laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איריס שטרק

איריס שטרק (נולדה ב-27 ביוני 1961) היא רואת חשבון ישראלית, נשיאת לשכת רואי חשבון בישראל בשנים 2018–2021. ויושבת ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים בשנים 2019-2013. שטרק נולדה במושב חמ"ד. היא בעלת תואר ראשון בחשבונאות וכלכלה, ותואר שני בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן. היא ובעלה הם מייסדים ושותפים מנהלים בפירמת רואי החשבון "שטרק את שטרק", שהוקמה בשנת 1984. בין השנים 2005–2007 כיהנה כיו"ר דירקטוריון חברת נמל אשדוד. כיהנה כסגנית נשיא לשכת רואי חשבון (משנת 1997), כיו"ר ועדת הקשר למגזר המלכ"רים בלשכת רואי חשבון וכן כדירקטורית במספר חברות במשק בהן בנק מסד וקרן הפנסיה של הסוכנות היהודית. חברה בוועדות ציבוריות לרבות ועדות מינויים בנציבות שירות המדינה, ועדה לבחינת תנאי גמלאות של נושאי משרה שיפוטית וגמול בתקופת צינון. מרצה באקדמיה בנושאי ממשל תאגידי ואחריות דירקטורים, ביקורת פנימית בתחומי המגזר השלישי ופרשנית כלכלית בתוכניות טלוויזיה. שטרק הייתה שותפה לחקיקה בוועדת השרים לענייני חקיקה בנושא חוק החברות וחוק העמותות, וכן עסקה בהצעות החוק לעניין הכרת הוצאות טיפול בילדים, ומכסות נשים בדירקטוריונים של חברות ציבוריות וחברות פרטיות [דרוש מקור]. במרץ 2010 יצאה בשליחות משרד ראש הממשלה לכינוס האו"ם בניו יורק, לרגל יום האישה הבינלאומי שם הרצתה בנושא מעמד האישה. בדצמבר 2012 נבחרה שטרק לכהן כיושבת ראש מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים תפקיד אותו עזבה בשנת 2019. ב-5 בספטמבר 2018 נבחרה לכהן כנשיאת לשכת רואי חשבון בישראל, לאחר שגברה בבחירות על המתמודדים ג'ק בלנגה וחן שרייבר. שטרק נבחרה לכהן בתפקיד ל-3 שנים, והיא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה. בעקבות עתירה של התנועה לטוהר המידות הוציא בג"ץ, ב-6 בספטמבר 2018, צו ביניים וצו על תנאי נגד המינוי שלה לנציגת ציבור בוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה. ב-12 בספטמבר פרשה מהוועדה. שטרק נשואה למשה שטרק ולהם שבעה ילדים. בן דודה הוא הדיפלומט צבי אבינר ופני. איריס שטרק, ברשת החברתית LinkedIn גד ליאור, איריס שטרק - אשת חיל, באתר ynet, 8 במרץ 2005 אלה לוי-וינריב, ‏נא להכיר: איריס שטרק - הגברת הראשונה של עולם ראיית החשבון בישראל, באתר גלובס, 4 ביוני 2008 נועם שרביט ואלה לוי-וינריב, ‏סקר "גלובס" ו"מאגר מוחות": איריס שטרק - רואת החשבון מס' 1 בישראל, באתר גלובס, 4 ביוני 2008 אבישי מתיה, ‏רו"ח איריס שטרק: "עשיתי משהו גדול לכלכלה הישראלית", באתר גלובס, 2 במאי 2015 טלי חרותי-סובר, "כמעט שאין רואי חשבון בפוליטיקה והמדינה מנצלת את זה. חונקים אותנו", באתר TheMarker‏, 24 בדצמבר 2015 טלי חרותי-סובר, "שכר רו"ח בשירות המדינה צריך להיות לפחות 300 שקל בשעה", באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2018 אלה לוי-וינריב, ‏"מקצוע ראיית החשבון לא רלוונטי? זה הכי רחוק מהמציאות. בלעדיו אין לכלכלה עמוד תווך”, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018 איתמר אייכנר, כל מה שהעדיפו לא לספר על חברת הוועדה המייעצת למינויים בכירים, באתר ynet, 27 במאי 2018 דף מרצה באתר להב פיתוח מנהלים כתבי מקור ראשון, ‏רו"ח איריס שטרק, בעיתון מקור ראשון, 14 בפברואר 2022 רו"ח איריס שטרק נבחרה לנשיאת לשכת רואי החשבון, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018 אדריאן פילוט, בג"ץ הקפיא מינוי שטרק ונגל לחברי הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה, באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2018 חן מענית, אלה לוי-וינריב, ‏רו"ח שטרק הודיעה על הסרת מועמדותה לוועדה למינוי בכירים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
The Story of Wish You Were Here

The Story of Wish You Were Here (בתרגום חופשי: הסיפור של "Wish You Were Here") הוא סרט דוקומנטרי כמעט נטול עריכה על ההכנה של האלבום Wish You Were Here מאת פינק פלויד. אחרי ששודר במספר ערוצי טלוויזיה, כגון BBC Four, הוא הופץ באופן רשמי ב-26 ביוני 2012, בגרסת DVD ו-Blu-ray. הסרט נותן מבט נרחב על ההקלטות, השירים והנושא של האלבום. בסרט ישנם ראיונות עם כמעט כל אדם שהשתתף בהכנת האלבום. זהו הסרט הדוקומנטרי השני של פינק פלויד שהפיצה החברה Eagle Rock, כאשר קודמו היה The Making of The Dark Side of the Moon (משנת 2003). בין המשתתפים בסרט היו שלושת חברי פינק פלויד שחיו בתקופת הצילומים - ניק מייסון, רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור. משתתפים נוספים הם ג'ו בויד, וונטה פילדס, ג'יל פרמאנובסקי, רוי הארפר, בריאן האמפריס, פיטר ג'נר, ניק קנט, אובריי פאוול, רוני רונדל (האיש הנשרף בציור שעל העטיפה המקורית של האלבום "Wish You Were Here"), ג'רלד סקארף וסטורם ת'ורג'רסון. אורך הסרט הוא בערך 59 דקות, או 84 דקות בגרסה מיוחדת שכוללת 25 דקות של ראיונות. הסרט כולל גם צילומים ישנים של רוג'ר ווטרס ודייוויד גילמור מבצעים חלק מהשירים שבאלבום, והקלטות קודמות של השירים מהארכיונים של אולפני אבי רוד שמושמעות על ידי טכנאי ההקלטות של האלבום, בריאן האמפריס. The Story of Wish You Were Here, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) The Story of Wish You Were Here, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "The Story of Wish You Were Here", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "The Story of Wish You Were Here", באתר AllMovie (באנגלית) "The Story of Wish You Were Here", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "The Story of Wish You Were Here", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הטריילר הרשמי של הסרט בערוץ ה-YouTube של Eagle Rock Entertainment הסרט באתר BBC Four The Story of Wish You Were Here באתר של Eagle Rock Entertainment מ-22 בפברואר 2013
אוב - ז.ע.פ.

אוב או אוב - ז.ע.פ. היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 2002 בתל אביב על ידי העורך יאיר אור. ההוצאה עוסקת בהוצאת ספרי עיון בתחומי שפה וחברה, וכן מוציאה ספרות מקור ושירה. הספר הראשון שראה אור בהוצאה הוא בולו'בולו, אוטופיה מודרנית מאת הסופר השווייצרי האנונימי p.m. (מהדורה ראשונה 2002; מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת 2011). בהוצאה ראה אור גם אוסף מאמריו של בנג'מין לי וורף "שפה, מחשבה, מציאות", בעריכת יאיר אור (2004; מהדורה שנייה מתוקנת ומעודכנת 2018). ההוצאה פרסמה מספרי ספרי ביכורים של ספרות עברית מקורית. דוגמת ספרו הראשון של יפתח אשכנזי בשנת 2003 וספרו הראשון של אבי פלדמן, "טפט", בשנת 2014. בין השנים 2010 ו-2016 הביאה ההוצאה לדפוס את מעמול, כתב העת של הסטודנטים במחלקה לתרבות, יצירה והפקה במכללה האקדמית ספיר. בשנת 2020 החלה לצאת בהוצאת אוב סדרת הספרים "האירופים", שיתוף פעולה בין הוצאת אוב למרכז סימון וייל למחקר וללימודי אירופה בת-זמננו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במסגרת הסדרה, בעריכת ד"ר הילה זהבי ופרופ' שרון פרדו, ראו עד כה אור הספרים "למען אירופה" מאת רובר שומאן (2020; מצרפתית: שירן בק), "קונרד אדנאואר: מדינאי אירופי" מאת הנס-פטר שוורץ (2021; מגרמנית: דנית דותן) וספרו של ריכרד נ' קונדהובה-קלרגי "פאן-אירופה" (2021; מגרמנית: גדי גולדברג). יפתח אשכנזי, סיפורי מות עירי, 2003 בני ציפר, עלייתו השמיימה של העורך הספרותי, 2005 p.m, בולו'בולו, בתרגום יאיר אור, 2002 מלכה לוקר, שירים / לידער: מהדורה דו-לשונית עם תרגומים לעברית מאת אביגדור המאירי, שמשון מלצר ובני מר, 2005 בנג'מין לי וורף, שפה, מחשבה, מציאות, בתרגום איתמר אוסטרייכר, דניאלה אייזנברג, מורן טבת ועמרי פולק ובעריכת יאיר אור יאיר אור, בוראים סגנון לדור: האמונות והאידאולוגיות של מתכנני הלשון העברית בארץ ישראל, 2016 אתר האינטרנט הרשמי של אוב - ז.ע.פ. אוב - ז.ע.פ., ברשת החברתית פייסבוק יאיר אור, אמונות לשוניות ואופציית 'השערוב' של העברית - קטע מתוך הספר "בוראים סגנון לדור", באתר "העוקץ", 5 ביוני 2016 "בולו'בולו", באתר הארץ, 28 במרץ 2002 עמרי הרצוג, תורת היחסות הבלשנית / סוכן כפול בעברית / סוף טוב ומאכזב / דליקטס ארכאי, באתר הארץ, 15 ביוני 2004 עמית מרכוס, כשישראלי וטורקייה מתאהבים בברלין, באתר הארץ, 9 באפריל 2014 אתר מעמול אמוץ גלעדי, הפואטיקה של העיר הזאת נשמעת היטב, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2003 סמי מיכאל, כאשר אני הוא האחר, באתר הארץ, 6 בפברואר 2005 יהודה שנהב, "מכונת העבודה הפלנטרית זוללת באפריקה, מעכלת באסיה ומחרבנת באירופה", באתר הארץ, 17 בנובמבר 2002 שירה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2005 עמוס נוי, "בוראים סגנון לדור": פרק חשוב בהיסטוריה של העברית, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2016 יצחק לאור, "בוראים סגנון לדור": הולדת העברית הלא גלותית, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2016
מפלגת החופש הגרמנית

מפלגת החופש הגרמנית (בגרמנית: Die Freiheit) היא מפלגה גרמנית ליברלית ימנית, הידועה בעיקר כפועלת נגד תהליך האסלאמיזציה המתרחש על ידי המהגרים המוסלמים באירופה. המפלגה נוסדה באוקטובר 2010 על ידי חבר הפרלמנט הברלינאי רנה שטטקביץ, אשר היה חבר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית עד אשר הועזב עקב אירוע שלא תאם את דעות שאר חברי המפלגה. לאור עליית כמות המהגרים באירופה בכלל ובגרמניה בפרט, הזמין רנה שטטקביץ את הפוליטיקאי ההולנדי חרט וילדרס לביקור פוליטי בגרמניה. חרט וילדרס אשר ידוע כפוליטיקאי ימני המעביר ביקורת חריפה מאוד על האסלאם באירופה, לא התקבל בברכה על ידי שאר חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, דבר אשר גרם לעזיבתו של רנה שטטקביץ ולהקמת מפלגת החופש הגרמנית. בבחירות ברלין 2010, זכתה המפלגה באחוז אחד מכלל הבוחרים, עקב כך איבד ראש המפלגה את מקומו בבית המחוקקים המדיני. דמוקרטיה ישירה בסגנון שווייץ הקשחת עמדות בטיפול הפשיעה בגרמניה צמצום ההגירה כדי להתמודד מול בעיות האינטגרציה. תמיכה במדינת ישראל החמרה עם מדיניות הרווחה החברתית מאבק בתהליך האסלאמיזציה בגרמניה מדיה וקבצים בנושא מפלגת החופש הגרמנית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת החופש הגרמנית
קסטלמארה דל גולפו

קסטלמארה דל גולפו (באיטלקית: Castellammare del Golfo, בלטינית: Emporium Segestanorum / Emporium Aegestensium, בסיציליאנית: Casteddammari), היא קומונה ועיירה קטנה המונה כ-15,200 תושבים ,נכון ל-2018, בקונסורציום המוניציפלי החופשי של טרפאני (איט') (נפת טרפאני עד 2015), בסיציליה, אי בדרום איטליה. היא ידועה בעיקר בשל היותה מקום הלידה של ראשי המאפיה: סלבטורה מרנזנו, ג'וזף בוננו וסטפנו מגדינו. פירוש שם העיר באיטלקית הוא "הטירה שעל הים של המפרץ", על שמו של המבצר מימי הביניים ששוכן ליד נמל העיר. בעת העתיקה, שימשה קסטלמארה דל גולפו כעיר הנמל של סג'סטה (אנ'), שהייתה באותו הזמן אחת הערים המרכזיות בסיציליה. באותה תקופה, ענף התעסוקה המרכזי של העיר היה דייג, אך גם היום הוא משמש כחלק משמעותי בכלכלת העיר. בנוסף לדייג, גם ענף התיירות והכרמים הרבים שבעיר נחשבים לבולטים במיוחד, והם חשובים מאוד לתושבי העיירה. בעת השלטון המוסלמי בסיציליה במאות העשירית והאחד עשר נקראה העיירה "אל מדאריג'" (גרם מדרגות בערבית). שלטון זה הוא זה שהקים לראשונה את המבצר. שלטון הנורמנים לאחר מכן הגדיל אותו. לאחר מכן, הייתה העיר למרכז הקרבות בין כתר אראגון לבין בית אנג'ו הצרפתי. מדיה וקבצים בנושא קסטלמארה דל גולפו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קסטלמארה דל גולפו
קובי ג'ונס

קובי אנגאי ג'ונס (באנגלית: Cobi N'Gai Jones; נולד ב-16 ביוני 1970 בדטרויט, מישיגן) הוא כדורגלן עבר אמריקאי. ג'ונס הוא מלך ההופעות בנבחרת ארצות הברית, עם 164 משחקים בסוף שנת 2004. במדי הנבחרת כבש 15 שערים ושיחק עימה במונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002. ג'ונס שיחק בקובנטרי סיטי האנגלית, בואסקו דה גאמה מברזיל וב-1 אף סי קולן הגרמנית לפני שעבר בשנת 1996 ללוס אנג'לס גלאקסי. שנת 1998 הייתה השנה הטובה ביותר של ג'ונס בגלאקסי: הוא סיים שני בליגה בנקודות (51 נקודות ב-19 שערים ו-13 בישולים), הוא היה חלק מהרכב העונה ב-MLS וזכה בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה. בתשע עונות ב-MLS, כבש ג'ונס 65 שערים ובישל 87 בישולים. בסוף שנת 2004, ג'ונס הפך להיות שיאן המשחקים (223), השערים והנקודות של לוס אנג'לס גלאקסי. בשנת 2007 פרש ג'ונס מכדורגל, בגיל 37. בשנים 2008–2010 שימש כעוזר מאמן בלוס אנג'לס גלאקסי. משמש כיום כפרשן כדורגל. מדיה וקבצים בנושא קובי ג'ונס בוויקישיתוף קובי ג'ונס, באתר Transfermarkt קובי ג'ונס, באתר BDFutbol קובי ג'ונס, באתר WorldFootball.net קובי ג'ונס, באתר National Football Teams קובי ג'ונס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
נפת מרטווילי

נפת מַרטווִילִי (בגאורגית: მარტვილის მუნიციპალიტეტი, מילולית: מַרטווִילִיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. הנפה ממוקמת במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו. הנפה גובלת מצפון בנפת לנטחי, מצפון-מזרח בנפת לנטחי ונפת צאגרי, ממזרח בנפת חוני, מדרום בנפת אבאשה וממערב בבפת סנקי ונפת צ'חורוצקו. הנפה מאוכלסת ב-33,463 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-38 איש לקמ"ר. העיר מרטווילי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן ישנן 20 תמי: אַבֵּדַאתִי, בַּאנדזָה, גַאצֵ'דִילִי, גוּרדזֵמִי, דִידִי צ'קוֹנִי, דוֹשַאקֶה, וֵדִידקָארִי, תַאמַאקוֹנִי, אוֹנצ'חוּרִי, קִיצִיאָה, קוּרזוּ, לֵחַאִינדרַאבוֹ, נַאגווַאזַאבוֹ, נַאחוּנַאבוֹ, נַאגַ'אחַאבוֹ, סַאלחִינוֹ, סֵרגִיאֵתִי, טַאלֵרִי, חוּנצִי ואוֹנוֹרִ'יָה. החל מהמאה ה-17 האזור נכלל בנסיכות מגרליה ונשלטה על ידי הבנים ממשפחת דדיאני. בשנת 1804 בהחלטת פאבל ציציאנוב השליטה באזור העוברה לנציגי משפחת דגבואדזה. עד שנת 1917 נכללה הנפה במחוז משנה מרטווילי באוייזד סנקי, פלך כותאיסי. משנת 1921-1930 נכללה כחלק מאוייזד סנקי. משנת 1930-1936 מחוז משנה נפרד. בין השנים 1936-1990 נקראה נפת גגצ'קורי. משנת 1990 נפה נפרדת בשמה הנוכחי. הנפה ממוקמת בחלק המערבי של שפלת אודישי, מרכז רכס אגריסי והמדרונות הדרומיים שלו. המקום הגבוה ביותר בנפה הוא הר טחורישדודי (מוצא נהר טחורי) המתנשא לגובה של 3003 מטר מעל פני הים. בנפה זורמים שבעה נהרות: צחניסצקאלי, אבאשה, אינצ'חיה, טחורי, צאצ'חורה, נוֹרְ'לָה (גאו') וחופרה. מדיה וקבצים בנושא נפת מרטווילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת מרטווילי www.martvili.ge תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת. "მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014". საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. בנובמבר 2014. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה)
כודורו

הכּוּדוּרוּ (כֻּדֻרֻ) היה סוג של מסמך שנכתב על אבן ושימש כאבן גבול. על האבן תועדו מענקי הקרקע שנתנו מלכי הכשים ששלטו בבבל לווסלים בתקופת שלטונם בבבל בין המאות ה-16 עד ה-12 לפנה"ס. משמעות המילה כודורו בשפה האכדית היא גבול בדומה למילה בעברית "גדר" או המילה בערבית جدر (מבוטא: גַּ'דְּר) שמשמעותו קיר, הכודורו היו יצירות האמנות היחידות ששרדו מתקופת שלטונם של הכשים על בבל. הכתובת על האבן תיעדה את המענקים ושימשה עדות להחלטות. הכודורו המקורי אוחסן במקדש כעדות להחלטת המלך, בעוד שהוסל קיבל העתק חרס שאותו הוא הציב על גבול הקרקע בבעלותו כדי שישמש כעדות משפטית לבעלותו על הקרקע. הכודורו הכיל סמלים של אלים אשר הגנו על החוזה ועל הקללה שהוכנסה בחוזה שתוטל על מי שיפר את החוזה. לעיתים הכודורו הכיל גם תמונה של המלך אשר העניק את האדמה. השימוש באבני הכודורו נעשה גם לאחר התקופה הכשית בבבל. אבני גבול כודורו נכללות באוספים של מוזיאון הלובר, המוזיאון הבריטי והמוזיאון הלאומי של עיראק. אביגדור הורוויץ, Divine Service and Its Rewards. Ideology and Poetics in the Hinke Kudurru אביגדור הורוויץ, "Some Literary Observations on the *itti Marduk kudurru (BBSt 6)", Zeitschrift f*r die Assyriologie 82 (1992) pp. 39 59; "'לוח גלגל החמה' של נבובלאדן מלך בבל (BBSt 36)", בתוך ארץ ישראל כז (ספר חיים ומרים תדמור) בעריכת ישראל אפעל, אמנון בן-תור, פיטר משיניסט, (ירושלים: החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, תשס"ג) עמ' 91 - 109 [דרושה הבהרה] אבן גבול כשית עם דמותו של האל שוקמונה, ציפור על כן גבוה מדיה וקבצים בנושא כודורו בוויקישיתוף כודורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
עדלי מנסור

עדלי מחמוד מנסור (בערבית: عدلي محمود منصور, בתעתיק עברי מדויק: עדלי מחמוד מנצור; נולד ב-23 בדצמבר 1945) הוא נשיאו לשעבר של בית המשפט החוקתי העליון של מצרים, ושימש כנשיאה הזמני של מצרים החל מיום 4 ביולי 2013, עת הושבע לתפקיד הנשיא הזמני לאחר שמונה על ידי צבא מצרים, עד כניסתו לתפקיד של נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ביוני 2014. מינויו הגיע בעקבות הדחת מוחמד מורסי לאחר גל המחאות נגדו. מנסור התחנך והשלים לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קהיר ב-1967, והשלים דוקטורט שנתיים לאחר מכן. למד כלכלה ומדעי ניהול ב-1970 והמשיך את לימודיו ב-1977 בבית הספר הלאומי לניהול בצרפת (École nationale d'administration). הוא בעל תואר שני במשפטים ובמדעי הניהול. בשנים 1983–1990 נשלח מנסור לערב הסעודית לשמש כיועץ משפטי למשרד התעשייה והמסחר הסעודי, במסגרת הקשרים בין מצרים לערב הסעודית. ב-1992 חזר למצרים ומונה לחבר סגל בבית המשפט העליון לחוקה. אחר כך שירת כסגן יושב ראש בית המשפט העליון לחוקה עד יולי 2013, עת מונה לנשיא בית המשפט העליון לחוקה, במינוי שאושר ב-19 במאי 2013 על ידי נשיא מצרים דאז, מוחמד מורסי. ב-1994 הפך לסגן יושב ראש מועצת המדינה (הגוף המשפטי הבכיר במצרים), ולסגן נשיא בית המשפט העליון לחוקה במצרים. ב-3 ביולי 2013 הוכרז על ידי צבא מצרים כמחליפו של הנשיא המודח מורסי, עקב ההתקוממות העממית שדרשה את התפטרותו של מוחמד מורסי. מינויו הוכרז בטלוויזיה על ידי שר ההגנה עבד אל-פתאח א-סיסי. מיד לאחר מכן מונה לנשיא זמני, ולמחרת הושבע רשמית לתפקיד הנשיא עד לכינון בחירות חדשות לנשיאות מצרים. לאחר מינויו לנשיא, הוא ביצע צעדים לפיטורי מקורביו של מורסי, הנשיא הקודם. הוא פיזר את מועצת השורא, הבית העליון בפרלמנט ופיטר את ראש המודיעין הכללי שמונה על ידי מורסי, ראפת שחאתה ובמקומו מינה את מוחמד פריד תוהאמי. ב-9 ביולי הוא מינה את הכלכלן חאזם אל-בבלאווי לראש ממשלת מצרים הזמני והכריז על תוכנית חירום לפיה הבחירות לפרלמנט המצרי ייערכו בינואר 2014, ועל קיום בחירות לנשיאות מצרים. בעת כהונתו פעל מנסור לבטל צווים נשיאותיים של קודמו. בין השאר ביטל חוק לפיו העלבת הנשיא גוררת עונש מאסר. הוא נשוי ולו בן ושתי בנות. מדיה וקבצים בנושא עדלי מנסור בוויקישיתוף פרופיל: נשיא מצרים הזמני עדלי מנצור באתר BBC הכירו את עדלי מנסור - נשיא מצרים הזמני, באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2013 איש המסתורין שהפך בן לילה לנשיא מצרים, באתר הארץ, 4 ביולי 2013 הכירו את נשיא מצרים הזמני באתר ישראל היום אסף גבור, עדלי מנסור: מספר 2 הנצחי שזינק לצמרת, באתר nrg‏, 4 ביולי 2013 דיווח באנגלית: השופט הבכיר הושבע לנשיא מצרים הזמני, אתר אל-אהראם ynet מצרים: הפרלמנט פוזר, איש קשר חדש לישראל - חדשות עדלי מנסור פיזר את מועצת השורא מנסור ביטל חוק לפיו העלבת הנשיא גוררת מאסר, מעריב
בקבוק מכשפות

בקבוק מכשפות (באנגלית: Witch bottle) משמש להגנה מפני כשפים והעלאה באוב. הבקבוקים מתוארים בספרות ההיסטורית של אנגליה וארצות הברית; ההתייחסות הראשונה לבקבוקי המכשפות בספרות מופיעה במאה ה-17. לכל הפחות מאז העת החדשה היה המנהג הרווח להסתיר דברים כמו חתולים מיובשים, גולגולות סוסים וכן בקבוקי מכשפות בתוך המבנים. האמונה העממית גורסת שבקבוקי זכוכית מגינים מפני כוחות הרשע ומפני כשפים שהוטלו על ידי מכשפות; הבקבוק, על פי אמונה זו, "לוכד" כוונות זדוניות המכוונות כנגד הבעלים של הבקבוק. בקבוק המכשפות המסורתי הוא בקבוקון שגובהו כ-5 סנטימטרים העשוי מזכוכית ירוקה או כחולה. בקבוקי מכשפות גדולים ומעוגלים יותר, כ-23 סנטימטרים, ידועים כ"גרייבירדס" (Greybeards - זקָנִים אפורים); הללו לא היו עשויים מזכוכית אלא מחרס מזוגג במלח, ועליו תבליטים של מספר פרצופים מזוקנים שמטרתם להבריח את הזדון. בעבר הכיל בקבוק המכשפות שתן של הקורבן (=האדם שמאמין שכישוף הוטל עליו), וכן שיער או ציפורניים. בשנים האחרונות נעשה ההרכב למעודן יותר - כיום מכניסים לבקבוק רוזמרין, מחטים וסיכות וכן יין אדום. גם בעבר וגם כיום, הבקבוק נקבר בצד הרחוק ביותר של הבית, מתחת לרצפת הבית, או בנקודה לא בולטת בבית. על פי האמונה העממית, הבקבוק לוכד את הכישוף ומשפד אותו על המחטים והסיכות, מטביע אותו ביין האדום ומבריח אותו בעזרת הרוזמרין. סוגים אחרים של בקבוקי מכשפות עשויים להכיל חול, אבנים, נוצות, קונכיות, עשבים, פרחים, מלח, חומץ, שמן, מטבעות או אפר. דרך אחרת להבריח את הכישוף היא דווקא להיפטר מהבקבוק. יש בקבוקי מכשפות המושלכים לאש, וכאשר הם מתפוצצים הכישוף נשבר והמכשפה כנראה מתה. בעבר הרחוק היה בקבוק המכשפות עשוי מאבנים והכיל בתוכו מסמרים חלודים, שתן, קוצים, שיער, דם וסת (מחזור), וחתיכות של זכוכית, עצים, ועצמות. Glanvill, Joseph (1700), Saducismus Triumphatus: or, Full and Plain Evidence Concerning Witches and Apparitions, 3rd edition, A. L., London. oggard, Brian (2004), "The archaeology of counter-witchcraft and popular magic", in Davies, Owen; De Blécourt, William, Beyond the Witchtrials: Witchcraft and Magic in Enlightenment Europe, Manchester University Press, ISBN 978-0-7190-6660-3
קמלופס

קמלופס (שם מדעי: Camelops; מילולית: "פני גמל") הוא סוג נכחד של גמל שחי במערב אמריקה הצפונית של תקופת הפליוקן לפני 3 מיליון שנה, לאורך הפליסטוקן ולתחילת ההולוקן שלפני 10,000 שנה, אז נכחד. סוג זה הוגדר ב-1854 בידי החוקר ג'וזף ליידי ונכללו בו 3 מינים. אבותיו היו גמלים קטנים יותר שהיגרו מערבות אירואסיה. הקמלופס היה פרסתן גדול מאוד, אשר הגיע לגובה 2 מ' ולמשקל 1,200 ק"ג, כך שהיה מהגדולים שבגמלים מעולם, לצד הפרקמלוס והטיטאנוטילופוס שחיו לצידו. הוא היה בעל רגליים רחבות וכנראה הכיל פרווה לשמירה על חום גופו בתקופת הקרח. לא ידוע אם הייתה לו דבשת כמו לגמלים או שלא כמו ללמות. מבנה שיניו הותאמו לליחוך עשבים. גמל זה התקיים בערבות אמריקה לצד מיני סוסיים, מסטודונים, ממותות ענק, עצלני קרקע, ביזונים וחיות נוספות. בתורם הם נטרפו בידי טיגריסים שנחרביים, דובי בולדוג, אריה אמריקני, זאב בלהות ועוד. כל המגה-פאונה הגדולה הזו נכחדה לבסוף בידי שבטים אנושיים או שלא שרדה את שינויי האקלימים הקיצוניים. הקמלופס מופיע בסדרה מפלצות שפגשנו. מדיה וקבצים בנושא קמלופס בוויקישיתוף קמלופס, באתר NCBI (באנגלית) קמלופס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קמלופס, באתר GBIF (באנגלית) קמלופס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפת צ'חורוצקו

נפת צ'חוֹרוֹצקוּ (בגאורגית: ჩხოროწყუს მუნიციპალიტეტი, מילולית: צ'חוֹרוֹצקוּס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. הנפה ממוקמת במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו. הנפה גובלת מצפון בנפת מסטיה, מצפון-מזרח בנפת לנטחי, ממזרח בנפת מרטווילי, מדרום בנפת סנקי, מדרום-מערב בנפת חובי וממערב בנפת זוגדידי ונפת צאלנג'יחה. הנפה מאוכלסת ב-22,309 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-36.0 איש לקמ"ר. העיירה צ'חורוצקו מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. עד שנת 1917 נכללה הנפה באוייזד זוגדידי, פלך כותאיסי, וכן משנת 1921–1930. בשנים 1930–1936 מחוז משנה נפרד. בין השנים 1963-1964נקראה חלק מנפת צחרַקַרִי ומשנת 1965 נפה נפרדת בשמה הנוכחי ובגבולותיה כיום. המקום הגבוה ביותר בנפה הוא הר אוֹמַאצִ'ירחוֹלֶה המתנשא לגובה של 3166 מטר מעל פני הים. בשטח הנפה זורמים נהרות רבים, ביניהם: חוביסצקאלי, אוֹצ'חוֹמוּרִי ועוד. מדיה וקבצים בנושא נפת צ'חורוצקו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת צ'חורוצקו תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת. "მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014". საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. בנובמבר 2014. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
הבנק המרכזי של בחריין

הבנק המרכזי של בחריין (בערבית: مصرف البحرين المركزي) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי במדינת בחריין. מבנה הבנק ממוקם בבירת בחריין, מנאמה, וכולל בחובו אוסף עשיר של מוצרי זהב וכסף, אשר מקורו החל משנת 653 לספירה. הבנק המרכזי של בחריין נוסד בשנת 1973, וזאת תחת השם "הסוכנות המוניטרית הבחריינית", זמן קצר לאחר שבחריין זכתה בעצמאות מבריטניה. החל משנת 2006, ובעקבות צו מס' 64 מטעם שלטונות בחריין, הפכה הסוכנות באופן רשמי לבנק הלאומי של בחריין, וזכתה למלוא הסמכויות המוענקות לבנק מרכזי ברחבי העולם. במסגרת תפקידו של הבנק המרכזי של בחריין נכללים תחומי האחריות הבאים: יישום מדיניות מוניטרית לאומית, וזאת על מנת להבטיח צמיחה כלכלית ויציבות מוניטרית במדינה פיקוח על פעילותו של המגזר הבנקאי במדינה ניהול יתרות מטבע החוץ של המדינה. דינר בחרייני אתר האינטרנט הרשמי של הבנק המרכזי של בחריין הבנק המרכזי של בחריין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) DECREE NO . (64) OF 2006 WITH RESPECT TO PROMULGATING, THE CENTRAL BANK OF BAHRAIN AND FINANCIAL INSTITUTIONS LAW
העת החדשה המוקדמת

העת החדשה המוקדמת (באנגלית: Early modern period) הוא השם שניתן בהיסטוריוגרפיה המערבית לחלקו הראשון של העידן המודרני, מתחילת המאה ה-16 עד סוף המאה ה-18 (1500–1800 בקירוב). התקופה הקודמת לה בתולדות התרבות המערבית היא ימי הביניים המאוחרים, וזו שלאחריה היא העת החדשה המאוחרת. היסטוריונים נוהגים להשתמש במאורעות היסטוריים חשובים כתאריכים סמליים לציון סופה של תקופה אחת ותחילתה של תקופה חדשה, אף שהחלוקה מלאכותית בלבד. את ראשית העת החדשה המוקדמת מקובל לציין בגילוי אמריקה ב-1492 ואת סיומה בפרוץ המהפכה הצרפתית ב-1789, אך ישנם היסטוריונים החולקים על כך. היסטוריונים בעשורים האחרונים טענו כי מנקודת מבט כלל עולמית, המאפיין החשוב ביותר של התקופה המודרנית המוקדמת היה אופייה העולמי המתפשט. כלכלות ומוסדות חדשים הופיעו, והפכו מתוחכמים יותר והתבטאו באופן עולמי במהלך התקופה. התקופה המודרנית המוקדמת כללה גם את עליית הדומיננטיות של המרקנטיליזם כתיאוריה כלכלית. מגמות בולטות אחרות של התקופה כוללות התפתחות של מדע מבוסס ביצוע ניסויים, התקדמות טכנולוגית מהירה יותר ויותר, פוליטיקה אזרחית חילונית, נסיעות מתרבות עקב שיפורים בספנות, והופעת מדינות לאום. מדיה וקבצים בנושא העת החדשה המוקדמת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon

Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon (בתרגום חופשי: אלבומים קלאסיים: פינק פלויד - ההכנה של "הצד האפל של הירח"), הוא סרט דוקומנטרי כמעט נטול עריכה על ההכנה של האלבום The Dark Side of The Moon של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד. סרט זה הוא חלק מסדרת הסרטים "Classic Albums" של Isis Productions ו-Eagle Rock Entertainment. כל חברי הלהקה - רוג'ר ווטרס, דייוויד גילמור, ניק מייסון וריצ'רד רייט התראיינו לסרט, אבל בראיונות נפרדים ובמיקומים שונים. בסרט יש גם ריאיון עם טכנאי ההקלטות אלן פרסונס שהיה אחראי על האלבום, עם שני מבקרי מוזיקה, עם יושב הראש דאז של Capitol Records (החברה שבה חברי הלהקה הקליטו את האלבום) ועם סטורם ת'ורג'רסון, יוצר עטיפת האלבום. ה-DVD של הסרט כולל בתוכו כמה קטעים נוספים, כגון: סולואים אקוסטיים של "Brain Damage" ו-"Money" שמבוצעים על ידי רוג'ר ווטרס סולו אקוסטי של "Breathe" שמבוצע על ידי דייוויד גילמור הקלטות ישנות של "Time" ו-"Money" ראיונות נוספים עם חברי הלהקה "Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon", באתר נטפליקס "Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon", באתר AllMovie (באנגלית) "Classic Albums: Pink Floyd – The Making of The Dark Side of the Moon", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Mabbett, Andy (2010). Pink Floyd - The Music and the Mystery. London: Omnibus. ISBN 9781849383707.