laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבא האיחוד

צבא האיחוד היה הכוח הצבאי היבשתי של האיחוד, המדינות אשר נותרו בארצות הברית לאחר פרישת מדינות הדרום, במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא ידוע גם בשמות הצבא הפדרלי, צבא ארצות הברית, צבא הצפון והצבא הלאומי. צבא זה היה מורכב מצבא סדיר אשר תוגבר בכמות נרחבת של יחידות צבאיות ממדינות הצפון שהורכבו מחיילים סדירים ומתנדבים. צבא האיחוד נלחם וניצח את צבא הקונפדרציה של מדינות הדרום במהלך המלחמה שנמשכה מ-1861 עד 1865. כ-360,000 חיילי הצבא נהרגו וכ-280,000 נפצעו במהלך שנות המלחמה. כאשר פרצה מלחמת האזרחים באפריל 1861, מנה הצבא הסדיר כ-16,000 חיילים וקצינים, אשר חלקם התפטרו מהצבא על מנת לקבל תפקידי פיקוד במסגרת צבא הקונפדרציה. הצבא הסדיר מנה 10 רגימנטים של רגלים, 4 של ארטילריה, 2 של פרשים, 2 של דרגונים ורגימנט אחד של רגלים רכובים. הרגימנטים הללו היו פרושים לאורכה ולרוכבה של ארצות הברית כך שמתוך 197 פלוגות איישו 179 מהם 79 מוצבים במערב ו-18 הנותרות החזיקו במוצבים ובמצודות לאורך הגבול האמריקני-קנדי ולחוף האוקיינוס האטלנטי. עם פרישתן של 7 המדינות הראשונות ב-20 בדצמבר 1860, לאחר מפלתו של האיחוד בקרב פורט סאמטר ולאור המשבר החמור בכוח האדם בצבא הסדיר, קרא אברהם לינקולן לגיוסם של 75,000 מתנדבים לתקופה של שלושה חודשים, לשם יישוב הסכסוך עם מדינות הדרום בדרכים צבאיות. קריאתו של לינקולן לגיוס הכריחה את מדינות הגבול לנקוט עמדה בסכסוך וכך פרשו יחדיו 4 מדינות נוספות וחברו למדינות הקונפדרציה שזה עתה הוקמה. במרוצת הזמן התברר כי המלחמה תהיה ארוכה ויקרה ממה שחשבו משני עברי הגבול, וב-22 ביולי 1861 אישר הקונגרס הקמה של צבא מתנדבים של 500,000 חיילים. ארמיית הפוטומק - הארמייה העיקרית בזירה המזרחית, בפיקוד ג'ורג' מקללן, אמברוז ברנסייד, ג'וזף הוקר וג'ורג' מיד. ארמיית טנסי - הארמייה העיקרית בזירה המערבית, בפיקוד יוליסס גרנט, ויליאם שרמן, ג'יימס מק'פרסון ואוליבר הווארד. ארמיית קמברלנד - לחמה בטנסי ובג'ורג'יה, בפיקוד ויליאם רוסקרנס וג'ורג' תומאס. ארמיית ג'ורג'יה - בפיקוד הנרי סלוקום. ארמיית המפרץ - לחמה באזור מפרץ מקסיקו, בפיקוד בנג'מין באטלר, נתניאל בנקס ואדוארד קנבי. ארמיית הג'יימס - לחמה בווירגיניה, בפיקוד בנג'מין באטלר ואדוארד אורד. ארמיית המיסיסיפי - לחמה באזור נהר המיסיסיפי, בפיקוד ג'ון פופ, ויליאם רוסקרנס וג'ון מק'קלרננד. ארמיית אוהיו - לחמה בקנטקי, בטנסי ובג'ורג'יה, בפיקוד דון קרלוס ביואל, אמברוז ברנסייד וג'ון סקופילד. ארמיית שננדואה - לחמה בווירג'יניה, בפיקוד דייוויד האנטר, פיליפ שרידן והורשיו רייט. ארמיית וירג'יניה - לחמה בווירג'יניה, בפיקוד ג'ון פופ. 4 קצינים כיהנו כגנרלים מפקדים של צבא האיחוד וינפילד סקוט - 5 ביולי 1841 - 1 בנובמבר 1861 ג'ורג' מקללן - 1 בנובמבר 1861 - 11 במרץ 1862 לא מאויש - 11 במרץ 1862 - 23 ביולי 1862 הנרי האלק - 23 ביולי 1862 - 9 במרץ 1864 יוליסס ס. גרנט - 9 במרץ 1864 - 4 במרץ 1869 חיל הבלונים של צבא האיחוד מדיה וקבצים בנושא צבא האיחוד בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שבליה דה מרה

אנטואן גומבו, שבליה דה מרה (צרפתית: Antoine Gombaud, Chevalier de Méré‏; 1607 - 29 בדצמבר 1684), סופר ואציל צרפתי. היה מהראשונים בהיסטוריה להעלות שאלות בנוגע לתורת ההסתברות אותן הפנה למתמטיקאי בלז פסקל, ובעקבות שאלותיו החלה התכתבות מפורסמת בין פסקל לפייר דה פרמה, שנחשבת ללידתה של תורת ההסתברות בעת החדשה. אנטואן גומבו נולד בפרובינציה של פואטו (כיום בחבל פואטו-שראנט שבמערב צרפת). הוא קיבל חינוך מעולה והיה חסיד הספרות היוונית העתיקה. הוא אימץ לעצמו את השם שבליה, שמשמעו אביר, בשל הדמות שהוא מייצג בדיאלוגים שבהם הוא מבטא את השקפותיו המוסריות. בשנת 1654 כתב גומבו למתמטיקאי והפילוסוף בלז פסקל מכתב בנוגע למשחק קוביות שנקרא נקודות. במשחק זה המשתתפים מטילים קובייה והראשון שהגיע לסכום מסוים שנקבע מראש זוכה בכל הקופה. גומבו שיחק נגד מתמודד אחר, אך נאלץ להפסיק את המשחק לפני סיומו מסיבה כלשהי. הבעיה הייתה השאלה "מי זוכה בקופה?", ישנה האפשרות לתת את הקופה למשתתף בעל מספר הנקודות המרבי בעת הפסקת המשחק, אך גומבו שאל במכתבו את פסקל האם ישנה דרך צודקת יותר לחלוקת הכסף. דהיינו, לחשב את סיכוייו של כל משתתף לזכות, בהנחה שלכל משתתף סיכויים שוים לזכות בעת הפסקת המשחק. חלוקת הקופה תיערך לפי חישוב הסיכויים. מטרתו של גומבו הייתה להבין ולקבוע כיצד ניתן לצפות מראש את תוצאותיו של הימור מסוים. פסקל, פייר דה פרמה וגומבו פיתחו תאוריה של סבירות, המתייחסת להטלות קובייה. הם גילו שניתן לפתור את הבעיה אם מגדירים באופן מדויק את כל התוצאות האפשריות, ומייחסים הסתברות מסוימת לכל אחת. הרעיון פותח מאוחר יותר על ידי יאקוב ברנולי בתחילת המאה השמונה עשרה לצורך שימוש בחישובים של ביטוח. עקרונות אלה מהווים בסיס לתפיסות מודרניות של ניהול סיכונים וניהול כספים ומיושמים גם בחישוב יחס הזכיות במשחק הקוביות הפופולרי Craps. שבליה דה מרה נודע גם בשל אמרותיו ובשל המסות שכתב. כמו רבים מהוגי הדעות של המאה השבע עשרה, הוא גילה יחס עוין כלפי הזכויות העוברות בירושה וכלפי הדמוקרטיה כאחד. הוא האמין כי שיחות בין אנשים מלומדים ושנונים מהוות את האמצעי הטוב ביותר כדי לטפל בבעיות המוסר והחברה. שבליה דה מרה פרסם שש מסות בשם "שיחות" (1668) ושלושה "מאמרים" (1677) העוסקים ביתרונותיהן של השיחה ושל השנינות. הוא כתב יצירות אלה כתוצאה מהתנסותו בחברה הגבוהה של זמנו. המדובר במצוינות אישית במסגרת החברה האריסטוקרטית. בין היתר הוא עוסק בנושא הכנות האישית, שלדעתו באה על ביטויה בטעם טוב, בנימוס ובהימנעות מהעמדת פנים. המפורסמים שבכתביו הם: "האדם הכנה" ו"שיחות בדבר הכנות האמיתית".
פעמון השלום היפני

פעמון השלום היפני (ביפנית: 日本の平和の鐘) הוא פעמון המוצב בתחומיו של מטה האומות המאוחדות בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הפעמון הוענק לאו"ם במתנה על ידי יפן בשנת 1954. הפעמון, בגובה של מטר אחד, בקוטר של 60 סנטימטרים בבסיסו ובמשקל של 116 קילוגרמים, נוצק מהתכת מטבעות אשר נאספו מידי נציגים של 60 אומות, שהשתתפו באספת אגודות האומות המאוחדות שהתקיימה בפריז ב-1951. על גביו מוטבעות ביפנית המלים יחי שלום עולמי מלא (世界絶対平和萬歳). ייצורו הושלם ביום האומות המאוחדות ב-1952. הוא מוצב במטה האו"ם תחת גגו של מבנה יפני מסורתי מעץ ברוש יפני, המסמל מקדש שינטו. המבנה כולו מוצב על גבי בסיס מסלעים שנתרמו על ידי ישראל. הפעמון הוענק לארגון האו"ם ביזמת אגודת האומות המאוחדות ביפן. הוא הוענק לארגון ב-8 ביוני 1954 על ידי המשקיף היפני לארגון (יפן לא הייתה עדיין חברה באו"ם בעת ההיא). המנהג הוא לצלצל בפעמון פעמיים בשנה - ב-21 במרץ, יום האביב הראשון, וביום פתיחת מושב העצרת הכללית של האו"ם בחודש ספטמבר מדי שנה. הפעמון נשלח לתקופה קצרה לאוסקה שביפן כדי להשתתף בתערוכת אקספו 70' שם, בטרם הוחזר למקומו במטה האו"ם. באותה שנה הפיק שירות הדואר של האו"ם סדרת בולים הנושאת את איור הפעמון, וזאת במסגרת סדרת בולים על יצירות אמנות בבעלות הארגון. בשנת 1994 נערך במטה האו"ם טקס לציון מלאת 40 שנה להענקת הפעמון לארגון. עם השנים העניקה אגודת פעמוני השלום העולמיים של יפן עשרים העתקים של הפעמון לערים ברחבי העולם, בהן: אנקרה, ברלין, ורשה, מקסיקו סיטי, אוטווה, מונטראול, ברזיליה, בואנוס איירס, לוס אנג'לס ומדריד. בדצמבר 2017 הוצב פעמון השלום בעיר לוד, והוא פעמון השלום היחיד בישראל. פטיש הפעמון והכתובת המוטבעת עליו לוחית על גבי מבנה הפעמון מדיה וקבצים בנושא פעמון השלום היפני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פעמון השלום היפני (באנגלית) פעמון השלום היפני באתר ארגון האו"ם יאיר רביבו, באתר www.facebook.com
יעבץ בנטינג

יעבץ בנטינג (באנגלית: Jabez Bunting; ‏13 במאי 1779 - 16 ביוני 1858) היה כומר מתודיסטי, מראשי הכנסייה לאחר מותם של המייסדים, האחים ג'ון וצ'ארלס ווסלי. הוא שימש משנת 1820 ועד 1850 כנשיא הוועידה המתודיסטית. ביוגרפיה אודותיו, "The life of Jabez Bunting", נכתבה על ידי בנו, תומאס פרסיבל בנטינג. בנו, ויליאם בנטינג היה אף הוא מטיף מתודיסטי. תמונות של בנטינג יעבץ בנטינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ליבונטין

האם התכוונתם ל... אביגדור לבונטין – משפטן ישראלי, בנו של משולם אריה ליבונטין – מחלוצי ענף התיירות והתעופה האזרחית בישראל, אחיו של זלמן דוד זלמן דוד ליבונטין – מחלוצי העלייה הראשונה יחיאל יוסף ליבונטין – היה סופר וכלכלן, אחיו של זלמן דוד משולם ליבונטין – רופא ומייסד מד"א בתל אביב, בנו של זלמן דוד צבי ליבונטין – מאנשי העלייה הראשונה, דודו של זלמן דוד
חומצה טיכואית

חומצה טיכואית (מיוונית τεῖχος, חומה) הוא פוליסכריד חומצי הקשור לדופן התא של חיידקים גראם-חיוביים בלבד. חומצה זו קשורה לדופן החיידק, הבנוי מפפטידוגליקן, בקשר פוספודיאסטרי (קשר קוולנטי) לקבוצה ההידרוקסילית (OH) בפחמן השישי בטבעת הסוכר NAM. כאשר חומצה זו קשורה לליפיד שבממברנה, שמה מתחלף לחומצה ליפוטיכואית. חומצה זו מקנה לחיידק מטען חשמלי שלילי. בחיידקים שונים קבוצות שייר (R) שונות המבדילות בין החיידקים ואולי אף בתפקיד. תפקידם אינו ודאי ויכול להיות מעורב בפתוגניות, באנזימים קוניוגציה (מעבר פלסמיד) וביצירת ביופילם. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סבסטיאן באייר

סבסטיאן באייר (בגרמנית: Sebastian Bayer; נולד ב-11 ביוני 1986) הוא אתלט גרמני. הוא אלוף אירופה בקפיצה לרוחק (הלסינקי 2012). הוא מחזיק בתוצאה השנייה בטיבה בהיסטוריה בקפיצה לרוחק באולם. באייר נולד באאכן, גרמניה. באליפות אירופה לנוער שנערכה בקובנה, ליטא בשנת 2005 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.73 מטר. באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיים במקום 19 בתוצאה של 7.66 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים באייר במקום 23 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.77 מטר באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2009 זכה באייר במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.71 מטר. קפיצה זו היא הקפיצה השנייה בטיבה בהיסטוריה של הקפיצה לרוחק באולם, אחרי שיא העולם של קארל לואיס מארצות הברית 8.79 מטר, שקבע בשנת 1984. בהשיגו תוצאה זו, שבר את השיא האירופי של הספרדי יאגו למלה, שעמד על 8.17 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים באייר במקום 19 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.98 מטר. במרץ 2011 שב וזכה במדליית זהב באליפות אירופה באתלטיקה באולם שהתקיימה בפריז, צרפת בתוצאה של 8.16 מטר. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בספטמבר אותה שנה הוא סיים במקום שמיני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר. באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2012 זכה באייר במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.34 מטר. באולימפיאדת לונדון שנערכה באותה שנה הגיע למקום החמישי אחרי שקפץ למרחק של 8.10 מטר. מדיה וקבצים בנושא סבסטיאן באייר בוויקישיתוף סבסטיאן באייר, באתר olympedia.org סבסטיאן באייר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית סבסטיאן באייר, באתר ליגת היהלום סבסטיאן באייר, באתר Track and Field (גברים) בן זגגי, הזדמנות פז: הגולדן-ליג יוצא לדרך, באתר nrg‏, 13 ביוני 2009
די (ויילס)

הנהר די (באנגלית: River Dee, בוולשית: Afon Dyfrdwy) הוא נהר הזורם בצפון ויילס ומערב אנגליה. מוצא הנהר הוא ברכס הרי סנודוניה, משם הוא ממשיך לאגם באלה וזורם לכיוון מזרח. לאחר שהנהר עובר במסלולו את ל'אנגול'ן, הוא עוקף את העיר רקסהאם ומשנה את מסלולו לכיוון צפון, מכאן הוא יוצר חלק מהגבול הצפוני בין אנגליה לוויילס, עובר דרך העיר צ'סטר ולבסוף נשפך לים בקרבת ליברפול. די, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תוכנה ארגונית

תוכנה ארגונית (באנגלית: Enterprise software או Enterprise application software (EAS)), היא תוכנה אשר לרוב נמצאת בשימוש בארגונים גדולים כגון חברות ומוסדות ממשלתיים, וזאת להבדיל מתוכנה הנמצאת בשימוש על ידי אנשים פרטיים (כדוגמת תוכנה מסחרית - retail software). תוכנות ארגוניות מהוות חלק אינטגרלי במערכות מידע מבוססות מחשב. השירותים שתוכנה ארגונית מספקת, בדרך כלל מהווים כלים עסקיים המשמשים בתחומים כגון מסחר אלקטרוני, מערכות חיוב אוטומטי (billing), אבטחת מערכות מידע, ניהול שירותי טכנולוגיית מידע (ITSM), ניהול קשרי לקוחות (CRM),‏ תכנון משאבי ארגון (ERP), בינה עסקית (BI), ניהול משאבי אנוש, Enterprise Application Integration, ניהול תהליכים עסקיים (BPM), ועוד. בגלל העלויות הגבוהות הכרוכות בפיתוח או קנייה של תוכנות ארגוניות, רק ארגונים גדולים נעזרים בתוכנות הממדלות את כל המערכת העסקית שלהם. מכיוון שלארגונים גדולים בדרך כלל יש מערכות ומחלקות דומות, לעיתים קרובות תוכנות ארגוניות מסופקות כחבילות תוכנה הניתנות להתאמה אישית. בדרך כלל מורכבותם של כלים אלה דורשת ידע ומומחיות ספציפיים. המושג תוכנה ארגונית יכול לתאר אוסף של תוכנות מחשב בעלות יישומים עסקיים משותפים, כלים המשמשים למידוּל אופן הפעילות של הארגון כולו, וכלי פיתוח המשמשים לבניית יישומים הייחודיים לארגון. תוכנה ארגונית נועדה לפתור בעיות ברמת הארגון כולו, ולא בעיות ברמה של מחלקה ספציפית בתוך הארגון. מטרת תוכנה הפועלת ברמה הארגונית היא לשפר את הפרודוקטיביות והיעילות של הארגון בכך שהיא מספקת פונקציונליות התומכת בלוגיקה העסקית (business logic). מומחה התוכנה מרטין פאולר הגדיר את המושג כך: "תוכנות ארגוניות עוסקות בהצגה, במניפולציה ובאחסון של כמויות גדולות של נתונים מורכבים, ובתמיכה בתהליכים עסקיים על נתונים אלה, או אוטומציה שלהם." אף על פי שלא קיימת רשימה אחת המקובלת על הכל, אשר מונה את כל המאפיינים של תוכנות ארגוניות, לרוב כוללים בין המאפיינים את התכונות: ביצועים (performance), סילומיות (scalability) וחסינות (robustness). מעבר לזאת, תוכנות אנטרפרייז בדרך כלל מקיימות ממשק עם תוכנות ארגוניות אחרות (לדוגמה, LDAP עם Directory service), והן מנוהלות בצורה ריכוזית (לדוגמה, עמוד admin יחיד). Enterprise application software הוא יישום מחשב המבצע פונקציות עסקיות כדוגמת עיבוד הזמנות, רכש, תזמון פעולות ייצור, ניהול מידע על לקוחות, ניהול אנרגיה, חשבונאות, ועוד. בדרך כלל יישומים אלה מאוחסנים על גבי שרתים ומספקים שירות למספר גדול של משתמשים בו-זמנית, בדרך כלל על גבי רשת מחשבים. זאת בניגוד ליישומים המיועדים למשתמש יחיד, אשר מוּרצים על גבי המחשב האישי של המשתמש ומשרתים רק משתמש אחד בכל עת. Java Enterprise Edition Enterprise JavaBeans Enterprise Service Bus Enterprise resource planning Enterprise Application Integration Enterprise resource planning בינה עסקית אינטגרציית מידע ארגונית מערכת מידע ניהולי מערכת מידע אסטרטגית ארכיטקטורה עסקית
אמיר דדון (אלבום)

אמיר דדון הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר והמלחין הישראלי אמיר דדון שיצא ב-26 באוגוסט 2010. האלבום כולל 12 שירים שנכתבו על ידי דדון, יהונתן גפן ויוצרים צעירים נוספים והולחנו כולם על ידי דדון עצמו. הסינגל "אור גדול" זכה למעל חמישה מיליון צפיות ביוטיוב. הערוץ הרשמי ביוטיוב מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט שירי האלבום באתר יוטיוב
מעשה באדם

מעשה באדם הוא האלבום השלישי של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-8 במאי 2009. הסינגל הראשון מהאלבום הוא "67", ואחריו הגיע "יברך מבורך". מידע על האלבום מעשה באדם באתר MusicBrainz רשימת שירי האלבום שירי האלבום באתר YouTube מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירי עם אישיים

שירי עם אישיים הוא האלבום השני של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-15 בנובמבר 2007. האלבום הוקלט "לייב" עם איתמר רוטשילד, שי ברוך, איתמר ברק ואייל תלמודי. מופע ההשקה של האלבום הייתה ב-30 באוקטובר 2007 בכנסיית עמנואל שממוקמת במושבה האמריקאית-גרמנית בתל אביב-יפו. בנוסף ביום שהשיק את האלבום השיק גם ספר שירים שקטעים ממנו נקראו במסיבת ההשקה. האלבום כולל את "ליושינקה", "חושו, אחים, חושו", "תני לי דת" (עם ריקי בליך) ואת השיר "אני בני בשן", שזכה לקליפ משעשע (פארודיה על "כוכב נולד"). מידע על האלבום שירי עם אישיים באתר MusicBrainz רשימת שירי האלבום שירי האלבום באתר YouTube מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u
בואו (אלבום)

בואו הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-8 במרץ 2005. בתחילה אלבום זה עבר מיד ליד בצורה "מחתרתית", אך לאחר מכן יצא הוא לאור באופן מסודר. במקביל להוצאת אלבום זה יצא בשן בסיבוב הופעות בכל הארץ והתחיל להקליט את אלבומו השני. השירים הראשונים שיצאו מהאלבום הם: "מגיע לי יותר", "כסף לגלידה", "העולם יפה", "תסכול" ו"מה קרה לך ברחם?" הפקה מוזיקלית ונגינה ברוב הכלים: אלדד גואטה נגנים נוספים: שי ברוך, עידו אגמון, שלומי שבן ואורי בראונר כנרות עיצוב עטיפה - יעל מן גרגו רשימת שירי האלבום שירי האלבום באתר YouTube מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u
ריקודים על פי תהום

ריקודים על פי תהום הוא האלבום הרביעי של המוזיקאי, משורר, מלחין, זמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-13 בספטמבר 2010. באלבום זה אירח בשן את להקת בום פם. האלבום כולל 12 שירים. באלבום יצא הסינגל "אחלה חמודה" שהוא מעין פרודיה על הזמר הים-תיכוני. סינגל זה זכה לעיבוד פארודי של קבוצת אנדרדוס בשם "אחלה חסודה", שעסק בדייטים במגזר הדתי-לאומי, וזכה אף הוא להצלחה רבה ולעיבוד בשם "רבי נחמן מאומן" של איציק דדיה למילים של אלי כהן ודודי אינהורן שזכה גם הוא להצלחה. האלבום כולל גם את הסינגל "מיכל" שנכנס לפלייליסט בגלגלצ. אורי בראונר כנרות - גיטרה עוזי פיינרמן - גיטרה יובל (טובי) זולוטוב, שיקו סיני - תופים טכנאי הקלטות - אלדד ברמן עוזר טכנאי - אסא רביב טכנאי מיקסים - יניב פרידל מאסטרינג - אלדד גואטה ניהול אישי: יובל הורוביץ, בני שמש-לו, קנלר ייצוג אמנים בע"מ הפקה בפועל: עמית שיין עיצוב עטיפה: סטודיו דורון עדות יחסי ציבור: רותי מרום, מרום&פרל ניהול אינטרנטי: דייס מרקטי רשימת שירי האלבום שירי האלבום באתר YouTube מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט קליפ של השיר "אחלה חמודה", וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב הקליפ בו משמיע בשן את השיר "מיכל" למיכל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב אסף נבו, ‏מעשה באדם גדול, באתר ‏מאקו‏, 4 בספטמבר 2010 אחלה חסודה, בביצוע אנדרדוס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב רבי נחמן, בביצוע איציק דדיה, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
קצת אחרת (אלבום של אבי מסיקה)

קצת אחרת הוא האלבום השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי אבי מסיקה, שיצא ב-6 בינואר 2006. האלבום כולל 13 שירים בהפקתו המוזיקלית של מסיקה. באלבום ישנם שיתופי פעולה עם אומנים מז'אנרים שונים, ביניהם: יהלי סובול, מושיק עפיה, רועי קאשי, רוי אדרי, בינת עמרם, שורטי, ג'ורג' טופוריה, זמרת האופרה אפרת רותם והסטנדאפיסטים מיקי גבע ושחר חסון. מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u רשימת שירי האלבום באתר charts
מציאות מדומה (אלבום)

מציאות מדומה הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי והזמר הישראלי אבי מסיקה, שיצא ב-6 במאי 2004. רוב השירים באלבום נכתבו, הולחנו והופקו על ידי מסיקה עצמו, ומתארחים באלבום אמנים נוספים, ביניהם: שי 360, יאנגי (כלא 6), דנידין ושורטי. השיר "תני לי אהבה", שבוצע יחד עם חגי חייט וראובן המלאך (ראובן שמעון), הגיע למקום ה-2 במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ. מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u רשימת שירי האלבום באתר charts זו גרסת האלבום של השיר. בשלב מאוחר יותר, השיר שוחרר גם כסינגל לרדיו, אולם בגרסת הרדיו איתמר אליאסי הוחלף בראפר אחר בשם מורן.
ילדים גדולים (אלבום)

ילדים גדולים הוא האלבום השני של המוזיקאי והזמר הישראלי אבי מסיקה, שיצא ב-14 בספטמבר 2004. באלבום לקח מסיקה להיטי ילדות והפך אותם, בשיתוף פעולה עם אמנים נוספים (שי 360, שורטי, דנידין, ניקי גולדשטיין, כלא 6, רון שלום ואחרים), לשירי היפ הופ. האלבום משלב את הטקסטים המקוריים עם טקסט בסגנון ראפ בביט היפ הופ. מידע על האלבום ילדים גדולים באתר MusicBrainz מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר tab4u רשימת שירי האלבום באתר charts
בלפר (סרט)

בלפר הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יגאל בורשטיין משנת 1978. הסרט מבוסס על הסיפור "נסיעתו האחרונה של רולידר" מאת יוסל בירשטיין. שלמה בלפר, ילד חוץ שהגיע לקיבוץ בעמק איילון לאחר שאביו ברח מהארץ, רוצה אף הוא ללכת בדרכי אביו שעושה עסקים בוונצואלה. הוא חולם על הרגע שבו אביו ישלח לו כרטיס טיסה, והוא יעזוב את הקיבוץ. בינתיים, הוא רובץ בחדרו ומסרב להצטרף לחיי הקהילה השיתופית. יום אחד מופיע אביו בפתאומיות בקיבוץ. לאחר שהפסיד את כספו בעסקים, הוא חוזר לקיבוץ ומודיע לבנו שהוא אינו מעוניין בעסקים בארץ, והוא כאן כדי להישאר. בלפר כבר מתכנן לו ולאביו כיוונים חדשים של פעילות עסקית, אך האב רוצה לפרוש מעסקיו וליהנות מהשקט של הקיבוץ. בלפר עוזב את הקיבוץ ומגיע לבית שמש, שם הוא מכיר בעלת בוטיק אופנה לאחר שהציעה לו טרמפ כשישב בתחנה מחוץ לקיבוץ. השניים מתאהבים, ובלפר מצטרף לעסקי הבנייה של אביה בחיפושו המתמיד אחר כסף ואושר. כל זה מתנגש עבורו עם טליה, אהבת נעוריו מהקיבוץ, שמתגרשת מבעלה לאחר שהוא שוכב עם חברת קיבוץ אחרת. טליה ובלפר מתאהבים ושוכבים, והיא מציעה לו לחזור ולהיות לצידה בקיבוץ. בלפר נע בין חלומות על עסקים וכסף והקיבוץ שיש לו כלפיו רגשות מעורבים, לבין אהבות שהוא בעצמו לא מצליח להחליט כיצד לנהוג בהן. "בלפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בלפר", באתר AllMovie (באנגלית) "בלפר", באתר ספר הקולנוע הישראלי "בלפר", באתר אידיבי "בלפר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בלפר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דף הסרט בלפר באתר הרשמי של יגאל בורשטיין ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים ישראליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תחנת בילינסון

תחנת בילינסון היא אחת מהתחנות בקו האדום כחלק מהדנקל. מיקומה ברחוב ז'בוטינסקי בפתח תקווה, צפונית לבית חולים בילינסון. הקמת התחנה החלה בשנת 2009 והיא נפתחה בדצמבר 2011 כתחנת אוטובוסים בשלב הראשון וכחלק מרכזי בנתיב תחבורה ציבורית של הרחוב, עד להשקת הקו האדום באוגוסט 2023. בסמוך לתחנה הוקם מעבר משוקע שאורכו כ־600 מטר הכולל קטע מקורה באורך של כ־180 מטר מתחת לצומת בלינסון, פרויקט בו הושקעו כ-100 מיליון שקל. בנובמבר 2014 פורסם כי ייסגר נתיב התחבורה הציבורית שהיה באזור התחנה ובמרכז הכביש, אחד מהסיבות לסגירת הנתיב הייתה שבציר נהרגו כ-21 אנשים מתאונות דרכים, על מנת לתת מענה תחבורתי ראוי הועברו הנתיבים בחזרה לצדדי הכביש ובנוסף גם היות מיקום המסלול שלו שאמור להיות מסלול הקו האדום בפתח תקווה. בדצמבר 2018 החלו עבודות הנחת המסילות והקמת תשתיות בשבילן. בינואר 2020 פורסמו צילומי אוויר במסלול הקו בהם בין היתר תועדה התחנה והמסילות אשר מוקמות במקום. בעקבות סיום הבנייה ומתן האישורים, התחנה נפתחה יחד עם שאר הקו האדום, בתאריך 18 באוגוסט 2023. אזור התחנה מרכזי מאוד, ובסמוך לה שוכן הקניון הגדול בפתח תקווה, בית משפט השלום פתח תקווה, בית החולים בילינסון, והפארק הגדול בפתח תקווה בו נמצא, בין היתר, האגם האקולוגי של העיר. בתחום המגורים התחנה נותנת מענה לרמת ורבר אשר תעבור ככל הנראה תהליך התחדשות עירונית ותוסיף כ־3,420 יחידות דיור חדשות בשכונה. מיקום התחנה וקרבתה לשכונה נלקח כשיקול בסיסי בעת הכנת התוכנית. מדיה וקבצים בנושא תחנת בילינסון בוויקישיתוף פתיחת המעבר המשוקע ברחוב ז'בוטינסקי הפרויקט הגדול ביותר בישראל יוצא לדרך: השר כץ הנחה את נת"ע לפרסם מחר מכרז ענק בהיקף של מיליארדי שקלים לחפירת מנהרות הרכבת הקלה בתל אביב, (אורכב 23.03.2016 בארכיון Wayback Machine) רענן בן צור, הגיע הזמן: נסגר "ציר המוות" בפתח תקווה, באתר ynet, 12 בנובמבר 2014 מתן דויטש, מעל ומתחת לאדמה: צפו בעבודות להקמת הרכבת הקלה בפתח תקוה (וידאו), באתר mynet‏ פתח תקוה, 11 בדצמבר 2018 מסילות בפתח תקווה. הקו האדום., סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:22) יובל שדה, יש תאריך: הקו האדום של הרכבת הקלה ייפתח ב-18 באוגוסט, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2023 גיא נרדי, ‏אושרה להפקדה תוכנית ההתחדשות העירונית הגדולה ביותר בפתח תקווה, באתר גלובס, 19 במאי 2020
ג'ין קלי

יוג'ין קיוראן "ג'ין" קלי (באנגלית: Eugene Curran "Gene" Kelly;‏ 23 באוגוסט 1912 – 2 בפברואר 1996), היה שחקן קולנוע, במאי, כוריאוגרף, רקדן וזמר אמריקאי-אירי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קלי נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית–קתולית ממוצא אירי-קנדי, אירי וגרמני. קיבל גם אזרחות מאירלנד (מוצאם של מרבית משפחתו), אם כי בגיל מבוגר. קלי החל את הקריירה שלו בראשית שנות ה-40 כבמאי וכשחקן בברודוויי. ב-1941 הוא עבר להוליווד ושיחק בסרט של MGM שנקרא "לי ולנערתי", לצדה של ג'ודי גרלנד (1942). הוא כונה "היורש של פרד אסטר", ואכן כישוריו כרקדן ושחקן נוצלו עד תום בשלל מחזות זמר בשנות ה-40 וה-50. שני הידועים ביותר הם "אמריקאי בפריז" ו"שיר אשיר בגשם", שניהם צולמו ב-1951, כשהראשון זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. קלי היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "הרימו עוגן" (1945), אך קיבל את הפסלון המוזהב רק כשזכה בפרס כבוד, על תרומתו הרבה לאמנות הקולנוע ובפרט על הישגיו באמנות הכוריאוגרפיה הקולנועית (1952). קלי גם ביים מספר סרטים כמו "מנהרת האהבה" (1958) ו"המועדון החברתי של שאיין" (1970). "לי ולנערתי" (1942) "הרימו עוגן" (1945) "שיגיונות זיגפילד" (1946) "שלושת המוסקטרים" (1948) "הפיראט" (1948) "קח אותי לבייסבול" (1949) "יום בניו יורק" (1949) "תיאטרון קיץ" (1950) "אמריקאי בפריז" (1951) "שיר אשיר בגשם" (1952) "בריגדון" (1954) "עת האביב הגיע" (1955) "הנשים" (1957) "מנהרת האהבה" (1958) – גם כבמאי "מרג'ורי מורנינגסטאר" (1958) "משפט הקופים" (1960) "לואיזה וששת בעליה" (1964) "העלמות מרושפור" (1967) "הלו, דולי" (1969) – כבמאי בלבד ו"המועדון החברתי של שאיין" (1970).– גם כבמאי "זהו בידור: חלק 2" (1976) "זאנאדו" (1980) מדיה וקבצים בנושא ג'ין קלי בוויקישיתוף ג'ין קלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ין קלי, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ין קלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ין קלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ין קלי, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ין קלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ין קלי, באתר Discogs (באנגלית) ג'ין קלי, באתר Genius ג'ין קלי, באתר בילבורד (באנגלית) "שיר אשיר בגשם: היהלום של המיוזיקלס": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת אורי קליין, הזמנה לריקוד בגשם: 100 שנה להולדת ג'ין קלי, באתר הארץ, 24 ביוני 2012 אלון גור אריה, צחוק אצחק בגשם: זוכרים את ג'ין קלי, באתר ynet, 4 בינואר 2016 ג'ין קלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ין קלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Todd Decker, Kelly, Gene, Oxford University Press, 2013-07-25, Oxford Music Online ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.