laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריאל מורסיה

מועדון הכדורגל ריאל מורסיה (בספרדית: Real Murcia Club de Fútbol, S.A.D) הוא מועדון כדורגל הממוקם בעיר מורסיה, ממחוז מורסיה שבספרד. המועדון נוסד בשנת 1908, והוא משחק, נכון ל-2021, בליגה הספרדית השלישית. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון נואבה קונדומינה, המכיל 31,179 מקומות ישיבה. צבעי הבית של הקבוצה הם לרוב חולצה אדומה ומכנסיים לבנים. המועדון נוסד במקור בשנת 1908 (למרות שברשומות שונות מתועד המועדון משנת 1903 תחת השם מועדון כדורגל דה מורסיה, וב-1906 מועדון כדורגל מורסיה). לקבוצה הוענק השם "ריאל" (ספרדית: מלכותי), בעונת 1923/1924, על ידי אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד. בשנה שלאחר מכן, נחנך אצטדיונה הישן של הקבוצה, לה קונדומינה, בו שיחקה במשך 82 שנים את משחקי הבית שלה. בשנת 1929, המועדון שיחק לראשונה במסגרת הליגות המקצועניות בספרד. בעונת 1939/1940, הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה, הליגה הבכירה בספרד. ואחרי שחזרה לליגת המשנה, העפילה שוב ללה ליגה ארבע שנים מאוחר יותר. אחרי שנים ארוכות של משחק בליגת המשנה ולפרקים קצרים בליגה השלישית, שבה הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1980/1981, לקדנציה שנמשכה תשע עונות. במהלך שנות ה-90 הידרדרה הקבוצה עד לליגה הרביעית, אך שיחקה במרבית העשור בליגת המשנה ובליגה השלישית. בשנת 2003 שבה הקבוצה לליגה הבכירה, אך נשרה ממנה כעבור עונה. בשנת 2006 עברה מורסיה לאצטדיונה מודרני המכיל 33,045 מקומות ישיבה. בשנת 2007 שבה הקבוצה לליגה הבכירה. מורסיה החלה את עונת 2007/2008 היטב, כאשר השיגה מעמד של קבוצת אמצע טבלה בראשית שנת 2008, ולמרות כל זאת, בסיומה של העונה הקבוצה לא הצליחה להימנע מירידה, למרות שמאמן נבחרת ספרד לשעבר, חבייר קלמנטה החליף בתפקיד אימון הקבוצה את לוקאס אלקארז. בעונה שלאחר מכן, מורסיה שהתה מרבית העונה באזור מקומות הירידה לליגה השלישית, וקלמנטה פוטר באמצע חודש דצמבר 2008. הקבוצה נמנעה מירידת ליגה, אך בעונה שלאחר מכן ירדה בסופו של דבר חזרה לליגה השלישית. בסיום עונת 2010/2011, לאחר עונה אחת בליגה השלישית, העפילה מורסיה מחדש מן המקום הראשון בליגה, לליגה הספרדית השנייה, אותה סיימה בעונה שלאחר מכן במקום הרביעי, אך הודחה ממשחקי הפלייאוף, ולאחריהם אף הורדה מהליגה השנייה עקב בעיות כלכליות קשות. כיום הקבוצה משחקת בליגה השלישית. מדיה וקבצים בנושא ריאל מורסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריאל מורסיה פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu "ESTADIO ENRIQUE ROCA DE MURCIA" (בספרדית). ריאל מורסיה. נבדק ב-26 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
חוה מונד

חוה מוֹנד (נולדה ב-1984) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה ישראלית. היא הדוגמנית המפורסמת הראשונה המגדירה את עצמה דתייה. נולדה בצפת ומחזיקה באזרחות ישראלית ובריטית. חוה מונד נולדה ב-1984, שנייה מבין ארבעה אחים, למשפחה דתית בצפת, ולמדה בתיכון דתי לבנות בעיר (אולפנית צפת). כשהייתה בת 16 טיילה עם דודתה בלונדון ושם ניגשה אליה נציגה מטעם סוכנות הדוגמניות "select" והציעה לה לדגמן. היא סירבה ואמרה שהיא דתייה וכן שהיא לא סיימה תיכון. בסוכנות חיכו שתסיים את לימודיה וכן שנה נוספת בה שירתה בשירות לאומי, ואז החתימו אותה על חוזה דוגמנות. מונד עבדה עבור בתי אופנה ידועים כגון קלווין קליין, ראלף לורן, שאנל ואיב סאן לורן. היא הייתה הדוגמנית הראשית בקמפיין ארמני ג'ינס לשנת 2004/2005, בקמפיין מוצרי השיער של פנטיין, וכן בקמפיין למשקה בייליס. בישראל שימשה במשך ארבע שנים (2008-2011) הפרזנטורית הראשית של רשת האופנה הישראלית דיסקרט, וכן של רשת האופנה ZIP וטבע נאות. היא הופיעה בשער המגזין טיימס ובכתבות בקוסמופוליטן ובמגזינים רבים אחרים. בשנת 2011 החלה מונד להנחות תוכנית פאנל בערוץ 10 בשם אשת חיל - תוכנית דת ומסורת נשית המארחת פאנל נשים שדנות בנושאים שונים. מונד נולדה וגדלה בבית דתי והתחנכה במוסדות חינוך דתיים. בנערותה הדריכה תקופה בתנועת הנוער בני עקיבא. מעידה על עצמה ששומרת שבת ואוכלת כשר, וכן שמתפללת מדי יום למרות סדר יומה העמוס. עקב היותה דתייה מעמידה בחוזיה תנאים שנחשבים לעיתים חריגים בענף הדוגמנות: היא לא מדגמנת בגדי ים ולבני נשים מטעמי צניעות, ולא מצטלמת בשבת. מונד נשואה לאיש העסקים ארני גוזלן והם מתגוררים עם ילדיהם בלונדון. הדף של חווה מונד ב'פאשן מודל דיירקטורי' מורן שריר, ביקורת טלוויזיה, אשת חיל מי ימצא?, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2011 מעין יובל, חוה מונד: "לעולם לא תתפסו אותי עם חולצת בטן", באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2013 יניב חלילי, "אף אמא דתייה לא רוצה בת דוגמנית", באתר "ידיעות אחרונות", 9 באוקטובר 2018 קדמו לה דוגמניות דתיות ואף חרדיות, אך היא הראשונה שזוכה בפרסום בינלאומי. מוריה זלצר-וולשטיין, הדוגמנית חוה מונד: אני לא פחות דתייה, באתר ynet, 25 באפריל 2007.
כפר ים

כפר ים הייתה התנחלות בגוש קטיף, אשר הוקמה ב-1983 על חוף הים התיכון במעמד של התיישבות בודדים. בשיאו היישוב מנה ארבע משפחות וכמה רווקים שהתפרנסו בעיקר מחקלאות. עם השנים עזבו כמה תושבים את המקום. שעיה דויטש, תושב היישוב, נרצח בו במהלך האינתיפאדה הראשונה. היישוב פונה ב־18 באוגוסט 2005 במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות. בתי היישוב הראשונים שימשו בעבר כפר נופש לקצינים מצריים במהלך שליטת מצרים ברצועת עזה. בחלקו הדרומי של היישוב נמצא תל עתיק (תל אלג'ינאן) שהיה מיושב בתקופת הברונזה התיכונה ובראשית תקופת ההתנחלות של שבטי ישראל. ההתנחלות הוקמה ב-1983 על ידי שתי משפחות. ב-1985 הצטרפה משפחה נוספת שהתיישבה בחלק הדרומי של היישוב וב-1996 התיישבה משפחה רביעית ביישוב. במשך השנים שמר היישוב על צביונו המיוחד, ועל מיעוט התושבים במקום. מדיה וקבצים בנושא כפר ים בוויקישיתוף כפר ים, באתר "מרכז קטיף" דף לזכר שעיה דויטש, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה חגי הוברמן, הירשת וגם רצחת?! מקום המחבוא של מוחמד דף - בחורבות גוש קטיף, באתר מצב הרוח, ‏17 ביולי 2024 רוני סופר, תמונת מצב: הרוב יבכו, ויתפנו בשקט, באתר ynet, 13 באוגוסט 2005
LASIK

LASIK (ראשי תיבות באנגלית של המושג: Laser-Assisted in-Situ Keratomileusis, ובעברית: שינוי פני הקרנית באמצעות לייזר), הוא ניתוח לתיקון הראייה בלייזר, שמטרתו לתקן ליקויי ראייה ולהקטין את תלותם של מוגבלי הראייה במשקפיים או בעדשות מגע. במהלך ניתוח ה-LASIK, מבוצע חיתוך שכבה של העין (אשר נקראת "מתלה"), והסטת המתלה לשם שיוף הקרנית בהתאם לפרמטרים של ראיית המטופל, ושיקולים אופטיים. לאחר ביצוע שיוף הקרנית, מוחזרת שכבת המתלה למיקומה הקודם. לרוב, שיפור יכולת הראייה של המטופל מיידי (בשונה משיטות תיקון ראייה כגון PRK ו-LASEK, בהן שיפור הראייה הדרגתי ונמשך מספר ימים). שני סוגי ליקויי ראייה נפוצים מטופלים באמצעות הליך זה: קוצר ראייה - (שימוש בעדשות (-)), מטופל באמצעות שיוף מרכז הקרנית במטרה להקטין את קימורה. רוחק ראייה - (שימוש בעדשות (+)), מטופל באמצעות שיוף מסביב למרכז הקרנית במטרה להגדיל את קימורה. בדיקות - סדרה של בדיקות רפואיות, אשר מטרת לבחון את תאימות עין המטופל לביצוע הניתוח, וכן סדרת מדידות אופטיות הנדרשות לקביעת פרמטרי הניתוח (עומק חיתוך בקרנית, ואופן שיופה). הרדמה - הזלפה של טיפות הרדמה אל עין המטופל, במטרה לבצע הרדמה מקומית של האזור המנותח. חיטוי - הזלפה של תמיסת חיטוי (לרוב פולידין) על עור העפעפיים, הריסים והעור מסביב לעין המנותחת, במטרה למנוע זיהום העין המנותחת. פיסוק העפעפיים - הרחקת העפעפיים זו מזו באמצעות מכשיר מפסק, במטרה לאפשר גישה של ציוד הניתוח אל קרנית עין המנותח. יצירת מתלה - חיתוך חלקי בצורת ירח של שכבת קרנית והסטת המתלה במטרה לחשוף את עומק הקרנית (מיטת הקרנית) לשם שיופה. קביעת עומק החיתוך נעשה באמצעות טבעת המונחת על גבי העין המנותחת, עליה נע סכין החיתוך. שיוף בלייזר - בהתאם לנתוני עין המטופל נקבעים הפרמטרים של צורת השיוף של הקרנית ותוכנית השיוף הממוחשבת, שיוף הקרנית מתבצע באמצעות קרן לייזר המכוונת אל אזור השיוף באמצעות מערכת מנוהלת מחשב, מערכת זו כוללת מערכת עקיבה לעין המטופל, אשר מנטרת את תנועת העין במהלך הניתוח, ובהתאם משנה את כיוון קרן הלייזר לשם שיוף הקרנית על פי תוכנית השיוף. החזרת המתלה - בסיום תהליך השיוף מוחזר ה"מתלה" למקומו המדויק, פעמים רבות מותקן על גבי המתלה כיסוי פלסטי שקוף וקשיח למשך מספר ימים, אשר מטרתו להגן על האזור המנותח מפני פגיעות. פעמים רבות שיפור הראייה של המנותח הוא מיידי, ולרוב אינו מלווה בכאב ניכר, תהליך החלמת העין המנותחת ובפרט תהליך החלמת המתלה אורך כשבועיים, במהלכם נותר כיסוי הפלסטי המגן על גבי המתלה. במהלך שבועיים אלו זולף המנותח טיפות נוגדות זיהום ודלקות במטרה למנוע סיבוכים. בסיום תקופת ההחלמה מוסר הכיסוי הפלסטי מן העין המנותחת. לניתוח ה-LASIK קיימים מספר סיבוכים נפוצים אפשריים, ובניהם: יובש עיניים תיקון יתר אשר פוגע ביכולת הראייה חוסר בוויטמין D שינוי תכוף בחדות הראייה הילה בעת מבט על מקורות אור בחושך רגישות לאור ראייה כפולה זיהומים ודלקות הידקקות המתלה רפיון המתלה ניתוק המתלה ניתוח לתיקון הראייה בלייזר LASEK Epi-lasik Howard V. Gimbel, Ellen E. Anderson Penno, LASIK complications, הוצאת SLACK, שנת 2000 מדיה וקבצים בנושא LASIK בוויקישיתוף מידע נוסף בנושא, באתר (FDA) LASIK, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיקטלנטקוטלי

מיקטלנטקוטלי (אצטקית; באלפבית פונטי: miktɬaːnˈtekʷtɬi - מילולית: "שליט מיקטלן") היה אל המוות או אל השאול (המיקטלן) במיתולוגיה האצטקית. מיקטלנטקוטלי שלט בשאול לצד רעייתו, האלה האצטקית מיקטקקיוואדל. מיקטקנטקוטלי היה אחד האלים העיקריים במיתולוגיה האצטקית, ופולחנו כלל הקרבת קורבנות אדם וקניבליזם. מיקטקנטקוטלי נחשב לאחד מתשעת אלי הלילה האצטקים. מיקטקנטקוטלי תואר בדמות שלד המכוסה דם (כאשר בראשו דמוי הגולגולת היו עיניים), או בדמות אדם העונד לצווארו גולגולת מרובת שיניים. מיקטקנטקוטלי חבש לראשו כובע עשוי [[נוצות|נוצות]] ינשוף, ולעיתים הוצג שלצווארו שרשרת העשויה עיניים, ולאוזניו עגילים עשויים עצמות אדם. מיקטקנטקוטלי ורעייתו מיקטקטיוואדל התגוררו בבית חסר חלונות במיקטלן שבצפון, ושלטו על כל נשמות המתים. שני אלים אלה היוו ההפך לאלים אמטקוטלי ואומקיוואטל - נותני החיים. יחד עם זאת מיקטקנטקוטלי היה אחראי על יום הכלב (ה"איצקונטלי") בלוח השנה האצטקי ונתן נשמות לכל מי שנולד ביום זה. לאחר הכיבוש הספרדי של מקסיקו וניצור האוכלוסייה, זוהה אל זה עם לוציפר. על פי המיתולוגיה האצטקית, לאחר שקצלקואטל וטזקטליפוקה בראו את העולם הם הפקידו את מיקטלנטקוטלי ורעייתו על השאול. לאחר מכן האלים התאומים קצלקואטל וקסולוטל נשלחו לשאול על מנת לגנוב את העצמות של הדורות הקדומים. מהעצמות שנגנבו נבראו בני האדם. פולחנו של האל כלל הקרבת קורבן אדם. אותו אדם היה מחופש לדמות האל, והוקרב בשעות הלילה המאוחרות במקדש האל טללקסיקו (מילולית: "טבור העולם"). לאחר מכן גופת הקורבן וקורבנות אדם נוספים נאכלו על ידי הכהנים המשתתפים בטקס. בריאת העולם במיתולוגיה האצטקית תיאור האל ופולחנו מיקטלנטקוטלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיקטלנטקוטלי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אטלהווה

במיתולוגיה האצטקית, אטלהווה הוא אל המים והמגן על הדייגים ועל הקשתים. בחפירות ארכאולוגיות התגלו מספר מקדשים לאל זה. האצטקים התפללו לאל זה כאשר התרחש מוות שקשור במים, לדוגמה כשהרנאן קורטס כבש את טנוצ'טיטלאן, בירת ממלכת האצטקים (שהעיר מקסיקו סיטי נבנתה על חורבותיה) ונאמר שהאגם "צף עם ראשים וגופות". מדיה וקבצים בנושא אטלהווה בוויקישיתוף אטלהווה באתר אנציקלופדיה מיטיקה הגיית שמות אצטקיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארטישוק ירושלמי

הארטישוק הירושלמי (גם: חמנית הפקעות, אגס אדמה או טופינמבור; שם מדעי: Helianthus tuberosus) הוא צמח עשבוני רב שנתי קל לגידול, ממשפחת המורכבים, המצוי בצפון אמריקה. הארטישוק הירושלמי הגיע לאירופה מאמריקה הצפונית בתחילת המאה השבע עשרה. בניגוד לרוב הפקעות, אבל בדומה לחברים אחרים במשפחת המורכבים (הכוללת את הארטישוק ה"אמיתי"), הפקעות מאחסנות את הפחמימה אינולין במקום עמילן. משום כך, הם מקור חשוב של אינולין וגם פרוקטוז עבור התעשייה. הארטישוק הירושלמי למעשה אינו ארטישוק וגם אין לו כל קשר עם ירושלים. שמו העברי התקני הוא חמנית הפקעות, והוא מין השייך לסוג חמנית (Helianthus). מקור הכינוי העממי "ארטישוק" בא מטעמה של הפקעת, המזכיר טעם ארטישוק. התוספת "ירושלמי" נובעת מהשם שניתן לצמח באיטלקית - Girasole, שהוא גם שמה של החמנית בשפה זו, על ידי מתיישבים ממוצא איטלקי בצפון אמריקה. מכאן שובש השם ל-Jerusalem בפי המתיישבים ממוצא אנגלי. כבר בשנת 1855 פרסם הנסלי וודגווד מאמר על שגיאות אטימולוגיות ובו כתב: "ארטישוק ירושלמי (זן של חמנית), מאיטלקית, ג'ירזולה (girasole)". הפרח שפורח מפקעת "הארטישוק הירושלמי", דומה במעט בצבעיו ובצורותו לחמנית. המילה חמנית באיטלקית, ג'ירזולה, מזכירה בצליליה את שמה האנגלי של ירושלים – Jerusalem. דמיון צלילי זה, הוליד את הטעות הראשונה בשם הצמח". הירק מקובל מאוד במטבח המרוקאי, ומשם נעשה מוכר ונפוץ בארץ, ומכונה בפי יהודי צפון אפריקה "בטטה קֶסְבִּיָיה", שמשמעותו בערבית מרוקאית הוא: תפוח אדמה של קנה, שכן גבעול הצמח מזכיר בצורתו קנה. כמו כן הארטישוק הירושלמי ידוע בשמות נוספים; בפי יהודים יוצאי מצרים הוא מכונה "טרטופה" ובפי יהודים יוצאי טורקיה הוא ידוע בשם "דומלאן". ארטישוקים ירושלמיים עובדו על ידי האינדיאנים לפני הופעת האירופאים. הצרפתי סמואל דה שמפלן מצא גידולים של ירקות אלו באזור קייפ קוד בשנת 1605. ארטישוק ירושלמי הוא צמח מהיר-גידול המגיע בקלות לגובה של כ-2 מטרים. לעיתים קרובות הבעיה היא לא איך לגדלו אלא איך לבלום את גידולו מרגע שהשתרש, שכן גודלו של הצמח, וכמות העלווה באים על חשבון יבול הפקעות. הוא זקוק לשמש מלאה או לחצי יום שמש, כמו כן ניתן להשאיר את הפקעות באדמה ולהוציאן רק בשעת הצורך, אך בצורה זו יש ירידה באיכות הפקעות עם הזמן, שכן יש לדשן את האדמה ולדלל את צפיפות הפקעות כדי להמשיך ולשמור את איכותן של הפקעות. פרחי ארטישוק ירושלמי פקעות ארטישוק ירושלמי גבעול ופרחים של הצמח ארטישוק ירושלמי, באתר ITIS (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר NCBI (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר Tropicos (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר GBIF (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר The Plant List (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר IPNI (באנגלית) ארטישוק ירושלמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יהונתן בורוביץ', חטפנו שוק: מתכוני ארטישוק ירושלמי, באתר ynet, 26 בפברואר 2013 ארטישוק ירושלמי באתר הרשימה האדומה של IUCN גלעד צוקרמן, ישראלית שפה יפה, תל אביב: עם עובד, 2008, עמ' 180 הארטישוק הירושלמי – גלגולה של טעות, באתר www.tod.org.il
טלאלוק

טללוק או טלאלוק (מאצטקית, הגייה: [ˈtɬaːlok]) הוא אחד האלילים המרכזיים במיתולוגיה האצטקית. רק שיווטקווטלי – אל האש, קדם לטללוק בחשיבותו בפנתיאון האצטקי. טללוק הוא אל הגשם, הפריון והמים. במיתולוגיה האצטקית הוא נחשב לאל מיטיב המעניק חיים, אך גם אל מזרה אימה – בשל יכולתו להוריד גשם וברד, ולשלוח רעמים וברקים. טללוק מתואר לרוב כאל בעל עיניים בולטות (כעיני דג) וטפרים. פולחנו של טללוק כלל הקרבת קורבן אדם, ולרוב הוקרבו לו ילדים. בקוסמולוגיה האצטקית טללוק מחזיק את השמים מעל הארץ, והוא היה האל של השמש השלישית מתוך חמש השמשות (שמש שהושמדה באש). מקדשו היה אחד משני המקדשים בראש הטמפלו מאיור (המקדש הגדול) בבירה האצטקית טנוצ'טיטלאן, אולם אתר הפולחן המקודש לו ביותר היה בראש הר טללוק, קצה המזרחי של עמק מקסיקו. מקור שמו של טללוק במילה הנהואטלית "טללי" שמשמעה "אדמה" או "עשוי אדמה" או "השוכב על האדמה" – בכך מהווה טללוק האנשה של העננים השוכבים על פסגות ההרים. על פי המיתולוגיה האצטקית טללוק היה נשוי לשוקיקצל, אלת הפרחים. לאחר ששוקיקצל נחטפה על ידי טזקטליפוקה נשא טללוק לאישה את האלה צ'לוויטלקו (אלת חצאית הירקן). על פי הקוסמוגרפיה האצטקית, טללוק שלט בדרגה הרביעית של "העולם העליון" – אזור הנמצא בשמים. אזור זה נקרא טללוקן ("ארצו של טללוק"). ארץ זו מתוארת כארץ של אביב נצחי, שבה הצמחייה ירוקה ושופעת. לארץ זו הגיעו נשמות אלה אשר מתו בטביעה או בפגיעת ברק. טללוק ורעייתו צ'לוויטלקו היו הוריו של האל טקסיסטקל. לטללוק אחות בכורה – האלה ויסטוקוואטל. על פי האמונה האצטקית, נשמות המתים בטביעה, בפגיעת ברק או במחלות מסוימות (כמו צרעת או צינית) שנחשבו קשורות או נגרמות ממים עברו לשליט טללוק. אנשים אלה לא נשרפו (כמו יתר הגופות) אלא נקברו כשעל פניהם זרעים, ומצחם צבוע בצבע כחול. הגופות נקברו כשהן לבושות בגדי נייר, ובידיהן מעדר כדי שישמש אותן בחייהן שלאחר המוות. מקדשו היה אחד משני המקדשים המרכזיים של הטמפלו מאיור (המקדש הגדול) בבירה האצטקית טנוקטיטלן, ואתר הפולחן המקודש לו ביותר היה בראש הר טללוק, קצה המזרחי של עמק מקסיקו. פולחנו התנהל בשני מקדשים אלה, והוקרבו לו דרך קבע קורבנות רבים – בעיקר קורבנות הקשורים למים כגון קונכיות, חול ואבני ירקן. הקורבנות הוקרבו לאל בתקווה שיביא להורדת גשמים במועדם. חג האטלקוהלו נחוג בסוף החורף (בין ה-12 בפברואר ל-3 במרץ), ובמסגרת חג זה הוקרבו לאל, במקדשו ההררי, שבעה ילדים (לרוב ילדי עבדים או ילדי זקונים של בני אצולה). הילדים הולבשו בדמותו של האל, ועריסותיהם מולאו בפרחים. בטקס ההקרבה נעקר ליבם של הילדים בעודם חיים על ידי הכוהנים של האל. דמעות הילדים לפני ובמהלך הטקס נחשבו לסימן להורדת גשמים. בחג הטסוסוטונטלי (נחוג בראשית האביב, בין ה-24 במרץ ל-12 באפריל) הוקרבו ילדים נוספים. בראשית החורף, בין 9 בדצמבר ל-28 בדצמבר נחוג חג הוינטנה שבו הוצגו פסלים של האל העשויים בצק, ששיניהם עשויות מזרעי דלעת ועיניהם משעועית. במהלך הפולחן התפללו לפסלים אלה והגישו להם מנחות. בסוף הטקס נאכלו הפסלים. Brown, Dale M. (1999). Aztecs: Reign of Blood and Splendor. Time-Life Books. ISBN 978-0809498543 תיאור האל ופולחנו טלאלוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טלאלוק, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
באר לימון

באר לימון הוא אתר ארכאולוגי קטן באזור בית שמש. באתר באר לימון הנמצא קרוב ליישוב ישעי נמצאת באר בת כאלפיים שנה מן התקופה הרומית, מעליה בנוי מבנה צלבני מרשים בגובה 7 מטרים הבנוי מאבני גזית גדולות. בתחילת 2012 האתר עלה לכותרות לאחר שנלכדה חוליית שודדי עתיקות בדואים מהפזורה הבדואית שהחריבו את האתר. השודדים פעלו באתר מספר לילות עם כלי חפירה, פטישים, וציוד הרמה כבדים. הם חפרו בתוך באר המים העתיקה שתחת המבנה הצלבני הגבוה, שברו את קירות הבאר, ריסקו את האבנים העתיקות, וחפרו בורות עמוקים בשכבות המבנה הארכאולוגי, תוך גרימת נזק בלתי הפיך לאתר העתיקות. בחקירתם התברר כי אגדות שהתהלכו בקרב הפזורה הבדואית סיפרו על מטמון זהב הנמצא באתר, בעקבות כך הגיעו שודדי העתיקות לחפש את המטמון במקום. חיפשו עתיקות ומצאו סורגים היסטוריה על המפה דליה מזורי, הבהלה לזהב: נלכדה חוליית שודדי עתיקות, באתר nrg‏, 9 בינואר 2012
פארק תרבות

פארק תרבות הוא מגזין תרבות ישראלי-רוסי בשפה הרוסית, בהגשת ארקן קריב ואנה רוזינה, המפגיש את הצופים עם אמנים, סופרים ואנשי רוח ישראליים, שחקנים ובמאים, מוזיקאים ומעצבים לצד אמנים מפורסמים מחו"ל. במגזין מוצגת סקירה של אירועי התרבות והבידור מהארץ ומהעולם, הסרטים החמים וקטעים מעולם האינטרנט. המגזין עלה לאוויר ב 18 בספטמבר 2011 בערוץ yes Raduga. ארקן קריב - נולד בשנת 1963, עלה לארץ בשנת 1989. עיתונאי, מגיש וסופר. אנה רוזינה - בעלת תואר בבלשנות והוראת השפה הרוסית וספרות רוסית. עובדת כעיתונאית, וכמגישה ברדיו ובטלוויזיה. אתר האינטרנט הרשמי של פארק תרבות "פארק תרבות" בימי שישי ב-yes Raduga ב פורטל ישראלנד חדשות הארץ, ‏02.01.2012
זוכי פרס נובל ממוצא יהודי

יהודים ומי שאחד מהוריהם היה יהודי, זכו ב-212 פרסי נובל מתוך 954 אישים זוכי פרס נובל עד וכולל שנת 2022, שהם 22.2% מכלל פרסי נובל שחולקו. בארבעת התחומים המדעיים-מחקריים בלבד, דהיינו ללא ספרות ושלום, 26% מהזוכים היו יהודים. מכיוון שהמגדירים עצמם כיהודים מהווים כ-0.2% מאוכלוסיית העולם, הרי ששיעור הזכיות אצל היהודים עומד על בערך פי מאה מהממוצע העולמי. בעשורים האחרונים גדל שיעור חתני הפרס ממוצא יהודי: בשנים מאז מפנה המאה ה-21 לבדן (2000–2022) עומד יחס הזכיות על 24% יהודים (לעומת 22% בסך הכול). עם זאת, בתחומים המדעיים-מחקריים, דהיינו אם מנכים מן המכלול את פרס נובל לשלום ופרס נובל לספרות, אזי במאה ה-21 לבדה 26% מהזוכים היו יהודים בדיוק כמו בסך הכול. השנים שבהן זכו הכי הרבה יהודים בפרס נובל היו שנת 1994 ושנת 2004, שבהן זכו שבעה יהודים. היהודי הראשון שזכה בפרס נובל היה אדולף פון באייר (1905). התחום שבו אחוז הזוכים היהודים הוא הגבוה ביותר הוא כלכלה, שבו 40% מהזוכים הם יהודים. התחום שבו זכו הכי הרבה יהודים הוא פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, שבו 58 מתוך 225 אישים שזכו היו ממוצא יהודי. חלק ניכר מחתני פרס נובל היהודים הם מארצות הברית – המדינה שבה המספר הרב ביותר (בהפרש ניכר) של זוכי פרס נובל בכלל, ושבה התקיימה במרבית התקופה שמאז היווסדו של פרס נובל הקהילה היהודית הגדולה בעולם. התפלגות הזוכים ממוצא יהודי לפי התחומים בהם הפרס מחולק (לא כולל מוסדות ביחס הזוכים): להלן רשימות האישים ממוצא יהודי שזכו בפרס נובל בתחומים השונים: זוכי פרס נובל היהודים זכו לשדרה מיוחדת בפארק קרסו למדע, בה נכתב ששיעור היהודים בקרב זוכי פרס נובל עולה על שיעורם באוכלוסיית העולם פי מאה ויותר. להלן התפלגות הזוכים היהודים בפרס נובל לפי המדינות השונות (מעודכן לזוכים של 2022): הגניוס היהודי יהודים ושחמט זוכי פרס קיוטו ממוצא יהודי ישראלים זוכי פרס נובל ערבים זוכי פרס נובל אמיל פוירשטיין, יהודים חתני פרס נובל, תל אביב: שמואל זמזון, תשכ"ד. רשימת זוכים ממוצא יהודי באתר Jinfo (באנגלית) מה ההסבר לשעור הגבוה של יהודים הזוכים בפרס, זאב גלילי, 12 באוקטובר 2009 | כלות וחתני פרס נובל יהודים | שש זוכות נובל יהודיות | באתר בית התפוצות, ינואר-מרץ 2017 שי שמש, ישראלים, יהודים וזכייה בפרסים בינלאומיים. באתר הידען, דצמבר 2017 עשרים פרסי נובל ליהודים, ”דואר היום”, 1936, משאב הוראה מאתר החינוך של הספרייה הלאומית "JEWISH NOBEL PRIZE WINNERS", באתר JInfo, מעודכן לאוקטובר 2022 כולל זכיות משותפות באותו פרס עם אישים אחרים. אישים שזכו פעמיים נספרים פעם אחת בלבד. ולמעט 30 מוסדות שזכו בפרס נובל לשלוםׂ זוכה אחד (ג'ון ברדין) זכה פעמיים, ולפי כללי וועדת פרס נובל הוא נספר פעם אחת בלבד זוכה אחד (פרדריק סנגר) זכה פעמיים אישים בלבד. לא נכללו 30 ארגונים שזכו אף הם בפרס ואשר גם הם, כחמישית מהם נוסדו על ידי יהודים דף התערוכה באתר המוזיאון
עמוס קוצר

עמוס קוצר (גוטליב) הוא איש צבא ישראלי בדימוס. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש אית"ן. קוצר התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ובהמשך מונה למפקד פלוגה. בשנת 1974 הקים את בית הספר ללוחמה בטרור והיה למפקדו הראשון. בשנת 1975 היה קוצר מפקד גדוד 202 של הצנחנים. בשנת 1975 פיקד קוצר על כוח מן הגדוד בפשיטה מוסקת בעומק לבנון כנגד יעדי מחבלים מצפון לצור. בשנים 1978–1980 שימש כמפקד חטיבת כרמלי בדרגת אלוף-משנה. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על חטיבת ביסלמ"ח, תחת עוצבת הגליל בפיקוד יצחק מרדכי. בהמשך הועלה קוצר לדרגת תא"ל. בשנות התשעים עסק קוצר בסחר בנשק והיה בקשרים עסקיים עם נחום מנבר, שלימים הורשע בסיוע לאויב בכך שמכר נשק כימי לאיראן. קוצר נמנה עם עדי התביעה כנגד מנבר. בשנת 2009, בעקבות כישלון עסקיו, הוכרז פושט רגל. יוסי מלמן, הוא אמר שקוראים לו פטר, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005 http://www.eitan.aka.idf.il/Templates/Shared/UserControls/NavBar/1118-he/Eitan.aspx עמית קורח, היחידה שהפכה לאימפריה, אתר זרוע היבשה, 10 בדצמבר 2009. רשימת מפקדי גדוד 202 של הצנחנים, באתר חטיבת הצנחנים. מייק אלדר, "שייטת 13", ספריית מעריב, 1993, עמוד 528. מפקדי החטיבה לדורותיהם, באתר הרשמי של חטיבת כרמלי. יצחק מרדכי, אוגדת הגליל במלחמת של"ג, מערכות, גיליון 413, יולי 2007. "במשפטו היה קוצר אחד מעדי התביעה המרכזיים. בשיחה השבוע הכחיש קוצר את טענות מנבר. לדבריו, הוא לא נכח בשום פגישה עם האיראנים ולא היה מעורב בשום ניסיון למכירת חומרי לחימה כימיים לאיראן. 'במשפט חזר בו מנבר מהטענות האלה כלפי'." (יוסי מלמן, הוא אמר שקוראים לו פטר, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2005). פש"ר (תל אביב-יפו) 1648-09 פקיד שומה כפר-סבא ואח' נ' עמוס קוצר ואח' מנחם שטאובר, ‏העליון דחה בקשת תא"ל עמוס קוצר לעכב הגדלת צו תשלומים, באתר גלובס, 25 ביולי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יריעה טורית

יריעה טורית היא יריעה אלגברית נורמלית המכילה טורוס אלגברי בתור קבוצה פתוחה צפופה, כך שפעולת הטורוס על עצמו מתרחבת לפעולה אלגברית של חבורה על היריעה. יהי N = Z n ⊂ R n {\displaystyle N=\mathbb {Z} ^{n}\subset \mathbb {R} ^{n}} סריג. חרוט σ ⊂ N {\displaystyle \sigma \subset N} הוא תת-מונואיד רווי. זאת אומרת תת-קבוצה סגורה לחיבור המכילה את 0 ומקימת: ∀ k ∈ Z > 0 , ∀ x ∈ N . k x ∈ σ ⇒ x ∈ σ {\displaystyle \forall k\in \mathbb {Z} _{>0},\forall x\in N.kx\in \sigma \Rightarrow x\in \sigma } החרוט הדואלי ל- σ {\displaystyle \sigma } הוא החרוט σ ⊥ {\displaystyle \sigma ^{\bot }} המורכב מכל האיברים שהזווית בינם לכל איבר של σ {\displaystyle \sigma } אינה קהה. נניח כי σ ⊂ N {\displaystyle \sigma \subset N} הוא חרוט קמור בחזקה (אינו מכיל שום עותק של Z {\displaystyle \mathbb {Z} } ). היריעה הטורית U σ {\displaystyle U_{\sigma }} המגיעה מן החרוט היא הספקטרום של חוג המונואיד של החרוט הדואלי ל- σ {\displaystyle \sigma } . משפט: כל יריעה טורית אפינית מתקבלת בצורה כזו. מניפה היא אוסף חרוטים כך שהדופן של כל חרוט הוא חרוט באוסף והחיתוך של שני חרוטים הוא דופן של כל אחד מהם. כאשר חרוט τ {\displaystyle \tau } הוא דופן של חרוט σ {\displaystyle \sigma } , ניתן לזהות את היריעה U τ {\displaystyle U_{\tau }} כתת-קבוצה פתוחה של U σ {\displaystyle U_{\sigma }} . היריעה הטורית המגיעה מהמניפה היא איחוד היריעות המגיעות מכל אחד מהחרוטים באוסף, כאשר כל שתי יריעות מודבקות לאורך הקבוצה הפתוחה שמגיעה מהדופן המשותף לשני החרוטים. משפט: בדרך זו ניתן לבנות את כל היריעות הטוריות. ניתן להסיק תכונות מסוימות של היריעה הטורית מתוך המבנה הקומבינטורי של המניפה. למשל: היריעה היא חלקה אם ורק אם כל אחד מן החרוטים במניפה נוצר על ידי ווקטורים שמהווים חלק מבסיס לסריג. היריעה היא שלמה אם ורק אם המניפה מכסה את כל הסריג. היריעה היא פרויקטיבית אם ורק אם קיים פאון קמור שמכיל את 0 כך שכל אחד מחרוטי המניפה נוצר (כמונואיד רווי) מאחת מהפאות של הפאון. Fulton, William (1993), Introduction to toric varieties, Princeton University Press, ISBN 978-0-691-00049-7 Cox, David A.; Little, John B.; Schenck, Hal, Toric varieties יריעה טורית, באתר MathWorld (באנגלית)