laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלנזיה

מֶלַנֶזיה (אנגלית: Melanesia; מיוונית: אי שחור) היא קבוצת איים באוקיינוס השקט מצפון-מזרח ליבשת אוסטרליה. משמעות השם ביוונית "האיים השחורים", והם נקראים כך בגלל צבע העור הכהה של תושבי המקום. רוב האיים הם איי אלמוגים טרופיים שעליהם צומחים בעיקר צמחי קוקוס. האיים חמים ולחים יותר מהאיים שממזרח להם. האיים פזורים על פני שטח של כ-940,000 קמ"ר, ונחלקים בין ארבע מדינות עצמאיות: פיג'י, איי שלמה, פפואה גינאה החדשה, וונואטו. כן נמצאות בהם קלדוניה החדשה השייכת לצרפת ואיריאן המערבית (איריאן ג'יה) השייכת לאינדונזיה ונמצאת על אותו אי עם פפואה גינאה החדשה, האי גינאה החדשה. תושבי המקום, המלנזים, הגיעו לאזור לפני 20,000 שנים בערך מדרום מזרח אסיה, אך המשיכו להגיע וליישב את האיים עוד שנים רבות לאחר מכן. המלנזים, בדומה לתושבי פפואה ולאבוריג'ינים באוסטרליה, חולקים בין 4 ל-6 אחוזים מהגנום שלהם עם האדם הדניסובי, כתוצאה מכך שאבותיהם הפרה-היסטוריים התרבו עם מין האדם הקדום. סיגלית בר, ‏פיג'י - איים אקזוטיים בקצה העולם, באתר GoTravel יפעת סלע, ‏ונואטו – האיים שנפלו מגן העדן והתפזרו במים, באתר GoTravel "Denisovans Were Neanderthals' Cousins, DNA Analysis Reveals" מתוך הניו יורק טיימס, 22 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יפתחאל

האם התכוונתם ל... יפתחאל (אתר ארכאולוגי) – אתר ארכאולוגי מהתקופה הנאוליתית בגליל התחתון מחלף יפתחאל – מחלף בגליל התחתון, ליד אלון הגליל, בעבר היה צומת נחל יפתחאל – נחל בגליל התחתון, יובל של נחל ציפורי יפתח-אל – עיר קדומה בנחלת שבט אשר יקב יפתחאל – יקב באלון הגליל אורן יפתחאל – פרופסור מן המניין לגאוגרפיה באוניברסיטת בן-גוריון
מיכאל פלזנבאום

מיכאל פלזנבאום (בכתיב יידי: פֿעלזענבאַום; בכתב רוסי: Михо́эл Фельзенба́ум; באנגלית: Mikhoel Felsenbaum; ‏נולד ב-1951 בווסילקיב, אוקראינה) הוא סופר, משורר ומחזאי פוסט מודרניסט שכותב ביידיש. משתתף בכאן 11 - תאגיד השידור הישראלי, בהגשת התוכנית השבועית כאן יידיש. מיכאל פלזנבאום גדל בעיר הבסרבית פלורשט. למד בימוי, תיאטרון, מוזיקולוגיה והיסטוריה של האמנות בלנינגרד. מ-1973-1969 עבד כבמאי בתיאטרון הלאומי של בלץ. במחצית שנות ה-80 התחיל לפרסם את יצירתו בכתב העת ביידיש סאוועטיש היימלאנד. ב-1988 הוא ייסד את התיאטרון היהודי בבלץ ובו ביים כמה מחזות ביידיש. הוא היה היושב ראש הראשון של אגודת התרבות היהודית בעיר. בחודש ספטמבר 2024 הודיעה הרשות הלאומית לתרבות היידיש כי פלזנבאום הוא אחד הזוכים בפרס מפעל חיים לשנת תרפ"ד 2024 על תרומה לשימור וקידום תרבות היידיש. מיכאל פלזנבאום הוא אביה של הזמרת וירה לוזינסקי. אחרי עלייתו לישראל ב-1991 פרסם פלזנבאום כמה ספרי שירה ופרוזה ביידיש והיה אחד ממייסדי האלמנך נייע וועגן. עבודתו פורסמה בכתבי עת שונים ביידיש: די גאלדענע קייט וטאפלפונקט (ישראל), די פען (אוקספורד), אויפן שוועל ויידישע קולטור (ניו יורק). הרומן שלו שבתדיקע שוועבעלעך הוא אחד הבודדים בספרות שנכתבה ביידיש השייך לזרם הפוסט מודרניסטי. הוא עתיד להיות מתורגם לעברית, אנגלית, גרמנית, רוסית וצרפתית. הוא נדון בכנס שהיה באוקספורד. שירים רבים שלו תורגמו לשפות רבות כמו:רוסית, גרמנית, צ'כית, רומנית, ספרדית ויפנית. עס קומט דער טאג: לידער. תל אביב, יידישער קולטור־געזעלשאפט, 1992. (הנה בא היום) א ליבע-רעגן : לידער. תל אביב, הוצאת י"ל פרץ, 1994. (גשם של אהבה דער נאכט־מלאך, תל אביב, הוצאת י"ל פרץ, 1997. (מלאך הלילה) און איצט בין איך דיין ניגון. תל אביב, לייוויק־פאַרלאג, 1998. (ועתה אני הוא הניגון שלך) שבתדיקע שוועבעלעך. תל אביב, ה. לייוויק פארלאג ביים פאראיין פון יידישע שרייבערס און זשורנאליסטן אין ישראל, 2005. (גפרורים של שבת) בענקשאַפֿט, לידער, תל אביב, מנורה פארלאג, 2007. (געגועים) א ליבע נאכן טויט, דערציילונגען, תל אביב, מנורה פארלאג, 2009 (אהבה אחר המוות) בנימין סקודיצקי, בשבילי החיים והמעש. תרגום מיידיש לעברית - מיכאל פלזנבאום. תל אביב : דורגרף, 2007. Jiddische Texte, mit einer Einführung zur Jiddischen Literatur von Astrid Starck (сборник М. Фельзенбаума, Беринский, Лев Самуилович|Льва Беринского и Геннадия Эстрайха на немецком языке, под редакцией проф. Астрид Штарк, Universite de Haute Alsace), Solothurner Literaturtage: Золотурн, 2002. Субботние спички (роман, перевёл с идиша Вэлвл Чернин), РИЦ Медиа Формат: Moscow, 2006. מיכאל פעלזענבאום ביידיש. מידע על מיכאל פלזנבאום בקטלוג הספרייה הלאומית מיכאל פלזנבאום, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיכאל פלזנבאום, דף שער בספרייה הלאומית " Shabesdike shvebelekh : a postmodern novel by Mikhoel Felsenbaum "/ Astrid Starck-Adler in Sherman, J. Yiddish after the Holocaust. Oxford Centre for Hebrew and Jewish Studies. Oxford: Boulevard Books, 2004.
קרן (מחוז)

קרן (באנגלית: Kern) הוא מחוז במדינת קליפורניה, ארצות הברית. המחוז הוקם בשנת 1866 ושוכן בעמק המרכזי על המורדות הרי סיירה נבדה, מדבר מוהאבי ועמק אנטילופ. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010 חיים במחוז 839,631 תושבים, מתוכם כמחצית בעיר בייקרספילד שהיא בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר במחוז. המחוז עשיר באוצרות מן הטבע ומפיק כמות גדולה של נפט וגז טבעי ומינרלים כמו זהב ובוראט (שמופק מהמחצבה הגדולה ביותר בארצות הברית). בנוסף בזכות הנהרות הגדולים והעמקים הרחבים ישנן בכל רחבי העמק תחנות כוח הידרואלקטריות וטורבינות רוח. מחוז קרן נחשב למחוז ממנו מופקת הכמות הגדולה ביותר של נפט בארצות הברית. ישנן שני בסיסים של חיל האוויר במחוז וגם תחנת חלל המופעלת על ידי הממשל המחוזי. האירופאי הראשון שהגיע לאזור הוא דון פדרו פייגס בשנת 1772. מחוז קרן הוקם בשנת 1866 כאשר עיר המחוז הייתה הווילה, אשר ננטשה בהמשך. באותה תקופה רוב התושבים במחוז עסקו בכריית זהב. רוב שטחי המחוז לא היו מיושבים ונחשבו לבלתי אפשריים למחיה בגלל הצחיחות מצד אחד והביצות מצד שני שבעקבותיהם באה גם מחלת המלריה. רק בשלב מאוחר יותר החלו המתיישבים לייבש ביצות (בעיקר על ידי פועלים סינים) וחפרו תעלות על מנת להפוך את הקרקע לפוריה. בשנת 1874 הפכה בייקרספילד לעיר מחוז. בעקבות גל ההתיישבות החלה גם מתיחות בין המתיישבים החדשים לבין האינדיאנים תושבי האזור. רוב האינדיאנים התמזגו עם החבר'ה אך יש עדיין מעט שמורות אינדיאנים אם כי המתח בין התושבים כמעט כבר ולא קיים. בשנת 1894 התגלה לראשונה נפט בשטח המחוז. בשנת 1910 נגרמה התפרצות חזקה של נפט בשדה הנפט מידווי סאנסט כאשר זרם עצום של נפט פרץ לגובה רב בלחץ שהוערך ב 1,300 PSI. זאת נחשבת להתפרצות נפט הגדולה ביותר בארצות הברית עד היום. התפרצות חזקה נוספת התחרשה בשנת 1914 אך הייתה חלשה יותר מהקודמת. שדה הנפט עובד עד היום ונחשב לאחד הגדולים בארצות הברית. במהלך קערת האבק והשפל הכלכלי הגדול של שנות ה-30 של המאה ה-20 נדדו לאזור זה מהגרים רבים מדרום ארצות הברית. בשנת 1952 התרחשה באזור רעידת אדמה בעוצמה של 7.3 בסולם ריכטר כאשר מוקד הרעש היה כ-37 ק"מ דרומית לבייקרספילד. ברעידת האדמה נהרגו 12 בני אדם, 18 נפצעו, ונגרם נזק לרכוש בשווי 60 מיליון דולר. זוהי רעידת האדמה החזקה ביותר שפקדה את דרום קליפורניה עד היום. רעידת האדמה הורגשה בכל רחבי דרום קליפורניה, אריזונה ונבדה. לאחר רעידת האדמה התרחשו כ- 20 רעשי משנה. מחוז קרן משתרע על שטח של 21,138.0 מ"ר מרובע וזהו המחוז השלישי בגודלו בארצות הברית. העיר הגדולה ביותר ובירת המחוז היא בייקרספילד. מחוז קרן גובל מדרום: במחוזות קליפורניה לוס אנג'לס וונטורה, ממערב: מחוז סן לואיס אוביספו, מצפון: המחוזות קינגס וטולארי, צפון מערב מחוז איניו, וממזרח ומדרום מזרח במחוז סן ברנרדינו. מדיה וקבצים בנושא קרן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרן (באנגלית) קרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
ערביזציה

ערביזציה (בערבית: تعريب) הוא תהליך של חיזוק ההשפעה התרבותית הערבית על מדינות אשר אינן ערביות. בתהליך הופכות המדינות בהדרגה לאזור בו השפה הערבית והתרבות הערבית הם שכיחים. הדוגמה הבולטת ביותר לתהליך זה היה התפשטות כיבושי האסלאם במאה ה-7 אשר הפיצו את התרבות הערבית, השפה הערבית, ומשום שהכיבושים בוצעו על ידי ערבים מוסלמים הם הובילו להפצת דת האסלאם באזורים הכבושים. לאחר עליית האסלאם בחצי האי ערב, התרבות הערבית והשפה הערבית החלו להתפשט ברחבי העולם באמצעות סחר בין מדינות ערב למדינות באפריקה, ובאמצעות נישואי תערובת לאוכלוסייה המקומית הלא-ערבית במצרים, בסוריה, בארץ ישראל, בעיראק ובסודאן. לשפה הערבית והתרבות הערבית הייתה גם השפעה רבה על מדינות רבות אחרות אשר התרבויות שלהם הושפעו באופן ניכר מההתפשטות של דת האסלאם. אסלאמיזציה
Hot n Cold

Hot n Cold (בעברית: חם וקר) הוא סינגל של זמרת הפופ קייטי פרי שיצא לאור ב-30 בספטמבר 2008. הסינגל נכתב על ידי קייטי פרי, ד"ר לוק ומקס מרטין. השיר מהווה את הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של פרי, One of the Boys. השיר מתאר מערכת יחסים לא יציבה, כשבן הזוג בשיר מובא כלא יציב ומשתנה כל הזמן (חם וקר, כן ולא, בפנים ובחוץ). השיר הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד הוט 100 ולמקומות גבוהים במצעדים שונים ב-15 מדינות. השיר יצא גם בגרסה של זנדאיה קולמן. "Hot n Cold" הוא הסינגל השני והרצועה השביעית מן האלבום One of the Boys. השיר הגיע למקום השלישי במצעד ארצות הברית כשב-14 בנובמבר הגיע למקום הראשון בתחנות הרדיו. הסינגל הוא אחד מתוך העשרה הנמכרים ביותר בכל הזמנים ומכר יותר מ-4.72 מיליון הורדות דיגיטליות. ב-29 באוגוסט הכינה פרי הצגת בכורה של השיר בטלוויזיה. פרי התראיינה ל"רדיו 1" ואמרה כי הסינגל יהיה ההמשך ללהיט הקודם שלה באנגליה ואוסטרליה, "I Kissed a Girl". השיר אף צונזר בכמה תחנות רדיו בהן החליפו בשיר את המילה "bitch" (בשורה "You PMS, like a bitch, I would know") למילה אחרת או שמילה זו הוסרה כליל. גרסת רמיקס לשיר הופיעה במשחק "Tap Tap Revenge" לאייפון. השיר הוצג גם כפותח את מופע YouTube לייב בנובמבר 2008. השיר היה מועמד לפרס גראמי לביצוע הווקאלי הנשי הטוב ביותר. בשנת 2010 הופיעה פרי עם השיר בגרסה מיוחדת לסדרת הטלוויזיה "רחוב סומסום". לאחר תלונות רבות על כך שהקטע לא מתאים לילדים, המפיקים לא שידרו אותו. השיר אף נכלל בפסקול הסרט "האמת המכוערת". בנוסף, בפרסומות לסרט "Inside Out" מבית היוצר של דיסני, הופיע פזמון השיר. הקליפ של השיר צולם בכנסיית כריסטיאן בצפון הוליווד, ובו פרי נמצאת בחתונתה עם בן זוגה, אותו מגלם אלכסנדר רודריגז. בתחילת הקליפ, לפני שמתחיל השיר, נשאלת פרי על ידי הכומר אם תרצה להתחתן והיא מסכימה בעוד בן זוגה מהסס לענות לשאלת הכומר. בשלב זה מתחיל השיר, ותוך כדי שמתנגן השיר בן הזוג בורח מפרי, תוך שהיא רודפת אחריו כשלצידה רקדניות הלבושות ככלות. לאחר שמסתיים השיר, נראית שוב הכנסייה, בשלב בו אלכסנדר נשאל אם ירצה להתחתן עם קייטי, הוא משיב שירצה להתחתן והשניים רצים ביחד החוצה. הקליפ גרף מעל 1.002 מיליארד צפיות (נכון ל-30 בנובמבר 2020). השיר זכה להצלחה במצעדים והגיע לפסגת המצעדים של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, אוסטרליה, קנדה וישראל שם הגיע למקום השני במצעד השבועי של מדיה פורסט. מידע על היצירה "Hot n Cold" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Hot n Cold" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Hot n Cold" באתר AllMusic מידע על היצירה "Hot n Cold" באתר Discogs סרטון השיר "Hot n Cold" באתר יוטיוב The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית) מידע על Hot n Cold, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Hot n Cold, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Hot n Cold, באתר המצעד הגרמני מידע על Hot n Cold, באתר מצעד דנמרק מידע על Hot n Cold, באתר המצעד הנורווגי מידע על Hot n Cold, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Hot n Cold, באתר המצעד הספרדי מידע על Hot n Cold, באתר המצעד הפיני מידע על Hot n Cold, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון מידע על Hot n Cold, באתר המצעד השוודי
כיב

כִּיב הוא שם כולל למספר סוגים של פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף. האם התכוונתם ל... כיב עיכולי – כיב קיבה או תריסריון, אולקוס אפתה – כיב בפה, פצע לבן כיב (עור) (אנ') – פצע פתוח בעור כיב טרופי (אנ') – כיב עור עמוק עקב פגיעה בשרירים ובגידים (לעיתים אף בעצמות). נקרא כך כי המיקרואורגניזמים הגורמים ליצירתו נפוצים באזורים טרופיים כיב (קרנית) (אנ') – פצע פתוח בקרנית קוליטיס כיבית – דלקת וכיבים במעי הגס ובחלחולת כיב (אברי המין) (אנ') – פצע פתוח באברי המין פצע לחץ (לחץ פיזי עקב משקל והיעדר תנועה או חיכוך) פיסורה אנאלית ילפת שטוחה
מבנה אדריכלי

באדריכלות מבנה הוא כל גוף גדול מעשה ידי אדם המקובע אל האדמה ונוצר כתוצאה מבנייה. במדינת ישראל מגדיר חוק התכנון והבניה "בניין" כ: כל מבנה, בין שהוא בנוי אבן ובין שהוא בנוי בטון, טיט, ברזל, עץ או כל חומר אחר, לרבות: כל חלק של מבנה כאמור וכל דבר המחובר לו חיבור של קבע; קיר, סוללת עפר, גדר וכיוצא באלה הגודרים או תוחמים, או מיועדים לגדור, או לתחום, שטח קרקע או חלל; עם זאת, השימוש הלשוני במילה "מבנה" בהקשר האדריכלי כולל אף מבנה שאינו מקובע אל האדמה, כגון מבנה יביל, הנבנה מחלקים טרומיים ומובל אל המקום בו נעשה בו שימוש, ויכול להיות מועתק לאחר מכן למקום אחר, ואף "קרוואן" (Motorhome) שאינו מקובע כלל אל הקרקע, והוא בבחינת קרונית מגורים המחוברת למוביל מנועי, ומשמשת לטיולים, או אף למגורים במקרים מסוימים. בניין מבנה שאינו בניין מדיה וקבצים בנושא מבנה אדריכלי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קליפטון

האם התכוונתם ל... קליפטון (ניו ג'רזי) – עיר בניו ג'רזי שבארצות הברית קליפטון (סנט וינסנט והגרנדינים) – עיירה בסנט וינסנט והגרנדינים קליפטון היל (ניאגרה פולס) – טיילת בעיר ניאגרה פולס באונטריו שבקנדה שם משפחה לוסיל קליפטון – משוררת וסופרת ילדים אמריקאית נת'ניאל קליפטון – כדורסלן אמריקאי
הבר

הבר (Haber) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו בשפה המדובת ובמקורות ישנים שיבולת-שועל. האם התכוונתם ל... אברהם ישעיהו הבר – מייסד עמותת מתנת חיים איתן הבר – עיתונאי ופובליציסט ישראלי נטע הבר – שחקנית ישראלית נפתלי הריברטו הבר – פרופסור לספרות ישראלי עידו הבר – שחיין ישראלי פריץ הבר – כימאי גרמני ממוצא יהודי, מפתח החומר ציקלון בה הרב שמואל הבר – מראשי ישיבת ההסדר קרני שומרון לה האבר – עיר נמל בצרפת הרי האבר – רכס הרים באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה בר הובר
דיינאליט

דֵיינָאלִיט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) השייך לקבוצת ההלוויט, והמכיל ברזל, בריליום וגופרית. נוסחת המבנה הכימי של הדיינאליט היא Fe2+4Be3(SiO4)3S הדיינאליט יוצר תמיסה מוצקה עם ג'נהלוויט (Zn4Be3(SiO4)3S) ועם הלוויט (Mn4Be3(SiO4)3S). הדיינאליט מתגבש במערכת האיזומטרית, חבורת סימטריות נקודתית הקסטטרהדרלית ( 4 ¯ 3 m {\displaystyle {\bar {4}}3m\,\!} ), וחבורת סימטריות מרחבית P43n. הפרמטר של תא היחידה הוא: Å‏a=820-823‏. הגבישים של הדיינאליט אוקטהדרליים או דודקהדרליים עד 10 ס"מ. אם כי בדרך כלל המינרל מופיע בטבע כמסה חסרת צורה. לדיינאליט יש פצילות גרועה בכיוונים {111} ו־{111}. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 3.36 גרם לסמ"ק. אופטית המינרל הוא איזוטרופי. מקדם שבירה של הדיינאליט הוא:n=1.753-1.771 ‏. גבישי הדיינאליט שקופים למחצה. צבעם צהוב, ורוד, חום אדמדם ואדום. בשקף מנוסר הדיינאליט הוא חסר צבע. הברק של הדיינאליט הוא זגוגי או שמנוני. הדיינאליט נתגלה ב-1866 במחצבות הגרניט של העיירה רוקפורט (Rockport) במחוז אסקס (Essex) במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית וקרוי על שם הגאולוג והזואולוג האמריקני ג'יימס דווייט דיינה (1895-1813). הדיינאליט הוא מינרל נדיר המצוי בסלעי גרניט בפגמטיטים המכילים בדיל (בחברת אלביט קסיטריט פיריט ומוסקוביט) בסלעי סקארן (סלע מותמר בהתמרת מגע בחברת מגנטיט גארנט ואוריט) ובמשקעים הידרותרמיים (בחברת ארסנופיריט, קוורץ וכלוריט). העובדה שבטבע לא מצוי דיינאליט טהור, והוא מצוי תמיד בתמיסה מוצקה עם הלוויט או ג'נהלוויט, כאשר התערובת העשירה ביותר מכילה לא יותר מ-86% של Fe2+, כמו גם העובדה שהחוקרים התקשו לייצר דיינאליט בתנאי מעבדה, גררה את המסקנה שדיינאליט טהור אינו יציב. אך המחקר של חסן וגרונדי (ראו לקריאה נוספת) הוכיח כי המינרל הטהור יציב. מקומות בהם ניתן למצוא דיינאליט כוללים את מחצבות הגרניט של העיירה רוקפורט (Rockport) במחוז אסקס (Essex) במדינת מסצ'וסטס (המקום בו נתגלה לראשונה) והר מואט (Moat Mountain) במחוז קרול (Carroll ) בארצות הברית; הר נידלפוינט (Needlepoint Mountain) בקולומביה הבריטית והאי ואלרוס (Walrus Island) מפרץ ג'יימס בקוויבק שבקנדה; ברדרות (Redruth) בקורנוול שבאנגליה; במכרה קארה (Kara) בטסמניה שבאוסטרליה; ובמכרה מיהארה במחוז הירושימה שביפן. Ishmael Hassan, H. Douglas Grundy, The crystal structures of helvite group minerals, American Mineralogist, Volume 70, pages 186-192, 1985 אתר Webmineral אתר Mindat פרויקט rruff קבוצת ההלוויט נחשבת תת-קבוצה של קבוצת הסודליט, ראו תיאור הקבוצה באתר Mindat, ולכן יש המשייכים את הדיינאליט לקבוצת הסודליט פרויקט rruff אתר Webmineral לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
לאטינים

הלאטינים ("תושבי הארץ הנרחבת") הם תושבי אזור לאטיום בעת העתיקה בלאטיום שבמרכז חצי האי האפניני, אשר התפשטו ברחבי איטליה. הם התאפיינו במנהגים דומים ובשפה משותפת. בין הלאטינים נכללו גם הרומאים. מוצא הלאטינים אינו ברור, אך ההנחה הרווחת היא שהשבטים הידועים בתור לאטינים היו מיזוג של אוכלוסיית לאטיום בתקופת האבן ובתקופת הברונזה, עם מהגרים הודו אירופיים שחדרו למרכז איטליה במהלך תקופת הברזל. המהגרים החדשים השליטו את לשונם על האוכלוסייה המקומית, לשון שהייתה שונה מניבים איטלקים אחרים, ולימים הניב הרומי שלה התפתח לשפה הלטינית. כבר בתקופה מוקדמת בהיסטוריה גילו הלאטינים התנהגות של חברה שבטית מלוכדת. בין השאר הם דיברו באותה לשון, קיימו מנהגים דומים, שמרו על קשרים הדוקים ואפשרו מעבר חופשי ברחבי לאטיום לכל בני הקהילות הלאטיניות. החברה הלאטינית הקדומה הורכבה ממספר רב של כפרי רועים ואיכרים שהיו פזורים על רחבי לאטיום. לפי דיוניסיוס ופליניוס הזקן מספר הכפרים האלה הגיע לכ-70 קהילות. כנראה היה ללאטינים פולחן דתי משותף, שמרכזיו היו מקדש דיאנה באריקיה, מרכזי דת של יופיטר לאטיאריס בהר אלבה ומרכזי פולחן של ונוס בלאווינים וארדאה. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס התגבשה "הברית הלטינית", בצל האיום האטרוסקי מהצפון. ברית זו הייתה מבוססת על הבריתות הדתיות הישנות, ונועדה לגבש את הלאטינים במאבקם בכובש האטרוסקי. באותה תקופה החלו להיעלם חלק מהיישובים הלאטינים הקטנים, כאשר חלקם נעלמו וחלקם התפתחו לערי מדינה. ערי המדינה הישנות והחדשות הפכו לחזקות ובולטות יותר, כאשר הראשונה בהם הייתה רומא. המסגרת המדינית של הלאטינים התגבשה ביתר שאת בסוף המאה ה-6 לפנה"ס, עם שבירת ההגמוניה של רומא בלאטיום, עקב נפילת המלוכה הרומית. הברית הלטינית ניתקה את עצמה מרומא, התנתקות שהובילה בשנת 496 לפנה"ס, לפי המסורת הרומית, לעימות צבאי ששיאו היה קרב רגילוס, בין הרומים ללאטינים. הקרב הסתיים ללא הכרעה ברורה. בעקבות קרב זה נחתם בין הצדדים "הסכם קסיוס", הסכם שקבע את מעמדם של הלאטינים ביחס לרומא לאורך המאה החמישית והרביעית לפנה"ס. לפי ההסכם, הלאטינים קיבלו מעמד של בני ברית שווים לרומא, החולקים איתה שלל ועוזרים לה במלחמותיה. במקביל קיבלו הלאטינים זכויות מסחר וחיתון שעלו מעל הזכויות הרגילות של בני הברית של רומא. במהלך המאות החמישית והרביעית לפנה"ס היו הלאטינים שותפים ובני ברית לרומא במאבקיה במרכז איטליה, ואף נהנו מכיבושיה בכך שהקימו מושבות מחוץ לשטחי לאטיום. עם זאת, התרחש תהליך הדרגתי של התחזקות רומא בלאטיום על חשבון הלאטינים עצמם. תהליך זה הוביל לחיכוכים רבים ולבסוף לפריצת המלחמה הלטינית. המלחמה הסתיימה בניצחון רומאי ב-338 לפנה"ס ובפירוק הברית הלטינית. מעמדם המדיני עצמאי של הלאטינים נשחק ונעלם, וחלק גדול מהקהילות הלטיניות נבלעו באזרחות הרומית. המושג לאטינים החל לשנות את משמעותו ממושג אתני למושג משפטי במאה השלישית לפנה"ס. מושג חדש, זכויות הלאטינים ("Ius latii") החל להשתרש ברחבי תחום שליטתה של הרפובליקה הרומית. ערים ואנשים יחידים שהחזיקו בזכויות אלה נהנו, בנוסף לזכויות החיתון והמסחר שהוזכרו קודם, גם בזכות הגירה לרומא וקבלת אזרחות מלאה. לאחר מלחמת האיטלקים ברומא בשנים 91 לפנה"ס – 88 לפנה"ס קיבלו רוב הקהילות באיטליה זכויות אזרח רומיות מלאות, והמושג לאטינים כעם איבד כל חשיבות. הלאטינים התמזגו כמעט לחלוטין עם הרומאים, וזכויותיהם היו קיימות רק בפרובינקיות הרומיות. לאטיום הברית הלטינית לאציו מדיה וקבצים בנושא לאטינים בוויקישיתוף
קיבוע חנקן ימי

קיבוע חנקן הוא תגובה כימית שבה חנקן גזי מן האטמוספירה (N2) מומר לתרכובות חנקן מקובע (fixed) כגון אמוניה (NH3) וניטראט (NO3). התהליך מתייחס גם להמרה של חנקן גזי לצורות אחרות, כגון NO2. החנקן האטמוספירי מהווה כשמונים אחוזים מן האוויר, ואחוז גבוה מאוד מהחנקן באוקיינוס, אך הוא אינו זמין לצמחים כגז, אלא לאחר קיבועו בלבד. החנקן המקובע (בעיקר בצורת אמוניה NH3), דרוש ליצירת הנוקלאוטידים וחומצות האמינו. מכאן שהחנקן המקובע הוא נוטריינט בסיסי לכל צורות החיים ועל כן תהליך הקיבוע משמעותי לחיים בים וביבשה. מחזור החנקן בטבע הוא תהליך בו נעשים חילופים מתמידים בין חנקן אטמוספירי לחנקן הספוח בקרקע. מחזור החנקן מושפע באופן משמעותי מתהליכים ביולוגיים. חנקן מן האוויר מקובע על ידי אורגניזמים שונים, העיקרי שבהם הוא כחוליות, בשכבות נמוכות של האוקיינוס ובמים חמים בלבד. המולקולות שנוצרו (ניטריט ואמוניום) נקלטות לתוך חומר אורגני בתהליך שנקרא אסימילציה. בתהליך הפוך, ניטריפיקציה, מפורק החומר האורגני ל-NO3. המחזור נשלם בחזרת החנקן לאטמוספירה בצורת גז, בתהליך שנקרא דניטריפיקציה, תוצאה של נשימה אנאירובית של חיידקים במעמקי האוקיינוס. עקב תהליכים אלו, פרופיל החנקן המקובע הוא כשל נוטריינטים רבים – חסר בפני השטח ומצטבר בעומק. זאת לעומת חנקן גזי שרמתו קבועה בעומקים שונים. לא ברור האם קיים איזון בין תהליך הדניטריפיקציה לתהליך הקיבוע, וקיימים מחקרים הטוענים כי הדניטריפיקציה גוברת והאוקיינוס מאבד חנקן זמין. חנקן נקשר באטמוספירה על ידי סערות ברקים. תרכובות חנקן נוצרות גם תוך כדי תהליכי שרפת דלק, במנועי רכב ובתחנות הכוח. בתחילת המאה העשרים, החלו בייצור דשנים חנקניים בתהליך אשר נקרא הבר בוש (Haber-Bosch) על שם ממציאיו. עקב תהליכים תעשייתיים אלו, ניתן לראות עלייה בכמות החנקן המקובע באוקיינוס. מאמצים גדולים נעשים במשך העשורים האחרונים על מנת להבין כיצד הברזל מבצע את משימתו, וכיצד ניתן לקבע חנקן לשימוש מסחרי, בעיקר לצורכי חקלאות. למולקולת החנקן שמונה מצבי חמצון-חיזור שונים, ועל כן היא יכולה לשמש כקולט אלקטרונים בתהליכים ביולוגיים. קיבוע נעשה על ידי חיידקים שונים, באמצעות האנזים ניטרוגנאז, המחזר חנקן לאמוניה, בתהליך שניתן לסכמו במשוואה: N2 + 8H+ + 8e− → 2NH3 + H2. מיקרואורגניזמים אלו יכולים להיות אירוביים (הקיבוע נעשה באמצעות חמצן), או אנאירוביים. במקרה של החיידקים האירוביים, יש צורך בהגנה על פעילות האנזים מפני החמצן[דרושה הבהרה]. בים התהליך נעשה בעיקר באמצעות ציאנובקטריות, אשר חלקן נמצאות בסימביוזה עם שרכים. תהליך זה מוגבל על ידי כמות הזרחן והברזל הזמין באוקיינוס. הברזל מגביל עקב תפקידו הקריטי במערכת הפוטוסינתטית, הוא מאפשר הגנה על האנזים ניטרוגנאז מחמצון וחשוב להפקת אנרגיה. בנוסף, הברזל חשוב לפעולה יעילה של האנזים ניטרוגנאז עצמו. מדיה וקבצים בנושא קיבוע חנקן ימי בוויקישיתוף קיבוע חנקן ימי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חיים בנימיני

חיים בנימיני (נולד ב-1938), הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, היה מפקד חטיבת גולני, מפקד בית הספר לקצינים וקצין מודיעין ראשי בצה"ל, ולאחר מכן היה מנהל משאבי אנוש בחברת "סאיטקס" ובחברת "טבע" ומרצה אורח באוניברסיטת תל אביב. בנימיני נולד בתל אביב וגדל ברמת גן, למד בתיכון חדש. התגייס לצה"ל ב-1956 והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה. בנימיני המשיך ומילא תפקידי פיקוד בחטיבה בהם קצין מבצעים גדודי, מפקד פלוגה בגדוד 50. במלחמת ששת הימים לחם בקרבות ההבקעה ברפיח כסגן מפקד גדוד 890. שירת כשנה בענף ירדן במחלקת המחקר של אגף המודיעין. ב-1970 מונה למפקד גדוד 202 ופיקד עליו במלחמת ההתשה. בינואר 1971, השתתף כאחד ממפקדי הכוחות, בפשיטת צה"ל ללבנון במבצע "ברדס 20". שירת כראש ענף מבצעים במטכ"ל והיה שותף לתכנון מבצעי תגמול ופשיטות בלבנון. בספטמבר 1973 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד בית הספר לקצינים, במלחמת יום הכיפורים פיקד על "כוח בישוף" שהורכב מצוערים וסגל בה"ד 1, ולחם בחזית המצרית. פיקד על חטיבת גולני בשנים 1975 עד 1976, בהמשך עבר לאגף המודיעין, כיהן כראש מחלקת האיסוף, ובשנים 1977–1979 כיהן כקצין מודיעין ראשי בדרגת תת-אלוף. השתחרר משירות הקבע ב-1982. לאחר שחרורו מונה למנהל משאבי אנוש בחברת סאיטקס ומילא תפקיד זה עד מאי 1988, בתקופת עבודתו עברה החברה תהליך של ארגון מחדש לאחר משבר קשה, שכלל פיטורי עובדים באופן נרחב. ב-1988 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות. הוא פרש מתפקידו ב-2004 והמשיך לשמש כיועץ מיוחד למנכ"ל ולהנהלה. בפברואר 2005 מונה לדירקטור חיצוני בגילת רשתות לווין. בשנים 1997–2003 שימש מרצה אורח בתוכנית ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. בנימיני בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1964), תואר שני בהתנהגות ארגונית מאוניברסיטת שיקגו (1980) ותואר דוקטור בלימודי עבודה מאוניברסיטת תל אביב (2016). מדיה וקבצים בנושא חיים בנימיני בוויקישיתוף חיים בנימיני באתר חטיבת גולני. חיים בנימיני, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון מבצע ברדס 20, באתר חטיבת הצנחנים. נעם ויטמן, 40 שנה אחרי: מפקדי 1973 חוזרים לבית הספר לקצינים, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 8 בינואר 2014. עדות חיים בנימיני בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון תא"ל בנימיני ק' מודיעין ראשי, דבר, 10 באוגוסט 1977 אברהם רותם, יחסי עבודה אחרים, מעריב, 31 במאי 1983