laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תפאר ענק

תִּפְאָר עֲנָק (שם מדעי: Cheilinus undulatus, באנגלית: Wrasse humphead) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים. הדג מכונה גם "תפאר נפוליאון" ו"תפאר המאורי" (Māori wrasse). נפוץ בעיקר באזור שוניות אלמוגים באזור האוקיינוס השקט. תפאר ענק הוא המין הגדול ביותר ממשפחת השפתוניים. הזכרים מגיעים לאורך של כשני מטרים והנקבות מגיעות לאורך של כמטר אחד. גופו פחוס וגבוה, בעל שפתיים עבות ובשרניות, גבנון המופיע מעל העיניים שגדל עם ההתבגרות. הזכרים בעיקר בצבעי ירוק-תכלת-כחול בוהקים ואילו הנקבות בעלות צבע אדום-כתום בחלקן העליון וכתום-לבן בחלקן התחתון. התפאר הענק הגדול ביותר שתועד עד היום הגיע לאורך של 2.29 מטרים ולמשקל של 190.5 ק"ג. המין נפוץ בעיקר במדרונות תלולים של שוניות אלמוגים בעומק 1 עד 100 מטרים. הפרטים הצעירים מעדיפים אזורים סבוכים באצות ואילו הבוגרים מעדיפים שטחים פתוחים בשוניות. הם טורפים אופורטוניסטים הניזונים מרכיכות, סרטנים ובעיקר מחלזונות, דגים וקווצי עור. נוסף לכך, הם טורפים של מספר בעלי חיים רעילים כמו: ארנבת ים (Aplysiomorpha), קופסינוניים (Ostraciidae) וכוכבן קוצני. לרוב המין חי בזוגות של זכר ונקבה או בקבוצות של 2-7 פרטים. הדג מגיע לבגרות מינית בגיל 5-7. אורך חיי הזכרים הוא כ-25 שנה ושל הנקבות הוא כ-30 שנה. הוא בעל חיים דיכוגומי הרמאפרודיטי כאשר חברי האוכלוסייה הופכים לזכרים בסביבות גיל 9. הגורמים השולטים בעיתוי שינוי המין אינם ידועים. הם משריצים בתחתית שונית האלמוגים בזמנים קבועים. מספר הפרטים צנח בשל מספר גורמים: שיטות דיג הכוללות ציאניד ודינמיט חוסר בבתי גידול וצמצום מקומות המחיה מסחר ללא פיקוח ביות פרטים צעירים לשם הופעה בציבור הדג נמצא במצב שימור של סכנת הכחדה ולכן ננקטו מספר פעולות ברחבי העולם על מנת להציל את המין: באוסטרליה, דצמבר 2003, נאסר על אחזקת המין אלא לשם מטרות לימודיות או הצגה בפני ציבור. במחוז גואנגדונג, בדרום מדינת סין יש צורך באישור מיוחד על מנת לסחור במין זה. באינדונזיה יש אפשרות לדוג את המין רק עבור מחקר או חקלאות ימית. באיים המלדיביים אסרו על מסחר חוץ במין בשנת 1995. פפואה גינאה החדשה אסרה על מסחר חוץ בדגים מעל אורך של 65 ס"מ. ניואה אסרה על מכירת מין זה. תפאר ענק השוחה באזור שונית המחסום הגדולה פרופיל של תפאר ענק בים האדום מדיה וקבצים בנושא תפאר ענק בוויקישיתוף תפאר ענק, באתר ITIS (באנגלית) תפאר ענק, באתר NCBI (באנגלית) תפאר ענק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תפאר ענק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תפאר ענק, באתר FishBase (באנגלית) תפאר ענק, באתר GBIF (באנגלית) תפאר ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN Choat,J.H., et al. (2006). Age structure and growth in a large teleost, cheilinus undulatus, with a review of size distribution in labrid fishes. Mar Ecol Prog Ser 318:237-246.
פרדיננד הלמסברגר

פרדיננד הלמסברגר (בגרמנית: Ferdinand Hellmesberger;‏ 24 בינואר 1863 - 15 במרץ 1940) היה צ'לן ומנצח אוסטרי. הלמסברגר נולד בווינה, בן ליוזף הלמסברגר האב ואח ליוזף הלמסברגר הבן. הוא למד בקונסרבטוריון של וינה, צ'לו אצל קרל אודל ותאוריית המוזיקה אצל אנטון ברוקנר. הוא היה חבר בתזמורת החצר הווינאית משנת 1879. ב-1883 הצטרף כחבר לרביעיית הלמסברגר. ב-1884, בן 21, התמנה למורה בקונסרבטוריון של וינה וב-1889, היה לפרופסור, תפקיד בו נשאר עד 1902. ב-1896 היה לצ'לן סולן באופרה של החצר. ב-1902 התמנה למנצח המקהלה בפולקסאופר של וינה בניהולו של קרל ריינר סימונס. ב-1905 היה למנצח הבלט באופרה המלכותית של ברלין. משנת 1910 ואילך עבד כמנצח תזמורת מעיינות המרפא באופטיה (כיום בקרואטיה), באדן (אוסטריה), מריינבאד וקרלסבאד (כיום בצ'כיה). בעת מותו בווינה, היה האחרון בבניה של משפחה, שמילאה תפקיד חשוב בחיי המוזיקה של וינה. בין תלמידיו בקונסרבטוריון של וינה היה פרנץ שמידט. פרדיננד הלמסברגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל) (בגרמנית) ביוגרפיה (בגרמנית) ביוגרפיות של בני משפחת הלמסברגר (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כף טרפלגר

כף טרפלגר (ספרדית Cabo Trafalgar; מערבית "טארף אל אע'ר - رأس الطرف الأغرّ; מילולית: כף המערה או כף המערב) הוא לשון יבשה קטנה לחופי האוקיינוס האטלנטי בדרום מערב ספרד. הכף נמצא בקרבת עיירת החוף "לוס קאניוס דה מכה", עיריית ברבטה, בפרובינציית קדיס שבמחוז אנדלוסיה. הכף הוא למעשה אי קטנטן המחובר ליבשה ברצועה צרה ביותר של יבשה, בנקודה הנחשבת לצפונית-מערבית ביותר במיצרי גיברלטר, בקצה האי נמצא המגדלור שלידו שרידי יישוב ומגדלור עתיק נוסף המתוארכים לתקופה המוסלמית ואף הרומית. אל מול המגדלור התחולל ב-21 באוקטובר 1805, אחד הקרבות המפורסמים והמשמעותיים ביותר בהיסטוריה של הלוחמה הימית - "קרב טרפלגר", בו הביסו כוחות הצי של בריטניה הגדולה בפיקודו של הוריישו נלסון (שאף נהרג בקרב) את הצי הצרפתי-ספרדי שעמד מולם. בעקבות ניצחון זה הפכה בריטניה למעצמה הימית החזקה בעולם לפחות עד תחילת המאה ה-20. מפלת הצי הצרפתי-ספרדי הייתה אחד מהגורמים שהחישו את סופו של שלטון נפוליאון באירופה. מדיה וקבצים בנושא כף טרפלגר בוויקישיתוף
אורי אסף (משורר בהונגרית)

אורי אסף (נולד ב-1942) הוא משורר וצייר ישראלי הכותב בהונגרית. אורי אסף נולד בחיפה ובגיל 5 הוריו היגרו להונגריה וילדותו, נעוריו ובגרותו עברו עליו שם. הוא חזר לישראל בשנת 1969, לאחר שקיבל תואר דוקטור בכימיה באוניברסיטת בודפשט. בשנים 1969–2002 עבד במחקר מדעי באוניברסיטה העברית בירושלים. אורי פרסם עד כה, בין השאר, את הספרים הבאים בהונגרית: "קול אבן" (2001), "איטיות מכוונת" (2002), "כוכב לכת עדין" (2003), "שירי צייר" (2006), "היער הירושלמי" (2012), "ביחד ולחוד" (2013), "שמש זוהרת אחת ויחידה" (2015) ו"קפקא בתמונות" (2019). הספר "קפקא בתמונות" ראה אור בעברית בשנת 2019 בתרגומו של רמי סערי ובהוצאת כרמל. אורי אסף תרגם להונגרית את ספר הזוהר (2014) ואת האוטוביוגרפיה של שלמה מימון (2015), וערך את הספר "היידי טריאן 2008-1932" (2011). אחדים משיריו תורגמו לעברית וראו אור, בין השאר, במוסף תרבות וספרות של העיתון "הארץ". כיום, מחלק אורי את זמנו בין בודפשט לירושלים ומקדיש חלק ניכר מעתותיו לציור ולהוראת עברית בהונגריה. יצירותיו הוצגו בתערוכת יחיד בשנת 2006 בבית האמנים בירושלים, בשתי תערוכות בגלריית הגג של מנזר פאנונהאלמה בהונגריה (2003, 2005)‏ ובתערוכה משותפת בשנת 2007 בבראטיסלבה. בשנת 2016 ראתה אור בהוצאת קליגרם שבבודפשט וביוזמת השגריר הישראלי היוצא, אילן מור, אסופה דו-לשונית, עברית והונגרית, שאורי אסף וידידו, המשורר ההונגרי יאנוש מרנו, תרגמו מעברית ומערבית להונגרית. באסופה המקיפה שבעריכת רמי סערי כלולים מבוא וכן שירה ישראלית עכשווית במקור ובתרגום. בספר מופיעים שירים פרי עטם של ארבעים משוררות ומשוררים מישראל, בכללם למשל יצירות מאת חיים גורי, אהרן אלמוג, טהא מוחמד עלי, דליה רביקוביץ, ישראל אלירז, חמוטל בר-יוסף, נורית זרחי, ארז ביטון, רות בלומרט, יונה וולך, רחל חלפי, יצחק לאור, רוני סומק, אלי הירש, טל ניצן, שמעון אדף, יקיר בן-משה, יחזקאל נפשי, יונתן ברג והילה להב. מדיה וקבצים בנושא אורי אסף בוויקישיתוף דף האמן של אורי אסף(הקישור אינו פעיל) על תערוכה של אסף בבית האמנים בירושלים ארבעה סיפורים מאת אורי אסף בתרגום רמי סערי מהונגרית שאלה לאבי, סיפור מאת אורי אסף בתרגום רמי סערי מהונגרית sarit, אוּרִי אָסָף, באתר nilly dagan אורי אסף, סיפורים קצרים: "קפקא בתמונות", תירגם מהונגרית רמי סערי, באתר הארץ, 8 במאי 2018 "בְּיַחַד וּלְחוּד", שיר מאת אורי אסף באתר השירה של נילי דגן אורי אסף, סיפור: ידי אמי, באתר הארץ, 1 באפריל 2023 אורי אסף, דף שער בספרייה הלאומית http://art.org.il/he/exhibition_art.php?id=167 http://art.org.il/he/artist.php?id=9 ArtFacts, Uri Asaf | Artist, ArtFacts (באנגלית אמריקאית)
אסטבן גראנרו

אסטבן גראנרו מולינה (ספרדית: Esteban Granero Molina; נולד ב-2 ביולי 1987 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. ידוע בכינויו "El pirata" (הפיראט). הרבה לשחק בתור קשר התקפי או בתור שחקן בודד מאחורי החלוצים. אסטבן גראנרו החל את דרכו כבר בגיל 8 עם הצטרפותו לקבוצת הנוער של ריאל מדריד, ובמהרה הראה את כישרונו כאשר הוא מתקדם לקבוצות הבוגרות יותר במועדון. החל מגיל צעיר נחשב גראנרו לכדורגלן מבטיח בעל משחק טכני משובח. בגיל 17 הצטרף הספרדי הצעיר לקבוצות המילואים, וזאת לאחר שזכה במספר תארים אישיים כשחקן מצטיין בתחרויות שונות. בעונת 2006-2007 הצליח גראנרו להעפיל עם קבוצתו ריאל מדריד קסטיליה לליגה השנייה בספרד ובדרך זכה באמונו של מאמנו מיצ'ל. לאחר שלא הצליח להצטרף לקבוצת הבוגרים, הושאל גראנרו ליריבה העירונית חטאפה, שם ערך את הופעה הבכורה שלו בליגה הראשונה בספרד. אחרי עונה טובה החליט גראנרו להישאר בקבוצתו החדשה לעוד עונה וחתם על חוזה, בו לריאל מדריד יש אפשרות לקנות את כרטיסו חזרה אם תרצה בכך. ב-21 ביוני 2009, כתוצאה מעונה מוצלחת עוד יותר שלו, בה הפך לשחקן הרכב חשוב בקבוצתו, החליטה ריאל מדריד לנצל את אופציית הקניה שלה, והחתימה את גראנרו בעסקה בשווי 4 מיליון אירו. ב-30 באוגוסט 2012, עבר גראנרו תמורת סכום שלא פורסם לקווינס פארק ריינג'רס וחתם על חוזה לארבע שנים וקיבל את חולצה מספר 14. בסיום העונה כשהקבוצה ירדה ליגה, הוא הושאל לקבוצת ריאל סוסיאדד. לאחר משחק אחד בו שותף, הוא נפצע והושבת לשישה חודשים. ב-28 ביולי 2014 חתם על חוזה ארוך טווח עם סוסיאדד תמורת סכום שלא פורסם. ב-7 ביולי 2017 חתם גרנארו על חוזה לשלוש שנים באספניול. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש ב-18 בפברואר 2018, במשחק מול ויאריאל שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-30 בינואר 2020 נפרד גרנארו מהקבוצה בהסכמה הדדית והפך לשחקן חופשי. באותו יום חתם גרנארו בקבוצת מרבלה מהליגה השלישית בספרד עד יוני 2021, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-2 בפברואר 2020. ב-5 ביולי 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. אחרי שעזר לספרד להגיע לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2006, ערך גראנרו את בכורתו בנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, ב-6 בפברואר 2007, במשחק ידידות מול אנגליה (2-2). ב-2009 הגיע גראנרו עם נבחרתו לשלב הבתים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערכה אותה שנה בשוודיה. מדיה וקבצים בנושא אסטבן גראנרו בוויקישיתוף אסטבן גראנרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אסטבן גראנרו, באתר Transfermarkt אסטבן גראנרו, באתר Soccerway אסטבן גראנרו, באתר BDFutbol אסטבן גראנרו, באתר WorldFootball.net אסטבן גראנרו, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר יאהו בריטניה ynet ספורט, חבר חדש לשכטר: פאבלו הרננדס עבר לסוונזי, באתר ynet, 30 באוגוסט 2012 באתר סקיי ספורט
צביר פגסוס

צביר פגסוס (נקרא גם M15 או Messier 15, וכן NGC 7078) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים פגסוס הנמצא במרחק של כ-33,600 שנות אור ממערכת השמש. זהו אחד הצבירים הדחוסים ביותר שמוכרים כיום. הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום הצרפתי ממוצא איטלקי ג'ובאני דומניקו מראלדי (שגילה גם את הצביר M2) ותואר על ידו כ"כוכב מעורפל המורכב מהרבה כוכבים". בשנת 1764 כלל אותו שארל מסיה בקטלוג מסיה כערפילית חסרת כוכבים, אך ציין שמדובר באותו עצם שזוהה על ידי מראלדי. בשנת 1783 זיהה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר. בשנת 1927 זוהתה ערפילית פלנטרית בתוך הצביר בצילום שבוצע במצפה הר וילסון. זוהי אחת הערפיליות הפלנטריות הבודדות שהתגלו עד היום בתוך צביר כדורי. בשנת 1984 זוהה מקור של קרינת X במרכז הצביר ובשנת 2001 גילה טלסקופ החלל צ'נדרה שלמעשה יש שני מקורות של קרינת X בליבת הצביר. בהירותו של הצביר היא מדרגה 6.2 וניתן להבחין ללא ציוד עזר רק בתנאי תצפית מיטביים. במשקפת הוא נראה ככתם מעורפל ורק באמצעות טלסקופ בינוני ניתן להבחין בכוכביו הבהירים ביותר של הצביר שבהירותם היא מדרגה 12.5. בשל דחיסותו הרבה במרכז, הצביר נראה בציוד חובבים קטן בהרבה מגודלו האמיתי - כשליש בתצפית ישירה וכשני שלישים בצילום ארוך חשיפה. הצביר קל מאוד לזיהוי והוא נמצא כ-4 מעלות מצפון-מערב לכוכב ε בפגסוס (אניף) בהמשך הקו המחבר אותו עם הכוכב θ בפגסוס. קוטרו של M15 הוא כ-175 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-33,600 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-18 דקות קשת - יותר ממחצית גודלו הזוויתי של הירח המלא. הצביר דחוס ביותר - מחצית ממסתו המוערכת בכ-450,000 מסות שמש מרוכזת ברדיוס של כ-10 שנות אור בלבד סביב מרכזו. לא ידוע האם במרכז הצביר נמצא חור שחור, אך הפליטה של קרינת X מליבתו עשויה להצביע על קיומו של חור שחור בינוני. עד היום התגלו בצביר 112 כוכבים משתנים, רובם משתני RR בנבל. כמו כן התגלו בצביר 9 פולסארים, אחד מהם מקיף כוכב נייטרונים נוסף והזוג מציג תופעות של תורת היחסות הכללית כמו גלי כבידה. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 300,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי F3. מדיה וקבצים בנושא צביר פגסוס בוויקישיתוף M15 בקטלוג מסיה באתר SEDS. צביר פגסוס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים B. J. McNamara and T. E. Harrison: THE DYNAMICAL DISTANCE TO M15: ESTIMATES OF THE CLUSTER’S AGE AND MASS AND OF THE ABSOLUTE MAGNITUDE OF ITS RR LYRAE STARS A. Dieball, C. Knigge, D. R. Zurek, M. M. Shara, K. S. Long, P. A. Charles, D. C. Hannikainen and L. van Zyl: An ultracompact X-ray binary in the globular cluster M15 p. 2
יהודה פראג

יהודה לאון (לייב) פראג (7 ביוני 1915 - 3 בפברואר 2004) היה ניצב במשטרת ישראל, בה שירת מהקמתה ועד 1973. לאחר פרישתו שימש מנכ"ל מוזיאון ארץ ישראל ואחר כך עבר למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. פראג נולד בוורשה, בן לישראל-אשר ולצביה פראג. למד משפטים באוניברסיטת ורשה, ובמהלך לימודיו היה חבר אגודת הסטודנטים "זלציה"[דרוש מקור]. כן היה פעיל בפולין בתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. באותה שנה הצטרף לארגון ההגנה והפסיק את לימודיו. בין השנים 1936–1944 שירת כנוטר במשטרת המנדט ומילא תפקידים בירושלים, יפו ותל אביב. משך תקופה היה מורה לאנגלית בבית ספר תיכון ברחובות, לאחר שלימד עצמו אנגלית בהתכתבות באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. בשנת 1947 מונה למזכיר הכללי של אגודת "לאסירינו". האגודה פעלה בחסות הוועד הלאומי למען אסירים פוליטיים יהודים. ב-13 במאי 1948 גויס פראג לשורות משטרת ישראל, והוצב באגף החקירות של מחוז תל אביב. לאחר מכן מונה לראש ענף החקירות במחוז. בתפקידו זה, הופקד פראג לעמוד בראש צוות החקירה שחקר בקיץ 1949 את פרשיית הרצח והאונס הראשונה של המדינה החדשה, פרשה שנודעה בשם "הרצח בגן מאיר". בשנת 1951 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב, ובשנת 1952 עבר למטה הארצי ועמד בראש המחלקה הפלילית. בשנת 1953 מונה למפקד "חטיבת חופים וגבולות" במשטרת חיפה, ועם סגירת היחידה בשנה שלאחר מכן, מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים. בשנת 1956 יצא להמשיך לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים בפקולטה למדע המדינה. באותה עת, נקרא פראג לעמוד בראש צוות החקירה שחקר את המרגל הסובייטי זאב אבני. אבני, שהיה יהודי וקומוניסט מושבע שהתכחש לדתו, עלה ארצה בשליחות מפעיליו במודיעין הסובייטי במטרה להשתלב במשרד החוץ הישראלי. אבני הודה בחשדות שיוחסו לו, הועמד לדין ונידון ל-14 שנות מאסר לריצוי בפועל. במהלך ריצוי עונשו הביע אבני חרטה ועונשו הופחת בחנינת נשיא המדינה, והוא שוחרר לאחר שריצה 7 שנות מאסר. שנים לאחר שחרורו מהכלא כתב אבני ספר על הפרשיה ("פרשת פיגמליון"), ובספר זה תיאר פראג, בפרק נפרד, את חלקו בחקירת הפרשה. בהמשך נפגשו פראג ואבני מחדש והיו לחברים קרובים. בין השנים 1957–1959 היה מייסדו ומפקדו הראשון של בית הספר לקצינים בכירים. בשנים 1960–1963 כיהן כראש משלחת משטרת ישראל לאתיופיה והיה יועץ ראשי למשטרת אתיופיה בשלבי הקמתה. במהלך שליחות זו זכה לעיטור הזהב הגבוה של הקיסר היילה סלאסי, אשר הוענק לו אישית על ידי הקיסר. בשנת 1963 חזר לישראל ומונה לראש אגף שיטור והדרכה. בשנת 1969 מונה לתפקיד מפקד מחוז תל אביב, בראשו עמד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1973. בנובמבר 1972 מונה למנהל הכללי של מוזיאון ארץ ישראל, ושימש בתפקיד זה עד 1977. בשנים 1978–1995 עבד עבור המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. נטמן בחלקה המשטרתית בחלקת המשטרה בהר הרצל שבירושלים. לפראג אח, מיכאל פראג, שהיה פרטיזן ועלה ארצה אחרי מלחמת העולם השנייה. הוריו ויתר משפחתו נשלחו על ידי הנאצים למחנות ריכוז בפולין ונספו בשואה. פראג נשא לאישה ב-1941 את סידה צונגר ונולד להם בן, אלכסנדר. לאחר שהתאלמן, נשא פראג בשנית ב-1956 את שילה (גרושתו של מקסים סלומון, שלהם בן ששמו רפאל). לפראג ולשילה נולד הבן דייוויד. דוד תדהר (עורך), "יהודה (ליאון) פראג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יז (1968), עמ' 5164 תמונה של יהודה פראג מההתיישבות החלוצית (1939)(הקישור אינו פעיל) (מאתר רשות הטבע והגנים) מפקדי מחוז תל אביב לדורותיהם (מאתר מחוז ת"א של המשטרה) לפי אנציקלופדיה תדהר, נולד בי"ג בסיוון ה'תרע"ד, 7 ביוני 1914 יהודה פראג נתמנה מנהל מוזיאון הארץ, דבר, 1 בנובמבר 1972
ברוך לוי

ברוך לוי (14 בינואר 1933 – 26 במרץ 2023) היה מומחה בתחום מדיניות חברתית, מפקד פיקוד גדנ"ע ומפקד המשמר האזרחי. לוי נולד בבגדאד שבעיראק, הבן הבכור בין ארבעת בני המשפחה, בהם אחיו משה לוי (לימים רמטכ"ל צה"ל). בשנת 1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. בשנת 1951 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ובחטיבת הצנחנים. שירותו הצבאי נמשך בתפקידי קצונה עד פרישתו בשנת 1973 בדרגת אלוף-משנה. בין תפקידיו בצבא שימש מפקד הפנימייה הצבאית ומפקד פיקוד הגדנ"ע. במהלך שירותו השלים תואר ראשון במשפטים (האוניברסיטה העברית, 1960), תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי החברה (האוניברסיטה העברית, 1967) ותואר שני בהצטיינות במדעי החינוך (אוניברסיטת תל אביב, 1970). לאחר פרישתו מצה"ל מונה על ידי ראש הממשלה גולדה מאיר ליועץ לענייני רווחה חברתית, ובתפקיד זה המשיך תחת ראש הממשלה יצחק רבין. בשנת 1980 השלים לימודי דוקטורט במדיניות חברתית מאוניברסיטת ברנדייס. לוי נמנה בין מייסדי המועצה הלאומית לשלום הילד בשנת 1981 ועמד בראשה כיו"ר משך כ-20 שנה. בין תפקידיו הציבוריים בתחום הרווחה שימש חבר מועצת המוסד לביטוח לאומי, חבר האגודה לחקר החינוך וחבר המרכז לשירותי התנדבות. בין השנים 1988-1985 שירת כמפקד המשמר האזרחי במשטרת ישראל בדרגת ניצב. הוא התפטר מתפקידו בראשית שנת 1988 לאחר שהומלץ להעמידו לדין משמעתי, בעקבות תלונה של סגנו. בסיום תפקידו במשטרה מונה למנהל העמותה לדמוגרפיה של העם היהודי. בשנת 1995 נבחר ליו"ר המועצה הלאומית להתנדבות בישראל ובשנת 2003 נבחר לנשיא המועצה. לוי שימש יועץ ומרצה בתחומי התנדבות ומדיניות חברתית. במסגרת תפקידיו השונים היה יו"ר העמותה לסיוע לנוער בצה"ל, יו"ר המרכז לדמוגרפיה, יו"ר חבר הנאמנים של מכללת הגליל, ובשנת 2007 נבחר ליו"ר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל". זמן מה לאחר שסיים את תפקידו זה, נבחר לשמש כיו"ר מוזיאון "ההגנה" ו"ארגון חברי ההגנה" תפקיד אותו הוא מילא עד לפטירתו. בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל. בשנת 2016 נבחר לוי ליקיר העיר תל אביב יפו. לוי היה נשוי ואב לשלוש בנות. אחיינו, ד"ר גל לוי, הוא חוקר מדע המדינה ומרצה בסגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה. הלך לעולמו ב-26 במרץ 2023, והובא למנוחות בבית העלמין מורשה. בטקס הממלכתי לי"א באדר בתל חי - 16 במרץ 2022. מדיה וקבצים בנושא ברוך לוי בוויקישיתוף ברוך לוי, דף שער בספרייה הלאומית ראיון, באתר המועצה הלאומית להתנדבות ברוך לוי, באתר "צוות - ארגון גמלאי צה"ל" (הקישור אינו פעיל) "במשפחות הכי טובות" - אודות לוי ומשפחתו אל"מ ברוך לוי מפקד הגדנ"ע, דבר, 15 באוגוסט 1969 אל"ם לוי מגלה: ישראל החליטה לספוג את המכה הראשונה - על ראיון שנערך לאחר מלחמת יום הכיפורים באתר הספרייה הלאומית יעקב בר-און, ‏איפה הם היום: ד"ר ברוך לוי מפקד הגדנ"ע והמשמר האזרחי, באתר מעריב אונליין, 13 בינואר 2019 אלי אלון, מת ד"ר ברוך לוי מפקד הגדנ"ע לשעבר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 במרץ 2023 מימין לשמאל: אפרים לפיד, מוטי בר דגן, גבי אשכנזי, ברוך לוי, הרב יוסף וסרמן, אבי תלם ודן נדיב. מימין לשמאל: חברי "צוות" שאול עטיה, אמנון אמיר, אפרים לפיד, ברוך לוי אבי בורגר ודן נדיב. מימין לשמאל: אפרים לפיד, סגן יו"ר ארגון מורשת ההגנה; ברוך לוי, יו"ר הארגון; אלוף יוסי בן-חנן; מושיק אביב, מנהל מרכז ההסברה. אל"מ ברוך לוי - מפקד הגדנ"ע, מעריב, 15 באוגוסט 1969 אילן בכר, תנ"צ ברעם מאשים את ניצב ברוך לוי בזיופים, רמאויות וניצול מעמד, מעריב, 7 ביולי 1987 יוסי לוי, מפקד המשמר האזרחי הגיש למפכ"ל את התפטרותו, מעריב, 7 בינואר 1988 אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
ביטחון שוטף

ביטחון שוטף (בראשי תיבות: בט"ש) הוא כלל הפעולות הכרוכות בשמירה על שגרת ביטחון בכל מקום בו עלולה להתרחש פעילות צבאית עוינת: בעיקר באזורים בהם קיימות מחתרות אלימות, אזורי מורדים ולאורך גבולות בין מדינות עוינות. היקף פעילות הבט"ש כולל: שמירה על ביטחון תנועה בדרכים. שמירה על מתקנים חיוניים. איסוף מודיעין. מניעת פעילות מחתרתית: איסוף או ייצור כלי נשק. איסוף מודיעין נגדי. ארגון פעולות אלימות. מניעת פגיעות בביטחון התושבים וברכושם. בפעילות בט"ש מבצעות היחידות תצפיות, סיורים, מארבים, מחסומים ושמירה. אמצעי עזר לתצפיות הם בלוני תצפית וכלי טיס שונים. סיורים מתבצעים באופן רגלי, על אופניים, סוסים, כלי רכב, ספינות, וסירות מנוע. יחידות ביטחון שוטף הן יחידות צבאיות, יחידות משטרה סמי-צבאיות (ז'נדרמריה) ואף מיליציות מקומיות. בישראל אחראים על פעילות ביטחון שוטף משטרת ישראל (משמר הגבול בעיקר) וצה"ל. ביטחון שוטף מהווה חלק מתעסוקה מבצעית של יחידות קרביות בסדיר ובמילואים. ב-2020 הקים צה"ל את חיל הגנת הגבולות האחראי על שמירת גבולות השלום של ישראל (מצרים וירדן). בחיל הים הישראלי משמשים עשרות כלי שיט למשימות של ביטחון שוטף בגבולות לבנון, עזה, מצרים וירדן: דבור, דבורה, צרעה ושלדג. הילה (מערכת תצפית) בט"שית הגנה מרחבית אלוף בן, עמוס הראל, מסע בארץ הבט"ש: הצצה למלחמת שלום הגבולות, באתר הארץ, 18 באפריל 2018 דוד טל, תפיסת הביטחון השוטף של ישראל, הוצאת מוסד ביאליק, 1998 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זביגנייב בונייק

זביגנייב קאזימירז' בונייק (בפולנית: Zbigniew Kazimierz Boniek ) (נולד ב-3 במרץ 1956) הוא כדורגלן עבר פולני. זביגנייב בונייק התחיל את הקריירה במחלקת הנוער של קבוצת זבישה בידגושץ' לאחר מכן עבר לשחק בקבוצת וידזב לודג' . ב-1982 בונייק עבר ליובנטוס והיה לשחקן הפולני הראשון שפנה לקריירה בינלאומית. הוא הגיע למקום השלישי במונדיאל 1982 וזכה בגביע אירופה ב-1985. בונייק כבש 24 שערים ב-80 משחקים בנבחרת פולין. לאחר שסיים את הקריירה שלו ככדורגלן באיי אס רומא בשנת 1988, פתח בקריירת עסקים מצליחה. בונייק מונה לסגן נשיא התאחדות הכדורגל הפולנית, וביולי 2002 מונה למאמן נבחרת פולין. פרש מאימון בדצמבר 2002, לאחר 5 משחקים בלבד (2 ניצחנות, תיקו אחד ו-2 הפסדים). נבחר לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004 והיה הנציג היחיד של פולין ברשימה זו. מדיה וקבצים בנושא זביגנייב בונייק בוויקישיתוף זביגנייב בונייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) זביגנייב בונייק, באתר Transfermarkt זביגנייב בונייק, באתר WorldFootball.net זביגנייב בונייק, באתר National Football Teams זביגנייב בונייק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוי הרגרוב

רוי אנתוני הרגרוב (באנגלית: Roy Anthony Hargrove;‏ 16 באוקטובר 1969 – 2 בנובמבר 2018) היה חצוצרן ג'אז ומוביל הרכב. הרגרוב זכה בשני פרסי גראמי ב-1997 וב-2002. כבן טיפוחיו של וינטון מרסליס היה הרגרוב אחד מה"אריות הצעירים" הבולטים של שנות ה-90. ההרכבים בראשותו מנגנים בי בופ והארד בופ בסגנון מסורתי, עם שילוב פאנק (Funk), היפ הופ, מוזיקת נשמה, גוספל ועוד. הרגרוב נולד בווייקו, טקסס. כתלמיד תיכון התגלה על ידי וינטון מרסליס, שסייע לו להתקדם ולנגן לצידם של מוזיקאים מובילים. ב-1989 למד במשך שנה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ולאחר שנה זו עבר לניו סקול בניו יורק, במקביל צבר ניסיון רב במסגרת הופעות בג'אם סשן במועדוני העיר. ב-1990 חתם בחברת RCA/Novus והוציא את אלבום הבכורה שלו "Diamond in the Rough", הראשון מסדרה של חמישה אלבומים בחברה זו. בשנת 1993 הופיע עם תזמורת הג'אז של מרכז לינקולן (אותה ניהל וינטון מרסליס). ב-1995 הוציא את "Parker's Mood" עם כריסטיאן מקברייד בקונטרבס וסטיבן סקוט בפסנתר. התקליט, הכולל פרשנות לקטעים של צ'ארלי פארקר זכה לשבחי הביקורת. במקביל הוציא את תקליטו "Family" שכלל סטנדרטים וקטעים פרי עטו. ב-1998 הופיע והקליט עם להקת מוזיקה קובנית בשם "Crisol", אלבומם המשותף, "הבנה" זכה בפרס גראמי. ב-2002 הקליט עם מייקל ברקר (בסקסופון טנור) והרבי הנקוק (בפסנתר) את "Directions In Music" שבמרכזו שלושה קטעים מאת ג'ון קולטריין ולחנים של ברקר ברוחו. התקליט זכה בפרס גראמי באותה שנה. ב-2003 הקליט עם הזמרת אריקה בדו ובמקביל הוביל את ההרכב "The RH Factor" שהוציא ארבעה תקליטים ויצר מוזיקה קצבית תוך שילוב סגנונות ג'אז, פ'אנק, היפ-הופ ומוזיקת נשמה ומיצב את הרגרוב כאחד ממחדשי הרית'ם אנד בלוז. ב-2008 הקליט שני תקליטים שונים ביותר "Earfood" עם רביעייה ו-"Emergence" עם ביג בנד בת 19 נגנים. הרגרוב נפטר ב-2 בנובמבר 2018 כתוצאה מדום לב. מדיה וקבצים בנושא רוי הרגרוב בוויקישיתוף רוי הרגרוב, ברשת החברתית פייסבוק רוי הרגרוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוי הרגרוב, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רוי הרגרוב, באתר ספוטיפיי רוי הרגרוב, באתר AllMusic (באנגלית) רוי הרגרוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוי הרגרוב, באתר דיזר רוי הרגרוב, באתר Discogs (באנגלית) רוי הרגרוב, באתר Songkick (באנגלית) רוי הרגרוב באתר Groovin High (באנגלית) ביקורת על "Earfood" באתר All About Jazz (באנגלית) "Roy Hargrove, Grammy-Winning Jazz Trumpeter, Dies At 49". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-3 בנובמבר 2018. {{cite web}}: (עזרה)