laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי בחריין–רוסיה

יחסי בחריין–רוסיה (בערבית: العلاقات البحرينية الروسية, ברוסית: Бахрейнско-российские отношения) הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בחריין ובין הפדרציה הרוסית. היחסים בין שתי המדינות החלו ב-29 בספטמבר 1990, כאשר בחריין הכירה את הפדרציה הרוסית כיורשת של ברית המועצות. במהלך השנים התקיים דיאלוג פוליטי וחילופי משלחות בין שתי המדינות. מלך בחריין, חמד בן עיסא אל ח'ליפה ביקר פעמים רבות ברוסיה, במהלך השנים 2008, 2014[דרוש מקור] ו-2016. שר החוץ של רוסיה, סרגיי לברוב, ביקר בבחריין בשנת 2008 במסגרת סיור במדינות המפרץ הפרסי. באוקטובר 2014, המלך חמד נפגש עם הנשיא ולדימיר פוטין ברוסיה. בינואר 2016, יו"ר הדירקטוריון של גזפרום, ויקטור זובקוב, ביקר בחריין, שם נפגש עם מלך בחריין, ראש הממשלה, שר האנרגיה ושר החוץ. במהלך השיחה, ראש הממשלה ציין כי הוא מעוניין להגביר את שיתוף הפעולה במשק הגז. בסוף שנת 2016, הסתכם היקף הסחר בין המדינות ב-53.9 מיליון דולר לעומת שנת 2015 אז הסתכם היקף הסחר ההדדי בסך 12.2 מיליון דולר בלבד.[דרוש מקור] רוסיה מספקת לבחריין מוצרי מטלורגיה, ובחריין מספקת מוצרי נפט ומוצרי אלומיניום. ב-2016, הוקמה הוועדה הבין ממשלתית הרוסית-בחריינית לדון בשיתוף הפעולה הכלכלי, מדעי וטכני. בפברואר 2017, התקיימה הפגישה הראשונה של ועדה זו, המלך הפגישה הועלה הנושא של שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות ושיתוף בתחומי החקלאות, גאולוגיה ובנקאות. מדיה וקבצים בנושא יחסי בחריין–רוסיה בוויקישיתוף Бахрейн, www.mid.ru (ברוסית)[דרושה הבהרה]
טניה פטקין

טניה פטקין החרמוני (27 בנובמבר 1910 - 29 בנובמבר 1981, ג' בכסלו ה'תשמ"ב), הייתה אתלטית ארצישראלית. זוכת שתי מדליות, כסף וארד במכביה הראשונה (1932) בקרב 3 ובקפיצה לרוחק, בהתאמה. שיאנית ארץ ישראל בקפיצה לרוחק בשנת 1931. פטקין נולדה וגדלה בטטרסק, רוסיה, בתם של ישראל דב ונחמה פטקין ואחותם של בן-ציון פטקין, גלה (פטקין) רוזנפלד, מוניה (משה) פטקין ואליעזר פטקין. לאחר כמה שנים עברה עם משפחה למוסקבה. בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל עם אחותה הבכורה, גלה, שהייתה בת 17. הן התגוררו בנס ציונה ושם היא התאמנה באתלטיקה. בשנת 1931 קבעה פטקין בקפיצה לרוחק שיא ארץ ישראל חדש של 4.67 מטר. במכביה הראשונה שנערכה בסוף מרץ 1932 זכתה פטקין, בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקרב 3 (ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל) אחרי סיביל קוף מארצות הברית ומדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.0 מטר, אחרי סיביל קוף (4.35 מטר) ומרילה פרייוולד מפולין (4.32 מטר) ולפני אנדה מצנדורף מפולין (3.88 מטר), עדה יהודאית מארץ ישראל וגוטה ברלינר מפולין. חודשיים לאחר מכן, בתחרויות אתלטיקה שנערכו בחיפה בחג השבועות זכתה פטקין במקום הראשון בשלוש תחרויות: בריצת ל-100 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4:05 מטר ובזריקת דיסקוס (19.00 מטר). פטקין נישאה לחיים (יורקובסקי) החרמוני. לזוג נולדו שלושה ילדים, אורה (החרמוני) קופליס, רותי (החרמוני) פלמינגר ועמירם החרמוני. נפטרה ב-29 בנובמבר 1981. Taniya Hachermoni, באתר Geni, (באנגלית) ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל הקבר של טניה פטקין החרמוני, בבית קברות כפר ויתקין, באתר BillionGraves. ליפא לויתן, מפינקסו של ספורטאי האטלטיקה בכינוס ה"מכבי", העם, 24 באפריל 1931 המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935 אברהם ב. ריבלין, המכביה העבריה הראשונה - עם סיום המכביה, דואר היום, 3 באפריל 1932 הכינוס המחוזי של ה"מכבי" בחיפה, דואר היום, 14 ביוני 1932
סמיון פורמן

סמיון פורמן (ברוסית: Семён Фурман‏; 1 בדצמבר 1920 פינסק - 16 במרץ 1978 לנינגרד) היה שחמטאי יהודי סובייטי. ידוע בעיקר כמאמן שחמט. סמיון פורמן נולד בפינסק למשפחה יהודית. הוא התחיל להופיע בתחרויות עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא התגייס לשורות הצבא האדום וקיבל עיטור על השתתפותו בלחימה. פורמן החל לשחק שחמט עוד בשנות ה-30, אחרי סיום המלחמה עבר בהדרגה להיות שחמטאי מקצועי במסגרת מועדון השחמט של הצבא. באליפות ברית המועצות של שנת 1948 הוא סיים במקום השלישי (לאחר דוד ברונשטיין ואלכסנדר קוטוב). בהמשך הוא המשיך להשתתף בתחרויות בתוך ברית המועצות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא היה ידוע כמומחה בתאוריית השחמט. הוא היה מאמן של דוד ברונשטיין ומיכאל בוטביניק. בשנת 1963 הוא הכיר את אנטולי קרפוב והחל לאמן אותו. בשנת 1966 קיבל דרגת רב אמן. פורמן הכיר את אנטולי קרפוב כאשר הוא היה בן 12. בהמשך, כאשר קרפוב עבר להתגורר בלנינגרד, פורמן החל לאמן אותו. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מאמנו הצמוד של קרפוב. הוא השתתף במספר תחרויות בין לאומיות לצד תלמידו. בסיום התחרויות קרפוב זכה במקום הראשון ופורמן במקום השלישי. הוא חלה בסרטן הקיבה ונפטר בשנת 1978 לאחר ניתוח חוזר. סמיון פורמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
יוסף בוכריץ

הרב יוסף בוכריץ (1885–1949) היה דיין ומורה צדק ברובע חארה צגירה שבג'רבה שבתוניסיה, ואב בית דין ורב העיר זרזיס שבדרום תוניסיה. נולד בחארה צגירה, הרובע הקטן של ג'רבה בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) לרב אברהם בוכריץ, אביו היה מנכבדי הקהילה, וחבר בחברה קדישא המקומית, שעסק לפרנסתו במכירת סדקית. בצעירותו למד אצל הרב דוד הכהן גדישא, לצד הרב חיים חורי. לאחר שאביו ביקש כי יסייע לו בפרנסת המשפחה, נאלץ להיעדר מלימודיו ברוב ימי השבוע מלבד ימי חמישי ושישי, ולצאת לעבוד כדי לסייע בפרנסת משפחתו. הרב מעתוק עתוגי הכהן, שחפץ כי יחזור ללמוד תורה, עשה עם אביו הסכם, לפיו בנו יחזור ללמוד תורה, ופרנסת המשפחה תסופק על ידי עשרה מפרנסי העיר, מדי שבוע. לבסוף התברר כי הרב עתוגי היה זה שסייע בפרנסת המשפחה, ולא פרנסי העיר. בהמשך למד אצל הרב משה זקן מאזוז, רבה של ג'רבה, ולימים שימש כעוזרו. בסיום לימודיו אצל הרב מאזוז, נסע לתוניס הבירה, כדי ללמוד אצל הרב שלמה דאנה. בשנת 1915 (ה'תרע"ה) החל לשמש כדיין וכמורה צדק ברובע היהודי חארה צגירה שבג'רבה. בשנת 1921 (ה'תרפ"א) עבר לכהן כאב בית דין, כמורה צדק וכרב העיר זרזיס שבדרום תוניסיה, לאחר שקודמו בתפקיד, הרב שלום הכהן, עלה לארץ ישראל. בתפקידו כרב שימש במשך כ-30 שנים, עד לפטירתו. הלך לעולמו ב-6 במרץ 1949 (ה' באדר ה'תש"ט). ב-25 באוגוסט 1979 (ראש חודש אלול ה'תשל"ט) הועלו עצמותיו לקבורה בישראל, בהר הזיתים. נכדו, הרב ציון בוכריס (בוכריץ) הוא מחבר הספר ''פלאי פלאות'' חיי יוסף, המספר על חייו וחידושיו של הרב יוסף בוכריץ זצוק"ל. תלמידיו: הרב משה דריהם. ספר הרב בנימאורך ין מקהמופלאים יקץ דידי, מחבר הספר "תולד, ניתן להשיגו אצלו ביבנאלות יצחק", הרב סאסי הכהן מחבר הספרים "פרוכת המסך" ו"מדרשו של שם ועבר" והרב כמוס סופר, רב המושב עלמה. ניסים כלפון מנהל בית הספר פלא יועץ באשקלון וחבר בעיריית אשקלון ואשתו רבקה היא נינתו. ושמר קשר משפחתי עם רבי כלפון משה הכהן הכהן רבה של תוניס בתקופת מלחמת העולם השנייה. יוסף לקח - דרושים וחידושים על התורה, חלק א' - ג'רבה תשי"א, חלק ב' ג'רבה תשט"ז זיכרון יוסף - חידושים ושו"ת על ארבעת חלקי השולחן ערוך זכות יוסף - דרושים לשבתות, נתיבות תשל"ז ברכת יוסף - דרושים, חלק א' ברכיה, תשס"ח עובדיה חן, רבי יוסף בוכריץ, באתר שטייגן יוסי פרי, יום פטירתו של רבי יוסף בוכריץ/בוכריס זצ"ל, באתר תוניסיה מורשת חכם יוסף בוכריץ, באתר החכם היומי יוסף בוכריץ, באתר "החכם היומי" כרטיס הקבר של יוסף בוכריץ, אתר הר הזיתים. יוסף בן אברהם בוכריץ (1885-1949), דף שער בספרייה הלאומית לעיתים "בוכריס"
ארטור דונקלבלום

ארטור דונקנבלום (בפלמית: Arthur Dunkelblum) (23 באפריל 1906 קרקוב – 27 בינואר 1979) היה שחמטאי יהודי-בלגי בדרגת אמן בינלאומי. ארטור דונקנבלום נולד בקרקוב, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לבלגיה. דונקנבלום סיים במקום שלישי באליפות בלגיה בשנים 1922, 1925, 1934 ו-1937. בשנת 1935 ו-1949 הוא זכה באליפות. הצלחתו הגדולה בתחרויות בינלאומיות הייתה בשנת 1950 כאשר הוא זכה במקום השני בתחרות בספרד. בשנת 1957 קיבל דרגת אמן בינלאומי. בין השנים 1928 ל-1968 השתתף ארטור דונקלבלום ב-11 אולימפיאדות שחמט: מדיה וקבצים בנושא ארטור דונקלבלום בוויקישיתוף ארטור דונקלבלום, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Dunkelblum, Arthur - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי לוב–רוסיה

יחסי לוב–רוסיה הם היחסים הבילטרליים שבין לוב לרוסיה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-4 בספטמבר 1955, והיחסים החלו להתפתח לאחר עלייתו של מועמר קדאפי לשלטון בשנת 1969. קדאפי אף ביקר במוסקבה בביקורים רשמיים ב-1976, 1981 ו-1985. בסוף דצמבר 1991 הכריזה לוב על הכרתה הרשמית ברוסיה כיורשת של ברית המועצות. שר החוץ של רוסיה ביקר בטריפולי במאי 2001. ב-16 עד 17 באפריל 2008, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ביקר בלוב, ובמהלך ביקורו, ציינו שתי המדינות שהם מעוניינות ביצירת שיתופי פעולה כלכליים. ב-30 ביולי עד 1 באוגוסט 2008, ביקר ראש ממשלת לוב במוסקבה, וב-31 באוקטובר באותה השנה, ביקר מועמר קדאפי במוסקבה. במהלך הביקור חתמו שתי הממשלות על הסכם שיתוף פעולה בין-ממשלתי בתחום האנרגיה הגרעינית למטרות שלום. בדצמבר 2007, הגיע סרגיי לברוב, שר החוץ הרוסי, לביקור עבודה בטריפולי, ובמהלכו הוא העביר מסרים מוולדימיר פוטין למנהיג לוב. היקף הסחר ושיתוף הפעולה הכלכלי בין שתי המדינות הסתכם בשנות השמונים ב-1 מיליארד דולר. עם רוב הכסף נבנו מבנים ומתקנים, כגון : מרכז "Tajura" ששימש למרכז למחקר גרעיני, שני קווי תמסורת באורך 467 ק"מ, צינור גז באורך 570 ק"מ ו-130 בארות נפט. בשנת 2008, היקף ייצוא הרוסי הסתכם ב-151.2 מיליון דולר, רוב הייצוא עסק בתבואה, מכונות וכלי רכב. ב-17 באפריל 2008, חתמה חברת תעופה רוסית על חוזה בהיקף של 2.2 מיליארד אירו על מנת לבנות קו רכבת בלוב. במהלך השנים נחתמו שלושה חוזים על מנת להקים תשתיות בערים זאוג'ה, ינסור, וביר גאנם בסכום של כ-1.2 מיליארד דולר. רוסיה מיוצגת בלוב בטריפולי. לוב מיוצגת ברוסיה במוסקבה. מדיה וקבצים בנושא יחסי לוב–רוסיה בוויקישיתוף Ливия, www.mid.ru (ברוסית)
אנטה רביץ'

אָנְטֶה רֵבִּיץ' (בקרואטית: Ante Rebić; נולד ב-21 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בבשיקטש בעמדת הקיצוני. בעיקר שחקן כנף, אך יכול לשחק בכל עמדות ההתקפה. רביץ' ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בקרואטיה ב-2013. באותה שנה, הוא נבחר לתואר "תקוות השנה בכדורגל הקרואטי". הוא ייצג אותה בגביע העולם ב-2014 והגיע לגמר ב-2018, כמו כן ייצג את קרואטיה ביורו 2020. רביץ' התחיל לשחק כדורגל בויניאני, ממנה עבר לאימוצקי. בשנת 2010 השתתף בטורניר קיץ עם קבוצת הנוער של היידוק ספליט ולאחר מכן עבר ליריבה העירונית ספליט. ב-21 במאי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דינמו זאגרב במחזור האחרון של עונת 2010/2011 ובאותו משחק גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. באוגוסט 2011 חתם על חוזה לשלוש עונות. ב-28 באוגוסט 2013 רביץ' חתם לחמש שנים בפיורנטינה מהסרייה א'. בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פארמה. במשחק זה נפצע, ונעדר שלושה שבועות מהמגרשים. בינואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בפיורנטינה במשחק נגד קייבו ורונה. ב-18 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 2-2 נגד טורינו. ב-3 באוגוסט 2014 הושאל לר.ב. לייפציג מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה. לאחר עונה לא מוצלחת בלייפציג, רביץ' חזר לפיורנטינה. ב-22 באוקטובר 2015 הורחק במשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 1–2 ללך פוזנן. ב-14 בינואר 2016 הושאל להלאס ורונה עד לסיום העונה. עד לסיום העונה, רביץ' רשם 9 הופעות בליגה ללא שער ובסיום העונה ירדה הקבוצה לסרייה ב'. בקיץ 2016 הושאל לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה. ב-17 בספטמבר רביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד באייר לברקוזן. ב-5 בפברואר 2017, רביץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–2 נגד דרמשטאדט 98. רביץ' גם הבקיע בגמר הגביע הגרמני בו הפסידה פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד. בקיץ 2017 חזר לפיורנטינה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל שוב לפרנקפורט עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה לשנתיים. בעונת 2017/18 רשם רביץ' עונה טובה מאוד עם פרנקפורט, עמה הגיע לגמר הגרמני, בו הבקיע צמד בניצחון 1–3 על באיירן מינכן, שהקנה לקבוצתו גביע ראשון מזה 30 שנה. רביץ' גם נבחר כאיש המשחק של אותו גמר. ב-2 בספטמבר 2019 חזר רביץ' לאיטליה כאשר חתם על חוזה ל-2 עונות במילאן מהסרייה א' בעסקת השאלה כאשר אנדרה סילבה עשה את הדרך ההפוכה. ב-12 בספטמבר 2020 חתם באופן קבוע במילאן לחמש שנים. ב-31 ביולי 2023 חתם לשנתיים בבשיקטש. ב-31 ביולי 2013 רביץ' זומן לראשונה לסגל נבחרת קרואטיה לקראת משחק הידידות נגד ליכטנשטיין. ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-63 וכעבור ארבע דקות הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. רביץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 בו שיחק שלושה משחקים והורחק במשחק נגד מקסיקו. רביץ' זומן לסגל של קרואטיה למונדיאל 2018 שם הבקיע את שערו הראשון והיחיד במונדיאל נגד ארגנטינה מטעות של השוער וילי קבאז'רו. איינטרכט פרנקפורט הגביע הגרמני: 2017/18 מילאן אליפות איטליה: 2021/22 מדיה וקבצים בנושא אנטה רביץ' בוויקישיתוף אנטה רביץ', ברשת החברתית אינסטגרם אנטה רביץ', באתר Transfermarkt אנטה רביץ', באתר Soccerway אנטה רביץ', באתר BDFutbol אנטה רביץ', באתר WorldFootball.net אנטה רביץ', באתר National Football Teams אנטה רביץ', באתר FootballDatabase.eu
נהרות אמריקה (דיסני)

נהרות אמריקה (באנגלית: Rivers of America) הם נהרות מלאכותיים הנמצאים בארץ המערב הפרוע שבפארקי שעשועים של חברת וולט דיסני. שם הנהר הוא "נהרות המערב הרחוק" בדיסנילנד שבפריז. הנהר הראשון הוקם בפארק דיסנילנד שבקליפורניה, עם פתיחת הפארק בשנת 1955. במרכז הנהר נמצא האי של תום סוייר אליו ניתן להגיע ברפסודות. בשנים הראשונות שלאחר הקמת הפארק, הוכנסו לתוך הנהרות המלאכותיים דגים רבים, והמבקרים בפארק הורשו לדוג אותם מרציפי האי של תום סוייר. במרכז הנהרות שבפארק שבפריז מצוי הר הרעם הגדול. מאחר שבדיסנילנד שבהונג קונג אין ארץ מערב פרוע, הנהרות מהווים חלק מארץ ההרפתקאות. בנהרות שטות אוניות קיטור: בדיסנילנד- מפליגות ה"מארק טוויין" וה"קולומביה". בממלכת הקסם מפליגה ה"ליברטי בל". בדיסנילנד שבטוקיו מפליגה ה"דיווי קרוקט". ביורודיסני מפליגה ה"מולי בראון". בעת ההפלגה לאור הנהר ניתן לראות כפר של שבט אינדיאנים, בקתה בוערת ובעלי חיים שהם אודיו אנימטרוניק. בדיסנילנד קליפורניה ובממלכת הקסם, הבית המכושף שוכן על גדת הנהר. מדיה וקבצים בנושא נהרות אמריקה בוויקישיתוף סודות דיסנילנד
כריס לרקין

כריס לרקין (באנגלית: Chris Larkin; נולד ב-19 ביוני 1967) הוא שחקן אנגלי. לרקין נולד בלונדון בשם כריסטופר סטיבנס. הוא בנם הבכור של השחקנים דיים מגי סמית' וסר רוברט סטיבנס. בראיון גילה שהוא בחר להופיע בשם במה כדי להרחיק את עצמו מבחינה מקצועית מהוריו המפורסמים. בשם "לרקין" בחר כי אהב מאוד את יצירתו של המשורר פיליפ לרקין. לרקין למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA). הוא ידוע מהופעתו בתפקיד הרמן גרינג בסרט "Hitler: The Rise of Evil". בסדרה "אבולוציה" של רשת PBS גילם לרקין את דמותו של צ'ארלס דרווין, וכן גילם את דמותו של ויליאם וילברפורס שהיה ממובילי התנועה לביטול העבדות בהפקה רדיופונית של "Grace Victorious". לרקין שיחק בתפקיד קפטן הווארד בסרטו של פיטר ויר "אדון ומפקד: הצד הרחוק של העולם" לצדם של פול בטאני וראסל קרואו, והופיע בסרט "מבצע ואלקירי" בכיכובו של טום קרוז בו גילם את סמל הלם. סרטים נוספים בהשתתפותו הם "מלאכים וחרקים" (לפי נובלה מאת א. ס. בייאט), "ג'יין אייר" ו"תה עם מוסוליני" של פרנקו זפירלי, וב-"Heroes and Villains" בבימויו של סלווין רוברטס. לרקין שיחק בתפקיד קיימברידג' בשלוש עונות של הסדרה "Roger Roger" של ג'ון סאליבן עבור BBC One, וגילם את ג'ורג' מרסדן בסרט הטלוויזיה "שקלטון" מאת צ'ארלס סטורידג' עבור ערוץ 4. ב-2007 הופיע לרקין בפרק "The Shakespeare Code" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו". ב-2012 השתתף בסרט אימה דל תקציב בשם "The Facility" בבימויו של איאן קלארק. ב-2013 כיכב לרקין בגרסה המחודשת של הסדרה "כן, אדוני ראש הממשלה" בתפקיד ברנרד וולי, דמות שגילם בתיאטרון גילגוד בווסט אנד הלונדוני. בתיאטרון שיחק לרקין בתפקיד אדגר במחזה "Lady from Dubuque" בכיכובה של אמו מגי סמית' ובבימויו של אנתוני פייג'; ג'ופרי בהפקה של ניקולס הייטנר למחזה "חומריו האפלים" בתיאטרון הלאומי; במחזה "The Whisky Taster" מאת ג'יימס גרהם בתיאטרון בוש בלונדון; ובסיבוב הופעות ברחבי המדינה של המחזה "Noises Off" בבימויו של לינדזי פוזנר. מדיה וקבצים בנושא כריס לרקין בוויקישיתוף כריס לרקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריס לרקין, באתר AllMovie (באנגלית) כריס לרקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) The Facility on IMDb "Trailer: New Found Footage Film, "Guinea Pigs"". Sound On Sight. נבדק ב-2012-03-30. "Yes, Prime Minister - Production Details". נבדק ב-4 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
הונגצ'י L5

הונגצ'י L5 (באנגלית: Hongqi L5) היא מכונית סלון, בעלת הנעה כפולה 4x4, בתצורת רטרו, מתוצרת יצרנית הרכב הונגצ'י אשר מיוצרת בין השנים 2014 ועד היום. הונגצ'י L5 היא מכוניתו הרשמית של שי ג'ינפינג, המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין ונשיא הרפובליקה העממית של סין. בזמן ביקורו של נשיא צרפת פרנסואה הולנד בסין, הועמדה לרשותו מכונית שרד מסוג "Hongqi L5". 4 דלתות – סלון 4 דלתות – קבריולה הנעה כפולה 4x4 4 דלתות מכל דלק – 110 ליטר תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.2 שניות מחיר דגם "Hongqi L5" הוא 800,000 דולר (בסין מחיר הדגם 5,000,000 CN¥ רנמינבי) דגם ה-"Hongqi L5" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית (אנ') בשאנגחאי בשנת 2013 דגם "הונגצ'י L5" דגם "הונגצ'י L5" דגם "הונגצ'י L5" דגם "הונגצ'י L5" דגם "הונגצ'י L5" הונגצ'י CA770 הונגצ'י CA72 הונגצ'י H5 הונגצ'י E-HS3 דגם "הונגצ'י L5" – תמונות (chinaautoweb.com/car-models/hongqi-l5) מדיה וקבצים בנושא הונגצ'י L5 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הונגצ'י L5 הונגצ'י L5, סרטון באתר יוטיוב הונגצ'י L5, סרטון באתר יוטיוב דגם "הונגצ'י L5" – רטרו digitaltrends.com/cars/hongqi-l5-news-specs-price-performance דגם הונגצ'י L5 carnewschina.com/2013/04/22/hongqi-l5-debuts-on-the-shanghai-auto-show דגם "הונגצ'י L5" כולל תמונה של פרנסואה הולנד והדגם chinaautoweb.com/2013/06/specs-of-hongqi-l5-ultra-luxury דגם "הונגצ'י L5" bbc.com/autos/story/20140424-meet-chinas-most-expensive-car דגם "הונגצ'י L5" – קבריולה carscoops.com/2015/05/hongqi-l5-convertible
לאוניד שמקוביץ'

לאוניד שמקוביץ' (ברוסית: Леонид Шамкович;‏ 1 ביוני 1923 – 22 באפריל 2005) היה שחמטאי סובייטי ואמריקאי ממוצא יהודי. לאוניד שמקוביץ' נולד ברוסטוב על הדון ברוסיה למשפחה יהודית. הוא התחיל להופיע בתחרויות לאחר מלחמת העולם השנייה. ביוני 1951 הוא היה בין 20 העולים לחצי גמר אליפות ברית המועצות ה-19. בינואר 1954 הוא השתתף באליפות ברית המועצות ה-21 בקייב, כנציג מועדון בירוסלבל. בסוף 1955 השתתף בנבחרת רוסיה שזכתה בתחרות ברית המועצות לקבוצות. הוא גם השתתף בחצי גמר אליפות ברית המועצות ה-23 בריגה, אך לא עלה לגמר שנפתח בינואר 1956. בשנת 1962 הוענק לו תואר אמן בינלאומי ובשנת 1965 רב אמן. באותה שנה הוא חלק את המקום ה-5–6 באליפות ברית המועצות בשחמט. בשנת 1969 הוא ניצח בתחרות בינלאומית בקונסטנצה. באוקטובר 1974 עלה שמקוביץ לישראל והיה לשחמטאי עם מד הכושר הגבוה ביותר בישראל. בינואר הוא הופיע בהופעת בכורה בליגה הישראלית. בפברואר - מרץ 1975 הוא זכה יחד עם שלמה גיטרמן באליפות ישראל הפתוחה בבאר שבע. באוגוסט 1975 זכה שמקוביץ באליפות פתוחה בקנדה. מקנדה עבר שמקוביץ' לארצות הברית, ובתחילת 1976 שיחק בליגה של ארצות הברית מטעם מועדון ניו יורק. בספטמבר 1976 זכה במשותף עם אנטולי ליין בתחרות ארצות הברית הפתוחה בפיירפאקס, וירג'יניה. בשנת 1978 ניצח בתחרות במקסיקו סיטי. בשנת 1979 הוא שיחק בתחרות בינאזורית (שלב בתהליך העפלה לקרב נגד אלוף העולם) וחלק את המקום ה-10–11. שמקוביץ' המשיך להשתתף בתחרויות עד לסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא חיבר ספרים בתחום תאוריית השחמט (אנ'). שמקוביץ הלך לעולמו ב-22 באפריל 2005 בברוקלין. בשנת 1980 השתתף לאוניד שמקוביץ' באולימפיאדת שחמט: לאוניד שמקוביץ', באתר צ'סגיימס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא לאוניד שמקוביץ' בוויקישיתוף חדשות מעולם השחמט, על המשמר, 22 ביוני 1951 נפתחה האליפות ה-21 של ברית המועצות, דבר, 12 בפברואר 1954 נבחרת ר.ס.ס.ס.ר אלופת ברית המועצות, דבר, 18 בנובמבר 1955 נפתחה האליפות ה-23 של בריה"מ, דבר, 13 בינואר 1956 קונגרס פידה, למרחב, 8 באוקטובר 1965 השחמטאי רב־אמן שמקוביץ עומד לעלות לישראל, מעריב, 11 באוקטובר 1974 ישראל קיבלה עוד רב־אמן, מעריב, 18 באוקטובר 1974 24 ישראלים במד־כושר הבין־לאומי, דבר, 24 בינואר 1975 הפתעות בליגה, מעריב, 31 בינואר 1975 שמקוביץ וגיטרמן ניצחו במשותף באליפות השח, מעריב, 17 במרץ 1975 שמקוביץ' במקום הראשון באליפות הפתוחה בקנדה, דבר, 5 באוגוסט 1975 מרכז הנוער ת"א בראש הליגה הלאומית, דבר, 12 במרץ 1976 ארה"ב, דבר, 10 בספטמבר 1976 Shamkovich, Leonid - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלברטו פוגלמן

אלברטו פוגלמן (בספרדית: Alberto Foguelman; ‏ 13 באוקטובר 1923 בואנוס איירס – 9 בדצמבר 2013 בואנוס איירס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי. אלברטו פוגלמן נולד בבואנוס איירס למשפחה יהודית. הוא שיחק פעמים רבות באליפות ארגנטינה בשחמט, ופעמיים (ב-1959 וב-1962) זכה במקום השני. בשנת 1964 הוא השתתף בתחרות בין-אזורית (חלק של תהליך העפלה למפגש עם אלוף העולם בשחמט) וסיים במקומות 17–19. בשנת 1965 בתחרות בצ'ילה הוא סיים במקום השלישי לאחר וסילי סמיסלוב ויפים גלר. במהלך הקריירה הוא השתתף בתחרויות בעיקר בדרום אמריקה. בשנת 1963 הוענק לו תואר אמן בינלאומי. בין השנים 1960 ל-1962 השתתף אלברטו פוגלמן ב-2 אולימפיאדות שחמט: אלברטו פוגלמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) סרטון עם תמונות של אלברטו פוגלמן, באתר יוטיוב Foguelman, Alberto - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כילדריך השלישי

כילדריך השלישי (Childéric III;‏ 717–754) היה מלך הפרנקים, האחרון מהשושלת המרובינגית. למעט תוארו כמלך, לכילדריך לא היה כוח ממשי, וכל ההשפעה וקבלת ההחלטות רוכזו בידיו של המאיורדומוס פפין הגוץ (אביו של קרל הגדול), שמלך אחרי כילדריך כמלך הראשון של השושלת הקרולינגית. אחרי מותו של דגוברט הראשון (מלך בשנים 634-629) דעך כוחם של המלכים המרובינגים ותפקידם היה בעיקרו טיקסי, בעוד שהכח האמיתי עבר לידי מחזיקי משרת המאיורדומוס. המאיורדומוס היה בתחילה סוג של ראש מטה הארמון ואחר כך הפך לשליט המדינה בפועל. המשרה החלה לעבור בירושה במשפחה הקרולינגית והגיעה לידי קרל מרטל (ה"פטיש") ששילב את משרות המאיורדומוס של נויסטריה ושל אוסטרזיה ובכך חיזק את מעמדו כאיש החזק בין הפרנקים. אחרי מות המלך תיאודריך הרביעי בשנת 737 לא הומלך מלך חדש וקרל מרטל היה למלך בפועל. אחרי מות קרל מרטל בשנת 741 עברה משרת המאיורדומוס לשני בניו (מאשתו הראשונה רוטרוד) - קרלומן (אנ') ופפין הגוץ. המרד שפרץ בהנהגת אחיהם למחצה הצעיר גריפו וגיסם אודילו דוכס בוואריה שכנע את קרלומן ואת פפין לשים שוב מלך רשמי על כס המלוכה (לאחר שש שנים שבהן לא היה מלך) כדי לחזק את חוקיות מעמדם. המלך שנבחר היה כילדריך השלישי. מוצאו של כילדריך השלישי ויחסו למשפחת השושלת המרובינגית אינו ברור. יש המשערים שהיה אולי בנו של כילפריך השני או של תיאודריך הרביעי. המלך כילדריך לא לקח כל חלק בשלטון בפועל שהמשיך להיות מנוהל כמקודם בידי המאיורדומי. פעם בשנה הובל כילדריך על ידי איכר בעגלת שוורים אל חצר המלוכה והשיב על שאלות השגרירים בתשובות שהוכנו לו מראש על ידי המאיורדומי. אחרי שקרלומן פרש למנזר בשנת 747, החליט פפין לקחת את הכתר לעצמו. הוא שלח איגרות לאפיפיור זכריה בהם שאל אם ראוי שתואר המלוכה יהיה בידי הצאצא לזרע המלוכה או בידי השליט בפועל. זכריה ענה שראוי שהשליט בפועל יחזיק גם בתואר המלכותי. בראשית מרץ שנת 751 הוסר כילדריך מכס המלוכה על ידי זכריה ושער ראשו גולח לתגלחת נזירית. שיערו הארוך היה אחד מסמלי המלכים המרובינגים ארוכי השיער - בלטינית reges criniti. גילוחו הסיר ממנו כל סמכות מלכותית או יכולות מיסטיות הקשורות במלוכה. לאחר מכן הושמו כילדריך ובנו תיאודריך במנזר (שניהם במנזר סן-ברטן או שהוא במנזר סן-אומר ובנו בסן-וונדריל). ישנן סתירות בציון תאריך מותו המדויק של כילדריך. חלק מהמקורות מציינים את שנת 753 ואחרים מאחרים את התאריך עד לשנת 758. כילדריך היה נושא לשימצה בימי השושלת הקרולינגית אף על פי שהיו אלה כאמור פפין והאפיפיור זכריה בעצמם ששמו אותו על כס המלוכה. מדיה וקבצים בנושא כילדריך השלישי בוויקישיתוף כילדריך השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדרה מורואה, "דברי ימי צרפת", תרגום: לאה וייץ-כהן, הוצאת מסדה בע"מ, תל אביב, 1959, עמ' 29 Barbara H. Rosenwein, A Short History of the Middle Ages, (University of Toronto : 2009), pg. 84. Michael Frassetto (1 בינואר 2003). "Childeric III". Encyclopedia of Barbarian Europe: Society in Transformation. ABC-CLIO. pp. 118–19. ISBN 978-1-57607-263-9. {{cite book}}: (עזרה) מאיורדומי – צורת רבים של מאיורדומוס. Charles Knight, The English Cyclopaedia: Volume IV, (London : 1867); pg. 733.
הונגצ'י CA770

הונגצ'י CA770 (באנגלית: Hongqi CA770) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב הונגצ'י אשר יוצרה בין השנים 1963–1981. ה"Hongqi L5" הייתה מכונית השרד הרשמית של בכירי המפלגה הקומוניסטית של סין. בין השנים 1963-1965 יוצרו 300 יחידות. סך הכול יוצרו 847 יחידות. 4 דלתות - סלון 4 דלתות - קבריולה - יוצרו 5 יחידות סטיישן (Combi version) - יוצרו 3 יחידות 4 דלתות - לנדולט - יוצרו 2 יחידות אמבולנס - יוצרו 3 יחידות CA771 CA772 CA773 CA770J CA770TJ CA770L CA770JH CA770G דגם "הונגצ'י CA770", שנת 1967 דגם "הונגצ'י CA770", שנת 1974 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דגם "הונגצ'י CA770" מודל "CA773" דגם "הונגצ'י CA770" דגם "הונגצ'י CA770" דגם "הונגצ'י CA770" דגם "הונגצ'י CA770" - מבט ל-מנוע הונגצ'י CA72 הונגצ'י L5 הונגצ'י H5 הונגצ'י E-HS3 מדיה וקבצים בנושא הונגצ'י CA770 בוויקישיתוף הונגצ'י CA770, סרטון באתר יוטיוב הונגצ'י CA770, סרטון באתר יוטיוב דגמי "הונגצ'י CA770" carnewschina.com/2013/12/17/carporn-the-chinese-way-hongqi-ca770-state-limousine דגם "הונגצ'י CA770" topspeed.com/cars/car-news/1978-hongqi-ca770-leaves-jay-leno-stumped-video דגם "הונגצ'י CA770" thetruthaboutcars.com/tag/hongqi-ca770 דגם "הונגצ'י CA770" סטיישן blogs.wsj.com/chinarealtime/2013/06/17/hongqi-how-mao-zedong-and-deng-xiaoping-rolled דגם "הונגצ'י CA770" ://carnewschina.com/tag/hongqi-ca770