laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חורבת צלית

חורבת צלית (ח'רבת א-צלנתה) היא אתר ארכאולוגי השוכן במורדות הר חברון, צמוד לנחל אשתמוע וכ-1.5 ק"מ מדרום מזרח ליישוב מיתר. חורבת צלית זוהתה על ידי הארכאולוג דוד אלון ונחפרה על ידו בין השנים 1983–1984 יחד עם הארכאולוג פטר פביאן. בחודשים יולי- אוגוסט 2011 נמשכו החפירות במקום על ידי משלחת מאוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת יורק בקנדה, בהנהלת הארכאולוגים פטר פביאן, קרני גולן וחיים גולדפוס. אלון הציע לזהות את חורבת צלית עם היישוב המקראי "אלתולד" הנמנה כחלק מנחלת שבט יהודה בספר יהושע: "ואלתולד וכסיל וחורמה". פביאן הציע לזהות את האתר עם סאליס (או כאליס), המוזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו כיישוב באידומיאה, שאליו נמלטה קבוצת מורדים יהודים מאשקלון בראשית המרד הגדול. בנקודה הגבוהה ביותר בחורבה (467 מ' מעל פני הים), התגלתה חצר בגודל 19X30 מטרים, לתוכה פתוחים חדרים ולצדה מגדל. מתחת לחדרים הללו נמצא חלל תת-קרקעי חצוב, עם מקוואות וחדרים. במרכז החצר בור מים חצוב, שאליו הובילה תעלת מים מן החצר. בשלב יותר מאוחר נוסף מגדל בן שתי קומות, שמידות בסיסו 1X20 מטרים. מבנה זה נהרס בשריפה. על קירות הטיח של אחד החדרים נתגלו שרטוטים בהם מצוירת בין השאר מהם תוכנית מגדל - ייתכן שזהו המגדל שנתגלה. שרטוט אחר מראה חייל חמוש, ציפורים ובעלי חיים אחרים, דמויות אנושיות וכתובות. בנוסף לשרטוטים התגלו גם כלי מידה מאבן גיר, כלי זכוכית וקרמיקה מן המאות הראשונה והשנייה, מסמרי ברזל שהיו נעוצים בתוך בולי עץ שכנראה תמכו בתקרות החדרים לפני השריפה. באחד החדרים, מתחת לרצפה, התגלה מטמון של 60 טטרדרכמות ודינרים החל מימי אספסיינוס ועד ימי אדריאנוס. בפינה הצפונית לחדר נמצא מקווה כשר. בין כלי הקרמיקה שנמצאו באתר ישנם קנקנים, אמפורות, פכים, סירי בישול, קדרות ונרות הרודיאניים. נראה שהשימוש במצודה החל אחרי המרד הגדול ונמשך עד תקופת מרד בר כוכבא. באתר נמצאו גם מחילות מסתור מימי מרד בר כוכבא. חורבת צלית נמצאת בסמוך לאפיק נחל אשתמוע, מצפון מזרח ליישוב מיתר, לא הרחק מחורה. בסמוך אליה עובר שביל ישראל. מדיה וקבצים בנושא חורבת צלית בוויקישיתוף דוד אלון, המסתור באתר נחל יתיר, בתוך מערכות המסתור בשפלת יהודה מאת עמוס קלונר ויגאל טפר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1987, עמ' 154–159. עמוס קלונר ויגאל טפר, מערכות המסתור בשפלת יהודה, עמ' 333–337. זאב משל, ס. בן יוסף וא. דרור, חבל יתיר, סקר נוף ואתרים (חלקי), תל אביב תשמ"ז, עמ' 72–74 הערה 88. פטר פביאן, קרני גולן וחיים גולדפוס, חורבת צלית 2011, אתר רשות העתיקות. [1] ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ל' הזיהוי המקובל של אלתולד הוא בחורבת רוחיה הנמצאת מדרום-מזרח לבאר שבע
רודולף אלכסנדר שרדר

רודולף אלכסנדר שרדר (בגרמנית: Rudolf Alexander Schröder ‏ 26 בינואר 1878 - 22 באוגוסט 1962) היה מתרגם ומשורר גרמני. הרבה מיצירתו היא שירה נוצרית לירית. שרדר היה חבר ב"כנסיית הווידוי", כנסייה פרוטסטנטית, שהתנגדה למאמצי גרמניה הנאצית לשוות לזרם הפרוטסטנטי אופי נאצי. שרדר חבר אל הוגו פון הופמנסתאל ואל רודולף בורכארט בהקמת תנועה רוחנית, שכונתה בראשיתה "המהפכה השמרנית", השם שנתן תומאס מאן לניתוח דרכו של פרידריך ניטשה. השלושה חתרו לגיבוש אחדותה הרוחנית של האומה הגרמנית. הם גרסו, שתנאי מוקדם לגיבוש מהות רוחנית אינדיבידואלית, שמופת לה ראה הופמנסתאל בצרפת הוא שתמצא תחילה את ביטויה היצירה ספרותית. מדיה וקבצים בנושא רודולף אלכסנדר שרדר בוויקישיתוף רודולף אלכסנדר שרדר, ברשת החברתית Goodreads ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משיכת חבל

משיכת חבל היא תחרות ספורט שבה מתמודדות שתי קבוצות אחת כנגד השנייה במבחן חוזק באמצעות חבל. הספורט היה חלק מהמשחקים האולימפיים מ-1900 עד 1920, אך לא נכלל בהם מאז. לספורט זה קיימת אליפות עולם בין מדינות המתרחשת אחת לארבע שנים ומאורגנת על ידי הפדרציה העולמית למשיכת חבל (TWIF). נכון ל-2005 חברות בפדרציה כ-34 מדינות. הפדרציה מארגנת גם תחרויות בין מועדונים. מועדוני משיכת חבל קיימים בארצות רבות ובתחרויות משתתפים גם גברים וגם נשים. בהשאלה נהוג להשתמש בביטוי על מנת לתאר שימוש בכוח ברוטלי בין שתי קבוצות מנוגדות, למשל בין שתי מחלקות בארגון. לעיתים קיים צד שלישי המשמש כ"חבל" במאבק בין הצדדים. בתחרות חבל נערכות שתי הקבוצות בשני קצות חבל (שהיקפו כ-10 סנטימטרים). בכל קבוצה שמונה משתתפים שמשקלם הכולל אינו עולה על המשקל המקסימלי שהוגדר לקבוצת המשקל בה הם מתחרים. על החבל מסומן "קו האמצע" ושני סימונים במרחק ארבעה מטרים משני צדדיו של קו האמצע. הקבוצות מתחילות כשקו האמצע של החבל ממוקם ישירות מעל קו התחלה המשורטט על הקרקע. ברגע שההתמודדות מתחילה, מנסה כל קבוצה למשוך את הקבוצה השנייה עד שהסימון של הקבוצה היריבה יעבור מעל קו ההתחלה המשורטט על הקרקע או עד שהקבוצה היריבה תבצע עבירה (למשל כשאחד מאנשי הקבוצה היריבה מתיישב או נופל). הפדרציה מציינת במפורש את סוג הנעליים שמותר לנעול, למשל אסור שהנעליים יכילו עוקצים ממתכת. אחיזת החבל חייבת להיות בידיים בלבד. אסור להשתמש בכפפות או באמצעי מכני אחר לאחיזת החבל אך מותר להשתמש בשרף למניעת החלקה. האדם האחרון בכל קבוצה המכונה "עוגן", והוא היחידי שמותר לו לכרוך את החבל סביב גופו, ולכן גם מותר לו ללבוש מגן מיוחד מתחת לחולצה. על פי כללי הפדרציה קיימות הקטגוריות הבאות: תחרויות באולמות או בשדה גברים או נשים קבוצת הגיל בין 15 ל-17, מ-17 עד 23 ובוגרים. קל מנוצה - עד 480 ק"ג נוצה – עד 520 ק"ג קל – עד 560 ק"ג בינוני קל – עד 600 ק"ג בינוני – עד 640 ק"ג סיירת – עד 680 ק"ג כבד עד 720 ק"ג קאטץ ללא מגבלת משקל האתר של הפדרציה העולמית TWIF משיכת חבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מכון מחקר

מכון מחקר הוא מוסד המיועד לביצוע מחקר מדעי בנושא או שטח מחקר מסוים ומוגדר. מכון המחקר יכול להתמקד במחקר בסיסי (לצורך העשרת הידע וללא כוונה יישומית ספציפית מוגדרת) או במחקר יישומי (שימוש במדע לצרכים מוגדרים, כגון פיתוחים טכנולוגיים, הנדסיים או צבאיים, פיתוח תרופות או זני גידולים חקלאיים). במכון מחקר אקדמי מועסקים פרופסורים ותלמידי מחקר לתארים מתקדמים. המונח משמש לא רק למדעי הטבע ומדעים מדויקים אלא גם למחקר במדעי הרוח והחברה. לעיתים קיים לצד מכון המחקר מוקד חינוכי או לימודי למומחים או לקהל הרחב כגון שותפות בהוראה בפקולטה של אוניברסיטה, ספרייה, מוזיאון או הוצאת ספרים. בדרך כלל מפיקים מכוני מחקר, בנוסף לפרסומים מדעיים, גם תכנים כספרי לימוד ותוכניות לימודים, הרצאות, כנסים וימי עיון, כתבי עת מדעיים, ניירות עמדה ומדיניות וכדומה. המונח "מכון מחקר" מתאר לפעמים צוות חשיבה, המורכב ממומחים בתחומים שונים העוסקים במחקר המיועד לרוב לקדם נושאים שונים במדיניות, תעשייה, צבא או תאגידים. מלבד מכוני המחקר האקדמיים, המונח "מכון מחקר" משמש גם למכונים למחקרי שווקים. באמצעות חקר שוק, נבנים מאגרי מידע שיווקיים או שמסופקים נתונים לטובת פעילותם של לקוחות, אשר הזמינו מחקרים בתחומים ספציפיים. מחקרים סטטיסטיים מעין אלה, המבוצעים במכונים למחקרי שווקים, עונים על שאלות הנדרשות לצורך פעילות השיווק והמו"פ של חברות עסקיות או בעת ביצוע מחקרים אקדמיים. המכונים מעסיקים סוקרים וחוקרים, המשתמשים בשיטות מחקר כמותניות ובנוסף, מבצעים מחקרים איכותניים. רשימת מכוני מחקר אקדמיים בישראל, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית רשימת מכוני מחקר אקדמיים לפי מדינות, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית רשימת מכוני מחקר אקדמיים לפי תחומי ידע, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית מדיה וקבצים בנושא מכון מחקר בוויקישיתוף בנושא מכוני מחקר אקדמיים: גלי וינרב, ‏אוניבריסיטת ת"א תקים מכון מחקר בהשקעה של מאות מיליוני דולרים, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2013 תקנון המכונים והמרכזים למחקר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב מכוני מחקר, דף שער בספרייה הלאומית בנושא מכונים למחקרי שווקים: טל בשן, מדגם בלתי מייצג, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2002 נעמה תורן, אבינועם ברוג לא מחשבן: עיתונאים לא מבינים בסקרים, מכוני מחקר לא אמינים, באתר "אייס", 28 ביוני 2013
גדוד 100

גדוד 100 היה גדוד שריון-חרמ"ש מאולתר שהוקם במלחמת יום הכיפורים במפקדת קצין שריון ראשי, מרדכי צפורי, והורכב מאנשי מילואים ישראלים שלמדו או עבדו בחו"ל ושבו לישראל עם פרוץ הקרבות וממתנדבים. לוחמי הגדוד לא הכירו זה את זה ולא לחמו יחדיו לפני כן. מפקד הגדוד היה סא"ל אהוד ברק. הגדוד לחם בקרב החווה הסינית, במסגרת מבצע אבירי לב וסייע בחילוץ גדוד הצנחנים 890 משוחות ה"חווה". אהוד ברק שב מלימודיו באוניברסיטת סטנפורד ב-7 באוקטובר 1973, יום לאחר פרוץ הקרבות. ב-9 בחודש סופח בהוראת הרמטכ"ל, דוד אלעזר, למפקדת קצין שריון ראשי במחנה ג'וליס עם פקודה לארגון גדוד. הייתה זו הפעם הראשונה שבה פיקד ברק על גדוד שריון מאז שעבר הסבה לשריון, לפני שיצא ללימודים. ברק הצליח, למרות מחסור בציוד, בנשק ובתחמושת, להקים מאנשי מילואים חוזרים גדוד בהיקף של שתי פלוגות טנקי מג"ח (M48 פטון) ופלוגת חרמ"ש. סגן מפקד גדוד היה נחום גת, גם הוא שב (באותה טיסת אל על מנמל התעופה קנדי בניו יורק עם אהוד ברק) מלימודיו בהנדסת אווירונוטיקה וחלל באוניברסיטת סינסינטי. אחד ממפקדי הפלוגות בגדוד היה סגן משה עברי סוקניק. ב-14 באוקטובר הוכפף הגדוד לפיקודה של חטיבה 460 בפיקודו של גבי עמיר ולפני עלות השחר ב-17 באוקטובר נשלח למשימת חילוץ הצנחנים, שנקלעו לאש תופת בציר "טרטור" שבמתחם "החווה הסינית". פעולת הגדוד בשטח זכתה לשבחים ולגינוי כאחד. הפעולה הייתה בסיכון גבוה מאוד, כאשר טנקי הגדוד חשופים על רקע החול הבהיר והלילה המואר לעיני חיילי הצבא המצרי, שהיו מחופרים ומצוידים היטב בנשק נ"ט, כולל רקטות RPG, טילי "סאגר" ואמצעי ראיית לילה. לעומת האויב, לגדוד 100 חסרו מקלעים ותחמושת. יש הטוענים כי הייתה זו פעולת התאבדות. במהלך קרב החילוץ נפגעו חמישה טנקים ושני נגמ"שים, 10 לוחמים נהרגו ו-20 נפצעו. עם זאת, בוצעו במהלכו מספר מעשי גבורה, על אחד מהם זכה המ"פ סוקניק בעיטור העוז. אולם, הגדוד נכשל במשימתו והצטרף למעשה לצנחנים הלכודים, וברק פקד על נסיגה מההסתערות אל עמדות מוגנות ובכך ניתק מגע קרבי. על החלטה זו ספג ברק ביקורת, למשל מאת אורי מילשטיין. בשעות הצהריים, במהלך המאמץ של פיקוד הדרום לחילוץ כוח הצנחנים, השתתפו נגמ"שי הגדוד בחילוץ לכודים ופצועים בעוד הטנקים הבלתי פגועים חוסמים את הכוח המצרי. הסמ"פ אשר טל שנפצע ונותר מאחור, יחד עם קצין הצנחנים חזי דחבש וצנחנים נוספים, חולצו לבסוף על ידי ברק. בלילה שבין ה-17 ל-18 באוקטובר צלח הגדוד את תעלת סואץ ל"אפריקה" (הגדה המערבית של התעלה), יחד עם חטיבה 460 על גבי "תמסחים". כוח נתי עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011 שרשור שיחת לוחמים באתר "פרש" חילוץ נפגעים מ”קרב הצנחנים בחווה הסינית”, באתר "במה להיסטוריה צבאית", 28 בדצמבר 2013, חילוץ נפגעים מ”קרב הצנחנים בחווה הסינית” – פרק ב’, באתר "במה להיסטוריה צבאית", 5 בינואר 2014 תמונות שצולמו על ידי נחום גת ירון קייזר: אמת יש רק אחת. הסיפור האמיתי והמלא. מה באמת קרה בחווה הסינית וספרו של מיכאל אחי עמוס-הרשקוביץ, מראה סדוקה, הוצאת נרקיס, 2007 "צליחה", עמוד 275. "בעוז רוחם" הפורום לתחקור קרבות: לחקור ´החווה הסינית´, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2004 מכתבו של אורי מילשטיין ובספר "צליחה" עמ' 224.
סטיות של פינגווינים

סטיות של פינגווינים היה פנזין קומיקס ומוזיקה ישראלי שיצא לאור בין השנים 1991–1998. הפנזין הוקם ב-1991 על ידי אייל בן משה ויואב סגל (משנת 1994 הוצא לאור ונערך על ידי ירון ניסקי ואמיתי סנדי מכפר סבא, כששניהם בני 17). הפנזין הגדיר את עצמו כ"מגזין הרוק והקומיקס לנוער ולגיל הזהב". הפנזין עסק במין, מסרים פוליטיים שנויים במחלוקת, סאטירה, הומור שחור ואף בקצת נקרופיליה. חלק מהגיליונות עסקו באמנים ולהקות שהוציאו שירים פרובוקטיביים (ביניהם סדרני הדשא, שגיליון 17 הוקדש להם ועסק בפירוק הלהקה). סיפורים ידועים[דרוש מקור: ידועים למי?] מ"סטיות" הם למשל "לזקור ולא לשכוח" המספר על נער עם דרכים משונות להרים את אונו הגברי, ועוד גיבורים כגון "הערפד הפאסיבי", סיפור על ערפד עגמומי בשם דור, ונצח, ציידת ערפדים סקסית. לאחר כשבע שנים של פעילות, בשנת 1998 הופסקה פעילות הפנזין. סך הכל יצאו 20 גיליונות, אך האחרון קוטלג כגיליון מספר 21. חברי העיתון הושפעו מלהקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר". חברי הלהקה צוירו במספר גיליונות ואף תוכנן לצייר קומיקס המבוסס על הרעיון של האלבום השני של הקספרים, שהיה אמור להיקרא "סיפורה של שילה". הרעיון היה לספר את סיפורה של נערה הלוקחת סם הזיה ונחטפת למין ארץ פלאות הזויה בתוך ראשה, בה היא מגלה תכונות חדשות בעצמה ומתמודדת פנים מול פנים עם פחדיה. עוד לפני שניסה העיתון ליצור עיבוד קומיקס לסיפור, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט. שני הניסיונות עלו בתוהו, ושי להב, סולן וקלידן הלהקה, הסביר את הסיבה: "כל מי שניסה לספר את הסיפור הזה לא מצליח להבין אותו, לקלוע בול". איתמר ב"ז, גסיסת הפנזינים כקדימון לסוף העיתונות המודפסת, באתר הארץ, 29 ביולי 2014 איתמר ב״ז, היום שבו יאזלו חלקי החילוף של מכונות הזירוקס, באתר ערב-רב, 18 ביולי 2014
ג'ונתן ויטנברג

הרב ג'ונתן (יונתן) ויטנברג (באנגלית: Jonathan Wittenberg,‏ נולד ב-17 בספטמבר 1957) הוא רב קונסרבטיבי בריטי, יליד סקוטלנד. משנת 2008 הוא הרב הראשי של "אספת בתי הכנסת המסורתיים בבריטניה". משנת 1987 החל לכהן כרב בית הכנסת ניו נורת' לונדון (New North London Synagogue). קהילתו מונה 2,400 חברים. הוא פועל למען פיוס בין התרבויות והדתות השונות בבריטניה. בעבר עבד במסגרות של בתי חולים ומוסדות סיעוד (North London Hospice ו-Great Ormond Street Hospital. הרב ויטנברג כותב ספרים ומפרסם באופן קבוע מאמרים בעיתונים "ג'ואיש כרוניקל ו"קונזרבטיב ג'ודאיזם". כמו כן השתתף בתוכניות דת ("תפילת היום") בתחנות רדיו בי.בי.סי ו"אל מוסתקילה" ("העצמאית"). ויטנברג נולד וגדל בגלאזגו במשפחה של רבנים בעלת שורשים במזרח אירופה וגרמניה. בגיל 6 עבר לגור בלונדון עם משפחתו. הוא למד שפות קלאסיות ומודרניות ביוניברסיטי קולג' סקול בלונדון, סיים תואר בספרות אנגלית (1976-1979) בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שנתיים בהן לימד ופעל בתחום החברתי בישראל, קיבל תעודת הוראה במכללת גולדסמית בלונדון. בשנת 1987 הוסמך לרבנות באמצעות מכללת לאו בק בלונדון ובירושלים. היה תלמידו של הרב לואי ג'ייקובס באנגליה ושל הרב ד"ר אריה סטריקובסקי בישראל. בעקבות שיח בין הדתות בבריטניה, הציע הרב ויטנברג להקים באנגליה בית ספר תיכון המשלב בין דתות שונות. בשנת 2010 במלאת מאה שנה לבית הכנסת וסטנדהפרנקפורט על נהר מיין בגרמניה, שבו שרת כרב סבו מצד אמו, ערך הרב ויטנברג (יחד עם כלבו מצפה) מסע ברגל מפרנקפורט ללונדון, ובאופן סמלי, הביא לקהילתו באנגליה להבה מתוך נר התמיד של בית הכנסת הגרמני. הוא מתגורר בצפון לונדון והוא נשוי לניקולה סולומון ויש לו שלושה ילדים. Torah 1995 The Three Pillars of Judaism: A Search for Faith and Values 1997 The Laws of Life: A Guide to Traditional Jewish Practice at Times of Bereavement 1997 The Eternal Journey: Meditations of the Jewish 2004 The Silence of Dark Water: An Inner Journey 2008 אתר האינטרנט הרשמי של ג'ונתן ויטנברג (באנגלית) אתר האספה של בתי הכנסת המסורתיים בבריטניה, עם תמונת הרב ג'ונתן ויטנברג אתר בית הכנסת הקונסרבטיבי צפון לונדון החדש סרטון על מסעו ברגל מפרנקפורט ללונדון, סרטון באתר יוטיוב Senior Rabbi Jonathan Wittenberg OBE, https://masorti.org.uk/ Masorti Judaism
אליפות אירופה בכדורגל נשים 2005

אליפות אירופה בכדורגל נשים 2005, הידועה גם בשם יורו הנשים 2005, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים התשיעית שארגנה אופ"א. הטורניר נערך באנגליה מ-5 ביוני עד ה-19 ביוני 2005. נבחרת אנגליה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, כאשר שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו במרץ 2003. במשחק הגמר נפגשו גרמניה (בפעם השישית בתולדותיה) ונורווגיה - בפעם הרביעית בתולדותיה והראשונה מאז 1993. בסיום המשחק, ניצחה גרמניה 1-3, וזכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות. זה היה התואר האחרון של מאמנת הנבחרת הגרמנית, טינה טיון-מאייר, שהודיעה על פרישה מספר חודשים לפני האליפות. בתקופתה, זכתה גרמניה בשלוש אליפויות אירופה, שתי מדליות ארד אולימפיות וגביע עולם אחד. אינקה גרינגס הגרמנייה, סיימה כמלכת השערים של הטורניר (4 כיבושים), ואילו אן מאקינן הפינית זכתה בתואר השחקנית המצטיינת, אחרי שהובילה את נבחרת פינלנד לחצי הגמר של הטורניר. חמישה אצטדיונים, בחמש ערים שונות, נבחרו לארח את משחקי אליפות אירופה. משחק הפתיחה של הטורניר נערך באצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, ומשך מספר שיא של צופים במהלך הטורניר - 29,092 איש. זה היה המשחק היחיד שנערך באצטדיון במהלך הטורניר. אצטדיונים אלו ארחו בסך הכל 15 משחקים במסגרת הטורניר. שני חצאי הגמר נערכו באצטדיונים של וורינגון ופרסטון ומשחק הגמר נערך באיווד פארק שבבלקברן, אל מול קהל של 21,105 איש. 4 שערים אינקה גרינגס (גרמניה) 3 שערים קוני פוהלרס (גרמניה) בירגיט פרינץ (גרמניה) סולביי גולברנסן (נורווגיה) האנה יונגברי (שוודיה) אתר האינטרנט הרשמי של אליפות אירופה בכדורגל נשים 2005 (באיטלקית) האתר הרשמי של אליפות אירופה 2005 כתבה לקראת האליפות באתר ה-BBC
איזבל הרלובסן

איזבל להן הרלובסן (נורווגית: Isabell Lehn Herlovsen;‏ נולדה ב-23 ביוני 1988) היא כדורגלנית עבר נורווגית ששיחקה כחלוצה. הרלובסן היא המבקיעה הצעירה ביותר במסגרת אליפויות אירופה, אחרי שב-9 ביוני 2005 היא כבשה שער שוויון במשחק נגד צרפת, בגיל 16 ו-351 ימים. הרלובסן נולדה ביוני 1988 במערב גרמניה בעת שאביה, הכדורגלן קאיי אריק הרלובסן, שיחק במדי קבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. בשנת 2000, החלה הרלובסן לשחק בקבוצת הנוער של קולבוטן פוטבול, ואחרי ארבע שנים עלתה לקבוצה הבוגרת של המועדון. היא שיחקה בקולבוטן במשך חמש עונות, במהלכן זכתה בשתי אליפויות (2005, 2006) ובגביע מדינה אחד (2007). את הופעת הבכורה שלה בנבחרת נורווגיה ערכה הרלובסן כבר בגיל 16, ומהר מאוד הפכה לאחת משחקניות המפתח של הנבחרת. בשנת 2005, הייתה הרלובסן לכדורגלנית הצעירה ביותר באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באנגליה. במהלך הטורניר היא כבשה שני שערים - אחד נגד צרפת בשלב הבתים ואחד נגד שוודיה בחצי הגמר. נורווגיה הגיעה עד לגמר הטורניר, אך שם הפסידה 3-1 לגרמניה. במהלך הטורניר, נערכו מגעים להעברת הרלובסן לקבוצת ארסנל האנגלית, אך בסופו של דבר, שני הצדדים לא הגיעו לידי הסכמה. שנתיים לאחר מכן הייתה הרלובסן חלק מסגל הנבחרת שנסע לסין כדי להתחרות בגביע העולם. היא לא פתחה בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים, אך במשחק השלישי - נגד גאנה, היא נכנסה כמחליפה ואף כבשה את אחד השערים. ברבע הגמר, במשחק נגד סין אל מול קהל 52,000 איש, היא כבר פתחה בהרכב הראשון ואף כבשה את שער הניצחון שהעלה את נורווגיה לחצי הגמר של הטורניר. בחצי הגמר כבר נעצרו הנורווגיות, לאחר הפסד 3-0 לגרמניה. באותה שנה כבשה הרלובסן את שער הניצחון בגמר הגביע הנורווגי, וזכתה לקבל את מדליית הזהב מידיו של האראלד החמישי, מלך נורווגיה. אל אליפות אירופה שנערכה בפינלנד בשנת 2009 כבר הגיעה הרלובסן ככוכבת הנבחרת. היא שיחקה בכל חמשת המשחקים של נורווגיה במהלך הטורניר, וכבשה שער אחד. גם הפעם הגיעה נורווגיה עד לחצי הגמר, שם נעצרה פעם נוספת על ידי הנבחרת הגרמנית (שבסופו של דבר זכתה בטורניר). הרלובסן כבשה את השער היחיד בהפסד 3-1 לגרמניות. ב-28 באוקטובר 2009 הודיעה הרלובסן על עזיבת קולבוטן ועל הצטרפותה לקבוצת ליון הצרפתית, ביחד עם חברתה לקבוצה ולנבחרת - כריסטין קולומבו נילסן. ב-8 בנובמבר 2009, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בקבוצה, כשנכנסה כמחליפה בניצחון 1-6 על ג'וביסי. שער הבכורה שלה הגיע ב-7 במרץ 2010, במסגרת הגביע הצרפתי. בהמשך אותה עונה היא זכתה לשחק בגמר ליגת האלופות, בו הפסידה ליון לקבוצת טורבינה פוטסדאם הגרמנית. לאחר עונה אחת בלבד, עזבה הרלובסן את ליון וחזרה לנורווגיה - לקבוצת קבינר. ביולי 2011 הודיעה הרלובסן על יציאתה מהארון. מדיה וקבצים בנושא איזבל הרלובסן בוויקישיתוף איזבל הרלובסן, באתר Soccerdonna (בגרמנית) איזבל הרלובסן, באתר Soccerway איזבל הרלובסן, באתר WorldFootball.net איזבל הרלובסן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל באתר ההתאחדות הנורווגית ‏ Norway Player profile - Isabell Lehn Herlovsen, באתר אופ"א, 9 באוקטובר 2009 ‏ Isabell Herlovsen står fram som lesbisk, באתר TV 2, יולי 2011
החיים לפי משפחת אדאמס

החיים לפי משפחת אדאמס (באנגלית: Addams Family Values) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאית משנת 1993, בבימויו של בארי זוננפלד ובכיכובם של אנג'ליקה יוסטון, ראול ג'וליה, כריסטופר לויד, ג'ואן קיוזאק וכריסטינה ריצ'י. סרט זה הוא סרט המשך לסרט "משפחת אדמס" שיצא בשנת 1991. מורטישה וגומז מביאים לעולם ילד שלישי – תינוק משופם בשם פיוברט. האח פאגסלי והאחות וודנסדיי הקנאים מנסים לחסל את אחיהם באינספור דרכים בעיקר משום שלפי המסורת המשפחתית המשמעות של לידת ילד שלישי במשפחה פירושו כי אחד מילדים האחרים במשפחה צפוי למות. אף על פי כן, כל הניסיונות שלהם עולים בתוהו. בהמשך מורטישה וגומז שוכרים את שירותיה של מטפלת תמימה לכאורה בשם דבי ג'לינסקי על מנת שתפקח על כל שלושת הילדים. משפחת אדאמס איננה מודעת לכך שג'לינסקי היא למעשה רוצחת סדרתית המכונה "האלמנה השחורה" אשר נוהגת להינשא לגברים עשירים, ולרצוח אותם באופן בו נדמה כי מתו בשוגג, וזאת במטרה לרשת את הונם. ג'לינסקי מפתה את הדוד פסטר, אשר מתאהב בה, והשניים נישאים בעוד שג'לינסקי זוממת לרצוח את פסטר ואת יתר חברי משפחת אדאמס על מנת לשים ידיה על ההון של המשפחה. גומז אדאמס (מגולם על ידי ראול ג'וליה) - אב המשפחה האקסצנטרי. עורך דין במקצועו. בא ממשפחה אמידה ביותר. אחיו הוא הדוד פסטר. מערכת היחסים עם מורטישה מאופיינת בתשוקה עזה. מורטישה אדאמס (מגולמת על ידי אנג'ליקה יוסטון) - אם המשפחה המסתורית. בעלת עור חיוור, מראה גותי וחיבה לשמלות שחורות צמודות. וודנסדיי אדאמס (מגולמת על ידי כריסטינה ריצ'י) - בת המשפחה הקשוחה של משפחת אדאמס אשר בעלת עור חיוור, צמות שחורות, נטיות סדיסטיות ואישיות אפלה וסרקסטית. פאגסלי אדאמס (מגולם על ידי ג'ימי וורקמן) - בן המשפחה. שותף נלהב למזימותיה של אחותו ואוהב במיוחד לבצע ניסויים מחפירים שונים. פאגסלי סובל מעודף משקל ולבוש בדרך כלל בחולצת טריקו עם פסים ומכנסיים קצרים. פיוברט - הבן השלישי למשפחת אדאמס. פיוברט מתואר כתינוק משופם, בלתי פגיע ושובב. הדוד פסטר (מגולם על ידי כריסטופר לויד) - האח הבכור והאקסצנטרי של גומז, ודודם של ונסדיי ופאגסלי. קירח, ובעל גיבנת. דבי ג'לינסקי (מגולמת על ידי ג'ואן קיוזאק) - בתחילת הסרט מציגה את עצמה כאישה רגישה, נחמדה ואוהבת, אך אחרי זמן מה התגלתה כרוצחת סדרתית המכונה "האלמנה השחורה" שמתחתנת עם אנשים עשירים, ולאחר מכן הורגת אותם ולוקחת את כספם. סבתא (מגולמת על ידי קרול קיין) - אמה של מורטישה. לארץ' (מגולם על ידי קארל סטרויקן) - משרת המשפחה. איש גבוה במיוחד, בעל מראה דמוי-המפלצת של פרנקנשטיין. דבר - כף יד קטועה המשמשת כמעין "חיית מחמד" של המשפחה. הדודן זה - יצור שעיר ששיערו מכסה את כל גופו ופניו. הוא מדבר בשפת ציוצים, אך בני המשפחה לא מתקשים להבין אותו. הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולציון 75% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 38 ביקורות. "החיים לפי משפחת אדאמס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר נטפליקס "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר AllMovie (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר Metacritic (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", באתר אידיבי "החיים לפי משפחת אדאמס", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "החיים לפי משפחת אדאמס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) החיים לפי משפחת אדאמס, קדימון הסרט באתר יוטיוב Addams Family Values at boxofficemojo.com "Addams Family Values‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
חזון אחרית הימים של אברהם

חזון אחרית הימים של אברהם הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את חזון אחרית הימים (אפוקליפסה) של אברהם אבינו. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא נתקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד. כפי הנראה, נכתב הספר בידי יהודי זמן קצר לאחר חורבן הבית השני בשנת 70 לספירה, קרוב לוודאי בשנת 80 מאחר שיש בו התייחסות להתפרצות הר הגעש וזוב בשנת 79. הספר נכתב בשפה העברית, אך לא שרד את כל השנים עד היום אלא בתרגום לשפה הסלבונית. יש חוקרים, הסבורים כי הספר חובר על ידי שני מחברים שונים. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יורם אורנשטיין

יורם אורנשטיין (נולד ב-2 בפברואר 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. מזוהה בעיקר עם קבוצות הפועל מרמורק ובני יהודה תל אביב. נכון ל-2020 משמש אורנשטיין כמנכ"ל מרכז "הפועל". וחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל. אורנשטיין גדל בקבוצת הפועל מרמורק, ובשנת 1976 הצטרף לקבוצת בני יהודה תל אביב. אורנשטיין זכה להניף את גביע המדינה, כאשר היה קפטן בני יהודה בשנת 1981, ובמשך שנותיו בקבוצה נודע כ"אבא יורם". אורנשטיין שיחק גם בהפועל ראשון לציון, ולאחר מכן שיחק במכבי יבנה בליגה הלאומית. משם עבר לשחק בהפועל קריית אונו וב-1984 פרש ממשחק פעיל. בתחילת עונת 1985/1986 אימן בקרית אונו ולאחר מכן אימן חלקית בהפועל מרמורק וחזר לאונו לעונה. ב-1987 היה אורנשטיין מנהלה המקצועי של מכבי שעריים, אך באוקטובר של אותה השנה התפטר וסיים את דרכו על כר הדשא בכדורגל. ב-1990 החל לכהן כמזכיר הפועל רחובות והחל לטפח את ענפי הספורט במרחב השפלה. ב-1993 מונה ליו״ר איגוד ההיאבקות בישראל. בתקופת כהונתו זכתה נבחרת ישראל בתארים רבים באליפויות עולם ואירופה ומתאבקי ישראל כגון: ציציאשווילי, ביילין יבסייצ'יק ועוד השתתפו באולימפיאדות אטלנטה וסידני במשחקים האולימפיים במסגרת משלחת ישראל. בשנת 2008 החליף אורנשטיין את שי שני בתפקיד מנכ"ל מרכז הפועל. עד סוף 2018 כיהן אורנשטיין כחבר הנהלת המועצה הלאומית להסדר הימורים בספורט (טוטו). בנוסף מכהן אורנשטיין מ-2008 כמזכיר הכבוד של הוועד האולימפי וכחבר המועצה הלאומית לקידום ספורט נשים (אתנה). חבר הנהלת עירית רחובות 1998-2003 ראש חטיבת המסחר וחטיבת המוסדות להשכלה גבוהה בהסתדרות המע״ף 2000–2008 חבר ועדת השקעות של קרן מקפת הוותיקה 3/2002–3/2008 חבר דירקטוריון קרו השתלמות לפקידים/מינהל 3/2001–3/2008 גזבר איגוד ערים לאיכות הסביבה 1998–2009 מכהן כחבר בית נבחרי ההסתדרות הכללית החדשה החל מ-2008 מכהן כיו״ר ועדת הכספים של בית נבחרי ההסתדרות הכללית החדשה החל מ-2017 חבר המועצה הלאומית לספורט מדיה וקבצים בנושא יורם אורנשטיין בוויקישיתוף יאיר צוקר, ‏הפועל שמביט קדימה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 בנובמבר 2019 פרוספר בן חמו נבחר לראשות דירקטוריון הפועל, באתר מרכז "הפועל", 19 בפברואר 2020