laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פנאנתאיזם

פנאנתאיזם (מיוונית: πᾶν "הכול"; ἐν "ב־"; ו־Θεός "אל") היא תפיסה שלפיה העולם הוא חלק מהאל, אך האל אינו רק העולם, אלא גם מה שמעבר לו. המונח נטבע על ידי הפילוסוף הגרמני קרל כריסטיאן פרידריך קראוזה בשנת 1828 כדי להבדיל בין רעיונותיהם של גאורג וילהלם פרידריך הגל (1770–1831) ופרידריך וילהלם שלינג (1775–1854) על יחסי האל והיקום מהפנתאיזם כביכול של ברוך שפינוזה. הפנאנתאיזם דומה לפנתאיזם בכך ששתי הגישות דוגלות בתפיסת אלוהות אימננטית, לפיה העולם אינו נבדל מהאל אלא הוא מזוהה עימו. אך בשונה מהפנתאיזם שאינו מכיר בדבר מעבר לתחום ההכרה והשפה, ובכך הוא בעצם חומרי, ומזהה את האל עם הטבע בלבד, הרי הפנאנתאיזם מאמין בקיומם של דברים מעבר לתחום ההכרה והשפה, ולכן לשיטתו אין האל מצטמצם בטבע והעולם בלבד, אלא כולל גם את מה שמעבר לו. בניגוד לפנתאיזם המניח אל סופי, הפנאנתאיזם מכיר בקיומו של אל אינסופי. בניגוד לפנתאיזם שלפי התפיסה הרווחת אינו עולה בקנה אחד עם מסורות דתיות, והפירוש שהוא נותן למושג האל כמעט מעקר את המושג מהתכנים שנמסכו בו במסורות הדתיות השונות, הרי שהפנאנתאיזם מצליח לעלות בקנה אחד גם עם תפיסות דתיות שונות, כיוון שהוא משאיר ביד האל את היכולת לחולל ניסים, הוא משאיר אותו אינסופי ובלתי נתפס, ודוגל, למעשה, בהבנה רגילה של מושג האל לצד האלהת הטבע. במסגרת זו אף ניתן להכניס מערכות של עולמות נסתרים, כדוגמת אלו המופיעים בקבלה. מקובל כי הוגים יהודיים רבים, ואף דתיים, דוגלים בפנאנתאיזם. תופעה זו מופיעה בעיקר אצל פילוסופים יהודים שהושפעו מתורת הקבלה, שבה מופיעים משפטים שונים אודות הימצאותו של האל בכל מקום, כמו ”לית אתר פנוי מיניה” (ארמית: "אין מקום הריק ממנו [מאלוהים]"), ו”שהוא מקומו של עולם ואין עולמו מקומו.” (בראשית רבה ס"ח, ט'), לצד ביטויים המורים על אינסופיותו של האל. גישה פילוסופית לעניין מובילה כמעט בהכרח לפנאנתאיזם, ויש המגדירים את תורת החסידות כפנאנתאיסטית, במיוחד כפי שהיא מתבטאת בכתבי רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד, ויש המגדירים גם את רבי אברהם יצחק קוק כפנאנתאיסט, בפרט על פי תלמידו הגדול הרב דוד כהן ("הנזיר") בספרו קול הנבואה. אך יש חוקרים שרואים את משנתם של אלו כאקוסמיזם, לפיו היקום כפי שהוא נראה אינו בסופו של דבר אלא אשליה, ומה שקיים באמת אינו אלא האינסוף המוחלט. כמו כן מצויה תפיסה זו גם בפלגים שונים של רוב ככל הדתות: נצרות, הינדואיזם, סיקיזם, אסלאם, גנוסיס ובודהיזם. בין הפנאנתאיסטים עצמם, הדוגלים בתפיסת אלוהות אימננטית ועם זאת בכך שהאל מכיל גם מה שמעבר לתחום הטבע, ההכרה והשפה, קיימים שני זרמים עיקריים: זרם אחד יוצא מתוך הכרת האל כאינסופי, בתפיסה שדורשת הרחקת הגשמיות ממנו בצורה מוחלטת, ובעקבות כך הרי היא דורשת הרחקת כל תפיסה הגורסת שינוי באלוהות, הן השתנות בזמן והן השתנות במקום. משכך, מציאותו בבריאה לא השתנתה מאומה אחרי הבריאה כיוון שהאל לא השתנה לפני הבריאה ואחריה, ואם כך מצוי הוא בכול אחרי הבריאה כשם שהיה מצוי בכול לפני כן. תפיסה זו מחייבת אימננציה מוחלטת של האלוהות בכל אתר ואתר של המציאות, ולצד זה הרי היא מכירה באל אינסופי ולא מוגבל. הזרם האחר מגבש תפיסה של אימננציה על מנת לקרב את האל לעולם ולזהותו עימו, בדומה לפנתאיזם, וההבדל ביניהם הוא רק בתפיסת העולם – הפנתאיזם חומרי ולכן אינו מזהה את האל אלא עם הטבע בלבד, ואילו הפנאנתאיזם מכיר גם במציאות שמעבר לטבע, ולכן מזהה גם עימה את האל. דאיזם אגנוסטיות איגנוסטיות חילוניות ביקורת האתאיזם תיקוני זהר קכב ב, שם צא ב', זהר חלק ג (רעיא מהימנא פר' פנחס)
לורדים חילוניים

הלורדים החילוניים או הלורדים של העולם הזה (באנגלית: Lords Temporal) הם קבוצה של חברי בית הלורדים - הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת. קבוצת לורדים אלה הכוללת הן את קבוצת הלורדים לחיים והן את קבוצת הלורדים היורשים את תארם, יחד עם קבוצת הלורדים הרוחניים מהווים את חברי בית הלורדים. קודם לרפורמות שנערכו בבית הלורדים, כל הלורדים הארציים היו בעלי זכות הצבעה. בעקבות הרפורמות שנערכו בשנת 1999, הוגבלו זכויות הלורדים היורשים להצביע בבית הלורדים, ורק קבוצה מצומצמת של לורדים יורשים נבחרים נותרה בעלי זכות הצבעה (יחד עם הלורדים לחיים שנותרו בעלי זכות הצבעה).
אריק ס. ריימונד

אריק סטיבן ריימונד (אנגלית: Eric Steven Raymond; נולד ב-4 בדצמבר 1957) הוא מתכנת, מחבר ואנתרופולוג של תרבות ההאקרים. ריימונד חיבר ב-1997 את הקתדרלה והבזאר, אשר הפך למניפסט הקוד הפתוח. ריימונד מדמה את סביבת הפיתוח הפתוחה לבזאר, שבה כל אחד יכול לבוא ולתרום את חלקו, בהתחשב במספר חוקים בסיסיים, כמו גישה לקוד המקור. הוא נמנה עם מנסחי הגדרות הקוד הפתוח. ריימונד פעיל ותיק בתחום התוכנה החופשית. הוא כתב או היה שותף בכתיבת תוכנות חופשיות רבות. ביניהן: bogofilter, שהיה המימוש הפופולרי הראשון של מסנן דואר בייסיאני. fetchmail - תוכנה למשיכת דואר משרתים מרוחקים. ריימונד שכתב את התוכנה. בעקבות השכתוב הזה נכתב חיבורו "הקתדראלה והבזאר". terminfo - אוסף הגדרות מסופים וממשק שמאפשר לתוכנות להשתמש בהן. ריימונד מתחזק את המאגר מאז 1995. ריימונד מחשיב את עצמו לאנתרופולוג של תרבות הקוד הפתוח. הוא פעיל בתחום. מחיבוריו בנושא: הקתדרלה והבזאר אומנות התכנות ביוניקס - ספר שמתעד את טכניקות התכנות בסביבת UNIX איך להיות האקר - מדריך למתחילים בתחום המחשבים והקוד הפתוח בנוסף לכך ריימונד מתחזק את "קובץ הז'ארגון" (The Jargon File), מילון למונחי האקרים ואחת הגרסאות של שפת תכנות INTERCAL. הוא חיבר ספר "איך לשאול שאילות" בו תיאר בעיית XY. מדיה וקבצים בנושא אריק ס. ריימונד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אריק ס. ריימונד (באנגלית) אריק ס. ריימונד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריק ס. ריימונד, הבלוג הרשמי אריק ס. ריימונד, ברשת החברתית Goodreads כתבי אריק ס. ריימונד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) דף הבית של הספר "אומנות התכנות ביוניקס" קובץ הז'ארגון - The Jargon File דף התוכנה של אריק ריימונד מתוך דף הבית של אריק ריימונד הדף על terminfo מתוך דף הבית של אריק ריימונד
החוף המערבי

האם התכוונתם ל... החוף המערבי (ארצות הברית) – אזור החוף המערבי בארצות הברית החוף המערבי (ניו זילנד) – חבל בחוף המערבי של האי הדרומי של ניו זילנד
כל החיים לפניו (סרט)

כל החיים לפניו (בצרפתית: La Vie devant soi, הופץ בארצות הברית תחת השם Madame Rosa) הוא סרט קולנוע צרפתי המבוסס על הרומן "כל החיים לפניו" מאת אמיל אז'אר. את הסרט ביים הבמאי הישראלי משה מזרחי והוא מגולל את סיפורה של אישה מבוגרת, ניצולת השואה, המטפלת בילדיהן של נשים בזנות, בבלוויל, שכונת עוני של פריז, שבה מתגוררים יהודים, ערבים ומהגרים אחרים. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1977. גרסה נוספת לספר הופקה ב-2020 בכיכובה של סופיה לורן. "כל החיים לפניו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "כל החיים לפניו", באתר נטפליקס "כל החיים לפניו", באתר AllMovie (באנגלית) "כל החיים לפניו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "כל החיים לפניו", באתר אידיבי "כל החיים לפניו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) משה נתן, משה מזרחי מספר על אמיל אז'אר, סימון סיניורה וכל השאר, מעריב, 18 בנובמבר 1977 ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים צרפתיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרן השקעות פרטיות

קרן השקעות פרטיות (באנגלית: Private Equity, בקיצור PE) היא סוג של קרן השקעות שמוקמת למטרה של ביצוע השקעות בנכסים לפי מדיניות מוסכמת, ופועלת לממש ולמכור אותן ברווח בתום תקופה שנקצבה לה מראש. הקרן מנוהלת על ידי מנהל הקרן שיכול להיות אדם פרטי או תאגיד ייעודי שהוקם לשם כך. בדרך כלל מדובר בקבוצה של אנשי עסקים (שותפים כלליים) שפועלים לגייס הון מגופים שונים, כגון קרנות פנסיה, חברות ביטוח, בנקים ומשקיעים פרטיים אמידים במיוחד, הנחשבים מבחינה משפטית לשותפים מוגבלים. המשקיעים מתחייבים להזרים לקרן ההשקעות הפרטית סכומי כסף, שיהוו בסיס לפעילות ההשקעה שלה. לקרן השקעות פרטיות יש מועד תפוגה שבו היא חדלה להתקיים – לרוב כעשר שנים, עם אפשרות הארכה במספר שנים נוספות. פעמים רבות, ימשיך מנהל הקרן בתפקודו ויגייס קרן חדשה שתמשיך את קודמתה. תעשיית הקרנות הפרטיות להשקעות החלה לפעול בשנות ה-60 של המאה ה-20 בארצות הברית. מאז היא התפשטה למדינות נוספות וכיום מונה אלפי קרנות המנהלות השקעות במאות מיליארדי דולרים. בישראל פועלות מספר קרנות השקעות פרטיות מקומיות שמתמחות בכלכלה הישראלית – כגון קרן פימי, קרן מרקסטון, קרן פייט, קרן שמרוק, קרן טנא, קרן ריאליטי, קרן סקיי, קרן איתן וקרן פורטיסימו קפיטל. כמו כן, פועלות בישראל קרנות בין-לאומיות כמו קרן אייפקס הבריטית. רוב קרנות ההשקעה הפרטיות הגדולות בעולם נמצאות בארצות הברית, אך ישנן גם קרנות גדולות באירופה ובאסיה. בין הגדולות והידועות שבהן ניתן למנות את קבוצת בלקסטון, KKR, ורבורג פינקוס, TPG, קרלייל ועוד. מנהל קרן ההשקעות נוהג בדרך כלל להתחייב לדרך פעילות עקבית שבה תנהג הקרן – אסטרטגיית ההשקעה שלה. ישנן קרנות שמתמחות בהשקעות בחברות גדולות באסטרטגיה שמכונה Leveraged Buyout) LBO – רכישה ממונפת). באסטרטגיה זו רוכשת הקרן, תוך השקעת הון עצמי בשיעור נמוך, ואז מגייסת חוב, לרוב תוך ניצול נתוניו האיתנים של המאזן של החברה הנרכשת. בין אם מדובר בהנפקה ציבורית של מניות או הנפקת איגרות חוב, הקרן מנצלת את המבנה של החברה הנרכשת כדי למנף אותו ולגייס הון חיצוני כדי לשלם את תג המחיר לרכישה. אסטרטגיה אחרת היא "שינוי מגמה" (Turnaround) שבה הקרן מחפשת חברות שסובלות מקשיי נזילות, תפקוד לקוי של ההנהלה, סכסוכים בקרב בעלי השליטה, בעיות תפעוליות וכדומה. הקרן רוכשת את מרבית האחזקות בחברה, הופכת לבעלת שליטה, ומנסה להשביח את תפקודה. לאחר השלמת המהלך, שואפת הקרן למכור את אחזקותיה (ביצוע "אקזיט") בחברה המשופרת תוך גריפת רווחים. סוגים אחרים של קרנות השקעה הם קרנות צמיחה (Growth Equity) שמשקיעות בעסקים צומחים, קרנות מימון ביניים (מזנין – Mezzanine) המעניקות השקעות והלוואת גישור, קרנות שניוניות (Secondary funds) הרוכשות תיקי השקעות או נכסים של קרנות השקעה בסוף דרכן, ״קרן של קרנות״ (Fund of Funds) המשקיעה בתיק של קרנות השקעה, וקרנות מתמחות, כמו קרנות נדל"ן או קרנות תשתיות, המשקיעות במיזמים להקמת תשתיות שונות. קרנות הון סיכון נחשבות כמקרה מסוים של קרנות השקעות פרטיות. הן נחשבות לקרנות בעלות סיכון רב יותר, משום שבניגוד למרבית קרנות ההשקעה הפרטיות שמשקיעות בחברות עם הכנסות משמעותיות, קרנות הון הסיכון משקיעות בחברות טכנולוגיות בשלבים מוקדמים, לעיתים אף בשלב הרעיון – לפני הוכחת יכולת. בשל הסיכון מצפים מהן המשקיעים לתשואה גבוהה יותר עבור השקעתם. מדיה וקבצים בנושא קרן השקעות פרטיות בוויקישיתוף פרייבט אקוויטי, באתר "גלובס" בתיה פלדמן, ‏השוק השניוני: לא רק מקום שבו ההון סיכון קובר את מתיו, באתר גלובס, 19 ביוני 2008 עמי גינזבורג, הצפת ערך | Private Equity Fund – קרן השקעה פרטית, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2015
נאוטילוס

האם התכוונתם ל... בעלי חיים ימיים נאוטילוסיים – משפחת בעלי חיים ימיים בעלי קונכייה סלילית ומספר זרועות קצרות נאוטילוס (סוג) (אנ') – סוג במשפחת הנאוטילוסיים צוללות (בדיונית ואמיתיות) נאוטילוס (צוללת, 1800) – צוללת צבאית נסיונית שתוכננה על ידי הממציא האמריקאי רוברט פולטון והושקה בצרפת ב-1800, נקראה על שם בעל החיים נאוטילוס (ז'ול ורן) – שמה של הצוללת של קפטן נמו בספרו של ז'ול ורן "20,000 מיל מתחת למים" משנת 1870, נקראה על שם נאוטילוס של פולסון נאוטילוס – הצוללת של יוברט וילקינס בה ניסה לחצות את אוקיינוס הקרח הצפוני ב-1931, ראו יוברט וילקינס#מסע נאוטילוס, נקראה על שם נאוטילוס של ז'ול ורן נאוטילוס (צוללת גרעינית) – הצוללת הגרעינית הראשונה של ארצות הברית שנכנסה לשירות מבצעי ב-1958 ‏UC3 נאוטילוס (אנ') – הצוללת של הדני פיטר מדסן, שפעלה בשנים 2008–2018, וכנראה הושמדה על ידיו בניסיון לטשטש רצח שביצע, ראו פיטר מדסן (פסקאות "צוללות" ו"הרצח של קים ואל") אחר נאוטילוס (מערכת נשק) ("THEL – Tactical High Energy Laser") - מערכת יירוט רקטות מבוססת לייזר ישראלית-אמריקאית שפיתוחה נעצר בשנת 2007 מד נאוטילוס (MedNautilus) – מערכת כבלי תקשורת אופטיים תת-ימיים, המונחים בים התיכון משנת 2001 ומחברים את ישראל למערב אירופה ולארצות הברית נאוטילוס – שמה הקודם של תוכנת ניהול הקבצים "קבצים", הקיימת כברירת מחדל ב-GNOME (לינוקס ומערכות דומות) נאוטילוס (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בריטית שצולמה וטרם שודרה, המבוססת על ספרו של ז'ול ורן "20,000 מיל מתחת למים" נאוטילוס פומפיליוס (אנ') – להקת רוק רוסי מפורסמת
מורדילו

גיז'רמו מורדילו (נהגה מורדיז'ו) מננדס (בספרדית: Guillermo Mordillo Menéndez;‏ 4 באוגוסט 1932 – 29 ביוני 2019) שהיה ידוע כ"מורדילו", היה קריקטוריסט ארגנטינאי שזכה לפרסום עולמי בשל איוריו ההיתוליים, הצבעוניים ונטולי המלל, אשר סבבו, בין השאר, סביב אהבה, ספורט ובעלי חיים ארוכי גפיים וצוואר. במשך השנים זכה מורדילו בפרסים יוקרתיים בגין יצירתו, עבודותיו פורסמו בכתבי עת רבים, וכן הוצגו בתערוכות. מורדילו נולד ב-4 באוגוסט 1932, בבואנוס איירס, ארגנטינה, כבן למהגרים מספרד. עוד כילד התפרנס מציור. בשנת 1948, בהיותו בן 16, השלים לימודי תעודה כמעצב בתיכון לעיתונות. בשנת 1950 החל לעבוד כאנימטור באולפן "בורונה ברוצ'ה". ב-7 בנובמבר 1955 העתיק את מגוריו ללימה, פרו. במהלך שהותו בפרו שימש מורדילו כמעצב "פרילאנס" במשרד הפרסום מק'קאן אריקסון. בשנת 1960 היגר לארצות הברית והועסק באולפני "סרטי פרמאונט" שבניו יורק. בשנת 1963 הגיע לפריז, שם החל לבסס מוניטין כ"מורדילו הקריקטוריסט" - איוריו החלו להתפרסם בכתבי עת אירופאיים רבים. בשנת 1969 נישא מורדילו לאמפרו קמראסה, וב-1972 נולדה בתם. בשנת 1980 מונה כנשיא אגודת ציירי הקומיקס העולמית, אשר מושבה בז'נבה, שווייץ. בחלוף השנים נדד מורדילו בין ארגנטינה, פרו, ארצות הברית, צרפת וספרד. מורדילו אייר ספרי ילדים, מודעות פרסום, קריקטורות וכרטיסי ברכה. נוסף להערכה האמנותית שקצר מורדילו, יצירותיו זכו להצלחה שיווקית והתנוססו על גבי כרזות, לוחות שנה, פאזלים, כלי כתיבה, בובות פרווה, סרטי וידאו, עניבות, גרביים ומצעים. מוצרים אלו שווקו ברחבי אירופה, ארצות הברית ואף בישראל (על ידי "ורדינון", "דורנט" ו"הפי טיי"). בשנת 2001 אף החלה הפקתה של סדרת אנימציה בריטית בהשראת דמויותיו של מורדילו. איוריו של מורדילו לא היו תלויי-תרבות בשל היותם נטולי מלל, ועל כן זכו להערכה במדינות רבות בעולם. העולמות המלאכותיים שהוא תיאר באיוריו היו משוללי כל סממן גאוגרפי או לאומי - הם היו עשויים להיות בכל מקום. המתח הבין-מגדרי, היחס הדואלי לטכנולוגיה, החשש מפני מה שהעולם טומן בחובו, וההנאה שבספורט - כל אלו היוו מוטיבים מרכזיים ביצירתו. שני ענפי הספורט העיקריים שהיוו מושא לאיוריו הם כדורגל, בו הרבה לשחק כילד, וגולף, אשר אימץ כמבוגר. מורדילו ביקש לבטא ביצירותיו צבעוניות, את חופש הביטוי, הדמיון והיצירה. ערכיו אלו גלומים בקריקטורה ידועה משנת 1984, שצייר מורדילו עבור הארגון ההומניטרי "אמנסטי" - איש קטן נעצר משום שהעז לצבוע את ביתו, הממוקם בליבה של עיר אפורה, בגוונים עליזים. מורדילו נפטר בספרד ב-29 ביוני 2019. "הומור הוא הבלט של ריקוד החיים הנצחי" "דבר אינו סופי בטרם הוא נשכח" "הומור הוא ריכוך הפחד" "כל שרציתי היה ליצור דמות שיאהבו כולם" "הומור הוא שלום" "כשהגעתי לפריז, לא הייתה לי ברירה אלא ליצור הומור אילם, משום שהצרפתית שלי הייתה גרועה" "כנראה שהראש שלי באירופה והלב בארגנטינה. אני יודע כיצד לבחון זאת - אם נערך משחק כדורגל בין ספרד לארגנטינה ואני מעודד את ארגנטינה, זה אומר שלבי בארנגטינה" - מתוך ראיון שהעניק למגזין ארגנטינאי ב-1992. מדיה וקבצים בנושא מורדילו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורדילו (באנגלית) מורדילו, ברשת החברתית פייסבוק
יצחק שילה

האם התכוונתם ל... יצחק שמשון שילה – שופט ישראלי יצחק מיכאל שילה – שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי
שמור בשבילך

שמור בשבילך הוא אלבומם הראשון של יאיר זיו ואילן דמתי שיצא לאור בשנת 1999. את האלבום הפיקו מוזיקלית יאיר זיו, אילן דמתי (הפרויקט של עידן רייכל) וגל ילוב. אילן ויאיר כתבו את רוב השירים באלבום חוץ מהשיר "שניים זה יותר מדי" שכתב והלחין גל ילוב. לאחר מות אביו של יאיר זיו הלהקה התפרקה. שירי האלבום הושמעו פעמים רבות בתוכניתו של דידי הררי ברשת ג'. סיני אילת עכשיו זה הזמן דנה שמור בשבילך שניים זה יותר מדי אצלך בלב סם החיים ריח של אתמול כדור אחד בלב תני לי
סאז

סאז הוא כלי מיתר הנפוץ בטורקיה, כורדיסטן, איראן, ארמניה, אזרבייג'ן ומדינות הבלקן. פירוש השם "סאז" בפרסית הוא "כלי-מוזיקלי". קודמו של הסאז הוא כלי נגינה שהומצא במאה ה-10 ושמו קוֹפוּז. גוף הכלי היה עשוי מעור. צוואר הכלי היה ארוך וחסר סריגים כשעליו מתוחים 2 - 3 מיתרים העשויים שיער סוס או כבשה. כלי נגינה דומים לקוֹפוּז נפוצים בקווקז, מרכז אסיה. בחלוף השנים נכנסו שינויים בקופוז: המיתרים הוחלפו במיתרי מתכת (המאה ה-15) וגוף העור הוחלף בגוף מגולף בעץ (המאה ה-17). במאה ה-18 מוזכר לראשונה השם "בָגלַמה" שהוא הסאז של ימינו. בשנות ה-60 החל ייצור של כלי סאז חשמליים בעלי פיקאפ בתוך תיבת התהודה של הכלי (בדומה לגיטרות אקוסטיות מוגברות). במרוצת השנים, הסאז התפשט לארצות שונות במזרח התיכון ובארצות הבלקן וממנו התפתחו הבוזוקי היווני והבוזוק הסורי, הצ'פטלי האלבני, ומשפחה שלמה של כלי נגינה דומים וכמעט זהים לסאז מארצות הבלקן. השיטה המקובלת כיום לבניית גוף הסאז היא חיבור חתיכות עץ מכופפות (בדומה לשיטה לייצור עוד). שיטה נוספת היא גילוף הגוף מיחידת עץ אחת (בדרך כלל עץ תות). הצוואר ארוך ודק בעל סריגים מניילון הניתנים להזזה לשינוי הצליל. המפתחות, שבעה במספר, עשויים עץ או פלסטיק. לסאז שלושה מיתרים כאשר השניים העליונים כפולים ואילו התחתון משולש (בסך הכול שבעה מיתרים). סוגי סאז נפוצים הם: דיוואן - הכלי הגדול ביותר, משמש לנגינת צלילים נמוכים. טמבוּרה - בעל גוף קטן וצוואר ארוך. בגלמה - בעל צוואר ארוך או קצר וגוף קטן. הסוג הנפוץ ביותר של הסאז. ג'וּרה - הקטן מבין הכלים, בעל גוף קטן וצוואר קצר וכמו כן בעל שישה מיתרים בלבד. כיוון המיתרים משתנה מארץ לארץ ואף בין חלקים שונים של טורקיה אך הכיוון המקובל הוא: G,D,A. הנגינה מתבצעת באמצעות פריטה בעזרת האצבעות או מפרטים העשויים פלסטיק או עץ. מדיה וקבצים בנושא סאז בוויקישיתוף
אבקוס

האם התכוונתם ל... חשבונייה – (ביוונית - άβακας או באנגלית - Abacus), לוח חישוב ממסגרת עץ שבתוכה חרוזים המושחלים על מוטות. אבקוס (אדריכלות)(אנ') – אלמנט באדריכלות קלאסית, חלק המחבר בין כותרת העמוד לארכיטרב.
כופר

האם התכוונתם ל... כופר – מי שאינו מאמין בדת כלשהי ונמנע מקיום מצוותיה, ראו כפירה (דת). המונח עשוי לשמש בתור: כינוי בפי מאמיני דת כלשהי למי שמאמין בדת אחרת או לא מאמין כלל כינוי בפי מאמיני דת כלשהי למי שהשתייך אליה אך יצא מתחומיה: אפיקורוס – מונח הלכתי ליהודי המכחיש חלק מעקרונות האמונה היהודית, קרוי על שמו של הפילוסוף היווני אפיקורוס כינוי בפי מאמיני דת כלשהי למי שהשתייך אליה אך התפצל ממנה לענף נפרד, ראו גם מינות (פירושונים) כופר נפש – תשלום עבור חירותו או חייו של אדם, כיום בעיקר במסגרת סחיטה באיומים על ידי עבריינים כופר (עונש) – עונש המוטל בהליך מנהלי על עבריין מס, כתחליף להליך פלילי כופר (הלכה) – תשלום שמתחייב בעליו של שור מועד שהרג אדם בקולנוע כופר (סרט, 1956) (אנ') – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1956 בכיכובו של גלן פורד כופר (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1996 בכיכובם של מל גיבסון ורנה רוסו כופר (גם כּוּפְרָא) – סוג של זפת בלשון המקרא כופר – הצמח כופר לבן ממנו מופק הצבען חינה, המשמש לצביעת שיער, עור, צמר וכדומה, ומהווה מרכיב מרכזי בטקס החינה נחל כופר – נחל אכזב קטן, מיובלי נחל איילון מינות (פירושונים) כופרה (פירושונים) כפר (פירושונים)
חוק האיחוד של 1800

חוק האיחוד של 1800 הוא חוק אותו חוקקו הפרלמנט האירי והפרלמנט הבריטי במקביל אשר איחד את ממלכת אירלנד לממלכת בריטניה הגדולה תחת הכותרת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, שקמה ב-1 בינואר 1801. עד איחוד זה, אירלנד ובריטניה הגדולה, שהורכבה מאיחוד קודם של ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד ב-1701, היו ב"איחוד אישי" מאז 1541, כלומר שלט עליהן אותו מונרך. האיחוד בוטל ב-1922 עם חלוקתה של אירלנד למדינת אירלנד החופשית שהפכה לדומיניון באימפריה הבריטית ולאחר מכן ממלכה שהייתה באיחוד אישי עם הממלכה המאוחדת עד הפיכתה לרפובליקה ב-1949 וצפון אירלנד שממשיכה להיות חלק מהממלכה המאוחדת. המרד האירי של 1798 חוק האיחוד של 1800, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הממלכה המאוחדת ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח' בשבט

ח' בשבט הוא היום השמיני בחודש החמישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמיני בחודש האחד עשר למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בח' שבט היא ברוב השנים פרשת בשלח. אבל אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצוה היא פרשת בא. ה'תשט"ו – ד"ר משה מרזוק ושמואל עזר מוצאים להורג במצרים, בעוון השתתפותם בחוליית ריגול וחבלה ישראלית, פעילות שנודעה בשם "העסק הביש". ה'תשנ"ז – הכנסת מאשרת את הסכם חברון. ה'תשע"ו – פיגוע דקירה בעותניאל בו נרצחה דפנה מאיר לעיני ילדיה ה'תרמ"ו – יעקב זרובבל, ממנהיגי הציונות הסוציאליסטית וחבר הוועד הפועל של ההסתדרות. (נפטר בה'תשכ"ז) ה'תרנ"ח – בצלאל בזק, פעיל ציבורי למען הציונות הדתית. (נפטר בה'תשל"ה) ה'תרצ"ה – רבקה גור, שחקנית ה'תש"ח – רבי ישכר דב רוקח (השני), האדמו"ר החמישי מבעלז. ה'תש"י – דוד טל, פוליטיקאי ישראלי. ה'תשי"ז – אורי מקלב, חבר כנסת מטעם יהדות התורה. ה'תש"ל – עמי סמולרצ'יק, שחקן ישראלי. ה'תצ"ג – הרב יעקב ריישר, רב בריישא, וורמייזא ומץ, פוסק ומחבר "עיון יעקב" ו"שבות יעקב". ה'תקי"ד – ר' יצחק (ויטה) בן יעקב לומברוזו (המהרי"ל), מגדולי רבני תוניסיה ואבי שושלת לומברוזו. ה'תקצ"ה – הרב יוסף ליג'י, רב ודרשן באזמיר ובקושטא. ה'תש"ב – פליקס האוסדורף, מתמטיקאי גרמני ממוצא יהודי (התאבד). (נולד בה'תרכ"ט) ה'תש"ב – רבי אריה פומרנצ'יק, מתלמידיו הקרובים של רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, ומחבר הספרים "תורת זרעים" ו"עמק ברכה". (נולד בט"ו בניסן ה'תרס"ח) ה'תש"ה – אלזה לסקר-שילר, משוררת יהודייה גרמנייה. (נולדה בה'תרכ"ט) ה'תשט"ו – משה מרזוק, איש מודיעין ישראלי. (נולד בה'תרפ"ז) ה'תש"ל – נפטרה לאה גולדברג, משוררת וסופרת, וכלת פרס ישראל. (נולדה בה'תרע"א) ה'תשל"ח – רבי יוסף מאיר כהנא, האדמו"ר מספינקא-ירושלים. (נולד בה'תר"ע) ז' בשבט – ט' בשבט שבט
ט' בשבט

ט' בשבט הוא היום התשיעי בחודש החמישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום התשיעי בחודש האחד עשר למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בט' שבט היא, ברוב השנים, פרשת בשלח. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת בא. בחסידות בעלזא חוגגים את הצלת הרבי הקודם ואחיו הרב מבילגורייא מידי הנאצים בשנת ה'תש"ד ה'תש"ד – אהרן רוקח (הרבי מבעלזא) ואחיו רבי מרדכי (הרב מבילגורייא) מגיעים לישראל ה'תרס"א – חיים גבתי, שר וחבר הכנסת מטעם המערך (נפטר ה'תשנ"א) ה'תרס"ט – יוסף בורג, רב, פילוסוף, שר, חבר הכנסת ויו"ר המפד"ל (נפטר ה'תש"ס) ה'תרצ"ג – מיכאל ששר (שרשבסקי), עיתונאי ואיש הגות ישראלי (נפטר ה'תשס"ו) ה'תש"ח – נתן שרנסקי, אסיר ציון ופוליטיקאי ישראלי ה'קל"ו – הר"ן, רבנו נסים בר ראובן גירונדי, מגדולי הראשונים בספרד, פוסק הלכה, פרשן תלמוד ומחשובי פרשני הרי"ף. (נולד ה'ע"ה בערך) ה'תקמ"ד – הרב אליהו ישראל, רב ואב בית דין באלכסנדריה (נולד ה'תע"ה) ה'תרכ"ה – ר' יהוסף שוורץ, שד"ר, מראשוני חוקרי ארץ ישראל בעת החדשה (נולד ה'תקס"ה) ה'תרס"ז – משה שטיינשניידר (רמש"ש), מייסד המחקר המודרני של הביבליוגרפיה העברית, היסטוריון ומזרחן, מגדולי מלומדי חכמת ישראל במערב (נולד ה'תקע"ו) ה'תשמ"ה – מנחם בדר, חבר הכנסת מטעם מפ"ם (נולד ה'תרנ"ה) ה'תשע"ו – הרב רפאל שמואלביץ, ראש ישיבת מיר ומחברי מערכת האנציקלופדיה התלמודית (נולד ה'תרצ"ח ) ח' בשבט – י' בשבט שבט
י' בשבט

י' בשבט הוא היום העשירי בחודש החמישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשירי בחודש האחד עשר למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי' שבט היא, ברוב השנים, פרשת בשלח. אבל אם בר המצוה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצוה היא פרשת בא. ד'תתקצ"ה – פוגרום ביהודי לאודה (אנ') ובישופסהיים (אנ') בבוואריה, בעקבות עלילת דם ה'תרצ"ט – היטלר מכריז בנאום לרגל יום השנה לעלייתו לשלטון כי אם תפרוץ מלחמה ייכחד הגזע היהודי באירופה ה'תשי"א – רבי מנחם מנדל שניאורסון מוכתר לאדמו"ר השביעי של חסידות חב"ד ה'תשט"ו – פנחס לבון מתפטר מתפקידו כשר הביטחון בעקבות מסקנות ועדת החקירה שהוקמה בעקבות הפרשה הידועה בשם פרשת לבון ה'תשס"ז – 3 הרוגים בפיגוע התאבדות במאפיה באילת ה'תרפ"ח – פטר גינז, נער כשרוני שנספה בשואה. ציור שלו, המתאר את כדור הארץ הנראה מהירח, התפרסם והעתק שלו נלקח על ידי האסטרונאוט אילן רמון לחלל (נפטר ה'תש"ד) ה'תרצ"א – הרב יעקב כ"ץ, ראש ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית בכפר חב"ד, ורב בית כנסת חב"ד בבני ברק. (נפטר ב-ה'תשע"ה) ה'תש"ח – רבי אלתר, מוזיקאי, כוכב ילדים ומלמד חרדי ישראלי ה'תשכ"א – אוולין הגואל, שחקנית ישראלית ה'תשכ"ט – הרב יוסף חיים קנטור, הרב הראשי לתאילנד ה'שכ"ה – רבי מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה), רב הקהילה האשכנזית וראש הישיבה בפדובה, ומגדולי הפוסקים בדורו. ה'תקמ"ב – רבי שלום שרעבי (הרש"ש), מקובל וראש ישיבת המקובלים בית אל, מחבר "נהר שלום". (נולד בה'ת"פ) ה'תקע"ג – רבי שלמה פלאם מלוצק (המגיד מלוצק), מתלמידי המגיד ממזריטש וממפיצי החסידות. אבי שושלת אדמו"רים. ה'תש"י – רבי יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חב"ד–לובביץ' (אדמו"ר הריי"צ). (נולד בה'תר"ם) ה'תשכ"א – חיים דב פרידברג, ביוגרף של משפחות רבנים ומחבר הספר "בית עקד ספרים". (נולד בה'תרל"א) ה'תשע"ד – אריאל שרון, ראש הממשלה האחד עשר של מדינת ישראל. (נולד בה'תרפ"ח) ט' בשבט – י"א בשבט שבט
י"א בשבט

י"א בשבט הוא היום האחד עשר בחודש החמישי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום האחד עשר בחודש האחד עשר למניין החודשים מניסן. על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"א שבט היא, ברוב השנים, פרשת בשלח. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השא או השג) פרשת בר המצווה היא פרשת יתרו. ה'תרפ"ט – נפתח הסניף הראשון של רוטרי ישראל ה'תרצ"ו – דוד פרנקפורטר מתנקש בחייו של הדיפלומט הנאצי הבכיר וילהלם גוסטלוף בדאבוס שבשווייץ ה'תש"ה – השואה: מתחילה צעדת המוות ממחנה הריכוז שטוטהוף ה'תש"ח – נפילת שבעת הנוטרים ה'תש"ט – מנורת שבעת הקנים, בעיצוב האחים שמיר, נבחרת כסמל מדינת ישראל ה'תשע"ג – הבחירות לכנסת התשע עשרה ה'תקצ"ח – הרב ישראל מאיר הכהן, "החפץ חיים" (נפטר ה'תרצ"ג) ה'תרי"ג – הרב משה גרינוולד, רב בחוסט שבהונגריה, אבי שושלת חסידות פאפא ומחבר שו"ת "ערוגות הבושם" (נפטר ז' באב ה'תר"ע) ה'תרנ"א – הרב ישעיהו שפירא או האדמו"ר החלוץ, מנהיג ורב ציוני (נפטר בה'תש"ה) ה'תרפ"ו – שושנה ארבלי-אלמוזלינו, שרת הבריאות וחברת הכנסת מטעם המערך ה'תש"ז – מייק בראנט, זמר ישראלי (התאבד ה'תשל"ה) ה'תש"ך – עופר שלח, עיתונאי ישראלי וחבר כנסת ה'תש"ם – יעל בר זוהר, ושחקנית ה'ת"ם – נתן העזתי, נביאה של התנועה השבתאית. ה'תשנ"ד – בני אמדורסקי, שחקן וזמר (נולד ה'תרצ"א). ה'תשס"ח – עוזי כהן פעיל פוליטי בליכוד ובעיר רעננה. ה'תשס"ט – הרב נח וינברג, מראשי תנועת החזרה בתשובה מייסד וראש ישיבת אש התורה. י' בשבט – י"ב בשבט שבט