laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חדקניים

חדקניים (שם מדעי :Acipenseridae) היא משפחת דגים מסדרת החדקנאים. החדקניים הם דגי גרם המצויים באקלים סובטרופי ובמקומות נוספים. הפרטים הגדולים ביותר יגיעו לגודל של 5 מטרים. המשפחה ידועה בצורתה המוארכת. ביצי הדגים משמשות להכנת קוויאר. החדקן הוא אחד ממיני הדגים העתיקים בעולם. הוא חי בדרך כלל בסביבה סובטרופית וסובארקטית, באזור הגבול בין אירופה לאסיה ובצפון אמריקה. הם בולטים במבנה גופם הארוך וחסר הקשקשים ולעיתים גודלם יוצא הדופן נע לרוב בין 2 ל-3.5 מטר, אך מינים אחדים אחרים של דג זה מגיעים לגודל של 5.5 מטרים. רוב החדקנים ניזונים ממזון הנמצא על הקרקעית: בעזרת החוטם הארוך הם בוחשים באדמה רכה ובעזרת המחושים הם מאתרים רכיכות ודגים קטנים. מכיוון שאין להם שיניים הם אינם מסוגלים לתפוס טרף, על אף שפרטים גדולים במיוחד יכולים לבלוע טרף שלם, כולל דגי סלמון וגורי כלב ים. מינים מסוימים של החדקן גדלים בחוות דגים ומביציהם מכינים קוויאר. החדקנים גדלים לאט ומגיעים לבגרות בשלב מאוחר בחייהם, דבר ההופך אותם לפגיעים לזיהומים ולשינויים בסביבת החיים. רוב המינים של החדקן נחשבים כיום למינים בסכנת הכחדה עד סכנת הכחדה חריפה. לפי תיעוד המאובנים, הופיעו החדקנים לראשונה לפני כ-200 מיליון שנה, ומאז עברו מעט מאוד שינויים, עובדה שהקנתה להם את התואר מאובנים חיים. משפחה חדקניים (Acipenseridae) תת-משפחה Acipenserinae סוג חדקן (Acipenser) בו 18 מינים. סוג הוסו (Huso) בו 2 מינים. תת-משפחה Scaphirhynchinae סוג סקפירינכוס (Scaphirhynchus) בו 3 מינים. סוג פסודוסקפירינכוס (Pseudoscaphirhynchus) בו 3 מינים. מדיה וקבצים בנושא חדקניים בוויקישיתוף חדקניים, באתר ITIS (באנגלית) חדקניים, באתר NCBI (באנגלית) חדקניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חדקניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חדקניים, באתר GBIF (באנגלית)
גרוש (מטבע אירופי)

גרוֹש (בלטינית: Grossus; בגרמנית: Groschen; באיטלקית: grossone; בצ'כית: groš; בפולנית: grosz; בהונגרית: garas; ברומנית: gros, ברוסית: грош) היה מטבע (לעיתים שם בלתי רשמי, בלשון דיבורית) ששימש בכמה מדינות אירופיות דוברות גרמנית וכן במספר מדינות מרכז אירופיות (בוהמיה, פולין) ונסיכויות ברומניה. מקור השם במונח בלטינית וולגרית "grossus", קיצור של denarius grossus, "מטבע עבה". שמו של הגרוש, שהיה נהוג באזורי האימפריה העות'מאנית וסביבתה, נגזר מאותו מקור לטיני. שמות כ"גרושן", "גרוסוס", "גרוס", "גרוש" ועוד שימשו בימי הביניים כשמם של כל מטבעות הכסף העבים, בניגוד למטבעות כסף דקים כמו הדנייר הצרפתי והפני. שוויו ההיסטורי של המטבע היה בין מספר דנאריוס לתריסר. ב-1193 הונפק גרוסו ונציאני בוונציה. ב-1271 הוא הונפק על ידי הדוכס מיינהרד מאזור טירול. במהלך ימי הביניים הוטבע המטבע במדינות נוספות ובגרסאות שונות של שמו: באנגליה הוטבע הגרוֹט (Groat) (החל מ-1279), בבוהמיה הוטבע מ-1300 הגרוש הפראגי, שבהמשך אומץ על ידי מרבית מדינות מרכז אירופה, ובפולין הוטבע החל מ-1367 הגרוֹש הקרקובי, שהיה שווה ערך ל-12 דנאריוס. במהלך השנים ויתרו חלק מהמדינות על הגרוש, בעוד שבאחרות ערכו הופחת. בפולין למשל, הלך משקל מטבע הכסף וקטן עד שב-1752 הוא הוחלף במטבעות נחושת בעלי אותו שם. כיום מצוי בשימוש בפולין מטבע בשם גרוֹש, שערכו מאית הזלוטי. בגרמניה במאה ה-18 שימש הגרוש בעיקר במדינות הצפוניות כמטבע שערכו 12 פפניג השווים ל-1/24 רייכסטאלר (שווה ערך ל-1/32 קונוונציונסטאלר של האימפריה הרומית הקדושה). במאה ה-19 שונתה שיטת המטבע - בפרוסיה הונהג החל מ-1821 הטאלר, ששוויו 30 גרושן. לאחר איחוד גרמניה והמעבר לשיטה עשרונית, נקבע המארק כמטבע הראשי, הנחלק ל-100 פפניג. הגרושן נותר ככינוי סלנג למטבע של 10 פפניג. המילה פחות פופולרית מאז המעבר לאירו, אולם עדיין נשמעת לעיתים, בעיקר מפי הדור המבוגר. הגרושן האוסטרי, ששוויו היה מאית השילינג, הונפק בין 1924–1938 ובין 1945–1999 עד להצטרפות אוסטריה לגוש האירו באותה השנה. באוקראינה גרוש היא מילת סלנג לקופיקה, מאית ההריבניה. גם המילה האוקראינית ל"כסף" נגזרת ממילה זו. בבולגריה שימש הגרוֹש כהילך חוקי עד שהוכנס למחזור הלב במאה ה-19. המילה משמשת עדיין כשם כללי למטבע או כסף בכמה ביטויים ופתגמים וכן בסיפורי עם ובסיפורים שעלילתם מתרחשת בעבר. Groschen, באתר מילון גרים
דניאל הארוויץ

דניאל הארוויץ (Daniel Harrwitz ;‏ 23 באפריל 1823 – 9 בינואר 1884) היה אמן שחמט יהודי-גרמני. לשיא יכולתו הגיע בשנות ה-50 של המאה ה-19 כאשר היה הראשון בעולם. הארוויץ דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1846 ל-1860. הארוויץ נולד בברסלאו (ורוצלב) במחוז הפרוסי של שלזיה. הוא צבר מוניטין בפריז, במיוחד כשחקן של שחמט עיוור. בשנת 1846 הפסיד בדו-קרב באנגליה להווארד סטאונטון למרות שסטאונטון נתן לו יתרון של רגלי ומסע. למרות יתרון זה היו המשחקים בלתי שקולים וסטאונטון ניצח 7-0. שנתיים מאוחר יותר סיים בתיקו דו-קרב שנערך בגרמניה עם אדולף אנדרסן. הארוויץ חי באנגליה משנת 1849 ויסד את העיתון British Chess Review. בשנת 1856 עבר לפריז, שם ניצח דו-קרב מול ג'ול ארנו דה ריוויאר. בשנת 1858 שיחק מול פול מורפי דו-קרב בפריז. הארוויץ זכה בשני המשחקים הראשונים אך הפסיד בדו-קרב 5.5-2.5. הארוויץ פרש מהדו-קרב בתרצו זאת במצבו הבריאותי. בשנת 1862 פרסם את הספר Lehrbuch des Schachspiels ספר לימוד של משחק השחמט. בהמשך עבר לדרום אוסטריה, לטירול, ושם מת בדוזן בשנת 1884. להארוויץ הייתה תוצאה חיובית מול אנדרסן, ולמרות שנוצח על ידי מורפי בדו-קרב, היה אחד האמנים הבודדים שהצליחו לנצח את מורפי בכלים השחורים: אחד מניצחונותיו בפריז בשנת 1858. מדיה וקבצים בנושא דניאל הארוויץ בוויקישיתוף דניאל הארוויץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) איזידור זינגר, דניאל הארוויץ , jewishencyclopedia מידע כללי
מחלף עירון

מחלף עירון הוא מחלף הממוקם מזרחית לקיבוץ ברקאי ומפגיש את כביש 6 (חוצה ישראל) וכביש 65 (כביש נחל עירון. בערבית: ואדי עארה). המחלף נקרא על שם העמק הנמצא על גדותיו של נחל עירון. הוא נפתח לתנועה בשנת 2004 עם חנוכת הקטע המרכזי בכביש 6. ב-6 בינואר 2004, עם חנוכת קטע כביש 6 ממחלף ניצני עוז למחלף עירון הוקמה במקום צומת מרומזרת. בשלב זה התאפשרה התנועה מכביש 65 לכביש 6 רק דרומה. המכרז להקמת המחלף פורסם בינואר 2003, על ידי חברת כביש חוצה ישראל באפריל 2003 זכתה חברת סולל בונה במכרז. במרץ 2005, הושלם שלב א' של המחלף. העבודות על שלב ב', נמשכו במקביל והם כללו את העברת כביש 6 מעל כביש 65 והמשך סלילתו צפונה. המחלף בתצורתו הנוכחית הושלם ביולי 2009. חברת כביש חוצה ישראל מתכננת לשדרג את המחלף למחלף מערכתי מלא ללא רמזורים על כביש 65. תצורת המחלף היא של מחלף יהלום משולב ברמפה של מחלף טורבינה. הפניות שמאלה מתבצעות באמצעות רמזורים למעט הפנייה מכביש 65 מערב לכביש 6 בכיוון דרום, שמתבצעת באמצעות רמפה ארוכה. כל הפניות ימינה הן רציפות, למעט הפנייה מכביש 6 בכיוון דרום לכביש 65 בכיוון מערב, שמתבצעת ברמזור המערבי. גל ניסים, ‏הושלמה הקמת מחלף עירון צפון ב-60 מיליון שקל, באתר גלובס, 20 במרץ 2005 גל ניסים, ‏כביש חוצה ישראל נחנך היום; הערכת אפריקה-ישראל: 70 אלף יסעו מדי יום, באתר גלובס, 6 בינואר 2004 המדינה תפרסם מכרז להקמת מחלף בקטע הצפוני של חוצה ישראל, באתר הארץ, 23 בינואר 2003 ענת ג'ורג'י, צו מניעה נגד זכיית סולל בונה במכרז להקמת מחלף עירון - לבקשת א. ארנסון, באתר הארץ, 3 ביוני 2003 יצחק דנון, ‏ביהמ"ש דחה עתירת ארנסון על זכיית סולל בונה במכרז לביצוע מחלף עירון, באתר גלובס, 1 ביולי 2003 שרון קדמי, הושלם מחלף עירון בחוצה ישראל בעלות של 60 מיליון שקל, באתר הארץ, 16 במרץ 2005 פאדי עיאדאת, נחנך הקטע הצפוני של כביש 6, מעירון לאליקים, באתר הארץ, 20 ביולי 2009 שדרוג מחלף עירון, באתר חברת כביש חוצה ישראל
הס

הס (Hess או Hass) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית. פירוש המילה "הס" (Hass) בגרמנית היא "שנאה", אולם בהקשר יהודי-אשכנזי סביר להניח שזוהי נגזרת של השם העברי "יחזקאל". האם התכוונתם ל... אישים בשם זה אמירה הס – משוררת ישראלית ארנסט הס – גרמני-יהודי אשר שירת ביחד עם אדולף היטלר במלחמת העולם הראשונה ג'רמיין הס – כימאי רוסי-שווייצרי, על שמו חוק הס דבי הס – מלכת היופי של ישראל לשנת 1982 ופסיכולוגית קלינית הארי הס – גאולוג ומפקד בסיס צוללות אמריקני בזמן מלחמת העולם השנייה וילי הס – כנר גרמני ויקטור הס – פיזיקאי ממוצא אוסטרי, זוכה פרס נובל לפיזיקה על גילוי הקרינה הקוסמית יזהר הס – מנכ"ל התנועה המסורתית בישראל ישראל הס – רב, מחבר הספר "אמונות" לאיוש הס – כדורגלן ומאמנה הרביעי של נבחרת ישראל בכדורגל מיירה הס – פסנתרנית בריטית מקס הס – אתלט גרמני משה הס – סופר והוגה דעות סוציאליסט יהודי-גרמני (על שמו כפר הס) עזרא הס – קריין ומדבב ישראלי עליזה שמוקלר-הס – פסנתרנית ומורה לפסנתר גרמנייה-ישראלית עמירה הס – עיתונאית ישראלית רודולף הס – מזכירו האישי של אדולף היטלר רודולף פרנץ הס – מפקד מחנה ההשמדה אושוויץ, שמו נכתב Höß ולא Hess שי הס – כדורגלן ישראלי מוטי הס – רב אחר חוק הס – חוק בתרמודינמיקה הס – נהר בטריטוריית יוקון שבקנדה כפר הס – מושב בשרון אס האס שם משפחה הס-האס, באתר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי
ינאי

האם התכוונתם ל... אלכסנדר ינאי – מלך וכהן גדול משושלת החשמונאים, בתקופת בית שני רבי ינאי – אמורא מהדור הראשון של אמוראי ארץ ישראל יניי – פייטן ארץ-ישראלי קדום אישים ששם משפחתם ינאי: אהובה ינאי – אלוף-משנה בצה"ל, לשעבר קצינת פניות הציבור בצה"ל. אשתו של שלמה ינאי בועז ינאי – כדורסלן עבר ישראלי אשר שיחק כסנטר בליגה הבכירה ובנבחרת ישראל בכדורסל הגר ינאי – סופרת ישראלית יעקב ינאי – קצין קשר ראשי הראשון בצה"ל מיכל ינאי – שחקנית ישראלית מנור ינאי – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה עופר ינאי – איש עסקים ישראלי, בעל השליטה בחברת נופר אנרגיה צבי ינאי – פילוסוף ישראלי ומנכ"ל משרד המדע שלמה ינאי – אלוף בצה"ל ומנכ"ל חברת "טבע תעשיות פרמצבטיות". בעלה של אהובה ינאי אריאל ינאי - דיין בבית הדין הרבני בפתח תקווה אחר: בית ינאי – מושב בשרון הנקרא על שם אלכסנדר ינאי "ינאי" – לוחם האצ"ל היינריך ריינהולד שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי והתגלה כסוכן שתול של הבולשת הבריטית
קרב אל-קסר אל-כביר

קרב אל-קסר אל-כביר (בערבית: معركة القصر الكبير) (מבוטא לפעמים גם כאלקסר קיביר, אל קסר אל-קיבְר, אלקאזארקיביר, אלקאסר וכדומה, שפירושם בערבית הוא הארמון הגדול), נודע גם כקרב שלושת המלכים, היה קרב גדול שנערך בצפון הממלכה השריפית, ליד העיירה אל-קסר אל-כביר, הנמצאת בין טנג'יר לפאס, ב-4 באוגוסט 1578. הקרב נערך בין צבאו של אבו עבדאללה השני סעדי, ביחד עם בעל בריתו סבשטיאו, מלך פורטוגל, נגד צבא מוסלמי גדול בפיקודו של הסולטאן החדש של הממלכה השריפית (ודודו של אבו עבדאללה השני סעדי) עבד-אל-מאליק. מלך פורטוגל המיליטנטי תכנן מסע צלב לאחר שאבו עבדאללה ביקש את עזרתו בהחזרת כתרו, שאותו לקח ממנו דודו עבד-אל-מאליק. בסופו של דבר הפסידה פורטוגל בקרב, ובכך גם הפסידה את עצמאותה למשך שישים שנה, בהן הייתה תחת הכתר הספרדי. בקרב נהרגו אבו עבדאללה ועבד אל-מאליק, שאת מקומו ירש אחיו אחמד אל-מנסור, והמלך הפורטוגלי נעלם וכנראה נהרג גם הוא. פורים סבסטיאנו בקרב קהילות יהודיות בצפון מרוקו, נהגו בעבר לחגוג בראש חודש אלול מדי שנה בשנה את "פורים סבסטיאנו". על פי המסורת, בטרם יצא סבסטיאנו לקרב, הוא נדר לכפות את הדת הנוצרית על כל הקהילות היהודיות הנכבשות. מותו והפסדו בקרב, גדע את ביצוע רצונו זה. לזכר נס ההצלה שהתרחש להם, קראו היהודים בקהילות אלה את "מגילת סבסטיאנו" ואף שלחו מנות (בעיקר פירות) איש לרעהו ומתנות לאביונים. מדיה וקבצים בנושא קרב אל-קסר אל-כביר בוויקישיתוף קרב אל-קסר אל-כביר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אינסיו שטיינהרדט, פורים דסבסטיאן, באתר "בתקופת היהודים", ‏14 באוגוסט 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קומלינה זקופה

קומלינה זקופה (שם מדעי: Commelina erecta) היא מין של צמח בעל פרחים עשבוני רב שנתי. קרויה כך משום צורתה המזדקרת מהקרקע, יחסית לקומלינות דומות, כגון הקומלינה המצויה והיהודי הנודד. עלי הקומלינה הזקופה ארוכים, בעלי שפה תמימה ומסורגים. מגעם דביק מעט כתוצאה מעשרות שערות דקיקות המאפשרות לעלה להיצמד לצמחים סובבים. פרחיו בעלי שלושה חפים (סוג של עלי כותרת) בעלי גוון כחול בהיר ובולט, שניים מהם בולטים וגדלים בזווית של כ-120 מעלות ביניהם, חלקם העליון חופף קלות. החף השלישי מנוון. ביניהם קבוצה של אבקנים צהובים ומתחת להם לשונות השחלה. הוא פורח אך ורק בצל, ולכן ניתן לראות את פריחתו מוקדם בבוקר. בצהריים חפיו מתכווצים והפרח הבולט נעלם לתוך תרמיל מיוחד, עד למחרת. המין מקומי באמריקה הצפונית והדרומית, כולל מקסיקו, ארגנטינה וארצות הברית. כמין שורד היטב, הוא התפשט בקלות ופלש לאזורים נוספים, שם הוא נחשב לעיתים כעשב שוטה. הקומלינה הזקופה היא מין פולש בארץ. נפוץ בגינות מושקות, ולרוב נחשב לטפיל. צומח פעמים רבות בסמוך לחמציצים או במדשאות, ובעל יכולת לטפס על צמחים אחרים. קרוי לעיתים בטעות "היהודי הנודד", אף על פי ששם זה שייך לקומלינה אחרת במשפחתו, בעלת שלושה עלי כותרת. מדיה וקבצים בנושא קומלינה זקופה בוויקישיתוף קומלינה זקופה, באתר ITIS (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר NCBI (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר Tropicos (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר GBIF (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר The Plant List (באנגלית) קומלינה זקופה, באתר IPNI (באנגלית) תמונות של קומלינה בפליקר קומלינה זקופה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארג (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארג – יחידת מידה לאנרגיה. ארג (קאבול) – ארמון הנשיאות בקאבול ארג - ימת חול הרג אריגה
ימת חול

ימת חול (גם עֶרְג) היא אזור גדול ושטוח למדי של מדבר המכוסה בחולות נודדים, ומאופיין במיעוט צמחייה או בהיעדרה כליל. המונח הלועזי erg מקורו בערבית (עַרְק, عرق; "קרקע חולית") של תושבי הסהרה, שבדומה להרבה מונחים הקשורים למדבר השתרשו בספרות המקצועית, מפני שרוב החוליות בעולם נמצאות בסהרה ובחצי האי ערב. המונח מתייחס לאזורים מדבריים שמכילים יותר מ-125 קילומטרים רבועים של דיונות, ובהם החול מכסה לפחות 20% מהשטח הכללי. הגדול שבמדבריות העולם הוא מדבר סהרה המתפרש על פני 9,000,000 קמ"ר ומכיל מספר ימות חול. ימת החול הרציפה הגדולה בעולם היא הרֻבּע אל-ח'אלי ('הרֶבע הריק') בחצי האי ערב ושטחה מגיע ל-650,000 קמ"ר. הדעה הרווחת היא שכ-85% מהחול הנייד בעולם נמצא בימות חול שגודלם עולה על 32,000 קמ"ר. ימות חול מרוכזות בין קווי רוחב 20° ל-40° בהמיספירות הצפונית והדרומית, וכוללים אזורים שעוברות בהן רוחות הסחר. ימות חול פעילות, מוגבלות לאזורים שבהם כמות המשקעים עולה על 150 מ"מ בשנה. הגדולות שבהן מצויים בצפון ודרום אפריקה, מערב אסיה ומרכז אוסטרליה. ימות חול ושדות דיונות נוצרים על פי רוב במקומות שופעי חול יבש ומשוחרר כמו ואדיות, דלתה, מישורי הצפה, אגמים שיַבשוּ וחופים. כמעט כל ימות החול הגדולות ממוקמות במורד הרוח ממישורים וערוצי נהר יבשים, שלא יכלו לקיים צמחייה ולכן היו נתונים לסחיפה מתמשכת של הרוח. חול ממקומות כאלו נודד עם כיוון הרוח ונערם לדיונות גדולות במקומות בהם התנועה נחלשת ואף נעצרת בשל חסמים טופוגרפיים. נדידת החול עשויה להרחיק מאות ואלפי קילומטרים ממקום המוצא, ומשך התהליך אורך לפחות כמיליון שנים. כך נוצרו מדבריות חול כגון חצי האי ערב, ימת מורזוק בלוב, מדבר סימפסון ומדבר החול הגדול באוסטרליה. ימת חול היא מאפיין גאולוגי שיכול להימצא על כוכבי לכת בהם האטמוספירה מסוגלת לייצר שחיקה רוחית חזקה על פני הקרקע למשך תקופות ארוכות ולהביא כך להיווצרותו ולהיערמותו של חול. ידועים כיום שני כוכבי לכת במערכת השמש מלבד כדור הארץ, בהם מצויים ימות חול: נוגה ומאדים, וכן טיטאן, אחד מירחיו של שבתאי. שחיקה בלייה מכתש רוח משקעים טנרה מדיה וקבצים בנושא ימת חול בוויקישיתוף ימת חול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Issaouane Erg, Algeria". NASA Earth Observatory. נבדק ב-2006-05-18. Spector, Christy (24 בספטמבר 2001). "Soil Forming Factors". NASA Goddard Space Flight Center. אורכב מ-המקור ב-2006-08-28. נבדק ב-2006-05-18. {{cite web}}: (עזרה) Glennie, K.W. 1970. Desert sedimentary environments: Developments in sedimentology 14, Enclosure 4. New York: American Elsevier Publishing Co. Wilson, I. 1971. Desert sandflow basins and a model for the development of ergs. Geographical Journal, v. 137, Pt. 2, pp. 180-199.
מחלף בת שלמה

מחלף בת שלמה הוא מחלף בכביש 67 הבנוי בתצורת מחלף יהלום. הוא חוצה את המושב בת שלמה במרכזו וממוקם סמוך למזכירות היישוב ולמוזיאון בת שלמה. המחלף הוא מפגשם של כביש 67 וכביש הגישה לבת שלמה. המחלף נקרא על שם היישוב. המחלף נפתח לתנועה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. החברה הלאומית לדרכים בישראל
איבראהים מקאדמה

איבראהים מקאדמה (בערבית: ابراهيم المقادمة, תעתיק מדויק: אבראהים אלמקאדמה; 1952 - 8 במרץ 2003) היה אחד מראשי הזרוע הצבאית של תנועת החמאס, פעיל פוליטי בכיר בתנועה, ואידאולוג בולט בקרב תנועת "האחים המוסלמים" בשטחים, עד להריגתו בידי צה"ל. אבראהים אל-מקאדמה נולד בשנת 1952 במחנה הפליטים ג'בליה שברצועת עזה. לאחר שהצטיין בלימודיו התיכוניים, יצא ללימודי רפואת שיניים במצרים, שם הצטרף לתנועת האחים המוסלמים והפך לפעיל סטודנטיאלי בולט. בשנת 1976 סיים את לימודיו בהצלחה, התחתן, ושב לרצועת עזה. במסגרת פעילותו בתנועת האחים המוסלמים, נעצר ד"ר אל-מקאדמה יחד עם השיח' אחמד יאסין והואשם באחזקת נשק ובייסוד התארגנות צבאית. בפועל, שימש אל-מקאדמה כמפקד הראשון של מנגנון הביטחון הפנימי בחמאס. אל-מקאדמה נשפט ל-8 שנות מאסר, וריצה גם חצי שנה של מאסר מנהלי נוסף, עד לשחרורו בשנת 1992. במהלך שהותו בכלא אשקלון הוא צבר השפעה כהוגה וכאידאולוג. הוא העביר שיעורי דת והגות מדינית, ואף כתב בכלא ספר תחת השם הבדוי 'ד"ר מחסן כרים'. הספר, אשר נקרא "הסכסוך הדמוגרפי בפלסטין", סקר את ההגירה היהודית לארץ ישראל בין השנים 1881–1990. עוד בעת שהותו בכלא הישראלי, כמו גם לאחר שחרורו, הסתמן אל-מקאדמה כאחד מהמתנגדים הבולטים ליוזמת הסכמי אוסלו. הוא סבר שהסכם שלום עם האויב הישראלי יוביל לחיסולם של הפלסטינים. אל-מקאדמה ראה בהתנגדות המזוינת את הדרך היחידה לעצמאות, "ולו במחיר הריגת חצי מהעם הפלסטיני". לראייתו, אותה הביע בספרו "הסכם עזה ויריחו מזווית אסלאמית", הסכמי אוסלו היוו ויתור על 80% משטחי פלסטין ההיסטורית. ד"ר אל-מקאדמה תמך בגישה לפיה "הג'יהאד הוא הפתרון". גישתו הקיצונית של ד"ר אל-מקאדמה - אשר כתב עשרות מאמרים וספרים בנושאי ג'יהאד, האחים המוסלמים, והדרך לשחרור פלסטין - הובילה למעצרו על ידי הרשות הפלסטינית. הוא נכלא בין השנים 1996–2000 ונטען כי עבר עינויים בכלא. עם שחרורו, החל להרצות באוניברסיטה האסלאמית בעזה. ד"ר מקאדמה נחשב על ידי שירותי הביטחון הישראליים כאחראי לפעילות הצבאית החשאית ובתור האידאולוג הראשי של החמאס. חרף השפעתו המרכזית וקשריו לבכירים אחרים בחמאס, התנהל מקאדמה בחשאיות רבה. הוא מיעט להופיע בתקשורת והקפיד על פרופיל נמוך, דבר אשר הקשה מאוד על גורמי ביטחון ישראליים לעקוב אחריו. הוא זוהה כמייצג מובהק של הזרם הדוגמטי והבלתי מתפשר בחמאס, קרי, הזרם המסרב להכיר בישראל או להגיע עמה לפשרות זמניות כלשהן. הוא תמך במאבק מזוין עד להשמדת ישראל והחלפתה באמצעות כינון "מדינת שריעה" מוסלמית. ב-8 במרץ 2003 נהרג בסיכול ממוקד איבראהים מקאדמה בטילים שנורו משני מסוקי קרב ישראליים, כאשר נסע במכוניתו בשכונת שיח' רדואן בעיר עזה. יחד עמו נהרגו מהירי שלושה משומרי ראשו אשר נסעו ברכב. שניים מהם, ח'אלד ג'מעה ועלאא' שכרי, היו מוכרים כפעילים צבאיים בזרוע הצבאית של החמאס. כמו כן נהרגה ילדה שעברה ברחוב. בזכות גורמי הסברה ומורשת, ולנוכח השפעתו הרבה על התנועה, השתרשה דמותו של מקאדמה בקרב תומכי חמאס וכתביו נלמדים על ידיהם גם שנים לאחר מותו.
צומת הערבה

צומת הערבה הוא צומת הנמצא בצפון הערבה, במרחק של כ-9 קילומטר מבריכות מפעלי ים המלח, 34 ק"מ מדימונה ו-169 ק"מ מאילת. הוא ממוקם בגבולותיה המערביים הטבעיים של הערבה. הצומת הוא מפגשם של כביש 90 וכביש 25, שמסתיים בצומת. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנספורמציה

האם התכוונתם ל... טרנספורמציה (אנ') – במתמטיקה, פונקציה שפועלת על פי רוב על מבנים גאומטריים טרנספורמציה ליניארית טרנספורמציות לורנץ טרנספורמציית גליליי טרנספורמציית בוקס-מולר טרנספורמציית פורייה טרנספורמציית סיבוב טרנספורמציית הזהות טרנספורמציית מביוס טרנספורמציה אפינית טרנספורמציה (גנטיקה) – יצירת שינוי גנטי בתא על ידי החדרת חומר גנטי זר לתוכו מעבר פאזה ראו גם: העתקה
מחלף בן-גוריון

מחלף בן-גוריון (נקרא מחלף נתב"ג) הוא מחלף הממוקם בסמוך לנמל התעופה הבינלאומי בן-גוריון, ומחבר בין כביש 1 וכביש הגישה לנמל התעופה כביש 4503. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1979‏ כחלק מסלילתו של כביש 1. עם פתיחתו כלל המחלף גשר אחד ששירת את הנוסעים בכביש 1 לכיוון מזרח אל כביש 4503 ולא כלל קישור בין כביש 4503 אל כביש 1 בכיוון מזרח. ב-28 בדצמבר 1999 נחנך גשר נוסף, המאפשר את הגישה לכביש 1 בכיוון מזרח מכביש 4503. מעל לקצהו של גשר זה עובר גשר מסילת רכבת ארוך שהושלם בשנת 2006 כחלק מקו הרכבת למודיעין. בהמשכו חולף גשר הרכבת גם מעל לכביש 1. ממערב למחלף בן-גוריון נמצאת הכניסה לנתיב המהיר בכביש 1 שהוקם בין 2008 ל-2010. עם הקמת הנתיב שופצה רמפת היציאה מהמחלף לכביש 1 בכיוון מערב, ואף התווספה לה גדר הפרדה כדי למנוע מסיבות בטיחותיות מעבר כלי רכב לנתיב המהיר. בעתיד מתכונן המחלף להתחבר לכביש 200 ולחבר את שכונות צפון לוד ומערב רמלה לצירי התחבורה - כביש 1, כביש 44 וכביש 431. מדיה וקבצים בנושא מחלף בן-גוריון בוויקישיתוף אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים דוד חיון, ‏מרדכי: ב-2001 יפעל קו רכבת נתב"ג-ת"א, באתר גלובס, 28 בדצמבר 1999
מעבר חונג'ראב

מעבר חונג'ראב (גובה 4,693 מטר) הוא מעבר הרים גבוה בחבל קשמיר, בגבול שבין פקיסטן לחבל שינג'יאנג שבסין. פירוש שמו של המעבר הוא "עמק הדם" בשפת הוואחי. זהו מעבר הגבול הסלול הגבוה ביותר בעולם. המעבר הוא גם הנקודה הגבוהה ביותר על כביש קארקוראם. קטע זה של הכביש הושלם בשנת 1982 והחליף שני מעברי הרים אחרים (מעבר מינטאקה ומעבר קיליק - שניהם לא סלולים). המעבר שוכן בעמק ארוך ושטוח המכוסה שלג בעת החורף וסגור לתנועה מדי שנה, בין 15 באוקטובר ל-1 במאי. בצידו הסיני של המעבר קיימים מרחבי מרעה עשב בהם רועים עדרי יאק. בצידו הפקיסטני של המעבר הכביש עובר לאורך כ-50 ק"מ בתוך הפארק הלאומי חונג'ראב, בטרם הוא מגיע לעמדת המשמר של דיה. משם, לאחר כ-35 ק"מ נוספים קיימת נקודת ביקורת הגבולות והמכס בסוסט. ב-1 ביוני 2006 נחנך שירות אוטובוס יומי מן העיירה גילגיט בפקיסטן אל העיר קאשגאר שבסין. בשנת 2007 התבצע סקר מומחים באזור המעבר כדי לבחון אפשרות של בניית מסילת רכבת אשר תחצה את המעבר ותקשר בין סין ופקיסטן. King, John 1989. Karakoram Highway : the high road to China. Hawthorn, Victoria, Lonely Planet Publications. ISBN 0-86442-065-X מדיה וקבצים בנושא מעבר חונג'ראב בוויקישיתוף
מחלף רמלה מערב

מחלף רמלה מערב הוא מחלף המחבר את כביש 431 לכביש 200. אשר נפתח במאי 2020. המחלף הוא מטיפוס מחלף חצוצרה הנועד לקשר בין שני כבישים מהירים. המחלף ממוקם ממזרח למחלף נס ציונה וממערב למחלף רמלה דרום, מצפון לישרש ודרום-מערבית לרמלה ומכאן שמו. גשרי המחלף בתוואי כביש 431 נבנו על ידי חברת דניה סיבוס, חברת בת של אפריקה ישראל להשקעות. המחלף יוצר קישור בין מספר שכונות ברמלה, ובפרט שכונת "נאות שמיר" לערי גוש דן והשפלה.
ניסים חיים משה מזרחי

הרב ניסים חיים משה מזרחי, (סביבות שנת ה'ת"ן (1690) - ד' בתמוז ה'תק"ט - 9 ביוני 1749), מרבני ירושלים במאה ה-18, כיהן בתפקיד הראשון לציון בשנים ה'תק"ה (1745) - ה'תק"ט (1749). נולד בירושלים ליוסף מזרחי, ראש השוחטים בעיר. הוא צאצא למשפחת ברוך מזרחי. התייתם בגיל צעיר, וגידל את אחיו הרב ישראל מאיר מזרחי (מחבר הספר פרי הארץ), יחד הם למדו בישיבת בית יעקב. לימים אחיו התחתן עם בתו והפך לחתנו. אשתו הראשונה נפטרה בתצ"ח, והשנייה בתק"ה.. נאסר פעמיים פעמים בידי השלטונות העות'מאניים, ככופר נפש על חובות היישוב היהודי בירושלים. ואז הוסיפו לו עוד שני שמות על שמו המקורי משה, תחילה חיים, ואחר כך ניסים[דרוש מקור]. בשנת ה'תק"ה מונה לכהן כראשון לציון. הוא מילא תפקיד זה כארבע שנים, עד לפטירתו. הוא ובית דינו תיקנו מספר תקנות, ובכללן תקנה האוסרת על גברים לא נשואים בגילאים 20–60 לגור בירושלים. נפטר ביום שישי, ערב שבת פרשת חקת, ד' בתמוז ה'תק"ט, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים, סמוך לאחיו רבי ישראל מאיר ולקבר רבי חיים בן עטר. בתקופת השלטון הירדני במקום אירעו מספר תאונות בסמוך למקום קבורתם, בעת ניסיונות ליישור השטח לצורך הכשרת מגרש חניה במקום, דבר שגרר את הפסקת העבודות, בשל אמונת העובדים שם בקדושת המקום[דרוש מקור]. אחד מתלמידיו הוא הרב יונה נבון. הרב יצחק הכהן רפפורט כיהן אחריו כראשון לציון. רבי רפאל שלמה הבדלה היה גיסו. שאלות ותשובות "אדמת קודש" - שני חלקים של שו"ת וחידושים על ארבעת חלקי השולחן ערוך, בחיבור משא ומתן הלכתי עם רבני ירושלים ורבנים מקהילות אחרות. (חלק א' נדפס בחייו בקושטא (1742), חלק ב' נדפס אחרי מותו בשלוניקי, על ידי בנו הרב יוסף פנחס, (1756)). מזרחי נסים, באתר דעת דוגמה לפסק דין שלו בענייני ייבום, באתר פורטל הדף היומי ניסים חיים משה מזרחי, באתר "החכם היומי" נסים חיים משה בן יוסף מזרחי, דף שער בספרייה הלאומית ראו רבי ישראל מאיר מזרחי, פרי הארץ, באתר היברובוקס. שו"ת אדמת קודש חלק ב חושן משפט סי'ה אדמת קדש חלק ב אבן העזר סי' ו ראו בשו"ת אדמת קדש חלק ב אבן העזר סימן ה: מנימוקי מר גיסי הרב הכולל רפאל שלמה הבדלה ז"ל
אשר פלד

אשר (אושרק'ה) פלד (1 בנובמבר 1906 – 18 בפברואר 1970) היה מראשוני צה"ל וקצין חימוש ראשי הראשון. נולד כאשר ויינברג לישראל וסימה בעיר אומן, שברוסיה (כיום באוקראינה). נין ונכד לבעש"ט. עלה ארצה בשנת 1926. טרם הצטרפותו לארגון ההגנה, בשנת 1933, עבד בפיק"א. במסגרת ההגנה היה סגן מפקד הגליל התיכון, סגן מפקד מחוז ירושלים ומפקד מחוז שומרון וירושלים. בשנת 1941 מונה פלד לראש מחלקת החימוש של הארגון - תפקיד החמש הכללי. עם הקמת צה"ל הוצב בראש שירותי הנדסת חימוש בדרגת סגן-אלוף. באוגוסט 1949 הפכו "שירותי הנדסת חימוש" ל"חיל החימוש והתובלה" ופלד מונה למפקד הראשון של חיל החימוש. בשנת 1950 שונה שם התפקיד ל"קצין החימוש הראשי". באפריל 1951 הועלה לדרגת אלוף-משנה והתמנה כעוזר לראש אגף האפסנאות במטכ"ל. בשנה זו גם סיים את שירותו הצבאי והועמד בראש אגף החימוש של משרד הביטחון (1952–1966). בשנים אלו היה שותף לרכש הביטחוני של מערכת הביטחון בתקופות מבצע קדש והתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים. בנוסף, שימש כמזכיר מועצת החימוש העליונה. היה מגיע אישית פעמים רבות כדי להיות פעיל בפריקת ציוד ונשק והעברתו לידי צה"ל. משנת 1966 ועד פטירתו שימש כיושב ראש ועדת הקליעה של התאחדות הקליעה בישראל. אשר פלד נפטר מהתקף לב בחדרה ונטמן בבית העלמין בעיר. הותיר אחריו את רעייתו, בלה, שתי בנות ונכדים. עיריית חדרה קראה רחוב בעיר לזכרו. קורות החיים של אשר פלד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון תולדות חייו באתר חיל החימוש.