laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הלמוט רילינג

הלמוט רילינג (בגרמנית: Helmuth Rilling; נולד ב-29 במאי 1933), מנצח, מוזיקולוג ומורה. מייסד המקהלה "גכינגר קנטוריי" (גרמנית: Gächinger Kantorei), "קולגיום באך שטוטגרט" (Bach-Collegium Stuttgart), "אנסמבל צעירי שטוטגרט באך" (Junges Stuttgarter Bach Ensemble), "פסטיבל באך אורגון" (Oregon Bach Festival) ביוג'ין, אורגון, "פסטיבל אנסמבל שטוטגרט" (Festival Ensemble Stuttgart) "אקדמיית באך הבינלאומית שטוטגרט" (Internationale Bachakademie Stuttgart) ואקדמיות נוספות ברחבי העולם. לימד ניצוח על מקהלות באוניברסיטת פרנקפורט בשנים 1965-1989 וניהל את מקהלת "פרנקפורטר קנטוריי" (Frankfurter Kantorei) בשנים 1969-1982. רילינג, יליד שטוטגרט, קיבל את השכלתו הראשונית במוזיקה בסמינר הפרוטסטנטי בוירטמברג. בין השנים 1952-1955 למד לנגן בעוגב, הלחנה וניצוח מקהלות בקולג' למוזיקה בשטוטגרט. השלים את לימודיו בהוראת פרנאנדו ג'רמאני ברומא, וב"אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה" (Accademia Musicale Chigiana) בסיינה. ב-1954 בעודו סטודנט, ייסד את מקהלת "גכינגר קנטוריי". החל ב-1957 היה לעוגבן ומנהל המקהלה בכנסיית הזיכרון בשטוטגרט (Stuttgart Gedächtniskirche). בשנים 1963-1966 לימד נגינה בעוגב ושירה בבית הספר הכנסייתי בשפנדאו כשהוא מנצח על מקהלת הכנסייה. ב-1965 ייסד את קולגיום באך שטוטגרט, שיחד עם מקהלת ה"גכינגר קנטוריי" ערך סיורי הופעות נרחבים. ב-1967 למד בהוראת ליאונרד ברנשטיין בניו יורק ובאותה השנה נתמנה פרופסור לניצוח מקהלה באוניברסיטת פרנקפורט (Frankfurt Musikhochschule), משרה בה החזיק עד 1985 (המשיך ללמד עד 1989). ב-1969 מונה למנהל מקהלת "פרנקפורטר קנטוריי". רילינג מוכר בביצועיו למוזיקת בארוק בביצוע בכלים עכשוויים. הקליט פעמיים את כל היצירות הקוליות של באך, ושלש פעמים את משיח של הנדל לאחר מחקר נרחב של היצירה. כמו כן ביצע והקליט יצירות מאת ברהמס ומלחינים קלאסיים-רומנטיים אחרים. ב-1988 ניצח על ביצוע הבכורה של המיסה לרוסיני. כמו כן רילינג הזמין מהמבצע והמוזיקולוג רוברט לוין השלמה חדשה לרקוויאם מאת מוצרט בטרם הקליט אותו, לימים גרסה זו נבחרה על ידי גרדינר לביצוע. רילינג ייסד מספר פסטיבלי מוזיקה, הראשון שבהם יחד עם רויס זלצמן ביוג'ין (אורגון) ב-1970, ושימש עבורו מנהל אמנותי עד 2013. כמו כן במסגרת "אקדמיית באך הבינלאומית בשטוטגרט" שייסד ב-1981 נערכים קונצרטים וכיתות אומן. ב-2001 ייסד את "פסטיבל אנסמבל" כחלק מ"פסטיבל המוזיקה האירופאית בשטוטגרט". רילינג ניצח על תזמורות רבות, בהן הפילהרמונית הישראלית, בישראל. מדיה וקבצים בנושא הלמוט רילינג בוויקישיתוף הלמוט רילינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הלמוט רילינג, באתר AllMusic (באנגלית) הלמוט רילינג, באתר MusicBrainz (באנגלית) הלמוט רילינג, באתר Discogs (באנגלית) הלמוט רילינג, באתר Songkick (באנגלית) על ריליניג באתר אקדמיית באך בשטוטגרט על רילינג באתר קנטטות באך http://www.allmusic.com/artist/helmuth-rilling-mn0000818704/biography http://www.oregonlive.com/performance/index.ssf/2011/08/oregon_bach_festival_names_mat.html
רות בייטייה

רות בייטייה וילה (בספרדית: Ruth Beitia Vila; נולדה ב-1 באפריל 1979) היא אתלטית ספרדייה. האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ובעלת מדליית ארד מאליפות העולם (מוסקבה 2013) בקפיצה לגובה. בשנת 1998, כשהיא בת 19, שברה בייטייה את השיא הספרדי, כשקפצה לגובה של 1.89 מטר. מאז שיפרה את השיא מספר פעמים וכיום עומד השיא על 2.02 מטר, הישג אותו קבעה באוגוסט 2007. בייטייה היא האתלטית הספרדייה היחידה שקפצה לגובה של יותר משני מטרים. בשנת 2002 השתתפה לראשונה באליפות אירופה באתלטיקה, שהתקיימה במינכן וסיימה במקום ה-11. הישג עליו חזרה שנה לאחר מכן באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בפריז. באולימפיאדת אתונה לא הצליחה להעפיל לגמר. בשנת 2005 זכתה במדליית הכסף באליפות אירופה באתלטיקה באולם, אך לא הצליחה להגיע לגמר באליפות העולם שהתקיימה באותה שנה בהלסינקי. בשנת 2006 זכתה במדליית הארד באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה במוסקבה. שנה לאחר מכן זכתה במדליית הארד באליפות אירופה באולמות. בשנת 2009 זכתה במדליית הכסף באליפות אירופה באולמות שהתקיימה בטורינו ובמקום החמישי באליפות העולם שהתקיימה בברלין. באליפות העולם באולמות שהתקיימה בשנת 2010 בדוחא זכתה במדליית כסף נוספת. בייטייה הוכתרה כאלופת אירופה לראשונה באליפות אירופה בשנת 2012. באותה שנה השתתפה באולימפיאדת לונדן בה סיימה רביעית. בעקבות חוסר ההצלחה לזכות במדליה אולימפית הודיעה על פרישה. מספר חודשים לאחר הפרישה שבה להתחרות והוכתרה לאלופת אירופה באולמות בתחרות שנערה בגטבורג בשנת 2013. בשנת 2014 זכתה בפעם השנייה באליפות אירופה ובשנת 2016 השלימה זכייה שלישית ברציפות. באולימפיאדת ריו, כשהיא בת 37, קפצה לגובה 1.97 מטר וזכתה במדליית הזהב. קפיצה לגובה: 2.02 מטר (2007) קפיצה לגובה: 2.01 מטר (2007) מדיה וקבצים בנושא רות בייטייה בוויקישיתוף רות בייטייה, ברשת החברתית אינסטגרם רות בייטייה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי רות בייטייה, באתר olympedia.org רות בייטייה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית רות בייטייה, באתר ליגת היהלום רות בייטייה, באתר Track and Field (נשים) Rio Olympics 2016: Ruth Beitia wins high jump gold for Spain aged 37, BBC.com, 21 August 2016
פרמילאב

מעבדת המאיץ הלאומית על שם פרמי (בקיצור: פרמילאב, באנגלית: Fermilab) היא מרכז מחקר פדרלי במחלקת האנרגיה של ארצות הברית המתמחה בפיזיקת חלקיקים. המרכז שוכן בפאתי באטוויה, אילינוי, בסמוך לשיקגו. החל משנת 2007 פרמילאב מופעל על ידי "איגוד המחקר פרמי", יוזמה שיתופית של אוניברסיטת שיקגו ואיגוד אוניברסיטאות המחקר. פרמילאב שוכן באזור המכונה "מסדרון המחקר והפיתוח של אילינוי", ומהווה חלק מרצף של מוסדות מחקר, טכנולוגיה ותעשייה במדינה. במרוצת השנים פעלו במרכז המחקר מספר מאיצי חלקיקים פורצי דרך. האחרון שבהם, הטבטרון (Tevatron), היה בין המאיצים הגדולים בעולם, ואחראי בין היתר לצפייה הניסויית הראשונה של קווארק עליון ב-1995. המאיץ הפסיק לפעול ב-2011. בנוסף למאיצי ההתנגשויות באנרגיות גבוהות, בפרמילאב מאיצים לניסויי האצת חלקיקים ל"מטרה נייחת", ואיתור חלקיקי ניטרינו כגון ניסוי MicroBooNE(Micro Booster Neutrino Experiment), NOvA (Neutrinos at the Main Injector Off-Axis νe Appearance) ו-SeaQuest (בפיזור הדרון-הדרון באנרגיות גבוהות ראו איון (פיזיקה)). מדיה וקבצים בנושא פרמילאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרמילאב (באנגלית) פרמילאב, ברשת החברתית פייסבוק פרמילאב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרמילאב, ברשת החברתית אינסטגרם פרמילאב, ברשת החברתית LinkedIn פרמילאב, סרטונים בערוץ היוטיוב על פרמילאב באתר הרשמי פרמילאב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שיגעון המוזיקה

שיגְעון המוזיקה (באנגלית: Saturday Night Fever) הוא סרט קולנוע מסוגת ריקוד-מחזמר משנת 1977, שביים ג'ון בדהאם, בכיכובם של ג'ון טרבולטה, קרן לין גורני ודונה פאסקו. הסרט מבוסס על מאמר בשם "Tribal Rites of the New Saturday Night" שהתפרסם במגזין "ניו יורק", מאת ניק כהן. הסרט העלה לגדולתה את מוזיקת הדיסקו והפך במהירות להצלחה קופתית, תוך זכייה בפרסים רבים. ג'ון טרבולטה נחשב בזכות הסרט לשחקן פופולרי מאוד. פסקול הסרט, שכלל שירים של להקת הבי ג'יז, הפך לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. שנה לאחר הסרט, השתתף טרבולטה עם אוליביה ניוטון-ג'ון בסרט הריקודים המצליח "גריז". בשנת 1983 יצא סרט המשך לסרט "שיגעון המוזיקה", בשם "להישאר בחיים", בכיכובו של טרבולטה ובבימויו של סילבסטר סטאלון. הסרט עוסק בטוני מנרו (מגולם על ידי ג'ון טרבולטה), צעיר המבלה את סופי השבוע באולם הדיסקוטק בברוקלין, וקורותיו עם חבריו ועם בנות זוגו לריקוד, סטפני מנגנו (המגולמת על ידי קרן לין גורני) ואנט (מגולמת על ידי דונה פאסקו). מנרו הוא מלך רחבת הריקודים, וסופי השבוע המוצלחים משכיחים ממנו את עבודתו המשמימה, המתח העדתי בשכונה וחיי היום-יום הלחוצים. ג'ון טרבולטה קרן לין גורני דונה פאסקו פראן דרשר פסקול הסרט הורכב ברובו משירים שנכתבו ובוצעו על ידי להקת הבי ג'יז. סינגלים מתוכו הושמעו עוד לפני הקרנת הבכורה של הסרט, וכן במהלך תקופת הקרנתו, ותמכו ביחסי הציבור של הסרט. סינגלים מהפסקול זכו לדירוגים גבוהים במצעדי הפזמונים. בין יתר השירים, נכללו בו: "Stayin' Alive", בי ג'יז – 4:45 "How Deep Is Your Love", בי ג'יז – 4:05 "Night Fever", בי ג'יז – 3:33 "More Than a Woman", בי ג'יז – 3:17 "You Should Be Dancing", בי ג'יז – 4:14 הסרט קיבל ביקורות חיוביות רבות ונחשב בעיני רבים לסרט הטוב ביותר לשנת 1977. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 82%, המבוססת על ביקורות של 50 מבקרים. ג'ון טרבולטה - פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בי ג'יז - פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי מאה שנים... מאה סרטים (מועמד) מאה שנים... מאה שירים: Stayin' Alive – #9 "שיגעון המוזיקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שיגעון המוזיקה", באתר נטפליקס "שיגעון המוזיקה", באתר AllMovie (באנגלית) "שיגעון המוזיקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שיגעון המוזיקה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "שיגעון המוזיקה", באתר Metacritic (באנגלית) "שיגעון המוזיקה", באתר אידיבי "שיגעון המוזיקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בועז כהן, ‏40 שנה ל"שיגעון המוזיקה": מחולל קדחת הדיסקו שהפכה למגיפה, באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2017 בן שלו, הסוד הגדול מאחורי הסרט שהמציא את הדיסקו, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2017 מוגבל מתחת לגיל 18 - "שיגעון המוזיקה" - קולנוע חן, תל אביב, "העולם הזה", גיליון 2131 מ-5 ביולי 1978, עמוד 45
דגל אספרנטו

דגל אספרנטו הוא הדגל המייצג את תנועת האספרנטו. לדגל שדה ירוק, המסמל תקווה, ריבוע לבן בקנטון, שמסמל את השלום, ובתוכו כוכב מחומש בצבע ירוק, המסמל את חמש היבשות המיושבות (אסיה, אפריקה, אירופה, אמריקה, ואוקיאניה). הדגל נוצר על ידי חברי מועדון האספרנטו בבולון-סור-מר בתור סמל פרטי של המועדון שלהם, אך אומץ לשמש כסמלה הבינלאומי של אספרנטו ב-1905, בכנס האספרנטו העולמי שהיה בעיר. לאחר מכן נקבעו מידותיו המדויקות של הדגל על ידי אגודת האספרנטו העולמית (בתמונה משמאל). ב-15 בדצמבר 2009 הופיע הדגל כחלק משרבוט גוגל לציון יום הולדתו ה-150 של זמנהוף, ממציא השפה. על פי אחת ההשערות, הכוכב האדום, כסמל של סוציאליזם וקומוניזם, קשור למפגש בין טרוצקי לבין ניקולאי קרילנקו. קרילנקו, שהיה תומך של תנועת האספרנטו, הלך עם הכוכב הירוק מהדגל על כתפו. כאשר טרוצקי ראה זאת, הוא שאל אותו מה משמעות הכוכב, וקרילנקו הסביר כי הוא מסמל את חמש היבשות. טרוצקי אהב את הרעיון, ושינה את צבעו של הדגל לאדום כדי לייצג את הצבא האדום, וכך הפך הכוכב האדום לסמלו של הצבא האדום. מדיה וקבצים בנושא דגל אספרנטו בוויקישיתוף
מארני ניקסון

מארני ניקסון (באנגלית: Marni Nixon;‏ 22 בפברואר 1930 – 24 ביולי 2016) הייתה זמרת סופרן אמריקאית שהתפרסמה בעיקר בדיבוב זמרה בסרטי קולנוע. כן הופיעה בקולנוע, בטלוויזיה, באופרה ובמחזות זמר בברודוויי. ניקסון נולדה בשם Margaret Nixon McEathron. בגיל צעיר למדה לנגן בכינור ולשיר. היא הופיעה עם מקהלת רוג'ר ואגנר וב-1947 אימצה את שם הבמה מארני ניקסון. הופעת הבכורה של הייתה בהוליווד בול בכרמינה בורנה עם התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי. קולה הושמע לראשונה בסרטים ב-1948 בסרט ז'אן ד'ארק כמלאכים השרים לאזנה של אינגריד ברגמן. היא גם דיבבה בטונים הגבוהים את שירתה של מרילין מונרו בשיר "יהלומים הם החברים הטובים ביותר של האישה" מתוך הסרט גברים מעדיפים בלונדיניות (1953). ב-1956 דיבבה את שירתה של דברה קר בגרסה הקולנועית למחזמר המלך ואני של רוג'רס והמרשטיין. ב-1961 דיבבה את שירתה של נטלי ווד בגרסה הקולנועית לסרט סיפור הפרברים. זה היה אז סוד כמוס ובחוזה שלה התחייבה לא לגלות זאת. ב-1964 דיבבה את שירתה של אודרי הפבורן בגרסה הקולנועית של המחזמר גבירתי הנאווה. ב-1965 הופיעה לראשונה בתפקיד מצולם בסרט קולנוע, בתפקיד האחות סופיה בשיר "מריה" בסרט צלילי המוסיקה. היא הופיעה בקונצרטים רבים עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של טורונטו, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ועוד. הופיעה גם בתפקידי סופרן באופרות כמו נישואי פיגרו, החטיפה מן ההרמון ועוד. כן השתתפה בתפקידים קטנים בקולנוע ובטלוויזיה. הופיעה ביחד עם ליברצ'ה וויקטור בורגה. היא הקליטה משירי ג'ורג' גרשווין אהרן קופלנד, ג'רום קרן, איגור סטרווינסקי, ארנולד שנברג ועוד. זכתה פעמיים בפרס גראמי על אלבומי קופלנד ושנברג. מתה בגיל 86 מסרטן השד. ניקסון הייתה נשואה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה המלחין אמריקאי ארנסט גולד שעסק בעיקר בהלחנת סרטים והתפרסם בעיקר למוזיקה שהלחין לסרט אקסודוס. בנם אנדרו גולד התפרסם כזמר ויוצר. מדיה וקבצים בנושא מארני ניקסון בוויקישיתוף מארני ניקסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מארני ניקסון, באתר AllMovie (באנגלית) מארני ניקסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מארני ניקסון, באתר ספוטיפיי מארני ניקסון, באתר Last.fm (באנגלית) מארני ניקסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) מארני ניקסון, באתר Discogs (באנגלית) מארני ניקסון, באתר Songkick (באנגלית) מארני ניקסון, באתר Genius מארני ניקסון בשיר "מריה" מ"צלילי המוזיקה", באתר יוטיוב מארני ניקסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אילת יגיל, הזמר אנדרו גולד הלך לעולמו, באתר ynet, 7 ביוני 2011
יחסי סוריה–קטר

היחסים בין הרפובליקה הערבית הסורית לקטר נקשרו בהיסטוריה על ידי היותם חלק מהיחסים בין הלבנט לחצי האי ערב. באשר להיסטוריה האחרונה, היחסים בין שתי המדינות התפתחו ברציפות ובקצב מואץ בכל הרמות, החשובה ביותר מהם הוא במישור הכלכלי, כמו יחסים החלו לפני 2003 נשלט על ידי כמה הסכמים בין שתי המדינות, ואחרי הביקור של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד בדוחא ב-2003 השיגו שינוי משמעותי שאר - יחסי הביא יותר יותר מ -13 הסכמים שנחתמו כללו היבטים של הפעילות הכוללת של שתי המדינות והמגזרים הציבוריים והפרטיים השונים, ושיתופי פעולה מעורבים, תיירות, שירות ואחרים. מדינת קטר תמכה בעמדות של סוריה בנוגע לתמיכה עבור מיליציות לבנוניות התומכות במשטר בשאר אל-אסד. סוריה תמכה בקטר בסכסוכי הטריטוריה והשטחים נגד בחריין. יש קהילה סורית בקטר ומספר החברים בה הוא כ-20 אלף איש. הסורים בקטר עוסקים במגוון תחומים, רובם מהנדסים ורופאים. לפני מלחמת האזרחים קטר תרמה לסוריה תרומה כספית כאשר עזרה להקים את חברת האשראי הלאומית ותרמה לה 20 מיליון דולר אמריקאי. כמו כן, קטר תרמה לסוריה בתחום הנדל"ן כאשר הקימה לחופיה פרויקטי בנייה רבים. הניו יורק טיימס דווח כי קטר מימנה את המהפכה הסורית בראשיתה עם לפחות ממיליארד דולרים, ולאחר מכן מימנה אותה שוב, אבל הפעם עם יותר מ-3 מיליארד דולרים, במהלך השנתיים הראשונות של מלחמת האזרחים. מספר כלי תקשורת קטריים דיווחו כי קטר תומכת במורדים בסוריה ומטרתה להפיל את משטר אסד, וזה מה שגרם להם לספק לפליטים הסורים סיוע ועזרה על ידי הזרמת 50,000 דולר לחשבונות הפליטים והעריקים מהמשטר, כמו גם משפחותיהם. המכון הבינלאומי לחקר השלום בסטוקהולם טען כי קטר היא האשמה במלחמה בסוריה, משום שהיא סיפקה יותר נשק למורדים מכל מדינה אחרת. הדיווח של אותו מכון הצביע על כך שקטר שולחת יותר מ-70 כלי נשק שונים ומגוונים למורדים בסוריה, באמצעות טיסות מטען שעוברות תחילה מטורקיה לפני שהן מגיעות לאזורים ולמחוזות שבשליטת המורדים בסוריה, ואותו דו"ח, הצביע על משלוחי נשק. התנגדות קטר הוכפלה באופן דרמטי בין אפריל 2012 למרץ 2013. ה-BBC חשף כי קטר מפעילה בסיס אימונים למורדים הסורים בשטחה בשיתוף פעולה עם צבא ארצות הברית, שפיקח על ההכשרה שעליה סיימו יותר מ-1,200 לוחמים מדי שנה. קטר ספגה ביקורת על חימוש המורדים בסוריה פעמים רבות, בעיקר ממדינות מסוימות (כולל ארצות ערב) הרואות באופוזיציה בסוריה "קבוצות מורדים" שמטרתן לערער את הלגיטימיות של ממשלת בשאר אסד. הביקורת השפיעה על קטר לא רק מבחינת חימוש, אלא גם מבחינת מימון והכשרה. הצבא, המכונה צבא הכיבוש, מתח ביקורת על קטר על התערבותה במלחמת האזרחים ותמיכתה במפלגה אחת על חשבון צד אחר. العلقات السورية القطرية موقع الوحدة (הקישור אינו פעיל, 12 ביוני 2019) الاذاعة والتلفزيون السورية مقال عن العلاقات السورية القطرة جريدة الراية
יששכר יעקבסון

הרב יששכר יעקבסון (ט"ז בשבט ה'תרס"א, 5 בפברואר 1901 – א' בטבת ה'תשל"ג, 6 בדצמבר 1972) היה מחנך ומחבר ספרים במקרא ובתחומי יהדות נוספים. הרב יעקובסון נולד בהמבורג להוריו שהשתייכו לקהילה של היהדות האורתודוקסית המקומית. למד בתלמוד תורה בעיר, ובבית ספר תיכון כללי. למד תורה מפי רב העיר יוסף צבי קרליבך, בישיבת גלנטה בסלובקיה, ובבית המדרש לרבנים בברלין. בנוסף, למד באוניברסיטאות בגרמניה שפות שמיות, פילוסופיה ועוד. משנת 1925 לימד בתלמוד תורה של הרב קרליבך. בגרמניה החל בהוצאת חוברות בנושאי יהדות לנוער ומבוגרים במסגרת תנועת תורה ועבודה, וכן תרגום של לגרמנית של יצירות מופת של הוגים יהודים. פעילותו התרחבה עם עליית הנאצים לשלטון והאיסור שהוטל על היהודים ללמוד בבתי ספר גרמניים. באותן שנים הכין את ספרו הגדול "עם ותורה" בשני כרכים (Volk und Tora :eine Arbeitsbuch zur jüdischen Geschichte und Literatur). הספר נדפס בשנת 1937, אולם כמעט כל העותקים נשרפו על ידי הנאצים. יעקובסון נשא לאשה את חנה ויסברג, שליוותה אותו כל ימיו בעבודתו החינוכית ובהוצאת ספריו. בליל הבדולח נעצרו הוא ואשתו, ושוחרר לאחר 15 יום. משם נמלטו להולנד וסמוך לתחילת מלחמת העולם השנייה עלו לארץ ישראל. יעקובסון קבע את מגוריו בתל אביב. הוא עסק בהוראה בבית הספר היסודי "מוריה", בישיבת היישוב החדש ובסמינר תלפיות. העביר הרצאות בבית הכנסת אחוד שיבת ציון ובמקומות נוספים. לחוג נוער שהתאסף בביתו מדי ערב שבת הוא העביר שיעורים בפרשת השבוע ובהפטרה. שיעורים אלו היוו הבסיס לספריו הידועים "בינה במקרא" ו"חזון המקרא". בשנותיו האחרונות הוציא את פירושו לסידור "נתיב בינה", שבחלקו יצא לאחר פטירתו. נפטר ב-6 בדצמבר 1972 (א' בטבת ה'תשל"ג) בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול בעיר. אחיו הוא הרב בנימין זאב יעקבזון. הרבנים יחזקאל יעקבסון ויחיאל יעקבסון הם נכדי אחיו אברהם. כאמור, הרב יעקובסון פרסם חוברות וספרים בגרמנית עוד לפני פרוץ השואה. להלן רשימת ספריו שיצאו בעברית: מדריך לאיוב וקהלת, המחלקה לענייני הנוער והחלוץ, ירושלים, תש"י בינה במקרא: עיונים בפרשיות התורה על פי הספרות הפרשנית, תל אביב, הוצאת סיני, 1964. יצא במהדורות נוספות ובתרגום לצרפתית חזון המקרא: סוגיות בתנ"ך על פי עיונים בהפטרות השנה, הוצאת סיני, תל אביב, תשכ"ז-תשכ"ח ובמהדורות נוספות נתיב בינה (על סידור התפילה), הוצאת סיני, תל אביב, 1964-1977, 5 כרכים שאלות לעיון בנביאים ראשונים, ירושלים, המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית (מהדורות שונות) לבעיית הגמול במקרא - מסות ושאלות עיון, תל אביב, הוצאת סיני, תשכ"ו אפרים יעיר, דמות וקומה - חמישים דמויות שכדאי להכירן (ערך: יצחק אלפסי), הוצאת "נשר", תשמ"ט, עמ' 96–119 יוסף לייכטר, ויבינו במקרא יששכר יעקבסון, בינה במקרא, באתר היברובוקס יששכר יעקבסון, נתיב בינה חלק א', באתר היברובוקס יששכר יעקבסון, נתיב בינה חלק ב', באתר היברובוקס יששכר יעקבסון (1901-1972), דף שער בספרייה הלאומית ראו הפניה לקטלוג בספריה הלאומית כאן יששכר יעקבסון באתר GRAVEZ ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משתנה בטא בקפאוס

כוכב משתנה מסוג β בקפאוס (בקיצור משתנה β בקפאוס או משתנה β קפאידי, באנגלית β Cephei variable, לפעמים נקרא גם משתנה β בכלב גדול) הוא סוג של כוכב משתנה המתאפיין בהשתנות מהירה וקטנה בבהירות נראית הנובעת מפעימות בשכבות הפנימיות של הכוכב. כוכבים מסוג זה הם בדרך כלל תת-ענקים או ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B שנמצאים בתהליך של יציאה מהסדרה הראשית והפיכה לענקים אדומים. כוכבים מסוג זה נקראים על שם β בקפאוס שהיה הכוכב הראשון מסוג זה שזוהה ככוכב משתנה בשנת 1902. משתני β בקפאוס הם כוכבים בעלי מסה של 20-7 מסות שמש ששלב היתוך המימן בליבתם הסתיים ומתרחש כעת בשכבות שמקיפות את הליבה וכתוצאה מכך קוטרם של הכוכבים גדל והם הופכים לתת-ענקים כחולים ולאחר מכן לענקים כחולים. מקובל לחשוב שמנגנון הפעימות בכוכבים מסוג זה נוצר על ידי אטומי ברזל בשכבות הפנימיות שבהן שוררות טמפרטורות סביב 200,000 קלווין. בטמפרטורות אלה הברזל יוצר שכבה אטומה יחסית לקרינה וכתוצאה מכך הטמפרטורה של השכבה עולה והיא מתנפחת וגדלה, דבר שמביא לירידה בצפיפות של הברזל ולעליה בשקיפות וכתוצאה מכך לירידה בטמפרטורה והתכווצות חזרה של השכבה. מכיוון שהפעימות מתרחשות בשכבה פנימית, השינוי בקוטרו של הכוכב הוא זניח והשינוי בעוצמת ההארה נובע בעיקר משינויי הטמפרטורה בתוך הכוכב. מסיבה זו השינויים בבהירות קטנים יחסית והעוצמה גדלה עם עליית הטמפרטורה, כלומר דווקא כשהשכבה הפנימית מתכווצת. השינויים בבהירות הנראית של כוכבים אלו נעים בין מאיות של דרגת בהירות ועד למספר עשיריות של דרגת בהירות, כלומר לא ניתן להבחין בשינויים בלי ציוד מדידה. באור על-סגול השינוי בבהירות הוא בולט יותר ומגיע לדרגת בהירות אחת. אורך המחזור של ההשתנות הוא בין 2.5 ל-7 שעות, אך בחלק מהכוכבים זוהו מחזורי משנה של השתנות קטנה יותר שלהם זמן מחזור של רבע מזמן המחזור של הפעימות. β בקפאוס (אלפירק) עצמו עם שינוי של כעשירית דרגת בהירות וזמן מחזור של כ-4.5 שעות. β בכלב גדול (מירזם) עם שינוי של 7 מאיות דרגת בהירות וזמן מחזור של כ-6 שעות. מימוזה (β בצלב הדרומי) עם שינוי של 8 מאיות דרגת בהירות וזמן מחזור של כ-4.6 שעות. הדר (β בקנטאור) עם שינוי של כ-4 מאיות דרגת בהירות וזמן מחזור של כ-3.75 שעות, אבל מדובר בכוכב כפול שככל הנראה שני בני הזוג הם משתני β בקפאוס כך שהנתונים אינם חד משמעיים. ספיקה (α בבתולה) עם שינוי של כשתי עשיריות דרגת בהירות וזמן מחזור של כ-6.5 שעות, אך מאז 1970 ההשתנות פסקה. מדיה וקבצים בנושא משתנה בטא בקפאוס בוויקישיתוף Francis LeBlanc: An Introduction to Stellar Astrophysics M. A. Smith: The nonradial oscillations of Spica, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 297, p. 206 (1985)
וסט ביי

וסט ביי (באנגלית: West Bay, "המפרץ המערבי"; בערבית: بندر الغربي, בתעתיק: "בנדר אלע'רבי") הוא רובע מתפתח בדוחה, בירת קטר. הרובע בולט בחדשנותו והוא החדש ביותר בדוחה. וסט ביי כולל גורדי שחקים כגון בורג' קטר ומגדל טורנדו וישנם המון גורדי שחקים חדשים המתוכננים לקום ברובע. וסט ביי ידוע בחינוך הטוב שלו לגיל הרך, אך מחסור בבתי ספר מביא לכך שילדים נאלצים לנסוע לרבעים אחרים כדי ללמוד. "Plan d'accès ערך זה הוא קצרמר בנושא קטר ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארפוד

ארפוד (בערבית: أرفود) היא עיר בדרום-מזרח מרוקו, במחוז דרעה-תאפילאלת. היא נמצאת בפתחו של מדבר סהרה, המשתרע מדרום וממזרח לה. העיר נמצאת 57 ק"מ דרומית לבירת המחוז א-רשידיה. בארפוד כ-24,000 תושבים. העיר היא ערש לידתה של השושלת השלטת כיום במרוקו, השושלת העלווית. זוהי עיר חדשה שהוקמה על ידי הצרפתים ב-1917 על פי תכנון של רחובות אורתוגונליים ובהם גם בתים הבנויים חומר וקש. הצבע האדמדם של בתי העיר מוסיף לה נופך מיוחד, במיוחד בשקיעות האדומות-כתומות. ארפוד היא בירת התמרים. בכל חודש אוקטובר היא לובשת חג. במשך שלושה ימים מציינים את החג בתחרויות ריקודים מסורתיים ובהצגת הדקלים המשובחים. העיר משמשת כבסיס ליציאה לטיולים במדבר. יש בעיר 14 בתי מלון. 58 ק"מ מזרחית לארפוד נמצאת מרזוגה ובה דיונות החול המפורסמות בשל הזריחות והשקיעות היפות. המראות המרהיבים של דיונות המדבר הפכו אותה ליעד מועדף לצילומי סרטים. באזור העיר צולם ב-1999 סרטו של סטיבן מומרס "המומיה". במהלך מרד מולאי מוחמד נגד הצרפתים, הוצא להורג הרב דוד אבוחצירא. בעקבות כך, נמלט אל העיר בן דודו הרב אליהו אבוחצירא, וכיהן בה כדיין ורב עד פטירתו בשנת 1926. לאחר פטירתו, שימש בתפקיד בנו הרב מכלוף אבוחצירא. במקביל, עבר לעיר הבאבא סאלי, ובין השנים 1940-1951 כיהן כרב, ולצדו אחיו הרב יצחק. בנו רבי מאיר אבוחצירא שימש כרב משנת 1953. מדיה וקבצים בנושא ארפוד בוויקישיתוף
מעברים צרים

מעברים צרים (באנגלית: Narrow Margin) הוא סרט דרמה ופעולה ומתח משנת 1990 בכיכובם של ג'ין הקמן ואן ארצ'ר. עלילת הסרט נפתחת כאשר קארול האניקט (אן ארצ’ר) עדה לרצח בן זוגה במהלך פגישה עיוורת בידי המאפיה. קארול נמלטת לבית בטוח. לעזרתה נחלץ עוזר התובע המחוזי רוברט קולפילד (ג'ין הקמן), יוצא הנחתים שלחם בווייטנאם, הרוצה שתעיד כנגד בכיר במשפחת הפשע. השניים נמלטים מפני רוצחים שכירים הדולקים בעקבותיהם ועולים על רכבת הנוסעת לעבר קנדה, שם הם נאלצים להתחמק מן המרצחים מתו. "מעברים צרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מעברים צרים", באתר נטפליקס "מעברים צרים", באתר AllMovie (באנגלית) "מעברים צרים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מעברים צרים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מעברים צרים", באתר Metacritic (באנגלית) "מעברים צרים", באתר אידיבי "מעברים צרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סרטי השבוע, באתר הארץ, 10 באפריל 2006
טיאגו דה סילבה

טיאגו בראז דה סילבה (בפורטוגזית: Thiago Braz da Silva; נולד ב-16 בדצמבר 1993) הוא אתלט ברזילאי האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בקפיצה במוט אשר במהלכה קבע שיא אולימפי חדש של 6.03 מטר, שיאו האולימפי נשבר על ידי ארמנד דופלנטיס באולימפיאדת פריז 2024. דה סילבה השתתף באולימפיאדת הנוער הראשונה שהתקיימה בשנת 2010 בסינגפור. בתחרות עבר 5.05 מטרים, שיא אישי, וזכה במדליית הכסף. באליפות העולם לנוער שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 קפץ לגובה 5.55 מטרים, קבע שיא ברזילאי חדש וזכה במדליית הזהב. בשנת 2013 זכה במדליית הזהב באליפות דרום אמריקה באתלטיקה וקבע שיא דרום-אמריקאי חדש - 5.83 מטרים. ביוני 2015 שיפר שוב את השיא ועבר 5.92 מטרים בתחרות שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן ובפברואר 2016 שיפר את השיא בסנטימטר נוסף. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה סילבה במדליית זהב, בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 6.03 מטר (שיאו האולימפי נשבר על ידי ארמנד דופלנטיס באולימפיאדת פריז 2024), לפני השיאן העולמי והאלוף היוצא רנו לאבילני מצרפת (5.98 מטר) וסם קנדריקס מארצות הברית (5.85 מטר). באופן חריג שרק הקהל הברזילאי בוז לקופץ המוט לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו. באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיים חמישי בתוצאה של 5.70 מטר. אולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.87 מטר לאחר ארמנד דופלנטיס (6.02 מטר) וכריס נילסן (5.97 מטר). באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית כסף בשיא דרום אמריקה באולם של 5.95 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים רביעי בתוצאה של 5.87 מטר. ביולי 2023 נמצא שהשתמש בחומרים ממריצים והוא הושעה מתחרויות עד נובמבר 2024. מדיה וקבצים בנושא טיאגו דה סילבה בוויקישיתוף טיאגו דה סילבה, ברשת החברתית פייסבוק טיאגו דה סילבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טיאגו דה סילבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טיאגו דה סילבה, באתר olympedia.org טיאגו דה סילבה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טיאגו דה סילבה, באתר ליגת היהלום טיאגו דה סילבה, באתר Track and Field (גברים) לאבילני השווה את הקהל הברזילאי לקהל הנאצי, באתר ONE‏, 16 באוגוסט 2016 רנו לאבילני: "החזקתי את הדמעות בפנים עד שלא יכולתי עוד", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016