laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טבלן השמש

טבלן השמש (שם מדעי: Heliornis fulica) הוא מין יחיד בסוג Heliornis במשפחת הטמשניים. הוא מצוי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית, ממקסיקו בצפון עד לצפון-מזרח ארגנטינה ודרום ברזיל בדרום. זהו מין העוף היחיד הידוע המסוגל לשאת את גוזליו איתו בזמן תעופה, בתוך "כיסים" המצויים בכנפיו. מידות: אורך 28-31 ס"מ, משקל כ-130 גרם. בתי הגידול הטבעיים שלו הם נחלים עם זרם איטי ונתיבי מים מבודדים. הזכר והנקבה זהים במראם מלבד בצבע הלחיים: לבן אצל זכרים וחום בהיר אצל הנקבות. ישנו מידע מועט מאוד על תזונתו של טבלן השמש; אך הוא נצפה אוכל חלזונות, חרקים, עכבישים קטנים, סרטנים, צפרדעים קטנות, לטאות, דגים, רכיכות, דו-חיים, מרבי רגליים, עלים וזרעים. טבלן השמש מחפש לרוב את מזונו על הצמחייה הצפה או על גדת מקווה המים. הוא אוכל בעיקר במים ועל הצמחייה שבסמוך להם. עונת הרבייה של טבלן השמש מתחילה באמצע אפריל. הזכר והנקבה בונים קן שעשוי מסוף, זרדים ועלים יבשים, והוא ממוקם על צמחייה צפה. הנקבה מטילה 2-4 ביצים בצבע חום עם נקודות סגולות בכל תטולה. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים (הזכר בשעות הצהריים והנקבה בשעות הבוקר והלילה), והן בוקעות לאחר 10-11 ימים; תקופת דגירה קצרה מאוד ביחס לעופות אחרים. מדיה וקבצים בנושא טבלן השמש בוויקישיתוף טבלן השמש, באתר ITIS (באנגלית) טבלן השמש, באתר NCBI (באנגלית) טבלן השמש, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טבלן השמש, באתר GBIF (באנגלית) טבלן השמש באתר הרשימה האדומה של IUCN טבלן השמש
סולבי אוטסן

סולבי גייר אוטסן יואונסון (באיסלנדית: Sölvi Geir Ottesen Jónsson; נולד ב-18 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת הבלם. אוטסן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ויקינגור, בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. במשך 3 עונות הוא ערך 36 הופעות במדי ויקינגור. בשנת 2004 חתם ביורגודן השוודית, בשנת 2005 זכה עם הקבוצה באליפות. בשנת 2008 חתם בסונדרייסק תמורת 100 אלף אירו. בקיץ 2009 סלטיק הביעה עניין בשחקן, אך סונדריסקה לא אישרה להוציא את העסקה לפועל. ביוני 2010, חתם בפ.צ. קופנהגן ל-3 שנים תמורת 1.4 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט 2010 הוא כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בסיום המשחק עלתה קופנהגן לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שהפסידה 2-1 במשחק הראשון שנערך בנורווגיה (עלתה בזכות שערי חוץ). באותה עונה אוטסן היה שותף להעפלה ההיסטורית של המועדון לשמינית גמר המפעל. ב-1 באוגוסט 2013 חתם לשנתיים באוראל הרוסית. ב-7 באוקטובר 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד בהפסד 3-2 במשחק ידידות נגד פולין. לזכותו של אוטסן 25 הופעות בנבחרת ללא שער. פ.צ. קופנהגן אליפות דנמרק: 2010/2011, 2012/2013 הגביע הדני: 2011/2012 יורגודן אליפות שוודיה: 2005 הסופר קאפ השוודי: 2004, 2005 מדיה וקבצים בנושא סולבי אוטסן בוויקישיתוף סולבי אוטסן, באתר Transfermarkt סולבי אוטסן, באתר Soccerway סולבי אוטסן, באתר WorldFootball.net סולבי אוטסן, באתר National Football Teams סולבי אוטסן, באתר FootballDatabase.eu
ג'ון הילרמן

ג'ון בנדיקט הילרמן (באנגלית: John Benedict Hillerman;‏ 20 בדצמבר 1932 – 9 בנובמבר 2017) היה שחקן אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ופרס אמי על תפקידו בתור ג'ונתן היגינס בסדרת הפשע "מגנום, בלש פרטי". הילרמן הוא כוכב הסרטים ,"צ'יינהטאון" ו"ירח של נייר". הילרמן נולד בעיר דניסון שבטקסס. בן למהגרים גרמנים לאונורה יואהן וכריסטופר בנדיקט הילרמן. הילרמן למד עיתונות במשך כ־3 שנים ב"אוניברסיטת טקסס באוסטין" ושירת במשך כ־4 שנים בחיל האוויר של ארצות הברית, משם הוא השתחרר בדרגת סמל. לאחר שירותו הצבאי למד משחק ב"תיאטרון הכנף האמריקאי" שבניו יורק. הילרמן החל לשחק באופן מקצועני בתחילת שנות ה־70 והתגלה בסרטים בולטים של אותו עשור "צ'יינהטאון" של רומן פולנסקי בתפקיד ראס ילבורטון סגן מפקד המשטרה ו"ירח של נייר" של פיטר בוגדנוביץ' בתפקיד השוטר הארדין. הוא שיחק כמו כן גם בקומדיות "אוכפים לוהטים" של מל ברוקס, "גברת בת מזל" של סטנלי דונן ובסרט האימה של רוברט וייס "סיפורה של אודרי רוז". הילרמן הפך לכוכב טלוויזיה בשנות ה־80 בזכות משחקו בסדרת הפשע "מגנום, בלש פרטי" בתפקיד הקצין הצבאי הבריטי ג'ונתן היגינס. הילרמן זכה על הופעתו בסדרה לאורך 8 עונות בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה ובפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר. בשנת 1990 הצטרף הילרמן לעונה השישית של קומדיית המצבים "משפחת הוגאן". הוא פרש ממשחק באופן רשמי בשנת 2009. הילרמן נפטר ביוסטון שבטקסס ב־9 בנובמבר 2017. מה נשמע דוק? (1972) הטיפול של קארי (1972) איש החוץ (1972) הגנב שהגיע לארוחת ערב (1973) ירח של נייר (1973) אוכפים לוהטים (1974) צ'יינהטאון (1974) אהבה ארוכה שנמשכת (1975) יומו של הארבה (1975) גברת בת מזל (1975) סיפורה של אודרי רוז (1977) גלוריה הקטנה ... סוף סוף מאושרת (1982) – סרט טלוויזיה כל יום מחדש (1980-1976) המופע של בטי וייט (1977-1978) מגנום, בלש פרטי (1980-1988) משפחת הוגאן (1990-1991) מדיה וקבצים בנושא ג'ון הילרמן בוויקישיתוף ג'ון הילרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון הילרמן, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ון הילרמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ון הילרמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ון הילרמן, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון הילרמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שלמה זלקינד לנדרס

הרב שלמה זלקינד לַנדרֶס (י"ג בתשרי תר"ל, 19 באוקטובר 1869 – י"ט בחשוון תשכ"ג, 16 באוקטובר 1962) היה רבה הראשון של רמת גן, כיהן בתפקידו 36 שנים. בין השנים 1928 - 1931 כיהן גם כרבה של בני ברק. לנדרס נולד באיהומן שבפלך מינסק, רוסיה (בלארוס), בנו של הרב חיים לנדרס, חסיד חב"ד ששימש כרב המקומי. אמו, פיה רליה, הייתה בתו של ישראל יואל שץ. בצעירותו למד אצל אביו ואחר כך בישיבת וולוז'ין. בשנת תרנ"ב (1892) נישא לפרומה דבורה, בת הרב אברהם הכהן אהרנסון מלאדי (אחיו של הרב שלמה הכהן אהרונסון ואביו של הסופר זלמן יצחק אנכי). בשנת תרס"א (1901) התמנה לרב בעיר אבוליץ ובשנת תרע"ב (1912) בעיר קרוצ'ה (אנ'), שתיהן בפלך מוהילב שבבלארוס. בשנות מלחמת העולם הראשונה סייע לפליטים היהודים שהגיעו לאזורו. בשנת תרע"ט (1919) נרצח בנו ישראל יואל בקייב בידי פורעים מקומיים. בשנת תרפ"ב (1922), בהיותו בן 52, עלה לארץ ישראל. שימש כרב ושוחט בבת שלמה. כעבור זמן עבר לתל אביב ושימש כמזכירו של הרב הראשי בן-ציון מאיר חי עוזיאל. היה מרבני המזרחי משך שנים רבות. בי"ג בתמוז תרפ"ו (1926) התמנה לרבה הראשון של רמת גן, שבאותה שנה הוכרה כמועצה מקומית. במשך שלוש שנים, בין השנים תרפ"ח – תרצ"א (1928 - 1931), כיהן גם כרבה של בני ברק הסמוכה. כמו כן שימש במשך תקופה כרבה של שכונת בורוכוב. בתקופת מלחמת העולם השנייה, בהיותו כבן 73 שנה, התנדב לשורות ההגנה האזרחית. כיהן בתפקידו כרבה הראשי של רמת גן שלושים ושש שנים, עד פטירתו בגיל 93, בשנת 1962. נקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. על שמו רחוב בשכונת רמת עמידר ברמת גן. נכדו היה העיתונאי ישראל לנדרס. נינו הוא עורך הדין שלמה לנדרס, הקרוי על שמו. דוד תדהר (עורך), "שלמה זלמן לנדרס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3952 א. פ, ממט, יובל שנים בכתר התורה: עם מלאת 25 שנה להתמנותו של הרב רש"ז לנדרס כרבה של רמת-גן, הצופה, 2 באוגוסט 1951, עמ' 3 יוסף גורקה, הרב ר' זלמה זלקינד לאנדרס: רבה הראשי של רמת גן - ליובלו התשעים, הצופה, 23 בדצמבר 1959, עמ' 2 ו-3 (חלק 1, חלק 2) יוסף דיטא, מסיבה חגיגית ליובלו של הרב לנדרס ברמת גן, הצופה, 28 באוקטובר 1959, עמ' 3 יוסף גורקה, תורה ומסורת בעיר הגנים, הצופה, 28 בספטמבר 1962, עמ' 12 הרב מ. י. הלוי אושפיזאי וא. ממט, זיכרון להולכים: הרב ש. ז. לנדרס ז"ל, הצופה, 25 באוקטובר 1964, עמ' 3 (חלק 1, חלק 2) הוקמה חמש שנים לפני כן, בשנת 1921, כמושבה חקלאית. רבה הראשון של המושבה בני ברק, הרב אריה מרדכי רבינוביץ, פרש מתפקידו ועבר להתגורר בירושלים ובני ברק נותרה בלי רב. בעקבות זאת הוחלט למנות את רבה של רמת גן הסמוכה כממלא מקום עד שיימצא רב חדש. בן 73 מתנדב להג"א, הבוקר, 25 ביוני 1942, עמ' 4 נפטר הרב ש. ז. לנדרדס, רבה של רמת-גן, הצופה, 18 בנובמבר 1962, עמ' 1 ו-2 (חלק 1, חלק 2); הרב שלמה זלקינד לנדרס, דבר, 18 בנובמבר 1962, עמ' 8; הרב לנדרס למנוחת עולמים, הבוקר, 18 בנובמבר 1962, עמ' 6
רוברט סולו

רוברט מרטון סולו (באנגלית: Robert Merton Solow;‏ 23 באוגוסט 1924 – 21 בדצמבר 2023) היה כלכלן-מקרו אמריקאי יהודי שנודע בעיקר בזכות חקר הצמיחה הכלכלית, זוכה פרס נובל לכלכלה ב-1987. רוברט סולו נולד בברוקלין, ניו יורק. ב-1940, בגיל 16, החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד לאחר שזכה במלגה. הוא למד סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה במשך שנתיים אך משמלאו לו שמונה עשרה שנים, החליט להתגייס לצבא. הימים היו ימי מלחמת העולם השנייה וסולו הוצב בצפון אפריקה ולאחר מכן באיטליה ושוחרר באוגוסט 1945. לאחר שחזר לארצות הברית נישא ושב להרווארד, הפעם כדי להתמקד בכלכלה. מורו היה וסילי לאונטיף, בעצמו זוכה פרס נובל לכלכלה. ב-1951 השלים את עבודת הדוקטורט שלו ובמקביל לכהונה קצרה כמרצה באוניברסיטת קולומביה, הצטרף לסגל המחלקה המפורסמת לכלכלה של MIT – מוסד אשר היה ביתו מאז עד פרישתו ב-1995. ב-1987 זכה בפרס נובל לכלכלה על "תרומתו לתאוריה של צמיחה כלכלית". בשנות ה-50 וה-60 פיתח סולו מודל של צמיחה כלכלית, שמקובל לראותו כמודל הנאו קלאסי של הצמיחה. העבודה התאורטית מציגה פונקציית ייצור הקושרת בין תשומות – הון ועבודה – לתוצר לאומי גולמי ולאופן שבו הוא משתנה, או צומח לאורך הזמן. סולו לא הסתפק בתאוריה ואמד בשנות השישים את פונקציית הייצור בארצות הברית. בין התוצאות החשובות של עבודתו הייתה ההכרה כי את חלק הארי של הצמיחה בפועל אין לייחס לעלייה בכמות ההון במשק או לשיעור הגידול של האוכלוסייה, אלא לשיפורים טכנולוגיים המאפשרים לעובד נתון לייצר יותר באמצעות כמות הון נתונה. לפני פרסום מאמריו של סולו בנושא, מקובל היה להתייחס רק לגידול בהון ועבודה כגורמים לצמיחה. סולו הראה שהגורם השלישי, הנקרא מאז "השארית של סולו" הוא העיקרי. את השארית הסביר על ידי שינויים טכנולוגיים אקסוגניים. תוצאה חשובה אחרת היא הנייטרליות לאורך זמן של אותם שיפורים טכנולוגיים: סולו הראה שטכנולוגיה אינה משנה את היחס לפיו מתחלק התוצר בין העובדים לבעלי ההון. ביחד עם עמיתו ל-MIT פול סמואלסון, תרם סולו נדבכים נוספים לתאוריה הכלכלית הרווחת של העידן, המודל הנאו-קלאסי. בין השאר תרם לפיתוח התאוריה של עקומת פיליפס ושילובה בתמונה הנאו-קלאסית הכוללת. תרומה חשובה נוספת של סולו למקרו-כלכלה ולפונקציית הייצור הייתה הוספת משאבים טבעיים כגורם ייצור, בנוסף על הון, עבודה וטכנולוגיה. פרט לעבודתו המדעית, התנסה גם בכלכלה מעשית כשהיה חבר במועצה המייעצת לנשיא קנדי בין 1961 ל-1963. נפטר ב-21 בדצמבר 2023. מדיה וקבצים בנושא רוברט סולו בוויקישיתוף רוברט סולו, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט סולו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה רוברט סולו, באתר SSRN אוטוביוגרפיה, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט סולו, באתר ההיסטוריה של המחשבה הכלכלית (באנגלית) רוברט סולו, באתר Econlib (באנגלית) רוברט סולו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
להתבגר

"להתבגר" היא סדרה המיועדת לבני נוער פרי עטה של גלילה רון פדר-עמית. הסדרה כוללת 22 ספרים שהופיעו בהוצאה לאור "מודן". הספר הראשון בסדרה הנקרא "להיות אני" (סיפורה של נעמה) יצא לאור בשנת 2005, ובעקבותיו יצאו הספרים הבאים המבוססים על הדמויות המופיעות בסיפור של נעמה. היה אמור לצאת לאור לאחר הספר "להיות אחר" ספר בשם "להיות מחוברת-סיפורה הנוסף של מאיה" שלא יצא בסוף לאור. ספר מספר 21 בסדרה הוא היחיד שבו מתוארת דמותו של דין מהספר הרביעי כשהוא מתאהב בנער הומוסקסואל בשם מאור. הספר האחרון בסדרה יצא בשנת 2019. בסדרה מופיעים מקרים שונים אותם חווים בני נוער, כל פעם מזווית ראייה של דמות אחרת. במשך העלילה הגיבור עובר תהליך, לומד על עצמו ומתגבר על הבעיות השונות שבהן הוא נתקל. בספרים 1–8 מתוארת שנת הלימודים בחטיבה בכיתה ט', בספרים 9–18 מתוארת שנת הלימודים בתיכון בכיתה י' עם דמויות חדשות, ובספרים 19–22 מתוארת שנת הלימודים בכיתה י' עם הדמויות משנת הלימודים הקודמת. ערך מורחב – להתבגר (סדרת טלוויזיה) במאי 2015, החל בערוץ 10 שידורה של הסדרה "להתבגר" – שם הזהה לשם של סדרת הספרים, עליה היא מבוססת. יוצרת הסדרה והתסריטאית הראשית היא גלילה רון פדר-עמית, אך עם שינויים מהספרים המקוריים. הסדרה עוסקת בחייהם של בני נוער בתיכון בתקופת גיל ההתבגרות: אורן פרץ, המורה של חוג הקולנוע בבית הספר והבמאי, מלהק ארבעה תלמידים מעניינים לתוכנית ריאלטי, בה הם מקבלים מצלמת וידאו ונדרשים לצלם "יומן וידאו" ולתעד את חייהם ואת הבעיות הסובבות אותם "24/7" (דהינו, מסביב לשעון). כל פרק מתמקד בדמות אחרת, שחושפת את עולמה הפרטי והפנימי ביותר והקשיים עימם היא מתמודדת. להיות אני, הספר הראשון בסדרה, באתר סימניה ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלמה אלגאזי

הרב שלמה אלגאזי (ש"ע, 1610 - תמ"ג, 1683) היה רב בטורקיה ובירושלים ומחבר ספרים רבים. נודע במלחמתו בשבתי צבי ובחסידיו. נולד בבורסה שבטורקיה. רבותיו היו רבי יוסף ששון, רבי מאיר די בוטון והרב יוסף גאנשו. בהיותו בן 25 עלה לארץ ישראל, ובהמשך מונה לדיין בירושלים. כעשר שנים לאחר מכן חזר לטורקיה לאיזמיר להדפסת ספריו. הוא פתח שם ישיבה וכיהן ברב הקהילה. נלחם בתוקף בשבתי צבי והיה מהראשונים שניסו לעורר את כל רבני הקהילות נגדו. השבתאים הסיתו את ההמון נגדו והוא ברח מטורקיה. בשנת ת"ל חזר לירושלים והיה מחכמי בית המדרש "בית יעקב" שייסד רבי יעקב חגיז. חתנו היה הרב אהרן לפפה. נכדו נקרא גם הוא שלמה אלגאזי, הוא היה תלמידו של מחבר הספר פרי חדש, וכיהן כרבה של מצרים במאה ה-18. חיבר ספרים כמנין ראשי התיבות של שמו: שמע שלמה, לחם סתרים, מעולפת ספירים, המון רבה, אהבת עולם, תאוה לעיניים, גופי הלכות, אפריון שלמה, זהב שיבה, יבין שמועה. אהבת עולם, מהדורת דיהרנפורט, תנ"ג, באתר היברובוקס גופי הלכות, מהדורת איזמיר, תל"ה, באתר היברובוקס הליכות אלי, מהדורת איזמיר, תכ"ג, באתר היברובוקס יבין שמועה, מהדורת ויניציאה, שצ"ט, באתר היברובוקס לחם סתרים - על מסכת עבודה זרה, מהדורת קראקא, תר"ס, באתר היברובוקס מעולפת ספירים, באתר היברובוקס רצוף אהבה, מהדורת פרנקפורט, תנ"ב, באתר היברובוקס שמע שלמה, מהדורת איזמיר, תי"ט, באתר היברובוקס תאוה לענים, מהדורת זולצבאך, תמ"ז, באתר היברובוקס זהב שיבה, מהדורת קושטנדינה, תמ"ג, באתר היברובוקס זקנת שלמה מדיה וקבצים בנושא שלמה אלגאזי בוויקישיתוף מרדכי מרגליות (עורך כללי), "שלמה אלגאזי", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1267-1265, באתר היברובוקס אלגאזי שלמה, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" רבי שלמה אלגאזי באתר mytzadik. שלמה בן אברהם אלגזי, דף שער בספרייה הלאומית כך לפי המקובל, אמנם י"ש שפיגל, במאמרו לתולדות הרב שלמה אלגזי והדפסת ספריו - והמסתעף מזה, עלי ספר 1977. הראה שעלה לירושלים רק בתל"א
קומאי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קימה – נקראת גם קומאי (Cumae) - עיר נמל יוונית עתיקה בקמפניה שבאיטליה, מול האי איסקיה קרב קומאי – קרב ימי שנערך בשנת 474 לפנה"ס במפרץ נאפולי אישים אליהו קומאי – פיזיקאי ואתלט ישראלי עפר קומאי – מתמטיקאי ומחבר חידות שחמט בעל דרגת רב אמן בחיבור ופתרון בעיות שחמט, ואלוף העולם ליחידים בפתרון בעיות שחמט קמאי
קמאי

האם התכוונתם ל... קמיאי – שטעטל במחוז משנה רוקישקיס, במחוז פוניבז' שבליטא אישים אליהו ברוך קמאי – רב העיר מיר וראש ישיבת מיר אברהם צבי קמאי – ראש ישיבת מיר ורבה האחרון של מיר שנספה בשואה; בנו של רבי אליהו ברוך קמאי אחר אידיאל קמאי (פרימרי) - אידיאל באלגברה מופשטת קומאי (פירושונים)
ברובארי

בְּרוֹבָארִי (באוקראינית: Бровари, עד שנת 1969: Броварі́, ביידיש: בראָוואַר) היא עיר במחוז קייב בצפון אוקראינה, פרבר עיר הבירה קייב והמרכז המנהלי של ראיון ברובארסקי (Броварський). בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 99,318 תושבים, ושטחה 34 קמ"ר. העיר היא עתיקה, ומוזכרת לראשונה בשנת 1630 בידי הארכיבישוף המטרופוליטני פטר מוגילה, ושוב במפה משנת 1648. ומשמעות שמה היא מבשלה. העיר משמשת מרכז תעשייתי חשוב, ותעשיית נעליים גדולה, עם יותר מתריסר מפעלים הפועלים בעיר. ב-18 בינואר 2023 נהרג בהתרסקות מסוק מעל העיר שר הפנים של אוקראינה, דניס מונסטירסקי. לברובארי ארבע ערים תאומות: צרפת פונטנה-סו-בואה (אנ'), צרפת (מ־1989) רוסיה שיולקובה (אנ'), רוסיה (מ־1992) בלארוס סלוצק, בלארוס (מ־1992) ארצות הברית רוקפורד, אילינוי, ארצות הברית (מ־1995) ליאו מוצקין (1867–1933), מאבות הציונות ומיוזמי הקונגרס הציוני, לוחם למען הזכויות הלאומיות של היהודים וחלוץ זכויות המיעוטים המודרניים מדיה וקבצים בנושא ברובארי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברובארי http://ponomariv-kultura-slova.wikidot.com/onomastyka תוצאות מפקד האוכלוסין, 2014 באתר הלשכה לסטטיסטיקה האוקראינית
אוטסן

אוטסן הוא שם משפחה סקנדינבי; פטרונים המבוסס על השם אוטה. האם התכוונתם ל... יאנט אוטסן – שחיינית דנית סולבי אוטסן – כדורגלן איסלנדי טיכו ברהה (טיגה אוטסן ברהה) - אציל ואסטרונום דני
סבואנו

סֶבּוּאַנוֹ (Cebuano), הנקראת גם ביסאיה (Bisaya) או ביניסאיה (Binisaya, Visayan באנגלית), היא שפה אוסטרונזית המדוברת במרכז ובדרום הפיליפינים על ידי כ-20 מיליון איש. השפה מדוברת כשפת אם באזור מרכז וצפון איי ויסאיאס, על ידי הקבוצה האתנית הוויסאיאנית (אנ'), והיא השפה השנייה המדוברת ביותר במדינה לאחר טאגלוג. השפה משמשת כלינגואה פרנקה במרכז איי ויסאיאיס ובמינדנאו. שמה של השפה ניתן לה על שם הדיאלקט המרכזי שלה, המדובר באי סבו. השפה תועדה לראשונה על ידי המערב בשנת 1521, על ידי המשכיל האיטלקי אנטוניו פיגאפטה, אשר התלווה למסעות פרדיננד מגלן. מאז הגילוי ועד המאה ה-20 כמעט ואין תיעוד של השפה בכתב. לאחר עצמאות הפיליפינים בשנת 1946, נבחרה טאגלוג לשפה הרשמית במדינה, והיא מכונה "השפה הפיליפינית". סבואנו איבדה מיוקרתה והפכה לשפה השנייה המדוברת ביותר במדינה. ערך מורחב – ויקיפדיה בסבואנו למרות מספר הדוברים המועט יחסית, ויקיפדיה בשפת סבואנו היא השנייה בגודלה בעולם, הודות לבוט Lsjbot שכתב כמעט את כל הערכים בשפה. Anssi Räisänen, Nida Räisänen, A Handbook of Cebuano, Lulu Press, 2007 Bunye, Maria Victoria R., and Elsa Paula Yap. Cebuano grammar notes. Vol. 5. University of Hawaii Press, 1971. Wolff, John U. Beginning Cebuano. Yale University Press, 1967. Andrew M. Nelson, An Introduction to Cebuano, Rotary Press, 1964 אתר המרכז ללימודי סבואנו באוניברסיטת סאן קארלוס בפיליפינים סבואנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא הפיליפינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליטאים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ליטאים – עם בלטי שמדינת הלאום שלו היא ליטא המודרנית. הדוכסות הגדולה של ליטא – מדינה היסטורית במזרח אירופה, שכללה את ליטא, בלארוס וחלקים גדולים מפולין ואוקראינה של ימינו. יהדות ליטא – היהודים שהתגוררו בשטחי הדוכסות הגדולה. ליטאים (זרם) – מגזר חרדי, שמקורו ביהדות ליטא, מדגיש את ערך הלמדנות. כונו גם "מתנגדים" על שום ההתנגדות לחסידות.
החיים בזמן מלחמה

החיים בזמן מלחמה (באנגלית: Life During Wartime) הוא סרט המשך לאושר (סרט) משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי הבמאי היהודי-אמריקאי טוד סולונדז. בסרט מככבים אליסון ג'ני, קירן היינדס ושירלי הנדרסון. הסרט עוקב אחר שלוש האחיות מ"אושר": טריש (אליסון ג'ני), ג'וי (שירלי הנדרסון) והלן (אלי שידי). מאז עלילת "אושר" ג'וי התחתנה עם שכנה של אחותה הלן, אלן, הממשיך להתמודד עם הדחף שלו לשיחות הטרדה טלפוניות. טריש ממשיכה לגדל את שלושת ילדיה, בילי (שנמצא כבר באוניברסיטה), טימי וקול. היא התחילה לצאת עם הגרוש הטרי הארוי ויינר, בתקווה שהוא הגון. בעלה לשעבר של טריש, ביל (קירן היינדס) שוחרר מבית הכלא אחרי מאסרו על התעללות מינית בילדים, והוא בדרכו לפלורידה כדי לבקר ולראות איך משפחתו, במיוחד בנו הבכור, מתמודדים עם החיים. הוא מוצא נחמה קצרה בסטוץ של לילה אחד עם ז'קלין, המתארת את עצמה כ"מפלצת" המלאה בבדידות ושנאה עצמית כמוהו, אך מסלקת אותו בבוקר שלמחרת אחרי שתופסת אותו גונב את כספה מהארנק. הבן האמצעי של טריש, טימי מתכונן לבר מצווה שלו בניסיון לפענח מה המשמעות של להפוך לגבר. טריש שנים מספרת לטימי וקול שביל מת, כדי להימנע מלספר להם שהוא פדופיל. אך בכל זאת, טימי מגלה את האמת וכועס על אימו על כך ששיקרה לו. כשהוא התחיל לשאול אותה על מכניקת האונס טריש אומרת לו להעז לצעוק ברגע שגבר יגע בו. בינתיים, ג'וי לוקחת הפסקה מאלן, ונוסעת לפלורידה כדי לבלות זמן עם טריש. היא מתחילה לקבל חזיונות של אנדי (בן זוג לשעבר שהתאבד בעקבות פרידתם). היא נוסעת בקצרה לקליפורניה לבקר את אחותה הלן, שנהפכה לתסריטאית מצליחה, ומתקשרת לבעלה (אלן) להודיע שהיא חוזרת הביתה, בזמן זה הצופים רואים שאלן התאבד על ידי יריית כדור בראשו. היא חוזרת לפלורידה כדי להינכח בבר המצווה של טימי. בזמן זה, ביל מתגנב לביתה של טריש כדי לקבל את הכתובת של בילי, ומפתיע את בילי בביקור לא צפוי בו הם מדברים על עברם ועל הזמן בו שהה ביל בכלא. בפרט, ביל שואל את בנו שאלות בוטות לגבי חיי המין שלו. ביל מבקש את סליחתו של בילי אך מסרב לענות ואומר לאביו כי המעשים שהוא עשה הם בלתי נסלחים. ביל לאחר מכן נעלם שוב עם הידיעה המרגיעה כי בילי לא יהיה כמוהו. הארוי מביא את בנו המבוגר מארק לארוחת ערב אצל טריש, שם הוא וטריש עושים הכרות בין כולם. לפי בקשתו של טימי הארוי עולה לחדרו כדי לנהל איתו שיחה ובשיחה טימי שואל את הארוי בגלוי האם הוא גיי או פדופיל. הארוי מכחיש את היותו שניהם, וחושד כי טימי עבר התעללות ומחליט לנחם אותו בנגיעה בכתפו עם ידו וחיבוקו של טימי המפוחד. טימי נזכר במה שאימו אמרה לו ומתחיל לצעוק. טריש האמינה כי הארוי ניסה להטריד את טימי ונפרדת ממנו. טימי חוגג את הבר מצווה, שבמהלכה מקבלת ג'וי חזיונות של אנדי ואז של אלן, המעודד אותה להתאבד כמו שהוא עשה אך היא מסרבת ומגרשת אותו מחייה. טימי עוזב את הקבלה כדי למצוא את מארק, הבן של הארוי. הוא מתחנן בפני מארק כדי שיסלח לו על הטעויות שלו לפני הבר מצווה. מארק סולח לו אך מציין כי מחוות כאלו הן חסרות משמעות. טימי אחרי זה אומר שכל מה שהוא רצה זה את אביו ובזמן זה ביל מופיע ברקע כמו החיזיון של אנדי, אך ממשיך ללכת עד שאינו נראה עוד במסך בסיומו של הסרט. אתר האינטרנט הרשמי של החיים בזמן מלחמה (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", באתר נטפליקס "החיים בזמן מלחמה", באתר AllMovie (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", באתר Metacritic (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "החיים בזמן מלחמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מכינת עלמה למנהיגות נשית

מכינת עלמה למנהיגות נשית היא תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית, המיועדת לבוגרות כיתה י"ב בדגש על צעירות בעלות פוטנציאל מנהיגות גבוה. התוכנית שואפת לגיוס חניכות מרקע מגוון: פריפריה ומרכז, דתיות וחילוניות, עולות וצבריות. המכינה ממוקמת בגוננים ח'-ט' ששבירושלים. בכל מחזור ישנן כ-40 חניכות. המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים. מטרת המכינה היא להניע את החניכות "למצות את הפוטנציאל הגלום בהן. לחיות חיים של משמעות מתוך בחירה ולקיחת אחריות בכל תחומי החיים כחלק מתהליך בירור זהותן האישית". המכינה מאמינה כי "במפגש הנשי גלומות אפשרויות לתהליך עמוק, מעצים ומשמעותי אשר יוביל לצמצום הפערים הגדלים והולכים". שאיפת התוכנית היא שהבוגרות יסיימו את המסלול עם "תחושת מסוגלות גבוהה לשנות ולהיטיב, חדוות עשייה, ולהט אמיתי לחיות חיים של משמעות בכל מעגלי ההשפעה בחייה: העצמי, המשפחתי, הקהילתי והלאומי". עלמה היא תוכנית בעלת שלושה שלבים: שישה חודשי תוכנית חינוכית אינטנסיבית בתנאי פנימייה. שירות צבאי מלא. התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם אגף כוח האדם בצה"ל. שישה חודשי תוכנית משתחררות. להלן כמה מאבני היסוד של התוכנית החינוכית בשלב הראשון: תהליך בניית הקבוצה בדגש על ניהול עצמי על ידי החניכות, בליווי צמוד של הצוות החינוכי העצמה אישית הכנה לשירות משמעותי בצה"ל סדנאות, שיעורים והרצאות טיולים וסיורים בשטח התנדבות ופרויקטים מחזור א' של "עלמה" החל לפעול באוגוסט 2013 והסתיים בפברואר 2014. 17 מתוך 18 בוגרות המחזור הראשון קיבלו שיבוץ משופר לתפקידים משמעותיים בצה"ל.[דרושה הבהרה] אתר האינטרנט הרשמי של מכינת עלמה למנהיגות נשית מכינת עלמה למנהיגות נשית, ברשת החברתית פייסבוק מכינת עלמה למנהיגות נשית, סרטונים בערוץ היוטיוב פרס מוסקוביץ לציונות למיכל ברקאי, מייסדת התוכנית, באתר הפרס
ארטיומס רודנייבס

ארטיומס רודנייבס (בלטבית: Artjoms Rudņevs, ברוסית: Артём Ру́днев;‏ נולד ב-13 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ. רודנייבס התחיל את הקריירה שלו בדאוגבה דאוגבפילס. בפברואר 2009 חתם בזלאגרסגי ההונגרית, אך דאוגבה טענה כי יש לו חוזה. בסופו של דבר במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשחקן זלאגרסגי הוא הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים. ביולי 2010 לך פוזנן גילתה עניין בשחקן. לאחר שהרשים באימונים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפוזנן נגד וידזב לודז'. עד מהרה רודנייבס תפס את מקומו בהרכב והרשים כאשר ב-5 משחקי הליגה הראשונים הוא כבש 3 שערים. ב-16 בספטמבר 2010 רודנייבס הבקיע שלושער בתיקו 3-3 עם יובנטוס במסגרת הליגה האירופית כאשר את השער האחרון הוא הבקיע בתוספת הזמן של המשחק. ב-1 בדצמבר 2010 רודנייבס הבקיע שוב נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ופוזנן עלתה לשלב הבא בליגה האירופית. עם 5 שערים בליגה האירופית, רודנייבס סיים במקום ה-4 בטבלת כובשי השערים באותה עונה בליגה האירופית. את עונת 2011/2012 רודנייבס פתח עם 18 שערים ב-17 משחקים, והוא הוכתר לשחקן השנה בפולין לשנת 2011 על ידי ההתאחדות הפולנית. עד סיום העונה הוא כבש 22 שערים ב-29 משחקים והפך למלך השערים של הליגה. ב-11 במאי 2012 חתם בהמבורג והפך ללטבי הראשון בבונדסליגה. ב-26 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך. את עונת 2012/2013 הוא סיים כמלך השערים של המועדון לצידו של סון יונג-מין עם 12 שערים כל אחד. בעונת 2013/2014 הוא איבד את מקומו בהרכב, וב-9 בינואר 2014 הושאל להנובר 96. בסיום העונה חזר להמבורג. ב-15 ביוני 2016 חתם בפ.צ. קלן אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-29 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל. ב-12 בנובמבר 2008 רודנייבס זומן לראשונה לסגל נבחרת לטביה לקראת משחק ידידות נגד אסטוניה. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2012. דאוגבה דאוגבפילס הגביע הלטבי: 2008 אישיים שחקן השנה בליגה הפולנית: 2011 מלך השערים בליגת העל הפולנית: 2011/2012 מדיה וקבצים בנושא ארטיומס רודנייבס בוויקישיתוף ארטיומס רודנייבס, באתר Transfermarkt ארטיומס רודנייבס, באתר Soccerway ארטיומס רודנייבס, באתר WorldFootball.net ארטיומס רודנייבס, באתר National Football Teams ארטיומס רודנייבס, באתר FootballDatabase.eu
גודי

האם התכוונתם ל... אישים: ג'ייד גודי – כוכבת ריאליטי בריטית ג'ק גודי – אנתרופולוג בריטי אחר: וילה גודי – וילה באיטליה גוד