laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דוד דגן

דוד דגן (20 בפברואר 1947 – 3 בספטמבר 2019) היה שופט כדורסל בין-לאומי ישראלי. דוד דגן נולד בתל אביב. כאשר התחתן עבר לפתח תקווה, וכשבתו נולדה הוא עבר לרחובות. החל לשמש כשופט כדורסל בשנת 1964 וכשופט בליגה הבכירה משנת 1966. בשנת 1975 מונה לשופט בינלאומי. שפט במשחקי אליפות אירופה ב-1977 (בלגיה), 1979 (איטליה), וכן באולימפיאדת לוס אנג'לס בשנת 1984, גמר גביע קוראץ' ב-1993, ואליפות העולם לנשים ב-1995. פרש בתום עונת 1996/97. לאחר פרישתו משיפוט פעיל שימש כמשקיף במשחקי ליגת העל בכדורסל וכמשקיף בילאומי במשחקי יול"ב ופיב"א. דגן נבחר בשנת 2006 לתפקיד יו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים. בשנת 2011 הוטל עליו תשלום כופר לרשות המיסים משום שהשמיט הכנסות של כ-296,000 ש"ח משיפוט מחוץ לישראל בשנים 2000–2009. אבי סגל, "בואו נחזור להיות נורמליים", באתר ישראל היום, 23 במאי 2016 גידי ליפקין, ‏רייניש: דגן היה שופט טוב אבל מנהל פחות טוב, באתר ONE‏, 1 בדצמבר 2015 היום לפני, באתר ספסל הספר כדורסל 2000, שמואל יעקבסון לקסיקון מפה לספורט, אורי שרצקי ואודי הירש, 2004 שגיא ניר‏, דגן יו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2006 החלטות ועדות הכופר ברשות המיסים - מחצית ראשונה - שנת 2011, באתר רשות המיסים ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא כדורגל ישראלי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Como la Flor

Como la Flor (בעברית: כמו פרח) הוא סינגל בספרדית של זמרת הפופ האמריקאית, סלינה, אשר יצא לאור בשנת 1992. זה היה השיר השני מתוך אלבום האולפן השלישי Entre a Mi Mundo (בעברית: תיכנס לעולם שלי). בשיר חוזרת הזמרת סלינה שלוש פעמים על המשפט: ”כמו פרח קמל שנתת לי עם המון אהבה אשר בסופו של דבר נבל, אני עוזבת היום, אני כבר יודעת איך זה לאבד, אבל אך כמה שזה כואב, אוי אוי אוי זה מה זה כואב” כל המשפט העוקצני הזה בא משום שלטענת השיר יש לגבר אהבה חדשה עם אישה אחרת במקום סלינה שכן הזמרת מתארת: ”אני כעת יודעת שיש לך אהבה חדשה, אך למרות זאת, אני דווקא מאחלת לך את כל הטוב, אם בי לא מצאת את האושר, אז אולי מישהי אחרת תעניק לך אותו”. באמצע השיר שוב מסרבת סלינה לסלוח לשכוח לאותו גבר כאשר היא שרה: ”אם היית רואה עד כמה שזה כואב לאבד את אהבתך עם אמירת השלום (ולא להתראות) שלך, אתה פשוט לוקח את לבי כי אני כבר לא יודעת אם אתה יכול לאהוב פעם נוספת שוב, לאחר שנתתי לך את כל האהבה שאני מסוגלת להעניק” בסך הכל חוזרת סלינה שלוש פעמים על המשפט: ”כמו פרח קמל שהענקת לי..”. המילים המסיימות את השיר בעניין הפרח הם: ”כמו פרח קמל שהענקתה לי עם המון אהבה אשר אחר כך נרקב, אני אני נפרדת ממך היום, אני כבר יודעת איך זה לאבד, אבל אוי כמה שזה כואב אוי ואבוי כמה שזה כמה שזה נורא, אוי אוי אוי כמה שזה חבל” בשיר יש משל למצב שבו גבר עוזב את בת זוגו לטובת בת זוג אחרת כפרח עם המון אהבה אשר נרקב, נבל ומת. השיר נכנס למקום השישי במצעד השירים הלטיניים של בילבורד. מידע על היצירה "Como la Flor" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Como la Flor" באתר יוטיוב כתבה על סרטון השיר בספרדית ברשת הטלוויזיה החמישית בארצות הברית, יוניוויז'ן. טחאנו • פופ לטיני • קומביה מקסיקני ריקי ולה, א.ב. קינטנייה, סלינה, פיט אסטודילו, סמי מוראלס Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
שרגא טופולנסקי

שרגא טופולנסקי (נולד ב-15 במאי 1950) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מכבי נתניה ובית"ר תל אביב. טופולנסקי היה שותף לזכייה בשתי אליפויות של מכבי נתניה בשנות ה-70. טופולנסקי גדל בשכונת עמידר בנתניה. הוא שיחק את מירב הקריירה שלו במכבי נתניה ובית"ר תל אביב בישראל, אך גם שיחק בליגה האוסטרלית בקבוצות הכח מלבורן ו-ווסט אדלייד, שם צבר 55 הופעות. טופולנסקי נחשב לאחד מהבלמים הטובים ביותר בישראל ואף זכה כבלם בתואר כדורגלן העונה של עיתון "מעריב", הישג שאף שחקן בעמדת הבלם לא הצליח לשחזר עד היום. היה שותף לזכיות בשתי אליפויות ובשני גביעי סופר קאפ עם מכבי נתניה ולאחר מכן היה שותף לעלייה לליגה הבכירה בקבוצת בית"ר תל אביב בשנטת ה-80 המוקדמות. בהמשך עבר לקבוצת מכבי לזרוס חולון במדיה פרש ממשחק פעיל עקב פציעה. טופולנסקי היה חלק מנבחרת הנוער של ישראל ששיחקה בטורניר לנבחרות צעירות בקאן שבצרפת ב-1969 ורשמה את הניצחון הרשמי הראשון אי פעם על נבחרת מברית המועצות (1:0) וקבעה הישג כשסיימה במקום השלישי בטורניר. טורניר זה הכניס לתודעה את נבחרת הנוער הישראלית והווה אבן דרך בהקמת נבחרת נוער שפועלת עד היום על מנת לטפח כישרונות צעירים לנבחרות הבוגרת. לטופולנסקי חמש הופעות בנבחרת הנוער. לאחר שפרש אימן במחלקות הילדים והנוער, בשנים היותר מאוחרות אימן בקבוצות מהליגות הנמוכות ואחרי כן הפך להיות שומר בבית ספר בכפר יונה. בנו, גל טופולנסקי, הוא רקדן ודוגמן בינלאומי מכבי נתניה אליפות (2): 1971/1972, 1973/1974 אישיים כדורגלן העונה של מעריב לעונת 1976/1977 (בית"ר תל אביב) לטופולנסקי שישה ילדים משתי נשים. שרגא טופולנסקי, באתר WorldFootball.net עמוד המאמן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר גולדברג‏, "אביטן לקח את האקדח וירה. היינו בהלם", באתר וואלה, 20 במאי 2022 נבחרת הנוער של ישראל מנצחת את ברית המועצות בטורניר קאן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל מגזין סוף השבוע, ‏על הגל: רקדן, דוגמן, הומו גאה – ובן של אגדת כדורגל ישראלית, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2016
אנדרו לואיס

אנדרו ל. "וודי" לואיס (באנגלית: Andrew L. "Woody" Lewis) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל, בתפקידו האחרון כיהן כמפקד הצי השני של ארצות הברית. לואיס נולד בלוס אלטוס שבקליפורניה. ב-1985 סיים תואר ראשון בפיזיקה מהאקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי. ב-1987 סיים קורס טיס, שירת כטייס ווט A-7 קורסייר II בטייסת התקיפה 72. השתתף בתוכנית חילופי הקצינים עם הצי המלכותי הבריטי ושירת על נושאת המטוסים "אה"מ אינווינסיבל", שירת בטייסת 192 בנושאת המטוסים "אינדיפנדנס", וכמדריך טיסה בטייסת האימונים 23. שימש מנהל חמ"ל במרכז למבצעים אוויריים משותפים בקטר, ומנהל הפעילות המבצעית הימית במפקדת כוחות הצי בבחריין. באפריל 2001 מונה למפקד טייסת הקרב 15, טייסת מטוסי F/A-18 הורנט. הוא הוצב עמה בנושאות המטוסים "אנטרפרייז" ו"תאודור רוזוולט" והוביל אותה בפעילות מבצעית באזור המזרח התיכון ובמלחמת עיראק. בספטמבר 2003 מונה לעוזרו של מפקד הכוחות האוויריים של הצי. ביולי 2005 מונה למפקד טייסת הקרב 106, טייסת מטוסי F/A-18 סופר הורנט, שהיא הטייסת הגדולה בצי האמריקאי ושירת בתפקיד עד אוקטובר 2006. במרץ 2007 מונה למפקד הכנף האווירית השלישית של הצי, בתקופת פיקודו נשלחה הכנף על נושאת המטוסים "הארי טרומן" לפעילות מבצעית במזרח התיכון. במרץ 2010 מונה לקצין המבצעים של כוחות הצי בפיקוד מרכז של ארצות הברית ובמאי 2011 מונה לעוזרו של מנהל המטות המשולבים. ביוני 2013 קודם לדרגת אדמירל משנה ומונה למפקד המרכז לתקיפה וללוחמה אווירית של הצי. כמו כן שימש ראש מחלקת האימונים בפיקוד כוחות הצי. במאי 2014 ומונה למפקד קבוצת התקיפה ה-12. באוגוסט 2015 מונה לסגן ראש אגף המבצעים של המטות המשולבים. באוגוסט 2017 הועלה לדרגת תת-אדמירל ומונה לראש אגף מבצעים, תוכניות ואסטרטגיה במטה הצי. באוגוסט 2018 מונה למפקד הצי השני של ארצות הברית, צי מלחמתי שהוקם מחדש. במהלך שירותו צבר למעלה מ-5,300 שעות טיסה, ביצע למעלה מ-1,100 נחיתות על נושאות מטוסים ו-100 גיחות קרביות. ב-1996 נבחר לטייס השנה של הצי. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, המכללה למטה של הכוחות המזוינים, ובעל תואר שני בלימודי היסטוריה צבאית מאוניברסיטת אלבמה. מדיה וקבצים בנושא אנדרו לואיס בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר הצי
הפסקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הפסקה – שלב של מנוחה קצרה בפעילות ממושכת (כגון הפסקה בלימודים או בעבודה) או הפסקה בין חלקיו של מופע (הצגת תיאטרון, קונצרט וכדומה) הפסקה (חינוך) (אנ') – הפסקה בין שיעורים הפסקת קפה הפסקה (שחמט) – הפסקה בין שני חלקיו של משחק שחמט ממושך הפסקה במוזיקה – ראו הפסקה (מוזיקה) (אנ') פרמטה הפסקת חשמל הפסקת אש הפסקת מסחר (אנ') הפסקת היריון – ראו הפלה מלאכותית הפסקת הפרפור – ראו דפיברילציה (המונח העברי העדכני: הַפְעָמָה) תענית הפסקה – כינוי ביהדות לצום המתמשך למעלה מ-2 יממות (הפסקה קטנה) או שבוע שלם ברציפות (הפסקה גדולה) הפסק פסק זמן אתנחתא
הפסק

האם התכוונתם ל... הפסק (מוזיקה) הפסק (הלכה) צורת הפסק – תופעה בעברית מקראית הפסקה (פירושונים)
פרס טריילר הזהב

פרס טריילר הזהב הוא פרס המוענק מדי שנה עבור הישגים ראויים לציון בתחום שיווק סרטי הקולנוע, לרבות הטריילרים (קדימונים), כרזות ופרסומות הטלוויזיה. מועמדי וזוכי הפרס נבחרים מתוך פאנל שופטים של מפיקים, שחקנים, מנהלים, פרסומאים ואנשי קריאטיב מובילים הצופים בקדימונים, ובחודש מאי נערך טקס חלוקת הפרסים. הטקס הראשון התקיים ב-21 בספטמבר 1991 בניו יורק, ובאותה המתכונת הוא מתקיים מאז. מטרת הפרס היא לתגמל את יוצרי הטריילרים בהוליווד ולקדם את הטריילר כיצירה אמנותית. טריילר משלב בין בידור לפרסום, הוא מוגבל בכללי הפרס לאורך של עד ארבע דקות וחצי, ולכן הפרס זכה לכינוי ”פרס אוסקר לבעלי בעיות קשב וריכוז”. הפרסים מחולקים ב-111 קטגוריות (נכון לשנת 2022): קומדיה, אקשן, דרמה ועוד, ובכל אחת מהקטגוריות כחמישה מועמדים. הקטגוריה הנחשבת ביותר היא קטגוריית "הטריילר הטוב ביותר מכל הקטגוריות". מלבד הקטגוריות המוכרות מפרסים נוספים, קיימות קטגוריית "גיזת הזהב" לטריילר הגרוע, פרס הקריינות הטובה ביותר, פרס לטריילר הכי טראשי, ופרס לטריילר הטוב ביותר למשחק מחשב. 2000: מטריקס 2001: רקוויאם לחלום 2002: משפחת טננבאום 2003: אודות שמידט 2004: נשים מושלמות 2005: המסור 2006: משימה בלתי אפשרית 3 2007: 300 2008: האביר האפל 2009: סטארטרק 2010: המפרץ 2011: הרשת החברתית 2012: עלייתו של האביר האפל 2013: איירון מן 3 2014: כוח משיכה 2015: מהיר ועצבני 7 2016: ספוטלייט 2017: וונדר וומן 2019: ג'ון וויק 3 2021: מקום שקט 2 אתר האינטרנט הרשמי של טריילר הזהב (באנגלית) פבלו אוטין, ‏בקרוב הטריילר, באתר גלובס, 7 ביוני 2006 פרס טריילר הזהב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Golden Trailer Awards, FAQs and Award Rules, Ruled for Entry Golden Trailer Awards, Categories Golden Trailer Awards, 22nd Annual Golden Trailer Awards Category List
דווימה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דווימה – יישוב ערבי ששכן בחבל לכיש וחרב במלחמת העצמאות פרשת דווימה או טבח דווימה - פרשה של הרג אזרחים במהלך כיבוש היישוב במלחמת העצמאות תקרית דווימה – תקרית גבול בספטמבר 1956 שבה נהרגו שבעה חיילי צה"ל
אהל אל-כתאב

המונח "אהל אל-כתאב" מפנה לכאן. לערך העוסק בהעם היהודי כפי שהוא מכונה בקוראן - אהל אל-כתאב/עם הספר, ראו עם הספר. אַהְל אל-כִּתַאבּ (בערבית: أهل الكتاب; תעתיק מדויק: אהל אלכתאב), "אנשי [או: בעלי] הספר", הוא מונח באסלאם המתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים, ולפעמים גם לבני דתות אחרות כמו הזורואסטרים. הקוראן משתמש במונח בהתייחסו ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים במגוון רחב של הקשרים, מפולמוס דתי ועד לשותפות האמונה המונותיאיסטית בעמים שקיבלו כתבי קודש. בשלב מאוחר יותר, המונח התרחב והוחל גם על קהילות דתיות אחרות תחת שלטון האסלאם, כולל קבוצות פוליתאיסטיות. מבחינה היסטורית, קהילות אלה היו במעמד של ד'ימה. ביהדות משמש המונח "עם הספר" לייחד את העם היהודי. כמה זרמים נוצריים, כגון הבפטיסטים, המתודיסטים, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, הפוריטנים והשייקרים, אימצו את המונח "אנשי הספר" ביחס לעצמם. בקוראן המונח "אנשי הספר" מתייחס ליהודים, לנוצרים ולצאבאים. כתבי הקודש הנזכרים בקוראן הם התורה (التَّوْرَاة – "א-תַּוְרַ֫אה"), האוונגליונים (الْإِنْجِيل – "אל-אִנְגִ֫'יל") ותהילים (الزَّبُور – "א-זַּבּ֫וּר"). השימוש במונח "אהל אל-כתאב" בשלב מאוחר יותר הורחב כדי לכלול גם זורואסטרים, שומרונים, מנדעים, ואפילו הודים פוליתאיסטים. מלומדים מוסלמים חלוקים בדעתם באשר לשאלה האם ההודים נחשבים "אנשי הספר". עם כיבושה של הודו בידי האסלאם, הגדרת המונח השתנתה, שכן רוב תושבי הודו היו בני הדתות הדהרמיות. אנשי דת מוסלמים רבים בהודו החשיבו את ההינדים ל"אנשי הספר", והחל במוחמד בן קאסם וכלה באורנגזיב, השליטים המוסלמים היו מוכנים להתייחס להינדים כמשתייכים ל"אנשי הספר". מוסלמים רבים לא התייחסו להינדים כאל עובדי אלילים אף על פי שההינדואיזם שונה לחלוטין מן הדתות האברהמיות. מבחינה היסטורית, מעמד של ד'ימי הוענק במקור ליהודים, לנוצרים ולצאבִּאים. מעמד זה הושת בהמשך גם על זורואסטרים, הינדים, ג'יינים ובודהיסטים. תנאי עומר ד'ימי אהל אל-כתאב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ahl al-Kitab”, The Oxford Dictionary of Islam, Oxford 2014, s.v“. Andrea C. Paterson, Three Monotheistic Faiths – Judaism, Christianity, Islam: An Analysis and Brief History, AuthorHouse, 2009, p. 78. Vajda, G., “Ahl al-Kitāb”, Encyclopaedia of Islam, Second Edition, s.v. Seyyed Hossein Nasr, Sufi Essays, SUNY Press, 1972, p. 139. S.V. Desika Char, Hinduism and Islam in India: Caste, Religion, and Society from Antiquity to Early Modern Times, Markus Wiener Publishers, 1993, p. 127. Annemarie Schimmel, The Empire of the Great Mughals: History, art and Culture, Reaktion Books, 2004, p. 107. Michael Bonner, Jihad in Islamic History: Doctrines and Practice, Princeton University Press, 2008, pp. 87-89. André Wink, Al-Hind, the Making of the Indo-Islamic World, BRILL, 2002, p. 193.
סאותס השלישי, מלך אודריסה

סאותס השלישי (ביוונית עתיקה: Σεύθης; מת בין 300 ל-295 לפנה"ס) היה שליט ממלכת אודריסה התראקית מ-331 לפני הספירה עד 300 לפנה"ס. לאחר המלחמות שניהל פיליפוס השני, מלך מוקדון בשנים 347–342 לפנה"ס היו רוב השבטים בתראקיה כפופים למוקדון. עבור פיליפוס ובנו אלכסנדר הגדול, הייתה לתראקיה חשיבות אסטרטגית במאבק מול ממלכת פרס האחמנית. כמי ששכנה על החוף האירופי של ההלספונטוס היה לתראקיה את הקשר הישיר ביותר ליבשת אסיה. מעמדה של מוקדון בתראקיה התערער לאחר המרד של המצביא המוקדוני ממנון (Μέμνων), שהוצב כשליט תראקיה על ידי אלכסנדר, בשנת 331 לפני הספירה, כנגד שלטונו של אנטיפטרוס, העוצר של יוון בהיעדרו של אלכסנדר. אבל רק לאחר שזופריון, יורשו של ממנון בתפקיד, הובס על ידי הסקיתים בשנת 325 לפנה"ס יכלו השבטים התראקים בהנהגתו של סאותס להשתחרר מעול השלטון המוקדוני. לאחר שאלכסנדר מת בשנת 323 לפנה"ס התמרד סאותס שוב ויצא כנגד השליט החדש של תראקיה ליסימכוס. על פי דברי דיודורוס סיקולוס היה סאותס יכול לגייס צבא של 20,000 רגלים ו-8,000 פרשים על מנת להגן כנגד השלטון המוקדוני החדש. הקרב ביניהם הסתיים ללא הכרעה, וכל אחד נסוג משדה הקרב. בסופו של דבר אולץ סאותס להכיר בשלטונו של ליסימכוס, אחד מהמלכים שירשו את אלכסנדר. ב-313 לפנה"ס הוא תמך באנטיגונוס מונופתלמוס במלחמתו כנגד ליסימכוס, כשהוא משתלט על מעברי ההרים בהר האמאוס (הרי הבלקן), אבל הובס שוב ואולץ להיכנע. כניעה זו הייתה מוגבלת להכרה הפורמלית בכפיפות של ממלכת אודריסה. ממלכת אודריסה תחת שלטונו השתרעה מהרי הבלקן בצפון, הנהר טונדזה מזרח, הנהר מריצה בדרום והנהר סטריאמה במערב, מקביל למרכז בולגריה של ימינו. ממספר הרב של מטבעות הנושאות את דיוקנו שנתגלו באזור שמספרם גדול מאלו הנושאים את דיוקנו של ליסימכוס משערים כי הממלכה שגשגה כלכלית ושלטונו היה יציב. ככל הנראה ניסה סאותס לקבל הכרה כשווה לשליטים הדיאדוכים המוקדונים. הם שימשו לו כמודל כשייסד את בירתו סאותופוליס, הקרויה על שמו, שנבנתה באתר של יישוב קדום סביב שנת 320 לפנה"ס. שרידי העיר ההלניסטית שוכנים כיום בקרקעית מאגר קופרינקה, כ-8 קילומטרים מערבית לקאזאנלק במחוז סטארה זאגורה, במרכז בולגריה של ימינו, בפתח המזרחי של עמק הוורדים. הוא גם נשא לאישה מוקדונית בשם ברניקה, ועל מטבעותיו הוא מצויר כשעטרה מלכותית לראשו. ההיסטוריונים (למשל דיודורוס) מכירים בו כמלך (βασιλεύς - בסילאוס), אם כי לא ברור האם גם שליטיו ההלניסטיים הסכימו להגדרה זו. הוא עצמו לא השתמש בתואר זה במטבעות שטבע, מה שמעיד על כפיפות לליסימכוס. הקבר של סאותס השלישי שוכן בתוך תל גוליאמטה קוסמטקה, כקילומטר דרומית לעיירה שיפקה, צפונית לעיר קאזאנלק בבולגריה. הקבר נתגלה ב-2004 על ידי הארכאולוג הבולגרי גאורגי קיטוב (Георги Китов). הקבר נבנה במקור כמקדש במחצית השנייה של המאה החמישית לפנה"ס. בין החפצים שנתגלו בקבר היו כתר הזהב של השליט, כוס זהב, מגיני ברכיים, ציוד לסוסים וכדי יין. ממצאים אלו מוצגים במוזיאון ההיסטורי של העיר קאזאנלק. בולט במיוחד הוא פסל ראשו של סאותס השלישי מארד שנקבר טקסית לפני חזית הקבר, שנעשה בפירוט רב. מדיה וקבצים בנושא סאותס השלישי, מלך אודריסה בוויקישיתוף
עונת 1933/1934 בסרייה א'

עונת 1933/1934 בסרייה א' הייתה העונה ה-34 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-10 בספטמבר 1933 והסתיימו ב-29 באפריל 1934. בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. ליבורנו וברשה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה. יובנטוס זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון ובפעם הרביעית ברציפות. בסיום העונה לליגת משנה ירדו פדובה, גנואה וקסאלה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילה סמפיירדרנסה בלבד וזאת לאור צמצום הליגה. פליצ'ה בוראל, שחקנה של יובנטוס כבש 31 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת העונה השנייה ברציפות. מדיה וקבצים בנושא עונת 1933/1934 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
עונת 1934/1935 בסרייה א'

עונת 1934/1935 בסרייה א' הייתה העונה ה-35 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-30 בספטמבר 1934 והסתיימו ב-2 ביוני 1935. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. סמפיירדרנסה הייתה הקבוצה שהעפילה מליגת משנה. יובנטוס זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון ובפעם החמישית ברציפות. בסיום העונה לליגת משנה ירדו ליבורנו ופרו ורצ'לי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה ובארי. אנריקה גואיטה, שחקנה של רומא כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1934/1935 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
עונת 1935/1936 בסרייה א'

עונת 1935/1936 בסרייה א' הייתה העונה ה-36 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-22 בספטמבר 1935 והסתיימו ב-10 במאי 1936. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. גנואה ובארי היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה. בולוניה זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו פלרמו וברשה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו לוקזה ונובארה. ג'וזפה מאצה שחנה של אמברוזיאנה כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה. מדיה וקבצים בנושא עונת 1935/1936 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
כביש 3199

כביש 3199, המכונה גם בשם כביש ערד-מצדה, הוא כביש נופי המשמש ככביש רוחב מקומי במדבר יהודה ומקשר בין העיר ערד למצדה. הכביש נפתח לתנועה ב-1970. כביש זה הוא מהארוכים שבכבישים המקומיים בישראל. אורכו של הכביש הוא כ-18 ק"מ. הכביש צר ומפותל ויורד גובה של כ-600 מטר. בשל כך הוא משמש לעיתים כמסלול רכיבה אתגרי לרוכבי אופניים ואופנועים. באזור הכביש נמצאים מספר אתרים, בהם בית הקברות של ערד, בריכת צפירה וכפר הנוקדים. הכביש עובר בין היתר בבקעת קנאים ובחלקו הצפוני של הר קנאים. בחלקו התחתון של הכביש הוא עובר במקביל לנחל מצדה. כשני ק"מ מערד חותך את הכביש תחילתו של נחל רחף עליון המתפתל ומתחתר במקביל לכביש. לקראת מצדה מתפתל הכביש במעלה הר בן יאיר ויורד בתלילות כ-200 מטר. משנת 1966 נערכת מדי שנה צעדה אל המצדה וממנה לערד או להפך. בתחילה הייתה הצעדה נערכת במעלה המצדה ומשם במעלה הדרך אל ערד עוד בטרם נסלל הכביש או במסלול קצר יותר מהר קנאים אל המצדה. כיום נערכת הצעדה מערד למצדה על תוואי הכביש כאשר ביום קיום הצעדה נסגר הכביש לתנועת כלי רכב. משנות ה-90 נקראת הצעדה על שמו של רב-סרן יובל וינשטיין בן העיר ערד שנפל בקרב בלבנון. מסלולי הכביש היפים בישראל- ערד מצדה, סרטון בערוץ "מצמן את מרוץ", באתר יוטיוב (אורך: 02:19) אוברדרייב בדרכים: כביש ערד-מצדה, סרטון בערוץ "Over-Drive", באתר יוטיוב (אורך: 02:43) Israel tourism Arad - Masada. The Judaean Desert על גלגלים נסיעה מערד למצדה, מדבר יהודה. כביש 3199, סרטון בערוץ "על גלגלים On Wheels", באתר יוטיוב (אורך: 33:26) כביש 3199 ערד-מצדה, באתר 31 מזרח, ‏4 בפברואר 2012 נפתח כביש ערד - מצדה, מעריב, 4 באוגוסט 1970 ספי בן יוסף, מדבר יהודה ובקעת ים המלח / מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול, כרך 13 עמ' 175 הוצאת כתר הוצאה לאור ידיעות אחרונות ישראל. משרד הביטחון, 2001. הסב צעד מגרודנו לירושלים, הנין צועד ברחבי ישראל, מעריב, 29 בינואר 1970 צעדת מצדה ! הרביעית, על המשמר, 22 בינואר 1969 Page 28 Advertisements Column 1, מעריב, 25 בנובמבר 1986 צעדת ערד-מצדה יוצאת לדרך: זה הכביש שייחסם שבוע הבא, באתר אייס, 5 במרץ 2023
מנחם ארגוב

מנחם ארגוב (נולד ב-27 בינואר 1929) הוא מחנך ומתרגם ישראלי, מחלוצי החינוך הטכנולוגי בישראל, מייסד בית הספר התיכון קריית החינוך אורט קריית ביאליק ומנהלו הראשון. משנת 2002 עוסק בתרגום יצירות מופת מתוך הספרות הספרדית והספרות הלטינו-אמריקאית. מנחם ארגוב נולד בז'ואיז דה פורה שבברזיל בט"ז בשבט שנת תרפ"ט ובגיל צעיר עלה לארץ והשתקע עם משפחתו בראש פינה. למד בסמינר בית הכרם בניהולו של בן-ציון דינבורג. הוא השלים את לימודי הבוגר בהיסטוריה כללית ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, למד באוניברסיטת אוטווה שבקנדה ולאחר מכן בישיבה יוניברסיטי בניו יורק, שם סיים לימודי תואר מוסמך במדעי היהדות. בשנת 1992 השלים לימודי תואר מוסמך בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטה העברית. כמו כן, למד בחוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקניים באוניברסיטה העברית בירושלים. משהוחלט להקים בקריית ביאליק בית ספר עצמאי שיהיה בבעלות של גוף בעל ניסיון בניהול בתי ספר, פנה ראש המועצה צבי קרלינר לרשת אורט. למנהל בית הספר נבחר מנחם ארגוב, שרכש ניסיון ניהולי בתיכון עמיאסף שבבית ברל כסגן מנהל תחת דן גלעדי. ארגוב ניהל את בית הספר במשך 21 שנה החל מהיווסדו ב-1965 (תשכ"ו). בנוסף, הקים בירושלים בשנת 1987 מכללה להכשרת מורים בתחום הטכנולוגיה, וניהל בין השנים 1992 ו-1994 את רשת אורט באמריקה הלטינית. בעקבות השתלמותו רבת השנים בלימודי התרבות האיברית והלטינו-אמריקאית החל לתרגם מיצירות המופת של ספרד ואמריקה הלטינית ותרם תרומה גדולה להנגשת ספרות ספרד של ימי הביניים ותור הזהב הספרדי לקורא העברי. גונסלו דה ברסאו, ספר הניסים של גברתנו מריה הקדושה, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, קריית ביאליק: אח, תשס"ג (2002) מיגל דה סרוונטס, התלאות של פרסילס וסיחיסמונדה, (עם אסף אשכנזי) עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, ירושלים: כרמל, תשס"ח (2008) מיגל דה סרוונטס, חמש נובלות אקזמפלריות, (עם אסף אשכנזי) עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין ירושלים: כרמל, תש"ע (2009) חואן מנואל, הרוזן לוקנור, עריכה מדעית ומבוא: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תש"ע (2010) ויסנטה אוידוברו, אלטסור, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, רמת גן: רימונים, תשע"א (2011) חואן רולפו, המישור בלהבות, עריכה מדעית: נחום מגד, קריית ביאליק: אח, תשע"א (2011) חואן רואיז, ספר האהב הטוב, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"א (2011) בניטו פרז גלדוס, גלוריה, (עם רוזה בוראקוף) רמת גן: רימונים, תשע"ב (2012) מיגל דה סרוונטס, מאלג'יר לקונסטנטינופול - שני מחזות: "המרחצאות של אלג'יר"; "הסולטנה הגדולה דוניה קטלינה דה אוביידו", עריכה מדעית: רות פיין ואסף אשכנזי, אחרית דבר: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"ו (2016) מיגל דה סרוונטס, מערכונים, עריכה מדעית: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"ז (2017) מנחם ארגוב ומנחם נוה, צבי הרברט קרלינר (1905 - 1985): אבי העיר קריית ביאליק (1945 - 1985), קריית ביאליק: עיריית קריית ביאליק, 1986. מנחם ארגוב, להביט אחורה בנועם - סיפור חיים, ירושלים: מנחם ארגוב, 2017. מנחם ארגוב, דף שער בספרייה הלאומית
הראל מדפיסים ומוציאים לאור

הראל מדפיסים ומוציאים לאור היא סדנת הדפס וגלריה לאמנות הפועלת בתל אביב-יפו החל משנת 1972. סדנת ההדפס "הראל" ידועה גם כ"גלריה הראל" הוקמה בשנת 1974 במושב גנות על ידי יעקב ומוניק הראל, כחלק מגל הסדנאות שנפתחו בתחילת שנות השבעים. בשנות ה-90 עברה הסדנה ליפו. עיקר יצירתה של הסדנה הוא במדיה של הדפס רשת, תחריט וספרי אמן, אולם הם עושים גם תכפילים (באנגלית: Artist's multiple) רבים לאמנים. מדיה וקבצים בנושא הראל מדפיסים ומוציאים לאור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הראל מדפיסים ומוציאים לאור ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עונת 1936/1937 בסרייה א'

עונת 1936/1937 בסרייה א' הייתה העונה ה-37 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-13 בספטמבר 1936 והסתיימו ב-16 במאי 1937. בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. לוקזה ונובארה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה. בולוניה זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון וזאת העונה השנייה ברציפות. בסיום העונה לליגת משנה ירדו נובארה ואלסנדריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ליבורנו ואטאלנטה. סילביו פיולה שחקנה של לאציו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים. מדיה וקבצים בנושא עונת 1936/1937 בסרייה א' בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf
ז'אן פייר-בלוך

ז'אן פייר-בלוך (בצרפתית: Jean Pierre-Bloch;‏ 14 באפריל 1905, פריז, צרפת – 17 במרץ 1999, פריז, צרפת) היה פוליטיקאי יהודי-צרפתי סוציאליסט חבר האספה הלאומית, איש תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמת העולם השנייה ונשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ') בין השנים 1968–1993‏. פייר-בלוך נולד ב-14 באפריל 1905 בפריז, צרפת. אביו היה תעשיין. הוא למד משפטים בסורבון. במהלך שנות ה-20 המאוחרות עבד כעיתונאי בעיתון Le Populaire‏. בשנת 1934 נבחר להיות חבר המועצה הכללית של מחוז אֵן. ב-1935 התמנה לתפקיד סגן ראש עיריית לאן. בשנת 1936, לאחר ניצחון החזית העממית, התמנה לחבר האספה הלאומית. ב-1938, היה אחד מחברי האספה היחידים שהתנגדו להסכם מינכן. ב-1939, התנדב לכוחות המזוינים של צרפת, אך נפל בשבי הגרמנים ב-23 ביוני 1940. ב-17 באוקטובר נמלט מהשבי, והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית בדורדון, שם סייע לטפל, יחד עם אשתו גבי, בסוכנים שהוצנחו לצרפת, משלוחי נשק וציוד שנשלחו ממטה צבא צרפת החופשית בלונדון. באוקטובר 1941 נעצר במרסיי ונכלא באשמת בגידה, אך ב-16 ביולי 1942 נמלט בעזרת אשתו. לאחר בריחתו ניסה להצטרף לצבא צרפת החופשית בלונדון, אך נתפס בספרד ונשלח למחנה מעצר, שם שהה מספר חודשים. בסתיו אותה השנה שוחרר מהמחנה והגיע ללונדון, שם עמד בראש המחלקה האזרחית של המודיעין המרכזי. בספטמבר 1943 הועבר לאלג'יריה, שם פעל להוצאה לפועל של צו כרמיה (שבוטל על ידי משטר צרפת של וישי), וב-20 באוקטובר 1943 הושבה ליהודי אלג'יריה האזרחות הצרפתית שלהם. ב-1945, לאחר המלחמה, חזר פייר-בלוך לכהן כחבר באספה הלאומית, והמשיך לכהן עד 1947. ב-1968 מונה לנשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ'), תפקיד בו כיהן עד 1993. בין השנים 1987–1989 ניהל את הוועדה המייעצת לראש הממשלה בנושא זכויות האדם(אנ'). פייר-בלוך נפטר ב-17 במרץ 1999 בפריז, צרפת, בגיל 93. עלון מטקס הענקת הפרס על שם פייר-בלוך, 11 בדצמבר 2013 (בצרפתית). ז'אן פייר-בלוך, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה. ז'אן פייר-בלוך, באתר jesuismort (בצרפתית). ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן פייר-בלוך".