laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קולביין סיגת'ורסון

קולביין סיגת'ורסון (באיסלנדית: Kolbeinn Sigþórsson; נהגה: [ˈkʰɔlpei̯tn̥ ˈsɪxθou̯r̥sɔn] ; נולד ב-14 במרץ 1990) הוא כדורגלן איסלנדי המשחק בעמדת החלוץ. סיגת'ורסון החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויקינגור, במרץ 2006 עבר למחלקת הנוער של HK. באותה עונה לקבוצה הבוגרת כאשר הוא רק בן 16, ועד לסיום העונה הוא שיחק 5 משחקים ואף כבש שער אחד. לאחר שריאל מדריד וארסנל הביעו עניין בשחקן, במרץ 2007 הצטרף למחלקת הנוערו של א.ז. אלקמאר. ביולי 2010 עלה לקבוצה הבוגרת. ב-5 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד גטבורג. ב-29 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד אקסלסיור רוטרדם. ב-29 בינואר 2011 הבקיע חמישייה בניצחון 1–6 נגד פנלו. יכולתו הגבוהה של השחקן עוררה את תשומת לבם של מועדונים כמו בורוסיה דורטמונד וניוקאסל יונייטד, אך בסופו של דבר ב-4 ביולי 2011 חתם באייאקס אמסטרדם תמורת 4.5 מיליון אירו. ב-30 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–2 נגד טוונטה אנסחדה במסגרת מגן יוהאן קרויף. ב-14 באוגוסט 2011, סיגת'ורסון הבקיע את שער הליגה הראשון בניצחון 1–5 נגד הירנביין. באוקטובר 2011 שבר את הקרסול וסיים את העונה. אך כבר ב-12 במרץ 2012, חזר לאימונים. ב-1 באפריל 2012 חזר לשחק ואף כבש את השער האחרון בניצחון 0–6 נגד הראקלס אלמלו. ב-29 ביוני 2015 חתם בנאנט הצרפתית עבור 3 מיליון יורו. ב-30 באוגוסט 2016 הושאל לגלאטסראיי הטורקית. ב-31 במרץ 2019 חתם בא.י.ק סולנה השוודית לשלוש עונות. בצעירותו שיחק סיגת'ורסון בנבחרות הצעירות של איסלנד והשתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011 ואף נכלל בנבחרת הטורניר. ב-21 במרץ 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–2 נגד איי פארו, ואף כבש את השער השני במשחק. ב-7 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת תחרותית במוקדמות יורו 2012 בהפסד 0–1 נגד דנמרק. ב-6 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת תחרותית בניצחון 0–1 נגד קפריסין. ב-6 בפברואר 2013 עלה כקפטן הנבחרת למשחק הידידות נגד רוסיה. במשחק הפתיחה של מוקדמות יורו 2016 כבש סיגת'ורסון את אחד משלושת שעריה של נבחרת איסלנד נגד טורקיה, משחק שהסתיים בניצחון 0–3 ברייקיאוויק. ב-12 ביוני 2015 הוא כבש את שער הניצחון של איסלנד בדקה ה-76 במשחק שבו ניצחה את צ'כיה 2-1, ניצחון שהעניק לה יתרון 2 נקודות בראש בית א'. סיגת'ורסון זומן לסגל הנבחרת האיסלנדית לקראת יורו 2016. ב-27 ביוני 2016 כבש סיגת'ורסון את שערה השני של איסלנד נגד אנגליה בשלב שמינית הגמר באצטדיון אליאנץ ריביירה, שער שבסופו של המשחק העניק לאיסלנד את ניצחונה 1–2 נגד האנגלים והעלה אותה לשלב רבע הגמר, לראשונה בתולדותיה. נכון ל-11 באפריל 2015 מדיה וקבצים בנושא קולביין סיגת'ורסון בוויקישיתוף קולביין סיגת'ורסון, ברשת החברתית אינסטגרם קולביין סיגת'ורסון, באתר Transfermarkt קולביין סיגת'ורסון, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) קולביין סיגת'ורסון, באתר Soccerway קולביין סיגת'ורסון, באתר WorldFootball.net קולביין סיגת'ורסון, באתר National Football Teams קולביין סיגת'ורסון, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקן באתר אייאקס אמסטרדם יורו 2016: איסלנד הדהימה עם 1:2 על אנגליה ועלתה לרבע הגמר, באתר וואלה, 27 ביוני 2016 מעודכן ל-29 ביוני 2016
ג'רארד דאולופאו

ג'רארד דאולופאו לזארו (בקטלאנית-ספרדית: Gerard Deulofeu Lázaro; נולד ב-13 במרץ 1994 בריודרנס שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק באודינזה. דאולופאו נולד בריודרנס, ג'ירונה, קטלוניה. ב-2003 הצטרף לאקדמיית הנוער של ברצלונה. ב-2 במרץ 2011, כשהוא עדיין רשום בקבוצת הנוער, ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק כאשר נכנס כמחליף בדקה 75 בניצחון 1–4 על קורדובה. בסוף אפריל 2011 זומן לראשונה לקבוצה הבוגרת למשחק ליגה נגד ריאל סוסיאדד, אך נשאר על הספסל למשך כל המשחק בהפסד הקבוצה 1–2. ב-3 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של ברצלונה במשחק ידידות נגד "מועדון דפורטיבו גוודלחרה". בעונת 2012–2013 כבש דאולופאו 27 שערים במדי ברצלונה אתלטיק והציג יכולות גבוהות ובכך נבחר לשחקן השנה בליגה השנייה בספרד. בעונת 2013/2014 הושאל דאולופאו לאברטון מהפרמייר ליג. בעונה זו ערך 25 הופעות ליגה, מרביתן כשעלה כמחליף, וכבש שלושה שערים, אחד מהם שער שוויון בדקות הסיום נגד ארסנל במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-14 באוגוסט 2014 הושאל דאולופאו לסביליה לעונה אחת עם אופציית רכישה. ב-25 ביוני 2015 חתם דאופולו באברטון עבור 6 מיליון יורו. ב-23 בינואר 2017 הושאל דאולופאו למילאן עד לסוף העונה. ב-30 ביוני 2017 נמכר בסעיף חזרה של 12 מיליון יורו לברצלונה וחתם על חוזה לשנתיים. ב-29 בינואר 2018 הושאל דאולופאו לווטפורד עד לסוף העונה. ב-11 ביוני 2018 נמכר בסעיף רכישה של 11 מיליון פאונד לווטפורד וחתם לחמש שנים. ב-22 בפברואר 2019 הפך דאולופאו לשחקן הראשון בתולדות ווטפורד שהבקיע שלושער במסגרת הפרמייר ליג, בניצחון 1–5 על קארדיף סיטי. ב-5 באוקטובר 2020, הצטרף דאולופאו לאודינזה מהסרייה א' בהשאלה מווטפורד. ב-30 בינואר 2021 השלים דאולופאו את המעבר לאודינזה, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי. דאולופאו שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד מהנבחרת עד גיל 16. הוא הגיע עם הנבחרת הספרדית עד גיל 17 לאליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2010 וזכה עם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 בשנים 2011 ו-2012. באליפות של שנת 2012 נבחר לשחקן הטורניר. דאולופאו רשם דקות משחק גם במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד בוליביה ב-30 במאי 2014. ברצלונה אליפות ספרד: 2012/13 סביליה הליגה האירופית: 2014/15 נבחרת ספרד עד גיל 19 אליפות אירופה עד גיל 19 (2) 2011, 2012 השחקן המצטיין של יורו עד גיל 19 - 2012 מדיה וקבצים בנושא ג'רארד דאולופאו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'רארד דאולופאו ג'רארד דאולופאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רארד דאולופאו, באתר Transfermarkt ג'רארד דאולופאו, באתר Soccerway ג'רארד דאולופאו, באתר BDFutbol ג'רארד דאולופאו, באתר WorldFootball.net ג'רארד דאולופאו, באתר National Football Teams ג'רארד דאולופאו, באתר FootballDatabase.eu אסף לירן, ‏הכירו את דאולופאו, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2011 Michael Pearlman, "Gerard Deulofeu scored Watford's first top-flight hat-trick since 1986 as they boosted their hopes of a Europa League spot by cruising to victory at Cardiff", BBC. 22 February 2019 Gerard Deulofeu è un giocatore dell'Udinese < Squadra < News < Udinese, www.udinese.it
קארה ויליאמס

קארה ויליאמס (באנגלית: Cara Williams;‏ 29 ביוני 1925 – 9 בדצמבר 2021) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על תפקידה בסרט "הנועזים". ויליאמס נולדה בשם ברניס קאמייט בברוקלין, ניו יורק. בתם של פלורה ובנג'מין קאמייט, זוג מהגרים יהודים רומנים. ויליאמס החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-40 של המאה ה-20 בתפקידי משנה בסרטו של איליה קאזאן "בומרנג" בתור המלצרית איירין נלסון ובדרמות "בינתיים, מותק" של אוטו פרמינגר ו"ארץ שמחה". ב-1955 השתתפה בקומדיה המוזיקלית "פגוש אותי בלאס וגאס" בתפקיד הרקדנית קלי דונובן. ויליאמס הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב בשנת 1958 על הופעתה בדרמה של סטנלי קריימר "הנועזים" בה שיחקה לצידם של טוני קרטיס וסידני פואטייה. בשנת 1960 פנתה ויליאמס מקולנוע לטלוויזיה, שם הופיעה בסיטקום של רשת CBS "פיט וגליידיס". בסדרה הופיעה ויליאמס בתור גליידיס פורטר במשך שתי עונות שבמהלכן הייתה מועמדת פעם אחת לפרס אמי. בשנת 1964 קיבלה תוכנית קומית על שמה בשם "המופע של קארה ויליאמס". ויליאמס נפטרה ב-9 בדצמבר 2021 בלוס אנג'לס, שם התגוררה. היא הותירה אחריה שני ילדים: אחד מבעלה הראשון אלן גריי, והשחקן ג'ון בליית' ברימור מנישואיה לשחקן ג'ון דרו ברימור (אביה של השחקנית דרו ברימור). מבעלה השלישי, השחקן אשר דאן, היא התאלמנה ב-2018. ארץ שמחה (1943) בינתיים, מותק (1944) בומרנג (1947) מונטה קרלו בייבי (1953) שוד היהלומים הגדול (1953) פגוש אותי בלאס וגאס (1955) סיפורה שלך הלן מורגן (1957) הנועזים (1958) לעולם אל תגנוב (1959) בלש בעל כרחו (The Man from the Diner's Club)‏ (1963) הבפאלו הלבן (1972) חבר מושבעים של איש אחד (1978) פיט וגליידיס (1960–1962) מדיה וקבצים בנושא קארה ויליאמס בוויקישיתוף קארה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קארה ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית) קארה ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קארה ויליאמס, באתר Discogs (באנגלית)
עוצבת מרכבות הברזל

עוצבת מרכבות הברזל (חטיבה 670, חטיבה 459) הייתה חטיבת שריון במילואים בצה"ל. החטיבה הוקמה כחטיבה ממוכנת במהלך 1968, על בסיס גדוד 58 וגדוד 83, גדודי החרמ"ש במילואים של חטיבה 14, גדוד 268 (לשעבר גדוד 277, גדוד טנקי שרמן שהועבר מחטיבה 27) ויחידת סיור. במלחמת יום הכיפורים נלחמה החטיבה בפיקודו של אלוף-משנה גדעון גורדון בחזית הסורית תחת פיקוד אוגדה 146. במהלך התארגנותה, נותר גדוד 268 כעתודה של פיקוד המרכז ופרס בבקעת נערן בבקעת הירדן. החטיבה אספה לשורותיה טנקים מיחידות שונות. לחטיבה צורף ב-11 באוקטובר גדוד 181, גדוד השריון פיקודי של פיקוד הצפון. במהלך קרבות החטיבה בדרום רמת הגולן כבשה בין היתר את המוצב הסורי ב"אל חנות". בהמשך המלחמה קיבלה אחריות על הגזרה הדרומית של רמת הגולן. בשנת 1975 עברה החטיבה הסבה לטנקי צנטוריון. במהלך השנים הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל ד', והייתה חטיבת השוטים האחרונה בצה"ל שפורקה בשנת 2000. חטיבה 670 - עוצבת "מרכבות הברזל", אתר יד לשריון ערך זה הוא קצרמר בנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרזבורג

מרזבורג (בגרמנית: Merseburg) היא בירת מחוז סאלקרייס שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר הייתה מקום מושב בישוף של דיוקסיה שנוסדה על ידי הארכיבישוף אדלברט (Adalbert) ממגדבורג. בעיר שוכנת אוניברסיטה. מרזבורג מוזכרת לראשונה בשנת 850. היינריך הראשון, מלך גרמניה בנה בעיר ארמון ובשנת 933, בקרב ריאדה (Riade) שבקרבת מקום, הוא זכה בניצחון על המדיארים. בשנת 973 מונה תיטמר ממרזבורג להיות הבישוף הראשון של בישופות פראג. פראג הייתה חלק מהנסיכות של מיינץ כבר מאה שנים קודם לכן. החל מ-968 ועד לרפורמציה הפרוטסטנטית, הייתה מרזבורג מקום מושבו של הבישוף המקומי, ובנוסף, הייתה לזמן מה מקום מושבו של המארקגראף של מייסן והיא הייתה מקום המגורים המועדף על המלכים הגרמנים במאות ה-10, ה-11 וה-12. 15 אספות דיאט של הקיסרות הרומית הקדושה נערכו במרזבורג במהלך ימי הביניים ובתקופה זו הירידים שנערכו בה היו פופולריים עד אשר הירידים שהתקיימו בלייפציג עלו עליהם בחשיבותם. העיר סבלה קשות במהלך מרד האיכרים של אלזס וכן במהלך מלחמת שלושים השנים. בין השנים 1657–1738 הייתה מרזבורג מקום מושבם של דוכסי סקסוניה. ב-1815, לאחר המלחמות הנפוליאוניות, נעשתה העיר חלק מפרוסיה. ב-1841 התגלו בעיר הלחשים של מרזבורג (Merseburger Zaubersprüche). בהיותם כתובים בגרמנית עילית עתיקה (Althochdeutsch), הם המסמכים היחידים שהשתמרו עד כה בגרמניה שעוסקים בעבודת אלילים. אחד מהמסמכים הוא קסם שנועד להציל לוחמים שנשבו בקרב והשני הוא קסם שנועד לרפא סוסים שנקעו את רגליהם. בראשית המאה ה-20 עברה מרזבורג תהליך של תיעוש, בעיקר בעקבות עבודתם החלוצית של קארל בוש ופרידריך ברגיוס, שהניחו את היסודות המדעיים של סינתזת האמוניה בלחץ גבוה בין השנים 1909–1913. בסופו של דבר הוקם בעיר לוינה (Leuna) הסמוכה פארק לתעשיות כימיות שהוא אחד המודרניים ביותר מסוגו באירופה עם סטנדרטים סביבתיים גבוהים. מרזבורג ניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה. ב-23 פשיטות אוויריות נהרסו 6200 מבנים בעיר באופן מלא או חלקי. המרכז ההיסטוריה של העיר נחרב כמעט לחלוטין. ידוע על רבי מנחם ממירזבורק שהרביץ תורה בעיר. צרפת שטילון (אנ'), צרפת איטליה גנזנו די רומא (אנ'), איטליה גרמניה בוטרופ, גרמניה מדיה וקבצים בנושא מרזבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרזבורג מרזבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
נויוויד

נויוויד (בגרמנית: Neuwied) היא בירת מחוז נויוויד שבמדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. נויוויד שוכנת על הגדה השמאלית של נהר הריין, במרחק 12 ק"מ מצפון-מערב לקובלנץ, על קו מסילת הברזל בין פרנקפורט לקלן. מאחר שמרכז העיר שוכן על האפיק לשעבר של הריין, היא מועדת לשיטפונות. זוהי אחת מהערים היחידות באזור שמוגנת על ידי סוללות להגנת נגד שיטפונות, מקור לחיכוך עם יישובים השוכנים במורד הזרם. נויוויד הוקמה על ידי פרידריך, רוזן וויד (Wied) ב-1653. העיר שכנה לידי כפר בשם לאנגנדורף (Langendorf) שנחרב במהלך מלחמת שלושים השנים. נויוויד התפתחה במהירות הודות לסובלנות הדתית שלה. בין אלה שקיבלו בה מקלט היו אנשי מושבה של פרוטסטנטים ממוראביה. ליד נויוויד נחפר על ידי ארכאולוגים הקסטרום (מחנה צבאי רומי) מהגדולים על גדות הריין. באפריל 1797 הביס כוח צרפתי בפיקודו של לואי לאזר הוש (Louis Lazare Hoche) את האוסטרים ליד נויוויד. הייתה זו ההצלחה המכרעת הראשונה של הצרפתים במלחמות המהפכה הצרפתית. נויוויד היא מקום מוצאם של אבותיו של ג'ון ד. רוקפלר שבמאה ה-16 היו ככל הנראה פליטים הוגנוטים צרפתים. משפחת אביו היגרה למושבות בצפון אמריקה והגיעה לניו יורק ב-1710, בשנה שבה הייתה הגירה מסיבית של כמעט 2,800 גרמנים מריינלנד-פפאלץ, שעלות נסיעתם דרך לונדון שולמה על ידי ממשלתה של אן, מלכת בריטניה. נויוויד היא מקום הולדתה של אליסאבטה, מלכת רומניה. הממלכה המאוחדת רובע ברומלי, לונדון, הממלכה המאוחדת ישראל מועצה אזורית דרום השרון, ישראל מדיה וקבצים בנושא נויוויד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נויוויד (בגרמנית) נויוויד באנציקלופדיה בריטניקה (1911). נויוויד (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
טוקושימה

טוֹקוּשִׁימָה (ביפנית: 徳島市) היא עיר ביפן השוכנת בצפון-מזרח האי שיקוקו לחוף הים הפנימי סטו. העיר היא בירת מחוז טוקושימה, ומתגוררים בה, נכון לשנת 2011, 263,000 תושבים. העיר טוקושימה, אשר בנויה כעיר מצודה יפנית טיפוסית, התפתחה תחת שלטונו של בית הָצִ'יסוּקָה. עיקר שגשוגה התבסס על תעשיית ייצור צבע האינדיגו. היא הוכרזה כעיר ב-1 באוקטובר 1889, כאשר באותה העת הייתה לעיר העשירית בגודלה ביפן. במלחמת העולם הראשונה הוקם בעיר מחנה שבויי המלחמה היחיד על אדמת יפן במלחמה. במלחמת העולם השנייה הפציצו מטוסים אמריקניים את העיר מאחר שהייתה מרכז חקלאי באזור. ההפצצה אירעה ב-3 ביולי 1945 והוטלו בה 1,050 טון חומר נפץ, אשר גרמו להרס של 74% מהשטח הבנוי בעיר. טוקושימה שוכנת בצפון-מזרח האי שיקוקו בשפכו של נהר יושינו אל הים הפנימי סטו. שטחה של העיר חולש על 191 קמ"ר. בטוקושימה שורר אקלים סובטרופי גשום עם קיץ חם וגשום וחורף קר ויבש. כמות המשקעים בעיר גבוהה. מדי שנה באוגוסט, בעת פסטיבל אובון, עורכת העיר פסטיבל מחול שבו ריקודים יפניים בתלבושות מסורתיות, מלווים בכלי מיתר, תופים ושירה. ארצות הברית סגינו, מישיגן, ארצות הברית פורטוגל לייריה, פורטוגל הרפובליקה העממית של סין דנדונג, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא טוקושימה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוקושימה (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של טוקושימה (באנגלית) טוקושימה, ברשת החברתית פייסבוק טוקושימה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טוקושימה, ברשת החברתית אינסטגרם טוקושימה, סרטונים בערוץ היוטיוב טוקושימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כתב עת

כתב עת הוא דבר דפוס היוצא לאור, בדרך כלל, בתדירות קבועה ולפחות אחת לשנה בדפוס או באופן אלקטרוני. רוב כתבי העת מוקדשים לתחום עניין מסוים, כגון כתבי עת לספרות או כתבי עת אקדמיים. כתבי עת מוצאים לאור על ידי גורמים שונים ובהם ארגונים שכתב העת משמש להם במה עבור חברי הארגון בנושא הקושר אותם יחד. במקרה זה נקרא כתב העת ביטאון, בהיותו מבטא דעות או עובדות המפורטות על ידי חברי הארגון או עבורם. מקובל לכנות כתבי עת גם על פי תדירות הפצתם. יומון: כתב עת שיוצא לאור מדי יום. שבועון: כתב עת שיוצא לאור פעם בשבוע. ירחון: כתב עת שיוצא לאור פעם בחודש. דו-ירחון: יוצא לאור מדי חודשיים. רבעון: יוצא לאור מדי שלושה חודשים. חצי-שנתון: יוצא לאור פעם בחצי שנה. שנתון (אנ'): יוצא לאור אחת לשנה (ראו גם: אלמנך). המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילונו את החידוש שְׁנָתוֹנַאי במובן עורך שנתון (תפקיד שבו שימש בעצמו). כתבי עת מופצים בשתי דרכים: מכירה בחנויות המיועדות לכך, ובחנויות המקדישות דוכן לכתבי עת בנוסף למוצרים אחרים הנמכרים בהן (בעיקר חנויות ספרים וחנויות מזון). הפצה למנויים באמצעות הדואר. בשנים האחרונות מופצים כתבי עת גם (ולעיתים באופן בלעדי) באמצעות האינטרנט, הם נשלחים בדואר אלקטרוני או מועלים לאתר אינטרנט. כתב עת כזה קרוי כתב עת אלקטרוני. בעקבות הופעת כתבי עת אלקטרוניים, תפוצת כתבי עת רגילים פחתה ורבים מהם נסגרו. כך למשל בתחום המחשוב היו מופצים בישראל מספר כתבי עת, אחרון מהם נט מגזין נסגר בשנת 2006. ערך מורחב – כתב עת מדעי כתב עת מדעי מתאפיין במספר תכונות: מקורות – המאמרים בו כוללים ביבליוגרפיה. חדשנות – המאמרים בו מחדשים ולא רק מרכזים מידע קיים. שפיטות – המאמרים בו עוברים ביקורת עמיתים. כתב עת מדעי כתב עת תורני מגזין פורנוגרפי רשימה של כתבי עת כתב עת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי-עת, דף שער בספרייה הלאומית ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
היום (יומון עברי באימפריה הרוסית)

היום היה יומון עברי שראה אור בסנקט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית בשנים 1886–1888. היום היה היומון העברי הראשון. עורכי היומון היו יהודה לייב קנטור, דוד פרישמן ויהודה לייב קצנלסון (הידוע כ"בוקי בן-יגלי"). הגיליון הראשון של "היום" ראה אור ב-31 בינואר (12 בפברואר בלוח הגריגוריאני) 1886. במאמר הפתיחה הציג העורך הראשי קנטור את עיתונו כבמה פלורליסטית להשמעת כל הדעות והזרמים בקרב יהודי רוסיה. יחד עם זאת, ביקש שעיתונו לא יתמקד רק בנושאים יהודיים-פנימיים אלא יפתח לקורא העברי צוהר אל הנעשה בעולם בכלל ובאימפריה הרוסית בפרט. קנטור הסכים גם שהוא ניצב מול האתגרים שהציב הפרסום בשפה העברית מול כל מפרסמי החיבורים של תנועת ההשכלה היהודית: האם השפה העברית מתאימה במצבה למסור את כל הנדרש מדיווח עיתונאי מודרני והאם יהיו די קוראים שיקראו את העיתון העברי מדי יום ביומו, כאשר כל קהל היעד שלו יודע רוסית ויכול לקבל את החומר העיתונאי בעיתוני המדינה. עם הכותבים בעיתון נמנו משה ליב ליליינבלום, יוסף אליהו טריווש, שמעון ברנפלד, יהודה לייב גמזו, שמעון יהודה סטניסלבסקי, מנחם מנדל בראונשטיין, פרץ ויירניק (שהיה כתב העיתון בשיקגו) ואחרים. נאמן לרעיון הפלורליזם, נקט "היום" עמדה נייטרלית ביחס לתנועת חיבת ציון ולהתיישבות בארץ ישראל, ונתן במה זהה גם לתומכי עמדות אחרות כגון הגירה לארצות הברית. לפיכך הואשם, בעיקר על ידי "המליץ", בעוינות לחיבת ציון. הופעתו היומית של העיתון השפיעה גם על השבועונים המשכילים הוותיקים יותר, "המליץ" ו"הצפירה", שהחלו לצאת במתכונת יומיומית, והיריבות הרעיונית והעסקית בין העיתונים גברה. "היום" לא הצליח בתחרות מול שני מתחריו ונסגר לבסוף, סמוך לתחילת שנתו השלישית, ב-29 בפברואר (12 במרץ על פי הלוח הגריגוריאני) 1888. עם זאת, נשמר לו מקום כעיתון יומי עברי חלוצי שיצר לשון דיווח עברית עניינית, תמציתית ומדויקת. בכל יום התפרסם בעמודו הראשי של העיתון מאמר מערכת מאת קנטור. בין המדורים הקבועים היו מדורי חדשות ובהם חדשות מעיר הבירה סנקט פטרבורג; טלגרמות, כלומר חדשות ראשוניות ממקומות שונים בעולם (ובפרט מרחבי האימפריה הרוסית) ומדור החדשות מבית המשפט, המסחר והבורסה. בנוסף, התפרסמו מאמרים רחבי-יריעה יותר במדורים "מכתבי סופרים" (כלומר מאמרי דעה של כותבי העיתון); מאמרים בענייני מדע (רובם ככולם מאת יהודה לייב קצנלסון), חינוך ורשמי מסעות; סקירת ספרים חדשים; סדרת מאמרים באסתטיקה מאת פרישמן במדור "מכתבים על דבר הספרות" ודיווחים על תערוכות אמנות. כמעט בכל גיליון התפרסמו גם סיפורים (חלקם סיפורים קלאסיים בספרות העברית כגון "קדיש" מאת י"ל פרץ ו"בסתר רעם" מאת מנדלי מוכר ספרים). דוד פרישמן חיבר פיליטונים הומוריסטיים במסגרת המדור "אותיות פורחות". "בן עמי" היה ירחון ספרותי שצורף ל"היום" ב-1887 וראה אור ארבע פעמים בין ינואר למאי. הירחון כלל סיפורים ורשימות בנושאי ספרות יפה וחכמת ישראל. דוד טל, יהודה-ליב קנטור – חלוץ היומון העברי: ביוגרפיה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('ספריית הילל בן חיים'); יד יצחק בן-צבי, תשע"א 2011. "היום" באתר עיתונות יהודית היסטורית "היום" באתר עיתונות יהודית היסטורית (גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון) אברהם גרינבוים, היום (יומון עברי באימפריה הרוסית), באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) רשימת מאמרים על היום באתר רמב"י עקיבא צימרמן, שלשום בר' יענטע ייסד עיתון עברי יומי, מקור ראשון, מוסף "שבת", 11 במאי 2012 רפי מן, לשם מה לו ליהודי עיתון, באתר הארץ, 26 ביוני 2012 על הספר באתר הקיבוץ המאוחד – ספרית פועלים.
דיון וייטרס

דיון וייטרס (באנגלית: Dion Waiters; נולד ב-10 בדצמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע. וייטרס נולד וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה. עם סיום לימודיו התיכוניים, החל וייטרס ללמוד באוניברסיטת סירקיוז ולשחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המתמודדת בחטיבת החוף האטלנטית של ליגת המכללות (נקראת גם ה-ACC). בסירקיוז שיחק וייטרס לצידו של בן דודו סקופ ג'רדיין. כפרשמן לא הצליח וייטרס להפוך לבורג מרכזי ברוטצית השחקנים ותרם 6.6 נקודות ב-16.3 דקות בממוצע, וקלע שיא אישי של 18 נקודות מול אוניברסיטת מרקט בסיבוב השני של טורניר אליפות המכללות בכדורסל, אך לא הצליח למנוע את הפסדה של סירקיוז והדחתה מהטורניר. כסופטמור החל וייטרס לקבל קרדיט רב יותר מג'ים בוהיים, מאמנה של הקבוצה. הוא שותף ב-24.1 דקות ותרם 12.4 נקודות למשחק, שני בקבוצה רק לכריס ג'וזף, וסייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב רבע הגמר של טורניר אליפות המכללות, לראשונה מאז 2003. לאחר שנתיים בליגת המכללות, העמיד עצמו וייטרס לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר במקום הרביעי על ידי קליבלנד קאבלירס וכבר בעונתו הראשונה הפך לשחקן חמישייה במקומו של אנתוני פארקר שפרש. הוא תרם לאורך עונת הרוקי שלו 14.7 נקודות, כולל שיא קריירה של 33 נקודות מול סקרמנטו קינגס, ואף נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, אולם קליבלנד סיימה את העונה עם 24 ניצחונות בלבד מול 58 הפסדים ולא העפילה למשחקי הפלייאוף. לקראת עונת 2013/2014 פוטר ביירון סקוט, מאמן הקבוצה, ותחתיו מונה מייק בראון. וייטרס רשם 15.9 נקודות לאורך העונה, אך קליבלנד נכשלה שנית במאמצה להעפיל למשחקי הפלייאוף, ואף נודע במהלך העונה על סכסוך שהתגלע בין וייטרס לקיירי אירווינג. בינואר 2015, לאחר כשנתיים וחצי בקליבלנד, נשלח וייטרס לאוקלהומה סיטי ת'אנדר כחלק מטרייד משולש עם ניו יורק ניקס. בפלייאוף 2016 העפיל עם הת'אנדר לגמר האזור המערבי, בו הודחה הקבוצה על ידי גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 3–4. לקראת עונת 2016/2017 חתם על חוזה במיאמי היט, ושנה לאחר מכן חתם בקבוצה על חוזה נוסף ל-4 עונות. בפברואר 2020 הועבר יחד עם ג'סטיס וינסלו לממפיס גריזליס, כחלק מטרייד משולש עם מינסוטה טימברוולבס. מיד לאחר הטרייד שוחרר וייטרס מהגריזליס. ב-6 במרץ 2020 חתם על חוזה בלוס אנג'לס לייקרס עד לסיום עונת 2019/2020. באותה עונה זכה עם הלייקרס באליפות ה-NBA, לאחר שגברו על מיאמי היט בסדרת הגמר; וייטרס עצמו שותף ב-5 בלבד מתוך 21 משחקי קבוצתו בפלייאוף, וקלע 2.0 נקודות בממוצע למשחק. מדיה וקבצים בנושא דיון וייטרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דיון וייטרס דיון וייטרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN Dion Waiters 2010-11 Game Log 2011-12 Syracuse Orange Roster and Stats יאיר קטן, דייויס נבחר ראשון, קנטאקי שלטה בדראפט, באתר ynet, 29 ביוני 2012 דו"ח המשחק באתר NBA.com אלון פרימו, סיכום השבוע ב-NBA || בטורונטו חושבים על ההווה ולא על העתיד, באתר הארץ, 4 בינואר 2014 אוקלהומה סיטי מצרפת את וייטרס, באתר הקבוצה, 5 בינואר 2015 וייטרס חותם על הארכת חוזה במיאמי, באתר הקבוצה, 7 ביולי 2017 ממפיס מצרפת את וייטרס, וינסלו וג'נג, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2020 ממפיס משחררת את וייטרס, באתר הקבוצה, 9 בפברואר 2020 וייטרס חותם על חוזה בלייקרס, באתר הקבוצה, 6 במרץ 2020
הר קיטה

הר קִיטָה (ביפנית: 北岳) הוא ההר הגבוה ביותר ברכס הרי אקאישי ביפן וההר השני בגובהו במדינה. ההר מתנשא לגובה של 3,193 מ', ובכך הוא נושא את התואר ההר הלא-געשי הגבוה ביותר ביפן. ההר נמנה עם המקומות האהובים לטיפוס ביפן. הר קיטה הוא הצפוני מבין שלוש פסגות ברכס הרי אקאישי הנקראות בשם הכולל 白根三山 (שִׁירָאנֶה-סַנְזָן – שלוש הפסגות הלבנות). מכאן נגזר שמו, שכן משמעות המילה "北岳" ביפנית היא הר צפוני או פסגה צפונית. הר קיטה משתייך לרכס הרי אקאישי, המהווים את הרכס הדרומי מקבוצת האלפים היפניים. ההר נמצא בחבל צ'ובו בתחומי מחוז יאמאנאשי. ההר מתנשא לגובה של 3,193 מ' ומעל סביבתו הוא בולט ב-2,239 מ'. צמחים הגדלים באקלים אלפיני גדלים בשפע על ההר, במיוחד במדרונותיו הדרום-מזרחי והצפוני. הצמח Callianthemum hondoense אנדמי להר. מדיה וקבצים בנושא הר קיטה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-תופאח

אַ-תֻּפַאח (בערבית: حي التفاح – שכונת התפוח) היא שכונה בעיר עזה, צפונית-מזרחית למרכז העיר. מקור השם הוא במספר רב של עצי תפוח שהיו פזורים באזור זה. שטח השכונה כ-3,000 דונם, ובשנת 2011 מנתה אוכלוסייתה 41,500 נפש. השכונה נחלקת לחצי מערבי וחצי מזרחי. לפני הריסת חומת העיר העתיקה של עזה, הייתה א-תופאח אחד משלושת הרבעים של העיר, לצד א-דרג' וזייתון שהיו מוקפים חומה. א-תופאח תפסה את חלקה הצפון-מזרחי של העיר העתיקה של עזה. ההגייה המקומית של שם השכונה היא אַ-תֻּפֵאן. בשכונה נמצאת הספרייה הציבורית של עזה, ומספר בתי ספר של הצלב האדום. קיומה של השכונה מתועד מזמן התקופה הממלוכית בארץ ישראל במאה ה-13. חלקה הדרומי נקרא "א-דבאע'ה" ברישומי מס עות'מאניים מהמאה ה-16, בהם תוארה כשכונה קטנה ובה 57 בתי אב. בתקופה זו כללה השכונה בית מטבחיים ובתי בורסקאות. באותו זמן נקרא חלקה הצפוני שכונת "בַּנִי עַמִיר". בשכונה שני מסגדים עתיקים, הקדום מביניהם הוא מסגד אל-אייבכי, שהוקם בסוף המאה ה-13, והשני הוא מסגד איבן מרוואן, שהקמתו הושלמה בשנת 1324 ובקרבתו קיים בית קברות. סמוך לשכונה הוקם בית הקברות הצבאי הבריטי בעזה שבו טמונים 3,691 מחללי מלחמת העולם הראשונה והשנייה. באוגוסט 2009, ארגן החמאס חתונה המונית בשכונה, בה חותנו 450 זוגות, לצד 100 נוספים באירוע מקביל במרכז העיר. במבצע צוק איתן הפציץ צה"ל את ביתו של מפקד משטרת עזה, תייסיר אל-בטש, בשכונה. בהפצצה נהרגו 17 בני משפחת אל-בטש. חמאס ארגן חתונת ענק עבור 550 זוגות, באתר סוכנות הידיעות מען.
שנתון

האם התכוונתם ל... שנתון (כתב עת) – כתב עת היוצא לאור בתדירות של אחת לשנה שנתון (אלמנך) - ספר שנה, כרונולוגיה או לוח שנה עם תוספת מידע בתחומים שונים שכבת גיל – (קוהורט) קבוצת בני אדם שנולדו באותה שנה