תיקון עולם

תיקון עולם הוא מושג ביהדות שמשמעותו הוא טיפוח ושיפור של אורחות החיים של האנושות; בעברית החדשה משמעותו שיפור, תמורה ואף מהפכה. תיקון העולם, שיש בו מרכיב של הבאת גאולה, הפך למושג במשנותיהם של הוגים ומהפכנים ברחבי העולם בעת החדשה. במשנה מוזכר המונח בקשר לשורה של תקנות שתוקנו על ידי נשיאי ישראל, הלל הזקן, וברובן על ידי נינו - רבן גמליאל הזקן. המשנה הראשונה בפרק הרביעי במסכת גיטין מזכירה את המונח לעניין ביטול גט: מעיקר הדין, יכול אדם להתחרט בו לאחר שמינה שליח כדי לגרש את אשתו, והוא יכול למנות בית דין ולבטלו בפניהם. רבן גמליאל תיקן שלא יעשו כך, מפני תיקון העולם, שמא האשה לא תשמע מכך ותנשא. נחלקו רבי יוחנן וריש לקיש בפירוש המונח: לפי רבי יוחנן, ניתן למנות גם בית דין של שני אנשים, (שהוא פרסום קטן יותר), ולכן ייתכן שהאשה לא תשמע מכך, תנשא לאיש אחר, ובניה יהיו ממזרים. לפי ריש לקיש, יש למנות בית דין של שלושה אנשים כדי לבטל את הגט, ולפיכך סביר יותר שהאשה תשמע מהביטול ולא תנשא. הבעיה העיקרית הפוכה: האשה לא תוכל להנשא ותישאר עגונה עד שבעלה יואיל לשלוח לה גט אחר. כאשר אדם החליט לגרש את אשתו ואף עשה מעשה מיוחד לשם כך, תיקנו חז"ל שהגט יישאר בתוקף ולא יבטלו עוד. אם רוצים בני הזוג להנשא זה לזה, הם תמיד יוכלו להנשא זה לזה על ידי קידושין חדשים (אלא אם כן מדובר בכוהן האסור בגרושה). תקנה אחרת היא, שאדם יכתוב את כל שמותיו, הידועים יותר ופחות, הן אותם שבהם הוא ידוע במקום מסוים זה והן במקום אחר. למרות שמעיקר הדין די בכך שהוא כותב את השם בו הוא ידוע במקום ובשעה שהוא כותב את הגט, הסיבה לתקנה היא כדי למנוע לעז על הגט מאנשים שלא יכירו אותו בשמו זה ויטענו שמדובר בגט מזויף או פסול. תקנה נוספת היא בעניין גביית הכתובה. מעיקר הדין, אין היתומים חייבים להגבות את דמי הכתובה לאלמנת המת, אלא אם כן נשבעה שלא קיבלה מכתובתה מאום. מפחדה ומוראה של חומר השבועה, נמנעו מלהשביעה, ולכן תיקן רבן גמליאל שניתן גם להבטיח את העובדה שלא קיבלה מאום מכתובתה, באופן אחר; בכך שתידור ליתומים בהתאם למה שיקבעו היתומים. למשל: היתומים יכולים לתבוע ממנה, שתידור שאסור לה לאכול או לשתות שום מאכל שבעולם אם קיבלה סכום מכתובתה, ואם לא תידור כפי תביעתם, לא תקבל את דמי הכתובה. למרות שההלכה נפסקת כשיטת רבי אלעזר שעדי מסירה כרתי - חלות השטר נוצרת על ידי העדים שרואים את מסירת השטר מהכותב למקבל הזכות (מכר, הלוואה או מתנה), תיקנו חז"ל שגם על השטר עצמו יחתמו העדים, כדי שיוכלו לברר את תוקף השטר. פרוזבול: מעיקר הדין, אדם שמלווה לאדם אחר מעות, והגיעה שנת השמיטה, פטור הלווה מלשלם את דמי ההלוואה, שכן שנת השמיטה משמטת את החוב. מכיוון שכך, נגרם מצב בו אנשים נמנעו מלהלוות זה לזה, מחשש שתגיע שנת השמיטה ותשמט את כספם, ובכך עברו על איסור מהתורה ”הִשָּׁמֶר לְךָ פֶּן יִהְיֶה דָבָר עִם לְבָבְךָ בְלִיַּעַל לֵאמֹר קָרְבָה שְׁנַת הַשֶּׁבַע שְׁנַת הַשְּׁמִטָּה וְרָעָה עֵינְךָ בְּאָחִיךָ הָאֶבְיוֹן וְלֹא תִתֵּן לוֹ וְקָרָא עָלֶיךָ ה' וְהָיָה בְךָ חֵטְא”. מסיבה זו, הלל הזקן תיקן שניתן למסור את גביית ההלוואה לבית הדין, ובכך אין ציווי התורה ”לא יגוש” תקף על הלוואה כזו, שהרי בית הדין הם אלו שנוגשים ולא הוא. בתפילת עלינו לשבח מוזכר המונח "תיקון עולם"; שם נאמר שהתיקון היא תוצאה של קבלת מלכות ה', על ידי כלל האנושות: ועל כן נקוה לך ה' אלהינו/ לראות מהרה בתפארת עזך, להעביר גלולים מן הארץ/ והאלילים כרות יכרתון, לתקן עולם במלכות שדי/ וכל בני בשר יקראו בשמך, להפנות אליך כל רשעי ארץ פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשפת הדימויים העשירה של הקבלה, מיוצגים העולם והאנושות על ידי "השכינה", שהיא ספירת המלכות. מצד שני, השכינה היא כביכול ההתגלמות הנקבית של האל בעולם. הקבלה מתארת את העולם כשהוא במצב של גלות, כפירוד בין "בני הזוג": האל והשכינה, ולעומת זאת תיקון העולם, הגאולה, הוא איחודם מחדש. השלב הראשון בדרך לתיקון הוא הבנת הבעיה בדרך של הזדהות רגשית עם "צער השכינה". הזמן המיועד לכך (על פי הקבלה וכך גם נפסק להלכה) הוא בין חצות הלילה לעלות השחר, שבו נוהגים לערוך "תיקון חצות". את תיקון העולם רואה הקבלה בכל מעשה טוב שנעשה בכוונה טובה, כמו לימוד תורה, גמילות חסדים, וכן בקיום כל אחת מתרי"ג המצוות. יהודים רבים נוהגים לומר לפני עשייתם של מספר מצוות, את הנוסח הקבלי של "לשם ייחוד", שבו מצהיר האדם על כך שהוא מקיים את המצווה "לשם ייחוד קודשא בריך הוא ושכינתיה" (לשם ייחוד הקדוש ברוך הוא ושכינתו). גמילות חסדים צדקה (יהדות) תיקון המידות אבי שגיא, תיקון עולם או המרתו במלכות שמים : עימות יהודי-נוצרי בעקבות ספרו של שטפן היים "אחשוורוש, היהודי הנודד", על התשובה ועל הגאולה, תשס"ח, עמ' 231–242 אבי שגיא, תיקון עולם: בין אידיאה אוטופית לתהליך : עיון ביקורתי, מועקה וגאולה, תשס"ג, עמ' 37–66 אבי שגיא, תיקון עולם כאידאה וכתהליך : עיון ביקורתי, דעות - נאמני תורה ועבודה, 9, תשס"א, עמ' 31–35 עדית זרטל, תיקון עולם : על אמנות ופוליטיקה בעבודותיו של דני קרוון, דני קרוון - רטרוספקטיבה, א (2007), עמ' 33–40 חנה ספראי, תיקון עולם בלקחי היסטוריה, ספר מיכאל - בין הזמן הזה לימים ההם, 2007, עמ' 215–229 שגית מור, "תיקון עולם" : למשמעותו הקדומה של המונח והשלכתו על דיני הגירושין בתקופת המשנה, מועד, טו, תשס"ה, עמ' 24–51 יוסקה אחיטוב, תיקון אדם ותיקון עולם במקורות ובתרבות הכללית, הציונות הדתית בראיה מחודשת, תשנ"ח, עמ' 236–246 מנחם לורברבוים, "תיקון עולם" על-פי הרמב"ם : עיון בתכליות ההלכה, תרביץ, סד, א תשנ"ה, עמ' 65–82 אברהם שפירא, תיקון עצמי ותיקון עולם באספקלריה של בובר, דעת, 27 תשנ"א, עמ' 61–71 1991 אליעזר שביד, במקום "תיקון עולם" : מטריאליזם ושכל מדעי, גלובליזציה ופונדמנטליזם דתי, כיוונים חדשים 21, תש"ע 110-118, באתר ההסתדרות הציונית העולמית סליי מרידור, הציונות גורסת תיקון עולם, כיוונים חדשים 14, תשס"ו, עמ' 111-117, באתר ההסתדרות הציונית העולמית יעל ויילר (ישראל), ‏תיקון העולם של "השומר הצעיר", ישראל אביב תשס"ב, עמ' 64-33 משה בנוביץ', תיקון עולם ותיקון הנפש, באתר של מכון שכטר בנימין לאו, החתירה לתיקון עולם - מאברהם אבינו ועד אברהם יהושע השל תיקון עולם - תיקון טעות, באתר של ישיבת ההסדר אהבת ישראל שיתוף ישראלי-יהודי לתיקון עולם (אורכב 23.11.2011 בארכיון Wayback Machine), באתר אפוק טיימס יוחנן פלוסר, לתקן עולם במלכות שדי, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2022 תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ב, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ג, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ל"ד, עמוד ב'. ספר דברים, פרק ט"ו, פסוק ו'. תפילת עלינו לשבח, בויקיטקסט