laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיקי כספי

מיקי כספי (נולדה ב-7 ביוני 1961) היא קליגרפית ישראלית-אמריקאית ואמנית אשר מתמחה באמנות יהודית. כספי גדלה בהיילנד פארק, אילינוי על ידי שני אמנים, תלמה ופיליפ פדאוור, שעודדו אמנות ויצרתיות מגיל צעיר. היא התגוררה בישראל בקיבוץ נחשון במשך שלוש שנים (1970 עד 1973). לאחר שחזרה להיילנד פארק, היא למדה אמנות בקולומביה קולג' בשיקגו. כספי עבדה כאמנית-מגורים במרכז למורים יהודיים של קוהל בווילמט, אילינוי. לאחר שסיימה את לימודיה בקולג' קולומביה בשנת 1982, שבה לישראל, התגוררה בקיבוץ הראל ולאחר מכן בירושלים. היא הייתה אמנית עצמאית וקליגרפית בישראל במשך 7 שנים לפני שחזרה לארצות הברית ב-1989 והקימה את החברה שלה Caspi Cards & Art. מאות מעיצוביה הופיעו על גבי כרטיסי ברכה, הדפסי אמנות יהדות, לוחות שנה וידועה בחידושיה של האמנות היהודית. היא כתבה את מסמך הכתובה הראשון שעודד נישואים חד-מיניים ב-1994, לפני חוקי נישואים חד מיניים חלו בארצות הברית. כספי שואבת את השראתה ממקומות רבים, כולל ממוטיבים יהודיים מסורתיים, תאורה פרסית וערבית, גרפיקה עכשווית, וכן מארט נובו וארט דקו. האומנות שלה הוצגה בירושלים, בתל אביב-יפו, בשיקגו, בסן פרנסיסקו ובבוסטון, ואיוריה הופיעו בספרי ילדים עבריים ובפרסומים באנגלית. כספי התנדבה בבית הספר הוראס מאן בניוטון, מסצ'וסטס. בשנת 2011, בית הספר העברי באוקלנד השתמש ביצירות האמנות שלה כנקודת יציאה לתלמידים ליצירת יצירות אמנות משלהם. היא איירה ספרים, כולל ההוצאה המחודשת של מתנת הים, 1930 [מתנת הים] מאת לוין קיפניס משנת 1987, שייצגה את ישראל בהזמנת ספרי הילדים הבינלאומית. כספי משלבת אלמנטים של הטבע בחלק גדול מיצירות האמנות שלה. כיום היא מתגוררת בניוטון, מסצ'וסטס, נשואה ויש לה שלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא מיקי כספי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיקי כספי #tbt Mickie, Caspi Cards & Art, ‏2014-12-04 (באנגלית אמריקאית) אתר קיבוץ נחשון, באתר קיבוץ נחשון Columbia College Chicago, Columbia College Alumni News, Alumni Newsletters, 1985-01-01 Contact Us, Caspi Cards & Art (באנגלית אמריקאית) Barbara Piper, Teachers' Centers Exchange Directory. 1982, 1982. (באנגלית) Dun & Bradstreet: Business Directory, www.dandb.com Made by Americans. Judaica Artist Mickie Caspi, Bayside-Douglaston, NY Patch, ‏2014-06-03 (באנגלית) Same Sex Ketubah Text, Caspi Cards & Art, ‏2015-09-06 (באנגלית אמריקאית) The Ketubah Artists Association The Resource for Ketubah Artists, Archive. ketubahaa.org Song of Love Ketubah, Archive.org / Ketubah.org Article | The Covenant Foundation, web.archive.org, ‏2015-04-02 Markell, Cecille (18 October 1990). "The Jewish Advocate". p. 14. Buy Mickie Caspi Online | Free Shipping over $45, Judaica.com (באנגלית) Mickie Caspi - Jewish Wedding, Archive.org / ketubah.com ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיקי כספי".
גאורגי אדלסון-ולסקי

גאורגי אדלסון-ולסקי (ברוסית: Гео́ргий Макси́мович Адельсо́н-Ве́льский; ‏ 8 בינואר 1922 – 26 באפריל 2014) היה מתמטיקאי ומדען מחשב ישראלי. גאורגי נולד בסמרה, והתחנך להיות מתמטיקאי. המאמר הראשון שלו, עם עמיתו לסטודנט ובסופו של דבר משתף פעולה ארוך טווח שלו, אלכסנדר קרונוד ב-1945, זכה בפרס מהאגודה המתמטית של מוסקבה. הוא וקרונרוד היו תלמידיו האחרונים של ניקולאי לוזין, והוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1949 בהנחיית ישראל גלפנד. הוא החל לעבוד בבינה מלאכותית ובנושאים יישומיים אחרים בסוף שנות ה-50. הוא המציא את עץ AVL יחד עם יבגני לנדיס בשנת 1962. העץ היה מבנה נתונים הראשון מסוגו. החל משנת 1963, עמד אדלסון-ולסקי בראש פיתוח תוכנת שחמט ממוחשבת במכון לפיזיקה תאורטית וניסויית במוסקבה. חידושיו כללו את השימוש הראשון ב-bitboards (שיטה נפוצה כיום לייצוג עמדות משחק) בשחמט מחשבים. התוכנה ניצחה את תוכנת קוטוק-מקארתי במשחק השחמט הראשון בין תוכנות מחשב, גם ב-1966, והיא בסופו של דבר התפתחה לתוכנה קאיסה, התוכנה האלופה הראשונה בעולם בשחמט מחשבים. באוגוסט 1992 עבר אדלסון-ולסקי לישראל, והוא התגורר באשדוד. הוא עבד כפרופסור במחלקה למתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. אדלסון-ולסקי נפטר ב-26 באפריל 2014, בגיל 92, בדירתו בגבעתיים. גאורגי אדלסון-ולסקי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה גאורגי אדלסון-ולסקי, באתר dblp Георгий Максимович Адельсон-Вельский, municipal.co.il Georgiy Adelson-Velsky - The Mathematics Genealogy Project, mathgenealogy.org Allen Kent, James G. Williams, Encyclopedia of Computer Science and Technology: Volume 28 - Supplement 13: AerosPate Applications of Artificial Intelligence to Tree Structures, CRC Press, 1993-04-05, ISBN 978-0-8247-2281-4. (באנגלית) D. LEVY, Computer Chess Compendium, Springer New York, 1988, ISBN 978-0-387-91331-5. (באנגלית) KAISSA by Bill Wall RIP: Георгий Максимович Адельсон-Вельский
כארון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כארון – דמות ספן משיט המעבורת של אל השאול האדס במיתולוגיה היוונית כארון (ירח) – עצם שמימי במערכת השמש, ירחו של פלוטו כארון (נהר) – נהר באיראן כיירון – דמות קנטאור בן אלמוות במיתולוגיה היוונית כיירון (גוף במערכת השמש) – גוף קטן במערכת השמש.
טום החתול

תומאס "טום" החתול (באנגלית: Thomas "Tom" Cat) הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים (לצד ג'רי העכבר) בסדרת סרטי ההנפשה הקצרים של מטרו גולדווין מאייר "טום וג'רי", שנוצרו במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה. טום הוא חתול בית מואנש כחול/אפור, אשר נוטה להיות חמדן, עצלן, ואנוכי. טום הוא האויב המושבע של ג'רי העכבר. כמעט בכל פרק, טום רוצה ללכוד את ג'רי. על אף שטום נחוש במיוחד להצליח בכך, ועל אף שהוא משקיע בכך אנרגיה רבה, טום לעולם לא מצליח ללכוד את ג'רי. טום מושפל על ידי ג'רי לעיתים רבות, אבל הוא אף פעם לא מוותר ותמיד ממשיך לנסות. אף על פי שרבות מדמויות המשנה מדברות, טום וג'רי ממעטים לדבר. הופעת הבכורה של הדמות הייתה בסרטון ההנפשה הקצר של MGM משנת 1940 בשם "Puss Gets the Boot". בהופעת הבכורה של הדמות הוא כונה "ג'ספר". שמו שונה ל"טום" החל מההופעה השנייה של הדמות בסרטון "The Midnight Snack". להלן השחקנים אשר דיבבו את הדמות לאורך השנים: מדיה וקבצים בנושא טום החתול בוויקישיתוף טום החתול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Tom & Jerry in “Solid Serenade” (1946) |, cartoonresearch.com Tom & Jerry – The Gene Deitch Collection |, cartoonresearch.com https://twitter.com/kaijitang/status/1375273422553378820, Twitter ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי לוי

מרדכי לוי תלמי (נולד ב-1956) הוא ספורטאי ספורט נכים, שחקן כדורשער בנבחרת העיוורים של ישראל לשתי אולימפיאדות. לוי נולד וגדל בדגניה, התגייס לשירות צבאי בשנת 1974 ושירת בחיל השריון. הוא הוכשר כמפקד טנק וכקצין שריון ושירת בבסיס צאלים. באוקטובר 1976 נפצע במהלך תאונת אימונים, בעקבותיה נקטעה ידו השמאלית והוא איבד את מאור עיניו. הוא עבר שיקום בבית החולים תל השומר ולאחריו החל להתאמן בבית הלוחם והיה חבר נבחרת הכדורשער איתה התחרה במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) ובמשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). בסוף שנות השבעים לוי סיים קורס תכנות מחשבים בטכניון ועבד כשבע שנים ביחידת המחשוב של מפעלי הקיבוצים. בשנת 1987 חזר לשירות קבע ביחידת המחשוב של אגף כח אדם ולאחר מכן כמפקד מדור המחשוב של המשטרה הצבאית. את שירותו סיים בדרגת סגן אלוף לאחר 16 שנים ובמשך עשור עבד באגף מערכות מידע של חברת נמלי ישראל. לוי פעיל בהנהגת ארגון נכי צה"ל והוא חבר ההנהלה של הספרייה המרכזית לעיוורים. מלבד לימודי התכנות הוא בוגר לימודי מנהל עסקים בקריה אקדמית אונו, תואר ראשון בתולדות ארץ ישראל באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן. לוי נשוי ואב לארבעה. פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) הדס מנור, לשמוע את הכתוב, מעריב, 27 בספטמבר 1988
ג'רי העכבר

ג'רי העכבר (באנגלית: Jerry Mouse) הוא דמות בדיונית ואחד משני הגיבורים הראשיים (לצד טום החתול) בסדרת סרטי ההנפשה הקצרים של מטרו גולדווין מאייר "טום וג'רי", שנוצרו במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה. ג'רי הוא עכבר בית אנתרופומורפי חום. ג'רי הוא האויב המושבע של טום החתול. כמעט בכל פרק, טום מבקש ללכוד את ג'רי. על אף שטום נחוש במיוחד להצליח בכך, ועל אף שהוא משקיע בכך אנרגיה רבה, טום לעולם לא מצליח ללכוד את ג'רי. טום מושפל על ידי ג'רי לעיתים רבות, אבל הוא אף פעם לא מוותר ותמיד ממשיך לנסות ללכוד את ג'רי. אף על פי שרבות מדמויות המשנה מדברות, טום וג'רי ממעטים לדבר. הופעת הבכורה של הדמות הייתה בסרטון ההנפשה הקצר של MGM משנת 1940 בשם "Puss Gets the Boot". בהופעת הבכורה של הדמות הוא כונה "ג'ינקס". שמו שונה ל"ג'רי" החל מההופעה השנייה של הדמות בסרטון "The Midnight Snack". להלן השחקנים אשר דיבבו את הדמות לאורך השנים: מדיה וקבצים בנושא ג'רי העכבר בוויקישיתוף ג'רי העכבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המשחקים הפאן-אמריקאיים 1951

המשחקים הפאן-אמריקאיים נערכו לראשונה בשנת 1951. הם התקיימו בעיר בואנוס איירס בירת ארגנטינה מ-25 בפברואר ועד 9 במרץ, בהשתתפות 2,513 ספורטאים מ-21 מדינות. בוועידת הספורט הפאן-אמריקאית ב-1940 הוחלט על עריכת המשחקים בפעם הראשונה בבואנוס איירס בשנת 1942, אך הם בוטלו בשל מלחמת העולם השנייה. בוועידה השנייה בשנת 1948 הוחלט כי הם ייערכו בעיר בשנת 1951. טקס הפתיחה של המשחקים התקיים באצטדיון מועדון המרוצים, שנחנך מספר חודשים לפני כן. האתלט היווני אריסטאידיס רובאניס (אנ') הדליק את לפיד המשחקים. האתלט דלפו קבררה נשא את דגל המשלחת הארגנטינאית. הטקס נערך במעמד נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון ונשיא ועד הספורט הפאן-אמריקאי אוורי ברנדג'. המשחקים הבאים נערכו בשנת 1955 בעיר מקסיקו סיטי. במשחקים נערכו תחרויות בענפי הספורט הבאים: אצטדיון ריו דה לה פלטה - אתלטיקה אצטדיון לונה פארק (אנ') - איגרוף וכדורסל אצטדיון מועדון המרוצים - כדורגל המועדון האוניברסיטאי של בואנוס איירס - קפיצה למים, שחייה, כדורמים המסלול הלאומי דה רמו בעיר טיגרה (אנ') - חתירה הוולודרום העירוני - רכיבה על אופניים מגורי הספורטאים הוקמו בכפר הפאן-אמריקאי בקאמפו דה מאיו. (אנ') ספורטאים מ-17 מדינות זכו במדליות במהלך המשחקים. להלן התוצאות של עשר המדינות שהגיעו ראשונות בדירוג המדליות: מדיה וקבצים בנושא המשחקים הפאן-אמריקאיים 1951 בוויקישיתוף על המשחקים, באתר Panamsports.org (בספרדית)
דולמה

דולמה הוא מאכל המבוסס על ירקות ממולאים באורז. המתכון נפוץ במטבחים של אזורים שהשתייכו בעבר לאימפריה העות'מאנית והאזורים הסמוכים, כולל טורקיה, יוון, מצרים, לוב, תוניסיה, אלבניה, אלג'יריה, מרוקו, בוכרה, פרס, אזרבייג'ן, ארמניה, ירדן, סוריה, לבנון, עיראק, איראן, סודאן, גאורגיה (טוֹלְמָהּ בגאורגית) ומדינות שונות באזור דרום אסיה. בארמניה ובטורקיה המילה "דולמה" משמשת לתיאור כל פריט מזון שמכיל מלית כלשהי. סרמאלה היא גרסה של דולמה. הירקות העיקריים המשמשים למילוי בדולמה הם חצילים, קישואים, בצלים, עגבניות, פלפלים ועלי גפן (הגרסה הפופולרית ביותר). המילוי מכיל בדרך כלל תערובת של אורז, בצל, בשר בקר טחון ומרכיבים אחרים. להכנה, הירק הממולא מרוקן חלקית מתוכנו, וממולא בתערובת המילוי. בשימוש בעלי גפן המילוי נעטף בעלה גפן תוך יצירת מעטפת סגורה. הירקות הממולאים בתערובת מבושלים בתוך רוטב, המכיל לעיתים רכז רימונים. המאכל מוגש חם או קר בליווי רוטב הבישול, לעיתים גם עם יוגורט. מדיה וקבצים בנושא דולמה בוויקישיתוף דולמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארדנגרבידה

הארדנגרבידה (בנורווגית: Hardangervidda) היא רמה הררית הנמצאת בחלק הדרומי של מרכז נורווגיה, המשתרעת לאורך המחוזות של בוסקרוד, טלמרק והורדלנד. באזור זה נמצא אחד מהקרחונים הגדולים ביותר בנורווגיה (הארדנגריוקלן). חלק ניכר מאזור זה מכיל שטחים מוגנים הנכללים באזור "הפארק הלאומי הארדנגרבידה". אזור הארדנגרבידה מהווה יעד תיירות ופנאי פופולרי בנורווגיה אשר אידיאלי למגוון פעילויות חוץ. הרמה משתרעת על פני כ-6,500 קמ"ר וממוקמת בגובה ממוצע של כ-1,100 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר של רמה מכונה "Sandfloegga" והיא מגיעה לגובה של 1,721 מטרים מעל פני הים. הנוף הטיפוסי באזור הארדנגרבידה הוא חסר עצים, מכיל בריכות, אגמים, נהרות ונחלים רבים. ישנם הבדלים מהותיים בין החלק המערבי של הארדנגרבידה אשר סלעי יותר לבין החלק המזרחי של הארדנגרבידה שהוא הרבה יותר שטוח ומכיל יותר צמחייה. בנוסף לכך האקלים בחלק המערבי נוטה להיות יותר לח מאשר האקלים בחלק המזרחי של הארדנגרבידה. נוף טיפוסי בהארדנגרבידה הארדנגרבידה בחורף רינגהדאלסבאטנט הארדנגרבידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתנה משמיים

האם התכוונתם ל... מתנה משמיים (1973) – סרט של גד בן-ארצי משנת 1973 מתנה משמיים (2003) – סרט של דובר קוסאשווילי משנת 2003
הפארק הלאומי קורקובדו

הפארק הלאומי קורקובדו (בספרדית: Parque Nacional Corcovado) הוא פארק לאומי הממוקם בחצי האי אוסה במחוז פונטרנס שבקוסטה ריקה. הפארק נוסד ב-24 באוקטובר 1975, והוא משתרע על פני כ-424 קמ"ר. זהו הפארק הגדול ביותר בקוסטה ריקה והוא משתרע על פני כשליש משטחי חצי האי אוסה. הפארק נחשב לעיתים רבות ליהלום שבכתר במערכת הרחבה של הגנים הלאומיים והשמורות הביולוגיות הפרוסות ברחבי קוסטה ריקה. נשיונל ג'יאוגרפיק כינה את הפארק "המיקום האינטנסיבי ביותר מבחינה ביולוגית על פני כדור הארץ מבחינת המגוון הביולוגי". השמורה אוצרת בתוכה מגוון עצום של בעלי חיים ושל נופים בראשיתיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Easy Love

האם התכוונתם ל... Easy Love (שיר של סיגלה) – שיר של סיגלה שיצא ב-2015 Easy Love (שיר של לאוב) – שיר של לאוב שיצא ב-2017
Rise Up

האם התכוונתם ל... Rise Up (שיר של אנדרה דיי) Rise Up (שיר של פריקי פורצ'ן) Rise Up (אלבום של סייפרס היל) (אנ')
הר בארדן

הר בארדן (באנגלית: Mount Barden) הוא הר ברכס סנטינל, בצפון הרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. ההר ממוקם 4.6 קילומטרים צפונית-מערבית מהר שארפ. הר בארדן מתנשא מעל קרחון ז'נדה שממזרח לו. גובהו של הר ברדן 2,910 מטרים מעל פני הים. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא על שמו של וירג'יל וו. בארדן (Virgil W. Barden) שהיה פיזיקאי חוקר יונוספרה, ושחרף בשנת 1957, בתחנת המחקר בירד. שהה בעונת החורף האנטארקטי באנטארקטיקה
ג'ון מרסדן

האם התכוונתם ל... ג'ון מרסדן (סופר) ג'ון מרסדן (ארכאולוג) ג'ון מרסדן (עורך דין)
קונראד לורנץ

קונרַאד זכריאס לוֹרֶנְץ (בגרמנית: Konrad Zacharias Lorenz;‏ 7 בנובמבר 1903, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1989, שם) היה חוקר טבע אוסטרי, אבי מדע האתולוגיה וחתן פרס נובל בפיזיולוגיה לשנת 1973 יחד עם קארל פון פריש וניקולאס טינברגן. בתצפיותיו על אווזים וברווזים גילה לורנץ את תופעת "ההחתמה" אצל בעלי חיים וקבע שהיא מולדת ואינה נשלטת על ידי בעלי החיים. לורנץ היה חבר המפלגה הנאצית, ועובדה זו גרמה לרבים להטיל ספק בעבודתו המדעית. כיום רוב עבודתו התאורטית מיושנת, וחלקים ממנה אכן משקפים את דעותיו הפוליטיות באותו זמן, אך תצפיותיו האמפיריות הן בעלות חשיבות גבוהה גם כיום. לורנץ היה פרופסור באוניברסיטת וינה מ-1928 ועד 1935, ופרופסור לפסיכולוגיה אוניברסיטת קניגסברג ב 1940. ב-1938 הצטרף כחבר למפלגה הנאצית ופרסם מאמרים שתמכו בשמירה על טוהר הגזע עם תמיכה מתצפיותיו באווזים. הוא הצטרף לוורמאכט ב-1941 והוצב לעבוד בפרויקט פסיכולוגי סמוך לפוזנן הכבושה שבדק האם בני תערובת של גרמנים ופולנים יכולים להסתגל למוסר העבודה אותו ייחסו הנאצים לגרמנים. ב-1944 נשלח לחזית הסובייטית ונשבה. הוא היה בשבי הסובייטים מ-1944 ועד 1948. לימים העלים את העובדות אודות שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים. בשנת 1950 נוסד על שמו מכון לורנץ לפסיכולוגיה התנהגותית בבולדרן שבצפון גרמניה. בשנת 1969 הוא זכה בפרס קלינגה. ביחד עם ברנהרד גזימק הוא במשך שנים היה עורך של ירחון גרמני פופולרי "Das Tier". טבעת המלך שלמה / קונראד ז' לורנץ; רישומים מאת המחבר; תרגם: חיים בן-עמרם, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל - הקיבוץ המאוחד, תשי"ט-1958: ספורי אתולוג משווה על בעלי חיים. הרע לכאורה: על התוקפנות בטבע / מאת קונראד לורנץ; (תרגם: יצחק כפכפי), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"א-1970. איש איש וכלבו: כל מה שרצית לדעת על הכלב ולא עלה על דעתך לשאול / קונרד לורנץ; תרגם: יוסף כרוסט, תל אביב: הדר, 1973. על שמונה פשעי האנושות המתורבתת / קונראד לורנץ (עברית: בצלאל וכסלר), ירושלים ותל אביב: שוקן, תשל"ו חיים הם לימוד: מקאנט עד לורנץ / קונראד לורנץ, פראנץ קרויצר; תרגום, מבוא ובאורים: זאב שילה, תל אביב: ספרית פועלים (סדרת "דעת זמננו"), תשמ"ד : "פראנץ קרויצר משוחח עם קונראד לורנץ, חתן פרס נובל, על מפעל-חייו". פירוק הצלם האנושי / קונרד לורנץ (תרגום מגרמנית: זאב שילה), תל אביב: ספרית פועלים (ספרי דעת זמננו), תשמ"ו-1985. קונראד לורנץ, ברשת החברתית Goodreads קונראד לורנץ, באתר פרס נובל (באנגלית) קונראד לורנץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונרד זכריאס לורנץ (1903-1989), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון מרסדן (ארכאולוג)

ג'ון הווארד מרסדן (באנגלית: John Howard Marsden)‏ (7 במאי 1803 - 24 בינואר 1891) היה כומר אנגלי, חוקר עתיקות והמופקד הראשון על קתדרת דיסני לארכאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג' הוא כיהן בתפקיד זה בשנים 1851–1865 וצ'רצ'יל בבינגטון מונה במקומו. למד בבית הספר גרמר מנצ'סטר ובאוניברסיטת קיימברידג'. הוא קיבל תואר אקשמי בשנת 1829 ותואר נוסף בשנת 1836. תיאור קורות חיים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ז'אן ראפ

ז'אן ראפ (בצרפתית: Jean Rapp;‏ 27 באפריל 1773 – 8 בנובמבר 1821) היה גנרל צרפתי בתקופת נפוליאון. ז'אן ראפ נולד בשנת 1773 בקולמר למשפחה פוטסטנטית. הוריו רצו שהוא יהיה כומר, אך בגיל 17 ז'אן עזב את הלימודים והתנדב לצבא. בהיותו בצבא הוא הצטיין באומץ והתקדם בסולם הדרגות. בשנת 1798 הוא השתתף במערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל. בעקבות פעילותו הוא קודם וב-14 בפברואר 1799 מונה למפקד חטיבה. בשנת 1800 הוא השתתף בקרב מרנגו, בסיומו מונה לתפקיד בכיר במטה של נפוליאון. בשנת 1803 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל ובשנת 1804 הקבל ללגיון הכבוד. בשנת 1805 ראפ הצטיין בקרב אוסטרליץ ולקח בשבי את קניאז רפנין. לאחר כיבוש דנציג בשנת 1807 הוא מונה למושל העיר. בשנת 1812 ראפ השתתף בקרב בורודינו. בשנת 1813 הוא עמד בראש כוחות צרפת הנצורות בדנציג ונכנע לאחר מצור ממושך. לאחר שבי שהוא בילה בקייב, ראפ חזר לצרפת בשנת 1814. בשנת 1815 הוא הצטרף לכוחות של נפוליאון שחזר לצרפת. לאחר נפילת נפוליאון ראפ נשאר בצבא אך עזב אותו בספטמבר 1815. ב-1820 ראפ התיישב בבאד בלינגן וב-8 בנובמבר 1821 נפטר מסרטן. דמותו הונצחה בשער הניצחון בפריז ובפסל שהוצב בקולמר. מדיה וקבצים בנושא ז'אן ראפ בוויקישיתוף ביוגרפיה
איזבל הרלה

איזבל הרלה (בגרמנית: Isabelle Härle; ‏ 10 בינואר 1988, באד זאולגאו) היא שחיינית עבר גרמניה. היא השתתפה בתחרויות בשחייה במים פתוחים וזכתה באליפויות העולם בתחרויות קבוצתיות. איזבל הרלה נולדה בבאד זאולגאו. היא זכתה באליפות גרמניה בשחייה מספר פעמים. ב-2010 היא זכתה בתואר ב-800 מטר (8:38.02 דק') ו-1500 מטר חופשי (16:22.05 דק'). באליפות גרמניה ב-2011 היא זכתה בתחרויות של 400 (4:12.81 דק'), 800 (8:34.83 דק') וב-1500 מטר חופשי (16:20.17 דק'). עם זאת, היא לא הצליחה להעפיל לתחרויות באליפות העולם בשחייה, ולכן עברה להתחרות בשחייה במים פתוחים. בשנת 2011 באליפות העולם בשנגחאי יחד עם תומאס לורץ ויאן וולפגארטן, היא זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית לחמישה קילומטרים עם תוצאה 57:44.2 דקות אחרי ארצות הברית (57:00.6 דקות) ואוסטרליה (57:01.8 דקות). בשנת 2013 באליפות העולם בברצלונה, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם תומאס לורץ וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 52:54.9. בשחייה אישית ל-5 ק"מ היא הייתה חמישית. באליפות העולם בקאזאן 2015, היא זכתה בזהב בתחרות הקבוצתית יחד עם רוב מופלס וכריסטיאן רייכרט עם תוצאה 55:14.4. באליפות אירופה 2014 היא ניצחה בשחייה ל-5 ק"מ במסלול הרגאטה ברלין-גרונאו ב-57:55.7 דקות לפני שרון ון רוונדאל ההולנדית (58:29.9 דקות) והספרדייה מיריה בלמונטה (58:41.4 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הרלה השתתפה בתחרות ל-10 ק"מ במים פתוחים וסיימה במקום השישי. איזבל הרלה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איזבל הרלה, באתר olympedia.org איזבל הרלה, באתר Swimrankings
יום הדין (סרט, 1974)

יום הדין הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1974 מסוגת דרמה רומנטית בבימויו של ג'ורג' עובדיה, עם יוסי וירז'נסקי, דליה פרידלנד ונסים סרוסי בתפקידים הראשיים. זה הסרט הישראלי הראשון שהופק מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, והוא עוסק בהשפעתה על חיי הלוחמים ומכיל גם קטעים תיעודיים על מלחמה זו. נסים סרוסי הלחין את השירים בסרט (רובם למילים של יוסי בכר), שר וגם משחק בו בתפקיד ראשי. את הפסקול המוזיקלי עיבד בני נגרי. בסרט משתתפת הילדה טובה קצב שגילמה ב-1972 את דמותה של נורית בסרט נורית, וכן השחקנית דליה פרידלנד, ששיחקה בסרט שרית, שצולם כמה חודשים אחרי סרט זה. שני סרטים אלו גם הם בבימויו של ג'ורג' עובדיה. מבקרי הקולנוע קטלו את הסרט, כמו את רוב סרטיו של עובדיה, אך כמו מרבית סרטיו הקהל "הצביע ברגליים", והסרט הצליח שיצא לאקרנים. הסרט יצא באיכות צפייה משופרת ב-DVD. דוד חן (יוסי וירז'נסקי) הוא מנהל בית מלון בתל אביב. הוא נשוי לשושנה (דליה פרידלנד) ולהם בת אחת, ורד (טובה קצב). דוד בוגד בה עם תיירות המתארחות בבית המלון, ושושנה עוברת על כך בשתיקה. המשבר קורה בעוד ורד שרה בטקס הסיום בבית הספר ונתקפת בכאבים שמקורם בדלקת התוספתן. בבית החולים מבקשים לנתחה באופן דחוף, ושושנה מגיעה למלון כדי להזעיק את דוד ומוצאת אותו במיטה עם תיירת. שושנה מחליטה באותו רגע לסיים את יחסיה עם דוד. התיירת מארצות הברית היא הלן (רחל יוסיפון), ודוד מנהל איתה רומן לוהט ומכיר לה את חברו הזמר, נסים (נסים סרוסי). שושנה פונה לעורך הדין נאמן (מנשה ורשבסקי) שייצג אותה במשפט הגירושין. לורד היא אינה מגלה זאת. דוד מסכים לגירושין, ומשאיר לה את הכסף והדירה, ועובר עם הלן לארצות הברית. בינתיים מעבירה שושנה את ורד לבית הוריה (יצחק חביס וג'טה לוקה) בירושלים. האב הדתי מתנגד לגירושין, אבל האם תומכת בשושנה. ורד מאזינה לכל הוויכוחים, ובורחת משם באוטובוס לתל אביב, שם היא מסתובבת ברחוב ונתקלת בנסים, שמביא אותה לדירתו ותומך בה. הוא רואה שיש לה כשרון זימרה ומטפח אותו בהסכמתה של שושנה. לאחר עשר שנים ורד כבר מבוגרת ומקבלת חוזה להופעה במועדון לילה למרות התנגדותה של שושנה. יחסיה עם נסים מתהדקים והם נישאים. הקשר בין דוד וורד מתרחש באמצעות מכתבים, אבל עם השנים הוא מפסיק לכתוב לה. שושנה עובדת כפקידה בלופטהנזה ולא נישאה בשנית. בהמשך, פורצת מלחמת יום הכיפורים ודוד ממהר להגיע לישראל. בשדה התעופה הוא נתקל במש"ק גיוס עסוק (ראובן דיין) ובמתנדב יהודי מהונגריה הממהר להתגייס כדי להציל את ישראל (יוסי סגל). דוד מגויס לשריון, נפצע קשה בקרב ומפונה לבית חולים בישראל. ורד מתנדבת לעבוד בחדר המיון הקולט חיילים פצועים. ד"ר שפירו (יעקב שפירא) מטפל בדוד הפצוע, ומתכונן לנתחו לאחר שיקבל מנת דם. הבעיה היא שסוג דמו של דוד הוא -AB, וסוג דם זה חסר בבנק הדם. ורד שומעת שזקוקים לתורם מסוג הדם-AB ומתנדבת לתרום. כאשר היא מבררת מי הוא הפצוע מתברר ששמו דוד חן והוא אביה. הוא מזהה אותה בקושי והיא מזעיקה למקום את שושנה ונסים. שושנה מתרככת למראהו ומאחלת לו החלמה לטובת כולם. יוסי עובר את הניתוח בהצלחה, מחלים, וכולם עוזבים את בית החולים בשמחה. "יום הדין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יום הדין", באתר ספר הקולנוע הישראלי "יום הדין", באתר אידיבי "יום הדין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יום הדין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית נסים סרוסי שר "התפילה" (יום הדין). מילים-שמואל אמיד, באתר יוטיוב נסים סרוסי שר "סוף הדרך" מילים - יוסי בכר, באתר יוטיוב
ג'יימס רוברטסון (צלם)

ג'יימס רוברטסון (באנגלית: James Robertson;‏ 1813 – 1888) היה חרט אבני חן ומטבעות אנגלי שפעל באזור הים התיכון, והפך לצלם חלוץ שעבד בחצי האי קרים ואולי בהודו. הוא נודע בזכות הצילומים האוריינטליסטיים שלו ובהיותו אחד מצלמי המלחמה הראשונים. רוברטסון נולד במידלסקס בשנת 1813. הוא התאמן כחרט כנראה אצל ויליאם ויון. בשנת 1841, הוא התיישב בקונסטנטינופול שם עבד כחרט במטבעה העות'מאנית הקיסרית. במהלך תקופה זו, נראה שהוא החל להתעניין בצילום. בשנות ה-50 של המאה ה-19, נסיעות תיירים למזרח הקרוב יצרו ביקוש רב לצילומים כמזכרות. קבוצה קטנה של צלמים מוקדמים, רובם ממוצא צרפתי, עשתה את דרכה למצרים ולקונסטנטינופול כדי לנצל את הביקוש הזה. בין הצלמים החלוציים הללו נמנו פליקס בונפיס (1831-1885); גוסטב לה גרה (1820-1884), האחים אנרי ואמיל בכרד; האחים הבריטים-איטלקים, אנטוניו באטו (1832-1906 לערך) ופליצ'ה באטו (1832-1909), והאחים זנגקי היוונים. רבים מהצלמים הללו היו במצרים באותו זמן, וחלקם, כולל רוברטסון, יצרו שותפויות. בשנת 1853 החל רוברטסון לצלם עם הצלם הבריטי-איטלקי פליצ'ה ביאטו והשניים יצרו שותפות בשם Robertson & Beato או באותה שנה או ב-1854 כאשר רוברטסון פתח סטודיו לצילום בקונסטנטינופול. לרוברטסון וביאטו הצטרף אחיו של ביאטו, אנטוניו במסעות צילום למלטה ב-1854 או 1856 וליוון ולירושלים ב-1857. מספר תצלומי המשרד שהופקו בשנות ה-50 חתומים על רוברטסון, ביאטו ושות'. ומתייחסים לאנטוניו. בסוף 1854 או בתחילת 1855 רוברטסון נישא לאחותם של האחים ביאטו, לאונילדה מריה מטילדה ביאטו. לזוג נולדו שלוש בנות. בשנת 1855 נסעו רוברטסון יחד עם פליצ'ה ביאטו, צ'ארלס לנגלואה וקארל בפטיסט ואן סאטמרי לבלקלבה, קרים, שם צילמו את שלבי הסיום של מלחמת קרים. (הם החליפו את הצלם הקודם, רוג'ר פנטון.) הם צילמו את נפילת סבסטופול בספטמבר 1855. מכל התצלומים שהופקו, לפחות 60 שעשה רוברטסון הם הידועים ביותר. עבודתו של רוברטסון בקרים היא שתקנה לו את המוניטין של "צלם המלחמה הראשון" בעולם. בסביבות 1857 נסעו רוברטסון וגם פליצ'ה ביאטו לכלכותה שבהודו כדי לצלם את תוצאות המרד ההודי. רוברטסון גם הפיק תצלומים בארץ ישראל, סוריה, מלטה וקהיר עם אחד מהאחים ביאטו או שניהם. בסוף שנות ה-50, רוברטסון הפיק מספר צילומים עם צבעי מים עם נושאים מזרחיים פופולריים כמו מוכרי שטיחים וקוסמי נחשים. לא ברור אם הוא צייר תצלומים אלה. בשנת 1860, לאחר שפליצ'ה ביאטו עזב לסין כדי לצלם את מלחמת האופיום השנייה ואנטוניו ביאטו נסע למצרים, רוברטסון התחבר לזמן קצר עם צ'ארלס שפרד בקונסטנטינופול. חברת רוברטסון וביאטו פורקה ב-1867, לאחר שהפיקה תמונות - כולל תמונות פנורמה מרובות הדפסות יוצאות דופן - של מלטה, יוון, טורקיה, דמשק, ירושלים, מצרים, חצי האי קרים והודו. רוברטסון אולי ויתר על הצילום בשנות ה-60. הוא חזר לעבוד כחרט במטבעה העות'מאנית הקיסרית עד לפרישתו בשנת 1881. באותה שנה עזב ליוקוהמה, יפן, והגיע בינואר 1882. הוא מת שם באפריל 1888. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס רוברטסון בוויקישיתוף Oztuncay, Bahattin. James Robertson: Pioneer of Photography in the Ottoman Empire, Istanbul, Eran, 1992 Benaki Museum - Home, www.benaki.org Jacobson, K., Odalisques and Arabesques: Orientalist Photography, 1839-1925, London, Bernard Quaritch, 2007, p. 277. Hannavy, J., Encyclopedia of Nineteenth-Century Photography, Routledge, 2013, p. 1200-1201 Hannavy, J., Encyclopedia of Nineteenth-Century Photography, Routledge, 2013, p. 1468 Hannavy, J., Encyclopedia of Nineteenth-Century Photography, Routledge, 2013, p. 1201-1202