laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמואל איתן

שמואל איתן (קמינצקי) (1911 – 4 בדצמבר 1985) היה ניצב במשטרת ישראל. איתן נולד בפתח תקווה, בנם של אליהו איתן ומרים לבית אורלוב. אביו היה מראשוני ארגון "השומר". אחיו הצעיר היה רפאל איתן. למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. גדל בתל עדשים, שירת בארגון ההגנה ובוגר קורס מ"מים של הארגון. היה מראשוני המתנדבים למשטרת היישובים העבריים, בה שירת כסרג'נט מייג'ור (רב-סמל) עד קום המדינה. השתתף בפעולות חומה ומגדל ניר דוד ועוד, כמו גם בפעילות פלוגות הלילה. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבה 9 בקרבות בגליל ובנגב. לאחר קום המדינה היה המושל הצבאי הראשון של הכפר אום אל-פחם שעבר לרשות ישראל. שירת במשטרת טבריה, היה ממקימי משמר הגבול, פיקד בו על אחת מהפלוגות הראשונות, שימש קצין המבצעים של משמר הגבול, פיקד על גדוד 2 ונטל חלק במשלחת הדרכה לאתיופיה. בסוף שנות ה-60 כיהן כדובר המשטרה, ב-1976 הקים את יחידת הביקורת בארגון וכיהן כמבקר המשטרה עד לפרישתו בספטמבר 1985. היה נשוי לרינה עד למותה ב-1982 ואב לארבעה ילדים. בנו גיורא נהרג בקרבות מלחמת ששת הימים. באילן יוחסין זה מופיעים רק אישים שזכו לפרסום וחוליה המקשרת בין דורות ואבות המשפחה. מדיה וקבצים בנושא שמואל איתן בוויקישיתוף שמואל איתן, באתר ראשונים נדב מן, האח של רפוּל: הביטחוניסט שאולי לא הכרתם, באתר ynet, 2 בנובמבר 2012 אתר "Billiongraves" אחיה הם חנה אורלוף וצבי נשרי. בן אחיה, מאיר דב, הוא זאב אורלוב, מחללי מאורעות תרפ"א בפתח תקווה, שעל שמו רחוב במרכז פתח תקווה דוד תדהר (עורך), "אליהו איתן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3272 אפרים תלמי, הושלם שלב א' במבצע "קיצור דרך", דבר, 22 במאי 1949 אתר משטרת ישראל
אולד ספייס

אולד ספייס (באנגלית: Old Spice, בתרגום לעברית: תבלין ישן) הוא מותג אמריקאי של מוצרי קוסמטיקה לגברים. המותג שייך לחברת "פרוקטר אנד גמבל" שרכשה אותו בשנת 1990 מחברת "שולטון". חברת שולטון (Shulton), מייצרת "אולד ספייס" המקורית, נוסדה בשנת 1934 על ידי ויליאם לייטפוט שולץ. המוצר הראשון שיוצר נועד לנשים ונמכר לראשונה בשנת 1937, והמוצר לגברים נמכר לראשונה שנה לאחר מכן, ב-1938. מוצרי הגברים המרכזיים היו סבון גילוח, קרם אפטרשייב. ב-14 ביולי 2010 השיקו "אולד ספייס" את קמפיין האינטרנט הוויראלי המהיר ביותר עד כה[דרושה הבהרה], שהשיג בתוך 24 שעות כ-6.7 מיליון צפיות ו-23 מיליון צפיות לאחר 36 שעות. הפרסומת בכיכובו של כוכב הפוטבול האמריקאי לשעבר, אייזיאה מוסטפא, זכתה להצלחה אדירה ולחשיפה עצומה בכלי התקשורת האמריקאיים והעולמיים כאחד. סוכנות הפרסום של אולד ספייס הפיקה 186 סרטוני תגובות בהשתתפותו של מוסטפא, שענו לשאלות ותגובות באתרים חברתיים כגון פייסבוק וטוויטר. הקמפיין המקורי רץ במשך שלושה ימים. לאחר מכן, נבחר טרי קרוז לככב בפרסומות הויראליות של החברה. בינואר 2012 החל שיווק מוצרי "אולד ספייס" בישראל. הפרסומת המפורסמת שודרה בישראל עם תחילת שיווקו של המותג בארץ, בתחילת פברואר 2012, כשהיא מלווה בכתוביות בעברית ובסיומה הסלוגן העברי - "תריח כמו גבר, גבר". כשנתיים לאחר מכן נודע, כי בשל הביקוש הנמוך למוצרי המותג בישראל, שיווקם בישראל יפסק. באוגוסט 2019 חודשה מכירתו בבלעדיות של רשת סופר-פארם. מדיה וקבצים בנושא אולד ספייס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולד ספייס אולד ספייס, ברשת החברתית פייסבוק אולד ספייס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אולד ספייס, ברשת החברתית אינסטגרם OldSpice.com - אתר האינטרנט של המותג (באנגלית) נורית קדוש, "לא נזמין אולד ספייס, אין למותג יותר ביקוש", באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2014 מירב קריסטל, אולד ספייס חוזר לארץ: יצליח לכבוש בני 24-13?, באתר ynet, 25 באוגוסט 2019
מניה רגילה

מניה רגילה (common stock או ordinary share) היא מניה המקנה זכויות הצבעה באספה הכללית של בעלי המניות הרגילות וזכות להשתתפות בחלוקת רווחים או בחלוקת נכסי החברה במקרה של פירוק. מניות רגילות מייצגות את שכבת המניות הנמוכה ביותר בחברה, למשל ביחס למניות בכורה, להן יש עדיפות בזכויות החלוקה. לכל מניה רגילה יש ערך נקוב המייצג את חלקה בסך הערך הנקוב שהונפק בחברה באותו סוג מניות. בחברות הנסחרות בבורסה בישראל ערכן הנקוב של מרבית המניות הרגילות הוא 1 שקל חדש. בחברות בהן קיימים מספר סוגים של מניות רגילות, זכויות ההצבעה של בעלי המניות הרגילות מחושבות בהתאם למספר המניות המוחזקות, לפיכך מניה רגילה אחת של 1 ש"ח ערך נקוב מייצגת אותם קולות הצבעה שמייצגת מניה רגילה 5 ש"ח. עם זאת, הזכות לקבלת רווחים נקבעת על פי הערך הנקוב ולכן בעת חלוקת רווחים מניה 5 ש"ח ערך נקוב מקנה זכות לקבל פי 5 רווחים מהזכות שמקנה מניה 1 ש"ח ערך נקוב. מניה באוצר מניית שליטה
תל קטיפא

תל קטיפא הייתה התנחלות על חוף הים התיכון, בצפון גוש קטיף. תל קטיפא הוקם בערב יום העצמאות תשנ"ב, 1992 על ידי קבוצת צעירים רווקים, דור שני למתיישבי גוש קטיף. היישוב נקרא על שם אתר ארכאולוגי הסמוך ליישוב, מהתקופה הכנענית והקרוי תל קטיפא. באתר נמצאו שרידי כפר חקלאים-רועים. בתחומי היישוב היה אגם מים טבעי, אשר מימיו מקורם במי תהום ששימשו את בני היישוב להשקיית החממות. בשיאו כלל היישוב כ-24 משפחות. ככל יישובי גוש קטיף, גם תל קטיפא פונה במסגרת תוכנית ההתנתקות (אוגוסט 2005) שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004. ב-2006 התגוררו משפחות תל קטיפא בקרוואנים באבן שמואל, ב-2007 עבר היישוב לשקף שבחבל לכיש, ולאחר מכן ליישוב קבע ביישוב הקהילתי נטע. אריק יפת: על הניסים - סיפורים מגוש קטיף, הוצאת ספרית נצרים, תשס"ה, 2005. חגי הוברמן: שורשים בחולות, הוצאת מדרשת נצרים, תשס"ה, 2005. תל קטיפא, באתר קטיף.נט כאן ביתי: תל קטיפא, אתר מעריב מידע על אתר תל קטיפא, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחס כיסוי

יחס כיסוי (באנגלית: DSCR - Debt Service Coverage Ratio) בא לתת אינדיקציה לכושר ההחזר של החברה. היחס נמדד כיחס בין התזרים לפירעון אשראי לסך החזר החוב (קרן וריבית) לתקופה הנבדקת. יחס כיסוי קטן או שווה לאחד מעיד על קשיים של החברה לפרוע את חובותיה כסדרם בתקופה הנבדקת. יחס זה משמש לעיתים רבות כ- Covenant (אמות מידה פיננסיות) על תזרים השוטף של החברה ועל יכולתו לשרת את החוב. בתחום הבנקאות נהוג להשתמש בשני מדדים של יחסי כיסוי לבחינת היעילות התפעולית אשר שונים במעט מאלה הנהוגים לצורך בחינת חברה בעלת מאפייני פעילות מסחרית או תעשייתית: יחס כיסוי ההוצאות אשר נגזר מן היחס: הכנסות תפעוליות/הוצאות תפעוליות. נדרש כי יחס זה יהיה גדול מ-0.6 מדד היעילות התפעולית אשר נגזר מן היחס: סה"כ הכנסות/הוצאות תפעוליות. נדרש כי יחס זה יהיה גדול מ-1.5 אמות מידה פיננסיות סיכון אשראי יחס כיסוי ריבית, במילון "מעות" ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדרגות מס

מדרגות מס הן שיטה לחישוב המס המוטל על הכנסות. מדרגות מס מאפשרות חישוב מס פרוגרסיבי, כך שאחוז המס המשולם מתוך ההכנסה עולה ככל שההכנסה עולה. בישראל, כמו במדינות רבות בעולם, מס הכנסה ליחיד הוא פרוגרסיבי, כך שנטל המס עולה ככל שהשכר עולה. שימוש במדרגות מס, המטיל נטל גבוה יותר ככל שההכנסה עולה, מקל על השכבות החלשות, מקטין את אי-השוויון ומצמצם פערים חברתיים. הרקע החוקי לגביית מס הכנסה בישראל נקבע בפקודת מס הכנסה. חלק ז' של הפקודה עוסק ב"שיעורי המס" וקובע בין-השאר כי חברות ישלמו מס קבוע ואילו יחידים ישלמו מס לפי מדרגות. מדרגות המס נקבעות על ידי הכנסת, בפקודת מס הכנסה. בעת קביעת המדרגות נלקח בחשבון המצב הכלכלי-חברתי והשפעת השינוי על תקציב המדינה. הסכומים שבמדרגות המס (וסכומים אחרים בפקודה) מתעדכנים בתחילת כל שנה בהתאם לשינויים במדד המחירים לצרכן בשנה שחלפה. בשנת 2014 הוקפאו מדרגות המס, ונותרו בערכיהן בשנת 2013. המס המחושב לפי מדרגות המס אינו המס הסופי בו חייב הנישום. לאחר חישוב המס לפי מדרגות המס מופחתים ממנו הזיכויים, ובראשם שווי נקודות הזיכוי. פקודת מס הכנסה מבדילה בין הכנסות מיגיעה אישית לבין הכנסות שאינן מיגיעה אישית. תחת ההגדרה הכנסות מיגיעה אישית נכללות: הכנסה מעבודה כעצמאי (סעיף 2(1) לפקודה) או כשכיר (סעיף 2(2) לפקודה). הכנסה מקצבה (פנסיה), מלוג ואנונה (סעיף 2(5) לפקודה), כולל היוון קצבה.  הכנסה המתקבלת מהשכרת נכס, שבעשור שקדם להשכרתו שמש להפקת הכנסה מיגיעה אישית מעסק או ממשלח יד. על הכנסות אלה חלות מדרגות המס האמורות לעיל. על הכנסה שלא מיגיעה אישית, כגון הכנסה מהשכרת נכס, שלא נקבע להן שיעור מס מיוחד, מדרגת המס הראשונה היא 31% (עד לתקרה האמורה לעיל). לפי סעיף 121(ב) לפקודת מס הכנסה נישום שעבר את גיל 60, ויש לו הכנסות שאינן מיגיעה אישית, הכנסותיו יחושבו כולן על פי מדרגות המס של הכנסות מיגיעה אישית. כאשר לנישום יש הכנסות מיגיעה אישית ושאינן מיגיעה אישית, מחשבים תחילה את המס על ההכנסות מיגיעה אישית, ואת אלו שאינן מיגיעה מחשבים לפי המדרגה העליונה של הכנסותיו. מס מס שולי מס הכנסה פקודת מס הכנסה (נוסח חדש), תשכ"א-1961, סעיף 126 פקודת מס הכנסה (נוסח חדש), תשכ"א-1961, סעיף 121
האגודה ההיסטורית האמריקאית

האגודה ההיסטורית האמריקאית (באנגלית: The American Historical Association; בראשי תיבות: AHA) היא אגודת ההיסטוריונים והמורים להיסטוריה הוותיקה ביותר בארצות הברית של אמריקה, הפועלת משנת 1884. האגודה מקדמת את חקר ההיסטוריה ואת הוראתה, וכן את שימור המקורות ההיסטוריים והנגשתם. האגודה היא הארגון העיקרי של היסטוריונים הפועלים בארצות הברית, בעוד שארגון ההיסטוריונים האמריקאים (Organization of American Historians) הוא הארגון העיקרי של היסטוריונים החוקרים את ארצות הברית ומלמדים את עברה. בשנת 1889 קבע הקונגרס כי האגודה תתקיים "לשם קידום לימודי ההיסטוריה, איסוף ושימור כתבי יד היסטוריים, ולשם מטרות דומות לתועלת ההיסטוריה האמריקנית והיסטוריה בארצות הברית". האגודה מוציאה לאור את American Historical Review, מכתבי העת המובילים בעולם בתחום ההיסטוריה, והיא מקיימת כנס שנתי בהשתתפות אלפי היסטוריונים. האגודה מחלקת מספר מלגות ופרסים מדי שנה ומממנת מחקרים שונים. נשיא האגודה מכהן בתפקידו שנה תמימה, ובחלוף השנים נמנו על נשיאי האגודה מספר היסטוריונים ידועי שם כגון אלפרד תייר מהן (נ' 1902), פרדריק ג'קסון טרנר (נ' 1910), ג'יימס הנרי ברסטד (נ' 1928), ג'יימס הארווי רובינסון, ברנרד ביילין (נ' 1981), מיכאל רוסטובצף, פיליפ קרטין (Philip D. Curtin) (אנ') (נ' 1922), ויליאם הארדי מקניל (נ' 1917), נטלי זימון דייוויס, קרוליין ביינום ורוברט דארנטון (Robert Darnton). בראשות האגודה עמדו גם מספר אישים שלא היו היסטוריונים מובהקים, כגון תאודור רוזוולט (נ' 1912), ווודרו וילסון (נ' 1924). מדיה וקבצים בנושא האגודה ההיסטורית האמריקאית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האגודה ההיסטורית האמריקאית (באנגלית) האגודה ההיסטורית האמריקאית, ברשת החברתית פייסבוק האגודה ההיסטורית האמריקאית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האגודה ההיסטורית האמריקאית, ברשת החברתית LinkedIn האגודה ההיסטורית האמריקאית, סרטונים בערוץ היוטיוב האגודה ההיסטורית האמריקאית, באתר פינטרסט
Once

Once הוא האלבום החמישי של להקת המטאל הסימפוני הפינית נייטוויש. האלבום יצא ב-7 ביוני 2004 באירופה, וב-5 באוקטובר בארצות הברית בהפקת חברת הענק "RoadRunner". זהו אלבום הסטודיו האחרון שבו נטלה חלק הזמרת טאריה טורונן. "Dark Chest of Wonders" "Wish I Had an Angel" יצא כסינגל שני. "Nemo" יצא כסינגל ראשון. "Planet Hell" "Creek Mary's Blood" "The Siren" יצא כסינגל רביעי. "Dead Gardens" "Romanticide" "Ghost Love Score" "Kuolema Tekee Taiteilijan" יצא כסינגל שלישי. "Higher than Hope" מידע על האלבום Once באתר MusicBrainz מידע על האלבום Once באתר AllMusic האלבום Once באתר Discogs האלבום Once באתר ספוטיפיי האלבום Once באתר דיזר ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
The Final Countdown

The Final Countdown (בתרגום חופשי: הספירה הסופית לאחור) הוא סינגל של להקת הרוק השוודית יורופ, אשר יצא לאור בשנת 1986. השיר נכתב על ידי ג'ואי טמפסט, חבר הלהקה, והיה שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה. השיר זכה להצלחה רבה, והגיע למקום הראשון במצעדים ב-25 מדינות. השיר מופיע במשחקים NHL 11 ו-NHL Slapshot אשר יצאו לאור ב-2010. בלחן השיר נעשה שימוש בשיר הנושא של פסטיגל גיבורי הממלכה האבודה הישראלי ב-2006. בתוכנית "בני ברדיו" של בני בשן, הייתה בעבר פינה שנקראה "אנשים שחושבים ש-'The Final Countdown' הוא השיר הטוב ביותר בעולם, בוחרים את השיר הטוב ביותר בעולם בעיניהם." הפינה נסגרה לאחר ריאיון עם ג'ואי טמפסט בתוכנית. השיר הוא שיר הנושא בפרק "פלוטו" בספר אוגי ואני, ספר ההמשך של פלא. הפרק נגמר עם מילות השיר. מידע על היצירה "The Final Countdown" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "The Final Countdown" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"The Final Countdown" באתר SecondHandSongs Rock group Europe plan comeback ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עקבה (מחוז)

מחוז עקבה (ערבית: محافظة العقبة) הוא אחד משנים עשר המחוזות של ירדן. הוא גם ממוקם בדרום-מערב המדינה ובירתו היא העיר עקבה. המחוז מחולק לשלוש נפות. שטח המחוז 6,900 קמ"ר, המחוז הרביעי בגודלו, מרבית שטח המחוז מדברי. אוכלוסייתו מונה 139,200 נפש, נכון ל-2012, בצפיפות של 20.2 תושבים לקמ"ר, המחוז העשירי בגודלו מבחינת גודל האוכלוסייה. המחוז הוא המוצא היחיד של ירדן לים, על כן הוא אחד המחוזות החשובים ביותר במדינה מבחינה כלכלית. עם הקמת המדינה המוצא הימי שלה מעקבה היה מוגבל. בשנת 1965 חתם המלך חוסיין על הסכם חילופי שטחים בין ירדן לערב הסעודית בו ויתרה ירדן על כ-6,000 קמ"ר (מעל 6% משטח הממלכה), בעיקר שטחי מדבר בפנים היבשה, תמורת רצועת חוף של 12 קילומטרים דרומית לעיר עקבה, דבר שאפשר לה להרחיב את העיר ונמל שלה ולהקל על יבוא ויצוא סחורות דרך הים האדום.[דרוש מקור] הנמל הוא השער העיקרי של ירדן ליבוא ויצוא סחורות. האזור התעשייתי נמצא הרחק מאזור המלונות כך שפגיעתו בתיירות היא מזערית, שכן אוכלוסיית המחוז תלויה מאוד בתיירות כמקור הכנסה. הממצא הארכאולוגי החשוב ביותר במחוז היא העיר העתיקה פטרה,[דרושה הבהרה] בירת הנבטים. העיר ממוקמת על המדרון המזרחי של הור ההר בערבה. הבדואים בני המקום מאמינים כי במקום זה הכה משה בסלע וכאן נקברה אחותו מרים הנביאה ואחיו הבכור אהרון הכהן. המחוז מחולק לשלוש נפות: נפת ואדי ערבה - בצפון נפת קוויירה - במזרח נפת עקבה - בדרום מערב מדיה וקבצים בנושא עקבה בוויקישיתוף [1][2] נתונים ממחלקה לסטטיסטיקה של ירדן. 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיקית ים-תיכונית

זיקית ים-תיכונית (שם מדעי: Chamaeleo chamaeleon), שנקראה בעבר גם זיקית מובהקת או זיקית מצויה, היא לטאה המשתייכת למשפחת הזיקיתיים. זוהי אחת משתי הזיקיות החיות באירופה יחד עם הזיקית הסאהלית (שחיה ביוון). הזיקית הים-תיכונית נפוצה באפריקה, אסיה, ואירופה, והיא הנציגה היחידה בארץ של הזיקיות. הזיקיות הן סוליטריות, ארבוראליות ומסתייעות בזנב לאחיזה וטיפוס. אורך הזנב הוא כאורך הגוף. הזיקיות טורפות חרקים ולשם כך מסתמכות בעיקר על חוש הראייה: כל אחת מהעיניים היא עצמאית, תכונה המאפשרת התבוננות בכיוונים מנוגדים. הזיקית מתאימה את צבעיה לתנאי הסביבה. בנוסף, צבע הגוף במפגש בין פרטים יכול להעיד על מצבם הגופני של הפרטים השונים. צבע גוף כהה (שחור-אפור) של הזיקית בדרך כלל מעיד על סטרס (עקה). ניתן להבחין בין הזוויגים בהתבוננות בזנב: בסיס הזנב של הנקבה צר מזה של הזכר. בעונת הרבייה הזיקית מטילה 11–40 ביצים. הצעירים בוקעים לאחר 8–10 חודשים וגדלים ללא כל טיפול של ההורים. באזורי לבנון יש המאמינים שהזיקית המובהקת היא "גמל היהודים", שלעתיד לבוא ילבה בנשיפותיו את אש הגיהנום, ועל כן מי שיהרוג זיקית במכה אחת יקטין את אש הגיהנום ויזכה לגן עדן. אך אם הוא נכשל במכה הראשונה – שלא ינסה להכותה בשנית, שמא הזיקית תנקום בו. בשנת 2024 הוציא הזמר שחר אבן צור שיר בשם "זיקית ים תיכונית" במסגרת פרויקט "אגדה חיה" בשיתוף מוזיאון הטבע. זיקית בספרד אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 90-92, 279 מדיה וקבצים בנושא זיקית ים-תיכונית בוויקישיתוף זיקית ים-תיכונית, באתר ITIS (באנגלית) זיקית ים-תיכונית, באתר NCBI (באנגלית) זיקית ים-תיכונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זיקית ים-תיכונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זיקית ים-תיכונית, באתר GBIF (באנגלית) סרטון זיקית ים-תיכונית צעירה, סרטון באתר יוטיוב סרטון זיקית אוכלת, סרטון באתר יוטיוב ד"ר נוח רוטרי, זיקית מובהקת, הספרייה הווירטואלית של מטח, 2000. זיקית ים-תיכונית באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים – א"י (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית מט"ח, מידע על הזיקיות - האמונות הטפלות הקשורות להן באפריקה, על סיווגן, על צבעיהן המשתנים, על מבנה גופן, על חיי המין שלהן והרבייה, מאת ד"ר אברהם ארבל. ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספרביליות

ספרבילי – ניתן להפרדה. האם התכוונתם ל... הרחבה ספרבילית – הרחבת שדות ששורשיו של הפולינום המינימלי של כל איבר בה שונים זה מזה אלגברה ספרבילית – הכללה של הרחבה ספרבילית מרחב ספרבילי – מרחב טופולוגי שיש בו קבוצה צפופה בת מנייה. משוואה דיפרנציאלית ספרבילית – משוואה דיפרנציאלית שניתן להפריד בה משתנים
אליפות העולם בכדורסל נכים

אליפות העולם בכדורסל נכים היא תחרות כדורסל נכים בינלאומית הנערכת מטעם פדרציית כדורסל הנכים הבינלאומית, ומפגישה נבחרות כדורסל נכים לאומיות המתחרות זו בזו. האליפות נערכת אחת לארבע שנים, ובאותה השנה מתקיימות הן אליפות לגברים והן אליפות לנשים. אליפות העולם הראשונה בכדורסל נכים התקיימה בשנת 1973. האליפות, אשר טרם נחשבה לרשמית, נערכה בבלגיה וזכתה בה נבחרתה של בריטניה, במדיה שיחק פיליפ קרייבן, לימים נשיא הוועד הפאראלימפי הבינלאומי. בשנת 1975 התקיימה בבלגיה האליפות הרשמית הראשונה ובה זכתה נבחרת ישראל בכדורסל נכים כשניצחה בגמר הטורניר את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 47-50. מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם בכדורסל נכים בוויקישיתוף דירוג מלא באתר פדרציית כדורסל הנכים הבינלאומית
דקר המכמורת

דקר המכמורת (שם מדעי: Epinephelus aeneus), או בשמו העממי לוקוס לבן, הוא דג גרמי מסוג דקר. נחשב לדג מאכל מבוקש ובעל טעם משובח, אוכלוסייתו קרובה לסיכון בשל דיג יתר. תחום תפוצתו בדרום הים התיכון ובמזרח האוקיינוס האטלנטי לאורך מערב חופי אפריקה ועד דרום אנגולה, חי בעומקים 20 עד 200 מטר. אורכו הממוצע 60 ס"מ ובאורך מרבי 120 ס"מ, ככל הידוע מגיע למשקל מרבי של 25 ק"ג. כל דגי דקר המכמורת מתבגרים כנקבות, ומאוחר יותר חלקם ישנו את מינם לזכרים בתהליך הנקרא דיכוגמיה. ניתן להבדיל בינו לבין דקר אלכסנדרוני בהיעדר פסים כהים על מכסה הזימים המשולשים בצורתם. דייגים באזורינו מכנים אותו בשם העממי לוקוס לבן מאחר שהוא בהיר יותר למראה מסוגי הדקר בים התיכון של ישראל. כהתנהגות טיפוסית לסוגי הדקר הם חיים בכוכים ומשוטטים במהלך היום. בוגרים נמצאים בסביבה סלעית או בקרקעית בבוצת חול, צעירים נמצאים בלגונות חוף או בשפכי נהרות. באזור הים התיכון נקבות יגיעו לבגרות מינית בגיל 5 עד 7 שנים, בערך במשקל 4 ק"ג ובאורך של בין 50 ל 60 ס"מ. בדרך כלל הנקבות יחליפו את מינם לזכרים בהגיעם למשקל 9 ק"ג, אולם ישנם זכרים קטנים יותר (3 עד 5 ק"ג). בניסויים שנעשו בשבי הנקבות יצרו בין 750,000 ל-1,200,000 ביצים כש- 80% מהם היו מופרות. גילו של דג המכמורת שנתפס בתוניס בשנת 1983 במשקל 25 ק"ג ובאורך 115 ס"מ הוערך ב-17 שנה. ניתוח מספר פרטים של דקר המכמורת ממימי מערב אפריקה מעלה כי תזונתו כוללת דגים (58%), טרפידים (21%), סרטנים (10%) ודיונונים ותמנונאים (סילוניות) 10%. באזור סנגל הגירתו העונתית של הדג מושפעת מעליית מי העומק. הדג מבוקש ביותר בשוקי מערב אפריקה ואף בישראל על אף מחירו הגבוה יחסית. לפי הערכות איגוד הIUCN, משנת 1971 ועד 1999 חלה ירידה באזורים מסוימים של בן 80% ל-90% באוכלוסייה בשל דיג יתר, הדג נלכד במגוון ציוד וסגנונות דיג, כולל דייג מכמורת תעשייתי אולם שיטת דיג זו אחראית ל 27% מהלכידות. נעשו ניסויים מוצלחים להכניס את הדג לחקלאות ימית, וארגון IUCN מדווח על ניסויים מוצלחים במיוחד עם הדג בישראל.. דקר הסלעים דקר אלכסנדרוני דקר חיפני מדיה וקבצים בנושא דקר המכמורת בוויקישיתוף דקר המכמורת, באתר ITIS (באנגלית) דקר המכמורת, באתר NCBI (באנגלית) דקר המכמורת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דקר המכמורת, באתר FishBase (באנגלית) דקר המכמורת, באתר GBIF (באנגלית) גיל ססובר, כשחיים כהן פגש את הלוקוס הלבן, באתר הארץ, 14 בינואר 2016 דקר המכמורת באתר הרשימה האדומה של IUCN IUCN, [1],Epinephelus aeneus
פופוביץ'

האם התכוונתם ל... פופוביץ' (Попович) הוא שם משפחה מזרח אירופאי שמשמעותו בנו של כומר. ארין פופוביץ' – ספורטאית פאראלימפית אמריקאית. גרג פופוביץ' – מאמן כדורסל אמריקאי דוד פופוביץ' – שחיין רומני טראיאן פופוביץ' – ראש עיריית צ'רנוביץ בתקופת מלחמת העולם השנייה, מחסידי אומות העולם. ירוסלב פופוביץ' – רוכב אופני כביש אוקראיני מרקו פופוביץ' – כדורסלן קרואטי פאבל פופוביץ' – קוסמונאוט סובייטי אליושה פופוביץ' – גיבור מהמיתולוגיה הרוסית
Bohemian Grove

Bohemian Grove הוא שטח בבעלות מועדון גברים סגור הידוע גם בשם "מועדון בוהמיית גרוב", שחבריו נאמנים זה לזה. המועדון שוכן בשדרת בוהמיה 20601, במונטה ריו שבקליפורניה, ופועל רשמית החל משנת 1872. המועדון מתכנס אחת לשנה באמצע חודש יולי וכולל אישים בעלי השפעה, כולל רבים מנשיאי ארצות הברית (הן רפובליקנים והן דמוקרטים), כלכלני מפתח ומנכל"י תאגידים, משפטנים בכירים, ועוד. המועדון הוא עבור גברים בלבד וכולל ראשי ממשלה, פוליטיקאים, בעלי עסקים ובכירים נוספים. חברי המועדון רשאים להזמין חברים למועדון, אך אלו רשאים להיכנס אליו רק לאחר בדיקה. מתחם המועדון מנוטר על ידי מאבטחים ומרושת במצלמות אבטחה. חברי המועדון רשאים לזמן פגישת מועדון בכל יום בשנה, אך מנועים מלהזמין נשים לפגישות אלו. חבר מועדון בעל ותק של 40 שנה מקבל זכות ישיבה בכנסים יומיים בין כמרי המועדון. סמל המועדון הוא ינשוף. מתחם המועדון כולל פסל ינשוף אשר מהווה מעין במה להופעות שונות הנערכות במפגשי אמצע יולי. ב-2000 תועדה אחת מהופעות המוצגות במועדון על ידי אלכס ג'ונס. הטקס שהוצג נקרא בשם "שריפת הדאגה". הטקס (Cremation of Care) הוא טקס עתיק יומין ובוצע לראשונה ב-1881. בטקס רוח ה"דאגה" מתווכחת עם כמרי המועדון ולבסוף נשרפת על ידם. טקס השריפה מבוצע מול מזבח הינשוף. רשימת חברי המועדון אמנם מפורסמת מעת לעת, אך מרבית מחבריה נכללים ברשימה סודית וזהותם אינה נחשפת, פרט לתיעודים במצלמות נסתרות וסרטים דוקומנטריים שונים. בין חברי המועדון הגלויים, נמנים ויליאם רנדולף הרסט, ריצ'רד ניקסון בכירים בתעשיות צבאיות, בפדרל ריזרב (הבנק הפדרלי), ועוד. מדיה וקבצים בנושא Bohemian Grove בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Bohemian Grove (באנגלית) כנס אישים דו"חות, בוהמיית גרוב מאמר בנושא מאמר בנושא תיעוד טקס "שריפת הדאגה" מאמר בנושא חברי מועדון
מיהאי סילאגי

מיהאי סילאג'י, רוזן הורוגסג (בהונגרית: Horogszegi gróf Szilágyi Mihály, ‏בערך 1400–1460 איסטנבול) היה אציל ומצביא הונגרי, עוצר ממלכת הונגריה בשנת 1458. כונה לפעמים "מיכאל השחור" (Michael Niger). הטורקים קראו לו "איספילאק". אחותו, ארז'בט (אליזבת) סילאג'י נישאה ליאנוש הוניאדי. מיהאי סילאגי נאבק לצד גיסו, יאנוש הוניאדי, נגד הטורקים העות'מאנים. השתתף, בין השאר, גם בקרב ורנה, בקרב קוסובו משנת 1448, וב-1456 במצור בלגרד. נשא בתארים "באן של מאצ'ווה" (בסרביה) ו"קפטן של בלגרד". ב-16 במרץ 1457 הוצא להורג בנו של יאנוש הוניאדי על ידי אנשים המקורבים למחנה היריב למלך, בראשות שליט טרנסילבניה מיקלוש אוילאקי והפלטין לאסלו גאראי. כך נפתח עימות בין הללו למחנה של משפחת הוניאדי, בראשותו של מיהאי סילאג'י ואלמנתו של יאנוש, ארז'בט.. בקיץ 1457 דיכא סילאגי מרד בעיר ביסטריצה שבטרנסילבניה, אך בהמשך נאלץ להתמודד עם כוחות הסקלרים בראשות עם אוזבאלד רוז'גוני, שנתמך על ידי המלך ההונגרי ועל ידי הערים הסקסוניות. ב-9 באוקטובר 1457 הטיל סילאג'י מצור זמני על סיביו, אחר כך קבע את מושבו בסיגישוארה. ולאד המשפד תמך בסילאג'י, בין השאר בגלל שבערים הסקסוניות מצאו מקלט ותמיכה יריביו, הטוענים לכתר וולאכיה. בסופו של דבר, נחתם ב-23 בנובמבר 1457 הסכם שביתת נשק בסיגישוארה, בנוכחות נציגים של הסקסונים ושל משלחת מוולאכיה. אחרי שב-23 בנובמבר 1457 מת מלך הונגריה, אולאסלו (ולדיסלב) החמישי, מונה מיהאי סילאג'י ב-1458 לעוצר ממלכת הונגריה, עד שאחיינו, מתיאש הוניאדי, עלה לכס המלכות. סילאג'י הציל את מתיאש בן ה-16 מהכלא של משפחת גאראי בבודה, וכן הוא העביר את שאריות גופתו של יאנוש הוניאדי מבלגרד לקתדרלה ע"ש מיכאל הקדוש באלבה יוליה, בה נקברו ליד קבר אביו, ואיק (וויקו). מתיאש הכיר לסילאג'י תודה ומינה אותו רוזן של ביסטריצה. בעקבותיו של יאנוש הוניאדי, המשיך מיהאי סילאג'י להיאבק בטורקים. ב-1458, הוא יצא יחד עם המלך מתיאש הצעיר, לעצור את האקינג'י שפלשו לדרום הונגריה, וגירש אותם. שניהם נכנסו לבלגרד בראש שלושת אלפים לוחמים וניסו לגייס שם צבא של צלבנים, אך הללו היו ברובם במצב מרושל ובלתי מאורגנים. בחדשים הבאים המלך מתיאש מרד בחסות דודו והדיח את סילאג'י מתפקיד המושל של הונגריה, שהעניק לו עם עלייתו לכס המלכות. סילאג'י ניסה להתמרד ונעצר בתחילת אוקטובר 1458.. ב-1460 נבחר מיהאי סילאג'י לוויבוד (שליט) של טרנסילבניה, כרת ברית עם ולאד המשפד ובאביב אותה שנה פלש לבולגריה, והגיע עד וידין. אולם, שם הוא הובס ונלכד על ידי מיכאלולו עלי ביי, הסנג'ק-ביי של סמדרבו יחד עם לוחמיו. הוא נשלח על ידי שוביו לאיסטנבול, שם הואשם בהפרת הסכם השלום. אנשיו עונו עד שנפחו את נשמתם, בעוד הוא עצמו הוצא להורג כשניסרו את גופו לשתיים באמצעות מסור. מדיה וקבצים בנושא מיהאי סילאגי בוויקישיתוף adevăr istoric, שטפאן אנדרייסקו - ולד המשפד- דרקולה, בין האגדה ובין האמת ההיסטורית, ההוצאה האנציקלופדית, בוקרשט,1998 Ştefan Andreescu Vlad Ţepeş între legendă şi adevăr istoric. Editura enciclopedică, Bucureşti, 1998 Aurel Decei Istoria Imperiului Otoman până la 1656, Editura Stiinţifică şi enciclopedică, Bucureşti, 1978 Radu R. Florescu, Raymond T. McNally, Dracula: Prince of many faces - His life and his times Backbay Books, Little Brown and Company, Boston, NYC, London 1989 Şt.Andreescu ע' 15 A.Decei ע' 114 Şt. Andreescu ע' 32 Şt.Andreescu ע'33 A. Decei ע' 114