דלתה

דלתה או דלתא היא מישור סחף בשפך נהר שצורתו משולשת, צורה שדומה לאות היוונית דלתא (Δ), ומכאן שמה, ונערמים שם משקעי חול ובוץ שהנהר סחף בדרכו. דלתה נוצרת כאשר ישנה זרימה איטית מאוד של הנהר לים או לאגם. הסחף (המכיל בעיקר משקעים בעלי גרגירים דקיקים כמו חול, בוץ וטין) מצטבר, מקשה על זרימת הנהר לים, וגורם לו להתרחב לצדדים. דלתה יכולה להסתעף לזרועות רבות ולכסות שטח נרחב, ככל ששטחה גדל גם גדל עובי שכבותיה. למעשה דלתה נוצרת בנהר כאשר הכמות הכוללת של חומרי הסחף שהנהר מביא לשפכו, גדולה מקצב השקיעה של האזור. אופי וצורת שקיעת הסחף בדלתה מושפעים מכמה כוחות, שפועלים בכיוונים שונים; כוח הכבידה, שמושך את הסחף לקרקעית הדלתה או הים ומסדר אותם בצורת אפיקים נרחבים, זרם הנהר, הדוחף את הסחף לכיוון אגן השפך שלו, וגורם לסחף להתאסף על הקרקעית בצורת קווים אלכסוניים לכיוון הים, וכוחות הגלים, הגאות והשפל, שבדרך כלל מנוגדים לכיוון הנהר. כתוצאה מהכוחות השונים והמנוגדים, שמופעלים על המשקעים באופן בלתי קבוע, שכבות הסחף של הדלתה לא יוצרות מבנה סדיר עם מאפיינים ברורים, כי אם מבנה רב שכבתי שרבדיו נוטים למספר צדדים שונים. על צורתה החיצונית, גודלה והתפתחותה של הדלתה משפיעים, בין השאר, כמות המים בנהר, עוצמת הזרם שלו, היחס בין גובה אגן הניקוז של הנהר, בסיס הסחיפה שלו, וההפרשים בין גובה פני הים לעומת גובה היבשה (המשתנים לאורך הזמן). אף על פי שאין שיטת מיון מוסכמת ויחידה של סוגי דלתאות, ישנם מספר קריטריונים כללים לסיווג הדלתה. קריטריונים אלה הם: קצב זרימת הנהר שיוצר אותה, סוג אגן המים שאליה הדלתה נשפכת, וצורת הדלתה יחסית לקו החוף. הדלתאות של נהרות בעלי זרם איטי מאופיינות בחומר סחף דק מאוד, לעומת הדלתאות של נהרות בעלי זרם חזק, שמבחינה גאוגרפית, דומות יותר לשפכים של נהרות רגילים. סוגי הדלתאות לפי אגן ניקוזן מתחלקים לדלתאות ימיות, הקלאסיות, דלתאות של אגמים, שהן קטנות בדרך כלל, ודלתאות קרחון. מבחינת צורתן מתחלקות הדלתאות ל: דלתה ישרה, שכמעט יוצרת קו ישיר עם החוף, דלתה מוארכת, היוצרת צורה שדומה לרגל של עוף, דלתה כפופה קמורה, שהיא הדלתה ה"קלאסית" מבחינת צורתה, ודלתה כפופה קעורה. אופייה הפורה של אדמת הדלתה (כתוצאה מהזנה מתמדת של סחף), שפע המים בה, וההשקיה החקלאית הקלה האפשרית בתוך אדמותיה, גרמו כבר מימי קדם להתיישבות בני אדם בתחומיה. ההשפעה האנושית על הדלתה כוללת, חוץ מחקלאות והתיישבות, גם שינויים הנדסיים בתחומיה לתועלת האדם. השינויים כוללים בין השאר: העמקת אפיקים, בניית סוללות, העלאת פני הקרקע בדלתה, חיזוק וניקוז האיים בין הדלתאות, ושיקוע סחף הנהר. בכלל הדלתאות ברחבי העולם מתגוררים כ-500 מיליון איש. עם זאת ישנן בעיות טיפוסיות להתיישבות האנושית בדלתאות כתוצאה ממאפייניהן הגאוגרפיים המיוחדים. הבעיות כוללות: קושי בתחבורה בתוך אזור הדלתה - ריבוי הפלגים השרטונים והעיקומים החדים מקשים על תנועת כלי שיט בתוך אפיקי הדלתה. רדידות המים לרוב לא מאפשרת לספינות גדולות לעבור בתוכה. השפעות של גאות ושפל - בתקופות הגאות ישנם לרוב שיטפונות על חלקי היבשה שבין פלגי הדלתה, מה שגורם לסיכון חיי אדם, קושי בבניין יציב, ואובדן כלכלי. בתקופת השפל נוצרות באזור הדלתה ביצות, שגם מקשות על המעבר, וגם יכולות לשמש כקנים ליתושים ומזיקים אחרים המעבירים מחלות לבני האדם, לגידולים, ולמשק החי. ערבוב מי הים המלוחים עם המים המתוקים של הנהר. הצפה בשל שקיעת דלתאות. השקיעה מתרחשת בשל מגוון גורמים כמו בניין סכרים במעלה הנחל, שאיבת מי תהום, דחיסת הקרקע, והפקת מחצבים כמו גז. הדלתה המפורסמת ביותר היא הדלתא של הנילוס, והמושג דלתה נלקח ממנה, כיוון שכבר מימי קדם הבחינו בתווים המאוד דומים של שפך נהר הנילוס לאות היוונית דלתא (Δ). נהרות אחרים עם דלתות מפורסמות הם: גנגס/בראהמאפוטרה ניז'ר מיסיסיפי אמזונאס אורינוקו ריין רון דנובה מקונג פרנה אברו אוקבנגו קולורדו פרופסור משה ברור, "דלתה", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 6), הוצאת יבנה, תשס"א מדיה וקבצים בנושא דלתה בוויקישיתוף Why Do Rivers Have Deltas? - סרטון הסבר על היווצרות של דלתה (באנגלית) דלתה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)