laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארתור גולדן

ארתור סולצברגר גולדן (באנגלית: Arthur Sulzberger Golden; נולד ב-6 בדצמבר 1956) הוא סופר אמריקאי. הוא מחברו של רב-המכר "זכרונותיה של גיישה" (1997). גולדן נולד בצ'טנוגה, טנסי, לרות' (לבית סולצברגר) והייל גולדן. אמו הייתה יהודייה. הוא בן למשפחת אוקס-סולצברגר מצד אמו, שהייתה בתו של המו"ל הוותיק של הניו יורק טיימס ארתור הייז סולזברגר ונכדתו של הבעלים והמו"ל של החברה, אדולף אוקס. הוריו התגרשו כשהיה בן שמונה ואביו נפטר חמש שנים לאחר מכן. הוא גדל בלוקאוט מאונטיין, ג'ורג'יה ולמד בבית הספר היסודי האזורי. בחטיבת הביניים והתיכון שהה גולדן בבית הספר ביילור (אז בית ספר לבנים בלבד לתלמידי יום ופנימייה) בצ'טנוגה. הוא סיים את לימודיו ב-1974 והחל ללמוד באוניברסיטת הרווארד שם קיבל תואר בתולדות האמנות, בהתמחות באמנות יפנית. בשנת 1980, הוא סיים תואר שני בהיסטוריה של יפן באוניברסיטת קולומביה ולמד מנדרינית. לאחר קיץ באוניברסיטת פקין בבייג'ינג, סין, גולדן עבד בטוקיו, לפני שחזר לארצות הברית, שם סיים תואר באנגלית באוניברסיטת בוסטון. הרומן הידוע ביותר של גולדן, "זכרונותיה של גיישה", נכתב על פני תקופה של 6 שנים. הוא שוכתב שלוש פעמים בסך הכול. במהלך המחקר עבור הרומן, גולדן ערך ראיונות עם מספר גיישות, כולל הגיישה לשעבר מינקו איוואסאקי. לאחר פרסום המהדורה היפנית של הרומן, גולדן נתבע על ידי איוואסאקי בגין הפרת חוזה והשמצת דמות, כאשר איוואסאקי טענה שגולדן הסכים להגן על האנונימיות שלה אם תתראיין על חייה כגיישה, למען המסורתיות. לאחר יציאתו לאור ב-1997, "זכרונותיה של גיישה" שהה שנתיים ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. הוא נמכר ביותר מארבעה מיליון עותקים באנגלית ותורגם לשלושים-ושתים שפות ברחבי העולם. בשנת 2005, "זכרונותיה של גיישה" הופק לסרט עלילתי, בכיכובם של ג'אנג דזה יי, מישל יאו, גונג לי וקן ואטאנבה. את הסרט ביים רוב מרשל והוא זכה בשלושה פרסי אוסקר. בשנת 2000, גולדן קיבל את פרס "לוח הזהב" מטעם האקדמיה האמריקאית להישגים. גולדן נשוי לטרודי לג; יש להם שני ילדים. גולדן מתגורר כיום בדרום דארטמות', מסצ'וסטס. ארתור גולדן, ברשת החברתית Goodreads ארתור גולדן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארתור גולדן, באתר AllMovie (באנגלית) ארתור גולדן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) BookBrowse, Arthur Golden author biography, BookBrowse.com (באנגלית) Arthur Golden, Memoirs of a Geisha, Vintage Contemporaries Edition 1999, Vintage, 1999-01-10, ISBN 978-0-679-78158-5. (בenglish) "Tokyo Premiere of 'Memoirs of a Geisha' Nets Mixed Reaction, Criticism" No Author, 'Memoirs of a Geisha' muse vents spleen at author, The Japan Times, ‏2001-05-01 (באנגלית) Memoirs of a Geisha, 2005-12-23, נבדק ב-2023-10-19 Golden Plate Awardees, Academy of Achievement (באנגלית אמריקאית) New York Magazine: "Children of the Times - Who’s who in the Ochs-Sulzberger clan" "Kathleen Rubenstein, Hays Golden"
דאגלס קלנר

דאגלס קלנר (באנגלית: Douglas Kellner; נולד ב-31 במאי 1943) הוא אקדמאי אמריקאי הפועל בצומת התאוריה הביקורתית "הדור השלישי" במסגרת מכון פרנקפורט למחקר חברתי, או "אסכולת פרנקפורט", ובלימודי תרבות במסגרת מרכז ברמינגהאם ללימודי תרבות עכשוויים, או "אסכולת בירמינגהם". הוא טען ששתי הפילוסופיות הסותרות הללו מתאימות למעשה. כיום הוא יו"ר ג'ורג' קנלר לפילוסופיה של החינוך בבית הספר לתואר שני לחינוך ומידע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. קלנר היה תאורטיקן בתחום האוריינות התקשורתית הביקורתית והיה תאורטיקן מוביל של תרבות התקשורת באופן כללי. באחת מעבודותיו הבולטות ביותר ("רב תרבותיות ותרבות תקשורת"), הוא טען שתקשורת ההמונים מגדירה את האני של הפרט. באתר טקסטולוגיה נכתב כי עסק בכך שהתקשורת והתרבות מלמדות כיצד להתנהג ובמה להאמין. לטענתו, בעידן תקשורת ההמונים אין הבחנה בין תרבות גבוהה לפופולרית. בכדי לחקור את התרבות והתקשורת מחקר מעמיק וביקורתי קלנר מציע להתמקד בשלושה תחומי מחקר. קלנר שיתף פעולה עם מספר מחברים אחרים, כולל ק. דניאל צ'ו, טייסון אי. לואיס, קלייטון פירס ורונדה האמר. קלנר שיתף פעולה עם סטיבן בסט בטרילוגיה עטורת פרסים של ספרים הבוחנים תפניות פוסט-מודרניות בפילוסופיה, באמנויות ובמדע וטכנולוגיה. הוא שימש כמוציא לפועל הספרותי של היוצר הדוקומנטרי אמיל דה אנטוניו (אנ') ושימש כעורך של "מסמכים שנאספו של הרברט מרקוזה", שכלל שישה כרכים מכתביו של התאורטיקן הביקורתי הרברט מרקוזה. מדיה וקבצים בנושא דאגלס קלנר בוויקישיתוף The Frankfurt School and British Cultural Studies: The Missed Articulation, pages.gseis.ucla.edu The Department of European Languages, Transcultural Studies is part of the Humanities Division within UCLA College 10745 Dickson Court, 212 Royce Hall | Los Angeles, CA 90095 University of California © 2023 UC Regents, Douglas Kellner, UCLA European Languages & Transcultural Studies (באנגלית אמריקאית) Kellner, Douglas (1995). Media culture : cultural studies, identity, and politics between the modern and the postmodern. London: Routledge. ISBN 020328819X. OCLC 52850158. טקסטולוגיה, סיכום מאמר: "רב תרבותיות ותרבות תקשורת" - דגלאס קלנר, באתר טקסטולוגיה, ‏2011-04-11 Douglas Kellner, George F. Kneller Philosophy of Education Chair, UCLA, pages.gseis.ucla.edu Herbert Marcuse, Technology, War and Fascism: Collected Papers of Herbert Marcuse, Volume 1, London: Routledge, 1998-03-12, ISBN 978-0-415-13780-5. (בenglish)
שבע דקות בגן עדן (סרט)

שבע דקות בגן עדן הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2008 בכתיבה ובימוי של עמרי גבעון, עם ריימונד אמסלם, אלדד פריבס ונדב נייטס בתפקידים הראשיים. העלילה היא על צעירה ירושלמית הסובלת מפגיעה גופנית ונפשית לאחר שנפצעה קשה בפיגוע פיצוץ באוטובוס בו הייתה שבע דקות בתרדמת. כדי לבנות מחדש את חייה, היא יוצאת לחיפוש אחר חלקי הפאזל החסרים ואחר דמויות אשר ישלימו לה את התמונה של היום בו חייה התרסקו. ריימונד אמסלם הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר. עמרי גבעון זכה בפרס בפסטיבל חיפה, בפסטיבל הסרטים בוורשה, ובפסטיבל הסרטים בברטיסלבה. היה מועמד לפרס בפסטיבל הסרטים בטוקיו ובפסטיבל הסרטים טרייבקה. גליה (ריימונד אמסלם) ואורן (נדב נייטס) הם זוג צעירים ירושלמים שגרים יחד ומתכננים חתונה. מחבל מתאבד שעולה לאוטובוס קו 14 קוטע את תוכניתם. אורן נפצע קשה ונמצא בתרדמת וגליה נפצעת ומכוויות קשות. נמצאת שבע דקות בתרדמת וניצלת על ידי פרמדיק. אורן מורדם ומונשם וגליה נמצאת לידו לאחר שהשתחררה מבית החולים. כעבור זמן הוא נפטר וגליה נשארת לבד בבית, חבושה בתחבושות לחץ וסובלת מפוסט טראומה. חלק מזכרונה אבד וכשהיא מקבלת מעטפה אנונימית ובתוכה שרשרת הצוואר שלה, היא מתחילה לחקור. מדי פעם היא "רואה" את אורן ומשוחחת אתו ונזכרת בריבים ובהשלמות שהיו ביניהם. בהליכה בשוק מחנה יהודה היא מתמוטטת ומקיאה ועוזר לה בחור צעיר בשם בועז (אלדד פריבס). למעשה בועז הוא חבר טוב של הזוג אך היא אינה זוכרת אותו. פקידת מד"א (עופרי פרישקולניק) מפנה אותה לרונן (גל פרידמן) שהוא חובש שהיה בפיגוע ואשתו ובנו נספו. הוא מפנה אותה לעובד זק"א שהיה במקום (בנימין יגנדורף) אך הוא אינו יודע מי טיפל בה ומסביר לה כי נשמתה הייתה בדרך לגן עדן אך כנראה לא הייתה מתאימה להיכנס לשם באותו זמן ולכן חזרה ארצה והתחברה לגופה. היחסים עם בועז מתהדקים והם מקיימים יחסים אינטימיים. נראה שגליה משתקמת אבל כשבועז מגלה לה שהוא למעשה היה הפרמדיק שהציל אותה וששלח לה את השרשרת, היא נשברת. בועז לוקח אותה לבקשתה לאוטובוס השרוף ואז היא חווה את הפיגוע ומתחילה להיזכר. בבית היא שמה את השרשרת בידו של בועז והם מתחבקים. "שבע דקות בגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שבע דקות בגן עדן", באתר AllMovie (באנגלית) "שבע דקות בגן עדן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שבע דקות בגן עדן", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שבע דקות בגן עדן", באתר אידיבי "שבע דקות בגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לשבע דקות בגן עדן, באתר יוטיוב שבע דקות בגן עדן, באתר "סרט" שבע דקות בגן עדן, בקרן הקולנוע הישראלי יואב מלמד‏, נותן בראש, באתר וואלה, 2 בינואר 2010
מוזיקה גאורגית

המוזיקה הגאורגית היא בעלת היסטוריה עשירה, הידועה כמסורת הפוליפונית הקדומה ביותר בעולם הנוצרי. גאורגיה ממוקמת על גבול אירופה ואסיה, מה שהופך אותה לביתם של מגוון סגנונות שירה עם תערובת של פוליפוניה מקומית, מונופוניה ומוזיקה קלאסית אירופאית. המוזיקה הגאורגית מתחלקת לכמה סגנונות עיקריים: מוזיקה גאורגית עממית מוזיקה אורבנית מוזיקה קלאסית המוזיקה העממית של גאורגיה ידועה בעיקר במסורת עשירה של פוליפוניה ווקאלית, ואת שיריה מלווים כלי נגינה גאורגים מקומיים כמו פנדורי, סלמורי, צ'ונגרי ועוד, היא נקייה מהשפעות זרות ומתאימה יותר לאוזן המערבית, והיא משקפת את התרבות הכפרית באזורים המרוחקים יותר של גאורגיה. מקובל במוזיקולוגיה בת זמננו כי הפוליפוניה במוזיקה הגאורגית קדמה להופעת הנצרות בגאורגיה (תחילת המאה ה-4 לספירה). הפוליפוניה הגאורגית מבוססת על שימוש נרחב בהרמוניות דיסוננטיות חדות (שניות, רביעיות, שביעיות, תשיעיות). בגלל השימוש הנרחב באקורד הספציפי המורכב מהרביעי והשני על גבי הרביעי (C-F-G), מייסד האתנומוזיקולוגיה הגאורגית, דימיטרי אראקישווילי כינה אקורד זה "השילוש הגאורגי". המוזיקה הגאורגית ידועה גם במודולציות צבעוניות ובשינויי מפתח יוצאי דופן. המוזיקה האורבנית הגאורגית היא בסגנון מזרחי, והיא החלה ברגע שהערים הראשונות הופיעו בגאורגיה. טביליסי הפכה לבירת גאורגיה במאה החמישית, ונודעה כמרכז התרבותי של הקווקז. טביליסי הייתה על הנתיבים החשובים שחיברו את המזרח עם המערב, כמו גם את הצפון עם הדרום. מיקום אסטרטגי זה משך אליו קבוצות אתניות שונות, בעיקר ארמנים ואזרים שהצטרפו לאוכלוסייה הגאורגית. משנת 1555 הייתה ממלכת כארתלי-קאחתי נתונה להשפעה פרסית שגרמה לפריחתם של אמנים ממוצא מוסלמי וארמני בטביליסי שהחלו ליצור מוזיקה בסגנון באיאתי (מקאם), ואליהם הצטרפו גם אמנים גאורגים מקומיים נוצרים ויהודים כאחד, אשר יחד יצרו סגנון מוזיקלי ייחודי לגאורגיה, האמן המפורסם ביותר באותה תקופה היה סאיאת נובה. בתחילת המאה המאה ה-20 הוקמה ברית המועצות, ותקופה זו הייתה שיא הפריחה של הז'אנר בגאורגיה. בתקופה זו הולחן בטביליסי ה"שלאחו" (קינטאורי) שהפך למנגינה עממית פופולרית בקרב כל עמי הקווקז, נוצרו השירים "Dedaze tkbili", "Deli delasa", "Dalie gadadi alaverdi" ועוד, שהוקלטו בצורה מקצועית במאה ה-20 וה-21 והפכו לשירי עם מפורסמים של העם הגאורגי. בתקופת ברית המועצות נוצר בגאורגיה עוד שיר פופולרי בסגנון הז'אנר, "Dolya Vorovskaya". לשיר יש 16 בתים בארבע שפות שונות (גאורגית, רוסית, ארמנית ואזרית), אך רוב גרסאותיו מקוצרות. השיר עוסק בפשע וגניבות, יהלומים, אלכוהול ואלימות, והוא הפך לסמל תרבותי עד ימינו בקרב תתי תרבויות בדרום הקווקז, ותרם רבות לסטריאוטיפים בעולם המערבי על הגאורגים ושאר עמי הקווקז. על אף שמקורו של הז'אנר מורכב יותר מבחינה היסטורית, עקרונית מרבית שירי הז'אנר בעת האחרונה נוצרו על ידי יהודי גאורגיה בישראל ורובם מבוססים על לחנים ארמנים ואזרים. כלי הנגינה העיקריים בסגנון זה הם דודוקבי, גרמון, דולי, קלרינט, וסינתיסייזר בחלקה השני של המאה ה-19 הגיע לגאורגיה סגנון מוזיקלי פופולרי חדש. זו הייתה מוזיקה קלאסית אירופאית, שהתבססה על שלישיות מקבילות והרמוניות משולשות. לפתיחת האופרה בגאורגיה בשנת 1850 הייתה השפעה עמוקה על החברות העירוניות הגאורגיות ועד מהרה הסגנון הפך לפופולרי מאוד. הסגנון האירופי של המוזיקה הגאורגית מורכב משני ז'אנרים: (1) מקהלת קאפלה השרה בשלושה חלקים ווקאלים, ו-(2) שירת סולו (או שלושה חלקים) בליווי כלי נגינה (בדרך כלל גיטרה או פסנתר). מדיה וקבצים בנושא מוזיקה גאורגית בוויקישיתוף
מזארע א-נובאני

מָזָארֵע אל-נוּבָּנִי (בערבית: مزارع النوباني) הוא כפר פלסטיני, בגדה המערבית, בנפת רמאללה ואל־בירה, כ־16 ק"מ צפונית־מערבית לעיר רמאללה, בגובה ממוצע של כ־500 מטר מעל פני הים. בשנת 1596, הופיע לראשונה שם המקום, ברישומי המס העות'מאניים תחת השם חוות עבאס, שהיה שייך מנהלית לסנג'ק של ירושלים. התושבים שילמו מס קבוע של 33.3% על מוצרים חקלאיים. בשנת 1838 ביקר בכפר החוקר האמריקני אדוארד רובינסון וקבע[דרושה הבהרה] כי מדובר בכפר אסלאמי באזור בני זייד, מצפון לירושלים. בשלהי התקופה העות'מאנית, ב-1870, הגיע למקום הארכאולוג הצרפתי ויקטור גוארין והעריך שבמקום יושבים כ־600 איש. בשנת 1870, מצא אלברט סוסין שברשימה הרשמית של הכפר רשומים 560 גברים ב-163 בתים. בשנת 1882 נערך סקר של הקרן לחקר ארץ ישראל והכפר תואר כ"כפר בגודל בינוני בשטח גבוה." בשנת 1896 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-1,008 נפש. לאחר הקמת הרשות הפלסטינית הכפר משויך לנפת רמאללה ואל-בירה. מזרע אל-נובני הוא אחד הכפרים במועצה המקומית בני זייד. הוא צמוד גאוגרפית ודמוגרפית לכפר ערורה, הגובל בו מדרום. המועצה כוללת את הכפרים: מזרע אל-נובני, ערורה ועבווין.[1] אחת המשפחות הוותיקות ביותר בכפר היא משפחת אל-פקיס (ال فقيس) שנחשבת למשפחה שהקימה את הכפר. במפקד של שנת 1945, האוכלוסייה מנתה כ-1,090 איש ושטח האדמה היה כ-9,631 דונם, מתוכם כ־59 דונם בנויים. הגידול העיקרי הוא עצי זיתו, שחלקם מתוארכים לתקופה הרומית ובנוסף גם: גידול שקדים, ענבים ותאנים. מי שתייה מסופקים לתושבים באמצעות רשת צנרת של רשות המים ברמאללה. בכפר ובסביבתו הקרובה יש יותר מ-50 מעיינות, אך לא כולם שופעים מים במשך כל השנה והם משמשים לחקלאות. החשמל מסופק על ידי חברת החשמל הירושלמית. ממזרח לכפר נמצאת ח'רבת א-דֵיר (خربة الدير) ובעברית: חורבת המנזר. השם וכן שרידי אבנים מהוקצעות מעידים על מבנה קדום, אך לא ידועים פרטים. קיים בכפר מקום תפילה לזכר השיח' קָנבָּר (الشيخ قنبر). לא ידועים פרטים. בכפר שלושה בתי ספר יסודיים ותיכוניים וכן גן ילדים. מדיה וקבצים בנושא מזארע א-נובאני בוויקישיתוף Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 114 Toledano, 1984, p. 296, has Mazari at location 35°09′35″E 32°03′00″N. Robinson and Smith, 1841, vol 3, Appendix 2, p. 125 (אורכב 11.12.2020 בארכיון Wayback Machine) Guérin, 1875, p. 170 (אורכב 15.09.2020 בארכיון Wayback Machine) Socin, 1879, p. 157 (אורכב 15.09.2020 בארכיון Wayback Machine) Hartmann, 1883, p. 107, noted 103 houses (אורכב 15.09.2020 בארכיון Wayback Machine) meaning "The sown land", according to Palmer, 1881, p. 239 (אורכב 22.11.2020 בארכיון Wayback Machine) Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 291 (אורכב 23.10.2020 בארכיון Wayback Machine) Schick, 1896, p. 124 (אורכב 15.09.2020 בארכיון Wayback Machine) Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramallah, p. 17 (אורכב 15.09.2020 בארכיון Wayback Machine) Mills, 1932, p. 50. Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 162 (אורכב 07.11.2020 בארכיון Wayback Machine) Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 65 (אורכב 20.01.2020 בארכיון Wayback Machine) Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26 (אורכב 03.11.2020 בארכיון Wayback Machine) Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 24 (אורכב 27.11.2020 בארכיון Wayback Machine)
דנסיטומטר

דנסיטומטר או מד צפיפות (באנגלית: Densitometer) הוא מכשיר המודד את מידת האפילה (הצפיפות האופטית) של חומר צילומי או שקוף למחצה או של משטח מחזיר אור. הדנסיטומטר הוא בעצם מקור אור המכוון לתא פוטו-וולטאי. הוא קובע את הצפיפות של דגימה הממוקמת בין מקור האור לבין התא הפוטו-וולטאי מתוך הבדלים בקריאות. לדנסיטומטרים מודרניים יש אותם רכיבים, אך יש להם גם מעגלים משולבים אלקטרוניים לקריאה מדויקת יותר. מדי צפיפות שידור המודדים חומרים שקופים מד צפיפות שידור המשמש למדידת משטחים שקופים מודד שקיפויות צבע. סרטים ומצעים שקופים הם כמה דוגמאות למדדי משטח שקופים נפוצים. מדי צפיפות השתקפות המודדים אור המוחזר ממשטח של כל מצב. חלקם מהמכשירים מסוגלים לשני סוגי המדידות הניתנות לבחירה באמצעות מתג. הם משמשים בצילום סרטים למדידת צפיפות של תשלילים כשהמתג במצב "T" (שידור) והרוויה של הדפסה שנוצרת במצב "R" (החזרה). מדידות כאלה מאפשרות לצלם לבחור את נייר הצילום הנכון ואת החשיפה הנכונה, תוך מניעת ניסויים עם רצועות בדיקה. לאחר כיול הניירות וחדר החושך, ההדפסה הראשונה של נגטיב שנמדד קודם לכן היא הצלחה מיידית. מדידת רוויית צבע על ידי אנשי מקצוע בתחום הדפוס כיול ציוד הדפסה כימות הרדיואקטיביות של תרכובת כגון DNA מסומן רדיואקטיבי כאחד הכלים המולקולריים לחקר גנים (שיטות חומצות גרעין הן הטכניקות המשמשות לחקר חומצות גרעין: DNA ו-RNA). ביצוע התאמות כך שהתפוקות תהיינה עקביות עם הצבעים הרצויים במוצרים המוגמרים. הבטחת סרטי רנטגן שימצאו בטווחי הצפיפות הנדרשים והשוואת עובי חומר יחסי ברדיוגרפיה תעשייתית בקרת תהליך של הגברת נקודות צפיפות, שטח נקודות ולכידת דיו. קריאות הדנסיטומטר תהיינה שונות עבור סוגים שונים של תהליך הדפסה ומצעים. דנסיטומטריה מד צפיפות (מכשיר שמודד את הצפיפות של חפץ או חומר) מיקרו-דנסיטומטר ספקטרופוטומטר כלים מולקולריים לחקר גנים דנסיטומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאמר מעמיק המסביר מדדי דנסיטומטרים (באנגלית) "301 Medical Densitometer - Black & White Film Measuring". X-Rite. נבדק ב-2014-08-23. "Unbound MEDLINE : An evaluation of a rotating drum densitometer and its application to precession photographs of protein crystal". Unboundmedicine.com. נבדק ב-2014-08-23. Health Physics Division annual progress report. Oak Ridge National Laboratory. Health Physics Division, Union Carbide Corporation, U.S. Atomic Energy Commission, United States. Energy Research and Development Administration, United States. National Bureau of Standards. Fracture and Deformation Division, United States. Dept. of Energy. Office of Fusion Energy, United States. National Bureau of Standards. p. 101. Singh, S. K. (2003). Industrial Instrumentation & Control (2nd ed.). Tata McGraw-Hill Education. p. 451.
ענת אבן

ענת אבן (נולדה ב-1960) היא יוצרת קולנוע תיעודי עצמאית. חיה ופועלת בתל אביב. סרטיה, שהוצגו בפסטיבלים רבים ברחבי העולם וגרפו פרסים בינלאומיים, עוסקים לרוב בנושאים פוליטיים הקשורים לחברה הישראלית. במקביל אבן עורכת את כתב העת לקולנוע דוקומנטרי "תקריב" בשיתוף עם הקולנוען רן טל, ומלמדת קולנוע במכללה האקדמית ספיר. אבן למדה קולנוע ואמנות ב-UCLA . יזמה והייתה המנהלת האמנותית של סמינרים לקולנוע דוקומנטרי של פורום היוצרים הדוקומנטריים בשנים 2001, 2002, 2003 (בשיתוף עם עמית גורן ואבי מוגרבי), וכיהנה כמנהלת אמנותית בקרן רבינוביץ בשנים 2006 ו-2007. סרטה "אסורות", שאותו ביימה ב-2001 עם עדה אושפיז, זכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים וקיבל פרסים גם בפסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי בלייפציג, גרמניה, ובפסטיבל הקולנוע וסול בצרפת. סרטה "מקדמות" מ-2005 זכה בפרס בפסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי Visions du Réel בשווייץ, והסרט "אחרי הסוף" מ-2009 זכה בציון לשבח בפסטיבל ירושלים. אבן זכתה בפרס אמנות הקולנוע של משרד החינוך והתרבות 2004, וב-2011 זכתה בפרס מפעל הפיס לקולנוע דוקומנטרי. על זכייתה זו אמרו השופטים בין היתר: "יצירתה מרחיבה את שפתו של הקולנוע התיעודי, בוחנת את קשריו לתרבות המקומית ולסיפור הישראלי, וכל זאת לצד פעילות תאורטית וחינוכית. מעמדה בארץ ובעולם, ותרומתה להעלאת קרנו של הקולנוע התיעודי כמרצה וכעורכת שותפה של כתב העת המקוון "תקריב", הופכים את ענת אבן לזוכה ראויה בפרס לנדאו למצוינות בתחום היצירה הדוקומנטרית." דודא (1994) פוזיטיבוס (1995) המכולת של אברם (1996) פשרה (1996) "אסורות" (2001) שבת בג'נין (2002) מקדמות (2005) אחרי הסוף (2009). יזכור למנשייה (2017) ענת אבן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ענת אבן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים ענת אבן בפייסבוק מעבר לגבול ולדמיון: קולנוע תיעודי, ריבונות וזיכרון, יוטיוב, 2018 סרטים של ענת אבן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים החשבון שלי, באתר איגוד הבמאיות והבמאים פרס אמנויות ומדעים, באתר מועצת מפעל הפיס לתרבות, ‏2011
ברנבאש ורגה

ברנבאש ורגה (בהונגרית: Barnabás Varga נולד ב-25 באוקטובר 1994 בסומבטהיי שבהונגריה) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פרנצווארוש מליגת העל ההונגרית ובנבחרת הונגריה. ורגה גדל באקדמיית אילס. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת SV אבראו מהליגות הנמוכות באוסטריה. ב-1 ביולי 2016 חתם ורגה במטרסבורג מהבונדסליגה האוסטרית, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך 16 הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-14 בינואר 2019 חתם ורגה בלפניץ מהליגה האוסטרית השנייה, במדיה ערך 29 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים. ב-16 בינואר 2020 חתם ורגה בגירמוט מליגת המשנה ההונגרית. בתום עונת 2020/21 העפיל עם הקבוצה לליגת העל ההודית. בסך הכל ערך 58 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 26 שערים. ב-1 ביולי 2022 חתם ורגה בפקשי מליגת העל ההונגרית. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון בעונת 2022/23, בהן הבקיע 26 שערים, וסיים כמלך השערים של ליגת העל ההונגרית באותה עונה. ב-1 ביוני 2023 חתם ורגה על חוזה לשלוש שנים בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית. ב-27 במרץ 2023 ערך ורגה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה, בניצחון 3-0 על נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 2024. ב-20 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת ליטא במסגרת מוקדמות יורו 2024. נכלל בסגל נבחרת הונגריה ליורו 2024 וכבש במשחק הראשון של הונגריה בטורניר נגד שווייץ, במשחק עצמו הפסידה נבחרת הונגריה 1-3 פרנצווארוש ליגת העל ההונגרית : 2023/24 אישיים מלך השערים בליגה ההונגרית : 2022/23, 2023/24 מדיה וקבצים בנושא ברנבאש ורגה בוויקישיתוף ברנבאש ורגה, באתר Transfermarkt ברנבאש ורגה, באתר Soccerway ברנבאש ורגה, באתר WorldFootball.net ברנבאש ורגה, באתר National Football Teams ברנבאש ורגה, באתר FootballDatabase.eu Hungarian national team top scorer joins Fradi באתר הרשמי של פרנצווארוש, 1 ביוני 2023 (באנגלית) Ryan Dabbs last updated, Hungary Euro 2024 squad: Marco Rossi's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
דניאל נובואה

דניאל רוי גילכרייסט נובואה אסין (בספרדית: Daniel Roy Gilchrist Noboa Azín; נולד ב-30 בנובמבר 1987 בגואיאקיל), הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אקוודורי, המכהן כנשיא אקוודור (אנ') ה-48, לאחר שזכה בבחירות בשנת 2023. בגיל 35, הוא התמנה לתפקיד הנשיא הצעיר ביותר בתולדות אקוודור. נובואה היה חבר באספה הלאומית של אקוודור בין השנים 2021 ו-2023, עד שהיא פורקה על ידי הנשיא הקודם, גיירמו לאסו, בתהליך הנקרא מוארטה קרוסדה (אנ'). במסגרת התהליך, הנשיא מפרק את האספה הלאומית, אך ניתן לפתוח נגדו הצבעת אי אמון, בה הפסיד והוקדמו הבחירות. לפני הקריירה הפוליטית שלו, נובואה מילא מספר תפקידים בתאגיד של משפחתו, "Noboa Corporation". אביו, אלווארו נובואה, הקים את התאגיד לאחר שרץ ללא הצלחה חמש פעמים לתפקיד הנשיא. דניאל רוי גילכרייסט נובואה אסין נולד ב-30 בנובמבר 1987 בגואיאקיל שבאקוודור. נובואה הוא בנו של איש העסקים אלווארו נובואה והרופאה והפוליטיקאית אנאבלה אסין. בשנת 2010, קיבל תואר במנהל עסקים לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת ניו יורק בארצות הברית. בשנת 2019 קיבל תואר שני במנהל עסקים בבית הספר קלוג לניהול של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, שנמצאת באוונסטון באילינוי. בשנת 2020 הוא קיבל תואר שני נוסף במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד ובשנת 2022 הוא קיבל תואר שני בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. במאי 2023, נובואה רץ ביחד עם מפלגתו "התנועה הדמוקרטית הלאומית" בבחירות לנשיאות אקוודור. באוקטובר הוא התקדם לשלב השני, בו התמודד מול לואיסה גונסאלס, דבר שהפתיע רבים עקב כך שהסקרים חזו את נפילתו. בסיבוב השני שהתקיים ב-15 באוקטובר זכה בכ-52% מהקולות, וניצח בבחירות. מדיה וקבצים בנושא דניאל נובואה בוויקישיתוף דניאל נובואה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניאל נובואה, ברשת החברתית אינסטגרם "Otra vez Álvaro Noboa quiere ser presidente y ahora competiría hasta con su hijo", אל יוניברסו, ‏31 במאי 2023 (בספרדית) "Daniel Noboa, presidente electo de Ecuador con el 87% de actas escrutadas"., מטרו אקוודור, ‏15 באוקטובר 2023 (בספרדית) "Daniel Noboa elected Ecuador's youngest president", BBC, ‏16 באוקטובר 2023 "Noboa wins Ecuador presidential race, pledges to rebuild country"., רויטרס, ‏15 באוקטובר 2023 "Banana tycoon's son pulls off upset in Ecuador president race", קולומביאן, ‏25 בספטמבר 2023 (באנגלית) Breaking News, Ecuador News, World, Sports, Entertainment » Daniel Noboa, from rookie assemblyman to presidential candidate in the second round", EcuadorTimes.net, ‏19 באוקטובר 2023 Daniel Noboa anuncia su candidatura a la presidencia: "Soy un hombre de proyectos que no se rinde"", vistazo.com, ‏31 במאי 2023 (בספרדית) "Elecciones Ecuador 2023: Daniel Noboa Azín buscará por primera vez la Presidencia de Ecuador, que su padre Álvaro Noboa no logró en cinco intentos", ecuavisa.com, ‏31 במאי 2023 (בספרדית) "¿Quién es Daniel Noboa?"., elcomercio.com, ‏29 ביוני 2023 "A presidential runoff is likely in Ecuador between an ally of ex-president and a banana tycoon's son", הוושינגטון פוסט, ‏25 באוגוסט 2023 "Daniel Noboa, political neophyte and heir to banana empire, elected president in Ecuador"., MSN, ‏17 באוקטובר 2023