laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נחל פרסה

נחל פרסה הוא נחל אכזב בדרום מדבר יהודה, שמקורו ברכס חצרה ושפכו בערבה, ליד ים המלח. אורכו כ-17 קילומטרים, והוא ידוע בעיקר בגלל המפל הענק שנמצא בחלקו העליון, והקניון היפה שנחרט בחלקו התחתון. מקור שמו של נחל פרסה הינו בערבית: “وادي الفارس” (וָאָדִי פֶּרֶס), שמשמעותו מרבד, מזרן או מיטה. הכוונה לשטח שטוח ונמוך, והערבים שכינו כך את הנחל התכוונו לעמק מישורי סגור, הנמצא מצפון לגבי פרסה, ומתאים לרעיית גמלים צמחי הגדות בנחל פרסה הם מגוונים ומרהיבים. בטיול בחלקו התחתון של נחל פרסה, תוכל לפגוש את הטוב ביותר של צפון הנגב וצפון הערבה. המסלול, עובר לאורך נחל פרסה ומוביל אל מגוון נקודות קסומות. גבי פרס, המתגלים במלוא תפארתם לאחר הגשמים, וקוביות ענק, מוסיפים קסם לטיול. מפל פרסה הוא אחד מהאתרים המרהיבים בנחל פרסה, הנמצא בדרום מדבר יהודה. הנחל פרסה מציע חוויה טבעית מרהיבה, והמפל הוא חלק ממסלולי הטיול המגוונים באזור. הנה כמה פרטים נוספים על מפל פרסה: מפל פרסה הוא מקום מרהיב שבו המים זורמים מסלע ענק בצורת פרסה. בזמן שיטפונות, המפל מתמלא במים ומציע תצפית מרהיבה. מסלולי הטיול בנחל פרסה מציעים חוויות טבע מגוונות. ניתן לבחור במסלול סנפלינג בנחל התחתון, שמאפשר פגישה עם הטבע המרהיב של צפון הנגב וצפון הערבה שרלו אתגרים - טיול סנפלינג בנחל פרסה לאור ירח, באתר www.sharloetgarim.co.il טיול סנפלינג נחל פרסה תחתון
הר פקיעין

הר פקיעין נמצא על רכס במרכז הגליל העליון שמעל שלושת הכפרים הדרוזים חורפיש, בית ג'ן ופקיעין. גובהו של הר פקיעין הוא 886 מטרים. ניתן למצוא שרידי ישוב מהתקופה הביזנטית בהר פקיעין. התקופה הביזנטית היא תקופה בתולדות ארץ ישראל בין השנים 324 ו-638, בתקופה זו נשלטה הארץ על ידי האימפריה הביזנטית. שמו הערבי של ההר הוא ג"בל רח"אסון.שמו העברי של ההר הוא הר פקיעין. מקור השם הוא במילה הטורקית בהצ'ה שבתרגום לעברית זה גן. יש המכנים את הר פקיעין "ארץ המערות" עקב מערות רבות שפזורות בהר. בחלקו העליון של ההר מצויים מאות "הוטות". הוטה הוא תוצר של המסה אשר במהלכו מחלחלים מים בסדקי הסלע של ההר והורסים אותו באיטיות. עם השנים הסדק קורס ונוצר בור בחלק העליון של ההר. כתוצאה מתהליך זה נוצרה מערה ארוכה וצרה בעומק של עשרות ואף מאות מטרים מתחת לפני הקרקע. התופעה נפוצה בעיקר בסביבת הר מירון והר פקיעין, נמצאו בהרים אלה מעל כ-200 הוטות. בהר פקיעין ישנם כ-245 מערות. המסלול מתחיל מבית גאן או פקיעין והסיום בחורפיש. אורכו המלא של מסלול ההר הוא כ-15 קילומטר. במשך הליכת המסלול ניתן לראות תצפית לכל שמורת הר מירון. המסלול מורכב משני שבילים. השביל הראשון ממשיך לאורך נחל כזיב, השביל השני ממשיך לטיפוס על מדרון הר פקיעין. אביחי שקד, עין חותם והר פקיעין - מעיין ונטיפים בגליל, באתר yeled-teva, ‏22 באפריל 2022 מרקוס מנחם ואלעזרי יובל, אינציקלופדיה מפה, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2000-2001, עמ' 149 שמורת טבע הר מירון, באתר רשות הטבע והגנים
נחל בירנית

נחל בירנית הוא נחל השוכן במערב הגליל העליון, בין נטועה לפסוטה. אורכו כ-6 קילומטר. השם בירנית המופיע במקרא פירושו ״מצודה״. נחל בירנית נקרא על שם הר בירנית הסמוך אליו. כמו כן נמצא בסמוך אליו הבסיס בירנית. ובערבית ואדי אל-חמאם (״נחל היונים״) הנחל מתחיל כקילומטר מצפון מערב ליישוב מתת ובהמשך יורד מערבה לכיוון עמק עקרב ומתחבר לנחל שורך. הטבע בנחל בירנית הוא מסוג חורש ים תיכוני הכולל: אלה ארצישראלית, אלון מצוי, וחרוב מצוי. האקלים המאפיין את הנחל: בחורף גשום וקריר וקיץ חם ויבש. הכניסה לנחל מכביש 899 ומעמק עקרב. מסלול הנחל בדרגת קושי בינונית, רוב המסלול מוצל. בימי מלחמת "חרבות ברזל" ייתכנו הגבלות, בשל הקרבה לגבול לבנון. מרקוס,מנחם-1947 אלעזרי,יובל מלצר,מולי-1945 בן ברוך,ברוריה, אנציקלופדיה מפה חלק אחד, תל אביב :מפה-מיפוי והוצאה לאור: מפה-מיפוי והוצאה לאור, 2000-2001, עמ' 150-151 נחל בירנית - עמוד ענן, באתר amudanan.co.il
מתלול צורים

מתלול צורים (בערבית: جرف تسوريم), הוא הר הנמצא באזור הגליל המערבי. שמורת מתלול צורים משתרעת מאזור הר הגמל במערב ועד לשולי גוש הרי מירון במזרח. השמורה משתרעת על שטח כאלף דונם (כמיליון מ"ר). מקור השם בטרשונים הבולטים המעטרים את ראש המתלול. בתחום מתלול צורים נמצאת שמורת מתלול צורים, ששטחה כ-3 קמ"ר. מתלול צורים מהווה גבול טבעי בין הגליל העליון לתחתון. המצוק המפריד בין שני האזורים, הוא תוצאה של העתק גאולוגי, שגרם להרמתו של גוש הרי מירון ומתלול צורים מעל לבקעת בית כרם. ישנם שני גושים הנמצאים במתלול - הגוש המזרחי המשתרע בין כפר נחף במזרח לכפר דיר אל-אסד במערב, והגוש המערבי המשתרע צפונית לכפרים מג'דל כרום וביענה. במעלה המצוק נחשפים סלעים קדומים מחבורת יהודה, לעומת סלעי חבורת הר הצופים הצעירים יותר שנמצאים במורד המצוק. קו ההעתק נראה בבירור בתחתית המצוק, בין כפר א-ראמה לבין הכפר נחף. בצלע המצוק נמצא קברו של שייח’ אל ח’דר, ואליו מוביל שביל קדום מהכפר דיר אל-אסד. במצוק נמצאת גם מערת שזור, מערה קרסטית בולטת שמשמשת כמערת רועים. בתחילת שנות השמונים, במהלך פיתוח התיישבות בגליל, התנגשו החברה להגנת הטבע והשמורה בנושא סלילת כבישים בלב המתלול. החברה הציעה סלילת כבישים במקום אחר, אך המאבק נכשל והיום הכביש חוצה את השמורה. רוב המתלול מורכב מסלעי דולומיט מתקופת הקנומן, ובראשו נמצאים סלעי גיר מתקופת הטורון. בחלקו הראשי של המצוק ניתן לראות נוף של טרשונים, שנוצרו כתוצאה מתהליכי המסה בסלעי גיר. במרכז המצוק נמצאת מערת אל-ח’דר, שהיא מקודשת למוסלמים ולדרוזים. בשמורת מתלול צורים נמצאים מספר אתרים, ביניהם מערת שזור, מערה קרסטית וקבר שייח אל ח'דר, השמורה מהווה מקום מומלץ לטיולים בחורף ובאביב, ומציעה 12 מסלולים שונים למטיילים. השמורה מתאפיינת בסלעי גיר פיסוליים מתצורת בענה. השמורה מאופיינת בצמחייה דלילה של אלון מצוי ואלה אטלנטית, המשולבת עם צומח עשבוני ים-תיכוני. המעבר החד והפרש הגבהים של כ-300 מטר בין הבקעה והמצוק משפיעים על הצומח במדרונות התלולים של המצוק, שכן פונים לדרום וחשופים לקרינה ולהתחממות פני הקרקע. תנאים אלה מגבילים את התפתחות הצומח, במקום ניתן למצוא בעיקר עצי חורש ים-תיכוני, עצי חרוב ואלת המסטיק. השמורה ממוקמת באזור שבו משתרע הגליל העליון, ולכן האקלים בשמורה ים תיכוני. מתלול צורים, באתר https://tiulim.education.gov.il/ שביל טיילת משותף מתלול צורים, באתר https://bkerem.org.il/ קום התהלך בארץ - עמנואל הראובני (ערך: שמורת מתלול צורים). ארץ הצבי והיעל - עוזי פז (ערך: שמורת מתלול צורים). מתלול צורים, למטייל בחו"ל ס. בין-יוסף, מתלול צורים (עמ' 191-192), באתר kotar.cet.ac.il מ. מרקוס, אנציקלופדיה מפה: כל היישובים וכל האתרים בישראל - כרך 6 - מנחם מרקוס, עמ' 174-175 שמורת מתלול צורים – iNature, באתר inature.info מ. מרקוס, מתלול צורים (עמ' 136), באתר מינהלת הטיולים, של"ח וידיעת הארץ
נחל חנניה

נחל חנניה הוא נחל טבעי באורך כ-6 ק"מ הממוקם על הגבול בין הגליל העליון לגליל התחתון. בימות החורף, עם ירידת הגשמים מתמלא נחל חנניה במים. שמו הערבי של הנחל הוא جدول القارب الشائك ("נחל הסירה הקוצנית") וכן تيار نبات بركان ("נחל צמחי הברקן"). חלקו העילי של עמק הנחל מכוסה חורש טבעי של עצי אלון מצוי ואלה ארצישראלית, ואילו חלקו התחתון, מכוסה עצי חרוב ושיזף מצוי ושיחי שיזף השיח. בחלקו העילי של הנחל (בנ"צ 1916.2587) נובע מעיין קטן בשם עין שית. בעלי החיים המצויים בנחל בעיקר חזירי בר, צבי ארץ ישראלי, צבועים, זאבים, תנים, סמורים, נמיות, דרבנים, דלקים, גיריות מצויות, שועלים מצויים, שפני סלע, מיני מכרסמים ומינים אחדים של עטלפים. המסלול מיועד לקבוצות קטנות, משפחות וזוגות. המסלול מתארך במשך 25–30 דקות לכל כיוון. ערן ודוד גל-אור, נחל חנניה: קו הגבול בין הגליל העליון לתחתון, באתר ynet, 11 במרץ 2012 בריכת עין שית’ בנחל חנניה, מסלולים להתאהב בארץ מחדש שמורת טבע נחל עמוד, רשות הטבע והגנים ערן ודוד גל-אור, נחל חנניה: קו הגבול בין הגליל העליון לתחתון, באתר ynet, 11 במרץ 2012 מנחם מרקוס, אנציקלופדיה מפה: כל היישובים וכל האתרים בישראל, כרך 3, 2000, עמ' עמוד 94 שמורת טבע נחל עמוד, באתר רשות הטבע והגנים מסלול טיול אל בריכת עין שית’ בנחל חנניה | בריכת חורף | גליל עליון, באתר מסלולים
ספורופיט

ספורופיט (באנגלית: sporophyte) או דור נבגי, הוא השלב הדיפלואידי במחזור החיים של הצמחים. מהווה את השלב הדומיננטי במחזורי החיים של השרכניים והצמחים העילאיים, ואילו את השלב הבלתי-דומיננטי במחזורי החיים של הטחבניים. הספורופיט מתפתח מהזיגוטה בסדרה של חלוקות מיטוטיות. הספורופיט הבוגר מצמיח מנבגים, בהם נוצרים בחלוקה מיוטית הנבגים ההפלואידים, מהם יתפתח הגמטופיט. גמטופיט ספורופיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דּוֹר נִבְגִּי במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טבח הבארות

טבח הבארות או טבח הבארות של גורי (בצרפתית: Massacre des puits de Guerry), היה טבח בו נרצחו 36 יהודים, שהתרחש בקיץ 1944 בסוויני-אן-ספטיין שבצרפת, במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-21 ביולי 1944 עצרו המיליציות הצרפתיות בראשות ג'וזף לקוסאן (צר'), בשיתוף הגסטפו, 70 פליטים יהודים שהסתתרו בביטחון יחסי בסיינט-אמנד-מוטרונד ובסביבתה במשך כ-5 שנים, מאז סתיו 1939. המליציות וחיילי הגסטפו השליכו כ־36 יהודים לשלוש בארות לאחר מכן השליכו אבנים כדי לוודא את מותם. הקורבנות היו גברים ונשים בגילאי 16 עד 85. הניצול היחידי מהטבח, שארל קרמייזן, הצליח לשרוד על ידי זחילה מהבאר. לאחר סיום המלחמה, בתאריך ה-18 באוקטובר 1944, לאחר שחרור האזור על ידי בעלות הברית, איפשרה עדותו לאתר את מיקום הבארות ואת גופות הקורבנות. בין האחראים לטבח היה פייר פאולי, סוכן צרפתי של האס דה של בורז', שפעל על פי פקודה של פרידריך מרדשה. הוא נידון למוות, והוצא להורג בשנת 1946. בשנת 1992, הוקמה על ידי ג'ורג' ז'אנקלוס (אנ'), שדודו ודודתו פייר ופאני ז'נקלוביץ' היו בין קורבנות הטבח, אנדרטה להנצחת הנספים בטבח. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טבח הבארות".
גיורא קופל

גיורא קופל היה קצין שריון בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, סגן מפקד אוגדה 85 בין השנים 1984 ל-1990, מפקד עוצבת ראם בין השנים 1978 ל-1980, ומפקד גדוד בחטיבה 520 במלחמת יום הכיפורים. נולד בקיבוץ נען ב-12 בדצמבר 1935 לשלמה, יליד טורק ולדינה לבית שפי, ילידת שיאוליאי, שעלו ארצה בעלייה הרביעית. כשהיה קרוב לגיל 11, ב-1946, נפטר אביו בעת ששירת כסמל בבריגדה היהודית. שלוש שנים לאחר מכן נישאה אמו בשנית למוזיקאי יהודה אורן, איש נען. בשנת 1954 התגייס לחיל השריון. שירת בגדוד 82 בחטיבה 7 ולחם במבצע קדש. עבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון, חזר לחטיבה 7 ושירת כמפקד מחלקה בגדוד 9 וקצין המודיעין הגדודי. ב-1958 השתחרר משירות חובה בצה"ל, ובשירות המילואים שירת כקצין מבצעים וכסגן מפקד פלוגה בגדוד 19 בחטיבה 60. בשנת 1962 התגייס לשירות קבע כמפקד פלוגה בגדוד 82. ב-1964 עבר לגדוד 126 בחטיבה 520, שם שירת כמפקד פלוגה וכסגן מפקד הגדוד. בתקופת שירותו כסמג"ד, פרצה מלחמת ששת הימים, והוא לקח חלק בקרבות הגדוד בחזית המצרית בעומק סיני: בקרב אום-כתף, בג'בל לבני, במעבר המיתלה ועל גדות תעלת סואץ. ב-1969 התמנה למפקד גדוד 126. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הוביל את הגדוד בקרבות הבלימה באזור צפון התעלה, בקרבות כנגד חטיבה 25 המצרית ליד האגם המר הגדול, בצליחת התעלה ובקרב במחנות אבו סולטן, עד לפציעתו ב-19 באוקטובר. במהלך המלחמה החליף את סגן מפקד החטיבה גיורא חייקה, שנפצע. לאחר תקופת החלמה מונה למפקד גדוד 9214 בחטיבה 459 במשך קרוב לשנה. ב-1974 מונה לסגן מפקד חטיבה בחטיבה 434. ב-1977 התמנה לראש מטה אוגדה 90, ובאותה שנה התמנה למפקד חטיבה 673, עד שנת 1979. בשנת 1980 החל לשמש כקצין קישור במפקדת אוגדה 131, תפקיד שבו שירת במלחמת לבנון הראשונה. ב-1984 התמנה לסגן מפקד אוגדה באוגדה 85, אוגדה מרחבית האמונה על הגנת עמק בית שאן ועמק הירדן. בשנת 1990 השתחרר משירותו הצבאי. בשנת 1961 נישא למיכל לבית גולני, והשניים הצטרפו כחברים לקיבוץ נען. בהמשך עברו למושב תל עדשים, לקריית טבעון ולכפר יהושע, שם קנו את המשק של יצחק בן נר ופתחו חוות סוסים. בכפר יהושע חי עד לפטירתו. לזוג שני ילדים. בצעירותו למד לנגן בכינור ובהמשך למד לבד לנגן על אקורדיון ופסנתר. למד מוזיקה במכללת אורנים ולימד מוזיקה בקריית טבעון. הלחין שירים לאירועים שונים, בהם חגיגות ה-40 וה-50 לכפר יהושע. נפטר ב-22 ביוני 2021, ונקבר בכפר יהושע. גיורא קופל - 50 שנה למלחמת יום כיפור, באתר משרד הביטחון. גיורא קופל, באתר 'שירה עובדת'. גיורא קופל ונחום זרחי מספרים על מלחמת יום כפור שלהם..., סרטון באתר יוטיוב גיורא קופל - חוגגים 80..., סרטון באתר יוטיוב חטיבה 217-277-645-520 הסוס הדוהר, באתר "יד לשריון" הלוויה, באתר כפר יהושע
צ'אוסקולו

צ'אוסקולו (באיטלקית: Ciauscolo; לפעמים מבוטא גם ciavuscolo או ciabuscolo) הוא סוג של סאלומי איטלקי, אופייני לאזור מארקה (במיוחד נפת מצ'רטה), אם כי הוא נמצא בצריכה נרחבת גם באומבריה הסמוכה (במיוחד בשטח פוליניו וחלק מצפון ולנרינה). המילה ciauscolo קשורה למילה הדיאלקטית המקומית ciausculu, אם כי, מי מהן נובעת מהשנייה עדיין לא ברור. מקור אפשרי ל-ciauscolo הוא המילה הלטינית מימי הביניים cibusculum, שמשמעותה "אוכל קטן". צ'אוסקולו הוא נקניק מעושן ויבש, עשוי מבשר חזיר ושומן חתוך מהכתף ומהבטן. הוא מתובל בפלפל שחור, בשום וביין לבן. הבשר נטחן דק, מעורבב עם התבלינים ומתיישן, ממולא לתוך מעטפת נקניק ממעי חזיר, ונשאר לתקופת ייבוש של 12 עד 24 שעות. לאחר שהמשטח החיצוני שלו נהיה דביק, הנקניק מעושן קר מעל ענפי ערער למשך יומיים, ואז נתלה ליישון. על אף שניתן ליישן אותו חודש או יותר, הוא נאכל בדרך כלל לאחר שבועיים בלבד של עישון קצר יחסית. התוצאה היא בגרסה זו נקניק רך ולח מאוד שניתן למרוח על לחם, באופן דומה לחלק מסוגי הפטה. צ'אוסקולו קיבל מעמד של מעמד גאוגרפי מוגן בשנת 2009. גרסה בחלקים מסוימים של מחוז מארקה נקראת ciauscolo di fegato, mazzafegato או fegatino, שבה כבד חזיר מוחלף בחלק מסוים מהשומן. זה גורם באופן טבעי לצבע הנקניק להיות כהה יותר, ותורם טעם עז. במקרה זה, גרידת תפוז ושומר או פרחים נכללים בתיבול. רשימת מזונות מעושנים מדיה וקבצים בנושא צ'אוסקולו בוויקישיתוף מתכון צ'אוסקולו בנקניקיות ההר סונומה The Sagra del Ciauscolo in Moresco "A Moresco is the weekend of ciauscolo". אורכב מ-המקור ב-2020-10-13. נבדק ב-2018-09-21. "DISCIPLINARE DI PRODUZIONE IGP CIAUSCOLO". Regione Marche (באיטלקית). "Ciauscolo: Marche's Favourite Salumi - Great Italian Chefs". www.greatitalianchefs.com (באנגלית). נבדק ב-2024-05-23.
מירון וובסי

מירון וובסי (ברוסית: Мирон Семёнович Вовси; ‏13 במאי 1897 קרסלבה, האימפריה הרוסית – 6 ביוני 1960, מוסקבה, ברית המועצות) היה רופא סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה במרכז משפט הרופאים בשנת 1953. וובסי היה קרוב משפחה של השחקן שלמה מיכאלס ומדענים עקיבה יגלום ואיסאק יגלום. מירון וובסי (נולד בשם מאיר וובסי) נולד בשנת 1897 במשפחה יהודית. אביו עסק בתחום עיבור עץ. בהמשך המשפה עברה לריגה בה וובסי למד בבית הספר. אחרי סיום הלימודים וובסי החל לימודים באוניברסיטת טרטו, בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה הוא עבר למוסקבה בה סיים לימודי רפואה באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1919. בואתה שנה הוא גויס לשורות הצבא האדום ושירת כרופא צבאי. בשנת 1927 וובסי היה בהתשלמות בגרמניה. בשנת 1931 הוא מונה למנהל מחלקה פנימית בבית חולים במוסקבה. וובסי עבד במספר מוסדות רפואה במוסקבה. בשנים 1941–1950 הוא היה הרופא הראשי של הצבא האדום. וובסי היה עורך של מספר ספרים בתחום רפואה שפורסמו בברית המועצות. הוא היה בין הרופאים המובילים של בית החולים הקליני על שם בוטקין. וובסי כתב מספר עבודות בתחום הרפואה. בשנת 1936 הוא סיים עבודת תואר שלישי ומונה לפרופסור. בשנת 1941 הוא התכוון לנסוע ללטביה שסופח לברית המועצות ובה התגורר אביו וחברי משפחה נוספים. מסיבות שונות הנסיעה נדחתה וזה הציל את חייו. בימים הראשונים של פלישת נאצים לברית המועצות חברי משפחתו נרצחו בגטו דאוגבפילס. בשנת 1953 בשיא המאבק נגד קוסמופוליטיות הוא נעצר והיה במרכז פרשת משפט הרופאים. לאחר פטירת יוסיף סטלין כל העצורים שוחררו והוחזרו לתפקיד בו כיהנו לפני המעצר. על פעילותו בתחום הרפואה וובסי התקבל בשנת 1948 לאקדמיה למדעי הרפואה של ברית המעוצות. הוענקו לו מספר עיטורים (לרבות פעמיים עיטור לנין). וובסי נפטר בשנת 1960 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש. זכרונות ביתו של וובסי על תקופת משפט רופאים ביוגפריה (ברוסית)
כיכר התחבורה

כיכר התחבורה הוא צומת מרכזי ומעגל תנועה במודיעין-מכבים-רעות, הממוקם בלב העיר בסמוך לקניון עזריאלי מודיעין. הכיכר משמשת כמרכז תחבורתי ראשי, ובה נפגשים קווי אוטובוס רבים מכל רחבי העיר והארץ (התחנה המרכזית של מודיעין), וכן תחנת הרכבת מודיעין – מרכז. הכיכר הוקמה כחלק מפרויקט פיתוח נרחב של מרכז העיר מודיעין, במטרה לשפר את הנגישות התחבורתית ולצמצם את עומסי התנועה. בניית הכיכר החלה בשנת 2014 והסתיימה בשנת 2017. בלב הכיכר נמצא אולם נוסעים מרווח וממוזג, המשמש כתחנת נוסעים מרכזית עבור קווי אוטובוס רבים. סביב האולם ישנם 9 רציפים להעלאת נוסעים, וכן ספסלים מוצלים, עצים ופינות ירוקות. מעבר חצייה מוגבה מאפשר מעבר בטוח להולכי רגל בין האולם לרציפים. במעגל החיצוני של הכיכר ישנם נתיבי נסיעה לכל הכיוונים, וכן שבילי אופניים ומדרכות להולכי רגל. לכיכר חמישה צמתים עם הרחובות הבאים: רחוב הרכבת, רחוב לב העיר, שדרות עמק זבולון, עליה משדרות חשמונאים והתחברות לשדרות חשמונאים. מפלס תת-קרקעי: במנהרה עוברת מסילת מודיעין–ענבה דרכה עוברות רכבות לכיוון תל אביב ולירושלים. רציפי הרכבת של תחנת הרכבת "מודיעין מרכז" ממוקמת במפלס זה. מפלס תחתון: כביש של שיקוע שדרות חשמונאים, המאפשר מעבר מהיר בין צדדי העיר ללא צורך לחצות את הכיכר. הכביש עובר מתחת למפלס עליון של כיכר התחבורה. אולם נוסעים ורציפי האוטובוסים בקווים הבינעירונים של התחנה המרכזית של מודיעין. חניון האוטובוסים ושתי רמפות המובילות ממנו ומתחברות למפלס עליון של הכיכר. גלריה להולכי רגל המחברת אולם נוסעים של התחנה המרכזית לאולם נוסעים של תחנת הרכבת. משרדים של חברות אוטובוסים ומספר מתחמי עסקים. מפלס עליון: פרגולה דקורטיבית ורציף לאוטובוסים עירוניים. כניסה לתחנת הרכבת מעלית לפארק ענבה מתחמים נוספים: בסמוך לכיכר התחבורה נמצא קניון עזריאלי מודיעין, המציע מגוון רחב של חנויות, מסעדות ובתי קפה. חניון תת-קרקעי גדול ומסודר זמין עבור באי הכיכר. גן ציבורי קטן נמצא במזרח הכיכר, בסמוך לשער חשמונאים של הקניון, ומהווה מקום מנוחה מוצל ונעים. הגן מכיל מספר בריכות מים זורמים דקורטיביות שלא פועלות (נכון לקיץ 2024). בתחילת מאי 2015 נפתח לתנועה החלק המשוקע של שדרות החשמונאים אשר עובר מתחת לכיכר התחבורה. בסוף מאי 2015 נפתח כיכר התחבורה לתנועה מלאה של 360 מעלות, כולל פתיחת כל הצמתים עם הרחובות הסמוכים. מדיה וקבצים בנושא כיכר התחבורה בוויקישיתוף יהודה גולן, פתיחת החלק המשוקע של שדרות החשמונאים, באתר mnews,‏ 28 באפריל 2015 יהודה גולן, בשבוע הבא – כיכר התחבורה תיפתח לתנועה באופן מלא, באתר mnews,‏ 19 במאי 2015
קרסלבה

קרסלבה (בלטבית: Krāslava, ברוסית: Кра́слава) היא עיר בלטביה בחבל לטגליה, שבלטביה המזרחית. אוכלוסיית העיר מונה כ-7 אלף תושבים. העיר ממוקמת ברובה בגדה הימנית של דבינה המערבית. העיר נמצאת מספר קילומטרים מזרחית לדאוגבפילס. ממצאים ארכאולוגיים מראים שנוכחות אנושית הייתה במקום כבר בתקופה הנאוליתית ותקופת הברזל. בהמשך באזור התגוררו אנשים דוברי שפות פינו-אוגריות. החל מהמאה ה-10 האזור היה בשליטת נסיכות פולוצק. במהלך המאה ה-13 כל האזור עבר לשטחים שבשליטת המסדר הטבטוני. במסמכים של המאה ה-14 הוזכר שבמקום הוקם מחסן לסחורות. במהלך מלחמת ליבוניה צבאות של איוואן הרביעי כבשו את האזור. בסיום המלחמה האזור עבר לשליטה של הדוכסות הגדולה של ליטא. בסיום מלחמת הצפון האזור עבר לשליטה של האיחוד הפולני-ליטאי. בכוונה השליט האזור היה להעביר מרכז שלטוני של האזור לקרסלבה מדאוגבפילס. במקום הוקמו כנסיות חדשות ובתי ספר לכמורה. בסופו של דבר התוכנית לא מומשה. בשנת 1772 האזור סופח לשטחי האימפריה הרוסית והוא היה בשטחה עד לשנת 1917. בשנת 1923, בתקופת לטביה עצמאית, היישוב קיבל זכויות עיר. עד לשנת 1932 ראש העיר היה משה רבינוביץ'. בשנת 1935 בעיר התגוררו 1,400 יהודים, כשליש מאוכלוסיית עיר. ב-5 באוגוסט 1940 לטביה סופחה לברית המועצות. ביולי 1941 באזור התקיימו קרבות קשות אך בסופו של דבר יחידות הצבא האדום נסוגו מזרחה. העיר שוחררה משליטה גרמנית ביולי 1944. בתקופה הסובייטית בעיר הוקמו מספר מפעלים. בשנת 1989 בעיר התגוררו כ-12 לאף תושבים. מבחינה תחבורתית העיר קשורה לריגה במסילת ברזל. בנוסף לכך דרכה עוברים מספר קווי אוטובוס בין-עירוניים. יהודים ראשונים הגיעו ליישוב בשנת 1764 בהזמנת שליט מקומי. בשנת 1766 הקהילה מנתה 840 יהודים ובראשם עמד רב זמן חריף מוילנה. לאחר סיפוח האזור לתחומי האימפריה הרוסית קהילה יהודית המשיכה להתקיים. בשנת 1781 נפתח בית כנסת שני. בשנת 1897 ביישוב התגוררו 4,051 יהודים והם היו 51% מכלל אוכלוסיית היישוב. בשנת 1893 בעקבות שריפה גדולה שהשתוללה בעיר בתים רבים ניזוקו. הם שוקמו בעזרת תרומה של משפחת רוטשילד. בסוף המאה ה-19/תחילת המאה ה-20 ביישוב החלה פעילות ציונית. נציגה היישוב נשלחו לוילנה לאספה של פועלי ציון. במהלך מלחמת העולם הראשונה חלק גדול מאוכלוסיית היישוב נמלט וגרמנים כבשו את האזור. לאחר סיום הלחימה רוב התושבים חזרו. בשנת 1923 היישוב קיבל זכויות עיר. בשנת 1927 יהודי משה רבינוביץ' נציג הבונד נבחר לראש העיר. לאחר סיפוח לברית המועצות פעילות הקהילה היהודית נאסרה בהדרגה. ביולי 1941 העיר נכבשה על ידי הנאצים. תוך חודשיים יהודים גורשו לדאוגבפילס וחלק קטן נרצח במקום. מדיה וקבצים בנושא קרסלבה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרסלבה היסטוריה היהודית שועת יהודי קרסלבה ערך זה הוא קצרמר בנושא לטביה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גמטופיט

גמטופיט (gametophyte, מ"גמטה", תא רבייה) – השלב ההפלואידי במחזור החיים של הצמחים. הגמטופיט מהווה את השלב הבלתי-דומיננטי במחזורי החיים של השרכניים והצמחים העילאיים, ואת השלב הדומיננטי במחזורי החיים של הטחבים. בטחבניים, הגמטופיט מתפתח מהנבג בסדרה של חלוקות מיטוטיות. הגמטופיט הבוגר מצמיח ארכגוניה ו/או אנטרידיה, שבהם נוצרים בהתאמה תא הביצה ותא הזרע, המתאחדים זה עם זה ליצירת הזיגוטה, שממנה יתפתח הספורופיט. ישנם שני סוגי גמטופיט, נקבי וזכרי: גמטופיט זכרי (מיקרוגמטופיט) – גמטופיט המייצר תאי זרע. בצמחים עילאיים זהו למעשה גרגר האבקה, המכיל שני תאי רבייה זכריים. גמטופיט נקבי (מגהגמטופיט) – גמטופיט המייצר תאי ביצה. בצמחים עילאיים זהו למעשה שק העובר הנמצא בביצית, ומכיל 7 תאים: תא ביצה אחד הפלואידי, חמישה תאים הפלואידיים נוספים ותא-ההורה של האנדוספרם שהוא דיפלואידי. בצמחים עילאיים, הגמטופיט נוצר ונמצא בתוך הצמח, ומכיל את תאי הרבייה ומרכיבים נוספים. הגמטופיט הזכרי עוזב את הצמח על מנת להגיע לזה הנקבי. הוא מגיע לצלקת העלי ומנביט נחשון, תהליך הנקרא האבקה; הנחשון מוביל את שני תאי הרבייה לביצית ולאחר מכן מתרחשת הפריה כפולה: תא רבייה זכרי אחד מפרה את תא הביצה ונוצרת זיגוטה, ותא הרבייה השני מפרה את תא-ההורה של האנדוספרם (אנדו – בתוך, ספרם – זרע) ונוצר תא טריפלואידי שעתיד להתפתח לרקמה שתזין את עובר הצמח החדש. הפריה כפולה ספורופיט ארכגוניום אנטרידיום מדיה וקבצים בנושא גמטופיט בוויקישיתוף גמטופיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תורת המספרים ההסתברותית

תורת המספרים ההסתברותית היא תת-תחום של תורת המספרים, המשתמשת במפורש בהסתברות כדי לענות על שאלות לגבי המספרים השלמים ופונקציות המקבלות ערכים שלמים. אחד הרעיונות העומד בבסיס התחום הוא שמספרים ראשוניים שונים, הם במובן מסוים, כמו משתנים אקראיים בלתי תלויים. מייסדי התיאוריה היו פאול ארדש, אורל וינטנר ומארק כץ במהלך שנות ה-30, תוך כדי מחקריהם בתורת המספרים האנליטית. התוצאות הבסיסיות של התחום כוללות את משפט ארדש-כץ ואת משפט ארדש-וינטנר על פונקציות אדיטיביות. תורת המספרים תורת המספרים האנליטית תחומי מתמטיקה ראשוני בהסתברות גבוהה Tenenbaum, Gérald (1995). Introduction to Analytic and Probabilistic Number Theory. Cambridge studies in advanced mathematics. Vol. 46. Cambridge University Press. ISBN 0-521-41261-7. Zbl 0831.11001. Kubilius, J. (1964). Probabilistic methods in the theory of numbers. Translations of mathematical monographs. Vol. 11. Providence, RI: American Mathematical Society. ISBN 0-8218-1561-X. Zbl 0133.30203. ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדשא ירוק יותר (סרט)

הדשא ירוק יותר (באנגלית: The Grass Is Greener) הוא סרט קולנוע בריטי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1960 בבימויו של סטנלי דונן, עם קרי גרנט, דברה קר, רוברט מיצ'ם וג'ין סימונס בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי יו ויליאמס ומרגרט וינטר והוא מבוסס על מחזה שלהם באותו שם שהועלה בהצלחה בוסט אנד בלונדון ב-1956. ויקטור רייאל (קרי גרנט) ואשתו הילרי (דברה קר) גרים עם שני ילדיהם בבית אחוזה גדול בעיירה לינלי אותו ירש ויקטור מאבותיו. בגלל חוקי מס ירושה הם נאלצים לפתוח חלק מהבניין לסיורים מודרכים לתיירים והילרי מגדלת פטריות מאכל. הילדים יצאו לחופשה והילרי משתעממת בחדרה עד אשר אחד מהתיירים מסיר את השלט "פרטי" ונכנס לחדרה. בתחילה היא נרתעת ממנו אבל לאחר שהוא מציג עצמו כצ'ארלס דלקרו, מיליונר ואייל נפט אמריקאי (רוברט מיצ'ם) היא מתחילה לחבב אותו ומתפתחת ביניהם שיחת היכרות שבסופה הם מתנשקים. ויקטור נכנס לחדר וחש שמשהו מתפתח ביניהם. בימים הבאים הילרי מהורהרת ומבולבלת וחושבת על צ'ארלס. היא מזמינה תור למספרה בלונדון ואומרת לוויקטור שתתאכסן אצל חברת הרווקה האטי (ג'ין סימונס). ויקטור חושד אך מלווה אותה לתחנת הרכבת. צ'ארלס פוגש אותה בלונדון והם מבלים ומקיימים יחסים במלון סבוי. בינתיים מגיעה האטי לוויקטור ומגלה לו כל זאת. היא מנסה לעגוב עליו אבל הוא מסרב. לבסוף מתקשר ויקטור למלון סבוי ומזמין את צ'ארלס אליו מבלי לדעת שהילרי נמצאת באותו חדר (סצנת המסך הכפול). צ'ארלס מגיע עם הילרי ולאחר בילוי משותף בדיג מציע לו ויקטור דו-קרב על הילרי כמו שהיה נהוג בעבר. הוא מנסה לשכנע את הילרי שלא הכל טוב בחיים באמריקה וכי לא תמיד "הדשא שם ירוק יותר" (מכאן שם המחזה והסרט). צ'ארלס מסכים אך ויקטור מבקש ממשרתו סלרס (מוריי ווטסון) שיירה בו באותו זמן ויפצע אותו קל בזרועו. שני הגברים מכוונים את האקדחים אך מחטיאים בכוונה אלא שרק ויקטור נפצע (מכדור של סלרס). הילרי מטפלת בו ומחליטה להישאר אתו לאחר שהוכיח לה את אהבתו בכך שנפצע למענה בדו-קרב. צ'ארלס עוזב עם ידידתו החדשה האטי והילדים חוזרים מהחופשה, סוף טוב. "הדשא ירוק יותר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הדשא ירוק יותר", באתר נטפליקס "הדשא ירוק יותר", באתר AllMovie (באנגלית) "הדשא ירוק יותר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הדשא ירוק יותר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הגשר ירוק יותר, באתר TCM קדימון לדשא ירוק יותר, באתר יוטיוב סצנת המסך הכפול, באתר יוטיוב .