laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מטריקס מטאלו-פרוטאינאז

מטריקס מטאלו-פרוטאינאז (אנגלית: Matrix Metallo-Proteinases, MMPs) הם משפחת אנזימים הממלאת תפקיד חיוני בתהליכים ביולוגיים חיוניים שונים, כמו, בין השאר, ניידות והתרבות תאים וריפוי פצעים. כאשר שחברים מסוימים מהמשפחה, ובעיקר MMP9, יוצאים משליטה, הם עלולים לסייע להתפרצות מחלות אוטואימוניות וליצירת גרורות סרטניות. בעבר, ניסו מדענים לחסום את חלבוני ה-MMP באמצעות תרופות המבוססות על מולקולות סינתטיות קטנות, שתוקפות ישירות את האנזימים. התברר כי התרופות האלה אינן יעילות, ולעיתים אף גורמות השפעות לוואי לא רצויות. לעומת זאת, כמו במקרים רבים אחרים, הטבע כבר מצא דרך יעילה לבקרת הפעילות של חלבוני MMP. תפקיד זה מוטל על חלבון מעכב, הקרוי TIMP, אשר פועל בהתאמה מבנית מדויקת: הוא שולח "זרוע" החודרת במדויק לבקיע באנזים. פרופ' אירית שגיא מ"המחלקה לבקרה ביולוגית" במכון ויצמן למדע, וחברי קבוצת המחקר שלה, חיפשו בשנים האחרונות דרכים לחסום באופן בררני את האנזימים האלה, בתקווה שיכולת זו תפתח את הדרך לפיתוח טיפולים יעילים למחלות אוטו-אימוניות. בניסוי המשך גרמו המדענים לתסמונת דלקתית בעכברים המדמה את מחלת קרוהן. כפי שקיוו, הצליח הטיפול באמצעות נוגדנים למנוע את הופעת תסמיני המחלה. חברת "ידע", המקדמת יישומים מסחריים על בסיס המצאות של מדעני מכון ויצמן למדע, הגישה בקשה לרישום פטנט על תרכיב החיסון הסינתטי, וכן על הנוגדנים הנוצרים בעקבות החדרתו לגוף. ראו: גישה חדשנית לטיפול במחלות אוטו-אימוניות מונעת תסמיני מחלה בעכברים, באתר מכון ויצמן.
סמסונג גלקסי נוט

Samsung Galaxy Note (בתעתיק לעברית: סמסונג גלקסי נוט) הוא פאבלט של חברת סמסונג. ראשון מסדרת ה-Samsung Galaxy Note. המכשיר משלב יכולות של טלפון סלולרי ומחשב כף יד המסוגל להתחבר לאינטרנט, וכמו כן, יכולות של טאבלט. המכשיר הוכרז על ידי סמסונג במהלך 2011 IFA בברלין. הוא שוחרר לראשונה לציבור בגרמניה בסוף אוקטובר 2011, ובמדינות אחרות זמן קצר לאחר מכן. בסוף נובמבר, הוא היה זמין בשווקים הגדולים ביותר, כולל מזרח אסיה, אירופה והודו. בחודש דצמבר 2011, הודיעה סמסונג כי כמיליון גלקסי נוט שווקו בתוך פחות מחודשיים, וכי גרסה בצפון אמריקה תהיה זמינה בפברואר 2012. הגרסה האמריקאית של הגלקסי נוט הופיעה בינואר 2012 בתערוכת 2011 International CES בלאס וגאס, שבה התאפשרה לעיתונאים לקבל הצצה מוקדמת במכשיר החדש. ברבעון הראשון של שנת 2012, בין ינואר למרץ, נמכרו 5 מיליון יחידות. ה-Galaxy Note כולל מעבד כפול ליבה בעל מהירות שעון 1.4GHz, מסך מגע בגודל 5.3 אינץ', עט מגע מסדרת S-Pen. למכשיר זיכרון פנימי נדיף 1GB, וזיכרון אחסון פלש בנפח 16GB הניתן להרחבה בחריץ micro SD/T-Flash לעד 32GB נוספים. במכשיר רזולוציית המסך WXGA 1280x800, מסוג HD Super AMOLED, ודחיסות פיקסלים של 286 ppi, עומק צבע 16 מיליון צבעים. ל-Galaxy Note מצלמה עיקרית ברזולוציה 8 מגה-פיקסל+פלאש LED, מצלמה זו מסוגלת להקליט וידאו באיכות של עד HD 1080p ללא תמיכה בזום או HD 720p עם זום. קיימת גם מצלמת 2MP קדמית לשיחות וידאו. למכשיר סוללת Li-ion בקיבולת של 2500mAh. רמת קרינה נמוכה יחסית של 0.34 W/kg המכשיר מגיע עם מערכת ההפעלה אנדרואיד של גוגל בגרסה 2.3.5 Gingerbread עם ממשק הTouchWIZ 4.0 החדש של סמסונג. עוביו של המכשיר עומד על קצת יותר מ-9.5 מ"מ.[דרוש מקור]. Samsung Galaxy Note II Samsung Galaxy Note 3 Samsung Galaxy Note 4 Samsung Galaxy Note Edge Samsung Galaxy Note 10.1 2014 Edition Samsung Galaxy Note PRO 12.2 סמסונג גלקסי נוט 20 מדיה וקבצים בנושא גלקסי נוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט האתר הרשמי של חברת סמסונג לפלאפונים
דליה כהן

האם התכוונתם ל... דליה כהן (זמרת) – זמרת ומלחינה ישראלית דליה כהן (מוזיקולוגית) – מוזיקולוגית, חוקרת ומורה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, זוכת פרס ישראל
לובה חרל"פ

לוּבָּה רחל חַרלָ"פּ (Luba Charlap) (נולדה בתשי"ב) היא לשונאית ישראלית, חוקרת בתחום הפרשנות הפילולוגית ותורת הלשון בימי הביניים, ראש "המרכז ללימודי הטקסט" במכללת ליפשיץ בירושלים. לשעבר מרצה וראש היחידה להבעה עברית באוניברסיטת בר-אילן ורקטור במכללת ליפשיץ. נולדה בישראל וגדלה בקריית שמואל, בתם של הרב עקיבא הכרמי, שכיהן כרבה של קריית שמואל, ורבקה לבית בלוך, בת הרב שמואל זלמן בלוך, מנהל רוחני בישיבת טלז בליטא. בוגרת אולפנת כפר פינס. למדה בחוגים תנ"ך ולשון עברית במכללה ירושלים, שם הייתה תלמידתו של פרופ' משה בר-אשר. בשנות ה-70 למדה לתואר ראשון (סיימה בתשל"ג) ושני (סיימה בתש"ם) בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית, ובשנת תשנ"ו (1996) קיבלה תואר דוקטור באוניברסיטת בר-אילן. כותרת הדיסרטציה: "חידוש ומסורת בדקדוקו של רבי אברהם אבן-עזרא על-פי חיבוריו ועל-פי פירושיו לתנ"ך". בתשנ"ט (1999) יצא ספרה "תורת הלשון של רבי אברהם אבן-עזרא - מסורת וחידוש" בהוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. חרל"פ שימשה מרצה במחלקה ללשון העברית וללשונות שמיות וביחידה להבעה עברית באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים תשנ"ו-תשנ"ט (1996–1999) עמדה בראש היחידה להבעה עברית באוניברסיטה. בשנים תשס"ט--תשע"ו (2016-2009) כיהנה כמשנה אקדמי [=רקטור] במכללת ליפשיץ בירושלים. החל מתשס"ז (2007) היא עומדת בראש המרכז ללימודי הטקסט ירושלים. בפברואר 2011 הוענקה לה דרגת "פרופסור חבר" מהמועצה להשכלה גבוהה (מל"ג). פרופ' חרל"פ פרסמה ארבעה ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים בישראל ובחו"ל, בייחוד בתחומי הפרשנות הפילולוגית ותורת הלשון בימי הביניים, וכן בנושאים שבתחום בלשנות הטקסט, חקר השיח ותורת הסגנון ובתחום הוראת העברית כשפה נוספת. חרל"פ ערכה את ביטאון מכללת ליפשיץ "מים מדליו" ואת כתב העת "העברית" באקדמיה ללשון העברית. השתתפה בעריכת כמה ספרי עיון ומחקר, בהם "זכר לאברהם - אסופת מאמרים ביהדות ובחינוך לזכר ד"ר אברהם זלקין" (ירושלים 2019), וכתבה חוברות לימוד בלשון ובפרשנות. כיום היא עורכת כתב העת "הקשרי לשון - בלשנות, פרשנות, משמעות". בשנת תשס"ז (2007) פרסמה בעיתון "הצופה" מדור שבועי על פרשת השבוע. בשנת תשס"ח (2008) פרסמה את הספר "סובב תורה", המרכז את המאמרים ממדורה ב"הצופה" וכן מאמרים שפרסמה ב"דף השבועי" של אוניברסיטת בר-אילן ובכתבי עת שונים. נשואה לרב ד"ר יעקב חיים חרל"פ, ראש כולל מדר"ש ומרצה במרכז ללימודי היהדות באוניברסיטת בר-אילן, אם לחמישה ילדים. מתגוררת בירושלים. תורת הלשון של רבי אברהם אבן עזרא – מסורת וחידוש - הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשנ"ט. סובב תורה – פשט פרשנות ומשמעות בפרשות השבוע ובמגילות, ירושלים: הוצאת מאירים, המכללה האקדמית הדתית למורים ע"ש הרא"מ ליפשיץ, תשס"ח. ,Language and Textuality in Byzantine Karaism – Grammatical Concepts, Biblical Text Traditions, and Hermeneutic Aspects in the Constantinople Center (Late 11th–First Half of 14th Centuries), Wiesbaden: Harrassowitz (AKM, 116), 2019 תהלים: תוכן צורה ומשמעות - מבואות ופרקים נבחרים באור הפרשנות היהודית לדורותיה (נר זיכרון לאימנו הרבנית רבקה הכרמי [לבית בלוך] ע"ה), ירושלים תשפ"ב. לובה חרל"פ, באתר Academia.edu רשימת הפרסומים של פרופ' חרל"פ בקטלוג המאוחד של הספריות בישראל רשימת המאמרים של לובה חרל"פ באתר רמב"י צופיה הירשפלד, סחטיקה על חז"ל - מחיי השפה העברית, באתר ynet, 23 ביוני 2011 אתר המרכז ללימודי הטקסט ירושלים: www.textualstudies.org.il אתר כתב העת הקשרי לשון - בלשנות, פרשנות, משמעות לובה רחל חרל"פ, דף שער בספרייה הלאומית
יפה זנב

יְפֵה זָנָב (שם מדעי: Sekeetamys calurus) הוא מין יחיד בסוג Sekeetamys של מכרסם ממשפחת העכבריים, תת-משפחת הגרביליים. תפוצת יפה הזנב היא בסודאן, מצרים, סיני, ישראל, ירדן וערב הסעודית. בישראל חי המין בנגב ובמדבר יהודה בבית גידול סלעי וניזון בעיקר מחסרי חוליות, חלזונות וזרעים. משקלו הממוצע 41 גרם (יכול להגיע בשבייה ל-80 גרם) דבר המאפשר לו להבריח את גרביל הסלעים, הקטן ממנו, ממקורות המזון. מדיה וקבצים בנושא יפה זנב בוויקישיתוף יפה זנב, באתר ITIS (באנגלית) יפה זנב, באתר NCBI (באנגלית) יפה זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) יפה זנב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) יפה זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) יפה זנב, באתר GBIF (באנגלית) סרטון ממכתש רמון בו רואים יפה זנב רודף אחר גרביל סלעים, סרטון באתר יוטיוב יפה זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN יפה זנב במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית Degen, A.A., M. Kam, A. Hazan and K.A. Nagy, Energy expenditure and water flux in three sympatric desert rodents, Journal of Animal Ecology 55:421-429, 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דקר אלכסנדרוני

דקר אלכסנדרוני (שם מדעי: Epinephelus costae; שם עממי: לוקוס חפש) הוא דג גרמי מסוג דקר. כמו יתר הדגים מסוג זה נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח. למרות שתפוצתו נרחבת אין נתונים אודות מצב האוכלוסייה של דג זה, אולם ידוע שסוגי הדקר השונים נמצאים בסכנה עקב ביקוש לבשרם ודיג מסחרי. דקר אלכסנדרוני נמצא במזרח האטלנטי מפורטוגל דרומה עד מרכז חופי אנגולה, כולל האיים הקנריים והים התיכון. הדג חי קרוב לקרקעית בסביבה חולית, בוצית או סלעית. פרטים צעירים מתקבצים ללהקה של 20 עד 80 פרטים. דקר אלכסנדרוני הוא דג טורף הניזון מדגים, סוגי רכיכות כגון תמנונים ודיונונים, וסרטנים. ידוע כי נקבות באורך 47 ס"מ מייצרות 879,000 אלף ביצים. הדג חוזר בכל שנה לאותו אתר השרצה. הביצים והפגיות גודלו בהצלחה במעבדות בקרואטיה ונעשים שם ניסיונות לגדל דג זה במסגרת חקלאות ימית לצורך שיווק מסחרי כדג מאכל. ידוע כי דקר אלכסנדרוני אינו מסתגל בצורה טובה כדג נוי לאקווריומים. בדצמבר 2020 קיימה השרה גילה גמליאל שימוע ציבורי הדן בהגנה על דקר אלכסנדרוני ודקר הסלעים, שבהחלטה קודמת של השר זאב אלקין מ-2018 לא נכללו ברשימת המינים המוגנים עקב לחץ מצד סוחרים שפרנסתם עשויה להיפגע מכך, והחליטה להכריז עליהם כמינים מוגנים. באופן זמני לשנה. בשנת 2021 הכריזה השרה גילה גמליאל על דקר אלכסנדרוני כמוגן באופן קבוע. דקר הסלעים דקר המכמורת דקר חיפני דקר אלכסנדרוני, באתר ITIS (באנגלית) דקר אלכסנדרוני, באתר NCBI (באנגלית) דקר אלכסנדרוני, באתר FishBase (באנגלית) דקר אלכסנדרוני, באתר GBIF (באנגלית) דקר אלכסנדרוני באתר הרשימה האדומה של IUCN היום יוכרע האם הלוקוס ירד מהצלחת באתר ישראל היום נעה פישר, הדקר האלכסנדרוני ודקר הסלעים ייכנסו לרשימת המינים המוגנים, באתר ynet, 11 בפברואר 2021
המתקפה המצרית ב-8 במרץ 1969

המתקפה המצרית ב-8 במרץ 1969 הייתה מתקפה רחבה ואינטנסיבית כנגד כוחות צה"ל בסיני שבעיני רבים סימנה את תחילתה של מלחמת ההתשה. מטרת המתקפה הייתה כיבוש חלקים מחצי האי סיני. המתקפה נשתבשה ביומה השני עקב הריגת רמטכ"ל צבא מצרים הגנרל עבד אל-מונעם ריאד באש צה"ל. במלחמת ששת הימים נחל צבא מצרים תבוסה מוחצת, כאשר בסדרה של קרבות בזק כבש צה"ל ממצרים את חצי האי סיני. לאחר המלחמה נפרשו כוחות צה"ל בבסיסים המצריים במרחבי סיני והקימו מערך של מוצבים חדשים לאורך הגדה המזרחית של תעלת סואץ (שנקראו לימים קו בר-לב). לאחר המלחמה מיהרה מצרים לשקם את צבאה בסיוע סובייטי נרחב. ככל שנתשתקם הצבא המצרי ובנה מערך בצידה המערבי של תעלת סואץ כך נתרבו תקריות האש ביוזמה מצרית. תקריות האש בהדרגה שינו את פניהן והפכו מתקריות ירי נק"ל ביוזמה מקומית לתקריות מתוכננות ביוזמה מצרית בכירה יותר. בחלוף החודשים ובמקביל להתעצמות הצבאית הצהיר נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כי בכוונתו לשחרר את סיני בכוח. על אף שהצבא המצרי לא השלים את שיקומו, נדחף במידת מה נאצר ליזום פעולות התקפיות בלחץ העם כפי שבא לידי ביטוי בהפגנות פברואר 1968. לאחר הסלמה הדרגתית החליטה מצרים לפתוח במתקפה רחבה ואינטנסיבית כנגד כוחות צה"ל שבצידה המזרחי של התעלה ב-8 במרץ. המתקפה תוכננה להתבצע בשלבים: שלב א' - ריכוך ארטילרי. בשלב זה יופגזו ביצורי צה"ל לאורך התעלה. שלב ב' - לאחר ריכוך המוצבים הישראלים ובחסות הפגזה ארטילרית יצלחו את התעלה כוחות קומנדו מובחר על גבי סירות ויתקפו את המוצבים הישראלים. שלב ג' - מבצע צליחה של יחידות יבשה גדולות שיכבשו שטחים סמוכים לתעלה. בבוקר 8 במרץ חדרו מטוסי מיג 21 למערב סיני. כנגדם הוזנקו מטוסי ירוט ישראלים. בקרב אוויר הופל בשעה 11:20 מטוס מיג 21 מצרי וטייסו נשבה. בשעה 17:30 כמתוכנן פתחו המצרים בהפגזה כבדה על מוצבי צה"ל לאורך כל תעלת סואץ. ההפגזה הייתה אינטנסיבית והונחתו בתוך זמן קצר כ-40 אלף פגזים. בהפגזה נהרגו ארבעה חיילי צה"ל ונפצעו 14 חיילים, אחד מן ההרוגים היה טייס מטוס פייפר שהופל בטיל SA2. בתגובה פתחו כוחות צה"ל בהפגזה ארטילרית ובירי טנקים לעבר מטרות בגדה המערבית של התעלה. בשעה 20:10 הפגיז צה"ל את בתי הזיקוק בעיר סואץ והבעירם. ביום השני למתקפה בעוד נמשכת ההפגזה הכבדה ירו כוחות צה"ל רקטת זאב ניסיונית לעבר מוצב קדמי באזור שבין אסמאעיליה לבין פורט סעיד שבו שהה באותו הזמן הרמטכ"ל המצרי, עבד אל-מונעם ריאד. הרמטכ"ל המצרי ומספר קצינים מצרים בכירים נוספים נהרגו במקום. הריגת הרמטכ"ל המצרי שיבשה את מהלך הקרב המתוכנן ומכאן נמשכה פעילות ההפגזה בלבד מבלי לשלב את כוחות החי"ר ומבלי ליישם את שלבי המבצע הבאים. הריגת הרמטכ"ל המצרי שיבשה את המתקפה המצרית. בהלווית הרמטכ"ל השתתפו כמיליון איש שקראו בזעם לנקמת דמו ודרשו פתיחה במלחמת שחרור כנגד ישראל. לאחר מותו של ריאד הגבירה מצרים את המתקפות על כוחות צה"ל בקו בר-לב בעיקר באמצעות הפגזות שנמשכו בחודשים מרץ, אפריל, מאי ושיאן היה ביוני 1969. הפגזת מתקני הזיקוק בסואץ יצר מחסור בדלק במצרים. מוסטפא כבהא, חרב אל-אסתנזאף: מלחמת ההתשה בראי המקורות המצריים, אפעל: יד טבנקין, מכון ישראל גלילי לחקר מדיניות ההתיישבות, הביטחון והחוץ; אוניברסיטת תל אביב, 1995, עמ' 84–85 פסח מלובני, הארטילריה המצרית במלחמת ההתשה, תמיד תותחן, ספטמבר 2021, עמ' 52–56 אלי לנדאו, מתקני הנפט המצריים ליד התעלה עדיין בוערים, מעריב, 9 במרץ 1969 אלי לנדאו, שותק השייט המצרי במפרץ סואץ, מעריב, 10 במרץ 1969
נאוטו טאג'ימה

נאוטו טאג'ימה (ביפנית: 田島 直人; באנגלית: Naoto Tajima;‏ 15 באוגוסט 1912 – 4 בדצמבר 1990) היה אתלט יפני, אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה משולשת. היה לקופץ משולשת הראשון בעולם שעבר מרחק של 16 מטר. החזיק בשיא העולם במשך 15 שנים. טאג'ימה נולד באיוואקוני. הוא בוגר אוניברסיטת קיוטו. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים טאג'ימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.15 מטר. באולימפיאדת ברלין (1936) זכה טאג'ימה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 16.00 מטר, לפני בן ארצו הרדה מסאו (15.66 מטר) ושיאן העולם היוצא ג'ק מטקלף מאוסטרליה (15.50 מטר). מדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.74 מטר, אחרי ג'סי אוונס מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של (8.06 מטר) ולוץ לונג מגרמניה (7.87 מטר) (שלושת המנצחים, על הפודיום, בתמונה). שיא עולמי זה הושווה בדצמבר 1950 על ידי אדהמר דה סילבה מברזיל ושנה לאחר מכן נישבר בס"מ אחד, על ידי דה סילבה. מדליית הזהב שבה זכה טאג'ימה הייתה האחרונה שזכתה יפן באתלטיקה עד אולימפיאדת סידני (2000) שבה זכתה נאוקו טקהאשי בריצת מרתון. קפיצה לרוחק: 7.74 מטר (1935) קפיצה משולשת: 16.00 מטר (1936) שיא עולם מדיה וקבצים בנושא נאוטו טאג'ימה בוויקישיתוף נאוטו טאג'ימה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נאוטו טאג'ימה, באתר olympedia.org נאוטו טאג'ימה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית נאוטו טאג'ימה, באתר Track and Field (גברים)
מס דיבידנדים

מס דיבידנדים הוא המס המוטל על דיבידנד המחולק על ידי חברה לידי בעלי מניותיה. המס מוטל כאשר מתרחש אירוע מס והוא מוטל על מקבל הדיבידנד ולא על המחלק. בחלק מהמדינות, מחלק הדיבידנד נדרש לנכות את המס במקור ולהעבירו לרשויות המס. בישראל מיסוי דיבידנדים הוא חלק ממס הכנסה. לסיווג ההכנסה מדיבידנד השפעה מהותית על סוג המס ושיעור המס שיוטל על המקבל. בחלק ממדינות העולם, למשל בארצות הברית, קבלת דיבידנד מסווג כהכנסה פירותית. במדינות אחרות, ביניהן ישראל, מדובר בהכנסה הונית. יתרה מכך, ישנן מדינות בהן קיים מיסוי חד-שלבי ובאחרות מיסוי דו-שלבי. הכרת שיטת המס מאפשרת ביצוע תכנון מס לצורך הקטנת המס המשולם. בישראל, תקבול דיבידנד היא הכנסה חייבת במס הכנסה ככל הכנסה אחרת. בהתאם להוראות סעיף 2(4) לפקודת מס הכנסה נקבע כי דיבידנד, לרבות דיבידנד המשתלם מתוך רווחי הון של חברה, ריבית, הפרשי הצמדה או דמי נכיון הם הכנסה חייבת במס. החוק בישראל קובע שיעורי מס שונים לחברות ויחידים המקבלים דיבידנד: חברה, תושבת ישראל, חייבת במס על דיבידנד שקיבלה מחברה ישראלית אחרת בשיעור של 0%, פרט למקרה שהחברה הישראלית המחלקת את הדיבידנד היא מפעל מאושר או מפעל מוטב במקרה זה היא חייבת במס בשיעור של 20%. יחיד, תושב ישראל, חייב במס על דיבידנד בשיעור של 25%, פרט למקרה שהיחיד הוא בעל מניות מהותי (המחזיק לכל הפחות 10% מהון המניות של החברה) במקרה זה הוא חייב במס בשיעור של 30%. נוסף להוראות החוק, קיימות הוראות שעה המפחיתות את שיעור מס הדיבידנדים על מנת להגדיל את הכנסות המדינה ממסים בתקופות מיתון או אחרי מבצעים צבאיים. כיוון שהמס מוטל רק כאשר הדיבידנד מחולק, הפחתת שיעור המס מעודדת בעלי חברות להכריז על חלוקת דיבידנד. הפחתת שיעור המס אומנם מפחיתה את המיסוי, אך בפועל הגביה עולה ככל שיותר נישומים מעדיפים לשלם מס בשיעור נמוך, והמדינה רואה הכנסות גבוהות מהתחזיות ומצליחה לממן את הוצאותיה החריגות. בארצות הברית, תקבולי דיבידנדים בידי הנישום מסווגים הכנסה רגילה לכן שיעור המס נקבע לפי מדרגות המס של הנישום. בשנת 2003 הציע הנשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש לבטל את המס המוטל על דיבידנדים באומרו כי ”מיסוי דו-שלבי הוא רע לכלכלה שלנו ומשפיע לרעה בעיקר על הפורשים לגמלאות”. בנוסף הוא טען כי מיסוי רווחי חברות היא פעולה הוגנת אולם מיסוי בעלי המניות על אותם הרווחים היא פעולה לא הוגנת. החל משנת 2003 שיעור מס הדיבידנדים נקבע לפי דרגות המס של הנישום, אך ברוב המקרים בדיבידנדים "רגילים" הכנסה מדיבידנד תחשב כמו רווח הון ארוך טווח שתמוסה בשיעור המקסימלי של 15% "מס דיבידנד מוטב". בשנת 2013 ממשל אובמה הוסיף דרגת מס מקסימלית חדשה בסך 39.6% הממסה דיבידנד מוטב בשיעור של 20%. מס חברות מיסוי דמי שכירות
אהרון פררה

אהרון פֶּרֶרָה (נולד ב-21 במרץ 1962) הוא זמר, שחקן, מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי. פררה נולד וגדל בשכונת רסקו בירושלים, ולמד בבית הספר היסודי ע"ש יוסף לוריא. בנו של הזמר אברהם פררה, ונכדו של אהרון פררה נהג האוטובוס שנרצח על ידי מפגעים ערבים בשיירת הדסה במהלך מלחמת העצמאות של ישראל. היה חבר במקהלת צה"ל. בשנת 1985 השתתף בקדם-אירוויזיון לייצוג ישראל, כאחד מזמרי הליווי של ירדנה ארזי בשיר "עוד נגיע", וכעבור שנה, בשנת 1986, השתתף בשנית בקדם-אירוויזיון לייצוג ישראל, כאחד מזמרי הליווי של שולה חן בשיר "גיטרה". פררה הצטרף להרכב השני של שלישיית "הופה היי", לצד יגאל בשן ואבי דור. התוכנית שודרה בערוץ הראשון בשנים 1990–1995, והניבה שש עונות, חמישה אלבומים ושש הצגות בימתיות. השלישייה נחלה הצלחה גם במופע החנוכה ה"פסטיגל": בשנת 1992 זכתה במקום הראשון עם השיר "היי עצור", בשנת 1993 במקום השני עם השיר "עושים שמח", ובשנת 1995 במקום השני עם השיר "כשיש לך חבר". באוקטובר 2000 התפרקה השלישייה סופית. ב-1992 ביצע בעברית ביחד עם הזמרת חני נחמיאס את שיר הפתיחה של סדרת הילדים "הלו ספנסר" ששודרה בערוץ הראשון. ב-1993 השתתף בקלטת השמינית לילדים של "שירים קטנים" לצד חני נחמיאס ועירית ענבי. בשנת 2000 השתתף בפרק בקומדיית המצבים "שמש" בתור הילד בר שגדל אחרי 20 שנה. בשנת 2001 התחיל להגיש ברדיו את התוכנית "לא לנשים בלבד". בשנת 2005 הגיש את תוכנית הטלוויזיה "בחברה טובה" ששודרה בערוץ 33, בה אירח אמנים ודמויות מהתרבות והבידור הישראלי. באוקטובר 2014 התחיל פררה להגיש ביחד עם אבי דור את סדרת תוכניות הטלוויזיה "אור של כוכבים", בהפקתה של עידית פונד ובבימויו של גיל לסניק, ששודרה בערוץ הראשון והוקדשה ליוצרים חשובים בזמר העברי. התוכנית הראשונה הוקדשה ליצירותיו של עוזי חיטמן במלאת עשור לפטירתו. בהמשך שודרו הפרקים שעסקו ביצירותיהם של אהוד מנור, נעמי שמר, מרים ילן שטקליס, יוסי בנאי, אריק איינשטיין, לאה גולדברג ועוד. ערך והגיש את תוכניות הרדיו "אמצע הדרך", "קבלת שבת", "השבת של גימל", "בחצי הלילה" ועוד, ברשת ג' וברשת ב' של קול ישראל. לאחר סגירת רשות השידור, והקמת תאגיד השידור, המשיך פררה להגיש את תוכניתו בכאן גימל. מדיה וקבצים בנושא אהרון פררה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אהרון פררה טל גורדון, ריאיון: זמר עברי, הומור והגשה מחויכת, באתר הבמה, 6 בנובמבר 2012 אהרון פררה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אהרון פררה, באתר ספוטיפיי אהרון פררה, דף שער בספרייה הלאומית אהרון פררה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) דף יזכור צה"ל 84, באתר שרים במדים זוהר ישראל, הוא דווקא גבר רומנטי, באתר nrg מעריב, 27 בדצמבר 2001 רשת ג' 97.8 105.5 FM, עם אהרון פררה ועם עופר נחשון ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטיף

האם התכוונתם ל... קטיף (חקלאות) – העונה בה קוטפים את הפירות מהעצים בהבשלתם, כמו גם פעולת הקטיפה עצמה קטיף (מושב) – התנחלות בגוש קטיף שפונתה במסגרת תוכנית ההתנתקות קטיף (ערב הסעודית) – עיירה ואזור גאורפי בערב הסעודית גוש קטיף – גוש יישובים ישראלים ברצועת עזה, שפונה במסגרת תוכנית ההתנתקות קטיף.נט – אתר האינטרנט של יישובי גוש קטיף קטיף (כתב עת) קטיף דובדבנים (כשל לוגי) – כשל לוגי
טבלת מתודות וירטואלית

טבלת מתודות וירטואלית (virtual method table, virtual function table, virtual call table או vtable) היא מנגנון הממומש בשפות תכנות רבות שמאפשר הקצאה דינמית של שגרות (מתודות) בזמן הריצה, ולא בשלב ההידור. הודות לכך ניתן לקרוא למתודה של מחלקת האם, כשבפועל אין יודעים את המופע המדויק של האובייקט אלא בזמן הריצה, ורק בזמן הריצה ניתן לקבוע את המתודה המדויקת שתופעל. לכל אובייקט יש מצביע לטבלת הצבעות וירטואלית בה נשמרות כתובות של מתודות דינמיות. קריאה למתודות מתבצעת על ידי קריאת הכתובת של המתודה מתוך הטבלה והרצתה. עבור אובייקטים מאותה המחלקה יהיה מימוש אחד של הטבלה והם יחלקו בה. לאובייקטים היורשים מאותה מחלקה תהיה טבלה דומה, הכתובת של מתודות דומות יהיו במיקום זהה בטבלה, אך הכתובות יכולות להיות שונות (עבור מימושים שונים של המתודות). בדרך כלל, המהדר יוצר טבלה זמנית מופרדת עבור כל מחלקה, כאשר נוצר אובייקט, מצביע לטבלה הווירטואלית (שנקרא VPTR או VPointer) נוצר ומתוסף לחבר נסתר במחלקה. המהדר יוצר בנוסף קוד "חבוי" בבנאי של כל מחלקה כדי לאתחל את המצביע לטבלה הנכונה. נניח שתוכנית מכילה מספר מחלקות היורשות אחת מן השנייה. מחלקה על Car ושתי מחלקות יורשות, Bus ו PrivateCar. המחלקה Car מגדירה מתודה וירטואלית stop. שתי המחלקות היורשות יספקו מימוש שונה למתודה. כאשר התוכנית קוראת למתודה stop מתוך מצביע מסוג Car (שיכול להצביע למחלקה מסוג Car או לשתי המחלקות שיורשות ממנה), ההחלטה לאיזה מימוש לקרוא נעשית בהתאם לטיפוס המחלקה האמיתי שהיא משויכת אליו. כיוון שטיפוס המצביע לא נקבע בזמן הקומפילציה, ההחלטה לא יכולה להתבצע בזמן זה, והיא נעשית רק בזמן הריצה. ישנן דרכים שונות ליישום המנגנון אולם פתרון הטבלה הווירטואלית נפוץ בעיקר בסביבת C++ ושפות קשורות נוספות (כמו C#). שפות אשר מפרידות את תכנון הממשק (interface) מיישומו כמו Visual Basic ו-delphi משתמשות אף הן במנגנון הטבלה הזמנית מכיוון שהיא מאפשרת לאובייקטים להשתמש במתודות שונות באמצעות סט של מצביעים.
משה בן ששת

רבי משה בן ששת היה פרשן מקרא. מעט מאוד ידוע על רבי משה. כיום ידוע על פירושיו לספר ירמיה ויחזקאל (כולל פרק מ-מג על צורת מקדש יחזקאל) וגם לספר ישעיה. הרב שמואל פוזננסקי, בהערותיו לפירושו של רבי אליעזר מבלגנצי לספר יחזקאל, מרבה להביא מפירושו של רבי משה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. משה בן ששת, פירוש על ירמיה ויחזקאל, ‏לייפציג' תרל"ב, באתר היברובוקס שמואל רולס דראיבר, פירוש על ירמיה ויחזקאל מרבי משה בן ששת, יצא לאור מכ״י אוקספורד, לונדון, תרל"ב, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאוקו טקהאשי

נאוטו טאג'ימה (ביפנית: 高橋 尚子; באנגלית: Naoko Takahashi;‏ נולדה ב-6 במאי 1972) היא אתלטית יפנית בעבר, אלופה אולימפית ושיאנית עולם בריצת מרתון בעבר. הייתה לאתלטית היפנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית והאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-2:20 שעות. היא זכתה במדליית זהב ראשונה באתלטיקה עבור יפן, 64 שנים לאחר זכייתו של נאוטו טאג'ימה בקפיצה משולשת. טקהאשי נולדה בגיפו. במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בדצמבר 1998 זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בשיא יפני חדש של 2:21:47 שעות. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה טקהאשי במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:14 שעות, לפני לידיה סימון מרומניה (2:23:22 שעות) וג'ויס צ'פצ'ומבה מקניה (2:24:45 שעות). במרתון ברלין שנערך ב-30 בספטמבר 2001 ניצחה טקהאשי בשיא עולם חדש של 2:19:46 שעות והייתה לאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-2:20 שעות. שיא זה החזיק מעמד שבוע ימים ונישבר על ידי קתרין נדרבה מקניה (2:18:47 שעות). באוקטובר 2008 פרשה טקהאשי מריצה תחרותית. מדיה וקבצים בנושא נאוקו טקהאשי בוויקישיתוף נאוקו טקהאשי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נאוקו טקהאשי, באתר olympedia.org נאוקו טקהאשי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית נאוקו טקהאשי, באתר Track and Field (נשים)
הילריוס מארל

הילריוס מארל (hilarius) (בערך 403-449) היה בישוף בעיר ארל. בנעוריו נכנס למנזר לרין (Lérins) שבראשו עמד באותה עת הונורטוס, ולאחר מכן ירש את מקומו כבישוף ארל בשנת 429. בעקבות אוגוסטינוס הקדוש ארגן את הכהונה בקתדרלת הבישופות שלו ל"קהילה" והקדיש חלק ניכר מזמנם לתרגול דת אסקטית. הוא החזיק בתואר המטרופוליטן של ויין ונרבונה וניסה להחל את סמכותו על פני כל הכנסיות בדרום גאליה. הילריוס הדיח את בישוף בזאנסון כלידונוס בגלל שהתעלם מבכירותו, כביכול, ובגלל שהתיימר לתואר מטרופוליטן של בזאנסון. תלונה על כך הועלתה בפני האפיפיור לאו הראשון, שניצל את ההזדמנות כדי לחסל את הויקריה הגאלית בשנת 444. מצב זה הביא לנישולו של הילריוס מהזכות לקדש בישופים, לכנס ויעודים ולפקח על הכנסייה בפרובינציה, והאפיפיור זכה בצו מטעם ולנטיניאנוס השלישי שהקנה להוראותיו תוקף של צו מלכותי, שהפרתו תיענש על פי חוק. הילריוס מת בשנת 449 ושמו הוכנס מאוחר יותר לרשימת המרטירים של הכנסייה ונקבע לו יום זיכרון ב-5 במאי. כמו כן מסופר שיהודי ארל שרו מזמורים בהלווייתו. במהלך חייו נודע הילריוס כלמדן וכותב רהוט וכן כאדם חנון וחסוד. מדיה וקבצים בנושא הילריוס מארל בוויקישיתוף הילריוס מארל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אגם מלח

אגם מלח הוא אגם מים סגור המכיל ריכוז גבוה של מלחים, לרוב נתרן כלורי (מלח בישול), ומינרלים מומסים אחרים, ברמה גבוהה באופן משמעותי יחסית לאגמים אחרים. ההגדרה המקובלת לאגם מלח היא אגם המכיל לפחות שלושה גרם מלח לכל ליטר מים (כלומר 0.3% ומעלה). חלק מהאגמים מכילים ריכוז מלח שהוא גבוה אף יותר ממי הים, ואלו מוגדרים גם כ"אגם היפר-מלוח" (Hypersaline lake). סיווג אפשרי לאגמים על פי אחוז המלח בהם: 0.05%–0.3% – תת-מלוח 0.3%–2% – היפו-מלוח 2%–5% – מזו-מלוח 5% ומעלה – היפר-מלוח אגמי מלח נוצרים כאשר מים המכילים מלחים ומינרלים, זורמים אל אזור סגור ללא מוצא של האגם, ונשארים בו בלי אפשרות לזרום הלאה. המים מתאדים בהדרגה, ובאגם נותרים המלחים המומסים, דבר שמעלה את רמת המליחות של האגם. אגמי מלח משמשים לעיתים קרובות לתעשיית ייצור והפקה של מלחים ומינרלים. בשל האוסמולריות הגבוהה השוררת באגמים אלו, מעטים מיני היצורים המסוגלים לגדול בהם, עד שבאגמים מלוחים במיוחד ניתן למצוא אך ורק מיני חיידקים הלופיליים ("אוהבי מלח"). אם כמות המים הזורמת לאגם נמוכה מכמות המים המתאדה ממנו מדי שנה, עשוי האגם להתייבש בהדרגה ואף להפוך למדבר מלח. Hammer, U. T. (1986), "Saline Lake Ecosystems of the World". Springer (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" ) מדיה וקבצים בנושא אגם מלח בוויקישיתוף