laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ון פיל

ג'ון רוברט פארקר רייבנסקרופט, הידוע בשם המקצועי שלו ג'ון פיל (באנגלית: John Peel‏; 30 באוגוסט 1939 - 25 באוקטובר 2004), היה שדרן רדיו בריטי. ג'ון פיל נולד בעיירה הסוול שבחצי האי וירל, ליד ליברפול. הבכור מבין שלושת בניו של רוברט לסלי רוונסקרופט, סוחר כותנה מצליח, ואשתו ג'ואן מרי (לבית סווינסון). הוא גדל בכפר הסמוך ברטון. בבית הספר לפנימיית שרוסברי, שם אחד למד באותה עת חבר מונטי פיתון מייקל פיילין. פיל נהג להתבודד כנער והיה מאזין רדיו נלהב ואספן תקליטים מגיל צעיר. מאוחר יותר הוא נזכר ברצון מוקדם להנחות תוכנית רדיו משלו "כדי שאוכל לנגן מוזיקה ששמעתי ורציתי שאחרים ישמעו". לאחר שסיים את שירותו הצבאי בשנת 1959 ביחידת הארטילריה המלכותית כמפעיל מכ"ם, עבד כפעיל במתוית כותמה בעיר רוצ'דייל ונסע הביתה בכל סוף שבוע להסוול על קטנוע שהושאל מאחותו. ג'ון פיל היה השדר הוותיק ביותר של רשת ה־BBC האנגלית ושידר במשך 40 שנה ברדיו 1 שלה. במשך 40 שנותיו ברדיו גילה וטיפח ג'ון פיל עשרות להקות רוק אלטרנטיבי. בתוכניתו, שהייתה מהנשמעות ביותר בבריטניה, ערך את מה שכונה "פיל סשן", בו בכל תוכנית להקה אחרת מהתחום האלטרנטיבי הייתה מגיעה ומבצעת מספר שירים בשידור חי. בין אלו שהופיעו בתוכניתו: הביטלס, ג'ימי הנדריקס, פינק פלויד, נירוונה, הסקס פיסטולס, ניק דרייק ועוד. ג'ון פיל היה הראשון שהשמיע את האלבום "מועדון הלבבות השבורים של סרג'נט פפר" של הביטלס, אלבום שנחשב לפורץ דרך לרוק האלטרנטיבי. מדי שנה היו בוחרים מאזיניו ב־"festive 50" את 50 השירים הגדולים של השנה ומרשימת השירים הזו ניתן ללמוד על הגיוון העצום של האיש, שבתוכנית אחת יכול היה להשמיע שיר פאנק ולאחריו שיר דת' מטאל ולשלב ניו קאנטרי יחד עם הארד רוק. יחד עם אהבתו העצומה לרוק אלטרנטיבי באשר הוא החל פיל להחדיר את ההיפ הופ לרדיו הבריטי והיה מהראשונים שהשמיעו להקות כמו הפוג'יס. עם תום האלף שידר ג'ון פיל את אחת מתוכניות הרדיו החשובות בבריטניה: הוא בחר מכל שנה מאז שנות השישים את ארבעת השירים המעניינים ביותר באותה שנה והשידור הארוך משך מיליוני מאזינים בבריטניה. בשנת 2004 נפטר ג'ון פיל מהתקף לב והוא בן 65. בכל העולם ציינו תחנות רדיו את מותו וגם בישראל שודר שידור מיוחד לכבודו בן שני חלקים (בתאריכים 31 באוקטובר ו-1 בנובמבר) בתוכנית "הקצה" בגלגלצ. במהלך התוכנית שידרו קטעים נבחרים משידוריו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון פיל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון פיל ג'ון פיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנציקלופדיית ג'ון פיל שאול אדר / לונדון, למה פיל - האיש הגדול מהרדיו: עם מותו של ג'ון פיל, גדול שדרני הרוק בכל הזמנים, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2004 קול הקמפוס, ג'ון פיל - האיש הגדול מהרדיו, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2012 דנה קסלר, קול הקמפוס, חוגגים יום הולדת לג'ון פיל - שדרן הרדיו הגדול מכולם, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2013 ירון רוולסצ'י‏, ספיריטס: ימי הרדיו, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2013 אורי זר אביב, 2,600 מהתקליטים של השדרן ג'ון פיל יעלו לרשת, באתר הארץ, 1 במאי 2012 ג'ון פיל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון פיל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון פיל, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון פיל, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון פיל, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון פיל, באתר Songkick (באנגלית) סוכנויות הידיעות, משדרים מיוחדים לזכר השדרן ג'ון פיל, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2005
כיכר פייסל

כיכר פייסל (נקראת גם כיכר פייצל) היא כיכר עירונית בשכונת ואדי סאליב בחיפה. הכיכר נמצאת על יד המקום בו שכן בעבר השער המזרחי בחומת חיפה העותמאנית, שנבנתה בשנת 1761 על ידי דאהר אל-עומר. הכיכר נוצרה עם היציאה מן החומות בתחילת המאה ה-19. בינואר 1904 נחנכה על יד הכיכר תחנת הרכבת חיפה מזרח, תחנת הקצה של רכבת העמק. בתקופת המנדט הבריטי הורחבה התחנה, ויצאו ממנה רכבות לשלוש יבשות שונות - אפריקה, אסיה ואירופה. בשנת 1946 פוצץ מבנה התחנה על ידי האצ"ל. מאז שנות ה-90 אין מעבר נוסעים בתחנה, והיא משמשת כתחנה תפעולית, כמחסן, כמוזיאון וכנקודת האפס של רכבת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 עבר בכיכר ארונו של פייסל הראשון, מלך עיראק, בדרכו משווייץ לעיראק דרך נמל חיפה. לרגל המאורע שונה שמה של הכיכר לשמה הנוכחי, והוקמה בה רחבה מרוצפת ואנדרטה. צורת האנדרטה כעמוד קטוע, ועל בסיסה קבועה כתובת בערבית: "לזכר העברת גופת הוד מלכותו, המנוח הגדול של הערבים, המלך פייסל הראשון", וכן אִמרה המיוחסת לפייסל: "העצמאות נלקחת ולא ניתנת - חירות העם בידיו". מיקום הרחבה והעמוד השתנה במהלך השנים בעקבות שינויים שנעשו בנתיבי הנסיעה. בתחילה שימשה הרחבה כמעגל תנועה והעמוד הוצב במרכזה, לאחר מכן בוטל מעגל התנועה והעמוד הוצב ממזרח לכביש ליד גדר בית הקברות, ולאחר מכן הועבר למקומו הנוכחי ממערב לכביש. מהכיכר יוצאים שדרות הפל"ים דרך העצמאות, רחוב חטיבת גולני (לפנים רחוב פייסל) ורחוב שיבת ציון. בסמוך עוברת דרך קיבוץ גלויות, שבה שוכן שוק הפשפשים. רוב שטח הכיכר משמש ככביש לתנועה הנוסעת בכיוון צפון-דרום, בחלקו נת"צ המשמש את המטרונית העוברת בכיכר. במערב הכיכר רחבה מרוצפת קטנה המשמשת בחלקה כחניון, ובה האנדרטה למלך פייסל. לידה בתים ערביים ישנים בני 2–5 קומות. בדרום הכיכר שטח דשא ופרחים, וממזרח לה נמצאים מבני תחנת הרכבת חיפה מזרח ההיסטורית, ובית קברות קטן של משפחת אל-חלילי. מעבר להם נמצאים פסי הרכבת של התחנה. הכיכר והאנדרטה. ברקע, מגדל המפרש תבליט האנדרטה מדיה וקבצים בנושא כיכר פייסל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
E45

כביש אירופי מספר 45 (בשוודית: Europaväg 45, בגרמנית: Europastraße 45, איטלקית: Strada europea E45) הוא כביש בינלאומי השייך לרשת הכבישים E שבאירופה. קצהו הצפוני ממוקם בכפר הלאפי קרסואנדו (בפינית: קַארֶסוּבָנְטוֹ) שאותו חולקות ביניהן פינלנד ושוודיה, היישוב הצפוני ביותר בשוודיה; וקצהו הדרומי הוא העיירה ג'לה שבסיציליה. בדרכו חוצה הכביש חמש מדינות, ועובר בערים: שוודיהאסטרסונד שוודיהמורה שוודיהטרולהטן שוודיהגטבורג דנמרקפרדריקסהאון (מעבורת מגטבורג חוצה את מצר קטגט) דנמרקאולבורג דנמרקאורהוס גרמניהפלנסבורג גרמניההמבורג גרמניההנובר גרמניהקאסל גרמניהנירנברג גרמניהמינכן אוסטריהאינסברוק איטליהבולצנו איטליהורונה איטליהבולוניה איטליהנאפולי איטליהמסינה (מעבורת מווילה סן ג'ובאני חוצה את מצר מסינה). E45 הוא הכביש האורכי (צפון–דרום) הארוך ביבשת אירופה, והכביש הארוך ביותר בשוודיה. החלק השוודי של הכביש, באורך 1,690 ק"מ, הצטרף למִספּוּר הטראנס-אירופי רק ב-2006, והחלפת השילוט לאורכו הסתיימה כעבור כשנה, ועלתה כ-20 מיליון קרונות. הקטע שבין המבורג ופרדריקסהאוון קיבל את הסימון ב-1992 (עד אז הוא היה E3, דרך שלמעשה הגיעה עד ליסבון). רובו של הכביש בשוודיה הוא כביש רגיל, שרוחבו אינו עולה על שמונה מטרים, והוא חולף בעיקר בשממת-יער שבה כפרים אחדים ומספר ערים קטנות. בדנמרק הכביש הוא כביש מהיר רב-נתיבי, והוא ממשיך כך בחלקו הגדול על פני יתר הארצות (שישה אוטובאנים שונים בגרמניה, שניים באוסטריה וכתריסר אוטוסטרדות באיטליה). מדיה וקבצים בנושא E45 בוויקישיתוף
טרמינולוגיה

טרמינולוגיה או מינוח היא תחום מחקר תאורטי שעניינו מונחים ושימושיהם. "מונחים", במסגרת הטרמינולוגיה, הם מילים, או מילים-מורכבות, המשמשות בהקשר מסוים, להבדיל מן השימוש הצר המצוי במילה, המציין אוסף הגדרות ייחודיות המשמשות במסגרת פרקטיקה מסוימת. מחקרים בטרמינולוגיה עוסקים בין היתר בשאלת היווצרותם של מונחים ויחסי הגומלין שלהם עם התרבות בה הם משמשים. טרמינולגיה מציינת דיסציפלינה רשמית, הלומדת באופן שיטתי את ה"שיום" וה"ייעוד" של מושגים במסגרת שדה פעילות אנושית, או תחום עניין אנושי, באמצעות מחקר וניתוח של מונחים בתוך הקשר, ולשם תיעוד וקידום השימוש הנכון בהם. מחקר טרמינולוגי עשוי לעסוק בשפה אחת, לכסות מספר שפות ("טרמינולוגיה רב שפתית", "טרמינולוגיה דו-שפתית" וכו'), או עשוי להתמקד בחקר מונחים במסגרת בין-תחומית. הדיסציפלינה הטרמינולוגית מבוססת על עקרונות תאורטיים משלה ומכילה את האספקטים העיקריים הבאים: ניתוח המושגים ומבנה המושגים המשמשים בשדה או תחום פעילות זיהוי המונחים המוצמדים למושגים ביסוס הקשרים בין המונחים מן השפות השונות, במקרה של טרמינולגיה דו שפתית או רב-שפתית כינוס מינוחים למאמר או מסדי נתונים ניהול מסדי הנתונים יצירת מונחים חדשים, במידת הצורך בעקבות הגלובליזציה, הגיוון הלשוני דועך. אלפי שפות עומדות כבר בפני הכחדה ואחרות מתחילות לאבד את עושרן ותפקדיהן. אי אילו מאמצים לשימור הגיוון הלשוני והטמעתו ברשת האינטרנט נעשים במסגרות שונות המגייסות לצידן טרמינולוגים מתחומים שונים. קיימת הבחנה בין שני סוגים של טרמינולוגיות: טרמינולוגיה אד הוק - עוסקת במונח יחיד או במספר מצומצם של מונחים. טרמינולגיה שיטתית - עוסקת בכל המונחים המשמשים בשדה פעילות יחיד או תחום עניין ספציפי. טרמינולגיה אד הוק נפוצה במקצוע התרגום, בו תרגום מהיר של מונח ספציפי או אוסף מונחים נדרש לשם פתרון בעיית תרגום ייחודית. כדיסציפלינה הטרמינולגיה קשורה בתרגום, ועל פי רוב מהווה אחד ממקצועות החובה הנלמדים באוניברסיטאות בחוג לתרגום או בבתי הספר לתרגום. תאוריה מסורתית - תאוריה כללית של הטרמינולגיה תאוריות חברתיות ותקשורתיות - סוציוטרמינולגיה; תאוריה תקשורתית של הטרמינולוגיה תאוריות קוגניטיביות - טרמינולגיה סוציוקוגניטיבית; טרמינולוגיה מבוססת שדה-משמעות Sonneveld, H, Loenning, K: (1994): Introducing terminology, in Terminology, p. 1-6 Wright, S.E.; Budin, G.: (1997): Handbook of Terminology Management, Volume 1, Basic Aspects of Terminology Management, Amsterdam, Philadelphia, John Benjamins, p. 370 נומנקלטורה מדיה וקבצים בנושא טרמינולוגיה בוויקישיתוף Terminology Blog TermNet - International Network for Terminology Infoterm - International Information Centre for Terminology ISO Technical Committee 37 "Terminology and other language and content
ג'יימס רוטשילד

משפחת רוטשילד, משפחה של בנקאים ופוליטיקאים, הוציאה מתוכה מספר בנים ששמם ג'יימס. האם התכוונתם ל... ג'יימס מאיר רוטשילד (1792–1868) - אבי הענף הצרפתי של שושלת רוטשילד אדמונד בנימין ג'יימס דה רוטשילד (1845–1934) - מגדולי הפילנתרופים של היישוב היהודי בארץ ישראל, בנו של ג'יימס מאיר רוטשילד, נודע בכינויים "הנדיב הידוע" ו"הברון רוטשילד" ג'יימס ארמנד אדמונד דה רוטשילד (1878–1957) - בנו של אדמונד ג'יימס פרדיננד ג'יימס רוטשילד (1839–1898) - אספן אמנות; שירת בבית הנבחרים הבריטי מטעם המפלגה הליברלית רוטשילד (פירושונים)
הידברות

האם התכוונתם ל... דיאלוג – תקשורת מילולית בין אנשים שבה הם חותרים להסדר או הסכמה ביניהם משא ומתן הידברות (ארגון) – ארגון הסברה חרדי המפעיל את ערוץ הידברות
אמיל בריג

אמיל בריג (1924 – 28 במרץ 2002) היה לוחם ישראלי בצה"ל שזכה לאות גיבור ישראל. בריג נולד בטרנוב שבפולין ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח מגטו טרנוב למזרח, והגיע לאחר תלאות רבות לבוקובינה. שם נתפס והובל לבור הריגה, אך נותר בין האחרונים וניצל עם ההכרזה על סיום ההוצאות להורג. לאחר מכן הוכה עד עילפון. בריג איתר את אביו ואחותו, אולם השלושה נתפסו. בהיותם על רכבת בדרך למחנה ריכוז קפצו ממנה, ויחד עם אביו ברח בריג להרי הקרפטים והצטרף לפרטיזנים. בפעולות בהן השתתף, היה עד למות אביו ובחיפושיו אחר אחותו עבר בין בתים וניצל מהתקפת חיילים גרמנים על בית שבו הסתתר. בהונגריה הצטרף לתנועת הנוער הציוני וכעבור זמן נעצר בגין פעילותו ונידון למוות. הגעת הצבא האדום מנעה את הוצאתו להורג ביום ביצוע גזר הדין. בריג התגייס לשורות הצבא האדום ולאחר סיום המלחמה עלה לארץ ישראל. שנתיים התגורר בתל יצחק. באותה תקופה היה חבר ההגנה ובמלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני ולחם בעמק הירדן. ביום הכרזת העצמאות השתתף בפעולה לפיצוץ שלושת הגשרים הסמוכים לקיבוץ גשר ולאחר ששניים משלושת המטענים כשלו יצא ופוצץ את הגשרים הנותרים, פעולה שעליה זכה באות גיבור ישראל: ביום ה-14 במאי 1948, בשעת ההתקפה של האויב על קבוצת גשר, ניסו המגינים לשוא להפעיל את חומר הנפץ, שהטמינו קודם לכן תחת הגשר, שבדרך לנקודה. כאשר משורייני האויב החלו להתקרב אל הנקודה, וכל השטח היה מכוסה אש עזה של האויב, התקדם סמל אמיל בריג אל הגשר וברגעים האחרונים ממש הצליח להפעיל את חומר הנפץ, לפוצץ את הגשר ולמנוע מהאויב אפשרות לתקוף את הנקודה מטווח קרוב. סמל אמיל בריג עצמו חזר בשלום לבסיס. — עיטור הגבורה לאמיל בריג לאחר מלחמת העצמאות הוא השתתף בחיפושי פושעי מלחמה נאצים, באירופה. בתל אביב ייסד את משרד "קסטל" למכירת כרטיסים למופעים. בריג פרסם ספר אוטוביוגרפי הנקרא "קום והילחם". אורי דרומי, הגשר הראשון פוצץ, אחר כך שניים נוספים, באתר הארץ, 24 באפריל 2002 עיטור הגבורה שהוענק לאמיל בריג, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל אמיל בריג - פיצוץ גשרי הירדן, באתר חיל ההנדסה הקרבית על אמיל בריג בתת-האתר "בחרנו בחיים" באתר יד ושם דנה קסלר, דרכו המדהימה של אמיל בריג מבור ההריגה הנאצי לעיטור המופת של צה"ל, באתר אנו, 5 במאי 2024
מאיר רוטשילד

האם התכוונתם ל... אישים: מאיר אנשל רוטשילד (1744–1812) - מייסדה של משפחת רוטשילד, משפחה יהודית-אירופאית של בנקאים ופוליטיקאים. בניו: סלומון מאיר רוטשילד (1774–1855) - מייסד הענף האוסטרי של השושלת, על שמו קרויה המושבה בת שלמה נתן מאיר רוטשילד (1777–1836) - מייסד הענף האנגלי של השושלת ג'יימס מאיר רוטשילד (1792–1868) - מייסד הענף הצרפתי של השושלת אנשל מאיר רוטשילד (1773–1855) - ממשיך הענף הגרמני לאחר מות אביו קרל מאיר רוטשילד (1788–1855) - מייסד הענף האיטלקי מאיר קרל רוטשילד (1820–1886) - בנו של קרל מאיר אחר: בית החולים מאיר רוטשילד – בית החולים היהודי הראשון שנוסד בירושלים, במחצית השנייה של המאה ה-19, ביוזמת ג'יימס מאיר רוטשילד רוטשילד (פירושונים)
סמטה

סִמטה היא מעבר צר בין בניינים, המצוי בעיקר באזורים עירוניים, ומשמש הולכי רגל (אף כי יש מקרים של סמטאות שמשמשות נסיעת כלי רכב). מקור המילה בארמית: סמטא. לעיתים סמטאות מובילות מרחוב אחד למשנהו, בין הבתים, ולעיתים הן מסתיימות במבוי סתום. סמטה יכולה לעבור גם מאחורי בניין. בערים אירופאיות רבות, הסמטאות הן מה שנשאר ממתווה דרכים עירוני שנוצר בימי הביניים. בהתפתחות האורבנית של הערים העתיקות, סמטאות איפשרו העברה ומסירה של סחורות אל אחורי הבתים. במקרים אחדים, הן היו בסך הכל רווח שהושאר במכוון בין בניינים בעת בנייתם, למשל כדי למנוע התפשטות אש בעת שרפות. סמטאות יכולות להיות מרוצפות, סלולות או לא יותר מנתיב עפר. בתכנון העירוני המודרני לא נוהגים לתכנן סמטאות (מתוך שיקולים כאור וזרימת אוויר), אולם פעמים רבות משמרים את אלו הקיימות. ישנם אדריכלים ומתכננים שמצדדים בניצול מעברי סמטאות לשיפור האינטגרציה בין תנועת מכוניות ותנועה רגלית בשכונה. פִתחה של הסמטה אל הרחוב הממונע הוא מקום חשוב עבור דיירי הסמטה, שכן בו ניתן לחנות כלי רכב, ובו מוצב לרוב פח האשפה המשרת את הסמטה שכן רק כאן יכול רכב איסוף פסולת לפנותו וכן מתאפשרת גישה של שירותי חירום ככבאיות. מנגד, סמטאות שפתוחות בשני קצותיהן משמשות לא אחת מעבר של אנשים שאינם מדיירי המקום, מעבר שלעיתים מפר את השלווה האופיינית לסמטה. בערים בארצות הברית סמטאות שירות (לרוב רחבות יחסית) קיימות באזורים ישנים של מסחר או של מגורים, בתוך בלוק או באחורי בניינים, ומשמשות לגישה לרכבים, חנייה, פחי זבל וכו'. ערים אירופאיות ותיקות כאמסטרדם, פריז, פראג וסטוקהולם ידועות במספר הרב של סמטאות במרכזיהן, שעוברות בין הרחובות הראשיים בזוויות שונות ומזמנות מפגשים אדריכליים שמקנים אווירה רומנטית. בערי ארץ ישראל העתיקות, הסמטאות עברו בין בתים צפופים בבנייה מזרחית או אקלקטית ושימשו לשוק, לאינטראקציות חברתיות וכמובן למגורים. במקרים רבים הן לא נשאו שמות. אלו מהן שהשתמרו משקפות את מראה העיר כפי שנראתה בתקופות קודמות, ובמקומות מסוימים הן משכּנוֹת בימינו אמנים וגלריות. בשל המבנה הצר והנסתר-מעין שלהן, סמטאות, במיוחד במקומות שבהם הן מוזנחות (למשל אינן מוארות מספיק), מקושרות עם פשיעה מצורות שונות. לצד זאת, הִדַּרדרות מצבה הפיזי של סמטה יכולה להיות תוצאה ישירה של הפחתת השימוש בה. ומנגד, במקומות רבים בעולם סמטאות הן מוקד בילוי שופע-ברים ובתי קפה בליבן של הערים, ומרקם חיוני, הן בלימוד ההיסטוריה והן בהתרחשות עירונית בהווה. בעיר רויטלינגן שבגרמניה נמצאת סמטה בשם רחוב שפרוירהוף, שמתהדרת בתואר "הרחוב הצר בעולם", עם רוחב של 31 ס"מ. מבוי (הלכה) סמטה פלונית וסמטה אלמונית תיאטרון הסימטה מני נחמן, אמנות, אמונה ואווירה: טיול בסמטאות צפת, באתר nrg‏, 9 באוגוסט 2009 הרחוב הצר בעולם.
מחלף מוטה גור

מחלף מוטה גור הוא מחלף על כביש 4 במזרח חיפה, בין קריית אתא לקריית חיים, במקום המכונה "צומת קריית אתא" או "צומת אתא". המחלף מחבר את שדרות ההסתדרות - קטע כביש 4 במסלול צפון-דרום בין קריית ביאליק והצ'ק פוסט, עם רחוב חלוצי התעשייה העובר בין חוף מפרץ חיפה לאזור התעשייה של קריית אתא והכניסה המערבית לעיר זו. בסמוך למחלף פועלים "ביג" ומתחמי מסחר נוספים וכן ישנו שוק בקרבת מקום, לצד אולמי שמחות, ושורה של תחנות אוטובוס לחיפה, קריות וצפון. כ-50 אלף כלי רכב חולפים במחלף בממוצע מדי יום. קווי מטרונית 1,2 ו-4 עצורים בסמוך לצומת. בעבר היו במקום שני צמתי T סמוכים שנקראו במשותף "צומת קריית אתא"', אף על פי שנמצאו בשטח המוניציפלי של העיר חיפה. ב-1997 הקימה חברת התשתיות העירונית "נתיבי כרמל" ("יפה נוף") את מחלף מוטה גור (על שם חבר הכנסת מוטה גור שנפטר שנתיים קודם לכן), והתנועה בכיוון צפון-דרום עברה לנוע על גשר באורך 700 מטר שנמתח מעל לצומת המרומזר. בקיץ 2009 החלו עבודות לשינוי רמפות העלייה והירידה מהגשר, שנהרסו ונבנו מחדש בתצורה שונה - ביניהן נסללו מסלולי תחבורה ציבורית (מת"צ) עבור מעבר המטרונית מתחתיו. בצמוד למחלף נמצא מחלף אתא דרום המקשר אל כביש 22. המטרונית עוברת בו בדרכה לקריית אתא ולתחנה מרכזית הקריות.
תנוחת כפיות

המונח "כפיות" מפנה לכאן. לערך העוסק בכלי האכילה, ראו כפית. תנוחת "כפיות" (באנגלית: Spooning) היא תנוחת שכיבה זוגית (או קבוצתית; המשמעות היא לרוב בהקשר של שני אנשים), שבה נחים על הצד כשגבו של האחד מופנה אל חזיתו של השני, שיכול כך לחבק אותו במצב אופקי. הדבר מזכיר סידור כפיות באגד זו לצד זו, כשהחלק הקמור של האחת נכנס בהתאמה בחלק הקעור של זו שמאחוריה. התנוחה משמשת לרוב בעת שינה זוגית, כשהצד החיצוני "מקפל" בתוכו את הצד הפנימי, בתנוחה עוברית-למחצה, ו"מגונן" עליו בעת השינה. תנוחה כזו גם מאפשרת את שטח-המפגש המרבי בין גופם של שני השותפים לשינה, כשאיברים רבים באים במגע זה עם זה. מסיבה זו היא נושאת דימוי של קרבה, אינטימיות והרמוניה. פעמים רבות, בעוד שהצד הפנימי חש בנוח ויכול להירדם בקלות, הצד החיצוני מתקשה לחוש בנוח. בין היתר, במצב שבו הזרוע מונחת מתחת לגופו של האדם הישן לפניו, כחלק מהחיבוק, משקל גופו לוחץ על היד ומקשה על ההירדמות. בנוסף, היות שפניו של הצד המחבק מופנים אל עורפו של הצד המחובק, זרימת האוויר אל פיו ואפו של הצד החיצוני אינה תמיד חופשית ומלאה. מלבד ההקשר של התנוחה כתנוחת שינה, היא נפוצה גם כתנוחה מינית. כאן, הצד החיצוני יהיה לרוב גבר שמחדיר - בשכיבה על הצד - את איבר מינו לאיבר מינה של אישה או לפי הטבעת של גבר או של אישה. במקרים רבים הצד הפנימי מרים מעט את רגלו העליונה אל מעבר לרגלו של הצד החודר, וכך מקל עליו. גם במצב זה, כמו בשינה, החזה של הצד החיצוני יכול להיות צמוד אל גבו של הפנימי, וכך להביא אינטימיות פיזית; אולם יש ורק האגנים מחוברים. התנוחה מכונה גם "תנוחת 99". דוגי סטייל 69 (תנוחה) התנוחה המיסיונרית מדיה וקבצים בנושא תנוחת כפיות בוויקישיתוף ידידיה ארגמן, תנוחת כפיות: הדבר הכי קרוב לגבר בהריון, באתר ynet, 24 ביוני 2008 ד"ר איתי גל, מחקר: מה תנוחת השינה אומרת על הזוגיות שלכם, באתר ynet, 19 באפריל 2014 נטעלי גבירץ, ‏ישנים בכפיות? אתם תחיו יותר שנים, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2012
טלוויזיה בכבלים

טלוויזיה בכבלים היא טכנולוגיית תקשורת בה נעשה שימוש בתשתית כבלי תקשורת להעברת אותות אל מכשיר טלוויזיה וממנו. בתחילה, הועברו שידורי הטלוויזיה באמצעות גלי רדיו, שלקליטתם נדרשו אנטנות. עם ריבוי ערוצי השידור, נוצר צורך בכמות הולכת וגדלה של אנטנות. טכנולוגיית הטלוויזיה בכבלים ביטלה את הצורך בהתקנת אנטנות ייחודיות ובמקומן הועברו אותות השידור ממרכז קליטה בכבלי תקשורת (לרוב תת-קרקעיים). בשלביה הראשונים, הייתה הטלוויזיה בכבלים מבוססת על מערך של כבלים קואקסיאליים. בשלב מאוחר יותר פותחה טכנולוגית סיבים וקואקס משולבת - HFC. כיום, השימוש בכבלים מאפשר מגוון רחב של ערוצי טלוויזיה. עם תחילת שידורי טלוויזיה באינטרנט החלה להתפתח תופעה של Cord-cutting. תשתית מודרנית של טלוויזיה בכבלים מאפשרת שירותים חדישים ובהם אינטרנט בכבלים, ממירים דיגיטליים, טלוויזיה אינטראקטיבית, טלפוניה בכבלים ושידור וידאו דיגיטלי. ערכים מורחבים – yes הטלוויזיה בלוויין, HOT, טלוויזיה רב ערוצית בישראל עד לאמצע שנות ה-80, התקיימו בישראל ערוצי כבלים פיראטיים מקומיים בהם שודר תוכן שכלל בעיקר סרטי קולנוע ופרסומות לעסקים מקומיים. ערוצים אלו, שפעלו בניגוד לחוק רשות השידור, דוכאו באמצעות פשיטות משטרה על הגורמים המשדרים. זיכיונות אזוריים ראשונים לשידור טלוויזיה בכבלים ניתנו בשנת 1986 למספר חברות. ב-1988 החלה הקמת תשתית לשידורי הכבלים ברחבי הארץ. לצורך כך הוקמו 5 חברות כבלים: "ICS" (לימים "עידן"), "מתב", "גוונים", "ערוצי זהב" ו"תבל" והשידורים החלו ב-1989. בשנת 1998 הצטמצם מספרן של החברות לשלוש לאחר שחברת "מתב" רכשה את "גוונים" ו-"ערוצי זהב" רכשו את "עידן", ובכך הסתכמו לשלוש חברות גדולות: "ערוצי זהב" עם 410 אלף מנויים, "תבל" עם 381 אלף מנויים ו-"מתב" עם 262 אלף מנויים. בשנת 2003 התאחדו חברות הכבלים הנותרות לכדי תאגיד אחד הנקרא "HOT", אשר אמור היה להתחרות בחברת הלוויין YES, השייכת מאז 2009 לחברת בזק. במקביל לאיחוד חברות הכבלים, אוחדה מועצת הכבלים עם מועצת הלוויין בסוף שנות ה-90 למועצה ציבורית הנקראת "המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין". בשנת 2009 החלו שידורי הניסיון של עידן+, מערך השידורים הדיגיטליים מטעם הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, כאשר נקלטו בו 2 ערוצי הטלוויזיה האנלוגיים (ערוץ 1 וערוץ 2), ערוץ 10, ערוץ 33 וערוץ הכנסת. בשנת 2011 נסגרו בהדרגה השידורים האנלוגיים בישראל, לטובת השידורים הדיגיטליים בעידן+. במהלך השנים נוספו גם ערוץ 23, ערוץ 1 ב-HD, ערוץ 20 וערוץ 24. ערוץ 9 וערוץ הלא TV ביצעו שידורי ניסיון בעידן+, אך לא המשיכו הלאה. בנובמבר 2017 נכנס לתוקפו פיצול ערוץ 2, וכן נכנסו לעידן+ הערוצים קשת 12 ורשת 13. טלוויזיה פיראטית טלוויזיה רב-ערוצית בישראל מדיה וקבצים בנושא טלוויזיה בכבלים בוויקישיתוף טלוויזיה בכבלים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאת אפי לנדאו, ‏נסגרה עיסקת מכירת חברת הכבלים גוונים לתבל תמורת 235 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 באפריל 1998 ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיימוס היני

שיימוס היני (באנגלית: Seamus Heaney‏; 13 באפריל 1939 – 30 באוגוסט 2013) היה משורר אירי חתן פרס נובל לספרות לשנת 1995, נחשב לגדול המשוררים האיריים הכותבים בשפה האנגלית לאחר ויליאם בטלר ייטס. היני נפטר בגיל 74, ב-30 באוגוסט 2013, במרפאת בלאקרוק שבדבלין, אירלנד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. היני זכה בפרסים רבים, ובראשם פרס נובל. פרס נובל לספרות (1995) פרס ת"ס אליוט (2006) פרס דייוויד כהן (2009) סטיישן איילנד, תרגם מאנגלית והוסיף מבוא, הערות ואחרית דבר יהודה ליטני, כרמל, ירושלים, 2003. שיימוס היני, ברשת החברתית Goodreads רשימת תרגומים לשירים של שיימוס היני באינדקס "פואטרנס" לתרגומי שירה שיימוס היני, באתר פרס נובל (באנגלית) המשורר שיימוס היני הלך לעולמו, באתר ynet, 30 באוגוסט 2013 מיה סלע, מת המשורר האירי זוכה הנובל שיימוס הייני, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2013 שיימוס היני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שיימוס היני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שימוס היני (1939-2013), דף שער בספרייה הלאומית Winners, David Cohen Prize for Literature (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוסטב מארק גילברט

גוסטב מארק גילברט (באנגלית: Gustave Mark Gilbert.‏ 30 בספטמבר 1911 – 6 בפברואר 1977) היה פסיכולוג אמריקאי ממוצא יהודי שהתפרסם בחיבוריו על ראשי המשטר הנאצי שנכתבו על סמך תצפיות ושיחות שניהל עם הנאשמים במשפטי נירנברג. גילברט נולד במדינת ניו יורק ב-1911 למשפחת מהגרים יהודית מאוסטריה. בשנת 1939 קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קולומביה, ובנוסף, הוסמך על ידי הוועד האמריקני לבוחנים ופסיכולוגים מקצועיים. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כפסיכולוג צבאי בדרגת לוטננט, ולאחר מכן נשלח מעבר לים כקצין מודיעין, בשל ידיעתו את השפה הגרמנית. ב-1945 נקרא לשמש כפסיכולוג עבור בכירי הממשל הנאצי שהואשמו בפשעי מלחמה ועמדו למשפט של בית הדין הבינלאומי בנירנברג. תפקידו היה לפקח על מצבם הנפשי של הנידונים, לעמוד על מצב רוח ולהבטיח ניהול תקין של המשפט. מלבד בדיקות פסיכולוגיות שנדרשו כדי לוודא את כשירותם לעמוד למשפט, ניהל גילברט שיחות ארוכות עם הבכירים הנאצים במהלך המשפט. שיחות אלו התקיימו על בסיס יום-יומי, בעת ההפסקות בדיונים, במפגשים ליליים ארוכים בתאי הנידונים וכן בסופי שבוע ובפגרות. את השיחות הללו תיעד ביומנו האישי, שכלל גם מובאות מדברי הנאשמים. תיעוד זה נעשה לאחר קיום השיחות אך לא במהלכן. בין השאר ניסה גילברט לעמוד על מניעיהם הנפשיים של הנאצים ועל יחסם לפשעים ולעדויות הקשות שנחשפו במהלך המשפט. תחילה הסתיר גילברט את זהותו היהודית מהבכירים הנאצים, אך בהמשך חשף אותה בפניהם. לדבריו, לא הייתה לכך כמעט השפעה על היחסים ביניהם והם המשיכו לשתף עמו פעולה. פרסום ראשון של חלק מהיומן נעשה ב-1947, תחת השם "יומן נירנברג". הספר תורגם לעברית ויצא לאור בישראל בשנת 1961. באותה שנה העיד גילברט במשפט אייכמן שנערך בישראל. ב-1950 פרסם את הספר "הפסיכולוגיה של הדיקטטורה". בספר זה עשה גילברט ניסיון לצייר פרופיל פסיכולוגי של אדולף היטלר, בהתבסס על תצפיותיו ושיחותיו עם ראשי ממשלו של היטלר שישבו בכלא בנירנברג. ספר נוסף של גילברט על הרמן גרינג יצא לאור ב-1948. לאחר מלחמת העולם השנייה טיפל גילברט באנשי צבא שסבלו מבעיות נפשיות בעקבות המלחמה ושימש כפרופסור לפסיכולוגיה בכמה אוניברסיטאות בארצות הברית. הוא נפטר ב-6 בפברואר 1977. דמותו של גילברט זכתה לייצוג בסרטים ובסדרות טלוויזיה שעסקו במשפטי נירנברג. (1947). The Nuremberg Diary. Farrar, Straus and Company: New York. (1948). Hermann Göring: Amiable Psychopath. Journal of Abnormal and Social Psychology, 43, 211-229. (1950). The Psychology of Dictatorship; Based on an examination of the leaders of Nazi Germany. New York: The Ronald Press Company. (1951). Stereotype persistence and change among college students. Journal of Abnormal and Social Psychology, 46, 245-254. מדיה וקבצים בנושא גוסטב מארק גילברט בוויקישיתוף גוסטב מארק גילברט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) עדות גוסטב גילברט (א) משפט אייכמן - ישיבה 55, סרטון באתר יוטיוב גוסטב גילברט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
צימבליסטה

האם התכוונתם ל... בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה באוניברסיטת תל אביב אישים ששמם צימבליסטה: חן צימבליסטה – נגן כלי הקשה ישראלי עפרה צימבליסטה – פסלת ישראלית צימבליסט
קריסטול

האם התכוונתם ל... אירווינג קריסטול – עיתונאי אמריקני ביל קריסטול – פרשן פוליטי אמריקני לובה קריסטול – רב אמן בינלאומי לשחמט בהתכתבות קריסטל (פירושונים)
אימבר

האם התכוונתם ל... ניקי אימבר – פסל יהודי נפתלי הרץ אימבר – משורר עברי, מחבר התקווה שמירה אימבר – שדרנית רדיו ישראלית ז'ורז' לואי אימבר – מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה אמבר