laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וספה 400

וספה 400 היא דגם של מכונית מיקרו מתוצרת חברת פיאג'ו אשר יוצרה בין השנים 1957‏-1964. הדגמים הראשונים של אב הטיפוס הוצגו בשנת 1956 והמכונית הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בפאריס בשנת 1957. המטרה בתכנון ויצור הרכב הייתה להתחרות בפיאט 500, דגם מכונית המיקרו המצליח של חברת פיאט. בשנה הראשונה יוצרו 12,000 מכוניות מדגם זה שהוצעו בשתי גרסאות: בסיסית ו"דה לוקס", שהיה בעל תוספות אבזור כגון מגבים. המכונית מן הדגם הבסיסי אובזרה באופן מינימלי. מושבי הנהג והנוסע היו בנויים ממסגרת מתכת אשר עליה נמתח בד ברזנט. ציפוי הפנים של הדפנות עשוי פלסטיק דק המותקן על נקודות החיבור של מסגרת המתכת. לוח המחוונים כלל מד מהירות ונוריות התרעה לאור גבוה, דלק וטעינה בלבד. בדגמי 1959 הציגה וספה 400 שיפורים נוספים באיבזור כגון חלונות הנפתחים בהחלקה על גבי מסילה, מושבים משופרים, ועיצוב פנימי נעים יותר. וספה 400 כללה גם דגם "קבריולה" בעל גג נפתח העשוי מברזנט, אשר היה ניתן להפשיל אותו בגלגול לאורך מסילות שהותקנו בגג ונקשר מאחור על מכסה המנוע. בסך הכל יוצרו כ-34,000 מכוניות מדגם זה. מנוע: אחורי, בנזין, בן שני צילינדרים, שתי פעימות בנפח 393 סמ"ק, מקורר אוויר. הספק: 12-14 כוח סוס ב-4,350 סל"ד, מומנט מרבי: 2.7 קג"מ ב-2,200 סל"ד מתלים: נפרד לכל גלגל, בעלי פעולה כפולה (שמן וקפיץ). מוט נגד גלגול בציר הקדמי. תיבת הילוכים: שלושה או ארבעה קדמיים, הילוך אחורי. דלתות: בפתיחה קדמית (דלתות התאבדות). אורך: 2,850 מילימטר רוחב: 1,100 מילימטר בסיס גלגלים: 1,693 מילימטר משקל ריק: 375 קילוגרם משקל מקסימלי:595 קילוגרם מהירות מקסימלית: 80-90 קילומטר לשעה (בתנאי דרך טובים) תאוצה: מ-0 ועד המהירות המקסימלית: 25 שניות צריכת דלק: 20 קילומטר לליטר מדיה וקבצים בנושא וספה 400 בוויקישיתוף
טרוגונופיים

טרוגונופיים (שם מדעי: Trogonophidae, מכונים גם לטאות טבעת מדבריות), הם משפחה של לטאות דמויי תולעים מקבוצת הטבעונים הכוללת 7 מינים. הטרוגונופיים נבדלים מהמשפחות האחרות של הטבעונים במבנה השיניים האקרודונטי שלהם. הם מצויים בסומליה, חצי האי ערב, איראן וסוקוטרה, ומין אחד שלהם נמצא במרוקו, תוניס ואלג'יריה. במשפחת הטרוגונופיים ארבעה סוגים הכוללים שבעה מינים: משפחת טרוגונופיים (Trogonophidae) מין יחיד Diplometopon zarudnyi סוג ומין יחיד Pachycalamus brevis סוג ומין יחיד Trogonophis wiegmanni סוג Agamodon מין Agamodon anguliceps מין Agamodon arabicus מדיה וקבצים בנושא טרוגונופיים בוויקישיתוף טרוגונופיים, באתר ITIS (באנגלית) טרוגונופיים, באתר NCBI (באנגלית) טרוגונופיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טרוגונופיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טרוגונופיים, באתר GBIF (באנגלית) Macey, J. Robert, et al., Phylogenetic relationships among amphisbaenian reptiles based on complete mitochondrial genomic sequences, Lawrence Berkeley National Laboratory, May 19, 2004, page 3 Thomas Scott, Concise encyclopedia biology, 1996, page 45 Laurie J. Vitt,Janalee P. Caldwell, Herpetology, page 531
בוניפקיוס השלישי

בוניפקיוס השלישי (בלטינית: Bonifacius III; נפטר ב-12 בנובמבר 607) כיהן כאפיפיור מ-19 בפברואר 607 ועד פטירתו באותה שנה. על אף תקופת כהונתו הקצרה, הייתה לפעולותיו השפעה רבה על מעמד האפיפיורות בדורות הבאים. בוניפקיוס היה בנו של יוחנן קאטאאדיוק, רומאי ממוצא יווני. בעת שכיהן כדיאקון הרשים בוניפקיוס את האפיפיור גרגוריוס הראשון, אשר בשנת 603 מינה אותו לתפקיד האפוקריסיאריוס (הנונציו לחצר הקיסרית של האימפריה הביזנטית), תפקיד בו כיהן עד שנת 606. בתפקיד זה יצר בוניפקיוס קשרים עם הקיסר פוקאס וזכה להערכה רבה של הקיסר. לאחר מותו של האפיפיור סאביניאנוס בפברואר 606 נבחר בוניפקיוס לתפקיד האפיפיור, אולם שב לרומא מקונסטנטינופול רק שנה לאחר מכן. לא ברורה סיבת האינטרגנום הארוך. ישנה סברה כי המתנה זו נבעה ממחלוקות אודות בחירתו - לפי סברה זו בוניפקיוס סירב לקבל את התפקיד כל עוד התקיימו מחלוקות אלה. בהגיעו לרומא הוציא בוניפקיוס צו האוסר על דיון במינוי יורש לאפיפיור במהלך כהונתו של אפיפיור מכהן. על פי צו זה, העובר על הצו יוחרם. צו נוסף שהוציא קבע כי לא יבחר אפיפיור חדש קודם לחלוף שלושה ימים ממותו של האפיפיור הקודם - וזאת במטרה שהבחירות לכהונה יתקיימו באופן חופשי מלחצים. שני צווים אלה קבעו את אופן בחירת האפיפיור ופועלים לפיהם גם כיום. בשל יחסיו הקרובים עם הקיסר הביזנטי, קיבל בוניפקיוס הכרזה מהקיסר הקובע כי האפיפיור היושב ברומא עומד מעל כל הכנסיות האחרות (הכרזה הדומה לזו שהוציא הקיסר יוסטיניאנוס הראשון שמונים שנה קודם לכן). ההכרזה העניקה את התואר "ההגמון העולמי" להגמון של רומא - צו אשר בפועל סיכל את מאמציו של ההגמון קיריאקוס מקונסטנטינופול לשאת בתואר זה. בוניפקיוס נפטר ב-12 בנובמבר 607 ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. מדיה וקבצים בנושא בוניפקיוס השלישי בוויקישיתוף קורות חיים בוניפקיוס השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רז'יס מארקון

רז'יס מארקון (בצרפתית: Regis Marcon; נולד ב-14 ביוני 1956) הוא שף צרפתי. רז'יס מארקון נולד בכפר סן-בונה-לה-פרואה (משמעות השם היא: המצנפת הקדושה הקרה), בין ולה לוויוארה באזור לואר עילי. הוריו התיישבו בכפר ב-1948. אמו, מארי-לואיז, ניהלה פאב ומטבח, ואביו, יואנס, הוא סוחר יינות. הוא פתח את מסעדת אוברז' דה סים (Auberge des Cimes) ביחד עם אשתו מישל ב-1979, בכפר בו נולד. ב-2005 הקים מבנה חדש למסעדתו באותו הכפר ושינה את שמה למסעדת רז'יס וז'אק מארקון (Régis et Jacques Marcon). הוא זכה בפרס טטינג'ה ב-1998, פרס בריה סאווארן ב-1992 ופרס בוקיז ד'אור ב-1995. ב-1997 קיבל שני כוכבים במדריך מישלן האדום. ב-2000 זכה ב-19 נקודות בגו מיו ונבחר לשף השנה וב-2001 נבחר שוב לשף השנה. ב-2005 זכה בשלושה כוכבים במישלן. מטבחו של מארקון משלב תבשילים וחומרי גלם מאזורו. סמל המסעדה הוא הפטרייה שמעטרת בתמונות ובפסלים את קירותיה. מטבחו מבוסס על עשבים וצמחים שגדלים באזור. מדי בוקר יוצא צוות המטבח ללקט באזור. כמו כן מככבים בתפריטו ברווזים מפוטמים, טלה מקומי וגבינות האזור. המסעדה פתוחה תשעה חודשים בשנה. בצמוד למסעדה יש מלון בוטיק, השייך לרשת רלה א שאטו, ובו 12 חדרים. כיום (2011) המסעדה מחזיקה בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. (with Jean-Francois Abert) Marvelous Recipes from the French Heartland, Ici La Pr, 2002. אביטל ענבר, "מטבח הליקוט של רז'יס מארקון", גורמה מעריב, 2004. מדיה וקבצים בנושא רז'יס מארקון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רז'יס מארקון המסעדה באתר dininginfrance אתר המסעדה המסעדה באתר השולחנות הגדולים בעולם
בוניפקיוס הרביעי

בוניפקיוס הרביעי (בלטינית: Bonifacius IV; באיטלקית: Bonifacio IV;‏ 550 לערך – 8 במאי 615) היה האפיפיור מ-25 בספטמבר 608 ועד פטירתו. לימים הוכרז כקדוש נוצרי. בוניפקיוס היה בנו של יוחנן, רופא מל'אקווילה. שמו המקורי אינו ידוע. בתקופת כהונתו של האפיפיור גרגוריוס הראשון כיהן בוניפקיוס כדיאקון. בוניפקיוס קיבל את רשותו של קיסר האימפריה הביזנטית פוקאס להפוך את הפנתאון ברומא, מקדש אשר נבנה על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה לאלים הרומיים יופיטר, ונוס ומארס, לכנסייה נוצרית. ב-1 בנובמבר באותה שונה הוקדש הפנתאון כ"כנסיית מרים הקדושה של הקדושים המעונים" (Santa Maria ad Martyres). היה זה המקרה הראשון בו מקדש פגני ברומא הפך לכנסייה נוצרית. בוניפקיוס נבחר לתפקיד האפיפיור לאחר אינטרגנום של תשעה חודשים, לאחר מותו של בוניפקיוס השלישי. בדה ונרביליס מציין כי מליטוס, ההגמון הראשון של לונדון נסע לרומא להתייעץ עם בוניפיקיוס על דרכה של הנצרות באנגליה. בוניפקיוס נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, ולימים הוכרז כקדוש נוצרי. יום חגו הוא 25 במאי. עצמותיו הועברו מספר פעמים בתוך הבזיליקה: במהלך המאה התשיעית או העשירית, במהלך המאה ה-13, בהוראתו של בוניפקיוס השמיני וב-21 באוקטובר 1603 עם יסוד הבזיליקה החדשה. מדיה וקבצים בנושא בוניפקיוס הרביעי בוויקישיתוף קורות חיים בוניפקיוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אטרוריה (בריטניה)

אטרוריה (אנגלית: Etruria) הוא כיום פרוור של העיר סטוק און טרנט (סטוק שעל נהר הטרנט), במחוז סטפורדשייר באנגליה. אטרוריה הייתה המרכז העיקרי והסופי של חברת הקדרות והחרסינה וג'ווד. ב-1769 העביר ג'וזאיה וג'ווד את מרכז הייצור מברסלם לאטרוריה. המקום נקרא על שם המחוז האיטלקי ההיסטורי אטרוריה, שבו התגוררו האטרוסקים הידועים ביצירות האמנות שלה. אזור הייצור והמגורים כיסה 1400 דונם (או 360 אקר) ליד תעלת טרנט-מרזי. במקום, לצד האחוזה של וג'ווד (אטרוריה הול) היו גם בתי המלאכה של אטרוריה שהמשיכו לפעול כחלק מוודג'ווד עד 1950. כיום נמצא מפעל וג'ווד בברלסטון, כ-10 ק"מ דרומית לאתר אטרוריה המקורי. בין תושבי אטרוריה הול היה גם חלוץ ענף הצילום, תומאס וג'ווד, ובאחוזה הוא פיתח רבות מן ההמצאות שלו. לאחר שחברת וג'ווד עברה מאטרוריה, המקום הוזנח והתדרדר. בשנות ה-80 הפך האזור למוקד "פסטיבל הגנים של סטוק און טרנט" (Stoke-on-Trent Garden Festival) וכיום הוא מפותח. במקום גם מספר בתי דפוס לעיתונות המקומית של סטוק און טרנט. בנוסף, הוקם באטרוריה "המוזיאון התעשייתי של אטרוריה" (Etruria Industrial Museum), המוקדש לתקופת המהפכה התעשייתית, למוזיאון הוענק מעמד של מונומנט רשום. מדיה וקבצים בנושא אטרוריה בוויקישיתוף
לוונשטיין

לֶוֶונשטַיין (בגרמנית: Löwenstein ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז היילברון במדינת באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה. העיר מוזכרת לראשונה ב-1123. מבצר העיר, שנהרס על ידי כוחות האימפריה הרומית הקדושה ב-1634, שימש למגורי משפחת רוזני לוונשטיין-וירטהיים. בעיר מתגוררים 3,374 תושבים (נכון ל -31 באוגוסט 2020) פרייהאוס, הבניין העתיק ביותר בלוונשטיין, נבנה במאה ה-14 ושימש למגורים. בשנת 1979 הפך הפריהאוס לרכוש העיר ושופץ, ומאז שנת 1993 מאכלס את מוזיאון מנפרד קיבר. בטירת לוונשטיין, שנבנתה במאה ה-11, מתקיימים סיורים המתארים את היסטוריית המקום. מנזר ליכטנשטרן - המקום נוסד בשנת 1242 ומכיל כנסייה, ציורי קיר, גינת נוי וספרייה. כיום משמש כבית ספר ומרכז טיפולי לילדים עם צרכים מיוחדים. שעון השמש בתכנונו ועיצובו של הוגו קראוטר הממוקם בפארק, מציין את הזמן המקומי וכן את השעה בנקודות אחרות על פני כדור הארץ. מדיה וקבצים בנושא לוונשטיין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוונשטיין נתונים מספריים- לוונשטיין, באתר .stadt-loewenstein.de אתרי העיר לוונשטיין ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קנלאים

קנלאים (שם מדעי: Canellales) היא סדרת צמחים פרימיטיביים המחולקת לשתי משפחות: וינטריים וקנליים. במשפחות אלו יש 136 מיני עצים ושיחים. הקנליים נפוצים באמריקה הטרופית ובאפריקה והוינטריים נפוצים באזור האנטארקטי. עד שנת 1999, שתי משפחות אלו לא נחשבו קרובות. הווינטריים נחשבו למשפחה פרימיטיבית (העצה והשחלה לא דמו למערכת בעלי הפרחים) והקנליים נחשבו למשפחה קדומה של משפחת מיריסטיסאה (Myristicaceae). אולם מחקר על בסיס פילוגנטיקה מולקולרית ומורפולוגיה, תמך באיחוד שתי המשפחות האלו. כך שבמיפוי APG II של שנת 1998 המשפחות היו נפרדות ובדירוג של שנת 2003 הן אוחדו תחת סדרה אחת. מדיה וקבצים בנושא קנלאים בוויקישיתוף קנלאים, באתר ITIS (באנגלית) קנלאים, באתר NCBI (באנגלית) קנלאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קנלאים, באתר Tropicos (באנגלית) קנלאים, באתר GBIF (באנגלית) קנלאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנוטקה פינקיורי

אנוטקה פינקיורי (באיטלקית: Enoteca Pinchiorri) היא מסעדה השוכנת ליד בזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה, טוסקנה. הבעלים הם ג'ורג'יו פינקיורי, אוֹצֵר יין במקצועו ואני פיאולדה (נולדה ב-1945), שגדלה בפרומנד דז אנגלה שבניס, בת להורים בתעשיית המלונאות. בגיל 20 עברה אני לפריז, שם הייתה עובדת ממשלה, עברה לאנגליה, ומשם עברה לטוסקנה. היא למדה לבשל בעצמה. ג'ורג'יו פינקיורי, פתח ב-1972 את בר היין אנוטקה נציונלה (Enoteca Nazionale) והוסיף את השם פינקיורי לשמו. פיאולדה, שהגיעה לטוסקנה, הכירה את פינקיורי והייתה הטבחית בבר שלו. בתחילה הם הגישו מאכלים ספורים שליוו יינות גדולים, אותם בחר ג'ורג'יו. המסעדה זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן האדום ב-1982, בשני כוכבים ב-1983, ניקוד עליו שמרה עד לשנת 1993 והחזיקה בו שנתיים, עד שהורדה לשני כוכבים (באותה שנה פתחה את מסעדת אנוטקה פינקיורי בטוקיו), היא זכתה מחדש בשלושה כוכבים בשנת 2004, ניקוד עליו היא שומרת כיום (2010). היא נכללת ברשת רלה א שאטו מאז שנת 1983. המסעדה נבחרה במקום ה-44 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2003, במקום ה-48 בשנת 2005, במקום ה-29 בשנת 2006, במקום 41 בשנת 2007 ובמקום ה-32 בשנת 2008. היא נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. השפים הם אני פיאולדה, איטלו באסי וריקרדו מונקו. מרתף היין של המסעדה הוא מהגדולים בעולם והוא מכיל 4,000 סוגי יינות שונים ו-150,000 בקבוקים, בעיקר איטלקיים, צרפתיים וקליפורניים, כש-200 יינות מוצעים לשתייה בכוס. Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 173-174. מדיה וקבצים בנושא אנוטקה פינקיורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנוטקה פינקיורי המסעדה במדריך השולחנות הגדולים בעולם(הקישור אינו פעיל) ריאיון עם אני פיאולדה, theworldwidegourmet.com ריאיון עם אני פיאולדה, iviewme.wordpress.com‏, 13 ביוני 2010 אביטל ענבר, כוכבות במטבח, באתר nrg‏, 24 בפברואר 2002 אנוטקה פינקיורי במקום ה-48 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2003 אנוטקה פינקיורי במקום ה-48 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2005 אנוטקה פינקיורי במקום ה-29 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006 אנוטקה פינקיורי במקום ה-41 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007 אנוטקה פינקיורי במקום ה-32 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
ספרן

ספרן הוא מי שבמקצועו מתמחה בקטלוג ספרים, במיונם, בחיפוש מידע בספרים ובמאגרי מידע דיגיטליים, ובניהול ספריות. מקצוע הספרנות נלמד ברוב האוניברסיטאות יחד עם מקצוע המידענות, שמטרתו להעניק לספרן-מידען את הכלים לנווט בין מקורות הידע הרבים, לאתר ולשלוף את המידע הנדרש תוך כדי שימוש במערכות מידע ושיטות חיפוש מתוחכמות במחשב. בשל מטרות אלה של המקצוע, הספרן-מידען נדרש למודעות חברתית והשכלה רחבה, בנוסף ליכולת תקשורתית וידע טכנולוגי. בשל הגידול במרכזיותה של התקשורת בחברה המודרנית והדרישה הגוברת והולכת למידע איכותי, מקצוע הספרנות הופך במאה ה-21 לדינמי ומורכב יותר. עם השינוי בתפקיד הספרן לצד ההתקדמות הטכנולוגית, משתנה גם הדימוי שלו. אם בעבר היה דימוי של אדם רציני, הקבור בתוך כרכים עבי כרס ודורש שקט. כיום ספרנים הופכים להיות פעילים יותר ברמה ציבורית וחברתית. ספריות מרכזות פעילויות תרבותיות, ויוצרות קהילה סביבם. הספרן אינו רק "שומר הסף של מתחם הספרים" אלא גם פעיל בקהילה. לימודי המקצוע מעניקים לספרן-מידען את העקרונות העיוניים של המקצוע, תוך הבלטת תפקידי הספרייה כגורם חברתי, ומפתחים את הכושר לניתוח מערכות מידע לסוגיהן. במאה ה-21, במרכזי מידע וספריות רבות, ספרנים עוסקים גם בתחום המידענות, וכך, עבודתם כוללת מיון ואיתור מידע באמצעים ממוחשבים. באקדמיה ישנם בתי ספר לספרנים ולמידענים, המעניקים תעודות "ספרן מוסמך וספרן מורשה" אוניברסיטת בר-אילן – תארים ראשון, שני ודוקטור אוניברסיטת חיפה – לימודי תעודה במסגרת הפקולטה למדעי התואר ולימודי מ.א. במסגרת בית הספר לניהול המכללה האקדמית גליל מערבי – לימודי החוג ללימודי מידע, בחסות אקדמית של אוניברסיטת בר-אילן המכללה האקדמית בית ברל המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין – לימודי ספרן מורשה ולימודי M.Ed אורנים - המכללה האקדמית לחינוך – לימודי ספרן מורשה. בשנת 2009 התאחדו שני ארגוני הספרנים, אס"י ואסמ"י, לארגון אחד. מטרת האיחוד הייתה שיתוף פעולה בין כל עובדי הספריות בישראל – ציבוריות, אקדמיות, מיוחדות ובתי ספר. הארגון המאוחד נקרא "ארגון הספרנים והמידענים בישראל", והוא פועל בתחומי ההעסקה, שכר ותגמול, כנסים וימי עיון, הכשרה מקצועית, פרסים לסטודנטים, ותקנים. בשנת 2010 נערכו בחירות כלליות ונבחר ד"ר שחף הגפני. בשנת 2011 השתתף הארגון בקמפיין הארצי נגד נעילת שעריה של הספרייה העירונית בקריית שמונה. שיטת דיואי שיטת ספריית הקונגרס ארגון הספרנים והמידענים בישראל עיצוב ספרים דמטריוס מפלרום חמשת חוקי הספרנות רשימת ספרנים ומידענים Solomon, Y. (2016). Librarians in Flux: The New Serendipity Agents, Paper presented at #VisDom 2016 Conference, Potsdam, Germany (May 27-28, 2016); DOI:10.13140/RG.2.1.3013.2729 אסמ"י - אתר האינטרנט של ארגון הספרנים והמידענים בישראל אביב מזרחי, ככה חיפשו לפני גוגל, באתר ynet, 24 בדצמבר 2014 כרמית ספיר ויץ, ‏סליחה, איפה הספרנית? הגברים שעוסקים במקצוע שהיה "שמור" לנשים, באתר מעריב אונליין, 3 ביוני 2015 ערן גולדנברג, להיות ספרן יעץ בספריות אקדמיות - עבר, הווה, עתיד, מתוך "לימודים - כתב עת וירטואלי לענייני חינוך והוראה", גיליון מס' 13 - תשע"ז - 2016/17; באתר "דעת" מילון למונחי ספרנות, באתר האקדמיה ללשון העברית | 1976 | 2003 | ספרנים, דף שער בספרייה הלאומית Robert Musil, “The Man Without Qualities”, Volume 1, p 503 “The secret of a good librarian is that he never reads anything more of the literature in his charge than the titles and the tables of content” סופרים ספרנים, באתר ynet, 18 במרץ 2009
תולדות היהודים

האם התכוונתם ל... היסטוריה של עם ישראל – ההיסטוריה של העם, הדת, והתרבות היהודית קדמוניות היהודים – ספר של יוסף בן מתתיהו דברי ימי ישראל – ספר היסטוריה של צבי גרץ תולדות היהודים בממלכת הצלבנים – ספר היסטוריה של פרופ' יהושע פראוור תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד ספר של שמואל ספראי המבוסס על הרצאותיו של גדליהו אלון
Who Shot Ya?

"Who Shot Ya?‎" הוא שיר היפ הופ של הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י. השיר יצא כסינגל ולאחר מכן כחלק מהאלבום "Born Again" שיצא לאחר מותו. לשיר היה מקום מרכזי בליבוי היריבות בין הראפ של החוף המזרחי וזה של החוף המערבי. במקור השיר הוקלט לאלבומה של מרי ג'יי בלייג' "My Life" אך גרסתו של "ביגי" (נוטוריוס בי. איי. ג'י.) הוערכה כאלימה מידי לאלבום רית'ם אנד בלוז והראפר קיית' מארי נתבקש להקליט במקומו. השיר כולל סאמפל משירו של דייוויד פורטר "I'm Afraid The Masquerade Is Over". בשיר יש גם התייחסות לשיר "C.R.E.A.M.‎" של להקת ההיפ הופ וו טאנג קלאן וייחוסה של העיר ברוקלין כ-Crooklyn. השיר צבר למעלה מ-74 מיליון השמעות בספוטיפיי. ב-30 בנובמבר 1994 נורה הראפר טופאק שאקור חמש פעמים ונשדד בכניסה לאולפן ההקלטות Quad Recording במנהטן. לאחר התקרית האשים שאקור את שון קומבס, אנדרה הארל והנוטוריוס בי. איי. ג'י. במעורבות בירי או בהזמנתו. אחת ה"עדויות" לאמיתות השל האשמה זו הייתה כאשר השיר יצא לאור, שאקור חש כי השיר כיוון אליו. שאקור ומעריצי ראפ רבים פירשו את השיר כשיר דיס (Diss) אשר לועג למקרה הירי והשוד. מאידך טענו "ביגי" ושון קומבס כי השיר הוקלט כמה חודשים לפני ואין לו כל קשר לירי בשאקור. המחלוקת הרבה שנוצרה בעקבות השיר הוסיפה ליריבות בין מעריצי הראפ של החוף המזרחי ואלו של החוף המערבי. שאקור, אמני ומעריצי ראפ מן החוף המערבי הפכו להיות עוינים יותר ויותר כלפי "ביגי", שון קומבס, חברת התקליטים באד בוי רקורדס, וכל מי שהואשם על ידם שהיה לו קשר למקרה. כתגובה לשיר, הוציא טופאק את השיר המפורסם "Hit 'Em Up" בו הוא לועג ל"ביגי", שון קומבס, ליל קים וראפרים נוספים מהחוף המזרחי. לאחר הירצחו של שאקור בפיגוע ירי בלאס וגאס בספטמבר 1996 נפוצו כמעט מיידית שמועות על מעורבותו של ביגי ברצח. כחצי שנה מאוחר יותר, במרץ 1997 נורה גם ביגי למוות. מידע על היצירה "Who Shot Ya?‎" באתר מיוזיק בריינז מידע על הרצועה "Who Shot Ya?‎" באתר ספוטיפיי
המערכה באיי גילברט ומרשל

המערכה באיי גילברט ומרשל הייתה סדרה של פעולות אסטרטגיות שערכו הצי האמריקאי וחיל הנחתים האמריקאי במרכז האוקיינוס השקט, החל בנובמבר 1943 וכלה בפברואר 1944, כחלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. את המערכה הקדימה הפשיטה על מקין, שערכו כוחות הנחתים האמריקאים באוגוסט 1942. מטרת האמריקאים הייתה ניטרול הבסיסים היפניים באיי גילברט ומרשל, אשר היוו את גבולה המזרחי של האימפריה היפנית. בקיץ שלאחר מכן, התרחשה המערכה על איי מריאנה ופלאו. הצי הקיסרי היפני כבש את איי גילברט חמישה חודשים לאחר המתקפה על פרל הארבור. על מנת לעבות את ההגנה על טאראווה, בנו היפנים בסיס מטוסים ימיים באטול מקין והציבו חיילים לאורך חופי איי האטול על מנת שיוכלו לעקוב אחר תנועת בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט. אולם, רק לאחר הפשיטה על מקין באוגוסט 1942 החלו היפנים לבצר את איי גילברט. הגדול שבאיי גילברט והחשוב ביותר מבחינה אסטרטגית היה טאראווה. במרץ 1943, החלו היפנים בבניית הביצורים על האי כאשר הם נעזרים בכ-5,000 חיילים ופועלים. לשם השוואה, לאי מקין נשלחו 798 חיילים. גנרל הולנד סמית', מפקד הקורפוס האמפיבי ה-5, תלה את האשמה על ההתבצרות היפנית המהירה בפשיטה על האטול. במשך זמן רב, גם לאחר שפרש, טען סמית' כי היה על הכוחות האמריקאיים לעקוף את טאראווה, במקום לשלוח נחתים רבים אל מותם תוך כדי ניסיון כיבוש האי. לעומתו, האמינו האדמירלים צ'סטר נימיץ, ריימונד ספרואנס וארנסט קינג כי כיבוש איי גילברט הוא הישג הכרחי בדרך לכיבוש איי מרשל. במהלך כיבוש איי גילברט, הגו מפקדי הצי תוכנית לכיבוש איי מרשל, בה יושמו לקחי הפלישה לטאראווה. הלקחים היו: שימוש מוגבר במטוסי סיור, שימוש מוגבר בסיורי צוללות, שימוש ביותר אוניות, סירות פטרול לחיפוי, רכבי נחיתה והגברת הריכוך הארטילרי שהקדים את הפלישה הרגלית. המטרה העיקרית בתוכנית הצבאית לכיבוש איי מרשל היה כיבוש האטול קווג'לין, תוך עקיפת האיים הסובבים אותו. היה זה שינוי מדרך הפעולה הנהוגה של הצי, שקבעה כי יש לכבוש ראשית את האיים ההיקפיים, אשר סיפקו הגנה אווירית לאי הראשי. אולם, בשלב זה הוכיח כוח נושאות המטוסים של הצי האמריקאי את יעילותו, ובקרב זה אף זכה לתמיכת מפציצים יבשתיים מטאראווה. Hoyt, Edwin P. Storm Over the Gilberts: War in the Central Pacific 1943, Van Nostrand Reinhold, 1978. ISBN 9780442804985. Meyers, Bruce F. Swift, Silent, and Deadly: Marine Amphibious Reconnaissance in the Pacific, 1942-1945, Naval Institute Press, 2004. ISBN 9781591144847. Burton Wright III, Eastern Mandates, United States Army Center of Military History. CMH Pub 72-23. Meyers, עמ' 42.
ג'אן

ג'אן פאר אנדרה (באנגלית: Jaan Par Andre) היא מסעדה בסינגפור. שף אנדרה צ'אנג (Andre Chiang) נכנס למסעדה ב-2008, והתלמד אצל פייר גאנייר, ז'ואל רובישון, ז'אק ולוראן פורסל, פסקל ברבו והאחים טרואגרו. הוא היה חלק מהצוות שהקים את מסעדת D'sen בבנגקוק, ועמד בראש הקמת מסעדת Send & Bund בשאנגחאי. אנדרה צ'אנג נכנס למסעדה כשף ב-2008, עד בואו היא נקראה ג'אן (Jaan), ועם כניסתו לתפקיד שמו נוסף לשם המסעדה. מנות הדגל שלו הן תבשיל הפואה גרה וסלט הירקות הנשכחים, המכיל 21 ירקות נדירים. במקום בר שוקולד. בשלהי שנת 2010 עזב אנדרה צ'אנג את המסעדה ופתח מסעדה משלו בשם "אנדרה רסטורנט" (Andre Restaurant), במקומו נכנס השף השוודי Ebbe Vollmer, שהפך את תפריט המסעדה לקלאסי והמסעדה שבה ונקראה "ג'אן". המסעדה ממוקמת בקומה ה-70 של מלון סוויסוטל בסטמפורד, לה חלונות זכוכית המשתרעים מהרצפה לתקרה ודרכם הסועדים יכולים להשקיף על נופה של סינגפור והיא מוארת במנורות מזכוכית מוראנו. במסעדה 40 מקומות. המסעדה מדורגת במקום הרביעי ברשימת המסעדות הטובות באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2011/2010. המסעדה מדורגת במקום ה-39 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010. המסעדה דורגה במקום הרביעי ברשימת המסעדות הטובות באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2010/2009. היא נבחרה למסעדת השנה בסינגפור לשנת 2010 במשאל בין 150 מבכירי תעשיית המסעדנות והמלונאות בהונג קונג. הניו יורק טיימס בחר במסעדה כאחת מעשר המומלצות שלו לשנת 2011. The Mielle Guide: Your Guide to Asaia's Best Restaurant's 2009/2010, Ate Media Pte Ltd, Singapore, 2010, pp. 10, 18, 19, 145. אתר מסעדת ג'אן אתר מסעדת אנדרה Jaan par Andre Debuts As Asia's Top 4 Restaurants in Miele Guide 2009-2010 Jaan par Andre makes international history with its debut as No.39 on the San Pellegrino World's 50 Best Restaurants list 2010 JAAN par André : My Most Expensive Lunch To-Date,‏ June 1st 2009 Singapore, JAAN par André רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2011/2010 מסעדת ג'אן פאר אנדרה במקום ה-39 ברשימת 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010 רשימת המסעדות הטובות באסיה לשנת 2010/2009 Chen Jingwen, Jaan par Andre is Singapore's best restaurant, Apr 10 2010 ג'יסלה וויליאמס, הניו יורק טיימס, טוס וסעד: מסעדות ששווה לטוס לחו"ל במיוחד עבורן, 19 בינואר 2011
פרנסיסקו פלורס

פרנסיסקו פלורס פרז (17 באוקטובר 1959 - 30 בינואר 2016) היה נשיאה של רפובליקת אל סלוודור בשנים 1999–2004. פלורס התחיל את הקריירה הפוליטית שלו במפלגה השמרנית הברית הלאומית רפובליקאית ARENA (הNationalist Republican Alliance) וכיהן כסגן שר ב-1989 בממשלתו של אלפרדו כריסטיאני. ב-29 במרץ 1998 ה-ARENA הכריזה על פלורס כמועמד שלהם בבחירות לנשיאות בשנה שאחרי. בבחירות במרץ 1999, פלורס נבחר לנשיא אל סלוודור ונכנס לתפקיד ב-1 ביוני. תקופת שלטונו הסתיימה כעבור 5 שנים והוא הוחלף באנטוניו סאקה, חבר מפלגתו. במאי 2014 הואשם שנטל לכיסו 15 מיליון דולר, שהועברו ב-2003 מטאיוואן כתרומה לנפגעי רעש האדמה של שנת 2001. בחודש ספטמבר, לאחר מספר חודשים במחתרת, הסגיר עצמו לרשויות והושם במעצר בית. בחודש ינואר 2016, לקה בדמם מוחי, הוא נפטר ב-30 בינואר בבית חולים פרטי בסן סלוודור לאחר שעבר ניתוח חירום. מדיה וקבצים בנושא פרנסיסקו פלורס בוויקישיתוף פרנסיסקו פלורס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ידיעה על פטירתו באתר העיתון USA Today. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.