laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אימאם א-טחאווי

0אימאם אבו ג'עפאר, אחמד אבן מחמד אבן סלאמה אבן סלמה אל-אזדי א-טחאווי (בערבית: أبو جعفر أحمد بن محمد بن سلامة بن سلمة الأزديّ الطحاوي), אשר נודע בעיקר כאימאם א-טחאווי (امام الطحاوي), היה חכם דת אסלאמי מהאסכולה החנפית (843 – 933). א-טחאווי נולד בכפר טחא שבמצרים, בשנת 843 (שנת 229 בלוח השנה ההיג'רי). הוא החל את לימודי אצל דודו מצד אימו, אסמעאיל אבן יחיה אל-מוזאני, שהיה אחד מתלמידיו הבולטים של אמאם א-שאפעי. בשנת 863, כשאר א-טחאווי היה בגיל 20, הוא עזב את האסכולה השאפעית ועבר אל האסכולה החנפית, וזאת מסיבות אישיות. אז החל א-טחאווי ללמוד אצל ראש האסכולה החנפית במצרים, אחמד אבן אבו עמראן מוסא, אשר בעצמו למד באופן ישיר משני התלמידים הבולטים ביותר של אימאם אבו חניפה: אימאם אבו יוסף, ואימאם מוחמד א-שיבאני. בשנת 882, המשיך א-טאחווי אל סוריה, שם המשיך להתעמק ברזי האסכולה החנפית, והיה לתלמידו של הקאדי אבו חאזם עבד אל-חמיד בן ג'עפר, שהיה השופט הראשי של דמשק בזמנו. אימאם א-טחאווי נפטר ב-5 בנובמבר 933, ונקבר בקהיר, מצרים. ספרו "אל-עקידה א-טחאוויה" (יסודות האמונה של א-טחאווי) נחשב בעיני רבים מגדולי חכמי הדת באסלאם ליצירת מופת בתחום התאולוגיה האסלאמית. הספר הפך לכלי המרכזי ללימוד תאולוגיה אסלאמית ברבים מבתי הספר והמכללות האסלאמיות ברחבי העולם. Revolvy LLC, "Al-Tahawi" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית) Islamic legal thought : a compendium of Muslim jurists, Leiden Islamic legal thought : a compendium of Muslim jurists, Leiden Tahāwism, IlmGate, ‏2010-08-05 (באנגלית) fajeetas (2011-12-16), Hamza Yusuf - Creed Of Imam al-Tahawi, נבדק ב-2019-06-06
אן סופי

אן סופי (בגרמנית: Ann Sophie; נולדה ב-1 בספטמבר 1990) היא זמרת גרמנייה שייצגה את גרמניה באירוויזיון 2015. אן סופי נולדה בלונדון להורים גרמנים. בגיל צעיר היא חזרה עם הוריה לגרמניה והם התיישבו בהמבורג. כשהייתה בת ארבע החלה ללמוד בלט ובתיכון למדה בפנימייה בויילס. ב-2010 נסעה ללמוד משחק בניו יורק אצל לי סטרסברג. ב-2012 יצא סינגל הבכורה שלה "Get Over Yourself". היא ייצגה את גרמניה באירוויזיון 2015 עם השיר "Black Smoke". סופי העפילה ישירות לגמר מכיוון שגרמניה היא חלק מ-"5 הגדולות" שנוטלות חלק בגמר בלבד ללא צורך בסינון חצי הגמר. סופי סיימה במקום האחרון עם 0 נקודות מהשופטים ומהקהל גם יחד. בשנה זו גם יצא האלבום השני שלה "Silver into Gold". מדיה וקבצים בנושא אן סופי בוויקישיתוף אן סופי, ברשת החברתית פייסבוק אן סופי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אן סופי, ברשת החברתית אינסטגרם אן סופי, סרטונים בערוץ היוטיוב אן סופי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן סופי, באתר AllMusic (באנגלית) אן סופי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אן סופי, באתר Discogs (באנגלית) אן סופי, באתר Songkick (באנגלית) אן סופי, באתר Genius ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג

אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג (בגרמנית: Maria Maximilianowna von Leuchtenberg‏; 1 באפריל 1845 - 4 במאי 1925) הייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ואשתו של אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג. אוגניה נולדה ב-1 באפריל 1845 בסנקט פטרבורג, למקסימיליאן, דוכס לויכטנברג ולמריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה ושרלוטה, נסיכת פרוסיה. אוגניה ואחיה קיבלו את התארים "נסיכים קיסריים", בשל היותם נכדיו של הצאר. בשנת 1852 מת אביה, ובשנת 1854 התחתנה אמה עם גריגורי אלכסנדרוביץ' סטרוגנוב, ומכיוון שעשתה זאת ללא אישורו של אביה, נאלצה אמה לגלות מחוץ לארצה. אוגניה ואחיה שנותרו ברוסיה, גודלו על ידי דודם אלכסנדר השני, קיסר רוסיה. בהגיעה לפרקה היו לאוגניה מחזרים רבים, וביניהם לודוויג, נסיך בוואריה, אומברטו, נסיך הכתר של איטליה ופרדריק, נסיך הכתר של דנמרק, אולם בסוף התחתנה אוגניה ב-19 בינואר 1868 עם אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג, ממנו נולד לה בן אחד: פטר אלכסנדרוביץ', דוכס אולדנבורג (1868–1924), התחתן עם אולגה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בעלה אלכסנדר היה אחד האנשים העשירים ברוסיה, בין השאר בזכות אוגניה, שהייתה נכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, וריכז את רוב זמנו ומרצו לעבודות נדבנות ברחבי רוסיה. הוא היה נשיא של כמה בתי ספר, כמו גם הנשיא של המכון לרפואה ניסויית בסנקט פטרבורג. אלכסנדר ואוגניה ייסדו את מכון אולדנבורג בפטרוגרד, שבו יותר מ-2,000 בנים ובנות קיבלו השכלה טכנית, עם לינה ואוכל חינם, על חשבון הדוכס והדוכסית. התרומות הנרחבות שלהם עזרו לממן ומצאו בתי ספר טכניים, בתי חולים, בתי יתומים, כמו גם מוסדות פילנתרופיים אחרים ברחבי רוסיה. פעולות הצדקה שלהם נודעו עד כדי כך, שעיתון הכריז ב-1914 כי משום שהקדישו את חייהם ואת החלק הגדול יותר של עושרם לפילנתרופיה, "אין כנראה שניים שאהובים כל כך כמו הדוכס והדוכסית אולדנבורג". בעת שנכח בפתיחתו של המכון לרפואה ניסיונית כמיטיבו העיקרי בינואר 1907, נרצח פקיד ממשלתי בכיר, גנרל פון לאוניץ, לעיני אלכסנדר ואוגניה. הגנרל עמד במרחק צעדים ספורים מבעלה, כך שאוגניה, שהאמינה בתחילה כי אלכסנדר היה זה שנהרג, התעלפה מרוב חרדתה. במהלך המהפכה הרוסית הסתתרו אלכסנדר ואוגניה בתחילה בפינלנד, ולאחר מכן ברחו לפריז, צרפת, וב-4 במאי 1925 מתה אוגניה באחוזתה בביאריץ. מדיה וקבצים בנושא אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג בוויקישיתוף אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לויכטנברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
משוואת זכאי

בתורת הסינון, משוואת זכאי (באנגלית: Zakai equation) היא משוואה דיפרנציאלית חלקית סטוכסטית (אנ') ליניארית עבור המסנן האופטימלי למערכות לא־ליניאריות. המשוואה נקראת על שם המפתח שלה, פרופ' משה זכאי מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, שהגה אותה בסביבות שנת 1967. בתאוריית הסינון משוואת זכאי היא משוואה ליניארית דיפרנציאלית חלקית לצפיפות בלתי מנוצלת של המצב הסמוי. לעומתה, משוואת קושנר (אנ') נותנת משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות לצפיפות המנורמלת של המצב. באופן עקרוני, גישה זו מאפשרת לאמוד פונקציית כמות (מצב של מערכת דינמית) ממדידות רועשות, גם כאשר המערכת אינה ליניארית, ובכך להכליל את התוצאות הקודמות של וינר וקלמן עבור מערכות ליניאריות ופתרון בעיה מרכזית בתורת האמידה. בעיית סינון (הפרדת האות מהרעש) של משפחה רחבה של מערכות דינמיות ליניאריות ידועה כמסנן קלמן. בהמשך לזה עלתה בעיה דומה של מציאת המסנן האופטימלי עבור מערכות לא־ליניאריות. התוצאות שהיו ידועות עבור מקרה זה היו מסובכות ביותר. בסביבות שנת 1967 פיתח הפרופ' משה זכאי משוואה הרבה יותר פשוטה עבור המסנן האופטימלי הידועה כ"משוואת זכאי". תוצאה זו מהווה נקודת מפנה למספר רב של מחקרים בשטח זה. נניח שמצב המערכת מתפתח בהתאם לפי המשוואה: d x = f ( x , t ) d t + d w {\displaystyle \mathrm {d} x=f(x,t)\mathrm {d} t+\mathrm {d} w} מדידת הרעש הנובעת ממצב המערכת זמינה לפי המשוואה: d z = h ( x , t ) d t + d v {\displaystyle \mathrm {d} z=h(x,t)\mathrm {d} t+\mathrm {d} v} כאשר dw, dv הם שני מקדמים של Weiner, ולכן עוצמת המצב הלא מנורמל בזמן T הוא d p = L ( p ) d t + p h T d z {\displaystyle \mathrm {d} p=L(p)\mathrm {d} t+ph^{T}\mathrm {d} z} (התוצאה באמצעות "משוואת זכאי") מסנן קלמן מסנן וינר (אנ') סימולציה של משוואת זכאי (Discretization and Simulation of the Zakai Equation, ינואר 2006) "משוואת דאנקן-מורטנסן-זכאי" (האנציקלופדיה למתמטיקה) "משוואת זכאי" perso-math.univ-mlv.fr/users/printems.jacques/Zakairevjuin06 פתרון משוואת זכאי על ידי הפרדת משתנים מחבר: Frederick E. Daum 2. .M. Zakai, “On the Optimal Filtering of Diffusion Processes”, Zeitschr. f. Wahrscheinlichkeitstheorie und Verwandte Gebiete, 11, pp. 230–243, 1969. "משוואת זכאי" The Zakai equation of nonlinear filtering for jump-diffusion observation: existence and uniqueness arxiv.org מחברים: Claudia Ceci, Katia Colaneri, תאריך: 16 באוקטובר 2012 Sritharan, S. S. (1994). "Nonlinear filtering of stochastic Navier–Stokes equations". In Funaki, T.; Woyczynski, W. A. (eds.). Nonlinear Stochastic PDEs: Burgers Turbulence and Hydrodynamic Limit (PDF). Springer-Verlag. pp. 247–260. ISBN 0-387-94624-1. נושא: הכללות חלקיות של משוואת זכאי וכמה שיטות פתרון "Fractional generalizations of Zakai equation and some solution methods" פורסם: 9 ביוני 2018, מחברים: Sabir Umarov, Fred Daum, Kenric Nelson
בעיר של סילביה

בעיר של סילביה (בספרדית: En la Ciudad de Sylvia) הוא סרט שכתב וביים הבמאי הספרדי חוסה לואיס גוארין. הסרט עלה לאקרנים לראשונה בשנת 2007. הסרט, שכמעט נטול דיאלוגים, עוקב אחר בחור צעיר שזוכה רק לכינוי 'Él' (בעברית: 'הוא') כשהוא משוטט במרכז שטרסבורג בחיפוש אחר סילביה, אותה פגש שש שנים קודם בבר בעת ביקורו הקודם. הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע 2008 בסינמטק ירושלים. הסרט הופיע ברשימת עשרת הסרטים הטובים של 2008 בכמה רשימות מבקרים. בשבועון הניו-יורקי וילג' ווייס הוא כיכב במקום השמיני. אתר הבידור "מועדון AV" תיאר את הסרט כ"יצירת מופת" ובגארדיאן הוא זכה לכינוי "יוצא מן הכלל" הסרט היה מועמד פרס אריה הזהב לשנת 2007 בפסטיבל הסרטים של ונציה אך לבסוף לא זכה. הסרט זכה בפרס קרן מבקרי הקולנוע האוסטרלי ל"סרט הטוב ביותר שעוד לא הוקרן" לשנת 2008. גוארין זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר של Premios ACE לשנת 2009 עבור סרט זה. "בעיר של סילביה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בעיר של סילביה", באתר נטפליקס "בעיר של סילביה", באתר AllMovie (באנגלית) "בעיר של סילביה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בעיר של סילביה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, בעיר של חוסה-לואיס, באתר הארץ, 16 ביולי 2008 פסטיבל 2008, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים "Metacritic: 2008 Film Critic Top Ten Lists". Metacritic. אורכב מ-המקור ב-2 בינואר 2009. נבדק ב-11 בינואר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Ignatiy Vishnevetsky, An overlooked masterpiece about looking, Film (באנגלית) Bradshaw, Peter (2009-03-13). "Film review: In the City of Sylvia". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-06-07. Introducción, web.archive.org, ‏2009-08-30 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בעיר של סילביה".
אינו (דמות מיתולוגית)

אינו (בפינית: Aino) היא דמות מהמיתולוגיה הפינית, הקאלוואלה. אינו היא אחותו של יוֹאוּקַאהַיְינֵן (Joukahinen), מכשף צעיר ושחצן שיוצא להילחם במכשף הזקן והחכם וַאיְנֶמוֹיְנֵן (Väinämöinen) על מנת להוכיח לו כי הוא מכשף גדול ממנו. במהלך הקרב שמורכב מלחשי קסמים (בקלוולה לחשי הקסמים הם בעצם שירים שחרזו המכשפים) מוכנע יואוקאהינן ומתחנן בפני ואינמוינן שיחוס על חייו. בתמורה מבטיח לו יואוקאהינן את אחותו הצעירה והיפה כאשה. ואינמוינן הזקן והבודד מוקסם מהרעיון ומשחרר את יואוקאהינן. כששומעת איינו מה עשה אחיה היא נעצבת מאוד, על אף שאימה דווקא שמחה כי בתה עומדת להתחתן עם המכשף המפורסם המוכר בכל מרחבי הצפון. איינו העצובה מסרבת להתחתן עם וינומוינן ואומרת כי אין ברצונה לבשל, לכבס ולשמש כתכשיט למכשף הזקן והמכוער. היא יורדת אל שפת האגם, נכנסת למים ומטביעה את עצמה. ואינמוינן נעצב מאוד על האבידה ומשוטט ימים רבים ביערות כשהוא מהרהר. בגרסאות מאוחרות יותר של הקלוולה מסופר כי ואינמוינן מחליט לצאת אל האגם כדי לחפש את אינו. הוא משליך חכה למים וכעבור זמן קצר הוא מעלה בחכתו דג מוזר למראה. למרבה הפתעתו הדג מתחיל לדבר בקולה של איינו המוכיחה אותו על טיפשותו. ואינמוינן מנסה ללכוד את הדגה אינו אולם היא מתחמקת ממנו וחוזרת למצולות ועל אף שואינמוינן מבלה ימים רבים בניסיון לדוג אותה שוב הוא נכשל. יש המיחסים את חזרתה של איינו בצורת דג בגרסאות המאוחרות של הקלוולה כהשפעה של הנצרות שכבר חדרה לפינלנד. לדבריהם הופעתה המחודשת של אינו באה כדי להמעיט מערכו ומכוחו של המכשף ואינמוינן ולהראות כי ישנם כוחות חזקים גם ממכשף רב עוצמה זה. כיום "אינו" הוא שם נפוץ לבנות בפינלנד. הוא מסמל אישה יפה חזקה ועצמאית שאינה נכנעת לתכתיבים של אחרים. מדיה וקבצים בנושא אינו בוויקישיתוף
5 בום!

5 בום! הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר עומר אדם. אשר יצא לאור ב-6 ביוני 2019, על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס. האלבום כולו מכיל 5 שירים אשר יצאו כסינגלים מתוכו. ב-5 ביוני 2019, הכריז אדם על מופע בפארק הירקון לראשונה אשר יתקיים ב-17 ביולי, במקביל חשף אדם שיוציא בימים הקרובים 5 סינגלים במיוחד למופע. מידע על האלבום 5 בום! באתר MusicBrainz האלבום 5 בום! באתר ספוטיפיי האלבום 5 בום! באתר אפל מיוזיק האלבום 5 בום! באתר יוטיוב עומר אדם - טמפרטורה, באתר youtube.com עומר אדם - תיתן לה פרחים, באתר youtube.com עומר אדם - שיר הרווק, באתר youtube.com עומר אדם - תגידו לה & אהבה מטורפת, באתר youtube.com עומר אדם - יום השישי, באתר youtube.com הכרזת הסינגלים, באתר instagram.com הכרזת המופע בפארק הירקון, באתר instagram.com
מסעדת הניצחון

מסעדת הניצחון (נקראה גם "מסעדת ניצחון") הייתה מסעדת בשרים ומאכלים רומניים, שמוקמה באשקלון. המסעדה נפתחה בשנת 1949 ברחוב הרצל באשקלון על ידי ישעיהו ליבושור, ונקראה על שם הניצחון במלחמת העצמאות. במהלך תקופת הצנע המקום שימש כבית קפה והציע מה שאפשר היה למכור בשנות הצנע - ביצים וסלטים ומדי פעם הוגש גם עוף. עם סיום תקופת הצנע החלו להכין במסעדה גם מנות מהמטבח הרומני, ואף החלו להגיש בשרים. מנות הדגל של המקום נשאו אופי מזרח אירופאי כמו רגל קרושה, כבד קצוץ, איקרה וסלט חצילים. המסעדה ידועה בעיקר בעקבות הקבב הרומני והסטייק הלבן שהוגשו בה. באותה התקופה לא היו עוד מסעדות רבות באזור, ומסעדת הניצחון הייתה התחנה שבה עברו כל אנשי הצבא והגנרלים בדרך למדבר סיני ובמהלך השנים צברה מספר רב של לקוחות קבועים. בשנת 2019, לאחר 70 שנות פעילות, נסגרה המסעדה. אתר האינטרנט הרשמי של מסעדת הניצחון מסעדת הניצחון, ברשת החברתית פייסבוק גרדה גלזר‏, המוסד: מסעדת הניצחון, באתר וואלה, 7 בינואר 2013 איתן לשם, ההפסד של כולנו: אחרי 70 שנה, "מסעדת הניצחון" באשקלון נסגרת, באתר הארץ, 21 במאי 2019
שעיר סוניה

שעיר סוניה (שם מדעי: Otus sunia) הוא מין של שעיר ממשפחת הינשופיים החי במזרח אסיה ובדרום-מזרח אסיה בטווח שבין רוסיה לתאילנד. אורכו של שעיר זה 179–210 מ"מ בקירוב, מוטת כנפיו 497–525 מ"מ ומשקלו עד 100 גרם. השעיר בעל נוצות אפורות-בהירות מסורטטות בחום לאורך הבטן, החזה והראש והכנפיים, הגב העורף חומים או כתומים עם שרטוטים אפורים עד לבנים בקצוות. הראש גדול עם עיניים צהובות קדמיות המותאמות לראיית לילה והמקור קצר וכהה. לשעיר זה ציצות קטנות יחסית ואינם זקופות. מסביב לראש צווארון גדול ואפור עם קצוות שחורים ליד פרצוף השמע. השעיר מצוי ביערות רחבי עלים, יערות נשירים ויערות גשם בין רוסיה לתאילנד ולאורך תת-היבשת ההודית. הוא מצוי גם בכמה איים כמו באינדונזיה ומלזיה, הפיליפינים, יפן וסחלין. הוא מסתתר בין עלוות העצים ויוצא בלילה. השעיר מאזין מהענף לטרף בעזרת אוזניו הגדולות ועט עליו בחרישיות מהענף. טרפו כולל מכרסמים קטנים, עופות קטנים, עטלפים, זוחלים כמו שממיות, עכבישים וחרקים גדולים. שעיר זה אינו מכין קן אלא מחפש נקרות עצים או קנים מוכנים, במקרים רבים של סיטיים. בקן הנקבה מטילה 3–6 ביצים ושומרת עליהם עד הבקיעה מטורפים כמו נחשים ונמיות התרים אחרי הביצים. מדיה וקבצים בנושא שעיר סוניה בוויקישיתוף שעיר סוניה, באתר ITIS (באנגלית) שעיר סוניה, באתר NCBI (באנגלית) שעיר סוניה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שעיר סוניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעיר סוניה, באתר GBIF (באנגלית) שעיר סוניה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ניו ורנר

ניו ורנר (בצרפתית: New Werner) הוא אופנוע אשר יוצר על ידי יצרנית האופנועים Werner Motors (אנ') בין השנים 1901 – 1908 בצרפת. החידוש של דגם "ניו ורנר" היה להציב את המנוע בנקודה הנמוכה ביותר במסגרת השלדה בסגנון של שלדת אופניים, דפוס של מנוע רכוב נמוך בתוך השילדה שהיה סוג של מסגרת אופנוע, הפך לפריסת אופנוע סטנדרטי עבור המאה ה-20. דגם "ניו וורנר" החליף את דגם "וורנר" משנת 1897. 1 מושב. מנוע בעירה פנימית. מנוע בנזין. שסתום הכניסה היה אוטומטי (הופעל על ידי לחץ אטמוספירי). העיתונאי "Kevin Cameron" (אנ') עורך מגזין האופנועים בארצות הברית "Cycle World" (אנ') הגדיר את ה"ניו ורנר" כ"אופנוע המשפיע ביותר בכל הזמנים". "ניו ורנר", שנת 1904 "ניו ורנר", שנת 1906 מדיה וקבצים בנושא ניו ורנר בוויקישיתוף היצרן Werner Motors gracesguide.co.uk/Werner_Motors "ניו ורנר" bonhams.com/auctions/19137 Setright, L.J.K. (1979). The Guinness Book of Motorcycling Facts and Feats. Guinness Superlatives. pp. 8–18. ISBN 0-85112-200-0. Cameron, Kevin (January 19, 2012), "The Five Greatest Motorcycles", Cycle World ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניו ורנר".
איינו

אַיְינוּ (Ainu, ביפנית: アイヌ) הם קבוצה אתנית ילידית. מקורם באי הוקאידו ובצפון האי הונשו ביפן, באיי הקוריליים, בחלקים מסחלין ובשליש הדרומי של חצי האי קמצ'טקה. משמעותה של המילה "איינו" היא "אדם" בשפת האיינו. אמישי (Emishi), אזו או יזו (Ezo, Yezo, ביפנית: 蝦夷) הם המונחים היפניים, ואוטארי (Utari, ביפנית ウタリ), שמשמעותו "חבר" בשפת האיינו, הוא מונח מקובל היום על רבים מחברי הקבוצה. ככל הנראה, יש בין 150,000 ל-200,000 בני איינו כיום, אך המספר המדויק אינו ידוע מכיוון שרבים מבני האיינו מסתירים את מוצאם או אינם יודעים אותו לאחר שהוסתר מהם, כדי להגן על עצמם מפני אפליה על בסיס גזעי. מחקרים משערים שתרבות האיינו נוצרה משילוב בין תרבות ה-Okhotsk (אנ') ותרבות ה-Satsumon (אנ'), שתיהן צאצאיות ישירות של תרבות ג'ומון. כל התרבויות האלו קדמו להתיישבות היפנית ונכבשו על ידי היפנים בראשית המאה התשיעית. בשנת 1264 האיינו פלשו לארצם של בני ה-Nivkh (אנ') באי סחלין. הדבר הוביל למלחמה בין בני האיינו לסינים. האיינו יצרו חברת ציידים-לקטים, והצליחו לשרוד בעיקר בזכות ציד ודיג. דתם המקורית התבססה על תופעות טבע. בתקופת מורומאצ'י (1336–1573) העימות בין היפנים הפולשים לבין האיינו, התושבים המקוריים, התאפיין במלחמות ומרידות. למשל מרידה בשנת 1456. בתקופת אדו (1601–1868) האיינו, ששלטו באי הצפוני, הידוע כיום כהוקאידו, נעשו מעורבים במסחר מול היפנים, ששלטו בדרום האי. הממשל היפני העניק לשבט היפני מצומאה זכויות בלעדיות למסחר עם בני האיינו. בהמשך המסחר הותר גם ליתר השבטים היפנים. בתקופה זו האיינו החלו להיות תלויים מאוד במסחר עם היפנים. מגפות שונות פגעו בבני האיינו, ביניהן אבעבועות שחורות. הרחבת המסחר בין האיינו לבין היפנים הגדילה את ההבנה ההדדית, אך גם את החיכוכים ואף מרידות מצד האיינו. המרידה הגדולה של בני האיינו בשלטון המרכזי היפני מכונה Shakushain's revolt והתרחשה בשנים (1669–1672). קרב נוסף התרחש בשנת 1789. במאה ה-18 נמנו 80,000 בני איינו. בשנת 1868 נמנו 15,000 בני איינו באי הוקאידו, 2,000 בסחלין וכ-100 באיים הקוריליים. איינו (שפה) איינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אינא, דף שער בספרייה הלאומית Origins and genetic features of the Okhotsk people, revealed by ancient mitochondrial DNA analysis
גירושים (סדרת טלוויזיה)

גירושים (באנגלית: Divorce) היא סדרת טלוויזיה מסוג דרמה קומית, שנוצרה על ידי שרון הורגן בכיכובם של שרה ג'סיקה פרקר ותומאס היידן צ'רץ, העוסקת בזוג נשוי בגיל העמידה העומד בפני גירושין. הסדרה עלתה לראשונה ברשת HBO ב-9 באוקטובר 2016. לסדרה עד כה שלוש עונות. פרנסס ורוברט דופריין הם זוג החי בפרוור במדינת ניו יורק בארצות הברית ולהם בת ובן. פרנסס הבוגדת בבעלה מבקשת להתגרש ממנו אך מתחרטת לאחר זמן קצר. כשלבעלה נודעת הבגידה, הוא מבקש להתגרש ממנה. פרנסס עושה פעולות רבות כדי למנוע את הגירושין, אך בעלה דבק בהחלטתו. טיפול זוגי שהזוג מנסה להשתתף בו אינו מצליח, ובני הזוג מחליטים להתגרש באופן סופי. במקביל דיאן חברתה של פרנסס רבה עם בעלה ניק. במהלך הריב היא פולטת כדור מאקדח שנורה סמוך אליו. ניק עובר התקף לב, מתאושש ממנו והיחסים עם אשתו משתפרים מאוד. פרנסס פותחת גלריה לאמנויות ומכירה בן זוג. רוברט שעבד ברכישת בתים לצורך שיפוצים ומכירתם מחדש, לא הצליח בזמן נישואיו בעסקים. לאחר גירושיו הוא מכיר מתווכת נדל"ן בשם ג'קי, ועובר להתגורר איתה. בפרק האחרון של העונה השנייה מודיע רוברט לפרנסס כי הוא מתכוון להתחתן עם זוגתו ג'קי. ניק נעצר על ידי המשטרה בחשד למעילה של 12 מיליון דולר ונכלא. בעונה השלישית רוברט וג'קי מתכוננים לחתונתם וללידה הצפויה. ג'קי זוגתו של רוברט נאלצת לעבור שמירת הריון. העסק של פרנסס נשרף והיא נאלצת לחזור לעבוד כשכירה. היא גם מתחילה בזוגיות חדשה עם אדם בשם הנרי. דיאן מאבדת את כל רכושה. היא עוברת להתגורר אצל פרנסס ומוצאת עבודה בחנות בגדים. ג'קי מודיעה לרוברט שהיא מעוניינת להפרד. גם פרנסס נפרדת מהנרי. פרנסס ורוברט שהשכירו את ביתם המשותף עד עתה מחליטים למכור את הבית. דאלאס הולט, חברתה של פרנסס ופסיכולוגית במקצועה, נאשמת על מטופל בכך שעברה על תקנות אתיות בטיפול. היא מוזמנת לוועדה שעלולה לשלול את רישיונה. פרנסס דופריין (שרה ג'סיקה פרקר): אישה נשואה שמנהלת רומן המזרז את גירושיה. רוברט דופריין (תומאס היידן צ'רץ): בעלה חסר האונים של פרנסס שמגלה על הרומן ומתגרש ממנה. דיאן (מולי שאנון): חברתה מהמעמד הגבוה של פרנסס. דאלאס הולט (טליה בלסם): חברתה של פרנסס ופסיכולוגית במקצועה. ניק (טרייסי לטס): בעלה של דיאן. לילה דופריין (סטרלינג ג'רינס): בתם של רוברט ופרנסס, שחקנית כדורסל בנבחרת בית ספרה. טום דופריין (צ'רלי קילגור): בנם של רוברט ופרנסס. ג'קי ג'יאנפוליס (בקי ניוטון): זוגתו של רוברט, ולאחר מכן אשתו. (עונות 3-2) אתר האינטרנט הרשמי של גירושים (באנגלית) גירושים, ברשת החברתית פייסבוק גירושים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גירושים, ברשת החברתית אינסטגרם "גירושים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "גירושים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "גירושים", באתר Metacritic (באנגלית) "גירושים", באתר HBO Max (באנגלית) "גירושים", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "גירושים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) עידו ישעיהו‏, על מבוכה ומרירות: "גירושים" מתקשה לשמור על איזונים שיצדיקו צפייה בה, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2016 סמדר שילוני, "גירושים": גרסה עצובה לסקס והעיר הגדולה, באתר ynet, 13 באוקטובר 2016 נטע חוטר, ‏ואם פרידה, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2016 גילי איזיקוביץ, "גירושים 2": שום דבר בעצם לא מצחיק כאן, באתר הארץ, 15 בינואר 2018 גדי סולומון, עונה שנייה לסדרה "גירושים": סיפור מוכר ושחוק, באתר ישראל היום, 18 בינואר 2018
מל האטצ'ינס

מלווין ריי "מל" האטצ'ינס (באנגלית: Melvin Ray "Mel" Hutchins; ‏22 בנובמבר 1928 – 19 בדצמבר 2018) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1952–1958. ב-4 מתוך 7 עונותיו ב-NBA השתתף במשחק האולסטאר, וממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 11.1 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק. גיסו, ארני ואנדוויי, שיחק עבור ניו יורק ניקס בעונות 1949–1956, ואחיינו קיקי ואנדוויי שיחק ב-NBA בין השנים 1980–1993. האטצ'ינס נולד בסקרמנטו שבקליפורניה, ובין השנים 1946–1951 למד באוניברסיטת בריגהאם יאנג (עם הפסקה של שנה ב-1949). בעונת 1950/1951 הוביל את קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לזכייה באליפות "טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT), אשר נחשב באותה תקופה לטורניר המכללות היוקרתי ביותר, עם ממוצעים של 15.4 נקודות ו-12.7 ריבאונדים למשחק. האטצ'ינס נלקח בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA‏ 1951 על ידי קבוצת טריי-סיטיז בלקהוקס, אשר עברה באותה עונה למילווקי ושינתה את שמה ל"מילווקי הוקס". בעונתו הראשונה ב-NBA זכה בתואר מלך הריבאונדים של ה-NBA לאחר שהוריד 13.3 ריבאונדים בממוצע למשחק, וכן זכה באופן בלתי-רשמי בתואר "רוקי העונה". בעונה העוקבת רשם ממוצעים של 11.7 נקודות ו-11.2 ריבאונדים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בעונת 1953/1954 עבר לפורט ויין פיסטונס, במדיה שיחק במשך 4 עונות. בעונות 1955 ו-1956 העפיל עם הפיסטונס למעמד גמר ה-NBA, אך בשתי הפעמים הפסידה הקבוצה. בתקופתו בפורט ויין השתתף 3 פעמים נוספות במשחק האולסטאר, בו שיתף פעולה עם חבריו לקבוצה לארי פאוסט, אנדי פיליפ וג'ורג' יארדלי. באפריל 1957 הועבר בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה להארי גלאטין ונת'ניאל קליפטון, אך לאחר 18 משחקים בניו יורק נאלץ לפרוש ממשחק בשל פציעה קשה בברכו. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של האטצ'ינס ב-NBA, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של האטצ'ינס, באתר הניו יורק טיימס, 21 בדצמבר 2018 ממוצעי המכללות של האטצ'ינס, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1951, באתר basketball-reference.com NBA forgot it honored Hoffman, באתר baltimoresun.com,‏ 30 באוקטובר 1994
לבונה (עיר)

לֶבוֹנֶה (באיטלקית: Levone) היא קומונה במטרופולין טורינו (אנ') במחוז פיימונטה, הממוקמת כ-30 קילומטר מצפון לטורינו, המונה כ-450 תושבים. התיעוד הכתוב הראשון לקיום העיר לבונה הוא משנת 1197. העיר לבונה גובלת בקומונות פורנו קונווזה (אנ'), ריבארה (אנ'), רוקה קנווזה (אנ') וברבניה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא לבונה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לבונה (באיטלקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לבונה (עיר)".