laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קריית האוניברסיטה של קראקס

קריית האוניברסיטה של קראקס (בספרדית: Ciudad Universitaria de Caracas) היא הקמפוס העיקרי של האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה (אנ'), והיא שוכנת בקראקס בגובה של 870 מטר. היא תוכננה על ידי האדריכל הוונצואלי קרלוס ראול ויינואבה (Villanueva) והוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשנת 2000. קריית האוניברסיטה של קראקס נחשבת מופת של אדריכלות מודרנית ותכנון עירוני: ניכרת בקמפוס פרשנות חדשנית לתבניות מקומיות של אדריכלות קולוניאליסטית ישנה, ופתרונות מקוריים להתאמת המבנים לצרכים המיוחדים למקום, כגון בעיות מיוחדות של אוורור והצללה הנובעות מאקלימה הטרופי של העיר. עשרות יצירות אמנות של טובי הציירים והפסלים האוואנגארדיים משולבות בעיצוב המבנים והקמפוס, כחלק בלתי נפרד מהמכלול האדריכלי. הקמפוס ובנייני האוניברסיטה המרכזית נחשבים כעבודתו המשובחת ביותר של ויינואבה. היא נבנתה במקום שבו עמדה האחוזה אִיבָּרָה (שהייתה שייכת בעבר למשפחתו של סימון בוליבאר), וחוברה למרכז העיר החדש באזור כיכר ונצואלה, ונדרש מאמץ מתואם רב כדי להביא את הפרויקט לידי ביצוע. ממשלתו של הנשיא איסאיאס מדינה אנגריטה קנתה את האחוזה ב-1942 כדי לאפשר לאוניברסיטה להתרחב מעבר לקמפוס הישן, במנזר פרנציסקוס הקדוש בעיר; השטח הגדול של הקמפוס, המשתרע על פני 1,642 דונם, העניק לוויינואבה הזדמנות פז ליישם את תפישתו בנוגע לשילוב בין אדריכלות ואמנות בקנה מידה נרחב. המתחם מחולק לאזורים וקבוצות המבנים מזוהות עם ייעודם. בין אלה מרכז מנהלה ותרבות, הפקולטה לרפואה ובית החולים, הפקולטות למדעים ולאומנויות, אזור המגורים, לימודי בוטניקה, לימודי אדריכלות, קריית הספורט, בית הספר הטכנולוגי ואזור השירות. חלוקה זו של המתחם הייתה אחד הגורמים לכך שהקמפוס נחשב לאחד היישומים המצליחים ביותר של אדריכלות מודרנית באמריקה הלטינית. ויינואבה עבד בשיתוף-פעולה הדוק עם כל האמנים הרבים שתרמו מעבודותיהם לקמפוס, ופיקח באופן אישי על הפרויקט במשך 25 שנה, עד לסוף שנות השישים, כשבריאותו המידרדרת אילצה אותו להפסיק את העבודה על כמה בניינים כבר בשלב העיצוב. סביבת האמנויות היפות מגדירה את הצורך לאינטגרציה בין הפיסול והציור לבין האדריכלות, לשיבה מהיסודות העתיקים של צבע ונֶפח אל האורגניזם האדריכלי הלבן, תוך שימוש בשפתן של האמנויות הגדולות שטוהרה בתהליך אבולוציוני מתמשך. להגביל את עצמך ללא יותר מאשר עיטור הקירות או הנחת ציורים ופסלים במקומות מאולתרים, הוא דבר שאין בו, מבחינת הסינתזה של האמנויות, כל ערך מעבר לזה שיש באוסף שבמוזיאון. הרעיון שבסינתזה זו יכול להוביל לתוצאות חיוביות רק כשהציור והפיסול מוצאים את הסיבות האדריכליות לשילובם בסביבה הבנויה, כלומר, רק כשהאמן מצייר ומפסל בחושבו על האלמנטים המרחביים המרכיבים את העבודה האדריכלית. רוחה של הסינתזה של האמנויות מתכוונת לאשרר ולהדגיש את החלל-צורה האמיתי של העיצוב האדריכלי; או בתהליך מהופך, לפזר את הנפחים האמיתיים ולחולל בהם שינוי, ביחסים מרחביים לחלוטין. — ויינואבה מתאר את העיקרון המנחה מאחורי קריית האוניברסיטה, 1954 השעון בכיכר משרדי הרקטור המראה מהספרייה, ובכלל זה המעברים המקורים שמקשרים בין המבנים פנים הספרייה האצטדיון מדיה וקבצים בנושא קריית האוניברסיטה של קראקס בוויקישיתוף אתר האוניברסיטה המרכזית המוקדש לוויינואבה (בספרדית)
בלאק ליפס

הבלאק ליפס (באנגלית: The Black Lips) היא להקת גראז' רוק (הם מגדירים את עצמם כלהקת "פלאואר פאנק") מאטלנטה, ג'ורג'יה. הלהקה הוקמה בשנת 2000, כשחברי הלהקה למדו ביחד בבית הספר התיכון. חברי הלהקה הופיעו בתחילה בברים ומועדונים קטנים, שמחלקם אף נזרקו באמצע ההופעה בשל התנהגות בימתית פרועה מדי: הלהקה ידועה בהופעות חיות קיצוניות שכוללות: הקאות, השתנה, התערטלות, נשיקות בין חברי הלהקה וזריקת נפצים. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים בחברת תקליטים קטנה, עד שצדה את אוזניהם של אנשי חברת התקליטים "Vice Records", שעם אמניה נמנים "בלוק פארטי" ו"דה סטריטס". הצליל של הלהקה שואב מלהקות הגראז' רוק של אמצע שנות ה-60 ומתקליטי רוקבילי ישנים, ונדמה שאפשר לשמוע בו חיתוך רוקנ'רול דרומי בולט. הבלאק ליפס הופיעו בישראל בשנת 2007. ב-2017 חזרו להופעה נוספת במועדון הבארבי בתל אביב. Black Lips! - 2003 (Bomp! Records) We Did Not Know the Forest Spirit Made the Flowers Grow - 2004 (Bomp! Records) Let It Bloom - 2005 (In The Red Records) Good Bad Not Evil - 2007 (Vice Records) 200 Million Thousand - 2009 (Vice Records) Arabia Mountain - 2011 (Vice Records) Underneath the Rainbow (2014) Live @ WFMU - 2005 (Dusty Medical Records) Los Valientes del Mundo Nuevo - 2007 (Vice Records) Live At Third Man Records - 2012 (Third Man Records) מדיה וקבצים בנושא בלאק ליפס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלאק ליפס (באנגלית) בלאק ליפס, ברשת החברתית פייסבוק בלאק ליפס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בלאק ליפס, ברשת החברתית אינסטגרם בלאק ליפס, באתר ספוטיפיי בלאק ליפס, באתר Last.fm (באנגלית) בלאק ליפס, באתר AllMusic (באנגלית) בלאק ליפס, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלאק ליפס, באתר Discogs (באנגלית) בלאק ליפס, באתר Songkick (באנגלית) בלאק ליפס, באתר בנדקמפ בלאק ליפס, באתר בילבורד (באנגלית) בלאק ליפס - האתר הרשמי בן שלו, מוסף גלריה בעיתון הארץ, עכבר העיר אונליין, בתל אביב הם לא ישתינו על הקהל, באתר הארץ, 4 ביוני 2007 עינב שיף‏, שפתיים יישקו: הבלאק ליפס מתים לחזור לישראל - ראיון בלעדי, באתר וואלה, 9 ביוני 2011 שרין לוי, שפה עליונה • איך האלבום החדש של הבלאק ליפס?, באתר nana10‏, 23 ביוני 2011 טליה קליין‏, באו לכשף: הבלאק ליפס היפנטו את הקהל בתל אביב עם הופעה קצרה ושועטת, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2017 ברק יפת, בלאק ליפס בישראל: ים רגוע של חילול הקודש, באתר nrg‏, 23 באוגוסט 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטייט בנק אוף אינדיה

סטייט בנק אוף אינדיה (באנגלית: State Bank of India) הוא הבנק הגדול ביותר שפועל בהודו. הבנק הוקם בשנת 1955 כאשר הבנק האימפריאלי של הודו הולאם על ידי ממשלת הודו. בזמן ההלאמה הבנק האימפריאלי היה אחד הבנקים הגדולים בהודו ושלט ביותר משליש מהפעילות הבנקאית במדינה. שורשי הבנק נעוצים במספר בנקים שהוקמו בראשית המאה ה-19 על ידי הראג' הבריטי. נכון לדו"ח השנתי 2012-2013, הבנק הוא הגדול ביותר בהודו עם 17 אלף סניפים, מעסיק כ-230,000 עובדים ובעל פדיון של 36.9 מיליארד דולר. הבנק עדיין נשלט ברובו (62.31%) על ידי ממשלת הודו. הבנק מקיים פעילות גם מחוץ להודו עם 186 סניפים שהוקמו ב-34 מדינות. הסניף הראשון של הבנק בישראל נפתח ב-7 ביוני 2007 והוא ממוקם במתחם הבורסה שברמת גן. הסניף הישראלי מתמקד בעידוד ההשקעות והמסחר בין חברות ישראליות להודיות, בעיקר בתחום היהלומים. מדיה וקבצים בנושא סטייט בנק אוף אינדיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטייט בנק אוף אינדיה (באנגלית) סטייט בנק אוף אינדיה, ברשת החברתית פייסבוק סטייט בנק אוף אינדיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטייט בנק אוף אינדיה, ברשת החברתית אינסטגרם סטייט בנק אוף אינדיה, ברשת החברתית LinkedIn סטייט בנק אוף אינדיה, באתר פינטרסט אבי שאולי, בנק SBI ההודי פתח סניף ראשון ברמת גן, באתר ynet, 7 ביוני 2007 מידע פיננסי בזמן אמת על סטייט בנק אוף אינדיה. באתר Google Finance הדו"ח השנתי 2012-2013 סטייט בנק אוף אינדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אייל פרדי לבן-זנב

האייל הפרדי לבן-הזנב (שם מדעי: Odocoileus virginianus), ידוע גם בתור האייל הווירג'יני, או פשוט אייל לבן-זנב, הוא אייל בגודל בינוני נפוץ בארצות הברית, בדרום קנדה, במקסיקו, באמריקה המרכזית, ובקצה הצפוני של אמריקה הדרומית עד לאזור של פרו. כמו כן הוא הובא על ידי האדם גם לניו זילנד ולמספר מדינות באירופה כדוגמת פינלנד וצ'כיה. בדומה לקרובו, האייל הפרדי שחור-הזנב, הוא קיבל את שמו מאוזניו הגדולות, הדומות לאוזני פרד. ההבדל הבולט בין שני מיני האיילים מסוג זה הוא בצבע הזנב והקרניים. פרוותו של האייל הפרדי חומה-אדמדמה באביב ובקיץ וחומה-אפרפרה בסתיו ובחורף. הוא מתאפיין כפי שמרמז שמו, בצבע הלבן שבתחתית זנבו, אשר בעת בריחה מסכנה מורם ומשמש כאות אזהרה. בניו יורק קיימת אוכלוסייה שלו אשר לבנה כולה (למעט אזורים כמו האף ואצבעות הרגליים) שאינם לבקנים. משקלו של אייל צפון אמריקאי זכר הוא בין 60 ל-130 ק"ג, אולם במספר מקרים אף תועדו זכרים שמשקלם עלה על 159 ק"ג. הנקבה שוקלת לרוב בין 40 ל-90 ק"ג. אורך גופם (כולל הזנב) נע בין 160 ל-220 ס"מ וגובה המותן בין 80 ל-100 ס"מ. באזור הטרופי האיילים לרוב קטנים יותר ומשקלם 35–50 ק"ג. להם ראייה דו כרומטית (של שני צבעים) והם אין רואים אדום וכתום. קרניהם של הזכרים גדלות מחדש מדי שנה. לאחת מכל 10,000 נקבות יש קרניים. הקרניים מתחילות לגדול לקראת סוף האביב ומכוסות ברקמה מיוחדת עשירה בכלי דם שנקראת velvet. לאחר עונת הרבייה מסוף דצמבר ועד פברואר נושרות הקרניים. עופר האיילים הבדיוני במבי מספרו של פליקס זאלטן משתייך לזן זה של איילים. בצפון אמריקה: O. v. acapulcensis O. v. borealis O. v. carminis O. v. clavium (אייל קי) O. v. couesi O. v. dakotensis O. v. hiltonensis O. v. idahoensis O. v. leucurus O. v. macrourus O. v. mcilhennyi O. v. mexicanus O. v. miquihuanensis O. v. nelsoni O. v. nemoralis O. v. nigribarbis O. v. oaxacensis O. v. ochrourus O. v. osceola O. v. seminolus O. v. sinaloae O. v. taurinsulae O. v. texanus O. v. thomasi O. v. toltecus O. v. venatorius O. v. veraecrucis O. v. virginianus O. v. yucatanensis בדרום אמריקה: O. v. cariacou O. v. chiriquensis O. v. curassavicus O. v. goudotii O. v. gymnotis O. v. margaritae O. v. peruvianus O. v. rothschildi O. v. truei O. v. tropicalis O. v. ustus מדיה וקבצים בנושא אייל פרדי לבן-זנב בוויקישיתוף אייל פרדי לבן-זנב, באתר ITIS (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב, באתר NCBI (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב, באתר GBIF (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אייל פרדי לבן-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
רוסטוב

רוסטוב (ברוסית: Росто́в, בנורדית עתיקה: Rostofa) היא אחת הערים העתיקות ביותר ברוסיה ומרכז תיירות חשוב בערי "טבעת הזהב של רוסיה". היא שוכנת לחופי אגם נרו במחוז ירוסלבל. אוכלוסייתה מונה 31,792 נפש. העיר מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 862 כמקום יישוב חשוב, ובמאה ה-13 הפכה לבירת אחת הנסיכויות החשובות. בשנת 1474 היא צורפה לנסיכות מוסקבה. גם לאחר שאיבדה את עצמאותה, המשיכה העיר להיות מרכז דתי חשוב. משנת 988 היא הייתה מקום מושבה של הבישופות הרוסית הראשונה. במאה ה-14 הפכו הבישופים של רוסטוב לארכיבישופים, ובסוף המאה ה-16 למטרופוליט. אחד מאותם מטרופוליטים, יונה סייסואביץ' (1607–1690 לערך), אחראי למבנה הבולט של העיר: הקרמלין, אשר נחשב ליפה ביותר מחוץ למוסקבה. העיר נבזזה על ידי המונגולים במאות ה-13 וה-14, והפולנים בשנת 1608. כס המטרופוליט עבר ממנה לירוסלבל בסוף המאה ה-18. נוסף על ההיסטוריה שלה, ידועה העיר גם בזכות עבודות האמייל שלה. מדיה וקבצים בנושא רוסטוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסטוב (ברוסית) רוסטוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוסטוב (רוסיה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוסטוב (פירושונים)

רוסטוב (ברוסית Росто́в; נהגה רַסְטוֹ֫ף) הוא שמם של מספר מקומות, ארגונים ואמצעים ברוסיה. האם התכוונתם ל... רוסטוב – עיר עתיקה במחוז יָרוסלבל בצפון–מערב רוסיה, נוסדה בשנת 862 ומונה כ-31 אלף תושבים ממוקמים בעיר או במחוז בו היא שוכנת רוסטוב (מחוז) – סובייקט במחוז הפדרלי הדרומי ברוסיה, נקרא על שם העיר רוסטוב על הדון רוסטוב על הדון – עיר נמל גדולה השוכנת על שתי גדות נהר דון, בירת מחוז רוסטוב, בדרום–מערב רוסיה. נוסדה בשנת 1749 ומונה מעל 1.1 מיליון תושבים האוניברסיטה הממלכתית של רוסטוב (עד 2006) – גלגולה הקודם של האוניברסיטה הפדרלית הדרומית ספורט: מועדון הכדורגל רוסטוב: רוסטוב (כדורגל) – קבוצת כדורגל רוסטוב ארנה – אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל רוסטוב רוסטוב (כדורגל נשים) – מועדון כדורגל נשים מועדון הכדורגל סק"א רוסטוב: סק"א רוסטוב – קבוצת כדורגל אצטדיון סק"א רוסטוב – אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל סק"א רוסטוב סק"א רוסטוב (כדורגל נשים) – היה מועדון כדורגל נשים (עד 2008) הדרבי של רוסטוב – היריבות בין קבוצות הכדורגל רוסטוב וסק"א רוסטוב רוסטוב-דון – קבוצת כדוריד נשים רוסטוב (רוגבי) – קבוצת רוגבי תחנת הכוח הגרעינית רוסטוב – ממוקמת במחוז רוסטוב קרויים על שם העיר רוסטוב על הדון (צוללת) – צוללת בצי הרוסי הקרויה על שם העיר ניגון רוסטוב – ניגון חב"ד ללא מילים יוג'ין רוסטוב (Rostow‏; 1913–2002) – משפטן יהודי–אמריקאי ממוצא רוסי, דיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל ותת מזכיר המדינה לעניינים מדיניים בממשל ג'ונסון
קרול סמאחה

קרול סמאחה (בערבית: كارول سماحة, תעתיק מדויק: כארול סמאחה; נולדה ב-25 ביולי 1972), זמרת ושחקנית לבנונית מפורסמת. סמאחה נולדה וגדלה בביירות, בירת לבנון. משפחתה נוצרית-מרונית ולה שני אחים. מאז ילדותה חלמה להופיע על במה. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים פנתה ללמוד משחק ובימוי באוניברסיטת ביירות, וסיימה את התואר בשנת 1999. לאחר סיום לימודיה האקדמאיים, לוהקה סמאחה לתפקידים ראשיים במחזות זמר מוכרים בתיאטראות בלבנון. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בהופעה לרגל ערב ראש השנה האזרחית בשנת 2000 בערוץ הטלוויזיה הלבנוני LBC. בהופעה, ביצעה סמאחה את השיר "Bi sabah al alf al talet" וזכתה לשבחים רבים. בעקבות הצלחתה בהופעה זו, פצחה בקריירת זמר. אלבום הבכורה שלה יצא בשנת 2003 תחת השם חלם ("חלום"). אלבום זה זכה להצלחה רבה, במיוחד הלהיט "חביב אלבי" ("אהוב לבי") אשר צעד בראש מצעדי הפזמונים בלבנון זמן רב. כעבור שנה הוציאה את אלבומה השני, אנא חֻרה ("אני חופשייה"), אשר גם הוא, בדומה לקודמו, זכה להצלחה. אלבומה השלישי, אשר יצא בשנת 2006, הצליח רבות גם הוא. בשנת 2007 הקליטה סמאחה את השיר "יא רב" ("אלוהים") יחד עם הזמר הלבנוני מרוואן ח'ורי אשר הפך ללהיט ענק בעולם הערבי (וגם בישראל). שיר זה הוביל במשך זמן רב בראשי מצעדי הפזמונים בכל רחבי העולם הערבי ושבר את שיא הורדות הרינגטונים לשירים ערביים. מדיה וקבצים בנושא קרול סמאחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרול סמאחה קרול סמאחה, ברשת החברתית פייסבוק קרול סמאחה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרול סמאחה, ברשת החברתית אינסטגרם קרול סמאחה, ברשת החברתית טיקטוק קרול סמאחה, סרטונים בערוץ היוטיוב קרול סמאחה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרול סמאחה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) קרול סמאחה, באתר ספוטיפיי קרול סמאחה, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרול סמאחה, באתר דיזר קרול סמאחה, באתר Songkick (באנגלית) קרול סמאחה, באתר Genius מילים לשיריה של סמאחה
אלף העלה

אֶלֶף העלה (שם מדעי: Haloragaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים מסדרת הבקעצוראים. המשפחה מונה כעשרה סוגים שונים, בהם אלף עלה משובל הצומח בארץ בגולן, בגליל, בעמק החולה, בבקעת כנרות, בחוף הכרמל, ברמות מנשה ובמקורות הירקון. מרבית סוגי המשפחה מצויים באוסטרליה, שם הם גדלים בר. בעבר מוינה לתת-המחלקה Haloragales (ב-1981, תחת מיון קרונקוויסט) אך הועברה לבקעצוראים תחת APG II. מרבית סוגי המשפחה הם צמחי מים, רב-שנתיים (עם מספר מינים חד-שנתיים), עשבוניים (עם מיעוט של עצים ושיחים). הפירות כמעט תמיד קטנים ועגולים. יש רק ביצית אחת בכל שחלה. משפחת אלף העלה נקראה בעברית על שם הסוג אלף עלה, אך באנגלית שמה (Haloragaceae) נלקח מהסוג Haloragis, הוא ה-Raspwort בעגת האוסטרלים. הבחירה בשם העברי של הסוג אלף עלה הוא תרגום ישיר של Milfoil, השם המקובל לסוג באנגלית. בישראל צומח מין אחד מהמשפחה, השייך לסוג אלף עלה, והוא אלף עלה משובל. אלף העלה, באתר ITIS (באנגלית) אלף העלה, באתר NCBI (באנגלית) אלף העלה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלף העלה, באתר Tropicos (באנגלית) אלף העלה, באתר GBIF (באנגלית) אלף העלה, באתר IPNI (באנגלית) אלף העלה המשובל באתר צמח השדה
רות דורון

רות דורון (15 בנובמבר 1937 – 4 בפברואר 1995) הייתה שחקנית וכותבת ישראלית, מראשוני תיאטרוני השוליים והביטוי ה"רוחני". דורון נולדה כרות ליברך, להורים שהיו ממייסדי קיבוץ נגבה ובנעוריה נתפסה כמורדת ויוצאת דופן. בצה"ל שירתה כאישה הראשונה בתפקיד נהגת משאית ובמהלך שירותה גם עברה קורס צניחה. לאחר שחרורה עבדה בצי הסוחר הישראלי, טיילה בעולם ולמדה לימודי תיאטרון בלונדון ובניו יורק, בין היתר בלהקת "לה מאמא". דורון זכתה בתחרות תסכיתים עם המחזה "טרמפ בלילה" שכתבה. פרסמה סיפורים פרי עטה ובשנת 1968 יצא לאור ספר שיריה "עידן ועידנים". הייתה מפיקה ב"תיאטרון הפתוח", שהיה מראשוני התיאטראות שהציגו ממחזותיו של חנוך לוין. כמפיקה וכבמאית העלתה את המחזה "השער ללא שער" בתיאטרון המרתף (בהשתתפות שמירה אימבר וויקטור עטר) .. בין המחזות הבולטים שהועלו בהשתתפותה, לאורך השנים, נמנים "בית ברנרדה אלבה" בתיאטרון החאן, בבימויו של מייקל אלפרדס, ו"הבכחאי", בעיבודו ובימויו של פרופ' אריה זקס (משורר). הבימוי של זקס הופיע גם בתיאטרון הקאמרי והיה להצגה הראשונה של עירום נשי מלא על בימת תיאטרון בישראל. דורון שיחקה בסרטים: "פישקה במילואים", "משה" (בכיכוב ברט לנקסטר), "קוראים לי שמיל", "מוישה ונטילטור", "נורית" ועוד. דורון נודעה גם כמדיום, ופעלה בין אנשי הבוהמה והתרבות כמתקשרת, ביניהם - פנחס שדה. (היא מוזכרת בספר שיחותיו של שדה עם יוסף מונדי) דורון הייתה מזוהה ופעילה עם תנועות השמאל הפוליטיות. בעשור האחרון לחייה הצטרפה לקהילת ה"אימן" בישראל והתיישבה במעלה צביה שבגליל התחתון עם שותפה לחיים, רב-החובל גדעון חלמיש. בשנים שקדמו לכך הייתה בת זוגו של השחקן רמי קול, וניהלה כמה קשרים, בין-השאר עם הסופר אריה קרישק, המחזאי יוסף מונדי ואחרים. תקופה קצרה הייתה נשואה וילדה בת, אותה גידלה כאם חד הורית. רות דורון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רות דורון, דף שער בספרייה הלאומית אתר "Billiongraves" ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרוור הווארד

טרוור הווארד (באנגלית: Trevor Howard;‏ 29 בספטמבר 1913 - 7 בינואר 1988) היה שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי. הווארד נולד בקליפטונוויל שבמחוז קנט באנגליה. אביו, ארתור, היה סוכן ביטוח בלוידס של לונדון. הוא החל לללמוד במכללת קליפטון, ועזב כדי ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, והחל לשחק בתיאטרון הבריטי בתפקידים קטנים. ב-1936 כיכב בהצגה הלונדונית "צרפתית ללא דמעות". במלחמת העולם השנייה שירת מספר שנים בחיל הקשר המלכותי של הצבא הבריטי, בדרגת לוטננט שני, עד ששוחרר ב-1943. נפוצו מספר סיפורי גבורה על תקופת שירותו, בפרט בקרבות מול השלטון הנאצי בנורווגיה ובפלישת בעלות הברית לסיציליה, אך מסמכים רשמיים מעידים כי שוחרר בשל חוסר יציבות נפשית. לאחר ששיחק בהצגה "קצין הגיוס" ב-1943, החל הווארד לשחק בסרטים. תפקידו הראשון היה בסרט "הדרך קדימה" (1944). ב-1945 גילם הווארד את דמות הרופא בסרט "פגישה מקרית", וזכה להכרה בעקבותיו. בהמשך שיחק במספר מותחנים בריטיים, וב-1947 הוזמן על ידי לורנס אוליבייה לגלם את דמותו של פטרוצ'יו בסרט השייקספירי "אילוף הסוררת". ב-1949 גילם את תפקידו של הבלש קאלאויי בסרטו הקלאסי של קרול ריד "האדם השלישי". אחד מתפקידיו המהוללים היה כקצין המיוסר סקובי בסרטו של ג'ורג' פארל "לב העניין", על פי הרומן הנודע של גרהם גרין. סרטים נוספים בהם כיכב היו "המרד על הבאונטי", "ירוק לסכנה", "מנואלה", "הפרג אינו פרח", "בית הבובות", "הצייד אחר השמש", "המפתח" ועוד. ב-1958 זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בסרט "המפתח", וב-1960 היה מועמד לפרס האוסקר על משחקו בסרט "בנים ואוהבים". ב-1963 שיחק בסרט "אדם בתווך" בכיכובו של רוברט מיצ'ם וזכה בפרס אמי על גילום ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, בסרט "The Invincible Mr Disraeli". ב- 1964 שיחק בסרט "אבא אווז" לצידם של קארי גרנט ולסלי קארון. ב-1965, שיחק בסרט "מוריטורי" לצידם של יול ברינר ומרלון ברנדו וב"מבצע חץ מקשת". הווארד גילם בסרטים רבים את דמות הקצין הבריטי, למשל בסרטים "פון ראיין אקספרס", "הדו-קרב הארוך", "הסתערות חיל הפרשים", "זאבי הים" (1980) ועוד. ב-1970, שיחק בסרט "בתו של ריאן" בכיכובה של שרה מיילס. בערוב ימיו שיחק במספר תפקידי משנה, בסרטים "האפיפיורית יוהנה", "סופרמן" (1978), "גנדי" (1982), ותפקידו האחרון היה בשנה בה נפטר, בסרט "The Dawning"‏ (1988). כשחזר לתיאטרון ב-1943, שיחק בהצגה "The Recruiting Officer", שם הכיר את השחקנית הלן שרי. הם נישאו ב-8 בספטמבר 1944 ונותרו נשואים עד מותו של הווארד. הווארד ניהל, עם השנים, פרשיות אהבים קצרצרות עם נשים רבות. ב-1950 עמדו נישואיו פעם אחת ויחידה בסכנה של ממש עקב רומן עם הצרפתייה אנוק איימה (שהייתה בת 18 אז, ונשואה לבעלה הראשון אדוארד צימרמן) ששיחקה לצדו, באחד מתפקידיה הראשונים, בסרטו של רונאלד נים "הסלאמאנדר המוזהב". הווארד התמודד כל חייו עם בעיית שתיית משקאות חריפים מרובה. הוא נפטר בינואר 1988 משחמת הכבד. מדיה וקבצים בנושא טרוור הווארד בוויקישיתוף טרוור הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרוור הווארד, באתר AllMovie (באנגלית) טרוור הווארד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טרוור הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרוור הווארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרוור הווארד, באתר Discogs (באנגלית) טרוור הווארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טרוור הווארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תחכמוני (דמות מקראית)

תַּחְכְּמֹנִי (עדינו העצני) הוא דמות מקראית, שהיה מראשי הגיבורים של דוד המלך. השילוב של איש חיל עם תלמיד חכם עשתה אותו לדמות מופת ולסמל לשילוב בין לימוד תורה לחיי המעשה. בשל כך, בתי ספר ומוסדות חינוכיים רבים הדוגלים בשילוב כזה קראו לעצמם על שמו – תחכמוני. תחכמוני נמנה ברשימת הגיבורים אשר לדוד המלך המופיעה בספר שמואל: ”אֵ֛לֶּה שְׁמ֥וֹת הַגִּבֹּרִ֖ים אֲשֶׁ֣ר לְדָוִ֑ד יֹשֵׁ֨ב בַּשֶּׁ֜בֶת תַּחְכְּמֹנִ֣י רֹ֣אשׁ הַשָּׁלִשִׁ֗י ה֚וּא עֲדִינ֣וֹ (כתיב; העצנו) הָֽעֶצְנִ֔י עַל־שְׁמֹנֶ֥ה מֵא֛וֹת חָלָ֖ל בְּפַ֥עַם (כתיב; אחד) אֶחָֽת” (ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ח'). לפי מדרש חז"ל, היה תחכמוני גם ראש הסנהדרין. בתלמוד הבבלי במסכת מועד קטן, נזכר שהשם תחכמוני מתייחס לדוד המלך: ”"אלה שמות הגבורים אשר לדוד יושב בַּשֳּבֳת תחכמוני וגו'"... תחכמוני - אמר רב, אמר לו (לדוד) הקב"ה הואיל והשפלת עצמך - תהא כמוני: שאני גוזר גזרה ואתה מבטלה.” (תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט"ז, עמוד ב') הרד"ק סבור כי "תחכמוני " בדומה ל"עדינו העצני" הם מראשי הגיבורים של דוד המלך, וכינויו בא להעיד על חכמתו, שנוספה על גבורתו, "והיה יושב בשבת סנהדרין... והיה ראש להם". אף "תחכמוני" ו"בן חכמוני" עניין אחד הם: בן חכמה. בדברי הימים א' נזכר שמו של ישבעם כבנו של 'חכמוני': ”וְאֵלֶּה מִסְפַּר הַגִּבֹּרִים, אֲשֶׁר לְדָוִיד: יָשָׁבְעָם בֶּן-חַכְמוֹנִי, רֹאשׁ הַשָּׁלִישִׁים הוּא עוֹרֵר אֶת חֲנִיתוֹ עַל שְׁלֹשׁ מֵאוֹת חָלָל, בְּפַעַם אֶחָת” (ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק י"א). על פניו נראה כי מדובר בגיבור נוסף מלבד תחכמוני, בשם חכמוני. אך יש שסבורים, כי לא מדובר בשני אנשים שונים, כי אם באותו אדם, והגרסה בספר שמואל מושבשת, וכי הנוסח המתואר בספר דברי הימים הוא המדויק. עדי אביר, השיבוש שהפך לגיבור יושב בשבת תחכמוני, מגיבורי דוד, אולי הוא עדינו העצני באתר דעת
מחוז ילובור

ילובור היה מחוז בחלק המערבי של אתיופיה, עם בירתה שלה גור ואחרי 1978 הבירה עברה לעיר מאטה. השם ילובור מגיע משתי מילים משפת האורומו, "ילו" שהוא שם של מקום ו"אבבורה" שהוא שם של אדם כלשהו ולכן אפשר לתרגם ש "ילא שייך לאבבורה". ילובור גבלה במערבה בסודאן, ובין המחוזות האתיופים מחוז מחוז וואלגה בצפון ומחוז קאפה בדרום. עד לשנת 1889 ריבונות על השטח היה בידי ממלכה עצמאית שנכבשה על ידי אתיופיה. עם האימוץ של החוקה החדשה בשנת 1995 ילובור נחלקה בין המחוזות האתניים החדשים, החצי המערבי של המחוז הפך להיות מחוז גמבלה החדש והחלק המזרחי התחלק לשניים באזור שהתיישבו בו בני האורומו סופח למחוז אורומיה ונקרא נפת ילובור ומה שנשאר מהמחוז נכלל במחוז מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
ויז'ניץ

האם התכוונתם ל... ויז'ניציה ("ויז'ניץ") – עיירה במזרח-אירופה (כיום באוקראינה). חסידות ויז'ניץ – חסידות שנוסדה בוויז'ניץ ומרכזה כיום בישראל, בעיקר בעיר בני ברק. ראו גם קטגוריה:אדמו"רי ויז'ניץ. חצרותיה הקרויות ויז'ניץ: חסידות שאץ ויז'ניץ – נוסדה בעיר שאץ בשנת 1893 על ידי רבי משה הגר בנו של רבי ברוך הגר. מרכזה בחיפה. חסידות סֶרֶט ויז'ניץ – נוסדה בעיר סִירֶט ברומניה על ידי בנו של האדמו"ר השלישי של החסידות. מרכזה בחיפה והיא פועלת גם בבני ברק. חסידות ויז'ניץ מונסי – נוסדה ביישוב מונסי, במדינת ניו יורק שבארצות הברית על ידי בנו של האדמו"ר הרביעי של החסידות. פועלת במונסי. מוסדותיה הקרויים ויז'ניץ: בבני ברק: קריית ויז'ניץ – שכונת מגורים. "ישיבת ויז'ניץ" - שמה הרשמי הוא ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר. בחיפה: רמת ויז'ניץ – שכונת מגורים. "ישיבת סרט ויז'ניץ" - שמה הרשמי הוא ישיבת יחל ישראל. במודיעין עילית: "ישיבת ויז'ניץ ברכפלד" - שמה הרשמי הוא ישיבת ישועות משה. בעבר באזור בוקובינה באימפריה האוסטרו-הונגרית. הערים הנוספות בהן קיימים מוסדות של החסידות הן אלעד, אשדוד ומודיעין עילית, ובנוסף קיימים מוסדות של סערט ויז'ניץ בחיפה ובבני ברק. ביידיש "סערעט" ו"סערט", קרי סֶרֶט. קיימים מוסדות רבים אחרים הקרויים "ויז'ניץ" ואינם מצוינים כאן, מכיוון שאין להם ערכים בוויקיפדיה, בהם ישיבות, תלמודי תורה (בית ספר יסודי לבנים), בתי ספר יסודיים וסמינרים לבנות (תיכונים), וכן גני ילדים; מרבית המוסדות הללו פועלים בבני ברק, באלעד, באשדוד ובמודיעין עילית.
דמי פינוי

דמי פינוי הוא תשלום עבור הנכונות לפנות שטח מושכר. בהתאם לפסיקות של בתי המשפט בישראל אודות נכסים המוחזקים על ידי דיירים מוגנים, נקבע כי בעת פינוי יזום של דייר (בהתאם לעילות הפינוי היזום של דייר מוגן) ישא בעל הנכס בתשלום העלויות של הפינוי: עלויות העברת הציוד והתכולה של הדייר, הוצאות למציאת דיור חלוף, שכר טרחת עורך דין, תשלום לשמאי ומתווך ומס רכישה. בנוסף, שגור מושג זה בתחומי הנדל"ן והמסחר, ומתייחס לתשלום נפרד אותו מוכן לשלם שוכר של נכס לדייר המפנה למענו את המושכר. בדרך כלל מדובר בנכסים הממוקמים במקומות בעלי מוניטין – בעיקר למסחר, כמו למשל: קניונים או מרכזים מסחריים הומי אדם, אך לעיתים גם השכרה של דירת מגורים תכלול דמי פינוי מוסכמים, במקומות בהם יש ביקוש מוגבר לדירות. דמי הפינוי הם עסקה נפרדת מעסקת השכירות, ובדרך כלל בעל הנכס אינו מעורב בה. בעוד השכירות עצמה נרקמת בין בעל הנכס לבין השוכר, את דמי הפינוי משלם שוכר הנכס לדייר הקודם לו תמורת הסכמתו לפנות את הנכס. זהו תשלום חד-פעמי אשר מהווה מעין "פיצוי" לשוכר המפנה או תשלום עבור מוניטין שצבר הנכס בזכותו. לעיתים כולל התשלום גם את השקעתו של השוכר המפנה. השקעה זו יכולה להיות בתשתית (מערכות תאורה, מדפי מכירה, גלריה, מיזוג אוויר, וכיוצא בזה), או בדמי פינוי ששילם הוא עצמו בעת כניסתו לנכס. דוגמה: כאשר חברת גוגל ישראל ביקשה להרחיב את משרדיה במגדל אלקטרה היא שילמה לדייר אחר במגדל, משרד הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי, דמי פינוי בסך 40 מיליון ש"ח. פינוי בינוי עידו אפרתי, קחו 90 אלף דולר-רק תעופו מכאן, באתר nrg‏, 18 בנובמבר 2007 שמאית מקרקעין אירית ונונו, אומדן שווי זכויות דיירות מוגנת ודמי פינוי אורן פרוינד, האקזיט של אדלר חומסקי: מתפנים ממגדל אלקטרה ב־40 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 24 במאי 2016