laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאליוט

גאליוט (באנגלית: Galiot, בצרפתית: Galiote, בהולנדית: Galjoot) הוא שמם של שלושה סוגי ספינות מלחמה שהיו בשימוש בים התיכון ובים הצפוני ושל סוג ארבת-נהר שטוחת-תחתית מצרפת. הים התיכון, (מאות 16–17 לערך) גאליוט הייתה במקורה סוג של ספינת משוטים, שנודעה גם בשם גליאוטה (חצי-גליאה), אשר מהמאה ה-17 לערך נוספו לה גם מפרשים. הגאליוטות בהן השתמשו שודדי הים הברברים בהתקפותיהם על הספנות המסחרית של ונציה היו בעלות שני תרנים וכ-16 טורי משוטים. ספינות מלחמה מסוג זה נשאו בדרך כלל בין שניים לעשרה תותחים קטנים ובין 50 ל-150 איש. הים הצפוני, (מאות 17–19 לערך) גאליוט הייתה סוג של ספינת סוחר הולנדית או גרמנית, בעלת תפוסה ברוטו של 20 עד 400 טונות, דומה בצורתה לקטש (Ketch) ובעלת חרטום וירכתיים מעוגלים כשל פלויט (Fluyt). תחתיתה הייתה שטוחה כמעט לגמרי, כדי שתוכל לשוט במים רדודים. הגאליוטות שימשו בעיקר כספינות לסחר חופים בים הצפוני ובים הבלטי. הקטנות שבהן צוידו בחרב צדית (Leeboard), כדי להקטין את היטרדותן בעת שיט ברוחות קדמיות בשל השוקע הנמוך שלהן. גאליוט מסוג חדיש יותר פותחה אחרי 1830 ולה חרטום חד יותר, דומה לזה של סקונר. כלי שיט מסוג זה צוידו לעיתים נדירות בחרב צדית. ספינות הרעשה, (מאות 17–19 לערך) גאליוט היה השם שהעניקו הצרפתים לספינת הרעשה (באנגלית: Bomb vessel), כלי שיט מלחמתי קטן, שצורת המבנה שלו מבוססת על זו של הגאליוט המסחרית, ונשא מרגמות כבדות להפגזת מטרות בחוף בירי תלול מסלול. גאליוט הייתה סירה שנגררה על ידי סוסים לאורך גדות נהר או תעלת מים ונפוצה בצרפת מאמצע המאה ה-17 עד המאה ה-19. גאליוט, או סקיט (Scute), הייתה גם סירה שטוחת-תחתית מונעת על יד מפרש יחיד, ששימשה להובלת יין בנהרות צרפת מחבל אנז'ו ועד לה פון-דה-סה (Les Ponts-de-Cé).‏ מדיה וקבצים בנושא גאליוט בוויקישיתוף Jonas, Wolfgang (1990). Schiffbau in Nordfriesland [Shipbuilding in North Frisia]. Schriftenreihe des Nordfriesischen Schiffahrtsmuseums Husum. 1. Husum Druck- und Verlagsgesellschaft. pp. 38–39 La Loire – les peuples du fleuve, par Abel Poitrineau. Ed. Horvath, Saint-Etienne, 1989. pp. 21-26
יוקוהמה לנדמרק טאוור

יוֹקוֹהָמָה לַנְדְמַרְק טָאוֶר (ביפנית: 横浜ランドマークタワー) הוא גורד שחקים בעיר יוקוהמה שביפן, המתנשא לגובה של 296.3 מטר – היה עד לשנת 2012 הבניין הגבוה ביותר במדינה. המגדל שוכן ברובע מינאטו מיראי 21 בעיר, בסמוך למוזיאון יוקוהמה לאמנות. בנייתו הסתיימה בשנת 1993. בבניין מלון חמישה כוכבים הנמצא בקומות מס' 49–70 וכולל 603 חדרים בסך הכול, ואילו ב-48 הקומות התחתונות שלו נמצאות חנויות, מסעדות, מרפאות ומשרדים. בקומה ה-69 ישנו מצפה, סקיי גרדן, שממנו נשקף נוף פנורמי של 360 מעלות על העיר. בקומה ה-71 מוצבים בפינות מנוגדות של הבניין שני מנחתי תנודות (tuned mass damper). במגדל פועלות המעליות השניות במהירותן בעולם, אשר מגיעות למהירות של 12.5 מטר בשנייה (45 קמ"ש). מהירות זו מאפשרת הגעה לקומה ה-69 בתוך 40 שניות. בעבר היו אלה המעליות המהירות בעולם, עד לבנייתן של המעליות במגדל טאיפיי 101, אשר מגיעות למהירות של כ-60 קמ"ש. תכנון הבניין נעשה בידי משרד יו סטאבינס ושות', שכיום נקרא קלינגסטאבינס. מדיה וקבצים בנושא יוקוהמה לנדמרק טאוור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוקוהמה לנדמרק טאוור (ביפנית) יוקוהמה לנדמרק טאוור, ברשת החברתית פייסבוק יוקוהמה לנדמרק טאוור, ברשת החברתית אינסטגרם אתר המגדל (באנגלית)
סקלר (מחשבים)

בתכנות, סְקַלַר (scalar) הוא כל ערך שאינו-מורכב. באופן כללי, כל טיפוסי הנתונים הפרימיטיביים נחשבים לסקלרים: טיפוס הנתונים boolean (או bool בחלק מהשפות) טיפוסים נומריים: int וטיפוסים של נקודה צפה - float ו-double טיפוסים של תווים: char ו-string מקור השימוש במושג "scalar" במחשבים מתוארך לשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, אז הוא שימש כדי להבחין בין מעבד סקלרי (scalar processor) למעבד וקטורי (vector processor). ערכים מורכבים הם למשל טיפוסי הנתונים הבאים: רשימה מקושרת, מערך ורשומות. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כפר הנוער הדתי

כְּפַר הַנֹּעַר הַדָּתִי הוא כפר נוער דתי הנמצא בצפון הארץ, בתחומי מועצה אזורית זבולון, ליד כפר חסידים. כפר הנוער הוקם בשנת 1937, וכיום הוא מונה כ-400 תלמידים. התלמידים הם בכיתות ז'-י"ב ורוב עולים, חצי מאתיופיה, וחצי עולים מברית המועצות לשעבר וישראלים ותיקים. התלמידים הגיעו לכפר על ידי עליית הנוער.[דרושה הבהרה] בנוסף ללימודים, התלמידים עוסקים בעבודות כפיים, כגון גינון ורפתנות. בספטמבר 2018 שולבה בבית הספר כיתה שמיועדת לציבור דתי-לאומי בשם "קול צופייך". בעברו כלל בית הספר שני נתיבים: ישיבת נחלת ישראל – ישיבה תיכונית ציונית-חסידית; ונתיב תיכון תורני-מדעי "בראשית", אך אלה הועברו מבית הספר בסיום שנת הלימודים תשע"ג, בעקבות החלטת הנהלת כפר הנוער הדתי. כפר הנוער תוכנן על ידי האדריכל הדתי מאיר בן אורי, שתכנן ישיבות ויישובים נוספים ברחבי ישראל. רשימת בוגרי הכפר מדיה וקבצים בנושא כפר הנוער הדתי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כפר הנוער הדתי כפר הנוער הדתי - אתר אודות אויגן מיכאליס מייסד הכפר, ותולדות הכפר בראשיתו יצחק טסלר, יברך את הנערים, באתר nrg‏, 23 בספטמבר 2009 - תערוכת צילומים על בני נוער מכפר הנוער הדתי המושווים לבני נוער מקיבוץ סמוך הפעלת תוכנית 'מורשה' בכפר הנער הדתי - תוכנית לימודים לעיצוב זהות יהודית דרך המשק החקלאי שיעורים תמונות ופעילות בכפר הנער הדתי, באתר בתי הספר הארצי תמונת תלמידות וצוות במכירת שמן תוצרת הכפר(הקישור אינו פעיל), באתר הכפר העולמי של משרד החינוך, בנושא משקים חקלאיים בכפרי נוער חנוכת כפר הנוער הדתי על יד כפר חסידים, יומני כרמל, 1936 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 לפי אתר הבית של כפר הנוער, הנחת אבן הפינה הייתה ביום א' בתמוז תרצ"ז, 10 ביוני 1937 לפי אתר "בראשית" ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'אנט קראקסטון

ג'אנט קראקסטון (באנגלית: Janet Helen Rosemary Craxton; ‏ 17 במאי 1929 - 18 ביולי 1981) הייתה אבובנית ומורה אנגליה. ג'אנט הייתה הצעירה בשישה ילדים ובתו היחידה של הפסנתרן והמורה הרולד קראקסטון. אחד מאחיה היה הצייר ג'ון קראקסטון. היא נישאה למלחין אלאן ריצ'רדסון בשנת 1961. ג'אנט קראקסטון למדה באקדמיה המלכותית למוזיקה בשנים 1945 עד 1948 ובקונסרבטואר של פריז בשנים 49–1948. היא הייתה אבובנית ראשית בתזמורת האלה מ-1949 עד 1952, בנגני מוצרט של לונדון מ-1952 עד 1954, בתזמורת רשות השידור הבריטית מ-1954 עד 1963, בתזמורת הסינפונייטה של לונדון מ-1969 עד 1981, ובתזמורת של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן מ-1979 עד 1981. בשנת 1958 התמנתה לפרופסור לאבוב באקדמיה המלכותית למוזיקה. קראקסטו הייתה סולנית מבוקשת מאוד וניגנה בהשמעות בכורה עולמית יצירות משל ראלף ווהן ויליאמס, לנוקס ברקלי, אלאן רואוסתורן, אליזבת לוטיינס ועוד. ג'אנט קראקסטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'אנט קראקסטון, באתר Discogs (באנגלית) Craxton Memorial Trust: Janet Craxton Oboe Classics: Janet Craxton Craxton Studios: A Short History (אורכב 03.11.2012 בארכיון Wayback Machine)
כפר החורש

כפר החורש (כְּפַר הַחֹרֶשׁ) הוא קיבוץ השוכן על גבעה בעמק יזרעאל, ממערב לעיר נצרת, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. האדמות נרכשו על ידי הקק"ל בשנת 1930. היישוב הוקם ב-30 בנובמבר 1930 על ידי קבוצת חברים מארגון הכפר. הוא היה מאוכלס בכ-15 חברים, שתפקידם היה להכשיר את המקום ליישוב קבע, על ידי גידור ונטיעות. הם גרו תחילה בצריפים, וכעבור כמה חודשים בנו לעצמם בית. בשנת 1933 עזבה קבוצה זו את המקום על מנת לעבור למקום קבע משלה, ובמקומם הגיעו 40 מאנשי גורדוניה שבאו למקום מנס ציונה שם ישבו קודם לכן. בשנת 1942 הוקם בית הבראה על הגבעה שמדרום לקיבוץ. בית ההבראה נועד להיות עוגן כלכלי לקיבוץ. על פי תוכנית החלוקה נועד כפר החורש להכלל במדינה הערבית. במלחמת העצמאות היה היישוב מוקף באוכלוסייה ערבית וסבל מעזיבת תושבים. לאחר המלחמה הגיעו למקום אנשי קיבוץ צאלים, חלקם הגיעו מקיבוצם שבנגב, וחלקם מקבוצתם ששכנה ליד רחובות, ובסך הכל כ-100 איש. הם הגיעו לכפר החורש במרץ 1949 במטרה לחזק את היישוב. אנשי צאלים לא הסתדרו עם התושבים הוותיקים, ולאחר זמן מה הם הציבו אולטימטום: או הם או הוותיקים, והוותיקים עזבו את המקום. בשנת 1951, המקום נעשה צר ל-200 התושבים, והוחלט להעביר את הקיבוץ לגבעה שמדרום לו, עליה נמצא בית ההבראה של הקיבוץ, ואת בית ההבראה להעביר למקום הקיבוץ. משנת 2000 כפר החורש הוא קיבוץ מתחדש (מופרט). ענפי המשק העיקריים שלו הם מאפיית אנג'ל-אורנים (נמכרה בשנת 2023), וגד"ש (גידולי שדה). ביער כפר החורש מתקיים סמינרי הדרכה ומחנות קיץ של תנועת הנוער העובד והלומד. ליד היישוב עובר שביל לרוכבי אופניים ("סינגל") הנקרא "סינגל כפר החורש". צילום מן האוויר של כפר החורש, 1939 אחד ממבני המגורים בבית הארחה ההיסטורי בקיבוץ אחד ממבני הציבור בקיבוץ, כיום הקומה העליונה משמשת כחנות כלבו וקומת הקרקע כחנות יד שנייה וחדר חוגים מדיה וקבצים בנושא כפר החורש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כפר החורש כפר החורש (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית כפר החורש - סיפור מקומי, ארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן, מציג את התפתחות כפר החורש באמצעות תמונות, מסמכים וסרטונים כפר החורש, באתר הרשות לפיתוח הגליל מיכאל יעקובסון: סקירה על תולדות חדר האוכל והקיבוץ, באתר 'חלון אחורי', 26 בדצמבר 2015 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 כפר החורש - משק הררי, דבר, 16 באוגוסט 1933 כפר החורש, דבר, 16 בספטמבר 1931 סיבוב בשני חדרי אוכל בקיבוצים: יזרעאל וכפר החורש יימסרו וואלדהיים ובית לחם לרשות הקהק"ל, דבר, 1 בינואר 1948 דבר 25/3/1949 "צאלים" מצטרפים לכפר-החורש כפר החורש, באתר מועצה אזורית עמק יזרעאל ערך זה הוא קצרמר בנושא קיבוצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Wide Awake

Wide Awake (בעברית: ערה לחלוטין) הוא שיר של זמרת הפופ האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור ב-22 במאי 2012 כסינגל השני מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection. הקליפ לשיר זכה להצלחה בשל השקעתו הרבה. בקליפ קייטי אבודה והיא בתוך מבוך שהיא לא מצליחה לצאת ממנו, היא פוגשת בילדה קטנה אשר עוזרת לה למצוא את הדרך החוצה לעולם אמיתי ויפה אשר בו קייטי מרגישה טוב יותר. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים האמריקאי, בילבורד הוט 100 ולפסגת מצעדי קנדה, ניו זילנד, פולין, ונצואלה ומצעדים שונים בארצות הברית. מידע על היצירה "Wide Awake" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Wide Awake" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Wide Awake" באתר AllMusic סרטון השיר "Wide Awake" באתר יוטיוב קייטי פרי, דוקטור לוק, מקס מרטין, בוני מקי, סירקט מידע על Wide Awake, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Wide Awake, באתר המצעד הספרדי
תיקו

תֵּיקוּ (מארמית: תֵּקוּ – תַּעֲמֹד) הוא מצב של אי-הכרעה. תיקו הוא מונח תלמודי המורה על סיום דיון באי־הכרעה בין אמוראים או תנאים כאשר לא ניתן לענות תשובה על השאלה באופן מוחלט (לעומת "קשיא" שמסמל שאין כל תירוץ לַקּוּשְׁיָא). מקור הביטוי אינו ידוע אך ההשערה היא שהמילה "תיקו" היא נוסח קצר למילה הארמית "תיקום", שמשמעותה "תעמוד", כלומר: תעמוד השאלה ולא תוכרע. במידה מסוימת, מקביל המונח תיקו למונח אפוכה בפילוסופיה היוונית, ובייחוד לסופם של הרבה מהדיאלוגים האפלטוניים. בנוסף, המילה נדרשת כראשי תיבות של: "תשבי יתרץ קושיות ובעיות". שמשמעותן: השאלה תעמוד ותישאר עד לעתיד לבוא שאז יבוא תשבי (אליהו הנביא), והוא יתרץ את הקושיא. (גם המקור לראשי תיבות אלו אינו ידוע). סוגיה הלכתית שהוכרעה בתיקו מוכרעת לפי דיני ספיקות, כלומר במקום שמדובר על דין דרבנן ההכרעה היא כדברי הַמֵּקֵל כיוון שספק דרבנן לקולא, ואילו במקרה שבו מובא תיקו בדין דאורייתא ההכרעה היא כדברי המחמיר כיוון שספק דאורייתא לחומרא. בדיני ממונות אין מחייבים את הנתבע ומעמידים ממון בחזקת בעליו מדין המוציא מחברו עליו הראיה."). משמעות נוספת ל"תיקו": הביטוי תיקו נכתב על ידי "עורך הגמרא" כדי ללמדנו שבהכרח אין פתרון אחר. לעומת הביטוי "קשיא" שמלמדנו שניתן לפתור את ה"קשיא" בכל דור (על פי ה"ים של שלמה"). המושג מובא בתלמוד יותר מ-300 פעמים. תיקו במשחקים תחרותיים הוא מצב שבו משחק מסתיים בשוויון או ללא הכרעה לאחד הצדדים. במשחקי הליגות הישראליות בכדורגל (כמו גם במדינות רבות ברחבי העולם) ניתנת נקודה אחת לכל קבוצה עבור תיקו, לעומת 3 נקודות למנצחת ו-0 למפסידה. בעבר ניתנו 2 נקודות לניצחון, ושיטת ניקוד זו עדיין נהוגה בכדוריד ובהוקי קרח. בשחמט ניתנת עבור תיקו חצי נקודה לשני השחקנים, בעוד שניצחון מקנה לרוב נקודה, ואילו הפסד – 0 נקודות. בכדורסל אין מצב של תיקו. במקרה של שוויון בתום הזמן הרגיל, משחקים עוד 5 דקות של הארכה, ואם עדיין יש שוויון – משחקים עוד הארכות עד שמושגת הכרעה. במספר מקרים מצומצם מאוד קרה שבכל זאת משחק כדורסל הסתיים בשוויון. בהימורי הטוטו והווינר מיוצג תיקו באות X. בקרבות גלדיאטורים לא היה נהוג מצב של תיקו, אך בקרב בין ורוס ופריסקוס הכריז טיטוס באופן חריג על תיקו. יהא מונח עד שיבוא אליהו תיקו מקסיקני "תֵּיקוּ", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק י, עמוד 256, באתר היברובוקס פרשנים שונים על המילה תיקו בתלמוד, באתר פורטל הדף היומי תיקו, באתר MathWorld (באנגלית) ראשי התיבות האלו מופיעים אצל רבי אליהו בחור בספרו התשבי (ערך "תיק"), שם הוא כותב עליהם "והוא פירוש של הבל". תוספות בבא קמא סב עמוד א ים של שלמה בבא קמא פרק ב' סימן ה' איתי שנקמן ודנה סידי, ירושלים ניצחה 146:151 את אשקלון לאחר שש הארכות, באתר ynet, 4 באפריל 2007
תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור

תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור (בגרמנית: Orchester Musikkollegium Winterthur היא תזמורת סימפונית השוכנת בווינטרטור שבשווייץ. התזמורת, שהיא הוותיקה ביותר בשווייץ, נוסדה בשנת 1875 כ"תזמורת העיר וינטרטור". המוזיק-קולגיום עצמו כארגון ששורשיו דתיים עד ימינו אלה נוסד בשנת 1629. התזמורת מבצעת כ-60 קונצרטים בשנה, וכמו כן מתפקדת כתזמורת האופרה של ציריך. משנת 2002 עד 2008 היה יאק פאן סטן המנצח הראשי של התזמורת. עם פאן סטן הוציאה התזמורת כמה הקלטות לחברת MDG, בהן מוזיקה של מלחיני האסכולה הווינאית השנייה ושל פרנק מרטן. באפריל 2008 הודיעה התזמורת על מינוי דגלס בויד כמנצח הראשי הבא שלה, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2009-10. בויד שימש בתפקיד עד שנת 2016. ברפרטואר המודרני, התזמורת עובדת לעיתים קרובות עם היינץ הוליגר, וברפרטואר של תקופת הבארוק עם מוריץ שטגר וניקולאס קרמר. משנת 2021 משמש הכנר והמנצח הספרדי רוברטו גונזלס-מונג'אס כמנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי של התזמורת. פרנץ ולזר-מסט (1987 - 1990) יאנוש פירסט (1990 - 1994) היינריך שיף (1995 - 2001) יאק פאן סטן (2002 - 2008) דגלס בויד (2009 - 2016) תומאס זהטמאיר (2016 - 2021) רוברטו גונזלס-מונג'אס (2021 - ממשיך) מדיה וקבצים בנושא תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור (בגרמנית שווייצרית סטנדרטית) תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור, ברשת החברתית פייסבוק German-language page on the history of the orchestra Thomas Trappmann, "Ferne Geliebte...", German-language trade article from Classaktuell, 2007 (1st quarter)
בירן

האם התכוונתם ל... אברהם בירן – ארכאולוג ישראלי אילן בירן – אלוף בצה"ל ואיש עסקים ישראלי גיורא בירן – קצין צה"ל בעל עיטור המופת יצחק בירן – תת-אלוף בצה"ל, מפקד מערך הנ"מ לי בירן – מוזיקאי ישראלי ליאת בירן – כדורגלנית עבר בנבחרת ישראל ומסעדנית ישראלית מיכל בירן – היסטוריונית ישראלית מיכל בירן – חברת הכנסת ענת בירן פרוסט – דוגמנית ומגישת טלוויזיה ישראלית פאול בירן – מתמטיקאי ישראלי צליל בירן – מוזיקאי ישראלי שושנה בירן – רופאה ישראלית שמעון בירן – רב ישראלי שמריהו בירן – ראש עיריית עכו בעבר ביירן
ג'ון ריד

האם התכוונתם ל... ג'ון ריד (עיתונאי) – עיתונאי אמריקאי, פעיל קומוניסט ג'ון ריד (זמר) – זמר אופרה אנגלי ג'ון ס. ריד – איש עסקים אמריקאי ג'ון ריד (פוליטיקאי) – פוליטיקאי אנגלי (מזכיר הפנים העבר)
פרס לוקוס

פרסי לוקוס (אנגלית: Locus Awards) הם סדרה של פרסים בנושא ספרות מדע בדיוני ופנטסיה הניתנים אחת לשנה על ידי הירחון לוקוס: כתב העת למדע בדיוני ופנטסיה היוצא בארצות הברית בעיר אוקלנד שבקליפורניה. הזוכים בפרס נבחרים על ידי קוראי כתב העת. הפרסים ניתנים באירוע הנערך אחת לשנה. המוציאים לאור מקבלים תעודות המאשרות שהיצירות נבחרו וזכו בפרס. הפרס נוסד בשנת 1971 וחולקו בו פרסים ליצירות שפורסמו בשנת 1970. המטרה העיקרית ליצירת הפרס הייתה להשפיע על תוצאות הזכייה בפרס הוגו. הפרס ניתן בחמש עשרה קטגוריות: פרס לוקוס לרומן הטוב ביותר פרס לוקוס לרומן המדע הבדיוני הטוב ביותר פרס לוקוס לרומן הפנטזיה הטוב ביותר פרס לוקוס לרומן הראשון הטוב ביותר פרס לוקוס לרומן הטוב ביותר לבני נוער פרס לוקוס לנובלה הטובה ביותר פרס לוקוס ליצירת פרוזה מאוד קצרה (Novelette) פרס לוקוס לסיפור הקצר הטוב ביותר פרס לוקוס לכתב העת הטוב ביותר פרס לוקוס למוציא לאור הטוב ביותר פרס לוקוס לאנתולוגיה הטובה ביותר פרס לוקוס לאסופה הטוב ביותר פרס לוקוס לעורך הטוב ביותר פרס לוקוס לאמן הטוב ביותר פרס לוקוס ליצירה לא בדיונית או לספר האמנות הטוב ביותר מדיה וקבצים בנושא פרס לוקוס בוויקישיתוף על פרס לוקוס
היינריך שיף

היינריך שיף (בגרמנית: Heinrich Schiff; ‏18 בנובמבר 1951 גמונדן, אוסטריה - 23 בדצמבר 2016, וינה) היה צ'לן ומנצח אוסטרי. שיף למד נגינה בצ'לו אצל טוֹבּיאַס ְקֵינֶה (Tobias Kühne) ואנדרה נאווארה והופיע לראשונה כסולן בווינה ובלונדון בשנת 1971. הוא למד ניצוח אצל הנס סווארובסקי והופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בשנת 1986. שיף היה מנהל אמנותי של הסינפוניה המלכותית הצפונית משנת 1990 עד 1996, והקליט עמה לחברת NMC. כמו כן היה המנצח הראשי של הפילהרמונית של קופנהגן בדנמרק מ-1996 עד 2000, ושל תזמורת מוזיק קולגיום של וינטרטור בשווייץ. בשנת 2004 מונה שיף למנצח התזמורת הקאמרית של וינה וכיהן במשרה זו משנת 2005 עד 2008. בשנת 2008 פרש ממשרתו עקב בעיות בריאות. שיף ניגן בצ'לו "מארה" של סטרדיוואריוס משנת 1711 ובצ'לו "היפהפייה הנמה" שבנה דומניקו מונטאניאנה בוונציה בשנת 1739. ההקלטה שלו לסוויטות הצ'לו של באך זכתה לפרסים, וההקלטה שלו לקונצ'רטי של שוסטקוביץ' זכתה ב"גראן פרי די דיסק" (Grand Prix du Disque) ההקלטה שלו לקונצ'רטו הכפול של ברהמס עם פרנק פטר צימרמן ווולפגנג זאוואליש זכתה ב"פרס התקליט הגרמני" (Deutscher Schallplattenpreis). מלחינים שונים כתבו קונצ'רטי לשיף, בהם ג'ון גאסקן ופרידריך צֶרְהָא (Friedrich Cerha) בין תלמידיו רודי שפרינג. היינריך שיף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היינריך שיף, באתר AllMusic (באנגלית) היינריך שיף, באתר MusicBrainz (באנגלית) היינריך שיף, באתר Discogs (באנגלית) היינריך שיף, באתר Songkick (באנגלית) Intermusica agency biography of Heinrich Schiff אנדרו קלמנטס, גארדיאן, אנגליה, 4 ביולי 2003 ביל גריפיתס, "נורת'רן סינפוניה", הוצאת אוניברסיטת נורת'מבריה, עמ' 21 (ISBN 1904794076) גריפיתס אנדרו קלמנטס, "צבע ותבלין: הקונצ'רטו לצ'לו של צרהא" (רויאל אלברט הול), 10 באוגוסט 1999
אליהו גולומב (אוניית מעפילים)

אליהו גולומב הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב'. נקראה על שמו של מפקד "ההגנה" אליהו גולומב משום שיצאה לדרכה ביום השנה לפטירתו. הפליגה יחד עם האונייה דב הוז לאחר פרשת לה ספציה. נבנתה בשנת 1918 כאניית חופים ממונעת במנוע דיזל, עשוית ברזל, בעלת סיפון אחד; מסוגלת למהירות 8 קשר ותפוסתה 735 טון. שמה הקודם היה "Fenice". נרכשה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב', עדה סירני ויהודה ארזי בנמל ג'נובה, איטליה. היא הוכנה להפלגת העפלה על ידי אנשי מספנה מקומיים. הם בנו באונייה קונסטרוקציה ועליה דרגשי לינה, מטבח ושירותים. מפקד האונייה היה פטר הופמן איש הפלי"ם ולצדו הגדעוני גרשון עציון, אשר הפעיל מכשיר קשר שהוכן במעבדת ההגנה ומקלט מתוצרת איטלקית. צוות הימאים היה איטלקי ורב החובל היה אנסלדו, שכיהן בתפקידו זה גם באונייה "חנה סנש", ועליו חובר שירו של נתן אלתרמן: "נאום תשובה לרב חובלים איטלקי". לקראת הפלגת ההעפלה האונייה הפליגה לנמל לה ספציה ועגנה בו. אנשי המוסד לעלייה ב' ארגנו את המעפילים, כ-339 נפש, רובם ככולם חניכי תנועות נוער, פרטיזנים, ניצולי מחנות הריכוז ומחנות ההשמדה. הם נאספו תחילה במחנות ברומא, ונציה ומג'נטה. הוחלט בתיאום עם השלטונות האיטלקים, להסיעם אל נמל לה ספציה במשאיות של הצבא הבריטי. אולם במקביל, השלטונות האיטלקים חשדו כי בין המעפילים חיילים או אנשי ממשל נאציים, המנסים להימלט ממעצר ומשפט. ההסעה במשאיות יצאה אל הנמל ואז נעצרו על ידי כוחות צבא בריטיים, ששהו עדיין באיטליה. במקביל, נעצרו גם מעפילי האוניה "דב הוז". לאחר עימות ומשא ומתן ממושך בין אנשי המוסד לבין הבריטים, עלו המעפילים בגלוי אל הסיפון. יהודה ארזי ארגן את המעפילים בקבוצות וניתנו להם תפקידים של חלוקת מזון, מים ושמירה על הסדר. האונייה הפליגה לארץ ישראל ב-8 במאי 1946 ונתיבה היה גלוי. הגיעה לנמל חיפה ב-13 במאי. המעפילים הורשו להיכנס לארץ ישראל ברישיון על חשבון מכסת העלייה השנתית. באוקטובר 1946 חזרה האוניה והפליגה עם מעפילים על סיפונה לארץ ישראל, תחת השם "ברכה פולד". מבצע מבוכה מדיה וקבצים בנושא אליהו גולומב בוויקישיתוף "אליהו גולומב", באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים ספינת המעפילים "דלין", כינויו של אליהו גולומב, באתר הפלי"ם וההעפלה ספינת המעפילים "אליהו גולומב" באתר הפלי"ם ההעפלה והרכש כשהאוניות היו עץ ואנשים ברזל - על פרשת לה ספציה, במסגרת הסכת עולמי עם יצחק נוי, תאגיד השידור הישראלי - כאן ערך זה הוא קצרמר בנושא ציונות ובנושא כלי שיט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצודת סן סבסטיאן

מצודת סן סבסטיאן (באנגלית Fort San Sebastian; בפורטוגזית Forte de São Sebastião de Shema) היא מצודה השוכנת בעיר שאמה שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. המצודה הוקמה על ידי הפורטוגזים בשנת 1523 ושימשה כתחנת מסחר. בשנת 1640 השתלטה חברת הודו המערבית ההולנדית על המצודה ללא קרב, שכן זו כבר הייתה הרוסה בחלקה. ההולנדים ביססו במקום מאחז צבאי. הבריטים אשר ראו במצודה איום למעוזיהם בחוף הזהב, הרסו את המצודה בשנת 1664. לא ברור אם הבריטים הצליחו להשתלט על המצודה, אולם ברי כי לא נותרו להחזיק בה. שנה לאחר מכן הקימה חברת הודו המערבית ההולנדית את המצודה מחדש, והפעילה בה תחנה לסחר בעבדים אשר נשלחו לקורסאו. בשנת 1872, בעקבות הסכם סומטרה שנחתם בין הולנד ובריטניה בשנת 1871, נמסרה המצודה, יחד עם כל חוף הזהב, לידי האימפריה הבריטית. ב-1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי המדינה, כאתר מורשת עולמית. מהמצודה הפורטוגזית המקורית נותרו שרידים מעטים בלבד, והמבנה הניצב באתר כיום הוקם בידי ההולנדים. הגבעה עליה ניצבת המצודה עשויה מלטריט הנשטף בקלות במים, וכתוצאה מכך סבל המבנה מנזקים רבים לאורך השנים, וחיל המצב עסק בבניית מבנים תומכים סביב המצודה. גרם המדרגות המוביל אל הכניסה הראשית של המצודה, הוקם, גם הוא, במסגרת עבודות התמיכה במבנה. מדיה וקבצים בנושא מצודת סן סבסטיאן בוויקישיתוף slave ship, Vimeo (באנגלית)
דיסקוס

האם התכוונתם ל... דיסקוס (דג) – סוג דג ממשפחת האמנוניים דיסקוס (כלי חקלאי) – כלי חקלאי דיסקוס (ספורט) – דסקה עגולה מחומרים שונים, המשמשת בענף הספורט של זריקת דיסקוס זריקת דיסקוס – ענף ספורט אולימפי, אחד ממקצועות האתלטיקה, שנערך כבר במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה זורק הדיסקוס – פסל שיש קלאסי יווני מהתקופה הקלאסית, שפוסל על ידי מירון דיסקוס (משאף) – סוג של משאף פריצת דיסק – פציעת מאמץ חוזרנית, הנגרמת לדיסק בין-חולייתי בעמוד השדרה, בשל שגרה של הרמת משאות ונשיאתם או פריקתם מהגב, בתנוחה שאינה מומלצת
מצודת מטל קרוס

מצודת מטל קרוס (באנגלית: Fort Metal Cross; בהולנדית: Fort Metalen Kruis - "מצודת צלב הברזל") היא מצודה השוכנת על גבעה, סמוך לכפר הדייגים דיקסקוב (Dixcove) שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. הבריטים החלו בהקמת המצודה בשנת 1683, בתגובה להקמתה של מצודת גרוס פרידריכסבורג (Fort Groß Friedrichsburg) בידי ברנדנבורג-פרוסיה, כ-15 ק"מ מערבה משם, אולם הקמת המצודה הסתיימה רק בשנות ה-90 של המאה ה-17. בשנת 1712 הושמה המצודה במצור בשתי הזדמנויות על ידי כוח מקומי שמנה 15,000 איש ואשר נתמך בידי הפרוסים. המצודה לא הוכנעה אולם בהתקפה השנייה התפוצץ מחסן אבק השרפה שלה, והסב אבדות לבריטים. הבריטים נטשו את המצודה בין השנים 1826–1830, ולאחר מכן שבו והחזיקו בה עד שנת 1868, עת נמסרה לידי ההולנדים במסגרת הסכם להחלפת השליטה במספר מצודות, אשר נחתם בין ההולנדים והאנגלים בשנת 1867. עם זאת, כוח אפריקאי מקומי הצליח להשתלט על המצודה, ובעקבות הסכם סומטרה אשר נחתם בין שתי המעצמות בשנת 1871, היא עברה, יחד עם כל חוף הזהב, לידי הבריטים בשנת 1872. המצודה שופצה בין השנים 1954–1956, ובשנת 1979 היא הוכרזה, יחד עם עשר מצודות נוספות בגאנה, כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא מצודת מטל קרוס בוויקישיתוף
מצודת פיישנס

מצודת פיישנס (באנגלית: Fort Patience; בהולנדית: Fort Lijdzaamheid או Fort Leydsamheid – "מצודת הסבלנות") היא מצודה השוכנת בעיר אפאם שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. תחילתה של המצודה במבנה תחנת מסחר מאבן אשר הוקם בשנת 1697 בידי חברת הודו המערבית ההולנדית. ההולנדים ביצרו את המבנה בשנת 1704 לבקשתו של מנהיג מקומי אשר חשש מיריביו שהיו נתונים בברית עם הבריטים, והציבו בה שמונה תותחים. תקופת ההמתנה לביצורו של המבנה העניקה למצודה את הכינוי "מצודת הסבלנות". ב-1782 כבשו הבריטים את המצודה, למשך שלוש שנים, ולאחר מכן שבו ההולנדים והשתלטו עליה. המצודה נבזזה וחרבה בחלקה במהלך מלחמות שבטים מקומיים בשנת 1811, אך ההולנדים שבו והקימו אותה מחדש. בשנת 1868 נמסרה המצודה לידי הבריטים במסגרת הסכם להחלפת השליטה במספר מצודות, אשר נחתם בין שתי המעצמות בשנת 1867. המצודה שימשה כתחנת משטרה וכסניף דואר, וכיום פועל בה בית הארחה. בשנת 1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות לאורך חופי גאנה, כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא מצודת פיישנס בוויקישיתוף
מצודת גוד הופ

מצודת גוד הופ (בהולנדית: Fort Goede Hoop - "מצודת התקווה הטובה") היא מצודה הרוסה השוכנת ליד היישוב סנייה בראקו (Senya Beraku) שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. המצודה נוסדה בשנת 1667 בידי חברת הודו המערבית ההולנדית. בשנת 1782 כבשו הבריטים את המצודה, והחזיקו בה עד שנת 1785. לאחר מכן שבה המצודה לידי ההולנדים אשר החזיקו בה עד שנת 1868, למעט תקופת כיבוש בריטי נוספת, בין השנים 1811-1816. בשנת 1868 עברה המצודה באופן סופי לידי הבריטים אשר החזיקו בה עד לעצמאותה של גאנה בשנת 1957. ב-1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי המדינה, כאתר מורשת עולמית. מדיה וקבצים בנושא מצודת גוד הופ בוויקישיתוף