laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי בליז–הודו

יחסי בליז–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין בליז והודו. בליז והודו מקיימות יחסים דיפלומטיים חמים. בליז והודו הן מדינות חברות בחבר העמים הבריטי, ותומכות זו בזו ברוב הנושאים בפורומים בינלאומיים. בליז והודו גם מנהלות דיאלוגים באמצעות מערכת האינטגרציה המרכז אמריקאית (SICA) בהן לשעבר חברה, בנושאים כמו נגד טרור, שינויי אקלים וביטחון תזונתי. מספר ביקורים רמי דרג בין מנהיגי בליז והודו התקיימו. המסחר הבילטרלי בין בליז להודו הסתכם ב-45.4 מיליון דולר בשנת 2013, לעומת 23 מיליון דולר בשנת 2012. הודו ייצאה סחורות בשווי 23 מיליון דולר לבליז, וייבאה סחורות בשווי 22.4 מיליון דולר בשנת 2013. הסחורות העיקריות שיוצאו מהודו לבליז הן טקסטיל, כימיקלים אורגניים, תרופות וחלקי רכב. הייבוא העיקרי מבליז הוא מוצרים כימיים שונים. ב-18 בספטמבר 2013, בליז והודו חתמו על הסכם להחלפת מידע על מיסים בבלמופן. הודו סיפקה לעיתים קרובות בליז סיוע בעקבות אסונות טבע. הודו מספקת לבליז גם מסגרת אשראי של 30 מיליון דולר, כחלק מתוכנית הסיוע שלה למדינות SICA. הודו תרמה תרופות, ציוד קריקט ומחשבים למרכז המחשבים לידידות הודו בליז שבמכללת סנט ג'ון. בשנת 2013 שלחה הודו קצין משטרה בכיר לכהן במשך תקופה של שנה כיועץ למפכ"ל המשטרה בבליז, על פי בקשת ראש ממשלת בליז. ראש הממשלה גם ביקש מהודו לפתוח מרכז להכשרה מקצועית בעיר בליז סיטי. אזרחי בליז זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכנית והכלכלית ההודית והמועצה ההודית ליחסי תרבות. להקות תרבות מהמועצה ההודית ליחסי תרבות מבקרות בבליז. התאחדות הסוחרים ההודית בליז (BIMA) שבסיסה באזור הסחר החופשי בקורוזאל, והקהילה ההודית בליז (BIC) שבסיסה בבליז סיטי, הם שני ארגוני קהילה הודים בבליז. לשני הארגונים יש מקדשים בבליז, המשמשים גם כמרכזים קהילתיים. הקהילה ההודית בבליז הוקמה באמצע המאה התשע עשרה. הם נדדו מהקריביים לאורך תקופה של כ-150 שנה ונטמעו לחלוטין בתרבות המקומית. הם מכונים בבליז הודים אסייתיים או מזרח הודים. נכון לינואר 2016, מעל 1,500 הודים מתגוררים בבליז, מתוכם 200 אזרחי הודו והשאר אנשים ממוצא הודי. רוב הקהילה עוסקת בעסקים ומקורם של סינדי. הודים אסייתיים מהווים כ-4% אחוזים מאוכלוסיית בליז. נכון לינואר 2016 היו בבליז 7,000–8,000 הודים אסייתים. בליז מחזיקה בהודו קונסוליית כבוד בניו דלהי. הודו מיוצגת בבליז באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בבליז סיטי. מדיה וקבצים בנושא יחסי בליז–הודו בוויקישיתוף "India-Belize Relations". Embassy of India, Mexico. 2013-08-27. אורכב מ-המקור ב-2014-03-31. נבדק ב-2014-03-31. "Honorary Consul of India". Ministry of External Affairs (India). אורכב מ-המקור ב-2014-03-31. נבדק ב-2014-03-31. "India - Belize Relations" (PDF). Ministry of External Affairs. בינואר 2016. נבדק ב-6 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "India-Belize Relations" (PDF). Ministry of External Affairs (India). 2014-01-17. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-03-31. נבדק ב-2014-03-31. "International conference on The Indian Diaspora in Belize and the wider Caribbean - call for papers". The Graduate Center, CUNY. 2013-11-23. אורכב מ-המקור ב-2014-03-31. נבדק ב-2014-03-31.
ג'ק פרת'ינג

ג'ק פרת'ינג (באנגלית: Jack Farthing; נולד ב-14 באוקטובר 1985) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד פרדי תריפווד בסדרה "Blandings" בשנים 2013 ו-2014, ובתפקיד ג'ורג' וורלגן בסדרת הדרמה "פולדארק" של BBC One. עוד הופיע בתפקיד ג'ורג' בלפור בסרט "The Riot Club" משנת 2014, ובתפקיד מארק פישר בקומדיה הרומנטית של נטפליקס "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" משנת 2020. פרת'ינג נולד וגדל בצפון לונדון. הוא למד בבית הספר וסטמינסטר, ואחר כך למד בקולג' סנט קתרין באוניברסיטת אוקספורד. את הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. בתיאטרון הופיע פרת'ינג בתיאטרון רויאל קורט. ב-2013 שיחק בתפקיד קטן במיני-סדרה "Dancing on the Edge" מאת סטיבן פוליאקוף. ג'ק פרת'ינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ק פרת'ינג, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ק פרת'ינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Ellie Walker-Arnott. "Meet the cast of BBC1's comedy drama Blandings". RadioTimes. "Who's who in Poldark? A guide to the characters, from Demelza to Drake". "The Riot Club (2014)". Elliott, Megan. "'Love Wedding Repeat': Eleanor Tomlinson and Jack Farthing From 'Poldark' Reunite in New Netflix Rom-Com". Showbiz Cheat Sheet. נבדק ב-10 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) Dougary, Ginny (22 ביולי 2018). "Poldark's Jack Farthing on playing George Warleggan, stripping off on camera and his crush on Timothée Chalamet". Radio Times. נבדק ב-22 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Maxx Design. "Famous Old Westminsters (OWW), Central London". westminster.org.uk. אורכב מ-המקור ב-2015-01-13. "LAMDA and RADA grads on screen in Poldark Series 2 - Conservatoire for Dance and Drama". 30 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה) Laura Barnett. "'Next!': the secretive world of casting directors". the Guardian. 2024 Indie Spirit Awards: See the Complete List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
אירן צ'רהלמי

אירן צ'רהלמי (במקור הכט, בהונגרית: Cserhalmi Irén; בודפשט, 12 בספטמבר 1871 – בודפשט, 6 באפריל 1908) הייתה היסטוריונית ספרות, מתרגמת וסופרת יהודייה-הונגרייה. במקור עבדה כמורה, אך כישורי השפה הנרחבים שלה וכישורי הכתיבה שלה סללו לה את הדרך במהרה בחיי הספרות. תרגומיה הספרותיים של משוררים הונגרים הופיעו בצורת אנתולוגיה בגרמנית תחת הכותרת Ungarischer Dichterwald (1897) והפכו את שמה ידוע בגרמניה. המונוגרפיה שלה "עידן הרומנטיקה הצרפתית מתוך תולדות ספרות הדרמה ההונגרית" פורסמה בשנת 1893 ויצרה תשומת לב רבה כלפיה. אירן צ'רהלמי נולדה במשפחה יהודית כבתם של שאלאמון (שלמה) הכט ומריה פרידמן. היא הייתה אשתו של הסופר אטילה גרה, איתו התחתנה ב-5 בספטמבר 1897 בבודפשט. לקסיקון יהודי הונגרי 1929. עמודים 180–181. גישה מקוונת. פאל גוייאש: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים 1939–2002 לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי. אלאדר שופפלין. איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, (1929). הלקסיקון החדש של רוואי. 1996 הלקסיקון החדש של הספרות ההונגרית. עורך ראשי. פטר לאסלו. 1994 Irene H. Cserhalmi, in: Gabriele von Glasenapp, Hans Otto Horch: Ghettoliteratur. Eine Dokumentation zur deutsch-jüdischen Literaturgeschichte des 19. und frühen 20. Jahrhunderts. Tübingen : Max Niemeyer, 2005, S. 839f. Cserhalmi-Gerö, Frau Irene H., in: Lexikon deutscher Frauen der Feder. 1898, S. 140 Link A házasságkötés bejegyezve Budapest VI. ker. polgári akv. 287/1897. folyószám alatt.
הרהורים על כוחה המניע של האש

הרהורים על כוחה המניע של האש ועל מכונות המותאמות לרתום את כוחה (בצרפתית: Réflexions sur la puissance motrice du feu et sur les machines propres à développer cette puissance) הוא ספרו של הפיזיקאי הצרפתי סאדי קרנו, שפורסם ב-1824. זהו פרסום משמעותי בהיסטוריה של התרמודינמיקה, שעסק בתאוריה מוכללת של מנועי חום. הספר באורך 118 עמודים נחשב לאחת העבודות המייסדות של מדע התרמודינמיקה. הוא מכיל את הניסוח הראשוני והמוקדם ביותר של החוק השני של התרמודינמיקה. קרנו קבע בו שהכוח המניע (עבודה מכנית) נוצר אודות למעבר הקלוריק (חום) מגוף חם לגוף קר. עבודה זו כמעט ולא זכתה לתשומת לב מהקהילה המדעית עד אשר מהנדס המכרות הצרפתי אמיל קלפיירון הציג את חישוביו של קרנו בצורה גרפית וויזואלית יותר בחיבורו מ-1834 "מסה על כוחה המניע של האש". דרך מאמרו של קלפיירון, הפיזיקאי הגרמני רודולף קלאוזיוס למד על תורת החום של קרנו, ובאמצעות וריאציה על הנחותיו וטיעוניו של קרנו על חום, קלאוזיוס ניסח את החוק השני בצורה מתמטית בעזרת מושג האנטרופיה. בשנת 1849 המונח "תרמודינמיקה" כבר היה מצוי בשימוש בספרו של לורד קלווין "תיאור של תורת קרנו על כוחה המניע של האש". "הרהורים" מכיל מספר עקרונות חדשניים כמו מעגל קרנו, מנוע החום של קרנו (וההמשגה של מנועי חום באופן כללי), משפט קרנו ונצילות תרמודינמית. בדומה לאופן שבו "הרהורים" הקדימה את הניסוח הפורמלי של החוק השני, כך גם מאמרו מ-1843 של הפיזיקאי האנגלי ג'יימס ג'אול "שווה הערך המכני של החום" הקדים את החוק הראשון של התרמודינמיקה. למרות העובדה שתאוריית הקלוריק הייתה שגויה, עבודתו של קרנו שילבה בתוכה שלוש תובנות שעודנן רלוונטיות לתרמודינמיקה של ימינו ושנעשה בהן שימוש על ידי ממשיכי דרכו של קרנו כדי לנסח באופן מתמטי מדויק את המושג החמקמק של אנטרופיה: העובדה ש"מפל החום" מטמפרטורה גבוהה לטמפרטורה נמוכה הוא המקור שממנו מגיעה עבודה, ושימוש בעובדה זאת כעקרון אוניברסלי. ניתוח מעגל תרמודינמי, במקום מערכת פתוחה, היא הדרך הנכונה לנתח מנועי חום. המושג של תהליך הפיך. סאדי קרנו
אויגן וולאשק

אויגן וולאשק (בצרפתית: Eugène Walaschek;‏ 20 ביוני 1917 – 22 במרץ 2007) היה כדורגלן ומאמן שווייצרי, ששיחק בעמדת החלוץ. וולאשק נולד ב-20 ביוני 1917 במוסקבה שברוסיה לאב צ'כי ואם שווייצרית. בגיל שנתיים עבר עם משפחתו לגור בז'נבה ובמהלך הקריירה בשווייץ שיחק במועדונים סרבט ז'נבה, יאנג בויז ברן ולה שו-דה-פון. לאחר שפרש מכדורגל וולאשק היה למאמן וגם לכלכלן במנהל הכספי בז'נבה. במדי נבחרת שווייץ עשה את הופעת הבכורה בשנת 1937 בניצחון 3–4 על אוסטריה. במונדיאל 1938 היה לאחד מגיבורי הניצחון על גרמניה הנאצית ב-2–4 במשחק החוזר שבשמינית הגמר, כשהוא כובש את אחד השערים. משחקו האחרון במדיה היה בשנת 1945 בניצחון 0–1 נגד צרפת. עד היום הוא נחשב לכדורגלן השווייצרי היחיד שזכה שיצא עליו סרט, ששמו הוא – "החלום של וולאשק". הוא נפטר ב-22 במרץ 2007 בשווייץ בגיל 89, ובכך היה לשחקן האחרון שנשאר בחיים מבין כלל שחקני סגל נבחרת שווייץ במונדיאל 1938. אויגן וולאשק, באתר Transfermarkt אויגן וולאשק, באתר Soccerway אויגן וולאשק, באתר WorldFootball.net אויגן וולאשק, באתר National Football Teams אויגן וולאשק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ורדה נשרי

ורדה נשרי (10 באפריל 1935 – 22 באפריל 1995) הייתה פסנתרנית ישראלית. נשרי נולדה לחנה לבית סקולסקי, זמרת, ולעמנואל נשרי, קצין צה"ל, ברעננה. את לימודי הפסנתר החלה בגיל 6, אצל אמהּ. בגיל 8 היא ליוותה את אמה בקונצרטים, ובכך החליפה את סשה ארגוב, המלווה הקבוע של אמה, עד אז. היא נחשבת לאחת הבוגרות הבולטות של קונסרבטוריון "שולמית", שם למדה עם אמה גורוכוב. נאמר עליה שהתקדמותה הייתה מטאורית. בגיל 12 ניגנה עם תזמורת קול ירושלים ובגיל 15 ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. בגיל 14 נשרי המשיכה את לימודיה בקונסרבטוריון הלאומי של פריז עם לאזאר לוי ואף זכתה ב-Premier Grand Prix. לאחר מכן למדה בפריז עם מגדה טליאפרו ובניו יורק עם קלאודיו אראו, ששמע אותה ב-1953 בתל אביב והעניק לה מלגת לימודים מלאה אצלו בניו יורק, שכן ראה בה, כדבריו, ״מי שעשויה להיות אחת הפסנתרניות החשובות של תקופתה״. נשרי יצאה למסעות קונצרטים ברחבי אירופה, בארצות הברית, בקנדה ובדרום אפריקה. בקונצרטים עם תזמורות שונות בארצות אלה הקפידה לכלול תמיד גם יצירה ישראלית. היא נחשבה לנכס לאומי - מדינת ישראל שלחה אותה לייצג את ישראל בקונצרטים בעולם. במקביל לקריירה המוזיקלית למדה גם מוזיקולוגיה בסורבון, אמנות הרנסאנס בפירנצה ופילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן. הקליטה לחברת דקה רקורדס והרבתה לבצע, לצד הרפרטואר הקלאסי, גם יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים ישראלים, שכמה מהן, כמו "מוזיקה לפסנתר 1957" של פאול בן-חיים ו-"אפיטף – סונטה מס' 2" של צבי אבני, אף הוקדשו לה. נשרי ייסדה את מרכז באך וניהלה אותו בגבעתיים ובתל אביב. המיליונר מר יוסף בוכמן תרם פסנתר למרכז באך, ובמותה משפחתה תרמה את הפסנתר לתיאטרון גבעתיים, שם הוא משמש עד היום. ממצאי מחקריה על ״הפסנתר המושווה״ של באך הוצגו בחוגים מוזיקולוגיים באוקספורד, בשטוטגרט ובזלצבורג ונתפרסמו בכתובים. היא תרמה רבות לתרבות בגבעתיים. היא הדגישה את ההיבט החינוכי בהופעתיה למבוגרים ולנוער, וכך בנתה רסיטלים סביב נושאים מוגדרים, וליוותה אותם בדיברי הסבר פוקחיי אוזניים. בין הנושאים: מוזיקת השואה והתחייה, ציפורים במוזיקה, זיכרונות מסע לספרד, חיות במוזיקה, רגטיים ומוזיקה יודאיקה (קונצרט שיצא לאור בדיסק של בית התפוצות והיה אחד האחרונים בנגינתה ב-1994). קיימים אזכורים אודותיה במספר ספרים ובאלפי מאמרי עיתונות ברחבי העולם. נשרי היא אמה של נגנית המשור והפעמונים נטלי פרוז. התגוררה ברחוב שילוב בגבעתיים שנים רבות עד פטירתה ב-1995. נטמנה בבית העלמין האזרחי בקיבוץ עינת. מדיה וקבצים בנושא ורדה נשרי בוויקישיתוף ורדה נשרי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" אורי קיסרי, "ורדה נשרי", מעריב, 18 ביולי 1952 ורדה נשרי, בביצוע מתוך אחד התקליטים של נשרי, סרטון באתר יוטיוב ורדה נשרי, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי טורקמניסטן–ספרד

יחסי טורקמניסטן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין טורקמניסטן וספרד. ספרד וטורקמניסטן כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 במרץ 1992. הנפקת אשרות לתושבי טורקמניסטן הרוצים לנסוע לספרד היא באחריות המדור הקונסולרי בשגרירות טורקמניסטן בברלין, גרמניה או בקונסוליה הכללית הספרדית במוסקבה, רוסיה. בשנת 2020 סכום היצוא של ספרד לטורקמניסטן עמד על 7.7 מיליון דולר, כאשר חלקי עץ מנגריות, גופי תאורה ושנאי חשמל הם המוצרים העיקריים. לעומת זאת סך היצוא של טורקמניסטן לספרד בשנת 2018 עמד על 443,000 דולר כאשר כותנה ארוגה לבנה, כותנה ארוגה כהה ומצעי בית הם המוצרים העיקריים. אוניברסיטת קורדובה הספרדית מקיימת פעילויות שיתוף פעולה אוניברסיטיות שונות מטורקמניסטן מאז תחילת 2004, לאחר שהובילה שני פרויקטים של עם האוניברסיטה החקלאית באשג'אבאד. טורקמניסטן מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה. ספרד מיוצגת בטורקמניסטן באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה. Ficha de Turkmenistán Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Diplomatic relations. What does export to ? (2020) | OEC - The Observatory of Economic Complexity, oec.world (באנגלית) What does export to ? (2018) | OEC - The Observatory of Economic Complexity, oec.world (באנגלית) Ficha de Turkmenistán Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Representation Data.
פרויקט וריטאס

פרויקט וריטאס (באנגלית: Project Veritas; מהמילה הלטינית veritas – "אמת") הוא פרויקט שהוקם בידי פעיל הימין השמרני האמריקאי ג'יימס או'קיף בשנת 2010. מטרתו המוצהרת היא לחשוף הטיות ושחיתות במוסדות ציבוריים ופרטיים במטרה לקדם חברה מוסרית ושקופה יותר. מטה הארגון נמצא בעיירה ממארונק (אנ') שבמדינת ניו יורק. מהימנותן של חשיפות הפרויקט מותקפת תדיר בידי התקשורת הממוסדת, שאותה הוא תוקף בעצמו, ונמתחת ביקורת גם על שיטות הפעולה שלו, שכרוכות פעמים רבות בהחדרת סוכנים סמויים לגופי תקשורת וארגונים אחרים. פרויקט וריטאס פועל לחשיפת מקרי הטיה של גופי התקשורת המזוהים עם השמאל האמריקאי. ב-2017 נתפסו מארגניו בניסיון שכשל להונות את אנשי הוושינגטון פוסט ולהכשילם בפרסום סיפור שלילי על מועמד רפובליקני. כן פועל הפרויקט למטרות אחרות המזוהות עם הימין השמרני, כמו חשיפת הקלטות בעלות אופי שלילי בנושאים כמו תכנון המשפחה. בכמה מקרים נעצרו או'קיף ועובדיו בידי הרשויות, ובחלק מהמקרים הוא נאלץ לשלם פיצויים לאנשים שפרסם מידע נגדם. ב-2019 פרסם הפרויקט מסמכים פנימיים של חברת גוגל שמהם עלה לטענתו כי תוצאות החיפוש במנוע החיפוש של החברה הוטו בתקופת קמפיין הבחירות של 2016 לטובת המועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון. דובר גוגל דחה את הטענות וטען שאין הטיה פוליטית בתוצאות החיפוש של גוגל. במרץ 2020 חשף הניו יורק טיימס פירוט של ניסיונות חדירה של הפרויקט, באמצעות מרגלים שגויסו בידי אריק פרינס, לקמפיינים של המפלגה הדמוקרטית ושל קבוצות אחרות בעלות אג'נדה שנחשבת מנוגדת לזו של ממשל טראמפ, והראה קשר הדוק בין ראש הפרויקט או'קיף ופרינס לאנשי טראמפ. בדצמבר 2020 פרסם הפרויקט הקלטות של נשיא CNN ג'ף צוקר המלמדות, לטענתם של דוברי הפרויקט, על הטיית הסיקור התקשורתי נגד דונלד טראמפ. בינואר 2021 חשף או'קיף סדרה של הקלטות פנימיות שדלפו משיחות זום שקיימו בכירי חברת פייסבוק העולמית בנושא מדיניותה של הרשת החברתית. בעקבות חשיפתן של ההקלטות הגיע עיתונאי הפרויקט כריסטיאן הארטסוק למקום מגוריהם של אותם בכירים בפייסבוק כדי לנסות ולקבל תגובה לדברים שפורסמו. ב-11 בפברואר 2021, כיממה לאחר פרסומו של הארטסוק, סגרה טוויטר באופן סופי את החשבון הרשמי של הפרויקט, שמנה למעלה מ-700 אלף עוקבים. באוגוסט 2022 הודו והורשעו שני תושבי פלורידה בבית המשפט במנהטן, ניו יורק, בגנבת יומנה האישי של אשלי ביידן, בתו של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, ובמכירתו לאנשי הפרויקט. אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט וריטאס פרויקט וריטאס, ברשת החברתית פייסבוק פרויקט וריטאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרויקט וריטאס, ביישום טלגרם פרויקט וריטאס, ברשת החברתית אינסטגרם פרויקט וריטאס, סרטונים בערוץ היוטיוב Overview, באתר פרויקט וריטאס Streisand effect in action: YouTube censors video exposing Google's anti-conservative censorship, ראיין אברסון, 26 ביוני 2019. מארק מאצטי, Erik Prince Recruits Ex-Spies to Help Infiltrate Liberal Groups, 7 במרץ 2020, באתר הניו יורק טיימס. Project Veritas publishes recordings of CNN president, 2 בדצמבר 2020, באתר The Post Millennial (אנ'), מגזין חדשות קנדי שמרני. כריסטיאן הארטסוק, "סמנכ"ל פייסבוק גיא רוזן מתחמק מהעיתונאי", פרויקט וריטאס, 10 בפברואר 2021. בריאן פאנג, "טוויטר סגרה את החשבון של וריטאס", רשת CNN, 12 בפברואר 2021. Two plead guilty in theft, sale of Biden daughter Ashley's diary, Reuters, ‏5 ביולי 2022.
דאסו מיסטר

דאסו מיסטר היא סדרת מטוסי קרב-הפצצה שפותחה בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי חברת דאסו תעופה הצרפתית. המטוס הבולט בסדרה זו היה דאסו מיסטר IV. המטוס הראשון בסדרת מטוסי דאסו מיסטר, מיסטר I, היה למעשה מטוס אוראגן עם כנפיים משוכות לאחור בזווית של 30 מעלות. אבטיפוס של המיסטר הוטס לראשונה בפברואר 1951 ובשנתיים שלאחר מכן הוטסו עוד 8 אבות טיפוס, עד שהוחלט להכניסו לייצור. דגם הייצור הראשון נקרא מיסטר IIC והוא טס לראשונה ביוני 1954. חיל האוויר הצרפתי רכש 150 מטוסים מדגם זה, והם נמסרו לו עד 1957 ושמשו כמטוס אימון מתקדם. דגם זה הוצע גם לחיל האוויר הישראלי ואף הוזמן על ידו, אך לבסוף הוחלף בדגם המתקדם יותר, מיסטר IV. מדיה וקבצים בנושא דאסו מיסטר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוסיים

אירוסיים (שם מדעי: Iridaceae) היא משפחה של צמחים עשבוניים בעלי פרחים, שכולם גאופיטים. הם בעלי איבר אגירה תת-קרקעי (קנה שורש, פקעת או בצל), המפותח היטב. מבחינה אבולוציונית, הם התפתחו לפני 55 מיליון שנה, בתקופת האאוקן. המשפחה מונה כ-80 סוגים שונים, הכוללים 1500 מינים. תפוצתם באקלים טרופי ובאקלים ממוזג, באזורים בהם יש עונות ברורות, השונות זו מזו. במרבית המינים יש עונת פעילות ועונת תרדמה, בהתאם לעונות. העלים סרגליים, מקופלים על פי רוב לאורכם ונדניים בבסיסם. בדרך כלל הפרחים גדולים, ססגוניים, נכונים (בעלי סימטריה מעגלית) או בעלי סימטריה דו- צדדית. כולם דו מיניים, בעלי 3 אבקנים, בעלי זירים מעורים בעטיף או בעמוד העלי. לעמוד העלי שלוש צלקות. השחלה תחתית, בת 3 עלי שחלה מאוחים, היוצרים 3 מגורות. הפרי הוא הלקט קרומי או גלדני, הנפתח ב-3 קשוות. הזרעים מרובים. ברוב המינים אשר להם פרחים בעלי סימטריה דו צדדית, נחוצה הפריה הדדית להבשלת זרעים. במינים שפרחיהם נכונים, במקרה של היעדר הפריה הדדית, ייווצרו זרעים גם בהפריה עצמית. לעיתים קרויה איריסיים, כשמה של אלת הקשת בענן איריס, במיתולוגיה היוונית. משפחת האירוסיים כוללת כ-80 סוגים. בצמחיית ארץ ישראל מצויים חמישה סוגים, אשר הגדול מביניהם הוא הסוג אירוס, בו 18 מינים: אירוס (Iris) - סוג מוגן כרכום (Crocus ) - סוג מוגן סייפן (Gladiolus) - סוג מוגן צהרון (סוג) (Gynandriris) רומוליאה (Romulea) סוגים נוספים, משתמשים כצמחי נוי: דיאטס (Dietes) כסמנתה (Chasmanthe) פרזיה (Freesia) קרוקוסמיה (Crocosmia) הסוגים אירוס, סייפן, פרזיה, כרכום ואיקסיה משמשים מזה כ- 300 שנה כפרחי נוי. בני כלאיים רבים משווקים ברחבי העולם, עקב יופיים וקלות גידולם. משורשיהם של חלק מהצמחים מפיקים חומרים לצרכים רפואיים ולייצור בשמים. במשפחה זו מקורו של אחד התבלינים היקרים ביותר, והוא הזעפרן. התבלין מופיע לפעמים באבקה, אך ניתן גם למוצאו בצורה הטבעית, כצלקות מיובשות של אחד ממיני הכרכום - Crocus sativus. מחירו הגבוה נובע מהצורך לאיסוף ידני של החומר הצמחי. כמו כן, צלקות מ־75000 פרחים, אחרי יבוש, מהווים רק מחצית הקילוגרם של תבלין זעפרן. בארץ ישראל, רוב המינים נדירים יחסית. הם יוצרים אוכלוסיות קטנות ומבודדות, בכיסים בעלי תנאי קרקע מיוחדים. מינים רבים עומדים על סף הכחדה עקב הרס בתי הגידול הטבעיים עם התרחבות ההתיישבות העירונית. אירוסיים, באתר ITIS (באנגלית) אירוסיים, באתר NCBI (באנגלית) אירוסיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אירוסיים, באתר Tropicos (באנגלית) אירוסיים, באתר GBIF (באנגלית) אירוסיים, באתר IPNI (באנגלית) אירוסיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאל אבישי, עזריה אלון (ע), צמחים בעלי פרחים ב', כרך 11, תל אביב: משרד הבטחון, 1983, החי והצומח של ארץ ישראל צוות האוניברסיטה העברית, רשימת הצמחים המוגנים ע"פ החוק, באתר רותם צוות האתר, רומוליאה צידונית, באתר צמח השדה Cydney Grannan, /why is saffron so expensive, אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הר דאגלס (וושינגטון)

הר דאגלס (באנגלית: Douglas Mountain) הוא הר במחוז אוקאנוגאן, במדינת וושינגטון, שבארצות הברית. גובהו של ההר 1,615 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 176 מטרים מעל סביבתו. הר דאגלס הוא ההר ה-1,273 בגובהו במדינת וושינגטון. שמו של ההר ניתן לו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. הר דאגלס קרוי על שמו של דאגלס ג'ו (Douglas Joe), כורה מקומי. • Edmond S. Meany, Origin of Washington geographic names, P 72 • Dwight Raymond Crandell, Surficial Geology of Mount Rainier National Park, Washington, P 35 הר דאגלס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר דאגלס באתר peakbagger הר דאגלס באתר mountainzone תרשים הנוף הנשקף מהר דאגלס באתר peakvisor מפה טופוגרפית תלת־ממדית של אזור הר דאגלס הר דאגלס באתר topoquest מידע גאוגרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי באתר peakbagger לפי מקור אחר, ומקור נוסף גובהו של ההר 1,711 מטרים מעל פני הים ראו בספר Origin of Washington geographic names המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
שליחות קטלנית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שליחות קטלנית (זיכיון) שליחות קטלנית – סרט קולנוע משנת 1984 שליחות קטלנית 2: יום הדין – סרט קולנוע משנת 1991 שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות – סרט קולנוע משנת 2003 שליחות קטלנית: יומני שרה קונור – סדרת טלוויזיה משנת 2008 שליחות קטלנית: התעוררות – סרט קולנוע משנת 2009 שליחות קטלנית: ג'נסיס – סרט קולנוע משנת 2015 שליחות קטלנית: גורל אפל – סרט קולנוע משנת 2019 המחסל
Mary, Did You Know?

Mary, Did You Know? (בעברית: מרי, האם ידעת?) הוא שיר חג המולד הפונה למרים, אם ישו. את השיר כתב מארק לורי בשנת 1984 והוא הולחן על ידי באדי גרין בשנת 1991. הוא הוקלט במקור על ידי המוזיקאי מייקל אינגליש, עבור אלבום הבכורה שלו, Michael English משנת 1991. באותה תקופה, אינגליש ולורי היו חברים בלהקת Gaither Vocal Band, בעוד שגרין הופיע עמם. השיר הגיע למקום השישי במצעד השירים העכשוויים למבוגרים של מגזין CCM. לורי הקליט את השיר כמה פעמים במרוצת השנים. מאז, הפך השיר לקלאסיקה מודרנית של חג המולד, תוך שהוא הוקלט על ידי מאות אמנים לאורך השנים. חלק מהגרסאות זכו להצלחה רבה. להלן חלק מהאמנים והאמניות שהקליטו את השיר במרוצת השנים: דולי פרטון פנטטוניקס קארי אנדרווד זארה לארסון סי-לו גרין קני רוג'רס מרי ג'יי בלייג' הברקסטוניות איימי גרנט ריבה מקנטייר גרגוריאן קליי אייקן מידע על היצירה "Mary, Did You Know?" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Mary, Did You Know?" באתר יוטיוב Mary did you know? – Mary did you know? (באנגלית), נבדק ב-2020-12-02 Michael English - Michael English | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-12-02 Brothers, Jeffrey Lee (2003). Hot hits: adult contemporary charts, 1978–2001 (1st ed.). Bloomington, IN: 1st Books Library. p. 86. ISBN 978-1-4107-3294-1. How Well Do You Know "Mary Did You Know?", Sheet Music Direct Blog A Holly Dolly Christmas, נבדק ב-2020-12-02 That's Christmas To Me (Deluxe Edition), נבדק ב-2020-12-02 My Gift, נבדק ב-2020-12-02 The Star - Original Motion Picture Soundtrack, נבדק ב-2020-12-02 CeeLo's Magic Moment, נבדק ב-2020-12-02 The Gift, נבדק ב-2020-12-02 A Mary Christmas, נבדק ב-2020-12-02 Braxton Family Christmas, נבדק ב-2020-12-02 My Kind Of Christmas (Big Machine Radio Release Special), נבדק ב-2020-12-02 Secret Of Giving: A Christmas Collection, נבדק ב-2020-12-02 20/2020, נבדק ב-2020-12-02 Mary, Did You Know, נבדק ב-2020-12-02
קרחון מרינר (אנטארקטיקה)

קרחון מרינר או קרחון מארינר או קרחון יורדי הים (באנגלית: Mariner Glacier; מילולית: קרחון יורד הים) הוא קרחון גדול באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח, מהרמה של ארץ ויקטוריה, בין רכס מאונטניר, ורמת מלטה. אורכו של הקרחון 100 קילומטרים. בסמוך מדרום להר פיליפס הקרחון נשפך למפרץ לידי ניונס שנפתח אל ים רוס. בשפך הקרחון הוא הופך ללשון קרח - קרחון הלשון מרינר. שפך הקרחון וחלקו התחתון של הקרחון התגלו מהאוויר בדצמבר 1958 על ידי קפטן ג'ון קאדוואלדר (John Cadwalader), מצי ארצות הברית, ועל ידי שני משתתפים במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959), במהלך טיסות סיור שיצאו משוברות הקרח אוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), ואניית צי ארצות הברית סטטן איילנד (USCGC Staten Island), אשר עגנו ליד הקצה הדרומי של האי קולמן. מטרת טיסות הסיור - למצוא אתר להנחית את חברי משלחת הסקר. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי. הקרחון נקרא לזכרם של יורדי הים אשר סייעו לחקר אנטארקטיקה. • B. W. Riddolls & G. T. Hancox (1968), The geology of the upper Mariner Glacier region, North Victoria Land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 11:4, 881-899, DOI: 10.1080/00288306.1968.10420758 • Franz Tessensohn; Carlo Alberti Ricci, Editors, Aspects of a Suture Zone. The Mariner Glacier Area, Antarctica, German-Italian Collaborative Research in Antarctica. Polar Issue No. 9 • Capponi, Giovanni & Kleinschmidt, G. & Pertusati, P.C. & Ricci, C.A. & Tessensohn, F.. (2003), Terrane relationships in the Mariner Glacier area of northern Victoria Land, Antarctica, Geologisches Jahrbuch. 7-78 • F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, Magmatic and tectonic patterns over the Northern Victoria Land sector of the Transantarctic Mountains from new aeromagnetic imaging, Tectonophysics 478 (2009) 43–61, doi:10.1016/j.tecto.2008.11.028 קרחון מרינר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון מרינר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון מרינר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה קרחון מרינר באתר mindat מפת אזור קרחון מרינר מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון מרינר לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי