laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מצר האסקל

מצר האסקל (באנגלית: Haskell Strait. Antarctica) הוא שמו של מעבר אוקיינוס בדרום מצר מקמרדו, הנמשך בין כף ארמיטאז', האי רוס וכף ספנסר-סמית, וייט איילנד, אנטארקטיקה. מבחינה אוקיינוגרפית, הוא מבדיל את מצר מקמרדו מאגן האוקיינוס (מכתש מדף הקרח) מתחת למדף הקרח רוס. רוחב המצר עצמו הוא בסביבות 25 ק"מ ועומקו מגיע במקומות מסוימים ליותר מ-900 מטרים. זרמים של קרוב לחצי קשר נמדדו במצר, אף כי זרמים טיפוסיים נמוכים יותר. המצר מכוסה ברובו הקרח ממדף הקרח מקמרדו וקרח מוצק בדרום מצר מקמרדו. לעיתים רחוקות נפרץ הקרח וחושף את הפינה הצפון-מערבית של מימי המצר, ואז יכולים כלי שיט לעגון ממש ליד בסיס סקוט. המצר היה זירת דרמה כבירה בתקופת העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. אפסלי צ'רי-גארארד מתאר את מאמצי האנשים בקבוצות המשלחת של סקוט להעביר את עצמם ואת סוסי הפוני שלהם מעבר לקרח עם מתפורר, על פני מארבים של לווייתנים קטלניים ומעלה אל חומת הקרח. בסיס סקוט, תחנת המחקר המדעי של ניו זילנד, נוסד במהלך השנה הגאופיזית הבינלאומית 1957 ומשקיף אל מצר האסקל. המצר נקרא ב-2009 על שם ד"ר טימותי ג. האסקל, מדען קוטב ניו זילנדי. לא ברור מדוע לא כונה קודם כמצר. ייתכן, שהסיבה היא שהמצר מכוסה על פי רוב בקרח וחוסה בצל חומת מדף הקרח מקמרדו. עם זאת, הוא עולה במידה רבה בגודלו על מצרים אחרים באזור. בהיותו אחד המצרים הגדולים הדרומיים ביותר בעולם, מצר האסקל מושפע במידה רבה מאוד מסיבוב כדור הארץ. הוא גם המוצא המערבי אל מכתש מדף הקרח רוס - גוף מים ענקי, בלתי נודע מעיקרו. המכתש הוא מקור עיקרי של מים בצינון-על, כלומר, מים שהצטננו בעומק רב מתחת למדף הקרח ובהשתחררם נמצאים קרים יותר מן הטמפרטורה המקפיאה. מים כאלה משפיעים על צמיחת קרח ים המשפיע, בתורו, על תהליכים אקלימיים בסדר גודל כלל-עולמי. מצר האסקל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה http://www.linz.govt.nz/placenames/consultation-decisions/a-to-z/haskell-strait אפסלי צ'רי-גארארד, (1989), [1992], "המסע הגרוע ביותר בעולם", לונדון: קרול וגראף. ISBN 978-0-88184-478-8. OCLC סטיבנס, ק. ל., רובינזון, מ. ג., ויליאמס, מ. ג. מ. והאסקל, ט. ג.: תצפיות התערבלות מתחת לקרח ים בדרום מצר מקמרדו, אנטארקטיקה, "מדעי האוקיינוס", 5, 445-435, 2009. http://www.ocean-sci.net/5/435/2009/os-5-435-2009.pdf מאהוני, א. ר., א. ג. גאף, פ. ג. לאנגהורן, נ. ג. רובינזון, ק. ל. סטיבנס, מ. מ. ג. ויליאמס ו-ט. ג. האסקל (1011), "ההופעה העונתית של מימי מדף קרח באנטארקטיקה החופית והשפעתה על צמיחת מדף הקרח", J. Geophys. Res., 116, C11032, doi:10.1029/2011JC007060
מדף הקרח מקמרדו

מדף הקרח מֶקמֶרדו (באנגלית: McMurdo Ice Shelf) הוא החלק של מדף הקרח רוס הגובל במצר מקמרדו והאי רוס מצפון ושונית מינה מדרום. מחקרים מלמדים, שצורה טופוגרפית זו ניחנה בתכונות נבדלות במובהק ממדף הקרח רוס וראויה לשם נפרד משלה. א. ג. היינה, שחקר את האזור בשנים 1962-3, הציע את השם למדף הקרח המתוחם באי רוס, חצי האי בראון, האי בלק והאי וייט (ארכיפלג רוס). הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים הרחיבה את יישום השם הזה וכללה בו את מדף הקרח הסמוך מדרום לשונית מינה. במרץ 2010 גילו מדענים, שצילמו את צדו התחתון של מדף הקרח, קפז-רגליים חיים, סרטנים ששלושת זוגות רגליהם האחוריות מצוידים בעוקצים קשים המשמשים לקפיצה. ניוז-בלוג CNN, "נאס"א מגלה חיים נחבאים 200 מטרים מתחת לקרח אנטארקטי", 16 במרץ 2010
קאזו היראי

קאזו (קאז) היראי (ביפנית: 平井 一夫; נולד ב-22 בדצמבר 1960 בטוקיו, יפן) הוא איש עסקים, הידוע בעיקר מהיותו נשיא ומנכ"ל חברת סוני החל מאפריל 2012 עד אפריל 2018, חבר מועצת המנהלים של Sony Computer Entertainment, חברת בת של סוני. היראי הוכרז על ידי האנטרטיינמנט ויקלי כאחד המנהלים החזקים ביותר בתעשיית הבידור. קאזו היראי נולד וגדל ביפן, שם למד בבית הספר האמריקאי של יפן. בצעירותו נהג להצטרף לאביו, בנקאי עשיר מיפן, לנסיעות ברחבי העולם לקליפורניה, ניו יורק, קנדה וברחבי יפן, מה שלדבריו השפיע רבות על עתידו בתור איש עסקים מצליח ברמה בינלאומית. אהבתו למשחקי מחשב הביאה אותו בסופו של דבר לעסקים בתעשיית הבידור. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון במדעי הרוח באוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית בטוקיו, בשנת 1984, החל לעבוד בתעשיית המוזיקה בחברת CBS/Sony (כיום Sony Music Entertainment Japan) כמשווק מוזיקה בינלאומית ביפן, ומשם, עם הזמן, נהייה ראש החברה לעסקים בינלאומיים בניו יורק. באוגוסט 1995, הצטרף היראי לחטיבת משחקי המחשב והווידאו של Sony Computer Entertainment, וכעבור שנתיים כבר פיתח את המשחק וידאו הראשון שלו. בשנת 2000, עם צאת הפלייסטיישן 2 לשוק, החל היראי לעבוד יחד עם מפתחי זיכיונות כRatchet & Clank, Jak and Daxter ו- Sly Cooper. תחת הנהגתו, שמרה החברה על רווחים גם בעידן החדש של קונסולות המשחקים החדשות. ב-3 ביולי 2006, מינתה החברה את היראי לסמנכ"ל החברה. אך כבר בנובמבר של אותה שנה, רק שבועיים לאחר צאת פלייסטיישן 3, כבר קודם להיות נשיא Sony Computer Entertainment, וב-26 באפריל 2007 הפך למנכ"ל החברה. ב-1 באפריל 2009, מחלקת סוני של מוצרי האלקטרוניקה והמחלקה של משחקי הווידאו והמחשב התמזגו ועוצבו מחדש לשתי מחלקות חדשות, מחלקת לקוחות (CPDG) ומחלקת הרשת (NPSG), כאשר היראי מונה כנשיא מחלקת הרשת, ופיקח על כל פעילות היצור והשיווק של המשחקים, המחשבים האישיים, פלאפונים ושירותי הרשת של החברה. ב-1 באפריל 2011 קודם לנציג המנכ"ל וסגן נשיא החברה, כבר אז היה צפוי להחליף את הווארד סטרינגר, המנכ"ל ונשיא החברה באותו הזמן, לאחר פרישתו הצפויה בשנת 2013. ב-1 בפברואר 2012 הכריזה חברת Sony רשמית על כך שקאזו היראי ימונה למנכ"ל ונשיא החברה החל מה-1 באפריל באותה שנה. ב-27 ביוני 2012 מונה היראי לדירקטוריון על ידי בעלי המניות של החברה. בעונה 17 של סדרת הטלוויזיה סאות' פארק ישנם 3 פרקי פרודיה על סדרת משחקי הכס ובהם מתחוללת מלחמה בבלאק פריידיי בין היראי לבין ביל גייטס, איזו קונסולת המשחקים תנצח במכירות פלייסטיישן 4 או Xbox One אתר האינטרנט הרשמי של קאזו היראי מנכ"ל סוני החדש: "המטרה - לחזור להרוויח מטלביזיות לאחר 9 שנים של הפסדים", באתר כלכליסט, 27 ביוני 2012 דניס ויטצ'בסקי‏, נשיא ומנכ"ל חדש לסוני: קאז היראי, באתר וואלה, 1 בפברואר 2012 מנכ"ל סוני יישא את הנאום המרכזי לפתיחת תערוכת CES 2014, כתבה באתר gadgety "Executive Appointments". Sony Corporation. "Sony Establishes New Management Structure". Sony Corporation. http://community.asij.ac.jp/page.aspx?pid=2153 Sony promotes Hirai as possible successor to CEO
פטליאקוב Pe-2

פטליאקוב Pe-2 (ברוסית: Петляков Пе-2) היה מפציץ צלילה ששירת בחיל האוויר הסובייטי בימי מלחמת העולם השנייה. המטוס היה ידוע גם בכינויו Peshka (ברוסית: Пешка - בעברית: פיון). המטוס נחשב למפציץ המשמעותי בשירות הצבא האדום במהלך המלחמה ויוצר במספרים גדולים. הדגם החל את דרכו כמטוס קרב כבד שנועד לשמש כמטוס ליווי בגובה רב. המטוס תוכנן על ידי ולדימיר פטליאקוב בעודו יושב בגולאג שראשקה. לאחר שקציני הצבא ראו את יעילותם של מטוסי השטוקה הגרמנים הם דרשו את הסבת הדגם להפצצת צלילה. המטוס שיוצר היה מהיר, זריז ועמיד ונחשב ליריב מסוכן אפילו למטוסי הקרב של האויב. ב-27 ביוני 1941 יצחק פרסייזן ביצע מגח במטוסו פטליאקוב Pe-2 הבוער אל תוך שיירה כלי מלחמה גרמניים. מדיה וקבצים בנושא פטליאקוב Pe-2 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מטוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פי. ג'יי. קלארק'ס

פי. ג'יי. קלארק'ס (באנגלית: P. J. Clarke's) הוא באר-מסעדה ותיק בניו יורק. הוא נמצא בשדרה השלישית 915 בפינה הצפונית-מזרחית של הרחוב 55 מזרח במנהטן. הוקם בשנת 1884. כונה "הוותיקן של הבארים" (the Vatican of saloons) על ידי העיתון "הניו יורק טיימס". הבאר ידוע בעיקר בתפריט ההמבורגרים שלו. הבניין העשוי לבנים אדומות נבנה בשנת 1868 במקום שנודע עד אז ברישומים כ"הצריפים של הפולשים". בשנת 1884 נפתחה בו מסבאה ראשונה של אדם בשם ג'נינגס, ששימשה פועלים אירים רבים שעבדו בסביבה. הבעלים השני היה אנגלי בשם דאנין שהעסיק החל משנת 1902 ברמן אירי בשם פטריק גוזף קלארק. אחרי עשר שנות עבודה, בשנת 1912 קנה קלארק את הבאר ושינה את שמו לשמו הנוכחי. למרות שבמהלך השנים השכונה השתנתה ודייריה הוחלפו על ידי אנשי המעמד הבינוני, הבאר המשיך לפעול ללא שינוי משמעותי באופיו. נבנתה לא רחוק משם ככר רוקפלר ממנה נהרו אל הבאר עובדי משרדים, מוציאים לאור, עיתונאים, ובעלי תפקידים בכירים מעולם התקשורת. הבניין שב נמצאת המסעדה הוא holdout שאינו למכירה והוא מוקף על ידי גורד שחקים בעל 47 קומות. בשנת 1948, שנת מותו של פי. ג'יי. קלארק, מכרה משפחתו את המקום לאחים לאווצו, סוחרי עתיקות ומשפצים שניהלו את העסק מהקומה השנייה. האחים לאווצו חתמו עסקה לפיה הבניין המאכסן את המסעדה נמכר תמורת 1 מיליון וחצי דולר והוחכר ל 99 שנה לחברה Tishman .Realty and Construction עם זאת בגלל קשיים כלכליים, לבאווצו נאלצו למכור בסופו של דבר את חלקם לקונסורציום שכלל את ג'ורג' סטיינברנר, טימותי האטון ואחרים. לפני מעצרו בשנת 2008 גם ברנרד מאדוף, שמשרדיו התמקמו לא רחוק מן הבאר, נמנה עם המשקיעים. במקור הבניין היה מבנה בעל ארבע קומות. הוא איבד את שתי הקומות העליונות כשהוקם גורד השחקים בשנות ה-1960 המאוחרות. בשנים 2003-2002 המסעדה נקנתה על ידי פיליפ סקוטי וארנולד פנר, שסגרו אותה לשנה לשם שיפוצים. בקומה השנייה הוקם בשנת 2003 באר-מסעדה נפרד בשם סיידקאר. בהמשך "פי. ג'יי. קלארק'ס" פתחה עוד חמישה סניפים - על ההאדסון, בכיכר לינקולן, על יד הבית הלבן בוושינגטון, בסאו פאולו ובלאס וגאס. בשיקגו קיימות שלוש מסעדות בעלות אותו שם אבל אין להם קשר ל P.J.Clarke's המקורית. בעקבות הפנדמיית Covid 19 נסגרה המסעדה זמנית בשנים 2021-2020 ונפתחה מחדש. בשנות ה-40 היה הבאר כבר ל"מוסד". בין המבקרים של באר המסעדה ניתן לציין ידוענים רבים, וביניהם: אריסטוטליס אונאסיס, ז'קלין קנדי-אונאסיס, ארנסט בורגניין, אתל מרמן, איש הרדיו והטלוויזיה דיק קלארק, שהיה מתארח בבאר אחרי העבודה, כולל אחרי תוכנית השנה החדשה, נט קינג קול, ג'וני דפ, קית' ריצ'רדס, באדי הולי, טד קנדי, הדי לאמאר, ג'ייק למוטה, יוג'ין לוי, לייזה מינלי, ברוק שילדס, פרנק סינטרה, ג'וני מרסר ולואי ארמסטרונג. 1945 - ב"פי. ג'יי. קלארק'ס" צולמו התמונות מהבאר של נאט (Nat's Bar) בסרט סוף השבוע האבוד של ריי מילאנד צ'ארלס ג'קסון, מחבר הרומן לפיו הופק הסרט, נמנה עם מבקריה הקבועים של המסעדה 1975 - בסרט "הקשר הצרפתי II French Connection") "II") ג'ין הקמן בתפקיד פופאי דויל מזמין המבורגר במסעדה זו 2000 - בסרט חופשיות על הבר צוות הבאר מתעמת עם קבוצת הבנות בסדרת הטלוויזיה "Mad Men", העובדים של Sterling Cooper עושים פרסומת לבאר "קלארק'ס" ג'וני מרסר כתב בפאב את שירו One for My Baby על מפית הבאר מוזכר ברומן "מכונת האהבה" מאת ז'קלין סוזן 2010 - הבאר מוזכר ברומן "הסנאים של סנטרל פארק עצובים בימי שני" מאת קתרין פנקול מדיה וקבצים בנושא פי. ג'יי. קלארק'ס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פי. ג'יי. קלארק'ס (באנגלית)
המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה

המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (בערבית: المتحف اليوناني الروماني) הוא מוזיאון בעיר אלכסנדריה במצרים אשר מכיל אוסף של ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה ההלניסטית-רומית בעיקר מאזור העיר אלכסנדריה וסביבתה. המוזיאון הוא בבעלות המדינה. המוזיאון נוסד ביוזמתו של הארכאולוג האיטלקי ג'וזפה בוטי (Giuseppe Botti). הוא נחנך ב-17 באוקטובר 1892 על ידי הח'דיו עבאס חלמי השני שהיה הח'דיו האחרון של מצרים. מקומו הראשון היה בדירת 5 חדרים בבניין קטן ברחוב "רוזטה" (שלאחר מכן שונה שמו לחוריה). בשנת 1895 הועבר המבנה לבניין גדול ליד רחוב שנודע לאחר מכן בשם רחוב גמאל עבד אל נאצר. בתחילה הכיל המוזיאון 11 חדרים המהווים את אגפו המערבי. מאוחר יותר נבנו תוספות לבניין שעצבו את מראהו הנוכחי. מבנה המוזיאון הוא מבנה היסטורי שבחזיתו ששה עמודים וגמלון עליו נמצאת כתובת גדולה ביוונית MOYΣEION. בתוך המבנה 27 אולמות וגינה פנימית שבה מוצגים פסלים מאוסף מהמוזיאון. המוזיאון נסגר לשיפוצים בשנת 2008 כשמטרתם היא לארגן את אוסף המוזיאון בסדר כרונולוגי, נכון לינואר 2013 המוזיאון עדיין סגור. אוסף המוזיאון כולל אלפי פריטים שמקורם בתרומות של אזרחים עשירים של העיר אלכסנדריה וכן חפירות ארכאולוגיות שאורגנו ונוהלו על ידי מנהלי המוזיאון. פריטים אחרים התקבלו מארגונים בקהיר העוסקים בעתיקות במיוחד אלה מהתקופה הפרעונית. וכן מחפירות ארכאולוגיות שנערכו בתחילת המאה ה-20 באזור פיום. בין המוצגים במוזיאון מספר פריטים חשובים מהמאה ה-3 לפנה"ס כגון פסל גדול של האל אפיס השור שהיה מקודש על המצרים בעת העתיקה, מאבן גרניט שחורה שנמצא באלכסנדריה ומתוארך לשנים 117–138 לספירה. פסל גדול של האל הורוס כבז, פסל של תלמי השנים עשר שנמצא בפיום, מומיות, סרקופגים ושטיחים וממצאים נוספים המאירים את התרבות היוונית-רומית בהקשר של מצרים העתיקה. אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (בערבית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה (בערבית) מדיה וקבצים בנושא המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה בוויקישיתוף Graeco-Roman Museum in Alexandria in Egypt באתר Touregypt Graeco-Roman Museum George & Eve DeLange. המוזיאון היווני-רומי באלכסנדריה, ברשת החברתית פייסבוק שיפוץ המוזיאון באלכסנדריה בצרפתית
ליידיוסוכוס

ליידיוסוכוס (שם מדעי: Leidyosuchus) הוא סוג של תנינאי שחי באמריקה הצפונית בגיל הקמפן בקרקטיקון העליון. הוא נתגלה ב-1907 על ידי לורנס למבה ונקרא על שם ג'וזף ליידי. הליידיוסוכוס ידוע ממספר פרטים מהפארק הפרובינציאלי דינוזאור. הוא היה תנינאי דמוי אליגטור בינוני בגודלו עם גולגולת באורך של קצת יותר מ-40 ס"מ. במהלך השנים סיווגו פלאונטולוגים מספר מינים נוספים של ליידיוסוכוס בנוסף למין המקורי Leidyosuchus canadensis שגילה למבה. מחקר שערך כריסטופר ברוצ'ו ב-1997 גילה שסיווגים אלה שגויים: 3 מינים הועברו לסוג חדש בוריאלוסוכוס (Borealosuchus), עוד מין הועבר לסוג חדש ליסטרוגנתוסוכוס (Listrognathosuchus), מין נוסף זוהה כמין קיים ומין אחר בוטל בטענה של מאובנים חלקיים מידי. מדיה וקבצים בנושא ליידיוסוכוס בוויקישיתוף ליידיוסוכוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ליידיוסוכוס, באתר GBIF (באנגלית) Lambe, Lawrence M. (1907). "On a new crocodilian genus and species from the Judith River Formation of Alberta". Transactions of the Royal Society of Canada, series 3. 1 (4): 219–235. Wu, Xiao-Chun (2005). "Crocodylians". In Currie, Philip J., and Koppelhus, Eva (ed.). Dinosaur Provincial Park: A Spectacular Ancient Ecosystem Revealed. Bloomington: Indiana University Press. pp. 277–291. ISBN 0-253-34595-2.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: multiple names: editors list (link) Brochu, C.A. (1997). "A review of "Leidyosuchus" (Crocodyliformes, Eusuchia) from the Cretaceous through Eocene of North America". Journal of Vertebrate Paleontology. 17 (4): 679–697. doi:10.1080/02724634.1997.10011017. JSTOR 4523857. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שריקי

שריקי (CHERIQUI, CHERIKI) הוא שם משפחה יהודי-ספרדי על שם מבצר שריקה שבין סרגוסה לולנסיה. שמו הערבי של היישוב הזה הוא שאריקה. גרסאות נוספות של שמות המשפחה האלה כוללות את שריקי, סרקי וסריקי. שריקי מתועד כשם משפחה יהודי במרוקו במחצית הראשונה של המאה ה-16. בנוסף, שריקי (SHRIKI, SHRIQUI, CHRIQUI) הוא גרסה של המילה הערבית אשרקי שפירושה "מזרחי". בחצי האי האיברי, שם זה התייחס לאזור המכונה בערבית שרקיה, הנמצא במזרח ספרד ומכסה את המחוזות אליקנטה, אלמריהמ וקרטחנה בספרד המודרנית. במסמכים ספרדיים מימי הביניים, שני השמות הערביים האלה מופיעים בצורה אשרקי ואשרקינו. צורות חיבה של השם הזה כוללות את אשריקי ושריקי. האם התכוונתם ל... עופר שריקי – מוזיקאי ישראלי עידן שריקי – כדורגלן ישראלי עמנואל שריקי – שחקנית יהודיה-קנדית קליי שירקי – חוקר בתחום הרשתות החברתיות שריקי, באתר מאגרי בית התפוצות מקור השם שריקי, באתר מאגרי מידע - בית התפוצות
תומאס בלאט

תומאס "טויבי" בלאט (באנגלית: Thomas "Toivi" Blatt, בפולנית: Tomasz Blatt; ‏15 באפריל 1927, י"ג בניסן ה'תרפ"ז - 31 באוקטובר 2015, י"ח בחשוון ה'תשע"ו) היה דובר וסופר אמריקאי יהודי יליד פולין. בהיותו בן 16 היה מבין הניצולים היחידים ממחנה המוות סוביבור ששרדו את ניסיון המרד והבריחה באוקטובר 1943, אירוע שבו ברחו 300 אסירים ממחנה ההשמדה. רובם נרדפו, נלכדו והוצאו להורג על ידי הגרמנים. בלאט נולד בשנת 1927 למשפחה יהודית בעיירה איזביצה שבפולין, אחד מבן שני אחים. בשנת 1942, בלאט ומשפחתו יחד עם כ-400 יהודים נוספים מעיירתו נשלחו על ידי הגרמנים בטרנספורט לסוביבור. כל משפחתו נספתה במחנה ההשמדה וכן רובם המוחלט של בני העיירה. במחנה סוביבור נרצחו כ-250,000 יהודים מפולין, צרפת והולנד וכן כ-1,000 אזרחים פולנים. בלאט היה אחד מ-300 אסירים שלקחו חלק במרד במחנה סוביבור באוקטובר 1943 והצליחו להימלט. בעודו נמלט מאנשי האס-אס בגיל 16, איכר פולני שהסתיר אותו בגד באמונו וירה לו בלסת. הוא הצליח להימלט ולשרוד את תקופת המלחמה, אך הוא עדיין נשא את הקליע שפגע בו. לאחר הבריחה ההמונית מהמחנה, הגרמנים סגרו והרסו את מחנה סוביבור. הם עברו עם דחפורים על שטח המחנה ושתלו עצים כדי להסתיר את ההריסות. אזור המחנה משמש כאתר זיכרון מאז סיומה של המלחמה. בשנת 1958 עלה לישראל ולאחר מכן היגר לארצות הברית. בשנות השבעים והשמונים עבד יחד עם הסופר ריצ'רד רשקה כדי לאתר ניצולים נוספים מהמחנה. ביחד הם הוציאו לאור ספר בשם "הבריחה מסוביבור" (1983), שעסק במרד הגדול במחנה. בשנת 1983 הוא ראיין את קרל פרנצל, גרמני שהיה שלישי בדרגתו במחנה סוביבור, לאחר שחרורו מהכלא. פרנצל הורשע בבית משפט ונשפט למאסר עולם על מעשיו במחנה. לאחר שריצה 16 שנות מאסר הוא שוחרר עקב ערעורו. בלאט האמין שהריאיון שערך היה הפעם הראשונה שבה אסיר ממחנה השמדה ישב ושוחח פנים מול פנים עם איש מסגל המחנה. הסרט "הבריחה מסוביבור", שזכה בפרסים, מתאר את שאירע במחנה המוות. בלאט שימש כיועץ טכני לסרט. מנהיגי המרד - ליאון פלדהנדלר ואלכסנדר פצ'רסקי, בלאט עצמו ואסירים יהודים אחרים מהמחנה גולמו על ידי שחקנים. לאחר מכן פרסם בלאט שני ספרים נוספים על סוביבור. ספר זיכרונותיו "מעפר סוביבור" (1997), מספר על חוויותיו במחנה, וכן על חלקו במזימה למרוד שהובילה לניסיון הבריחה של כ-600 אסירים ב-14 באוקטובר 1943. הוא כתב גם על חייו לפני המלחמה, וכן על הכיבוש הגרמני של עיירת הולדתו בפולין ועל המשלוח שלו ושל משפחתו למחנה המוות. בלאט כתב גם ספר נוסף בשם "סוביבור, המרד הנשכח" (1997), ספר היסטורי המתבסס על שנות מחקריו. בהמשך הקים אתר אינטרנט בעל אותו שם, המציג קישורים לאירועים שתיעד. בשנותיו האחרונות התגורר בסנטה ברברה קליפורניה. תומאס בלאט נפטר ב-31 באוקטובר 2015, והוא בן 88. מדיה וקבצים בנושא תומאס בלאט בוויקישיתוף עופר אדרת, מת ניצול הבריחה מסוביבור, שסייע להרשיע את דמיאניוק, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2015 אי-פי‏, הלך לעולמו תומאס בלאט, ניצול השואה מסוביבור שהעיד נגד דמיאניוק, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2015 תומאס בלאט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הלך לעולמו תומאס בלאט, ניצול השואה מסוביבור שהעיד נגד דמיאניוק, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2015
James Pond

James Pond (נקרא גם James Pond: Underwater Agent) הוא משחק פלטפורמה למחשב. פותח על ידי יצרנית משחקי הווידאו הבריטית Vectordean Ltd, וכן על ידי חברת Millennium Interactive. יצא לאור על ידי Millennium Interactive, וכן על ידי חברת Electronic Arts, למחשבים וקונסולות בשנת 1990. הדמויות במשחק היו פופולריות, ואפילו יצאו בספרי קומיקס של התקופה. הצלחת המשחק הביאה להוצאת שני משחקי המשך, James Pond 2 ו-James Pond 3. השחקן (James Pond) צריך לפתור תצרפים כדי לנצח אויבים, והמשחק מתמקד במציאת אובייקטים המקדמים את מהלך המשחק, כגון מפתחות לשחרור סרטני ים בשבי, או ספוגים לסתימת חורים במיכלי שמן דולפים. בנוסף יש לקחת "בועות אש", המשמשות ללכוד את האויבים במשחק לפני הקפיצה עליהם שמחסלת אותם סופית. ל-James Pond הופיעו שני המשכים; James Pond 2: Codename Robocod ו-James Pond 3 Operation Starfish. בנוסף הופיעה ערכת נושא של המשחק במשחק ספורט הנקרא The Aquatic Games, וכן כקמיע ב-Rolo to the Rescue. בשנת 2011 הופיע שוב המשחק בגרסה לאייפון ואייפד תחת השם James Pond in the Deathly Shallows. בספטמבר 2013 חברת Gameware Europe, אשר רכשה את הרישיון על James Pond בשנת 2003, העלתה יוזמה באתר Kickstarter למשחק חדש בסדרה, אשר יעוצב על ידי המעצב המקורי של שאר המשחקים כריס סורל, ואשר היה אמור להיקרא "James Pond – Pond is Back!". ב-7 באוקטובר 2013 בוטל המיזם משום שהיה נראה בלתי סביר להגיע ליעד התקציבי. James Pond 2 James Pond: Underwater Agent באתר MobyGames סדרת James Pond באתר MobyGames סקירה על המשחק כתבה על James Pond Environment Agency 'Licence to Fish' film James Pond, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) http://www.mobygames.com/game-group/james-pond-series Codename Robocod Operation Starfish גיימס פונד חוזר, באתר קיקסטרטר (באנגלית) פוסט בנושא, באתר Kickstarter (באנגלית)
מחשב K

מחשב K הוא מחשב-על המיוצר על ידי חברת פוג'יטסו. קרוי על שם המילה היפנית קיי (京) אשר פירושה 10 קואדריליון. כיום הוא שוכן בקריית המוסד המתקדם למדעי המחשב RIKEN, בקובה שביפן. מחשב ה-K מבוסס על ארכיטקטורת זיכרון מבוזר עם יותר מ-80,000 nodes. מחשב K משמש ליישומים שונים, בהם מחקר אקלים, מניעת אסונות, ומחקר רפואי. מערכת ההפעלה של מחשב ה-K מבוססת על ליבת לינוקס, עם מנהלי התקנים מיוחדים התואמים לחומרת המחשב. המחשב צורך 12.6 מגה-ואט. ביוני 2011 דירג פרויקט טופ500 את מחשב ה-K כמחשב המהיר בעולם, עם מהירות חישוב של למעלה מ-8 פטה פלופסים. בנובמבר 2011 היה למחשב הראשון בהיסטוריה בעל יכולת חישוב של למעלה מ-10 פטה פלופסים. המחשב נועד במקור להגיע לפעילות מקסימלית ביוני 2012, ובאותו תאריך הוחלף על ידי ה-IBM Sequoia האמריקאי כמחשב המהיר בעולם. נכון ל-2013 זהו המחשב הרביעי במהירותו בעולם. מדיה וקבצים בנושא מחשב K בוויקישיתוף מחשב על חישב במשך 40 דקות פעולה בת שנייה אחת של המוח האנושי RIKEN Advanced Institute for Computational Science RIKEN Advanced Institute for Computational Science K computer: Fujitsu Global Special Interview: Taking on the Challenge of a 10-Petaflop Computer, RIKEN News, No. 298, April 2006. 10 בחזקת 16 "Japanese ‘K’ Computer Is Ranked Most Powerful" הניו יורק טיימס Tom Chivers, ‏Japanese supercomputer 'K' is world's fastest, The Telegraph, 20 June 2011 "Supercomputer "K computer" Takes First Place in World" באתר Fujitsu "The K computer: Japanese next-generation supercomputer development project" "Japan Reclaims Top Ranking on Latest TOP500 List of World’s Supercomputers" "K computer" Achieves Goal of 10 Petaflops" "IBM supercomputer overtakes Fujitsu as world's fastest"
אפולוניוס מפרגה

אפולוניוס מפרגה (פרגאיוס, ביוונית: Ἀπολλώνιος ὁ Περγαῖος, בלטינית: Apollonius Pergaeus; ‏262 לפנה"ס - 190 לפנה"ס) היה מתמטיקאי יווני ואסטרונום הידוע בשל כתביו על חתכי החרוט. מקורו של אפולוניוס בעיר ההלניסטית פרגה (אנ') באזור פמפיליה (אנ') באסיה הקטנה. המתודולוגיה והטרמינולוגיה החדשנית שלו, במיוחד בתחום של חתכי חרוט, השפיעו על מלומדים רבים מאוחרים יותר ובהם תלמי, מאורוליקוס, יוהאנס קפלר, אייזק ניוטון, ורנה דקארט. אפולוניוס הוא שנתן לאליפסה, לפרבולה ולהיפרבולה את השמות בהם אנו מכירים אותם, בספרו הקוניקה. מעגל אפולוניוס בעיית אפולוניוס מדיה וקבצים בנושא אפולוניוס מפרגה בוויקישיתוף אפולוניוס מפרגה, באתר MacTutor (באנגלית) אפולוניוס מפרגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אפולוניוס מפרגה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורי יאקובלב

יורי יאקובלב (ברוסית: Юрий Яковлев; ‏25 באפריל 1928, מוסקבה – 30 בנובמבר 2013, מוסקבה) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס ברית המועצות, פרס הפדרציה הרוסית ובשנת 1976 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון הוא קיבל מספר עיטורים בתקופת ברית המועצות ורוסיה. יורי יאקובלב נולד במוסקבה למשפחת משפטן. בשנת 1937, במהלך הטיהורים הגדולים, חלק גדול מקרוביו אבדו. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה המשפחה נמלטה לאופה. בהיותו באופה יאקובלב החל לעזור לאימו בבית חולים צבאי. בשנת 1943 הם חזרו למוסקבה ויאקובלב החל לעבוד במוסך. בשנת 1948 הוא ניסה להתקבל ללימודים ב-VGIK ללא הצלחה, אך התקבל לבית הספר למשחק ליד תיאטרון וכטנגוב. את שנת הלימודים הראשונה הוא סיים בין הסטודנטים החלשים והיה על סף סילוקו מלימודים. בהמשך הישגיו השתפרו, ובשנת 1952, לאחר סיום לימודיו, התקבל לתיאטרון ווכטנגוב. יאקובלב שיחק על במתו של התיאטרון במשך כל חייו. במספר הצגות הוא שיחק לצד מיכאיל אוליינוב. את התפקיד הראשון בקולנוע יאקובלב גילם כבר בשנת 1953, בהיותו סטודנט. בשנת 1958 הוא שיחק באחד התפקידים הראשיים בסרט של איוואן פירייב, "אידיוט", על פי ספרו של פיודור דוסטויבסקי. ההצלחה הגדולה הגיעה ליאקובלב לאחר השתתפותו בסרטיו של אלדר ריאזנוב, הבלדה הגוסארית וצחוק הגורל (ואף הופיע בסרט ההמשך משנת 2007, צחוק הגורל 2,) ובסרטיו של לאוניד גאידאי, כדוגמת איוואן וסילייביץ' מסב את מקצועו. במקביל לקולנוע, בו יאקובלב שיחק בכ-70 סרטים, הוא המשיך להופיע בתיאטרון ווכטנגוב והיה בין שחקניו המובילים. יאקובלב עסק גם בדיבוב סרטים מצוירים ובקריינות. בשנותיו האחרונות חדל להצטלם בקולנוע ובתיאטרון השתתף רק בהצגה אחת. יאקובלב נפטר ממחלה ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה. יאובקלב היה נשוי 3 פעמים ולו שלושה ילדים, כולם עוסקים במשחק. מדיה וקבצים בנושא יורי יאקובלב בוויקישיתוף יורי יאקובלב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יורי יאקובלב, באתר AllMovie (באנגלית) יורי יאקובלב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יורי יאקובלב, באתר MusicBrainz (באנגלית) יורי יאקובלב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Z/VM

z/VM היא המערכת העדכנית במשפחת מערכות ההפעלה VM של IBM. מערכת ההפעלה VM של IBM היא מערכת ההפעלה הראשונה בתפיסה של מכונה וירטואלית, כבר בשנות ה-60 של המאה העשרים. מערכת הפעלה z/VM עובדת בסביבת מחשבי מיינפריים של חברת IBM. ניתן להריץ תחת המערכת מופעים של מערכות ההפעלה z/OS z/Linux ו z/VSE. z/OS z/VSE VMWare מכונה וירטואלית אתר האינטרנט הרשמי של Z/VM
ווסטוק 5

ווסטוק 5 (ברוסית: Восток-5) הייתה החללית המאוישת החמישית בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל. על סיפון החללית טס הקוסמונאוט ואלרי ביקובסקי. עד היום (2013) זו טיסת-סולו הארוכה בהיסטוריה של חקר החלל. תחילה הטיסה הייתה מתוכננת ל-12 ביוני אך היא נדחתה עקב בעיות טכניות. ב-16 ביוני שוגרה החללית ווסטוק 6. אחת המטרות של שיגור צמד חלליות היה להשוות התנהגויות שני טייסים במצבים דומים. במהלך הטיסה בוצעו שיחות רבות בין החלליות בתדרים שונים לצורך בדיקת איכות מערכות הקשר. במהלך הטיסה המרחק בין החלליות לא עלה על כ־4.5 ק"מ. לקראת הטיסה הושלמו ניסויים במנות מזון שקוסמונאוטים מקבלים. בטיסה זו לביקובסקי היו ארבע ארוחות מסודרות ביום. כמו כן, בוצעו צילומים מהחלל ונאסף חומר רב על מצבו הגופני של הטייס. הטיסה הופסקה מהר מהמתוכנן (התכנון המקורי היה ל-8 ימים). החללית נחתה בסביבת העיר קרגנדה (במחוז קרגנדה שנמצא בקזחסטן של היום). במקום הנחיתה הוקמה אנדרטה לזכר האירוע. תא הטייס שנחת נמצא עתה במוזיאון החלל בקלוגה. בוריס וולינוב היה טייס גיבוי. מדיה וקבצים בנושא ווסטוק 5 בוויקישיתוף נתוני הטיסה תיאור שיחות רדיו תיאור המשימה טיסת ווסטוק 5 טייסי החלל הסובייטיים מוסרים דו"ח למדענים, דבר, 21 ביוני 1963