laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דגל איי שלמה

דגל איי שלמה (באנגלית: Flag of the Solomon Islands) הוא דגלה הלאומי של איי שלמה. הוא אומץ רשמית ב-8 בנובמבר 1977. הדגל, בדומה לדגלי מדינות איים אחרות באזור מרכז האוקיינוס השקט, מסמל את צורת המדינה ואת מיקומה. הדגל מחולק באלכסון על ידי פס צהוב דק שמתחיל בחלק התחתון השמאלי של צד התורן. המשולש העליון (צד התורן) הוא בצבע כחול ובו חמישה כוכבים מחומשים בצבע לבן המאורגנים בתבנית של X, והמשולש התחתון הוא בצבע ירוק. הרקע הכחול מסמל את האוקיינוס השקט, המשולש הירוק מסמל את האיים. הפס הצהוב מסמל את השמש הזורחת. חמשת הכוכבים מסמלים את מספר קבוצות האיים. הנס האזרחי משמש כדגל אוניות הסוחר של האי, והוא נס אדום שבקנטון (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) נמצא דגל איי שלמה. נס הצי מונף על ספינות משטרה ומבוסס על נס לבן בריטי, שבקנטון הדגל נמצא דגל איי שלמה. סמל איי שלמה המנון איי שלמה מדיה וקבצים בנושא דגל איי שלמה בוויקישיתוף איי שלמה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל איי שלמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבריולה

קַבּרִיוֹלֶה (מצרפתית: Cabriolet) היא מכונית שאין לה גג קבוע, אלא גג נפתח (מבד, מברזנט או מחומר קשיח). מקור השם הוא מכרכרת קבריולה (אנ') שקיבלה את הכינוי על שם עז קופצנית (קפריולה באיטלקית) כי הכרכרה הייתה מקפצת ולא נוחה. ישנן מכוניות שאין להן גג כלל, כמו למבורגיני אוונטאדור J. מכוניות מסוג זה פגיעות יותר במצב של התהפכות, וקיימת סכנה ליציבות המבנית של הרכב במקרה של תאונה, היות שאין קורות תומכות העוברות בגג, ויש צורך בחיזוק הקורות האחרות בשלדת הרכב. פורשה 918 ספיידר מרצדס SLK למבורגיני מורצ'יילאגו LP640 פרארי קליפורניה פורשה בוקסטר ב.מ.וו Z4 מאזדה MX-5 מיאטה הונדה S2000 סיווג מכוניות ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יין אורז

יין אורז הוא קטגוריה רחבה של משקאות אלכוהולים המיוצרים מאורז ונצרכים באופן מסורתי במזרח אסיה, דרום מזרח אסיה ודרום אסיה. בדומה למשקאות אלכוהוליים לא מזוקקים אחרים, יין אורז מיוצר על ידי התססה באמצעות שמרים של עמילן האורז שהומר לסוכרים. שמרים מהווים מקור לאנזימים ההופכים את העמילנים לסוכר. נפח האלכוהול ביין אורז נע על פי רוב בטווחים של 18-25%. יינות אורז מקובלים במטבחים במזרח אסיה, דרום מזרח אסיה ודרום אסיה כמשקה האלכוהולי המרכזי ומשמשים לשתייה יום יומים בבישול ובאירועים מרכזיים. סאקה- יין אורז יפני חואנגג'יו – משפחה של יינות אורז סיניים המשמשים לשתייה ולבישול, ומותססים מדגנים שונים ביניהם אורז. מדיה וקבצים בנושא יין אורז בוויקישיתוף Huang, H. T. "Science and civilization in China. Volume 6. Biology and biological technology. Part V: fermentations and food science." (2000).
שושלת שוורץ

שושלת שוורץ הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שמואל הספרי, שיצא לאקרנים בשנת 2005. אנה, עולה חדשה מרוסיה, מגיעה לישראל במטרה לקבור את אביה. את אפרו הביאה בכד מזהב, לפי בקשתו להיקבר בארץ הקודש. היא מתגוררת עם אחיו של אביה ואשתו הצברית שלא מעוניינת בנוכחותה, ונפגשת עם מרים שוורץ שרוצה לקבל את חלקת הקבר ליד בעלה המנוח שהתאבד אחרי שערורייה כספית בה הוא הואשם בלקיחת שוחד. מרים שוורץ עוזרת לאנה במאבקה להביא את אביה לקבר ישראל, וזאת לאחר שלא ניתן בבירור להוכיח את יהדותו של האב. בביתה של מרים אנה פוגשת באבישי, הנכד של מרים, צעיר שמתפרנס מחזנות ושירה בישראל ובחו"ל, ובין השניים מתפתח קשר רומנטי. "שושלת שוורץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שושלת שוורץ", באתר AllMovie (באנגלית) "שושלת שוורץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שושלת שוורץ", באתר ספר הקולנוע הישראלי "שושלת שוורץ", באתר אידיבי "שושלת שוורץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שושלת שוורץ", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "שושלת שוורץ" באתר קרן הקולנוע הישראלי
מועאוויה (כפר)

מועאוויה (בערבית: معاوية) הוא כפר ערבי השוכן ברמות מנשה, כשישה קילומטרים מזרחית לנחל עירון. הכפר ממוקם בגובה 225 מטר מעל לפני הים והוא שייך החל משנת 1996 למועצה המקומית בסמ"ה, הכוללת את היישובים ברטעה, עין א-סהלה ומועאוויה. מספר תושבי הכפר מוערך בכ-3,000. הכפר נקרא על שם השיח' מועאויה שהשתייך לזרם הסופיות ופעל באזור מנשה. בדומה לתפיסות ערביות סביב דמויות קדושות שרווחו ביישובים ערבים אחרים, נחשב השיח' מועאויה לרוח קדושה שיכולה להשפיע על חיי התושבים הן לטובה והן לרעה גם אם לא נראתה על ידי בני האדם. התושבים המקומיים ראו בשיח' מועאויה כמתווך בינם ובין האל, ובמיוחד מכיוון שנתפס כדמות על טבעית שיכולה לממש את הרצונות החברתיים והדתיים של התושבים. לשם כך נבנה מעל קברו מקאם, מבנה דתי המשמש לעריכת טקסי פולחן שונים. טקסי הפולחן נגעו לחיים היומיומיים של התושבים מעריכת טקסי לידה ועד לעריכת טקסי אֵבֶל כחלק מטקסי הזיארה. בעקבות חדירת רעיונות התנועה האיסלאמית לכפר מועאויה, חדלו התושבים לקיים את הטקסים הפולחניים שנראו כפולחנים אסורים מבחינה דתית. עם זאת נשאר מקאם א-שיח' מועאויה כסמל עיקרי של הכפר. בתי המגורים נבנו סמוך לנחל ברקן, המשמש מקור עיקרי לאספקת מים הן לתושבים והן לאדמות החקלאיות. את הכפר בנו משפחות עשירות מאום אל-פחם כחווה חקלאית בסוף המאה ה-19. לפיכך נועד הכפר בעיקרו למגורי האיכרים אשר עיבדו את האדמות החקלאיות ליד נחל ברקאן. בעקבות מלחמת העצמאות, בחרו פליטים רבים מאזור רמות מנשה להתיישב בכפר. בשל קרבתו של הכפר לשטחי אימונים של צה"ל, שררה מתיחות רבה בין כוחות הצבא בין התושבים. מתיחות זאת הורגשה בשנת 1998, על רקע הוראת הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, להפוך את מרבית אדמות הכפר לשטח צבאי סגור. חל איסור על התושבים להיכנס לאדמותיהם. כמו כן הוצאו צווי הריסה נגד בתים שנבנו סמוך לשטח הצבאי. דבר שהתפרש על ידי התושבים כניסיון מצד המדינה להפקיע את אדמות הכפר ולהגביל את התפתחות הכפר. התנועה האיסלאמית ארגנה הפגנות באזור רמות מנשה כמחאה נגד מדיניות הממשלה וגייסה תושבים מהאזור. באירועי אוקטובר 2000 לקחו תושבים מהכפר חלק פעיל בהפגנות, ואחד התושבים נהרג במהלכן. במרכז הכפר הוקמה אנדרטה לציון האירוע, ותהלוכות מחאה מטעם התנועה האיסלאמית מתקיימות בו. בשנת 2004 אישר משרד הפנים להחזיר את האדמות שנועדו לצורכי צבא לתושבים. בתי המגורים מחולקים לשתי שכונות לפי קבוצות משפחה. השכונה המזרחית נועדה למשפחת אע'באריה ואילו השכונה המערבית נועדה למשפחת מחאמיד. מקור החלוקה הוא מאום אל-פחם, עיר המוצא של התושבים. החלוקה נועדה כדי לשמור על מעמד המשפחות כמשפחות שולטות בניהול ענייני הכפר ולמנוע ממשפחות אחרות לערער על מעמדן החברתי של שתי המשפחות. לפיכך, משפחות שעברו להתגורר בכפר בעקבות מלחמת העצמאות, אולצו להשתייך לאחת משתי המשפחות. כמו כן, המשפחה החדשה שקיבלה על עצמה שם משפחה, הייתה חייבת להתגורר באותה שכונה שנועדה למשפחה אשר העדיפה להשתייך אליה. בכך מתחייבת המשפחה המאמצת לספק את ההגנה ואת הביטחון למשפחות החדשות ככל שהן מתגוררות באותה שכונה וככל שהמשפחות החדשות מקבלות על עצמן את מרותן של המשפחות הוותיקות. מדיה וקבצים בנושא מועאוויה בוויקישיתוף אזור מועאויה מנקודת מבט פוליטית וגאוגרפית - עם תמונות נוף (בערבית) 32°31′56″N 35°05′51″E﻿ / ﻿32.5321°N 35.0976°E﻿ / 32.5321; 35.0976
פלאי החיים (אפקוט)

ביתן פלאי החיים (באנגלית: The Wonders of Life Pavilion) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. המתקן נפתח לציבור ב-19 באוקטובר 1989. תמת המתקן היא גוף האדם ומלחמתו בחידקים ובוירוסים התוקפים אותו. המתקן ממוקם בין ביתן המשימה: חלל לבין עולם האנרגיה. הרעיון להקמת ביתן המוקדש לבריאות האדם ולגופו מקורו בסקיצות הראשונות להקמת פארק אפקוט אולם הרעיון לא בא לידי ביטוי במסגרת הביתנים הראשונים שנבנו, מאחר שלא נמצא מממן שהסכים לשאת בעלויות הקמת המבנה. רק לאחר קבלת החסות של חברת מטלייף הוקם הביתן. ב-4 בינואר 2004 הוחלט בחברת וולט דיסני כי הביתן יפעל רק בעונות השיא (עונות החגים בארצות הברית ועונת האביב והקיץ). מלחמות הגוף סימולטור תנועה המדמה מסע במערכת הדם של האדם. המתקן כולל 4 סימולטרים השוקלים 26 טונות (כל אחד), ומסוגלים להכיל 45 מבקרים. הסרט המוצג בסימולטור בוים על ידי לנרד נימוי ושיחקו בו טים מתסון, אליזבת שו ודייקין מתיוס. מפקדת הגולגולת - מופע תיאטרלי באמצעות סרט קולנוע ובובות אודיו אנימטרוניקה המסביר את תפקודו ותפקידו של המוח האנושי. היווצרותי - סרט על התעברות ולידה בכיכובו של מרטין שורט. גופי על הבריאות - מקבץ סרטי הנפשה בכיכובו של גופי בהם מדובר על אכילת אוכל בריא. מדיה וקבצים בנושא פלאי החיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלאי החיים
דייגו ריבאס דה קוניה

דייגו ריבאס דה קוניה (בפורטוגזית: Diego Ribas da Cunha; נולד ב-28 בפברואר 1985) הידוע בשם דייגו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. דייגו נולד בסאו פאולו. בגיל 12 חתם עבור הקבוצה המקומית סנטוס. דייגו התפתח במחלקת הנוער של הקבוצה, עד שבגיל 16 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בטורניר ריו-סאו פאולו בשנת 2002. באותה שנה היה שותף לזכייה באליפות ברזיל. דייגו זומן לסגל נבחרת ברזיל לטורניר הקופה אמריקה 2004 ושיחק תפקיד חשוב בזכייה בגביע, כאשר לא נכשל בדו-קרב הפנדלים מול ארגנטינה בגמר. הוא עבר למועדון הפורטוגזי פורטו ביולי 2004. דייגו לא הצליח לשמור על מקום קבוע בהרכב וכתוצאה מכך לא נכלל בסגל ברזיל למונדיאל 2006. במאי 2006 חתם עבור הקבוצה הגרמנית ורדר ברמן. הוא זכה איתה בגביע הליגה הגרמנית בעונת 2006/2007. בקיץ 2007 זכה דייגו עם ברזיל בטורניר הקופה אמריקה השני שלו לאחר ניצחון 0-3 על ארגנטינה בגמר. בקיץ שלאחריו זומן דייגו לסגל הנבחרת האולימפית שהשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג. ב-26 במאי 2009 חתם דייגו במועדון הכדורגל האיטלקי, יובנטוס, ל-4 שנים תמורת 25 מיליון אירו, בהם ירוויח בממוצע כ-4 מיליון אירו לעונה.ב-27 באוגוסט 2010 עבר דייגו מיובנטוס אל המועדון הגרמני וולפסבורג בעבור 15.5 מיליון אירו. דייגו ערך את הופעת הבכורה בהפסד 4-3 למיינץ, בו כבש גם את שערו הראשון בקבוצתו החדשה. בספטמבר 2011 עבר בהשאלה לאתלטיקו מדריד איתה זכה בתואר הליגה האירופית ואף כבש את השער האחרון במשחק הגמר, שנגמר בתוצאה 3-0 מול אתלטיק בילבאו. ביום האחרון של חלון העברות החורף של שנת 2014, עבר דייגו בשנית לאתלטיקו מדריד. לאחר חצי עונה מוצלחת בקבוצה חתם ב-7 ביוני 2014 בפנרבחצ'ה. ב-19 ביולי 2016 חזר לברזיל וחתם לשלוש שנים בפלמנגו. סנטוס אליפות ברזיל: 2002, 2004 פורטו הסופר קאפ הפורטוגלי: 2004 הגביע הביניבשתי: 2004 אליפות פורטוגל: 2006 ורדר ברמן גביע הליגה הגרמנית: 2006 הגביע הגרמני: 2009 אתלטיקו מדריד הליגה האירופית: 2011/2012 אליפות ספרד: 2013/2014 פנרבחצ'ה הסופר קאפ הטורקי: 2014 פלמנגו אליפות ריו דה ז'ניירו: 2017, 2019, 2020 אליפות ברזיל: 2019, 2020 גביע ליברטדורס: 2019 הסופר קאפ הברזילאי: 2020 גביע רקופה סודאמריקנה: 2020 בינלאומיים אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 17 עם ברזיל (2001) קופה אמריקה עם ברזיל (2004, 2007) מדליית ארד אולימפית: 2008 אתר האינטרנט הרשמי של דייגו ריבאס דה קוניה (בפורטוגזית) דייגו ריבאס דה קוניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דייגו ריבאס דה קוניה, ברשת החברתית אינסטגרם דייגו ריבאס דה קוניה, באתר Transfermarkt דייגו ריבאס דה קוניה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) דייגו ריבאס דה קוניה, באתר Soccerway דייגו ריבאס דה קוניה, באתר BDFutbol דייגו ריבאס דה קוניה, באתר WorldFootball.net דייגו ריבאס דה קוניה, באתר National Football Teams דייגו ריבאס דה קוניה, באתר FootballDatabase.eu FC Porto profile מידע על דייגו מהאתר של פורטו
גשר - מרכז ציוני דתי

גשר - מרכז ציוני דתי, היא סיעה שהתקיימה בשלהי כהונתה של הכנסת העשירית. חברי הסיעה היו זבולון המר ויהודה בן-מאיר, שפרשו מסיעת המפד"ל. הסיעה התקיימה במשך שבועיים, בסופם חזרה לסיעת המפד"ל. המפלגה הוקמה ב-29 במאי 1984, במהלך הבחירות לכנסת העשירית, כש-2 חברי הכנסת יהודה בן-מאיר וזבולון המר פרשו מהמפד"ל. שניהם היו בעלי חשיבות במפלגתם, עם המר כשר החינוך והתרבות ובן מאיר היה סגן שר החוץ. הם קראו לעצמם "גשר" משמה של סיעת הנוער מתוך המפד"ל. המפלגה לא החזיקה מעמד זמן רב, שכן השניים חזרו למפד"ל ב-12 ביוני. מאוחר יותר עזב בן מאיר שוב את המפד"ל כדי להיות אחד מחברי המייסדים של מפלגת השמאל הדתית מימד, בעוד המר המשיך להיות מנהיג המפד"ל. אתר האינטרנט הרשמי של גשר - מרכז ציוני דתי סיעת גשר - מרכז ציוני דתי בכנסת העשירית, באתר הכנסת פילוג ומיזוג בסיעות הכנסת, אתר הכנסת ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג

התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג (לשעבר הפילהרמונית של לנינגרד; ברוסית: Заслуженный коллектив России Академический симфонический оркестр Санкт-Петербургской филармонии) הוקמה בשנת 1882 והיא התזמורת הסימפונית הוותיקה ביותר ברוסיה. בראשיתה נודעה התזמורת בשם "מקהלת המוזיקה הקיסרית" והופיעה באופן פרטי בחצרו של הצאר אלכסנדר השני. בראשית המאה ה-20 החלה להופיע בקונצרטים פומביים. המנהל האמנותי הראשון שלה היה הרמן פליגֶה. פליגה הניח יסודות מצוינים ותוך זמן קצר מגיעים לסנקט פטרבורג מוזיקאי צמרת ממדינות המערב, לרבות ריכרד שטראוס, שניצח על התזמורת בשנת 1912. אחרי המהפכה הרוסית עברה התזמורת לידי נגניה, ששינו את שמה ל"התזמורת הפילהרמונית הממלכתית של פטרוגרד". בשנות ה-20 החלה התזמורת ליהנות מתמיכת המדינה ולעשות לה שם בינלאומי כתזמורת מעולה. מנצחים אורחים ידועי שם ניצחו עליה בשנים אלה, ביניהם ברונו ולטר, ארנסט אנסרמה והנס קנאפרטסבוש. בתקופה זו גם החלה להיקרא "התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד". את עיקר פרסומה רכשה התזמורת בהנהגתו ארוכת השנים של מנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי, יבגני מראווינסקי. לייחודה היו אחראים, מעל לכל, האינטנסיביות והדיוק[דרוש מקור] של חטיבת הכינורות, אם כי האיכות פחתה אחרי שהותרה הגירת נגנים יהודים למערב. התזמורת לא הרבתה במסעות קונצרטים למערב. התוצאות שהשיג מראווינסקי השתמרו במספר רב של הקלטות אולפן והקלטות חיות. בניצוחו של מראווינסקי ניגנה התזמורת שמונה מן הסימפוניות של שוסטקוביץ' בביצועי בכורה. בשנת 1991 קיבלה התזמורת את שמה הנוכחי: התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, אחרי שעיר מושבה חזרה לשמה המקורי, סנקט פטרבורג. כיום היא תזמורת סימפונית בעלת שם בינלאומי. אחד ממנצחיה הבולטים היה יורי טמירקאנוב, שניצח עליה משנת 1988 עד 2022. ניקולאי אלכסייב (2022– ) יורי טמירקאנוב (1988–2022) יבגני מראווינסקי (1938–1988) פריץ שטידרי (1934–1937) אלכסנדר גאוק (1930–1934) ניקולאי מאלקו (1926–1930) ואלרי ברדאייב (1924 -1926) אמיל קופר (1920–1923) סרגיי קוסביצקי (1917–1920) הוגו פארליך (1907–1917) הרמן פליגה (1882–1907) מדיה וקבצים בנושא התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר ספוטיפיי התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר Songkick (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הביקור ההיסטורי של תזמורת סנט פטרבורג
סמל תאילנד

סמל תאילנד הוא סמלה הלאומי של ממלכת תאילנד מאז אימוצו הרשמי כסמל המדינה בשנת 1911. בסמל מופיע גארודה, יצור מיתולוגי המסמל את הבודהיזם ואת ההינדואיזם וששימש כסמל מלכותי במדינה במשך מאות שנים. החוק התאילנדי מעגן את מעמדו של הסמל, קובע הוראות לגבי השימוש בו ומאפשר להשית עונש של עד שנת מאסר וקנס של 6,000 באט על מי שיורשע בביזויו. למרות זאת, לא קיים בחוק התאילנדי תיאור מפורט של הסמל, ולפיכך קיימות מספר גרסאות שונות שלו המשמשות בהקשרים שונים: סמל אינדונזיה - שגם בו מופיע גארודה אולן בטור, בירת מונגוליה, שסמלה כולל אף הוא גארודה. מדיה וקבצים בנושא סמל תאילנד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל סיישל

סמל סיישל שייך למדינת סיישל. בסמל רואים צב יבשה ענק עומד על אדמה ירוקה ועל האדמה צומח עץ, יש שמים כחולים ורואים אי ירוק וסירה שטה במים. בשמים יש פתון לבן-זנב ולידה שני דגי חרב כחולים. בתחתית הסמל מופיע הכיתוב "Finis Coronat Opus" (הסוף מכתיר את היצירה), שהוא המוטו הלאומי של סיישל. דגל סיישל המנון סיישל מדיה וקבצים בנושא סמל סיישל בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ שטידרי

פריץ שטידרי (בגרמנית: Fritz Stiedry; ‏11 באוקטובר 1883, וינה - 8 באוגוסט 1968, ציריך) היה מנצח אוסטרי. שטידרי היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת וינה כאשר גוסטב מאהלר נתן דעתו על כשרונותיו המוזיקליים ומינה אותו לעוזרו באופרת החצר של וינה ב-1907. בהמשך למשרה זו באו משרות עוזר נוספות, שהובילו לכהונות ניצוח בבתי האופרה של קאסל ושל ברלין. בשנת 1933 עזב שטידרי את גרמניה בתגובה לעליית היטלר לשלטון. משנת 1934 עד 1937 היה שטידרי מנצח ראשי בפילהרמונית של לנינגרד. שטידרי היה מעורב בחזרות לקראת ביצוע הבכורה של הסימפוניה הרביעית מאת שוסטקוביץ', אך הבכורה נדחתה מסיבות, השנויות עדיין במחלוקת. יש הטוענים, ששוסטקוביץ סבר, כי שטידרי איננו כשיר להתמודד עם מורכבויות הסימפוניה; לעומתם טוענים אחרים, כי בכירים במפלגה הקומוניסטית הפעילו על המלחין לחץ לבטל את ביצוע יצירתו. בשנת 1937 עזב שטידרי את לנינגרד והיגר לארצות הברית. הוא עבד עם "תזמורת ידידי המוזיקה החדשים" בניו יורק, שם ניצח על יצירות נשכחות של באך, היידן ומוצרט והעלה בביצוע בכורה את הסימפוניה הקאמרית השנייה של שנברג. משנת 1945 ואילך חזר שטידרי לאופרה וניצח על האופרה הלירית של שיקגו ועל המטרופוליטן אופרה בניו יורק. Holmes, John L. Conductors on record, Victor Gollancz, 1982. Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft 18. bis 20. Jahrhundert. Vol. 3, S-Z. Ed. Austrian National Library|Österreichische Nationalbibliothek Wien. K. G. Saur, 2002, ISBN 3-598-11545-8, p. 1328. Sadie, Stanley. The new Grove dictionary of music and musicians, Macmillan, 1980. Lyman, Darryl. Great Jews in Music, J. D. Publishers, 1986. Sadie, Stanley; Hitchcock, H. Wiley (Ed.). The New Grove Dictionary of American Music. Grove's Dictionaries of Music, 1986. Myers, Kurtz. Index to record reviews 1984–1987, G.K. Hall, 1989. Pâris, Alain. Dictionnaire des interpretes et de l'interpretation musicale au XX siecle, Robert Laffont, 1989. מדיה וקבצים בנושא פריץ שטידרי בוויקישיתוף פריץ שטידרי, באתר AllMusic (באנגלית) פריץ שטידרי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פריץ שטידרי, באתר Discogs (באנגלית) פריץ שטידרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה, באתר Answers.com
אלכסנדר גאוק

אלכסנדר גאוק (באנגלית: Алекса́ндр Васи́льевич Га́ук; ‏15 באוגוסט 1893 - 30 במרץ 1963) היה מנצח ומלחין רוסי-סובייטי' ממוצא גרמני. משנת 1930 עד 1934 שימש גאוק כמנצח הראשי של הפילהרמונית של לנינגרד. ב-6 בנובמבר 1931 ניצח על תזמורת זו ועל מקהלת הקאפלה של האקדמיה בביצוע הבכורה העולמי של הסימפוניה השלישית במי במול מז'ור, אופוס 20, "האחד במאי", מאת שוסטקוביץ'. גאוק שיחזר את הסימפוניה הראשונה של רחמנינוב, שנזנחה ללא שימוש, מתפקידי התזמורת שמצא בארכיב הקונסרבטוריון של מוסקבה לאחר מות המלחין בשנת 1943. עם תלמידיו נמנו המנצחים יבגני מראווינסקי, קונסטנטין סימונוב, יבגני סבטלנוב, ניקולאי רבינוביץ', אדואר גריקורוב, אלכסנדר מליק-פאשאייב. אלכסנדר גאוק, באתר AllMusic (באנגלית) אלכסנדר גאוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלכסנדר גאוק, באתר Discogs (באנגלית) אלכסנדר גאוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) באתר odessa memory
פינבול

המונח "פליפר" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פליפר (פירושונים). פינבול (באנגלית: Pinball) המכונה גם פליפר (Flipper) על שם המנופים החשמליים המותקנים בו, הוא משחק שולחני אלקטרוני-מכני שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל. המשחק בנוי מלוח עץ צבוע שאליו מחוברים אביזרי משחק שביניהם נע הכדור. לוח העץ משופע בשיעור של 6.5 מעלות בדרך כלל ובחלקו התחתון מנופים חשמליים שתפקידם הרחקת הכדור מהקצה התחתון של הלוח. המשחק מתחיל בהטלת הכדור במעלה הלוח באמצעות מוט המונף על ידי קפיץ מחזיר. בכל נגיעה של הכדור באביזרי המשחק מוקנות לשחקן נקודות. סיומו של המשחק מתרחש כאשר הכדור נופל לתחתית הלוח. על אף שמשתתף במשחק שחקן יחיד הוא נחשב למשחק חברתי המצוי באזורי בילוי והשימוש בו נעשה בתשלום על ידי הכנסת מטבע. יכולים לשחק בו מספר שחקנים המתחרים ביניהם על צבירת הנקודות. משחק הפינבול מבוסס על משחק מזל חברתי ישן שהיה נפוץ באירופה (כנראה מהמאה ה-18 או ה-19) שבו כדור ברזל הופל במורד לוח שעליו מסמרים רבים ותחתיתו תאים שאליהם נפל הכדור. ליד כל תא היה רשום מספר שהוא הניקוד שאותו מקבל השחקן שהטיל את הכדור. המשחק הובא לארצות הברית על ידי המהגרים מאירופה. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20 במסגרת המלחמה במאפיה בהימורים ובפשיעה בניו יורק הוצא המשחק (שנחשב למשחק מזל) מחוץ לחוק. בתקופה זו פשטה משטרת ניו יורק על מועדוני הבילוי והשמידה אותו. בשנת 1947 במטרה להתגבר על החוק האוסר את השימוש במשחק, הותקנו בתוך לוח המשחק מנופים (פליפרים) אשר מאפשרים שליטה מסוימת בתנועת הכדור ובכך הוציאו אותו מקטגוריית משחקי המזל והפכו אותו למשחק בקטגוריית המיומנות. המשחק החדש הפך נפוץ מאוד בתצורתו החדשה והשתכלל. בשנות ה-70 היה המשחק לנפוץ מאוד בארצות הברית והפך לסמל תרבות אמריקאי אשר ייצג את תרבות הפנאי האמריקאית. בשנות השמונים פחתה מאוד הפופולריות של המשחק כאשר נפוצו משחקי וידאו המודרניים. למשך תקופה קצרה בתחילת שנות התשעים, הפופולריות של המשחק חזרה, אך דעכה בסוף שנות התשעים. בשנות ה־2000 נותרה חברה אחת בלבד שייצרה מכונות פינבול בעולם: Stern Pinball. בעשור השני של המאה ה־21 יצאה המכונה הראשונה עם מסך LCD בצבע מלא במקום תצוגת ה-DMD הכתומה עליהן הושתתו רוב המכונות משנות ה־90 עד לשנת 2012. ובנוסף, נוספו עוד חידושים טכנולוגיים ששכללו את המשחק. כיום פינבול חוזר להיות פופולרי בעולם, אמנם בקנה מידה קטן יותר מפעם, ומתקיימות למשחק תחרויות וטורנירים ברחבי העולם. ההיסטוריה של הפינבול בארצות-הברית - 11 Things You Didn't Know About Pinball History באתר פופולר מכניקס פינבול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עיניים על הכדור: נחשו איזו מכונת משחק עושה קאמבק מהסרטים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בדצמבר 2017
הכתב הכרמלי

הכתב הכרמלי הוא שיטת ליטון של עברית, שפותחה על ידי מיכאל אבינור החל משנות ה-50. האלפבית מורכב מ-38 אותיות שחלקן נראות כאותיות לטיניות רגילות, ולאחרות יש צורה מיוחדת. ערך מורחב – ליטון של עברית הכתיב חסר הניקוד בעברית בעייתי, שכן על ידי קריאת מילה לא ניתן לדעת בוודאות את דרך הגייתה או משמעותה. הכתב הכרמלי פותח מתוך ראייה בשיטת הניקוד, שנוצרה מעט לפני המאה ה-10, את אחת הבעיות המרכזיות של העברית. לפי גישה זו, מאחר שהשפה העברית השתנתה מאז והפכה לשפה מדוברת, שיטת הניקוד אינה מתאימה עוד. הכתב הכרמלי פותח כדי להציע אלפבית מלא, המאפשר התאמה טובה יותר בין ההגאים בעברית לאותיות. הדבר נעשה בעזרת הגדלת מספר האותיות באופן ניכר, וייחוד אותיות לסימון תנועות. מטרת הכתב המוצע היא לשפר את הבנת הנקרא ולהקל על תעתיק של מונחים לועזיים בכלל ומונחים מדעיים בפרט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. באלפבית זה אין שימוש באותיות עבריות. מספר האותיות נקבע כך שכל עיצור בעברית מודרנית ורוב התנועות בה יקבלו ביטוי כאות נפרדת. נוצרו סימנים חדשים עבור האותיות א, ח, ט, ע, ו-ש. העיצורים ז', ג', צ' קיבלו אות משלהם (האות של העיצור ג' היא אות חדשה גם כן) ועיצורי ב, כ, פ פוצלו לשתי אותיות. השימוש בכתב כרוך בלמידת כל חוקי העברית, והקפדה עליהם, מה שעלול להקשות את השימוש בו. אמות קריאה שורשיות נכתבות כעיצורים: דין - dyn, ראשוני - riэɯoni. אין סימון בכתב של ההטעמה, ונוצרות מכך דו-משמעויות חדשות. למשל: רצת, רצתה - racta. אין הבחנה בין איכות תנועות (או משך): אֵל, אֶל - эel. תנועות חטופות מסומנות עם סימן דיאקריטי, למשל חטף פתח - á. שווא נע מסומן כמו חטף סגול. שווא נע לעיתים אינו מסומן בראש מילה. פתח גנוב מסומן כמו חטף פתח. גם תנועות חטופות שלא קיימות בעברית: "חטף קובוץ" ו-"חטף חיריק", קיבלו ייצוג ú í במילים כמו "בסביבת" (bí svivat) (אמנם חטף חיריק מופיע פעמים בודדות בכתר ארם צובא, אך השימוש בו במסגרת הכתב הכרמלי שונה ורב). אותיות השימוש מ"ש וכל"ב מנוקדות בתנועה חטופה, לרוב חטף סגול. נוסף על הליטון, מערכת זו כוללת גם מספר שינויים מורפולוגים בשפה העברית. ביניהם: סימון דגש חזק באמצעות הכפלת האות. לדוגמה: סיכה - sikka. אותיות נפרדות לאלופונים של אותיות בכ"פ. לדוגמה: סיכה - sixa. ביטול ההבחנה בין שֹי"ן שמאלית ובין סמ"ך - אובדן פונמה. נוגס, נוגשֹ - noges. הפרדת תחליות מש"ה וכל"ב ברווח מהמילה. גם מצורת המקור הנטוי. להתערב - lé hitɣarrev אי-סימון דגש חזק אחרי תחיליות מש"ה. כתיבת ה"א הידיעה בכל המקרים, גם כאשר אינה נהגית. לדוגמה: בספינות - Bha sfinot. סימון דגש חזק בסוף מילה, שאינו נהגה. לדוגמה: כף - Kaff, מסך - masaxx. סימון דגש חזק באותיות אהחע"ר. ראשי תיבות נשארים ללא שינוי: על ידי - ɣ"y חוקי התעתיק משפות זרות אל הכתב הכרמלי שונה: הדיגרף th מתועתק עם האות ט. תנועת y נשארת ללא שינוי במעבר לכתב הכרמלי, על-אף ששם מדובר בעיצור. טיפוסיים - typusiyim. מיכאל אבינור, הכתב הכרמלי, "מדע", כרך כ"ה, חוברת מספר 5–6, 1981. באתר "סנונית" מיכאל אבינור, The Karmelitic script - A writing system for Hebrew,‏ Hebrew Studies. דף באומניגלוט על הכתב הכרמלי דף הבית של הכתב הכרמלי הכולל פונטים וידאו בו מיכאל אבינור מסביר על הכתב הכרמלי, סרטון באתר יוטיוב אמנון כץ - A New Transliteration of Hebrew into Standard Characters ,‏Applied Linguistics. מאמר הכולל השוואה של הכתב הכרמלי עם שיטות אחרות. טיעון זה וכל האחרים, מתוך רשימת מאמרים זו
משפט חיזור

משפט התחלה (באנגלית: פּיק-אפ ליין) הוא משפט המשמש לפנייה ראשונה לשם חיזור, למטרות רומנטיות או מיניות. לרוב משתמשים במשפט זה כדי ליזום שיחה. משפט זה קצר בדרך כלל, ואמור להעיד על משיכה כלפי האדם שאליו הוא מיועד. לעיתים משתדל אומר המשפט להפגין שנינות באמצעותו. ישנן אסטרטגיות רבות אבל המשותף לכולן היא המטרה - לשבור את מחסום הזרות בין שני אנשים שעל פי רוב אינם מכירים זה את זה, ואחד מהם לפחות מעוניין ליצור קשר עם האחר. לרוב האקט הראשוני של כניסה למרחב הפרטי של אדם אחר שאינו מוכר ליוזם מלווה במבוכה והרגשת חוסר שייכות וניכור. תחושות אלו מודגמות פעמים רבות בסצנות אופייניות בסרטים רומנטיים. שלב הביישנות שלפני אמירת משפט ההתחלה מלווה לעיתים בקשר טרום-מילולי בין הצדדים, המתבטא במבטים, חיוכים והתנהגות המיועדת ליצירת רושם ראשוני. אוסף משפטי התחלה, באתר ynet צעד ראשון: איזה משפט פתיחה לומר לגבר?, באתר BeOK ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.