laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישיבת רנה של תורה

ישיבת רנה של תורה (מכונה גם "ארחות - כרמיאל", או בראשי התיבות רש"ת) היא ישיבה גדולה חרדית ליטאית בכרמיאל שהוקמה על ידי הרב אהרן יהודה ליב שטינמן כסניף לישיבת "ארחות תורה". ראש הישיבה ומייסדה הוא הרב אברהם סטוארט. בכ"ה אדר תשע"א נערך כנס היסוד בבית הגראי"ל שטינמן. באותו מעמד מונה הרב אברהם סטוארט לעמוד בראשות הישיבה. עם תחילת זמן קיץ תשע"א, ראש חודש אייר, הגיעו לישיבה 35 תלמידים שהיוו את גרעין היסוד של הישיבה. הישיבה נכנסה למבנה בית ספר הפלמ"ח לשעבר ברחוב הזית 10 בכרמיאל ושוכנת שם עד היום. ראש הישיבה הוא הרב אברהם סטוארט (חתנו של הרב אליעזר דינר) וראש הקיבוץ הוא הרב ראובן אברמוביץ. המשגיחים הם הרב שמעון עמנואל, הרב אהרון איראם, הרב יהודה רוט והרב יוסף פלונצ'ק. הר"מים הם הרב משה בונים שכטר, הרב אליקים געציל גולדווסר (חתנו של הרב חיים קלופט) והרב יקותיאל פישל (חתנו של הרב יעקב אדלשטיין). הישיבה מנוהלת על ידי הרב יעקב וירז'בינסקי. בהקמת הישיבה למדו בה 35 תלמידים. שנתיים לאחר מכן כבר מנתה הישיבה כמאה תלמידים. נכון ל-2022 לומדים בישיבה כ-500 תלמידים והיא הישיבה השנייה בגודלה בפריפריה, אחרי ישיבת תושיה תפרח. לישיבה מיוחס חלק גדול מההתפתחות החרדית בכרמיאל. בראיון ל"יתד השבוע" אמר רבה של העיר, הרב אברהם צבי מרגלית "הישיבה חוללה שינוי אדיר בעיר". הרב פנחס סירוקה, סגן ראש העיר כרמיאל אמר בראיון למוסף סוכות של יתד: "הישיבה היא העוגן של הקהילה". בתשע"ח ועדת ההקצאות של עיריית כרמיאל הורתה לישיבה לפנות את הבניין, בעקבות כך תושב העיר פתח בעצומה נגד המהלך, בדבריו אמר כי "הישיבה הורידה את רמת האלימות בשכונה והפכה אותה משכונת עוני ופשע לשכונה שאפשר להתהלך בה בביטחון". ביוני 2020 התקיים דיון משפטי שבמהלכו נקבע כי מועד הפינוי ידחה בשנתיים. ביולי 2023 ערכה עיריית כרמיאל מכרז על השימוש בבניין הישיבה. במכרז זכתה עמותת אורחות תורה שאליה שייכת הישיבה. מהישיבה הסתעפה קהילה המורכבת ברובה מבוגרי הישיבה ומונה כ-100 משפחות. מוסדות הקהילה הם כולל אברכים בו לומדים אברכי הקהילה, בית כנסת "תורה ותפילה", תלמוד תורה "כאייל תערוג" ובית ספר "משכנות תמר". רב הקהילה הוא הרב יקותיאל פישל, אחד מהרמי"ם בישיבה. איצלה כץ, ‏מי פחד מראש ישיבת סלבודקא והנס במהלך השייט בכנרת • 'מעייריב', באתר כיכר השבת, 10 באוגוסט 2023 ישיבת רינה של תורה, באתר עולם התורה משה ויסברג, עצומה חילונית מפתיעה: לא לסגירת הישיבה, באתר בחדרי חרדים, 14 באוגוסט 2018 משה צבי, 'אורחות תורה' סודה של מעצמה, יתד השבוע, כ"ב בכסלו תשפ"ב, עמ' 42-44 משה ויסברג, חתונת נכדת הגאב"ד הגר"א דינר בת ראש הישיבה הגר"א סטוארט, באתר בחדרי חרדים, 26 בפברואר 2023 שאול כהנא, ‏אבל ביישוב רכסים: מרת עדינה פלונצ'ק ע"ה, באתר כיכר השבת, 7 ביולי 2019 מ. ברגר, הגאון הגדול רבי יעקב אדלשטיין זצוק"ל, יתד נאמן, כ"ח שבט תשעז, עמ' 14 בנימין י. רבינוביץ, יומנציפאלי, יתד השבוע, ט"ו בסיון תשע"ג, עמ' 46-47 חזקי שטרן, כך נפתח 'זמן אלול' בישיבת 'רינה של תורה' | תיעוד, באתר כיכר השבת, ‏22 באוגוסט 2023 מ. גרין, ויעשו כולם פריפריה אחת, יתד השבוע, חול המועד סוכות תשפ"ב, עמ' 10-26 ישראל הלוי, עולם הישיבות של הרב שטיינמן זצ"ל, המבשר קהילות, י"ט בכסלו תשפ"ב, עמ' 14-17 משה צבי, בית נאמן בכרמיאל, יתד השבוע, חול המועד סוכות תשפ"ב, עמ' 96-99 יוסי שטארק, השופט מתח ביקורת על היועמ"ש ודחה את מועד פינוי הישיבה, באתר בחדרי חרדים, 6 ביוני 2021 ר. גיל, בשורת הפריפריה - תחנה מס' 1: כרמיאל, יתד השבוע, י"ט באייר תשע"ח, עמ' 30-33
אימרה הולו

אימרה הולו (במקור עד 1917 הירשברג, בהונגרית: Holló Imre;‏ בלשגיארמט, 22 ביולי 1906 – בודפשט, 20 ביולי 1971) היה מהנדס הונגרי, המהנדס הראשי של נורות ליבון וחשמל מאוחדת, זוכה פרס המדינה (1970) (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום). אימרה הירשברג נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית כילדם השלישי של פילפ הירשברג (1870–1940) מסגר, ושל אידה פריש (1871–1940). הוא למד בבית הספר התיכון המלכותי ההונגרי הממלכתי בעיר הולדתו. לאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר לתעשייה עליונה ובאקדמיה הטכנית וקיבל תואר מהנדס. מ-1930 עבד כמהנדס מכונות ולאחר מכן כמהנדס של אחד המפעלים בנורות ליבון וחשמל מאוחדת. בתקופת מלחמת העולם השנייה נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). משנת 1945 השתתף בבנייה מחדש של חברת מנורת ליבון וחשמל מאוחדת, התחלת ייצורה והקמת ייצור מכונות. משנת 1953 הוא היה המהנדס הראשי של מפעל המכונות טכנולוגיות ואקום (Vakuumtechnikai Gépgyár). בשנת 1970 הוענק לו פרס המדינה על עבודתו ביצירת מכונות טכנולוגיות ואקום, קווי מכונות ומפעלים. אשתו הייתה מגדולנה לזאר (1915–2011), עמה ערך החתונה האזרחית בבלשגיארמט ב-1938 (היה חובה להתחתן אזרחית) והחופה נערכה בבית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט. נולד להם ילד אחד, מיהאי הולו (1945). הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (3C-2-6) מכשירי מדידה ומדידה (בודפשט, 1949) טכנולוגיית ייצור ומדידה מכנית עדינה (בודפשט, 1952) שרטוט מקדים בתעשייה המכונות (בודפשט, 1952) מכשירי מדידה ומדידה בתעשיית המכונות (בודפשט, 1952) מכונות טכניקת ואקום (בודפשט, 1954) פרס המדינה (1970) Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002) "Holló (Hirschberg) és Lázár család". www.balassagyarmatizsidosag.hu. נבדק ב-2021-06-23. (משפחת הולו (הירשברג) ולזאר נתונים ותצלומים מההיסטוריה של הולו (הירשברג) ומשפחת לזאר). Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) אימרה הולו באתר Arcanum מפעל המכונות בטכנולוגיית ואקום Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 60107/1917. Forrás: MNL-OL 30795. mikrofilm 1059. kép 1. karton "Születési bejegyzése a balassagyarmati polgári születési akv. 131/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-23. "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi állami halotti akv. 2059/1971. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-06-23. "Elhunyt Holló Imre". Magyar Nemzet. 1971-07-24. נבדק ב-2021-06-23. Akadémiai Közlöny, 1970. április 17. (19. évfolyam) 6. szám
רשימת המושלים היהודים של אוסטרליה

היו מספר יהודים שנכנסו לתפקיד המושל של אחת המדינות או המושל הכללי של אוסטרליה. תפקיד זה הוא כנציגו של המלך באוסטרליה. יהדות אוסטרליה רשימת חברי הפרלמנטים היהודים באוסטרליה (אנ') "The Jews in Australia". Israel & Judaism Studies (IJS). Retrieved 8 April 2021. "Governor Linda Dessau". J-Wire. 5 July 2015. Retrieved 8 April 2021. Wilson, Paul D., "Cultural Advice", Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University, retrieved 8 April 2021 Huxley, John (14 December 2007). "Recipients of governor's pleasure farewell Samuels with laughter". The Sydney Morning Herald. Retrieved 8 April 2021.
עונת 2022 בגביע הליגות

עונת 2022 גביע הליגות היא מהדורת משחקי ידידות של גביע הליגות, תחרות כדורגל שנתית בין קבוצות מליגת ה-MLS ומליגת העל המקסיקנית בצפון אמריקה. המהדורה כללה חמישה משחקים בין קבוצות MLS לקבוצות מקסיקניות, המשחקים נערכו באוגוסט ובספטמבר 2022. המהדורה שימשה כתחליף חד-פעמי לגביע הליגות המתוכנן לשנת 2022, שלא התקיים עקב עומס משחקים ממונדיאל 2022 של פיפ"א וגורמים אחרים. בטורניר השתתפו כ-8 מועדונים מה-MLS ומליגת העל המקסיקנית.
ארוכי כנף

ארוכי כנף או זְנַב-עַקְרַבָּאִים (שם מדעי: Mecoptera; מילולית: "mecos": ארוך ו-"ptera": כנף) היא סדרה של חרקים בעלי גלגול מלא הנחשבים לקרובי הזבובאים והפרעושים והם בעלי תפוצה גלובלית, אם כי נפוצים יותר לאורך אירואסיה ואפריקה יותר מאשר באמריקה ובאוסטרליה ולכמה איים כלל לא הגיעו. ישנם יותר מ-600 מינים בסדרה, אם כי לעיתים מפרידים את בני הסדרה לקבוצות קטנות יותר. הסדרה תוארה למדע בידי החוקר אלפאוס ספרינג פקארד (אנ') ב-1886. חרקים אלה בעלי גוף מוארך עם ראשים גדולים בעלי לסתות חזקות וחרטום חד, כנפיהם גדולות ודומות לכנפי בריומאים ורגליים פסוקות ביעילות כשבקצה בטנם ישנו עוקץ כשל עקרב, אם כי ללא ארס. והם מגיעים לאורך של 2 ל-35 מ"מ ורבים מהם טורפים של פרוקי-רגליים אחרים היכולים לעוף ביעילות, אם כי חלקם גם אוכלי נבלות או יונקי צוף. משפחה Apteropanorpidae משפחה Boreidae משפחה Choristidae משפחה Choristopsychidae - נכחדה משפחה Englathaumatidae - נכחדה משפחה Eomeropidae משפחה Meropeidae קבוצה Mesopsychoidea - נכחדה משפחה Aneuretopsychidae משפחה Mesopsychidae משפחה Nedubroviidae משפחה Pseudopolycentropodidae משפחה Nannochoristidae קבוצה Panorpoidea משפחה Australochoristidae - נכחדה משפחה Austropanorpidae - נכחדה משפחה Cantabridae - נכחדה משפחה Dinopanorpidae - נכחדה משפחה Eorpidae - נכחדה משפחה Holcorpidae - נכחדה משפחה Orthophlebiidae - נכחדה משפחה Panorpidae משפחה Panorpodidae משפחה Protorthophlebiidae - נכחדה משפחה Worcestobiidae - נכחדה משפחה Permochoristidae - נכחדה קבוצה Raptipedia משפחה Bittacidae משפחה Cimbrophlebiidae - נכחדה סדרה פרעושים (Siphonaptera) ? מדיה וקבצים בנושא ארוכי כנף בוויקישיתוף ארוכי כנף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ארוכי כנף, באתר ITIS (באנגלית) ארוכי כנף, באתר NCBI (באנגלית) ארוכי כנף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארוכי כנף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארוכי כנף, באתר GBIF (באנגלית)
יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים

יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים (באנגלית: The Princess Diaries 2: Royal Engagement) הוא סרט המשך ללהיט שובר הקופות "יומני הנסיכה" מבית היוצר של דיסני. הסרט בוים על ידי גארי מרשל ונכתב על ידי שונדה ריימס. בסרט מככבות: ג'ולי אנדרוז ואן האת'וויי. הסרט יצא בארצות הברית ב-11 באוגוסט 2004. הסרט ממשיך את עלילת הסרט הקודם. לאחר סיום לימודיה בקולג', מיה (אן האת'וויי) עוברת להתגורר עם סבתה בארמון בממלכה הבדיונית ג'נוביה. מיה חוגגת את יום הולדתה ה-21, וצפויה לרשת את המלוכה בעוד כמה חודשים, אך עליה להינשא קודם. מיה מתארסת לאנדרו ג'קובי, דוכס מאנגליה, והם צפויים להתחתן בקרוב. העלילה מסתבכת כשרוזן מרושע, בשם הרוזן מרבי, מנסה להמליך את אחיינו, לורד דברו, במקום מיה. מיה ולורד דברו נפגשים בנשף יום הולדתה ה-21, ורוקדים. לורד דברו אינו מציג בפניה את זהותו האמיתית. במהלך הסרט השניים מתאהבים, אך מיה לא רוצה להנשא לו כדי להיות מלכה. היא פונה לממשלה ומבקשת לשנות את החוק על מנת לאפשר לה להפוך להיות מלכה ללא נישואין. הממשלה מאשרת לה את הבקשה. אן האת'וויי – מיה ג'ולי אנדרוז – המלכה קלאריס הקטור אליזונדו – ג'ו הת'ר מטרזו – לילי מוסקוביץ ג'ון ריס-דייוויס – לורד מברי כריס פיין – ניקולס קאלום בלו – אנדרו ג'קובי קתלין מארשל – שרלוט קאטאווי קים תומסון – אלזי קנוורת'י באוקטובר 2024, פורסם כי אן האת'וויי תשוב לגלם את דמותה בסרט "יומני הנסיכה 3". הבמאית של הסרט השלישי תהיה אדל לים, אשר כתבה את הסרט "ריה והדרקון האחרון" וביימה את הקומדיה "נסיעה שמחה". האת'וויי אישרה את חזרתה לסרט באמצעות פוסט באינסטגרם. דברה מרטין צ'ייס תהיה המפיקה של "יומני הנסיכה 3". מפיקות נוספות יהיו נאיה קוקוקוב ומליסה סטאק, כאשר פלורה גריסון כותבת את התסריט. שחקנים מהקאסט המקורי של הסדרה טרם אושרו לסרט השלישי. ג'ולי אנדרוז התבטאה שהיא לא בטוחה כיצד היא תתאים לסרט השלישי. אתר האינטרנט הרשמי של יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר נטפליקס "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר AllMovie (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר Metacritic (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר אידיבי "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Dessi Gomez, Anne Hathaway Returns For ‘Princess Diaries 3’: “Miracles Happen”, Deadline Hollywood, ‏4 October 2024
עמי שפרן

עמי (עמיקם) שפרן (נולד ב־9 בספטמבר 1954) הוא אלוף במילואים בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף התקשוב. עמיקם הוא בנו של הרב מנחם שפרן ונכדו של הרב בצלאל זאב שפרן. אחיו הוא הרב יגאל שפרן. בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. עמי שפרן התגייס לצה"ל ב-1972 לחטיבת גולני ובהמשך הגיע לחיל הקשר והאלקטרוניקה. שפרן לחם במלחמת יום הכיפורים וב-1976 שימש כפרויקטור במערך הטכנולוגי באגף המודיעין. ב-1987 מונה לראש ענף תקשורת ומחשוב במחלקת מחקר ופיתוח באגף המודיעין, וב-1991 מונה לראש המחלקה. ב-1995 שימש כפרויקטור במינהל למחקר, פיתוח אמל"ח ותשתית טכנולוגית (מפא"ת). ב-1996 מונה לנציג מחקר ופיתוח בנציגות משרד הביטחון בוושינגטון. ב-1998 מונה לעוזר הרמטכ"ל. ב-2002 מונה לראש היחידה למחקר ופיתוח (מו"פ) במפא"ת, ומספר חודשים לאחר מכן, מונה לראש מטה משרד הביטחון. ב-8 ביוני 2006 אישר שר הביטחון עמיר פרץ, בהמלצת הרמטכ"ל, רב-אלוף דן חלוץ, את מינויו של שפרן לתפקיד ראש אגף התקשוב והוא החליף בתפקיד את אלוף אודי שני בנובמבר 2006. מילא תפקיד זה עד אוקטובר 2011. החל מנובמבר 2013 עומד שפרן בראש המרכז לחדשנות בסייבר באוניברסיטת אריאל בשומרון. במאי 2014 מונה לחבר הוועדה לבחינת תקציב הביטחון ("ועדת לוקר"), שהגישה המלצותיה ביולי 2015. כמו כן, מאז 2017 מכהן כדירקטור חיצוני וכחבר ועדת הביקורת בפז חברת הנפט. כמו כן, מכהן כדירקטור בשורה של חברות נוספות, בהן אימאג'סאט אינטרנשיונל, קומיוניטייק טכנולוגיות בע"מ, אויגילו בע"מ, אל סייט בע"מ ו-אורורה סטאר בע"מ. שפרן גם נמנה עם המייסדים של שותפות מחקר ופיתוח נייטיב אלפא שהוקמה לשם השקעה בחברות הזנק בתחום הסייבר ותכננה הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב במרץ 2021 אך לבסוף ביטלה את ההנפקה. שפרן נשוי ואב ל־5 ילדים, מתגורר ברעננה. מדיה וקבצים בנושא עמי שפרן בוויקישיתוף אמיתי זיו, האלוף עמי שפרן: "צה"ל יהיה בין הצבאות הראשונים המיישמים טכנולוגיית WiMax", באתר TheMarker‏, 10 באוגוסט 2008. מאיר אורבך, "במלחמת הסייבר, צה"ל הוא המטרה מספר אחת של כל גופי הטרור", באתר כלכליסט, 12 בינואר 2011. אמיר בוחבוט‏, 38 שנה אחרי, יש ללמוד מלקחי מלחמת יום כיפור, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2011. עמוס הראל, שני אלופים חדשים בצה"ל: עידו נחושתן ועמי שפרן, באתר הארץ, 8 ביוני 2006. מרכז לחדשנות בסייבר באוניברסיטת אריאל בשומרון כתב הצבעה בעניין מינויו של עמיקם שפרן כדירקטור חיצוני בחברת פז חברת נפט, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, מיום 2 בנובמבר 2017 אביב לוי, ‏אלוף הסייבר לא קרא את האיום: נכשלה הנפקת נייטיב אלפא שהוביל עמי שפרן, באתר גלובס, 14 במרץ 2021
כאילו כלום לא קרה

כאילו כלום לא קרה הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1999 בבימויה של איילת ברגור, עם אסי דיין, רבקה נוימן וסיון שביט בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בידי נועה ברנר והוא עוסק במשפחה שבנם החייל מעורב בפיגוע בצומת בית ליד ושעות המתח עד לבירור מצבו, חושפות את היחסים המורכבים בין בני המשפחה. נועה ברנר זכתה לציון לשבח על התסריט ורבקה נוימן זכתה בציון לשבח לשחקנית בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 1999. הסרט הוצג במסגרת "ראשון בדרמה" בערוץ 3 בכבלים. הוא מוקדש לסרן זיו ברגור אחיה של הבמאית שנפל במילוי תפקידו שנה וחצי לאחר הפיגוע בבית ליד. סגן זיו גונן (גיא לואל) עומד לחזור ליחידתו. הוא נפרד מאמו נילי (רבקה נוימן) ומאחיו שי (טל קפיטולניק) ומצטרף לאביו גיורא (אסי דיין) שאמור להסיעו לצומת בית ליד. הוא מבקש מאביו להורידו בצומת מורשה משם יעלה על טרמפ לצומת בית ליד וגיורא מסכים. גיורא ממשיך בנסיעה ושומע ברדיו על פיגוע בצומת בית ליד. הוא עושה פניית פרסה לכיוון הצומת הזאת אך נעצר בפקק של כלי רכב ונאלץ לחזור הביתה. זיו לא עונה לו בביפר. בבית מעביר גיורא את חששותיו לנילי. נילי מזעיקה את בתם עינת (סיון שביט) והן מתחילות להתקשר לתחנות מידע בבתי חולים אך שמו של זיו לא מופיע שם. השכנה דורית (חנה דרורי) מנסה לעודד את נילי. גם לה יש בן, ארז, המשרת בצה"ל. לדירה מגיע גם אורן (דני שטג), ידיד ותיק של עינת שמנסה לעזור למשפחה ועינת מתייחסת אליו בתחילה בקרירות. נילי מאשימה את גיורא בכך שלא הסיע את זיו עד לצומת בית ליד כי אז היה מגיע לשם לפני הפיגוע. היחסים במשפחה מתערערים. נילי נוסעת למכון לרפואה משפטית ועינת משוטטת בחצר הבית ומבחינה בשני חיילים שמגיעים לבית ועולים במדרגות. היא בטוחה שהם באים לבשר על זיו אבל הם באים דווקא לדורית לבשר על ארז. לבסוף היא מבחינה בחצר בזיו ששוטף עצמו במים מכל הלכלוך שספג בפיגוע ומתנפלת עליו ברגשות של זעם ואהבה. כל המשפחה חוגגת כשבטלוויזיה מדווחים על הלוויות ההרוגים. נילי מפילה את גביע היין ומכתימה את המפה אך מרגיעה את כולם כי "שום דבר לא קרה"... "כאילו כלום לא קרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כאילו כלום לא קרה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית כאילו כלום לא קרה, באתר יוטיוב כאילו כלום לא קרה, באתר אידיבי
ארכימדס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ארכימדס – מדען ביוון העתיקה בורג ארכימדס – מכונה המשמשת לשאיבת מים ממקווה מים נמוך חוק ארכימדס – חוק פיזיקלי בסיסי בהידרוסטטיקה ארכימדס (אונייה, 1838) – אוניית הקיטור הראשונה בעולם שהונעה על ידי מדחף
מאיה קופשטיין

מאיה קופשטיין (2 ביולי 1975 – 22 בינואר 1995) הייתה חיילת בצה"ל, שנהרגה בפיגוע בצומת בית ליד. במהלך הפיצוץ הראשון היא לא נפגעה, וחשה לעזרת הפצועים, אך אז אירע פיצוץ שני בו מצאה את מותה. על תפקודה באירוע זכתה בצל"ש אלוף ממשה קפלינסקי, אלוף פיקוד המרכז בשנת 2003. מאיה קופשטיין נולדה בירושלים ב-2 ביולי 1975 לאיתן ואירית, הבכורה מארבעה ילדים. היא סיימה תיכון בבית הספר רנה קאסן בירושלים במגמת סוציולוגיה. בנעוריה הייתה פעילה בתנועת הצופים והתנדבה למגן דוד אדום. עם סיום הלימודים בתיכון, בנובמבר 1993, התגייסה קופשטיין לצה"ל. בצבא עברה הכשרה כאלחוטנית בחיל הקשר. היא שירתה כמדריכת קשר של טירונים בחטיבת הצנחנים. ערך מורחב – הפיגוע בצומת בית ליד ביום ראשון ה-22 בינואר 1995, הייתה קופשטיין בדרכה לבסיס בו שרתה. היא המתינה להסעה בצומת בית ליד כשמחבל מתאבד התפוצץ במקום עם מטען רב עוצמה. בפיצוץ הראשון לא נפגעה קופשטיין, היא מיהרה לסייע לפצועים, אך באותו הרגע הגיע מחבל נוסף ופוצץ אף הוא מטען. בפיצוץ השני נהרגה קופשטיין יחד עם עוד 8 חיילים ואזרח. בסך הכל נהרגו בפיגוע 22 חיילים ואזרח. היה זה אחד הפיגועים הקשים שידעה מדינת ישראל והפיגוע הכפול הראשון בתולדותיה. קופשטיין נקברה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. לאחר מותה הועלתה לדרגת סמל. משפחתה הנציחה את זכרה במספר דרכים: תרומת ספרים לבית כנסת בירושלים; ייסוד עמותה המעניקה מלגות לתלמידים מבית הספר "רנה קאסן", שמטפלים בילדים נכים; הקמת גן ציבורי בירושלים לזכרה, ושיפוץ גן המשחקים במוסד "אלווין" בירושלים שבו שוהה אחותה, עדי, הנקרא על שמה. בני משפחות החללים הקימו את "העמותה להנצחת חללי בית ליד – צומת השרון", עמותה שפועלת להקמת אתר הנצחה ליקיריהם. תלמידי בית-הספר היהודי "אפשטין", באטלנטה שבארצות הברית, נטעו עץ ב"יער הילדים" לזכרם של קופשטיין ושל החללים האחרים. הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחתה: "מאיה שירתה כמדריכת קשר בבסיס האימונים של חטיבת הצנחנים ותוארה על ידי מפקדיה כחיילת אחראית, שמילאה את תפקידה במסירות וביסודיות, הדריכה באופן מקצועי את טירוני הצנחנים ואף לעיתים את מפקדי הצנחנים, להשתלבות בקורסים הפיקודיים". במכתב תנחומים כתב מפקד היחידה: "שירותה המסור והאכפתי היה מופת לכולם. ...מאיה הייתה אהודה בקרב חיילי וחיילות הפלוגה, וחיוכה, כמו גם תלתליה האדמוניים, לא יישכחו מאתנו". בינואר 2003 העניק אלוף פיקוד מרכז, משה קפלינסקי, לסמלת מאיה קופשטיין ציון לשבח, שנמסר למשפחתה "על חירוף נפש, מימוש ערך הרעות תוך סיכון עצמי, אומץ לב, גילוי תושייה והיותה מופת ודוגמה". סמל מאיה קופשטיין ז"ל, באתר הגבורה "יום הזיכרון הוא הזדמנות מצוינת לזכור ולהזכיר נשים שנפלו על הגנת המדינה", באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2023 עדי הגין, יזכור עם ישראל את בנותיו ובניו, באתר onlife קורות החיים של מאיה קופשטיין, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
סר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סר – תואר כבוד אישים: ז'אן-פייר סר – מתמטיקאי צרפתי חדוה סר – אמנית ישראלית שר סאר
מרי היילר

מרי היילר, באנגלית: Mary Hayllar לימים מרי ווטקינס וולס (1862–1950) הייתה אמנית בריטית ממשפחה שכללה חמישה ציירים מוכשרים. בהנהגת אביהם, היא ואחיותיה הוכשרו במיומנויות שראו אותן מוצגות באקדמיה המלכותית. מרי היילר נולדה ב-1862 בכיכר מקלנבורג, בלונדון, לג'יימס היילר ולאלן פיבי. אביה היה צייר מיומן ועם הזמן היו לה שמונה אחים - ארבע אחיות וארבעה אחים. הם גרו בקאסל פריורי בוולינגפורד ואביה סידר להם שיעורי ציור החל בשעה עשר וכלה בארבע. הציורים שלהם היו של האנשים, המקומות והסצנות שסביבם. הבנות נהנו גם מחיים עשירים בטניס, גינון וציור. היא ואחיותיה למדו לשחות ולחתור. אביה ושלוש מאחיותיה הציגו ציורים רבים באקדמיה המלכותית. הציורים הראשונים של מרי וג'סיקה שהוצגו היו בשנת 1880. הציור של ג'סיקה נקרא "הולכת לדודים שלי" והציור של מרי נקרא " לילד הטוב". אביה הציג שם לראשונה שלושים שנה לפני כן וכולן המשיכו כאשר הצטרפו אליהם אחיותיה אדית ב-1882 וקייט ב-1885. מרי הייתה הפחות פורייה מבין האחיות האמניות שכן ציוריה של ילדים וסצינות ביתיות היו רק באקדמיה עד 1885. ציוריה הנדירים ידועים משולחנות תה עמוסים, הם נכללים בסדרות כמו ״מסיבת טניס״. בסך הכל היא ציירה כ-24 ציורים בתקופת הציור שלה שנמשכה כחמש שנים. מרי נישאה להנרי ווטקינס וולס ב-1887 והפסיקה להציג ציורים. היא עזבה את בית המשפחה אבל לא את ווליגפורד. היא וילדיה מופיעים בציורי אחיותיה. בעלה היה ראש עיריית וולינגפורד בשנת 1902. הם העסיקו תשעה משרתים ואחד מהם דיווח מאוחר יותר שבביתם היו הרבה ציורים אבל מרי מעולם לא ציירה. נהוג לחשוב שמרי חשבה שהיא למדה היטב אך היא לא אמנית מוכשרת. היא מתה ב-1950. הציור שלה של עונת הטניס של הדשא נמצא בגלריה לאמנות של סאות'המפטון. למרי היילר ולהנרי היו שישה ילדים. דורה ווטקינס נולדה ב-1886 והנרי מוריס נולד ב-1888. בתה השנייה, מיוריאל, נולדה ב-1891, ב-1913 היא נישאה לרופא. ביאטריס הייתה הילדה הרביעית שלה שהפכה לביטיס ליל והילדה החמישית שלה ג'ויס מרי הפכה לג'ויס מרי לילי. בנה האחרון, גיא, נולד ב-1903. מדיה וקבצים בנושא מרי היילר בוויקישיתוף Matthew, H. C. G.; Harrison, B., eds. (2004-09-23), "Hayllar Family", The Oxford Dictionary of National Biography, Oxford: Oxford University Press, "CLARA". web.archive.org. 2018-08-20 "Henry Maurice Watkins Wells — Magdalen War Memorial". slowdusk.magd.ox.ac.uk. Graves, Algernon (1905). The Royal Academy of Arts; a complete dictionary of contributors and their work from its foundation in 1769 to 1904. University of California Libraries. London: H. Graves and co., ltd "Leicester Galleries | A Bit of Sunlight" "A VISION OF ARCADIA – AN IMPORTANT ENGLISH PRIVATE COLLECTION". Sotherby's. 2022. Hayllar, Mary Gabrielle (2012). Framing the Hayllar Sisters: a multi-genre biography of four English Victorian painters (Thesis thesis). UNSW Sydney. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרי היילר".
ההרפתקה הגדולה של ברני

ההרפתקה הגדולה של ברני (באנגלית: Barney's Great Adventure) הוא סרט הרפתקאות, קומי ומוזיקלי אמריקאי לילדים, המבוסס על סדרת הטלוויזיה "החברים של ברני". הסרט נוצר על ידי שריל ליץ' ודניס דשאזר, בוים על ידי סטיב גומר ונכתב על ידי סטיבן ווייט. הסרט הופץ במקור לראשונה בבתי הקולנוע ב-27 במרץ 1998 על ידי PolyGram Filmed Entertainment אֵירוֹפָּה. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי בשנת 1999 על ידי אולפני אלרום. אורך הסרט הוא כ-70 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית. העלילה מספרת על ברני וחבריו בובה בון, קודי, אבי ומרסלה, היוצאים עם אחרי הביצה המסתורית שבתוכה מגשים חלומות. לאחר שנודע שהביצה היא בונה חלומות, ברני והחבורה חייבים להחזיר את הביצה לאסם לפני שהיא בוקעת. הדיבוב העברי ביום על ידי שרון כהן באולפני אלרום. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי יורם יוספסברג, שמחה ברבירו, דני שגב ושרון כהן. "ההרפתקה הגדולה של ברני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ההרפתקה הגדולה של ברני", באתר נטפליקס "ההרפתקה הגדולה של ברני", באתר AllMovie (באנגלית) "ההרפתקה הגדולה של ברני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ההרפתקה הגדולה של ברני", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ההרפתקה הגדולה של ברני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ההרפתקה הגדולה של ברני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ברנרד קורטואה

ברנרד קורטואה (בצרפתית: Bernard Courtois;‏ (8 בפברואר 1777 – 27 בספטמבר 1838) היה כימאי צרפתי שגילה את היוד. אביו היה יצרן אשלגן חנקתי, אחד ממרכיבי אבק השרפה. באותו זמן הייתה צרפת במלחמת נפוליאון וצריכת אבק השריפה גברה. לצורך הפקתה בודד אשלגן חנקתי מאצות ים שנשרפו, נשטפו במים והושרו בחומצה גופרתית. היוד נתגלה בטעות: כאשר הוסיף ברנרד בשנת 1811 עודף חומצה גופרתית, נפלט גז סגול, שהתעבה והתגבש כשנגע במשטחים קרים. ברנרד סבר שזהו יסוד חדש. לאחר שנתן לחבריו (שארל ברנר, ניקולא קלמנט, ז'וזף לואי גה-ליסאק ואנדרה מרי אמפר) דגימה מהיסוד החדש, הם החלו במחקר. ב-1813 נתן אחד החוקרים דגימה מהחומר להאמפרי דייווי, שהבחין בדמיון לכלור. מאוחר יותר שלח האמפרי דייווי מכתב לחברה המלכותית בלונדון והודיע להם שזיהה יסוד חדש, דבר שמאוחר יותר גרם לוויכוח בין החוקרים. קורטואה הוכר על ידי האמפרי דייווי וז'וזף לואי גה-ליסאק כמגלה האמיתי של יוד. הוא התחיל לייצר יוד איכותי ומלחיו בשנת 1822. בשנת 1831 הוענק לו 6,000 פרנק כחלק מפרס מונטיון (אנ') על ידי L'Academie royale des sciences בשל הערך הרפואי של יסוד זה. הוא סבל מקשיים כלכליים עד סוף חייו ומת ב-27 בספטמבר 1838. הוא היה בן 61 ולא נותרו לו נכסים עבור אלמנתו או בנו. בשנת מותו, כתב העת Journal de chimie médicale ציין את מותו תחת הכותרת "הספד": "ברנרד קורטואה, מגלה היוד, מת בפריז ב-27 בספטמבר 1838, והותיר את אלמנתו ללא הון. אילו, עם גילוי זה, קורטואה היה מוציא תעודת המצאה, הוא היה בעל אחוזה גדולה." מדיה וקבצים בנושא ברנרד קורטואה בוויקישיתוף ברנרד קורטואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)