laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לימור טלמור

לימור טלמור (נולדה ב־5 באפריל 1969) היא סופרת ומורה ישראלית. לימור נולדה בפתח תקווה. כנערה פרסמה שירים בקובצי נוער ישראלי כותב. בתחילת דרכה הספרותית הבוגרת פרסמה עשרות סיפורים בהמחשה לגיל הגן, שיצאו לאור כערכות לימוד לגני ילדים בהוצאת חגיגת גן. בשנת 2010 החלה בכתיבת ספרים המיועדים לילדי הגן ובית הספר היסודי. אמא לילד אחד. בשנת 2010 הוציאה את ספרה הראשון "משפחות משפחות מליון לפחות" שראה אור ברימונים הוצאה לאור. בספרה זה מציגה לימור בשפה ברורה, רגישה ובחריזה מושלמת את מבנה המשפחות השונות במאה הנוכחית תוך מתן דגש על האהבה השרויה בכל משפחה. ספרה השני "משקפי הקסם של אמיר" נכתב אף הוא בשנת 2010 ודן בשונות ובהשקפת עולם. בשנת 2013 יצא לאור ספרה "אריה זה"ב" - ספר זה מלמד ילדים את חוקי הזהירות בדרכים. בשנת 2015 יצא לאור ספרה הרביעי "סלט אותיות" - ספר זה ראה אור בהוצאה משותפת של ידיעות ספרים ורימונים הוצאה לאור, הוא ספר אינטראקטיבי המלמד את הילדים לחשוב על פי קטגוריות, למיין מילים על פי תחומים ולהרכיב מילים זהו ספר משעשע ומיוחד מאוד שזכה להתעניינות גם מעבר לים.[דרוש מקור] בשנת 2019 יצא לאור הספר אמת או חובה וספר השני בסדרה יצא בשנת 2021 לימור היא מורה לספרות, לשון וכישורי שפה.[דרושה הבהרה] אשת חינוך.[דרושה הבהרה] פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש לציין באיזה הוצאת ספרים יצא לאור כל ספר. משפחות משפחות מיליון לפחות, 2010 משקפי הקסם של אמיר, 2010 אריה זה"ב, 2013 סלט אותיות, 2015 אמת או חובה, 2019 אמת או חובה 2 סיבוב פרסה 2021 מדיה וקבצים בנושא לימור טלמור בוויקישיתוף לימור טלמור, סרטונים בערוץ היוטיוב לימור טלמור, ברשת החברתית Goodreads הספרים של לימור טלמור, באתר "סימניה" מן העיתונות http://mynetpetahtikva.co.il/article/3513(הקישור אינו פעיל) סופרים קוראים - לימור טלמור https://www.youtube.com/watch?v=wSaY-okmGXc המלצות: http://nuritha.co.il/he/node/13110 https://www.haaretz.co.il/kids/1.3275380
כלכלת צרפת

כלכלת צרפת היא כלכלת שוק מעורבת, כאשר המגזר הפרטי (אנ') רחב, אך לממשלה יש חלק חשוב בכלכלה. צרפת היא אחת מהכלכלות החזקות בעולם, והיא חברה בארגון המדינות המתועשות. לאורך השנים הפריטה ממשלת צרפת הפריטה חברות רבות, חלקית או בצורה מלאה, כגון אייר פראנס, פראנס טלקום, רנו ועוד. כמה מהחברות הגדולות בעולם הן צרפתיות, כגון איירבוס, רנו, פיג'ו, סיטרואן, אורנג' (פראנס טלקום) ועוד. צרפת היא המדינה המתויירת בעולם, עם 89 מיליון תיירים זרים בשנת 2017, רובם ביקרו בריביירה הצרפתית, באלפים הצרפתיים, בפריז ובחבל אלזס. מאז בחירתו של עמנואל מקרון לנשיאות צרפת, השיקה צרפת רפורמות כלכליות רבות להגברת התחרות, ועד שנת 2022 מס החברות מתוכנן לרדת מ-35% בשנת 2017 ל-22% בלבד בשנת 2022. כלכלת האיחוד האירופי מדיה וקבצים בנושא כלכלת צרפת בוויקישיתוף צרפת בספר העובדות העולמי (באנגלית) צרפת, מצב כלכלי, דף שער בספרייה הלאומית The World Factbook — Central Intelligence Agency, www.cia.gov (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דני בנדיקט

דני בנדיקט (נולד ב-29 בספטמבר 1970) הוא מלחין ג'אז ישראלי, מתופף ואמן כלי הקשה. בנדיקט נולד וגדל בנהריה ומתגורר בקיבוץ גן שמואל. החל לנגן בגיל 7 על כלי הקשה בתזמורת הנוער העירונית של נהריה, בניצוחו של אריה כפיר. בגיל 10 נסע לראשונה עם התזמורת לסיבוב הופעות בגרמניה. בגיל 12 זנח את המוזיקה, ושישה חודשים לפני שחרורו מצה"ל, חזר לנגן. בגיל 21 החל ללמוד אצל רוני הולן בעקבותיו הגיע לבית הספר "רימון" ברמת השרון. לאחר 3 שנים ברימון זכה במלגת לימודים למכללת ברקלי למוזיקה, בוסטון, מסצ'וסטס. בסוף שנת 1998, חזר דני לארץ לאחר שאביו, יעקב בנדיקט, חלה במחלה קשה. לאחר חזרתו לישראל, הקים דני את הלהקה "E Legua", שניגנה מוזיקת ג'אז לטיני. בשנת 1999 הלהקה הופיעה בפסטיבל ג'אז בים האדום באילת. במהלך השנים ניגן דני עם הרכבים ואמנים שונים, ביניהם: חמישיית "מקורות", "שישיית חגיגה" של אלון פרבר, "טריו אורגניק", "מקונדו", איתמר ארז ואנסמבל "אדמה", ג'ון בוסטוק, אמיר פרלמן "אנסמבל שירה חדשה לירושלים", אלברט בגר, איילת רוז גוטליב ועוד. בשנת 2005 יצא האלבום הראשון של חמישיית "חגיגה", שלימים הפכה לשישייה. האלבום נקרא EXPOSURE, ומתארח בו אבישי כהן. בשנת 2011 יצא אלבום הביכורים "דני בנדיקט טריו", ובו כל היצירות הולחנו על ידי דני עצמו. באלבום זה השתתפו ענת פורט על הפסנתר וטל רונן על בס. נגנים אורחים: ג'וקה פרפיניאן, אלברט בגר וחגי אמיר. במהלך 2017 השתתף באלבום השלישי של "שישיית חגיגה". לקח חלק כמלחין, מעבד ונגן. במהלך הוצאת האלבום של השישייה, הם גם הופיעו בהופעות בכורה בפסטיבלי ג'אז שונים: פסטיבל הג'אז הבינלאומי במוזיאון ישראל – ירושלים. פסטיבל הג'אז בסינמטק תל אביב. פסטיבל הג'אז בקופנהגן, דנמרק ופסטיבל הג'אז הבינלאומי באילת. (2004) - Flower Shop (2005) - Exposure (2005) - A long way to Makondo (2007) - Optimistic view (2010) - Peacemaker (2011) - Hommage (2011) - Dani Benedikt Trio (2013) - Roadsides (2017) - New directions אתר האינטרנט הרשמי של דני בנדיקט (באנגלית) גיל יבלי, ‏הרביעי בראשון, באתר גלובס, 20 במרץ 2003 עכבר העיר, ארבע הופעות להרכב הג'ז של אלון פרבר, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2006 בן שלו, "חג הג'ז" בבנימינה בהשתתפות תשעה הרכבים ישראליים, באתר הארץ, 20 במאי 2007 בן שלו, ביתו במדבר, באתר הארץ, 16 במאי 2008 בן שלו, מסע שלא נגמר, באתר הארץ, 16 במאי 2005 ארז שוייצר, "פיסוק רחב"; אמיר פרלמן ואנסמבל "שירה חדשה לירושלים": דם, זרע, דמעות ופסוקי קודש, באתר הארץ, 17 ביוני 2009 בן שלו, אלברט בגר בהופעה: שולח צליל מחושמל, באתר הארץ, 26 באפריל 2010
מכון אומגה ללימודים הוליסטים

מכון אומגה ללימודים הוליסטים (באנגלית: Omega Institute for Holistic Studies) הוא מרכז נסיגה רוחני ללא כוונות רווח הממוקם בריינבק, ניו יורק, נוסד בשנת 1977 על ידי אליזבת לסר וסטפן רכטשאפן, בהשראת המיסטיקן הסופי, וילאיאט אינאיאט קאן והאקומניה הרוחנית שלו, לימים המכון גדל ומציע שעורים למעל 25,000 אנשים בשנה, בקמפוס. המכון הצהיר כי משימתו היא "לספק תקווה וריפוי ליחידים וחברה דרך חוויות לימוד חדשניות המעוררות את הטוב ביותר של הרוח האנושית". סדנאות אומגה, כנסים, סדנאות נסיגה מכוונות לצור דיאלוגים על שילוב של רפואה מודרנית וריפוי טבעי; לחבר מדע, רוחניות ויצירתיות; ולבנות יסודות למסורות חדשות של אורח חיים. בין המרצים שהעבירו הרצאות וקורסים במכון ניתן למנות: אל גור, כריסטופר ריב, איזבל איינדה, סאלי פילד, אדיאשנטי, מאיה אנג'לו, דיפאק צ'ופרה, ג'יין גודול, אלן גינסברג, גלוריה סטיינם, פיט סיגר, פיליפ גלאס, בטי ויליאמס ורבים נוספים. מדיה וקבצים בנושא מכון אומגה ללימודים הוליסטים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מכון אומגה ללימודים הוליסטים מכון אומגה ללימודים הוליסטים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאמרים של אליזבת לסר ב Oprah.com Mark Healy (18 באוקטובר 2002). "HAVENS; The 'Bhajan Belt': Serenity in the Catskills". New York Times. {{cite news}}: (עזרה) Omega Institute. Yoga Journal. מרץ 1987. {{cite book}}: (עזרה) Ricci, Jeanne (2003). Yoga escapes: a Yoga journal guide to the best places to relax, reflect, and renew. Celestial Arts. p. 30. ISBN 1-58761-187-2. Goldman, Ari L. (21 באוגוסט 1989). "SEARCHING FOR THE HOLY GRAIL AT AN ADULT HEALING CAMP". New York Times. נבדק ב-20 במאי 2010. {{cite news}}: (עזרה) Arthur Frommer (6 באפריל 2006). "Combine vacation bliss with spiritual growth". San Francisco Chronicle. {{cite news}}: (עזרה) "Find your bliss". The Boston Phoenix. בפברואר 27 – 4 במרץ 2004. אורכב מ-המקור ב-2010-12-27. נבדק ב-2018-08-09. {{cite news}}: (עזרה)
טראבנט 601

טראבנט 601 (בגרמנית: TRABANT 601) היא מכונית סופרמיני מסדרת מכוניות טראבנט מתוצרת יצרנית הרכב המזרח גרמנית HQM Sachsenring GmbH אשר יוצרה בין השנים 1963–1991. סך הכל יוצרו 2,841,590 יחידות, מתוכם 565.704 יחידות דגם סטיישן (Universal). 2 דלתות - סדאן (Limousine) 2 דלתות - קבריולה 3 דלתות - סטיישן (Universal), גרסת פסאודו ג'יפ - דגם פתוח ללא דלתות (קרוי "Kübelwagen") "Trabant 601 Standard" "Trabant 601 S" "Trabant 601 DeLuxe" "Trabant 601 Kübel", יוצר משנת 1966, גרסת ג'יפ ללא דלתות "Trabant 601 TRAMP" "Trabant 601 Hycomat", יוצר בין השנים 1965-1990 "Trabant 800 RS", יוצר בין השנים 1986-1988, גרסת ראלי, מנוע 771 סמ"ק, תמסורת ידנית - 5 מהירויות צ'כיה פולין הונגריה רומניה בולגריה יוגוסלביה בלגיה דנמרק פינלנד גרמניה יוון איסלנד הולנד נורווגיה שווייץ "טראבנט 601" "טראבנט 601" "טראבנט 601", דגם "דה-לוקס", שנת 1973 "טראבנט 601", שנת 1974 "טראבנט 601" דגם "S" "טראבנט 601", דגם "דה-לוקס" - מבט לתא הנהג "טראבנט 601" דגם "Kübel" "טראבנט 601" דגם "Kübel" "טראבנט 601" דגם "Kübel" "טראבנט 601" דגם "TRAMP" "טראבנט 601" דגם סטיישן "טראבנט 601" דגם סטיישן "טראבנט 601" דגם סטיישן (דגם S Universal) "טראבנט 601" דגם סטיישן, שנת 1982 "טראבנט 601" דגם סטיישן "טראבנט 601" דגם סטיישן, שנת 1970 "טראבנט 601" - מבט למנוע "טראבנט 601" - קבריולט "טראבנט 601" - קבריולט מדיה וקבצים בנושא טראבנט 601 בוויקישיתוף טראבנט 601, סרטון באתר יוטיוב טראבנט 601, סרטון באתר יוטיוב "טראבנט 601" shocauto.com/Trabant/index "טראבנט 601" ldm-tuning.de/en/trabant_601 "טראבנט 601" - מפרט trabantclub.ch/PDF/Trabant_P601_Bedienungsanleitung "טראבנט 601" The Trabant was, from the point of view of the East German leadership and its bureaucracy, part of a larger, overarching "system of movement"". Retrieved 2011-05-02. "טראבנט 601" motor1.com/news/62901/soviet-cars-were-weird-trabant-601 דגם "טראבנט 601" - סטיישן cargurus.com/Cars/1965-Trabant-601-Pictures "טראבנט 601" דה-לוקס trabant-original.de/toupl/uploads/kft_1978_03_601sdeluxe
חלם בהלם

חלם בהלם היא תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בין 8 בדצמבר 2014 עד 12 בינואר 2015. הסדרה משודרת ב"כאן חינוכית" החל מחודש מרץ 2019. רונה מספרת לאחיה גיא סיפורים על הרשל'ה ילד הכפר העני שמצליח לצאת מכל מצב כשידו על העליונה. היא גם מספרת לו על חכמי חלם ועל הפתרונות המשעשעים שהם מוצאים לכל בעיה. על גלי הדמיון הם מגיעים לכפרים נידחים, פוגשים בבני הכפר ולומדים מהם שיעור מצחיק לחיים. הסדרה מלאת הומור ומשלבת בדיחות מוכרות מתוך עולמות שכבר אינם, וצצים ועולים שוב לנגד עיני הילדים - יש מאין. התגובות לסדרה היו מגוונות. מצד אחד היו שטענו שמדובר בסדרה ברמה נמוכה, שלעיתים מפספסת את קהל היעד שלה, אך מנגד היו שאהבו את הסדרה ואף כתבו כי מדובר בסדרה חתרנית, המתאימה לצפייה משותפת של כל המשפחה. ילדי בית העץ הפלנטונים אולי פיל חלם בהלם באתר כאן חינוכית חלם בהלם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ניב הדס, "חלם בהלם" - אנרכיה שמצליחה להצחיק, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2014 שיר זיו, חלם בהלם: מעשה בתוכנית ילדים, באתר ישראל היום, 15 בדצמבר 2014
מריו אגימן

מריו אגימן (בגרמנית: Mario Eggimann, נולד ב-24 בינואר 1981 בברוג שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הבלם. אגימן ערך עשר הופעות במדי נבחרת שווייץ, והשתתף עמה במונדיאל 2010. אגימן שיחק כילד בפ.צ. אראו השווייצרית, ובשנת 1998 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגת העל השווייצרית. אגימן שיחק במועדון זה במשך ארבע עונות, שבכולן הקבוצה הייתה בתחתית הטבלה ונשארה בליגה. בקיץ 2002 חתם אגימן בקרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה, והפך מיד לשחקן חשוב במערך הקבוצה. בעונת 2002/03 סיימו אגימן וקרלסרוהה במקום ה-13 בבונדסליגה השנייה, בעונת 2003/04 סיימו במקום ה-14, ובעונת 2004/05 סיימו במקום ה-11. בעונת 2005/06 סיימו אגימן וקרלסרוהה במקום השישי, מרחק חמש נקודות מעליית ליגה. בעונת 2006/07 סיימו אגימן וקרלסרוהה במקום הראשון, והעפילו לבונדסליגה, בעונה בה אגימן הציג יכולת שיא. בעונת 2007/08 אגימן וקרלסרוהה רשמו עונה טובה בבונדסליגה, אותה סיימו במקום ה-11, כשאגימן מבקיע חמישה שערי ליגה. בקיץ 2008 עזב אגימן את קרלסרוהה לאחר שש עונות, ונמכר להנובר 96, אף היא מהבונדסליגה, תמורת 1.3 מיליון אירו, וחתם על חוזה עד לתום עונת 2012/13. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2008/09, סיימו אגימן והנובר במקום ה-11. בעונת 2009/10 סיימו אגימן והנובר במקום ה-15. בעונת 2010/11 אגימן ערך 12 הופעות ליגה בלבד, אך הנובר סיימה במקום הרביעי המפתיע. בעונת 2011/12 רשמו אגימן והנובר הישג נאה במפעל הליגה האירופית, שם הגיעו לרבע הגמר והודחו על ידי אתלטיקו מדריד. בבונדסליגה סיימו אגימן והנובר במקום השביעי. בעונת 2012/13, האחרונה של אגימן בהנובר, הקבוצה צלחה את שלב הבתים בליגה האירופית אך הודחה בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי אנז'י מחצ'קלה. בבונדסליגה סיימו הנובר ואגימן במקום התשיעי. בקיץ 2013 עזב אגימן את הנובר עם תום חוזהו, וחתם באוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2013/14, ערך אגימן 15 הופעות והבקיע שער אחד, וקבוצתו סיימה במקום התשיעי. בעונת 2014/15 אגימן סבל מפציעות רבות וערך שתי הופעות בלבד. בתום עונה זו, שוחרר מאוניון ברלין, והפך לשחקן חופשי. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל. אגימן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ, ובין השנים 2000 ו-2004 שיחק בנבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21, בה אף שימש קפטן. בספטמבר 2007 ערך אגימן את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ הבכירה, כשהחליף את יוהאן דז'ורו במשחק ידידות מול נבחרת צ'ילה, בו ניצחה שווייץ בתוצאה 2-1. בשנת 2008 נכלל אגימן בסגל ההתחלתי של המאמן קובי קון ליורו 2008 שנערך בשווייץ, אך נופה מהסגל הסופי. בשנת 2010 אגימן זומן לסגל השווייצרי למונדיאל 2010 על ידי המאמן אוטמר היצפלד. במונדיאל זה נכנס אגימן כמחליף בתוספת הזמן במשחק בו הפתיעה שווייץ את נבחרת ספרד וניצחה אותה 1-0. אגימן לא ערך הופעות נוספות במונדיאל זה, ממנו הודחה שווייץ כבר בשלב הבתים למרות הניצחון על ספרד. אגימן ערך בסך הכל עשר הופעות במדי נבחרת שווייץ. מדיה וקבצים בנושא מריו אגימן בוויקישיתוף מריו אגימן, באתר Transfermarkt מריו אגימן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מריו אגימן, באתר Soccerway מריו אגימן, באתר WorldFootball.net מריו אגימן, באתר National Football Teams מריו אגימן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
שמייח

"שמייח" הוא השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2000 בשוודיה, אשר בוצע בשפה העברית והאנגלית על ידי להקת פינגפונג. את השיר כתבו והלחינו גיא אסיף, רועי ארד ורונן בן טל. הלהקה והשיר נבחרו על ידי ועדה של רשות השידור. השיר מספר סיפור רומנטי על קיבוצניקית שחשה רגשי אהבה עזים לבחור סורי. במהלך הווידאו קליפ המקדים, ששודר ברשות השידור מספר שבועות לפני התחרות, נופפו חברי הלהקה בדגלי סוריה וישראל והתנשקו אלה עם אלה. כמו כן, הם הכריזו כי בכוונתם לעלות לבמה בתחרות עם דגלים, על מנת להעביר מסר של שלום ואחווה בין שתי האומות. באירוויזיון הוגרל השיר להיות השיר הפותח בתחרות. בעת הופעתם, הניפו חברי הלהקה את דגלי ישראל וסוריה בקריאה לשלום על רקע שיחות השלום בין שתי המדינות באותה תקופה. רועי ארד וגיא אסיף, שני חברי הלהקה, אף התנשקו למספר שניות במהלך הפזמון החוזר. בשלב מסוים ביקשה רשות השידור הישראלית ממארגני התחרות לבטל את השתתפות ישראל בתחרות, בטענה שחברי להקת "פינג פונג" מייצגים את עצמם ולא את מדינת ישראל, בכך שהם מנופפים בדגלי ישראל וסוריה, אך זה היה מאוחר מדי מבחינה מעשית. לבסוף, הוחלט להוריד את השם של רשות השידור מהשיר, אך להשאיר את שם המדינה ולהניח ללהקה להופיע. השיר עצמו סיים את התחרות במקום ה-22 עם שבע נקודות בלבד, לאחר שקיבל 6 נקודות מצרפת ונקודה אחת ממקדוניה. כאשר שבו חברי המשלחת לישראל, הודיעה להם רשות השידור כי היא דורשת לקבל החזר על כל הוצאות המשלחת, דבר שלא קרה לבסוף. לאחר קיום התחרות, ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת התכנסה במיוחד על מנת להבהיר כי הלהקה היא ”ביזיון ובושה למדינת ישראל, לרשות השידור ולתרבות הישראלית”. אף שרשות השידור שידרה בעצמה מספר שבועות לפני ההופעה בשוודיה את הקליפ שבו חברי הלהקה מנופפים בדגל סוריה וישראל, אורי פורת, מנכ"ל רשות השידור, אמר כי ”'פינג פונג' הם להקה של נוכלים והרשות נפלה קורבן לחבורה של אנשים מופקרים” ועוד הוסיף ”החבורה הוליכה אותנו שולל והשאירה אותנו חסרי אונים מול מעשה הונאה”. כמו כן, שניים מחברי הלהקה, רועי ארד, שהיה בעל פינה בתוכנית מוזיקה, וגיא אסיף, שערך תוכנית תרבות, פוטרו מעבודתם ברשות השידור. ישראל באירוויזיון תחרות הזמר של האירוויזיון "שמייח" באתר של אקו"ם מילות השיר "שמייח" באתר שירונט אלון ויינשטוק, "סיפור שמייח", סרט תעודי על פרשת פינג פונג מאיה בניטה, השערורייה הגדולה של ישראל באירוויזיון, באתר ישראל היום, 6 במאי 2018 תומר שדמי, "`פינג פינג` הם להקה של נוכלים", באתר ynet, 31 במאי 2000 פינג פונג, "שמייח" (סינגל), הד ארצי, 2000.
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15

דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 (הלטבית ה-1) (בגרמנית: 15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1) ) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. הורכבה מתנדבים מלטביה והייתה חלק מהלגיון הלטבי. בשטחי נציבות הרייך אוסטלנד אשר כללה את לטביה המודרנית, הקימו הגרמנים את גדודי המשטרה הלטבים, ובהמשך הורה היינריך הימלר על הקמת יחידת מתנדבים לטבית אשר תילחם במסגרת הוואפן אס אס. בינואר 1943 הוקם הלגיון הלטבי וחודש לאחר מכן הוקמה במסגרתו "דיוויזיית המתנדבים הלטבית" (Lettische SS-Freiwilligen-Division) אשר בהמשך קיבלה את המספר 15 במספר הדיוויזיות הסדירות של האס אס. בהמשך הוקמה הדיוויזיה האחות שלה דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-19. חלק גדול מהלטבים שרתו כמתנדבים, אולם רבים גויסו בכפייה. הדיוויזיה נשלחה לחזית המזרחית בנובמבר 1943, שם לחמה כנגד מתקפת החורף של הצבא האדום. היא ספגה הפסדים כבדים במהלך מערכה זו, ובסתיו 1944 נשלחה חזרה לגרמניה לצורך התאוששות. היא חזרה לחזית בינואר 1945 והמשיכה להילחם בצבא האדום עד סוף המלחמה. ב-27 באפריל 1945 נכנעו 824 חיילים לטבים בפיקודו של ויליס יאנומש לכוחות צבא ארצות הברית ליד גיטרגליק שבגרמניה. ב-2 במאי נכנעו 4,500 חיילים נוספים לאמריקנים ליד שוורין. בדיוויזיה לחמו חיילים לטבים שהגיעו בחלקם מיחידות לטביות ידועות לשמצה כמו קומנדו ארייס ומשטרת המתנדבים הלטבית. לא ידוע על פשעי מלחמה של הדיוויזיה פרט למקרה אחד בו נרצחו בידי חייליה 32 שבויי מלחמה פולנים שהשתייכו לרגימנט ה-3 של הדיוויזיה ה-1 של צבא ממשלת פולין הגולה. בריגדפיהרר פטר הנסן (25 בפברואר 1943 - 1 במאי 1943) גרופנפיהרר קרל פון פיכלר-בורגהאוס (1 במאי 1943 - 17 בפברואר 1944) אוברפיהרר ניקולאוס היילמן (17 בפברואר 1944 - 21 ביולי 1944) אוברפיהרר הרברט פון אובוורצר (21 ביולי 1944 - 26 בינואר 1945) אוברפיהרר אדולף אקס (26 בינואר 1945 - 15 בפברואר 1945) בריגדפיהרר קרל בורק (15 בפברואר 1945 - 2 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-15 בוויקישיתוף דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 באתר Axis History (באנגלית) דיוויזיית ואפן גרנדיר אס אס ה-15 באתר Axis History
נחום רגוזניצקי

הרב נחום רַגוֹזנִיצקִי (נולד ב-1935) הוא ראש ישיבת מאורות התורה בקריית יערים, מוותיקי ראשי הישיבות בישראל ומתלמידי החזון איש[דרושה הבהרה]. נולד בירושלים למשה ולמרים רגוזניצקי, אביו היה בנו של הרב נחום רגוזניצקי מנהל ישיבת עץ חיים. בבחרותו למד בישיבת סלבודקה בבני ברק, והתקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ בעל החזון איש שנהג בו בחביבות יתירה, ואף קבע איתו פעם בשבוע לבוא לדבר בלימוד על ארבעה נושאים כל פעם. הרב רגוזניצקי נהג להתייעץ עמו בכל ענייניו. בתקופה זו התחיל הקשר עם חסידות נדבורנה, בכך שהרב רגוזניצקי הכיר והתיידד עם רבי חיים מרדכי רוזנבוים. לאחר מכן התיידד גם עם בנו רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים והקשר ביניהם נמשך גם לאחר שהוכתר לאדמו"ר מנדבורנה. בצוואתו הורה האדמו"ר שהרב רגוזניצקי יהיה בין האנשים שיערכו את ההקפות סביב מיטתו בהלוויה. כיום הוא מחשובי חסידי נדבורנה, והוא מזקני החסידים, הוא מרבה להיוועץ ברבו. בסעודות הילולא הוא נושא דברים. לאחר נישואיו התגורר בירושלים ולמד בכולל שעל יד ישיבת 'שם עולם' - אמשינוב וכן כיהן כמגיד שיעור בישיבה שם התקרב לרב שמואל אוירבך שכיהן אף הוא באותן שנים כמגיד שיעור בישיבה, והיה לידיד נפשו. בשנת תשמ"ג (1983), בשלהי ימי תנועת התשובה, הקים את ישיבת מאורות התורה בקריית יערים (טלז-סטון). הישיבה יועדה עבור בוגרי ישיבות תיכוניות מהציבור הדתי לאומי. הישיבה נקראה על שמו של סבו המקובל הרב מאיר שוורץ שהיה מקובל מפורסם בפודהייץ. נישא לבינה (י"ח בטבת תרצ"ז – א' בניסן תשע"ט) בת הרב אפרים ושרה מלכה לרמן. מתגורר בירושלים, להם בן ובת. בנו וחתנו נמנים עם צוות הישיבה בראשותו. אחיו הוא הרב אהרן, מנהל כלכלי של תלמוד תורה תשב"ר בבני ברק. שיעורי הרב רגוזניצקי באתר קול הלשון פרק י"ט "הנהגות ליום אחרון", סעיפים ט' וי' בשבת: אשת ראש הישיבה הלכה לעולמה, 6 באפריל 2019, באתר כל רגע
אליפות העולם בכדוריד 1997

אליפות העולם בכדוריד 1997 היא אליפות העולם ה-15 והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים ביפן בין ה-16 במאי ל-1 ביוני 1997. המשחקים נערכו בקוממוטו ו-2 ערים נוספות. רוסיה זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות הנבחרת. קוינג-שין יון מקוריאה הדרומית היה מלך השערים של האליפות בפעם השלישית ברציפות. מפת הערים המארחות ביפן   יאמגה יאצושירו קוממוטו הקבוצות חולקו ל-4 בתים. 4 נבחרות חזקות מכל בית העפילו לשלב הפלייאוף. משחקי הבית נערכו ב-Park Dome Kumamoto שכולל 2000 מקומות ישיבה. משחקי הבית נערכו ב-City gym, קוממוטו. משחקי הבית נערכו ב-City gym, יאמגה משחקי הבית נערכו ב-City gym, יאצוחירו נבחרת ישראל בכדוריד במסגרת מוקדמות אירופה הוגרלה בבית ג'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי ולא העפילה לאליפות. מידע באתר איגוד הכדוריד העולמי נתונים מאתר טודור66 מוקדמות אירופה, בית ג'
חילזון אפריקאי טיגריסי

חילזון אפריקאי טיגריסי (שם מדעי: Achatina achatina) הוא מין חילזון מהסוג Achatina והוא שבלול היבשה הגדול ביותר בעולם, יחד עם המין חילזון אפריקאי ענק (Achatina fulica). בשל גודלו הרב מכונה גם חילזון זה בשם "חילזון אפריקאי ענק" ובשם עממי באנגלית: Giant African Snail, וכדי להבדילו מהמין A. fulica הוא מכונה גם Giant Tiger Snail. אורכה הממוצע של הקונכייה של חילזון זה הוא 18 סנטימטרים (7.1 אינץ') וקוטרה 9 סנטימטרים (3.5 אינץ'). תועדו מספר פרטים עם קונכייה גדולה במיוחד: אורך 30 סנטימטרים (12 אינץ') וקוטר 15 סנטימטרים (5.9 אינץ'). דבר זה הופך אותו למין החילזון היבשתי הגדול ביותר. הקונכייה שלו מגדלית מתונה בצורתה, אורכה גדול פי 2 מקוטרה. היא מעוטרת בדוגמאות של פסים שחורים על רקע חום-כתום, דבר שהעניק לחילזון זה את השם העממי "Giant Tiger Land Snail" ואת השם העממי המוצע בעברית: "חילזון אפריקאי טיגריסי", בשל דמיון תבנית דוגמת הצבע של הקונכייה לזו של הטיגריס. החילזון עצמו הוא גדול ורחב, וצבעו אפור כהה. יש לו 2 משושים קצרים בחזית הראש לצורכי מישוש, טעימה והרחה, וזוג משושים ארוכים מעל, שבקצותיהם עיניים. חילזון אפריקאי טיגריסי עם קונכייה כתומה עזה חילזון אפריקאי טיגריסי זוחל על הדשא כמו כל שבלולי היבשה, גם החילזון האפריקאי הטיגריסי הוא הרמאפרודיט, כלומר: בעל מערכת רבייה זכרית ונקבית. כאשר שני פרטים מזדווגים שניהם מופרים ומטילים ביצים. מספר הביצים שהוא מטיל בשנה יכול להגיע ל-1200. יכולת ריבוי מהירה זו הופכת אותו למין פולש עם פוטנציאל פולשנות גבוה מאוד. בשל גודלו מעטים הם אויביו הטבעיים, לעומת מיני שבלולים קטנים יותר. נעשו ניסיונות למגרו באמצעות הדברה ביולוגית, באמצעות הדבקתו בחיידק Aeromonas liquefaciens. גופו עשיר בחלבון ולכן הוא מהווה מקור מזון חשוב לשבטי ציידים-לקטים במערב אפריקה. מאחר שהוא אכיל, יש פוטנציאל לגידולו בחוות חקלאיות בצורה מסחרית. מוצאו של החילזון הטיגריסי הוא במערב אפריקה. הוא מצוי במדינות סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, טוגו, בנין, גאנה וניגריה. מין זה הובא כחיית מחמד לארצות הברית, שם אספנים מטפחים אותו ומתגאים בפרטים גדולים במיוחד. ייתכן שכמה פרטים ברחו לטבע ונהפכו לפליטי תרבות. למין זה יש פוטנציאל רציני להיות מין פולש ומין מזיק. נזקו גדול לחקלאות, לאקולוגיה, בדחיקת מינים מקומיים, בפגיעה בצמחים ובהפצת מחלות וטפילים. בשל כך הטילה ארצות הברית איסור על ייבואו למדינה, וחלזונות שנתפסים במכס, בביקורת הגבולות או בנמל התעופה, מוחרמים ומוכנסים להסגר. למרות צעדים אלו, המין הצליח לפלוש ולהתבסס בטבע של פלורידה ולכמה איים בקריביים. מדיה וקבצים בנושא חילזון אפריקאי טיגריסי בוויקישיתוף חילזון אפריקאי טיגריסי, באתר NCBI (באנגלית) חילזון אפריקאי טיגריסי, באתר GBIF (באנגלית) שם המין העברי הוא בגדר הצעה, מאחר שאין לו שם עברי רשמי.
ג'ון ג'וזף (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ג'ון ג'וזף או'קונור – איש כמורה אמריקאי ג'ון ג'וזף הופפילד – מדען אמריקאי ג'יי ג'יי פילד – שחקן בריטי-אמריקאי ג'ון ג'וזף – זמר אמריקאי
הרוטונדה של הקפיטול

  הרוֹֹטוֹנדָה של הקפיטול של ארצות הברית (אנגלית: United States Capitol rotunda) היא רוטונדה במרכז הקפיטול בוושינגטון הבירה, שנבנתה בין השנים 1824-1818. היא ממוקמת מתחת לכיפת הקפיטול (אנ') (שנבנתה בין השנים 1857-1866). הרוטונדה היא החלק הגבוה ביותר של הקפיטול, והיא תוארה כ"לב הסמלי והפיזי" שלו. הרוטונדה מוקפת במסדרונות המחברים את בית הנבחרים והסנאט, שנמצאים בצדדים של הקפיטול. מדרום לרוטונדה נמצא אולם הפסלים הלאומי החצי-עגול, שעד 1857 היה אולם מליאת בית הנבחרים. מצפון-מזרח לרוטונדה נמצא אולם מליאת הסנאט הישן, ששימש את הסנאט עד 1859 ואת בית המשפט העליון של ארצות הברית עד 1935. בסמוך לרוטונדה נמצא חדר התפילה בקונגרס של ארצות הברית. החל משנת 1997 ברוטונדה הוצב פסל של אדלייד ג'ונסון. קוטרה של הרוטונדה הוא 29 מטרים (96 רגל) וגובהה 15 מטרים (48 רגל) בקצה קירותיה וכ-55 מטרים (180 רגל) במרכזה, עד לקצה הכיפה. ברוטונדה מבקרים אלפי אנשים מדי יום, והוא משמש גם לאירועים טקסיים המאושרים על ידי החלטה פנימית של שני בתי הקונגרס (שאינה דורשת את אישור הנשיא), בין השאר, להצבת ארונות ואשכבות מיוחדות של אנשי ציבור, כנשיאים לשעבר וכדומה. שמונה נישות ברוטונדה מחזיקות ציורים היסטוריים גדולים וממוסגרים. כל הציורים הם בצבע שמן על בד ומידתם היא 3.7 על 5.5 מטר (12 על 18 רגל). ארבעה מהציורים הם תיאור סצינות מהמהפכה האמריקאית, שצוירו על ידי ג'ון טרמבול, שהוזמן על ידי הקונגרס לעשות את העבודה ב-1817. אלה הם הכרזת העצמאות, כניעתו של גנרל בורגוין, כניעתו של לורד קורנווליס, וגנרל ג'ורג' וושינגטון מתפטר מתפקידו. ציורים אלו הוצבו ברוטונדה בין השנים 1819 ל-1824. בין 1840 ל-1855, נוספו עוד ארבעה ציורים. אלה תיארו את המחקר וההתיישבות באמריקה, וצוירו על ידי אמנים שונים. ציורים אלה הם עלייתו ליבשה של קולומבוס, של ג'ון ואנדרלין, גילוי מיסיסיפי, של ויליאם הנרי פאוול, הטבלתה של פוקהונטס, של ג'ון גדסבי צ'פמן, ועליית הצליינים של רוברט וולטר וויר. האפותיאוזה של וושינגטון הוא פרסקו גדול ממדים של האמן היווני-איטלקי קונסטנטינו ברומידי (אנ'), שנראה דרך האוקולוס של כיפת הרוטונדה. הפרסקו מתאר את האלהתו של ג'ורג' וושינגטון. הפרסקו משתרע על פני 55 מטרים (180 רגל) מעל רצפת הרוטונדה ומכסה שטח של כ-4,664 רגל רבוע (433.3 מטרים רבועים). מראה מקרוב בתוך הרוטונדה מראה הרוטונדה מאחורי פסלו של ג'ורג' וושינגטון כיפת הקפיטול הכיפה מבפנים הרוטונדה במרכז הקפיטול, מבט מבחוץ ארונו של ג'ון פ. קנדי מוצב ברוטונדה, בטקס האשכבה המיוחד השמור לאישי ציבור טקס האשכבה של לינדון ג'ונסון תיירים בתוך הרוטונדה מדיה וקבצים בנושא הרוטונדה של הקפיטול בוויקישיתוף Declaration of Independence. Architect of the Capitol Embarkation of the Pilgrims