אירלנד באירוויזיון

אירלנד השתתפה באירוויזיון כ-56 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-1965 ונעדרה מהתחרות פעמיים ב-1983 ו-2002. נכון ל-2024, אירלנד והיא שיאנית מספר הניצחונות בתחרות, עם שבעה ניצחונות בתחרות אך חולקת תואר זה עם שוודיה שניצחה מספר פעמים זהה. אירלנד היא המדינה היחידה שאירחה את התחרות שלוש פעמים ברציפות, המדינה היחידה שניצחה בתחרות שלוש פעמים ברציפות ואחת המדינות היחידות, יחד עם ספרד, לוקסמבורג וישראל, שניצחה בתחרות פעמיים ברציפות. אירלנד התחרתה בתחרות כמעט ברציפות מהופעת הבכורה שלה ב-1965 שנערכה בנאפולי, איטליה, ונעדרה מהתחרות רק פעמיים בתולדותיה: לראשונה ב-1983 ובפעם השנייה ב-2002. ב-1983 אירלנד נעדרה מהתחרות בשל שביתה של רשות השידור האירית שהודיעה כי היא חסרת משאבים כלכליים לשלוח נציג לתחרות. בפעם השנייה אירלנד נעדרה מהתחרות ב-2002 עקב התוצאה הנמוכה שהיא קיבלה בשנה שקדמה להיעדרות, ולכן, בהתאם לחוקי התחרות, איגוד השידור האירופי פסל אותה באותה שנה. אירלנד השתתפה בתחרות כ-56 פעמים: שבע פעמים מתוכן אירלנד ניצחה בתחרות, ועל כן, נכון ל-2024, היא שיאנית מספר הניצחונות בתחרות, כשבתיקו עליה נמצאת שוודיה, עם 7 ניצחונות בתחרות לאחר הניצחון של 2023. אירלנד היא המדינה היחידה שניצחה בתחרות שלוש פעמים רצופות, המדינה היחידה שהשיגה ארבעה ניצחונות בתקופה של חמש שנים ואחת המדינות היחידות, יחד עם ספרד, לוקסמבורג וישראל, שניצחה בתחרות פעמיים ברציפות. שמונה-עשרה פעמים מתוכן אירלנד הצליחה להתברג לחמשת המקומות הראשונים בגמר התחרות ו-13 פעמים מתוכן היא התברגה לאחד מעשרת המקומות הראשונים בתחרות. הישגה הגרוע ביותר של אירלנד בגמר תחרות אירוויזיון הוא המקום ה-41 עם 3 נקודות באירוויזיון 2019 עם השיר 22 של שרה מקטרנן. החל מסוף שנות ה-90 ועד ימינו אירלנד כמעט ולא הצליחה להתברג למקומות מכובדים בתחרות ולעיתים קרובות אף כשלה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי הגמר. אירלנד הצליחה להעפיל לגמר התחרות משלב חצאי הגמר החל מ-2004 רק כשמונה פעמים ב-2004, 2006, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013 ו-2018. ב-2005 נערכה בקופנהגן, דנמרק, תחרות שיר היובל באירוויזיון, במסגרת חגיגות 50 שנים לקיום התחרות. אחד משני השירים האירים שהשתתפו בתחרות היובל, "Hold Me Now" של ג'וני לוגן, הגיע למקום השלישי בהצבעה של השיר האהוב ביותר בתולדות האירוויזיון. ג'וני לוגן הוא האמן היחיד בתולדות התחרות אשר זכה במקום הראשון פעמיים, ב-1980 ו-1987, וכתב את השיר הזוכה של אירלנד ב-1992 אותו ביצעה לינדה מרטין, ועל כן הוא מכונה בפי רבים "מר אירוויזיון". אירלנד היא המדינה היחידה בתחרות שאירחה מספר תחרויות ברציפות: היא אירחה שלוש תחרויות ברציפות ב-1993, 1994 ו-1995, 6 תחרויות נערכו בדבלין הבירה, שלוש תחרויות בתיאטרון פוינט ותחרות אחת, ב-1993, נערכה במילסטריט. כמו כן, במהלך אירוח התחרות ב-1994 להקת "ריברדאנס" עשתה את הופעת הבכורה שלה. שאר המדינות שהצטרכו לארח שתי תחרויות ברציפות בשל העובדה שניצחו בתחרות פעמיים ברציפות אך לא עשו זאת, הן ישראל, לוקסמבורג וספרד. לוקסמבורג וישראל לא יכלו לעמוד בנטל הכלכלי של אירוח התחרות ב-1974 ו-1980 (בהתאמה) לאחר שאירחו בשטחן את התחרות בשנה הקודמת, ואילו ספרד ניצחה שוב ב-1969 יחד עם הולנד, צרפת ובריטניה, ובהגרלה שנערכה נקבע כי הולנד תארח את התחרות בשנה שאחריה, וכך הפסידה ספרד את האירוח. לאחר שניצחה ב-1994, הודיעה רשות השידור האירית שהיא לא חושבת שהיא תוכל לארח שוב את התחרות בפעם השלישית ברציפות. בתגובה, הציעה רשות השידור הבריטית לקחת על עצמה את האחריות לאירוח התחרות, ואף הציעה לערוך את התחרות בהפקה משותפת עם רשות השידור האירית בבלפסט, בירתה של צפון אירלנד. בסופו של דבר החליטה רשות השידור האירית כן לארגן את התחרות בכוחות עצמה, אולם היא פנתה לאיגוד השידור האירופאי ואמרה שאילו היא תנצח שוב, שלא יצפו שתארח את התחרות בפעם הרביעית ברציפות. היו ספקולציות רבות באירלנד באשר לשאלה האם רשות השידור האירית בחרה בכוונה, ב-1995, שיר הנתפס כבעל סיכויים פחותים לנצח בתחרות כדי לא לארח את התחרות בפעם הרביעית ברציפות, אם כי הדבר מעולם לא אומת באופן רשמי. הספקולציה הפכה לעניין פופולרי במספר פרקים בסיטקום הבריטי Father Ted. בכל מקרה, אירלנד ניצחה שוב בשנה שלאחר מכן, ואירחה את התחרות, בפעם האחרונה בתולדותיה, בשנה שאחריה. ב-23 בפברואר 2008, השיר "Irelande Douze Pointe" של דסטין תרנגול ההודו ניצח בתחרות קדם-האירוויזיון שערכה רשות השידור האירית, "Eurosong", לאחר שגבר על חמישה מתחרים אחרים. על אף הניצחון בקולות המצביעים, התקבל השיר באולם עצמו בתגובות מעורבות, כאשר חלקם קראו קריאות גנאי רמות לצד מחיאות כפיים נלהבות. גם פאנל המומחים שחיווה את דעתו אחרי כל שיר היה חלוק בדעתו, לאחר שדנה, המנצחת הראשונה ב-1970 מטעם אירלנד בתחרות, אמרה כי "עדיף שאירלנד תפרוש מהתחרות מאשר תשלח אליה תרנגול הודו". מדובר היה בפעם הראשונה בתולדות התחרות בה מדינה שולחת בובה כנציגתה לתחרות. השיר הכיל במילותיו, בין היתר, התייחסות לריברדאנס: "Give us another chance, we're sorry for Riverdance!", לרקדן האירי מייקל פלטלי: "Sure Flatley he's a yank" וחנופה למדינות מזרח אירופה: "Eastern Europe we love you". דסטין ביצע את שירו בחצי הגמר הראשון של התחרות, ב-20 במאי 2008, אולם כשל להעפיל משלב חצי-הגמר לגמר התחרות. בנוסף, השיר הצליח לגרום לתקרית דיפלומטית בין אירלנד ליוון לאחר שבין המדינות המזרח אירופאיות אותן דסטין מונה במילות השיר נמצאה מקדוניה בשמה הוא ולא בשמה המלא כפי שמכנים אותה בארגונים בינלאומיים, וביניהם בתחרות האירוויזיון, כ"הרפובליקה היוגוסלבית לשעבר של מקדוניה" כפי שיוון דורשת שיקראו למדינה. בעקבות התקרית, ביקשו מארגני התחרות מהמשלחת האירית לשנות את מילות השיר. אירלנד נהנית מיחסי שכנות כאשר היא נותנת ומקבלת באופן עקבי נקודות מבריטניה. טרם כניסתה של שיטת הטלווטינג לתחרות, נטתה אירלנד להעניק לבריטניה פחות או יותר אותו מספר נקודות אשר מדינות אחרות העניקו לבריטניה. מכניסתה של שיטת הטלווטינג שתי המדינות נטו להעניק אחת לשנייה מספר נקודות גבוה יותר מבעבר; כ-8 נקודות. כמו כן, בשנים האחרונות אירלנד מעניקה מספר נקודות גבוה למדינות אשר אזרחים רבים שלה גרים כרגע באירלנד; מדינות כמו פולין, ליטא ולטביה. בשנת 2008, טרם שובם לתחרות של חבר השופטים על מנת להפחית את הצבעת יחסי השכנות בין מדינות, אירלנד העניקה 8 נקודות לבריטניה, 10 לפולין ו-12 ללטביה. בשנת 2015, בשני חצאי הגמר ובגמר, תוצאות ה"טלווטינג" באירלנד דירגו את לטביה במקום השלישי, פולין במקום שני ואת ליטא במקום הראשון. באופן סטטיסטי, אירלנד היא המדינה ה-11 בטיבה בחיזוי המדינה המנצחת בתחרות. משנת 1975, אשר החלה מערכת ההצבעה הנוכחית של התחרות, מתוך 32 מקרים (ולמעט השנים בהן אירלנד עצמה הייתה המדינה המנצחת, כיוון שמדינה בתחרות לא יכולה להצביע לעצמה) אירלנד העניקה ממוצע של 8.5 נקודות למדינה המנצחת. כמו כן, אירלנד העניקה את מירב הנקודות שלה שתים עשרה פעמים למדינה המנצחת בתחרות (1979, 1982, 1984, 1985, 1986, 1989, 1990, 1997, 2000, 2012, 2013 ו-2014). רק פעמים בתולדותיה, בשנים 2003 ו-2011, אירלנד לא העניקה אף נקודה לשיר המנצח בתחרות. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר דנה באמסטרדם (1970) רד וינסנט הארלי בהאג (1976) ג'וני לוגן בהאג (1980) דרביש בהלסינקי (2007) דסטין תרנגול ההודו בבלגרד (2008) ניב קבאנה באוסלו (2010) ג'דווארד בדיסלדורף (2011) ראיין דולאן במאלמה (2013) קאן-לין וקייסי סמית' בקופנהגן (2014) מולי סטרלינג בווינה (2015) ברנדן מוריי בקייב (2017) ראיין או'שונסי בליסבון (2018) בריטניה באירוויזיון מדיה וקבצים בנושא אירלנד באירוויזיון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירלנד באירוויזיון (באנגלית) אירלנד באירוויזיון באתר של ה-RTÉ (באנגלית) אירלנד באתר האירוויזיון (באנגלית) היסטוריית ההצבעות של אירלנד באירוויזיון (באנגלית)