laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דאדלי

דאדלי (באנגלית: ‏Dudley‏Ⓘ‏) היא עיירה גדולה במחוז וסט מידלנדס באנגליה שבממלכה המאוחדת. היא ממוקמת במרחק של כ-17 קילומטרים צפון-מערבית לעיר ברמינגהאם. דאדלי מכונה לעיתים "בירת הארץ השחורה", אזור שהתפתח מאוד במהלך המהפכה התעשייתית ונודע ברמת זיהום האוויר הגבוהה שבו. דאדלי הוקמה בתקופת האנגלו-סקסים באנגליה, ומקור השם הוא בעיוות של שמה המקורי באנגלית עתיקה "Duddan Leah" שמשמעו "קרחת היער של דודה". בספר יום הדין מסוף המאה ה-11 דאדלי מוזכרת fאחוזה בסדר גודל בינוני. טירת דאדלי שהוקמה ב-1070 עזרה ליישוב להתפתח לכדי עיר שוק חשובה במהלך ימי הביניים. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית באמצע המאה ה-17 דאדלי הייתה בסיס של המלוכנים והיא הייתה פעמיים תחת מצור של תומכי הפרלמנט. לאחר הכניעה של המלוכנים הטירה נהרסה חלקית על ידי המנצחים. במאות ה-16 וה-17 העיר התרוששה וירדה מחשיבותה, אך ההידרדרות נבלמה הודות לניצני המהפכה התעשייתית. בסוך המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 תושבי העיר דאד דאדלי וקרוב משפחתו אברהם דארבי הראשון עלו על שיטה להיתוך עפרת ברזל בעזרת קוק וכעבור זמן נוצרו היישומים הראשונים של השיטה בסדנאות לעיבוד ברזל בסביבות העיר. ב-1712 הותקן במפעל פחם בקרבת העיר אחד ממנועי הקיטור הראשונים של ניוקומן. כל אלו תרמו להפיכתה של דאדלי למרכז תעשייתי ומסחרי ואוכלוסייתה גדלה באופן דרמטי במאות ה-18 וה-19. התעשיות העיקריות בה עסקו בכריית פחם ואבן גיר ובעיבוד מתכות. למרות הגידול בתעשייה תנאי החיים בעיר היו ירודים מאוד והם האיצו פיתוח של תשתיות במהלך המאה ה-19. הירידה בחשיבות התעשייה במהלך המאה ה-20 הביאה להידרדרות בכלכלת העיר ועסקים רבים נסגרו, מכה ממנה דאדלי לא התאוששה באופן מלא גם בתחילת המאה ה-21.[דרושה הבהרה] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. סקוטלנד פורט ויליאם, סקוטלנד[דרושה הבהרה] מדיה וקבצים בנושא דאדלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דאדלי דאדלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)

הקורפוס ה-85 (בגרמנית: LXXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם באוקטובר 1943 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19, וכמפקדו מונה בפטיסט קנייס. הקורפוס לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-5 במאי נכנע עם כוחותיו בפלזן שבצ'כיה לכוחות האמריקניים. בפטיסט קנייס (אוקטובר 1943 - 15 בנובמבר 1944) פרידריך-אוגוסט שק (15 בנובמבר 1944 - 16 בדצמבר 1944) בפטיסט קנייס (16 בדצמבר 1944 - 29 במרץ 1945) שמילו פון ליטוויץ (29 במרץ 1945 - 5 במאי 1945) בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הצנחנים ה-5 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352 הקורפוס ה-85 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הרמה הברנית

הרמה הברנית (בגרמנית: Berner Oberland), הידועה גם בתור רמת ברן או הרמה הברנזית, היא חבל ארץ במרכז שווייץ המצוי בתחומי קנטון ברן. הרמה משתרעת בחלקו הדרומי של הקנטון, והיא מהווה את החלק הגבוה וההררי שלו. בהגדרה המקובלת, חבל הארץ מתפרס על פני חמישה מחוזות מנהליים שונים. הגבול הצפוני של האזור, נמתח לאורך רכסי ההרים שבמרכז קנטון ברן, המפרידים בין שטחי השפלה רצופת הגבעות שמצפון לבין האגמים הגדולים של הקנטון: אגם תון ואגם ברינץ. מדרום לאגמים, עולים פני הקרקע בחדות, עד שהם מגיעים לשיאם בפסגות הגבוהות של האלפים הברניים השולטים על אזורי הגבול בין קנטון ברן לקנטון ואלה. בשטחי הרמה הברנית, מתקיימים תנאים ייחודיים שונים המבדלים אותה במידת מה משאר קנטון ברן. לתוואי השטח ההררי מתלווה אוכלוסייה דלילה יותר ביחס לאזורים אחרים בקנטון. צפיפות האוכלוסין נמוכה ובאופן דומה גם כמות הערים מזערית. בנוסף, הגאוגרפיה הקשה תרמה להתפתחותו של ניב לשוני מקומי, אלמאנית עילית-עילית (Hegscht-alemannisch), השונה מהאלמאנית העילית (Hoch-alemannisch) המדוברת בשאר קנטון ברן. גם מבחינה היסטורית ידע האזור לא פעם דרך נפרדת מאזורי השפלה שמצפון לו, באופן אשר התבטא גם בהפיכתו לקנטון נפרד למשך מספר שנים במסגרת הרפובליקה ההלווטית. אך יותר מכל דבר אחר, נראה כי האזור נודע בעיקר עקב היותו אחד המרכזים התיירותיים המשגשגים ביותר בשווייץ. עם מסורת תיירותית ארוכת שנים, רשת תחבורה מתקדמת, כפרים ציוריים ונופים אלפיניים בולטים, הרמה הברנית נהנית במשך תקופה ארוכה מתיירים רבים הפוקדים אותה מדי שנה. ערך מורחב – האלפים הברניים ברחבי הרמה הברנית ישנם שני מרחבים של רצף עירוני, הכוללים כל אחד כמה ערים ויישובים: תון ואינטרלאקן. ממעבר להם פזורים בחבל ארץ זה גם כ-20 כפרים ועיירות בעלי אוכלוסייה של למעלה מ-3,000 תושבים. ברחבי הרמה הברנית שוכנים כ-80 ערים, עיירות וכפרים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. האלפים הברניים אתר האינטרנט הרשמי של הרמה הברנית הערך במילון ההיסטורי של שווייץ בגרמנית, בצרפתית ובאיטלקית הרמה הברנית, באתר MySwitzerland "SWITZERLAND: Bern", City Population "Karte der Verwaltungskreise und Verwaltungsregionen" (PDF) (in German). Thun, Berne: Justiz-, Gemeinde- und Kirchendirektion, Canton of Berne. 1 January 2015. Retrieved 2015-10-14.
אדיטה וילקויקיוט

אדיטה וילקויצ'יוטה (בליטאית: Edita Vilkevičiūtė; נולדה ב-1 בינואר 1989) היא דוגמנית ליטאית. וילקויצ'יוט נולדה בקובנה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, ברית המועצות (כיום ליטא). על פי ראיון שנערך איתה לאחרונה בטלגרף, היא השתתפה בליהוק דוגמנות שאורגן על ידי D-Max ניהול דוגמניות בזמן שהייתה בחופשה עם ההורים שלה בחוף הים בליטא. Models.com מדרג אותה בין 50 הדוגמניות המובילות ברשימה, כמו ברשימת הדוגמניות "הכי סקסיות", ובדירוג "בנות הכסף". ב-2015, היא הצטרפה לראשונה לדירוג בתור אחת הדוגמניות שמרוויחות הכי הרבה בעולם על ידי פורבס. בשנת 2012 היא הופיעה בלוח השנה של פירלי. ביולי 2017 נישאה לביורן פרדריק גרלינג. אדיטה וילקויקיוט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כתבה על הדוגמנית, באתר mako תיעוד של אדיטה (אורכב 13.08.2016 בארכיון Wayback Machine) תחרות בין דוגמניות בה זכתה וילקויצ'יוט, באתר mako "Edita Vilkeviciute". Bellazon. "Edita Vilkeviciute". MODELS.com. "Fashion News - Model of the Week - Lithuanian Beauty Edita Vilkeviciute - FashionTV's Model Of The Week". FashionTV. 2 בספטמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-2014-01-16. נבדק ב-16 בינואר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Top 50 Models.com Top Sexiest models Money Girls "Edita Vilkeviciute - In Photos: The World's Highest-Paid Models 2015". Forbes. 1970-01-01. נבדק ב-2016-05-06.
הקורפוס ה-53 (ורמאכט)

הקורפוס ה-53 (בגרמנית: LIII. Armeekorps), היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם ב-21 בפברואר 1941, והועמד תחת פיקוד קרל וייזנברגר. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם כחלק מהארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה. ב-1 בדצמבר 1941 מונה ולטר פישר פון וייקרשטהאל למפקד הקורפוס, וב-15 בינואר 1942 הוחלף על ידי אריך-היינריך קלסנר. ב-22 ביוני 1943 מונה פרידריך גולוויצר למפקד הקורפוס, וב-26 ביוני 1944 הושמד הקורפוס באזור ויטבסק במהלך מבצע בגרטיון. ב-11 בנובמבר 1944 הוקם הקורפוס מחדש בדנציג, והועמד תחת פיקוד אדווין פון רותקירך אונד טראך. בדצמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-6 במרץ 1945 מונה ולטר בוטש למפקד הקורפוס, וב-24 במרץ הוחלף על ידי פריץ ביירליין, שפיקד עליו עד סוף המלחמה. קרל וייזנברגר (21 בפברואר 1941 - 1 בדצמבר 1941) ולטר פישר פון וייקרסטהאל (1 בדצמבר 1941 - 15 בינואר 1942) אריך-היינריך קלסנר (15 בינואר 1942 - 22 ביוני 1943) פרידריך גולוויצר (22 ביוני 1943 - 26 ביוני 1944) אדווין פון רותקירך אונד טראך (11 בנובמבר 1944 - 6 במרץ 1945) ולטר בוטש (6 במרץ 1945 - 24 במרץ 1945) פריץ ביירליין (24 במרץ 1945 - 8 במאי 1945) במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-293 במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-56 הדיוויזיה ה-31 הדיוויזיה ה-167 במהלך מבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-206 הדיוויזיה ה-246 דיוויזיית הלופטוואפה ה-4 דיוויזיית הלופטוואפה ה-6 בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-9 דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15 בריגדת "פיהרר גרנדיר" הקורפוס ה-53 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
הפינים המעופפים

הפינים המעופפים (בפינית: Lentävä suomalainen), הוא כינוי שניתן למספר אתלטים פיניים, בריצות למרחקים בינוניים ולמרחקים ארוכים. המונח הוארך מאוחר יותר גם לספורטאים פיניים בולטים בענפי ספורט אחרים. הכינוי ניתן לראשונה להנס קולמיינן, לאחר שזכה בשלוש מדליות זהב ושבר שני שיאים עולמיים (סטוקוהלם 1912) ואחר כך זכה במדליית זהב בריצת מרתון (אנטוורפן 1920). באותה התקופה הרצים הפיניים השתלטו על הריצות למרחקים בינוניים וארוכים. הכינוי הועבר לכל האתלטים הפינים שבלטו בריצות למרחקים ארוכים. פאבו נורמי היה גדול הרצים הפיניים המעופפים, עם 9 מדליות אולימפיות אישיות, מהן 6 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף (אנטוורפן 1920, פריז 1924 ואמסטרדם 1928). ב-6 משחקים אולימפיים שנערכו בין 1912 ל-1936 (כולל) צברו האתלטים הפינים 45 מדליות, מהן 24 מדליות זהב, 12 מדליות כסף ו-9 מדליות ארד. טאיסטו מאקי שהיה שיאן עולם בריצות ל-5000 מטר ול-10000 מטר, לא זכה באף מדליה אולימפית מאחר ששתי אולימפיאדות בוטלו עקב מלחמת העולם השנייה (הלסינקי 1940 ולונדון 1944). הפיני המעופף האחרון באתלטיקה היה לאסה וירן עם 4 מדליות זהב אולימפיות (מינכן 1972 ומונטריאול 1976). לחבורת רצים אלה שייך גם הרץ היהודי אליאס כץ בעל שתי מדליות אולימפיות, זהב וכסף. מדליית זהב קבוצתית בריצת 3000 מטר ומדליית כסף בריצת 3000 מטר מכשולים (פריז 1924). ארבעה פינים החזיקו ברציפות בשיא העולם בריצת 5000 מטר משנת 1912 ועד 1942. חמישה פינים החזיקו ברציפות בשיא העולם בריצת 10000 מטר משנת 1921 ועד 1949. ג'סי אוונס, פינלנד הקטנה והגאה, מעריב, 31 באוגוסט 1972
מגדל טורנדו

מגדל טורנדו, המכונה גם מגדל QIPCO, הוא גורד שחקים בדוחה שבקטר. גובהו של הבניין הוא 195 מטרים ויש בו 52 קומות. בנייתו של הבניין הושלמה בשנת 2008 והוא בניין מאוד מתויר בקטר עקב הרוחב המשתנה שלו והשינויים הגדולים ברוחבו. מדיה וקבצים בנושא מגדל טורנדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מגדל טורנדו נתונים על הבניין Tornado Tower, a landmark for Doha and building technology [1] Tornado Tower to light up Doha skyline ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא קטר. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נואה מונק

נואה בראיינט מונק (באנגלית: Noah Bryant Munck; נולד ב-3 במאי 1996) הוא שחקן ומוזיקאי אמריקאי. התפרסם בשל תפקידו בתור גיבי בסדרה "iCarly"‏ (2007–12) של ניקלודיאון. מונק יוצר מוזיקת טראפ ומוזיקה אלקטרונית תחת השם NoxiK. מונק נולד וגדל בעיירה מישן וייחו (אנ') במחוז אורנג', קליפורניה. הוא הבן הבכור מחמשת ילדיהם של קימברלי (לבית רובינסון) וגרג מונק, כומר בכיר בכנסייה בעיר לגונה הילס (אנ') בדרום קליפורניה. אחד מאחיו, אית'ן מונק, שיחק את אחיו של גיבי בשלושה מפרקי איי קרלי. למונק שלושה אחים נוספים: טיילור, איג'ה ומיכה. מונק הוא הנכד של השחקן ברלט רובינסון, אביה של אמו. בשנת 2017, סיים לימודי תואר ראשון בחוג לקולנוע ואומנויות המדיה מאוניברסיטת ביולה (אנ') שבעיר לה מיראדה (אנ'). בשנת 2007, מונק קיבל תפקיד משני למשך שלוש עונות בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון, "איי קרלי", בתור גיבי, אחד החברים של קרלי, סאם ופרדי. בשנת 2010, הוסף מונק לפתיח של הסדרה, מה שהעיד על כך שמאז ואילך הוא דמות ראשית בסדרה. בשנת 2009 שיחק בקומדיה "הכל אודות סטיב" לצד סנדרה בולוק ובראדלי קופר. בשנת 2011, הוא הועמד לפרס החבר הטוב ביותר מהטלוויזיה בטקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון. בשנת 2013, ניתנו לניקלודיאון הצעות לסדרת ספין אוף של איי קרלי, הנקראת גיבי, בה מונק יככב כדמות ראשית. בהצעה צוין כי דמותו של גיבי תעבוד במרכז בילוי והוא יעסוק כיועץ צמוד לארבעה תלמידי חטיבת ביניים, אך הצעה זו לא נבחרה ולא התממשה. ב-9 באוקטובר 2016, מונק הקים את Sadworld, ערוץ יוטיוב המוקדש לסרטוני קומדיה "מוזרים, אבסורדיים ונסיוניים". הסרטונים בעלי סגנון עריכה מובהק, המתואר כ"התמזגות של תמונות, תקלות וצלילים שנועדו להעמיס על חושי הצופים". מונק בנוסף יוצר מוזיקת אלקטורינק דאנס תחת השם נוקסיק. השיר הראשון שלו, "Beginnings" (בתרגום חופשי: התחלות), הושק ב-20 בינואר 2012. מאז הוא הוציא שירים נוספים שיצר בחשבון היוטיוב שלו. הוא הוציא מיני-אלבום קטן הנקרא Hotline (בתרגום חופשי: קו חם) ב-23 באפריל 2013. ב-21 בדצמבר 2013, מונק הוציא סינגל המכונה "Killjoy" בסאונדקלאוד ויוטיוב. סינגל זה הוא הסינגל הכי מפורסם שלו עד היום. ב-24 במרץ 2014, מונק הוציא מיני אלבום רשמי הנקרא Road Warrior. מונק הוא תומך פעיל של קאמפ דל קוראזון, מחנה קיץ הנמצא בסנטה קטלינה, המיועד לילדים בעלי מחלות לב. מדיה וקבצים בנושא נואה מונק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נואה מונק נואה מונק, ברשת החברתית פייסבוק נואה מונק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נואה מונק, ברשת החברתית אינסטגרם נואה מונק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נואה מונק, באתר AllMovie (באנגלית) נואה מונק, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) נואה מונק, באתר MusicBrainz (באנגלית) נואה מונק, באתר Discogs (באנגלית) נואה מונק בסאונדקלאוד
קורפוס הפאנצר אס אס הראשון

קורפוס הפאנצר אס אס הראשון (בגרמנית: I. SS-Panzerkorps) היה קורפוס משוריין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בבלגיה הכבושה בידי הגרמנים ב-27 ביולי 1943, והועמד תחת פיקוד יוזף דיטריך. באוגוסט 1943, לאור הדחתו של מוסוליני מהשלטון באיטליה ופלישת בעלות הברית לסיציליה הועבר הקורפוס לאיטליה וקיבל הוראה לפרק את היחידות האיטלקיות באזור מנשקן. לאחר מכן שהה הקורפוס בצפון איטליה, ולחם שם כנגד הפרטיזנים באזור. באפריל 1944 הועבר הקורפוס לפריז, והיווה את עתודת ארמיית הפאנצר מערב. ב-8 ביוני 1944 נשלח הקורפוס לאזור קן, על מנת לבלום את נחיתת כוחות בעלות הברית. בהמשך לחם הקורפוס במבצע ליטיך, בניסיון לבלום את הבקעת הכוחות האמריקניים, ולאחר מכן לקח חלק בקרב פאלז. באוקטובר 1944 נשלח הקורפוס למנוחה, ובדצמבר 1944 לחם בקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית. בפברואר 1945, הועבר הקורפוס להונגריה במטרה להשתתף במתקפת אגם בלטון שנועדה לשחרר את בודפשט ושדות הנפט ההונגריים. ההתקפה הושקה ב-6 במרץ 1945, בתנאים נוראיים נגד התנגדות סובייטית עזה, הקורפוס הצליח להתקדם רק כמה קילומטרים. לאחר כישלון המתקפה, הקורפוס היה מעורב בקרבות הגנה שונים לצד יחידות פאנצר אס אס נוספות וביצע נסיגה לכיוון וינה. לאחר שהסובייטים כבשו את העיר, הקורפוס התפרק, ואנשיו החלו נמלטים בהמוניהם מאימת הסובייטים בניסיון להיכנע לאמריקנים. אוברסט-גרופנפיהרר יוזף דיטריך (27 ביולי 1943 - 9 באוגוסט 1944) אובר-גרופנפיהרר פריץ קרמר (9 באוגוסט 1944 - 9 באוגוסט 1944) בריגדפיהרר גאורג קפלר (9 באוגוסט 1944 - 30 באוקטובר 1944) גרופנפיהרר הרמן פרייס (30 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945) בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות: גדוד הפאנצר כבד אס אס ה-101 דיוויזיית האס אס ה-1 דיוויזיית האס אס ה-12 דיוויזיית האס אס ה-17 דיוויזיית פאנצר להר בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית האס אס ה-1 דיוויזיית האס אס ה-12 דיוויזיית הצנחנים ה-3 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-12 דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-277 במתקפת אגם בלטון כלל הקורפוס את היחידות הבאות: דיוויזיית האס אס ה-1 דיוויזיית האס אס ה-12 I. SS-Panzerkorps, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) I. SS-Panzerkorps, באתר Axis History (באנגלית) I.SS-Panzer-Korps באתר Feldgrau.com (באנגלית)
עזרא בר-שלום

הרב עזרא בר-שלום (נולד ב-1 בינואר 1941, ב' בטבת ה'תש"א) הוא דיין ישראלי, שכיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול (1998–2011). נולד לחנה ובן-ציון חי בר-שלום, נישא לעדינה בתם הבכורה של הרבנית מרגלית והרב עובדיה יוסף. התגורר במשך 45 שנים בתל אביב, שבה כיהן כאב בית הדין הרבני המקומי, ועמד בראש הסניף התל אביבי של כולל האברכים "חזון עובדיה". בשנת תשל"ה הוסמך לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית. ב-1976 נתמנה לדיין בבתי הדין הרבניים. בשנת 1998 נבחר לכהן בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, תפקיד בו נשא עד פרישתו לגמלאות ב-2011. בשנת 2014 עברו בני הזוג בר-שלום להתגורר בירושלים. במקביל לעבודתו בבתי הדין, ההדיר את ספר השו"ת "שער יהושע" לרבי יהושע בנבנישתי, במסגרת מכון "אור המזרח" של מכון ירושלים (תשמ"ב-תשנ"ב). אחיו היה הרב יוסף בר-שלום, רבה הראשי של העיר בת ים במשך ארבעים שנה, וראש בית המדרש לדיינים בעיר. מחבר ספרי השו"ת "נצח יוסף" ו"ויצבור יוסף". אשתו, עדינה בר-שלום היא מייסדת המכללה החרדית ירושלים וכלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת ה'תשע"ד. לבני הזוג שלושה ילדים. פסקי דין של הרב עזרא בר-שלום(הקישור אינו פעיל), במאגר "תקדין" פסקי דין של הרב עזרא בר-שלום בבית הדין הגדול, באתר "דעת" חוקה דיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 158 הודעה ע ל מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים 2196, 1976, עמ' 1257 הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים 4696, עמ' 405
אסתר דויד (דנדקר)

אסתר דויד (דנדקר) (בגוג'ראטית: એસ્થર ડેવિડ; בהינדית: एस्थर डेविड; נולדה ב-17 במרץ 1945)) היא סופרת, מחנכת, פסלת, מבקרת אמנות ופעילה יהודייה-הודית לקידום זכויות נשים. אסתר דוד היא בת לקהילת בני ישראל, וכותבת בשפות אנגלית וגוג'ראטית. אסתר נולדה בעיר אחמדאבאד במדינת גוג'ראט תחת הראג' הבריטי, בתם היחידה של הזואולוג המפורסם ראובן דויד דנדקר (1912-1989) ושרה סולומון נוגאוקר (1916–1980). צאצאית לענף הרופאים ממשפחת דנדקר שעברו בתחילת המאה ה-19 מהכפר היהודי אגר-דנדה (דאנדה-ראייגר) לאחמדבאד והקימו את הקהילה היהודית במקום. מזמן לידתה גדלה עם חיות בר בגן החיות אותו הקים אביה כפי שגם הוא בתורו גדל עם חיות בר בזמנו. את ראשית לימודיה עשתה בעיר בה נולדה. לטענתה הוריה לא התכוונו להקים משפחה אך גילו שהאם נכנסה להריון והחליטו להשאירה. אסתר סיימה את לימודי התואר באומנות והיסטוריה מאוניברסיטת MS בעיר ברודה ולאחר מכן המשיכה בלימודי היסטוריה ופיסול תחת הפסל המפורסם סאנקהאו צ'אודריי. אסתר סיימה לימודיה וקיבלה את התואר פרופסור להיסטוריית האומנות והערכה אומנותית ולימדה באוניברסיטאות שונות ברחבי הודו.[דרושה הבהרה][דרוש מקור] אסתר הפכה לבעלת טור ביקורת אומנות בעיתון "טיימס אוף אינדיה" (הטיימס של הודו) וכמו כן כתבה למגוון עיתונים באנגלית ברחבי הודו. משנת 1997 החלה את הקריירה בתור סופרת, כאשר בספריה היא תמיד משלבת את מורשתה היהודית וילדותה העשירה תחת הוראתו של אביה הזואולוג. היא משתמשת בשם העט אסתר דויד. לאחר הצלחת ספרה הראשון "The Walled City" אשר נכנס לספריית הספרות היהודית המודרנית, פרסמה מספר ספרים נוספים כגון: Book of Rachel My father's Zoo Book of Esther ספריה אשר נכתבו באנגלית יצאו במהדורות רבות ותורגמו לשפות רבות ביניהן: צרפתית, גוג'ראטי ומרהטי. ספריה נלמדים ברחבי ארצות הברית. אסתר זכתה במספר פרסי ספרות. ביניהם, פרס סהיטייה אקדמי בשנת 2010 לספרות באנגלית, ניתן על ידי ממשלת הודו ופרס פריקס יוג'ין בראזיאר בצרפת וכמו כן הייתה מועמדת לאחד הפרסים המוערכים בספרות בצרפת פרס ה"ליסטה דה פריקס פאמינה".[דרוש מקור] היא חברת וועדה באקדמיית לאליט קאלה במדינת גוג'ראט וחברת כבוד בוועד בית הכנסת מגן אברהם אשר בעירה. אסתר ביקרה פעמים רבות במדינת ישראל ואף העבירה הרצאות על ספריה והייתה חברת כבוד במספר כנסים בנוגע לספרות ויהדות הודו בארץ. לאסתר בן ובת. הבת אמריטה נשואה ליהודי צרפתי ועוסקת בצילום סרטים דוקומנטריים בצרפת, דרכה יש לאסתר 2 נכדים, הבן רובין גם הוא סופר, נשוי ו-אל הורי. אסתר חיה בעיר אחמדבאד ומשם היא פועלת. אסתר דויד, The Walled City, ווסטלנד, 1997 אסתר דויד, By The Sabarmati, פינגווין ספרים, 1999 אסתר דויד, Book of Esther,וויקינג, 2002 אסתר דויד, Book of Rachel,פינגווין/וויקינג, 2006 אסתר דויד, My Father's Zoo , הוצאת רופהא ושות, 2007 אסתר דויד, One Church, One All Jewish Faith, One God , האפטאד, 2008 אסתר דויד, Shalom India Housing Society, ההוצאה לאור הפמיניסטית ניו-יורק, 2009 אסתר דויד, The Man with Enormous Wings, ספריי פיגווין הודו, 2010 אסתר דויד, The Jewish Heritage of Gujarat, הוצאה לא ידועה, 2011 אסתר דויד, Ahmedabad : City with a Past, הרפר קולינס הודו, 2016 אסתר דויד, Bombay Brides, הרפר קולינס הודו, 2018 אסתר דויד, ספר רחל, הוצאת גמא, ישראל, 2020 אסתר דויד, Bene Appetit, הרפר קולינס, הודו, 2021 אתר האינטרנט הרשמי של אסתר דויד האתר הרשמי של הסופרת אסתר דויד
מתיי וישנייק

מתיי וישנייק (ברומנית: Matei Vișniec; נולד ב-29 בינואר 1956) הוא משורר, סופר, מחזאי ומורה להיסטוריה ולגאוגרפיה. את יצירותיו המוקדמות כתב ברומנית ולאחר בקשת מקלט מדיני בצרפת וקבלתו עבר לכתוב בצרפתית. וישנייק נולד ברדאוץ וב-1975 סיים לימודי תיכון בעיר הולדתו. עוד במהלך לימודיו התחיל לפרסם שירים בעיתון בית הספר. ב-1976 עבר לבוקרשט, שם למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1980 - 1987 לימד היסטוריה וגאוגרפיה ב-Dorobanțu-Plătărești, שבמחוז קלראש. בשנים 1977 - 1987 כתב ופרסם שירים, מחזות, רומן אחד ותסריטים - מרבית מחזותיו נפסלו על ידי הצנזורה. ב-1987 קיבל אישור לצאת לטיול ביוון ובצרפת ובעת שהיה בפריז הוצעה לו מלגה ספרותית שם ובו זמנית נודע לו שברומניה נאסר המחזה שלו, "הסוסים בחלון", יום לפני הבכורה. הוא ביקש מקלט מדיני בצרפת וב-1993 זכה לאזרחות צרפתית. וישנייק המשיך לכתוב שירים, רומנים ומעל מאה מחזות, שחלקם הוצגו על במות התיאטרון ביותר משלושים מדינות. לאחר המהפכה הרומנית היה למחזאי הפופולרי ביותר ברומניה. ב-2016 זכה בפרס על שם ז'אן מונה עבור ספרות אירופאית. הפרס ניתן לו על הספר הצרפתי "הסוחר בהתחלות של רומנים". מדיה וקבצים בנושא מתיי וישנייק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתיי וישנייק Matéi Visniec (בצרפתית) Mirajul Matei Vişniec (ברומנית) Matei Vişniec: „Când obosesc de viaţă, scriu un roman” (ברומנית)
קורט מאייר

קורט מאייר (בגרמנית: Kurt Meyer,‏ 23 בדצמבר 1910 – 23 בדצמבר 1961) היה פושע מלחמה וקצין בוואפן אס אס בדרגת בריגדפיהרר אשר פיקד בין היתר על דיוויזיית האס אס ה-12 במהלך המערכה בנורמנדי. קורט מאייר נולד ב-23 בדצמבר 1910 בירקסהיים. בשנת 1930 הצטרף מאייר למפלגה הנאצית, ובשנת 1931 הצטרף לאס אס. בשנת 1934 הצטרף לדיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה, ובספטמבר 1936 מונה למפקד גדוד הנ"ט הדיוויזיוני, עמו השתתף בסיפוח אוסטריה וצ'כוסלובקיה. במהלך הפלישה לפולין לחם מאייר עם גדודו כחלק מרגימנט האס אס לייבשטנדרטה אדולף היטלר במסגרת הקורפוס ה-13, ואף נפצע במהלך הקרבות, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו מאייר במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך הקרב על יוון לחם מאייר עם גדודו במסגרת הקורפוס הממונע ה-40, ולמרות התנגדות קשה של הדיוויזיה היוונית ה-20, הצליח לנתק את דרך הנסיגה של הקורפוס היווני ה-3, ועל כך ב-18 במאי 1941 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם מאייר עם גדודו כחלק מדיוויזיית האס אס ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-14, ובשנת 1942 קיבל מאייר את עיטור הצלב הגרמני בזהב. בשנת 1943 לחם עם גדודו בקרב חרקוב השלישי, ולאחר מכן מונה למפקד רגימנט בדיוויזיית האס אס ה-12. במהלך הלחימה סביב חרקוב, רצחו חיילי יחידתו של מאייר אזרחים רוסים רבים. קיימת עדות שכנגד פציעת שני קציני אס אס, הרגו חייליו ב-17 בפברואר 1943 872 אזרחים, ביניהם נשים וילדים, מתוכם 240 נשרפו חיים בכנסייה. עם פלישת בעלות הברית לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית האס אס ה-12 ודיוויזיית הפאנצר ה-21 היו הקרובות ביותר לראש הגשר של בעלות הברית, אולם כתוצאה מאי הסכמתו של היטלר לשליחת כוחות השריון, הדיוויזיה נשלחה לחזית רק כמה שעות אחרי הנחיתה הראשונית. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות כתוצאה מהפצצות מטוסי בעלות הברית בשעה שהתקדמה לעבר חופי הנחיתה. ב-14 ביוני, נהרג פריץ ויט כתוצאה מהפצצה של בעלות הברית, ומאייר ירש אותו כמפקד הדיוויזיה. הדיוויזה השתתפה בקרבות לבלימת הכוחות הקנדיים. הכוחות הקנדיים הסבו לדיוויזיה אבדות כבידות, היא נכשלה במשימתה לשבור את הכוח הקנדי והקרב הגיע למצב של תיקו. בשלב זה, שיעור האבדות בקרב הדיוויזיה הגיע ליותר משישים אחוזים. פשעי מלחמה נרחבים בוצעו על ידי חברי הדיוויזיה באותו קרב. חיילים קנדיים הוצאו להורג אחרי שנפלו בשבי. על פי החיילים הקנדיים ששרדו את השבי, חיילי הדיוויזיה היו מלאי זעם ומתוסכלים על כישלונם בקרב. אחרי המלחמה התגלה שמאייר הוציא פקודה לחייליו שמורה להם "לא לקחת שבויים". ב-19 ביולי הצליחה הדיוויזיה בפיקודו לעצור את התקדמות בעלות הברית במבצע גודווד, ובהמשך השתתפה בניסיון לחלץ את הכוחות הגרמנים שהיו לכודים בכיס פלאז. כשנכשל הניסיון, התחילה הדיוויזיה בנסיגתה למעבר נהר הסן, ובמהלכו נפל מאייר בשבי. לאחר המלחמה נשפט מאייר על הריגת אזרחים ברוסיה וחיסול שבויים נורמנדי, ונידון למוות. לאחר טענות רבות נגד התביעה, הומתק דינו למאסר עולם. בשנת 1951 הועבר מאייר לכלא צבאי בגרמניה, ובשנת 1954 שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר מאייר בעיר האגן, והיה חבר באגודת HIAG - ארגון של חברים לשעבר בואפן אס-אס. ב-23 בדצמבר 1961 מת מאייר מהתקף לב, והוא בן 51 שנה. בהלווייתו השתתפו 15,000 איש, שבאו לחלוק לו כבוד אחרון. מדיה וקבצים בנושא קורט מאייר בוויקישיתוף משפטו של קורט מאייר קורט מאייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)