laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפריקה המשוונית הצרפתית

אפריקה המשוונית הצרפתית (בצרפתית: Afrique équatoriale française; ובראשי תיבות - AEF) הייתה פדרציה של מושבות צרפת באזור אפריקה המשוונית, שהשתרעה בין נהר קונגו צפונה למדבר סהרה. הישות המכונה "אפריקה המשוונית הצרפתית" אוחדה ב-1910 מחמש טריטוריות שהיו בשליטת צרפת: קונגו הצרפתית, גבון, אובאנגי שארי, צ'אד וקמרון הצרפתית שהצטרפה לאחר מלחמת העולם הראשונה על אף שלא הוכרה כישות נפרדת עד 1920. המושל הכללי ישב בברזוויל ולו משנים בכל טריטוריה. ב-1911 העבירה צרפת חלקים מכל טריטוריה לקמרון הגרמנית בעקבות משבר אגדיר. טריטוריות אלו הושבו לריבונות צרפתית לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, כאשר קמרון עצמה הושמה תחת שלטון מנדט צרפתי, בהחלטת חבר הלאומים ולא אוחדה עם אפריקה המשוונית הצרפתית. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר תבוסת צרפת והקמת משטר צרפת של וישי, הוביל פליקס אבואה, מושל צ'אד, את מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית להצטרפות לתנועת צרפת החופשית של הגנרל שארל דה גול, זאת כאשר מושבות אפריקה הצפונית הצרפתית, ואפריקה המערבית הצרפתית נותרו נאמנות למשטר וישי. בתחילה סירבה גבון להצטרף לשאר המושבות בתמיכה בצרפת החופשית, אך לאחר הקרב על גבון השתלטו על ליברוויל תומכי צרפת החופשית, והמושבות התאחדו בתמיכה בצרפת החופשית, והיו למרכז האסטרטגי של פעילות צרפת החופשית באפריקה. תחת משטר הרפובליקה הרביעית (1946–1958) יוצגה הפדרציה בפרלמנט הצרפתי. בספטמבר 1958 במסגרת קבלת חוקת הרפובליקה הצרפתית החמישית נערך במדינות אפריקה המשוונית הצרפתית משאל עם בדבר המשך דרכן כמושבות צרפתיות. כל מדינות אפריקה המשוונית הצרפתית החליטו לקבל את החוקה החמישית והצטרפו לגוף בשם "הקהילה הצרפתית" כמדינות עצמאיות, והפדרציה "אפריקה המשוונית הצרפתית" פורקה. ב-1959 הקימו מדינות אלו גוף זמני בשם "איחוד הרפובליקות המרכז אפריקאיות" בטרם קיבלו עצמאות מלאה באוגוסט 1960. מדיה וקבצים בנושא אפריקה המשוונית הצרפתית בוויקישיתוף אפריקה המשוונית הצרפתית (מתוך The Statesman's Yearbook 1921) אפריקה המשוונית הצרפתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טוקונומה

טוקונומה (ביפנית: 床の間) הוא מונח יפני המשמש לתיאור מגרעת בקיר בואשיצו, חדר בסגנון יפני, בו מוצג חפץ אמנותי. החפצים אותם מציגים בטוקונומה הם לרוב מגילות המכילות קליגרפיה או ציורים וסידור פרחים. לעיתים מציגים בטוקונומה גם עצי בונסאי, אך באופן מסורתי אלה נחשבים מלוכלכים מדי עבור מקום מכובד זה. הטוקונומה והחפצים המוצגים בו מהווים חלקים חשובים בעיצוב הפנים היפני המסורתי. המילה "טוקו" משמעותה רצפה או מיטה, ומשמעות המילה "מה" היא מקום או חלל. הטוקונומה הופיע לראשונה בסוף תקופת אשיקאגה, באחוזות שהחלו להתפתח באותה תקופה, ונקראו אושיאיטה (押板). למעשה היו אלה מגרעות בקיר בהן תלו מגילות והניחו מתקני קטורת ונרות. כשמארחים אורחים בוואשיצו, נהוג להושיב את האורח המכובד ביותר עם גבו לטוקונומה, והסיבה לכך היא צניעות. אין זה מנומס שהמארח מראה את הטוקונומה לאורחיו, ולכן עליו להימנע מלכוון את אורחו לשם. בשום אופן אין לדרוך בתוך שטח הטוקונומה, מלבד כשיש צורך בהחלפת המיצג, ואז יש לעקוב אחר כללי הנימוס. לפחות אחד מעמודי התמיכה של הטוקונומה עשוי עץ, המותאם למטרה זו. צורתו נעה בין גזע עץ בלתי מעובד, עם ענף הבולט ממנו, לקרש עץ חלק. הבחירה ביניהם קובעת את רמת רשמיות הטוקונומה. ואשיצו טטאמי פוסומה מדיה וקבצים בנושא טוקונומה בוויקישיתוף טוקונומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סגר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סגר – הגבלת תנועה של אוכלוסייה סאגר – קוד דיווח נאט"ו של טיל נגד טנקים מתוצרת ברית המועצות שנקרא ברוסית 9M14 מליוטקה סגר (שבט בדואי) – שבט בדואי שנדד בצפון ארץ ישראל סגר (רפואת שיניים) – תורה ברפואת שיניים העוסקת במיקום השיניים בלסתות הסגר (בריאות) – סוג של בידוד רפואי אישים ז'וזפ סגר – כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי
איוואן יובאנוביץ'

איוואן יובאנוביץ' (בסרבית: Ивaн Јовановић; נולד ב-8 ביולי 1962) הוא כדורגלן עבר סרבי, וכיום מאמן כדורגל המאמן את נבחרת יוון. שיחק כקשר בראד בלגרד בליגת העל היוגוסלבית בעונות 1987/88 ו-1988/89. כעבור שנה עבר לאיראקליס סלוניקי היוונית, שם הוא הפך לאחד מהשחקנים הזרים הכי איכותיים ששיחקו אי פעם במועדון. קבוצתיים אפואל ניקוסיה אליפות קפריסין (4): 2004, 2009, 2011, 2013 הגביע הקפריסאי: 2008 הסופר קאפ הקפריסאי (4): 1 2004, 2008, 2009, 2011 שלב הבתים של ליגת האלופות (2): 2009/10, 2011/12 רבע גמר של ליגת האלופות: 2011/12 אישיים מאמן השנה בקפריסין (6): 2004, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 המאמן הסרבי של השנה: 2011 איוואן יובאנוביץ', באתר Transfermarkt איוואן יובאנוביץ', באתר Soccerway איוואן יובאנוביץ', באתר WorldFootball.net איוואן יובאנוביץ', באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דף המאמן באתר הרשמי של אפואל ניקוסיה (ביוונית) (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מאמני כדורגל ובנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרסאוס, מלך מוקדון

פרסאוס (ביוונית: Περσεύς; סביבות 212 לפנה"ס - 166 לפנה"ס) היה מלך ממלכת מוקדון האחרון מהשושלת האנטיגונית. ירש את המלכות מאביו, פיליפוס החמישי. הוכרע על ידי רומא בקרב פידנה. לאחר תבוסתו נפל בשבי ונפטר לאחר מספר שנים בבית-סוהר רומאי באיטליה. מדיה וקבצים בנושא פרסאוס, מלך מוקדון בוויקישיתוף פרסאוס, מלך מוקדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פוטון (מצע)

פוטון (ביפנית: 布団) הוא סוג של מיטה יפנית המכילה מזרן ושמיכה מרופדים. המזרן גמיש מספיק על מנת לקפלו להניחו בצד במהלך היום ולאפשר שימוש בחדר למטרות אחרות מלבד שינה. הפוטון מורכב משני חלקים: שיקיבוטון (敷き布団), המזרן התחתון, וקאקֶבוטון (掛け布団), שמיכה עבה. השם "פוטון" לתיאור המזרן בלבד אומץ בטעות, תחילה בארצות הברית ואחר כך בעולם המערבי כולו וכיום נהוג לקרוא בכל העולם, מלבד ביפן, למזרן שיקיבוטון בשם פוטון. שיקיבוטון הוא מזרן שטוח העשוי בד, ובתוכו מילוי כותנה, צמר או חומר סינתטי אחר, בגודל מיטת יחיד, חצי זוגית או זוגית. את המזרן פורשים על מחצלת טטאמי, ובסיום השינה מקפלים אותו על מנת לאפשר את השימוש בחדר. את המזרן נוהגים היפנים לאוורר מדי יום, ורבים משתמשים בפוטון טטאקי, מכשיר העשוי חזרן הדומה לחובט שטיחים. שיקיבוטון בגרסתו המערבית מבוסס על שיקיבוטון היפני, אך עם מספר הבדלים. לרוב הוא מונח על מסגרת עץ או מתכת כמיטה או כספה, ולעיתים מוסיפים לו ספוגים או קפיצים. שיקיבוטון המערבי עבה יותר וגדול יותר משיקיבוטון היפני, ומותאם למידות המיטות המערביות. ואשיצו טטאמי מדיה וקבצים בנושא פוטון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניברסיטת רומבק

אוניברסיטת רומבק, היא אוניברסיטה ציבורית בעיר רומבק שבדרום סודאן. האוניברסיטה פועלת בקמפוס זמני הנמצא בשטח בית ספר תיכון רומבק, בעיירה רומבק. לאוניברסיטה נבנה קמפוס קבוע בפרבר של רומבק, אבינג'וק. הרעיון להקמת אוניברסיטה ברומבק הועלה לראשונה בפברואר 2006 כאשר נשיא סודאן באותה עת, עומר אל-בשיר, ביקר ברומבק. הוא הבטיח לבנות אוניברסיטה בעיירה אשר תהייה האוניברסיטה הציבורית הרביעית בדרום סודאן. האוניברסיטה נוסדה לבסוף בשנת 2010 בשיתוף פעולה בין הממשל המרכזי בח'רטום והשלטון האזורי בג'ובה. מעת הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ביולי 2011 נמצאת האוניברסיטה באחריות ממשלת דרום סודאן. אוניברסיטת רומבק היא אחת משש אוניברסיטאות ציבוריות בדרום סודאן. האוניברסיטה הלאומית של ג'ובה, 1977. אוניברסיטת רומבק בעיר רומבק, 2010. אוניברסיטת בחר אל-ע'זאל בעיר ואו. אוניברסיטת צפון בחר אל-ע'זאל בעיר אבייל, 2011. אוניברסיטת הנילוס העליון במלקאל, 1991. האוניברסיטה על-שם ג'ון גראנג בעיר בור, 2006. נכון ליולי 2011, האוניברסיטה מקיימת לימודים בפקולטות האקדמיות הבאות: הפקולטה לחינוך הפקולטה ללימודי כלכלה ומדעי החברה אוניברסיטאות בדרום סודאן רומבק מדינת האגמים בחר אל-ע'זאל מיקומה הזמני של אוניברסיטת רומבק Vice Chancellor of Rumbek University is Professor Professor Matthew Atem Aduol List of Medical Schools in Sudan & South Sudan University of Northern el Ghazal Opening In 2011
מטתזה

תגובת מֵטָתֵזה הנקראת לעיתים תגובת התמרה כפולה, היא תהליך כימי המכיל חילוף קשרים בין שני מגיבים, אשר מסתכם ביצירת תוצרים עם חוזק קשר דומה או שווה למגיבים ההתחלתיים. התגובה מוצגת בצורה הבסיסית: A-B + C-D → A-D + C-B הקשר בין המגיבים יכול להיות יוני או קוולנטי. לרוב, תגובות אלה מסתכמות בהוצאת משקע. מטתזה היא טכניקה נפוצה לחילוף יונים. כאשר מתחילים מתמיסות מימיות של יונים אנאורגנים, ניתן להשתמש במטתזה כדי לבודד מלחים שמתמוססים בממס אורגני. ערך מורחב – אלקילציה קומפלקסים עוברים אלקילציה דרך תגובות מטתזה. דוגמה לכך היא מטילציה של טיטנוצין די-כלורי: ‎(C5H5)2TiCl2 + 2 ClMgCH3 → (C5H5)2Ti(CH3)2 + 2 MgCl2 המלח בדרך כלל מוצא כמשקע. ערך מורחב – סתירה (כימיה) תגובת סתירה היא סוג מסוים של תגובת התמרה כפולה. תגובת סתירה נגרמת כאשר חומצה מגיבה עם כמות שווה של בסיס. לרוב, התוצר של תגובה זו הוא מים. לדוגמה, חומצה כלורית מגיבה עם נתרן הידרוקסידי על מנת ליצור נתרן כלורי ומים: HCl (aq) + NaOH (aq) → NaCl (aq) + H 2O (l)‎ תגובת התמרה
נסיכות מולדובה

המונח "מולדביה" מפנה לכאן. לערך העוסק בחבל הארץ בו שכנה חלק מנסיכות מולדובה, אשר כונה אף הוא "מולדביה", ראו מולדובה (חבל ארץ). נסיכות מולדובה (ברומנית: ‏Moldova‏Ⓘ‏) הייתה נסיכות רומנית אשר נוסדה בימי הביניים. כיום שטחה מחולק בין רומניה, מולדובה ואוקראינה. מקור השם הוא הנהר מולדובה (אנ'), ממנו נגזרים השמות מולדובה ורפובליקת מולדובה. נסיכות מולדובה נוסדה בשנת 1352 על ידי דראגוש וודה, אציל רומני ממחוז מרמורש. לפי הכרוניקות הרומניות דראגוש יצא לצוד ביזון ורדף אחריו דרך ארוכה עד שהבהמה המותשת ניצודה ליד נחל מרוחק. לפי אגדה דראגוש קרא לנחל בשם "מולדובה" ויש אומרים שעשה זאת על שם כלבתו "מולדה". דראגוש וחבורתו ערכו במקום סעודה גדולה ולאחריה החליטו להישאר שם, וכך נוסדה ישות מדינית בשם מולדובה שדראגוש היה שליטה הראשון, וראש הביזון שניצוד שם היה לסמלה של מולדובה. דראגוש הכפיף את שלטונו למלך הונגריה. הוא שלט במשך שנתיים עד שמת, ואחריו שלט בנו סאס ואחרי סאס, בשנת 1359, בנו של סאס, באלק (Balc), שהודח על ידי בוגדאן הראשון. הנסיך בוגדאן ממרמורש גירש את יורשיו של דראגוש והפך את המקום לנסיכות עצמאית. רוב שנות קיומה הייתה ישות זאת נתונה לשלטון זר. מולדובה נשלטה משנת 1387 על ידי פולין, לאחר מכן על ידי האימפריה העות'מאנית, הונגריה, ופולין לסירוגין. מולדובה שממערב לנהר פרוט התאחדה ב-1859 עם נסיכות מונטניה/ולאכיה לממלכת רומניה. כאשר שטח הנסיכות מהצד המזרחי של נהר הפרוט נכבש עוד ב-1812 על ידי האימפריה הרוסית. שטח זה נקרא בסרביה. ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה התאחדה בסרביה עם רומניה, וכתוצאה מכך שטחי נסיכות מולדובה בעבר שבו לשליטת רומניה. אלא שאיחוד זה לא האריך ימים ובמלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, כבשה ברית המועצות את בסרביה (כיום רפובליקה מולדובה, למעט שטחי בוקובינה בצפון ושטחים בדרום שנמסרו לאוקראינה). נסיכות מולדובה הייתה ממוקמת בין הרי הקרפטים לבין נהר הדניסטר. נהר הפרוט חצה את הנסיכות, בערך באמצעה, מצפון לדרום. שטחה הכולל של נסיכות מולדובה היה גדול כמעט פי שלושה משטח מולדובה של ימינו. כיום 45.6% מהשטח מצוי ברומניה, 31.7% ממנו ברפובליקת מולדובה ו–22.7% ממנו באוקראינה. שטחים אלה מהווים 88.2% משטח רפובליקת מולדובה, 18% משטח רומניה ו–3.5% משטח אוקראינה. בסרביה רפובליקת מולדובה רומניה שליטי נסיכות מולדובה התנועה לאיחוד רומניה ומולדובה מדיה וקבצים בנושא נסיכות מולדובה בוויקישיתוף נסיכות מולדובה, דף שער בספרייה הלאומית
האריבו

האריבו היא חברת ממתקים אשר נוסדה בשנת 1920 בבון, גרמניה על ידי הנס ריגל האב. בתור שם החברה נבחרו ראשי התיבות של מקימה ומקום היווסדה - הנס ריגל בון (HAns RIegel BOnn). בשנת 1922 החלה החברה לייצר ממתקי גומי, בהם הממתק הפופולרי גומונים. האריבו היו הראשונים שיצרו את הגומונים ובכך זכתה החברה להצלחה רבה. הנס ריגל האב נפטר במהלך מלחמת העולם השנייה וירש אותו בנו, הנס ריגל, במהלך כהונתו כמנהל החברה, החברה הרחיבה את פעולתה במדינות בכל רחבי העולם. כיום האריבו היא היצרנית הגדולה ביותר של ממתקי גומי וג'לטין. כיום ישנם חמישה מפעלים בגרמניה ו-13 בכל רחבי אירופה. האריבו הואשמה בעבודות כפייה על היהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך החברה מכחישה זאת. מדיה וקבצים בנושא האריבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האריבו האריבו, ברשת החברתית פייסבוק האריבו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האריבו, ברשת החברתית אינסטגרם האריבו, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנס ריגל

יוהנס פיטר "הנס" ריגל (בגרמנית: Hans Riegel;‏ 10 במרץ 1923 - 15 באוקטובר 2013) היה יזם גרמני אשר היה בעלים של יצרנית הממתקים האריבו. הנס נולד בבון, גרמניה, בנו הבכור של מייסד חברת האריבו, הנס ריגל האב. הוא סיים את הדוקטורט על "התפתחות תעשיית הסוכר בעולם במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה", בשנת 1951, באוניברסיטת בון. בשנת 1953 נבחר ריגל למנהל אגודת הבדמינטון הגרמני אחרי שזכה באליפות גרמניה בבדמינטון. אביו, הנס ריגל האב המציא את הגומונים בשנת 1922. מדיה וקבצים בנושא הנס ריגל בוויקישיתוף פז חסדאי‏, מעושרים: סבא גומי, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2013 הנס ריגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרן דואר

קרן דואר (באנגלית: Post horn) הוא כלי נשיפה ממתכת, עשוי פליז או נחושת, נטול שסתומים ובעל פייה דמוית גביע, ששימש לציון הגעתם או יציאתם של דוור רכוב או קרון דואר. עד ראשית המאה ה-17 נעשה שימוש בצרפת, אנגליה וגרמניה בקרנות קשתיות. בסביבות מועד זה החלו להיבנות כלים בפיתול אחד קטן מאוד, כ-7 סנטימטר לרוחב, בצליל יסודי קרוב ל-סי ♭. בהמשך יוצרו בגרמניה כלים בצורת צינור מעגלי או מעוקל בשלושה פיתולים, אף כי לפעמים היה ישר. מסיבה זו, קרן הדואר היא דוגמה לקרן טבעית. קרן היער פותחה מקרן הדואר על ידי הוספת שסתומים סיבוביים. קרן הדואר בצורתה זו שימשה בעיקר את הפוסטיליונים (Postilion), או מובילי הדואר, במאות ה-18 וה-19. מוצרט, מאהלר ואחרים שילבו את הכלי בהרכב של כמה יצירות תזמורתיות. במקרים כאלה מנגן קרנן התזמורת בקרן הדואר. דוגמה לשימוש בקרן דואר במוזיקה קלאסית מודרנית מופיעה בסולו המפורסם מאחורי הקלעים בסימפוניה השלישית של מאהלר. עם זאת, מחמת נדירותו של הכלי, התפקיד שנכתב לו מבוצע על פי רוב בחצוצרה או בפלוגלהורן בשנת 1844 כתב הקרנן הגרמני הרמן קניג "גאלופ קרן דואר" כסולו לקרן דואר בליווי תזמורת. במאה ה-20 היה מקובל לנגן יצירה זו בתזמורת כלי נשיפה ממתכת. בעת מלחמת העולם הראשונה שימשו קרנות דואר עשויות עץ כאמצעי לאיסוף תרומות מלחמה בשיטה שכונתה "אנשי המסמרים". כל תורם קיבל בתמורה רשות לתקוע מסמר בקרן, עד שהתכסתה כליל. יוהאן בר, קונצ'רטו מס' 4 באך, "קפריצ'ו סופרה לה לונטאנאנצה" (1704) גאורג פיליפ טלמן, "פוסטיליונים, מוזיקה לשעת הסעודה" של (1733) מוצרט, סרנדה מס' 320 ברשימת קכל ומחול גרמני מס' 605 מס' 3 ברשימת קכל. שתי היצירות מצריכות קרן דואר בסי♭ וקרן שנייה, נמוכה יותר, ב-פה. גוסטב מאהלר, הסימפוניה השלישית דואר אוסטרליה הדואר הגרמני (Deutsche Post) הדואר הצ'כי (Česká pošta) הדואר הסלובקי (Slovenská pošta) קבוצת הדואר הבלגי דואר לוקסמבורג (P&TLuxembourg) הדואר האוסטרי (Österreichische Post) הדואר הספרדי (Correos) הדואר ההונגרי (Magyar Posta) הדואר הקרואטי (Hrvatska pošta) הדואר הסלובני (Pošta Slovenije) הדואר הפולני (Poczta Polska) הדואר הליטאי (Lietuvos paštas) הדואר האסטוני (Eesti Post) הדואר הנורווגי (סמל קודם) (Posten Norge) הדואר השוודי (Posten AB) דואר איסלנד (Íslandspóstur) דואר איי פארו (Postverk Føroya) דואר רומניה (Poşta Română) שירותי דואר בולגריה דואר אלבניה (Posta Shqiptare) דואר מקדוניה (Makedonska Pošta) דואר טורקיה דואר מולדובה (Poşta Moldovei) דואר אוקראינה (Ukrposhta) דואר בלארוס (Belpochta) דואר קפריסין דואר פורטוגל - מציג פרש על גב סוס נושא קרן בעיצוב שונה דואר מלטה - מציג קרן עם צלב מלטזי במרכזה מדיה וקבצים בנושא קרן דואר בוויקישיתוף קרן דואר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Post horn calls. Hungarian Post Co. Links to sound files. The Sound of Post Horns - Strains from a Past Era - Museumsposten - © Post & Tele Museum, Denmark. מילון אוקספורד: פוסטיליון - שליח רכוב על הסוס השמאלי בצמד בהיעדר רכב אנתוני ביינס ודייוויד רייקרופט, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין אנתוני ביינס ודייוויד רייקרופט, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
מחלף גינות סחרוב

מחלף גינות סחרוֹב (נקרא בעבר "צומת גינות סחרוב") הוא מחלף בכניסה המערבית לירושלים, שבו נפגשים רחוב מגיני ירושלים וכביש 333 (שדרות בן-גוריון). המחלף הוא אחת מדרכי הכניסה המרכזיות של העיר ומוביל לשכונת גבעת שאול והר המנוחות. בעבר היה הצומת חלק מכביש 1, בטרם הוסט תוואי הכביש לעמק הארזים. סלילת החיבור בין כביש 333 (אז כביש 1) לגבעת שאול החלה בתחילת 1989, במטרה להקל על עמוס התנועה בכניסה לירושלים ולקצר את הדרך למשאיות שיעדן אזור התעשייה גבעת שאול. סלילת רחוב מגיני ירושלים וחיבורו לכביש 1 כצומת מרומזר הסתיימה בבנובמבר 1989. סלילת הצומת הצריכה חציבה בצלע ההר עליו הוקמה קבוצת טרסות, בה נשתלה צמחייה ים תיכונית, ושקיבלה את השם "גינות סחרוב", על שם פעיל זכויות האדם אנדריי סחרוב. בשנת 1997 אושרה תוכנית להקמת נתיב מהיר בכביש 1 בכניסות לתל אביב וירושלים, שישמש כנתיב אגרה ולתחבורה ציבורית. במסגרת התוכנית תוכננה הרחבה של צומת גינות סחרוב. לאחר עיכובים רבים נסלל נתיב נוסף בין מוצא לגינות סחרוב, אך ב-2010 הוחלט שהוא לא יופעל כנתיב מהיר אלא רק כנתיב תחבורה ציבורית. בספטמבר 2017 פרסמה עיריית ירושלים, באמצעות חברת מוריה, מכרז לעבודות להקמת מחלף סחרוב, בעלות של כ–350 מיליון שקל. במסגרת העבודות תוכנן ביטול הרמזור בצומת גינות סחרוב על ידי בניית רמפה מעל הצומת. על מנת לאפשר את ביצוע הפרויקט נדרשה עיריית ירושלים לפנות כ–18 מבנים מהמורדות הדרומיים של שכונת ליפתא. הדיירים תושבי ליפתא קיבלו פיצוי כספי ופינו בהסכמה את המבנים. המחלף נפתח לתנועה בינואר 2021. עם סיום עבודות ההקמה של הפרויקט הפכה "צומת גינות סחרוב" למחלף שכולל 3 נתיבים בשדרות בן-גוריון, 2 נתיבי תחבורה ציבורית ושני גשרים. הרחבת כביש מס' 1 ומחלוף גינות סחרוב, באתר יהל מהנדסים שחר אילן, השער החדש - בתוך שנה תתחיל העירייה לסלול באזור גבעת־שאול כביש כניסה חדש לעיר, כל העיר, 19 בפברואר 1988 כניסה נוספת לירושלים - לשכונות המערביות שלה - תחנך בטקס חגיגי בהשתתפות: שר התחבורה, מר משה קצב, ראש עיריית ירושלים, מר טדי קולק, כל העיר, 24 בנובמבר 1989 עכשיו מחכים בירושלים להרחבת כביש, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2003 גל ניסים, ‏הרחבת הכניסה לבירה - יתכן קידום בות"ל, באתר גלובס, 28 בינואר 2007 אבי בר-אלי, מסתמן: פרויקט הנתיב המהיר לירושלים יבוטל, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2010 אורן דורי, התוכנית להרחבת כביש 1: נתיב נוסף לכל כיוון, ביטול הרמזור הכי בעייתי - ומחלף חדש בכניסה לירושלים, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2017 עדי זורע, הכניסה לירושלים: האם מחלף חדש בסחרוב יפתח את הפקק?, באתר כל העיר, 9 במרץ 2017 הילה נהון, הרחבת כביש 1: נפתחו לתנועה נתיבי הנסיעה החדשים ליציאה מירושלים במחלף סחרוב, באתר כל העיר, 25 בינואר 2021
מרדכי הכהן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מרדכי הכהן (ג'רבה) – מגדולי רבני ג'רבה במאה ה-18, אביהם של רב רחמים הכהן ורב נסים הכהן מרדכי הכהן – סופר וחוקר, איש היישוב הישן בירושלים מרדכי הכהן (מקובל) – רב ומקובל וכותב הספר "שפתי כהן" על התורה מרדכי בן הלל הכהן – איש ציבור ופעיל ציוני מרדכי בן יהודה הכהן – רב והיסטוריון לובי ממוצא איטלקי, ומחבר 'הגיד מרדכי'
אהרן פרץ

הרב אהרן פרץ (נפטר בשנת ה'תקכ"ו - 1766) היה רב ראשי בג'רבה שבתוניסיה. מקובל, בלשן ומשורר. נולד בג'רבה לאביו הפייטן רבי אברהם פרץ. סבו, הרב שלמה פרץ, המיוחס לפרץ בן יהודה, הגיע לג'רבה ממרוקו בתחילת המאה ה-18. נולדו לו שני בנים, חזקיה ומיכאל. התחנך אצל הרב ניסים כייאט, יחד עם רבי יצחק חדאד (הראשון). בשנת ה'תע"ו חלה בעיניו, לאחר שהתפלל לה', התרפא מחוליו, ורבי אהרן כתב פיוט הודאה מיוחד לה' על רפואתו. התכתב בהלכה עם רבי מסעוד אלפאסי. בהיותו רבה של ג'רבה, שינה כמה ממנהגי מקום, לדוגמה: תיקן לתקוע בשופר גם בתפילת הלחש (ולא רק בחזרת הש"ץ). כמו כן בסוף ימיו נמנע מאכילת חגבים, בעקבות דברי רבי חיים בן עטר. מביא שמועות רבות מחכמי מרוקו, עד שיש מי ששיער ששהה במרוקו תקופת מה. בין תלמידיו הרב נסים חורי הראשון, הרב ניסים הכהן, והרב צמח הכהן (אברי"ש). חיבוריו העיקריים הם: בגדי אהרן - חידושים ופרשנות על התורה משחת אהרן - חידושים על התלמוד - שני החיבורים הראשונים נערכו על ידי הרב יהודה נג'אר. ונדפסו על ידי הרב מימון פרץ (ליוורנו תקס"ו). קול יעקב - קובץ פיוטים ערוגות הבושם - נושאים בלשניים ולשוניים ידועים 14 פיוטים שחיבר. שניים מפיוטים אלה, "אהובי" ו"איילת חשקי", חודשו והולחנו על ידי יונתן בר גיורא והם מושרים על ידי מירי מסיקה בסדרת הטלוויזיה מעורב ירושלמי. אהרן פרץ, באתר "החכם היומי" יום פטירתו של רבי אהרן פרץ זצ"ל, באתר תוניסיה מורשת אהרן בן אברהם פרץ, דף שער בספרייה הלאומית ר' אהרן פרץ, באתר הפיוט והתפילה יונתן בר גיורא, מירי מסיקה, רבי אהרן פרץ, רספוטין ואני, באתר הפיוט והתפילה איילת חשקי בביצוע מירי מסיקה אהובי בביצוע מירי מסיקה ראו: מלכי תרשיש עמ' שנז. ראו: משחא דרבותא סימן קמט. ראו: סלושץ, אי הפלא עמ' 99-100. ממלכת כהנים אות נה. ראו: גנזי שלום יו"ד ה. חכם צמח הכהן, באתר החכם היומי
כיכר ספרא

כיכר ספרא היא אחת הכיכרות הגדולות בירושלים, הממוקמת בתחילתו של רחוב יפו שבמרכז העיר, ממערב לחומות העיר העתיקה. הכיכר נבנתה בשנת 1993, כחלק מבניית הקומפלקס של קריית עיריית ירושלים. היא קרויה על שם יעקב ואסתר ספרא, הוריהם של יוסף ואדמונד ספרא, אנשי עסקים יהודים ונדבנים ידועים יוצאי העיר חלב שבסוריה, שפעלו רבות למען ירושלים, ותרמו מכספם לבניית הכיכר. בקצה הכיכר, על יד גן דניאל, עומד פסל סביבתי הממחיש טכנולוגיית שאיבת מים קדומה הקרויה 'בורג ארכימדס'. בצד המערבי של הכיכר נטועות שורות של עצי דקל היוצרים חלוקה בין הרחבה הממלכתית לרחוב יפו. הכיכר משמשת גם כמקום לקיום אירועים וטקסים שונים. פעם בשנה מארח המקום את "הסטריט-בול 3X3", טורניר כדורסל לנוער מכל רחבי הארץ, ובנוסף מתקיימים בו מופעי קיץ, טקסי זיכרון ואירועים שונים לקהל הרחב. ערך מורחב – קריית עיריית ירושלים בפי תושבי ירושלים, נקראת היום כל קריית עיריית ירושלים הבנויה סביב הרחבה המרכזית בשם כיכר ספרא. בית העירייה הקודם, ששכן בתחילתו של רחוב יפו, נבנה בתקופת המנדט הבריטי. עם השנים היה צר מלהכיל את כל אגפיה של העיר ההולכת וגדלה, ועד שנות ה-90 כבר התפזרו מחלקות העירייה השונות בעשרות בניינים ברחבי העיר. המטרה בבניית קריית העירייה סביב כיכר ספרא הייתה לרכז את כל אגפי עיריית ירושלים ושלוחותיה במקום אחד, בסמוך לבית העירייה המקורי. בבניית קריית העירייה נעשה שימוש ב-10 מבנים היסטוריים ששומרו, שוחזרו והוסבו למשרדים, ולהם נוספו שלושה בניינים חדשים. חלק מהמבנים ההיסטוריים בהם נעשה שימוש הם ממבני מגרש הרוסים הסמוך, ובכך למעשה נגסה קריית העירייה לתוך שטח מגרש הרוסים. במסגרת פיתוח הכיכר, הועתק צפונה מבנה השער הדרומי ההיסטורי של מגרש הרוסים. דוד קרויאנקר, רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר - הוצאת כתר, 2005. דוד קרויאנקר, סיפור קריית העירייה, ירושלים, הוצאת אריאל, 1993. גלריית כיכר ספרא תבליט מפת בינטינג המסמלת את מרכזה של ירושלים, בחזית הכיכר דגם הכיכר, המוצב בסמוך לכניסה הדרומית למתחם הכיכר רחבת עצים בדרום הכיכר אכסדרת העמודים והציליה בצידה המזרחי של הכיכר "סוכת השיר" בכיכר ספרא מבנה לשכת ראש העיר, לשכת קבלת הקהל חלק מקיר מזרקת המים לכיוון רחוב יפו פסלי אריות בכיכר בורג ארכימדס הבמה המרכזית בכיכר ספרא על כיכר ספרא באתר עיריית ירושלים. נעמה ריבה, האם סוף סוף לירושלים תהיה כיכר, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2018
תזכר

תזכר (געז: ተዝካር) נקרא גם קורבן (ቍርባን) הוא שמו של טקס אזכרת הנפטר בתרבות החבשית, שמקורו עוד לפני הגעת הנצרות לאתיופיה. אצל הנוצרים החבשים התזכר נערך ביום הארבעים ממותו של אדם, כיוון שהאמונה גורסת כי ביום זה נשמת האדם עומדת בפני האל. התזכר נערך במקום קבורת הנפטר ובו משתתפים קרוביו. תזכר נוסף נערך לאחר שמונים יום, חצי שנה ושנה לאחר התזכר הראשון. בקרב הכמנתים הטקס נערך תוך מספר חודשים מאז שהאדם נפטר. בטקס עצמו הכהנים מתפללים לאלים ובעיקר לאל מזגה כדי שנשמת הנפטר תיכנס לגן עדן. לאחר מכאן נערכת סעודה גדולה, שבמהלכה האורחים מתפללים גם הם בזכות הנפטר. כמו כן כל שנה מאז התזכר מצוין יום השנה לטקס המכונה "עמתת", טקס זה נערך במשך עשרות שנים לאחר שהאדם נפטר ומצוין במקום קבורת הנפטר. אצל ביתא ישראל התזכר הוא בגדר חובה ונערך לראשונה לאחר שחלף שבוע מאז נפטר האדם, תזכר נוסף נערך שנה לאחר הראשון. התזכר עצמו הוא למעשה סעודה לעילוי ותיקון הנשמה. נהוג לשחוט קורבן לסעודה, אך אם הדבר אינו מתאפשר מוותרים על כך. בני המשפחה מתכנסים ונערכים לאורחים שיגיעו ומכינים אוכל ושתייה למענם, לכהנים מוקדש שלחן והם מתפללים למען נשמת הנפטר וקוראים בעיקר מספר תהלים ומצוואת אברהם. אין עורכים תזכר למנודה, מומר, ערל ולסוטה. בעבר היה נהוג לא לערוך תזכר לאדם שלא עבר וידוי אצל הכהן. בביתא ישראל קיימים שני חגים שבהם יש את המילה תזכר: הראשון הוא תזכר לכל דבר המכונה תזכר אברהם וחל בכ"ח באלול והוא טקס למות שלושת אבות שבו קוראים בצוואת אברהם, יצחק ויעקב. החג השני מכונה אף הוא תזכר אברהם חל בא' בתשרי והוא יום זיכרון לעקדת יצחק. בקרב יוצאי אתיופיה בישראל נשמר התזכר תוך שילובו עם טקס האזכרה של היהדות הרבנית. אזכרה "תזכר" משמש גם כמילה שמשמעותה זיכרון בשפות האתיו-שמיות ראו Wolf Leslau, Comparative Dictionary of Geʻez (Classical Ethiopic): Geʻez-English, English-Geʻez, with an index of the Semitic roots, Otto Harrassowitz Verlag, 1987, ISBN 9783447025928, p. 636 Frederick C. Gamst, The Qemant: a pagan-Hebraic peasantry of Ethiopia, University of Massachusetts, 1969, p. 133-115 אהרן זאב אשכולי, ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם, מוסד הרב קוק וראובן מס, תש"ג, עמ' 52-53 Asres Yayeh, Traditions of the Ethiopian Jews, 1995, ISBN 0969924704, p. 50
Adele Live

Adele Live היה סיבוב ההופעות השני של הזמרת הבריטית אדל. סיבוב הופעות זה נתמך על האלבום 21. סיבוב ההופעות החל ב-21 במרץ 2011 בנורווגיה, אירופה. במהלך סיבוב ההופעות הופיעה אדל באירופה ואמריקה הצפונית. "Hometown Glory" "I'll Be Waiting" "Don't You Remember" "Turning Tables" "Set Fire to the Rain" "Daydreamer" "If It Hadn't Been for Love" "My Same" "Take It All" "Rumour Has It" "Right as Rain" "One and Only" "Lovesong" "Chasing Pavements" "Make You Feel My Love" הדרן "Someone like You" "Rolling in the Deep" אתר האינטרנט הרשמי של Adele Live