laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדמה ללא לחם

אדמה ללא לחם (באנגלית: Land Without Bread) הוא סרט פסאודו דוקומנטרי ספרדי בן 27 דקות בשפה הצרפתית משנת 1933, בבימויו של לואיס בוניואל ובהפקה משותפת של בונואל ורמון אסין. הקריינות לסרט נכתבה על ידי בונואל ופייר יוניק, עם צילום של אלי לוטר. הסרט מתמקד בתושבי מחוז לאס הורדס בספרד, באזור ההררי סביב העיירה לה אלברקה, ובעוני המחפיר של יושביה, שהיו כה נחשלים ומבודדים עד שאפילו דרך הכנת לחם לא הייתה ידועה להם. מקור הפרנסה העיקרי עבורם היה קליטת ילדים יתומים, עבורם קיבלו קיצבה ממשלתית. הסרט מתמקד בעוני ועליבות חייהם של תושבי המחוז המבודד, החסרים דרכי קיום מינימליים. חלקם אף לוקים במומים שונים ומחלות קשות, כתוצאה מתזונה לקויה ומחוסר בתרופות ובטיפול רפואי זמין. המחוז היה מנותק מהציליויזציה עד שנת 1922, שנה שבה נסלל כביש גישה למחוז. בונואל, שעשה את הסרט לאחר שקרא את המחקר האתנוגרפי Las Jurdes: étude de géographie humaine (1927) מאת Maurice Legendre נקט בגישה סוריאליסטית לרעיון המשלחת האנתרופולוגית. התוצאה הייתה סרט מסע שבו התיאורים הקיצוניים והמוגזמים לעיתים של הקריינות בסרט, המתארת את העליבות האנושית המחפירה שבמחוז הנשכח מתנגשים בצורה השטוחה, האדישה ואף חסרת העניין של הקריינות בסרט. אבל ז'קין (קול) אלכסנדר אוניל (קול, גרסה מדובבת) גרהם גרין העניק לסרט ביקורת נייטרלית, בכותבו ל"לילה ויום" בשנת 1937, ותיאר אותו כ"תמונה כנה ונוראה, [...] נקייה מתעמולה". גרין טען שיש לסרט השפעה חזקה ביותר על הצופה, "מספיק כדי לזעזע את השאננות או הרחמים העצמיים של כל אחד". עיקר הביקורת על הסרט הינה שהוא מתיימר להיות סרט תיעודי, אולם הנו פסאודו דקומנטרי, כלומר: הוא מתיימר להיות תיעודי, אולם הוא מומחז ומבוים מן הקצה עד הקצה. בנוסף, הביקורת מתמקדת באכזריות הרבה כלפי בעלי חיים שמיוחסת לבוניואל, שעינה ושחט מספר חיות לצורך צילום הסרט. בשל סיבה זו אף נאסרה הפצת הסרט בספרד ע"י הממשלה הספרדית בשל "השמצת השם הטוב של העם הספרדי". בתקופה המודרנית, לעומת זאת, קבלת הפנים הביקורתית ל"ארץ ללא לחם " הייתה בעיקר חיובית. בשנת 2002 העניק מגזין Slant לסרט ציון 4 מתוך 4 כוכבים, וכתב: "לאס הורדס הופך לקריאה מפחידה לאחוז בנשק, הוא טקסט פתוח נהדר המתנגד לקריאה פשוטה ומטיל ספק במושג הקידמה של האנושות." ג'פרי רואף כינה אותו "סרט מהפכני". "אדמה ללא לחם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אדמה ללא לחם", באתר AllMovie (באנגלית) "אדמה ללא לחם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אדמה ללא לחם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Las Hurdes at AllMovie (באנגלית) Las Hurdes at the TCM Movie Database (באנגלית) הסרט לצפייה ישירה באתר יוטיוב https://youtu.be/qO86FO1bs6g?si=qKeg6xSqF-BoTkIj Greene, Graham (18 November 1937). "Land Without Bread/Personality Parade". Night and Day. (reprinted in: Taylor, John Russell, ed. (1980). The Pleasure Dome. Oxford University Press. p. 179. ISBN 0192812866.) Disturbance in Luis Buñuel’s “Land Without Bread”, The Cinephile Fix, ‏2019-12-11 (באנגלית) Gonzalez, Ed. "Land Without Bread". Slant Magazine Ruoff, Jeffrey. An Ethnographic Surrealist Film: Luis Buñuel's Land Without Bread. Visual Anthropology Review 14, no. 1 (Spring/Summer 1998), pp. 45-57.
סטיבנסון ארצ'ר (1786–1848)

סטיבנסון ארצ'ר (באנגלית: Stevenson Archer‏; 11 באוקטובר 1786 – 26 ביוני 1848) היה שופט וחבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מרילנד, שייצג את המחוז השישי מ-1811 עד 1817, ואת המחוז השביעי מ-1819 עד 1821. בנו סטיבנסון ארצ'ר ואביו ג'ון ארצ'ר היו גם חברי קונגרס אמריקאים ממרילנד. ארצ'ר נולד במדיקל הול, ליד צ'רצ'וויל, מחוז הרפורד, מרילנד, ב-11 באוקטובר 1786, לקתרין (לבית האריס) וג'ון ארצ'ר. הוא למד באקדמיית נוטינגהאם של מרילנד, לאחר מכן סיים את לימודיו בפרינסטון קולג' ב-1805. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז הרפורד, מרילנד, בשנת 1808, והחל לעסוק בכך באותה שנה. מ-1809 עד 1810, ארצ'ר כיהן כחבר בבית הנבחרים של מרילנד, ולאחר מכן נבחר כדמוקרטי-רפובליקאי לקונגרס ה-12 של ארצות הברית כדי למלא את המקום שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של ג'ון מונטגומרי. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה-13 וה-14 וכיהן מ-26 באוקטובר 1811 עד 3 במרץ 1817. לאחר שהגיע לגיל החוק החוקתי של שירות בבית (גיל 25) פחות מחודש לפני כניסתו למקומו, ארצ'ר היה החבר הצעיר ביותר בקונגרס ה-12, שהוגדר לפחות בחלקו על ידי הכנסת דם צעיר לתוך הממשלה. ארצ'ר היה אחד התומכים התקיפים באג'נדת ה-War Hawk בקונגרס, והצביע בעקביות להכנה צבאית ולמלחמת 1812. בקונגרס שימש ארצ'ר כיו"ר הוועדה לתביעות (הקונגרס ה-13), וכחבר בוועדה להוצאות במחלקת הצי (הקונגרס ה-14). במהלך מלחמת 1812, הוא שימש בתשלום למיליציה הארבעים של מרילנד, ומונה ב-5 במרץ 1817 על ידי הנשיא ג'יימס מדיסון כשופט ארצות הברית בטריטוריית מיסיסיפי, עם סמכויות של מושל, המחזיק בבית המשפט בסנט סטיבנס. ארצ'ר התפטר תוך שנה, וחזר למרילנד כדי להמשיך את עריכת הדין שלו. הוא נבחר לקונגרס השישה עשר, כיהן מ-4 במרץ 1819 עד 3 במרץ 1821, ובקונגרס כיהן כיושב ראש הוועדה להוצאות במחלקת הצי. בשנת 1823, מונה ארצ'ר לשופט הראשי של בית המשפט המחוזי של מחוזות בולטימור והרפורד ובולטימור סיטי. בשנת 1844, ארצ'ר מונה על ידי המושל תומאס פראט כשופט ראשי של בית המשפט לערעורים במרילנד וכיהן עד מותו. ארצ'ר התחתן עם פמלה בארני הייז בשנת 1811. היו להם תשעה ילדים, כולל סטיבנסון ארצ'ר. נכדו היה סטיבנסון א. ויליאמס. ב-6 באוקטובר 1809, ארצ'ר היה האדם הראשון שהפך לבונה מאסטר ב-Mount Ararat Lodge מס' 44, בבל אייר מרילנד, אחד מבתי הבונים החופשיים העתיקים והמכובדים ביותר בארצות הברית. ארצ'ר היה בעל עבדים. ארצ'ר מת ב-26 ביוני 1848, במדיקל הול. הוא נקבר בבית הקברות הפרסביטריאני של צ'רצ'וויל. מדיה וקבצים בנושא סטיבנסון ארצ'ר בוויקישיתוף סטיבנסון ארצ'ר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטיבנסון ארצ'ר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "ARCHER, Stevenson". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-2021-09-14. "Stevenson Archer (1786-1848)". Maryland Manual On-Line. Maryland State Archives. 2013-03-07. נבדק ב-2021-09-14. "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-13, נבדק ב-2022-01-15
עאטף גריפאת

עאטף גריפאת (בערבית: عاطف غريفات; נולד ב-5 באוגוסט 1963) הוא ראש המועצה המקומית זרזיר. נולד למוחמד ואמנה וגדל ביישוב בית זרזיר שבגליל התחתון. הרביעי מבין חמישה אחים ואחיות. למד בבית ספר יסודי ערב אלגריפאת ובתיכון מקיף "עמל" זרזיר. בנובמבר 1982 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הצנחנים בגדוד 890 במלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן היה מפקד מחלקה סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה בגדוד 890. ועשה תפקידי הדרכה שונים בבסיס הדרכה. בשנים 1989–1992 פיקד על יחידת הסיור המדברית 585 בדרום. בשנת 2005 השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן. בשנת 2006 הקים את חברת האבטחה הדסק הישראלי לביטחון ושמירה בע"מ הפועלת באזור חיפה והצפון. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה מול חמישה מועמדים. בסיבוב הראשון זכה לתמיכה של 30.76% ועלה לסיבוב שני מול אמיר מזאריב בו ניצח עם 55.25% לעומת 44.75% למזאריב. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לקדנציה נוספת מול שישה מועמדים. זכה ל-24.66% מהקולות ולא עלה לסיבוב שני. בשנים 2018—2024 חזר לנהל את חברת האבטחה שבבעלותו. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול מוחמד ג'ואמיס חסן הייב וראש המועצה המכהן אמיר מזאריב. בסיבוב הראשון של הבחירות זכה גריפאת ל-31.68% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול חסן הייב שזכה ל-32.71% מהקולות. בסיבוב זה נבחר לראשות המועצה לאחר שגרף 55.39% מהקולות לעומת 44.61% לחסן הייב. הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת דרבי שברמת אפעל. הוא נשוי לאשתחר ואב לחמישה. מתגורר בזרזיר. עאטף גריפאת, באתר מועצה מקומית זרזיר הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 6701, עמ' 1624 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 8024, עמ' 4037 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12215, התשפ"ד, 19 במרץ 2024, עמ' 6081
Encino

Encino הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הבריטית פיקסי לוט. האלבום יצא לאור ב-27 בספטמבר 2024, על ידי חברות התקליטים BMG רייטס מנג'מנט ו-Tag8. הקלטות האלבום החלו ב-2023 והסתיימו בתחילת 2024. "Somebody's Daughter", שמתייחס להתנהגות מקוונת רעילה ולבריונות, יצא לאור כסינגל המוביל של האלבום ב-20 ביוני 2024. "Midnight Trash" יצא לאור כסינגל השני של האלבום ב-22 באוגוסט 2024. האלבום Encino באתר אפל מיוזיק "Pixie Lott releases new single Midnight Trash, Pixie Lott". AllMusic. נבדק ב-2024-08-25. Bashforth, Emily (20 ביוני 2024). "Pixie Lott: 'Eight years ago I was broken – now I'm back I have a lot to learn'". Metro. נבדק ב-23 ביוני 2024. {{cite news}}: (עזרה) "UK: Pixie Lott releases first new music in over five years, announces new album Encino". BMG. 20 ביוני 2024. נבדק ב-22 באוגוסט 2024. {{cite web}}: (עזרה)
יישובי הכנסייה המוראבית

"יישובי הכנסייה המוראבית" הוא אתר מורשת עולמית הכולל ארבעה יישובים אשר הוקמו על-ידי הכנסייה המוראבית (אנ'), כנסייה פרוטסטנטית אוונגליסטית חופשית. הכנסייה המוראבית נוסדה על-ידי פליטים ממוראביה אשר נמלטו לסקסוניה במאה ה-18 מפני הקונטרה-רפורמציה הקתולית, וייסדו את היישוב הראשון בהרנהוט ב-1722. עם התפתחות הכנסייה, נוסדו יותר מ-30 יישובים דומים ברחבי העולם. היישובים הכלולים בהכרזה הם: הרנהוט בגרמניה - "יישוב האם" שנוסד ב-1722 בסקסוניה והתפתח במקביל להתפתחות התאולוגיה של הכנסייה המוראבית ורעיונותיה החברתיים. עיירה זו הגדירה את העקרונות של כל יתר היישובים. בת'להם בפנסילבניה שבארצות הברית - נוסד ב-1741 והיה יישוב הקבע המוראבי הראשון באמריקה הצפונית. גרייסהיל בצפון אירלנד שבממלכה המאוחדת - נוסד ב-1759 ומתאפיין בחלוקה סימטרית המבוססת על מין ומעמד. כריסטיאנספלד בדנמרק - נוסד ב-1773 והוא ידוע במבנה העירוני השמור שלו ובאדריכלות האחידה של בתים מאבן צהובה עם גגות רעפים אדומים. זהו היישוב המוראבי היחיד בדנמרק. אתר המורשת העולמית הוכרז תחילה ב-2015 וכלל רק את כריסטיאנספלד, וב-2024 הורחבה ההכרזה על-ידי הוספת שלושת היישובים האחרים. כל אחד מהיישובים מתאפיין במאפיינים אדריכליים ייחודיים של סגנון המכונה "סגנון בארוק הרנהוט" ומבוסס על רעיונות של הכנסייה המוראבית, אך אגב התאמתם לתנאים המקומיים. ביישובים מבנים אופייניים דוגמת בתים משותפים, כנסיות ובתי מקהלה המיועדים לרווקים, נשים ואלמנות. היישובים בנויים בצורה מתוכננת עם רשת רחובות שתי וערב שבמרכזה רחוב אורך ורחוב רוחב ראשיים (הרנהוט וגרייסהיל) או רחוב ראשי אחד (בת'להם). בכל אחד מהיישובים ישנה קהילה פעילה שממשיכה את המסורות המהוות מורשת חיה של הכנסייה המוראבית. מדיה וקבצים בנושא יישובי הכנסייה המוראבית בוויקישיתוף האתר הרשמי
וז'ה פשבלה

וַזָ'ה פּשַבֶלָה (בגאורגית: ვაჟა ფშაველა‏; 14 ביולי 1861 – 27 ביוני 1915‏) הוא הפסבדונים של גדול משוררי גאורגיה, לוּקָה פָּבלֶסדזֶה רַזיקָשווילי (ლუკა პავლეს ძე რაზიკაშვილი). נציג אסכולת המשוררים החדישה אשר בשיריו באים לידי ביטוי רגש מרומם, הבנה לרוחם של תושבי ההרים ואהבה לטבע. פשבלה נולד, בן לכומר, בכפר קטן בשם צ'רגלי, כיום בנפת דושתי במחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה. שכנה בעבר במחוז ההיסטורי פשאבי. שם העט שלו בא משם המחוז פשאבי, וז'ה פשבלה פירושו "נער מפשאבי". בשנים 1877–1879 למד בבית ספר להוראה, ומשנת 1879 הוא למד בסמינר הפדגוגי בגורי. את חוק לימודיו בסמינר סיים בשנת 1882. ואז במשך שנתיים (1883-1884) היה סטודנט עצמאי אוניברסיטת סנקט פטרבורג. עקב מחסור כלכלי, חזר לגאורגיה והחל לעבוד כמורה לשפה הגאורגית. משנת 1888 חזר לכפר הולדתו צ'רגלי ועבד בחקלאות וציד כאחרים בכפר, שנמצא באזור הררי. בימות החורף הארוכים בכפר החל לכתוב פואמות, סיפורים ושירים. הוא נחשב גם למייצג מפורסם תנועת השחרור הלאומית של גאורגיה. נפטר בטביליסי ב-27 ביוני 1915 וקבור בפנתאון מתאצמינדה. וז'ה פשבלה היה הכותב של רבות מהקלסיקה הספרותית העולמית. הוא ידע לחדור לעומק נפשו של האדם. השירה המוקדמת שלו מראה השפעה של איליה צ'בצ'בדזה ורפאל אריסתווי, ובמיוחד הפואמה שלו משנת 1879 "מולדתו של חבסורלי" או בתרגום אחר "מכתב מחבסורתי". אבל שירתו המאוחרת יותר חפה מכל השפעה כזו. מיצירתו: "מכתב מחבסורתי", 1879, התרגום הראשון של ארקמן שאתריאני "גידול הפאודל", 1880, השיר הראשון "האדם הלוחם", 1881, הסיפור הראשון שלו "תמונה מחיי פשבלי", 1881, "שיר הצבא לפני המלחמה", 1888, "אני מגן על ההר", 1890, "מחשבות", 1891, "בקורי", 1899, "אלודה קטלאורי", פואמה עלילתית מרירה משנת 1888, שעוסקת בנושא של הקונפליקט בין המוסר האישי לבין הציווי המשותף, "בקטריוני", "גוטור ואפשינה", פואמה עלילתית חצי קומית משנת 1887, "מארח ואורח", "אוכל הנחשים", "אתרי", "מינדיה" ועוד The Literature of Georgia: A History By Donald Rayfield פרק 22 מוקדש כולו לוז'ה פשבלה (נמצא במאגר הספרים של גוגל). אלודה כתלאורי, ואז'ה פשבלה, זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2018. מדיה וקבצים בנושא וז'ה פשבלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וז'ה פשבלה יצירות וז'ה פשבלה באתר E-BOOK של הממשלה הגאורגית, בגאורגית דבריה של ללה רזיקשווילי, נינתו של ואז'ה פשבלה, על התרגום לעברית של אלודה כתלאורי, בגאורגית ובעברית וז'ה פשבלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לבחור בלי ברירה: על ואז'ה פשבלה ועל שירתו, מאת איתי בחור ואז'ה פשבלה (1861-1915), דף שער בספרייה הלאומית וז'ה פשבלה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וז'ה פשבלה, באתר Discogs (באנגלית) 26 ביולי 1861 - 10 ביולי 1915 על פי הלוח הגריגוריאני
ג'ון ארצ'ר

ג'ון ארצ'ר (באנגלית: John Archer;‏ 5 במאי 1741 – 28 בספטמבר 1810) היה רופא, בעל עבדים וחבר קונגרס אמריקאי ממרילנד, שייצג את המחוז השישי במשך שלוש קדנציות מ-1801 עד 1807. בנו, סטיבנסון ארצ'ר ונכדו סטיבנסון ארצ'ר השני היו גם חברי קונגרס ממרילנד. ארצ'ר נולד ב-5 במאי 1741, ליד צ'רצ'וויל בפרובינציית מרילנד, ולמד באקדמיית ווסט נוטינגהאם במחוז ססיל. לאחר מכן סיים את לימודיו בפרינסטון קולג' בשנת 1760 עם תואר ראשון באמנויות וב-1763 עם תואר שני באמנויות. הוא למד תאולוגיה, אך עקב מחלת גרון, נטש את לימודיו בתחום והחל בלימודי רפואה. הוא סיים את לימודיו כרופא בקולג' של פילדלפיה ב-21 ביוני 1768, וקיבל את התעודה הרפואית הראשונה שהונפקה ביבשת אמריקה. ביולי 1769, ארצ'ר החל לעסוק בעריכת דין במחוז הרפורד. הוא היה חבר בוועדת המהפכה מ-1774 עד 1776, ולאחר מכן גייס פלוגת לוחמים במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הוא היה חבר בוועידה החוקתית הראשונה של המדינה של 1776, וכיהן בבית הנבחרים של מרילנד מ-1777 עד 1779. במהלך מלחמת העצמאות, ארצ'ר היה שליש לגנרל אנתוני ווין בסטוני פוינט. ב-1 ביוני 1779, ארצ'ר מונה לקפטן ולאחר מכן למייג'ור בצבא הקונטיננטלי. ארצ'ר נבחר כדמוקרטי-רפובליקאי לקונגרסים השביעי, השמיני והתשיעי, וכיהן מ-4 במרץ 1801 עד 3 במרץ 1807. הוא הקים, עם בנו תומאס ארצ'ר, את הפקולטה לרפואה ולכירורגיה של מרילנד בשנת 1799. בשנת 1810, ארצ'ר תיעד מקרה של הריון-על, שנקרא באופן ספציפי יותר "על-פרקונדציה הטרופטרנלית", שבו אישה לבנה ילדה תאומים מעורבים - אחד לבן, אחד שחור - לאחר שקיימה יחסי מין עם שני גברים מגזעים שונים בתוך כמה שבועות. ארצ'ר התחתן עם קתרין האריס ב-18 באוקטובר 1766. בנו היה סטיבנסון ארצ'ר, שופט עליון וחבר קונגרס ממרילנד. ארצ'ר מת בביתו הכפרי, מדיקל הול, ליד צ'רצ'וויל, מרילנד, ב-28 בספטמבר 1810, והוא קבור בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית של צ'רצ'וויל. נינו היה סטיבנסון א. ויליאמס. צאצא של ד"ר ג'ון ארצ'ר, הנרי וילסון ארצ'ר ורעייתו מרי אליזבת ווקר ארצ'ר, קנו את החווה המשתרעת על פני 65 דונם "Shamrock" מאלן האו דייוויס ב-1850. החווה נשמרה במשפחת ארצ'ר עד 1955, אז נמכרה לחברת הבנייה Sparr כדי להפוך לפיתוח הנוכחי של שמרוק בבל אייר. האחוזה בנכס, יחד עם 5 דונם נרכשה על ידי ניקולס ג'יי בונגה, ונקראה "מרכז התנ"ך הנוצרי". היו לו תוכניות לשקם את הבית עבור בית יתומים נוצרי. לאחר מותו בטרם עת ב-1961, היא נמכרה מחדש, ונשרפה עד היסוד על ידי 70 כבאים של מחוז הרפורד באוקטובר 1963 כדי לפנות מקום לפיתוח על ידי החברה ההיסטורית של מחוז הרפורד. בית ספר ג'ון ארצ'ר, בית ספר לחינוך מיוחד שנבנה בשנת 1971 בבל אייר נקרא על שמו של ארצ'ר. ביוני 2022 מועצת בית הספר החליטה על שינוי שם בית הספר לאקדמיית הרפורד בגבעת הקמפוס בשל בעלותו של ארצ'ר על עבדים. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ארצ'ר בוויקישיתוף ג'ון ארצ'ר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון ארצ'ר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Archer, John". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-2022-11-27. Preston, Walter Wilkes (1901). History of Harford County. pp. 200–202. נבדק ב-2022-11-27. Roberts, Tony (2022-06-14). "Harford school board decides on new names for schools named after slave owners". Yahoo! Sports. ארכיון מ-2023-02-16. נבדק ב-2023-02-16.
ג'ון לואיס תומאס הבן

ג'ון לואיס תומאס הבן (באנגלית: John Lewis Thomas Jr.;‏ 20 במאי 1835 – 15 באוקטובר 1893) היה פוליטיקאי אמריקאי. תומאס נולד ב-20 במאי 1835 בבולטימור, מרילנד, למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1856, והחל לעסוק בכך זמן קצר לאחר מכן בקמברלנד, מרילנד. הוא גם שימש כיועץ העיר של קמברלנד בשנים 1856 ו-1857. הוא עבר לבולטימור ב-1857, המשיך בעיסוק בעריכת דין, וגם שימש כעורך דין עירוני של בולטימור מ-1860 עד 1862. הוא היה ציר לוועידה החוקתית של המדינה משנת 1863 ופרקליט המדינה מ-1863 עד 1865. בשנת 1865, תומאס נבחר כיוניוניסט ללא תנאי לקונגרס השלושים ותשעה כדי למלא את המשרה הפנויה שנגרמה כתוצאה מהתפטרותו של אדווין ה. ובסטר וכיהן מ-4 בדצמבר 1865 עד 3 במרץ 1867. הוא היה מועמד מטעם הרפובליקנים לבחירה מחדש ב-1866 לקונגרס הארבעים, אך הפסיד בהתמודדות לסטיבנסון ארצ'ר הבן. לאחר הקונגרס, הוא שימש כגובה המכס של נמל בולטימור מ-1869 עד 1873 ושוב מ-1877 עד 1882. הוא מת ב-15 באוקטובר 1893 בבולטימור ונקבר בבית הקברות גרינמאונט. ג'ון לואיס תומאס הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון לואיס תומאס הבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ענת הרשקוביץ (קצינה)

ענת הרשוקביץ (נולדה ב-1982) היא קצינה בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהנת כמפקדת מרכז חושן. הרשוקביץ נולדה וגדלה בקריית אתא למשפחה של עולים מרומניה, אביה עבד ברפא״ל ואמה בבתי הזיקוק. לפני שהתגייסה לצה"ל הייתה קפטנית נבחרת ישראל בכדורעף ונחשבה לאחת השחקניות הטובות בארץ. בשנת 2000 התגייסה לצה"ל כספורטאית מצטיינת ושירתה כפקידה באגף שיקום נכים במשרד הביטחון בחיפה. לאחר חמישה חודשי שירות החליטה לשנות כיוון וביקשה לוותר על מעמדה כספורטאית מצטיינת ולצאת לקורס קצינות. בקשתה נענתה והיא הוצבה במסלול ייעודי לקצונה מבצעית בציר הקרבי של חיל התקשוב ולאחר סיום הקורס מילאה מספר רב של תפקידים טכנולוגיים מבצעיים בהם מ"פ תקשורת באוגדת הגליל, קצינת אג"ם בחיל התקשוב במלחמת לבנון השנייה, מ"פ אחראית על כל התקשורת בצה"ל בצפון, סמג"דית אוגדה 143, מפקדת גדוד איתנים ביחידת חושן, ומג״דית תקשוב של אוגדה 210. בהמשך שימשה כראשת ענף מבצעים הראשונה באגף התקשוב וההגנה בסייבר, ובשנת 2023 מונתה למפקדת על מרכז חושן, היחידה המבצעית טכנולוגית המפעילה את כל התקשורת הצה"לית. הרשקוביץ היא רווקה ומתגוררת ברמת גן. בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים ומערכות מידע באוניברסיטת רייכמן. דינה חלוץ, האישה הראשונה בצה"ל שמפקדת על מרכז חושן: "לא רואה תקרת זכוכית, אני רואה שביל", באתר ynet ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניגון ברדיצ'ב

ניגון ברדיצ'ב (ביידיש: ניגון ברדיצ'ובער) הוא ניגון חסידי המיוחס לרבי לוי יצחק מברדיצ'ב. בשנת 2007 הופיע הניגון באלבום הבכורה של הזמר הישראלי יהודה גרין, "נשמת". ב-2014 הופיע הניגון באלבום האולפן השלישי של הזמר האמריקאי בערי וועבער, "פארברענג 2", ובמאי 2018 הוציא המוזיקאי הישראלי יצחק מאיר גרסה משלו לניגון, גרסה של הזמר הישראלי עקיבא תורג'מן לניגון הופיעה באלבום האולפן השני שלו, "אל תעזבי ידיים". הניגון יצא ב-13 בספטמבר 2021, כמה ימים לפני צאת האלבום. לקראת סוף הניגון הוסיף עקיבא מספר מילים משלו. את הביצוע הופק על ידי מאור שושן, ועובד בידי עקיבא ושושן. NO LYRICS: Yehuda Green - The Berditchever Nigun יהודה גרין - ניגון ברדיצ'ב, סרטון בערוץ "Yossi Nachman", באתר יוטיוב (אורך: 04:39) ניגון ברדיצ'ובער, סרטון בערוץ "Beri Weber - Topic", באתר יוטיוב (אורך: 01:58) יצחק מאיר - ניגון רבי לוי יצחק מברדיצ'ב - "מסע הבעש"ט" | Yitzchak Meir - Berditchev Nigun, סרטון בערוץ "יצחק מאיר", באתר יוטיוב (אורך: 05:08) יאיר טוקר, ‏יצחק מאיר בניגון רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, באתר כיכר השבת, 16 במאי 2018 עקיבא - ניגון ברדיצ'ב (התבודדות) | Akiva, סרטון בערוץ "עקיבא - Akiva", באתר יוטיוב (אורך: 05:02) דוד ברגר, בשיתוף שובה ישראל‏, התבודדות: האלבום החדש של 'עקיבא', באתר וואלה, 13 בספטמבר 2021 אליעזר חסיד, מתוך האלבום החדש: עקיבא תורג'מן מגיש 'ניגון ברדיצ'ב', באתר בחדרי חרדים, 14 בספטמבר 2021 יאיר טוקר, ‏'עקיבא' בסינגל מרגש לקראת יו"כ: ניגון ברדיטשוב, באתר כיכר השבת, 13 בספטמבר 2021
אדווין ובסטר

אדווין הנסון ובסטר (באנגלית: Edwin Hanson Webster‏; 31 במרץ 1829 – 24 באפריל 1893) היה חבר קונגרס אמריקאי מטעם המחוז השני של מרילנד, שכיהן במשך שתי קדנציות מ-1859 עד 1865. אדווין הנסון וובסטר נולד ב-31 במרץ 1829, ליד צ'רצ'וויל, מרילנד, למרתה (לבית הנסון) ולהנרי ובסטר. וובסטר קיבל הכשרה קלאסית, ולמד באקדמיית צ'רצ'וויל ולאחר מכן באקדמיה החדשה של לונדון של מחוז צ'סטר, פנסילבניה. הוא סיים את לימודיו בקולג' דיקינסון של קרלייל, פנסילבניה ב-1847, ולאחר מכן לימד בבית ספר ולמד משפטים במשרדו של אוטו סקוט מבל אייר, מרילנד. הוא לימד בבית ספר קלאסי ליד בית אביו במשך שמונה עשר חודשים. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1851, והחל לעסוק בכך בבל אייר. בשנת 1851, לפני שהתקבל ללשכת עורכי הדין, ובסטר היה מועמד כוויגי לתפקיד פרקליט המדינה, אך הפסיד בהפרש של עשרה קולות לוויליאם ה. דלאם. הוא עסק בעריכת דין עם סטיבנסון ארצ'ר במשך ארבע שנים. ובסטר נבחר לסנאט של מרילנד, והביס את רמזי מק'הנרי. הוא שימש בתפקיד זה מ-1855 עד 1859. ב-1856 כיהן ובסטר כנשיא הסנאט, ובאותה שנה היה אלקטור לנשיאות. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, ובסטר היה קולונל של רגימנט הרגלים המתנדבים השביעי של מרילנד, ושירת בשנים 1862 ו-1863. הוא נבחר כמועמד של המפלגה האמריקאית (Know Nothing) לקונגרס השלושים ושישה, והביס את רמזי מק'הנרי. הוא גם נבחר כיוניוניסט לקונגרס השלושים ושבעה וכיוניוניסט ללא תנאי לקונגרסים השלושים ושמונה והשלושים ותשע. ובסטר שירת בקונגרס, וייצג את מחוז הקונגרס השני של מרילנד, החל מ-4 במרץ 1859. הוא סירב פעמיים למינויים לבריגדיר גנרל. בקיץ 1862, הוא גייס את רגימנט הרגלים ה-7 של מרילנד. ב-1 בינואר 1863, הוא ויתר על הפיקוד על הרגימנט לצ'ארלס א. פלפס כדי לחזור לבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר ישיבה קצרה, הוא קיבל את הפיקוד על הרגימנט ב-4 במרץ. לאחר שנבחר מחדש לבית הנבחרים האמריקאי, הוא התפטר מהפיקוד הצבאי שלו בדצמבר. בקיץ 1864, לאחר פלישת הקונפדרציה למרילנד, הוא הציע את שירותיו למושל אוגוסטוס ברדפורד. לאחר מכן מינה ברדפורד את ובסטר לנסח קוד צבאי עבור המיליציה של המדינה. הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית בנובמבר 1864. הוא הצביע בעד ביטול העבדות בארצות הברית, והתפטר ביולי 1865. בשנת 1865, הוא מונה על ידי הנשיא אברהם לינקולן כגבאי מכס בנמל בולטימור, וכיהן בתפקיד זה מ-27 ביולי 1865 ועד 15 באפריל 1869. רשימה של מינויים במרילנד, כולל של ובסטר, הייתה בכיסו של לינקולן במהלך ההתנקשות בו. לאחר מכן, הוא חזר לעסוק במקצועו בבל אייר עד שמונה שוב כגבאי מכס על ידי הנשיא צ'סטר א. ארתור ב-17 בפברואר 1882. הוא שימש כגובה המכס עד 23 בפברואר 1886. ב-1882 עסק בבנקאות, והמשיך בכך עד מותו. לאחר פרישתו, כיהן ובסטר כנשיא הבנק הלאומי של הרפורד עד מותו. ובסטר התחתן עם קרוליין ה. (לבית מקורמיק) ארל ביוני 1855. נולדו להם לפחות ארבעה ילדים, ג'יי אדווין, אידה מ', בסי וקרוליין ה'. בתו בסי נישאה לוויליאם ה. הרלן, מחנך בל אייר ושותפו למשפטים של בנו ג'יי אדווין. ובסטר מת בבל אייר ב-24 באפריל 1893. הוא נטמן בבית הקברות בקלוורי, ליד צ'רצ'וויל. מדיה וקבצים בנושא אדווין ובסטר בוויקישיתוף אדווין ובסטר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) אדווין ובסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Webster, Edwin Hanson". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-2022-11-27.