laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סם ניבולה

סמואל "סם" ג'ון נבולה (באנגלית: Samuel “Sam“ John Nivola נולד 26 בספטמבר 2003 ) הוא שחקן בריטי-אמריקאי, הבן של השחקנים אמילי מורטימר ואלסנדרו ניבולה. סם ניבולה הוא בנם הבכור של השחקנית הבריטית אמילי מורטימר ושל השחקן האמריקאי אלסנדרו ניבולה. יש לו אחות, מאי (נולדה 2010). כמו אביהם, האחים התלהבו מטניס בילדותם. סם ניבולה התפתח לשחקן צעיר ומוכשר והתחרה בטורנירי USTA התאחדות הטיס של ארצות הברית . ניבולה התגורר בלוס אנג'לס עם משפחתו עד 2012. לאחר מכן הוא עבר לברוקלין, ניו יורק עם הוריו ואחותו. הופעת הבכורה של ניבולה הייתה בפרק בסדרת הטלוויזיה "Doll & Em". שנה לאחר מכן הופיע בפרויקט בסרט "River of Fundament". פרויקט שיתופי חדש בהשראת הרומן האמריקני נורמן מיילר משנת 1983, "River of Fundament", המתרחש במצרים הפרעונית. הפרויקט נוצר כאופרה לא מסורתית עם סדרה של מופעים חיים חד-פעמיים שבוצעו על פני נופים אמריקאים. בשנת 2021 שיחק בסרט "With/In: חלק 2". הסרט סובב סביב הנושא של בידוד וניבולה משתתף בו לצד אימו ואביו. בשנת 2022 שיחק בסרט "With/In", סדרה של סיפורים הסובבים סביב הבידוד בתקופת התפרצות נגיף קורונה. באותה שנה שיחק בסרט רעש לבן. בשנת 2023 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "איילין". בשנת 2024 לוהק ניבולה לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה, הלוטוס הלבן. באותה שנה שיחק במיני סדרה הזוג המושלם. סם ניבולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Starporträt: Emily Mortimer. In: gala.de (abgerufen am 8. August 2022). People: First Child for Young British Film Star. In: The Independent, 30. September 2003, S. 6. Eric Schuster: Q&A: Actor Alessandro Nivola on his tennis obsession. In: usta.com, 31. August 2021 (abgerufen am 8. August 2022). Peter Travers, Review: 'White Noise' is a sign of respect to a virtuoso but never completely breaks free, Good Morning America, ‏5 בנובמבר 2022 Jessica Kiang, Variety, Variety, ‏בundefined 2023 Marianne Garvey, ‘White Lotus’ adds Patrick Schwarzenegger, Walton Goggins and more to new season cast, CNN, ‏2024-01-17 (באנגלית) Sam Prance, Who Is Broderick Graham In The Perfect Couple? Greer's Secret Explained, Capital, ‏10 בספטמבר 2024
שאול קוסובסקי שחור

הרב שאול קוסובסקי שחור (ל' באב תרצ"ג, 22 באוגוסט 1933 - כ"ג באלול תשכ"ז, 28 בספטמבר 1967) היה משפטן ותלמיד חכם חרדי, מחבר הספר 'דבר שאול' ומרבני חוג חזון איש. שאול קוסובסקי שחור נולד בתל אביב לרב דוד שלמה קוסובסקי שחור בנו של הרב יצחק קוסובסקי ולליפשא, בגיל חמש נסע לווילנא לבקר את דוד אביו הרב חיים עוזר גרודזנסקי, למד בתלמוד תורה בתל אביב ולאחר מכן למד בישיבת הרב עמיאל, בגיל שבע עשרה נסע לבקר את סבו הרב יצחק קוסובסקי שחור ביוהנסבורג. למד בישיבת חברון כנסת ישראל שם הכיר את גיסו לעתיד - הרב דב יפה, בהשפעתו התקרב ל"חזון איש". בטבת תשי"ג התחתן עם ויכנה ורדה, בת הרב יוסף כהן, שהתייתמה בגיל צעיר וגדלה בבית דודה הרב אהרן כהן ראש ישיבת חברון. בתקופת אירוסיו למד בישיבת פוניבז' בבני ברק, אחרי החתונה למד בכולל האברכים של ישיבת מיר בירושלים, בתקופה זו החל ללמוד משפטים וכמקובל בקרב חלק מחברי חוג חזון איש שלא להתפרנס מלימוד תורה. בשנת תשי"ט עבר לגור בבני ברק בסמיכות לרבו הרב חיים גריינמן והחל ללמוד בכולל חזון איש, בקיץ תשכ"א חלה בסרטן, ממנו נפטר בכ"ג באלול תשכ"ז. בהלווייתו שיצאה מכולל חזון איש הספידוהו הרבנים ניסים קרליץ, משה טיקוצ'ינסקי, גיסו הרב דב יפה ועוד רבנים, נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. תולדות הרה"ג ר' שאול קוסובסקי-שחור זללה"ה, תפארת שאול, באתר אוצר החכמה דבר שאול - חלה, ‏ירושלים תשסו, באתר היברובוקס דבר שאול - קידושין, ריבית, ליקוטים, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס דבר שאול - סוטה, ‏ירושלים תשסו, באתר היברובוקס דבר שאול - שבועות, ידים, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס דבר שאול - תמורה, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס מודעת אבל, הצופה, 29 בספטמבר 1967
דייוויד אלן

דייוויד אלן (באנגלית: David Allan;‏ 13 בפברואר 1744 – 6 באוגוסט 1796) היה צייר ומאייר סקוטי, הידוע בעיקר בזכות נושאים היסטוריים ויצירות ז'אנר. הוא נולד באלואה שבמרכז סקוטלנד. לאחר שעזב את האקדמיה לציור בגלאזגו (1762), הוא השיג את חסותם של צ'ארלס קתקרט, ושל ארסקין ממאר, שבאחוזתו הוא נולד. בשנת 1764 איפשר ארסקין לאלן לנסוע לרומא. הוא נשאר באיטליה עד 1777, למד אצל גאווין המילטון (אנ') והעתיק את המאסטרים הישנים. בשנת 1771 שלח אלן שני ציורים היסטוריים, "פומפיוס הגדול לאחר תבוסתו" ו"קלאופטרה בוכה על אפרו של מארק אנטוני" (שני הציורים אבדו) לתערוכה של האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון. בשנת 1773, הוא היה עדיין ברומא, זכה "פרידת הקטור מאנדרומדה" במדליית הזהב של האקדמיה די סן לוקא. בין היצירות המקוריות שצייר היה ציור, המציג משרתת קורינתית המציירת את צלו של אהובה - יצירה הידועה היטב בזכות התחריט המצוין של דומניקו קונגו. הציור זיכה אותו במדליית הזהב שניתנה על ידי האקדמיה די סן לוקא בשנת 1773 עבור היצירה הטובה ביותר של ציור היסטורי. בהיותו באיטליה ביקר גם בממלכת נאפולי, שם התקבל היטב על ידי השגריר הבריטי סר ויליאם המילטון, שהיה גיסו של פטרונו של אלן, לורד קתקרט. אלן צייר הרבה רישומים של חיי הרחוב ברומא ובנאפולי. הוא חזר מרומא ב-1777, התגורר זמן מה בלונדון, והעסיק את עצמו בציור דיוקנאות. ב-1780 הוא נסע לאדינבורו, שם, עם מותו של אלכסנדר רנצ'ימן ב-1786, הוא מונה למנהל ואמן האקדמיה לאמנויות. שם הוא צייר וחרט באקווטינטה שלל יצירות, כולל כאלו שבהן הוא מוכר בעיקר, כמו "חתונה סקוטית", "ריקוד בהיילנד", ואיור "הרועה העדין" שלו (מבוסס על שירו של אלן רמזי הרועה העדין). לפעמים הוא כונה "ויליאם הוגארת הסקוטי", אף שחסרו לו תכונות סאטיריות כמו של הוגארת'. בין תלמידיו היה אלכסנדר קארס שעבודותיו המוקדמות מראות את השפעתו של אלן. הוא גם הפיק איורים לגרסה של שירי ג'יימס מקפרסון. דייוויד אלן נפטר באדינבורו ב-6 באוגוסט 1796. קברו נמצא במתחם הקבורה הישן של קלטון. חתונה בהיילנד ג'יימס קרייג צייר ביצירה מדיה וקבצים בנושא דייוויד אלן בוויקישיתוף דייוויד אלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Peter Walch. "Allan, David." Grove Art Online. Oxford Art Online. 11 Apr. 2012. Duncan Macmillan, Scottish Art 1460-2000, Mainstream, 2000 Lucy Dixon, "Carse, Alexander (bap. 1770, d. 1843)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edition, Oct 2006
מינו דה פיאסול

מינו דה פיאסול (באיטלקית: Mino da Fiesole ‏;אוגוסט 1429, ארצו – 11 ביולי 1484, פירנצה) היה פסל איטלקי מראשוני פסלי הדיוקנאות של הרנסאנס. דה פיאסול תלמיד עמית של דזידריו דה סטיניאנו שהושפע מאנטוניו רוסלינו ועמית של הפסל מתיו סיוויטלי (אנ') באופן יוצא דופן מחבריו הפלורנטינים דה פיאסול שהה פעמיים ברומא בשנים 1459 עד 1464 ובשנים 1473/4 עד 1480. ביוגרפיה של דה פיאסול נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר". פרוטומה של ג'ובאני די קוזימו דה מדיצ'י במוזיאון הלאומי ברג'לו פרוטומה של פיירו די קוזימו דה מדיצ'י במוזיאון הלאומי ברג'לו פרוטומה של רינלדו דה לה לונה במוזיאון הלאומי ברג'לו פרוטומה של ניקולו סטרוצי במוזיאון בודה פרוטומה של דיוטיסלבי נרוני (אנ') במוזיאון הלובר פרוטומה של אסטור השני מנפרדי (אנ') בגלריה הלאומית לאמנות תבליט של אלפונסו החמישי, מלך אראגון במוזיאון הלובר תבליט של יוליוס קיסר במוזיאון קליבלנד לאמנות תבליט של סקיפיו במוזיאון פילדלפיה לאמנות פרוטומה של פאולוס השני במוזיאון הלאומי של ארמון ונציה פסל ישו המברך במוזיאון בודה מונומנט ליו, מרגרייב טוסקנה במנזר הבנדיקטינים באדיה פיורנטינה בפירנצה פרוטומה של יוחנן המטביל הצעיר במוזיאון המטרופוליטן לאמנות מדיה וקבצים בנושא מינו דה פיאסול בוויקישיתוף מינו דה פיאסול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוננה

אוננה הוא גם שם משפחה יהודי גרמני, אשר נושאיו נמנים עם מגורשי בוואריה שהגיעו בשלהי המאה ה-15 לבלקן ובעיקר לאזור בולגריה, לאחר שגורשו על ידי לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה. מקור השם במילה "Sonne" (מילולית: השמש), ולאורך השנים נכתב כזוננה (Sonnena). במחצית השנייה של המאה ה-17, כיהן הרב עמנואל זוננה כרב הראשי של הקהילה האשכנזית של סופיה. לפי גרסה אחת, לקראת העלייה ההמונית לישראל, שינו מרבית נושאי שם המשפחה את השם לאוננה בכדי להימנע מקונוטציות הקשורות לשפה העברית, ולפי גרסה אחרת השם השתנה לאורך השנים עוד בבולגריה, ככל שנטמע הקהל האשכנזי הקדום בקהל הספרדי הגדול. האם התכוונתם ל... אמאדו אוננה – כדורגלן בלגי אנדרה אוננה – כדורגלן קמרוני משה אוננה – כדורגלן ישראלי אנונה אונן
איסור החמצת שיירי המנחות

האיסור להחמיץ את שיירי המנחות היא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה אסור לעשות חמץ משיירי המנחות שמיועדים לכהנים. בפרשת ויקרא נאסר על הבאת קורבן מנחה מחמץ: כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ, כִּי כָל שְׂאֹר וְכָל דְּבַשׁ לֹא תַקְטִירוּ מִמֶּנּוּ אִשֶּׁה לה'. — ספר ויקרא, פרק ב', פסוק י"א בפרשת צו אומר ה' למשה לצוות את אהרון ובניו על אופן הקרבת ואכילת קורבן מנחה: וְזֹאת תּוֹרַת הַמִּנְחָה: הַקְרֵב אֹתָהּ בְּנֵי אַהֲרֹן לִפְנֵי ה' אֶל פְּנֵי הַמִּזְבֵּחַ... וְהַנּוֹתֶרֶת מִמֶּנָּה יֹאכְלוּ אַהֲרֹן וּבָנָיו, מַצּוֹת תֵּאָכֵל בְּמָקוֹם קָדֹשׁ, בַּחֲצַר אֹהֶל מוֹעֵד יֹאכְלוּהָ. לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ, חֶלְקָם נָתַתִּי אֹתָהּ מֵאִשָּׁי קֹדֶשׁ קָדָשִׁים הִוא כַּחַטָּאת וְכָאָשָׁם. — ספר ויקרא, פרק ו', פסוקים ז'–י' חז"ל דרשו מהסמכת המילים ”לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ” למילה ”חֶלְקָם” שגם שיירי המנחות, שהם החלק שהכהנים מקבלים מהמנחה - צריכים להיאכל כמצה ואסור לעשות מהם חמץ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. למעט החלות שבקורבן תודה ובשתי הלחם, כל המנחות מוקרבות כשהן מצה, כלומר כשהן לא הוחמצו. מרוב המנחות יש להקטיר קומץ על המזבח ולאחר מכן לתת לכהנים את שיירי המנחה. את שיירי המנחה הכהנים לשים, אופים ואוכלים בעזרה כשהיא מצה, ונזהרים שלא להחמיץ את הבצק: כל המנחות נלושות בפושרין, ומשמרן שלא יחמיצו. ואם החמיצו שיריה - עובר בלא תעשה, שנאמר "כָּל הַמִּנְחָה אֲשֶׁר תַּקְרִיבוּ לַה' לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ" (ויקרא, ב', י"א). וחייבים על לישתה, ועל עריכתה, ועל אפייתה. — משנה, מסכת מנחות, פרק ה', משנה ב' למרות שבהכנת מצות לפסח יש ללוש את הבצק דווקא במים קרים ולא בפושרים, בשיירי מנחה הקלו חכמים כיוון ש"כהנים זריזים הם" ואפשר לסמוך על כך שימנעו מהבצק להחמיץ. מהכפילות של הפוסקים שאוסרים על עשיית חמץ מהמנחות דרשו חכמים גם אם עשו מהמנחה חמץ - אסור מהתורה להחמיץ אותה בשנית: כיצד? לשה חמץ; או ערכה חמץ; או קטפה חמץ; או אפאה חמץ - לוקה. שנאמר "לֹא תֵעָשֶׂה חָמֵץ" (ויקרא, ב', י"א), ונאמר "לֹא תֵאָפֶה חָמֵץ" (ויקרא, ו', י') - לחייב על כל מעשה יחידי שבה. עשה חמץ מתחלה ועד סוף - לוקה על כל מעשה מהן. — משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה ט"ו האיסור מהתורה הוא דווקא על מנחה הכשרה להקרבה, אבל המחמיץ מנחה שנפסלה מהקרבה - אינו לוקה. בתלמוד הבבלי הסתפקו האמוראים האם איסור התורה חל במקרה של החמצה נוספת של מנחה שכבר הוחמצה כשהיא כשרה ולאחר מכן נפסלה, וכן במקרה של החמצת המנחה בראש המזבח כשהיא כבר הוקרבה. הרמב"ם הכריע בשני ספקות אלו לקולא, שאינו לוקה. משנה, מסכת מנחות, פרק ה', משנה א' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ו, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ו, עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף נ"ז, עמוד א'; משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות מעשה הקרבנות, פרק י"ב, הלכה י"ח
אוצ'אי אובאג'י

אוצ'אי יאנג אובאג'י (באנגלית: Ochai Young Agbaji; נולד ב-20 באפריל 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בטורונטו ראפטורס מליגת ה-NBA. אובאג'י נולד במילווקי, אך גדל בקנזס סיטי. אביו, היגר לארצות הברית מניגריה כאשר היה בן 17, ושיחק כדורסל באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, בה שיחקה גם אימו של אוצ'אי. בילדותו שיחק אובאג'י גם כדורגל, אך כשהגיע לתיכון החל להתמקד בכדורסל, ובחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס בשנים 2018–2022. ב-24 בינואר 2022 קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון 94–91 בהארכה כפולה על טקסס טק. בעונתו האחרונה באוניברסיטה הוביל אובאג'י את קבוצתו לגמר אליפות המכללות בכדורסל, קלע 12 נקודות במשחק הגמר ונבחר לשחקן המצטיין בפיינל פור ולנבחרת הטורניר. ב-24 באפריל 2022 הכריז כי יתמודד בדראפט 2022 ב-NBA. בדראפט נבחר אובאג'י בבחירה ה-14 על ידי קליבלנד קאבלירס, וב-2 ביולי 2022 חתם על חוזה רוקי בקבוצה. ב-1 בספטמבר 2022 עבר בטרייד ליוטה ג'אז, יחד עם לאורי מארקנן, קולין סקסטון, 3 בחירות סיבוב ראשון לא מוגנות בדראפט ו-2 בחירות הניתנות להחלפה, בתמורה לדונובן מיטשל. ב-19 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשנכנס לשחק לדקה אחת בניצחון קבוצתו 123–102 על דנבר נאגטס. ב-20 במרץ קלע שיא קריירה של 27 נקודות (כולל 6 שלשות והוסיף 5 ריבאונדים, 3 אסיסטים וחסימה אחת בניצחון קבוצתו 128–120 על סקרמנטו קינגס. ב-8 באפריל שבר את שיאו וקלע 28 נקודות בניצחון 118–114 על דנוור נאגטס, למרות שקלע רק 3 מתוך 11 זריקות לשלוש. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Tom Keegan: Ochai Agbaji, KU’s stealth recruit, fits right in, KU Sports (באנגלית אמריקאית) Ochai Agbaji commits to Kansas, 247Sports (באנגלית אמריקאית) Jayhawks' Agbaji is proof that big-time talent still sneaks under recruiting radar, FOX Sports (באנגלית אמריקאית) Texas Tech vs. Kansas - Men's College Basketball Game Recap - January 24, 2022, ESPN (באנגלית) Men’s Basketball All-Big 12 Awards Announced, big12sports.com (באנגלית) KU's Agbaji, named Final Four MOP, to enter draft, ESPN.com, ‏2022-04-24 (באנגלית) cleveland com Jonathan X. Simmons, What do you think of the Cavs taking Ochai Agbaji at No. 14?, cleveland, ‏2022-06-24 (באנגלית) Cavaliers Sign 2022 Draft Picks Ochai Agbaji and Isaiah Mobley, www.nba.com (באנגלית) Cavs Acquire Three-Time All-Star Donovan Mitchell, www.nba.com (באנגלית) Denver Nuggets vs Utah Jazz Oct 19, 2022 Game Summary, www.nba.com (באנגלית) 57 נקודות לרנדל. רצף הניצחונות של פילדלפיה נקטע, באתר וואלה, 21 במרץ 2023
קבאנה

קבאנה (Kavanagh; Cabana) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ניב קבאנה (Kavanagh) - זמרת אירית וזוכת אירוויזיון 1993 בראד קבאנה (Kavanagh) - שחקן, זמר ויוצר אנגלי רוברט קבאנה (Cabana) - טייס קרב ואסטרונאוט אמריקאי
אנה מריה נגרה

אנה מריה נגרה (ברומנית: Ana Maria Negară; נולדה ב-9 באוגוסט 1984) היא פסלת רומניה בינלאומית. אשר זוכת פרס אמני איגוד הפיסול של רומניה (2015). נגרה קיבלה תואר ראשון (2008) ותואר שני (2010) בפיסול. היא בעלת תואר דוקטור באמנות חזותית מהאוניברסיטה הלאומית לאמנויות, ג'ורג' אנסקו (אנ'), יאסי, רומניה (2014). בין השנים 2014–2016, עבדה כפרופסור אסיסטנט במחלקה לפיסול באוניברסיטת האמנויות, ג'ורג' אנסקו, יאסי. היא פרסמה מאמרים במגוון תיאוריות האמנות ובכתבי עת בינלאומיים. היא השתתפה במספר תערוכות קבוצתיות וזכתה במספר פרסים. בשנת 2010, התקבלה כחברה באיגוד האמנים המקצועיים של רומניה (רו'). בשנת 2012 שימשה בתור המנהלת האמנותית של הסימפוזיון הבינלאומי Gorj Fest בטרגו ז'יו, רומניה. "VI-th" פוניבז', ליטא (2015) אסואן "21", מצרים (2016) דניזלי, טורקיה (2016) פסטיבל אמנות אוסטרקה, מצרים (2016) טהראן, איראן (2017) פאפוס, קפריסין (2017) דוחא, קטאר (2017) "אבן בגליל", מעלות-תרשיחא, ישראל (2018) "NICĂPETRE"(רו'), בראילה, רומניה (2018) "דרך המשי", סוחאר, עומאן (2019) פריולי-ונציה ג'וליה, ונציה, איטליה (2019) ברוקלין, ארצות הברית (2019) "ים סוף", ג'דה, ערב הסעודית (2019) International Sculpture Symposium, פלוישט, רומניה (2020) 2008, 2009 - "התערבות אמנותית", יאסי, רומניה 2013 - "בתוך", יאסי רומניה קובייה ("Looking from freedom") - גני תקווה (2020) בשנת 2015 זכתה בפרס אמני איגוד הפיסול של רומניה. מדיה וקבצים בנושא אנה מריה נגרה בוויקישיתוף אתר הבית אנה מריה נגרה, באתר World-ISSA אנה מריה נגרה, באתר Riyadh Art ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנה מריה נגרה".
שגרירות הודו בבייג'ינג

שגרירות הודו בבייג'נג היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של הרפובליקה של הודו לרפובליקה העממית של סין. השגרירות שוכנת ברובע צ'אויאנג, בבייג'ינג. השגרירות שוכנת בסמוך לשגרירויות נוספות, בהם שגרירות ארצות הברית ושגרירות ישראל. השגרירות הוקמה ב-1950. בעקבות מלחמת הודו–סין ב-1962 הורד דרג היחסים בין המדינות, ועמד בראשה ממונה על היחסים עד 1976. השגרירות שכנה במקור ברובע נציגות בייג'ינג. השגרירות נפגעה במהלך מהפכת התרבות. בסביבות אותה תקופה החלו נציגויות דיפלומטיות רבות לעבור למובלעות דיפלומטיות מוגדרות. בשנת 1969 עברה השגרירות לרובע צ'אויאנג. שגרירות ריטן, שאליה עברה הנציגות ב-1969, הייתה מבנה עץ בן שתי קומות. השגרירות הוגדרה כ"מיושנת וסובלת מצפיפות יתר". בזמן ששגרירות ריטאן פעלה, עבדו בשגרירות 29 דיפלומטים, 28 עובדים סינים ו-33 עובדים הודים שאינם דיפלומטים. ממשלת הודו חכרה את המגרש בו שוכנת שגרירות כיום בשנת 1989 תמורת כמיליון דולר. בית השגרירות הנוכחי נפתח בשנת 2012. טקס הפתיחה התקיים ב־8 בפברואר 2012. רשימת שגרירי הודו בסין מ-1950. אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות הודו בבייג'ינג (באנגלית ובסינית) מדיה וקבצים בנושא שגרירות הודו בבייג'ינג בוויקישיתוף Krishnan, Ananth. "After 42 years, Indian Embassy gets a new hope in Beijing." The Hindu. 11 January 2012. Retrieved on 12 October 2012. Krishnan, Ananth. "Rare line-up for Krishna in China." The Hindu. 7 February 2012. Retrieved on 12 October 2012. Previous Heads of Mission, באתר שגרירות הודו בבייג'ינג "Vikram Misri takes charge as India's new envoy to China". The Hindu. Beijing. 8 בינואר 2019. ISSN 0971-751X. נבדק ב-2020-07-04 – via www.thehindu.com. {{cite news}}: (עזרה)
MTHFR (אנזים)

MTHFR, ראשי התיבות של 5,10-מתילן-טטרא-הידרו-פולאט רדוקטאז (באנגלית: 5,10-Methylenetetrahydrofolate Reductase) הוא אנזים בגוף האדם, אשר משמש בתהליך המטבוליזם של הפולאטים. מוטציות באנזים זה עלול לגרום לרמה גבוהה של הומוציסטאין. הפעילות הכימית של האנזים - תרשים 1: פעילות זו היא חלק מהמטבוליזם של הפולאטים - תרשים 2: הגן נמצא בכרומוזום 1. חוסר MTHFR הוא פגם גנטי נפוץ ביותר בקרב של כמחצית מהאוכלוסייה. האלל הפגום הנפוץ ביותר קרוי C677T, כי במיקום 677 בגן של MTHFR מוחלף ציטוזין (C) ב-תיאמין (T). חוסר MTHFR GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000177000 - Ensembl, מאי 2017 GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000029009 - Ensembl, מאי 2017 "Human PubMed Reference:". "Mouse PubMed Reference:". שם אחר לאנזים זה: 5-Methyltetrahydrofolate-Homocysteine Methyltransferase‏ (MTR‏)
שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג

שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג היא הנציגות הדיפלומטית העליונה של ארצות הברית ברפובליקה העממית של סין. השגרירות נמצאת ברובע צ'אויאנג, בייג'ינג. שגרירות ארצות הברית הנוכחית בבייג'ינג נפתחה ב-8 באוגוסט 2008 על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש והיא הנציגות הדיפלומטית האמריקאית השלישית בגודלה בעולם, אחרי שגרירות ארצות הברית בבגדאד ושגרירות ארצות הברית ביֶרֶוָואן (אנ'). ארצות הברית שלחה נציגים דיפלומטיים ראשונים לסין ב-1844, כאשר כיילב קאשינג, ניהל משא ומתן על הסכם וואנגיה. נציגים ייצגו את ארצות הברית בסין מ-1844 עד 1857. עד 1898, לסין לא הייתה מערכת של הקיסר לקבל את כתבי האמנה של נציגים זרים. השגרירות המקורית של ארצות הברית בסין הוקמה בשנת 1935 כאשר הנציגות האמריקאית ברפובליקה הסינית שודרגה לשגרירות בנאנג'ינג. עם זאת, השלטון המרכזי של הלאומנים הועבר לטאיפיי ב-1949 עקב מלחמת האזרחים הסינית והשגרירות נפתחה מחדש בטאיוואן ב-1953. הקומוניסטים כבשו את הבירה הלאומית נאנג'ינג באפריל 1949, אך השגריר סטיוארט לא נקרא לחזור מסין עד אוגוסט 1949. ארצות הברית לא הכירה בממשלה החדשה של הרפובליקה העממית של סין עם הקמתה באוקטובר 1949, ותחת זאת שדרגה את הקונסוליה בטאיפיי (טאיוואן) לשגרירות ב-1953. בשנת 1973 הקימה ארצות הברית משרד קישור בבייג'ינג כדי לייצג את האינטרסים שלה ברפובליקה העממית של סין. ב-1976 הועלה ראש לשכת הקישור לדרגת שגריר. בדצמבר 1978 ניתקה ארצות הברית את היחסים הרשמיים עם הרפובליקה של סין. ב-1 בינואר 1979 הכריזו ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין על נירמול היחסים ופתיחת שגרירויות הדדית, וארצות הברית הורידה את מעמד הנציגות בטאיוואן במקביל לפתיחת שגרירות בבייג'ינג. מכיוון שהשגרירות חוסה תחת חסינות דיפלומטית, וממשלת סין מנועה מפעילות בו, שימשה השגרירות כמקום מחבואו של מתנגד המשטר הסיני צ'ן גואנגצ'נג לאחר שנמלט ממעצר בית. מדיה וקבצים בנושא שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שגרירות ארצות הברית בבייג'ינג, באתר פליקר "Contact Us." Embassy of the United States, Beijing. Retrieved on October 21, 2012. "No. 55 An Jia Lou Lu 100600" - Address in Chinese: "北京安家楼路55号 邮编：100600" "New U.S. Embassy in Beijing dedicated." Associated Press at the Los Angeles Times. August 8, 2008. Retrieved on October 18, 2012. ראו יחסי ארמניה–ארצות הברית ויֶרֶוָואן (בירת ארמניה). "U.S. Embassy Beijing, China - National Museum of American Diplomacy". Chin, Josh (2012-04-29). "China cracks down after Chen escape". wsj.com. "China demands U.S. halt Olympics 'interference'". The Globe and Mail (בCanadian English). 2022-01-27. נבדק ב-2022-01-27.
גבול איראן–ארמניה

גבול איראן–ארמניה (בפרסית: مرز ارمنستان-ایران; בארמנית: Հայաստան–Իրան սահման) הוא גבול באורך 44 קילומטרים בין איראן לארמניה, העובר ממשולש הגבולות עם אזור נחצ'יבאן של אזרבייג'ן במערב ועד למשולש עם אזרבייג'ן עצמה במזרח. הגבול מתחיל במערב במשולש הגבולות המערבי עם נחצ'יבאן, אזרבייג'ן, ועובר לאורך נהר אראס אל הגבול המשולש המזרחי עם אזרבייג'ן. מזרחה לנקודה זו הגבול ממשיך לאורך האראס מזרחה. במהלך המאה ה-19 היה הקווקז נתון במחלוקת בין האימפריה העות'מאנית, פרס ורוסיה, שהתרחבה דרומה. עד מלחמת רוסיה–פרס (1804–1813) והסכם גוליסטן שאחריה רכשה רוסיה את עיקר אזרבייג'ן של ימינו וחלקים מארמניה. הגבול המודרני בין איראן ואזרבייג'ן נמשך (למעט קטע נחצ'יבאן) לבין איראן וארמניה. בעקבות מלחמת רוסיה–פרס (1826–1828) והסכם טורקמנצ'אי נאלצה פרס לוותר על נחצ'יבאן ושאר חלקי ארמניה לרוסיה. האראס הוארך כגבול עד למשולש הגבולות עם האימפריה העות'מאנית, ובכך השלים את מה שיהפוך לגבול אזרבייג'ן–איראן. במהלך מלחמת העולם הראשונה ערכו הקומוניסטים הרוסים מהפכה מוצלחת ב-1917, בעוד שעמי דרום הקווקז הכריזו על הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז ב-1918. חילוקי דעות פנימיים הובילו לעזיבה של גאורגיה את הפדרציה במאי 1918, ואחריה זמן קצר לאחר מכן פרשו גם ארמניה ואזרבייג'ן. מעצם שמה גרמה אזרבייג'ן העצמאית החדשה למתיחות עם פרס, שכן נראה היה שהיא מרמזת על תביעה לאזור אזרבייג'ן באיראן. בשנת 1920 פלש הצבא האדום הרוסי לאזרבייג'ן וארמניה וסיים את עצמאותן. שתי המדינות, יחד עם גאורגיה, שולבו ברפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז בתוך ברית המועצות, לפני שהופרדו ב-1936. ועידת גבול בין איראן לברית המועצות ב-1954 ערכה כמה התאמות קטנות לאורך הגבול, לטובת איראן. לאחר מכן החל תיחום השטח, כאשר הסכם סופי נחתם ב-1957. לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 קיבלה ארמניה עצמאות וירשה את החלק שלה בגבול איראן–ברית המועצות. מעבר הגבול המרכזי נמצא בנורדוז-אגאראק. יחסי איראן–ארמניה מדיה וקבצים בנושא גבול איראן–ארמניה בוויקישיתוף CIA World Factbook – Iran, נבדק ב-6 באפריל 2020 {{citation}}: (עזרה) International Boundary Study No. 25 – Iran-USSR Boundary (PDF), 28 בפברואר 1978, נבדק ב-9 באפריל 2020 {{citation}}: (עזרה) John F. Baddeley, "The Russian Conquest of the Caucasus", Longman, Green and Co., London: 1908, p. 90 Gavin R.G. Hambly, in The Cambridge History of Iran, ed. William Bayne Fisher (Cambridge University Press, 1991), pp. 145-146 USSR-Iran Boundary (PDF), בפברואר 1951, אורכב מ-המקור (PDF) ב-23 בינואר 2017, נבדק ב-9 באפריל 2020 {{citation}}: (עזרה) Caravanistan – Armenia-Iran border crossings, נבדק ב-9 באפריל 2020 {{citation}}: (עזרה)
דונלד מקמונגל

דונלד מקמונגל (באנגלית: Donald Ray McMonagle;‏ נולד ב-14 במאי 1952, פלינט) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. דונלד מקמונגל נולד בעיר פלינט שבמדינת מישיגן. לאחר סיום בית הספר הוא למד תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית וקיבל את התואר בשנת 1974. בשנת 1975 הוא סיים קורס טיס ונשלח לקוריאה הדרומית כטייס "מקדונל דאגלס F-4 פנטום". בשנת 1981 הוא סיים קורס טייסי ניסוי בהצטיינות. בשנים 1982–1985 מקמונגל היה מעורב בקידום פרויקט מטוס "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון". בשנת 1985 הוא סיים לימודי תואר שני בהנדסת מכונות. בשנת 1987 מקמונגל נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-39 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (מייקל קואוטס היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-54 בשנת 1994 (ג'ון קספר היה מפקד צוות) הוא היה טייס צוות של מעבורת החלל אנדוור. במהלך המשימה שוחרר למסלול לוויין TDRS-F. בשנת 1995 מקמונגל היה מפקד צוות של STS-66 במעבורת החלל אנדוור. המשימה פעלה לפי תוכנית של חקר כדור הארץ תוך ניצול של מערכת ATLAS 3. בשנת 1997 מקמונגל מונה למנהל שיגורים במרכז החלל קנדי. בשנת 2000 הוא עזב את נאס"א. לאחר פרישה מנאס"א מקמונגל השתלב בתעשיית החלל. בשנת 2003 מקמונגל סיים לימודי מינהל עסקים באוניברסיטת מישיגן. מדיה וקבצים בנושא דונלד מקמונגל בוויקישיתוף ביוגרפיה
מריגו

מריגו (בצרפתית: Marigot) היא העיירה הראשית ובירת סן מרטן, קולקטיב מעבר לים של צרפת באי הקריבי סן מרטן. מקור השם מריגו בצרפתית הוא ביצה, שכן מריגו הייתה בתחילה כפר דייגים ששכן על ביצה. היא הפכה לבירה בתקופת שלטונו של לואי השישה עשר, מלך צרפת, שבנה את מבצר סן לואי על גבעה ליד מפרץ מריגו. כיום, הבניין הזה נחשב לחשוב ביותר במריגו. כנסייה על שם מרטין מטור נבנתה בעיר בשנת 1941. מריגו ממוקמת בחוף המערבי של האי סן מרטן. היא משתרעת מהחוף למערב, לאורך מפרץ מריגו והגבעות הפנימיות של האי ממזרח. בדרום מערב היא גובלת במפרץ סימפסון. למריגו אקלים סוואנה טרופי (סימון שיטת קפן: Aw), עם מזג אוויר חמים עד חם ולח לאורך כל השנה. כמות המשקעים - המופחתת על ידי צל הגשם של ההרים ממזרח - אינה קיצונית כמו ברוב המקומות בעלי אקלים מסוג זה, כאשר השיא מתרחש מאוגוסט עד נובמבר עקב סופות הוריקן. את העיר משרת נמל התעופה הנסיכה יוליאנה שעל יד פיליפסבורג, בירת החלק ההולנדי של האי, סנט מארטן, וכן נמל התעופה ל'אספרנס שבחלק הצרפתי. מהאי ישנה מעבורת לבלווינג פוינט, אנגווילה. מדיה וקבצים בנושא מריגו בוויקישיתוף מדריך תיירות לסן מרטן www.geographia.com, סן מרטן "The Catholic Church in Marigot". www.stmartinisland.org (באנגלית). נבדק ב-2017-02-04. "Marigot, Saint Martin Köppen Climate Classification (Weatherbase)". Weatherbase.