ברוריה קופמן

ברוריה קופמן (Bruria Kaufman;‏ 21 באוגוסט 1918, ניו יורק - 7 בינואר 2010, ישראל) הייתה פיזיקאית ומתמטיקאית ישראלית-אמריקאית. ברוריה קופמן נולדה בניו יורק ב-21 באוגוסט 1918. אביה, יהודה אבן שמואל, היה חוקר חשוב במדעי היהדות, ונודע כמתרגם ספר הכוזרי ומפרש ספר מורה הנבוכים. אחיה הצעיר, שמואל קופמן, נהרג בעת שרותו בפלמ"ח. בסוף שנת 1926 עלתה המשפחה לארץ ישראל. קופמן למדה בבית חינוך לילדי עובדים בתל אביב ובגימנסיה הרצליה. בילדותה הצטיינה ברוריה במדעים ובנגינה בפסנתר. בשנת 1938 סיימה קופמן את לימודי המתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, כאשר קיבלה את התואר הראשון שלה. בשנת 1948 סיימה דוקטורט באוניברסיטת קולומביה - גם הוא בתחום המתמטיקה המתקדמת. לאחר מכן החלה בפוסט-דוקטורט כחוקרת במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון עד שנת 1955, שם עבדה עם ג'ון פון נוימן (בין השנים 1947-1948) ועם אלברט איינשטיין (בין 1950 ועד למותו באפריל 1955). בפרינסטון חקרה קופמן אפשרויות לפתרון בעיות פיזיקליות מסובכות בעזרת מתמטיקה. בדצמבר 1941 נישאה קופמן לבלשן היהודי זליג הריס (אנ'). בדצמבר 1948 חתמה ביחד עם איינשטיין ואישי ציבור נוספים על מכתב למערכת ה-New York Times, שבו גינתה את מנחם בגין ואת תנועת החרות בשל פרשת דיר יאסין. קופמן והריס היו חברי קיבוץ משמר העמק מסוף שנות ה-50 ועד תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. קופמן חזרה לישראל בשנת 1960 ושימשה כפרופסור במכון ויצמן עד שנת 1971. מחקרה עסק בתפר בין תורת החבורות ועולם הפיזיקה. בשנת 1965 היא הייתה אחת משתי נשים שהתמנו לוועד המנהל של רשות השידור. לאחר מכן לימדה באוניברסיטת חיפה עד שנת 1988. בשנת 1982 עברה המשפחה לתל אביב, ואחר כך לפילדלפיה, שם לימד הריס באוניברסיטת פנסילבניה, וקופמן התנדבה לשמש כפקידה במוסד שסייע לנכים. לאחר מותו של הריס ב-1992 עברה קופמן לאריזונה. משנת 1993 שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת אריזונה ובאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1996, נישאה לזוכה פרס נובל בפיזיקה ויליס לם, אותו היא פגשה לראשונה בשנת 1941 בעת לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קולומביה. נישואיהם הסתיימו בגירושין. בשנותיה האחרונות חזרה לישראל, כדי לחיות בטבעון לצד בתה תמי (תמר) הריס, אותה אימצה ברוריה בהיותה בת 48, ונכדתה נועם. היא נפטרה ב-7 בינואר 2010 בבית אבות בקריית טבעון, בהיותה בת 91. ברוריה החלה לעבוד עם איינשטיין כאשר עבדה על פוסט-הדוקטורט שלה במכון למחקר מתקדם שבפרינסטון. השניים עבדו יחד משנת 1950 ועד מותו, בשנת 1955. בכך שימשה ברוריה כעוזרת המחקר האחרונה של איינשטיין טרם מותו. ברוריה כתבה עם איינשטיין שני מאמרים וכן הייתה שותפה בכתיבת ספרו בנושא תורת היחסות. לאחר מותו ארכבה את רשימותיו ביחד עם המתמטיקאי קורט גדל. באותה שנה נתנה הרצאה בברן, בה סקרה את חזית מחקרו של איינשטיין בניסיון ליצור תורת שדות מאוחדת, שתאחד את כל כוחות הטבע הידועים. סך הכל פורסמו שלושה מאמרים של איינשטיין עם חתימתה המשותפת של קופמן. בשנת 1965, כאשר הובא ארכיונו של איינשטיין לאוניברסיטה העברית, נתמנתה לעבוד יחד עם פרופ' שמואל סמבורסקי על הוצאת כתבי היד המדעיים של איינשטיין. תרומתה הגדולה של פרופ' ברוריה קופמן למחקר האקדמי הייתה מציאת פתרון אלגנטי המבוסס על תורת החבורות למודל איזינג הדו-ממדי, יחד עם לארס אונסאגר בשנת 1949. פתרון זה היה פשוט בהרבה מהפתרון שפרסם אונסאגר לבדו בשנת 1944. בנוסף, היא פרסמה שני מאמרים עם אלברט איינשטיין והייתה שותפה לכתיבת ספרו על תורת היחסות. בישראל חקרה יחד עם פרופסור צבי ליפקין את אפקט מסבאואר והשניים פרסמו מאמר יחד, בו שילבה ברוריה מתמטיקה בפיזיקה של האפקט. מדיה וקבצים בנושא ברוריה קופמן בוויקישיתוף ברוריה קופמן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אורי דרומי, אחרי מות - פרופ' ברוריה קופמן הריס, באתר הארץ, 15 בינואר 2010 יבל ברקאי, אחרי מות: המזכירה המדעית האחרונה של פרופסור אלברט איינשטיין נפטרה בשיבה טובה, באתר הדף הירוק, ‏14 בינואר 2010, אורכב מהמקור ב-3 במרץ 2016. איתי נבו, המדעניות פורצות הדרך שנשכחו: מאמרים עם איינשטיין ותורנות חדר אוכל, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 8 במרץ 2017 עזבונו של איינשטיין לירושלים, מעריב, 31 בדצמבר 1965 איתי נבו, המדעניות פורצות הדרך שנשכחו, באתר מכון דוידסון, ‏8 במרץ 2017 אנשים ומוסדות, דבר, 3 באפריל 1951 אורי דרומי, אחרי מות | פרופ' ברוריה קופמן הריס, באתר הארץ, 15 בינואר 2010 בין הבאים, דבר, 16 במאי 1947 שמונה מדענים במכון ויצמן הועלו לדרגת פרופסור, חרות, 26 ביוני 1961 שידור ברשות, מעריב, 6 ביוני 1965 יבל ברקאי, אחרי מות: המזכירה המדעית האחרונה של פרופסור אלברט אינשטיין נפטרה בשיבה טובה, באתר הקיבוצים, ‏14 בינואר 2010 מברק מרת ו. ויצמן, דבר, 19 באפריל 1955