laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתיו גריסוולד

מתיו גריסוולד (באנגלית: Matthew Griswold‏; 25 במרץ 1714 – 28 באפריל 1799) היה המושל ה-17 של קונטיקט בין השנים 1784 ל-1786. הוא גם שימש כסגן המושל ה-21 (והראשון מאז הקמת המדינה). הוא גם היה השופט העליון של בית המשפט העליון, במהלך המהפכה האמריקאית (1769–1784). מתיו גריסוולד נולד ב-25 במרץ 1714 בליים, מושבת קונטיקט, והיה בנם הבכור של ג'ון גריסוולד, פוליטיקאי ובעל אדמות, ושל האנה (לי) גריסוולד. הוא היה הדור הרביעי למשפחתו שחי בקונטיקט; משפחת גריסוולד היגרה לשם מאנגליה ב-1639. דרך אמו, הוא היה קשור למשפחת דהוולף. בני משפחת גריסוולד היו אחת המשפחות העשירות והמכובדות בליים; כמה מבני המשפחה כיהנו בתפקידים ציבוריים בקונטיקט במשך הדורות. באמצע שנות ה-20 לחייו החליט ללמוד משפטים. לאחר מכן הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בניו לונדון בשנת 1742 ופתח משרד בליים. רבים מהתיקים המשפטיים שלו עסקו בהסדר עיזבונות וגביית חובות. הוא הפך גם למורה אהוב ומוערך למשפטים ובמהלך השנים פיתח את אחד האוספים הראשונים והמשובחים של ספרי משפטים בקונטיקט. הוא התחתן עם בתו של סגן המושל דאז, רוג'ר וולקוט, אורסולה ב-10 בנובמבר 1743, והוליד איתה שבעה ילדים. בנם, רוג'ר גריסוולד, הפך מאוחר יותר גם למושל קונטיקט. בנוסף, מתיו גריסוולד היה גיסו של אוליבר וולקוט וארוסטוס וולקוט. המוניטין שלו כעורך דין הוגן וחרוץ זיכה את גריסוולד במינוי עורך דינו של המלך למחוז ניו לונדון. עורך דינו של המלך ייצג את האינטרסים של אנגליה ומושבותיה בבית המשפט. העובדה שגריסוולד כיהן בתפקיד זה למעלה מ-30 שנה עומדת כעדות הן ליכולתו כעורך דין והן להגינותו. פרקטיקת עריכת הדין העמוסה של גריסוולד הותירה חלק ניכר מהניהול של בלאק הול לאורסולה. גריסוולד נבחר לאספה הכללית של קונטיקט ב-1748, ובין 1751 ל-1759. לאחר מכן הוא נבחר למועצת העוזרים, כיהן מ-1759 עד 1769. גריסוולד ושמונה חברי מועצה נוספים הפגינו התנגדות לחוק הבולים משנת 1765 כאשר המושל תומאס פיץ' נדרש להישבע לתמוך בו. גריסוולד הפך לחבר בבני החירות, אשר מחו בפומבי על חוק הבולים. בכל אחת מהשנים מ-1769 עד 1784, הוא נבחר לסגן מושל קונטיקט. בתפקיד זה כיהן גם כשופט העליון של בית המשפט העליון. במהלך תקופה זו, הוא דאג לחינוך, והיה חבר בוועדה להוראה משופרת במכללת ייל. ייל העניקה לו תואר דוקטור למשפטים בשנת 1779 כהוקרה. גריסוולד היה תומך נלהב של מטרת המתיישבים במהלך המהפכה האמריקאית. הוא שירת בוועדות רבות שפיקחו על תנועות חיילים, מינויים צבאיים, אספקה והגנה; הוא התמקד במיוחד בהגנה על ספינות אמריקאיות ועל קו החוף של קונטיקט. לפי האגדה המשפחתית, גריסוולד התחמק פעמיים מחיילים בריטים כשחיפשו אחריו, יעד חשוב, בביתו שלו. לאחר תום המלחמה, גריסוולד נבחר להיות מושל בשנת 1784 על ידי האספה הכללית, לאחר שלא הצליח לקבל רוב קולות בבחירות הרגילות. הוא נבחר מחדש ב-1785, אך אז הפסיד לסמואל הנטינגטון ב-1786. בשנת 1788, כציר מליים, הוא הפך לנשיא ועידת קונטיקט לאשרור חוקת ארצות הברית החדשה. מאוחר יותר ב-1788 נפטרה אורסולה גריסוולד, ומתיו גריסוולד פרש מהחיים הציבוריים. גריסוולד המשיך לנהל את אחוזתו המשפחתית, בלאק הול, עד מותו ב-28 באפריל 1799. הוא קבור בבית הקברות דאק ריבר, אולד ליים, מחוז ניו לונדון, קונטיקט. גיסו היה הכומר ג'ונתן פרסונס, אביו של הגנרל סמואל הולדן פרסונס. אחותו שרה גריסוולד הייתה אמו של ג'יימס הילהאוס. מתיו גריסוולד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Matthew Griswold". Connecticut State Library. נבדק ב-23 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
אנדרטת נירים

אנדרטת נירים, הקרויה גם אנדרטת דנגור, היא אנדרטה לזכר קרב נירים שנערך ב-15 במאי 1948, הנמצאת ליד קיבוץ סופה, במקום שבו הוקם לראשונה קיבוץ נירים במוצאי יום הכיפורים תש"ז (6 באוקטובר 1946) במסגרת עליית 11 הנקודות להתיישבות בנגב. בקרב נהרגו שמונה ממגיני נירים, והם מונצחים באנדרטה. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יחיאל ערד בשיתוף האמן אריה סרטני שהתמחה בתבליטי בטון. אבן פינה לאנדרטה הונחה ביוני 1983 והיא נחנכה בשנת 1985. היא בנויה בצורת בית הביטחון עם מרפסת בולטת על הגג. על הקיר יש כתובת גדולה, שהייתה לסמל לעמידת היישובים בכלל ונירים בפרט - לא הטנק ינצח כי אם האדם, כתובת שנשארה על קיר צריף האוכל ההרוס. במקום גם דגם של נירים במלחמה ואתר זיכרון לשמונת הנופלים שהועברו לאחר המלחמה לקבורה בקיבוץ נירים. האנדרטה נקראת על שם שלום דנגור, רוכש אדמות נירים. הכתובת באנדרטת נירים שמות הנופלים באנדרטת נירים מקום קבורתם הראשון של הנופלים בנירים הישנה (דנגור) שלט באנדרטת נירים (דנגור) ערך מורחב – קרב מוצב סופה בבוקר מתקפת הפתע על ישראל הגיע למקום כוח של שישה לוחמים מסיירת נח"ל, שנשלח טרם פרוץ המתקפה במסגרת כוננות עם שחר. עם תחילת המתקפה, שכללה ירי רקטות ופצמ"רים, הכוח, המצויד בנשק אישי בלבד, התבצר במיגונית שבמקום, ונאבק בעשרות מחבלים, חמושים ברימוני יד ובמטולי RPG, שתקפו אותו. במהלך הקרב הגיעה למקום תגבורת של שישה לוחמים. ארבעה לוחמי נח"ל נהרגו בקרב שהתפתח במקום, ושישה נפצעו, עד חילוצם בצהריים במסוק של יחידה 669. מדיה וקבצים בנושא אנדרטת נירים בוויקישיתוף אנדרטת דנגור, באתר הבשור דרום אדום, ‏3 בנובמבר 2019 אנדרטת נירים (דנגור), באתר "יזכור" מיכאל יעקובסון, סקירה אדריכלית על האנדרטה, באתר "חלון אחורי", 2 בפברואר 2014 אמיר רוזנבליט, אבן פינה לאנדרטת דנגור, דבר, 2 ביוני 1983 סיפור הקרב, באתר לזכרו של סרן אייל קליין
ספניאל סאסקס

ספניאל סאסקס הוא גזע כלבים מקורי מאזור סאסקס שבדרום אנגליה. זהו ספניאל נמוך וקומפקטי, אשר גילו דומה לזה של ספניאל קלומבר ומראהו דומה למדי למראהו של גזע זה. הספניאלים האלה עשויים להיות בעלי קצב תנועה איטי, אך לפעמים יש להם אופי שמח ואנרגטי. הם נוטים לבעיות בריאותיות נפוצות לגזעי ספניאל ולכלבים גדולים, בנוסף לבעיות מיוחדות כמו מחלות לב מסוימות ופריצות דיסק בעמוד השדרה. הסאסקס ספנייל הוא גזע כלבים בעל אופי רגוע ואיטי, עם התנהגות מעט ליצנית ששומרת בדרך כלל על רמת אנרגיה והתלהבות מתונה. הוא תמיד שמח להיות בסביבה של אנשים, נהדר עם ילדים, ויכול להיות מגן מאוד על המשפחה. כלבים מסוג זה מתאימים מאוד לעבודת טיפול. רוב הסאסקס ספניילים הם בעיקר חיות מחמד משפחתיות, אך הם מיומנים מספיק כדי לסייע לציידים, אם כי הם יכולים להיות עיקשים לאימון. גזע זה נוטה להיות בעל יכולת טבעית לשאול בשדה, יש להם חוש ריח מצוין, וניתן להשתמש בהם לצורך חיפוש והבאת טרף, לאחר הכשרה. הגזע הוא הספנייל היחיד שנוהג לילל ברגע שהוא מריח את ריח הטרף. מכונה גם בלט דיסק ספינלי, מצב זה מתרחש כאשר הדיסק הבין-חולייתי בולט או נקרע לתוך תעלת השדרה שבה שוכן חוט השדרה. כאשר חוט השדרה נלחץ, הכלב עלול לחוות תסמינים הנעים מכאב קל בגב או בצוואר ועד לשיתוק של גפיים, אובדן תחושה, ואובדן שליטה על שלפוחית השתן או המעיים. מצב זה נפוץ יותר באזור הגב האמצעי, אך יכול להתרחש בכל מקום לאורך השדרה. מקרים קלים שאינם גורמים לשיתוק יכולים להיות מטופלים רפואית על ידי הגבלת התנועה של החיה בכלוב למשך מספר שבועות, עם אפשרות לנטילת תרופות נגד כאבים. ניתוח יכול לשוב תחושה לרגלי הכלב לאחר שיתוק, אך שיעור ההצלחה תלוי בחומרת ההרניה. הסאסקס ספנייל היה אחד הגזעים הראשונים שנרשמו במועדון הכלבים הבריטי כשהוקם בשנת 1872, וכן היה אחד מעשרת הגזעים הראשונים שנוספו לספר הסטוד של מועדון הכלבים האמריקאי בשנת 1884, אך איבד את מעט הפופולריות שהשיג בשנות ה-40 של המאה ה-20. במהלך מלחמת העולם השנייה, גידול הסאסקס ספניילים הוקשה, אך הגזע ניצל מהכחדה בזכות המגדלת האנגלית ג'וי פריר. כל הסאסקס ספניילים המודרניים הם צאצאים מהכלבים שהיא הצילה. בשנת 1947, רק עשרה סאסקס ספניילים נרשמו במועדון הכלבים הבריטי. ב-2004 זוהה הגזע כגזע מקורי פגיע על ידי מועדון הכלבים הבריטי, גזעים שתיארו אותם כמספר רישומים שנתי של פחות מ-300 רישומים בשנה. ב-2008, נרשמו רק 56 גורים מהגזע. מדיה וקבצים בנושא ספניאל סאסקס בוויקישיתוף Smith, Steve (2002). The Encyclopedia of North American Sporting Dogs: Written by Sportsmen for Sportsmen. Willow Creek Press. p. 136. ISBN 978-1-57223-501-4. "Sussex Spaniels: A Winning Breed in More Ways Than One". VPI Pet HealthZone. נבדק ב-2009-11-23. "AKC Meet the Breeds: Sussex Spaniel". American Kennel Club. 1992-04-07. אורכב מ-המקור ב-2012-08-12. נבדק ב-2009-11-21. "The History of The Sussex Spaniel". Sussex Spaniel Association. נבדק ב-2009-11-23. ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאיר כץ

מאיר כץ (1945 – 24 באוגוסט 2024) היה שחקן כדורעף ומאמן כדורעף ישראלי. נחשב לאחת מהדמויות הבולטות ביותר בענף הכדורעף בישראל, הן כשחקן והן כמאמן. כץ שיחק בקבוצת הכדורעף הפועל עין המפרץ, והיה חלק מרכזי בהצלחתה בשנות ה-70. בזמנו, זכתה הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל בכדורעף ברציפות ובגביע המדינה בכדורעף. כץ קבע שיא הופעות בנבחרת ישראל בכדורעף כששיחק 119 משחקים, והיה לאחד השחקנים הבולטים ביותר בדורו. לאחר פרישתו ממשחק פעיל בגיל 40, עבר כץ לקריירת אימון. הוא אימן את קבוצת הפועל עין המפרץ, וכן את נבחרת ישראל בין השנים 1984 ל-1988, יחד עם גיורא הלפרין. הוא שימש כיו"ר הוועדה המקצועית של איגוד הכדורעף בישראל, והשפיע רבות על פיתוח הענף בישראל. לאחר שבנו נועם כץ מונה למאמן הפועל מטה אשר/עכו, הוא סייע לו בתפקיד, והגיע רבות למשחקי הקבוצה. מאיר כץ הוא אביהם של נועם כץ, מאמן הפועל מטה אשר/עכו, ושל יובל ותומר כץ, שחקני כדורעף בעבר. הוא נפטר ב-24 באוגוסט 2024 בגיל 79. אבל בספורט הישראל: המאמן המוערך הלך לעולמו בגיל 79, באתר אייס, 24 באוגוסט 2024 אסי ממן, ‏מאיר כץ ז"ל, מגדולי שחקני הכדורעף, הלך לעולמו, באתר ONE‏, 24 באוגוסט 2024
דייוויד ברגר (פוליטיקאי)

דוד ברגר (באנגלית: David Berger; נולד ב-30 במרץ 1950) הוא עורך דין, פוליטיקאי, דיפלומט ומנהל ספורט יהודי-קנדי. הוא נולד באוטווה כבן בכור לסם ברגר (אנ'). הוא למד במכללת אשברי (אנ') וקיבל תואר ראשון באומנויות ב-1971 מאוניברסיטת טורונטו ותואר ראשון במשפט אזרחי ב-1975 מאוניברסיטת מקגיל. מ-1975 עד 1979, הוא היה סגן נשיא בכיר במועדון הכדורגל מונטריאול אלואטס (אנ'). מ-1978 עד 1979, הוא היה נשיא ליגת הכדורגל הקנדית (אנ'). הוא נבחר לבית הנבחרים של קנדה מטעם מחוז לורייר (אנ') בבחירות הפדרליות ב-1979 (אנ'). הוא נבחר מחדש ארבע פעמים נוספות ב-1980, 1984, 1988 ו-1993 מטעם המפלגה הליברלית של קנדה, בפעמיים האחרונות מטעם מחוז סן-אנרי-וסטמאונט (אנ')). ב-1982 היה המזכיר הפרלמנטרי של שר המדינה (עסקים קטנים ותיירות). בין השנים 1982-1984 היה המזכיר הפרלמנטרי של שר הצרכנות והתאגידים. הוא התפטר ב-1994 לאחר שמונה לשגריר קנדה בישראל ובמקביל היה הנציב העליון של קנדה בקפריסין. ברגר שירת עד 1999 והוחלף על ידי מייקל דוגל בל. הוא תמך בסטפן דיון בוועידת ההנהגה של המפלגה הליברלית של קנדה ב-2006 (אנ'). Bacon, Dick (1 בדצמבר 1976). "Sam Berger will retire soon, turn Alouettes over to his sons". Montreal Gazette. נבדק ב-30 באפריל 2013. {{cite news}}: (עזרה) Canadian Who's Who 1997 entry(הקישור אינו פעיל, July 2019) David Berger: Heads of Post List "Foreign Affairs and International Trade Canada Complete List of Posts". אורכב מ-המקור ב-1 באוקטובר 2018. נבדק ב-19 בדצמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייוויד ברגר (פוליטיקאי)".
חורבת זכריה

חורבת זכריה היא אתר ארכאולוגי הממוקם ממערב לעיר מודיעין שנערכה בה חפירת הצלה לקראת הקמת הפארק הטכנולוגי של מודיעין. בחפירה בחלק מהאתר נתגלו שרידי יישוב מהתקופה העבאסית והפאטימית. הראשונים שסקרו את האתר במאה ה־19 היו קונדר וקיצ'נר שנתנו למקום את השם נבי זכריה, זאת בגלל מבנה קטן של מקאם שהיה במקום שהוקדש לאביו של יוחנן המטביל. האתר נסקר שוב לקראת הקמת העיר מודיעין ואז שוב לקראת הקמת אזור תעשייה. בשנת 2015 בוצעה חפירת הצלה סמוך מאוד לאתר ובשת 2017 בוצעה חפירת הצלה באתר עצמו לקראת הקמת הפארק הטכנולוגי. בסקרים ובחפירות ההצלה שבוצעו באתר, התגלו שרידי יישוב שתחילתו במאה התשיעית לספירה. היישוב הוא חלק מתפרוסת רחבה של יישובים שנחשפו באזור, שהוקמו לאורך השנים מצפון ומדרום לדרך העתיקה שעלתה לירושלים. ההתיישבות בו נמשכה עד לתקופה העות'מאנית. השכבה הקדומה ביותר שנחשפה מיוחסת לתקופה העבאסית והפאטימית. אף על פי שחשוב לציין שנחפר רק חלק יחסית קטן מהאתר, כאשר בסקרים שנערכו באזורים הסמוכים לאתר התגלו גם ממצאים מתקופות קדומות יותר, כמו הרומית והביזנטית. לאחר שהאתר ננטש ככל הנראה, יש התיישבות חדשה באתר בתקופה הפאטימית והצלבנית במאות ה-11 וה-12 במהלכן משוקמים מבנים רבים באתר. במהלך המאות ה-13 וה-14 שהן התקופה האיובית והממלוכית יש ירידה באוכלוסייה באתר. במהלך המאה ה-15 האתר משמש כבית קבורת ונחצבים באזור קברי ארגז. הממצאים שנחשפו באתר מעידים על ישוב שלא ידעו על קיומו. היישוב הוקם בצורה מתוכננת ומסודרת וכלל 63 מבני אבן. המבנים כללו מבני מגורים, מחסנים, 3 בתי בד, כאשר בחלק מהמבנים משולבות גם רצפות פסיפס. בתחילת התקופה העות'מאנית חלק משטח היישוב הופך לבית קברות ונחצבים בו 64 קברי ארגז עם מכסי אבן. החוקרים לא הצליחו לעמוד בוודאות על דתם של התושבים שגרו ביישוב, זאת על אף ממצאים רבים מהתקופה הביזנטית באזור. ממצאים כמו מאגר מים ותאי נזירים עם צלבים על הקירות ושרידי כנסייה שנסקרה בעבר באזור החורבה. אברהם ש' טנדלר, חורבת זכריה, באתר חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, גיליון 133 לשנת 2021, ‏14 בנובמבר 2021 דן שחר, חורבת זכריה, באתר חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, גיליון 129 לשנת 2017, ‏3 בדצמבר 2017 עמית ראם, חורבת כלח, באתר חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, גיליון 120 לשנת 2008, ‏5 באוקטובר 2008
סאלה ברטון

סאלה ברטון לבית גלנט (באנגלית: Sala Burton‏; 1 באפריל 1925 - 1 בפברואר 1987) הייתה פוליטיקאית אמריקאית ילידת פולין ששימשה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה משנת 1983 ועד מותה מסרטן המעי הגס בוושינגטון הבירה, ב-1987. היא נולדה כסאלה גלנט למשפחה יהודית בביאליסטוק, פולין, ב-1 באפריל 1925. המשפחה היגרה לארצות הברית בשנת 1939, לפני הפלישה הגרמנית לפולין, והיא למדה בבתי ספר ציבוריים בסן פרנסיסקו ולאחר מכן באוניברסיטת סן פרנסיסקו. היא הייתה המנהלת המשותפת של המכון לענייני ציבור בקליפורניה מ-1948 עד 1950, ולאחר מכן הייתה סגנית נשיא המועצה הדמוקרטית של קליפורניה מ-1951 עד 1954. היא כיהנה כנשיאת פורום הנשים הדמוקרטיות בסן פרנסיסקו מ-1957 עד 1959. ברטון שימשה כצירה לוועידות לאומיות דמוקרטיות, 1956, 1976, 1980 ו-1984. היא נבחרה כדמוקרטית לקונגרס ה-98 בבחירות מיוחדות ב-21 ביוני 1983, כדי למלא את המקום הפנוי שנגרם על ידי מותו של בעלה, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית פיליפ ברטון. גלנט התחתנה עם אירווינג ליפשולץ. יחד נולדה להם בת אחת, ג'וי. הם התגרשו בשנת 1951. גלנט הכירה את בעלה השני פיליפ ברטון בוועידה של הדמוקרטים הצעירים בקליפורניה ב-1950. הם היו נשואים מ-1953 ועד מותו של פיליפ ברטון ב-1983. הם גידלו יחד את בתה, ג'וי. בית הספר התיכון פיליפ וסאלה ברטון, במקום בו עמד בעבר בית הספר התיכון וודרו וילסון בסן פרנסיסקו, נקרא על שם בני הזוג. ברטון מתה מסרטן המעי הגס ב-1 בפברואר 1987 בוושינגטון הבירה, ונקברה בבית הקברות הלאומי של סן פרנסיסקו בפרסידיו. מדיה וקבצים בנושא סאלה ברטון בוויקישיתוף סאלה ברטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סאלה ברטון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "BURTON, Sala Galante". U.S. House of Representatives Office of the Historian. נבדק ב-11 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Gamarekian, Barbara; Times, Special To the New York (29 ביולי 1983). "WORKING PROFILE; 'THE POPULAR BURTON' AND HER MISSION". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-29 בנובמבר 2022. {{cite news}}: (עזרה) "Rep. Sala Burton, Who Replaced Husband in Congress, Dies at 61". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2 בפברואר 1987. נבדק ב-29 בנובמבר 2022. {{cite web}}: (עזרה)
אברהם צבי שור

הרב אברהם צבי שור (ה'תרכ"ט – ה' בסיוון ה'תש"ה) היה רבה של מונסטריץ' שבגליציה, ראב"ד בד"ץ כוללות החסידים בירושלים, ומייסד ונשיא הסתדרות 'מחזיקי הדת'. נולד בשנת ה'תרכ"ט לאביו הרב שמואל יצחק שור, בעל מחבר שו"ת מנחת ש"י, שהיה חסיד צ'ורטקוב. סבו הוא הרב משה חיים שור שהיה רב העיר מונסטריץ'. עם פטירת סבו בשנת ה'תרנ"א החל אביו לכהן כרב העיר, ובשנת ה'תרס"ב כאשר נפטר אביו, ירש את רבנות העיר בעצמו. בגיל 22 נסמך להוראה על ידי אביו וע"י רבי יצחק שמעלקיש ורבי אריה ליב מסטרי, ובהמשך הוסמך על ידי המהרש"ם מבערזאן ורבי אלימלך אשכנזי מהורדונקה, וכיהן כרב בכמה עיירות בגליציה, בשנת ה'תרס"א הוסמך על ידי אביו החורג רבי שלום מרדכי שבדרון מברז'אן. נשא לאישה את בת שבע, ביתו של רבי פנחס ברנדווין, חתן רבי אברהם ברנדווין, אדמו"ר של חסידות סטרטין. בשנת ה'תרס"א עלה רבי פנחס לארץ, ובתו התקשתה לשאת את הריחוק ממנו ושידלה את בעלה לעלות אף הוא, ואכן כשנה אחר כך בשנת ה'תרס"ב עלה אף הרב שור לארץ והתיישב בירושלים. לאחר שהתיישב בירושלים מונה להיות "ממונה" בכולל ויז'ניץ ומרמרוש, חבר ב'ועד השחיטה המאוחד' וגבאי ב'חברא קדישא של כוללות החסידים', בהמשך ניהל את מושב זקנים. בשנת ה'תרע"א מונה לדיין בבד"ץ כוללות החסידים ולאחר מכן, בשנת ה'תרע"ו מונה לעמוד בראשו. בשנת תר"צ העיד בתור מומחה בענייני הכותל בפני ועדת הכותל שמינה חבר הלאומים. בשנת ה'תרע"ט החל לצאת לאור בירושלים עיתון מחזיקי בדת מייסודו, בהשראה לעיתון מחזיקי הדת שהיה יוצא בלבוב. אך בכסלו ה'תרפ"ג יצא לאור הגיליון האחרון של העיתון. נפטר בערב שבועות לאחר מחלה ממושכת, על מצבתו נכתב: פ”נ הגאון נשיא אלקים מוהר”ר אברהם צבי שור זצלה”ה בהגאון שר התורה בעל מנחת-שי מוהר”ר שמואל יצחק זצלה”ה מגזע תרשישים כח דורות דור אחר דור גאוני ומצוקי ארץ חיבר ספרי שביבי-אש על ד”ח שו”ע ומנחת אברהם על יו”ד בשחרותו שימש ברבנות דק”ק קניהינטש ומנסטרישץ בגליציא – פולין כארבעים שנה שרת בקודש חבר וראב”ד לעדת אשכנזים חסידים יצ”ו ונשיא חברת מחזיקי-הדת פה קרתא קדישא ת”ו נשמתו עלתה בטהרה ערב חג השבועות תש”ה ת’נ’צ’ב’ה’ בשנת ה'תרע"א הדפיס את חלקו השני של ספרו של אביו "מנחת ש"י" והסיף לו גם חיבור שכתב בעצמו בשם "מנחת אברהם" על יורה דעה. בשנת ה'תרצ"ה הדפיס את ספרו שביבי א"ש על אורח חיים וחושן משפט. בנוסף נמצא חיבור שלו שלא נדפס מעולם של פסקי הלכות בעניינים שונים בנושאי יו"ד. על ספריו קיבל הסכמות מהאדמו"ר רבי ישראל מטשורטקוב ובנו רבי דובער, ומבעל "אהבת ישראל" מוויז'ניץ. מיוחס לרבי יוסף בכור שור. אחיינו הוא רבי מאיר שפירא מלובלין. בתו רבקה הייתה נשואה לרב מרדכי הכהן. נכדיו הם שמואל אבידור הכהן, פינחס פלאי ומנחם הכהן. אבותינו - קוים שהעלה אבינו הרב שמואל אבידור הכהן לדמותו של אביו הרב מרדכי הכהן. סיוון תשס"ז. ירושלים. מכתבי מאת חיים זונדל קלינגער, לרבי פנחס פלדמן ולרבי אברהם צבי שור, בעניין חלוקת כסף החלוקה. צפת. תרע"ט [1919], באתר בית המכירות "תפארת" רבי אברהם צבי שור, באתר thekotel.localtimeline.com אוסף גליונות "מחזיקי הדת" – ירושלים, תרע"ט-תרפ"ג | קדם בית מכירות פומביות בע״מ, באתר www.kedem-auctions.com הרב אברהם צבי שור ז"ל, המשקיף, באתר הספרייה הלאומית, 21 במאי 1945 כרטיס קבר: אברהם צבי שור » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים בידספיריט ישראל - מכירות פומביות: תכשיטים, אמנות, עתיקות ועוד, באתר Bidspirit HebrewBooks.org Sefer Detail: שביבי א"ש - חלק א -- שור, אברהם צבי, 1869-1945, באתר hebrewbooks.org ucoadminen, Lot 72 | בית המכירות תפארת, ‏2022-02-10
ג'יימס הילהאוס

ג'יימס הילהאוס (באנגלית: James Hillhouse‏; 20 באוקטובר 1754 – 29 בדצמבר 1832) היה עורך דין, מפתח נדל"ן ופוליטיקאי אמריקאי מניו הייבן, קונטיקט. הוא ייצג את המדינה בשני הבתים של הקונגרס האמריקאי. מפברואר עד מרץ 1801, הילהאוס כיהן לזמן קצר כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית. הילהאוס נולד ב-20 באוקטובר 1754 במונטוויל שבמושבת קונטיקט, והיה בנם של ויליאם הילהאוס ושרה (גריסוולד) הילהאוס. בגיל שבע הוא אומץ על ידי דודו ודודתו חשוכי הילדים, ג'יימס אברהם ומרי לוקאס הילהאוס. הוא למד בגראמר סקול הופקינס בניו הייבן, קונטיקט, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1773. בייל, הוא היה חבר באגודה הלינוניאנית. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1775, ועסק בעריכת דין בניו הייבן. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, הילהאוס שירת כקפטן של הפלוגה השנייה של משמר הרגלים של המושל. במהלך הפלישה הבריטית המוצלחת לניו הייבן ב-5 ביולי 1779, הוא פיקד על כוחות לצד ארון בר, עם מתנדבים של סטודנטים של ייל. הילהאוס היה חבר בבית הנבחרים של קונטיקט מ-1780 עד 1785. הוא היה חבר במועצת העוזרים של קונטיקט מ-1789 עד 1790 ונבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט לקונגרסים השני, השלישי והרביעי וכיהן מ-4 במרץ 1791 ועד להתפטרותו, בסתיו של 1796. הוא גם כיהן כשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט לערעורים מ-1789 עד 1793. הילהאוס, שנבחר כסנאטור אמריקאי ב-12 במאי 1796, כדי למלא את התפקיד הפנוי כתוצאה מהתפטרותו של אוליבר אלזוורת', נבחר מחדש ב-1797, 1803 ו-1809, והוא כיהן מדצמבר 1796 עד 10 ביוני 1810, כאשר הוא התפטר. במהלך הקונגרס השישי הוא היה הנשיא הזמני של הסנאט. בשנת 1803, הילהאוס וכמה פוליטיקאים אחרים בניו אינגלנד הציעו להיפרד את ניו אינגלנד מהאיחוד בגלל ההשפעה הגוברת של הדמוקרטים הג'פרסוניים, במיוחד לאחר רכישת לואיזיאנה, מה שהפחית עוד יותר את ההשפעה הצפונית והפדרליסטית. הילהאוס נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1813. בשנת 1814, הוא היה ציר קונטיקט בוועידת הרטפורד, והוא היה גזבר מכללת ייל מ-1782 עד 1832. הוא מת ב-29 בדצמבר 1832 בניו הייבן, קונטיקט. הילהאוס היה בעל עבדים. הילהאוס תרם תרומה חשובה לנוי של ניו הייבן. הוא היה פעיל בניסיון לשתול את עצי הבוקיצה, מה שהעניק לניו הייבן את הכינוי "עיר הבוקיצה". הילהאוס אווניו ובית הספר התיכון ג'יימס הילהאוס בניו הייבן נקראים על שמו. הוא היה אחיינו של מתיו גריסוולד ודודו של תומאס הילהאוס. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס הילהאוס בוויקישיתוף ג'יימס הילהאוס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס הילהאוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "James Hillhouse". The Political Graveyard. נבדק ב-16 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "James Hillhouse". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-16 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Day, Thomas (1809). Reports of Cases Argued and Determined in the Supreme Court of Errors, of the State of Connecticut, in the years 1805, 1806, and 1807. Vol. 2. p. xii-xiii. "James Hillhouse". Govtrack US Congress. נבדק ב-16 באוקטובר 2020. {{cite web}}: (עזרה) American Antiquarian Society Members Directory "James Hillhouse" (PDF). Harriet Beecher Stowe Center. נבדק ב-29 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "More than 1,700 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation"Washington Post, January 10, 2022. Retrieved January 10, 2022.
מי שיקמה

מי שיקמה בע"מ הוא תאגיד מים וביוב המספק שירותי מים וביוב בתחום המוניציפלי של הערים חולון, אור יהודה, אזור ובית דגן. הוקם בשנת 2008 מכוח חוק תאגידי המים והביוב תשס"א-2001 וכפוף לרשות הממשלתית למים ולביוב. מטה התאגיד שוכן בחולון. מנכ"ל התאגיד כיום הוא אריק מולה. התאגיד פועל בתחום הערים חולון, אור יהודה, אזור ובית דגן, ובכך משרת למעלה מ-250,000 איש. בכך הוא מהווה את אחד מתאגידי המים הגדולים בישראל. רוב המים מסופקים לתאגיד על ידי מקורות. הביוב של התאגיד מתועל לקווי הביוב הראשיים של השפד"ן. תאגיד מי שיקמה משתף פעולה עם חברות הזנק מקומיות בתחום המים, הביוב והתיעול לצורכי ניטור ותחזוקה. אתר האינטרנט הרשמי של מי שיקמה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מינוספייס

מינוספייס, ‏(MinoSpace, Beijing Weina Star Technology Company Ltd.) היא חברה סינית שפועלת בתחום תעשיית החלל. היא הוקמה בשנת 2017. החברה פועלת בבייג'ינג.בשנת 2014 הממשל הסיני החליט לפתוח תחום תעשיית החלל לחברות לא ממשלתיות. חברת "מינוספייס" הוקמה בשנת 2017 על ידי עובדים לשעבר של תאגיד הטכנולוגיה בתחום החלל של סין. בשנת 2018 הלוויין הראשון של החברה שנבנה במתכונת קיובסאט שוגר לחלל בעזרת משגר מתוצרת חברה פרטית לנדספייס. הלוויין לא הצליח להגיע למסלול המתוכן. כעבור יומיים ב-29 באוקטובר לוויין אחר של החברה שוגר לחלל בהצלחה על גבי משגר צ'אנגג'נג 2C. בעקבות הצלחה זו החברה השיגה מימון להמשך פעילותה. כיום חברה מציע לוויים בגודל עד 6 קיובסאט לצורכי חישה מרחוק, תקשורת, ניווט ואינטרנט של הדברים. כמו כן במפעלי החברה מיצור ציוד לתקשורת להתקנה בתחנות קרקע לבקרת פעילות לויינים ותקשורת. נכון למחצית 2024 שוגרו לחלל כ-30 לוויינים מתוצרת החברה. בנוסף לבניית לוויינים לפי הזמנה, החל משנת 2022 החברה החלה לשגר לוויינים מסדרה Taijing. זה לווייני חישה מרחוק שנבנים בחברה ומופעלים על ידה. משקלם עד 350 ק"ג. אתר האינטרנט הרשמי של מינוספייס תיאור החברה נתוני שיגורים
Geronimo

"Geronimo" (בעברית: "ג'רונימו") הוא סינגל של להקת האינדי פופ האוסטרלית שפרד, שיצאה בהוצאת חברת התקליטים Empire of Song ב-28 בפברואר 2014. השיר נכתב על ידי ג'ייסון בובינו, ג'ורג' ואיימי שפרד, והופק על ידי סטיוארט סטיוארט. השיר מופיע כסינגל המוביל של אלבום האולפן הראשון של הלהקה, Bombs Away. השיר היה מועמד לפרסי המוזיקה של ARIA לשנת 2014 בקטגוריות שיר השנה והווידאו קליפ הטוב ביותר. נכון לאוגוסט 2024, השיר הושמע למעלה מ-120 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-597 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על היצירה "Geronimo" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Geronimo" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Geronimo" באתר Discogs סרטון השיר "Geronimo" באתר יוטיוב SheppardVEVO (2014-08-01), Sheppard - Geronimo (Official Music Video), ארכיון מ-2024-08-01, נבדק ב-2024-08-25 SheppardVEVO (2014-06-23), Sheppard Geronimo - [International Version] (Official music Video), נבדק ב-2024-08-25 Geronimo, 2015-01-12, ארכיון מ-2024-08-15, נבדק ב-2024-08-25
Music From and Inspired by the Motion Picture End of Days

Music From and Inspired by the Motion Picture End of Days (בתרגום חופשי מאנגלית: מוזיקה מהסרט סוף העולם ובהשראתו) הוא אלבום פסקול מאת אמנים שונים שיצא לאור ב-2 בנובמבר 1999 דרך חברת התקליטים גפן רקורדס. אלבום זה מהווה לפסקול סרט הפעולה-אימה סוף העולם שיצא לאקרנים עשרים ימים מאוחר יותר, ב-24 באותו חודש. מרבית השירים באלבום בוצעו על ידי להקות מסוגות הרוק והמטאל התעשייתיים והאלטרנטיביים. באותו יום שיצא האלבום לאור, הוציאה גפן את השירים "Nobody's Real" מאת פאוורמן 5000 ו-"Oh My God" מאת גאנז נ' רוזס בהרכבה המחודש כסינגל וסינגל שיווקי (בהתאמה). מידע על האלבום Music From and Inspired by the Motion Picture End of Days באתר MusicBrainz האלבום Music From and Inspired by the Motion Picture End of Days באתר Discogs American album certifications – Soundtrack – End of Days, איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, ‏28 באפריל 2022 (באנגלית) Canadian album certifications – Various Artists – End of Days - Original Motion Picture Soundtrack, איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי, ‏23 ביולי 2022 (באנגלית)