laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יקב קלו דה גת

יקב קלו דה גת הוא יקב בוטיק ישראלי בקיבוץ הראל, למרגלות הרי יהודה. היקב הוא פרי מיזם משותף בין היינן אייל רותם לקיבוץ הראל. הכרמים ניטעו ב-1998 והיקב החל לפעול בבציר 2001. ברשות היקב 197 דונם כרמים והוא משווק כ-100,000 בקבוקים בשנה (נכון ל-2021) הוא מפיק יין בשלוש סדרות: סיקרא, קלו דה גת והראל. שמו של היקב מבוסס על צירוף המילים: "קלו" (clos) - בצרפתית: כרם המגודר בחומת אבן ו"גת" - יקב עתיקה. דניאל רוגוב בחר ביקב כחמישי בטיבו בישראל (2011). קלו דה גת הוא מהיינות הישראלים שזכו לציונים הגבוהים ביותר ממבקר היינות רוברט פארקר, מכתבי העת "ויין ספקטייטור" ו"דקנטר". דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 12, 25-24, 346-341, 475 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 157-156 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 195-194 אתר האינטרנט הרשמי של יקב קלו דה גת (בעברית) יקב קלו דה גת, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל רוגוב, צרפת זה כאן: היינות של קלו דה גת ושילה, באתר הארץ, 28 בפברואר 2011 מני פאר, יין ממני: יינות יקב קלו דה גת, באתר "בקבוק", אורכב בארכיון האינטרנט ב-15 ביולי 2010 דניאל רוגוב, יין | יקב קלו דה גת מקיבוץ הראל שבהרי ירושלים, באתר הארץ, 18 בינואר 2010 מירה איתן, ביקב קלו דה גת, "יין, גורמה ואלכוהול", גיליון מספר 139, 10 בינואר 2010 קלו דה גת, באתר drinking.co.il‏, 11 ביולי 2009 דניאל רוגוב, שורש ההצלחה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2008 אבי הלוי, מפגש טעימות יין עם וויליאם ווייט, באתר "IsraelWines", אוקטובר 2007 שלמה פפירבלט, קלו דה גת - חלום יום קיץ בהרי יהודה, באתר ynet, 12 בספטמבר 2005 מירה איתן, בדרך לירושלים, במגזין "יין, גורמה ואלכוהול", גיליון מספר 139(הקישור אינו פעיל)
ניל פלין

ניל ריצ'רד פלין (באנגלית: Neil Richard Flynn;‏ נולד ב-13 בנובמבר 1960) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי, ידוע מגילום דמותו של השרת בסדרה הקומית "סקראבס". כיום מגלם את דמותו של מייק האק בסיטקום "מקום טוב באמצע" מבית ABC. פלין נולד בדרום שיקגו. מוצאו הוא אירי, והוא גדל בחינוך קתולי. כשהיה צעיר עבר לפאוריה, ולאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת בראדלי, חזר לשיקגו כדי לקדם את קריירת המשחק שלו. בשיקגו הופיע בתיאטרון, והיה מועמד לפרס ג'וזף ג'פרסון. במקור הוא נבחן לתפקיד של ד"ר קוקס בסדרה 'סקראבס', אך לבסוף קיבל את תפקיד השרת, והיה אמור להופיע רק בפרק הראשון של הסדרה. דמותו נעשתה פופולרית, והוחלט להפוך את הדמות לדמות קבועה בסדרה. בשנת 2008 פלין שיחק בסרט אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח לצד האריסון פורד, שאיתו עבד כבר בעבר. בסרט הנמלט גילם תפקיד קטן ששימש באחד מפרקי "סקראבס" כקרוס אובר. בזמן שהצטלם לפיילוט של הסדרה מקום טוב באמצע, חתם ניל על הסכם עם רשת ABC על כך שיעזוב את סקראבס אם הסדרה מקום טוב באמצע תצליח, ולאחר שהצליחה הסדרה פרש ניל מגרסת הספין אוף של סקראבס והמשיך לשחק בסדרה מקום טוב באמצע. "Brookside"‏ (1982) "CBS Summer Playhouse"‏ (1987) "Sable"‏ (1987) "Tour of Duty"‏ (1989) ליגה לאומית (1989) "Rookie of the Year"‏ (1993) הנמלט (1993) חופשה בחיתולים (1994) תגובת שרשרת (1996) "To Sir, with Love II"‏ (1996) שכחו אותי בבית 3 (1997) מגנוליה (1999) "Then Came You"‏ (2000) "It's a Very Merry Muppet Christmas Movie"‏ (2002) ילדות רעות (2004) "My Boys"‏ (2006) שריקת הינשוף (2006) "Re-Animated"‏ (2006) סקס ומוות 101 (2007) "The Naked Trucker and T-Bones Show"‏ (2007) אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) גשם של פלאפל (2009) - דיבוב סופרמן: איש המחר (2020) - דיבוב 5-25-77‏ (2022) מהדורה מוקדמת (1996-1997) מופע שנות ה-70 (1999) גולשים בזמן (1999) Buzz Lightyear of Star Command‏ (2000-2001) סקראבס (2001-2009) - תפקיד קבוע קלון היי‏ (2002-2003) - דיבוב, 12 פרקים ג'ואי (2006) מקום טוב באמצע (2009-2018) הלוזרים (2015) ויקסן (2016-2015) - דיבוב אבי'ז (2019) Carcerem ‏(2020-2021) Lopez vs Lopez‏ (2023) ניל פלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניל פלין, באתר AllMovie (באנגלית) ניל פלין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ניל פלין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביוגרפיה באתר scrubs-tv
יקב שאטו גולן

יקב שאטו גולן הוא יקב בוטיק ישראלי, הנמצא במושב אלי-עד ברמת הגולן. בשנת 2016 שיווק היקב 90,000 בקבוקים. כרמי היקב שוכנים במפגש נחלי הירמוך ורוקד והם בבעלות היקב. סיפורו של יקב שאטו גולן החל בשנת 1996 עת נטעה משפחת ריבק ממושב אלי-עד 131 דונם של ענבי קברנה סוביניון ומרלו בשטחים החקלאיים של המושב בדרום רמת הגולן. בשנת 1999 הקימה המשפחה יקב קטן בחצר המשק בשותפות עם שוקי שי וייצרו את 7,000 בקבוקי הקברנה סוביניון הראשונים. בבציר 2000, בנוסף ליועץ שכבר היה ליקב, הוחלט להביא יינן מחו"ל שיעזור בתקופת הבציר שכבר גדל לכעשרים טון של קברנה סוביניון ומרלו. שנה לאחר מכן, כאשר ייצור הבקבוקים עבר למבנה החדש וכבר עלה ל-30,000, הגיע אל היקב יינן צעיר ונמרץ בשם אורי חץ אשר חזר מלימודי תואר ראשון ושני באוניברסיטת מדינת אורגון והתמחה ביקב ג'וזף פלפס בקליפורניה וביקב צרעה בישראל. אורי חץ הגיע יום לפני בציר 2001 ומאז לא הפסיק לעבוד ביקב. אורי עזר רבות לקדם את היקב בחשיבתו המקורית וגישתו חסרת הפשרות ולאחר שנים ספורות של עבודה הצטרף ליקב כשותף. בשנת 2002 ניטעו עוד כ-110 דונם, נוספו זני ענבים חדשים וכמות הייצור המשיכה לעלות. נטיעות חדשות מתווספות כל הזמן במטרה להגדיל את הייצור, להחליף חלקות ישנות ולנסות עוד זנים חדשים. בשנת 2014 נפרד מהיקב שוקי שי והעביר את החזקותיו לחברת ש.א. יין. דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 11, 24, 410-403, 477 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 33-32 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 61-60 אתר היקב. אורכב בארכיון האינטרנט ב-24 ביולי 2021 יקב שאטו גולן, ברשת החברתית אינסטגרם יקב שאטו גולן, ברשת החברתית פייסבוק אבירם כץ, התקווה הלבנה, מתוך "על השולחן", 18 ספטמבר 2016. אורכב בארכיון האינטרנט ב-20 בדצמבר 2016 יאיר גת וגל זוהר, מתוך מדריך היין הישראלי החדש 2016, עמודים 20, 42, 27 יוני 2016 חיליק גורפינקל, גשם לא כבד, מתוך גלובס, 7 ינואר 2016 ניב גלבוע, גולןסטאר, מתוך דרך האוכל, 20 דצמבר 2015 איתי גלייטמן, תסתכלו בקנקן, מתוך מוסף גלריה, הארץ, 29 מאי 2015 יאיר גת וגל זוהר, מתוך מדריך היין הישראלי החדש 2015, עמוד 12, 1 מרץ 2015 איפה אוכלים המנהלים, מתוך מוסף ממון, ידיעות אחרונות, 25 ספטמבר 2013 יאיר גת, גולן. שאטו גולן, מתוך ישראל היום, 16 דצמבר 2011 דניאל רוגוב, יינות שאטו גולן - איכות וייחודיות, באתר הארץ, 10 בינואר 2011 דניאל רוגוב, שאטו גולן שומר על מקומו כאחד היקבים הטובים בישראל, באתר הארץ, 8 בפברואר 2010 אבי הלוי, יקב שאטו גולן – בסיס כלכלי איתן ואיכות מתמשכת, באתר Israel Wines,‏ 12 בדצמבר 2010 דובי זכאי, שאטו גולן פותח שעריו, באתר ynet, 9 במרץ 2003 ערוץ הטיולים, נתיב היין בגולן, באתר Xnet‏, 5 באפריל 2011 רועי יניב, הסומלייה: שאטו גולן גשם לבן 2008, nrg‏, 21 באוגוסט 2009 אורכב בארכיון האינטרנט, ב-24 ביולי 2021
וילם סנדברג

יונקר וילם יאקוב הנרי ברנד סנדברג (בהולנדית: Jonkheer Willem Jacob Henri Berend Sandberg, בהגייה הולנדית: סנדברך;‏ 24 באוקטובר 1897 – 9 באפריל 1984) היה טיפוגרף ואוצֵר הולנדי. מנהלו של מוזיאון סטדלייק באמסטרדם בין השנים 1945–1963. סנדברג נולד באמרספורט שבהולנד בשנת 1897. בצעירותו הושפע מן הספיריטואליות של תנועת ה"מזדזנן" (Mazdaznan). לאחר לימודי האמנות שימש כשוליה של צייר בהרילברג (Herrliberg) שבשווייץ. בשנת 1927 ביקר בווינה, שם הושפע מרעיונותיו הפילוסופיים של אוטו נוירת. לאחר מכן ביקר בבית הספר של תנועת הבאוהאוס בדרזדן ופגש את הפסל היהודי-רוסי נחום גאבו. לאחר שובו לאמסטרדם התמחה כמעצב טיפוגרפי ויישם את שיטת "כתב התמונות" (Isotype) של נוירת. בשנת 1932 הצטרף לאגודה ההולנדית לאמנות ואומנות (VANK), והיה שותף לוועדת התערוכות של מוזיאון סטדלייק. בין השנים 1937–1941 שימש סנדברג כאוצר המוזיאון לאמנות מודרנית. בשנות מלחמת העולם השנייה היה ממארגני תנועת ההתנגדות לנאצים של אמנים הולנדיים. כאמן עיצב תעודות זהות מזויפות עבור הולנדים שיועדו להישלח למחנות עבודה. בעת שילוח יהודי הולנד להשמדה, החל מתחילת 1942, היה סנדברג פעיל במבצע לפיצוץ ולשרפת מטה השלטון הגרמני בו אוחסנו רישומי ארכיון בהם אוזכרו פרטי יהודים שהגסטפו השתמשו בהם כדי לחשוף יהודים שהשתמשו בתעודות מזויפות. חומרי הנפץ לשם הפעולה אוחסנו זמן מה בביתו. בגלל מעורבותו בפעולת החבלה הנ"ל הגסטפו הוציא ב-1943 פרס כספי על ראשו והוא ירד למסתור תוך שימוש בזהות סבו שלו. אשתו ובנו, לעומת זאת, נתפסו ונאסרו למספר חודשים. לאחר מלחמת העולם השנייה התמנה סנדברג כמנהל המוזיאון, תפקיד אותו מילא עד שנת 1963. במסגרת תפקידו ביקר סנדברג בשנת 1954 בישראל, שם נחשף לאמנות הישראלית. במסגרת הביקור רכש עבור אוסף המוזיאון שמונה עבודות של הצייר יוסף זריצקי. בנוסף, הביקור הוביל להצגת תערוכות יחיד של זריצקי ושל מרדכי ארדון וכן לתערוכה קבוצתית של אמנות ישראלית. לאחר פרישתו מן המוזיאון שימש כיועץ של מרכז ז'ורז' פומפידו בפריז ושל מוזיאון ישראל בירושלים. מוזיאון ישראל כיבד אותו בחלוקת פרס על שמו, שהוענק לראשונה בשנת 1968 לזריצקי. על פועלו למען הצלת יהודי הולנד תוך סיכון חייו זכה סנדברג בתואר חסיד אומות העולם ב-26 בנובמבר 1968. מדיה וקבצים בנושא וילם סנדברג בוויקישיתוף וילם סנדברג, באתר יד ושם (באנגלית) מאמר באנגלית על הקריירה האמנותית של וילם סנדברג. Marcel Janco, Portrait of Willem Sandberg, The Israel Museum Collection דף על סנדברג, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לייני סלווין

לייני סלווין (נולדה ב-16 במאי 1981) היא כדורסלנית עבר ישראלית, ששיחקה בנבחרת ישראל בעמדת הרכזת. סלווין גדלה למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בילדותה עברה עם משפחתה לפלורידה. למדה סוציולוגיה ופסיכולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג והייתה לשחקנית היחידה בתולדות המכללה שסיימה עם למעלה מ-1,000 נקודות, 400 אסיסטים ו-400 ריבאונדים. פרט לכך, היא נבחרה להיכל התהילה של הספורט היהודי בניו יורק. השתתפה במכביה בשנת 2001. בשנת 2003 עלתה לישראל ושיחקה בהפועל חיפה/מוצקין בעונת 2003/2004, עמה הגיעה לחצי גמר פלייאוף ולגמר גביע. בעונת 2005/2004 זכתה בגביע המדינה ובגמר הפלייאוף עם קבוצתה אנדה רמת השרון, והייתה בעלת מספר האסיסטים הגבוה ביותר של הליגה הישראלית בעונה זו, עם ממוצע של 4.9 אסיסטים למשחק. ב-2005 שיחקה בקבוצה הטורקית בשיקטאש. בהמשך שיחקה שנתיים באליצור רמלה, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2007/2006. הייתה מלכת האסיסטים של הליגה הישראלית בעונת 2008/2007 עם ממוצע של 4.4 אסיסטים למשחק. היא העפילה עם אליצור רמלה לחצי גמר ליגת יורוקאפ בעונת 2008/2007. אחר-כך שיחקה ארבעה חודשים בצסק"א מוסקבה בשנת 2008, ועברה לאלקטרה רמת השרון למשך שנתיים, עמה זכתה באליפות ובגביע המדינה בעונת 2010/2009. בעונת 2010/2011 היא משחקת באליצור רמלה, עמה זכתה בגביע המדינה אחרי שניצחה את מכבי רמת חן בתוצאה 68-81. באותה עונה הייתה שותפה לזכייתה ההיסטורית של הקבוצה בגביע היורוקאפ; סלווין הצטיינה במשחק הגמר, בו ניצחה אליצור רמלה את קבוצת אראס הצרפתית. במסגרת נבחרת ישראל, העפילה לאליפות אירופה ב-2007 וב-2009. בתחילת עונת 2014/15 חתמה בקבוצת מכבי בנות אשדוד, סלווין פרשה ממשחק בשנת 2016. לייני סלווין, ברשת החברתית פייסבוק לייני סלווין, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א סטטיסטיקה של לייני סלווין, באתר איגוד הכדורסל הישראלי אריה ליבנת, לייני סלווין, האישה שכולם רוצים להיות איתה ולא נגדה, באתר הארץ, 11 בפברואר 2015 אריה ליבנת, לייני סלווין: "אימונים וכימיה מביאים תארים", באתר הארץ, 27 במרץ 2011 לי נוף, ‏לייני סלווין: עשינו היסטוריה בכדורסל הנשים, באתר ONE‏, 30 באוגוסט 2010 ורד כהן, כדורסל נשים: המסע של לייני סלווין בארץ הקודש, באתר הארץ, 11 בינואר 2010 מילן בן דוד, ‏לייני סלווין חתמה בדינמו מוסקבה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2008 רענן וייס, WNBA: לייני סלווין שוחררה מאינדיאנה, באתר ynet, 20 במאי 2008 רענן וייס, היסטוריה בכדורסל הישראלי: גביע אירופה לרמלה, באתר ynet, 24 במרץ 2011 משה סידי, ‏‏סלווין פרשה מכדורסל כדי להקים משפחה, באתר ספורט1, 28 במאי 2016
באר שבע בלאק סווארם

באר שבע בלאק סווארם (Black Swarm באנגלית: נחיל שחור) היא קבוצת פוטבול מהעיר באר שבע המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית. רוב שחקני הקבוצה הם סטודנטים מאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, והשאר הם חיילים, תלמידי תיכון ותושבי הנגב. לפני הקמת הקבוצה נערכו משחקי פוטבול לא רשמיים בקיבוץ בארי, ובמקביל החלו סטודנטים מארצות הברית לערוך משחקים פתוחים לקהל באצטדיון של אוניברסיטת בן-גוריון, שאינו קיים עוד, ושיתפו גם סטודנטים ישראלים. חלק מהסטודנטים הקימו את הקבוצה בשנת 2009, וקיבלו תמיכה מעיריית באר שבע ומחברת כיוונים שאחראית על תחום הספורט והתרבות בעיר. באמצע השנה החלה הקבוצה באימוניה הסדירים, ובעונת 2009/2010 הצטרפה לליגת הפוטבול הישראלית ביחד עם קבוצת מורדי יהודה. בעונת הבכורה בליגה הפסידה באר שבע בכל עשרת משחקיה, וסיימה במקום האחרון. נותן החסות העיקרי בעונה זו היה המיליארדר גומא אגייאר. בעונת 2010-2011 סיימה הקבוצה במקום השמיני במאזן 3-7 עלתה לווילד קארד והפסידה למורדי יהודה. בעונת 2011-2012 סיימה הקבוצה במקום השמיני במאזן 3-7 ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 2012-2013 סיימה הקבוצה במקום השמיני במאזן 4-6 ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 2013-2014 סיימה הקבוצה במקום השמיני במאזן 2-7 ולא העפילה לפלייאוף. בעונת 2014-2015 סיימה הקבוצה במקום השמיני במאזן 3-7 ולא העפילה לפלייאוף. דף הקבוצה באתר ליגת הפוטבול הישראלית כרמל קושניר, הנחיל השחור מציגה: משחק פוטבול ראשון בב"ש, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 15 באוקטובר 2009 YouTube Channel הערוץ הרשמי של הקבוצה ערך זה הוא קצרמר בנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ניפר פליישר

ג'ניפר אן פליישר (נולדה ב-17 בפברואר 1984) היא שחקנית כדורסל עבר ישראלית-אמריקנית שיחקה בתפקיד סנטרית ומתנשאת לגובה של 1.91 ס"מ. בעלת מדליית זהב מהמכביה. היא בתם של ג'ו-או ושל השחקן האמריקני בוב פליישר, ששיחק בשנות השבעים במדי מכבי והפועל תל אביב; לה שלושה אחים. פליישר שיחקה בנבחרת בית הספר התיכון ניו הרטפורד ב-2002, אחר-כך שיחקה במדי נבחרת ארצות הברית במכביה בשנת 2005 והובילה אותה למדליית הזהב. סיימה לימודי הנדסה ביורפואית באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2006. בעונת 2004/2003 זכתה עם פנסילבניה באליפות ליגת השנהב, שיחקה עם הקבוצה גם בעונת 2005/2004. פליישר דורגה במקום ה-32 בכל המכללות בריבאונדים למשחק. פליישר שיחקה באנדה רמת השרון ב-2007/2006, עמה העפילה לגמר. הייתה סגנית הקלעית הטובה ביותר מטווח 2 נק' בליגה הישראלית בעונה עם 62.9%. עברה לשחק בקבוצה הבלגית דקסיה נאמור בעונת 2008/2007. בפברואר 2008 עברה לקבוצה הרוסית נדזחה אורנבורג ואחר-כך חתמה בקבוצה האוקראינית טים סקאף קייב (במדי שתי האחרונות שיחקה משחקים בודדים). אחר כך שיחקה בקבוצה הפולנית לוטוס גדיניה בעונת 2009/2008. שיחקה באלקטרה רמת השרון ב-2008 ואחר כך במכבי אשדוד, בעונת 2010/2009 שבה לקבוצת דקסיה נאמור. שיחקה בקבוצה הצרפתייה Challes-les-Eaux Basket בעונת 2011/2010. פליישר למדה רפואה והוסמכה לרפואת חירום בבית חולים דורהאם שבצפון קרוליינה. כמו כן היא בוגרת תוכנית הקיץ של אוניברסיטת החלל הבינלאומית שהתקיימה ב-2016 בטכניון. בקיץ 2021 חזרה לכדורסל ולישראל והיא שיחקה לעונה כסנטרית בקבוצת אליצור רמלה ובנבחרת ישראל בכדורסל נשים ופרשה סופית. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א סטטיסטיקות של פליישר באתר eurobasket.com סטטיסטיקות באתר איגוד הכדורסל הישראלי ג'ניפר הילדרבנד, "כמו האב, כך הבת: ג'ניפר פליישר", באתר pennathletics.com‏ 15 בפברואר 2005 (באנגלית) מאט קנן, "ג'ניפר פליישר מובילה את ארצות הברית למדליית זהב במכביה ה-17, באתר pennathletics.com‏ 20 ביולי 2005 (באנגלית) פפראן פריטאנו, "שיחת יום שלישי: הכדורסל של פליישר מהווה דרכון לעולם", באתר uticaod.com ‏11 בינואר 2011 (באנגלית) רענן וייס, חיזוק ראשון: אנדה רמה"ש סיכמה עם ג'ניפר פליישר, באתר ynet, 10 ביוני 2006 בונות נבחרת: ג'ניפר פליישר חתמה ברמת השרון, באתר ONE‏, 23 בנובמבר 2008 רענן וייס, ד"ר ג'יי: שחקנית נבחרת ישראל שהיא גם רופאה, באתר ynet, 10 בנובמבר 2021 נבחרת הנשים יוצאת לדרכה במוק' אליפות אירופה, באתר ynet, 10 בנובמבר 2021
ולדימיר דיחוביצ'ני

ולדימיר אברמוביץ' דיחוביצ'ני (ברוסית: Владимир Абрамович Дыховичный;‏ 21 במרץ 1911, מוסקבה - 24 ביוני 1963) היה מחזאי, סאטיריקן, משורר וקריין במה רוסי-סובייטי יהודי. מחבר המילים לשירים מפורסמים של לאוניד אוטיוסוב, קלבדיה שולז'נקו וזמרים אחרים. דיחוביצ'ני נולד במוסקבה, כבכור מבין שלושה ילדים למשפחה יהודית. הוא למד גאולוגיה במכון הגאולוגי במוסקבה. עבד במקצוע זה מספר שנים. בשנת 1931 סיים את בית הספר לתיאטרון והחל להופיע. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בלנינגרד הנצורה, בצי הצפוני ובתיאטרון במוסקבה. דיחוביצ'ני כתב שירים מפורסמים רבים ברוסיה, בהם "מישקה מאודסה" ("אתה מאודסה, מישקה", 1942), המתאר את כאב עזיבתם של לוחמי הצי הסובייטי, שהגנו על אודסה הנצורה אך נאלצו לסגת ממנה. החל משנת 1945 עבד בשיתוף עם מוריס סלובודסקוי. ביחד הם כתבו מספר מחזות ותסריטים לסרטים. יצחק ארד, על שירים רוסיים, בהם שירו של דיחוביצ'ני "אתה מאודסה מישקה", באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה ולדימיר דיחוביצ'ני, באתר MusicBrainz (באנגלית) ולדימיר דיחוביצ'ני, באתר Discogs (באנגלית)
עלון

עלון או עלון פרסום (מכונה גם בסלנג: פְלַיֶיר, מאנגלית: Flyer, או לעיתים נדירות בְּרוֹשׁוּר, מצרפתית: Brochure. באנגלית גם: Leaflet, שמשמעותו המדויקת היא עלון או עלעל) הוא אמצעי פרסום המיועד לפרסם אירועים, שירותים או עסקים. בדרך כלל, זהו עמוד אחד או יותר של תוכן שיווקי וגרפי המיועד לצורכי קידום מכירות. עלונים הם למעשה צורה של שיווק המוני או בקנה מידה קטן יותר, צורה של קשרי קהילה. עלונים, יחד עם גלויות, חוברות ופוסטרים, הם צורת פרסום ושיווק לאישים או עסקים המעוניינים לתקשר עם הקהל בתקציב נמוך, בהשוואה לפרסום בכלי התקשורת או באינטרנט. עם התפתחות השיווק הישיר, בשנות ה-90 של המאה ה-20, הפכו העלונים לצורת שיווק ופרסום מקובלת ונפוצה,[דרוש מקור] וכיום ניתן למצוא ולהפיק עלונים במגוון רחב של תצורות. פרסום באמצעות עלונים נחשב לפרסום זול ואפקטיבי המאפשר לבעלי עסקים לשווק את מרכולתם בצורה קלה ונוחה. בעבר הפקת העלונים הייתה מעט מסובכת ודרשה עיצוב גרפי על ידי איש מקצוע והדפסה בבית דפוס, דבר שייקר את עלויות ההפקה וגרם לעלונים להיות נפוצים פחות. עם התפתחות המדפסת הביתית ושורה של תוכנות מחשב ידידותיות למשתמש הביתי, הפכה הפקת העלונים לפעולה פשוטה וזולה וכיום היא נפוצה מאוד. בשנים האחרונות התפתח שוק חדש של הדפסת עלונים באמצעות אתרי אינטרנט של בתי דפוס. המשתמש מעצב עלונים לפי תבניות קבועות מראש באתר האינטרנט של בית הדפוס, בוחר את הטקסט ואת הצבעים ושולח הזמנה להדפסה. פרסום באמצעות עלונים מצריך שירותי הדפסה, לרוב הדפסה צבעונית שעלותה גבוהה, וכן שירותי הפצה באמצעות חברות הפצה או דואר מקומי. על מנת לחסוך בעלויות החלו במאה ה-21 להשתמש במקומות ציבוריים ב"מסכי פרסום" דיגיטליים. כך, נתלים מסכים המחליפים את עלוני הפרסום בבנייני מגורים המציגים מידע אינטראקטיבי שמותאם ספציפית לאופי דיירי הבניין ומשולב בפרסומות המותאמות לדיירים. מסכים אלו, מאפשרים גם להפחית את זיהום הסביבה שנעשה על ידי חלוקת עלוני הפרסום שרובם נזרקים לפח, וכן מאפשרת לוועדי הבית להנגיש תוכן רלוונטי לדיירי הבניין דואר זבל אפרת אהרוני, סקר: 82% מהצרכנים לא רוצים דואר פרסומי בתיבה, גלובס, 8 במרץ 2011 טליה לוין, ‏ועד הבית השתגע: לוח דיגיטלי במקום פליירים, באתר מעריב אונליין, 6 במרץ 2020
הארי מוליש

הארי מוליש (Harry Mulisch;‏ 29 ביולי 1927, הארלם – 30 באוקטובר 2010, אמסטרדם) היה סופר, מחזאי, משורר ומסאי יהודי-הולנדי, אשר כתב יותר מ-30 רומנים, מחזות, מאמרים, שירים וחיבורים פילוסופים. חלקם תורגמו ללמעלה מ-20 שפות. מוליש נחשב אחד משלושת הסופרים הגדולים בהולנד שלאחר מלחמת העולם השנייה, יחד עם וילם פרדריק הרמנס וחרארד רווה. ספרו ההתנקשות הפך לסרט (1986), שזכה גם בפרס גלובוס הזהב וגם בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1986. במשאל שנערך בשנת 2007 הוכרז הרומן שלו "גילוי השמיים" (De ontdekking van de hemel), שנכתב ב-1992, כספר ההולנדי הטוב ביותר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הארי קורט ויקטור מוליש (Harry Kurt Victor Mulisch) נולד בהארלם וחי באמסטרדם משנת 1958, בעקבות מותו של אביו ב-1957. אביו קורט ויקטור קרל מוליש [Kurt Victor Karl Mulisch] היגר מאוסטריה להולנד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-1936 התגרש מאשתו היהודיה אליס שוורץ. במלחמת העולם השנייה מונה אביו למנהל כוח האדם בבנק 'ליפמן, רוזנטל ושות'', בנק שהגרמנים השתמשו בו כדי לגזול את רכוש יהודי הולנד. מוליש ואמו היהודייה ניצלו מהמשלוחים למחנות הריכוז בגלל שיתוף הפעולה של אביו עם הנאצים. מוליש נפטר בשנת 2010 באמסטרדם. ראש ממשלת הולנד מארק רוטה תיאר את מותו כ"אבידה לספרות ההולנדית ולהולנד כולה". שתי נשים: מיטת כלולות של אבן (מהולנדית: שולמית במברגר), ירושלים: כתר, 1983. ההתנקשות (עברית: עדה פלדור), ירושלים: כתר, 1988. זיגפריד: אידיליה שחורה (מהולנדית: רחל ליברמן), בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ו-2006. בשנת 2007 זכה מוליש בפרס נונינו הבינלאומי. הארי מוליש, ברשת החברתית Goodreads הארי מוליש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הארי מוליש (1927-2010), דף שער בספרייה הלאומית הארי מוליש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. Lippmann - Rosenthal Bank, JOODSAMSTERDAM (בהולנדית)
אירוס יפני (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בוטניקה אירוס יפני – אירוס במשפחת האירוסיים, בצבעים לבן, כחול וצהוב. שמו המדעי Iris japonica. אירוס יפני (Iris ensata) – אירוס במשפחת האירוסיים, צבוע בכחול וצהוב. שמו באנגלית Japanese iris ושמו המדעי Iris ensata. דומה בשמו לאירוס יפני. גאוגרפיה יפן – מדינה בעולם, אשר בה מספר רב של אירוסים ממינים שונים
לאוניד אוטיוסוב

לאוניד אוסיפוביץ' אוטיוסוב (ברוסית: Леонид Осипович Утёсов, שמו האמיתי: לייזר יוספוביץ' וייסביין; 21 במרץ 1895 - 9 במרץ 1982) היה זמר אסטרדה סובייטי יהודי, מנהל תזמורת, בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (קיבל אותו ב-1965, הזמר הראשון שזכה בתואר הזה). ביצע שירים בז'אנרים שונים ושיחק בסרטים. לייזר וויסביין נולד באודסה, למשפחה יהודית מרובת ילדים. תקופה מסוימת עבד בקרקס נודד כמתעמל. בשנת 1912 החל לעבוד בתיאטרון של מיניאטורות בקרמנצ'וג והחל להופיע תחת שם הבמה ליאוניד אוטיוסוב. לפני מהפכת 1917 שיחק בכמה תיאטראות. בשנת 1917 זכה בתחרות פזמונאים בהומל. באותה שנה הגיע למוסקבה, שם הופיע בתיאטרון "הרמיטז'". בשנת 1919 כיכב בסרטו הראשון, "סגן שמידט - לוחם חופש". ב-1920 המשיך להופיע על הבמה ולשחק בתיאטראות שונים במוסקבה, לנינגרד (לשם עבר ב-1922) וריגה. במקביל נמשכה הקריירה הקולנועית שלו. אוטיוסוב יצר תזמורת ג'אז שהופעתה הראשונה נערכה ב-8 במרץ 1929 על במת תיאטרון בלנינגרד. ההצלחה הייתה גדולה, ומאז שינה אוטיוסוב את עיסוקו ועבד כמנהל תזמורת ג'אז. בשנת 1934 יצא הסרט "הבחורים השמחים", בו כיכב אוטיוסוב בתפקיד הראשי לצד הלהקה שלו. הצלחת הסרט הביאה לאוטיוסוב פופולריות ותהילה רבה ברחבי ברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה, הופיע אוטיוסוב בפני חיילים בחזית מספר פעמים, לעיתים תחת הפצצות. לאחר המלחמה, אוטיוסוב ולהקתו המשיכו להופיע ברחבי המדינה, להוציא תקליטים, להישמע ברדיו, ומאוחר יותר גם בטלוויזיה. לאוטיוסוב הייתה בת חורגת בשם- יוליה גולדשטיין שהייתה נשואה לסופר והבמאי אפרים סבלה. אוטיוסוב מת ב-9 במרץ 1982 במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא לאוניד אוטיוסוב בוויקישיתוף לאוניד אוטיוסוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאוניד אוטיוסוב, באתר AllMovie (באנגלית) לאוניד אוטיוסוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאוניד אוטיוסוב, באתר Discogs (באנגלית) לאוניד אוטיוסוב, דף שער בספרייה הלאומית לאוניד אוטיוסוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מחלף וולפסון

מחלף וולפסון הוא מחלף בנתיבי איילון, הממוקם בין שכונת תל גיבורים ובית החולים וולפסון בחולון, לבין השכונות יפו ד' ונווה עופר בתל אביב-יפו. המחלף בנוי בתצורת מחלף כיכר והוא מורכב משני גשרים עיליים בצורת מעגל, הנמצאים בתוואי העירוני, ותחתם עוברים הנתיבים של הכביש המהיר ומסילת הרכבת תל אביב - בני-דרום. תחנת הרכבת חולון-וולפסון ממוקמת בשטח המחלף. המחלף נפתח לתנועה ב-1 ביולי 2003 כחלק מתוכנית השלמת המחלפים בקטע הדרומי של נתיבי איילון[דרוש מקור]. עד לבניית המחלף עמד במקום צומת[דרוש מקור]. בשטח המחלף עצמו קיים זוג רמפות בלבד המחברות את גשרי המחלף עם נתיבי איילון (ירידה לנתיבי איילון לכיוון דרום ועלייה למחלף מנתיבי איילון לכיוון צפון). העלייה למחלף מנתיבי איילון לכיוון דרום מתבצעת באמצעות רמפה המתחברת לרחוב היינריך היינה, ומרוחקת כ-50 מטרים מהמחלף. הירידה לנתיבי איילון בכיוון צפון, מתבצעת באמצעות רמפה המרוחקת במידת מה מהמחלף, אשר יוצאת מרחוב הלוחמים בחולון, ומתחברת לנתיבי איילון סמוך לגשר תל-גיבורים. מדיה וקבצים בנושא מחלף וולפסון בוויקישיתוף כיום שטחי מקוה ישראל הם חלק מפארק אריאל שרון ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלפל סצ'ואן

פלפל סצ'ואן הוא תבלין המופק מקליפת הפרי הזעיר של מספר מינים של זנטוקסילום (Zanthoxylum‏) ממשפחת הפיגמיים. המינים העיקריים המשמשים לתבלין הם piperitum, simulans ו- schinifolium. למרות שמו, פלפל סצ'ואן קרוב יותר להדרים מאשר לפלפל שחור או לפלפלת. פלפל סצ'ואן נקרא כך בגלל דמיונו החיצוני לפלפל השחור ובגלל שהוא אופייני למחוז סצ'ואן שבסין. בפלפל סצ'ואן נעשה שימוש נרחב במטבח הסצ'ואני בסין, כמו גם המטבח הטיבטי, בהוטן, נפאל ויפן בין היתר. הוא ידוע בתחושת הפה המרדימה או המעקצצת שלו, האחראית על פרופיל הטעם המכונה בסינית מַאלָא (מסינית: 麻辣, פין-יין: málà, מילולית: חריף מרדים), המורכב מפלפלים חריפים וגרגרי פלפל סצ'ואן, היוצרים תחושה של עקצוץ ורדימות. המנה המפורסמת ביותר בפרופיל טעם זה היא המנה הסיצו'אנית גונגבאו ג'ידינג, או עוף בנוסח קונג פאו כפי שהיא מוכרת במטבח הסיני אמריקאי. מדיה וקבצים בנושא פלפל סצ'ואן בוויקישיתוף זנטוקסילום | Zanthoxylum spp. | Prickly ash | Chuan Jiao ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.