laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אירן ז'קוב

אִירֵן מָארִי זַ'קוֹבּ (בצרפתית: Irène Marie Jacob, מוכרת גם כאַיירִין גֵ'ייקוֹבּ; נולדה ב-15 ביולי 1966) היא שחקנית צרפתייה. ז'קוב נולדה בסירן, פרבר מערבי של פריז, הצעירה מבין ארבעה ילדים במשפחתה. ב-1969 בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לז'נבה שבשווייץ, היא החלה להתעניין בתחום של אומנויות הבמה לאחר שצפתה בסרט של צ'ארלי צ'פלין. ב-1977 הופיעה לראשונה על במה, היא למדה בקונסרבטוריון של ז'נבה וסיימה תואר בשפות, היא גם למדה דרמה בלונדון. ב-1984 עברה לפריז שם למדה בקונסרבטואר ברחוב בלאנש בפריז. היא ביצעה את הופעתה הראשונה בקולנוע בסרט להתראות ילדים שם היה לה תפקיד קטן של מורה לפסנתר, לאחר המשיכה להופיע בתפקידי משנה במספר סרטים נוספים. ב-1991 הבמאי הפולני קשישטוף קישלובסקי ליהק אותה לתפקיד הראשי בסרט "חייה הכפולים של ורוניקה", בו שיחקה תפקיד כפול שתי נשים החיות אחת בפולין והשנייה בצרפת, תפקיד זה זיכה אותה בפרס השחקנית הראשית בפסטיבל הקולנוע בקאן. לאחר הופיע במספר הפקות בצרפת, זאת למרות שקיבלה מספר הצעות עבודה מהוליווד וביניהן תפקיד בסרט הצעה מגונה. בשנת 1994 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "שלושת הצבעים: אדום" כדוגמנית המפתחת קשר עם שופט בדימוס לאחר שדרסה את כלבו. בשנת 1995 שיחקם בסרטם המשותף של וים ונדרס ומיכלאנג'לו אנטוניוני "מעבר לעננים", לצד אנסמבל שחקנים כמו פאני ארדן, ג'ון מלקוביץ' וסופי מרסו, ז'אן רנו ומרצ'לו מסטרויאני. ב-1999 גילמה סוכנת ק.ג.ב. בסרט "Spy Games". ב-2000 הופיעה לצד מקולי קאלקין בהפקה בתיאטראות וסט אנד. בשנת 2008 גילמה את אלני בסרט הדרמה היווני "אבק זמן" של הבמאי תיאו אנגלופולוס. ב-2014 שיחקה לצד ניקולס קייג' במותחן "Dying of the Light". בשנת 2016 שיחקה בסרט "Éternité" של הבמאי הוייטאנמי טראן אן הונג, את אימה של גבריאלה, אותה גילמה ברניס בז'ו. בשנת 2024 שיחקה בסרט של עמוס גיתאי "עדיין לא מאוחר" בתפקיד ראשי. באותה שנה שיחקה בסרט הקנדי דובר צרפתית "Hôtel Silence" המבוסס על רומן איסלנדי באותו שם משנת 2016. נשואה לשחקן זֵ'רוֹם קִירְשֵר (אנ') משנת 2000 ולהם שני ילדים. מדיה וקבצים בנושא אירן ז'קוב בוויקישיתוף אירן ז'קוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אירן ז'קוב, באתר AllMovie (באנגלית) אירן ז'קוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אירן ז'קוב, באתר AllMusic (באנגלית) אירן ז'קוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) אירן ז'קוב, באתר Discogs (באנגלית) אירן ז'קוב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית במיוחד במדינות דוברות אנגלית. הגיית שמותיה בצרפתית מלרעית ובאנגלית מלעילית.
יחסי אינדונזיה–סרביה

יחסי אינדונזיה–סרביה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה לסרביה. שתי המדינות הן המייסדות של ארגון המדינות הבלתי מזדהות. היחסים הדו-צדדיים כוננו רשמית בשנת 1954. הקשרים הפוליטיים ההיסטוריים בין אינדונזיה ליוגוסלביה כללו את ארגון המדינות הבלתי מזדהות, אשר נשיא אינדונזיה הראשון סוקרנו ונשיא יוגוסלביה, יוסיפ ברוז טיטו, היו האבות המייסדים של הארגון עוד בשנת 1961. לאחר פירוק יוגוסלביה, ולאחר מכן בעקבות מלחמת בוסניה בשנים 1992–1999, היחסים הדו-צדדיים הגיעו לרמה הנמוכה ביותר, כאשר אינדונזיה כמדינה המאוכלסת בעולם הגדול ביותר במוסלמים, גינתה את פשע הטיהור האתני על בסיס גזע ודת, נגד מוסלמים בוסניאקים שבוצעו על ידי הסרבים. באופן טבעי, חלק ממוסלמים אינדונזיים חלקו והפגינו את הסולידריות עם בוסניאקים מוסלמים. היחסים הדו-צדדיים שבו השתפרו בחזרה בשנות האלפיים. בשנת 2008, אינדונזיה תמכה בשלמותה הלאומית של סרביה בכך שהיא לא הכירה בעצמאותה של קוסובו מסרביה. עם זאת, אינדונזיה הפצירה בסרביה ללכת תמיד בדרך השלום באמצעות דיאלוג ליישוב הסכסוכים ולטיפול בבעיות הבדלניות בקוסובו. שווי הסחר הדו-צדדי בשנת 2004 היה 15 מיליון דולר, והוא עלה ל-50 מיליון דולר בשנת 2008. בשנת 2012, שווי הסחר הדו-צדדי בין אינדונזיה לסרביה הסתכם ב-40.9 מיליון דולר. מאזן הסחר נוטה בכבדות לטובת אינדונזיה, כאשר 33.9 מיליון דולר הוא סך היצוא האינדונזי לסרביה ואילו הייצוא מסרביה מסתכם בכ-7 מיליון דולר. הייצוא האינדונזי לסרביה כולל מוצרי טקסטיל וחקלאות, ואילו הייצוא הסרבי לאינדונזיה כולל מכונות, כימיקלים ומכשירי בריאות. אינדונזיה וסרביה הסכימו לכונן שיתוף פעולה בתעשייה הצבאית. שיתוף הפעולה כולל גם תחומים אחרים, כמו תיירות ותרבות. לציון 60 שנה ליחסים הדו-צדדיים בין אינדונזיה לסרביה, נערך ליל תרבות אינדונזי במהלך יריד התיירות הבינלאומי ה-36 בבלגרד, ב-25 בפברואר 2014. במופע התרבותי הוצגו ריקודים מסורתיים באינדונזיה, תערוכה ותצוגת אופנה בטיקית. אינדונזיה מחזיקה בסרביה שגרירות בבלגרד. סרביה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה. אתר על יחסי מדינות
קלרה באנפלווי

קלרה פריד-באנפלווי (בהונגרית: Bánfalvi Klára; בודפשט, 9 במאי 1931 – וינה, 15 ביולי 2009) הייתה ספורטאית הונגרייה-יהודייה זוכת מדליית ארד אולימפית (רומא 1960) ואלופת העולם (1954) בקיאק זוגי ובכך הייתה להונגרייה הראשונה שזכתה במדליה אולימפית ובמדליית זהב באליפות העולם במקצוע זה. במהלך הקריירה שלה היא זכתה ב-33 מדליות זהב באליפויות הונגריה בקיאק (1945–1962) למרחק של 500 מטר ו-3000 מטר. נולדה בשם קלרה פריד בבודפשט, למשפחה יהודית. בשנת 1943 החלה לחתור בקיאק במועדון הספורט של חברת החשמל של בודפשט. בשנת 1945 היא זכתה לראשונה באליפות הונגריה. בשנת 1952 התמודדה במועדון הספורט בודפשט הונבד, אחר כך משנת 1953 במועדון "הדגל האדום" ובמ.ט.ק. בודפשט. משנת 1958 הפכה לספורטאית של אויפשט דוז'ה. באולימפיאדת לונדון (1948) היא סיימה במקום רביעי בקיאק יחיד ל-500 מטר בתוצאה של 2:33.8 דקות, 9 עשיריות איטי ממדליית ארד. באליפות העולם שנערכה במקון, צרפת בשנת 1954 היא זכתה במדליית זהב בקיאק זוגי ל-500 מטר ביחד עם הילדה פינטר. היא השתתפה באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה (באותה העת) בשנת 1958, אך לא זכתה במדליה. באליפות אירופה שנערכה בדיסבורג, גרמניה בשנת 1959 באנפלווי זכתה במדליית זהב בקיאק יחיד ל-500 מטר. באולימפיאדת רומא (1960) באנפלווי זכתה במדליית ארד בקיאק זוגי ל-500 מטר ביחד עם וילמה אגרשי בתוצאה של 1:58.22 דקות, אחרי מריה שובינה ואנטונינה סרדינה מברית המועצות (1:54.76 דקות) ואינגריד הרטמן ותרזה צנץ גרמניה (1:56.66 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בקיאק יחיד ל-500 מטר בתוצאה של 2:14.02 דקות. באליפות אירופה שנערכה בפוזנן, פולין בשנת 1961 היא זכתה במדליית זהב בקיאק זטגי ל-500 מטר. היא השתתפה באליפות העולם שנערכה ביאיצה, יוגוסלביה (באותה העת) בשנת 1963 ואחר-כך פרשה מספורט תחרותי. בשנת 1965 סיימה באנפלווי תואר אקדמי באימון ב"מכון לניהול ספורט והדרכת מאמנים". לאחר מכן עסקה באימון. משנת 1968 התגוררה באוסטריה וניהלה מסעדה. היא הייתה עמיתה ברדיו אירופה החופשית. הקימה את פרס וילמה אגרשי הנודד. בשנת 1954 זכתה בתואר הספורטאית המעוטרת של הונגריה בשנת 1954 זכתה בתואר הספורטאית דגולה של הונגריה ספורטאים יהודיים נבחרים בקיאק Ki kicsoda a magyar sportéletben?: I. kötet (A–H). Szekszárd: Babits. 1994. 86. o. ISBN 963-495-008-6 מיהו מי בספורט ההונגרי "Elhunyt Bánfalvi Klára (1931-2009)". kajakkenusport.hu. "Fried, Klara" (באנגלית). jewsinsports.org. אורכב מ-המקור ב-2012-08-13. קלרה באנפלווי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי קלרה באנפלווי, באתר olympedia.org Klára Bánfalvi at the International Olympic Committee Klára Fried-Bánfalvi's profile at the Hungarian Olympic Committee (בהונגרית)
סדרות

האם התכוונתם ל... סדרות – קבוצות של עצמים בעלי מכנה משותף, שבהתקיימם זה בצד זה או בבואם זה אחר זה, יוצרים יחד רצף או שלמות, ראו סדרה (פירושונים) סדרות (אתר אינטרנט) – אתר אינטרנט לצפייה בסרטים וסדרות סִדְרוּת (מדעי המחשב) – סריאליזציה, תהליך תרגום מבני נתונים או מצב של אובייקטים לפורמט שניתן לאחסן או לשדר סַדָּרוּת (דפוס) – פעולתו של הסַדָּר, איסוף אותיות בודדות לשורות ולעמודים לצורך הדפסה, ראו סְדָר (דפוס)
סורת אל-מוזמיל

סורת אל-מוזמיל (בערבית: سورة الْمُزَّمِّلُ) היא סורה מספר 73 בקוראן, והיא מונה 20 פסוקים. בתחילת סורת אל-מוזמיל, אללה מורה לכאורה לנביא מוחמד להתפלל בלילות ולהכין את עצמו היטב למשימה שהוא כביכול מטיל עליו. לאחר מכן אללה מורה לנביא להיות סבלני וסובלני, גם כלפי יריביו. בהמשך, מוזכר הסיפור של משה ופרעה. לבסוף, הפסוקים האחרונים קוראים לאנשים לקיים את הצלאה ולשלם את הזכאה. מדיה וקבצים בנושא סורת אל-מוזמיל בוויקישיתוף סורת אל-מוזמיל, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט Surah al-Muzzammil, Chapter 73, Al-Islam.org, ‏2014-01-24 (באנגלית) Sura al-Muzzammil, WikiShia (באנגלית)
שבוע טוב

שבוע טוב הוא סינגל של הזמר הישראלי אברהם טל, שיצא לאור ב-15 באפריל 2020. השיר הוא שיר פופ קצבי שנכתב על ידי טל עצמו, יחד עם הזמר בניה ברבי והפזמונאי אבי אוחיון, והולחן על ידי השלושה, יחד עם מתן דרור, שהפיק את השיר. על הפצתו של השיר במהלך משבר הקורונה בישראל אמר טל: "תקופה לא קלה, שונה ומאתגרת עוברת על כולנו. כמו סיר לחץ של אנרגיה שרוצה לפרוץ. זו מהות השיר הזה, פרץ של שמחה. כמה אפשר לנוח, לשמוע מוזיקה רגועה? חייבים לקפוץ, לרקוד, גם אם זה לבד בבית". עוד סיפר כי השיר הוא "לא שיר סטנדרטי" שלו, ואמר: "האמת, שלא חשבתי בכלל לשחרר אותו, אבל השמעתי את השיר לאמא של חברה ירושלמית והיא הפילה לי את האסימון… שמחה זו שמחה וקדימה להוציא. שיהיה לכולנו שמח בלב. לשבוע חדש ובכלל לחיים". בצאתו, זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע היישר אל המקום החמישי במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, וצבר באותו השבוע כ-99 השמעות בתחנות הרדיו בישראל. גם במצעד הרשמי של גלגלצ זכה השיר להצלחה, כשהגיע בשיאו למקום הרביעי. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, נכון לאוגוסט 2020, צבר השיר כ-688 אלף השמעות. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי ביקר את השיר באתרו "יוסמיוסיק", כשאמר: "טל התנדב אולי ראשון בעת הזו לפתוח את הסגר בשיר אסקפיסטי. דמעות עושות לו מנגינות, מנגינות מייצרות קצב: תוכן? לא חייבים עומק. שתשאל בחלומות מה יהיה עליהם גם בעצב וגם בשמחות. עצב – לא כאן. הוא אוהב לראות אותה רוקדת (למה היא גונבת שמיכות?) ולמרות הטעויות – יד אוחזת ביד ו'שיהיה לנו שבוע טוב / כל מה שנשאר זה לאהוב'. זה הכל. זה המסר. חולף עם רוח השמחה", ונתן לשיר כארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה. את הווידאו קליפ של השיר פרסם טל בערוץ היוטיוב שלו ב-7 ביוני 2020, כחודשיים לאחר צאת הסינגל. בקליפ מופיעים אביו של טל וסַפָּרו. נכון לאוגוסט 2020, לקליפ של השיר כשני מיליון צפיות, ולאודיו הרשמי שלו כ-3.8 מיליון. אברהם טל, בניה ברבי ואבי אוחיון אברהם טל, בניה ברבי, אבי אוחיון ומתן דרור לשבוע טוב במיוחד: אברהם טל בקליפ חדש ושמח. צפו, באתר "סרוגים", 7 ביוני 2020 המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע 25 לשנת 2020 המצעד השבועי, באתר גלגלצ, 26 באוגוסט 2020 שבוע טוב, נבדק ב-2020-08-31 יוסי חרסונסקי, שבוע טוב, באתר "יוסמיוסיק", 19 במאי 2020 אברהם טל - שבוע טוב (קליפ רשמי) | Avraham Tal, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:32) אברהם טל - שבוע טוב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:31) ערב טוב עם גיא פינס, ‏חנן בן ארי: "אני לא ישן בלילה מזה שעברתי את נועה ומרגי", באתר ‏מאקו‏, 17 בדצמבר 2020
סופי ארטוס

סופי ארטוס (נולדה ב-1971) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע ישראלית. סופי ארטוס נולדה בצרפת. בגיל 26 עלתה לישראל. בוגרת תואר שני בחוג לקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. 2003 - נסיעה טובה: במאית, ומפיקה ותסריטאית 2016 - עמק: במאית ותסריטאית. 2021 - מחיקה מלאה: במאית ועורכת תסריט. סופי ארטוס, ברשת החברתית פייסבוק סופי ארטוס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סופי ארטוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזידור ברנה

איזידור בַּרְנָה (במקור עד 1887 דוד הירש בראון, בהונגרית: Barna Izidor;‏ 26 בנובמבר 1860, אַבָּה – 31 באוקטובר 1911, בודפשט) היה עיתונאי ומשורר יהודי-הונגרי, חלוץ העיתונות הצהובה בהונגריה. בתחילה כתב בעיתוני סקשפהרוואר, ואז בשנת 1880 עבר לבירה בודפשט והפך לכתב של עיתון בשם "הסכמה" (Egyetértés). משנת 1886 היה עובד-עמית של "בודפשטי הירלאפ" (Budapesti Hírlap, "העיתון של בודפשט", שהופיע מ־16 ביוני 1881 עד 1938 כעיתון שמרני ולאומני). הדיווחים שלו משכו שוב ושוב בולטות ברמה הלאומית, כמו מספר מאמרים על העוני בבירת הונגריה ועל מצבם של חסרי הבית, אך כתבותיו החשובות ביותר היו על הרעב במחוז ארווה (אנ'): הוא סייר במחוז כולו וכתב על חוויותיו מכלי ראשון, ואלה השפיעו כל כך ברחבי הונגריה עד שבתוך זמן קצר נאספו דרך העיתון תרומות בסכום של שישים אלף פורנטים כדי להקל על הרעב הגדול. בסוף 1892 עזב את מערכת העריכה של בודפשטי הירלפ ומונה לעורך הראשי של העיתון "פשטי נפלו". בשנת 1896 הקים את "עיתון הערב" (Esti Újságot), הצהובון הראשון ההונגרי, והיה עורכו עד מותו. כליריקן הוא פרסם כמה שירים בכתבי העת "ארץ-עולם" (Ország-Világ), "סלון הונגרי" (Magyar Szalon) ו"הט" (Hét, "שבוע"). Buborékok ("בועות": שירים, 1892) הלקסיקון הגדול של פאלאס לקסיקון ביוגרפי הונגרי לקסיקון יהודי הונגרי. פטר אויווארי. בודפשט: 1929 מדיה וקבצים בנושא איזידור ברנה בוויקישיתוף
אורלי פרל

אורלי פרל (נולדה ב-4 באוגוסט 1972) היא שחקנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס אופיר ופרס מסך הזהב. פרל למדה משחק בבית הספר למשחק בית צבי. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" לצד גילה אלמגור, הסרט השתתף במספר פסטיבלים לקולנוע. בשנת 1997 שיחקה לצד ליאור אשכנזי ואורנה בנאי, בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון" בערוץ השני. באותה שנה שיחקה תפקיד משמעותי בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס" לצד צביקה הדר ואסתי זקהיים. "עפולה אקספרס" גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם עבור הסרט, הבמאית, המשחק ועבור פרל עצמה על משחק משני נשי. בשנת 1998 שיחקה בסרט "הטרמפיסטים" לצד אורנה פיטוסי וב-1999 בסדרה נוספת של חיים בוזגלו, "זינזאנה", לצד טינקרבל ואלברט אילוז. "זינזאנה" זכתה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2000 זכתה לצד הסדרה עצמה, בפרס מסך הזהב על משחקה הדרמטי בסדרה. בשנת 2002 שיחקה בסרט "טהארה" לצד ג'וליאנו מר, ובסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" לצד אקי אבני ואסי דיין, שהשתתף במספר פסטיבלים לקולנוע וזכה בפרסים מיוחדים. בשנת 2003 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" לצד אריה אליאס ושרה פון שוורצה, הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על סדרה דרמטית, שידרה שתי עונות, ועונה שלישית שלה עלתה בנובמבר 2009. ב-2016 השתתפה בסרט הקולנוע "ההר". במהלך השנים ביצעה פרל מספר שירים מוזיקליים, הן כסולנית והן כנגנית גיטרה. ב-1997 שרה שיר הנושא של "עפולה אקספרס" "גשם". בשנת 1998 שרה באלבום ההופעה "חברים שרים אלאל" את שירה של קורין אלאל "קשר הירח". באותה שנה שרה באלבומה של ענבל פרלמוטר את השיר "לילות בלי מילים", אך שירה המפורסם ביותר היה "זה כל הקסם" שאותו שרה בשנת 1998 עם בן-זוגה דאז נימרוד לב. השיר זכה בתואר "שיר השנה" הן במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' והן במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל, והביא לשניהם פרסום רב. ב-2003, במסגרת השתתפותה בסדרה מעורב ירושלמי ביצעה עם להקת התינוקות גרסת כיסוי רוקיסטית ל-"אהבה בת 20" של ז'אק ברל, וכן ל"שבתות וחגים" של יהודית רביץ, ול"עד מתי" של אתי אנקרי. את כל הגרסאות האלה הפיק ועיבד מלחין הסדרה יונתן בר גיורא. בנוסף, הופיעה במספר הצגות תיאטרון, ביניהן "פופקורן", "המסיבה", "סוחרי התהילה" ובמופעו המיוחד של יהונתן גפן "רק דגים מתים שוחים עם הזרם". כמו כן, שיחקה תפקידי אורח בתוכנית הטלוויזיה "רק בישראל" ובסדרות "הפוך" ו"שירות חדרים". אורלי פרל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אורלי פרל, דף שער בספרייה הלאומית אורלי פרל, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) הדר טורוביץ, אני נשכח ואת זמרת ברים אבודה: נמרוד לב ואורלי פרל מדברים שוב, באתר nrg‏, 26 בדצמבר 2008
ציר הרשע הקוסמולוגי

ציר הרשע הוא כינוי לאנומליה מתמשכת במדידות קרינת הרקע הקוסמית של היקום (CMB). אנומליה זו, כך נראה, מעניקה למישור הסיבוב של מערכת השמש (הידוע גם כמישור המילקה), ולמיקומו של כדור הארץ חשיבות משמעותית יותר מאשר היה ניתן לצפות על ידי אקראיות בלבד. קרינת הרקע הקוסמית מציגה את מבנה היקום כפי שהוא בסדרי הגודל הרחוקים ביותר הניתנים למדידה. תוצאות המדידות שביצעו לוויינים ייעודיים לבדיקה זו, אשר האחרונים ביניהם הם WMAP וטלסקופ החלל פלאנק, מעידות על מספר אנאיזוטרופיות בלתי צפויות במבנה הכללי של היקום. לגבי תצפיות אלו נטען כי הן מנוגדות לעקרון הקופרניקי, שהוא מעין "קו מנחה" הקובע כי לא אמורים לצפות בשום חוסר אחידות במבנה הכללי של היקום בטווחים הגדולים ביותר, וכי אין משמעות יוצאת דופן לאף נקודה מסוימת בתוך היקום עצמו על פני שאר הנקודות. התצפיות מציגות התאמה בין תנועת מערכת השמש, מישור המילקה של מערכת השמש, לבין תכונות במפת קרינת הרקע השמימית. על פי החשיבה הקונבנציונלית, תכונות קרינת הרקע נגרמות מהמבנה הכללי של היקום עצמו, ולכן אין סיבה מיוחדת לצפות שיושפעו ממערכת השמש שלנו (בעיקר מפני שעל פי הידע הנוכחי, מערכת השמש טרם נוצרה בזמן שנקבעו תכונות קרינת הרקע שאנו מודדים כיום). ליתר דיוק, ביחס למישור המילקה, החצי ה"עליון" של מפת קרינת הרקע הוא מעט קר יותר מאשר החצי ה"תחתון". בנוסף לכך, החלוקה של המפה לרבעונים ול־8 חלקים מקבילים אחד לשני, דבר שסבירותו הסטטיסטית נמוכה. ישנה גם "התקבצות" דומה בין חלוקה זו לחלוקה לחצאים ומישור המילקה. על הנתונים הללו התבטא הפיזיקאי לורנס קראוס: "אך כאשר מביטים על מפת קרינת הרקע, מבחינים כי המבנה הנצפה מקביל, באופן מוזר, עם מישור הסיבוב של הארץ סביב השמש. האם זה קופרניקוס שבא לרדוף אותנו? זה מטורף. אנו מסתכלים על כל היקום. אין דרך שבה אמורה להיות קורלציה בינו לבין סיבוב כדור הארץ סביב השמש. זה יצביע על כך שאנחנו באמת נמצאים במרכז היקום." https://www.edge.org/conversation/lawrence_m_krauss-the-energy-of-empty-space-that-isnt-zero
איליין בניס

איליין מארי בניס היא דמות בקומדיית המצבים הפופולרית סיינפלד אשר מגולמת על ידי ג'וליה לואי-דרייפוס. על גילום דמותה של בניס זכתה דרייפוס בפרס גלובוס הזהב ב-1994 ובפרס אמי לבידור בפריים טיים ב-1996. דמותה של איליין נוצרה כאשר הכותבים שילבו מספר דמויות של מכרותיהם הרבות, בעיקר קרול לייפר, האקסית של ג'רי סיינפלד ומוניקה ייטס, האקסית של לארי דייוויד. דמות זו לא הופיעה בפרק הפיילוט, ונכנסה לסדרה בשל דרישה להכניס דמות נשית לחבורה. דמותה של איליין היא לעיתים קרובות קורבן של הנסיבות, המופיעות בדמותם של חברים לא מוצלחים או דרישות בלתי הגיוניות מצד מעסיקיה. היא בדרך כלל אדישה לבעיותיהם של אחרים, אלא אם כן הן נוגעות לה באופן ישיר ויכולה להיות אכזרית ומרושעת בצורה מפתיעה, כמו למשל בפרק "הנאצי של המרק" בו היא חושפת את מתכוני המרקים שלו. עם התקדמות התוכנית היא נעשית יותר צינית וחריפת לשון אך בתוך תוכה, היא מרגישה מרירות כלפי המצב בו החיים שלה נמצאים. בעונה הראשונה איליין אומרת שהיא אלרגית לחתולים. ספורט - בהוקי היא אוהדת את ניו-יורק ריינג'רס ובבייסבול היא אוהדת את הבולטימור אוריולס. איליין גדלה בפרוור עשיר בבולטימור במרילנד שבארצות הברית, ובניגוד לג'רי וג'ורג' משפחתה כמעט שלא הופיעה בסדרה. אביה, הסופר אלטון בניס (דמות המבוססת על הסופר ריצ'רד ייטס), הופיע בפרק "הג'קט", וקרובת משפחתה הולי הופיעה בפרק "הקריצה", שהתייחס לסבתה "מימה" שהורישה להולי את סט המפיות המיוחד. בעונה הראשונה אף מוזכר דודה פיט, כשהיא מספרת עליו שהוא מתקלח ארבע פעמים ביום ולא יודע לספור עד עשר (כשהיא משווה אותו לחתול.) איליין למדה באוניברסיטת טאפטס. בפרק השביעי בעונה השלישית, פרק 24 מתחילת הסדרה, טענה שיש לה מנת משכל של 151. איליין היא הדמות היחידה שעבדה בעבודות מסודרות לאורך כל מהלך הסדרה. במשך חמש העונות הראשונות, היא עבדה בחברת הוצאה לאור בשם "פנדנט". בחברה שימשה כעורכת משנה עד שבצירוף מקרים קומי גרמה לסיכול מיזוג החברה מה שגרם לחברה לפשוט רגל והוביל לפיטוריה. בעונה השישית איליין הועסקה כעוזרת האישית של איש עסקים אמיד ונוקשה בשם ג'סטין פיט. לאחר שפוטרה פגשה את ג'יי פיטרמן ברחוב ונעשתה עורכת של "קטלוג ג'יי פיטרמן", שם עבדה לאורך שאר הסדרה. פעם אחת פוטרה מעבודתה אצל פיטרמן לאחר שדיברה בגנות הסרט "הפצוע האנגלי" והורשתה לחזור לעבודה רק לאחר שהסכימה לנסוע ולגור יחד עם פיטרמן במערה במדבר התוניסאי למשך זמן מסוים. כמו ג'רי, רוב חייה של איליין נעים סביב ניסיונותיה לקיים מערכות יחסים יציבות עם בני המין שני. בן-הזוג המפורסם ביותר שלה הוא דייוויד פאדי (גולם על ידי פטריק וורברטון) ובמהלך הסדרה השניים נפרדים וחוזרים פעמים רבות. ג'רי ואיליין יצאו למשך תקופה ואז נפרדו. הפרידה, מבחינת ציר הזמן, התרחשה בדיוק לפני הפרק הראשון, והם נשארים ידידים לאורך כל הסדרה (מלבד הפרק "העסקה", בו הם חוזרים להיות ביחד ונפרדים מיד אחר כך). מערכות היחסים של איליין אינן יציבות וכולן מגיעות לקיצן תוך זמן קצר. באופן קומי, ובדומה לדמותו של ג'רי, הן מסתיימות מסיבות רדודות ושטחיות. אתר מעריצים בלתי רשמי All rights reserved to Seinfeld tv show, New Jersey Devils vs New York Rangers, Season 06; Episode 23 All rights reserved to Seinfeld tv show, Elaine refuses to take off her Orioles hat at the Yankees game, Season 03; Episode 20
יחסי אינדונזיה–קובה

יחסי אינדונזיה–קובה הם היחסים הדו צדדיים בין קובה לבין הרפובליקה של אינדונזיה. במהלך שלטונו של נשיא אינדונזיה הראשון סוקרנו בשנות השישים, אינדונזיה וקובה נהנו מיחסים קרובים במיוחד. היחסים בין שני העמים התמקדו בעיקר בספורט ובבריאות. קובה מחיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה, בעוד אינדונזיה מחזיקה בקובה שגרירות בהוואנה המוסמכת גם לבהאמה וג'מייקה. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון תנועה הלא-מתואמת ושותפות ב-קבוצת 77 ובפורום של שיתוף פעולה מזרח אסיה–אמריקה הלטינית. היחסים הדיפלומטיים בין שתי מדינות כוננו רשמית ב-22 בינואר 1960 במהלך ביקורו ההיסטורי של נשיא אינדונזיה הראשון סוקרנו בבירת קובה, הוואנה. במהלך ביקור זה סוקרנו נשא שיחת נימוס לראש ממשלת קובה פידל קסטרו וגם לצ'ה גווארה, בהזדמנות זו הציג סוקרנו לקסטרו פגיון כריס, אינדונזי מסורתי כאות ידידות. במהלך תקופה זו היחסים בין מנהיגי שתי המדינות היו חמים וקרובים במיוחד, בעיקר משום שהם היו שותפים לשאיפות שמאל מהפכניות נגד האימפריאליזם, וסוקרנו אכן חלק יחסים קרובים עם מספר מנהיגים סוציאליסטיים בעולם. שגרירות אינדונזיה בהוואנה נפתחה רשמית ב-14 באוגוסט 1963. עם זאת, מסיבות חיסכון, אינדונזיה סגרה את שגרירותה בהוואנה באוקטובר 1971 והסמיכה את ענייניה עם קובה לשגרירותה במקסיקו סיטי. בדצמבר 1995 נפתחה שגרירות אינדונזיה בהוואנה מחדש. בין התאריכים 11–14 באפריל 2000 ביקר נשיא אינדונזיה עבד א-רחמן וחיד בהוואנה כדי להשתתף בפסגת G-77 של מדינות מתפתחות. שעות ספורות לפני עזיבתו של וחיד את הוואנה לטוקיו, פידל קסטרו נשא שיחת אדיבות מפתיעה שלא תוכננה לווחיד בחדר הנשיא האינדונזי במלון מליה. בעבר נקבעה פגישה שתתקיים לאחר הגעתו של וחיד, אולם היא בוטלה. במהלך פגישה בלתי פורמלית זו, הציע עבד א-רחמן לקסטרו כי אחד מהשותפים בפסגה יקדם את תוצאות האירוע הבינלאומי למדינות המתפתחות, והציע לראש ממשלת מלזיה מאהאטיר מוחמד לבצע את העבודה. אינדונזיה וקובה התמקדו בעיקר בתחומי ספורט ובריאות ביחסים הדו-צדדיים ובשיתוף הפעולה שלהם. לדוגמה, אינדונזיה שלחה את מתאגרפיה, שחקני כדורעף ומתעמלים להתאמן בקובה. מצד שני, ישנם מספר ספורטאים קובנים שעשו את הקריירה שלהם במועדוני ספורט אינדונזיים, במיוחד בכדורעף. בדצמבר 2006 הסכימה רשות הבריאות של שתי המדינות על שיתוף פעולה בפיתוח חיסונים חדשים נגד קדחת דנגי ומלריה. הסחר הדו צדדי בין אינדונזיה לקובה הגיע ל-12.79 מיליון דולר בשנת 2008, והגיע לשיאו בשנת 2011 עם שווי סחר של 15.68 מיליון דולר. הסחר הדו צדדי עד אוקטובר 2012 הגיע ל-12.40 מיליון דולר, כאשר הייצוא האינדונזי ייצא 11.15 מיליון דולר וייבוא של 1.24 מיליון דולר גרם לעודף סחר לטובת אינדונזיה עם עודף של 9.91 מיליון דולר. אינדונזיה מוכרת לקובה בעיקר טקסטיל, נעליים והנעלה, קרמיקה, רהיטים ואלקטרוניקה, בעוד שהיא קונה סיגרים ותרופות קובניות, במיוחד חיסונים. מדיה וקבצים בנושא יחסי אינדונזיה–קובה בוויקישיתוף Ramadhian Fadillah (13 ביוני 2012). "Soekarno soal cerutu Kuba, Che dan Castro" (באינדונזית). Merdeka.com. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) Anne Tang (2010-01-22). "Indonesia, Cuba celebrate 50th anniversary of diplomatic ties". Xinhuanet.com. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Profil Negara dan Kerjasama – Kuba" (באינדונזית). Ministry Foreign Affairs of Republic of Indonesia. בנובמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-2013-07-07. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Castro pays surprise visit to Gus Dur". The Jakarta Post. 16 באפריל 2000. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-15 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה)
אותלו (סרט, 1990)

אותלו (באנגלית: Othello) הוא סרט משנת 1990 בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית, ובכיכובם של איאן מקלן, וילארד וייט, אימוג'ן סטאבס וזואי ואנאמייקר. הסרט מבוסס על הפקה בימתית של המחזה "אותלו" בבימויו של טרוור נאן, שמאוחר יותר צולם באולפן עבור שידור בטלוויזיה. הסרט צולם בתיאטרון קופסה שחורה (אנ'), כך שנדרשו מעט אביזרים ותפאורות. הוא שודר בטלוויזיה ב-23 ביוני 1990 במסגרת התוכנית "Theatre Night". איאן מקלן – יאגו וילארד וייט – אותלו אימוג'ן סטאבס – דסדמונה זואי ואנאמייקר – אמיליה מייקל גרנדג' – רודריגו קלייב סוויפט – ברבנטיו / גרטינו ג'ון בורג'ס – דוכס ונציה / לודוביקו מרשה האנט – ביאנקה טרוור נאן ביים את הסרט בהתבסס על ההפקה משנת 1989 של הלהקה השייקספירית המלכותית. התפאורה, התלבושות והאביזרים נלקחו ממלחמת האזרחים האמריקנית, אבל הדיאלוגים נותרו קשורים לוונציה וקפריסין. בניגוד לצילומי המחזות "אנטוניוס וקלאופטרה" (1974) ו"מקבת'" (1979), נאן העדיף צילומים "מהורהרים" ולא תקריבים קיצוניים. הסרט אינו מנסה להסתיר את היותו צילום של הצגת תיאטרון. כמעט כל הטקסט של המחזה כלול בסרט, פרט לסצנה אחת בהשתתפות קסיו והליצן. העיבוד הקולנועי הקודם של מחזה שייקספירי בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית היה "מקבת'" בשנת 1979, ונחשב לאחד העיבודים הטובים ביותר של מחזה מאת שייקספיר שנעשו אי פעם. לכן הציפיות מעיבוד זה היו גבוהות ביותר. מייקל ברוק כתב באתר BFI Screenonline שהציפיות התממשו "ההפקה היא במקום מכובד בין העיבודים הקולנועיים של המחזה אותלו, והוא ללא ספק העיבוד הטלוויזיוני המצליח ביותר". הוא ציין במיוחד את "הכימיה המוצלחת שהושגה בין השחקנים הראשיים". Fisher, Philip (n.d.). "Othello". British Theatre Guide. נבדק ב-29 באפריל 2017. {{cite web}}: (עזרה) "אותלו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אותלו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Willems, Michèle (2010). "Video and its paradoxes". In Jackson, Russell (ed.). The Cambridge Companion to Shakespeare on Film. Cambridge Companions to Literature. Cambridge University Press. pp. 35–46. ISBN 9780521685016. Brooke, Michael (n.d.). "Othello (1990)". BFI Screenonline. Retrieved 29 April 2017.