אביעזר וייס

אביעזר וייס (נולד ב-9 במאי 1943 בירושלים) הוא דוקטור לספרות עברית מטעם אוניברסיטת בר-אילן, מחנך והוגה דעות. עמד בראש המכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון וניהל את תיכון צייטלין במשך שנים רבות. היה ממייסדי תנועת נאמני תורה ועבודה. אביעזר וייס נולד בהדסה הר הצופים שבירושלים לאלתר יצחק וייס וצפורה אסתר לבית כרמל, בן יחיד להוריו. גדל בתל אביב עד גיל 9, ואחר כך עברה משפחתו לגור ברמת גן. המשפחה הייתה מראשוני המשתכנים בשכונת רסקו שלימים הפכה לרמת חן. למד בבית הספר היסודי "מוריה" בתל אביב, בישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה (שנה אחת) ובתיכון העירוני בבני ברק. לאחר התיכון, התקבל לעתודה האקדמית ללימודי ספרות עברית וערבית, ושירת כקצין באמ"ן. וייס התחתן בשנת 1965, עם מרים לבית רובק (עסקה בחינוך מבוגרים ועולים). לזוג נולדו שלוש בנות ובן, בהם הסופרת תמר וייס-גבאי ויצחק וייס, מייסד בית הספר למוסיקה "מזמור". נכון לשנת 2023, אביעזר ומרים גרים ברמת גן, בשכונת רמת חן. וייס למד באוניברסיטת בר-אילן, במסגרת העתודה האקדמית. הוא סיים תואר בוגר בספרות עברית וערבית (שפה וספרות) והמשיך לתואר מוסמך בספרות עברית. התזה שהוא כתב, בהנחיית פרופ' ברוך קורצווייל, הייתה על סיפוריו של יוסף חיים ברנר. הוא סיים את התואר בהצטיינות. תוך כדי שירות החובה שלו החל ללמד בתיכון של ישיבת היישוב החדש שבתל אביב, הוא לימד שם עד שנות ה-80. בשנת הלימודים תשכ"ט (1968-9) התקבל כמורה לספרות, לשון והבעה בתיכון צייטלין, ובהמשך התמנה למרכז המקצועות ספרות, הבעה ולשון בבית הספר. בהמלצת מנהל תיכון צייטלין, ד"ר דב אברון, השתלם וייס בהוראת הערבית, והחל ללמד גם את המקצוע זה בתיכון. בהמשך, התמנה לתפקידי ניהול נוספים. במקביל לעבודתו כמורה בתיכון צייטלין, החל בלימודיו באוניברסיטת בר-אילן לתואר דוקטור לספרות. עבודת התזה, בהנחיית פרופ' צבי לוז, הייתה על הקשר בין מבנה למשמעות בשירי אברהם שלונסקי. כשסיים את הדרישות לקבלת התואר, החל ללמד בבר-אילן והגיע לדרגת מרצה בכיר. הוא לימד באוניברסיטה משנת 1973 עד 1986. הקורסים שלו עסקו בעיקר בתיאוריה של השירה והפרוזה, במחזה התנ"כי וההיסטורי, בשירה העברית בדור שלונסקי ואלתרמן ובסיפורת המקראית. בתחילת שנות השמונים, החליט ויס להעדיף את העיסוק בחינוך על העיסוק האקדמי. לקראת סוף 1984, פנה ד"ר שמשון שושני, שהיה מנהל מינהל החינוך בעיריית תל אביב לדוקטור וייס ובקש ממנו לנהל את בית ספר תיכון צייטלין. בשנים 1985–2000 וייס ניהל את תיכון צייטלין. המדיניות החינוכית שלו התמקדה בתחומים אלו: חינוך ציוני דתי פתוח לערכים ליברליים ולתרבות כללית עם מחויבות לשירות צבאי ולאומי. בכלל זה עידוד בנות לשרות צבאי (בשונה מהמקובל בחמ"ד) ולאומי. שאיפה לרמת לימודים גבוהה, תוך צמצום מרבי של הנשירה: בתחילת כהונתו כמנהל היה אחוז הנשירה בין כיתה ז' ל-י"ב 50% (שיעור נשירה מקובל בתל אביב בשנות ה-80). בשנה של סיום כהונתו היה אחוז הנשירה 8%. בית הספר לא היה סלקטיבי וכל תלמיד שפנה התקבל אליו. תוך כדי עבודתו בתיכון הוא ייסד, לראשונה בבית ספר תיכון דתי, את מגמת הלימודים "חוק ומשפט", שאושרה להוראה על ידי המשנה לנשיא ביהמ"ש העליון, פרופ' מנחם אלון.[דרושה הבהרה] בשנתיים הראשונות בהן ניהול את תיכון צייטלין, המשיך ללמד במקביל בחוג לספרות באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 1990–1991 היה בשליחות בקנדה, מטעם המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית. הוא יעץ לתוכניות לימודים בבתי הספר היהודיים בקנדה, הקים מערך שיעורי ערב ביהדות ובעברית לילדי מהגרים ישראלים שלמדו בבתי הספר הציבוריים והיה אחראי למערך שליחי החינוך של המחלקה ברחבי המדינה. הוגדר כ"מנהל מצטיין" על ידי מינהל החינוך של עיריית תל אביב, פעמיים במהלך שנות ה-90. בשנים 2001–2010 עמד וייס בראש המכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון. במהלך השנתיים הראשונות לכהונתו קיבלה המכללה הכרה אקדמית מהמועצה להשכלה גבוהה, ועם פרישתו ב-2010 הוסמכה להעניק תואר שני. בשנה הראשונה לכהונתו, בשל היעדר ההכרה נרשמו לשנה א' כ-20 תלמידים. עם פרישתו עמד מספר התלמידים על כ-400 ובשל ההתמחויות שנפתחו בה בשנים אלו, המספר המשיך לעלות, ומגיע היום (2023) לכאלף תלמידים. עיקר מחקרו ועיסוקו בספרות, תנ"ך, חינוך ואתיקה. פעל למען נושאים כגון חברה דתית מעורבת לכתחילה, שירות בנות בצה"ל, שילוב השכלה כללית בחינוך הדתי}ועוד. היה מהמייסדים וחבר המזכירות הפעילה של תנועת נאמני תורה ועבודה, שדגלה בערכים אלו, יחד עם ד"ר יחזקאל כהן (מייסד התנועה), פרופ' אברהם נוריאל, הרב פרופ' מיכאל נהוראי, פרופ' זאב ספראי, חנה ספראי ועוד. פרסם מאמרי דעה רבים בעיתונות. בנוסף חקר ספרות ופרסם מאמרים והרצאות על ברנר, זלדה, ביאליק, שלונסקי ועוד. תחומי מאמריו והרצאותיו העיקריים לאחר פרישתו היו: הגדרת המונותאיזם המקראי, האתיקה של הנצי"ב מוולוז'ין, זהות יהודית וציונית, הזיקה בין התרבות הכללית ליהדות ועוד. סרטונים בערוץ של אביעזר וייס - שיעורים, באתר יוטיוב אביעזר וייס, ברשת החברתית פייסבוק רשימת הפרסומים של אביעזר וייס, בקטלוג הספרייה הלאומית אור קשתי, תכנית חובה בחינוך הממלכתי-דתי: "לעורר את הכמיהה לבניית בית המקדש" , באתר הארץ, 22 באוקטובר 2015 שמעון כהן, הצעה: הורה מלווה לתלמיד אלים, באתר ערוץ 7, 16 באוגוסט 2009 ערבות הדדית והרתעה, באתר ישראל מחר, 19 בינואר 2008 קובי נחשוני, דילמת ה"סרוגים": מגדל בבל או סולם יעקב?, באתר ynet, 22 במרץ 2007 יונתן אוריך, מסמך: הרבנות הראשית לא התנגדה לגיוס בנות, באתר nrg‏, 16 בינואר 2014 כנס: "בין בבל וירושלים" פברואר 2017 - נאמני תורה ועבודה, באתר נאמני תורה ועבודה, ‏4 בינואר 2017 עפרה לקס, גבעת המורה, באתר ערוץ 7, 10 ביולי 2008 כללי, ברכות לנשואי אביעזר ומרים, הצופה, 19 במרץ 1965 יערה וייס, שלוחה חרדית נפרדת בירושלים לביה"ס למוזיקה "מזמור", באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2020 אביעזר ויס, השאיפה אל המרכז בשירת א' שלונסקי: גילוייה ביחס למציאות, בסדר התמונות ובדימוי, רמת גן, תש"ם (1980) אביעזר ויס, אברהם שלונסקי: מבחר מאמרי ביקורת על יצירתו, ליקט והוסיף מבוא על התפתחות הביקורת על שירי שלונסקי וביבליוגרפיה, הוצאת עם עובד אביעזר וייס, על סובלנות, סגנון וחורבן הבית מאמר באתר "גבורת מרדכי" יונתן אוריך, מסמך: הרבנות הראשית לא התנגדה לגיוס בנות, באתר nrg‏, 16 בינואר 2014 אביעזר ויס, ‏הסולידריות הישראלית מתה, אנחנו מתקרבים לשלב הקטסטרופה, בעיתון מקור ראשון, 9 באוגוסט 2020 ד"ר אביעזר ויס, ‏הפרדת בתי הספר: אנחנו בדרך לפונדמנטליזם דתי, באתר "סרוגים", 24 במרץ 2013 "הערות ספרותיות לוויכוח הסטורי", מעריב, יום כיפור 26 בספטמבר 1982, מוסף לחג ערב ממד מעורב לכתחילה-ד"ר אביעזר וייס, ההיבט החינוכי.wmv, סרטון בערוץ "נאמני תורה ועבודה", באתר יוטיוב (אורך: 10:31) סופה העצוב של האהבה, מוסף שבת, מקור ראשון, 29 במרץ 2013 חלום ושבר: שעבוד מידי אדם, מוסף שבת, מקור ראשון, 5 בינואר 2012 אביעזר וייס, ספרות - אמנות - ביקורת, המשורר המשחק, מעריב, 14 במאי 1976 "לקראת פרשנות בת חורין", מקור ראשון, 13 בינואר 2012 אביעזר וייס, מיהו יהודי ציוני דתי? באתר מעלה - המרכז לציונות דתית