laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ודית מילר

ג'ודית מילר (באנגלית: Judith Miller;‏ נולדה ב-8 בינואר 1948) היא עיתונאית אמריקאית ממוצא יהודי, זוכת פרס פוליצר. מילר כתבה במשך 27 שנים לעיתון הניו יורק טיימס (עד נובמבר 2005). מאוקטובר 2008 היא כתבת בערוץ הטלוויזיה פוקס ניוז וחברה בצוות החשיבה הקונסרבטיבי "Manhattan Institute for Policy Research" (אנ') הנמצא במנהטן, בניו יורק. מילר הפכה לדמות בולטת בתקשורת בארצות הברית בשל חלקה ב"פרשת פליים", שנסבה על המחלוקת בדבר הימצאות נשק להשמדה המונית בעיראק. מכיוון שמילר לא הסכימה לחשוף לחוקרי הממשל הפדרלי של ארצות הברית את המקור שהדליף לה את שמה וזהותה של סוכנת סמויה של ה-CIA, היא ריצתה שלושה חודשי מאסר ב-2005. מילר חשפה כי סוכנת ושמה ואלרי פליים פועלת עבור סוכנות הביון המרכזית. שמה של פליים הודלף למילר כדי להתנקם בג'וזף וילסון, שיצא לאפריקה בשליחות ה-cia וחזר עם דיווח חד-משמעי שמשטר סדאם חוסיין לא רכש אורניום מניז'ר, בניגוד לטענת הממשל האמריקני ששימשה אחת הסיבות לצאתה של ארצות הברית למלחמת עיראק. מילר נולדה בניו יורק לאב יהודי ולאם קתולית אירית. היא גדלה במיאמי שבפלורידה ובלוס אנג'לס שבקליפורניה - שם סיימה את לימודיה בבית הספר "הוליווד". אביה, בילי מילר, היה בעלים של מועדוני לילה מפורסמים בניו ג'רזי ובהמשך גם בלאס וגאס. אחותה סוזאן היא בעלת תואר בצילום מבית הספר לאמנויות בסן פרנסיסקו, ואחיה למחצה הוא ג'ימי מילר, מפיק ההקלטות של להקת הרולינג סטונז. מילר גמרה את לימודיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו שבקולומבוס בשנת 1969 והיא בעלת תואר במדיניות ציבורית מבית הספר ליחסים בינלאומיים על שם וודרו וילסון שבאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1971 נסעה לירושלים כדי לכתוב עבודת מחקר במסגרת לימודיה בפרינסטון, ומצאה עניין רב בסכסוך הישראלי-פלסטיני. בקיץ של שנה זו טיילה בלבנון, במצרים ובירדן. עניינה במזרח התיכון בא לידי ביטוי בהמשך בעבודתה העיתונאית. One, by One, by One: Facing the Holocaust, Simon & Schuster (1990) ISBN 0-671-64472-6 Saddam Hussein & the Crisis in the Gulf (with Laurie Mylroie) Random House USA Inc (1990) ISBN 0-09-989860-8 God Has Ninety Nine Names: Reporting from a Militant Middle East", Simon & Schuster (1997) ISBN 0684832283 Germs: Biological Weapons and America's Secret War (with William Broad and Stephen Engelberg) Simon & Schuster (2001) ISBN 0-684-87158-0 מדיה וקבצים בנושא ג'ודית מילר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ודית מילר ג'ודית מילר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ודית מילר באתר הניו-יורק טיימס, חלק א', 1 ביוני 2004 ג'ודית מילר באתר הניו-יורק טיימס, חלק ב', 30 בספטמבר 2004 אסף אוני, "אני נדהמת ממה שממשל אובמה מרשה לעצמו לעשות", באתר העין השביעית, 9 ביוני 2013 ריאיון עם ג'ודית מילר באתר Bloggingheads.tv erik wemple, Jon Stewart to Judith Miller: Intel community was ‘feeding you’ on Iraq WMD, The Washington Post, 30-04-2015 "Judith Miller Joins Fox News", Huffington Post, October 20, 2008. שלמה שמיר, "מילר חשפה את המדליף - ושוחררה", באתר הארץ, 2 באוקטובר 2005 יצחק בן-חורין, "מילר הודתה בקיום מפגשים עם סקוטר ליבי", באתר ynet, 1 באוקטובר 2005 Gilbert Scott Markle Jimmy Miller ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צרנה

צרנה (במקדונית Црна - "שחור") הוא נהר הזורם בדרום מערבה של מקדוניה, אורכו 207 ק"מ והוא אחד מיובליו של נהר וארדאר. מקורו של הנהר ברכס ההרים אשר במערב מקדוניה, ליד הכפר ז'לזנאק ונתיבו עובר מזרחית לעיר ביטולה עד לווארדאר, שהוא הנהר הגדול ביותר במקדוניה. שטח אגן הניקוז של הנהר הוא 5.89 קמ"ר וספיקתו הממוצעת מגיעה ל-22.39 מטר מעוקב לשנייה. שמו הקדום של הנהר מהמיתולוגיה התראקית היה אֶרִיגוֹן, שפירושו שחור והשם המקדוני הוא תרגום השם התראקי: "הנהר השחור". מי הנהר מנוצלים להשקיה ולהפקת אנרגיה הידרואלקטרית. בחודשים אוקטובר ונובמבר 1916 היה האזור זירתו של קרב הנהר צרנה במסגרת החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, בין צבא ממלכת בולגריה לכוחות סרבים וצרפתיים מצבאות מדינות ההסכמה. לאחר קרב עקוב מדם בו נפגעו אלפי חיילים משני הצדדים, נסוגו הבולגרים מהעיר החשובה ביטולה וייצבו את קו חזית כ-5 ק"מ צפונית לה. מדיה וקבצים בנושא הנהר צרנה בוויקישיתוף Spencer Tucker, Priscilla Mary Roberts, Encyclopedia of World War I, ABC-Clio inc., California, 2005, page 423
נמרוד חייט

נמרוד חיֵיט (נולד ב-2 בינואר 1991), הוא שיאן ישראל בשחייה וחבר נבחרת ישראל. מחזיק בשיאי הנוער (גילאי 18 ומטה) בסגנונות הפרפר והמעורב אישי (בריכה אולימפית). סגן אלוף אירופה לנוער (2009) במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה השמונה-עשרה (2009) במשחים ל-200 מטר פרפר ול-200 מטר מעורב אישי. חייט החל לשחות בגיל שמונה במועדון מכבי פארק מים רעות ומשם עבר לאגודת הפועל דולפין נתניה בקיץ 2013. כבר בגיל 10 החל לזכות במדליות ולשבור שיאי גילאים בסגנונות הפרפר והמעורב. באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במרץ 2007 זכה חייט בשתי מדליות ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.82 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.13 דקות. בתחרות השחייה "גביע קומן" (תחרות שחייה לנוער של מדינות אגן הים התיכון) אותה שנה שנערכה בקפריסין זכה חייט במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר, במדליית כסף במשחה ל-100 פרפר ובמקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. באולימפיאדת הנוער האירופית שנערכה בבלגרד, סרביה אותה שנה הגיע חייט למקום החמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, במקום השישי במשחה ל-200 מטר פרפר, ובמקום השמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד בשנת 2008 סיים חייט במקום ה-9 במשחה ל-200 פרפר בתוצאה של 2:02.75 דקות (15 מאיות השנייה איטי מהעלייה לשלב הגמר). בשלב המוקדמות הוא עלה מהמקום השישי וקבע תוצאה של 2:02.69 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.41 דקות, במקום ה-18 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.56 שניות, במקום ה-29 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 31.31 שניות, במקום ה-35 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.07 שניות ובמקום ה-37 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.70 דקות. [1] באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2009, זכה חייט במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר, בשיא ישראלי חדש של 1:57.97 דקות שיפור לשיא שנקבע רק שלושה ימים קודם לכן על ידי גל נבו (1:58.81 דקות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.65 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.79 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 24.62 שניות ועלה מהמקום השישי. [2] בתחרויות השחייה של המכביה השמונה-עשרה אותה שנה זכה חייט ב-4 מדליות. שתי מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:00.47 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:03.39 דקות. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 4:23.83 דקות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.38 שניות. בגיל 17.5 עבר חייט ללמוד ולהתאמן בפנימיית פדי [3] בניו ג'רזי, ארצות הברית. בנובמבר 2009 הוחתם חייט על ידי מכללת אובורן [4], אלופת המכללות בשחייה לשנת 2009, שבה שחו בעבר יואב ברוק, איתן אורבך ושי לבנת. חייט זכה בפרס שרת התרבות והספורט לספורטאים מצטיינים לשנת 2009. מדיה וקבצים בנושא נמרוד חייט בוויקישיתוף נמרוד חייט, באתר Swimrankings (באנגלית)
ארוואן רזאי

ארוואן רזאי (בפרסית: ارغوان رضائی, אלפבית לטיני : Aravane Rezaï; נולדה ב-14 במרץ 1987) היא שחקנית טניס מקצועית מצרפת. דורגה בשיאה במקום 16 בעולם וכיום (ינואר 2012) במקום 123 בדירוג ה-WTA. רזאי זכתה עד היום ב-11 תוארי יחידות (4 WTA ו-7 ITF). ארוואן רזאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארוואן רזאי, ברשת החברתית אינסטגרם ארוואן רזאי, באתר ה-WTA ארוואן רזאי, באתר ה-ITF ארוואן רזאי, באתר גביע הפדרציה ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הלאומית הסקוטית

המפלגה הלאומית הסקוטית (באנגלית: Scottish National Party, גאלית סקוטית: Pàrtaidh Nàiseanta na h-Alba, סקוטית: Scottis Naitional Pairtie, בקיצור: SNP) היא מפלגת מרכז-שמאל לאומית סקוטית הפועלת למען עצמאותה של סקוטלנד. מטרתה המוצהרת היא ”יצירת חברה צודקת, אכפתית ופעלתנית, באמצעות מיצוי הפוטנציאל המלא של סקוטלנד העצמאית כחלק מן הזרם המרכזי של אירופה המודרנית”. המפלגה הוקמה בשנת 1934 כאיחוד בין המפלגה הלאומית של סקוטלנד והמפלגה הסקוטית, ומיוצגת בפרלמנט מאז 1967. כיום המפלגה מיוצגת בפרלמנט הסקוטי עם 64 חברי פרלמנט (מתוך 129 בסה"כ), בפרלמנט הבריטי עם 47 חברי פרלמנט ובפרלמנט האירופאי עם שני חברי פרלמנט. מנהיג המפלגה מ-2022 הוא סטיבן פלין. קודם לכן כיהנה בתפקיד ניקולה סטרג'ן ולפניה אלכס סלמונד, שכיהן כעשרים שנה ופרש עקב כישלון קמפיין העצמאות מבריטניה "כן סקוטלנד". פסקה זו אינה כוללת מקורות או הערות שוליים, ואף שהמידע בה כנראה אמין רצוי להוסיף לו מקורות. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. המפלגה תומכת בנישואים חד מיניים, פירוז מנשק גרעיני, והורדת גיל ההצבעה ל-16. המדיניות הכלכלית של המפלגה היא מיגור העוני, דיור ציבורי, מיסוי אישי פרוגרסיבי, תוספת שכר לאחיות ולימודים אקדמיים בחינם. עד שנות ה-60, המפלגה הייתה מפלגת מרכז ששמה דגש על ייצוג הלאומיות הסקוטית ולא על נושאים כלליים של שמאל וימין. בשנים שלאחר מכן החלה המפלגה לנטות לכיוון השמאל, והחלה להציג את עצמה כסוציאל-דמוקרטית. עד היום קיימים ויכוחים בתוך המפלגה על עקרונותיה: יש במפלגה קבוצות הטוענות שהמפלגה צריכה להיות מרכז מתון, ללא נטייה לשמאל או לימין; לעומת זאת, יש קבוצות הטוענות שהמפלגה צריכה להיות שמאלנית יותר ולהיות מפלגה סוציאליסטית מובהקת. בנושא עצמאות סקוטלנד קיימות בין פעילי המפלגה שתי גישות: הגישה ההדרגתית והגישה הרדיקלית. הנהגת המפלגה תומכת בגישה ההדרגתית, לפיה עצמאות סקוטלנד תושג בתהליך ארוך, על ידי העברה הדרגתית של סמכויות מהפרלמנט של הממלכה המאוחדת לפרלמנט הסקוטי. תומכי הגישה הרדיקלית, לעומת זאת, סבורים שהמפלגה צריכה להעמיד את עצמאות סקוטלנד כיעד ראשי ועיקרי, ולפעול להכרזת עצמאות בהקדם האפשרי. מדיה וקבצים בנושא המפלגה הלאומית הסקוטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הלאומית הסקוטית (באנגלית) המפלגה הלאומית הסקוטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) המפלגה הלאומית הסקוטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) The new Scotland - מתוך אתר הבית של המפלגה אודות ה-SNP באתר הבית של המפלגה ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא סקוטלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בחינת בגרות (סרט)

בחינת בגרות הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1983, המספר על זוג תיכוניסטים אוהבים, רוני (דן תורן) ואורנה (עירית פרנק) שהסתבכו בהריון לא מתוכנן. בשל כך חלה התלבטות ברורה בין האפשרויות השונות: הפלה, מסירה לאימוץ או גידול הילד בכוחות עצמם. הוריהם של הזוג הצעיר רואים בהם ילדים בני "טיפש-עשרה" שעשו טעות, אולם מותו של חבר קרוב עומרי (רוני פינקוביץ') במהלך השירות הצבאי מוכיח להורים את בגרותם של השניים. הסרט מבוסס על ספרה של גלילה רון פדר "בחינת בגרות". שיר הנושא של הסרט בוצע על ידי גרי אקשטיין ומזי כהן. "בחינת בגרות" מכר 260,000 כרטיסים בישראל, והוא ממקום ברשימת מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים. "בחינת בגרות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בחינת בגרות", באתר ספר הקולנוע הישראלי "בחינת בגרות", באתר אידיבי "בחינת בגרות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בחינת בגרות", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שיר הנושא של הסרט, מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube ביקורות רחל נאמן, ילדים מולידים ילדים, כותרת ראשית, 22 ביוני 1983 Frank Bren, Amy Kronish. World cinema: Israël. Flicks Books, 1996. עמ' 211. ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליצפן בן עוזיאל

אֱלִיצָפָן בֶּן עֻזִּיאֵל (נקרא גם: אֶלְצָפָן) הוא דמות מקראית המוזכר כנשיא בית אב במשפחת קהת: וּנְשִׂיא בֵית אָב לְמִשְׁפְּחֹת הַקְּהָתִי אֶלִיצָפָן בֶּן עֻזִּיאֵל — ספר במדבר, פרק ג', פסוק ל' לאחר מותם של שני בני אהרן, נדב ואביהוא, נקרא אליצפן יחד עם מישאל אחיו להוציא את גופותיהם מהמשכן. אליצפן היה בן דודו של משה רבנו, אהרן הכהן וקורח. במדרש תנחומא מתואר שמינויו של אליצפן לנשיא שבט קהת היווה מניע להצתת מחלוקת קורח ועדתו: על ידי מה נחלק? על ידי אליצפן בן עוזיאל אחי אביו, שנעשה נשיא על משפחתו, שנאמר: ונשיא בית אב למשפחות הקהתי אליצפן בן עוזיאל. אמר קרח: ארבעה אחים היו אחי אבא, שנאמר: ובני קהת עמרם ויצהר חברון ועוזיאל. עמרם הבכור, זכה אהרן ובניו לכהונה, ומשה אחיו למלכות. מי ראוי ליטול את השנייה לא השני?! ואני בנו של יצהר, הייתי ראוי להיות על משפחתי נשיא. והוא עשה בנו של עוזיאל קטן של אחי אבא יהא גדול עלי. הריני חולק ומבטל כל מה שנעשה על ידו. לפיכך הייתה מחלקותו. — מדרש תנחומא, במדבר, פרק ט"ז, סימן א' השם אלצפן מופיע רק בספר שמות, פרק ו', פסוק כ"ב ובספר ויקרא, פרק י', פסוק ד' בכתיב חסר י'. בשאר המקומות השם מופיע בגרסתו המלאה "אליצפן". גם בנוסח שומרון וגם בפשיטתא - הכתיב המקובל הוא "אליצפן". בתרגום השבעים השם המופיע על פי רוב בצורה Ελ(ε)ισαφα(ν). משמעות השם היא האל צפן, כלומר האל החביא, במובן שבו האל הגן או הושיע בעת צרה. היסוד צפן נמצא גם בשם המקראי צפניה ובשמות שונים במכתבי יב ובחותמות וטביעות עבריות מתקופת בית ראשון. ישנן חותמות עברית בהן נמצא גם השם המקוצר צפן . בפיניקית נמצא השם צפניצדק, ובפונית יש שם אשה צפנבעל. אפשרות נוספת היא שבשם זה משתקפת מסורת קדומה מאוד של האל "הר צפון" (sapanu) המכונה במקרא "בעל צפון". דמות נוספת בשם זה היא אליצפן בן פרנך, נשיא מטה זבולון המופיע בספר במדבר, פרק ל"ד, פסוק כ"ה. פרשת קורח כמו למשל בספר תהלים, פרק כ"ז, פסוק ה': כִּי יִצְפְּנֵנִי בְּסֻכֹּה בְּיוֹם רָעָה. שמואל ליונשטאם, משה דוד קאסוטו (ע), אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - א : אב - אתרים, ירושלים: מוסד ביאליק, 1950, עמ' 349 מיכאל הלצר, יצחק אבישור ויעקב מילגרום (ע), עולם התנ"ך - במדבר, רעננה: דברי הימים, 1997, עמ' 201
נושא כלים

נושא כלים הוא עוזר או משרת המסייע לאדם בעל מעמד חשוב משלו. במקרא הוזכרו נושאי כליהם של מנהיגים, כדוגמת אבימלך בן גדעון (שופטים, ט', נ"ד), שאול המלך (ספר שמואל א', פרק ל"א) ובנו יהונתן (שם, פרק י"ד), וכן יואב בן צרויה (שמואל ב', י"ח, ט"ו). גם דוד המלך שימש תקופה מסוימת כנושא כליו של שאול (שמואל א', ט"ז, כ"א). נושא הכלים נשא את כלי המלחמה עבור אדונו, ובכמה מקרים מתואר שנושא הכלים היה מצויד גם בנשק אישי עבורו, והשתתף באופן פעיל בלחימה (שמואל א', י"ד). בימי הביניים היה נושא הכלים האדם שנשא את כלי המלחמה של האציל הלוחם, ובעיקר את המגן, וסייע לו בלבישת שריון הגוף. נושאי הכלים היו בעלי מעמד נחות משל הלוחם ששירתו, או שהיו חניכים בתהליך החינוך לאבירות, ושאפו ללמוד מהאביר את מלאכת הלחימה ולהתקדם אל מעמד גבוה יותר. כשאבירים נלחמו ביניהם, בדרך כלל גם נושאי הכלים נאבקו ביניהם. בשפות רבות נגזר שמו של נושא הכלים מהמילה מגן, משום שנושא הכלים נשא, לפני הקרב, את המגן הכבד של אבירי ימי הביניים נושאי כלים מסוימים, שהופיעו ביצירות ספרות מפורסמות, דוגמת: סנצ'ו פנסה ב"דון קיחוטה", גורט ב"אייבנהו" ונושאי הכלים של המוסקטרים בספרי אלכסנדר דיומא האב, היו בעצמם לדמויות מפורסמות. בתרבות המודרנית, חסרת האבירים, נושאי כלים נושאים את תיק מקלות החבטה של שחקני הגולף או פריטים אחרים המכבידים על בעל המעמד או שזה לא מכבודו לשאת אותם בעצמו. הרמב"ם כותב על רבי עקיבא שהוא היה נושא כליו של בר כוכבא. על כך כותב רבי יוסף קארו שזה לא ברור כיצד זה אפשרי ועל כן יש שפירשו שרבי עקיבא היה נושא כלים במובן שהוא תמך במרד. לעומת זאת, היו שמצאו רמז לכך שרבי עקיבא בעצמו יצא למלחמה. הביטוי נושא כלים משמש גם לציין יחסי גומלין לא שוויוניים בין שותפים לדרך, כך מתואר לעיתים פוליטיקאי אחד כנושא הכלים של פוליטיקאי אחר. בספרות התורנית משמש הביטוי בהשאלה כתואר לפרשנות, היינו לחיבור פרשני הבנוי כל כולו על גבי חיבורו של אדם אחר ומלווה אותו בהבהרות פרשניות ובהערות מרחיבות. הגיון המטאפורה הזו הוא כביכול המפרש נושא את כליו של הספר המתפרש. במיוחד ידועים: נושאי כליו של הרמב"ם - יש מנושאי כליו שעסקו בציון מקור לדבריו, ויש שעוסקים בפרשנות דבריו, ואחרים נכתבו על מנת ליישב את דבריו מהשגותיו של הראב"ד. נושאי כליו של השולחן ערוך - רבים מהפרשנים עוסקים בביאור דבריו וכן בהוספת הלכות בנושאים שהשולחן ערוך לא התייחס אליהם, למשל משנה ברורה. יש גם שעסקו במקורות לדבריו, כבאר הגולה וביאור הגר"א. מגן מדיה וקבצים בנושא נושא כלים בוויקישיתוף מנחם ברודי, רבי עקיבא כנושא כליו של בן כוזיבא, עיטורי כהנים, גיליון 62 ה'תש"ן
עמק סן גבריאל

עמק סן גבריאל (באנגלית: San Gabriel Valley) הוא עמק בדרום מדינת קליפורניה שבארצות הברית. הוא ממוקם מזרחית ללוס אנג'לס ודרומית להרי סן גבריאל. העמק קרוי על שם נהר סן גבריאל הזורם בחלקו הדרומי של העמק (על שם הנהר נקראים גם ההרים מצפון לעמק). רוב שטחו של העמק מיושב בפרברים של לוס אנג'לס, השייכים למטרופולין שלה. פסדינה היא העיר הגדולה ביותר השוכנת בעמק, וחיים בה כ-150 אלף תושבים. ערים נוספות בעלות חשיבות בעמק הן: אזוסה אל מונטה אלהמברה ארקאדיה בלדווין פארק גלנדורה וסט קובינה מונטבלו מונטריי פארק מונרוביה סן גבריאל קובינה בשנת 2008 פרסם מגזין פורבס את רשימת 500 הערים היקרות לגור בהן בארצות הברית, מתוכן 9 ערים היו מעמק סן גבריאל. שנת 1771 - נבנה מיסיון 'סן גבריאל ארחנגל', מיסיון קתולי שהוקם על ידי הספרדים והיה לאחד הראשונים באזור שהיה שומם עד אז. במקום גם פעל בית חולים הראשון של אלטה קליפורניה. שנת 1847 - 'הקרב על נהר סן גבריאל'. קרב עקוב מדם במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו שלאחר יומיים המקסיקנים נחלו תבוסה קשה ונאלצו לסגת מאלטה קליפורניה. שנת 1886 - פסדינה הופכת לעיר והיא העיר הראשונה במחוז לוס אנג'לס. שנת 1920 - מוקם המכון הטכנולוגי של קליפורניה בפסדינה. שנת 1941 - נפתח כביש המהיר הראשון בארצות הברית (כביש 110) שחיבר את פסדינה ללוס אנג'לס. (כאשר הוקם הוא היה כביש מודרני אך כיום הוא נחשב לכביש מסוכן). במהלך שנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 עמק סן גבריאל הפך מאזור חקלאי לאזור עירוני. במהלך המאה ה-20 נבנו הרבה ערים ועיירות בכל רחבי העמק ובכך הפכו את רובו לאזור מאוכלס. רוב רובה של האוכלוסייה בעמק סן גבריאל היא היספנית ומזרח-אסיאתית. במהלך שנות ה-70 וה-80 הגיעו לעמק מהגרים רבים מטאיוואן, והחל משנות ה-80 ועד היום מגיעים לאזור יותר ויותר מהגרים סינים. כיום בעמק סן גבריאל חיה האוכלוסייה הגדולה ביותר של סינים בארצות הברית. האוכלוסייה הלבנה בעמק מרוכזת בעיקר בפסדינה, גלנדורה, מונרוביה, סיירה מנדרה וצ'רטר אוק. כמות האפרו-אמריקאים בעמק נמוכה יחסית. כמו שאר אזור לוס אנג'לס, גם בעמק סן גבריאל שורר אקלים ים תיכוני ומזג אוויר חם וקיצי. שלג הוא נדיר באזור, אך מדי פעם יורד בחורף בהרי סן גבריאל.
גבעות מע'אר

גבעות מע'אר הן גבעות כורכר בשפלה, בין הערים יבנה, רחובות וגדרה ומדרום לגבעת ברנר עד נחל שורק. גובהן המקסימלי הוא 94 מטרים מעל לפני הים, וגובהן מעל פני השטח הוא כ-40 מטרים. הגבעות הן הרכס הרביעי והדרומי מבין רכסי הכורכר שבמישור החוף הדרומי. בראש אחת הגבעות נמצאות בריכות לאגירת מים שנבנו על ידי חברת מקורות, כחלק מקו המים ירקון-נגב שהוקם בין השנים 1952 ל-1955. יש המזהים בגבעות מע'אר את הר הבעלה, הנזכר כגבול נחלת שבט יהודה שבו שכנה בַּעֲלָת, עיר בנחלת שבט דן. בגבעות נמצאו חרסים מהתקופה הכלכוליתית וגם מערות קבורה מתקופת הברונזה התיכונה ומהתקופה הרומית והביזנטית. ב-13 בנובמבר 1917, כחלק מקרבות במלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל, התחולל ברכס הגבעות הקרב על גבעות מע'אר, קרב קשה בין כוחות הצבא הבריטי ובין הצבא העות'מאני. הכוחות הבריטים שהיו בדרכם לרמלה נתקלו בכוחות העות'מאניים שתפסו עמדות ברכס ובכפרים הסמוכים זרנוגה וקוביבה. בסיומו של הקרב הגיעו הכוחות הבריטיים לוואדי צארר והשתלטו על צומת הרכבות המרכזית לדרום ארץ ישראל, ובכך חרצו את גורל המערכה בדרום הארץ. הכוחות העות'מאניים שנסוגו, איבדו בקרב מאות חיילים וכאלף נפלו בשבי הבריטים. הבריטים איבדו כ-500 חיילים. בשוליים הדרום מזרחיים של הרכס שכן כפר ערבי בשם אלמע'אר (המערות), ששמן של הגבעות נגזר ממנו. בשנת 1948 התגוררו בכפר כ-2,200 תושבים[דרוש מקור]. בתאריך 15 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, הכפר נכבש על ידי גדוד 53 של חטיבת גבעתי (תש"ח) וננטש מתושביו. לאחר המלחמה הפך בסיס תל נוף בקרבתן לבסיס מרכזי לאימון חטיבת הצנחנים. משום כך נחנכה במקום ב-1960 אנדרטת הצנחנים. על גבעה סמוכה נמצאת אנדרטה נוספת לזכר חללי הצנחנים שנפלו בקרב במעבר המיתלה במבצע קדש. כיום מוכרז חלק מהרכס כגן לאומי והוא מתוחזק על ידי רשות הטבע והגנים. ב-2020 עבר הגן שדרוג - נבנו מדרגות, נסללו שבילים ונקבעו שלטי הסבר על הנוף, הצומח וקרב הפרשים שהתחולל שם. במקום גבוה הוצב פסל מתכת של פרש. מדיה וקבצים בנושא גבעות מע'אר בוויקישיתוף גבעות מע'אר, באתר טיולי. גבעות מרר ואנדרטת הצנחנים, באתר INature גן לאומי גבעות מרר, באתר INature גבעות מרר – המלצה למסלול טיול בגן לאומי גבעות מרר באתר רשות הטבע והגנים משה גלעד, גבעות מרר הן פנינה קטנה ונעימה במיוחד, באתר הארץ, 30 במרץ 2021 ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק י"א
נובה מיאסטו

נובה מיאסטו (פולנית: Nowe Miasto Lubawskie, גרמנית: Neumark in Westpreußen, נוימארק אין וסטפרויסן (בפרוסיה המערבית), יידיש: ניישטאט או ניישטוט) היא עיירה בפולין הנמצאת על גדות נהר הדרוונצה. בשנת 2004 מנתה אוכלוסייתה כ-11,104 תושבים. נובה מיאסטו היא בירת המחוז הפולני נובה מיאסטו. העיירה נוימארק קיבלה זכויות מוניציפליות על פי חוק חלמנו בשנת 1325 מאת המסדר הטבטוני. בשנת 1454 הצטרפה העיר לקונפדרציה הפרוסית בין מספר ערים ובני אצולה שהתנגדו למדיניות המסדר. נוימארק הצטרפה לממלכת פולין כחלק ממערב פרוסיה ב-1466 במסגרת הסכם השלום השני של טורון. העיר נשארה תחת שליטה פולנית עד חלוקת פולין הראשונה ב-1772. בסוף המאה ה-19 הייתה העיר בירת מחוז קווידזן. באותה תקופה המבנים הראויים לציון היו כנסייה קתולית וכנסייה לותרנית, קדם גימנסיה, בית משפט, תחנת קיטור ו- 2678 תושבים (1885). מנזר מריה לונק עמד בקרבת מקום לעיר. בעקבות חוזה ורסאי חזרה העיר לפולין בינואר 1920. ב-21 בינואר 1945 היא נכבשה על ידי הצבא האדום ולאחר המלחמה חזרה לפולין הגטו היהודי בנובה מיאסטו החזיק מעמד עד נובמבר 1942. לפי ספר הזיכרון לשרפץ, כאשר הגיעו לגיטו השמועות כי חיסולו הולך וקרב, בחרה הקהילה היהודית לקיים משפט ולדון מדוע מגיע עונש זה לקהילה. תוצאת המשפט קבעה כי על הקהילה להעמיד נר תמיד בבית הכנסת בגטו, לקרוא ספרי תהילים יומם ולילה, לעשות צדקה, להקפיד על שמירת שבת ועל הימנעות מאכילת בשר לא כשר שניתן להם מן הגרמנים. גרסה נוספת של הסיפור קיימת בספר הזיכרון לפלונסק אך מספר המשתתפים במשפט ורמת הפירוט בו דלה יותר. הגטו חוסל ב-1 בנובמבר 1942. מדיה וקבצים בנושא נובה מיאסטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובה מיאסטו רבנים בשואה, פנינה מיזליש, סיני קטז תשנ"ה.
WowWee

WowWee Group Limited היא חברה העוסקת בתכנון, פיתוח, יצור ושיווק של רובוטים לשימושים שונים, בהם רובוטי צעצוע ורובוטים לצורכי מעקב, ביטחון ושירות, שבסיסה בהונג קונג. כיצרן ציוד מקורי החברה יצרה צעצועי פאוור ריינג'רס. בשנים האחרונות מתרכזת החברה בייצור רובוטי צעצוע בצורת חיות, בהם רובוטים בצורות תמנון, דינוזאור ודוב פנדה. כמו כן מייצרת רובוט בדמות אלביס פרסלי. ב-1998 נמכרה WowWee לחברת הסברו, וב-2007 נמכרה לקבוצת Optimal Group. מדיה וקבצים בנושא WowWee בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של WowWee הערוץ של WowWee באתר יוטיוב A Robot for the Masses, הניו יורק טיימס
ציפוי אלקטרוסטטי

ציפוי אלקטרוסטטי הוא תהליך ייצור, המשמש בתעשייה לצביעה של חלקים, לרוב מתכתיים, באבקה או בצבע נוזלי תוך שימוש בחשמל סטטי. בתהליך היישום, אבקת הציפוי או הצבע הנוזלי המכילים מרכיבי מתכת, נטענים במטען חשמלי על ידי אלקטרודה. את המוצר שאותו רוצים לצפות מחברים להארקה וכך נוצר שדה חשמלי בין האלקטרודה והמוצר. חלקיקי הצבע הטעונים מרוססים לתוך השדה החשמלי, נמשכים לעבר המוצר, עוטפים אותו ונצמדים אליו, ולאחר מכן הציפוי נאפה בתנור עד להתקשות. בצביעה אלקטרוסטטית ישנה חשיבות ליחס בין הכוח החשמלי לבין האנרגיה הקינטית של החומר וכח הכבידה. יתרונותיה של שיטה זו הם מהירות היישום, פיזור אחיד ועמידות גבוהה בתנאי מזג אוויר קשים. מטען חשמלי סרטון הממחיש את השימוש בטכנולוגיה בקו ייצור, באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרס שזר לחקר תולדות ישראל

פרס שזר לחקר תולדות ישראל הוא פרס המוענק מדי שנה, מאז תשמ"ו (1985), במסגרת האזכרה השנתית לנשיא זלמן שזר. הפרס מוענק על כתב-יד או ספר בעברית, שעניינו תולדות עם ישראל, ואשר פורסם עד שנתיים לפני מועד נתינת הפרס או שלושה חודשים לאחר מועד זה. את הזוכה בוחרת ועדת שופטים המורכבת מאקדמאים בנושא תולדות ישראל. עם הזוכים בפרס נמנים: ידידיה דינרי (תשמ"ה), אהוד לוז (תשמ"ו), לני יחיל (תשמ"ז), יהודה ריינהרץ (תשמ"ח), ישראל יעקב יובל (תשמ"ט), יונתן פרנקל (תש"ן), מנדל פייקאז' (תשנ"א), מרדכי ברויאר[דרושה הבהרה] (תשנ"ב), שפרה ברוכסון-ארביב (תשנ"ג), שלמה סימונסון (תשנ"ה), דוד אסף (תשנ"ז), שאול פרידלנדר (תשנ"ח), משה גיל (תשנ"ט), משה רוסמן (תש"ס), איריס פרוש (תשס"א), ירון צור (תשס"ב), אניטה שפירא (תשס"ד), יוסף הלר (תשס"ה), אמנון רז-קרקוצקין (תשס"ו), חיים סולובייצ'יק (תשס"ח) ירון הראל (תשס"ט), שמואל פיינר (תש"ע), אלישע קימרון (תשע"א), עמנואל אטקס (תשע"ב), נח גרבר (תשע"ג), מרדכי עקיבא פרידמן (תשע"ד), אבי פיקאר (תשע"ה), מיכל שאול (תשע"ו), חוי דרייפוס (תשע"ח), אוריאל גלמן (תש"ף), כרמה בן יוחנן (תשפ"א) ויעקב צ' מאיר (תשפ"ב). מדיה וקבצים בנושא פרס שזר לחקר תולדות ישראל בוויקישיתוף פרס שזר לחקר תולדות ישראל באתר מרכז זלמן שזר הרשימה המלאה של הזוכים הודעה על זוכי פרס שזר לשנת 2022, בעמוד הפייסבוק של מרכז זלמן שזר, 31 באוקטובר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספריית נגע חמאדי

ספריית נגע חמאדי (בערבית: مخطوطات نجع حمادي) היא ספרייה בעיר נגע חמאדי שבמצרים ובה אוסף פפירוסים שנמצאו במקום בשנת 1945. מסמכים אלו מרחיבים על ההיסטוריה הידועה של ראשית הנצרות וכוללים את הבשורה על פי תומאס וכן כתבים גנוסטיים המרחיבים על האמונה בדואליזם תפיסתי ודתי, המדגיש את עקרון חלוקת העולם לשני יסודות מנוגדים: הטוב והרע, והשאיפה לגאולה רוחנית שתתרחש באמצעות ידיעה מיסטית, ולא בשל מעשים טובים. הפפירוסים ותוכנם מוזכרים בספרו של פיליפ ק. דיק "ואליס". בנוסף, מוזכרים הפפירוסים ותוכנם גם בספרו של דן בראון "צופן דה וינצ'י". בישראל פועלת מאז 2005 להקת רוק ששמה נאג' חמאדי, כאחת מצורות ההגייה של שם המקום. מדיה וקבצים בנושא ספריית נגע חמאדי בוויקישיתוף ארכיון נגע חמאדי ב-Claremont Colleges Digital Library‏ (CCDL) ספריית נגע חמאדי - טקסטים מלאים באתר ספריית האגודה הגנוסטית (Gnostic Society Library) ערך זה הוא קצרמר בנושא נצרות ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ר"ח

האם התכוונתם ל... ראש חודש רבנו חננאל ה'ר"ח – שנה עברית (1447–1448)