laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאוליניו

ז'וזה פאולו בזרה מסיאל ז'וניור (José Paulo Bezerra Maciel Júnior; נולד ב-25 ביולי 1988), הידוע בכינוי פאוליניו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בקורינתיאנס הברזילאית. החל את קריירת הכדורגל ב-2004 במועדון הנוער של פאו די אסוכר שבסאו פאולו, עיר הולדתו. הוא לא הצליח להגיע לקבוצת הבוגרים של המועדון, ועזב למזרח אירופה, שם שיחק במועדון וילנה שתי עונות, מ-2006. לאחר שהקבוצה ירדה לליגה השנייה בליטא, עבר פאוליניו למועדון אל קיי אס לודז' בפולין. לאחר עונה אחת בקבוצה, בה לטענתו סבל בין השאר מגזענות האוהדים, חזר פאוליניו לברזיל לקבוצת נעוריו פאו די אסוכר ב-2008. לאחר עונה מוצלחת בקבוצה, הוא עבר לקבוצת ברגנטינו ב-2009. במהלך תקופתו בברגנטינו הוא עורר עניין בקרב אנשי מועדון הכדורגל הנודע קורינתיאנס מסאו פאולו, והוא החל לשחק בו ב-2010. בהדרגה הפך לשחקן הרכב קבוע במועדון, ותרם למשחקים חשובים בהם השתתפה הקבוצה, בין השאר במסגרת זכייתה באליפות ליגת העל הברזילאית ב-2011, בגביע ליברטדורס ב-2012, ובאליפות העולם לקבוצות כדורגל 2012. בעקבות זאת הפך לשחקן מוערך ואהוד מאוד בקרב האוהדים. ב-2013 עבר פאוליניו לשחק באנגליה, בטוטנהאם הוטספר, תמורת סכום שיא עבור המועדון, כמעט 17 מיליון לירות שטרלינג. הוא הבקיע במסגרת הפרמייר ליג 6 שערים עבור המועדון בעונת 2013-2014, ותרם גם במסגרת משחקי המועדון באירופה. ב-29 ביוני 2015 חתם פאוליניו בגואנגג'ואו אוורגראנד הסינית. ב-14 באוגוסט 2017 הודיעה קבוצת ברצלונה על סיכום עם גואנגג'ואו אוורגראנד על רכישתו של פאוליניו תמורת 40 מיליון אירו. ב-16 בספטמבר 2017 כבש את השער הבכורה שלו במדי ברצלונה במשחק חוץ מבישול של ליונל מסי וקבע את תוצאת הסיום, 2:1 על חאטפה. הוא הפך להיות לשחקן הרכב בקבוצה וזכה עימה בדאבל. ב־8 ביולי 2018 הודיעה ברצלונה כי פאוליניו יושאל לשנה לגואנגג'ואו אוורגראנד, עם אופציה לרכישה בתום העונה, וירוויח כ-15 מיליון אירו. ב-1 באפריל 2019 הפעילה גואנגג'ואו את סעיף הרכישה והחתימה את פאוליניו תמורת 42 מיליון אירו. ב-22 ביולי 2021 חתם פאוליניו באל-אהלי הסעודית. בינואר 2022 פאוליניו חתם בקורינתיאנס. פאוליניו הופיע לראשונה במדי נבחרת ברזיל בכדורגל ב-14 בספטמבר 2011, במשחק נגד נבחרת ארגנטינה במסגרת ה"הסופר-קלאסיקו של האמריקות". הוא הבקיע לראשונה במדי הנבחרת במשחק נגד ארגנטינה שנה מאוחר יותר, בסופר-קלאסיקו של 2012. הוא היה שותף פעיל בזכייתה של ברזיל בגביע הקונפדרציות 2013, ובסיום הטורניר הוענק לו תואר "כדור הארד" כשחקן השלישי הטוב ביותר הטורניר. פאוליניו נכלל בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2014, בו הגיעה למקום הרביעי. הוא נכלל גם בסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2018. מדיה וקבצים בנושא פאוליניו בוויקישיתוף פאוליניו, ברשת החברתית פייסבוק פאוליניו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאוליניו, ברשת החברתית אינסטגרם פאוליניו, באתר Transfermarkt פאוליניו, באתר Soccerway פאוליניו, באתר BDFutbol פאוליניו, באתר WorldFootball.net פאוליניו, באתר National Football Teams פאוליניו, באתר FootballDatabase.eu שגיב ברעם‏, למי קראתם קוף?, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2012 תומר גנור, לונדון מחכה לו: פאוליניו מגיע לטוטנהאם, באתר ynet, 6 ביולי 2013 פאוליניו באתר globoesporte שיא זה נשבר מעט לאחר מכן כאשר המועדון החתים גם את רוברטו סולדדו ואריק למלה תמורת כ-25 מיליון דולר David Ornstein (6 July 2013). Paulinho: Brazil midfielder completes move to Tottenham. bbc מערכת One, ‏פאוליניו חתם בגואנזגו, איקר קסיאס לרומא?, באתר ONE‏, 29 ביוני 2015 uangzhou exerce opção de compra por Paulinho, a 3ª maior venda da história do Barcelona, Globoesporte. Abril 1, 2019
פרואטה

פרואטה (שם מדעי: Proatta) הוא סוג נמלה מתת-המשפחה דו-מתניות (Myrmicinae), אשר כוללת את המין proatta butteli המין היחיד בסוג זה. הנמלה חיה ביערות גשם בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי,סומטרה ובורנאו. פרואטה, באתר ITIS (באנגלית) פרואטה, באתר NCBI (באנגלית) פרואטה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פרואטה, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בולדוזר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... השם הלועזי לדחפור - טרקטור זחלי העוסק בעבודות עפר. שם כללי לציוד מכני הנדסי. בולדוזר (תוכנית טלוויזיה) – תוכנית טלוויזיה של עיתונות חוקרת. אריאל שרון – שהיה ידוע בכינוי "הבולדוזר".
Not Afraid

Not Afraid (בעברית: לא מפחד) הוא שירו של הראפר האמריקאי אמינם, מאלבומו השביעי, Recovery. השיר יצא כסינגל המוביל של האלבום ב-29 באפריל 2010 על ידי אינטרסקופ רקורדס. השיר נחשף לראשונה בטוויטר, ורק לאחר מכן שודר ברדיו. השיר נכתב על ידי אמינם, Boi-1da, מת'יו בורנט וג'ורדן אוונס; גם הקלידן לואי רסטו קיבל זכויות לכתיבת השיר. השיר זכה לביקורות חיוביות ושליליות מצד המבקרים, שמצד אחד שיבחו את המסר החיובי שהוא מעביר, אך מצד שני נטען כי הוא שונה מאוד מהסינגלים שקדמו לו, ונחשב לפחות משפיע משיריו האחרים. על אף הביקורות המעורבות, השיר נכנס ישירות למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית, והיה השיר ה-16 בהיסטוריה לעשות כן; כמו כן, השיר הגיע לאותו הישג בקנדה. נכון ליולי 2013, השיר נמכר בכ-5 מיליון עותקים. השיר זיכה את אמינם בפרסי VMA בארצות הברית וביפן, בגראמי ובבילבורד. הזכות השיר והווידאו קליפ שלו, שזכה לביקורות נלהבות, זכה אמינם בפרס ה-VMA (לשנת 2010) בקטגוריות "קליפ השנה של זמר" ו"קליפ ההיפ הופ של השנה", והיה מועמד לשישה פרסים נוספים; וכן זכה בפרס גראמי (לשנת 2011) בקטגוריית "הופעת היחיד הטובה ביותר של ראפ" והיה מועמד לפרס שיר הראפ של השנה. השיר נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום השירים הטובים והאהובים ביותר לשנת 2010. כריס סלמון מכתב העת הגרידאן דירג את האלבום במקום הרביעי ברשימתו 10 הרצועות הטובים ביותר לשנת 2010. אלכס בנדי ממגזין Access Hollywood הכליל את השיר במקום השלישי לפי בחירתו ברשימת 10 השירים הטובים ביותר לשנת 2010. מידע על היצירה "Not Afraid" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Not Afraid" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Not Afraid" באתר יוטיוב מידע על השיר "Not Afraid" באתר iTunes מידע על הרצועה "Not Afraid" באתר ספוטיפיי "2010 Video Music Awards". MTV. MTV Networks. נבדק ב-2011-09-06. "Nominees And Winners | GRAMMY". GRAMMY.com. National Academy of Recording Arts and Sciences. נבדק ב-2011-09-06. guardian.co.uk/music (2010-12-11). "Albums of 2010: How Guardian music critics voted". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-03-25. Access’ On The Download Staff’s Top 10’s Of 2010 | Access Online, Access (באנגלית) מידע על Not Afraid, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Not Afraid, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Not Afraid, באתר המצעד הגרמני מידע על Not Afraid, באתר מצעד דנמרק מידע על Not Afraid, באתר המצעד הנורווגי מידע על Not Afraid, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Not Afraid, באתר המצעד הספרדי מידע על Not Afraid, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Not Afraid, באתר המצעד השוודי
אליפות וימבלדון 1924

אליפות וימבלדון 1924 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. באליפות זו לראשונה בוצע דירוג משתתפים. כל מדינה יכלה להציג עד ארבעה שחקנים, כשכל אחד מהם הוצב בבית שונה בתחרות. לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. מנצח אליפות וימבלדון 1923 ויליאם ג'ונסטון (ארצות הברית) לא השתתף בתחרות. למרות שרוב המתחרים היו בריטים, רק אחד מהם הגיע למשחקי רבע-גמר לעומת שלושה טניסאים מארצות הברית. בגמר תחרות הגברים ז'אן בורוטרה מצרפת ניצח את רנה לקוסט, גם הוא מצרפת, ב-5 מערכות וזכה בתואר. בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות (מהם 45 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. אליזבת ריין (ארצות הברית) הודחה במשחק רבע-גמר על ידי סוזן לנגלן (צרפת) אך הטניסאית הצרפתית לא יכלה להמשיך למשחק חצי-גמר עקב בעיות בריאותיות. בגמר קיטי מקיין הבריטית שיחקה נגד הלן וילס (ארצות הברית) וניצחה אותה בשלוש מערכות. בתחרות השתתפו 64 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. זוג אלופי 1923 הבריטים לסלי גודפרי ורנדולף ליסט הודחו בחצי גמר. במשחק הגמר נפגשו הזוגות האמריקאים ווטסון ואשבורן ודיק ויליאמס נגד פרנק הנטר ווינסנט ריצ'רדס. הזוג האנטר/ריצ'רדס ניצח ב-5 מערכות. בתחרות השתתפו 40 זוגות. אלופות השנה הקודמת סוזן לנגלן (צרפת) ואליזבת ריין (ארצות הברית) לא הגיעו לשלבים מתקדמים של התחרות עקב פרישת סוזן לנגלן מהתחרות. בגמר התחרות הזוג שכלל את האמריקאיות הלן וילס והייזל וייטמן ניצח את הבריטיות פיליס קובל וקיטי מקיין בשתי מערכות וזכה בתואר. בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי אליפות 1923 הזוג רנדולף ליסט (בריטניה) ואליזבת ריין הודחו בשלבים המוקדמים. בגמר התחרות נפגשו זוגות שהורכבו מבריטים בלבד. הזוג ג'ון גילברט וקיטי מקיין ניצח את לסלי גודפרי ודורותי ברון ב-3 מערכות. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות גברים תוצאות משחקי נשים תוצאות משחקי זוגות נשים תוצאות משחקי זוגות מעורבים
מגפת הצחוק בטנגניקה

מגפת הצחוק בטנגניקה הייתה היסטריה המונית אשר פרצה ב-30 בינואר 1962. שלוש נערות, תלמידות בית ספר מיסיונרי בטנגניקה, פרצו בצחוק חסר מעצורים, שהדביק במהרה את כל בית הספר. התפרצויות הצחוק נמשכו בין כמה שעות ל-16 ימים. צוות המורים לא נדבק בהתקפי צחוק, אך רוב התלמידות נדבקו בפרצי הצחוק ולכן לא היה אפשר לקיים שגרת לימודים תקינה. עקב כך נאלץ בית הספר להיסגר, והתלמידות נשלחו לבתיהן. כמה מהנערות חזרו לכפר שממנו באו (הקרוב ל-Bukoba) והדביקו את אנשי הכפר הצעירים, בעיקר את הנשים ואת הנערות. בכפר דווח ש-217 איש נדבקו בפרצי צחוק חסר מעצורים. בהמשך, בתי ספר קרובים נדבקו גם הם. בית הספר נפתח מחדש ארבעה חודשים לאחר פרוץ התקף הצחוק ההמוני, אך הנהלת בית הספר נאלצה לסגור אותו שוב בתוך חודש. המגפה התפשטה לארבעה עשר בתי ספר, ורק כעבור שמונה עשר חודשים היא פסקה סופית. למעלה מאלף איש נדבקו במגפה בשלביה השונים. במהלך התפרצות המגפה נשלחו בדיקות דם של החולים לבריטניה לצורך איתור נגיפים. בדיקות אלו לא הניבו שום פרי. גם כיום לא הוברר מקור התופעה. מחקר באוניברסיטת פרדו טוען כי מדובר במקרה של היסטריית המונים, Mass psychogenic illness (MPI)‎ (אנ') הנובע ממתח באוכלוסייה ולא מרעל או מהשפעה סביבתית. המחקר משער כי הלחץ נבע מיחס המורים לתלמידות לאחר שטנגנייקה זכתה בעצמאות. Stuart Jeffries, The outbreak of hysteria that's no fun at all, The Guardian, 21 November 2007 From the Central African Medical Journal, 1963: An Epidemic of Laughing in the Bukoba District of Tanganyika סימון סבסטיאן, Examining 1962's 'laughter epidemic'‏, 29 ביולי 2003
סן בנדטו דל טרונטו

סן בנדטו דל טרונטו (באיטלקית: San Benedetto del Tronto) היא עיר בנפת אסקולי פיצ'נו שבמחוז מארקה שבאיטליה. זוהי העיר השנייה בגודלה בנפה, השוכנת על חוף הים האדריאטי ומהווה את אחד מאתרי הנופש הראשיים על החוף האדריאטי, ובה נמל דיג פעיל. סן בנדטו דל טרונטו ממוקמת על שפך נהר אלבולה (Albula) ושטחה משתרע עד לנהר טרונטו (Tronto) בדרום. סן בנדטו היה מרטיר וחייל שנולד בקופרה מריטימה (Cupra Marittima) בתקופת שלטונו של קיסר רומא דיוקלטיאנוס. זמן קצר לאחר מכן, בעקבות צו שהוצא על ידי קונסטנטינוס בשנת 313, כמה מאמינים בנו קפלה על קברו של סן בנדטו. מאז נערץ סן בנדטו על ידי המקומיים. מאוחר יותר נבנתה כנסייה קטנה שכללה אפסיס שפנה למזרח והכניסה שלה פנתה למערב, על פי המסורת הנוצרית המוקדמת שהמזרח, כיוון זריחת השמש, מסמל את תחיית המתים של ישו. היסטוריונים טוענים שממצאים ארכאולוגיים שמקורות רומיים קושרים את סן בנדטו לעיר העתיקה של אלבה פיקנה (Alba Picena) אשר על גדתו הימנית של נהר אלבולה. התיעוד הראשון על שם היישוב הוא משנת 998. בשנת 1211 העניק אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את השטחים המשתרעים בין נהר טרונטו לבין נהר פוטנצה לעיר פרמו. ב-1245 העניק פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאסקולי פיצ'נו רצועת חוף בין נהר רגנולה לבין נהר טרונטו כדי לבנות נמל מבוצר. בשנים הבאות היו עימותים בין אסקולי לבין פרמו. ב-1478 התחוללה מגפת דבר שהשמידה חלק גדול מאוכלוסיית העיר. האזור נותר למעשה לא מיושב עד אשר פליטים מרומאניה יישבו מחדש את סן בנדטו שבה קיבלו חוזי חכירה. החל מהמאה ה-16 ועד למאה ה-19, פלשו העות'מאנים שוב ושוב לעיר, לקחו מלחים בשבי וכפו עליהם לשרת על אניותיהם. החל משנת 1650 החל מרכז העיר להתפשט מעבר לחומות העיר. ב-1754 הוקם הפרבר הימי הראשון בעיר, סן אנטוניו דה פאדובה. ב-1860 שחררו ציידי האלפים את העיר משליטתה של הכנסייה. הצו המלכותי שהעניק לעיר את ההקדשה של "דל טרונטו" ניתן ב-1896. ב-1936 סופח הכפר פורטו ד'אסקולי לסן בנדטו דל טרונטו. בין השנים 1943–1944, במהלך מלחמת העולם השנייה, ספגה העיר 144 הפצצות אוויריות ו-6 הפגזות ימיות. לאחר סיום המלחמה שגשגה כלכלת העיר. דיג נעשה לציר המרכזי של כלכלת העיר ובשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 נעשה נמלה של העיר לאחד מנמלי הדיג הגדולים באיטליה. לאחר המלחמה נעשתה סן בנדטו ליעד פופולרי לתיירות בחוף הים האדריאטי. המגדל של העיר (Torrione), ממוקם במקום העתיק והגבוה ביותר של העיר שידוע בשם סן בנדטו אלטה. גובהו של המגדל 15 מטרים והוא מהווה נקודת תצפית על כל העיר. חוף התמרים (Riviera delle Palme) הוא חוף שהוכרז לחלק מתוכנית הדגל הכחול בשנת 1998. ארגנטינה מאר דל פלאטה, ארגנטינה רומניה אלבה יוליה, רומניה ארצות הברית שיקגו הייטס (אנ'), אילינוי, ארצות הברית צרפת אלפורטוויל (אנ'), צרפת קובה טרינידד, קובה איטליה פוג'יו בוסטונה (אנ'), איטליה אוסטריה שטייר, אוסטריה קרואטיה שיבניק, קרואטיה מדיה וקבצים בנושא סן בנדטו דל טרונטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן בנדטו דל טרונטו (באיטלקית) אתר הבית של עיריית סן בנדטו דל טרונטו (באיטלקית) (באנגלית)
טראני

טְרָאנִי (באיטלקית: Trani), היא עיר נמל במחוז פוליה שבדרום איטליה, בירת נפת בארלטה-אנדריה-טראני, השוכנת לחוף הים האדריאטי, כ-40 קילומטרים צפונית-מערבית לבארי. יישוב מתקופת האימפריה הרומית בשם טוּרֶנוּם הסמוך לעיר המודרנית טראני מצוין במפת פויטינגר. בהמשך, נשלטה העיר על ידי הלומברדים והביזנטים. האזכור הראשון לשם טראני הוא מהמאה ה-9. בתקופת מסעי הצלב התפתחה העיר, והנמל שבה הפך לאחד החשובים בנמלי הים האדריאטי. במהלך המאה ה-13, בתקופת שלטונו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בוצרה ופותחה העיר והגיעה לשיא פריחתה. בהמשך, נכללה העיר בשטחה של ממלכת נאפולי. בשלהי המאה ה-15 פלש לאזור צבאו של שארל השמיני, מלך צרפת, אך בראשית המאה ה-16 סולקו הצרפתים על ידי צבא ממלכת אראגון. בעת המלחמות הנפוליאוניות ידעה טראני תקופת אי שקט ונסיגה כלכלית. לאחר איחוד איטליה, נכללה טראני בשטחה של ממלכת איטליה. ערך מורחב – יהדות טראני התיישבות יהודים רומניוטים באזור החלה ככל הנראה עוד בתקופה הרומית. במאה ה-12 תיעד בנימין מטודלה קהילה בת 200 נפשות בעיר. במחצית השנייה של המאה ה-15 החלו רדיפות יהודים באזור דרום איטליה אשר פגעו קשות בקהילה היהודית במקום. בראשית המאה ה-16 לאחר השתלטות ממלכת אראגון על העיר גורשו יהודי טראני או אולצו להתנצר והקהילה פסקה מלהתקיים. שמות המשפחה די-טראני ומטראני מיוחסים לבני הקהילה וצאצאיהם. בית הכנסת סקולנובה מדיה וקבצים בנושא טראני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טראני טראני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טראני (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית טראני, משפחת חכמים, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת".
פונוקול

פונוקול (לשעבר ליטרטון-חיפה) היא חברת תקליטים ישראלית. החברה נוסדה כ"ליטרטון חיפה". עם האמנים שתקליטיהם יצאו בלייבל "PHONODOR" נמנים אריק איינשטיין, אושיק לוי, שלישיית לא אכפת להם, דני ליטני ושלמה גרוניך. בשנת 1982 שינתה את שמה ל"פונוקול". עם האמנים שהוציאו תקליט ב"פונוקול" נמנים אדם, דיקלה, ירדנה ארזי, עפרה חזה, חלב ודבש, אילנית, מתי כספי, גלי עטרי, יפה ירקוני, מיקי גבריאלוב, עוזי חיטמן, דידי ארז, אתניX, משינה, שפיות זמנית ואלישע בנאי, ובז'אנר הטראנס את אסטרל פרוג'קשן ואת California Sunshine בארץ. בנוסף מייצגת פונוקול את חברת התקליטים הבינלאומית "Spinnin Records" שעובדת עם אמנים בינלאומיים בז'אנר הדאנס והטראנס: טייסטו, ארמין ואן ביורן, פול אוקנפולד. בשנת 2012 נרכשה "פונוקול" על ידי חברת "יוניסל" ושמה שונה ל"פונוקול החדשה 2012 בע"מ". בשנת 2020 נרכשה פונוקול על ידי קבוצת MUSIC 972 ושמה שונה ל "פונוקול מוזיקה בע"מ". ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגרלת איברים

הגרלת איברים (The survival lottery) הוא ניסוי מחשבתי שהציע ג'ון האריס (אנ'), בדבר תרומות איברים. הניסוי מציע הצעה, שעל כל קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה הורגים מישהו ותורמים את כל איבריו. הנושא מעלה שאלות בנוגע לבחירה, ורצון חופשי למול מקומה של אקראיות, או גורל. זאת אחת הסוגיות העולות בנושא של מזל מוסרי. האריס מציע את המהלך הבא: כאשר יש קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה, עורכים הגרלה בקרב הציבור הרחב. את האדם שנבחר הורגים, ותורמים את כל איבריו. בעולם מסוג זה, הסיכוי להינצל גדול בהרבה מהסיכוי לעלות בגורל (כיוון שכל הגרלה מצילה מספר אנשים, בעוד שהורגת רק אדם אחד). האריס שואל האם יש הבדל בין להרוג מישהו, לבין להניח לו למות (להניח לגורל להרוג אותו). הוא מניח שאין בעיית התאמה בין תורם לנתרם, ושהגורם שפגע בנתרם לא יתרחש פעם נוספת. הנחות אלה מאפשרות לניסוי המחשבה להתנהל כסדרו. האריס שואל אם עולם שנוהג בצורה המתוארת בניסוי נוהג בצורה אתית. חלק מההתנגדות להגרלת האיברים היא בכך שנבחר אדם "חף מפשע". האריס טוען לעומתם כי גם אלו הזקוקים להשתלה הם חפים מפשע, וכל אשמתם היא שהגורל בחר בהם למות. אבל כדי להתמודד עם השאלה הזאת, הוא הציע שהגרלה יכולה להיות על מאגר מסוים של אנשים (למשל חולים או אסירים). במקרה כזה האם ההתנגדות תהיה זהה? האם מותר לאנשים לתת לאנשים למות, אם יש ביכולתם דרך להציל אותם? כל אלה שאלות העולות מהניסוי. התנגדות אחת לניסוי עסקה בפחד, "הדפיקה בדלת" שכולם יחששו ממנה. האריס לא מתייחס לטענה זו, כיוון שהניסוי לא מתקיים במציאות אלא בעולם תאורטי. בעולם כזה, מדובר בשגרת חיים מצילת חיים. ולכן הפחד הזה יהיה חלק משגרת החיים, כמו כל פחד אחר. ההתנגדות הגדולה ביותר לניסוי מגיע מכיוון האתיקה הרפואית. האתיקה קובעת כי לכל אדם יש בחירה מוחלטת על בריאותו. במקרה כזה יש הבדל גדול מאוד בין להרוג משהו, לבין לתת לו למות, והעולם בו מתקיים הניסוי אינו מוסרי. The Survival Lottery, John Harris -In, Applied Ethics, Oxford Readings in Philosophy, ed. Peter Singer Harris, John (1975). "The survival lottery." Philosophy, 50: 81-87.
Chasing Cars

Chasing Cars הוא הסינגל השני של להקת Snow Patrol מאלבומה Eyes Open. השיר הוקלט ב-2005 ושוחרר ב-6 ביוני 2006 בארצות הברית, וב-24 ביוני 2006 בממלכה המאוחדת. השיר צבר פופולריות רבה לאחר שהוצג בפרק הסיום של העונה השנייה של הסדרה האנטומיה של גריי. השיר הפך לאחד מסמלי השפעת ההורדות החוקיות על מכירות הסינגלים בממלכה המאוחדת, והמשיך להמכר שנים לאחר שחרורו. Chasing Cars הוא השיר הנמכר ביותר של להקת Snow Patrol נכון להיום, כשבשנת 2006 הגיע למקום ה-14 ובשנת 2007 למקום ה-34 ברשימת השירים הנמכרים ביותר בממלכה מאוחדת. בנוסף, השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום החמישי בבילבורד הוט 100. בטקס פרסי גראמי של 2007, השיר הועמד לזכייה בקטגוריית שיר הרוק הטוב ביותר, ובטקס פרסי המוזיקה הבריטית הועמד לזכייה בקטגוריית השיר הבריטי הטוב ביותר. ב-2009 השיר הוכרז כשיר המושמע ביותר בעשור בממלכה המאוחדת. נכון לאוגוסט 2013, השיר נמצא כ-111 שבועות במצעד 75 הסינגלים הטובים ביותר בממלכה המאוחדת וכ-154 ברשימת 100 הסינגלים הטובים ביותר. השיר נמכר בלמעלה ממיליון עותקים בממלכה המאוחדת נכון לאוקטובר 2013, ובלמעלה משלושה מילון עותקים בארצות הברית נכון לנובמבר 2011, מה שהופך אותו לאחד מעשרת הסינגלים הנמכרים ביותר בממלכה המאוחדת בעידן הדיגיטלי. ערוץ 4 הבריטי זיכה אותו בשנת 2009 בתואר השיר הטוב ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21. מידע על היצירה "Chasing Cars" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Chasing Cars" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Chasing Cars" באתר Discogs סרטון השיר "Chasing Cars" באתר יוטיוב
אליפות וימבלדון 1921

אליפות וימבלדון 1921 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-2 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. זו הייתה האליפות האחרונה שנערכה במגרשים שהוכשרו לתחרויות טניס בשנת 1877, לקראת האליפות הראשונה. אליפות וימבלדון 1922 נערכה במיקום החדש, בו תחרויות מתקיימות גם כיום. כמן כן, זו הייתה השנה האחרונה בו אלוף של השנה הקודמת בתחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים נפגש עם מנצחי השלב הראשון במשחק האליפות. החל משנת 1922 גם אלופים היו צריכים לעבור את כל שלבי התחרות. כמו בשנים קודמות, באליפות זו בלטה סוזן לנגלן (צרפת) שזכתה באליפות בתחרות הנשים וזוגות מעורבים. התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1920 על התואר. לתחרות זו נרשמו 128 טניסאים, מהם 86 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים בריין נורטון (דרום אפריקה) ניצח את מנואל אלונסו (ספרד) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד ביל טילדן מארצות הברית (מנצח אליפות וימבלדון 1920) והפסיד ב-5 מערכות. בתחרות הנשים השתתפו 60 טניסאיות (מהם 55 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות אליזבת ריין (ארצות הברית) נפגשה עם פיליס סטרוויט הבריטית וניצחה אותה בשני מערכות. במשחק האליפות ריין שיחקה נגד מנצחת אליפות 1920 סוזן לנגלן (צרפת) שניצחה ב-2 מערכות. בתחרות הזוגות השתתפו 58 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. מנצחי השלב הראשון היו אמורים לפגוש במשחק על התואר את אלופי השנה הקודמת הזוג האמריקאי צ'אק גרלנד ודיק ויליאמס. במשחק סיום של השלב הראשון נפגשו זוגות מבריטניה האחים לוו שיחקו נגד רנדולף ליסט ומקס ווסנם שניצחו ב-3 מערכות. מכיוון שאלופי השנה הקודמת לא התייצבו למשחק הקובע מנצחי השלב הראשון זכו בניצחון טכני. תחרויות זוגות הנשים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות השנה הקודמת. בתחרות השתתפו 23 זוגות, כמעט כל המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). בגמר התחרות הזוג שכלל את הבריטית ויניפרד במיש ואיירין פיקוק (דרום אפריקה) נפגשו עם אלופי השנה הקודמת סוזן לנגלן (צרפת) ואליזבת ריין (ארצות הברית). האלופים ניצחו בשני מערכות ובכך זכו בתואר בפעם השלישית ברציפות. תחרויות זוגות המעורבים נערכו ללא יתרון למנצח בתחרות השנה הקודמת. בתחרות השתתפו 58 זוגות. כמעט כל המשתתפות היו בריטיות (כמו בתחרות הנשים). הזוג בו שיחקה סוזן לנגלן לא עבר את השלב השני. בגמר התחרות נפגש הזוג הבריטי מקס וסנם ופיליס הוקינס עם רנדולף ליסט (בריטניה) ואליזבת ריין. הזוג לוסט/ריין ניצח ב-3 מערכות וזכה בתואר. האתר הרשמי של אליפות וימבלדון תוצאות משחקי גברים תוצאות משחקי זוגות גברים תוצאות משחקי נשים תוצאות משחקי זוגות נשים תוצאות משחקי זוגות מעורבים
1935 בקולנוע

ערך מורחב – 1935 ג'ודי גרלנד חתמה על חוזה עם מטרו גולדווין מאייר (MGM). שירלי טמפל זכתה בפרס האוסקר לשם כבוד. פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - המרד על הבאונטי - MGM פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - ויקטור מקלגלן - המלשין פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - בטי דייוויס - מסוכנת 39 המדרגות - ביים אלפרד היצ'קוק אנני אוקלי - ביים ג'ורג' סטיבנס בכיכובה של ברברה סטנוויק דייוויד קופרפילד - ביים ג'ורג' קיוקור כיכבו עדנה מיי אוליבר פרדי ברת'ולומיו ווו. סי. פילדס חלום ליל קיץ - עם ג'יימס קאגני ומיקי רוני סקרוג' - עיבוד למזמור חג המולד מאת צ'ארלס דיקנס בין שתי ערים - עיבוד לרומן "בין שתי ערים" בכיכובו של רונלד קולמן 8 בינואר - אלביס פרסלי 19 באפריל - דאדלי מור 17 ביולי - דונלד סאת'רלנד 9 בספטמבר - חיים טופול 1 באוקטובר - ג'ולי אנדרוז 20 באוקטובר - ג'רי אורבך 18 באוקטובר - פיטר בויל 8 בנובמבר - אלן דלון 1 בדצמבר - וודי אלן 14 בדצמבר - לי רמיק 28 בספטמבר - ויליאם קנדי דיקסון 1934 בקולנוע 1935 1936 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1935 בקולנוע בוויקישיתוף
פרמו

פרמו (באיטלקית: Fermo) היא בירת נפת פרמו שבמחוז מארקה שבאיטליה. העיר ניצבת על גבעת סאבולו (Sabulo) המתנשאת לגובה של 319 מטרים מעל פני הים והיא מקושרת למסילת הברזל של החוף האדריאטי באמצעות הסתעפות שיוצאת מהעיר פורטו סן ג'ורג'ו (Porto San Giorgio). הממצא העתיק ביותר בפרמו הם שרידי החומות הקיקלופיות שלה. העיר העתיקה פירמום פיקנום (Firmum Picenum) נוסדה כקולוניה לאטינית שאוכלסה ב-6,000 תושבים בשנת 264 לפנה"ס, לאחר הכיבוש על ידי הפיקנטים (Picentes), והייתה מפקדה מקומית של הכוחות הרומיים, שאליהם היא נותרה נאמנה. במקור היא נשלטה על ידי חמישה קוואיסטורים. העיר נעשתה לקולוניה עם זכויות מלאות לאחר קרב פיליפי והלגיון הרביעי התיישב כאן. העיר הייתה צומת דרכים חשוב והיא קושרה לדרך החוף על ידי הסתעפות שהגיעה מקאסטלום פירמנום (Castellum Firmanum, כיום פורטו סן ג'ורג'ו). יחד עם ערים נוספות, הוכפפה פרמו לשלטון הכס הקדוש במאה השמינית ומכאן והלאה הייתה העיר מושפעת מהתהפוכות שהיו מנת חלקו של אזור הספר של אנקונה. תחת שלטונם של האפיפיורים שקדמו להונוריוס השלישי (1216-1227), נעשו הבישופים של העיר לבישוף נסיך (שליט דתי ואזרחי כאחד). ב-1199 זכתה פרמו למעמד של עיר חופשית והיא נותרה עצמאית עד לשנת 1550, כאשר היא סופחה למדינת האפיפיור. בתחרות שנוצרה בין בית הוהנשטאופן (Hohenstaufen) ומדינת האפיפיור, הוטל מצור על פרמו והיא נכבשה כמה פעמים. ב-1176 על ידי הארכיבישוף כריסטיאן הראשון ממיינץ, ב-1192 על ידי היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ב-1208 על ידי מרקואלד (Marcuald), דוכס רוונה, ב-1241 על ידי פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וב-1245 על ידי מנפרד, מלך סיציליה. לאחר מכן נשלטה פרמו על ידי שליטים שונים שהיו וסאלים של מדינת האפיפיור, כמו פרנצ'סקו ספורצה, שגורש ב-1446, אוליברוטו אופרדוצ'י (Oliverotto Euffreducci), שנרצח ב-1503 על ידי צ'זארה בורג'ה ובנו לודוביקו, שירש אותו, נהרג בקרב ואז עברה פרמו שוב לשלטון ישיר של מדינת האפיפיור. מחנה פרמו היה מחנה עקורים, שהתקיים לאחר מלחמת העולם השנייה ליד העיר. תושביו היו קרואטים שנעקרו מיוגוסלביה. לקתדרלה, ששוחזרה בשנת 1227 על ידי ג'ורג'ו דה קומו, יש חזית גותית העשויה מאבנים איסטריות והיא מחולקת על ידי פילסטרים ועל ידי רוזטה מרכזית שנבנתה בשנת 1348. מגדל הפעמונים גם הוא מאותה תקופה וכן הכניסה הצדדית. פנים הקתדרלה שוחזר לאחר הריסתה ב-1176 על ידי כריסטיאן ממיינץ בפקודתו של פרידריך ברברוסה. כיום הבניין מוקף בגן. עבודות חפירה שבוצעו בשנים 1934-1935 מתחת לרצפת הקתדרלה חשפו שרידים מתקופתו של אנטונינוס פיוס, מהמאה השנייה לספירה ושל שרידי בזיליקה נוצרית מוקדמת מהמאה השישית לספירה. בזיליקה זו מורכבת משלוש ספינות. אלבניה בראט, אלבניה ארגנטינה באיה בלנקה, ארגנטינה הרפובליקה העממית של סין וויהאי, הרפובליקה העממית של סין גרמניה אנסבך, גרמניה מקסיקו לאון, מקסיקו מדיה וקבצים בנושא פרמו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרמו פרמו באנציקלופדיה בריטניקה פרמו באנציקלופדיה הקתולית פרמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פרמו (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית