ולטר שטנס

וַלְטֶר פרנץ מריה שְׁטֶנֶס (בגרמנית: Walter Franz Maria Stennes;‏ 12 באפריל 1895 – 19 במאי 1983) היה המנהיג של ארגון האס אה של המפלגה הנאצית בברלין וסביבתה. באוגוסט 1930 הוביל מרד נגד אדולף היטלר, מנהיג המפלגה, ונגד יוזף גבלס, ראש המפלגה באזור ברלין שמונה על ידי היטלר. המחלוקת התמקדה במדיניותו של היטלר ואופן התייחסותו לאס אה. היטלר דיכא את המרד, אך לאחר מרד שני באפריל 1931, האס אה פוזר ושטנס גורש מהמפלגה. שטנס נולד בשנת 1895 לפריץ שטנס, שופט הוצאה לפועל וקצין בצבא הגרמני, ולאשתו לואיז. הוא התחנך בבית ספר לקדטים, אקדמיה צבאית רשמית, בטירת בנסברג. בשנת 1910 עבר לבית הספר הראשי לקדטים הפרוסי המלכותי בברלין-ליכטנפלדה. בין חבריו לכיתה היו הרמן גרינג וגרהרד רוסבאך. לאחר ששטנס סיים את לימודיו בקיץ 1913, נכנס לבית הספר לקצינים. באוגוסט 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הפך לסגן ברגימנט העילית ה-16 בווסטפאליה בבלגיה. מאוחר יותר, ב-23 באוגוסט, נפצע. בפלנדריה חווה את הפסקת האש של חג המולד, שבה חיילים גרמנים ובריטים בקו החזית חגגו את חג המולד יחד. הוא עוטר מספר פעמים במהלך המלחמה. במאי 1915 הוענק לו צלב הברזל בדרגה ראשונה, וביוני 1917 זכה לצלב האביר של מסדר בית הוהנצולרן. בשנת 1918 קיבל את עיטור ליפ לציון הישגים במלחמה, את הצלב ההנזה ואת סיכת הפצוע בכסף. לאחר שעזב את הצבא, כיהן שטנס כקפטן משטרה וכמנהיג פרייקורפס, יחידות פרמיליטריות מתנדבות המורכבות ברובן מחיילים לשעבר. שטנס הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1927. הוא השתלט על הנהגת האס אה בברלין, והחליף את קורט דליגה, ומונה למפקד העליון האזורי של האס אה במזרח גרמניה ב-30 בספטמבר 1927. הוא היה סגן מנהיג האס אה העליון במזרח, אחד משבעה סגנים אזוריים. באוגוסט 1930 הוביל שטנס מרד עם חברי האס אה בברלין, והביע את התנגדותו של הארגון למדיניות ולמטרות כפי שהוגדרו על ידי היטלר. האס אה לא היה מרוצה ממדיניותו של היטלר לאחר הפוטש במרתף הבירה, לזכות בשלטון באמצעים שאינם חוקיים. הסערתנים התמרדו על הקצב האיטי הטמון באסטרטגיה פוליטית זו, ורצו מהפכה, אך היטלר התכוון להשתמש בהם רק למטרות ספציפיות לפי הצורך של המפלגה. בנוסף, הסערתנים התלוננו על "בוסיות", פרוטקציוניזם, שכר נמוך ותלות האס אה במפלגה למימון. הם טענו כי אנשי המפלגה חיים ב"פאר" בעוד אנשי האס אה עובדים עד תשישות. בפרט, שטנס ביקר בחריפות את היטלר על כך שהשקיע כל כך הרבה בשיפוץ הבית החום במינכן, שישמש כמשרד המרכזי של המפלגה, בעוד אנשי האס אה מקבלים תשלום נמוך. למרות שהתלונות של האס אה בברלין היו הבולטות ביותר, תחושות דומות החלו להתעורר בקרב אנשי האס אה בכל רחבי גרמניה. ב-27 באוגוסט איים שטנס על יוזף גבלס, ראש המפלגה בברלין, כי הוא רוצה שלושה מושבים ברייכסטאג, דבר שראש האס אה, פרנץ פון פפר, דחף אליו בישיבה בתחילת אוגוסט. שטנס רצה גם יותר כסף לאס אה ויותר כוח פוליטי בתנועה הלאומנית-סוציאליסטית. היטלר סירב לקחת את התלונות ברצינות ולא פגש את שטנס כשהגיע למינכן להתעמת. פון פפר, לאחר שסורבו דרישותיו למושבים ברייכסטאג, התפטר כמנהיג העליון של האס אה ב-4 באוגוסט והיטלר הבטיח לגבלס שישלח את השטאבשף של האס אה, אוטו וגנר, לתקן את המצב בארגון. שטנס החליט שנקיטת פעולה נחושה נחוצה כדי לקחת את האיומים שלו ברצינות. בהתאם לכך, האס אה בברלין סירב לספק הגנה לגבלס בנאום ה-Sportpalast שלו ב-30 באוגוסט 1930 ואנשיו ערכו במקום זאת מצעד בויטנברגפלאץ, במחאה נגד גבלס, ביום שאחרי התפטרותו של פון פפר מהאס אה הפכה לרשמית. גבלס פנה לאס אס, שעדיין היה חלק טכני מהאס אה, שסיפק את האבטחה וההגנה הדרושים בפגישה והוטל עליו גם להגן על משרדי ה-Gau בברלין. לאחר מכן האס אה סער את משרדי ה-Gau בהדמנשטראסה, פצע את אנשי האס אס והרס את המקום. גבלס, המום מהאירוע, הודיע להיטלר, שעזב את פסטיבל וגנר והגיע מיד לברלין, שם אמר לו גבלס שצריך לפתור את הבעיות עם האס אה באופן מיידי כדי למנוע התפשטות אי שביעות הרצון בברלין לאס אה בשאר גרמניה. היטלר דיבר עם כמה אנשי אס אה ישירות ואז ערך שני פגישות עם שטנס בליל 31 באוגוסט. למחרת, בפגישה של כ-2,000 סערתנים, הכריז היטלר כי יחליף את פון פפר כמנהיג העליון של האס אה, הצהרה שקיבלה בשמחה על ידי אנשי האס אה. היטלר קרא לאמונים אליו אישית ולעקרון הפיהרר, והאנשים שנאספו נשבעו אמונים, כמו כל הסערתנים ברחבי גרמניה וכל הגברים שהצטרפו מאוחר יותר לארגון. לאחר מכן קרא שטנס את ההצהרה של היטלר כי ישולמו שיפורים משמעותיים במצב הכספי של האס אה, והכסף יגיע מתשלומי חברות. לסערתנים תהיה גם ייצוג משפטי חינם אם יעצרו אותם בתפקידם. עם ויתורים אלה, המשבר הסתיים. באביב 1931 המשיך שטנס להתלונן על כך שהאס אה בברסלאו לא הצליח להתייצב לבדיקה בפברואר 1931 בגלל מחסור בנעליים. הוא האמין גם שהאסטרטגיה של החוקיות נכשלה, כפי שהוכח בכישלון המפלגה לזכות בבחירות לרייכסטאג ב-1930 ברוב מוחלט. הוא התלונן גם על שובו של ארנסט רהם לנהל את האס אה בגלל ההומוסקסואליות של ראש המטה. שטנס מרד שוב. האס אה פרץ שוב למשרדי המפלגה בברלין בליל 31 במרץ – 1 באפריל ותפס שליטה על הבניין. בנוסף, האס אה השתלט על משרדי העיתון של גבלס, "Der Angriff". גרסאות פרו-שטנס הופיעו בעיתון ב-1 באפריל וב-2 באפריל. היטלר הורה לגבלס לנקוט בכל האמצעים הדרושים לדכא את המרד. גבלס וגרינג טיהרו את האס אה בברלין, ושטנס גורש מהמפלגה. ישנן עדויות לכך ששיטנס אולי קיבל תשלום מהקנצלר הגרמני היינריך ברינינג, במטרה לגרום לסכסוך בתנועה הנאצית. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עזב שטנס עם אשתו ובתו לגלות. גרינג אמר לו לעזוב את הארץ מייד ולא להתיישב בשווייץ. שטנס היגר אז לסין והגיע עם אשתו לשאנגחאי ב-19 בנובמבר 1933 על סיפון אוניית הקיטור ראנצ'י. שטנס שימש כיועץ צבאי לצ'יאנג קאי שק, מנהיג המפלגה הלאומנית הסינית, עד 1949. מאמציו היו לארגן מחדש את הצבא וכוחות המשטרה של הלאומנים הסינים על פי מודל הכוחות המזוינים הפרוסים, שהכיר מעבודתו בגרמניה. שטנס שב לגרמניה בשנת 1949. בשנת 1951 היה חבר מוביל במפלגה החברתית הגרמנית הימנית. לאחר מכן פרש לחיים פרטיים. הוא הגיש בקשה להכרה כקורבן טירנייה נאצית, שנדחתה בשנת 1957 על ידי בית המשפט הפדרלי. הוא התגורר בלודנשייד עד מותו בשנת 1983. שטנס (בגילומו של האנו קופלר) והמרד שלו משנת 1931 מתוארים בעונה הרביעית של "בבילון ברלין". ב"האיש שחצה את היטלר" שטנס שיחק על ידי רונאן ויברט. מדיה וקבצים בנושא ולטר שטנס בוויקישיתוף Anthony Read, The devil's disciples : Hitler's inner circle, New York : W.W. Norton, 2004, ISBN 978-0-393-04800-1 לב ניב, שירותי המוִדיעין הסובײטײם ופעיֹלותם בבריטניה ובגרמניה 1920 - 1941, המרכז למורשת המודיעין