laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי ניו זילנד – צרפת

יחסי ניו זילנד–צרפת מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין ניו זילנד לרפובליקה הצרפתית. היחסים בין המדינות בדרך כלל טובים, והם אף היו בעלות ברית במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, למעט תקופה קצרה בשנות ה-80 ובשנות ה-90, בשל המתיחות שנוצרה בעקבות הניסויים הגרעיניים של צרפת בפולינזיה והטבעת האונייה ריינבו וורייר בנמל אוקלנד בשנת 1985. בשנת 2003 נחתם הסכם בין המדינות לתיחום הגבול הימי בין טוקלאו וואליס ופוטונה. בעקבות הטבח בכרייסטצ'רץ' ב-15 במרץ 2019, ראש ממשלת ניו זילנד, ג'סינדה ארדרן ונשיא צרפת עמנואל מקרון, ערכו יחד את ועידת קריאה לפעולה בכרייסטצ'רץ' במאי 2019, שהתחייבה להתנגד לקיצוניות אלימה באינטרנט. ניו זילנד וצרפת היו שותפות סחר גדולות מאוד בשנים האחרונות, כאשר צרפת ממוקמת כשותפת הסחר ה-15 בניו זילנד בשנת 2007 עם יצוא בהיקף של 401.3 מיליון דולר ניו זילנדי (בעיקר: בשר כבש, פילה דג, בשר צבי ותרופות) והיבוא בסך 679.6 מיליון דולר ניו זילנדי (בעיקר: מכוניות, ציוד יין ומכונות). לצרפת השקעות רבות וחלקן גדולות, בכלכלה הניו זילנדית, במיוחד בתעשיית היין הניו זילנדי הכוללת את Veuve Clicquot Deutz הדומה מאוד לתעשיית היין בצרפת. יופלה היא חברה מרכזית בניו זילנד והיא מחזיקה באחד ממותגי היוגורט הידועים ביותר בענף המזון החקלאי הניו זילנדי. השקעות צרפתיות גדולות אחרות בוצעו בתחום התחבורה והתקשורת של ניו זילנד (Alstom, Alcatel) וניהול הפסולת (ONYX). ניו זילנד מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז בלבד. מאידך, צרפת מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון ו-5 קונסוליות באוקלנד, כרייסטצ'רץ', דנידין, הייסטינגס וקווינסטאון. מדיה וקבצים בנושא יחסי ניו זילנד – צרפת בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
הדיוויזיה ה-240 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-240 (בגרמנית: 240. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה. הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, ולמפקדה מונה קרל פרידריך גוטפריד מילר. במהלך שנת 1917 היא השתתפה בקרב פשנדל ובקרב קמברה, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-19 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
מוסקו לוי בוקו

מוסקו לוי בוקו (בצרפתית: Mosco Levi Boucault;‏ נולד ב-14 בדצמבר 1944), שנודע גם כ"אלן מוסקו" (Alain Mosco), הוא במאי סרטים תעודיים יהודי-צרפתי, יליד בולגריה. לוי בוקו "הצטיין ביכולתו לחדור, לרוב לבדו, לעומקן של סוגיות קשות", מתוך "שאיפה להבין עד הסוף את הדברים". מוסקו לוי בוקו נולד בשנת 1944 בבולגריה. בגיל 10 היגר עם הוריו לצרפת ובהמשך התאזרח בה. אביו נפטר בשנת 1956, זמן קצר אחרי הגירתם. בילדותו ובצעירותו, בהחלטת אמו, שעברה את תקופת הרדיפות נגד היהודים בימי מלחמת העולם השנייה, נודע בשם המשפחה הצרפתי בוקו. בהמשך השתמש בשם אלן מוסקו. לוי בוקו הוא בוגר התיכון אוגוסטן טיירי בעיר בלואה. בבגרותו חזר להשתמש גם בשני שמותיו היהודים - מוסקו לוי. 2008 - כוכב ה-SCAM - Société civile des auteurs multimédia (החברה האזרחית של יוצרי מולטימדיה בצרפת) 2009 הכוכב של SCAM 2014 - פרס שארל ברבאן (Charles Brabant) על מפעל חייו בתחום הקולנוע התיעודי 1977: Je veux mourir dans la patrie de Jean-Paul Sartre (רוצה למות במולדתו של ז'אן-פול סארטר) – סרט תיעודי קצר 1977 : Who's Who (מי הוא מי?) סרטים שמוקדשים לשבעה גיבורים יהודיים – חמישה ילידי פולין ושניים ילידי רומניה – שגויסו על ידי המפלגה הקומוניסטית הצרפתית למחתרת ההתנגדות האנטי-נאצית של מיסאק מנוחיאן, FTP-MOI‏ (Franc-tireurs-Partisans - Main d'oeuvre immigrée), שפעלה בשנים 1942–1943 וביצעה פיגועים נגד הכובשים הנאצים ויעדים נאציים בצרפת הכבושה. 1985: Des terroristes à la retraite (טרוריסטים בפנסיה) 1991: Mémoires d'Ex - Debout les damnés (זיכרונות הוותיקים – קומו עלובי הארץ) 1991: Mémoires d'Ex - Du passé faisons table rase (זיכרונות הוותיקים - הבה נעשה מן העבר דף חדש) 1991: Mémoires d'Ex - Suicide au comité central (זיכרונות הוותיקים - התאבדות בוועד המרכזי) 1993: Ni travail, ni famille, ni patrie - Journal d’une brigade (יומנה של בריגדה - ללא עבודה, ללא משפחה, ללא מולדת) – על חברי הבריגדה המחתרתית FTP-MOI בטולוז 1997: Philadelphia: fusillade de Mole Street (פילדלפיה: תקרית ירי במול סטריט) 1999: Un crime à Abidjan (רצח באביג'אן) – על שיטות הפעולה והחקירה של המשטרה באביג'אן 2006: Berlusconi, Affaire Mondadori (ברלוסקוני, פרשת מונדאדורי) – על השתלטותו של סילביו ברלוסקוני על ההוצאה לאור מונדאדורי 2007: Un corps sans vie de 19 ans (גופה בת 19) 2008: Roubaix, commissariat central, affaires courantes (רוּּבֶּה, תחנת משטרה מרכזית, פעילות שגרתית) – על סוגיית רציחתה של אישה מבוגרת של ידי שתי שכנותיה הנרקומניות. הסרט התיעודי עובד אחר כך לסרט עלילתי ארוך על ידי ארנו דפלשן תחת הכותרת Roubaix, une lumière ("רובה, אור", 2019) 2011: Ils étaient les Brigades rouges (הם היו הבגירדות האדומות) – שבו תיחקר הבמאי כמה מחברי הבריגדות האדומות שהשתתפו בחטיפתו ורציחתו של אלדו מורו 2019: Corleone, le parrain des parrains (קורלאונה, סנדק הסנדקים) – על עלייתו ונפילתו של ראש המאפיה, טוטו רינה Les sourires (החיוכים) – תוכניות קצרות שבהן מספרים אנשי תרבות ידועים סיפורים מצחיקים Philippe Broussard Dans la tête du vrai parrain Le Monde p.20 27/8/2019 מוסקו לוי בוקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) על סרטו קולרלאונה - מוסקו לוי בוקו - "הסנדק של הקולנוע התיעודי" Ph. Broussard Le Monde 2019 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוסקו לוי בוקו".
קרלוס בורחס

קרלוס בורחס (בספרדית: Carlos Borges;‏ 14 בינואר 1932 – 5 בפברואר 2014) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ. בורחס נולד ב-14 בינואר 1932 במונטווידאו שבאורוגוואי, שם גם נפטר בגיל 82. הקיצוני שמאלי הגיע לפניארול ממחלקת הנוער שלה, אתלטיקו פניארול, ושיחק בקבוצה הבוגרת לכל אורך שנות החמישים כשהוא זוכה עימה ב-7 תוארי אליפות ובגביע ליברטדורס ב-1960. לאחר מכן עבר בורחס ב-1961 למועדון הארגנטינאי ראסינג קלוב איתו היה שותף לאליפות בעונתו הראשונה. בפרק האחרון של הקריירה שלו חזר לשחק באורוגוואי, בהורקאן בוסאו, עד שפרש ב-1964 במדי פלטנסה מליגת המשנה הארגנטינאית. בנבחרת אורוגוואי ערך 35 הופעות, בהן כבש 10 שערים בין השנים 1954–1959. במונדיאל 1954 היה חלק מסגל הנבחרת וכבש 4 שערים לכל אורך הטורניר, כולל שלושער נגד סקוטלנד. הוא סיים עם אורוגוואי במקום הרביעי, ובסיום הטורניר סיים במקום השלישי במלכות השערים. שנתיים לאחר המונדיאל זכה בקופה אמריקה 1956. בורחס היה השחקן הראשון שכבש בטורניר הקופה ליברטדורס, וגם לאחד משחקני אורוגוואי הראשונים להבקיע שלושער במשחק במונדיאל, כאשר עשה זאת נגד סקוטלנד במונדיאל 1954. פניארול אליפות אורוגוואי (7): 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959, 1960 קופה ליברטדורס: 1960 ראסינג קלוב אליפות ארגנטינה: 1961 נבחרת אורוגוואי קופה אמריקה: 1956 מקום רביעי בגביע העולם: 1954 קרלוס בורחס, באתר Transfermarkt קרלוס בורחס, באתר Soccerway קרלוס בורחס, באתר WorldFootball.net קרלוס בורחס, באתר National Football Teams קרלוס בורחס, באתר FootballDatabase.eu
חסאן דיאב

חסאן דיאב (בערבית: حسان دياب; נולד ב-6 בינואר 1959) הוא פוליטיקאי ומהנדס לבנוני מוסלמי סוני, שכיהן כראש ממשלת לבנון. דיאב נולד בביירות בירת לבנון ב-1959. בשנת 1981 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת תקשורת מאוניברסיטת לידס באנגליה. ב-1982 סיים תואר שני בהנדסת מערכות מאוניברסיטת סארי באנגליה וב-1985 סיים דוקטורט בהנדסת מחשבים באוניברסיטת באת' באנגליה. היה פרופסור להנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטה האמריקנית בביירות. בין השנים 2004 ל-2006 ייסד את הקולג' להנדסה וכיהן כנשיא באוניברסיטת דופאר במסקט בעומאן. פרסם למעלה מ-120 מאמרים בכתבי עת מדעיים ובכנסים. מאוקטובר 2006 עד יוני 2011, היה סגן הנשיא לתוכניות מחוזיות חיצוניות באוניברסיטה. ב-13 ביוני 2011, מונה לשר החינוך וההשכלה הגבוהה של ממשלת לבנון ושימש בתפקידו זה עד לפברואר 2014. ב-19 בדצמבר 2019 השיג 69 חתימות של חברי הפרלמנט הלבנוני, הרוב הדרוש לתמיכה במועמדותו לתפקיד ראש הממשלה במקום סעד אל-חרירי שהתפטר מוקדם יותר, בשל ההפגנות והמשבר הפוליטי בלבנון ב-2019. בעקבות זאת הטיל הנשיא מישל עאון עליו את הרכבת הממשלה. דיאב נחשב מקורב לתנועת חזבאללה. ב-10 באוגוסט 2020 הודיע על התפטרותו מראשות הממשלה עקב הפיצוץ בנמל ביירות. במקומו מונה מוסטפא אדיב. בינואר 2021 שב לתפקיד על מנת לנסות להרכיב ממשלה, אך נכשל בכך לכן ביולי 2021 החליף אותו נג'יב מיקאתי. נשוי לנוואר רדוואן אל-מוולווי ואב לשלושה, מתגורר בבירה ביירות. מדיה וקבצים בנושא חסאן דיאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חסאן דיאב Lebanon protests: University professor Hassan Diab nominated to be PM, ידיעה ב-BBC,‏ 19 בדצמבר 2019 (באנגלית), ובה פרטים ביוגרפיים על דיאב "Roadblocks across Lebanon as anger rises over Diab pick as PM". Al Jazeera. ארכיון מ-21 בדצמבר 2019. נבדק ב-20 בדצמבר 2019. {{cite news}}: (עזרה) הביוגרפיה באתר הרשמי ידיעה בדיילי סטאר, 19 בדצמבר 2019. רועי קייס, ראש ממשלת לבנון הודיע על התפטרותו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 באוגוסט 2020
החבילה

האם התכוונתם ל... החבילה (סרט, 1989) – סרט פעולה אמריקאי החבילה (סרט, 2018) – סרט קומדיה שחורה של נטפליקס
תעודת יושר

תעודת יושר היא מסמך רשמי המונפק לאחר בדיקת רקע על ידי המשטרה, סוכנות אכיפה או זרוע אחרת של הממשלה המצהירה כי לבעל התעודה אין עבר פלילי. רישום פלילי עשוי לכלול מעצר, הרשעה, והליכים פליליים. תעודת יושר מכונה בכינויים נוספים: "תעודת התנהגות טובה", באנגלית היא מכונה "תעודת משטרה (Police certificate)", בהונג קונג היא מכונה "תעודת אזרח טוב (good citizen certificate)" ובאוסטרליה מכונה "בדיקת היסטוריה לאומית של המשטרה (national police history check)". המבקשים תעודת יושר עשויים להידרש למסור טביעות אצבעות ומידע אישי מסוים, כדי שבקשתם תיבדק, והמשטרה או הסוכנות הממשלתית עשויים לגבות אגרה. הדרישה לתעודת יושר עלולה להופיע בעיקר במקרה של הגשת בקשה לקבלת אישור שהייה ובמקרה של הגשת מועמדות לתפקידים מקצועיים, בעיקר בתחומי החינוך ואכיפת החוק. בישראל חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים אפשר לאדם לקבל מהמשטרה תדפיס מהמרשם הפלילי אודותיו, ותדפיס זה, כאשר הוא נקי מהרשעות, שימש את האדם כתעודת יושר. ביולי 2022 בוטל חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים והוחלף בחוק המידע הפלילי ותקנת השבים, האוסר מסירת תדפיס מהמרשם הפלילי לאדם נשוא המידע, אך מאפשר, לפי בקשת האדם, להעביר מידע אודותיו לגוף הזכאי לקבלו, לשם מתן זכות מסוימת לאדם זה, למשל קבלת רישיון נהיגה ברכב ציבורי או הגשת הצעה במכרז. מדיה וקבצים בנושא תעודת יושר בוויקישיתוף בקשה לתעודת מידע פלילי, באתר משטרת ישראל חן מענית, ‏בירור עבר פלילי: הזכות לשמור את השלדים בארון, באתר גלובס, 7 ביולי 2016 מותר למעסיק לדרוש מידע אודות עבר פלילי ביחסי עבודה, באתר המדרשה לניהול וביטחון, ‏14 בפברואר 2019 עו"ד אורלי אבירם, האם למעסיק מותר לשאול אתכם על עבר פלילי?, באתר כלכליסט, 1 בפברואר 2021 עיקרי הרפורמה בחוק המידע הפלילי ותקנת השבים, באתר משרד המשפטים, ‏12 ביולי 2022 איך להשאיר את העבר מאחורינו - כל הדרכים להשגת תעודת יושר, באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2023 עיון של אדם במידע פלילי (מרשם פלילי או משטרתי) על עצמו, באתר כל זכות ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
K Bye for Now (SWT Live)

K Bye for Now (SWT Live) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה. אלבום ההופעה יצא לאור ב-23 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס. באלבום עצמו התארחו אומנים כמו: ניקי מינאז', ביג שון וצ'יילדיש גמבינו. גרנדה יצאה לסיבוב הופעות עולמי הנקרא "Sweetener World Tour", בתחילת מרץ 2019, על מנת לקדם את אלבומיה האחרונים Thank U, Next ו-Sweetener. ב-17 באוקטובר 2019, גרנדה צייצה בחשבון הטוויטר והעלתה תמונה של עריכת קובצי הקול במחשב הנייד שלה וכתבה "עומדת להתחיל לדחוס ולבחור את המודעות / רגעי הביצוע האהובים עלי בטיסה זו ... למקרה שתרצה יום אחד אלבום חי". במהלך חודש בנובמבר 2019, המשיכה גרנדה לחשוף תמונות מתוך האלבום על ידי שיתוף תמונות נוספות בעמוד האינסטגרם שלה, כאשר השמיעה קובצי שמע שנקראו על שם ערים שונות בהן הופיעה. ב-1 בדצמבר, גרנדה שיתפה עדכון על הפקת האלבום. ב-10 בדצמבר, גרנדה הגיבה בחיוב לאוהד ששאל אם אלבום חי יגיע לפני סוף השנה. ב-11 בדצמבר, האלבום הועלה לצורך שמירה מוקדמת בספוטיפיי ובו גם חשפה את רשימת הרצועות באינסטגרם שלה. ב-22 בדצמבר, גרנדה חשפה ששמו של האלבום K Bye for Now (SWT Live), וציינה שיעלה באותו הלילה לרשתות החברתיות בתום סיום המופע האחרון שלה מתוך סבב ההופעות שלה "Sweetener World Tour", שהתקיים באינגלווד שבקליפורניה, באותו היום. מידע על האלבום K Bye for Now באתר MusicBrainz מידע על האלבום K Bye for Now באתר AllMusic האלבום K Bye for Now באתר Discogs האלבום K Bye for Now באתר ספוטיפיי האלבום K Bye for Now באתר יוטיוב אתר חברת התקליטים ריפבליק רקורדס k bye for now (swt live) by Ariana Grande (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-04-27 Record Store Day 2021 Releases (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-04-27 CDJapan : k bye for now (sweetener Live) Ariana Grande CD Album (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-04-27
בר כוכבא ברטיסלאבה

בר כוכבא ברטיסלאבה (בצ'כית: ŽPSK Bar Kochba Bratislava - Židovský Plavecký A Športový Klub Bar Kochba Bratislava) היה מועדון ספורט ושחייה יהודי, מהעיר ברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה. מועדון הספורט המוביל בסלובקיה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. המועדון זכה 3 פעמים ברציפות (1936–1938) באליפות צ'כוסלובקיה. באביב 1929 פרשו שחיינים ובראשם מנהלם, וילהלם לנארט, מקבוצת מכבי ברטיסלאבה והקימו את מועדון השחייה בר כוכבא ברטיסלאבה. המועדון היה חבר באיגוד מכבי העולמי. כבר בשנתו הראשונה בשנת 1930 מנה המועדון כ-500 חברים. בשנת 1931 הצטרף השחיין המוביל בצ'כוסלובקיה פבל שטיינר שזכה באליפות אירופה בשחייה באותה שנה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי. יחד עם שטיינר הצטרפו למועדון שחיינים ושחקני כדורמים מצטיינים כמו: ארנסט ריינר, ג'ורג שוורץ ופרנטישק שולץ. מועדון בר כוכבא ברטיסלבה השתתף במכביה הראשונה (1932) ובמכביה השנייה (1935) וזכה במדליות רבות ולהישגים נאים. בשנת 1935 זכה המועדון במקום השלישי הכללי באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה בפראג. לאחר שמכבי העולמי החליט להחרים את המשחקים האולימפיים שנערכו בברלין בשנת 1936, שחייני הנבחרת הצ'כוסלובקית היהודים (פבל שטיינר, אדיטה קפיחובה, קלרה מג'ירובה, היינץ בדרלה ומרטין פרוכט) קיבלו עונשים והמועדונים היהודיים קיבלו קנסות. ביולי אותה שנה באליפות צ'כוסלובקיה לנוער שנערכה בלטנוביצה זכה המועדון במקום הראשון הכללי ושבוע לאחר מכן באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה בפראג זכה המועדון באליפות הכללית. באליפות סלובקיה שנערכה במאי 1937 זכה המועדון באליפות הכללית בכל קטגוריות הגיל. השיא היה ניצחון של המועדון במשחק כדורמים נגד קבוצה מעורבת 13–1. באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה בברטיסלאבה באוגוסט אותה שנה זכה המועדון במקום הראשון הכללי, ראשון בגברים ושני בנשים. באליפות צ'כוסלובקיה שנערכה ביולי 1938 זכה המועדון שוב במקום ראשון באליפות הכללית, ראשון בגברים לפני הגיבור פראג (מועדון יהודי) וראשון בנשים. בינואר 1939 המועדון התפורר כי מרבית חבריו עזבו ללונדון. המועדון פורק רשמית ב-26 בספטמבר 1940, אז יצא צו ממשלתי על פירוק כל האגודות היהודיות בסלובקיה. יהודים וספורט אירנה קרפלס חדשות הספורט, הארץ, 23 בדצמבר 1938 Dr. Peter Bučka, Ph.D, Jewish Swimming and Sports Club Bar Kochba Bratislava – the Most Successful Sports Club of Slovakia in the Interwar Period (בצ'כית) תמונה - משתתפים התחרות שחיה של מועדון הספורט 'בר כוכבא', ברטיסלבה, סלובקיה, 1931, באתר בית התפוצות מוזיאון העם היהודי Dr. Peter Bučka, Ph.D, Jewish Swimming and Sports Club Bar Kochba Bratislava – the Most Successful Sports Club of Slovakia in the Interwar Period (בצ'כית) תמונה של רביעיית שחייניות בר כוכבא ברטיסלאבה, באתר בית התפוצות מוזיאון העם היהודי תמונה של רביעיית שחיינים בר כוכבא ברטיסלאבה, באתר בית התפוצות מוזיאון העם היהודי
פרטהומוק

פרטהומוק (בהונגרית: Fertőhomok) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בפרטהומוק חיו שני יהודים בשנת 1880. מדיה וקבצים בנושא פרטהומוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטהומוק (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
פרטראקוש

פרטראקוש (בהונגרית: Fertőrákos) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בפרטראקוש חיו תשעה יהודים בשנת 1880 ושני יהודים בשנת 1910. מדיה וקבצים בנושא פרטראקוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטראקוש (בהונגרית) פרטראקוש, ברשת החברתית אינסטגרם נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
פרטספלק

פרטספלק (בהונגרית: Fertőszéplak) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. בפרטספלק חיו מעט יהודים בתקופות זמן שונות: מדיה וקבצים בנושא פרטספלק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטספלק (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
המטבעה הלאומית של מקסיקו

לה קאסה דה מונדה דה מקסיקו הוא המטבעה הלאומית של מקסיקו והוא נחשב למטבעה הוותיקה ביותר ביבשת אמריקה. המטבעה המקסיקנית הוקמה בשנת 1535 על ידי המשנה למלך הספרדי אנטוניו דה מנדוסה על פי צו מהכתר הספרדי ליצור את המטבעה הראשונה ביבשת אמריקה. מטבעות הכסף של המטבעה ויורשו, פסו מקסיקני, הופצו באופן נרחב ביבשת אמריקה ואסיה עד המאה ה-19 והמטבעה הייתה לבסיס המטבעות הלאומיים המודרניים של מדינות רבות באזורים אלה בעולם, כולל דולר אמריקני, ין יפני ורנמינבי. מאז 1983 מיוצרים מטבעות רק בסן לואיס פוטוסי. המטה העתיק הוא כיום מוזיאון לאומי לתרבויות (Museo Nacional de las Culturas) במקסיקו סיטי. הלקוח העיקרי של הוא בנק מקסיקו. מאז 13 בינואר 2014 מנכ"ל המטבעה הוא גיירמו הופקינס גאמז. ב-6 באוגוסט 2019 חנות של המודעה נשדדה על ידי 3 שודדים שנטרלו את המאבטח והצליחו לגנוב מטבעות ושעונים בשווי 2 מיליון דולר (כ-50 מיליון פסו). פסו מקסיקני אתר האינטרנט הרשמי של המטבעה הלאומית של מקסיקו (בספרדית) "Nuestra Casa". La Casa de Moneda de México. אורכב מ-המקור ב-5 באפריל 2012. נבדק ב-30 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Journals of the Continental Congress, Volume 28. 1785. pp. 354–357. נבדק ב-2008-02-05. Global Financial Data, web.archive.org, ‏29 בספטמבר 2007
אבינו (סרט)

אבינו (באנגלית: The Bouncer) הוא סרט פשע ישראלי משנת 2016, בכתיבתו ובבימויו של מני יעיש, עם מוריס כהן, רותם זיסמן כהן ואלון דהן בתפקידים הראשיים. העלילה היא על זוג נשוי שרוצה להביא ילד לעולם. הגבר רוצה להיות אב ומבקש את עזרת אבינו שבשמיים ומכאן שם הסרט. עובדיה (מוריס כהן) הוא בעל חברה קטנה להובלות. להשלמת הפרנסה הוא עובד כשומר במועדון הלילה "שמיים" המנוהל על ידי מיקי מכלוף (חיים זנאתי) ואחיו ויקטור (ויקטור מימון) וחזי (יעקב זדה דניאל). עובדיה נשוי לרחל (רותם זיסמן כהן) העובדת כקופאית. הם מנסים חמש שנים להיכנס להריון. למרות טיפולי הפוריות ולמרות פניה לרב ותפילות לאבינו שבשמיים הם לא מצליחים. למועדון שמיים מגיעים מידי לילה העבריין שלום רוזנטל (אלון דהן) ויד ימינו רמי (הרצל טובי). שלום עוסק בחלוקת סמים, הלוואות בשוק האפור, סחר ברכוש גנוב ועוד. בשירותים במועדון מוכר עוזרו, רומנו (דורון בן-דוד), סמים לכל מי שרוצה. שלום מבחין בכושרו האלים של עובדיה לסלק מתפרעים במועדון. הוא מנסה לרתום אותו לשרותו כגובה חובות ומבטיח לו משכורת בסכום עתק אבל עובדיה מסרב. כישלונות טיפולי הפוריות מובילים למתח בן שני בני הזוג. עובדיה מחליט להמשיך את הטיפולים במרפאה פרטית שם מבטיחה לו הרופאה (יעל הדר) הצלחה. עובדיה זקוק לכסף כדי לממן את הטיפולים ואז הוא נשבר ומסכים לעבוד בשביל שלום. עובדיה הוא לא אלים מטבעו אך נאלץ כעת לפעול באלימות קשה נגד אנשים שחייבים כסף לשלום. לאט לאט הוא נכנס לעולם הפשע. כאשר הוא מתבקש "לכסח את הצורה" לנהג מונית מבוגר (אברהם סלקטר) הוא מרחם עליו ומשחרר אותו בהוראה ש"ייעלם". רחל נכנסת להריון ועובדיה נתון כבר לחסדיו של שלום הכופה עליו באיומים את רצונו. שלום רוצה להשתלט באלימות על המועדון של האחים מכלוף. הוא פוקד על עובדיה להשאיר את דלת המועדון האחורית פתוחה לאחר יציאת הבליינים, כדי שיוכל לחדור למועדון ולחסל את כל האחים מכלוף. עובדיה נמצא במשבר איום, מצד אחד אינו רוצה לבגוד במעבידיו ומצד שני רוצה לסיים את ההריון של אשתו. ההחלטה שלו מובילה לסוף טרגי. מוריס כהן זכה בפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר ובפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, שירה ארד זכתה בפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר. הסרט היה מועמד לעוד עשרה פרסי אופיר. "אבינו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבינו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אבינו", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אבינו", באתר אידיבי "אבינו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אבינו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לסרט אבינו, באתר יוטיוב מאחורי הקלעים של אבינו, באתר יוטיוב אורון שמיר, עכבר העיר, "אבינו": להיט, למרות התסריט, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2016 אורי קליין, ב"אבינו" מני יעיש מגשים את ההבטחה שהיתה גלומה בסרטו הראשון, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2016 נירית אנדרמן, "סופת חול" זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2016 נירית אנדרמן, הסרטים "אבינו" ו"וסופת חול" מובילים את רשימת המועמדים לפרסי אופיר, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2016
מיל מי-6

מיל מי-6 או מי-6 (באנגלית: Mil Mi-6, ברוסית: Ми-6. קוד נאט"ו: הוּק – Hook) הוא מסוק תובלה כבד סובייטי ואחר כך רוסי, שתוכנן ויוצר על ידי מפעל המסוקים של מוסקבה ע"ש מ.ל. מיל, כיום יצרנית המסוקים הרוסית מיל. המסוק יוּצר במספרים גדולים לשימושים צבאיים ואזרחיים, והיה המסוק הגדול ביותר שיוּצר עד שהמסוק מיל מי-26 הוכנס לייצור בשנת 1980. מדיה וקבצים בנושא מיל מי-6 בוויקישיתוף רוסיה "Mil's heavylift helicopters : Mi-6, Mi-10, V-12 and Mi-26". Gordon, Yefim; Komissarov, Dmitriy; Komissarov, Sergey. Hinkley: Midland ,2005. עמ'. 5–36. ISBN 1857802063. ערך זה הוא קצרמר בנושא מסוקים ובנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי ונואטו–צרפת

יחסי ונואטו–צרפת מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין רפובליקת ונואטו לרפובליקה הצרפתית. בשנת 1906 הוחלט על שלטון משותף של בריטניה וצרפת בוונואטו, בשנת 1980 הם העניקו לה את עצמאותה. היחסים בין צרפת וונואטו התנדנדו על ידי סדרת משברים בשנות ה-80, והתערערו לחלוטין בכמה הזדמנויות, כאשר ונואטו גירשה את שגריר צרפת בשנת 1981, בשנת 1984 ובשנת 1987. בשנת 1980, ונואטו גינתה את הניסויים הגרעיניים של צרפת בפולינזיה הצרפתית. בשנת 1985, האונייה ריינבו וורייר של גרינפיס התקבלה על ידי ממשלת וולטר ליני בפורט וילה, ופקיד בכיר מוונואטו אף נותר על סיפונה במהלך מסע המחאה של הספינה למורורואה. לאחר הטבעת האונייה ריינבו וורייר באוקלנד האשים ליני את צרפת בגלוי כי ביצעה "מעשה טרור". היחסים השתפרו משנות ה-90 ואילך, והיום, צרפת מספקת סיוע בפיתוח ונואטו. שתי המדינות חולקות גם יחסים כלכליים ותרבותיים טובים; שתי המדינות חברות בארגון הבינלאומי של לה פרנקופוני. ונואטו מחזיקה בצרפת קונסוליה בפריז בלבד. מאידך, צרפת מחזיקה בוונואטו שגרירות בפורט וילה בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי ונואטו–צרפת בוויקישיתוף יחסי ונואטו–צרפת באתר משרד החוץ הצרפתי אתר על יחסי מדינות
החבילה (סרט, 2018)

החבילה (באנגלית: The Package) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי של נטפליקס. הוא עלה לשירות ההזרמה של החברה ב-10 באוגוסט 2018. חבורת נערים יוצאת לקמפינג בטבע. כשהם משתכרים, אחד מהם חותך בטעות את איבר מינו. התאונה המצערת גוררת את החבורה למסע נגד הזמן, בניסיון להציל את איבר המין של חברם. דניאל דוהני – שון פלויד ג'רלדין ויסוונאת'ן – בקי אבלר סיידי קאלבנו – שרה לוק ספנסר רוברטס – דוני אדווארדו פרנקו – ג'רמי אבלר אלכסנדר קלוורט – צ'אד בלייק אנדרסון – חייל רד-נק שוגר לין בירד – שריל מייקל אקלונד – פקיד בתחנת דלק גארי ג'ונס – דוקטור טרימבל בינואר 2017 הודיעה נטפליקס כי תפיק את התסריט לסרט "אמוג'י חציל" שכתבו קווין בורוס ומאט מידר. ביולי 2017 נודע כי במאי הסרט יהיה ג'ייק שימנסקי. באוגוסט 2017 לוהקו השחקנים דניאל דוהני, ג'רלדין ויסוונאת'ן, סיידי קאלבנו, לוק ספנסר רוברטס ואדווארדו פרנקו, ושם הסרט שונה ל"החבילה". הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-10 באוגוסט 2018. "החבילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "החבילה", באתר נטפליקס "החבילה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "החבילה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kit, Borys (2017-01-26). "Netflix Wins Bidding War for 'Eggplant Emoji' From Ben Stiller, 'Workaholics' Creators (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2017-07-13. Kit, Borys (2017-07-10). "'Eggplant Emoji' Comedy Taps 'Tour de Pharmacy' Director (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2017-07-13. Kroll, Justin (2017-08-16). "Netflix Rounds Out Cast for Ben Stiller-Produced 'Eggplant Emoji'". Variety. נבדק ב-2017-07-13. "The Package". Youtube. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה) "The Package". Netflix Media Center. אורכב מ-המקור ב-2018-05-04. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
גביע אינטראמריקנה

גביע אינטראמריקנה (בספרדית: Copa Interamericana, באנגלית: Interamerican Cup) היה טורניר כדורגל שנערך בין השנים 1968 ועד 1998. הטורניר הפגיש את הזוכה בגביע ליברטדורס של קונפדרציית CONMEBOL (דרום אמריקה) ואת הזוכה בגביע CONCACAF לאלופות של קונפדרציית CONCACAF (צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים). לאחר הפסקה של 19 שנים בשנת 2024 מתוכנן לקיים את התחרות מחדש. ארגנטינה מקסיקו צ'ילה קולומביה אורוגוואי פרגוואי ארצות הברית 14 פעמים - CONMEBOL 4 פעמים - CONCACAF מדיה וקבצים בנושא גביע אינטראמריקנה בוויקישיתוף גביע אינטראמריקנה באתר RSSSF