רטטוי (סרט)

רטטוי (באנגלית: Ratatouille) הוא סרט קומי אמריקאי בהנפשה ממוחשבת של פיקסאר משנת 2007. הסרט עוסק בעכברוש קטן בשם רמי החולם להיות שף, ועוזר לעובד מסעדה כושל להיות שף מוצלח. הסרט נכתב ובוים על ידי בראד בירד. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר. בהשראת הסרט הופק סרט קצר בשם "חברך העכברוש", אשר הופץ כבונוס למהדורות הביתיות שלו. הסרט מלווה את סיפורו של רמי, עכברוש בעל רגישות גבוהה לריחות וטעמים ותאווה גדולה להכנת מזון גורמה. רמי מתגורר בעליית גג באזור כפרי עם משפחתו המורחבת, המונהגת על ידי אביו. את כישרונו של רמי מנצלים העכברושים לאיתור רעלים במזון האשפתות שלהם. במהלך אחד מניסיונות הבישול שלו, נכנס רמי למטבח שמתחת לעליית הגג. בעלת הבית מגלה אותו וחושפת את מושבת העכברושים בעליית הגג. העכברושים נמלטים מהבית, ובמהלך המהומה רמי מאבד את עקבותיהם. רמי מדמיין לצידו את השף גוסטו, בעל מסעדה מפורסמת, שנפטר משברון לב לאחר שהוסר ממנה כוכב איכות מסעדות, וזה מלווה אותו בעודו תועה במערכת הביבים. במהלך שיטוטיו מגלה רמי שהוא הגיע לפריז, היישר למטבח מסעדתו של גוסטו. רמי מועד ונופל לתוך המטבח, אך נמנע מלהימלט ממנו לפני שהוא מתקן מרק שקולקל בטעות על ידי לינגוויני, נער האשפות החדש של המסעדה. רמי נלכד ומשימת חיסולו מוטלת על לינגוויני, שעליו מוטל גם להכין מחדש את אותו מרק שזכה לשבחים. רמי חושף בפני לינגוויני את יכולתם של העכברושים לתקשורת ברמה גבוהה ומודה שהוא זה שידע להכין את המרק. השניים מחליטים לשתף פעולה, כדי שלינגוויני ישמור על מקום עבודתו וכדי שרמי יוכל לעסוק בהכנת אוכל. יחד הם מגלים שרמי יכול להפעיל את איברי גופו של לינגוויני כמפעיל בובות בעזרת משיכה של קווצות שיער ראשו של לינגוויני. רמי מסתתר בכובע הטבחים של לינגוויני ומפעיל אותו בהצלחה כדי להכין את המרק. השף בפועל של המסעדה, סקינר, זומם לנצל את שמו הטוב של גוסטו עד תום ולמכור מיני מזונות נחותים להכנה מהירה. תוכניותיו עומדות בפני סכנה משמתגלה לו שלינגוויני הוא בנו הלא ידוע של גוסטו והיורש החוקי שלו. רמי מגלה את האמת ומצליח להימלט מסקינר עם מסמך המוכיח את זכותו של לינגוויני. לינגוויני וקולט, שפית במסעדה המפתחת עמו קשר רומנטי, מפטרים את סקינר. רמי מגלה מחדש את משפחתו בסמטאות פריז, אך מעדיף עליה את הגשמתו העצמית כטבח. חברי המושבה שלו לשעבר מתחילים להגיע אל המסעדה ורמי נאלץ לאפשר להם לגנוב מזון ממזווי המסעדה. המסעדה זוכה להצלחה גדולה בזכות בישוליו של רמי, בעוד לינגוויני, המבשל לכאורה, זוכה בכל התהילה. מבקר המסעדות הנחשב, אנטון אגו, שביקר בחריפות את שף גוסטו והביא לנפילתו, מחליט לבדוק מחדש את המסעדה, לאחר שנשמע ממנו שמסעדת גוסטו הפכה לפופולרית ברחבי פריז. המתח הגובר בין לינגוויני המודאג מהביקורת הקרבה ובין רמי המאוכזב מחוסר ההתייחסות לתרומתו ולאומנתו, מגיע לשיאו כשלינגוויני מוצא את העכברושים גונבים מהמזווה ומגרש אותם ואת רמי. סקינר, שמאז פיטוריו עוקב אחרי לינגוויני וההצלחה התמוהה שלו, מצליח ללכוד את רמי וכולא אותו. בני משפחתו של רמי נחלצים לעזרתו ומשחררים אותו ורמי חוזר למסעדה, שם הוא מתפייס עם לינגוויני. לינגוויני מגלה לצוות המטבח את האמת על כישרון הבישול שלו ועל רמי, ואלו בתגובה נוטשים אותו ואת המטבח בו במקום. אביו של רמי, מתרשם מהתמדתו של בנו ומחליט לגייס את שבט העכברושים כולו כדי לסייע לרמי. העכברושים, בניצוח של רמי ובסיועה של קולט ששבה למטבח, מנהלים את המטבח ומכינים מנות לבאי המסעדה. לאנטון אגו, המבקש שיוכן לו מאכל מפתיע, מתקין רמי את גרסתו למאכל ירקות עממי בשם רטטוי. אגו נדהם מהשפעתה המופלאה של המנה עליו ודורש לראות את השף. דרישה שנענים לה רק לאחר שאחרון האורחים במסעדה עוזב אותה. אגו מנציח ומאשר בטור הביקורת שלו את אמירתו של גוסטו "כל אחד יכול לבשל" ומכריז על רמי כטבח הטוב ביותר בצרפת. באפילוג מתגלה שהמסעדה נסגרה עקב ביקורת בריאות שגילתה בה עכברושים. אגו שפורש מעבודתו כמבקר, מממן פתיחת מסעדה המנוהלת על ידי קולט ולינגוויני. טבח המסעדה, רמי, ממשיך להכין מנות רטטוי לאגו הפוקד אותה. המסעדה עצמה משרתת אנשים ובחלק נוסף עכברושים המגיעים לסעוד ולהנות ממזון גורמה. על בימוי הדיבוב העברי היו אחראים שרון כהן ומולי שולמן. קולות רקע נוספים בגרסה העברית הם של דן קיזלר, חגית דסברג ועדי קוזלובסקי. את אלבום הפסקול של הסרט הלחין מייקל ג׳אקינו, את שיר הנושא של הסרט (הארוחה) יצר ג׳אקינו על רמי ועל חלומו להיות שף, מי שביצעה אותו היא קמיל שג׳אקינו היה בטוח שמתאימה לביצוע השיר. אלבום הפסקול של הסרט היה מושפע מהמון ז׳אנרים שונים שלפי ג׳אקינו היו מתאימים להוות את אווירת הסרט והוא לקח השראה ממוזיקת הג׳אז והצרפתית הקלאסית, מבניהם הכלים הקלאסיים וגם כלים מז׳אנר הג׳אז (אקורדיון, גיטרת ג׳אז, פסנתר ועוד). ג'אקינו כתב שני נושאים עבור רמי, האחד עליו עם מושבת העכברושים והשני על תקוותיו וחלומותיו. הוא גם כתב ערכת חברים לרמי וללינגוויני שמתנגן כשהם ביחד. אלבום הפסקול זכה לשבחי ביקורות, מגזין empire כינה את האלבום כאחד הטובים של ג׳אקינו והוסיפו ״בוודאי, יש כאן מנה כבדה של חיזוי בהתחשב בשימוש שלו כמעט בכל קלישאת מוזיקה צרפתית שיש (אם כי מעובד בג'אז מסוגנן בסגנון /וואלס/סלסה), אבל העוצמה המוחלטת, הטון האופטימי המדבק והשימוש היצירתי במכשירים מיוחדים הופכים את הביקורת הזו למופרכת במהירות - היא אף פעם לא פחות מאשר מהנה לחלוטין."ג'יימס כריסטופר מונגר מ-AllMusic כינה אותה כ"תוססת ומלאת חיים. פסקול המצאתי עד אין קץ שיוצר איזון מושלם בין הדרמה האירופית הישנה של אניו מוריקונה לבין הגחמה הבלתי תלויה של ריימונדסקוט". הוא כתב עוד, "כמו גרסה של עולם ישן לציטוט של ג'אקינו החדיר-ג'אז ונושק בקומיקס ל"המדהימים", רטטוי הוא גם אלגנטי וגם מטורף, בנוי סביב נושא מתוק ושובב שנקרא "Le Festin", המוצג גם יחד. מבחינה אינסטרומנטלית וקולית (ששרה הכוכבת הצרפתית המקסימה קמיל) והוא נצחי כמו המנה שעליה מבוסס הסרט." האלבום זכה בפרס אנני לאלבום פסקול הטוב ביותר והיה מועמד לפרס האוסקר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסרט זכה להצלחה רבה וזכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב לסרט הנפשה לשנת 2007. ב-2008 זכה בפרס אנני. יתר על כן, במסגרת פרס אנני, רטטוי היה מועמד ל-13 פרסים, כולל פעמיים באפקטים המונפשים הטובים ביותר, ושלוש פעמים במשחק הקול הטוב ביותר בהפקת הנפשה עבור ג'נין גרופלו, איאן הולם ופאטון אוסוולט, ובו איאן הולם זכה בפרס. הסרט זכה בפרס הסרט המונפש הטוב מאגודות המרובות[דרושה הבהרה] כולל מבקרי הקולנוע של שיקגו. רטטוי אתר האינטרנט הרשמי של רטטוי רטטוי, סרטונים בערוץ היוטיוב "רטטוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רטטוי", באתר נטפליקס "רטטוי", באתר AllMovie (באנגלית) "רטטוי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "רטטוי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "רטטוי", באתר Metacritic (באנגלית) "רטטוי", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "רטטוי", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "רטטוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוכל ורק אוכל, מסעדת רטטוי של דיסני קמה לתחייה, באתר nana10‏, 27 ביוני 2014 Drew McWeeny (21 במאי 2007). "Moriarty Visits Pixar To Chat With Brad Bird And Patton Oswalt About RATATOUILLE!". Ain't It Cool News. נבדק ב-21 במאי 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Ratatouille, le film" (בצרפתית). Telemoustique. 8 באוגוסט 2007. אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2007. נבדק ב-22 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) Sciretta, Peter (16 ביוני 2007). "Ratatouille Fun Facts". /Film. נבדק ב-11 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Ratatouille Script". Scribd. נבדק ב-14 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Molly Moore and Corinne Gavard (14 באוגוסט 2007). "A Taste of Whimsy Wows the French". The Washington Post. נבדק ב-14 באוגוסט 2007. {{cite news}}: (עזרה) "Parlez-vous Francais". Yahoo!. 22 במאי 2007. אורכב מ-המקור ב-26 במאי 2007. נבדק ב-23 במאי 2007. {{cite web}}: (עזרה) "Louis De Funès, Louis Jouvet, Charles De Gaulle… Le jour de gloire est arrivé. Et au diable les « freedom fries » !" (בצרפתית). Lesoir.be. 1 באוגוסט 2007. אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2008. נבדק ב-22 בדצמבר 2007. {{cite web}}: (עזרה) Moore, Molly; Gavard, Corinne (14 באוגוסט 2007). "A Taste of Whimsy Wows the French". The Washington Post. נבדק ב-16 בנובמבר 2014. {{cite news}}: (עזרה) Stacy Finz (28 ביוני 2007). "Bay Area flavors food tale: For its new film 'Ratatouille,' Pixar explored our obsession with cuisine". San Francisco Chronicle. נבדק ב-29 ביוני 2007. {{cite news}}: (עזרה)