laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריו זוכוביצקי

מריו זוכוביצקי (בספרדית: Mario Schujovitzky;‏ 24 בפברואר 1953 – 16 במרץ 2021) היה כדורגלן ארגנטינאי-ישראלי, ששיחק בעמדת השוער במספר קבוצות, אך מזוהה יותר מכל עם קבוצת הפועל באר שבע, בה שיחק ברוב הקריירה שלו. זוכוביצקי נולד בארגנטינה בעיר סנטה פה, ובהיותו ילד בבית הספר שיחק במכבי סנטה פה (קבוצת הספורט של ארגון מכבי העולמית מהעיר), עד שנתגלה ונרכש על ידי קבוצת צ'קריטה ג'וניורס (שמקורה בבואנוס איירס) מהליגה הארגנטינאית המקצוענית שם החל את הקריירה כשוער מקצוען, בהיותו בגיל 18. עם הזמן הרוויח זוכוביצקי את מקומו בהרכב הראשון ושיחק 6 עונות במדי הקבוצה הארגנטינאית מהליגה הראשונה. זוכוביצקי עלה לישראל מארגנטינה בשנת 1977 בגיל 24, עקב המצב הפוליטי הבלתי יציב ששרר בארגנטינה בתקופה זו, וקיבל אזרחות ישראלית מכוח חוק השבות. ב-1980 עבר לקבוצת הפועל ירושלים שם עמד בין קורות השער במשך 2 עונות, לאחריהן חזר להפועל באר שבע למשך 5 שנים נוספות, עד שפרש מכדורגל בגיל 34 וחזר לארצו. במהלך הקריירה שמר זוכוביצקי על רשת נקייה ב-101 משחקים מתוך 252 משחקים בהם שיחק, ועצר סך הכל 11 פנדלים מתוך 28 שנבעטו נגדו. ממוצע הצלחה של 0.39, הטוב ביותר בהיסטוריה של הליגה הישראלית הבכירה. במיוחד זכור מתקופתו בישראל שהוא ליווה את נבחרת ארגנטינה בימי ביקורה בישראל ביחד עם כוכבה דייגו ארמנדו מראדונה, ב-1986, רגע לפני שטסה למונדיאל במקסיקו וזכתה בו. לאחר תום הקריירה חזר לארגנטינה, שם התגורר בשארית חייו. ב-16 במרץ 2021 נפטר זוכוביצקי בבית החולים בעיר סנטה פה שבארגנטינה, ממחלה קשה. סניור מריו זורוביצקי מסנטה-פה לבירת הנגב, מאת ר. אריה, עיתון ⁨⁨מעריב⁩⁩, 31 יולי 1977 אילן שי - זמן הנגב, איזה שוער ייכנס להיכל התהילה של הפועל באר שבע?, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2009 מערכת ONE, ‏שוער ב"ש בעבר, מריו זוכוביצקי, הלך לעולמו, באתר ONE‏, 16 במרץ 2021 שי מוגילבסקי, שוער העבר מריו זוכוביצקי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 במרץ 2021
טריפ נעורים

טריפ נעורים (באנגלית: Dazed And Confused) הוא סרט התבגרות קומי אמריקאי משנת 1993, בבימויו של ריצ'רד לינקלייטר. הסרט עוקב אחר מספר קבוצות תלמידי תיכון, כמו גם תלמידי חטיבת הביניים שעולים לתיכון ביום האחרון ללימודים בשנת 1976. ג'ייסון לונדון – רנדול "פינק" פלויד ווילי ויגינס – מיטש קרמר מישל ברק – ג'ודי קרמר כריסטין הרנוס – קיי פולקנר רורי קוקריין – רון סלייטר בן אפלק – פרד או'בניון אדם גולדברג – מייק ניוהאוס אנתוני ראפ – טוני אולסון מת'יו מקונוהיי – דייוויד וודרסון מילה יובוביץ' – מישל בורוס הבמאי קוונטין טרנטינו כלל את הסרט בין עשרת הסרטים האהובים עליו בכל הזמנים. "טריפ נעורים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טריפ נעורים", באתר נטפליקס "טריפ נעורים", באתר AllMovie (באנגלית) "טריפ נעורים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טריפ נעורים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טריפ נעורים", באתר Metacritic (באנגלית) "טריפ נעורים", באתר אידיבי "טריפ נעורים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עשרת הסרטים הטובים בכל הזמנים על פי קוונטין טרנטינו, במגזין Sight & Sound
מברוליתארי

מברוליתארי (ביוונית: Μαυρολιθάρι) הוא כפר בהר אוטה בצפון פוקיס, יוון, בגובה 1,140 מטר. מאז רפורמת השלטון המקומי בשנת 2011 היא חלק מעריית דלפי, והרשות המוניצפלית של קליז. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, עמד מספר התושבים בכפר על 491. במהלך כיבוש יוון על ידי כוחות הציר הכפר נשרף. במאי 1943 במהלך פעולות הסריקה האיטלקיות נערך קרב נגד קבוצת המחתרת Ladiou (אנ') ELAS שהשתמשו במברוליתארי כבסיסם. Gatos, Georgios. Η Εθνική Αντίσταση Στη Φωκίδα (ביוונית). Athens: Πεδίο. ISBN 9789605464493. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודית האופטמן

יהודית רבקה האופטמן (באנגלית: Judith Rebecca Hauptman; נולדה בשנת ה'תש"ג, 1943) היא חוקרת תלמוד יהודית-אמריקאית, פרופסור בבית המדרש לרבנים באמריקה, רבה בתנועה המסורתית (קונסרבטיבית) בארצות הברית, וממובילות המחקר על תרבות האישה ומעמדה במשנה ובספרות התלמודית והרבנית. האופטמן היא האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור בחקר התלמוד (1982). יהודית האופטמן נולדה בברוקלין בשנת 1943. לאחר תואר ראשון בכלכלה ממכללת ברנרד למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה (Jewish Theological Seminary) ובאוניברסיטה העברית. את ההסמכה (התואר השני) והדוקטורט (התואר השלישי בשנת 1982) קיבלה מבית המדרש לרבנים. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר דוקטור בתחום התלמוד. היא מכהנת כפרופסור במכון שכטר למדעי היהדות של המסורתית קונסרבטיבית וכראש החוג לתלמוד ולימודים רבניים במוסד זה. בשנת 2003 הוסמכה יהודית האופטמן לרבנות בידי האקדמיה לדת היהודית (אשר עד שנות השישים נקראה האקדמיה ליהדות חפשית). מעט אחרי ההסמכה הקימה את אוהל אילה - תוכנית להעצמת צעירים ובני נוער בארצות הברית, המקיים תפילות לחגים וכן את שתי סעודות ליל הסדר (כנהוג מחוץ לישראל) בלילה הראשון לקהל הרחב, ובלילה השני לצעירים בסביבות הגילאים 20 עד 30. היא בין החברות הראשונות בתנועת "עזרת נשים", הקוראת לשוויונות בפולחן היהודי דתי, וטוענת במחקריה שקיים קו מנחה בהשתלשלות ההלכה היהודית ההולך ומוסיף חופש ושוויונות לאשה לאורך הדורות עוד מתקופת בית שני המשנה והתלמוד. יהודית האופטמן סבורה שבאופן גורף התוספתא בגרסתה הראשונית קדמה למשנה ושימשה מקור ליצירת המשנה. דעה זו שנויה במחלוקת, ורוב החוקרים כיום חולקים על דעתה זו. Rereading the Rabbis: A Woman's Voice (1987). Development of the Talmudic Sugya: Relationship Between Tannaitic and Amoraic Sources (1988). "Abortion: Where We Stand" (United Synagogue Review, Spring 1990). "Women in the Conservative Synagogue," in Daughters of the King: Women and the Synagogue (Philadelphia: Jewish Publication Society, 1992) "A Time to Mourn, A Time to Heal" (Celebration and Renewal, Philadelphia: Jewish Publication Society, 1993). "Women and Prayer: An Attempt to Dispel Some Fallacies" (JUDAISM, Winter 1993). * "Judaism and a Just Economy," (Tikkun, January/February 1994). "Conservative Judaism: The Ethical Challenge of Jewish Feminism" (The Americanization of the Jews, New York: New York University Press, 1995). "Mishnah as a Response to Tosefta" (The Synoptic Problem in Rabbinic Literature, Shaye J.D. Cohen, Brown Judaic Series, 2000). Rereading the Mishnah (Text and Studies in Ancient Judaism 109), Tübingen: Mohr Siebeck (2005). מעמד האשה ביהדות יהודית האופטמן, דף שער בספרייה הלאומית יהודית האופטמן, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית). על פרופסור יהודית האופטמן באתר מכון שכטר. פמיניזם בסגנון אמריקאי: נשים יהודיות ויצירת מהפיכה, פמלה ש' נדל תוכנית רודרמן ללימודי יהדות, עמוד 27 (אתר אוניברסיטת חיפה) חקר עריכתו של פרק א במשנת קידושין - מאין ולאן? אברהם וולפיש, בכתב העת נטועים של מכללת הרצוג (כיום המכללה האקדמית הרצוג. הקישור למאמר באתר דעת)
סן-לורן-די-מרוני

סן-לורן-די-מרוני (בצרפתית: Saint-Laurent-du-Maroni) היא קומונה מעבר לים, שנמצאת במחוז שמעבר לים גיאנה הצרפתית, צרפת. סן-לורן-די-מרוני נוסדה ב-1858 על ידי האדמירל הצרפתי, אוגוסט באודין (אנ')‏. האזור שימש בעבר כנקודת הגעה לאסירים שהוגלו. בהמשך בקרבה הוקמה מושבה נוספת לאסירים סן-ג'אן-די-מרוני. סן-לורן-די-מרוני הייתה נמצאת סמוך ליישוב האמרדיאני, קאמאלאקולי, שבו היישוב נקרא על שם הצ'יף של היישוב. ב-15 בספטמבר 1880, נהפכה סן-לורן-די-מרוני לעיר הבירה של קומונת כלא מיוחדת, שבה ראש העיר היה מנהל מינהל העונשין של גיאנה הצרפתית. כשגסטון מונרוויל (אנ') נבחר לסגן ב-1932, הוא ניסה לסגור את מתחם הכלא. עם זאת, מתחם הכלא נסגר רק כ-6 שנים לאחר מכן, ב-17 ביוני 1938, אם כי הסגירה הסופית הייתה רק ב-1946. ב-9 בנובמבר 1949, הוכרז כי סן-לורן-די-מרוני תהיה קומונה מעבר לים קבועה. מחנה הגלות, סן-לורן-די-מרוני אנדרטת הנידונים בסן-לורן-די-מרוני רחוב בסן-לורן-די-מרוני כנסייה בסן-לורן-די-מרוני מדיה וקבצים בנושא סן-לורן-די-מרוני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סן-לורן-די-מרוני (בצרפתית) סן-לורן-די-מרוני, ברשת החברתית פייסבוק סן-לורן-די-מרוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סן-לורן-די-מרוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Populations légales 2018 – Commune de Saint-Laurent-du-Maroni (97311), www.insee.fr "Historique de Saint-Laurent-du-Maroni". 97320.com (בצרפתית). נבדק ב-7 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) "BAGNE DE SAINT-LAURENT-DU-MARONI - CAMP DE LA TRANSPORTATION". Petit Futé (בצרפתית). נבדק ב-7 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Guide Saint-Laurent-du-Maroni". Petit Futé (בצרפתית). נבדק ב-7 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Saint-Laurent du Maroni, Histoire d'une commune". Fier de Tre Guyanais (בצרפתית). נבדק ב-7 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) Saint-Laurent Du Maroni Monthly Climate Averages, WorldWeatherOnline.com ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של צרפת ובנושא יישובים באמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבינט הדיור

ועדת שרים לענייני דיור, בנייה ומקרקעין, המוכרת כ"קבינט הדיור" היא ועדת שרים מיוחדת האמונה על גיבוש מדיניות ממשלת ישראל, הובלתה ויישומה בנושאי דיור ומקרקעין בהתאם לתוכנית האסטרטגית 2040. באפריל 2013 אישרה ממשלת ישראל הקמת ועדת שרים שתעסוק בקידום רפורמות בשוק הדיור הישראלי וכן קידום של פרויקטים של דיור להשכרה לטווח ארוך ופינוי-בינוי, בראשות ועדת השרים עמד שר האוצר יאיר לפיד. עוד באותה שנה החליט הקבינט על הקמת חברה ממשלתית בשם "דירה להשכיר", ההחלטה קבעה כי החברה שתקדם את תחום הדיור בישראל ובפרט את תחום הדיור להשכרה לטווח ארוך. באוגוסט 2018 אישר הקבינט הקמת של כ-2 יישובים חדשים שיותאמו לבעלי צרכים מיוחדים, היישוב הראשון הוא "שיבולת" שצפוי לקום בסמוך לבית רימון שבהגליל התחתון והיישוב השני הוא "דניאל" שיוקם בסמוך לעדי נגב ובית החולים השיקומי עלה נגב. באוגוסט 2021 הוחלט להוסיף לקבינט את תחום התחבורה ולשנות את שמה של ועדת השרים ל"ועדת שרים לענייני דיור ותחבורה". בינואר 2023 עם הקמת הממשלה ה-37 הוחלט על שינוי סמכויות הוועדה ועיסוקיה, כמו כן בוטל נושא התחבורה לעניין ועדה. קביעת מדיניות ממשלתית בתחום הדיור. אישור וקידום רפורמות ושינויים מבניים לייעול מדיניות הממשלה בתחומי המקרקעין, ייזום תכנון וביצוע בנייה למגורים ומעקב אחר יישום ההחלטות, בין היתר, לצורך ייעול השימוש בקרקע. קידום פרויקטים ומודלים מגוונים בתחום בנייה למגורים, בין היתר, לדיור בר השגה, דיור להשכרה לטווח ארוך, דיור ציבורי, פינוי מקרקעין לצורכי דיור וכיוצא בזה. גיבוש מדיניות, רפורמות ושינויים מבניים בתחום מקרקעי ישראל, לרבות בעניין רשות מקרקעי ישראל. גיבוש פתרונות לחסמים ותיאום בין הגורמים בתחומי תקציב, תחבורה, חינוך, תשתיות וסביבה בכל הנוגע לפרויקטי דיור. פיתוח וקידום התחדשות עירונית בישראל לרבות ייזום תוכניות, גיבוש צעדי מדיניות בהיבטי ייזום תכנון ובנייה מתוך מטרה להאיץ את פרויקטי התחדשות עירונית ופינוי בינוי באזורי הביקוש והפריפריה. החלטות הוועדה לא יעסקו בנושאי תכנון אשר בסמכות או בתחומי הפעולה של שר הפנים, לרבות בהכרזות על מתחמים מועדפים לדיור על פי החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) תשע"ד-2014. מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון יבצע מעקב אחר יישום החלטות הוועדה. חברי הקבינט: הרכב מפלגתי בוועדה מכהנים 10 שרים חברים, מתוכם: יהדות התורה: שר אחד (כולל היו"ר) הציונות הדתית: 2 שרים עוצמה יהודית: שר אחד הליכוד: 5 שרים ש"ס: שר אחד יעל דראל, בגלל הבחירות: קבינט הדיור סגר את הדלת – לא יוכרזו עוד מתחמים מועדפים לדיור, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2019 בילי פרנקל, קבינט הדיור אישר: מתחם תחבורה בשפיים ומוקד תיירות בנמל חיפה, באתר ynet, 14 באוגוסט 2017 גילי מלניצקי, ליצמן לא יוותר לדרעי על הכוח בשוק הדיור: כך ייראה קבינט הדיור שיוקם ביום ראשון, באתר TheMarker‏, 25 ביוני 2020 גיא נרדי, ‏הממשלה החליטה על הקמת ועדת שרים לענייני פנים, תכנון ושלטון מקומי, באתר גלובס, 21 ביוני 2020 ועדת שרים לענייני דיור (קבינט דיור), אתר משרד הפנים לילך ויסמן, ‏אנדורן מונתה למנכ"לית האוצר; הוקם קבינט דיור בראשות לפיד, באתר גלובס, 14 באפריל 2013 מוטי בסוק, נמרוד בוסו, לפיד יקדם מחר הקמת החברה הממשלתית לדיור להשכרה בראשות מקורבו אורי שני, באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2013 בילי פרנקל, קבינט הדיור אישר שני יישובים שישלבו בעלי צרכים מיוחדים, באתר ynet, 13 באוגוסט 2018 יעל דראל, להפריח את הצפיפות: חמישה יישובים חדשים יוצאים לדרך - שניים לבעלי צרכים מיוחדים, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2018 ועדת שרים לענייני דיור ותחבורה, באתר Gov. il, ‏8 באוגוסט 2021
אוגוסטו דה קוסטה

אוגוסטו דה קוסטה (בפורטוגזית: Augusto da Costa;‏ 22 באוקטובר 1920 – 1 במרץ 2004) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת הבלם. אוגוסטו עשה את הופעת הבכורה שלו בשנת 1936 במדי סאו קריסטובאו. לאחר שמונה שנים בה עזב אותה ובשנת 1945 השיג זימון לנבחרת ברזיל ואת המעבר למועדון ואסקו דה גאמה. הוא זכה עם ואסקו ב-5 תוארי אליפות ריו דה ז'ניירו ובטורניר שקדם לקופה ליברטדורס, אליפות דרום אמריקה לאלופות בשנת 1948. אוגוסטו הוא למעשה מי שתיכל ופצע קשות את דונדיניו, אביו של אגדת הכדורגל פלה, פציעת ברך שממנה לא היה יכול לחזור לשחק. במדים הלאומיים ערך 18 הופעות וכבש שער אחד. לאחר שסיים במקום השני בקופה אמריקה 1946 הוא זכה עימה בתואר שלוש שנים לאחר מכן. אוגוסטו היה לקפטן הנבחרת במונדיאל 1950 אותו אירחה והייתה פייבוריטית לזכייה, אך הפסידו במשחק המכריע 2–1 לאורוגוואי במשחק שכונה בשם "מרקנאסו". ואסקו דה גאמה אליפות ריו דה ז'ניירו (5): 1945, 1947, 1949, 1950, 1952 אליפות דרום אמריקה לאלופות: 1948 נבחרת ברזיל סגנית גביע העולם: 1950 קופה אמריקה: 1949 סגנית: 1946 קופה ריו ברנקו: 1947 מדיה וקבצים בנושא אוגוסטו דה קוסטה בוויקישיתוף אוגוסטו דה קוסטה, באתר Transfermarkt אוגוסטו דה קוסטה, באתר WorldFootball.net אוגוסטו דה קוסטה, באתר National Football Teams אוגוסטו דה קוסטה, באתר FootballDatabase.eu
נחמיה בן-תור

נחמיה בן־תור (וינטר) (26 באוקטובר 1923 – 1 באפריל 2017) היה עורך דין וסופר, מלוחמי מחתרות האצ"ל והלח"י (כינויו בלח"י היה ארזיה), בתחילת שנות ה-40, נחמיה הקים תא קטן של המחתרת שפעל בנחלת יצחק ובסביבתה, היה פעיל בהקמת "מפלגת הלוחמים" ומפלגת התחיה. בן־תור נולד בשנת 1923 בבודפשט שבהונגריה לראובן-זאב ולפנינה גרנק לפרידה ועמנואל מבית היימן. נחמיה גדל באווירה חילונית, ופגישתו הראשונה עם זהותו היהדות היה עם הצטרפותו למקהלת בית הכנסת ולבית"ר בגיל 11. ב-4 בינואר 1939, בהיותו בן 15, עלתה משפחתו לארץ ישראל והוא השתתף בפעילויות בית"ר. הוא גויס לשורות האצ"ל, ולאחר פרישתו של אברהם שטרן מהאצ"ל, החליט נחמיה לחבור אליו. השתתף במבצעי לח"י רבים. במלחמת העצמאות לחם בחטיבה 8. ב-1962 הוסמך כעורך דין, ומילא תפקידים ציבוריים רבים. פרסם ספרות יפה, ספרי תיעוד על מחתרת הלח"י וספרי משפט. נפטר ב-2017. היום אכתוב בעט: דרכו של איש לחי, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 1991 הבריחה הגדולה, הוצאת בורסי, 1993 אהבה מעבר לחומות, הוצאת מלוא, 1994 חולות זועקים, ספריית בית אל, 1997 מאופל מחתרת, המרכז למורשת ירושלים ע"ש זאב ז'בוטינסקי, 2002 לח"י - אנשים: סיפור חייהם של 840 לוחמים ולוחמות (מהעורכים), כרכים א-ב, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2003. האמת הצרופה: "האמת המשפטית" והאמת ההיסטורית על גילוי מחבואו של אברהם שטרן - "יאיר" על ידי הבריטים, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2015 אגדת דב הבלונדיני מלח"י - פרשת חייו המופלאים של יעקב גרנק - אימת הבריטים, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2013 לקסיקון לח"י, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007 נושאי לפיד החירות, קיצור תולדות חייהם של ראשי לח"י: אברהם שטרן (יאיר), יצחק שמיר (מיכאל), נתן ילין-מור (גרא), ישראל אלדד (אלדד), הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2008 ספר תולדות לוחמי חירות ישראל (לח"י), הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2010 המרדף, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 2016 דיני עמותות להלכה ולמעשה (עם בן-ציון גרינברגר), הוצאת בורסי, 2002 עדות שמיעה - הכלל וחריגיו, הוצאת בורסי, 2003 דיני משמעת בשירות הציבורי, הוצאת בורסי, 2011 צווים נגד בניה בלתי חוקית, הוצאת בורסי, 2014 מדיה וקבצים בנושא נחמיה בן-תור בוויקישיתוף בן־תור (וינטר) נחמיה-"ארזיה", באתר העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל רשימת ספריו, באתר סימניה ספריו של נחמיה בן-תור על לוחמי חירות ישראל בספריה הדיגיטלית של אתר העמותה למורשת לוחמי חירות ישראל נחמיה בן-תור, דף שער בספרייה הלאומית aronco, תל אביב מחתרות | יעקב מרקל - מדריך תל אביב 0522504592 נחמיה בן-תור, ספר תולדות לוחמי חירות ישראל, כרך א, על המחבר ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתן עדין

מתן עדין הוא טייס וקצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כראש להק השתתפות ומסוקים בחיל האוויר הישראלי. עדין גדל ביישוב בערבה. הוא התגייס לצה"ל ב-1997, שירת כטייס מסוקי אפאצ'י AH-64 בחיל אוויר. פיקד על טייסת 190 ועל טייסת 113. ב-2018 מונה למפקד בסיס עובדה. ב-2020 מונה לראש מחלקת הסגל בלהק כוח האדם. במרץ 2021 מונה לראש להק השתתפות ומסוקים. במאי 2022 מונה בנוסף לממלא מקום ראש להק האוויר, עד לתחילת כהונתו של תומר דגני בספטמבר באותה שנה. באוגוסט 2023 סיים את תפקידו כראש להק השתתפות ומסוקים ופרש מצה"ל לאחר 26 שנות שירות. עדין בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול, ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נשוי ואב לארבעה. מדיה וקבצים בנושא מתן עדין בוויקישיתוף מערכת אתר חיל-האוויר, ‏ראש להק השתתפות ומסוקים הנכנס: תא"ל מתן עדין, באתר חיל האוויר הישראלי, 16 במרץ 2021 ורד תללה, ‏מערך המסוקים הישראלי מתאמן ביוון, באתר חיל האוויר הישראלי, 2 באוגוסט 2015 ראש להק האוויר מסיים את תפקידו ופורש מצה"ל, באתר צה"ל, 26 במאי 2022 זהר נייגר | צילום: שירה כרמל, ‏הדרכת ההדרכה: ראש להק אוויר החדש -תא"ל תומר דגני, באתר חיל האוויר הישראלי, 21 בספטמבר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסרקנים

מסרקנים או מסרקניות (שם מדעי: Ctenophora) היא מערכה בתת-ממלכת רב-תאיים אמיתיים בה כלולים בעלי חיים ימיים דמויי מדוזה. בעבר השתייכה לנבוביים, קבוצת-על אשר פוצלה בעקבות ראיות מדעיות חדשות לשתי מערכות נפרדות. התכונה הבולטת ביותר של מינים רבים במערכה זו היא קבוצות ריסונים דמויי מסרק המשמשות לשחייה, ומכאן שמם. המסרקניות הם בעלי החיים הגדולים ביותר ששוחים באמצעות ריסונים - גודלו של הבוגר במגוון מינים נע מכמה מילימטרים ועד 1.5 מטר. המסרקניות היא מערכה של חיות ימיות. אפשר למצוא אותן בכל האוקיינוסים ובכל עומק. הם טורפים ימיים הניזונים בעיקר מפלנקטון. רוב המסרקניות נחשבים ליצורים פלנקטונים (הנישאים במים) פלגיים מלבד סדרה אחת המתקיימת על קרקעית הים. למרות דמיונן השטחי של המסרקניות למדוזות, האנטומיה שלהם שונה. כמו הצורבים, גופן מורכב ממסה של ג'לי, המכונה מזוגלאה. שכבת המזוגלאה, בניגוד לצורבים, מורכבת משכבה בת שני תאים עם שכבת תאים אחת חיצונית ושכבה שנייה בחלל הפנימי. מערכת המסרקניות כוללת כ-150 מינים, גודל גופן נע בין מספר מילימטרים עד לשני מטר. רוב המינים בעלי יכולת הארה ביולוגית. לרוב גופן שקוף כדורי או דמוי אגס, והם בעלי סימטריה דו-צדדית. כדי לנוע צריכות המסרקניות 8 טורים של לוחיות תנועה, הנמשכים על פני הגוף מלמעלה למטה. כל הלוחיות עשויות ריסונים רבים מלוכדים המזכירים מסרק (מכאן שמם), כשכל לוחית משמשת כמשוט. המסרקניות הם היצורים הגדולים ביותר אשר משתמשים בשיטה זו של שחיה בעזרת הלוחיות. לרובן שתי זרועות ציד, שלעיתים הן ארוכות מאוד, אך בדרך כלל הן מסוגלות להתכווץ ולהיכנס לתוך שקעים שבצידי הגוף. הזרוע עשויה ציר שרירי שלאורכו קבועים תאים דביקים, המיוחדים למסרקניות ולא תאים צורבים בניגוד לבני מערכת הצורבים. כל תא דביק מחובר לזרוע בשני סיבים וצורתו כשל גביע ועל פניו פרושה הפרשה דביקה. בדומה לבני מערכת הצורבים אין למסרקניות איברים פנימיים, וכן להם חלל גוף יחיד שהוא המעי. המזון עובר מהפה לתוך בית בליעה ארוך ומשם לקיבה. במערכה זו שתי מחלקות: בעלי זרועות ציד (Tentaculata) (אנ') חסרי זרועות ציד (Nuda) (אנ') - בהם מצויים מסרקני הביראו הטורפים מסרקנית טורפת (Beroe ovata) אבנט נוגה (Cestum veneris) מסרקנית מגובששת (Leucothea multicornis) מסרקנית זהרורית (Mnemiopsis leidyi) מדיה וקבצים בנושא מסרקנים בוויקישיתוף מסרקנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מסרקנים, באתר ITIS (באנגלית) מסרקנים, באתר NCBI (באנגלית) מסרקנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מסרקנים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מסרקנים, באתר GBIF (באנגלית) מסרקניות יוצרות לעצמן פי טבעת רק כאשר הן צריכות להטיל את צרכיהן, באתר הארץ, 7 במרץ 2019 Mnemiopsis leidyi מסרקן ביראו טורף הסוג הנכחד Stromatoveris מַסְרְקָנִים במילון בעלי חיים: צורבים ומסרקנים (תש"ף), 2020, באתר האקדמיה ללשון העברית
Every Minute

Every Minute (בעברית: כל דקה), הוא שיר של הזמר השוודי אריק סעדה השיר נכתב על ידי סעדה, לינה דב, ג'וי דב וג'ימי "ג'וקר' טורנפלדט. הוא התמודד במלודיפסטיבלן 2021 בחצי גמר הרביעי ועלה לגמר שהתקיים ב-13 במרץ 2021. הוא סיים במקום השני בכלל בגמר, בהפרש של 57 נקודות מטוסי שזכה במקום הראשון ונבחר לייצג את שוודיה באירוויזיון 2021 עם השיר "Voices". מילות השיר "Every Minute" באתר Genius מידע על השיר "Every Minute" באתר iTunes מידע על השיר "Every Minute" באתר ספוטיפיי מידע על השיר "Every Minute" באתר טיידל Eric Saade: ”Det här är verkligen ingen Mellolåt”, DN.SE, ‏27 בפברואר 2021 (בשוודית) Melodifestivalen 2021: Se bidragen - Eric Saade – Every Minute | SVT Barn (בשוודית), נבדק ב-2021-03-16 The Mamas gjorde det igen – till final med Eric Saade, DN.SE, ‏27 בפברואר 2021 (בשוודית)
ראש עיריית מונמות'

ראש עיריית מונמות' הוא בעל המשרה העומד בראש הרשות המבצעת של הגוף הממשלי של העיר מונמות' שבבריטניה. התפקיד קיים עוד מהמאה השלוש עשרה על ידי עסקני העיר. באמצע המאה השלוש עשרה העניק הנרי השלישי סמכויות ניעוליות לנושא המשרה, ניתן לתארך את קיומה של משרת ראש העיר מרגע זה. בשנת 1447 העניק הנרי השישי (אשר אביו נולד בעיירה זו) סמכוייות לנושא המשרה להעלאת מיסים. וכן הסדיר שיתקיימו בחירות לראשות העיר בכל שנה מחדש. בשנת 1835 חוק התאגידים העירוניים ביצע רפורמה מסוימת בסמכויות המשרה. בשנת 1813 התקיים משפט בנוגע להשפעת הדוכס מבופור על בחירת ראשי העיר. העתירה זכתה על ידי צוות שכלל את ההיסטוריון המקומי, צ'ארלס הית'. למרות הזכייה בית המשפט לא פעל מספיק על מנת לעצור את השפעם הדוכס על תהליך בחירת ראשי העיר, ובסופו של גם מונה הדוכס מבופור לראש העיר ב-1819 וגם ב-1821. ויליאם סמברוק, שהיה כימאי מקומי ותומך נלהב של הכנסייה הבפטיסטית של מונמות' נבחר לראשות עיריית מונמות' תשע פעמים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 1675 – ריצ'רד באלארד 1744 – ויליאם ויליאמס 1785 – ויליאם ססל 1786 – לוק פיליפס 1787 – תומאס מוריסון (?) 1806 – תומאס פרוסר 1819 – צ'ארלס הית 1820 – הכומר תומאס פרוסר 1821 – צ'ארלס הית 1822 – חזקיה סוויפט 1836–1837 – תומאס ווטקינס 1838–1839 – תומאס פרוסר 1839 – תומאס דייק 1840–1841 – ג'ון ליץ' ניקולס 1842–1843 – ג'ורג' ויליס 1844–1845 – ג'יימס פירס קינג 1852 – ג'ון מאיו 1860–1861 – ג'ון ליץ' ניקולס 1862–1863 – ג'ורג' וויליס MD 1864–1865 – ג'יימס פירס קינג 1870–1873 – אלכסנדר רולס 1874 – תומאס ג'ונס בייקר 1875–1876 – תומאס ריצ'רד הייאם 1877 – ג'וזף קואטס 1879 – ארתור וויזארד 1880 – GP טיפינס 1883–1885 - שמפני פאוול 1889 – ויליאם הול 1891–1896 – ויליאם האניפילד 1896 – ג'ון רולס, הברון הלנגאטוק הראשון 1896–1898 – אלוף-משנה ג'ה וואלווין 1899–1900 – ג'יימס האוס 1900–1903 – המילטון טררן באלי 1903–1904 – GR אדוארדס 1906–1907 – מייג'ור ג'ון רולס, הברון הלנגאטוק השני 1908–1909 – ו. סמברוק 1914 – ו. בנטינג 1910 – ו. סמברוק 1921 – א.ט. בלייק 1934 – צ'ארלס ג'יימס ג'ונס 1950–1953 – ברנרד פרטרידג' 1954–1955 – סטנלי הווארד בואן 1956–1957 – ג'יימס בנג'מין ברייקוול 1958–1959 – ריצ'רד פריס ברנט תומאס 2009 – טרי כריסטופר 2010 – אן היו 2011 – אולם ג'אנה 2012 – גרי ברייט 2013 – אולם ג'אנה 2014 – ג'יין גונטר 2015 – גרהם פריצ'רד 2019 – ריצ'רד רודן 2020 – מאט פיקינס מונמות' ראש עיר [https://books.google.co.il/books?id=MrA5AQAAIAAJ&q=%22william+sambrook%22+monmouth&dq=%22william+sambrook%22+monmouth&redir_esc=y&hl=iw ביקורת שופטת השלום והשלטון המקומי, כרך 92] מועצת העיר מונמות
שמרי בירה

שמרי בירה (באנגלית: Brewers' Yeast או Nutritional Yeast) הם מזון המיוצר משמר האפייה. המאכל נפוץ במיוחד בקרב צמחונים וטבעונים. הוא מכיל אחוז גבוה במיוחד של חלבונים (כ-50%), אינו מכיל שומנים, ומהווה מקור טוב לוויטמינים מקבוצה B ולמינרלים כגון ברזל. מספר מחקרים פרה-קליניים וקליניים מצביעים על כך ששמרי בירה הם מקור עשיר לחומצות אמינו, מספר מינרלים זמינים ביולוגית (למשל, כרום, סלניום, אבץ, ברזל, מגנזיום, נחושת, מנגן) וויטמינים מקבוצת B. שמרי הבירה הם שמרים לא פעילים. בתהליך הפקת שמרי הבירה מניחים לשמרים להתרבות על מצע קני סוכר ודבשה. לאחר מכן קוצרים את השמרים שהתרבו, שוטפים ומייבשים אותם. ניתן לרכוש אותם בחנויות טבע בצורת פתיתים או אבקה. הם תורמים לחיזוק מערכת החיסון, מכילים נוגדי חמצון שמסייעים בהוצאת רעלים, בהורדת כולסטרול, ובאיזון רמות הסוכר בדם. בבישול הם משמשים לייצור תחליפי גבינה, להקרמה והסמכה של תבשילים ולתיבול. הם ניחנים בטעם חזק המזכיר גבינת פרמזן ומשמשים כתחליף צמחי נפוץ לפרמזן. לשמרי הבירה מרקם גרגרי בצורתם היבשה, אך הם מתמוססים במים ומקבלים מרקם קרמי. שמרי בירה עשירים בזרחן ועל כן נראה שיש להגביל את הצריכה שלהם ל-1-2 כפיות ביום. מדיה וקבצים בנושא שמרי בירה בוויקישיתוף Alina Maria Holban and Alexandru Mihai Grumezescu, Diet, Microbiome and Health, Academic Press, 2018, עמ' 237-270 אפרת נבון, שמרי בירה: למה זה טוב ומה עושים איתם במטבח?, באתר ynet, 21 בנובמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.