laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוק ניליס

לוק ניליס (נולד ב-25 במאי 1967 בהאסלט, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי. הוא סיים את הקריירה שלו מוקדם במדי קבוצת אסטון וילה האנגלית בעונת 2000–2001, אחרי שהוא שבר את רגלו במהלך משחק, כתוצאה מהתנגשות בשוער ריצ'רד רייט. מועדוניו הקודמים היו קיי אף סי וינטרסלג, אנדרלכט ופ.ס.וו. איינדהובן. במהלך תקופתו במדי פ.ס.וו. ההולנדית, ניליס היה חלק מאחד מזוגות החלוצים הפוריים ביותר באירופה יחד עם רוד ון ניסטלרוי. בעונת 1998–1999, ניליס וון ניסטלרוי כבשו יחדיו 55 שערי ליגה, לבדם. ון-ניסטלרוי סיים כמלך השערים, וניליס במקום השני. בעונה שלאחר מכן, האחרונה של ניליס במועדון, צמד החלוצים האימתני כבש 48 שערי ליגה. ניליס שיחק 56 פעמים במדי הנבחרת הבלגית, וכבש במדיה 10 שערים. אף על פי שבמדי המועדונים בהם שיחק כבש בצרורות, שערו הראשון במדי הנבחרת נפל רק במהלך הופעתו ה-24 בנבחרת (ניצחון 0–9 על זמביה). ניליס שיחק במהלך טורנירי מונדיאל 1998 ויורו 2000, שאותו אירחה במשותף בלגיה יחד עם הולנד. אליפות בלגיה: 4 פעמים - 1987, 1991, 1993 ו-1994. הגביע הבלגי: 3 פעמים - 1988, 1989 ו-1994. אליפות הולנד: פעמיים - 1997, 2000. הגביע ההולנדי: פעם אחת - 1996. כדורגלן השנה בהולנד: פעם אחת - 1995. כדורגלן השנה בבלגיה: 1996 מלך השערים בהולנד: פעמיים - 1996 ו-1997. מדיה וקבצים בנושא לוק ניליס בוויקישיתוף לוק ניליס, באתר Transfermarkt לוק ניליס, באתר BDFutbol לוק ניליס, באתר WorldFootball.net לוק ניליס, באתר National Football Teams לוק ניליס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
בלומברג

בלומברג או בלומבירג (בכתיב לועזי: Blomberg ,Bloomberg או Blumberg) הוא שם משפחה יהודי–אירופי שמקורו בגרמנית ומשמעותו היא "הר הפרח". האם התכוונתם ל... מקומות בלומברג (עיירה) (אנ') (Blumberg) – עיירה במדינת באדן–וירטמברג שבגרמניה אישים בנימין בלומברג (1923–2018) – איש קהילת המודיעין הישראלית, מייסד הלשכה לקשרי מדע ברוך שמואל בלומברג (Blumberg‏; 1925–2011) – מדען יהודי–אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1976 דוד בלומברג (יליד 1944) – בנקאי ישראלי ורנר פון בלומברג (Blomberg‏; 1878–1946) – שר המלחמה של גרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה יאן אָקסל "ווֹן" בלומברג (אנ') (Blomberg‏; יליד 1969) – מתופף הבי מטאל נורווגי המוכר בכינוי "Hellhammer" מייקל בלומברג (Bloomberg‏; יליד 1942) – מיליארדר יהודי–אמריקאי ולשעבר ראש עיריית ניו יורק שניאור זלמן בלומברג (1883–1940) – שמו המקורי של חיים הררי, מחנך וממייסדי תל אביב, ראו חיים הררי (מחנך) עסקים ונכסים של מייקל בלומברג בלומברג (חברה) (.Bloomberg L.P) – חברה המספקת מידע פיננסי לחברות הסוחרות בוול סטריט מגדל בלומברג – מגדל באזור מידטאון של רובע מנהטן בעיר ניו יורק המשמש את הנהלת החברה טרמינל בלומברג (אנ') – תוכנה פיננסית בלומברג (חברת חדשות) – סוכנות ידיעות בבעלות החברה המספקת חדשות פיננסיות מרחבי העולם בלומברג (טלוויזיה) (אנ') – תחנת טלוויזיה המשדרת 24 שעות ביממה רדיו בלומברג (אנ') – שידורי רדיו בנושאים חדשותיים עסקיים ברמה העולמית, המשדר 24 שעות ביממה ביזנסוויק ("בלומברג ביזנסוויק") – שבועון עסקים וכלכלה בלומברג שווקים (אנ') – כתב עת בנושאי כלכלה היוצא מדי חודשיים
CMYK

CMYK (ראשי תיבות באנגלית של Cyan (ציאן), Magenta (מג'נטה), Yellow (צהוב) ו-Key, מפתח - בדרך כלל שחור) היא רביעיית צבעי יסוד, שנמצאת בשימוש נפוץ בדפוס ביתי ותעשייתי. בשיטת CMYK מערבבים את ארבעת סוגי הדיו ביחסים שונים על מנת ליצור מגוון רחב של צבעים. הצבע מונח על משטח אחיד, בדרך כלל נייר לבן. בניגוד לצבעים אחרים, כגון צבעי שמן, שכבת הדיו היא דקה יחסית ולכן הצבע המתקבל מושפע מגוון המשטח שהדיו מונחת עליו. באופן הפוך לפעולת צג, שבו הדלקת פיקסל אדום, ירוק או כחול מוסיפה אור, כך שבהדלקת כל הצבעים יראה הצופה אור לבן; בדפוס CMYK ככל שמגדילים את כמויות הדיו השונות, הצבע על ההדפס בולע עוד ועוד אור ומפחית מהאור שמוחזר לעין הצופה, עד שמתקבל צבע שחור. מדפסות הזרקת דיו ביתיות מכילות דיו מארבעת הצבעים האלו, והמידע על הצבע מועבר מהמחשב אל המדפסת בשיטת CMYK: עבור כל פיקסל מועברים ארבעה ערכים - אחד לכל סוג דיו. את אותו מרחב צבע ניתן ליצור על ידי שימוש בציאן, במג'נטה ובצהוב בלבד, שהרי שילוב של שלושתם מפיק צבע שחור. יש כמה סיבות להוספת הצבע השחור כצבע רביעי: תאורטית אומנם ניתן ליצור שחור או אפור על ידי ערבוב יחסים מתאימים של שלושת הצבעים, אך מעשית שינויים קלים בגוונים בגלל אפיצויות ייצור גורמים לקבלת גוון שאינו שחור ממש אלא כהה מאוד עם נטייה לצבע מסוים, והדבר גורם לתוצאה שאינה משביעת רצון. הוספת הדיו השחורה מאפשרת קבלת גוון מדויק יותר של שחור או אפור. הדפסת צבע שחור על ידי הנחת שלוש שכבות של דיו צבעונית זו על גבי זו עלולה לגרום לנייר להתעוות מעודף לחות, ולדיו לזלוג ולפגוע ברזולוציה. חוסר דיוק מכני בהנחת הדיו עלול לגרום להופעת דפנות צבעוניות בקצותיו של אלמנט מודפס שחור. בעיה זו חריפה במיוחד בהדפסת טקסט ברזולוציה גבוהה. עלות הפקת הצבען השחור זולה יותר משל שאר הצבענים. חומר מודפס מכיל פרטים רבים בצבעי שחור או אפור, במיוחד טקסט כתוב, ושימוש במחסנית הצבע השחור מונע בזבוז של דיו יקרה. ייצוג צבע במחשב צבע יסוד הדפסת צבע דפוס אופסט צבע ספוט
קלוד אקה

פרופסור קלוד אקה (אנגלית: Claude Ake; ‏18 בפברואר 1939 – 7 בנובמבר 1996) היה מדען מדינה ניגרי. אקה קיבל תואר דוקטור באוניברסיטת קולומביה, בשנת 1966. ובמהלך חייו החזיק במשרות אקדמיות במוסדות אקדמיים בעולם, לרבות אוניברסיטת ייל בארצות הברית, אוניברסיטת ניירובי בקניה, אוניברסיטת דאר א סלאם בטנזניה ואוניברסיטת פורט הארקורט בניגריה. הוא היה פעיל בפוליטיקה של מולדתו, ניגריה, אך השיג את פרסומו בשל עבודתו בנוגע להתפתחות הבינלאומית והדמוקרטיה. הוא היה מומחה לענייני אפריקה והביע דאגה מהשפעות הליך הגלובליזציה על היבשת האפריקנית ועל הדמוקרטיה בעולם. אקה נהרג בתאונת מטוס בטיסה בין פורט הרקורט ולגוס. מדיה וקבצים בנושא קלוד אקה בוויקישיתוף מאמר על אקה ב"מאגר מידע אפריקה" הספד באתר אוניברסיטת ייל
זנבן ערבי

זַנְבָן עֲרָבִי (שם מדעי: Turdoides squamiceps) היא ציפור שיר ממשפחת הזנבניים אשר נפוצה בערוצי נחלים לאורך הבקע הסורי-אפריקני מחצי האי ערב בדרום ועד ישראל בצפון. בישראל הזנבן חי בעיקר באזור הערבה וסביב ים המלח. שמו ניתן לו בגלל זנבו הארוך. אורך הזנבן כ-26 עד 29 ס"מ, מוטת כנפיו כ-31 עד 33.5 ס"מ ומשקלו כ-64 עד 83 גרם. הזנבן הוא ציפור ייחודית בשל העובדה שהיא חיה במהלך השנה כולה בקבוצה, הכוללת פרטים קבועים ומגינה על טריטוריה משותפת. בין חברי הקבוצה קיים מדרג חברתי קווי (ראו סדר ליניארי), הנקבע על פי הגיל ועל פי הזוויג. מבין חברי הקבוצה, רק הזנבנים הבכירים ביותר משתתפים ברבייה. מביניהם, אלה שנמצאים במדרג נמוך יותר מזדווגים בעיתוי שבו סיכויי ההפריה נמוכים, או בעיתוי שבו צאצאיהם יבקעו אחרונים ולכן מקומם בקבוצה יהיה נחות מזה של אחיהם. עם זאת, הקבוצה כולה משתתפת בגידול הגוזלים, עד כדי כך שבהרבה מקרים לא ניתן לקבוע בוודאות מיהם ההורים הביולוגים (אלא אם זו קבוצה עם נקבה או זכר יחידים). האפשרויות היחידות לשינוי במעמדו של זנבן הן מוות, גירוש זנבן בכיר ממנו, או השתלטות על קבוצת זנבנים אחרת. אולם סיכוייו של זנבן שעזב את הקבוצה לשרוד ולהשתלט לבדו על קבוצה אחרת נמוך ביותר, ולכן מספר הזנבנים שבוחרים באפשרות זו נמוך יחסית. לעיתים, מספר פליטים מקבוצה אחת או מקבוצות שונות מתאחדים ומשתלטים ביחד על קבוצה אחרת. קריאת תיגר על זנבן בכיר נדירה יחסית, שכן תוצאותיה הן הרות אסון למפסיד – בניגוד לזנבן שעזב את הקבוצה מרצונו הוא לא יוכל לחזור לקבוצה ואם יישאר בחיים הוא יאלץ לשרוד לבדו כשכוחותיו מוגבלים. לכן, רוב הזנבנים מתקדמים בהיררכיה הקבוצתית בעקבות מוות או גירוש של זנבן בכיר מהם על ידי זנבנים זרים. ההתנהגות החברתית של אוכלוסיית הזנבנים באזור חצבה בערבה נחקרת מאז תחילת שנות השבעים, מחקר אשר הוביל לגילויו של עקרון ההכבדה, המסביר התפתחות אבולוציונית של אלטרואיזם ותופעות חברתיות אחרות בבעלי חיים ובאדם. אצל הזנבנים, עיקרון זה בא לידי ביטוי במספר תופעות. לדוגמה, במהלך שעות היום הזנבנים שומרים על הקבוצה מעמדת תצפית גבוהה, כאשר הזכר והנקבה השליטים שומרים יותר מכל זנבן אחר. הזנבנים מהאוכלוסייה הנחקרת סובלניים במיוחד לנוכחות בני אדם. אמוץ ואבישג זהבי, טווסים, אלטרואיזם ועקרון ההכבדה זנבן ערבי, באתר NCBI (באנגלית) זנבן ערבי, באתר GBIF (באנגלית) רוני אוסטרייכר, זנבנים, הספרייה הווירטואלית של מטח זנבן ערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN אמוץ זהבי וצבי ינאי, ‏תשובות חדשות לבעיות ישנות, מחשבות 50, אוקטובר 1981, עמ' 35–39 זנבן ערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN זנבן ערבי, באתר www.yardbirds.org.il רוני אוסטרייכר, זנבנים הספרייה הווירטואלית של מטח
צ'ארלס מרטין הול

צ'ארלס מרטין הול (באנגלית: Charles Martin Hall;‏ 6 בדצמבר 1863 - 27 בדצמבר 1914) היה ממציא אמריקאי שגילה ב-1886 דרך זולה להפיק אלומיניום מאלומינה (תחמוצת אלומיניום) בעזרת אלקטרוליזה. השיטה שלו הצליחה להוזיל את מחיר האלומיניום באופן ניכר וגרמה להגברת השימוש במתכת זו. צ'ארלס מרטין הול נולד בעיר Thompson, אוהיו. בשנת 1873 משפחתו עברה לאוברלין, אוהיו. בעיר זו הוא סיים את הקולג' המקומי. בהשראת הפרופסור לכימיה המקומי הוא החל בניסויים כימיים שונים. ב-23 בפברואר 1886 הוא הצליח בפעם הראשונה לייצר דוגמאות אלומיניום בעזרת תהליך שפיתח. לאחר קבלת פטנט הוא עבר לפיטסבורג והקים שם את חברת Alcoa - מהמובילות בייצור אלומיניום גם כיום. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס מרטין הול בוויקישיתוף צ'ארלס מרטין הול, באתר "Find a Grave" (באנגלית) צ'ארלס מרטין הול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרו קנינגהם

אדמירל הצי אנדרו בראון קנינגהם (באנגלית: Andrew Browne Cunningham;‏ 7 בינואר 1883 - 12 ביוני 1963), היה מפקד כוחות הצי המלכותי הבריטי בים התיכון במחצית הראשונה של מלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן החל משנת 1943 מפקד הצי הבריטי, עד תום המלחמה. תחת פיקודו, ניצח הצי הבריטי בים התיכון במספר קרבות ימיים, כגון קרב טאראנטו וקרב כף מטפן נגד הצי האיטלקי. תחת פיקודו של גנרל דווייט אייזנהאואר פיקד על הצי שפלש לחופי צפון אפריקה במבצע לפיד. הציטוט המפורסם שלו: "לוקח שלוש שנים לבנות ספינה, אבל שלוש מאות שנים לבנות מסורת. אסור לנו לאכזב את הצבא", נאמר לפני פינוי האי כרתים ב-1941, כאשר יחידות הצי הבריטי יצאו לחלץ את אלפי החיילים הבריטים מכרתים כדי שלא יפלו בשבי, וזאת למרות שהצי ספג קודם לכן אבדות כבדות בהתקפות מהאוויר במהלך הקרב על כרתים, והיה צפוי לאבד ספינות נוספות במהלך החילוץ. אחיו הצעיר, גנרל אלן גורדון קנינגהם, היה הנציב העליון האחרון של המנדט הבריטי בארץ ישראל. מדיה וקבצים בנושא אנדרו קנינגהם בוויקישיתוף אנדרו קנינגהם, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנדרו קנינגהם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טלבו סולרה

טלבו סולרה הוא רכב צרפתי מתוצרת טלבו שיוצר בין השנים 1980–1986. דגם זה יוצר כאשר חברת טלבו הייתה שייכת לחברת פיג'ו. הדגם היה ממשיכו של הדגם הקודם סימקה סולרה מתוצרת סימקה החטיבה האירופאית של קרייזלר. הטלבו סולרה הוא הגרסה הסאלונית של הטלבו 1510, הרכב צויד במנועי 1.3, 1.5 ו- 1.6 ליטר. דגם הסולרה נחשב למפואר ומשוכלל לזמנו וכלל: בקרת שיוט, מחשב דרך, הגה כוח, שני חלונות חשמל ונעילה מרכזית. מדיה וקבצים בנושא טלבו סולרה בוויקישיתוף
אלון התולע

אלון התולע (שם מדעי: Quercus infectoria, שם מדעי קודם Quercus boissieri) הוא עץ המשתייך לקבוצת אלונים צפוניים, נשירים, שהבלוט שלהם מבשיל בתוך פחות משנה אחת. גובהו של העץ הוא 3-8 מ' והוא בעל גזע בודד. העלים בעלי שפה מפורצת ואין להם שיניים דוקרניות (בשונה מאלון תבור ואלון מצוי). שמו של העץ ניתן לו על שום היותו פונדקאי לתולעי השני. מין זה מצוי בארץ ישראל ביערות באזורים הרריים, גשומים מעל 350 מ' ובמפנים צפוניים בעיקר בגליל העליון וצפון רמת הגולן. אלון התולע הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל. אופייני לו גזע מרכזי זקוף וישר שבני האדם הרבו לכרות לשם הפקת קורות. לעומת האלון המצוי, אלון התולע מגלה עמידות מועטה בפני יובש. בתלמוד נזכר העץ פעמים רבות בשם מיל (מילין, מילה...) "סימן להרים מילין, לעמקים תמרים, לנחלים קנים, לשפלה שקמים". עץ זה משמש כפונדקאי לתולעת כנימת מגן הנקראת תולעת השני, הגורמת להופעת גידולים דמויי אלמוג על ענפיו. בתקופות קדומות השתמשו בצבע האדום של תולעת השני כמרכיב ביצור צבע השני. מצב שימור העץ הוא ללא חשש. אלון התולע נחשב לאלון עם הפירות הכי מתאימים לבישול, מאחר שהם פחות מרים. לאחר תהליך הוצאת המרירות, ניתן לטחון אותו ולעשות ממנו קמח, או משקה הדומה לקפה.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא אלון התולע בוויקישיתוף אלון התולע, באתר ITIS (באנגלית) אלון התולע, באתר NCBI (באנגלית) אלון התולע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אלון התולע, באתר צמח השדה אלון התולע, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אלון התולע, באתר Tropicos (באנגלית) אלון התולע, באתר GBIF (באנגלית) אלון התולע, באתר The Plant List (באנגלית) אלון התולע, באתר IPNI (באנגלית) אלון התולע באתר הרשימה האדומה של IUCN אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף סרלין

יוסף סֶרְלִין (24 בפברואר 1906 – 13 בינואר 1974) היה פעיל ציוני, עורך דין, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. סרלין נולד בעיר ביאליסטוק שבפולין ב-1906. הוא למד בגימנסיה העברית המקומית, ואחר כך למד משפטים באוניברסיטת ורשה. הוסמך לעורך דין בשנת 1929. בשנת 1934 עבר את מבחני ההסמכה לעורכי דין זרים בארץ ישראל. לאחר עלייתו לארץ ישראל, בשנת 1933, עבד כעו"ד בתל אביב והשתתף בפעילויות ציבוריות שונות, בהם בהקמת הליגה הימית. הצטרף לתנועה הציונית והיה חבר הוועד הפועל הציוני. נמנה עם מייסדי התאחדות הציונים הכלליים, ואף היה סגן יו"ר הקונפדרציה העולמית של הציונים הכלליים. בשנת 1949 נבחר לכנסת הראשונה וכיהן בכנסת עד סוף כהונת הכנסת השביעית, בתחילה מטעם הציונים הכלליים ובהמשך מטעם המפלגה הליברלית הישראלית וגח"ל. בכנסת השנייה, החמישית והשישית היה סגן יושב ראש הכנסת. סרלין היה החל משנת 1950 מראשי הציונים הכלליים ביחד עם פרץ ברנשטיין, ישראל רוקח, יוסף ספיר, חיים אריאב, חיים לבנון ואברהם קריניצי. בשנת 1954 חבר ליוסף ספיר ושמחה ארליך וביחד הם העמיקו את אחיזתם במפלגה. אולם בשנת 1957 חל קרע בינו לבין ספיר, וכוחו במפלגה ירד. מונה לתפקיד שר התחבורה בממשלת ישראל הרביעית. ב-24 בדצמבר 1952, וימים אחדים לאחר שהחל לכהן בתפקידו, מונה לשר הבריאות, תפקיד שבו כיהן עד 29 ביוני 1955. כשר הבריאות פעל להרחיב את השליטה הממלכתית על מערכת הבריאות, על חשבון קופות החולים. כשר בממשלה היה בעל גישה התקפית. משה שרת כתב ביומנו שסרלין ביקש בתחילת 1954 שישראל תתקוף את רצועת עזה על רקע התקפות הפדאיון שבאו משם. בשנת 1958 הניח סרלין על שולחן הכנסת הצעה לשיטת בחירות מעורבת שבה רוב חברי הכנסת ייבחרו בשלושים אזורי בחירה, אולם זו נדחתה בל ידי מליאת הכנסת. שנתיים לאחר מכן עם סיום כהונתו של חיים כהן בתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, הגיש סרלין הצעת חוק להגדרה מחדש של סמכויות היועץ המשפטי לממשלה, כך שיהיה כפוף הן מקצועית והן מנהלית לשר המשפטים. סרלין הביע מורת-רוח פומבית על כך ששר המשפטים דאז פנחס רוזן הקדים למנות את גדעון האוזנר לתפקיד עוד בטרם נדונה הצעתו במליאת הכנסת. נפטר ב-13 בינואר 1974. בית היולדות הקריה בתל אביב נקרא על שמו ולוחית לזכרו עמדה בחצר בית החולים עד להריסתו בשנת 1997. על שמו קרויים כמו כן רחובות בערים חולון ותל אביב. מדיה וקבצים בנושא יוסף סרלין בוויקישיתוף יוסף סרלין, באתר הכנסת יוסף סרלין, באתר כנסת פתוחה מ. מייזלס, סרלין: מאוכזב מגח"ל, אך רחוק מייאוש, מעריב, 4 בדצמבר 1966 חגיגת יובלו של הד"ר נח דוידזון בבית האקדמי היהודי, הצפירה, 3 בפברואר 1927 31 foreign advocates, פלסטיין פוסט, 20 ביוני 1934 הליגה הימית, דבר, 10 בפברואר 1937 מועצת התאחדות הציונים הכלליים, דבר, 21 באוקטובר 1936 יוסי ביילין, בנים בצל אבותם, הוצאת רביבים, 1984, עמ' 98. קטעים מיומן משה שרת; ערך והאיר: יעקב שרת, תשר, תל אביב: 1983, באתר "מבט לאופק" - נשים ואימהות למען שלום. הכנסת דחתה הצעות משאל־עם על שיטת הבחירות, הַבֹּקֶר, 10 בדצמבר 1958 מת יוסף סרלין, מעריב, 14 בינואר 1974
712

שנת 712 היא השנה ה-12 במאה ה-8. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. האסלאם מתפשט ברחבי אירו-אסיה: כוחות מוסלמים בהנהגתם של מוסא בן נציר וטארק בן זיאד ממשיכים בכיבוש חצי האי האיברי, וכובשים את כל אזור הדרום, ובכלל זאת הערים טולדו (בירת הויזיגותים) ו-ולנסיה. יהודי טולדו משוחררים מעול ההגבלות שהטילו עליהם הוויזיגותים ומורשים להקים חיי קהילה המוסלמים בראשות קתיבה בן מסלם כובשים את טראנסאוקסאניה וממלכת חווארזם ובכלל זאת את בוכרה, טשקנט וסמרקנד. מלך פרגנה נפלט, ומבקש את עזרת הסינים נגד הכובש הערבי המוסלמים בראשות מחמד בן קאסם כובשים את סינד ומולטן ומגיעים עד מבואות קראצ'י בפקיסטן של ימינו. בין היתר, נעשה שימוש בטכנולוגיה של הקטפולטה לכיבוש הערים הקוג'יקי, אתוס ההיסטוריה היפאנית מושלם יוחנן הרביעי מחליף את קירוס כראש הפטריארכיה של קונסטנטינופול סוף המלחמה בין הפרנקים לאלמאנים הבולגרים צרים על קונסטנטינופול פיליפיקוס ורדאניס עובר מארמניה אל מנצור, הח'ליף השני לבית עבאס (נפטר ב-775) דו פו, משורר סיני (נפטר ב-770) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 712‎ נפטרים ב-712‎ מדיה וקבצים בנושא 712 בוויקישיתוף
דניאל נתנס

דניאל נתנס (אנגלית: Daniel Nathans; ‏30 באוקטובר 1928 – 16 בנובמבר 1999) היה מיקרוביולוג יהודי אמריקאי. חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1978 על גילוי אנזימי הגבלה. נתנס נולד בעיר וילמינגטון, במדינת דלאוור שבארצות הברית, בן תשיעי למהגרים יהודים מרוסיה. בתקופת השפל הגדול אביו איבד את נכסיו והיה מובטל תקופת זמן ארוכה ונתנס גדל בתנאי עוני ודלות. נתנס למד בבתי ספר ממלכתיים ובאוניברסיטת דלאוור למד כימיה, פילוסופיה וספרות. בשנת 1954 הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, מיזורי. כבר בעת היותו תלמיד רפואה החליט כי הוא מעדיף לעסוק במחקר על פני טיפול בחולים. הוא התמחה בבית החולים הפרסבטרייני של אוניברסיטת קולומביה ובמכונים הלאומיים לבריאות בבת'סדה, מרילנד. החל משנת 1959 חקר במעבדתו של פריץ ליפמן במכון רוקפלר, שזכה אף הוא בפרס נובל בשנת 1953. בשנת 1962 החל לעבוד במחלקה למיקרוביולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שם התמנה לראש חטיבת הגנטיקה. בשנת 1969 הגיע נתנס למכון ויצמן ברחובות שם ניהל מחקר משך חצי שנה יחד עם החוקרים ליאו זקס וארנסט וינוקור. באותה שנה קיבל את הרעיון כי ייתכן וניתן להשתמש באנזים הגבלה לחיתוך הגנום ה-DNA בוירוסים גורמי גידולים. נתנס שימש כנשיא אוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור מרילנד בין השנים 1995–1996. עיריית ראשון לציון כיבדה את זכרו בקריאת רחוב בשמו. מדיה וקבצים בנושא דניאל נתנס בוויקישיתוף דניאל נתנס, באתר פרס נובל (באנגלית) דברים לזכרו באתר אוניברסיטת ג'ונס הופקינס אברהם פלג, רחובות הביאה מזל, מעריב, 8 בדצמבר 1978 המדען שקיבל פרס נובל עשה העבודה במכון וייצמן, מעריב, 13 באוקטובר 1978 דניאל נתנס, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. דניאל נתנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דניאל נתנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ברוך בנאסרף

ברוך בנאסרף (ספרדית: Baruj Benacerraf; ‏29 באוקטובר 1920 – 2 באוגוסט 2011) היה אימונולוג יהודי-אמריקאי יליד ונצואלה, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1980 על "תגלית גנים המקודדים מולקולות על פני התא החשובות לאבחנה של מערכת החיסון בין עצמי ולא-עצמי" (Major Histocompatibility Complex - MHC). בנאסרף נולד בשנת 1920 בקראקס, ונצואלה להורים יהודים ילידי צפון אפריקה (אביו נולד במרוקו ואמו הייתה ילידת אלג'יריה). בעודו ילד בן 5, היגר עם משפחתו לפריז. בשנת 1938 היגר לארצות הברית ובשנת 1943 זכה לאזרחות אמריקאית. הוא סיים תואר ראשון במדעים באוניברסיטת קולומביה בשנתיים בלבד. לאחר שניסה ללא הצלחה להתקבל למספר רב של בתי ספר לרפואה, הוא התקבל ללימודים בקולג' לרפואה של וירג'יניה, בזכות עזרה מידיד משפחה. בין השנים 1948-1945 שהה בהתמחות ברפואה במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית. בשנת 1948 התמנה לחוקר בקולג' לרפואה של אוניברסיטת קולומביה, שם שהה עד לשנת 1950. בין השנים 1956-1950 ביצע מחקר בפריז ואחריו שב לאוניברסיטת ניו יורק, שם עבד עד לשנת 1968. בין השנים 1968-1970 חקר במסגרת המכונים הלאומיים לבריאות. בשנת 1970 החל לעבוד באוניברסיטת הרווארד, שם היה עד לשנת 1991. בשנת 1990 הוענקה לבנאסרף המדליה הלאומית למדעים של ארצות הברית על תרומותיו לעולם הרפואה. אחיו הצעיר פרופ' פול בנאסרף הוא פילוסוף של המתמטיקה, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת פרינסטון וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בנאסרף עסק באימונולוגיה והחל משנת 1963 התמחה בבקרה גנטית של התגובה החיסונית, תוך שביצע ניסויים בחזירי ים ועכברים. מדיה וקבצים בנושא ברוך בנאסרף בוויקישיתוף ברוך בנאסרף, באתר פרס נובל (באנגלית) ברוך בנאסרף, אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר בית התפוצות. ברוך בנאסרף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אברהם פלג, הקשר הישראלי של חתן פרס נובל לרפואה, מעריב, 17 באוקטובר 1980 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבנה לואיס

מבנה לואיס או דיאגרמת לואיס (Lewis) או מבנה קקולה (Kekulé) הוא כתיב כימי, אשר נועד להציג את הקשרים בין האטומים במולקולה, ואת האלקטרונים הבלתי קושרים שלעיתים קיימים בה. כתיב לואיס נקרא על שמו של הכימאי גילברט ניוטון לואיס, אך לעיתים מכונה גם על שמו של המדען פרידריך אוגוסט קקולה. בכתיב לואיס הקלאסי מיוצגים האלקטרונים, שבקליפת הערכיות של האטומים השונים במולקולה, על ידי נקודות. באופן זה, קשר בודד מיוצג על ידי שתי נקודות, קשר כפול על ידי ארבע וקשר משולש על ידי שש. כיום מקובל לקצר ולסמן כל זוג אלקטרונים היוצרים קשר בקו בעוד שרק אלקטרונים שברדיקלים חופשיים או באלקטרונים לא קושרים מיוצגים על ידי נקודות. כל אטום יכול להיות קשור למקסימום שמונה אלקטרונים בשכבה החיצונית (בתואם ל"כלל האוקטט"). מבנה לואיס של היון ניטריט NO 2 − {\displaystyle {\ce {NO2-}}} . במרכז יופיעו היסודות בעל ערכי האלקטרושליליות הנמוכים ביותר. אטום חנקן פחות אלקטרושלילי מאטום חמצן ולכן יופיע במרכז המבנה, בין שני החמצנים. נמנה את כמות אלקטרוני הערכיות במבנה: לחנקן 5 אלקטרוני ערכיות ולחמצן 6. לכן 17=5+(2×6). כיוון שהוא יון, נוסיף לו עוד אלקטרון וסה"כ למבנה 18 אלקטרונים. כל חמצן יהיה מחובר לחנקן ב-2 אלקטרונים (המסומן בקו). שאר 14 האלקטרונים יפוזרו כ-7 זוגות של אלקטרונים לא קושרים - 3 בכל חמצן ו-1 בחנקן. שמירה על כלל האוקטט - לשני אטומי החמצן מחוברים כעת 8 אלקטרונים אך לחנקן רק 6. לכן נדרש שזוג לא קושר בודד של חמצן יהפוך לקשר ובכך יצור קשר כפול ויגרום למבנה של רזוננס כימי. כיוון שנוצר מבנה רזוננס יש לצייר את שני המבנים האפשריים, כמו גם לסמן במינוס כדי לשקף שמדובר ביון. מדיה וקבצים בנושא מבנה לואיס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'ורז' בלאן

ז'ורז' בלאן (בצרפתית: George Blanc; נולד ב-2 בפברואר 1943) הוא שף צרפתי. משפחתו עוסקת במסעדנות מ-1872. אבי-סבו ז'אן-לואי פתח בכיכר השוק בכפר ווֹנה שבעמק הרון פונדק שם "מפעל הלימונדה של בלאן הבכור". ב-1902 הדור השני בנם של המייסדים נשא לאישה את אליזה ז'רווה, הידועה בשמה "מֶר בלאן" ("אמא בלאן" - Mère Blanc), שכונתה על ידי גדול מבקרי המסעדות של התקופה, קורנסקי, כ"טבחית הטובה בעולם". נולד ב-2 בפברואר 1943 בבורג-אן-ברס בחבל ברס שבצרפת. בשנת 1962 למד בבית ספר לתיירות בתונון לה בן. בין השנים 1962 ל-1965 עבד במסעדות הצמרת בצרפת. לאחר מכן היה דייל באייר פראנס בקווי המזרח התיכון. שב לעסק המשפחתי בוונה לסייע לאימו. ב-1968 לקח את המושכות לידיו ונהפך לשף ולמנהל הראשי. ב-1976 זכה בתואר MOF‏ (Meilleur Ouvrier de France). ב-1981 הוענק לו עיטור אביר לגיון הכבוד. ב-1981 זכתה המסעדה בכוכב השלישי במדריך מישלן (היה זה שיא של החזקה במקום השני, החל מ-1933), בו היא מחזיקה ברציפות עד היום (2011). באותה שנה היה שף השנה של מדריך הגו מיו. ב-1985 היה הראשון לו הוענק הציון 19.5 מתוך 20 במדריך הגו מיו. מסעדתו נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם כאחת ממאה וארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם. זכה לארבעה עיטורי כבוד. בלאן ניצל את התמיכה הכספית שהעניקה הממשלה הצרפתית בשנות השבעים לאתרי אירוח לינה והסעדה ובשילוב עם כישרון עסקי ושיווקי שלא יסולא בפז הרחיב את עסקיו לכדי אימפריה בזעיר אנפין. בבעלות בלאן פרט למסעדת הדגל שלו גם מלון בוטיק רלה אה שאטו וספא. פונדק של אוכל מסורתי, מעדנייה וביסטרו בעיר מאקון על גדות נהר הסון. בלאן משתמש רק במוצרים מחבל בראס ואם אין בנמצא מיתר צרפת, בלאן מפליא בהכנת התרנגולות מחבל בראס. במסעדתו שלושים ושישה מקומות ועשרים אנשי צוות. במרתף היין הענקי ואחד המובחרים ביותר בעולם שלושת אלפים יינות שונים לבחירה ומאה ושלושים אלף בקבוקים. אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 126, 142-135, 393, 394, 395. אביטל ענבר, תענוגות פרובאנס, אביטל ענבר, ירושלים, 2000; עמ' 101, 173, 338, 425. שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 107. מדיה וקבצים בנושא ז'ורז' בלאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ורז' בלאן דף מסעדת ז'רז' בלאן באתר dininginfrance ובו מידע וקישורים לכתבות מדריך השולחנות הגדולים בעולם ביוגרפיה של ז'ורז' בלאן, באתר restaurant-ranking.com מיכאל בן -יוסף, מלחמת הכוכבים, "יין וגורמה" 118, מרץ 2008, עמ' 75-72 המסעדה במדריך השולחנות הגדולים בעולם
ביקוע

האם התכוונתם ל... ביקוע גרעיני – התפרקות גרעין אטום בטבע או בפצצת אטום הומוליזה – תגובה כימית המשמשת בתהליך ייצור דלק הידרוליזה – ביקוע מולקולה לשתי מולקולות קטנות יותר הדורש מולקולת מים
מחנה יהודית

האם התכוונתם ל... מחנה יהודית – שיכון המשפחות של בסיס רמת דוד אשר נחשב רשמית ליישוב בישראל, ראו בסיס רמת דוד#שיכון משפחות "מחנה יהודית" – מחנה חסה, בסיס צה"לי נטוש (פעל עד 2006) בתחום המועצה האזורית חוף אשקלון
קרבאניון

בכימיה, קרבאניון (carbanion) הוא אניון (יון שלילי) בו לפחמן יש זוג אלקטרונים לא קושר ונושא מטען שלילי, בדרך כלל עם שלושה מתמירים, כלומר - 8 אלקטרוני ערכיות בסך הכל. לקרבואניון גאומטריה של פירמידה משולשת. באופן פורמלי, הקרבאניון הוא הבסיס המצומד של חומצת פחמן: R3C-H + B− → R3C− + H-B כאשר B מייצג את הבסיס. קרבאניון הוא נוקלאופיל. היציבות והריאקטיביות של קרבאניון נקבעת על ידי מספר גורמים, ביניהם: אפקט אינדוקטיבי - אטומים אלקטרושליליים סמוכים למטען ייצבו אותו. היברידיזציה של האטום נושא המטען - ככל שאופי ה-s של האטום נושא המטען גדול יותר, כך יציבות האניון עולה. מידת הצימוד של האניון. אפקטים רזונטיביים מייצבים את האניון. קרבאניון הוא בדרך כלל חומר ביניים ריאקטיבי, ומשתתף בתגובות רבות בכימיה אורגנית כצורון ביניים. למרות שהדבר נדיר, קיימים גם קרבאניונים יציבים. ב-1984 אולמסטד הציג את מלח הליתיום אתר כתר של דיפנילמתיל קרבאניון מ-דיפנילמתאן, בוטילליתיום ו-12-כתר-4 בטמפרטורות נמוכות.. קרבוקטיון קרבאניון בספר הזהב של IUPAC קרבאניון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The isolation and x-ray structures of lithium crown ether salts of the free phenyl carbanions [CHPh2]- and [CPh3]- Marilyn M. Olmstead, Philip P. Power; J. Am. Chem. Soc.; 1985; 107(7); 2174-2175. DOI abstract Organic Chemistry - Robert Thornton Morrison, Robert Neilson Boyd