laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלוק 18

אקדח הגלוק 18 פותח בשנת 1987 על פי בקשת קוברה, יחידת משטרה עלית של משטרת אוסטריה. האקדח חיצונית הוא בדיוק כמו גלוק 17 אך הוא נשק אוטומטי וחיצונית ניתן להבחין ביניהם רק על ידי המספר על המחלק וידית קטנה על צדו השמאלי של המחלק לבחירת מצבי הירי "אוטומטי" ו"בודד". בשל העובדה כי מדובר בנשק אוטומטי, הנשק אינו ניתן למכירה לאזרחים בכמעט כל המדינות אלא רק לכוחות הביטחון. קצב האש של גלוק 18 הוא כ-1200 כדורים לדקה והוא יכול להטען במחסניות סטנדרטיות ובנוסף במחסניות בת 33 כדורים ואפילו מחסניות תוף מיוחדות בת 100 כדורים. קוטרו 9 מילימטר. המשתמש היחיד בישראל הוא השב"כ כאשר בצה"ל משתמשים במקבילו הישראלי המיקרו-עוזי. משתמשים נוספים הם GIGN הצרפתית ויחידת קוברה האוסטרית. מדיה וקבצים בנושא גלוק 18 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חריפות

המונח "חריף" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו חריף (פירושונים). חריפות או פיקנטיות היא תחושת שרפה או צריבה בפה הנגרמת מגירוי כימי לא מזיק. ישנן מספר תרכובות שונות המפעילות מספר מנגנונים עצביים שונים הנקראים בשם הקולקטיבי חריף. המוכר שבהם הוא הקפסאיצין שקיים בפלפלים חריפים. לחריף שימושים קולינרים והשימוש בו נפוץ במטבחים של מגוון תרבויות, בעיקר באסיה, באפריקה ובאמריקות. בעקבות שימושו הקולינרי חריף נחשב לעיתים בתור טעם, למרות שאינו מורגש על ידי פקעיות טעם אלא על ידי עצבים האחראים על תחושת חום, ולכן ניתן להרגיש חריף גם בריריות אחרות בגוף, כדוגמת הנחיריים והעיניים. בנוסף ל"חריפות חמה" האופיינית לפלפל חריף, ישנם סוגים נוספים של חריפות, כגון "חריפות קרה" כמו זו של המנתול המגרה דווקא את חישני הקור, או חריפות "נדיפה" המורגשת בעיקר באף, כגון חרדל, חזרת או ואסאבי. החומרים גורמי החריפות הנפוצים ביותר הם קפסאיצין (מצוי בפלפלת צ'ילי ומשמש בתרסיס פלפל) ופיפרין (מצוי בפלפל שחור), נפוצים פחות הם האליצין (המצוי בשום) ואליל אזותיאוציאנט (המצוי בחזרת, בואסאבי, בחרדל ובצנון). המכנה המשותף לכולם הוא שהם גורמים לקולטני הכאב ליתר חדירות ליונים (לדוגמה, קטיוני נתרן ואשלגן במקרה של קפסאיצין), וכך מדמים אות כאב. בשפת הדיבור מקובל להתייחס לחריפות בתור טעם. עם זאת, חריפות שונה מטעמים אחרים (כמו מתיקות, מרירות, חמיצות או מליחות), בכך שתחושת החריפות אינה מועברת על ידי עצבי פקעיות הטעם שבלשון, אלא על ידי ליפי העצב המשולש [דרוש מקור]. מסיבה זו, חשיפת אזורים אחרים בגוף, בהם אין פקעיות טעם, לחומרי מזון הנחשבים חריפים עשויה לעורר תחושת חום, כאב או צריבה הדומה לזו הנוצרת בחלל הפה. מולקולות "חריפות" כמו הקפסאיצין פועלות על כל תא עצב רירי תחושתי, וזו הסיבה לכאב החריף בעיניים באם אנו נוגעים בעין עם משהו חריף (על עיקרון זה מבוסס השימוש בתרסיס פלפל). בדומה לכך אנו חשים בחומר החריף גם ביציאתו, הודות לרקמה הרירית בקרבת פי הטבעת. הכימאי וילבור סקוביל כונן ב-1912 סולם למדידת חריפותם של פלפלים חריפים. סולם סקוביל מדרג את החריפות מקפסאיצין טהור (15–16 מיליון יחידות סקוביל) ועד אפס (לדוגמה, דרגת החריפות של בננה מתוקה). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יעקב מאור, דברים שאפילו תימנים לא יודעים על חריף, באתר ynet, 10 במרץ 2012 טל ניר-אוחיון‏, לא רק מרזה: 6 סיבות טובות לאכול חריף, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2014 עז תלם‏, בוער בפה: כל מה שרציתם לדעת על חריף, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2015 רוני קשמין, אכל את הפלפל החריף בעולם והובהל לטיפול נמרץ, באתר הארץ, 11 באפריל 2018 ד"ר עידן גורן‏, זה מה שקורה בגוף שלכם כשאתם אוכלים אוכל חריף, באתר וואלה, 26 באפריל 2019 למרות שיש מקרים בהם נדרש או מתבקש פינוי לטיפול רפואי
קרונית תחזוקה

קרונית תחזוקה היא כלי תחבורה מסילתי בעל הנעה עצמית, המשמש להסעת עובדים וציוד לצורכי תחזוקת המסילה. הקרונית מיועדת בראש ובראשונה להסעת עובדים לאורך רשת המסילות, ולשם כך היא כוללת תא נוסעים. באמצעות הקרונית ניתן לסייר לאורך המסילה ולבדוק את מצבה, לזהות פגיעה (טבעית או מכוונת) במסילה או בציוד האיתות ולנייד עובדים וציוד לצורכי תחזוקת המסילה למקומות שאליהם אין גישה נוחה בדרך אחרת. כאשר יש צורך בציוד עבודה שלא ניתן להסיע בתא הנוסעים, ניתן לחבר לקרונית עגלה נגררת להובלת הציוד, עם זאת לקרונית אין בדרך כלל מספיק כוח כדי לגרור קרון משא עמוס. מעבר להסעת העובדים והציוד, קיימות קרוניות ייעודיות למשימות נוספות כמו קרונית הכוללת ציוד מדידה הנותן מידע מדויק על מצב המסילה וקרוניות הכוללות מנוף להנפת ציוד שמשקלו אינו מאפשר הרמה על ידי העובדים או לגובה גדול. בשימוש רכבת ישראל נמצאות שבע קרוניות רגילות, שתי קרוניות מדידה ועשר קרוניות מנוף. בין שנות ה-50 וה-80 רכשה רכבת ישראל מחברת Fairmont האמריקאית עשרות קרוניות מנועיות. הבודדות עדיין פעלו עד העשור השני של המאה ה-21. הקרוניות האלה סופקו במספר דגמים, ללא התוספת האופציונלית של גוף, לכן יוצרו עבורן גופים שונים שאחד מהם הוא גוף ה"צפרירית" שיוצרו החל משנות ה-80 בתקופת כהונתו של מנכ"ל הרכבת צבי צפרירי. הקרוניות עם גוף "צפרירית" פעלו לרוב בלוד ובדרום, בצפון פעלו קרוניות עם גוף מרובע. מדיה וקבצים בנושא קרונית תחזוקה בוויקישיתוף
ליונל סמית'

ליונל סמית' (אנגלית: Lionel Smith;‏ 23 באוגוסט 1920 - 6 בנובמבר 1980) היה כדורגלן אנגלי. סמית' נולד בעיירה מקסברו שביורקשייר, ושיחק עבור מועדונים מקומיים חובבניים לפני שחתם על חוזה חובבן עם המועדון הלונדוני ארסנל באפריל 1939. בקיץ שלאחר מכן הוא חתם על חוזה המקצוען, זמן קצר לפני פריצת מלחמת העולם השנייה; סמית' התגייס לחיל ההנדסה המלכותי ושירת כפלס, אך במקביל השתתף במספר משחקים לא רשמיים במדי ארסנל (17 בסך הכול). הקריירה שלו הייתה בסכנה בעקבות פציעה שנגרמה בתאונה עם מנוף מסילתי, אך הוא הצליח להתאושש בזמן לקראת חידוש המשחקים הרשמיים בעונת 1946/1947, ואף זכה לקבל את סרט הקפטן של קבוצת המילואים. הוא שיחק בעיקר בעמדת הבלם, ובתקופה הראשונה שלאחר מכן המלחמה השתתף במעט משחקים; הבלמים הקבועים של המועדון היו לורי סקוט ווולי ברנס. סמית' ערך את הופעת הבכורה שלו כקשר מרכזי במקום לזלי קומפטון, והשתתף בניצחון 8 - 0 על גרימסבי טאון ב-1 במאי 1948, שהיה גם המשחק האחרון בעונת האליפות 1947/1948. סמית' זכה למקום קבוע בהרכב בעמדת המגן השמאלי, לאחר שסקוט סבל ממספר פציעות וברנס עבר צד על מנת להחליפו. ב-29 באפריל 1950 הוא השתתף בניצחון 2 - 0 על ליברפול במסגרת גמר גביע ה-FA, והיה זה משחק הגמר הראשון שבו נטל חלק. הוא זכה להכרה בינלאומית לאחר שזומן למשחק של נבחרת אנגליה מול נבחרת ויילס ב-15 בנובמבר 1950, וערך את הופעת הבכורה שלו בגיל מאוחר יחסית. בסך הכול הוא השתתף בשישה משחקים במדי הנבחרת. בעונת 1952/1953 הוא זכה עם ארסנל באליפות, לאחר שבעונת האליפות הקודמת (1947/1948) הוא השתתף במשחק אחד בלבד. אולם, בעונה זו הוא כבר היה בן 33, וגילו המתקדם החל לתת את אותותיו כאשר דניס אוונס הצעיר מתמודד עמו על מקום בהרכב. הוא השתתף בעשרה משחקים בלבד בעונת 1953/1954, ובסיומה עזב את ארסנל בהעברה חופשית. בסך הכול הוא השתתף ב-181 משחקים עבור ארסנל, ולא הבקיע בהם שער אחד. הוא שיחק בווטפורד במשך עונה אחת. לאחר מכן הוא עבר למועדון החובבני גרייבסנד אנד נורת'פליט, עבד שם כמאמן, והוביל את המועדון לזכייה באליפות הליגה הדרומית בעונת 1957/1968. הוא הפסיק לאמן את גרייבסנד ב-1960, ופרש מתחום הכדורגל לחלוטין. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) ליונל סמית', באתר National Football Teams ליונל סמית', באתר FootballDatabase.eu
מחוזות קרואטיה

מבחינה מנהלית קרואטיה מחולקת ל-20 מחוזות (županija, ז'ופאניה) ועיר הבירה זאגרב. כל מחוז מחולק למספר נפות. מדיה וקבצים בנושא מחוזות קרואטיה בוויקישיתוף חוק השלטון המקומי ערך זה הוא קצרמר בנושא קרואטיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כורדסתאן (פרובינציה)

פרובינציית כורדסתאן (בכורדית: پارێزگه‌ی کوردستان/Parêzgey Kurdistan בפרסית: استان کردستان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר סננדג'. שטחה 29,173 קמ"ר, כ-1.7 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מערב המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-1,574,118 תושבים, רובם כורדים. מדיה וקבצים בנושא כורדסתאן בוויקישיתוף כורדסתאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיטר גורינג

הארי (פיטר) גורינג (אנגלית: Harry (Peter) Goring;‏ 2 בינואר 1927, בישופס קליב, גלוסטרשייר - דצמבר 1994) היה כדורגלן אנגלי. גורינג החל את דרכו במועדון המקומי צ'לטנהאם טאון ששיחק בליגה הדרומית, שם זכה למוניטין של חלוץ מצטיין. הוא הוחתם על ידי ארסנל מהליגה הראשונה בינואר 1948, וב-18 החודשים הראשונים שלו במועדון הלונדוני שיחק בקבוצת המילואים של המועדון. בקיץ 1949 ערך המועדון מסע משחקים בברזיל, וגורינג הפגין בו יכולת טובה. לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2 - 1 על צ'לסי ב-24 באוגוסט 1949. בעונתו הראשונה הוא הבקיע 21 שערים ב-29 משחקים, והיה מדורג במקום השני בטבלת מבקיעי השערים של ארסנל. המועדון סיים רק במקום החמישי, אך מנגד הצליח לזכות בגביע ה-FA לאחר ניצחון 2 - 0 על ליברפול; גורינג פתח בהרכב של ארסנל אך לא הבקיע. גורינג המשיך לשחק בהתקפת ארסנל גם בעונה שלאחר מכן (בה הבקיע 16 שערים), אך במהלכה הודח מההרכב לטובת קליף הולטון במהלך שגרם לירידה ברמת המשחק שלו; באותה עונה (1951/1952) הוא הבקיע רק חמישה שערים ב-19 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא הצליח לזכות מחדש במקום קבוע בהרכב, והבקיע עשרה שערים ב-29 משחקים, שסייעו לארסנל לזכות באליפות בזכות ממוצע שערים עדיף. עונת 1953/1954 הייתה הכי פחות טובה מבחינתו, והוא השתתף בתשעה משחקים בלבד שבהם לא הבקיע ולו שער אחד. המאמן טום ויטאקר בטח ביכולתו של גורינג, ולאחר שהעבירו לעמדת הקשר הימני הוא השתתף במשחקים רבים. בשתי העונות הבאות הוא החמיץ רק שישה משחקים, ואף זומן לנבחרת התאחדות הכדורגל שערכה מסע משחקים באיים הקאריביים בקיץ 1955. השנים המאוחרות בקריירה של גורינג התאפיינו בפציעות; בשלוש עונותיו האחרונות בארסנל, בין 1956 ל-1959, הוא השתתף ב-25 משחקים בלבד, כאשר בעונת 1958/1959 ובהדרגה עבר לקבוצת המילואים של ארסנל. בסך הכול הוא השתתף ב-240 משחקים, והבקיע בהם 53 שערים. בקיץ 1959 הוא עבר לבוסטון יונייטד מארצות הברית בעסקה שבה אלן אשברי הושאל לארסנל, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לאחר שפרש מכדורגל הוא חזר לצ'לטנהאם על מנת לנהל את האטליז המשפחתי. בספטמבר 1968 הוא התמנה למאמן פורסט אנד גרין רוברס, והחזיק במשרתו במשך 11 עונות עד שהתפטר באוקטובר 1979, שבמהלכן הוביל את המועדון מליגת מחוז גלוסטרשייר לליגה ההלנית. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) כינוי לליגה באנגליה המאגדת מועדונים ממספר מחוזות ובהם גלוסטרשייר. הליגה הזו בכירה יותר בהשוואה לליגת מחוז גלוסטרשייר. אין לבלבל בין הליגה הזו לליגת העל היוונית פיטר גורינג, באתר Transfermarkt פיטר גורינג, באתר WorldFootball.net פיטר גורינג, באתר FootballDatabase.eu
לורסתאן

פרובינציית לורסתאן (בפרסית: استان لرستان, תעתיק מדויק: אסתאן לרסתאן) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר ח'ורמאבאד. שטחה של פרובינציית לורסתאן 28,294 קמ"ר, כ-1.7 אחוז משטח איראן, והיא נמצאת במערב המדינה. במפקד האוכלוסין של 2016 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-1,760,649 תושבים. בסביבות העיר אליגודרז נמצאו עתיקות עוד מהמאה ה-1. בשנת 2006 התרחשה רעידת אדמה חזקה שמרכזה הייתה סביב העיר בורוג'רד. בניינים רבים נהרסו, כ-66 אזרחים נהרגו. מדיה וקבצים בנושא לורסתאן בוויקישיתוף place/Laristan לורסתאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Census 2016 | Iran Data Portal (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פולסר

פולסר הוא כוכב נייטרונים מסתובב הפולט קרינה אלקטרומגנטית. כוכב נייטרונים הוא גוף צפוף מאוד שנוצר מכוכב מסיבי בעת סופרנובה. הפולסר קורן קרינה אלקטרומגנטית לחלל בשתי אלומות צרות בכיווני הקטבים המגנטיים שלו, שיכולים להיות שונים מכיוון ציר סיבובו. כאשר צופה נמצא קרוב מספיק לחרוט הדמיוני שיוצר ציר הקטבים המגנטיים של הפולסר במרחב, הוא יכול למדוד פולסים של קרינה, שמחזוריותם היא מחזוריות הסיבוב של הכוכב. פולסים אלו נתנו לפולסר את שמו. הפולסר הקרוב ביותר למערכת השמש מקוטלג כ-CP0950. מרחקו ממערכת השמש כמאה שנות אור, ומחזור סיבובו 0.2530646 שנייה. הפולסר הראשון התגלה ב-28 בנובמבר 1967 על ידי ג'וסלין בל ברנל ואנתוני הייוויש מאוניברסיטת קיימברידג', ובתחילה חשבו האסטרונומים שמדובר בשידור של חוצנים אינטֶליגנטיים, בשל המחזוריות המדויקת שלו. הם אף כינו את המקור "LGM-1" כראשי תיבות של "Little green men" ("אנשים ירוקים קטנים") ערך מורחב – דיסקית פיוניר בדיסקית פיוניר שנשלחה עם הגשושיות פיוניר 10 ופיוניר 11 נעשה ניסיון לציין את מיקום מערכת השמש בגלקסיית שביל החלב באמצעות ארבעה עשר פולסרים. אם אכן תגיע הדיסקית לחוצנים מתקדמים טכנולוגית הם יוכלו, על ידי זיהוי הפולסרים, לגלות את מיקום כדור הארץ ואף את המועד שבו שולחה הדיסקית לחלל. תדר המחזור של ארבעה-עשר הפולסרים, המשורטטים בדיסקית, מובע באמצעות סימנים בינאריים כשהמפתח הוא תדר הגל של המימן, היסוד הנפוץ ביותר בחלל, שהאטום שלו מתואר בדיסקית. המרחק ביניהם לבין מערכת השמש מתואר באמצעות קווים בעלי אורך יחסי, וכאשר החוצנים יזהו את הפולסרים על-פי מחזוריותם, הם יוכלו לקשר בינם לבין מרחקם ממערכת השמש. צירוף זה נותן נקודת ציון למיקום כדור הארץ. בנוסף לכך יוכלו אותם יצורים גם לדעת מתי שוגרה החללית בגלל השינוי הקבוע בפליטה המחזורית של הפולסרים. רק ברגע נתון מסוים התרחש צירוף של תדירות 14 הפולסרים כמתואר בדיסקית - זהו רגע שיגור החללית. בשיטה המקובלת לקיטלוג הפוסרים שמו כולל נתונים של עלייה ישרה ונטייה. למשל PSR J0537-6910 הוא בעל עלייה ישרה של 5 שעות 37 דקות ונטייה של 69- מעלות ו-10 דקות. על עטיפת האלבום Unknown Pleasures של להקת ג'וי דיוויז'ן מופיע פלט אות של גלי רדיו מפולסר. הערך "פולסארים", באתר אסטרופדיה פולסר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פולסרים, דף שער בספרייה הלאומית What does the cover of Joy Division's Unknown Pleasures mean?, Radio X (באנגלית) Patrick Weltevrede, Joy Division: 40 years on from 'Unknown Pleasures', astronomers have revisited the pulsar from the iconic album cover, The Conversation (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אילאם

מחוז אילאם (בפרסית: استان ایلام) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתו העיר אילאם. שטחה 20,133 קמ"ר, כ-1.2 אחוז משטח איראן והיא נמצאת במערב המדינה. פרובינציית אילאם גובלת בפרובינציות לורסתאן, ח'וזסתאן וכרמאנשאה, וחולקת גבול משותף עם עיראק. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ־545,093 תושבים. במהלך מלחמת איראן–עיראק, פרובינציית אילאם ספגה נזקים כבדים. הפצצות עיראקיות כבדות הרסו את המערכת הכלכלית באזור, ומאז פרובינציית אילאם נשארה אחת הפרובינציות הנחשלות ביותר באיראן. אחוז האבטלה בה עמד, בשנת 2003, על 19.9% . לאחרונה החלה ממשלת איראן להשקיע בפיתוח ובקידום של תעשיות מתקדמות בפרובינציה, כדוגמת המפעל הפטרו-כימי שנבנה בשיתוף פעולה עם ממשלת יפן. תחום אחר בו הפרובינציה צפויה להתפתח הוא תיירות: בפרובינציית אילאם יש יותר מ-170 אתרים היסטוריים, אף כי חלקם עדיין זקוק לפיתוח ולהסדרה. אוניברסיטת אילאם אוניברסיטת אילאם למדעי הרפואה האוניברסיטה האסלאמית אזאד באילאם אוניברסיטת פּיאם-י נור מעיין זפת טבעי (ליד העיר דהלוראן) - לפני כשלושת אלפים שנה, השתמשו תושבי האזור בזפת לציפוי ואיטום ספינות וגגות. המעיין נמצא בקרבת העיירה אבּגרם (בפרסית: "מיים חמים"). הפולקלור המקומי מספר כי הזפת היא דמו של הדרקון שהרג הגיבור האיראני אספאנדיאר. אמאם-זאדה - מבנים מקודשים הקשורים לצאצאי האמאמים מקדשי אש - שרידי מקדשים זורואסטריים מהתקופה הסאסאנית אחוזות, מבצרים וטירות - כתשעים מבנים מתקופות שונות גשרים מהתקופה הסאסאנית אתרים ושרידים ארכאולוגיים שונים מהתקופה הסאסאנית הגנרל מוסא ח'מיס - מפקד בצבא האיראני בזמן המלחמה בין פרס לאימפריה העותמאנית (1821-3) פראמרז אסדי - מושל המחוז בזמן מלחמת העולם השנייה איתוללה עבד א-רחמן חידרי אילאמי - איש דת וחבר מועצת המומחים האיראנית דריוש רזאינז'אד - סטודנט להנדסה, נהרג מירי צלף בשנת 2011 מדיה וקבצים בנושא אילאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אילאם אתר המפעל הפטרו-כימי באילאם. תיאור האתר. ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ח'וזסתאן

פרובינציית ח'וזסטאן או ח'וזיסטאן (בפרסית: اُستَانِ خُوزِستَان, תעתיק: ח'וזסתאן), או ערביסתאן בפי הערבים (בערבית: عربستان, ערבסתאן), היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר אהוואז. שטחה 64,055 קמ"ר, כ-3.9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בדרום-מערב המדינה. במפקד ב-2016 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 4,710,509 תושבים. בח'וזסתאן, קרוב לעיר שושתר, נמצאות חורבות העיר העתיקה "סוסה", בפרסית "שוש", היא שושן הבירה הנזכרת במגילת אסתר. עד שנת 1925 הייתה הפרובינציה אמירות ערבית עצמאית בפועל, תחת שלטון השיח' ח'זעל בן ג'אבר (אנ') מ"מוחמרה" היא העיר האיראנית ח'וראמשהר אף-על-פי שבאופן פורמלי הייתה חלק מאיראן. העלייה לשלטון בפרס של רזא שאה פהלווי שמה קץ למצב זה. הפרובינציה מורכבת ממספר רב של קבוצות אתניות, בהם פרסים, ערבים איראנים, לורים, מנדאים, ארמנים וקבוצות נוספות. על רקע דרישות הערבים המקומיים לקבלת אוטונומיה למחוז אירעו המתקפה על שגרירות איראן בלונדון ומלחמת איראן–עיראק. בשנים האחרונות משתנה הרכבו הדמוגרפי של המחוז עקב גירוש הערבים והבאת מתיישבים ממוצא פרסי במקומם. על אף היותו הפרובינציה העשירה ביותר בנפט באיראן, תושביה לא נהנו מכך. ערך מורחב – ערבים איראנים מדיה וקבצים בנושא ח'וזסתאן בוויקישיתוף ח'וזסתאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אריאל בולשטיין, המאבק שלהם, ההזדמנות שלנו, באתר ישראל היום, 12 באוגוסט 2021 סקירה היסטורית של תולדות "ערבסתאן", בעיתון "אל-ג'רידה" (בערבית) (המשך) יקיר פז, "עילם גוססת: התלמוד הבבלי ויהודי חוזיסטן בתקופה הסאסאנית", בתוך: שלמה נאה ויואב רוזנטל (עורכים), מחקרי תלמוד ד, מוגשים לפרופ' דוד רוזנטל, ירושלים תשפ"ד, עמ' 519–607 Census 2016 | Iran Data Portal (באנגלית) אמיר טאהרי הזכיר את העניין ואת שם השיח' בספרו: רוח אללה ח'ומייני והמהפכה האסלאמית. Iranian Provinces: Khuzestan, www.iranchamber.com ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמנאן (פרובינציה)

פרובינציית סמנאן (בפרסית: استان سمنان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה היא העיר סמנאן. שטחה 97,491 קמ"ר, כ-5.9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בצפון-מזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ־590,512 תושבים. באזור שוכן מרכז החלל סמנאן, שממנו משגרים טילים איראניים במסגרת ניסויי שיגור. פרובינציית סמנאן נמצאת במרכזה של איראן וגובלת עם הפרובינציות: קום, טהראן, מאזנדראן, גולסתאן, צפון ח'וראסאן, ח'וראסאן רזאווי, דרום ח'וראסאן ואספהאן. בפרובינציית סמנאן שני אגמי מלח. אגם נמכ (Namak Lake) - אגם מלח שהיה חלק מים שהתייבש מתקופת הפליסטוקן השוכן בקצה המערבי של הפרובינציה. האגם נפרש על עוד שתי פרובינציות: קום ואספהאן. שטחו כ-690 קמ"ר.[דרוש מקור] אגם חאג' עלי-גולי (Haj Aligholi) – אגם מלח הנמצא באזור הצפון–מערבי של הפרובינציה. הפארק הלאומי ח'אר תוראן (Khar Turan National Park) - נמצא בצפון הפרובינציה ומשתרע על פני 1,400,000 דונמים (1,400 קמ"ר).[דרוש מקור] חלק קטן מהפארק נמצא בשטח פרובינציית גולסתאן. הפארק הוא בית גידול לאוכלוסייה מצומצמת של נמרים פרסיים ויש בו גם ריכוז גדול של איילות הודיות. הפארק הלאומי מדבר (Desert National Park) - שטח הפארק מונה 44000 דונמים והוא ממוקם כ-60 ק"מ דרומית-מזרחית לטהראן.[דרוש מקור] הפארק נפרש על גבי ארבע פרובינציות: קום, טהראן, אספהאן וסמנאן. בעבר שימש הפארק מרחב מחיה עבור זברות אך הן נעלמו מהאזור ואף פרט לא נצפה כבר הרבה שנים. הפארק הוא אזור מחיה עבור מגוון רב של יונקים כגון נמר פרסי, צבוע מפוספס, קרקל, זאבים, שועלים, תנים, עזים וכבשי הר פראיות. ציפורים כגון חוגלות מקננות בפארק במשך כל השנה ואילו רק בעונות מסוימות מגיעות ציפורי הפלמינגו לקנן בה. המרחק בין בירת פרובינציית סמנאן, העיר סמנאן – אל בירת איראן, טהראן הוא כ-230 קילומטרים. את הדרך אפשר לעבור אך ורק עם כלי רכב דרך כביש 44, משך זמן הנסיעה הוא כשלוש שעות. מדיה וקבצים בנושא סמנאן בוויקישיתוף סמנאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפות Google, באתר מפות Google מפות Google, באתר מפות Google (רוב המידע נאסף באמצעות ביקורות) מפות Google, באתר מפות Google
מאזנדראן

פרובינציית מזנדראן (בפרסית: استان مازندران مازرون) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר סארי. שטחה של פרובינציית מאזנדראן 23,701 קמ"ר, כ-1.4 אחוז משטח איראן והיא נמצאת בצפון המדינה וגובלת בים הכספי. ב-2011 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ- 3,074,000 תושבים. בשטח הפרובינציה ממקום הר דמאוונד, הפסגה הגבוהה ביותר באיראן. תרבות איראנית מוקדמת פרחה באזור בראשית האלף הראשון לפני הספירה. בשנת 856 התרחשה באזור רעידת אדמה שגרמה נזק גדול. דרך הגבולות המזרחיים והדרום-מזרחיים חצו פולשים מונגולים במאות ה-13 וה -14. קוזאקים תקפו את האזור בשנת 1668 אך נהדפו. השליטה ניתנה לאימפריה הרוסית בהסכם משנת 1723. האזור הוחזר לאיראן תחת שושלת קאג'אר. האקלים הוא סובטרופי ולח, עם קיצים חמים מאוד. כלכלת האזור מתבססת בעיקר על חקלאות: אורז, חיטה, שעורה, טבק, כותנה, זרעי שמן, יוטה, תה, פירות וירקות. במסגרת הרפורמות החקלאיות של אמצע שנות השבעים, גדל מאוד הייצור והפך לממוכן. לצורך ייצור אורז פותחו למעלה מ-100,000 דונם. הסכרים הגדולים שנבנו היו הטאלקן, הטנגואה סולימאן ווושמגואר. תנופת הנפט בשנות השבעים עודדה השקעות תעשייתיות ופיתוח תעשיות, כולל מלט, טקסטיל וגרעיני כותנה, דיג, עיבוד מזון (כולל טחנות אורז וקמח) ועיבוד עץ, ומחצבי פחם ואבן. מדיה וקבצים בנושא מאזנדראן בוויקישיתוף Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Māzandarān historical region, Iran ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צפון ח'וראסאן

פרובינציית צפון ח'וראסאן (בפרסית: استان خراسان شمالی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר בוג'נורד. פרובינציית צפון ח'וראסאן הוקמה בשנת 2004 כאשר אושר חוק שפיצל את פרובינציית ח'וראסאן לשלוש פרובינציות חדשות: צפון ח'וראסאן, ח'וראסאן רזאווי ודרום ח'וראסאן. שטחה של פרובינציית צפון ח'וראסאן הוא 28,434 קמ"ר, המהווה כ- 1.7% משטח איראן. היא נמצאת בצפון-מזרח המדינה. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 867,727 תושבים. חלק מתושבי הפרובינציה הם ערבים. ערך מורחב – ערבים איראנים פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המרחק מבירת איראן - טהראן לבירת הפרובינציה - בוג'נורד הוא 705 קילומטרים וניתן לעבור מרחק זה באמצעות שתי דרכים מרכזיות. הדרך הראשונה היא באמצעות מכונית, לנסוע דרך כביש 44 ולאחר כ-5 שעות לרדת לכביש 22. הדרך השנייה היא לטוס בחברת איראן אטרק אייר Iran's Atrak Air משדה התעופה הבינלאומי על שם האמאם ח'ומייני, המרוחק 45 קילומטרים מהעיר, או לחלופין משדה התעופה הבינלאומי מהרבאד הממוקם במערב העיר. משך הטיסה הוא כשעה ועשרים דקות. אפשר גם ללכת את כל 705 הקילומטרים ברגל אך זמן ההליכה הוא 143 שעות - כמעט שישה ימים של הליכה רצופה. פארק גולסטאן הוא שמורת טבע הנפרשת על שתי פרובינציות, צפון ח'וראסאן וגולסטאן שממנה נגזר שמה. שטח השמורה הוא כ-92,000 דונם ורובה נמצאת בשטח פרובינציית צפון ח'וראסאן. הגן מפורסם בזכות היונקים הרבים והנדירים שחיים בו, דוגמת הנמר הפרסי, שנמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד לא חוקי והרעלות של רועי צאן ובקר מהכפרים הסובבים את השמורה. חיות משק היא פרנסתם היחידה שנמצאת בסכנה בגלל הנמרים. צפון ח'וראסאן גובלת עם מדינת טורקמניסטן. כיוון שאיראן נחשבת מדינה ידידה לטורקמניסטן, מתקיימים ביניהן הסכמי סחר חשובים,והגבול שקט. 63 קילומטרים מהגבול שוכנת עיר הבירה של טורקמניסטן, אשגבאט. צפון ח'וראסאן גובלת גם בפרובינציות: ח'וראסאן רזאווי, סמנאן וגולסתאן. ח'וראסאן מדיה וקבצים בנושא צפון ח'וראסאן בוויקישיתוף מפות Google, באתר מפות Google Photos: Golestan National Park, Iran, www.payvand.com "For Leopards in Iran and Iraq, Land Mines Are a Surprising Refuge". 2014-12-21. נבדק ב-2017-06-26. "הדיקטטורה שלכודה בין רוסיה לאיראן משלמת כעת את המחיר". TheMarker. נבדק ב-2017-06-26. מפות Google, באתר מפות Google ראו איראן ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרום ח'וראסאן

פרובינציית דרום ח'וראסאן (בפרסית: استان خراسان جنوبی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר בירג'נד. שטחה של פרובינציית דרום ח'וראסאן 151,913 קמ"ר, כ-10.8 אחוזים משטח איראן והיא נמצאת במזרח המדינה. ב-2005 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 640,218 תושבים. מדיה וקבצים בנושא דרום ח'וראסאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלחמה כוללת

מלחמה כוללת או מלחמה טוטאלית היא מלחמה בה משתמשים בכל אמצעי הלחימה ובכל המשאבים העומדים לרשותה של מדינה, ללא הגבלות, על מנת לחסל לחלוטין את התנגדות האויב. במלחמה זו אין הבדל בין לוחמים ללא לוחמים שכן כל האנשים מאותה המדינה, חיילים ואזרחים כאחד, נתפסים כנוטלים חלק במאמץ מלחמתי פעיל. עדויות על מלחמות כוללניות קיימים משחר ההיסטוריה האנושית אך רק באמצע המאה ה-19 הוגדר המושג לראשונה כסוג נפרד של מלחמה. לעיתים משמש המונח כתרגום ל-"Full-scale War", שבא להבדיל בין מלחמה בין שתי מדינות באמצעות צבאות סדירים לבין מלחמה א-סימטרית או עימות מוגבל המתרחש בעיקר בין מדינה למיליציות, ארגוני גרילה וארגוני טרור. עקרונות המלחמה הכוללת גובשו לראשונה בצורה מסודרת בעת המהפכה הצרפתית. הרפובליקה הצרפתית שזה אך קמה מצאה עצמה מאוימת על ידי קואליציה חזקה של מדינות אירופאיות. הפתרון היחיד בעיניי הממשל היעקוביני היה לרכז את כל משאבי המדינה למען מאמץ מלחמתי חסר תקדים. הממשל הוציא הוראה לגיוס חובה שקראה לכל הגברים הכשירים להתגייס לצבא. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה המודרנית שנעשה שימוש בשיטת גיוס חובה להמונים. הממשל קרא גם לכל אזרחי צרפת שלא היה ביכולתם לשרת בצבא, נשים, ילדים וזקנים לתרום את חלקם למאמץ המלחמתי על ידי סיוע לוגיסטי וטיפול בפצועים. הצבא הצרפתי הובס בסופו של דבר בקרב ווטרלו אך המלחמות שינו ללא היכר את הצבאות האירופאים כאשר לראשונה גדל הכוח הצבאי הממוצע מכ-150 אלף איש לקרוב למיליון. דבר בולט נוסף שניכר במלחמה זו בניגוד למלחמות אחרות הייתה כמות האבדות העצומה שספגו שני הצדדים כאשר כמחצית מכל האבדות היו אזרחים. מרד טאיפינג שהתרחש בסין בין השנים 1850 ל-1864 הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה המודרנית של סין בה נעשה שימוש בטקטיקות של מלחמה כוללת. בעת העימות ניסו שני הצדדים למנוע אחד מהשני השגת משאבים על ידי השמדת שדות חקלאים ומעשי טבח באוכלוסיות הערים שנכבשו. ההבחנה בין חייל לאזרח נעלמה כמעט לחלוטין כאשר כלל האוכלוסייה לקחה חלק במאמץ המלחמתי. עובדה זו הביאה את הצדדים הלוחמים לנהל מלחמה לא רק נגד צבא האויב אלא גם נגד האוכלוסייה האזרחית שתחת שלטונו. ההערכות לגבי מספר ההרוגים במלחמה זו נעים בין 20 ל-50 מיליון, לפי אומדן זה הייתה המלחמה עקובה מדם יותר ממלחמת העולם הראשונה וייתכן שאף יותר ממלחמת העולם השנייה. הנאום בארמון הספורט - נאום בו הכריזה גרמניה הנאצית על התגייסות כוללת למלחמה טוטאלית. מלחמה כוללת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מלחמה טוטאלית, באתר הוגה גדול. מלחמה טוטאלית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.