laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מלינדה מקגרו

מלינדה מקגרו (באנגלית: Melinda McGraw; נולדה ב-25 באוקטובר 1963) היא שחקנית אמריקאית. מקגרו נולדה בניקוסיה, קפריסין כצעירה מבין שלוש בנות של זוג הורים אמריקאים. היא גדלה בעיר קיימברידג' ובעיירה דובר במסצ'וסטס. אביה היה דיפלומט בסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי. היא למדה בבנינגטון קולג' ולאחר מכן היא למדה בהאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-1992 שיחקה בפרק של הסדרה "סיינפלד" כבחורה שג'רי מתאהב בה, ושיחקה בסדרה "הגורם האנושי" ברשת ABC. היא שיחקה במספר פרקים של "תיקים באפלה" כאחותה של דיינה סקאלי. ב-2006 שיחקה יועצת פוליטית למתמודד לנשיאות ארצות הברית בסדרת הטלוויזיה "הבית הלבן", היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "הפרקליטים" ו-"משתגעים מאהבה, ב-2008 היא שיחקה בסרטו של כריסטופר נולאן "האביר האפל". בשנת 2010 השתתפה בסרט הנעורים "סקייטלנד" בכיכובה של אשלי גרין. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הסיטקום "גברים בגיל הזה" בכיכובו של ריי רומנו. בשנת 2013 השתתפה בסיטקום "בן וקייט" ברשת FOX בתפקיד ורה. בשנת 2016 החלה לגלם את פטרישיה בסדרת הדרמה "מגורש", ושבה גם לעונתה השנייה. בשנת 2023 שיחקה במיני-סדרת הפשע אמיתי "פול טי. גולדמן" (אנ') של רשת Peacock. ב-2000 נישאה למלחין סטיב פירסון. מלינדה מקגרו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מלינדה מקגרו, באתר AllMovie (באנגלית) מלינדה מקגרו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום זאב דסלר

הרב נחום זאב דסלר (י"ט באדר א' ה'תרפ"א, 27 בפברואר 1921 - י"ח בשבט ה'תשע"א 23 בינואר 2011) רב ומחנך חרדי אמריקאי, דיקן האקדמיה העברית של קליבלנד (אנ') ומייסדה. נולד בקלם, לבלומה ולרב אליהו אליעזר דסלר, שהיה משגיח ישיבת פוניבז'. אמו היא בתו של הרב נחום זאב זיו בנו של הסבא מקלם שאת שמו הוא נשא. בשנת 1928 עברה משפחתו לאנגליה, בצעירותו למד בישיבת עץ חיים בראשות הרב מרדכי פוגרמנסקי. לאחר מכן עבר ללמוד בישיבת טלז בליטא. בשנת ת"ש (1940), כשנה לפי כניסת הגרמנים לטלז נסע לארצות הברית יחד עם שניים מרבני הישיבה הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ, היה מהבחורים המייסדים של ישיבת טלז בקליבלנד שבאוהיו. לאחר נישואיו התגורר בקליבלנד. היה מייסד ודיקן האקדמיה העברית של קליבלנד המסונפת למוסדות ישיבת טלז ונחשבת למוסד הלימודים היהודי הגדול במדינת אוהיו. היה נשוי למרים. להם 7 ילדים. בנו, הרב ראובן דב דסלר הוא מחבר סדרת הספרים "שנות דור ודור", בהם מכתבים ומסמכים מגדולי דורות קודמים. חתנו, הרב עמנואל שיף מראשי ישיבת בית שרגא במונסי. נפטר בקליבלנד בי"ח שבט ה'תשע"א, הלווייתו התקיימה בבנין האקדמיה העברית של קליבלנד ולמחרת בישראל. נקבר בבית הקברות הר המנוחות בירושלים. Matzav.com, יוסי שניידר, Rav Nochum Zev (Velvel) Dessler zt”l, ‏23 בינואר 2011 clevelandjewishnews
אלון ליבנה

אלון ליבנה הוא מעצב אופנה ישראלי בינלאומי, מעצב שמלות כלה ושמלות ערב. כשהיה בן 17, החל ליבנה לעבוד בבתי אופנה יחד עם מעצב העל אלכסנדר מקווין בלונדון. בגיל 22 עבד עם מעצב העל רוברטו קוואלי בפירנצה. בגיל מאוחר יותר זכה לתואר הישראלי הראשון אשר הציג באופן קבוע את הקולקציה שלו בשבוע האופנה הבינלאומי בניו יורק. בשנת 2009 זכה במקום הראשון בתוכנית המציאות הישראלית "פרויקט מסלול". בפברואר 2013, לאחר המופע של ליבנה בניו יורק החלו זמרות וסלבריטאיות מפורסמות להזמין את בגדיו. ביניהן נמצאות נעמי קמפבל, ליאה מישל, ביונסה, ליידי גאגא, נינה גרסיה ועוד. ליבנה עיצב את חליפות החלל שהיו בשימוש במהלך המשימה האנלוגית למאדים D-MARS שהתקיימה בפברואר 2018. חליפת החלל נועדה לדמות את החליפה הנדרשת ביציאה מחוץ למתחם על מאדים, כלומר היא נועדה להיות נוחה לפעילות ממושכת בשטח, להיות עם מרכיבים של מערכת תומכת חיים (מזוודת ה-PLSS), ועם קסדה, כפפות ומגפיים מיוחדות. ליבנה עיצב את החליפה, וצוות החליפה של הפרויקט, תכננו את הקסדה ומזוודת המערכת תומכת החיים בשנת 2020 הקים ליבנה יחד עם שותפו נדב קין את ליין מסיבות האופנה "לאבבאזאר" בתל אביב. באותה השנה נבחר ליבנה להלביש את ביונסה לסרטה Black is King והיה למעצב היחיד שעיצב עבור הסרט 4 לוקים וזכה לכתבה ייעודית באתר ווג. בשנת 2021 נבחר ליבנה להציג 5 מערכות לבוש בתערוכת "הנשף" שבמוזיאון העיצוב חולון. אלון ליבנה הוא הומוסקסואל ובשנת 2009 נישא לבן זוגו האדריכל גיל איילון. הזוג מתגורר בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא אלון ליבנה בוויקישיתוף אלון ליבנה, ברשת החברתית פייסבוק אלון ליבנה, ברשת החברתית אינסטגרם אלון ליבנה, סרטונים באתר Vimeo ליין המסיבות של אלון ליבנה, במגזין את, 10 במרץ 2020. אתר האינטרנט הרשמי של אלון ליבנה (באנגלית) איתי יעקב, ביקור בית: אצל מעצב האופנה אלון ליבנה, באתר Xnet‏, 1 באוקטובר 2012 אמירה או חוסר טעם: אלון ליבנה העלה למסלול דוגמנית ערומה, באתר mako,‏ 5 ביולי 2016 סהר שלו, "הגיע הזמן שכלות יפסיקו להתחתן חצי עירומות", באתר "ידיעות אחרונות", 24 ביולי 2017 קיינר סלע, כמה עולה שמלה של אלון ליבנה, באתר וואלה מזל טוב, 1 נובמבר 2017 שיר זיו, "הלבשתי כלות מדהימות ומתוקות, וכלות לחוצות נורא", באתר ישראל היום, 18 באוקטובר 2018 אלינור דביר‏, "היום אין דבר כזה אופנה ישראלית": ריאיון מיוחד עם אלון ליבנה, באתר וואלה, 12 במרץ 2019 ליאור אוחנה, "ביונסה לא מרגשת אותי יותר מהכלות שלי", באתר "ידיעות אחרונות", 18 ביולי 2021 פרויקט מסלול: כשבינוניות תהומית פוגשת אגו מגודל, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2009 מעצב האופנה אלון ליבנה יעצב את חליפת החלל הראשונה של ישראל אתר סוכנות החלל הישראלית, 25 בינואר 2018 איך זה לגור במאדים: הדמיה ראשונה בישראל, D-MARS אתר סוכנות החלל הישראלית, 14 בפברואר 2018 מאת מערכת את, המסיבה הכי שווה בעיר, באתר מגזין את, ‏2020-03-10 Condé Nast, Inside the Making of Beyoncé’s ‘Black Is King’ Wardrobe, Vogue, ‏2020-07-31 (באנגלית אמריקאית) הנשף במוזיאון העיצוב חולון: חלומות עשויים משמלות ועוגות חתונה, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2021-07-12 פרוייקט חתונה: אלון לבנה התחתן, באתר nrg‏, 9 באוקטובר 2009
הקורפוס החמישי (ורמאכט)

הקורפוס ה-5 (בגרמנית: V. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה. הקורפוס הוקם בשטוטגרט ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה הרמן גייר. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מהארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, ואף הצליח להגיע לכביש הטבעת של מוסקבה. ביולי 1942 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחם עמה בקרב על קווקז. במהלך מתקפת קרים ספג הקורפוס אבדות כבדות, וב-19 ביולי 1944 פורק הקורפוס. ב-26 בינואר 1945 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקוד קורט וגר. הקורפוס לחם תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית במהלך הקרב על ברלין, וספג אבדות כבדות ברמת זיילו. במהלך הנסיגה, התערבב הקורפוס שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית ביחידות הארמייה התשיעית ונוצר פקק תנועה ענק דרומית לרמת זיילו. בהמשך כותרו הארמייה התשיעית והקורפוס ה-5, והושמדו על ידי הסובייטים בקרב האלבה. גנרל חיל הרגלים הרמן גייר (1 באוקטובר 1934 - 1 במאי 1939) גנרל חיל הרגלים ריכרד רואוף (1 במאי 1939 - 12 בינואר 1942) גנרל חיל הרגלים וילהלם וצל (12 בינואר 1942 - 1 ביולי 1943) גנרל חיל הרגלים קרל אלמנדינגר (1 ביולי 1943 - 1 במאי 1944) גנרל לוטננט הרמן בהמה (1 במאי 1944 - 4 במאי 1944) גנרל לוטננט פרידריך-וילהלם מילר (4 במאי 1944 - 2 ביוני 1944) גנרל חיל הרגלים פרנץ בייר (2 ביוני 1944 - 19 ביולי 1944) גנרל חיל התותחנים קורט וגר (26 בינואר 1945 - 8 במאי 1945) במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-211 הדיוויזיה ה-251 הדיוויזיה ה-263 בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-5 הדיוויזיה ה-35 במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות: הדיוויזיה ה-5 הדיוויזיה ה-35 הדיוויזיה ה-106 הקורפוס ה-5 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
בוב ברקר

בוב ברקר (באנגלית: Bob Barker;‏ 12 בדצמבר 1923 – 26 באוגוסט 2023) היה מנחה טלוויזיה אמריקאי. ברקר נולד בדרינגטון, וושינגטון וגדל בשמורת רוזבאד הממוקמת בדקוטה הדרומית. אמו הייתה מורה ואחרי מות אביו, עברה משפחתו למיזורי. הוא שירת כטייס קרב בצי האמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1950 עבר לקליפורניה, שם התחיל את קריירת הנחיה שלו, השלים תואר בכלכלה ושידר תוכנית ברדיו במשך 6 שנים. ב-1956 הנחה לראשונה שעשועון טלוויזיה בשם "אמת או נסיבות" ("Truth or Consequences") והוביל את ההפקה עד שנת 1975. הוא התפרסם בכך שהנחה מ-1972 עד 2007 את השעשועון הטלוויזיוני "The Price is Right", שנקרא בגרסתו העברית "פחות או יותר". בנוסף הוא הנחה מ-1967 עד 1987 את תחרויות מיס ארצות הברית ומיס תבל. ברקר, שהיה ידוע כצמחוני ופעיל למען זכויות בעלי החיים, שמע ב-1988 שכחלק מהפרסים הניתנים לזוכות בתחרויות היופי נכלל גם מעיל פרווה ופנה להנהלה של ארגון מיס תבל בבקשה לבטל זאת. לאחר שקיבל סירוב פרש מהנחיית התחרויות. הוא השתתף כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בוננזה" והשתתף בתפקיד עצמו בהפקות טלוויזיה שונות. לאורך הקריירה הארוכה והמצליחה שלו ברקר זכה ב-15 פרסי אמי, כש-12 פרסים ניתנו לו עבור הנחיה. בשנת 1999 הוענק לו מפעל חיים של האמי וחמש שנים מאוחר יותר הוא נכנס להיכל התהילה של האקדמיה לאמנויות ומדעי הטלוויזיה. בנוסף, ספר השיאים של גינס הכתיר את ברקר כמנחה הנדיב ביותר בתולדות הטלוויזיה, לאחר שחילק פרסים בסכום שמשוער ביותר מ-200 מיליון דולר. ברקר נפטר ב-26 באוגוסט 2023 בגיל 99. בוב ברקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בוב ברקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בוב ברקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בוב ברקר, מנחה The Price is Right המיתולוגי, הלך לעולמו בגיל 99, באתר ynet, 26 באוגוסט 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה מישל שמואל שפירא

הרב משה מישל שמואל שפירא (ט"ו באייר ה'תרט"ו, 1855 - ניסן ה'תרצ"ג, מרץ 1933) היה רב ליטאי, רבה של רוגובה (ליטא) במשך קרוב לחמישים שנה. נולד בפוניבז' לרב יוסף שפירא בנו של הרב שאול שפירא, מחבר "חמדת שאול" ורבן של פוניבז' ושדובה. ולשינא בתו של הרב מנחם מנדל הרצברג שהיה מו"צ בקרטינגה ובפלונגיאן. נישא לשרה פייגה, בתו של הרב מרדכי, רבן של רוגובה ופאסוואל. חמותו פסיה רפופורט הייתה נכדת הרב אריה לייב גינצבורג אב"ד ויטבסק ונינת רבי שמחה רפפורט. הוא קרוי על שם דוד סבו הרב משה מישל לוריא. כיהן כרב בפוניבז' בין השנים תרל"ט-תרמ"ב, בתרמ"ב התמנה כרב בזופראן, ובשנת ה'תרמ"ה, 1885, התמנה כרבה של רוגובה, תפקיד שכיהן בו עד לפטירתו בב' בניסן או בג' בניסן ה'תרצ"ג, 1933. השתתף בצורה פעילה בכינוסי רבני ליטא והיה שם אחד מהנואמים המרכזים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נאלץ לצאת לגלות בקרים בעיר סימפרופול. לאחריה חזר לעירו והמשיך בתפקידו הרבני בליטא העצמאית. הרב שפירא חיבר חיבורים רבים, רובם לא נדפסו, בין ספריו שבדפוס: הארות השמש, אודסה, תרמ"ט (על גיליון עותק זה, הגהות בכתב יד מהרש"ם מברז'אן) שכיות החמדה, נספח לספר חמדת שאול, אודסה, תרס"ג תבואות שמש - הלכות טהרת כלים, קיידאן: מובשוביץ, תרפ"ט ספר מהרי"ל עם ביאורים "מזרח שמש" ו"עין השמש", קיידאן: מובשוביץ, תרצ"ב מלבד ספריו, נדפסו חידושי תורה רבים שלו בספרי בני דורו, במיוחד בספר "שדי חמד", ובכתבי העת התורניים: כנסת חכמי ישראל, יגדיל תורה האודסאי ו"בית ועד לחכמים". בתו שיינע סירא (שיינא שרה) נישאה לרב אברהם זלמן בנימין [=אז"ב] רבינוביץ' (טייץ), אחיו של הרב אליהו עקיבא רבינוביץ' מפולטבה. בנם היה הרב מרדכי פינחס טייץ, בתם אייגה נישאה לרב ישראל מל שכיהן כרבה האחרון של רוגובה ונספה בשואה. בתו חנה איטה נישאה לרב אליהו סובל רבה של טאוויאן בפלך קובנה, בנו של ר' חיים ירוחם סובל מביאליסטוק. בתו לאה גיטל נישאה לרב בן ציון חיים ציוני אב"ד קאזאן. בנם היה הרב יצחק זילבר. בתו צירל נישאה לרב חיים פודרובסקי, ר"מ בישיבת קוברין שמואל נח גוטליב, ראגאווא: הרב ר'משה מישל שמואל בהרב יוסף ז"ל שפירא, בתוך: אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 191, באתר היברובוקס בן-ציון אייזנשטט, שפירא, הרב משה מישל שמואל, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ו, עמוד 71, באתר היברובוקס 'שפירא, ר' משה־מישל־שמואל ב"ר יוסף', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 101 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1299). נכד ר' יוסף שפירא, ושאר קרוב של הרב אריה לייב שפירא מווילנה - על פי ספרו חמדת שאול בין הדיווחים על פטירתו בעיתונות ישנה סתירה באשר לתאריך הפטירה. ראו: י. זופאוויטש, הגאון ר' משה מישל שמואל שפירא ז"ל, די אידישע שטימע, 3 באפריל 1933; הרב מ. שפירא נפטר-געװארען אין ראגאװע, דער מארגען זשורנאל, 30 במאי 1933ּ.
אפסיס

אפסיס (בלטינית: apsis, ביוונית: ἀψίς; בריבוי: אפסידים) הוא גומחה, לרוב חצי מעגלית, השוכנת בקיר המזרחי בכנסיות קלאסיות, בעיקר באלו הבנויות בצורת בזיליקה. לרוב ימוקם המזבח המרכזי באפסיס, עליו עורך הכומר את טקס התפילה ("ליטורגיה" אצל האורתודוקסים ו"מיסה" אצל הקתולים). משמעות המילה אפסיס ביוונית היא "קשת". כנסיות נוצריות עתיקות נטלו את מודל האפסיס מהבזיליקה הרומית. ניתן למצוא כנסיות חד אפסידיאליות ותלת אפסידיאליות. במקרה של כנסייה תלת אפסידיאלית לרוב באפסיס המרכזי ימוקם המזבח המרכזי ובאפסידות הצדדיות מזבחות משניים. בשל חשיבותו וקדושתו של האפסיס ישנה הקפדה רבה בקישוטו, דבר הבא לידי ביטוי בויטראז', פסיפס, ציור, פיסול, תבליטים ועוד. לעיתים תימצא מתחת לאפסיס קומת מרתף או מערה, בה טמונים החפצים או השרידים הקדושים. לעיתים ימצא שם גם קבר של קדוש. כאשר האמבולטוריום סביב האפסיס מוקף בזר קפלות הקורנות ממנו כמו עלי כותרת של פרח קוראים לתצורה זו "שווה" (צרפתית: Chevet). אפסיסים בתצורת שווה היו נפוצים בקתדרלות גותיות צרפתיות. חלקי השווה (Chevet) של קתדרלת ויטוס הקדוש, פראג: שגיאה: לא נמצא קישור תקף בסוף שורה 3. אדריכלות של כנסיות
פדרו החמישי, מלך פורטוגל

פדרו החמישי, מלך פורטוגל (פורטוגזית: Pedro V de Portugal; ‏16 בספטמבר 1837 - 11 בנובמבר 1861) היה מלך פורטוגל בין השנים 1853–1861. פדרו החמישי נולד בליסבון ב-16 בספטמבר 1837, לפרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל, בתם של פדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה. בשנת 1853 מתה אמו מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ופדרו עלה לשלטון במקומה, אולם בשנתיים הראשונות אביו שלט כעוצר במקומו. פדרו היה מלך חרוץ, אשר תחת הדרכת אביו ביקש לעשות מודרניזציה רדיקלית במדינה ובתשתיות הפורטוגזיות. תחת שלטונו נסללו כבישים ומסילות ברזל, נמתחו קווי טלגרף, ונעשו שיפורים במערך הבריאות. הפופולריות שלו גדלה כאשר במהלך מגפת כולרה בין השנים 1853–1856, ביקר פדרו חולים, חילק מתנות וניחם חולים. בשנת 1858 התחתן פדרו עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, אך לא היו לבני הזוג ילדים. ב-11 בנובמבר 1861 מת פדרו החמישי בליסבון כתוצאה ממגפת כולרה, שממנה מת גם אחיו פרננדו, נסיך פורטוגל, ואחיו לואיש הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא פדרו החמישי, מלך פורטוגל בוויקישיתוף פדרו החמישי, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פדרו החמישי, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פגישה עיוורת (סרט)

פגישה עיוורת הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא בשנת 2003 בבימויו של הבמאי חיים בוזגלו ובכיכובם של ירון פינק ושירז טל בתפקידים הראשיים. העלילה היא קומדיה רומנטית המספרת על פגישה עיוורת בין גבר לאישה. רון מיכאל (ירון פינק) הוא דיפלומט ישראלי, שבתפקידו הוא נספח התרבות של ישראל בפריז. מאיה בן דור (שירז טל) היא מתרגמת סרטים תל אביבית, העובדת על תרגום הסרט "נוטינג היל". רון הגיע חזרה לארץ במטרה לסיים את תהליך גירושיו מאשתו דפנה (סמדר קילצ'ינסקי) ויד הגורל מזמנת לשולחנו כרטיס ביקור ועליו שמה של מאיה בן-דור מתרגמת הסרטים. מבלי שהוא שם לב הכרטיס נכנס ביחד עם הסיגריות לכיס המקטורן שלו. לאחר שמצא אותו הוא מתקשר אליה מפריז, הוא שומע את קולה נבהל ומנתק, ומכאן ואילך מתחיל ספור אהבה יוצא דופן. כמה ימים לאחר מכן מתחילים להגיע אל מאיה זרי ורדים בכל שעה עגולה במשך אותו היום עם פתקים אנונימיים. אז, מתחילות להגיע גלויות ממוספרות ואנו מתוודעים לדוור משעשע, המביא את המכתבים עד לדלתה של מאיה. גלויות המגיעות לא ברצף ובאקראיות, כל יום כמה גלויות, שלבסוף יוצרות מצדן האחד תמונה שלמה ומאחור על גבן סדרה של משפטים רומנטיים במגוון שפות לתרגום. לבסוף מגיעה מעטפה גדולה ובתוכה צילומי פוטו קופי של כל חלקי גופו של הגבר מלבד פניו. כאשר בסופו של דבר מזמין ירון את מאיה להיפגש עמו בצרפת, אך הפגישה לא מתנהלת לפי התכנון המקורי. את שיר הנושא, "חמניות מול השמש", ביצעה לאה שבת. "פגישה עיוורת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פגישה עיוורת", באתר ספר הקולנוע הישראלי "פגישה עיוורת", באתר אידיבי "פגישה עיוורת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "פגישה עיוורת", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רינת גור-נחום, חיים בשביל האהבה, באתר ynet, 9 באפריל 2003 אורי קליין, לא רואים, באתר הארץ, 6 במאי 2003 אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 13 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בורגרס בר

בורגרס בר המושבה בע"מ היא רשת מזון מהיר ישראלית המציעה ארוחות הכוללות לרוב המבורגר עם תוספות שונות. מוצרים נוספים אותם ניתן לקנות בסניפי הרשת: שניצלים, חזה עוף, טבעות בצל, צ'יפס, המבורגר טבעוני, סלטים ושתייה. נכון לשנת 2023, לרשת יש 40 סניפים ברחבי הארץ - 17 מהם בירושלים. כל סניפי הרשת פועלים במודל של זכיינות - הזכיין משלם לרשת דמי זיכיון חודשיים וכן תמלוגים באחוזים מהמכירות. הרשת שונה מרשתות המבורגרים אחרות בכך שבמקום להציע ללקוח מנות מובנות מראש, ברשת זו המנה נעשית ומורכבת בהתאמה אישית על פי דרישות הלקוח במקום. רשת בורגרס בר החלה את דרכה בשנת 1999 כמסעדת המבורגרים בשכונת המושבה הגרמנית בירושלים, אותה הקימו טל רוזן ויוני מלכה, זמן קצר לאחר שחרורם משירות בצה"ל. לאחר זמן מה הצטרף אליהם ישראל ניזרי. בהמשך פתחה הרשת מספר סניפים בארצות הברית, אך הם נסגרו כעבור מספר שנים. נכון ל-2023, לחברה סניפים רק בישראל. כל סניפיה של הרשת הם בעלי תעודת כשרות. לחלק מסניפי הרשת, במיוחד בירושלים ובסביבתה, יש כשרות בד"ץ. בשנים 2015 ו-2017, בתשעת הימים, השיקה החברה תפריט מיוחד ללא-בשר עבור הציבור שאינו אוכל בשר בתקופה זו. אתר האינטרנט הרשמי של בורגרס בר בורגרס בר, ברשת החברתית פייסבוק נורית קדוש, התיאבון גדל: בורגרס בר פותחת סניפים בפריז ובלונדון, באתר כלכליסט, 16 בספטמבר 2014 רות עפרי טאוב, רשת בורגרסבר משיקה תפריט דגים מיוחד לתקופת תשעת הימים, באתר "המגזר", 9 ביולי 2015 רשת בורגרס בר משיקה סניף חדש באילת, באתר Wines Israel,‏ 28 באוגוסט 2015 עדיה פיטרמן, מודל הזכיינות: חלק זוכים, אחרים בוכים, באתר הארץ, 29 באוגוסט 2010 רשת בורגרס בר משיקה סניף חדש, באתר המרכז לקידום זכיינות בישראל, 10 בנובמבר 2014 בורגרס בר במושבה הגרמנית וריחוף מרתק על הסגוואי בין חומות העיר העתיקה בירושלים, באתר סלונה, 29 בספטמבר 2014 דני קליין, Burgers Bar in Cedarhurst (5 Towns) Has Closed, באתר yeahthatskosher, ‏3 ביוני 2013 יוסף לוין, בורגרס בר בסניפי מהדרין חדשים, באתר "לדעת", 5 ביולי 2015
משולם פינקלשטיין

הרב משׁוּלם בן שלמה פינקלשטיין (בכתיב יידי פינקעלשטיין) היה רב, פוסק ומחבר ספרים בנושאים עיוניים, הלכתיים ובתחום המוסר. הרב פינקלשטיין חי ופעל בווארשא, חיבוריו נתקבלו בציבור הרחב כהנהגות למעשה ואף נדפסו כתוספת להדפסות נפוצות של ספרים אותם פירש כגון "אלף המגן", בדפוסים פיעטרקוב תרס"ו, ווארשא תרע"ד, "תוספות חכמים" בדפוס משניות ווארשא תרע"ו, "מנחת שבת" בחק לישראל, ווארשא תרנ"ז ועוד. אביו שאצלו למד, רבי שלמה סופר פינקלשטיין היה רב מקובל בווארשא. חיבורו "אלף המגן" משמש מקור להלכה למעשה בנושא מנהגי הימים הנוראים ומובא בספרי פסיקה רבים. הרב משולם פינקלשטיין, אלף המגן - על מטה אפרים, באתר היברובוקס הרב משולם פינקלשטיין, תוספות חיים - על חיי אדם, באתר היברובוקס תוספות חיים על חיי אדם, באתר HebrewBooks משולם בן שלמה פינקעלשטיין, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי רבינר

הרב מרדכי רבינר (נפטר ב-6 בדצמבר 1829, י' בכסלו ה'תק"ץ) היה רב לטבי, רבה הראשון של בויסק. מצאצאי רבי מרדכי יפה "בעל הלבושים" ואבי משפחת רבינר. נולד בסלובודה, פרבר של בויסק שבקורלנד לרב אברהם. אמו הייתה מיוחסת לרבי מרדכי יפה "בעל הלבושים". נישא לבת בויסק ולאחר נישואיו גר אצל חותנו. בשנת ה'תקס"ב, 1802, התמנה כרבה הראשון של בויסק. בתקופה זו התקבל החוק לקביעת שם משפחה, והוא נקרא "רבינר" בשל עיסוקו הרבני. הוא התפרסם כאחד מגדולי רבני קורלנד והדבר ניכר מחלופת מכתביו עם רבנים בני תקופתו, כמו הרב צמח זק"ש רבה של זאגר והרב עזריאל זיו מבירז'. הוא כיהן כרבה של בויסק במשך כמעט שלושים שנה עד לפטירתו. בנו ר' בנימין בינוש רבינר שהיה אמור לרשת את מקומו ברבנות בויסק, נפטר כחצי שנה לפני פטירת האב. ספרו "גדולת מרדכי" הודפס כחמישים שנה לאחר פטירתו, בווילנה תרל"ח בידי נכדו הרב דובר רבינר. נספח אליו ספר דרושים בשם "פרשת מרדכי". בנו של דובר צמח רבינר היה הרב האשכנזי הראשי ליהודי בולגריה ומטיף הקהילה הספרדית. זאב אריה רבינר, בויסק ורבניה, בתוך: סיני, יז, סיון-אלול תש"ה, עמ' עא-עב גדולת מרדכי ופרשת מרדכי, וילנה, תרל"ח, באתר אוצר החכמה
נולן רו

נולן רו (בצרפתית: Nolan Roux; נולד ב-1 במרץ 1988) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בנים. רו החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של קן, עיר הולדתו. לאחר כשלוש שנים עבר רו למחלקת הנוער של המועדון א.ס ביאביס בו שיחק כשנתיים. בשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל לאנס. בשנת 2008 חתם רו בקבוצה הבוגרת של המועדון בה שיחק כשנה ורשם הופעת ליגה אחת. בשנת 2009 חתן רו בברסט לשלוש שנים, בה שיחק 80 משחקי ליגה וכבש 25 שערים. בשנת 2012 חתם רו לחמש שנים בליל. בליל היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה, בה רשם 112 הופעות ליגה בהן כבש 31 שערים. בשנת 2015 חתם רו בשורות סנט אטיין. לאחר עונה ראשונה מצוינת, חלה הידרדרות בעונת 2016/17 עם הגעתו של החלוץ רוברט בריץ' לקבוצה, מעמדו של רו ירד. וביולי 2017 חתם במץ העולה הטריה לליגה 1. בשנת 2010 זומן רו לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שותף בשני משחקים וכבש צמד שערים. מדיה וקבצים בנושא נולן רו בוויקישיתוף נולן רו, באתר Transfermarkt נולן רו, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) נולן רו, באתר Soccerway נולן רו, באתר WorldFootball.net נולן רו, באתר FootballDatabase.eu
אברהם בנימין טייץ

הרב אברהם בנימין טייץ (ה'תרל"ג - כ"ד בתשרי ה'תשי"ז, 1873 - 29 בספטמבר 1956) היה רב ליטאי, גר לאחר השואה בארצות הברית ובישראל. נולד בשנת ה'תרל"ג (1873) בפיונטניצה הסמוכה ללומז'ה לרב הקהילה היהודית המקומית, הרב דובער רבינוביץ', ולרבקה בתו של הרב בנימין רבינוביץ'. דודיו היו התאומים המפורסמים: האדר"ת והרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים. התייתם בגיל צעיר ונשלח ללמוד ולגור אצל אחיו הגדול, הרב אליהו עקיבא רבינוביץ', רבה של פולטבה ועורך "הפלס" ו"המודיע". בגיל מאוחר יותר עשה תקופה אצל דודו האדר"ת ולמד זמן מה בישיבה באיישישוק ואחר חתונתו בכולל קאוונא. נישא בשנת ה'תרנ"ב (1892) לשינא סירה שפירא בתו של רבה של רוגובה, הרב משה מישל שמואל שפירא. חידושיו מהתקופה שלאחר נישואיו מצוטטים בספרי חמיו, שבהם הוא מוזכר בכינוי הרב האז"ב [=אברהם זלמן בנימין]. בתחילת חייו חתם בשם "אשכנזי" או בשם אביו "רבינוביץ'" ובעשרות שנותיו האחרונות בשם "טייץ". זמן מה לאחר נישואיו נבחר כרבה של סובט בלטלנד. בשנות מלחמת העולם הראשונה ברח עם משפחתו לאחיו בפולטבה. לאחר המלחמה נבחר לכהן כרבה של ליוונהוף, משרה שבה החזיק עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בנו הרב מרדכי פינחס טייץ סידר לו ולאשתו אשרת כניסה והם הצליחו להימלט לארצות הברית. בארצות הברית כיהן כרב בית הכנסת "בית ישראל" בברוקלין בשנים ה'תש"א - ה'תשט"ו והיה חבר באגודת הרבנים. בתו אייגה ובעלה הרב ישראל מל (מעהל) שכיהן כרבה האחרון של רוגובה, נספו עם ארבעת ילדיהם בשואה. בתו רבקה ובעלה ר׳ יחיאל ליבענשטיין נספו עם שתי ילדותיהם. בניו הרב מרדכי פינחס טייץ והרב אלחנן טייץ שירתו ברבנות בארצות הברית למעלה משישים שנה. בתמוז ה'תשט"ז עלה לישראל והתגורר בחדרה אצל בנו הרב דוב יוסף טייץ-רבינא. עם הגיעו לישראל נפל למשכב ונפטר בשבת כ"ד בתשרי ה'תשי"ז, 29 בספטמבר 1956 ונקבר בבית הקברות סנהדריה. הרב ר' אברהם בנימין טייץ זצ"ל, הפרדס, שנה לא, חוברת ב, חשון תשי"ז, עמ' 34 הרב מרדכי גלזמן, לטביא ורבניה : ביוגרפיה של רבני הקהילות, דיינים ומורי צדק. ריגא, לטביא : חב"ד ליובאוויטש לטביא, תש"פ 2020, עמ' 188-190. (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא אברהם בנימין טייץ בוויקישיתוף אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אברהם בנימין טייץ (לבית ראבינאוויץ) שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 59, באתר היברובוקס (עם תמונתו)
טיטו אוקלו

טיטו לוטווה אוקלו (באנגלית: Tito Lutwa Okello; ‏1914 - 3 ביוני 1996) היה מפקד בצבאות טנזניה ואוגנדה אשר שילבו כוחות והפילו את משטרו של אידי אמין ב-1979. בנוסף, כיהן בשנים 1980–1985 כראש צבא אוגנדה. ב-1985 הוא ארגן בעזרת מחליפו בתפקיד ראש הצבא, בזיליו אולרה אוקלו, את ההפיכה שהפילה את מילטון אובוטה מן השלטון והפכה אותו למנהיג אוגנדה. נשאר בתפקיד זה כשישה חודשים עד אשר צבא ההתנגדות העממי, בהנהגת יוורי מוסבני, הדיח אותו מן השלטון. בנו של אוקלו, הנרי אורים אוקלו, מכהן כשר החינוך והספורט בממשלה הנוכחית (2006). אחיו, אריסנורי אופירה, נחטף מביתו על ידי קבוצת מורדים בשם צבא ההתנגדות של האל. חטיפה זו נחשבת תמוהה משום ש"צבא ההתנגדות" חוטף בדרך כלל מי שצפוי להפוך לחייל בעתיד ואילו אופירה נחטף כאשר היה בשנות ה-70 לחייו. פוליטיקה של אוגנדה נשיא אוגנדה ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוימל

בוימל הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... יהושע בוימל – רב בגליציה ובארצות הברית, מחבר הספר "עמק הלכה" נפתלי בוימל – רב בגליציה ובארצות הברית, אחיו של הרב יהושע מרדכי יצהר בוימל – מוזיקאי, מלחין, זמר וחזן ישראלי באומל בוים
באומל

באומל הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ג'ודית באומל (אנ') – משוררת אמריקאית זכריה באומל – חייל צה"ל, מנעדרי קרב סולטאן יעקוב יהודית תידור באומל-שוורץ – ראש בית הספר ללימודי יסוד ביהדות וראש המרכז לחקר האישה ביהדות בבר-אילן באום בוימל