laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 2020/2021 בליגת העל ההולנדית

עונת 2020/2021 הייתה העונה ה-65 של ליגת העל ההולנדית בכדורגל, שהיא הליגה ההולנדית הבכירה. בסיום אותה עונה זכתה אייאקס באליפות הליגה. פנלו, אמן ודן האג ירדו לליגת המשנה. על ניצחון הוענקו 3 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 18 קבוצות אשר השתתפו בעונה הקודמת בליגה, ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 17 משחקים כל אחד – 34 מחזורים בסה"כ. בסיומם הראשונה זכתה באליפות והקבוצות במקומות 17 ו-18 ירדה לליגת המשנה. הקבוצה במקום ה-16 התמודדה בפלייאוף ירידה בשיטת פיינל פור כנגד הקבוצות שהעפילו מפלייאוף ליגת המשנה. הקבוצה שסיימה במקום ה-1 העפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות. הקבוצה שסיימה במקום ה-2 העפילה לשלב המוקדמות השני בליגת האלופות. הקבוצה שסיימה במקום ה-3 העפילה לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית. הקבוצה שסיימה במקום ה-4 העפילה לשלב המוקדמות השלישי של הקונפרנס ליג. הקבוצות שסיימו במקומות 5–8 התמודדו על כרטיס בודד לשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג. אל הפלייאוף העפילו 3 קבוצות שעברו את שלב הפלייאוף העליון של ליגת המשנה והקבוצה שסיימה במקום ה-16 בליגת העל לטורניר בשיטת פיינל פור כאשר המנצחת שיחקה בעונת 2021/22 בליגת העל. נאק ברדה ניצחה בפנדלים
אייל מרכז-אסייתי

אייל מרכז-אסייתי (שם מדעי: Cervus hanglu) הוא מין של יונק מכפיל פרסה מהסוג אייל שבמשפחת האייליים החי ברחבי מרכז אסיה עד דרום אסיה בין פקיסטן לסין. לעיתים הוא נחשב לתת-מין של האייל האציל אך דגימות מיטוכונדריות מעידות על כך שאייל זה הופרד מהאייל האציל השוכן ברחבי אירופה וחלק מאסיה או מהאיילים הקנדים (החי גם במזרח אסיה) והתפתח למין עצמאי באותו הסוג. לרוב אייל זה בעל פרווה כהה וחומה עד בז' ופחות אדמונית. הוא יכול להגיע לאורך 110 ס"מ, לגובה 130 ס"מ בכתפיו ולהגיע למשקל 130 ק"ג בזכרים בעוד הנקבות קטנות יותר וגם חסרות קרניים. האיילים חיים בקבוצות קטנות המורכבות מזכר שליט לצד עדר נקבות בעוד זכרים רווקים חיים בעדרים משלהם או בבדידות. האיילים מצויים לאורך ערבות עשב, יערות ושולי הרים וניזונים מעצים נמוכים או מעלים ועשבים נמוכים. האיילים נטרפים בידי זאבים, דובים ונמרים. הוא ניצוד גם בידי האדם וחלק מהתת-מינים נמצאים בסכנת הכחדה. בעבר תת-מינים אלה נחשבו לתת-מינים של האייל האציל הקרוב אליו: C. h. hanglu – אנדמי לחבל קשמיר שבצפון הודו. אייל בוכרי (C. e. bactrianus) – מצוי במרכז אסיה. אייל ירקנדי (C. e. yarkandensis) – מצוי רק בשינג'יאנג שבצפון-מערב סין. מדיה וקבצים בנושא אייל מרכז-אסייתי בוויקישיתוף אייל מרכז-אסייתי, באתר NCBI (באנגלית) אייל מרכז-אסייתי, באתר GBIF (באנגלית) אייל מרכז-אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מועדון הכדורגל איינדהובן

מועדון הכדורגל איינדהובן (בהולנדית: FC Eindhoven) הוא מועדון כדורגל הולנדי השני בחשיבותו מהעיר איינדהובן (לאחר פ.ס.וו. איינדהובן) המתמודד בליגת המשנה ההולנדית. שיאו של המועדון היה בשנות ה-30, ה-40 וה-50 של המאה העשרים. מועדון הכדורגל איינדהובן נוסד ב-16 בנובמבר 1909 כמועדון כדורגל חובבים, בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים התאחד המועדון עם מספר מועדונים מקומיים, ב-1939 זכתה הקבוצה בגביע ההולנדי לאחר שגברה 0-1 על דה ספרטאן. בשנות החמישים הייתה הקבוצה לאחת מהמובילות בכדורגל ההולנדי לפני הפיכתו למקצוענית ואף זכתה באליפות הולנד בעונת 1953/1954 לפני הקמת ליגת העל ההולנדית. עם הקמת ליגת העל ההולנדית נמנה המועדון עם 18 הקבוצות המייסדות בעונת 1956/1957, בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-18 והאחרון וירדה לליגת המשנה מעונת 1957/1958 בליגת המשנה ועד לסיום עונת 1968/1969 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה אז סיימה במקום ה-15 ונשרה לראשונה לליגה השלישית בה שיחקה כשתי עונות בטרם שבה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השלישית, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה עד עונת 1974/1975 אז סיימה במקום ה-6 והעפילה לפלייאוף העליון במסגרתו סיימה ראשונה והעפילה לליגה הבכירה לאחר 18 עונות, בעונת 1975/1976 סיימה הקבוצה במקום ה-15 והגיעה להישג השיא שלה בליגה הבכירה כאשר העפילה לשלב חצי הגמר של הגביע ההולנדי אך הודחה לאחר שספגה תבוסה בדרבי ליריבתה העירונית פ.ס.וו. איינדהובן בתוצאה 8–1. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום ה-17 ונשרה לליגת המשנה בה היא משחקת עד היום ברצף, הקבוצה העפילה מספר פעמים לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה אך כשלה פעם אחר פעם. אליפות הולנד אליפות (1) 1953/1954 הגביע ההולנדי: זכיות (1): 1937 מדיה וקבצים בנושא מועדון הכדורגל איינדהובן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הכדורגל איינדהובן (בהולנדית) מועדון הכדורגל איינדהובן, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway
אלינקוויק

מועדון הספורט אוטרכט אלינקוויק (בהולנדית: Utrechtse Sportvereniging Elinkwijk) היה מועדון כדורגל הולנדי מהעיר אוטרכט שהתקיים בין השנים 1919–1970. המועדון הוקם ב-1919 בעיירה זווילאן (כיום בצפון אוטרכט) כקבוצת חובבים אשר שיחקה בליגת החובבים הרבעית, השלישית השנייה והראשונה עד להקמת ליגת העל ההולנדית שהייתה ממיסדה. הקבוצה שיחקה בליגה הבכירה, מעונת הבכורה (1956/57) ועד עונת 1960/1961 אז ירדה לליגת המשנה בה שיחקה כארבע שנים, אז שבה לליגת העל לשנתיים נוספות ונשרה פעם נוספת לליגת המשנה, בסיום עונת 1969/1970 התאחדה הקבוצה עם פ.צ אוטרכט, פלוקוס וDHSC והקימה את אוטרכט. לאחר הקמת מועדון הכדורגל המאוחד נרשמה הקבוצה כקבוצת חובבים וכיום (2021) היא משחקת בליגה ההולנדית ה-9. מדיה וקבצים בנושא אלינקוויק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלינקוויק (בהולנדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ לאבנד

פריץ לאבנד (בגרמנית: Fritz Laband; ‏1 בנובמבר 1925 – 3 בינואר 1982) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת הבלם. זכה עם נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954. לאבנד הגיע ממשפחה של עובדי רכבות מאזור שלזיה. הוא היה בצבא הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה ולחם בקורפוס אפריקה. בשנת 1945 הוא ומשפחתו נמלטו משלזיה והגיעו לאזור הכיבוש הסובייטי בגרמניה. במהלך קריירת המועדונים שלו שיחק ב-ZSG אנקר ויסמאר, המבורג וורדר ברמן. באותה תקופה המבורג שלטה ללא עוררין באליפות אוברליגה הצפונית ולבאנד זכה עמה ב-5 תוארי אליפות בשנות ה-50. לאבנד זכה במדי נבחרת גרמניה המערבית במונדיאל 1954. הופעת הבכורה שלו איתה הגיעה כחודשיים לפני המונדיאל, ובטורניר עצמו שיחק בשלושה מששת משחקיה. לקראת חצי הגמר והגמר, מאמן הנבחרת זפ הרברגר החליט להחליפו בעמדת המגן הימני בחברו לקבוצת המבורג, יוזף פוסיפאל. לאחר הפרישה עבד כמסעדן ונקלע לקשיים כלכליים. לאחר מכן עבד כחשמלאי וכנהג. לאבנד אובחן בתחילת שנות ה-80 כחולה בסרטן הגרון לאחר שעישן זמן רב. לבסוף הוא נכנע לסרטן בגיל 56 בבית החולים סנט ג'ורג' בהמבורג. לאבנד נקבר בבית הקברות ברגדורף. על מצבתו הוצב כדור כדורגל שהזכיר את הספורטאי שהיה. המבורג אליפות אוברליגה הצפונית (5): 1951, 1952, 1953, 1955, 1956 נבחרת גרמניה המערבית גביע העולם: 1954 פריץ לאבנד, באתר Transfermarkt פריץ לאבנד, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פריץ לאבנד, באתר WorldFootball.net פריץ לאבנד, באתר National Football Teams פריץ לאבנד, באתר FootballDatabase.eu
סודוקו אלכסונים

סודוקו אלכסונים, המכונה גם סודוקו X, הוא וריאנט של סודוקו, המתאפיין בכך שבנוסף לכללים הרגילים של סודוקו, שני האלכסונים הגדולים בלוח הסודוקו מסומנים וכוללים, כל אחד מהם לחוד, את כל הספרות מ-1 עד 9, כל אחת פעם אחת. ניתן לסמן את האלכסונים בצורות שונות, עם צבע רקע שונה, כמו בתמונה או סימון מעובה של משבצות האלכסונים או קווים המסמנים אותם, אין חובה לסימון אחד מסוים. חובת האלכסונים מכבידה על מחברי הסודוקו ומספקת רמזים נוספים לפותרים. בדרך כלל בסודוקו אלכסונים, כדי לא להקל יותר מדי על הפותרים, קטן מספר הספרות הנתונות מראש, יחסית לסודוקו רגיל. יש שילובים רבים של סודוקו אלכסונים עם וריאנטים אחרים של סודוקו, למשל: שילוב של סודוקו אפור לבן עם סודוקו אלכסונים או שילוב של היפר סודוקו עם סודוקו אלכסונים או שילוב של סודוקו מצולעים עם סודוקו אלכסונים ועוד. האות X מזכירה את מראה שני האלכסונים
הסימפוניה השביעית (סדרת טלוויזיה)

הסימפוניה השביעית (ברוסית: Седьмая симфония) היא סדרת טלוויזיה רוסית, דרמה בכיכובם של אלכסיי גוסקוב ויליזבטה בויארסקאיה. הופעת התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד עם הסימפוניה השביעית באולם הצפוף של הפילהרמונית בלנינגרד ב-9 באוגוסט 1942 ושידורה ברדיו הפכו הן לסמל מוזיקלי של המצור על לנינגרד והן להלם רגשי חזק להפליא שנתן תקווה וחיזק את רוח האנשים. לאירוע זה קדמה עבודה קשה ועמוקה. כאשר החליטה הנהגת העיר כי יש לבצע את הסימפוניה השביעית של דמיטרי שוסטקוביץ' בעיר הנצורה, ביולי מסר מטוס מיוחד מקויבישב, לשם פונה המלחין, את הרכב היצירה. המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של לנינגרד, קארל אליאסברג, קיבל הוראה להרכיב את התזמורת ולהתחיל בחזרות. עם זאת, כמעט ולא היו נגנים בלנינגרד שיכלו לנגן את היצירה המורכבת הזו – זה מת מרעב בעיר, האחר גויס למלחמה ומת בחזית וההוא המשיך להילחם בקו החזית. אלכסיי גוסקוב – קארל אליאסברג אלכסיי קרבצ'נקו יליזבטה בויארסקאיה ויקטוריה טולסטוגאנובה ואדים סקווירסקי יבגני דיאטלוב סרגיי פלוטניקוב אליונה קוצ'קובה נטליה רוגוז'קינה דאריה קוניז'בה יאנינה סטודלינה לידיה ולז'נבה טימופיי טריבונצב בוריס סמולקין אנה צוקאנובה-קוט איגור לפחין מקסים מרקולוב דניס סטקלוב אתר האינטרנט הרשמי של הסימפוניה השביעית (ברוסית) "הסימפוניה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הסימפוניה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הסימפוניה השביעית, באתר smotrim.ru Седьмая симфония (2021), נבדק ב-2021-09-22
הגנים הבוטניים של דנוור

הגנים הבוטניים של דנוור (באנגלית: Denver Botanic Gardens) הוא גן בוטני ציבורי הממוקם בצ'יזמן פארק בדנוור, קולורדו. הפארק מכיל חממה, מגוון גני שעשועים ואמפיתיאטרון, המארח קונצרטים שונים בקיץ. ישנם שלושה מיקומים מגוונים המהווים חלק מהגנים הבוטניים של דנוור בכללותם. המיקום הראשי, והגן הפורמלי, ברחוב יורק בדרום מזרח דנוור, הגנים הבוטניים של דנוור בצ'טפילד (ליד צ'אטפילד סטייט פארק) כוללים אזורי אחו, כמו גם חווה היסטורית. ואזור הר גוליית, במסלול המוליך להר אוונס, הוא גן פרחי בר אלפיני (לאורך מסלולי טיול). הגנים הבוטניים של דנוור, יחד עם פארק צ'יזמן ופארק הקונגרסים הסמוכים, ממוקמים על מה שהיה פעם בית הקברות פרוספקט היל. אף על פי שרוב הגופות הוסרו בשנת 1893, המשיכו להסיר את הקברים עד סוף שנות ה-50. לאחרונה, בשנת 2010, נחשפו קברים במהלך שיפוץ מערכות ההשקיה של הפארק. הגנים הבוטניים של דנוור כוללים את אוסף הצמחים הגדול ביותר של צפון אמריקה מאקלים ממוזג קר ברחבי העולם, כמו גם 7 גנים מגוונים הכוללים בעיקר צמחים מקולורדו וממדינות שכנות. הגן הראשון Dryland Mesa מתבסס על "7 העקרונות" של גינון יובשני, וכולל צמחים עמידים לבצורת ואזור צחיח הים התיכון. הגן היפני נקרא Shofu-en, גן הרוח והאורנים. הוא תוכנן על ידי קוצ'י קוואנה בשיתוף עם קאי קווארה. הגנים הבוטניים של דנוור מתהדרים גם בחממה הראשונה באמריקה, העשויה כולה מחלונות בטון וזכוכית פרספקס, שכל אחד מהם נועד לתעל עיבוי לדפנות הקירות כך שלא יטפטף על המבקרים. בשנת 2020 פורסם הספר "Creating Gardens for All People", בהזמנת המנכ"ל בריאן ווגט, שנחקר על ידי קארן פיטרס, דייוויס בנסון ודן אובארסקי, והוצא לאור על ידי הוצאת בקון. הספר זכה בפרס איגוד הוצאות הספרים העצמאי ע"ש בנג'מין פרנקלין במדליית כסף בקטגוריית ספרי שולחן הקפה בשנת 2021. מדיה וקבצים בנושא הגנים הבוטניים של דנוור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגנים הבוטניים של דנוור (באנגלית) "Denver Botanic Gardens Chatfield Location". אורכב מ-המקור ב-2010-12-04. נבדק ב-2010-10-08. "Denver Botanic Gardens Mount Goliath". אורכב מ-המקור ב-2010-12-04. נבדק ב-2010-10-08. Howard Pankratz (2008-11-07). "Old grave halts work at Denver Botanic Gardens". The Denver Post. נבדק ב-2008-11-07. The Denver Post (2010-11-01). "Four preserved skeletons unearthed at Cheesman Park". The Denver Post. נבדק ב-2010-11-03. Kelaidis, Panayoti. "Creating a Sense of Place", editor Holly Shrewsbury, Gardening With Altitude: Cultivating a New Western Style, Denver Botanic Gardens (2006), ISBN 0-9777375-0-0, p. 9 Johnson, Dan. "Going Native in the Gardens", editor Holly Shrewsbury, Gardening With Altitude: Cultivating a New Western Style, Denver Botanic Gardens (2006), ISBN 0-9777375-0-0, pp. 33-35 "Denver Botanic Gardens". אורכב מ-המקור ב-2008-10-30. נבדק ב-2008-11-07. "Koichi Kawana". אורכב מ-המקור ב-2008-12-10. נבדק ב-2008-11-07. Kelaidis, Panayoti. "Creating a Sense of Place", editor Holly Shrewsbury, Gardening With Altitude: Cultivating a New Western Style, Denver Botanic Gardens (2006), ISBN 0-9777375-0-0, p. 21 "Internationally Inspired Gardens". Denver Botanic Gardens (באנגלית). 2015-07-30. נבדק ב-2019-12-17. "Firsthand: Creating Gardens for All People - 2021 Silver Winner". Independent Book Publishers Association Benjamin Franklin Awards. 14 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Firsthand: Creating Gardens for All People. Beckon Books. 2020. ISBN 978-1-935442-76-9.
Commerce One

Commerce One הייתה חברה שנוסדה ב-1994 ועסקה בפיתוח כלים בתחום המסחר האלקטרוני, בעיקר בנושא B2B. בשנת 2000 עבדו בה כ-3,800 עובדים ובזמן בועת הדוט-קום היא הגיע לשווי שוק של 21.5 מיליארד דולר. מטה החברה היה ממוקם בפרברי סן פרנסיסקו. החברה הוקמה בשנת 1994 כ-DistriVision על ידי תום גונזלס ובנו טום גונזלס הצעיר. בשנת 1997 שמה הוחלף ל-Commerce One. החברה פיתחה תוכנות מבוססי XML ובבעלותה היו מספר פטנטים בתחום. בשנת 1999 היא רכשה את החברה המתחרה CommerceBid שנוסדה על ידי לירון פטרושקה. ביולי 1999 ביום המסחר הראשון של מניית החברה היא עלתה ב-190%. בספטמבר 2000 היא רכשה חברת AppNet ב-1.6 מיליארד דולר במניות. בדצמבר 2000 הקימה החברה את Covisint ביחד עם פורד, ג'נרל מוטורס, רנו, ניסן ודיימלר AG. בבעלות Commerce One היו 2% מהמניות. בשנת 2001 נפטר תום גונזלס הצעיר מסוג נדיר של סרטן. מצב החברה החל לדרדר ובאוקטובר 2002 היא הכריזה על פיטורי כ-400 עובדים (שליש מעובדיה באותה תקופה). במהלך סוף 2004 החברה פשטה גרל. בדצמבר 2004 נמכרו חלק מהפטנטים שהיו בידי החברה לחברת אחרת שהייתה תחת שליטה של נובל. חלק אחר נמכר למשקיעים שניסו להמשיך ולהפעיל את הנכס. החברה נמכרה ל-Perfect Commerce בפברואר 2006. תיאור עסקי החברה בשנת 2000 https://www.bizjournals.com/eastbay/stories/2005/03/07/story1.html Perfect Commerce Acquires Commerce One, Supply and Demand Chain Executive, ‏7 בפברואר 2006 (באנגלית)
אדווין לפבר

ג'ורג' אדווין הארי לפבר (באנגלית: George Edwin Henry Lefèvre;‏ 23 בינואר 1873, קולון – 1943), עיתונאי, סופר ודיפלומט אמריקאי. אדווין לפבר נולד ב-1873 בקולון, פנמה. משפחת אימו הייתה בין המשפחות הידועות במדינה ואביו היה אזרח ארצות הברית. בגיל צעיר אדווין עבר לארצות הברית. הוא סיים אוניברסיטת להיי בתחום הנדסת מכרות, אך לא עבד בתחום. אדווין לפבר החל לעסוק בעיתונות ובבורסה לניירות ערך. הוא ירש את הון של אביו והפך למשקיע עצמאי. בשנת 1901 הוא פרסם את ספרו הראשון Wall Street Stories שהיה אוסף של סיפורים קצרים. בשנת 1909 אדווין מונה לשגריר פנמה בספרד ואיטליה. לאחר חזרה לארצות הברית הוא פעל כברוקר וכתב לענייני כלכלה עבור "ניו יורק סאן". בהמשך הוא עבר לאחוזתו בורמונט והקדיש את עצמו לכתיבה. הספר הידוע ביותר של לפבר Reminiscences of a Stock Operator פורסם בשנת 1923. הוא תיאר את חייו של ג'ס ליברמור. מאז פרסומו הראשון, הספר עבר מספר מהדורות ותורגם למספר שפות. מהדורה שפורסמה בשנת 2009 מתארת קשר בין אירועי הספר ומקומות, חברות ואנשים שפעלו באותה תקופה. לאחר פטירתו בשנת 1943, אחוזתו עברה לבעלות אשתו. האחוזה נכללת כיום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. Wall Street Stories (1901) Golden Flood (1905) Sampson Rock of Wall Street (1907) H.R. (1915) Plunderers (1916) To the Last Penny (1917) Simonetta (1919) Reminiscences of a Stock Operator (1923) Making of a Stockbroker (1925) תיאור חייו כתבי אדווין לפבר בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויולטה פרידמן

ויולטה פרידמן (אפריל 1930 – מדריד, 4 באוקטובר 2000) הייתה ניצולת שואה ממחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו וסופרת יהודייה-רומנייה. פרידמן נולדה במרגיטה, רומניה למשפחה יהודית. היא גורשה עם משפחתה בשנת 1944 לאושוויץ-בירקנאו, בגיל 14. היא איבדה את רוב משפחתה בשואה הוריה, סבה וסבתה וסבתה רבתה בת ה-93 נרצחו בתאי הגזים. היחידים שניצלו זאת היא ואחותה אווה. לאחר מלחמת העולם התגוררה בקנדה ובהמשך התיישבה בקראקס, ונצואלה, שם נישאה. בשנת 1965, לאחר שהתגרשה, עברה לספרד עם אחת מבנותיה. בשנת 1985, כשהיא מרגישה זועמת מהצהרותיו של ראש הואפן אס אס, לאון דגרל, לשעבר למגזין "Tiempo", שם הכחיש את השואה והביע דעות אנטישמיות וגזעניות נקטה נגדו צעדים משפטיים. הצהרותיו בנושא השואה הביאו לתביעה נגדו מצד פרידמן. על אף שבתי המשפט המחוזיים בספרד היו לטובתו של דגרל הוא הורשע לבסוף על ידי בית המשפט העליון הספרדי בזילות זכר הנספים בשואה ואולץ לשלם קנס גבוה. דגרל נשאל פעם האם הוא מצטער על משהו במלחמת העולם השנייה והשיב "אני מצטער רק על כך שהפסדנו!" פסיקה זו גם ביססה דוקטרינה חוקתית ושימשה תקדים לרפורמה בחוק העונשין הספרדי. היא קבורה בבית הקברות היהודי של הויו דה מנזנארס (מדריד). "זכרונותיי" (Planeta Editorial, 1995). Tomás (2001). Inmigración y universidad: prejuicios racistas y valores solidarios. Editorial Complutense. ISBN 8474916623. ע.עידית, תביעת פרידמן נגד הנאצי דגרל שוב נדחתה בספרד, מעריב, 19 בפברואר 1988 Inmigración y universidad: prejuicios racistas y valores solidarios, página LVIII. VIOLETA FRIEDMAN. IN MEMORIAM en la página del Movimiento contra la Intolerancia. Biografía. Cementerio Hoyo de Manzanares
סאות' ביי לייקרס

סאות' ביי לייקרס (באנגלית: South Bay Lakers) היא קבוצת כדורסל מלוס אנג'לס, קליפורניה, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA ומסונפת לקבוצת ה-NBA לוס אנג'לס לייקרס. הקבוצה הוקמה בשנת 2006 כלוס אנג'לס די-פנדרס (Los Angeles D-Fenders), והייתה הקבוצה הראשונה בליגה המסונפת לקבוצת NBA. אחרי עונת 2016/17, מותגה הקבוצה מחדש כיסאות' ביי לייקרס ועברה למרכז אימוני הבריאות של UCLA באל סגונדו, קליפורניה, המשמש גם כמרכז האימונים של הלוס אנג'לס לייקרס. לקבוצה אין אף אליפות, אך היא זכתה פעמיים בגמר האזור המערבי. שם הקבוצה נבחר בתחרות במתכונת הדומה לטורניר כדורסל המכללות, עם 64 שמות אפשריים. לבסוף נותרו 2 שמות בגמר: ה"די-פנדרס" וה"ברייקרס" (Breakers). במקור השם שנבחר היה הברייקרס, אך אז גילו בהנהלת המועדון שהשם שייך לקבוצת כדורסל גמדים מקומית, והחליטו לקרוא לקבוצה בשם המפסיד. השם והלוגו נחשפו ב-26 ביולי 2006. עונת הבכורה של המועדון, 2006/07, הסתיימה במאזן שלילי של 23-27, אך ב-1 באפריל 2007 שחקן הקבוצה ג'ורדן פארמר הפך לשחקן הראשון שמשחק באותו יום במשחק ליגת הפיתוח ובמשחק NBA כשיחק גם במדי הלוס אנג'לס לייקרס. בעונה שלאחר מכן העפילו הדי-פנדרס לפלייאוף בזכות מאזן 32-18, ניצחו בסיבוב הראשון את קולורדו 14' אבל הודחו בחצי הגמר על ידי איידהו סטאמפייד, שזכו באליפות, 97-90. בשתי העונות שלאחר מכן לא העפילה הקבוצה לפלייאוף ובעונת 2010/11 אף לא העמידה קבוצה לליגה. בעונת 2011/12 חזרה בסערה, סיימה במקום הראשון במערב, ניצחה את איווה וולבס ואת בייקרספילד ג'אם 2-0 והפסידה בגמר הליגה לאוסטין ספרס 1-2. בעונת 2013/14 סיימו הדי-פנדרס במקום הראשון במערב אך הודחו כבר בסיבוב הראשון על ידי סנטה קרוז ווריורס. בעונת 2015/16 העפילו הדי-פנדרס לפלייאוף מהמקום השני בבית הפסיפי, ניצחו את רינו ביגהורנס ואת אוסטין 2-1 והפסידו בגמר הליגה לסו פולס סקייפורס 0-2. בשנה שלאחר מכן העפילה הקבוצה מהמקום הראשון בבית, אבל הופתעה בסיבוב הראשון על ידי ריו גראנדה ואלי וייפרס. בסוף אותה עונה הודיע המועדון על שינוי השם והלוגו לסאות' ביי לייקרס. ב-9 באפריל 2017 הכריזו הלוס אנג'לס לייקרס כי הדי-פנדרס ימותגו מחדש כ"סאות' ביי לייקרס" בסיום עונת 2016/17. הם גם הודיעו שהם עוזבים את מרכז האירועים של טויוטה ועוברים למרכז אימוני הבריאות החדש של UCLA באל סגונדו, שישמש גם כמתקן האימונים החדש של הלייקרס. בעונתם ראשונה בשם זה סיימו הלייקרס במקום השני בבית הפסיפי, ניצחו בסיבוב הראשון של הפלייאוף את אוקלהומה סיטי בלו 125-105, הדיחו בחצי גמר המערב את רינו ביגהורנס 126-109 והפסידו בגמר המערב לאוסטין ספרס, שזכתה באליפות, 104-93. בשתי העונות הבאות לא העפילו הלייקרס לפלייאוף, ובעונת 2020/21 לא השתתפו בליגה. בעונת 2021/22 הם הגיעו עד לחצי גמר של הליגה. בסיום עונה כדורסלן הקבוצה מאק מק'לאנג זכה בתואר "רוקי העונה". מדיה וקבצים בנושא סאות' ביי לייקרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאות' ביי לייקרס (באנגלית)
H3N2

וירוס H3N2 הוא תת-זן של וירוס השפעת ממין influenza virus A והוא יכול להדביק עופות ויונקים. בעופות, בני אדם וחזירים, הווירוס עבר מוטציות לזנים רבים. בשנים בהן H3N2 הוא הזן השולט, יש יותר אשפוזים בבתי החולים. H3N2 הוא תת-זן של הזן הוויראלי Influenzavirus A, שהוא גורם חשוב לשפעת אנושית. שמו נובע מצורותיהם של שני סוגי החלבונים שעל פני המעטפת הליפידית שלו, המוגלובין (H) ונוירומינידאז (N). על ידי שכפול ויראלי חדש, H3N2 מחליף גנים לחלבונים פנימיים עם תת-זנים אחרים של שפעת. וירוס שפעת העופות H3N2 הוא אנדמי לחזירים בסין, והוא זוהה אצל חזירים בווייטנאם, ותורם להופעת זנים חדשים. חזירים יכולים לשאת וירוסי שפעת אנושיים, שיכולים לשלב (כלומר להחליף יחידות משנה של הגנום ההומולוגי על ידי בחירה גנטית) עם H5N1, גנים חולפים ומוטציות. שפעת H3N2 עונתית הורגת כ -36,000 בני אדם בארצות הברית מדי שנה. חיסוני שפעת מבוססים על ניבוי אילו "מוטציות" של הזנים הנוספים H1N1, H3N2, H1N2. לקראת המגפות השנתיות מפותחים חיסונים נפרדים לחצי הכדור הצפוני והדרומי. באזורים הטרופיים, השפעת אינה מראה עונתיות ברורה. עמידות נמדדת לתרופות האנטי-ויראליות הסטנדרטיות amantadine ו- rimantadine ב-H3N2 עלתה מ -1% בשנת 1994, ל -12% בשנת 2003 ול -91% בשנת 2005. שפעת הונג-קונג הייתה ההתפרצות הראשונה הידועה של זן H3N2, אם כי קיימות עדויות סרולוגיות לזיהומים של H3N2 בסוף המאה ה-19. ביולי 1968 דווח על התפרצויות נרחבות בווייטנאם ובסינגפור. בספטמבר 1968 הגיעה להודו, הפיליפינים, צפון אוסטרליה ואירופה. באותו חודש, הווירוס נכנס לקליפורניה והחזיר את כוחות מלחמת וייטנאם. הוא הגיע ליפן, אפריקה ודרום אמריקה בשנת 1969. ההתפרצות הגיעה לעוצמתה המרבית תוך שבועיים, שנמשכה שישה שבועות בסך הכל. הווירוס בודד בבית החולים בהונג קונג. תסמיני שפעת נמשכים ארבעה עד חמישה ימים. מדיה וקבצים בנושא H3N2 בוויקישיתוף
איזק

האם התכוונתם ל... אישים: אורי איזק – מבזקן ישראלי אסיף איזק – פוליטיקאי ישראלי היינריך איזאק – מלחין פרנקו-פלמי בנימין איזק – מרצה ללימודים קלאסיים חיים איזק – עיתונאי ועורך ישראלי נתנאל איזק – איש ציבור ישראלי אחר מכתש איזק – מכתש על הירח אישים: אוסקר אייזק – שחקן קולנוע אמריקאי אחר אייזק (נהר) – נהר במרכז קווינסלנד שבאוסטרליה אישים שלמה אייזיק – המנכ"ל והמייסד של קבוצת הביטוח והפיננסים "יונט" אחר פורט אייזיק (Port Isaac) – כפר דייגים לחופו של האוקיינוס האטלנטי, בקורנוול שבאנגליה
אוסטיאומלציה

אוסטיאומלציה (מיוונית: רככת העצמות) היא מחלת עצם מטבולית במבוגרים בה ישנו פגם בתהליך המינרליזציה של העצמות. הגורם הנפוץ ביותר לאוסטיאומלציה הוא מחסור בוויטמין D. המצב המקביל בו יש פגיעה בעצמות מתפתחות אצל ילדים קרוי רככת. גורמים נוספים לאוסטיאומלציה כוללים חסר זרחן (לרוב בשל אובדן בשתן), חסר בסידן (לרוב בשל תת-ספיגה כגון לאחר ניתוח בריאטרי) והשפעה של תרופות כגון סותרי חומצה סופחי זרחן, תרופות כנגד HIV, פלואוריד ועוד. תסמיני המחלה כוללים כאבי עצמות, חולשת שרירים, ונטייה לשברי מאמץ. סוג נדיר של אוסטיאומלציה מושרית על ידי גידול סרטני (Tumor-Induced Osteomalacia ובקיצור TIO) ומהווה סוג של תסמונת פארא-נאופלסטית. במצב זה גידול סרטני מפריש את ההורמון FGF23 הגורם לאובדן מוגבר של זרחן בשתן ולתת-זרחן בדם. אוסטיאומלציה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מנורת שבת

המונח "יודנשטרן" מפנה לכאן. לערך העוסק בטלאי צהוב שאותו חויבו יהודים לענוד לאות קלון (בגרמנית: "Judenstern"), ראו הטלאי הצהוב. מנורת שבת (בגרמנית: Sabbatampel או Sabbatlampe; בצרפתית: Lampe de Chabbat), המכונה גם יוּדֶנשטֶרן (בגרמנית: Judenstern = כוכב היהודים, או כוכב יהודי, על שם הצורה שיוצרים קני המנורה), היא מנורת שמן גדולה ובעלת זרועות, התלויה מהתקרה, אשר שימשה להאיר את שולחן ליל שבת בבית היהודי. הדגם הקלאסי שהיה נפוץ מאוד במערב אירופה היה בעל מראה כוכב שנוצר מהקנים-זרבוביות שהחזיקו את הפתילות (דוגמאות שלו, עשויות פליז, מהמאות ה-18 וה-19 נפוצות למדי במוזיאונים יהודיים) ובתחתיתו כלי לקיבול השמן. חלק מהמנורות נתלו עם גלגלת שאיפשרה להעלות את המנורה לגובה החדר כדי שלא תהיה נגישה בשבת עצמה משום גזרת "שמא יטה". במאה ה-21 משמשות מנורות שבת רבות כפריטי וינטאג', ויש שהן עוברות תהליך חישמול הכולל חיווט חשמלי והתקנת בתי מנורה לשימוש בנורה חשמלית. הדגם העתיק ביותר של מנורת שבת המוכר כיום נמצא באוצרות קתדרלת (אנ') העיר ארפורט והוא מתוארך לסביבות שנת 1200. עותקים של הדגם מוצגים במוזיאון בית הכנסת הישן בארפורט ובקתדרלה. האיורים על הדגם והמבנה שלו מעידים על מוצאו היהודי. הדגם המוצג בקתדרלה משמש כיום ל"נר תמיד" (אנ') ולא ברור כיצד הגיע לשימושו הנוכחי בכנסייה נוצרית. במוזיאון לונדון מוצגת מנורת שבת קטנה מעט מזו שבארפורט, המתוארכת למחצית השנייה של המאה ה-12. מנורה זו בעלת כוכב של שישה קנים וקערת שמן בקוטר של 18 ס"מ. מנורות נוספות ידועות מהמאות הללו מערים באנגליה שבהן התקיימה קהילה יהודית לפני גירוש יהודי אנגליה. בהן מנורת נחושת המוצגת במוזיאון העיר (אנ') בריסטול. אין ודאות שכל המנורות המתאימות בצורתן שימשו בבתי יהודים וייתכן שחלקן לפחות שימשו למטרות דומות בקהילות נוצריות. מנורות שבת בעלות צורת כוכב (יודנשטרן) משמשות מוטיב מוכר בציורים של הווי יהודי מהתקופות הרלוונטיות. להלן דוגמאות אחדות (רובן משל מוריץ דניאל אופנהיים ששילב אותן בתמונות רבות שמציגות בתים יהודיים): איור של מנורת שבת, אמשטרדם 1695 מוריץ דניאל אופנהיים, כניסת שבת, 1882 אופנהיים, שובו של המתנדב היהודי ממלחמות השחרור, 1833–1835 (מנורה מיוחדת) אופנהיים, מאיר אנשל רוטשילד מחזיר את הפקדון לנסיך הבוחר מהסה, המסרב לקחתו. בערך 1820 ו-1855 אופנהיים, נשף פורים, 1873 אופנהיים, הסוכה, 1868 אדואר מואיז (צר'), ברכת הסב, המאה ה-19 אדואר מואיז, פסח יהודי בימי הביניים מדיה וקבצים בנושא מנורת שבת בוויקישיתוף הילטרוד וסטרמן-אנגרהאוזן (Westermann-Angerhausen), מנורת הברונזה בקתדרלת ארפורט (בגרמנית) מנורת שבת מן המאה ה-12 באוסף מוזיאון לונדון השם 'יודנשטרן' משמש גם לכינוי הטלאי הצהוב בעל צורת הכוכב (מגן דוד), אך הוא עדיין בשימוש עבור מנורת השבת, בעיקר בקטלוגים של יודאיקה לאספנות.