laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רנו פלואנס Z.E

רנו פלואנס Z.E היא מכונית חשמלית הראשונה בעלת סוללה מתחלפת שפותחה על ידי חברת בטר פלייס בשיתוף יצרנית הרכב הצרפתית רנו. מכונית זו יוצרה במפעל רנו אשר שוכן בטורקיה. שיווק המכונית החל בשנת 2012 בישראל ובדנמרק. המכונית מעוצבת חיצונית כדגם הפלואנס המונע במנוע בנזין שהוארך ב-13 סנטימטרים כדי שיכיל את סוללת יוני ליתיום המותקנת מאחורי המושב האחורי. לסוללה קיבולת של 22 קילו-וואט-שעה ומשקל של כ-250 קילוגרם, מאפשרת לטענת היצרן נסיעה של 160 קילומטר בתנאים רגילים[דרוש מקור], ויכולה להיטען במספר דרכים: באמצעות שקע ביתי של 10 אמפר (קיים בישראל ביבוא שאינו רשמי) באמצעות מערכת הטענה ביתית של 16 אמפר אשר מותקנת על ידי חברת בטר פלייס בתחנת החלפת סוללה לאחר החלפתה באמצעות רובוט בסוללה מלאה אחרת (בטכנולוגיה שנלקחה מעולם מטוסי הקרב לטעינת טילים) ההספק המרבי של המנוע החשמלי 91 קילו-וואט ומשקלו 130 קילוגרם. במכונית מותקנת מערכת זיהוי אוטומאטית "אוסקאר" האחראית על ההפניה אל תחנות ההחלפה וניהול ממשק הטעינה מול מרכז הבקרה בבטר פלייס. מחשב האוסקאר כולל מקלט לוויני מובנה ותקשורת סלולרית המאפשרת קבלת שירותי מידע שונים ויישומים אחרים. כחלק מהסכם הפיתוח בין חברת בטר פלייס לרנו התחייבה בטר פלייס לרכוש 10,000 מכוניות. בינואר 2012 נמסרו כמאה מכוניות לעובדי חברת בטר פלייס בישראל ולאחר חודשים אחדים החלו מסירות לרוכשים פרטיים. סך הכל נמסרו עד ספטמבר 2012 כ-450 מכוניות מדגם זה בישראל והוזמנו כאלפיים מכוניות נוספות מפרטיים ומחברות. בדנמרק שווקו כ-400 רכבים עד מאי 2013. בשנת 2014, לאחר קריסת חברת בטר פלייס נמכרו על ידי מפרק החברה כמה מאות כלי רכב לחברת קרסו מוטורס אשר שיווקה את הרכב לאנשים פרטיים ולחברות ממלאי החברה. הפלואנס החשמלית הציעה חווית נהיגה של רכב חשמלי מלא: הנסיעה ברכב חלקה ושקטה ביותר לעומת רכב עם מנוע בנזין או מנוע דיזל עד כדי כך שגם ניתן לשמוע ציוצי ציפורים במהלך נסיעה מהירה. המנוע החשמלי העביר המון כח באופן מהיר ביותר אל הכביש דרך הגלגלים, וזו גם נקודת התרופה של רכב זה השוחק את הצמיגים הקדמיים בזמן נסיעה מאומצת. אילולא הגבילו אלקטרונית את הספק המנוע, רכב זה היה יכול להתחרות עם רכבי ספורט יוקרתיים ולהתמודד בכבוד, אך נהיגה זו הייתה מרוקנת את הסוללה בזמן קצר ביותר. בעקבות שינוי מבנה רכב קיים והתאמת המרכב לסוללה פריקה הניתנת להחלפה מהירה נגזל מקום רב מתא המטען של הרכב והותיר מקום קטן לאחסון מטען. אך לא לכל בעלי הרכב זה הפריע שכן לחלקם הגדול קניית רכב חשמלי מלא הייתה בעיקר במניעים אידאולוגים של איכות הסביבה. המעבר לנסיעה ברכב חשמלי הצריכה שינוי בהרגלי הנהיגה הרגילים ומעבר לנהיגה במסלולים מתוכננים מראש עקב הטווח הקצר יחסית של רכב חשמלי. עם קריסתה של בטר פלייס צורך זה נהיה הכרחי במיוחד עקב סגירתן של תחנות ההחלפה מהירה של סוללות טעונות והידרדרות של מצב הסוללות שנשארו ברכבים. במפעל בטורקיה הופסק הייצור בסוף שנת 2013. יצרן הרכב, רנו, שינה במהלך שנת 2017 את יחסו אל הרכב, אותו מיצב כראשון במכירות כלי רכב חשמליים באירופה ובעולם (ביחד עם הניסאן ליף, המבוססת על אותם רכיבים) ופתח במבצע לגניזת הרכבים. רנו הציעה במפורש לרכוש את הרכבים מהלקוחות במחיר השוק לאותו זמן. לקראת הפסקת שיווק הפלואנס החל בקוריאה הדרומית שיווק דגם זהה בשם רנו סמסונג SM3 Z.E, בעל סוללה קבועה. הדגם הצליח שם ונמכרו ממנו 10,600 יחידות עד דצמבר 2019. מדיה וקבצים בנושא רנו פלואנס Z.E בוויקישיתוף אפשרות זו אינה קיימת עוד עם קריסתה של בטר פלייס
ישראל מקרמס

רבי ישראל מקרֶמס (קרמז', קרעמזיר, קרמזר) היה מאחרוני הראשונים באשכנז, חי ופעל בראשית המאה ה-15 בקרמס שבאוסטריה. כתב את החיבור הגהות אשרי על פסקי הרא"ש. מהר"ש נוישטט היה תלמידו. נינו הוא רבי ישראל איסרלן, מחבר הספר "תרומת הדשן". לדעת ההיסטוריון גרץ רבי ישראל הוא אותו אדם שמינה רופרט, מלך גרמניה, ב-3 במאי 1407 כראש הרבנים במדינה ("Hochmeister über alle Rabbinen") תפקיד שכלל אחריות על גביית המיסים מקרב היהודים במדינה. המינוי שהתקבל בתרעומת בקרב הרבנים, עורר את זעמו של רופרט, שבעקבות כך, אשרר בשנית ב-23 בנובמבר את המינוי והטיל קנס של 20 מרקי זהב על כל מי שלא יקבל את המינוי. הקנס לא הועיל, והתפקיד הפך לחסר משמעות. זיגמונד, ממלא מקומו של רופרט, חזר ומינה את רבי ישראל בשנת 1415 לאחראי על גביית המיסים בקרב היהודים וכפרנס עליהם. רבי ישראל התפרסם בעקבות חיבורו 'הגהות אשר"י', הכולל הגהות על פסקי הרא"ש. בהגהותיו מביא מפסקי חכמי אשכנז שקדמו לו, עמם ניתן למנות את האור זרוע, תוספות, מהר"ם מרוטנבורג, ראבי"ה ועוד. החיבור הנמצא בידינו מקיף את רוב מסכתות הש"ס, והן השפיעו רבות על פסיקת ההלכה במשך הדורות. שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר ישראל מקרעמס, קרימזיר", בתוך: כנסת ישראל, ורשה תרמ"ז, עמ' 702–703, באתר היברובוקס "ישראל מקרמס", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) Geschichte der Juden מהדורה שלישית, כרך 8, ע' 148 ו-259. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מערת הסנוניות

מערת הסנוניות (בספרדית: Sótano de las Golondrinas) היא מערה פתוחה במדינה הפדרלית סן לואיס פוטוסי, מקסיקו. הפתח האליפטי, על מדרון קרסט, בגודל 49 על 62 מטר וחלול מתחת לכל היקפו, נפתח לאולם בגודל של 303 על 135 מטרים. תחתית המערה נמצאת בעומק של 333 מטר בנפילה חופשית מהצד הנמוך ביותר של המערה, ו-370 מטרים מהצד הגבוה ביותר שלה. דבר זה הופך אותה למערה עם הפיר הכי גדול בעולם, לפיר השני הכי עמוק במקסיקו ול-11 הכי עמוק בעולם. גורד שחקים כמו בניין קרייזלר בניו יורק יכול להיכנס בתוכו במלואו בקלות. המערה נפתחה על ידי סחיפה של מים על מישור של אבן גיר יחד עם צורה של מבנה חרוטי. המערה ידועה לתושבים המקומיים מזמנים עתיקים. התיעוד הראשוני של מסע חקר לתוכה מתועד ל-27 בדצמבר 1966. הטמפרטורות במערה נמוכות. הצמחייה גדלה בפתח, היכן שהגשם גורם למפלים להישפך אל תוך המערה. פתח המערה מכוסה שברים וגואנו, שמרבי רגליים, חרקים, נחשים ועקרבים חיים עליו. קיים פתח צר בתחתית המערה הנמשך לפחות עוד 512 מטרים מטה. פירוש השם של המערה בספרדית הוא "המרתף של הסנוניות" הודות לציפורים הרבות החיות בחורים על קירות המערה. כל בוקר, להקה של ציפורים יוצאת מהמערה על ידי מעוף במעגלים, עד שהן צוברות מספיק גובה לפתח המערה ומשם השמיימה. בערב להקות גדולות של סיסים חגות סביב פתח המערה ובערך אחת לדקה, קבוצה של עד כ-50 ציפורים חותכות מהלהקה וצוללות עם הראש למטה לעבר הפתח. לאחר שהן חוצות את הפתח, הן מקפלות את כנפיהן ונופלות נפילה חופשית עד שהן מגיעות לקן שלהן אז הן פורסות את הכנפיים ויוצאות מן הצלילה. צפייה במחזה הפך להיות פופולרי בקרב תיירים. המערה היא יעד פופולרי למערות אנכיות. מטפסים לרוב מעגנים את החבלים שלהם בפתח הצד הנמוך, איפה שקיבעו טפסים מיוחדים לסלע, הנקי מכל מכשולים. ירידה בחבל לוקחת כ-20 דקות. הטיפוס חזרה מעלה יכול לקחת בין 40 דקות לשעתיים. לבן אדם ללא מצנח ייקח כמעט 10 שניות להגיע בנפילה חופשית לתחתית, מכאן הפופולריות הרבה שלה בקרב אוהדי ספורט אקסטרים לקפיצת בסיס. כדור פורח בגודל ממוצע ניווט פנימה, דרך הפתח ברוחב 49 מטרים, ונחת בתחתית המערה. קפיצת בסיס אינה מותרת עוד במקום שכן התושבים המקומיים מתרכזים בהצלת הציפורים שם. מדיה וקבצים בנושא מערת הסנוניות בוויקישיתוף אתר המסביר על המערה באנגלית
הטרובדור (מועדון)

הטרובדור (באנגלית: The Troubadour) הוא מועדון הופעות בשדרות סנטה מוניקה במערב הוליווד, קליפורניה על גבול בוורלי הילס. המועדון נודע במיוחד עקב מסורת מוזיקת הפולק שלו והבית ששימש לזמרים-יוצרים בשנות השישים, אירוח אמנים מבריטניה וכן כבית ללהקות ואמנים שצמחו בחוף המערבי. המועדון נוסד ב-1957 על ידי דאג וסטון (Doug Weston). משנות השישים ואילך והיווה בית לאמנים כג'ואן באאז, לינדה רונסטאדט, ג'יימס טיילור (הופעת הבכורה שלו כזמר התקיימה במועדון ביולי 1969), קרול קינג, ניל יאנג, ניל דיימונד, טום וייטס (התגלה במועדון ב-1971), להקת האיגלס, הבירדס, ג'וני מיטשל, פליטווד מק, באפלו ספרינגפילד, בט מידלר, ריקי לי ג'ונס, רנדי ניומן, ברוס ספרינגסטין, טום וייטס, לאונרד כהן, שריל קרואו, פיונה אפל ועוד. כמו כן נודע המועדון כמקום בו מופיעים אמנים מבריטניה ובהם אלטון ג'ון (שנתן במקום את הופעתו הראשונה בארצות הברית ב-25 באוגוסט 1970), גורדון לייטפוט, ואן מוריסון, רוד סטיוארט, אל סטיוארט, קט סטיבנס, רדיוהד (שפתחו את מסע ההופעות האמריקאי שליווה את הוצאת "OK Computer" במועדון), קולדפליי, פרנץ פרדיננד, ארקטיק מאנקיז ועוד. ב-4 באוקטובר 1961 נעצר במועדון הסטנדאפיסט לני ברוס בגין "שפה מלוכלכת" והפרת ה-"California Obscenity Code", לאחר שאמר "שמוק" על הבמה. בין ה-15 וה-17 בינואר 1975 הקליט במועדון החצוצרן הג'אז מיילס דייוויס את אלבומו "Live at the Troubadour". בשלהי שנות השמונים ובשנות התשעים היווה המועדון מקום להופעות גלאם מטאל והארד רוק והופיעו בו, בין היתר הלהקות מוטלי קרו, פרל ג'אם, רד הוט צ'ילי פפרז וגאנז נ' רוזס (ש"התגלו" במקום על ידי חברת ההפקה של דייוויד גפן). ב-1996 אירח המועדון את הופעת הבכורה של להקת סיסטם אוף אה דאון. ב-16 במאי באותה שנה הקליט במועדון אלביס קוסטלו את אלבומו "Live at The Troubadour". ב-13 במאי 2006 השיקה להקת רד הוט צ'ילי פפרז במועדון את אלבומה Stadium Arcadium. ב-2011, לאחר סדרת הופעות איחוד של ג'יימס טיילור וקרול קינג על במת המועדון ראו אור אלבום וסרט תיעודי בשם "Troubadours: Carole King / James Taylor & The Rise of the Singer-Songwriter". ג'יימס טיילור וקרול קינג קלי קלרקסון דריל הול וג'ון אוטס טים באקלי - Live at the Troubadour 1969 ריקי נלסון ניל דיימונד קטי לי טרוויס אדמונדסון מדיה וקבצים בנושא הטרובדור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטרובדור (באנגלית) הטרובדור, ברשת החברתית פייסבוק הטרובדור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) באתר PBS. , לוס אנג'לס טיימס, 15 בפברואר 1999
סונגה ג'ונג

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא ג'ונג. סנגהה ג'ונג (בקוריאנית: 정성하; ‏נולד ב־2 בספטמבר 1996) הוא גיטריסט דרום קוריאני בטכניקת הפינגר סטייל שהתפרסם על ידי העלאת סרטוני נגינה על גיטרה אקוסטית ל-YouTube ולאתרים נוספים. נכון לינואר 2022, קטעי הווידאו שלו צברו למעלה מ-1.8 מיליארד צפיות, ונרשמו לערוצו כ-6.8 מיליון מנויים. לג'ונג בדרך כלל לוקח שלושה ימים כדי ללמוד ולתרגל קטע חדש, להקליט אותו בווידאו ולהעלותו ל-YouTube‏. בחירת הז'אנר שלו היא רחבה למדי, כאשר הוא לומד ומנגן יצירות רבות שניתן לנגן בגיטרה, וכתוצאה מכך הוא התפשט על פני ז'אנרים רבים. סונגה זכה ב-15 פרסים ב-YouTube. הווידאו הנצפה ביותר שלו (מעל ל-63 מיליון צפיות (נכון לינואר 2022)) הוא הווידאו שבו הוא מנגן את שיר הנושא של סדרת הסרטים "שודדי הקאריביים". בשנת 2010, הוא הופיע באלבום הסולו של הזמר נרשה שנקרא בשמו "נרשה" בשיר "אני מאוהב". סונגה הלחין 18 יצירות החל מפברואר 2011, כאשר שתיים מהן נכנסו לאלבום הבכורה שלו, "כחול מושלם". אלבומו השני, "האירוניה", יצא לאור ב-21 בספטמבר 2011. בשנת 2011, הוא השתתף בסיבוב הופעות עם הזמר טרייק בונדי שהתחיל בארצות הברית, והמשיך לאחר מכן גם לסקנדינביה ויפן. (Perfect Blue (2010 (Irony (2011 (The Duets (2012 (Paint it Acoustic (2013 (2015) Two of Me (2016) L'atelier (2017) Mixtape (2018 )Andante מדיה וקבצים בנושא סונגה ג'ונג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סונגה ג'ונג סונגה ג'ונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סונגה ג'ונג, ברשת החברתית אינסטגרם סונגה ג'ונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סונגה ג'ונג, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סונגה ג'ונג, באתר Last.fm (באנגלית) סונגה ג'ונג, באתר MusicBrainz (באנגלית) סונגה ג'ונג, באתר Discogs (באנגלית) סונגה ג'ונג, באתר Songkick (באנגלית) הערוץ הרשמי של סונגה ג'ונג באתר YouTube "Sungha Jung – Guitar Prodigy". Guitar Today. אורכב מ-המקור ב-2009-11-20. נבדק ב-2009-11-13. Yoon, Ja-young (28 בפברואר 2011). "How YouTube impacts lives of ordinary people". The Korea Times. נבדק ב-18 במאי 2011. {{cite news}}: (עזרה)
אמנון וייס

אמנון וייס (נולד בשנת 1943) הוא איש עסקים ומדליסט פאראלימפי ישראלי. נולד בישראל למאיר ולאה וייס, ממשפחה של מייסדי רמת גן. בילדותו לקה במחלת פוליו ונותר עם נכות קלה. בנעוריו הצטרף למועדון ספיבק, מרכז הספורט לנכים, והיה מהספורטאים הראשונים בתחום. הוא התאמן בתחומים שונים של אתלטיקה תוך כדי לימודי כלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בהמשך הוא למד מנהל עסקים וסיים תואר MBA באוניברסיטת תל אביב. בתקופה הנ"ל הוא גם לימד שיווק באוניברסיטת בר-אילן. וייס היה חבר במשלחת הישראלית למשחקי סטוק מנדוויל, וייס זכה במדליית זהב בהטלת כידון ובהדיפת כדור ברזל. עוד לפני המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) זכה וייס בארבע מדליות במשחקי סטוק מנדוויל של 1967 (שתיים מכסף בהטלת כידון והדיפת כדור ברזל, ושתיים מארד בזריקת דיסקוס ובענף נוסף) והיה אלוף המדינה בהדיפת כדור ברזל. במשחקים הפאראלימפיים היה וייס שחקן בקבוצת כדורסל הנכים של ישראל שזכתה במדליית זהב, ווייס עצמו זכה בשלוש מדליות באתלטיקה. בשנות ה-70 המוקדמות, וייס ואשתו דניאלה היו בין החברים המייסדים של גוש אמונים, ומאז שנת 1975 הם מתגוררים בקדומים, בה דניאלה נבחרה לראשות המועצה המקומית וכיהנה בתפקיד זה במשך 11 שנים. וייס מחזיק בנכסי נדל"ן רבים באזור תל אביב והשומרון, ביניהם מבנה 'קפה ביאליק' ברחוב ביאליק בתל אביב, חנות בכיכר המדינה ויקב גבעות (בבעלות משותפת עם חתנו). בעבר היה מבעלי חברת הולנד ישראל שעסקה ביבוא ומסחר במתכות יקרות, תכשיטים וכיוצא בזה. בשנת 1992 הוא מכר את חלקו לשותפיו. כיום הוא עוסק בעיקר בהשקעות בנדל"ן, וביקב בוטיק. וייס הוא אב לארבע בנות. בפסח 2002 נרצחו חתנו של וייס, אברהם גביש, שני הוריו וסבו על ידי מחבל בפיגוע באלון מורה. מדיה וקבצים בנושא אמנון וייס בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) משה ליכטמן, ‏דניאלה וייס מתכוונת להרוס את מבנה קפה ביאליק בת"א, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2010 אלעזר לוין, ‏אמנון וייס קנה חנות בכיכר המדינה בת"א ב-500 אלף דולר, באתר גלובס, 29 בספטמבר 2003
משחק לוח

משחק לוח הוא משחק קופסה המיועד לשחקן אחד או יותר, המתנהל בעיקר, או באופן בלעדי, על-גבי לוח שסומן מראש לצורך זה, בהתאם לכללים קבועים מראש. בדרך כלל נעשה שימוש בכלי משחק שונים, כגון חיילי משחק וקוביות משחק. בין שיטות המשחק השונות ניתן למנות הטלת קוביות, שליפת קלפים, מסחר בין שחקנים, קרבות בין צבאות, בנייה ופיתוח של אזורים וביצוע משימות בעלות דרגות קושי שונות לפי היררכיה מסוימת. משחקי לוח ידועים עוד מתקופת מצרים העתיקה בו שיחקו בסנת כבר בסביבות 3500 שנים לפנה"ס. בסוף המאה ה-19 פותח המשחק רברסי שהיה מאוד פופולרי במשך תקופה ארוכה. רוב המשחקים הפופולריים והמצליחים ביותר בעולם בכל הזמנים הם משחקי לוח. דוגמת שחמט, דמקה ומונופול, אשר שני הראשונים הומצאו לפני מאות שנים ועדיין נחשבים לשניים המשחקים הפופולריים ביותר, ומשחק המונופול שלפי הערכות שונות נמכר בכמעט 300 מילון עותקים. קיימים משחקים דוגמת שחמט שהניצחון בהם תלוי רק בניסיון וכישורים של השחקנים. במשחקים אחרים, דוגמת שש בש קיים אלמנט מסוים של מזל, אך גם בהם לרוב מנצח שחקן מנוסה. בין המשחקים השונים מקובל להבחין במשחקי "סגנון גרמני" (דוגמת "איירליינס יורופ") בהם השפעת המזל קטנה ו"סגנון צפון אמריקאי" (דוגמת "סיכון") בהם מזל צפוי להשפיע יותר על תוצאת המשחק. לרוב משחקי לוח פותחו מקבילים במחשב. משחקי לוח הם תת-קבוצה של משחקי הקופסה. רשימת משחקי לוח משחק אסטרטגיה מופשט מיכאל סבן, "משחקי לוח קדומים בארץ ישראל", קדמוניות, 144, 2012, עמ' 64-50 משחקי לוח, דף שער בספרייה הלאומית A Case for Board Games – סרטון הסבר של Extra Credits על האופן שבו משחקי קופסה יכולים ללמד על משחקי מחשב והדגש שלהם על הפן החברתי של המשחק (באנגלית) משחקי לוח בישראל Todd Leopold, Monopoly: At 80, it just keeps 'Go'-ing, CNN, ‏2015-03-19 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אה"מ לבנט (1813)

אוניית הוד־מלכותו "לֶבַנְט" (באנגלית: HMS Levant) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מדרגה שישית (20 תותחים) של הצי המלכותי הבריטי. היא השתתפה במלחמת 1812, נפלה שלל לידי הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן" אך חולצה משבייה זמן קצר אחר כך. האונייה הוצאה מן השירות ב-1815 ונגרטה ב-1820. "לבנט" הייתה אחת מ-16 אוניות מדגם "סָיירוּס" (Cyrus), שנבנו על פי דוגמת אוניית השלל הצרפתית "בּוֹן סִיטְוָויין" (Bonne Citoyenne). היא נבנתה על ידי ויליאם קורטני בצ'סטר והושקה בדצמבר 1813. מפקדה הראשון היה קפטן אלכסנדר ג'ונס, שהוחלף ב-28 באפריל 1814 על ידי ג'ורג' דָגלאס. תחת פיקודו הפליגה "לבנט" מאנגליה אל קוויבק ומשם אל גיברלטר. ב-20 בפברואר 1815, במהלך משימת ליווי של שתי שיירות אוניות סוחר בריטיות יחד עם "סייאן", גם היא מדרגה שישית, נתגלו השתיים לא הרחק ממדיירה על ידי הפריגטה האמריקנית "קונסטטיטושן" (44 תותחים) בפיקודו של קפטן צ'ארלס סטיוארט. אומנם המלחמה נסתיימה זה כבר בחתימת הסכם גנט, אך ידיעה רשמית על כך לא הגיעה עדיין אל "קונסטיטושן". הלחימה נגד שתי אוניות בו זמנית הייתה מסוכנת, אולם הודות לכישורי השיט והימאות הטובים של הפריגטה האמריקנית היא הצליחה לגבור על שתי האוניות. תחילה אילצה את "סייאן" להיכנע, ולאחר שהעלתה על סיפונה צוות שלל, נפנתה לרדוף אחר "לבנט". שני מטחי דופן נוספים אילצו גם אותה להיכנע. בסיוע אנשי הצוות השבויים עשו שלוש האוניות את דרכן אל כף ורדה. פלגה בריטית קטנה בת שלוש אוניות בפיקודו של קומודור ג'ורג' קולייר, שחיפשה אחר "קונסטיטושן" מאז חמקה בעד ההסגר מנמל בוסטון בדצמבר 1814, גילתה אותה לבסוף ב-11 במרס 1815 בנמל פורטו פראיה שבכף ורדה. "קונסטיטושן" ושתי אוניות השלל מיהרו לנתק חבלים ולחמוק אל לב ים, כשקולייר ואוניותיו בעקבותיהן. המרדף התנהל במזג אוויר סוער, ובשל הראות הלקויה, פעולות הטעיה שנקט קפטן סטיוארט ובלבול מצדן של האוניות הבריטיות, הצליחו "סייאן" ו"קונסטיטושן" לחמוק ללא פגע. מטח מתותחי אה"מ "ליאנדר" שכנע את מפקדה של "לבנט" כי הדרך היחידה להינצל היא לשוט אל מימיו הרדודים של החוף, אך הדבר לא הועיל והאונייה נלכדה על ידי אה"מ "אייקסטה". קולייר, שהניף את דגל הקומודור על "ליאנדר", נפרד בסופו של דבר מ"אייקסטה" ו"ניו קאסל" ליד ברבדוס והמשיך בחיפושיו אחר הפריגטה האמריקנית, אולם היא הצליחה לשוב לנמל בשלום. איי כף ורדה השתייכו אז לפורטוגל, אך משום שלא יכלה לקיים את הנייטרליות בה נקטה במלחמת 1812 ולגונן על "לבנט" במימיה הריבוניים, נאלצה לאחר המלחמה לפצות את ארצות הברית על אובדן האונייה. קפטן ג'ון שרידן פיקד על "לבנט" מ-1815 עד הוצאתה משירות פעיל במספנת צ'טם בנובמבר אותה שנה. התוכניות לתקן את האונייה ולהחזירה לשירות באוגוסט 1820 לא יצאו לפועל, וב-9 באוקטובר 1820 היא פורקה ונגרטה. Gossett, William Patrick. The lost ships of the Royal Navy, 1793-1900. London, Mansell, 1986. James, William. The Naval History of Great Britain, from the Declaration of War by France in 1793, to the Accession of George IV.. R. Bentley, 1837.. Martin, Tyrone G. A Most Fortunate Ship. A Narrative History Of Old Ironsides. Revised edition, 2003. Winfield, Rif. British Warships in the Age of Sail 1793–1817: Design, Construction, Careers and Fates. Seaforth, 2008. מדיה וקבצים בנושא אה"מ לבנט בוויקישיתוף Gosset (1986), p. 95. London Gazette, no. 17010, p. 871. 9 May 1815 London Gazette, no. 17200, p. 2366. 14 December 1816.
גאיר הולטה

גאיר הולטה (נורווגית: Geir Holte; נולד ב-3 באוקטובר 1959) הוא גולש סקי למרחקים נורווגי. נולד בדראמן, וייצג את מועדון "הוקסונד איל" (Hokksund IL). הוא התמודד באולימפיאדת החורף 1984 בסרייבו בריצת 20 ק"מ וסיים במקום ה-20. אחיו הגדול הוא טור הוקון הולטה. הם היו חלק של צוות נורווגי שזכה במקום השלישי בתחרות שליחים 4*10 ק"מ במסגרת "גביע עולם 1985". גאיר הולטה, באתר olympedia.org סיכום תוצאות באתר איגוד סקי למרחקים ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה

כנסיית כל הקדושים שליד המצודה (באנגלית: All Hallows-by-the-Tower) היא כנסייה עתיקה ברחוב בייווארד (Byward) בקרבת מצודת לונדון. הכנסייה נבנתה בשנת 675 ככנסיית מנזר בארקינג (Barking Abbey) הסקסוני, על יסודות מבנה רומי, וכונתה "כל הקדושים בארקינג" (All Hallows Barking). שרידי המבנה הרומי נמצאים בקריפטה של הכנסייה. הכנסייה הורחבה ושופצה מספר פעמים בין המאות ה-11 וה-15. בשל קרבתה למצודת לונדון שימשה הכנסייה בפועל ככנסייה של בית המלוכה ובתקופת אדוארד הרביעי קיבלה מעמד זה באופן רשמי, וכל המוצאים להורג במצודת לונדון נקברו בכנסייה. הכנסייה נפגעה בהתפוצצות בשנת 1649 והמגדל המערבי שלה נהרס. מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 ניצלה הכנסייה בזכות האדמירל ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, שהרס את כל הבתים סביבה כדי להרחיק ממנה את הלהבות. הכנסייה שופצה בסוף המאה ה-19, ובשנת 1926 נערכה חפירה ארכאולוגית בקריפטה של הכנסייה, אז נתגלו מרצפות של רחוב רומאי וכן חפצים רבים מהתקופה הרומית. במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה כמעט לחלוטין. בשנת 1957 נחנכה הכנסייה לאחר שנבנתה מחדש תוך שימוש בלבנים ובקטעי הקירות ששרדו. מקור הקירות החיצוניים של הכנסייה במאה ה-15, ואחת מדלתות הכניסה היא מהמאה ה-7. כמו כן יש בכנסייה פסלים של קדושים נוצרים מהמאות ה-15 וה-16 ששרדו את ההפצצות ואגן טבילה מעשה ידי גרינלינג גיבונס משנת 1682. ויליאם פן, מייסד פנסילבניה, 1644. ג'ון קווינסי אדמס, נשיא ארצות הברית השישי: התחתן בכנסייה בשנת 1797. בכנסייה נקברו האנשים הבאים שראשם נכרת במצודת לונדון: הארכיבישוף ויליאם לאוד תומאס מור ג'ון פישר מדיה וקבצים בנושא כנסיית כל הקדושים שליד המצודה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כנסיית כל הקדושים שליד המצודה (באנגלית)
טד (סרט)

טד (באנגלית: Ted) הוא סרט קומדיה ופנטזיה אמריקאי משנת 2012. הסרט נכתב בחלקו, הופק ובוים על ידי סת' מקפרלן (יוצר הסדרות "איש משפחה", "אבא אמריקאי" ו"המופע של קליבלנד"). סרט המשך בשם "טד 2" יצא לאקרנים ביוני 2015. עלילת הסרט מגוללת את סיפורם של ג'ון בנט (מגולם על ידי מארק וולברג), שדובון הצעצוע שלו, טד (אותו מדבב מקפרלן עצמו) מתעורר לחיים בעקבות משאלה שהביע בילדותו במקביל לנפילה של כוכב. בסרט משתתפים גם השחקנים מילה קוניס בתפקיד לורי, חברתו של ג'ון, שחשה שחברותו עם טד מגבילה אותו; הקומיקאים אלכס בורסטיין וראלף גרמן בתפקיד הוריו של ג'ון; וג'ובאני ריביסי בתפקיד דוני, אדם העוקב אחרי טד באופן אובססיבי ומבקש לרכשו עבור בנו. נורה ג'ונס, סאם ג'יי ג'ונס וטום סקריט מגלמים בסרט גרסה נלעגת של עצמם, אלמנט מקובל ביצירותיו של מקפרלן. מארק וולברג - ג'ון בנט מילה קוניס - לורי סת' מקפרלן - טד (קול) ג'ואל מקהייל - רקס ג'ובאני ריביסי - דוני, אדם העוקב אחרי טד באופן אובססיבי ורוצה לרכוש אותו עבור בנו. פטריק ווארבורטון - גאי ג'סיקה בארת' - תמי-לין מאט וולש - תומאס, הבוס של ג'ון ביל סמיתרוביץ' - פרנק, הבוס של טד ראלף גרמן - ג'ו בנט, אביו של ג'ון אלכס בורסטיין - הלן בנט, אימו של ג'ון נורה ג'ונס - עצמה סאם ג'יי ג'ונס - עצמו ראיין ריינולדס - ג'ארד (הופעת קמאו) הסרט זכה לתגובות מעורבות בקרב המבקרים, אך ברובן חיוביות, והוא מדורג באתר "Rotten Tomatoes" עם ניקוד של 68%. חלק מהמבקרים כתבו שזהו סרט קליל ומצחיק וחלק מהמבקרים כתבו כי זהו סרט לא מצחיק, עלוב, נואש להצחקה וטיפשי. רוב המבקרים ביקרו את האנטישמיות בסרט שהיא לא מצחיקה, מיותרת ומסיתה נגד היהודים. כך לדוגמה בתחילת הסרט מופיעה סצנה של בוקר חג המולד בה חבורה של ילדים מרביצים לילד יהודי רק בגלל דתו ולפי הקריין כך נהוג לעשות. דוגמה נוספת היא שבמהלך הסרט הדמות של טד מסבירה כי הדמות של אלף היא יהודית בשל אפו הגדול ומשום שהוא הורס את חייהם של בני המשפחה, לא עוזב אותם וסוחט מהם כסף. לצד זאת זכה הסרט להצלחה בבתי הקולנוע, והוא מדורג במקום ה-96 ברשימת הסרטים שוברי הקופות של כל הזמנים בעולם. לאור הצלחת הסרט, הודיעו מנהלי האולפנים על כוונתם להתחיל ליצור בקרוב סרט המשך ל"טד". הסרט יצא לאקרנים ביוני 2015. מדיה וקבצים בנושא טד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טד טד, ברשת החברתית פייסבוק טד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "טד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "טד", באתר נטפליקס "טד", באתר AllMovie (באנגלית) "טד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "טד", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "טד", באתר Metacritic (באנגלית) "טד", באתר אידיבי "טד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טד, באתר בוקס אופיס מוג'ו Dominic Patten‏, Seth MacFarlane Says “I’d Be Open To Making Ted 2″: Comic-Con, באתר Deadline,‏ 14 ביולי 2012 ‘Ted 2′ Gets June 2015 Release Date, באתר Deadline, ‏2 באוקטובר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סייעות ברפואת שיניים

סייעות ברפואת שיניים הוא מקצוע פרא-רפואי בתחום רפואת השיניים. מקצוע זה כולל סיוע לרופא בטיפולים האינטראורליים בענפי רפואת השן השונים, כגון: כירורגיה, פרותטיקה - שיקום הפה, אנדודונטיה - טיפולי שורש, אורתודונטיה - ישור שיניים. במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - "סייע". תוכנית הלימודים כוללת בין השאר היסטולוגיה, מורפולוגיה, אנטומיה, פדודונטיה (רפואת שיניים לילדים). בעבר במסגרת הלימודים חויבה הסייעת לבצע תקופת התמחות ולעבור בחינה של משרד הבריאות. בתום תקופת ההתמחות התקבלה תעודה זמנית (לשנה) המוכרת על ידי משרד הבריאות. לאחר הוכחת שנת עבודה בתחום, קיבלו תעודה קבועה עם מספר רישיון. כיום על פי פסיקת בג"ץ משרד הבריאות אינו מנפיק תעודת הכרה במקצוע. ולכן מעסיקים רשאים להעסיק גם את מי שאין בידו תעודת הכרה ממשרד הבריאות. תחומי אחריות של הסייעות כוללים: הכנת המרפאה, הכנת המכשירים, עיקור, עזרה לרופא במהלך הטיפול, ערבוב חומרים (הכנת החומרים הדנטליים לצורך טיפולים), תחזוקת כלים, עזרה בצילומי רנטגן של המתרפא ופיתוחם, הזמנת חומרים, ניהול מלאי (ניהול וניקיון מרפאה, מחסן וכדומה), מענה טלפוני ורשימת הודעות, ניהול שוטף, טיפול בכספים. הסיוע ברפואת שיניים שונה מתפקיד השיננות, ומדובר בשני מקצועות נפרדים. בדרך-כלל חל איסור על מסייעים לבוא במגע ישיר עם הפה של המטופל, למעט לשם פעולות פשוטות כגון שאיבת רוק. בתפקיד השיננות, לעומת זאת, מותר לבצע פעולות רפואיות בפה של המטופל (מקצוע השיננות דורש לימודים ארוכים יותר מאשר מקצוע הסיוע). תפקיד הסיוע לרופא שיניים הוא בהכרח בצמוד אליו, ואילו שיננות יכול להתבצע בנפרד, לפני או אחרי טיפול השיניים. הסדרת מקצוע סייעות ברפואת שיניים, באתר משרד הבריאות