laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוזס שוורצפלד

מוזס שוורצפלד (רומנית: Moses Schwarzfeld; 8 בדצמבר 1857 – 11 באוקטובר 1943) היה היסטוריון, עורך עיתונים, מוציא לאור, פובליציסט יהודי רומני והמזכיר הראשון של החברה ההיסטורית יוליו באראש. מוזס שוורצפלד נולד ביאשי, במשפחת שוורצפלד כבנו של וילהלם שוורצפלד, נכדו של בנימין שוורצפלד ואח של אליאס שוורצפלד ושל מי שעתידה להיות אימו של ברבו פונדויאנו. מוזס התחיל את לימודיו בגיל 4, למד את יסודות הדת היהודית ומושגים בסיסיים בעברית ובגרמנית, ואת השפה הרומנית למד בבית הספר, שבו לימד יון קראנגה. לאחר סיום בחינות הבגרות, ביאשי, בסתיו 1876, התיישב בבוקרשט ונרשם ללימודי רפואה. אולם, שוורצפלד לא היה עקבי בלימודי הרפואה, והעדיף לבקר בקורסים של הפקולטה לספרות ופילוסופיה. כעבור שנתיים זנח לחלוטין את לימודי הרפואה והקדיש את עצמו לחקר יהדות רומניה. שוורצפלד פתח את כתיבתו הפובליציסטית ב"רביסטה ישראליטה" (ברומנית: "Revista Israelită"), כתב עת, שערך אחיו, אליאס שוורצפלד, בשנים 1874–1875, ביאשי. הוא עזר בהוצאתו לאור של "Calendarul pentru Israeliţi" ("לוח השנה עבור ישראליטים") בבקאו, בשנת 1877. כתב עת זה המשיך להופיע, מהשנה שלאחר מכן, בבוקרשט, תחת השם "Anuar pentru Israeliţi" ("שנתון עבור ישראליטים"). המשך הופעת השנתון, שנה אחר שנה עד 1899, היה במידה רבה הודות לשוורצפלד, שנחשב להורה של השנתון ולרוח היצירתית שלו. בשנת 1890, ייסד את השבועון "Egalitatea" ("השוויון"), וערך אותו ללא הפסקה עד שנת 1940, כאשר נסגר במסגרת חוקי הצנזורה האנטישמיים. ב-22 ביוני 1886, ייסד את החברה ההיסטורית יוליו באראש (Societatea istorică Iuliu Barasch) ובה שימש כמזכיר כללי או מזכיר ראשון. 1880-1881, Adolf Cremieux. Asupra vieţii şi activităţii sale. - אדולף כרמיה. על חייו ופעילותו. 1886, Un document istoric. - מסמך היסטורי. 1886, Fragmente din response. - קטעים מתשובות. 1886, Davicion Bally. Biogrfie. - דוויצ'ון באלי. ביוגרפיה. 1886, Un act de la 1650. - תעודה משנת 1650. 1887, Cronica Israelită în România כרוניקה ישראלית ברומניה. 1887, Chazarii şi evreii din România הכוזרים ויהודי רומניה. 1887, Ochire asupra istoriei evreilor în România din cele mai vechi timpuri până la jumătatea veacului ak XIX-lea מבט על ההיסטוריה של יהודי רומניה מהזמנים הקדומים ביותר ועד מחצית המאה ה-19. 1887, Abraham Cohen-Bucureşteanul. 1840 - 1877. Schiţă biografică. אברהם כהן-בוקורשטאנו. 1840 - 1877. קווים ביוגרפיים. 1888, Excursiuni critice asupra istoriei evreilor din România de la început, până la mijlocul acestui veac . גיחות ביקורתיות על ההיסטוריה של יהודי רומניה מראשיתה ועד אמצע המאה הנוכחית. 1889, Momente din istoria evreilor din România רגעים מההיסטוריה של יהודי רומניה. 1890, Un sul de amintire, datat Roman גליל של זיכרון, מתוארך רומאן. 1896, Moses Iacob Löbel מוזס יעקב לבל. 1914, Iorga şi vechimea evreilor יורגה וקדמוניות היהודים. 1919, Dr. Iuliu Barasch (iunie 1815 - 30 april 1863). Omul. Opera. Bucăţi alese din operele sale. יוליו באראש (יוני 1815 - 30 באפריל 1863). האדם. היצירה. חלקים נבחרים מיצירתו. Evreii din România În texte Istoriografice - Antologie, Editura Hasefer, Bucureşti, 2004, pagini 207 - 208. Evreii din România - Breviar biobliografic, Editura Hasefer, Bucureşti, 2008, pagini 350 - 352. משפחת שוורצפלד באתר של האנציקלופדיה היהודית. (באנגלית) משפחת שוורצפלד באתר של YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe. (באנגלית) משה שורצפלד (1857-1943), דף שער בספרייה הלאומית מדובר במאה ה-19
משה ובר

הרב חיים משה ובר (ה' בכסלו תרע"ד, 23 בנובמבר 1913 - י"ח באדר א' תש"ס, 24 בפברואר 2000) היה מראשי ישיבות "חת"ם סופר" ו"אוהל משה", מחזיר בתשובה ומשפיע חב"די בישראל. נולד בירושלים לפנחס לייבוש, תלמיד של רבי חיים מבריסק, ולחווה, בתו של אלימלך פרלמן. בהיותו בן שנתיים התייתם מאביו, שחלה במחלת הטיפוס. למד בישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד. בשנת תרפ"ט, 1929, פגש את האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון כשביקר בארץ. מאוחר יותר מינה אותו הרבי ל"משפיע" בישיבה. האדמו"ר הבא, הרב מנחם מנדל שניאורסון מינהו ל"משפיע" ראשי לחסידיו בירושלים[דרוש מקור] והיה משפיע בבית הכנסת אהל יצחק. בעת ביקורו הראשון בחצרו, בשנת תשי"ז 1957, שלח הרבי מליובאוויטש את מזכירו בנימין קליין, לקבל את פניו בשדה התעופה. כאשר חלה הרב ובר בצעירותו בדלקת ריאות קשה, הכריז רבה של העדה החרדית בירושלים, רבי יוסף צבי דושינסקי, על קיום חצי יום תענית ב"כולל" שבראשותו והוסיף לו את השם "חיים". היה מקורב גם לאדמו"ר רבי שלמה מזוויהל, ששלח את נכדיו ללמוד עמו בחברותא ומימן בסתר את הכולל לאברכים שהרב ובר עמד בראשו. האדמו"ר רבי דוד קאהן מתולדות אהרן נהג ללמוד את כתבי אדמו"רי חב"ד מפי הרב ובר. האדמו"ר רואה ברב ובר את אחד מרבותיו בתורת החסידות[דרוש מקור]. הרב ובר עסק רבות במצוות גמילות חסדים. ביתו בן שני החדרים בשכונת בתי אונגרין זכה לכינוי "מלון ובר", לאחר שהתארחו בו חסרי בית ומרי נפש. הוא גייס כסף עבור משפחות נזקקות ועבד עם הרב משה אשכנזי, רב קהילת חב"ד בתל אביב, והרב שלמה אליעזר מרגליות מירושלים בחלוקת צדקה. בתחילת שנות השישים של המאה העשרים, הקים הרב ובר עם הרב יהודה דייטש, את "המרכז לשיעורי תורה לנוער ולמבוגרים". במסגרת הרשת העבירה קבוצת רבנים בראשותו שיעורי תורה בפני בני נוער ומבוגרים בערי הפריפריה. באייר תשכ"ז, (1967), לאחר שהכותל המערבי שוחרר במלחמת ששת הימים, הקים הרב ובר, בהוראת הרבי מליובאוויטש, דוכן להנחת תפילין הפועל עד היום ברחבת הכותל המערבי. הוא הציב שלט המזהיר על איסור העלייה להר הבית לדעת פוסקים רבים ואף הציב שומר שיפקח על כך. בשנותיו האחרונות, הרב ובר הקים ועמד בראש ישיבת "בארה של מרים", על שמה של רעייתו, ללימוד תורת הקבלה. תלמידו העיקרי היה הרב עידו ארליך-ובר, שאף שינה את שם משפחתו לארליך-ובר. הוא עורך עלון שבועי בשם "שמעו ותחי נפשכם", ומביא בו חידושים וסיפורים מרבו. הרב שלום ארוש הרב תדהר אילון - ראש ישיבת "שמן ששון" ומחבר סדרת ספרי הקבלה "עץ התדהר" הזמר והיוצר דדי בן-עמי הרב שלמה עופר הרב ובר היה חשוך ילדים. אחיו היה רבי זלמן, ראש ישיבת פרשבורג. גיסו, בעלה של אחותו, היה עמרם בלוי מנהיג נטורי קרתא. נפטר בי"ח באדר א' ה'תש"ס ונטמן לצד אמו, בסמוך ל"חלקת הרבנים" בהר המנוחות. ירים משה - על חמישה חומשי תורה, פרקי אבות, ומסכתות בש"ס. הספר יצא לאור בהוצאה מחודשת במרץ 2016, לקראת מלאות 16 שנים לפטירתו ירים משה - על פרקי אבות, בהוצאת ישיבת בארה של מרים, תש"ם ילקוט אמונה וביטחון - פרקים ביסודות האמונה היהודית שמעו ותחי נפשכם - לקט הוראות למעשה לפי סדר פרשיות השבוע אריה ארליך: עבדי משה - ביוגרפיה על הרב ובר הרב עידו ארליך-ובר: והאיש משה - לקט סיפורים והנהגות מחיי הרב ובר דף לזכרו של הרב משה ובר משה ובר (1913-2000), דף שער בספרייה הלאומית שמו ותחי נפשכם
אנדריאס זיגיסמונד מרגרף

אנדריאס זיגיסמונד מרגרף (בגרמנית: Andreas Sigismund Marggraf).‏; 3 במרץ 1709, ברלין[דרוש מקור] – 7 באוגוסט 1782, ברלין[דרוש מקור]. היה כימאי גרמני. הוא היה הראשון שגילה את האפשרות להכין סוכר מסלק, גילוי שתלמידו פרנץ קרל אכרד הפך, כעבור מחצית המאה, למקור עיקרי לייצור סוכר, בנוסף לקנה סוכר. אנדריאס זיגיסמונד מרגרף (Andreas Sigismund Marggraf), חיפש דרכים לייצור סוכר בגרמניה. ב-1747 פרסם את תגליתו על תכולת הסוכר הגבוהה בסלק והציג תהליך למיצוי הסוכר, אולם באותו זמן לא נעשה כל שימוש בתגלית זו. פרנץ קרל אכרד, תלמיד של מרגרף, חזר לעסוק בנושא כעבור כמעט שלושה עשורים. שיפר את תכולת הסוכר בסלק ופיתח תהליך מיצוי תעשייתי. המפעל הראשון לייצור סוכר מסלק סוכר נחנך ב-1801 . חבר האקדמיה המלכותית הפרוסית למדעים. מנהל המחלקה לפיזיקה של האקדמיה המלכותית הפרוסית למדעים. מדיה וקבצים בנושא אנדריאס זיגיסמונד מרגרף בוויקישיתוף היסטוריה של ייצור סוכר מסלק סוכר באתר מוזיאון הסוכר בברלין אנדריאס זיגיסמונד מרגרף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לפי מקור אחר ב-1802 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בליעה (מערכת העיכול)

בליעה היא מעבר של מזון מהפה אל הוושט דרך הלוע. בתהליך זה עולה הגרון כנגד מכסה הגרון על מנת לחסום את קנה הנשימה ולמנוע כניסה של מזון אליו. כישלון של כיסוי קנה הנשימה עלול לגרום לשאיפת מזון לתוכו ולחנק, ועל כן אמרו חז"ל: ”אין משיחין בשעת הסעודה, פן יקדים קנה לוושט”. הבליעה היא רפלקס המחולק לשלושה שלבים: שלב הפה הוא שלב רצוני שבו המזון הנמצא בפה מועבר ללוע. חיישני מגע בלוע שולחים עצבוב מביא (אַפרנטי) למרכז הבליעה במוח המוארך שמתחיל את הרפלקס. שלב הלוע הוא שלב לא רצוני הנמשך 1–2 שניות, שבו החך הרך ושריר מצר הלוע העליון סוגרים את הלוע האפי, הגרון עולה כנגד מכסה הגרון כדי לסגור את קנה הנשימה, שרירי הלוע מתכווצים והסוגר הוושטי העליון נרפה ונמתח, דבר המאפשר את מעבר המזון לוושט. זה מתאפשר כתוצאה מעלייה בלחץ בלוע וירידה בלחץ בסוגר הוושטי העליון שמובילה להרפייתו. בשלב זה נעצרת הנשימה. פרט לשלב זה הסוגר הוושטי העליון סגור כדי למנוע עלייה של חומצה מן הקיבה. שלב הוושט הוא שלב לא רצוני המתחיל לאחר מעבר המזון את הסוגר הוושטי העליון. הנשימה אז מתחדשת והמזון נדחף פנימה על ידי מפל לחצים שנוצר בתנועה פריסטלטית. כדי לדחוף את האוכל יש עלייה הדרגתית בגל הלחץ המתבטאת בכיווץ של שרירי הוושט בנקודה שמעל המזון והרפיה שלהם מתחתיו, עד להגעה לשוער הוושטי התחתון. גם שוער זה סגור דרך קבע, ורק כשמגיע אליו מזון יש ירידה בלחץ וכניסה של המזון והנוזלים פנימה. הבקרה על רפלקס הבליעה וכיווץ השרירים מופקדת בידי מערכת העצבים המרכזית והורמונים. היא מורכבת מפריסטלטיקה ראשונית ושניונית. הפריסטלטיקה הראשונית מתרחשת בעת כיווץ הוושט עם כניסת המזון לפה וללוע. קולטני חישה בפה ובלוע מעבירים אותות דרך עצב הלשון והלוע למרכז הבליעה, אשר בתגובה שולח אותות דרך עצבים מניעים מסוג אלפא, הגורמים לכיווץ השרירים המשורטטים בוושט העליון, ודרך סיבים מניעים קרביים, המעצבבים את מקלעת שרירית המעי וגורמים לכיווץ השריר החלק הוושט התחתון. הפריסטלטיקה השניונית מתרחשת כאשר חיישנים בוושט חשים מתיחה עקב נוכחות מזון בו. הקולטנים מעבירים מידע דומה לזה שבפריסטלטיקה הראשונית, דרך העצב התועה, וכן ישירות למקלעת שרירית המעי. גל הפריסטלטיקה השניוני מנקה את שאריות המזון שנותרו בוושט לאחר הגל הראשון. דיספאגיה, היא הפרעה בבליעה מכל סיבה שהיא. זו הפרעה שכיחה יחסית הנובעת מתופעות שונות כגון הפרעות עצביות, גידולים ועוד. מנגנוני תנועה במערכת העיכול מדיה וקבצים בנושא בליעה בוויקישיתוף כיצד עובד מנגנון הבליעה?, מאמר מאת ד״ר יעל שפירא גליץ בליעה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Normal Swallowing and Dysphagia: Pediatric Population (באנגלית)
בית מדרש לתורת ארץ ישראל

בית מדרש לתורת ארץ ישראל (מכונה גם: כולל תורת ארץ ישראל) הוא כולל אברכים בפתח תקווה, מראשוני הכוללים ביישוב החדש בארץ ישראל. בין כתליו למדו מהרבנים הליטאים הבולטים בישראל. בית המדרש נוסד בשנת תרצ"ד (1934) על ידי הרבנים שמעון דב הורוביץ וישראל זיסל דבורץ ואליהם הצטרפו הרב יצחק קאץ והרב צבי פוחוביץ. הם ייסדו את בית המדרש במטרה להקדיש את הלימוד לנושאים הקשורים בהלכות התלויות בארץ. הכולל גם הוציא לאור את המאסף התורני תורת הארץ, שעסק בהלכות התלויות בארץ ושימש במה למאמרים תורניים בנושאים אלו. עד שנות ה-60 היה בית המדרש לתורת ארץ ישראל ממוסדות התורה המרכזיים ביישוב החדש בארץ ישראל, והוא כונה בקיצור "הכולל". בין חברי הכולל בעבר: הרבנים זאב אידלמן, אריה פומרנצ'יק, חיים שאול קרליץ, מיכל יהודה ליפקוביץ, אהרן יהודה לייב שטיינמן, נחום דב קרייזמן, יוסף רוזובסקי, זלמן רוטברג, חיים קרייזווירט, ראובן פיין, אברהם סלומון, ברוך שמעון סלומון והרב שלמה וולבה, שמסר שיחות בכולל עד שנותיו האחרונות. ראשי בית המדרש היו הרב יצחק קאץ והרב צבי פוחוביץ. שנים רבות היה בית המדרש מרכז תורני לציבור החרדי בעיר. רבנים ידועים בעלי שם הגיעו לדרוש ולעורר את הציבור ולכינוסים הללו הגיעו מאות אנשים. בשנות ה-90 של המאה ה-20, עם עזיבתם של הצעירים לשכונת גני הדר והתמעטותם של הוותיקים, הידלדל המניין הגדול ומאז הוא התבסס בעיקר על בני משפחת ראבד והרב פנחס גליקמן המגיעים מדי שבת. בית המדרש משמש ככולל רגיל, הלימודים בו כבכל הכוללים בארץ ישראל, ומצוות התלויות בארץ אינן הסוגיות העיקריות שנלמדות בו. בראשות בית המדרש מכהנים הרב בנימין ראבד, נכדו של רבי יצחק קאץ, וכן הרב יחזקאל וילנסקי, נכדו של רבי צבי פוחוביץ'. בשנת תשס"ח פתח הרב וילנסקי מסגרת נוספת בכולל לקבוצה בת שלושים אברכים, רובם בוגרי ישיבת חברון, בראשות חתנו הרב אליהו סוקולובסקי. הקבוצה הוותיקה של הכולל נותרה תחת אחריותו של הרב בנימין ראבד. יום הלימודים בכולל שבבית המדרש מסתיים בשעה 18:00 ולא כמקובל בשאר הכוללים. זאת על פי המלצת החזון איש לראשי כולל לומז'ה שבעיר, על מנת לאפשר לאברכים מבני ברק לשוב מוקדם לביתם שיספיקו ללמוד אף בסדר שלישי. בבית המדרש קיים מפעל הקדיש. במסגרת זו, נאמרים בסיומי התפילות, בימות החול ובשבתות, קדיש לעילוי נשמת קרוביהם של תורמים לבית המדרש. הקדיש נאמר על ידי ראשי בית המדרש או אחד מוותיקי המתפללים. מאסף תורני תורת הארץ, אתר היברובוקס תורת הארץ היה נשוי לנכדת הרב זרח ראובן ברוורמן.
ציטוזול

ציטוזול, או מטריצה ציטופלסמטית (באנגלית: Cytosol) הוא הנוזל הציטופלזמתי הנמצא בתוך התאים, אשר אינו מהווה חלק מאברוני התא ואינו תחום על ידי ממברנות פנימיות בתוך התא. התוכן של תא איקריוטי בתוך קרום התא (לא כולל גרעין התא), מכונה ציטופלזמה. בתאים פרוקריוטים רוב התגובות הכימיות של חילוף החומרים מתרחשות בציטוזול, בעוד שמיעוטן מתרחש בממברנת התא או בחלל הפריפלסמטי. בתאים אאוקריוטים קיימים תהליכים המתרחשים בציטוזול, אך יש גם המתרחשים באברונים. הציטוזול הוא תערובת מורכבת של חומרים המומסים במים. אף על פי שהמרכיב העיקרי של הציטוזול הוא מים, מבנהו ותכונותיו בתוך התאים אינם מובנים לגמרי. הריכוזים של יונים כמו נתרן ואשלגן הם שונים בציטוזול מאשר בנוזל הבין תאי, החשיבות של הבדלים אלו באה לידי ביטוי בתהליכים כמו אוסמורגולציה ואיתות התא. הציטוזול אף מכיל כמויות גדולות של מקרומולקולות, אשר משנות את התנהגות מולקולות שונות בסביבה בעזרת שינוי בצפיפות המקרומולקולות. למרות שפעם הציטוזול נחשב לבעל מבנה פשוט של מולקולות, קיימות בו כמה רמות של ארגון, אלה כוללים ריכוזים שונים של מולקולות קטנות, כגון; סיד. קומפלקסים גדולים של אנזימים פועלים יחד כדי לבצע תהליכים מטבוליים, וכן מתחמי חלבון כגון proteasomes ו-carboxysomes התוחמים ומפרידים בין חלקים שונים בציטוזול. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לא מוסבר מה קרה בין לבין. למה השתנתה ההגדרה ובמה בדיוק. אין אף מקור. המונח ציטוזול הוצג לראשונה בשנת 1965 על ידי ה.א. לארדי. המונח התייחס תחילה לנוזל שהופק משבירת תאים והרצתם בצנטריפוגה תוך מיצוי החלק הנוזלי שאינו שוקע והפרדתו מכל המרכיבים הבלתי מסיסים. המונח ציטוזול מתייחס כיום לפאזת הנוזל של הציטופלסמה בתא שלם, ואינה כוללת את חלק הציטופלסמה המצוי באברונים. בשל האפשרות לבלבול בין השימוש במושג ציטוזול לבין הציטופלסמה, הציטוזול הוכר גם בשם הציטופלסמה המימית, על מנת לתאר את נוזל הציטופלסמה של תאים חיים. לציטוזול אין תפקיד אחד מוגדר, ומתרחשים בו שלל תהליכים החשובים לתפקוד התא. בין היתר, קיימים מגוון תהליכים של מעבר אותות בין קרום התא לבין גרעין התא והאברונים. תפקיד נוסף של הציטוזול הוא לשמש כתווך בתוכו מטבוליטים עוברים מהמקום בו נוצרו אל אתר היעד שלהם. מולקולות שהן מסיסות במים, כגון חומצות אמינו, יכולות לעבור דרכו בדיפוזיה מהירה. לעומת זאת, מולקולות הידרופוביות, כמו חומצות שומן או סטרולים, צריכות להיקשר לחלבונים על מנת לחצות את הציטוזול. הציטוזול הוא אתר חילוף החומרים הפעיל ביותר בתאים פרוקריוטיים, ואתר מרכזי של חילוף חומרים גם בתאים אאוקריוטים. למשל אצל היונקים כמחצית החלבונים בתא ממוקדים בציטוזול. גם בשמרים, נמצא כי מרבית המטבוליטים והתהליכים המטבוליים הם בציטוזול. בבעלי חיים, תהליכים מטבוליים מרכזיים שמתרחשים בציטוזול הם ביוסינתזה של חלבונים, מסלול הפנטוז פוספט, גליקוליזה וגלוקונאוגנזה. עם זאת, המיקום של תהליכים מטבוליים אינו בהכרח זהה באורגניזמים שונים. טיפול בחלבונים פגומים נעשה על ידי JUNQ ו-IPOD שנמצאים בתוך הציטוזול.
יומן המלחמה

יומן המלחמה (בצרפתית: Le Feu) הוא שם ספרו של הסופר הצרפתי, אנרי ברביוס (1935-1873). ספר זה הוא למעשה אסופת מכתבים של הסופר לחברתו מהחפירות בחזית מלחמת העולם הראשונה. מכתבים אלו שימשו אחר כך חומר גם לרומאן המחאה שלו, ובהם מתוארות חוויותיו בחזית, והכרתו הגוברת של בארביס בזוועות המלחמה הגדולה. הספר יצא לאור בעברית ב-1950 בספרית פועלים, ספרי משלט, ותורגם על ידי מרים ברנשטיין-כהן, איור העטיפה בוצע על ידי שרגא וייל. ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנדסה חקלאית

הנדסה חקלאית היא תת-תחום הנדסי של הנדסה אזרחית, העוסק בתכנון מכלולים הנדסיים-ביולוגיים. הנדסה חקלאית נחלקת לשני תחומים עיקריים: תכנון מכונות חקלאיות או מים וקרקע. התחום בא לשרת את החקלאות המודרנית שנסמכת במידה רבה על התחום כדי להגדיל את כמות התוצרת, הטיב שהוא פרמטר חשוב מההיבט הצרכני, וחדשנות המאפשרת לחקלאים לקבל מחירים גבוהים עבור תוצרת מיוחדת. ההנדסה החקלאית היא הנדסה רב-תחומית, וקשורה בעיקר למדעי הכימיה, הביולוגיה, אך מהנדסים חקלאים בעלי ידע נרחב גם בתחומי אקולוגיה, מכניקה, בקרה, אופטימיזציה וניהול. בעבר אחוז גדול של אוכלוסיית העולם יצרה מזון באופן עצמאי, כיום עקב התקדמות ההנדסה החקלאית בשיפור מכונות, אוטומציה, שליטה ובקרה וייעול של מערכות טבעיות בשילוב עם פיתוחים אגרונומיים ביולוגיים בצמח, רק כ-2% עוסקים בתחום בארצות מערביות. המהנדס החקלאי מקבל הכשרה מגוונת, הן בתחומי הבסיס כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה שפת תכנות ושרטוט הנדסי, תכנון בעזרת מחשב (CAD) הן בתחומים הקשורים בצומח כגון ביולוגיה של הצמח, אגרונומיה, קרקע, כימיה בצומח, בוטניקה, והן בתחומים הנדסיים כגון הנדסת מכונות, מכניקת זורמים, הנדסת מים, מבוא להנדסת חשמל, מערכות חישה ובקרה, דינמיקה של רכב בשטח חקלאי, טיפול בתוצרת חקלאית, תכנון מבני גידול כגון חממות, מחסני תבואה ועוד. תחום עיסוקו של המהנדס החקלאי רחב ביותר, החל מתכנון מערכת השקיה לפרויקט חקלאי ועד תכנון הנדסי של חממות גידול, מתכנון תוכנת מחשב לאופטימיזציה של ייצור חלב ברפת ועד תכנון קו ייצור במפעל אריזה חקלאי. בישראל ניתן ללמוד הנדסה חקלאית רק במקום אחד והוא במסלול להנדסה בחקלאית השייכת לפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון, הלימודים נמשכים כ-4 שנים בסיומם מקבלים הבוגרים תואר B.Sc בהנדסה חקלאית. מהנדסים חקלאיים רבים מועסקים בצה"ל בפיתוח נגמ"שים, טנקים וכלי לחימה הנדרשים לעבירות בשטחים קשים בגלל הידע הנרחב שיש בידם על יחסי מכונה-קרקע. הנדסה חקלאית, דף שער בספרייה הלאומית
ח'ירבת צ'רקס

ח'ירבת צ'רקס הוא כפר נטוש בתחומי שמורת אלון שבשרון, בסמוך ליישוב גן שמואל. הכפר, ששמו המקורי היה כפר מאז (באדיגית: Мэз), נמצא כחצי קילומטר מדרום-מערב לשמורה. הוא הוקם בשנת 1880 לערך בקרבת יער האלונים הגדול. הכפר הוקם על ידי צ'רקסים שהובאו למקום מבולגריה על ידי השלטונות העות'מאנים, כפליטי המלחמות העות'מאניות נגד רוסיה בבלקן, כ-15 שנים לאחר שנפלטו מהקווקז בנסיבות דומות. הגירתם לארץ הייתה חלק מגל הגירות טרנס-לאומי נרחב מאזורי הספר של האימפריה העות'מאנית לצפון השרון שכללה גם את ההתיישבות הבוסנית בקיסריה, ואת מושבות העלייה הראשונה. הכפר היה המאוחר שבכפרי הצ'רקסים בארץ ונבנה אחרי שכפר כמא וריחניה כבר היו מיושבים מספר שנים. עם זאת הכפר היה הגדול שבכפרי הצ'רקסים בארץ. לורנס אוליפנט כתב בשנת 1884 על "שניים או שלושה יישובים צ'רקסיים במישור השרון", אך כנראה התכוון לשני היישובים שהיוו את ח'ירבת צ'רקס, שהיה שם מאוחר יותר. חלק מהצ'רקסים התיישבו גם בקיסריה וביישובים אחרים בסביבה. קיימות עדויות אודות סכסוכים ומגפות, והכפר אכן נעזב בשנת 1910 עקב מחלת המלריה. מרבית העוזבים פנו לכפרים הצ'רקסיים בירדן ומיעוטם פנו לכפר כמא וריחנייה. לאחר נטישת הצ'רקסים, אוכלס הכפר בידי ערבים מבאקה אל-גרבייה שכינו את המקום "ח'רבת סרכס". ב-15 באפריל 1948, בזמן מלחמת העצמאות, הוצאו לכפר צווי גירוש על ידי אנשי ההגנה והוא פונה מיושביו. מהכפר נותרה באר המים שעומקה 12 מטרים ושימשה את חקלאי גן שמואל להשקיה עד שנות ה-60 של המאה ה-20, כמו כן בית הקברות שהפך ל"שמורת אלון". Roy Marom, Hadera: transnational migrations from Eastern Europe to Ottoman Palestine and the glocal origins of the Zionist-Arab conflict, Middle Eastern Studies 0, 2023-03-09, עמ' 1–21 doi: 10.1080/00263206.2023.2183499 Norman Lewis, Nomads and settlers in Syria and Jordan, 1800-1980, Cambridge: Cambridge University Press, 1987, עמ' 97-101 רועי מרום, העלייה הראשונה? הגירות טרנס-לאומיות לצפון השרון בשלהי התקופה העות'מאנית, מי היה כאן קודם: עולים ומתיישבים בזכרון יעקב וסביבתה. כנס לציון 20 שנה למוזיאון העלייה הראשונה ע"ש משה ושרה אריזון, 2019. צבי אילן, טורקמנים, צ'רקסים ובוסנים בצפון השרון, השרון בין ירקון לכרמל, עמ' 280 יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, תל אביב: עם עובד, תש"ז, עמ' 103, הערה 7: בערבית אין אות צ', ומשום כך השם "צ'רקסים" מופיע בערבית בצורה "סרכּס" או "ג'רכּס". בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 165–166.
באב"ד

משפחת בַּאבָּ"ד היא משפחת רבנים שמוצאה מגליציה. פירוש השם הוא ראשי תיבות של בן אב בית דין, כלומר בן הרב. האם התכוונתם ל... אלישע באב"ד - פרופסור לפסיכולוגיה חברתית ולפסיכולוגיה של החינוך באוניברסיטה העברית בירושלים יהושע השל באב"ד (הראשון) – הראשון ממשפחת באב"ד כרבה של טרנופול יהושע השל באב"ד (השני) – רבה של טרנופול, סבו של הרב יוסף באב"ד יוסף באב"ד – רב בטרנופול, מחבר הספר מנחת חינוך דוד מנחם מאניש באב"ד – רבה של טרנופול, מחבר שו"ת חבצלת השרון. כיהן לצידו של רבי יהושע השיל באב"ד, בנו של רבי שמעון בנו של ה"מנחת חינוך" יוסף דב באב"ד – רבה של טויסט, אחיו של הרב מנחם מאניש אברהם משה באב"ד – רבה של סנדרלנד, אנגליה, בנו של הרב יוסף דב יצחק באב"ד – רבה של טרטיקוב, אחיהם של הרב מנחם מאניש והרב יוסף דב אלכסנדר אשר באב"ד – בנו של הרב יצחק, שימש רב בהונגריה ולאחר השואה ראש ישיבה וראש בית הדין של קהילת "מנחת חינוך - טרטיקוב" בארצות הברית נעמי באב"ד – כתבה שישה ספרים בנושא המורה הרוחני ועתיד האנושות שי באב"ד – מנכ"ל משרד האוצר, בעבר שימש בין היתר כמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ראב"ד
חיים דוד זילבר-מרגליות

הרב חיים דוד זילבר־מרגליות (תרכ"ד- כ' בכסלו תש"א) היה רבה של קויל בפולין. נולד בזליחוב לרב נפתלי צבי נכדו של רבי אלכסנדר מרגליות, מחבר הספר תורת הרא"ם וצאצאו של רבי אלכסנדר סנדר שור. אביו היה חסידו של רבי יהודה לייב איגר ותלמידו של רבי יצחק מאיר אלתר מגור ואמו עסקה במסחר. בגיל 16 נישא לצירל דבורה בתו של הרב אביגדור יהודה לייביש לוינטל רבה של קויל (הסמוכה לקאליש). קיבל היתר הוראה מרבי שניאור זלמן מלובלין, רבי יהושע מקוטנא ומרבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר" מסוכטשוב. רבי יהושע מקוטנא כתב בכתב הסמיכה, שהוא בקי בארבעת חלקי השולחן ערוך. היה חסידו רבי לייב איגר ולאחר פטירתו היה לחסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור ושל בנו רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת". לאחר פטירת חמיו בשנת תרנ"ג, התבקש על ידי בני הקהילה למלא את מקומו. רבי חיים דוד סירב אך נענה למכתב שהביאו בני הקהילה ממספר רבנים. בתחילת כהונתו אסר את השחיטה בעיר לשלוש שנים עד שהקצבים הסכימו לקבלו את סמכותו בהכרעת הטרפת בהמות. עקב זאת חי בדחקות גדולה, מכיוון שפרנסת רב העיר הייתה מדמי שחיטה. כמו כן סגר את החדרים הפרטיים שקיבלו רק בני עשירים ופתח תלמוד תורה כללי בשם "עץ חיים" בו קיבלו את כל ילדי העיר והתשלום היה לפי יכולת ההורים. היה חבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל והיה בעל דעות חריפות נגד הציונות. הוא חסך כסף על מנת לעלות לארץ ישראל, אך במלחמת העולם הראשונה איבד כספו את ערכו, ותוכניתו ירדה לטמיון. בשנת תרצ"ט נמלט מקויל ללובלין, ללא מטלטלין. בלובלין התארח אצל בתו אך נחלש ונפטר בערב שבת וישב, כ' בכסלו תש"א. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות של לובלין. חיבר את הספר "דבר ישרים" על התורה. בנו רבי נפתלי צבי, כיהן כרבה של בארנוב. נרצח בשואה. חתנו היה רבי משה ברוך מורגנשטרן, האדמו"ר מליקוב ורבה של ולודאבה, נרצח במחנה ההשמדה סוביבור. ארבע בנותיו ובעליהן, נרצחו בשואה. בן נוסף, אלכסנדר, עלה לארץ ישראל. הדפיס את ספרו של אביו מחדש.
סוויפט

סוויפט (Swift) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מהיר. האם התכוונתם ל... האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין בנקאית – בראשי תיבות באנגלית: SWIFT סוזוקי סוויפט – מכונית סופרמיני המיוצרת על ידי היצרנית היפנית סוזוקי מוטור מכתש סוויפט – מכתש פגיעה על פני דימוס - ירח המאדים סוויפט – שפת תכנות טלסקופ החלל סוויפט(אנ') – טלסקופ חלל של מרכז טיסות החלל גודרד בנאס"א למחקר ואיתור התפרצויות גמא אישים: ג'ונתן סוויפט – סופר וסטיריקן בריטי זאב סופות (סוויפט) – דיפלומט ישראלי טיילור סוויפט – זמרת קאנטרי -פופ אמריקאית סקוט סוויפט – אדמירל בצי ארצות הברית פרנק סוויפט – שוער אנגלי ששיחק עבור מנצ'סטר סיטי קיי סוויפט – מלחינה אמריקאית בתחומי המוזיקה הקלאסית והקלה קלייב סוויפט – שחקן אנגלי תום סוויפט – דמות בדיונית המככבת בעלילת סדרות ספרי נוער בנות למעלה מ-100 כרכים
טרנס פרקין

טרנס מייקל פרקין (באנגלית: Terence Michael Parkin; נולד ב-12 באפריל 1980), הוא שחיין דרום אפריקאי חירש בעבר, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) במשחה ל-200 מטר חזה. פרקין נולד בבולאוואיו, זימבבואה. החל לשחות בהיותו בן 12. בתחילה לא הצליח בשחייה, אך הוא היה נחוש להצליח, לכן הלך כל יום חמישה קילומטרים לאימון השחייה שלו. בהיותו בן 15, בשנת 1995, זכה לראשונה במדליות בתחרויות. מאז, החל להתאמן במשך כשש שעות ביום. בשל חירשותו, לא היה מסוגל לשמוע את שריקת הפתיחה של התחרויות, לכן מאמנו השתמש באור על מנת לסמן לו לזנק לשחייה (כגון אור פלאש ממצלמה). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכה פרקין במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:14.12 דקות, אחרי סיימון קאולי מאוסטרליה (2:12.98 דקות) וטום וילקינס מארצות הברית (2:13.97 דקות). באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 זכה פרקין בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:07.91 דקות, אחרי רומן סלודונוב שקבע שיא עולם חדש של 2:07.59 דקות ולפני אנדריי איוונוב (2:09.90 דקות) שניהם מרוסיה ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של, אחרי יאני סייבינן מפינלנד (4:09.54 דקות) ולפני מיקי חליקה מישראל (4:10.90 דקות). באולימפיאדת סידני (2000) זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.50 דקות, אחרי דומניקו פיורבנטי (2:10.87 דקות) ולפני דוויד רמולו (2:12.73 דקות) שניהם מאיטליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:16.92 דקות, במקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.33 דקות, במקום 28 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.11 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.28 דקות, כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.25 שניות. במשחקי הרצון הטוב שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בשנת 2001 זכה פרקין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.21 דקות. במשחקי חבר העמים שנערכו במנצ'סטר, בריטניה בשנת 2002 זכה פרקין במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.34 דקות. באולימפיאדת אתונה (2004) סיים פרקין במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:13.58 דקות, במקום 24 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.05 דקות ובמקום 13 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.94 דקות. טרנס פרקין, באתר olympedia.org טרנס פרקין, באתר Swim Rankings (באנגלית)