laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוקסמבורג (בלגיה)

לוקסמבורג (בצרפתית: Luxembourg; בהולנדית: Luxemburg; בגרמנית: Luxemburg; בלוקסמבורגית: Lëtzebuerg; בוולונית: Lussimbork) הוא המחוז הדרומי ביותר ממחוזות ולוניה בבלגיה. הוא גובל (בכיוון השעון ממזרח) בלוקסמבורג, צרפת, ובמחוזות הבלגים נמור וליאז'. בירתו היא ארלון, בדרום-מזרח המחוז. המחוז הוא בגודל 4,443 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז הבלגי הגדול ביותר. חיים בו בסביבות 250,000 תושבים, מה שהופך אותו למחוז הכי פחות צפוף במדינה. המחוז גדול יותר באופן משמעותי (70%), והרבה פחות מאוכלס מאשר המדינה השכנה - הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. כ-80% מהמחוז מיוערים בצפיפות, והם חלק מהרי הארדנים. האזור הדרומי ביותר של המחוז נקרא גומה או לורן הבלגית (העיר הראשית: וירטון). תושבים רבים במחוז מדברים לוקסמבורגית, וקשורים באופן הדוק לגרמנים, בעוד הוולונית שהיא ניב של הצרפתית מדוברת במקומות אחרים במחוז. המחוז הופרד מלוקסמבורג במהלך החלוקה השלישית של לוקסמבורג, בשנים 1830–1831 על ידי ועידת לונדון, אשר התכנסה בעקבות המהפכה הבלגית ב-1830, ואושרה דה פקטו בשנת 1839, לאחר שווילם הראשון, מלך הולנד, והדוכס הגדול של לוקסמבורג, הסכים להחלטותיו, ובכך המחוז החדש שנוצר הועבר לממלכת בלגיה. היסטוריה של לוקסמבורג מדיה וקבצים בנושא לוקסמבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוקסמבורג לוקסמבורג, ברשת החברתית פייסבוק לוקסמבורג, ברשת החברתית אינסטגרם לוקסמבורג, ברשת החברתית LinkedIn לוקסמבורג, סרטונים בערוץ היוטיוב Travel Companies Exhibiting at WTM London, www.wtm.com (באנגלית בריטית) Structuur van de bevolking | Statbel, statbel.fgov.be
ארתור דנטו

ארתור קולמן דנטו (בשם מלא באנגלית: Arthur Coleman Danto;‏ 1 בינואר 1924 – 25 באוקטובר 2013) היה מבקר אמנות ופילוסוף יהודי-אמריקאי. נודע כמבקר משפיע במשך תקופה ממושכת עבור השבועון הוותיק The Nation ובשל מחקרו הפילוסופי בו התמקד באסתטיקה ובפילוסופיה של ההיסטוריה, אם כי גם תרם באופן משמעותי לשדות מחקר נוספים, כולל הפילוסופיה של הפעולה. בין הפילוסופים שהשפיעו עליו ניתן לציין את הגל, ניטשה ושופנהאואר. דנטו הוא שטבע את המונח "עולם האמנות" (The Artworld) במאמר מ-1964. קשרים לעולם - מושגיה הבסיסיים של הפילוסופיה, תרגום: יורם נבון, הוצאת מאגנס, 2002. "תזת קץ האמנות אצל הגל", תרגום: אביעד שטיר, המדרשה 13, סתיו 2010. Nietzsche as Philosopher (1965) Analytical Philosophy of History (1965) What Philosophy Is (1968) Analytical Philosophy of Knowledge (1968) Mysticism and Morality: Oriental Thought and Moral Philosophy (1969) Analytical Philosophy of Action (1973) Sartre (Fontana Modern Masters, 1975) The Transfiguration of the Commonplace (1981) Narration and Knowledge (1985) - Including earlier book Analytical Philosophy of History (1965) The Philosophical Disenfranchisement of Art (1986) Connections to the World: The Basic Concepts of Philosophy (1989; with new preface, 1997) Encounters and Reflections: Art in the Historical Present (1990) Beyond the Brillo Box: The Visual Arts in Post-Historical Perspective (1992) Embodied Meanings: Critical Essays and Aesthetic Meditations (1994) After the End of Art (1997) The Abuse of Beauty (2003) Red Grooms (2004) Andy Warhol (2009) What Art Is (2013) "The Artworld" (1964) Journal of Philosophy LXI, 571-584 The State of the Art (1987) Encounters and Reflections: Art in the Historical Present (1990) Playing With the Edge: The Photographic Achievement of Robert Mapplethorpe (1995) The Wake of Art: Criticism, Philosophy, and the Ends of Taste (1998) Hegel's End-of-Art Thesis (1999) Philosophizing Art: Selected Essays (1999) The Madonna of the Future: Essays in a Pluralistic Art World (2000) The Body/Body Problem: Selected Essays (2001) The Poetry of Meaning and Loss: The Glass Dresses of Karen LaMonte (2005) Karen LaMonte Peter Fischli David Weiss (a survey of their oeuvre, with Danto collaborating) (2005) Unnatural Wonders: Essays from the Gap Between Art and Life (2007) Architectural Principles in the Art of Sean Scully (2007) גדעון עפרת, איך נזכור את ארתור דנטו, באתר ערב רב, 29 באוקטובר 2013. ארתור ק. דנטו (1924-2013), דף שער בספרייה הלאומית Arthur Coleman Danto, Philosophizing Art: Selected Essays, 2001 [1999], p. 41. "The Artworld" (1964) Journal of Philosophy LXI, 571-584 דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "עולם האמנות", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות Danto, Arthur. Karen LaMonte: Absence Adorned. First ed. Tacoma, WA: Museum of Glass, International Center for Contemporary Art, 2005. Print.
נאסון

נאסון היא עיירה ולונית במחוז לוקסמבורג שבבלגיה.  נאסון היא אחת מתוך שבע עיירות בגאופארק פאמן ארדן, אזור גאולוגי שאושר על ידי אונסק"ו בשנת 2018. נכון ל-1 במרץ 2017, מספר התושבים בנאסון היה 5,379 תושבים (2,767 גברים ו-2,619 נשים), וצפיפות האוכלוסייה הייתה 48.11 תושבים לקמ"ר, עבור שטח כולל של 111.96 קמ"ר. התרשים הבא מציג את אוכלוסיית התושבים ב-1 בינואר, בין השנים 1846–2017. פייר נפוליאון בונפרטה (אנ') (1815-1881) ריצ'רד היינץ (צר') (1851-1929) - צייר הארדנים, התגורר בכפר בין השנים 1926–1929. אדריאן דה פרמורל (צר') (1889-1968) - סופר. התגורר בכפר בין השנים 1919–1935. מדיה וקבצים בנושא נאסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נאסון (בצרפתית) נאסון, ברשת החברתית פייסבוק נאסון, ברשת החברתית אינסטגרם
ברגי

בראגי (בנורדית עתיקה: Bragi) הוא אל הספרות והשירה במיתולוגיה הנורדית. בעלה של אידון. מקור שמו מקושר עם בראג, בנורדית עתיקה שירה. סנורי סטורלוסון כותב ב"הטעיה של גילבי" (Gylfaginning) לאחר שתיאר את אודין, ת'ור ובלדר: אחד נקרא בראגי: הוא ידוע בחוכמה, ובעיקר לשטף דיבור ומיומנות במילים. הוא מכיר את רוב ספינות-העל, ואחת מהן נקראת בראגר, ומשמו שנקרא בראגר-אדם או אשה, מי שמחזיק בצחות לשון בעל רהוט רב יותר, מנשים או משל גברים. אשתו אידון. ב"שפת השירה" סנורי רושם: כיצד יש לפנות אל בראגי? על ידי לקרוא לו "בעלה של אידון", היוצר הראשון של שירה, והאל ארוך הזקן (אחרי שמו, אדם שיש לו זקן גדול נקרא בירד-ברגי), ובן של אודין. העובדה שבראגי הוא בנו של אודין מוזכרת רק כאן ובכמה גרסאות של רשימת בני אודין. אבל הכינוי "משאלת בן" בבית 16 של היצירה לוקסנה יכול להיות "בנו של אודין" והוא תורגם על ידי הולנדר כקרוב משפחה של אודין. אמו של בראגי היא אולי הענקית גונלוד. אם אמו של בראגי היא פריג, אז פריג קצת מזלזלת בבראגי בלוקסנה בבית 27 כאשר פריג מתלוננת שאם היה לה בן באולם של איסייר אמיץ כמו בלדר אז לוקי יצטרך להילחם על חייו. באותו יצירה בראגי אוסר תחילה ללוקי להיכנס לאולם אבל זה נדחה על ידי אודין. לוקי אז נותן ברכה לכל האלים והאלות שנמצאים באולם חוץ מבראגי. בראגי מציע בנדיבות את חרבו, סוסו וזרועו כמתנת שלום, אבל לוקי מגיב רק על ידי האשמת בראגי בפחדנות, על היותו פחדן להילחם בכל אחד מן האלים והאלפים שבאולם. בראגי משיב כי אם הם היו מחוץ לאולם, היה לו הראש של לוקי, אבל לוקי רק חוזר על ההאשמה. כאשר אשתו של ברגי, אידון, מנסה להרגיע את בראגי, לוקי מאשים אותה בתאווה מוגזמת ובכך ש"כרכה זרועותיה סביב רוצח אחיה". ייתכן שברגי הרג את אחיה של אידון. קטע בשירה הפואטית של אדה סיגרדיפומאל מתאר רונות הנמצאות על השמש, על אוזנו של אחד מסוסי השמש ועל פרסותיו של האחר, על שיניו של סליפניר, על כפות הדוב, על מקור הנשר, על טופר הזאב, ועל כמה דברים אחרים, כולל על לשונו של בראגי. ואז הרונות מגולחות והשבבים מתערבבים ונשלחים לרחבי העולם כך שהרונות מתחלקות בין האייסיר, האלפים, הונייר, והאנשים. אלה רוני אשור, רוני לידה, רוני אייל (בירה) ורוני קסם. המשמעות של מעשה זה מעורפל. החלק הראשון של "שפת השירה" הוא דיאלוג בין אגיר לבראגי על אופי השירה, במיוחד שירה סקאלדית. בראגי מספר על מקור השירה שהוא מתמד השירה, שנוצר על ידי גמדים שהשתמשו בדמו של האל קבסיר עם דבש ואיך אודין השיג את התמד. לאחר מכן הוא ממשיך לדון על מטאפורות פואטיות שונות המכונות קאנינג. מדיה וקבצים בנושא ברגי בוויקישיתוף
פרס גראמי לאלבום השנה

פרס גראמי לאלבום השנה הוא פרס אשר ניתן על ידי האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי ההקלטה של ארצות הברית, לאלבום מוזיקה "יוצא דופן, ללא התחשבות במכירותיו, מיקומי השיא שלו, הצלחתו, הביקורות שהופנו כלפיו וכדומה". תחילה, הוענק הפרס למוזיקאי שהיה אחראי על האלבום בלבד. לאחר כמה שנים, הוחלט כי גם מפיקיו המוזיקליים וכל אשר עבדו על האלבום יקבלו את הפרס ביחד עם המוזיקאי גם כן. עד שנת 2018, היו בין חמישה לשישה אלבומים שהועמדו בקטגוריה זו. לאחר מכן, בשנת 2019, הוחלט כי כמות המועמדים תוגדל לכשמונה מועמדים בסך הכל. פרס גראמי זה מוענק משנת 1959. הראשון לזכות בפרס זה היה הנרי מנסיני עם אלבומו, The Music from Peter Gunn. אלה פיצג'רלד הייתה לאישה הראשונה שהועמדה לפרס זה. האישה הראשונה אשר הצליחה לזכות בפרס הייתה ג'ודי גרלנד, שעשתה זאת בשנת 1962, עם אלבומה, Judy at Carnegie Hall. האמן הראשון אשר זכה בפרס פעמיים היה פרנק סינטרה. בהמשך הצטרף אליו סטיבי וונדר שעשה זאת גם כן. כמו כן, טיילור סוויפט היא האמן הצעיר ביותר אשר זכה בפרס והיא האישה הראשונה אשר זכתה בפרס פעמיים. בשנת 2016, הצליחה אדל לזכות בפרס בפעם השנייה על אלבומה 25, וביחד עם סוויפט הפכו השתיים לשתי הנשים היחידות שזכו בפרס פעמיים. בשנת 2024 זכתה טיילור סוויפט בפעם הרביעית בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה" והייתה לשיאנית הזכיות בקטגוריה. נכון לשנת 2024, סוויפט וברברה סטרייסנד הן הנשים בעלות מספר המועמדויות הגבוה ביותר בקטגוריה זו (שישה) בתולדות הגראמי. אתר האינטרנט הרשמי של פרס גראמי לאלבום השנה We Are Music, GRAMMY.com, ‏2017-03-24 (באנגלית) What's New For The 61st GRAMMY Awards?, GRAMMY.com, ‏2018-06-26 (באנגלית) Paul Grein, These 16 Artists (and One Soundtrack) Could Make History When the 2024 Grammy Nods Are Announced on Friday, Billboard, ‏2023-11-09 (באנגלית אמריקאית) 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Nominees List | GRAMMY.com, www.grammy.com "Grammys 2024: Winners List". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 2024-02-04. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-02-05.
יחסי גרמניה–מולדובה

יחסי גרמניה-מולדובה הם יחסי החוץ בין גרמניה לבין מולדובה. גרמניה מחזיקה שגרירות בקישינב, ואילו מולדובה מחזיקה שגרירות בברלין. גרמניה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירה בעצמאותה של מולדובה, וכוננה בה משלחת דיפלומטית. גרמניה הכירה בעצמאותה של מולדובה ב-14 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין מולדובה וגרמניה כוננו ב-30 באפריל 1992. גרמניה פתחה את השגרירות בקישינב ב-2 בנובמבר 1992, ומולדובה פתחה שגרירות בבון ב-28 במרץ 1995. במאי 2006, נשיא מולדובה ולדימיר וורונין ביקר בגרמניה ונפגש עם אנגלה מרקל. מרקל הביעה את רצון גרמניה לפתור במהירות את הסכסוך בטרנסניסטריה, ואף הציעה סיוע מן האיחוד האירופי. מרקל גם אמרה שקיים "פוטנציאל ענק" ליחסים הכלכליים בין שתי המדינות. באוקטובר 2006, נשיא הבונדסטאג נורברט לאמרט ביקר במולדובה. ב-26 ביוני 2008, הפרלמנט הגרמני העביר הצעת חוק שנתמכה על ידי הרוב המכריע של חברי הפרלמנט בגרמניה אשר תמכה מחדש בכניסתה של מולדובה לאיחוד האירופי. גרמניה היא אחת משותפות הסחר החשובות ביותר בעולם המערבי של הרפובליקה של מולדובה. ב-2007, גרמניה הייתה היבואנית הרביעית בגודלה למולדובה. והערך של הסחורות המיוצאות ממולדובה לגרמניה הסתכם בכ -145 מיליון אירו ב-2007. הערך של יצוא הסחורות מגרמניה למולדובה הסתכם ב-270 מיליון אירו. לאחר שמולדובה הפכה למדינה שכנה של האיחוד האירופי, היא קיבלה הטבות בשל מדיניות השכנות האירופית ומשקיעים רבים מגרמניה הגיעו אליה במהלך השנה. מספר מפעלים גרמניים פתחו סניפים מקומיים במולדובה. בין החברות הגרמניות נמצאות: Knauf, Mabanaft, Südzucker ו-Metro AG. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–מולדובה בוויקישיתוף השגרירות של הרפובליקה של מולדובה בגרמניה השגרירות של גרמניה ב קישינב (בגרמנית) משרד החוץ של הרפובליקה של מולדובה הפדרלי הגרמני משרד החוץ "Ambasada Republicii Moldova in Republica Federală Germania". Botschaft-moldau.de. נבדק ב-2015-02-18. "NewsLibrary.com - newspaper archive, clipping service - newspapers and other news sources". Nl.newsbank.com. נבדק ב-2015-02-18. [1] (אורכב 18.02.2015 בארכיון Wayback Machine) [2] (אורכב 18.02.2015 בארכיון Wayback Machine)
נחלת צבי (שכונה)

נחלת צבי היא שכונה בירושלים ליד מאה שערים שנבנתה על ידי יהודים מתימן. השכונה הוקמה ביוזמתם של קבוצה מעולי תימן שהחליטו לחסוך מכספם לצורך קניית קרקע ובניית בתים. הם הפקידו את הכסף שחסכו בידי נסים בכר, אשר בראותו את מאמציהם שכנע את הברון מוריס הירש להלוות להם את הכסף הנדרש להקמת השכונה והם נדרשו להשיב את ההלוואה בתשלומים שנפרשו על פני 12 שנים. אבן פינה לשכונה הונחה ב-י"ב תשרי תר"ן (1889). בשלב ראשון נבנו בשכונה 23 בתים והשכונה יועדה לכלל 35 בתים. השכונה נקראה על שמו של הברון, "נחלת צבי". בית הכנסת בשכונה, שנבנה בהשתדלותו של אברהם אלברט ענתבי, נחנך בסוכות 1903. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הייתה השכונה מהעניות ביותר בירושלים עם השכירות הזולה ביותר. בשנת 1954 תוארה השכונה: "שכונת נחלת צבי הייתה עד לפני שנים אחדות סמל הניקיון. כל בית היה מסויד מבית ומחוץ בסיד כחול ולבן. ויושבי הבתים (ששקעו אמות אחדות מתחת לפני הקרקע) — יוצאי תימן הראשונים — הצטיינו בזריזות כפיהם. לא הרבה נשאר מפארה של השכונה התימנית הזאת שכן הנוער שבה יצא למרחב, קיצץ פיאותיו והיה לנוער מודרני, אם כי לא תמיד התמזג לחלוטין". בשנת 1955 נכללה השכונה, יחד עם מאה שערים, בתוכנית המתאר של ירושלים כאזור הריסה. זכר ל"ארץ הצבי" בין חומות גיטו ירושלמי, הַבֹּקֶר, 16 בספטמבר 1942 תיק תיעוד מתחמי – נחלת צבי מפות אזור שכונת נחלת צבי קנה מידה 1:1,250 (באנגלית), 1938-1939,הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור אחרוני התימנים הראשונים - ביקור ב"נחלת־צבי" שבגבול מאה שערים, כל העיר, 16 בנובמבר 1979 באה"ק, המליץ, 1 בספטמבר 1889 ברוכים הבאים, הצבי, 9 באוקטובר 1889 דוד בוימגארטען, עזרת סופרים, המליץ, 29 באוקטובר 1889 מכתב להעורך, השקפה, 23 באוקטובר 1903 שכונות עוני בירושלים, דבר, 3 בפברואר 1938 הודעה על תשלום מס הקהילה לשנת תרצ"ד, דואר היום, 4 באפריל 1935 אשר לזר, משוט בשכונות ירושלים החדשה, זמנים, 2 באפריל 1954 נקבעו 11 אזורי הריסה בירושלים, דבר, 6 באוקטובר 1955 שיקומם של משכנות העוני, דבר, 30 בדצמבר 1959
רוסיון

האם התכוונתם ל... רוסיון (חבל ארץ) – חבל ארץ בדרום צרפת המודרנית, חלק מקטלוניה ההיסטורית. רוזנות רוסיון – רוזנות ששטחה היה בתוך חבל הארץ בימי הביניים. לנגדוק-רוסיון – חבל לשעבר בצרפת שכלל את שטחי חבל רוסיון. רוסיון (איזר) – קומונה במחוז איזר בחבל אוברן-רון-אלפ בצרפת. רוסיון (ווקלוז) – קומונה במחוז ווקלוז בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור בצרפת.
אקו פארק

האם התכוונתם ל... אקו פארק (סרט) אקו פארק (ספר) פארק אקו אקו פארק (חדרה)
רוזמרי מרטין

רוזמרי מרטין (באנגלית: Rosemary Martin;‏ 17 בדצמבר 1936 - 14 באוגוסט 1998) הייתה שחקנית אנגלייה. מרטין נולדה בברמינגהאם. בין השנים 1964 ל-1998 הופיעה בעשרות סרטי קולנוע. היא ידועה גם מהופעתיה בתפקידים שונים בטלוויזיה בהם גברת פרטרידג' בסדרת הטלוויזיה "בערוב ימי היין", בדמות ורה בסיטקום "Oh No, It's Selwyn Froggitt!", מרג'ורי בסדרה המוזיקלית "מטבעות מן השמיים", מיס ובר ב-"The Insurance Man", רני פוקס בסדרת הדרמה "פוקס", ובדמות ורנה ג'ונסון בסדרה "טנקו". תפקידים נוספים של מרטין בטלוויזיה כוללים את הסדרה המשטרתית "Z-Cars", "קורוניישן סטריט", הסוויני", "Looking For Clancy", הפיילוט "Maggie: It's Me", "תומאס ושרה", "ברז'ראק", "The Chinese Detective", "ג'יבס וווסטר", "Drop the Dead Donkey", "המפצח", "בקצב הלב", "The Bill", סדרת הדרמה "Peak Practice" ואופרת הסבון "איסטאנדרס". בקולנוע שיחקה מרטין בסרטים "It Shouldn't Happen to a Vet" (מ-1977), "טס" (1979), "Britannia Hospital"‏ (1982), "Slayground"‏ (1983), "Secret Places"‏ (1984), "The Dressmaker"‏ (1988), "The Raggedy Rawney"‏ (1988), "עונת יובש לבנה" (1989), ובסרט "שאלה של יופי" (1991). ב-1968 התחתנה מרטין עם רון איגלטון, לשניים נולד ילד אחד. הם התגרשו וב-1987 נישאה לנורמן בויאק. מרטין נפטרה ב-14 באוגוסט 1998. רוזמרי מרטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוזמרי מרטין, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Rosemary Martin". British Film Institute. ארכיון מ-28 במרץ 2016. נבדק ב-28 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אאודי רוזמאייר

אאודי Rosemeyer (בגרמנית: Audi Rosemeyer) היא מכונית ספורט המוגדרת כמכונית על, בעלת הנעה כפולה 4x4, אשר הוצגה כמכונית קונספט, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אאודי בשנת 2000. נבנה אב טיפוס בודד. דגם ה"אאודי רוזמאייר" קרוי על שם נהג המרוצים הגרמני ברנד רוזמאייר. 2 דלתות 2 מושבים מנוע מרכזי הנעה כפולה 4x4 תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 3.8 שניות "אאודי רוזמאייר" "אאודי רוזמאייר" אאודי רודג'ט אאודי נובולארי קוואטרו אאודי קוואטרו קונספט מדיה וקבצים בנושא אאודי רוזמאייר בוויקישיתוף אאודי רוזמאייר, סרטון באתר יוטיוב אאודי רוזמאייר, סרטון באתר יוטיוב אאודי רוזמאייר, סרטון באתר יוטיוב אאודי רוזמאייר, סרטון באתר יוטיוב אאודי רוזמאייר, סרטון באתר יוטיוב "אאודי רוזמאייר" motor1.com/news/149715/concept-we-forgot-audi-rosemeyer "אאודי רוזמאייר" carthrottle.com/post "אאודי רוזמאייר" archivioprototipi.it/europa/audi/rosemeyer "אאודי רוזמאייר" topspeed.com/cars/audi/2000-audi-rosemeyer "אאודי רוזמאייר" audi-mediacenter.com/en/projekt-rosemeyer "אאודי רוזמאייר" קונספט, שנת 2000 supercars.net/blog/2000-audi-rosemeyer-concept
מוש

מוּש (בטורקית: Muş; בארמנית: Մուշ; בכורדית: Mûş/مووش) היא עיר בכורדיסטן הטורקית ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מזרח אנטוליה שבטורקיה. מועד יסוד העיר לא ידוע אך הוא מוערך לתקופת ממלכת אוררטו (800 לפני הספירה לערך). בשלהי העת העתיקה וראשית ימי הביניים הייתה העיר עיר חשובה בממלכת ארמניה העתיקה והיא מוזכרת בכתבים ארמניים עתיקים מן המאה התשיעית. בשנת 969 עברה העיר, יחד עם חלק זה של ארמניה, הנקרא ארמניה הבגראטידית לשליטת האימפריה הביזנטית. מאז המאה ה-11 השתייכה העיר לתחומי שליטה מוסלמית כגון הסולטנות האיובית (המאה ה-12), השושלת האילח'אנית (המאה ה-13) ושבט קארה קויונלו (המאה ה-14). במהלך תקופה זו הייתה העיר עיר גדולה ומרכזית. בשנת 1387 נכבשה העיר על ידי טימור לנג והועברה לשבט אק קויונלו ששלט בה עד השתלטות האימפריה העות'מאנית על האזור במאה ה-16. במשך כל התקופה, עד המאה ה-20, התגוררה בעיר אוכלוסייה ארמנית גדולה לצד מיעוט כורדי והיא הייתה בירת סנג'ק-גבול מול פרס, שהיה בעל אופי ארמני. במפנה המאה העשרים עלה שיעור האוכלוסייה המוסלמית הטורקית בעיר. ב-1907 לפי דיווח האנציקלופדיה הקתולית עמדה אוכלוסיית העיר על 27,000 איש; בהם 13,700 נוצרים (10,000 ארמנים מונופיזיטים, 3,000 ארמנים קתולים ו-700 פרוטסטנטים) והשאר מוסלמים. בשנת 1883 הוכרזה העיר כמרכז דיוקסיה (מושב בישוף) של הכנסייה הקתולית הארמנית על ידי האפיפיור לאו השלושה-עשר. בשנת 1915, במסגרת שואת העם הארמני, הפכה העיר למחנה ריכוז אליו הובלה כל האוכלוסייה הארמנית של הסנג'ק, שמנתה 140,000 איש. חלקם נטבחו בכפריהם ואחרים גורשו מהעיר להשמדה איטית במסגרת צעדות המוות. כן נהרסו מנזרים ארמניים עתיקים. באותה שנה, באמצע יוני, התחוללו במוש קרבות בין צבא האימפריה הרוסית לבין צבא האימפריה העות'מאנית בניסיון רוסי כושל לכבוש את העיר המרכזית במסגרת המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה. באוגוסט 1916 נכבשה העיר על ידי הצבא הרוסי, אך זה נסוג מהמקום באפריל 1917, לאחר מהפכת פברואר. במקביל לנסיגת הרוסים, ניסתה לתפוס את השלטון בעיר מיליציה שהורכבה מארמנים שנלחמו בשורות הצבא הרוסי ולא נסוגו. לאחר הפסקת האש של מודרוס ב-30 באוקטובר 1918, שסיימה את מצב הלוחמה וניתקה את הארמנים מסיוע חיצוני, נסוגו הארמנים והמשיכו להילחם ממזרח ומדרום לעיר במלחמת טורקיה–ארמניה שהסתיימה ב-1920 בחתימת הסכם אלכסנדרופול שהעביר סופית את השליטה באזור לטורקיה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 200,246 תושבים, רובם כורדים. לפי הערכת ממשלת טורקיה חיו בשנת 2014 במוש 3,000 ארמנים (מתוך אוכלוסייה כוללת של כ-80,000 נפש), אך לפי הערכותיהם של הארמנים מדובר במספר גדול יותר, כיוון שחלקם ארמנים סמויים. מדיה וקבצים בנושא מוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוש מוש, ברשת החברתית פייסבוק מוש, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוש, ברשת החברתית אינסטגרם מוש, סרטונים בערוץ היוטיוב Armenians in Mush Launch Ethnic Union to Preserve Identity, 10 באוגוסט 1915 Mush: Haunted by Treasures of the Past, כתבה ב-Armenian Weekly, 21 באוקטובר 2013 מוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map הערך מוש, האנציקלופדיה הקתולית, מהדורת 1913; המקור מ-1907 Massacres in the Sancak of Mush; The Armenian Genocide – 1915 המערכה בקווקז 2.5 Million Islamized Armenians Estimated in Turkey
פאן ראן

פאן ראן (או באנגלית: Fun Run) הוא סדרה של משחקי רשת מרובה משתתפים בסגנון המרוץ, המיועד לטלפונים חכמים וטאבלטים הפועלים עם מערכת ההפעלה IOS או אנדרואיד. בשנת 2013 נחשב בסקירות רבות לאחד ממשחקי הסמארטפון הפופולרים בישראל. לפאן ראן 4 משחקים שונים (ממשיכים) באותו הקונספט, ה2 הראשונים נמחקו, המשחקים הזמינים לכלל המשתמשים הם השלישי והרביעי בלבד. פאן ראן הוא משחק רשת מרובה משתתפים, המתאים לכמות של עד ארבעה או שמונה שחקנים. במשחק זה מתחרים המשתתפים בתור דמויות של חיות שונות במירוץ במטרה לנצח במשחק. ישנה אפשרות להשתייך לקלאן ולערוך תחרויות בין שבטים (קלאנים), או לשחק עם חברים בזירה (ארנה) ובמשחק הרגיל. במהלך המשחק, משתמשים המתמודדים במלכודות וכלים שונים כנגד המתמודדים האחרים, במטרה לעכב אותם במירוץ או לקדם את עצמם. מלכודות אלו כוללות חשמל, חיתוך ואפשרויות נוספות, אשר הובילו לאזהרות להורים על המשחק, שלמרות מראהו התמים הוא מכיל אלימות. רובן של המלכודות ניתנות לקנייה רק אחרי שלב או "רמת יוקרה" נבחרת, אולם מעטות מהן זמינות למשתמש כבר בתחילת המשחק. בזירה (ARENA) יש שמונה משתתפים, כאשר כל כמה זמן ישנה נקודת checkpoint, והשחקן האחרון שמגיעה לנקודה מודח מהזירה. לדוגמה: הודחו כבר שלושה שחקנים והשחקן האחרון הוא למעשה החמישי, ברגע שכולם יחצו את הצ'קפוינט הרביעי הוא יודח מהמשחק. ככה זה נמשך עד שלושת השחקנים המנצחים. אין ניקוד כמו במשחק הרגיל, אלא יש שלושה מנצחים ששרדו את כל המשחק. יש 5 זירות ייחודיות לארנה: 1. BUNNY ARENA 2. DRAGON ARENA 3. BEAR ARENA 4. DRAGON ARENA 5. MONKEY ARENA אופיין של הזירות משתנה במקצת בהתאם לעונת המשחקים הנוכחית: מים, לבה, עץ, תפוח, קרח וצעצועים. כדאי שתכירו: המשחקים לסמארטפון שעשו את 2013 (ארכיון) פאן ראן: המשחק שמשגע את העולם משחק מרובה משתתפים לסמארטפון – Fun Run – "לרוץ בכיף" שפן, צב, אריה, וחיות אחרות במירוץ מסוכן ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאן ראן".
גלקסיית אנדרומדה III

גלקסיית אנדרומדה III, היא גלקסיה אליפסואידית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים אנדרומדה במרחק של כ-2.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש והיא גלקסיית לוויין של גלקסיית אנדרומדה (M31). לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 14.4 והיא התגלתה בשנת 1972, יחד עם גלקסיית אנדרומדה I וגלקסיית אנדרומדה II על ידי סידני ון דר ברג, שחיפש גלקסיות לווייניות של גלקסיית אנדרומדה בתמונות שצולמו על ידי טלסקופ שמידט במצפה הכוכבים פאלומר בשנים 1970‏-1971. הגלקסיה נמצאת כ-6 מעלות מדרום-דרום-מערב למרכז גלקסיית אנדרומדה וכ-1.8 מעלות מצפון לכוכב π באנדרומדה, בהמשכו של הקו המחבר אותו עם הכוכב δ באנדרומדה. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-3.9 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,760 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎8.6×106‎ מסות שמש, כ-20 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ-830,000 מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כ-1.5% בלבד מהמתכתיות של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבים של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה. הגלקסיה מקיפה את מרכזה של גלקסיית אנדרומדה במרחק שנע בין 230,000 שנות אור ובין 360,000 שנות אור בזמן הקפה של 2.2 מיליארד שנים. גלקסיית אנדרומדה III, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Andromeda III A. W. McConnachie: The Observed Properties of Dwarf Galaxies in and around the Local Group, The Astronomical Journal, Vol. 144, Iss. 1, article id. 4, p. 9 (2012) J. S. Kalirai, R. L. Beaton, M. C. Geha, K. M. Gilbert, P. Guhathakurta, E. N. Kirby, S. R. Majewski, J. C. Ostheimer, R. J. Patterson & J. Wolf: The SPLASH Survey: Internal Kinematics, Chemical Abundances, and Masses of the Andromeda I, II, III, VII, X, and XIV Dwarf Spheroidal Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 711, Iss. 2, p. 685 (2010) S. van den Bergh: Search for Faint Companions to M31, Astrophysical Journal, vol. 171, p. L31 (1972) A. W. McConnachie: The Observed Properties of Dwarf Galaxies in and around the Local Group, The Astronomical Journal, Vol. 144, Iss. 1, article id. 4, p. 23 (2012) L. L. Watkins, N. W. Evans & G. van de Ven: A census of orbital properties of the M31 satellites, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 430, Iss. 2, p. 9 (2013)
NIITIAG

המכון המדעי למחקר, לתאוריה, והיסטוריה של האדריכלות ותכנון ערים ואזורים (באנגלית: Scientific Research Institute of Theory and History of Architecture and Urban Planning - NIITIAG / ברוסית: "Нау́чно-иссле́довательский институ́т тео́рии и исто́рии архитекту́ры и градострои́тельства - НИИТИАГ) הוא ארגון מדעי הפועל במסגרת "האקדמיה הרוסית לאדריכלות ומדעי הבנייה". תחום פעילותו הוא פיתוח יסודי ומחקרי של בעיות היסטוריות ותאורתיות הקשורות לאדריכלות ותכנון עירוני ברחבי רוסיה. הארגון נוסד במוסקבה בשנת 1993 בתור מטרה לשקם ולשחזר מבנים הרוסים או נטושים ולסייע במחקר על תכנון ערים. יש לו סניפים ונציגויות בסנט פטרסבורג, וולגוגרד, קזאן, קראסנויארסק, פטרוזבודסק וחברובסק. המכון למחקר לתאוריה והיסטוריה של האדריכלות ותכנון ערים אתר "המורשת האדריכלית הרוסית" של המכון ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.