laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אבינעם ילין

אבינעם יֶלין (1900, תר"ס – 22 באוקטובר 1937, תרצ"ח), ילדם השישי של איטה ודוד ילין, היה מחנך ומזרחן, איש ירושלים, מומחה לערבית וחוקר בספרות ישראל. יליד ירושלים, למד בגן הילדים העברי הראשון בירושלים (של לשכת בני ברית) ובבית הספר למל. בין השנים 1917–1918 שהה יחד עם משפחתו בגלות בדמשק. בתקופה זו למד ערבית. בן 20 נשלח לאנגליה, ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', ושם למד שפות שמיות וחינוך והוסמך בשנת 1923 לאחר שכתב עבודה על השירה בערבית שנכתבה על ידי יהודים. בתקופה זו גם החל לתרגם לעברית את "ספר אחיקר החכם", שיצא לאור רק חודש אחרי מותו. ב-1925 חזר לארץ ישראל, ומונה על ידי המנדט הבריטי למפקח הכללי על החינוך העברי בארץ ישראל. בתוך כך עסק גם בהוראה באופן פעיל, בעיקר בהוראת עברית וערבית וחיבר ספרי לימוד להוראת הלשון העברית והשפה הערבית, היה חבר בוועד הלשון העברית. בנוסף חקר כתבים מגניזת קהיר וכתבי יד של ספרים יהודים עתיקים. אשתו עלזה הייתה בתו של אלעזר הלוי גרינהוט ממשפחת ריבלין, בוגרת אחד המחזורים הראשונים של בית הספר לאחיות של "הדסה". בתקופת המרד הערבי הגדול הותקף על ידי ערבים סמוך למשרדו, משרד מחלקת החינוך של ממשל ישראל, על הר ציון, ב-21 באוקטובר 1937, ונפטר מפצעיו למחרת. אמו, איטה ילין הספידה אותו: "אבינעם בני יקירי, נפלת חלל בירושלים עירך. קראוך לאמריקה להיות פרופסור בפילדלפיה, הריצו טלגרמות אחריך – אך אתה בחרת בירושלים ונפלת בה קרבן. עפרך קדוש, בני אבינועם, ואתה קדוש לה'." על שמו נקראו רחובות בירושלים ופתח תקווה, וכן מלגת לימודים של המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין. ב-1938 ניטע בשטח מכללת דוד ילין, "גן אבינעם" לזכרו. בתחילה כגן בוטני ואחר כך כגן לימודי הפעיל עד היום. תרגום מסורית, לפי מספר כתבי יד, של ספר אחיקר החכם אוסף כתבי הגניזה אשר בבית עקד הספרים הלאומי בירושלים, קריית ספר, תרפ"ה. ספרי יסוד בלימוד לשון עברית בראשם הספר הבסיסי הפופולרי שער לשוננו שהיה מאויר בידי נחום גוטמן ושימש דורות של תלמידים וספרי לשון רבים בהם "כיצד אנקד", "כיצד נוטים פעלים", "כיצד נוטים שמות" ועוד ספרי יסוד בלימוד הלשון הערבית לדוברי עברית כגון "להוראת השפה הערבית בבית הספר התיכוני העברי" ו"ליקוטי קריאה בלשון הערבית לתלמידי בתי הספר וללומדים מעצמם" מרדכי רוזן, פרקי לשוננו עמ' 97. מדיה וקבצים בנושא אבינעם ילין בוויקישיתוף כתבי אבינעם ילין בפרויקט בן-יהודה דוד תדהר (עורך), "אבינעם ילין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 894 דף לזכר אבינעם ילין, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה התופקר ירושלים למרצחים? אבינועם ילין נפצע קשה בכניסה למשרדי מחלקת החינוך הממשלתית, דבר, 21 באוקטובר 1937 אבינועם ילין מת מכדור המרצח, דבר, 22 באוקטובר 1937 הלויתו של אבינועם ילין, דבר, 22 באוקטובר 1937,המשך סטורס על רציחות התועבה, דבר, 31 באוקטובר 1937, תרגום מכתב למערכת הטיימס מאת רונלד סטורס אבינעם ילין (1900-1937), דף שער בספרייה הלאומית אבינעם ילין, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דבר לילדים, אבינעם ילין ד, חוברת 5, 1937, עמ' 8
חוסאם ע'אלי

חוסאם אל סעיד ע'אלי (בערבית: حسام غالي, בתעתיק מדויק: חסאם ע'אלי; נולד ב-15 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר מצרי ובינלאומי ששיחק בעיקר כקשר מרכזי, ולעיתים רחוקות שובץ כמגן ימני בשל אילוצים בסגל. ע'אלי גדל במחלקת הנוער של מועדון הפאר המצרי אל-אהלי, ופרץ להרכב הראשון של הקבוצה בשנת 2001. הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב אל-אהלי עד שעבר לקבוצה ההולנדית פיינורד בשנת 2003, אחרי שהיה מחוזר על ידי מועדונים רבים באירופה, כמו שטוטגרט הגרמנית ונאנט הצרפתית. פיינורד שילמה לקבוצתו המצרית 1.4 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן שלו. לאחר שלוש עונות רוויות בעיות בהולנד, ע'אלי הצטרף לטוטנהאם הוטספר האנגלית בינואר 2006. בעונתו הראשונה בטוטנהאם, קיבל ע'אלי הרכב קרדיט והשתתף במספר משחקים בהם שיחק היטב. משחק בלתי נשכח שלו היה נגד היריבה העירונית צ'לסי, בו ע'אלי העניק לטוטנהאם את היתרון הזמני 3-1 במשחק במסגרת גביע ה-FA. ע'אלי גם עזר לטוטנהאם באמצעות כיבוש מנקודת העונשין, כאשר מרבית שעריו בעצם ניצחו את המשחק עבור טוטנהאם. עתידו במועדון האנגלי הוטל בספק לאחר שפשט מעליו את חולצת המשחק וזרק אותה לקרקע בזלזול לאחר החלפתו במהלך משחק ליגה נגד בלקברן רוברס ב-10 במאי 2007. כעסו של ע'אלי נבע מכך שהשתתף במשחק כמחליף במחצית הראשונה בגין פציעתו של סטיד מלברנק, והוחלף בצעד לא שגרתי (לאחר שנכנס כמחליף לפני כן). אוהדי הקבוצה זעמו בעקבות הזלזול של ע'אלי וקראו לעברו: "אתה לא ראוי ללבוש את החולצה הזו", הוא נענש על ידי המועדון זמן קצר לאחר האירוע. ע'אלי הבין מה עשה והביע את צערו במילים "אני כל כך כועס על עצמי", ופרסם באתר האינטרנט הרשמי של טוטנהאם התנצלות רשמית: "אני תמיד החשבתי את לבישת חולצת טוטנהאם ככבוד רב ואני לא מתכוון להראות לעולם זלזול בחולצה ובמועדון". בהמשך ההודעה פרסם את הסיבה לתסכולו והבנתו שהמעשה היה לא ראוי ומזלזל. למרות התנצלותו, ע'אלי לא שיחק מאז במדי טוטנהאם. הוא ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון, בעקבות התסכול שצבר מחוסר משחק. ברמינגהאם סיטי סיכמה עם טוטנהאם על העברתו תמורת 3 מיליון פאונד ב-30 ביולי 2007, והגיעה עם ע'אלי להסכמה על חוזה ל-3 שנים עם אופציה להארכה (בתלות באשרת עבודה שעליו להשיג). למרות זאת, ב-3 באוגוסט 2007, בירמינגהאם הכריזה שביטלה את השלמת העסקה עם ע'אלי עקב הביקורת שהעביר על שיטות האימון של הקבוצה ועל ניבולי הפה של שחקניה. בינואר 2008, דרבי קאונטי וטוטנהאם הסכימו על עסקת השאלתו של ע'אלי לדרבי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי ב-12 בינואר 2008, בהפסד ביתי 1-0 לוויגאן אתלטיק. לאחר ששיחק 15 משחקים בדרבי, שירדה ליגה בסיום העונה, ע'אלי סירב להמשיך בקבוצה כיוון שרצה להישאר לשחק בפרמייר ליג ושב לטוטנהאם. במשחק גביע ה-FA בווייט הארט ליין, החל ע'אלי להתחמם בצדי המגרש, כהכנה להיכנס כמחליף. הקהל שרק "בוז" לע'אלי, ולכן מאמן הקבוצה הארי רדנאפ החליט שלא לשתפו. ב-22 בינואר 2009, ע'אלי חתם על השלמת עסקת העברתו למועדון הסעודי א-נסר, למשך 3 שנים. ב-6 ביולי 2010, ע'אלי חתם על חוזה בקבוצת אל-אהלי, למשך 3 שנים. ב-2 ביולי 2013, עבר לשחק בקבוצת לירסה הבלגית. לאחר עונה אחת בלבד חזר לאל-אהלי. מדיה וקבצים בנושא חוסאם ע'אלי בוויקישיתוף חוסאם ע'אלי, באתר Transfermarkt חוסאם ע'אלי, באתר Soccerway חוסאם ע'אלי, באתר BDFutbol חוסאם ע'אלי, באתר WorldFootball.net חוסאם ע'אלי, באתר National Football Teams חוסאם ע'אלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
1856

שנת 1856 היא השנה ה-56 במאה ה-19. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1856 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 30 במרץ – מסתיימת מלחמת קרים 20 במאי – נשיא ארצות הברית פרנקלין פירס מכיר בשלטונו של שכיר החרב ויליאם ווקר שהשתלט על ניקרגואה 31 ביולי – קרייסטצ'רץ', ניו זילנד מוכרזת כעיר 8 באוקטובר – "תקרית החץ" מביאה לתחילתה של מלחמת האופיום השנייה 11 בינואר – כריסטיאן סינדינג, מלחין נורווגי (נפטר ב-1941) 20 במרץ – פרדריק וינסלאו טיילור, אבי הטיילוריזם (נפטר ב-1915) 24 באפריל – אנרי פיליפ פטן, מנהיג משטר וישי בצרפת (נפטר ב-1951) 26 באפריל – הנרי מורגנטאו (האב), דיפלומט אמריקאי (נפטר ב-1946) 6 במאי – זיגמונד פרויד, חוקר ונוירולוג אוסטרי יהודי מייסד הפסיכואנליזה (נפטר ב-1939) 15 במאי – ל. פרנק באום, סופר אמריקאי (נפטר ב-1919) 14 ביוני – אנדריי מרקוב, מתמטיקאי רוסי (נפטר ב-1922) 22 ביוני – הנרי ריידר הגרד, סופר בריטי (נפטר ב-1925) 10 ביולי – ניקולה טסלה, פיזיקאי, מהנדס חשמל וממציא אמריקני ממוצא סרבי, מחלוצי זרם החילופין (נפטר ב-1943) 26 ביולי – ג'ורג' ברנרד שו, מחזאי אירי (נפטר ב-1950) 3 באוגוסט – אלפרד דיקין, ראש ממשלת אוסטרליה השני (נפטר ב-1919) 27 באוגוסט – איוואן פרנקו, סופר ומשורר אוקראיני (נפטר ב-1916) 9 באוקטובר – דוד וולפסון, נשיא ההסתדרות הציונית (נפטר ב-1914) 13 בנובמבר – לואי ברנדייס, משפטן אמריקאי, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית (נפטר ב-1941) 11 בדצמבר – גאורגי פלחנוב, מהפכן רוסי ותאורטיקן מרכסיסטי (נפטר ב-1918) 18 בדצמבר – ג'וזף ג'ון תומסון, פיזיקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-1940) 27 בדצמבר – נפתלי הרץ אימבר, מחבר ההמנון העברי "התקווה" (נפטר ב-1909) 28 בדצמבר – וודרו וילסון, נשיא ארצות הברית (נפטר ב-1924) 1 בינואר – ג'ון מקפרסון ברין, פוליטיקאי אמריקאי וסנאטור מטעם ג'ורג'יה (נולד ב-1781) 17 בפברואר – היינריך היינה, משורר גרמני (נולד ב-1797) 24 בפברואר – ניקולאי איוונוביץ' לובצ'בסקי, מתמטיקאי רוסי (נולד ב-1792) 31 במאי – ג'ון מילטון נילס, המנהל הכללי של דואר ארצות הברית ה-12 וסנאטור אמריקאי (נולד ב-1787) 26 ביוני – מקס שטירנר, הוגה דעות ופילוסוף (גרמני נולד ב-1806) 9 ביולי – אמדאו אבוגדרו, כימאי (נולד ב-1776) 29 ביולי – רוברט שומאן, מלחין (נולד ב-1810) 2 בנובמבר – ג'ושוע מרטין, פוליטיקאי אמריקאי מאלבמה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן (כפוליטיקאי עצמאי) כמושל אלבמה ה-12 בשנים 1845–1847 (נולד ב-1799) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1856 התחילה ביום ו' בשבט ה'תרט"ז (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 12 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ג בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1856 לפי הלוח היוליאני Nothing. 1856 במדע‎ ילידי 1856‎ נפטרים ב-1856‎ מדיה וקבצים בנושא 1856 בוויקישיתוף
העוקץ

האם התכוונתם ל... מוזיקה "העוקץ" (The Sting) – כינוי לשיר הרגטיים "הבדרן" (The Entertainer) משנת 1902, עקב עיבודו המופיע בפסקול הסרט "העוקץ" משנת 1973, ראו הבדרן (יצירה לפסנתר) (אנ') קולנוע וטלוויזיה העוקץ (סרט) (The Sting) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1973 העוקץ (סדרת טלוויזיה אמריקאית) (Leverage) – תוכנית טלוויזיה דרמטית-קומית, שודרה בשנים 2008–2012 העוקץ (תוכנית טלוויזיה ישראלית) – תוכנית טלוויזיה בערוץ 10 ששודרה החל מ-2008, ראו ערוץ עשר#תוכניות אחרות הונאות ("תרגילי עוקץ") העוקץ הניגרי – תרגילי עוקץ בהם מתבקש הקורבן לשלם מקדמה לחשבון במדינה אחרת על חשבון סכום כסף גדול שיקבל בעתיד אחר העוקץ (אתר אינטרנט) – אתר אינטרנט ישראלי המפרסם טורי דעה אקטואליים של אקדמאים ופעילים חברתיים סוציאל-דמוקרטיים, פועל מ-2003 עצם העוקץ ("עצם הזנב") – קצהו התחתון של עמוד השדרה האנושי עוקץ (פירושונים)
טיטוס (שליח)

טיטוס היה שליח וקדוש נוצרי שהוזכר בברית החדשה. טיטוס היה עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) על פי המסופר בחלק מאיגרות פאולוס ובעיקר באיגרת אל טיטוס. טיטוס התלווה אל פאולוס ואל בר-נבה בעת שהם הטיפו לנצרות באנטיוכיה ומאוחר יותר התלווה אליהם במסעם לועידת ירושלים (האיגרת אל הגלטיים ב' 1 - 3; מעשי השליחים ט"ו 2 - אף ששמו לא מוזכר בספר זה). ככל הנראה טיטוס היה גוי שהתנצר (מאחר שפאולוס סירב למול אותו לאור אמונתו של פאולוס כי הבשורה של ישו שחררה את המאמינים מחובות תורת משה ובהם החובה לקיים ברית מילה. אזכור מאוחר יותר מציין כי טיטוס התלווה לפאולוס ולטימותיוס בהיותם באפסוס ומשם נשלח על ידי פאולוס לקורינתוס שביוון על מנת שיאסוף תרומות לעניי ירושלים (האיגרת השנייה אל הקורינתים ח' 6, י"ב 18). טיטוס שב ופגש את פאולוס בהיותו במקדוניה (האיגרת השנייה אל הקורינתים ז' 6 - 15). בעת שפאולוס נכלא, שהה טיטוס בכרתים - לשם נשלח על ידי פאולוס במטרה שיארגן את מבנה הכנסייתי בה (האיגרת אל טיטוס א' 5). האזכור האחרון של טיטוס מתייחס להגיעו לרומא ולשהייתו עם פאולוס בעת כליאתו השנייה (האיגרת השנייה אל טימותיוס ד' 10), משם נשלח לדלמטיה במשלחת מיסיונרית. הברית החדשה אינה מצינת את תאריך ומקום פטירתו, אולם לפי המסורת הנוצרית מונה לבישוף גורטין שבכרתים ונפטר בשנת 107 בהיותו בן 95. חגו של טיטוס לא נכלל בלוחות הקדושים של הכנסייה הקתולית עד שנת 1854 עת הוקצה לטיטוס ה-6 בפברואר. בשנת 1969 שונה יום חדו ל-26 בינואר, יחד עם חגו של טימותיוס, במטרה לחגוג את שני תלמידיו של פאולוס יחד יום לאחר חג ההתנצרות של פאולוס. ריצ'רד ג. פלוז טוען כי השם "טיטוס" הוא שמו הפרטי של טימותיוס ולמעשה מדובר בשלוש איגרות (איגרת זו וכן האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיוס) הממוענות אל אותו אדם. פלוז תומך טענתו במספר פסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתים (ד' 17, ט"ז 10) ובאיגרת השנייה אל הקורינתים (ב' 13, ז' 6, ז' 13 - 14 ו-י"ב 18) וכן במעשי השליחים 19 כ"ב. לדבריו, פסוקים אלה מראים כי מדובר באדם אחד שהיה עוזרו של השליח פאולוס. יחד עם זאת באיגרת השנייה אל תימוטיוס מצוין בפרק ד' פסוק 10 כי טיטוס הגיע לדלמטיה - דבר שאינו סביר אם מדובר באותו אדם אליו מופנית האיגרת. מדיה וקבצים בנושא טיטוס בוויקישיתוף טיטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טיטוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טיטוס (פירושונים)

טיטוס (בלטינית: Titus) היה שם נפוץ ברומא העתיקה. האם התכוונתם ל... אישים טיטוס – קיסר רומא ששלט משנת 79 לספירה ועד שנת 81 שער טיטוס – אתר הנצחה לניצחון רומא על יהודה טיטוס (שליח) – שליח וקדוש נוצרי, עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) טיטוס (פטריארך) – פטריארך קונסטנטינופוליס טיטוס ואן ריין – בנו של הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין ספרות האיגרת אל טיטוס – אחת מהאיגרות המהוות חלק מספרי הברית החדשה טיטוס אנדרוניקוס – מחזה מאת ויליאם שייקספיר מדע טיטוס (טיל) – טיל צרפתי
איזבלה, נסיכת ספרד

האינפנטה איזבלה קלרה אאוחניה מספרד (ספרדית: Isabel Clara Eugenia de Austria; הולנדית: Isabella Clara Eugenia van Spanje; ‏12 באוגוסט 1566 - 1 בדצמבר 1633) הייתה נסיכה ספרדייה ששימשה יחד עם בעלה, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, כשליטת (סטאדהאודר) של ארצות השפלה של בית ההבסבורג מ-1621 ועד מותה. במספר מקורות מכונה Clara Isabella Eugenia. איזבלה נולדה בסגוביה ב-12 באוגוסט 1566, כבתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו השלישית, אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת. סבה וסבתה מצד אביה היו הקיסר קרל החמישי ואיזבלה, נסיכת פורטוגל. מצד אמה, היו סבה וסבתה אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י. אחותה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד נולדה בשנת 1567 והאם נפטרה בדיוק שנה לאחר מכן במהלך הלידה של בן שנפטר אף הוא. איזבלה ואחותה גדלו בחצר המלוכה תחת השגחתה של המינקת מאריה דה מסה. פליפה השני נישא לאחר מות אשתו לאחייניתו, אנה, שהייתה בתו של הקיסר מקסימיליאן השני. בין האם החורגת לבנותיה נרקם קשר חם ואמיץ. גם יחסיה עם האב היו הדוקים ביותר, שלא כמו יחסיו עם בנו מנישואיו הראשונים, יורש העצר קרלוס. ב-1 בדצמבר 1633 מתה איזבלה בבריסל. מדיה וקבצים בנושא איזבלה, נסיכת ספרד בוויקישיתוף איזבלה, נסיכת ספרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) איזבלה, נסיכת ספרד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אריזונה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אריזונה – מדינה השוכנת בדרום-מערב ארצות הברית טריטוריית אריזונה (ארצות הברית) – טריטוריה מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה בין 1863 ל-1912 טריטוריית אריזונה (קונפדרציה) – טריטוריה מאורגנת בשליטת הקונפדרציה שהתקיימה בין 1861 ל-1865 אריזונה (אוניית מערכה) – אוניית מערכה של צי ארצות הברית שהתפוצצה וטבעה בעת המתקפה על פרל הארבור ועליה יותר מ-1,100 מלחים
פן ביני

פן ביני הוא אזור הגבול בין מים מתוקים שמקורם באקווה, המצויה בדרך כלל באזור החוף, לבין מים מלוחים. המושג משמש בעיקר לתיאור הגבול בין מי התהום שמתחת לקרקעית הים, לבין מי התהום המתוקים שמתחת ליבשה. בגלל הבדלי המליחות בין מי התהום התת-ימיים למי התהום היבשתיים אין הפן הביני אנכי, אלא משופע וחודר אל מתחת ליבשה בזווית המתאימה ליחס בין המשקל הסגולי של המים המלוחים לזה של המים המתוקים. עקרון גיבן-הרצברג הוא מודל פשוט למציאת העומק של הפן הביני בנקודה מסוימת באקווה. הוא קרוי על שמם של שני חוקרים אשר ניסחו אותו בראשית המאה ה-20. לפי המודל, עומק הפן הביני מתחת למפלס מי התהום בנקודה מסוימת ניתן לפי הנוסחה הבאה: z = ρ f ( ρ s − ρ f ) h {\displaystyle z={\frac {\rho _{f}}{(\rho _{s}-\rho _{f})}}h} כלומר, עומק הפן הביני ( z {\displaystyle z} ) תלוי בגובה עמודת המים המתוקים מעל פני הים ( h {\displaystyle h} ), וביחס הצפיפויות שבין המים המתוקים ( ρ f {\displaystyle \rho _{f}} ) למי הים המלוחים ( ρ s {\displaystyle \rho _{s}} ). לאחר הצבת ערכי צפיפות המים המתוקים (כ-1.000 גרם לסמ"ק) ומי הים (1.250 גרם לסמ"ק) מתקבלת המשוואה: z   = 40 h {\displaystyle z\ =40h} כלומר, לכל מטר של מים מתוקים מעל גובה פני הים באקווה מצויים כ-40 מטרים של מים מתוקים מתחת לפני הים, ומתחתם הפן הביני המפריד בינם לבין מי הים. קיימים מודלים מורכבים יותר המביאים בחשבון פרמטרים נוספים ומהם עולה כי הפן הביני לא מתמשך בקו ישר אלא בקשת ששיפועה גדול יותר בקרבת הים. לאורך חופי הים התיכון של מדינת ישראל הושחת הפן הביני הטבעי, עקב עיור של מישור החוף ושאיבה אינטנסיבית של מי התהום. מצב זה מביא לחדירה של מי תהום תת-ימיים מלוחים לתוך אקוויפר החוף, ופוגע במשאבי המים של ישראל. משום כך חברת מקורות שומרת את מי התהום בגובה מעל פני הים כדי שהמים המלוחים לא יזהמו את מי התהום. שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, עמ' 490. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס ביכנר

פרס גֶאורְג בִּיכְנר (בגרמנית: Georg-Büchner-Preis) הוא הפרס הספרותי השנתי החשוב והיוקרתי ביותר בגרמניה. הפרס ניתן ליוצרים שכתבו את יצירתם במקור בשפה הגרמנית, ונחשב כמקבילו הגרמני של פרס מאן בוקר הבריטי. הפרס ניתן על שם הסופר והמחזאי הגרמני המבטיח גאורג ביכנר שנפטר בשנת 1837 והוא בן 23 בלבד. פרס ביכנר נוסד בשנת 1923, ובתחילתו ניתן לאמנים שפעלו במדינת הסן בלבד, בתחומי האמנות החזותית, הכתיבה, השירה, המוזיקה והמשחק. בשנים 1933–1944, תקופת גרמניה הנאצית, לא הוענק הפרס, והוא חודש ב-1945. בשנת 1951 שינה הפרס את מתכונתו: משנה זו ואילך מעניקה אותו האקדמיה הגרמנית לשפה ושירה (Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung, גוף המקביל בקירוב לאקדמיה הצרפתית) מדי שנה לסופר, מחזאי או משורר הכותב בגרמנית, ללא הגבלה על אזור מגוריו, כהוקרה על תרומה לספרות הגרמנית. הזוכה הראשון בפרס במתכונתו החדשה היה גוטפריד בן. מעבר ליוקרה שבקבלתו, מקבל הזוכה סכום של 50,000 אירו. קבלת הפרס והנאום השנתי של הזוכה נערכים בעיר דארמשטט, מקום מגוריו של גאורג ביכנר. עם הזוכים בפרס ביכנר נמנים אריך קסטנר, מקס פריש, פאול צלאן, אינגבורג בכמן, דורס גרינביין ואחרים. בשנת 1952 לא הוענק הפרס. הסופר האוסטרי פטר הנדקה, שזכה בפרס ב-1973, החזיר את כספי הפרס ב-1999 במחאה על השתתפות גרמניה בהפצצות על יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו. אתר האינטרנט הרשמי של פרס ביכנר (בגרמנית) אתר הפרס (בגרמנית) פרס ביכנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Sibylle Lewitscharoff wins 2013 Georg Büchner prize". Deutsche Welle. 4 ביוני 2013. נבדק ב-5 ביוני 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Rainald Goetz: Top German literature prize goes to edgy ex-doctor". Deutsche Welle. 8 ביולי 2015. נבדק ב-9 ביולי 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Top German literature prize goes to Marcel Beyer". Deutsche Welle. 28 ביוני 2016. נבדק ב-29 ביוני 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Lyriker Jan Wagner erhält Georg-Büchner-Preis". Spiegel Online. 20 ביוני 2017. נבדק ב-20 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Terézia Mora bekommt Georg-Büchner-Preis". Spiegel Online. 3 ביולי 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Radisch, Iris (10 ביולי 2019). "Traurig über seine eigenen Einsichten". Die Zeit (בגרמנית). Hamburg. נבדק ב-11 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Elke Erb erhält Georg-Büchner-Preis". Süddeutsche Zeitung (בגרמנית). Munich. 7 ביולי 2020. נבדק ב-7 ביולי 2020. {{cite news}}: (עזרה) "Georg-Büchner-Preis 2021 geht an Clemens J. Setz". Die Zeit (בגרמנית). 20 ביולי 2021. נבדק ב-20 ביולי 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Georg-Büchner-Preis 2022: Emine Sevgi Özdamar erhält renommierte Literaturauszeichnung". Der Spiegel (בגרמנית). 9 באוגוסט 2022. נבדק ב-9 באוגוסט 2022. {{cite web}}: (עזרה) "Georg-Büchner-Preis geht an Lutz Seiler". Der Standard (in German). 18 July 2023.
איסצ'יגואלסטו

איסצ'יגואלסטו (בספרדית: Ischigualasto; ידוע גם בשם "עמק הירח") הוא פארק פרובינציאלי בפרובינציית סן חואן בצפון-מערב ארגנטינה, כ-320 ק"מ צפונית לעיר סן חואן. הפארק משתרע על פני 603.7 קמ"ר, בגובה ממוצע של כ-1,300 מטר מעל פני הים, באזור צחיח, שבו יורדים בין 80 ל-200 מ"מ גשם בשנה. פרובינציית סן חואן הכריזה על איסצ'יגואלסטו כפארק פרובינציאלי ב-1971, ובשנת 2000 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית, יחד עם הפארק הלאומי טלמפאז'ה, המצוי בתחומי פרובינציית לה ריוחה וגובל בו מצפון. הפארק מכונה גם "ואז'ה דה לה לונה" (Valle de la Luna; מילולית, "בקעת הירח"), בשל נופיו, הכוללים תופעות של סחיפה שנגרמו מרוח ומים. שם זה הוענק לו ב-1946 בידי מועדון הרכב הארגנטינאי. כמה מתצורות הסלעים זכו לכינויים שונים, ובהם "הצוללת", "הספינקס" ועוד. בפארק נמצאו שרידים פלאונטולוגיים רבים מתקופת הטריאס, שנחשבים למגוונים ולשמורים ביותר מסוגם בעולם כולו. מאובני הדינוזאורים שנמצאו בו כוללים, בין היתר, בעלי אגן דמוי לטאה ובעלי אגן דמוי עוף. כן מצויים בפארק מאובנים של עצים, שרכים ושבטבטים. בעבר, מזג האוויר באזור היה לח וגשום, וגדלו בו גם עצי שיטה, גינקגו ודקל. מרבית המאובנים הועברו למוזיאונים שונים, ומקצתם מוצגים במוזיאון הקטן שהוקם בפארק. כיום דלילה הצמחייה בפארק ביותר, ומתבססת על מיני קקטוסים ושיחים נמוכים. עם בעלי החיים המצויים בו נמנים גואנקואים, מארות, שועלים, ננדואים, טינמיים, נצים ובזים. מאובן של שרך סלע המכונה "הספינקס" מדיה וקבצים בנושא איסצ'יגואלסטו בוויקישיתוף מידע נוסף על הפארק (בספרדית)
מוטל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מוטל – מלון דרכים מוטאל (גם: מוטול, מוטלה) – עיירה במחוז ברסט בבלארוס פליקס מוטל (Felix Mottl) – מנצח ומלחין אוסטרי עלקת מוטל (Orobanche muteli) – צמח טפיל ממשפחת העלקתיים מוטל בן פייסי החזן – רומן של שלום עליכם מוטלה
סיפור גן-העדן

סיפור גן-העדן (ביידיש: דאס בוך פון גן-עדן, הספר מגן-עדן) הוא סיפור סאטירי מאת איציק מאנגר ופורסם בוורשה בשנת 1939. הסיפור עמד על תפיסת גן העדן אצל היהודים אל מול הווי החיים הקשה שלהם בעיירות. גיבורו המרכזי הוא שמואל-אבא, מלאך שנולד על הארץ בלא ששכח את עברו בגן העדן, ומספר להוריו ולקומץ מאנשי העיירה את חוויותיו מחייו הקודמים שם. סיפוריו של שמואל-אבא מכים בהלם את השומעים, שכן מתברר שאין הבדל בין גן העדן לבין החיים עלי אדמות פרט לשליטה במלאך המוות, בניגוד לתפישת גן העדן האידילית שרווחה בזמנו אצל היהודים. במהלך הסיפור שזורים גם פזמונים רבים וחלקם אף הומוריסטים. סיפור גן-העדן ידוע גם בשם פרשת חייו המופלאה של שמואל אבא אברבו. שמואל-אבא, צעיר המתגורר בגן עדן, משתובב עם חברו משתינון, כשזה מספר לו שהוא שמע כי אחד המלאכים השיכורים קיבל משימה לנקוף על אפו של שמואל-אבא ולשלחו לארץ. מקור הנקיפה באמונה יהודית שטרם נולדים ויורדים אל הארץ, בא מלאך (ומלמד אותו כדי להקל על קליטתו במשך חייו, לאחר מיכן) מכה את הנולד הרך על אפו, כך שזה שוכח את כל שראה בגן העדן וגם מקבל את שני הפסים שבין האף לפה. שמואל-אבא לא רוצה לשכוח את שראה בגן העדן, ולכן מחליט לרקום מזימה נגד אותו המלאך שאמור לנקוף על אפו ולשלחו. הוא מערים עליו באמצעות אלכוהול ואף מזויף, כך שעולה בידו של שמואל-אבא להיוולד להורים ארציים בלא שנקף מלאך על אפו, ועל כן לא שכח את שקרה לו לפני היוולדו. מיד עם היוולדו מתחיל לדבר עם אימו ולחבב אותה, אך את אביו אוהב פחות שכן הוא אלים ובוטה. אז מחליט שמואל-אבא לשתף את הוריו וקומץ ממכובדי העיירה בחוויותיו מגן העדן ופותח בסדרת שיחות ליליות שבכל אחת מהן הוא מספר על אירוע אחר שחווה בגן העדן. הוא פותח בחברותו עם מלאך אחר בשם משתינון וממשיך בסיפור על רוחות הרפאים שראה בגן העדן בליל שימורים שעבר. בערב זה הוא מתאר היתקלות של מלאך המוות עם מלאך אחר, שניסה למנוע ממנו לקחת את נפשה של צעירה בת 19 ולא הצליח בכך, וכן את פרלה המלאכית, שאהבתה נכזבה ומאז היא סובבת בגן עדן בלילות כמשוגעת. בערב שלאחר מכן, מספר שמואל-אבא על הרפתקה לילית אליה יצא עם חברו משתינון, באחוזותיו של דוד המלך, שם ראו את הנעשה בחדרי חדרים בין דוד לבת שבע ולאבישג, וכן את שאול המלך שבא להילחם על המלוכה שאבדה לו. בסתר אף פגשו באדם וחוה שביכו את מר גורלם בעקבות התפוח שאכלה חוה. הספר מסתיים בסיפורו של שור הבר שברח מגן העדן היהודי לעבר גן העדן הנוצרי, ועל המהומה שנוצרה שכן כל הצדיקים לא ידעו מה יאכלו עתה כשיבוא המשיח. שמואל-אבא ומשתינון נשלחו לשמור עליו בגן העדן הנוצרי כדי שהשור לא ייטמא, ולאחר תקופת הבראה בו חזר השור לסורו, מלווים אותו חזרה לגן העדן היהודי וחוגגים עם כל הצדיקים את חזרתו. סיפור גן-העדן הופיע בוורשה ביידיש בשנת 1939 ותורגם להולנדית בשנת 1958, לגרמנית בשנת 1963. הספר יצא בעברית בשנת 1982 בתרגומו של ק. א. ברתיני ובהוצאת עם עובד. בשנת 1981 העלה התיאטרון הקאמרי עיבוד בימתי לספר בבימויו של שמואל בונים. וולוול טשרנין, "בין אוטופיה לדיסטופיה: "ספר גן העדן" מאת איציק מאנגר", נכון: כתב עת לאוטופיה ולדיסטופיה בספרות, 1, אוקטובר 2018, עמ' 89-77. יוסף פרידלנדר, המדרש של מאנגר, מעריב, 22 באוקטובר 1982
כבוד בגלל קרבה

כבוד בגלל קרבה הוא כשל לוגי של אי-רלוונטיות ממשפחת כשלי פנייה אל הרגש. בטיעון "כבוד בגלל קרבה" נטען כי מישהו או משהו זכאי לכבוד בזכות האנשים או הארגונים המקורבים אליו. טיעון זה הוא ההופכי לטיעון אשמה בגלל קרבה. דוגמאות: "אינקיטאטוס מקורב מאוד לקליגולה, לכן סביר להניח שהוא יהיה קונסול מוצלח". "הקצין מקורב מאוד לרמטכ"ל ולכן אפשר לסמוך על מה שהוא אומר". אשמה בגלל קרבה אפקט ההילה טכניקות העברה בתועמלנות טכניקת עדות בתועמלנות
מוטל

מוֹטֶל (מלון דרכים) הוא בית מלון הבנוי על שפת כביש ראשי, סביב מגרש חניה, באופן בו מכל חדרי המלון קל להגיע אל מכוניתיהם של המתארחים במלון. זוהי מילה מושאלת מאנגלית (Motel) שהיא הלחם של המילים מנוע (Motor) ומלון (Hotel). מוטל על פי רוב הוא בניין בן קומה אחת או שתיים שלכל חדר בו יש כניסה פרטית ממגרש החניה. הלינה בו לרוב זולה ביחס למקובל בבתי מלון. המוטלים נפוצים במיוחד בארצות הברית, והם החלו להתפתח עם התרחבות השימוש במכונית. שנות ה-50 אשר אופיינו בעלייה תלולה בקצב סלילת הכבישים ובקצב החדירה של המכונית הפרטית למשקי הבית האמריקניים גרמו להתפשטות נרחבת בתפוצת המוטלים. פונדק אכסניה מוטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) השיר: ׳אל תבכה, ילד׳ באתר: ׳יוטיוב׳. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סידור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סידור – ספר התפילות היהודי סידור פרחים – אמנות יצירת סידורי פרחים וצמחים בכלים או בזרים סידור גלגלים – כלי למיון סוגי קטרי רכבת מיון