקנה העולה מניתוח זה היא שההתנהגות הרציונלית היחידה האפשרית ביחס למשחק היא לא להשתתף בו כלל (ואם מישהו כבר משתתף במשחק - הדבר הרציונלי ביותר שהוא יכול לעשות הוא לפרוש מיד). תשובה נוספת אפשרית היא שהראשון שמציע יציע דולר וכך אף אחד אחר לא ירצה להציע אפילו לא סנט נוסף כי הרי הוא מיד יפסיד את מה שהוא מציע. ( אלא אם כן יש כוונה למציע השני להכשיל את הראשון ולשלם סנט אחד בעוד חברו יפסיד דולר שלם ואז המשחק יהפוך להכשלת האחר וכן הלאה..) Martin Shubik: "The Dollar Auction Game: A Paradox in Noncooperative Behavior and Escalation" The Journal of Conflict Resolution, 15, 1, 1971, 109-111 ויליאם פאונדסטון, דילמת האסיר, הוצאת זמורה ביתן, 2000. חיים שפירא, "שיחות על תורת המשחקים", הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2008.
איפה אתה חי

האם התכוונתם ל... איפה אתה חי?! – תוכנית טלוויזיה סאטירית ישראלית ששודרה בערוץ 2 בשנת 2004 איפה אתה חי? – סדרת דרמה קומית ששודרה בערוץ הראשון בשנת 2015
Common Gateway Interface

Common Gateway Interface (ראשי התיבות CGI) הוא ממשק בין שרת אתר אינטרנט לתוכנה הרצה על מחשב מסוף, שתפקידה ליצור או לטפל במידע דינמי תוך שימוש במשאבים של מחשב השרת. אופן הפעולה של תוכנה העושה שימוש ב־CGI הוא כדלקמן: עבור כל בקשה מצד הלקוח (לדוגמה דפדפן), מפעיל השרת עותק של התוכנית המתאימה ומעביר לה את הפרמטרים של הבקשה דרך משתני סביבה או דרך הקלט הסטנדרטי (במקרה של בקשות HTTP מסוג POST). תוכנית ה־CGI יוצרת דף HTML או קובץ מסוג אחר (כמו למשל קובץ תמונה במקרה של מונה מבקרים) אשר נשלח למחשב המשתמש כתשובה לבקשת ה־HTTP. לרוב, נכתבות תוכנות CGI בשפת תסריט, כמו Perl, PHP או ASP בהן המתכנת לא נצרך להדר את התוכנית, תוך שימוש בספרייה מתאימה. ממשק CGI הוגדר בראשית ימי ה־WWW כדי לאפשר לשרתים אלו לטפל במידע באופן דינאמי. במשך השנים התפתחה האפשרות להפעיל תוכנות בשפת תסריט כגון PHP או Perl ישירות מתוך תוכנת השרת, וכך בעצם לבטל את הצורך להשתמש ב־CGI, למרות שעדיין יש לה יתרונות מסוימים. CGI מכונה בעברית בדרך כלל ממשק שער משותף. צד שרת צד לקוח יישום ווב מדיה וקבצים בנושא Common Gateway Interface בוויקישיתוף נכתב בידי D. Robinson ו K. Coar‏, The Common Gateway Interface (CGI) Version 1.1, באתר ה-IETF, מסומן כ RFC 3875. בסעיף 4 מוגדר מידע נוסף על הבקשה, אשר לרוב מועבר כמשתני סביבה. ייתכן שיהיו משתני סביבה נוספים שהשרת יעביר, ‏אוקטובר-2004 (באנגלית) Common Gateway Interface, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לגיון ההצטיינות

לגיון ההצטיינות (באנגלית: Legion of Merit) הוא עיטור צבאי אמריקאי. המלצות ליצירת עיטור חדש להצטיינות ניתנו כבר בשנת 1937. בשנת 1941 התחילו לעבוד על העיצוב של העיטור ושנה לאחר מכן מזכיר ההגנה של ארצות הברית אישר אותו. הקונגרס של ארצות הברית אישר את יצירת העיטור החדש בחוק ב־20 ביולי 1942. העיטור מוענק על ביצוע או שירות מצטיין במשימה צבאית בזמן מלחמה, ובזמן שלום העיטור מוענק על הצטיינות בתפקיד בעל קושי משמעותי או הצטיינות בשורה של תפקידים. העיטור יכול להינתן גם לאנשי צבא או אזרחים זרים. העיטור ניתן לחיילים אמריקאים ללא דרגה, אולם לאזרחים זרים המקבלים את העיטור קיימות מספר דרגות בהתאם לתפקידם: מפקד ראשי (Chief Commander) - ניתן לראשי מדינות או ראשי ממשלות. מפקד (Commander) - ניתן למפקדי צבא. קצין (Officer) - ניתן לקצינים בדרגת גנרל או קצינים בדרגת קולונל בתפקיד המאויש בדרך כלל על ידי גנרל. לגיונר (Legionnaire) - כל המעוטרים שלא עונים על ההגדרות הקודמות. רפאל איתן קיבל את העיטור בשנת 1979 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. שלמה ענבר קיבל את העיטור בשנת 1980 בעת שכיהן כנספח צה"ל בוושינגטון. זאב אלמוג קיבל את העיטור בשנת 1981 בעת שכיהן כמפקד חיל הים הישראלי. אורי שמחוני קיבל את העיטור בשנת 1986 בעת שכיהן כנספח צה"ל בוושינגטון. דוד עברי קיבל את העיטור בשנת 1983 בעת שכיהן כמפקד חיל האוויר הישראלי דורון יזרעאלי קיבל את העיטור בשנת 1988 עם סיום כהונתו כנספח יבשה של צה"ל בוושינגטון. יהושע שני קיבל את העיטור בשנת 1989 עם סיום כהונתו כנספח אווירי בוושינגטון. רפי אפל קיבל את העיטור בשנת 1992 עם סיום כהונתו כנספח ימי בוושינגטון. אהוד ברק קיבל את העיטור בשנת 1993 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. אמנון ליפקין-שחק קיבל את העיטור בשנת 1997 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. משה יעלון קיבל את העיטור בשנת 1998 בעת שכיהן כראש אגף המודיעין. זאב ליבנה קיבל את העיטור בשנת 1999 בעת שכיהן כנספח צה"ל בוושינגטון. יוסי גז קיבל את העיטור בשנת 2001 בעת שכיהן כנספח יבשה של צה"ל בוושינגטון. עמוס מלכא קיבל את העיטור בשנת 2001 בעת שכיהן כראש אגף המודיעין. ניצן נוריאל קיבל את העיטור בשנת 2002 בעת שכיהן כנספח זרוע היבשה בארצות הברית. עמוס גלעד משה יעלון קיבל את העיטור בשנת 2003 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. ידידיה יערי קיבל את העיטור בשנת 2003 בעת שכיהן כמפקד חיל הים הישראלי. אליעזר שקדי קיבל את העיטור בשנת 2005 בעת כהונתו כמפקד חיל האוויר הישראלי. דוד בן בעש"ט קיבל את העיטור בשנת 2007 בעת שכיהן כמפקד חיל הים הישראלי. גבי אשכנזי קיבל את העיטור בשנת 2008 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. עידו נחושתן קיבל את העיטור בשנת 2012 בעת שכיהן כמפקד חיל האוויר. בני גנץ קיבל את העיטור בשנת 2013 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. אייל רוזן קיבל את העיטור בשנת 2014 לאחר שכיהן כנספח יבשה של צה"ל בוושינגטון גדי איזנקוט קיבל את העיטור בשנת 2016 בעת שכיהן כראש המטה הכללי. אמיר אשל קיבל את העיטור בשנת 2017 בעת שכיהן כמפקד חיל האוויר. עמיקם נורקין קיבל את העיטור בשנת 2019 בעת שכיהן כמפקד חיל האוויר. מיקי אדלשטיין קיבל את העיטור בשנת 2019 בעת שכיהן כנספח ההגנה בוושינגטון. אביב כוכבי קיבל את העיטור בשנת 2022 בעת שכיהן כרמטכ"ל. אלי גליקמן קיבל את העיטור בעת שכיהן כנספח זרוע הים בוושינגטון. רשימת ישראלים מעוטרים יואב זיתון, עוד לגיונר: הרמטכ"ל גנץ זכה בעיטור אמריקני, באתר ynet, 5 בפברואר 2013. לגיון ההצטיינות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ארז מרקוביץ'

ארז מרקוביץ' (נולד ב-10 ביולי 1978) הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 2.08 מטר והוא שיחק בעמדת הסנטר. מרקוביץ' גדל בקבוצת הנוער מכבי ראשון לציון, ושיחק במקביל גם בנבחרת של תיכון קריית שרת בחולון, עמה זכה באליפות ליגת העל בשנת 1996. בעונת 1996/1997 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של מכבי ראשון לציון, אם כי כמעט ולא שותף במשחקיה. בעונה שלאחר מכן שיחק במכבי רחובות בליגה הלאומית, ואז חזר לליגת העל, לעירוני רמת גן. הוא בילה בקבוצה זו שלוש מתוך ארבע העונות הבאות (ב-2001 שיחק באליצור אשקלון), באחרונה שבהן, 2002, הגיע עימה עד לגמר הפלייאוף. מאוחר יותר עבר מרקוביץ' לעירוני נהריה, והפך לראשונה לשחקן חמישייה. למרקוביץ' היה חלק חשוב בהעפלתה של נהריה לגמר הפליי אוף ב-2003 ולהישגיה של הקבוצה ביורוקאפ. הוא שיחק בקבוצה במשך שלוש עונות, ובסיום עונת 2004/2005 שיחק גם לתקופה קצרה בראסינג פריז הצרפתית. בסיום העונה חתם בהפועל ירושלים, עמה זכה בגביע המדינה בכדורסל בעונות 2006/2007 ו-2007/2008 (באחרונה אף שימש כקפטן הקבוצה). ב-2009 חזר מרקוביץ' לקבוצת נעוריו, מכבי ראשון לציון. בתחילת 2010 שוחרר ממכבי ראשון לציון וחתם בהפועל חולון. לאחר עונה אחת באליצור אשקלון, חתם מרקוביץ' בחודש אוגוסט 2011 בקבוצת מכבי קריית גת מליגה ארצית. לאחר שעלה ליגה עם קריית גת חתם מרקוביץ' בקיץ 2012 בקבוצת א.ס. רמת השרון, גם היא מליגה ארצית. בשנת 2014 חתם במכבי רחובות. מרקוביץ' שיחק עם נבחרת הנוער של ישראל במוקדמות אליפות אירופה ב-1996 (הנבחרת לא העפילה לאליפות עצמה) ועם נבחרת העתודה באותה שנה. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-2002, למשחק ידידות מול כוכבי המכללות של ארצות הברית, אך רק במשחקי מוקדמות אליפות אירופה ב-2005 הפך לחבר קבוע בסגל הנבחרת. מרקוביץ' נחשב לשחקן בעל יכולת הגנתית טובה, בעל תנועות מגוונות עם הגב לסל, וכשחקן המרבה לקלוט כדורים חוזרים. עם זאת, יכולת הקליעה שלו מטווחים רחוקים יותר ומקו העונשין חלשה, והוא נוטה לעיתים לבצע עבירות רבות מדי. מדיה וקבצים בנושא ארז מרקוביץ' בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג ארז מרקוביץ', באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל ארז מרקוביץ', באתר איגוד הכדורסל בישראל ערן סלע ושי לוי, ‏ארז מרקוביץ' סיכם את תנאיו במכבי ראשל"צ, באתר ONE‏, 9 באוגוסט 2009 אור שקדי‏, ארז מרקוביץ' חתם בהפועל חולון, באתר וואלה, 16 בפברואר 2010 איתן נוח‏, ארז מרקוביץ' סיכם באשקלון, באתר וואלה, 5 ביולי 2010 אריה ליבנת, ארז מרקוביץ': "עד שלוש השנים האחרונות הייתי בר מזל בבחירות שעשיתי", באתר הארץ, 23 באוגוסט 2011 עם מוסינזון, ווטסון ויואב ספר: הארצית נפתחת, באתר ONE‏, 23 באוקטובר 2014
חלמון

חלמון הוא החומר הצהוב הנמצא בתוך הביצה. ייעודו העיקרי הוא להוות מלאי מזון עבור העובר (האפרוח) המתפתח בביצה. החלמון מכיל שומן (רובו בלתי רווי) וכולסטרול. לעומתו, חלבון הביצה מורכב בעיקר ממים (שבע שמיניות) ומחלבונים (שמינית אחת) ואינו מכיל כולסטרול. הוא מכיל מעט מאוד, אם בכלל, שומן. לפני ההפריה של הביצה, החלמון כולו הוא למעשה ביצית, כלומר תא בודד. גרעין התא נמצא באברון בגודל 2–3 מ"מ הקרוי Germinal Disc, הממוקם מחוץ למעטפת החלמון. שם מתרחשת ההפריה, ולאחריה מתבצעת התחלקות התאים, עד להתמיינותם המלאה לאפרוח. חלמון הביצה משמש במתכונים רבים, דוגמת מיונז וחביתה. ניתן להפריד בין החלבון לחלמון באמצעות מפריד ביצה. המילה חלמון ידועה בלשון חז"ל במשנה ובתלמוד. לפי רס"ג מקור המילה בתנ"ך בספר איוב בפסוק ”"הֲיֵאָכֵל תָּפֵל מִבְּלִי מֶלַח אִם יֶשׁ טַעַם בְּרִיר חַלָּמוּת"” אך רוב פרשני המקרא סבורים כי הכוונה לצמח החלמית. משנה, מסכת תרומות, פרק י', משנה י"ב תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ס"ד, עמוד א' ועוד סעדיה גאון, ביאור תשעים מילים בודדות בתנ"ך, באתר היברובוקס ספר איוב, פרק ו', פסוק ו' חלמון וחלבון, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏19 במרץ 2014 Comparisons, R 2020, Probability Comparison: Rarest Things in the Universe, online video, 6 April, viewed 10 May 2020, <https://www.youtube.com/watch?v=RV-WV2g2muE&feature=youtu.be&t=64>, Creative Commons license: <https://creativecommons.org/licenses/by/3.0/>. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת מוסקבה

קבוצת מוסקבה היה כינוי מקובל ברומניה לסיעת פעילים קומוניסטים רומנים שהיו במאבק על השליטה במפלגה עם קבוצת בית הסוהר (הסיעה המתחרה, שחבריה היו כלואים ברומניה). שם הסיעה "המוסקבאית" נבע מכך שחלק גדול מחבריה שהו בברית המועצות בתקופת מלחמת העולם השנייה. בראש קבוצת מוסקבה עמדו אנה פאוקר, ואסילה לוקה ותאוהרי ג'אורג'סקו. מבין השלושה, ג'אורג'סקו לא שהה בברית המועצות בזמן המלחמה, אלא היה כלוא ברומניה. קבוצת מוסקבה הפסידה במאבקה וחבריה הודחו מתפקידי המפתח בהם החזיקו, נחקרו ואף נכלאו לתקופות שונות. גם בקבוצת מוסקבה, כמו גם בקבוצת בית הסוהר, הייתה נציגות גבוהה לקומוניסטים יהודים. Epurarea‏ „grupului moscovit” ‏(26-27 mai 1952) (ברומנית) http://www.george-damian.ro/gheorghe-gheorghiu-dej-in-imagini-de-la-tinerete-pana-la-batranete-2-545.html(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)
קלייר דלבו

קלייר דלבו (בצרפתית: Claire Delbos; 2 בנובמבר 1906 – 22 באפריל 1959) הייתה כנרת ומלחינה צרפתייה, נודעה בעיקר כאשתו של המלחין אוליבייה מסייאן. דלבו, בתו של פרופסור בסורבון, הייתה חברה ב"ספיראלה", אגודה חשובה למוזיקה חדשה. כשרונה בנגינה בכינור נתן למסייאן השראה לחיבור יצירות למענה ("נושא ווריאציות לכינור ופסנתר" בשנת 1932) וקטעי מוזיקה שחגגו את זוגיותם (ביניהם מחזור השירים "פואמות למי" בשנת 1936, שמסייאן תזמר ב-1937, בהתבסס על שיריו הוא בנושא חדוות הנישואים). מי היה כינוי החיבה של מסייאן לקלייר. הם הופיעו יחד ברסיטלים בפריז בשנות ה-30' הראשונות ונישאו בשנת 1932. בשנת 1937 נולד בנם פסקל מסייאן. זמן קצר אחר כך החלה קלייר דלבו לגלות סימנים ראשונים למחלת נפש ובשנות ה-50' היה הכרח לאשפזה במוסד, שם נשארה עד יומה האחרון. היא מתה לבסוף בשנת 1959. "פרימוורה", 5 שירים לסופרן ופסנתר, 1935. "שני קטעים" (עוגב) 1935. קלייר דלבו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
קבוצת בית הסוהר

קבוצת בית הסוהר היה כינוי מקובל ברומניה עבור קליקה של עסקנים קומוניסטים רומנים שנאבקו על השליטה במפלגה עם קבוצת מוסקבה המתחרה. שם הקליקה נבע מכך שחלק גדול מחבריה שהו בבתי סוהר רומנים בתקופת מלחמת העולם השנייה. בראש קבוצת בית הסוהר עמדו גאורגה גאורגיו-דז', יוסיף קישינבסקי, גאורגה אפוסטול, ניקולאה צ'אושסקו ופטרה בורילה. קבוצת בית הסוהר ניצחה במאבקה והדיחה מתפקידיהם את חברי קבוצת מוסקבה. בקבוצת בית הסוהר, כמו בקבוצת מוסקבה, הייתה נציגות גבוהה לקומוניסטים יהודים. אחרי מותו של גאורגיו-דז' התפצלה הקבוצה על רקע בחירת היורש, צ'אושסקו מול אפוסטול. Epurarea‏ „grupului moscovit” ‏(26-27 mai 1952) (ברומנית) http://www.george-damian.ro/gheorghe-gheorghiu-dej-in-imagini-de-la-tinerete-pana-la-batranete-2-545.html(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)