laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הנק דרוכט

הנק (הנדריק) דרוכט (בהולנדית: Henk (Hendrik) Drogt;‏ 1920 – 1944) היה שוטר הולנדי בתקופת מלחמת העולם השנייה, פעיל המחתרת ההולנדית וחסיד אומות העולם שנרצח על ידי הנאצים. הנק דרוכט היה שוטר במשטרה הצבאית בחְרוֹטֶחַסְט (Grootegast) שבהולנד. במרץ 1943 הצטוו דרוכט וחבריו ששרתו במשטרה הצבאית בחרוטחסט לעצור יהודים באזור ולהביאם לנקודת גירוש. הם סירבו ועל כן נעצרו ונשלחו למחנה הריכוז פוכט (Vught). דרוכט הצליח לברוח והצטרף למחתרת הולנדית, ובין היתר סייע לטייסים של בעלות הברית וליהודים להסתתר. דרוכט שיחק תפקיד מרכזי בהחבאת משפחות יהודיות באזור של מחוז חרונינגן, הוא פעל בלילה, מעביר יהודים ממקום מסתור אחד למשנהו. בנוסף לכך, דרוכט הציל את חייהם של מעל ל-100 טייסים של בעלות הברית שמטוסיהם הופלו ועזר להחזירם לבריטניה בבטחה. באוגוסט 1943 נתפס על ידי הגסטאפו והועבר לבית הכלא אוֹרַנְיֶה הוטֶל שבסכוונינגן. באפריל 1944 הוצא להורג על ידי הגרמנים. טרם הוצאתו להורג רשם דרוכט למשפחתו : "יקירי, עלי לספר לכם את הגרוע מכל – היום אני וחבריי נדונו למוות. נורא שעלינו להיפרד בדרך זו מכל היקרים לנו...". ברשומות הכלא נרשמו ביובש פרטי הנידון למוות: "שוטר. סירב לעצור יהודים". ביום הולדתו ה-65 של הנק, הוכר כגיבור על ידי נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר, בריטניה והולנד על חלקו בהצלת טייסים של בעלות הברית שצנחו בהולנד. כל השוטרים שסירבו לעצור יהודים הוכרו ב-1988 על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם. דרוכט לא הוכר כיוון שהיה היחיד שהצליח לברוח מהמעצר ולכן שמו לא הופיע ברשימת העצורים. רק עשרים שנה לאחר מכן הוכר גם הוא. בנו של דרוכט, הנק ברינק, שלא הכיר את אביו, היה טייס ויצר קשר עם טייס ישראלי, מרק ברגמן, לו סיפר על אביו. הטייס יצר קשר עם יד ושם ובשנת 2008, לאחר מחקר של המחלקה לחסידי אומות העולם ביד ושם, הוענק לדרוכט אות חסיד אומות העולם. בטקס שנערך לכבודו של דרוכט בגן חסידי אומות העולם ביד ושם אמר בנו בבכי, "אני נרגש לספר לכם על האדם הצעיר הזה שזמן קצר לפני שהפך לאבא נאלץ לשלם מחיר גבוה על מנת לשמור על ערכיו, על האומץ שלו לסכן את חייו למען אנשים שהיו בשבילו זרים גמורים. ההחלטה שלכם להכיר באבי מראה לעולם שישראל לא שוכחת את חבריה". סיפורו של הנק דרוכט, באתר יד ושם. הנק דרוכט השוטר ההולנדי, באתר ג'רוזלם פוסט. הנק דרוכט במחתרת ההולנדית, באתר The Few Good mMan. אחרי 60 שנה: מוזיאון לוחמי הגטאות שבר החרם על גרמניה - וואלה! חדשות, באתר וואלה! חדשות (ארכיון) Dutch cop posthumously recognized as Righteous gentile, The Jerusalem Post | JPost.com
סלבטורה סיריגו

סלבטורה סיריגו (באיטלקית: Salvatore Sirigu, נולד ב-12 בינואר 1987) הוא שוער כדורגל איטלקי שמשחק בקבוצת ניס. סיריגו נולד בנואורו, סרדיניה, איטליה. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של ונציה. בגיל 18 הצטרף לפלרמו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בסוף 2006 במסגרת הגביע האיטלקי נגד סמפדוריה. ב-12 ביולי 2007 הושאל לקרמונזה על מנת שייצבור דקות משחק. בתחילת עונת 2008/2009 הושאל לאנקונה. בקיץ 2009 חזר לפאלרמו. ב-27 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', מאז שיחק בכל משחקי הליגה של הקבוצה עד לסיום העונה. ב-21 באוקטובר 2009, האריך את חוזהו עד יוני 2014. ב-28 ביולי 2011, חתם סיריגו ל-4 שנים בפריז סן-ז'רמן תמורת 3.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון במקום השני בליגה, והעפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות. בשתי העונות שלאחר מכן זכה עם הקבוצה באליפות. ב-27 בינואר 2013 סיריגו שבר את שיאו של ברנאר לאמה כאשר שמר על שער נקי 697 דקות רצופות, הגבוה ביותר בתולדות המועדון. ב-26 באוגוסט 2016 הושאל סיריגו לסביליה הספרדית לעונה אחת. ב-31 בינואר 2017 הושאל סיריגו לאוססונה עד לסוף העונה. ב-27 ביוני 2017 חתם בטורינו. ב-3 באוגוסט 2021 חתם סיריגו בגנואה. ב-11 באוגוסט 2022 חתם בנאפולי. ב-25 בינואר 2023 חתם סיריגו בפיורנטינה. ב-18 בספטמבר 2023 חזר לצרפת וחתם בניס. ב-21 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה של איטליה נגד צרפת. ב-28 בפברואר 2010 זומן לסגל נבחרת איטליה לקראת משחק ידידות נגד קמרון באצטדיון לואי השני, מונקו, אך הוא לא שיחק. סיריגו אף נכלל בסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 אך לא נכלל בסגל הסופי לקראת האליפות. ב-10 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 0–1 לחוף השנהב. סיריגו היה עם הנבחרת ביורו 2012, גביע הקונפדרציות 2013, מונדיאל 2014, ויורו 2016. פאריז סן ז'רמן אליפות צרפת: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 הסופר קאפ הצרפתי: 2013, 2014, 2015, 2016 גביע הליגה הצרפתית: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 הגביע הצרפתי: 2014/2015, 2015/2016 נאפולי אליפות איטליה: 2022/2023 אליפות אירופה: יורו 2020 אישיים נבחרת השנה בצרפת: 2012/2013, 2013/2014 שוער השנה בצרפת: 2012/2013, 2013/2014 מדיה וקבצים בנושא סלבטורה סיריגו בוויקישיתוף סלבטורה סיריגו, באתר Transfermarkt סלבטורה סיריגו, באתר Soccerway סלבטורה סיריגו, באתר BDFutbol סלבטורה סיריגו, באתר WorldFootball.net סלבטורה סיריגו, באתר National Football Teams סלבטורה סיריגו, באתר FootballDatabase.eu סלבטורה סיריגו, באתר ESPN פרופיל השחקן באתר פריז סן-ז'רמן
משפט סוביבור

משפט סוביבור היה משפט שנערך בהאגן בשנים 1965–1966, ובו הועמדו לדין פושעי מלחמה ששירתו במחנה סוביבור. המשפט נכלל בסדרת משפטים שנערכו בשנות השישים של המאה ה-20, דוגמת משפט אייכמן בירושלים (1961) ומשפט אושוויץ השני (1963-1965), שגרמו לציבור הרחב לדעת על מעשי הזוועות שביצעו הנאצים ועוזריהם בשואה בשטח פולין הכבושה. בעשור של משפט זה ובעשורים שלאחר מכן התנהלו משפטים נוספים של פושעים נאצים ששירתו במחנות ההשמדה בלז'ץ (1965-1963), טרבלינקה (1964-1965) ומיידנק (1981-1975). בית המשפט הגרמני בהאגן החל את המשפט ב-6 בספטמבר 1965, ובו נידונו מעשיהם של 12 אנשי אס אס לשעבר שעבדו במחנה סוביבור בזמן מלחמת העולם השנייה. הם נשפטו בגין ביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, וגזר הדין ניתן ב-20 בדצמבר 1966. מספר קציני אס אס בולטים ששירתו בסוביבור נשפטו עוד קודם לכן, דוגמת הוברט גומרסקי שנעצר, אך זוכה במשפט האותנסיה בשנת 1947. כאשר הוכחה אשמתו בסיוע לפשעים שהתחוללו בסוביבור, הוא נידון למאסר עולם ב-25 באוגוסט 1950 (נפטר ב-28 בדצמבר 1999). קצין האס אס אונטר-שטורמפיהרר יוהאן קליר נעצר, אך בהסתמך על עדויות של ניצולי סוביבור, בהן נאמר שקילר חש חמלה כלפי היהודים במחנה ובסתר ניסה לסייע להם, הוא זוכה (נפטר ב-18 בפברואר 1955). במשפט סוביבור, הנאשמים טענו שברגע ששובצו לשירות במחנה המוות, לא הייתה להם דרך החוצה, וציטטו את כריסטיאן וירט שאמר לאנשי סגל המחנה "אם לא מוצא חן בעיניכם כאן, אתם יכולים לעזוב, אבל מתחת לאדמה, לא מעליה". למרות זאת, קליר, שביקש שיבוץ מחוץ לסוביבור, לא נהרג אלא הורשה לעזוב. אחד הרוצחים הנוראים ביותר בסוביבור היה אובר-שארפיהרר אריך באואר, שכונה "גזמייסטר", כלומר אחראי על הגז בתאי הגזים. הוא זוהה ברחובות ברלין על ידי ניצול מהמחנה בשם סמואל לרנר. ב-8 במאי 1950 באואר נידון למוות, אך עונשו הומר למאסר עולם, מאחר שעונש מוות הוצא מחוץ לחוק בגרמניה המערבית. באואר נפטר בכלא טגל בברלין בשנת 1980. שומרים אוקראינים ספורים ששירתו בסוביבור הובאו לדין בברית המועצות, דוגמת ב' ביאלאקו, ל' ניקיפור וו' פודיאנקו. הם נמצאו אשמים בפשעי מלחמה והוצאו להורג. באפריל 1963, בפני בית משפט בקייב בו אלכסנדר פצ'רסקי היה העד הראשי של התביעה, עשרה שומרים אוקראינים ממחנה סוביבור נמצאו אשמים והוצאו גם הם להורג. אחד מהם נידון ל-15 שנות מאסר. משפט שלישי הנוגע לסוביבור נערך בקייב ביוני 1965, ובו שלושה שומרים ממחנות סוביבור ובלז'ץ הוצאו להורג על ידי כיתת יורים. משפטי נירנברג משפט בלז'ץ משפטי טרבלינקה משפטי דכאו משפטי מיידנק משפטי חלמנו Michael Bryant, Eyewitness to Genocide: The Operation Reinhard Death Camp Trials, 1955-1966 Chapter: The Hunt for Wittnesses, pp.36–132, University of Tennessee Press, 2014
נבושזבן

נְבוּשַזְבָּן מופיע בספר ירמיהו כרב סריס של נבוכדנצר מלך בבל. נבושזבן מוזכר רק פעם אחת בתנ"ך, בפסוקים: ”וישלח נבוזראדן רב טבחים ונבושזבן רב סריס ונרגל שר אצר רב מג וכל רבי מלך בבל. וישלחו ויקחו את ירמיהו מחצר המטרה ויתנו אֹתו אל גדליהו בן אחיקם בן שפן להוצִאהו אל הבית וישב בתוך העם.” בפסוקים אלו נמנים מספר אישים הממלאים את פקודת נבוכדנצר, לאחר כיבוש ירושלים וחורבן בית ראשון, להציל את ירמיהו שקרא לכניעת ממלכת יהודה לנבוכדנצר. המצודות והמלבי"ם מפרשים על הפסוק שהאישים הנמנים בפסוק היו אלו ששלחו שליחים להוציא את ירמיהו מחצר המטרה. אזכורו של נבושזבן בפסוק עם נבוזראדן ונרגל שראצר הידועים כשרים רמי דרג מעיד, ככל הנראה, על מעמדו הרם. השם נבושזבן היה שם נפוץ בתרבות האכדית ומשמעותו היא "נבו (אל) הושיעני". סמגר נבו נבושזבן רב סריס, באתר התנ"ך ספר ירמיהו, פרק ל"ט, פסוק י"ג, יד נבושזבן, האנציקלופדיה המקראית, כרך ה', עמוד 738 ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסף שביט

אסף שביט הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה בדימוס, שכיהן כמפקד חטיבת יהודה, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, וכמפקד יחידת מגלן. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1983 התנדב ליחידת שלדג. בשלדג עבר שביט מסלול הכשרה כלוחם. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ליחידת שלדג כמפקד צוות לוחמים. שביט השלים מספר תפקידי פיקוד ביחידה ולאחר מכן פיקד על סיירת גבעתי. בשנים 1993-1992 פיקד על גדוד שקד. בשנים 1995-1994 שימש כמפקד יחידת מגלן, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן מונה ב-1996 למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, ונפצע קשה במהומות מנהרת הכותל. שביט השתקם, הדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, וניסה לשוב ב-1999 לשירות מבצעי, ולפקד על חטיבת יהודה. נוכח מצבו הרפואי פרש מצה"ל. איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמוד 54. אמיר בוחבוט‏, מכתב הקצינים למען בנט: "לא אחראי לטבח בכפר כנא", באתר וואלה, 6 בינואר 2015. יואב לימור ואלון בן–דוד, מקום שביעי: סיירת גבעתי, באתר ynet, 22 בינואר 2008. איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמודים 54-55. ניב שטנדל, ‏שלדג מול מגלן: איזו סיירת מובחרת יותר?, באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2011. אביחי בקר, "מי זה בכלל יצחק איתן", הארץ, ‏ 17.11.2000, כפי שהועלה באתר "פרש". עמוס הראל, 3"שבועות לאחר המינוי: מח"ט חברון, אל"ם אסף שביט, פורש עקב פציעה", הארץ, ‏ 23.09.1999. אביחי בקר, "דרך נועם", הארץ, ‏ 05.05.2000, כפי שהועלה באתר "פרש". ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנס בויד

טרנס אנתוני בויד (באנגלית: Terrence Anthony Boyd; נולד ב-16 בפברואר 1991) הוא כדורגלן אמריקאי, יליד גרמניה המשחק בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן. בויד התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הרטה ברלין, בשנת 2010 הצטרף לקבוצת המילואים. בתחילת העונה הוא היה על הספסל, אך הצליח להשתלב בקבוצה וסיים את העונה עם 13 שערים. בקיץ 2011 עבר לבורוסיה דורטמונד והצטרף לקבוצת המילואים. ב-22 באוקטובר 2011 הצטרף בויד לקבוצה הראשונה, אך לא שיחק בה אף לא משחק אחד. ב-11 ביוני 2012 חתם בראפיד וינה ל-3 שנים. ב-17 ביולי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק קדם-עונה (לא רשמי) בהפסד 2:1 נגד רומא. ב-21 ביולי 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0:4 נגד ווקר אינסברוק, בו הבקיע גם את שני שעריו הרשמיים הראשונים, ואף הוסיף בישול ובסיום המשחק נבחר לשחקן המצטיין. את עונתו הראשונה סיים עם 13 שערים ועזר לקבוצה לסיים במקום ה-3 שמוביל למוקדמות הליגה האירופית. בצעירותו היה בויד חלק מנבחרות הנוער של ארצות הברית. ב-8 ביוני 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית נגד אנטיגואה וברבודה. בויד נכלל בסגל הרחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך לא נכלל בסגל הסופי. ב-30 ביוני 2014 חתם בויד בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה. ב-24 בינואר 2017 חתם בדארמשטאדט 98 מתחתית הבונדסליגה עד לסיום העונה. בינואר 2022 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. בויד, נולד בגרמניה לאם גרמניה ואב אמריקאי. זמן קצר לאחר שנולד, עברה המשפחה לקווינס, ניו יורק. אחרי כמה שנים הוריו התגרשו ובויד חזר ביחד עם אימו לגרמניה. מדיה וקבצים בנושא טרנס בויד בוויקישיתוף טרנס בויד, באתר Transfermarkt טרנס בויד, באתר Soccerway טרנס בויד, באתר WorldFootball.net טרנס בויד, באתר National Football Teams טרנס בויד, באתר FootballDatabase.eu
קומארום-אסטרגום

קומארום-אסטרגום (בהונגרית: Komárom-Esztergom) הוא מחוז בחלקה הצפוני של טרנסדנוביה, הונגריה. בצפונו זורם נהר הדנובה, המהווה גם את הגבול הבינלאומי עם סלובקיה, ממזרח הוא גובל עם מחוז פשט, מדרום עם מחוזות פייר ווספרם וממערב עם מחוז גיור-מושון-שופרון. בירת המחוז היא טטבאניה. מחוז קומארום-אסטרגום הוא הקטן ביותר בשטחו מכל מחוזות הונגריה אך מדורג במקום השני מבחינת צפיפות האוכלוסייה. כשני שלישים מהאוכלוסייה גרים ביישובים עירוניים. במחוז 12 ערים ובסך הכל 76 יישובים. שמו הנוכחי של המחוז ניתן לו ב-1990 לאחר ששטחו הנוכחי של המחוז נקבע ב-1950 במסגרת הגדרה מחודשת של המחוזות בהונגריה. הוא נוצר על ידי איחוד שני מחוזות היסטוריים: קומארום (בלטינית: Comitatus Comaromiensis) ואסטרגום (בלטינית: Comitatus Strigoniensis), שנוסדו בתקופת ממלכת הונגריה. ב-1920, בעקבות הסכם טריאנון, הועברו החלקים הצפוניים של המחוזות ההיסטוריים קומארום ואסטרגום (החלקים שמעבר לגדה השמאלית של הדנובה) לצ'כוסלובקיה של אז. היום נמצאים שטחים אלה בתחום סלובקיה כחלק ממחוז ניטרה. בשנות ה-50 של המאה העשרים, בתקופת השלטון הקומוניסטי תחת הנהגתו של מתיאש ראקושי המחוז עבר תהליך של עיור ותיעוש מוגבר. מדיה וקבצים בנושא קומארום-אסטרגום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומארום-אסטרגום קומארום-אסטרגום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אבי בורגר

אָבִי בּוּרְגֶר הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 931 (שחם) וכמפקד חטיבת הבקעה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים. בצנחנים עבר בורגר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום קורס הקצינים מונה למפקד מחלקה בחטיבה. בהמשך מונה למפקד פלוגה בגדוד 890, ולחם בראשה במלחמת לבנון הראשונה מהנחיתה בשפך נהר אל-אוואלי ועד ביירות. בשנים 1989–1991 שימש מפקד גדוד 931 (שחם), והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בשנים 1995–1996 פיקד על חטיבת הבקעה. לאחר שמחבלים הרגו מן המארב שלושה חיילים, החליט הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, להדיחו מתפקידו. לאחר מכן פיקד על מחוז צפון בפיקוד העורף ובשנים 2002–2004 פיקד על בה"ד 16. לאחר מכן פרש מצה"ל. אור בוטבול, "כל הזמן מוכן", במחנה, ‏ 06.06.2012, עמוד 10. יורם יאיר, אתי מלבנון - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמוד 37. איתן רבין, "הרמטכ"ל הדיח את מח"ט הבקעה בעקבות התקרית בה נהרגו שלושה חיילים", הארץ, ‏ 05.07.1996. שרון גל, "פיקוד העורף בודק המקלטים בגליל", הארץ, ‏ 12.12.2000. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסי אדירי

יוסף (יוסי) אדירי (נולד בשנת 1965) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף המכהן כמפקד מרכז עורף והגמ"ר בפיקוד המרכז. בעבר פיקד על חטיבת שומרון. אדירי נולד וגדל במעלות. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1983 שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר אדירי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק) לקח חלק במבצע כחול וחום, פשיטה על יעדי מחבלים בעומק לבנון. בשנים 1996–1998 שימש כמפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם אוגדת איו"ש. בשנים 2000–2002 פיקד על חטיבת שומרון והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, בין היתר באירוע בו נהרג מדחת יוסף ובאירוע בו נהרגו הרב בנימין הרלינג ואזרחים נוספים אשר טיילו בהר עיבל. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בצרפת. אדירי פרש מצה"ל בשנת 2009. בשירות המילואים הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבה מרחבית בפיקוד המרכז וכיהן בתפקיד במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל. בשנים 2013-2018 כיהן כחבר מועצת קדימה-צורן. הוא מכהן כחבר הוועד המייעץ בתנועת הביטחוניסטים. מכהן כיו"ר תוכנית "צהלה - מתנדבים למען הנוער" מבית עמותת אלומה. אדירי נשוי לאורה ואב לשלושה. איציק סבן, מח"ט שומרון לא יודח - למרות תקרית הר- עיבל, באתר nrg‏, 2 בינואר 2001. אביחי בקר, זקוף קומתך, קצין יהודי, הארץ, ‏ 20 באוקטובר 2000, כפי שהועלה באתר פרש. פליקס פריש, המח"ט אדירי למקורביו: "אני עושה את שלי בשטח", באתר ynet, 26 באוקטובר 2000. אמיר אורן, החיילים עומדים לצאת, המתנחלים להוטים להיכנס, באתר הארץ, 19 באפריל 2002. עמוס הראל, צה"ל: ההרוגים בשכם באו להניח מטענים, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2001. אביחי בקר, זקוף קומתך, קצין יהודי, הארץ, ‏ 20.10.2000, כפי שהועלה באתר פרש. מאת עמוס הראל, צה"ל הרג את ראש הזרוע הצבאית של החמאס בשומרון, באתר הארץ, 1 ביולי 2002. עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 195. שי פוגלמן, עשור לאינתיפאדה השנייה | גילויים חדשים על מותו של מדחת יוסף, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2010. פליקס פריש ועלי ואקד, תחקיר צה"ל: המח"ט אישר הטיול בניגוד להוראות, באתר ynet, 20 באוקטובר 2000. אדירי מתמנה לתא"ל, "ישראל דיפנס", ‏ 30.06.2012. יוסי אדירי בפורטל קדימה-צורן ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תריסרון

בגאומטריה, תְּרֵיסָרוֹן (דּוֹדֵקָהֶדְרוֹן dōdeka "שנים עשר" + hédra "בסיס" או "פאה") הוא כל פאון עם שתים עשרה פאות שטוחות. התריסרון המוכר ביותר הוא תריסרון משוכלל, שהוא פאון משוכלל. ישנם גם שלושה כוכבי תריסרון משוכלל, אשר בנוים כמו כוכב (stellations) של צורה קמורה. מדיה וקבצים בנושא תריסרון בוויקישיתוף תריסרון, באתר MathWorld (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלרה נובלו

קלרה אנסטזיה נוֹבֶלוֹ (באנגלית: Clara Anastasia Novello ‏ 10 ביוני 1818 בלונדון - 12 במרץ 1908 ברומא) הייתה זמרת סופרן אנגליה ידועת שם, בתם של המוזיקאי ומו"ל המוזיקה וינסנט נובלו ואשתו, מרי סאבילה הל. קול הסופרן המעולה של קלרה נובלו וסגנונה הטהור עשו אותה, משנת 1843 ואילך, לאחת הזמרות הגדולות ביותר, הן באופרה ובאורטוריה והן באולם הקונצרטים. בשנת 1843 נישאה לרוזן גיליוצ'י ובשנת 1861 פרשה מן הבמה. הסופר צ'ארלס לם כתב לכבודה שיר "לקלרה נ.". הראשון שהבחין בקולה, בשמיעה המעולה ובמוזיקליות שלה היה תלמיד של אביה, המוזיקולוג אדוארד הולמס, שהחל ללמד אותה פיתוח קול ושירה בגיל חמש. בגיל 11 לקחו אותה הוריה לפריז ללמוד במכון המלכותי למוזיקה. לימודיה שם ארכו רק שנה בגלל מהפכת יולי 1830. בשנת לימודיה שם התיידדה עם ג'ואקינו רוסיני, ידידות שנמשכה כל חייהם. עם שובה הביתה, יכלה להשתתף בפעילויות המוזיקליות של אביה. בשנת 1833 הופיעה בפסטיבל שלוש המקהלות בוורסטר וב-1834 הופיעה בפסטיבל המוזיקה המלכותי בכנסיית וסטמינסטר. ב-1837 שרה בביצוע האורטוריה "סנט פול" מאת פליקס מנדלסון, בחנוכת בית העירייה של ברמינגהאם. בהמשך שרה בהזמנת מנדלסון בגוונדהאוס של לייפציג. הופעה זו הובילה לשורה של הצלחות בחצרות אצילים ובאולמות קונצרטים בגרמניה. ב-1839 נסעה ללמוד במילאנו שירה אופראית וב-1841 הופיעה לראשונה בתפקיד הראשי ב"סמיראמידה" של רוסיני בפדואה. בתקופת הופעות בפרמו שבאיטליה בשנת 1841, פגשה בן-אצולה צעיר, הרוזן ג'ובאני באטיסטה גיליוצ'י. השניים נישאו ב-1843. במשך שש שנות נישואיה הראשונות הקדישה את עצמה לבעלה ולילדיה והייתה שותפה למאבקו למען איחוד איטליה. ב-1849 קרסה ההתקוממות לשחרור איטליה והם נאלצו לגלות מפרמו. כאשר הוצע לה חוזה הופעות ברומא, החליטו השניים שנובלו תחדש את הקריירה המקצועית שלה לפרנסת המשפחה. ב-1851 שבה לאנגליה, שם הרבתה להופיע על במות שונות. בעלה של נובלו הצטרף לתנועת השחרור בראשות בית סבויה, ואיחוד מדינות האפיפיור לשעבר עם פיימונטה בשנת 1861 הוביל לשובם מן הגלות ולפרישתה הסופית של קלרה מחייה המקצועיים. היא האריכה ימים עוד 15 שנים אחרי מות בעלה. מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, מהדורה שנייה אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 1911. מדיה וקבצים בנושא קלרה נובלו בוויקישיתוף קלרה נובלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) Autograph letter by Clara Novello at Houghton Library, Harvard University רוזמרי יוז ופיונה מ. פלמר, "קלרה נובלו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב
יחיאל סופר

חיליק (יחיאל) סופר (נולד ב-15 במאי 1966) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שפיקד על גדוד 450 (האריה המעופף) ועל חטיבת הבקעה. סופר למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד הגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1984 החל קורס טיס. לאחר שנשר ממנו, עבר הכשרה כלוחם בגולני, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה ובהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן עבר קורס השלמת הקצונה בכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית – הכומתות הירוקות. לאחר סיום הקורס, שימש כסגן מפקד חטיבת עציון וכראש ענף נשק מסייע בחטיבת ביסלמ"ח. בהמשך שימש כמפקד גדוד 450 (האריה המעופף). בהמשך, שימש כסגן מפקד חטיבה מרחבית. בתפקידו הבא פיקד על חטיבת הבקעה. סופר פיקד על החטיבה במבצע חומת מגן, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בשנת 2002 החליט להתפטר מתפקידו. לאחר התפטרותו עבר סופר בשנת 2003 לפיקוד העורף ושימש כמפקד מחוז דן עד שנת 2006. לאחר מכן שימש כרמ"ח התגוננות אוכלוסייה בפיקוד. ב-2009 השלים דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בנושא "מודל לאומי רב-ארגוני להצלת חיים באירוע רעידת אדמה, בשלב המוכנות והמענה המיידי". הוא סיים את שירותו בשנת 2011. בעשור השלישי של המאה ה-21, סופר משמש בתפקיד "מסביר פיקוד העורף" בערוצי הטלוויזיה השונים. חנן גרינברג, רעש אדמה, מוכנים? כולם להיכנס מתחת לשולחן, באתר ynet, 18 בפברואר 2010. חנן שלאין, סגן טל צמח ז"ל הובא למנוחות בקיבוץ חולדה, באתר nrg‏, 19 במרץ 2002. מאיה פולק, ‏מושג ירוק, בעיתון מקור ראשון, 10 ביוני 2019. מכתביו: העורף הוא החזית, מערכות 431, יוני 2010 . יחיאל סופר, באתר "בהשקט ובבטחה" גיא זקהם, "על הכישלון", במחנה, 29.03.2002, עמוד 9, "סופר עזב את בסיס חצרים לטובת חטיבת גולני, שם התקדם עד לתפקיד מפקד הפלוגה המסייעת". גיא זקהם, "על הכישלון", במחנה, ‏ 29.03.2002, עמוד 9, "המח"ט שלח אותו לקורס של הכוחות המיוחדים בארצות הברית, שם למד ובילה כמעט שנה". נועם שרעבי, אחרי 40 שנה, אתר זרוע היבשה, ‏ 07.05.2013. אמיר אורן, ההדק של הדוד סם, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2001. פליקס פריש וסוכנויות הידיעות, מחבל נהרג בניסיון פיגוע בבקעה, באתר ynet, 14 במאי 2002. עמוס הראל, המח"טים מעדיפים להסתער בעצמם, באתר הארץ, 19 במרץ 2002. עמוס הראל, מח"ט הבקעה התפטר בעקבות החדירה לחמרה, באתר הארץ, 17 במרץ 2002 אל"מ חיליק סופר: בכל מקום ניתן למצוא מיגון טוב יותר, באתר ערוץ 7, 1 ביוני 2009 אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוברת לרגל טקס הענקת תארים, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ‏2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברכה שפירא

ברכה שפירא (נולדה ב-22 במרץ 1963 בתל אביב) היא פרופסור מן המניין בחוג להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון והייתה ראש המחלקה להנדסת תוכנה משנת 2011 עד 2017. שפירא נולדה ב-22 במרץ שנת 1963 בישראל ומתגוררת בבאר שבע. היא סיימה את התואר הראשון במוזיקולוגיה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1986. באותה עת, חשבה שתהיה פסנתרנית ומדעי המחשב למדה על-מנת להתפרנס. עם סיום התואר הראשון עבדה כמתכנתת, בין היתר, בחברת "טלרד" כמתכנתת מערכות ובמקביל כתחביב למדה לתואר שני. את התואר השני במדעי המחשב סיימה באוניברסיטה העברית בשנת 1994. לאחר כמה שנים בתעשייה, בשנת 1995, עם תחילת הדוקטורט, החליטה לחזור לאקדמיה היות שהמחקר נגע ללבה יותר מאשר העבודה בתעשייה. תואר הדוקטורט הוענק לה בשנת 1999 מאוניברסיטת בן-גוריון אשר בנגב, בהנחייתו של פרופסור פרץ שובל. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית בקבוצת המחקר של פרופסור פול קנטור בתחום של מערכות פרסונליזציה. בשנת 2023 נבחרה על ידי ראשי האוניברסיטאות לכהן כנציגת ההאוניברסיטאות ב ות"ת. מתגוררת בבאר שבע, נשואה לאביגדור ואם לחמישה ילדים. המחקר של פרופ' ברכה שפירא בדוקטורט עסק במודל לאפיון אוטומטי של קבוצות משתמשים לצורך סינון חכם של דואר אלקטרוני. בהמשך השתתפה שפירא במחקר שזיהה באופן אוטומטי קבוצות משתמשים ברשת, ובפרט קבוצות של טרוריסטים, על-פי התנהגות הגלישה שלהם. פרופ' שפירא פיתחה יחד עם פרופסור יובל אלוביץ שיטה להגנה על משתמשים מפני מעקב אחר התנהגותם ברשת. לשפירא עבודות אקדמיות נוספות בתחום אבטחת סייבר, כריית מידע, פרטיות, פרסונליזציה ומערכות לומדות. למשל, בתחום הפרסונליזציה עוסקת שפירא, בין היתר, עם פרופילים של משתמשים עבור האדם היחידני או עבור קבוצה של משתמשים ככלי לשיפור אפקטיביות ויעילות של מערכות ועל ידי כך שביעות הרצון של המשתמשים גדלה. הכלול במחקריה הם אלגוריתמים לשיפור התאמה אישית של שירותי חדשות. שפירא, בעבר ובהווה, משמשת כחברת וועדה של כנסים רבים ובהם, ECIS 2014 , IEEE CBI . בנוסף, פרופ' ברכה שפירא משמשת כמבקרת עבור כתבי עת והכלול בהם, ACM TIST , JASIST . כמו כן, שפירא משמשת כחברה באיגודים מדעיים ומקצועיים, כגון, ACM או IEEE. תחומי המחקר של פרופ' שפירא עוסקים בפרסונליזציה, אבטחת סייבר, תאוריית אחזור מידע, מנועי חיפוש והקשר בין אחזור מידע למערכות לומדות. פרופ' ברכה שפירא השתתפה בכתיבת מעל 100 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי עת בתחום מערכות מידע ומאמריה צוטטו למעלה מ-1,800 פעמים. 2005 - בפרס המאמר הטוב ביותר בנושא שיפור הפרטיות של לקוחות בעת חיפוש של מוצרים ושירותים באינטרנט יחד עם שותפיה פרופ' יובל אלוביץ' וד"ר חנן גלזר. 2009 - פרס על הצטיינות במחקרה מטעם הקרן של Marc Rich לחינוך, תרבות ורווחה. 2011 - בפרס המאמר הטוב ביותר בתחום מערכות מידע של JAIS עם שני שותפיה עופר ארזי וננדי קומר. מדיה וקבצים בנושא ברכה שפירא בוויקישיתוף ברכה שפירא, באתר dblp ברכה שפירא, באתר גוגל סקולר העמוד האישי (אורכב 29.05.2018 בארכיון Wayback Machine) של ברכה שפירא, באתר אוניברסיטת בן-גוריון אתר הכנס [1] אתר הכנס [2] אתר כתב העת [3] אתר כתב העת [4] ACM – Association for Computer Machinery IEEE חושב באמצעות Google Scholar תקציר של המאמר Enhancing customer privacy while searching for products and services on the world wide web הצהרת הפרס פרס מאמר טוב ביותר של JAIS תקציר של המאמר A Theory-Driven Design Framework for Social Recommender Systems