מולי פיקון

מוֹלִי פִּיקוֹן (ההטעמה בהברה האחרונה: פיקון; בכתיב יידי: מאָלי פּיקאָן; בכתיב אנגלי: Molly Picon;‏ 28 בפברואר 1898 – 5 באפריל 1992, לנקסטר, פנסילבניה) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית, ופזמונאית פורה ביידיש. את עולמה קנתה בתיאטרון ובקולנוע האידישאיים, ועם דעיכת תיאטרון היידיש הופיעה בהפקות בשפה האנגלית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נולדה בניו יורק, ארצות הברית בשם מלכה (מרגרט) אופייקוּן (Opiekun), הבכורה משתי בנותיהם של קלרה לבית אוסטרוב ולואיס (לייב) אופייקון, שהתגוררו, כחלק ניכר מן המהגרים היהודים ממזרח אירופה, בלואר איסט סייד במנהטן. אמה, ילידת קייב, עבדה כתופרת, ואביה, יליד ורשה, היה חייט. כשהייתה בת שלוש עברה המשפחה לגור בפילדלפיה. בגיל חמש החלה מולי להופיע בערבי כישרונות צעירים וקטפה פרסים רבים. שם משפחתהּ (שפירושו בפולנית "מגן" או "משגיח") שונה בהמשך לפיקון. בשנות העשרה לחייה השתתפה פיקון במופע וודוויל בשם "ארבע העונות", שאתו יצאה ב-1919 לסיבוב הופעות. כאשר הגיעו חברי המופע לבוסטון מצאו שהתיאטראות סגורים בשל מגפת שפעת. פיקון מצאה את דרכה לתיאטרון היידיש המקומי בחיפוש אחר עבודה, ושם פגשה את יעקב קאליך (קאלעך), מנהל בית הגרנד אופרה, שהעסיק אותה אצלו. השניים התחתנו ב-29 ביולי באותה שנה, והיו נשואים עד מותו מסרטן ב-1975. לבני הזוג לא היו ילדים. הופעותיה בניו יורק סימנו אותה ככוכבת התיאטרון היידי בשדרה השנייה. פיקון הופיעה בסרטי קולנוע רבים, החל בסרטי ראינוע. באחד הסרטים הראשונים שהופיע בהם, "מזרח ומערב" (1923), העוסק בהתנגשות עולם התרבות היהודי הישן עם זה החדש, גילמה פיקון יהודייה ילידת ארצות הברית הנוסעת עם אביה לבקר במולדתו גליציה. ב-1931 ייסדה בשדרה השנייה תיאטרון שנקרא לכבודה על שמה. בסרטה המפורסם ביותר, "אידל מיטן פידל" (1936), מגלמת פיקון נערה יהודייה-פולנייה, היוצאת עם אביה האביון למצוא פרנסה כמוזיקאים נודדים. כדי להקל על דאגותיו של אביה, החרד למחשבה על הצרות העלולות להתרגש על בחורה צעירה הנודדת בדרכים, מתחפשת הבת לנער, וקוראת לעצמהּ "אידל". ב-1961 השתתפה במחזמר "חלב ודבש" בברודוויי. ב-1963 השתתפה בסרט דירת הרווקים בתור אימו של פרנק סינטרה. ב-1971 השתתפה יחד עם חיים טופול בסרט כנר על הגג בתפקיד "ינטה". בשנת 1974 שיחקה בקומדיה "הכל למען פיט" לצד ברברה סטרייסנד. ב-1980 ביקרה בישראל והופיעה במסגרת שעה טובה עם מני פאר, בו דקלמה קטע יידי קצר אודות אובדן הכבוד במהלך הזיקנה, שבו אישה זקנה בבית אבות, נזכרת בגעגוע בילדותה ובצמתי האושר בחייה. פיקון נפטרה בגיל 94 ממחלת אלצהיימר, ונקברה בחלקת "הברית התיאטרלית ביידיש" בבית הקברות מאונט היברון שבקווינס. מדיה וקבצים בנושא מולי פיקון בוויקישיתוף מולי פיקון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מולי פיקון, באתר AllMovie (באנגלית) מולי פיקון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מולי פיקון, באתר MusicBrainz (באנגלית) מולי פיקון, באתר Discogs (באנגלית) מולי פיקון, דף שער בספרייה הלאומית יהודה מורלי, ‏מה מאפיין משחק קומי? המקרה של מולי פיקון (1992-1898), 'הומור מקוון', דצמבר 2016, באתר Academia.edu מולי פיקון מתראיינת למני פאר מולי פיקון במסד הנתונים IBDB (באנגלית) ג'ואן גרין, ביוגרפיה נרחבת, באתר Jewish Women Archive (באנגלית) ג'ואן גרין, מולי פיקון (באנגלית) מולי פיקון, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית) ביוגרפיה, באתר notablebiographies.com (באנגלית) דיוקנה מולי פיקון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) על כתביה, באתר Jewish Teatre (באנגלית) מולי פיקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Molly Picon, All-American Maydl, באתר American Jewish Historical Society Murray Schumach, Molly Picon, an Effervescent Star Of the Yiddish Theater, Dies at 94, New York Times, April 7, 1992 Jennifer Medina, THEATER; Glancing Back Wistfully at a Yiddish Yesteryear, New York Times, September 18, 2005 תמונה מתוך הסרט Molly Picon (1898-1992) - Find a Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית)