תאודורה הקדושה מסיחלה

תאודורה הקדושה מסיחלה (ברומנית: Sfânta Teodora din Sihla או ,"תאודורה האדוקה" Cuvioasa Teodora, נ' בערך 1650 - מ' בערך 1720-1730) הייתה נזירה ילידת מולדובה, ברומניה של היום, שחיה במאה ה-17 ושהודות לסגנון חייה הסגפני ולמעשי נסים ששמה היה כרוך בהם, הוכרזה כקדושה של הכנסייה האורתודוקסית. הייתה הרומנייה הראשונה שהוכרזה קדושה של הכנסייה. זכרה נחגג ביום 7 באוגוסט. תאודורה נולדה לבויאר בשם שטפאן ז'ולדיה מהיישוב וֶנֶטוֹר -ניאמץ (Vănători Neamţ) ששימש כארמאש – מייצר כלי נשק ומעין מפקד תותחנים - במצודת ניאמץ (צ'טאטיה ניאמצולוי Cetatea Neamţului) במולדובה, במחוז ניאמץ של היום. הייתה לה גם אחות בשם מרגיטה או מרגיוליצה, שמתה בדמי ימיה. דודה, אחי אביה, היה ככל הנראה, יואן ז'ולדיה, שליט מולדובה למשך ימים ספורים בספטמבר 1552 (סופו היה בכריתת אפו ושליחתו למנזר בעל כורחו). אף על פי שנמשכה לחיי נזירות, תאודורה נישאה לפי רצון הוריה לצעיר אדוק מן העיר איזמאיל, כיום באוקראינה. לזוג לא נולדו ילדים. לאחר כשנתיים של נישואים, החליטו ללכת למנזר כל אחד לדרכו, מתוך אהבה לישו. תאודורה השתכנה במנזר הקטן וֶרְזֶרֶשְט –וראנצ'ה (Vărzăreşti Vrancea) באזור בוזאו, בעוד בן זוגה, השתקע, בשם אֶלֶפתרִיֶה, במנזר פּוֹיאנָה מֶרוּלוּי (Poiana Mărului). תאודורה הייתה לחניכת האגומנית של המנזר, ה"סכימונאכיה" פאיסיה Paisia. בגלל פלישות של הטורקים, שהציתו את מנזרן, הנזירות נאלצו לנדוד בהרי בוזאו ולחיות שם חיים של מחסור כעשר שנים. לאחר מכן, אחרי מותה של פאיסיה, הצפינה תאודורה חזרה למקומות הולדתה בהרי הניאמץ, ליד המנזרים סיחסטריה וסיחלה. הנזיר המוודה, ה"הירוסכימונאך" פאבל, הוביל את תאודורה לאזור סיחלה שבו העבירה את ימיה "לבדה עם ישו" במשך שנים רבות. ביערות מסביב מצאו מקלט נזירים סגפנים רבים. היא התיישבה בהתחלה בצריף קטן שהשתייך קודם לכן לנזיר שהלך לעולמו, וכעבור זמן מה החליטה לעבור למערה בקרבת המקום. היא בילתה במערה את שארית חייה בצמצום רב ביותר. למאכל שימשו לה פירות ועשבי היער, ביניהם "עשב מתוק" שגדל על צוקי סיחלה ונקרא מאז "החומעה של תאודורה הקדושה". כמו כן, לפעמים הגיעו אליה לחם יבש ופירות יבשים מהמנזרים בסביבה. אחרי מותו של הנזיר פאבל, איש כבר לא נזכר בקיומה. עד שביום מהימים נזירים שמו לב לציפורים שליקטו פירורים משולחנם, ועפו איתם למרחקים לכיוון הרי סיחלה. שני נזירים-אחים התחקו אחר עקבות הציפורים ומצאו את תאודורה מתפללת בעוד היא מרחפת מעל האדמה ואור של להבת אש מסביב לגופה. היא אמרה להם שמזה ארבעים יום ביקשה את אלהים לשלוח לה כומר על מנת שיוודה אותה, מפני שחשה כי מתקרב הרגע כשתצטרך להיפרד מהעולם הזה ולעלות אל ישו. שני האחים הביאו אליה את ה"הירומונאך" אנטוניֶה ואת הדיאקון לַוורֶנטייה. אחרי שזכתה להתוודות על חטאיה וקיבלה את האוכריסטיה הרימה את מבטה אל השמיים ונפחה את נשמתה בעוד ממלמלת "הללוך אדוני על הכל". בשמה של תאודורה קשורים לפי המסורת הנוצרית המקומית עוד כמה נסים – כמו הצלתה המופלאה מידי הטורקים שהתקרבו למערתה, ומציאת מעיין מים שעזר לה לשרוד. המקומות שבהם התרחשו הנסים הפכו לאתרים המושכים עולי רגל אדוקים. גופתה הושארה על ידי הנזירים באמצע המערה. בעלה לשעבר, היֶרומונואך אלאודור, ששמע על מה שקרה, עבר להתגורר למנזר סקו Secu ואחר כך לסיחלה קרוב למשכנה לשעבר של תאודורה. בשנת 1830 שליט מולדובה, מיכאיל סטורדזה שיפץ את מנזר סיחלה והעביר לכנסייה של המנזר את שרידיה של תאודורה בתוך ארון זכוכית. מאוחר יותר העביר אותם לכנסייה חדשה באחוזתו מישקלאושן - Miclăuşeni על יד בירתו יאשי. המקום הפך ליעד לעליות לרגל המוניות. בשנת 1856 מולדובה נכבשה על ידי כוחות רוסיים, ושרידי תאודורה הועברו בהסכמת הנסיך מיכאיל סטורדזה והכנסייה המולדבית לקטקומבות שבלאוורת קייב-פצ'רסק בקייב שם נודעה בשם "תאודורה הקדושה מהקרפטים". ב-20 ביוני 1992 הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית הכריזה עליה כקדושה וקבעה את יום חגה ל 7 באוגוסט. 1895 קפלה לשעבר של בית ספר תיכון לבנות ברחוב פושקין 20 בקישינב הפכה מאוחר יותר לקתדרלה ע"ש "תאודורה הקדושה מסיחלה", השייכת למטרופוליה האורתודוקסית בבירת רפובליקה מולדובה 1994 נבנתה הקתדרלה ע"ש תאודורה הקדושה מסיחלה במתחם מנזר סיחסטריה. ציורי קירותיה הפנימיים הושלמו בשנת 2004. הפטריארכיה של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית ביקשה להחזיר לידיה את שרידי הקדושה הנמצאים בקייב. מאמר באתר "באנול בוטושניאן" ב-7 באוגוסט 2010 על חייה באתר נוצרי אורתודוקסי רומני תאודורה מסיחלה באתר אוניברסיטת אובידיוס על המנזר סיחלה באתר הנוצרי אורתודוקסי רומני ויקיפדיה ברומנית ורוסית - על הקתדרלה תאודורה הקדושה מסיחלה בקישינב Diana-Liana Gavrilă, Enigme ale trecutului îndepărtat în Munții Buzăului - Munții Buzăului între mister și realitate, Editura Alpha MDN, 2013, p. 120, ISBN 978-973-139-233-2