laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טמון באש

בדיני נזיקין בהלכה, דין טָמוּן בְּאֵש הוא הלכה מיוחדת בנזקי אש (אחד מארבעה אבות הנזיקין), ולפיה חיוב הפיצוי הוא רק על דברים שנראים לעין וניזקו, ולא על מה שהיה "טמון" ונסתר. המקרה הקלאסי של טמון הוא אש שיצאה משליטה ושרפה ערימת חיטים שמישהו טמן בתוכה חפצים; על פי ההלכה, מי שהצית את האש חייב לשלם רק על ערימת החיטים שנשרפה ולא על החפצים שהיו מוסתרים בתוכה. בכמה מקומות פטור טמון נדרש מהכתוב בתורה בעניין נזקי אש: "כי תצא אש ומצאה קוצים ונאכל גדיש או הַקָּמָה", מהמילה "קמה" שמורה על דבר גלוי ונראה לעין. בירושלמי, מובאים גם לימודים לצד השני- שמחייב על טמון. דין טמון מובא במשנה כמחלוקת בין רבי יהודה שמחייב לשלם גם על כלים טמונים שנשרפו, לבין שאר החכמים שחלקו על כך: המדליק את הגדיש, והיו בו כלים ודלקו – רבי יהודה אומר: ישלם מה שבתוכו; וחכמים אומרים: אינו משלם אלא גדיש של חטין או של שעורים. בברייתא דעת חכמים מפורטת יותר, ומבואר שאף על פי שאינו משלם את מלוא הפיצוי על הכלים שנשרפו, בכל זאת "רואים מקום כלים כאילו הוא מלא תבואה", ומשלם כאילו נשרפה ערימה מלאה של תבואה ולא ערימה חלולה. בתלמוד נטבע המונח "טמון" לציון הלכה זו. בתלמוד נאמרו שני סייגים לדין טמון, לפיהם יש מקרים שבהם יהיה חייב גם על חפצים טמונים שנשרפו: על פי ברייתא שהובאה בגמרא, אם האש הוצתה מלכתחילה בתוך שטחו הפרטי של הניזק – אז חייב גם על "טמון". האמורא רב פפא סייג זאת רק למקרה שבו מה שהיה טמון הוא דבר שרגילים להטמינו כך, ולא דברים שטמונים באופן מפתיע לגמרי. לפי דעת אמוראים המובאים בתלמוד, דין טמון הוא רק אם בעת הצתת האש לא הייתה לה אפשרות להגיע ולשרוף את התבואה, אלא שלאחר מכן אירע מקרה לא צפוי (כגון שנפל הקיר בין האש לבין התבואה), והמצית התרשל לתקן אותו. לעומת זאת, אם כבר בעת ההצתה היה צפוי שהאש תוכל להגיע לתבואה, אז זה נחשב כנזק שנעשה באופן ישיר על ידי המצית, וחייב גם על "טמון". שיטת האמוראים הזו נקראת "אִשׁוֹ משום חִצָיו", כלומר, נזקי אש נתפסים כפגיעה ישירה בידיים, כמו יריית חץ שעף ופוגע ומזיק מרחוק. אנציקלופדיה תלמודית, ערך "אש (מזיק)" אבישלום וסטרייך, התפתחות ומגמות פרשניות בדיני הנזיקין התלמודיים לאור מקרי פטור חריגים, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן תשס"ז (אורכב 27.07.2011 בארכיון Wayback Machine), שער רביעי: טמון באש, עמ' 181 והלאה הרב חיים רטיג, "נזקי אש ופטור טמון", בינות הגמרא א, תשס"ה, עמ' 11–26 הרב עזרא ביק, טמון באש (סא:-סב.), באתר בית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון מכילתא דרבי ישמעאל מסכתא דנזיקין, פרשה י"ד, תלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק ו', הלכה ז', תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס', עמוד א'. ספר שמות, פרק כ"ב, פסוק ה'. תלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק ו', הלכה ז', תלמוד ירושלמי, מסכת בבא קמא, פרק ו', הלכה ז'. משנה, מסכת בבא קמא, פרק ו', משנה ה'. מובאת בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"א, עמוד ב' ובמכילתא דרשב"י פרק כ"ב פסוק ה' תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"א, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ג, עמוד א'.
רדיית הפת

רדיית הפת בהלכות שבת היא הפרדת הפת האפויה מדפנות התנור אליו הייתה מודבקת במהלך אפייתה. רדיית הפת בשבת מותרת כשהאפייה נעשתה בהיתר, ואסורה מדרבנן כאשר האפייה נעשתה באיסור. רדיית הפת האסורה היא רק כאשר הפת מודבקת לדפנות התנור, כפי שהיה בתנורים בזמן העתיק, אך לא כאשר הפת נמצאת בתחתית התנור, כמו בתנורים כיום. פעולה זו אסורה רק מדרבנן היות שאין היא נחשבת למלאכה (האסורה מהתורה) אלא לחָכְמָה. הראשונים, וביניהם הרי"ף והרמב"ן, סבורים כי מדובר באיסור שבות, שבמסגרתו גזרו חכמים לרדות את הפת. לעומתם בעל המאור סבור כי מכיוון שזו פעולה כל כך פשוטה וכל כך רחוקה ממלאכה, אין בה אפילו איסור שבות, אלא רק איסור קל מדברי חכמים. על פי ההלכה מותר להניח פת בתנור על מנת שתאפה עם כניסת שבת, בתנאי שבעת כניסת השבת הבצק כבר עבר שלב התחלתי של האפייה ('קרימת פנים'). במקרה זה הותרה רדיית הפת כדרכה, בהגבלה של שיעור הפת הנצרך למאכל השבת. אולם אם האפיה נעשית בניגוד להלכה (בשעת כניסת שבת עוד לא קרמו פניו של הבצק): אם דבר זה נעשה בשוגג מותר לאדם לרדות בשינוי (באמצעות כל אחר במקום כלי הרדייה הרגיל) בשיעור הנצרך לשלוש סעודות שבת לו ולבני ביתו. היתר זה מתבסס על חשיבות הלחם למאכל האדם. אולם אם הדבר נעשה במזיד, חכמים קנסו את האדם ואסרו עליו להוציא את הפת מהתנור כלל, אפילו אם אין לו מה לאכול בשבת. הגמרא דנה בשאלה האם יהיה מותר לאדם שהניח בשבת בצק בתנור לרדות את הבצק (ובכך לעבור על איסור דרבנן של רדיית הפת) על מנת להימנע מלעבור בשוגג על איסור תורה של אפייה, כלומר האם חכמים העמידו את איסור הרדייה שהוא מדבריהם גם במקום שבו אדם יגיע בעקבות קיום דבריהם לכדי איסור תורה בשוגג. למסקנה אומרת הגמרא כי מותר יהיה לאדם לרדות את הבצק כדי למנוע עבירה על איסור תורה, כלומר חכמים לא העמידו את דבריהם במקום שאדם יבוא על ידי קיום דבריהם לכדי איסור תורה. היתר זה הוא בין אם הנחת הבצק בתנור נעשתה בשוגג או במזיד. עם זאת, היתר זה הוא רק לאדם שהכניס את הבצק לתנור, אך לא לאדם אחר, היות שאין אומרים לאדם חטא כדי שיזכה חברך, כלומר אסור לאדם לעבור אפילו על איסור קל על מנת להציל את חבירו מלעבור על איסור חמור. כיום אפיית לחם בתנור אינה נעשית בהדבקה לדפנות התנור כבזמן העתיק, אלא בהנחה על תחתית התנור. לכן הוצאת הלחם מהתנור אינה נחשבת רדיית הפת, ובמידה ואפיית הלחם נעשתה בהיתר, מותר להוציא מהתנור אפילו כמות גדולה, אך לא בכלי המשמש בדרך כלל לרדייה אלא בכלי אחר. במידה והאפייה נעשתה באיסור, קנס חז"ל על השוגג והמזיד נשאר בעינו כמו בתנורים בזמן העתיק. שולחן ערוך אורח חיים רנ"ד סעיף ז' תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ט, עמוד ב' ספר ההלכות, מסכת שבת, דף ד מדפי הרי"ף. בעל המאור, מסכת שבת, דף ד מדפי הרי"ף. הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ד, סעיף ט"ו תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ד', עמוד א' הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ד, סעיף י"ח הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ד, סעיף י"ט הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רנ"ד, סעיף י"ז הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מועמדים ישראלים לפרס אוסקר

ישראל החלה לשלוח לאקדמיה האמריקאית סרטים לשם התמודדות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-1964. אף סרט ישראלי לא זכה עד כה בפרס. נכון ל-2023 הועמדו לזכייה בפרס 10 סרטים ישראליים, כמות המועמדויות השנייה בגודלה עבור מדינה מיבשת אסיה כאשר ליפן 12 מועמדויות. מאז 1991 ועד היום, הסרט המייצג את ישראל הוא הזוכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר, כאשר יוצאי הדופן הם "אביבה אהובתי" שזכה בפרס אופיר במשותף עם "אדמה משוגעת" ובהצבעה חוזרת הוחלט לשלוח את האחרון, ו"ביקור התזמורת" שנפסל על ידי האקדמיה האמריקאית מאחר שדיאלוגים רבים בו היו באנגלית, ועל כן לא התאים לקטגוריה. במקומו נשלח הסרט שהאקדמיה הישראלית זיכתה בכמות השנייה בגודלה של קולות, "בופור", אשר היה למועמד הראשון מטעם ישראל לפרס מזה 23 שנים. הבמאים היחידים ששני סרטים ישראליים בבימויים הועמדו לזכייה בפרס הם אפרים קישון, משה מזרחי ויוסף סידר. מזרחי ביים, בנוסף, את הסרט "כל החיים לפניו" שזכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר עבור צרפת. יש גם לציין את השחקנית האמריקאית נטלי פורטמן, ילידת ירושלים, שבגיל 4 הוריה והיא היגרו מישראל ועברו להתגורר בארצות הברית. פורטמן הייתה מועמדת לאוסקר בתור שחקנית משנה בעבור תפקידה בסרטו של מייק ניקולס, "קרוב יותר" (2004), ובתור שחקנית ראשית עבור תפקידה בדרמה הביוגרפית של פבלו לריין, "ג'קי" (2016). בסופו של דבר זכתה בתור שחקנית ראשית עבור תפקידה בסרטו של דארן ארונופסקי, "ברבור שחור" (2010). הרשימה הבאה כוללת סרטים ישראלים אשר היו מועמדים לפרס אוסקר בקטגוריה שאיננה "הסרט הזר הטוב ביותר". השנה המצוינת היא השנה שבה נערך טקס האוסקר שבו הסרט היה מועמד. אבנר שביט‏, מ"סאלח שבתי" ועד "הערת שוליים": איך השתנה אצלנו היחס לאוסקר?, באתר וואלה, 13 בפברואר 2012 הסרט בופור החליף את הסרט ביקור התזמורת, אשר לא עמד בקריטריונים למועמדות בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר שכן יותר ממחציתו היא באנגלית. ניר וולף, שישבת, באתר ישראל היום, 21 בפברואר 2014 2013 Sci-Tech Awards: Ofer Alon, סרטון בערוץ "Oscars", באתר יוטיוב (אורך: 4:46) אינה טוקר ואמיר בוגן, חגיגה קולנועית: גיא נתיב זכה באוסקר על סרטו הקצר, באתר ynet, 25 בפברואר 2019
גולדפינגר (ספר)

גולדפינגר הוא ספר הריגול השביעי בסדרת ספרי "ג'יימס בונד" מאת איאן פלמינג. פורסם לראשונה בבריטניה ב-23 במרץ 1959. ב-1964 יצא סרט בשם זה שהתבסס על עלילת הספר, הסרט השביעי בסדרת סרטי ג'יימס בונד הפופולרית, בכיכובו של שון קונרי. כן התבססה על עלילה זו סדרת קומיקס יומית שיצאה בעיתון הבריטי דיילי אקספרס בשנים 1960–1961. הספר תורגם לשפות רבות והופץ ברחבי העולם. בעברית יצא הספר תחילה בתרגום ב. אוריאל, בהוצאת ספיח, ב-1964, ומאז יצא בארבע מהדורות שונות בהוצאה זו. ב-1990 תורגם על ידי עמנואל לוטם ויצא מחדש בהוצאת זמורה ביתן. בעלילת הספר נשלח הסוכן החשאי ג'יימס בונד לעקוב אחר פעולותיו של יוריק גולדפינגר, מטורף המתעניין בזהב ומצליח להוציא זהב רב מהמדינה. הוא רודף אחריו לשווייץ, שם הוא מגלה כי גולדפינגר מפעיל מפעל בו הוא מתיך את הזהב הגנוב ומוכר אותו להודו. בונד מנסה להתנקש בחייו, אך הוא נתפס ועובר עינויים על ידי עוזרו האכזרי של גולדפינגר, אודג'וב. לבסוף הוא ניצל לאחר שהוא מציע לגולדפינגר לעבוד עבורו, ונלקח לפורט נוקס כדי להיות אחד ממזכיריו. שם הוא מגלה את מזימתו של גולדפינגר להגדיל את ערך הזהב שברשותו באמצעות הפיכת עתודות הזהב של העולם המאוחסנות בפורט נוקס לרדיואקטיביות. בונד מצליח להעביר מסר על המזימה למפעיליו, שפותחים בקרב נגד גולדפינגר, אך הוא מצליח לתפוס את בונד ולברוח במטוס עם אודג'וב. בונד נאבק בהם, הם נהרגים, ובונד מצליח להנחית את המטוס בשלום, סמוך לחופי קנדה. האדריכל ארנו גולדפינגר שהתגורר בלונדון ברחוב וילו 2 בסמוך לביתו של הסופר איאן פלמינג, שימש השראה עבור פלמינג לדמות הנבל בספרו. פלמינג שנא את ביתו של גולדפינגר שלצורך בנייתו נהרסו מבנים ויקטוריאניים שהיו במקום, ועל כן קרא על שמו את דמות אויבו של ג'יימס בונד - "יוריק גולדפינגר". ארנו גולדפינגר התייעץ עם עורכי דינו לאחר פרסום הספר, ולאחר שפלמינג איים לשנות את שם הדמות ל"גולדפריק" (איבר מין מוזהב) במקום השם המקורי (שמשמעותו באנגלית היא אצבע מוזהבת - Gold Finger), החליט גולדפינגר שלא לתבוע את פלמינג. המו"לים של פלמינג, במסגרת הצעת הפשרה, הסכימו לשלם את ההוצאות המשפטיות של גולדפינגר וכן לתת לו שישה עותקים של הספר. אלי אשד, האמת מאחורי ג'יימס בונד How Goldfinger nearly became Goldprick, באתר גארדיאן
ויקירפואה

ויקירפואה היא מיזם ואתר אינטרנט מבוסס ויקי ישראלי של איגוד רופאי המשפחה בישראל בשיתוף רשת רפואה שהוקם ב-2011. המיזם הוקם במטרה להציג ידע רפואי בתבנית חופשית ונגישה לכל, ברוח מיזם ויקיפדיה ולספק מידע רפואי אמין וזמין לרופאי המשפחה ולשאר מקצועות הרפואה. הוא פועל ללא כוונת רווח. בתחילת 2020 היו באתר מעל ל-3600 דפי תוכן. בשנת 2024 רשומים 6781 עורכים. ויקירפואה מיועדת לשתף לעדכן במידע המעודכן והמתחדש לרופא המשפחה ולרופא הראשוני, לרופאים מומחים, בעיקר בתחומים בהם אינם עוסקים באופן שוטף, לאנשי מקצועות הרפואה ולכל מי שמעוניין ברפואה ובריאות. להבדיל מוויקיפדיה, את הערכים באתר ויקירפואה יכולים ליצור ולערוך רק אנשי מקצוע מתחום מדעי הבריאות והרפואה. הכותבים והעורכים בוויקירפואה הם רופאים או בעלי תואר אקדמי מקביל כמו PhD והם מזוהים בשמם המלא. המיזם מאפשר להציג חילוקי דעות בנושאים השונים. המיזם הוקם ביוזמת יו"ר איגוד רופאי המשפחה בישראל פרופ' שלמה וינקר שהוא גם העורך האחראי וד"ר רמי טמיר. המימון הראשוני התקבל כמענק לימודי מחברות המכירות בחשיבות המיזם ומוגדרות כידידי ויקירפואה. בהמשך מתוכננת הופעת מודעות פרסום טקסטואליות צמודות תוכן בדומה למודעות גוגל שיציגו מידע פרסומי רלוונטי. אתר האינטרנט הרשמי של ויקירפואה
חלקת המעפילים בהר הרצל

חלקת המעפילים בהר הרצל היא חלקת קבורה ממלכתית לכבוד כל המעפילים שניסו להגיע לארץ דרך הים ונספו בעת דרכם אל הארץ. בחלקה נמצאים בשתי חלקות נפרדות לקברי חללי האוניה סלבדור וקברי חללי הספינה אגוז. החלקה כוללת גם אנדרטאות לזכר המעפילים ומלוויהם שנספו ושמקום קבורתם לא נודע עד היום. החלקה מצויה בתחילת שביל הזיכרון היורד מהר הרצל אל הכניסה הראשית של יד ושם בסמוך אל אנדרטת נצר אחרון. בסמוך אל חלקת המעפילים נמצאים חלקת גדולי האומה בה קבורים מנהיגי המדינה ואנדרטת חללי פעולות האיבה לזכר קורבנות הטרור שנרצחו בישראל. חלקת מעפילים נוספת לכבוד חללי אוניית הגירוש פאטריה (221 נספים) מצויה בבית הקברות חוף הכרמל שבחיפה. חלקת המעפילים בחיפה הוקמה לפני קום המדינה ולכן החללים לא נקברו בהר הרצל בירושלים. ערך מורחב – קבורת נספי האונייה סלבדור בישראל ב-31 באוגוסט 1964 הובאו עצמותיהם של מעפילי האוניה סלבדור למנוחת עולמים בישראל ביוזמת ממשלת ישראל, הסוכנות היהודית ואיחוד עולי בולגריה בישראל, והוטמנו לראשונה בחלקה מיוחדת בהר הרצל בירושלים. בחלקה נטמנו בקבר אחים 199 חללים שלא זוהו ולא הוקמו להם מצבות אישיות. בסמוך אל החלקה נמצאים שלטי זיכרון ובהם כתובים שמות כל חללי האונייה וסיפורה של האונייה. חלקת הקברים של חללי סלבדור אנדרטת האונייה סלבדור לוח הנצחה לזכר סלבדור בסמוך אל חלקת הקברים בחודש דצמבר 1992, בעקבות התחממות היחסים בין ישראל לבין מרוקו, הסכים המלך חסן השני כי עצמות נספי הספינה אגוז יובאו ממרוקו לישראל. לאחר מבצע סודי להעלאת עצמותיהם, שנקרא "איילת השחר", נטמנו הנספים בטקס ממלכתי בהר הרצל. בחלקה נקברו 22 מחללי אגוז. בסמוך אליהם נמצאים שלטי הנצחה לזכר 22 חלליה האחרים, שטבעו וגופותיהם לא נמצאו מעולם. חלקת הקברים של חללי אגוז חלקת מצבות לזכר הנעדרים באוניית אגוז מדיה וקבצים בנושא חלקת המעפילים בהר הרצל בוויקישיתוף דברי הנשיא בטקס אזכרה לחללי ספינת "אגוז" בהר הרצל 2008(הקישור אינו פעיל)
חלקת משפחת ז'בוטינסקי

חלקת משפחת ז'בוטינסקי היא חלקת קבורה ממלכתית שיועדה במיוחד עבור זאב ז'בוטינסקי ובני משפחתו ליד חלקת גדולי האומה ובסמוך אל קברו של בנימין זאב הרצל. נושא הבאת עצמותיו של ז'בוטינסקי, שנפטר ונקבר בארצות הברית בשנת 1940, היה שנוי במחלוקת בגלל היריבות הפוליטית שהייתה בינו ובין דוד בן-גוריון שהתנגד להבאת עצמותיו של ז'בוטינסקי לארץ. לאחר התערבותו של הנשיא יצחק בן-צבי, טען כי רק לשני אישים שנקברו בחוץ לארץ ראוי הכבוד להיקבר בקבורה ממלכתית, והם: הרצל והברון רוטשילד. הבאת עצמותיו התאפשרה רק לאחר פרישתו של בן-גוריון ב-1963 מן החיים הפוליטיים. בתאריך 15 במרץ 1964 החליטה הממשלה בראשותו של לוי אשכול לאפשר את הבאת עצמותיהם של ז'בוטינסקי ואשתו יוענה ז'בוטינסקי לארץ. בצוואתו ביקש ז'בוטינסקי שקבורתו מחדש בארץ תיעשה על ידי הממשלה היהודית הריבונית, ולבסוף ב-2 באפריל 1964 נענתה הממשלה לבקשת ז'בוטינסקי בצוואתו. מיזם הבאת עצמותיו לקבורה נעשה על ידי משפחתו של ז'בוטינסקי והתנועה הרוויזיוניסטית. שם המבצע להבאתו של ז'בוטינסקי נקרא בשם: "זאב ז'בוטינסקי חוזר למולדת". חלקת הקבר שהייתה מחוץ לחלקת גדולי האומה נבחרה לצד שביל הגישה אל קברו של הרצל ומשקיפה אל בנייני יד ושם ובסמוך אל גן האומות בו שתולים עצים שניטעו בידי ראשי מדינות. מסע ההלוויה החל בנמל התעופה בלוד ומשם המשיך אל רמת גן ואל תל אביב. הוא כלל הבאת חלקי אדמה מאתרים שונים כגון: הר ציון, הר הזיתים, ומקום קבורתם של שרה אהרנסון ויוסף טרומפלדור ושל חללי האצ"ל. ראש הממשלה לוי אשכול לא השתתף בטקס הלוויה עקב ביקור בצרפת אולם עבר על פני הארון בעת נחיתתו בפריז. נוכחותו בטקס של הנשיא זלמן שזר העניקה לאירוע גוון ממלכתי. בשנת 1969 הובא לקבורה בצמוד אל קברם גם הבן ערי ז'בוטינסקי לאחר שתרם את גופתו למדע. בשנת 1978 נפטרה אשתו של ערי, אביבה, ונקברה לצדו. לפני הקברים נמצאת רחבה ובה במה עבור נואמים. דורון בר, אידאולוגיה ונוף סמלי – קבורתם בשנית של אנשי שם יהודיים באדמת ארץ ישראל 1904–1967, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשע"ה מדיה וקבצים בנושא חלקת משפחת ז'בוטינסקי בוויקישיתוף תום שגב, כך קברו את ז'בוטינסקי, באתר הארץ, 13 במרץ 2002 ארכיונים אישיים של זאב ז'בוטינסקי ובני משפחתו, באתר מכון ז'בוטינסקי הממשלה הורתה להעלות את עצמות זאב ז'בוטינסקי לקבורה בישראל, דבר, 16 במרץ 1964; המשך
אידרא

אידרא הוא שמם של שלושה מאמרים בספר הזוהר, אידרא דבי משכנא ובה סודות המשכן שעשה משה רבנו, אידרא רבא, ואידרא זוטא. פירוש המילה אידרא (בארמית) הוא גורן. מאמרים אלו נקראו בשם זה כיוון שבמהלך אמירתם ישבו תלמידי רבי שמעון בר יוחאי סביב רבם בצורת גורן עגולה. יש שרצו לפרש את המילה אידרא כדמיון לעצמות הדג הנקראים גם הם אידרה, ורצו לומר שכשם שכל העצמות הקטנות חוברות לעמוד השידרה כך התלמידים קשורים לרבם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מאמר האידרא זוטא נאמר על פי הזוהר ביום פטירתו של רבי שמעון בר יוחאי. מאמר זה נקרא אידרא זוטא משום שהוא קצר בתוכנו בהרבה מן האידרא רבא ומשום שמספר התלמידים שהשתתפו בו, היה קטן יותר. במעמד האידרא רבא השתתפו עשרה חברים- רשב"י, בנו רבי אלעזר ועוד שמונה תלמידים, אך לקראת סוף המעמד, מתו שלושה מן התלמידים, כך שבאידרא זוטא נותרו רק שבעה משתתפים בסך הכל. אותם תלמידים שנותרו בחיים, לא משו מביתו של רבי שמעון מיום "האידרא רבא" עד ליום הסתלקותו מן העולם- "האידרא זוטא". הבנת האידרא קשה מאחר שבה רוכזו עיקרי תורת הסוד ועל האידרא נכתבו פירושים רבים. אדיר במרום לרמח"ל על האידרא רבא. פירוש מהרב המקובל יעקב מאראגי על האידרא זוטא. פירוש מהרב שלמה הכהן (מחבר ביאור "יפה שעה" על עץ חיים ועוד) על האידרא רבא. פירוש הרב פתיה על האידרא זוטא. פרושים מהרב יצחק אייזיק חבר (מבית מדרשו של הגר"א) בספריו: ברית עולמים וברית יצחק. מלבד פירושים אלו, יש על האידרא את הפירושים שנכתבו על כל הזוהר כמו אור יקר של הרמ"ק, הסולם של הרב אשלג, מתוק מדבש של רבי דניאל פריש ועוד. בעדות המזרח וכן אצל חלק מהחסידים נהגו ללמוד את האידרא בליל ל"ג בעומר במירון. בבית האבלים יש סדר לימוד שתיקן החיד"א. נהגו כאשר אדם שהגיע לגיל שבעים או שמונים היה אוסף את בני המשפחה ועורך סדר הדרת זקנים בו קראו בין היתר את ספר האידרא.
קולוניזציה

קולוניזציה היא הגירה של קבוצות תרבותיות מובחנות לשטח חדש. האם התכוונתם ל... קולוניאליזם הקולוניזציה היוונית דה-קולוניזציה
תל שוכה (עמק בית שאן)

תל שוכה הוא תל עתיק הנמצא ליד קיבוץ ניר דוד (תל-עמל) על גדת נחל הקיבוצים בעמק בית שאן (עמק המעיינות). התל לא נחפר ולא ידוע איזה יישוב עתיק נמצא מתחתיו. בסביבות התל נתגלו ממצאים מהתקופה הפרהיסטורית, כגון כלי צור, כלי אבן, מתקנים חצובים בסלע, זכוכית געשית שמקורה באסיה הקטנה ועדויות למסחר בחומר יקר המעיד על חשיבותו של המקום. הממצאים מוצגים במוזיאון לארכאולוגיה אזורית וים-תיכונית שבגן לאומי גן השלושה. שמו העברי ניתן בהשראת שמו הערבי של התל והכפר אשר שכן בסמוך לו - תל אל-שוכ ("תל הקוצים"). הכפר תל אל-שוכ הוקם בשנת 1920 בערך, אך הוחרב והתרוקן מתושביו במהלך מלחמת העצמאות. לאחר ששלושה שומרים יהודים - יהודה פפו מקיבוץ מסילות ומאקס הלר ובנימין מלצקי מקיבוץ ניר דוד (תל-עמל) - נרצחו בדרכם למשימת שמירה במקום בידי חברי כנופיית אבו דורה ב-3 בדצמבר 1938, הוקם על התל מגדל שמירה מבטון בן 3 קומות כדי להגן על ניר דוד. לזכרם של שלושת ההרוגים בתקרית נקרא התל - מצפה השלושה. התל והמגדל נמצאים בתחום פארק המעיינות. גן השלושה פארק המעיינות מדיה וקבצים בנושא תל שוכה בוויקישיתוף על הפיגוע באתר "ארץ זוכרת יושביה" סרטון עדותו של שלמה פרנק על הפיגוע מצפה השלושה מידע על אתר תל שוכה, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות מגדל השלושה, תל אל-שוכ (תל שוכה) באתר מקומות שהזמן שכח תל שוכה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית פארק המעיינות באתר קק"ל ברק מאייר, מגדל השלושה, תל אל-שוכ (תל שוכה), באתר מקומות שהזמן שכח, ‏19 בדצמבר 2021 למצפה השלושה, דבר, 6 בינואר 1939 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחי

האם התכוונתם ל... אליעזר מלחי – שופט ישראלי ניר מלחי – מורה לאמנויות לחימה אלכסנדר מלחי – רופא ומילונאי
פונקציה גזירה

בחשבון אינפיניטסימלי, פונקציה גזירה היא פונקציה ממשית שיש לה נגזרת בכל תחומה. לגרף של פונקציה גזירה יש משיק בכל נקודה והוא נראה "חלק" יחסית, ללא קווים שבורים ו"השתוללויות". תכונה חשובה של פונקציה גזירה, שגם שקולה לגזירותה, היא האפשרות לקרב אותה ליניארית. פונקציה   f {\displaystyle \ f} גזירה בנקודה   x {\displaystyle \ x} אם קיים הגבול:   lim h → 0 f ( x + h ) − f ( x ) h {\displaystyle \ \lim _{h\to 0}{\frac {f(x+h)-f(x)}{h}}} תוצאת הגבול נקראת "הנגזרת של   f {\displaystyle \ f} בנקודה   x {\displaystyle \ x} " ומסומנת   f ′ ( x ) {\displaystyle \ f'(x)} . פונקציה   f {\displaystyle \ f} גזירה בקבוצה   D {\displaystyle \ D} אם לכל   x {\displaystyle \ x} ב-   D {\displaystyle \ D} מתקיים ש-   f {\displaystyle \ f} גזירה ב-   x {\displaystyle \ x} . פונקציה   f {\displaystyle \ f} גזירה אם היא גזירה בתחום שלה. על פונקציה שהנגזרת שלה רציפה נאמר כי היא גזירה ברציפות. אם הנגזרת של פונקציה גזירה בעצמה, נאמר כי הפונקציה "גזירה פעמיים", ובאופן כללי אם לפונקציה יש נגזרת n-ית נאמר כי היא גזירה n-פעמים או גזירה מסדר n. פונקציה שהיא גזירה n-פעמים לכל n היא פונקציה גזירה אינסוף פעמים, או פשוט פונקציה חלקה. קבוצת הפונקציות שגזירות n-פעמים ברציפות מסומנת   C n {\displaystyle \ C^{n}} , כאשר   C 0 {\displaystyle \ C^{0}} היא קבוצת הפונקציות הרציפות ו-   C ∞ {\displaystyle \ C^{\infty }} היא קבוצת הפונקציות החלקות. לכל n,‏   C n {\displaystyle \ C^{n}} מכילה את   C m {\displaystyle \ C^{m}} כאשר   m > n {\displaystyle \ m>n} וכולן מכילות את   C ∞ {\displaystyle \ C^{\infty }} . פונקציה   f {\displaystyle \ f} היא גזירה למקוטעין בקטע אם קיים אוסף בן מנייה (ואולי אף סופי) של נקודות   P = { p 0 < p 1 < … < p n < … } {\displaystyle \ P=\lbrace p_{0}<p_{1}<\ldots <p_{n}<\ldots \rbrace } עבורו לכל   x {\displaystyle \ x} בקטע פתוח   x ∈ ( p i , p i + 1 ) {\displaystyle \ x\in (p_{i},p_{i+1})}   {\displaystyle \ } מתקיים כי   f {\displaystyle \ f} גזירה ב-   x {\displaystyle \ x} . פונקציה היא גזירה מימין או גזירה משמאל כאשר הגבול המגדיר את הנגזרת קיים מימין או משמאל בהתאמה. כאשר דנים בפונקציות בכמה משתנים, אז פונקציה גזירה חלקית לפי x אם קיימת לה נגזרת חלקית לפי המשתנה x. תנאי חזק שמכליל גזירות בכמה משתנים הוא דיפרנציאביליות. פונקציה דיפרנציאבילית היא פונקציה שניתן לקרב ליניארית, ובפרט היא גזירה חלקית לפי כל משתנה. במשתנה אחד המונחים פונקציה דיפרנציאבילית ופונקציה גזירה מתלכדים. כל פונקציה גזירה היא בהכרח רציפה (ולכן גם אינטגרבילית). ניתן להוכיח זאת ישירות מהגדרת הנגזרת. אם   f {\displaystyle \ f} אינה רציפה ב-   x {\displaystyle \ x} אז   lim h → 0 f ( x + h ) − f ( x ) ≠ 0 {\displaystyle \ \lim _{h\to 0}f(x+h)-f(x)\neq 0} ולכן הגבול המגדיר נגזרת אינו קיים (הוא ביטוי מהצורה "   a 0 {\displaystyle \ {\tfrac {a}{0}}} " כאשר a שונה מאפס). ההפך אינו נכון - לא כל פונקציה רציפה היא גם גזירה. למשל פונקציית הערך המוחלט רציפה בנקודה x=0 אך אינה גזירה שם, כי הנגזרת מימין והנגזרת משמאל שונות זו מזו. רוב הפונקציות הרציפות השימושיות גזירות כמעט בכל נקודה. אולם ב-1872 מצא קארל ויירשטראס דוגמה ראשונה לפונקציה רציפה שאינה גזירה באף נקודה: פונקציית ויירשטראס. לפי משפט הקטגוריה של בייר כמעט כל הפונקציות הרציפות אינן גזירות באף נקודה. גזירות של פונקציה מרוכבת היא תנאי חזק בהרבה מגזירות של פונקציה ממשית. פונקציה גזירה במובן המרוכב נקראת פונקציה הולומורפית.
קשת גלריוס והרוטונדה

קשת גלריוס והרוטונדה (ביוונית αψίδα του Γαλερίου וה-ροτόντα) הם שני מבנים רומיים, שנמצאים במפגש הרחובות אנגטיה ודמטריוס גונארי בסלוניקי. אלו הם שרידי המתחם הקיסרי שנבנה על ידי הקיסר גלריוס, המתחם כלל גם ארמון קיסרי שלא שרד. הקשת נבנתה בפקודת הקיסר גלריוס, בשנים 299 – 298, לציון הניצחון הרומי על הפרסים הסאסאנידים, ונחנכה ב-305. הקשת הייתה מבנה של שמונה עמודים: 4 ראשיים שתמכו את הקשת המרכזית והכפה שמעליה, ושניים נוספים בכל צד שתמכו את הקשתות המשניות. גרעין המבנה היה עשוי מ-rubble masonry שצופה בלבנים ועליהן חיפוי לוחות שיש עם תבליטים המפארים את הקרבות של גלריוס בסאסאנים. מיפתח הקשת המרכזית 9.7 מטר וגובהה 12.5 מטר. מיפתח הקשתות המשניות היה 4.85 וגובהן 6.5 מטר. כיום שרדו רק שלושה עמודים וחלק מהמבנה שעליהם. שרידי המבנה יוצבו בחיפוי לבנים מודרני. על שנים מהעמודים הראשיים נשארו תבליטי השיש המציגים את מלחמותיו של גלריוס כנגד הסאסאנים. הרוטונדה, היא כנסיית גאורגיוס הקדוש. נבנתה בשנת 306 בפקודתו של גלריוס ולפי השערה אחת נועדה להיות המאוזוליאום שלו, אולם הוא נקבר במקום אחר. לכן סבירה יותר ההשערה שהמבנה נועד להיות מקדש פגני. קונסטנטין הגדול הורה על הפיכת המבנה לכנסייה שהוקדשה לגאורגיוס הקדוש. הכנסייה הייתה מעוטרת בפסיפסים, מהם נשארו רק שרידים מעטים. ב-1430, עם הכיבוש העות'מאני, המבנה פסק לשמש ככנסייה, בשנת 1590, הפכה הכנסייה למסגד. עם כיבוש העיר על ידי היוונים ב-1912 המסגד הפך שוב לכנסייה. הרוטונדה, שהיא הכנסייה הקדומה ביותר בסלוניקי, נכללת בקבוצת המבנים מהתקופה הנוצרית המוקדמת והביזנטית בסלוניקי שהוכרו על ידי אונסק"ו כאתרי מורשת עולמית. קוטר המבנה 24.5 מטר, עובי קירות התוף הוא כ-6 מטר, מעליהן מתנוססת כפה, בנויה מלבנים, המגיעה לגובה 30 מטר. בבניין המקורי היה אוקולוס בראש הכפה. המינרט הוסף עם הכיבוש העות'מאני וההפיכה למסגד. מדיה וקבצים בנושא צילומים מקשת גלריוס בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא צילומים מהרוטונדה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.