laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קוטקה

קוטקה (בפינית: Kotka, מילולית: עיט) היא עיירה ומועצה אזורית בפינלנד. העיירה נמצאת על חוף מפרץ פינלנד, בשפך הנהר קימי, באי קוטקנסארי. שטח המועצה האזורית הוא 949.74 קמ"ר, שמתוכם 678.45 קמ"ר הם גופי מים. אוכלוסיית המועצה האזורית היא 54,849 נפשות (נכון ל-2013). במועצה קיים נמל חשוב, המשמש לייצוא וייבוא עבור פינלנד ורוסיה. בעיירה קיימת קבוצת ספורט, הן לכדורגל והן לכדורסל בשם קוֹטְקַן טִייֵווַאֵן פַּלּוֹילִייַט (Kotkan Työväen Palloilijat), או בראשי התיבות קוֹ-טֵה-פֵּה (KTP). מקדוניה הצפונית גבגליה, מקדוניה הצפונית גרמניה ליבק, שלזוויג-הולשטיין, גרמניה מדיה וקבצים בנושא קוטקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוטקה (בפינית, באנגלית וברוסית) קוטקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קוטקה, ברשת החברתית פייסבוק קוטקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוטקה, ברשת החברתית אינסטגרם קוטקה, ברשת החברתית LinkedIn קוטקה, סרטונים בערוץ היוטיוב נתון המתייחס לתחום השיפוט של העירייה, מתוכם 678.45 קמ"ר הם מים, ו-271.29 קמ"ר אדמה.
החלוקה המנהלתית של ויסקונסין

החלוקה המנהלתית של מדינת ויסקונסין שונה במעט מן החלוקה השגרתית של שאר מדינות ארצות הברית. כמו בכל שאר המדינות, המדינה מחולקת למחוזות. שלא כמו בשאר המדינות, המדינה מתחלקת אף לתתי-חלוקות שונות, שלא בהכרח חופפות אלו לאלו, כאשר לכל חלוקה יש שימוש אחר, בהיבטים שונים של החוק, מערכת האכיפה, המיסים ועוד. להלן החלוקות השונות שבמדינה. המחוז היא יחידת החלוקה הבסיסית במדינה, כאשר המדינה נחלקת ל-72 מחוזות בסך הכל. לכל מחוז יש מושב מחוז, בדרך כלל בעיר הגדולה או ביישוב הגדול שבמחוז, בו מרוכזים משרדי הממשלה הנוגעים למחזז. לכל מחוז ישנו ועד לוגיסטי הנבחר אחת לשנתיים (למעט מחוז מילווקי הבוחר בנציגיו אחת לארבע שנים). בנוסף, לכל מחוז יש נציג מבצע, הנבחר או ממונה (תלוי במחוז). בנוסף, נבחרים שאר נציגי הציבור, בדרך כלל אחת לארבע שנים. אחריות המחוזות לרוב היא על השירות הסוציאלי, הכשרת עובדים וטיפול בקשישים. כמו כן, הטיפול בקרקעות הציבוריות, אכיפת החוק ותחזוקת הכבישים אף הם ברשות המחוז, בתיאום עם הרשויות. בוויסקונסין, כל עיר מהווה ישות אוטונומית ביחס למחוזות בה היא שוכנת, וחוקיה חלים על שטחה. כמו כן לעיר נבחרי ציבור משלה, וחוקי הבחירה שונים. בנוסף לזה, לעיר מילווקי יש זכויות נוספות מיוחדות שאין לאף עיר במדינה. נכון ל-2009, בוויסקונסין יש 190 ערים. לעיר יש זכות לקביעת מרבית החוקים, בכל ענייניה ביחס לחוקי המדינה (לעומת החוקים הפדרליים, כמובן). כך, שמערכות אכיפת החוק, המיסים ומערכת המשפט של כל עיר נפרדות כמעט לחלוטין משל שאר המדינה. בתוך חלוקה זו, ישנן ארבע דרגות: דרג א' - בעלת 150,000 תושבים ומעלה (רק מילווקי עומדת בהגדרה זו) דרג ב' - בעלת 39,000 - 149,999 תושבים דרג ג' - בעלת 10,000 - 38,999 תושבים דרג ד' - בעלת 9,999 תושבים או פחות ניתן לחרוג מהגדרות אלו, ובכל אופן, כל שינוי בדרג העיר מחייב אישור המושל והנפקת מנשר מטעם ראש העיר. בגלל זה, העיר מדיסון, על אף שאוכלוסייתה היא למעלה מ-150,000 תושבים, עדיין נחשבת כעיר מדרג ב'. כדי להחשב כעיר, על העיר להכיל לפחות 1,000 תושבים בשטח חקלאי, או 5,000 תושבים בשטח עירוני. בוויסקונסין, לכפר סמכות משלו על פני המחוז (או המחוזות) בו הוא נמצא, לעניין מיסים וחוקי הכפר. נכון ל-2009 בוויסקונסין 403 כפרים. כל שאר המדינה שאיננו מאוגד בעיר או בכפר, נחשב ליישובים, כמו בשאר חלקי ארצות הברית. נכון למפקד 2009, בוויסקונסין יש 1,258 יישובים. ליישובים, בניגוד לערים ולכפרים, אין סמכות שיפוטית או מנהלתית כנגד סמכויות המדינה, והלכה למעשה הם מנוהלים בידי מושל המדינה. עם זאת, בסמכות היישוב להעניק שירותי יתר על פני יישובים אחרים, אך שלא בסתירה לחוקי המדינה. כמו כן, היישוב שומר בידו את הזכות להחזיק ולתפעל את שטחי המדינה שבחלקו. פעמים רבות, בעקבות התרחבות ערים או כפרים, יישובים שלמים "נבלעים" ומתאגדים בתוך כפר או עיר. כך שמספרם ושטחם יכול להשתנות בקצב גבוה יחסית. בנוסף לחלוקות הללו, המדינה מחולקת בצורות שונות, לא בהכרח הקשורות למבנה המדינה או לתושבים הגרים בה, ופעמים שמחוזות הללו חוצים ערים ויישובים, כך שמחצית העיר האחת במחוז אחד, והחצי השני במחוז האחר. החלוקה מיועדת עבור שימושים שונים, כגון: חלוקה לבתי ספר, תמיכה באולמות ספורט, ביוב והדברת מזיקים. רשימת מחוזות ויסקונסין רשימת ערי ויסקונסין רשימת כפרי ויסקונסין רשימת יישובי ויסקונסין
בית בקהיר

בית בקהיר (בערבית: بين القصرين - תעתיק לעברית - בין אלקצרין, תרגום לעברית - בין שני הארמונות) הוא רומן מאת הסופר המצרי נגיב מחפוז, שיצא לאור בשנת 1956. רומן זה הוא הכרך הראשון מבין שלושת הכרכים, אשר מהווים את הטרילוגיה הקהירית של נגיב מחפוז, אשר נחשבת בידי רבים ליצירתו הספרותית הגדולה והחשובה ביותר של הסופר. הספר מציג בפני הקורא לראשונה את אחמד עבד אל-ג'ואד, סוחר אמיד בשוק של קהיר, את אמינה, אשתו הנאמנה, ואת חמשת ילדיהם של השניים: יאסין הבן הבכור, בנו של אל ג'ואד ושל אשתו הקודמת, המקבל את אמינה כאמו המאומצת. פהמי הבן האמצעי, סטודנט למשפטים וצעיר חולמני ההופך למהפכן נלהב למען התנועה לעצמאות מצרים. כמאל הבן הצעיר, תלמיד בית ספר שקדן בבית הספר הדתי אגא חליל שבמרכז קהיר, אשר במהלך עלילת הספרים הופך במידה רבה לגיבורה האמיתי של הטרילוגיה. חדיג'ה האחות הבכורה, אשר חרף חזותה המרירה והזועפת חלומה הגדול הוא להינשא חרף פגמיה החיצוניים, ועאישה הבת הצעירה, היפהפייה של המשפחה אשר נאלצת להתמודד עם החלטתו של אביה שלא להסכים לנישואיה טרם נישואי אחותה הבכירה. הספר עוקב אחר חייהם של בני המשפחה, כמשפחה ממוצעת מהמעמד הבינוני-גבוה בקהיר של העשור השני של המאה ה-20, אשר נאלצים לחיות תחת שלטונו הסמכותי, ולעיתים אף הרודני, של אבי המשפחה, עבד אל-ג'ואד, אשר שולט במשפחתו ביד רמה. הספר מתמקד במידה רבה בעלילותיהם השונות של שלושת בני המשפחה, יאסין, פהמי וכמאל, אשר פועלים כל אחד בדרכו על מנת להגשים את שאיפותיהם, וזאת יחד עם כפיפותם המוחלטת להלכה למרותו של האב. כמו כן הספר עוקב אחר שאיפתן של שתי בנות המשפחה, חדיג'ה ועאישה, למצוא חתן, ואת הסכסוך הסמוי בין שתיהן לנוכח החלטתו הנחושה של האב שלא לאפשר את נישואיה של עאישה, הבת הצעירה, טרם נישואיה של חדיג'ה. במהלך העלילה, האידיליה המוצגת בספר, אודות משפחה אשר מתקיימת למעשה במעין עולם משלה, נשברת בהדרגה בעקבות הניצנים הראשונים של המרד המצרי כנגד השלטון הקולוניאלי במצרים, אשר מתבטא בספר באמצעות תיאור מאבקו של המנהיג המצרי סעד זע'לול למען עצמאותה של מצרים. התסיסה ברחוב המצרי כנגד השלטון הבריטי, אשר זוכה לתיאור נרחב בספר, עתידה להשפיע ישירות על חיי המשפחה, בעקבות התגייסותו של הבן האמצעי פהמי, לטובת המטרה, וכתוצאה מכך לתחילתה של שרשרת אירועים אשר מאיימת לפרק את המשפחה כליל. הספר תורגם לעברית בידי סמי מיכאל, ויצא לאור בהוצאת "ספרית הפועלים" בשנת 1981. הטרילוגיה הקהירית נגיב מחפוז הספר "בית בקהיר", באתר "סימניה" אריק גלסנר, על "בית בקהיר", של נגיב מחפוז, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", יוני 2017 בית בקהיר, באתר OCLC (באנגלית)
דוד הקשר

הרב דוד הקשר (י"א בסיוון תש"ג, 14 ביוני 1943 – ט"ז באייר תשנ"ז, 23 במאי 1997) היה ר"מ בישיבת ישיבת קול תורה בירושלים במשך כעשרים ושבע שנה. נולד בחיפה לשמעון וחנה הקשר, יוצאי גרמניה שעלו ארצה ערב מלחמת העולם השנייה, צאצאי הרב אפרים הקשר, הדיין מהמבורג, מחבר הספרים "אדני פז" ו"לוית חן". בתום לימודיו היסודיים עבר ללמוד בישיבת קול תורה בשל קשיי התחבורה של אותה תקופה לא שב לביתו במשך כל ה"זמן". לאחר סיום לימודיו בישיבה, עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק, והיה מקורב לראשי הישיבה בכלל, ולראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך בפרט, וכן למשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין. בשנת תשכ"ח (1968) נישא למרים שינדלהיים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל האברכים של ישיבת פוניבז'. בשנת תש"ל (1970), בגיל 27, הוצע לו להצטרף לצוות הר"מים בישיבת קול תורה. בתחילה סירב בשל גילו הצעיר, אולם בעקבות הכרעת המשגיח הרב לוינשטיין שהדור צריך למרביצי תורה כמותו נענה להצעה. הוא שהה בישיבה במשך כל השבוע ושב למשפחתו בבני ברק בשבתות. בזמן אלול הראשון עזב את משרתו ושב לכולל בבני ברק, אך בעקבות הוראת הרב לוינשטיין שב לאחר מכן למשרתו החדשה בישיבת קול תורה. הוא עבר עם משפחתו להתגורר בסמוך לישיבה בשכונת בית וגן בירושלים. הקים כולל אברכים בישיבת מאור התורה בירושלים, ומסר לאברכים שיעורי תורה בסוגיות שאינן נפוצות בישיבות. לאחר פטירת הרב יחזקאל אברמסקי, ירש את מקומו במסירת שיעורו היומי לקבוצת "בעלי בתים" תושבי בית וגן. בשנות החמישים לחייו חלה בסרטן. הוא נסע לארצות הברית לטיפול במחלתו. בתקופת שהותו בארצות הברית מסר שיעורי תורה לתלמידי ישיבה מקומיים, הוסמך להוראה על ידי מורו ורבו הגרש"ז אויערבך,ובתקופת שהותו בארצות הברית גם הורה הוראות לרבים. נודע בשיעוריו העמוקים והבהירים, וכתלמיד מובהק של הרב שמואל רוזובסקי לקח ממנו את צורת סדר ואמירת השיעור, יש אצל כמה ראשי ישיבות מובהקים את ההוראות שקיבל מרבי שמואל רוזובסקי בעניין אמירת השיעור ודרך הלימוד לתלמידים. נפטר בארצות הברית בערב שבת ט"ז באייר תשנ"ז. הלווייתו יצאה מישיבת תורה תמימה בניו יורק, ולאחר השבת הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בל"ג בעומר בחלקת הרבנים החדשה בהר המנוחות בירושלים. בהוראת המשגיח הרב גדליה אייזמן נכתב על מצבתו התואר "איש האשכולות". אחיו הגדול הרב ברוך הקשר זצ"ל, שימש ר"מ בישיבת אור ברוך. גיסו הוא הרב אביגדור צבי שינדלהיים, מראשי ישיבת דרכי משה בבני ברק. בין חתניו: הרב משה יהודה שניידר תלמידו ומקורבו של הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, (נכד הרב משה שניידר); הרב שאול קלופט ראש ישיבת קהילות יעקב, בנו של הרב חיים קלופט; הרב מאיר, ר"מ בישיבת באר מרדכי ובנו של הרב אליעזר מרקוביץ, ראש הכולל שבישיבת בית מאיר. סדרת ספרי שירת דוד - מערכות וחידושים על מסכתות יבמות, קידושין, כתובות ובבא קמא סדרת קובצי מראי מקומות על חלק ממסכתות הש"ס שירת דוד - על מסכת בבא מציעא שירת דוד - מאמרים ושיחות מוסר על סדר התורה והמועדים שיעורי הגר"ד הקשר - פרק יש נוחלין שולחן הסדר - על ענייני פסח ועל הגדה של פסח בהלכה ובאגדה אמרי דוד - מאמרים וביאורים על חומש במדבר מנחת ביכורים - חידושים וביאורים בהלכה ובאגדה בענייני חג השבועות וספירת העומר דודאי השדה - לקט שיעורים ושיחות שנאמרו על ידו ונכתבו על ידי תלמידיו בארצות הברית הגדה של פסח שירת דוד - הגדה מלאה עם הלכות והנהגות ומנהגי המחבר לפי מנהגי אשכנז ודיון בהם. דוד הקשר (1943-1997), דף שער בספרייה הלאומית
עמירן

האם התכוונתם ל... דוד עמירן – גאוגרף ישראלי עמנואל עמירן – מלחין ישראלי רות עמירן – ארכאולוגית ישראלית
אנדריי ביילי

אנדריי ביֵילי (רוסית: Андре́й Бе́лый) הוא שם העט של הסופר בוריס ניקולאביץ' בוּגאיֶב (Бори́с Никола́евич Буга́ев 26 באוקטובר 1880 - 8 בינואר 1934), אחד מהסימבוליסטים החשובים בספרות הרוסית, וכן משורר, תאורטיקן ספרותי ומבקר ספרות. על הרומן פרי עטו פטרבורג אמר ולדימיר נבוקוב כי הוא אחד מארבעת הרומנים הגדולים של המאה ה-20. בוריס בוגאיֶב נולד במוסקבה. אביו, ניקולאי בוגאיב היה מרצה מוערך למתמטיקה. אמו הייתה אשת חברה מוערכת וידועה ביופיה. בעקבות אביו למד בוריס מתמטיקה ומדעי הטבע, אך תשוקתו האמיתית הייתה לספרות. הוא הושפע מאוד מהתנועה הסימבוליסטית וממדעי הטבע. לאחר מלחמת העולם הראשונה בוגאיב שהה בברלין, שם נהנה מתנאי מחיה טובים בשל האינפלציה הגרמנית. הוא ניצל את העלות הנמוכה של חומרים ושירותים בברלין האינפלציונית על מנת להוציא את ספריו בזול לאור. בעת שהייתו בגרמניה הצטרף בוגאיב לתנועה האנתרופוסופית, התיידד עם רודולף שטיינר ונחשף לכתביו של יונג. ב-1924 שב בוגאיב לברית המועצות, שם לא הותרה האנתרופוסופיה כחלק מהמאבק של המשטר הבולשביקי בדתות. בוגאיב נאלץ להסתיר את היותו אנתרופוסוף ולהתחזות למרקסיסט. ב-1934 נפטר בוגאיב משבץ מוחי. בעת פטירתו היה תלוי נגדו תיק פתוח במשטרה החשאית הרוסית. ספרותו של ביילי משופעת באזכורים גאומטריים, מיסטיים ואינטרטקסטואליים. הוא משתמש רבות במדעים המדויקים ביצירתו כדרך להביע את מחשבות גיבוריו. כסימבוליסט, יצירתו של ביילי נושאת בחובה רבדים רבים של סמליות, כולל רמזים והקשרים למשמעויות שאינן מובעות בטקסט באופן ישיר. ביילי מרבה לציין הוגים פילוסופים ביצירתו ובפרט את קאנט. ההשפעה של קאנט על יצירתו מתבטאת בעולם הפנימי העשיר של גיבוריו ובאי הביטחון המוחלט של הקורא האם האירועים המתרחשים בסיפוריו הם מחוץ לדמיונם של גיבוריו או תיאור הדמיון של הגיבורים. פטרבורג (זמורה-ביתן, 1992) ולדיסלב חודסביץ', נקרופוליס (מרוסית: דינה מרקון), הוצאת כרמל, 2013 מדיה וקבצים בנושא אנדריי ביילי בוויקישיתוף כתבי אנדריי ביילי בפרויקט בן-יהודה אנדריי ביילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנדריי ביילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אנדריי ביילי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אנדרי ביילי (1880-1934), דף שער בספרייה הלאומית אנדריי ביילי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדריי ביילי, באתר Discogs (באנגלית) נאבוקוב בראיון
בית נבאלא

בית נבאלא (בערבית: بيت نبالا; נקרא לעיתים בטעות בית נבאללה) היה כפר ערבי שהתקיים בשפלה והיה שייך לנפת רמלה. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דני, כבש צה"ל את הכפר ועל שטחיו הוקמו המושבים בית נחמיה וכפר טרומן. הכפר משמר בשמו את היישוב המקראי נבלט, ששרידים ממנו נתגלו בסמוך לשרידי הכפר. במפקד האוכלוסין העות'מאני משנת 1596 נמנו בכפר 297 תושבים. בתקופה העת'מאנית היה בית נבאלא כפר חשוב בסביבות לוד. בכפר התיישבו חמולות מתימן והתרחשו מלחמות אחים אלימות שכונו סכסוכי קייס וימן. בסוף המאה ה-19 עיבדו תושבי בית נבאלא את אדמות ג'ינדאס (כיום, מושב גנתון). בשנת 1921 הקימו שלטונות המנדט בית ספר לילדי הכפר, שבו למדו למעלה מ-200 תלמידים באמצע שנות ה-40. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 מספר התושבים הוערך בכ-2,310, שטח הכפר הוערך כ-15,051 דונם טורקי מתוכם 624 דונם בבעלות ציבורית. בזכות מיקומו האסטרטגי של הכפר בצומת הדרכים מזרח-מערב וצפון-דרום (כיום כביש 444) הקימו שלטונות המנדט מערבית אליו תחנת רכבת ובסיס תובלה, הממשיך לפעול עד היום כבסיס של מרכז ההובלה בצה"ל, הנקרא כיום "מחנה בן עמי" על שם בן עמי פכטר שנפל בשיירת יחיעם. ממחנה זה תקפו חיילי הלגיון הערבי ששהו בו אז, את שיירת בן שמן ב-14 בדצמבר 1947 והרגו 13 מאנשיה. בית נבאלא נועדה להישאר בשטח המדינה הערבית שתוכננה לקום על פי תוכנית החלוקה של ארץ ישראל מ-1947. עם התגברות הקרבות במלחמת העצמאות, פונה הכפר ב-13 במאי 1948, לפי הוראת הלגיון הערבי. את הבתים תפסו כוחות צבא ההצלה. התושבים עזבו מזרחה לרמאללה, רנתיס ולמחנה הפליטים ג'לזון. הכפר נכבש במהלך שלב א' של מבצע דני, שבמהלכו נכבשו רמלה ולוד. בתי הכפר נהרסו בספטמבר 1948. במהלך שנת 1950 הוקם דרומית לשרידי הכפר המושב בית נחמיה. כיום נותרו מצפון למושב בית נחמיה ודרומית-מזרחית לשוהם שני שרידים עיקריים: בית הספר המשמש היום את קרן קיימת לישראל וממוקם בכניסה למושב, ובית קברות הממוקם במערב התל עליו שכן היישוב. לבד מהם קיימים באזור שרידי מערות ומתקנים חקלאיים שנחצבו בסלע. תחנת הרכבת בית נבאלא מדיה וקבצים בנושא בית נבאלא בוויקישיתוף Yolande Knell: Israel campaign throws spotlight on Jewish refugees from Arab lands, BBC News, Jerusalem אתר פליטי הכפר נבאלאנט מיכאל יעקובסון: סקירת שרידי הכפר וסביבתו ב-2013, באתר 'חלון אחורי', 28.4.13 רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-17 רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 23 נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99.
SILAC

סימון איזוטופים יציבים של חומצות אמינו בתרביות תאים (Stable isotope labeling by amino acids in cell culture או SILAC) היא שיטה המבוססת על ספקטרומטר מסה המזהה הבדלים בכמות החלבונים בדוגמאות שונות באמצעות סימון עם איזוטופים שאינם רדיואקטיביים. שיטה זו פופולרית ביותר בתחום הפרוטאומיקה הכמותית. בשיטה זו מגדלים שתי אוכלוסיות של תאים בתרבית תאים. אחת האוכלוסיות מגודלת על מצע מזון המכיל חומצות אמינו רגילות, בעוד שהאוכלוסייה השנייה מגודלת במצע מזון המכיל חומצות אמינו המסומנות באמצעות איזוטופים כבדים (ושאינם רדיואקטיביים). דוגמה לכך עשויה להיות מצע מזון המכיל ארגינין המסומן עם 6 אטומי פחמן-13, במקום פחמן-12. כאשר התאים גדלים במצע זה הם עושים שימוש בארגינין כבד בחלבונים שאותם הם מייצרים, ובהשוואה לחלבונים רגילים חלבונים אלו כבדים ב-6 Da על כל ארגינין המצוי בהם. בהמשך ניתן לנתח את החלבונים משתי אוכלוסיות התאים יחד באמצעות ספקטרומטר מסה. זוגות של פפטידים זהים כימית המורכבים מאיזוטופים שונים הם בעלי תכונות כימיות זהות, אך ניתן לזהותם באמצעות ספקטרומטר מסה. היחס בין השיאים של הקריאות של ספקטרומטר המסה ביחס לזוגות חלבונים כאלו מעיד על כמות החלבונים באוכלוסייה הנבדקת. בשיטה זו נעשה בין היתר שימוש כדי ללמוד על האיתות תאי, שינויים אחרי תרגום שמתרחשים בחלבונים (כדוגמת פוספורילציה), קשרי חלבון-חלבון ובקרה של ביטוי גנים. Ong SE, Mann M (2007). "Stable isotope labeling by amino acids in cell culture for quantitative proteomics". Methods in Molecular Biology. 359: 37–52. doi:10.1007/978-1-59745-255-7_3. PMID 17484109.
משחקי האיים

משחקי האיים (באנגלית: Island Games) הם תחרות ספורט בין-לאומית המאורגנת על ידי איגוד משחקי האיים הבין-לאומי (IIGA). משחקי האיים החלו בשנת 1985 באי מאן. ג'פרי קורלט, מנהל המשחקים הראשון, הזמין איים רבים המהווים חלק מהממלכה המאוחדת להשתתף וכן איים נוספים ובהם איסלנד, מלטה, איי פארו, גרינלנד וסנט הלנה. 600 משתתפים מ-15 איים השתתפו בתחרות הראשונה. עלות המשחקים הגיעה ל-70,000 ליש"ט. בשל הצלחת האירוע הוחלט לשוב ולקיימו שנתיים לאחר מכן, ולאור הצלחת המשחקים, הם מתקיימים מאז מדי שנתיים. המדינה המארחת בוחרת בין 12 ל-14 ענפי ספורט משתתפים, מבין הענפים הבאים: - אתלטיקה קלה - בדמינטון - ג'ודו - גולף - התעמלות מכשירים - טניס - טניס שולחן - טריאתלון - כדורגל - כדורסל - כדורעף - כדורת דשא - סקווש - מרוץ אופני כביש - קליעה - קשתות - שחייה - שיט מדיה וקבצים בנושא משחקי האיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של משחקי האיים
אבי עזרא זליג שפירא

רבי אבי עזרא זליג שפירא (ה'תקצ"ו - י"ט באב ה'תרמ"ה) בן הרב חיים מאיר יחיאל שפירא ("השרף ממוגלינצא") היה אדמו"ר חסידי. נולד לרבי חיים מאיר יחיאל שפירא ממוגלניצא ("השרף ממוגלינצא") ולרבנית פייגא בת רבי אלעזר מליז'נסק. לאחר נישואיו להדסה פייגא (בתו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה) התגורר בסדיגורה. לאחר פטירת חותנו בי"א באלול ה'תרמ"ג, עבר לסטרי, שם החל לנהוג באדמו"רות. נפטר בי"ט באב ה'תרמ"ה ונטמן בסדיגורה. רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ', האדמו"ר מדרוהוביטש (נפטר ה'תרפ"ד). רבי יצחק מרדכי שפירא, האדמו"ר מגבודזשיץ נחמה גיטל (נפטרה ה'תרנ"ב), אשת רבי ישראל פרידמן (אדמו"ר השני מהוסיאטין). פריידא אשת רבי אברהם אלחנן אונגר מקאלושין
אביגדור הלברשטאם

רבי אביגדור הלברשטאם (מכונה - "הרב מדוקלה"; ה'תקפ"ח - כ"א באדר ה'תרל"ז; 1828 – מרץ 1877) היה אב בית הדין של העיירה דוקלה בגליציה המזרחית, בנו של רבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ואחיו של האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם (הדברי חיים), מייסד חסידות צאנז. רבי אביגדור נולד בשנת ה'תקפ"ח (1828) לרבי אריה לייבוש הלברשטאם (הראשון) ולמרים בת רבי דוד מטארניגראד. הוא נישא לחנה רחל, בתו של רבי אברהם חיים הורביץ רבה של לינסק; נולדה להם בת, הרבנית מרים, אשת הרב אריה לייבוש הלברשטאם מדוקלה. רבי אביגדור כיהן כרבה של העיירה באבוב, אך נמנע מלהשתייך לקהילה החסידית (עוד טרם הקמת חסידות באבוב במאה ה-19). בין אחיו, רבי חיים, לבין רבי נתן יהודה לייב אשכנזי נרקמו קשרי ידידות טובים, וכשעבר הרב אשכנזי לכהן כרב העיירה טיסמניץ, התמנה אחיו רבי אביגדור במקומו למשרת הרבנות בעיירה דוקלה עד לסוף ימיו. הוא נפטר שבוע לאחר חג הפורים, בתאריך כ"א באדר ה'תרל"ז (1877). חתנו, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, מילא את מקומו כרבה של דוקלה.
אברהם טברסקי

הרב ד"ר אברהם יהושע העשיל טברסקי (טוורסקי) (י"ד בתשרי ה'תרצ"א, 6 באוקטובר 1930 – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021) היה פסיכיאטר ורב יהודי-אמריקאי, שהתמחה בטיפול בהתמכרות לסמים. טברסקי נולד במילווקי, ויסקונסין לרבי יעקב ישראל, האדמו"ר מהורניסטייפול ולדבורה לאה בתו של רבי בן ציון מבאבוב. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון ב-1948, למד בישיבה "הקולג' העברי התאולוגי" בשיקגו (ממוקם כיום בסקוקי, אילינוי). הוסמך כרב ב-1951. ב-1953 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת מרקט במילווקי, ובסיומם ב-1960 עבר לפיטסבורג, פנסילבניה. טברסקי ייסד את מרכז "גייטוויי" לשיקום מסמים בפיטסבורג, וכיהן בו כמנהל הרפואי. בנוסף עבד במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים סט. פרנסיס בעיר. טברסקי הקים גם את ההוסטל "שער התקווה" לשיקום אסירים בישראל, לפי המודל שעל בסיסו הקים את מרכז "גייטוויי". במשך עשרות שנותיו במקצוע חיבר טברסקי תשעים ספרים על מחלות נפשיות ועל יהדות. כאחיו הרב יחיאל מיכל טברסקי, גם הוא כתב מספר לחנים מוזיקליים. אחד מלחניו, "הושיעה את עמך", זכה לתפוצה רחבה לאחר שהושר בשנת תשכ"ב בחצר בית מדרשו של הרבי מלובביץ' ומאז הפך לשיר מפורסם בחסידות חב"ד. נישא לגולדה בצעירותו בטרם חזר למילווקי, ונולדו להם ארבעה ילדים. לאחר מותה נישא לגייל. הם התגוררו במונסי שבניו יורק, עד עלייתם לישראל לשכונת קטמון בירושלים. נפטר ב-31 בינואר 2021 בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים ממחלת הקורונה. מתי מתחילים הדברים הטובים: הדרך אל האושר לפי סנופי וצ'רלי בראון. תל אביב, עלמה, 1999. מדיה וקבצים בנושא אברהם טברסקי בוויקישיתוף יצאתי מהדיכאון, גם את יכולה, ערוץ 7 כפייתיות וחרדה על רקע דתי(הקישור אינו פעיל), JewisheBooks סרטון בו נראה הרה"ק אדמו"ר מריבניץ הרב חיים זנוויל אברמוביץ' זצוקללה"ה רוקד ושר השיר הושיעה את עמך בלחן שהלחין הד"ר רבי אברהם טברסקי עשי כפי שיורה לך סבא שלך, הרב טברסקי מתראיין לדף השבועי של חברת jem - תשרי תשע"ט Offenberg, Debbie (November 1, 1996). Rabbi works with Israel’s prisons to aid drug addicts. J. the Jewish news weekly of Northern California COLlive Admin, Rabbi Twerski’s Approach To A Great Life, COLlive, ‏2021-02-22 (באנגלית אמריקאית) Rabbi Dr Mordechai Schiffman, A Fitting Coda For A Life Lived Well, ‏2021-08-19 (באנגלית אמריקאית)
אברהם יהושע השיל (מז'יבוז', השני)

רבי אברהם יהושע העשיל (ה'תרנ"ב – ד' בניסן ה'תש"ג) היה אדמו"ר חסידי במז'יבוז', השישי בשושלת אפטא-זינקוב. נולד בגליציה בשנת ה'תרנ"ב לרבי ישראל שלום יוסף השיל ולבת שבע טריינא, בתו של רבי יעקב שמשון מחודורוב אב"ד בוהופולי. לאחר פטירת אביו בכ"ט באב ה'תרע"א, הוכתר לכהן כממלא מקומו עוד קודם נישואיו. באדר ה'תרע"ב נישא למרים בת דודו רבי יצחק מאיר השיל. בשנת ה'תרפ"ה נמלט רבי אברהם יהושע מפני הרוסים לטרנופול, בעמקי גליציה, לשם העביר את חצרו. נרצח בשואה יחד עם אמו, אשתו, בתו - ברכה דינה וחסידיו בד' בניסן ה'תש"ג, לאחר ששטחי פולין הסובייטיים נכבשו על ידי גרמניה הנאצית. מקובל כי בעת הלקחם לבור המוות דיבר לפני חסידיו דברי נחמה על כך שהם זוכים להיות קרבן לכפר על עם ישראל ואל להם לחשוב מחשבת פיגול כדי לא לפסול הקרבן ואז שר את הניגון "אל תירא עבדי יעקב".עדות על כך מניצול מגיא ההריגה שניצל כיוון שהיה ילד קטין והתחבא בין המתים וסיפר את המעשה לאחיו רבי יצחק מאיר השיל.
אברהם יהושע השיל (מז'יבוז')

רבי אברהם יהושע השיל (ה'תקצ"ב - י"ט בתשרי ה'תרמ"א). היה אדמו"ר חסידי במז'יבוז', הרביעי בשושלת אפטא זינקוב. נולד בשנת ה'תקצ"ב לרבי משולם זוסיא השיל, האדמו"ר השלישי מאפטא-ז'ינקוב, ולסימה בתו רבי ישראל (חתן רבי משה צבי מסאווראן). לאחר נישואיו בו' באדר ה'תר"ט ללאה רחל בתו של רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר מסדיגורה התגורר בסדיגורה בסמיכות לחותנו עד לפטירתו בי"א באלול ה'תרי"א. לאחר פטירת חותנו החל לנהוג באדמו"רות בז'ינקוב עיר אבותיו. לאחר פטירת אביו בג' באלול ה'תרכ"ד מונה למלא את מקומו במז'יבוז' שבאוקראינה. רבי אברהם יהושע נפטר בקאמינקא בי"ט בתשרי התרמ"א ובה נטמן, בנו רבי ישראל שלום יוסף מילא את מקומו באדמו"רות. רבי ישראל שלום יוסף, ממלא מקום אביו באדמו"רות מז'יבוז' רבי יצחק מאיר השיל, אדמו"ר מקופיטשניץ רבי משולם זוסיא השיל, (נפטר בי' אדר ה'תר"ף), אדמו"ר במז'יבוז'. הרבנית ברכה השיל, נפטרה בט"ז תשרי תשל"ו, אשת הרב הרב שמואל יוזפוב רבי משה מרדכי (נפטר ה'תרע"ז), רב בנובומינסק גיטל, אשת רבי שלמה זלמינו צוקרמן מרושקוב חוה, אשת רבי משה הגר (אדמו"ר משאץ ויז'ניץ) דבורה, אשת רבי דוד פרידמן (אדמו"ר מבוהוש)
אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ)

רבי אברהם יהושע השיל (ד' באייר תרמ"ח, 1888 – ט"ז בתמוז תשכ"ז, 1967) היה האדמו"ר השני של חסידות קופיטשניץ. נולד בהוסיאטין לרבי יצחק מאיר השיל אבי חסידות קופיטשניץ, ולגיטל בתו של רבי מרדכי שרגא פרידמן, אבי חסידות הוסיאטין. באלול תרס"ט נישא לשרה ברכה בת דודו רבי משה מרדכי השיל, האדמו"ר ממז'יבוז'-וורשה. לאחר נישואיו התגורר תקופה קצרה בוורשה, שם התוודע לאדמו"רי פולין. לאחר מכן חזר לקופיטשניץ. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברח עם אביו ומשפחתו לווינה, שם סייע במלאכת הארגון והסיוע להמוני הפליטים. לאחר פטירת אביו בשנת תרצ"ו מונה לממלא מקומו באדמו"רות. לאחר האנשלוס עזב את וינה ונסע לארצות הברית בה הקים בשנת תרצ"ט את חצרו. בהתחלה התגורר באיסט סייד בה הקים את בית מדרשו "בית אברהם", ובשנת תשכ"ה עבר לבורו פארק. התאלמן בשנת תשי"ד. היה מראשי אגודת ישראל, ובעיקר התמקד בפעילות למען החינוך העצמאי. כמו כן עזר רבות בגיוס כספים ותרומות לרב יוסף שלמה כהנמן לייסודה של ישיבת פוניבז' בבני ברק. עם ביקורו הראשון בארץ ישראל לאחר השואה, הקים את מוסד "בית אברהם" בפתח תקווה לבנות יתומות פליטי השואה, ובהמשך למדו שם בנות מהעליות השונות. נפטר בשנת תשכ"ז והובא לקבורה בבית הקברות העתיק בטבריה. בנו רבי ישראל בנו רבי משה מרדכי מילא את מקומו. בנו רבי יקותיאל זושא, החל לכהן בשנת תשע"ז כאדמו"ר מקופיטשניץ בבורו פארק. בנו רבי משולם זושא, בתו שושנה רייזיל בלומה נישאה לרבי נחום דב ברייאר מבויאן. בתו לאה רחל הורוויץ, נישאה לרב פישל הורוויץ מסטניסלב. בתו חוה גוראריה, אשת הרב שניאור זלמן גוראריה. בתו מלכה, אשת אהרן למברגר אחיו של רבי משה נתן נטע, בתם גיטל נישאה לרב מרדכי אוירבך. בתו בת שבע, נשאה להרב אהרן דוד פלינטנשטיין, ובנם הוא האדמו"ר מקופיטשניץ רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין. בתו מירל גרטנהויז. בתו מאניע פינק. בתו פערל, אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מאזארניץ-חאטין. אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אברהם יהושע העשיל העשעל שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 39, באתר היברובוקס קאפיטשיניצער רבי, אדמו"ר ר' אברהם יהושע העשעל. איז נפטר געווארען אין עלטער פון 79 יאר, דער טאג, 25 יולי 1967⁩, באתר עיתונות יהודית היסטורית מודעה על דרשת האדמו"ר מקופיטשניץ זצוק"ל – קולומיה, תר"ץ בערך באתר בידספירט