laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוון ג'וגיה

אוון טיודור ג'וגיה (באנגלית: Avan Tudor Jogia; נולד ב-9 בפברואר 1992) הוא שחקן, זמר-יוצר ופעיל חברתי קנדי. מוכר בעיקר בתפקידו כבק' בסדרת הנוער "ויקטוריוס" בערוץ ניקלודיאון. אוון ג'וגיה נולד בוונקובר, קולומביה הבריטית שבקנדה, לאב הודי, במקור מלונדון שבאנגליה, ולאם קנדית ממוצא בריטי וגרמני. הוא למד במספר בתי ספר, וגם באופן עצמאי בבית למשך תקופה, אך לבסוף פרש מבית הספר בכיתה י' כדי לעבור לארצות הברית ולהתחיל את קריירת המשחק שלו. תפקידו הראשון היה בסרט האינדי הטלוויזיוני "נערה כמוני: סיפורה של גוון אראוחו" שם שיחק את דני ארג'יו, אחיו הקטן של הנער ההופך לטרנסג'נדר. ב-2007 שיחק בסדרה "חייזרים באמריקה" של רשת The CW. בהמשך שיחק במשחק תפקידים קטנים בסדרות טלוויזיה וסרטים, בהם "מורה להתעמלות: הסרט" ו"ספקטקיולר!", שניהם של רשת ניקלודיאון. את הפרסום הגדול שלו קיבל ג'וגיה בעקבות התפקיד של בק אוליבר בסדרה המצליחה של רשת ניקלודיאון "ויקטוריוס", לצידה של ויקטוריה ג'סטיס. הסדרה הופקה על ידי דן שניידר. בשנת 2010 שיחק במותחן "טריפל דוג" לצד ג'אנל פאריש. בשנת 2011 יצא סרט עצמאי נוסף בו שיחק ג'וגיה בתפקיד ראשי "Finding Hope Now". ב-2012 כיכב בסרט נוסף של ניקלודיאון בשם "Rags". באותו זמן הודיעה חברת ניקלודיאון על סיום הפקת הסדרה ויקטוריוס לאחר 4 עונות. בקיץ 2013 עלתה סדרת הטלוויזיה "מסובך" (Twisted) ברשת ABC Family בו כיכב ג'וג'יה בתפקיד הראשי של דני דסאי, נער בן 16. בשנת 2015 כיכב לצד בן קינגסלי במיני-סדרת הטלוויזיה"Tut" ברשת Spike, בתפקיד של הפרעה המצרי תות ענח' אמון. בשנת 2016 שיחק במותחן "הטביעה", סרט אמריקאי-הונג קונגי בכיכובה של ג'וליה סטיילס. בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית "אני מיכאל" לצד ג'יימס פרנקו, בקומדיית הנעורים "המנודים" לצד ויקטוריה ג'סטיס, בסרטה של ליאה תומפסון "השנה של גבר מדהים" ובסרט "חלום ליל קיץ". באותה שנה כיכב בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה העל-טבעית "מלחמת הרוחות" של רשת syfy ובוטלה לאחר עונה אחת בעקבות רייטינג נמוך. בשנת 2018 שיחק בדרמה הרומנטית "הרומנטיקה החדשה", לצידן של ג'סיקה בארדן וקמילה מנדס. בשנת 2019 שיחק בסרט האימה-קומי "זומבילנד: ירייה כפולה". בשנת 2021 הצטלם לסרט האימה "Resident Evil" המבוסס על זיכיון משחקי המחשב "Resident Evil" והוא אמור לצאת בסוף שנה זו. אוון יצא עם השחקנית האמריקאית זואי דויטש בשנים 2011–2016. השניים אף הופיעו יחד בקליפ של הלהקה "New Division". ג'וגיה הוא מייסד התנועה "Straight But Not Narrow" ("סטרייטים אך לא צרי אופקים"). זהו ארגון המקדם שוויון זכויות כלפי הקהילה הלהט"בית. בין היתר ג'וגיה וצוות הקמפיין מגייסים ידוענים שישתתפו בסרטונים התומכים בארגון. בין הידוענים שצילמו סרטונים כוכב גלי קורי מונטית', ג'וש האצ'רסון, ואוון עצמו. ג'וש האצ'רסון ואוון ג'וגיה הם חברים טובים ביותר הידועים בשל קרבתם, וחוץ מהשתתפות בפרויקטים אישיים, שניהם גם נבחנו לסרט "משחקי הרעב" כמועמדים מובילים לתפקידים ראשיים. לבסוף האצ'רסון התקבל לתפקיד של פיטה מלארק, אך אוון לא התקבל לתפקיד של גייל הות'ורן אליו נבחן, מאחר שהיה הודי. מדיה וקבצים בנושא אוון ג'וגיה בוויקישיתוף אוון ג'וגיה, ברשת החברתית פייסבוק אוון ג'וגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוון ג'וגיה, ברשת החברתית אינסטגרם אוון ג'וגיה, ברשת החברתית טיקטוק אוון ג'וגיה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אוון ג'וגיה, באתר AllMovie (באנגלית) אוון ג'וגיה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אוון ג'וגיה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אוון ג'וגיה, באתר Discogs (באנגלית)
בו דרק

מרי קתלין קולינס (באנגלית: Mary Cathleen Collins; נולדה ב-20 בנובמבר 1956), הידועה בעיקר בשם בו דרק (Bo Derek), היא שחקנית ודוגמנית אמריקנית אשר נחשבה בעיני רבים לסמל מין בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. נולדה בשם מרי קתלין קולינס בלונג ביץ', קליפורניה. בגיל 16 התאהבה בג'ון דרק, שחקן ובמאי נשוי שהיה מבוגר ממנה בשלושים שנה. היא עזבה את בית הספר, וג'ון דרק התגרש מאשתו השחקנית לינדה אוונס. מפחד החוק בקליפורניה, הזוג עבר לגרמניה, שם ביים ג'ון דרק סרט ארוטי דל תקציב בכיכובה של קולינס. הסרט, "פנטזיות", לא הופץ בזמן אמת (1973). כשהייתה קולינס בת 18 חזר הזוג לארצות הברית, וכשהייתה בת 19 הם נישאו. מאז נודעה בשם בו דרק. ב-1979 דרק שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית המצליח "10". ג'ון דרק נפטר ב-1998. היא מנהלת מערכת יחסים עם השחקן ג'ון קורבט שאותו הכירה בשנת 2002, לאחר שנפגש בפגישה עיוורת. ולבסוף הם התחתנו בשנת 2020. בני הזוג מתגוררים בחווה בסנטה אינז, קליפורניה, עם שני הרועים הגרמנים שלהם וארבעה סוסים. אוקרה - 1977 10 - 1979 חילופי עונות - 1980 פנטזיות - 1981 טרזן, איש הקופים - 1981 בולרו - 1984 טומי בוי - 1995 היילנד פארק - 2013 שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא! - 2015 (סרט טלוויזיה) חמש חתונות - 2018 בו דרק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בו דרק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בו דרק, באתר AllMovie (באנגלית) בו דרק, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) בו דרק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Ingrassia, Lisa (24 במאי 2010). "John Corbett: Sex and the Country". People. {{cite web}}: (עזרה) Nepales, Reuben V. (18 במרץ 2016). "John Corbett on life with Bo Derek, kissing Nia Vardalos anew". Inquirer.net. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייטיזם

פִּייֶטיזם (Pietism; בגרמנית: Pietismus) היא תנועה דתית שקמה בקרב מאמיני הלותרניזם בגרמניה בשלהי המאה ה-17 ואמצע המאה ה-18, מתוך התקוממות נגד הממסד של הכנסייה הלותרנית. שם התנועה בא מהמילה הלטינית "pietas". הפייטיזם מתנגד למעמד המועדף של הדוגמות התאולוגיות ומטיף לדתיות המבוססת על האמונה הפנימית הפרטית, תוך דגש על חזרה בתשובה, אדיקות (praxis pietatis - פרקטיקה של האדיקות), טוהר מידות, פעולות צדקה. החסיד שלו רואה עצמו מועצם על ידי חוויה מיסטית של מעין לידה מחדש. לפי הפייטיסטים רק המיסטיציזם עשוי לתת משמעות נוצרית לניהול חיים סגפניים וממושמעים. המייסד שלה היה פיליפ יאקוב שפנר (Philipp Jacob Spener)(אנ') ‏ (1705-1635), כומר ממוצא אלזסי שפעל בפרנקפורט על נהר מיין. הוא הקים בשנת 1670 קבוצות של מאמינים קרויות "קולגיה פייטאטיס" (collegia pietatis). בספרו "Pia desideria" הציע שפנר "דת של הלב" במקום "דת של הראש". אחריו, אוגוסט הרמן פרנקה (Francke) הפך את אוניברסיטת האלה למרכז פייטיסטי. מאוחר יותר הרוזן ניקולאוס פון ציצנדורף (אנ') (1760-1700), תלמיד של פרנקה ו"בן סנדקות" של שפנר, הקים ברוח הפייטיזם קהילה דתית ביישוב הרנהוט (אנ') בשלזיה, שנקראה "הכנסייה המוראבית (אנ')". כנסייה זו הפיצה את רעיונות ההתעוררות האוונגלית ברחבי אירופה ואמריקה הצפונית במאה ה-17 וה-18. הפייטיזם השפיע במידה רבה על הכומר האנגליקני ג'ון וסלי(אנ') ועל המתודיזם מיסודו. כמו כן נתנה השראה לאלכסנדר מאק, מייסד תנועת ה"אחים" (Brethren) משוורצנאו והכנסייה הנוצרית לפי האוונגליון. באופן טיפוסי לנצרות הפרוטסטנטית, הפייטיזם מבוסס על האמונה כי המאמין יכול לקבל מחילה על חטאיו רק בהתערבות החסד האלהי. מחילת החטא צריכה להתלוות בשינוי טוטלי, ולא רק בשיפור או תיקון. ההארה של פאולוס הקדוש בדרך לדמשק היא האב טיפוס המובהק לשינוי מסוג זה. תוך שימוש במושגים של האלכימיה, הפייטיסטים טענו כי מרגע הלידה מחדש, הנוצרי שואף בלי הרף להמיר את העופרת של נשמתו למתכת האצילה המסוגלת לשקף את הנשגבות האינסופית של אלהים, זאת בדרך כואבת של כפרה, והתעמתות מתמדת עם פיתוי השטן. מחוץ לדת הנוצרית הפרוטסטנטית, יסודות מקבילים במידה מסוימת לפייטיזם ניתן לראות בתנועה היאנסניסטית בקרב הקתולים בצרפת במאה ה-17, הקתולים באנגליה ובצפון אמריקה (דרך פייטיסטים שהמירו את דתם לדת הרומית-קתולית, כדוגמת פרדריק ויליאם פייברו) ואף ביהדות - התנועה החסידית מיסודו של הבעל שם טוב (1760-1700). F E Stoffler, The Rise of Evangelical Pietism ,1971 A Ritschl, Geschichte des Pietismus D W Brown, Understanding Pietism R Lovelace, The Dynamics of Spiritual Life מדיה וקבצים בנושא פייטיזם בוויקישיתוף על פיאטיזם באתר believe כולל ערך על פייטיזם מאת מארק איי. נול ב -Elwell Evangelical Dictionary על הפייטיזם באתר של כנסיית האחים (Brethren או הכנסייה הנוצרית לפי האוונגליון) (באנגלית) באנציקלופדיה טרקאני(באיטלקית) הפייטיזם של הכנסייה הלותרנית המוקדמת וסוגיית הjustificatio פייטיזם באנציקלופדיה הקתולית על פייטיזם בכנסיות שונות רולנדל פוירפאהן - על שורשי הפייטיזם ופירותיו - בסדרת הרצאות פיפר Ronald Feuerhahn The Roots and Fruits of Pietism,Concordia Seminary St Louis, MO, Luther Academy 1998 פייטיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פייטיזם, דף שער בספרייה הלאומית
פרנק דרבונט

פרנק דרבונט (אנגלית: Frank Darabont; נולד ב-28 בינואר 1959) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק סרטים אמריקאי. דרבונט נולד במחנה פליטים במונטבילרד, צרפת. הוריו ברחו מהונגריה אחרי המרד ההונגרי של 1956. בעודו תינוק הוא והוריו עברו לארצות הברית, שם בילה את שארית שנותיו. ב-1990 ביים את סרטו הראשון באורך מלא - סרט הטלוויזיה "נקבר חי". ב-1994 יצא לאקרנים הסרט שבזכותו התפרסם, חומות של תקווה, אותו הוא ביים וכתב. הסרט אף הביא אותו למועמדות לפרס האוסקר, עבור כתיבת התסריט. ב-1999, לאחר הפסקה של חמש שנים יצא אל האקרנים סרטו הבא, "גרין מייל". הסרט התקבל באהדה רבה. בגרין מייל תפקד דרבונט ככותב, מפיק ובמאי. כמו "חומות של תקווה", גם סרט זה מבוסס על ספר של סטיבן קינג. דרבונט קיבל שתי מועמדויות לאוסקר (לתסריט הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר). דרבונט שימש מפיק בפועל של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים". מדיה וקבצים בנושא פרנק דרבונט בוויקישיתוף פרנק דרבונט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנק דרבונט, באתר AllMovie (באנגלית) פרנק דרבונט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פרנק דרבונט, באתר Box Office Mojo (באנגלית) פרנק דרבונט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרנק דרבונט, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנק דרבונט, באתר Discogs (באנגלית) "חומות של תקוה: סרט שניצח את הקלישאות של עצמו": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטו נורדנשלד

נילס אוטו גוסטב נורדנשלד (בשוודית: Nils Otto Gustaf Nordenskjöld; ‏6 בדצמבר 1869 - 2 ביוני 1928) היה חוקר קוטב, גאוגרף וגאולוג שוודי-פיני. נולד בסמולנד שבשוודיה למשפחה נודעת, דודו היה חוקר הקוטב אדולף אריק נורדנשלד, הוריו היו בני-דודים. ב-1894 החל ללמוד גאולוגיה באוניברסיטת אופסלה והתקדם לדרגת פרופסור. במהלך 1895–1897 נסע במשלחת חקר מינרולוגית לפטגוניה וארץ האש. ב-1898 נסע לאלסקה וטריטוריית יוקון. בשנים 1901–1904 הוביל את המשלחת השוודית לאנטארקטיקה (Första svenska Antarktisexpeditionen). הספינה "אנטארקטיק" יצאה מנמל גטבורג אל איי פוקלנד ומשם המשיכה לכיוון חצי האי האנטארקטי. נוררדנשלד וצוותו נחתו באי הזעיר Snow Hill ‏(64°28′S 57°12′W﻿ / ﻿64.467°S 57.200°W﻿ / -64.467; -57.200) ונותרו שם במשך החורף (הדרומי) של שנת 1902, בעוד הספינה תחת פיקוד הקברניט קארל אנטון לארסן הפליגה חזרה לפוקלנד. בקיץ שלאחר מכן (סוף נובמבר 1902), בדרכה חזרה על מנת לאסוף את נורדנשלד וצוותו, נלכדה הספינה בקרח והתקדמה באיטיות רבה, תוך לחץ קרח ששיבש את נתיבה המתוכנן כליל. ב-12 בפברואר 1903 טבעה הספינה כ-40 ק"מ מן האי פולט (63°35′S 55°47′W﻿ / ﻿63.583°S 55.783°W﻿ / -63.583; -55.783) ועד ה-28 בחודש הצליח לארסן לחלץ את צוותו בשלום אל האי למשך החורף. שני הצוותים נפגשו בסוף 1903 במפרץ התקווה (63°23′S 56°59′W﻿ / ﻿63.383°S 56.983°W﻿ / -63.383; -56.983) וחולצו על ידי ספינה ארגנטינאית. קודם לכן, באוגוסט 1903, נחשב לנעדר ונשלחה ספינה לחפש אחריו. במהלך השהייה החורפית במזרח חצי האי האנטארקטי הצליחה משלחתו המפוצלת של נורדנשלד לחקור את חופי החצי האי וארכיפלג האיים הסמוך. המחקר הניב דוגמאות גאולוגיות רבות ותיאורי בעלי חיים. למרות ההצלחה המדעית והשם שהקנתה המשלחת לנורדנשלד בשדה המדעי, היא הותירה אותו שקוע בחובות כבדים. ב-1905 מונה לפרופסור לגאולוגיה וגאוגרפיה באוניברסיטת גטבורג. ב-1909 נסע בראש משלחת חקר גאולוגית לגרינלנד וב-1920–1921 שב לדרום אמריקה וחקר את צ'ילה ופרו. Antarctica: Or, Two years amongst the ice of the South Pole ISBN 0208016422 אוטוביוגרפיה מדיה וקבצים בנושא אוטו נורדנשלד בוויקישיתוף ביוגרפיה ותאור המשלחת לאנטארקטיקה סיפור ומפת המשלחת האנטארקטית אוטו נורדנשלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוטו נורדנשלד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) בוענס אירעס, המליץ, 27 בנובמבר 1903 טלגרמות של הצפירה - סטוקהולם, הצפירה, 19 באוגוסט 1903
בגדי שבת

בגדי שבת הם בגדים מיוחדים שאותם לובשים היהודים הדתיים בשבתות ובחגי ישראל וכן גם בחולי מועד לשם הדגשת החגיגיות והייחודיות של ימים אלו. הרבה נוהגים גם לצחצח את הנעליים או אף להחליף אותן בנעליים המיוחדות לשבת ולחג. לבישת בגדי שבת היא חלק ממצוות כבוד שבת. השוני בניקיון הבגדים ויופיים היה קיים כבר בימי חז"ל. בתלמוד מבואר שטעם החיוב ללבוש בגדים מיוחדים בשבת הוא מפני כבוד השבת: "'וכבדתו' - שלא יהיה מלבושך של שבת כמלבושך של חול. אמר רב הונא: אם יש לו להחליף יחליף, ואם אין לו להחליף - ישלשל בבגדיו" (לפי רש"י - מנהג העשירים באותה תקופה היה לשחרר את קיפולי בגדיהם כלפי מטה, כיוון שידיהם לא עוסקות במלאכה והם אינם חוששים שהבגד יתלכלך). יש שלמדו מכך לימינו שמי שאין לו בגדים מיוחדים לשבת צריך להשתדל ליפות את בגדו לקראת שבת. הרמ"א מביא טעם נוסף ללבוש בגד מיוחד לשבת, כדי שיזכיר לו ששבת היום, וכך לא יבוא לידי חילול שבת. האר"י הסביר את הרעיון מאחורי ההכנות לשבת בכלל ובגדי השבת בפרט: "כל מי שרוצה להיכנס לפני המלך, קודם שייכנס צריך להתקין עצמו להראות לפני המלך בלבוש נאה, כי אין לבוא אל שער המלך בלבוש שק". הרבי מאפטא הדגיש, על בסיס "מדרש פליאה", את גודל השכר אפילו על ניקוי הנעליים בערב שבת, כסמל למספר העצום של מצוות שהאדם יכול לצבור בעולם הזה. לפי ספר הזוהר, בשבת יש ללבוש בגדים לבנים, ואכן מנהג זה רווח בארץ ישראל בקרב המקובלים. רוב הדתיים מסתפקים בחולצה לבנה ולא בכל הבגדים לבנים כמנהג המקובלים. בציבור הדתי מתבטאת ההקפדה על בגדי שבת מיוחדים לגברים בדרך כלל בהליכה עם חולצה לבנה ומכנסיים כהים או בהירים, השונים ממכנסי החול. בציבור החרדי, שבו הגברים נוהגים ללכת במשך כל השבוע לבושים חולצה לבנה, חליפה שחורה ומגבעת, מקפידים על בגדים מיוחדים לשבת. בקהילות החסידים יש חליפה מיוחדת הנקראת בעקיטשע או קפוטה וכובע מיוחד לשבת – שטריימל ורבם הולכים אז עם גרבבים לבנות (וואסע זאקן) משוכות כלפי מעלה עד כמעט הברך. בעבר היו מקומות בודדים שנהגו שלא ללבוש בגדי שבת בשבת חזון. סיפור ילדים מפורסם, שמוטיב בגדי השבת מרכזי בו, הוא "שמלת השבת של חנה'לה". חנה'לה עוזרת לזקן לסחוב את שקו, ותוך כדי כך מלכלכת את שמלת השבת החדשה. כשהיא חוזרת הביתה בבכי על כך שלא יהיו לה בגדים יפים לשבת, הופכים הכתמים לכוכבים מבריקים. הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה שבת פרק ב סעיף ד - כבוד השבת בבגדים על בגדי שבת, באתר "דעת". מאמרים בנושא בגדי שבת, באתר ספריית אסיף תלמוד ירושלמי, מסכת בבא קמא, פרק ד', הלכה ב' ותוספות בבא קמא, לז, ד"ה הרי. ספר ישעיהו, פרק נ"ח, פסוק י"ג. תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קי"ג, עמוד א'. שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"א, סעיף ט"ז. ובשולחן ערוך הרב סעיף י"ד, על פי הכל בו סימן ל"א (ל, א). מגילת אסתר, פרק ד', פסוק ב' הובא בסידורו של יעקב עמדין, חלק מוסך השבת . מהד' אלטונא 1745, עמ' של"ג ע"ב. חיים אברהם דייטשמאן, רזין דאורייתא, ורשה תר"נ, דף ה', עמוד א. שו"ת הרדב"ז חלק ב סימן תרצג
קאנופוס

קַאנוֹפּוּס הוא כוכב ענק, השני בבהירותו בשמים, והוא הכוכב הבהיר בקבוצת הכוכבים שדרית (Carina), אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה הספינה ארגו. הכוכב קאנופוס ניתן לצפייה בישראל בחורף מעל האופק הדרומי. אם כי לא ניתן לראות מישראל את הקבוצה שדרית כולה. קאנופוס הוא ענק לבן, אשר כילה את המימן שלו בתהליך היתוך גרעיני וכעת הוא בשלב של הפיכת ההליום לפחמן. מסתו של קאנופוס, 8-9 מסות שמש, גדולה מספיק כדי שהפחמן יותך ובסופו של דבר הוא יהפך לננס לבן נדיר של ניאון וחמצן, שיהיה אחד הננסים הלבנים הגדולים ביותר. אם קאנופוס היה קצת יותר מאסיבי, הוא היה צפוי להיהפך לכוכב נייטרונים. סוג זה של ענקים לבנים הוא נדיר למדי ומשום כך היה קושי רב להעריך את בהירותו המוחלטת של הכוכב וממנה לחשב את מרחקו. הערכות המרחק נעו מ-100 ועד ל-1200 שנות אור ורק לאחר שיגור טלסקופ החלל היפרכוס בשנת 1989, היה ניתן לחשב את המרחק של קאנופוס בצורה מדויקת באמצעות מדידת ההיסט שלו ולקבוע שהוא במרחק 310 שנות אור. רדיוס הכוכב הוא יותר מחצי יחידה אסטרונומית ועוצמת ההארה שלו היא פי 13,600 משל השמש. על מנת שכוכב לכת דמוי ארץ המקיף אותו יוכל לאפשר חיים הוא צריך להיות במרחק גדול פי שלושה ממרחקו של פלוטו מהשמש. מקור שמו של הכוכב אינו ברור. בעבר היה קאנופוס הכוכב הבהיר בקבוצת הספינה ארגו וייתכן שנקרא על שם הנווט בספינתו של מנלאוס כשהפליג אל טרויה להחזיר את אשתו. אפשרות אחרת היא שהשם נגזר מהמילה הערבית "ג'אנוב" (جنوب) שזהו שמה של הדופן הדרומית של הכעבה הפונה אל הכוכב. עם זאת, בערבית נקרא הכוכב "סוהייל" (سهيل), שם שכיום ניתן לכוכב λ במפרש. במאה ה-19 קאנופוס איבד באופן זמני את מקומו ככוכב השני בבהירותו, כאשר הכוכב אטא קארינה, חברו של קאנופוס לקבוצה, התפוצץ, ועבר בבהירותו את זו של קאנופוס. כוכב זה נזכר בתרבות פופולרית, שסביבו חג כוכב הלכת אראקיס, מקום התרחשות העיקרית של ספר "חולית" שנכתב על ידי פרנק הרברט. מדיה וקבצים בנושא קאנופוס בוויקישיתוף קאנופוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאנופוס, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: canopus
מיוג'ו

מיוג'ו (ביפנית: 明星 – כוכב בהיר או כוכב השחר) היה כתב עת ספרותי שיצא לאור ביפן בין השנים 1900–1908. כתב עת זה היה מיזם של חוג שירה שנקרא "שינשישה" (החברה החדשה לשירה), אשר נוסד על ידי טקאן יוסאנו ב-1899. הוא נודע בעיקר בעקבות תרומתו לפיתוח ולקידום הגרסה המודרנית למשקל 31 ההברות של שירת הוואקה היפנית. כותבים מפורסמים כמו אקיקו יוסאנו שתרמו רבות לכתב העת הפכו את סגנון השירה המסורתית לסגנון החושני של התנועה הרומנטית. בהמשך הפך סגנונו של כתב העת מכתב עת העוסק בשירת הוואקה בלבד לכתב עת מודרני המקדם אמנות חזותית ושירה מערבית. הוא נחשב כבעל השפעה מכרעת על התפתחות השירה בתחילת המאה ה-20. כתב העת יצא לאור לתקופה קצרה ונסגר בגלל מחלוקות פנימיות בחוג ה"שינשישה". הרבה מחבריו המקוריים עזרו בהמשך ליצירת כתב עת ספרותי בשם "סובארו". בהמשך היו ניסיונות שונים לחדש את הוצאתו, בפעם הראשונה בין השנים 1921–1927 ובפעם השנייה בין השנים 1947–1949. מדיה וקבצים בנושא מיוג'ו בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אקיקו יוסאנו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא יוסאנו. אקיקו יוסאנו (ביפנית: 与謝野 晶子;‏ 7 בדצמבר 1878 – 29 במאי 1942) הוא שם עט של סופרת ומשוררת יפנית בשם הו שו, שהייתה מחלוצי הפמיניזם, פציפיסטית ופעילה חברתית שחיה בתקופת מייג'י, תקופת טאישו ובתחילת תקופת שווה. היא הייתה בין המשוררות הפוסט-קלאסיות המפורסמות ביותר והשנויות ביותר במחלוקת ביפן. יוסאנו נולדה למשפחת סוחרים אמידה מסאקאי במחוז אוסקה. כבר מגיל 11 היא לקחה חלק משמעותי בניהול העסק המשפחתי שעסק במכירת יוקן וממתק שעועית. בילדותה היא נהגה לקרוא יצירות ספרותיות, לרוב מספרייתו של אביה. בתור תלמידת תיכון היא עשתה מנוי למיוג'ו והפכה לאחת התורמות העיקריות שלו. עורך כתב העת, טקאן יוסאנו, לימד אותה את שירת הוואקה. למרות שטקאן היה נשוי הוא התאהב באקיקו, ולבסוף הם התחתנו ב-1901 והתגוררו בפרבר של טוקיו. לזוג נולדו שני בנים. מדיה וקבצים בנושא אקיקו יוסאנו בוויקישיתוף אקיקו יוסאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אקיקו יוסאנו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) שירים מאת אקיקו יוסאנו, בתרגומה של אירית ויינברג, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 4 בינואר 2023
לילי לאבלס

לילי מאי לאבלס (באנגלית: Lily May Loveless; נולדה ב-16 באפריל 1990 בלונדון) היא שחקנית אנגלייה, ידועה בעיקר בזכות תפקידה כנעמי קמפבל בסדרת הדרמה סקינס. לאבלס עשתה את הופעת הבכורה שלה בעונה השלישית של 'סקינס' כששיחקה את הנערה הבוטה, פעילה פוליטית ומבולבלת מינית - 'נעמי קמפבל'. לאבלס סיפרה ש'נעמי קמפבל' היא הגרסה הקיצונית שלה. לאבלס רקדה בלהקת המחול הפסיכוטי, קבוצת מחול שמתמחה בריקודי רחוב, איתם הופיעה בקרנבל טוטנהאם. מדיה וקבצים בנושא לילי לאבלס בוויקישיתוף לילי לאבלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לילי לאבלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לילי לאבלס, באתר AllMovie (באנגלית) לילי לאבלס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לילי לאבלס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת בית מאיר

בית מאיר היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית השוכנת בבני ברק. הישיבה הוקמה בשנת תשי"ח (1957) על ידי הרב זלמן רוטברג. לצדו כיהן במשך כעשרים שנה הרב ראובן פיין. לאחר פטירת הרב רוטברג התמנה תחתיו בנו הרב צבי רוטברג. הישיבה ידועה באוצר הספרים שלה. הישיבה קרויה על שם חותנו של הרב רוטברג, הרב מאיר קרליץ. תחילה למדו התלמידים בבית המדרש לדרמן, ולאחר מכן עברו לרחוב דבורה הנביאה. בשנותיה הראשונות הייתה הישיבה קשורה למשפחת קרליץ. הרב יעקב ישראל קניבסקי ובנו הרב חיים קניבסקי היו מבאי בית המדרש. הרב חיים שאול קרליץ כיהן בה כמשגיח. בין הר"מים בישיבה: הרב זאב שפירא חתנו של הרב זלמן רוטברג, הרב דניאל גינזבורג חתנו של הרב זלמן רוטברג, בנו הרב יחזקאל גינזבורג. , הרב שמחה רוטברג ואחיו הרב טוביה רוטברג מכהנים כר"מ בישיבה. ראש הקיבוץ הוא הרב שלמה אהרן ברמן ועוזרו הרב יקותיאל פריימן מחבר קונטרס חדווה דשמעתתא. ראש הכולל הוא הרב אליעזר מרקוביץ בנו של הרב צבי מרקוביץ וחתנו של הרב זלמן רוטברג. הרב יונתן שרגא דומב כיהן במשך כארבעים שנה כמשגיח הישיבה, עד לעזיבתו באלול תשע"ח. כיום המשגיח הוא הרב יחיאל סלר אשר כיהן בעברו משגיח בישיבת ויזמן בנוסף מכהנים כמשגיחים: הרב ישראל מאיר ויסנשטרן, הרב יהודה ברונר, הרב רפאל שטיינוביץ, הרב אורי ארלנגר. בישיבה הגדולה כשלש מאות וחמישים בחורים מישראל. ומחו"ל בעיקר ממקסיקו ומדרום אמריקה פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. "אוצר הספרים" של הישיבה הוא מהגדולים בספריות הישיבות בישראל והאוסף התורני הגדול ביותר הפתוח לעיון הציבור הרחב בעיר בני ברק. לאחר פטירתו של הרב שלמה שמשון קרליץ (גיסו של הרב זלמן רוטברג) תרמו בני משפחתו את אוסף הספרים שלו לספרייה, חדר האוסף נקרא "עטרת שלמה" על שמו. ישיבת בית מאיר (בני ברק), דף שער בספרייה הלאומית הרב סלר - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com ראו: גבריאל יצחק רוונה, "אוצר הספרים" של ישיבת "בית מאיר", בעלון איגוד ספרני היהדות כז. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שומר מסך

שומר מסך (או סקרין סייבר, תעתיק של המונח האנגלי, Screensaver) הוא תוכנית מחשב שמטרתה המקורית בעבר הייתה למנוע הרס של מסכי מחשב על ידי מילוי המסך בעצמים נעים או החשכתו כאשר המחשב אינו בשימוש. עד נפוצותו של מסך ה-LCD רוב מסכי המחשב התבססו על טכנולוגיית CRT. מסכי CRT בונים את התמונה כך שתותח אלקטרונים יורה אלקטרונים מחלקו האחורי של המסך כך שהן מציירות את התמונה שאנו רואים על המסך. כל תוכנות המחשב מציירות דמויות על המסך. דמויות אלו, בין אם הן אותיות, תמונות, אנימציות או תפריטים, משתנות או זזות ולרוב לא נשארות באותו מקום לזמן רב. לעיתים ישנם חלקים של המסך אשר אינם משתנים לאורך ימים, שבועות ואף חודשים. לדוגמה: כפתור ה"התחל" במערכת "חלונות" אינו זז או משתנה לאורך רוב זמן העבודה של המחשב. במסכים ישנים במיוחד דמויות אלו אשר נשארות באותו מקום לאורך זמן יכולות לפגוע במסך מפני שהקרניים האלקטרוניות פוגעות תמיד באותה נקודה. הפגם במסך יכול להתבטא באיכות תמונה ירודה ובכך שהתמונה תיראה "צרובה" על המסך גם כאשר היא תוחלף. פעמים רבות ניתן לראות במסכים ישנים של מכונות משחק תמונות צרובות כתוצאה מהתופעה שתוארה כאן. שומרי המסך תוכננו במקור כדי להילחם בתופעת הצריבה. הם הופעלו בזמנים שבהם המחשב היה ללא שימוש, ובזמן פעולתם הציגו תמונות מתחלפות או זזות על המסך כולו. ניתן להגדיר את שומרי המסך כך שהם יפעלו בצורה אוטומטית לאחר זמן מה שהמחשב אינו בשימוש, כמו כן ניתן להפעילם בצורה ידנית. שומר המסך נשאר פועל עד שהמשתמש מקיש על מקשי המקלדת או מזיז את העכבר, דבר אשר מפסיק את פעולת שומר המסך ומראה על המסך בחזרה את אשר נראה עליו לפני תחילת פעולתו. מסכי CRT מודרניים בנויים כך שהם יהיו פחות רגישים ל"צריבה" של תמונות על המסך. מסכי LCD אינם רגישים לאפקט ה"צריבה" מעצם אופן פעולתם. כיום שומרי המסך מתפקדים בעיקר לצורכי בידור, ביטחון וחישוב מבוזר קהילתי. ישנם שמשתמשים בשומרי המסך כאמצעי בטיחות נוסף להגנה על פרטיות של המשתמש. רוב שומרי המסך ניתנים להגדרה כך שכדי להפסיק את פעולתם יצטרכו להקיש סיסמה, כך ניתן להגן על תחנת המחשב. חישוב מבוזר קהילתי הוא שיטה לניצול עוצמת מחשוב בלתי מנוצלת, באמצעות יצירת קהילה מקוונת הנרתמת לפרויקט אחד באמצעות האינטרנט. מכיוון ששומרי מסך מופעלים בזמן שהמחשב אינו בשימוש פעיל, מרבית הפרויקטים משתמשים בגרסאות מיוחדות של שומרי מסך על מנת לפעול. שימוש בשומר מסך עם מסך LCD יכול לגרום להפחתת חיי המדף של המסך משום שהמסך ממשיך לפעול, דבר הרצוי פחות מאשר כיבוי של המסך. מדיה וקבצים בנושא שומר מסך בוויקישיתוף האם שומר מסך הוא שריד היסטורי או שיש לו שימוש גם כיום?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי
שמרית דרור גריילסאמר

שמרית דרור גריילסאמר (נולדה ב-8 במאי 1979) היא זמרת ויוצרת ישראלית. דרור-גריילסאמר, ילידת קריית ביאליק, החלה את דרכה בלהקת הנוער הייצוגית של קריית מוצקין כובע טמבל. שנים לאחר מכן היא נבחרה לגלם את דמותה של חנה, הזמיר בהצגה גטו של יהושוע סובול. את המחזה הפיק מוזיקלית דניאל סלומון. שמרית למדה בבית ספר רימון כשנתיים. כמו כן היא תלמידתה של רחל הוכמן, מורה לפיתוח קול. בשנת 2007 נישאה למוזיקאי מיכאל גריילסאמר ולהם שני ילדים. ב-2011 התמודדה לצד בעלה בקדם אירוויזיון עם השיר "טו דו דו" שהגיע למקום השישי. בנובמבר אותה שנה הוציאה אלבום בכורה יחד עם בעלה מיכאל גריילסאמר הנקרא "בפריז". שמרית דרור גריילסאמר, ברשת החברתית פייסבוק שמרית דרור גריילסאמר, סרטונים בערוץ היוטיוב שמרית דרור גריילסאמר, באתר ספוטיפיי
אידליב (מחוז)

מחוז אידליב (בערבית: مُحافظة إدلب, תעתיק מדויק: מֻחאפט'ת אִדלבּ; בעברית נקרא המחוז על פי רוב מחוז אידליב) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה. הוא משתרע בצפון-מערב סוריה. שטחו 6,097 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,464,000 תושבים. המחוז מחולק לחמש נפות, ובירתו היא העיר אידליב. חלקו הצפון-מערבי גובל בטורקיה. המחוז מחולק לחמש נפות: נפת אריחא נפת חארם נפת אדלב נפת ג'סר א-שורור נפת מערת א-נועמאן מדיה וקבצים בנושא אידליב בוויקישיתוף