ז'ולייט גרקו

ז'ולייט גרקו (בצרפתית: Juliette Gréco, ‏האזנה‏Ⓘ‏; ‏7 בפברואר 1927 – 23 בספטמבר 2020) הייתה שחקנית וזמרת שאנסונים צרפתייה. ז'ולייט גרקו נולדה לאב קורסיקני ולאם צרפתייה. בילדותה גדלו היא ואחותה בבית סבתה, אם אמה, בדרום צרפת ונשלחו ללמוד במנזר. כחניכת מנזר הייתה ז'ולייט שקטה, ביישנית ומסוגרת. בזמן מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי הייתה אמה חברה במחתרת הצרפתית, וגם ז'ולייט ואחותה התגייסו לפעילות זו. כאשר נתפסו, גורשו אמה ואחותה למחנה הריכוז ראוונסבריק אך ז'ולייט, שהייתה אז בת 16, לא נשלחה עמן הודות לגילה הצעיר. במקום להישלח לרוונסבריק, נשלחה למאסר בכלא בצרפת. במהלך חורף 1943 שוחררה מהכלא, אך נאלצה לצעוד 8 קילומטרים לבדה חזרה לפריז, לבושה רק בשמלת הקיץ שלה. בפריז היא מצאה מחסה אצל השחקנית Hélène Duc, אותה הכירה מהמחתרת הצרפתית. לאחר המלחמה, דוק הוכרה כחסידת אומות עולם. בשנת 1946 עזבה אמה את צרפת ונסעה להודו-סין עם הצי הצרפתי. ז'ולייט עברה אל רובע סן ז'רמן דה פרה בפריז והחלה להסתובב בחוצות העיר, מגלה חיים חדשים שלא הכירה עד אז. היא נקלטה בהווי הבוהמי של פריז לאחר המלחמה והייתה לאחת מכוכבותיו. בלבושה השחור תמיד ובשערה השחור הארוך נראתה כהתגלמות האינטלקטואלים הצעירים, מנופצי האשליות ומוכי העוני, של הבוהמיה הצרפתית באותן שנים. בהשפעת זמרי השאנסון שפגשה בשיטוטיה בפריז התחילה לשיר ועד מהרה כבשה לה מקום של כבוד בעולם השאנסון הצרפתי. היא הייתה המוזה לרבים מן הסופרים והאמנים בסן ז'רמן דה פרה, כמו ז'אן-פול סארטר ובוריס ויאן, שאיתם נפגשה בקפה-קאבארט "השור על הגג", אותו מקום עצמו שדריוס מיו הנציח בבלט שלו בשם זה. כמה מהם כתבו לה שירים לביצוע. קולה העמוק והגמיש התאים להפליא לשירת שאנסונים, בדומה לזה של אדית פיאף לפניה. היא התעניינה מאוד במוזיקת הג'אז שפרחה בשנות ה-50 וה-60 בפריז. בשנת 1949 הייתה בת זוגו של חצוצרן הג'אז הנודע מיילס דייוויס. בסוף שנות ה-50, לאחר שהופיעה במספר סרטי קולנוע צרפתיים, שבתה את ליבו של המפיק דריל זאנוק, שפתח בפניה את האפשרות להופיע בהוליווד. היא הופיעה במספר סרטים והייתה ידידתם של ג'ון יוסטון, ארול פלין ואורסון ולס. בהמשך ניסתה את כוחה במשחק והופיעה בסרטי קולנוע אחדים. על אף הצלחותיה הרבות, כזמרת וכשחקנית, סבלה לעיתים מזומנות מדיכאון ואף ניסתה פעם להתאבד. בין 1953 ל-1956 הייתה נשואה לשחקן פיליפ למר, ממנו נולדה בתה, לאחר מכן התגרשה ממנו ונישאה לשחקן מישל פיקולי, נישואין אלה ארכו בין 1966 ל-1977. ב-1988 התחתנה עם המוזיקאי ז'ראר ז'ואנסט, שליווה את ז'אק ברל. במקביל לעיסוקיה האמנותיים הייתה פעילה כלוחמת לזכויות אדם. נפטרה ב-23 בספטמבר 2020. Jujube, published in French by Stock in 1982. תחת שמי פריז אקורדיאון דבר אלי על אהבה שיר לאוהבים הקשישים ("אהבה בת עשרים", בגרסה העברית של נעמי שמר ויוסי בנאי) אורפיאו, ז'אן קוקטו, 1950 שלום לך, עצבות, אוטו פרמינגר, 1958 שורשי השמיים, ג'ון יוסטון, 1958 סדק בראי, ריצ'רד פליישר, 1960 ההימור הגדול, ריצ'רד פליישר, 1961 ליל הגנרלים, אנטול ליטוואק, 1966 הרחק המערב, ז'אק ברל, 1975 מדיה וקבצים בנושא ז'ולייט גרקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'ולייט גרקו (בצרפתית) ז'ולייט גרקו, סרטונים בערוץ היוטיוב ז'ולייט גרקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר AllMovie (באנגלית) ז'ולייט גרקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'ולייט גרקו, באתר ספוטיפיי ז'ולייט גרקו, באתר Last.fm (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר AllMusic (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר Discogs (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר Songkick (באנגלית) ז'ולייט גרקו, באתר DNCI גבי לוין, המוזה של סן ז'רמן דה פרה מצדיקה את המיתוס, באתר הארץ, 29 במרץ 2012 מרב יודילוביץ', ג'ולייט גרקו: "האנטישמיות בצרפת מתחזקת", באתר ynet, 20 באפריל 2015 יון פדר, ג'ולייט גרקו בהופעה: הוורד עדיין פורח, באתר ynet, 5 במאי 2015 ד"ר אביב אמית, בעקבות מותה של ז'ולייט גרקו, "מה יהיה" עם יואב גינאי, גלי צה"ל, 25 בספטמבר 2020 ז'ולייט גרקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Iconic French singer and actress Juliette Gréco dies at 93, France 24, ‏23 בספטמבר 2020 (באנגלית)