laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליפ דאב

ליפ דאב (באנגלית: Lip dub) הוא וידאו קליפ המשלב דיבוב שפתיים של המשתתפים לצלילי שיר מפורסם המושמע ברקע. הז'אנר זכה לפופולריות רבה בשנים 2009–2010, בעיקר בשל התפתחות הפלטפורמות לשיתוף סרטוני וידאו ביתיים כשבראשן YouTube. סרטוני הליפ דאב נחשבים לדוגמה לסרטונים ויראליים, שבמקרים מסוימים הגיעו תוך ימים ספורים לעשרות ואף מאות אלפי צפיות. ליפ דאב נראה בדרך כלל כסרטון ביתי שהוכן על ידי חובבנים בהשקעה מינימלית ובספונטניות. אולם למעשה, לצורך הכנת סרטון ליפ דאב איכותי נדרשת השקעה רבה ודיוק בפרטים. הסרטון מצולם לרוב בשוט אחד, כאשר מצלמת הווידאו עוברת בין חדרים ומסדרונות שונים באתר הצילום ומתמקדת לסירוגין על השחקנים המדבבים בשפתיהם את השיר המושמע ברקע. על פי רוב כל שחקן מדבב מספר שניות מועטות את השיר עד שהמצלמה עוברת לשחקן הבא. סרטון הליפ דאב לשיר "I Gotta Feeling" של הבלאק אייד פיז, אשר צולם בספטמבר 2009 על ידי תלמידי החוג לתקשורת באוניברסיטת קוויבק שבקנדה, היה אחד הסרטונים הראשונים בתחום שהגיעו לתפוצת ענק, זכה ליותר מ-10 מיליון צפיות, נחשב לאחד מהבולטים בז'אנר. סרטון הליפ דאב לשיר "Marry you" של ברונו מארס, אשר צולם במאי 2012 בשידור חי, זכה ליותר מ-24 מיליון צפיות, נחשב אף הוא לאחד הבולטים בז'אנר. [1] על אף שהז'אנר חובבני בעיקרו, ליפ דאבים מוצלחים ניכרים בדיבוב מדויק של השיר, בצילום יציב וכן בזויות צילום וליהוק מוקפד כך שזהות המדבב הבא טבעית אך מפתיעה את הצופה. לדוגמה המצלמה מתמקדת על המדבב הנוכחי, חולפת על פניו של אדם המשוחח במכשיר סלולרי כמו במקרה, אך לפתע המצלמה מתמקדת עליו והוא זה הממשיך את הדבוב. בנוסף יש יתרון לתיאום בין הדיבוב לתוכן השיר, בליפ דאב הקנדי למשל, המילה "לחיים" מלווה בהשקת כוסותיהם של המדבבים. להלן טבלת הליפ דאבים הבולטים שהוסרטו בישראל עד כה על פי פופולריות (מעל עשרת אלפים צפיות, מסודר על פי מספר הצפיות): אם אי פעם ניפגש שוב (מאנגלית: If we ever meet again) הוא קליפ ליפ דאב ישראלי מצליח, שזכה לתשומת לב בתקשורת המקומית והבינלאומית. אתר הליפ דאב הוותיק באינטרנט, Lip Dub Hub, אף השווה אותו לליפ דאב הקוויבקי שנחשב לטוב ביותר עד כה, וכינה את ישראל "ארץ הליפ דאב". הווידאו קליפ מוזכר במקומות רבים בטעות כליפ דאב הישראלי הראשון, כשלמעשה מדובר בליפ דאב הראשון שנעשה ברמה גבוהה ועל כן זכה לתשומת הלב הרבה. בעונה התשיעית של התוכנית כוכב נולד נוהלה תחרות ליפדאבים של הצופים, שהעלו קליפים רבים של ליפדאבים לאתר התוכנית. בעונה הרביעית של הבנים והבנות נוהלה תחרות ליפדאבים של המתמודדים, צולמו מספר קליפים של ליפדאבים על הקרח שאת דיבוב השפתיים עשו זוג מהתוכנית (בן ובת) ובגמר התוכנית מכריזים על הקליפ המנצח. אילנה ברודו, עושים עם השפתיים: תופעת הליפ-דאב, באתר ynet, 25 במרץ 2010 דנה שוופי, קודם נכבוש את דיזינגוף סנטר, אח"כ העולם, באתר הארץ, 21 ביוני 2010 Dan Zak, Office Drones, Lip-Sync Your Heart Out The Washington Post 11.11.2007 כוכב נולד 9 - תראו מי שמדבב הבנים והבנות - ליפ דאב על הקרח הליפ דאב הראשון דיווח חדשות ערוץ 10 על הקליפ סקירת הליפ דאב הישראלי, lipdub.eu סקירה בבלוג ליפדאב ספרדי סקירת הליפ דאב "אם אי פעם ניפגש שוב", Lip Dub Hub
אצטדיון דינמו (מינסק)

אצטדיון דינמו (בבלארוסית: Стадыён Дынама) הוא אצטדיון רב תכליתי שנמצא במינסק שבבלארוס. עד לסגירתו בשנת 2012 שימש בעיקר למשחקי הכדורגל של נבחרת בלארוס בכדורגל ושל קבוצת דינמו מינסק. האצטדיון הכיל כ-41,040 מקומות ונחנך ב-12 ביוני 1934 ונהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, אך נבנה מחדש בשנת 1954. האצטדיון אירח שבעה משחקים בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת מוסקבה 1980 וכן את משחקי קבוצת הכדורגל באטה בוריסוב בליגת האלופות בעונת 2008-09. על שטח האצטדיון שכן בעבר בית קברות יהודי היסטורי, עד שבשנות ה-60 נאסר על קבורה בבית הקברות היהודי על ידי הממשל הקומוניסטי. לימים הוקם על חורבותיו אצטדיון דינמו. בתחילת שנת 2012 החל שיפוץ האצטדיון במטרה להוסיף חיפוי מעל היציעים ובניית חניון תת-קרקעי. תחילה עבדה על הפרויקט חברה הונגרית אך לבסוף הובאה חברה גרמנית, אך התקציב שהוקצה לא הספיק ליישום הפרויקט וגם החברה הגרמנית פרשה. עיריית מינסק תכננה להפוך את האצטדיון לאצטדיון לאומי ובשנת 2014 נחתם צו להפיכת האצטדיון לאצטדיון רב תכליתי, לכדורגל ולאתלטיקה. עלות הפרויקט הוערכה ב-180 מיליון יורו המגיעים מתקציב העירייה. בהתאם לתוכניות בנייה חדשות סוכם כי מספר המושבים צפוי להצטמצם על מנת לאפשר הוספת אולם ישיבות, משרדים, חדרי הלבשה ומסלולי ריצה לאתלטיקה. באפריל 2016 נודע על שינויים נוספים בפרויקט הבנייה, על מנת לאפשר להכניס את האצטדיון לקטגוריה 4 בדירוג האצטדיונים של אופ"א. ביוני 2018 נחנך מחדש, לאחר שהושלמו השיפוצים. הוא האצטדיון הגדול בבלארוס. אצטדיון דינמו (קייב) מדיה וקבצים בנושא אצטדיון דינמו (מינסק) בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון דינמו אצטדיון דינמו (מינסק) באתר World Stadiums Завтра в Минске будет подписан договор генподряда на реконструкцию стадиона «Динамо» Тамаш Варга: «Возможно, разместим табло на „Динамо“ на хоккейный манер в центре под самым сводом» Сергей Румас — об МВФ, Сингапуре, Чиже, Глебе и сыре Что будет со стадионом «Динамо» и когда появится футбольный стадион в Минске? Около Br600 млрд планируется освоить на реконструкцию минского стадиона «Динамо» в текущем году ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוקדמות מונדיאל 1978

107 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1978, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר. ארגנטינה, המארחת, וגרמניה המערבית, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית, והותירו 14 מקומות לנבחרות האחרות. 16 המקומות במונדיאל בארגנטינה חולקו בין הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א כמפורט להלן: אירופה (אופ"א): 9.5 מקומות, מתוכם אחד לאלופה גרמניה המערבית ועל השאר התחרו 31 נבחרות. אמריקה הדרומית (CONMEBOL)‏: 3.5 מקומות, מתוכם אחד למארחת ארגנטינה, ועל 3 המקומות הנותרים התחרו 9 נבחרות. הנבחרת שסיימה במקום השלישי העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-דרום אמריקה. אמריקה הצפונית, המרכזית והקריביים (CONCACAF)‏: מקום אחד, עליו התחרו 17 נבחרות. אפריקה (CAF): מקום אחד, עליו התחרו 26 נבחרות. אסיה (AFC) ואוקיאניה (OFC): מקום אחד, עליו התחרו 22 נבחרות. 95 נבחרות השתתפו במשחק אחד לכל הפחות. בסך הכל נערכו 252 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 723 שערים (ממוצע של 2.87 שערים למשחק). ערך מורחב – מוקדמות מונדיאל 1978 - אירופה 10 נבחרות מאמריקה הדרומית נרשמו לתחרות. הן קיבלו 3.5 מקומות, ומאחר וארגנטינה המארחת העפילה אוטומטית נותרו 2.5 מקומות ל-9 הנבחרות הנותרות. המשחקים התנהלו בשני סבבים: סיבוב ראשון: 9 הנבחרות חולקו ל-3 בתים בני 3 נבחרות כל אחד. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה לסיבוב הגמר. סיבוב הגמר: 3 הנבחרות שיחקו פעם אחת נגד יריבותיהן בטורניר שנערך בקולומביה. הנבחרת הראשונה וסגניתה העפילו ישירות למונדיאל. הנבחרת במקום השלישי והאחרון העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-דרום אמריקה. הטורניר השביעי של אליפות CONCACAF שימש במקביל גם כטורניר מוקדמות המונדיאל באזור זה. הטורניר נערך במקסיקו בין 8 באוקטובר ל-23 באוקטובר 1973. מקסיקו המארחת זכתה בתואר בפעם השלישית, ולפיכך הבטיחה את מקומה במונדיאל בארגנטינה. CONCACAF קיבלה מקום אחד במונדיאל. ערך מורחב – מוקדמות מונדיאל 1978 - אפריקה 22 נבחרות מאוקיאניה ומאסיה נרשמו לתחרות, אך דרום וייטנאם נאלצה לפרוש לאחר סיפוחה לווייטנאם. הנבחרות התחרו על מקום אחד במונדיאל. המשחקים התנהלו בשני סבבים: סיבוב ראשון: 21 הנבחרות חולקו לחמישה בתים, שהתנהלו לפי חוקים שונים כמפורט להלן: בית 1 כלל 6 נבחרות, ששיחקו אחת נגד השנייה פעם אחת בטורניר שנערך בסינגפור. בתום משחקי הבית נערך משחק נוסף ונפרד בין שתי הראשונות בבית, שהמנצחת בו העפילה לסיבוב הגמר. בבתים 2 ו-3 היו 4 נבחרות כל אחד, ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה לסיבוב הגמר. בבית 4 היו 4 נבחרות, ששיחקו אחת נגד השנייה פעמיים בטורניר שנערך בקטר. הנבחרת הראשונה בבית העפילה לסיבוב הגמר. בבית 5 היו 3 נבחרות, ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה לסיבוב הגמר. סיבוב הגמר: 5 הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה למונדיאל. שתי הנבחרות שיחקו ביניהן בשיטת בית-חוץ, כשהמנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה למונדיאל. הונגריה העפילה. מוקדמות מונדיאל 1978 באתר הרשמי של פיפ"א היסטוריה של מוקדמות המונדיאל באתר הרשמי של פיפ"א מוקדמות מונדיאל 1978 באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מוקדמות מונדיאל 1978 באתר RSSSF
פול גרהם

פול גרהם (באנגלית: Paul Graham; נולד ב-13 בנובמבר 1965) הוא מתכנת מחשבים, האקר והוגה דעות אנגלי. הוא מחזיק בתואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת הרווארד, ובתואר באמנות מ"Accademia di Belle Arti" שבפירנצה. הוא ידוע כתומך נלהב של שפות התכנות ממשפחת Lisp, ומחבר הספרים (On Lisp (1993 ו-(ANSI Common Lisp (1995. כמו כן, הוא כותב ומפרסם חיבורים רבים, הידועים בהם Why Nerds are Unpopular ו-The hundred-years language. פול גרהם הוא אחד המייסדים של YC, אקסלרטור הסטארטאפים הנחשב ביותר בארצות הברית. [דרוש מקור] פול כתב, וניהל את news.ycombinator.com, האתר הוא מן הפופולריים בעולם לחדשות בעולם התוכנה. מדיה וקבצים בנושא פול גרהם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פול גרהם (באנגלית) פול גרהם, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פול גרהם, ברשת החברתית Goodreads פול גרהם
מייקופ

מייקופ (רוסית: Майко́п, צ'רקסית: Мыекъуапэ, בתרגום: "עמק התפוחים") היא עיר ברוסיה בצפון הרי קווקז, בירת רפובליקת אדיגיה (רוסית: Адыгея). נמצאת על גדתו הימנית של הנהר 'בליה', יובלו של הנהר קובאן. אוכלוסיית העיר מונה כ-144,101 תושבים (2015). האזור שהעיר נמצאת נכבש על ידי הרוסים במלחמת קווקז, שהתקיימה בין 1817 ל-1864. העיר נוסדה ב-25 במאי 1857 כמאחז צבאי רוסי. מ-1870 הוכרזה כעיר. החל משנת 1890 ליד העיר נתגלו על ידי פרופסור וסלובסקי מאוניברסיטת סנקט פטרבורג אתרי קבורה מתקופת הברונזה, הנקראים בשם תרבות מייקופ. ב-1909 על ידי פרופסור איוון גובקין באזור התגלו מכרות נפט, והעיר התחילה להתפתח כמרכז לתעשייה זו. ב-27 ביולי 1922 העיר נהפכה לחלק מהחבל הצ'רקסי (האדיגי) האוטונומי עם קרסנודר הבירה. ב-1936 הבירה הועברה למייקופ. מייקופ הייתה כבושה בידי הנאצים מ-9 באוגוסט 1942 עד ל-29 בינואר 1943. ב-1990 החליטה המועצה העליונה של החבל האוטונומי, בהסכמה עם שלטונות רוסיה, להפוך את הישות לרפובליקה ולהיפרד ממחוז קרסנודר, ומייקופ הייתה לבירת רפובליקת אדיגיה. מדיה וקבצים בנושא מייקופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקופ (ברוסית) מייקופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חסד אלוהים

חסד אלוהים (באנגלית God's Grace) הוא רומן בדיוני פרי עטו של ברנרד מלמוד. הסיפור מתרחש על רקע חורבנו של המין האנושי, והישרדותו של אדם בודד. הספר ראה אור בשנת 1982. הספר תורגם לעברית בידי אמציה פורת וראה אור בהוצאת עם עובד (ספריה לעם) בשנת 1984. זהו הרומן האחרון שכתב ופרסם ברנרד מלמוד. קלווין כהן, פלאונטולוג ובנו של רב, שהה בקרקעית האוקיינוס בזמן שהמין האנושי השמיד את עצמו במלחמה תרמו-גרעינית, ונותר לבדו אחרון מבני-מינו. הספר מתחיל בשיחה בין כהן לאלוהים, אשר מסביר ומתרץ כי קיומו של כהן הוא טעות זניחה, אשר תתוקן במהרה. לאחר שיח ודברים מסכים אלוהים להניח לכהן "להתקין עצמו למוות." נוכחותו הישירה של אלוהים נעלמת לאחר דין ודברים אלו. מקץ השיחה הראשונית ועד סיום הספר רומז אלוהים את רמיזותיו באותות, סימנים ושליחים. כהן נותר לבדו, נאלץ לפרש את כוונתו של האל, ולפעול כמיטב הבנתו לפי תוכנית האל. אולם כהן לא נותר בודד זמן רב. שימפנזה שהיה בספינת המחקר שרד אף הוא את החורבן. במהרה מתברר כי השימפנז, הודות למתקן מיוחד שהושתל בו על ידי מדען, מסוגל לדבר. כהן פותח ספר תנ"ך באקראי ומעניק לשימפנז שם: בוז. כהן והשימפנז (שהוטבל לנצרות על ידי המדען), מגיעים לאי בודד. בתחילה האי נטוש – אפילו החרקים אינם. אולם במהרה מצטרפים אל כהן ובוז קבוצת שימפנזים שמופיעים לפתע. כהן מחליט כי עליו להקים באי קהילה אלטרואיסטית, חקלאית. זהו, על-פי פרשנותו, רצון האל – או לפחות ציפייתו מכהן. כהן מייסד מדרשה ומלמד את קהילת השימפנזים פילוסופיה, היסטוריה ומוסר. בוז מלמד את השימפנזים לדבר, והקהילה חרוצה ומשגשגת. כהן מאלתר לנתיניו סדר פסח, מגדיר שבעה דיברות חדשים ומנגן פרקי חזנות של אביו על גבי גרמופון שחילץ מן הספינה. נראה כי האדם האחרון על-פני כדור הארץ הופך מעתה להיות מייסדה של הקהילה הראשונה של העולם החדש. אולם הדברים משתבשים. השימפנזית הפורייה היחידה בקבוצה מעדיפה את חברתו של כהן על-פני חברתם של הזכרים בני-מינה. לאחר לבטים רבים מחליט כהן להיענות לשימפנזה העונה לשם מרים, והם מולידים תינוקת אדם שימפנזה. כהן רואה בהצלחת ההיריון אישור אלוהי להעזתו. הוא רואה בתינוקת את תחילתו של גזע חדש, זולתני, שיירש את הארץ. חבורת בבונים מופיעה באי, ומעוררים יצרים מודחקים אצל השימפנזים – טריטוריאליות, כוחניות, הדחף לבשר טרי. אט-אט, כמגדל קלפים, קורסת האוטופיה ששאף ליצור כהן. האם הייתה זו יומרה מצדו? האם חטאיו ויהירותו הכעיסו את האל? ידוע וברור לו, כי יראתו מהאל גדולה מאהבתו אליו. האם על כך העניש אותו אלוהים? אולם עם כל נוכחותו של האל באותות והתערבותו בהרכב המשתנה אוכלוסיית האי, עדיין נראה כי הבחירה החופשית והחלטותיו של כהן קובעות את גורלו וגורל קהילתו. כהן עומד בפני צמתים חשובים ודבק שוב ושוב בהנחה כי ברואי האל טובים הם מיסודם. השאלה העולה היא האם גורלו של כהן היה נתון מראש? האם הניסוי הכביר שלו היה אך כמשחק בעיני האל? הספר הוא אלגוריה עזה ונוקבת על יחסי האדם והאל. מצויה בו ביקורת על אדישותו או צימאון דמו של האל מצד אחד, ועל יהירותו ותעוזתו של האדם מצד שני. אונגר, הנרי, תמונת האנושות כספינה שנטרפה הארץ, כ"ח בחשון תשמ"ה, 23 בנובמבר 1984, עמ' 16. מלמוד, ברנרד, חסד אלוהים, הוצאת עם עובד, 1984. פרידלנדר, יוסף, סיפור פסימי על יהודי אופטימי. בארץ ישראל: מדיניות, חברה, כלכלה, ספטמבר 1984, עמ' 45, 59. ביקורת על הספר של הניו-יורק טיימס מאמר על הספר באתר "סיפור פשוט"(הקישור אינו פעיל) סדרת הרצאות מצולמות של הנרי אונגר על הספר
מיריי מאתיה

מיריי מאתיה (בצרפתית: Mireille Mathieu; נולדה ב-22 ביולי 1946) היא זמרת צרפתייה. במהלך 50 שנות הקריירה שלה מכרה כ-150 מיליון תקליטים, הקליטה כ-1200 שירים בתשע שפות והייתה הזמר המערבי הראשון שהופיע בסין העממית. היא נולדה באביניון, בכורה ל-14 אחים במשפחה ענייה. את הופעותיה הראשונות על הבמה ערכה כבר בגיל 4, בכנסייה אליה הלכה משפחתה. בנעוריה עבדה במפעל וחסכה כסף לשיעורי הזימרה. הסינגלים שלה, ביניהם "Pardonne-moi ce caprice d'enfant", "Mon Credo" ו-"C'est Ton Nom", הפכוה לכוכבת גדולה בצרפת ובאירופה בכלל, וכן הקנה לה פרסום בצפון אמריקה. מדיה וקבצים בנושא מיריי מאתיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיריי מאתיה מיריי מאתיה, ברשת החברתית פייסבוק מיריי מאתיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיריי מאתיה, ברשת החברתית אינסטגרם מיריי מאתיה, סרטונים בערוץ היוטיוב מיריי מאתיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר ספוטיפיי מיריי מאתיה, באתר Last.fm (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר AllMusic (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר דיזר מיריי מאתיה, באתר Discogs (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר Songkick (באנגלית) מיריי מאתיה, באתר Genius מיריי מאתיה, באתר בילבורד (באנגלית) מרב יודילוביץ', "לפני כל הופעה עדיין נוקשות לי השיניים", באתר ynet, 22 במרץ 2011
מיכאל אליניקוב

מיכאל אָלֶיְנִיקוֹב (לעיתים אלייניקוב; Алейников;‏ 23 באפריל 1880 – 17 באוגוסט 1938) היה עורך דין, סוחר, תעשיין ופעיל ציוני ברוסיה ובהמשך בחיפה, חבר הוועד המרכזי של ציוני רוסיה וחבר הוועד הפועל הציוני הגדול. חבר האספה המכוננת הרוסית ב-1917. אליניקוב נולד בסמולנסק שברוסיה למשפחה לא-ציונית. למד משפטים באוניברסיטת חארקוב, ובעת לימודיו נתוודע לתנועה הציונית. לאחר לימודיו השתלב בתעשיית הנפט בבאקו. מאוחר יותר עבר אליניקוב לעיר אודסה, וגם בה עסק במסחר בנפט, והשתלב בעשייה הציונית בעיר. הוא ייסד עם זאב ז'בוטינסקי ושלמה זלצמן את הוצאת "קדימה" (בהמשך "ווסטוק", 'מזרח'), אשר הוציאה עשרות ספרים ששיקפו את הרעיון הלאומי ביצירות של גדולי הציונות והופצו ברחבי רוסיה. לאחר מכן עבר לפטרבורג, שם נלחם להגנת זכויותיהם של יהודי רוסיה ולהרחבתן, והמשיך בפעילותו ציונית. ב-1913 היה חבר המרכז הציוני ברוסיה. ב-1917 נבחר לאספת הנבחרים הזמנית ברוסיה. עד 1919 היה יו"ר מרכז הקהילות היהודיות ברוסיה. ב-1919 נמלט מרוסיה מאימת הבולשביקים. היה חבר הוועד הפועל הציוני עד 1921. מאז ועד 1924 היה ממלא מקום המזכיר הכללי של ועד המשלחות היהודיות בפריז, ואחר כך כיהן כמנהל המועצה הכלכלית של ההסתדרות הציונית בלונדון. כן היה חבר מערכת העיתון היהודי, שנבחרה על ידי ועידת הפדרציה של ציוני רוסיה-אוקראינה בספטמבר 1922 בשפה הרוסית "ראזסווייט". ב-1926 עלה לארץ ישראל, והשתקע בחיפה עם אשתו, מרוסיה. בשנים 1928–1933 היה יו"ר ומנהל חברת הכשרת מפרץ חיפה, שהייתה התאחדותן של שלוש חברות (משק, קהילת ציון אמריקאית וקדם) ביוזמתו של יוסף לוי, אשר הוקמה על מנת לרכוש את אדמות מפרץ חיפה. גולת הכותרת של פעילותו הציבורית הייתה יו"רות ועד הדר הכרמל בין השנים 1938-1932, שבמסגרתו פעל רבות לקידומה של השכונה העברית הראשונה בעיר. במקביל לעסקיו שימש גם כחבר הוועד המנהל של הטכניון. ב-1934 היה בין מקימיו של בית החרושת ליציקה וחרושת קרמינר (לימים וולקן) במפרץ חיפה. ב-1937 קיבל חברות במסדר האימפריה הבריטית מאת מלך בריטניה בשל פעילותו הציבורית לטובת הכלל. נפטר בשאמוני בצרפת והובא לקבורה במתחם בתי הקברות בחיפה על ידי ועד הדר הכרמל. על שמו רחוב מיכאל בהדר הכרמל בחיפה. 'אליניקוב, מיכאל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 47.(הספר בקטלוג ULI) דוד תדהר (עורך), "מיכאל אליניקוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3138 אמציה פלד, רחוב מיכאל, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה מיכאל אלייניקוב, דבר, 19 באוגוסט 1938 (עם מותו) לוית מ. אלייניקוב, דבר, 11 בספטמבר 1938 זאב ז'בוטינסקי, הדרך אל הרוויזיוניזם הציוני, מכון זאב ז'בוטינסקי, עמ' 15 אשתו קבורה בצמוד אליו. חיים אהרנוביץ, הדר הכרמל - מסכת עמל ויצירה של דור המיסדים, בהוצאת "ועד הדר הכרמל בחיפה", 1958, עמ׳ 178 לפנים נקרא הרחוב "התבור", ובטקס הסרת הלוט אמר דוד הכהן שהעירייה אמנם מתנגדת להחלפת שמות רחובות שמקובלים על הציבור, אך לא יכלה להתנגד במקרה של אליניקוב, ששמו קשור להתפתחות חיפה.
טומי סנדס

טומי סנדס (באנגלית: Tommy Sands; נולד ב-19 בדצמבר 1945) הוא זמר פולק אירי, מלחין ופעיל חברתי. נולד בחווה המשפחתית בצפון אירלנד. שני הוריו באו ממשפחות מוזיקליות ובמשפחה היו שבעה ילדים. בשנת השבעים החלו להופיע כמה מהאחים לבית משפחת סנדס ביחד תחת השם "The Sands Family". בנוסף סנדס פיתח קריירת סולו במהלכה שיתף פעולה עם אמנים שונים כמו פיט סיגר, ג'ואן באאז, הצ'לן וודרן סמילוביץ. אחד משיריו המפורסמים ביותר, There Were Roses, עוסק בסכסוך באירלנד. הוא נישא לקתרין ואב לשני ילדים, שעמם הוא לעיתים מופיע בהופעותיו. בשנת 2002 הוא קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת נבאדה-רינו. על "עבודה יוצאת דופן כמוזיקאי ושגריר של שלום והבנה". ביוני 2010, הגיע לישראל ולרשות הפלסטינית לסיבוב הופעות. במהלכו הופיע בשייח ג'ראח שבירושלים במחאה על פינוי התושבים הערבים במקום מבתיהם. מדיה וקבצים בנושא טומי סנדס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טומי סנדס טומי סנדס, באתר MusicBrainz (באנגלית) טומי סנדס, באתר Discogs (באנגלית) טומי סנדס, באתר Songkick (באנגלית) טומי סנדס, באתר Genius טומי סנדס, באתר בילבורד (באנגלית)
טרסם סינג

טרסם סינג (בהינדית: तरसेम सिंह, נולד ב-26 במאי 1961) הוא במאי קולנוע הודי. סינג נולד בהודו וגדל בהרי ההימלאיה. בבגרותו למד עיצוב ואמנות בקליפורניה. את דרכו המקצועית החל כבמאי וידאו-קליפים ופרסומות. בין היתר ביים את הקליפ של השיר "Losing My Religion" של להקת אר.אי.אם. שזכה בתואר קליפ השנה של MTV‏ (1991), וביים פרסומות למותגים קוקה-קולה ונייקי. סרטו הראשון כבמאי היה "תא קטלני" (2000). סרטו השני "מעבר לכל חלום" (2006), הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ושנתיים לאחר מכו יצא לאקרנים בארצות הברית. סרטו הבא של סינג, בני אלמוות, היה עיבוד חדש לסיפור מהמיתולוגיה היוונית, והוא יצא לאקרנים ב-2011. בסרטיו שם טרסם סינג דגש על העיצוב האמנותי והם מתאפיינים בתלבושות מרהיבות ואתרי צילום ייחודיים. תא קטלני (2000) מעבר לכל חלום (2006) בני אלמוות (2011) מראה מראה: הסיפור האמיתי (2012) חי פעמיים (2015) Dear Jassi‏ (2023) מדיה וקבצים בנושא טרסם סינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרסם סינג (באנגלית) טרסם סינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרסם סינג, באתר AllMovie (באנגלית) טרסם סינג, באתר Box Office Mojo (באנגלית) טרסם סינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרסם סינג, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפו"ם

הפו"ם (ראשי תיבות של הפעולות המיוחדות או הפלוגות המיוחדות) הייתה יחידה של "ההגנה" שהתקיימה במשך שלושה חודשים, החל מיוני 1939, לשם עריכת פעולות תגמול נגד ערביי ארץ ישראל ולפעולה נגד ממשלת המנדט. בשנת 1939, לאחר פרסום הספר הלבן, נתעורר לחץ מצד פעילי ההגנה לפעול. היה זה כבר לאחר שמאורעות תרצ"ו-תרצ"ט החלו לדעוך ופלוגות השדה כבר פורקו. מטה ההגנה נענה לדרישות והקים את הפלוגות המיוחדות, הפו"ם, לצורך ביצוע פעולות אקטיביות. בראש היחידה עמד יצחק שדה, והיא הורכבה משלוש יחידות אזוריות: בחיפה, בפיקודו של לוי אברהמי, בתל אביב, בפיקודו של אליהו כהן (לימים האלוף אליהו בן חור) וצבי ספקטור, ובירושלים, בפיקודו של שלמה שמיר. היחידה פורקה בספטמבר 1939, בעקבות דעיכת הטרור הערבי ופרוץ מלחמת העולם השנייה. בין פעולות הפו"ם: ב-8 ביוני 1939 הטמינו אנשי הפו"ם מוקש בספינת משטרה בריטית בשם "סינבאד 2", שעסקה בסיורים ללכידת אוניות מעפילים. כתוצאה מכך טבעה הספינה, מפקדה נהרג, וחמישה מאנשיה נפצעו. בליל 13 ביוני 1939, כתגובה להריגת נהג הקטר מרדכי שכטמן על המסילה בין הכפר בלד א-שיח' לנשר, ועל הריגות נוספות של יהודים שקדמו להריגה זו, חטפה חוליה של הפו"ם 5 תושבים מאחד הבתים והרגה אותם מחוץ לכפר. הלוחמים יצאו לפעולה כשהם לובשים בגדים אזרחיים למען יידעו כי הפעולה בוצעה על ידי יהודים. ב-15 ביוני 1939 ליד הכפר לוביה שבגליל, בדרך טבריה-נצרת, נהרג ביריות הנוטר בנימין קירשון מאפיקים. בתגובה יצאה ב-20 ביוני חוליה של הפו"ם מסג'רה, אחד מחבריה יגאל אלון (אז פייקוביץ'), וירתה לתוך בית בלוביה. מהירי נהרגו שלושה אנשים ונפצעו שלושה. במאמר המערכת בעיתון "דבר", שנכתב ללא ידיעת זהות התוקפים, נאמר: "פשע חדש אירע בכפר לוביה, פשע מבעית, המעיד כי מבצעיו איבדו את שארית ההבחנה ונסתלק מהם זיק אחרון של הרגש האנושי". בעקבות פציעת שוטר יהודי, שרכבו עלה על מוקש ליד כפר חסידים, נערכה ב-28 ביולי פעולת תגמול בכפר ח'רבת סעסע (ליד רמת יוחנן), ובה פוצץ בית המוכתר מבלי לפגוע באזרחים. יהודה לפידות, פעולות תגובה ונקם של ההגנה, באתר "דעת" מרדכי שכטמן, נהג קטר, נרצח בחיפה, דבר, 28 במאי 1939 יהודה לפידות, פעולות תגובה ונקם של ההגנה, באתר "דעת" מ.ד., דבר היום, דבר, 22 ביוני 1939 מ.ד., הטרור בארץ, דבר, 1 באוגוסט 1939
גאוקשינג

גאוקשינג (Geocaching), או מטמונאות, היא מעין גרסה מודרנית למשחק חפש את המטמון בה המשתתפים משתמשים ב-GPS (ג'י פי אס) או מכשירי ניווט אחרים על מנת להחביא או למצוא מטמונים, הנקראים באנגלית geocaches או caches. המטמונים מוחבאים בכל רחבי העולם. לרוב, המטמון יהיה בתוך מכל חסין מים. הוא מכיל פנקס או דף על מנת שהמבקרים יוכלו לרשום שהם מצאו אותו. רוב המטמונים מכילים גם חפצים נוספים להחלפה בין השחקנים, כאשר הכלל הוא שבמקום חפץ שנלקח, יש לשים במטמון חפץ אחר, שווה ערך לפחות. נכון לאוקטובר 2023, ישנם יותר מ-3 מיליון מטמונים ברחבי העולם, מהם מעל ל-2000 בישראל. הערכה גורסת כי ישנם מעל 5 מיליון שחקנים וכ-2200 שחקנים בישראל. עד מאי 2000 מערכת ה-GPS, המנוהלת על ידי ממשלת ארצות הברית, הייתה משדרת את נתוני המיקום הפומביים עם שגיאה מוגדלת במכוון, על מנת למנוע מגורמי טרור לנצל את ה-GPS למטרות טרור. ביל קלינטון, באחת מהחלטותיו האחרונות, ביטל את הכנסת השגיאה לשידורים. בין לילה שודרגו מיליוני קולטי GPS ברחבי העולם. ב-3 במאי 2000, דייב אולמר מאורגון ביקש לבדוק האם אכן בוטלה אותה סטייה, ופרסם בקבוצת דיון באינטרנט כי הוא החביא לא רחוק מפורטלנד מטמון. בתוך 3 ימים, נמצא המטמון פעמיים, ואנשים החלו לחקות את אולמר. למעשה, היה זה תחילתו של הגאוקשינג. קיימים סוגים שונים של מטמונים. הסוג הנפוץ ביותר הוא מטמון רגיל (traditional), בו אדם מתבקש למצוא מטמון בקואורדינטה מסוימת. סוגים נפוצים אחרים הם מטמון רב-שלבי (multi-cache), בו כל קואורדינטה מצביעה על הקואורדינטה הבאה עד למציאת המטמון, וכן מטמון חידה (mystery/puzzle) בו על המחפש לפתור חידה כדי לקבל את הקואורדינטות הנכונות. גודלו של מטמון משתנה, ונע לרוב בין קופסת סרט צילום (פילם 35 מ"מ), ועד קופסה גדולה. גודלו של המטמון קובע גם בדרך כלל את תוכנו, כאשר קופסה תכיל בדרך כלל חפצים להחלפה. במטמון יכולים להימצא חפצים מיוחדים של המשחק, כגון דיסקית (travel bug) או מטבע (geocoin). חפצים אלו נקראים trackables - יש להעבירם בין מטמונים ובדרך כלל קיימת גם משימה כלשהי הקשורה אליהם, שנקבעה על ידי בעליהם. ברובם המכריע של המקרים, בחירת מיקום המטמון אינה מקרית, והיא לרוב ליד אתר מיוחד. בתיאור המטמון יהיה לרוב תיאור של האתר, כגון עובדות עליו, היכן כדאי לטייל באזור ועוד. Geocaching.com הוא האתר הגדול והמרכזי בכל מה שקשור לפעילות גאוקשינג. האתר מנוהל על ידי חברת groundspeak. רישום בסיסי חינמי מאפשר לבצע את הפונקציות הבסיסיות כמו חיפוש מטמונים, דיווח על מציאות ואי מציאות של מטמונים, ורישום ומציאה של trackables. ניתן להפוך למנוי "פרימיום" בתשלום (בעלות של כ-40 דולר אמריקאי בשנה), המאפשר לקבל עדכונים על מטמונים חדשים, ומציאות של אנשים אחרים. TFTC = Thanks for the cache FTF = First to find TNLN = Took nothing left nothing TB = Travel bug GZ = Ground zero DNF = Did not find CITO = Cache in trash out CO = Cache owner עומר כביר, המהפכה החברתית של ה־GPS, באתר כלכליסט, 13 באוקטובר 2009 גל מור, לחפש את הקאש, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2010 cafe.themarker.com - פוסט בבלוג על גאוקשינג מפת המטמונים בישראל רונן חסון, מיליוני מטמונים מחכים בעולם - לא תצאו לחפש?, באתר ynet, 28 בנובמבר 2011 קבוצת הפייסבוק של קהילת הגיאוקשינג הישראלית https://newsroom.geocaching.com/fast-facts Geocaching - The Official Global GPS Cache Hunt Site https://project-gc.com/Statistics/Overview Improved GPS accuracy Geocaching > Getting Started with Geocaching > The History of Geocaching "Glossary of Terms". נבדק ב-2009-07-20.