laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Д

דֶּה היא האות החמישית באלפבית הקירילי, המייצגת את הצליל /d/ - הגייתה של דּ דגושה בעברית המודרנית. מקור צורתה באות היוונית דלתא. ההבדל העיקרי ביניהן הוא שלדֶּה יש שתי "רגליים" שלא קיימות בדלתא היוונית. כמו לאות Л, לאות שתי צורות טיפוגרפיות עיקריות - אחת בה החלק העליון של האות מרובע (כמו בתמונה משמאל), ואחת בה הוא משולש (, כמו דלתא יוונית עם ה"רגליים"). בכתב יד האות הגדולה נראית כמו D לטינית, והקטנה דומה ל-g לטינית קטנה (או ל עברית בכתב-יד). כשהיא נטויה, האות הקטנה מזכירה D לטינית קטנה, או דמות ראי של הספרה 6 (∂). באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה דּוֹבּרוֹ וערכה המספרי היה 4. ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [d]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [t]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [dʲ] (מעין דּ דגושה מחונככת). מדיה וקבצים בנושא Д בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יין קש

יין קש הוא יין מתוק, בעל גוון צהוב בהיר, שהופק מענבים שיובשו על מצעי קש. התוצאה דומה לזו שבהפקת יין קרח, אך מתאימה לאקלים חם. דרך זו להפקת יין מגדילה את מתיקותו וכפועל יוצא גם את ריכוז הכוהל, העולה על 14%. יין קש מופק בעיקר בצרפת, במחוזות ז'ירה וקוט דו רון, ובאיטליה, בצפון ובטוסקנה. יין קרח יין צימוקים מדיה וקבצים בנושא יין קש בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שונצינו

האם התכוונתם ל... סונצ'ינו – עיר באיטליה משפחת שונצינו – מראשוני המדפיסים בעברית הוצאת שונצינו (אנ') – הוצאת ספרים ובית דפוס יהודי שמרכזו בלונדון חברת שונצינו של ידידי הספרים היהודיים (גר') – אגודה שפעלה בברלין בשנים 1924–1937 בתחום הדפוס העברי
על קצה המזלג (קובץ רשימות)

על קצה המזלג הוא השם העברי שניתן לקובץ רשימותיו של קורט טוכולסקי שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1991. כתביו של טוכולסקי, מן הפובליציסטים החשובים של רפובליקת ויימאר, תורגמו מעט מאוד לעברית בטרם יצא הספר. הספר מציין, על גב עטיפתו, כי "יש בספר זה לא רק משום הקמת יד לעיתונאי וסופר יהודי דגול, אלא חומר קריאה מאלף ומשעשע לקורא בן זמננו". הספר מקבץ את רשימותיו של טוכולסקי בין השנים 1907 ל-1932. רשימות אלו נכתבו ברובן עבור העיתון די ולטבינה, שאותו ערך טוכולסקי בחלק משנים אלו. טוכולסקי כתב תחת מספר שמות עט: קספר האוזר, פטר פנתר, איגנץ ורובל ותיאובלד טיגר. על אף שברשימה הפותחת את הספר תחת הכותרת "בחמישה כוחות סוס" מתפאר טוכולסקי בסגנונם השונה של חמשת שמות העט, הרי שבסופו של דבר ניתן לזהות את ידו של טוכולסקי מאחורי הכתיבה, והמדובר כהגדרתו ב"חמש אצבעות בנות יד אחת". הרשימות בספר מסודרות בסדר כרונולוגי. אחת הרשימות הפותחות היא הרשימה "אגדה" אותה פרסם טוכולסקי בנעוריו, בשנת 1907 בשבועון הסאטירי "אוּלְק" (Ulk, הלצה), המלגלגת על טעמו של הקייזר וילהלם השני באמנות, ונחשבת ליצירתו הראשונה של טוכולסקי שראתה אור. הרשימה האחרונה היא "היטלר וגתה"- השוואה הומוריסטית מפיו של תלמיד בית הספר היסודי בין היטלר ובין גתה, המסתיימת במשפט: "גרמניההתעוררייהודהתתפגריהיטלריהיהנשיאהרייך - אתזהאנחנוקובעים!". המראה על ההתבהמות שחלה בציבור הגרמני לקראת עליית הנאצים לשלטון. בין לבין משובצות רשימות, חלקן פוליטיות, ברוחו של טוכולסקי, המתנגד למלחמה, למיליטריזם הפרוסי, וללאומנות, וחלקן הרהורים על חיי היום יום וחיי השעה, מנקודת ראותו המיוחדת של טוכולסקי - מעין פיליטונים קצרים, העוסקים במגוון נושאים, הנקראים אף כיום כרלוונטיים ומשעשעים. בניגוד לספריו העלילתיים הארוכים "רייזנבורג" ו"טירת גריפסהולם", שסגנונם קליל ואופטימי, משקפים קטעים אלו השקפת עולם צינית, מרירה, המביטה על החיים בחשש מהול בחמלה, אך מתוך סימפתיה עמוקה לכל מה שהוא אנושי. בקטעים רבים מופיעה דמותו השלילית של היהודי "ונדרינר" המשקפת את יחסו המורכב של טוכולסקי אל היהודים ואל היהדות. את הספר תרגם מגרמנית יוחנן ארנון, שגם הוסיף לו אחרית דבר העוסקת בטוכולסקי וביצירתו. שני נספחים חשובים נוספו בסופו של הספר: מכתבו האחרון של טוכולסקי הגולה בציריך אל ארנולד צווייג הגולה בחיפה, שנכתב בסמוך למותו של טוכולסקי (רבים סבורים כי הלה התאבד; יש הסבורים כי נטל בטעות מנת יתר של כדורי שינה), ב-15 בפברואר 1935, המנתח את המצב שאליו הגיעה גרמניה, ואליו הגיעו יהודיה, ובו מכנה עצמו טוכולסקי "סופר לשעבר", ותשובתו של צווייג, שנכתבה כבר לאחר מותו של טוכולסקי, והיא בגדר הספד הן לטוכולסקי והן לדור אנשי הרוח היהודים שאירועי השעה הטראגיים הביאו לאובדנו. על עטיפת הספר ציור של הקריקטוריסט קרל ארנולד איש העיתון זימפליציסימוס, המראה סצנה טיפוסית מימי רפובליקת ויימאר, המציגה מגוון של טיפוסים המזכירים את אלו המופיעים בספר. על קצה המזלג באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
ג'ף אמנט

ג'ף אמנט (Jeff Ament, נולד ב-10 במרץ 1963) הוא בסיסט רוק אמריקאי, בעבר חבר בלהקות גרין ריבר, מאת'ר לאב בון וטמפל אוף דה דוג וממייסדיה של להקת פרל ג'אם. אמנט מתייחד בנגינה עמוקה על בס של 12 מיתרים ושל שמונה מיתרים. אמנט גדל בעיר ביג סאנדי, במונטנה. כשהיה נער, החל לנגן בגיטרת בס, תוך האזנה לתקליטים של הפוליס והקלאש. לאחר שפרש מלימודיו באוניברסיטת מונטנה, עבר אמנט בתחילת שנות ה-80 לסיאטל עם להקתו " Deranged Diction". ב-1984, בסיאטל, הכיר אמנט את המוזיקאים מארק ארם, סטון גוסארד וסטיב טורנר שהציעו לו להצטרף ללהקה חדשה בשם גרין ריבר, אמנט הסכים ונשאר בלהקה עד להתפרקותה ב-1987. באותה שנה, אמנט וגוסארד גייסו את אנדרו ווד והקימו את מאת'ר לאב בון. הלהקה חתמה בלייבל ראשי, והקליטה את אלבום הבכורה שלה "Apple". ב-1990 זמן קצר לפני יציאת האלבום, נפטר ווד ממנת יתר של הרואין. לפני שאמנט וגוסארד פירקו את הלהקה, עסקו השניים בפרויקט טמפל אוף דה דוג, שהוא מחרוזת שירים לאנדרו ווד, לפי רעיון של כריס קורנל. לאחר סיום הפרויקט, ב-1990, הוקמה פרל ג'אם. הרבה משירי הלהקה כתב ג'ף. הוא כתב את הלהיטים: "Jeremy" ו-"Nothingman". בנוסף הוא כתב והלחין את השירים: "Pilate",‏ "Low Light",‏ "Gods' Dice" ,‏ "Help Help",‏ "Nothing As It Seems",‏ "Other Side" ו-"Sweet Lew". ב-1992 הופיע אמנט בסרט "Singles". לאמנט יש פרויקט-צד בשם ת'רי פיש וחברת עיצוב גרפי עם אחיו. בנוסף למוזיקה, ג'ף עוסק בעיצוב גרפי, סקייטבורדינג, משחק כדורסל. באוניברסיטת מונטנה הוא למד אומנות ושיחק כדורסל. אתר האינטרנט הרשמי של ג'ף אמנט (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא ג'ף אמנט בוויקישיתוף ג'ף אמנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ף אמנט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר ספוטיפיי ג'ף אמנט, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר Discogs (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר Songkick (באנגלית) ג'ף אמנט, באתר SecondHandSongs
קלאקסוויק

קלאקסוויק (בפארואזית: Klaksvík) היא העיר השנייה בגודלה באיי פארו, ונחשבת לבירת איי הצפון. העיר ממוקמת על האי בורוי, שהוא אחד משמונה-עשר האיים. בעיר מתגוררים 4,902 תושבים (2020). בקלאקסוויק ממוקם הנמל הימי הפעיל ביותר באיים, עניין שמשך במשך השנים אוכלוסייה ודייגים מקצועיים היוצאים על גבי ספינותיהם אל מרחבי האוקיינוס האטלנטי הצפוני. במקור היו במקום ארבע חוות, שגדלו והפכו לארבעה כפרים, ואלה גדלו והתמזגו לעיר. בשנת 1963 נבנתה בעיר כנסיית יוצאת דופן בצורתה - הכנסייה בנויה משילוב של עצים ואבני בזלת. בתוך הכנסייה תלויה ספינה ויקינגית הפוכה בשם דורתיה ששימשה לטובת ציד לווייתנים וכן לטובת דייג.אגן הכנסייה הוא למעשה מזבח פגני שגילו 4,000 שנה. העיר מהווה מרכז מסחרי לאיים הצפוניים שבאיי פארו. מבשלת הבירה המפורסמת באיים, ’Foroya Bjor’, ממוקמת בעיר. באפריל 2006 נבנתה ה-נורד'ויטונילין - מנהרה תת-ימית המקשרת את העיר לליירוויק. הערים התאומות של קלאקסוויק הן: דנמרק סיסימיוט, גרינלנד, דנמרק איסלנד קואופווגיר, איסלנד נורווגיה טרונדהיים, נורווגיה שוודיה נורשפין, שוודיה פינלנד טמפרה, פינלנד דנמרק אודנסה, דנמרק יפן טאיז'י, יפן הממלכה המאוחדת וויק, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת קלאקסוויק (כדורגל) אתר האינטרנט הרשמי של קלאקסוויק נוגע בעולם עם עמרי גלפרין - פרק איי פארו (כולל קלאקסוויק), מתוך: ערוץ 2, 8 בפברואר 2016 תיאור העיר. איי פארו, באתר ynet תיירות, יש פסקה על קלאקסוויק Klaksvík (Klaksvíkar, Towns and Villages, Faroe Islands) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de Klaksvik Faroe Islands Cruise Port, www.whatsinport.com, ‏2020-05-14 Christianskirkja - Visit Faroe Islands
שארל-אוגוסטן סנט-בב

שארל-אוגוסטן סנט-בֶּב (בצרפתית: Charles-Augustin Sainte-Beuve;‏ 23 בדצמבר 1804 - 13 באוקטובר 1869), סופר ומבקר ספרות צרפתי. נולד בעיר בולון-סור-מר במחוז פה-דה-קאלה שבצפון צרפת. הצטיין בלימודים בתיכון בפריז, וזכה בפרס ראשון בתחרות הלאומית בלטינית בתחום השירה לשנת 1823. בסתיו של אותה שנה התחיל ללמוד רפואה. התקבל לעבודה מעשית בבית חולים בשנה האחרונה ללימודי הרפואה, אך זנח אותם בסופו של דבר ב-1827 כדי להתמסר לספרות. כבר בגיל 20 פרסם מאמרים בעיתון "גלוב". אחרי שכתב ביקורת חיובית על יצירותיו של ויקטור הוגו, התיידד עמו, השתתף בחוג הספרותי של שארל נודייה, ואף ניהל פרשיית אהבים עם אשתו של הוגו שקטעה את הידידות בינו לבין הוגו. היות שהרומנים שכתב לא זכו להצלחה בציבור, התרכז בביקורת הספרות הצרפתית והרבה לפרסם מאמרים בכתבי עת. יצירתו העיקרית של סנט-בֶּב היא "פור רויאל" (Port Royal) - היסטוריה של מנזר פור רויאל דה שאן משנת ייסודו ב-1204 ועד הריסתו ב-1710 בפקודת המלך לואי הארבעה עשר (חמישה כרכים 1840–1859). נבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1845. בימי מהפכות אביב העמים של שנת 1848 שהה בעיר לייז' שבבלגיה והרצה שם על "שאטובריאן והחוג הספרותי שלו". ב-1849 שב לפריז והחל לפרסם סדרת מאמרים בשם "שיחות יום שני". הקיסר לואי נפוליאון מינה אותו לפרופסור לשירה לטינית בקולז' דה פראנס. הוא שימש כחבר הסנט הצרפתי מ-1865 עד מותו ב-1869. שארל-אוגוסטן סנט-בב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שארל-אוגוסטן סנט-בב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי שארל-אוגוסטן סנט-בב בפרויקט גוטנברג (באנגלית) שארל-אוגוסטן סנט-בב, באתר MusicBrainz (באנגלית) שארל-אוגוסטן סנט-בב, באתר Discogs (באנגלית)
תפילת האדון

תפילת האדון (בארמית: ܨܠܘܬܐ ܡܪܢܝܬܐ, צלותא מרניתא; ביוונית קוינה: Η Κυριακή Προσευχή, אִי קיריאָקֵה פּרוֹסֶאוּכִי; בלטינית: Oratio Dominica) המכונה גם אבינו (בלטינית Pater Noster, פּאטֶר נוֹסְטֶר, על-פי מילותיה הראשונות) ולעיתים אבינו שבשמים,[דרוש מקור] היא תפילה נוצרית המקובלת ברוב העדות והזרמים הנוצריים. התפילה, הנקראת כך כיוון שהיא מיוחסת לישו עצמו ("האדון", בפי הנוצרים), מופיעה בשתי גרסאות בספרי הבשורה (האוונגליונים) של הברית החדשה. שתי הגרסאות של התפילה מופיעות בברית החדשה בבשורה על-פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס. להלן התרגום העברי לנוסחי התפילה, מתוך תרגום דליטש לברית החדשה (בסוגריים מרובעים[דרושה הבהרה] נתונים קטעים שדליטש מצא רק בגרסאות מאוחרות של הברית החדשה. מהתרגומים הושמטו קטעים שדליטש שם בסוגריים, כיוון שלדעתו אינם אותנטיים, אף שהופיעו בכתב היד היווני שממנו תרגם): על-פי הברית החדשה, ישו הציג את התפילה כדגם לתפילה ראויה הנאמרת ביחידות: ”ואתה כי תתפלל, בוא בחדרך וסגור דלתך בעדך והתפלל אל אביך אשר בסתר” (מתי, ו', 6, בתרגום דליטש). לפיכך, יש נוצרים הממעיטים בחשיבות תוכנה של התפילה וגורסים כי עיקרה הוא הדוגמה שהיא נותנת לתפילות הנוצריות. יש הגורסים כי לשון הריבוי ("אבינו", "לחם חוקנו" וכדומה) מורה על כך שהתפילה צריכה להיאמר בקהל, אולם על-פי הכתוב בברית החדשה אפשר להסיק שהיא תפילה הנאמרת ביחידות. יש המצביעים על הדמיון בין התפילה הזו, בפרט בשני הפסוקים הראשונים שלה, לתפילת הקדיש ביהדות. יש שהצביעו על הדמיון בין תפילת האדון לתפילתו של ר' אליעזר בן הורקנוס בתלמוד הבבלי: "ואיזה היא תפלה קצרה ר' אליעזר אומר עשה רצונך בשמים ממעל ותן נחת רוח ליראיך מתחת והטוב בעיניך עשה בא"י (ברוך אתה ה') שומע תפלה". תפילת האדון נבחרה על ידי בלשנים אירופיים לדוגמאות במסורת הבלשנות ההשוואתית. זאת מכיוון שהם היו נוצרים וידעו את הטקסט בעל פה בכמה שפות, התנ"ך היה הספר הראשי (אפילו היחיד) שפורסם בקפידה וזמין להם. זה היה המקרה, למשל, בשפה הגותית. הטקסטים הארוכים היחידים שנותרו הם חלקים מהתרגום המקראי של הבישוף אולפילאס. השפה הגותית חשובה בהשוואת השפות ובמחקרי השפה הפרוטו-הודו-אירופית, מכיוון שהיא המדגם המפורט העתיק ביותר של שפות גרמניות. בספרי Mithridates יש גרסאות של תפילת האדון בעשרות שפות. עם זאת, בעת מודרנית הוצע להשתמש בטקסט אחר במקומה[דרוש מקור]: הסעיף הראשון של הצהרת זכויות האדם האוניברסלית, בשל האוניברסליות והנייטרליות שלה. חלופות נוספות הן הסיפור המקראי של מגדל בבל שהוא נרטיבי יותר, ונותן מבט טוב יותר על השימוש הנפוץ בשפה או אגדת הרוח והשמש הצפונית שגם היא נרטיבית יותר ואינה קשורה לדת כלשהי. מדיה וקבצים בנושא תפילת האדון בוויקישיתוף תפילת האדון, באתר ויקיטקסט תפילת האדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרק ו', פסוקים 9–13. פרק י"א, פסוקים 2–4. מסכת ברכות כט עמוד ב Stephen Hultgren, of their place within the framework of the gospel narrative, ברלין, 2002 עמ' 298
נורד'ויטונילין

הנוֹרוֹיָטוּנִּילִין (בפרואזית: Norðoyatunnilin, "מנהרת האיים הצפוניים") היא הארוכה במנהרות איי פארו. התוכניות להקמת מנהרה שתחבר את האיים הוצעו מספר פעמים החל משנות ה-80. בשנת 1987 הוכנו מספר תוכניות לבניית המנהרה תוך בדיקת הכדאיות הכלכלית של קישור בין נקודות שונות בשני האיים, ובשנת 1988 נערך סקר מקיף סייסמולוגי על ידי המהנדס הלאומי של איי פארו (ה-Landsverkfrøðingurin) לבדיקת אפשרות הקמתה. עבודות הכרייה החלו בשנת 2003, בהתאם לניסיון בכריית מנהרות לתנועה מועטה מנורווגיה. המנהרה נפתחה באפריל 2006 ולכבוד הפתיחה השימוש בה היה ללא תשלום בשבוע הראשון של מאי 2006. אורכה של המנהרה 6,300 מטרים. היא עוברת בעומק של 150 מטרים מתחת לפני הים, בשיפוע מקסימלי של 6%. עומק הים שמעל התעלה הוא מקסימום 105 מטר, ומינימום שכבת האבן מעל התעלה היא 35 מטר. עלות כריית המנהרה היה כ-80 מיליון דולר. המנהרה מקשרת בין ליירוויק שבאי איסטורוי לקלאקסוויק באי בורד'וי, בעוברה מתחת לפיורד לׇיירְבוּיקְסְפְיֶרוּר (Leirvíksfjørður). ההערכה היא שהיא תשמש תוך 10 שנים אלף מכוניות ביום ובהמשך 2000 מכוניות ליום. מדיה וקבצים בנושא נורד'ויטונילין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורד'ויטונילין (בפרואזית) בולים המתארים את המנהרה(הקישור אינו פעיל). אתר המתאר את אירוע הפתיחה (בדנית) גלריית תמונות של פתיחת המנהרה (בפרואזית) כתבה מ-3 במאי 2006 המתארת את פתיחת המנהרה מצגת על מנהרות בסקנדינביה, שקף 27 דיווח על מנהרה אחרת בדנית המציין גם את עלות הנורד'ויטונילין, על פי שער חליפין של 6 דולר לקרונה דנית, השער ב 2006 הערכה ממוצעת למנהרות באיי פארו, מצגת על מנהרות בסקנדינביה, שקף 23
אבינו שבשמים

האם התכוונתם ל... אבינו שבשמים – כינוי לאלוהים תפילת האדון – תפילה נוצרית הפותחת במילים אלו כנסיית אבינו שבשמים – כנסייה בירושלים תפילה לשלום המדינה – תפילה יהודית הפותחת במילים אלו אבינו מלכנו
פאטר נוסטר

האם התכוונתם ל... תפילת האדון – תפילה נוצרית הפותחת במילים אלו בנוסחה הלטיני כנסיית אבינו שבשמים – כנסייה בירושלים, שזהו שמה הלטיני
מצבי ביקוש

מצבי ביקוש הם אופנים המגדירים את הביקוש למוצר או שירות כלשהו בשוק. ישנם שמונה מצבי ביקוש: ביקוש שלילי - אין ביקוש למוצר ואנשים מוכנים לשלם כדי להימנע מלקבלו. למשל טיפול שיניים שאנשים לא רוצים לעשותו מפאת הכאב, בתחום השירותים או אשפה בתחום המוצרים. מטלת המשווקים היא לבצע שיווק ממיר: לשנות את התייחסות הצרכנים כלפי המוצר. אין ביקוש - אין כלל ביקוש למוצר. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק ממריץ אשר מביא לידיעת הצרכנים את הצורך שלהם במוצר של משווקים אלו. ביקוש חבוי או נסתר - כאשר יש צורך אבל אין מוצר שעונה על צורך זה במחיר הרצוי לצרכנים. מטלת המשווקים היא לפתח מוצר שיענה על הצורך של הצרכנים. ביקוש בשפל - מוצר שהיה פעם מוצר מצליח אולם דעך והגיע לשלב של הכלבלבים במודל יועצי בוסטון, כלומר, למוצר יש נתח שוק נמוך ושיעור הצמיחה של השוק נמוך. מטלת המשווקים היא ליצור שיווק מחדש: למתג את המוצר מחדש בתודעת הצרכנים על ידי פרסום, קידום מכירות, שינוי אריזה וכדומה. מיתוג מחדש יוביל להגדלת נתח השוק של המוצר והשבתו לרווחיות. ביקוש בלתי סדיר - הביקוש למוצר הוא לא זהה כל הזמן אלא תקופתי, למשל בענף התיירות. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק מתואם: לגרום לשינוי בצריכה של המוצר כדי שתהיה כמה שיותר אחידה. ביקוש מלא - יש ביקוש גבוה למוצר. מטלת המשווקים היא ליזום שיווק משמר: לשמור על הלקוחות והרכישות באמצעות פרסום מתזכר. ביקוש יתר - יש ביקוש מעבר להיצע. מטלת המשווקים היא לגרום לאנשים לצרוך פחות על ידי שיווק מצמצם (למשל, חברת מקורות, חברת החשמל כשיש עומס על רשת החשמל וכך הלאה). ביקוש לא רצוי - ביקוש לדבר שלילי שיש לבעלי עניין שונים יעד לעצור אותו. כמו צריכה של סמים ואלכוהול. מטלת המשווקים היא להפחית את הצריכה ואת הביקוש לאותו מוצר, למשל להסביר שעישון מזיק לבריאות וליצר אפקט שיגרום לאנשים להפסיק לצרוך סיגריות. (למשל על ידי האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות)
אנדוגמיה

אֶנְדּוֹגַמְיָה (באנגלית: Endogamy, בעברית: נִשּׂוּאֵי פְּנִים) היא הנוהג לבחור את בן הזוג לנישואין מתוך הקבוצה החברתית, קבוצת השארות (מוצא אתני) או אותה קטגוריה חברתית. גם כיום רוב בני האדם בוחרים בני זוג מאותה קבוצת גיל, קבוצה אתנית, דת או מעמד חברתי. בעבר היה נהוג להינשא בתוך השבט, בימינו יש חברות שבהן מקובל להינשא בתוך קבוצת שארות מורחבת (חמולה). נוהג זה נחשב למשמעותי עד כדי כך שאנתרופולוגים נוהגים לעיתים לקבוע את הקבוצה הרלוונטית לניתוח בהתאם לגבולות האנדוגמיה. חוקרים שונים מבדילים בין שני סוגי אנדוגמיה: אנדוגמיה ערכית-נורמטיבית ואנדוגמיה התנהגותית. אנדוגמיה ערכית-נורמטיבית מתאפיינת באיסור מפורש על נישואי חוץ. האיסור נשען בדרך כלל על נורמות מנוסחות ופורמליות, כגון: חוקים דתיים. ביהדות מזהיר האל את בני ישראל מנישואים עם בני עמים אחרים. בספר נחמיה העם היהודי מתחייב, כי "לא ניתן בנותינו לעמי הארץ ואת בנותיהם לא ניקח לבנינו". אנדוגמיה התנהגותית אינה אוסרת על נישואים מעורבים. אנדוגמיה מסוג זה מוגדרת כנטייה ממשית להימנע מנישואין עם בני זוג מחוץ לקבוצת השייכות. אנדוגמיה התנהגותית נתמכת על ידי גורמים שונים (משפחה, קבוצת השווים וכדומה) שמפעילים את המכניזמים של פיקוח חברתי. בחברות מתועשות אנדוגמיה ערכית לרוב אינה נחשבת לגיטימית, אך אנדוגמיה התנהגותית נפוצה מאוד. בחברה המערבית, לרוב תהיה לבני הזוג רמת השכלה דומה, אמונותיהם והערכים שלהם משותפים או דומים, הם דבקים במצוות דתיות דומות, ולעיתים הם אף מאותו אזור מגורים ולמדו יחד באותם בתי ספר. החברות האנושיות ברחבי העולם דוחקות בבני האדם להתחתן עם בני זוג הבאים מרקע חברתי דומה, אך נמנים עם המין השני. ההיגיון של אנדוגמיה פשוט: אנשים בעלי עמדה חברתית שווה מורישים אותה לצאצאיהם, וכך שומרים על הדפוסים החברתיים המסורתיים. ביהדות מזהיר האל את בני ישראל מנישואים עם בני עמים אחרים וכתב הרמב"ם שהאיסור להתחתן הוא עם כופרים בדעות העם. מקור האיסור בתורה בספר דברים, "ולא תתחתן בם". הרמב"ם כתב ב"מורה נבוכים" משום ההמשך בדעות אחר הנכרים כמו שכתוב כי יסיר את בנך מאחרי. ב"ספר החינוך" כתב "לפי שרוב המון העם, דרך טיפשות ימשכו אחר עצת נשותיהם. ואם יישא אדם בת אל נכר, תמשכהו לעבוד עבודה זרה. ועוד כי גם בניה הנולדים ממנו תגדל לעבודה זרה, ואוי לו לפוסל את זרעו". מלבד הצווי בתורה מצאנו בספר נחמיה שהעם היהודי מתחייב כי "לא ניתן בנותינו לעמי הארץ ואת בנותיהם לא ניקח לבנינו". אקסוגמיה – נישואי חוץ אנדוגמיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ספר נחמיה, פרק י', פסוק ל"א קטגוריה:דברים ז ג – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org קטגוריה:דברים ז ד – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org ספר החינוך (סדר דפוס פרנקפורט)/תכז – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org מ"ג נחמיה י לא – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורא כרטיסים

קורא כרטיסים הוא מכשיר, המשמש לקריאת מידע שנמצא בכרטיסים. לשם זה שתי משמעויות: בראשית ימי המחשבים, עד לתחילת שנות השמונים, כאשר אמצעי קלט עיקרי היה כרטיס מנוקב, קורא כרטיסים היה מכונה שעסקה בקריאתם של כרטיסים מנוקבים. בתחילת שנות השמונים, עם המעבר מכרטיסים מנוקבים לדיסקטים, נעלמו קוראי הכרטיסים מחדרי המחשב. בתחילת המאה ה-21 קורא כרטיסים הוא התקן אלקטרוני קטן לקריאת המידע האגור בכרטיסים חכמים או בכרטיסי זיכרון הבזק למיניהם, ולכתיבתו. קוראי הכרטיסים ביחד עם כרטיסי זיכרון משמשים כפתרון נייד לנשיאת מידע ממוחשב בנוחות. ההתקן לרוב משתמש בחיבור USB לשם חיבורו למחשב. זיכרון הבזק מדיה וקבצים בנושא קורא כרטיסים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קים ת'איל

קים ת'איל (אנגלית: Kim Thayil; נולד ב-4 בספטמבר 1960) נודע בעיקר כגיטריסט להקת הגראנג' סאונדגארדן, אותה הקים עם כריס קורנל והירו ימאמוטו. ת'איל נולד בסיאטל בשנת 1960 וגדל בפארק פורסט, פרבר של שיקגו. חלק מילדותו עברה עליו בדרום הודו, במדינת קראלה, ממנה היגרו הוריו לארצות הברית. הוא נחשב לאחד ממוזיקאי הרוק הבולטים ממוצא הודי. ת'איל הכיר את ימאמוטו בבית הספר התיכון ריץ' איסט שבפארק פורסט. הם עברו יחד לוושינגטון לאחר סיום הלימודים ושם למד ת'איל באוניברסיטת וושינגטון. כריס קורנל היה שותפם לחדר ויחד איתו הם הקימו את סאונדגארדן ב-1984. להקתם הייתה הראשונה מגל להקות הגראנג' הסיאטלי שחתמה חוזה בחברת תקליטים גדולה (A&M Records), זכתה בצמד פרסי גראמי ומכרה 3 אלבומי פלטינה. סאונדגארדן התפרקה באפריל 1997. מאז ההתפרקות ניגן ת'איל בגיטרה בלהקות "פיג'נהד" ו-"The Presidents of the United States of America". הוא גם השתתף בפרויקט המטאל "פרובוט" של דייב גרוהל ו-"No WTO Combo" עם ג'לו ביאפרה וקריסט נובוסליק. בשנת 2003 הוא נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" למקום המאה ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים". הוא מנגן בגיטרות Guild S-100, גיבסון לס-פול, גיבסון פיירבירד, פנדר טלקאסטר וגז'מאסטר. מדיה וקבצים בנושא קים ת'איל בוויקישיתוף קים ת'איל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קים ת'איל, באתר MusicBrainz (באנגלית) קים ת'איל, באתר Discogs (באנגלית) קים ת'איל, באתר SecondHandSongs ת'איל באתר stargate.net (באנגלית) עמי פרידמן, "לא התגעגעתי לסאונדגארדן, אבל כיף לנו יחד", באתר ynet, 9 ביוני 2014 100 Greatest Guitarists, באתר הרולינג סטון
כרטיס זיכרון

כרטיס זיכרון (אנגלית: Memory Card) הוא התקן אלקטרוני מבוסס זיכרון הבזק המשמש לאחסון מידע דיגיטלי. הוא משמש בדרך כלל במכשירים אלקטרוניים קטנים וניידים, ובפרט במצלמות דיגיטליות ונגני מוזיקה דיגיטליים. כרטיסי זיכרון מאופיינים בגודל קטן, וביכולת לאחסן מידע גם ללא מקור כח סדיר וקבוע. קיימים מספר תקנים נפוצים של כרטיסי זיכרון, המיוצרים ברוב המקרים על ידי יותר מיצרן אחד. בפורמט קומפקט פלאש קיימים גם מוצרים מבוססי דיסק קשיח זעיר. (PCMCIA PC Cards) היה אחד מכרטיסי הזיכרון הראשונים שיוצרו בצורה מסחרית בשנות ה-90. פורמטים נוספים שהופיעו בשנות ה-90 כוללים קומפקט פלאש וMiniature Card. השימוש בכרטיסי הזיכרון במכשירים ניידים כגון מצלמות, מחשבי כף יד וטלפונים סלולרים הוביל למגמת מזעור מתמשכת. הדור הראשון של כרטיסי הזיכרון שהיה נפוץ בראשית שנות ה-90, פינה את מקומו כמעט כליל לכרטיסים זעירים יותר מסוג Secure Digital (מכונה גם SD) ו-MultiMediaCard. בשנת 2010 הפכו כרטיסי microSD דומיננטיים בטלפונים סלולריים. במקביל למהפכת המיזעור, הפך הפורמט SD לפורמט העיקרי בשוק כרטיסי הזיכרון. סקירת כרטיס זיכרון, עם כתוביות בעברית, סרטון בערוץ "Ido Rosink", באתר יוטיוב (אורך: 9:41 דקות), 25 באפריל 2020 ב-2010 החלו החברות סוני (שהשתמשה עד אז בפורמט 'Memory Stick') וחברת אולימפוס (שהשתמשה עד אז בפורמט XD-Card) להשתמש גם הן בפורמט SD) ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון

המרכז והפארק הנשיאותי על-שם ויליאם ג'. קלינטון (באנגלית: William J. Clinton Presidential Center and Park) הוא מתחם הנצחה לנשיאה ה-42 של ארצות הברית, ביל קלינטון בליטל רוק, ארקנסו. המתחם כולל בשטחו את הספרייה הנשיאותית ומוזיאון ע"ש קלינטון, את משרדיה של קרן קלינטון, בית ספר ללימודי מינהל ציבורי ע"ש קלינטון ופארק. המרכז נוסד על ידי קלינטון, ונפתח לציבור ב-18 בנובמבר 2004. המרכז הנשיאותי ממוקם בליטל רוק, בירתה של מדינת הולדתו של קלינטון, ארקנסו. המתחם, אשר נושק לנהר ארקנסו, תוכנן על ידי האדריכל ג'יימס פולשק. הפארק הוא דוגמה בולטת לחידוש אורבני. הוא נבנה על אתר של מסילות ברזל נטושות של חברת העבר "מסילות הברזל של שיקגו, רוק איילנד והפסיפיק". הספרייה הנשיאותית ע"ש קלינטון, אשר כוללת מוזיאון וארכיונים, היא הספרייה הנשיאותית השנייה בגודלה בארצות הברית. קודמת לה רק הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הארכיון מנוהל על ידי הארכיון הלאומי של ארצות הברית (NARA). אוסף הליבה של הארכיון כולל כמעט שני מיליון תמונות, כ-76 מיליון דפי מסמכים, כ-21 מיליון מכתבים שנשלחו בדואר אלקטרוני ושבעים וחמישה אלף פריטים מוזיאוניים מתקופתו של קלינטון בפוליטיקה האמריקנית. המוזיאון כולל מוצגים רבים, ביניהם העתק מדויק של המשרד הסגלגל כפי שהיה בזמן כהונתו של קלינטון כנשיא. מבנה הספרייה הנשיאותית ספג ביקורות בשל דמיונו, לטענת המבקרים, לקרוואן. הסיבה לכך היא שקרוואן מהווה סטריאוטיפ של מבנה מגורים טיפוסי בארקנסו הכפרית. בנייתו של המרכז הנשיאותי עלתה 165 מיליון דולר. הוא משתרע על שטח של 14,000 מ"ר בנויים. המתחם עצמו משתרע על שטח של כ-113 דונם. מדיה וקבצים בנושא המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון (באנגלית) המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון, ברשת החברתית פייסבוק המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) המרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון, ברשת החברתית אינסטגרם האתר הרשמי של הספרייה הנשיאותית על שם קלינטון (באנגלית) האתר הרשמי של קרן קלינטון (באנגלית) האתר הרשמי של בית הספר על שם קלינטון (באנגלית)
טנסו צ'ילר

טנסו צ'ילר (טורקית: Tansu Çiller; נולדה ב-24 במאי 1946) היא כלכלנית ופוליטיקאית טורקייה שהייתה לאישה הראשונה (והיחידה עד כה (2024)) שכיהנה כראש ממשלת טורקיה. צ'ילר נולדה באיסטנבול. היא למדה בבית הספר האמריקאי Robert School ולאחריו בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת הבוספורוס. המשיכה לתואר דוקטור באוניברסיטת קונטיקט והשלימה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ייל. ב-1978 התמנתה למרצה שם וב-1983 קיבלה משרת פרופסור. לאחר שלימדה כפרופסור במספר אוניברסיטאות, נכנסה לפוליטיקה בנובמבר 1990 כשהצטרפה למפלגת הדרך הנכונה. היא נבחרה לראשונה לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991 וכיהנה כשרת הכלכלה בממשלת הקואליציה של סוליימאן דמירל. ב-13 ביוני 1993, עם מינויו של דמירל לנשיא טורקיה, הייתה צ'ילר למנהיגת מפלגתה וראש ממשלת הקואליציה. פרישת מפלגת העם הרפובליקאית מהממשלה הביאה לנפילת ממשלתה ב-1996. צ'ילר נחקרה בפרלמנט הטורקי בחשד לפרשיות שחיתות בתקופת היותה שרת הכלכלה. ההאשמות נדחו, בעיקר עקב סוגיות טכניות וחסינות פוליטית. רבים מהטורקים חשים כי התנהלותה ואופן זיכויה תרמו רבות לעליית האסלאם הפוליטי בטורקיה ולניצחונו של רג'פ טאיפ ארדואן. לאחר תבוסתה בבחירות נובמבר 2002 היא פרשה מהפוליטיקה, אך העושר הבלתי מוסבר שלה ושל בעלה עדיין מושכים חיצי ביקורת מהתקשורת הטורקית. צ'ילר נשואה ואם לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא טנסו צ'ילר בוויקישיתוף על צ'ילר ופוליטיקאים טורקים אחרים (באנגלית) טנסו צ'ילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא טורקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.