דניס רודמן

דניס קית' רודמן (באנגלית: Dennis Keith Rodman;‏ נולד ב-13 במאי 1961 בטרנטון) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. רודמן, שהחל לשחק כדורסל בגיל מאוחר יחסית, הפך לאחד משחקני ה-NBA הבכירים בדורו. בשל סגנון המשחק הזריז והייחודי שלו, שכלל תנועות גוף ביזאריות ומתפתלות, כונה רודמן "The Worm" ("התולעת"). כינוי נוסף היה "Dennis the Menace" ("דני שובבני"), כינוי הומוריסטי שקיבל כתוצאה מהפרובוקציות שעורר במגרש ובחייו האישיים. הוא זכה חמש פעמים באליפות ה-NBA, ובאפריל 2011 הוכרז כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל. רודמן נולד בטרנטון בניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית אפרו-אמריקאית. הוא גדל בשכונת עוני בעיר אוק-קליף הסמוכה לדאלאס שבטקסס. כשהיה בן שלוש נטש אביו את משפחתו ועקר לפיליפינים. במהלך לימודיו בתיכון, הצטרף רודמן לקבוצת הפוטבול של בית ספרו, אך הודח ממנה. למשך זמן קצר הצטרף לקבוצת הכדורסל, אך עזב אותה לאחר שלא מצא בה את מקומו. ב-1979 סיים את לימודיו, והחל לעבוד כשרת בנמל התעופה הבינלאומי דאלאס-פורט וורת'. רודמן, שגובהו בזמן לימודיו היה 1.68 מ' בלבד, התחיל לגבוה במהירות, והגיע ל-1.98 מ'. ידיד משפחה הסב את תשומת לבו של מאמן נבחרת הכדורסל של מכללת נורת' סנטרל שבטקסס לרודמן הצעיר, והמאמן זימן אותו לנבחרתו. לאחר עונה אחת לא מוצלחת במיוחד, עבר לשחק בשורות נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת סאות'איסטרן אוקלהומה סטייט, ששיחקה בליגת המכללות NAIA. הוא הצטיין בשורותיה, קלע 25 נקודות בממוצע למשחק, והיה מלך הריבאונדים של הליגה כולה במשך שתי עונות. לקראת ה-NBA הגיע רודמן לגובה 2.03 מטר ולמשקל 110 ק"ג. בשנת 1986 בחרה בו קבוצת דטרויט פיסטונס במקום ה-27 בדראפט ה-NBA. מאמן הקבוצה צ'אק דיילי הפך למעין אב חורג שלו בתקופה זו. באותן שנים נודעה דטרויט כקבוצה המציגה משחק הגנה קשוח, ורודמן התאים לסגנון זה. הפיסטונס העפילו לגמר המזרח בשנת 1987 מול בוסטון סלטיקס. במהלך המשחקים, עורר רודמן שערורייה-זוטא, כאשר טען כי כוכבהּ הגדול של הסלטיקס, לארי בירד, עליו הוצב לשמור, נהנה מהערכת-יתר משום שהוא לבן. משחקו של רודמן הלך והשתפר, ובשנים 1989 ו-1990 נבחר לשחקן ההגנה הטוב ביותר ב-NBA; כמו כן, השתפרה יכולת קליטת הריבאונדים שלו שהייתה מצוינת מלכתחילה. באותן שנים זכתה דטרויט בשתי האליפויות הראשונות בתולדותיה. רודמן היה אף הריבאונדר המוביל של הליגה, ובמשחק אחד ב-1992 קבע שיא של 34 כדורים חוזרים. הוא השיג בשנתיים האחרונות שלו בפיסטונס ממוצעים של 18.7 ו-18.3 ריבאונדים למשחק. בשנתיים האלו, ובחמש שבאו לאחר מכן, הוביל רודמן את הליגה בריבאונדים. ב-1993 עזב רודמן את הפיסטונס והצטרף לסן אנטוניו ספרס. גם בקבוצה זו התבלט ביכולתו לקלוט כדורים חוזרים, והוא סייע לה להגיע למאזן מצוין של 62 ניצחונות ו-20 הפסדים, בדרך לגמר המערב. על אף היכולת המקצועית שהציג במדי הקבוצה, שוחרר ממנה כעבור שנתיים, בשל ההתנהגות הפרובוקטיבית שהחל לסגל לעצמו. הוא ניהל מערכת יחסים מתוקשרת מאוד עם מדונה, נהג לצבוע את שערו בצבעים שונים לעיתים קרובות וגופו התכסה כתובות קעקע ופירסינג. לאחר שחרורו מהספרס ב-1995 הצטרף לשיקגו בולס, בה שיחק לצידם של סקוטי פיפן ומייקל ג'ורדן, שחזר לקבוצה שנה וחצי לאחר שפרש. באותה עונה השיגה הקבוצה מאזן של 72 ניצחונות ו-10 הפסדים (המאזן השני הטוב ביותר בתולדות ליגת ה-NBA) וזכתה באליפות, כמו גם בשתי העונות הבאות. גם בעת ששיחק בבולס המשיך רודמן בהתנהגות פרובוקטיבית, ונהג לפשוט את חולצתו מול הקהל, אף שהדבר עלה לו לעיתים בעבירה טכנית. בנוסף, הסתבך בכמה אירועים אלימים: ב-16 במרץ 1996 נגח בשופט במהלך משחק בניו ג'רזי, וב-15 בינואר 1997 בעט במפשעתו של צלם עיתונות. בעקבות התקרית עם צלם העיתונות (לו שילם פיצויים בסך 200 אלף דולר) הושעה רודמן מ-11 משחקים. לצד הפרובוקציות, היה רודמן בשיאו כשחקן והפך לפאוור פורוורד הדומיננטי של בתי המזרח ב-NBA, על אף שגובהו היה נמוך לתפקיד (בקבוצות הקודמות שיחק בעיקר בעמדת הסמול פורוורד). לאחר שלוש עונות בבולס, שבכולן זכתה הקבוצה באליפות, עזב רודמן את הקבוצה, יחד עם ג'ורדן, פיפן והמאמן פיל ג'קסון. ב-1999 חתם על חוזה עם הלוס אנג'לס לייקרס, אך עזב את הקבוצה תוך זמן קצר. בעונה הבאה שיחק בדאלאס מאבריקס, ופרש בשנת 2000 מה-NBA. בעת ששיחק בשיקגו בולס, החל רודמן להתאמן גם בהיאבקות מקצועית, יחד עם חברו האלק הוגאן. הקרב הראשון בו השתתף, לצד הוגאן, היה ביולי 1997. במקרה אחד ויתר על אימון של הבולס לטובת השתתפות בקרב, והנהלת ה-NBA קנסה אותו בשל כך. רודמן המשיך להשתתף בקרבות עד 1999. ב-30 ביולי היה אמור להשתתף בקרב בודד בסידני, אך נפסל לאחר שתקף את השופט. קריירה נוספת שרודמן החל לפתח היא קריירת המשחק. ב-1997 השתתף בסרט הפעולה "דאבל טים" לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם, ובשנת 1999 בסרט הפעולה "סיימון". מאז השתתף רודמן בעוד סרטים וסדרות טלוויזיה, ובהן כוח מיוחד. בחלקן גילם את עצמו. ב-1996 הנחה רודמן תוכנית אירוח ב-MTV בשם "The Rodman World Tour". רודמן היה הגבר הראשון והספורטאי הראשון שהצטלם בעירום לקמפיין של ארגון זכויות בעלי החיים PETA תחת הסיסמה "Rather Go Naked Than Wear Fur" ("עדיף ללכת עירום מללבוש פרווה"). בעונת 2003/2004, הצטרף לקבוצת לונג ביץ' ג'אם מליגת ה-ABA, ובעונות שלאחר מכן שיחק באורנג' קאונטי קראש ובטיחואנה דראגונס מאותה הליגה. כמו כן, שיחק שלושה משחקים במדי ברייטון ברס מהליגה האנגלית ומשחק אחד במדי טורפאן פויאט הפינית. מאז 2011 הוא מופיע לסירוגין כפרשן כדורסל ברשת CBS האמריקנית. רודמן התחתן עם מישל מויר בשנת 2003, ולשניים שני ילדים. הם התגרשו רשמית ב-2012. הוא היה נשוי בעבר לדוגמניות אנני בייקס (בין 1992 ל-1993) וכרמן אלקטרה (בין נובמבר 1998 ל-1999), והיה בעבר בן זוגה של מדונה. הוא פרסם שתי אוטוביוגרפיות: "Bad as I Wanna Be" ("רע כמו שאני רוצה להיות", 1997) ו-"I Should Be Dead By Now" ("הייתי צריך כבר להיות מת", 2005). באותה שנה בה יצאה לאור האוטוביוגרפיה הראשונה, יצאה לאור ביוגרפיה נוספת, שכתב ביחד עם עיתונאי הספורטס אילוסטרייטד, מייקל סילבר. בספטמבר 2013 ביקר רודמן לראשונה בקוריאה הצפונית. במהלך ביקור זה נפגש עם מנהיג צפון קוריאה קים ג'ונג און אשר הזמין את רודמן לשוב ולחזור לבקר במדינה. לאחר כחצי שנה חזר רודמן לביקור ובמסגרתו נפגש עם קים ג'ונג און בשנית, הם דיברו על חיבתו של המנהיג לכדורסל והוצע כי רודמן יארגן משחק ראווה של כוכבי ליגת ה-NBA כנגד קבוצה מקומית במהלך חודש ינואר 2014. מתרגמו של קים ג'ונג און רמז לרודמן כי יום הולדתו של קים חל ב-8 בינואר ועל כן אם יקבע המשחק בתאריך זה הוא יוכל להוות מתנת יום הולדת למנהיג, רודמן הסכים ונקבע כי המשחק יתקיים בתאריך זה. רודמן הצליח לארגן קבוצה של שחקני עבר, ביניהם וין בייקר, קליף רובינסון וקני אנדרסון. רודמן הגיע בפעם השלישית לביקור במדינה המבודדת ובמסגרת ביקורו בחר קבוצה של 12 שחקנים מהנבחרת הלאומית של צפון קוריאה אשר ישחקו מול הקבוצה האמריקאית שירכיב. בנוסף, העביר להם אימון בסיסי. ב-8 בינואר נערך המשחק, על אף ביקורת נרחבת מארצות הברית אשר הופנתה כלפי רודמן, שאר חברי הקבוצה והספונסרים של השחקנים. ביוני 2017 שוב נסע לקוריאה הצפונית, הוא נפגש שם עם שר הספורט, ומסר לו עותק מספרו של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ "The Art of the Deal". הישגים אישיים: הישגים קבוצתיים: אתר האינטרנט הרשמי של דניס רודמן (באנגלית) דניס רודמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל פרופיל, באתר ליגת ה-NBA דניס רודמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דניס רודמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניס רודמן, באתר AllMovie (באנגלית) דניס רודמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) דניס רודמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דניס רודמן, באתר AllMusic (באנגלית) דניס רודמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) דניס רודמן, באתר Discogs (באנגלית) דניס רודמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עידו רקובסקי, דניס רודמן היה גאון ופרחח, שהסתבך באין-ספור שערוריות. הערב הזה היה חריג אפילו עבורו, באתר הארץ, 21 בינואר 2023 רודמן חזר מקוריאה הצפונית: "קים הוא חבר לחיים", באתר וואלה, 7 בספטמבר 2013 סקוט קצ'ולה, ניו יורק טיימס, מסעו של דניס רודמן לצפון קוריאה משגע את עולם הדיפלומטיה, באתר הארץ, 7 בינואר 2014