laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כליקותריים

כליקותריים (שם מדעי: "Chalicotheriidae"; מילולית: "בהמות חצץ") היא משפחה של מפריטי פרסה דמויי-סוס קדומים שחיו בתקופת האאוקן עד הפליסטוקן, לפני 46.2-0.781 מיליון שנה מזמננו. מאובניהם נתגלו באמריקה הצפונית, אפריקה ולאורך אירואסיה. הכליקותריים דמו במראם לעצלני קרקע, לפנדה ענקית או לגורילות והיו בעלי גפיים קדמיות רחבות וארוכות ובעלי טפרים מאונקלים ארוכים, בעזרתם קטפו עלים ופירות מהעצים. הם היו כבדים מאוד, חלקם הגיעו למשקל של מעל 1.3 טון, וגולגולתם דמתה לגולגולת סוסים. הכליקותריים היו יצורים מגושמים שחיו על הקרקע באזורי יערות או סוואנות שיחים. על אף המראה הדומה לסוסיים הם אינם נחשבים לקרוביהם, אלא קשורים יותר לאבות קדומים כגון ההירקותריום. תת-משפחה Chalicotheriinae אניסודון (Anisodon) Butleria כליקותריום (Chalicotherium) תת-משפחה Schizotheriinae אנכילותריום (Ancylotherium) בוריסיאקיה (Borissiakia) Chemositia Kalimantsia Limognitherium Lophiaspis מורופוס (Moropus) Nestoritherium טילוצפלוניקס (Tylocephalonyx) מדיה וקבצים בנושא כליקותריים בוויקישיתוף כליקותריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כליקותריים, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקרוקניה

מַקְרוֹקֵנְיָה (שם מדעי Macrauchenia; פירוש השם הוא "לאמה ארוכה", והוא מבוסס על השם הלטיני הקדום של הלאמה "Auchenia") הוא סוג יונק פרהיסטורי דמוי-גמל מסדרת הליטופטרנה אשר חי בסוף תקופת המיוקן והפליסטוקן באמריקה הדרומית בערבות העשב הקדומות. המאובנים שלה התגלו בארגנטינה בערבות בהם מצא אותם החוקר צ'ארלס דרווין. מאובנים אלה נשלחו ללונדון שם נקראו בשם בידי ריצ'רד אוון. מאובנים נוספים התגלו בוונצואלה, צ'ילה ובוליביה. חיה זו הייתה שונה מכל יונק מודרני, ועל אף שמה לא הייתה קרובה לגמליים או לשאר הפרסתנים, אך מילאה ככל הנראה את אותה גומחה אקולוגית, והדמיון נובע מאבולוציה מתכנסת. היא שייכת לקבוצת המרידיונגולטיים, בה היו גם הטוקסודון והאסטרפותריום. המקרוקניה הייתה יצור גדול: הפרטים הבוגרים הגיעו לגובה של שלושה מטרים ולמשקל של 1,042 ק"ג, והיא הייתה בעלת חדק מיוחד לעזרה באכילת עלים, שהיה דומה לחדק הטפיר או הסאיגה. בשל גודלה היא הייתה טרף רק לטורפי על כמו התיילקוסמילוס בעל ניבי החרב, ועופות האימה – הפורוסרקוסיים, אשר התמקדו ככל הנראה בצעירים או חולים. לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הצטרפו טורפים נוספים: הארקטותריום העצום, זאב הבלהות, הפומה והיגואר, וטורף קטלני ביותר – הטיגריס השנחרבי שזינק עליהן בהפתעה ואז נשך אותן בשיניו החדות. המקרוקניה מופיעה בסדרה "ללכת עם חיות", בספר "איליום" (אנ') של דן סימונס ובסדרת סרטי ההנפשה "עידן הקרח". שלד המקרוקניה גולגולת מדיה וקבצים בנושא מקרוקניה בוויקישיתוף מקרוקניה, באתר NCBI (באנגלית) מקרוקניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מקרוקניה, באתר GBIF (באנגלית) קרי אוֹקֵנְיָה, משמע "צוואר גדול". ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיפמורטיד

מיפמורטיד (Mifamurtide), המשווקת על ידי חברת טקדה בשם המסחרי מפקט (באנגלית: Mepact), היא תרופה המיועדת לטיפול באוסטאוסרקומה, סוג של סרטן עצמות התוקף בעיקר ילדים ומתבגרים, ועלול להיות קטלני בכשליש מהמקרים. התרופה מאושרת באירופה ממרץ 2009 ובישראל כלולה בסל הבריאות משנת 2012. המרכיב הפעיל של התרופה הוא מיפמורטיד (Mifamurtide), מולקולה סינתטית המדמה מרכיב בדופן התא של חיידקים. מיפמורטיד נקשר לתאים במערכת החיסון ומשפעל אותם כנגד תאים סרטניים המגיעים לריאות, שכן גרורות בריאות מהוות את גורם התמותה הראשוני במחלה. תאי מערכת החיסון מזהים תאים סרטניים המגיעים לריאות וקוטלים אותם, וכך מפחיתים היארעות גרורות בריאות. מפקט ניתנת לילדים, מתבגרים ומבוגרים צעירים (גילאים 2–30) החולים באוסטיאוסרקומה High grade עם מחלה מתקדמת וללא גרורות, לאחר הסרה כירורגית מלאה של הגידול הראשוני בעצם. התרופה ניתנת יחד עם הטיפול הכימותרפי לאחר הניתוח, על-מנת לשפר את שרידות החולים במחלה. במחקר פאזה 3 רחב-היקף בחולי אוסטאוסרקומה, תוספת של מיפמורטיד לטיפול הכימותרפי תרמה משמעותית לשיפור שרידות החולים במעקב לאורך 6 שנים, בכך שהפחיתה את הסיכון לתמותה מהמחלה בכשליש בהשוואה לקבוצת הביקורת שקיבלה כימותרפיה ללא מיפמורטיד. במחקר פאזה 3 עם מיפמורטיד, מרבית תופעות הלוואי היו קלות-בינוניות. תופעות הלוואי הנפוצות ביותר כללו – צמרמורות, חום, עייפות, בחילה, טכיקרדיה (דופק מואץ), וכאבי ראש. טיפול חדש לסרטן העצם בילדים באתר דוקטורס רות נווה, הטיפול שמעניק תקווה לחולי אוסטאוסרקומה, באתר ynet, 8 בינואר 2013 1, Meyers PA, Gorlick R. Osteosarcoma. Pediatr Clin North Am 1997; 44:973-989. 2, Strober W, Murray PJ, Kitani A, Watanabe T. Signalling pathways and molecular interactions of NOD1 and NOD2. Nat Rev Immunol 2006;6:9-20. 3, Fidler IJ, Sone S, Fogler WE, et al. Eradication of spontaneous metastases and activation of alveolar macrophages by intravenous injection of liposomes containing muramyl dipeptide. Proc Natl Acad Sci USA 1981;78:680-1684. 4, Mepact Summary of Product Characteristics, 2009. 5, Ibid 6, Meyers PA, et al. Osteosarcoma: The Addition of Muramyl Tripeptide to Chemotherapy Improves Overall Survival – A Report From The Children’s Oncology Group. J Clin Oncol 2008;26:633-638 7, Ibid 8,Meyers PA, Schwartz CL, Krailo MK, et al. Osteosarcoma: A Randomized, Prospective Trial of the Addition of Ifosfamide and/or Muramyl Tripeptide to Cisplatin, Doxorubicin, and High-Dose Methotrexate. J Clin Oncol 2005;23:2004-2011. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בירגר יארל

בירגר יארל (בשוודית: Birger Jarl, נשמע כבירייר יארל ;‏ 1200 לערך - 21 באוקטובר 1266) נקרא גם בירגר מגנוסון (Birger Magnusson), שימש כעוצר שוודיה מ-1250 ועד מותו. תוארו היה יארל (ארל) של שוודיה, כלומר דוכס שוודיה (בלטינית: Dux Sweorum), ראש אצילי הארץ. מנהיג מרכזי בתהליך איחוד שוודיה מאוסף של שבטים ונחלות פיאודליות לאומה המונהגת על ידי מלך. הוביל את מסע הצלב השוודי השני להשלטת השלטון השוודי בפינלנד של ימינו (שלטון שנמשך כ-550 שנה) וייסד את בירת שוודיה, סטוקהולם. נולד לאחד מבתי האצולה הגדולים של שוודיה, בית ביילבו (Bjelbo) ומצד אמו היה נצר לבית האצולה היריב, בית סוורקר (Sverker). ב-1230 לערך נשא לאשה את אינגבורג אריקסדוטר (Ingeborg Eriksdotter), אחותו של אריק האחד עשר, מלך שוודיה. עוד לפני שקיבל את התואר יארל מאת המלך ב-1248, היה למנהיג טבעי. לפי מספר מקורות הוביל מסע צבאי כנגד רפובליקת נובגורוד וראשה, אלכסנדר נבסקי. המקורות הרוסיים מציינים בהקשר זה דו-קרב בו ניצח אלכסנדר את בירגר במסגרת קרב נייבה, אולם מקורות שוודיים, גרמניים, פיניים ובאלטיים אינם מכירים קרב זה כלל. ב-1248 נפגש בירגר עם נציג האפיפיור, ויליאם ממודנה, ששכנע אותו לדרוש ממלכי שוודיה לאמץ את חוקי המלך של הכנסייה הקתולית. תנועתו של בירגר, שנקראה פולקונג (Folkung), התבססה על בית ביילבו, אך הייתה בעלת מאפיינים של מפלגה. בסיוע מדינת האפיפיור ערערה התנועה את סמכותם של המגנאטים (האצילים הפיאודלים השולטים בנחלותיהם) לטובת יצירת ממלכה נוצרית. ב-1249 יזם את חתימת חוזה לדסה (Lödöse) שסיים עוינות ארוכת-שנים עם נורווגיה עליו חתמו מלכי שתי הארצות, אריק האחד-עשר והוקון הרביעי, מלך נורווגיה. לאחר מכן הנהיג את מסע הצלב השוודי השני לכיבוש פינלנד וניצורה, בתמיכת האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי. השוודים ייסדו בישופות בראשות המסדר הדומיניקני באבו (כיום טורקו), שנשלטה מאופסלה, כבסיס לניצורם של הפינים. בעת שהותו בפינלנד מת המלך אריק האחד עשר, אולם בשל העדרו של בירגר המליכו המגנאטים המורדים את בנו בן ה-11, ולדמאר, למלך שוודיה. בירגר נותר במעמד של עוצר והחזיק בידו את השלטון האמיתי בשוודיה עד מותו. במכתב מ-1252 מזכיר בירגר לראשונה את העיר שייסד, סטוקהולם, עיר שלטון מרכזית, שאיננה נמצאת בתחום שלטונו של אף אציל ומוגנת על ידי אגם מלארן. בירגר העניק זיכיונות לברית ערי הנזה להבטחת המסחר בשוודיה והסכים לייסוד מושבת-המסחר שלהם בגוטלנד, בה זכו לאוטונומיה. כך מסר למעשה חלק מהעצמאות הכלכלית השוודית לערי ההאנזה. לאחר מות אשתו ב-1254, נשא בירגר לאשה את מתילדה מהולשטיין, אלמנת אבל, מלך דנמרק. הא מת בורנהם ונקבר במנזר ורנהם (Varnhems kloster). לאחר מותו מלך בנו ואלדמאר לבדו עד למרידת אחיו מגנוס, שהסתייע בדנים ומלך בשם מגנוס השלישי, מלך שוודיה. על שמו נקראו ערים, כיכרות ורחובות, ספינת נוסעים בקו סטוקהולם-מרייהאמן ובית מלון מרכזי בסטוקהולם. ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 178-9 גנאלוגיה בירגר יארל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בירגר יארל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הנודוס

הנודוס (שם מדעי: Henodus) הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת הפלקדונטים בעל מראה דמוי צבים, על אף שלא היה לו קשר קרוב אליהם. זוחל זה התגלה בממצאים בטיבינגן, גרמניה והוגדר ב-1936. בסוג זה נכלל מין אחד - Henodus chelyops. זוחל ימי זה היה איטי מאוד וחי לאורך החופים של גרמניה בעת הטריאס העליון שלפני 228 עד 220 מיליון שנה. ממבנה המאובנים נראה שהוא חי בעיקר במים מליחים סביב לגונות ואף במים מתוקים ולא בים. ההנודוס הגיע לאורך של מטר והיה בעל מראה מוזר דמוי צב עם שריון גדול ושטוח לאורך גבו. ואולם המבנה של השריון עשוי מחלק מעמוד השדרה שהתארך ולא מכלוב הצלעות כמו שיש לצבים. הדבר השאיר את הרגליים להתייצב מתחת לגופו. הוא היה בעל ראש קטן עם לסתות שטוחות שבהם רק שן אחת. המבנה שלהם מתאים לתזונה בסינון בדומה ללווייתני המזיפות, כך שהוא יכל לסגור את הפה במהירות על טרף קטן. אפשרות אחרת שסוברים מספר מדענים היא שהוא ניזון מצמחי מים שונים בהטיית הראש בדומה לסוג אחר מאותה סדרה - Atopodentatus. זוחל ימי זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא הנודוס בוויקישיתוף הנודוס, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טופולוגיה קבוצתית

טופולוגיה קבוצתית היא ענף בטופולוגיה העוסק בהגדרות הבסיסיות בטופולוגיה באמצעות תורת הקבוצות. היא מהווה הבסיס שעליו נבנים יתר תחומי הטופולוגיה, כמו טופולוגיה אלגברית, טופולוגיה גאומטרית וטופולוגיה דיפרנציאלית. המבנה הבסיסי הנחקר במסגרת הטופולוגיה הקבוצתית הוא מרחב טופולוגי. זוהי קבוצה (שאיבריה קרויים "נקודות") שמוגדרת עליה "טופולוגיה" - אוסף של תת-קבוצות המקיימות אקסיומות מסוימות וקרויות קבוצות פתוחות. הקבוצות הפתוחות מאפשרות להתייחס באופן פורמלי ל"סביבה" של נקודה במרחב. ההגדרה של מבנה טופולוגי מקורה בחקר התכונות של מרחבים מטריים (קבוצות בהן יש מושג של "מרחק") ובפרט המרחב האוקלידי המוכר. הדוגמה הבסיסית לסביבה של נקודה במרחב האוקלידי היא כדור סביב הנקודה. אחד מהיתרונות של הטופולוגיה הקבוצתית הוא בכך שהיא מאפשרת לבחון תוצאות בסיסיות בחשבון אינפיניטסימלי, להכליל אותן, ולהשיל מעליהן הנחות מיותרות (הנובעות מהמבנה העשיר של הקבוצה בה עוסקים: שדה המספרים הממשיים שהוא שדה סדור שלם). כך למשל, תכונת הרציפות של פונקציות ממשיות ניתנת להכללה לכל מרחב טופולוגי (ראו רציפות (טופולוגיה)). משפט ויירשטראס הראשון המוכר מחשבון אינפיניטסימלי קובע שפונקציה רציפה בקטע סגור היא חסומה. זהו מקרה פרטי של משפט כללי הרבה יותר בטופולוגיה קבוצתית: תמונה רציפה של קבוצה קומפקטית היא קבוצה קומפקטית. דניאלה ליבוביץ, כרך א' (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), 1997, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה דניאלה ליבוביץ, כרך ב' (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), 1997, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה דניאלה ליבוביץ, כרך ג' (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), 1997, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה מדיה וקבצים בנושא טופולוגיה קבוצתית בוויקישיתוף טופולוגיה קבוצתית, באתר MathWorld (באנגלית)
MVVM

Model View ViewModel או MVVM היא תבנית ארכיטקטורה בהנדסת תוכנה שתוכננה על ידי מיקרוסופט. התבנית מהווה המשך לתבניות הנדסה קודמות בסביבת UI שהן MVC ו-MVP. מטרת התבנית היא ליצור סדר באפליקציות UI ולשמור על עקרונות תכנות נכון כמו SRP ואפילו שאר עקרונות SOLID. MVVM לא נוצרה עבור טכנולוגיה ספציפית אבל מקובלת מאוד בסביבת XAML בפרט ושפות Markup בכלל, ולמעשה היא סוג של תקן בפיתוח ל-WPF ,UWP, ובאופן חלקי גם ב Angular החל מגרסה 2, שכן פופולריות השיטה הכניסו את העקרונות לשימוש גם בסביבת WEB. עקרונות התבנית הם מבנה של: Model - מודל מתאר על האובייקטים שמהווים את ה-Data של התוכנית. (הלוגיקה) View - החלק האחראי על הגרפיקה וממשק המשתמש. (ה-UI - User Interface), כמו כן הוא מחזיק מופע של ה-ViewModel. ViewModel - החלק אשר מהווה רכיב תקשורת בין החלקים ומחזיק רכיבי לוגיקה של UI. מחזיק מופע של Model. הרעיון הוא הפרדה מוחלטת בין ה-View לבין ה-Model כשהתקשורת ביניהם היא באמצעות מנגנוני Commands להעברת פקודות\מסרים, ו-Data Binding בין ה-View ל-ViewModel כדי להציג נתונים.
דנקליאוסטיוס

דנקליאוסטיוס (שם מדעי: Dunkleosteus; מילולית: "העצם של דייוויד דנקל ממוזיאון הטבע של קליבלנד") הוא סוג של דג טורף גדול שחי בתקופת הדבון שהיה טורף-על בתקופתו וטרף חיות ימיות אחרות. הדנקליאוסטיוס היה מהדגים הגדולים ביותר בדבון והגדול שבמיני הסוג, D. terrelli הגיע לאורך של 8.79 מטרים ולמשקל של מעל 4 טונות. בעבר נכלל בסוג הקרוב דיניכטיס, אך הופרד ב-1956. מאובניו נתגלו במספר אזורים, ביניהם אמריקה הצפונית, פולין, בלגיה ומרוקו. מבנה לסתותיו הקרניות היו שונות מכל דג אחר, בדומה לשאר בני המחלקה בעלי שריון. הלסתות פעלו כמו מנגנון ארבעה מוטות של מכונה, עם ארבעה שרירים חזקים: הלסת התחתונה, שריון הלחי, שריר הגולגולת והשריר המחבר של הלסתות. מבנה חזק זה הביא לעוצמת נשיכה של כ-600 עד 755 ק"ג. מבנה זה עזר לו לרסק טרף בעל שריון בעצמו, כגון בעלי שריון אחרים או אמוניטים, וייתכן שהייתה לו יכולת שאיבה גדולה, בדומה לאבנוניים, תוך 50–60 אלפיות שנייה. בניגוד ללסתות היה שאר הגוף רך בהרבה והזכיר את שלדם של דגי הסחוס. Dunkleosteus terrelli Dunkleosteus belgicus Dunkleosteus denisoni Dunkleosteus marsaisi Dunkleosteus magnificus Dunkleosteus missouriensis Dunkleosteus newberryi Dunkleosteus amblyodoratus Dunkleosteus raveri דג ענק זה מופיע בסדרה מפלצות ים ובמשחק עולם היורה: המשחק. מדיה וקבצים בנושא דנקליאוסטיוס בוויקישיתוף דנקליאוסטיוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דנקליאוסטיוס, באתר GBIF (באנגלית) דנקליאוסטיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דליה מאירי

דליה מאירי (נולדה ב-1951) היא פסלת ואמנית ישראלית, מורה לפיסול ואומנות במכללת אורנים. מאירי נולדה במושב מולדת שבגליל התחתון. בשנים 1972 עד 1976 למדה אומנות בבצלאל. לאחר הלימודים נסעה לאיטליה והשתלמה שם בפיסול בשיש כחלק מזרם אמנות האדמה, בהמשך השתלמה בפיסול באבן קשה באוסטריה. ב-1977 חזרה למולדת ויצרה שם. במהלך השנים לימדה מאירי פיסול במכללת עמק יזרעאל ובמכללת אורנים, שם היא מלמדת עד היום. בנוסף מאירי מדריכת קבוצות מאורגנות באירופה, בסין והודו ובמרכז אמריקה. כיום היא מתגוררת ביישוב יובלים ויוצרת באזור התעשייה תרדיון הסמוך. מאירי חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל. במהלך השנים יצרה מאירי עשרות עבודות המוצגות במרחב הציבורי בארץ וכן בהודו ובאוסטריה. בין עבודותיה- פסלים, מיצבים ואנדרטאות. מיצביה של מאירי הוצגו במוזיאון ישראל, בבית האומנים בירושלים, במשכן לאמנויות בעין חרוד ובגלריות נוספות. ללא כותרת, 1984-5 אבן המשכן לאמנות על שם חיים אתר שער חלילים, יובלים, 1999 מאובנוש, יובלים, 1997-9 מאובנוש, יובלים, 1997-9 שער המים, מעלות תרשיחא, 1993 שער אילן, מעלות תרשיחא, 2001 קיר אמנות במרכז חזית בניין הספרייה במכללה האקדמית עמק יזרעאל, 1988 "עם הגב לים", פארק דינה חלונות להר תבור, גבעת המורה, עפולה האתר האישי של דליה מאירי דליה מאירי, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל דליה מאירי, דף שער בספרייה הלאומית
ארכלון

ארכלון (שם מדעי: Archelon; מילולית: "צב עתיק") הוא סוג של צב ים קדום שחי באזור אמריקה הצפונית והיה צב הים הגדול בעולם. הוא חי בתור הקרטיקון לפני 66–75 מיליון שנה ונכחד בהכחדת הקרטיקון הגדולה עם אחרוני הדינוזאורים. המאובנים של צב זה התגלו ב-1895 בדקוטה הדרומית והכיל מין יחיד - Archelon ischyros, שפירושו: "חזק". צב גדול זה הגיע לאורך 450 ס"מ מקצה לקצה, הטווח שבין סנפיריו הגיע ל-400 ס"מ ומשקלו הגיע עד 2,200 ק"ג, גדול יותר מכל צב מודרני כלשהו. היה לו שריון שטוח שנועד לעזור לו לצלול בחיפוש אחרי חסרי חוליות גדולים כמו מדוזות ורכיכות במעמקי הים הפנימי המערבי, בו חי. ככל הנראה מבנה חייו היה דומה לצב גלדי, צב הים הגדול ביותר כיום. מדיה וקבצים בנושא ארכלון בוויקישיתוף ארכלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארכלון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארכלון, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת eTeacher

קבוצת eTeacher היא חברה ישראלית פרטית אשר עוסקת בהקמת והפעלת בתי ספר בין-לאומיים וירטואליים סינכרוניים באמצעות רשת האינטרנט. החברה מפעילה כיום חמישה בתי ספר וירטואליים. החברה משתפת פעולה עם משרד החוץ בתור גוף המשמש בית ספר מקוון לעברית עבור משפחותיהם של עובדי המשרד הנמצאים מחוץ לארץ. בנוסף, היא משתפת פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים ביצירת תוכניות לימוד לעברית ומקרא, בשיתוף עם האוניברסיטה. החברה נוסדה בשנת 2000 על ידי זוג האחים בועז ויריב בן-נון. מייסדי החברה העריכו את היכולות של רשת האינטרנט כפלטפורמה ללימוד, תוך היכולת להגיע למספר רב יותר של תלמידים ברחבי העולם. בשנת 2002, משרד החוץ החל לעבוד עם החברה במטרה להעניק מסגרת לימוד עברית למשפחות עובדי השירות הדיפלומטי הישראלי מסביב לעולם, כך יצרה החברה מעין בית ספר מקוון לעברית. בשנת 2008 החברה הרחיבה את פעילות לתחום השפות הפופולריות אנגלית וסינית. באותה שנה החברה גייסה כסף מקרן השקעות שווצרית בשם "Pamoja Capital" כדי להרחיב את הפעילות הבינלאומית שלה. בינואר 2010 החלה החברה לשתף פעולה עם האוניברסיטה העברית בירושלים בלימוד השפות עברית, יידיש, עברית תנכית וארמית. תוכניות לימוד אלו מבוססות גם הם על לימוד מקוון וכוללות מימד אקדמי של עולם המחקר בשפות אלו. קורסים אלו ניתנים גם לסטודנטים של האוניברסיטה כחלק ממבנה הלימודים האקדמי. בשנת 2017 החלה החברה להפעיל את "בית הספר הבינלאומי ללימוד תכנות לילדים". בשנת 2020 השיקה החברה את "בית הספר הבינלאומי ללימוד אנגלית לילדים". כאמור, שיטת הלימוד היא מקוונת ומבוססת על לימוד מבית התלמיד בצורה של שיעורים בזמן אמת, פורומים לדיון, תרגולים שונים וכלים נוספים. בחברה מועסקים כ-350 מורים בכל העולם החברה מפעילה 5 בתי ספר וירטואליים: TekkieUni - בית ספר ללימוד תכנות לילדים ונוער (בישראל ממותג בשם "המרכז לפיתוח מנהיגות טכנולוגית") - במסגרת זאת נלמדים קורסים לפיתוח אפליקציות, רובוטיקה, ו-Scratch וקורס ללימודי צילום ועריכת וידאו ותפעול ערוץ יוטיוב. Highway To English - בית ספר ללימוד אנגלית. בית הספר מציע מגוון קורסים ברמות שונות המועבר בקבוצות קטנות או בשיעורים פרטיים על ידי מורים מוסמכים אמריקאים. Langaroo - בית ספר ללימוד אנגלית לילדים מגיל 5 עד 13, המציע שיעורים פרטיים אונליין המועברים על ידי מורים מוסמכים. The Rosen School of Hebrew - בית ספר ללימודי עברית מודרנית בשיתוף האוניברסיטה העברית. שבעה קורסים ברמות שונות ללימוד עברית מודרנית על ידי צוות מורים ישראלי The Israel Institute of Biblical Studies - בית ספר ללמודי מקרא ושפות מקראיות בשיתוף האוניברסיטה העברית. לימוד שפות מקרא, ארכאולוגיה ומגוון נושאים בתחום חקר המקרא. לימוד העברית והשפות התנכיות נעשה בסיוע אנשי אקדמיה מהאוניברסיטה העברית, איתה עובדת החברה בין היתר גם בתוכניות לימוד כחלק מהתוכניות האקדמיות של הסטודנטים. ככל הנראה הקורסים בשפה העברית הם הגדולים יותר, במיוחד לאור שיתוף הפעולה עם משרד החוץ, הקורסים ביידיש מצד שני הם החדשים ביותר וקטנים יותר מבחינת היקף התלמידים. אודות קורסי השפות, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים רותי לוי, האחים שהקימו בית ספר וירטואלי חושפים את הסוד להצלחה בלימודים, באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2019 פרופיל החברה באתר "בלומברג"
ג'יימס דנטון

ג'יימס "ג'ימי" תומאס דנטון ג'וניור (באנגלית: James Denton, נולד ב-20 בינואר 1963) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. דנטון ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של מייק דלפינו (אנ') בסדרה "עקרות בית נואשות" (2012-2004) של רשת ABC. לפני כן, התפרסם בשל תפקידו בתור מיסטר לייל בסדרה "המתחזה" (2000-1997) של רשת NBC, ובשנים האחרונות היה מוכר בזכות הופעתו בתור ד"ר סם רדפורד בסדרה "המכשפה הטובה" (2021-2015) של הולמרק. דנטון נולד ב-20 בינואר 1963 בנאשוויל, טנסי, וגדל בגודלטסוויל הסמוכה, השני מבין שלושה ילדים. אביו, ג'יי.טי. דנטון (1930–1993), היה רופא שיניים ששירת בצבא ארצות הברית. אמו, מרי ג'ין וולסלייר דנטון, נפטרה מסרטן השד בשנת 2002. דנטון התחנך לפי הכנסייה הבפטיסטית הדרומית. דנטון סיים את לימודיו בבית הספר התיכון גודלטסוויל ולאחר מכן למד באוניברסיטת טנסי, שם היה חבר באחווה סיגמא אלפא אפסילון. הוא התמחה בטלוויזיה/עיתונות, וקיבל תואר ראשון בפרסום. לפני שהפך לשחקן, הוא מכר פרסומות לשתי תחנות רדיו. הוא החל לשחק בגיל 23, בתיאטרון קהילתי בנאשוויל. ולאחר זמן קצר עבר לקליפורניה כדי לפתח קריירת משחק. כאשר התגורר בשיקגו דנטון קיבל את תפקידו הראשון בתור סטנלי במחזה "חשמלית ושמה תשוקה". דנטון המשיך להופיע בתפקידים רבים על הבמה ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס שם החל לשחק בסרטים כמו צבעי השלטון ועימות חזיתי. לאחר מכן הוא שיחק בהופעות אורח בסדרות כדוגמת: גולשים בזמן, אלי מקביל, ג'אג, המופע של דרו קארי והבית הלבן. בשנת 2004 קיבל דנטון את תפקידו המפורסם ביותר בתור מייק דלפינו בעלה של סוזן מאייר (טרי האטצ'ר) בסדרה עקרות בית נואשות. במקביל למשחקו בעקרות בית נואשות המשיך דנטון לשחק בסרטים שונים כמו "Undead or Alive" ו"Tortured". ב-2006 הנחה את טקס "מיס אמריקה". באביב 2012 נבחר דנטון לדגמן את בגדיו של המותג דניאל השטר. בשנים 2015–2021 גילם במשך שבע עונות את ד"ר סם רדפורד בסדרה הדרמה-קומית "המכשפה הטובה" בערוץ Hallmark. בתיכון יצא דנטון עם זמרת הקאנטרי דיאנה קרטר (אנ'). מ-1997 עד 2000 היה נשוי לג'נה לין וורד. ב-16 בדצמבר 2002 הוא נישא לארין או'בריאן, מאמנת כושר בלייף טיים פיטנס. לזוג שני ילדים: שפרד (נולד במרץ 2003) ובת בשם מאלין (נולדה ב-22 במרץ 2005). בעבר התגוררו בגלנדייל, קליפורניה ולאחר סיום צילומיה של "עקרות בית נואשות" עברו הזוג עם ילדיהם להתגורר בעיירה קטנה, דרומית למיניאפוליס, מינסוטה. דנטון שותף בבעלות בקבוצת הבייסבול Fullerton Flyers שזכו באליפות בשנת 2008 מדיה וקבצים בנושא ג'יימס דנטון בוויקישיתוף ג'יימס דנטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס דנטון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס דנטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'יימס דנטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימס דנטון, באתר Discogs (באנגלית)
סיג

סיג הוא פסולת זגוגית מתהליך הצריפה לייצור מתכות. חומר בעל תכונות מאחות המאפשרות שימוש כמלט. מתכות המצויות בהישג יד בטבע, לרוב אינם חומר יסוד אחד (הנקרא 'טהור') אלא מעורבים עם מתכות אחרות. בתהליך הצריפה בחום גבוה, ניתן לבודד במידה רבה את המתכת הרצויה, וחומרי הפסולת מהתהליך נקראים 'סיגים'. בתהליך הצריפה מקובל להוסיף מחמצנים שונים על מנת לשלוט בהרכב הסיגים, ובכך לשלוט בתהליך הצריפה והזיקוק, וכן כדי להגן על הציפוי הפנימי של הכבשן. בצריפת נחושת, כסף ועופרת - מקובל להרחיק את שאריות הברזל והסיליקה (צורן דו-חמצני), כסיגים, בעוד שבצריפת ברזל, מתוך השתדלות על שמירת הברזל, מרחיקים בעיקר מלחי סידן, צורן, חמרן ומגנזיום. בשעת הוצאת הסיגים מהכבשן שופכים עליו מים, המקררים אותו בבת אחת מחום של כ-1,430° צלזיוס, מתחיל שלב ההתגבשות, הכולל שרשרת תגובות כימיות שמביאים את הסיגים לתכונתם המאחה. החומר עם המים מובל בתעלות על אגן, שם המים מסוננים ומושבים למערכת, והסיגים, הנראים כמו גרגרי חול ים, נותרים בו. נהוג כיום לגרוס סיגים אלו ולהכין ממנו אבקת מלט. בעת העתיקה חומר דמוי זכוכית ירוקה או כחולה שהתגבש על גבי הסיגים מתהליך הנחושת, הותך ושימש בתעשיית הזכוכית והתכשיטים, וכן שימש כאבקה בתערובת צביעה, לצורך צביעתם של כלי חרס וחרסינה. שימושים מסוגים אלו נמצאו בעתיקות מצרים. כיום, סיגים משמשים בתעשיית המלט בעיקר בתערובת עם צמנט פורטלנד. תוספת הסיגים מקטין את חדירת המים במלט, ומגביר את חוזקו לאורך זמן. השימוש בסיגים נחשב לידידותי לסביבה, בכך שמדובר במיחזור - שימוש בפסולת כחומר גלם. מדיה וקבצים בנושא סיג בוויקישיתוף סיג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
המיטה הגדולה מוור

המיטה הגדולה מוור או מיטת ור הגדולה (באנגלית: The Great Bed of Ware), היא מיטה רחבת ממדים העשויה עץ אלון מגולף. מיטת האפיריון נבנתה בשנת 1590 והיא נחשבת למיטה הגדולה בעולם - אורכה 3.38 מטרים ורוחבה 3.26 מטרים (אורכה 10 רגלים ורוחבה 11 רגליים). המיטה הייתה ממוקמת באכסניית וייט הארט (White Hart Inn) בעיירה ור, בהרטפורדשייר שבאנגליה, וכיום מוצגת במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון. המיטה נבנתה על ידי הנגר ג'ונס פרוסברוק, ככל הנראה תלמידו של האנס ורדמאן דה ורייס בשנת 1590, ויכלה להכיל למעלה מ-15 אנשים ישנים בו זמנית. המיטה מעוטרת בתגליפים בסגנון הרנסאנס. ככל הנראה התגליפים שעל המיטה היו צבעים בצבעים צבעוניים (שרידים של הצבעים נראים עד ימינו). המחזאי בן ג'ונסון נתן למיטה את שמה באזכורה בכתביו בשנת 1609. במהלך המאה ה-19 עברה המיטה לפונדק סרסנס הד (Saracen's Head - הראש של הטורקי), ובשנת 1870 ויליאם הנרי טיל רכש את המיטה במטרה להציגה בגן תענוגות. לאחר סגירת הגן בשנות ה-20 של המאה ה-20 המיטה נמכרה, ובשנת 1931 נרכשה על ידי מוזיאון ויקטוריה ואלברט בו היא מוצגת כיום. המיטה מוזכרת בספרים ומחזות רבים, ובהם במחזה "הלילה ה-12" מאת ויליאם שייקספיר משנת 1601, ובשיר דון ז'ואן מאת ג'ורג' גורדון ביירון. אתר האינטרנט הרשמי של המיטה הגדולה מוור המיטה הגדולה, באתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט המיטה באתר ה-BBC.
פינו נואר

פּינוֹ נוּאַר (בצרפתית: Pinot noir, מילולית: אצטרובל שחור) הוא זן ענבים המשמש להפקת יין אדום. מקורו של הזן הוא בחבל בורגון, צרפת. ענבי פינו-נואר גדלים בכל רחבי העולם, אך בעיקר במקומות בהם קיימים תנאי אקלים קרירים. העלים של הזן קטנים בהשוואה לזנים אדומים אחרים כמו קברנה סוביניון ושיראז, והאשכול מזכיר במבנהו ובצורתו אצטרובל. הזן רגיש מאוד להשפעה חזקה מדי של קרני אור השמש, לרוחות, לקרה וגם לקרקע עליה הוא גדל, ולכן נחשב לקשה מאוד לגידול. לתנאי האקלים יש השפעה רבה על טעם הענבים ועל טעם היין המופק מהם. מדיה וקבצים בנושא פינו נואר בוויקישיתוף קימברלי א' ניקולאס, ‏האם נוכל להמשיך ליהנות מיין פּינוֹ נוּאַר?, במדור סיינטיפיק אמריקן של מכון דוידסון, 1 באפריל 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות ובנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.