מערות מהאקאלי

מערות מהאקאלי (במראטהית: महाकाली गुंफा, באנגלית: Mahakali Caves) ידועות גם בשם מערות קונדיוויטה; הן בין המנזרים הבודהיסטיים הלא מוכרים, ולפיכך כמעט שלא מבקרים במנזרי המערות השוכנים באזור שמסביב למומבאי (הודו). מערות מהאקאלי ממוקמות קרוב לחוף למרגלות הרי גהט המערביים, לא הרחק מנתיב סחר ישן, כ-35 קילומטרים צפונית למרכזה של מומבאי כיום בפרוור אנדהרי (אנ') בגובה של כ-25 מטר. תחנת הרכבת אנדהרי או תחנת הרכבת ג'וגשווארי נגישות בקלות באמצעות רכבות פרבריות; את 3 הקילומטרים הנותרים מזרחה כדאי לכסות על ידי מונית או ריקשה ממונעת. מערות ג'וגשווארי (אנ') ההינדיות השכנות נמצאות רק כ-3 קילומטרים (מרחק נסיעה) לצפון-מערב. כמעט ואין בכלל כתובות המתארות את הבנייה - אך לארכאולוגים יש סיבות להאמין ש-19 המערות נבנו בין המאה ה-1 לפנה"ס למאה ה-6 לספירה. כמעט שום דבר לא ידוע על הפטרונים והתורמים. את הכתובת היחידה באולם התפילה (צ'איטיה), שגם היא השתמרה בצורה גרועה, ניתן לתרגם כך: "יסוד ויהארה יחד עם אחיו על ידי פיטמבה, ברהמין חסיד של גאוטמה; תושב פאצ'י קמא". שתי הקבוצות של מערות מהאקאלי (4 מערות בצפון-מערב ו-15 מערות בדרום-מזרח) נחצבו מסלע הגרניט הגעשי של מדרגות דקאן, כולל העמודים, הסטופה, תאי הנזירים והתבליטים הפיגורטיביים. בסך הכל, הם לא מתקרבים לאיכות האדריכלית והאמנותית של כמה מהמערות באג'אנטה ובאלורה. רוב המערות מוגבהות מעט כדי להגן עליהן מפני הצפות (גשמי המונסון) ומבעלי חיים המסתובבים חופשי, וניתן להגיע אליהם רק דרך מדרגות חצובות בסלע. מערות 1–3 יוצרות מכלול אדריכלי של ויהארות, אם כי המערות 1 ו-3 נותרו לא גמורות. למערה 2, גם היא לא גמורה במלואה, יש פורטיקו נוסף (מנדאפה (אנ')) המופרדת מהעולם החיצון באמצעות גדרות אבן (ודיקה (גר')) עם תבליטים, שמאחוריהם - שוב מוגבה מעט - אולם המגורים בפועל. מעל האכסדרה ומעל הפתח שבין האכסדרה לאולם נראים "חלונות סהר" קטנים. העמודים המרובעים של הפרוזדור אינם מעוטרים; אזור הכותרת שלהם מסומן רק על ידי חריצים. סטופה קטנה מגולפת בקיר האחורי של תא צדדי עמוק; לפניה מעין אבן מזבח, שניתן לפרש אותה גם ככס מלכות ריק לבודהה. בסך הכל, הן הארכיטקטורה הפשוטה עם הגדרות שלה והן הקישוט הכמעט חסר מעידים על תקופה מוקדמת של בנייה (מאה 2–3). מערה 4 היא הגדולה מבין כל הוויהארות של מהאקאלי. החדרים הצדדיים, מופרדים על ידי עמודים מתומנים חסרי כותרות, מוגבהים מעט בהשוואה לאולם המרכזי. מערה 5 היא כנראה החלק העתיק ביותר של מערות מהאקאלי; פרוזדור לשעבר נשבר ברובו. זהו אולם פולחן (צ'איטיה) ובו חדר מופרד בשני מקטעי קירות מעוגלים המנוקבים בחלונות ג'אלי (אנ') עבור הסטופה האניקוניסטית (אנ') בקוטר 2.35 מטר ובגובה של כמעט 4 מטר, שניתן להקיף אותה על ידי הנזירים (או אולי גם על ידי אנשים רמי דרג או עשירים בתקופות מאוחרות יותר) בטקס הפראדקשינה. יוצאי דופן בדיוק כמו הארכיטקטורה של היכל צ'איטיה, שניתן להשוות רק באופן גס לשתי מערות (מערת לומאס רישי ומערת סודאמה) בגבעות בראבר במדינה הפדרלית ביהר, כ-1,500 ק"מ משם, נמצאים שני חלונות הסריג מאבן (ג'אלי), אשר - יחד עם חלון דומה במקדש מערות בהאג'ה, כ-120 קילומטרים לדרום-מזרח - הם כנראה החלונות העתיקים ביותר מסוגם ששרדו בהודו כולה: אלמנטי הסריג האופקיים והאנכיים מסודרים מעט בהסט אחד מהשני, מה שמרמז על רצון לחקות דגמי עץ באבן. בקיר הימני יש תבליט עמוק, שנוסף במועד מאוחר יותר (המאה ה-5–6), המתאר בודהה יושב מלווה בשני בודהיסטוות עומדים (פדמאפני ווג'ראפני). דמויות בודהה קטנות יותר בתנוחות ישיבה שונות ומחוות ידיים (מודרות) מצורפות למעלה. מימין לכך, בקונטרה פוסטו מודגש, עומדת דמות בודהיסטווה נוספת עם בודהה במדיטציה בתנוחת לוטוס מעל ראשו - ההרוס; יותר ימינה יש עוד בודהות קטנות ב'תנוחת ישיבה אירופאית'. מערות 6–12 אינן גמורות או השתמרו גרוע מאוד. במערה 6 ישנו שער מעוצב להפליא לחדר קודש הקודשים בפועל (גרבה-גרייה (אנ')). מערה 13 היא מערת מגורים ופולחן משולבת המורכבת מפרוזדור ואולם מרכזי הנתמך בארבעה עמודים, המחוברים לחדרים צדדיים, באחד מהם פסל בודהה. העמודים של מערה 13 עם כותרות האמאלאקה שלהם מתוחכמים הרבה יותר מאלה שבמערות האחרות, מה שמרמז על תאריך מאוחר יותר. מערות 14–19 נשמרו בצורה גרועה ואינן מציעות מאפיינים אדריכליים או אמנותיים כלשהם. Campbell, J. M.: Gazetteer of the Bombay Presidency vol XIV. Government Central Press, Bombay 1882. James Fergusson, James Burgess: The Cave Temples of India. Munshiram Manoharlal. New Delhi (1880), ISBN 8-12150-251-9. Dulari Qureshi: Rock-cut Temples of Western India. Bharatiya Kala Prakashan. Delhi 2010, ISBN 978-8-18090-202-4. Soundara Rajan, K. V.: Cave Temples of the Deccan. Archaeological Survey of India. New Delhi 1981. מדיה וקבצים בנושא מערות מהאקאלי בוויקישיתוף כינוי לאבן מחוררת או מסך סריג, בדרך כלל עם דפוס נוי שנבנה באמצעות שימוש בקליגרפיה, גיאומטריה או דפוסים טבעיים. אניקוניזם הוא האיסור על הכנת ייצוגים של אלים מסוימים או כל הפנתאון או אפילו נביאים, קדושים, או מלומדים בדת מסוימת. יהדות ואסלאם הן דתות אניקוניסטיות, ולעומתן הנצרות במפורש אינה כזו, למעט תקופות של איקונוקלאזם. Adrian Snodgrass, The Symbolism of the Stupa