laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ביטיס

ביטיס (שם מדעי: Bitis) הוא סוג של נחש ארסי בתת-משפחת הצפעונים המצוי באפריקה וחצי האי ערב. הביטיס כולל בתוכו חלק ממיני הצפעיים הגדולים ביותר והקטנים ביותר בעולם. המינים בו ידועים בתצוגה מראה המאיים שלהם הכוללת את ניפוח הגוף ונשיפות קולניות. ישנם 14 מינים מוכרים תחת הסוג ביטיס. מגוון הגדלים של המינים השונים קיצוני, החל מהמין הקטן ביותר B. schneideri, שגדל לאורך מקסימלי של 28 ס"מ וייתכן שהוא הצפע הקטן בעולם, ועד לביטיס גבוני, שיכול להגיע לאורך של מעל 2 מטר והוא הצפע הכבד בעולם. לכולם ראש משולש, רחב בעל חוטם מעוגל, הנבדל מהצוואר, ומכוסה בקשקשים קטנים. למספר מינים קשקשים מוגדלים הנראים כמו קרניים. העיניים קטנות יחסית והם בעלי נחיריים גדולים המופנים כלפי חוץ ולמעלה. הנחשים האלה משתנים ממוצעים למאוד רחבים ובעלי זנב קצר. מיני הביטיס ידועים בשל נטייתם לנפח את גופם ולהשמיע קולות נשיפה חזקים לצורך הרתעה ואיום. הם שוכני קרקע וצדים מן המארב. הם בעלי מראה איטי ומגושם, אך הם מסוגלים להכיש במהירות מדהימה. בניגוד לצפעוני גומה, הביטיס חסר את איבר קולט החום, ולא הראה כל שינוי התנהגות בבדיקות מעבדה כלפי חפצים קרים או חמים שדימו טרף. כל מיני הביטיס משריצים מספר גדול של צאצאים. הארס שלהם נחשב למסוכן, ובמינים מסוימים מסוכן מאוד. קיימים לפחות שישה סוגים של נוגדני ארס שונים למינים השונים בסוג זה. קיימים 14 מינים שונים: ביטיס מתנפח (B. arietans) - מצוי כמעט ברחבי כל אפריקה ובחצי האי ערב. קיימים 2 תת-מינים: B. a arietans - שכיח בכל אפריקה B. a. somalica - מצוי בסומליה וקניה ביטיס גבוני (B. gabonica) - בעל 2 תת-מינים: B. g. gabonica - תת-המין המזרחי B. g. rhinoceros תת-המין המערבי ביטיס קרנפי - (B. nasicornis) ביטיס הרים אתיופי - (B. parviocula) ביטיס פרינגיי - (B. peringueyi) B. atropos B. caudalis B. cornuta B. heraldica B. inornata B. rubida B. schneideri B. worthingtoni B. xeropaga ביטיס, באתר ITIS (באנגלית) ביטיס, באתר NCBI (באנגלית) ביטיס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ביטיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ביטיס, באתר GBIF (באנגלית) ביטיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ויל וגרייס - דמויות משנה

השחקנים והדמויות בסדרה "ויל וגרייס". Vince says "He's [Ben] looking more like you [Will] everyday" during the Finale.
דייוויד כהן

דייוויד סנפורד כהן (תעתיק שם משפחתו מאוית לחלופין גם כ"קוהאן"; באנגלית: David Sanford Kohan; נולד ב-16 באפריל 1964) הוא תסריטאי ומפיק טלוויזיה יהודי-אמריקאי. כהן נולד בניו יורק, ניו יורק, בוגר אוניברסיטת וסליין. הוא בנו של התסריטאי באז כהן, אחיה של התסריטאית והמפיקה ג'נג'י כהן, וגיסם של התסריטאים כריסטופר נוקסון ומרטי נוקסון. יש לו אח תאום בשם ג'ונו. לאחר כתיבה ל-"שנות הקסם" ול-"The Dennis Miller Show", כהן הפיק את "ויל וגרייס", "Boston Common", "בוקר טוב מיאמי", "Twins" ו-"Four Kings", "שטויות שאבא שלי אומר" ביחד עם מקס מוצ'ניק. כהן זכה בפרס אמי וב-"People's Choice Award". הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. כהן ומוצ'ניק חברו יחד, ומיזגו את שמות המשפחה שלהם לשם KoMut - שמה שם חברת ההפקות שבבעלותם, אשר במסגרתה הופקו, בין השאר "ויל וגרייס" ו"שטויות שאבא שלי אומר". דייוויד כהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Hale, Mike (23 בספטמבר 2012). "Kind of Like 'Will & Grace,' but Both Guys This Time". הניו יורק טיימס. {{cite web}}: (עזרה) Stated in interview on Inside the Actors Studio
מקס מוצ'ניק

ג'ייסון נידורף מוצ'ניק (באנגלית: Jason Nidorf Mutchnick; נולד ב-11 בנובמבר 1965) הוא מפיק טלוויזיה אמריקאי. הוא זכה בפרס אמי ובפרס People's Choice Award והיה מועמד מספר פעמים לפרס גלובוס זהב. מוצ'ניק נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בבוורלי הילס כבן לאם חד הורית. הוא החל את דרכו בכתיבה לשעשועונים, "Good Advice" ו-"שנות הקסם". יחד עם דייוויד כהן הוא יצר את הסדרות Boston Common ו-"ויל וגרייס". כמו כן, הוא הפיק וכתב ל-"בוקר טוב מיאמי" והפיק את "Twins", "שטויות שאבא שלי אומר" ו-"Four Kings" ביחד עם כהן. הדמויות הראשיות בסדרה "ויל וגרייס" מבוססות עליו ועל החברה הטובה ביותר שלו, ג'נט. מוצ'ניק, כמו ויל טרומן, הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא וכהן הם הבעלים של חברת ההפקות KoMut, ששמה הוא שילוב של שני שמות המשפחה שלהם. ב-7 ביוני 2006, אמרסון קולג' הכריזה על חניכת מרכז הקמפוס על שם מקס מוצ'ניק, לאחר שזה תרם תרומה גדולה. הדירה של וויל טרומן וגרייס אדלר נמצאת בתצוגה בספריית מכללת אמרסון. הסט נתרם על ידי מוצ'ניק. מוצ'ניק נישא לבן-זוגו, עורך הדין אריק היימן, ב-25 באוקטובר 2008. בני-הזוג הם אבות לתאומות, איבן ורוז, שנולדו באמצעות אם פונדקאית. בשנת 2012 מוצ'ניק וכהן יצרו סיטקום באורך של חצי שעה עבור רשת CBS בשם "Partners", אך זו בוטלה עוד באותה שנה. מקס מוצ'ניק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Stated in interview on Inside the Actors Studio Jones, Wenzel (2002-10-01). "They control the vertical: two out series creators and a lesbian TV writer take us behind the scenes of their new shows". The Advocate. נבדק ב-2007-06-03. Rosen, David (2006-07-06). "Construction of Piano Row Residence Hall is Proceeding on Schedule". emerson.edu. אורכב מ-המקור ב-2020-06-10. נבדק ב-2007-06-03. Sipher, Devanl (2008-11-01). "Vows: Erik Hyman and Max Mutchnick". The New York Times. נבדק ב-2008-11-02.
מתתיה גרג'י

רבי מתתיה גרג'י (1842, הראת – 29 בנובמבר 1917, ירושלים) היה פוסק, פרשן מקרא ומשנה, כרוניקאי, וממנהיגי קהילת יהודי הראת בסוף המאה ה-19. הוא עלה לארץ ישראל בהליכה מאפגניסטן בשנת 1906 ביחד עם משפחתו והתיישב בירושלים. מתתיה נולד ללאה ומרדכי גרג'י בשנת 1842 בעיר הראת שבאפגניסטן, בן למשפחה של רבנים מאנוסי משהד שהיגרו לעיר בשנת 1840 כדי שיוכלו לשוב ליהדותם. בנעוריו הוא זכה לחינוך מסורתי מקיף, ובהמשך שימש כדרשן, מורה וכאחד ממנהיגי קהילת יהודי הראת. כמנהיג קהילתי הוא נהג לעיתים לייצג את יהודי הראת בפני השלטונות האפגנים. כמו רבנים חשובים אחרים בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית הוא זכה לתואר מולא. בשנת 1896 ר' גרג'י ובנו אשר גרג'י ערכו עלייה לרגל לירושלים מאפגניסטן, במסע שלקח עשרה שבועות. לאחר ביקורו בירושלים, בה שהה כשלושה חודשים, הוא חזר לקהילתו בהראת. בשנת 1906 יצא שוב מאפגניסטן, עלה לארץ ישראל באופן סופי והתיישב בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת 1908 מונה לרב הראשי של הקהילות הבוכרית והאפגנית בעיר. יהודים בוכרים אמידים מימנו את הוצאתם לאור והדפסתם של ספריו. ספריו כוללים את ספר "תהילות דוד" שכולל אוסף של דרשות על ספר תהילים, "ספר בית המקדש" שכולל פרשנות על המשנה, וספר "עונג לשבת" שכולל פרשנות ארוכה על התורה וספרי הנביאים. ספר "עונג לשבת" בן שלושה החלקים היה רחב-ההיקף בחיבוריו, ובאה בו לביטוי ידיעתו המעמיקה של הספרות היהודית לדורותיה. הספר יצא לאור בשלוש מהדורות, האחרונה שבהם יצאה לאור בשנת 2010. בראייה היסטוריוגרפית חיבורו החשוב ביותר הוא "קורות זמנים", כרוניקה יחידה במינה שמתארת את תולדותיה של קהילת יהודי הראת במאה ה-19 לאורך המאורעות הרבים שעברו עליה כחלק מהתהפוכות השונות של ההיסטוריה האפגנית. הכרוניקה נכתבה מנקודת מבטה של קהילה קטנה המנסה לשרוד ולעבור את המאורעות הגדולים, עלילות דם רבות ומקרי דיכוי. הכרוניקה קיימת בשתי גרסאות, אחת נכתבה בתקופת המאורעות עצמן, והשנייה חוברה בשנת 1913 בעוד שר' גרג'י בירושלים. הגרסה השנייה כוללת גם תיאורים של שנותיו של המחבר בארץ ישראל. ר' מתתיה גרג'י נפטר בירושלים בשנת 1917. כמה מבניו, ביניהם הרב יוסף גרג'י והרב אשר גרג'י, היו לרבנים בהראת ובירושלים. ר' מתתיה גרג'י, עונג לשבת, ירושלים, תשל"ו. קורות זמנים : להרב מתתיה גרג'י מאפגאניסטאן, מהדיר: ראובן קשאני, ירושלים, תשל"א (1970). ראובן קשאני, קורות זמנים להרב מתתיה גרג'י מאפגאניסטאן, שבט ועם ו', סדרה שנייה, תשל"א (1971), עמ' 136–159. ראובן קשאני, מסעות הרב מולא מתתיה גרג'י מאפגניסטן לארץ ישראל, שבט ועם ד (תשמ"א), עמ' 263–289. Ben Zion Yehoshua-Raz. "Garjī, Mullāh Mattityah." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013. מתתיה גרג'י, באתר "החכם היומי" יצחק בצלאל, עדה בפני עצמה - יהדות אפגניסטן וחיטובה בין עדות פרס ובוכרה, פעמים, 79, אביב תשנ"ט 1999, עמ' 32. ראה אודותיו באתר החכם היומי
סלוג'ר

סלוּג'ר (ברומנית: Sluger, או, נדיר יותר, "סולג'ר"- Sulger) היה תפקיד מנהלי ותואר היסטורי של בויאר - דרגטור - בחצרות השליטים של הנסיכויות הרומניות ולאכיה ומולדובה בימי הביניים ועד לתקופה המודרנית. הסלוג'ר עסק באספקת הבשר (ולפעמים גם הנרות ובחלוקתו בחצר ובצבא. הסלוגר דאג גם אספקת המזון לשליחים הרשמיים הטורקים או הטטרים הסלוג'ר הראשי נשאר "ול סלוג'ר" או "מארה סלוג'ר", כלומר "הסלוג' הגדול". התפקיד דמה בערך לזה של ה Intendant או Master of the larder. מקור המילה "סלוג'ר" הוא במילה הסלאבית "סלוז'אר" שמשמעותה "משרת, שרת" לפי סקריבן (1939) הסלוג'ר הגדול נמנה עם שמונת הבויראים שהרכיבו את מועצת הנסיכות- הדיוואן, והוא ישב בין הסרדאר ובין הז'יטניצ'ר. בוולאכיה הסלוג'ר הגדול היה צריך להביא בשר, ביוחד בשר בקר לחצר השליט. האזכור הראשון של התפקיד בוולאכיה הוא מ-7 בנובמבר 1480. במולדובה תועד התפקיד לראשונה ב-13 ביוני 1456. המילה "סולג'יו" משמעותה ברומנית המס על שחיטת פרות או כבשים, לפי מקורות מסוימים הסלוג'ר היה אחראי גם על גביית מס זה. פרט לסלוג'ר הגדול היו קיימים גם תארים נמוכים יותר: סלוג'ר בדרגה שנייה וסלוג'ר בדרגה שלישית אחרי 1738 התואר נשאר סמלי בלבד. אחרי הנהגת התקנון האורגני במאה ה-19 המילה "סלוג'ר" תאמה דגאות "סגן" או סגן משנה". Mihai Ţipău Domnii fanarioţi în Ţările Române, Mică Enciclopedie, Editura Omonia, Bucureşti 2008 Eugenia Dima, Doina Cobeţ, Laura Manea, Elena Dănilă, Luminiţa Botoşineanu (Universitatea Al. I. Cuza" din Iaşi) Gabriela E Dima, Andrei Dănilă DexX 2008 dexonline מילון מוסבר של השפה הרומנית ברשת 2013-2004 צוות מאוניברסיטת א.י.קוזה ביאשי-מילון מוסבר של השפה הרומנית DexX 2008 dexonline dexx.ro http://dexonline.ro
ישעיהו רפאלוביץ

הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ (1870 – 1956) היה מראשוני הצלמים היהודים בארץ ישראל, ומהראשונים שהנציחו את נופי הארץ מנקודת ראות עברית-ציונית. בעיקר הגדיל לעשות בצילום המושבות הראשונות של העלייה הראשונה ואף פרסם אלבום בשם זה "ארץ-ישראל והמושבות". היה המייסד והנשיא הראשון של אגודת אחוה העולמית, הרב הראשי לברזיל ורב הצבא הבריטי בארץ ישראל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. נולד בעיירה בוהופול, פלך פודוליה, של האימפריה הרוסית, בכ"ה בניסן תר"ל (1870), לאביו משה, סוחר, תלמיד-חכם ומשכיל, דור שביעי לרבי זלמן מירלס רבן של קהילות אה"ו ולרבי חיים רייצס שנשרף על קידוש השם בלבוב בשנת תפ"ח (1728), ודור תשיעי לרבי דוד הלוי סגל (בעל "טורי זהב"). בשנת תרמ"ב עלה ארצה עם הוריו ואחיו שמואל רפאלי והתיישבו בירושלים. רפאלוביץ למד בישיבת עץ חיים ונשא לאשה את שרה (בתו של ישראל דוב פרומקין). בעודו אברך צעיר שאף להכניס רוח חדשה ביישוב הישן בירושלים ולהרחיב את היישוב העברי בארץ. לשם כך שהה בשנת תר"ן עשרה חדשים בסלט שבירדן וניסה לרכוש שם קרקעות לצורכי התיישבות עברית. בתרנ"ד 1894 החל ללמוד את מלאכת הצילום. בתרנ"ה השתתף ביסוד אגודת 'אחוה', כדי לשפר את החיים הציבוריים והכלליים ביישוב הירושלמי וליצור איחוד בין העדות השונות, והיה נשיאה הראשון במשך שלוש שנים. אחר כך יסד את חברת "ישוב ארץ הקודש" במטרה להעביר צעירים מירושלים לעבודה חקלאית ולעזור להתנחלותם על הקרקע. ב-1898 יצא ללימודים בחו"ל, בלונדון השתלם בצילום וכאשר חזר לירושלים נענה ליוזמתו של משה אליהו זקס שטען בפניו כי כדי שלא יאמרו שהציונות החדשה מבית מדרשו של הרצל התחילה את בניין ארץ ישראל יש לצלם את כל המושבות שנוסדו ולהפיץ התמונות באלבום מפואר, רפאלוביץ בעזרת צלם נוסף נדדו בארץ ישראל והפיקו אלבום מפואר על ארץ ישראל העתיקה והחדשה בלוית טקסטים בעברית, אנגלית וגרמנית. למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטה בלונדון והוסמך לרבנות ולדוקטור לפילוסופיה. מ-1904 עד 1924 נתמנה לרב בליברפול והיה חבר בוועד העיר, חבר ועד אגודת הרבנים באנגליה וחבר מועצת החברה האנגלית לספרות ופילוסופיה. ב-1924 נבחר לרב הראשי בברזיל והיה גם נציג יק"א בברזיל. נפטר בתל אביב, ב-י"ט בסיוון תשט"ז (29 במאי 1956). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. היה פעיל בציונות מראשיתה, השתתף כציר בקונגרסים ציוניים בבזל, בלונדון, בווינה, בקרלסבד ובציריך. חזר לארץ ישראל ב-1935 והשתקע בתל אביב. בשנת 1940 מונה לרב הצבא הבריטי בארץ ישראל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. דוד תדהר (עורך), "ישעיהו רפאלוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 216 ז. בן טובים, לבאו של הרב ישעיהו רפאלוביץ, דואר היום, 8 בספטמבר 1927 ישעיהו בן משה ראפאלאוויטש (1870-1956), דף שער בספרייה הלאומית ע"פ דוד תדהר (עורך), "הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ- השלמה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3191 מנוי רב לחיילים היהודים, הצופה, 13 ביוני 1940
סילביו מיקאלי

סילביו מיקאלי (נולד ב-13 באוקטובר 1954) הוא חוקר איטלקי-אמריקאי בתחום מדעי המחשב והקריפטוגרפיה. זוכה פרס טיורינג לשנת 2012 (יחד עם שפי גולדווסר). הוא משמש כפרופסור למדעי המחשב והנדסת חשמל ב-MIT החל מ-1983, וחוקר במעבדה של המכון למדעי המחשב ובינה מלאכותית. מחקרו מתרכז בתאוריה של הקריפטוגרפיה ושל אבטחת המידע. מיקאלי נולד ב-13 באוקטובר 1954 בעיר פלרמו שבאיטליה. קיבל ב-1978 את התואר הראשון במתמטיקה מאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. ב-1982 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה מנואל בלום. מיקאלי ידוע בעיקר בשל עבודתו בנושאי הצפנת מפתח ציבורי, פונקציות פסבדו אקראיות, חתימה דיגיטלית והעברה עלומה והוא נחשב אחד ממציאי הרעיון של הוכחה באפס ידע. ב-2017 ייסד את אלגורנד, פלטפורמת בלוקצ'יין. ב-1993 זכה בפרס גדל. ב-2007 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, וכעמית באגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי. בנוסף הוא חבר באקדמיה הלאומית להנדסה ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. קיבל את פרס טיורינג לשנת 2012, יחד עם שפי גולדווסר, על עבודתם בתחום הקריפטוגרפיה. כחלק מעבודתם טבעו את המושג הצפנה הסתברותית. בשנת 2017 קיבל את פרס חזית הידע. מדיה וקבצים בנושא סילביו מיקאלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סילביו מיקאלי סילביו מיקאלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סילביו מיקאלי, ברשת החברתית LinkedIn סילביו מיקאלי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה סילביו מיקאלי, באתר dblp סילביו מיקאלי באתר פרס טיורינג (באנגלית)
מערת הסנהדרין הקטנה

מערת הסנהדרין הקטנה היא מערת קבורה הממוקמת סמוך לקברו של שמעון הצדיק, בשכונת שמעון הצדיק בירושלים. במערה ישנם 26 כוכי קבורה, בהם נקברו על פי המסורת 26 מחברי הסנהדרין. במתחם קיימות עוד מערות קבורה. אליעזר גרייבסקי כתב על המערה: "קבלה היא בידם, כי הקברים ההם הם קברי הסנהדרין, יען מספר הכוכין הוא כמנין הסנהדרין. אך לא נודע להם על ברור, איזה סנהדרין מנוחתם כבוד פה, כי בכל דור ודור היו סנהדרין שונים" בשנת 1889 כתב יום טוב ליפא ווייס על המקום: "וכעת נשאתי את ידי בעה"י לתקן המערות סנהדרי קטנה ... והם שמנה חדרים חדר לפנים מחדר וגם פרוזדור א' ועד היום היו המערות למושב הישמעאלים המה וחמוריהם ובהמתן, אשר היו מלאים צואה ואשפה, ועשיתי חומה בדלתי ברזל לסגור וגם עשיתי חלונות ופניתי חמשה חדרים מן הצואה והאשפה והאבנים והעפר אשר הם נקיים וגם חצבתי דלת א' למעלה הרבה מקומת אדם ועי"ז יאיר שם מעט אור החמה ויבא לשם אויר שיוכל להאיר עכ"פ אור הנר, וכה יבואו שמה לערוך תפילה ותחנה אשר עד היום לא הי' אפשר לאיש לבוא שמה להתפלל עבור הצואה ואשפה. והוצאה מן המערה סנהדרין עלה לסך חמשה ועשרים נאפאליאן וגם עשיתי בהפרוזדור סנהדרין הנ"ל מקוה מים לטבול הבאים שמה להתפלל" לאחר מלחמת ששת הימים שופץ האתר יחד עם קבר שמעון הצדיק על ידי משרד הדתות. במאי 1969 הוכרז המקום כמקום קדוש בתקנות של שר הדתות וקביעה זו נכפלה בתקנות שתוקנו מכוח חוק השמירה על המקומות הקדושים, תשמ"א-1981. כיום המערה סגורה ונעולה וניתן להיכנס אליה בתיאום עם מנהלי האתר. בנוסף, מדי שבוע נערכת במקום תפילת מקובלים. קברי הסנהדרין מסע או משא ארץ הקדם - חלק י"ג, עברי אנכי, 30 באוגוסט 1878 לקיים והייתם נקיים מד' ומישראל, חבצלת, 25 בספטמבר 1889 עבודות שיפוץ במערת שמעון הצדיק בירושלים, הצופה, 14 בספטמבר 1967 פורסמו תקנות לשמירת המקומות הקדושים, דבר, 18 במאי 1969 תקנות שמירה על מקומות קדושים ליהודים, תשמ"א-1981, באתר נבו ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוסוולדו רומברג

אוסוולדו רומברג (בספרדית: Osvaldo Romberg; ‏28 במאי 1938 – נובמבר 2019) היה אמן ישראלי יליד ארגנטינה. אוסוולדו רומברג נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1938 למשפחה ציונית. בנעוריו היה חבר בתנועות נוער כגון השומר הצעיר. בסוף שנות ה-50 שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל והיה בהכשרה חקלאית בכפר סאלד. לאחר שובו לארגנטינה השלים לימודי אדריכלות. בשנת 1969 הגיע לישראל בשנית, ככתב של שבועונים ארגנטינאים. בשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו ושימש כמרצה במחלקה לאמנות ב"בצלאל". לאחר מרד הסטודנטים במוסד, התמנה לראש המחלקה לאמנות. לצד יצירתו רומברג הרבה לעסוק במחקר תאורטי של אמנות. בשנות ה-2000 הקים רומברג את גלריית "White Box Gallery" בניו יורק, ארצות הברית ואת "Slought Foundation" בפילדלפיה. בשנת 2012 הקים את מרכז האמנות והקולנוע הנסיוני "הבאר" בבאר שבע. עבודתו המוקדמת, עד שנת 1965, נשאה אופי אקספרסיוניסטי. בשנות ה-70 יצר רומברג את פרויקט "מאלטמירה למאנה", ובו ציורים שעסקו בניתוח צבעוני וסמנטי של יצירות אמנות מתולדות האמנות המערבית. ב"הקדוש מתיו והמלאך (בעקבות קאראווג'ו)" (1976), לדוגמה, יצר רומברג ניתוח טקסונומי-צבעוני של ציורו של קרווג'יו. בסדרת הציורים "פרדיגמה" משנות ה-80, עשה שימוש ביצירות האמנות כמצע תחתון לציור קונסטרוקטיביסטי. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 יצר גם פסלים ומיצבים העושים שימוש בדימויים אדריכליים. ב"פורום רומנום" (1991-1988), לדוגמה, יצר תבליטי עץ על פי דגם הפורום הרומאי, שלוו בתצלומים. במחצית שנות ה-90 עשה בעבודותיו שימוש בסטרוקטורות גדולות מעץ, התלויות מתקרת אולם התצוגה. על אף המראה האוטופי של עבודות אלו ואחרות, יצירותיו שאפו לבחון מחדש, לעיתים במבט אירוני, את ערכי האמנות המערבית. רומברג נפטר בנובמבר 2019. 1955 המכללה הלאומית, בואנוס איירס, ארגנטינה 1956 - 1962 הפקולטה לאדריכלות, אוניברסיטת בואנוס איירס, ארגנטינה 1972-1971 אוניברסיטת טוקמן, בואנוס איירס, ארגנטינה 1992-1973 בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 1983-1979 ראש המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים 1985-1983 מרצה אורח, אוניברסיטת דלאוור, ארצות הברית 1992 מרצה אורח, מכללת ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 2012-1994 תוכנית התואר השני, האקדמיה לאמנות של פנסילבניה, פנסילבניה, ארצות הברית 2005-2002 מרצה אורח, המחלקה לאנגלית, האקדמיה לאמנות של פנסילבניה, פנסילבניה, ארצות הברית 1967–1968, גראן פרימו נסיונל ארגנטינה 1974 פרס פרימו בנסון והדג'ס, ארגנטינה 1992 פרס סנדברג לאמן ישראלי, מוזיאון ישראל, ירושלים 2004 פרס הלימן לאמן ומרצה, סווארת'מור קולג', פנסילבניה אתר האמן (באנגלית) אוסוולדו רומברג, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל אוסוולדו רומברג, דף שער בספרייה הלאומית לעיתים מאוית השם כ-'אוסבלדו רומברג'
שלי מוריסון

שלי מוריסון (נולדה רחל מִטראני; באנגלית: Shelley Morrison;‏ 26 באוקטובר 1936 – 1 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית יהודייה-אמריקאית. מוריסון הופיעה בתיאטרון ובטלוויזיה מאז ראשית שנות ה-60, בעיקר כשחקנית אופי בתפקידים אתניים. התפקיד הבולט ביותר שלה היה כעוזרת הבית רוזאריו סלזר בסדרת הטלוויזיה הקומית של NBC "וויל וגרייס", בשנים 1999–2006. היא הייתה שחקנית קבועה בסיטקום The Flying Nun בו גילמה דמות של נזירה בשם סיקסטו שמדברת באנגלית משובשת; היא המשיכה והופיעה בתפקידי אורח בטלוויזיה, ומאז 1982 היא הופיעה בתפקיד אורח חוזר באופרת הסבון "General Hospital". מוריסון נולדה בשם "רחל מִטראני" בעיר ניו יורק, בתם היחידה של יהודים ספרדים. היא גדלה בברונקס, ניו יורק, בבית דובר ספרדית. אביה, מאוריס מוריס, היה יצרן בגדים. מוריסון עברה לקליפורניה עם הוריה בשנת 1946. מוריסון פנתה ללימודי משחק ב-Los Angeles City College, וקיבלה תפקידים בסרטים Divorce American Style ו-How to Save a Marriage (And Ruin Your Life). בשנים 1965–1967 היא הופיעה ארבע פעמים כאינדיאנית בשם לינדה עצים-קטנים, בסדרת הטלוויזיה מסוגת מערבון של רשת NBC‏ "Laredo", בפרקים "Yahoo",‏ "Jinx",‏ "No Bugles, One Drum",‏ ו-"Split the Difference".‏ ב-1967 ההופיעה בסרט "גירושין בנוסח אמריקה לצידה של דבי ריינולדס. ב-1994 גילמה את לופה בדרמת הטלוויזיה של CBS "זעקות מהלב" לצדה של פטי דיוק. תפקידה המזוהה ביותר של מוריסון הוא כעוזרת בית מאל סלוודור בשם רוזאריו אינז קונסואלו יולנדה סלזר, בסיטקום "ויל וגרייס" של רשת NBC. היא הופיעה ב-68 פרקים במהלך השנים 1999–2006. התפקיד נוצר במקור לצורך הופעה חד-פעמית קצרה, אבל רוסאריו הייתה כל כך פופולרית בקרב הצופים, ובסופו של דבר הדמות הפכה לקבועה בסדרה. בנוסף למריבות עם מעסיקתה המופקרת והמפונקת קארן ווקר (מייגן מולאלי), רוסאריו התחתנה עם ידידה ההומו של קארן ג'ק מק'פרלנד (שון הייז) כדי למנוע את גירושה הממשמש ובא. מתוך כ-25 הופעות בסרטי קולנוע ועוד 200 הופעות בטלוויזיה, מוריסון גילמה דמות של עוזרת בית או מנהלת משק בית ב-32 מקרים נפרדים. רק לאחר שמוריסון הודיעה לסוכן שלה לא להציע לה עוד תפקידים של עוזרת, הגיעה אליה ההצעה להשתתף ב-"ויל וגרייס". לאחר שחלתה בסרטן השד ב-1988 היא עברה קטיעה של גוש, וכאשר הסרטן חזר בשנת 1998 היא עברה כריתת שד מלאה. היה לה סרטן הריאה, והיא עברה ניתוח להסרת השליש העליון של הריאה הימנית שלה. היא גרה עם בעלה מזה שנים רבות, וולטר דומינגז, אמריקאי ממוצא מקסיקני, בדירת שלוש קומות בלוס אנג'לס - אותה הדירה שבה התיישב אביה עם משפחתו, חמישה עשורים קודם לכן. היא תמכה במועמדותו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית דניס קוצ'יניץ' בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, הייתה פעילה למען גיוס כספים, תרמה למסע הבחירות שלו, וגייסה קולות בשבילו. זמן קצר לפני מותה, מוריסון חשפה כי היא אובחנה שוב עם סרטן ריאות, אלא שהיא נמצאת עכשיו במצב של הפוגה. סרטן השד שלה, שעבורו היא טופלה ב-1988 ו-1998, חזר. היא נפטרה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-1 בדצמבר 2019. מדיה וקבצים בנושא שלי מוריסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שלי מוריסון שלי מוריסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שלי מוריסון, באתר AllMovie (באנגלית) שלי מוריסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) שלי מוריסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Full length biography Sheridan, Patricia (23 באוגוסט 2004). "Shelley Morrison". Pittsburgh Post-Gazette. נבדק ב-2008-12-28. {{cite news}}: (עזרה) "Shelley Morrison". Internet Movie Data Base. נבדק ב-16 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
פייסל בן חוסיין

הנסיך פייסל בִּן חוסיין (בערבית: فيصل بن حسين; נולד ב-11 באוקטובר 1963) הוא בנו של המלך חוסיין מאשתו מונא אל-חוסיין. פייסל הוא אחיו הצעיר של מלך ירדן הנוכחי, עבדאללה השני. הנסיך פייסל נולד בעמאן בירת ירדן, כבנו הצעיר של חוסיין, מלך ירדן, ונינו של עבדאללה הראשון, מלכהּ הראשון של הממלכה הירדנית. אמו הייתה אנגלייה בשם טוני גארדינר, בתו של קצין בריטי ששירת בירדן, ועם נישואיה בשנת 1961 למלך חוסיין, התאסלמה ושינתה את שמה "מונא אל-חוסיין". בהתאם למקובל בקרב משפחת המלוכה הירדנית, הנסיך פייסל נשלח לבריטניה בשנת 1970, בגיל 7, על מנת ללמוד בבית הספר הפרטי היוקרתי St Edmund's School, הנמצא במחוז סארי. בהמשך עבר הנסיך לארצות הברית, והמשיך את לימודיו בבית הספר הפרטי Bement School. במהלך שנת 1978, בגיל 15, החל הנסיך פייסל את לימודיו התיכוניים בבית הספר St. Albans School, אשר ממוקם באזור וושינגטון, ולאחר סיום לימודיו בגיל 18 החל לימודי תואר באוניברסיטת בראון, אותם סיים בשנת 1985 עם תואר ראשון בהנדסת חשמל. במהלך לימודיו האקדמיים, הנסיך פייסל גם השתתף בשיעורי טיסה פרטיים, וזכה לקבלת רישיון טיסה אישי. במהלך לימודיו באוניברסיטת בראון, הנסיך פייסל השתתף במספר אימונים צבאיים במסגרת חיל האוויר המלכותי הירדני, במהלכם זכה לאימוני טיסה על מסוק. בהמשך הוא קודם לתפקיד קצונה בחיל האוויר הירדני, והמשיך בקריירה צבאית במסגרת הצבא הירדני. בשנת 2004 קודם הנסיך לדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר המלכותי הירדני. החל משנת 2003, הנסיך פייסל מכהן כנשיא הוועדה האולימפית הירדנית. כמו כן, הנסיך פייסל הוא המייסד והנשיא של ארגון "Generations For Peace", ארגון שלום שלא למטרת רווח אשר הוקם בשנת 2007. בהמשך, ובעקבות פועלו המתמשך לקידום אידיאל השלום באמצעות ספורט, הנסיך פייסל נבחר בשנת 2010 כחבר בוועדה האולימפית הבינלאומית. הנסיך פייסל נישא לעאליה טאבה במהלך אוגוסט 1987. עאליה היא בתו של סעיד טוופיק א-טאבה, מייסדו של חיל האוויר המלכותי הירדני. לבני הזוג נולדו 4 ילדים: הנסיכה עאליה (נולדה בשנת 1990) הנסיך עומאר (נולד בשנת 1993) הנסיכות התאומות סארא ואיישה (נולדו בשנת 1997) במהלך שנת 2008, בני הזוג התגרשו. בהמשך, ובמהלך שנת 2010, נישא הנסיך מחדש לסארא באסם. במהלך שנת 2013, הוכרז בעמוד הפייסבוק של הנסיך כי בני הזוג התגרשו, לאחר שלוש שנים מיום נישואיהם. לבני הזוג לא היו צאצאים. מדיה וקבצים בנושא פייסל בן חוסיין בוויקישיתוף דף מידע אודות השושלת ההאשמית בירדן (באנגלית) מידע על הנסיך פייסל (הקישור אינו פעיל, 11 במרץ 2024) מידע על הנסיך פייסל דף מידע על השושלת ההאשמית
כרייסטצ'רץ' (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: כרייסטצ'רץ' – בירת מחוז קנטרברי שבניו זילנד מוזיאון קנטרברי (כרייסטצ'רץ') הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ' נמל התעופה כרייסטצ'רץ' (יאט"א: CHC) – נמל התעופה הראשי של כרייסטצ'רץ' השוכן 12 ק"מ צפונית מערבית למרכז העיר קתדרלת כרייסטצ'רץ' כרייסטצ'רץ' (דורסט) – עיר בחופה הדרומי של אנגליה במחוז דורסט כרייסט צ'רץ' ניקולה טאון (סנט קיטס) – אחד מ-14 המחוזות או הקהילות (parishes) של מדינת האיים סנט קיטס ונוויס מחוז כרייסט צ'רץ' (ברבדוס) – אחד מ-11 המחוזות (או הקהילות) של מדינת האיים ברבדוס מוסדות חינוך: כרייסט צ'רץ' (אוקספורד) – הקולג' היוקרתי ביותר באוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה; העיר כרייסטצ'רץ' בניו זילנד קרויה על שמו כנסיות: (כרייסט צ'רץ', מילולית: כנסיית המשיח) כרייסט צ'רץ' (ירושלים) (המוכרת בעברית ככנסיית המשיח והקרויה גם "כנסיית עמנואל") – כנסייה אנגליקנית בכיכר עומר אבן אל ח'טאב ליד רובע הארמני בירושלים, מול מגדל דוד כרייסט צ'רץ' (נצרת) – כנסייה פרוטסטנטית-אנגליקנית השוכנת בעיר נצרת כרייסט צ'רץ' (פילדלפיה) – כנסייה אנגליקנית בעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה, הנחשבת לכנסייה האפיסקופלית הראשונה בארצות הברית כרייסט צ'רץ' (שימלה) – כנסייה פרוטסטנטית בעיר שימלה שבצפון הודו הנחשבת לשנייה מבחינת ותק באזור זה ספורט: מועדון הכדורגל כרייסט צ'רץ' (Christ Church Football Club) – שמו המקורי של מועדון הכדורגל האנגלי בולטון וונדררס קתדרלת כרייסט צ'רץ'