laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוסנת אלכביר

אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית. אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב. אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק. במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי. מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת. במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם. בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי. בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש". אוסנת מתגוררת בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא אוסנת אלכביר בוויקישיתוף אתר האינטרנט של משפחת דאגר פרק מתוך הספר "במפגש הנהרות" וידאו: הופעה חיה עם דוד אלכביר אוסנת אלכביר, ברשת החברתית פייסבוק תיאטרון ילדים ונוער: מוצאים שפה משותפת, באתר ynet, 21 בדצמבר 2003 ירחון תיאטרון, גיליון 14, אדוה ורדי, "וגר עכבר עם עורב", עמודים 33-34 ירון אביטוב, הולכת על גחלים, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2003
פרש (שחמט)

פרש (מוכר גם בשמות אביר וסוס) הוא כלי במשחק השחמט. שמו של הפרש נובע ישירות מן הפרש, לוחם בחיל הפרשים המיומן ברכיבה על סוס. שם הכלי באנגלית הוא Knight (אביר, פרש לוחם מימי הביניים באירופה). לכל שחקן שני פרשים, בשורה הראשונה של הלוח, במשבצות לפני האחרונות, בצמוד לשני הצריחים (משבצות ז'1 וב'1 ללבן, משבצות ז'8 וב'8 לשחור). הפרש נע בתנועה מיוחדת, המשלבת ישר ואלכסון: הוא נע שתי משבצות באחד הכיוונים (אופקי או אנכי) ולאחר מכן משבצת אחת בכיוון ניצב. כיוון שהמלכה לא יכולה לבצע ישר ואלכסון בו זמנית, הפרש הוא הכלי היחיד שיכול לאיים על המלכה בלי שהיא עצמה מאיימת עליו. הפרש "מדלג" על כלים אחרים בעת ביצוע תנועה זאת (ההגבלה היחידה על תנועתו של הפרש היא משבצת היעד - אם יש שם כלי יריב הוא יכול להכות אותו, ואם כלי מהצד שלו הוא אינו יכול לנוע לשם). יתרונו של הפרש הוא שכלים אחרים לא חוסמים את תנועתו, ובשל כך הוא יעיל במיוחד במצבים סגורים (לדוגמה ביצוע מט חנק). הפרש יעיל גם בביצוע "מזלג" (תקיפה של מספר כלים בו זמנית). כמו ערכו של הרץ, גם ערכו של הפרש מוערך בכשלושה רגלים. כוחו של הפרש גדול יותר ב"מצבים סגורים" שבהם הלוח צפוף בכלים, והוא יכול להגיע בקלות ממקום למקום. עם זאת, במצבים פתוחים נחשפת חולשתו - טווח הילוכו הקצר. כמו כן, בצידי הלוח כוחו של הפרש יורד בצורה ניכרת, מ-8 משבצות במרכז ועד 2 בפינה. כאמור, כוחו של הרץ דומה לכוחו של הפרש, אך היכולת של הרץ לנוע למרחק גדול יותר מעלה את ערכו בשלבי הסיום של המשחק כשכלים רבים יורדים מהלוח. בסוף המשחק יש יתרון גדול לשני רצים לעומת רץ ופרש או שני פרשים. בתחילת המשחק הפרש יכול לנוע בגמישות רבה יותר בשל היכולת שלו לדלג מעל כלים אחרים. ובאופן יחסי כוחו מעט גדול יותר מזה של הרץ. כמו כן, בתחילת המשחק הלוח עמוס בכלים רבי ערך דוגמת המלכה והצריחים והפרש יכול לבצע מזלגות בצורה יעילה יותר מהרץ. סה"כ במשחק שח יש יתרון קל מאוד של הפרש על הרץ, ויתרון קל של שני רצים על פני שני פרשים. אולם בגרסה קטנה יותר של לוח שח - במשחקי מיני-שח 6X6 - בגלל שהלוח קטן יותר - הפרש והרץ נחשבים שקולים ממש זה לזה סך הכל. עקב יכולת התנועה שלו כשיש כלים רבים הפרש נפוץ מאוד בפתיחות משחקי שחמט. ישנן פתיחות שחמט מפורסמות רבות בהן הפרשים לוקחים חלק משמעותי. כמה מהן: ערך מורחב – הגנת שני הפרשים הגנת שני הפרשים היא פתיחת שחמט מפורסמת. פתיחה זו נקראת כך משום ששני הצדדים מוציאים את פרשיהם בתחילת המשחק, על מנת להגן על הרגלי המרכזי. הפתיחה מתחילה במהלכים ה4 ה5 פו3 פג6 לאחר מכן מתבצעים עוד מספר מהלכים, ולבסוף הצד השחור זוכה בעדיפות. ערך מורחב – הגנה ברלינאית סוג נוסף של פתיחת שחמט היא הגנה ברלינאית, שגם בה לפרשים חלק משמעותי. מהלכי הפתיחה הם כדלקמן: ה4 ה5 פ-ו3 פ-ג6 ר-ב5 פ-ו6 ולרוב: פ-ג3 ר-ב4 ערך מורחב – פתיחת רטי פתיחת רטי היא פתיחה שמהלכיה הם: פו3 ד5 ג4 ד:ג4 במבעד למראה ומה אליס מצאה שם, הפרש הלבן הוא דמות אהודה במיוחד ואחת הדמויות הבודדות שמתייחסות לאליס בכבוד ובחביבות. רבים טוענים שהיא מבוססת על דמותו של לואיס קרול עצמו. בסדרת ספרי עולם הדיסק, מוות משחק לעיתים שחמט על חייהם של אנשים, אך הוא לא זוכר כיצד זז הפרש, מה שלא מונע ממנו לנצח. בגרמנית נקרא הפרש Springer, כלומר: "הקופץ" או "המדלג", על שם הילוכו ויכולתו לדלג מעל כלים. חידת מסע הפרש משחק המשתמש בפרשי שחמט (הסבר כאן)
דם קדוש, גביע קדוש

דם קדוש, גביע קדוש (אנגלית: Holy Blood, Holy Grail) הוא ספר מאת מייקל בייג'נט, ריצ'רד לי והנרי לינקולן שיצא לאור בשנת 1982. "דם קדוש, גביע קדוש" פורש תאוריית קונספירציה שניסחו כותביו בהתבסס על מוטיבים בדיוניים שונים, אם כי הספר כתוב במתכונת של היסטוריה עובדתית-לכאורה. הספר מגולל את חיפושם של המחברים אחר הגביע הקדוש על ידי חקירת התעלומות המומצאות של הכפר רן-לה-שאטו (Rennes-le-Château) מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 והרכבת תמונת עולם של תאוריית קשר על ההיסטוריה של העולם המערבי. לאחר עשור של מחקר-לכאורה, בייג'נט, לי ולינקולן הגיעו למסקנות מעוררות המחלוקת הבאות: קיים מסדר חשאי בשם "מסדר ציון" שלו היסטוריה ארוכה ומפוארת מאז מסע הצלב הראשון שהתחיל עם קום מסדר הטמפלרים כחזית הצבאית והכלכלית שלו. המסדר לקח חלק חשוב בעידוד "הנהר התת-קרקעי של האזוטריות" באירופה של ימי הביניים. המסדר הקדיש את עצמו להחזרת השושלת המרובינגית, משפחת מלוכה ששלטה בממלכת הפרנקים משנת 447 עד 751, לכתר אירופה וירושלים. המסדר מגן על צאצאי השושלת שכן הם צאצאיו של ישו ואשתו מרים המגדלית. הכנסייה הקתולית ניסתה להרוג את כל שרידי השושלת ואת מגניהם, הקתרים והטמפלרים על ידי האינקוויזיציה, כדי לזכות בעוצמתם על ידי ירושת השליחים של פטר הקדוש במקום הירושה המשפחתית של מרים המגדלית. העולם האקדמי רואה את תאוריות הקשר של המחברים כפסאודו-מדעיות, מופרכות ולא אמינות. הסופר דן בראון, ברב-המכר שלו "צופן דה וינצ'י" מזכיר בספרו את "דם קדוש, גביע קדוש", ומשתמש בכמה מהטענות שהוזכרו לעיל כמרכיבים עיקריים בעלילת הספר. ב-2006 הגישו הסופרים-ההיסטוריונים מייקל בייג'נט וריצ'רד לי נגד בראון תביעה על הפרת זכויות יוצרים, בבית משפט בלונדון, במסגרתה נטען כי השתמש במוטיב מרכזי, המורכב מ-15 מרכיבים המצוינים בספרם "דם קדוש, גביע קדוש". במרץ 2007 נדחתה תביעה זו בבית הדין העליון לערעורים אזרחיים בברטיניה באופן סופי. האתר הרשמי של ריצ'רד לי - אחד המחברים אבי כצמן, אייכם כוחות האופל?, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2005 יואב מזא"ה, צופן דה וינצ'י:כיצד מכר דן בראון את מה שהעתיק?, באתר הארץ, 31 במאי 2006 ארנון בן-יאיר, בית המשפט הכריע: דן בראון ניצח בקרב על "צופן דה וינצ'י", באתר TheMarker‏, 10 באפריל 2007
תצהיר

תצהיר הוא מסמך בכתב, שתוכנו מיועד להוות תחליף לעדות הנמסרת בבית המשפט. זהו אמצעי הוכחה משפטי, הן במישור האזרחי והן במישור הפלילי כאשר עיקר השימוש בו הוא במישור האזרחי. במקרים שבהם הדבר מותר, רשאי בעל דין בהליך משפטי להגיש את התצהיר במקום להביא את נותן התצהיר לעדות, וכך לחסוך מזמנו של נותן התצהיר. בעל הדין שכנגד יהיה רשאי לרוב לאחר מכן לחקור את המצהיר בחקירה נגדית. תצהיר נחתם על ידי המצהיר, ואדם המוסמך לכך (כגון עורך דין) חייב לפגוש את המצהיר פנים אל פנים, ולאשר בשולי התצהיר שהוא מכיר את החותם באופן אישי או שזיהה את החותם על ידי תעודה מזהה. בנוסף המוסמך לכך צריך לאשר כי הוא הזהיר את החותם בדבר חובתו להצהיר את האמת וכי יהיה צפוי לעונשים הקבועים בחוק במידה והצהרתו איננה אמת. אימות החתימה על התצהיר ייעשה באמצעות תעודה מזהה ואם מדובר בהיכרות אישית עם המצהיר ישנה אפשרות לאמת את חתימת המצהיר גם ללא תעודה מזהה. סעיף 15 לפקודת הראיות קובע כי במקרה שאדם רשאי או נדרש להוכיח דבר כלשהו על ידי תצהיר בכתב, הרי שתצהיר כזה יהיה ראיה כשרה, וזאת לאחר שהמצהיר הוזהר כי עליו להצהיר את האמת וכי יהא צפוי לעונשים בחוק אם לא יעשה כן. תחילה יש להזהיר את המצהיר, ודרישה זו מהותית-עניינית, כלומר המצהיר חייב להיות מוזהר על תוכן תצהירו. לאחר מכן, האזהרה תאושר על פני התצהיר בידי אחד מאלה: שופט; דיין בבית דין דתי; היועץ המשפטי לממשלה או פרקליטים; עורך דין; ראש רשות מקומית. פקודת הראיות קובעת כי דין תצהיר כדין הצהרה בשבועה. החותם על תצהיר שקר עובר עבירה, וכאשר תצהיר שקר מוגש לבית המשפט דינו כדין עדות שקר. רשם או שופט של בית משפט השלום, רשאי להשביע אדם או לקבל ממנו תצהיר. האחריות לתוכן הדברים האמורים בתצהיר היא על המצהיר. אחריות המחתים היא בזיהוי המצהיר והזהרתו בנוסח הקבוע על פי הדין. כאשר המחתים על התצהיר הוא עורך דין, הרי שעל פי כללי לשכת עורכי הדין, עליו להקפיד הקפדה יתרה על קיום הוראות החוק כלשונן, ועליו להזהיר ולזהות את המצהיר בעצמו, ואינו רשאי לעשות זאת באמצעות שלוח. נוסח האזהרה והאימות חייבים לתאר בדיוק את הפעולות של עורך הדין ולא את הפעולות שביצע אדם אחר. פקודת הראיות קובעת כללים לכתיבת תצהיר: בתצהיר יפורשו שמו המלא של המצהיר, מספר ת.ז., עסקו או מקצועו ומענו. תצהיר יכול להיות ערוך בגוף ראשון או בגוף שלישי, וניתן לחלקו לסעיפים. כל שינוי, מחיקה, טשטוש שחלו בתצהיר, חייבים אישור בידי המצהיר. אם התצהיר אינו ניתן לקריאה או קשה לקריאה, ניתן לבקש שהתצהיר יכתב בשנית. המצהיר יחתום על התצהיר ואם אינו יכול לכתוב, יטביע את סימנו. בתצהיר יצוין מועד חתימתו. תצהיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תוספת שניה (תקנות) לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א-1971 בספר החוקים הפתוח באתר ויקיטקסט. ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
בחלום

בחלום הוא שם אלבום הסולו הראשון של השחקנית והזמרת ענת עצמון. האלבום יצא ב-1989, לאחר השתתפות עצמון בקדם האירוויזיון עם שיר הנושא של האלבום. עצמון קיבלה תגובות נאות על הביצוע בקדם, והחלה לעבוד עם ירוסלב יעקובוביץ' על האלבום. בין היתר כדי לקדם את מכירותיו, שוחררו השירים "בחלום", "עוברת אורח", "כמה אפשר", "לבד בסתיו" ו"אל תשפטו" אל תחנות הרדיו. לשירים אלה צולמו וידאו קליפים. במהדורת הדיסק הופיעו שני שירים נוספים: "ז'ה טאם" ו"כריזמה". האלבום בחלום באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוות בעזה

מוות בעזה (Death In Gaza) בבימויו של ג'יימס מילר, הוא סרט תיעודי זוכה פרס אמי משנת 2004 המסקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הנפתח ביהודה והשומרון אך עובר לרצועת עזה ולבסוף מתמקד ברפיח במשך רוב הסרט. הסרט מלווה את חייהם של שלושה ילדים פלסטינים, אחמד (בן 12), מוחמד (בן 12) ונאג'לה (בת 16). הסרט מגולל את קורותיהם של אנשים החיים את הסכסוך יום-יום, וכיצד הדבר משפיע על חייהם. בעיקר, הסרט עוסק בשבעה ילדי-סכסוך ובני משפחותיהם. לאחר סצנת פתיחה עזה וציורית שבה ישראל מממנת את פיצוץ מכוניתו של אזרח פלסטיני הנחשד על-ידה בתכנון פיגוע התאבדות, עד מעיר שזהו הדור הבא של האנשים באזור שיקבע האם ישררו בו מלחמה או שלום. הסרט עוקב אחר הילדים בנדבכים שונים של חייהם: הוא מלווה אותם לבית הספר וללימודיהם בו, בזמן שהם מבלים בחיק משפחתם; בעת משחקיהם עם לוחמי ההתנגדות וסיועם להם, בהכנתם מטעני-נפץ תוצרת-בית ובשימושם נגד חיילים ואזרחים ישראלים, ובאבלם הלאומי והאישי עקב מותם של חבריהם ובני משפחתם. לזמן מה הסרט מתמקד במות-קדושים (אסתשהאד) ובעמדות האנשים ברפיח על מוות למען פלסטין והאסלאם. הוא מגולל בקצרה את סיפורו של נער רך בשנים שנורה למוות על ידי כוחות צה"ל שעה שתקף אותם, בדומה לגיבורי הסרט, אחמד ומוחמד, כמו גם נערים רבים אחרים ששמם לא נודע. הסרט עוקב אחר הנער בעודו מובא למרכז הרפואי, בעת הטיפול הראשוני בו, ועד למותו ולתגובה הכללית על כך, לתהלוכת הלוויה ולקבורה ולבסוף לחגיגות עקב הצלחתו להיות לשהיד. בעודו מצלם את הסרט, נהרג הבמאי-מפיק ג'יימס מילר מיריות כוחות צה"ל. מותו של מילר אירע לאחר שהוא ואנשי צוותו ניסו לגשת לנגמ"חון ישראלי בחשכת ליל, בעודם מעידים על נייטרליותם כעיתונאים באמצעים קוליים וחזותיים, בהם חבישת קסדות, אפודים עליהם נכתב "TV", ניפוף בדגל לבן והליכה בקצב איטי בשטח הפתוח.[דרוש מקור] בתחילה נורתה יריית אזהרה על ידי כוחות הצבא הישראלי, ואנשי הצוות חזרו על הדגשת נייטרליותם בכך שצעקו "אנחנו עיתונאים בריטים". שניות לאחר מכן, ירייה נוספת נורתה וג'יימר מילר נפגע בצווארו, ונהרג באופן מיידי.[דרוש מקור] דבר זה התרחש בעת שהצוות צילם פעילות צבאית מאחד מבתי הילדים ברפיח, בדרום רצועת עזה. לעומת זאת נטען כי מילר התרשל הן מבחינה מקצועית והן מבחינה מוסרית בזה שלא פעל לפי הנהלים משום שסיכן עצמו לשווא במקום להישאר בבית ממנו יצא שניות לפני שנורה למרות ידיעתו שכוח צה"ל בחוץ בכוננות.[דרוש מקור] ג'יימס מילר וצוותו התכוונו במקור לתאר את הסכסוך מנקודת מבטם של ילדים ישראלים, אך ג'יימס נהרג בטרם היה סיפק בידו להשלים את חלקו הישראלי של הסרט. מותו תפס חלק גדול מהסרט, עם הסבר על ידי הקריינית, סאירה שאה, בתחילת הסרט, והסיפור המלא ותגובות להריגתו בתום הסרט. בסוף הסרט מסופר כי הלוחמים הפלסטיניים הכינו כרזות בהן הוצג מילר כשהיד, ומוצגת הסתייגות לכך מטעם צוות הסרט. "מוות בעזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מוות בעזה", באתר נטפליקס "מוות בעזה", באתר AllMovie (באנגלית) "מוות בעזה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מוות בעזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צדק לג'יימס מילר, אתר אינטרנט מוות בעזה באתר HBO
לילה כר ודמות עלמה...

לילה כר ודמות עלמה... הוא אלבומה השני של השחקנית והזמרת הישראלית ענת עצמון, אשר יצא בשנת 1992. שם האלבום לקוח מתוך השיר הרביעי שבו, "אל נא תשירי", בו מופיעה השורה "הוא מזכירני לילה, כר ודמות עלמה לאור ירח". כמו באלבום הראשון, האחראי על הפקת אלבום זה הוא ירוסלב יעקובוביץ'. באלבום זכו להצלחה השירים "אדם הוא מקום", "כוס של מים", "בין עצי התמר", "ילדה אישה", "חבל מתוח" (אשר לווה בקליפ מושקע בתוכנית "זהו זה!") ו"אל נא תשירי", אך האלבום נכשל מסחרית. השיר עמו התחרתה עצמון בקדם אירוויזיון באותה השנה "התקווה" לא הופיע באלבום עקב סכסוך עם חברת התקליטים. כל שירי האלבום עובדו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'. אביחי בקר, אדוני, אתה מדבר עם אישה נשואה, חדשות, 6 במרץ 1992
Necessary Evil

Necessary Evil ("רע הכרחי") הוא אלבום האולפן החמישי של להקת המטאל הישראלית סיילם, אשר יצא בשנת 2007. האלבום ממשיך את הקו המוזיקלי הכבד של Collective Demise מ-2002, והתרחק מאוד מסגנון הדום מטאל. האלבום הוקדש לזכרו של ז'אן ז'אק גולדברג. אלבום זה, שנחשב לאחד הכבדים של סיילם, מהיר בהרבה מקודמיו, דבר המתבטא בין השאר בתיפוף מהיר בקצב של מכונת ירייה. בנוסף לצווחות הצרודות של זאב טננבוים, יש באלבום גם שאגות וגרואלינג של דת' מטאל. בשיר האחרון יש גם שירה נשית מלודית. על עטיפת השער, המראה את מגדלי עזריאלי בלב עיר חרבה, מצולמת יובל טננבוים, בתו של הסולן זאב טננבוים. בתוך חוברת הלהקה השירים כתובים בכתב יד על גבי כתמי דם אדומים ושחורים. עטיפת האלבום עוצבה על ידי ניר גוטריימן, גיטריסט הלהקה. השירים הבולטים באלבום הם: Amona - שיר מחאה קצר המתאר את המניעים שבמאבק בעמונה מנקודת מבטם של מתנגדי ההתנתקות. Idol Worship - שיר המתאר את ההתמכרות לתחומים שונים בחיי היומיום כגון יופי, כסף, סקס, צבע עור וכו' כעבודת אלילים. Mindless - שיר המדבר על הריקנות שבמילים ובחריזה, שנכתב במחאה על סירובה של MTV לשדר את הוידאו קליפ של סיילם "Act of War" שעסק בטרור המתאבדים הפלסטיני. Strife - שיר המתאר את החיים כמאבק רצוף לאורך 24 שעות ביום, 60 דקות בשעה ו-60 שניות בדקה, שלא ניתן לנצח בו. Once Upon A Lifetime - שיר בן 5 חלקים שנכתב והולחן בידי המתופף ניר נקב לרגל הולדת בנו, חיים. בשיר משתתפת גם אשתו, הזמרת קריסטין וואלאס. השיר נכתב עבור התינוק הגדל לעולם שקשה לחיות בו, וכולל לצד נבואות זעם גם שיר ערש לתינוק. כל השירים: מילים מאת ניר נקב, לחן מאת סיילם, מלבד "Once Upon A Lifetime Parts I - V": מילים ולחן מאת ניר נקב Blood" - 4:11" Amona" - 2:21" Idol Worship" - 5:33" Mindless" - 4:38" Hypatia" - 5:37" Strife" - 4:51" Resentment" - 3:55" Making A Difference" - 4:18" More Blood" - 0:59" ( אינסטרומנטלי) Once Upon A Lifetime" - Part I - 5:26" Once Upon A Lifetime" - Part II - 5:00" Once Upon A Lifetime" - Part III - 5:20" Once Upon A Lifetime" - Part IV - 8:10" Once Upon A Lifetime" - Part V - 2:10" זאב טננבוים - שירה ניר נקב - תופים מיכאל גולדשטיין - גיטרה בס ליאור מזרחי - גיטרה ניר גוטריימן - גיטרה קריסטין אי. וואלאס - שירה נשית מלודית אמיר נויבך - שירה נקייה ציון שלום - גיטרה דור בר-עוז - סיטאר דוד אדר - תוף דף, תופי בנדיר מידע על האלבום Necessary Evil באתר MusicBrainz האלבום Necessary Evil באתר Discogs מילות שירי האלבום, באתר Dark Lyrics סיילם - מטאל ישראלי מול הרע במיעוטו, באתר מטאליסט
גאלף אייר

גאלף אייר (בערבית: طيران الخليج; באנגלית: Gulf Air) היא חברת התעופה הלאומית של בחריין. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי בחריין במנאמה בירת בחריין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. החברה נוסדה ב-24 במרץ 1950 תחת השם "גאלף אביאיישן". צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023: ב-18 בנובמבר 2020, בהמשך להסכמי אברהם, במסגרת ביקור רשמי של שר החוץ הבחרייני, עבד א-לטיף א-זיאני, נחת, לראשונה, מטוס של החברה בישראל. במהלך הביקור נידונה, בין היתר, הכוונה להפעלת טיסות מסחריות בין נמל התעופה בן-גוריון לנמל התעופה הבינלאומי בחריין. החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בקו זה ב-30 בספטמבר 2021. מדיה וקבצים בנושא גאלף אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גאלף אייר מדיה וקבצים בנושא גאלף אייר באתר Airliners.net גאלף אייר, ברשת החברתית אינסטגרם Our Planes, www.gulfair.com (באנגלית) Gulf Air Fleet Details and History, www.planespotters.net שמעון יעיש, הטיסה המסחרית הראשונה מבחריין נחתה בישראל, באתר ישראל היום, 30 בספטמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות תעופה ובנושא בחריין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויולט ארצ'ר

ויולט ארצ'ר (באנגלית: Violet Archer‏; 24 באפריל 1913 – 21 בפברואר 2000) הייתה מלחינה, מורה, פסנתרנית, נגנית עוגב ונגנית כלי הקשה קנדית. נולדה בשם ויולט באלסטררי במונטריאול, קוויבק. משפחתה שינתה את השם לארצ'ר ב-1940. ארצ'ר למדה לתואר במוזיקה באוניברסיטת מקגיל עד 1936. בקיץ 1942 נסעה לניו יורק ושם למדה אצל בלה בארטוק, ש"קירב אותה לנעימות העם ההונגריות ולטכניקת הווריאציות. לימדה בקונסרבטוריון של אוניברסיטת מקג'יל בשנים 1944–1947. בסוף שנות ה-40 למדה אצל המלחין פאול הינדמית באוניברסיטת ייל, שם סיימה תואר שני במוזיקה ב-1949. בשנים 1950–1953 עבדה באוניברסיטת צפון טקסס. בין תלמידיה בתקופה זו היה לארי אוסטין. לאחר מכך היא עברה לאוניברסיטת אוקלהומה, בה הרצתה עד 1961. אז חזרה לקנדה לכתיבת עבודת הדוקטורט שלה באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1962 הצטרפה לפקולטה למוזיקה של אוניברסיטת אלברטה, ובהמשך התמנתה שם לראש מחלקת התאוריה וההלחנה. ב-1983 התקבלה למסדר קנדה. À La Claire Fontaine (לסופרן ואלט עם פסנתר) - בראנדול מוזיק מדיה וקבצים בנושא ויולט ארצ'ר בוויקישיתוף ויולט ארצ'ר, באתר AllMusic (באנגלית) ויולט ארצ'ר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויולט ארצ'ר, באתר Discogs (באנגלית) University of Alberta Violet Archer Fonds Finding Aid Violet Archer at The Canadian Encyclopedia ויולט ארצ'ר, באנציקלופדיית המוזיקה של קנדה (באנגלית)
אריק מוסמבאני

אריק מוסמבאני (בצרפתית: Éric Moussambani; נולד ב-31 במאי 1978) הוא שחיין חובבן מגינאה המשוונית, שהשתתף כשחיין באולימפיאדת סידני. מאז השתתפו הוא נחשב לסמל לספורטאי חובבן שמגיע למשחקים האולימפיים, להשתתפות סמלית, ומשיג תוצאות איטיות במיוחד. מוסמבאני, המכונה גם "אריק הצלופח", לא נדרש להשיג את הקריטריון האולימפי על מנת להשתתף באולימפיאדה. הוא זכה בכרטיס חופשי לתחרות השחייה, שהוועד האולימפי נותן למדינות שאין בהן ספורטאים העומדים בקריטריונים מקצוענים, אלא למען ההשתתפות בלבד. וגינאה המשוונית היא אחת מהן. מכיוון שאין שחיינים מקצוענים במדינה, והיא קיבלה תקן לשחיין, ונרשם רק אדם אחד, מוסמבאני בעצמו. שבעצם היה דייג שטען שיש לו יכולות שחיה. הוא התאמן בבריכה של בית מלון, באורך של פחות מבריכה חצי אולימפית, במשך שעתיים ביום בלבד. ונתקל בבריכה אולימפית לראשונה רק בתחרות עצמה. באולימפיאדה, התמודד מוסמבאני במשחה ל-100 מטר חופשי. מול יריבים, מניז'ר ומטג'יקיסטן, שנפסלו עקב זינוק מוקדם. כך ששחה לבדו. בעוד את 50 המטרים הראשונים עשה ב-40.97 שניות, את החצי השני של המקצה עשה בקושי רב, שבה נראה שהוא מתאמץ שלא לטבוע. בסופו של דבר הוא רשם תוצאה של 1:52.72 דק'. לשם השוואה, שיא העולם שקבע הזוכה במדליית הזהב, פיטר ואן דן הוחנבאנד, היה זמן מהיר כמעט פי שניים וחצי - 47.84 שניות. למעשה, הזמן שקבע מוסמבאני היה איטי אף משיא העולם במרחק הכפול, 200 מטר, שעמד באותה העת על 1:43.86 דק'. מוסמבאני הפך לגיבור בעקבות הופעתו, בשל כוח הרצון והמאמץ שהשקיע. שחייני צמרת כאיאן ת'ורפ ולני קרייזלברג בירכו אותו באומרם שרוח ההשתתפות זה בדיוק מה שהאולימפיאדה אמורה להביע. מוסמבאני התכוון להשתתף גם באולימפיאדת אתונה ב-2004. הוא התאמן ושיפר את שיאו האישי והעמידו על פחות מ-57 שניות, אך בסופו של דבר לא נטל חלק במשחקים האולימפיים, בשל בעיות בהשגת ויזה. במרץ 2012 החל לשמש כמאמן שחייה לנבחרת הלאומית של גינאה המשוונית. אריק מוסמבאני, באתר olympedia.org אתר המוקדש למוסמבאני ניצל מטביעה, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2007 קובי מלמד ואלעד יצחקיאן, השוחיין הכי גרוע באולימפיאדה, באתר מה יש בזה, ‏17 ביולי 2020 שרון דוידוביץ' בפודקאסט "לא כוחות" מ-59:00 Eric 'the Eel' misses Games, BBC 9.8.2004 http://www.guineaecuatorialpress.com/noticia.php?id=2440
מפגשים מהסוג האישי

מפגשים מהסוג האישי (באנגלית: 3rd Rock from the Sun, מילולי: הסלע השלישי מהשמש) היא קומדיית מצבים אמריקאית של רשת NBC, המגוללת את סיפורם של ארבעה חייזרים שנשלחו לכדור הארץ למשימה שבה הם צריכים לחקור את המין האנושי. הסדרה הייתה אחת הסדרות הפופולריות ביותר ששודרו בשנות ה-90. בישראל שודרה הסדרה בערוץ 3 מתחילתה ועד סיומה בשנת 2001 ובשידורים חוזרים בסטאר וורלד. הסדרה זכתה במספר הרב ביותר של פרסי אמי לשנת 1997 (5 מתוך 8) ואף הייתה מועמדת לפרס עוד מספר פעמים מאוחר יותר. השחקן ג'ון לית'גו היה מועמד לפרס אמי בכל שנה בה הסדרה שודרה ואף זכה בו בשנים 1996, 1997 ו־1999. דיק סולומון (ג'ון לית'גו): המפקד העליון של יחידת החייזרים ופרופסור לפיזיקה, "אביו" של טומי. סאלי סולומון (קריסטן ג'ונסטון): סגנית המפקד של יחידת החייזרים וקצינת הביטחון, "אחותו" של דיק. לסאלי לקח זמן לא מועט להתרגל לגופה הנשי, השונה משל שאר חבריה. הארי סולומון (פרנץ' סטיוארט): קצין התקשורת של יחידת החייזרים, "אח" של דיק וסאלי. טומי סולומון (ג'וזף גורדון-לוויט): קצין המדעים של יחידת החייזרים ותלמיד תיכון, "בנו" של דיק. על אף שהיה כביכול הצעיר ב"משפחה", במהלך הסדרה מוזכר מספר רב של פעמים כי הוא המבוגר בקבוצה. מרי אולברייט (ג'יין קרטין): פרופסורית במכללה בה דיק מלמד, חולקת עמו משרד ואף על פי ההתחלה הקשה ביניהם, בהמשך הם הופכים לזוג. נינה (סימבי קאלי): העוזרת העצבנית של מרי ודיק. דון (ויין נייט): שוטר עם משקל עודף שהופך לבן זוגה של סאלי במהלך הסדרה. אתר האינטרנט הרשמי של מפגשים מהסוג האישי "מפגשים מהסוג האישי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מפגשים מהסוג האישי", באתר AllMovie (באנגלית) "מפגשים מהסוג האישי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מפגשים מהסוג האישי", באתר Metacritic (באנגלית) "מפגשים מהסוג האישי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרפרזה על שם סרט הקולנוע מפגשים מהסוג השלישי. הכוונה לכדור הארץ – כוכב הלכת השלישי במרחקו מהשמש, לאחר חמה ונוגה.
דבד

נהר דבד (בארמנית: Դեբեդ, בגאורגית: დებედა, דֶבֶּדה) הוא נהר בארמניה ובגאורגיה, שבחלקו משמש גבול טבעי בין ארמניה וגאורגיה (כ-12 ק"מ). מוצאו במפגש הנהרות דזוראגט ופאמבק, ליד הכפר דסר (Dsegh) שבמחוז לורי, צפון ארמניה. בגאורגיה מהווה הנהר יובל ימני של נהר חראמי (ხრამი) שנשפך בסופו של דבר לנהר הקורה. אורכו של הנהר הוא 178 ק"מ (כולל פאמבק) כאשר 152 ק"מ מתוכו זורם בארמניה. אגן הניקוז של הנהר משתרע על 4,050 קמ"ר. היישובים בהם או לידם עובר הנהר הם - בארמניה: דסר (Դսեղ, כפר הולדתו של המשורר הארמני הוואנס טומאניאן), אודזון (Odzun), שאנאהין (Սանահին, כפר שבה נותרו עדיין שרידים של גשר אבן מעל נהר הדבד), אלוורדי, הר'פאט (Հաղպատ, כפר), אחטלה (Ախթալա, עיירה). בגאורגיה, סאדאחלו (სადახლო, כפר). בארמניה משמשים מי הנהר להשקיה ויצירת אנרגיה. השירות הסטטיסטי הלאומי של רפובליקת ארמניה, מאפיינים גאוגרפיים של רפובליקת ארמניה (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא דבד בוויקישיתוף אנוש סרקיסיאן (ואנאדזור), חששם של הארמנים מהנהר שלהם, 14.1.2005 (באנגלית) קניון של נהר דבד, באתר FindArmenia.com (באנגלית)