laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רומי ומישל - פגישת מחזור

רומי ומישל - פגישת מחזור (באנגלית: Romy and Michele's High School Reunion) הוא סרט קומדיה משנת 1997. דמויות הסרט מבוססות על המחזה הבימתי "חדר גברות". רומי ומישל הן שתי חברות שגרות בדירה מול הים בלוס אנג'לס. רומי עובדת כקופאית במרכז מכירות של מכוניות יגואר ומישל לא עובדת ומובטלת. שתיהן רווקות וחיות חיים של מסיבות והנאות. יום אחד פוגשת רומי במקום עבודה בת כיתה שלהן לשעבר שמספרת לה שבקרוב תיערך פגישת מחזור לשכבתן. במטרה נואשת לעשות רושם טוב מנסות שתיהן להרזות, להשיג עבודה טובה יותר ובני זוג נחשקים יותר לקראת הפגישה. זאת במטרה לסגור מעגל על כך שבתיכון היו תלמידות לא מקובלות. כשהן נכשלות בניסיונות אלו, הן מחליטות להעמיד פני מצליחות על ידי כך שיבואו לפגישה בבגדים ומכוניות יוקרתיים. "רומי ומישל - פגישת מחזור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר נטפליקס "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר AllMovie (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר Metacritic (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "רומי ומישל - פגישת מחזור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משפחת כבהא

משפחת כבהא (נכתבת גם קבהא ו-כבהה; בערבית: كبها) היא אחת המשפחות (חמולות) הערביות-מוסלמיות הגדולות בישראל. בני המשפחה יושבים בעיקר בסביבת ואדי עארה (נחל עירון). בני המשפחה מתגוררים בכפרים ברטעה, אום אל-קוטוף (הכפר הוקם על ידי בני כבהא כיישוב בת של ברטעה), עין אל-סהלה, אל-עריאן, ערערה, כפר קרע, עארה, באקה אל-גרבייה וכן בערים נצרת, יפו, שפרעם וחיפה. חמולת כבהא נדדה מחצי האי ערב לפני כחמש מאות שנה לארץ ישראל. הכפר ברטעה הוקם באמצע המאה ה-19 על ידי בני שבט כבהא. על פי מסורות בעל פה, בני השבט עברו באמצע המאה ה-18 מבית ג'יברין לעיירה יעבד. באמצע המאה ה-19 חלק מבני כבהא עזבו את יעבד בחיפוש אחר אזור מחיה ורכשו את שטחה של ברטעה, בו מצאו מעיין ומרעה למקניהם. עם הזמן התפתחה ברטעה ונוסדו מסביבה כפרי לוויין, המאוכלסים אף הם בבני כבהא: אום אל-קוטוף, עין אל-סהלה, ואדי עארה וטורא אל-גרביה. פרופ' מוסטפא כבהא, היסטוריון של העת החדשה, נשיא האקדמיה ללשון הערבית. שפיק כבהא – זמר מכפר קרע שבוואדי עארה. נרצח ב-2013. ריאד כבהא – ראש מועצת בסמ"ה. מרואן כבהא – כדורגלן המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בני ריינה. עלא ראתב עבד אללטיף כבהא – תושב ברטעה, רצח קצין וחייל ופצע עוד 2 חיילים בפיגוע דריסה ליד מבוא דותן ב-16 במרץ 2018 ונפצע במהלך הפיגוע. אחיו של עלא, עצאם (עסאם) ראתב עבד אללטיף כבהא, נעצר בעקבות הפיגוע לעיל. שהיר כבהא – שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה. ריאד כבהא, שתי גדות לוואדי: סיפור חיי, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2015, עמ' 37–39. עדה אושפיז, שתי גדות לוואדי, באתר הארץ, 28 ביוני 2002 Muhammad Amara, Politics and sociolinguistic reflexes: Palestinian border villages, John Benjamins Publishing Company, 1999, page 12 ביקור אצל השכנים - אום אל קוטוף בשרון. דו קיום בשלום, באתר "טיולים ואגדות" (הקישור אינו פעיל) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דימיטר גנב

דימיטר גָנֶב ורְבָּנוֹב (בבולגרית: Димитър Ганев Върбанов;‏ 28 באוקטובר 1898 – 20 באפריל 1964) היה מהפכן קומוניסטי מחתרתי בבולגריה וברומניה, שנעצר, נשפט ונכלא. גנב היה דיפלומט ופוליטיקאי, שהחזיק בתפקידים נכבדים בבולגריה הקומוניסטית, לרבות ראשות המדינה בשנים 1958–1964 בתור יושב ראש הפרזידיום של האספה הלאומית הבולגרית. גנב נולד בכפר גראדץ בבולגריה. הוא סיים לימודי בית ספר תיכון בוורנה והשתתף במלחמת העולם הראשונה. ב-1918 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הבולגרית. מ-1921 עבד כמורה בנובו סלו, אך לאחר מעורבותו בהתקוממות ספטמבר עבר לסופיה, שם מונה ב-1924 למזכיר איגוד עובדי המזון. בשנים 1925–1929 היה חבר ועד הנהגת איגודי העובדים העצמאיים, ומ-1929 נשלח לפעול ברומניה, בדרום דוברוג'ה, במסווה של לימודים. הוא היה מזכיר הארגון המהפכני הדוברוג'ני (Dobrujanska revoluționna organizația) שפעל לניתוק דוברוג'ה מרומניה. ב-1932 נידון בהיעדרו לחמש שנות מאסר בבית משפט רומני של מחוז קליאקרה. משנת 1934 היה חבר במזכירות המפלגה הקומוניסטית הרומנית. ערך מורחב – משפט קראיובה (1936) בליל ה-12 ביולי 1935 נעצרו על ידי שלטונות רומניה פעילים קומוניסטים. בעקבות ידיעה שקיבלה סיגורנצה, עקבו סוכניה אחר בית בבוקרשט שנחשד כמקום מפגש והתייעצות של פעילים קומוניסטים. ב-12 ביולי 1935, בסביבות השעה 23.00, סוכני סיגורנצה עצרו שלושה אנשים שיצאו מתוך הבית, אנה פאוקר, דימיטר גנב ושמיל מרקוביץ', שלושתם חברי מזכירות המפלגה הקומוניסטית הרומנית המחתרתית. במהלך המעצר ירו הסוכנים ופצעו את פאוקר ברגליה, ואת גנב בראשו. על גופו של גנב נמצאו מסמכי זהות מזויפים על שמו של קאלף איב יורדן, ששימשו אותו להתחמק מזיהוי. השלושה וקומוניסטים נוספים, שנעצרו בנסיבות אחרות, הועמדו למשפט בבוקרשט, אך בגלל ההפגנות הועבר המשפט לקראיובה. מרקוביץ', פאוקר וגנב נמצאו חייבים בדין והוטל על כל אחד מהם עונש של עשר שנות מאסר, מאה אלף לאי קנס והגבלת זכויות אזרחיות לעשר שנים. גנב שוחרר לאחר הסכם קראיובה ושב לפעול במפלגה הקומוניסטית הבולגרית וב-1942 התקבל ללשכה הפוליטית. לאחר מלחמת העולם השנייה, עם שינוי השלטון בבולגריה, כיהן גנב בתפקידים מפלגתיים בכירים. בשנים 1947–1948 היה שגריר בולגריה ברומניה ומ-1948 עד 1952 היה שר לסחר חוץ בממשלת בולגריה. בשנים 1952–1954 כיהן כשגריר בולגריה בצ'כוסלובקיה ומ-1954 כיהן כמזכיר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. מיולי 1957 קיבל חברות מלאה בפוליטבירו. מ-1 בדצמבר 1958 ועד מותו היה יושב ראש הפרזידיום של האספה הלאומית של בולגריה, תפקיד שנחשב באותם הימים לראש המדינה. Comuniștii înainte de comunism, Editura universității din București, 2014, עמוד 256
מורניים

מורניים (באנגלית: Moray Eel; השם המדעי: Muraenidae) היא משפחה בסדרת הצלופחאים ובה 17 סוגים. מיני המשפחה נפוצים מאוד בים התיכון, אך גם בימים טרופיים וסובטרופיים, ובמיוחד בחופים סלעיים ובשוניות אלמוגים. לצלופחי המורנה סנפיר גב ארוך מראשם ועד זנבם. למינים ממשפחה זו אין סנפיר חזה ובטן. צורתם המוארכת מזכירה במידת מה נחש. המורנות מצוידות בפה אימתני ובלסתות חזקות, ועלולות לגרום לפציעות חמורות לאויביהן. חלקם עלולים לתקוף בני אדם המתקרבים למאורתם או מושיטים לעברם מזון. המין הגדול ביותר במשפחה הוא ניבן ענקי שאורכו 3 מטרים ושוקל 30 ק"ג והמין הארוך ביותר הוא ניבן נפיל שאורכו 4 מטר. באימפריה הרומית נחשבו מספר מיני מורנה למעדן (מורנה ים־תיכונית (אנ') למשל), וגודלו בבריכות ואקווריומים שיוחדו לצורך זה. תת־משפחה Muraeninae סוג ומין יחיד Cirrimaxilla formosa סוג ומין יחיד Diaphenchelys pelonates סוג עכנון (Echidna) – בו מורנת שרשרת סוג Enchelycore סוג ומין יחיד Enchelynassa formosa סוג ומין יחיד עכנון צר־פסים (Gymnomuraena zebra) סוג ניבן (Gymnothorax) סוג ומין יחיד Monopenchelys acuta סוג מורנה (Muraena) סוג ומין יחיד Pseudechidna brummeri סוג ומין יחיד מורנת אף־עלה (Rhinomuraena quaesita) סוג Scuticaria סוג ומין יחיד ניבן נפיל (Strophidon sathete) תת־משפחה Uropteryginae סוג Anarchias סוג Channomuraena סוג ניבנית (Uropterygius) ניבן נמרי מורנת אף־עלה ניבן שינני מדיה וקבצים בנושא מורניים בוויקישיתוף מורניים, באתר ITIS (באנגלית) מורניים, באתר NCBI (באנגלית) מורניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מורניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מורניים, באתר GBIF (באנגלית) מורניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כוח התחרה

כוח התחרה (שם מדעי: Varanus varius) הוא מין של כוח ממשפחת הכוחיים המצוי ביבשת אוסטרליה והוא מהזוחלים טורפי העל בה יחד עם הכוח האוסטרלי והשני בגודלו בלטאות היבשת. הכוח מכוסה ברצועות כהות לאורך גופו ומכאן שמו. הכוח הוא יצור מרשים באורך של 2.1 מ' ובמשקל של עד 20 ק"ג והזנב מהווה כחצי מגופו. הוא מצוי מקווינסלנד עד דרום אוסטרליה באזורים טרופיים וכן ביערות. הם מטפסים טובים על העצים ונאחזים בהם באמצעות רגליהם השריריו וטפריהם הגדולים והקשים. הכוח הוא צייד גדול שמהווה טורף על באוסטרליה, למעט מתקפות נדירות של כלבי דינגו, עופות דורסים ולטאות כוח גדולות יותר. הכוח ניזון מחרקים, דוחיים, זוחלים שונים, עופות ויונקים עד לגודל של וולבי אדום-צוואר. בתוך פיו ישנם בקטריות ארסיות העוזרות לו להרוג את טרפו. הכוח ניזון גם מנבלות שונות, כולל נבלות שנדרסו בכבישים והוא גם קניבל. הנקבות מחפשות בשביל להטיל ביצים, חפירים, קיני טרמיטים או תילים של עופות ממשפחת הדגרתיליים, כמו דגרתל ההודו והליפואה, הקוברים את הביצים שלהם במדגרות גדולות. הכוח מטילה 14 ביצים בתל ולאחר מכן היא תקבור את הביצים בחול ותעזור להם לקראת הבקיעה לחפור פתח החוצה. הכוח אינו טורף של בני אדם, אך הוא עלול להיות מסוכן אם הוא נדחק לפינה. שיניו החדות יכולות לגרום לפצעים גדולים. עימות של 2 זכרים מדיה וקבצים בנושא כוח התחרה בוויקישיתוף כוח התחרה, באתר ITIS (באנגלית) כוח התחרה, באתר NCBI (באנגלית) כוח התחרה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כוח התחרה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כוח התחרה, באתר GBIF (באנגלית) כוח התחרה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוח תניני

כוח תניני (שם מדעי: Varanus salvadorii) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה במערב גינאה החדשה (שבאינדונזיה) ובפפואה גינאה החדשה והוא הלטאה הגדולה ביותר בגינאה החדשה. כוח תניני הוא קרובו הרחוק של דרקון קומודו, שהוא הלטאה הגדולה בעולם. כוח תניני יכול להגיע לאורך של 2.55 מטר, על פי המקורות שיש להם תעוד. האורך הזה הוא של פרט שנמצא במוזיאון בבון. דווחים ידועים על 4.75 מטר, על ידי החוקר מיקל פופ, בפורט מורסבי, לא אומתו, על פי רוב הטענות, כי נכתב שאי אפשר לעקוב אחרי הלטאה שיוחס לה אורך של 4.75 מטרים, אבל ספר השיאים של גינס קבל את הדווח הזה כאמת. משקל של 90 ק"ג יוחס לאורך של 4.75 מטר.. והוא בעל זנב ארוך מאד ודק יחסית למינים אחרים של כח. הראש קצר ורחב המקנה לו צורת תנין ומכאן השם. צבעו ירוק והזנב גדול ביותר. הכוח חי ביערות גשם ובביצות מנגרובים בגינאה החדשה והוא מטפס על עצים ומחפש מזון על העצים וכמו כן יודע לשחות. הוא בעל לשון מפוצלת העוזרת לו לחוש את סביבתו. לטאות אלה אינן ארסיות, אך בעלות שורות של שיניים חדות, ישרות באורך 2.5 סנטימטרים, העוזרות להרוג את טרפם. הם ניזונות מיצורים קטנים יותר כמו זוחלים שונים, עופות, ביצים ויונקים קטנים וגם נבלות. הילידים לעיתים צדים את הכוח מכיוון שהוא "מביא רוחות רעות". מדיה וקבצים בנושא כוח תניני בוויקישיתוף כוח תניני, באתר ITIS (באנגלית) כוח תניני, באתר NCBI (באנגלית) כוח תניני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כוח תניני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כוח תניני, באתר GBIF (באנגלית) כוח תניני באתר הרשימה האדומה של IUCN https://www.eaza.net/assets/Uploads/CCC/BPG-2022/2021-Crocodile-Monitor-EAZA-Best-Practice-Guidelines-Approved.pdf הוא מקור לכל דווחי האורך. ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנתוני

האם התכוונתם ל... מגילת אנתוני – אינוונטר של אוניות הצי האנגלי אישים: כרמלו אנתוני – כדורסלן אמריקני מארק אנתוני (זמר) – זמר אמריקני סוזן ב. אנתוני – פעילה חברתית אמריקנית טוני אישים ששמם הפרטי הוא אנתוני
חבר המועצות המקומיות

חבר המועצות המקומיות הוקם באפריל 1938. החבר נרשם כאגודה עות'מאנית והממשלה המנדטורית הכירה בו כגוף המייצג את השלטון המקומי. מטרתו הייתה להוות גוף לפעולה משותפת של המועצות מול המוסדות הלאומיים ושלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1939 דרש החבר שחבריו ישותפו כחברים בוועד הלאומי ושהוועד הלאומי ירכז את פעילותו בשטח שיפוטן של המועצות המקומיות אך ורק דרך המועצות. הסכמה על כך הושגה בסוף 1939. פעילות זאת הייתה למורת רוח מפלגות הפועלים שראו בכך ניסיון של הארגונים האזרחיים להשיג יתרונות פוליטיים. מנהל החבר היה חיים אריאב שהיה גם מזכיר התאחדות האיכרים, דבר שהביא לבקורת מצד ארגוני הפועלים שטענו שהחבר מהווה זרוע של התאחדות האיכרים. בשנת 1940 היו מיוצגים בחבר היישובים העירוניים למחצה: בני ברק, רמת גן, בת ים ונתניה והמושבות הגדולות: רחובות, ראשון לציון, פתח תקווה, חדרה, הרצליה, כפר סבא ורעננה. החבר שימש מכשיר מרכזי להדרכה ולכיוון של המועצות המקומיות; לברר את הדרכים לקידום הפעולה המוניציפלית ולהכניס בה אחידות, תוך הבנה הדדית עם השלטונות והמוסדות הלאומיים. מהתחלה צנועה גדל החבר והקיף כמעט את כל המועצות המקומיות העבריות- כעשרים במספר. ראשי המועצות היו בתוקף תפקידם חברי הנהלת החבר. החבר היה נציגות של המועצות העבריות שדנה בשאלות המשותפות לכולן. החבר עסק בחינוך ותרבות, אספקה, תחבורה, רווחה ובריאות. בחבר המועצות המקומיות, דבר, 8 ביוני 1938 שאלת הבטחון במחוז הדרום, הצופה, 3 באוגוסט 1938 חבר המועצות המקומיות והוועד הלאומי, דבר, 24 באוקטובר 1939 חבר המועצות החליט להשתתף באופן פעיל בוע"הל, המשקיף, 4 בדצמבר 1939 בניגוד מוחלט לדעת רוב התושבים, דבר, 26 ביוני 1939 במועצת המושבה כפר סבא, דבר, 22 באוקטובר 1939 דבר היום, דבר, 25 בפברואר 1940 חבר המועצות המקומיות, פעולותיו ותפקידיו, הצופה, 27 בפברואר 1940 חבר המועצות המקומיות מכשיר הריאקציה, משמר, 13 בנובמבר 1947 דרישה להפסקת השביתה בבתי הספר, הצופה, 9 בינואר 1940 כינוס תזונה בין המושבות, הצופה, 18 בנובמבר 1940 חבר המועצות דן בשאלות התנועה, דבר, 26 במאי 1952 הדסה תעזור למפעלי הבריאות במושבות, המשקיף, 23 בפברואר 1940
מבדד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מַבְדֵּד – רכיב חשמלי שרמת המוליכות החשמלית שלו נמוכה מאוד מִבְדָּד – צורת נזירות; נקראת בלועזית "לאורה" מבדד - תעוז שהוקם על ידי צה"ל במלחמת ההתשה בקרבת עיון מוסא
לאורה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לאורה – צורת נזירות לאורה (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי בבימויו של אוטו פרמינגר מפעלי המלחת באומברסטון ובסנטה לאורה – אתר מורשת עולמית בסיכון הממוקם במדבר אטקמה שבצ'ילה לאורה - אישה אלמונית לה הקדיש פרנצ'סקו פטרארקה מאות משיריו לאורה - המקור – ספרו האחרון והבלתי-גמור של ולדימיר נבוקוב אישים ששמם הפרטי הוא לאורה אישים ששמם הפרטי הוא ליאורה
יון מצולה

"יְוֵן מְצוּלָה" הוא שמה של כרוניקה שכתב הרב נתן נטע הנובר על גזירות ת"ח ת"ט. המחבר התגורר באיזיאסלב, משם נמלט עם פרוץ המרד למז'יבוז'. הרב הנובר היה עד ראייה למתרחש בעירו; את היתר השלים משמועות ומהעתקה ספרותית משלוש כרוניקות קודמות: "צוק העתים" למאיר בן שמואל משברשין (יצא ב-1650), "מגילת עיפה" לר' שבתי כהן (1651), ו"פתח תשובה" מאת גבריאל בן יהושע שוסבורג (1651). הרב הנובר תיאר את התקופה הסוערת שהחלה במרד חמלניצקי, בו תקפו הקוזאקים והטטרים מחאנות קרים את האיחוד הפולני-ליטאי, תוך שהם טובחים ביהודים וביתר האוכלוסייה. כמו כן תיאר את ההגנה על ערים בידי כוחות האיחוד, כולל היהודים. הספר התקבע בזיכרון ההיסטורי: הוא יצא ביותר מעשרים מהדורות ותורגם לכמה שפות. הרב הנובר נטה להגזים מאוד בקני-מידה מספריים וניסה, כסופרים אחרים בני זמנו, לקשור את קורבנות המאורעות למסורת האשכנזית של מוות על קידוש השם. בין היתר, דיווּחוֹ על הסירוב ההמוני להתנצר בטולצ'ין הוא כנראה העתקה מהתיעוד של מאיר בן שמואל על אירוע דומה בהומל. עד המאה ה-20 כמעט ולא היה היסטוריון יהודי שלא הסתמך על ספרו, אך במחצית השנייה של המאה הפחית המחקר המודרני בהערכת אמינותו המוחלטת של "יון מצולה". למרות זאת, הוא עודנו מקור חשוב אודות המאורעות. יון מצולה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" נתן נטע בן משה הנובר (1620-1683.), יון מצולה, דף שער בספרייה הלאומית יון מצולה, באתר "דעת" המהדורה המקורית (נדפסה בוונציה ב-1653) במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית. יון מצולה, ונציה תיג, 1653, באתר היברובוקס יון מצולה, קרקוב תרנ"ו, 1896, באתר היברובוקס יון מצולה, פיעטרקוב תרס"ב, 1902, באתר היברובוקס יון מצולה, ברלין תרפ"ג, 1923, באתר היברובוקס יון מצולה, תל אביב תש"ה, 1945, באתר היברובוקס מקור הצירוף: ”טָבַעְתִּי בִּיוֵן מְצוּלָה וְאֵין מָעֳמָד” (ספר תהלים, פרק ס"ט, פסוק ג'). Gershon Bacon, "The House of Hannover": Gezeirot Tah in Modern Jewish Historical Writing. יחזקאל פראם, "בין תתנ"ו לת"ח—ת"ט — עיון מחדש", ציון סא [ב] (תשנ"ו), עמ' 159–182;‏ יחזקאל פראם, Creating a Tale of Martyrdom in Tulczyn, 1648. התפרסם בתוך: Jewish History and Jewish Memory, UPNE, 1998. עמ' 89-112.‏; ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב סקיבין

דב סקיבין (29 בספטמבר 1881 - 12 במרץ 1945) היה ממקימי העיר כפר סבא, שימש כמזכיר ועד המושבה והאחראי על ספרי "האחוזה", הרישומים של בעלות חלקות הקרקע. סקיבין נולד בדז'יסנה שבליטא להוריו מנוחה ומנחם סקיבין שהיה סוחר. כשהגיע סקיבין לגיל שלוש-עשרה הציע הרב, שערך לו את אירוע בר המצווה, לאביו לשלוח אותו לישיבה הקרובה לביתו. סקיבין עבר לישיבת פולאצק ולמד שם במשך שנתיים. במהלך לימודיו, בהיותו בן 15, עבד סקיבין בבית החרושת לטבק של ר' יעקב שלמה ריבלין. כחלק מתפקידו סקיבין היה האחראי על עבודות סידור הכספים במפעלו של הרב, ועל כתיבת המכתבים לארץ ישראל. סקיבין לקח חלק בתנועת חובבי ציון. ב-1904, בגיל 21 החליט לנסוע לארץ ישראל. כשהגיע דב לארץ ישראל, חברת יק"א שהייתה אחראית על הקרקעות בכפר סבא ביקשה להיפטר מהן, כי הקרקעות לא הצליחו לעניין מתיישבים חדשים. איכרי פתח תקווה, ומספר תושביה רכשו חלק מאדמותיה של כפר סבא במחיר נמוך, בניהם היה דב סקיבין. סקיבין השתמש בקרקע אשר קנה בכפר סבא לנטיעת כרם שקדים שאותו הוא טיפח בזמנו הפנוי. לאחר כמה שנים התאפשר לסקיבין להגדיל את חלקת האדמה שלו, ולרכוש אדמות נוספות. סקיבין היה בין מייסדי כפר סבא ובין הראשונים שבנו את ביתם במקום. כאשר סקיבין התיישב בכפר סבא, הוא ואשתו מאשה החליטו לשפר את איכות החיים בכפר סבא. סקיבין היה מזכיר ועד המושבה "כפר סבא". כשגורשו המתיישבים מכפר סבא לחדרה במהלך מלחמת העולם הראשונה, סקיבין טמן קופסת מתכת[דרוש מקור], ובה ספרי האחוזה ושטרי הנחלות. עד היום הקופסה לא נמצאה. מהקמת המושבה ועד מותו סקיבין היה פעיל ציבורי. כחלק מפעילותו השתתף במשלחת אל הנציב העליון הרברט סמואל לאחר פרעות תרפ"א, ייצג את המושבה באספת הנבחרים הראשונה, ושימש כנציג הצבור החקלאי. בנוסף לעבודתו הציבורית הוא פרסם מספר מאמרים בנושאי חקלאות. סקיבין תמך בזכות בחירה לנשים שקידמה אשתו. בשנת 1907 נשא לאשה את מאשה לבית אורלוב, לזוג היו חמישה ילדים: יהודית גנדלמן [1985-1909] , אביבה זורר [1980-1911], נחמה אופק [1996-1914] , עדה טנאי [….], שמשון סקיבין [1980-1921], שחקן בהפועל כפר סבא וחבר מועצת העיר. ב-1942 לקה בשיתוק בחצי גופו והפך לאילם, בזמן זה עלה במוחו הרעיון לכתוב ספר על קורות חייו "זכרונות איש כפר סבא". אותו הקדיש לאשתו. סקיבין נפטר ב-12 במרץ 1945, ונקבר בבית העלמין בכפר סבא. נכדו, בנה של בתו יהודית הוא השחקן דובי גל. באילן יוחסין זה מופיעים רק אישים שזכו לפרסום וחוליה המקשרת בין דורות ואבות המשפחה. דב סקיבין זכרונות איש כפר סבא, הוצאת "מסדה", תש"ז דוד תדהר (עורך), "דב סקיבין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 210 דב סקיבין, אחד מארבעת ראשוני כפר סבא, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח דב סקיבין, מכתב גלוי למר מ. סמילנסקי, יו"ר התאחדות האכרים, ⁨⁨דאר היום⁩, 2 דצמבר 1923⁩ avital, סקיבין דב ומאשה, באתר אנשי העלייה הראשונה, ‏2023-11-29 סקיבין, באתר רוטרי כפר סבא דב סקיבין, זכרונות איש כפר-סבא, ע' 147, באתר www.dtalkville.com ⁨פתח־תקוה⁩ | ⁨בוסתנאי⁩ | 10 פברואר 1932 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il דב סקיבין זל, באתר petah-tikva.rishonim.org.il יהודית גנדלמן סקיבין ז"ל, באתר נתניה נחמה אופק (סקיבין), באתר מוזיאון ישראל 210 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org דב סקיבין, זכרונות איש כפר-סבא, ע' 7, באתר www.dtalkville.com
רפסודיה (בלט)

רפסודיה הוא בלט במערכה אחת שיצר הכוריאוגרף פרדריק אשטון, המבוסס על היצירה 'רפסודיה על נושא של פאגאניני' של המלחין סרגיי רחמנינוב. הבלט הוא בלט קצר בסגנון מופשט. הבלט הוצג לראשונה ב-4 באוגוסט בשנת 1980 בבלט המלכותי בלונדון, והוקדש למלכה אליזבת האם. 'רפסודיה' חודשה פעמיים מאז 1980- בשנת 1995 ובשנת 2011. היצירה 'רפסודיה' נוצרה כעשור לאחר פרישתו הרשמית של אשטון, ותוארה כ- Pièce d'occasion (יצירה שנוצרה במיוחד לאירוע מסוים) לכבוד אירוע יום הולדתה ה80 של המלכה האם, שהייתה בקשרי ידידות עם אשטון. הופעת הבכורה ב-1980 הייתה גם ההופעה האחרונה של הרקדן מיכאיל ברישניקוב כרקדן אורח בבלט המלכותי בלונדון, והייתה היצירה היחידה שנוצרה בשבילו בתקופתו עם הבלט המלכותי. רחמנינוב מעולם לא הלחין יצירה לבלט אולם יצירות רבות שלו שימשו כוריאוגרפים ליצירות בלט, בין השאר על ידי וולור גור, בן סטיבנסון ומטס אק. את רפסודיה יצר אשטון עבור קבוצה קטנה של רקדנים, 6 רקדנים ו-6 רקדניות, לצד שני רקדנים ראשיים. בדרך כלל, הבלט יוצג לצד בלט קצר נוסף באותו ערב. בעונת החורף 2015-2016 הציג הבלט המלכותי את 'רפסודיה' לצד 'זוג יונים', אף הוא של אשטון.
DTP

האם התכוונתם ל... הוצאה לאור שולחנית (Desktop Publishing,‏ DTP) – תוכנה המשמשת לעימוד וסידור טקסטים ותמונות במטרה להדפיס חומרי פרסום. מפלגת החברה הדמוקרטית (Demokratik Toplum Partisi,‏ DTP) – מפלגה כורדית בטורקיה שנוסדה בשנת 2005 כממשיכת דרכה של מפלגת העם הדמוקרטית, וחדלה להתקיים בעקבות החלטת בית המשפט לחוקה של טורקיה לאסור על קיומה ב-2009. "Devin Townsend Project" – פרויקט מוזיקלי של דווין טאונסנד.
נתן רפופורט (ראשוני כפר סבא)

נתן רפופורט (יוני 1886, סיוון ה'תרמ"ו - 5 במאי 1921, כ"ז בניסן ה'תרפ"א) היה מראשוני כפר סבא. נלחם במאורעות תרפ"א בפתח תקווה ונפל בקרב. נתן רפופורט נולד בשאוולי שבליטא בבית אבי-אמו, הרב יוסף זכריה שטרן. אביו, הרב יעקב דב רפפורט, היה הרב בקהילת זימל. למד בישיבת אביו ואחר כך בישיבת טלז, שבראשה עמד אז הרב אליעזר גורדון, ורכש ידיעה רבה בש"ס ובפוסקים. כשהתחילה התנועה הציונית הצעירה לחדור לתוך העיירות עמד נתן בן ה-16 והודיע יום אחד להוריו שאינו מוכן לשבת על ספסל בית המדרש וכי חובה על כל יהודי לעבוד עבודה של ממש בארץ ישראל. ב-1905, בתקופת העלייה השנייה, עזב את בית אביו, עלה לארץ ישראל והתיישב כפועל בפרדסי פתח תקווה. כאשר רוב הפועלים עזבו את פתח תקווה נשאר נתן על מקומו, ועל שאלת ידידיו השיב, כי מי שרוצה לעבוד יש לו אפשרות לחיות על עבודתו בארץ. הוא התמחה בכל העבודות החקלאיות, ובייחוד ידע לטפל בבעלי חיים. היה מן הראשונים שהתיישבו במושבה החדשה כפר סבא ושם נטע כרם שקדים לעצמו וגם בשביל אביו הרב, שחסך ממשכורתו הדלה לשם מצוות יישוב ארץ ישראל. קיבל על עצמו עבודות שונות במושבה ואחרי שעבר זמן מועט כבר ידע את כל הסביבה וקיבל על עצמו את השמירה. יחיד היה עובר רכוב על סוסו ושומר על כפר סבא ועל עין חי. מביתו הקטן (בן שני חדרים, והוא אותה שעה כבר בעל משפחה) מסר חדר לספריה ואחר כך לגן ילדים. כשחלק מן המגורשים מיפו התיישב בכפר סבא מסר את ביתו הקטן לרשות הוועד. במלחה״ע הראשונה עבר עם משפחתו לחדרה וגם שם נתמנה שומר. מסופר עליו כי התמכרותו לעבודה עברית לא ידעה גבול, אם כי לא תמיד חי בשלום עם הפועלים שעבד איתם. הוא היה דורש הרבה מעצמו ומאחרים והיה מדבר בהתלהבות על עבודתם המסורה של החלוצים. במאי 1921, יומיים לאחר תחילת הפרעות ביפו, נודע לתושבי כפר סבא כי יש תוכנית של ערביי קלקיליה להתנפל על המושבה. רפופורט דרש נשק להגנה על כפר סבא, ומשלא נענה עבר לעין חי ביום שלישי, 3 במאי 1921. תושבי כפר סבא לקחו את עדר הפרות והתפנו לכיוון עין חי (כפר מל"ל), ואחר כך המשיכו לפתח תקווה. בדרך התנפלו עליהם בדואים ושדדו 20 פרות. מפתח תקווה ראו במשקפות איך המושבה נגזלת ונהרסת. בפתח תקווה נכנס ל"הגנה", וביום חמישי בבוקר, בשעת ההתנפלות, בעמדו בשורות הראשונות של המגינים, נפצע קשה ומת באותו יום, 5 במאי 1921. הרופא שטיפל ברפופורט הפצוע כתב: "רפופורט הלך לעולמו כשהכרתו צלולה עליו עד הרגע האחרון, מתוך מנוחה שלמה ובלי להוציא מפיו אף מלה אחת". בכפר סבא ובפתח תקווה נקרא רחוב על שמו של נתן רפפורט. שלמה אנגל, 70 שנה לכפר סבא, הוצאת עיריית כפר סבא 1973 סקיבין דב, זכרונות איש כפר סבא, הוצאת מסדה 1946 ספר הבנים: בני כפר-סבא שנפלו במערכות ישראל, הוצאת קרן הבנים - גיבורי מערכות ישראל 1979 קורות החיים של נתן רפופורט, באתר "יזכור" של משרד הביטחון נתן רפופורט(הקישור אינו פעיל), אתר ארגון ההגנה כפר סבא כעיר מקלט 94 שנים למאורעות כ"ז בניסן תרפ"א (1921), הארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני, 19 באפריל 2015 על פי הספר "70 שנה לכפר סבא", מאת שלמה אנגל.
אהרן אוסטרובסקי

אהרן אוסטרובסקי (7 בינואר 1888 - 26 בנובמבר 1978) היה השומר הראשון במושבות כפר סבא, סופר, וחקלאי. אוסטרובסקי נולד בבוגיסלב ועלה לארץ ישראל בשנת 1904. בשנת 1905 עבד כשומר בזכרון יעקב ובשנת 1906 היה מהמתיישבים הראשונים בכפר סבא. בשנת 1907 הוא שמר בפתח תקווה. בשנים 1909–1912 שמר בכפר סבא. בשבת נחמו של שנת תר"ע (1910), פרצו עשרות ערבים מקלקיליה לח'אן של כפר־סבא, הכו את יושביו היהודים, שברו ובזזו ציוד ולקחו בשבי את אוסטרובסקי ועוד שומר. אוסטרובסקי שוחרר למחרת. אוסטרובסקי נאבק למען עבודה עברית והיה בין המתנגדים לעבודת ערבים בבן שמן. בשנת 1912 נסע לצרפת ועמד בבחינות וכתיבת דיסרטציה בפילוסופיה בסורבון בפריז (1914). נסע לניו יורק במטרה להמשיך בלימודיו. לרגלי פרוץ מלחמת העולם הראשונה נאלץ להישאר שם ולמד אנגלית באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1917 היה מראשוני המתנדבים לגדודים העבריים בארצות הברית. בהחלטת ועד הגדוד נסע מיד לאחר התגייסותו עם שני מתנדבים אחרים לאנגליה עם המשלוחים הצבאיים ומכתב שהסתיר בנעלו לד"ר חיים ויצמן וזאב ז'בוטינסקי בדבר יסוד הגדודים העברים. מאנגליה עבר עם גדודו למצרים ולאחר מכן לארץ ישראל. לאחר המלחמה עבד כפקיד של ממשלת המנדט במשרד העבודות הציבוריות. במהלך עבודתו, בשנת 1928, פעל לדאוג לכך שתוואי הדרך בין תל אביב לחיפה יעבור דרך מושבות השרון היהודיות ולא דרך הכפרים הערביים, מה שסייע להגנת היישובים היהודיים, במיוחד בימי המרד הערבי הגדול. בשנת 1935 התיישב בכפר יהושע. בשנת 1936 לקח חלק פעיל בהגנת עמק יזרעאל כחבר ההגנה. בשנת 1947 התחיל לעבוד במחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית. בשנות ה-50 ניהל בית אבות בפרדס חנה. בשנת 1912 נשא אוסטרובסקי את אשתו הראשונה, יהודית גריברג. בשנת 1947 אחרי שהתגרש מיהודית גריברג הוא נשא את צפורה ברייטרמן. לאהרן אוסטרובסקי היו חמישה ילדים, כולם מאשתו הראשונה- יגאל (נספה במלחמת העולם השנייה), ישעיהו יגאל, חיים יגאל, גיורא יגאל, דבורה תלמי. אחרי מות הבן הבכור שינו כל האחים את שם משפחתם ליגאל. בשנת 1963 הוציא לאור את ספרו הראשון, "מול הניר". יעקב שרת ונחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך א', הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 50–62 אהרן אוסטרובסקי, בלקסיקון הספרות העברית החדשה מידע על אהרן אוסטרובסקי בקטלוג הספרייה הלאומית דוד תדהר (עורך), "אהרן אוסטרובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3172 דוד תדהר (עורך), "אהרן אוסטרובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3172 כן זה אנכי, דבר, 29 בספטמבר 1953 מכתב מפתח תקווה, הפועל הצעיר, 12 באוגוסט 1910 שמואל סולר, זקנים שאינם ילדים, מעריב, 17 בפברואר 1955 מסיבה לכבוד אהרן אוסטרובסקי, מעריב, 2 בספטמבר 1963 מסיבה להופעת הספר מול הניר, דבר, 4 בספטמבר 1963