laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קילמס (עיר)

קילמס (בספרדית: Quilmes) היא עיר בפרובינציית בואנוס איירס שבארגנטינה. העיר היא בירת נפת קילמס והיא נמצאת 17 ק"מ דרומית לבירה בואנוס איירס. קילמס הוא שמו של שבט ילידי שחי בעבר באזור טוקומאן. במאה ה-17, לאחר שהספרדים כבשו את דרום אמריקה ודחקו את המקומיים מאדמותיהם, אולץ השבט להתיישב בשטח מוגדר (רדוקסיון) ליד בואנוס איירס, על מנת שיהיה בפיקוח השלטונות. במהלך המסע הרגלי מתו רבים מבני השבט. ההתיישבות נזנחה ב-1810 והפכה לעיר רפאים. ב-1818 הוקמה העיר קילמס במתכונתה הנוכחית. במהלך הפלישות הבריטיות לריו דה לה פלטה בשנים 1806–1807 הגיע הצבא הבריטי ממונטווידאו לקילמס ומשם התקדם לבואנוס איירס. העיר התפתחה וגדלה עם התגברות גלי ההגירה לארגנטינה במאה ה-19 והייתה מועמדת להיות בירת הפרובינציה, אך לבסוף נבחרה לה פלאטה לבירה. העיר מחולקת לשני חלקים שנמצאים ממזרח וממערב לפסי הרכבת. החלק המזרחי מבוסס יותר כלכלית ובו מרכז קניות גדול. ככל שמרחיקים מזרח לכיוון נהר ריו דה לה פלטה השכונות הולכות ונהיות עניות. שכונות המצוקה שקרובות לנהר סובלות גם מהצפות כאשר הוא עולה על גדותיו. בעיר מספר מפעלים וחברות גדולות כגון מבשלת הבירה קילמס, חברת טקסטיל, חברה לייצור זכוכית, חברה לחומרי בניין וחברה לחימום ומיזוג אוויר. בעיר שתי קבוצות כדורגל: קילמס אתלטיקו קלוב שמשחקת בליגת העל הארגנטינאית וארחנטינו דה קילמס שמשחקת בליגה השלישית. העיר נבחרה על ידי איגוד הוקי השדה הבינלאומי (FIH) לארח את אליפות העולם בהוקי שדה לשנת 2014. מדיה וקבצים בנושא קילמס בוויקישיתוף קילמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) [1]
כנסיית העם הגואנצ'י

כנסיית העם הגואנצ'י (Iglesia del Pueblo Guanche) היא ארגון דתי שנוסד בשנת 2001 בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה (טנריפה, האיים הקנריים, ספרד), במטרה להציל ולהפיץ את הדת הפגאנית של הגואנצ'ים. הכנסייה נוסדה על ידי קבוצה של חסידים קנריים של האלה האם הקדמונית Chaxiraxi. הכנסייה ביצעה הטבלות וחתונות על פי המנהג הקדום. בשנת 2002 נערכו טקסי נישואים בהתאם לנוסח גואנצ'י, שהתקיימו כביכול בעבר באי טנריפה - בפועל, טקסים כאלה לא נצפו במשך כמה מאות שנים מאז ההשתלטות הספרדית על הארכיפלג. כנסיית העם הגואנצ'י דומה לתנועות נאו-פגאניות אחרות. בשנת 2008 מנתה הכנסייה כ-300 חברים. מדיה וקבצים בנושא כנסיית העם הגואנצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית העם הגואנצ'י (בספרדית) La Iglesia del Pueblo Guanche. Consideraciones metodológicas. Gobierno de Canarias. Martin, Veronica (2008). 5% of Canarians profess a minority religion (Un 5% de canarios profesa una religión minoritaria), La Opinión de Tenerife newspaper, 3 October.
גילולה

גילולה הוא שם משפחה שמוצאו ביהדות ספרד: במקורו, הוא היה הילולע, ראשי תיבות של המשפט ”הַקָּטֹן יִהְיֶה לָאֶלֶף וְהַצָּעִיר לְגוֹי עָצוּם” (ספר ישעיהו, פרק ס', פסוק כ"ב), כאמצעי סודי לזיהוי אנוסים בינם לבין עצמם, וקיבל את צורתו הנוכחית בעקבות מעתקי הגאים. האם התכוונתם ל... דבורה גילולה – חוקרת ספרות, עורכת ומתרגמת ישראלית, פרופסור בחוג ללימודים קלאסיים ובחוג ללימודי תיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים; בת-זוגו של מרדכי גילולה מרדכי גילולה – בלשן ואגיפטולוג ישראלי, פרופסור בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב; בן-זוגה של דבורה גילולה צבי גילולה – סטטיסטיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה בתחום משחקי המזל המורשים ארבע הערות בעקבות בחירתו של הנשיא האחד-עשר, באתר בלוג "משפחתובלוגיה", ‏3 ביוני 2021
1516

שנת 1516 היא השנה ה-16 במאה ה-16. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. תחילת שלטונם של העות'מאנים בלבנון. נכתב אורלנדו המטורף על ידי לודוביקו אריוסטו. יורד הים הספרדי חואן דיאז די סוליס הופך לאירופאי הראשון המתיישב בחבל הארץ שלימים יהיה ארגנטינה. מוקם הגטו היהודי הראשון בהיסטוריה בוונציה. 23 באפריל – נחקק חוק טוהר הבירה הבווארי 24 באוגוסט – קרב מרג' דאבק שבו מביסים העות'מאנים את הממלוכים מסמן את קצה של האימפריה הממלוכית וראשית השליטה העות'מאנית במזרח התיכון 18 בפברואר – מרי הראשונה מלכת אנגליה (נפטרה ב-1558) 26 במרץ – קונרד גסנר, הומניסט, מורה, רופא, ביבליוגרף וחוקר טבע שווצרי (נפטר ב-1565) 23 בינואר – פרננדו השני מלך אראגון (נולד ב-1452) 30 ביולי – יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג (נולד ב-1455) 9 באוגוסט – הירונימוס בוש, צייר הולנדי מסתורי (נולד ב-1450) הירונימוס בוש, צייר הולנדי ידוע ופורה ביותר. ג'ובאני בליני, ציר איטלקי. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 1516‎ נפטרים ב-1516‎ מדיה וקבצים בנושא 1516 בוויקישיתוף
ברנרד וידל שו

ברנרד וידל שו (1891–1984) היה שופט בריטי בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. בשנים 1910–1923 שירת במשטרת הודו. שו הוסמך כעורך דין בשנת 1923. בשנת 1925 מונה לעוזר מנהל מחוז קיסומו-לונדיאני בקניה. במאי 1928 מונה למנהל המחוז בפועל עם סמכות של שופט שלום. בשנת 1934 מונה לשופט שלום במומבסה. בשנת 1936 עבר לכהן כשופט מחוזי רוטציוני בארץ ישראל. בעקבות מותו של ארנולד שרוויל מונה לנשיא בית המשפט המחוזי בירושלים. בתחילת 1945 מונה לשופט בבית המשפט העליון בארץ ישראל. בשנת 1947 הוא כיהן כממלא מקום זקן השופטים. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר לקפריסין לכהן כשופט בבית המשפט העליון שם. בשנת 1956, לאחר שדן למוות שני אנשי מחתרת היה יעד לחיסול ונפגע בפיגוע של אאוקה במרחק כמה מאות מטרים מבית המשפט בניקוסיה. באחד המשפטים הוא פסל את הודעתו של ניקוס סמפסון שהודה ברצח שביצע כחבר באאוקה, בגלל הטיפול הלקוי שקיבל לאחר מעצרו, כמוהם לא ראה שו, לדבריו, ב-47 שנות ניסיונו. לימים הודה סמפסון שרצח 15 חיילים ואזרחים בריטים. בשנת 1957 קיבל תואר אבירות ביום ההולדת של המלכה. Judge Shaw for Supreme Court, פלסטיין פוסט, 10 בינואר 1945 Appointments, Kenya Gazette, April 1, 1925 appointments, Kenya Gazette 3 April 1928 Appointments, Kenya Gazette, June 5, 1928 Appointments, Kenya Gazette, December 4, 1934 Criminal Assizes Open in Jaffa District, פלסטיין פוסט, 13 באוקטובר 1936 Judge Shaw to Succeed Judge Sherwell, פלסטיין פוסט, 19 במרץ 1942 The London Gazette, page 530 השופט שאו בביה"ד העליון, הצופה, 14 בינואר 1945 בית המשפט העליון היושב בדין בדיני אדמיראליות, עמ' 993 [1] Charles Foleÿ, W. I. Scobie, The struggle for Cyprus, Hoover Institution Press, 1975, page 98 Human Rights and the End of Empire, page 972 The End of Empire: Cyprus: A Soldier's Story The London Gazette
סופית מצויה

סוּפית מצויה (שם מדעי: Gallinula chloropus) היא מין עוף מים החי באגמים ונחלים מתוקים. הסופית ניזונה מצמחים, אצות, זרעים וחלזונות. נחשבת למומחית בהסוואה ומסתתרת במהלך מרבית שעות היום בין קני סוף וסבך צומח שעל גדות נחלים. צבעה העיקרי הוא שחור, אך מקרוב ניתן לראות שהוא לא מוחלט, אלא בעל גוונים של אפור וחום כהים. מעל המקור ישנו פס אדום, ובקצה הכנף פס לבן קטן, מקורה הוא כשל תרנגולת. גודלה הוא 32–35 ס"מ, מוטת כנפיה היא 54–62 ס"מ ומשקלה קל יחסית כ-310–456 גרם. זכר הסופית גדול במקצת מן הנקבה, ואין הבדל בצבעים. תקופת ההזדווגות של הסופית היא בקיץ, ובכל פעם הנקבה מטילה כ8-5 ביצים. כאשר האפרוח בוקע הוא עם עיניים פקוחות לחלוטין ופלומה קטנה, אך לא על ראשו וכנפיו. בפארקים באנגליה נצפתה תופעה מעניינת של "טפילות תוך מינית" במין זה, כאשר כ-10% מקיני הסופיות מכילים גם ביצים שהוטלו שם על ידי פרטים אחרים כאשר הזוג המקנן לא היה במקום. Museum specimen הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא סופית מצויה בוויקישיתוף סופית מצויה, באתר ITIS (באנגלית) סופית מצויה, באתר NCBI (באנגלית) סופית מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סופית מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סופית מצויה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) סופית מצויה, באתר GBIF (באנגלית) עמיר בלבן, החברה להגנת הטבע, הסופיות שבעמק הצבאים בירושלים, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2018 סופית מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
סיאניט

סיאניט הוא סלע יסוד פלוטוני גס גביש המורכב מגבישי אורתוקלז (ורודים, לבנבנים, בעלי ברק משיי) לעיתים מצויים בו גם גבישים של מוסקוביט וביוטיט. סיאניט נבדל מגרניט בכך שיש בו מעט קוורץ. המונח סיאניט נגזר מהמילה סיינה (Syene) כיום אסואן במצרים. ערך מורחב – סביבת היווצרות סיאניט נוצר כתוצאה מהמסה חלקית של סלע געשי או גרניט כאשר מאגמה בינונית בהרכבה מתגבשת בתוך גופי חדירה גדולים. תהליך זה מתרחש מעל אזור הפחתה, לרוב באזורי קשת איים (שרשרת איים געשיים), ובאזורים בהם נוצרים רכסי הרים בתהליכי אורוגנזה. סיאניט דל מגרניט ב S i O − 2 {\displaystyle {SiO-2}} כי אין הוא מכיל קוורץ חופשי. הסיאניט עשיר מגרניט ב A l 2 O 3 {\displaystyle {Al_{2}O_{3}}} וב K 2 O {\displaystyle {K_{2}O}} בשל הפלדשפר, בעיקר מפלדשפר אשלגני, שהוא מרכיב ראשי בו. ההרכב של סיאניט הוא בעיקר אלקלי (בדרך כלל אורתוקלז). מוסקוביט וביוטיט עשויים להיות נוכחים בשיעורים קטנים, פחות מ -10%. מוסקוביט וביוטיט לעיתים קרובות משולבים כרכיבים פתטים של הסלע. תפוצתם של סלעים אלה אינה נרחבת כשל הגרניט, והם מופיעים בדרך־כלל, יחד עמו או בקרבתו. בצפון אמריקה נמצא בארקנסו ומונטנה. יש אזורים בניו אינגלנד המכילים גם כמויות גדולות. באירופה סיאניט ניתן למצוא בחלקים של שווייץ, גרמניה, נורווגיה, בפלובדיב בבולגריה, רומניה. באפריקה הסיאניט נמצא באסואן, מצרים, ובמלאווי בולאנג'ה בשמורת היער. אפיסיאניט (או עלית סיאניט) הוא מונח בפטרולוגיה המתאר הפיכת חומר עשיר בSiO2, לאבן ענייה ב-SiO2. תהליך שגורם לדלדול SiO2 לעיתים קרובות מכונה episyenitization. המונח מתייחס רק להשפעה המיקרוסקופית של דלדול הSiO2 היחסי בסלע; זה לא מרמז דבר על טבעם של התהליכים הפיזיים שמובילים לדלדול SiO2, משום שתהליכים רבים ושונים בסביבות מותמרות שונות עלולים ליצור אפי סיאניט. מדיה וקבצים בנושא סיאניט בוויקישיתוף סיאניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ינוח (אתר בשומרון)

יָנוֹחַ (ייתכן יָנוֹחָה) הייתה עיר מקראית ששכנה בין נחלות שבט אפרים ושבט מנשה. העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור גבול נחלת שבט אפרים: ”וְיָצָא הַגְּבוּל הַיָּמָּה הַמִּכְמְתָת מִצָּפוֹן וְנָסַב הַגְּבוּל מִזְרָחָה תַּאֲנַת שִׁלֹה וְעָבַר אוֹתוֹ מִמִּזְרַח יָנוֹחָה וְיָרַד מִיָּנוֹחָה עֲטָרוֹת וְנַעֲרָתָה”. אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי המקום היה נושב בתקופתו, וסמוך לעיירה עקרבה, דרומית מזרחית לשכם. בנוסף, אפשר כי מכאן הגיע התנא אבא יוסי בר חנן איש ינוח. על סמך ההקשר המקראי והאזכור באונומסטיקון, מוצע כיום לזהות את "ינוח" עם ח'רבת יאנון שברכס איתמר, בסמוך לכפר "יאנון", ומצפון לכפר עקרבה. חורבה זו נזכרת במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, וסמוכה ל"ח'רבת תאנא" (העליונה והתחתונה), המזוהה עם תאנת שילה הנזכרת לצד "ינוח" בתיאור המקראי. ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוקים ו'–ז'. תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים, פרק ב', הלכה ד'. אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', 704-705. ערך זה הוא קצרמר בנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור ברנה

ויקטור ג'זה ברנה בראון (בהונגרית: Barna Viktor בשמו המקורי: ג'זה בראון;‏ 24 באוגוסט 1911 – 27 בפברואר 1972) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי ובריטי, בעל 22 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 5 ביחידים, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה, 8 בזוגות גברים (7 עם מיקלוש סבדוש ו-1 עם ריצ'רד ברגמן) יותר מכל אחר בהיסטוריה ו-2 בזוגות מעורבים עם אנה שיפוש ובסך הכל זכה ב-41 מדליות מאליפויות העולם בטניס שולחן, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה. ברנה נחשב לאחד משחקני טניס השולחן הגדולים היסטוריה. ברנה נולד בבודפשט בשם ג'זה בראון. הוא שינה את שמו בשל האנטישמיות באותה העת, לשם דומה אך עם צליל הונגרי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח ברנה עם אשתו לארצות הברית. במהלך המלחמה הוא חזר לאירופה, על מנת להילחם בנאצים תוך כדי שהצטרף לצבא בריטניה כצנחן. הוא לחם ביוגוסלביה. בתום המלחמה הוא עבר להתגורר בלונדון ביחד עם אשתו. בשנת 1952 קיבל את האזרחות הבריטית. בהמשך היה לנציגה של חברה בריטית למוצרי ספורט, דאנלופ, ונסע בחסותה ברחבי תבל. הוא נפטר ב-27 בפברואר 1972 בסיור שנערך, בלימה, פרו לאחר שחטף התקף לב. בשנת 1981 נבחר ברנה להיכל התהילה של הספורט היהודי בשנת 1993 נבחר ברנה להיכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן ויקטור ברנה, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן ויקטור ברנה, באתר ITTF (באנגלית) דוד דודסון, "חוקים משלהם: הספורט שגבר על הנאצים", באתר nrg‏, 28 בינואר 2012 ויקטור ברנה, באתר היכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן
משפט ברי-אסן

בתורת ההסתברות, משפט ברי-אסן (Berry-Esseen) נותן הערכה כמותית לקצב ההתכנסות במשפט הגבול המרכזי. המשפט חוסם, בתנאים מסוימים, את המרחק, בנורמת קולמוגורוב-סמירנוף, בין התפלגות ממוצע הדגימות של משתנה מקרי להתפלגות הנורמלית. המשפט הוכח תחילה על ידי אנדרו ברי (1941) ולאחר מכן על ידי קרל-גוסטב אסן (1942). קיים קבוע חיובי C כך שאם X 1 , … X n {\displaystyle X_{1},\ldots X_{n}} הם משתנים מקריים בלתי תלויים שווי התפלגות שמקיימים E ( X 1 ) = 0 , E ( X 1 2 ) = σ 2 > 0 , E ( | X 1 | 3 ) = ρ < ∞ {\displaystyle E(X_{1})=0,E(X_{1}^{2})=\sigma ^{2}>0,E(|X_{1}|^{3})=\rho <\infty } אז אם Y n = X 1 + X 2 + ⋯ + X n n {\displaystyle Y_{n}={X_{1}+X_{2}+\cdots +X_{n} \over n}} ונסמן את פונקציית הצטברות של Y n n σ {\displaystyle {Y_{n}{\sqrt {n}} \over {\sigma }}} ב F n {\displaystyle F_{n}} ואת פונקציית ההצטברות של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית ב Φ {\displaystyle \Phi } אז לכל x {\displaystyle x} ו n {\displaystyle n} | F n ( x ) − Φ ( x ) | ≤ C ρ σ 3 n {\displaystyle \left|F_{n}(x)-\Phi (x)\right|\leq {C\rho \over \sigma ^{3}\,{\sqrt {n}}}} בנוסף, C חסום על ידי: 0.4748 > C ≥ 10 + 3 6 2 π ≈ 0.40973 {\displaystyle 0.4748>C\geq {\frac {{\sqrt {10}}+3}{6{\sqrt {2\pi }}}}\approx 0.40973} הערה: למשפט קיימת גם גרסה עבור משתנים מקריים שאינם שווי התפלגות. Berry, Andrew C. (1941). "The Accuracy of the Gaussian Approximation to the Sum of Independent Variates". Transactions of the American Mathematical Society. 49 (1): 122–136. doi:10.1090/S0002-9947-1941-0003498-3. JSTOR 1990053. Esseen, Carl-Gustav (1942). "On the Liapunoff limit of error in the theory of probability". Arkiv för matematik, astronomi och fysik. A28: 1–19. ISSN 0365-4133. Esseen, Carl-Gustav (1956). "A moment inequality with an application to the central limit theorem". Skand. Aktuarietidskr. 39: 160–170. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינדה מנוחין

לינדה עבדול עזיז מנוחין (נולדה ב-8 באפריל 1950) היא עיתונאית ובלוגרית ישראלית הכותבת באתרי חדשות ערביים, ואשר שימשה בעבר כראש דסק המזרח התיכון ופרשנית לענייני ערבים בטלוויזיה בערבית, בערוץ 1. מנוחין נולדה ב-1950 בבגדאד. בגיל 21 נמלטה לישראל דרך איראן עם אחיה, כאשר אמה ואחותה עושות את אותה הדרך שמונה חודשים מאוחר יותר, וכשאביה נותר מאחור. שנתיים אחר הגעתם לישראל, בערב יום הכיפורים 1973, נעלם אביה בבגדאד בלי להותיר סימן. האב, עו"ד יעקב עבד אל-עזיז, היה אישיות מוכרת בקהילה היהודית. בשנים ההן ביסס משטר הבעת' את כוחו בציבור, בהנהגת סגן הנשיא, סדאם חוסיין. יהודים, קומוניסטים ומתנגדי משטר אחרים הוצאו להורג באשמות שווא כמעשה של הפגנת עוצמה. תעלומת היעלמו לא נפתרה עד היום, וההנחה היא כי נרצח בפקודת השלטון מאוחר יותר סיפור החיפוש אחר מה עלה בגורלו יתועד בסרט הדוקומנטרי של דוקי דרור, "צל בבגדד" (2013). עם הגיעה לישראל החלה ללמוד באולפן בירושלים בקורס קדם־אקדמי, ולמדה תחילה כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, אך אחר כך עברה ללמוד ספרות ערבית. תחילה הייתה למורה במגזר הערבי עד שב–1976 התקבלה לרדיו, שם עבדה כשנתיים כקריינית. ב–1981 התקבלה לטלוויזיה בערבית, שם שימשה כעורכת מגזינים ובתפקידה האחרון שימשה כראש דסק המזרח התיכון ופרשנית לענייני ערבים. צל בבגדד הבלוג של לינדה מנוחין דף הפייסבוק של לינדה מנוחין יום גירוש יהודי ערב: עולה מעיראק משחזרת את המסע שהעלים את עקבות אביה, אתר נענע, ראיון עם רפי רשף, 30 בנובמבר 2014 קובי בן שמחון, לינדה מנוחין משמיעה את קולם של הפליטים היהודים שנמלטו ממדינות ערב, באתר הארץ, 27 בפברואר 2014 ג'קי חוגי, קריאות בישראל לדיאלוג עם עיראק, באתר אל-מוניטור, 4 באוגוסט 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נימון דק

נימון דק (שם מדעי: Myriopholis macrorhyncha) הוא מין של נחש ממשפחת הנימוניים, החי בצפון אפריקה ודרום מערב אסיה. הוא בעל גוף ורוד מוארך ודק מאוד. הוא ניזון בעיקר מחרקים כגון טרמיטים ונמלים. חי מתחת לפני הקרקע. תפוצתו בישראל היא בבקעת הירדן, בקעת ים המלח, מדבר יהודה, הנגב, הערבה ואילת. אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 146-147 מדיה וקבצים בנושא נימון דק בוויקישיתוף נימון דק, באתר ITIS (באנגלית) נימון דק, באתר NCBI (באנגלית) נימון דק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נימון דק, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. נימון דק באתר הרשימה האדומה של IUCN
אורקני ושטלנד (מחוז בחירה לפרלמנט הבריטי)

אורקני ושטלנד (באנגלית: Orkney and Shetland) הוא מחוז בחירה לבית הנבחרים הבריטי. מחוז הבחירה חופף למחוז הבחירה סקוטלנד לפרלמנט האירופי. הציבור במחוז בוחר נציג אחד לפרלמנט. חבר הפרלמנט הנוכחי מטעם המחוז הוא אליסטר קרמייקל . מחוז הבחירה מורכב משתי קבוצות האיים אורקני ושטלנד. המחוז מתקיים מאז 1708, אולם רק בשנת 1918 צורפה העיר קירקוול למחוז. מחוז הבחירה הוא אחד ממחוזות הבחירה הקטנים בבריטניה מבחינת אוכלוסין.
חצץ

המונח "אגרגט" מפנה לכאן. לערך העוסק בסדרת טילים בליסטיים, ראו אגרגט (סדרת טילים). חצץ הוא מונח גאולוגי המתייחס לכל סוג של סלע הגדול משני מילימטר וקטן מ-64 מילימטר. חצץ הוא גם כינוי לאבנים קטנות. יש המתייחסים לחצץ כאל סלעים או אבנים בגודל 2–4 מילימטר, בעוד חלוקים הם אבנים גדולות יותר (4–75 מילימטר). סלע או אבן שגודלם קטן מ-2 מילימטר (אך גדול מ-0.02 מילימטר) ייקרא בגאולוגיה "גרגר חול". השימוש בחצץ לבניית תשתיות נרחב וכולל שימוש, תוך עירוב עם בטון, לבנייה; עירוב עם זפת ליצירת טרמק, המשמש לסלילת כבישים, ושימוש ללא בטון ליצירת דרכים. זה האחרון נפוץ ביותר בעיקר בדרכים כפריות או במקומות עניים יותר. כיום קיימות בעולם יותר דרכי חצץ (אנ') מאשר דרכים סלולות בטון, אספלט או טרמק. ברוסיה, למשל, יש יותר מ-400,000 ק"מ של דרכי חצץ. קיימים מרבצי חצץ טבעיים, הנוצרים כתוצאה מתנאי האקלים ושחיקת סלעים. פעילותם של גורמי מים (נהרות, גלים) מפיקה ערימות של חצץ, שלעיתים מתלכדות לכדי קונגלומרט. צורכי התעשייה אינם מאפשרים הסתפקות בחצץ טבעי, וקיים גם ייצור חצץ, באמצעות הפקה של חצץ במחצבות, בעיקר מסלעים כמו אבן חול, גיר, או בזלת. חלוקים הוא כינוי לחצץ טבעי שנוצר בעיקר בנחלים, או באגמים. צורת החלוקים היא בדרך כלל מעוגלת. אגרגט הוא חצץ המשמש בתהליך הבנייה לשיפור חוזק הבטון. בתפקיד זה יכול לשמש גם חול נקי. פרמטר המציין חלק יחסי של משקל של גרגרים קטנים מאוד מתוך כמות של חומר גרגרי נקרא דקים. חצץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלוצקי ודומינגז

הראל סְלוּצקי (נולד ב-31 באוגוסט 1966) ועופר דוֹמינגֶז (נולד ב-5 באוגוסט 1970) הם צמד בדרנים, מנחי טלוויזיה ושדרני רדיו ישראלים. הצמד הכיר בשנת 2000, כאשר שניהם שידרו בתחנת "רדיו קול רגע", בזמן שדומינגז היה מנהל התוכניות בתחנה. בשנת 2009 החלו להנחות את "תוכנית הבוקר של ישראל" ברדיו תל אביב. בנוסף, הם הגישו פינה בתוכניתה של צופית גרנט, "קצפת" והפיקו וביימו את הסרט הדוקומנטרי "באמת ומקרוב" על עודד קטש עבור ערוץ 10. בשנת 2011, החלו להנחות בערוץ הטיולים תוכנית בשם "מסעות סלוצקי ודומינגז בארץ הקודש", בה טיילו ברחבי הארץ. בשנת 2012, הופיעו בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט, "גולסטאר". באותה שנה זכו בפרס "תוכנית האקטואליה הסטירית" בכנס העיתונות באילת. בשנת 2013, השתתפו בתוכנית המתיחות "אמבוש". בשנת 2014, השתתפו בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט, "היחידה". באותה שנה, הפסיקו להנחות את תוכנית הבוקר ברדיו תל אביב. בעקבות הפרת חוזה של הרדיו תבעו את התחנה וזכו בבית המשפט לדיני עבודה. הם הוחלפו על ידי אסי עזר ודפנה לוסטיג, ובנוסף, החלו להנחות תוכנית מוזיקה בערוץ 2 בשם "אנשי המוזיקה" שזכתה לאחוזי רייטינג גבוהים, בה בכל פרק ראיינו מספר מוזיקאים ישראלים. משנת 2015 עד אוקטובר 2017 הנחו את התוכנית "בוקר ספורט" בערוץ הספורט. באולימפיאדת ריו, הנחו השניים את הפאנלים האולימפיים במסגרת מבצע שידורים רחב והנחו את משבצת הערב בערוץ "מגרש פתוח". מיוני 2016 חזרו לשדר את תוכנית הרדיו שלהם באכסניה חדשה - רשת ב' ומדצמבר 2017 הם משדרים ב-רדיו צפון וברדיו קול הים האדום באילת. תוכנית הרדיו שלהם, בגלגוליה השונים, בנויה כתוכנית בידורית עם פינות היתוליות ומוזיקה עדכנית. בין הפינות הקבועות נמצאות: חידונים בהשתתפות המאזינים, פינת שיר נוסטלגי: "שיר ההה", ראיונות מבוימים עם אישים בכותרות בעזרת חיקויים של סלוצקי (מהפופולריים: בנימין נתניהו, משה מזרחי), חמשיר שבועי בביצוע חיקוי של יהונתן גפן. ביולי 2024 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב שעל רדיו צפון, קול הים האדום והשדרנים סלוצקי ודומינגז לפצות את כרמלה מנשה ב-500 אלף ש"ח, בתוספת הוצאות משפט בסך 100 אלף ש"ח, על הוצאת לשון הרע כלפיה והטרדה מינית שלה בשידוריהם. הראל סלוצקי נשוי לנעמה מישר ואב לחמישה. הוא מתגורר בהרחבה של קיבוץ דגניה ב'. עופר דומינגז נשוי ללילך ואב לשלושה. הוא מתגורר בהוד השרון. התוכניות המוקלטות באתר רשת ב' סלוצקי ודומינגז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שיר זיו, סלוצקי: "נשארה לי שריטה מהקיבוץ". דומינגז: "תכלס, הקיבוץ הציל אותי", באתר ישראל היום, 14 בדצמבר 2017 לי-אור אברבך, ‏רדיו תל-אביב מחליף את סלוצקי ודומינגז, באתר גלובס, 11 במאי 2014 דוד אברהם‏, שני מגישים, תשע נשמות, באתר וואלה, 9 ביוני 2014 אלכסנדר כץ, סלוצקי ודומינגז מצטרפים לרצועה חדשה ברשת ב': גם אמילי עמרוסי ואמילי מואטי שם, באתר אייס, 6 ביוני 2016 ליטל דוברוביצקי, פיצוי של 500 אלף שקל לכרמלה מנשה: תוכנית סאטירה גרמה לה להטרדה מינית, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2024; ת"א 34583-08-21 כרמלה מנשה נ' רדיו הצפון החזקות בע"מ ואח', ניתן ב-22 ביולי 2024
פסיון הדם

פסיון הדם (שם מדעי: Ithaginis cruentus) הוא מין עוף יחיד בסוגו ממשפחת הפסיוניים, הנפוץ בהרי ההימלאיה במדינות: נפאל, הודו, בהוטן וסין ולשעבר גם בטיבט. הוא מין נפוץ ומצב השימור שלו מוגדר "ללא חשש", אך לאחרונה חלה ירידה באוכלוסיותיו. מקור שמו הוא בצבע האדום העז של פניו. לפסיון הזכר מקור חזק ושחור, פנים אדומות עם סימונים שחורים, נוצות פלומה שחורות בין המקור לעין. נוצותיו בצבע אפור-כהה והבטן ירוקה-בהירה. קצה הגוף והזנב אדומים וחומים. אורך הפסיונים עד 43 ס"מ. הנקבה חומה ברובה, אך העיגול סביב עיניה אדום כמו אצל הזכר. פסיון הדם הוא הציפור הלאומית של מדינת סיקים בהודו. עד כה זוהו 12 תת-מינים של פסיון הדם. יש עוד שלושה מינים שסיווגם שנוי במחלוקת בקרב החוקרים. מדיה וקבצים בנושא פסיון הדם בוויקישיתוף פסיון הדם, באתר ITIS (באנגלית) פסיון הדם, באתר NCBI (באנגלית) פסיון הדם, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פסיון הדם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פסיון הדם, באתר GBIF (באנגלית) פסיון הדם באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הישימות

בֵּית הַיְשִׁמוֹת הייתה עיר מקראית בערבות מואב, אשר המשיכה להתקיים בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד. היישוב נזכר לראשונה בספר במדבר בתיאור נדודי בני ישראל במדבר, כתחנה אחרונה לפני הכניסה לארץ כנען: ”וַיַּחֲנוּ עַל-הַיַּרְדֵּן מִבֵּית הַיְשִׁמֹת עַד אָבֵל הַשִּׁטִּים בְּעַרְבֹת מוֹאָב”. לאחר מכן, נזכרת העיר בספר יהושע בנחלת שבט ראובן: ”וְעַד יָם הָעֲרָבָה יָם הַמֶּלַח מִזְרָחָה דֶּרֶךְ בֵּית הַיְשִׁמוֹת”, וכן: ”וּבֵית פְּעוֹר וְאַשְׁדּוֹת הַפִּסְגָּה וּבֵית הַיְשִׁמוֹת”. בימי המרד הגדול נזכר היישוב בצורה היוונית "איסימות" בכתבי יוסף בן מתתיהו, כאחת הערים היהודיות שנפלו בידי הרומאים בעת כיבוש עבר הירדן. אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) מזכיר כי העיר הייתה נושבת בתקופתו, ומציין את מיקומה - 15 ק"מ דרומית ליריחו. בתלמוד הירושלמי צוין כי המרחק בין "בית הישימות" לבין אבל השיטים היה 12 מיל. היישוב נזכר בסיפור מעשה בתלמוד הבבלי. יש שזיהו את בית הישימות עם ח'רבת סוויימה, הנמצאת כארבעה ק"מ מזרחית לנהר הירדן, וכשני ק"מ צפונית-מזרחית לים המלח. באתר נמצאו שרידים החל מהתקופה הרומית, ולכן, סבורים החוקרים כי העיר המקראית שכנה בתל הנמצא כחמישה ק"מ מזרחית לחורבה (ומכונה "תל אלעט'ימה" - תל הגדולה), בו נתגלו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית, ובעיקר מן התקופה הישראלית. נראה כי מקור שם היישוב הוא במילה העברית "יְשִׁימוֹן", המתארת שטח מדברי כגון זה בו שכנה העיר. ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק מ"ט. ספר יהושע, פרק י"ב, פסוק ג'. ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק כ'. תולדות מלחמת היהודים ברומאים, פרק ד', 438. אונומסטיקון 48 שורה 6, 49 שורה 5. תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית, פרק ו', הלכה א'; תלמוד ירושלמי, מסכת גיטין, פרק א', הלכה ב'. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ו, עמוד א'. יחזקאל קויפמן, ספר יהושע, ירושלים, קריית ספר, 1963, עמ' 157. אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, כרך ב', עמ' 81-81. ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.