laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניסאן דיזל RN

ניסאן דיזל RN (ביפנית: 日産ディーゼル・RN, באנגלית: Nissan Diesel RN) הוא אוטובוס קטן, מתוצרת יצרנית האוטובוסים UD Trucks Corporation (אנ') (ביפנית: UDトラックス株式会社), קרוי גם: Nissan Diesel) שהייתה בבעלות ניסאן אשר יוצר בין השנים 2003–1996 ביפן. דגם "ניסאן דיזל RN" היה האוטובוס הקטן הראשון שיוצר על ידי "ניסן דיזל" כאוטובוס מסלול ללא מכשולים, עם רצפה נמוכת מדרגות (1 מדרגה) זה היה הניסיון הראשון ביפן שהצליח להתקין לוחית שיפוע לכניסת נכים באמצעות כיסא גלגלים "ניסאן דיזל RN" הופעל באזורים עירוניים כמו מטרופולין טוקיו "KC-RN210CSN" - יוצר משנת 1996. הדגם הוגדר כאוטובוס נמוך-רצפה. רמפה לכיסאות גלגלים היא ציוד סטנדרט. צורת הדלת הסטנדרטית היא דלת מתקפלת דו-דלתית קדמית אמצעית, ובשל מגבלות מקום הדלת האמצעית היא רק דלת מתקפלת, ובחלק מהרכבים יש מפרט דלת עליון (דלת כניסה בלבד). צורת החלון הסטנדרטית היא חלון הפוך בצורת T, שנמצא לעיתים קרובות באוטובוסים עם מסלול קבוע, אך בחלק מהרכבים יש חלונות הזזה (חלונות מטרו). הפופולריות של הדגם הייתה בעיקר על ידי אוטובוסים קהילתיים בקרב מפעילי אוטובוסים בפריסה ארצית. בדגם הורכב מנוע דיזל 6 צילינדרים המפיק 195 כ"ס. המתלה הוא מתלה קפיץ עלים. "KK-RN252CSN" - יוצר משנת 1999. רמפה לכיסאות גלגלים היא ציוד סטנדרטי. בדגם הורכב מנוע דיזל 6 צילינדרים המפיק 205 כ"ס. מנוע בפוזיציה אחורית. "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" "ניסאן דיזל RN" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים ניסאן ניסאן דיזל ספייס ראנר RM ניסאן דיזל ספייס ראנר JP ניסאן דיזל ספייס דרים מדיה וקבצים בנושא ניסאן דיזל RN בוויקישיתוף אתר UD Trucks udtrucks.com "ניסאן דיזל RN" frankensaurus.com/Nissan_Diesel_RN "ניסאן דיזל RN" כולל תמונות (יפנית) natorinngou.jimdofree
מגדל עיזים

מִגדל עיזים הוא סוג של מבנה שטות. בדרך כלל זהו מגדל צר בעל מספר מפלסים וכבש ספירלי חיצוני המאפשר לעיזים לעבור בין המפלסים. מגדל העיזים הראשון נבנה בסוף המאה ה-19 ביקב Avelada שבפורטוגל ונקרא Torre das Cabras (פורטוגזית: מגדל העיזים). המגדל, שעדיין עומד על תילו, הוא בעל 3 מפלסים, קירותיו בנויים מסלעים הכבש מקורות עץ. עם השנים, התפשט הרעיון ברחבי העולם, וכיום ניתן למצוא מגדלי עיזים בדרום אפריקה, נורווגיה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וארגנטינה. מדיה וקבצים בנושא מגדל עיזים בוויקישיתוף Goat Towers: An Idea Whose Time Has Come, Modern Farmer, ‏2014-04-16 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי בוליביה–יוון

יחסי בוליביה–יוון הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין בוליביה ליוון. היחסים של בוליביה עם יוון נמצאים ברמה טובה מאוד ושיתוף הפעולה ההרמוני ביניהם בא לידי ביטוי בעיקר בהסכמים לתמיכה הדדית במועמדות בארגונים בינלאומיים ובפורומים. מגעים דו-צדדיים מתבצעים בעיקר בשולי מושבי ה-IO, במיוחד במסגרת הליכי העצרת הכללית של האו"ם. בוליביה מעולם לא הייתה מוקד משיכה למהגרים יוונים. כיום מתגוררים בבוליביה כ-180 אנשים ממוצא יווני, שרובם מתגוררים בעיר סנטה קרוס דה לה סיירה המפותחת יותר. בוליביה מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה בוותיקן. יוון מיוצגת בבוליביה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה כללית בסנטה קרוס דה לה סיירה. מדיה וקבצים בנושא יחסי בוליביה–יוון בוויקישיתוף יחסי בוליביה–יוון באתר משרד החוץ היווני יחסי בוליביה–יוון באתר משרד החוץ היווני
שם במה

שם במה או "שם מסך" הוא שם בדוי (ההופך לעיתים לשם הרשמי) המשמש שחקן, מוזיקאי, מתאבק או בדרן במקום שמו המקורי. יכולות להיות סיבות שונות לשימוש בשם במה, העיקרית בהן היא ששמו המקורי של השחקן אינו שיווקי במידה מספקת. דוגמאות אחדות: אמינם (מרשל מת'רס) מרילין מונרו (נורמה ג'ין מורטנסן בייקר) וודי אלן (אלן סטיוארט קניגסברג) אלטון ג'ון סקרילקס (סוני-ג'ון מור) בוב דילן (רוברט אלן צימרמן) ליידי גאגא (סטפני ג'ואן אנג'לינה ג'רמנוטה) צ'ארלי שין (קַרְלוֹס אְרְוִּין אֵסְטֵבֵז) בונו (פול דייוויד יוסון) מרילין מנסון (בריאן יו וורנר) לנה דל ריי (אליזבת' וולרידג' גרנט) סטטיק (לירז רוסו) ג'ורדי (ירדן פלג) אייל גולן (אייל ביטון) מעט יוצא דופן הוא השחקן ניקולס קייג', אשר נולד בשם ניקולס קופולה, ושינה את שמו בטרם זכה לפרסום, כדי שיתפרסם בזכות עצמו ולא בתור אחיינו של הבמאי הנודע פרנסיס פורד קופולה. בשנות החמישים, בעת "ציד המכשפות" של הסנטור ג'וזף מקארתי, אשר רדף את מי שחשד בו כקומוניסט, ויצר "רשימה שחורה" של אנשים החשודים כקומוניסטים או כבעלי קשרים לקומוניזם, בה היו רשומים רבים מבמאי ותסריטאי הוליווד, עבדו רבים מהם תחת שם בדוי, על מנת שניתן יהיה להפיץ את הסרט שיצרו. שם במה מיוחד במינו הוא "אלן סמית'י". זהו שם במה גנרי, שמאחוריו מסתתרים במאי קולנוע שסירבו מטעמים שונים (לרוב, אי-הסכמה עם האולפנים על עריכת הסרט) להזדהות כבמאים של סרט מסוים. מאז שנת 2000 אין איגוד במאי הקולנוע האמריקני מאפשר עוד שימוש בשם זה, לאחר שה"סוד" נחשף לציבור הרחב. שימוש בשם במה נפוץ מאוד בתעשיית הפורנוגרפיה. שחקני ושחקניות בתעשייה משתמשים בשם במה כדי ליצור חיץ בין חייהם האישיים לעיסוקם בתחום הפורנוגרפיה, כאשר השם האמיתי של רובם לא נחשף בפומבי. מסיבות אלו שימוש בשם במה נפוץ גם בקרב חשפניות ודוגמניות עירום. אילנית (חנה דרזנר) דנה אינטרנשיונל (שרון כהן) אדם (חיים כהן) מוקי (דני ניב) סגול 59 (חן רותם) שורטי (הילה ניסימוב) אנה זק (אנה קוזנקוב) שגיא ביטבוקס (שגיא ברייטנר) חובי סטאר (חובב סקולץ) סאבלימינל (קובי שמעוני) רוני סופרסטאר (רוני דואני) טינקרבל (רוית רוזן) סקאזי (אשר סויסה) יובל המבולבל (יובל שם-טוב) הצל (יואב אליאסי) שי 360 (שי חדד) אלון דה לוקו (אלון כהן) עומרי 69 סגל (עומרי סגל) סטטיק (לירז רוסו) איזי (ארז שרון) ג'ורדי (ירדן פלג) שרי (שרלוט אליאס) סטלוס (שמעון מזרחי) מיקיאגי (מיכאל (מיקי) הירשמן) סטפן לגר (סטפן גאגבה) דודו פארוק (אורי קומאי) טונה (איתי זבולון) דקלון (יוסף לוי) ג'נגו (עמיר רוסיאנו) דוד חיים (חיים אוסדון) שם עט "לונדון גאזט" 11 בינואר 1972 (קובץ PDF), באתר לונדון גאזט, בדיקה אחרונה ב־15 במרץ 2022 רג'ינלד קנת דווייט. שינה חוקית את שמו ל"אלטון הרקולס ג'ון" ב־1972
ג'ון דויל

ג'ון דויל (באנגלית: John Doyle‏; 1797 – 2 בינואר 1868) היה קריקטוריסט וצייר פוליטי בריטי. הוא היה בנו הבכור של סוחר משי בדבלין, והגיע ממשפחה קתולית שבמאה ה-17 קיבלו אחוזות נרחבות, וסמל אצולה משלהם, אך סבלו בגלל דתם ומאז נשלל תוארם. בצעירותו למד לצייר נופים אצל גספר גבריאלי ודיוקנאות מינאטוריות בבית הספר לציור של החברה המלכותית בדבלין אצל ג'ון קומרפילד. הוא זכה במדליית זהב בשנת 1805. הוא הוזמן לצייר דיוקנאות רכיבה על סוסים של המשנה למלך באירלנד, ובשנת 1822 הפיק שישה הדפסים שכותרתם "חיי סוס המירוץ". באותה שנה עבר ללונדון עם אשתו מריאנה קונאן. ציור מאותה העת הביא לו הכרה כשהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1825. מריאנה נפטרה בשנת 1832, כשילדה את ילדם השביעי. דויל המשיך להציג מיניאטורות עד 1835, ועד אז חווה הצלחה רבה יותר עם התמונות המצוירות שלו, שהודפסו באמצעות ליתוגרפיה, החל בשנת 1827. תמונות אלה הוצאו אחת לחודש במהלך ישיבות הפרלמנט, והופעתם נמשכה במשך עשרים ושניים שנים. הקריקטורות שצייר היו בעלות דמיון נאמן למצויריו, עם מעט הגזמה, בהומור סרקסטי, לרוב רומזות למחזות פופולריים. הקריקטורות נחתמו באותיות H B. עד 1840 הוא הצליח מספיק כדי להרשות לעצמו לקנות בית מפואר בהייד פארק, ועבר כמו דייוויד ווילקי, וולטר סקוט, סמואל טיילור קולרידג', צ'ארלס דיקנס, תומאס מקולאי, וסמיואל רוג'רס - אבל זהותו האמיתית נותרה סוד שמור היטב עד שגילה זאת בשנת 1843 במכתב בן שבעה עשר עמודים לסר רוברט פיל. בשנות ה-40 של המאה ה-19, היה בשיא הפופולריות שלו. הדפסים של HB התפרסמו ב"טיימס" ועל ידי המו"ל מקלין, אבל המוניטין שלו דעך. הדפסיו המאוחרים היו עדינים בהומור ומצוירים בסגנון רך ולא ברור. כשנפטר בשנת 1868, ההספד שלו בכתב העת "ארט ז'ורנל" לא הופיע אלא רק שלושה חודשים לאחר מותו, ומכירה לאחר מותו של ציוריו אצל "כריסטי" בשנת 1882 בוטלה מחוסר קונים. עם זאת, הוא נחשב למייסד בית הספר לקריקטוריסטים בריטיים המיוצגים על ידי ג'ון ליץ ג'ון טניאל ובנו ריצ'רד דויל, אשר ביסס את הסגנון שהתפרסם במגזין פאנץ'. במוזיאון הבריטי קיימים מעל 900 מציוריו. הוא נפטר 2 בינואר 1868, ונקבר בבית העלמין ווסט נורווד. בניו כללו את המאייר ג'יימס ויליאם אדמונד דויל (1822–1892); הצייר, המאייר והקריקטוריסט ריצ'רד דויל (1824–1883); הנרי אדוארד דויל, (1827–1892) שהפך למנהל הגלריה הלאומית של אירלנד; והצייר צ'ארלס אלטמונט דויל (1832–1893), דרכו היה סבו של סר ארתור קונאן דויל, הסופר והיוצר של שרלוק הולמס. מדיה וקבצים בנושא ג'ון דויל בוויקישיתוף Kenneth Baker, "Doyle, John [H. B.] (1797–1868)", Dictionary of National Biography, 2004 Houghton Mifflin Company, The Houghton Mifflin Dictionary of Biography, Houghton Mifflin, 2003, ISBN 978-0-618-25210-7. (באנגלית) The collection of DOYLE JOHN 1797 1868 CARTOONIST held at the British…, archive.is, ‏2012-12-23
בית הספר למקצועות הטכניים

בית הספר למקצועות הטכניים של חיל האוויר הישראלי (בקיצור: הטכני, בראשי תיבות: ביסל"ט) היא יחידת הדרכה הממוקמת בבח"א 21 בחיפה. על בית הספר מפקד קצין בדרגת סגן-אלוף. לביסל"ט מגיעים חיילים וחיילות לאחר טירונות, בעבר היה ניתן גם לפניה, במסגרת קד"צ, לצורך הכשרה במקצועות טכניים. מקצועות אלה מתחלקים בעיקרון לשניים: מקצועות האחזקה ומקצועות האלקטרוניקה (בעבר היו קיימות שתי יחידות - בית הספר לאחזקה ובית הספר לאלקטרוניקה, אך אלה אוחדו לביסל"ט). מקצועות האלקטרוניקה הם כל המקצועות הקשורים בתחזוקת מערכות אלקטרוניות: אוויוניקה, קשר, לוחמה אלקטרונית וכולי. מקצועות האחזקה הם כל מקצועות המכונאות, החימוש והחשמל למשל מכונאי מטוסים/ מסוקים (המכונה ממ"סניקים), חמשים (חימוש), חמ"מניקים (חשמלאי מטוסים) ועוד. ביחידה מוכשרים אלפי טכנאים בשנה, המהווים למעלה מ-30% מכלל כוח האדם של חיל האוויר. תפקידם הוא לתחזק את כלי הטיס ואת המערכות האחרות בחיל ולהביאם למצב של זמינות תמידית. לאחר סיום הקורס הספציפי, מחולקים הטכנאים בין בסיסי חיל-האוויר שם ישרתו בשירותם הסדיר. החיילים שמשרתים במסגרת קורס קדם צבאי ממשיכים לטירונות ומשם ממשיכים לכנפות/בסיסים השונים בחיל האוויר. החיילים מוכשרים על ידי מק"סים (מק"ס - מפקד קורס) בוגרי הקורס, שנשארים בתום קורס ההכשרה שלהם בטכני ומצטרפים לצוות ההדרכה במקום להמשיך לשירות כטכנאי במקצוע שרכשו באחד מבסיסי חיל האוויר. לאחר הקורס עובר החייל קורס פו"ח (פיקוד והדרכת חיילים) ומוצב למספר חודשים באחד מהבסיסים כדי לרכוש מעט ניסיון במקצוע. לאחר מכן משרת המק"ס בבח"א 21 בחיפה. המק"ס מזוהה בתג יחידה של בח"א 21 ובשרוך הדרכה בצבע תכלת. מק"סים מנוסים עוברים קורס פו"מ (פיקוד והדרכה מתקדם) ולאחריו הם מלווים מק"סים צעירים בפן ההדרכתי. קורס נוסף הוא קורס חניכה שבסופו המק"ס מקבל שרוך כחול כהה (מתקדם). קורס נוסף בשם פו"ב (פיקוד והדרכה בכיר), מקביל לקורס ר"צ בשטח, ובוגריו עונדים סיכת לפיד. את הקורסים הללו מעבירים מדריכים מצטיינים אשר נבחרו לפקד במכון להכשרת המדריך, ששוכן אף הוא בבח"א 21. אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר למקצועות הטכניים סרטו של נתן גרוס על בית הספר הטכני, בהשתתפות כגן ושמוליק רוזן "הנעלם הגדול", 1956, סרט בערוץ YouTube של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון סרטון על הטכני, יומני כרמל פברואר 1951 (התחלה 5:06) תמונה פנורמית של הטכני
זכריה בן ברכאל

רבי זכריה בן ברכאל היה חכם בגדדי בבלי, גאון וראש ישיבה, ככל הנראה יליד ארם צובא (חלב). רבי זכריה בן ברכאל היה חתנו של רבי שמואל בן עלי גאון, שהעמידו לבא כוחו בעיר חלב בשנת 1191 ובמסגרת זו הרשות להעמיד מתורגמן ומינוי לאב בית הדין. כתב המינוי שנשלח על ידו לקהילת חלב יכול לשמש כדוגמה לתעודת סמיכה לרבנות. בכתב המינוי נתנה הרשות "לדרוש תורה ברבים ולקבוע פרקים ולהעמיד מתורגמן ולומר קודם מדרשו שמעו מאי דסברה, ואחר מדרשו קידוש ה'". ככל הנראה כיהן רב זכריה בן ברכאל זמן קצר כראש ישיבת "גאון יעקב" בבגדאד לאחר מות חמיו. הוא נתמנה לראש ישיבה בשנת ד'תתק"ן (1190). כבן דורו של הרמב"ם נמנה רבי זכריה בן ברכאל יחד עם חמיו רבי שמואל בן עלי ממתנגדי בבל לספר משנה תורה שנכתב על ידי הרמב"ם. רבי שמואל בן עלי כתב עליו "בקי במקרא ובגמרא... וגורס רב התלמוד על פיו". יהודה אלחריזי בספרו תחכמוני ביקר בחריפות את שירתו של רבי זכריה בן ברכאל. 8 בדצמבר 2012, באתר מורשת יהדות מרוקו שלמה דב גוטיין, סדרי חינוך, בתוך סדרי חינוך,האוניברסיטה העברית, ירושלים תשכ"ב, עמוד 68, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) שלמה דב גוטיין, סדרי חינוך, בתוך סדרי חינוך,האוניברסיטה העברית, ירושלים תשכ"ב, עמוד 71, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) שלמה דב גוטיין, סדרי חינוך, בתוך סדרי חינוך, האוניברסיטה העברית, ירושלים תשכ"ב, עמוד 88, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) שמואל קלמן מירסקי, שאילתות, בתוך שאילתות, ירושלים תש"כ, עמוד 9, באתר אוצר החכמה ליפא גינת, רב יוסף ראש הסדר, בתוך רב יוסף ראש הסדר, חמד תש"ד, עמוד 47, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) הרב רפאל הלפרין, אטלס עץ חיים, בתוך אטלס עץ חיים, בני ברק תשל"ח, עמוד 141, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) שמואל קלמן מירסקי, פירוש רבינו יונתן הכהן מלוניל, בתוך פירוש רבינו יונתן הכהן מלוניל, מכון סורא בירושלים וישיבה יוניברסיטי בניו יורק, ירושלים תשט"ז, עמוד 18, באתר אוצר החכמה שאילתות אסף קובץ איגרות רבי שמואל בן עלי ובן דורו, תר"ץ, עמודים 103-130. יצחק אבישור, מחקרים בתולדות יהודי עיראק ובתרבותם, בתוך מחקרים בתולדות יהודי עיראק ובתרבותם, אור יהודה, תשמ"א, עמוד 46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזידור שר

איזידור שר, משנת 1907 גונדוש, (בהונגרית: Scheer Izidor; ‏1860 – אגר, 2 בפברואר 1930) היה בנאי אמן, אדריכל יהודי-הונגרי. איזידור שר נולד במשפחה יהודית כבנם של גוטליב שר ושל הרמין שטיין. הוא למד באוניברסיטה הטכנית של וינה, ומ-1892 פתח משרד אדריכלות עצמאי בבודפשט. הוא תכנן בתי דירות רבים, חנויות כלבו, אך גם מפעלים. לעיתים קרובות עבד עם האדריכל יוז'ף פישר, ובית שטאפנברג שבמרכז העיר, שנבנה בשנת 1904 הוא עבודתם המשותפת של השניים ברחוב פיארישטה 6. הוא גם השתתף בתחרויות אדריכלות חשובות: בשנת 1898 השתתף במכרז תכנון של בית הכנסת בליפוטווארוש עם לאסלו ואגו ועם יוז'ף ואגו (צפון רובע 5 מרכז העיר). בית הכנסת לא נבנה לבסוף מסיבות תקציביות. בשנת 1928 הוא היה אחד האדריכלים ההונגרים הבודדים שהשתתפו בתחרות הבינלאומית של ארמון האומות בז'נבה (בצרפתית: Palais des Nations; באנגלית: Palace of Nations). בשנת 1895 הוא עדיין תכנן בסגנון היסטוריסטי את בית ברוכשטיינר היפה. מאוחר יותר ברחוב יושיקה 2 פינת רחוב צ'נגרי את הבית הפינתי כבר תכנן בסגנון אר נובו בשנת 1903. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (3 / J-67-6a). קפ-טר: רחוב האיוש 41. מחאה בלתי נראית: איזידור שר אדריכלות הונגרית מדיה וקבצים בנושא איזידור שר בוויקישיתוף A Belügyminisztérium 1907. évi 54398. sz. rendelete. MNL-OL 30794. mikrofilm 545. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1907. év 53. oldal 1. sor. Halálesete bejegyezve az egri állami halotti akv. 42/1930. folyószáma alatt.
ליליאן מולר

ליליאן מולר (בנורווגית: Lillian Müller; נולדה ב-19 באוגוסט 1951) היא דוגמנית ושחקנית נורווגית. מולר נולדה במחוז אגדר שבדרום נורווגיה, היא התגלתה על ידי הצלמת סוזה רנדל, בעקבות זאת היא הופיעה במספר מגזינים וביניהם על השער של פלייבוי, באוגוסט 1975 נבחרה לנערת החודש של פלייבוי ולנערת השנה ב-1976. היא הופיעה כמורה לספורט בקליף לשיר "Hot for Teacher" של להקת ואן היילן, היא גם הופיעה כמושא אהבתו של רוד סטיוארט בקליף לשיר "Da Ya Think I'm Sexy?". ב-1976 שיחקה את התפקיד הראשי בקומדיית הסקס הגרמנית "הבת של רוזמארי", דמותה בסרט התבססה על נערת ליווי שגרמה לסקנדל בגרמניה. ב-1977 הופיעה בקומדיה התקופתית ".Casanova & Co" לצד טוני קרטיס, בשנה זו גם שיחקה בסרט הגרמני "נשים בבית חולים" לצד מיס גרמניה מרינה לנגנר. ב-1986 שיחקה תפקיד קטן בסרט "Stewardess School" העוסק בדיילות אוויר. היא ביצעה תפקידים אורחים במגוון סדרות טלוויזיה וביניהן "המלאכיות של צ'רלי" ו"סטארסקי והאץ'". היא גם לקחה חלק בתוכנית הטלוויזיה הנורווגית "Ja, vi elsker Hollywood!" העוסקת בנורווגיות שזכו להצלחה בהוליווד. מדיה וקבצים בנושא ליליאן מולר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ליליאן מולר (באנגלית) ליליאן מולר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
הגנת מעברות פתיים

הגנת מעברות פתיים הוא ספר עיון מאת ארנסט דאנלופ סוינטון, מייג'ור גנרל בצבא הבריטי, שבו תיאר המחבר, שלחם במלחמת הבורים השנייה כקצין בחיל ההנדסה המלכותי את לקחיו מהמלחמה. הצבא הבריטי נהג להציב, במהלך המלחמה, מארבים בצמתים מרכזיים ובנקודות חצייה אפשריות של נהרות. סוינטון, שלקח בכך חלק, תיאר את שלמד מחוויות הלחימה. הספר נחשב לקלסיקה של ספרות המלחמה ונלמד ויצא מחדש לאור פעמים רבות, בצבא הבריטי, בצה"ל ובצבאות נוספים. הספר "הגנת מעברות פתיים", באתר "סימניה" גל פרל פינקל,יוזמה בהגנה בשגרה ובמלחמה נחוצה יותר מתמיד, כתב העת "בין המערכות" באתר צה"ל, ‏ מרץ 2021. ארנסט דאנלופ סוינטון, "הגנת מעברות פתיים", מערכות, 2001, עמוד 5. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הגנת מעברות פתיים".
אנשים מול אש

אנשים מול אש הוא ספר עיון מאת ס.ל.א מרשל, בריגדיר גנרל צבא ארצות הברית. במלחמת העולם השנייה שימש מרשל כההיסטוריון הקרבי הראשי של הצבא, סייר בזירות קרב רבות וראיין מאות חיילים וקצינים מהם גבה עדות על הקרבות בהם השתתפו. בין הקצינים שרואיינו על ידו ניתן למנות את ריצ'רד וינטרס, הארי קינארד ורוברט קול. לאור הראיונות סיכם מרשל את פעילות כוחות החי"ר של צבא ארצות הברית במלחמה וקבע כי 75% מכלל לוחמי הרגלים בצבא האמריקני כלל לא ירו בנשקם במהלך הקרב, וכי יש לשפר את הכשרת הלוחמים הן בתחום השימוש בנשק החדיש והן בתחום ההתמודדות המנטלית וההסתגלות של הלוחמים לעוצמת האש שמפעיל האויב בקרב. מרשל הציע במחקרו כי החיילים יחונכו להרבות בירי בעת לחימה וכי על המפקד להקפיד ולהורות על אנשיו לפתוח באש ולהוסיף ולירות. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות. דף הספר באתר הוצאת מערכות. הספר "אנשים מול אש", באתר "סימניה". בעז זלמנוביץ ועוזי בן שלום, הגורם האנושי, ביטאון ביבשה גיליון 9, ‏ אפריל 2009. גל פרל פינקל, יוזמה היא משחק סכום אפס, באתר זמן ישראל, 18 בינואר 2021. סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 98. ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמוד 65. ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמודים 47–48. ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמוד 18. ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמודים 57–76. גל פרל, אין תמרון בלי אש, הבלוג על הכוונת, ‏ 25 בינואר 2024.
יחסי גרמניה–מאוריטניה

יחסי גרמניה–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה. ב-3 בספטמבר 1962 הקימה מאוריטניה את שגרירותה בגרמניה. גרמניה ומאוריטניה נהנות מיחסים דו-צדדיים טובים, אולם ביקורים רמי דרג הם נדירים. השר הפדרלי גרד מולר ביקר במאוריטניה בנובמבר 2016. בחודשים מרץ ואוקטובר 2019 נסעה משלחת הבונדסטאג למדינה, ואחריה ביקור של שר המדינה הפרלמנטרי במשרד הביטחון תומאס סילברהורן בנובמבר 2020. שיתוף פעולה בפיתוח הוא מרכיב מרכזי ביחסים הדו-צדדיים. הדגש הוא על שלום ולכידות חברתית, חינוך והכשרה מקצועית, והגנה על מקורות החיים הטבעיים - הסביבה ומשאבי הטבע. לצד שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי, פועלת ממשלת גרמניה לקידום יציבותה ופיתוחה של מאוריטניה באמצעות שיתוף פעולה אזורי (G5 Sahel ו-Sahel Alliance). שחקני המפתח בכל הנוגע ליישום הם Kreditanstalt für Wiederaufbau‏ (KfW) ו-Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit GmbH‏ (GIZ) שיש לה משרד בנואקשוט ומומחים בינלאומיים העובדים במדינה. היקף הסחר הדו-צדדי הוא צנוע. היבוא העיקרי של גרמניה ממאוריטניה הוא חומרי גלם (88%) והייצוא העיקרי שלה למאוריטניה הוא מזון, כלי רכב ומכונות. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–מאוריטניה בוויקישיתוף יחסי גרמניה–מאוריטניה, באתר משרד החוץ הפדרלי יחסי גרמניה–מאוריטניה, באתר משרד החוץ הפדרלי
קופיקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קופיקו – סדרת ספרי ילדים מאת תמר בורנשטיין-לזר העוסקת בקורותיו של קוף בשם קופיקו הגר עם משפחה ישראלית בשכונת עין גנים שבפתח תקווה. קופיקו (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים המבוססת על סדרת ספרי הילדים הישראלית המצליחה בעלת אותו השם מאת הסופרת תמר בורנשטיין-לזר. קופיקו חוקי הג'ונגל – סדרת ספין אוף לסדרה "קופיקו". קופיקו המנהל (סדרת טלוויזיה) – סדרת ספין אוף לסדרה "קופיקו". קופיקו במשטרה (סדרת טלוויזיה) – סדרת ספין אוף לסדרה "קופיקו". קופיקו בספרייה (סדרת טלוויזיה) – סדרת ספין אוף לסדרה "קופיקו". קופיקו אתגר הבישול (סדרת טלוויזיה) – סדרת ספין אוף לסדרה "קופיקו".
יחסי הממלכה המאוחדת – מאוריטניה

יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה. בריטניה ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר שמאוריטניה זכתה בעצמאותה מצרפת בשנת 1960. לבריטניה לא הייתה שגרירות במאוריטניה עד 2018: שגריר בריטניה בסנגל הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1960–1990 (מאוריטניה השעתה את היחסים בעקבות מלחמת ששת הימים וחידשה אותם בשנת 1968) ושגריר בריטניה במרוקו הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1990–2018 כאשר בריטניה שדרגה את משרדה בנואקשוט לשגרירות ומינתה שגריר תושב. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – מאוריטניה בוויקישיתוף Change of Her Majesty’s Ambassador to Mauritania in May 2018 באתר משרד החוץ הבריטי
אלכסנדר השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית

אלכסנדר השלישי (ביוונית ביזנטית: Αλέξανδρος - אָלֶכְּסַנְדְּרוֹס;‏ 870 – 6 ביוני 913) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין השנים 912–913. אלכסנדר היה שליט מטעם השושלת המקדונית, בנו של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, אחיו של לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית ודודו של קונסטנטינוס השביעי פורפירוגניטוס, קיסר האימפריה הביזנטית. אלכסנדר היה בנו האמצעי של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, אבי השושלת המקדונית. בעודו בן תשע הוא מונה לקיסר השותף של האימפריה הביזנטית ביחד עם אביו הקיסר בסיליוס ואחיו למחצה, הקיסר לעתיד, לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית. עקב גילו הצעיר לא היה אלכסנדר מעורב רבות במנהל האימפריה ובמוסדות השלטון. במותו של לאו השישי בשנת 912 יורשו המיועד היה קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס אך היה ויכוח בתוך הכנסייה האורתודוקסית בנוגע ללגיטימציה של קונסטנטינוס מכיוון שנולד מחוץ לנישואים, שנה לפני שהוריו, לאו השישי וזואי קרבונופסינה נישאו. ישר עם מותו של לאו השישי, אלכסנדר וידא להשיב את הבישוף ניקולאוס, הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול אשר פוטר בידי לאו השישי מכיוון שלא הכיר בלגיטימציה של קונסטנטינוס השביעי. בהמשך פיטר את יועציו השלטוניים של לאו השישי ובכך הסדיר את שלטונו עם התמיכה של הכמורה וחצר המלוכה. אלכסנדר לא כיבד את הסכם השלום שנקבע בתקופתו של לאו השישי בין האימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית הראשונה וסירב להעביר מס מחווה שנתית לאימפריה הבולגרית. בתגובה, סימאון הראשון, קיסר בולגריה החל במלחמה חדשה נגד האימפריה הביזנטית. כוחותיו התקדמו ישירות לתוך תראקיה ובקיץ של שנת 913 צרו הכוחות הבולגרים על בירת האימפריה הביזנטית, קונסטנטינופול. ב-6 ביוני 913 נפטר אלכסנדר השלישי מתשישות לאחר מרוץ מרכבות. שלטונו נמשך 13 חודשים בלבד ויורשו היה קונסטנטינוס השביעי אם כי הפטריארך הפך לראש העוצרות. במטרה לשחרר את קונסטנטינופול הסכים הפטריארך ניקולאוס למנות את סימאון לתואר "קיסר הרומאים", מה שפגע קשות ביוקרתה של האימפריה הביזנטית. מורשתו של אלכסנדר השלישי הושפעה בעיקר בידי הכנסייה האורתודוקסית שהציגה אותו כפועל נגד הדת הנוצרית ובתור עובד אלילים ובונה פסלים פאגאנים. סימאון הראשון, קיסר בולגריה לאו השישי, קיסר האימפריה הביזנטית קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית בוויקישיתוף אלכסנדר השלישי, קיסר האימפריה הביזנטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר השלישי, באתר האיה סופיה
Headlong

"Headlong" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין. הוא יצא כסינגל השלישי מתוך אלבומה של קווין מ-1991, Innuendo. השיר נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי, שרצה לכלול אותו באלבום הסולו שלו, Back To The Light, אך לאחר ששמע את מרקורי שר את השיר, הסכים בסוף לכלול אותו באלבום הלהקה. השיר היה הסינגל השלישי באלבום. השיר זכה להצלחה רבה, ונוסף לאלבומי הלהיטים של הלהקה Classic Queen ו-Queen Rocks. עטיפת הסינגל נראית כחלק מקליפ השיר המראה את חברי הלהקה יושבים, אולם בארצות הברית בעטיפת הסינגל מופיע הליצן מעטיפת האלבום Innuendo שאויר על ידי ז'אן גרנדוויל בן המאה ה-19. הסינגל יצא ב-14 בינואר 1991, והוא הראשון שיצא בארצות הברית במסגרת חוזה הלהקה עם הוליווד רקורדס. הקליפ של "Headlong" היה אחד הקליפים האחרונים של קווין שבו צולם הסולן פרדי מרקיורי, כשנה לפני מותו מהאיידס. הקליפ מציג את הלהקה באולפן מבצעת את השיר. צילומי הקליפ, בהם מרקורי לובש סוודר צהוב, צולמו בדצמבר 1990, והצילומים בהם מרקורי לובש שתי חולצות כחולות שונות צולמו בנובמבר 1990. זה גם הקליפ האחרון בצבע שבו הופיע פרדי מרקיורי, שמצבו הבריאותי התדרדר בגלל מחלת האיידס. הקליפים של השירים "I'm Going Slightly Mad" ו-"These Are the Days of Our Lives" הוקלטו במהלך פברואר ומאי 1991 בהתאמה, ושניהם צולמו בשחור-לבן. כמו כל הקליפים האחרים באלבום Innuendo, את הקליפ של "Headlong" ביים צוות הבמאים האוסטרי DoRo, שכלל את רודי דולזאל והאנס רוסאכר. מידע על היצירה "Headlong" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Headlong" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Headlong" באתר Discogs סרטון השיר "Headlong" באתר יוטיוב Moskowitz, David V. (2015). The 100 Greatest Bands of All Time: A Guide to the Legends Who Rocked the World. ABC-CLIO. p. 501. ISBN 9781440803406. Innuendo also contain powerful hard rock energy with 'Headlong' and 'The Show Must Go On,' Dave Simpson (2018-10-26). "Queen's 50 UK singles — ranked!". theguardian.com (באנגלית). The Guardian. אורכב מ-המקור ב-2022-06-30. נבדק ב-2021-11-05.