laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זאב כספי

זאב כספי (1931 – 6 ביוני 2021) היה כדורגלן ואתלט ישראלי. כספי היה שוער במכבי נתניה, אלוף ישראל ואלוף המכביה בהטלת כידון (השלישית 1950) ובקרב עשר (הרביעית 1953). זאב כספי נולד בטבריה למשפחת רבנים מצפת, אך המשפחה עברה לנתניה כשהיה בן שנה. בגיל 9 התחיל לעסוק באתלטיקה קלה ובמהרה התגלו כישוריו וכישורי אחיו הגדול, יצחק כספי, על ידי המורה ולטר פרנקל. בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בסוף ספטמבר 1950 זכה כספי ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 51.23 מטר, לפני אברהם גרין מישראל (50.07 מטר) ומ. מרקוס מדרום אפריקה (40.27 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה ביחד עם מ. פאר ישראל בתוצאה של 1.75 מטר, אחרי יעקב קובלנץ מישראל (1.75 מטר) ובקרב עשר בתוצאה של 4818 נקודות, אחרי מרטין קוריק מארצות הברית 5281 נקודות ולפני אחיו יצחק כספי (4406 נקודות). בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה כספי בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב בקרב עשר בתוצאה של 4297 נקודות, לפני דב זעירא מישראל (4171 נקודות) וסיד קיוויט מארצות הברית (3900 נקודות). מדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.82 מטר, אחרי אריה קלינשטוב-נוה מישראל (1.82 מטר) ולפני פישר מדרום אפריקה (1.79 מטר). כספי שיחק במחלקת הנוער של מכבי נתניה כחלוץ, אך בקבוצת הנערים שונה תפקידו והוא החל לשחק כשוער, תפקיד אותו מילא במכבי נתניה עד שנת 1970. לאחר מכן שיחק עונה אחת בבית"ר נתניה ואז פרש ממשחק פעיל. בשנות ה-70 וה-80 שימש כחבר הנהלה במכבי נתניה. ביוני 2021 הלך כספי לעולמו. מדיה וקבצים בנושא זאב כספי בוויקישיתוף טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 כספי מצפה ליורשו בשער מכבי נתניה, מעריב, 22 בספטמבר 1966 נתניה: 11 הגדולים של כל הזמנים, באתר נתניה NOW, ‏18 באפריל 2008 "אני שתלתי את הדשא של הקופסה", באתר נתניה NOW, ‏11 במאי 2012 זאב כספי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אבינעם פורת, זאב (זאביק) כספי, שוערה האגדי של מכבי נתניה, הלך לעולמו, באתר ynet, 7 ביוני 2021
הבחירות הפרלמנטריות באיטליה 2013

הבחירות הכלליות באיטליה הן מערכת הבחירות לפרלמנט האיטלקי, בן 630 הצירים, שהתקיימו ב-24–25 בפברואר 2013. אלה הבחירות למושב הפרלמנט ה-17 של איטליה, לבית הנבחרים ולסנאט האיטלקי. בבחירות זכתה המפלגה הדמוקרטית (איטליה) בהובלתו של פייר לואיג'י ברסאני ב-297 מושבים, מפלגת החירות לעם בהנהגתו של סילביו ברלוסקוני ב-98 מושבים, תנועת חמשת הכוכבים בהנהגתו של בפה גרילו זכתה ב-109 מושבים ומפלגת הבחירה האזרחית בהנהגתו של מריו מונטי ב-37 מושבים. לאחר שברסאני נכשל בהקמת קואליציה הוטלה מלאכת הרכבתה על סגנו אנריקו לטה שהצליח במשימה ונבחר לראשות הממשלה. עקב משבר החוב האירופי, ראש הממשלה האיטלקי סילביו ברלוסקוני התפטר מתפקידו בנובמבר 2011, בנוסף הוא התמודד מול הרשעות פליליות לרבות חשדות לקיום יחסי מין עם זונות. הוא הוחלף על ידי סנאטור טכנוקרט ושר האוצר בעבר, מריו מונטי. בדצמבר 2012 ברלוסקוני הכריז על רצונו להתמודד לתפקיד ראש הממשלה בפעם הרביעית. מיד לאחר מכן, מפלגתו הכריזה כי מסירה תמיכתה בקבינט של מונטי והלה הכריז על התפטרותו. בתקופת מונטי איטליה התמודדה מול העלאות מיסים וקיצוצים נרחבים בתקציב המדינה ורפורמות שנועדו לייעל את הכלכלה האיטלקית. כמו כן, האבטלה עלתה ב-2%. מונטי זכה לתמיכה מנהיגים אירופאיים כמו אנגלה מרקל וניקולא סרקוזי שהעריכו מאוד את תפקודו כרה"מ. פייר לואיג'י ברסאני - המפלגה הדמוקרטית של איטליה מריו מונטי - הבחירה האזרחית סילביו ברלוסקוני - החירות לעם בפה גרילו - תנועת חמשת הכוכבים אנטוניו אינגרויה - המהפכה האזרחית אוסקר גלאנינו - תנועת "עצרו את השפל" מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות באיטליה 2013 בוויקישיתוף הבחירות הכלליות באיטליה, 2013 באתר משרד הפנים האיטלקי אייל להמן, רומא, איטליה בוחרת: חשש אירופי מקמבק של ברלוסקוני, באתר ynet, 22 בפברואר 2013
תכונה (אישיות)

תכונה היא מאפיין אישיותי של האדם. תכונות אישיותיות משפיעות על ההתנהגות. קיימים הבדלים בין-אישיים בתכונות המאפיינות אנשים שונים. הבדלים אלו נובעים מההשפעה המשותפת של תורשה וסביבה. אחד הביטויים להבדלים בין אישיים בתכונות בא לידי ביטוי ברצף מופנמות - מוחצנות או במידת הרגישות של האדם. פסיכולוגיית התכונות חמש התכונות הגדולות Teng, C. I. (2011). Who are likely to experience flow? Impact of temperament and character on flow. Personality and Individual Differences, 50(6), 863-868. ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסרק שולמית

מַסְרֵק שׁוּלַמִּית (שם מדעי: Scandix pecten-veneris), שם בערבית מושט אלראעי. השם הלועזי הוא "מסרק ונוס", ובעברית נקרא על שמה של השולמית במגילת שיר השירים. הוא צמח עשבוני חד-שנתי ממשפחת הסוככיים. הצמח גדל באזורי בתה ושדות, תפוצתו בעולם היא באזורים האירו-סיבירי, הים-תיכוני והאירנו-טורני. בארץ ישראל הצמח צומח בכל הארץ למעט מרכז ודרום הנגב. הוא צומח בעיקר ברום שמעל 600 מטר. גובהו של הצמח כ-30 ס"מ, וגבעוליו מסתעפים. לצמח פרחים לבנים דמויי סוכך בעלי 5 עלי כותרת, הפורחים בעיקר בחודשים מרץ-אפריל. הפירות מגיעים לאורך של 6-4 ס"מ, ומראם מזכיר חרב. בעולם הסוג מונה 20 מינים, רובם באזור הים התיכון. בארץ גדלים 5 מינים מהסוג מסרק, קרוב אליו מאוד המין מסרק מזרחי, ההבדלים בינו ובין מסרק השולמית קטנים מאוד. הוא צומח בגבהים נמוכים יותר. מדיה וקבצים בנושא מסרק שולמית בוויקישיתוף מסרק שולמית, באתר ITIS (באנגלית) מסרק שולמית, באתר NCBI (באנגלית) מסרק שולמית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) מסרק שולמית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מסרק שולמית, באתר צמח השדה מסרק שולמית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה מסרק שולמית, באתר Tropicos (באנגלית) מסרק שולמית, באתר GBIF (באנגלית) מסרק שולמית, באתר The Plant List (באנגלית) מסרק שולמית, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ההפסקה הגדולה

ההפסקה הגדולה היא סדרת טלוויזיה ישראלית לילדים ובני נוער, ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 2004–2005, ונועדה לנתח מצבי אלימות בין ילדים בבית הספר ולפתור אותם בדרכים לא אלימות. הסדרה בוימה על ידי אריה בן ציון ונערכה על ידי תמי דבס. את התסריט כתבה אילנה לופט. לסדרה צולמו 9 פרקים, כל אחד בן 25 דקות. שחקני הסדרה היו תלמידי מגמת המשחק בבית הספר תלמה ילין. בכל פרק בסדרה מובא קטע דרמטי המתרחש בבין בני כיתה אחת בבית ספר, ועוסק באלימות בקרב ילדים. בחלק השני של כל פרק מתקיים דיון באולפן, בהנחיית נתן רביץ. בדיון מתארים הילדים המעורבים באירוע האלימות את נקודת המבט שלהם, ילדים בקהל מביעים את דעתם, ולבסוף מנסים המשתתפים בסיוע המנחה לפתור את הקונפליקט. ליאור (צליל אלוני) שרון (יסמין עיון) אלעד (אלדר ברנטמן) נדב (ידין גולדמן) גל (רועי ויינברג) טל תורתי (יעל גת) אבי כץ (בן יוסיפוביץ') יסעור בן חנן (רוי סער) גדי (דוד לוריא) יובל (עילי לוין) שלומי (טל מנדל) ענת קוסוביצקי (רותם צדוק) גאיה איציק (רוני עינב) יגאל שמש (שגיא שחר) נטע (אביטל שיפטן) חיים (גל מילוא) שיר (גלית מור) אלימות פיזית ונדליזם התור הסחיטה הטרדה מינית אלימות מילולית גניבות חרם רכילות וירטואלית "ההפסקה הגדולה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ההפסקה הגדולה, כולל קישורים לפרקי התוכנית, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
The Future (אלבום)

The Future (בעברית: העתיד) הוא אלבום רוק של הזמר והמשורר הקנדי לאונרד כהן, משנת 1992. האלבום זכה להצלחה גדולה רבה בבריטניה ובקנדה. בקנדה הוא אף הגיע למעמד של אלבום פלטינה וכהן זכה בפרס ג'ונו לקול הגברי הטוב ביותר על אלבום זה בשנת 1993. קליפ הווידאו לשיר "Closing Time" זכה גם הוא בפרס ג'ונו על קליפ המוזיקה הטוב ביותר. האלבום כולל גרסאות כיסוי של כהן לשיר "Always" של אירווינג ברלין ו"Be For Real" של פרדריק נייט. The Future הוא גם אלבום הסטודיו היחיד של כהן שכולל שיר אינסטרומנטלי ("Tacoma Trailer"). שלושה שירים מהאלבום ("Waiting for the Miracle", "Anthem" ו - "The Future" ) הופיעו בסרטו של אוליבר סטון רוצחים מלידה משנת 1994. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן, מלבד היכן שמצוין אחרת.  מידע על האלבום The Future באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Future באתר AllMusic האלבום The Future באתר Discogs האלבום The Future באתר ספוטיפיי האלבום The Future באתר דיזר האלבום The Future באתר אפל מיוזיק האלבום The Future באתר טיידל מילות שירי האלבום ודגימות מהם ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועידת ג'נובה

ועידת ג'נובה - ועידה בינלאומית בנושאים כלכליים ופיננסיים שהתקיימה בעיר ג'נובה ב-10 באפריל-19 במאי 1922 בהשתתפות 29 מדינות ו-5 דומיניונים בריטים. לוועידה הייתה חשיבות מיוחדת מצד רוסיה הסובייטית שהשתתפה בוועידה למרות שלא קיבלה הכרה דיפלומטית מיתר משתתפיה. ארצות הברית לא השתתפה בוועידה אך הוצגה על ידי משקיף - שגריר ארצות הברית באיטליה. הנושא המרכזי של הוועידה היה הסדרת יחסים כלכליים עם השלטון הסובייטי. בכנס מומחים שפעל לפני התכנסות הוועידה סוכם לדרוש מרוסיה הכרה בכל החובות והתחייבויות של האימפריה הרוסית ולקחת אחריות על הפסדים שנגרמו כתוצאה מפעולות הממשל המרכזי או המקומי. המשלחת הרוסית הסכימה לדון בנושא, אך בתנאי שהמדינה החדשה תקבל הכרה בינלאומית ותקבל הלוואות. האמיגרציה הרוסית מחתה על שיתוף המשלחת הסובייטית בוועידה. במהלך הוועדה נחתם הסכם רפאלו ביו רוסיה הסובייטית לבין גרמניה. בנוסף לכך, בוועידה הועלתה לדיון הצעה בנושא חזרה לתקן הזהב. לאחר דיונים סוכם על הפעלת התקן בצורה חלקית בלבד. מדיה וקבצים בנושא ועידת ג'נובה בוויקישיתוף ספר על הוועידה ותוצאותיה ועידת ג'נובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ליכטנשטיין במשחקים הפאראלימפיים

ליכטנשטיין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), והשתתפה במשחקים גם בשני הטורנירים הבאים, ופעם נוספת במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). במשחקי החורף לקחה המדינה חלק במשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992) ובמשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) ואחריהם חזרה רק במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022) ליכטנשטיין זכתה במדליה פאראלימפית אחת בהיסטוריה, כשהגולש יוזף גמיינר קטף ב-1994 את מדליה ארד בתחרות הסלאלום בסקי האלפיני (קטגוריה B1-2) כשסיים את התחרות בזמן של 2:04.28 דקות. ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים לנוער ליכטנשטיין באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי Lillehammer 1994 Paralympic Winter Games Alpine Skiing Men's Slalom B1-2
הארלם שייק

האם התכוונתם ל... Harlem Shake (שיר) – שיר של המוזיקאי באואר. הארלם שייק (ריקוד) – סגנון ריקוד שהפך למיינסטרים. הארלם שייק (תופעת אינטרנט) – תופעת אינטרנט שהתחילה בפברואר 2013.
ליבריה במשחקים הפאראלימפיים

ליבריה השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של ספורטאי יחיד. במשחקי החורף לא נטלה ליבריה חלק מעולם. הספורטאי אותו שלחה ליבריה למשחקי 2012, ג'יימס סאיפה, התחרה בהרמת כוח (קטגוריה 82.50 ק"ג) וסיים במקום השביעי לאחר שהרים 190 ק"ג. ליבריה נעדרה מהמשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) וחזרה להתחרות במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020). ליבריה במשחקים האולימפיים ליבריה במשחקים האולימפיים לנוער המשתתפים באולימפיאדת הנכים לונדון 2012 Men's -82.50 kg
טאקו בל

טאקו בל (באנגלית: Taco Bell, בתרגום חופשי: פעמון הטאקו) היא רשת מסעדות מזון מהיר אמריקאית, המוכרת מזון בסגנון מקסיקני, שבסיסה נמצא באירוויין, קליפורניה, ארצות הברית. הרשת היא חלק מחברת Yum! Brands, המתפעלת בין היתר גם את רשתות המזון KFC ופיצה האט. במקור החלה החברה כדוכן למכירת נקניקיות בלחמנייה בשנת 1946 על ידי גלן בל. לאחר כמה ניסיונות שביצע ובהשפעת השיטה המצליחה של האחים לבית מקדונלד'ס הקים את מסעדתו בשנת 1962. השיטה הוכחה, וטאקו בל הפכה למסעדה מוצלחת. עד מהרה, נרכשה החברה על ידי ענקית-המזון "פפסיקו". באוקטובר 1997 הקימה פפסיקו את חברת "טריקון" (Tricon), והעבירה אליה את השליטה על החברות טאקו בל, KFC ופיצה האט. ב-16 במאי 2002 טריקון הפכה רשמית ל-Yum! Brands. החברה התפרסמה רבות החל משנת 1998 בעזרת פרסומות הצ'יוואווה שלה שהציגו כלב שפרסם את מוצריהם. הם זנחו את הרעיון בתחילת המאה ה-21. בשנת 2013 היו לחברה 6,500 מסעדות ברשת, מתוכן 280 מחוץ לארצות הברית. בארצות הברית היא חולקת שטחים רבים עם רשת KFC. לרשת כ-175,000 עובדים. הכנסות לרשת בשנת 2009 היו 1.9 מיליארד דולר. כיום מגישה המסעדה מזון "טקס-מקס", כלומר מזון אמריקאי המושפע מהתרבות המקסיקנית. מדיה וקבצים בנושא טאקו בל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאקו בל (באנגלית) טאקו בל, ברשת החברתית פייסבוק טאקו בל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טאקו בל, ברשת החברתית אינסטגרם טאקו בל, ברשת החברתית טיקטוק טאקו בל, סרטונים בערוץ היוטיוב
מחפשים את שוגרמן

מחפשים את שוגרמן (באנגלית: Searching for Sugar Man) הוא סרט תעודה שוודי-בריטי משנת 2012, בבימויו של מאליק בנג'לול, זוכה פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט מציג את מאמציהם של שני דרום אפריקאים מקייפטאון, סטיבן "שוגר" סיגרמן וקרייג ברת'ולומיו סטרידום, להתחקות בשנות ה-90 אחר עקבותיו של המוזיקאי האמריקני סיקסטו רודריגז שפרסם שני אלבומים בשנים 1971-1970 ואחר כך נעלם. האלבומים זכו להצלחה רבה בדרום אפריקה, אך מעט מאוד היה ידוע אודות האמן עצמו. פסקול הסרט מורכב משיריו של רודריגז. הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקרן. באתר Rotten Tomatoes הוא זכה לציון משוקלל של 96%. מבקר הקולנוע רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס העניק לו ארבעה כוכבים וכתב כי "אני מקווה שתוכלו לצפות בסרט". מבקרת הקולנוע של הניו יורק טיימס, מנולה דרגיס, כתבה כי הסרט "הוא דוקומנטרי מעניין אודות מעריצים, אמונה ומוזיקאי אניגמטי, שקרנו עלתה וזרחה בטרם נעלם", ודירגה אותו כאחד מעשרת הסרטים הטובים של 2012. הסרט היה לסרט הפותח בפסטיבל סאנדנס, שם זכה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בקטגוריות הסרטים התיעודים. כמו כן זכה הסרט בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר, בפרס איגוד המפיקים האמריקני ובפרס האוסקר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. אתר האינטרנט הרשמי של מחפשים את שוגרמן (באנגלית) מחפשים את שוגרמן, ברשת החברתית פייסבוק מחפשים את שוגרמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "מחפשים את שוגרמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", באתר נטפליקס "מחפשים את שוגרמן", באתר AllMovie (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", באתר Metacritic (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", באתר אידיבי "מחפשים את שוגרמן", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "מחפשים את שוגרמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בועז כהן, שוגר ראש: כך החמיץ העולם המערבי את סיקסטו רודריגז, באתר הג'רוזלם פוסט, ‏2 במרץ 2013 שרון מולדאבי, ‏הסרט על המוזיקה שתעשיית המוזיקה ויתרה עליה, באתר גלובס, 4 במרץ 2013 הבלוג של נועם עוזיאל - סיפור הרוקנרול הכי מדהים ששמעתם! פברואר 2013 נועם סטולרמן‏, ביקורת על "מחפשים את שוגרמן", באתר "רוזבאד", 19 בפברואר 2013
סטניסלב רוסטוצקי

סטניסלב רוסטוצקי (ברוסית: Станислав Иосифович Ростоцкий;‏ 21 באפריל 1922 – 10 באוגוסט 2001) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי. הוא בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1974), חתן פרס ברית המועצות (1970, 1975) ופרס לנין (1980). על פעילותו הציבורית רוסטוצקי קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום ועוד. סטניסלב רוסטוצקי נולד בעיר ריבינסק (מחוז ירוסלבל) למשפחת רופא בעל שורשים פולנים. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד במכון לספרות ופילוסופיה במוסקבה. לרוסטוצקי היו בעיות בעמוד השדרה ולכן הוא שוחרר מגיוס חובה. למרות זאת, בפברואר 1942 הוא גויס לצבא אדום ובעקבות בעיות בריאות הוצב ביחידה עורפית. לאור בקשותיו בספטמבר 1943 הוא עבר ליחידה קרבית ונשלח לחזית מלחמת העולם השנייה. ב-11 בפברואר 1944 רוסטוצקי נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא והוכר כנכה. בספטמבר 1944 רוסטוצקי החל את לימודיו ב-VGIK אצל גריגורי קוזינצב. במקביל ללימודים הוא עבד ולכן תקופת לימודים התארכה ל-7 שנים. עבודת הגמר של רוסטוצקי לא הועברה להקרנה מסיבות פוליטיות. בשנת 1955 רוסטוצקי ביים סרט על חיי הקולחוז הסובייטי. לאחר הקרנתו לעסקני קולנוע סובייטי הסרט נאסר להקרנה ואף הייתה סכנה שלרוסטוצקי לא יורשו להמשיך בבימוי סרטים נוספים. באופן מפתיע ניקיטה חרושצ'וב אהב את הסרט הוא הוצא להקרנות. לאחר מספר שנים הסרט בכל זאת הורד מהקרנות בבתי הקולנוע הסובייטים. בחלק משמעותי של סרטיו, רוסטוצקי היה גם תסריטאי. החל משנת 1975 הוא היה 5 פעמים יושב ראש חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה. לאחר התפרקות ברית המועצות רוסטוצקי לא ביים אף סרט. הוא נפטר בשנת 2001 מהתקף לב. 1968 - "נחיה ונגיע ליום שני" (Доживём до понедельника), היה סרט השנה בברית המועצות, קיבל פרס ברית המועצות 1972 - הזריחות כאן שקטות (А зори здесь тихие), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס ברית המועצות 1977 - "בים הלבן בעל האוזן השחורה" (Белый Бим Чёрное ухо), היה סרט השנה בברית המועצות ומועמד לפרס אוסקר, קיבל פרס לנין רוסטוצקי התחתן עם נינה מנשיקובה. היא הייתה שחקנית קולנוע ושותפה בחלק מהסרטים של בעלה. מנשיקובה נפטרה בשנת 2007. בנם אנדריי רוסטוצקי היה איש פעלולים ונהרג במהלך הנכה לאחד הפעלולים. סטניסלב רוסטוצקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטניסלב רוסטוצקי, באתר AllMovie (באנגלית) סטניסלב רוסטוצקי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטניסלב רוסטוצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אנטולי פפאנוב

אנטולי פפאנוב (ברוסית: Анатолий Дмитриевич Папанов;‏ 30 באוקטובר 1922 – 5 באוגוסט 1987) היה שחקן קולנוע ותיאטרון סובייטי. הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1973), חתן פרס ברית המועצות (1987). על פעילותו הציבורית פפאנוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור מהפכת אוקטובר (1981), עיטור הדגל האדום (1986) ועוד. אנטולי פפאנוב נולד בעיר ויאזמה (מחוז סמולנסק) למשפחת קצין ושחקן תיאטרון חובב בשם דמיטרי פפאנוב. אמו, בת לבית רוסקובסקי, הייתה ממוצא פולני. בשנת 1930 המשפחה עברה למוסקבה. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד במפעל מתכת ובמקביל השתתף בחוג תיאטרון לחובבים. בשנת 1937 פפאנוב לראשונה השתתף בסרט בו שיחק תפקיד קטן. מימי הראשונים של מלחמת העולם השנייה פפאנוב היה בחזית. בתחילת 1942 הוא נפצע קשה ולאחר תקופת החלמה שוחרר מהצבא. עם חזרתו למוסקבה, פפאנוב החל ללמוד משחק בהאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1946 וקיבל הזמנות להתקבל לכמה תיאטראות של מוסקבה. פפאנוב העדיף לעבור לקלייפדה (אז בתחומי ברית המועצות) בו הוקם תיאטרון רוסי חדש ובו התקבלה גם אשתו הטרייה. בשנת 1950 פפאנוב עבר לתיאטרון לסטירה במוסקבה ועבד בו עד סוף חייו. בשמך כעשור הוא קיבל רק תפקידים קטנים ואף שקל לעזוב את התיאטרון, אך בסופו של דבר הדברים הסתדרו. בסך הכול הוא גילם על במת התיאטרון מעל 40 תפקידים. במקביל להופעות בתיאטרון פפאנוב הצטלם במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה ודיבב סרטים מצוירים. פפאנוב זכה לפופולריות ככל ארצית לאחר שבשנת 1963 גילם אחד התפקידים הראשיים בסרט "חיים ומתים" (Живые и мёртвые) על פי ספרו של קונסטנטין סימונוב. בשנת 1968 הוא הצטלם בסרט יד היהלום לצד אנדריי מירונוב. החל משנת 1970 הוא היה מדבב של זאב בסדרת סרטים מצוירים "נו, פוגודי!". בשנת 1987 הוא הצטלם בסרט "הקיץ הקר של שנת 1953" (Холодное лето пятьдесят третьего) עבורו זכה בפרס ברית המועצות. פפאנוב נפטר בשנת 1987 מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. פפאנוב היה פופולרי מאוד בשנות ה-70 וה-80 וביטויים מסרטיו נכללו בשפה המדוברת עד היום. אנדרטה לאנטולי פפאנוב בעיר ויאזמה, מחוז סמולנסק, רוסיה "אנטולי פפאנוב", מעבורת על שמו בול רוסי לזכר פפאנוב, ברקע - תפקידיו בסרטים מדיה וקבצים בנושא אנטולי פפאנוב בוויקישיתוף אנטולי פפאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנטולי פפאנוב, באתר AllMovie (באנגלית) אנטולי פפאנוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנטולי פפאנוב, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנטולי פפאנוב בסרט "יד היהלום", סרטון באתר יוטיוב אנטולי פפאנוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הארלם שייק (ריקוד)

ההארלם שייק (באנגלית: The Harlem Shake; במקור נקרא albee) הוא ריקוד שהומצא בשנת 1981 על ידי תושב הארלם שנקרא "Al B". הריקוד בתחילה כונה "אלבי" על שמו, אבל מאוחר יותר נודע כההארלם שייק לאחר שהתפשט מעבר לשכונה. הריקוד חדר למיינסטרים ב-2001 בעקבות קליפ של הראפר האמריקאי G. Dep Let's Get It בוא הוא רוקד את ההארלם שייק. ההארלם שייק הוא ריקוד שמקורו בהארלם, ניו יורק בשנת 1981. הוא התפשט לאזורים עירוניים אחרים של ניו יורק, והפך לפופולרי בקליפי וידאו. ממציא הריקוד הוא "Al B", תושב הארלם. מבמקור הריקוד נקרא "אבלי" (ablee) על שמו, אבל לאחר מכן זכה לכינוי ההארלם שייק. "Al B" אמר שהריקוד הגיע מהמצרים הקדמוניים כאלגוריה לריקוד מומיות. שלא יכולות לזוז, אלא רק להתנער. Al B מצהיר שהוא מבצע את הריקוד מאז 1981. אף על פי שהריקוד הומצא ב-1981, ההארלם שייק חדק למיינסטרים רק ב-2001 כשהראפר האמריקאי G. Dep הופיע בקליפ של השיר שלו Let's Get It כשהוא רוקד את ההארלם שייק. בפברואר 2013, שיר בשם "הארלם שייק" שהועלה ליוטיוב ב-10 במאי 2012, הפך ללהיט כתוצאה מתופעת אינטרנט באותו השם (ראו הארלם שייק). ה"ריקוד" שנעשה בתופעת האינטרנט אינו ריקוד ההארלם שייק. דוגמאות להארלם שייק בהיפ-הופ (8 באפריל 2006), סרטון באתר יוטיוב איך לרקוד את ההארלם שייק (27 בספטמבר 2011), סרטון באתר יוטיוב Alex Avlarez‏, What Is This "Harlem Shake" Thing Anyway?, ‏‏13 בפברואר 2013 (באנגלית) Michelle Jaworski‏, What's the Harlem Shake, and why is everyone doing it?, ‏‏12 בפברואר 2013 (באנגלית) InsideHoops.com‏, Inventor of Harlem Shake Interview, ‏‏13 באוגוסט 2003 (באנגלית) dancejam.com‏, Harlem Shake dancing videos and lessons edit, אוחזר ב-18 בנובמבר 2011 (באנגלית) rapbasement.com‏, The Harlem Shake, אוחזר ב-15 בפברואר 2013, ‏‏8 באפריל 2008 (באנגלית) (ארכיון) Jake Crates‏, EXCLUSIVE: G. Dep Comments On “Harlem Shake” Craze; “It Ain’t Defining Harlem”, אוחזר ב-22 בפברואר 2013, ‏‏14 בפברואר 2013 (באנגלית) Sam Laird‏, The Real Harlem Shake: 6 Videos You Shouldn't Meme Without, אוחזר ב-21 בפברואר 2013, ‏‏21 בפברואר 2013 (באנגלית)
טיילור קיני

טיילור ג'קס הייסלר קיני (באנגלית: Taylor Jacks Heisler Kinney; נולד ב-15 ביולי 1981) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות "יומני הערפד", "שיקגו FIRE" ובסרטים "כוננות עם שחר" ו"האישה האחרת". נולד בעיר לנצ'סטר שבפנסילבניה. למד לתואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת מערב וירג'יניה אותם סיים בשנת 2003. בשנת 2006 החל קיני את דרכו כשחקן בטלנובלה האמריקאית "בית האופנה" בתור לוק בנה החורג של כוכבת הסדרה מריה ג'יאני (בו דרק). בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה הרפואית "טראומה" בתפקיד הפציינט גלן מוריסון. לאחר מכן השתתף בתשעה פרקים בסדרת האימה המצליחה "יומני הערפד" בתפקיד מייסון, בן דודו של טיילר לוקווד. בשנת 2012 חל לככב בסדרת הדרמה "שיקגו FIRE" בתפקיד לוטננט קלי סברייד מפקד צוות ההצלה והשתתף גם בסרט הפעולה של קתרין ביגלו "כוננות עם שחר" בתור לוחם אריות הים ג'ארד. שיחק תפקיד אורח בסדרה "קאסל". משנת 2011 ניהל קיני מערכת יחסים מתוקשרת עם כוכבת הפופ האמריקאית ליידי גאגא. הם הכירו על סט הצילומים של קליפ הסינגל שלה, "You and I" שנמשכו כיומיים. היא סיפרה בראיון כי בזמן הצילומים הוא נישק אותה והיא סטרה לו ואז עשה זאת בפעם השנייה ומאז הם ביחד. ביום האהבה 2015, הציע קיני נישואים לגאגא. בחודש יולי 2016 שיתפה גאגא בעמוד האינסטגרם שלה תמונה שלהם בשחור לבן שמספרת על כך שהם נפרדו סופית. מדיה וקבצים בנושא טיילור קיני בוויקישיתוף טיילור קיני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טיילור קיני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טיילור קיני, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טיילור קיני, באתר AllMovie (באנגלית) טיילור קיני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טיילור קיני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לאב גיים: ליידי גאגא התארסה לטיילור קיני, באתר וואלה, 17 בפברואר 2015 ענבל חייט, ‏באד רומאנס: ליידי גאגא וטיילור קיני נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 20 ביולי 2016 מיטל קויפמן, הלם: ליידי גאגא וארוסה נפרדו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 19 ביולי 2016
Magic Trackpad

ה-Magic Trackpad (בתרגום לעברית: משטח הנגיעה הקסום, מוכר יותר כמשטח הקסם) הוא משטח נגיעה בעל אפשרות מולטי טאץ' (רב-מגע), המיוצר על ידי חברת אפל. המשטח הוכרז ב-27 ביולי 2010, והוא דומה למשטח הנגיעה הקיים במשפחת המחשבים הניידים "מקבוק", אולם הוא גדול ב-80% מהם. המשטח תואם באופן מלא עם מחשבי מקינטוש הפועלים בגרסה "Snow Leopard 10.6.4" של Mac OS X והלאה (עם עדכון תוכנה), כמו גם על Windows XP, Windows 7 ו-Windows Vista עם מנהל התקן של התוכנה. המשטח מסוגל לבצע דברים בסיסיים עם מחשבי Windows או מקינטוש ללא תוכנה מותקנת, אולם עימה המשטח מסוגל לבצע דברים נוספים ומרובים יותר. משטח הקסם מורכב בעיקר מזכוכית ואלומיניום. עיצובו של המכשיר דומה לזה של מסך המגע במחשבים הניידים של חברת אפל, ה-מקבוק, אולם הוא גדול יותר בכ-80%. המכשיר מתחבר דרך Bluetooth והוא פועל על שתי בטריות בגודל AA. המשטח מעוצב באותו סגנון כמו המקלדת האלחוטית של אפל, וכאשר מניחים אותו ליד המקלדת של אפל, זה נראה כמו משטח אחד מחובר, כיוון ששניהם באותו הגודל ובאותה הצורה. כאשר משתמשים במכשיר, ניתן להשוות אותו למשטחי מגע אחרים הנמצאים במחשבים הניידים של אפל – מקבוק ומקבוק פרו. בנוסף, ניתן ללחוץ על משטח הנגיעה; לחיצה על המכשיר מפעילה לחץ עליו, דבר שגורם לדחיפה של הרגליים העגולות בבסיסו, ובכך נוצרת פקודה של לחיצה. נדרש עדכון תוכנה למשטח הקסם כדי להוסיף מחוות גרירה וגלילה של שלוש אצבעות לדגמי מקבוק ו-מקבוק פרו מסוימים. ביקורות ראשוניות על משטח הקסם שבחו את העיצוב שלו, אולם לא את מחירו. סקוט סטיין מאתר CNET כתב: "מכשיר ה-Bluetooth של אפל שעולה $69 הוא מינימליסטי ולא זול במיוחד; אנו לא בטוחים שאנו ננטוש את העכבר שלנו ונשתמש במשטח הקסם, אבל זה פתרון נוח וקומפקטי עבור האלה שמכורים למגע". Macworld גם כן שבחו את הדמיון בעיצוב של משטח הקסם לזה של המקלדת האלחוטית של אפל: "משטח הקסם הוא באותו הגובה וזווית ההטייה כמו של המקלדת האלחוטית של אפל, דבר שהופך אותו לנוח, במונחים של גודל וסגנון". משטח הקסם והמשטחי מרובי-המגע של אפל המעודכנים לגרסה 1.0 כוללים את התכונות הדרושות לשימוש במשטח הקסם. עדכון זה כולל גם התקנת חלונית העדפות למערכת המכשיר כדי להגדיר את משטח הקסם על מחשבי מקינטוש המבוססים על מעבדי אינטל התומכים ב-Mac OS X v10.6.4 והלאה. Windows 7, Windows XP ו-Windows Vista משתמשים בכלי BootCamp ב-Mac OS X. פונקציות בסיסיות זמינות על מחשבי Windows או מקינטוש ללא התקנה של תוכנה נדרשת. חילוץ מכלי ה-BootCamp ב-Windows XP, Windows Vista ו-Windows 7,‏ 32bit ו-64bit. (לא נתמך על ידי אפל) אובונטו 10.04 והלאה. מדיה וקבצים בנושא Magic Trackpad בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Magic Trackpad משטח הקסם של אפל כבר כאן. אתר Gizmodo, מה-27 ביולי 2010. משטח הקסם – משטח הרב-מגע במיוחד בשביל המחשב שלך. אתר אפל, מה-27 ביולי 2010. סקוט סטיין, 7 באפריל 2010, סקירה על משטח הקסם של אפל, אתר CNET, מקור מה-27 ביולי 2010. שימוש ראשון במשטח הקסם של אפל, אתר Engadget ב-7 ביולי 2010. מקור מה-28 ביולי 2010. שימוש ראשון עם משטח הקסם של אפל, אתר "Macworld". מקור מה-28 ביולי 2010. עדכון גרסה 1.0 למשטח הקסם והמשטחים מרובי-המגע, אתר אפל, מה-9 באוגוסט 2010. עדכון גרסה 1.0 למשטח הקסם של אפל ל-Windows 32bit, אתר אפל, מה-9 באוגוסט 2010. שימוש במשטח הקסם במחשבי Windows, אתר "Digital Inspiration", מה-9 באוגוסט 2010. השתמש במשטח הקסם עם האובונטו שלך, אתר אובונטו. מה-27 באוגוסט 2010.