laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג

אוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג (בגרמנית: Otto I., Markgraf von Brandenburg;‏ 1128 – 8 ביולי 1184) היה מרקיז ברנדנבורג בין השנים 1170–1184. אוטו נולד בשנת 1128, לאלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג וסופיה מוינצנבורג, בתו של הרמן הראשון, רוזן וירצנבורג. בשנת 1148 התחתן אוטו עם יודיטה מפולין, בתו של בולסלאב השלישי, דוכס פולין. הנישואים סוכמו במהלך מסע הצלב הוונדי, ונועדו לחזק את הקשר עם בית פיאסט, נגד קונרד השלישי, מלך גרמניה שתמך בולדיסלאב השני, דוכס פולין. לאחר מותה של יודיטה בשנת 1175, התחתן אוטו עם אדה מהולנד, בתו של פלוריס השלישי, רוזן הולנד. החל משנת 1144 שלט אוטו לצד אביו, אולם לא קיבל את התואר מרקיז. בשנת 1170 מת אביו אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג, ואוטו עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו עסק אוטו בעיקר במאמצים לשמור על גבולות הנחלה, ולא ניסה לכבוש שטחים נוספים. ב-8 ביולי 1184 מת אוטו הראשון, ובנו אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1148 התחתן אוטו עם יודיטה מפולין, בתם של בולסלאב השלישי, דוכס פולין וזאלומה מברג, ממנה נולדו לו שני ילדים: אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג היינריך, רוזן גארדלגן בשנת 1176 התחתן אוטו עם אדה מהולנד, בתם של פלוריס השלישי, רוזן הולנד ועדה מהאנטינגדון, ממנה נולד לו בן אחד: אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג מדיה וקבצים בנושא אוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג בוויקישיתוף
מסקאזו קוואבה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קוואבה. מסקאזו קוואבה (ביפנית: 河辺 正三;‏ 5 בדצמבר 1886 - 2 במרץ 1965) היה גנרל יפני, אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה. קוואבה נולד ב-5 בדצמבר 1886 במחוז טויאמה שבאימפריה היפנית. היה לו אח צעיר בשם טורשירו קוואבה, שגם כן שירת בצבא והגיע לדרגת לוטננט גנרל. בשנת 1907 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית, ולאחר מכן למד במכללה הצבאית עד 1915. ב-1918 נשלח כנספח צבאי לשווייץ, והוחזר ליפן ב-1921. מ-1927 עד 1929 שימש כמדריך במכללה הצבאית, ועד 1932 היה נספח צבאי בברלין. ב-1932 הועלה לדרגת קולונל, וקיבל פיקוד על רגימנט החי"ר ה-6 עד 1933. מ-1933 מילא תפקידי הדרכה ומטה, וב-1936 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, קיבל קוואבה פיקוד על בריגדה שהשתתפה בתקרית גשר מרקו פולו. ב-26 באוגוסט 1937 מונה לראש מטה הארמייה האזורית צפון סין, וב-15 בפברואר 1938 מונה לראש מטה צבא המשלוח המרכזי לסין, והחזיק בתפקיד עד 31 בינואר 1939. ב-9 במרץ של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט גנרל, וב-12 בספטמבר מונה למפקח הכללי של האימון הצבאי. ב-9 במרץ 1940 הוא הוחזר לסין כמפקד הדיוויזיה ה-12, ב-1 במרץ 1941 מונה למפקד הארמייה ה-3, וב-17 באוגוסט 1942 מונה לראש מטה צבא המשלוח לסין. ב-18 במרץ 1943 מונה קוואבה למפקד הארמייה האזורית בורמה, אשר כללה את הארמיות ה-15 ה-28 וה-33. קוואבה תמך בתוכניתו של מפקד הארמייה ה-15 רנייה מוטגוצ'י להרחיב את זירת המערכה על בורמה גם אל הודו הבריטית. מוטגוצ'י וקוואבה הציעו במפקד קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית הצעה לפלוש להודו דרך בורמה, אף על פי שעד אז האמינו רבים שההרים בין הודו לבורמה אינם עבירים לכוח צבאי גדול. תוכנית זו נתקלה בהתנגדות נמרצת, אולם בדצמבר קיבלה את אישורם של היסאיצ'י טראוצ'י מפקד קבוצת הארמיות, המפקדה הכללית הקיסרית וכן של ראש הממשלה הידקי טוג'ו. הפלישה הייתה בסופו של דבר אסון אדיר. הבריטים הביסו את הכוחות היפנים בקרב אימפהל וקרב קוהימה, ועלתה ליפנים בחייהם של 30,00 חיילים, ועליהם נוספו אלפי פצועים, כאשר רבות מן האבדות היו בשל תת-תזונה, מחלות ותשישות. מוטגוצ'י ומפקדי הדיוויזיות שלו הודחו מתפקידם. קוואבה עצמו לקה בדיזנטריה בשלב המאוחר יותר של המערכה, והוחלף ב-30 באוגוסט 1944 בידי הייטארו קימורה. לאחר חזרתו ליפן שימש תקופה קצרה כחבר מועצת המלחמה העליונה, וב-1 בדצמבר 1944 מונה למפקד המחוז הצבאי המרכזי. ב-1 בפברואר 1945 מונה למפקד הארמייה האזורית ה-15. בשני תפקידים אלו הוא נדרש לארגן את הגנת האי היפני עצמו מפני פלישה צפויה של בעלות הברית. ב-9 במרץ 1945 הועלה לדרגת גנרל, וב-8 באפריל של אותה שנה מונה למפקד הצבא הכללי האווירי אשר הגן על שמי יפן מפני התקפות אוויריות. בימים האחרונים של המלחמה מונה לראש מטה התעופה הצבאית. עם כניעת האימפריה היפנית, עבר קואבה לשרת את כוחות הכיבוש של בעלות הברית. ב-1 באוקטובר 1945 הוא מונה בידי המפקד העליון של כוחות הברית למפקד הארמייה הכללית ה-1, כדי לשמור על הסדר באופן זמני עד שכוחות בעלות הברית יכנסו ליפן. הוא פרש מהצבא בסוף אותה שנה, ונפטר ב-2 במרץ 1965 בגיל 78. מדיה וקבצים בנושא מסקאזו קוואבה בוויקישיתוף מסקאזו קוואבה באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג

אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג (בגרמנית: Otto II., Markgraf von Brandenburg;‏ 1147 - 4 ביולי 1205) היה מרקיז ברנדנבורג בין השנים 1184–1205. אוטו נולד בשנת 1147, לאוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג ויודיטה מפולין, בתו של בולסלאב השלישי, דוכס פולין. בשנת 1184 מת אביו אוטו הראשון, מרקיז ברנדנבורג, ואוטו עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו שיפר אוטו את ההגנה של המדינה, והשתדל כמה שיותר ליישבה. אוטו ניהל מלחמות כנגד הסלאבים, וכנגד קנוט השישי, מלך דנמרק. בחורף 1198–1199 נכבשה פומרניה על ידי הדנים, שבזזו אותה והשאירו אחריהם הרס רב. במהלך הסכסוך על כתר הקיסרות, תמך אוטו בפיליפ משוואביה, מלך גרמניה כנגד אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-4 ביולי 1205 מת אוטו השני, ואחיו אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא אוטו השני, מרקיז ברנדנבורג בוויקישיתוף
פנינייה כהה

פנינייה כהה (שם מדעי: Agelastes) היא סוג עוף ממשפחת הפניניתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה וכולל שני מינים. הפנינייה הכהה דומה לתרנגול הודו, אך שייכת למשפחה אחרת. אורכן של הפניניות עד 45 סנטימטרים ולהן נוצות שחורות, כשבניגוד לפניניות אחרות, הן חסרות נקודות לבנות לאורך גופם. הם בעלות עור צוואר ועור פנים חשוף בצבעי אפור עד ורוד ובעלי נוצות חזה לבנות. הזנב והרגליים ארוכים ועוזרים לפניניות לרוץ מהר. הם מעופפות חלשות ועפות לעיתים רחוקות. מיני הפניניות חיות ביערות שונים ובסוונות טרופיות. הן מתקבצות בקבוצות קטנות המלקטות מזון קטן מהקרקע. פנינייה לבנת-חזה (Agelastes meleagrides) פנינייה שחורה (Agelastes niger) מדיה וקבצים בנושא פנינייה כהה בוויקישיתוף פנינייה כהה, באתר ITIS (באנגלית) פנינייה כהה, באתר NCBI (באנגלית) פנינייה כהה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פנינייה כהה, באתר GBIF (באנגלית)
דגרתל שיחים

דגרתל שיחים או דגרתל (שם מדעי: Megapodius) הוא עוף מסוג הדגרתיליים מעל-סדרת דמויי תרנגול. סוג זה כולל 13 מינים קיימים ועוד שניים שנכחדו. עופות מהסוג הזה חיים מדרום-מזרח אסיה, לאורך איי אינדונזיה עד צפון אוסטרליה וכמה איים באוקיינוס השקט. הם חיים בעיקר ביערות גשם וביערות שפלה אך חלקם חיים גם באזורים פתוחים יותר ואף בחופים. הם בעלי מקור צבעוני, ראש וצוואר חשופים מנוצות, גוף שחור ורגליים צהובות וארוכות. הם מיוחדים באופן גידול הצאצאים: בני הזוג אינם דוגרים. הביצים מוטלות בראש תל אדמה ומכוסות בשכבת אדמה נוספת. ההורים בודקים בהמשך את הטמפרטורה במדגרה שיצרו באמצעות מקוריהם, המצוידים ב"חיישן טמפרטורה". הם מוסיפים או גורעים אדמה כדי לשמור על הטמפרטורה הרצויה. הם אינם עושים כל מאמץ להיות נוכחים בבקיעת הביצים. האפרוחים הבוקעים מסוגלים לפרוץ את מעטה האדמה, ללכת וללקט מזון בעצמם. יכולות הישרדות האלה מייתרות את תפקיד ההורים בגידולם. Megapodius pritchardii דגרתל מיקרונזי (Megapodius laperouse) Megapodius nicobariensis דגרתל פיליפיני (Megapodius cumingii) Megapodius bernsteinii Megapodius tenimberensis Megapodius freycinet Megapodius geelvinkianus דגרתל מלנזי (Megapodius eremita) Megapodius layardi Megapodius affinis דגרתל כתום-רגליים (Megapodius reinwardt) Megapodius molistructor - נכחד Megapodius amissus - נכחד מדיה וקבצים בנושא דגרתל שיחים בוויקישיתוף דגרתל שיחים, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל שיחים, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל שיחים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתל שיחים, באתר GBIF (באנגלית)
ליפואה

ליפואה (שם מדעי: Leipoa) הוא סוג עוף ממשפחת הדגרתליים אשר חיים ביבשת אוסטרליה. רק מין אחד שרד - ליפואה מצויה. בעבר היה מין נוסף - ליפואה ענקית אשר חי עד לסוף הפליסטוקן במזרח אוסטרליה. סוג זה נקרא ב-1840 בידי החוקר ג'ון גולד. עופות אלה בעלי נוצות אפורות-חומות, מקור שחור קצר ורגליים ארוכות איתם הם חופרים גומות באדמה. במקום קן הם מייצרים תל ענקי ובו שומרים על הטמפרטורה המדויקת בשביל הביצים. מאובנים של ביצים של הליפואה הענקית, אשר נחשבו בעבר לביצי גניאורניס, מוכיחים שגם היא שימרה את הביצים באותה צורה. ליפואה מצויה (Leipoa ocellata) ליפואה ענקית (Leipoa gallinacea) - נכחדה מדיה וקבצים בנושא ליפואה בוויקישיתוף ליפואה, באתר ITIS (באנגלית) ליפואה, באתר NCBI (באנגלית) ליפואה, באתר GBIF (באנגלית)
דגרתל מדולדל (סוג)

דְּגַרְתֵּל מדולדל (שם מדעי: Aepypodius) הוא סוג עוף קרקע מדרום-מזרח אסיה ואינדונזיה, השייך למשפחת הדגרתליים. לדגרתל זה יש דלדל, בליטה בשרנית מעל מקורו, בדומה לתרנגול הודו. הדגרתל מצוי בעיקר ביערות גשם באינדונזיה ובפפואה ניו גיני והוא בעל נוצות כהות על גופו, זנב גדול ורגליים אפורות ארוכות. הצוואר של הדגרתל חסר נוצות ובמקומו עור אפור או כחול המגיע עד הפנים הכחולות או האדומות. לדגרתלים אלו יש דלדל בשרני מעל המקור - ומכאן שמם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות וצבעוניים מעט יותר. הדגרתליים מקימים במקום קנים משטחי הטלה עשויים מחול, בוץ ולבה. הם מטילים ביצים בתוך מכתש חול כזה ואז קוברים אותו ושומרים באזור ודואגים להוריד חול אם חם או להוסיף חול אם קר. הם בודקים זאת על ידי מקורם. דגרתל מדולדל (Aepypodius arfakianus) דגרתל וייגו (Aepypodius bruijnii) מדיה וקבצים בנושא דגרתל מדולדל בוויקישיתוף דגרתל מדולדל, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל מדולדל, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל מדולדל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגרתל מדולדל, באתר GBIF (באנגלית)
דגרתל הפורפוריה

דגרתל הפורפיריה או טָלֵגָלוּס (שם מדעי: Talegalla) הוא סוג של דמויי-תרנגול ממשפחת הדגרתיליים שבסדרת התרנגולאים. דגרתלים אלה בעלי מקור המזכיר את מקורה הקצר והחזק של הפורפיריה. הסוג כולל 3 מינים החיים רק באינדונזיה ובפפואה ניו גיני ביערות גשם או באזורים הרריים. הדגרתלים חיים בקבוצות קטנות והם מסתובבים ביער ומחפשים מיני צמחייה, פירות או חרקים למאכל. הם מצויים רוב הזמן על הקרקע ועפים לעיתים רחוקות. הם בונים את קינם במכתש חול עליו הם דוגרים וממלאים בחול ואז בודקים את הטמפרטורה ומורידים או מוסיפים חול על פי הצורך. Talegalla cuvieri Talegalla fuscirostris Talegalla jobiensis מדיה וקבצים בנושא דגרתל הפורפוריה בוויקישיתוף דגרתל הפורפוריה, באתר ITIS (באנגלית) דגרתל הפורפוריה, באתר NCBI (באנגלית) דגרתל הפורפוריה, באתר GBIF (באנגלית)
מישור המילקה

מישור המִילְקֶה (מלשון ליקוי; בלועזית: אֶקְלִיפְּטִיקָה מלטינית, מאקליפטיקוס ביוונית; באנגלית: Ecliptic plane) הוא המישור הגאומטרי המכיל את מסלולו של כדור הארץ סביב השמש. מסלוליהם של כוכבי הלכת ומרבית גרמי השמיים האחרים במערכת השמש נמצאים קרוב מאוד למישור המילקה וגם הם מקיפים את השמש באותו הכיוון. הסברה המקובלת היא שכוכבי לכת של מערכת השמש נוצרו מדיסקה קדם־פלנטרית והם שומרים על כיוון הסיבוב המקורי. הניצבים למישור המילקה הם קוטבי המילקה. כל אחד מהם נקרא "צפוני" או "דרומי" בהתאם לקוטב הארצי הקרוב לו. במבט מכדור הארץ, מישור המילקה הוא מעגל גדול החוצה את כיפת השמיים. הוא מכיל את נקודות הציון השונות של "מסלול השמש", נקודות הנמדדות ביחס לכוכבי הרקע, במשך השנה. מכיוון שבשנה יש כ־365 ורבע יממות ובמעגל יש 360 מעלות, נראה כי השמש נעה על מישור המילקה בקצב של כמעלה אחת ביום. תנועה זו היא ממערב למזרח, בניגוד לתנועה המדומה ממזרח למערב של כיפת השמיים. כתוצאה מנטיית הציר של כדור הארץ נמצא מישור המילקה בזווית (משתנה) של 23.439279 מעלות ביחס לקו המשווה השמימי. מישור מסלולו של הירח נמצא בזווית של כ־5 מעלות ביחס למישור המילקה. גלגל המזלות נח גם הוא על מישור המילקה. בגלל הבדלי הזוויות, מישור המילקה וקו המשווה השמימי נפגשים רק בשתי נקודות, המנוגדות זו לזו בדיוק. אלה הן נקודות השוויון, וכאשר השמש מופיעה בנקודות אלה אורך היום והלילה בכל המקומות על פני כדור־הארץ הוא כ־12 שעות. הנקודות הקיצוניות, בהן ההבדלים בין אורך היום לאורך הלילה הם מקסימליים, נקראות נקודות היפוך. הבדלי הזוויות יוצרים ארבע נקודות חשובות: הנקודה שבה מישור המילקה חוצה את קו המשווה השמיימי מדרום לצפון (בתנועה כנגד כיוון השעון) נקראת נקודת שוויון האביב. הנקודה שבה מישור המילקה חוצה את קו המשווה השמיימי מצפון לדרום, נקראת נקודת שוויון הסתיו. הנקודה הצפונית ביותר של מישור המילקה מעל לקו המשווה השמיימי, נקראת נקודת היפוך הקיץ בחצי הכדור הצפוני, או נקודת היפוך החורף בחצי הכדור הדרומי בהתאם. מועד ההיפוך מתרחש סביב 21 ביוני. הנקודה הדרומית ביותר של מישור המילקה מתחת לקו המשווה השמיימי, נקראת נקודת היפוך החורף בחצי הכדור הצפוני, או נקודת היפוך הקיץ בחצי הכדור הדרומי בהתאם. מועד ההיפוך מתרחש סביב 21 בדצמבר. כאשר הירח חוצה את מישור המילקה בזמן מולד הירח, מתרחש ליקוי חמה. כאשר הירח חוצה את מישור המילקה בזמן ירח מלא, מתרחש ליקוי ירח. גם נוגה מסוגל להתיישר אל מול השמש, אך זהו מחזה נדיר ביותר. למעשה רק מעט מקרים כאלו נחזו מאז המצאת הטלסקופ – 1631, 1639, 1761, 1769, 1874, 1882, 8 ביוני 2004, ולאחרונה ב־6 ביוני 2012. מעבר כוכב חמה על פני השמש, בו כוכב חמה חוצה את מישור המילקה, מתרחש בממוצע כ־13 פעמים במאה שנים. התצפית הראשונה המתועדת הייתה בשנת 1631. ליקוי מאורות הערך "מילקה", באתר אסטרופדיה NASA (באנגלית) מישור המילקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Astronomy Picture of the Day, NASA, 2006
דנה מודן

דנה מודן (נולדה ב-29 במאי 1970) היא תסריטאית, במאית, שחקנית, יוצרת ומנחת טלוויזיה ישראלית. זוכת חמישה פרסי האקדמיה לטלוויזיה ופרס לנדאו לאומנויות. דנה מודן גדלה בשיכון הרופאים של תל השומר. אביה, פרופ' ברוך מודן, היה חוקר בתחום הסרטן והאפידמיולוגיה וכיהן כמנכ"ל משרד הבריאות. אמהּ, פרופ' מיכאלה מודן, הייתה חוקרת בבית החולים תל השומר שעסקה גם בביוסטטיסטיקה. אחותה, רותו מודן, היא קומיקסאית ואחות נוספת שלה היא רופאת הילדים פרופ' דלית מודן. את הקריירה העיתונאית שלה החלה מודן ככתבת במוסף ״סופשבוע״ של מעריב. לאחר מכן שיחקה בסרט "שחקנים", בסרט הקומדיה "ציפורים בניוטרל" (1996), ובסרט הקצר "מלכה לב אדום" (1996) לצד שי אביבי, בסדרה "פלורנטין" (1997) ועוד. ב-1999 השתתפה בתפקיד משנה בסרט "צור הדסים". בשנת 1999 יצרה והנחתה את תוכנית האירוח "יחסים מסוכנים" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2000 הצטרפה לערוץ ביפ בכבלים, בו הנחתה תחילה את התוכנית "הקו האדום", ולאחר מכן את תוכנית השידוכים ההומוריסטית "דאבל דייט" לצד הקומיקאי רועי לוי במשך שלוש עונות (2002–2004). תוכנית זו זכתה להצלחה ושודרה גם בערוץ 2. בשנת 2004 הפיקה, יצרה וכתבה את סדרת הטלוויזיה "אהבה זה כואב" ששודרה בערוץ 10, בה שיחקה בתפקיד הראשי לצד אסי כהן הסדרה זכתה בפרס סדרת הדרמה של השנה בפרסי האקדמיה לטלוויזיה. בשנת 2007 יצרה וכתבה את הסדרה ״אבידות ומציאות". בשנת 2008 יצרה יחד עם יונתן קוניאק את תוכנית הטלוויזיה "טינופת", עבור ערוץ "הוט 3". בסוף שנת 2009 שבה לשתף פעולה עם רועי לוי בכתיבת והגשת התוכנית "עונת החתונות" . ב-2011 עלתה עונתה השנייה של תוכנית זו, הפעם בערוץ הוט קומדי סנטרל ובשם "עונת החתונות וצרות אחרות". ב 2012 יצרה את הסדרה "אננדה" בערוץ HOT3 בה גם שיחקה בתפקיד הראשי. הסדרה המבוססת על חוויותיה בטיול שעשתה בהודו בשנת 2007. על סדרה זו זכתה בפרס התסריט ובפרס השחקנית בפרסי האקדמיה לטלוויזיה. ב-2015 שודרה העונה השנייה של הסדרה. ב-2018 יצרה יחד עם רם נהרי ואסי כהן את הסדרה "ככה זה", ששודרה ב-YES. בסדרה משחקת מודן בתפקיד הראשי לצד אסי כהן פעם נוספת, 14 שנים לאחר שכיכבו יחד ב"אהבה זה כואב". הסדרה זכתה בפרס הסדרה הקומית, פרס התסריט הקומי, פרס השחקן ופרס הבמאי. ב-2022 יצרה וכתבה את הסדרה "אבירם כץ", בה גם שיחקה, לערוץכאן 11. הסדרה זכתה בפרס המוזיקה ובפרס השחקן הראשי בפרסי האקדמיה לטלוויזיה בשנת 2024 כתבה יחד עם אחותה רותו וביימה את סרט הקולנוע ״הנכס״ מודן זכתה בפרס לנדאו למדעים ואמנויות לשנת 2021 בתחום התסריטאות מדיה וקבצים בנושא דנה מודן בוויקישיתוף דנה מודן, ברשת החברתית אינסטגרם דנה מודן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דנה מודן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דנה מודן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דנה מודן, באתר ספר הקולנוע הישראלי דנה מודן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דנה מודן, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים עכבר העיר אונליין, דובופה על הבוקר - ריאיון עם דנה מודן, באתר הארץ, 7 במאי 2008 חמש תחנות התרבות של דנה מודן, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2004 אור בר שלום, עכבר העיר אונליין, נמה קמה: גלגוליה של דנה מודן, באתר הארץ, 27 באפריל 2012 קובי מידן, ‏אנשים בלילה עם דנה מודן, באתר iCast‏, 8 במאי 2012 גילי איזיקוביץ, דנה מודן: "אני יכולה להתעורר באמצע הלילה בכאב, איפה הייתי 20 שנה? איך לא הבנתי שאני יכולה?", באתר הארץ, 26 בינואר 2023
רוסאנו בראצי

רוסאנו בראצי (באיטלקית: Rossano Brazzi;‏ 18 בספטמבר 1916 – 24 בדצמבר 1994) היה שחקן קולנוע איטלקי. הוא נולד בבולוניה ולמד עריכת דין באוניברסיטת סן מרקו בפירנצה. כבר אז הראה עניין בתיאטרון והחל להשתתף בהצגות חובבים. לאחר שסיים את לימודיו עבר לרומא ועבד שם בעריכת דין אך יצר המשחק גבר עליו. הוא הצליח במבחן בד וב-1939 השתתף בסרט "משפטו ומותו של סוקרטס". לאחר זה השתתף בסרטים איטלקיים והפך מפורסם בארצו. ב-1942 השתתף בסרט "אנו החיים" לפי ספרה של איין ראנד לצידה של אלידה ואלי שהוסרט בשני חלקים: Noi Vivi (אנו החיים) ו-Addio Kira (להתראות קירה). הוא סירב להופיע בסרטי תעמולה של האיטלקים הפשיסטים והגרמנים ונאלץ לרדת למחתרת. הקריירה שלו הופסקה ולאחר המלחמה התקשה לקבל תפקידים כי אופנת הסרטים הרומנטיים שם חלפה ובמקומם החלה תקופת הנאו-ריאליזם האיטלקי. בהמלצתו של המפיק דייוויד או סלזניק עבר להוליווד, למד אנגלית והחל להופיע בסרטים. הוא היה גבר נאה ודיבר אנגלית במבטא איטלקי ועד מהרה הודבקה לו התווית של המאהב הלטיני ונאמר עליו שהוא מחליפו של המאהב הגדול רודולף ולנטינו. הקריירה שלו פרחה והוא הופיע בעשרות סרטים לצד גדולי השחקנים. ב-1954 הופיע בסרט "שלוש מטבעות במזרקה", באותה שנה הופיע גם בסרט "הרוזנת היחפה" לצידם של המפרי בוגרט ואווה גארדנר. ב-1955 הופיע בסרט "חופשה בוונציה" (Summertime) כמאהב הלטיני של קתרין הפבורן. ב-1957 הופיע בסרט "סיפורה של אסתר קוסטלו" לצידה של ג'ואן קרופורד וב"אינטרלוד" לצדה של ג'ון אליסון. ב-1958 הופיע במחזמר דרום פסיפיק כאמיל דה בוק, אלמן בעל חווה, המגדל את שני ילדיו הקטנים, נעדר בקרב עם היפנים, ולאחר מכן שב בחיים לילדיו ואהובתו. את זמרתו דיבב זמר האופרה ג'ורג'ו טוצי. באותה שנה הופיע גם בסרט "חיוך מסוים" לפי ספרה של פרנסואז סאגאן. ב-1962 הופיע בסרט "הכל אודות אהבה" לצידה של סוזן פלשט. ב-1968 הופיע בסרט האסונות "מזרחית ליאווה", ובשנת 1969 הופיע בקומדיית הפשע הג'וב האיטלקי. בראצי גם ביים והפיק מספר סרטים. הוא מת ברומא בגיל 78 מווירוס שתקף את מערכת העצבים שלו. מדיה וקבצים בנושא רוסאנו בראצי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסאנו בראצי רוסאנו בראצי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוסאנו בראצי, באתר AllMovie (באנגלית) רוסאנו בראצי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רוסאנו בראצי, באתר MusicBrainz (באנגלית) רוסאנו בראצי, באתר Discogs (באנגלית) רוסאנו בראצי, באתר DNCI רוסאנו בראצי - אגדת קולנוע, באתר יוטיוב ביוגרפיה של רוסאנו בראצי (באנגלית) רוסאנו בראצי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
בת' גודארד

אליזבת' ג'יין "בת'" גודארד (באנגלית: Elizabeth Jane "Beth" Goddard; נולדה ב-31 במרץ 1969) היא שחקנית אנגלייה. גודארד נולדה בקולצ'סטר וגדלה בקלקטון-און-סי שבמחוז אסקס. היא למדה בבית הספר התיכון קלקטון קאונטי, ובשנים 1986 עד 1989 למדה בקולג' רוז ברופורד בסידקאפ שבקנט. במרץ 2008 שיחקה גודארד בתפקיד בלינדה אשטון בפרק בסדרה הבלשית של רשת ITV "לואיס". היא כיכבה בדמות סוז ליטלווד בסדרה הקומית "Gimme Gimme Gimme" שהוא תפקידה הידוע ביותר. גודארד הופיעה לצדו של בעלה, פיליפ גלניסטר, בסדרת הדרמה "אפר לאפר" ששודרה ב-BBC One. ב-1994 הופיעה גודארד באחד מתפקידיה הראשונים בטלוויזיה בדמות קלייר מודי, עיתונאית צהובה חסרת מצפון, בפרק בסדרת הדרמה "המפצח". הדמות שלה מעורבת בדיווח על פשעים שביצע רוצח סדרתי בשם אלבי קינסלה (רוברט קרלייל). את בעלה פיליפ גלניסטר, הידוע מתפקידו בסדרת הדרמה "חיים על מאדים", פגשה גודארד ב-1997 במסיבת יום ההולדת של השחקן ג'יימי גלובר. השניים התחתנו ב-2006. לבני הזוג יש שתי בנות, מילי נולדה ב-2002 ושרלוט נולדה ב-2005. בת' גודארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בת' גודארד, באתר AllMovie (באנגלית) בת' גודארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) To Be A Somebody "About Phil", Philip Glenister – The Official Site.
מקס ברמן

הרב ד"ר מקס ברמן (בגרמנית: Max Beermann;‏ 1873, ברלין – 1935, היילברון) היה הרב הראשי באינסטרבורג ובהיילברון שבפרוסיה. מקס ברמן נולד בברלין ב-5 באפריל 1873, בן להרמן מיכאל ברמן (Hermann Michael Beermann) ויוהנה לבית גרברט (Johanne Gerbert). ברמן למד באוניברסיטת המבולדט (Humboldt), ובשנת 1898 הוסמך לרבנות.[דרושה הבהרה] הוא מונה למשרת הרב בעיר אינסטרבורג, שם נשא לאישה ב-13 בדצמבר 1898 את רחה לבית גולדשמידט (בגרמנית: Recka Goldschmidt;1871 – 1932). לזוג נולדו שלוש בנות: חווה (Eva) בשנת 1899, רות (Ruth Jeanette) בשנת 1901, ואלישבע (Elisabeth) בשנת 1903. בין השנים 1898 עד 1915 שימש כרב של העיר אינסטרבורג (Insterburg) שבפרוסיה המזרחית. בין השנים 1915 עד 1935 שימש כרב של העיר היילברון (Heilbronn). מקס ברמן ייצג בדמותו את היהודי המתקדם, המעורה בתרבות הכללית של סביבתו. הוא היה בקיא בספרות ובפילוסופיה הגרמנית, ונהג לשאת הרצאות בנושאים אלו במוסדות חינוך שונים בעיר היילברון. הוא פעל רבות כנגד דעות אנטישמיות שרווחו בקרב חלק מן המנהיגים הנוצרים בדרום גרמניה, והרבה לשאת הרצאות פומביות בהן הטיף כנגד האנטישמיות. פעילות המפלגה הנאצית, החל ממחצית שנות העשרים, העמידה בפני הרב ברמן אתגר משמעותי, והוא יצא חוצץ בהרצאות פומביות גם כנגד התורה הגזענית שהפיצו. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הוא נאלץ לצמצם את פעילותו כמעט לחלוטין. מקס ברמן נפטר בשנת 1935, והובא למנוחות בבית העלמין היהודי של היילברון. אלבום האבל שהוכן לזכרו נשמר בעיזבונה של בתו. Dr Max Beermann - Find a Grave Pastor saves rabbis from forgetting Lecture on Rabbi Dr. Max Beermann Ruth Beermann Collection, 1861-1935 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה

פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה (בגרמנית: Friedrich II, Kurfürst von Sachsen; ‏ 22 באוגוסט 1412 - 7 בספטמבר 1464), היה הנסיך הבוחר מסקסוניה בין השנים 1428–1464, ורוזן תורינגיה בין השנים 1440–1445. פרידריך נולד בדרזדן ב-22 באוגוסט 1412, לפרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה וקתרינה מבראונשווייג-לינבורג בתו של היינריך המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1428 מת אביו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ופרידריך עלה לשלטון במקומו, יחד עם אחיו הצעירים זיגיסמונד מסקסוניה, היינריך מסקסוניה ווילהלם השלישי, רוזן תורינגיה. בשנת 1433 חתם פרידריך על הסכם שלום עם ההוסיטים, ובשנת 1438 הביס אותם בקרב זלניץ. לאחר מותו של היינריך בשנת 1435 ומינויו של זיגיסמונד בשנת 1440 לבישוף וירצבורג, חילקו ביניהם פרידריך ווילהלם את הנחלות בשנת 1445, פרידריך קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, ואילו וילהלם קיבל את רוזנות תורינגיה. סכסוכים על החלוקה הובילו בשנת 1446 למלחמת האחים הסקסונית, שהסתיימה בשנת 1451 בשלום נוימבורג. בשנת 1459 חתמו פרידריך ווילהלם על אמנת אגר יחד עם גאורגה פודבראדי, מלך בוהמיה, ובה סוכמו הגבולות בין בוהמיה לסקסוניה בשיא הרי ההארץ ובאמצע נהר האלבה, ואלו הגבולות עד ימינו בין צ'כיה לגרמניה. ב-7 בספטמבר 1464 מת פרידריך בלייפציג, ובנו ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו, תוך שאחיו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את התואר דוכס סקסוניה. בשנת 1482 ירש ארנסט יחד עם אלברכט את רוזנות תורינגיה, ובשנת 1485 פוצלה הנחלה בין האחים; ארנסט קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1431 התחתן פרידריך עם מרגרטה מאוסטריה, בתם של ארנסט, דוכס אוסטריה וצימבורגיס ממזוביה, ממנה נולדו לו 8 ילדים: אמליה מסקסוניה, דוכסית סקסוניה (1436–1501), התחתנה עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה אנה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג (1437–1512), התחתנה עם אלברכט השלישי אכילס, הנסיך הבוחר מברנדנבורג פרידריך (1439–1451) ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1441–1486) אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה (1443–1500) מרגרטה (1444–1498) הדוויג, ראש המנזר של קוודלינבורג (1445–1511) אלכסנדר (1447) מדיה וקבצים בנושא פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה בוויקישיתוף פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לבנון במשחקים האולימפיים לנוער

לבנון משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הלבנונים מדליית ארד אחת בטאקוונדו. לבנון משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער, אך ההשתתפות היא בעיקר סמלית ועד היום, לא זכה ספורטאי נוער אולימפי לבנוני במדליה במשחקי החורף. המשלחת הראשונה של לבנון למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחה הגיעה להישג בענף הטאקוונדו, בה היא זכתה במדליית ארד (בנים עד 73 ק"ג). בענף הג'ודו העפילה הג'ודוקא, קארן צ'מאס, לשלב חצי הגמר (בנות עד 63 ק"ג). נציגים נוספו התחרו גם בענפים סיף ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, נציגה בענף הטאקוונדו לא זכה במדליה והפסיד בשלב רבע הגמר. המשלחת לראשונה התחרתה בענף האתלטיקה במסגרת המשחקים האולימפיים לנוער. ההשתתפות של לבנון במשחקי החורף האולימפיים לנוער היא בעיקר סמלית. לבנון השתתפה לראשונה באולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012) ושלחה משלחת המונה שני ספורטאים, גולש וגולשת, שהתחרו בענף הסקי אלפיני. באולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016) שלחה לבנון בשנית משלחת המונה שני ספורטאים, גולש וגולשת, שהתחרו בענף הסקי אלפיני. לבנון במשחקים האולימפיים לבנון במשחקים הפאראלימפיים