laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דובדבן

דובדבן (שם מדעי: Prunus subgenera Cerasus) הוא תת-סוג של פרונוס, סוג הכולל בין השאר את השקד המצוי, את האפרסק ואת המשמש. עונת קטיף הדובדבנים מתחילה בסוף מאי-תחילת יוני ונמשכת כחודשיים. מוצא הדובדבן הוא דרום מערב אסיה ודרום מזרח אירופה. הפרי נכנס לתודעת המקומיים הארץ ישראליים רק בתקופה הצלבנית (1099–1260). העץ גדל בר באזורים ממוזגים וקרים והתפתחות פרותיו תלויה במנות קור. פרשנים כדוגמת רש"י, זיהו בטעות את הדובדבן והגודגדן שהכירו מסביבתם, וקישרום עם הדבדבניות המופיעות במשנה ("והדבדניות אף על פי שמנטפין, אין בהם משום הכשר משקה." מסכת עבודה זרה, פרק ב', משנה ז'), והגודגדניות בתלמוד ("מהן גודגדניות וכפניות ופגי תמרה שלשה." מסכת ברכות, דף נ"ז, עמוד ב') . הדבדבניות המוזכרות במשנה, הן ענבים אדומים שלאחר הבשלת יתר מטפטף מהן מיץ, והגודגדניות המוזכרות בתלמוד, שהן תלתן אלכסנדרוני (אנ') המשמש כיום בחקלאות למספוא ומרעה, אך בעת העתיקה נאכל אף על ידי בני אדם. שני מינים של דובדבן ידועים במיוחד בשל פריים הטוב למאכל אדם: דובדבן מתוק (גודגדן, Prunus avium), ודובדבן חמוץ (Prunus cerasus). מינים אלה הם עצים גדולים וחסונים, העשויים להתנשא לגובה 18 מטר, אך בגידולים מסחריים מגבילים את גובה העץ ל-4 מטר. קיימים עוד כמה עשרות מינים בתת-הסוג דובדבן, חלקם בעלי פרי אכיל, כגון הדובדבן היפני (Prunus serrulata). בארצות הברית פותח זן דובדבן בינג. עצי הפרי נפוצים באסיה, באירופה ובאמריקה הצפונית, כאשר בראש רשימת הארצות המגדלות פרי זה באופן מסחרי נמצאות איראן, טורקיה וארצות הברית. לשני המינים הידועים מספר זנים, אך שניהם זקוקים לאקלים קר של בערך 1,000 שעות קור, ושניהם מואבקים על ידי דבורים. עץ הדובדבן זקוק לעץ דובדבן סמוך על מנת להניב פרי. פירות הדובדבן מהווים מאכל נפוץ. נהוג גם לאכלם כתוספת לעוגות, סלטי פירות ועוד. דובדבנים נמכרים לעיתים קרובות כשהם מגולענים ובתוך סירופ מתוק. בנוסף, נהוג להכין מדובדנים ריבות, מיצים וליקרים כגון שרי הרינג. הודות לצבעו האדום העז של הפרי משתמשים בו רבות לקישוט מאכלים. מקובל לשים דובדבן על הקצפת המעטרת עוגות, מילקשייקים וכדומה, ומכאן הביטוי "הדובדבן שבקצפת", שפירושו: החלק הטוב ביותר. גרעין הדובדבן משמש להכנת תבלין שנקרא "מחלב" (בערבית: محلب). יש הנוהגים לטחון את המחלב לתיבול של מאכלים מזרחיים או לבצק. בישראל גדלים בר שני מינים של דובדבן: דובדבן שרוע, שהוא שיח הגדל בחרמון והוכרז ערך טבע מוגן בישראל, ודובדבן קטן פרי (Prunus microcarpa). באזורים הגבוהים של הארץ כגון רמת הגולן והגליל העליון וכן בגוש עציון, דרום הר חברון ומצפה רמון, קיימים מטעים מסחריים של עצי דובדבן. בתרבות היפנית, מכונים עץ הדובדבן בכלל, ופריחתו בפרט, סאקורה, מונח שלו השפעה רבה על התרבות והאמנות היפנית. דובדבן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דובדבן, באתר Tropicos (באנגלית) דובדבן, באתר IPNI (באנגלית) עתליה דלל‏, העונה האדומה: 9 סיבות בריאות לאכול דובדבנים, באתר וואלה, 17 במאי 2016 בלומברג, החורף והאביב נעשים חמים יותר, ועצי הדובדבן מקדימים את פריחתם, באתר הארץ, 19 במרץ 2024 אברהם אופיר שמש, צמחים, מאכלים ודפוסי אכילה בספרות הברכות 1492–2000, אריאל: אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2014, עמ' 205, מסת"ב 978-965-91944-7-6 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
רוטב חמוציות

רוטב חמוציות הוא רוטב העשוי מחמוציות. לרוטב זה מספר גרסאות בעלות טעמים שונים, בהתאם למקום ייצורו. באירופה הרוטב חמוץ בעוד שבארצות הברית וקנדה הרוטב ממותק - מקור הטעם המתוק הוא בסוכר או תוספת קינמון. על אף שמו, אין זה רוטב במובן המקובל של המילה, אלא מאכל המזכיר יותר קונפיטורה או ריבת פירות. הכנת הרוטב נעשית על ידי הרתחת חמוציות עם מים וסוכר, עד שהחמוציות פוקעות ונוצר נוזל סמיך דמוי ריבה. יש המוסיפים מיץ תפוזים או קליפות תפוזים. זהו רוטב מסורתי שנהוג להגיש יחד עם תרנגול ההודו - המאכל המסורתי של חג המולד וחג ההודיה בארצות הברית ובקנדה. בארצות הברית מיוצר הרוטב באופן מסחרי, ונמכר בקופסאות שימורים. בשל כמות הג'לטין הרבה שבו, מקבל הרוטב את צורת הקופסה, ונותר בצורה זו גם לאחר חילוצו מהקופסה. בשל הג'לטין גם נמנעים צמחונים מלאכול אותו. מדיה וקבצים בנושא רוטב חמוציות בוויקישיתוף
נזילות פיננסית

נזילות פיננסית היא מדד ליכולת הלווה להחזיר את חובותיו במועד פרעונם. בדרך כלל מבטאים את הנזילות הפיננסית כיחס או כאחוז של ההתחייבויות השוטפות. לחברה שמפרסמת דוחות כספיים יש מספר יחסים שבהם נעשה שימוש לחישוב הנזילות. העיקריים שבהם הם: יחס שוטף (current ratio) – היחס הפשוט ביותר המחושב על ידי חלוקת סך כל הנכסים השוטפים לסך כל ההתחייבויות השוטפות. ערך מעל ל-1 הוא נורמלי בחברות לא-בנקאיות. עם זאת, לא כל הנכסים השוטפים ניתנים למימוש מיידי במחירם המלא ולכן יש צורך במדדים נוספים על-מנת לאמוד את הנזילות הפיננסית. יחס מהיר (quick ratio) – מודד את יכולת החברה לפרוע את מלוא התחייבויותיה באמצעות הנכסים הנזילים שלה בעתיד הקרוב. היחס מחושב על ידי חלוקת סך כל הנכסים השוטפים בניכוי ערך המלאי לסך כל ההתחייבויות השוטפות. יחס מזומן – מודד את יכולת החברה לפרוע את מלוא התחייבויותיה באופן מיידי באמצעות מזומן וניירות ערך סחירים שברשות החברה, ולא ממכירת נכסיה. היחס מחושב על ידי חלוקת תזרים המזומנים לסך כל ההתחייבויות השוטפות. ענפי תעשייה שונים נוטים להשתמש ביחסי נזילות שונים המתאימים לאופי הפעילות של החברות בהן, המבנה הפיננסי של החברות ואופי הנכסים שלהן. השימושים גם משתנים בין מדינה למדינה, בהתאם לדין הקיים בה כגון דיני החברות והמס. באופן דומה, נהוגים ערכים שונים מקובלים לפי המאפיינים השונים. לדוגמה: במדינה בה כללי החשבונאות אינם דורשים עדכון שווי הנכסים בדוחות, יהיה נהוג יחס נזילות גבוה יותר, כדי לפצות על אי-הוודאות בהערכת שווי נכסי החברה. דוגמה נוספת: ליצרן בעל תזרים מזומנים קבוע יחסית, יתאים יחס בערך נמוך יותר מאשר לחברת הזנק בתחום האינטרנט. ערך מורחב – סיכון נזילות נזילות היא נדבך בעל חשיבות מרכזית במערכת הבנקאית. שמירת נכסים נזילים ברמה גבוהה מקטינה את ההכנסות ומשום כך הבנקים מעוניינים להקטין את אחזקת הנכסים הנזילים ככל הניתן. בנק ללא עתודות נזילות מספיקות כדי לעמוד בדרישות פירעון של המפקידים, עלול להגיע למצב של פשיטת רגל. ועל כן מטיל הבנק המרכזי מגבלות על הבנקים. מגבלות אלו נקראות חובת הנזילות, או חובת ההשקעה, והן מתייחסות לאחוז מתוך פיקדונות הציבור, אותו חייבים הבנקים להשקיע בבנק המרכזי, על מנת לשמור על עתודות נזילות. עד שנות התשעים השתמש הבנק המרכזי בישראל בחובת הנזילות גם כמכשיר בהפעלת המדיניות המוניטרית. כיום אין זה כך ורמתה של חובת הנזילות בישראל זהה לזו שבמדינות המפותחות.
קרלסברג

קרלסברג (בדנית: Carlsberg) הוא מותג של בירה שמקורה בדנמרק. המבשלה הראשית של קרלסברג נמצאת בקופנהגן, ומבשלות נוספות פזורות ברחבי העולם. מרבית הבירה המיוצרת על ידי קרלסברג היא בירת לאגר בהירה, מטיפוס פילזנר. חברת קרלסברג נוסדה בקופנהגן על ידי יאקוב כריסטיאן יאקובסן בשנת 1847. ב-1875 הוקמה בסמוך למבשלה זו מעבדת מחקר, ובה בודד ב-1883 השמר שמשמש עד היום לייצור בירת לאגר. שמו של השמר הוא Saccharomyces carlsbergensis, על שם החברה. חברת קרלסברג רכשה ב-1970 את חברת טובורג. בישראל שתי הבירות מיוצרות ב"מבשלות בירה ישראל" שבאזור התעשייה הדרומי באשקלון, על פי הסכם עם החברה הדנית. מדיה וקבצים בנושא קרלסברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרלסברג (באנגלית) קרלסברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קרלסברג, ברשת החברתית אינסטגרם אתר קרלסברג ישראל קרלסברג במגזין הבירה הישראלי בירת תפוחים מבית קרלסברג העולמית - Somersby Cider ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלורנס קירש דו ברול

פלורנס קירש דו ברול (אנגלית: Florence Kirsch Du Brul; ‏1915 - 2 ביולי 2005) הייתה פסנתרנית קונצרטים בעלת שם עולמי ומורה מן השורה הראשונה לפסנתר. פלורנס קירש דו ברול נולדה בצפון שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. בילדותה למדה אצל סילביו סקיונטי ואצל המלחין הווארד ולס והופיעה עם התזמורת הסימפונית של שיקגו בגיל 12. מנצח התזמורת של שיקגו, פרדריק סטוק, המליץ עליה לפני הפסנתרן והמלחין האוסטרי הנודע, ארתור שנאבל וקירש נשלחה לברלין, גרמניה, שם התגורר שנאבל, ללמוד אצלו. עם עלות הנאצים לשלטון, נאסר על קירש לעזוב את גרמניה והיא נאלצה להימלט לאיטליה בידיים ריקות ולהפקיר את כל רכושה. היא חזרה לארצות הברית ב-1937 ובאותה שנה הופיעה לראשונה כפסנתרנית מקצועית באולם הקונצרטים של תזמורת שיקגו. קירש עשתה לה שם בעולם כפסנתרנית קונצרטים ואף הקליטה כמה תקליטים קלאסיים, ביניהם "קול קורא במדבר" של המלחין היהודי-שווייצרי ארנסט בלוך ו"כלולות" של איגור סטרווינסקי. בשנות ה-40, כאשר הופיעה ולימדה בניו יורק, פגשה את ד"ר א. לויד דו ברול, חוקר נודע במדעי האנטומיה והאנתרופולוגיה ומחנך, ונישאה לו. ד"ר דו ברול שירת במלחמת העולם השנייה בארמייה השלישית של גנרל ג'ורג' פטון ולאחר השחרור קיבל קתדרה במכללת שיקגו לרפואת שיניים של אוניברסיטת אילינוי. הזוג רכש בית מפואר מן המאה ה-19 באילינוי פארק שבשיקגו ומילא אותו בציורים, פסלים, מלאכת מחשבת של ילידים ושאר מזכרות, שאספו במסעותיהם הרבים בעולם. הם הרבו לארח בביתם את בכירי המדענים, האמנים והאינטלקטואלים של המאה ה-20, כפי שהעיד ברוס גרהם, דיקן המכללה. בין השאר, הגישה פלורנס דו ברול הרצאות בנושא הפסנתר והעבירה כיתות אמן במקומות שונים ברחבי העולם. היא נפטרה ב-2 ביולי 2005. פלורנס קירש דו ברול, באתר Discogs (באנגלית) Chicago Tribune obituary
נביאים

נביאים הוא שמו של המדור השני בתנ"ך, בו מצויים הספרים המתארים את קורות ישראל לאחר הכניסה לארץ ישראל, וספרי הנביאים. הכינוי נביא מיוחס למי שנושא את דבר האל. על פי הרמב"ם, נחלקים ספרי התנ"ך לשלוש רמות של קדושה לפי מידת ההשראה האלוהית ששימשה לכתיבתם: ספרי התורה נכתבו על ידי אב הנביאים משה רבנו, ספרי הנביאים נכתבו בפעולת נבואה, וספרי הכתובים נכתבו על ידי אנשים שאינם בהכרח נביאים אך כתבו בהשראת רוח הקודש. ספרי התנ"ך המצויים במדור נביאים הם שמונה ספרים: יהושע, שופטים, שמואל, מלכים, ישעיה, ירמיהו, יחזקאל ותרי עשר. ספרי הנביאים נחלקים לרוב לשתי חטיבות, שחלוקתן אינה כרונולוגית, אלא תוכנית ועניינית: נביאים ראשונים, הכולל את ספר יהושע, ספר שופטים, ספר שמואל וספר מלכים. ספרים אלו מכילים בעיקר תכנים היסטוריוגרפיים. כיום מקובלת החלוקה היוונית של שמואל ושל מלכים לשניים: ספר א' וספר ב'. נביאים אחרונים, הכולל את ספר ישעיה, ספר ירמיה, ספר יחזקאל וספר תרי עשר. ספרים אלו מכילים בעיקר לקט של נבואות שניתנו בידי הנביאים על שמם הם קרואים, המכונים גם "נביאי הספר" או "נביאי הכתב". תרי עשר, הכולל את הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי. ספרים אלו הם ספרי נבואות קצרים שקובצו יחד. הקובץ נמנה כספר אחד, ונכלל בחטיבת הנביאים האחרונים. חלוקה זו ל"נביאים ראשונים" ו"נביאים אחרונים" מקובלת במהדורות דפוס שונות מאז ימי הביניים. ראשיתה, ככל הנראה, במהדורה של ספרי יהושע, שופטים, שמואל ומלכים עם פירוש רד"ק, שיצאה לאור בדפוס שונצינו בשנת ה'רמ"ו (1485) תחת הכותרת "ארבעה נביאים ראשונים". השימוש בלשון "נביאים ראשונים", ו"נביאים אחרונים", מושאל ממקורות חז"ל, אולם בחז"ל ההבחנה היא אחרת: הנביאים עד סוף תקופת הבית הראשון, כולל ישעיה ירמיה ויחזקאל ומרבית "תרי עשר", הם "נביאים ראשונים", ואילו חגי זכריה ומלאכי, שהתנבאו בתחילת ימי הבית השני, הם "נביאים אחרונים". חלוקה זו נסמכת, כנראה, על הפסוק להלן: הֲלוֹא אֶת הַדְּבָרִים אֲשֶׁר קָרָא ה' בְּיַד הַנְּבִיאִים הָרִאשֹׁנִים בִּהְיוֹת יְרוּשָׁלִַם יֹשֶׁבֶת וּשְׁלֵוָה וְעָרֶיהָ סְבִיבֹתֶיהָ וְהַנֶּגֶב וְהַשְּׁפֵלָה יֹשֵׁב. — ספר זכריה, פרק ז', פסוק ז' המסורת המקובלת לגבי עורכיהם של הספרים מוזכרת בתלמוד (מסכת בבא בתרא יד-טו), ומובאת כאן: ספר יהושע – נערך בידי יהושע בן נון. ספר שופטים – נערך בידי שמואל. ספר שמואל – נערך בידי שמואל. ספר מלכים – נערך בידי הנביא ירמיהו. ספר ישעיהו – נערך בידי חזקיהו וסיעתו. ספר ירמיהו – נערך בידי ירמיהו. ספר יחזקאל – נערך בידי אנשי כנסת הגדולה. ספרי תרי עשר – קובצו וסודרו על ידי אנשי כנסת הגדולה ספרי נביאים עם פירושים, באתר "תורת אמת" (הקישור אינו פעיל) נביאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מיכאל אביעוז, ‏על מקור הכינוי "נביאים ראשונים", JSIJ‏ 8, 2009, עמ' 1–7 אילון גלעד, מי באמת כתב את נביאים ראשונים, באתר הארץ, 17 ביוני 2015 אילון גלעד, מי באמת כתב את "נביאים אחרונים"?, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2015 כתב יד, נביאים ראשונים, סנט פטסבורג, מאה 10, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית ישנן מעט נבואות בחוץ לארץ, אולם בכל הספרים עיקר הנבואות בארץ ישראל. מיכאל אביעוז, ‏על מקור הכינוי "נביאים ראשונים", JSIJ‏ 8, 2009, עמ' 1–7 תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ח, עמוד ב'; תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ה', הלכה א'; פירוש המשנה לרמב"ם על מסכת סוטה, פרק ט', משנה י"ב
רוטב אלמאנד

רוטב אלמאנד (בצרפתית: Sauce Allemande - שפירושו רוטב גרמני) הוא רוטב במטבח הצרפתי שמבוסס על רוטב ולוטה לו מוסיפים חלמוני ביצים, שמנת ומיץ לימון. במאה ה-19 סווג רוטב זה על ידי השף הצרפתי אנטונין קארם כאחד מארבעת "רוטבי האם". הרוטב פותח בראשית המאה ה-20 על ידי השף אסקופייה, אשר הסיר את סווגו של הרוטב כ"רוטב אם". שמו של הרוטב ניתן לו בשל צבעו הצהוב. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ובשל השנאה לגרמניה, שונה שמו של הרוטב ל"רוטב בלונד" (בצרפתית: Sauce Blonde) או ל"רוטב פריזיאן" (בצרפתית: Sauce Parisienne - רוטב פריזאי). הרוטב מוגש כתיבול למאכלי ביצים, דגים מאודים וירקות. ההיסטוריה של רוטב אלמאנד (בין היתר) באתר קנור
רוטב ולוטה

רוטב ולוטה (בצרפתית: Sauce Velouté) הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - חמשת הרטבים הקלאסיים של המטבח הצרפתי לפי סיווגו של השף אוגוסט אסקופייה. רוטב זה מוכן על ידי הכנת ציר בשר זך (ציר עוף, עגל או ציר דגים), לו מוסיפים תערובת רו סמיכה העשויה מחמאה וקמח. רוטב זה משמש לתיבול מאכלי בשר עוף ומאכלי ים וכן כבסיס לרטבים אחרים כגון רוטב אלמאנד (רוטב ולוטה בתוספת חלמוני ביצים, שמנת ומיץ לימון), רוטב סופרם (רוטב ולוטה העשוי מציר עוף בתוספת פטריות וחמאה), ורוטב ברסי (רוטב ולוטה העשוי ציר דגים בתוספת שאלוטס ויין לבן). גרסאות נוספות של רטבים כוללות: רוטב פולט (Poulette) - רוטב ולוטה עם פטריות, פטרוזיליה ומיץ לימון. רוטב אורורה (Aurora) - רוטב ולוטה בתוספת פירה עגבניות. רוטב הונגריאן (Hungarian) - "רוטב הונגרי" - רוטב ולוטה בתוספת בצל, פפריקה ויין לבן. רוטב נורמנדי (Normandy) - רוטב ולוטה בתוספת ציר פטריות וצדפות. רוטב ונשיאן (Venetian) - "רוטב ונציאני" - רוטב ולוטה בתוספת טרגון, שאלוטס ועירית. רוטב סוביס (Soubise) - רוטב ולוטה בו מבושל בצל קצוץ. מדיה וקבצים בנושא רוטב ולוטה בוויקישיתוף
גבינה שווייצרית

גבינה שווייצרית הוא שם כולל למגוון סוגי גבינה הדומים בצורתם לגבינה השווייצרית אמנטל. צורת הגבינה מתייחדת בכך שהיא כוללת בועות (חורים) חלולות קטנות. הגבינות השווייצריות ידועות באיכותן בשווייץ ומחוצה לה. המונח "גבינה שווייצרית" נפוץ בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ישראל ומדינות נוספות. בייצור גבינה שווייצרית נהוג להשתמש בשלושה סוגים של חיידקים: Streptococcus thermophilus, Lactobacillus ו-Propionibacter. לקראת סוף תהליך הייצור מכלה הפרופיוניבקטר את חומצת החלב שהפרישו החיידקים האחרים, ומשחרר פחמן דו-חמצני היוצר אט אט את הבועות החלולות. באופן כללי, ככל שהבועות גדולות יותר, כך ניכר יותר טעם הגבינה. הסיבה לכך היא שככל שיינתן לחיידקים יותר זמן "לעבוד" על הגבינה, כך יוכלו להעניק לגבינה יותר טעם. גבינות שווייצריות נושאות את שם האזור בו הן מיוצרות, כשאזורים רבים בשווייץ מתמחים דווקא בייצור גבינה שווייצרית מסוימת, אותה הם משפרים מזה מאות שנים. השווייצרים גאים מאוד במסורת ובאיכות הגבינות שלהם ורואים בהן את הגבינות הטובות בעולם. הדחף לפתח ולשפר את איכות הגבינות, נובע מהצורך לחפות על הקושי של השווייצרים לייצא מוצרים חקלאיים פשוטים במחיר תחרותי. קושי זה נובע מהמחסור שלהם בקרקע מישורית נוחה לחקלאות ומקשיים בתובלת מוצרים באזור הררי. הקושי בהובלה גרם גם לבחירת מוצרים חקלאיים בעלי חיי מדף ארוכים, כמו גבינות קשות ויין, לענפי הייצוא של שווייץ. "גבינת ההלווטים" - הייתה ידועה עוד בתקופת האימפריה הרומית כגבינה הראויה לשולחנם של מלכים. השם מיוחס עד היום לגבינת אמנטל המיוצר בעמק (בגרמנית Tal) אמן (Emmen) על ידי שווייצרים הרואים בעצמם צאצאים ישירים של ההלווטים. גבינת גרוייר מאזור האלפים הצרפתיים מוזכרת במסמכים משנת 1115. גבינת אפנצלר היא בת אותה מאה. מדיה וקבצים בנושא גבינה שווייצרית בוויקישיתוף
Nobody's Home

Nobody's Home (בעברית: אין אף אחד בבית) הוא הסינגל השלישי של הזמרת אבריל לאבין מאלבומה השני, Under My Skin. השיר הופק על ידי לאבין ודון גילמור ונכתב על ידי לאבין ובן מודי, גיטריסט להקת אוונסנס לשעבר. השיר לא נחל הצלחה רבה במצעדים כאשר דירוגו היה נמוך ברוב המדינות ברחבי העולם, ומיקום השיא אליו הגיע במצעד בילבורד המפורסם היה המקום ה-41 בלבד, אולם החזיק שם מעמד למשך תקופה ארוכה. באוסטרליה ובממלכה מאוחדת זכה להצלחה מתונה כאשר דורג במקום ה-24 בשתי המדינות. זהו המיקום הכי נמוך אליו הגיעה הזמרת בממלכה המאוחדת לאחר "Losing Grip", אשר היה מדורג במקום ה-21. בנוסף, הסינגל מכיל שירים נוספים כמו: "I Always Get What I Want" ו-"Knockin On Hevans Door" (גרסת כיסוי לשיר מקורי של הזמר בוב דילן אותו אבריל הרבתה לבצע בסיבוב ההופעות הראשון שלה) שמשמשים למעשה כשירים צדדיים (בי-סייד). לשיר יש שלוש משמעויות. לאבין עצמה, אומרת לפני הופעותיה עם השיר, שהיא כתבה את השיר על חברתה לכיתה בעבר, אשר חלתה. המשמעות הכללית של השיר היא בנוגע לבן אדם עני. השיר מספר על ילדה אשר הולכת לביתה ואף אחד לא נמצא שם, לכן היא בוכה וחייה ברחוב. המשמעות השנייה היא שהילדה אשר חוזרת הביתה, מבינה שמשפחתה, חבריה והאנשים שאכפת לה מהם, לא נמצאים שם יותר עבורה. המילים לשיר: "היא רוצה ללכת הביתה, אבל אין אף אחד בבית", יכולים להתכוון גם להורים אשר יותר מדי מגוננים, מיושנים בדעותיהם ורוצים "להעיף" את ילדם מהבית לאחר שעשה משהו מביש (השעיה מבית ספר, שימוש בסמים ועוד). בווידאו קליפ אבריל מגלמת הומלסית (חסרת בית) שחיה ברחוב עם ילדה נוספת. בקליפ אבריל נראית מוזנחת למדי כשפיאה שחורה מונחת על ראשה והיא לובשת ג'ינס מרופט. כך למעשה היא מגלמת נערה עם שיער מבולגן ולא מטופח ובגדים בלויים וישנים. מנגד לכך, אבריל צולמה מהיבטים נוספים - כשהיא שרה את השיר, לבושה בשמלה ושיערה הבלונדיני הארוך פזור כשתזמורת מנגנת מאחוריה. הקליפ מציג את אבריל ה"הומלסית" כמי שמנסה להתרחק מהרחובות. היא מתקשרת הביתה לאמא שלה אך בסופו של דבר מנתקת. היא מנגנת בגיטרה ברחוב (ככל הנראה במטרה להשיג כסף), שוטפת את פניה בשירותים של חנות כלשהי. בנוסף היא גם מנסה להיכנס לתוך מכונית נעולה בזמן שיורד גשם כבד. בסופו של הקליפ, מוצגת הנערה (אבריל) כשדמעה זולגת על לחיה ובסופו היא עוזבת את המקום. מידע על היצירה "Nobody's Home" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Nobody's Home" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Nobody's Home" באתר Discogs סרטון השיר "Nobody's Home" באתר יוטיוב
הסגת גבול (יהדות)

הסגת גבול היא מצוות לא תעשה במקרא, שנמנית כאחת מתרי"ג מצוות. נכתב במקרא: ”לא תסיג גבול רעך אשר גבלו ראשונים בנחלתך אשר תנחל” (ספר דברים, פרק י"ט, פסוק י"ד.) רש"י בפירושו למקרא מסביר שמדובר באדם המרמה את שכנו על ידי סימון הגבול בין קרקעותיהם באופן לא נכון. איסור זה הוא מקרה פרטי של איסור גזל, ובכל זאת כאשר מדובר בקרקעות בארץ ישראל ייחד לו המקרא איסור מסוים. לא רק זאת, אלא שנכתב במקום אחר במקרא על מסיג גבול: ”ארור מסיג גבול רעהו” (ספר דברים, פרק כ"ז, פסוק י"ז.) פרק שני במסכת בבא בתרא, פרק "לא יחפור", עוסק בנושאים אלו בהרחבה. בסיפרי קיימת הרחבה של איסור זה לתחומים נוספים: מנין לעוקר תחומין של שבטים שעובר בלא תעשה? תלמוד לומר (משלי כג) אל תסג גבול עולם. מנין למחליף דברי רבי אליעזר בדברי רבי יהושע, ודברי רבי יהושע בדברי רבי אליעזר - לומר על טהור טמא ועל טמא טהור, שהוא עובר בלא תעשה? תלמוד לומר לא תסיג גבול. מנין למוכר קבר אבותיו, שעובר בלא תעשה? תלמוד לומר לא תסיג גבול רעך. יכול אפילו לא נקבר אדם בו מעולם? תלמוד לומר בנחלתך אשר תנחל. הא אם קבר בו אפילו נפל אחד ברשותו, אינו עובר בלא תעשה. — ספרי על ספר דברים, פרק יט, פסוק יד גם בקרב הפוסקים ניכרת גישה מרחיבה ביחס לאיסור זה. בספר הרוקח נכתב כי ”כל המקפח מחיתו של חברו הוא בכלל מסיג גבול רעהו.” בהמשך לכך פסק מהרשד"ם כי דינו של עני המהפך בחררה נובע מאיסור זה של הסגת גבול. בעקבות מקורות אלה נכתב בפוסקים כי קיימת מסורת פרשנית שהפסוק "ארור מסיג גבול רעהו" נסוב על מגוון רחב הרבה יותר של מקרים מאשר הפסוק "לא תסיג גבול רעך", ולעומתו הוא כולל מקרים רבים של פגיעה באדם אחר. בהתאם נפסק כי הסגת גבול בקרקע מחוץ לארץ ישראל אף היא נכללת בפסוק "ארור מסיג גבול רעהו". איסור הסגת גבול משמש כמקור הלכתי יסודי בהקשר של זכויות יוצרים, כפי שמשתקף באינספור הסכמות שניתנו למדפיסים של חיבורים תורניים, במסגרתן הרבנים המסכימים השתמשו באיסור הסגת גבול כדי לאסור על מתחרים פוטנציאליים להעתיק את החיבור ולהפיצו, ולפגוע בכך בפרנסת המדפיס הראשון. אבי נוב, פרשת השבוע: עמדת התנ"ך בעניין תמלוגי הגז, באתר ynet, 27 באוגוסט 2010 השופטת תמר בזק, הסגת גבול עסקי בתלמוד תשובות מהרש"ל, תשובה פט שו"ת מהרשד"ם, תשובה רנ"ט. ערוך השולחן, חושן משפט, סימן שע"ו. דוגמה לשימוש זה ניתן למצוא בהסכמות למהדורת התלמוד של דפוס סלאוויטא. ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מלט

המילה מלט משמשת לתאר אבקת צמנט או תערובת של חול, אבקת צמנט ומים; לאחר יישומו הוא מתקשה והופך לקשיח. למלט שני שימושים: מלט רביגה הוא חומר המשמש בבנייה למילוי הרווחים שבין הלבנים ולהדבקת הלבנים זו לזו. מלט הטיח הוא חומר המשמש לכיסוי פני הקירות ותקרות, להסתרת פגמים בבנייה, ולהגנת המבנה מפני מפגעים סביבתיים. בנוסף, מלט הטיח עשוי לשמש לשיפור הבידוד התרמי והאקוסטי. המלט העתיק ביותר עליו ידוע לנו נוצר במצרים העתיקה והיה תערובת רכה של גבס וחול. מלט המבוסס על סיד היה נפוץ ביותר עד לפיתוח צמנט פורטלנד. קיימים שרידים ארכאולוגיים של שימוש במלט רביגה וטיח המבוססים על סיד כבר מהאלף ה-5 לפנה"ס. הסיד הכבוי C a ( O H ) 2 {\displaystyle \!\,Ca(OH)_{2}} עביד למדי וקל לשימוש. כאשר הסיד הוא חומר המליטה היחיד במלט, ההתקשרות נעשית על ידי ייבוש. במשך הזמן הסיד מגיב עם הפחמן הדו-חמצני שבאוויר והופך שוב ל- C a C O 3 {\displaystyle \!\,CaCO_{3}} , תוך שחרור מים. במלט סיד מעורב בחומר פוצולני השתמשו ברחבי העולם העתיק כולו, בעיקר באימפריה הרומית, באירופה ובאפריקה. מלט כזה עובר התקשרות בתגובה כימית בין הסיד לחומר הפוצלני, ולכן אינו זקוק למגע עם האוויר על מנת להתקשר ולהתחזק. למעשה מלט כזה זקוק ללחות על מנת להתקשר ולהתחזק. מרבית המבנים ההיסטוריים שבהם נעשה שימוש במלט כזה שרדו, מכיוון שנבנו בתקופה חמה ולחה. כיום עדיין משתמשים במלט סיד מעורב בחומרים פוצולנים בפרויקטים לשימור ושיחזור מבנים היסטוריים. מלט מודרני מכיל צמנט פורטלנד כדי לאפשר לו התקשרות מהירה וחוזק מוקדם גבוה. יש הנוהגים להוסיף סיד למלט על מנת לשפר את עבידותו, אבל תוספת זו מחלישה את המלט וחושפת אותו לסכנה של סדיקה עקב הצטמקות. שימוש בסיד בתערובת המלט אסור בטיח חוץ, קרוב לים, על פי התקן הישראלי, וזאת על מנת להגן על המבנה טוב יותר מפני חדירה של מלח. מלט הוא המרכיב המקשר בייצור בטון. מלט בישראל מדיה וקבצים בנושא מלט בוויקישיתוף מיכאל יעקובסון: הנשר נפתח: הצצה נדירה למפעל המלט נשר ברמלה, 9.3.14, Xnet גרדיאן, חוקרים גילו כי ערבוב קפה ממוחזר בבטון מניב חומר עמיד יותר וחזק יותר, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2023 גדעון לב, חוקרים הציגו שיטה למיחזור חומר מזהם במיוחד, שהוא גם אחד הנפוצים בפלנטה, באתר הארץ, 23 במאי 2024 מלט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
He Wasn't

He Wasn't הוא סינגל מתוך האלבום השני של הזמרת אבריל לאבין, Under My Skin. הסינגל לא שוחרר בארצות הברית, שם הופץ במקום השיר "Fall to Pieces". הסינגל הופק ונכתב על ידי לאבין ושנטל קרביזוק. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים של הולנד. השיר מדבר על מערכת יחסים לא מוצלחת בין אבריל לבין בן אדם אחר. השיר מהיר, עם ביט מדבק, השיר מאשים את הבחור בכך שהוא "לא היה טוב מספיק" ועל כך שהוא אף פעם לא נתן לה הרגשה של "מיוחדת". הסינגל מוקם במקום ה-23 בממלכה המאוחדת ובמקום ה-25 באוסטרליה. גם בארצות אחרות הסינגל לא הצליח במיוחד, כאשר היה במצעד הסינגלים בניו זילנד במשך שבוע אחד, והגיע רק למקום ה-38. בקנדה, מוקם הסינגל במקום ה-92. מידע על היצירה "He Wasn't" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "He Wasn't" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "He Wasn't" באתר Discogs סרטון השיר "He Wasn't" באתר יוטיוב Stichting Nederlandse Top 40, Tipparade week 20 van 2005, Top40.nl (בהולנדית)
Fall to Pieces

Fall to Pieces הוא הסינגל הרביעי והאחרון מתוך אלבומה השני של הזמרת אבריל לאבין, Under My Skin. זהו הסינגל הרביעי אשר הופץ רק בארצות הברית, כאשר בשאר העולם הופץ השיר "He Wasn't" במקומו. בנוסף, זהו הסינגל הכי פחות מצליח מתוך האלבום. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים מתחת להוט 100. הסינגל הופק ונכתב על ידי לאבין וריין מידה. בעקבות הכישלון במצעדים, הווידאו קליפ אשר תוכנן לשיר בוטל ולכן אין לשיר שום וידאו קליפ רשמי. בשיר, לאבין מסבירה שהיא רבה עם בחור והם נמצאים בנקודה מסוימת כאשר מערכת היחסים ביניהם יכולה להתקדם בשתי דרכים: הם ינסו לשפר את הזוגיות או שייפרדו. אבריל עצמה, מקווה שהם יצליחו לשרוד ולהישאר ביחד. מידע על היצירה "Fall to Pieces" באתר מיוזיק בריינז Avril Lavigne, Billboard
Keep Holding On

Keep Holding On הוא סינגל של הזמרת אבריל לאבין אשר הוקלט עבור פסקול הסרט "אראגון". הסינגל נכתב והופק על ידי לאבין וד"ר לוק. זהו הסינגל הראשון והיחיד מתוך הפסקול. השיר הופיע בנוסף באלבום הסטודיו השלישי של לאבין The Best Damn Thing. השיר הגיע למקום השלישי במצעד 40 השירים למבוגרים. הסינגל זכה להצלחה רבה באשר הופץ ובין השאר הגיע למקום השני בקנדה ונשאר במקום זה למשך ארבעה שבועות. בארצות הברית התברג הסינגל אל תוך 20 המובילים במצעד הבילבורד ולעשרת המובילים במצעד הבילבורד למבוגרים. בישראל זכה השיר למקום הראשון במצעד הרשמי של גלגלצ. מידע על הסינגל "Keep Holding On" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Keep Holding On" באתר Discogs Avril Lavigne, Billboard Gold & Platinum, RIAA (באנגלית) Ask Billboard: Avril Lavigne's Best-Selling Songs & Albums, Billboard, ‏2015-09-06 Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית) iTunes - Music - Keep Holding On (From "Eragon") - Single by Avril Lavigne, web.archive.org, ‏2015-04-19 ®R&R :: Going For Adds™ :: CHR/Top 40, web.archive.org, ‏2015-04-19 ®R&R :: Going For Adds™ :: Hot AC, web.archive.org, ‏2015-04-19
.to

to. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של ממלכת טונגה, קיימת מאז 1995. ממלכת טונגה מוכרת שמות מתחם עם הסיומת to לכל החפץ בכך. זוהי סיומת מבוקשת הן משום שהסיומת to משמשת באנגלית במשמעות המילה "אל", למשל ב: go.to או move.to בצירוף מילה אחרי שם התחום, כמו למשל go.to/israel. והן משום שכינויה של העיר טורונטו בקנדה בפי תושביה הוא to ולכן עסקים הפועלים בטורונטו רוכשים שמות מתחם עם סיומת זו. בסיומת זו משתמשמים גם אתרים שפועלים במסגרת קובצי טורנט דוגמת 1337x. מדיה וקבצים בנושא .to בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .to .to באתר ה-IANA ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.