laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדולף-פרידריך קונצן

גנרל אדולף-פרידריך קונצן (בגרמנית: Adolf-Friedrich Kuntzen;‏ 26 ביולי 1889 – 10 ביולי 1964) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קונצן נולד ב-26 ביולי 1889 במגדבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ההוסרים ה-1, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1917 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-18 בדצמבר באותה שנה הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר קונצן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1925 מונה קונצן למפקד פלוגה 2 ברגימנט הפרשים ה-8 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1928 הועבר למטה רגימנט הפרשים ה-3 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1929 הועלה לדרגת מיור, והועבר לתפקיד מטה במשרד המלחמה. ב-1 באוקטובר 1931 מונה לשליש של המפקד העליון, וב-1 בדצמבר 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בקיץ 1933 מונה קונצן למפקיד מטה באגף כוח האדם, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-3. עם פרוץ המלחמה היה קונצן מפקד הדיוויזיה הקלה ה-3, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-15 במסגרת הארמייה העשירית. ב-16 באוקטובר 1939 הפכה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-8, וב-1 באפריל 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה על צרפת לחם קונצן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-41 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני במסגרת קבוצת הפאנצר גודריאן, ועל פעולותיו בקרבות קיבל קונצן ב-3 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 בפברואר 1941 מונה קונצן למפקד הקורפוס הממונע ה-57, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. במהלך מבצע ברברוסה פיקד על הקורפוס שבפיקודו שהיה חלק מארמיית הפאנצר השלישית ולאחר מכן חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולחם עמו בקרב סמולנסק. במהלך הקרב על מוסקבה לחם קונצן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה הרביעית. ב-15 בנובמבר 1941 מסר את הפיקוד על הקורפוס לפרידריך קירכנר, וב-12 בינואר 1942 חזר לפקד עליו למשך 3 שבועות כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. ב-1 באפריל 1942 מונה קונצן למפקד הקורפוס ה-32, שהיה חלק מהארמייה ה-15 במסגרת קבוצת ארמיות D, ושהפך ב-28 במאי באותה שנה לקורפוס ה-81. ב-4 בספטמבר 1944 הודח קונצן מתפקידו, לאחר שנכשל בבלימת מתקפת בעלות הברית, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא ושב לביתו. לאחר המלחמה התגורר קונצן בהנובר עד למותו ב-10 ביולי 1964. מדיה וקבצים בנושא אדולף-פרידריך קונצן בוויקישיתוף אדולף-פרידריך קונצן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-32 (Höheres Kommando z.b.V. XXXII)
אנדר (נהר)

אֶנְדְר (בצרפתית: Indre) הוא נהר במרכז צרפת. הנהר זורם לכיוון צפון-מערב, דרך המחוזות שר, אנדר, אנדר ולואר, והערים לה שאטר, שאטורו ולוש; הוא מתחבר לנהר הלואר סמוך לתחנת הכוח הגרעינית בשינון. מחוז שר מחוז אנדר: לה שאטר, שאטורו מחוז אנדר ולואר: לוש לה בלאן ארז'נטון-שור-קרז נהר הלואר מחוז אנדר מדיה וקבצים בנושא אנדר בוויקישיתוף אנדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיאון

סֶיְאוּן (בערבית: سيئون) היא עיר במחוז חצרמוות שבמרכז תימן. נכון ל-2006 מתגוררים בעיר כ-75,000 תושבים. המבנה הבולט ביותר בנוף העירוני של סיאון והסביבה הוא ארמון הסיאון של הסולטן הכת'ירי אשר נבנה בשנות העשרים של המאה העשרים. כ-20 קילומטרים מערבית מסיאון נמצאת העיירה העתיקה שיבאם. בעיר קיימות אחוזות עשירות שנבנו במאה ה-19 וה-20. נמל התעופה של סיאון נמצא בצפון העיר. חצרמוות שיבאם מדיה וקבצים בנושא סיאון בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בתימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוסאקוב

הוסאקוב (באוקראינית: Гусаків, הוסאקיב; בפולנית: Hussaków) היא עיירה קטנה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. עד שנת 1525 הייתה הוסאקוב כפר בבעלות אצולה, ובאותה שנה הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1624 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת הטטרים. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בהוסאקוב הוא בתעודות משנת 1628. במהלך המאה ה-18 גדל היישוב היהודי בעיירה, והתקיימה במקום קהילה עצמאית. בשנת 1740 נולד בעיירה לוי יצחק מברדיצ'ב. בסוף המאה ה-19 הוקמה בעיירה חצר חסידית בידי הרב יצחק בר מרדכי דוד טייטלבוים משושלת סיגט. בעקבות הרס רב שנזרע בעיירה במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה כשני שלישים מיהודיה. בשנות השלושים התקיים בעיירה סניף של פועלי ציון. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-250 יהודים. עם כניסת הגרמנים לעיירה בסוף יוני 1941, נערך ביהודי המקום פוגרום, בו נרצחו כמה עשרות יהודים, ובית הכנסת הועלה באש. בנובמבר 1942 גורשו כל יהודי העיירה הנותרים לגטו שהוקם ביבורוב הסמוכה, ממנו נלקחו לבורות ירי עם אלפי היהודים הנוספים בו באפריל 1943. מדיה וקבצים בנושא הוסאקוב בוויקישיתוף הוסאקוב ב אתר מרכז מורשת יהדות פולין
קנה שורש

קנה שורש הוא סוג של גבעול שמסוגל להצמיח הן שורשים והן גבעולים, מתוך ניצניו. לרוב קנה השורש הוא תת-קרקעי, אך יש צמחים בעלי קנה שורש שגדל מעל פני האדמה, כמו מינים מסוימים של אירוס. אם חלק מקנה השורש נשבר, הוא יכול לבדו להצמיח צמח חדש, ולכן הוא משמש לרבייה וגטטיבית. עם הצמחים בעלי קנה השורש נמנים: אספרגוס, חיננית, שן-ארי, אירוס, יבלית, זנגביל (ג'ינג'ר), גלנגל, נענע וסוגים שונים של דשאים. בלעז קנה השורש נקרא "ריזום", מילה שמקורה ביוונית עתיקה, rhizoma, ופירושה מסה של שורשים. בפילוסופיה יש קונספט בשם ריזום, שפותח על ידי ז'יל דלז ופליקס גואטרי בהשפעת המושג הבוטני. משמעות המונח היא התרחשותם של מספר דברים שונים בו זמנית המשפיעים אחד על השני. דוגמה טובה לכך נמצאת בסרט "ספרות זולה" שבו התרחשו מספר עלילות שאינן קשורות אחת לשנייה במקביל אך הייתה להן השפעה גדולה זו על זו. מדיה וקבצים בנושא קנה שורש בוויקישיתוף Rhizome architecture in relation to ecology קנה שורש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הורודלו

הורודלו (בפולנית: Horodło, חורודלו; ביידיש: האראדלא) הוא כפר במחוז הרוביישוב שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדת נהר בוג ועל גבול אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. אזכורו הראשון של הורודלו הוא מהמאה ה-13, ובשל מיקומו על נהר בוג, שימש כתחנת מעבר של סחורות. בשנת 1413 נחתם ביישוב הסכם איחוד פולין וליטא, ובשנת 1462 עבר לידי ממלכת פולין. במשך השנים נהרס היישוב בידי הטטרים, הקוזקים והשוודים. בשנת 1850 פרצה בכפר שרפה גדולה. משנת 1815 היה היישוב בתחום פולין הקונגרסאית. יישוב יהודי בהורודלו מתועד מהמאה ה-16, אך בפרעות ת"ח ות"ט נרצחו רוב בני הקהילה. בתחילת המאה ה-18 שבה הקהילה לגדול, והתקיימו ביישוב בית כנסת, בית מדרש ובתי עלמין. צביון היישוב לאורך השנים היה חסידי, כאשר החסידות הבולטת במקום הייתה חסידות ראדזין. לקהילה בכפר השתייכו גם יהודים מכפרי הסביבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי הכפר מנטל מיסים כבד שהוטל עליהם, ורבים מהם הגיעו עד פת לחם. בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, ונוסד בה בית ספר מרשת תרבות. בשנים אלה נמנו בכפר כ-1,000 יהודים, רוב תושביו. ב-26 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, וחיילי הוורמאכט פרצו מיד לחנויות היהודים במקום. כעבור מספר ימים עבר היישוב לשליטת הצבא האדום, אך בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נסוגו הסובייטים מזרחה, מעבר לנהר בוג. עם שובם של הגרמנים לכפר, החלו במעשי התעללות ביהודיו, וחטפו רבים מהם לעבודות כפייה. על יהודי הכפר הוטל עוצר בשעות הערב והלילה, תוך עונש מוות על המפרים איסור זה. כמו כן, חויבו היהודים בענידת סרט זרוע עם מגן דוד, ויהודים שגרו בדירות גדולות פונו מהן. בד בבד, הוקם בכפר יודנרט. באביב 1941 הרסו פולנים מקומיים בהכוונת הגרמנים את בית הכנסת ביישוב, ובית העלמין היהודי בו הוסב לשדה מרעה. בקיץ 1941 החלו הגרמנים לגרש מהכפר יהודים שלא היו להם אישורי עבודה. כאשר ניסו חברי היודנרט להביא לביטול הגזירה, הוצא להורג אחד מהם, פתחיה בלאט. מספר ימים לאחר פסח תש"ב גורשו 680 יהודים מהכפר לאוחניה הסמוכה, כאשר מספר יהודים שהסתתרו, הוצאו להורג. בתיהם של היהודים המגורשים נמסרו לאיכרים מקומיים. ימים אחדים לאחר חג שבועות תש"ב גורשו יתר יהודי הכפר לאוחניה. משם שולחו כל יהודי הורודלו, יחד עם יתר יהודי המקום, בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור, והיו שנרצחו בדרך ובמחנה העבודה סטז'ין. מעט היהודים שהצליחו להימלט מהורודלו, הוסגרו ברובם לגרמנים בידי איכרי הסביבה, או נרצחו במקום. מדיה וקבצים בנושא הורודלו בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת הורודלו, בספריית העיר ניו יורק (בעברית) ספר יזכור לקהילת הורודלו, בספריית העיר ניו יורק (ביידיש) הורודלו באתר מרכז מורשת יהדות פולין "הורודלו", באתר השטעטל הווירטואלי הורודלה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
הורודנו

הורודנו (בבלארוסית: Гарадна́я, הרדנאיה; בפולנית: Horodno) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, כ-25 ק"מ מערבית לסטולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. הורודנו היא עיירה עתיקה, שנכללה תחילה בנפת פינסק, ובזמן השלטון הרוסי בנפת מינסק. העיירה הייתה ידועה בעבר בתעשיית הקדרות וכלי החרס שבה, שיוצאו לווהלין, לפולין ולליטא. בעקבות חלוקת פולין בשנת 1792 היא סופחה לאימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה היא הייתה חלק של פולין והעברה לברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. לא ידוע מתי יהודים החלו לשבת בהורודנו. בפרעות ת"ח ות"ט פרעו ביהודי היישוב תושביו הנוצרים לצד גייסות חמלניצקי. בין מלחמות העולם חיו בעיירה כ-250 משפחות יהודיות, והתקיימו בה שני בתי כנסת, האחד של חסידות ברזנה, והשני של חסידות סטולין. כמו כן, נפתחו ביישוב סניפים של המפלגות הציוניות. בתקופת השואה נרצחו כל יהודי העיירה. מדיה וקבצים בנושא הורודנו בוויקישיתוף הורודנו באתר מרכז מורשת יהדות פולין "הורודנו", באתר השטעטל הווירטואלי "הורודנו", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), הורודנו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1362–1363), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מידע מאתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בבלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרמונה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרמונה – עיר באיטליה קרמונה (נפה) – נפה באיטליה אליה קרמונה – סופר לאידנו יהודי-טורקי אושקר קרמונה – נשיא ייצוגי בפורטוגל לואיג'י קרמונה – מתמטיקאי, מהנדס מבנים ופוליטיקאי איטלקי קרלוס קארמונה – כדורגלן צ'יליאני
לסביות והומואים למען הכורים

לסביות והומואים למען הכורים (באנגלית: Lesbians and Gays Support the Miners או LGSM) היה ארגון של לסביות והומואים שתמך בשביתת הכורים בבריטניה בשנים 1985-1984. בשיאו, מנה הארגון 11 תאים ברחבי בריטניה. ב-24 באוקטובר 1984, בעיצומה של שביתת הכורים בבריטניה, הקפיאה ממשלתה של ת'אצר את קרנות איגוד הכורים הלאומי (National Union of Mineworkers (Great Britain)) כך שלא יוכלו לשמש לתמיכה כספית בשובתים. ההקפאה עודדה קבוצות רבות שתמכו בכורים לחבור ישירות לקהילות כורים ברחבי בריטניה, סקוטלנד וויילס. על רקע זה, מארק אשטון (Mark Ashton), פעיל בקהילה הגאה וחבר המפלגה הקומוניסטית של בריטניה, ייסד יחד עם מספר חברים את ארגון הלסביות וההומואים למען הכורים. חברי הארגון גייסו כספים עבור הכורים במהלך מצעד הגאווה בלונדון בשנת 1984, ובהמשך חברו למספר קהילות כורים בדרום ויילס. בנובמבר 1984 התפצלה מהארגון קבוצת נשים לסביות שייסדו את ארגון הלסביות נגד סגירת מכרות (LAPC). למרות זאת, מספר נשים לסביות המשיכו להיות פעילות בארגון הלסביות וההומואים למען הכורים. במהלך פעילותו גייס הארגון כ-20 אלף ליש"ט למען משפחות הכורים השובתות, מתוכם כ-11 אלף ליש"ט גייס תא הארגון בלונדון. ב-10 בדצמבר 1984 קיים הארגון את אירוע ההתרמה הגדול ביותר שלו תחת הכותרת "מכרות וסוטים", שם שנלקח מתוך כתבה על הארגון בעיתון הסאן. באירוע הופיעה שלישיית ברונסקי ביט והזמר ג'ימי סאמרוויל. בעקבות פעילות הארגון, נוצרה ברית בין קהילת הלהט"ב לבין ארגוני עובדים רבים ברחבי בריטניה. בשנת 1985, מצעד הגאווה בלונדון הובל על ידי פעילי לסביות והומואים למען הכורים, שצעדו יחד עם כורים רבים שהגיעו להביע את תמיכתם בזכויות להט"ב. בנוסף, בוועידת מפלגת הלייבור הבריטית בבורנמות' בשנת 1985 עברה החלטה לפיה המפלגה תתמוך בזכויות להט"ב. ההחלטה התקבלה בעקבות הצבעת חברי איגוד הכורים הלאומי פה אחד בעדה. ארגוני הכורים נכללו גם בין בני הברית הבולטים של קהילת הלהט"ב הבריטית במאבקה נגד סעיף 28. סיפור המאבק של קבוצת LGSM הלונדונית ושיתוף הפעולה עם הכורים הוולשים עובד לסרט ב-2014, בשם "גאווה", בבימויו של מתיו וורכוס. מספר חברי הארגון השתתפו בהפקת הסרט. ב-2015, שנה לאחר יציאת הסרט לאקרנים, חברי הארגון שנותרו בחיים קיימו אירוע לציון 30 שנה למאבק, כהתרמה למען המלחמה ב-HIV/AIDS. הקבוצה נבחרה להוביל את מצעד הגאווה בברמינגהאם באותה שנה, כאות כבוד לתרומתם ההיסטורית. הקבוצה התבקשה להוביל גם את הצעדה בלונדון, אך סירבו לאחר שמארגני הצעדה לא הסכימו שיצעדו לצידם קבוצות תומכות, כמו נציגי איגודי העובדים, ובמקום זאת צעדו במיקום מרוחק יותר יחד עם הקבוצות הסולידריות. מדיה וקבצים בנושא לסביות והומואים למען הכורים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לסביות והומואים למען הכורים לסביות והומואים למען הכורים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הסרט 'גאווה': כשהוורוד היה אדום אורי וולטמן, המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 21 בדצמבר 2014. "Groups who inspired Pride film reunite after 30 years". BBC News. 15 במרץ 2015. {{cite news}}: (עזרה). Tabberer, Jamie (17 במרץ 2015). "Lesbians and Gays Support the Miners to lead this year's Birmingham Pride march". Gay Star News. {{cite news}}: (עזרה) Payton, Naith (24 במאי 2015). "Lesbians and Gays Support the Miners to lead this year's London Pride". PinkNews. {{cite news}}: (עזרה) Conway, Terry (8 ביוני 2015). "Pride 2015 and Lesbians and Gays Support the Miners". Left Unity. {{cite news}}: (עזרה)
ג'רמי פלינט

ג'רמי מ. פלינט  (באנגלית: Jeremy M. Flint; נולד ב-30 באוגוסט 1928 ונפטר ב 15 בנובמבר 1989) היה שחקן ברידג' בריטי מצטיין וכותב ספרי ברידג'. הוא היה גם חובב נלהב של מרוצי סוסים. פלינט היה בנו של רופא מנתח מלידס. הוא למד משפטים ב-Radley College, אבל ויתר על עיסוק בתחום לימודיו. פלינט ייצג את בריטניה בשבע אליפויות אירופה ובחמש אליפויות עולם לקבוצות והשתתף פעמיים באליפויות עולם לזוגות. כחבר הנבחרת הבריטית זכה באליפות הליגה האירופית בשנת 1963 וסיים במקום השני בתחרות לנבחרות באולימפיאדה בשנת 1960 ובאליפות העולם לנבחרות (Bermuda Bowl) בשנת 1987.  הוא שיחק באופן סדיר גם   Rubber bridge ושש בש. הוא התפרנס ממשחקי ברידג' ושש בש ומעבודה ככתב ברידג'. בביקור ארוך בארצות הברית בשנת 1966 בו שיחק עם Peter Pender הוא זכה לדרגת Life Master תוך 10 שבועות בלבד. זה היה הזמן הקצר ביותר, ששחקן כלשהו קיבל את הדרגה. שיאו החזיק מעמד עד שנת 1989. בשנה זו השיגה השחקנית הגרמנייה סאבין אוקן (באנגלית: Sabine Auken)) את הדרגה תוך 8 שבועות. פלינט כתב ביחד עם טרנס ריס כמה ספרים וביחד איתו חיבר את שיטת ההכרזה Little Major. ואת קונבנציית Multi 2 Diamonds.  פלינט היה העורך של מדור הברידג' של הטיימס. הוא כתב כמה ספרים חשובים והשתתף בתוכניות טלוויזיה על ברידג'. מנישואיו הראשונים לסוזאנה היו לו שני בנים. אשתו השנייה, הונור, הייתה שחקנית ברידג' מצטיינת, ששיחקה בתחרויות בינלאומיות. פלינט נפטר ממחלת הסרטן Flint, Jeremy, and Freddie North. 1970. Tiger Bridge: the game at the top. Hale, London. Flint, Jeremy, and Freddie North. 1971. Bridge in the Looking Glass. Cassell, London. Reese, Terence, and Jeremy Flint. 1979. Trick 13. Bibliagora. – a novel Flint, Jeremy, and Freddie North. 1980. How to Win More at Racing. Sphere, London. Flint, Jeremy, and Richard Sharp. 1980. Competitive Bidding. Cassell, London. Flint, Jeremy, and David Greenwood. 1980. Instructions for the Defence. The Bodley Head, London. Flint, Jeremy. 1983. Bridge with The Times. Country Life, London.    Flint, Jeremy. 1983. Grand Slam. Country Life & Newnes, London. Flint, Jeremy. 1986. The Winning Edge. Faber & Faber, London. Flint, Jeremy and Terence Reese. 1991. Bridge with the Professional Touch. Gollancz, London. – 50 deals from Flint's column in The Times, selected and edited by Reese. טרנס ריס ויקטור מולו אנדרו רובסון Jeremy Flint international record at the World Bridge Federation(הקישור אינו פעיל), WBF Multi Two Diamonds(הקישור אינו פעיל), Bridge Guys Multi Two Diamonds
דלי פאייאודבר

דלי פאייאודבר (בהונגרית: Déli pályaudvar, מילולית: תחנת הרכבת הדרומית) היא אחת משלוש תחנות הרכבת הראשיות של העיר בודפשט, בירת הונגריה, ביחד עם קלטי פאייאודבר וניוגטי פאייאודבר. זו היא התחנה היחידה מבין השלוש ששוכנת בבודה, ממערב לנהר הדנובה. עיקר הרכבות היוצאות ממנה משרתות את אזור הטרנסדנוביה, ממערב לעיר. בנוסף, מהתחנה יוצאות רכבות בינלאומיות, בין היתר לפראג, וינה וברנו. התחנה נפתחה בשנת 1861 עם קו רכבת לרייקה בקרואטיה (אז הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). זאת היא התחנה הגדולה והראשית של בודה והיא משמשת כמרכז תחבורתי. סביב לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים, תחנות רכבת קלה והיא מחוברת לקו M2 של הרכבת התחתית שעוברת מתחת לדנובה לפשט. התחנה ניזוקה קשה בהפצצות של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. חזית התחנה הושלמה רק בשנת 1975. מדיה וקבצים בנושא דלי פאייאודבר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דלי פאייאודבר ערך זה הוא קצרמר בנושא הונגריה ובנושא תחנות רכבת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניר שניוק

ניר שניוק (נולד בשנת 1976), הוא ספורטאי ישראלי בעבר, המתחרה בסקי מים בכבלים. הוא אלוף העולם (1998), אלוף אירופה (2000) בסלאלום ובעבר אימן את נבחרת ישראל בסקי מים בכבלים. שניוק התאמן בפארק מנחם בגין בסקי מים בכבלים. באליפות העולם שנערכה בסנקט ליאון-רוט גרמניה בשנת 1998 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום. באליפות אירופה שנערכה בשנת 2000 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום. לאחר האליפות פרש שניוק מספורט תחרותי ובשנת 2002 התחיל לאמן את נבחרת ישראל בסקי מים בכבלים. אחיו הצעיר, אור, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (2010). אורי טלשיר, אליפות העולם בסקי מים בכבלים: אני כאן בגלל אחי, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2010 אורן אהרוני, בסוף השבוע בת"א: אליפות העולם בסקי מים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2010 אליפות העולם בסקי מים בכבלים (באנגלית)
אור שניוק

אור שיניוק (נולד בשנת 1985), הוא ספורטאי ישראלי, המתחרה בסקי מים בכבלים. מחזיק בתארים: אלוף העולם (2010) אלוף אירופה במקצה הסלאלום שלוש פעמים, מתוכם פעמיים ברציפות (2007 ו-2009) ופעם נוספת ב-(2017). שניוק החל להתאמן בסקי מים בכבלים בפארק מנחם בגין בעקבות אחיו הבכור, ניר, אלוף העולם בסקי מים בכבלים. בגיל 14 הצטרף לנבחרת ישראל ובחופשות הקיץ נסע לאנגליה להתאמן בהדרכתו של ניר. כיום, הוא מתאמן במועדון עצמה תל אביב. באליפות אירופה שנערכה בשנת 2001 זכה שניוק במדליית ארד בסקי מים בכבלים בסלאלום. באליפות אירופה שנערכה בגרמניה בשנת 2007 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום. בשנת 2008 החל שניוק לאמן את נבחרת אנגליה בסקי מים בכבלים. באליפות אירופה שנערכה בצ'כיה בשנת 2009 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לפני נדב אטיב מישראל ואלוף העולם סימון הרמן מגרמניה. באליפות העולם שנערכה בתל אביב בשנת 2010 זכה שניוק במדליית זהב בסקי מים בכבלים בסלאלום, לאחר שובר שוויון, לפני אלוף העולם היוצא סימון הרמן מגרמניה ומושיקו צדקה מישראל באליפות העולם שנערכה בגרמניה בשנת 2014 זכה שניוק במדליית כסף בסקי מים בכבלים בסלאלום אחיו הבכור, ניר, אף הוא אלוף עולם בסקי מים (1998). אורי טלשיר, אליפות העולם בסקי מים בכבלים: אני כאן בגלל אחי, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2010 שחר ברוך, שיניוק: "אני שמח מאוד ששמרתי על התואר שלי", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 28 באוקטובר 2009 מיקי שגיא, אור שניוק זכה באליפות העולם בסקי מים בת"א, באתר ynet, 9 באוקטובר 2010 אורי טלשיר, אור שניוק ומושיקו צדקה זכה באליפות העולם בסקי מים בכבלים, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2010 ניר שועלי, אור שניוק סגן אלוף העולם בסלאלום – סקי מים בכבלים, באתר בכדור אחר, 29 בספטמבר 2014
פרדיננד היים

גנרל פרדיננד היים (בגרמנית Ferdinand Heim;‏ 27 בפברואר 1895 – 14 בנובמבר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. היים נולד ב-27 בפברואר 1895 ברויטלינגן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-13 (וירטמברג ה-1 - המלך קרל), ולחם בשורותיו בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ומשנת 1916 לחם במסגרת רגימנט הארטילריה במילואים ה-27. ב-25 בפברואר 1917 הועלה לדרגת לויטננט, וב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר היים ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1928 הועלה היים לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1932 מונה למפקד סוללה 4 ברגימנט הארטילריה ה-5 (וירטמברג). ב-1 ביולי 1933 מונה למדריך בבית הספר לחיל הרגלים, וב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת מיור. בסתיו 1934 מונה לתפקיד מטה במשרד המלחמה, וב-1 במרס 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. לאחר מכן הועבר לתפקיד מטה בOKH, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לקצין אג"ם של הקורפוס ה-16. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה לראש מטה הקורפוס ה-16. עם פרוץ המלחמה היה היים ראש מטה הקורפוס ה-16, והשתתף עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-15 בפברואר 1940 מונה היים לראש אגף בOKH, וב-3 בספטמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה השישית, והשתתף עימה בהכנות למבצע ארי הים. במהלך מבצע ברברוסה השתתף היים עם הארמייה בלחימה באוקראינה כחלק מקבוצת ארמיות דרום, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בפברואר 1942 מונה לגנרל מיור, וב-15 במאי 1942 הועבר לעתודת המילואים. ב-1 ביולי 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-14, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-14 ולאחר מכן חלק מקורפוס הפאנצר ה-47, במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל היים ב-30 באוגוסט 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית באזור סטלינגרד. ב-14 בנובמבר 1942 הועבר הקורפוס לתגבר את הארמייה הרומנית השלישית, אך ב-19 בנובמבר נכשל בבלימת המתקפה הסובייטית, ובכך כותרה הארמייה השישית בסטלינגרד. בעקבות כישלונו הודח היים מתפקידו, ולאחר מכן נעצר בעקבות הוראה ישירה מהיטלר ונשלח לכלא מואביט בברלין. באפריל 1943 הוא שוחרר ממעצרו והועבר לבית חולים, וב-16 באוגוסט 1943 פרש מהצבא. ב-1 באוגוסט 1944 גויס מחדש, וב-5 באוגוסט 1944 מונה למפקד חיל מצב בבולון, וב-23 בספטמבר 1944 נכנע עם שרידי הכוחות של חיל המצב לדיוויזיה הקנדית ה-3, ונלקח בשבי בעלות הברית. היים שוחרר מהשבי ב-12 במאי 1948. לאחר שחרורו התגורר היים באולם, ובשנת 1962 הוציא ספר על המערכה בחזית המזרחית. ב-14 בנובמבר 1971 מת היים, והוא בן 76 שנים. מדיה וקבצים בנושא פרדיננד היים בוויקישיתוף פרדיננד היים (בגרמנית)
מאלאקסה (קטר)

ב-3 באוגוסט 1921, על מגרש בשולי בוקרשט, הקים ניקולאה מאלאקסה בית מלאכה לייצור ותיקון צי רכבות, שם תוקנו קטרים וקרונות רכבת. במקום היה גם בית יציקה ובו יצקו נעלי בלימה לרכבות, מוצר שלפני כן נהגו לייבא מארצות זרות - הרכבת הרומנית שמחה לעבור מייבוא לרכישה בשוק המקומי. על מגרש נוסף במזרח בוקרשט בנה מאלאקסה מהיסוד, בשנים 1923 - 1927, תוך הסתייעות בחוק רומני לעידוד התעשייה. ב-1927 חתם על חוזה עם הרכבת הרומנית, שעל פיו התחייב לייצר עבורה קטרים מתוצרת עצמית - קטרים אלה זכו לשם מאלאקסה. את מפעליו בנה מאלאקסה בעזרת מקדמה מהרכבת הרומנית והלוואת מבנקים. הוא הזמין מגרמניה 82 מכונות לעיבוד מתכת ושכר 180 עובדים מקצועיים גרמנים עם חוזים לשנה או לחצי שנה, כדי שיפעילו את המכונות וילמדו עובדים רומנים להפעילן. ב-1928 יצא משערי המפעל הקטר הראשון מתוצרת רומניה, קטר מופעל בקיטור. ב-1936 הפיקו מפעלי מאלאקסה ברשיצה את הקטר הראשון עם מנוע דיזל. מדיה וקבצים בנושא מאלאקסה בוויקישיתוף
מאלאקסה (מכונית)

מאלאקסה הייתה מכונית תוצרת קבוצת מפעלים רומניים בהובלת מפעלי מאלאקסה, שנבנתה ברומניה ונקראה על שם בעל המפעלים, ניקולאה מאלאקסה. בראש קבוצת הבונים עמד המהנדס ראדו מוניקאטידה והמכונית התבססה על מנוע אופנוע בן 2 צילינדרים, שעבר שיפור והפיק 11.5 כוחות סוס. מנוע המכונית היה בן 3 צילינדרים עם קירור אוויר והפיק עד 30 כוח סוס. מנוע המכונית הוצב בחלק האחורי ומקדימה היו תא המזוודות והגלגל הרזרבי. במכונית היה מקום ישיבה ל-6 אנשים והיא הייתה מסוגלת לפתח מהירות של עד 120 קמ"ש. צריכת הדלק הייתה של 10 ליטר בנזין למאה קילומטרים. גנרל מיור סובייטי בשם ליאוניד ברז'נייב, שנסע באחת המכוניות לבולגריה וחזרה התרשם ממנה, כתב על כך למוסקבה ומשם הגיעה הוראה לפרק את מפעל המכוניות ולהעבירו להרי אורל בברית המועצות. automobile românești (ברומנית) PREMIERE AUTOMOBILISTICE ROMANESTI (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.