laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ain't It Funny

Ain't It Funny (בעברית: זה לא מצחיק?) הוא שיר של הזמרת והשחקנית האמריקאית ג'ניפר לופז. הוא נכתב על ידי לופז וקורי רוני(אנ') בהשראת הסרט "מארגנת החתונות" בו לופז השתתפה בעצמה. השיר היה צריך להיכלל בפסקול של הסרט, אך לבסוף הוחלט כי הוא יכלל באלבומה השני, וב-20 ביוני 2001, הוא יצא כסינגל השלישי מתוכו. השיר זכה להצלחה בעולם כאשר הגיע ל-20 העליונים במדינות אירופה כמו אוסטריה, בלגיה, דנמרק, צרפת והונגריה ובריטניה אך לא הצליח להיכנס למצעד הבילבורד הוט 100. גרסת הרמיקס שיצאה לו שנה לאחר מכן, "(Ain't It Funny (Murder Remix", זכתה להצלחה בארצות הברית ובמהרה כבשה את צמרת מצעד הבילבורד הוט 100, והפכה לגרסת הרמיקס הראשונה בהיסטוריה שעשתה זאת. בעת צפייה בסרט "מארגנת החתונות" לופז ורוני העבירו סיעור מוחות לגבי השיר שייצג את הפסקול של הסרט. כאשר השניים צפו בסצנה בה לופז יושבת במושב האחורי של המכונית ושומעת את התכנונים לחתונה של הדמויות הראשיות בסרט, הסצנה גרמה לרוני לחשוב על המשפט: "זה פשוט לא מצחיק כמה רגשות אתה לא יכול להכחיש אף על פי שאתה מנסה". ולאחר מכן עלה להם גם הרעיון למילים וללחן. אחרי שהוא הגה את הרעיון לשיר הוא חזר לביתו והחל ליצור את השיר. לאחר מכן הוא עבד עם לופז במשך שעה בשביל להשלים את הכנת השיר. טומי מוטולה אשר היה המנכ"ל של חברת התקליטים של לופז התלהב מאוד מהשיר ותרם ללחן שלו בעצמו. בהתחלה השיר היה אמור לשמש כחלק מהסרט אז בגלל ההשפעות הלטיניות הכבדות שלו הוחלט שהשיר "Love Don't Cost a Thing" יהיה במקומו. מידע על היצירה "Ain't It Funny" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Ain't It Funny" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Ain't It Funny" באתר Discogs סרטון השיר "Ain't It Funny" באתר יוטיוב dotmusic - Album Review - Jennifer Lopez - 'J-Lo' (Columbia), ‏2001-01-29 "Jennifer Lopez Ain't It Funny Chart History". Billboard. נבדק ב-2017-11-05. Fred Bronson, The Billboard Book of Number One Hits, Billboard Books, 2003. (באנגלית) Wayback Machine, ‏2011-05-17 www.bpi.co.uk ULTRATOP, www.ultratop.be Index, www.mediatraffic.de Ain’t It Funny, נבדק ב-2018-03-30 Ain'T It Funny, 2001-07-16, נבדק ב-2018-03-30 Ain't It Funny, 2001-08-06, נבדק ב-2018-03-30
הרפובליקה הקטלאנית

האם התכוונתם ל... הרפובליקה הקטלאנית (1641) - הרפובליקה הקטלאנית (1873) - הרפובליקה הקטלאנית (1931) - הרפובליקה הקטלאנית (1932) - הרפובליקה הקטלאנית (1934) - הרפובליקה הקטלאנית (1979) - הרפובליקה הקטלאנית (2017) – מדינה לא מוכרת קצרת יומין שהוכרזה בסתיו 2017 בקטלוניה ופוזרה תוך ימים ספורים על ידי ספרד, מבלי שהתקיימה בפועל.
פלזית תעשיות

פלזית תעשיות היא חברה תעשייתית המייצרת מוצרי תעשיית הפלסטיק, הנשלטת על ידי קיבוץ גזית. בשנת 1973 לאחר שהוחלט בקיבוץ להקים מפעל תעשייתי, מתוך כוונה להגדיל את מקורות הפרנסה של חברי הקיבוץ, רכש הקיבוץ מפעל כושל ומפסיד לייצור אריזות חד פעמיות מפלסטיק. שנתיים לאחר מכן הועבר המפעל לשטח הקיבוץ ועסק בייצור אריזות פלסטיק. באמצע שנות ה-80 הוחלט לייצר גם לוחות אקריליק המיועדים לייצוא. בשנת 2008 מכר הקיבוץ 23% מחברת פלזית לקרן טנא. החברה גדלה והתפתחה בעשור הראשון של המאה ה-21 באמצעות רכישת חברות בישראל ומחוץ לישראל. כיום מעסיקה החברה בישראל כ-750 עובדים ובבעלותה מפעלים בישראל, בצ'ילה, רוסיה, ארצות הברית, בולגריה וספרד. החברה מחולקת לשתי חטיבות, לוחות ואריזות: קבוצת פלזית-פוליגל כוללת בתוכה את מפעל הלוחות "פלזית 2001", שבשנת 2010 התמזג עם חברת "פוליגל" מרמת השופט. החברה מייצרת לוחות אקריליים, פוליסטירן, פוליקרבונט. במוצרי החברה נעשה שימוש לחממות, שלטים מוארים ומבנים, ובבעלותה מפעלי ייצור ברוסיה ובצ'ילה. החטיבה כוללת את מפעל "פנכים שנרכש בשנת 2000 בבולגריה, ואת מפעל פלזית Iberica הפועל בספרד. לפלזית תעשיות מספר חברות בנות והן: "אריזות מדף פלזית" העוסקת בייצור אריזות פלסטיק לתעשיית המזון. בשנת 2010 התמזגה עם חברת פולירז מקיבוץ מעוז חיים. MCP מקיבוץ המעפיל העוסקת בתחום פיתוח וייצור של אריזות מזון מתקדמות. ב-2007 רכשה פלזית מחצית מחברת מפל מקיבוץ מבוא חמה העוסקת בייצור של לוחות וגלילי פוליפרופילן לתעשיית הדפוס, הציוד המשרדי והחקלאות. בשנת 2017 רכשה פלזית אריזות מדף את מפעל בנדע פלסט מקצרין המייצר כלים חד פעמיים. משרדי המטה והנהלת החברה ממוקמים בקיבוץ גזית. אתר האינטרנט הרשמי של פלזית תעשיות אתר פלזית אריזות מדף (באנגלית) פלזית תעשיות, באתר דן אנד ברדסטריט איתן קליש, פלזית, עשורים ראשונים – ריאיון עם חיים שורר, באתר קיבוץ גזית, 25 באוקטובר 2017 איתן קליש, פלזית בשני העשורים האחרונים, באתר קיבוץ גזית, 26 באוקטובר 2017 גולן חזני, לאומי רוכש 20% מפלזית לפי 550 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2017 חדשות פוליגל, באתר archijob, 29 באוגוסט 2007 החלטה בעניין הודעת המיזוג בין החברות: פולירז - תעשיות פלסטיק, שותפות כללית אריזות מדף פלזית, שותפות כללית, באתר רשות ההגבלים העסקיים, 28 ביולי 2010 מפעל מפל, באתר קיבוץ מבוא חמה נווית זומר, לא ייסגר: מפעל בנדע פלסט בקצרין נמכר לפלזית תעשיות, באתר "ידיעות אחרונות", 5 באפריל 2017
יוסף ורצמן

יוסף ורצמן שימש קצין במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב. היה קצין חבלה ראשי של משטרת ישראל בשנות ה-70. ורצמן היה קצין בצה"ל שהושאל באמצע שנות ה-70 למשטרת ישראל בדרגת סגן ניצב כדי לשמש כחבלן הראשי. במרץ 1977 הועלה לדרגת ניצב משנה ופיקד על 200 חבלנים של משטרת ישראל. ורצמן שם דגש על הדרכה של החבלנים בשיטות שונות לפירוק מטענים. ועדת בדיקה שמונתה בעקבות תלונות על תפקודו ותפקוד יחידת החבלנים מצאה שלא היה דופי בתפקודו ובתפקוד היחידה. בשנת 1979 עמד לדין משמעתי באשמה של הדלפה של מסמך סודי לעיתונאי. הוא הודה שהוא אישר לעיתונאי את קיום המברק, שכבר היה, לטענתו, בידי העיתונאי. הוא נדון לקנס ומאסר על תנאי. בדצמבר 1981 קיבל את עיטור השירות של משטרת ישראל. בהמשך מונה לראש מחלקת מבצעים ושיטור במטה הארצי ולאחר מכן היה סגן מפקד המשמר האזרחי. בשנת 1986 הועמד לדין משמעתי על רכישת טלוויזיה לעצמו בהנחה כאשר רכש טלוויזיות למשטרה.[דרושה הבהרה] בתחילת 1989 הועמד לדין על תקיפה מינית של אחת מפקודותיו.[דרושה הבהרה] ברוך מאירי, שוקלים תוספת סיכון לחבלני המשטרה, מעריב, 13 במאי 1976 ברוך מאירי, "בגלל המהירות אתה עלול להגיע בדיוק בעת הפיצוץ", מעריב, 1 בנובמבר 1976 הועלו בדרגה במשטרת ת"א, מעריב, 2 במרץ 1977 חבלני המשטרה מצויידים היטב, דבר, 8 במרץ 1978 הסבל הקשיש נועד להתפוצץ עם מטענו, מעריב, 30 באפריל 1979 ברוך מאירי, אין יסוד לתלונות על מערך החבלה במשטרה, מעריב, 13 בנובמבר 1979 נצ"מ הואשם בהדלפת מסמך סודי ולא הושעה, מעריב, 19 במרץ 1984; המשך ראובן שפירא, תנ"ץ זיגל זכה בעיטור השירות, דבר, 22 בדצמבר 1981 אילן בכר, סגן ראש המשמר האזרחי לדין משמעתי, מעריב, 3 בדצמבר 1986 יוסי לוי, סגן מפקד המשמר האזרחי יואשם בתקיפה מינית של עובדת במשרדו, מעריב, 3 במרץ 1989 הוגש כתב אישום, מעריב, 7 במרץ 1989
סרטן הלשון

סרטן הלשון הוא סרטן שמאופיין בעיקר בהופעת פצע, דימום בלשון או שינוי במרקם וצבע הלשון. השכיחות לחלות בסרטן הלשון נמוכה יחסית לסוגי סרטן אחרים. הסיכויים לחלות בסרטן הלשון גבוהים לאנשים עם גידולים בצוואר ובראש. הגורמים העיקריים לסרטן הלשון הם: עישון – הגורם העיקרי הוא עישון מוצרי טבק כנרגילה, מקטרת, סיגריות סיגרים ועוד. גם לעיסה של טבק יכולה להוות גורם לסיכון. צריכת אלכוהול – צריכת אלכוהול ברמה גבוהה מגדילה את הסיכון לחלות בסרטן הלשון, במיוחד בשילוב עם עישון. וירוס הפפילומה האנושי – הווירוס הוא גורם סיכון נוסף שעובר דרך אדם בריא במין אוראלי. מייקל דאגלס דיווח לפני מספר שנים על כך שלקה בסרטן הלוע והלשון בעקבות הידבקות בווירוס זה. ישנם תסמינים רבים למחלת הסרטן, התסמינים העיקריים הם: דימום שחוזר על עצמו באותו המקום בלשון. שינוי בדיבור או כאב בתנועותיו של הלשון. צריבה בלשון. קושי בבליעה. שינוי במרקם של הלשון. הופעה של בליטה או גוש שניתן למשש על הלשון. שינוי בצבע הלשון. פצע שלא ניתן לרפא בלשון. ישנם מספר ניתוחים שניתן לבצע על מנת להסיר את הגידול. אם הגידול התפשט לאורך כל חלל הפה, הרופא יצטרך לכרות חלק מהלשון או את כל הלשון. לאחר מכן הרופא יחבר את הלשון שהופרדה מהגידול לרקמה חדשה. מדיה וקבצים בנושא סרטן הלשון בוויקישיתוף "סרטן הלשון - מהם התסמינים ואיך מאבחנים?". 2015-08-10. נבדק ב-2017-11-05. סרטן בלשון – האם אפשר למנוע סרטן בלשון?, באתר oncology.org.il גידולים בלשון ובלוע, סרטן הלשון | א.ר.ם - המרכז לרפואת אא"ג, באתר aram-ent.co.il הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רמי בר-לב

רמי בר-לב (נולד ב-27 בינואר 1958, ו' בשבט ה'תשי"ח) הוא אלוף-משנה במילואים, המכהן כראש מטה מחוז דן בפיקוד העורף. מאמן רשויות וקציני קישור לרשויות בהיערכות לחירום. יו"ר העמותה לטיפוח מורשת חיל העורף לדורותיו. רמי בר-לב נולד למשפחת מורד בנתניה. שם המשפחה עוברת בשנת 1966 לבר-לב. התגייס בשנת 1976 כלוחם וקצין בסיירת שקד. בשנת 1983 השתחרר מצה"ל בדרגת סרן ואת רוב מסלולו הצבאי עד דרגת אל"ם ביצע במערך המילואים בתפקידי פיקוד במערך החי"ר והצנחנים. בשנת 1983 מונה למפקד צוות בבה"ד 1. בשנת 1984 הועבר לחטיבה הירושלמית, ומשנה זו עד לשנת 2005 עבר את כל שורת תפקידי הפיקוד כקצין מבצעים, מפקד פלוגה, סגן מפקד הגדוד, מפקד הגדוד, ולאחר כ-5 שנים בתפקיד מפקד הגדוד מונה לסגן מפקד חטיבת הבקעה. החל מ-2005 הועבר לפיקוד העורף לתפקיד מפקד נפה, והחל מ-2011 משרת כראש מטה מחוז דן בפיקוד העורף. ניהל בגל הקורונה הראשון את משבר בתי האבות בפיקוד העורף ותרם רבות להקמת פרויקט מגן אבות ואימהות . במסגרת שירותו הצבאי עבר קורסים והכשרות צבאיים (מ"פים, מג"דים, מפקדי נפות). הוא מדריך בכיר ומפקד צוות קציני קישור לרשויות המקומיות בבית הספר לחילוץ והצלה של פיקוד העורף. עם שחרורו מצה"ל ובין השנים 1983–1985 ניהל את יחידת הביטחון במעברי הגבול ישראל-מצרים: רפיח, ניצנה וטאבה. בתחום החינוך: בין השנים 1985–1991 הוביל בני נוער רבים להישגים חינוכיים וחברתיים כמחנך בפנימיות כפר-סילבר, כפר-הירוק היה חלוץ בחינוך לגיל הרך כשהקים יחד עם רעייתו את ״הבית הקטן״ מוסד חינוכי לגיל הרך ברמת השרון. בר-לב הוא המייסד (יחד עם הנרי ברדה ואילן ברדה) בשנת 1991 של רשת המזון המהיר "הנריס הקרפ הצרפתי", והוא הבעלים והמנכ"ל של הרשת. הרשת פרוסה בכ-20 סניפים ברחבי הארץ. הסניף של ה'נריס במתחם שרונה בתל אביב, נקנס ב-3,500 שקל מכיוון שהפר חוזה בו התחייב לפתוח את הסניף בכל ימות השבוע, בהתאם למדיניות מתחם שרונה. לאחר לחץ של הציבור הדתי בעלי המתחם נסוגו מכוונתם לקנוס את הסניף והוא נותר סגור בשבתות. בשנת 2014 נבחר ליו"ר עמותת העורף, שמטרתה לשקוד על טיפוח מורשת פיקוד העורף, להנציח את זכרם של חללי חיל העורף, ולתמוך במשפחות החללים. בחודש יוני 2018 הכריז בר-לב כי הוא מתמודד לראשות העיר רמת השרון בבחירות המוניציפליות שייערכו באוקטובר 2018, אך לא עלה לסיבוב השני ומשמש מאז כחבר מועצה. בנובמבר 2020 החל בר-לב במיזם אינטרנטי בעמוד הפייסבוק שלו, שמטרתו העלאת מודעות כנגד הטרדות מיניות ואלימות כנגד נשים. בוגר לימודי מינהל חינוכי במכללת ספיר. נשוי לנורית, מנהלת בית ספר ברמת השרון לשעבר וכיום מנהלת מחלקת חינוך כוכב יאיר, צור יגאל. אב ל-3 וסב ל-5 נכדים. מדיה וקבצים בנושא רמי בר-לב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רמי בר-לב רמי בר-לב, ברשת החברתית פייסבוק דורון נחום, בהצדעה: קציני המילואים העסוקים ביותר בצה"ל, באתר nana10‏, 27 במאי 2011 רן רימון, מנהל ביום ומפקד בלילה: אל"מ רמי בר-לב, באתר ynet, 30 בספטמבר 2011 מירב קריסטל, "רשת הנריס הוזילה את התפריט ב-15%: "בשביל ההורים"", באתר ynet, 1 ביולי 2018 שרון יונתן, רמי בר-לב מתמודד לראשות העירייה, באתר "לוקאל", 5 ביולי 2018 הנרי'ס ואנט - Henri's & Annette, באתר הנרי'ס ואנט - Henri's & Annette (ארכיון) "חנות במתחם שרונה נקנסה כי סגרה בשבת: "מקווה שיתעשתו ויבינו לכבד" - כיכר השבת". כיכר השבת. נבדק ב-2017-11-25.
רדיבוי קוראץ'

רַדיבוֹי קוֹראץ' (בסרבית: Радивој Кораћ; ‏5 בנובמבר 1938 – 2 ביוני 1969) היה כדורסלן יוגוסלבי ששיחק באירופה בין השנים 1954–1969, בעמדת הפאוור פורוורד. בשנת 1969 נהרג קוראץ' בתאונת דרכים על יד סרייבו שבבוסניה, בגיל 30. קוראץ' מחזיק בשיא הנקודות למשחק אחד ביורוליג (שבאותה תקופה היה קרוי גביע אירופה לאלופות בכדורסל), אותו קבע בעונת 1964/1965 כאשר קלע 99 נקודות במשחק של קבוצתו אוקק בלגרד מול אלוויק. קוראץ' נולד בעיר סומבור שבסרביה, עת הייתה חלק מממלכת יוגוסלביה. בגיל 16 החל לשחק עבור קבוצת אוקק בלגרד, ובמהרה הפך לשחקן מפתח בקבוצה וזכה לכינוי זוּקוֹ (Žućko) אשר ליווה אותו לאורך הקריירה. בתקופתו בבלגרד זכה עם קבוצתו ארבע פעמים באליפות ליגת העל היוגוסלבית, והוביל את כל קלעי הליגה בשבע עונות שונות, עם ממוצע כולל של 32.7 נקודות למשחק. כמו כן הוביל את קבוצתו שלוש פעמים לשלב חצי גמר גביע אירופה לאלופות, שהייתה ליגת הכדורסל הבכירה למועדוני כדורסל באירופה. בשלב שמינית גמר גביע אירופה 1964/1965 קלע קוראץ' 71 נקודות במשחק הראשון בסדרה (מתוך שניים) מול קבוצת אלוויק, ובמשחק השני קבע את שיא הליגה עם 99 נקודות מתוך ה-155 שקלעה קבוצתו. בעונת 1967/1968 עבר לשחק בקבוצת סטנדרד לייז', אותה הוביל לזכייתה הראשונה באליפות ליגת העל הבלגית. בעונה העוקבת שיחק בפטררקה פדובה מהליגה האיטלקית, והוביל את כל קלעי הליגה עם 581 נקודות. קוראץ' החל לשחק עבור נבחרת יוגוסלביה בכדורסל באליפות אירופה 1959, ובתשע השנים הבאות זכה עם נבחרתו במדליית כסף באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), שתי מדליות כסף באליפויות העולם (1963 ו-1967) ושתי מדליות כסף (1961 ו-1965) ומדליית ארד (1963) באליפויות אירופה. באולימפיאדת רומא (1960) הוביל קוראץ' את כל הקלעים בטורניר עם 23.6 נקודות בממוצע למשחק, אך נבחרתו סיימה במקום השישי. כמו כן בטורנירי אליפות אירופה 1959, 1961 ו-1963 הוביל קוראץ' את טבלת הקלעים (עם ממוצעים של 27.6, 24.0 ו-26.4 נקודות למשחק, בהתאמה), ובאליפות אירופה 1961 אף נבחר ל-MVP של הטורניר. בשנת 1971 נקרא על שמו גביע קוראץ', אשר היה טורניר הכדורסל השלישי בחשיבותו באירופה. בשנת 2002, לאחר שהתפרק טורניר גביע קוראץ', שינתה פדרציית הכדורסל של סרביה את שם גביע הליגה הסרבית ל"גביע רדיבוי קוראץ'". בשנת 1991 נכלל ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות פיב"א, בשנת 2007 הוצג כחבר בהיכל התהילה של פיב"א ובשנת 2008 נבחר לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג. ב-2022 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל. מדיה וקבצים בנושא רדיבוי קוראץ' בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר פיב"א רדיבוי קוראץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית) לזכרו של רדיבוי קוראץ', באתר היורוליג, 3 ביוני 2009 על שיא הנקודות שקבע קוראץ', באתר היורוליג, 12 בינואר 2011 סטטיסטיקות משחקי עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות, באתר Pearlbasket דף השחקן בהיכל התהילה של פיב"א, באתר הרשמי דף השחקן, באתר פיב"א גביע קוראץ', באתר פיב"א 50 התורמים הגדולים ליורוליג, באתר היורוליג
אליזבת (ניו ג'רזי)

אליזבת (באנגלית: Elizabeth) היא העיר הרביעית בגודלה בניו ג'רזי. על פי מפקד האוכלוסין האמריקאי משנת 2020 מספר התושבים בעיר הוא 137,298. אליזבת הוקמה בשנת 1664 על שם אשתו של סר ג'ורג' קרטרט, ושמה המקורי היה "אליזבת-טאון". אדמותיה נרכשו אז מהאינדיאנים בדלאוור. היא הייתה ההתיישבות הראשונה בקולוניה החדשה בארצות הברית, ועיר הבירה הראשונה של ניו ג'רזי. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הותקפה פעמים רבות על ידי הבריטים מכיוון מנהטן או סטטן איילנד. בשנת 1855 קיבלה אליזבת מעמד של עיר. עם בואן של מסילות הברזל ופיתוח נמל סטטן איילנד בשנות השלושים של המאה העשרים, הובטחה לעיר צמיחה קבועה. כלכלתה של אליזבת נשלטת עדיין על ידי ייצור, כולל מוצרי מזון, כימיקלים ומכונות. העיר היא גם מרכז קמעונאות וטיפול בריאותי חשוב באזור. מאז מלחמת העולם השנייה צמחו שירותי התחבורה באליזבת. נמל אליזבת-ניוארק הוא אחד מהנמלים העמוסים ביותר בעולם, וכך גם נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי שחלקו נמצא בעיר אליזבת. מדיה וקבצים בנושא אליזבת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליזבת (באנגלית) אליזבת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Elizabeth, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרף

האם התכוונתם ל... סרף הקדוש (אנ') – קדוש סקוטי אישים ששם משפחתם סרף ברברה (מוניק אנדרה סרף) – זמרת שאנסונים צרפתייה יהודייה וינט סרף – מדען מחשב אמריקאי הנחשב לאחד מ"אבות האינטרנט" אחר מוזיקת גלישה ("סרף") (Surf music) – תת–סוגה של מוזיקת רוק המזוהה עם תרבות גלישת הגלים שרף (פירושונים)
אברהם בן-שבת

הרב אברהם בן-שבת (1842, ה'תר"ב – 29 בדצמבר 1916, ד' בטבת ה'תרע"ז) היה סוחר, מתורגמן ומחבר ספרים יהודי-מרוקאי, מנהיג הקהילה היהודית באספי שבמרוקו, ובסוף ימיו איש ציבור בחיפה. נולד באסואירה שבמרוקו לרב יעקב בן-שבת, שהיה מקובל ומחבר הספרים "רוח יעקב" ו"יגל יעקב", בן למשפחת רבנים מקומית. רוב שנות חייו התגורר באספי, ושימש שם כמתורגמן ראשי של קונסוליה אירופית במשך 15 שנים. מקורבו, הסולטאן סידי מוחמד, מינה אותו למנהיג ומושל הקהילה היהודית בעיר, והשפעתו על הציבור שם הייתה רבה. בתפקיד זה הרבה לפעול לטובת הקהילה היהודית. במשך שנים רבות שימש כגבאי קופת רבי מאיר בעל הנס באספי, ואירח בביתו שד"רים רבים שבאו מארץ ישראל. כן עמד בקשר מכתבים עם רבני טבריה. בזמנו הפנוי למד תורה, ונודע כלמדן חריף. לפרנסתו עסק במסחר, ובית המסחר שלו היה מפורסם גם באירופה, ובאנגליה בפרט, שם ביקר לעיתים קרובות. בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) עזב את עיסוקיו באספי ועלה לארץ ישראל. עם הגיעו ארצה השתכן בחיפה, שם פעל למען הציבור, ונמנה עם מניחי היסוד לקהילה יהודית מאוחדת בעיר. חיבר מספר ספרים, בהם פירושים על התורה, גימטריאות, מדרשים, שירים ופרפראות, אולם נשארו בכתב יד בידי בניו. בנו היה שמואל בן-שבת. משה דוד גאון, "אברהם ב״ר יעקב בן שבת", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 658–659, באתר היברובוקס
יחסי אלבניה – ארצות הברית

יחסי אלבניה–ארצות הברית מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין רפובליקת אלבניה לארצות הברית של אמריקה, שנכונו לראשונה באופן לא רשמי בשנת 1912, בעקבות עצמאותה של אלבניה מידי מהאימפריה העות'מאנית. היחסים נותקו ב-1939 בשל הכיבוש הגרמני והאיטלקי של אלבניה במלחמת העולם השנייה וחודשו ב-1991 לאחר נפילת הקומוניזם באירופה והתפרקות ברית המועצות. בשנת 1922 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם אלבניה לאחר שהאלבנים זכו בעצמאות מהאימפריה העות'מאנית ב-1912. ב -1939 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין המדינות לאור כיבוש אלבניה בידי איטליה הפשיסטית (1939-1943), ולאחר מכן בידי גרמניה הנאצית (1943-44), זאת במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, הונהגה אלבניה במשך 40 שנה על ידי המנהיג הקומוניסטי אנוור הוג'ה, אשר בתחום מדיניות החוץ דגל בעקרון הבידוד. בשנת 1991 ביקש הקבינט של אלבניה לקשור קשרים הדוקים יותר עם העולם המערבי כדי לשפר את כלכלתה והחלה לבצע רפורמות דמוקרטיות גדולות, תוך זניחת הקומוניזם. באותה שנה חודשו היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לאלבניה. לאחר ביצוע רפורמות דמוקרטיות, הפכה אלבניה למדינה ידידותית כלפי ארצות הברית, וזו חתמה ואשררה מספר הסכמים בילטרליים עמה. ב-1999 תמכה אלבניה במבצע כוח מאוחד של נאט"ו ביוגוסלביה, וכן במדיניותה החיובית של ארצות הברית בסוגיית קוסובו. ב-1 באפריל 2009 הצטרפה אלבניה לנאט"ו והיחסים בין שתי המדינות התחממו. ב-22 באפריל 2016 נועד ראש ממשלת אלבניה אדי רמה עם נשיא ארצות הברית דאז ברק אובמה וסגנו, ג'ו ביידן, בבית הלבן. הסחר עם ארצות הברית מהווה חלק קטן בהיקף המסחר של אלבניה, והוא מתמקד בטווח צר של סחורות ושירותים. עיקרי היבוא מארצות הברית כולל מזון (בעיקר בשר), כלי רכב, מכונות וציוד אלקטרוני, ואילו היצוא העיקרי לארצות הברית כולל מינרלים, דלקים ושמנים, מוצרי חקלאות, הנעלה וטקסטיל. אלבניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון הבירה, בעוד ארצות הברית מתפעלת שגרירות בטירנה, בירת אלבניה. ברשות אלבניה ישנה גם קונסוליה בניו יורק לאור התפוצה האלבנית הרחבה בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלבניה – ארצות הברית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות ארצות הברית באלבניה (באנגלית ובאלבנית) אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות אלבניה בארצות הברית (באלבנית ובאנגלית) Prime Minister Rama holds meeting with President Obama and Vice President Biden יחסי אלבניה-ארצות הברית, באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית, 17 באוגוסט 2016 (באנגלית) שגרירות ארצות הברית בטירנה, באתר הרשמי של שגרירות ארצות הברית באלבניה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות אלבניה בארצות הברית (באלבנית ובאנגלית)
הטבח בכנסיית סאת'רלנד ספרינגס

הטבח בכנסיית סאת'רלנד ספרינגס אירע ב-5 בנובמבר 2017 בכנסייה הבפטיסטית הראשונה בסאת'רלנד ספרינגס (אנ') שבטקסס, ונרצחו בו 26 אנשים בפיגוע ירי. ב-5 בנובמבר 2017 בשעה 11:30 בבוקר נכנס דווין פטריק קלי- חייל משוחרר מחיל האוויר האמריקאי בן 26, תושב עיירה סמוכה, לכנסייה בסאת'רלנד ספרינגס, טקסס, פתח באש ורצח 26 איש. היורה נמלט מהזירה ונמצא מת אחרי מרדף שכוחות הביטחון ניהלו אחריו. טבח זה הוא אירוע הירי הקטלני ביותר בכנסייה בתולדות ארצות הברית. לפי ה-FBI סיבת הטבח היא מריבה שהייתה לרוצח עם חמותו וחמיו, שהיו חברים בקהילת הכנסייה הבפטיסטית אך לא נכחו בטקס שבו אירע הטבח. מדיה וקבצים בנושא הטבח בכנסיית סאת'רלנד ספרינגס בוויקישיתוף ynet, לפחות 26 בני אדם נרצחו בירי בכנסייה בטקסס, באתר ynet, 6 בנובמבר 2017 ארה"ב: 26 הרוגים ופצועים רבים בטבח בכנסייה בטקסס, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2017 "ירה לקורבנות בראש במשך 7 דקות", באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2017 רויטרס, ניו יורק טיימס והארץ, 26 הרוגים בירי בכנסייה בטקסס; היורה אותר מת, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2017 קלי ביקש לנקום בחמותו ורצח 26 בני אדם, באתר כיכר השבת, 6 בנובמבר 2017
באונטי (חטיף)

באונטי (באנגלית: Bounty) הוא חטיף שוקולד המיוצר על ידי חברת מרס ונמכר ברחבי העולם. החטיף הופיע לראשונה בשנת 1951 בממלכה המאוחדת ובקנדה, בהתחלה רק בציפוי שוקולד חלב. חטיף הבאונטי הוא בעל מילוי קוקוס המצופה בשוקולד חלב (הנמכר באריזה כחולה) או בשוקולד מריר (הנמכר באריזה אדומה) ובדרך כלל נמכר כשני חטיפים באריזה אחת. מאז 2006, גרסה בטעם דובדבן של החטיף נמכרת באוסטרליה. טעם זה נמכר בהתחלה כמהדורה מוגבלת, אך מכירתו נמשכה עד שנת 2013. באירופה, מהדורה מוגבלת בטעם מנגו נמכרה בין השנים 2004 -2005 וברוסיה ואוקראינה ב-2010. מהדורה בטעם אננס נמכרה ברוסיה במהלך 2014. למרות שהחטיף כבר לא משווק על ידי מרס בארצות הברית (חטיפים דומים של חברת הרשי עדיין נמכרים), ניתן למצוא אותו במחלקות הבינלאומיות (הכוללות בעיקר מוצרים מיובאים) של מרכולים רבים. בשנת 2013, מרס רשמה את צורתו של חטיף הבאונטי כסימן מסחרי באיחוד האירופי. חברת "לודוויג שוקולדה", חברת ממתקים גרמנית, ערערה על רישום זה. בשנת 2009, בית המשפט בערכאה ראשונה האירופי בלוקסמבורג אישר את הערעור, בקביעתו "המאפיינים הייחודיים לכאורה, כלומר הקצוות המעוגלים של החטיף ושלושת החצים או הקווים בצורת 'V' שעליו, לא יכולים להיחשב כמאפיינים היכולים להבדיל אותו בצורה מובהקת מצורות חטיפים נפוצות אחרות". מדיה וקבצים בנושא באונטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באונטי "It's the taste of paradise, but for Europe it's just a bar". The Irish Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-06.
אדמון רוסטאן

אדמון רוסטאן (בצרפתית: Edmond Eugène Alexis Rostand;‏ 1 באפריל 1868 – 2 בדצמבר 1918) היה משורר ומחזאי צרפתי. רוסטאן מקושר אל הנאו-רומנטיציזם, וידוע בעיקר בזכות מחזהו "סיראנו דה ברז'ראק" (Cyrano de Bergerac). מחזותיו הרומנטיים של רוסטאן סיפקו חלופה לתיאטרון הנטורליסטי שהיה פופולרי בסוף המאה ה-19. רוסטאן נולד במרסיי שבצרפת למשפחה פרובאנסלית אמידה ותרבותית. אביו היה כלכלן ומשורר, וחבר באקדמיית מרסיי ובמכון הצרפתי. רוסטאן למד ספרות, היסטוריה ופילוסופיה בפריז. ב-1901 היה רוסטאן לסופר הצעיר ביותר שנבחר לאקדמיה הצרפתית. בשנים הראשונות של המאה ה-20 עבר רוסטאן להתגורר באזור הבסקי של צרפת כשהוא מחפש מרפא לדלקת קרום הריאה שבה חלה. רוסטאן מת ב-1918 במגפת השפעת הספרדית. הבית שבו התגורר, "וילה ארנגה" (Aranga), הוא כיום מיצג של ארכיטקטורה בסקית, נבחר לאתר מורשת, ומשמש מוזיאון לחייו של רוסטאן. סירנו דה ברז’רק, נוסח עברי - ט. כרמי, עם מבוא מאת סטפן מוזס והערות מאת המתרגם, תל אביב, זמורה ביתן, 1986. סירנו דה ברז’רק, מצרפתית - יונתן רטוש, תל אביב, הדר, 1965. הרומאנטים! התרגום - דן אלמגור, תל אביב (המחזה שעליו התבסס המחזמר "פנטסטיקס"). כתבי אדמון רוסטאן בפרויקט גוטנברג (באנגלית) כתבי אדמון רוסטאן בפרויקט בן-יהודה אדמון רוסטאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אדמון רוסטאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום השנה ה-121 להיבחרו של אדמון רוסטאן לאקדמיה הצרפתית, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית) אדמונד רוסטן (1868-1918), דף שער בספרייה הלאומית אדמון רוסטאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדמון רוסטאן, באתר AllMovie (באנגלית) אדמון רוסטאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אדמון רוסטאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אדמון רוסטאן, באתר Discogs (באנגלית) אדמון רוסטאן, בארכיון הבימה ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נוקטורן

נוקטורן (מלטינית: Nocturnus, לֵילי, של הלילה) הוא סוגה במוזיקה הקלאסית, שהתפתחה בתקופה הרומנטית (המאה ה-19) ונכתבה לרוב לפסנתר סולו. הנוקטורן מוגדר כ"מוזיקה לילית", כלומר יצירה המתארת את הלילה, התרחשות לילית או "תחושה לילית", ולכן נוקטורנים ניחנים לרוב בקצב איטי ואופי מנומנם או רגשני. הנוקטורנים הראשונים לפסנתר נכתבו על ידי המלחין האירי ג'ון פילד. במהלך התקופה הרומנטית כתבו נוקטורנים כמה מהגדולים והחשובים שבמלחיני התקופה, בהם: פרדריק שופן (שהלחין 21 כאלה), פרנץ ליסט ואדוורד גריג. נוקטורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שִׁיר לַיִל – Nocturne, מִתְּקוּפָתָם שֶׁל פִילְד וְשׁוֹפֶּן, שֵׁם תֹּאַר לִיצִירָה בַעֲלַת אֹפִי הוֹזֶה, רַךְ. מִלּוֹן לְמוּסִיקָה לוֹעֲזִי עִבְרִי מֵאֵת מְנַשֶּׂה רַבִינָא, הוצאת מִזְמוֹר, תֵּל אָבִיב, תרצ"ח 1938 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.