laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שחרור גמדי גינה

שחרור גמדי גינה היא תופעה בה נגנבים פסלי גמדים המצויים בגינות בתים (לצורך קישוט) ו"משוחררים" במקומות שונים (בעיקר בטבע). התופעה זכתה לכיסוי תקשורתי במקומות שונים בעולם. שחרור גמדי גינה מגינתו של אדם זר היא עבירה פלילית של גנבה. עם זאת, עם התגברות הפופולריות של גמדי הגינה, הם הפכו ליעד של מתיחות ומעשי קונדס. העושים את המעשים רואים זאת כמעשי קונדס, ומביעים בכך מחאה על כך שהגמדים משועבדים לבני האדם ואינם חופשיים, ברוב המקרים הגמדים מועברים לחורשות, חופי-ים וסביב למדורות, שם הם כביכול חופשיים. יש הטוענים כי, מעבר למעשי הקונדס, קיימת בפעילויות "שחרור גמדי הגינה" אידאולוגיה של התנגדות לצרכנות יתר, בה אנשים קונים דברים שאינם צריכים, מקשטים את גינותיהם באובייקטים שלכאורה אינם מקשטים באמת, ולכאורה פוגעים בכך בסביבה ובחשיבה הסביבתית. במרוצת הזמן ולקראת סוף המאה העשרים החלו להיווצר ארגוני שחרור גמדים. הארגונים המוכרים ביותר הם: le Front pour la Libération des Nains de Jardin - FLNJ החזית לשחרור גמדי גינה - (צרפת) נחשב בעיני רבים לארגון הראשון בתחום. Movimento Autonomo per la Liberazione delle Anime da Giardino -MALAG (איטליה) תומכת בהקמת מקלט עולמי לגמדים באיטליה. FreeTheGnomes - (ארצות הברית) פחות ידוע, אינו תומך בגנבה של גמדים ושחרורם, הארגון מציע לשלוח מכתבי תוכחה לבעלי ומשעבדי גמדים. בסרט הצרפתי "אמלי" משנת 2001, מחליטה הגיבורה הראשית לנסות לעזור לאביה לגלות שכדאי לו לצאת לטייל בעולם ולכן היא גונבת את גמד הגינה של אביה מגינתו ונותנת אותו לחברתה הדיילת אשר לוקחת את הפסל למקומות אטרקטיביים רבים ברחבי העולם ומצלמת אותו במיקומים מוכרים. באחד מפרקי הסדרה אבודים, הרלי וחברו משחררים את כל גמדי הגינה של השכונה בכיכר העיר, אחרי שהרלי זוכה בלוטו. אתר החשג"ג - החזית לשחרור גמדי גינה בישראל 12 גמדי גינה חטופים הוחזרו לבתיהם - וואלה חדשות, באתר וואלה, 23 בינואר 2006 רויטרס, מי גנב את גמדי הגינה העירומים?, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2004 גמדי הגינה שבים הביתה, אבל לאיש לא אכפת, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003 Nearly 80 stolen garden gnomes discovered in central France, USA TODAY, 3.11.2006 Seventy-nine stolen garden gnomes found פורסם ב-NEWS.COM.AU ב-2 בנובמבר 2006 Garden Gnome Liberation Front strikes Paris show פורסם ב-CNN ב-13 באפריל 2000 Garden gnomes set free in France פורסם ב-BBC ב-13 יולי 2001 Gnomes freed to breed in woods פורסם ב-The independent ב-10 אוגוסט 1997
שכונת פקידי אפ"ק

שכונת פקידי אַפָּ"ק היא מתחם מגורים שהוקם בתל אביב ב-1921 עבור פקידים בכירים באפ"ק, לימים בנק אנגלו-פלשתינה. המתחם הוקם כשביל ללא מוצא היוצא מרחוב שפ"ר, המחבר בין רחוב נחלת בנימין לשוק הכרמל וכרם התימנים. האדמות שעליהן הוקמה השכונה נרכשו ב-1913, אך רק בעקבות מאורעות תרפ"א הואצו בנייתה ואכלוסה. את השכונה תכנן יוסף טישלר, ובתיה נבנו סביב שביל ללא מוצא שבקצהו כיכר קטנה. המתחם כלל עשרה בתים, כולם בני קומה אחת, מוקפים בגינות ובעלי גגות משוננים. הבתים נחשבו מפוארים יחסית לזמנם, וכללו אמבטיות, אריחי חרסינה וגגות שניתן לעלות אליהם. בכל הבתים השתכנו עובדי הבנק, למעט בית מספר 1, בו התגורר הסופר אשר ברש. זמן קצר לאחר הקמת השכונה התברר כי בשל החיפזון שבבנייתה, לא נערכו כל בדיקות הקרקע הדרושות. בעיות ניקוז הובילו להצפות, חלק מהיסודות שקעו וסדקים הופיעו בחלק מקירות הבתים. ב-1923 נערכו התיקונים הנדרשים, בפיקוחם של האדריכל יוסף ברלין ושותפו המהנדס ריכרד פסובסקי. ב-1925 הורחבו חלק מהבתים, ולאחדים מהם נוספו קומות. במשך השנים נהרס אחד מהבתים (בית מספר שמונה), ובמקומו נבנה בית בסגנון הבינלאומי. בבתים אחרים נוספו קומות, וחזיתות הגגות המשוננות שלהם נהרסו. השביל שסביבו הוקמו הבתים היה לכביש, המכונה סמטת שפ"ר, והכיכר הקטנה שבקצהו נהרסה כדי לאפשר תנועת כלי רכב. יוסי גולדברג, שולה וידריך, עידית עמית-כהן, תל אביב. עיר גלויה (2009), עמ' 114-111. ברוך רביד, הפרק "מבוי פקידי אפ"ק" בספר יוסף טישלר: אדריכל ומתכנן ערים בתל אביב, הוצאת מרכז באוהאוס, 2008 תמונות בתים בסמטת שפ"ר באתר ymap מיכאל יעקובסון, מי מכיר את הסמטה הנסתרת בלב ת"א? בעיקר מי שזכה להתגורר בה, באתר Xnet‏, 9 ביולי 2018
עשבי קדם

עשבי קדם הוא מפעל לייצור מוצרי טיפוח טבעיים מתמציות צמחיות בהתנחלות כרמל, שבדרום הר חברון. החברה מעסיקה 30 עובדים. מחזור המפעל הוא 1.5 מיליון דולר, כאשר רבע ממנו ליצוא לארצות הברית, לקנדה ולצרפת. המפעל הוקם בשנת 1996 על ידי מיכל אבריאל אמזלג, בעקבות מחקר רב תחומי שערך בעלה, ד"ר ניסים אמזלג, בוטנאי. חומרי-הגלם שבשימוש החברה, הם צמחים מגבול מדבר יהודה-הר חברון מחד עם בקעת ים המלח מאידך. באזור גבול זה בין אזורי אקלים אחדים, אקלים מדברי חם ואקלים ים תיכוני-הררי קריר, הצמחים מתמודדים עם מצבי עקה מגוונים, בצירוף ייחודי. לכן, הצמחים מכילים, בין היתר, כמות גבוהה יחסית של הורמונים צמחיים וחומרים נוגדי חמצון, כמו ויטמינים. בסיוע חברת "עשבי קדם", צמחים אלו אוקלמו לגידול חקלאי אורגני. החברה מגדלת בעצמה את הצמחים ומפיקה מהם את חומרי הגלם המבוקשים. מן הצמחים מפיקים מהם כ-35 מוצרים לשימושים כלכליים. החברה משתמשת בשיטת חליטה, אשר לפי ממצאים מחקריים, הייתה בשימוש עתיק בעין בוקק, שבמדבר יהודה. שיטה זו מאפשרת עבודה יעילה עם כמויות קטנות של חומר, דבר שלא מקובל, יחסית, בתעשיית העת החדשה. מיצוי חלקי הצמח המיועדים להיות חומרי הגלם מבוצע על ידי חליטה בשמן. חליטת הצמחים מבוצעת בשמנים צמחיים-טבעיים בלבד; בעיקר בשמן זית ושמן גרעיני ענבים. המיצוי מבוצע בטמפרטורה של 60 מעלות צלזיוס. זו טמפרטורה, שמחד יעילה להמסת חומרים שומניים, כולל חומרים ריחניים ועם זאת נמוכה דיה כדי להגן על שלמות החומרים הפעילים מפני ריאקציה כימית, כגון חמצון. השיטה מאפשרת להימנע מתופעות לוואי הידועות של שימוש מתמשך במוצרים על בסיס שמן אתרי בלבד. אתר האינטרנט הרשמי של עשבי קדם יהודית גורפיין, פאטה מורגנה של התיישבות- הצופה - טיול
AGEs

Advanced glycation end products, בקיצור AGEs, הם התוצרים הסופיים (בלתי הפיכים) שנוצרים מסכרור של חומצות אמינו. הסכרור (גליקציה) הוא תהליך ספונטני (לא אנזימטי), שקצבו נקבע על ידי ריכוז הגלוקוז בדם. גלוקוז הוא חומר ראקטיבי מאוד, זאת אומרת יש לו יכולת חזקה להגיב עם מולקולות אחרות. לכן, ככל שריכוז הגלוקוז יהיה גבוה יותר כך כמות התוצרים הסופיים תגדל. היווצרות של התוצרים הללו נחשבת מסוכנת, כיוון שהם נוטים לשנות את מבנה הרקמה בה הם נוצרו. לדוגמה, כך נוצרים אגרגטים (צברים) של החלבון קולגן, דבר שפוגע בשלמות כלי הדם ותורם להאצת התהליך הטרשתי. מדד טוב לבדיקת כמות AGEs בגוף היא בדיקת המוגלובין מסוכרר HbA1c שנערכת כדבר שבשגרה לאנשים עם מחלת הסוכרת. חשוב להדגיש כי המוגלובין מסוכרר איננו תוצר סופי שכן הסכרור הפיך במקרה זה. זהו כן מדד דיאגנוסטי טוב שממנו אפשר להקיש על כמות התוצרים הסופיים. כאשר רמת הסכרור של המוגלובין עולה על 7%, ישנה עליה גדולה בסיכון לפתח סיבוכים של מחלת הסכרת בכליה, בעיניים, בכלי הדם ובתאי העצב. בנוסף, המוגלובין מסוכרר נחשב מדד פרוגנוסטי המנבא את סיכויי התחלואה ומהווה יעד מטרה לאיזון מחלת הסכרת. מדיה וקבצים בנושא AGEs בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאנה קורסו

קאנה קורסו (באיטלקית: Cane Corso) הוא גזע של כלב בית בעל לסתות גדולות. "קאנה" (Cane) היא מילה איטלקית שפירושה "כלב". מקורה של המילה "קורסו" (Corso) שנוי במחלוקת: גרסה אחת אומרת שמקור המילה הוא יווני (Kortos), ומשמעותה "הכלב השומר על הרכוש"; אפשרות אחרת היא שמקור השם לקוח מהמילה הלטינית "Cohors", שמשמעותה "המגן" או "שומר הראש". במרוצת השנים נדבקו לקורסו עוד שמות נוספים, שתאמו את התפקידים המגוונים שהוא נדרש להם. הקאנה קורסו הוא גזע עתיק יומין הנחשב לאחד מאבות הטיפוס של כל המולוסוסים (אנ') האירופאים. מקורו בפוליה שבדרום מזרח איטליה. ממצאים מהתקופה[דרושה הבהרה] חושפים כלב דומה ביותר לקאנה קורסו של ימינו, שבצורתו לא ממש השתנה במשך כ-2,000 שנה. יש הטוענים[דרושה הבהרה] כי גזע זה הוא הנצר האותנטי ביותר לכלב המלחמה של לגיונות האימפריה הרומית, שממנו התפתחו שני כלבים אתלטיים ושריריים: הקאנה קורסו והמאסטינו דה נפוליטנו. באיטליה שימש הקאנה קורסו בתפקידים שונים ומגוונים, שתאמו מחד את אופיו היציב והחברותי, ומאידך - את יכולתו הפיזית המרשימה ועמידותו בתנאים קשים במיוחד. הם שימשו ככלבי שמירה והגנה, ככלבי ציד לחיות גדולות כמו חזירי בר, אריות, דובים וזאבים; וככלבי רועים לבקר הם שמרו על הבקר מפני זאבים וטורפים אחרים או מפני גנבי בקר. בשל היותו בעל מגוון רחב ונדיר של תכונות שונות ואינטליגנציה יוצאת דופן, שאפשרה לו להיות בחוץ כלב עבודה מעולה ובבית כלב עדין וסובלני כלפי כל בני המשפחה - הפך עד מהרה הקאנה קורסו לבן לווייתם של בעלי החוות בדרום איטליה ובמרכזה, ולחלק בלתי נפרד מהמשפחה הכפרית. במקומות רבים הפך הקאנה קורסו לעוזרו של הקצב המקומי (כמו גזע הרוטווילר), ועד היום ישנם איטלקים הקוראים לגזע זה "כלב הקצבים" (Cane Di Maccelaio). תפקידו היה להוביל את הבקר לשחיטה או לזירת המכירות בכיכר השוק. במידה והשור היה הופך להיות מסוכן, יוצא מכלל שליטה ומתפרע, הקורסו היה נדרש ל"נטרל" אותו ולהשכיבו על הקרקע, תוך תפיסת המפרקים ברגליו. גם בקרב נהגי העגלות היה הקאנה קורסו פופולרי ביותר, ותפקידו היה לרוץ לצידן ולאבטח את העגלון ומטענו מפני שודדי דרכים. עם השנים, בשל המעבר מחיים כפריים לחיים בכרך, הלך ודעך גידולו של הגזע עד שכמעט ונכחד. פריטים בודדים נשארו בחוות שבדרום איטליה (בהן הכלבים עברו מדור לדור במשך מאות שנים). בראשית שנות השמונים התגלו בדרום איטליה כמה עשרות כלבים, שצורתם הייתה מוכרת מספרות ימי הביניים ומציורים עתיקים מהמאה ה-13. לאחר הגילוי החלו חוקרים איטלקיים להתחקות אחר גזע זה, לחקור את עברו ולטפחו מחדש. ב-1996 הכירה הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות באופן רשמי בקאנה קורסו כגזע, ומאז הוא רוכש לו אוהדים רבים בכל רחבי העולם, ובתקופה האחרונה גם בישראל. פרוותו של גזע זה היא קצרה, צבעיה הם: חום, (בז), שחור, כחול (אפור) או תערובת מנומרת של הצבעים הנ"ל. גובה זכר 62-70 ס"מ, נקבה 58-66 ס"מ. משקל זכר 45-65 ק"ג, נקבה 35-50 ק"ג. מדיה וקבצים בנושא קאנה קורסו בוויקישיתוף
מסוקי

מְסוּקִי הוא תבשיל יהודי-תוניסאי שנהוג להכין לכבוד ליל הסדר. משמעות השם, ככל הנראה, "מוגש". התבשיל מכיל, לפי הנהוג בחלק מקהילות תוניסיה, לקט מירקות העונה, בשר כבש ומצות. מקובל לומר שמרכיבי התבשיל, כבש, מצה וירק, הם כנגד "פסח, מצה ומרור". יהודי תוניסיה, בחלק מהמקומות, נהגו לבשל מצות מרוסקות בתוך התבשיל כדי לרככן, שכן המצות שנאפו בתוניסיה היו עבות וקשות מאוד, עד כי כדי לאפשר את אכילתן נאלצו לכותשן בעלי ומכתש. את התבשיל הכינו גם בשביעי של פסח, כדי לנצל את שאריות הירקות והמצות. פסקל פרץ, מטעמי צפון אפריקה, בית וגן הוצאה לאור, תשמ"ג, עמ' 264–265. חיים סעדון [עורך], תוניסיה - קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים, הוצאת יד בן-צבי, תשס"ה, עמ' 249–250. מתכון מכלטה, מסוקי של פסח, באתר "עמית - העמותה הבינלאומית לשימור מורשת יהדות תוניסיה" ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא תוניסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחליאלי לימוני

נחליאלי לימוני (שם מדעי: Motacilla citreola) הוא מין במשפחת הנחליאליים. אורכו נע בין 15.5 ל-17 ס"מ; הנחליאלי הלימוני ניזון בעיקר מחרקים אותם הוא מוצא בדרך כלל בסמוך לפני המים. הוא מאופיין, בדומה לשאר מיני הנחליאליים, בזנבו הארוך אותו הוא מנענע לעיתים קרובות. הנחליאלי הלימוני דומה לנחליאלי הצהוב בגודלו ובצבעי גופו. שם המין המדעי, citreola, בא מלטינית, בה פירושו "צהוב לימוני". בעונת הרבייה בטנו וחזהו של הזכר צהובים, העורף שחור, ועל צדי הגוף ישנם כתמים לבנים; הגב אפרפר, ועל החזה ישנו בדרך כלל כתם שחור. חלקו העליון של הזנב שחור, והרגליים חומות-שחרחרות. צבעי גופה של הנקבה חדגוניים יותר, והיא חסרה את הגוון הצהוב האופייני לזכר בעונת הרבייה. בחורף, חזותו של הזכר דומה לזו של הנקבה. לנחליאלי צעיר אין צבע צהוב, וצבע נוצותיו חום-ירקרק. הנחליאלי הלימוני נודד בחורף לדרום אסיה ולישראל; וחלק קטן מהאוכלוסייה שלו מגיע עד למערב אירופה; בתקופה זו, בתי הגידול המועדפים עליו הם אזורי גבעות. בעונות הקיץ הוא מצוי בצפון-מרכז אסיה, באזורי מישוריים, בסמוך למקווי מים, באדמות ביצה ובאזורי טונדרה. עונת הרבייה נמשכת בדרך כלל בין אפריל ליוני. הקן דמוי-הכוס מוקם על הקרקע, כאשר הוא בדרך כלל מוסתר בתוך השא או תחת שיח. הקן עשוי בעיקר מטחב ומחומרים צמחיים אחרים, ומרופד בצמר, נוצות ושיערות. הנקבה מטילה 4–5 ביצים מנומרות, שנדגרות במשך 14–15 ימים. הגוזלים פורחים מהקן כ-10 עד 13 ימים לאחר הבקיעה. הנחליאלים הלימוניים הם מונוגמיים וטריטוריאליים מאוד. אוכלוסייתו של הנחליאלי הלימוני גדולה יחסית; לפי מדידות מ-1994, האוכלוסייה באירופה עומדת על כ-200,000 זוגות מקננים, וסביר להניח שהאוכלוסייה בטונדרה הרוסית גדולה עוד יותר. מדיה וקבצים בנושא נחליאלי לימוני בוויקישיתוף נחליאלי לימוני, באתר ITIS (באנגלית) נחליאלי לימוני, באתר NCBI (באנגלית) נחליאלי לימוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נחליאלי לימוני, באתר GBIF (באנגלית) נחליאלי לימוני באתר תצפית - מגדיר צפרות נחליאלי לימוני באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוג'ר ויטאקר

רוג'ר ויטאקר (באנגלית: Roger Whittaker; 22 במרץ 1936 – 12 בספטמבר 2023) היה זמר, פזמונאי ומוזיקאי אנגלי. היה ידוע בקול הבריטון שלו, וסימן ההיכר שלו היה יכולת השריקה שלו. רוג'ר ויטאקר נולד בניירובי, אז בירת מושבת קניה שבאימפריה הבריטית. הוריו, אדוארד וויולה, הם במקור מסטפורדשיר, אנגליה, שם הייתה להם חנות מכולת. לאחר שאביו היה מעורב בתאונת אופנוע, עברו הוריו לגור בחווה בקניה, בגלל מזג האוויר החם. סבו של ויטאקר שר במועדונים ואביו ניגן על כינור. רוג'ר למד לנגן על גיטרה והפך גם הוא למוזיקאי. ויטאקר שירת שנתיים ברגימנט קניה של הצבא הבריטי, שלחם נגד מרד המאו מאו. לאחר שחרורו ב-1956 נסע לדרום אפריקה ללמוד רפואה באוניברסיטת קייפטאון. לאחר שנה וחצי, עזב את הלימודים ופנה להוראה. כדי לקדם את קריירת ההוראה שלו, הוא נרשם בספטמבר 1959 לאוניברסיטת ויילס ובמשך שלוש שנים למד שם זואולוגיה, ביולוגיה וביולוגיה ימית. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל תואר אקדמי. בעת לימודיו, שר ויטאקר במועדונים מקומיים והוציא כמה משיריו על תקליט חובבים. זמן קצר לאחר מכן, הוא חתם על חוזה עם חברת תקליטים, שהוציאה את תקליטו המקצועי הראשון ב-1962. פריצת הדרך הראשונה שלו הייתה כשהופיע בטלוויזיה של אלסטר, צפון אירלנד. ביוני 1962, יצא תקליטו השני שהצליח להיכנס ל-30 הגדולים באנגליה. בשנת 1964 התחתן ויטאקר עם נטלי אובריין. לשניים יש 5 ילדים. בשנים האחרונות הוא חי באירלנד. להיטיו הגדולים הם: "השורק המקסיקני", "הפרידה האחרונה" ו"עולם חדש בבוקר". נפטר ב-13 בספטמבר 2023. מדיה וקבצים בנושא רוג'ר ויטאקר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוג'ר ויטאקר (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, ברשת החברתית פייסבוק רוג'ר ויטאקר, סרטונים בערוץ היוטיוב רוג'ר ויטאקר, ברשת החברתית Goodreads רוג'ר ויטאקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר AllMovie (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוג'ר ויטאקר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר ספוטיפיי רוג'ר ויטאקר, באתר Last.fm (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר AllMusic (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר דיזר רוג'ר ויטאקר, באתר Discogs (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר Songkick (באנגלית) רוג'ר ויטאקר, באתר Genius רוג'ר ויטאקר, באתר SecondHandSongs רוג'ר ויטאקר, באתר אמזון מיוזיק ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התיאטרון המלכותי (מדריד)

התיאטרון המלכותי (בספרדית: Teatro Real) הוא בית אופרה גדול במדריד, בירת ספרד. התיאטרון המלכותי נבנה בשנת 1850 במקומו של תיאטרון אוריינטה (Teatro de Oriente), בסמוך לארמון המלכותי בו התגוררה המלכה איזבלה השנייה שהורתה על בניית התיאטרון. בין 1867 ל-1925 אכלס התיאטרון את הקונסרבטוריום המלכותי של מדריד, עד שהשימוש בו הופסק בשל נזקים שנגרמו כתוצאה מעבודות בניית הרכבת התחתית של מדריד, שאחד מקוויה עובר מתחתיו. ב-1966 נפתח התיאטרון מחדש כאולם הופעות וקונצרטים והפך לאולם הבית של התזמורת הלאומית הספרדית ותזמורת רשות השידור הספרדית. ב-1969 אירח התיאטרון את גמר תחרות האירוויזיון, במהלכו הוצב על הבמה פסל מתכת, פרי עבודתו של האמן הספרדי סלבדור דאלי. במהלך שנות התשעים של המאה העשרים עבר התיאטרון חידוש במטרה לשמש שוב כבית אופרה, ונפתח מחדש ב-1997. כיום מעלה בית האופרה כשבעה עשר מופעי אופרה מדי שנה, חלקם בשיתוף עם בתי אופרה גדולים נוספים באירופה, לצד מספר רסיטלים ומופעי בלט בודדים. את בית האופרה מלווה כיום התזמורת הסימפונית של מדריד. מדיה וקבצים בנושא התיאטרון המלכותי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התיאטרון המלכותי (בספרדית ובאנגלית)
מגדל אלרוב

מגדל אלרוב הוא מגדל משרדים השוכן ברחוב שד"ל בתל אביב, בצמוד לבית השגרירות הרוסית שבשדרות רוטשילד 46. יזם המגדל אלפרד אקירוב רכש את בית השגרירות הרוסית והמגרש עליו הוא ממקום, כשני דונם בלבד, בשנת 1990 תמורת 5.5 מיליון דולר. כמתכנני הבניין נבחרו אברהם יסקי ויוסי סיוון והקמת המגדל החלה בשנת 1992 בשילוב עם שימור בית השגרירות הרוסית. המגדל נקרא על שם חברת אלרוב של אלפרד אקירוב, היזם ובעל השליטה בה, והוא משמש כמטה החברה. עלות הקמת המגדל הייתה כ-40 מיליון דולר והוא הושלם בשנת 1998. אכלוס המבנה החל בשנת 1999, בין השאר שכרו בו משרדים: בית ההשקעות תמיר פישמן, בנק פריווה מלוקסמבורג, שבעלות הברון בנימין דה רוטשילד, בנק מורגן סטנלי ובנק צ'ייס מנהטן. תכנון מגדל אלרוב שילב בתוכו את שימור המבנה הקיים של בית השגרירות, והיה מיזם בנייה חדשני יוצא דופן הן מבחינה הנדסית והן מבחינת מקרקעין. יזמי הבנייה זכו מהעירייה לאחוזי בנייה נוספים בתמורה לשימור המבנה, עקב הפתרון ההנדסי המורכב, וכן על פי תקדים מגדל ציון השוכן ממולו, בצידן השני של שדרות רוטשילד. במסגרת השימור הורם בית השגרירות כולו על גבי כלונסאות פלדה חדשים אשר הוחדרו מתחת למבנה הקיים בעל היסודות הרדודים, ותחתיו נחפרו מספר קומות של חניון תת-קרקעי, ללא פגיעה במבנה ההיסטורי. הצלחתו של פרויקט זה הייתה בסיס גם לשינוי התפישה באשר לטיפול במבנים היסטוריים ובנייתם של גורדי שחקים במרקמים כמו שדרות רוטשילד. האופן בו שוּמר מבנה היסטורי, אשר מראהו נשקף לשדרה, ונצפה על ידי העוברים והשבים בה, בעוד הקרקע מנוצלת ביעילות לטובת הקמת גורד שחקים שאינו פוגע בצביון השדרה, הפך את המיזם לרעיון שיושם לאחר מכן גם במקומות נוספים בשדרה וברחוב יהודה הלוי. עיצובו החיצוני של הבניין כולל צורות גאומטריות של גליל מצד אחד, ומנסרה מצדו השני. הבנייה הסתיימה ב-1999. גובהו של הבניין הוא כ-93 מטר, ובו 23 קומות משרדים. החניון התת-קרקעי בבניין כולל 6 קומות ו-280 מקומות חנייה, והוא בנוי בחלקו גם מתחת לבית השגרירות. הבניין מאופיין ברמת אחזקה גבוהה. מדיה וקבצים בנושא מגדל אלרוב בוויקישיתוף המגדל באתר אמפוריס מרדכי אלקן, בית ברייער נמכר לאקירוב ב-5.5 מליון דולר, מעריב, 29 באפריל 1990 המגדל לוהט, אבל ריק, באתר גלובס, 8 ביולי 1999 אלעזר לוין, ‏תמיר-פישמן שכר משרדים בת"א מאלרוב ב-24 דולר למ"ר, באתר גלובס, 16 באפריל 2000 אלעזר לוין, ‏בנק אירופי של רוטשילד ישלם לאקירוב 24 דולר למ"ר ברוטשילד ת"א, באתר גלובס, 22 באוגוסט 1999 אלעזר לוין, ‏מורגן-סטנלי: 24 ד' למ"ר באלרוב, באתר גלובס, 2 באוקטובר 2000 אלעזר לוין, ‏צ'ייס מנהטן שכר מאקירוב ב-24 דולר למ"ר, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2000
תקלה היימנות (מלך גוג'ם)

תכלה היימנות (1847 - 10 בינואר 1901) היה מושל גוג'ם ולאחר מכן גם מלכָּהּ. היימנות נולד בשם "אדל תסמה" בנו בכורו של דג'זמץ' תסמה גושו מושל גוג'ם מאשתו וויזרו מאסקב בשנת 1852. תסמה כיהן כמושל מוקוראר ב-1870 במאי אותה השנה זכה לתואר דג'זמץ' וחודשיים לאחר מכן ביוני קודם לתואר ראס לאחר שדודנו דג'זמץ' דסתה גוואלו הנהיג מרד נגד הקיסר תקלה גיורגיס השני לאחר מכן תקלה היה זה שהרג את מושל גוג'ם דסתה תדלה ומינה את עצמו למושל גוג'ם ב-14 ביולי 1874 ויותר מאוחר מינוי עצמי זה התקבל על ידי הקיסר יוהנס הרביעי תקלה יותר מאוחר מונה למלך גוג'ם על ידי אותו הקיסר בטקס הכתרה בדברה תבור ב-21 בינואר 1881. בתקופת שלטונו של יוהנס, מחלוקת על טריטוריות עם מנליכ מלך שוואה הובילה לקרב אמבבו בו גוג'ם הפסידה והיימנות יחד עם בניו נשלחו לאנטוטו, והקיסר העניש ויישב את הסכסוך ביניהם. לאחר מותו של יוהנס בקרב מתמה, תקלה היימנות העביר את נאמנותו למנליק. בשנת 1896, תקלה היימנות נלחם בקרב אדווה נגד האיטלקים ולצד מנליק. לתקלה היימנות היו לפחות חמישה בנים: בזבך, היילו, בלאוו, מנטוואב, ויאובדר. בנו היילו תקלה היימנות, ירש אותו כמלך גוג'אם. מדיה וקבצים בנושא תקלה היימנות בוויקישיתוף Mockler, Haile Sellassie's War, p. 385 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלפירק

אלפירק או β (בטא) בקפאוס (בלטינית β Cephei) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות - משתני בטא בקפאוס. כוכבים אלו הם בעלי מסה של 10 - 15 מסות שמש ונמצאים בשלבי יציאה מהסדרה הראשית תוך שהם הופכים לתת-ענקים או לענקים כחולים. במצב זה פני השטח שלהם פועמים באופן מחזורי ועוצמת ההארה שלהם משתנה במחזוריות של מספר שעות כך שבהירות נראיתם משתנה בין מאית למספר עשיריות של דרגת בהירות. שינוי זה קטן מכדי להראות בעין ודרושים מכשירי מדידת אור כדי להבחין בו. כוכבים בהירים מסוג זה הם β בכלב גדול שבהירותו משתנה בכרבע דרגת בהירות ולפחות אחד מכוכבי המערכת β בקנטאור שבהירותו משתנה בפחות מעשירית של דרגת בהירות. β בקפאוס הוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים במרחק של כ-600 שנות אור, המורכבת מתת-ענק כחול שהוא הכוכב המשתנה ומשני כוכבי הסדרה הראשית לבנים קטנים ועמומים יותר. β בקפאוס A הוא בעל מסה של כ-12 מסות שמש ורדיוס של כ-5 פעמים רדיוס השמש, שבדומה לבני מינו, נמצא לקראת סיום היתוך המימן שבליבתו להליום ובתהליך יציאה מהסדרה הראשית. תהליכי הסעת החום אל שכבותיו החיצוניות אינם יציבים ומשתנים במחזוריות של 4.57 שעות וגורמים לעוצמת הקרינה הנפלטת מפני השטח להשתנות. זהו כוכב חם במיוחד - טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-26,700 קלווין כך שאף על פי שבאור נראה הוא מאיר רק פי 1,500 מהשמש, בתוספת הקרינה העל-סגולה הוא קורן פי 14,600 ממנה. β בקפאוס B ו-C הם כוכבי הסדרה הראשית לבנים. הקרוב מבין השניים מקיף את β בקפאוס A במרחק של כ-45 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-90 שנים. הרחוק יותר נמצא במרחק של כ-2,400 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה שלו הוא לפחות 30,000 שנים. בהירותו הנראית היא מדרגה 7.9 וניתן לראותו באמצעות טלסקופ חובבים. δ בקפאוס משתנה קפאידי אלפירק באתר של ג'ים קלר β בקפאוס בכוכבים גדולים
אברהם יעקב פרידמן

האם התכוונתם ל... אברהם יעקב פרידמן (הראשון) – בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. אבי חסידות סדיגורה. אברהם יעקב פרידמן (השני) – בנו של רבי ישראל מסדיגורה, ה"אביר יעקב". נכדו של רבי אברהם יעקב הראשון. אברהם יעקב פרידמן (השלישי) – בנו של רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן. בן נינו של רבי אברהם יעקב הראשון. אברהם יעקב פרידמן (בויאן) – האדמו"ר מבויאן למברג. נכדו של רבי אברהם יעקב הראשון מסדיגורה. אברהם יעקב פרידמן – משורר יידי ישראלי
מכבי אשדוד (שחייה)

עמותת שחייני אשדוד היא אגודת שחייה ישראלית מאשדוד. העמותה היא מחלקת השחייה באגודה של מכבי אשדוד והיא מאגודות השחייה המובילות בישראל. האגודה הוקמה ב-1991 על ידי המאמן ד"ר ולדימיר סופר, המשמש גם יו"ר ועדה מקצועית באיגוד השחייה ורכז הארצי של השחייה במרכז מכבי. עיקר הפעילות של האגודה היא קידום נוער למצוינות. וישנם כ-770 פעילים רשומים מגיל 5 ומעלה. ההישג הגדול ביותר הוא זכייתה של ורד בורוכובסקי במדליית ארד באליפות אירופה לנוער בשנת 2002. עדי כהן זכתה בשתי מדליות זהב ב-100 ו-200 מטר גב. אלכס קולונטרוב זכה במדליית ארד ב-200 חזה ודימה מאומוב זכה במדליית ארד במשחה שליחים כנציג נבחרת ישראל במכביה. באגודה קיימת גם קבוצת "מאסטרס" לגילאי בוגרים ותיקים. ורד בורוכובסקי יעקב טומרקין נמרוד שפירא בר אור דניס לוקטב אולגה ליפשיץ ניקול סמסוניוק עדי כהן מיכאל דמיטרייב טום גוגל גיא זילברמן האגודה מתאמנת בבריכות: בית לברון, בריכת חרצית ובריכת בועות. אתר רשמי של האגודה מכבי אשדוד באתר "one"
אברהם פרידמן

הרב אברהם פרידמן (1811? – 15 ביולי 1879), היה הרב הראשי האחרון של טרנסילבניה. אברהם פרידמן היה בתפקיד רב הקהילה היהודית של שימנד תחתית, ליד ארד, בטרנסילבניה, בשנים 1830–1840. לוסיאן זאב הרשקוביץ כתב עליו ש"נראה שהושפע מדרכו של הרב אהרן חורין ונטה להקל באיסורים". ב-1834 השיב החת"ם סופר לשאלתו בנושא יבמה שאחי בעלה המנוח היה בן שש בלבד והיא ביקשה להשתחרר מעגינותה, וכתב שיש להמתין שיגדל ויערוך חליצה. הוא היה בין הרבנים המעטים שידעו הונגרית היטב והיה מטיף בהונגרית. ב-1845, לאחר מותו של רבי יחזקאל פנט, אב בית דין קרלסבורג, מונה על ידי השלטונות לתפקיד הרב הראשי של טרנסילבניה ומושבו בעיר. הרשקוביץ כתב: "החוגים הנאולוגים שואפי החדשות הם שתמכו בו, ובהשפעתם דחו השלטונות את ערעורי החרדים. רוב רבני המדינה לא שיתפו עמו פעולה, וגם הוא הצר את צעדיהם ככל שהיה לאל ידו." כשנבחר הרב הלל ליכטנשטיין לרבה של קלוז', לא אישר את המינוי והרב ליכטנשטיין נאלץ לשוב לקהילתו הקודמת במרגיטה. אברהם פרידמן הוציא לאור כתב עת בשפה ההונגרית בשם Az Izraelita (הישראלי). בין יתר פועלו, הוא השתדל אצל השלטונות להביא לביטול הצו מ-1851 לגירוש היהודים מקלוז' ומאיוד. לאחר הקונגרס הארצי של 1868–1869 פקע תוקף משרתו כרב הראשי; בראשותו נשארה קרלסבורג מחוץ לקרע כקהילת סטטוס קוו. לוסיאן זאב הרשקוביץ, ברוך טרקטין, אנציקלופדיה ליהדות רומניה: כרך ב', מוסד הרב קוק 2012, עמ' 207–208. תשובה פב ל"אברהם אב"ד דק"ק שימענדע", שו"ת חת"ם סופר אבן העזר משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, החת"ם סופר ובני דורו, בני משה 1992, עמ' 13. משה כרמלי-ויינברגר, תולדות יהודי טרנסילבניה (1623-1944), ראובן מס, 2003. עמ' 104; Kinga Frojimovics, Neológ (kongresszusi) és status quo ante rabbik Magyarországon 1869-tö̋l napjainkig, MTA Judaisztikai Kutatócsoport, 2008. עמ' 68, למטה.
ויסלה (כלב)

ויסלה (בהונגרית: Magyar Vizsla, מבוטא כ-"ויז'לה") הוא גזע של תת המין כלב הבית. הוויסלה הוא כלב הלאום ההונגרי, ופירוש השם בהונגרית הוא עירני. במאה ה-9 הגיעו לאירופה שבטי המגיארים, שלימים הפכו לעם ההונגרי, מלווים בכלביהם. כלבי הציד שלהם הוכלאו עם הכלבים המקומיים, וצאצאיהם היוו את הבסיס לפיתוח הוויסלה. בעלי האחוזות ההונגריים, שפיתחו את הצייד כתחביב, גילו שהוויסלה עונה על כל צורכיהם והמשיכו לטפח ולשמר את גזע הוויסלה. ניתן למצוא ציורים, ותחריטים של ויסלה באומנות העתיקה של העם ההונגרי כבר במאה העשירית. הוויסלה היה מוזכר גם בכתבי יד במאה ה-14, בהם הוא מתואר כעוזרו האישי של הבזייר (בזיירות היא אמנות השימוש בבזים או בדורסי יום חזקים אחרים לציד עופות ויונקים). במלחמת העולם הראשונה כלבי הוויסלה השתתפו בתור מעבירי מידע- הם היו מעבירים חבילות, מודעות ומכתבים מהחיילים בקו האש למפקדים בבסיסי הפיקוד. משפחות אצולה הונגריות שנמלטו מפני הכיבוש הרוסי ב-1945 לארצות אחרות באירופה ובאמריקה, הבריחו איתן את כלביהן וכך הצילו את הגזע מהכחדה והכירו אותו לעולם. בשנת 54׳ הוקם מועדון הגזע הראשון בארה״ב ובשנת 1960 הוא הוכר כמועדון הגזע הרשמי. הגידול והטיפוח של הגזע בארץ החל רק בשנות ה-70 ויותר מאוחר אף החלו להשתמש בו ככלב הצלה בזכות חוש הריח המפותח שלו ואהבתו לבני אדם. לכלב זה אין ריח גוף, גם לאחר מקלחת. הוא משיר שיער. רגיש לרעשים חזקים וגם בעבר קצצו את זנבו למניעת פציעתו בשדה בשעת הציד. תופעת נטילת ידי אדם בפה מוכרת בגזע, משמעותה נתינת "נשיקה". מבנה גזע הוויסלה אתלטי, שרירי, רזה ואנרגטי והגזע מתמיד להרשים את בעליו. מדיה וקבצים בנושא ויסלה בוויקישיתוף ויסלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)