laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תסמונת פרקינסון פלוס

תסמונת פרקינסון פלוס (באנגלית: Parkinson plus syndrome) היא קבוצה של מחלות נוירו-דגנרטיביות המתאפיינות בקליניקה של מחלת פרקינסון (כגון רעד, ריגידיות, ברדיקינזיה, חוסר יציבות תנוחתית) עם מאפיינים נוספים המפרידים בין התסמונת לבין פרקינסון אידיופתי (מסיבה לא ידועה) פשוט. חלק מהמחקרים מחשיבים את מחלת אלצהיימר כחלק מקבוצה זו. תסמונות אלו, הנקראות גם בשם מחלת פרקינסון א-טיפית, הן לעיתים קשות לאבחנה מבדלת לעומת מחלת פרקינסון עצמה או זו מזו. Multiple System Atrophy (MSA): מאופיינת בין היתר במצבים של כשל של המערכת האוטונומית, תסמונת שנקראה בעבר Shy dragger syndrome: תסמונת זו מאופיינת במאפיינים פרקינסוניים, אי ספיקה של המערכת האוטונומית המובילה לתת לחץ דם בעמידה, חוסר הזעה, בעיות בתפקוד השליטה על הסוגרים, אימפוטנציה וכן הלאה, כאשר ב-MRI ניתן להבחין בכך שגרעין הפוטמן (Putamen) במוח הוא היפודנסי. (Progressive Supranuclear Palsy (PSP: זוהי מחלה אידיופתית הפוגעת בחומר האפור במוח באזורים סאב-קורטיקליים. מחלה זו מאופיינת בברדיקינזיה וריגידיות, אולם המאפיינים העיקריים הם חוסר יציבות בעמידה ונפילות, חוסר שליטה על תנועות וולונטריות של העיניים כגון שליטה על מבט וורטיקלי, דמנציה פרונטו-טמפורלית, דיסארתריה, דיסטוניה ו-pseudobulbar palsy. גברים נפגעים פי שניים יותר מאשר נשים, והמחלה מתחילה בין גיל 45 לגיל 75, ולרוב המוות מתרחש בתוך 2–12 שנים. (Corticobasal Degeneration (CBD מחלת פיק (סוג של דמנציה) (Olivopontocerebellar Atrophy (OPCA: מחלה זו מאופיינת באטקסיה ודיסארתריה (קושי בדיבור) ויכולה להתפתח כמחלה תורשתית או כווריאנט של MSA. ביצוע הדמיה על ידי SPECT הוא כלי יעיל להערכת האבחנה המבדלת בין מטופלים עם פרקינסון לעומת מטופלים עם תסמונת פרקינסון פלוס. תסמונות אלו מתפתחות באופן מהיר ופרוגרסיבי יותר והן מגיבות פחות לתרופות אנטי-פרקינסוניאניות מאשר מחלת פרקינסון עצמה. עם זאת, המאפיינים הנוספים במחלות אלו יכולים להגיב לתרופות אחרות שאינן ניתנות במחלת פרקינסון. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קולאפ

קולאפ היא צלמית אבן גיר המיוצרת כחלק מטקס הקבורה באזור פונאם (Punam) שבדרום האי אירלנד החדשה שבארכיפלג ביסמרק בפפואה גינאה החדשה. תושבי האי מפסלים צלמיות אלה מתוך אמונה שהם מחזיקים את הנשמה של הנפטר. כל צלמית גולפה תוך התחשבות במראו הפיזי של הנפטר ולכל צלמית מראה שונה. הצלמית מייצגת דמות עומדת זקופה, כאשר שתי ידי הדמות אחוזות זו בזו לפני בטנה של הדמות. על פי רוב הדמות מעוטרת בתכשיטים מפוסלים, ולראשה תסרוקת האופיינית לאדם אותו היא מייצגת. הצלמיות הוצגו במהלך טקסי הלוויה, ונועד לשמש כביתה של נשמת הנפטר לאחר מותו, במקום הגוף. על פי האמונה המקומית, בלא צלמית זו הנשמה או הרוח תנוד בכפר ותגרום נזקים לאנשי הכפר החיים. לאחר תקופה מסוימת הוצאו הצלמיות מבקתת הנפטר ונופצו בטקס דתי, על מנת לאפשר לנשמת הנפטר להמשיך לעולם הבא. מסיבה זו נדירים פסלים אלה שנותרו שלמים עד ימינו; מספר מועט של פסלים נותרו שלמים, לרוב - מחשש לשחרור נשמה של אישיות מסוימת, והפסלים ניתנו לזרים על מנת להרחיק את הנשמה מהכפר, ורק פסלים אלה שרדו. התפשטות הנצרות באי בשלהי המאה ה-19 הביאה להפסקת השימוש בצלמיות אלה. מדיה וקבצים בנושא קולאפ בוויקישיתוף צלמית קולאפ נשית באתר הגלריית הלאומית של אוסטרליה צלמית קולאפ גברית באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
מדונה ליטה

מדונה ליטה (Madonna Litta) היא יצירה מהמאה ה-15 המתארת את מרים המחזיקה בזרועותיה את בנה ישו שצוירה על ידי לאונרדו דה וינצ'י ומוצגת כיום במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה. יש העתקים רבים של היצירה שצוירו על ידי ציירים אחרים מתקופת הרנסאנס, סקיצה ראשונית של היצירה שלאונרדו צייר את ראשה של מרים, מוצג בלובר. התנוחה מביכה של הילד, לעומת זאת, הובילה חוקרים מסוימים לייחס חלקים מהציור בולטראפיו, תלמיד של לאונרדו. רמזים אחרים שתורמים לעובדה שהציור הזה הושלם על ידי אחד מתלמידיו של לאונרדו כוללים את קווי המתאר הקשים של המדונה והילד, כמו גם הנוף הרגיל. עבודה זו צוירה עבור שליטי בית ויסקונטי של מילאנו ועברה במהרה למשפחת ליטה, שהיצירה הייתה בחזקתה במשך מאות שנים. בשנת 1865, רכש אלכסנדר השני, קיסר רוסיה את היצירה מידי הרוזן ליטה והוא הפקיד את הציור במוזיאון הארמיטאז', בו מוצגת עד היום. הציור הוצג בקצרה בסרט צופן דה וינצ'י מ-2006. מדיה וקבצים בנושא מדונה ליטה בוויקישיתוף
מדונה בנואה

מדונה בנואה (Benois Madonna) או "המדונה עם הפרחים" היא אחת משתי מדונות שצוירו על ידי לאונרדו דה וינצ'י, כפי שהוא עצמו אמר, באוקטובר 1478. היצירה השנייה היא המדונה עם הציפורניים שמוצגת בגלריה פינאקוטק הישנה (Alte Pinakothek), במינכן. סביר להניח כי המדונה בנואה הייתה העבודה הראשונה שצייר לאונרדו באופן עצמאי ולא בהוראת אדונו ורוצ'יו. ישנן שתי סקיצות ראשוניות של לאונרדו של היצירה, במוזיאון הבריטי. מראה המדונה והילד עם פרחים הוכיח שהוא אחד הפופולריים ביותר של לאונרדו. היצירה הועתקה באופן נרחב על ידי אמנים צעירים, בהם רפאל, שגרסה משלו (המדונה פינקי) נרכשה בשנת 2004 על ידי הגלריה הלאומית בלונדון. במשך מאות שנים, המדונה בנואה נחשבה ליצירה אבודה. בשנת 1909, האדריכל ליאון בנואה הציגה באופן סנסציוני בסנקט פטרבורג במסגרת אוסף האמנות של אביו. הציור הובא כנראה מאיטליה לרוסיה על ידי המומחה אלכסנדר קורסקוב בין השנים 1790–1798. עם מותו של קורסקוב, היא נמכרה על ידי בנו לסוחר מאסטרחן, שאפושניקוב, תמורת 1,400 רובל וכך עברה בירושה למשפחת בנואה בשנת 1880. לאחר סכסוך גדול בדבר הייחוס, מכר ליאון בנואה את הציור למוזיאון ההרמיטאז' הקיסרי בשנת 1914. מאז, היצירה מוצגת בסנקט פטרבורג. מדיה וקבצים בנושא מדונה בנואה בוויקישיתוף
ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי

ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי (באנגלית: Benign Paroxysmal Positional Vertigo, ובראשי תיבות – BPPV) היא בעיה הנגרמת כתוצאה מפתולוגיה באוזן הפנימית. התסמינים הם אירועים חוזרים של ורטיגו פוזיציונלי (positional vertigo), כלומר תחושה של סיבוב או סחרחורת הנגרמת כשיש שינויים בתזוזת הראש. ורטיגו, מונח רפואי שלרוב נוטים לבלבל עם סחרחורת, הוא תופעה נפוצה יחסית, אשר מתחלקת למספר סוגים שונים. ורטיגו מסוג BPPV מאובחן אצל כ-17% עד 42% מכלל האנשים המתלוננים על ורטיגו. תסמונת BPPV מאופיינת על ידי אפיזודות קצרות, של שניות עד דקות, של ורטיגו חמור, לעיתים עד כדי בחילות והקאות. התסמינים יכולים לקרות עם כל שינוי של תנוחת הראש אך בדרך כלל הם הכי חמורים בעת שכיבה עוברית, כשהאוזן הפגועה היא למטה. לרוב אין אובדן שמיעה. תחושה של סחרחורת - כאילו הכל מסתובב סביב החולה. הוורטיגו נמשך למשך שניות עד דקות בלבד (פרוקסיזמלי, ומכאן שמו). הוורטיגו נגרם בגלל שינוי מנח (קשור לשינוי תנוחה מסוים). לרוב מלווה בבחילה. קיימות הפרעות ראייה - יש קושי לקרוא או לראות במהלך הוורטיגו לאור קיומו של ניסטגמוס נלווה. תחושה המדמה התעלפות, או פרה-סינקופה או סינקופה - יכול להתקיים אבל לרוב לא נפוץ הקאות - תסמין לא נפוץ, אולם אפשרי. בבדיקה גופנית ניתן להתרשם מניסטגמוס רוטטורי המאופיין בסטיית המבט לכיוון האוזן הפגועה. הניסטגמוס נחלש ונעלם עם הזמן, ולא אמור להימשך מעל 30 שניות או דקה. קיים מבחן הנקרא דיקס הולפייק (Dix hallpike) שבו מזיזים את החולה באופן מסוים כדי לנסות ולאפיין את הניסטגמוס הקיים ואת משכו. אחד מהמאפיינים של ורטיגו מסוג BPPV הוא, שתחילת הניסטגמוס היא מושהה- כלומר מתחילה כמה שניות לאחר התנוחה הגורמת לגירוי הוורטיגו. כמו כן, הניסטגמוס והורטיגו חולפים לאחר שניות עד דקות, ובביצוע מבחן זה פעמים נוספות, התגובה הולכת ונחלשת (זאת לעומת ורטיגו ממקור מרכזי, שאיננו BPPV, ובו לא חייב להופיע ניסטגמוס, ואם הוא מופיע אזי הופעתו היא מיידית ואין התעייפות של ההופעה כאשר חוזרים על המבחן). באופן כללי, מטופלים הסובלים מ-BPPV לא אמורים לסבול בנוסף מחסרים נוירולוגיים שונים כגון נימול או חולשה. אם תסמינים אלו קיימים, יש לבחון סיבות נוספות לקיום הוורטיגו, כגון שבץ שמקורו במערכת הסירקולטורית האחורית במוח. בתוך הלבירינת, איבר בתוך האוזן הפנימית האחראי על שיווי המשקל, קיימים קריסטלים מסידן הקרויים אוטוקוניה (otoconia). אצל מטופלים עם BPPV, חלקיקים אלו ניתקים ממקומם הטבעי (ב- utricle) והם נודדים עם הזמן לאחת מהתעלות הסמי-סירקולריות באוזן הפנימית - בעיקר לתעלה הפוסטריורית עקב מיקומה האנטומי. כאשר יש תזוזה של הראש ביחד לכוח הכובד, חלקיקים אלו מביאים לתחושה של ורטיגו. תופעה זו קרויה בשם canalolithiasis- מצב בו יש גירוי של התעלות הסמי-סירקולריות על ידי חלקיקים אלו הצפים בהן. הטיפול ב- BPPV כולל ביצוע מניפולציות תנועתיות הנקראות Repositioning maneuvers- מסובבים את החולה באופן מסוים הקשור לכוח המשיכה, באופן בו החלקיקים מסולקים מתוך התעלה אל אזור הקרוי vestibule שם הם נספגים. בתקופה החריפה של המחלה ניתן להשתמש גם בתרופות לדיכוי של המערכת הווסטיבולרית- כגון אנטיהיסטמינים, אנטיכולינרגיים, בנזודיאזפינים ותרופות סימפטומימטיות. מדיה וקבצים בנושא ורטיגו פרוקסיזמלי פריפרי בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רויקסופ

הערה: בערך זה יופיע שם הצמד כ-רויקסופ ולא רקסופ, על אף הכתיב השגוי, משום שזהו שמו הרשמי בישראל לפי חברת הליקון (בעלת הזכויות על הפצת הדיסקים של הצמד בישראל). רויקסופ (בנורווגית: Röyksopp) הוא צמד מוזיקה אלקטרונית שמקורו בעיר בֶּרְגֶן שבנורווגיה, שחבריו הם טוֹרְבְּיֶרְן בְּרוּנְדְטְלָאנְד וסְוֶיְן בֶּרְג. הם חברו רשמית בשנת 1998, והוציאו את אלבום הבכורה שלהם .Melody A.M בשנת 2001. המילה רויקסופ (הצמד עצמו מאיית Röyksopp, אך בנורווגית יש לאיית Røyksopp), שמשמעותה "פטריית עשן", היא השם הנורווגי לזן של פטריות בשם Lycoperdale, שפולטות עשן כשנוגעים בהן. השם גם לוקח השראה מפטריית העשן שנוצרת בהתפוצצות פצצת אטום. ברונדטלאנד וברג נולדו וגדלו בעיירה טְרוֹמְסֶה. הם הכירו כשהיו בני 12 ו13 בהתאמה ואף ניגנו יחד לתקופה קצרה בתחילת שנות ה-90. השניים נפגשו שוב בברגן בסוף שנות העשרה שלהם. באותה העת, גילתה העיר עניין במוזיקה אלקטרונית מחתרתית, והם פעלו יחד ובמקביל למוזיקאים נורווגים אחרים כמו Frost (פְרוֹסְט), Kings of Convenience (קִינְגְס אוֹף קוֹנְוִינִיֶנְס), Those Norwegians (ד'וֹז נוֹרְוִיגִ'יָאנְס) ו-Drum Island (דְרָאם אָיְלֶנְד). הסינגלים הראשונים שלהם יצאו באמצעות חברת התקליטים העצמאית Tellé, ומאוחר יותר הוציאו את האלבום .Melody A.M עם חברת התקליטים הבריטית Wall of Sound. האלבום נחשב לאלבום המוצלח ביותר של הצמד, בעל הכרה ציבורית רחבה, וממנו מוכרים הלהיטים "Eple" ,"Poor Leno" ,"Remind Me" ו-"Sparks". הפופולריות של אלבום הבכורה צברה תאוצה בעזרת מספר וידאו קליפים מרהיבים וחדשניים גרפית. אחד מהם, סרטון בסגנון אינפוגרפי שנוצר על ידי החברה הצרפתית H5 עבור הרצועה "Remind Me", זכה בפרס סרטון המוזיקה הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV בשנת 2002. הרצועה "Eple" נבחרה על ידי חברת המחשבים Apple להשמעה בהפעלה הראשונה של מחשבי מקינטוש בהם הותקנה מערכת ההפעלה Mac OS X Panther. אלבומם השני, The Understanding, יצא ב-12 ביולי 2005, כשקדם לו הסינגל הראשון מתוכו "Only This Moment" שיצא ב-27 ביוני 2005, והפך ללהיט. 2001 – .Melody A.M 2005 – The Understanding 2009 – Junior 2010 – Senior 2014 – The Inevitable End 2001 – Eple 2001 – Poor Leno 2002 – Remind Me 2003 – Sparks 2005 – Only This Moment 2005 – 49 Percent 2005 – ?What Else Is There מדיה וקבצים בנושא רויקסופ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רויקסופ רויקסופ, ברשת החברתית פייסבוק רויקסופ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רויקסופ, ברשת החברתית אינסטגרם רויקסופ, סרטונים בערוץ היוטיוב רויקסופ, סרטונים באתר Vimeo רויקסופ, באתר פליקר רויקסופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רויקסופ, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רויקסופ, באתר ספוטיפיי רויקסופ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) רויקסופ, באתר Last.fm (באנגלית) רויקסופ, באתר AllMusic (באנגלית) רויקסופ, באתר MusicBrainz (באנגלית) רויקסופ, באתר דיזר רויקסופ, באתר Yandex.Music (ברוסית) רויקסופ, באתר Discogs (באנגלית) רויקסופ, באתר Songkick (באנגלית) רויקסופ, באתר Genius רויקסופ, באתר SecondHandSongs רויקסופ, באתר בילבורד (באנגלית) רויקסופ, באתר טיידל (באנגלית) הדף של רויקסופ באתר חברת התקליטים Astralwerks עדי שבת, מסלול הכוכבים של להקת רויקסופ, באתר nrg‏, 31 במרץ 2009
סלט קוב

סלט קוב (באנגלית: Cobb salad) הוא סלט פופולרי מהמטבח האמריקאי המכיל ירקות עלים (סוגי חסה, גרגיר הנחלים ואנדיב), עגבניות, בייקון, בשר עוף מבושל או צלוי, ביצה קשה, אבוקדו, עירית וגבינת רוקפור ברוטב ויניגרט. מקורו של סלט פופולרי זה בשנות ה-30 של המאה ה-20 במסעדת הבראון דרבי בהוליווד שבקליפורניה. המנה הפכה לאחת המנות הידועות של המסעדה. הסלט קרוי על שם בעלי המסעדה, רוברט הוורד קוב (Robert Howard Cobb) אולם לא ברור אם הסלט הומצא על ידי קוב עצמו או על ידי שף המסעדה צ'ק וילסון (Chuck Wilson). קוב סיפר כי היה רעב בשעת לילה מאוחרת ועל כן הרכיב (או הרכיבו עבורו) סלט עם שאריות שנותרו במטבח המסעדה בסוף היום, בתוספת בייקון שטוגן עבורו, ובתוספת רוטב צרפתי. הסלט זכה להצלחה רבה ובמהרה נפוץ ברחבי ארצות הברית. בישראל לא זכה הסלט להצלחה ולא הפך לסלט פופולרי בשל השימוש בבשר חזיר. מדיה וקבצים בנושא סלט קוב בוויקישיתוף ההיסטוריה של סלט קוב (אורכב 29.12.2010 בארכיון Wayback Machine)
גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס

גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס (GPA; לשעבר, "מחלת וגנר גרנולומטוזיס") היא דלקת הפוגעת בכלי דם שונים בגוף, בהם האף ומערותיו, הריאות והכליות. המחלה מאופיינת בהימצאות נוגדנים עצמיים כנגד החלבון פרוטאינאז-3, המכונים גם C-ANCA. המחלה נקראה במקור על שם הד"ר פרידריך וגנר שתיאר לראשונה את הדלקת בשנת 1936, והמונח גרנולומטוזיס מציין את מרקם וחזות הדלקת כפי שהיא נראית מבעד למיקרוסקופ. בשנת 2006 לאחר שהתגלו עדויות על תמיכתו של ד"ר פרידריך וגנר במשטר הנאצי, ומשום שהיה מבוקש על ידי רשויות החוק בפולין עקב פשעי מלחמה, הוחלט שלא להשתמש יותר בשם "מחלת וגנר", ובמקום זאת הוחלט סופית ב-2011 לשנות את שם המחלה ל-"גרנולומטוזיס עם פוליאנגיטיס". הדלקת אינה זיהומית ועל כן נחשבת כאוטואימונית וגורמיה אינם נהירים דיים. הדלקת שייכת לקבוצת מחלות הנקראות וסקוליטיס (מחלות כלי דם). הדלקת נדירה בגילאי הילדות, ובבדיקות שנערכו עלה, כי על כל מיליון ילדים, נוספים בשנה בממוצע שני חולים חדשים בדלקת. במבוגרים הדלקת מצויה יותר. טיפול במחלה מתבצע על ידי חומרים מדכאי תגובות דלקתיות, כגון סטרואידים ותרופות ציטוקסיות. המחלה פוגעת בכלי דם בינוניים וקטנים בעיקר, ופוגעת במערכות שונות בגוף: 1. דרכי נשימה עליונות - הרס סחוס באף (צורת אוכף), סינוסיטיס, היצרות סאב-גלוטית, שיעול, דלקת אוזניים. 2. כליות - נגרמת גלומרולונפריטיס מסוג pauci-immune (כלומר ללא צביעה באימונופלואורסצנציה). 3. ריאות - נודולות הדומות לאלה הנגרמות על ידי שחפת (גרנולומות) עם קביטציה. לפעמים מופיעה גניחת דם. בנוסף, קיימת מעורבות פחות שכיחה של העיניים (בלט עיניים עקב רקמה גרנולומטוטית). גם התסמינים הבאים אפשריים, אם כי פחות שכיחים: כאבי מפרקים או דלקת מפרקים, נודולות בעור, כיבים בעור, ומעורבות נוירולוגית. בנוסף יכולים להופיע חום וירידה במשקל. C-ANCA (נוגדנים עצמיים כנגד החלבון פרוטאינאז-3) חיובי ב-90% מהחולים. אך רק ב-60% מהחולים ללא מעורבות כלייתית. בדיקת ELISA יכולה לזהות את הנוגדנים בצורה ספציפית. אבחנת המחלה מבוססת על שילוב של קליניקה, היסטולוגיה אופיינית, ו-ANCA. הימצאות של C-ANCA בלבד אינה מספקת לאבחנה של מחלת וגנר. ברונכוסקופיה משמשת לזיהוי מעורבות ריאתית, שב-50% מהחולים תתבטא כטריאדה של גרנולומה, וסקוליטיס, ונקרוזיס. ביופסיית כליה משמשת לזיהוי הפגיעה הכלייתית האופיינית, ובה ניתן לראות גלומרולונפריטיס סגמנטלית נמקית ללא שקיעת נוגדנים (pauci-immune). מטרת הטיפול במחלת וגנר הוא להביא להפוגה (רמיסיה) בתסמינים על ידי שילוב של סטרואידים וציקלופוספמיד למשך 3-6 חודשים, ואז לשליטה (maintenence) בעזרת תרופות אימונו-מודולטוריות כגון מטוטרקסאט ואזתיופרין. גם התרופה Rituximab, שהיא למעשה נוגדן סינתטי כנגד CD20- שהוא חלבון מעטפת המבוטא על לימפוציטים מסוג B, הוכחה כיעילה. בנוסף, ניתן לתת אנטיביוטיקה מניעתית מסוג Resprim על מנת לנסות ולמנוע את חזרת המחלה בדרכי הנשימה העליונות. האתגר העומד בפני הרופא המטפל הוא זיהוי מהיר של המחלה, וטיפול מיידי ואגרסיבי. ב-90% מהחולים תהיה תגובה כלשהי לטיפול הנ"ל, ו-75% יגיעו לרמיסיה. 90% מהחולים יישארו עם נזק בלתי הפיך כלשהו לאחד מאיברי המטרה. מדיה וקבצים בנושא גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס בוויקישיתוף גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אבי בליזובסקי, ‏סיפורם של שני מדענים נאצים שלא הועמדו מעולם לדין, באתר "הידען", 16 באפריל 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אפניאה

אפניאה (Apnea) היא דום נשימתי. באפניאה שרירי הריאות והריאות אינם פועלים בעוד הנשימה התאית מתפקדת כרגיל. הפרעה נוירולוגית (לדוגמה הפרעת שינה: דום נשימה בשינה) יזום (לדוגמה "אחזקת אוויר" כמו בשחיה) סמים ובפרט אופיאטים חסימה בקנה הנשימה טראומה גופנית באפניאה אספקת החמצן לגוף מופסקת בעקבות חוסר פעילות של שרירי הריאות ושל הריאות. במקרה זה, לחץ ה-CO2 בדם עולה ורמת החומציות בדם עולה (דרגת ה-Ph יורדת). בהיעדר חמצן במחזור הדם למשך של בין 3 עד 4 דקות, עשוי להיגרם נזק מוחי בלתי הפיך ולאחר מכן למוות. באפניאה מתאפשר מעבר חמצן בין הריאות למחזור הדם ולכן, במידה ואין חסם בדרכי הנשימה, מתאפשרת העשרת חמצן מלאכותית. במקרה זה רמות הCO2 עולות ועשויה להיווצר חמצת נשימתית ולכן, רצוי כי העשרת החמצן תהיה טהורה (100%) וללא גזים נלווים. התקף עצירת נשימה דום נשימה בשינה מדיה וקבצים בנושא אפניאה בוויקישיתוף לקסיקון רפואי חמצת נשימתית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
טרופאן

טרופאן הוא תרכובת אורגנית חנקנית דו-טבעתית. מבחינת מבנה, טרופאן מורכב מציקלוהפטאן עם חנקן מגשר בין פחמנים 1 ו- 5 בטבעת. החומר הוא נוזל שצפיפותו 0.931 גרם לסמ"ק, מקדם השבירה 1.477 ונקודת ההבזק 42.2°C. החומר ידוע בעיקר בשל קבוצת אלקלואידים הנגזרים ממנו כדוגמת אטרופין וקוקאין. אלקלואידים של טרופאן מצויים בצמחים ממשפחת הErythroxylaceae (אליה משתייך שיח הקוקה) וממשפחת הסולניים כולל דטורה, תפוח אדמה ועגבנייה. טרופאן החסר את קבוצת המתיל הקשורה לאטום החנקן (Azabicyclo[3.2.1]octane) נקרא nortropane. מדיה וקבצים בנושא טרופאן בוויקישיתוף
שארקס דאנטיב

שארקס דאנטיב (בצרפתית: Sharks d'Antibes) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר אנטיב. המתמודדת בפרו B. הקבוצה הוקמה בשנת 1933 והייתה גורם משמעותי בצמרת בשנים 1950-1960 ובשנת 1970, בה זכתה באליפות הראשונה שלה, כשהשחקנים הבוטים היו: ז'אן קלוד בונאטו, דן רודריגז וז'אק קשמיר. בהמשך נשרה לליגה השנייה וחזרה. בתחילת שנות ה-80, הקבוצה סבלה ממספר עונות מאכזבות, אך השתפרה לאורך העשור, ובסופו של דבר זכתה בתואר האליפות השני שלה בשנת 1991. בתחילת שנות התשעים הקבוצה סיימה בצמרת הגבוהה דרך קבע ונאבקה על האליפות לצד קבוצות כמו לימוז' ופו אורטז. בשנת 1995 זכתה הקבוצה בתואר האליפות השלישי שלה. לאחר מכן נקלעה לבעיות כלכליות. בשנת 2002, למרות שסיימה במקום ה-14 ונשארה מעשית בליגה, הורדה הקבוצה לליגה השנייה מסיבת חוסר ערבויות כספיות. ובסיום עונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הצרפתי, ובנוסף ירדה הקבוצה עד לליגה השלישית וחזרה לאחר שנה לליגה השנייה. בתחילת עונת 2012/13 השתנה סימלה ושמה של הקבוצה ל"שארקס דאנטיב" (כרישי אנטיב). בסיום העונה העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה, לאחר שסיימה במקום החמישי והגיעה עד לגמר הפלייאוף, בו ניצחה את קבוצת שאלון-ריימס 0-2 בסיכום שני מפגשים. בסיום עונה אחת ירדה הקבוצה לליגה השנייה מהמקום ה-15. במסגרת האירופאית שיחקה הקבוצה בגביע קוראץ' בשנות ה-80 ובשנות ה-90, מלבד עונות 1991/92, 1994/95 שבהן שיחקה בגביע אירופה לאלופות. בשנת 2009 נהרס ההיכל הביתי הוותיק ז'אן בונוז, ובמקומו נבנה האזור ארנה. היכל מודרני עם דגש אקולוגי וידידותי לסביבה המכיל 5,249 מקומות ישיבה, שייפתח באמצע חודש אוגוסט 2013. בזמן הבניה אירחה הקבוצה באופן זמני באולם סלוס סנטוני הקטן יחסית עם 1,300 מקומות ישיבה. צרפת יאן מולינרי צרפת לורו פוארה צרפת ז'אק מונקלאר ארצות הברית דייוויד ריברס ארצות הברית מייקל ריי ריצ'רדסון ארצות הברית רוברט סמית' הליגה הצרפתית: אליפות (3): 1970, 1991, 1995 מקום שני: 1972, 1984, 1990, 1994 הגביע הצרפתי: חצי גמר: 2007 תמונות של ההיכל הישן מבט פנימי ז'אן בונוז התחלת ההריסה של היכל ז'אן בונוז מדיה וקבצים בנושא שארקס דאנטיב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שארקס דאנטיב
ריצת 400 מטר משוכות

ריצת 400 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים. לאורך המסלול על האצן לדלג מעל עשר משוכות. נפילה של משוכה אינה פוסלת את האצן, אך היא מאיטה את התקדמותו. גובה המשוכות לגברים עומד על 91.4 ס"מ וגובה המשוכות לנשים עומד על 76.20 ס"מ. המשוכה הראשונה נמצאת במרחק של 45 מטר מקו הזינוק, המרחק בין משוכה למשוכה הוא 35 מטר ומרחק מהמשוכה האחרונה לקו הסיום הוא 40 מטר. לראשונה נערכה ריצה זו לגברים באולימפיאדת פריז (1900). ג'ון טוקסברי מארצות הברית היה לאלוף האולימפי הראשון בריצה זו. נשים החלו להתחרות בריצה זו לראשונה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). נאוול אל מוטאווקל ממרוקו הייתה לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו. שיא העולם לנשים שייך לסידני מק'לוכלין-לברון (ארצות הברית ארצות הברית) ועומד על 50.37 שניות. השיא נקבע באולימפיאדת פריז 2024. שיא העולם לגברים שייך לקרסטן ורהולם (נורווגיה נורווגיה) ועומד על 45.94 שניות. השיא נקבע באוגוסט 2021 במסגרת אולימפיאדת טוקיו. השיא האולימפי לנשים שייך לסידני מק'לוכלין (ארצות הברית ארצות הברית) ועומד על 50.37 שניות. השיא נקבע בפריז 2024. השיא האולימפי לגברים שייך לקרסטן ורהולם (נורווגיה נורווגיה) ועומד על 45.94 שניות. השיא נקבע בטוקיו 2020 (בשנת 2021). השיא הישראלי לנשים שייך לאירנה לנסקי ועומד על 55.69 שניות. השיא הישראלי לגברים שייך לאלכסיי בזארוב ועומד על 49.87 שניות. (מעודכן ל-14 ביולי 2024) (מעודכן ל-20 ביולי 2022) גלן דייוויס - ארצות הברית, מלבורן 1956, ורומא 1960 אדווין מוזס - ארצות הברית, מונטריאול 1976, ולוס אנג'לס 1984 אנג'לו טיילור - ארצות הברית, סידני 2000, ובייג'ינג 2008 פליקס סאנצ'ס - הרפובליקה הדומיניקנית, אתונה 2004, ולונדון 2012 אדווין מוזס - ארצות הברית, הלסינקי 1983, רומא 1987 פליקס סאנצ'ס - הרפובליקה הדומיניקנית, אדמונטון 2001, פריז 2003 ומדליית כסף באוסקה 2007 נזיאה בידואן - מרוקו, אתונה 1997, אדמונטון 2001 ומדליית כסף בסביליה 1999 ג'נה פיטמן-רולינסון - אוסטרליה, פריז 2003, אוסקה 2007 קירון קלמנט - ארצות הברית, אוסקה 2007, ברלין 2009 מדיה וקבצים בנושא ריצת 400 מטר משוכות בוויקישיתוף
ציטוט פיננסי

ציטוט פיננסי (באנגלית: Financial quotation) הוא קביעת מחיר לקנייה או מכירה של מוצר פיננסי או אחר כגון: שער המרה בין מטבעות, ריבית להלוואה, שער מניות, שער אג"ח או סחורות. לציטוט יש שער רכישה (Bid price) אותו מוכן קונה לשלם, ושער מכירה (Ask price) אותו מוכן המוכר לקבל תמורת המוצר. לדוגמה, עסקה של מכירת שקלים ורכישת דולרים. הציטוט שיקבע ינקוב את כמות השקלים שמוכן המוכר לקבל עבור דולר אחד. הציטוט הפיננסי יכול להתבצע על עסקה מיידית או עסקה עתידית (Forward).
כירורגיית כלי דם

כירורגיית כלי דם היא תחום ברפואה המתמחה בניתוח של כלי הדם כטיפול במגוון מחלות הפוגמות בכלי הדם. ניתוחים כירורגים כוללים שחזור, השתלה וריפוי של כלי הדם וגם הסרת גידולים וסקולריים ודליות. כירורגיית כלי הדם מיועדת בדרך כלל לשיפור זרימת הדם בגוף, איזון או הפחתת לחץ דם באזורים שונים או כהכנה לטיפולים שונים. תחום כירורגיית כלי דם התחיל להתפתח בארצות הברית בשנות החמישים של המאה העשרים. המנתח האמריקני מייקל דבייקי היה חלוץ בשימוש בדקרון שתלים כדי להחליף או לתקן כלי דם עוד בשנת 1958. דבייקי שהיה כירורג כללי, מנתח לב ומנתח כלי דם ביצע בחייו עשרות אלפי ניתוחים של החלפת כלי דם פריפריים, בטניים ולבביים. עד היום עובדים מנתחי כלי דם לפי הטכניקות הניתוחיות שפותחו בארצות הברית. בשנים האחרונות נוספו טכניקות חדשות של ניתוחי כלי דם בשיטת הלפרוסקופיה. תחום כירורגיית כלי הדם החל להתפתח באופן משמעותי מ-1990 לאחר שד״ר צ'ארלס דוטר המציא את האנגיופלסטיקה. צ'ארלס, מתמחה ברדיולוגיה חודרנית, הוא הראשון שהציג שימוש בקטטר בלון (להרחבת כלי דם). התפתחות נוספת נעשתה בעקבות מאמץ משותף בין מנתחי לב לרדיולוגים. כיום קיימים מחקרים רבים בתחום המנסים לייעל את הניתוחים האנדו-וסקולרים. אחד המחקרים האחרונים מפתחים כלי דם מלאכותיים . מחקרים נוספים בתחום מנסים לפתח שיטות פחות חודרניות לטיפול במחלות וסקולריות. בישראל החלו מספר כירורגים לעסוק בנושא בתחילת שנות השישים של המאה ה-20. הראשון שהתחיל נתוחי כלי דם ב-1962 היה פרופ' מרק מוזס מבית החולים תל השומר, שהשתלם בתחום בהמרסמייט הוספיטל בלונדון אצל ד"ר פיטר מרטין. בשנת 1963 התחיל פרופ' דוד ארליק מבית החולים רמב"ם בחיפה לנתח ניתוחי כלי דם, ותלמידו פרופ' אלפרד שרמק המשיך את דרכו. בבית החולים איכילוב בתל אביב התחיל בתחום ב-1965 פרופ' מנדל סטבורובסקי, שחזר מהשתלמות ביוסטון ובלונדון (השתלם אצל ד"ר מייקל דבייקי וד"ר פיטר מרטין). במרכז הרפואי הדסה בירושלים התחילו בתחום פרופ' חנוך מילויצקי ופרופ' הנרי רומנוב. שיטות כירורגיית הדם הן בדרך כלל ניקוז כלי דם המפריעים לזרימת הדם, מעקפים לכלי דם פגומים, ניתוחים אנדו-וסקולרים בהם מתבצעת השתלת התקנים שמשפרים או מחליפים אזורים פגומים בכלי הדם. כירורגיית הדם מבצעת צנתורים והתקנת תומכים שונים שמיועדים לשמור על תקינות זרימת הדם באזור בו מתבצע צנתור. הצנתור מתבצע בין היתר במקרים של מפרצות בעורקים. ניתוח המעקפים ושיטת המעקפים נועדו לעקוף כלי דם פגומים שמונעים זרימת דם תקינה. במקרה של טרשת העורקים ואספקת דם לקויה לאזורים שונים בגוף, קיימות כמה שיטות טיפול. אחת השיטות היא השתלת "בלון" שמרחיב את כלי הדם וכמו כן שליפה כירוגית של קרישי דם ותסחיפים. במקרים של דליות ורידיות, השיטות הן יותר ספציפיות. כירורגיית הדם מהווה בדרך כלל טיפול משלים לטיפול תרופתי נלווה במחלות וסקולריות. מדיה וקבצים בנושא כירורגיית כלי דם בוויקישיתוף ממציא האנגיופלסטיקה גידול כלי דם מלאכותים
צבא השחרור הלאומי (לוב)

צבא השחרור הלאומי של לוב (בערבית: جيش التحرير الوطني الليبي) היה הזרוע המזוינת של מועצת המעבר הלאומית. הוא הוקם בפברואר 2011 על מנת להדיח את מועמר קדאפי. צבא השחרור הלאומי ניצח את צבא לוב בזירת הרי הנפוזה, בזירת מיסראתה, בזירה המערבית-צפונית ובזירת המדבר הדרום מזרחית וזרועותיו שימשו בסיס להקמתו מחדש של הצבא הלאומי של לוב. גודלו של הצבא הוערך בין 35,000 ל-40,000 לוחמים מתנדבים אך אין מידע מדויק בנושא זה, בנוסף ידוע שהצבא אורגן ב-26 חטיבות (אם לא יותר) כשהחטיבה הגדולה והמאומנת ביותר היא חטיבת טריפולי, אשר קיבלה אימון של שלושה שבועות על לוחמה בשטח עירוני מהכוחות המיוחדים של הצבא הקטרי, בנוסף, הגיעו מפקדיה ממדינות דוברות אנגלית, מה שעזר בתיאום עם נאט"ו, גודלה בעת הקרב על טריפולי הוערך בכ-1,300 לוחמים. נכון לספטמבר 2011, עמד האומדן על עד 5,000 לוחמים. דווח כי איחוד האמירויות הערביות מספקת למורדים רובי FN FAL. ע"פ דיווחים סיפקה מצרים למורדים בעיקר נשק קל כמו רובי סער ותחמושת צרפת הודתה כי סיפקה למורדים בהרי הנפוזה טילי "מילאן" נגד טנקים, רובים ותחמושת קטר סיפקה למורדים טילי "מילאן" וע"פ הערכות סיפקה יותר מ-400 רובי AK-47. קטר סיפקה גם אמצעי הסוואה, אפודי מגן, אמצעי תקשורת למורדים, ואימונים לחטיבת טריפולי בהרי הנפוזה לקראת הקרב המכריע על טריפולי. ארצות הברית סיפקה 25 מיליון דולר למורדים לצורך אספקה רפואית ומכשירי תקשורת כך שלא תכלול נשק. בריטניה סיפקה למורדים אמצעי תקשורת ואפודי מגן. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.