laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
השער החדש

השער החדש (בערבית: الباب الجديد, בתעתיק מדויק: אלבאב אלג'דיד) הוא אחד משערי ירושלים, הממוקם בחומה הצפון-מערבית של העיר העתיקה של ירושלים. השער, שנפרץ בשנת 1889, מחבר בין המתחם הצרפתי ומנזר נוטר דאם דה ז'רוזלם, הנמצא מחוץ לעיר העתיקה, לרובע הנוצרי, הנמצא בתוך העיר העתיקה. השער נמצא במקום הטופוגרפי הגבוה ביותר מכל שעריה של העיר העתיקה של ירושלים. בניסיון לכבוש מחדש את העיר העתיקה ב-1948, כמה שבועות לאחר נפילת הרובע היהודי, פרצו במסגרת מבצע קדם לוחמי האצ"ל דרך השער החדש ואף תפסו בו ראש גשר. אולם, מאחר ששאר חזיתות הפריצה נכשלו, נסוגו ממנו הלוחמים. בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים השער היה סגור ולא היה בשימוש שכן הוא נמצא על קו הגבול העירוני בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים נפתח השער מחדש לציבור. השער נקרא "השער החדש" מכיוון שהוא החדש בין שערי העיר העתיקה. הוא נפרץ בחומה בשנת 1889, לפי בקשת כמרים נוצרים ובהשתדלות השגריר הצרפתי בקושטא, כדי להקל על הקשר בין המנזרים הנמצאים באזור זה משני צדי החומה. בערבית נקרא השער "אלבאב אלג'דיד" (השער החדש) וגם "באב עבד אלחמיד", על שם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני, שהסכים לפריצת השער. מיד לאחר מלחמת ששת הימים הציע משה דיין להבקיע שער חדש יותר כדי לסמל את הניצחון הגדול, ואף הציע לו שם – "שער השבות", אך התוכנית נגנזה. רוני אלנבלום, על חומותייך ירושלים - מסלולי סיורים, הוצאת יד בן צבי, עמ' 29–30 מדיה וקבצים בנושא השער החדש בוויקישיתוף אריאל שנבל, זה מה שנשער: סודות שערי העיר העתיקה בי-ם, באתר nrg‏, 1 במאי 2017
עץ כשל

עץ כשל (באנגלית: Fault Tree) הוא תרשים מסוג עץ שבעזרתו ניתן לנתח את הכשלים האפשריים במערכת בשיטה הנקראת ניתוח עץ כשל (fault tree analysis). בשיטה זו ניתן לשלב לוגיקה בוליאנית כדי לשלב מספר מצבים אפשריים. השיטה משתמשת בעיקר בתחום הנדסת בטיחות, שם חשוב לכמת את ההסתברות לסכנות הבטיחות האפשריות. תחום נוסף בו יש שימוש שכיח בשיטה זו הוא ניהול סיכונים. שיטת ניתוח עצי הכשל בעצם כוללת דיאגרמות לוגיות שמציגות את מצב המערכת. כדי לפתח את העצים דרושים אנשים עם ידע מעמיק על המערכת. במקור, עצי הכשל נועדו לפיתוח פרויקטים שבהם אסור שתתרחש כל שגיאה (פרויקטי טלפוניה, מערכות לשיגור טילים ומתקנים גרעיניים). כיום ניתן להשתמש בשיטה ככלי עיצובי חשוב שניתן בעזרתו לאתר סכנות פוטנציאליות, ולמצוא את העיצוב הנכון ביותר בזמן מוקדם יותר. ניתן גם להשתמש בשיטה ככלי אבחנתי, כדי לחזות את האפשרות הכי סבירה שתרגום לכשל במערכת. השיטה נמצאת בשימוש בכל תחומי ההנדסה. השיטה פותחה במעבדות בל בשנת 1962. בעזרת עץ כשל ניתן לנתח אירוע כשל בודד. כדי לנתח עוד אירועים דרושים עוד עצים. ישנם חמישה שלבים בניתוח בעזרת עצי כשל: הגדרת אירוע הכשל אותו חוקרים חשוב מאוד להגדיר נכון את האירוע שמחפשים. בחלק מהמקרים הגדרת אירוע הכשל היא פשוטה, וחלקם קשה להבין באופן מדויק באירוע. דרוש מהנדס בעל רקע רחב על המערכת או מהנדס מערכת בעלי רקע הנדסי, אשר יוכל להבין לעומק את אירוע הכשל המבוקש. לכל אירוע ניתן לייצר עץ כשל אחד. הבנה של המערכת ודרך פעולתה לאחר בחירת האירוע, יש לבחון את כל הגורמים האפשריים שיכולים לגרום לאירוע זה. בדרך כלל קשה לקבל את ההסתברות המדויקת להתרחשות כל אירוע, ומשתמשים בתוכנות מחשב כדי ללמוד את ההסתברויות המבוקשות באופן מקורב, אך זול יותר לביצוע. בניית עץ הכשל לאחר שיודעים מהו אירוע הכשל, הגורמים לו וההסתברות לגורמים, ניתן לצייר את העץ. עץ הכשל מבוסס על לוגיקה של AND ו-OR אשר מגדירים את התכונות העיקריות של העץ. בחינת הסיכונים בעץ הכשל לאחר בניית עץ הכשל, יש ללמוד אותו. כלומר, יש לחפש דרכים לשפר אותו וללמוד את דרך ניהול הסיכונים באירוע. שלב זה הוא שלב הכנה לשלב הסופי, שבו מנסים לשלוט בסיכונים. שליטה בסיכונים שזוהו בדרכים שונות שלב זה הוא מאוד ספציפי ומשתנה בין המערכות השונות. הרעיון הכללי הוא שלאחר שזוהו כל הסכנות והסתברויותיהן, מנסים בכל הדרכים האפשריות להקטין את ההסתברויות להתרחשות הכשל. הנדסת מערכות הנדסת חומרים הנדסת מכונות ניהול סיכונים מדיה וקבצים בנושא עץ כשל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חקר פני שבר

חקר פני שבר (באנגלית: fractography) הוא תחום החוקר את השברים על פני שטח של חומרים. שיטות פרקטוגרפיות הן בשימוש שגרתי למציאת גורמים לכשל במבנים הנדסיים. במדע החומרים, פרקטוגרפיה משמשת לפיתוח ובחינת מודלים תאורטיים של אופן גדילת סדקים. אחת המטרות הראשיות של השיטה היא מציאת הגורם לשבר על ידי אנליזה של המשטח בו התרחש. צורות שונות של גדילת סדק (למשל התעייפות החומר, שיתוך, ועוד) יוצרות צורות אופייניות על המשטח שנשבר, וניתן לנתח את הצורות כדי לזהות את צורת הכשל. התבנית הכללית של הסדקים היא לעיתים יותר חשובה מסדק ספציפי, במיוחד בחומרים שבירים כמו חומרים קרמיים וזכוכיות. מטרה חשובה של פרקטוגרפיה היא למצוא את המקום בו הסדק החל. זאת משום שאם נמצא היכן הסדק החל, ייתכן שהדבר ייתן לנו רמזים לגבי הסיבה שבגללה הוא נוצר. צפייה ראשונית בסדק בדרך כלל נעשית בשימוש בסקאלה מקרוסקופית, בעזרת מיקרוסקופ אופטי ושיטות הארה מתוחכמות (מכיוונים שונים) כדי לזהות עד כמה הסדק גדול, דרכים אפשריות להתפתחותו, ומקורות אפשריים ליצירתו. במקרים רבים שיטה זו היא מספקת כדי לזהות את אופן הכשל והסיבות ליצירת הסדק וגדילתו. גורמים נפוצים שגורמים להיסדקות הם גבולות גרעין, חללים בחומר, חומרים זרים שנכנסו אליו, ונקודות של ריכוז מאמצים מכניים. כמו כן ניתן לראות "קווי סדק" אשר מראים את כיוון התפתחות הסדק. בכשל שנגרם מהתעייפות החומר, ניתן לראות סדק שביר מתפשט אל תוך החומר בצעדים קטנים. במקרים רבים השימוש במיקרוסקופ אור אינו מספיק, ונדרש להתבונן בחומר בהגדלה גבוהה יותר. במקרים אלו ניתן להשתמש במיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM). ההפרדה של מיקרוסקופ זה גבוהה בהרבה משל מיקרוסקופ אור, אך הדוגמאות מצולמות ללא צבעים. בצילום ה-SEM המוצג ניתן לראות כיסוי גומי של בלמים של מכונית. השבר גרם לתאונת דרכים כאשר לפתע הגומי נשבר לחלוטין לאחר תהליך התעייפות ארוך שעבר. החומר שנשבר הוא גומי ניטריל (NBR), פולימר המשמש באופן נפוץ כשנדרשת התנגדות לשמן. שיטת חקר פני שבר נמצאת בשימוש בהנדסת חומרים ומכניקת השבר, כאשר יש לבחון כשלים שהתרחשו. השיטה משמשת חוקרים לבחינת כשלים בחפצים ששימשו כנשק, למשל בקבוקים שבורים. עבור חשוד שטוען שהבקבוק נשבר בטעות כשפגע בקורבן, ניתן לגלות שהטענה שקרית, ושנדרש היה כוח רב כדי לשבור את הבקבוק כדי שאפשר יהיה לתקוף איתו את הקורבן. חורים של כדורי אקדח בשמשות מכוניות או חלונות יכולים גם כן להראות את כיוון הירי ועוצמתו. במקרים כאלה, התבנית הכוללת של הסדקים היא חיונית כדי לשחזר את האירועים שהתרחשו, ולא המאפיינים של סדק ספציפי. הנדסת חומרים מכניקת השבר שיתוך התעייפות החומר מדיה וקבצים בנושא חקר פני שבר בוויקישיתוף
כנסיית גבירתנו מלייוויש

כנסיית גבירתנו מלייוויש (סרבית קירילית: Богородица Љевишка, סרבית לטינית: Bogorodica Ljeviška) היא כנסייה סרבית אורותודוקסית השוכנת על גדות נהר ביסטריצה במרכזה של העיר פריזרן שבקוסובו. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית ב-13 ביולי 2006 כהרחבה להכרזתו של מנזר דצ'אני, ובאותו מעמד הוספה גם לרשימת אתרי המורשת העולמית הנמצאים בסיכון. הכנסייה הנוכחית מוקדשת לבתולה ותחילתה במחצית הראשונה של המאה ה-13. היא נבנתה על חורבותיה של בזיליקה המתוארכת לאמצע תקופת השלטון של האימפריה הביזנטית (המאה ה-9 עד המאה ה-11), וזו הוקמה בתורה על חורבותיו של מזבח נוצרי קדום. האדריכל ניקולאס, שככל הנראה הגיע מאפירוס, הקים את הכנסייה בצורת צלב הנושא חמש כיפות. בצדדיה הצפוני, הדרומי והמערבי, הוספו שלוש ספינות, וכן הוקם נרתקס מקורה בשלושה קמרוני חבית, מרפסת חיצונית פתוחה ומגדל בצידו המערבי של המבנה. קירות המבנה הוקמו משילוב של טוף, לבנים ומלט, בדומה לחומרים אשר שימשו בהקמתו של מנזר גרצ'אניצה. הכנסייה הגיעה לצורתה הנוכחית בתחילת המאה ה-14, וקירותיה נצבעו ב-1313. כתובות בחזית המזרחית מתעדות את המלך מילוטין ואת הבישוף דמיאנוס כאחראיים להקמתה. כל הקירות, הקשתות והכיפות כוסו בפרסקאות בסגנון הרנסאנס הביזנטי, אך רק כ-30% מהם השתמרו. בכיפה נראים דמויותיהם של ישו ומתחתיו הנביאים, ושל האוונגליסטים, ועל הקירות האחרים מצוירות סצינות מחייו של ישו. בנרתקס ציורים גדולים במיוחד של שליטים סרבים ובמרפסת החיצונית מתוארים, בין היתר, יום הדין, יוחנן המטביל ומאבקו של יעקב במלאך. עם הכיבוש העותמאני השני של סרביה ב-1756 הפכה הכנסייה למסגד, נערכו בה מספר שינויים ורוב הפרסקאות טויחו. רק בתחילת המאה ה-20 שב המבנה לשמש ככנסייה, ובשנות ה-50 של המאה התבצעו בו עבודות שימור. בין 1950 ל-1952 התגלו חלק מהפרסקאות שמתחת לשכבת הסיד, ואלה שוקמו ונצבעו מחדש בין 1969 ל-1979. הכנסייה נשמרה על ידי כוח צבאי מטעם נאט"ו מאז יוני 1999, אך היא חדלה מלשמש לייעודה בשנת 2004 בשל המהומות האתניות, והוסב לה נזק. קבוצת מומחים במימון סרבי ביקרה בכנסייה במספר הזדמנויות על מנת להעריך את גובה הנזקים, אך למרות זאת לא ננקטו צעדים של ממש לתיקונם. בשנים האחרונות נבזזה הכנסייה במספר הזדמנויות, ובין היתר נגנב גג העופרת היקר מספר פעמים. מדיה וקבצים בנושא כנסיית גבירתנו מלייוויש בוויקישיתוף כנסיית גבירתנו מלייוויש, באתר קוסובו.נט
מנזר הפטריארכיה של פץ'

מנזר הפטריארכיה של פץ' (סרבית: Пећка патријаршија, אלבנית: Patrikana e Pejës) הוא מנזר סרבי אורתודוקסי השוכן בסמוך לעיר פץ' שבקוסובו, ובו ארבע כנסיות. המקום משמש כמרכז הרוחני וכמאוזוליאום של הבישופים והארכיבישופים של סרביה. לא ברור מתי בדיוק הוקם המנזר. אחת הדעות היא כי הארכיבישוף סבאה (1175 - 14 בינואר 1235) היה בחיים כאשר האתר הפך למטוה (קרקע בבעלות ומנוהלת על ידי מנזר) של מנזר ז'יצ'ה, שבאותה תקופה היה מקום המושב של הארכיבישופות הסרבית. הארכיבישוף ארסניי הראשון בנה את כנסיית השליחים הקדושים, כיוון שרצה שמקום מושבה של הכנסייה הסרבית יהיה באזור בטוח וקרוב למרכז המדינה, וב-1250 לערך הוא הורה לקשט אותה. הארכיבישוף ניקודים הראשון בנה את כנסיית דמטריוס הקדוש ב-1320 מצפון לכנסיית השליחים, ומספר שנים לאחר מכן בנה יורשו, הארכיבישוף דנילו השני, את כנסיית הבתולה הקדושה הודגטריה מדרום לכנסיית השליחים, ודרומית לאחרונה הוא הקים את כנסיית ניקולאס הקדוש. בתקופתו של הארכיבישוף יואנקיי השני, בערך ב-1345, הוספו הפרסקאות לכנסיית דמטריוס שקודם לכן לא הייתה מקושטת. במהלך המאה ה-14 בוצעו שינויים קטנים בכנסיית השליחים, כך שחלקים מסוימים קושטו בתקופה מאוחרת יותר. בין המאה ה-13 למאה ה-15, וכן במאה ה-17, נקברו הפטריארכים והארכיבישוף הסרבים מפץ' בכנסיות אלה. עבודות השיקום של המתחם החלו ביוני 2006 ונמשכו עד נובמבר של אותה שנה. המטרה העיקרית הייתה להגן על המתחם מפני פגעי מזג האוויר, וכן לתקן את הקירות הפנימיים והחיצוניים. בחזית הצפונית של כנסיית דמטריוס הקדוש נחשפו שני פרסקאות של מלכה ושל אציל סרביים, שקודם לכן היו מוסתרים. ב-13 ביולי 2006 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית כחלק מהרחבת ההכרזה של מנזר דצ'אני, ויחד עם שני אתרים נוספים שנוספו להכרזה, הוכר כאתר בסיכון בשל המחלוקות והמאבקים בקוסובו. שלוש מהכנסיות - כנסיית השליחים הקדושים, כנסיית דמטריוס הקדוש וכנסיית הבתולה הקדושה הודגטריה - נבנו בסמוך זו לזו והן מחוברות בנרתקס משותף, המעניק להן מראה של מבנה בודד הנושא שלוש כיפות. בכל אחת משלוש הכנסיות פרסקאות עשירים. קפלת ניקולאס הקדוש שוכנת במרחק מה מיתר שלוש הכנסיות. בעבר היו הכנסיות חלק ממתחם נזירי גדול, שהוקף בחומה ובה חמישה מגדלים. החומה ובה מגדל הנישא מעל השער נותרה במקומה, אך מבני המתחם החילוניים לא שרדו. בסביבת המתחם קמו כנסיות קטנות ומקומות פרישה רבים, ומקור שם העיר והמתחם "פץ'", במילה הסלאבית העתיקה שמשמעותה מערה. שטחו של השטח המוכרז הוא 15.3 דונם והוא חופף לשטח המתחם המוקף בחומה. סביבו שטח חיץ גדול בהרבה המשתרע על פני קילומטר רבוע. הכנסייה המרכזית, כנסיית השליחים הקדושים, הוקמה בעשור השלישי של המאה ה-13, לפי עקרונות התכנון של אסכולת ראס. היא נבנתה מאבן, ויש בה ספינה בודדת וכיפה. כנסיית דמטריוס הקדוש הוקמה בתחילת המאה ה-14 מצפון ובצמוד לקודמתה. היא הוקמה מאבן ומלבנים, גם בכנסייה זו ספינה בודדת וכיפה אך היא קטנה משכנתה. ב-1328 הוקמה כנסיית הבתולה הקדושה מצידה הדרומי של כנסיית השליחים ובאותה עת הוקם גם הנרתקס המחבר בין השלוש. חללו המרכזי של הנרתקס מקורה בקמרון חבית, ומשני צדדיו של חלל זה שני מעברים. בעבר הייתה קבועה ארקאדה בצידו המערבי, אך פתחיה נחסמו במשך השנים. מדיה וקבצים בנושא מנזר הפטריארכיה של פץ' בוויקישיתוף אתר הפטריארכיה של פץ' מפה המראה את תחום השיפוט של פטריארכיית פץ' במאה ה-17
פלאוגן

פלאוגן היא יחידת זמן גאולוגית בעידן הקנוזואיקון והראשונה שלאחר הקרטיקון מעידן המזוזואיקון. בעבר הייתה שייכת לתור השלישון שבוטל. היא התמשכה על פני 42 מיליוני שנים, מלפני 0.3 ± 66 מיליוני שנים ועד לפני 0.05 ± 23.03 מיליוני שנים. בפלאוגן נמצאות התקופות: אוליגוקן, אאוקן ופלאוקן. הפלאוגן נודעת בכך שבמשך תקופה זו התפתחו היונקים, מיצורים קטנים ופשוטים למגוון גדול של יצורים מורכבים יותר, וזאת בעקבות ההכחדה ההמונית אשר אירעה בסוף תור הקרטיקון. חלק מיונקים אלה התפתחו לאחר מכן לבעלי החיים הגדולים הנמצאים ביבשה, בעוד שחלק מהם הפכו ליונקים ימיים. בתקופה זו התפתחו גם העופות באופן משמעותי וקיבלו צורה דומה לצורה שיש להם כיום. בתקופה זו הייתה גם תנועה מסוימת של היבשות. האקלים התקרר במידה מסוימת במשך הפלאוגן, והימות שכיסו חלק מיבשת אמריקה הצפונית נסוגו בתחילת תקופה זו. לוח הזמנים הגאולוגי יצורים מהפלאוגן: פלאוגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פירותריום לעומת אדם ברילמבדה שלד של גסטורניס אוקסיאהינה פלסיאדפיס מריתריום ארסינויתריום Guarinisuchus בסילוזאורוס ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חומש תחילה

חומש תחילה הוא מטה פעולה ימני קיצוני בישראל, שהוקם במטרה להתחיל את ביטול תוצאותיה של תוכנית ההתנתקות. הטענה בבסיס השם היא שתחילת תהליך הביטול תיעשה ביישוב הקרוב ביותר ליישובים קיימים אחרים, ושבאזורו לא הייתה העברת סמכויות ביטחוניות מצה"ל, שהוא חומש. המטה מורכב מפעילי ימין אחדים (אחד מהם הוא בעז העצני, בנו של אליקים העצני והיו"ר הוא סא"ל במיל' יצחק שדמי, וכן אורית שפיץ (מורשת) וגדי אשל (נופית)). אף על פי שאינו מגובּה במנגנון ידוע כלשהו, הניע המטה כמה פעולות עלייה לחומש בסדרי גודל של עד כ-15,000 איש במשך תקופת פעילותו. כמו כן קיימת, כתוצאה מפעילות זאת, ישנה נוכחות קבועה בחומש של כמה עשרות צעירים, ומתקיימים בו לימודים סדירים בישיבת חומש בראשות הרב אלישמע כהן. בנוסף, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פועל הארגון כחלק מקואליציה של ארגונים על מנת להשיב ישראלים לחבל עזה. ההתארגנויות הגדולות ביותר: בחנוכה ה'תשס"ז (דצמבר 2006) הגיעו ליישוב שפונה שנה לפני כן כ-1,000 איש והדליקו נרות. בז'-ט' בניסן ה'תשס"ז, 26–28 במרץ 2007 הגיעו לחומש כ-3,500 איש. חלקם שהו בו יומיים ואף שלושה ימים, ואף נערך במקום טקס ברית מילה של בן של אחת מתושבות היישוב. במהלך יום העצמאות ה'תשס"ז, 24 באפריל 2007, צעדו כ-12,000 אנשי ימין להריסות חומש, ובהם חתן פרס נובל לכלכלה, פרופ' ישראל אומן. חודש וחצי לאחר מכן, בכ"ו בסיון, 12 ביוני, נערכה עליה נוספת באישור הצבא בהשתתפות אלפי צועדים. עליה זו, בניגוד לקודמותיה, אורגנה בשיתוף מועצת יש"ע. בב' באב ה'תשס"ז, 17 ביולי 2007, החל מבצע עליה מתגלגל במהלכו עלו מאות אנשים בקבוצות שמנו בין עשרות למאות עולים. זאת למרות מאמצים רבים מצד הצבא והמשטרה למנוע את האירוע. במהלך המבצע החלו העולים להקים בית כנסת ומגדל ארעיים, אך אלו נהרסו במהלך פינוי שבוצע על ידי המשטרה ב-25 ביולי. עוד באותו לילה חזרו הפעילים לחומש ומאז הם נמצאו על חורבותיו פחות או יותר ברציפות כאשר מדי פעם היו מפונים לצומת בית ליד או קדומים ועולים חזרה להר, עד לתיקון מספר 7 לחוק ההתנתקות שהתיר זאת בשנת 2023. בי' בשבט תשס"ח מספר חסידי חב"ד עלו למקום עם מכונת דפוס והדפיסו את ספר התניא בגבעה סמוכה לחומש. הם עלו וערכו שם התוועדויות נוספות, כאשר הידועה ביניהם הייתה בהשתתפות הרב זימרוני ציק. בל"ג בעומר ה'תשס"ט עלו עשרות אלפי פעילים לחומש, בתיאום עם כוחות הביטחון. בליל תשעה באב ה'תשס"ט עשרות פעילי חומש קראו תחילה קינות ומגילת איכה על חורבות חומש. ביום השלישי לחול המועד פסח ה'תשע"ב עלו כ-12,000 אנשים לחומש, בתיאום עם כוחות הביטחון. שם התקיים סיום מסכת כתובות עם ישיבת חומש בהשתתפות הרב חיים דרוקמן, הרב אליקים לבנון, הרב ישראל אריאל, הרב דוד דודקביץ וחברי כנסת. אתר האינטרנט הרשמי של חומש תחילה רותי אברהם, אלדד: באנו להתחייב לחזור לחומש, באתר ערוץ 7, 18 בדצמבר 2006 ויקרא שמו בישראל: אורי שלום - וידאו, באתר ערוץ 7, 28 במרץ 2007 אפרת וייס, הצעדה לחומש: שני חיילים נפצעו קל, באתר ynet, 24 באפריל 2007 עוזי ברוך, עשרות פעילים שהו בשבת בחומש, באתר ערוץ 7, 28 ביולי 2007 נדב שרגאי, יובל אזולאי ויהונתן ליס, הארץ‏, חומש: המשטרה פינתה נערות בכוח, באתר וואלה, 23 ביולי 2007(הקישור אינו פעיל, 24.12.2021) אורנית עצר, בלעדי: חקירות במשטרה למטה חומש, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2007 משה ידיד, חומש: מחדשים ומקימים בית כנסת, באתר ערוץ 7, 23 ביולי 2007 עוזי ברוך, מגילת איכה על חורבות חומש, באתר ערוץ 7, 30 ביולי 2009 בני משה, ישיבת חומש מסכמת אירוע מוצלח, באתר ערוץ 7, 11 באפריל 2012
פינת המשוררים

פינת המשוררים (למפת לונדון מוגדלת)   קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקס פינת המשוררים (למפת לונדון רגילה)   קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקס פינת המשוררים (למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה)   הפרלמנט הבריטי פינת המשוררים (למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת)   הפרלמנט הבריטי פינת המשוררים פינת המשוררים הוא השם המקובל לאגף הכנסייה הדרומי של מנזר וסטמינסטר בשל משוררים, מחזאים וסופרים הקבורים ומונצחים במקום. ג'פרי צ'וסר היה המשורר הידוע הראשון שנטמן בפינת המשוררים, אף על פי שקבורתו שם הייתה בגין עבודתו בארמון וסטמינסטר ולא עקב המוניטין שלו כסופר. למרות זאת, לאחר בניית המצבה הגדולה מעל קברו של צ'וסר על ידי ניקולס בריגהאם באמצע המאה ה-16 והטמנתו של המשורר אדמונד ספנסר לא רחוק ממנו, הדבר פתח מסורת הקיימת עד היום, לקבור ולהנציח משוררים בפינה זו. עם זאת, פינת המשוררים כללה גם את קבריהם של הכמרים מהמנזר. בנוסף, נקבר בפינת המשוררים תומאס פאר, אשר חקוק על מצבתו כי מת בגיל 152, בשנת 1635, לאחר שלאורך חייו התחלפו עשרה שליטים על כס המלוכה. קבורה או הנצחה בפינת המשוררים לא תמיד התבצעה מיד לאחר המוות. לדוגמה, ג'ורג' ביירון, אשר כתביו ושיריו היו נערצים אך הוא קיים סגנון חיים שערורייתי לזמנו, נפטר בשנת 1824 אך לא הונצח אלא עד שנת 1969. אפילו ויליאם שייקספיר, אשר נקבר בסטרטפורד על האייבון בשנת 1616, לא זכה להנצחה עד שנת 1740, אז נבנתה אנדרטה על ידי ויליאם קנט. רוברט אדם רוברט בראונינג ויליאם קמדן תומאס קמפבל ג'פרי צ'וסר ויליאם קונגריב אברהם קאולי ויליאם דאווננט צ'ארלס דיקנס אדם פוקס ג'ון דריידן דייוויד גריק ג'ון גיי גאורג פרידריך הנדל תומאס הרדי סמואל ג'ונסון בן ג'ונסון רודיארד קיפלינג תומאס בבינגטון מקולי ג'ון מייספילד אן אולדפילד לורנס אוליבייה תומאס פאר מתיו פריור שארל דה סן-אברמון ריצ'רד ברינסלי שרידן אדמונד ספנסר אלפרד טניסון פגי אשקרופט ג'יין אוסטן ג'ון בטג'מן ויליאם בלייק שרלוט ברונטה אן ברונטה אמילי ברונטה רופרט ברוק פאני ברני רוברט ברנס סמואל בטלר ג'ורג' ביירון לואיס קרול ג'ורג' אליוט טד יוז תומאס סטרנס אליוט אוליבר גולדסמית' אדם לינדסי גורדון תומאס גריי רוברט האריק ג'רארד מנלי הופקינס אלפרד אדוארד האוסמן הנרי ג'יימס ג'ון קיטס ג'ני לינד הנרי וואדסוורת' לונגפלו כריסטופר מרלו ג'ון מילטון ג'ון ראסקין וולטר סקוט ויליאם שייקספיר פרסי ביש שלי ויליאם מייקפיס תאקרי דילן תומאס אנתוני טרולופ אוסקר ויילד ויליאם וורדסוורת' נואל קאוורד הרברט ריד מדיה וקבצים בנושא פינת המשוררים בוויקישיתוף
אמוניום חנקתי

אמוניום חנקתי (NH4NO3; נקרא גם חנקת האמוניה, אמוניום ניטראט) הוא הניטרט של אמוניה – מלח של חומצה חנקתית ואמוניה. החומר נמצא בשימוש רב בחקלאות כדשן עם תכולת חנקן גבוהה. כמו כן משתמשים בתכונותיו כמחמצן חזק לשם יצירת חומרי נפץ. אמוניום חנקתי נוצר בתגובת סתירה בין הבסיס אמוניה במצב גזי לבין חומצה חנקתית מרוכזת: N H 3 ( g ) + H N O 3 ( a q ) → N H 4 N O 3 ( a q ) {\displaystyle NH_{3(g)}+HNO_{3(aq)}\rightarrow NH_{4}NO_{3(aq)}} התגובה זאת פשוטה להכנה בכמויות קטנות במעבדה, אך מהווה אתגר במעבר להכנה תעשייתית, כיוון שהיא אקסותרמית מאוד. חומרי הגלם: האמוניה מיוצרת מחנקן ומימן בתהליך הבר והחומצה החנקתית מיוצרת מחמצון של אמוניה בתהליך אוסטוולד. את התוצרים של תגובה זאת מעבירים למגדלי ייבוש בהתזה או לתופי ייבוש. בתהליך זה נוצרים כדורים של אמוניום חנקתי הנמכרים בשווקים. משתמשים ליצירת זרזים מזאוליטים לצרכים שונים, כגון תעשיית הנפט. האמוניום החנקתי, משום היותו מסיס היטב במים, הוא מקור החנקן המועדף לשימוש כדשן. רוב האמוניום החנקתי המיוצר בעולם מיועד לדשנים. אמוניום חנקתי משמש כחומר פעיל בשקיות קירור. אמוניום חנקתי מתפרק לכמה גזים, ביניהם חמצן כאשר מחממים אותו, אך ניתן לגרום לו להתפוצץ. החומר הטהור מתפרק בתנאים רגילים רק מעל 200° צלזיוס, אך טמפרטורה זאת יורדת כאשר בחומר ישנם מזהמים. ברגע שמעט מהחומר מתפרק, הדבר גורר פירוק של חומר נוסף, מכיוון שבעת הפירוק נוצר חום רב. כך גדֵלה כמות החומר המתפרק וכמות האנרגיה המשתחררת ממשיכה לעלות. זהו סיכון המוכר בסוגים שונים של דשנים וגרם לאובדן של מספר אוניות משא. כמויות גדולות של החומר הן סיכון גבוה כתוצאה משחרור החמצן בהתפרקות, שעוזר בשריפה. כמו כן, כמויות כאלו עלולות להתפוצץ כמו שקרה בטקסס סיטי בשנת 1947. לאחר אסון זה שונו דרמטית התקנות בנושא אחזקת אמוניום חנקתי. בפיגוע באוקלהומה סיטי נעשה שימוש בחומרי נפץ מבוססי אמוניום חנקתי. בנובמבר 2009 אסרה ממשלת פקיסטן על שימוש בדשנים מסוימים, בהם אמוניום חנקתי, לאחר דיווחים כי הם משמשים להכנת חומרי נפץ. בינואר 2010 אסרה גם אפגניסטן על השימוש בחומרים אלו מאותה סיבה. באפריל 2013 התרחש פיצוץ עז במפעל לייצור החומר בטקסס בעקבות דליקה שהתפרצה בו. ב-4 באוגוסט 2020 התפוצץ בנמל ביירות שבלבנון מחסן שבו אוחסנו כ-2,750 טונות של אמוניום חנקתי. הפיצוץ זרע הרס ברדיוס גדול מסביב לנמל ביירות וגרם ליותר מ-250 הרוגים, 6,000 פצועים ומאות נעדרים. מדיה וקבצים בנושא אמוניום חנקתי בוויקישיתוף AFP, ‏2,750 טונות בתוך מחסן: זה החומר שהתפוצץ בביירות, באתר ynet, 5 באוגוסט 2020 אלון גרינברג דנה, אורן אליב, גנדי שטר וגדעון גרדר, דלק חלופי מבוסס חנקן לאחסון כימי בר-קיימא של מימן, כתב העת אקולוגיה וסביבה, אוקטובר 2015 אמוניום חנקתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיצוץ עז אירע בנמל ביירות, יותר מ-70 נהרגו ו-3,000 נפצעו, באתר הארץ
סאני ביץ'

סאני ביץ' (Sunny beach; בבולגרית: Слънчев бряг - "סלנצ'ב בריאג") הוא אתר נופש גדול על חוף הים השחור בבולגריה. האתר ממוקם כ-37 קילומטרים צפונית לבורגס, בשטח המוניציפלי של נסבר שבמחוז בורגס. סאני ביץ' הוא אתר הנופש הגדול והמפורסם בבולגריה. האתר כולל מעל ל-500 בתי מלון, שבהם יש מעל ל-110,000 מיטות. כמו כן, יש באזור האתר 130 מסעדות ומספר רב של בתי קפה, מועדוני לילה, בארים ופאבים. בתנופת פיתוח שמתרחשת במקום מתחילת המאה ה-21 הורחב שטח האתר, רוב בסיסי בתי המלון חודשו ומספר בתי מלון יוקרתיים נבנו, לצד הקמת מבני דיור גדולים. האוכלוסייה הקבועה באתר היא קטנה, אולם בעת הקיץ מתאכסנים בו רבבות תיירים. הרצועה העיקרית של בתי המלון הצמודים לחוף נמתחת על פני מספר קילומטרים, על פני מפרץ רחב שבין נסבר וסבטי ולאס, עיירה קטנה. בניית אתר הנופש החלה בתקופת השלטון הקומוניסטי, ב-1958, באזור בו מוקמו שתי בארות מים שסיפקו לנסבר מים בעת העתיקה ובימי הביניים. האקלים באזור הוא ים-תיכוני, מה שמסביר את הפופולריות של סאני ביץ' עוד לפני נפילת הקומוניזם. האקלים החמים יחסית היה אטרקטיבי לתושבי ברית המועצות, שרובם חיו באקלים יבשתי לח, אקלים קריר גם בקיץ. לאחר תקופה זו, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 האתר נהיה פופולרי, מלבד למבקרים רוסיים ובולגריים, גם לנופשים גרמנים. ובתחילת המאה ה-21 לתיירים בריטים, אירים, סקנדינבים וסרבים וישראלים, בזכות המחיר הנמוך של האתר ביחס לאתרי נופש אחרים על חופי הים התיכון. כמו כן, סאני ביץ' פופולרי בעיקר בקרב צעירים. האטרקציות העיקריות של האתר הן חוף הים, משחקי המים וחיי הלילה של האזור, בנוסף לאתר ההיסטורי של נסבר השוכן בקרבת מקום. יתר על כן, קרוב לאתר יש שני פארקי מים. מספר אירועים, תוכניות אופנה, תחרויות חוף ופסטיבלים, כדוגמת פסטיבל הפולקלור הבינלאומי, נערכים בסאני ביץ'. במקום פועל בית חב"ד, אשר מעניק שירותי דת ובה נערכות סעודות שבת ותפילות. אתר האינטרנט הרשמי של סאני ביץ' "מדריך אישי לסאני ביץ'", Planet Springwell מפה
רמת ויז'ניץ

רמת ויז'ניץ או בשמה הנוסף משכן ישראל היא שכונת מגורים בחיפה, שבה מתגוררים חסידי סרט ויז'ניץ ובה קיימים מוסדות החסידות. את הרעיון להקמת שכונה לחסידי סרט ויז'ניץ הגה האדמו"ר ברוך הגר בתחילת שנות ה-50. בשנת 1952 החלו ההכנות להקמת השכונה, ולשם כך הוקמה "אגודת משכן ישראל", אשר פתחה במסע מגביות לשם הקמת בית כנסת וישיבה. בי' בתמוז תשי"ד, 1 ביולי 1954 הונחה אבן פינה לשכונה, על צלע ההר שמעל ואדי רושמיה, בין הדר הכרמל ונווה שאנן. את הגישה לשכונה הגבילו לכניסה מרחוב השילוח, על מנת שהשכונה לא תהיה מקום מעבר לתחבורה בשבתות. המבנים הראשונים שהוקמו היו בנייני "שערי אברהם", וביתו של האדמו"ר, שהיה מהראשונים שעברו להתגורר בשכונה. הישיבה ובית המדרש החלו לפעול בקיץ תשי"ז 1957 במבנה בן שתי קומות, מתוך ארבע קומות שנבנו לבסוף. באותה שנה הונחה אבן הפינה לבית הכנסת "מקור ברוך". בשנת תשי"ח-1958 הוחלט כי בצמוד לשכונה ייבנה 'שיכון פאג"י'. אבן הפינה לשיכון זה הונחה בשנת תשי"ט-1959. בשנת תשכ"א-1961 הונחה אבן הפינה לתלמוד תורה של החסידות. במהלך השנים נבנו מאות יחידות דיור נוספות עבור חסידי סרט ויז'ניץ, וכן נבנו מוסדות הקריה, נבנה בית ספר לבנות "תורת אמך", ובניין הסמינר לבנות "אשת חיל" ע"ש צירל, אשת האדמו"ר ברוך הגר, והחסידות קיבלה את מבנה בית הספר "יבנה", ששימש לפני כן כבית ספר תיכון דתי לבנים, הצמוד לשכונה לשם אכלוסו על ידי בית הספר והישיבה "יחל ישראל". מצוקת הדיור בשכונה גרמה לכך שבתים ומוסדות ייבנו על השטחים הירוקים המעטים שעמדו לרשות תושבי השכונה. כ-700 משפחות, רובן חסידי סערט ויזניץ וחלקן מחצרות חסידויות אחרת, מתגוררות ברחובות הקריה וברחובות הסמוכים שבעבר אוכלסו על ידי אוכלוסייה דתית לאומית וחילונית (רחוב השילוח, ברכת משה ורחוב מיכאל). כרב הקריה כיהן הרב יעקב הגר, עד מינויו לאדמו"ר. הרב דוד שלמה זולדן מכהן כדיין. במהלך מהומות מאי 2021 בישראל הציתו פורעים ערבים רכבים בחניית שני בניינים (אהבת שלום 4-6). דיירי הבניינים פונו והושגה שליטה על האש. חקירת המשטרה הופסקה ללא מעצר חשודים, למרות סרטון תיעוד מההצתה שפורסם בתקשורת. פנים רמת ויז'ניץ הכניסה לרמת ויז'ניץ בתי רמת ויז'ניץ בית כנסת חסידי ויז'ניץ יאיר ספרן, רמת ויז'ניץ - המזוזה של חיפה, באתר העמותה לתולדות חיפה נח צנווירט, ירושלים של חיפה - או "רמת ויז'ניץ", שערים, 20 במאי 1956 אמציה פלד, רחוב מקור ברוך, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה.