laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בקר אוויר טקטי בחיל האוויר האמריקאי

חוליית בקרת אוויר טקטית (באנגלית: Tactical Air Control Party) בחיל האוויר של ארצות הברית, בקיצור TACP, הם כוחות טקטים מיוחדים הכפופים לפיקוד הקרב (ACC) ולפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC). תפקידם לתאם ולכוון סיוע אש כולל סיוע אווירי קרוב, ארטילריה וירי ימי, לקיים תקשורת שליטה ובקרה (C2) ולייעץ למפקדי הקרקע על השימוש הטוב ביותר בכוח האווירי. כ-10% מהם נמנים עם כוחות המבצעים המיוחדים. הם פורסים עם הטייסות הטקטיקות המיוחדות של חיל האוויר, "הכומתות הירוקות" והריינג'רס של הצבא וצוותי SEAL של חיל הים. בשדה הקרב המשולב ה-TACP משמשים כאנשי קישור אווירי לצבא ארצות הברית מרמת הגיס ועד רמת הגדוד. קצין בקרת אוויר טקטית (TACPO) מייצג את הממד האווירי במפקדת המבצע. תפקידו להוביל, לתכנן ולנהל את השליטה והבקרה והביצוע הסופי של מבצעי האוויר, החלל והסייבר לתמיכה ישירה בכוחות היבשה. ה- TACPO משתתף בתכנון מאמץ האש וסיוע אווירי קרוב (CAS), תקיפות אוויריות (AI), מודיעין, מעקב וסיור (ISR), לוחמה אלקטרונית (EW), ודיכוי או השמדת מערכות הגנה אווירית באמצעות טכנולוגיות ומערכות נשק מתקדמות. טירונות: 8 שבועות בבסיס חיל האוויר לקלנד (Lackland AFB) טקסס. טירונות כללית של חיל האוויר. קורס הכנה למבצעים מיוחדים - 8 שבועות בבסיס חיל האוויר לקלנד (Lackland AFB) טקסס. נועד להכין את המועמדים לקראת מבדקי הערכה והמיון בדגש על עבודת צוות וכושר גופני ומנטלי. קורס הכנה ל- TACP - שבוע אחד בבסיס חיל האוויר לקלנד (Lackland AFB) טקסס. קורס TACP - כ-3.5 חודשים בבסיס חיל האוויר לקלנד (Lackland AFB) טקסס. קורס מילוט והישרדות: 3 שבועות בבית הספר ליסודות המילוט (U.S. Air Force Basic Survival School) בבסיס חיל האוויר פירצ'ילד (Fairchild AFB) מדינת וושינגטון. הקורס כולל לימוד טכניקות מילוט, הסתתרות, הישרדות, היחלצות והתמודדות בשבי. קורס צניחה בסיסי: 3 שבועות בבית הספר לצניחה של צבא ארצות הברית בפורט בנינג, ג'ורג'יה הכולל חמש צניחות. קורס בקרת מאמץ אש משותף - 4 שבועות בבסיס חיל האוויר נליס, נבדה. קורס צניחה חופשית - 5 שבועות בבית הספר לצניחה חופשית של צבא ארצות הברית בפורט בנינג, ג'ורג'יה הכולל 30 צניחות. קורס מדריכי צניחה - 3 שבועות בבית הספר לצניחה של צבא ארצות הברית בפורט בנינג, ג'ורג'יה. קורס מדריכי צניחה חופשית - 3 שבועות בשדה ניסויים יומה, אריזונה. קורס גששים - 3 שבועות בפורט בנינג, ג'ורג'יה שבועות - Ft. בנינג, ג'ורג'יה קורס צלפים של צבא ארצות הברית - 5 שבועות בפורט בנינג, ג'ורג'יה. קורס ריינג'רס של צבא ארצות הברית - 2 חודשים בפורט בנינג, ג'ורג'יה. קורס צלילה קרבית: 7 שבועות בקי וסט, פלורידה. טייסות טקטיות מיוחדות בחיל האוויר האמריקאי צוות בקרת קרב בחיל האוויר של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא בקר אוויר טקטי בחיל האוויר האמריקאי בוויקישיתוף U.S. Air Force, Tactical Air Control Party, SPECIAL WARFARE TRAINING WING
פרס גרוס למצוינות באנימציה

פרס גרוס למצוינות באנימציה הוא פרס המוענק בכל שנה ליוצר אנימציה ישראלי אשר הביא אל האנימציה מצוינות יוצאת דופן והוכיח עשייה לאורך זמן. הפרס בסכום של 10,000 ש"ח תרומת משפחת גרוס, לזכרו של יורם גרוס, מחלוצי האנימציה בישראל. מטרת הפרס היא לעודד יוצרים להמשך יצירה עצמאית ואישית, ובכך לקדם את האנימציה בישראל. זו הזדמנות של יוצרי אנימציה להוקיר את עבודתם של חבריהם למקצוע. מתוך תקווה שהפרס יושקע ביצירה עצמאית הבאה. אנימטורים מוזמנים להגיש הצעות למועמדים לפרס לוועדת השיפוט והם נבחרים על ידי ועדה מקצועית. הפרס מוענק בפסטיבל אנימיקס במסגרת אירוע אסיף. זהו פסטיבל שנתי לאנימציה, קומיקס וקריקטורה, המתקיים מדי קיץ בתל אביב. קול קורא להגשת מועמדים לפרס גרוס 2016, באתר אסיף, 2016 האירוע השנתי של יוצרי האנימציה בישראל שנעשה עם ועבור הקהילה פרס יורם גרוס 2016 מוענק לדניאלה שרר, באתר אסיף, 2016 2017 – המתמודדים והזוכים, באתר מונפש, מגזין אנימציה אורי טור, זוכה פרס גרוס לשנת 2018 באתר פייסבוק שחף רם נבחר לקבל את מענק פרס גרוס לשנת 2019 באתר פייסבוק ערן היללי זכה בפרס "גרוס" לאנימציה לשנת 2020, באתר בכיוון הרוח
הלן וינקלמן

דיים הלן דיאנה וינקלמן (באנגלית: Helen Diana Winkelmann;‏ נולדה ב-1962) היא נשיאת בית המשפט העליון ה-13 והנוכחית של ניו זילנד, שהושבעה לתפקידה ב-14 במרץ 2019. היא האישה השנייה המכהנת בתפקיד זה, לאחר קודמתה בתפקיד שאן אליאס. הלן וינקלמן היא בתם של קתלין (לבית פאפיץ', ממוצא קרואטי) ושל דאגלס וינקלמן. היא גדלה בפרבר בלוקהאוס ביי שבאוקלנד והתחנכה בבית הספר לינפילד קולג'. היא המשיכה את לימודיה בהיסטוריה ובמשפטים באוניברסיטת אוקלנד, עם התמחות במשפט מסחרי וסיימה שם תואר ראשון. על הצטיינותה בלימודיה הוענק לה פרס יובל המאה של המחוז המשפטי של אוקלנד וב-1985 היא התקבלה ללשכת עורכי הדין. וינקלמן החלה לעבוד כפקידה משפטית במשרד עורכי הדין "ניקולסון גריבין", בהמשך "פיליפס פוקס" וכיום משרד עורכי הדין הבינלאומי "DLA פייפר" (DLA Piper). ב-1988, בגיל 25, היא הייתה לשותפה האישה הראשונה במשרד ואחד מהשותפים הצעירים ביותר מעולם בהיסטוריה של 117 שנות קיום המשרד. היא המשיכה לעבוד בחברה עד מאי 2001 כאשר היא החלה לעסוק כפרקליטה עצמאית בהתמחות בדיני חדלות פרעון, בהתדיינות מסחרית ובהתדיינות רפואית. ביולי 2004 מונתה וינקלמן כשופטת בבית המשפט הגבוה של ניו זילנד, ובאותה עת היו הצעירים מבין ארבעת ילדיה, תאומים, בגיל חמש. בפברואר 2010 היא מונתה כנשיאת בית המשפט הגבוה, תפקיד בו היא כיהנה עד למינויה לבית המשפט לערעורים ב-2015. כנשיאת בית המשפט הגבוה, הנהיגה וינקלמן רפורמות שמטרתן שיפור הנגישות לתהליכי בית המשפט בהליכים האזרחיים שלו, קיצור משך ההליכים של בית המשפט, הן האזרחיים והן הפליליים, ושיפור הבנת הציבור את עבודת בתי המשפט. יוזמות אלו כללו את חידוש פרסומם של הדוחות השנתיים של בית המשפט הגבוה, שכללו את התלונות על הפרת הסטנדרטים למשך ההליכים ופתיחת חשבון טוויטר של בית המשפט לשיפור התקשורת עם הציבור. וינקלמן דיברה באופן שוטף על עניינים הקשורים לפעולות הצודקות והיעילות של בתי המשפט והגישה הפתוחה אליהם. בעקבות רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ' ב-2011, פעלה וינקלמן יחד עם השופט מילר לארגון פעולות לייעול השירות לציבור בעקבות רעידת האדמה. היא גם פעלה יחד עם ראשי ערכאות שיפוטיות אחרות כדי להנהיג הליכים משפטיים, כולל הנהגת ימי הסגירה של בתי המשפט, כך שיתאימו לשתי התרבויות הראשיות של ניו זילנד, המאורים והלבנים. ב-2013 הוענק לוינקלמן פרס המצוינות של המכון לניהול משפטי של אוסטרלאסיה, עבור עבודתה בעקבות רעידת האדמה. ביוני 2015 הצטרפה וינקלמן לבית המשפט לערעורים. היא מונתה כנציגת נשיא בית המשפט למועצה לדיווח חוקתי. היא גם מונתה כיושבת ראש המכון ללימודים משפטיים, הגוף האחראי ללימודי ההמשך של השופטים. כיושבת ראש מכון זה, היא מפקחת על תוכנית הלימודים שמסייעת לשופטים בפיתוח מיומנויות ליבה שיפוטיות ושכוללת גם קורסים המעניקים לשופטים את הידע הנחוץ המאפשר להם לשפות בחברה מגוונת. ב-17 בדצמבר 2018 הוכרז שווינקלמן תחליף את שאן אליאס כנשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד. ב-14 במרץ 2019 הושבעה וינקלמן לתפקידה והייתה האישה השנייה בתפקיד זה. ב-4 במרץ 2019, לקראת השבעתה, הוענק לווינקלמן התואר גבירה עמיתה בכירה של מסדר ההצטיינות של ניו זילנד. מדיה וקבצים בנושא הלן וינקלמן בוויקישיתוף הלן וינקלמן באתר בית המשפט העליון של ניו זילנד (באנגלית) "Appointment new Chief Justice". Courts of New Zealand. 17 December 2018. Chief Justice Winkelmann sworn in, The New Zealand Law Society, 14 MARCH 2019 "Special Honours List 4 March 2019". Department of the Prime Minister and Cabinet.
קול מבשר (קו נייעס)

קול מבשר הוא קו נייעס ביידיש הפועל בארצות הברית. משודרים בו חדשות, תחזיות מזג אוויר ודיווחי תנועה, יחד עם מידע על מספר נושאים החשובים לקהילה החרדית דוברת יידיש, וראיונות עם דמויות מהקהילה. קול מבשר הוקם בשנת 2005 על ידי זלמן וידר שמשמש כמגיש החדשות הראשי במוקד. קול מבשר משמש כתחליף לשידורי רדיו עבור הקהילה היהודית האורתודוקסית דוברת היידיש הנשענת במידה רבה על חדשות ומידע בתוך הקהילה המועברים ביידיש. זהו אחד ממקורות המידע העיקריים לקהילה דוברת יידיש ברחבי העולם עם מאזינים בארצות הברית, קנדה, ישראל ובריטניה. החדשות משודרות לאורך כל היום. החדשות הפוליטיות והחדשות העסקיות מתעדכנות מדי יום על ידי יוסי גסטטנר שמנתח גם את האקטואליה. בקו משודרים חדשות (יהודיות, חסידיות, מקומיות, לאומיות, עולמיות, פוליטיות, בריאות, עסקים) וראיונות אקטואליה, מזג אוויר; מספרי זכייה בלוטו; ראיונות ארוכים, בריאות, עסקים ופוליטיקה; סוגיות תורניות (כולל היסטוריה וביוגרפיות של צדיקים); עדכוני תנועה ומדור מוזיקה. חדשות עיקריות: זלמן וידר עדכוני תנועה: דוד גולדשטיין חדשות עסקיות/פוליטיות: יוסי גשטטנר בריאות: הרשל מייזלס ויואל מאירוביץ חדשות מעניינות: ארי אברמוביץ מראיין מוזיקלי ומנחה תוכנית אירוח: ולוול שמלצר ראיונות: יצחק שלמה דרזנר והנדל ברויאר ניתוח אקטואליה בארצות הברית: יוסי גשטטנר מדע המדינה: יצחק קלר, שמעון רולניצקי, יואל פלזן, יוסף חיים יונה הכהן רפפורט ("יוינה כהן"), ואברהם יעקב טרקלטאוב, כתב בכיר בבית הלבן במגזין עמי. ניתוח עניינים גלובליים: הרשל פרידמן ומיכל פישר ענייני קהילה: הרב שאול קליין, הרב אברהם יעקב ווזנר, פנחס גלאובר ושעיה איצקוביץ ("אליעזר קראוס") פסיכולוגיה: שמעון גרין, נפתלי שטיין ומרדכי וינברגר ביולי 2019 הוציאה קול מבשר אתר ואפליקציה בשם "יידיש24" למשתמשי iOS ואנדרואיד. האתר והאפליקציה מציעים את אותם תכנים המשודרים במוקד קול מבשר. קו נייעס אתר האינטרנט הרשמי של קול מבשר "קול מבשר נייעס" (ביידיש) "אקטועלע אנאליזן מיט הרב אליעזר קרויס-קול מבשר" (ביידיש) "Kol Mevaser Hotline: Farm Bill SNAP Cuts Impact Jewish New Yorkers". Masbia. "Finding His Voice". mishpacha.com. נבדק ב-2018-02-27. There is a definite edge to Yossi Gestetner, the way he speaks, even the way he walks. If you’re one of his listeners on the Yiddish-language Kol Mevaser hotline, you hear it in his news analysis. "Kol Mevaser App". yiddishworld.com (ביידיש).
אייווינד יונסון

אֵיווִינד יוּנְסוֹן (בשוודית: Eyvind Johnson;‏ 29 ביולי 1900 – 25 באוגוסט 1976) היה סופר שוודי. יונסון הצטרף כחבר לאקדמיה השוודית בשנת 1957. בשנת 1974 קיבל את פרס נובל לספרות יחד עם הרי מרטינסון בציון לשבח על "אמנותו כסופר, בהבנה מרחיקת ראות במרחב ובזמן, בשירות החירות". 8 שנים קודם לכן, הגיש את שמו של ש"י עגנון כמועמד לפרס נובל לספרות, ועגנון אכן זכה בפרס באותה שנה. הבחירה ביונסון ובמרטינסון הייתה שנויה מאוד במחלוקת, כיוון ששניהם ישבו בעצמם בוועד נובל וגראהם גרין, סול בלו וולדימיר נבוקוב היו המועמדים המועדפים לאותה שנה. יונסון נולד בבודן, צפון שוודיה, שם מוצג כיום הבית הקטן שבו גדל. יצירותיו הידועות ביותר הן: 1935 !Här har du ditt liv "הנה חייך!" 1946 Strändernas Svall "השיבה לאיתאקה" 1960 Hans Nådes Tid "ימי חסדו" מדיה וקבצים בנושא אייווינד יונסון בוויקישיתוף אייווינד יונסון, באתר פרס נובל (באנגלית) אייווינד יונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אייווינד יונסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אייווינד יונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אייווינד יונסון, באתר Discogs (באנגלית) ארכיון המועמדים, באתר פרס נובל ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ובנושא שוודים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כוכבית נצח-דולב

כוכבית נצח-דולב (נולדה ב-28 בספטמבר 1969) היא עורכת דין ישראלית. בין השנים 2015–2023 שימשה פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון) בפרקליטות המדינה. כוכבית נצח-דולב נולדה לחיים ורחל נצח, וגדלה בשכונת קריית משה בירושלים למשפחה דתית. למדה בבית הספר מימון בשכונה ובמדרשיית עמליה. שירתה בצה"ל כמש"קית חינוך והוראה. בשנת 1989 החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים והיא בעלת תואר ראשון ושני במשפטים, שניהם בהצטיינות. ב-2013 השלימה תואר שני נוסף, במדיניות ציבורית מבית הספר פדרמן למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית. בשנת 1993 התמחתה שנה בבית המשפט העליון אצל השופט אליהו מצא. בשנת 1994 הצטרפה נצח-דולב לפרקליטות המדינה. היא שימשה כפרקליטה בתחום הפלילי והאזרחי. תחילה עסקה במספר רב של תיקי פלילים דוגמת הונאה, סמים, מין, אלימות. בהמשך, על פי הצעתו של פרקליט המדינה משה לדור, החלה להתמקד בעיקר בתחום האזרחי וריכזה תחומים משפטיים, הבולט שבהם הוא תחום המכרזים (נצח-דולב והלשכה המשפטית במשרד האוצר הקימו יחד את פורום דיני מכרזים), וכן התכנון והבניה, תיקי רשות מקרקעי ישראל (בין השנים 2011–2014 שימשה יו"ר ועדת ההשגות על רמ"י), תביעות בתחום דיני העבודה והאכיפה האזרחית, וכן מילאה תפקידים ניהוליים. ייצגה את המדינה בהליכים מורכבים ומתוקשרים דוגמת עתירות מכרזים בנוגע לכביש חוצה ישראל, התפלת מי ים והולכת הגז הטבעי, עתירות בתחום התכנון והבניה, תיק ועד שכונת עין כרם, מחשוב הנהלת בתי המשפט ועוד. בנוסף לעבודתה בפרקליטות הרצתה נצח-דולב בקורסים לניהול ועדות מכרזים לעובדי מדינה בכירים. בשנים 2006–2005 הייתה חברה בבית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין במחוז ירושלים. בשנת 2008 מונתה למשנה לפרקליטת מחוז ירושלים. במסגרת תפקידה ייצגה את משרד ראש הממשלה בתביעת מני נפתלי, ונתפרסמה בחקירה נגדית אגרסיבית שערכה לנפתלי. כן ייצגה את המדינה בתביעת פיצוי מחבר הכנסת לשעבר עופר חוגי, ביטול הבחירות המקומיות בעיר בית שמש בשנת 2013, ובפרשת בית הספר חילוני בעיר שהפך למוסד חרדי. כן ייצגה בערכאות את תקציב המדינה. החל משנת ממאי 2015 שימשה פרקליטת מחוז ירושלים (אזרחי) (כולל אזור יהודה ושומרון). ב-2019 ייצגה את המשרד להגנת הסביבה בפרשיית המאבק להרחקת אסדת לווייתן. בנוסף לעבודתה בפרקליטות הרצתה נצח-דולב בקורסים לניהול ועדות מכרזים לעובדי מדינה בכירים. נצח דולב והובילה וקידמה את תחום האכיפה המשולבת, במסגרתו עוסקים גופים שונים – הפרקליטות הפלילית, הפרקליטות האזרחית, והיחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית – באיתור יעדים ובייבוש מקורות כספיים של הפשע המאורגן בישראל. ביולי 2023 סיימה את תפקידה. מחליפתה היא עורכת הדין קרן יוסט. נשואה לאריאל דולב, מהנדס אלקטרוניקה בחברת פרטנר, ואם לארבעה. מתגוררת בירושלים. כוכבית דולב ברשת החברתית פייסבוק על אודות פרקליטות מחוז ירושלים (אזרחי), באתר פרקליטות המדינה אבירם זינו, ‏דרך ההגנה: סיפורה של עו"ד כוכבית נצח-דולב שהגנה על שרה נתניהו, באתר מעריב אונליין, 21 ביוני 2015 אלה לוי-וינריב, ‏נדחתה עתירת BGS נגד זכיית SDL במכרז ההתפלה בשורק, באתר גלובס, 14 ביוני 2010 ילקוט פרסומים, 2 באוגוסט 2011, עמ' 5789. אביאל מגנזי, הפרקליטה שהגנה על משפחת נתניהו בתביעת מני נפתלי תהיה פרקליטת מחוז, באתר ynet, 26 במאי 2015 נועם שרביט, ‏בעקבות הרשעתו בפלילים: המדינה תובעת 2.7 מיליון שקל מחה"כ לשעבר עופר חוגי, באתר גלובס, 23 בפברואר 2009 גלי גינת‏, עו"ד כוכבית נצח-דולב מונתה לפרקליטת מחוז ירושלים, באתר וואלה, 26 במאי 2015 נינה פוקס ואלכסנדרה לוקש, המשרד להגנת הסביבה: במקרה של תקלה - הפעילות תיפסק, באתר ynet, 18 בדצמבר 2019
יחסי אינדונזיה–סנגל

יחסי אינדונזיה–סנגל כוננו רשמית ב-3 באוקטובר 1980. אינדונזיה מכירה בפוטנציאל של סנגל ככניסה לחדור לשוק המערב אפריקני. ממשלת אינדונזיה פתחה את שגרירותה בדקר מאז 1982, ואילו שגרירות סנגל בקואלה לומפור, מלזיה מוסמכת גם לאינדונזיה. במהלך השלטון הקולוניאלי השתתפו גם לאופולד סדאר סנגור וגם מוחמד חטא בקונגרס בפברואר 1927 נגד דיכוי קולוניאלי ואימפריאליזם, שהתקיים בבריסל. ועידה זו תוארה כ"מקורה האינטלקטואלי" של ועידת באנדונג. לימים תיאר סנגור את ועידת באנדונג בשנת 1955 הייתה 'האירוע החשוב ביותר מאז הרנסאנס'. נשיא אינדונזיה סוקרנו ערך ביקור רשמי בסנגל (אז עדיין לא עצמאית) בשנת 1959. מ-31 באוקטובר עד 1 בנובמבר 2013 השיקה אינדונזיה משימת סחר לסנגל וגמביה לקידום מוצרים אינדונזיים. במהלך משימת סחר זו נרשמה לפחות עסקת סחר בסך 700 אלף דולר. סנגל מתכוונת לרכוש שני מטוסים מסוג CN-235-220 מיצרנית המטוסים הממלכתית PT דירגנטרה אינדונזיה. היקף הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הגיע ל-46.1 מיליון דולר בשנת 2012, כאשר מאזן הסחר היה מאוד לטובת אינדונזיה, כאשר היצוא לסנגל היה מוערך ב-43 מיליון דולר. היצוא האינדונזי לסנגל כולל שמנים מן החי והצומח, מכונות, כימיקלים, בגדים וכלי אוכל. אינדונזיה הביעה את מחויבותה להגדיל את שיתוף הפעולה עם סנגל במגזר הכלכלי והסחר, הטכני והחקלאי. מגזרים אחרים שעשויים להתפתח הם תשתיות, תעשייה, שירותי בריאות ותרבות. "Indonesia Jajaki Pasar Afrika Barat Lewat Senegal dan Gambia" (באינדונזית). The President Post. 11 בנובמבר 2013. אורכב מ-המקור ב-19 באפריל 2014. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) B Kunto Wibisono (19 במאי 2013). "Senegal intends to buy two CN-235-220s". Antara News. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) Yahya-Othman, Saida (11 בנובמבר 2013). Yes, In My Lifetime: Selected works of Haroub Othman. Mkuki na Nyota Publishers. pp. 281, 289. ISBN 978-9987-08-283-4. {{cite book}}: (עזרה) Nihal Henry Kuruppu (1 בינואר 2004). Nonalignment and Peace Versus Military Alignment and War. Academic Foundation. p. 218. ISBN 978-81-7188-363-9. {{cite book}}: (עזרה) Masashi Nishihara (1976). Japanese and Sukarno's Indonesia: Tokyo-Jakarta Relations, 1951-1966. University Press of Hawaii. pp. 30, 34. ISBN 978-0-8248-0379-7. Eny Prihtiyani (25 במאי 2012). "Indonesia-Senegal Garap Kerja Sama Ekonomi" (באינדונזית). Kompas.com. נבדק ב-13 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה)
קול מבשר (שבועון)

"קול מבֿשׂר" היה שבועון ביידיש שיצא לאור באודסה שבאימפריה הרוסית בשנים 1862–1873, והיה כתב העת המודרני הראשון ביידיש. השבועון העברי "המליץ", שהתחיל לצאת לאור ברוסיה ב-1860 בעריכתו של אלכסנדר צֶדֶרבוים, קיבל רישיון לפרסום בשתי שפות: עברית וגרמנית (באותיות עבריות). לאחר שהתברר שאין עניין בכתבות בגרמנית, נוצל הרישיון להחלפת התוספת בגרמנית לתוספת ביידיש. הגיליון הראשון של "קול מבֿשׂר", בעריכתו של צדרבוים, הופיע ב-23 באוקטובר 1862, כתוספת ל"המליץ". ב-1869 החל "קול מבשר" להופיע כשבועון עצמאי, והמשיך לצאת לאור עד 1873. העיתון נכתב בניב האוקראיני של יידיש, והופץ ברחבי מזרח אירופה. השבועון עסק בחדשות מהעולם היהודי ומהעולם הרחב, וכן במדע, חינוך, היסטוריה וספרות. סיפורו הראשון של מנדלי מוכר ספרים ביידיש, "דאס קליינע מענטשעלע", נדפס (בעילום שם) ב"קול מבשר", וכן נדפסו בו יצירות של אברהם גולדפדן, יהודה לייב גורדון, שלמה אטינגר ויצחק יואל לינצקי. השבועון הודפס בבית הדפוס של משה אליעזר בילינסון. בשנת 1871 עבר צדרבוים עם עיתונו "המליץ" לבירה סנקט פטרבורג, לאחר שקיבל אישור להעביר לשם את הדפסת עיתונו העברי "המליץ" ועיתונו הרוסי "וֶסטניק", אולם "קול מבשר" נותר באודסה, שכן השלטונות לא התירו להדפיס בעיר הבירה עיתון ב"ז'ארגון". צדרבוים מינה את משה לייב לִילְיֶנבְּלוּם לעוזרו הראשי (והעורך בפועל) ב"קול מבשר", אולם חילוקי דעות עם בילינסון גרמו לו לעזוב את המערכת בקיץ 1871. צדרבוים הציע את המשרה לאחד העם, אולם זה לא הסכים לתנאיו, ובילינסון היה לעורך בפועל של העיתון. הוא חתם על מאמריו בכינוי הספרותי 'מאב"ן' (=משה אליעזר בן נחמן). קול מבשר באתר הספרייה הלאומית חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "קול מבשר", באתר עיתונות יהודית היסטורית נח זבולוני, ראשיתה של ספרות היידיש ברוסיה, חרות, 3 באוגוסט 1962 דאס קליינע מענטשעלע, קול מבשר, 1 בדצמבר 1864, המשך יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, ירושלים: אחיאסף, 1960, עמ' 397.
רוחות (שיר)

רוחות הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי אליעד נחום, שיצא לאור ב-21 בדצמבר 2015, כסינגל השני מתוך אלבומו השני, "אור". השיר נכתב והולחן על ידי נחום עצמו, והופק על ידיו בשיתוף עם נועם עקרבי, שותפו להפקות המוזיקליות של האלבום "אור", והאלבום הקודם "סימן". השיר משלב בתוכו את סגנון הפופ, יחד עם מקצב מיד-טמפו של היפ הופ, ומתאר את תחושותיו של הדובר לאחר פרידה. השיר סוקר בפודקאסט הדוקומנטרי "שיר אחד" של תאגיד השידור הישראלי, בו סיפר נחום כי בהפקה המוזיקלית של השיר, לקח השראה משירי ההיפ הופ "We Dem Boyz" (אנ') של ויז קאליפה ו-"CoCo" (אנ') של או.טי ג'נסיס (אנ'), וטען כי חשב ש"זה בעברית יהיה מגניב". במצעד השמעות הרדיו של חברת מדיה פורסט, הגיע השיר לראשונה למקום השמיני, בשיאו הגיע למקום השני, וצעד במצעד כשמונה שבועות סך הכל. גם במצעד השבועי של רשת ג' ובמצעד הרשמי של גלגלצ זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע בשניהם למקום הראשון. גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים זכה השיר להצלחה, תוך שהגיע למקום הרביעי במצעד של רשת ג', ול-15 במצעד של גלגלצ. יוסי חרסונסקי העניק לשיר ביקורת מעורבת, בה אמר: "אליעד מנווט את השיר לנתיב תחושתי בטון שאמור לשדר סבל, אבל מתועל בסופו של דבר לאפיק פופ מלודי ענוג, בעיבוד והפקה מוזיקלית שמשאירים את ייסוריו יותר באזורי הצער המלטף מאשר מביע טראומה אותנטית", ונתן לשיר ציון של שלושה כוכבי זהב וחצי. בביקורת של פרוגי על האלבום "אור", נכתב: "שיר עוצמתי, סוחף ולרגע כששומעים אותו יש תחושה של עצירת נשימה לשלוש דקות". לשיר וידאו קליפ שפורסם ב-21 בדצמבר 2015 בערוץ היוטיוב של נחום ובוים על ידי אינדי חאיט. על הקליפ אמר נחום במאקו: אני לא משחק בקליפ, כי אני על תקן מספר הסיפור בשיר הזה. הקליפ מתאר מישהי שבורחת, לאו דווקא מגבר. זה יכול להתפרש גם כמישהו שהיא בורחת ממנו וגם מחיים קודמים שהיו לה והיא לא הייתה מרוצה מהם. כל אחד יכול לקחת את זה למקום שלו, כי לכולם יש סיטואציה בעבר שקשה להם להתחמק ממנה. אני דווקא מאוד שלם עם העבר שלי. — אליעד נחום, מאקו נכון לאוגוסט 2020, לקליפ כ-14 מיליון צפיות ביוטיוב. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית יוסי חרסונסקי, רוחות, באתר "יוסמיוסיק" שיר אחד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט רוחות, באתר "פזמונט" המצעד השבועי 28.01.2016, באתר גלגלצ תשע"ו, באתר "פזמונט" תשע"ו (גלגלצ), באתר "פזמונט" מור שקל, אליעד נחום מפיץ אור ושירים מצוינים באלבום שני, באתר פרוגי אליעד - רוחות | Eliad - Spirits, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:36) גילי נוי, ‏הרוחות של אליעד נחום, באתר ‏מאקו‏, 21 בדצמבר 2015
מילאנו – סן רמו 2020

מילאנו – סן רמו 2020 (באיטלקית: Milano-Sanremo 2020) הייתה המהדורה של ה-111 של מרוץ מילאנו – סן רמו, אחד מחמשת המונומנטים שמהווים את חמשת מרוצי האופניים החד יומיים היוקרתיים והחשובים ביותר. התאריך המקורי של המרוץ היה אמור להיות ה-21 במרץ, אך בשל מגפת הקורונה באיטליה נדחה המרוץ ל-8 באוגוסט וכלל מרחק של 305 קילומטרים ממילאנו עד לסן רמו. במרוץ ניצח ואוט ואן ארט (יומבו–ויסמה), לאחר שהקדים בספרינט אחד על אחד את ז'וליאן אלאפיליפ (דקונינק קוויק–סטפ). הפלוטון, שתי שניות אחריהם, הובל בידי מייקל מת'יוס (Team DSM) שסגר את תמונת הפודיום עם מקום שלישי. ואן ארט ואלאפיליפ ברחו לשאר הדבוקה לקראת סוף הטיפוס האחרון בפוג'יו. במרוץ השתתפו כל 19 קבוצות הוורלד טים ועוד 8 קבוצות מדרג הפרו טים שקיבלו כרטיס חופשי על ידי המארגנים (RCS). שכל קבוצה התבקשה לרשום שישה רוכבים בלבד. ז.ז = זמן זהה Milano-Sanremo 2020 | Startlist, procyclingstats.com
יחסי אינדונזיה–אתיופיה

יחסי אינדונזיה–אתיופיה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה ואתיופיה. היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1961, ואחריה נפתחה שגרירות אינדונזיה באדיס אבבה בשנת 1964. שגרירות אינדונזיה באתיופיה זיהתה שני מכשולים עיקריים הפוגעים ביחסי הסחר בין המדינות; המיקום הגאוגרפי של אתיופיה כמדינה ללא מוצא לים והעימותים המזוינים סביב אתיופיה. באמצעות ארגון המדינות הלא מזדהות לשיתוף פעולה טכני דרום-דרום, אינדונזיה סייעה למספר גורמים ציבוריים באתיופיה באמצעות חינוך והכשרה באינדונזיה המקיפה מגזרים שונים; כמו חקלאות, חינוך, תכנון משפחתי, ניהול מיקרו-ארגונים, סביבה, הפחתת עוני, שיפור בריאות והזדמנויות להשכלה גבוהה. אף על פי שכיום היקף הסחר הוא קטן יחסית, אך הסחר בין אתיופיה לאינדונזיה עשוי להיות מוגבר מכיוון שאינדונזיה ראתה באתיופיה שוק אפריקני חדש למוצרים אינדונזיים, כמו סבון ואטריות. בשנת 2007 היקף הסחר הדו-צדדי עמד על כ-69 מיליון דולר, כאשר מאזן הסחר נוטה בכבדות לטובת אינדונזיה. היבוא האתיופי מאינדונזיה כולל מוצרי אלקטרוניקה, סבון וחומרי ניקוי, נייר וספרים, צמיגים, טקסטיל וריהוט. אינדונזיה מחזיקה באתיופיה שגרירות באדיס אבבה שהוסמכה גם לסומליה וג'יבוטי, ואילו אתיופיה הקימה שגרירות חדשה בג'קרטה במחצית השנייה של 2016. ככל הנראה, שגרירות אתיופיה בג'קרטה תאושר למרכז איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה (ASEAN), מלזיה וסינגפור. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. "Hubungan Bilateral Indonesia-Ethiopia" (באינדונזית). Ministry of Foreign Affair of Republic of Indonesia. אורכב מ-המקור ב-2 באפריל 2015. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Geografis dan Konflik Hambatan Ekspor ke Ethiopia" (באינדונזית). Antara News. 28 ביוני 2010. נבדק ב-20 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה) Hanna Azarya Samosir (26 בינואר 2016). "Sudah Bersahabat 40 Tahun, Ethiopia Buka Kedubes di Indonesia". CNN Indonesia (באינדונזית). {{cite news}}: (עזרה)
ריבוליים

ריבוליים (שם מדעי: Rivulidae; מלטינית: "rivus" – נהר) היא משפחה של דגים מסדרת הגמבוזאים, המצויים בטבע באמריקה הדרומית, והם קרוביהם של דגי הדגליליים, כשבעבר נחשבו לתת-משפחה שלהם. הם הוגדרו כמשפחה עצמאית בידי החוקר George S. Myers ב-1925. זוהי משפחה גדולה ובה מעל 400 מינים קטנים באורך 2 עד 20 סנטימטרים והם בעלי גוונים צבעוניים לאורך צידי גופם, המשמשים למשיכת נקבות. בשל גודלם הם פגיעים מאוד ולרוב מצויים סביב הקרקעית או צמחי המים הרדודים באזור חיותם. הם נפוצים מנהרות בתוך יער האמזונאס, דרך אגמים מתוקים וגם במים מליחים שונים. בדומה לגמבוזיים הקרובים להם הם משריצים צאצאים מפותחים חיים. Anablepsoides Aphyolebias Atlantirivulus Austrofundulus Austrolebias Campellolebias Cynodonichthys Cynolebias Cynopoecilus Gnatholebias Hypsolebias Kryptolebias Laimosemion Leptolebias סוג ומין יחיד Llanolebias stellifer Maratecoara Melanorivulus סוג ומין יחיד Micromoema xiphophora סוג ומין יחיד Millerichthys robustus Moema סוג ומין יחיד Mucurilebias leitaoi Nematolebias Neofundulus Notholebias סוג ומין יחיד Ophthalmolebias ilheusensis Papiliolebias Pituna Plesiolebias סוג ומין יחיד Prorivulus auriferus Pterolebias Rachovia סוג ומין יחיד Renova oscari Rivulus Simpsonichthys Spectrolebias Stenolebias סוג ומין יחיד Terranatos dolichopterus Trigonectes Xenurolebias מדיה וקבצים בנושא ריבוליים בוויקישיתוף ריבוליים, באתר ITIS (באנגלית) ריבוליים, באתר NCBI (באנגלית) ריבוליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ריבוליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ריבוליים, באתר GBIF (באנגלית)