laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טניה (מחנה ריכוז)

מחנה הריכוז טֶנְיָה (בסרבו-קרואטית: Logor Tenja, בסרבית קירילית: Логор Тења), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה באזור העיר אוסייק שבמדינה העצמאית של קרואטיה, בסמוך לכפר טניה. המחנה פעל מאפריל 1941 ועד שלהי אוגוסט 1942. באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ובהמשך, כוננה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה. מייד הוחל ברדיפות יהודים. מחנה טניה הוקם במסגרת עבודות כפייה של יהודי אוסייק ובמימונם הכפוי. בשיא פעולתו נכלאו בו כ-3,000 עצורים וממנו גורשו אל מחנות ההשמדה. בחורף 1941 גורשו כ-3,000 מיהודי אוסייק למחנות הריכוז ומאות מהם נכלאו בתנאים קשים במחנה טניה. 350 יהודי וִירוֹבִיטִיצָה וכן מקצת מיהודי זאגרב נכלאו בטניה בטרם גירושם למחנות ההשמדה דכאו ואושוויץ. בקיץ 1942 נעצרו 585 יהודי זמון ומרביתם הובלו לטניה. בהמשך גורשו ליאסנובאץ וסטארה גרדישקה. בשלהי אוגוסט 1942 נסגר המחנה. מחנות ההשמדה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 315. הקהילה היהודית באוסייק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 31. הקהילות היהודיות בוירוביטיצה ובזאגרב, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 122, 142. הקהילה היהודית בזמון, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 156.
אליפות אירופה בשחייה 1927

אליפות אירופה השנייה בשחייה נערכה בבולוניה שבאיטליה מ-31 באוגוסט עד 4 בספטמבר 1927. לראשונה השתתפו נשים בתחרויות באליפות זו, פרט לטורניר כדורמים שהיה לגברים בלבד. ארנה בורג (שוודיה שוודיה) היה השחיין המצטיין באליפות בפעם השנייה ברציפות לאחר שזכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף וקבע שיא עולם חדש במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:07.2 דקות. נבחרת הונגריה (הונגריה) הגנה על תוארה בכדורמים. כל המנצחות באליפות אירופה בשחייה, באתר gbrathletics (באנגלית) כל המנצחים באליפות אירופה בשחייה, באתר gbrathletics (באנגלית)
סלים אל-נור

סלים אל-נוּר (בשמו העברי: שלמה זיו-לי; 4 בנובמבר 1920 – 9 בספטמבר 2014) היה מלחין, מעבד ונגן עוד במוזיקה הערבית בישראל. אל-נור נולד ב-1920 בבגדאד בירת עיראק המנדטורית. הוא גילה כישרון מוזיקלי בגיל מוקדם, וחיבר שירים שהושרו על ידי זמרים וזמרות בולטים בעיראק, בהם הזמרת היהודייה סלימה מוראד והזמרת המצרייה רג'א עבדו. הוריו לא רצו שיעסוק במוזיקה והוא נשלח ללמוד הנדסה באיסטנבול. כשחזר לבגדאד היה שותף במועדון לילה עם אחיו ועם האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי. בשנת 1950 עלה לישראל, התיישב עם משפחתו בתל אביב והתחיל לעבוד כמהנדס בחברת מקורות. אל-נור הלחין מספר יצירות ושירים לתזמורת קול ישראל בערבית והעמיד תלמידים רבים בנגינת עוד. לדברי המוזיקולוג שלמה ישראלי, "סלים אל נור מתייחס למוסיקה בצורה אנליטית. המוסיקה של אל נור שומרת על חוקי המוסיקה הערבית הקלאסית, אך היופי שלה טמון בדיוק בשבירה של חוקים אלה. אהבה, דמיון ונחישות הם אלה שהובילו אותו לפתח זרם חדש המשלב בין האינטלקט לרגש". בסוף שנות ה-90 יצא דיסק ראשון ובו יצירות שהלחין בעיראק ואחרות שכתב בישראל בשביל תזמורת קול ישראל בערבית בניצוח זוזו מוסא (הוצאת Zuta). ב-2011 יצא אלבום נוסף, "אל-נור", ובו יצירות חדשות שלו. סלים אל-נור נפטר ב-2014, בגיל 94, ונקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה בכפר סבא. בתו ליאורה זיו-לי היא פסנתרנית ומורה לפסנתר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. Salim Al’nur; produced by Ze’ev Schlick and Amir Fishbein; performed by the composer, oud; the IBA Arabic Orchestra; Elias Shasha, voice; and other musicians, Hanniel: ZuTa Music, 2000. (Original classical Arabic music composed and performed between 1938 an 1983) שוש גבאי, הגאון מבגדאד, באתר ynet, 30 בנובמבר 2000 אשר קשר, דור הולך ונאלם: סלים אל נור הלך לעולמו, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 11 בספטמבר 2014 בן שלו, סלים אל נור, 1920-2014: האיש שמצא טעויות אפילו אצל אום כלתום, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2014 סלים אל נור באתר המוקדש לעוד (באנגלית) מוזיקה: סמאעי אנראמי, סלים אל נור, סרטון באתר יוטיוב, פסטיבל העוד תל אביב, מוזיאון תל אביב לאמנות, 15 בנובמבר 2005 (מחווה לסלים אל נור ליום הולדתו ה-85) קונצרט שירה ופיוט, 27 בדצמבר 2011, סרטון באתר יוטיוב שלמה זיו לי באתר "אבלים".
סטנדרט

האם התכוונתם ל... תקן סטנדרט בג'אז סטנדרט - סוג של דגל יחידה סטנדרט הזהב - תקן הזהב סטנדרט ראשוני - טיטור סטנדרט חברתי - נורמה שברולט סטנדרט – היא מכונית משפחתית מתוצרת חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1933–1936 בארצות הברית, קנדה, יפן, איחוד דרום אפריקה, ארגנטינה ובלגיה פלימות' סטנדרט – היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת חטיבת "פלימות'" בתאגיד המכוניות קרייזלר האמריקאי אשר יוצרה בין השנים 1935-1933
סמסונג גלקסי נוט 4

סמסונג גלקסי נוט 4 (באנגלית: Samsung Galaxy Note 4) הוא טלפון חכם מבוסס מסך מגע מתוצרת סמסונג, ופאבלט הדגל הרביעי שלה. למכשיר מסך 5.7 אינץ' ברזולוציית Quad-HD, מעבד סנאפדרגון 805 מרובע ליבות תוצרת קוואלקום או Exynos 5433 מתומן ליבות תוצרת סמסונג (שבהמשך שמו שונה לאקסינוס 7) לבחירה, מצלמת 16 מגה-פיקסל, חיישן טביעות אצבע, וסוללת ליתיום-יון 3,220 מיליאמפר. הנוט 4 הוכרז בתערוכת IFA 2014 בספטמבר 2014 והושק בהמשך השנה. בישראל המכשיר הושק ב-27 באוקטובר 2014. המכשיר מגיע עם אנדרואיד 4.4.4 עם הממשק העילי של סמסונג, Touchwiz (אנ') בגרסה החדשה, ותומך בעט הסטיילוס S-Pen. כמו מכשיר ה-Note 3, הוא תומך במחוות אוויר וחיישנים. המכשיר מגיע עם העוזרת הווירטואלית S-Voice וכן Google Now, כשלחיצה כפולה על מקש הבית תפעיל את S-Voice ולחיצה ארוכה תפעיל את Google Now. המכשיר בעל מסך 5.7 אינץ' ברזולוציה Quad HD 1440X2560, עם מסך Gorilla Glass 4 בדומה ל-Galaxy Alpha, מצלמת המכשיר היא מצלמת 16 מגה-פיקסל עם צילום וידאו 4K ומייצב תמונה משופר יותר מאי פעם+פלאש LED. המצלמה הקדמית ברזולוציה גבוהה יחסית של 3.7 מגה פיקסל עם הגדלת הזווית במצלמה מ-77° ל-90° ואפשרות ל-"סלפי פנורמי" ב-120°. המכשיר כולל חיישן טביעות אצבע, חיישני דופק, קרינת שמש, לחץ, חמצן, לחץ דם ועוד, וכן חיישן Air Gestures. למכשיר 3G Ram ומעבד מרובע ליבה סנאפדרגון 805 במהירות 2.7 GHz של Qwalcom או מעבד סמסונג אקסינוס 5433 מתומן ליבות עם ארבע ליבות 1.9 ג'יגה הרץ וארבע ליבות במהירות 1.3 ג'יגה הרץ שרץ על אנדרואיד 4.4.4. למכשיר אחסון פנימי 32 ג'יגה, וניתן להרחבה לעד 128GB נוספים באמצעות כרטיס Micro-SD. המכשיר מגיע עם העט המיוחד המותאם למכשיר S-Pen (אנ'). למכשיר סוללת 3,220 מיליאמפר ומידותיו: גובה 153.5 מ"מ רוחב 78.6 מ"מ ועוביו 8.5 מ"מ. המכשיר יושק בצבעים שחור, לבן, ורוד וזהב. . סמסונג גלקסי Samsung Galaxy Note 3 Samsung Galaxy Note Edge מדיה וקבצים בנושא סמסונג גלקסי נוט 4 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי נוט 4 מפרט המכשיר באתר GSMArena מפרט המכשיר בעברית באתר מנטליקה
אפלבאום

אפלבאום, אפלבום או אפלבוים (לעיתים: אפפלבוים), הוא שם משפחה ממקור גרמני (Apfelbaum – עץ תפוחים). האם התכוונתם ל... אבא אפפלבוים – מחנך והיסטוריון, מנהל בית הספר "תעודת ישראל" ברישא אליעזר אפלבוים – שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי אן אפלבאום – עיתונאית וסופרת יהודיה אמריקאית-פולניה, זוכת פרס פוליצר בועז אפלבאום – סופר, משורר, חוקר פוליטי ותסריטאי של סרטי עלילה וסרטים דוקומנטריים. כיהן כראש לשכת ראש-הממשלה שמעון פרס דוד אפלבום – רופא ישראלי, מנהל חדר המיון במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, ומקים השירות הרפואי ט.ר.ם עזאי אפלבום – מנתח לב ישראלי שלום זאב אפלבום – פרופסור ישראלי לאנטמולוגיה שמעון אפלבאום – ארכאולוג ופרופסור ישראלי-בריטי לארכאולוגיה והיסטוריה
הדי ביננפלד

הרטה "הדי" ביננפלד-ורטהיימר (בגרמנית: Hertha "Hedy" Bienenfeld-Wertheimer; ‏ 17 באוקטובר 1907–1976) הייתה שחיינית יהודייה-אוסטרית. בעלת מדליית ארד מאליפות אירופה בשחייה במשחה ל-200 מטר חזה ובעלת 6 מדליות, מהן 5 מדליות זהב ומדליית כסף אחת משתי המכביות הראשונות. ביננפלד ופריצי לוי, יריבתה בתחרויות וחברתה, זכו בשתי המדליות היחידות שאוסטריה זכתה בהן באליפות אירופה בשחייה עד לשנות ה-2000. ביננפלד התאמנה בקבוצת הכח וינה בהדרכת זיגי ורטהיימר (Zsigo Wertheimer;‏ 1897–1965). בשנת 1924 זכתה ביננפלד בתחרות השנתית חוצה וינה (Quer durch Wien), שחייה במים פתוחים למרחק של 5 מייל בדנובה, לעיניהם של 500,000 צופים. שנה לאחר מכן, היא סיימה שנייה אחרי פריצי לוי חברתה לקבוצה ומאז היא הפכה לדוגמנית בגדי ים פופולרית עבור מגזינים אוסטריים. באליפות אירופה בשחייה הראשונה לנשים שנערכה בבולוניה, איטליה, בשנת 1927 זכתה ביננפלד במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:27.0 דקות, אחרי הילדה שרדר (3:20.4 דקות) ושרלוט מואה (3:25.2 דקות) שתיהן מגרמניה. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיימה ביננפלד במקום 13 במשחה ל-200 מטר חזה. בשנת 1930 נישאה ביננפלד למאמנה זיגו ורטהיימר. באליפות אוסטריה שנערכה בלינץ בשנת 1931 זכתה ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה ובמשחה שליחות 3x100 מטר מעורב. במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכתה ביננפלד ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:24.8 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:34.8 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:27.8 דקות, אחרי פריצי לוי (1:17.4 דקות). במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 היא זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:18 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 5:34.6 דקות. עקב היותם יהודים, נאלצו בני הזוג ורטהיימר לברוח לפני מלחמת העולם השנייה מאימת הנאצים. הם ברחו ללונדון ומשם לארצות הברית. באמריקה הם התגוררו בניו יורק ועבדו כמדריכי שחייה. לאחר מכן ניהלו עסק נדל"ן מצליח בפלורידה. לאחר מותו של בעלה, היא חזרה להתגורר בווינה, שם היא סייעה מבחינה כלכלית ורגשית לחברתה משכבר הימים, פריצי לוי, שנאבקה בסרטן השד. לזוג לא היו ילדים. היא נפטרה בשנת 1976. מדיה וקבצים בנושא הדי ביננפלד בוויקישיתוף הדי ביננפלד, באתר olympedia.org Watermarks, Pressbook of a documentary by Kino International (באנגלית) Hakoah Vienna and the International Nature of Interwar Austrian Sports William bowman (באנגלית) הדי ביננפלד (אורכב 10.09.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית) ניצחונות "הכח" הוינאי בשחייה, דואר היום, 20 ביולי 1927 בגולה - תחרות שחייה בינלאומית של "הכח" וינה, דואר היום, 18 בדצמבר 1935 Bronze für Österreich erzielte Maxim Podoprigora über 200 m Brust, באתר Österreich Journal (בגרמנית) זיגי וארטהיימר, דבר, 19 באוקטובר 1936 ד"ר משה הרניק, תור-הזהב לשחייני "הכוח" בווינה, אומר 1 ביולי 1939 HERTHA BIENENFELD WERTHEIMER, באתר The Granger Collection (באנגלית) בספורט - בתפוצות, דבר, 17 באוגוסט 1931 התחרויות השחיה של המכביה בחיפה, דואר היום, 4 באפריל 1932 המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 Karen Propp, Swimmers Against the Tide Lilith, Summer 2011. (באנגלית)
שמעון בן הרוש

שמעון בן הרוש הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד מחוז מרכז. בן הרוש שירת במגוון תפקידי פיקוד במשטרת ישראל. בתחילת שנות ה-90, שירת כראש לשכת סיור ומבצעים (רסל"מ) במרחב הנגב. בהמשך שירת כסגן מפקד מרחב הנגב. ב-2004 מונה למפקד מרחב שמשון, מרחב שהיה אחראי לישובי מועצה אזורית חוף עזה ולמעברים בין ישראל לרצועת עזה, הוא מילא תפקיד זה במהלך ההכנות וביצוע תוכנית ההתנתקות ועד לפירוק המרחב בסיומה. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי מונה למפקד קורס פיקוד ומטה של המשטרה. ב-2009 מונה למפקד מרחב השפלה בדרגת תת-ניצב. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז. במהלך 2014 הורחק למשך שבועיים מהמחוז ונשלח למעצר בית בעקבות חקירה שנפתחה נגדו בחשד להטרדה מינית וביצוע מעשה מגונה בשוטרת-חיילת שהייתה כפופה לו. לאחר חקירת מח"ש הוחלט להגיש נגדו כתב אישום אך לאחר מכן הוחלט כי יועמד לדין משמעתי. בסופו של דבר הוא פוטר מהשרות אבי איצקוביץ', מפקד מרחב השפלה: "אנחנו לא קוסמים", באתר mynet‏ רחובות, 23 באפריל 2013 שלומי דיאז, המשטרה מבטלת את מרחב שמשון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בספטמבר 2005 אלי סניור, אלו שמות קציני המשטרה שחשודים בהטרדה, באתר ynet, 18 בספטמבר 2014 אין הנחה לבכירים, mnews.co.il אלון חכמון, ‏ההדחה הראשונה של השר ארדן: שני קצינים החשודים בעבירות מין יעזבו את המשטרה, באתר מעריב אונליין, 8 ביולי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרוקמן

דרוקמן (Druckman או Drukman) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אברהם דרוקמן – רנטגנולוג ישראלי, פרופסור מן המניין לרדיולוגיה, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים הדסה בירושלים ג'ייקוב דרוקמן (אנ') – מלחין אמריקני דוד מאיר דרוקמן – רבה של קריית מוצקין זאב דרוקמן – אדריכל ישראלי. ראש התוכנית לתואר שני לארכיטקטורה ועיצוב אורבני באקדמיה לאומנות ועיצוב "בצלאל" חיים דרוקמן – מחנך ומנהיג ציוני דתי, ראש ישיבת אור עציון, ויושב ראש מרכז ישיבות בני עקיבא ניל דרוקמן – סופר אמריקאי, יליד ישראל, בעברו היה מתכנת ומפתח משחקי וידאו סטיבן דרוקמן (אנ') – מחזאי ועיתונאי אמריקני
אייל ברקן

אייל ברקן (נולד ב-1970 בחיפה) הוא מפיק טראנס ישראלי הידוע בשיתופי הפעולה הרבים שלו עם אמני מוזיקה אלקטרונית מצליחים כמו "אסטריקס", "Yahel" וכמו כן עם אחיו אורן ברקן (גם הוא מפיק טראנס) בשם "Reverse Psychology". בתור דיג'יי ויוצר ברקן זכה להצלחה רבה הן בישראל והן ברחבי העולם - ובייחוד באירופה, שם הורדו למעלה מ-200,000 רינגטונים של לחנים שלו.[דרוש מקור] דיג'יי טיאסטו ההולנדי, אחד מהדיג'יים המוכרים בעולם הפיק את אלבומו החמישי ואף שחרר את האלבום בחברת התקליטים שלו. אייל ברקן היה זה שהגה ויצר את סגנון טראנס הניצחונותהמאפיין מאוד את המוזיקה האלקטרונית בישראל בשנות ה-90 המאוחרות והיה לדיג'יי/מפיק מוזיקה אלקטרונית הישראלי הראשון שמכר למעלה מ-150,000 אלבומים.[דרוש מקור] בשנת 1998 הוציא את אלבומו הראשון "Good Morning Israel". אלבום זה יצא תחת לייבל אישי שלו בשם “Eyal Barkan Records”. אלבום זה הפך לאלבום זהב הראשון בתחום הטראנס בישראל ומכר יותר מ-20,000 עותקים רשמיים. אלבום זה מכר בעולם יותר מ-100,000 עותקים והטראק המפורסם שבו היה "Good Morning Israel”. בשנת 1999 הוציא את אלבומו השני "Crazy Summer”. אלבום זה יצא תחת הלייבל של אייל ברקן ושל אחיו בשם “G.M.I Records” (Good Morning Israel). אלבום זה הופק על ידי אייל ברקן ואחיו אורן ברקן בשם “Reverse Psychology”. בשנת 2000 הוציא את אלבומו השלישי "Mr. Club Trance”. גם אלבום זה יצא תחת הלייבל "G.M.I Records” וגם תחת הלייבל "הד ארצי". מאלבום זה יצאו שני סינגלים שזכו להצלחה רבה בישראל וברחבי העולם - "Mr. Club Trance ו-Voyage (המוכר בישראל בשם "Viagra") אשר הופקו במשותף עם המפיק הישראלי Yahel. בשנת 2002 הוציא את אלבומו הרביעי “On-Line”. גם אלבום זה יצא תחת הלייבל "G.M.I Records” וגם תחת הלייבל "הד ארצי". בשנת 2003 הוציא את אלבומו החמישי "V.I.P”. אלבום זה יצא תחת הלייבל של טיאסטו "Black Hole”. זו הייתה הפעם הראשונה שאומן ישראלי מוציא אלבום תחת הלייבל של טיאסטו. Good Morning Israel (1998), Eyal Barkan Music Crazy Summer (1999), Hed Arzi Music Mr. Club Trance (2000), Eyal Barkan Records/Hed Arzi Music On-Line (2002), Hed Arzi Music V.I.P. (2003), Black Hole/In Trance We Trust "Crazy Summer" (radio edit) (1999), Eyal Barkan Records/Good Morning Israel/Hed Arzi Music "Viagra" (radio edit) (2000), Eyal Barkan Records/Good Morning Israel "Voyage" (2000), In Trance We Trust - Yahel & Eyal Barkan "Revolution" (2002), In Trance We Trust - Eyal Barkan & A-Force Album Sampler (2003), In Trance We Trust ליאור אבידב, אייל ברקן בטראנס, באתר ynet, 5 בנובמבר 2003 טל פרי, אחים בדאנס, באתר nrg‏, 25 במאי 2001 אייל ברקן, ברשת החברתית פייסבוק אייל ברקן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אייל ברקן, באתר Discogs (באנגלית) אייל ברקן, דף שער בספרייה הלאומית nrg מעריב
מנזר ז'רונימוש

מנזר ז'רונימוש (בפורטוגזית: Mosteuiro Dos Jeronimos) הוא מנזר ברובע בלן (שמה של העיר בית לחם בפורטוגזית) שבמערב ליסבון בירת פורטוגל. המנזר משקף את שיא האדריכלות המנואלינית (על שמו של המלך מנואל הראשון), סגנון ששגשג באימפריה הפורטוגזית בתחילת המאה ה-16. תחילתו של המנזר בבניית בית תפילה לנזירים, כאשר במטרה "לספק תמיכה דתית ורוחנית" החליט במחצית המאה ה-15 האינפנטה אנריקה הספן שהיה נושא משרה בכיר במסדר ישו לבנות, בחוף פראיה (Praia do Restelo) שבסמוך לכפר הדייגים רסטלו, קפלה קטנה לתפילות לסנטה מריה. בנוסף הורה האינפנטה לבנות מזרקת מים לשתייה ושוקת במטרה לספק מים לאדם ולבהמות. מיקום הקפלה בסמוך לשפך הנהר טז'ו היה יתרון לספינות שחיפשו מעגן בטוח ומחסה מרוחות, וגם מקום תפילה להצלחת המסע הימי. הקפלה שימשה גם עולי רגל. הרמיטג' (מנזר) רסטלו (Ermida do Restelo)(אנ') היה כבר קיים כאשר מגלה הארצות ואסקו דה גאמה ואנשיו בילו בו בתפילה את הלילה שלפני הפלגתם לגילוי הדרך להודו בשנת 1497. ואסקו דה גאמה חזר ב-1499 והביא עמו זהב וסחורות. הקפלה הפכה למקום תפילה לרוב הימאים שחלפו בנמל. המלך מנואל הראשון הורה לבנות במקום הקפלה כנסייה חדשה (הקפלה של סנט ג'רום) ומנזר והמכלול קיבל את השם "סנטה מריה דה בלן" (Santa Maria de Belém – מרים הקדושה מבית לחם). בניית המנזר הייתה מיזם שעליו החליט מנואל הראשון זמן קצר לאחר שעלה על כס המלכות, ולפני שואסקו דה גאמה יצא למסעו ההיסטורי, במטרה להקים פנתאון למלכי פורטוגל שהאמין כי ילכו בדרכו. בפועל, הבנייה נמשכה שנים רבות (קרוב ל-100), עברה שינויים והושלמה, לצורך מימון הפרויקט הוטל מס (Vintena da Pimenta) בגובה 5% על הסחר (לא כולל תבלינים) עם אפריקה והמזרח. המבנה תוכנן על ידי האדריכל דייגו דה בוטיקה(אנ') בסגנון שמאוחר יותר נודע בשם הסגנון המנואליני שנועד לבטא את עושרה וכוחה של פורטוגל ולפאר את המסעות הימיים שערכה. זהו עיצוב אדריכלי מצועצע ועשיר הכולל נושאים מורכבים וכולל גילופים באבן גיר של יצורים ימיים, מפלצות ים, קונכיות, אלמוגים ופרטי ספינות כגון חבלים ועוגנים, כאלו שהיו מוכרים ואלו שהתגלו במהלך מסעות ימיים. הבעלות על המנזר הועברה ממסדר ישו לנזירים ממסדר הירונימוס (Ordem de São Jerónimo), שתפקידם היה להתפלל לעילוי נשמתו הנצחית של המלך ולספק סיוע רוחני לנווטים וימאים שיצאו מחוף הים של רסטלו לגלות את העולם. הבנייה נעצרה בשנת 1580 עם האיחוד האיברי בין ספרד לפורטוגל, מכיוון שבניית המנזר המלכותי של סן לורנצו בספרד דרשה את כל המשאבים הכספיים, ב-1604 פיליפה הראשון עשה את המנזר לאנדרטת קבורה מלכותית, אסר על כניסה למנזר – חוץ מבני משפחת המלוכה והנזירים וחידש את הבנייה. ב-1625 נבנתה כניסה חדשה לבניין. עם חידוש עצמאותה של פורטוגל ב-1640 המנזר עלה מחדש לגדולה והפך למקום קבורה לחלק מבני המשפחה המלכותית. המנזר שרד את רעידת האדמה הגדולה של 1755 אולם ננטש על ידי הנזירים ב-1833, עבר לבעלות המדינה והפך לבית תפילה לאזרחי הרובע. ב-1860 החלו עבודות שיקום. מתחם המנזר כולל מספר בניינים, קפלה שבה נמצא קברו של ואסקו דה גאמה תחת מצבה אדירה ומעוטרת ומבנה הקפלה של סנט ג'רום. ב - 13 בדצמבר 2007 נחתמה במנזר אמנת ליסבון, אשר הניחה את הבסיס למספר רפורמות באיחוד האירופי. בשנת 1983 הכריז ארגון אונסק"ו על מנזר ז'רונימוש ועל מגדל בלן הסמוך לו, שניהם דוגמאות טובות לגותיקה מנואלינית, כאתרי מורשת עולמית. מול המנזר, על גדות הנהר, נמצאת אנדרטת התגליות, ומעבר תת-קרקעי מחבר את המנזר לאנדרטה. מדיה וקבצים בנושא מנזר ז'רונימוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מנזר ז'רונימוש (באנגלית ובפורטוגזית) מסדר אבירים שהוקם בפורטוגל כהמשך למסדר אבירי היכל שלמה
יעקב ברמן (קצין משטרה)

יעקב ברמן (נולד ב-1974) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב המכהן כמפקד מג"ב ירושלים. ברמן עוטר בעיטור העוז של צה"ל ובעיטור האומץ של משטרת ישראל על פועלו ביחידת המסתערבים של משמר הגבול. ברמן נולד בברית המועצות, גדל ולמד במוסקבה. עלה עם משפחתו בגיל 16, ב-1991 לישראל. התגייס בשנת 1993 לצה"ל, עבר טירונות כלל צה"לית משולבת עם אולפן עברית בכרמיאל. גויס למשמר הגבול, עבר טירונות נוספת ולאחר מכן צלח גיבוש ליחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס איו"ש). סיים קורס לוחמים ושירת כלוחם ביחידה. במהלך שירות הקבע יצא לקורס מ"כים ובהמשך לקורס קצינים אותו סיים ב-1998. שירת בתפקידי פיקוד ביחידות מיוחדות בהם מפקד פלגה בימ"ס איו"ש. במהלך שירותו השתתף בפעולות רבות לסיכול טרור, בהן חיסולו של מחבל הג'יהאד האיסלאמי, מאזן בדוי סלאמה, חיסולו של זיאד דעאס, מחבל מהזרוע הצבאית של הפת"ח ומהדי טמבוז, מפקד התנזים של טולכרם יחד עם 4 מחבלים נוספים. ב-2004 פיקד על כוח לוחמים מימ"ס איו"ש שיצא ללכוד במרכז ג'נין את כמאל עבדאללה טובסי, מגייס המחבלת המתאבדת מהפיגוע בקניון בעפולה בו נרצחו שלושה ישראלים. במהלך הפעולה טובסי נהרג וברמן נפצע בחילופי הירי שהתנהלו בטווח קרוב. על פועלו במבצעים הרבים עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל וב-2005 עוטר בעיטור העוז של צה"ל והיה בכך לראשון המעוטרים בעיטור זה מאז מלחמת לבנון הראשונה. תיאור המעשה: "רפ"ק יעקב ברמן מפקד על פלגה בימ"ס איו"ש, זה כשלוש שנים, בעשרות רבות של מבצעים והיתקלויות במהלך הלחימה הנוכחית, באזור יהודה ושומרון. רפ"ק יעקב ברמן הוביל את פקודיו בלחימה מתמשכת מבצע למבצע תוך התנדבות לכל משימה. הוא הנהיג את יחידתו באומץ לב, במסירות, בנחישות, בתנאי לחימה קשים, וקבע בהתנהגותו ובמנהיגותו נורמות, תרגולות ושיטות לחימה הראויות לחיקוי ולאימוץ. רפ"ק יעקב ברמן הראה במעשיו אלו מנהיגות למופת, אומץ לב, דבקות במשימה, דוגמה אישית, תושייה ויוזמה, יצירתיות ולחימה תחבולנית. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן התשס"ה אפריל 2005, משה יעלון, רב-אלוף, ראש המטה הכללי — עיטור העוז ליעקב ברמן בהמשך שירותו מונה למפקד ימ"ס ירושלים, ולמפקד ימ"ס איו"ש. ב-2013 עבר למשטרה הכחולה ומונה לסגן מפקד תחנת רחובות. בנובמבר אותה שנה מונה למפקד התחנה. ב-2017 מונה לסגן מפקד מרחב שפלה. ב-2020 מונה למפקד יחידת אתג"ר. הוא הודח מתפקידו זה לאחר שמונה חודשים בטענה שאינו מתאים לאקלים הארגוני של היחידה ובשל יחסו לפקודיו, אך בהחלטת המפכ"ל קובי שבתאי קודם לתפקיד של מפקד מרחב חוף במשמר הגבול. בספטמבר 2022 מונה למפקד מג"ב ירושלים והועלה לדרגת תת-ניצב. ברמן נשוי ואב לחמישה. מתגורר בקיבוץ חולדה. עיטור העוז שהוענק ליעקב ברמן, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל אמיר בוחבוט, עיטור העוז יוענק ללוחם מג"ב, באתר nrg‏, 7 בינואר 2005 טקס החלפת מפקד תחנת רחובות 14 בנובמבר 2013, סרטון באתר יוטיוב יעקב ברמן, באתר הגבורה יוסי יהושוע וראובן וייס, הצייד, באתר הגבורה, ידיעות אחרונות, 8 באפריל 2005, מובא באתר הגבורה. אמיר בוחבוט, כך פועלים מסתערבי מג"ב: מי-ם ועד הנגב, באתר nrg‏, 4 באוקטובר 2008 מבט מקרוב: הצצה ליחידת המסתערבים של משמר הגבול, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2012 אלי סניור, מפקד להב 433 הדיח בכיר ביחידת העילית: "חוסר התאמה", באתר ynet, 19 במרץ 2021 בכיר במשטרה שהודח "באופן נמהר" הוזז לתפקיד בכיר במג"ב, באתר ynet, 9 באפריל 2021
אמריקה (להקה)

אמריקה (אנגלית: America) היא להקת פולק רוק אמריקנית, אשר הוקמה בלונדון בשנת 1970 על ידי ג'רי בקלי, דיואי באנל ודן פיק, עוד כשהיו בשנות העשרה המאוחרות שלהם. הלהקה הוקמה בלונדון על ידי שלושת מייסדיה שהיו בנים לאנשי חיל האוויר של ארצות הברית בעת שהוצבו בבריטניה. הלהקה הצליחה במהירות, וכבר ב־25 במרץ 1972 הגיע הלהיט הראשון שלהם "A Horse with No Name" (סוס ללא שם) לראש מצעד הפזמונים בילבורד הוט 100 ועמד שלושה שבועות בראשו. בשנת 1973 זכו בפרס גראמי בקטגוריית "תגלית השנה". הצלחתם נמשכה לאורך כל שנות השבעים ועוד כמה מהשירים הידועים ביותר שלהם הם: "Sister Golden Hair" ("אחות זהובת שיער", אשר גם הגיע למקום הראשון במצעד), "Ventura Highway" ,"Tin Man" ,"Daisy Jane" וְ־"Lonely People" (אנשים בודדים). ג'ורג' מרטין הפיק שבעה מן האלבומים שלהם, וכמעט כל אלבומיהם הגיעו למעמד של זהב או פלטינה. דן פיק עזב את הלהקה 1977 כדי לפתוח קריירת סולו, אבל בקלי ובאנל חזרו לראש מצעדי הפזמונים כצמד עם השיר "You Can Do Magic" בשנת 1982. לאורך השנים הם המשיכו להופיע וליצור כצמד, ובלווי נגנים אורחים הקליטו עוד כמה וכמה אלבומים שהצליחו פחות. עם זאת, הם המשיכו להופיע הרבה ושמרו על קהל מעריצים. ב-2007 הוציאו אלבום משמעותי נוסף בשם "Here and Now" שזכה לתשומת לב תקשורתית. ב-2009 יצא אלבום ההופעה " Live in Wildwood Springs". ב-2014 הייתה הלהקה אמורה להופיע לראשונה בישראל, באמפיפארק רעננה, אך עקב מבצע צוק איתן התבטלה ההופעה. ארבע שנים אחר כך הופיע ההרכב לראשונה בישראל, ב-9 באוקטובר 2018, באמפי קיסריה. America - 1971 Homecoming - 1972 Hat Trick - 1973 Holiday - 1974 Hearts - 1975 History: America's Greatest Hits - 1975, אוסף Hideaway - 1976 Harbor - 1977 America Live - 1977, הופעה חיה Silent Letter - 1979 Alibi - 1980 View from the Ground - 1982 Your Move - 1983 Perspective - 1984 In Concert - 1985, הופעה חיה Encore: More Greatest Hits - 1991, אוסף Hourglass - 1994 In Concert - 1995, הופעה חיה Horse with No Name - 1995, הופעה חיה Human Nature - 1998 Highway - 2000, אוסף The Complete Greatest Hits - 2001, אוסף Holiday Harmony - 2002 The Grand Cayman Concert - 2002, הופעה חיה Here & Now - 2007 Live In Concert: Wildwood Springs - 2008, הופעה חיה Hits: 40th Anniversary Edition - 2011 Back Pages - 2011 מדיה וקבצים בנושא אמריקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אמריקה אמריקה, ברשת החברתית פייסבוק אמריקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אמריקה, ברשת החברתית אינסטגרם אמריקה, סרטונים בערוץ היוטיוב אמריקה, באתר פינטרסט אמריקה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אמריקה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אמריקה, באתר ספוטיפיי אמריקה, באתר Last.fm (באנגלית) אמריקה, באתר AllMusic (באנגלית) אמריקה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אמריקה, באתר דיזר אמריקה, באתר Discogs (באנגלית) אמריקה, באתר Songkick (באנגלית) אמריקה, באתר Genius אמריקה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) אמריקה, באתר בילבורד (באנגלית) אמריקה, באתר טיידל (באנגלית) אמריקה, באתר אמזון מיוזיק השירים ששמם מתורגם לעברית התפרסמו בישראל בשמות העבריים אילת יגיל, כמה מילים אפשר לכתוב על הופעה של אמריקה?, באתר ynet, 10 באוקטובר 2018