laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהושע שמידט

הרב יהושע מרדכי שמידט (נולד בכ"ג בניסן ה'תשכ"ז מאי 1967) הוא ראש ישיבת נחלת יוסף ורב היישוב שבי שומרון. מחבר ספרים על 'שיטת הסימנים'. נולד בפתח תקווה. למד בישיבת נחלים, המשיך לתקופה קצרה במרכז הרב ומשם פנה ללמוד בישיבת ניר קריית ארבע. בהמשך שימש כר"מ בקיאות למספר שנים, והיה לאחד מתלמידיו המובהקים של הרב דוב ליאור. קבע את מושבו בשבי שומרון, שם היה ראש כולל ובהמשך הקים את הישיבה גבוהה – הסדר במקום והתמנה לרב היישוב. נשיא הישיבה הוא הרב דוב ליאור. בשנת 2001 נפצע קל הרב שמידט בפיגוע, לאחר שחוליית מחבלים פתחה באש מרכב שחלף על פני הרכב בו נסע. כיפתו המחוררת פורסמה בכלי התקשורת. ביולי 2016 הצביעו רוב חברי האגודה האזרחית ביישוב שבי שומרון בעד בחירת רב חדש תחתיו. הליכים משפטיים התנהלו בעבר בעניין בבית הדין האזורי לעבודה. שיטת הרב ידועה בייחודיתה בכך שיוצרת מעיין חיבור בין הדרך הליטאית לדרך החסידית כשבמקביל לשיחות מוסר על ענייני לימוד כפי הנהוג בישיבות הליטיאות מעביר טישים חסידים והתוועדיות כפי הנהוג בישיבות החסידיות. הרב שמידט נשוי ואב לאחד עשר ילדים. חיבר את 'שיטת הסימנים' במטרה להקל על לומדי גמרא לזכור את תוכן כל דף הנלמד על ידי סימנים הנמצאים בתוכן בדף. שיטתו בישיבה היא לימוד עיון החותר להגיע לנקודה המרכזית של הסוגיה מתוך עיון בספרי ראשונים ואחרונים והקניית כלים ללימוד העיון, תוך שאיפה להגיע לפסק הלכה. ספר שיטת הסימנים: חלק א' – מסכת ברכות וסדר מועד; חלק ב' – סדר נשים; חלק ג' – סדר נזיקין. חלק ד' – סדר קדשים. כי הוא אות עולם היה – חוברת ללג בעומר ה'תשע"ה על דרכו של רשב"י מבטל הגזרות – חוברת ללג בעומר ה'תשפא משנתו סדורה – חוברת עצות ודרכי חיזוק בשינון וחזרה על לימוד תורה, וחשיבות קריאת סיפורי צדיקים. יצא לאור בכסלו ה'תשפ"ג. כמו כן הוציא חוברות על שאר התלמוד הבבלי על פי שיטת הסימנים. הספר על שיטת הסימנים קיבל הסכמות מהרב חיים קניבסקי, הרב מרדכי אליהו, הרב יצחק יוסף, הרב מאיר מאזוז, הרב יעקב אריאל, הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב דוב ליאור, האדמו"ר מנדבורנה הרב יעקב ישכר בער רוזנבוים ועוד. סימן שאתה לומד, באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2014 שיטת הסימנים והנס הפרטי של הרב שמידט, באתר ערוץ 7, 16 בנובמבר 2015 דף הפייסבוק של מכון שיטת הסימנים ידידיה בן אור, הרב מאזוז על 'שיטת הסימנים': מפעל כביר, באתר ערוץ 7, 26 במאי 2014 מסיבת הודיה על הצלתו מהפיגוע, סרטון באתר יוטיוב פגישתו בעניין שיטת הסימנים עם הרב יצחק יוסף מבחר שיעורים של הרב מתוך ערוץ היוטיוב שיעורי הרב באתר ישיבה אתר תורה בשומרון אתר שיטת הסימנים כל הכתבות על הרב שמידט, באתר ערוץ 7 יהושע מרדכי שמידט, דף שער בספרייה הלאומית שמרית חייבי משבי שומרון בת 17 נפצעה קשה בפיגוע ירי, באתר ערוץ 7, 19 בנובמבר 2001 פליקס פריש וסמדר שמואלי, בת 17 נפצעה בינוני-קשה בפיגוע ירי בשבי-שומרון, באתר ynet, 20 בנובמבר 2001 תצהירו של הרב שמידט שהוגש לבית המשפט; פרוטוקול הדיון מיום 30.11.16
MeSH

MeSH (ראשי תיבות של: Medical Subject Headings; באופן מילולי: כותרות נושא רפואיות) הוא אוצר מילים מקיף ומבוקר, ליצירת רשימת מאמרים וספרים בתחום מדעי החיים שנוצר ומעודכן על ידי הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית (NLM). MeSH נמצא בשימוש בסיס הנתונים של MEDLINE (אנ') ושל PubMed, ברישום "ClinicalTrials.gov", לסווג מחלות אשר נלמדות על ידי ניסויים הרשומים ב-ClinicalTrials.gov, ועוד. הוא מהווה גם אוצר מילים נרדפות המאפשר חיפוש. הקטגוריות הראשיות של MeSH הן: אנטומיה [A] אורגניזמים [B] מחלות [C] כימיקלים ותרופות [D] שיטות וציוד אנליזה, אבחון וטיפול [E] פסיכיאטריה ופסיכולוגיה [F] ביולוגיה [G] פיזיקה [H] אנתרופולוגיה, חינוך, סוציולוגיה ותופעות סוציאליות [I] טכנולוגיה של מאכלים ומשקאות [J] מדעי הרוח [K] מידענות [L] אנשים [M] רפואה [N] מאפייני פרסום [V] מקומות גאוגרפיים [Z] ה-MeSH הוצג ב-1960, עם אינדקס הקטלוג של NLM עצמו וכותרות הנושא של האינדקס הביבליוגרפי "Index Medicus" (או IM, הוצאת 1940), כקודמיו. הוצאת הגרסה המודפסת השנתית של MeSH הופסקה ב-2007 כך ש-MeSH זמין כעת באינטרנט בלבד. הוא ניתן לדפדוף והורדה בחינם דרך PubMed.‏ MeSH תורגם למספר רב של שפות ומאפשר איחזור מסמכים משפות שונות. מדיה וקבצים בנושא MeSH בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של MeSH (באנגלית) "Medical Subject Headings (MeSH) Fact sheet". National Library of Medicine. 2005-05-27. נבדק ב-2007-05-31.
בסיס לאמנות ותרבות

בסיס לאמנות ותרבות היה בית ספר ללימוד פיסול, ציור וצילום, שפעל בשנים 2020-1993. בית הספר הוקם על ידי הפסל דוד זונדלוביץ' ב-1993. תחילה שכן בנתניה. בראש בית הספר עמד פרופ' יעקב דורצ'ין, חתן פרס ישראל לאמנות פלסטית. תוכנית הלימודים בבית הספר הייתה עצמאית וארכה ארבע שנים, במקצועות: פיסול, ציור וצילום. בית הספר הוכר על ידי משרד התרבות ונוהל באמצעות עמותה ללא כוונת רווח, אשר בראשה עמדה הפסלת דוריס ארקין. בית הספר היה בנוי כקהילת אמנים המהווה בית למורים העוסקים ביצירה. תלמידי בית הספר יכלו לצפות ולהתעניין באופן בלתי אמצעי בתהליך העבודה של מוריהם, נחשפו לעבודתם של אמנים אורחים ולתערוכות בגלריית בית הספר. הלימודים שילבו בין מסורות קיימות לידע עכשווי, בין לימוד קבוצתי לבין עבודה עצמאית. בית הספר שם דגש על עבודה מרובה בסדנאות ובמעבדות, תוך ניסוי וטעייה. מנתניה עבר בית הספר להדסה נעורים, ולאחר כעשור, ב-2015, לבניין חדש שנתפר למידותיו, ברחוב המדע 14 בהרצליה. לרשות תלמידי בית הספר במסלולים השונים עמדו סדנאות פיסול, מעבדות צילום מקצועיות, ספרייה, אולם אירועים משוכלל לצורכי הרצאות, מופעים והקרנת סרטי אמנות, וגלריה המציגה תערוכות מתחלפות ותצוגות ופרויקטים של התלמידים. אוצרת הגלריה הייתה שלומית ברויר. אתר האינטרנט של בית הספר הכיל אינפורמציה שוטפת, מילון מושגים לסטודנטים לאמנות ולקהל שוחרי האמנות. מגזין "בסיס" המצוי באתר בית-הספר מהווה מקור מידע ובמה למאמרים ודעות על אירועי תרבות ואמנות בישראל ובעולם. עורכת המגזין היא האמנית דנה גילרמן. ראש מסלול הפיסול - פרופ' יעקב דורצ'ין ראש מסלול הציור - יורי כץ ראש מסלול הצילום - מיקי קרצמן ראש הלימודים העיוניים - ד"ר אירית דגני רז מרכז פעילות התרבות - יאיר גרבוז כן לימדו בבית הספר יעקב מישורי, צביקה קנטור, לאו ריי, אולג גבריזון, שרון יערי, פיטר שטיבלמן, מאיר ויזלטיר, יוסי מר-חיים, אפרת קליפשטיין, מקס גורביץ, גלית אלוני, מיכל בראור, הדס רוזנברג ניר, וסילי רז, רמי רודריך, דורון בר אדון, אייל רוזמן, ניר הראל ורם ברכה. אתר האינטרנט הרשמי של בסיס לאמנות ותרבות נעמה ריבה, בסיס חדש ל"בסיס": בית הספר הוותיק לאמנויות עובר לבניין מרווח בהרצליה, באתר Xnet‏, 8 ביולי 2005 שני ליטמן, בית הספר לפיסול "בסיס" עובר להרצליה, בהובלת יעקב דורצ'ין, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2014
ניסים הכהן (אברי"ש)

הרב נסים הכהן (אברי"ש; תאריך לידה לא ידוע - כ' בחשוון ה'תקע"ד, 13 בנובמבר 1813), היה אב בית דין של ה"חארה כבירה" - הרובע הגדול באי ג'רבה שבתוניסיה. מקובל ומחבר. נולד לרב מרדכי הכהן, בן למשפחת אברי"ש. התחנך בצעירותו אצל הרב אהרן פרץ, ובהמשך אצל הרב אברהם הכהן יצחקי והרב אברהם כלאף. שימש כ-46 שנים כדיין, מורה צדק, ואב בית הדין בג'רבה, ולימד והרביץ תורה. "איש אשר רוח אלוקים בו, האיש הלזה - מזה בן מזה, גברא דשפיר חזי... זו ה'וד הרב המובהק ואח לברק, ר'ב משרש'יא, מבני עליה, כמוהר"ר נסים הכהן זצ"ל... יראתו קודמת לחכמתו... כרע רבץ בי רבנן... שוקד על לימודו... ואם אמרתי... להזכיר מתרומות מדותיו, חוששני מחטאת... וכל המרבה לספר - אינו אלא טועה"... "רבים שתו מיין משתיו ואכלו מפת בגו" — תלמידו, הרב דוד ג'אוי, בהקדמתו לספר "מעשה נסים" הלך לעולמו בכ' בחשוון ה'תקע״ד (1813). משפחתו הייתה משפחת רבנים בתוניסיה, בספרו הוא כותב "וראיתי בכתבי למר זקני הרי"ה (רבי יוסף הכהן), בן הרי"ה (רבי יצחק הכהן)", אך לא ברור מי הם. אביו, הרב מרדכי הכהן אברי"ש, מגדולי רבני ג'רבה בדורו, ודיין בבית דינו של הרב אהרן פרץ. אחיו הגדול, הרב יוסף הכהן. הוא מזכירו בכתביו. אחיו, הרב אברהם הכהן. ככל הנראה הוא הרב אברהם הכהן (השלישי), תלמיד חכם ודיין בעיר תוניס. אחיו, הרב רחמים הכהן אברי"ש, מגדולי רבני ג'רבה בדורו. כשהרב נסים נפטר, נתמנה במקומו לראב"ד ב"חארה כבירה", עד לעלייתו לארץ ישראל, שם נפטר. בנו, הרב יוסף הכהן, מגדולי רבני ג'רבה בדורו. למד אצל אביו, עבר לשמש כרב למשך עשר שנים באחד הערים בסמוך לטריפולי שבלוב, לאחר ששב לג'רבה נתמנה לדיין ומורה צדק ב"חארה כבירה". העמיד תלמידים רבים ובהם הרב נסים ביתן, שהיה להראב"ד בג'רבה. התפרנס מצורפות ולא נהנה מכספי הציבור. חיבר את הספר "שארית יוסף", נפטר בשנת ה'תרי"ח (1858). חתנו, רבי יהודה מעארך. מעשה נסים - הכולל חידושים על התנ"ך, תוניס ה'תרנ"ה (1895). הספר הוגה והוכן לדפוס על ידי שנים מרבני תוניס, משה שתרוג ושלום חי זרקא. מעשה נסים - פירוש על ספר משנה תורה לרמב״ם, תוניס ה'תרס״ז. לדברי תלמידו, רוב החידושים שכתב אבדו "בעניין רע" ולא הגיעו לדפוס. הספר מעשה נסים (תנ"ך), באתר HebrewBooks יוסף פרי, שושלת הכוהנים בתוניסיה, באתר תוניסיה מורשת ניסים הכהן (אברי"ש), באתר "החכם היומי" הוא חתום בהסכמות לספרים "תולדות יצחק" (ה'תקכ"א - 1761), ו"קרני ראם" (ה'תקכ"ה - 1765), לרבי יצחק חדאד הראשון. הוא חתום בהסכמה שבספר "מעייני הישועה", בעניין פתיחת בתי קפה בשבת משנת ה'תרמ"א (1881).
שיבא

האם התכוונתם ל... פרופסור חיים שיבא - מקימו של חיל הרפואה בצה"ל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר – מרכז רפואי על שם פרופ' חיים שיבא במרכז הארץ ("בית חולים תל השומר") לענה שיחנית – צמח הידוע בשם שיבא שיווה – האל ההינדי האחראי על הרס העולם שיבה
הגואל

האם התכוונתם ל... אוולין הגואל – שחקנית ישראלית דוד הגואל – איש צבא ומנהל ישראלי גואל חגואל
גרשון פוזן

הרב גרשון פוזן (31 באוקטובר 1852, י"ח בחשוון תרי"ג - 13 באוקטובר 1932, י"ד תשרי תרצ"ג) שימש כדיין בפרנקפורט במשך שנים רבות, ורב ב"חברת קלויז" בפרנקפורט. פוזן נולד בפרנקפורט לברנדינה ולדיין הרב אליעזר ליזר פוזן. אביו היה מ-11 הראשונים שחתמו לרב שמשון רפאל הירש להפרדת הקהילה האורתודוקסית מהקהילה הכללית, ואמו הייתה בת הרב מרדכי וועצלר רבה של גודנסברג בגרמניה. בראש השנה תרכ"ו 1865 בהיותו בן 12 התייתם מאביו. בהמלצת הרב שמשון רפאל הירש נסע לישיבתו של הרב שלמה זלמן ברויאר בהונגריה, שם למד והוסמך לרבנות. בשנת תרמ"ה - 1885 התמנה לדיין בבית דינו של הרב הירש. בשנת תרנ"ג (1893) בהיותו כבן 40 נישא למרים בת יצחק יהודה מרטון מפאפה שבהונגריה. נפטר בי"ד בתשרי תרצ"ג, בצוואתו ציווה שצאצאיו לא יקראו על שמו. הרב אליעזר פוזן דיין בלונדון "דיין פוזן", אביו של הרב יעקב ישראל פוזן דיין בבית דין צדק בני ברק. הרב שמעון ישראל פוזן רב בשאפראן, ומנהיג קהילה בארצות הברית. בתו דינה ברענדל נישאה לרב חיים יוסף יעקבוביץ ובנם הוא הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ. בתו בילה פלורסהיים חמותו של הרב יעקב ישראל בייפוס מחבר ילקוט לקח טוב. ר' מיכאל פוזן אביו של הרב ד"ר רפאל בנימין פוזן. קונטרס ותפארת בנים אבותם, הוצאה משפחת הירשברגר בני ברק הקדמה לאור מאיר, hebrew books
HD 4628

HD 4628 הוא כוכב הסדרה הראשית הממוקם בקבוצת הכוכבים דגים. הכוכב בעל סיווג ספקטרלי של K2, מה שנותן לו גוון כתום-אדום. ומסתו והיקפו קטנים במעט מהשמש שלנו. המרחק של הכוכב מכדור הארץ מוערך כ-24 שנות אור (7.45 פארסק). בהירותו הנראית של הכוכב מספיקה על מנת לראותו בעין בלתי מזוינת. גילו של הכוכב מוערך בכ-5.4 מיליארד שנים, כלומר הוא מבוגר במעט מהשמש. HD 4628, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "HD 4628".
אלכסנדרו מצל

אלכסנדרו מצל (ברומנית: Alexandru Mățel, נולד ב-17 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן רומני המשחק כמגן ימני בקבוצת CSU קראיובה. מצל החל את הקריירה המקצוענית בשנת 2005, בקבוצת פארול קונסטנצה. ב-2007, הושאל לתקופה של שנתיים לקבוצת דלתא טולצ'ה מהליגה השלישית ברומניה, בה צבר דקות משחק רבות לאחר ששיחק 52 משחקים. ב-2010, עבר לשורות אסטרה ג'יורג'יו, עימה זכה בתארים ראשונים בקריירה, ואף הופיע במדיה בליגה האירופית. לאחר חמש שנים, עזב לראשונה בקריירה את רומניה, שעה שחתם בינואר 2015, בקבוצת דינמו זאגרב הקרואטית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקרואטיה, ב-7 בפברואר 2015, במשחק ליגת העל הקרואטית מול לוקומוטיבה זאגרב, אותה ניצחה קבוצתו בתוצאה 2-1. בסיום עונתו הראשונה בזאגרב, שיחק 13 משחקי ליגה וזכה עם דינמו בדאבל המקומי. ב-2 בספטמבר 2011, ערך מצל את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת רומניה, כאשר שיחק את מלוא 90 הדקות במשחק במסגרת מוקדמות יורו 2012 מול לוקסמבורג. הגביע הרומני: 2013/2014 הסופרקאפ הרומני: 2014 ליגת העל הקרואטית: 2014/2015, 2015/2016 הגביע הקרואטי: 2014/2015, 2015/2016 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרו מצל בוויקישיתוף אלכסנדרו מצל, באתר Transfermarkt אלכסנדרו מצל, באתר Soccerway אלכסנדרו מצל, באתר WorldFootball.net אלכסנדרו מצל, באתר National Football Teams אלכסנדרו מצל, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
סטליאנו פיליפ

סטליאנו פיליפ (ברומנית: Steliano Filip; נולד ב-15 במאי 1994) הוא כדורגלן רומני המשחק בלאריסה. הוא החל את הקריירה כקיצוני שמאלי, אך בהמשך עבר הסבה לתפקיד המגן שמאלי. פיליפ החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית בית הספר לכדורגל LPS בנאטול בטימישוארה. חוזהו המקצועני הראשון הגיע ב-2011, לאחר שהסכים להצעה שקיבל מקבוצת מרמורש באיה מארה, אף על פי שהמועדון העירוני הבכיר, פולי טימישוארה ניסה לשמור עליו בגזרה העירונית. לאחר עונת בכורה מקצוענית מרשימה, הוא צד את עיניהן של מגלי כישרונות ממועדונים רבים ביבשת, כאשר בין היתר דינמו זאגרב, חטאפה ואפילו יובנטוס הביעו את עניין בכישרון הצעיר. בסופו של דבר, בקיץ 2012, עבר לאחד המועדונים הוותיקים והבכירים ברומניה, כאשר חתם בדינמו בוקרשט על חוזה לחמש שנים. הוא כבש את שערו הראשון עבור דינמו, במהלך משחק ידידות מול המועדון האוסטרי קלאגנפורט. משבליגת העל הרומנית, ב-26 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה לאחר שנכנס כמחליף במקום קוסמין מאטיי בדקה ה-75 של המשחק מול פטרולול פלוישט. ב-23 בינואר 2018 חתם בהיידוק ספליט הקרואטית לשלוש וחצי שנים. ב-15 בפברואר 2019 חזר לרומניה וחתם בדונראה קלרסי. ב-21 ביוני 2019 חתם בויטורול קונסטנצה לשנתיים, אך שוחרר מהקבוצה בינואר 2020. ב-13 בפברואר 2020 חתם בלאריסה הקפריסאית. פיליפ עבר בכל נבחרות רומניה הצעירות, עד שערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת רומניה הבכירה ב-17 בנובמבר 2015, במהלך משחק ידידות בבולוניה מול איטליה. סטליאנו פיליפ, ברשת החברתית פייסבוק סטליאנו פיליפ, ברשת החברתית אינסטגרם סטליאנו פיליפ, באתר Transfermarkt סטליאנו פיליפ, באתר Soccerway סטליאנו פיליפ, באתר WorldFootball.net סטליאנו פיליפ, באתר National Football Teams סטליאנו פיליפ, באתר FootballDatabase.eu
זומר אמנות עכשווית

גלריה זומר לאמנות עכשווית היא גלריה לאמנות בתל אביב שהוקמה בשנת 1999 על ידי עירית פיין זומר. גלריה זומר מייצגת ומציגה אמנים ישראלים ובינלאומיים. בגלריה שני חללי תצוגה - החלל המרכזי וחדר פרויקטים שמטרתו להציג אמנים צעירים ולהזמין אוצרים צעירים לאצור פרויקטים ותערוכות מיוחדות. בנוסף לתצוגת תערוכות יחיד וקבוצתיות הגלריה מארגנת ומארחת הרצאות, ערבי עיון, הקרנות סרטים ושאר אירועי תרבות במטרה לקדם את השיח האמנותי כמרכז תרבות פעיל. הגלריה נחשבת לאחת המשפיעות בישראל בתחום האמנות העכשווית. השפעתה נמדדת בהצלחתה להביא אמנות עכשווית בינלאומית באופן קבוע לתל אביב וכמו כן בקידום של אמנים ישראלים בעולם האמנות הבינלאומי. עד שנת 2020 מוקמה הגלריה בשדרות רוטשילד. בתחילה בחלל בבניין מס' 64, ואחר כך במבנה לשימור במספר 13. בשנת 2020 עברה הגלריה למודל עסקי אחר, שאינו נשען על חלל תערוכות, ופתחה במקומו חלל קטן ברחוב הרצל מס' 16. הגלריה ומייצגת אמנים כגון עדי נס, תומאס זיפ, גרגור הילדנברנדט, מיכל הלפמן, יהודית סספורטס, יעל ברתנא ועוד. מדיה וקבצים בנושא זומר אמנות עכשווית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זומר אמנות עכשווית גלריה זומר לאומנות עכשווית, דף שער בספרייה הלאומית sommergallery, sommergallery Goff, Robert (2008-11-02). "Next Stop: Tel Aviv Brightens a Jaded Contemporary Art World". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2016-06-02. Artspace, Artspace ITP group LLC., Sommer Contemporary Art Galleries, Art Galleries, Tel Aviv, Israel Trip Planner , Tel Aviv | Israel trip planner, www.israeltripplanner.com Harris Jonathan, Art, Money, Parties: New Institutions in the Political Economy of Contemporary Art, Liverpool University Press, 2004 "Tel Aviv: 10 Things to Do — 2. The Gallery Scene - TIME". Time. ISSN 0040-7186. נבדק ב-2016-06-02.
M66

M66 (מ-Messier 66) או NGC 3627 היא גלקסיה ספירלית במרחק של כ-35 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים אריה. היא חלק מקבוצת גלקסיות קטנה המכילה גם את הגלקסיות M65‏, NGC 3628 ו-NGC 3593 ונקראת קבוצת M66 ולפעמים גם "שלישיית אריה" (NGC 3593 חלשה משלוש האחרות וקצת מרוחקת מהן). M66 התגלתה על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה ביחד עם הגלקסיה השכנה M65 והוכנסה על ידיו לקטלוג מסיה ב-1 במרץ 1780 כשהוא מתאר אותה כערפילית עמומה מאוד סמוכה ל-M65. ויליאם הרשל צפה בה ב-12 באפריל 1784 ותיאר אותה כערפילית בהירה עם צורה לא סדירה ומרכז בהיר יותר. ב-1830 צפה בה ג'ון הרשל וציין שיש לה צורה מאורכת. עד היום נצפו ב-M66 ארבע סופרנובות, שתיים מהן הגיעו לדרגת בהירות 12 בשנים 1973 ו-1989 ושתיים עמומות יותר נצפו בשנים 1997 ו-2009. M66 נמצאת כ-2.8 מעלות דרומית מזרחית לכוכב θ (תטא) באריה וכ-2.6 מעלות צפונית-מערבית לכוכב ι (יוטא) באריה, מעט מזרחית לקו המחבר את שני הכוכבים. כשליש מעלה ממערב לה נמצאת M65 ו-NGC 3628 נמצאת כשני שלישים מעלה מצפון לה. עם בהירות מדרגה 8.9 נחוץ טלסקופ על מנת לראותה, טלסקופ חובבים מספיק כדי להבחין בה ולראות שצורתה מאורכת מעט, אבל רק בצילום ארוך חשיפה דרך טלסקופ מקצועי ניתן להבחין שזו גלקסיה ספירלית ובאורכה המלא – כ-9 דקות קשת. גודל זוויתי זה ממרחק של 35 מיליון שנות אור שקול לרדיוס של כ-95,000 שנות אור. הזרועות הספירליות של M66 נראות מעוותות, ככל הנראה בהשפעת כוחות הכבידה של הגלקסיות השכנות. גם מרכז הגלקסיה הוא בעל צורה מעוותת ולא עגולה כמו ברוב הגלקסיות הספירליות. ההסחה לאדום של אור הגלקסיה מראה ש-M65 מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-730 קילומטר בשנייה. מדיה וקבצים בנושא M66 בוויקישיתוף M66 באתר SEDS M66, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים A. Escala: A Law for Star Formation in Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 735, Iss. 1, article id. 56, p. 3 (2011)
יורגן פהל

יורגן פהל (בגרמנית: Jürgen Pahl, נולד ב-17 במרץ 1956 בטויכרן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. פהל התפרסם בכך שערק מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית בתקופת מסך הברזל, ביחד עם חברו הכדורגלן נורברט נאכטוואי. פהל שיחק לאחר עריקתו בעיקר באיינטרכט פרנקפורט, עמה זכה בגביע אופ"א ובגביע הגרמני. פהל שיחק במועדון כמי האלה (כיום פ.צ. האלשר) החל משנת 1973, ובעונתו הראשונה במועדון העפיל עמו לליגת העל המזרח גרמנית. פהל נשאר במועדון שתי עונות נוספות. בשנת 1976, פהל עבר לגרמניה המערבית, וחתם באיינטרכט פרנקפורט. לא היה מדובר במעבר קבוצה רגיל. בגרמניה המזרחית היה איסור לחצות את הגבול לגרמניה המערבית בעידן מסך הברזל, ופהל, ביחד עם חברו לכמי האלה, נורברט נאכטוואי, ניצלו הזדמנות שנקרתה בדרכם ככדורגלנים המשתתפים בטורנירים בינלאומיים. באוקטובר 1976 שיחקו פהל ונאכטוואי בנבחרת גרמניה המזרחית עד גיל 21, וטסו לטורקיה על מנת לערוק ממנה לגרמניה המערבית, וכשנחתו בה, חתמו שניהם באיינטרכט פרנקפורט. פהל היה מושעה תחילה לשנה בגין העבירה שביצע, ואחריה שיחק תשע עונות בפרנקפורט, בהן שימש שוער ראשון וערך 152 הופעות. פהל זכה עם איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א בשנת 1980, לאחר ניצחונות במפגשים כפולים מול באיירן מינכן בחצי הגמר ומול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. כעבור שנה, זכה פהל עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן. עד לעונת 1984/85 היה פהל השוער הבכיר בפרנקפורט, ובשתי העונות הבאות איבד את מקומו בהרכב לשוער האנס-יורגן גונדלאך. בשנת 1987 עזב פהל את איינטרכט פרנקפורט וחתם בריזספור הטורקית, שם שיחק שתי עונות, ופרש בשנת 1989 ממשחק פעיל. פהל מתגורר נכון לשנת 2016 בפרגוואי, והוא בעלים של מסעדת קבבים. עם איינטרכט פרנקפורט: גביע אופ"א: 1979/80 הגביע הגרמני: 1980/81 יורגן פהל, באתר Transfermarkt יורגן פהל, באתר WorldFootball.net יורגן פהל, באתר FootballDatabase.eu
סופי

האם התכוונתם ל... סופי, נסיכת בוואריה סופי, דוכסית אדינבורו סופים – זרם מיסטי באסלאם מספר סופי - ראו אינסוף סופיה סוף אישים ששמם הפרטי הוא סופי
קפלר-32

קפלר-32 הוא ננס אדום עם סיווג ספקטרלי של M1V שנמצא במרחק של 988 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים ברבור. לפי תצפיות שערך טלסקופ החלל קפלר בינואר 2012 התגלה שהכוכב בעל רדיוס של 0.53 רדיוסי שמש, מסה של 0.57 מסות שמש וטמפרטורה של כ-3,700 קלווין. ידוע שישנם לפחות שני כוכבי לכת אשר מקיפים את הכוכב. הקטן מביניהם, קפלר b32 מקיף את הכוכב כל 5.90124 יממות והגדול יותר (קפלר c32) אשר מקיף את הכוכב כל 8.7522 ימים. באפריל 2013 הועלתה השערה שישנם עוד שלושה כוכבי לכת אשר מקיפים את הכוכב. מדיה וקבצים בנושא קפלר-32 בוויקישיתוף קפלר-32, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: Kepler-32 VizieR: 2MASS 19512217+4634273 J. J. Swift, J. Asher Johnson, T. D. Morton, J. R. Crepp, B. T. Montet, D. C. Fabrycky & P. S. Muirhead: Characterizing the Cool KOIs IV: Kepler-32 as a prototype for the formation of compact planetary systems throughout the Galaxy ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קפלר-32".
סטאד ז'ופרואה-גישאר

סטאד ז'ופרואה-גישאר הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בסנט אטיין שבצרפת. האצטדיון, אשר מכונה גם "הקדירה" ו"הגיהנום הירוק", משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת סנט אטיין מליגת העל הצרפתית בכדורגל. באצטדיון יש כ-42,000 מושבים. מדיה וקבצים בנושא סטאד ז'ופרואה-גישאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטאד ז'ופרואה-גישאר (בצרפתית) סטאד ז'ופרואה-גישאר, באתר The Stadium Guide סטאד ז'ופרואה-גישאר, באתר World Stadiums ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל צרפתי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האצטדיון החדש של בורדו

האצטדיון החדש של בורדו הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בבורדו שבצרפת. האצטדיון משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת ז'ירונדן דה בורדו מליגת העל הצרפתית וכן לאירוח משחקי רוגבי. במסגרת הסכם חסות על סך 2 מיליון אירו לשנה האצטדיון יקרא עד שנת 2025 'מאטמוט אטלנטיק' על שם חברת הביטוח הצרפתית מאטמוט ועל שם האוקיינוס האטלנטי שלחופיו נושקת העיר בורדו. באצטדיון 42,115 מושבים ובנייתו החלה בשנת 2013 והסתיימה באפריל 2015. מתכנני האצטדיון הם האדריכלים השווייצרים הנודעים ז'אק הרצוג ופייר דה מרון. האצטדיון נחנך ב-23 במאי 2015 בניצחונה 1–2 של בורדו על מונפלייה במסגרת משחק של ליגת העל הצרפתית בכדורגל. האצטדיון נבחר להיות אחד ממתקני יורו 2016 והוא אירח את המשחקים הבאים: מדיה וקבצים בנושא האצטדיון החדש של בורדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האצטדיון החדש של בורדו (באנגלית) האצטדיון החדש של בורדו, ברשת החברתית פייסבוק האצטדיון החדש של בורדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האצטדיון החדש של בורדו, ברשת החברתית אינסטגרם האצטדיון החדש של בורדו, ברשת החברתית LinkedIn האצטדיון החדש של בורדו, סרטונים בערוץ היוטיוב האצטדיון החדש של בורדו, באתר The Stadium Guide האצטדיון החדש של בורדו, באתר World Stadiums ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל צרפתי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנון לסקו

מנון לסקו הוא ספרו המפורסם ביותר של הסופר הצרפתי אבה פרבו. הספר הוא חלקו השביעי של פרבו מתוך שבעת הכרכים של "זכרונותיו והרפתקאותיו של אציל שפרש מן החברה" (Mémoires et aventures d’un homme de qualité). משערים שחלק לא מבוטל מהעלילה מבוסס על הביוגרפיה של המחבר. עלילת הספר מנון לסקו מתרחשת בצרפת ולואיזיאנה במאה ה-18. הסיפור עוקב אחר הגיבור, שבלייה דה גרייה, ואהובתו, מנון לסקו. דה גרייה מגיע ממשפחה עשירה ומיוחסת ולמורת רוחו של אביו הוא מתאהב במנון, שהיא יצאנית העומדת להישלח לגירוש ללואיזיאנה – באותה עת מושבה צרפתית בצפון אמריקה. בעקבות כך הוא מאבד את עושרו ובורח עם מנון לפריז. בפריז, הנאהבים הצעירים נהנים מחייהם המשותפים תוך כדי מאמציו של דה גרייה לספק את רצונותיה היקרים של אהובתו. דה גרייה נאבק כדי לספק את טעמה האנין של מנון למוצרי יוקרה. הוא אוסף כסף על ידי הלוואות מידידו הנאמן טיברג, וממהמרים אותם הוא מרמה. בכמה הזדמנויות, מתאדה העושר של דה גרייה אם על ידי גנבה, או בית שעלה באש, מה שגרם למנון לעזוב אותו לטובת אדם עשיר כי היא לא יכולה לסבול את המחשבה על חיים בעוני. בסופו של דבר היא חוזרת לדה גרייה ויחד הם מחליטים על עזיבה ללואיזאנה. שני האוהבים עוזבים בסופו של דבר לניו אורלינס, שם הם מתיימרים להיות נשואים ולחיות בשלום. אבל כאשר דה גרייה מגלה למושל המושבה כי הוא ומנון אינם נשואים כחוק, והוא מבקש ממנו להשיאם, מחליט המושל בתוקף סמכותו להעניק את מנון לבן אחיו החפץ בה. בייאושו, דה גרייה מזמין את אחיינו של המושל לדו-קרב מכה אותו ומשאיר אותו מחוסר הכרה. דה גרייה חושב שהוא הרג את האיש וחושש מנקמת המושל. בני הזוג בורחים מניו אורלינס לכיוון המדבר של לואיזיאנה, בתקווה להגיע למושבה אנגלית. תלאות הדרך מחלישות את מנון והיא מתה בדרך. דה גרייה האבל קובר אותה במקום ולבסוף הוא חוזר לצרפת עם ידידו טיברג'. עלילת הספר מנון לסקו עובדה ליצירות אופרה, בלט וקולנוע. לא פחות מארבע יצירות אופרה נכתבו בהשראת הספר. המפורסמות שבהן: "מנון לסקו" של פוצ'יני מ-1893, ו"מנון" של מאסנה מ-1884. מספר סרטים בוימו בהשראת הספר, האחרון שבהם הוא משנת 1986 "מאנון 70" בכיכובה של קתרין דנב. הספר תורגם לשפות רבות. תרגום ראשון לעברית בשם "קורות מנון לסקו והאביר דה גרייה - על פי העתקה מדפוס אמסטרדם שנת 1753" תורגם על ידי דב פרמן, ויצא לאור בתל אביב, 1943. תרגום שני לעברית נעשה על ידי עידו בסוק ויצא לאור בתל אביב ב-1987. תרגום ללאדינו נעשה על ידי אלכסנדר בן גיאת מטורקיה ונדפס בדפוס שי"ש בירושלים ב-1905. תרגום ליידיש נעשה על ידי מ. הארטמאן ונקרא – "מאנאן לעסקא - געשיכטע פון א טראגישער ליבע” (היסטוריה של חיים טרגיים). נדפס בוורשה ב-1931. מדיה וקבצים בנושא מנון לסקו בוויקישיתוף מנון לסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)