laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Birthday (שיר של קייטי פרי)

Birthday (בעברית: יום הולדת) הוא שיר של הזמרת קייטי פרי מאלבום האולפן הרביעי שלה, Prism. השיר נכתב על ידי פרי, בוני מקי, סירקט, ד"ר לוק, ומקס מרטין והופק על ידי השלושה האחרונים. לפני הוצאת האלבום, תיארה פרי את השיר כ"שיר שמריה קארי הייתה מכניסה לאלבום הבכורה שלה". לאחר הוצאת האלבום, זכה השיר לביקורות חיוביות רבות. ב-3 באפריל 2014, אישרה פרי בחשבון הטוויטר שלה כי זהו הסינגל הרביעי מהאלבום, ובנוסף פרסמה את עטיפת הסינגל. השיר יצא לאור כסינגל ב-21 באפריל 2014. הקליפ לשיר יצא לאור ב-24 באפריל, ובו מצולמת פרי בחמש מסיבות יום הולדת, בכל אחת מופיעה פרי כדמות אליה התחפשה. מידע על היצירה "Birthday" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Birthday" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Birthday" באתר יוטיוב קייטי פרי, סירקט, דוקטור לוק, מקס מרטין, בוני מקי מידע על Birthday, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון ARIA Accreditations Documents, Dropbox (באנגלית)
מלונות קיסר פרמייר ישראל

מלונות קיסר פרמייר ישראל היא רשת בתי מלון המפעילה שלושה בתי מלון: מלון קיסר אילת - זהו המלון הגדול ביותר של הרשת מבחינת מספר החדרים (239 חדרים, מתוכם 2 סוויטות). מלון קיסר ירושלים - המלון הקטן של החברה מבחינת מספר החדרים (150 חדרים). מלון קיסר טבריה - מלון עם 220 חדרים (9 מתוכם הם חדרי סוויטה). מלון קיסר בים המלח שהשתייך בעבר לרשת, נמכר ב-2007 לרשת ישרוטל ושמו שונה ל"ישרוטל נבו". פתאל ניהול מלונות בקשו גם הם לרכוש את המלון, אך הדבר לא עלה בידם. בשנת 2001 דיווח מלון קיסר ירושלים על קיצוץ 80% ממצבת כוח האדם, עקב הידרדרות המלונאות בארץ, בגלל המצב הביטחוני באותה עת. מדיה וקבצים בנושא מלונות קיסר פרמייר ישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רשת מלונות קיסר פרמייר מלונות קיסר פרמייר ישראל, ברשת החברתית פייסבוק רשת מלונות קיסר פרמייר ישראל, ברשת החברתית פייסבוק נעמה סיקולר, ישרוטל השלימה רכישת מלון קיסר ים המלח, באתר ynet, 10 באפריל 2007 עירית רוזנבלום, מלון קיסר בירושלים יצמצם את מצבת העובדים ב-80%, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קינקי בוטס (סרט)

קינקי בוטס ("מגפיים מוזרים", באנגלית: Kinky Boots) הוא סרט קומדיה בריטי-אמריקאי שנכתב על ידי ג'ף דין וטים פירת' ומבוסס על סיפור אמיתי. הסרט מביא את סיפורו של צ'ארלי (ג'ואל אדגרטון) יצרן נעליים כושל מנורת'האמפטון שמחליט לנסות קו ייצור חדש של נעלי פטיש בניסיון אחרון להציל את העסק המשפחתי לפני פשיטת רגל. אביו של צ'ארלי נפטר ומוריש לו את העסק המשפחתי לייצור נעליים. צ'ארלי אינו מצליח לנהל את העסק כראוי וזוכה גם לבוז ולזלזול מצד עובדי המפעל. מפגש מקרי עם דראג קווין העונה לשם לולה (צ'ואיטל אג'יופור) מוביל אותו לרעיון חדש: ייצור נעלי נשים חזקות שיתאימו לגברים. הוא מבקש עזרה מלולה, זו נמנעת תחילה אך לבסוף מתרצה והופכת לשותפה לעסקים של צ'ארלי. ההשראה לסרט נשאבה מתוך פרק ששודר בסדרה הדוקומנטרית "צרות בפסגה" של ערוץ ה־BBC. הפרק שודר ב-24 בפברואר והביא את סיפורו של יצרן נעליים בשם סטיב פטרמן מנורת'האמפטון שיצר קו נעלי פטיש לגברים על מנת להציל את מפעל הנעליים שלו שעמד בפני סגירה, ולבסוף ייצר מותג נעליים מצליח העונה לשם "דיוויין". השחקן צ'ואיטל אג'יופור היה מועמד לפרס גלובוס זהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. ערך מורחב – קינקי בוטס (מחזמר) בשנת 2013 יצאה לבמות ברודוויי גרסת המחזמר של הסרט בהפקתו של הארווי פיירסטיין. עם מילים ולחנים שנכתבו על ידי סינדי לאופר. המחזמר זכה בשישה פרסי טוני כולל פרס "המחזמר הטוב ביותר" לשנת 2013. אתר האינטרנט הרשמי של קינקי בוטס "קינקי בוטס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קינקי בוטס", באתר נטפליקס "קינקי בוטס", באתר AllMovie (באנגלית) "קינקי בוטס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קינקי בוטס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קינקי בוטס", באתר Metacritic (באנגלית) "קינקי בוטס", באתר אידיבי "קינקי בוטס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דני שדה, שואוטיים: 10 מחזות הזמר הכי שווים בלונדון, באתר ynet, 27 בספטמבר 2015
סוזאפון

סוזאפון הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה ממתכת המשמש בעיקר בתזמורות צועדות. הכלי הוא גרסה לטובה, ונקרא על שם האדם שהגה אותו - מלחין המארשים ג'ון פיליפ סוזה. הטובה והסוזאפון זהים באורך הצינור שלהם ודומים מבחינת המנעד וגון צליל, אך קיימים ביניהם מספר הבדלים: צנרת הסוזאפון סובבת את הנגן ונחה על כתפו השמאלית. לרוב הסוזאפונים שלושה שסתומים, בעוד שבטובה מקצועית לפחות ארבעה. פעמון הסוזאפון בדרך כלל גדול משמעותית מפעמון של טובה. מלבד הבדלים מבניים אלה, מיוצרים גם סוזאפונים מפיברגלס, כדי להקטין את משקלם ולהקל על נשיאתם, ומקובל לטעון כי לכלים אלה צליל פחות טוב. הסוזאפון משמש כיום בעיקר בתזמורות צועדות מכיוון שנוח לשאת אותו, יחסית לטובה. עם זאת, ובניגוד לטענה הרווחת, סוזה לא תכנן את הסוזאפון כדי להקל על נשיאת הטובה. עיצוב הסוזאפון התבסס על ההליקון, כלי נשיפה בן תחילת המאה ה-19, שסבב גם הוא את גוף הנגן. סוזה לא היה מרוצה מצלילו הכיווני של ההליקון, שנבע מפעמונו הצר, וביקש מבונה הכלים ג'יימס פפר (James Pepper) לעצב כלי עם פעמון גדול שיפנה למעלה וישלח צליל רך מעל תזמורת המנגנת באולם. בראיון אמר סוזה ...(ההליקון) היה מספיק טוב לעבודה במצעדי רחוב, אבל הצליל שלו נשלח לפנים בעצמה ותוקפנות שלא התאימו לצרכיי בקונצרטים, אז פניתי למר פפר בנוגע לבניית כלי בס שהפעמון שלו יפנה למעלה ויוכל להתכוונן למטרות קונצרטים. הוא בנה כלי כזה וקרא לו, כאות תודה על הצעתי, סוזאפון. — Christian Science Monitor,‏ 30 במאי 1922 היום נבנים סוזאפונים כשפעמונם פונה קדימה, ולא למעלה. לרוב הפעמון ניתן לפירוק כדי להקל על הובלת הכלי. פעמון מתפרק מאפשר גם לקבוע את כיוונו, קדימה או הצידה, על פי הצורך או הנוחות.
מוצרט (פירושונים)

האם התכוונתם ל... וולפגנג אמדאוס מוצרט – מלחין אוסטרי. מריה אנה מוצרט – בתו של ליאופולד ואחותו של וולפגנג אמדאוס. לאופולד מוצרט – מלחין, מורה למוזיקה וכנר אוסטרי, אביו של וולפגנג אמדאוס. קונסטנצה מוצרט – אשתו של וולפגנג אמדאוס ודודניתו של קרל מאריה פון ובר. אנה מריה מוצרט – אשתו של ליאופולד ואמו של וולפגנג אמדאוס. פרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט – מלחין אוסטרי, בנו של וולפגנג אמדאוס. אחר: אפקט מוצרט – תופעה שקיומה שנוי במחלוקת, שנוצרת בעת השמעת מוזיקה של מוצרט. מוצרט-קוגל – ממתק שוקולד-מרציפן הקרוי על שמו של ו"א מוצרט מוצרט (סרט) – סרט דרמה אוסטרי משנת 1955
דורית נאור

דורית אשכנזי-נאור (נולדה ב-7 בפברואר 1970) היא אתלטית ישראלית, היא זכתה 19 פעמים בתואר אלופת ישראל (משנת 1992) ושיאנית ישראל בהטלת כידון. 3 פעמים אלופת המכביה (2001, 2009 ו-2013) ושיאנית המכביה הנוכחית (2017) בהטלת כידון. נאור נולדה בשם דורית אשכנזי. היא למדה בגבעתיים. היא החלה להתאמן בהטלת כידון בגיל 15 בשנת 1985 בהפועל פתח תקווה, בהדרכת ז'ק כהן. בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי 1989 זכתה נאור במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 37.20 מטר, אחרי קלרה סימון (40.02 מטר) ומיטל בראל (38.40 מטר). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1991, זכתה נאור במדליית זהב בקרב 7 בתוצאה של 4006 נקודות ושנה לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1992, היא זכתה במדליית זהב בהטלת כידון, בתוצאה של 44.14 מטר (כידון ישן), לראשונה בקריירה שלה, מתוך 19 תארים. בתחרות שנערכה בשנת 2000 קבעה נאור בהטלת כידון שיא ישראלי חדש של 43.67 מטר, שיא זה החזיק מעמד כ-6 שנים ונשבר על ידי חן אדרי (43.75 מטר). 3 שנים לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-14 בפברואר 2009, היא החזירה לעצמה את השיא והעמידה אותו על תוצאה של 43.85 מטר. חודש וחצי לאחר מכן, היא החלה במסע לשיפור השיא הישראלי שלה בהטלת כידון וקבעה עוד 4 שיאים ישראלים חדשים. בתחרות שנערכה ב-28 במרץ 2009 היא קבעה שיא ישראלי חדש של 44.13 מטר. שלושה שבועות לאחר מכן, ב-18 באפריל היא קבעה שיא ישראלי חדש של 44.72 מטר, ב-12 במאי 2010 היא קבעה שיא ישראלי חדש של 44.90 מטר ושבועיים לאחר מכן, במסגרת תחרות הזמנה שנערכה באצטדיון הדר יוסף ב-3 ביוני, היא שיפרה את שיאה הישראלי והעמידה אותו לבסוף על תוצאה של 45.50 מטר (השיא הנוכחי 2014). פרשה לאחר זכייה באליפות ישראל ב-2014. נאור נשואה לשחר, מתכנן אתרי בנייה ואם לשתי בנות דביר ויובל ומתגוררת עם משפחתה בראש העין. היא בעלת דוקטורט בחינוך גופני, מרצה להוראה בסמינר הקיבוצים ומתאמנת בהדרכת אמנון גור. הדיפת כדור ברזל: 11.52 מטר (1997) הטלת כידון (חדש): 45.50 מטר (2010) שיא ישראל בעבר הטלת כידון (ישן): 49.56 מטר (1997) שיא ישראל אורי טלשיר, אליפות ישראל באתלטיקה: השיא של דורית נאור, באתר הארץ, 28 ביוני 2001 אבינעם פורת, ‏ד"ר לכידון, באתר "ידיעות אחרונות", 26 בפברואר 2014 (הקישור אינו פעיל) אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) דורית אשנכזי נאור באתר ההתאחדות הבינלאומית לאתלטיקה (IAAF) (באנגלית) 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הטלת כידון(הקישור אינו פעיל) באתר איגוד האתלטיקה בישראל שיאי המכביה אורי טלשיר‏, השיא של דורית נאור, באתר וואלה, 28 ביוני 2009 בגיל 39: דורית נאור שוב שברה את השיא בכידון, באתר ynet, 28 במרץ 2009 בגיל 40: עוד שיא ישראלי בכידון לדורית נאור, באתר ynet, 12 במאי 2010 שיא ישראלי חדש בהטלת כידון לדורית נאור, באתר nrg‏, 3 ביוני 2010
דמיאן לוקאשיק

דמיאן לוקאשיק (בפולנית: Damian Łukasik; נולד ב-26 בפברואר 1964) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל. לוקאשיק החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של פולוניה לשנו, וכשהיה בן 19 חתם בקבוצת הפאר לך פוזנן, במדיה שיחק יותר מעשור ברציפות ועמה זכה בחמש אליפויות ובארבעה גביעים. באמצע עונת 1993/1994 הגיע לוקאשיק לישראל, כשהוחתם בהפועל תל אביב על ידי המאמן משה סיני. בהפועל תל אביב שיחק לוקאשיק לצד שני שחקנים פולנים נוספים ששיחקו עמו לפני כן בלך פוזנן - השוער ירוסלב באקו והקשר קז'ימיש מוסקאל. ב-5 במרץ 1994 כבש לוקאשיק את שער הבכורה שלו בהפועל תל אביב, בניצחון 2–1 על מכבי עירוני אשדוד. לקראת סוף העונה הבקיע שער נוסף, בתיקו 1–1 מול בית"ר ירושלים, ובעונה שלאחר מכן כבש שער אחד בגביע המדינה. בעונת 1995/1996 היה שותף למשחקיה הראשונים של הפועל תל אביב אי פעם בגביע אופ"א. בשנת 1996 חזר לוקאשיק לפולין וחתם בקבוצת דיסקובוליה, אך לאחר תקופה קצרה חזר לקבוצת נעוריו, לך פוזנן, ובשנת 1998 פרש ממשחק פעיל. לוקאשיק הוא שחקנה לשעבר של נבחרת פולין. ב-5 בפברואר 1985 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת מקסיקו. בסך הכל ערך לוקאשיק 27 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה במשחק ידידות מול נבחרת צרפת שנערך ב-15 באוגוסט 1990. לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן בלך פוזנן, וביולי 2012 מונה למאמנה של גורניק קונין מהליגות הנמוכות בפולין. בשנת 2013 מונה למאמן ספרטה קונין. בעונת 2014/2015 אימן את ספרטה שאמוטולי מהליגה החמישית, ולאחר מכן מונה למאמן דרבצה נובה מיאסטו מהליגה הרביעית. בשנת 2016 אימן לתקופה קצרה את קבוצת MKS אלק, ובעונת 2016/2017 אימן את הוריקן פובידיסקה מהליגה החמישית. לך פוזנן אליפות פולין: 1982/1983, 1983/1984, 1989/1990, 1991/1992, 1992/1993 הגביע הפולני: 1983/1984, 1987/1988 סופר קאפ: 1990, 1992 דמיאן לוקאשיק, באתר Transfermarkt דמיאן לוקאשיק, באתר National Football Teams דמיאן לוקאשיק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
טראוויס מק-גי

טראוויס מק-גי (באנגלית: Travis McGee) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר וחוקר פרטי, הוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח פרי עטו של הסופר ג'ון ד. מקדונלד. הסדרה כוללת 21 ספרים, כאשר בכל שם ספר נכללת צבע מסוים (בדומה של סדר א-ב של סדרת ספרים של סו גרפטון). הסופר ג'ון ד. מקדונלד נולד בפנסילבניה בשנת 1916 ולמד באוניברסיטת סירקיוז, שבמדינת ניו יורק. שם פגש את דורותי ונישא לה ב-1937. נולד להם בן אחד. ב-1939 הוא סיים תואר שני (MBA) באוניברסיטת הרווארד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת מקדונלד ב-OSS האמריקאי (הארגון שקדם ל-CIA), בחזית המזרח הרחוק והגיע עד לדרגת לוטננט קולונל (סגן-אלוף). מקדונלד חי מרבית ימיו בפלורידה, אשר הייתה גם הרקע למרבית ספרי הבלשים והמתח שלו. הוא מת בגיל 70, במילווקי, ויסקונסין, כתוצאה מסיבוכים לאחר ניתוח מעקפים בלב. הוא כתב 78 ספרים, בנוסף לכ-500 סיפורים קצרים. סרט הקולנוע המצליח פסגת הפחד, שזכה לשתי גרסאות שונות (1962 ו-1991) נעשה על פי ספר פרי עטו. בעיקר ידוע מקדונלד בגלל סדרת הספרים אודות טראוויס מק-גי. מקדונלד החל לכתוב סידרה זו ב-1964, כשהופיע הספר "תעלומה בכחול". בסך הכל כתב 21 ספרים שגיבורם הוא מק-גי, האחרון שבהם ב-1985, שנה לפני מותו, היה "גשם הבדידות הכסוף". "תעלומה בכחול" הוא הספר הראשון בסדרת הספרים אודות הבלש הפרטי טראוויס מק-גי. מק-גי, חייל לשעבר, אשר שירת בצבא ארצות הברית, לחם במלחמת קוריאה ואף עוטר בכוכב הכסף ובלב הארגמן, החי לו בחוף בהיה-מר, שבלודרדייל, פלורידה, ומתגורר בספינה בשם "העביט". מק-גי פועל כחוקר פרטי קשוח העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח ורובה. בסך הכל נכתבו בסדרת ספנסר 21 ספרים. "תעלומה בכחול" ("The Deep Blue Good-by"), תרגום חיים לב, 1966, ספרי שין שין שין. "סיוט בורוד" ("Nightmare in Pink") תרגום יואב פרידמן, 1966, ספרי שין שין שין. "המוות הוא סגול" ("A Purple Place for Dying"), תרגום יואב פרידמן, 1966, ספרי שין שין שין. "עור קינמון", ("Cinnamon Skin")‏, 1984, הוצאת הוצאת זמורה ביתן. "נפילה חופשית בארגמן" ("Free Fall in Crimson"), תרגום שלמה גונן, 1983, הוצאת זמורה ביתן. "גשם הבדידות הכסוף" ("The Lonly Silver Rain")‏, תרגום דוד שחם, 1989, הוצאת זמורה ביתן. הספרים של טראוויס מק-גי, באתר "סימניה". מועדון חובבי טראוויס מק'גי. "הפנקס השחור הקטן של טראוויס מק'גי", באתר Thrilling Detective. טראוויס מק-גי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 6, "עליך להבין, צ'וק שאינני יכול להפיץ כרטיסי-ביקור. וכי מה אכתוב עליהם? טראוויס מק-גי, מחזיר אבידות?". וושינגטון פוסט, 10 בנובמבר 2003 ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 75. ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 6, "בדרך-כלל, אין בעל-האבידה יכול להרשות לעצמו להתמקח יתר-על-המידה. מאחר שאני נחשב כהזדמנות האחרונה, עומד שכר הטרחה שלי על חמישים אחוז. לגבי הנגזל, חמישים האחוז הנותרים טובים יותר מלא-כלום". ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 147.
תעלומה בכחול

"תעלומה בכחול" (באנגלית: The Deep Blue Good-by) הוא רומן מאת ג'ון ד. מקדונלד, שיצא בעברית בשנת 1966 בהוצאת שוקן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של מקדונלד, הבלש הפרטי טראביס מק-גי. זהו הספר הראשון בסדרת הספרים שכתב מקדונלד אודותיו. עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי הקשוח טראביס מק-גי, גיבורו הראשי של מקדונלד, נשכר על ידי קאטי בר, קאטי בר שגורלה לא שפר עליה. אביה מת בכלא הצבאי לאחר שנאסר על שרצח קצין. נוסף על כך הנוכל אמברוז "ג'וניור" אלן, גבר חייכני וחסון, אשר שבר את ליבה, גנב את כספה והצליח להניח את ידו על האוצר הנסתר שאביה החביא מאז ימי מלחמת העולם השנייה. מק-גי מגלה עד מהרה כי בעברו של "ג'וניור" אלן לא מעט פשעים ומעשים אכזריים, בעיקר כנגד נשים. מק-גי, העובד למען השבת רכוש שנגזל, לבעליו החוקיים, תוך שהוא מקבל כשכר את מחצית הרכוש המושב, מבטיח לסייע לקאטי בתמורה למחצית מן הרכוש שישיב. הספר "תעלומה בכחול", באתר "סימניה" תעלומה בכחול, באתר OCLC (באנגלית) ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 6, "עליך להבין, צ'וק שאינני יכול להפיץ כרטיסי-ביקור. וכי מה אכתוב עליהם? טראביס מק-גי, מחזיר אבידות?". ג'ון ד. מקדונלד, "תעלומה בכחול", הוצאת שוקן, 1967, עמוד 6, "בדרך-כלל, אין בעל-האבידה יכול להרשות לעצמו להתמקח יתר-על-המידה. מאחר שאני נחשב כהזדמנות האחרונה, עומד שכר הטרחה שלי על חמישים אחוז. לגבי הנגזל, חמישים האחוז הנותרים טובים יותר מלא-כלום".
נוער שוליים

האם התכוונתם ל... "נוער שוליים" – נוער בסיכון, ילדים או בני נוער החיים במצבים המסכנים אותם בקרב משפחתם ובסביבתם "נער שוליים חרדי" – שבבניק, כינוי לנערים חרדים שנפלטו ממסגרות החינוך וחדלו להתנהג על פי נורמות החברה החרדית נוער שוליים (להקה) – להקת פופ רוק ישראלית שפעלה בשנים 1986–1991 נער שוליים (במקור "Cry Baby") – סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1990
מצר דמיטרי לאפטב

מצר דמיטרי לאפטב (ברוסית: Пролив Дмитрия Лаптева; באנגלית: Dmitry Laptev Strait) הוא מצר ים ברוסיה (ברפובליקת סאחה-יקוטיה) הממוקם בין האי בולשוי ליאחובסקי (אנ') (הגדול באיי ליאחובסקי (אנ')) לחופה הצפוני של יבשת אירואסיה. המצר מקשר בין ים לאפטב שמערבה לו לבין ים סיביר המזרחי שמזרחית לו. רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 50 קילומטרים. עומקו נע בין 16 מ' ל-11 מ'. אורכו – 115 ק"מ. המצר שמכוסה קרח מרבית ימות השנה קרוי על שמו של דמיטרי לאפטב (1701–1771) (אנ'), מגלה ארצות רוסי שחקר את האזור הארקטי וגילה אותו בשנת 1740. אנציקלופדיה גאוגרפית: לאפטב דמיטרי, מצר, באתר dic.academic.ru (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יואל ריפל

יואל ריפל (נולד ב-26 בנובמבר 1948) הוא עורך דין, הומוריסטן, סטנדאפיסט ופזמונאי ישראלי. ריפל נולד ב-1948 בחבל בוקובינה שברומניה. אביו פוטר ממשרתו על שהגיש בקשה לעלייה לישראל. עלה לישראל באונייה "אנוטריה" עם משפחתו ב-1961. כשהגיע לישראל לא ידע עברית. הם גרו שנתיים בקריית ים, שם למד בכיתות ז'-ח' בבית הספר היסודי "זבולון" ומשם עברו לשכונת מחנה יהודה בפתח תקווה. בנעוריו שיחק כדורגל והחל לשחק כדורעף בעקבות דרישת הוריו. בהמשך אף שיחק בליגת העל בכדורעף. למד משפטים באוניברסיטת תל אביב ובאותו זמן החל לפרסם שם סאטירה, בעיתון הסטודנטים "יתוש". כמו כן היה חבר, בתקופת לימודיו, בוועדת התרבות של אגודת הסטודנטים וכתב ללהקת הומור וסאטירה שהקימו הסטודנטים. בסיום לימודיו פתח משרד עורכי דין בפתח תקווה, המתמחה בתחום המעמד האישי. בהמשך העביר משרדו לתל אביב ולאחר מכן לרמת גן. כתב שירים ומערכונים לכוכבי בידור רבים: דודו טופז, חנה לסלאו, מיקי קם, ציפי שביט, טוביה צפיר, דובי גל, ספי ריבלין, דודו דותן, יגאל בשן, יהורם גאון, להקות צבאיות, שוקולד מנטה מסטיק, דורי בן זאב ועוד. השיר הידוע ביותר שכתב הוא "לילה בלי כוכב" ללחן של עוזי חיטמן בביצוע שימי תבורי. בנוסף כתב שירי ילדים, בהם "מבולבלי". באמצע שנות ה-70 נפסל להשמעה השיר "בחיק הטבע", שכתב ללהקת הנשמות הטהורות, ואשר עוסק בשימוש בסמים. השתתף בתוכניות טלוויזיה פופולריות ושעשועוני בידור דוגמת "תשע בריבוע", "זה הסוד שלי" ואחרות. כתב תסריטים עבור תוכניות הטלוויזיה "זהו זה!" ו"מוצ"ש". על השתתפותו בתוכנית הרדיו "לצון נופל על לצון" זכה בפרס רשות השידור. היה חבר קרוב של דודו טופז משנות ה-70 ועד למותו של טופז. הוא אף ביקר את טופז לבקשת האחרון, מספר ימים לפני התאבדותו. במרץ 2014 יצא לאור ספרו ההומוריסטי "אנחנו הרומנים". ב-2015 יצא לאור ספרו השני "אנחנו הישראלים". יואל ריפל מתגורר בשכונת בבלי בתל אביב, נשוי לשנית, עורכת דין, ולו שלוש בנות. בתו, תמר ריפל-מנור, היא עיתונאית ועורכת בעיתון "ישראל היום" וכתבת ושדרנית בערוץ הספורט וברדיו חיפה. אנחנו הרומנים, סטימצקי, בני ברק, 2014 אנחנו הישראלים, סטימצקי, תל אביב, 2015 יואל ריפל, באתר שירונט יואל ריפל, באתר MusicBrainz (באנגלית) יואל ריפל, דף שער בספרייה הלאומית רשימת הפרסומים של יואל ריפל, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב לויתם, "אני רומני גאה", כתבה לרגל צאת ספרו "אנחנו הרומנים", ישראל היום, 7 במרץ 2014 איילת קליין כהן, לילה בלי כוכב: יואל ריפל ציוני, רומני ומתגעגע לדודו טופז, באתר nrg‏, 26 ביוני 2015 להקת הומור באונ' ת"א, מעריב, 18 בנובמבר 1974 אנחנו הרומנים, באתר ההוצאה לאור של סטימצקי
ערב א-סמניה

עַרַבּ א-סַּמְנִ֫יּה (בערבית: عرب السمنية, בתעתיק מדויק: ערב אלסמניה; מכונה גם خربة الصّوانة, בתעתיק מדויק: ח'רבת אלצֻוַאנה, בתעתיק חופשי: ח'רבת א-סוּוַאנה) היה כפר ערבי בגליל המערבי שנכבש ותושביו גורשו או נמלטו במהלך מלחמת העצמאות. הכפר מוקם בנפת עכו (המנדט), 19.5 קילומטר צפון מזרחית לעיר עכו. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 הוערך מספר תושבי הכפר בכ-200 איש, ושטח הכפר הוערך בכ-1872 דונם עות'מאני. הכפר מוקם על גבעת סלעים בסמוך לכביש המקשר בין ראס אל נאקורה לבין צפת. בתי הכפר היו עשויים מאבן. בני הכפר התפרנסו מגידול דגנים, תאנים וזיתים. הכפר נכבש על ידי חטיבה 7 וחטיבת כרמלי ב-31 באוקטובר 1948 במבצע חירם. במהלך המבצע תושבי הכפר גורשו[דרוש מקור] או שנמלטו, ובתי הכפר חרבו. בשנת 1950 הוקם על חורבות ערב א-סמניה המושב יערה. סעסע מדיה וקבצים בנושא ערב א-סמניה בוויקישיתוף ערב א-סמניה באתר palestine remembered נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
נונה אורבך

נונה אורבך (נולדה ב-29 במאי 1953) היא אמנית ישראלית רב-תחומית, מטפלת בכירה באמנות ומדריכה, ומרצה במכון לאמנות במכללת אורנים. אורבך היא בתם של צפורה ואברהם פצ'ורניק. תלמידתם של אבשלום עוקשי, יעקב דורצ'ין, אריה נבון ומיכאל גרוס. ב-1984 הקימה את המרכז לאמנות בקריית טבעון. כתבה ב-1997 עם לילך גלקין את "רוח החומר" בהוצאת אח - כלי עבודה המסייע לאמנים, מורים לאמנות ומטפלים. פיתחה גישה פדגוגית המבוססת על כתביה של חוקרי התפתחות הילד, מלכה האס וראובן פוירשטיין, חתן פרס ישראל לחינוך. היא משלבת את תחומי הידע השונים שלה בהוראה במכללת אורנים ובהדרכה וליווי יוצרים ומטפלים. היא הציגה במגוון תערוכות בישראל ומחוצה לה, ובמבחר מוזיאונים: תערוכות יחיד מוזאליות: מוזיאון הרצליה 1992, המוזיאון הימי הלאומי, חיפה 2001, מוזיאון ע"ש וילפריד, הזורע, 2009, מיצב- מיצג במוזיאון ישראל [2013]. עבודה שלה הוצגה ונרכשה לאוסף המוזיאון היהודי של ניו יורק וכן לאוסף מוזיאון חיפה. כאמנית, היא עוסקת רבות בשאלות הקשורות לארכאולוגיה ולזיכרון. היא המציאה תל וירטואלי בשם "תל-נונה" בו היא החופרת, הנחפרת והממצאים. בהתאם לכך, היא יוצרת ארכיבים במדיות מסורתיות כגון: ציור, פיסול, תחריט וצילום ווידאו. אך גם פועלת בתוך העולם הווירטואלי ובמרחבים ציבוריים. משנת 2011, היא יוצרת באופן מתמשך עבודת אמנות אינטרנטית בשם Blog as Artwork. הארכיב מתייחס רבות לספריית אלכסנדריה הגדולה ומחייה אותה באופן מטפורי. בתוכו היא מפגישה בין זמנים ותרבויות, מקומות וזמנים ומערבת מציאות ודמיון. לצורך היצירה זו היא מפעילה גם פסבדונים בשם Mound Hacker המתערב ומשאיר אוסטרקונים באתרים ארכאולוגיים בעולם. השארת האוסטרקון האמנותי היא מעין התערבות בסדר הזמנים של האתר. הלינק הכתוב על החרס השבור מוביל לBlog as Artwork המשמש מעין נר זיכרון לאיוולת האנושית על אובדן הידע האנושי בספרייה העתיקה באלכסנדריה.
בוסתן בתים

בוסתן בתים הוא פסל סביבתי עשוי מאבני ארץ ישראל מאת הפסלת והציירת ציונה שמשי והמייצג את שבעת המינים ובנוסף גם את עץ התפוז. הפסל נחנך בשנת 1991 בשכונת אזורי חן בצפון מערב תל אביב. הפסל עשוי משמונה עמודים אשר כל עמוד מייצג את אחד משבעת המינים, כאשר הראשון מימין הוא התאנה ומשמאלו לפי הסדר עץ הזית, הגפן, החיטה, התמר, עץ התפוז, הרימון, והשעורה. העמוד הנוסף שאינו מייצג את אחד משבעת המינים הוא עץ התפוז. כשמתבוננים בפסל קיימת תחושה של אקראיות, שהאבנים המסותתות כקוביות והמרכיבים את העמודים הונחו כקוביות לגו, ועם דחיפה קלה הם יכולים להתמוטט. בולט במיוחד העמוד המייצג את החיטה הנוטה לצד שמאל וכאילו נוטה ליפול. כאשר בוחנים את הצורות מגלים שיש להן משמעות אסוציאטיבית וכן שמתקרבים לפסל ונוגעים בעמודים נוכחים לדעת שהם בנויים ביציבות ולא ניתן להזיזם ממקומם. מדיה וקבצים בנושא בוסתן בתים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וניפר לי

ג'וניפר לי (באנגלית: The Life and Times of Juniper Lee) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר שודרה לראשונה ב-30 במאי 2005, הופקה ושודרה על ידי Cartoon Network. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים. הסדרה מתמקדת בנערה בשם ג'וניפר לי אשר חייה בעיר בו ישנה פעילות קסומה של מפלצות ושדים שונים, טובים ורעים. שני העולמות השונים - האנושי והקסם הופרדו על ידי מחסום קסום המונע מבני אדם רגילים לראות את העולם השני. סבתה של ג'וניפר העניקה לה את התואר ה"טה סואן זי" החדשה, תפקיד זה הוא המגן בין שני העולמות. כדי לבצע את תפקידה היא הופכת לחזקה יותר מבני אדם אחרים ויכולה להשתמש בקסמים. השמירה על האיזון לפעמים מפריעה לה בחייה האישיים אך מצליחה לשמור על זה. ג'וניפר לי (מיה אלון) - ילדה סינית - אמריקאית בת 11, נהפכת לטה סואן זי, ג'וניפר היא יחסית חסרת השכלה בעולם הקסם ובעיקר מסתמכת על כוחה הפיזי, סבתה, כלבה הקסום ועוד כדי להביס את אויביה. היא יורשת את תפקידה של סבתה (אשר במקור אביה היה צריך לרשת). יסמין לי - סבתה של ג'וניפר וטה סואן זי הקודמת, בת 69 המסייעת לקהילה הקסומה בבעיות. ריי ריי לי (עידו דנקנר) - אחיה בן ה-8 של ג'וניפר, כמו ג'וניפר גם הוא יכול לראות את העולם הקסום. שובב, היפראקטיבי ורשלן. ריי ריי מעורב מאוד בעולם הקסם ובעל יריבות גדולה עם אחיו דניס. מונרו - כלב קסום ודי משכיל בעולם הקסם, בן מאות שנים וסייע לכל הטה סואן זי לדורותיהם. למרות כל הידע הרבה שלו בעל מוגבלות עקב המחסור באחיזת ידיים. דניס לי (יובל סגל) - האח הגדול של ג'וניפר וריי ריי, אוהב משחקי וידאו ולא אוהב שנוגעים לו בדבריו. דניס לא מודע כלל לעולם הקסום ולכוחות של משפחתו. מייקל וברברה לי - הוריה של ג'וניפר. אופליה רמירז - חברה של ג'וניפר. ג'ודי ארווין (טליה ברקאי) - חברה הטובה ביותר של ג'וניפר, ג'וניפר עושה כמיטב יכולה כדי לא לאכזב את ג'ודי אך לא תמיד מצליחה עקב תפקידה. ג'ודי היא יהודייה והיא מוצאת-חן בעיני דניס. "ג'וניפר לי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'וניפר לי", באתר Metacritic (באנגלית) "ג'וניפר לי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'וניפר לי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
מזנון (רהיט)

מזנון הוא סוג של רהיט מאורך שניתן להגיש על גביו מזון בחדר האוכל, ומיועד גם להצגת כלי הגשה כגון כלי הגשה מכסף, ולאחסון חפצים. המזנון מורכב בדרך כלל מסט ארונות, ומגירה אחת או יותר, המשטח העליון של המזנון מסוגל לשאת בצורה נוחה מזון, כלי הגשה ואפילו תאורה. גובה המשטח העליון של המזנון בערך בגובה המותן. מזנון (ארוחה) מדיה וקבצים בנושא מזנון בוויקישיתוף מזנון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)