laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוגב לרמן

יוגב לרמן (נולד ב-20 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בבני יהודה תל אביב. לרמן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשהגיע לגיל בוגרים בתחילת עונת 2010/2011 הושאל להפועל צפרירים חולון מליגה א'. ב-24 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על שמשון בני טייבה במסגרת גביע המדינה. בסיום העונה ירדה קבוצתו לליגה ב'. בקיץ 2011 שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בהפועל הרצליה מהליגה הלאומית. ב-16 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 מול מכבי הרצליה. בעונה זו ערך 32 הופעות בליגה, בהן כבש שני שערים, ובסופה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות. בקיץ 2012 חתם בהפועל רעננה מהליגה הלאומית. ב-14 בספטמבר 2012 ספג כרטיס אדום ראשון בקריירה, בתיקו 1–1 מול בית"ר תל אביב רמלה. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, במדיה שיחק שלוש שנים בסך הכל, מתוכן שנתיים בליגת העל. ב-25 ביוני 2015 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 שותף ב-36 משחקי ליגה, והמועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום הרביעי בליגה הלאומית. ב-24 במאי 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם לשלוש שנים בעירוני קריית שמונה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד הקבוצה 2–3 להפועל תל אביב, ובסך הכל ערך 20 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-11 ביוני 2017 חזר להפועל קטמון ירושלים, ומתחילת עונת 2018/2019 שימש כקפטן הקבוצה. ב-14 ביוני 2019 חתם בהפועל רמת השרון. ב-22 ביוני 2021 חתם במ.ס. כפר קאסם. בספטמבר 2023 חתם בבני יהודה. בינואר 2024 חזר לקדנציה שנייה בהפועל הרצליה. במהלך שנת 2016 שינה את משפחתו מ"לרמן" ל"הזוהרוי" בעקבות פגישה עם מיסטיקנית. כשנה לאחר מכן, שינה את שם משפחתו בחזרה ל"לרמן". יוגב לרמן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל יוגב לרמן, באתר Transfermarkt יוגב לרמן, באתר Soccerway יוגב לרמן, באתר FootballDatabase.eu שמעון אלבז ויוסי אסלן, ‏איוניר ממשיך לעבוד: לרמן חתם לשלוש שנים בק"ש, באתר ONE‏, 24 במאי 2016 שלומי והבה, יוגב לרמן חתם ברמת השרון, באתר דאבל פס, 14 ביוני 2019 תום נחום, ‏חזוט חתם באחי נצרת, יוגב לרמן בכפר קאסם, באתר ONE‏, 22 ביוני 2021 מיכאל וייסרמן, הפועל הרצליה ברכש חדש: יוגב לרמן חתם בקבוצה, באתר דאבל פס, 15 בינואר 2024
נובוסיבירסק (כדורסל)

נובוסיבירסק (ברוסית: БК Новосибирск) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר נובוסיבירסק שבמחוז נובוסיבירסק בסיביר המתמודדת בליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על דינמו מוסקבה במשחק הגמר ולראשונה תתמודד גם במסגרות האירופאיות משתתמודד בגביע יורוצ'לנג'. בנוסף זכתה באותה עונה גם באליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי לאחר שגברה על קבוצת הכדורסל סחאלין בגמר. הקבוצה נוסדה בשנת 2011 והתמודדה מיום הקמתה בטורניר הגביע הרוסי ובליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה שנקראה "ליגת הכדורסל הבכירה". לאחר שסיימה במקום השלישי בעונת הבכורה שלה הקבוצה העפילה לליגה השנייה בחשיבותה, ליגת המשנה: "הסופרליגה הרוסית בכדורסל". מאז עונת 2012 הקבוצה מתמודדת בליגת המשנה הרוסית. בעונת 2015 העפילה לגמר הגביע הרוסי ולראשונה בהיסטוריה שלה זכתה בו לאחר ניצחון על הפייבוריטית לזכייה, דינמו מוסקבה. הזכייה העניקה לקבוצה את האפשרות להתחרות במסגרות האירופאיות בעונת 2015/2016. בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי, לאחר שגברה על סחאלין בתוצאה 69:67. בעונת 2017/2018 ובעונת 2018/2019 העפילה לחצי גמר הגביע. מחזיקת הגביע הרוסי בכדורסל (2): 2015, 2017 אליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (1): 2015 מדיה וקבצים בנושא נובוסיבירסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נובוסיבירסק נובוסיבירסק, ברשת החברתית אינסטגרם נובוסיבירסק, ברשת החברתית VK
מוצב חבצלת

מוצב חבצלת היה המוצב הצפוני ביותר מבין מוצבי צה"ל באזור ג'בל ברוך. מטרת המוצב הייתה לאבטח את העיירה ג'זין שעל השלוחה הדרומית של ג'בל ברוך, ולאבטח את הדרך מהבקאע אל מישור החוף הלבנוני. כמו כן ג'בל ברוך היווה נקודה אסטרטגית אל מול הכוחות הסורים. המוצב הוקם בשנת 1982, בתחילת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר הנסיגה מהרי השוף ורצועת החוף, היה המוצב הצפוני ביותר של צה"ל בלבנון. בחורף, בעקבות מזג האוויר הקשה, שכלל סופות שלג וירידה חדה בטמפרטורות, היה המוצב ננטש, ובאביב היה מאויש שוב על ידי גדוד חי"ר (931, 932, 50, 432) שהיה מתחלף כל כמה חודשים. החיילים ישנו באוהלים ולא במבני בטון. הציר שהוביל למוצב התחיל מהבקעה ועבר דרך מוצב "אנטנה", בחלק הדרומי של ג'בל ברוך. מלבדו היה קיים ציר חלופי - ציר ״מרתון״, שירד משיא ההר ישירות לבקעת הלבנון. בציר הנוסף לא נעשה כל שימוש למעט סיור שהתקיים לערך אחת לחודש על מנת לנקותו ככל הניתן ממוקשים וממטענים. המוצב ננטש בסוף אוקטובר 1984, ולא אויש מאז על ידי חיילי צה"ל. בעת הנסיגה לרצועת הביטחון, ננטשו גם המוצבים העיקריים בהר - חטמ"ר ארזים שהייתה הסמכות הפיקודית בכל מוצבי ההר, ושלושה שבועות אחריה גם מוצב האנטנה. הלחימה בדרום לבנון (1985–2000) רצועת הביטחון ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איבי הנחל

אִבֵּי הנחל היא התנחלות בגוש עציון, השוכנת בתחום המתאר של היישוב מעלה עמוס, השייך למועצה אזורית גוש עציון, בגובה ממוצע של כ-800 מטר מעל פני הים. אבי הנחל צופה אל עבר ים המלח והרי ירדן ממזרח, הר הרודיון וירושלים מצפון ונחל ערוגות ממערב ומצדה הדרומי שוכנת שמורת הטבע אל כנוב. ההתנחלות נקראת כשם ספרו של הרב ישראל אודסר אב"י הנחל - ומיוסד על הכתוב בשיר השירים: ”אֶל גִּנַּת אֱגוֹז יָרַדְתִּי לִרְאוֹת בְּאִבֵּי הַנָּחַל לִרְאוֹת הֲפָרְחָה הַגֶּפֶן הֵנֵצוּ הָרִמֹּנִים” (מגילת שיר השירים, פרק ו', פסוק י"א). השם "אִבֵּי" רומז לשמו של רבי ישראל בער אודסר בראשי תיבות, ו"נחל" מרמז על רבי נחמן מברסלב שאמר על עצמו "ועכשיו יש נחל נובע מקור חכמה". הספר כולל מכתבים והערות של הרב אודסר, ועיקרו 152 מכתבים לנשיא המדינה זלמן שזר. היישוב הוקם כמאחז בתחילת 1999 בידי חסידי ברסלב מתלמידי רבי ישראל בער אודסר ששאפו לגור קרוב לטבע. עם הקמתו, המאחז זכה לתמיכה של מדינת ישראל. משרד השיכון מימן תשתיות: 950,000 ₪[דרושה הבהרה] ואושר חיבור חשמל למקום. תוואי מרכיבי הביטחון אושר עקב דרישה מבצעית של צה"ל. 10 מבנים יבילים שונעו למקום באישור עוזר שר הביטחון להתיישבות. למתיישבים יש הסכם הקצאה מההסתדרות הציונית, עד ינואר 2029. משנת 2002 החלו להצטרף ליישוב משפחות שאינן נמנות עם חסידי ברסלב. כיום גרות במקום כ-56 משפחות, מרביתן של דתיים לאומיים. כל התושבים מתגוררים בקרוואנים. ביישוב פועלים מעון לפעוטות, גן ילדים, סניף בני עקיבא לילדים ולנוער ומקווה לנשים ולגברים. באוגוסט 2019 אישרה ועדת התכנון העליונה במנהל האזרחי את קידום הקמתן של 98 יחידות דיור ביישוב. באפריל 2021, החלו העבודות בשטח להקמת הבתים ב-2022 הוכר כשכונה של היישוב מעלה עמוס. פנים בית הכנסת באבי הנחל צדו המזרחי של אבי הנחל מזכירות "איבי הנחל" הספר איבי הנח"ל חלק א' במהדורה מקוונת "איבי הנחל" שלום עכשיו דפי כתום אלישע בן קימון ואיתמר אייכנר, 2,304 יחידות דיור קודמו ביו"ש, כמעט 200 מהן במאחזים, באתר ynet, 6 באוגוסט 2019 אחרי למעלה מ-20 שנה: שכונת קבע באיבי הנחל שבגוש עציון, באתר "סרוגים", 19 באפריל 2021
סטנה קטיק

סטנה קטיק (באנגלית: Stana Katic; נולדה ב-26 באפריל 1978) היא שחקנית קנדית-אמריקאית. ידועה בעיקר בשל דמות הבלשית קייט בקט (אנ') אותה גילמה בסדרה "קאסל" (2016-2009) ברשת ABC, ובשל הופעתה בתור הסוכנת אמילי ביירן בסדרה "אבסנטיה" (2020–2017) ברשת AXN. קטיק נולדה בהמילטון, אונטריו שבקנדה, להורים סרביים שהיגרו מקרואטיה; פטאר וראדה קטיק. יש לה ארבעה אחים ואחות אחת. בתיאור האתני שלה, הצהירה: "ההורים שלי הם סרביים מקרואטיה. אני קוראת לנו דלמטיים כי זה החלק בעולם שממנו אנחנו במקור. יש לי בני משפחה סרביים, קרואטים ואפילו קומץ ממונטנגרו." מאוחר יותר עברה קטיק עם משפחתה לאורורה, אילינוי. היא בילתה כמה שנים הלוך ושוב בין קנדה וארצות הברית. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון "מערב אורורה" בשנת 1996, נרשמה קטיק ללימודי יחסים בינלאומיים, כלכלה וקדם משפטים באוניברסיטת טורונטו, ולאחר מכן התקבלה לחוג לדרמה באוניברסיטת דה פול בשיקגו, אילינוי, שם למדה לתואר שני במשחק מ-2000 עד 2002. בנוסף למדה גם משחק בבית הספר ללימודי תיאטרון בוורלי הילס (Beverly Hills Playhouse acting school). קטיק שיחקה את חנה גיטלמן בסדרה "גיבורים", את קולט סטנג'ר בעונה החמישית של הסדרה "24" ואת ג'ני בסרט "חגיגה של אהבה", בכיכובו של מורגן פרימן. בשנת 2008 היא שיחקה את מורגנשטרן בסרטו של פרנק מילר "הספיריט" ואת קורין בסרט של ג'יימס בונד "קוונטום של נחמה". בחודש אוגוסט 2008, רשת ABC הודיעה על רכישת סדרת הטלוויזיה "קאסל", בכיכובם של קטיק בתור קייט בקט וניית'ן פיליון בתור ריצ'רד קאסל. בשנת 2008 הקימה קטיק חברת הפקות משלה, Sine Timore Productions, שפירושו בלטינית "ללא פחד". קטיק נבחרה למקום ה-24 ברשימת "100 הנשים הסקסיות של הטלוויזיה לשנת 2009" של האתר BuddyTV. בשנת 2010 נבחרה למקום ה-34, בשנת 2011 למקום הראשון, בשנת 2012 נבחרה למקום ה-8 ובשנת 2013 למקום ה-12. בשנת 2017 החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המתח והפשע "אבסנטיה" ברשת AXN ולאחר מכן באמזון פריים וידאו, בתפקיד סוכנת ה-FBI אמילי ביירן. הסדרה סיימה את שידוריה ב-2020 לאחר שלוש עונות. קטיק מתגוררת כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא דוברת אנגלית, סרבית, צרפתית, איטלקית, וסלובנית באופן שוטף. היא מחזיקה באזרחות כפולה בקנדה ובארצות הברית. ב-25 באפריל 2015 היא נישאה לבן זוגה בשנים האחרונות, כריס ברקליאץ׳, יועץ פיננסי אוסטרלי, בטקס פרטי בחוף הדלמטי בקרואטיה, יום אחד לפני יום הולדתה ה-37. ב-19 ביוני 2022, נציג מטעמה של קטיק אישר שקטיק וברקליאץ' קיבלו את בנם הראשון בברכה במהלך החורף. מדיה וקבצים בנושא סטנה קטיק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטנה קטיק (באנגלית) סטנה קטיק, ברשת החברתית אינסטגרם סטנה קטיק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטנה קטיק, באתר AllMovie (באנגלית) סטנה קטיק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סטנה קטיק, באתר Metacritic (באנגלית) סטנה קטיק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטנה קטיק, באתר MusicBrainz (באנגלית) https://twitter.com/stana_katic/status/745377287667757057, Twitter Stana Katic on travel, love and her nonconformist attitude, https://www.chatelaine.com/
אליפות צרפת בטניס 1926

אליפות צרפת 1926 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר בפריז. התחרות התחילה ב-2 ביוני והסתיימה ב-14 ביוני. זו הייתה התחרות ה-31 מאז ייסודה והשנייה בה אושרה השתתפות אזרחים זרים. באליפות זו בלטו טניסאים מצרפת שזכו ברוב התארים: סוזן לנגלן זכתה בתחרות נשים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. אנרי קושה זכה בתחרות גברים. הזוג האמריקאי זכה בתחרות זוגות גברים. בתחרות זו השתתפו 74 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן: וינסנט ריצ'רדס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי גמר רנה לקוסט (צרפת צרפת), מנצח תחרות 1925, הפסיד בגמר הווארד קינסי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע גמר אנרי קושה (צרפת צרפת), ניצח בתחרות ז'אן ואשר (בלגיה בלגיה), הודח ברבע גמר ז'אן בורוטרה (צרפת צרפת), הפסיד בחצי גמר צ'ארלס אשלימן (שווייץ שווייץ), הודח בסיבוב הרביעי אלי אתאר פייזי (הודו הבריטית הודו הבריטית), הודח בסיבוב השני בלה פון קרלינג (הונגריה הונגריה), הודח ברבע הגמר ניקולס מישו (רומניה רומניה), הודח ברבע הגמר הנדריק טימר (הולנד הולנד), הודח בסיבוב השני יאן קוז'לוח (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודח בסיבוב הרביעי חוסה מריה טחדה (ספרד ספרד), הודח בסיבוב הרביעי לאונס אסלנגול (ארמניה ארמניה), הודח בסיבוב הרביעי גיז'רמו רובסון (ארגנטינה ארגנטינה), הודח בסיבוב הרביעי קולין גרגורי (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי בגמר התחרות נפגשו אנרי קושה (צרפת צרפת) ורנה לקוסט (צרפת צרפת). אנרי קושה ניצח ב-3 מערכות ובכך זכה באליפות. בתחרות הנשים השתתפו 32 טניסאיות. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג: סוזן לנגלן (צרפת צרפת), מנצחת תחרות 1925, זכתה בתחרות הלן וילס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני מרי קנדל בראון (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה בגמר אליזבת ריין (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע גמר ג'ואן פריי לייקמן (בריטניה בריטניה), הודחה בחצי גמר קטלין מקיין גודפרי (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע גמר דידי ולאסטו (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב הראשון איבון בורז'ואה (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב הראשון במשחק הגמר סוזן לנגלן (צרפת צרפת) ניצחה את מרי קנדל בראון (ארצות הברית ארצות הברית) בשתי מערכות ובכך זכתה בפעם השנייה ברציפות. בתחרות השתתפו 15 זוגות. במשחק הגמר אנרי קושה וז'אק בריניון (צרפת צרפת) נפגשו עם וינסנט ריצ'רדס והאוורד קינסי (ארצות הברית ארצות הברית) והפסידו ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר מנצחות תחרות 1925 סוזן לנגלן ודידי ולאסטו (צרפת צרפת) שיחקו נגד הזוג אוולין קולייר וקיטי מקיין גודפרי (בריטניה בריטניה) וניצחו אותן בשתי מערכות. בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר התחרות מנצחי תחרות 1925 סוזן לנגלן וז'אק בריניון (צרפת צרפת) נפגשו עם הזוג סוזן לבסנרה וז'אן בורוטרה (צרפת צרפת) וניצחו אותם בשתי מערכות. מדיה וקבצים בנושא אליפות צרפת בטניס 1926 בוויקישיתוף תחרות נשים תחרות גברים האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה
ג'יימסון אדמס

סר ג'יימסון אדמס (באנגלית: Jameson Adams ‏ 1880–1962) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד, המשלחת הראשונה שהנהיג ארנסט שקלטון בניסיון שלא צלח להגיע אל הקוטב הדרומי. אף על פי כן, ג'יימסון היה אחד מן הארבעה, שהגיעו אל רמת הקוטב בפעם הראשונה מאז ומעולם, ובכך התוו את הדרך אל הקוטב. ב-9 בינואר 1909 הגיעה הקבוצה אל קצה הדרום ב-88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000, בסך הכל 155 ק"מ מן הקוטב הדרומי, אז נאלצו לשוב על עקבותיהם בגלל המחסור במזון והחשש, שמוות ברעב ובקור ימצא אותם לפני שיוכלו להגיע אל מצבור אספקה. אדמס נולד בריפינגדייל, לינקולנשייר, בן לרופא ונגד לרב חובל בצי ההודי. בגיל 13 ברח מבית הספר והצטרף לצי הסוחר. ב-1902 היה לתת-לייטננט בכוחות המילואים של הצי המלכותי, ובהגיעו לדרגת לייטננט היה אחד האחרונים שקיבלו תעודת רב חובל בספינות מפרש. על אף הישגיו, ויתר עלך קריירה מבטיחה בצי כדי להצטרף לארנסט שלקטון כסגנו במשלחת נמרוד. בשובו מאנטארקטיקה בשנת 1909, נכנס לשירות אזרחי, שם התמנה כעבור שנה לראש המחלקה הצפון-מזרחית של האגף לחילופי תעסוקה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקרא לחזור אל הצי המלכותי כשליש לאדמירל הוד, בפיקוד על משמר דובר. אז, לאחר פרק זמן של עבודה מיוחדת במשרד החימוש, הוצב בפלנדריה לפקד על סוללת תותחים במצור ימי. פציעת-ראש קשה חייבה את החזרתו לאנגליה ב-1917, והוא עוטר באות מסדר השירות המצוין ובצלב המלחמה (Croix de Guerre) הצרפתי על שירותיו. אחרי המלחמה, חזר אל משרד העבודה כמפקח על המחלקה הצפון-מזרחית, ואת זמנו הפנוי הקדיש בעיקר לעזרה במועדוני נוער. הוא עזב את השירות בשנת 1935 והיה למזכיר קרן היובל לנוער של המלך ג'ורג' החמישי. במשרה זו נשאר, פרט לעוד תקופת שירות מצטיין במלחמת העולם השנייה, עד לפרישתו ב-1948, אז עוטר בתואר אבירות. למעשה, מעולם לא הפסיק לעבוד; לאחר פרישתו היה למזכיר כבוד של המגבית למען בית החולים לקצינים של המלך אדוארד השביעי, שם המשיך לעבוד עד מותו בשנת 1962. בחברה המתאימה, נטה אדמס להתבטא בלשון משולחת-רסן, ומוסכמות החברה לא התריעו אותו מעולם מדיבור גלוי לב. הוא העדיף שהכל, משוערים עד למשפחת המלוכה, יכירו אותו פשוט בשם "החובל". בנובמבר 2008, 100 שנים לאחר יציאת משלחת נמרוד לדרך, יצא אחד מניניו של "החובל", הנרי אדמס, מ"צריף שקלטון" עם עוד שני חברים במשלחת יובל המאה למשלחת שקלטון [1] להשלים את מלוא 1280 הקילומטרים אל הקוטב הדרומי בצעידה רגלית, כשהם גוררים אחריהם את מזחלותיהם ללא סיוע. בינואר 2009 הצטרף עוד נין של "החובל", דייוויד קורנל, למשלחת בקצה הדרום 88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000, להשלים את 155 הק"מ האחרונים של העסק המשפחתי הלא-גמור. מדיה וקבצים בנושא ג'יימסון אדמס בוויקישיתוף ג'יימסון אדמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לייב אקשן

לייב אקשן (Live action, מילולית: "פעולה חיה") הוא צילום, דיגיטלי או בפילם, שלא באמצעות הנפשה קלאסית או ממוחשבת. המונח משמש בתעשיית הקולנוע, הטלוויזיה והפקות וידאו אחרות. מאחר שטכניקה זו היא הנורמה, השימוש במושג לרוב מיותר, ונעשה בו שימוש בדרך כלל רק במקרים שבהם מצופה שייעשה שימוש בהנפשה, כמו בסרטי פיקסאר ובמשחק וידאו, או כאשר היצירה היא עיבוד קולנועי של סרט או סדרה מצוירת, כמו סרטי הקולנוע "סקובי-דו" (2002), "הפלינטסטונס" (1994) או "101 כלבים וגנבים" (1996). שימוש בבובות או בדגמים, למשל בסרט "בעקבות הקריסטל השחור" (1982) נחשב גם כן כלייב אקשן, ובלבד שלא נעשה שימוש בסטופ מושן להנפשתן. במונח זה נעשה שימוש גם בעולם ההנפשה, על מנת להתייחס לדמויות שאינן מונפשות, בסרטים מצוירים למחצה, כגון "ספייס ג'אם" (1996), "מי הפליל את רוג'ר ראביט" (1988), "לוני טונס: חוזרים לאקשן" (2003), או "מרי פופינס" (1964), בהם בני אדם ודמויות מונפשות חיות יחדיו, כך שדמויות ה"לייב אקשן" הן דמויות "אמיתיות", כגון בוב הוסקינס וג'ולי אנדרוז, לעומת הדמויות המונפשות כגון רוג'ר ראביט. המונח נפוץ בהקשרים של סרט או סדרת טלוויזיה המבוססים על יצירה מאוירת כגון חוברת קומיקס. עיבודים של קומיקסים ללייב אקשן נפוצים במיוחד בסרטי גיבורי-על, כגון "סופרמן" (1978), "באטמן" (1989), "הנוקמים" (2012), "וונדר וומן" (2017), "הפנתר השחור" (2018), "הפלאש" (2023), ועוד רבים אחרים; וגם בסדרות טלוויזיה כמו "המפתחות של משפחת לוק" ו"המתים המהלכים". ככל שבתעשיית הקולנוע גובר השימוש בתמונות ביצירת מחשב (Computer-generated Imagery), המוכר בעיקר בראשי התיבות CGI, חלק ממבקרי הקולנוע וביניהם מארק לנגר מוצאים לנכון לדון ביחסים שבין הלייב אקשן לבין ההנפשה. לטענתם – סרטים חדשים, שמשתמשים באפקטים מיוחדים ממוחשבים, לא ניתנים להשוואה עם סרטי לייב אקשן המשלבים בתוכם דמויות מונפשות, וזאת בשל תפיסת הריאליזם של שילוב שני הסגנונות. סרטי לייב אקשן המבוססים על סרטי דיסני "Merriam Webster Online Dictionary". Merriam-Webster. McMahan, Alison (2014-08-21). "Hollywood's Transition to CGI". The Films of Tim Burton: Animating Live Action in Contemporary Hollywood. Bloomsbury Publishing USA. ISBN 013210475X. נבדק ב-2014-12-19. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקומות של זיכרון (הרובע הבווארי)

אנדרטת "מקומות של זיכרון ברובע הבווארי: הדרה ונישול, גירוש ורצח של יהודי ברלין בין השנים 1933-1945" (בגרמנית: Orte des Erinnerns im Bayerischen Viertel: Ausgrenzung und Entrechtung, Vertreibung, Deportation und Ermordung von Berliner Juden in den Jahren 1933 bis 1945) תוכננה על ידי היסטוריון האמנות, המבקר והאוצר פרידר שנוֹק (Frieder Schnock) והאמנית והמרצה פרופ' רנאטה שטי (Renata Stih) ונחנכה ב-11 ביוני 1993. האנדרטה מורכבת מ-80 שלטים המפוזרים ברחבי הרובע הבווארי, שהוא חלק משכונת שנברג שבברלין. לכל שלט שני צדדים: באחד נרשם חוק או תקנה, ולעיתים עדות אישית, משנות השלטון הנאצי המגביל את היהודים, ובשני ציור או סמל מתאים. בין 1898–1908 בנתה חברת הקרקע הברלינאית (Berlinische Boden-Gesellschaft) על קרקע הרובע הבווארי מבנים רבים בסגנון ביתי עם דירות מרווחות. הרחובות בשטח הבנוי נקראו על שמות מקומות בבוואריה. תושביו הראשונים של הרובע היו גרמנים אמידים. מספר היהודים בשכונת שנברג היה רב – בשנברג כולה חיו בשנת 1933 כ-16,000 יהודים, כ-10% מהקהילה היהודית בברלין באותו הזמן, והיא כונתה "שווייץ היהודית" – אך לא ידוע מספרם המדויק ברובע עצמו. בשכונה חיו בין היתר אלברט איינשטיין, גרטרוד קולמר וחנה ארנדט. בעקבות עליית הנאצים לשלטון דוכאו היהודים, ובשנת 1941 החלו לגרש יהודי מהרובע, ובאביב 1943 נעצרו גם הפועלים בני השכונה וגורשו. ב-19 במאי 1943, הרובע וברלין כולה, כפי שדווחו הנאצים, היו "נקיים מיהודים" (Judenfrei). במשך שנים אחרי השואה לא נותר זכר לקהילה היהודית הגדולה במקום, מלבד אנדרטת אבן במיקומו של בית הכנסת הישן של הרובע, ולוח זיכרון במקום שבו התגורר אלברט איינשטיין בין השנים 1918–1933. בשנת 1983 החלה קבוצה של תושבי השכונה להתעניין בעברה ובתולדותיה במהלך השואה. הם מצאו מסמכים ותעודות רבות – בין השאר מכתבים ויומנים, תמונות, רישומים של הגסטפו. באמצעות המידע הצליחו לשחזר את ההיסטוריה של רוב בתי השכונה. את תוצאות המחקר פרסמו בתערוכה, שלה קראו "החיים בשנברג–פירדנאו בשנים 1933–1945". בשנת 1988 החל אחד מתושבי הרובע הבווארי לאסוף שמות של קורבנות ה"אריזציה" בשכונה. לאחר שנת עבודה אסף למעלה מ־6,000 שמות, ותיעד גם הפקעת רכוש יהודי. בהמשך לצעדים אלו, בתחילת שנות ה-90 החלו תושבי השכונה בסיוע עיריית רובע שנברג לחפש דרך להנציח את הקהילה היהודית המקומית. הוכרזה תחרות, ומתוך 96 הצעות נבחרה הצעתם של צמד אמנים בשם שטי ושנוק. הם הציעו להציב ברחבי הרובע שלטים עם חוקים שנחקקו נגד היהודים בתקופת השלטון הנאצי. בסך הכול נתלו כ־80 שלטים, חלקם במקומות הקשורים לכיתוב בשלטים. כבר בתהליך הצבת השלטים הראשונים של הפרויקט החלו מתגלעות מחלוקות סביבו. בעת תליית אחד השלטים צעק אחד התושבים בשכונה לעבר התולים "חזירים יהודים, עופו מכאן!". בהמשך הגיעו תלונות גם מן הצד השני על תליית שלטים אנטישמיים, ולמקום הגיעו כוחות משטרה שביקשו להוריד את השלטים. הפשרה שהושגה הייתה שלכל שלט תוצמד לוחית הסבר קצרה, שמבהירה כי מדובר באנדרטת זיכרון. Caroline Bartholomew, Rebuilding Berlin's Identity, Urban Labs Central Europe, 30 January 2018 אלדד בק, ברלין, ברלין: רחובות של זיכרון, באתר ynet, 9 במאי 2005 פחד ותיעוב ברובע הבווארי, באתר "אייל – מדריך בברלין" מיקי ריס, אחרי עשרים שנה, מגזין שפיץ, 28 במאי 2013 גלית נגה-בנאי, מה מיוחד בהנצחת "שווייץ היהודית" של ברלין, באתר הארץ, 20 בפברואר 2015 אורי דרומי, היום-יום שלפני ליל הבדולח, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2001
אי הר המדבר

אי הר המדבר (באנגלית: Mount Desert Island, לעיתים בראשי-תיבות: MDI) הוא אי ה-52 בגודלו בארצות הברית, הנמצא במחוז הנקוק שבמדינת מיין. שטח האי הוא כ-280 קמ"ר, ואוכלוסייתו הקבועה מונה כ-10,000 נפשות. אולם, האי משמש יעד תיירותי בימי הקיץ, בעיקר מבקרים בפארק הלאומי אקדיה וביעדי נופש נוספים. מקור שם האי הוא מתצפיותיו של מגלה הארצות הצרפתי סמואל דה שמפלן, שהבחין ב-6 בספטמבר 1604, במהלך מסעו באזור כי פסגות הרי האי צחיחות, ובשל כך כינה את האי "île des Monts Déserts" - אי הרי המדבר. ב-1613, הגיעו לאי קבוצת נזירים ישועיים, שהקימו באי מנזר והחלו במיסיון בקרב תושבי האי הילידים. חודשיים לאחר מכן, ב-2 ביולי 1613 תקף כוח אנגלי בפיקודו של סמואל ארגל ממושבת וירג'יניה את המתיישבים הצרפתיים, הרג שלושה מהם, פצע שלושה נוספים ושבה את שאר התושבים. לאחר מכן החריב ארגל את המבנים המועטים שהוקמו על ידי המתיישבים הצרפתים והחליף את הצלב הישועי בגרסה פרוטסטנטית. מתקפה זו סימלה את התחלת המחלוקת בין אנגליה וצרפת על הגבול הצפוני של אקדיה הצרפתית וניו אינגלנד האנגלית. ניסיון נוסף של אציל צרפתי בשם אנטואן דה לה מוט קאדילק להקמת יישוב במקום בשנת 1688 נכשל לאחר זמן קצר, וקאדילק התפרסם כמייסדה של העיר דטרויט. פסגת ההר הגבוהה ביותר באי קרויה על שמו, והיא נודעת בהיותה הנקודה הראשונה בארצות הברית בה זורחת השמש. ההתיישבות על האי חזרה רק בשנת 1760, לאחר שאקדיה נפלה לידי אנגליה ב-1759, ומתיישבים אנגלים יכלו להתיישב בכל מקום. האי הובטח למושל מסצ'וסטס, פרנסיס ברנרד, ובתורו יישב המושל באי משפחות אנגליות. בעקבות מלחמת העצמאות של ארצות הברית, ניטל האי מידי מושל מסצ'וסטס לשעבר, וחציו המערבי של האי ניתן לבנו, ג'ון ברנרד, שבניגוד לאביו תמך במורדים ואילו חצי המזרחי של האי ניתן לנכדתו של קאדילק, מארי תרז דה גרגואר. השניים מכרו עד מהרה את חלקם באי לאילי נדל"ן. אולם הדבר כמעט ולא השפיע על התפתחות ההתיישבות באי. ב-1820 כאשר מיין נפרדה ממסצ'וסטס והפכה למדינה עצמאית, העיסוק המרכזי של תושבי האי היה דייג וחטיבת עצים. במהלך המאה ה-19 ציירים מאסכולת נהר הדסון גילו את האי כיעד נופש בקיץ, ובמהלך השנים הפך ליעד פופולרי במיוחד. ב-1880 פעלו באי כ-30 בתי מלון עבור כמות התיירים שמילאה את האי מדי קיץ. האי שימש כמקום הנופש של עשירי אמריקה: ג'יי. פי. מורגן, הנרי פורד, משפחת ואנדרבילט, אנדרו קרנגי ומשפחת אסטור. אולם תקופה מפוארת זו הגיעה לקיצה בשפל הגדול, כאשר המצב הכלכלי בארצות הברית צמצם את היקף הפעילות והנופש באי. שרפה ענקית שהתחוללה באי ב-1947 וכילתה מרבית מבתי הפאר שהוקמו עליו, סימנה את סיום התקופה. ערך מורחב – הפארק הלאומי אקדיה בראשית המאה ה-20, תושב האי ג'ורג' ב. דור היה מוטרד מהיקף הנזק הנגרם ליערות האי, בעקבות הקמת מנסרות מודרניות על האי. הוא החל בפעילות נמרצת להקמת פארק לאומי שיגן על נופי ויערות האי. פעולותיו, שהוגדרו כ"גדולות בפעולות אדם יחיד לשימור קרקעות", הוכתרו בהצלחה כאשר נשיא ארצות הברית, וודרו וילסון, הכריז ב-1919 על הקמת הפארק הלאומי לאפאייט (מאוחר יותר שונה שמו ל"אקדיה"). ג'ון ד. רוקפלר, הבן תרם לפארק שטחים נרחבים, כאשר הכניסה אליהם באמצעות רכב - אסורה. על האי ארבע ערים: בר הרבור, מאונט דזרט, סאות'ווסט הרבור וטרמונט. סביב כל אחת מערי האי שוכנים יישובים קטנים נוספים. מדיה וקבצים בנושא אי הר המדבר בוויקישיתוף אי הר המדבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) האי הר המדבר באתר הפארק הלאומי אקדיה (באנגלית)
מסגד עומר בן אל-ח'טאב (ברלין)

מסגד עומר בן אל-ח'טאב (בגרמנית: Umar-Ibn-Al-Khattab-Moschee, בטורקית: Ömer İbnu’l Hattâb Camii) הוא מסגד בשכונת קרויצברג בברלין. המסגד נבנה על ידי ארגון IVWP (ארגון אסלאמי למיזמי צדקה) ונקרא על שמו של הח'ליפה עומר בן אל-ח'טאב. בנייתו החלה בשנת 2004 ועלתה כ-10 מיליון אירו. למסגד כיפה קטנה וארבעה מינרטים בגובה של כ-7 מטרים, המעוטרים בחצי סהר מוזהב. היכל התפילה יחד עם שתי קומות נוספות יכולים להכיל כ-1000 איש. חלק נוסף במסגד, הנקרא "מרכז משארי" (Maschari Center), כלל שבעה אולמות אירועים, בית ספר לקוראן וכמו כן גם חנויות בוטיק, מאפיות ומרכול. ה"ארגון האסלאמי למיזמי צדקה" שייך ל"אגודת מיזמי צדקה אסלאמיים" (Association of Islamic Charitable Projects), תנועה אסלאמית מלבנון. "מרכז משארי" הוא מרכז התנועה בגרמניה. באתר המסגד היה בעבר "מרכול בולֶה" שנשרף במהומות אחד במאי 1987 בקרויצברג. ההריסות מהשריפה נשארו במקום, וחלקי הבניין פונו רק שנים לאחר מכן. בתחילת שנת 2004 ביקש ארגון IVWP היתר בנייה עבור האתר. הבנייה הושלמה ב-2008, אך המסגד נפתח רק ב-21 במאי 2010. מדיה וקבצים בנושא מסגד עומר בן אל-ח'טאב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מסגד עומר בן אל-ח'טאב
שועל בנגלי

שועל בֶּנְגָּלִי (שם מדעי: Vulpes bengalensis) הוא מין של שועל קטן יחסית, החי באזורי מזרח אסיה, בתת-היבשת ההודית ואזור ההימלאיה. זהו שועל קטן יחסית בעל פרצוף מוארך עם אוזניים כהות מעט. זנבו השחור ארוך ביותר יחסית לגופו וקצהו שחור. צבעו הכללי הוא בין אפור לחום בהיר. אורכו כ-46 ס"מ, כאשר הזנב מגיע לאורך של כ-25 ס"מ, ומשקלו נע בין 2.3 ל-4.1 ק"ג. השועל הבנגלי הוא אוכל-כול, בדומה לרוב השועלים, וניזון בעיקר ממכרסמים, כמו גם עופות, זוחלים קטנים, סרטנים, חרקים ואף פירות. את הגורים הוא יאכיל בעכברים. השועל הבנגלי מצוי לאורך תת-היבשת ההודית במגוון אזורי מחיה, לבד מהיערות הצחיחים של דרום הודו. הם מעדיפים כרי עשב הרריים או ערבות פתוחות וגם יערות. השועל נפוץ במדינות הבאות: הודו, בנגלדש, נפאל ופקיסטן. מדיה וקבצים בנושא שועל בנגלי בוויקישיתוף שועל בנגלי, באתר ITIS (באנגלית) שועל בנגלי, באתר NCBI (באנגלית) שועל בנגלי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שועל בנגלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שועל בנגלי, באתר GBIF (באנגלית) שועל בנגלי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.