משחקי הרעב

משחקי הרעב (באנגלית: The Hunger Games) הוא ספר הרפתקאות לנוער מסוגת ספרות ספקולטיבית שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית סוזן קולינס, והספר הראשון בטרילוגיית משחקי הרעב, הכוללת גם את "התלקחות" ואת "עורבני חקיין". הספר מציג את קטניס אוורדין בת ה-16, החיה בעולם פוסט־אפוקליפטי במדינת פאנם, במקום שבו עמדה פעם אמריקה הצפונית. בעולם זה שולטת ממשלה חזקה, השוכנת בעיר מרכזית בשם "הקפיטול". סביב הקפיטול שוכנים 12 מחוזות והיא שולטת עליהם ביד רמה. "משחקי הרעב" הוא כינוי לאירוע טלוויזיוני שנתי, שבו נבחרים באקראי נער ונערה מכל מחוז, הנשלחים להילחם למוות זה בזה. המשחקים נועדו להראות את שליטתו המוחלטת של הקפיטול במחוזות, ולהעניש את הדור הקיים ואת הילדים, על התקופה של הימים האפלים. הספר פורסם לראשונה באנגלית ב-14 בספטמבר 2008. ההדפסה הראשונה של הספר כללה 200 אלף עותקים, אך עותקים נוספים הוצאו לאור כך שבפברואר 2010 נמכרו כ-800 אלף עותקים. מאז יציאתו לאור, תורגם הספר ל-26 שפות וזכויות ההוצאה לאור שלו נמכרו ב-38 אזורים שונים. הספר עובד לסרט שיצא לאקרנים במרץ 2012 בהשתתפות ג'ניפר לורנס (קטניס אוורדין), ג'וש האצ'רסון (פיטה מלארק) וליאם המסוורת' (גייל הות'ורן). פאנם היא מדינה בעולם פוסט־אפוקליפטי, השוכנת במקום שבו עמדה פעם יבשת אמריקה הצפונית. בפאנם 12 מחוזות, עליהם מופעל שלטון אכזרי וקשה מידי מנהיגיהם השוכנים בבירה, הקפיטול העשירה. הקפיטול מנצל את המחוזות וכל מחוז נותן לקפיטול את המשאבים שלו על חשבון התושבים. לפני 74 שנים היו 13 מחוזות, אך בעקבות מרד שפרץ בין הקפיטול למחוזות, מחוז 13 הושמד ו-12 המחוזות האחרים הובסו. וכך נקבע שכל שנה, בעונת האסיף יתקיימו משחקי הרעב, שיזכיר לכל המחוזות שהקפיטול שולטים בהם ביד קשה ושאין להם סיכוי להתנגדות. במסגרת "משחקי הרעב" מוכנסים לזירה 24 "מיועדים" הנבחרים בהגרלה אקראית, מגיל 12 עד 18, בן ובת מכל מחוז, להילחם זה בזה עד מוות, בעוד הכל מוקרן בטלוויזיה מול כל מדינת פאנם. המקום בו הם נלחמים היא זירה מיוחדת, המשתנה כל פעם באופן שבו לא ידוע למה תשתנה בפעם הבאה. הזירה מופעלת על ידי קברניטי המשחק, ואם אין די בידור, הם יכולים לגרום לצרות לא טבעיות, דוגמת חומת האש שמופיעה בספר, ואף לפיצוץ ומוות מיידי של מתחרה. השורד האחרון מוכרז כמנצח במשחקים וזוכה לעושר ולתהילה נצחיים, הוא מתגורר ב'שכונת המנצחים', ועל מחוזו מרעיפים פרסים ותענוגות. קטניס היא נערה בת 16, שגרה במחוז 12, מחוז כורי הפחם. משפחתה של קטניס מונה את אמה ואחותה בת ה-12 פְּרִימְרוׂז (פְּרִים), אותן היא מפרנסת מאז מותו של אביה בתאונת מכרות (אביה של קטניס מת כאשר הייתה בסביבות גיל 11), ומכיוון שאימה לא מצאה עבודה בעקבות עצב משתק, כדי לפרנס את משפחתה נוהגת קטניס לצוד וללקט צמחי בר אכילים באופן בלתי חוקי ביער הסמוך למחוז, יחד עם ידידה הטוב, גֵייל. בשנה בה מתרחשת עלילת הסיפור מי שנבחרת כמיועדת המחוז בהגרלה היא אחותה של קטניס, פרימרוז אוורדין, או בקיצור פרים. קטניס, שאוהבת אותה יותר מכל דבר אחר, מתנדבת להחליפה ולהשתתף במקומה במשחקים. פרים נתקפת היסטריה ואינה מסכימה לשחרר אותה, אך גייל מרים אותה ולוקח אותה משם, בעוד היא ממשיכה לצעוק ולבכות. יחד עם קטניס עולה בגורל פיטה מלארק, נער שבעבר (כאשר היו קטנים) הציל את קטניס מרעב בכך שנתן לה לחם אותו שרף "בטעות", זרק אותו לרגליה בגשם, פעולה עליה שילם במכות מאמו מאוחר יותר. קטניס נוסעת לקפיטול, שם מוצגת בטקס הפתיחה מול המדינה כולה ומול תושבי הקפיטול, שביניהם גם נותני החסות העתידיים שלה והמהמרים, אנשים עשירים מכול המחוזות שיכולים לקנות לה עזרה, כמו מים, אוכל, תרופות וכו'. מחירה של כל מתנה עולה כל זמן שהמשחק נמשך, עד שלבסוף המחיר, אפילו לקרקר קטן ביום ה-12 למשחק, שווה לארוחה שלמה ושלושה כלי נשק ברמה קטלנית. קטניס עוברת שלושה ימים של אימונים בקפיטול, בהם לומדת מיומנויות לחימה והישרדות. במסגרת האימונים, המיועדים נבחנים על מיומנות. על מבחן זה מקבלים המיועדים ציון. באחד מימי האימונים, קטניס כועסת על כך שמסתכלים על ארוחה של חזיר צלוי, ולא עליה, ויורה חץ היישר בתפוח שבפיו. השופטים נבהלים מאוד, אחד מהם אפילו נופל לקערת פונץ'. לבסוף, על אף חששותיה, ציונה של קטניס הוא 11, מתוך 12, הציון הגבוה ביותר שהושג אי פעם. למרות שציון גבוה טוב מציון נמוך, ציון גבוה כל כך שם אותה כאיום על שאר המועמדים. קטניס לא יודעת האם הציון לטובתה או שלא. ציונו של פיטה הוא שמונה. בריאיון שמתקיים בערב שלפני בוקר המשחקים, בו מתראיינים כל 24 המיועדים, מתוודה פיטה על אהבתו לקטניס לפני הקהל. לאחר הראיון מסביר פיטה לקטניס שהצגתם בתור "הנאהבים חסרי המזל" הייתה בשביל שיקבלו את אהדת הקהל: ככל שהשחקן יותר פופולרי ובעל יותר סיכויים לשרוד, יש יותר סיכויים שאנשים (נותני חסות) יממנו את צרכיו במהלך המשחק עצמו. כשהם נכנסים לזירה, פיטה חובר לחבורת ה"קרייריסטים" - המתמודדים מהמחוזות העשירים (אחד שתיים וארבע) אשר מתכוננים למשחקי הרעב במשך כל חייהם ואף מתנדבים ברצון למשחקים, וקטניס בטוחה שבגד בה. היא מצדה עובדת תחילה לבדה, אך לאחר מכן כורתת ברית ומשתפת פעולה עם רוּ, מתמודדת בת 12 ממחוז 11 (מחוז החקלאות) שהצילה את חייה בכך שעזרה לה להתחמק מחבורת הקרייריסטים. היא גם מזכירה לה מאוד את אחותה. הן מתכננות לפוצץ את האספקה של הקרייריסטים: רו מארגנת הסחה וקטניס מבצעת את הפעולה עצמה. לאחר שהפעולה מסתיימת בהצלחה הולכת קטניס למקום המפגש שקבעו מראש, אך לא מוצאת שם את רו. לבסוף היא מוצאת אותה בדיוק כשמארוול, הנער ממחוז 1, דוקר אותה באמצעות חנית. כתגמול, היא יורה בו בצוואר והוא נהרג במקום. לאחר מכן, רו הגוססת מבקשת שתשיר לה. קטניס שרה לה לפני מותה, ואז מעטרת את גופתה בפרחים. לאחר מותה של רו, הקפיטול מודיע על שינוי בכללי המשחק: בניגוד למשחקים קודמים, בהם היה מנצח אחד בלבד, במשחקים האלו יתאפשר ניצחון של שני מיועדים, בתנאי שיהיו מאותו המחוז. הודעה זו מניעה את קטניס לחפש את פיטה, חברה למחוז, שנפצע אנושות לאחר שקייטו, נער ממחוז 2 הידוע בכוחו הרב, דקר אותו ברגלו. כשהיא מוצאת אותו היא מעניקה לו טיפול ראשוני ברגלו, ובהמשך משיגה עבורו תוך סיכון חייה תרופה עבור הרעלת דם, אותה השיגה במשתה בקרן השפע. שניהם מתגוררים יחד במערה במשך מספר ימים ועובדים בשיתוף פעולה. קטניס מבינה כי גילויי חיבה ואהבה ביניהם מתגמלים אותם במתנות מהעולם שבחוץ, הצופה במשחקים, ומתכננת את דבריה ופעולותיה בהתאם. בהמשך, פיטה מוצא גרגרי יער רעילים, בשם "רוש לילה", שחופן מהם הורג אותך מיידית. הוא אינו יודע שהם רעילים, וברוב תמימותו משאיר אותם על האדמה, ולאחר מכן פני- שועל אוכלת מהם בסתר ומתה. בסופו של דבר, נותרים רק קטניס, פיטה וקייטו בזירה לאחר ששאר המיועדים מתו. הם מגיעים לאגם בכוונה להילחם עם קייטו, ומגלים אותו בורח ממוטציות שהכינו קברניטי המשחק, בדמות זאבים אך עם מאפיינים אנושיים מאוד שדומים למיועדים שמתו. הם בורחים לקרן השפע, שם פיטה ננשך על ידי אחד הזאבים. קטניס מכינה לו חוסם עורקים שימנע את הדימום הכבד. קייטו, שטיפס על קרן השפע לפני קטניס ופיטה, נאבק בהם. קטניס שולחת חץ בידו לאחר שהוא תופס את פיטה וחונק אותו, והוא נופל מקרן השפע אל הזאבים שקורעים אותו לגזרים. לבסוף קטניס יורה בו בתור המתת חסד, וכך קייטו מת. כעת, פיטה וקטניס הם שני המיועדים האחרונים בזירה. הקפיטול מכריז לפתע שבניגוד להכרזה הקודמת לפיה שני מיועדים מאותו מחוז יוכרזו כמנצחים, יהיה מנצח יחיד במשחק. פיטה וקטניס מסרבים להרוג אחד את השני, ולכן רעיון עולה במוחה של קטניס. היא רומזת לפיטה שיתאבדו יחד באכילת גרגרי היער שהביא, מתוך ידיעה כי חייבים להכריז על מנצח במשחק, ובתקווה שבכך קברניטי המשחק יחזרו בם. תקוותה של קטניס מתגשמת, וקברניטי המשחק מכריזים על שניהם כמנצחים, רגע לפני שפיטה מכניס את הגרגרים לפיו. לאחר שעברו טיפולים רפואיים בעקבות פציעותיהם במהלך המשחקים, קטניס ופיטה עומדים להיות מוצגים בפני הקפיטול בתור מנצחים. לפני הצגתם, היימיטץ', המדריך שלהם, מזהיר את קטניס כי הקפיטול עלול לנקום בה מכיוון ששיטתה בו וגרמה לו להכריז לבסוף על שני מנצחים, ואומר לה שהיא חייבת להעמיד פני מאוהבת בפיטה כדי שתושבי המחוזות והקפיטול יאמינו שהיא אכן מאוהבת, ושמעשיה לא היו התקוממות (להראות למחוזות שאפשר לגבור על הקפיטול), אלא נבעו מאהבתם, שאינה מאפשרת להם להרוג זה את זה. בדרך זו היא ממשיכה בטקטיקה בה השתמשה במשך כל המשחק כדי לגרוף את אהדת הקהל ולא לעורר מרד. ברכבת חזרה הביתה, קטניס מבולבלת לגבי רגשותיה לפיטה, אשר מבין כי ייתכן שסיפור ההתאהבות שימש כסיפור כיסוי, "לצורכי השעה" על מנת שתינצל מעונש מהקפיטול ועל מנת שיצאו שניהם מהזירה בחיים. פיטה נעשה קריר כלפיה, מכיוון שהוא אהב אותה באמת. הספר מסתיים בהגעתם של פיטה וקטניס לביתם במחוז 12, אוחזים ידיים לקראת המצלמות, כשהמשפט האחרון מספר, שקטניס חוששת מרגע שתצטרך להרפות מהן. ערך מורחב – משחקי הרעב (סרט) הסרט הראשון עלה לאקרנים ב-23 במרץ 2012 במקביל במספר מדינות בעולם בבימויו של גארי רוס. בישראל, הסרט יצא ב-22 במרץ 2012. מכירת הכרטיסים המוקדמת שברה שיאים עולמיים, ועברה במספר את "שחר מפציע" ואת "אווטאר". לתפקידים הראשיים לוהקו ליאם המסוורת' בתפקיד גייל, ג'וש האצ'רסון בתפקיד פיטה, ג'ניפר לורנס בתפקיד קטניס ואליזבת' בנקס בתפקיד אפי טרינקט. הסרט השני יצא לאקרנים ב-22 בנובמבר 2013 ("משחקי הרעב: התלקחות" – "The Hunger Games: Catching Fire"). הביקורות שיבחו את "משחק הרעב". סטפני מאייר מחברת "דמדומים" אמרה: "התמכרתי לספר... 'משחקי הרעב' הוא ספר מדהים". ריק ריירדן, מחבר סדרת "פרסי ג'קסון והאולימפיים", תיאר את הספר כ"סיפור ההרפתקאות הקרוב ביותר לשלמות שקראתי בחיי". אליזבת' בירד היללה את הספר ותיארה אותו כ"מרגש, מעורר מחשבה ועוצר נשימה". בנוסף, היא הגדירה את הספר כאחד הספרים הטובים של 2008. גם מגזין "בוקליסט" פרסם ביקורת חיובית ושיבח את הדמויות והרומנטיקה בספר. בביקורת שפרסם "הניו יורק טיימס", כתב ג'ון גרין כי הספר "בעל עלילה גאונית וקצב מושלם". סטיבן קינג, שיבח גם הוא את הספר ואמר "לא יכולתי להפסיק לקרוא". טרילוגיית משחקי הרעב משחקי הרעב - התלקחות משחקי הרעב - עורבני חקיין אתר האינטרנט הרשמי של משחקי הרעב (באנגלית) לירון סיני, "משחקי הרעב": ערפדים אאוט, גלדיאטורים אין, באתר ynet, 12 ביוני 2011 ענבל מלכה, "משחקי הרעב" מאת סוזן קולינס - קצת דם לקינוח הדבש , באתר הארץ, 4 באוגוסט 2010 הוויקי של משחקי הרעב (באנגלית) משחקי הרעב, באתר OCLC (באנגלית) סטפני מאייר, http://www.thehungergames.co.uk/press_and_reviews ריק ריירדן, http://www.suzannecollinsbooks.com/ אליזבת' בירד, http://web.archive.org/web/20090203035353/http://www.schoollibraryjournal.com/blog/1790000379/post/90029009.html בוקליסט, http://www.booklistonline.com/ProductInfo.aspx?pid=2739783 ג'ון גרין, הניו יורק טיימס, http://www.nytimes.com/2008/11/09/books/review/Green-t.html סטיבן קינג, The Hunger Games, EW.com, ‏8/9/2008 (באנגלית)