laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גרג לייק

גרג לייק (באנגלית: Gregory Stuart "Greg" Lake; ‏10 בנובמבר 1947 - 7 בדצמבר 2016) היה בסיסט, גיטריסט וזמר ממוצא בריטי. לייק היה חבר בלהקות הרוק המתקדם קינג קרימזון ואמרסון, לייק ופאלמר (ELP). גרג לייק נולד למשפחה קשת יום באנגליה. כבר מילדות החל לייק להתעניין במוזיקה. אביו חשש שלא יוכל להתפרנס אך זה לא עצר בעדו. אמו קנתה לו את הגיטרה הראשונה שלו ולקחה על עצמה עבודה נוספת בערב כדי לממן לילד את שיעורי גיטרה. גרג לייק היה נער חסון וחרוץ, הוא עבד כסבל ביום ולמד מוזיקה בערב. בגיל 20 הקים את ההרכב הראשון (שלא הצליח) ומאז עבר מספר להקות. בתקופה זו חי לייק בעוני מרוד, עד כדי רעב. תקופה מסוימת חי בדירה עלובה ללא חימום ונכנס לתרדמת עקב דלקת ריאות. לייק השתקם, והמשיך ללהקה נוספת. ידידו מימי הלימודים, רוברט פריפ, הציע לו להצטרף כסולן וכבסיסט ללהקה חדשה בשם קינג קרימזון. לייק הסכים ולמרות שהיה גיטריסט, למד לנגן בגיטרה בס במהירות. לייק היה הסולן ונגן הבס באלבום הראשון של הלהקה - In the Court of the Crimson King, אשר מהווה השראה לאמני רוק מתקדם עד היום. לקינג קרימזון הייתה הופעה משותפת עם להקת דה נייס של קית' אמרסון, שעתיד להיות הקלידן של אמרסון, לייק ופאלמר. השניים התיידדו והחליטו להקים הרכב ביחד. הם צירפו ללהקתם את המתופף קרל פאלמר, וכך נולדה להקת אמרסון, לייק ופאלמר. בדצמבר 1970 יצא אלבום הבכורה של הלהקה. מאז הלהקה זכתה להצלחה והוציאה מספר רב של אלבומים. לייק התחתן, עם דוגמנית גרמנייה, ולשניים נולדה בת. בסוף שנות השבעים הלהקה התפרקה וכל איש פנה לדרכו. לייק הוציא שני אלבומי סולו: greg lake משנת 1981 Manoeuvres משנת 1983 לאחר מכן לייק הצטרף ללהקתו החדשה של פאלמר - אסיה. לייק לא השתלב היטב בהרכב החדש ועזב. ב-1985 התאחדה ELP חלקית. במקום פאלמר, אשר היה תחת חוזה באסיה, הצטרף המתופף קוזי פאוול. בשנות ה-90 התאחדה ELP בשלמותה, הוציאה שני אלבומים, ויצאה לסיבובי הופעות. לייק נפטר בליל ה-7 בדצמבר 2016, מסרטן. לייק, בניגוד לאמרסון, שהיה נוהג לכתוב קטעים מסובכים ולבנות עיבודי רוק מרשימים, היה הצד ה"רגיש" של אמרסון לייק ופאלמר. הוא הלחין בלדות אקוסטיות כמו: "Lucky Man" (שאותו כתב לייק כאשר היה בן 12) "From the Beginning" "Still... You Turn Me On" שירים אלו היו שונים מאוד מהקטעים שאמרסון נהג להלחין. אך שירים אלו, יחד עם קטעיו של אמרסון, יצרו את האופי המיוחד של הלהקה. מדיה וקבצים בנושא גרג לייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרג לייק (באנגלית) גרג לייק, ברשת החברתית פייסבוק גרג לייק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרג לייק, סרטונים בערוץ היוטיוב גרג לייק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרג לייק, באתר AllMusic (באנגלית) גרג לייק, באתר MusicBrainz (באנגלית) גרג לייק, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) גרג לייק, באתר Discogs (באנגלית) גרג לייק, באתר Songkick (באנגלית) גרג לייק, באתר Genius גרג לייק, באתר SecondHandSongs גרג לייק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "הארץ", מת גרג לייק, מייסד וסולן "אמרסון לייק ופאלמר", באתר הארץ, 8 בדצמבר 2016 ynet, המוזיקאי גרג לייק (אמרסון, לייק ופאלמר) הלך לעולמו, באתר ynet, 8 בדצמבר 2016
עתר (כתב עת)

עָתַר הוא כתב עת דו-שנתי ליצירה יהודית בספרות, בהגות ובאמנות, בעריכת בני הזוג המשוררים ד"ר אבישר הר-שפי וסיון הר-שפי, ויוצא לאור בידי הוצאת תבונות של המכללה האקדמית הרצוג מאז שנת 2010. "עתר" מפרסם שירה ופרוזה, ולכל גיליון ישנו נושא מלווה. החל מגיליונו השני, הוא התאחד עם כתב העת מבוע (של הסופר והעיתונאי יעקב אבן חן), ונוספה לו כותרת המשנה "מיסודו של מבוע". בין היוצרים שפרסמו בכתב העת ניתן למנות את יובל גלעד, אבישר הר-שפי, סיון הר-שפי, שחר-מריו מרדכי, אפרת ביגמן, יורם ניסינוביץ', יוסי סוויד, עמיר עקיבא סגל, עמיחי חסון, רות קרא איוונוב קניאל ועוד. שנים עשר הגליונות הראשונים של כתב העת, באתר מכללת הרצוג נופיה בר-ניצן, עת לעתר: היוצרים הדתיים מרימים עט, באתר ynet, 24 באוקטובר 2012 סיון ואבישר הר שפי, מחפש את היהלום, מקור ראשון, מוסף "שבת", 25 בדצמבר 2011 שירים מגיליון י"א של כתב העת עתר, באתר מתוך האתר של נילי דגן ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנבטה

הנבטה היא פעולה המאפשרת לזרעים לנבוט כדי לאכול אותם (בצורה גולמית או מבושלת) או כדי לגדל אותם לצמחים. הזרעים שנבטו נקראים נבטים או נבטוטים. הם אמורים להיות בעלי ערך תזונתי גבוה יותר יחסית לזרעים משום שאחוז חומרי התשמורת שקיים בזרע המקורי ירד וחומרים אחרים, כמו ויטמינים וחלבון, שנמצאים בזרע הופכים להיות זמינים יותר לעיכול. הנבטים הם מרכיב מרכזי של אוכל גולמי במאכלים ממזרח אסיה, ובתזונה טבעונאית. בשנים האחרונות, אכילת קטניות מונבטות הפכה פופולרית יותר, בקרב צמחוניים וטבעוניים וגם בקרב אנשים שמעוניינים לאכול בריא יותר. יתרונות ההנבטה כוללים גישה לערך תזונתי גבוה כמו גם החיסכון באנרגיה על בישול. חיסרון מרכזי שלה הוא שתהליך ההנבטה הוא מצע לגדילת חיידקים. צריכה של נבטים גולמיים שגודלו בהנבטות מסחריות הובילה לכך שבמשך העשורים האחרונים דווחו עשרות מקרים של הרעלות, בחיידקי אי. קולי וסלמונלה שחלקן הסתיימו במוות. ניתן להנביט בקלות ובאופן בטוח בבית, תחילה יש לשטוף את הקטניות, להשרות אותן במים למספר שעות, למשל למשך הלילה, ולאחר מכן להעבירן למסננת למספר ימים. במהלך ימים אלו חשוב לשטוף את הקטניות מספר פעמים ביום ולוודא שהן לא מתייבשות. אחרי שהקטניות נבטו ניתן להשתמש בהן כפי שהן או לבשל אותן עד לריכוך. את הנבטוטים המבושלים שומרים במקרר או במקפיא. במקרר הנבטוטים נשמרים למספר ימים, במקפיא למספר חודשים. תהליך ההנבטה אורך יום עד מספר ימים, הוא יכול להתבצע בבית, או בקנה מידה גדול יותר, לשם שימוש מסחרי. לפני הנבטה כדאי לשטוף את הזרעים משאריות קרקע ומחיידקים גורמי מחלות שעלולים להמצא בקרקע או על הזרעים. לאחר שלב זה משרים את הזרעים במים. שלב זה יכול לקחת בין 20 דקות לבין 12 שעות, כתלות בסוג הזרעים. ההשריה מגדילה את תכולת המים בזרעים ומוציאה אותם ממצב התרדמה שלהם. לאחר מכן יש לסנן את הזרעים במסננת. לוקחים את הזרעים הלחים ומניחים בקערה, מגש, או צנצנת בעלי תחתית עם חורים בד או מגבת נייר, או במתקן הנבטה ושמים בארון חשוך או במקרר (כתלות בטמפרטורה) פעם -פעמיים ביום מוציאים את הנבטים, שוטפים קלות מתחת לברז, או מלחלחים קלות עם מעט מים, מסננים היטב כדי למנוע עודף נוזלים ומחזירים לארון. תהליך זה נמשך במשך יומיים או שלושה – או עד שמתחילה הנביטה. במשך התהליך הנבטים צריכים לשמור על לחלוחיות – לא רטובים מידי (כי אז יתרחש רקבון) ולא יבשים מידי. הזרעים צריכים להמצא בטמפרטורה נוחה – בין 13 ל-21 מעלות. ולכן בישראל קל יותר להנביט בזמן החורף. תהליך ההנבטה של חלק מהנבטים (עדשים, מאש) יכול להתרחש גם במקרר, במיוחד בקיץ, אבל לפעמים קר מידי במקרר והתהליך לא יתרחש. ניתן להשתמש בכך כדי להאט או לעצור תהליך הנבטה בצורה יזומה כדי לאכול את הנבטים במשך מספר ימים. קיימים סוגים שונים של מתקני הנבטה – שניתן לקנות או לייצר לבד. מתקן אחד או צנצנת זכוכית פשוטה. את קצה הצנצנת סוגרים עם חתיכת בד גאזה או בד דומה, המוחזק במקומו באמצעות גומיה או חבל. אפשרות סגירה אחרת היא מכסה מחורר. אפשרויות אחרות כוללות מגש הנבטה או צלחת שטוחה שבתחתית שלהם יש מגבת-נייר או בד. מדיה וקבצים בנושא הנבטה בוויקישיתוף על הנבטה ונבטים, באתר באופן טבעי הנבטת קטניות – הנבטה כפעילות לילדים, באתר הלול הנבטה – זרע התקווה בבלוג "חיים פשוטים" הנבטה, באתר אנימלס איך להנביט קטניות ודגנים בבית, באתר יוטיוב טל ניר-אוחיון‏, חזרה לטבע: האם הנבטה היא באמת כל כך בריאה?, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2016 דנה אפרייט, להפוך את הקטניות לבריאות יותר: כך תנביטו בבית, באתר ynet, 21 בנובמבר 2018 נעמה רן, נבטוט? זה ממש פשוט! המדריך המלא להנבטת קטניות בבית, באתר Xnet‏, 3 בדצמבר 2019
זבדיאל

זַבְדִיאֵל הוא מושב באזור הדרום צפונית לקריית גת השייך למועצה אזורית שפיר. המושב הוקם באוגוסט 1950 על ידי עולים מתימן בסביבת הכפר הנטוש ג'וסיר, ועל כן נקרא בתחילה גשרון. המושב השתייך לפועלי אגודת ישראל ועיקר פרנסת התושבים נועד להיות על הפלחה. בנוסף גידלו התושבים ירקות וכותנה. המושב עלה לכותרות בתחילת פברואר 1959 לאחר שפיצוץ מסתורי שהמשטרה לא גילתה את סיבתו הרג שלושה ילדים בני משפחת לידאני. במושב התגוררו כ-84 משפחות בני שלוש חמולות שהיו מסוכסכות ביניהן במשך שנים רבות. בעקבות הסכסוכים הוקמו במושב הקטן שבו כ־100 משפחות שישה בתי כנסת נפרדים. המושב צבר בסוף שנות ה-70 חובות כבדים שהביאו לניתוק אספקת המים ובספטמבר 1980 הוחלט על פירוק המושב וזבדיאל היה המושב הראשון שמונה לו מפרק מאז שנת 1960. בסביבות שנת 2000 היו במושב 107 משקים, כ-16 יחידות של בנים ממשיכים ותוכנית הרחבה של עוד כ-100 יחידות דיור שהייתה בשלבי ביצוע. עיקר פרנסת המושב על מטעים, בעיקר של אפרסקים. זבדיאל, אתר מועצה אזורית שפיר אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 20 אחוז מהכותנה - ביישובי עולים, דבר, 5 בספטמבר 1955 6 יישובים חדשים הוקמו בחודש אוגוסט, דבר, 2 באוקטובר 1950 עמדנו בפני נס..., מעריב, 9 בספטמבר 1955 שלושה נהרגו בהתפוצצות במושב בדרום, מעריב, 1 בפברואר 1959 צבי אלגת, הפחון התפוצץ בשעה 8.44, מעריב, 2 בפברואר 1959 מכשיר התופת בזבדיאל לא של מסתננים, מעריב, 2 בפברואר 1959 יצחק יעקובי, שלושה הרוגים ופצוע אחד בהתפוצצות במושב זבדיאל, דבר, 2 בפברואר 1959 רעם בזבדיאל, דבר, 6 בפברואר 1959 אין תזוזה בבירור האסון בזבדיאל, דבר, 26 בפברואר 1959 יצחק יעקבי, הפירוד שולט בזבדיאל, דבר, 6 בפברואר 1959 נסים יחזקאל, בזבדיאל כבר עיפו לריב, מעריב, 28 ביוני 1960 בגלל ריב חמולות, מעריב, 25 בספטמבר 1963 פקודת מעצר נגד מתפרעים במושב זבדיאל, דבר, 14 ביולי 1976 שוחררו כל עצורי זבדיאל, דבר, 15 ביולי 1976 יגאל מוסקו, ‏סיפור תימני: למה צריך שישה בתי כנסת במושב אחד?, באתר ‏מאקו‏, 13 בדצמבר 2015 מושב זבדיאל ללא מים בגלל חוב, דבר, 31 במאי 1979 אלי דנון, הוחלט לפרק את מושב זבדיאל, מעריב, 16 בספטמבר 1980 אהרן פריאל, רשם האגודות השיתופיות ציווה לפרק מושב, מעריב, 27 בנובמבר 1980 ילקוט תימן: לקסיקון, עמ' 80 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליפה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ליפה – ישות מדינית היסטורית באזור מרכז גרמניה של היום המדינה החופשית ליפה – בין השנים 1918-1947 ליפה (עיר) (אנ') – עיר בפיליפינים ליפה (מטבע) – מאית הקונה, המטבע הקרואטי לופה – סוג של צמח המשמש גם כספוג אישים: קרפל ליפה – רופא ופובליציסט יהודי-גליציאני שי-לי ליפא – מחברת ספרי בישול ישראלית דואה ליפה – זמרת ודוגמנית בריטית ליפא שמלצר – זמר חסידי בולט ליפי ליף
סינגל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סינגל (מוזיקה) – תקליט המכיל שיר בודד סינגל שיווקי סינגל (אמסטרדם) – תעלה באמסטרדם סינגל (אופניים) – שביל צר המאפשר רכיבה של זוג אופניים אחד סינגל מאלט ויסקי – ויסקי שנעשה מלתת שעורה סינגל מן – סרט קולנוע משנת 2009 סינגלס – סרט קולנוע משנת 1992 סינגלס – פסקול הסרט בעל אותו שם סינגליש – שפה המדוברת בסינגפור ראו גם סינגלטון – פירושים נוספים
שמלת כלולות

"שמלת כלולות" הוא שיר שאת מילותיו כתב דודו ברק, הולחן על ידי נחום היימן, עובד על ידי אריה לבנון (כולל ההקדמה וקטעי המעבר) ובוצע על ידי שלישיית המעפיל בפסטיבל הזמר והפזמון תש"ל (1970). השיר לא זכה באחד המקומות הראשונים, אך הוא מבין השירים היותר מוכרים ומושמעים לאורך השנים מפסטיבל זה; ואף זכה למספר ביצועים נוספים (צחי ויעל, ריקה זראי, הגבעטרון ועוד). מילות השיר מנוסחות בגוף ראשון זכר ובהן הדובר מציע "שמלת כלולות" המסמלת בהדרה את אהבתו לבת הזוג שלו. השיר הולחן על ידי נחום היימן במקצב של 6/8 כשכל תיבה רביעית היא ב-4/8 ; ומכאן שמדובר לכאורה במקצב של 22/8. היימן עצמו טוען שמדובר במקצב שמשתנה, אך מציין שמקצבים שבורים כאלו שאופייניים לסגנונות שונים של מוזיקה מזרחית כמו שירת יהודי ספרד ותימן השפיעו עליו . "שמלת כלולות" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שמלת כלולות" באתר שירונט דרך ארץ השקד - שירי הלחן של דודו ברק, עמוד 94. יש לנחום היימן מספר שירים במקצב של 7/8, למשל: ערב על גגות, ארץ שבעת המינים, ריח תפוח ואודם שני ועוד.
זרחיה

זְרַחְיָה הוא מושב דתי הממוקם כעשרה קילומטרים דרום מערבית לצומת קסטינה ומשתייך למועצה אזורית שפיר. המושב נקרא על שמו של אחד מאבותיו של עזרא הסופר, הנזכר במקרא גם כשם אחת ממשפחות עולי בבל.[דרושה הבהרה] היישוב הוקם בשנת 1950 כמעברה של עולים מאיראן, בסמוך לאתרים הארכאולוגיים ח'רבת קרקפא וח'רבת ג'לדיה, אשר נסקרו עוד בידי חוקרי המאה ה-19. המושב שוכן בסמוך לתחילת אפיקו של נחל לכיש. בעקבות משבר חברתי-כלכלי שהתרחש בו בשלהי שנת 1954 עזבו 15 משפחות ממייסדי המושב. במקומן התיישבו משפחות עולים חדשים מצפון אפריקה, מרביתן ממרוקו. באוקטובר 1955 נפתחה במושב תחנת טיפת חלב. בשנת 1956 הובאו למתיישבים פרות מגרמניה ששימשו כבהמות מלאכה ולאספקת חלב. זרחיה, באתר מועצה אזורית שפיר אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ספר עזרא, פרק ז', פסוק ד' ספר עזרא, פרק ח', פסוק ד' חגיגת מועצת שפיר, הצופה, 19 בנובמבר 1950 הפילוג בחינוך הורס כל חלקה טובה במעברות, חרות, 28 בינואר 1951 ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ ישראל, כרך ב' (יהודה), עמ' 63 וותיקי זרחיה עוזבים את כפרם, על המשמר, 14 בדצמבר 1954 האמת על מתיישבי כפר זרחיה, הצופה, 17 בדצמבר 1954 מושב זרחיה של הפועל המזרחי תרם אלף ל"י ל"קרן המגן", הצופה, 1 בנובמבר 1955 18 תחנות טיפת חלב תוקמנה באיזור אשקלון, חרות, 20 באוקטובר 1955 פרים לגידול בקר לבשר יימסרו למתיישבים בחבל לכיש, דבר, 5 בינואר 1956 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לואיס פאג'ט

לואיס פאג'ט (Lewis Padgett) היה שם עט משותף של בני הזוג, הסופר היהודי אמריקאי הנרי קטנר (Henry Kuttner)‏ (7 באפריל 1915 - 4 בפברואר 1958) והסופרת סי. אל. מור (Catherine Lucille Moore)‏ (24 בינואר 1911 - 4 באפריל 1987), שכתבו סיפורי מדע בדיוני רבים, הן ביחד והן כל אחד לחוד. השם נלקח משמות הנעורים של אמהותיהם. הם גם השתמשו בשמות הבדויים "לורנס או'דונל" (Lawrence O'Donnell) ו"ס. ה. ידל" (C. H. Liddell), וכן שתפו פעולה בשמותיהם האמיתיים. בכתיבתם כ"לואיס פאדג'ט" הם חיברו סיפורים קצרים הומוריסטיים רבים במדע בדיוני בשנות הארבעים והחמישים. הסיפור "Twonky" עובד לתוכנית רדיו ולסרט באורך מלא באותו השם. פרק של אזור הדמדומים היה מבוסס על הסיפור הקצר "What You Need". הסרט העלילתי "The Last Mimzy" מבוסס באופן רופף על הסיפור הקצר "חלכן היה נמזר" (Mimsy Were the Borogoves) תורגמו רק יצירות בודדות, ובהן: "חלכן היה נמזר" (Mimsy Were the Borogoves) בתוך "מבחר הסיפורת הבדיונית" בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981 A Gnome There Was, 1941 Piggy Bank, 1942 Deadlock, 1942 The Twonky, 1942 Compliments of the Author, 1942 Time Locker, 1943 The Proud Robot, 1943 Mimsy Were the Borogoves, 1943 Shock, 1943 Open Secret, 1943 The World Is Mine, 1943 Endowment Policy, 1943 Gallegher Plus, 1943 The Iron Standard, 1943 When the Bough Breaks, 1944 The Piper's Son, 1945 Three Blind Mice, 1945 Camouflage, 1945 What You Need, 1945 Line to Tomorrow, 1945 Beggars in Velvet, 1945 We Kill People, 1946 Rain Check, 1946 The Cure, 1946 Time Enough, 1946 The Fairy Chessmen, 1946 (2 parts) Chessboard Planet, 1946 (novel) Murder in Brass, 1946 The Portal in the Picture, 1946 (novel), later published under the title Beyond Earth's Gates 1949 Project, 1947 Jesting Pilot, 1947 Margin for Error, 1947 Tomorrow and Tomorrow, 1947 (2 parts) Exit the Professor, 1947 The Day He Died, 1947 (novel) Ex Machina, 1948 Private Eye, 1949 The Prisoner in the Skull, 1949 See You Later, 1949 Beyond Earth's Gates, 1949 (novel), originally published under the title The Portal in the Picture 1946 Tomorrow and Tomorrow, 1951 (novel) Tomorrow and Tomorrow & The Fairy Chessmen, 1951 (omnibus) The Far Reality, 1951 (companion novel to Tomorrow and Tomorrow) Robots Have No Tails, 1952 (collection) Mutant (collection) Clash By Night, 1943 The Children's Hour, 1944 The Code, 1945 The Lion and the Unicorn, 1945 This is the House, 1946 Vintage Season, 1946 Fury, 1947 Promised Land, 1950 Heir Apparent, 1950 Paradise Street, 1950 The Sky is Falling, 1950 Carry Me Home, 1950 "P.S.'s Feature Flash", 1950 (essay) The Odyssey of Yiggar Throlg, 1951 Android, 1951 We Shall Come Back, 1951 Golden Apple, 1951 The Visitors, 1953 Quest of the Starstone, 1937 Earth's Last Citadel, 1943 The Mask of Circe, 1948 Home is the Hunter, 1953 Or Else, 1953 A Wild Surmise, 1953 Home There's No Returning, 1955 Two-Handed Engine, 1955 No Boundaries, 1955 (collection) Rite of Passage, 1956 ג'ברווקי לואיס פאג'ט באתר isfdb הסרט The Last Mimzy באתר imdb - קרדיט הכתיבה גם לבני הזוג.
פרונזה

האם התכוונתם ל... מיכאיל פרונזה – מהפכן, מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה וקומסר עממי לענייני צבא בשנת 1925 שמה של העיר בישקק לתקופת מה, על שם מיכאיל פרונזה
חדיד

חָדִיד הוא מושב במרכזה של ישראל, סמוך לעיר לוד. הוא משתייך למועצה אזורית חבל מודיעין. צפונית לחדיד נמצא כפר טרומן, דרומית ומערבית לו כביש מספר 1 ומחלף בן שמן, ומזרחית לו תל חדיד. שטח המושב כ-2,000 דונם. המקום יושב לראשונה במאי 1949 על ידי "קבוצת תחיה" של הפועל המזרחי שעברה הכשרה בגת רימון. בעליה על הקרקע מנתה הקבוצה 80 חברים, מתוכם 20 זוגות נשואים. הם שכנו באוהלים ובצריפים. עם העלייה על הקרקע, קיבל היישוב את שמו, על שם העיר הקדומה "חדיד", ששכנה בתל חדיד הסמוך. הקבוצה סבלה מעזיבה רבה. בשנת 1952, תושבי הקיבוץ עברו למקום סמוך, 2 ק"מ מערבה, אל מקום מישורי ונמוך יותר. במקומם הובאו, באוקטובר אותה שנה, עולים מתימן, שגרו עד אז בכפר העבודה פאר-עם, שפונה לשם הקמת חצור הגלילית. הקיבוץ נקרא מעתה חדיד תחתית והמושב נקרא חדיד עילית. תושבי חדיד עילית סבלו במקום, ובפברואר 1953 הפגינו בתל אביב נגד טיפול הסוכנות במושב. באפריל 1954 תושבי חדיד עילית עזבו את המקום ועברו לכפר יעבץ. היישוב חדיד תחתית נשאר במקום, ושמו חזר להיות חדיד. בהמשך עזבו אותו אנשי הקיבוץ המקוריים, וב-1955 התיישבו בו עולים מקוצ'ין ומתימן. בהמשך הצטרפו עולים יוצאי רומניה. על פי נתוני הלמ"ס לסוף 2021 מתגוררים במושב כ-913 נפשות והאוכלוסייה דתית וחילונית מעורבת. ביישוב פועלים: צרכנייה, מזכירות, מועדון, מקווה, בית כנסת, פעוטון, גני ילדים, וספרייה. תל חדיד מדיה וקבצים בנושא חדיד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חדיד חדיד, באתר של מועצה אזורית חבל מודיעין מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית הכנסת הנטוש במושב חדיד, באתר 'חלון אחורי', 15 בנובמבר 2016. אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 ההתישבות הדתית בהרחבתה, הצופה, 16 במאי 1949 קבוצת תחיה בגת רימון, הצופה, 8 באוקטובר 1947 הנקודה העשירית להתישבות הדתית השנה, הצופה, 13 במאי 1949 קב' תחיה עולה על הקרקע, הצופה, 12 במאי 1949 צעירים בלבטיהם, הצופה, 28 בספטמבר 1949 נסיון לעמוד בפרץ, הצופה, 3 במרץ 1950 שבתי טבת - הארץ 5/6/53 מעשה בתימנים, בהפועל המזרחי ובתכנון ישובים חדשים באזור לוד - מודיעין, הארץ, 4 בדצמבר 1952 תושבי מושב חדיד הפגינו בת"א בתביעה לתעסוקה, קול העם, 9 בפברואר 1953 על המשמר 25/9/55 עבודת דחק מועטה וקשיים רבים ביישובי השפלה ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים ובנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נעול (טום קלנסי)

נעול (באנגלית: Locked On) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר, ה-11 בסדרת הספרים אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA, הוא הספר השלישי בסדרה (לאחר שן הנמר וחי או מת), אשר מתאר את פעילותו של בנו של ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, במסגרת פעילותו במוסד מודיעיני אמריקאי לא רשמי בשם "הקמפוס". במהלך עלילת הספר פועלים ראיין ג'וניור וחבריו לארגון, על מנת למנוע את פריצתה של מלחמה גרעינין בין הודו לפקיסטן, וזאת על רקע מסע הבחירות של ראיין האב, אשר בשל תחושת חובתו למדינתו מחליט בסופו של הספר הקודם בסדרה (חי או מת), להתמודד למשרת נשיא ארצות הברית, כאשר אלו המתנגדים לכך יעשו הכל כדי לעצרו, לרבות בניסיון לפגוע בידידו הוותיק ואיש ה-CIA ג'ון קלארק. עלילת הספר נפתחת לאחר לכידתו של האמיר, הטרוריסט הידוע לשמצה בידי אנשי ה"קמפוס", ארגון מודיעיני סודי הפועל למען האינטרסים של ארצות הברית, ואשר בו חברים בין היתר ג'ק ראיין ג'וניור, ג'ון קלארק ושותפו וחתנו דומינגו שאבז. בעקבות לכידת האמיר, פועל הקמפוס לניתוח המידע המודיעיני אשר התקבל ממנו, מה שמובילם לגילוי אודות מזימתו של איש צבא פקיסטני בכיר, אשר במסגרת חזונו להקמתה של ח'ליפות אסלאמית חדשה, זומם לביים הטלת פצצת אטום מתוצרת פקיסטן על הרוסים, ובכך לגרום לנפילת המשטר בפקיסטן. בו בזמן, ג'ק ראיין האב נכנס במלוא המרץ למירוץ הבחירות לנשיאות ארצות הברית, בניסיון להדיח מכהונתו את הנשיא המכהן אד קילטי, השואף אף הוא להיבחר לכהונה שנייה. במסגרת המירוץ פועלים אנשיו של קיטלי, הן בממשל הקיים והן מחוצה לו, להוביל להפסדו של ראיין בבחירות, ולשם כך פועלים להפללתו של ג'ון קלארק, חברו הוותיק של ראיין, על סמך פעולותיו במסגרת ה-CIA, וזאת בהנחה כי הפללתו של קלארק תפגע במעמדו של ראיין, אשר קשריו לקלארק ידועים היטב. בשלב זה נאלץ קלארק לעמוד כנגד אויביו הישנים והחדשים לבדו, בניסיון לעמוד על זהותם של מפליליו. בסופו של דבר, נאלצים חברי ה"קמפוס" לעמוד למול איום ישיר על שלום העולם, כאשר איש הצבא הפקיסטני ואנשיו, בניסיון לשחרר את מנהיגם אשר נעצר בידי כוחות הביטחון הרוסיים, מאיימים לשגר פצצת אטום על מוסקבה. בשל סירובו לספק סיוע של נשיא ארצות הברית דאז, קילטי, נאלצים אנשי הקמפוס פעם נוספת להתמודד כנגד אויביה של ארצות הברית, בניסיון להציל מיליוני אנשים ממוות ודאי ולשמור על יציבות העולם. אתר האינטרנט הרשמי של נעול הספר "נעול", באתר "סימניה" דף הספר באתר הרשמי של טום קלנסי (אנגלית) נעול, באתר OCLC (באנגלית)
רות איילון

רות איילון (הרשלר) (1929 - 11 באוקטובר 2018) הייתה אתלטית ישראלית, אלופת ישראל, שיאנית ישראל, בעלת מדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות במכביה השלישית (1950). מורה לחינוך גופני ומפקחת על החינוך הגופני במחוז ירושלים. נולדה בחיפה. שרתה בפלמ"ח ולאחר מכן, בחטיבת גבעתי בצה"ל בתפקיד מש"קית חינוך. התאמנה באתלטיקה בקריית אליעזר אצל דוד הרשלר, בעלה לעתיד. לאחר נישואיה, עברה להתאמן בקבוצת הפועל ירושלים. במכביה השלישית שנערכה בשנת 1950 זכתה איילון במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש של 13.8 שניות. בתחרות שנערכה ב-21 בספטמבר 1953 קבעה איילון בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם לאה זמרי, דלית קליינמן ואיה שמוקלר שיא ישראלי חדש של 53.9 שניות. בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה איילון בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 13.5 שניות, אחרי לאה זמרי (12.8 שניות) ומדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 27.7 שניות, אחרי איירין לדרמן מבריטניה (26.7 שניות) ורודה אייבל מדרום אפריקה (27.3 שניות). למדה חינוך גופני במדרשה למורים לחינוך גופני במכון וינגייט ב-1950 והוסמכה להוראת מקצוע זה. ב-1983 למדה באוניברסיטת בוסטון וסיימה תואר שני, אף הוא בחינוך גופני. לימדה חינוך גופני בבית ספר "המכינות הפדגוגיות שליד בית המדרש למורים ע"ש דוד ילין״ ולאחר מכן בבית המדרש עצמו. במשך שנתיים קיימה בבית המדרש מגמה לחינוך גופני שבוגריו הוסמכו הן כמורים כלליים והן כמורים לחינוך גופני. בשנת 1977 מונתה למפקחת על החינוך הגופני במחוז ירושלים. במסגרת זו שיפרה בין שאר פעילויתיה, את תהליכי ריכוז תוצאות התחרויות המחוזיות באמצעות שימוש במחשוב, תהליך חדשני בתקופה זו. איילון הייתה נשואה לעורך דין דוד איילון (הירשלר), אתלט מצטיין ומאמן אתלטיקה, אלוף ושיאן הפועל בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. נולדו להם 3 בנים, ביניהם ניצב שחר איילון, גם הוא אתלט בעברו. נפטרה ב-11 באוקטובר 2018. מדיה וקבצים בנושא רות איילון בוויקישיתוף טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 באתלטיקה - קלה - - - ?, דבר, 22 בספטמבר 1950, בכתבה יש גם תמונה של רות הרשלר בני איילון ממשיכים המסורת, דבר, 12 במאי 1974 אתר אבלים רות איילון, באתר gen.rlzm.co.il נבחרת ישראל יצאה בנצחון במשחק כדורעף ב"מכביה", על המשמר, 5 באוקטובר 1950 דבר הספורט - אושרו 7 שיאים חדשים באתלטיקה-קלה, דבר, 10 בפברואר 1954 במכביה ה-4, דבר, 25 בספטמבר 1953 6 אלופים ישראליים באיגרוף, על המשמר, 23 בספטמבר 1953