laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נקר אדום ציץ

נקר אדום ציץ (שם מדעי: Leuconotopicus borealis) הוא מין של עוף ממשפחת הנקריים ומהסוג Leuconotopicus המצוי בדרום-מזרח אמריקה הצפונית. כמה חוקרים מסווגים אותו כחלק מהסוג Picoides. הוא נקרא על שם הקצה דמוי הציץ ("cockade") שבקצה ראשו. נקר זה חי בטבע באזור שבין פלורידה לניו ג'רזי ומרילנד ומגיע מערבה עד טקסס ואוקלהומה. הוא מצוי ברחבי יערות של עצי אורן מהמין Pinus palustris. יערות כאלה הם יבשים יחסית והעצים מופצים בהם באמצעות שריפות יער, המפיצות את האצטרובלים. הנקר משתמש בעצים אלה כדי לקנן וניזון מחרקים שונים החיים בתוך הקליפות שלהם, ביניהם נמלים, חיפושיות, זחלים ולעיתים גם עכבישים, פירות יער ופירות. הוא מגיע לאורך 18–23 ס"מ, מוטת כנפיים של 34–41 ס"מ ולמשקל 40–56 גרם. הנקר בעל פלג גוף עליון שחור ומנומר בלבן והבטן והצידיים לבנים. הראש שחור עם לחי לבנה שבקצה העליון בעלת פס אדום. פס זה נתן לנקר את שמו על שם דמיונו ל"ציץ" שעל כובע הטייסים הצרפתים. הנקר בעל לשון ארוכה המאוכלסת בנדן ארוך ושחור. הנקר מטיל 4 ביצים בתוך קן שמייצר בתוך גזע האורן. על האורן טיפות שרף חזק הניתזים לעיתים קרובות מהקליפה ומשמשים להגנת הקן מטורפים כמו כרכן התירס וכרכנים נוספים המהווים סכנה גדולה באזורים בהם חי. הנקר הוא עוף טריטוריאלי החי עם בן זוג ויתקוף כל מסיג גבול בטווח שיכול להשתרע על 10 עד 60 דונם. בעבר נקר זה היה בסכנת הכחדה גדולה עקב פגיעה ביערות בהם חי, בהם הנקר מסתתר ובונה את קיניו. לאחר שנבנו עבור נקר זה קנים מלאכותיים הדומים לקן הטבעי אוכלוסיית הנקרים גברה בהרבה. מדיה וקבצים בנושא נקר אדום ציץ בוויקישיתוף נקר אדום ציץ, באתר ITIS (באנגלית) נקר אדום ציץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נקר אדום ציץ, באתר GBIF (באנגלית) נקר אדום ציץ באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביין ושות'

ביין ושות' (באנגלית: Bain & Company) היא שותפות רשומה לייעוץ אסטרטגי שבסיסה בבוסטון, ארצות הברית ופעילותה ברחבי העולם. עם לקוחותיה נמנים חברות, מוסדות וממשלות וארגוני מגזר שלישי. היא נבחרה מספר פעמים על ידי Glassdoor לאחד ממקומות העבודה הטובים לעבוד בהם (2012, 2014, 2017, 2019). ביין ושות' נוסדה בשנת 1973 על ידי ויליאם וורת'ינגטון (ביל) ביין, שהיה אז סגן הנשיא של תאגיד הייעוץ הבינלאומי בוסטון קונסלטינג גרופ (Boston Consulting Group), יחד עם כמה מעמיתיו. הקבוצה רצתה להקים תאגיד ייעוץ אסטרטגי שיהיה מעורב ביישום המלצותיהם, ושהערכותיהם יתקבלו לפי התוצאות ועובדי ביין יקבלו את תשלומם באופן חלקי לפי ביצועי מניות החברות שלהן ייעצו. הצמיחה הגדולה שלה הייתה בשנות ה-70 וה-80. ב-1984 החליט ביין לפרוש מהחברה ולהקים את חברת ההשקעות "ביין קפיטל" (Bain Capital) ומינה את מיט רומני, מושל מסצ'וסטס לשעבר והמועמד של המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2012 ליו"ר החברה. באמצע שנות ה-80 דשדשה החברה בפעילותה אך התאוששה שוב והשתקמה מהמשבר, עם חזרתו של רומני לחברה. על ההתאוששות, הצמיחה וההתרחבות בין 1991 לסוף המילניום חתומים רומני ומי שעבדה לצידו והחליפה אותו ב-1993, אורית גדיש, המכהנת עד היום בתפקיד היו"ר (CEO, Chief Executive Officer). לתאגיד כ-8,000 עובדים והוא פועל ב-59 אתרים שונים. מתחרותיו הישירים של ביין ושות', אשר מספקים שירותי ייעוץ לחברות באותו סדר גודל, הם תאגידי הייעוץ מקינזי ושות' ובוסטון קונסלטינג גרופ. שלושת התאגידים יחד מכונים לפי האותיות הראשיות של שמם MBB, על ידי מגייסי מנהלים וגורמים נוספים בתעשייה. מדיה וקבצים בנושא ביין ושות' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביין ושות' ביין ושות', ברשת החברתית אקס (טוויטר) Glassdoor’s Best Places to Work 2019 Revealed: Bain & Company Takes #1 Spot Again!, Glassdoor Blog, ‏2018-12-05 (באנגלית) אורית גדיש חותרת צפונה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2005
סיקלורנה פלטיצפלה

סיקלורנה פלטיצפלה (שם מדעי: Cyclorana platycephala) היא מין צפרדע ממשפחת האילניתיים החיה ביבשת אוסטרליה ופיתחה שיטות להתמודד עם היובש והחום הקשה בכמה אזורים מדבריים. צפרדע זו מגיעה לאורך 6-7 ס"מ ובעלת עור בצבע ירוק-חום עם גוון בהיר יותר מלמטה. הראש שלה גדול ושטוח והיא בעלת עיניים גדולות. בניגוד לצפרדעים אחרות היא מנתרת לאט ומעדיפה ללכת או לשחות והיא בעלת כפות גדולות המשמשות לחפירה. היא חיה באזורים רבים מיערות גשם ושיחיות, ביצות ואגמים רדודים ויכולה לשרוד גם באזורים יבשים ביותר. היא נמצאת בכל מדינות אוסטרליה למעט בויקטוריה ובטסמניה. בעת היובש באזורים חמים הצפרדעים יורדות אל מתחת לאדמה בעומק של עד מטר, מייצרות שכבת רירי סביבה ועורה המת מתקשה כדי להגן עליה וכן אוגרת מים בשלפוחית השתן שלה הגדלה לצורך זה. כך היא נכנסת לתרדמת קיץ ממושכת עד העונה הגשומה ולעיתים מתעוררת ואוכלת את עורה המת. בעת התחלת הגשמים הצפרדע פורצת החוצה ומתחילה להתרבות במקווי המים הפתאומיים. הצפרדע טורפת בעזרת לשונה חרקים ועכבישים או תולעים הנמצאות באזור. הראשנים בדרך כלל אוכלים צמחים. האבוריג'ינים למדו למצוא צפרדעים שהם חופרים בעונה היבשה ולסחוט משלפוחיתיהם חלק מהמים שהם נושאים. למרות רגישות הצפרדע היא אינה בסכנה ואוכלוסיות גדולות שלה משגשגות לאורך היבשת. מדיה וקבצים בנושא סיקלורנה פלטיצפלה בוויקישיתוף סיקלורנה פלטיצפלה, באתר ITIS (באנגלית) סיקלורנה פלטיצפלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיקלורנה פלטיצפלה, באתר GBIF (באנגלית)
ארתור בראון (נווט)

סר ארתור ויטן בראון (באנגלית: Arthur Whitten Brown;‏ 23 ביולי 1886 - 4 באוקטובר 1948) היה הנווט בטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה. ארתור בראון נולד בגלאזגו שבסקוטלנד. הוא החל את הקריירה שלו כמהנדס טיסה לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה. אחרי שהופל ונפצע קשות מעל גרמניה ב-10 בנובמבר 1915, הפך בראון לשבוי מלחמה. אחרי ששוחרר והוחזר לאנגליה בראון המשיך לפתח את כישורי הטיסה שלו. הוא הפך לסגן משנה בחיל האוויר המלכותי ובזמן שביקר בחברת המטוסים ויקרס, קיבל הצעה להצטרף לטיסה הראשונה ללא עצירות מעל האוקיינוס האטלנטי, ביחד עם ג'ון אלקוק שכבר נבחר כטייס. השניים עזבו את שדה התעופה 'סנט ג'ון' שבניופאונדלנד בקנדה ב-1:45 בצהריים ב-14 ביוני 1919 ונחתו בדריגימלה בוג, במחוז קונמרה שבאירלנד 16 שעות ו-12 דקות מאוחר יותר, לאחר שטסו 3,186 ק"מ. הטיסה נעשתה במפציץ 'ויקרס ווימי' משודרג וזכתה בפרס של 10,000 לירות שטרלינג שהציע עיתון ה"דיילי מייל" הלונדוני. מספר ימים אחרי הטיסה קיבלו אלקוק ובראון תואר אבירות מידי המלך ג'ורג' החמישי. בראון עבר לעבוד בחברת ויקרס, והתיישב בווילס. הוא מת ב-4 באוקטובר 1948 בסוואנסי. מדיה וקבצים בנושא ארתור בראון בוויקישיתוף ניצן סדן, הג'קוזי המעופף והדרקון הקפוא: 100 שנה לטיסה הטרנס-אטלנטית, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2019 ארתור בראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ארתור בראון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ארתור בראון, באתר Discogs (באנגלית)
בולדווה

בולדווה (בהונגרית: Boldva) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. יהודים התגוררו בבולדווה כבר בסוף המאה ה-18, אך היישוב לא התפתח בגלל קשיי פרנסה. במאי 1944, אחרי כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו יהודי בולדווה לאדלן, ומשם לעיר המחוז מישקולץ. הם נכלאו בבית חרושת ללבנים שבפרברי העיר, וכעבור זמן מה שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ. ובמקום יש בית קברות יהודי. מדיה וקבצים בנושא בולדווה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בולדווה (בהונגרית) "בולדווה", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת בולדווה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" תיעוד יהודי בולדווה שנרצחו בשואה בית הקברות היהודי בבולדווה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאז שהלכת

מאז שהלכת (באנגלית: Since You Went Away) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1944 בבימויו של ג'ון קרומוול ובהפקתו של דייוויד או. סלזניק עם קלודט קולברט, ג'ניפר ג'ונס ושירלי טמפל בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי דייוויד או. סלזניק והוא מבוסס על הרומן של מרגרט ביואל ויילדר, "מאז שהלכת - מכתבים לחייל מאשתו" (1943). העלילה היא על אם ושתי בנות המתמודדות על השינויים בחייהם בתקופת מלחמת העולם השנייה לאחר שהאב התנדב לצבא למרות גילו. הן חוות רגעי צער על אובדן חיים, רגעי אהבה, דאגה לאב הנעדר והתמודדות עם מצב כלכלי חדש. בתחילת הסרט מופיעה כתובת: "זה סיפור על מבצר שאינו יכול להיכבש - הבית האמריקאי, 1943". לאורך הסרט מושמע ומושר השיר "Together" משנת 1928 שמתאר אהבה וגעגועים של זוג שנאלץ להיפרד. השיר הפך ללהיט בביצועה של קוני פרנסיס. מקס שטיינר זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, סרט דרמה או קומדיה קלודט קולברט הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, ג'ניפר ג'ונס הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, מונטי וולי היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לסרט, הצילום, העריכה העיצוב האמנותי והאפקטים המיוחדים. אן הילטון (קלודט קולברט) חוזרת לביתה לאחר שנפרדה מבעלה טים שהתגייס לצבא ארצות הברית. היא עצובה וכן שתי בנותיה, ג'יין (ג'ניפר ג'ונס) ובריגיטה "בריג" הצעירה יותר (שירלי טמפל). אן חוששת איך תוכל לכלכל את משק הבית לאור ירידה בתקציב. היא נאלצת לפטר את העוזרת המסורה פידליה (האטי מקדניאל) ולהשכיר חדר אחד לקולונל בדימוס ויליאם סמולט (מונטי וולי). פידליה מוצאת עבודה בבית אחר אך מבקשת מאן להמשיך לגור בבית תמורת עזרה בעבודות הבית ובקשתה נענית. הן גרות בעיירה קטנה במערב התיכון סמוך לביס צבאי גדול ומדי פעם יוצאים לנשפים עם החיילים. בעיירה קשה לשמור סודות בעיקר מפניה של הרכלנית המרושעת אמילי הוקינס (אגנס מורהד). למשפחה מגיע ידיד ותיק, לוטננט טוני וילט (ג'וזף קוטן) המשרת בחיל הים האמריקאי. הוא רווק ומגיע מדי פעם למשפחה ומעלה את מצב רוחן של האם והבנות. ג'יין המתבגרת מתאהבת בו. לבית המשפחה מגיע קורפורל ביל סמולט (רוברט ווקר), נכדו של הקולונל (מונטי וולי). הקולונל מתייחס אליו בקרירות מופגנת לאחר שנשר מאקדמיית וסט פוינט ובייש בכך את המשפחה שידועה בקציניה הבכירים. בין ביל וג'יין מתפתח רומן אהבה לוהט והם מבטיחים זה לזה להינשא לאחר המלחמה ולהקים משפחה. הם נפרדים בכאב בתחנת הרכבת וכעבור זמן מתקבל מברק שהוא נהרג בקרב. אן מקבלת מברק ובו מודיעים לה כי בעלה הוכרז כנעדר בקרב. כולן נעצבות אך מתעשתות מהר ונרתמות למאמץ המלחמה. אן עובדת כרתכת במספנה, ג'יין מתנדבת ככוח עזר לאחיות בבית חולים וחוזה את זוועות המלחמה עם הפצועים ובריג מוכרת בולי מלחמה. לבסוף מקבלת אן מברק המודיע לה כי בעלה בריא ושלם ועומד לחזור הביתה והיא מתחבקת בשמחה עם בנותיה. "מאז שהלכת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מאז שהלכת", באתר נטפליקס "מאז שהלכת", באתר AllMovie (באנגלית) "מאז שהלכת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מאז שהלכת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט מאז שהלכת, באתר יוטיוב מאז שהלכת, באתר TCM Together בביצוע קוני פרנסיס, באתר יוטיוב
קוביית פידג'ט

קוביית פידג'ט (באנגלית: Fidget Cube; מכונה גם בשם קוביית לחץ) היא מכשיר ידני קטן (המכונה צעצוע פידג'ט או צעצוע ממריץ), שתוכנן על ידי מת'יוו ומארק מקלאצ'לן, אחים ומייסדים של סטודיו העיצוב של מעבדות אנצ'י. לקובייה כלים חושיים מכל הצדדים: מתג, הילוכים, כדור מתכתי מתגלגל, ג'ויסטיק קטן העשוי מפלסטיק, דיסק מסתובב, "אבן דאגה" וחמישה כפתורים. הקובייה נועדה לספק דרך קלה להעסקת הידיים והחושים האחרים, במיוחד עבור הרגעה-עצמית או עבור ילדים שיש להם נטייה להתעצבן (ומכאן הגיע לקובייה השם "Fidget"). פיאותיה של קוביית הפידג'ט נושאות התקן אחד או שניים שנועדו לעורר חושים שונים. התכונות כוללות לחצנים, דיסקים, כדורים וגלגלי שיניים, בוררים, ג'ויסטיקים, ושקעים. הפיאות קרויות על פי השימוש המיועד שלהן. Click (לחיצה): הפאה הראשונה מכילה חמישה לחצנים, עם כפתור אחד בכל פינה ואחד במרכז הפאה, כמו פאת ה-"5" של קובייה רגילה. שניים מהכפתורים הם שקטים, שניים אחרים משמיעים צלילים רועשים בעת לחיצה עליהם והכפתור המרכזי כולל לחיצה שקטה יותר. Spin (סיבוב): דיסק מסתובב עם שקע קטן שנועד לעזור למשתמש לסובב את החוגה. הדיסק פולט צליל לחיצה עדינה בעת שהוא מסתובב. Roll (גלגול): מכיל כדור מתכת היושב בתוך חור המתאים לצורתו של הכדור (בדומה לכדור עקיבה) ושלושה גלגלי שיניים משוריינים (בדומה למנעול צירופים), אשר כולם ניתנים לסיבוב. הכדור גם מייצר צליל של לחיצה הנשמע בעת שהוא לחוץ למטה. Flip (היפוך): מתג נדנדה צבעוני. בחלק מקוביות הפידג'ט, כאשר המתג מועבר במהירות הוא משמיע צליל, ואם הוא נע לאט הוא לא משמיע קול. Glide (החלקה): ג'ויסטיק הדומה לאלה שנמצאו על כמה שלטי משחק. Breathe (הירגעות): שקע (בדרך כלל אליפטי) בעומק של כ-2–3 מ"מ. מיועד לשימוש באופן דומה לאחד הנמצא ב"אבן דאגה". בסקירה חיובית, The Verge תיאר את הקובייה כ"צעצוע ילדותי המיועד גם למבוגרים". לאחר קמפיין ה-Kickstarter שלה ב-2016, קוביית הפידג'ט הייתה אחת מהפרויקטים למימון ההוצאות הגבוהות ביותר (פרויקט Kickstarter בעשור הגבוה ביותר). ספינר הפרעת קשב פיג'טינג (תנועתיות עצבנית) מדיה וקבצים בנושא קוביית פידג'ט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוביית פידג'ט "Are fidget toys legitimately good for your brain, or pseudoscientific snake oil?".‏ Digital Trends. 8 במרץ 2017. בדיקה אחרונה ב-7 במאי 2017. "This bizarre 'fidget' toy can help you focus at work".‏ Mail Online. בדיקה אחרונה ב-16 באפריל 2017. "Fidget Cubes Awkward Relationship to Autistic Stimming".‏ 6 בפברואר 2017. "Fidget Cube".‏ Antsy Labs. בדיקה אחרונה ב-18 באוגוסט 2017. "The Fidget Cube is basically a baby toy for adults and I love it".‏ The Verge. בדיקה אחרונה ב-7 במאי 2017. "Fidgeters made this toy one of Kickstarter's most successful campaigns".‏ 12 בספטמבר 2016. גוצמן, ז'אק (30 בינואר 2017). "This 24-year-old made $345,000 in 2 months by beating Kickstarters to market". "The Story Behind Fidget Cube, the $4 Million Phenomenon You Didn't Know You Needed" "The Fidget Cube hit with shipping delays as knockoffs flood market".‏ Polygon.‏ 3 בינואר 2017. בדיקה אחרונה ב-15 באפריל 2017. ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערבה שחף

ערבה שחף (נולדה ב-28 באפריל 1990) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בתפקיד חלוצה בקבוצת מועדון הכדורגל רמת השרון בליגת העל והחל משנת 2013 בנבחרת ישראל. שחף נולדה בבאר שבע ובגיל 15 הצטרפה למכבי באר שבע אשר התחרתה בליגת הנשים הראשונה. ב-2013 הושאלה למועדון הכדורגל רמת השרון ושיחקה שם במשך 6 עונות בהן זכתה עם הקבוצה באליפות ובגביע. ב-2014 הושאלה לאס"א תל אביב לזמן קצר כדי לקחת עמה חלק במוקדמות אליפות אירופה לקבוצות, שם שיחקה שני משחקים והורחקה בכרטיס אדום. ב-2019 הפתיעה ועברה לשחק בהפועל באר שבע מהליגה השנייה. בעונה זו הבקיעה 41 שערים ב-16 משחקים והובילה את הקבוצה למקום הראשון בליגה כשהוחלט על סיום העונה בעקבות משבר הקורונה. החל מגיל 17 שחקה בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19, והחל מגיל 23 היא משחקת בנבחרת ישראל. משחקה הראשון בנבחרת הבוגרות היה נגד נבחרת מלטה בשנת 2013 עד היום צברה 30 משחקים בינלאומיים בנבחרת, בהם הבקיעה 3 שערים. אליפות המדינה: 2015/2016 גביע המדינה: 2017/2018 מדיה וקבצים בנושא ערבה שחף בוויקישיתוף ערבה שחף, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ערבה שחף, באתר Soccerdonna (בגרמנית) ערבה שחף באתר התאחדות לכדורגל בישראל פרופיל, באתר UEFA פרופיל, באתר FBref.com בדרכה לפסגה, ראיון באתר דבר ערבה שחף: מאמינה שאחתום ברמת השרון, ראיון באתר All In רמת השרון
שי שדה

שי שדה (נולדה ב-16 באפריל 1990) היא כדורגלנית עבר ישראלית ששיחקה בתפקיד מגנה בליגת העל בכדורגל נשים בקבוצת אס"א תל אביב ובנבחרת ישראל. שדה התחילה בקבוצת הבנים של הפועל הוד השרון ומגיל 14 עברה לקבוצת הנשים של מכבי כישרונות חדרה. לאחר מכן שחקה בקבוצות שונות - מועדון הכדורגל רמת השרון, אס"א תל אביב, וקבוצות כדורגל של אוניברסיטת ינגסטאון סטייט, ינגסטאון, אוהיו ושל אוניברסיטת טקסס בבראונסוויל, בראונסוויל, טקסס. ולאחר מכן שיחקה באס"א תל אביב. כיום לאחר פרישתה התחילה לנהל את קבוצות הכדורגל נשים במועדון מכבי חיפה שבמתחם קצף. שדה זכתה בתואר שחקנית העונה בעונת 2018/19 של ליגת הנשים ונחשבה בעיני רבים כשחקנית ההגנה הכי טובה בליגת העל לנשים ובנבחרת. זו הייתה גם השנה האחרונה בה השתתפה במשחקים בליגה ולמעשה פרשה ממשחק פעיל. לאחר פרישתה, הקימה עסק לקידום ספורטאים בדגש על שחקני ושחקניות כדורגל וסיוע להם במציאת מכללה מתאימה בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא שי שדה בוויקישיתוף שי שדה, באתר Soccerdonna (בגרמנית) פרופיל שי שדה באתר ההתאחדות הישראלית לכדורגל שי שדה היא שחקנית העונה בליגת הנשים, באתר ONE‏, 6 במאי 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנפנמן

אנפנמן (ביפנית: アンパンマン, באנגלית: Anpanman) הייתה סדרת מאנגה ואנימציה יפנית אשר נוצרה במקור כסדרת מאנגה על ידי טאקאשי יאנאסה משנת 1973 ועד מותו בשנת 2013. משנת 1988 ועד היום משודרת בטלוויזיה היפנית גרסת אנימה שמתבססת על עלילת סדרת המאנגה, אשר היא אחת מסדרות האנימה הפופולריות ביותר בקרב ילדים צעירים ביפן. הסדרה עוקבת אחר עלילותיו של אנפנמן, סופר גיבור עם ראש אנפן (מאפה מתוק יפני אשר לרוב ממולא בריבה), אשר מגן על העולם מפני חיידק אנתרופומורפי רשע בשם באיקינמן. לזיכיון יש קו מוצרים עצום. הדמויות של הסדרה מופיעות כמעט על כל מוצר לילדים ביפנים, כולל מבגדים, משחקים אלקטרוניים, צעצועים, ואפילו מוצרי מזון. ב-26 בספטמבר 2006 מכרו הספרים בסדרה מעל ל-50,000 עותקים ביפן. על פי מחקר שנערך ביפן בשנת 2005 אנפנמן הייתה הדמות הפופולרית ביותר בקרב ילדים עד גיל 12. במזרח התיכון שודרה הסדרה במספר מדינות בעולם הערבי בדיבוב לערבית תחת השם "אל-ראפף אל-אג'יב" (בתרגום חופשי לעברית "הלחמנייה המדהימה"). מדיה וקבצים בנושא אנפנמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנפנמן "「アンパンマン」、シリーズで5000万部突破". Shinbunka.
אוסמו טזוקה

אוסמו טזוקה (ביפנית: 手塚 治虫;‏ 3 בנובמבר 1928 - 9 בפברואר 1989) היה אמן מאנגה, קריקטוריסט, אנימטור ומפיק סרטים יפני. התפוקה הפורייה שלו, הטכניקות אותן פיתח במהלך הקריירה, והז'אנרים החדשים אותם יצר הובילו לכך שהוא זכה לכינויים "אבי המאנגה", "הסנדק של המאנגה" ו"אל המאנגה". ביפן הוא נחשב בקרב רבים למקביל היפני לוולט דיסני, אשר שימש לטזוקה מקור השראה במהלך הקריירה. טזוקה ידוע גם בעיקר כיוצר של הסדרות אסטרו בוי וקימבה האריה הלבן (אשר כנראה היווה השראה לסרט של אולפני דיסני "מלך האריות"). הסגנון היפני הייחודי של סרטי אנימציה בהם לדמויות יש עיניים גדולות (סגנון אשר מוכר מחוץ ליפן בשם "אנימה") הומצא על ידי טזוקה, אשר ביסס את הסגנון על סרטים מצוירים מהעולם המערבי כגון בטי בופ של מקס פליישר ומיקי מאוס של וולט דיסני. כאינדיקטור לפרודוקטיביות שלו, אוסף יצירות המאנגה השלם של אוסמו טזוקה מכיל כ-400 כרכים, עם למעלה מ-80,000 עמודים. הוא הוכשר רשמית כרופא, אך הקדיש את חייו ליצירת כמות עצומה של סיפורי מאנגה, שרובן המכריע מעולם לא תורגמו מיפנית לאנגלית ולכן רובם אינם נגישים לקהל המערבי. הוא החל את הקריירה שלו בתור יוצר מאנגה בעת שהיה סטודנט באוניברסיטה. טזוקה מת מסרטן הקיבה בשנת 1989 בגיל 60. ב-1994, העיר טאקאראזוקה, בה גדל טזוקה, פתחה מוזיאון לזכרו. טזוקה זכה בפרסים רבים לאחר מותו. מדיה וקבצים בנושא אוסמו טזוקה בוויקישיתוף אוסמו טזוקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של אוסמו טזוקה (ביפנית ובאנגלית) נירית אנדרמן, בראשית ברא את אסטרו בוי, באתר הארץ, 1 בינואר 2010 טלי פרקש, השורשים היהודיים של המאנגה היפנית, באתר ynet, 18 במרץ 2015 אוסמו טזוקה, ברשת החברתית פייסבוק אוסמו טזוקה, ברשת החברתית Goodreads אוסמו טזוקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אוסמו טזוקה, באתר AllMovie (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר Metacritic (באנגלית) אוסמו טזוקה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוסמו טזוקה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר ספוטיפיי אוסמו טזוקה, באתר Last.fm (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר Discogs (באנגלית) אוסמו טזוקה, באתר Genius אוסמו טזוקה, באתר טיידל (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריה לימבוס

"גלריה לימבוס" או "גלריה לימבוס - מקום לצילום" הייתה גלריה לצילום, שפעלה בין השנים 1992–2005 בתל אביב-יפו. גלריה לימבוס נוסדה בשנת 1992 על ידי עמותה בשם "העמותה לקידום הדימוי הצילומי", שהוקמה בשנת 1990. הגלריה מוקמה במקלט בגינה הציבורית שברחוב בן-יהודה 159–161 בתל אביב-יפו על ידי דפנה איכילוב, יהודית גואטה וגליה גור זאב. בקבוצה המייסדת נמנו גם יעל ביבר ואיל בן-דב. כשאלו סיימו את הלימודים במחלקת הצילום של בצלאל ב-1988 הם חיפשו דרכים להחיות מחדש את האווירה הדיאלוגית ואת שיתוף הפעולה ביניהם. בהמשך ביבר ובן-דב עזבו את צוות ניהול הגלריה שהמשיכה ופעלה עד 2005. בשנת 1995, זכתה קבוצת לימבוס בפרס ז'ראר לוי לעידוד היצירה בצילום. עם נעילת הגלריה, פורסם הספר הסוקר את פעילותה "לימבוס. מקום. צילום" בסדרת "קו אדום" של הוצאת הקיבוץ המאוחד. קציעה עלון כתבה על הספר במדור "זווית חדה" במוסף הספרות של עיתון הארץ: בצדק מפנות שלוש העורכות את תשומת הלב ל"פוליטיקה המעמדית של הצילום" ולא טוענות רק לפעולה אתית של הצלמים, המבקשת להנכיח את "השוליים". עם זאת, נדמה כי "הדיוקן העצמי הישראלי", הנבנה מאסופת הצילומים הללו, לוכד דבר מה עמוק ואמיתי בדימויה העצמי של ישראל ושל הישראלים, הרואים עצמם כמעט תמיד כאוסף של "אחרים", כמי שלעולם אינם "חזקים" או "הגמוניים". — קציעה עלון, הארץ טלי תמיר, גלריה לימבוס טלי תמיר, לימבוס – מקום לצילום, באתר טלי תמיר – אוצרת וחוקרת אמנות לימבוס. מקום. צילום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008, קו אדום, מסת"ב 9789650204549 קציעה עלון, "לימבוס: מקום צילום" | זווית חדה, באתר הארץ, 16 באפריל 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניבן נמרי

ניבן נמרי (שם מדעי: Enchelycore pardalis) הוא מין של צלופח גדול ממשפחת המורניים אשר חי במי האזור האינדו פסיפי שבין האי ראוניון עד הוואי, איי החברה ואיי ליין וצפונה עד לדרום יפן, דרומה של קוריאה ודרומה עד לקלדוניה החדשה. מקום משכן הניבן הוא בשוניות אלמוגים בעומק 8–60 מטרים. עקב מראהו המפחיד הוא מכונה "מורנת הדרקון". הניבן מגיע לאורך של עד 92 ס"מ והוא בעל כתמים לבנים על גופו המפותל שצבעו כתום עד אדמדם ומעליו ישנה רעמת סנפיר גבית נמוכה. המאפיין הבולט שלו הוא לסתותיו הצרות, הכפופות והמוארכות המלאות בניבים גדולים ועוזרים לו לתפוס טרף ובזוג הגדילים דמויי ה"משושים" שעל ראשו. זוג נחיריים בקצה הראש עוזר לניבן להריח כל טרף קרוב ולארוב לו במסתור. הצלופח אינו בולט במים. הוא אורב לטרף מזדמן כמו דג או סרטן ימי, פוער את לסתותיו הגדולות וחוטף את הטרף ובולע אותו במהירות. מדיה וקבצים בנושא ניבן נמרי בוויקישיתוף ניבן נמרי, באתר ITIS (באנגלית) ניבן נמרי, באתר NCBI (באנגלית) ניבן נמרי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ניבן נמרי, באתר FishBase (באנגלית) ניבן נמרי, באתר GBIF (באנגלית) ניבן נמרי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קוסקוס דובי

קוסקוס דובי (שם מדעי: Ailurops) הוא סוג של יונקי כיס ממשפחת הקוסקוסיים החיים בטבע בכמה איים באינדונזיה ומצויים מעט צפונה מרוב הכיסאים.. סוג זה משויך לתת-משפחה משלו נפרדת משאר הקוסקוסיים. קוסקוסים אלה הם הגדולים שבבני הקבוצה דמויי-קוסקוס, כשהגדול שביניהם קוסקוס דובי סולאווסי מהאי סולאווסי יכול להגיע לאורך 120 ס"מ ולמשקל 7–10 ק"ג. כפי שהשם מרמז הראש שלהם מזכיר מעט דוב והוא בעל חוטם גדול ועיניים הפונות קדימה. הקוסקוס מותאם לחיים בצמרות העצים שביערות הגשם בזכות כפות רגליו החזקות, טפריו הגדולות וזנבו השרירי. הקוסקוסים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב נדירותם ועקב הפגיעה ביערות בהם הם חיים. המין קוסקוס דובי טלאוד כמעט נכחד בטבע. בסוג זה ישנם 2 מינים: קוסקוס דובי טלאוד (Ailurops melanotis) קוסקוס דובי סולאווסי (Ailurops ursinus) מדיה וקבצים בנושא קוסקוס דובי בוויקישיתוף קוסקוס דובי, באתר ITIS (באנגלית) קוסקוס דובי, באתר NCBI (באנגלית) קוסקוס דובי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוסקוס דובי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוסקוס דובי, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טפיר כיס

טפיר כיס (שם מדעי: Palorchestes) הוא סוג של יונק כיס נכחד מסדרת הקנגוראים אשר חי באוסטרליה בסוף תקופת המיוקן ובפלייסטוקן וכנראה שנכחד לפני 10–11 אלף שנה. במראהו הוא הזכיר מעט טפיר מודרני אך לא היה קרוב והדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת. טפיר הכיס התגלה במספר תצורות כמו בתוך הפארק הלאומי מערות נרקורט שבאוסטרליה הדרומית. מאובנים אלה הובאו ב-1873 לחוקר המפורסם ריצ'רד אוון שנתן לסוג את שמו. בהמשך התגלו שלושה מינים של טפיר כיס. טפיר הכיס הגיע לאורך של 2.5 מטר ולמשקל 200 ק"ג. הוא היה בעל ראש קטן אך בעל חוטם מפותח עם חדק קצר. הוא נע על ארבע רגליים שהיו מכוסות טפרים גדולות, איתם הוא הוריד עלים מענפי העצים. בצורתו הוא דמה מעט לדוב אך היה צמחוני איטי, כמו קרובתו החיה - הקואלה. הוא חי בפאונה האוסטרלית לצד מיני כיסאים ענקיים כמו הפרוקופטודון ומיני הדיפרוטודוניים העצומים. אויביו היו לטאת המגלניה הגדולה, אריה הכיס ואולי גם בני אדם שייתכן והכחידו אותו. מדיה וקבצים בנושא טפיר כיס בוויקישיתוף טפיר כיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טפיר כיס, באתר GBIF (באנגלית)
פולידוקרקוס

פולידוקרקוס (שם מדעי: Pholidocercus) הוא סוג נכחד של יונק מסדרת אוכלי החרקים אשר חי בגרמניה במהלך תחילת האאוקן לפני 47 מיליון שנה. מאובניו נמצאו ב-1983 בבור מסל שבגרמניה. בסוג זה היה מין יחיד. הפולידוקרקוס היה קרוב רחוק של הקיפודיים והוא היה בעל סעיפי שערות מחודדים על גופו. עם זאת הוא היה בעל זנב ארוך יותר ועל ראשו הייתה לוחית שריון בדומה לארמדיל מודרני. הוא הגיע לאורך 16–18 ס"מ עם זנב באורך 19 ס"מ. הוא היה בעל רגליים קצרות ולסתות בעלות שיניים חדות שנועדו ללעיסת חרקים ואולי גם שיירים אורגנים או צמחים, כמו קיפודים מודרניים. כמה חוקרים מחשיבים את היונק הקדום לקרוב לארכפיים. בתקופה בה הפולידוקרקוס חי גרמניה הייתה מכוסה ביערות גשם לחים ושופעים בהם היה הרבה מזון. האקלים התקרר בהדרגה מסוף האאוקן וייתכן שדבר זה הכחיד את הפולידוקרקוס וחיות נוספות מהאזור לבלתי שוב. מדיה וקבצים בנושא פולידוקרקוס בוויקישיתוף פולידוקרקוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.