laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חטיפת מטוס

חטיפת מטוס היא החזקה של מטוס שלא כחוק על ידי קבוצה או יחיד. ברוב המקרים, הטייס מאולץ לטוס לפי הוראותיהם של החוטפים, אם כי היו מקרים שבהם חוטפים הטיסו את המטוס בעצמם. במקרה אחד לפחות, נחטף המטוס על ידי הטייס הרשמי בעצמו. שלא כמו במקרים של חטיפת כלי רכב יבשתיים או ימיים, מטוסים בדרך כלל אינם נחטפים במטרה לבזוז את מטענם. ברוב מקרי החטיפה של מטוסים, הנוסעים משמשים בני ערובה. לחטיפה מניעים שונים, ובהם שאיפה לשחרור אסירים, הצגה לאור הזרקורים של עוול (אמיתי או מדומה) שנעשה לציבור מסוים (כמו בחטיפת טיסת אייר פראנס 8969). החוטפים עשויים להשתמש במטוס ככלי נשק על מנת לפגוע ביעד כלשהו (כפי שנעשה בפיגועי 11 בספטמבר). במקרים אחרים יבקשו החוטפים כופר עבור הנוסעים החטופים. ברוב המקרים של חטיפת מטוס במסגרתם מוחזקים בני ערובה, מתקיים משא ומתן בין החוטפים לרשויות, המגיע בדרך כלל להסדר כלשהו בין הצדדים. אולם, מקרי חטיפת מטוס לא תמיד מסתיימים בהסדר כזה, ולעיתים נעשה שימוש על ידי הרשויות בכוחות מיוחדים, כדי להשתלט על החוטפים ולשחרר את בני הערובה. מקרים בולטים כאלה: חטיפת מטוס סבנה על ידי מחבלים מארגון ספטמבר השחור והנחתתו בנמל התעופה לוד הסתיימה בהשתלטות של סיירת מטכ"ל, שבה נהרגו שניים מהחוטפים ונלכדו שתי חוטפות. בפעולה נהרגה אחת מנוסעי המטוס. חטיפת מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה מנמל התעופה בן-גוריון לפריז, לאחר שערך חניית ביניים באתונה. המטוס הונחת באנטבה שבאוגנדה. החטופים חולצו על ידי צה"ל במבצע יונתן. במהלך המבצע נהרג יוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל, וסמ"ר סורין הרשקו נפצע קשה בעמוד השדרה ונותר משותק בארבע גפיו. שלושה בני ערובה נהרגו במהלך החילוץ, ואחת (דורה בלוך) נרצחה לאחריו בבית חולים באוגנדה (שבו אושפזה לפני החילוץ). 6 בני ערובה נוספים נפצעו. נהרגו כל 7 המחבלים החוטפים וכ-45 חיילים אוגנדים, 11 מטוסי מיג-17 הושמדו על הקרקע. חטיפת טיסה 648 של איג'יפטאייר מאתונה לקהיר ב-23 בנובמבר 1985 על ידי מחבלים מארגונו של אבו נידאל שהנחיתו אותו במלטה. ממשלת מצרים שלחה כוח קומנדו לחילוץ החטופים. בקרב הכושל נהרגו החוטפים ו-58 מתוך 91 נוסעי המטוס. במספר מקרים שבהם חטפו מחבלים מטוסים שבהם טסו ישראלים, נעשתה הפרדה בין הנוסעים הישראלים לבין הנוסעים שאינם ישראלים ששוחררו לדרכם. כך נעשה, למשל, בחטיפת מטוס אל על לאלג'יריה ביולי 1968 ובחטיפת מטוס TWA לדמשק באוגוסט 1969. מדיה וקבצים בנושא חטיפת מטוס בוויקישיתוף חטיפת מטוסים, דף שער בספרייה הלאומית ניצן סדן, איך חוטפים מטוס נוסעים, והאם יש עדיין סיבה לדאגה?, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2021 Libby Nelson, The US once had more than 130 hijackings in 4 years. Here’s why they finally stopped., Vox, ‏2016-03-29 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תעופה ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בשבילך נוצרתי

"בשבילך נוצרתי" הוא אלבומו העשירי של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-1 באפריל 2007. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "אם יש גן עדן", "אל תלכי לי", "כבר לא יכול", "בשבילך נוצרתי", "לוחמת" ו"שמועות", וכולם הפכו ללהיטים גדולים בזמן שיא. השיר "אל תלכי לי" הוקלט במקור לאלבום "שניים סוכר 3" שקיבץ שירים של זמרים שונים, והגיע למקום ה-33 במצעד הפזמונים השנתי תשס"ו (2006) של רשת ג'. השיר "אם יש גן עדן" שוחרר לאמצעי התקשורת במהלך מלחמת לבנון השנייה, והגיע למקום ה-11 במצעד השנתי תשס"ז (2007) של רשת ג'. השיר "כבר לא יכול" הוא גרסה עברית שכתב דורון מדלי לשיר ספרדי שבוצע במקור על ידי דייוויד ביסבל. האלבום היה הראשון שגולן הפיק והקליט עצמאית בחברת התקליטים שהקים, "ליאם הפקות", ללא התערבות מקצועית חיצונית. משתתפים באלבום: עיבודים והפקה מוזיקלית: יעקב למאי קלידים ותיכנותים: יעקב למאי, עמית הראל, עדי גולדשטיין, טל שגב תופים: אשר פדי בס: אבי יפרח, פיטר רוט גיטרות: אבי סינגולדה, דודו טסה, טל שגב, אריק כהן כלי הקשה: יהודה תמיר אקורדיון: בוריס אלייב קולות: יהודה תמיר, מאיה אברהם, טל שגב טכנאי הקלטה ומיקסים: יהודה תמיר עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר "בשבילך נוצרתי": דודו קומה גיטרות, מנדולינה, קלידים, ותיכנותים: דוד קומה בס: ערן זילברברג קלידים נוספים: עדי לאון ואלכס גולד כלי הקשה: רמזי קטנאני כינור: חן שנהר צ'לו: אנסמבל הצ'לו של יועד ניר קולות רקע: שלומית טבשי עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר "אל תלכי לי": תמיר צור קלידים, סימפולים ותיכנותים: תמיר צור גיטרה בס: אורי וולך דגימת תופים: אשר פדי כלי הקשה: יוסי גנגינה תיכנות מחשב: אלי שולקלפר טכנאי מיקס: איציק תקומי עיבוד והפקה מוזיקלית לשיר "אם יש גן עדן": עמוס בן-דוד תיכנות: עמוס בן-דוד פסנתר: ערן מיטלמן קונטרה בס חשמלי: אמיתי פריינטא תופים: ניר מנצור כינורות: גיא פיגר, חן שנהר ויולה: גליה חי צ'לו: מאיה בליזצמן צילום: אלוני מור מידע על האלבום בשבילך נוצרתי באתר MusicBrainz הפלייליסט המלא ביוטיוב מדובר בגרסה עברית לשיר של הזמר הספרדי דויד ביסבל. השיר המקורי נקרא בספרדית "Dame el amor", "תני לי אהבה". ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליפות העולם באתלטיקה 2013

אליפות העולם ה-14 באתלטיקה נערכה בין ה-10 באוגוסט ל-18 באוגוסט 2013 במוסקבה שברוסיה. התחרויות נערכו באצטדיון לוז'ניקי. אצטדיון זה הוא הגדול באצטדיוני הספורט שברוסיה. האצטדיון ממוקם במתחם האולימפי לוז'ניקי, מקורה, מכיל 84,745 מושבים ואירח תחרויות ספורט רבות. כמו באליפויות האחרונות (החל מהלסינקי 2005) התקיימו 47 תחרויות, מהן 23 לנשים ו-24 לגברים. שלי-אן פרייזר-פרייס (ג'מייקה ג'מייקה) שזכתה ב-3 מדליות זהב, לראשונה בתולדות התחרות. יוסיין בולט (ג'מייקה ג'מייקה) שזכה ב-3 מדליות זהב, 2 אישיות ואחת בשליחים, ובכך הפך ביחד עם קרל לואיס מארצות הברית לאתלט שזכה במרב המדליות ומדליות הזהב באליפויות העולם באתלטיקה (10 מדליות מהן 8 זהב) מו פארח (בריטניה בריטניה) שזכה בשתי מדליות זהב אישיות לאשון מריט (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב, אחת אישית ואחת בשליחים. ב-1 בדצמבר 2006, המועד האחרון להגשת מועמדויות לאירוח התחרות, התחרו לצד מוסקבה הערים בריסבן שבאוסטרליה, ברצלונה שבספרד, גטבורג שבשוודיה ודאגו שבקוריאה הדרומית. שבועיים לאחר מכן הסירה העיר גטבורג את מועמדותה עקב הודעת ממשלת שוודיה שלא תעביר תקציבים למטרה זו. ההחלטה על קיום אליפות העולם במוסקבה התקבלה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-27 במרץ 2007 בעיר מומבסה שבקניה. טטיאנה ליסנקו (רוסיה רוסיה), שזכתה במדליית הזהב ביידוי פטיש בשיא אליפות חדש של 78.80 מטר נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה. אנה בולגקובה (רוסיה רוסיה), שסיימה במקום חמישי ביידוי פטיש (74.62 מטר) נפסלה בשל אימרוץ. מריה סבינובה (רוסיה רוסיה) שזכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה 1:57.80 דקות נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה. ילנה לשמנובה (רוסיה רוסיה) שזכתה במדליית זהב בהליכה ל-20 ק"מ נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה. אניסיה קירדיאפקינה (רוסיה רוסיה) שזכתה במדליית כסף בהליכה ל-20 ק"מ נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה. נבחרת השליחות 4X400 מטר של רוסיה נפסלה בשל אימרוץ ומדליית הזהב בה זכתה נשללה ממנה. סבטלנה שקולינה (רוסיה רוסיה) שזכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה נפסלה בשל אימרוץ והמדליה נשללה ממנה. (*) אתלטיות שהשתתפו רק בשלב המוקדמות ונבחרתן זכתה במדליה (*) אתלטים שהשתתפו רק בשלב המוקדמות ונבחרתם זכתה במדליה באליפות זו השתתפו שלושה אתלטים ישראלים שתי אתלטיות ואתלט אחד. אנה קנייזבה-מיננקו סיימה במקום שישי בקפיצה משולשת. אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם באתלטיקה 2013 מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם באתלטיקה 2013 בוויקישיתוף אצטדיון לוז'ניקי ב-World Stadiums אתר אליפות העולם באתלטיקה 2013 המועמדות לאירוח התחרות מאתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 2 בדצמבר 2006 הודעת גטבורג על הסרת המועמדות, 15 בדצמבר 2006 ההחלטה על קיום אליפות העולם במוסקבה, 27 במרץ 2007
רייצ'ל קמפסון

רייצ'ל קמפסון (באנגלית: Rachel Kempson; ‏28 במאי 1910 - 24 במאי 2003) הייתה שחקנית אנגלייה. היא הייתה נשואה לשחקן מייקל רדגרייב והייתה אם למשפחה של שחקנים. קמפסון נולדה בעיר דארטמות' שבאנגליה בתם של ביאטריס המילטון ואריק ויליאם אדוארד קמפסון שהיה מנהל בית ספר. היא למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) ואחר כך הצטרפה לרויאל שייקספיר קומפני. ב-1935 התחתנה עם מייקל רדגרייב ושיחקה לצידו פעמים רבות על בימת התיאטרון. היא השתתפה במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה, הבולטים שבהם היו "The Captive Heart" משנת 1946, "טום ג'ונס" (1963), "זיכרונות מאפריקה" (1985), "הדוד וניה" (1991) וסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" (1984). ב-1986 כתבה אוטוביוגרפיה בשם "החיים בקרב משפחת רדגרייב" שיצא לאור על ידי דאטון. קמפסון נשאה למייקל רדגרייב ב-1935 והייתה לכלתם של השחקנים רוי רדגרייב ומרגרט סקאדמור. היא הייתה אמם של ונסה, לין וקורין רדגרייב. נכדיה הם השחקנים ג'ואלי ונטשה ריצ'רדסון (שנהרגה בתאונת סקי ב-2009), ג'מה רדגרייב וקרלו נרו. ב-1959 קיבל בעלה תואר אבירות, והיא נקראה באופן רשמי ליידי רדגרייב, אך לא השתמשה בתואר זה בקריירה שלה. היא נפטרה משבץ מוחי ב-2003 ארבעה ימים לפני יום הולדתה ה-93. היא שהתה באותה עת אצל נכדתה, נטשה ריצ'רדסון, במילברוק שבניו יורק. (1946) The Captive Heart (1954) The Sea Shall Not Have Them טום ג'ונס (1963) Tom Jones (1964) The Third Secret הפרס הגדול Grand Prix נערה ושמה ג'ורג'י (1966) Georgy Girl (1967) The Jokers הסתערות חיל הפרשים (1968) The Charge of the Light Brigade (1969) A Touch of Love (1969) Two Gentlemen Sharing ג'יין אייר (1970) Jane Eyre ג'ני: ליידי רנדולף צ'רצ'יל (1974) Jennie: Lady Randolph Churchill הלורד הקטן (1980) Little Lord Fauntleroy היהלום שבכתר (1984) The Jewel In The Crown המגדל השחור (1985) The Black Tower זכרונות מאפריקה (1985) Out Of Africa (1988) Stealing Heaven לורנה דון (1990) Lorna Doone הדוד וניה (1991) Uncle Vanya דז'ה וו (1997) Deja Vu מדיה וקבצים בנושא רייצ'ל קמפסון בוויקישיתוף רייצ'ל קמפסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רייצ'ל קמפסון, באתר AllMovie (באנגלית) רייצ'ל קמפסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רייצ'ל קמפסון, באתר Discogs (באנגלית) לין רדגרייב על אמה רייצ'ל קמפסון רייצ'ל קמפסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Rachel Kempson Biography (1910-)
סוכנות ריגול

סוכנות ריגול או סוכנות ביון היא סוכנות ממשלתית שמטרתה לרגל ולאסוף מידע מודיעיני. בדרך כלל סוכנויות ריגול אינן כפופות לצבא והן אוספות מודיעין במקביל לחיל האחראי על כך. את סוכנות הריגול משמשים כלים שונים להגשמת מטרותיה, ובהם יומינט, האזנת סתר, קריפטוגרפיה ועוד. מתקיימת הבחנה בין שתי סוכנויות ריגול שמפעילה המדינה: סוכנות העוסקת בביטחון פנים, כלומר באיסוף מידע על פעולות חתרנות, טרור וריגול המתרחשות בתוך המדינה בניסיון לערער את קיומה. סוכנויות מסוג זה הן השב"כ בישראל, MI5 בבריטניה, FBI בארצות הברית. סוכנות העוסקת בריגול ובפעילות חשאית במדינות זרות - סוכנויות מסוג זה הן "המוסד" בישראל, MI6 בבריטניה, CIA בארצות הברית. יש המחלקים את סוכנויות הביון לארבעה סוגים ובנוסף למוזכר לעיל מוסיפים גם: סוכנות איסוף מודיעין של הצבא - סוכנויות אלה הפועלות בכפופות לצבא ואוספות מידע על צבאות זרים הן כדוגמת אמ"ן הישראלי, גר"ו הרוסי ו-DIA האמריקני. סוכנות למודיעין אלקטרוני, שלרוב מופקדת גם על ציתות ופענוח צפנים - דוגמה לארגונים כאלה הם יחידה 8200, NSA האמריקני, ופאפס"י הרוסית. בנוסף לארבע סוכנויות בסיסיות אלה פועלות במדינות שונות סוכנויות נוספות למטרות ספציפיות. דוגמה לכך היא המלמ"ב בישראל, וNRO בארצות הברית. להלן רשימת סוכנויות ריגול בולטות: ארצות הברית ארצות הברית CIA DIA NSA השירות החשאי ישראל ישראל המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים שירות הביטחון הכללי אמ"ן אגף המודיעין והחקירות המרכז למחקר מדיני הודו הודו אגף המחקר והניתוח המועצה למודיעין כלכלי סוכנות החקירות הלאומית אוסטרליה אוסטרליה ASIO ASIS הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת MI5 MI6 GCHQ איטליה איטליה AISI AISE גרמניה גרמניה BND BfV MAD צרפת צרפת DGSE DGSI רוסיה רוסיה סו"ר גה-אר-או שירות הביטחון הפדרלי פאפס"י שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה GRU הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין המשרד לביטחון המדינה המינהל הלאומי לאבטחת סודות מדינה המודיעין הצבאי הכללי של סין העממית מדיה וקבצים בנושא סוכנות ריגול בוויקישיתוף מודיעין (ביון), דף שער בספרייה הלאומית
קאטו

האם התכוונתם ל... קאטו הזקן – מדינאי רומי קאטו הצעיר – פוליטיקאי רומי, נינו של קאטו הזקן דייוויד קאטו – פעיל למען זכויות להט"ב באוגנדה קינטו קאטו – הקבקה הראשון של ממלכת בוגנדה קאטו (אנ') – ספר לימוד בשפה הלטינית קאטו – תקליטן דני
אולגה קנרד

אולגה קנרד (באנגלית: Olga Kennard;‏ 23 במרץ 1924 – מרץ 2023) הייתה קריסטלוגרפית בריטית יהודייה. מנהלת מאגר המידע המבני של קיימברידג' בשנים 1965–1997. קנרד נולדה בשם אולגה וייס (Weisz). לאחר סיום לימודיה בקולג' ניוהאם הצטרפה לצוות המחקר בראשות מקס פרוץ שחקר את מבנה ההמוגלובין במעבדת קוונדיש. ב-1948 עברה ללונדון ועבדה במכון הלאומי למחקר מדעי (National Institute for Medical Research). ב-1963 חזרה לקיימברידג' כחברה שלא מן המניין מטעם מועצת המחקר הרפואי במחלקה לכימיה. במחלקה הקימה את קבוצת הקריסטלוגרפיה הכימית שחקרה מולקולות מורכבות. קנרד יצאה לגמלאות ב-1997. תרומתה העיקרית בתחום הקריסטלוגרפיה הייתה הקמת מאגר המידע המבני של קיימברידג' המכיל את תיאור המבנה הגבישי של מעל ל-400,000 מולקולות. היוזמה לרעיון הייתה של הקריסטלוגרף הבריטי ג'ון דזמונד ברנל שפגש את קנרד בכנס של החברה המלכותית ב-1948. הוא הציע לקנרד, שעבדה אז במכון הלאומי למחקר מדעי, לרכז את כל המידע על המבנים, משום שהאמין ששילוב שיטתי של מידע ממחקרים אינדיבידואליים יוביל לתובנות חדשות. קנרד פיתחה שיטה לקטלוג המבנים המבוססת על שימוש בכרטיסים מנוקבים. כמה שנים אחר כך, כשלקנרד היו כ-300 מבנים, הציע ברנל כי תפרסם אותם בספר. ב-1965 הקימה קנרד את מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג', ארגון המסונף לאוניברסיטת קיימברידג', האחראי על מאגר המידע המבני של קיימברידג' (Cambridge Structural Database) ועמדה בראשו עד צאתה לגמלאות ב-1997. קנרד נבחרה כעמית של החברה המלכותית (FRS) ב-1987 וזכתה בתואר מסדר האימפריה הבריטית (OBE) ב-1988. כהכרה בעבודתה מחלקת החברה המלכותית מענק מחקר בתחום הקריסטלוגרפיה על שמה, "מענק המחקר על שם אולגה קנרד" (Olga Kennard Research Fellowship). נישואיה הראשונים של קנרד היו לדייוויד קנרד (David Kennard). לאחר גירושיה ממנו נישאה קנרד לסר ארנולד ברגן (Arnold Burgen), ממנו התאלמנה ב-2022. הוא שימש כדיקן (Master) של קולג' דרווין בקיימברידג' וכסגן נשיא אוניברסיטת קיימברידג'. אחייניתה היא השחקנית רייצ'ל וייס. קנרד נפטרה במרץ 2023. דף הפקולטה, באתר אוניברסיטת קיימברידג' נאמנים של המוזיאון הבריטי הודעה לעיתונות על מינויה מחדש כנאמן של המוזיאון הבריטי (כולל ביוגרפיה קצרה) אולגה קנרד, ממידע פרטי לידע ציבורי אולגה קנרד מתארת את הקמת מאגר המידע Rivka Isaacson, International Women’s Day: meeting Olga Kennard Andrew Brown, J. D. Bernal The Sage of Science, p. 296
יחידת רכב מגויס

יחידת רכב מגויס (בראשי תיבות: יר"ם) הוא מושג צה"לי המתאר יחידה צבאית שתפקידה העיקרי גיוס כלי רכב אזרחיים (כולל מלגזות) וחלוקתם ליחידות הצבאיות השונות. יחידת רכב מגויס מארגנת ומתחזקת רשת קריאה המיועדת לגיוס כלי רכב אזרחיים בעת חירום וגם בתקופות שלום, לפי צורכי צה"ל ובהתאם למגבלות שנקבעו בחוק ובתקנות. פרטי כלי הרכב ובעליהם, שאמורים להיות חלק מהיחידה, מוקצים ליחידת הרכב המגויס על ידי היחידה לארגון ולגיוס אמצעים. סגל יחידת הרכב המגויס דואג לעדכון שוטף של נתוני רשת הקריאה, באמצעות הדואר או בעת התייצבות המגויסים ביחידה. משאבי התובלה היבשתיים במדינה מצויים בכמות מוגבלת, והם נדרשים בשעת חירום לתת מענה הן למשימות צה"ל והן למשימות המשק האזרחי. על פי חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא הגנה לישראל, התשמ"ז-1987 (להלן - החוק), ומכוח סמכויות שר הביטחון פועל המרכז לגיוס אמצעים וריתוק משקי (להלן - מרכז לאו"ם) שבאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בצה"ל לאיתור ולגיוס כלי הרכב עבור יחידות צה"ל בשעת חירום, ולריתוק מפעלים חיוניים בהתאם לצורכי צה"ל בשעת חירום. ... החוק נותן לצה"ל קדימות בגיוס ציוד הדרוש לו. — * דוח מבקר המדינה 51א, 2000 במהלך השנים חלו שינויים בסוגי כלי הרכב הנכללים בחובת דיווח וגיוס, לפי הצרכים המשתנים של צה"ל. תהליך שחרור הציוד המגויס זכה להנצחה אמנותית במערכון נודע של הגשש החיוור, המכונית המגויסת. 50.0403 ציוד אזרחי מגויס שימוש ברכב של חיילי מילואים לביצוע תפקידים 54.0204 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלברט ביזלי

אלברט "פט" ביזלי (אנגלית: Albert "Pat" Beasley‏; 16 ביולי 1913 - 27 בפברואר 1986) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. ביזלי נולד בעיירה סטורברידג' שבווסטרשייר, והחל את הקריירה שלו במועדונים המקומיים קידרמינסטר וסטורברידג'. ב-1931, בהיותו בן 17, חתם בארסנל תמורת 550 לירות שטרלינג. בתקופה שלאחר חתימתו הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר במשחק מול סנדרלנד ב-6 באפריל 1932. הוא שיחק בסגל הבוגר באופן לא סדיר, מאחר שבעמדה שלו שיחקו ג'ו האלם וקליף באסטין, שהיו בין השחקנים הבכירים של ארסנל בשנות ה-30. לאחר פציעתו של האלם בעונת 1933/1934 קיבל ביזלי הזדמנות, והבקיע 10 שערים ב-23 משחקי ליגה, שבזכותם זכתה ארסנל באליפות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע גם בעונת 1934/1935, בה זכתה ארסנל באליפות נוספת. אולם, הוא נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב פעם נוספת, הפעם מול האלם והשחקן החדש אלף קירקן, והחמיץ את ניצחון ארסנל על שפילד יונייטד בגמר גביע ה-FA של 1936. באוקטובר 1936 הוא הועבר להאדרספילד טאון תמורת 750 לירות שטרלינג, לאחר שרשם לזכותו 90 הופעות ו-25 שערים במדי ארסנל. הוא השתתף ב-108 משחקים בשלוש עונות במדי האדרספילד, והעפיל לגמר גביע ה-FA ב-1938, בו הפסיד עם קבוצתו לפרסטון נורת' אנד. ב-1939 ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בכל 90 הדקות במשחק מול נבחרת סקוטלנד. הוא השתתף גם בשני משחקי נבחרת לא רשמיים במהלך מלחמת העולם השנייה, ואף השתתף כשחקן אורח במדי ארסנל ב-18 משחקים. ביזלי המשיך לשחק לאחר חידוש המשחקים התחרותיים בתום המלחמה; לאחר ששיחק במשך ארבע עונות בפולהאם הוא התמנה למאמן-שחקן בבריסטול סיטי ב-1950, פרש ב-1952 ממשחק פעיל והמשיך לאמן עד 1958. ב-1959 החל לאמן את ברמינגהאם סיטי, אך כיהן בתפקיד זה במשך שנה אחת, שבמהלכה הוביל את המועדון לגמר גביע ערי הירידים, שהסתיים בהפסד 1 - 4 לברצלונה. לאחר מכן עבד כמאתר כישרונות עבור פולהאם, ואימן את מועדון הכדורגל דובר. הוא פרש ועבר להתגורר בעיירה צ'ארד שבסאמרסט, ומת בטאונטון בגיל 72. Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Pages 30 – 31), 2007. (ISBN 1-84596-232-X) אלברט ביזלי, באתר Transfermarkt אלברט ביזלי, באתר WorldFootball.net אלברט ביזלי, באתר National Football Teams אלברט ביזלי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
טרי מנצ'יני

טרנס ג'ון "טרי" מנצ'יני (אנגלית: Terence John "Terry" Mancini; נולד ב-4 באוקטובר 1942 בקאמדן טאון שבלונדון) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הבלם. מנצ'יני נולד בלונדון למשפחת מתאגרפים, ונקרא בשם טרי סילי. הוא החל לעסוק באיגרוף, אך בסופו של דבר החליט להמשיך ככדורגלן. אביו האירי מת כשהוא היה בן שבע, ואמו נישאה מחדש ושינתה את שם משפחתה לזה של בעלה השני. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו בווטפורד ב-1961, ושוחרר מהקבוצה באמצע עונת 1965/1966. הוא היגר לדרום אפריקה והצטרף לפורט אליזבת' סיטי, עמה זכה באליפות דרום אפריקה. לאחר 20 חודשים באפריקה חזר ללונדון, ובנובמבר 1967 הצטרף ללייטון אוריינט. הוא שיחק בלייטון במשך ארבע עונות, וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה השלישית. באוקטובר 1971 חתם בקווינס פארק ריינג'רס, ובעונת 1972/1973 סייע לקבוצה להעפיל לליגה הראשונה. בעקבות שיחה עם עמיתו בריינג'רס, דון גיבנס, גילה מנצ'יני כי בזכות מוצאו האירי של אביו הוא יכול לשחק עבור נבחרת אירלנד, למרות שנולד וגדל כאנגלי. הוא ערך את הופעתו הראשונה מתוך חמש במשחק מול נבחרת רוסיה ב-1973. ב-1974 הוחתם מנצ'יני בארסנל כמחליפו של פרנק מקלינטוק, תמורת 20,000 לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול וסטהאם יונייטד ב-26 באוקטובר 1974, ובשתי עונותיו בארסנל רשם לזכותו 62 הופעות. אולם, לאחר עונת 1975/1976, שהייתה הגרועה ביותר בתולדות המועדון מזה 40 שנים, התפטר המאמן ברטי מיי. מנצ'יני לא היה נחוץ לתוכניותיו של טרי ניל, מחליפו של מיי, מאחר שהיה כבר בן 34; הוא שוחרר בהעברה חופשית בספטמבר 1976. הוא הצטרף למועדון החובבני אלדרשוט, ושיחק שם במשך עונה אחת. בתום העונה, חתם מנצ'יני בלוס אנג'לס אצטקס מליגת ה-NASL בארצות הברית. מנצ'יני עזב לאחר עונה אחת בקבוצה וחתם בשנת 1978 לעונה אחת בברנט מהפוטבול ליג השנייה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 37. לאחר פרישתו עבד בצוותי האימון של פולהאם, קווינס פארק ריינג'רס ולוטון טאון. לאחר פרישתו מאימון ניהל מספר חנויות בהארו, פאב בהאמרסמית' ופולהאם, ועסק להשכרת מכוניות בניו מאלדן. Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 189), 2007. (ISBN 1-84596-232-X) טרי מנצ'יני, באתר Transfermarkt
פיטר ניקולס

פיטר ניקולס (אנגלית: Peter Nicholas; נולד ב-10 בנובמבר 1959) הוא כדורגלן עבר ולשי העובד כמאמן. ניקולס נולד בניופורט, אך החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קריסטל פאלאס ב-1976. הוא שיחק בסלהרסט פארק במשך חמש עונות, בהן ערך למעלה מ-150 הופעות, וזכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1978/1979. בתקופה זו הוא ערך את הראשונה מתוך 73 הופעות במדי נבחרת ויילס, בהן הבקיע שני שערים. הוא החל את הקריירה בעמדת הבלם הקדמי, אך בהמשכה עבר קדימה והחל לשחק כקשר הגנתי. הוא נודע בסגנון משחקו הקשוח, והרבה לספוג עבירות במהלך הקריירה שלו. למרות מאמציו הרבים של ניקולס לא הצליחה פאלאס לשמור על מקומה בליגה הראשונה, ובמרץ 1981 הוא עבר לארסנל תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג, זמן קצר לפני שפאלאס ירדה לליגה השנייה באופן רשמי. כבר עם הגעתו לארסנל הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, ועד לסיום עונת 1980/1981 לא הפסיד באף משחק. בעונה שלאחר מכן השתתף ב-41 משחקים, ואף קיבל את סרט הקפטן של נבחרת ויילס. אולם, בעונת 1982/1983 הוא ספג מספר פציעות שמנעו ממנו לשחק באופן סדיר. בסך הכל הוא השתתף ב-80 משחקים במדי ארסנל, בהם הבקיע שלושה שערים. ניקולס היה מעוניין לחזור ולשחק כדורגל ברמה מקצוענית, ולפיכך הצטרף לפאלאס בהשאלה באוגוסט 1983, ובסיום אותה עונה נרכש כרטיס השחקן שלו תמורת 150,000 לירות שטרלינג. הקדנציה השנייה שלו בפאלאס לא הייתה מוצלחת, וב-1985 הוא חתם בלוטון טאון תמורת 165,000 לירות שטרלינג. ניקולס השתתף בלמעלה מ-100 משחקים במדי לוטון, ושיפר את יכולתו; ב-1987 הוחתם על ידי אברדין תמורת 350,000 לירות שטרלינג. בעונת 1987/1988 העפיל עם קבוצתו לגמר גביע הליגה הסקוטי, מול גלאזגו ריינג'רס; המשחק הסתיים בתוצאה 3 - 3, ובדו-קרב הפנדלים שנערך לאחר מכן החמיץ ניקולס את הבעיטה המכריעה. משחקו בנבחרת ויילס בתקופה זו היה הפעם הראשונה מאז 1938 שבה כדורגלן בקבוצה סקוטית משחק בנבחרת ויילס. ב-1988 עבר לצ'לסי תמורת 350,000 לירות שטרלינג, שיחק שם במשך שנתיים וחצי וזכה באליפות הליגה השנייה ובגביע פול ממברס, ובמרץ 1991 עבר לווטפורד שהייתה קבוצתו האחרונה בקריירה. לאורך הקריירה שלו השתתף ב-671 משחקים במועדונים ובנבחרות ויילס השונות. לאחר פרישתו ב-1992 התמנה ניקולס למאמן קבוצת הנוער של צ'לסי, ולאחר מכן חזר לקריסטל פאלאס באותו תפקיד. בהמשך קודם לתפקיד עוזר המאמן של הקבוצה הבוגרת, לפני שעזב לבארי טאון מליגת העל הוולשית, עמה זכה באליפות ב-2001. הוא כיהן כמאמן ניופורט קאונטי בין 2002 ל-2004. בין אוגוסט 2005 לאפריל 2009 אימן את לנלי, עמה זכה באליפות הליגה בעונת 2007/2008. לאחר מכן הוחלף על ידי אנדי לג. Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 216), 2007. (ISBN 1-84596-232-X) פיטר ניקולס, באתר Transfermarkt פיטר ניקולס, באתר National Football Teams פיטר ניקולס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
ביל סדון

ויליאם צ'ארלס "ביל" סדון (אנגלית: William Charles "Bill" Seddon;‏ 28 ביולי 1901, קלפטון, לונדון - 1983, אסקס) היה כדורגלן אנגלי. סדון החל את הקריירה בקבוצת הנערים הלונדונית וילה אתלטיק, וב-1922 הצטרף לג'ילינגהאם על תקן של שחקן חובב. ב-1923 ניסה להתקבל ללא הצלחה לאסטון וילה, נבחן בארסנל בנובמבר 1924, וחתם שם על חוזה כשחקן מקצוען בדצמבר שלאחר מכן. הוא שיחק בעמדת הקשר האחורי, ולרוב השתתף במשחקי קבוצת המילואים של המועדון. הוא צבר לזכותו למעלה מ-200 הופעות בליגת המילואים, ואף מונה לקפטן כשהקבוצה זכתה בחמש אליפויות של ליגת המילואים בשנות ה-20. באותה תקופה שיחק סדון מדי פעם גם עבור הקבוצה הבכירה של ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו לאחר שהחליף את אלף בייקר בהפסד 1 - 2 לסנדרלנד ב-10 באפריל 1926. הייתה זו הופעתו היחידה בעונת 1925/1926, ובעונה שלאחר מכן הוא שותף ב-17 משחקים. אולם, הוא לא נכלל בהרכב לקראת גמר גביע ה-FA של 1927, ומאחר ושחקני ההגנה הדומיננטיים של ארסנל באותה תקופה היו אלף בייקר, ג'ק באטלר ובוב ג'ון, סדון השתתף בארבעה משחקים בעונת 1927/1928, ובאפס משחקים בעונת 1928/1929. אולם, בעונת 1929/1930 הוא חזר להרכב של ארסנל, וחלק את עמדת הקשר הימני עם אלף בייקר עד שהבלם הרי רוברטס נפצע במשחק מול וסטהאם יונייטד. סדון החליף את רוברטס הפצוע בהגנה, השתתף ב-12 המשחקים האחרונים של הליגה, ופתח בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון 2 - 0 על האדרספילד טאון ובתואר המשמעותי הראשון בהיסטוריה של ארסנל. בעונת 1930/1931 השתתף סדון ב-18 משחקי ליגה, וזכה עם ארסנל באליפות הראשונה בתולדות המועדון. הוא חזר לשחק בעמדת הקשר הימני, אך איבד את מקומו בהרכב לאחר הגעתו של צ'ארלי ג'ונס, ובעונת 1931/1932 השתתף בחמישה משחקים, האחרון מתוכם מול שפילד יונייטד. הוא עזב את המועדון במרץ 1932, ועבר לגרימסבי טאון תמורת 2,500 לירות שטרלינג. הוא רשם לזכותו 76 הופעות במדי ארסנל, ולא הבקיע בהן ולו שער אחד. הוא שיחק בגרימסבי במשך עונה אחת לפני שהצטרף ללוטון טאון ביולי 1933, ופרש בפברואר 1934. לאחר פרישתו צורף סדון לצוות האימון של לוטון, והחזיק במשרה זו במשך כחצי שנה. בין אוגוסט לדצמבר 1934 הוא עבד כמאמן כושר בנוטס קאונטי, ובעונת 1935/1936 שימש כמאמן בגרימסבי טאון. במלחמת העולם השנייה הוא הוצב במערב אפריקה על ידי הצבא הבריטי, ולאחר המלחמה הצטרף לרומפורד כאיש תחזוקה. ב-1967 ערכו ארסנל ורומפורד משחק ראווה לרגל פרישתו לגמלאות. Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 258), 2007. (ISBN 1-84596-232-X)