laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המשטרה הלאומית (אפגניסטן)

המשטרה הלאומית האפגנית היא כוח המשטרה הלאומי של אפגניסטן, שמשמש כסוכנות אכיפת חוק מרכזית. הסוכנות היא באחריות משרד הפנים של אפגניסטן. בדצמבר 2018 היו לה 116,000 שוטרים. מהיבט ארגוני המשטרה היא חלק של משרד הפנים. שורשיה של המשטרה האפגנית עוד מתחילת המאה ה-18, בשנת 1709 או 1747, כאשר הוקמה השושלת ההותכית בקנדהאר ואחרי עלייתו של אחמד שאה דוראני לשלטון. כוח המשטרה התחדש בהדרגה לאחר 1880 כאשר אמיר עבדור רחמן חאן יצר יחסים דיפלומטיים עם הודו הבריטית. בשנות השמונים החלה לקבל הכשרה וציוד מברית המועצות לשעבר. המשטרה במתכונת המודרנית הוקמה לאחר הורדת משטר הטליבאן בסוף 2001 והייתה חברה באינטרפול. כמה סוכנויות ממשלתיות מארצות הברית, כמו גם Bundespolizei הגרמנית (BPOL) ומשטרת משרד ההגנה של בריטניה, סיפקו את רוב ההכשרה המוקדמת. בשנת 2007, משימה בהנהגת האיחוד האירופי (EUPOL אפגניסטן) עמדה בראש המשטרה האזרחית באזור קאבול, אך עד שנת 2005 ארצות הברית הקימה תוכניות הכשרה בכל מחוזות אפגניסטן. מאז 2009 החלה המשטרה הלאומית האפגנית לקבל הכשרה מתקדמת מכוחות נאט"ו בראשות ארצות הברית. ומכוח הז'נדרמריה האירופי. הארגון פורק עם עליית הטליבאן לשלטון שוב, בקיץ 2021. המשטרה הלאומית האפגנית הייתה ארגון באחריות משרד הפנים האפגני, יחד עם המשטרה למלחמה בסמים באפגניסטן והמחלקה ללוחמה בטרור. כח המשטרה היה מורכב מסוכנויות המשנה הבאות: משטרה אחידה אפגנית משטרת התנועה האפגנית משמר הגבול האפגני מחלקת חקירות פליליות המשטרה המקומית האפגנית באוגוסט 2021 השתלט הטליבאן על כלל גופי הממשלה, בהם המשטרה ומינה את סירג'ודין חקאני לשר הפנים ולמפקד המשטרה החדש. חברי המשטרה המקומית האפגנית ב־1879. היו המקבילים לשריפים במחוזות ארצות הברית. רכב ישן מסוג GAZ-24 (וולגה) סובייטי במשטרת התנועה בקאבול. מפקד המשטרה הלאומית מברך מבקרים מכובדים באקדמיה הלאומית של המשטרה האפגנית בשנת 2010. מטה המשטרה בפנג'וואי שבמחוז קנדהאר. משמר כבוד של משטרת הסדר האזרחי האפגנית, במשרד הפנים בשנת 2010. משמר הגבול האפגני באסלאם קאלה במחוז הראת המערבי. חיל המצב של משטרת הסדר האזרחי האפגנית. מחוז קנדהאר קצינות משטרה עומדות במהלך טקס תעודה וביקורת לפני תחילת טקס יום האישה הבינלאומי במשרד הפנים בקאבול ב-4 במרץ 2010. ניידת משטרה אפגנית שוטרת המשטרה הלאומית האפגנית עם רובה AMD-65 במסגרת התכנית הטקטית של קורס ההכשרה הבסיסי של המשטרה במרכז האימונים הצבאי בקאבול. מדיה וקבצים בנושא המשטרה הלאומית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשטרה הלאומית המשטרה הלאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משימת ההדרכה של נאט"ו-אפגניסטן המשטרה באפגניסטן, פברואר 2013 "SIGAR Quarterly Report April 2019" (PDF). Special Inspector General for Afghanistan Reconstruction. p. 110. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Afghanistan". Interpol. נבדק ב-2021-02-28. Nordland, Rod (2 בפברואר 2010). "With Raw Recruits, Afghan Police Buildup Falters". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2010-02-04. נבדק ב-29 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "The Arbaki can secure Afghanistan better than the US". Al Jazeera. 5 בנובמבר 2014. נבדק ב-2019-05-15. {{cite news}}: (עזרה)
צפון דוברוג'ה

צפון דוברוג'ה (ברומנית: Dobrogea de Nord, או פשוט Dobrogea; בבולגרית: Северна Добруджа‏, Severna Dobrudzha) הוא החלק של דוברוג'ה בתוך גבולות רומניה. הוא שוכן בין נהר הדנובה התחתון והים השחור, וגובל בדרום בדרום דוברוג'ה, שהוא חלק מבולגריה. בסביבות 600 לפני הספירה, יישבו היוונים את חוף הים השחור והקימו מבצרים רבים: טומיס (קונסטנצה של היום), קאלאטיס, היסטריה, ארגאם, הרקלאה, אגיסוס. לאחר שהציוויליזציה היוונית התפוגגה, דוברוג'ה הפכה למחוז רומאי. אחד השרידים השמורים ביותר מתקופה זו הוא מצודת אניסלה. בין המאה ה-7 והמאה ה-14, דוברוג'ה הייתה חלק מהאימפריה הבולגרית הראשונה והאימפריה הבולגרית השנייה. במשך תקופה קצרה במאה ה-14 הפכה דוברוג'ה לחלק מוולאכיה תחת שלטונו של הוויווד מירצ'ה הזקן. עם זאת, השטח היה תחת שלטון עות'מאני מאמצע המאה ה-15 ועד 1878, אז הוענק לרומניה על תפקידה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), וכפיצוי על העברת דרום בסרביה. על פי אמנות סן סטפנו וברלין, רומניה קיבלה את צפון דוברוג'ה ואילו נסיכות בולגריה שהוקמה באותה העת קיבלה את החלק הדרומי הקטן יותר של האזור. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בשנת 1913, סיפחה רומניה גם את דרום דוברוג'ה הבולגרית, עליה שלטה עד לחתימת הסכם קראיובה מ-1940. ההסכם אושר על ידי בריטניה, צרפת של וישי, גרמניה הנאצית, ממלכת איטליה, ברית המועצות וארצות הברית. הוא כלל חילופי אוכלוסין שפינו את המיעוט הבולגרי מצפון דוברוג'ה לחלק הדרומי. במקביל הובאו הרומנים (כולל ארומנים ומלנו-רומנים) מדרום דוברוג'ה מצפון לגבול. שטחה של צפון דוברוג'ה כולל את המחוזות של קונסטנצה וטולצ'ה, בשטח כולל של 15,570 קמ"ר והאוכלוסייה הנוכחית היא מעט פחות מ-900,000. קונסטנצה טולצ'ה מדג'ידיה מנגליה קסימסיה סלבה Taița טליה אגם קראפינה אגם ג'ג'י אגם טראיין אגם באבאדאג אגם רזים אגם זמייקה אגם סינו אגם Ta'aul אגם Techirghiol הדלתה של הדנובה מורכבת מאגמים רבים. החשובים שבהם הם: Roșu איסק גורגובה פורטונה לדאנקה טטניר מרהל מתיה אוזלינה דראנוב לומינה פויו Puiuleț Dobrogea fortresses and history Woolf, Stuart Joseph (21 בדצמבר 1995). Nationalism in Europe, 1815 to the present: a reader. Routledge. p. 115. ISBN 978-0-415-12563-5. {{cite book}}: (עזרה) The New York Times, July 26, 1940, "Britain recognizes the "fundamental justice" of Bulgaria's claim against Rumania for return of the wheat-growing section of Southern Dobruja" Кузманова, Антонина. От Ньой до Крайова. Въпросът за Южна Добруджа в международните отношения /1919-1940/, София 1989, с. 287-288. Deletant, Dennis (2006). Hitler's forgotten ally: Ion Antonescu and his regime, Romania 1940-1944. Palgrave Macmillan. pp. 1–376. ISBN 9781403993410. Costea, Maria (2009). "Aplicarea tratatului româno-bulgar de la Craiova (1940)". Anuarul Institutului de Cercetări Socio-Umane "Gheorghe Șincai" al Academiei Române (ברומנית) (12): 267–275. Țîrcomnicu, Emil (2014). "Historical aspects regarding the Megleno-Romanian groups in Greece, the FY Republic of Macedonia, Turkey and Romania" (PDF). Memoria Ethnologica. 14 (52–53): 12–29. 2011 census results per county, cities and towns "Populația stabilă pe sexe, după etnie – categorii de localități, macroregiuni, regiuni de dezvoltare și județe" (XLS) (ברומנית). Institutul Național de Statistică. נבדק ב-2015-11-20.
בארץ אהבתי השקד פורח

"בארץ אהבתי השקד פורח" הוא שיר עברי שכתבה המשוררת לאה גולדברג והלחין המלחין מוני אמריליו. השיר בוצע לראשונה בשנת 1975 על ידי צוות הווי חטיבת הצנחנים עם הסולנית רוחמה רז, בעיבודו של המלחין, וזכה להצלחה גדולה. הוא אף הגיע באותה השנה למקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל. עם השנים הפך השיר לנכס צאן ברזל בזמר העברי.[דרוש מקור] זהו השיר השני במחזור השירים "משירי ארץ אהבתי" מאת לאה גולדברג. שלושת שירי המחזור נקראים על פי מילות הפתיחה שלהם: א. מכורה שלי ב. בארץ אהבתי השקד פורח ג. בארץ אהבתי האביונה. מחזור השירים התפרסם לראשונה בשנת 1951 בכתב העת הספרותי "אורלוגין" של אברהם שלונסקי. שני השירים הראשונים של המחזור הולחנו ושניהם זכו להצלחה גדולה. הראשון שבהם, "משירי ארץ אהבתי", הולחן בשנת 1970 על ידי דפנה אילת, ביוזמתה של הזמרת והיוצרת חוה אלברשטיין שביצעה את השיר המולחן באותה השנה בעיבודו של אלכס וייס. מרגע שהשיר התפרסם החליט מוני אמריליו לנסות ולהלחין את החלק השני במחזור, אך הדבר לא צלח בידו. רק כשהחל לעבוד עם צוות הווי חטיבת הצנחנים כחצי עשור לאחר מכן, הוא השלים את הלחנת השיר כשהוא נעזר בעצתה של אלברשטיין. השיר זכה להצלחה גדולה מיד עם צאתו אף הפך לשיר הנושא של התכנית כולה ושל האלבום שיצא לתוכנית בשנת 1975. ישנה פרשנות פופולרית שהשיר הראשון במחזור השירים נכתב על מחוז ילדותה של גולדברג, העיר קובנה, שהייתה באותה התקופה שבה גולדברג התגוררה בה הבירה הזמנית של ליטא, ואילו השיר השני, שהערך הנוכחי עוסק בו, נכתב על הארץ שאליה עלתה המשוררת, ארץ ישראל. ככל הידוע, אין סימוכין לפרשנות הזו בכתבי גולדברג ובדבריה, וייתכן מאוד שאותם הנופים המתוארים הן בשיר "משירי ארץ אהבתי" והן בשיר "בארץ אהבתי השקד פורח" הם, כמו ברבים משיריה של המשוררת, רק דימויים המתארים את מצבה האישי ולא מעבר לכך. בעשור השני של המאה ה-21 הונפק שטר מאה השקלים החדש עם דיוקנה של המשוררת. את השטר מעטרים פרחי שקד בהשראת השיר. כארבעה וחצי עשורים לאחר שהוקלט לראשונה, רשומים באקו"ם למעלה משישים ביצועים שונים של השיר. סרטון השיר "בארץ אהבתי השקד פורח" באתר יוטיוב "בארץ אהבתי השקד פורח" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "בארץ אהבתי השקד פורח" באתר שירונט סרט וידאו המציג חזרות לשיר "בארץ אהבתי" עם המלחין מוני אמריליו, רוחמה רז וצוות הווי צנחנים ו, סרטון באתר יוטיוב רוחמה רז מספרת על השיר בארץ אהבתי, סרטון באתר יוטיוב בארץ אהבתי השקד פורח – פזמונט, באתר pizmonet.co.il עפר גביש-אירועי זמר, משירי ארץ אהבתי, בין שני עולמות, סיפורי שיר, באתר עפר גביש - אירועי זמר
אדוארד דה רוטשילד

הברון אדוארד אטיין אלפונס דה רוטשילד (נולד ב-27 בדצמבר 1957) הוא איש עסקים צרפתי-יהודי בן לענף הצרפתי של משפחת רוטשילד. רוטשילד נולד בניי-סיר-סן שברמות הסן בשנת 1957, לגאי ומארי. אביו יהודי צרפתי ואמו היא רבע הולנדית ממוצא סורי-יהודי. למד בבית הספר הפרטי Cours Hattemer בפריז. לאחר מכן, למד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס וב-1985, סיים תואר שני במנהל עסקים בבית הספר שטרן לעסקים באוניברסיטת ניו יורק. ביולי 2003, מונה רוטשילד לראש הבנק רוטשילד ושות'. ביוני 2004 התפטר ומונה ליושב ראש הוועד הפיקוח על הבנק תוך שהוא לוקח על עצמו פרויקטים שאינם קשורים למימון. עד מאי 2005, היה חבר בוועד הפיקוח של Imerys S.A, חברה שרוב המניות שלה שייכות למשפחת רוטשילד מאז שנת 1880. בינואר 2005, השקיע רוטשילד 20 מיליון יורו תמורת שליטה של 37% בעיתון הצרפתי ליברסיון. הוא הבעלים של חלק משאטו לאפיט רוטשילד. רוטשילד הוא חובב סוסים והוא מתחרה בתחרויות לאומיות ובינלאומיות בקפיצות ראווה ובמרוצי סוסים. הוא ירש את חוות הסוסים Haras de Meautry בטוקס שבנורמנדי תחתית, שם הוא מגדל סוסים גזעיים. מעורבותו במרוצי סוסים הובילה לבחירתו בשנת 2004 כנשיא התאחדות מרוצי הסוסים הצרפתיים. בהיותו ממוצא יהודי חלקי, הוא קיבל הזמנה בשנת 2010 מטעם התאחדות הסוסים הישראלית לייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות. אדוארד התחתן פעמיים, לראשונה בשנת 1982 עם מתילדה קוש מלה פרטה. הזוג התגרש בשנת 1990 ובשנת 1991 נישא רוטשילד לאריאל מארי מאלארד, סגנית נשיא חברת Care International בצרפת. יש להם ארבעה ילדים. בשנת 2010, הוא קיבל אזרחות ישראלית, עלה לישראל ורכש בית בכפר שמריהו. הערה: אילן יוחסין זה אינו כולל את כל חברי משפחת רוטשילד, אלא מתרכז באישים בולטים בה, בפרט בענפים הצרפתי והבריטי. אתר האינטרנט הרשמי של אדוארד דה רוטשילד אדוארד דה רוטשילד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הברון רוטשילד עולה לארץ, באתר www.news1.co.il Un nouvel Israélien de marque : le baron Edouard de Rothschild., JForum, ‏2010-08-03 (בצרפתית) איתן אבריאל, זה לא כל כך פשוט להיות רוטשילד, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2010 אדוארד דה רוטשילד הוא הרוכב הבינלאומי הראשון שייצג אותנו בזירה בינלאומית, באתר www.facebook.com (באנגלית) Par Le 8 novembre 2010 à 17h41, Arielle de Rothschild: «L'humanitaire doit être efficace», leparisien.fr, ‏2010-11-08 (בצרפתית) הברון רוטשילד: רוצה לייצג את ישראל באולימפיאדה, באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2010
שדה התעופה בגראם

שדה התעופה בגראם הוא בסיס צבאי אפגני ובעבר הבסיס הצבאי האמריקאי הגדול ביותר באפגניסטן. הוא ממוקם בסמוך לעיר העתיקה בגראם, 11 קילומטרים (6.8 מיל) דרומית מזרחית לצ'אריקר בפארוון. במקום ישנו מסלול יחיד המסוגל לטפל במטוסים צבאיים גדולים, כולל גלקסי לוקהיד מרטין C-5 ואנטונוב An-225. הוא אייש את אגף משלחת האוויר 455 של חיל האוויר האמריקאי, יחד עם יחידות אמריקאיות אחרות וכוחות הקואליציה. מזהה ICAO הוא OAIX והוא נמצא במיוחד ב-34.944N, 69.259E בגובה 1,492 מטרים (4,895 רגל) מעל פני הים. המסלול הישן של באגרם, שהוצא משירות, היה באורך 3,003 מטרים (9,852 רגל) כשהמסלול החדש הוא 3,602 מטרים (11,818 רגל), שנבנה והושלם על ידי ארצות הברית בסוף 2006. ישנם מספר האנגרים גדולים, מגדל פיקוח, מבני תמיכה רבים ואזורי דיור שונים. ישנם גם יותר מ-32 דונם (130,000 מטר2) של שטח רמפה וחמישה אזורים לחניית מטוסים. מבני תמיכה רבים ומגורי בסיס שנבנו על ידי הצבא הסובייטי במהלך כיבושם נהרסו עם השנים בשל לחימה בין סיעות אפגניות לוחמות שונות לאחר שעזבו הסובייטים. הבסיס הורחב ושופץ בשנים האחרונות עד להשתלטות הטליבאן עליו בקיץ 2021. נמל התעופה הבינלאומי חמיד כרזאי (לשעבר נמל התעופה הבינלאומי של קאבול) ממוקם כ-40 קילומטרים (25 מיל) מדרום לבגראם ומחובר באמצעות שני כבישים נפרדים. כמו כן, מתקן המעצר פרוואן ממוקם בסמוך לבסיס. הבסיס זכה לביקורת בעבר במהלך המבצע האמריקאי בשל התעללות באסירים שדווחה. במאי 2010 חשף הוועד הבינלאומי של הצלב האדום כי מאז אוגוסט 2009 נודע לו על אסירים בכלא שני שבו עצורים מוחזקים בבידוד וללא גישה של הצלב האדום הבינלאומי המובטחת בדרך כלל לכל האסירים; קיומו של כלא שני הוכחש על ידי הרשויות האמריקאיות. ביוני 2021 עזבו אחרוני החיילים האמריקאים את הבסיס, על רקע יישום תוכנית נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן. ב-15 באוגוסט 2021 נפל הבסיס לידי הטליבאן לאחר כניעה של כוחות הממשלה האפגנית. לטליבאן עדיין אין חיל אוויר שניתן לפרוס משדה התעופה באגרם, למרות שהוא תפס נשק מחיל האוויר האפגני. מטוסים של חיל האוויר האפגני במהלך ביקורו של נשיא ארצות הברית אייזנהאואר בשנת 1959. מטוסי קרב סובייטים בבגראם, 1980 נשיא ארצות הברית ה-43 ג'ורג' בוש ואשתו לורה בוש הגיעו לשדה התעופה באגרם באייר פורס 1 ב-1 במרץ 2006. יום הווטרנים בבסיס בשנת 2008 יום הולדתו ה-62 של חיל האוויר האמריקאי. ספטמבר 2009 נשיא ארצות הברית ברק אובמה בבגראם בשנת 2012 לילה בנובמבר 2013. גלקסי C-5 משרד האחות בתוך מתקן המעצר בפרוואן הפיגוע בבסיס חיל האוויר בגראם כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי בסיס מאנאס מדיה וקבצים בנושא שדה התעופה בגראם בוויקישיתוף האתר הרשמי של שדה התעופה בגראם 455 של AEW "Bagram: US base in Afghanistan". BBC. 27 בפברואר 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Bagram: Last US and Nato forces leave key Afghanistan base". 2 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "BARRACKS 15–18 PROJECT, BAGRAM AIR BASE – AFGHANISTAN". www.77constructionusa.com. Red Cross confirms 'second jail' at Bagram, Afghanistan; BBC, 11 May 2010. Mistlin (now), Alex; Sullivan (earlier), Helen; Harding, Luke; Harding, Luke; Borger, Julian; Mason, Rowena (2021-08-15). "Afghanistan: Kabul to shift power to 'transitional administration' after Taliban enter city – live updates". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2021-08-15. "The Taliban Captured Helicopters. Can They Capture an Air Force?". Defense One (באנגלית). נבדק ב-2021-08-15.
המרפסט

המרפסט או האמרפסט (בנורווגית: Hammerfest) היא עיר בנורווגיה והיישוב הצפוני בעולם שבו מעל 5,000 תושבים. אוכלוסיית העיר מונה למעלה מ-11,000 תושבים. המרפסט היה גם היישוב הצפון אירופאי הראשון שרחובותיו הוארו בתאורה חשמלית, בשנת 1891. במלחמת העולם השנייה, גירש הצבא הגרמני את תושבי המרפסט ושרף את העיר, שנבנתה מחדש לאחר מכן. העיר נקראת על שמו של מעגן ישן. פירוש החלק הראשון בשם הוא "פטיש", בהתייחס למספר הרב של סלעים גדולים, הטובים למעגן ספינות, הנקרא הַרמַן (בנורדית עתיקה: Hamarr - הר תלול). המעגנים היו מכוסים באדמה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. החלק השני של המילה הוא fest (פֶסט) מן המילה festr (פֶסטר) בנורדית עתיקה, שמשמעה "לחזק" (לחזק סירות). מארט אנה סארה - סופרת ואמנית סאמית. לונגיירבין מדיה וקבצים בנושא המרפסט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרפסט (בנורווגית ספרותית) המרפסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרפסט באתר נורווגיה The Norwegian town the world tried to erase מאתר ה-BBC המרפסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרידת פרי הדר

גרידת פרי הדר (באנגלית: zest) מיוצרת על ידי גירוד או חיתוך מקליפת פירות הדר (כגון לימון, תפוז, אתרוג וליים) טרייה, מיובשת, מסוכרת או כבושה במלח. את הגרידה ניתן להוסיף למאכלים בשביל להוסיף טעם. במונחים של האנטומיה של הפירות, הגרידה מתקבלת מהאפיקארפ של הפרי, כאשר האפיקארפ והמסוקארפ מרכיבים את קליפתו של הפרי. לשימוש קולינרי משתמשים במגרדה, מגררת, מקלף ירקות, סכין לחם, או אפילו מכונת גירוד (אנ') בשביל לחתוך או לגרד את האפיקארפ מהפרי. דרך נוספת היא לפרוס את קליפת הפרי, ולחתוך את המסוקארפ של הפרי. המסוקארפ, החלק הלבן של הקליפה מתחת לקליפה, עשוי להיות מריר, ולכן רצוי לא להוסיף אותו למאכל. ייתכן ובפרי יהיה מעט מסוקארפ, ולכן כדאי להשתמש בכל קליפת הפרי. יש לשים לב כי האפיקארפ והמסוקארפ משתנים בהתאם לגנטיקה של הפרי. ניתן למצוא פירות, כגון מנדרינות, שבהם רוב הקליפה היא אפיקארפ. לפומלות ולאתרוגים, יש מסוקארפ עבה יותר. המסוקארפ של פומלות, אשכוליות ותפוזים, הוא בדרך כלל מריר יותר. המסוקארפ של אתרוגים, ליים פרסי וקי ליים, הוא מתון יותר. יש לשים לב כי המסוקארפ הוא אכיל, וניתן להשתמש בו כאשר מכינים פירות מסוכרים. פעמים רבות משתמשים בגרידה להוספת טעם וריח למאפים ולממתקים שונים, כגון פשטידות, עוגות, עוגיות, ביסקוויטים, פודינגים, מגדנים (אנ'), סוכריות ושוקולדים. הגרידה נוספת גם למנות מסוימות, למרמלדות, לרטבים, לסורבטים ולסלטים. הגרידה היא מרכיב מרכזי במגוון תבלינים חמוצים ומתוקים, כולל לימון כבוש, צ'אטני, ומרמלדה. ליקרי לימון, כגון ליקור דה אורו (ספ') ולימונצ'לו, דורשים גרידת פרי הדר. ניתן למצוא את הגרידה כקישוט במספר קוקטיילים, כגון אולד פאשנד ומרטיני יבש. לקבלת טעם וריח מקסימליים לקוקטיילים, כגון יין מתובל, משתמשים בסכין בשביל הגרידה. לימונן מדיה וקבצים בנושא גרידת פרי הדר בוויקישיתוף Bender, David (2009). Oxford Dictionary of Food and Nutrition (third ed.). New York: Oxford University Press. pp. 215. ISBN 978-0-19-923487-5. "Orange & Orange Juice". www.citrusbr.com. Brazilian Association of Citrus Exporters. ארכיון מ-2020-01-21. נבדק ב-2021-02-18. Karp, David (13 במרץ 2014). "The wild and elusive Dancy". Market Watch. Los Angeles Times. ארכיון מ-2021-03-21. נבדק ב-7 בדצמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Seidemann, Johannes (13 ביוני 2005). World Spice Plants. ISBN 9783540222798. ארכיון מ-2021-05-19. נבדק ב-2021-08-16. {{cite book}}: (עזרה)
הסכם שפייר (1570)

הסכם שפייר, שנחתם במהלך הדיאט של שפייר (אנ') בשנת 1570, היה הסכם שלום בין שתי הממלכות ההונגריות, הונגריה המלכותית בראשות מקסימיליאן השנייה, לבין ממלכת הונגריה המזרחית, שבשליטתו של יאנוש ז'יגמונד זאפויה. שלא כמו ממלכת קרואטיה האוטונומית, טרנסילבניה בימי הביניים לא הייתה ארץ נפרדת של הכתר הקדוש של הונגריה, אלא הייתה ייחודית מבחינה מנהלית, וחלק בלתי נפרד מממלכת הונגריה מימי הביניים. יאנוש ז'יגמונד ויתר על תוארו כמלך הונגריה, אולם מקסימיליאן השני הכיר בסמכותו של יאנוש ז'יגמונד כ"נסיך טרנסילבניה" ובתמורה קיבל יאנוש ז'יגמונד את מקסימיליאן השני כמלך הונגריה השליט על נסיכותו. יאנוש ז'יגמונד הפך לנסיך Transsylvaniae et partium regni Hungariae dominus - נסיך טרנסילבניה וחלק מממלכת הונגריה. על פי ההסכם, נסיכות טרנסילבניה המשיכה להיות חלק מממלכת הונגריה במובן של המשפט הציבורי. אמנה זו, בדומה להסכם Nagyvárad הקודם, אישרה את העיקרון של הונגריה מאוחדת. פרטיום וטרנסילבניה הופקדו בידי יאנוש ז'יגמונד זאפויה, כווסאל של מקסימיליאן. כפי שצוין לעיל, בית זאפויה כבר החזיקו בנחלה, אך כעת ההבסבורגים הכירו בשלטונם. במובן מסוים, יאנוש ז'יגמונד החליף את תוארו המלכותי בנחלה. Carlile Aylmer Macartney (2008). Hungary: From Ninth Century Origins to the 1956 Uprising. Transaction Publishers. p. 23. ISBN 9780202366654. אורכב מ-המקור ב-2020-05-14. Felicia Rosu (2017). Elective Monarchy in Transylvania and Poland-Lithuania, 1569-1587. Oxford University Press. p. 24. ISBN 9780192506436. אורכב מ-המקור ב-2020-05-14. Rogers Brubaker; Margit Feischmidt; Jon Fox; Liana Grancea (2018). Nationalist Politics and Everyday Ethnicity in a Transylvanian Town. Princeton University Press. p. 57. ISBN 9780880334792. אורכב מ-המקור ב-2020-05-14. Andrew Pettegree, The Reformation World, Routledge, 2000, p. 192 István Keul, Early modern religious communities in East-Central Europe: ethnic diversity, denominational plurality, and corporative politics in the principality of Transylvania (1526–1691), BRILL, 2009, p. 61 Anthony Endrey, The Holy Crown of Hungary, Hungarian Institute, 1978, p. 70
כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג

כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, הידוע גם ככריסטיאן מאנהלט (בגרמנית: Christian I. Fürst von Anhalt-Bernburg‏; 11 במאי 1568 – 17 באפריל 1630) היה נסיך גרמני מבית אסקניה. הוא היה נסיך אנהלט, ומשנת 1603, נסיך אנהלט-ברנבורג. משנת 1595 הוא היה מושל פפאלץ העליונה, ועד מהרה הפך ליועץ הראשי של פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. כריסטיאן נולד בברנבורג ב-11 במאי 1568, והיה הבן השני של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט ואשתו הראשונה אגנס מבארבי-מיהלינגן, בתו של וולפגנג הראשון, רוזן בארבי-מיהלינגן. כריסטיאן, יליד ברנבורג, הוכשר משנת 1570 בדסאו על ידי קספר גוטשלק בלטינית, איטלקית וצרפתית. בצעירותו השתתף במשימות דיפלומטיות, בין היתר, לקונסטנטינופול; כך התכונן והתפתח לדיפלומט שאפתני ואורבני. בחודשים הראשונים של 1586 נסע לדרזדן ונשאר שם מספר שנים כידידו הקרוב ביותר של כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, שאת נטיותיו הקלוויניסטיות חלק. ידוע כי סבל מעודף אלכוהול במהלך שהותו בחצר נסיכות הבוחר. כשירש את נחלות משפחתו בדצמבר של אותה שנה (1586), נשאר כריסטיאן קלוויניסט מסור ומאוחר יותר שימש כיועצו של פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1591 הוביל את הצבא הפלטיני בסיוע לאנרי הרביעי, מלך צרפת. כאשר פרצה מחלוקת על החזקת בישופות שטרסבורג - מלחמת הבישופים בשנת 1592, הוא תמך בברנדנבורג נגד לורן. בשנת 1595 מונה על ידי פרידריך הרביעי לתפקיד מושל פפאלץ העליונה והתיישב באמברג. בשנת 1603 נסיכות אנהלט חולקה רשמית בין כריסטיאן לאחיו ששרדו. הוא קיבל את ברנבורג, ועם יישוב זה הקים מחדש את הנסיכות הישנה בעלת אותו שם שנכחדה מאז 1468. כדיפלומט מילא כריסטיאן תפקיד חשוב בהקמת האיחוד הפרוטסטנטי בשנת 1608. עם מותו של האלקטור פרידריך הרביעי, כריסטיאן שירת את בנו, פרידריך החמישי, ומונה לפקד על הכוחות הפרוטסטנטים להגן על בוהמיה נגד פרדיננד השני ובני בריתו כאשר אצילי בוהמיה בחרו את פרידריך כמלך בשנת 1619. באותה שנה התקבל כריסטיאן באגודה מניבת הפירות. כאשר הובסו הכוחות הבוהמיים בקרב ההר הלבן בשנת 1620, ייעץ כריסטיאן לפרידריך שלא להתייצב בפראג. בשנת 1621, בתגובה להשתייכותו לפלטינים, הוטל על כריסטיאן איסור אימפריאלי שהפך אותו למעשה לפושע מחוץ לאימפריה הרומית הקדושה ונישל אותו מנחלותיו. כריסטיאן ברח תחילה לשוודיה, ולאחר מכן התארח אצל כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק. הוא פנה לקיסר פרדיננד ברחמים בשנת 1624 והורשה לחזור לנסיכותו, שם מת שש שנים מאוחר יותר. ב-2 ביולי 1595 כריסטיאן התחתן בלורבאך עם אנה מבנטהיים-טקלנבורג, בתו של ארנולד השלישי, רוזן בנטהיים-שטיינפורט-טקלנבורג-לימבורג, ממנה נולדו לו שישה עשר ילדים: פרידריך כריסטיאן (1596). אמליה יוליאנה (1597–1605). כריסטיאן השני, נסיך אנהלט-ברנבורג (1599–1656). אלאונורה מריה (1600–1657), התחתנה עם יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרו. בת (1601). זיבילה אליזבת (1602–1648). אנה מגדלנה (1603–1611). אנה סופיה (1604–1640). לואיזה אמליה (1606–1635). ארנסט (1608–1632), קולונל של רגימנט פרשים בשירות סקסוני, נפצע אנושות בקרב ליצן (1632). אמנה יוליאנה (1609–1628). אגנס מגדלנה (1612–1629). פרידריך, נסיך אנהלט-הרצגרודה (1613–1670). סופיה מרגרטה (1615–1673), התחתנה עם יוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו. דורותיאה מתילדה (1617–1656). פרידריך לודוויג (1619–1621). מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג בוויקישיתוף כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מגרדה

מגרדה היא כלי מטבח שמטרתו גירור מוצרי מזון לרצועות, כולל לגרידת פרי הדר. אורכה של המגרדה נע בין 4 ס"מ ל-10 ס"מ. למגרדה יש ידית וקצה מעוקל ממתכת, שחלקו העליון מחורר בשורת חורים עגולים עם חישוקים מושחזים. בשביל לגרד ולשפשף את האפיקארפ של הפרי, יש למשוך כלפי פנימה על פני קליפתו של הפרי. ניתן להוסיף את הגרידה למאפים ולממתקים שונים בשביל להוסיף טעם וריח. ניתן להוסיף את הגרידה לקוקטיילים כקישוט. מגררת גרידת פרי הדר מדיה וקבצים בנושא מגרדה בוויקישיתוף James A. Beard (1970-02-16). "Man's Best Friends:Stripper and Zester". Saint Petersburg Times. ארכיון מ-2021-08-16. נבדק ב-2021-08-16. "A potpourri of unusual holiday gifts for your favorite chef". CNN. 2000-12-11. ארכיון מ-2012-10-16. נבדק ב-2021-08-16. "What Is a Lemon Zester?". Ask. אורכב מ-המקור ב-11 בנובמבר 2013. נבדק ב-6 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "What Is a Citrus Zester?". WiseGeek. ארכיון מ-2018-01-13. נבדק ב-6 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "How to zest a lemon". CookThink. אורכב מ-המקור ב-20 ביולי 2013. נבדק ב-6 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Lemon zest and lemon zester". What's Cooking?. ארכיון מ-2021-08-12. נבדק ב-6 בספטמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
יחסי הרשות הפלסטינית – פולין

היחסים הרשמיים בין רפובליקת פולין לבין הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) החלו בשנות ה-70, אז נפתחה נציגות אש"ף בשנת 1976. היחסים הדיפלומטיים בין פולין לאש"ף החלו בשנת 1982, כאשר הנציגות שודרגה לנציגות הדיפלומטית הרשמית בפולין וראש הנציגות מונה לשגריר. פולין הכירה במגילת העצמאות הפלסטינית שהוציאה המועצה הלאומית הפלסטינית באלג'יר בשנת 1988 והעלתה את מידת הייצוג הפלסטיני לרמה של שגרירות עם כל הפריבילגיות והזכויות בהן נהנות שליחויות אחרות שהוסמכו לפולין. פולין קיבלה כי השגריר הפלסטיני יהיה השגריר יוצא הדופן בפולין מאז שנת 2000. העמדה הפולנית עקבית בתמיכתה במאבק העם הפלסטיני. פולין היא אחת ממדינות אירופה התומכות בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני בשלווה על בסיס פתרון שתי המדינות. קיים שיתוף פעולה פרלמנטרי בין הרשות הפלסטינית לפולין והחלפת משלחות פרלמנטריות. קיים גם שיתוף פעולה הדוק בתחומים שונים כגון תיירות, חינוך, ספורט וביטחון צבאי. פולין מספקת תמיכה שנתית באמצעות סיוע לפרויקטים של פיתוח בשטחים הפלסטיניים. פולין השתתפה בהכשרת מספר דיפלומטים, שוטרים ושומרי גבול פלסטינים. משמר הגבול הפולני הכשיר 72 שוטרים פלסטינים בשנת 2016. הימנעות פולין בהחלטת העצרת הכללית בדצמבר 2017 הדוחה כל צעד לשינוי המצב בירושלים נובעת מההשקפה הפולנית כי ההצבעה בעד ההחלטה לא תקרב את הפתרון בין שני הצדדים. מדיה וקבצים בנושא יחסי הרשות הפלסטינית – פולין בוויקישיתוף "سفارة دولة فلسطين – الجمهورية البولندية". אורכב מ-המקור ב-2018-06-14. נבדק ב-2018-11-29. "اللجنة الوزارية الفلسطينية- البولندية المشتركة تختتم اعمالها في وارسو". وكالــة معــا الاخبارية. "UN Jerusalem resolution: How each country voted". www.aljazeera.com.