laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נשיץ ברנדס אמיר ושות'

נשיץ ברנדס אמיר ושות' משרד עורכי דין ישראלי שמרכזו בתל אביב. המשרד עוסק בתחומי המשפט המסחרי והאזרחי, בישראל ומחוצה לה, ומגדיר את עצמו כ-Full Service Law Firm. בשנת 2022 היו במשרד 80 שותפים, עם למעלה מ-223 עורכי דין ו-35 מתמחים. בשנת 1957 פתח עו"ד גד נשיץ משרד עצמאי. משרדו של עו"ד חנינא ברנדס החל את פעילותו בתל אביב בשנת 1970, בשעה שעזב את חיפה והתמקם בתל אביב. באותה שנה עבדו במשרד חנינא ואשתו ג'ני שהייתה מזכירתו. ב-1 במרץ 1981 התמזג משרד ברנדס עם משרדו של נשיץ. ההיכרות בין ברנדס לנשיץ החלה לאחר שנשיץ ייצג חברות ביטוח בתביעות ביטוח ימי נגד חברות ספנות, ומשרד פרידמן, וברנדס בתוכו, ייצג את רוב חברות הספנות. במשרד הממוזג הוביל נשיץ את תחומי הביטוח, הבנקאות, המשפט הימי והליטיגציה. לאחר המיזוג עבדו במשרד 8 עורכי דין. בשנת 2010 העסיק המשרד מעל 100 עורכי דין. בשנת 2013, כשעו"ד שרון אמיר, שהיה ראש מחלקת מיזוגים ורכישות הפך שותף, שונה שם המשרד ל„נשיץ, ברנדס, אמיר ושות'”. המשרד מתמקד בייצוג חברות פרטיות וציבוריות, תאגידים רב-לאומיים, חברות היי-טק וביו-טק, ייצוג קרנות הון סיכון ומשקיעים פרטיים, בנקים מסחריים, בנקים להשקעות, ארגונים ממשלתיים וחברות נדל"ן ובנייה. המשרד ייצג את בעלי המניות של Waze (במכירתה לגוגל במיליארד דולר), סנדיסק (ברכישת אם סיסטמס ב-1.4 מיליארד דולר) וקרן פימי (בין השאר ברכישת אל על). עם לקוחות המשרד נמנה נשיא מדינת ישראל, עזר ויצמן, שנאלץ להתפטר מכהונתו לאחר שבאמצעי התקשורת פורסמו ידיעות לפיהן קיבל ויצמן כ-450 אלף דולר מאיש העסקים אדוארד סרוסי מבלי שדיווח על כך, וזאת במהלך כהונתו כחבר הכנסת וכשר. ברנדס טען שהוא חושד שהמידע הודלף על ידי חשב משרדו, אברהם פלקסר. פלקסר נעצר לחקירה לימים אחדים, והתיק נגדו נסגר מחוסר ראיות. המשרד דורג כמשרד ישראלי מוביל על ידי מדריכי דירוג בין־לאומיים, בהם IFLR1000, Legal 500, Chambers Global ו-Who's Who Legal, וכן על ידי מדריכי דירוג ישראליים כמו BDI ודן אנד ברדסטריט. בשנת 2021 זכה המשרד גם בתואר משרד השנה בישראל לשנת 2021 על ידי ALB (Asian Legal Business) מבית Thomson Reuters. בין השנים 2015 ועד 2021 נבחר משרד נשיץ ברנדס אמיר על ידי מכון Mergermarket, מכון מחקר בין־לאומי בתחום המיזוגים והרכישות, לשלישייה הראשונה של המשרדים בישראל בתחום. בשנים 2015 ו-2018 דורג המשרד במקום הראשון בתחום המיזוגים והרכישות בישראל. באפריל 2022 עברה למשרד נשיץ ברנדס אמיר ושות' מחלקת התשתיות והאנרגיה של משרד "עמית פולק מטלון" מחלקת הקניין הרוחני של משרד "איתן מהולל שדות". ביולי 2023 נמנה המשרד עם עשרת משרדי עורכי הדין הגדולים בישראל שיצאו נגד יוזמת ממשלת ישראל השלושים ושבע לביטול עילת הסבירות. אתר האינטרנט הרשמי של נשיץ ברנדס אמיר ושות' על פי אתר החברה נשיץ, ברנדס, אמיר ושות' אודות משרד עורכי דין נשיץ, ברנדס, אמיר ושות' באתר BDI אודות משרד עורכי דין נשיץ, ברנדס, אמיר ושות' באתר Duns100 משה גורלי, "שיחה של רבע שעה מספיקה לי לדעת מי מתאים לסטאז' אצלנו", באתר כלכליסט, 8 במאי 2016 ליאת רון, ‏פורטפוליו חנינא ברנדס, באתר גלובס, 21 באפריל 2015 אבישי מתיה, ‏עו"ד חנינא ברנדס: "ההיי-טק הוא כל עולמי המשפטי", באתר גלובס, 4 באוקטובר 2013 הדס מגן, ‏ויצמן וברנדס מעבירים אחריות, באתר גלובס, 28 במאי 2000; ענת רואה, לאחר 11 שנה: תיק ויצמן-סרוסי נסגר סופית, באתר כלכליסט, 17 באוגוסט 2011 ניצן שפיר, ‏נשיץ ברנדס אמיר מתרחב ומצרף מחלקות ממשרדים אחרים, באתר גלובס, 17 באפריל 2022 הארץ, 6 ביולי 2023, עמ' 5
גטי

האם התכוונתם ל... אסטל גטי – שחקנית אמריקאית ארמן גטי – במאי, משורר, תסריטאי ועיתונאי צרפתי בלת'זר גטי – שחקן אמריקאי ז'אן פול גטי – תעשיין אמריקאי-בריטי פיה גטי – אשת חברה אמריקאית גט גוטי
תחבורה במונגוליה

התחבורה במונגוליה מורכבת מרשת של כבישים, מסילות רכבת, נמלי תעופה ואף נתיבי מים (אנ'). מאחר שמונגוליה היא בעלת צפיפות אוכלוסייה הנמוכה בעולם, הדבר מקשה על יצירת תחבורה יעילה מחוץ לבירה אולן בטור, בה מתגוררת חצי מאוכלוסיית המדינה. מאז סוף העשור הראשון של המאה ה-21, עוברת רשת התחבורה של מונגוליה שינויים רבים המתבטאים בסלילת כבישים חדשים והחלפת דרכי העפר הקיימות, וכן שיפור התחבורה האווירית במדינה. בשנת 2007, רק 2,600 ק"מ מרשת הכבישים של מונגוליה היו סלולים. 3,900 ק"מ אחרים היו מורכבים מחצץ או שעברו עבודה כלשהי. רשת זו הורחבה עד שנת 2014 ל-4,800 ק"מ סלולים, כש-1,800 מתוכם נסללו בשנת 2014 לבדה. נכון ל-2022, מתוך רשת כבישים באורך כולל של 50,000 ק"מ, רק 10,000 סלולים. בשנת 2019 נפתח הכביש המהיר הראשון במונגוליה, המוביל לנמל התעופה של אולן בטור. ההיסטוריה של התחבורה הציבורית במונגוליה החלה עם הקמת מועצת ה"מונגולטראנס" ב-1929. קו האוטובוס הראשון במונגוליה עבר בין אולן בטר והעיר אמאגלן, עם 5 נסיעות ביום. כיום, האוטובוסים הם דרך התחבורה הציבורית העיקרית באולן בטור. האוטובוסים עוצרים בתחנות במרווחים של 15 דקות זה מזה, והם פועלים בין 7:00 ל-22:00. נכון ל-2020, באולן בטור פעלו מדי יום 900–950 אוטובוסים. עוד קיימת באולן בטור רשת קווי טרוליבוס. קיימת תחבורה ציבורית בין אולן בטור לערים אחרות במונגוליה בגדלים שונים, משימוש במיניוואן ועד אוטובוסים. קיימות באולן בטור 10 חברות מוניות שונות, לצד חברות מוניות בערים קטנות יותר במונגוליה כמו דרחאן, ארדנט וזונמוד. בנוסף, קיים מספר גדול של מוניות לא רשומות שמשתמשות ביישומי איסוף נוסעים. הרכבת הטרנס-מונגולית מחברת בין מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית מהעיר אולן-אודה שברוסיה ל ארנחוט ולבייג'ינג שבסין דרך אולן בטור. החלק המונגולי במסילת הרכבת הזו הוא 1,110 ק"מ. קו שלוחה מחבר בין דרחאן ומכרות הנחושת של ארדנט, ואחר מחבר את אולן בטור ומכרות הפחם של בגנור. קו רכבת נפרד עובר במזרח מונגוליה בין צ'ויבלסן לרכבת הטרנס-סיבירית בבורזיה, אולם הוא סגור למעבר נוסעים מעבר לעיירה המונגולית צ'ולונחורוט. בשנת 2007 העבירה הרכבת 93% מהמטען ו-43% מנסועת הנוסעים (לפי טונות ומרחק נסיעה, בהתאמה). האורך הכולל של רשת מסילות הברזל במונגוליה הוא 1,810 ק"מ למונגוליה 580 ק"מ של נתיבי מים, אך רק אגם חבסגל היה בשימוש רחב. הנהרות סלנגה (270 ק"מ) ואורחון (175 ק"מ) נמצאים בשימוש מועט, אם כי ספינות מכס מפטרלות בסמוך לגבול הרוסי. הנהרות והאגמים קופאים בחורף והם בשימוש בדרך כלל בין מאי לספטמבר. נכון ל-2012, ברוב שדות התעופה מבין 21 מרכזי המחוזות במונגוליה היו מסלולי המראה סלולים. אלה הקרובים ביותר לאולן בטור היו חסרי שירות אווירי סדיר. נמל התעופה הבינלאומי בויאנט אוכאה הוא נמל התעופה הבינלאומי הראשי של מונגוליה, ולצידו נמל התעופה צ'ויבלסן שמציע טיסות למספר ערים בסין. מדיה וקבצים בנושא תחבורה במונגוליה בוויקישיתוף משרד התחבורה המונגולי CIA World Factbook The Mongolian Road Network, To Mongolia Mongolia's first Chinese-built highway opens to traffic, China.org.cn, ‏12 ביולי 2019 Rail Transport (ארכיון)
גלריה חנינא

גלריה חנינא מקום לאמנות עכשווית היא גלריה שיתופית תל אביבית, המציגה תערוכות ומקיימת פעילות תרבותית נוספת. במקום מציגים אמנים ישראלים ותיקים לצד מתחילים. הגלריה הוקמה ב־2008 ביוזמת האמנים יונתן הירשפלד ויקיר שגב. תחילה פעלה ברחוב חנינא 25 ביפו. לאחר מכן עברה לקריית המלאכה בדרום תל אביב, והחלה לפעול כגלריה שיתופית וכמלכ"ר. חנינא פועלת לקידום שיח תרבותי והשמעת מגוון קולות בעולם האמנות הישראלי. בגלריה נערכות תערוכות וכן ערבי לימוד, קריאה והרצאות, הופעות מוזיקה, הקרנות סרטים ועבודות וידאו ואף ציורי מודל. גלריה חנינא גם משתפת פעולה עם אוצרים אורחים ומאפשרת ליוצרים לפעול בה באופן חופשי. אמני חנינא: ענבר פרים, שיראל ספרא, שירה ריימן, יקיר שגב, ורד אהרונביץ, ענבל מארי כהן, ראומה חיות, מיכאל יגודין, רועי קורן, ציקי אייזנברג, שירה גפשטיין-מושקוביץ, נטע בכרך, אוסקר אבוש. אמני חנינא בעבר: שירה טבצ׳ניק, יפעת גלעדי, רעות אסימיני, נעה היינה, גלי גרינשפן, יונתן אופק, צוקי גרביאן, עדי בן חורין, קרן אלה גפן, מוראג רובננקו, אלמה מכנס קז, אמיר פולק, דן אלון, לירון טור-כספא, יונתן הירשפלד, רון וינטר. האמנים והאמניות חברי הגלריה והעמותה מתגוררים ועובדים בכל רחבי הארץ. הם מקדישים מזמנם לפעילות הגלריה כנתינה שלא למטרות רווח. הם מעידים על עצמם שהם עובדים "במודל פעולה ייחודי, שאינו נסמך על היגיון כלכלי". נקודת המוצא שלהם היא ש"נתינה היא לא הפריווילגיה של החזקים שיש להם עודף - היא חובה אזרחית. גלריה חנינא ודומות לה חיוניות לקידומו של שיח אמנותי פלורליסטי ורחב". החברים משלמים סכום מסוים אחת לחודש שמכסה את הוצאות הגלריה, ופעם בשנה נערכת תערוכת מכירה, שאליה מוזמנים אמנים שממכירותיהם הם גובים 30%. בספטמבר 2022 השיקה הגלריה את הספר הרטרוספקטיבי ״עשר השנים הראשונות 2018-2009״, הסוקר את פעילותה של הגלריה וקבוצת ״חנינא״ ואת האמנות הישראלית בתקופה זו. גלריה חנינא, העשור הראשון: הייתה לנו תחושה של משמעות, מעבר לכאן ולעכשיו, יובל סער, 22 באוקטובר 202 מדיה וקבצים בנושא גלריה חנינא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלריה חנינא גלריה חנינא, ברשת החברתית פייסבוק גלריה חנינא, באתר "גיידסטאר ישראל" אתר גלריה חנינא רעות ברנע, 7 גלריות שיתופיות, באתר כלכליסט, ‏2012-02-05 גלריה חנינא, באתר גלריות הדרי צאלה קוטלר (2019-09-13). "הגלריה שאינה נסמכת על היגיון כלכלי". גלובס. נבדק ב-2022-03-18. "הגלריות של תל אביב: האלטרנטיבה של חנינא". הארץ. נבדק ב-2022-03-18.
אנפית שחורת-גב

אנפית שחורת-גב (שם מדעי: Ixobrychus dubius) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה במזרח אוסטרליה ודרום גינאה החדשה והיא מבין הקטנות שבאנפות. זוהי אנפה קטנה באורך 25 עד 36 סנטימטרים ומשקל של 60 עד 120 גרם (בממוצע 84 גרם). האנפה בעלת נוצות חומות-אדמדמות לאורך החזה, הגרון והם מסורטטים בפסים לבנים לאורכם. הכנפיים חומות בהירות והראש והכתפיים בעלי חלק עליון שחור. הנקבות דומות לזכרים, אך חומות יותר, בעלי חלקים מפוספסים בכיפת הראש ובגב, והצעירים דומים לנקבות. המקור ארוך וצהוב, אך בעל תחילה צהובה-אפורה והרגליים צהובות עם אצבעות ארוכות ללא קרומי שחייה. האנפה מצויה בטבע בביצות לאורך מים מתוקים אך לעיתים גם בסביבות החופים בשפכי נהר או בין מנגרובים ובשדות לחים. האנפה חיה בעיקר בדרום-מזרח אוסטרליה שסביב אגן מארי-דרלינג וגם במישור חוף הברבור (אנ'), קימברלי, מצר טורס ודרום גינאה החדשה. פרטים תועים נמצאו גם באי הלורד האו, קלדוניה החדשה ובניו זילנד. האנפית היא פעילת יום או בין ערביים המחפשת במים טרף של דגים, רכיכות, חרקים, דו-חיים וסרטנים שהיא לוכדת במהירות. היא חיה בגפה או בזוג ומקננת בין הקנים הגבוהים. מדיה וקבצים בנושא אנפית שחורת-גב בוויקישיתוף אנפית שחורת-גב, באתר ITIS (באנגלית) אנפית שחורת-גב, באתר NCBI (באנגלית) אנפית שחורת-גב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפית שחורת-גב, באתר GBIF (באנגלית) אנפית שחורת-גב באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפית צהובה

אנפית צהובה (שם מדעי: Ixobrychus sinensis) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה לאורך מזרח אסיה ותת-היבשת ההודית. היא נמצאת צפונה עד רוסיה, קוריאה, סין ויפן, ובחורף מדרימה לתת-היבשת ההודית שם היא מקננת. פרטים שכנראה הופצו בידי האדם נמצאו גם הרחק ממקום חיותם, בבריטניה ובאלסקה בתצפיות בודדות. האנפית קרויה על שם נוצותיה בעלות הגוון הצהוב ברובו. האנפית הצהובה היא מהקטנות שבבני משפחתה והיא מגיעה לאורך 36 עד 38 סנטימטרים עם נוצות בגוון חום-צהוב בהיר לאורך הגוף כולל הכנפיים, הבטן והחזה והכנפיים והגב מסורטטים בלבן. הראש והצוואר קצרים ורחבים וצבעם חום-ערמון כשכיפת הראש שחורה והמקור ארוך וצהוב. הנקבה דומה לזכר אך בעלת ראש וצוואר מסורטטים בחום. הצעירים בעלי מספר נקודות על הנוצות המשמשים להסוואה. אנפית זו מצויה לאורך ביצות, בריכות ובין קנים סביב מזרח אסיה בין הודו לאינדונזיה וצפונה עד למזרח רוסיה. היא מקננת על עצים נמוכים או בין קנים ומטילה 4 עד 6 ביצים בקן, עליהם שומרים שני ההורים. האנפה ניזונה בקרבת המים מדגים, צפרדעים וחרקים בעזרת מקורה הארוך. אף על פי שהיא די נחבאת ונדיר למוצאה, האוכלוסייה הכללית אינה בסכנה. עם זאת אנפית זאת מוגנת בחוק אמנת הציפורים מ-1918. מדיה וקבצים בנושא אנפית צהובה בוויקישיתוף אנפית צהובה, באתר ITIS (באנגלית) אנפית צהובה, באתר NCBI (באנגלית) אנפית צהובה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפית צהובה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפית צהובה, באתר GBIF (באנגלית) אנפית צהובה באתר הרשימה האדומה של IUCN
משה אייזנבט

הרב משה (מוריס) אייזנבט (ה'תרמ"ג/ה'תרמ"ד, 1883 – ד' בשבט ה'תשי"ח, 15 בינואר 1958) היה רב והיסטוריון צרפתי-אלג'יראי, רבה של קונסטנטין ואלג'יר ולאחר מכן רבה הראשי של אלג'יריה. נולד בשנת 1883 בפריז. הוא למד בבית המדרש לרבנות בפריז. ב-1911 מונה לרבנות העיר סדאן. ב-1914, במלחמת העולם הראשונה, גויס לכוחות המזוינים של צרפת והשתתף בלחימה בוורדן. בשנת 1918 נישא ללור גולדשמידט, ממנה נולדו לו שלושה ילדים. ב-1928 מונה לרבה של קונסטנטין, ב-1932 לרבה של אלג'יר וב-1941 החל לכהן כמשנה לרב הראשי של אלג'יריה. בשנת 1943 החל לכהן כרבה הראשי של אלג'יריה ומינה למשנהו את הרב אברהם משה פינגרהוט. בשנת 1941 הקים את בית הספר היהודי באלג'יר. ב-1948 הוענק לו התואר קצין לגיון הכבוד. הרב אייזנבט נפטר ב-15 בינואר 1958 באלג'יר. יהדות צפון אפריקה: מחקר דמוגרפי על בני ישראל מהעיר קונסטנטין, 1931 יהודי צפון אפריקה: דמוגרפיה ואונומסטיקה, 1936 האנציקלופדיה הקולוניאלית והימית של היהודים באלג'יריה, 1937 יהודי מרוקו: מסה היסטורית, 1948 היהודים באלג'יריה ובתוניסיה בעידן הטורקי (1515–1830), 1952 הרבי הגדול משה אייזנבט (בצרפתית) שלמה א' גליקברג, בית הספר הרבני באלג'יר (1948–1961) Brock Cutler, Eisenbeth, Maurice, Encyclopedia of Jews in the Islamic World, Brill, 2010-10-01 שאלות ותשובות הרב אברהם משה פינגרהוט ז"ל, באתר אוצר החכמה
אנפית ננסית

אנפית ננסית (שם מדעי: Ixobrychus sturmii) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה ולעיתים נדירות נמצאת צפונה יותר, כמו על האיים הקנריים והיא מהקטנות שבאנפות. האנפה בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה בטבע. אנפית זו מגיעה לאורך ממוצע של 27 עד 30 סנטימטרים ובמראה מזכירה את האנפית הגמדית הצפונית יותר. עם זאת צבע נוצותיה אפור-כהה עד כחול. היא בעלת חזה ובטן לבנים בעלי פסים שחורים דקים לאורכם, כיפה שחורה, עיניים אדומות ומקור צהוב בעל בסיס כחול בהיר ואזור העיניים גם כחול. הרגליים ארוכות וצהובות. האנפית מצויה בטבע סביב שיחים, ביצות בעלי עשבים גבוהים או קנים ולגדות נהרות או אף בחופי מנגרובים. היא נפוצה לאורך רוב אפריקה שמדרום לסהרה בין מאורטניה ואתיופיה עד דרום אפריקה, אך מתרחקת מאזורים יבשים כמו מדבריות. האנפית חיה לבדה לרוב או בזוגות בודדים וגם מקננת בבדידות יחסית על שיחים או בין קנים. היא מחפשת סביב המים או הצמחייה טרף של חרקים, סרטנים, דגים וצפרדעים אותם היא לוכדת במקורה הארוך. בעת סכנה היא מאמצת תנוחה זקופה ומסתווה ביעילות. מדיה וקבצים בנושא אנפית ננסית בוויקישיתוף אנפית ננסית, באתר ITIS (באנגלית) אנפית ננסית, באתר NCBI (באנגלית) אנפית ננסית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפית ננסית, באתר GBIF (באנגלית) אנפית ננסית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפית פון-שרנק

אנפית פון-שרנק (שם מדעי: Ixobrychus eurhythmus) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה במזרח אסיה ודרום-מזרח אסיה. האנפית תוארה ב-1873 בידי החוקר האנגלי רוברט סווינהו (אנ') והיא קרויה על שם החוקר הרוסי לאופולד פון-שרנק (אנ'). אנפית זו היא מהקטנות שבבני משפחתה והיא מגיעה לאורך ממוצע של 33 עד 38 סנטימטרים. הזכרים בעלי הנוצות חומות ערמוניות על הגב והכנפיים, בעוד הבטן והחזה בהירים עד קרם. הנקבות והצעירים בעלי נוצות חומות מנומרות בלבן בכנפיים ומסורטטות בחום על רקע לבן לאורך הצידיים, החזה והבטן. קצות הכנפיים והזנב שחורים והמקור ארוך וצהוב. האנפית מצויה ברחבי ביצות ובריכות לאורך מזרח אסיה מדרום סיביר וסין וביפן, בהם היא מקננת בין מרץ לאוגוסט, כשביפן מאוחר יותר משאר המדינות. בחורף האנפית נודדת דרומה לדרום-מזרח אסיה באינדונזיה, הפיליפינים, סינגפור ולאוס. בתצפית בודדת התגלתה אנפית באיטליה, אך לרוב היא אינה תושבת באירופה. אנפית זו מתבודדת ולרוב פעילה בין הערביים, אז היא מהלכת בין צמחייה כמו קנים ומחפשת טרף של דגים קטנים, צפרדעים, סרטנים וחרקים שהיא לוכדת במקורה הארוך. בעת סכנה היא מאמצת תנוחה זקופה בצמחייה ומשתמשת בהסוואתה. מדיה וקבצים בנושא אנפית פון-שרנק בוויקישיתוף אנפית פון-שרנק, באתר ITIS (באנגלית) אנפית פון-שרנק, באתר NCBI (באנגלית) אנפית פון-שרנק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אנפית פון-שרנק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אנפית פון-שרנק, באתר GBIF (באנגלית) אנפית פון-שרנק באתר הרשימה האדומה של IUCN
פולימסטיה בולטיפורמיס

פולימסטיה בולטיפורמיס (שם מדעי: Polymastia boletiformis) היא מין של ספוג ים. תוארה על ידי החוקר ז'אן-בטיסט דה לאמארק בשנת 1815. תחום התפוצה של ספוג זה הוא מערב ומזרח האוקיינוס האטלנטי, והאוקיינוס הארקטי שלחופי אמריקה הצפונית ואירופה, כולל מפרץ מיין, מפרץ ביסקאיה, צרפת, הולנד והאיים הבריטיים. הוא חי במים ממוזגים וקרים, על גבי סלעים, בשפכי נהרות ובריכות סלעיים, בעומק של 30 מטרים ואף עד 2,300 מטר במקרים נדירים יותר. פולימסטיה בולטיפורמיס יוצרת כריות קטנות או מסות רחבות של רקמה בקוטר של עד 10 סנטימטרים, שנצמדות בחוזקה למצע שעליו היא גדלה. מספר פפילות חלולות וגליליות באורך של עד 3 ס"מ מבצבצות מהמשטח העליון, עם פתחי יציאה, ויש לה נקבוביות שאיפה קטנות רבות בצדי הפפילות. המזוהיל (אנ'), שכבה דמוית ג'לי בדופן הגוף, מוקשחת על ידי מחטי שלד (אנ') מינרליים. המרקם של הספוג הזה חלק ומוצק אך גמיש, וצבעו צהוב, אפור או כתום. הפפילות מתכווצות ומתכופפות אם אוחזים בספוג; צבעם זהה לשאר הספוג, מה שעוזר להבחין בין המין הזה לבין המינים Polymastia penicillus, Polymastia mamillaris ו־Ciocalypta penicillus. ספוג זה חי בסימביוזה לצד הידרתים וחיטחבים, וניזון בעזרת סינון המים מפיטופלנקטון וחיידקים. הטורפים העיקריים של ספוג זה הם חלזונות ימיים. הספוג מתרבה במהלך עונת הקיץ. מטבוליטים משניים שמקורם בספוג זה מראים פעילות מיקרוביאלית. תמציות שמקורן ממין זה מכילות סטרואידים וחומצת אמינו. מדיה וקבצים בנושא פולימסטיה בולטיפורמיס בוויקישיתוף פולימסטיה בולטיפורמיס, באתר ITIS (באנגלית) פולימסטיה בולטיפורמיס, באתר NCBI (באנגלית) פולימסטיה בולטיפורמיס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פולימסטיה בולטיפורמיס, באתר GBIF (באנגלית) Polymastia boletiformis | DORIS, doris.ffessm.fr Polymastia boletiformis - Marine Life Encyclopedia, www.habitas.org.uk Kong, Fangming & Andersen, Raymond (1993). "Polymastiamide A, a novel steroid/amino acid conjugate isolated from the Norwegian marine sponge Polymastia boletiformis (Lamarck, 1815)". Journal of Organic Chemistry. 58 (24): 6924–6927. doi:10.1021/jo00076a073. מבנים מוארכים וצרים, ראו למשל: יפתח דיבון, פלאי הלשון החתולית, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 12 בדצמבר 2018
זורעים רוח

זורעים רוח (באנגלית: Windfall) הוא סרט מתח אמריקאי בבימויו של צ'רלי מקדואל על פי תסריט מאת אנדרו קווין ווקר וג'סטין לדר. בסרט מככבים ג'ייסון סיגל, לילי קולינס וג'סי פלמונס בתפקידים הראשיים. הסרט עלה לשירות "נטפליקס" ב-18 במרץ 2022. גבר פורץ לבית הנופש של זוג שהרוויח את הונו מתעשיית ההייטק, אך מסתבך כאשר הוא מגלה שהמיליארדר, שמתגלה כאדם יהיר ומתנשא, ואשתו החליטו לנפוש בבית. ג'ייסון סיגל – האף אחד לילי קולינס – האישה ג'סי פלמונס – המנכ"ל אתר האינטרנט הרשמי של זורעים רוח (באנגלית) "זורעים רוח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זורעים רוח", באתר נטפליקס "זורעים רוח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זורעים רוח", באתר Metacritic (באנגלית) "זורעים רוח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Kroll, Justin (2021-07-12). "Netflix Acquires Charlie McDowell's 'Windfall' Starring Jason Segel, Lily Collins And Jesse Plemons". Deadline. Retrieved 2022-03-17. D'Alessandro, Anthony (2022-02-03). "Netflix 2022 Film Slate Touts 86 Titles Including Star-Studded Fare 'Knives Out 2', 'The Gray Man', 'The School For Good And Evil' & More". Deadline. Retrieved 2022-03-17. Squires, John (2022-02-15). "Netflix's 'Windfall' Trailer Teases Hitchcockian Home Invasion Thrills from the Writer of 'Se7en'". Bloody Disgusting!. Retrieved 2022-03-17.
דובשנית

דובשנית היא עוגיית שמרים ישראלית פופולרית, העשויה מדבש ותבלינים, המיוצרת באופן מסורתי לרגל חג ראש השנה. דובשניות הן עוגיות קטנות ועגולות בצבע חום. הן עשויות ממגוון תבלינים, כגון קינמון, אגוז מוסקט, הל או בהרט. דובשניות נקראות באנגלית "honey button", הן נקראות כך בעקבות השימוש בדבש או בסילאן בעת הכנתן. דובשניות נמכרות בדרך כלל בציפוי בצק סוכר או ללא ציפוי כלל. דובשניות נאכלות בעיקר בערב החג היהודי ראש השנה, בו נהוג לאכול תמרים, תפוח בדבש ומאכלים עם דבש. דובשניות נרכשות בדרך כלל במאפיות בישראל לפני החג. דובשניות ארוזות נמכרות במכולות ובחנויות רבות בישראל, וכן נמכרות גם בחנויות מחוץ לישראל, כגון בארצות הברית. גרסאות של עוגיות אלה ידועות אצל עמים שונים: אצל הרומנים - turtă dulce cu miere (טורטה דולצ'ה קו מיירה) בצורה עגולה או בצורות שונות הכוללת גם לחם זנגוויל ונאכלת בעיקר בחג המולד, אצל השווייצרים - Läckerli (לקרלי) או Basler Läckerli האופייניים לעיר בזל, וכו'. ערך מורחב – דובשנית סוס ישנו לחם זנגביל בצורת סוס שבעבר נמכר בירידים וכיום, בדומה ללחם זנגביל, נמכר בתקופת חג המולד ובפרט בשווקי חג המולד. פריאניק Dream sweets, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרכון שווייצרי

דרכון שווייצרי הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי שווייץ המאפשר להם לצאת אל מחוץ לגבולות שווייץ, ומזכה את נושאו להגנה וסיוע קונסולרי של שווייץ מול גורמים זרים. נכון למרץ 2022, נושאי דרכון שווייצרי מורשים להיכנס ל-186 מדינות וטריטוריות ללא צורך באשרת כניסה. הדרכון, יחד עם תעודת הזהות השווייצרית מאפשרים חופש תנועה בכל אחת ממדינות איגוד הסחר החופשי האירופי (ה-EFTA) והאיחוד האירופי. הסיבה לכך היא ששווייץ היא מדינה חברה ב-EFTA, וכמו כן חתומה על הסכמים עם האיחוד האירופי. הדרכונים השווייצרים הראשונים הונפקו ב-10 בדצמבר 1915. הדרכון השווייצרי האדום האופייני נוצר בשנת 1959. עד 1985 הדרכון השווייצרי כלל רק את השפות הלאומיות של אותה תקופה (צרפתית, גרמנית ואיטלקית) וכן אנגלית. רומאנש נוספה בשלב מאוחר יותר לאחר שהוכרזה כשפה הלאומית הרביעית של שווייץ בעקבות משאל עם. לאחר מכן שונה סדר השפות לגרמנית, צרפתית, איטלקית, רומנש ואנגלית. מאז 15 בפברואר 2010, דרכונים לא ביומטריים אינם מונפקים יותר. החל מ-1 במרץ 2010 ובהתאם להסכם שנגן, כל הדרכונים השווייצרים הם ביומטריים. הדבר נדרש לנסיעות ללא ויזה לארצות הברית. נכון למרץ 2022 בעלי דרכונים שווייצרים זכאים להיכנס ל-186 מדינות ללא אשרה, בכך מדורג הדרכון במקום ה-6 בעולם מבחינת חופש תנועה על פי מדד הנלי לדרכונים. כמדינה חברה באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), אזרחי שווייץ נהנים מחופש תנועה המאפשר להתגורר ולעבוד באיסלנד, נורווגיה וליכטנשטיין בהתאם לאמנת EFTA. כל אזרחי ה-EFTA והאיחוד האירופי אינם רק פטורים מאשרות, אלא זכאים על פי חוק להיכנס ולגור זה במדינות אחרות. אזרחות כפולה מותרת בשווייץ, אך הדרישות להתאזרחות של זרים משתנות מקנטון לקנטון. אזרחים שווייצריים גברים, לרבות בעלי אזרחות כפולה, יכולים להידרש לשירות צבאי או אזרחי, ואזרחים שווייצרים אינם רשאים לשרת בכל צבא אחר, אלא אם כן הם אזרחים, המתגוררים באותה המדינה. אתר האינטרנט הרשמי של דרכון שווייצרי (בגרמנית) אתר האינטרנט הרשמי של דרכון שווייצרי (בצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של דרכון שווייצרי (באיטלקית) אתר האינטרנט הרשמי של דרכון שווייצרי (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דרכון שווייצרי בוויקישיתוף "Short Overview of the EFTA Convention". נבדק ב-29 בנובמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) Migration, State Secretariat for. "Free Movement of Persons Switzerland – EU/EFTA". www.sem.admin.ch (באנגלית). נבדק ב-2020-10-24. The Henley Passport Index: Q1 2022 Global Ranking
אסמאעיל בן-נאצר

אסמאעיל בן-נאצר (בערבית: إسماعيل بن ناصر; נולד ב-1 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר במילאן. בן-נאצר נולד בצרפת לאב ממוצא מרוקאי ואם ממוצא אלג'יראי. הוא התחיל את הקריירה שלו בארל ואף רשם 6 הופעות בקבוצה הבוגרת, עוד בטרם מלאו לו 18 שנים. ביולי 2015 בן-נאצר חתם בארסנל מהפרמייר ליג. ב-27 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 לשפילד וונסדיי. ב-31 בינואר 2017, הושאל לטור מהליגה הצרפתית השנייה בכדורגל. ב-14 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק הליגה נגד סושו. ב-21 באוגוסט 2017, בן-נאצר חתם באמפולי מהסרייה ב', עמה עלה בסיום העונה לסרייה א'. ב-4 באוגוסט 2019, בן-נאצר חתם לחמש שנים במילאן מהסרייה א' תמורת כ-16 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לאודינזה. ב-18 ביולי 2020 בן-נאצר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–5 נגד בולוניה 1909. ב-12 בינואר 2023 האריך את חוזהו במילאן עד 2027 . ב-12 באפריל 2023 כבש את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון 0-1 ברבע הגמר נגד נאפולי. בצעירותו, בן-נאצר שיחק בנבחרות הנוער של צרפת, עד שב-31 ביולי 2016 הכריזה ההתאחדות לכדורגל באלג'יריה כי בן-נאצר ייצג את נבחרת המקומית. ב-4 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד לסוטו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. רגע השיא שלו בנבחרת היה גביע אפריקה לאומות 2019 בו בישל 3 שערים וסייע לנבחרת לזכות בגביע אחרי 29 שנים. בן-נאצר אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. ב-13 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד מקסיקו. נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. אמפולי סרייה ב': 2017/2018 מילאן אליפות איטליה: 2021/2022 נבחרת אלג'יריה גביע אפריקה לאומות: 2019 אישיים השחקן המצטיין של גביע אפריקה לאומות: 2019 נבחרת הטורניר בגביע אפריקה לאומות: 2019 מדיה וקבצים בנושא אסמאעיל בן-נאצר בוויקישיתוף אסמאעיל בן-נאצר, ברשת החברתית אינסטגרם אסמאעיל בן-נאצר, באתר Transfermarkt אסמאעיל בן-נאצר, באתר Soccerway אסמאעיל בן-נאצר, באתר WorldFootball.net אסמאעיל בן-נאצר, באתר National Football Teams אסמאעיל בן-נאצר, באתר FootballDatabase.eu "Ismaël Bennacer renews his contract with AC Milan: the official statement". AC Milan. 14 במרץ 2023. נבדק ב-14 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)
מיגל קבסקו

מיגל אנחל קבסקו אבאד (בספרדית: Miguel Ángel Cevasco Abad; נולד ב-27 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר פרואני ששיחק בעמדת הקשר. קבסקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוניברסיטריו, במדיה שיחק חמש עונות. בינואר 2009 הצטרף לעירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד בית"ר ירושלים. כעבור כחודשיים עזב את קריית שמונה וחתם בז'ואן אוריץ'. בהמשך הקריירה, שיחק בלאון דה הואנוקו, חוסה גלאווס, אוניברסידד טכניקה דה קחאמקרה וספורט ויקטוריה. אוניברסיטריו ליגת העל הפרואנית: ארפרטורה 2008 מיגל קבסקו, באתר Transfermarkt מיגל קבסקו, באתר Soccerway מיגל קבסקו, באתר National Football Teams מיגל קבסקו, באתר FootballDatabase.eu יצחק סולומון‏, סבסקו חתם בעירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 2 בינואר 2009