קוזמה דרביאנקו

קוזמה ניקולייביץ' דרביאנקו (ברוסית: Кузьма Николаевич Деревянко; 14 בנובמבר 1904 – 30 בדצמבר 1954) היה גנרל בצבא האדום אשר מילא תפקידים בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-2 בספטמבר 1945 חתם על מסמך הכניעה של האימפריה היפנית מטעם ברית המועצות. לאחר המלחמה – בכיר במודיעין הצבאי של הצבא האדום. דרביאנקו נולד במשפחת איכרים בכפר קוסינובקה, פלך קייב שבאימפריה הרוסית (כיום נמצא הכפר בתחומי מחוז צ'רקסי של אוקראינה. לאחר סיום בית ספר יסודי נאלץ לצאת לעבודה כדי לעזור בפרנסת המשפחה. ב-1922 התגייס לצבא האדום. בשנת 1924 סיים בית הספר לקצינים בקייב. שירת כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלווגה ביחידה צבאית שהוצבה בעיר חרקוב. בשנת 1929 עבר לשרת במטה המחוז הצבאי של קייב. בשנת 1933 התקבל ללימודים בפקולטה למזרחנות של האקדמיה הצבאית במוסקבה (בפקולטה הוכשרו קציני מודיעין שהיו עתידים לפעול במזרח הרחוק). במהלך לימודיו באקדמיה למד יפנית ואנגלית. סיים את האקדמיה בשנת 1936 והוצב לשרת במטה המודיעין הצבאי במוסקבה. בשנת 1937 נסע לספרד, שם נטל חלק במצעים חשאים של המודיעין כנגד צבאו של גנרל פרנקו. בשנת 1938 פעל בצפון סין, עסק בהספקת נשק ותחמושת לצבאו של צ'אן קאי שק. לאחר שובו לברית המועצות מסין מונה לראש מדור במטה המודיעין והועלה לדרגת רב-סרן. לאחר תחילת מלחמת החורף ביקש לצאת ללחימה בחזית. בקשתו נענתה והוא מונה לקצין אג"מ של חטיבה למבצעים מיוחדים. על פועלו במהלך המלחמה עוטר בעיטור הכוכב האדום והועלה לדרגת קולונל. ב-1940 מונה דרביאנקו לסגן ראש אגף המודיעין במחוז הצבאי הבלטי (כוחות הצבא האדום שהוצבו במדינות הבלטיות שזה עתה סופחו לברית המועצות). עם פתיחת המתקפה הגרמנית ביוני 1941, מונה לראש אגף המודיעין של החזית הצפון-מערבית. באוגוסט 1941 הוביל פשיטה לעורף הגרמני באזור סטאראיה רוסה. במהלך הפשיטה, הכוח בפיקודו של דרביאנקו, השתלט על מחנה שבויים סובייטים. כ-2,000 חיילי הצבא האדום שוחררו מן השבי וחזרו עם חייליו של דרביאנקו לשטח שבשליטת הצבא האדום. במאי 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה לראש מטה הארמייה ה-53. לקח חלק בקרב קורסק, מתקפת בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר. בדצמבר 1943 עבר להיות ראש מטה של הארמייה ה-57. נטל חלק בקרב קורסון-צ'רקאסי, במבצע לשחרור אודסה. ביוני 1944 עבר למטה ארמיית המשמר הרביעית, עמה נטל חלק ב: מבצע יאשי-קישינב, מצור על בודפשט ומתקפת וינה. ב־20 באפריל 1945 הועלה לדרגת גנרל-לייטננט. בתום המלחמה באירופה היה חברת בוועדה המשותפת של בעלות הברית לניהול אזרחי של אוסטריה. ביוני 1945 נשלח למזרח הרחוק של ברית המועצות, למלא תפקיד של ראש מטה הארמייה ה-35. אך בהגיעו לשם, קיבל הנחיה להמשיך לוולדיבוסטוק למטה של מרשל אלכסנדר ואסילבסקי. שם קיבל דרביאנקו פקודה חתומה בידי סטלין עצמו – לטוס לפיליפינים ולהצטרף כנציג ברית המועצות למטה של גנרל דאגלס מקארתור. ב-2 בספטמבר 1945 השתתף דרביאנקו בטקס חתימה על מסמך הכניעה של האימפריה היפנית על סיפונה של אוניית מערכה מיזורי. הוא חתם על כתב הכניעה כנציג ברית המועצות. לאחר המלחמה שירת דרביאנקו בוועדת בעלות הברית לפיקוח על יפן. במסגרת תפקידו סייר כמה פעמים בהירושימה ונגסאקי, לבחינת נזקי פצצות האטום שהוטלו עליהן. הוא העביר דו"חות מפורטים על מה שראה למודיעין הצבאי הסובייטי ומשם המידע הועבר למדענים, שעסקו בפיתוח פצצת האטום של ברית המועצות. באוגוסט 1950 עזב דרביאנקו את יפן ושב לברית המועצות. הוא מונה למרצה בכיר באקדמיה צבאית-דיפלומטית (מוסד שהכשיר קציני ריגול). ב־1952 מונה לראש חטיבת המידע במודיעין הצבאי הסובייטי. קוזמה דרביאנקו מת במוסקבה ב-30 בדצמבר 1953 ממחלת הסרטן. נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. ב-7 במאי 2007 הכריז נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו כי הוא מעניק לקוזמה דרביאנקו תואר "גיבור אוקראינה" רחבות בחרקוב וויניצה קרויים על שמו. מדיה וקבצים בנושא קוזמה דרביאנקו בוויקישיתוף קוזמה דרביאנקו באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית) ביוגרפיה של קוזמה דרביאנקו באתר של גיבורי אוקראינה (באוקראינית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קוזמה דרביאנקו".