laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סימפונט רעננה

תזמורת סימפונט רעננה היא תזמורת ישראלית הפועלת בעיר רעננה. תזמורת סימפונט רעננה נוסדה בשנת 1991 על ידי המנכ"לית שלה אורית פוגל-שפרן ועל ידי עיריית רעננה והמרכז לקליטת אמנים עולים, מיסודם של משרד החינוך והתרבות, הפורום הישראלי, הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה. הסימפונט מונה 46 נגנים, מהם 36 עולים מברית המועצות לשעבר, ועשרה נגנים נוספים יוצאי יחידת הנגנים המצטיינים בצה"ל. במאי 1991 התקיים קונצרט הבכורה של התזמורת. הקונצרט נערך אז בכפר סבא כשעוד לא היה לה אולם, בניצוחו של ירוחם שרובסקי ועם הסולן מקסים ונגרוב. הקונצרט היה במעמד נשיא המדינה המנוח חיים הרצוג. לכבוד הקמתה חיבר המלחין חיים פרמונט יצירה שהוא כתב בשם "סימפונט". מלחיני הבית של הסימפונט היו יוסף ברדנשווילי, גילעד הוכמן, טל ירדני, אורית גוראל ואורן לוק. אולם בית יד לבנים שברעננה שימש כאולם הבית של התזמורת משנת היווסדה וכיום אולם הבית הנוכחי של התזמורת הוא המשכן למוזיקה ואמנויות שבעיר. הכנר הראשי של התזמורת הוא ניתאי צרי. רפרטואר הסימפונט כולל, פרט ליצירות המופת של מיטב המלחינים כמו מוצרט, בטהובן, מנדלסון, דבוז'אק וגם מוזיקה קלה, מוזיקה מודרנית, ומוזיקה קלאסית ישראלית. תזמורת סימפונט רעננה מופיעה בקביעות בכל אולמות הקונצרטים בארץ, בתוכניות טלוויזיה, במחזות זמר, ובפסטיבלים. בנוסף לכך, מנגנת התזמורת באופן קבוע לילדים בגנים ובבתי ספר. במשך השנים התזמורת אירחה סולנים ומנצחים ידועי שם. עם התזמורת הופיעו אמני מוזיקה קלה רבים. מנצחי הבית של התזמורת הם דוד זבה וקרן קגרליצקי. ב-2007 זכתה התזמורת בפרס אנגל "על תרומתה הייחודית בטיפוח מורשת המוזיקה היהודית לדורותיה, במיוחד זו של גדולי המלחינים היהודים שנספו בשואה". ירוחם שרובסקי (1991 - 1996) יובל צליוק (1996 - 2001) אלוורו קסוטו (2001 - 2002) ניר קברטי (2002 - 2008) עומר מאיר ולבר (2009 - ממשיך) מדיה וקבצים בנושא סימפונט רעננה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סימפונט רעננה סימפונט רעננה, סרטונים בערוץ היוטיוב סימפונט רעננה, דף שער בספרייה הלאומית יוסי שיפמן, ריאיון: תזמורת שהיא חברותא, באתר הבמה, 29 באוקטובר 2012 סרט תדמית של תזמורת סימפונט רעננה (אנגלית) המנצחים סלבדור ברוטונס, מקסים שוסטקוביץ', קונסטנטין אורבליין, דן אטינגר, ג'יזל בן-דור, שואנג גואו ונעם שריף. זמרי האופרה פאטה בורצ'ולדזה, לובה קזרנובסקה, דמיטרי חבורוסטובסקי, סומי ג'ו, ג'סי נורמן וההרכב הידוע גרגוריאן מאיטליה. הפסנתרנים חואקין אצ'וקרו, פרחד בדלביילי, מוראד אדיגזלזאדה, אוקסנה יבלונסקיה, ירון קולברג ואריה ורדי. הכנרים מקסים ונגרוב, שלמה מינץ, חגי שחם, סשה רוז'דסטבנסקי, ונסה מיי, מרים פריד וניקולאי זניידר. הצ'לנים ארטו נורס, דמיטרי יבלונסקי ומישה מייסקי. הכליזמר האחרון מגליציה- לאופולד קוזלובסקי, הרכב הלב והמעיין, להקת מיומנה ועוד. סטיבי וונדר, ריי צ'ארלס, חוזה פליסיאנו, איאן אנדרסון, מנהטן טרנספר, אמה שפלן, נורית גלרון, דויד ברוזה, דוד ד'אור, עדי ארד, שלומי שבן, אסף אמדורסקי, מארינה מקסימיליאן, קובי אפללו, אסף אבידן, נינט טייב ועוד. קלאסי - חלב ודבש בתזמורת הקאמרית הישראלית, באתר www.habama.co.il טקס הענקת פרסי עיריית תל אביב יפו
אליפות העולם בכדורסל 2006

אליפות העולם בכדורסל לשנת 2006, הידועה גם בשם מונדובאסקט 2006 הוא טורניר כדורסל בינלאומי שנערך ביפן בתאריכים 19 באוגוסט-3 בספטמבר, אורגן על ידי התאחדות הכדורסל הבינלאומית, איגוד הכדורסל היפני והוועדה המארגנת. בפעם הראשונה מאז האליפות שנערכה ב-1986 השתתפו בטורניר 24 נבחרות, שמונה יותר מאשר באליפות שנערכה ב-2002. כתוצאה מכך, שלב הבתים של התחרות נערך בארבע ערים שונות, כאשר שלבי הגמר נערכים בעיר סאיטאמה. ספרד זכתה בטורניר לאחר שניצחה במשחק הגמר את יוון 70-47, ובכך סיימה את הטורניר ללא הפסד בתשעת משחקיה. ארצות הברית זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון על ארגנטינה 96-81. ערכים מורחבים – אליפות אירופה בכדורסל 2005, אליפות האמריקות בכדורסל 2005, אליפות אסיה בכדורסל 2005, אליפות אפריקה בכדורסל 2005, אליפות אוקיאניה בכדורסל 2005 20 נבחרות העפילו לתחרות ישירות כתוצאה מטורנירי אליפות יבשתיים שנערכו באוגוסט וספטמבר 2005 (ביניהם יורובסקט 2005). 4 נבחרות נוספות שלא העפילו דרך האליפויות קיבלו כרטיס חופשי לתחרות בהגרלה שנערכה על ידי פיב"א ב-26 - 27 בנובמבר 2005 - איטליה, פוארטו ריקו, סרביה ומונטנגרו וטורקיה. 19 באוגוסט 2006 20 באוגוסט 2006 21 באוגוסט 2006 23 באוגוסט 2006 24 באוגוסט 2006 19 באוגוסט 2006 20 באוגוסט 2006 21 באוגוסט 2006 23 באוגוסט 2006 24 באוגוסט 2006 19 באוגוסט 2006 20 באוגוסט 2006 22 באוגוסט 2006 23 באוגוסט 2006 24 באוגוסט 2006 19 באוגוסט 2006 20 באוגוסט 2006 22 באוגוסט 2006 23 באוגוסט 2006 24 באוגוסט 2006 31 באוגוסט 2006 יוון תיאודורוס פאפאלוקאס ארגנטינה מאנו ג'ינובילי ארצות הברית כרמלו אנתוני ספרד חורחה גרבאחוסה ספרד פאו גאסול הרפובליקה העממית של סין יאו מינג: 25.3 גרמניה דירק נוביצקי: 23.2 ספרד פאו גאסול: 21.25 פוארטו ריקו קרלוס ארויו: 21.2 פוארטו ריקו לארי איוסו: 21.2 ארצות הברית כרמלו אנתוני: 19.8 ארצות הברית דוויין וייד: 19.2 לבנון פאדי אל חאטיב: 18.8 סרביה איגור רקוצ'ביץ': 18.3 ברזיל טיאגו ספליטר: 16.4 אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם בכדורסל 2006 האתר הרשמי של האליפות לוח זמנים של התחרות
רותי בורנשטיין

רותי בורנשטיין (נולדה ב-9 ביוני 1970) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלית. ילידת חולון, בת לכנר והמוזיקאי שלמה בורנשטיין ולאנט בורנשטיין, רופאת ילדים. בוגרת החוג לאומנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. בתום לימודיה זכתה במלגת קרן שרת אמריקה ישראל. למדה בלט קלסי ומודרני בבת דור, במרכז ביכורי העיתים ובבית הספר של רינה שיינפלד, ותיאטרון תנועה אצל נאווה צוקרמן. חברת אנסמבל עיתים של רנה ירושלמי, ותיאטרון הקאמרי בין השנים 1997–2001. שיחקה במחזות ויאמר וילך" (95) ו"ויישתחו וירא" (98) המבוססות על טקסטים מקראיים, שתיהן זוכות פרס היצירה בטקס האוסקר של התיאטרון הישראלי, והופיעו בעשרות פסטיבלים בינלאומיים בין השאר בניו יורק, סן פרנסיסקו, אנגליה, גרמניה, דנמרק ואוסטרליה. שחקנית בלהקת הבית של תיאטרון החאן בין השנים 2001–2005, בלהקת הבית של תיאטרון הרצליה בין השנים 2005–2007. מ-2010 חברה באנסמבל תיאטרון תמונע. מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על משחקה בסדרה 30 ש"ח לשעה לשנת 2012; השתתפה בסדרה להרוג את הסבתא, של Yes, זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה לסדרה הקומית הטובה ביותר לשנת 2015. בתיאטרון זכתה בפרס הראשון בפסטיבל תיאטרון קצר 2006 עם ההצגה "לגעת בכוכבים" בבימוי אלינור אגם, בה גילמה את התפקיד הראשי של שרה טובול - גמדה. רותי בורנשטיין נשואה לבמאי הקולנוע והטלוויזיה יוסי מדמוני. שחקנית באנסמבל עיתים של רנה ירושלמי ותיאטרון הקאמרי בשנים 1997–2001 בהצגות: שחקנית תיאטרון החאן בשנים 2001–2005 בהצגות: שחקנית בתיאטרון הרצליה בשנים 2005–2007 בהצגות: פסטיבל תיאטרון קצר: שחקנית באנסמבל תיאטרון תמונע בין השנים 2013 ו 2016 בהצגות: מדיה וקבצים בנושא רותי בורנשטיין בוויקישיתוף רותי בורנשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רותי בורנשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אריאנה מלמד על הסדרה 30 ש"ח לשעה ועל הופעתה של בורנשטיין בסדרה, תראו את "30 שקל לשעה", תרצו לבכות, באתר ynet, 22 במאי 2012
סמארה

האם התכוונתם ל... סמרה – עיר ברוסיה סאמרא – עיר בעיראק סמארה (אל-מח'דר) (ער') - עיר בתימן סמארה (יאפא)(ער') - עיר בתימן תרבות סאמרא – תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית פגישה בסאמרא – אגדה המשקפת גישה פטליסטית לפיה אין לאדם יכולת להימלט מגורלו סמארה (עיר) – עיר בסהרה המערבית חמולת סמארה – חמולה ערבית ארצישראלית שמוצאה משומרונים שאוסלמו ח'ירבת סמארה – מבנה צפונית לנחל אלכסנדר ח'ירבת סמארה (שומרון) – אתר שומרוני עתיק כולל בית כנסת בשומרון סמארה ויבינג (אנ') – שחקנית אוסטרלית ראו גם סמרה (פירושונים)
מלפיגאים

מלפיגאים (שם מדעי: Malpighiales) היא סדרה גדולה של צמחים בעלי פרחים, שהוגדרה בעקבות מחקר פילוגנטי של קבוצת Angiosperm Phylogeny Group (APG) שהחלה לפרסם את פרסומיה על טקסונומית צמחים בשנת 1989. זו אחת הקבוצות הראשונות בטקסונומיה, שלא הוגדרה בעזרת מורפולוגיה ולכן הפרטים בה לא בהכרח נראים דומים. סדרה זו מכילה מספר רב של משפחות, ששויכו קודם לסדרות אחרות, חלקן צומצמו בהגדרתן ואחרות בוטלו כליל. המלפיגאים כלולים בתוך הקבוצה הגנטית Rosids. Passifloraceae - שעוניתיים שהיא משפחת השעונית (פסיפלורה) Salicaceae - ערבתיים, משפחת הערבה Violaceae - סיגליים Malpighiaceae - מלפיגיים, משפחת דובדבן האסרולה Linaceae - משפחת פשתיים, פשתן Erythroxylaceae - משפחת הקוקה Hypericaceae - משפחת הפרעיים Euphorbiaceae - משפחת החלבלוביים Rhizophoraceae - משפחת הריזופוריים Rafflesiaceae - משפחת הרפלסיים מדיה וקבצים בנושא מלפיגאים בוויקישיתוף מלפיגאים, באתר ITIS (באנגלית) מלפיגאים, באתר NCBI (באנגלית) מלפיגאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מלפיגאים, באתר Tropicos (באנגלית) מלפיגאים, באתר GBIF (באנגלית) מלפיגאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מדינות אפריקה

שטחה של יבשת אפריקה מחולק בין 54 מדינות שונות לפי אזורים גאוגרפיים שונים שהם: אלג'יריה לוב מרוקו מצרים סהרה המערבית (במחלוקת) סודאן תוניסיה סאוטה ומלייה (שייכות לספרד) אוגנדה אריתריאה אתיופיה בורונדי ג'יבוטי דרום סודאן טנזניה מאוריציוס מדגסקר סומליה - סומלילנד (במחלוקת), פונטלנד סיישל קומורו קניה רואנדה בורקינה פאסו בנין גאנה גינאה גינאה ביסאו גמביה חוף השנהב טוגו כף ורדה ליבריה מאוריטניה מאלי ניגריה ניז'ר סנגל סיירה לאון צ'אד סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה (שייכת לממלכה המאוחדת) גינאה המשוונית גבון סאו טומה ופרינסיפה קמרון הרפובליקה המרכז אפריקנית הרפובליקה של קונגו (קונגו בראזוויל) הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (לשעבר זאיר, קונגו קינשאסה) אנגולה אסוואטיני בוטסואנה דרום אפריקה זימבבואה זמביה לסוטו מוזמביק מלאווי נמיביה ראוניון (שייכת לצרפת)
אסטבן באטיסטה

אסטבן דמיאן באטיסטה הרננדז (בספרדית: Esteban Damián Batista Hernández; נולד ב-2 בספטמבר 1983 במונטווידאו) הוא כדורסלן אורוגוואי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אתלטיקו וולקום מהליגה האורוגוואית. גובהו 2.08 מטרים. בעבר שיחק בין השאר במדי אטלנטה הוקס ומכבי תל אביב. באטיסטה חתם כשחקן חופשי באטלנטה הוקס ב-12 בספטמבר 2005 וביצע את הופעת הבכורה שלו ב-2 בנובמבר של אותה השנה נגד גולדן סטייט ווריורס. במהלך עונתו הראשונה בליגת ה-NBA העמיד באטיסטה ממוצעים של 1.8 נקודות ו-2.5 ריבאונדים, עם זמן משחק של 8.7 דקות למשחק ו-57 הופעות. הוא האורוגוואי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA אי פעם. באטיסטה שיחק עם נבחרת אורוגוואי באליפות אמריקה בכדורסל 2007, שהתקיימה בין 22 באוגוסט ל-2 בספטמבר בלאס וגאס, ארצות הברית, ותרם בממוצע לנבחרתו 20.8 נקודות ו-12.4 ריבאונדים (הגבוה בטורניר) למשחק. באותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בריו דה ז'ניירו. ב-26 בספטמבר 2007, חתם באטיסטה על חוזה בבוסטון סלטיקס. ב-16 באוקטובר של אותה השנה, שוחרר באטיסטה וחתם בו ביום במכבי תל אביב. באטיסטה נשא על גופייתו הצהובה במכבי תל אביב את המספר 15. בעונת 2007/2008 הוא הגיע עם מכבי תל אביב לשלושה משחקי גמר (ביורוליג, בליגת העל ובגביע המדינה) אך קבוצתו הפסידה בכולם, ובכך סיימה את העונה ללא תואר ואיבדה את אליפות ישראל לראשונה מזה 15 שנים. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בפתיחת עונת 2008/2009, שוחרר באטיסטה ממכבי תל אביב וב-28 בדצמבר 2008 חתם בקבוצה הרוסית טריומף ליוברצי. עם זאת, מספר ימים לאחר מכן עזב את רוסיה עקב תנאי האקלים הקשים במדינה. במאי 2009 חתם בפואנלברדה הספרדית. בינואר 2011 חתם במועדון הספרדי קאחה לבורל וביולי של אותה שנה חתם במועדון הטורקי, אנאדולו אפס. מדיה וקבצים בנושא אסטבן באטיסטה בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
אלכס גרסיה

אלכס גרסיה (נולד ב-4 במרץ 1980 באורלנדיה, ברזיל) הוא כדורסלן ברזילאי המשחק בנבחרת ברזיל. גובהו 1.93 מטר. משחק בעמדת הקלע. גרסיה שיחק במהלך הקריירה שלו בשתי קבוצות NBA, סן אנטוניו ספרס (2003-2004) וניו אורלינס הורנטס. הממוצע שלו ב-NBA עומד על 4.7 נקודות ו-1.8 אסיסטים. בשנת 2007 חתם גרסיה על חוזה בקבוצת הכדורסל מכבי תל אביב במסגרת שיתוף הפעולה בין הקבוצה למאמנה לשעבר של נבחרת ברזיל, רובנס גרסיה. גרסיה לבש במכבי את גופייה מספר 12. ב-2 באוגוסט 2008 שוחרר ממכבי תל אביב, לאחר מכן החל לשחק בקבוצת "פינהירוס", אותה עזב לאחר זמן מה. לאחר מכן החל לשחק בקבוצה הברזילאית יוניברסו. מדיה וקבצים בנושא אלכס גרסיה בוויקישיתוף אלכס גרסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכס גרסיה, באתר olympedia.org אלכס גרסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יא

האם התכוונתם ל... ي – האות האחרונה באלפבית הערבי Я – האות האחרונה באלפבית הקירילי י"א – 11 בגימטריה יה
د

דאל (בערבית: دال) היא האות השמינית באלפבית הערבי. לפניה באה האות ח'א ואחריה ד'אל. דאל מייצגת את העיצור /d/ (כמו דל"ת). האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "ארז דוד'". מקור האות דאל ב"דל"ת" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים: אלפבית עברי – ד אלפבית לטיני – D, d אלפבית יווני – Δ,δ אלפבית סורי – ܕ ذ, אות באלפבית הערבי בעלת צליל של د רפה. מדיה וקבצים בנושא د בוויקישיתוף
דאל

דאל (בהינדי: दाल; בבנגלית: ডাল או দাল) הוא מאכל הודי המבוסס על קטניות, בדרך כלל עדשים, שעועית או אפונים ולעיתים גם גרגירי חומוס או מש. הדאל הוא מאכל מקובל בהודו, פקיסטן ובנגלדש. בדרום הודו, מהווה הדאל גם את אחד ממרכיבי הסמבאר. מקור שמו של המאכל במילה בשפת הסנסקריט שפירושה "לחלק". בדרך כלל הוא נאכל לצד אורז וירקות או רוטי. מדיה וקבצים בנושא דאל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
החוראל הגדול

החוראל הגדול (במונגולית: Ulsyn Ikh Khural) הוא הפרלמנט של מונגוליה, השוכן בעיר הבירה אולן בטור. הוא מונה 76 חברים, הנבחרים לקדנציה של 4 שנים. החוראל משמש כרשות המחוקקת הבכירה של מונגוליה, על פי החוקה החדשה מ-1992, הקובעת כי "מונגוליה היא רפובליקה בעלת שלטון פרלמנטרי". על פי "חוק הבחירות לחוראל הגדול" (1992, תוקן בשנת 1996) נערכות בחירות פרלמנטריות ב-76 אזורי בחירה, אשר בכל אחד מהם נבחר נציג על פי בחירת הרוב. תקופת הכהונה של כל חבר חוראל מתחילה בשבועתו למדינה ומסתיימת עם שבועתם של החברים החדשים. החוראל מיישם את כוחו באמצעות וועדות מיוחדות, תת-וועדות, קבוצות מפלגתיות וצורות ארגוניות אחרות. חקיקת חוקים או החלטות אחרות מתקבלות אך ורק באסיפות החוראל. בתוך 30 יום מבחירתם על חברי החוראל לבחור יו"ר וסגן יו"ר, חברי וועדות, ראש ממשלה ואת חברי הממשלה. עד בחירתו של היו"ר מנהל את הדיונים זקן החברים. סמכויותיו של יו"ר החוראל הן: כינוס מליאות חוראל קביעת הנושאים העומדים על סדר היום במליאה ניהול יחסי החוץ של החוראל ממלא מקומו של הנשיא פעולותיו של החוראל מתבססות על קיומן של ועדות קבועות, העוסקות בתחומים שונים. בחוראל הנוכחי 6 ועדות: ועדת מדיניות חברתית ועדת תשתיות לאומיות ועדת מדיניות תקציבית ועדת חוק ומשפט ועדת מדיניות סביבה ועדת מדיניות כלכלית יו"ר כל ועדה נבחר מבין חברי החוראל לקדנציה של שנה ויכול להיבחר בשנית. במקרה הצורך, יכול החוראל להחליט על הקמת תת-ועדה בתוך ועדה קיימת. התת-וועדות הקיימות בחוראל הנוכחי הן: תת-ועדה לזכויות אדם תת-ועדה למלחמה בשחיתות הבחירות האחרונות לחוראל נערכו בשנת 2012. שתי המפלגות שזכו לרוב הקולות הן הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה והמפלגה העממית של מונגוליה. הבחירות היו ביולי 2016. כיום ההרכב הפוליטי של הפרלמנט הוא: 31 נציגים מטעם המפלגה הדמוקרטית 25 נציגים המפלגה העממית של מונגוליה 11 נציגים מטעם המפלגה העממית -מהפכנית של מונגוליה והמפלגה הדמוקרטית-לאומית 2 נציגים מטעם מפלגת הירוקים 4 נציגים עצמאיים פוליטיקה של מונגוליה בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא החוראל הגדול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של החוראל הגדול (במונגולית ובאנגלית) ספריית החוראל הגדול
פרנצ'סקו טאמאניו

פרנצ'סקו טאמאניו (באיטלקית: Francesco Tamagno;‏ 28 בדצמבר 1850, טורינו - 31 באוגוסט 1905, וארזה) היה זמר אופרה איטלקי. טאמאניו, הטנור הדרמטי המפורסם ביותר בזמנו, נודע בעוצמה היוצאת מן הכלל של קולו - בעיקר ברגיסטר העליון - עד כדי כך, שלא פעם השוו את קולו לחצוצרה. הסוגה המיוחדת של קולו נקראת "טנורה רובוסטו". טאמאניו נודע בעיקר כאותלו הראשון של ורדי, בהצגת הבכורה בלה סקאלה, מילאנו, בשנת 1887. כמו כן היה גבריאלה אדורנו הראשון בגרסת 1881 של "סימון בוקאנרה", תפקיד לירי פי כמה. עוד אופרות חשובות שבהן שר בביצועי הבכורה היו "הבן האובד" ו"מריון דלורמה" של פונקיילי. כמו כן התפרסם בהופעותיו כראדאמס באאידה, בתפקיד הראשי ב"פוליוטו" וכארנולד בוילהלם טל של רוסיני. הפריצה הראשונה של אמאניו הייתה בהופעתו הסנסציונית כריקרדו בנשף המסכות של ורדי, בפאלרמו, בשנת 1874. כעבור שלוש שנים הופיע לראשונה בלה סקאלה. במהלך שתים-עשרה השנים האחרונות של המאה ה-19 הופיע טאמאניו לא רק באיטליה, חצי האי האיברי ודרום אמריקה אלא גם בניו יורק, שיקגו ולונדון. בהופעותיו הציב אמת מידה לשירה, שעודנה תקפה גם כיום. מבין הטנורים האיטלקים בעלי הקול ההרואי, שביצועיהם השתמרו על גבי תקליטים, הוא נחשב גם כיום לגדול מכולם. בריאותו התערערה בראשית המאה ה-20 בגלל בעיות בלבו והוא פרש מן הבימה. פרנצ'סקו טאמאניו נפטר בגיל 54. מכלול הקלטותיו של טאמאניו יצאו לאור בתקליטורים בחברת פרל/אופאל (cd 9846). התקליטים המקוריים נעשו בחברת גרמופון & טייפרייטר בשנים 1903 ו-1904 לאחר פרישתו של טאמאניו. הם כוללים קטעים מתוך אותלו. מדיה וקבצים בנושא פרנצ'סקו טאמאניו בוויקישיתוף פרנצ'סקו טאמאניו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנצ'סקו טאמאניו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנצ'סקו טאמאניו, באתר Discogs (באנגלית) Biography from Stanford University Francesco Tamagno includes his 1903 recording of the Death of Othello
תחנת הרכבת התחתית וודפורד

תחנת הרכבת התחתית וודפורד היא תחנה ברכבת התחתית של לונדון בשכונת וודפורד ברובע רדברידג' בלונדון אשר באנגליה. התחנה משרתת את קו סנטרל ונמצאת באזור 4 בחלוקת האזורים של הרכבת התחתית של לונדון. באותו קו סנטרל, וודפורד נמצאת בין התחנות דרום וודפורד ובאקהורסט היל, וכמו כן משמשת כתחנה סופית בשלוחת וודפורד של קו סנטרל. התחנה נבנתה במקור כתחנת רכבת עילית רגילה ב-22 באוגוסט 1856. לאחר מספר החלפות בעלים שביניהם היו מספר חברות רכבת, ב-14 בדצמבר 1947 התחנה הועברה לרשות גוף התחבורה בלונדון (אשר לימים הפך ל-Tfl) עקב ההרחבה של קו סנטרל, הקו השני ברמת העומס במערכת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה הייתה תחנה סופית לקו סנטרל, כשהנוסעים היו צריכים לעבור לרכבת הפועלת על ידי מנוע קיטור כדי להגיע לאפינג. ב-21 בנובמבר 1948 נפתח המשך הקו המגיע עד תחנת לאוטון (בנוסף ל"לופ" לתחנת היינולט) באמצעות רכבות חשמליות, כנהוג ברכבת התחתית של לונדון גם במאה ה-21. רכבת בקו סנטרל ירדה מהפסים בתחנת צ'נסרי ליין ב-25 בינואר 2003 לאחר שמנוע ניתק מהרכבת ונפל על המסלול, בתקרית נפצעו 32 מנוסעי הרכבת. למרות המרחק הרב בין מקום התאונה לתחנת וודפורד, נסגר כל הקו בעקבות האירוע ואיתו גם תחנת וודפורד, עד לבירור נסיבת התאונה. לאחר ביצוע שינויים בכל הרכבות, נפתח הקו מחדש בשלבים. תאונה משנית התרחשה בתחנת ווייט סיטי ב-11 במאי 2004, אך לא דווח על נפגעים בתקרית זו. היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון ה"טיוב" - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון מוזיאון התחבורה של לונדון - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון
ורנית

המונח "לקה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו לקה (פירושונים). ורנית, ורניש (מאנגלית: Varnish) או לַכָּה הוא נוזל המכיל שרף אשר מיועד לציפוי משטחים. כאשר הנוזל מתייבש נוצר ציפוי דק ושקוף המגן על משטחים מפני שריטות, אבק, חשיפה לאור ומפגעים נוספים. אדם שתפקידו למרוח לכה נקרא לַכַּאי (מאוית גם לכי). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הוורנית לרוב נמכרת בתצורה נוזלית, נמשחת במברשת או ספוג על המשטח הדרוש ומתייבשת במהירות. לאחר הייבוש, אין אפשרות להסירה אלא באמצעים כימיים. ורנית מורכבת משילוב של שמן מתייבש, שרף או רזין אקרילי עם חומר מדלל נדיף. לרוב ורנית מתייבשת למשטח חלק ומבריק, אך קיימים סוגים בעלי ברק סאטן ואף ציפוי מט. ורנית יכולה להתייבש כתוצאה מהתנדפות של החומר המדלל, או חמצון של חלק ממרכיביה. ורניות אקריליות או מבוססות מים מתייבשות עם התנדפות המים (שהוחדרו לתערובת עם חומר מתחלב), אך דורשות זמן נוסף כדי להגיע לייבוש עמוק, שעשוי לשנות את גוון וברק הוורנית. חשיפה לשמש או אור חזק עשויה אף היא להאיץ את קצב ההתייבשות של ורנית. ורנית מהירת ייבוש, מבוססת מדללים כגון אצטון, ולפיכך דליקה. מגיעה שקופה או בצבעים שונים. מומלץ להשתמש בה בתרסיס, כדי לצמצם סיכון של התלקחות הנוזל. שמה נובע מהמילה Lacquer, שמו של חרק (Laccifer lacca) שמהפרשותיו בעבר היו רוקחים לכות לציפוי כלי חרס ועץ. כיום, לכה מבוססת כמעט תמיד על ניטרוצלולוזה. ניתנת להסרה במדלל. ורנית מבוססת מים, עשויה משילוב של שרף אקרילי, מים וחומר מתחלב. לוורנית האקרילית מקדם שבירת אור נמוך (אינה יוצרת עיוות בגוון האור) ונחשבת צלולה מאוד. בניגוד לצבעי אקריליק, ורנית אקרילית מתייבשת למשטח נטול נקבוביות ולפיכך אינה מקבל גוון אפור עם חשיפה לאבק. סוגים שונים של ורנית אקרילית חסינים לאור אולטרא סגול, ומשפרים את עמידות הצבעים של העצם המשוח בחשיפה לאור שמש. ורנית מבוססת חומר אורגני מוקשה למחצה, המופק מצמחים או חרקים מסוימים. שני הסוגים הפופולריים של וורנית שרף הם ורנית המדוללת באלכוהול (Spirit Varnish), וורנית מדוללת טרפנטין. הוורנית יכולה לכלול שמנים, צבענים ואף שעווה, וקיימים עשרות מתכונים להשגת מראה מבריק, מט ואף אטום. לאחר שהשרף מתייבש, לא ניתן לדללו שנית. ורנית המבוססת על שילוב של שני חומרים, אפוקסי וזרז ייבוש, שיש לערבבם מיד לפני השימוש. קיים פרק זמן מוקצב החל מרגע הערבוב בו ניתן למרוח את הוורנית, ולאחריו היא מתייבשת ואי אפשר להסירה. פרק זמן זה תלוי משמעותית בטמפרטורה, אך לא בלחות (דבקי אפוקסי יכולים להתייבש גם מתחת לפני הים). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לק ציפורניים ורנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערך "Varnish" באינציקלופדיה בריטניקה
מרקוריוס

מֶרְקוּרְיוּס (בלטינית: Mercurius ‏האזנה‏Ⓘ‏), היה אחד מהאלים המרכזיים במיתולוגיה הרומית. במקור, הוא היה האל הממונה על המסחר ועל הסוחרים, כפי שגם משתמע משמו, הנגזר מהמילה הלטינית merx ("סחורה") או mercator ("סוחר" מהפועל הלטיני mercari - "לסחור"). לאחר שזוהה עם האל היווני הרמס, הוא תואר בנוסף גם כשליח האלים והוצג באמנות עם סממניו המאפיינים של הרמס - הכובע והסנדלים המכונפים והמטה המכונף סביבו כרוכים שני נחשים. הוא כונה בהתאם גם "אליפס" ("בעל הרגליים המכונפות"). בנוסף לזיהויו עם הרמס, זוהה מרקוריוס גם עם האל האטרוסקי תורמס. בשנת 495 לפנה"ס, הוקם לכבודו של מרקוריוס מקדש בסירקוס מקסימוס, בין גבעת אוונטין לגבעת הפאלאטין ברומא. היה זה מקום מתאים לפולחן אל המסחר והזריזות, שכן במקום שכן מרכז מסחרי חשוב ומסלול מרוצים. מיקומו בין המעוז הפלבאי באוונטין ובין המרכז הפטריקי בפאלאטין הדגיש גם את תפקידו של מרקוריוס כמתווך. חגו החשוב ביותר של מרקוריוס, המרקורליה, נחוג כל שנה ב-15 במאי. באותו יום סוחרים נהגו להתיז על ראשיהם מים מהבאר המקודשת לו ליד פורטה קאפנה. מרקורי היה אל פופולרי ביותר בקרב העמים שנכבשו על ידי האימפריה הרומית. הקלטים הקבילו אותו לאל הראשי שלהם - לוגוס, והשבטים הגרמאניים הקבילו אותו לוודן. מרקוריוס תואר כעלם צעיר, החובש לראשו כובע מכונף ורחב שוליים ("פטאסוס"), לגופו עוטה גלימת נוסעים, רגליו נעולות בסנדלים מכונפים ובידיו מחזיק צרור כסף ומטה שליחים ("קאדוסאוס"). ערך מורחב – מרקוליס "כוכב" המוזכר במקרא בספר עמוס ”וּנְשָׂאתֶם אֵת סִכּוּת מַלְכְּכֶם וְאֵת כִּיּוּן צַלְמֵיכֶם כּוֹכַב אֱלֹהֵיכֶם אֲשֶׁר עֲשִׂיתֶם לָכֶם” (עמוס, ה כו) מזוהה עם כוכב חמה ששמו הלועזי הוא מרקורי. המרקוליס המוזכר פעמים רבות בתלמוד הוא המרקוריוס, כנראה שיבוש מכוון שבא להימנע מציון שם האליל או לבזות אותו. הביטוי התלמודי "זורק אבן למרקוליס", הבא לציין מי שפועל לרעה למרות שכוונתו הייתה לטובה, מקורו בפולחן האליל, שהתקיים לדבריהם על ידי זריקת אבנים לכיוון פסלו שהיה מוצב בצדי דרכים. עם זאת, יש מי שרצה לזהות את המרקוליס עם דולמן. על שמו של האל הרומי קרוי כוכב הלכת הקרוב ביותר לשמש, מרקורי, הוא כוכב חמה. מבין שבע המתכות הקדומות יוחסה אליו הכספית - בגלל "מהירותה" - היינו הנוזליות שלה. שתי דמויות קומיקס מבוססות על מרקוריוס - מקס מרקורי מבית DC קומיקס וקוויקסילבר מבית מארוול קומיקס. בנוסף, ג'יי גאריק, הפלאש מתור הזהב, חובש קסדה מכונפת כמחווה לאל הרומי. שאזאם, גיבור על נוסף של חברת DC, קיבל, על פי סיפור הרקע שלו, את מהירותו של מרקורי בספר פרסי ג'קסון והאולימפיים הרמ מופיעה כמה פעמים. מדיה וקבצים בנושא מרקוריוס בוויקישיתוף מרקוריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרקוריוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ראו האנציקלופדיה העברית כרך טו ערך הרמס עמוד 327 זיהוי המרקוליס, אברהם אריאל ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.