laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישיבת תפארת ציון

ישיבת תפארת ציון (מכונה גם: נצח), היא ישיבה קטנה ליטאית בבני ברק. הישיבה נוסדה בחשוון תרצ"ו (1935) על ידי הרב יעקב שניידמן, בוגר ישיבת בית יוסף שנרתם להקמת הישיבה בהוראת החזון איש. עם הקמת הישיבה למדו בה שבעה בחורים. בסוף אותו חורף מנתה כשלושים תלמידים. בין תלמידיה הראשונים: אחייני החזון איש, הרב חיים גריינימן, הרב שמריהו גריינימן, הרב נסים קרליץ והרב חיים קניבסקי. בשנים הראשונות שכנה הישיבה בבית הכנסת הגדול בבני ברק. מאוחר יותר הוקם בניין הישיבה, בתמיכתם של יעקב הלפרין וחזקיהו יוסף קרלנשטיין, תעשיין חרדי תושב בני ברק וממקורבי החזון איש. בשנת תרצ"ח עלה לארץ ישראל הרב אברהם יצחק גרשונוביץ, שהיה אב"ד העיירה ז'אבינקה בליטא. הרב שניידמן נשאר מנהל הישיבה, ופינה לרב גרשונוביץ את תפקיד ראש הישיבה. בשנותיה הראשונות של הישיבה נהגו להגיע אליה רבנים נודעים, ובהם החזון אי"ש והרב יעקב ישראל קניבסקי ("הסטייפעלר"), על מנת לבחון את תלמידי הישיבה. בתחילת דרכה מסרו בה שיעורים הרב ירוחם אשר ורהפטיג והרב מיכל יהודה ליפקוביץ, חתנו של הרב גרשונוביץ. בשנות החמישים הצטרפו לצוות הר"מים הרב שמריהו יוסף קרליץ גיסו הרב זלמן רוטברג, והרב דב צבי רוטשטיין. המשגיח היה הרב אברהם הורוביץ. בשנותיה הראשונות של הישיבה כיהן הרב שמואל גריינימן כנשיא הכבוד שלה. אחריו כיהן בתפקיד במשך שנים רבי אלעזר מנחם מן שך, והוא נהג להגיע בכל סוף "זמן חורף" למסור שיחה בהיכל הישיבה לרגל חלוקת פרסים לתלמידים המצטיינים. בשנות השישים נחלקה הישיבה לשתי ישיבות - אשכנזית וספרדית. לראשות הישיבה האשכנזית מונה הרב שרגא פייבל שטיינברג, מתלמידיו של החזון איש. לצדו שימשו ר"מים הרב משה צביון הרב אליעזר דינר והרב ישי מנדל. בתחילת שנות השמונים נסגרה הישיבה. באותה תקופה פרשה קבוצת ר"מים מישיבת רוז'ין החסידית, בראשות הרב מרדכי עמרם יעקובזון, ופתחה ישיבה קטנה בשם "נצח ישראל". הישיבה החדשה השתכנה במבנה של "תפארת ציון". הרב יעקב שניידמן ניהל את הישיבה. לאחר פטירת שניידמן, בשנת 1995, מונה נכדו הרב שלמה קניבסקי לעמוד בראשות הישיבה, שמנתה אז כמה עשרות תלמידים בלבד. תחת ראשותו שבה הישיבה להשתמש גם בשם "תפארת ציון" ומונו אנשי צוות חדשים. עם השנים עלה מספר התלמידים לכ-200. נשיא הישיבה הוא הרב חיים קניבסקי, אביו של ראש הישיבה הנוכחי. מנהל הישיבה במשך שנים היה הרב אהרן הוניגסברג נכדו של המייסד הרב שניידמן. הישיבה שוכנת במבנה ישן ברחוב ירושלים בבני ברק. במבנה קיים גם בית כנסת שבו התפלל גם הרב שריה דבליצקי. בשנת תש"ס (2000) פתח הרב שלמה קניבסקי ישיבה גדולה - "ישיבת קריית מלך", השוכנת בסמיכות ל"תפארת ציון". הרב חיים קניבסקי - כיהן נשיא הישיבה הרב נסים קרליץ - ראש כולל חזון איש הרב חיים גריינימן - רב קהילה בבני ברק הרב מאיר צבי ברגמן - ראש ישיבת רשב"י הרב חיים סרנא - ראש ישיבת חברון-גאולה הרב אברהם גולדמן - האדמו"ר מזוויהל הרב שלמה משה עמאר - הרב הראשי הספרדי לישראל הרב שלום דובער ליפשיץ - יו"ר יד לאחים חיים גרינבוים - סופר ועיתונאי הרב מיכי יוספי ישיבת תפארת ציון (בני ברק), דף שער בספרייה הלאומית קיצור של השם "נצח ישראל", ראו להלן. תמונות הארבעה מופיעות בתמונת מחזור של הישיבה משנת ת"ש (1940). ישיבת תפארת ציון בבני ברק, הצופה, 30 במאי 1941
גיזה

גיזה (בערבית: الجيزة) היא עיר בצפון מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. היא ממוקמת בגדה המערבית של נהר הנילוס כ-20 קילומטרים דרום-מערבית לקהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה כ-4.46 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לפרוור המאוכלס ביותר של קהיר ולעיר השלישית בגודלה במצרים כולה (אחרי קהיר ואלכסנדריה). בסמוך לעיר על רמת גיזה נמצא מתחם הפירמידות בגיזה בו יש פירמידות ומקדשים רבים כמו גם הספינקס הגדול של גיזה והפירמידה הגדולה של גיזה, העתיקה שבשבעת פלאי תבל. רמת גיזה היא אתר ארכאולוגי מפורסם ובה נמצאים רבים מהמונומנטים החשובים ביותר בהיסטוריה של מצרים. הפירמידות של גיזה נבנו בנקודת תצפית על בירתה של מצרים העתיקה, ממפיס, לא רחוק מקהיר המודרנית. העיר עצמה עברה כמה שינויים במהלך ההיסטוריה. תחת שליטים שונים עברה העיר שינויים מרחיקי לכת בתשתיות. במהלך הכיבוש הבריטי במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הוכשרו בעיר דרכים, נסללו כבישים ורחובות ונבנו בניינים חדשים. במאה ה-20 זכתה העיר לתשומת לב רבה מהשלטון והתשתיות בה שודרגו שוב ושוב גם על ידי הבריטים עד ההפיכה של 1952, ואף אחריה, גם על ידי הממשל הקיים עד היום בגלל חשיבותה התיירותית. בגיזה שוכנת אוניברסיטת קהיר. בשנת 2022 התרחשה השרפה בכנסייה בגיזה בה נהרגו 41 אנשים. כלכלתה של גיזה מבוססת על תעשיות של סרטים, כימיקלים, הרכבת מכונות, סיגריות ותיירות. תעשיית הנדל"ן בגיזה מצליחה גם כן בזכות בנייני דירות יוקרתיים על גדות הנילוס. ברוניי בנדר סרי בגוואן, ברוניי נורווגיה ברגן, נורווגיה ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית שוודיה רינקבי (אנ'), סטוקהולם, שוודיה אתר האינטרנט הרשמי של גיזה גיזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גיזה (מצרים), דף שער בספרייה הלאומית גיזה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לה גוארדיה

האם התכוונתם ל... פיורלו לה גוארדיה – ראש עיריית ניו יורק בשנים 1934–1945 נמל התעופה לה גוארדיה – נמל תעופה סמוך לניו יורק רחוב לה גוארדיה – רחובה הראשי של שכונת יד אליהו בתל אביב מחלף לה גוארדיה – מחלף בנתיבי איילון, בקצהו המערבי של רחוב לה גוארדיה מנהרת לה גוארדיה – מנהרה המחברת את רחוב לה גוארדיה עם רחוב הרכבת בתל אביב
מאשה וייזל

מאשה וייזל (1955, חיפה – 11 באפריל 2015, חיפה) הייתה סופרת, פסלת וציירת ישראלית. תערוכות בולטות: בשנת 1985 עלתה תערוכת היחיד שלה "טלאים ותכריכים" במוזיאון בית לוחמי הגטאות. כן הציגה בתערוכת "שקוף" בגלריית עקד (1992), ובתערוכת היחיד "כביש החוף" בגלריית תירוש (1993). בשנת 1990 נכללה בספר "אמני דור כור-ההיתוך בישראל: ציירים ופסלים ישראליים – היום: לכסיקון ביוגרפי" (הוצאת עקד). בשנים 1999–2007 יצרה וייזל ופיתחה את תוכנת המחשב "לדעת לראות", אנציקלופדיה וירטואלית לתולדות האמנות. וייזל ייצגה את ישראל בפרויקט אמנותי בינלאומי בקטלוניה בשנת 2011. הציגה מיצב ענק שכלל צילום, פיסול ווידאו-ארט בתערוכה בלורנס דל פנדאס ובגלריית "פספרטו" בברצלונה. "לחדר שלי ארבע פינות" (1982, סִפרִיַּת פועלים): ספר לגיל הרך המאויר על ידי הסופרת בבובות עשויות פימו. הספר מתאר את חדרה של חמוטל הקטנה, שקרויה על שם בתה הבכורה של הסופרת. "מכתבים למרתה" (1995, עם עובד): מגולל את סיפוריהן של שתי נשים: מרתה ריניצקי, חוקרת תרבויות עתיקות שחיה בוורשה בזמן מלחמת העולם השנייה וחנה רז, צלמת צעירה תושבת חיפה המדמיינת את מרתה כדודתה המתה וכותבת לה מכתבים. כפי העולה מעלילת הספר, לא ברור מי כותב את לקסיקון תור הזהב והאם מרתה ריניצקי קיימת או פרי דמיונה של חנה רז בלבד. "טלאים" (1996, הוצאת גוונים): רומן רחב יריעה העוקב אחר חייהם של מספר דמויות בחיפה במשך כ-70 שנה, ביניהם מהדי, מורה ערבי שאיבד את משפחתו בבריחה הגדולה ב-48 והופך לזקן תמהוני בעל כוחות מיוחדים החי בגליל ושרה, שהזמן שלה עצר כשהייתה בת 30 ומאז היא תופרת שמיכות טלאים. כמו כן עוקב הספר אחר גלגוליהם של שבתי צבי ונתן העזתי. מדיה וקבצים בנושא מאשה וייזל בוויקישיתוף מאשה וייזל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" רשימת הפרסומים של מאשה וייזל, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של מאשה וייזל, באתר "סימניה" מאשה וייזל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה ילדי הסופרת, במקום מודעת אבל – מאשה וייזל (ריניצקי) 1955-2015, באתר Mouse cafe, ‏11/4/2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קמהאמהה השני

קמהאמהה השני (Kamehameha II, ‏1797 - 14 ביולי 1824) היה המלך השני של ממלכת הוואי והיורש של אביו קמהאמהה הראשון. קמהאמהה נפטר בלונדון ונקבר במאונא אלא שבהונולולו, הוואי, מחליפו קמהאמהה השלישי היה אחיו. הוא נולד בהילו, באי הוואי והיה לבנו הבכור של קמהאמהה הראשון. נבחר ליורש העצר כבר בגיל 5. בילדותו אומן להפוך ללוחם כמו אביו. במאי 1819, בסביבות גיל 22, עם מות אביו, הוא הוכתר למלך הוואי. הוא חלה במחלת החצבת ונפטר ממנה ב-14 ביולי 1824, בסביבות גיל 27. מדיה וקבצים בנושא קמהאמהה השני בוויקישיתוף קמהאמהה השני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קמהאמהה השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הטירה של טקאשי

הטירה של טקאשי (ביפנית: 風雲！たけし城) הוא שעשועון טלוויזיה הומוריסטי יפני אותו המציא והנחה שחקן הקולנוע היפני המפורסם טקאשי קיטאנו. השעשועון אשר הכיל 140 פרקים שודר בין השנים 1986 עד 1989 בתחנת הטלוויזיה היפנית TBS. לאחר שזכה להצלחה רבה ביפן, השעשועון המקורי נמכר לערוצים זרים במדינות שונות בעולם בהם שודרו הפרקים המקוריים בקריינות מקורית בשפה המקומית. בעקבות כך לאורך השנים צברה התוכנית פופולריות רבה ברחבי העולם ובמקומות רבים זכתה אף למעמד של סדרת פולחן. הסדרה משודרת החל משנות התשעים בשידורים חוזרים בערוץ שתיים הירדני עם קריינות בערבית. מנחה השעשועון מציג כבעל טירה המארגן אתגרים פיזיים ומטופשים בלתי אפשריים לקבוצת מתמודדים גדולה, בסיום שורת האתגרים מקבלים המתמודדים הנותרים שלא נפסלו משימה סופית בה הם משחקים מול טקאשי במעין מכוניות מתנגשות כאשר הם צריכים לירות ולשבור טבעת נייר המוצבת על מכוניתו של טקאשי באמצעות אקדחי מים המוצבים על מכוניותיהם (בעונות מאוחרות יותר אקדחי המים הוחלפו באקדחי לייזר והמטרה הוחלפה במטרה רגישה לאור). לאחר שהמתמודדים מצליחים לפגוע במטרה המוצבת על מכוניתו של טקאשי, המכונית מנוטרלת, הטירה "נכבשת" והמשחק מסתיים כאשר המתמודד אשר הצליח לנטרל את מכוניתו של טקאשי זוכה במיליון ין (סכום אשר באותה העת היה שווה בערך 8000 דולרים). הכוונה המקורית של טקאשי הייתה שהתוכנית תהיה מעין גרסה חיה למשחק הווידאו סופר מריו. בתחילה, בשל תקציבי הפקה נמוכים המתקנים בתוכנית היו פשוטים יחסית, אך בהמשך בשל הצלחת התוכנית נבנו מתקנים רבים ומושקעים באולפני מידוריאמה (35 ° 34'6 "N, 139 ° 29 '2" W) שביוקוהמה, יפן אשר כללו בין השאר אגמים מלאכותיים ומכשולים שונים. טקאשי החליט לסיים את התוכנית בשיא הצלחתה, דבר אשר מקובל בתוכניות טלוויזיה יפניות. מדיה וקבצים בנושא הטירה של טקאשי בוויקישיתוף "הטירה של טקאשי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הטירה של טקאשי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פארס (פרובינציה)

פרובינציית פארס (בפרסית: استان فارس) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר שיראז. הפרובינציה גובלת ממערב בפרובינציית בושהר, מדרום בפרובינציית הורמוזגאן, ממזרח בפרובינציית כרמאן ובפרובינציית יזד, מצפון בפרובינציית אספהאן ומצפון-מערב בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד. שטחה 122,608 קמ"ר, כ-9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בדרום המדינה. ב-2006 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-4,569,292 תושבים. 61.2% עירוניים, 38.1% אחוז כפריים והשאר שבטים נודדים.[דרוש מקור] מקור השם "פרס", שמה של איראן עד תחילת המאה ה-20, נובע משמה של הפרובינציה. במקור שם האזור היה "פּרס" (בפ"א דגושה), אך היות שבשפה הערבית לא קיים העיצור פּ', הוחלף השם ל"פֿארס" (פ' רפויה). עיקר כלכלת הפרובינציה מתבססת על חקלאות: דגנים (חיטה ושעורה), פירות הדר, תמרים, קנה סוכר וכותנה. בפרובינציה ממוקמים גם מתקני זיקוק נפט גדולים, מפעלים ליצור צמיגים, מפעלי אלקטרוניקה ומזקקת סוכר. האזור מהווה גם כן מוקד תיירותי. בעבר, בבירת הפרובינציה, שיראז, היו יקבים רבים, שיינותיהם נקראו על שם העיר. אך לאחר המהפכה המוסלמית שעברה המדינה – נסגרו כולם, עקב האיסור על שתיית יין באסלאם. בפרובינציה מספר רב של אוניברסיטאות, רובן ממוקמות בעיר הבירה, שיראז. מדיה וקבצים בנושא פארס בוויקישיתוף חפירות בפרובינציית פארס באתר של אונ' שיקגו תחת הנהלתו של פרופ' אבאס עליזדא (באנגלית) פארס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנימליה

אנימליה (באנגלית: Animalia) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אוסטרלית לילדים המבוססת על ספר התמונות "אנימליה" משנת 1986. הסדרה שודרה לראשונה בנובמבר 2007 באוסטרליה, ובערוץ לוגי בדיבוב לעברית ב-1 בספטמבר 2008. עלילת הסדרה עוקבת אחר שני ילדים, אלכס וחברתו זואי, אשר נתקלים בספרייה קסומה אשר משגרת אותם לעולם בשם "אנימליה", אשר מיושב כולו בחיות. מאז קורות תופעות מוזרות ומזיקות לאנימליה, ואלכס וזואי פועלים יחד עם חבריהם החדשים גבובו הגורילה ואיגי האיגואנה, להציל את אנימליה מכוחות הרשע. אלכס (דור סרוגו) זואי (נעמה אוזן) גבובו הגורילה (שמחה ברבירו) איגי האיגואנה (צביקה שוורצברג) ליווינגסטון האריה (זהר סדן) ריני הקרנפה (עדי קוזלובסקי) אלגרה התנינה (נורית בנאי קורן / שרית סרי) טיראניקוס הנמר (יורם יוספסברג) פושיה השועלה (טליה ברקאי) אלני הפילה (שרון שחל) ארנו הפיל (ניר רון) הארי חזיר הבר (אלי לולאי) הורבל חזיר הבר (לירון לב) דגמונט הדרקון (אלי לולאי) השרץ (לירון לב) מלב העכברה (מאיה בר-שלום) הורבל העכבר (עודד פז) זי הזברה (אורלי קטן) זד הזברה (קובי פרג') "אנימליה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנימליה", באתר Metacritic (באנגלית) "אנימליה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנימליה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעל תאנה-שפריר, ספטמבר 08 בערוץ לוגי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 באוגוסט 2008
עבודי קריאייטיב

עבודי קריאייטיב היה בית ספר לפרסום ושיווק, שפעל בבית ציוני אמריקה בתל אביב. בית הספר נוסד בשנת 1989 על ידי אהרון עבודי והיה חלק מחברת 'עבודי' העוסקת בתחומי הפרסום בישראל. ב-2003 הועבר בית הספר לתפעולו של נאור הרמן. בית הספר הציע מגוון קורסים, סדנאות, לימודי תעודה, הכשרות ולימודי העשרה בתחומי פרסום, קופירייטינג וקריאייטיב במספר מגמות לימוד. במסגרת הלימודים השתלבו הסטודנטים בלימודים רב תחומיים המשלבים בין לימודי תאוריה והתנסות מעשית. הלימודים הועברו על ידי סגל הכולל אנשי קריאייטיב ופרסום. בית הספר נהג לשלב בנושאי הלימוד מודעות חברתית וסביבתית. ב-24 ביוני 2013, הודיעה הנהלת בית הספר על סיום פעילותה ושיגרה לכלל תלמידי עבודי דואר אלקטרוני המצר על סגירת שעריו. רינה וייסגלס הלקין‏, יושב עלייך טוב הזבל הזה, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2008 פורטל המזבלה: "בית הספר עבודי קריאייטיב סוגר את שעריו ומודיע על הפסקת פעילות בית הספר" ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל פנמה

סמל פנמה הוא סמלה הרשמי של מדינת פנמה. בסמל מופיעים שני דגלי פנמה, המוחזקים על ידי כידונים, ואלה נתמכות במגן ובו איורים שונים. מעל המגן נמצא עוף ההרפיה שמחזיק בפיו סרט, ועליו כתוב: "PRO MUNDI BENEFICIO" ("לטובת העולם"). מדיה וקבצים בנושא סמל פנמה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פנמה ובנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפקט משולב

אפקט משולב הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו דבר אחד נחשב כסיבה לאחר, כאשר למעשה שניהם נובעים מסיבה שלישית שברקע. כשל זה נחשב לעיתים קרובות לסוג מיוחד של כשל פוסט הוק. דוגמאות: אנחנו חווים כעת מצב מוזר של אבטלה גבוהה, שנגרמת בגלל ביקושים צרכניים חלשים. (למעשה, סיבה יסודית יותר היא רמות ריבית גבוהות המפחיתות את היכולת ליטול הלוואות אצל מעסיקים וצרכנים כאחד) העלייה בצריכת קרטיבים בחודשי הקיץ גורמת לעלייה בשריפות. (למעשה, החום הוא הגורם המשמעותי המביא גם לעליה בצריכת קרטיבים וגם לעלייה בשריפות). מתאם אקראי
אלכס גרהאם

ג'ון אלכסנדר "אלכס" גרהאם (אנגלית: John Alexander "Alex" Graham;‏ 11 ביולי 1890 - אפריל 1943) היה כדורגלן סקוטי. גרהאם בכפר הרלפורד שבסקוטלנד, אך החל לשחק במועדונים מקומיים בלנרקשייר. הוא נבחן בוולוויץ' ארסנל בדצמבר 1911, והוחתם במועדון בינואר שלאחר מכן. לאחר שנה בקבוצת המילואים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה במשחק מול נוטס קאונטי ב-25 בדצמבר 1912, ובאותה עונה השתתף ב-11 משחקים נוספים. גרהאם שיחק בעמדת הקשר המרכזי או הקשר השמאלי, ובתחילת דרכו שימש כמחליפם של שחקנים מנוסים יותר כגון אנגוס מקינון. בעונת 1914/1915 שיחק המועדון בליגה השנייה, ובמהלכה הפך גרהאם לשחקן הרכב קבוע. בעקבות מלחמת העולם הראשונה הופסקו משחקי הליגה באנגליה. גרהאם עזב את ארסנל וחזר לסקוטלנד, אך לאחר חידוש המשחקים ב-1919 הוא חתם במועדון הלונדוני מחדש (שזכה מחדש להעפיל לליגה הבכירה) וחזר לעמדת הקשר המרכזי בהרכב. הוא היה שחקן הרכב קבוע בשלוש העונות הראשונה שלאחר המלחמה (1919 - 1922) ואף הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בניצחון 2 - 0 על נבחרת צפון אירלנד ב-26 בפברואר 1920. הייתה זו הופעתו היחידה במדי נבחרתו. גרהאם נאלץ להיאבק על מקומו בהרכב לאחר הגעתו של ג'ק באטלר, ובתחילת עונת 1922/1923 הוא איבד את מקומו בהרכב. למרות זאת הוא המשיך להשתתף בחלק מהמשחקים בעונה זו ובעונה שלאחריה, בעיקר כמחליפם של השחקנים האחרים בחוליית הקישור של מערך המשחק של ארסנל. הוא הועבר לברנטפורד בדצמבר 1924, לאחר שהשתתף ב-179 משחקים במדי ארסנל והבקיע 20 שערים (רובם בבעיטות עונשין). הוא שיחק בברנטפורד במשך עונה וחצי, והשתתף ב-47 משחקי ליגה שבהם הבקיע 10 שערים. הוא פרש מכדורגל בקיץ 1926, לאחר שהתמנה לתפקיד עוזר המאמן של ברנטפורד בדצמבר 1925. אולם, הוא לא התמיד בקריירת האימון ותוך זמן קצר פרש סופית מתחום הכדורגל. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
כוכב הודו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כוכב הודו – אבן חן מסוג ספיר הגדולה בעולם כוכב הודו (סמל) – סמל ודגל הודו תחת השלטון הקולוניאלי הבריטי מסדר כוכב הודו – מסדר אבירות בריטי אשר פעל תחת השלטון הקולוניאלי הבריטי בהודו כוכב הודו (אניה) – אנית מוזיאון אשר עוגנת בסן-דיאגו
מאהר אל-אסד

מאהר אל-אסד (בערבית: ماهر الأسد; נולד ב-8 בדצמבר 1967) הוא בנו של נשיא סוריה לשעבר חאפז אל-אסד ואחיו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד. מפקד בכיר במשמר הרפובליקה בצבא סוריה. אל-אסד, יליד דמשק, הוא מוסלמי עלווי. למד הנדסת מכונות באוניברסיטת דמשק, אך בהמשך בחר בקריירה צבאית. בשנת 1994, לאחר מותו של אחיו באסל אל-אסד שהיה מועמד לנשיאות, הוזכר מאהר אל-אסד כאחד המועמדים להחליף את אביו בתפקיד נשיא סוריה. בסופו של דבר נבחר בשאר אל-אסד לתפקיד היורש, ואחת ההערכות היא כי המוניטין של מאהר אל-אסד כאדם לא יציב ובעל מזג חם הוא שהכריע את הכף לטובת אחיו בשאר. מאהר אל-אסד הוא חבר בוועד המרכזי של מפלגת הבעת' הסורית, ונחשב ליועץ קרוב לנשיא בשאר אל-אסד. על פי השמועות, באוקטובר 1999 ירה מאהר אל-אסד בגיסו אסף שווכאת, בכיר בשלטון הסורי, במהלך ויכוח ביניהם. שווכאת שרד את הירי, ונטען כי מערכת היחסים בין השניים הייתה טובה. מאהר אל-אסד הוזכר בטיוטת דו"ח מהליס מטעם האו"ם כאחד החשודים במעורבות ברצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, בשנת 2005. בחודש אפריל 2011 דווח כי מאהר אל-אסד לקח חלק פעיל בארגון התגובות האלימות של המשטר הסורי להפגנות בסוריה, וכי ארצות הברית הטילה עליו סנקציות כלכליות (הקפאת נכסים ואיסור על עשיית עסקים עם גורמים אמריקאים). באוגוסט 2012 דווח כי אל-אסד נפצע ואיבד את רגלו בפיצוץ במשרדי הלשכה לביטחון לאומי בדמשק. מדיה וקבצים בנושא מאהר אל-אסד בוויקישיתוף אודות מאהר אל-אסד (באנגלית) תום שרון, ‏פרופיל של רוצח: הכירו את אחיו של בשאר אסד, באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2012 שי לוי, ‏האח של אסד, הסמים והקשר לאיראן: זו דיוויזיה 4 שצה"ל הפציץ בסוריה, באתר ‏מאקו‏, 13 באפריל 2023 סנקציות של ארה"ב על סוריה, אמברגו נשק אירופי, באתר ynet, 29 באפריל 2011 במערב מאשרים: אחיו של אסד איבד רגל בפיגוע, באתר ynet, 16 באוגוסט 2012
גורבודאק

גורבודאק (באנגלית: Gorboduc, בוולשית: Gorwy או Goronwy; נפטר בשנת 663 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. ג'פרי מספר כי גורבודאק עלה לשלטון לאחר מות אביו, קימארקאס. גורבודאק נשא לאישה את יאדון (Judon) ונולדו להם שני בנים: פרקס ופורקס. בשלהי מלכותו ובזיקנתו לקה גורבודאק בשיטיון (סניליות), ובין שני בניו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון במדינה. גורבודאק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה ה-12" וכן בשירו של ג'ון אשברי הנושא את שם המלך. מדיה וקבצים בנושא גורבודאק בוויקישיתוף תיארוך מלכי בריטניה האגדיים גורבודאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שת"פ

האם התכוונתם ל... שיתוף פעולה שיתוף פעולה של מתחרים – שיתוף פעולה כלכלי בין מתחרים משתף פעולה – אדם המשתף פעולה עם שלטון זר בארצו שיעור תשואה פנימי (IRR) – מונח מתחום המימון שת"פ 5620 או יחשת"פ 5620 – היחידה לשיתוף פעולה
פורקס הראשון, מלך בריטניה

פורקס הראשון (באנגלית: Porrex I) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. על פי ג'פרי, פורקס היה בנו של גורבודאק. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס (Ferrex) החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק. פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם זה נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. פרקס שב לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו. במותו של פורקס החלה מלחמת אזרחים נוספת שהסתיימה רק עם עלייתו לשלטון של דאנבאלו מולמאטיוס, מבית קורנוול. מותו של פורקס הביא לסיום שלטונו של בית ברוטוס. גניאולוגיה של פורקס הראשון(הקישור אינו פעיל)
פלאוקלימטולוגיה

פלאוקלימטולוגיה (מיוונית: παλαιοκλιματολογία) הוא מדע החוקר את האקלים ושינויי האקלים לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ, כמו כן נערכים במסגרת זו שיטות לשיחזור האקלים הקדום וחקירת התופעות והגורמים הקשורים בו. מטאורולוגיה אקלים ארץ ישראל סמן (אקלים) פלאוקלימטולוגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פליאוקלימטולוגיה, דף שער בספרייה הלאומית
פרקס, מלך בריטניה

פרקס (באנגלית: Ferrex) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה. על פי ג'פרי, פרקס היה בנם של גורבודאק ויאדון. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק. פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם פרקס נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. לאחר ששכנע את סאהארד לסייע לו, שב פרקס לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו. דמותם של פרקס ופורקס מופיעה בכתבים מהמאה ה-16: באוסף השירה העתיק, "The Mirror for Magistrates" (מהדורת 1574) ובמחזה "The Seven Deadly Sins", מ-1585, המיוחס לריצ'רד טרלטון (אנ'). תיארוך מלכי בריטניה האגדיים
פרקס

האם התכוונתם ל... פרקס, מלך בריטניה – אחד מהמלכים האגדיים של בריטניה המוזכרים בספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה"; וולטר פרקס – תסריטאי; לארי פרקס – שחקן; קולין פרקס – פסיכולוג; גורדון פרקס – במאי סרטים וצלם; רוזה פארקס – אפרו-אמריקאית פעילה בתנועה האמריקאית לזכויות האזרח. מפורסמת בשל סירובה בשנת 1955 לפנות את כיסאה באוטובוס לאדם לבן - סירוב שהוביל למעצרה. ראו גם פארקס
ג'וק רתרפורד

ג'ון "ג'וק" רתרפורד (באנגלית: John "Jock" Rutherford;‏ 12 באוקטובר 1884 - 21 באפריל 1963) היה כדורגלן אנגלי. רתרפורד נולד בכפר פרסי מיין שבנורת'מברלנד, והיה ידוע בגובהו הרב; הוא השתתף בכ-600 משחקי פוטבול ליג וגביע ה-FA, למרות ביטולן של ארבע עונות בעקבות מלחמת העולם הראשונה. הוא החל את הקריירה בניוקאסל יונייטד, וערך את הופעת הבכורה שבה הבקיע צמד שערים במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון ב-1902. רתרפוד כונה "הטייס מניוקאסל", ושיחק במגפייז במשך עשר עונות, תחילה כקיצוני ימני וכשחקן הידוע בזכות קצב המשחק שלו ושליטתו בכדור. באותה תקופה ניוקאסל היה מועדון דומיננטי בליגה; רתרפורד זכה בשלוש אליפויות, ואף השתתף בחמישה משחקי גמר של גביע ה-FA‏ (1905, 1906, 1908, 1910 ו-1911). המועדון ניצח רק במשחק הגמר הראשון, לאחר שגבר על ברנלי בתוצאה 2 - 1 במשחק החוזר. בזמן ששיחק בניוקאסל הוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת ויילס ב-9 באפריל 1904. הוא השתתף בסך הכל ב-11 משחקי נבחרת, כאשר הופעתו האחרונה הייתה במשחק מול נבחרת בוהמיה ב-1908. זמן קצר לאחר תחילת עונת 1913/1914 הסתכסך רתרפורד עם הנהלת המועדון בנושא שכרו, ותוך זמן קצר הועבר למועדון וולוויץ' ארסנל שזה עתה ירד לליגה השנייה ונכנס להרכב במקום דייוויד גרינוויי. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל בניצחון 3 - 2 על נוטינגהאם פורסט ב-1 בנובמבר 1913, ואף הבקיע בו שני שערים שזיכו אותו במקום קבוע בהרכב. לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה הוא המשיך להופיע כשחקן אורח בארסנל במשחקים הלא רשמיים, ולמרות שהיה בן 35 כשחודשו המשחקים הרשמיים ב-1919 הוא המשיך במועדון (שהעפיל בחזרה לליגה הראשונה) למשך ארבע עונות נוספות. במרץ 1923 עזב רתרפורד את ארסנל ועבר לסטוק סיטי כמאמן-שחקן. הוא שהה שם במשך שבועות ספורים בלבד, וניהל רק עשרה משחקים; רתרפורד הוא המאמן שכהונתו הייתה הקצרה ביותר בתולדות סטוק. בספטמבר, כשהוא בן 39, חתם רתרפורד בארסנל פעם נוספת והשתתף בכ-20 משחקים בכל אחת משתי העונות הבאות. הוא פרש בקיץ 1925. אולם, הוא התקשה להיפרד מהכדורגל, חתם בארסנל בפעם השלישית בינואר 1926, והשתתף בשאר משחקי הליגה באותה עונה. משחקו האחרון בארסנל היה מול מנצ'סטר סיטי ב-20 במרץ 1926, בגיל 41 שנים ו-159 ימים. בעקבות כך הוא קבע שיא כשחקן המבוגר ביותר המופיע במדי המועדון. רתרפורד עזב את ארסנל בפעם האחרונה בקיץ 1926; הוא השתתף ב-232 משחקים והבקיע 27 שערים עבור המועדון. לאחר מכן הוא שיחק בקלפטון אוריינט במשך עונה אחת, ולבסוף פרש ב-1927. ב-1928 הוא חזר מפרישתו וחתם בטנברידג' ולס ריינג'רס, אך השתתף רק במשחק אחד בגביע ה-FA. לאחר פרישתו הוא עבר להתגורר באזור ניסדן שברובע ברנט הלונדוני, וניהל חנות לממכר משקאות חריפים. ספ ובוב, אחיו של ג'וק, היו גם כן כדורגלנים מקצוענים. בנו, ג'ון "ג'יי ג'יי" רתרפורד, היה שחקן של ארסנל באותה תקופה כמו אביו, אך השתתף רק במשחק ליגה אחד. גרג רתרפורד, נינו, הוא אתלט שזכה מטעם הממלכה המאוחדת במדליית כסף בקפיצה לרוחק במסגרת אליפות אירופה באתלטיקה 2006. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) ג'וק רתרפורד, באתר Transfermarkt ג'וק רתרפורד, באתר National Football Teams הלכה למעשה, בוהמיה לא הייתה מדינה באותה תקופה
יונס, קיסר אתיופיה

יונס (גרסה אתיופית של השם "יונה") היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. יונס נולד ב-1766 אביו היה הנסיך לצון שהיה בנו של ביסוראס צאצא של הקיסר פאסילידס. הוכרז כקיסר על ידי ראס ישראל מבאגמדיר ב-18 באוגוסט 1797 שלטונו היה קצר והוא למעשה היה קיסר בובה עד שהודח על ידי סגנו ראס גוגסה ב-4 בינואר 1798 לטובת תקלה גיורגיס הראשון לאחר שיונס הודח הוא הוגלה ללסתה וידוע שבשנת 1802 הוא עוד היה בלסתה. על פי נתנאל פירס לאחר לסתה הוא היה חי בגוג'אם לקראת מותו, ומת חסר פרוטה "מבלי להשאיר אפילו מספיק כסף כדי לרכוש ארון מתים ... ".. יונס נפטר בספטמבר 1832 ונקבר בלליבלה. חלק מהמסורות גורסים שהיה צאצא של כאפלה ייאסוס. . H. Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840 (Cambridge: University Press, 1922), p. 471 Pearce, Nathaniel (1831). J.J. Halls. ed.. The Life and Adventures of Nathaniel Pearce. London. חלק מהמקורות כותבים שנפטר במאי 1813. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.