פאני לוואלד

פאני לוואלד-שטאר (Fanny Lewald; נולדה כפאני מרקוס;‏ 24 במרץ 1811, קניגסברג, פרוסיה המזרחית – 5 באוגוסט 1889, דרזדן, גרמניה) הייתה סופרת יהודייה-גרמנייה משומדת. לוואלד נולדה בקניגסברג בפרוסיה המזרחית, הבכורה מתשעה ילדים לדייוויד מרקוס (שינה ללוואלד בשנת 1812) איש עסקים יהודי ואשתו ציפורה. בגיל 17 היא המירה את דתה והפכה לנוצריה פרוטסטנטית, כך גם שניים מאחיה, ואביה הותיר זאת כדי לסייע למצבם החברתי הבעייתי של ילדיו לאור האנטישמיות, בעיקר לאחר פרעות "הפ-הפ", אולם מיד לאחר ההטבלה היא התחרטה על המעבר לנצרות. עד גיל 14 לוואלד למדה בבית ספר פרטי, ולאחר מכן למדה בהתאם להשכלה שקיבלו הנשים באותה התקופה, לימודי עבודות בית, עבודות יצירה, נגינה בפסנתר ומעט קריאה. אך מדי פעם, בעת מחלתה של אמה, היא הייתה אחראית על בית הוריה. לוואלד טיילה בקונפדרציה הגרמנית, צרפת ואיטליה. מסעותיה הם שטיפחו את יכולותיה בכתיבה. בתחילה כתבה מספר מאמרים במגזין "Das Neue Europa" (אירופה החדשה) שהוציא בן דודה אוגוסט לוואלד, ובשנת 1841 היא פרסמה את רומנה הראשון "Der Stellvertreter" (הסגן). בשנת 1845 לוואלד עברה להתגורר בברלין שם פגשה והתאהבה בסופר אדולף שטאר (Adolf Wilhelm Theodor Stahr), שהיה גבר נשוי עם חמישה ילדים. הם התחתנו בשנת 1855 (לאחר גירושיו). לאחר מותו בשנת 1876 היא עברה לדרזדן, שם עסקה ביצירה ספרותית עד מותה בשנת 1889, למרות שנפטרה בדרזדן, היא נקברה בבית הקברות העתיק בויסבאדן. לוואלד כתבה מספר רב של ספרים, אך נודעה בעיקר על מאבקה לזכויות הנשים. המפורסמת שביצירותיה היא האוטוביוגרפיה שהחלה לכתוב בשנת 1858 בה סיפרה על מסעה הייחודי של אישה עם חופש רב יחסית לנשים במצבה באותה התקופה. היא ניסתה להעצים את כוחן של הנשים ולהוות עבורן דוגמה אישית, ושאפה לעודד נישואין בעקבות אהבה ולא כצורך חומרי עבור הנשים. מלבד האוטוביוגרפיה, היא כתבה על מצבן של הנשים המשרתות ובשנת 1863 ב"Osterbriefe für die Frauen" (מכתבי פסחא לנשים) היא תיארה, לעיתים קרובות באופן קיצוני, את החיים העלובים של משרתות, תופרות ועוד נשים העובדות בשכר נמוך, והיא הדגישה את העבודה כי שכר הנשים הוא תמיד הנמוך ביותר במשק. כדי לשנות את המצב הזה, היא דרשה חינוך גם עבור "בנות העניים", כמו גם, ביטוח בריאות וקצבת זקנה, ושייפתחו חדרי אוכל ופנימיות לנשים עובדות. בנוסף, היא קראה לנשים במעמד הביניים להביע הזדהות עם "אחיותיהן העניות" ולתמוך בהשכלתן. באוסף מאמריה משנת 1870 "Für und Wider die Frauen" (בעד ונגד נשים) היא הבהירה את עמדתה על אמנציפציה עבור נשים בנות מעמד הביניים, על השינוי והאפשרות שנשים תלמדנה בכל רמות ההשכלה ושתהיינה להם גישה לכל תחומי החיים הציבוריים, במסחר, במלאכה, אמנויות, ובפוליטיקה. אולם לוואלד לא קראה לשינוי רדיקלי. היא סברה כי התקדמות תתרחש צעד אחר צעד, ונדרש שינוי לא רק באמצעות חקיקה, אלא גם במה שכינתה כ"השחרור העצמי של נשים". הרעיון שלה היה מבוסס על שחרור מתלות המשפחה או הבעל על ידי הטמעת הנשים בנורמות והערכים הקיימים כבר בעולם המקצועי הגברי. באותה מידה, היא לא רצתה עבור עצמה להיות חלק מנישה מיוחדת כאישה סופרת וסירבה להיקרא כך. 1842 Clementine, Leipzig 1843 Jenny, Leipzig 1843 Einige Gedanken über Mädchenerziehung, Königsberg 1843 Andeutungen über die Lage der weiblichen Dienstboten, Leipzig 1845 Eine Lebensfrage 1847 Diogena 1847 Italienisches Bilderbuch, Berlin 1849 Prinz Louis Ferdinand, Breslau 1850 Erinnerungen aus dem Jahr 1848, Braunschweig 1851 Dünen- und Berggeschichten 1851 England und Schottland, Braunschweig 1856 Die Kammerjungfer, Braunschweig 1861–1863 Meine Lebensgeschichte, Berlin 1863 Osterbriefe für die Frauen 1868 Erzählungen (‏ 3 כרכים) 1870 Für und wider die Frauen, Berlin 1875 Benvenuto, Ein Roman aus der Künstlerwelt. Berlin 1887 Erinnerungen an Franz Liszt 1887 Erinnerungen an Fürst Hermann von Pückler-Muskau 1887 Die Familie Darner, Berlin 1888 Zwölf Bilder aus dem Leben מדיה וקבצים בנושא פאני לוואלד בוויקישיתוף פאני לוואלד, באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 1911 (באנגלית) פאני לוואלד, באתר fembio.org (בגרמנית) פרסומיה של פאני לוואלד, באתר קטלוג הספרייה הלאומית בגרמניה כריסטיאן לינדר, התכתובות בין פאני לוואלד וקרל אלכסנדר סאקס-ויימאר (בגרמנית) הסופרת פאני לוואלד נולדה לפני 200 שנה (בגרמנית) פאני לוואלד, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) ספריה של פאני לוואלד הנמצאים באינטרנט פאני לוואלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פאני לוואלד בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פאני לוואלד (1811-1889), דף שער בספרייה הלאומית