laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי איראן – ניו זילנד

יחסי איראן–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין ניו זילנד. ניו זילנד פתחה את שגרירותה בטהראן בשנת 1975, בעוד איראן פתחה את שגרירותה בוולינגטון באמצע שנות ה-80. בשנת 1985 הוקמה ועדת שרים משותפת לפיתוח היחסים הכלכליים הדו-צדדיים עם איראן. בשנת 2002 נחתם הסכם ליצוא בשר כבש מניו זילנד לאיראן. בשנת 2012 הוטלו עיצומים על איראן בשל תוכנית הגרעין שלה, ואף ניו זילנד נטלה חלק בעיצומים. ביולי 2015 נחתם הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית שצמצם באופן משמעותי את הסנקציות והמגבלות על איראן לעשר שנים לפחות, בתמורה להגבלת תוכנית הגרעין שלה. הסנקציות הקשורות להסכם הוסרו בינואר 2016. בשנת 2017 חתמו איראן וניו זילנד על הסכם ליצוא כבשים ובשר מניו זילנד לאיראן. איראן מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון. ניו זילנד מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן. מדיה וקבצים בנושא יחסי איראן – ניו זילנד בוויקישיתוף יחסי איראן–ניו זילנד "Making the world a bit safer". The Economist. נבדק ב-2017-06-25. "The Iran Nuclear Deal: A Definitive Guide" (PDF). Belfer Center (באנגלית). באוגוסט 2015. p. 6. {{cite web}}: (עזרה) Iran and New Zealand to enhance agriculture relations אתר על יחסי מדינות
מדינת מלטה

מדינת מלטה (במלטית: Stat ta’ Malta) הייתה ידועה בשם מלטה, הייתה קודמתה של הרפובליקה של מלטה של ימינו, והתקיימה בין 21 בספטמבר 1964 ל-13 בדצמבר 1974. מושבת הכתר של מלטה נעשתה עצמאית על פי חוק העצמאות של מלטה 1964 שעבר בפרלמנט הבריטי. על פי החוקה החדשה של מלטה, שאושרה במשאל עם שנערך במאי אותה שנה, הפכה המלכה אליזבת השנייה למלכת מלטה. תפקידיה החוקתיים הוקצו למושל הכללי של מלטה. בין 1964 ל-1974 ביקרה אליזבת השנייה במלטה פעם אחת בנובמבר 1967. ב-13 בדצמבר 1974, בעקבות תיקונים שחוקקה ממשלת העבודה של דום מינטוף, בוטלה המלוכה ומלטה הפכה לרפובליקה בתוך חבר העמים, שתפקידה כראש המדינה מוקנה לנשיא שמונה על ידי הפרלמנט. המושל הכללי האחרון, סר אנתוני מאמו, מונה לנשיא הראשון של מלטה. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא מדינות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הולי דמפסי

הולי נטשה דמפסי (באנגלית: Holli Natasha Dempsey; נולדה ב-11 במאי 1990) היא שחקנית וקומיקאית אנגלייה. היא שיחקה בתפקיד ויקי בסדרת הטלוויזיה "דרק" של ריקי ג'רווייס. ב-2016 גילמה את ורה בגרסה הקולנועית של "הצבא של אבא". דמפסי שיחקה בתפקיד הולי בסדרת הטלוויזיה "The Aliens", גילמה את אמילי לייסי בסדרה "פרוצות", והופיעה בסדרה הקומית "Plebs" של ITV. עוד הופיעה דמפסי בסדרה "המיילד", ובמיני-סדרה "The Ice Cream Girls", המבוססת על רומן מאת דורותי קומסון. ב-2015 שיחקה דמפסי בסרט הקומי הבריטי "Aaaaaaaah" בבימויו של סטיב אורם. ב-2016 שיחקה בפרק "השנואים במדינה" מתוך סדרת האנתולוגיה "מראה שחורה". אתר האינטרנט הרשמי של הולי דמפסי הולי דמפסי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הולי דמפסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) 'Derek's Ladies Kerry Godliman And Holli Dempsey: 'Derek's Ladies Kerry Godliman And Holli Dempsey Reveal What Kind Of 'Office' Ricky Gervais Really Runs, accessdate: February 8, 2016 Holli Dempsey,exclusive to HELLO! Online: Holli Dempsey, star of Ricky Gervais's comedy Derek and the new Dad's Army film speaks exclusive to HELLO! Online, accessdate: February 8, 2016 "The Aliens cast: who's who? Meet Michael Socha, Michaela Coel, Ashley Walters and Jim Howick". radiotimes.com. 2016. נבדק ב-16 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה) Daily Express: Holli Dempsey shows her fashion style and closet beauty secrets | Style | Life & Style | Daily Express, accessdate: February 8, 2016 The Arts Desk: Holli Dempsey The Ice Cream Girls, accessdate: February 8, 2016
ציון

האם התכוונתם ל... מושגים הקשורים בירושלים: הר ציון – הר בירושלים שעליו נמצאים קבר דוד המלך וכנסיית דורמיציון. ציון - כינוי לארץ ישראל ציון – כינוי לירושלים כיכר ציון – כיכר מרכזית בירושלים קולנוע ציון – קולנוע שפעל בכיכר ציון ציונות – שאיפה דתית-לאומית לשוב לציון לאחר חורבן בית שני, ובעת המודרנית, תנועה לאומית יהודית לשוב להקמת מדינה ריבונית בא"י ציון (כתב עת) – כתב עת היוצא לאור בירושלים ועוסק בתולדות ישראל בעולם: בארצות הברית: הפארק הלאומי ציון – פארק לאומי ושמורת טבע ביוטה העיר ציון שבאילינוי העיירה ציון שבפנסילבניה הכפר ציון שבמרילנד הכפר ציון שבמיזורי הכפר ציון שבאוקלהומה המועצה האזורית ציון שבמינסוטה בניו זילנד: ממלכת ציון (Kingdom of Zion) - גן חיות פרטי לאריות ונמרים אחרים: ציון - צי קטן; חידושו של המילונאי ראובן אלקלעי ציון (סימון) – סימון של נקודה למטרת תיאום, זיהוי או תקיפה א.ק. ציון – ספינת נוסעים של צים, נבנתה ב-1956 ופעלה בקו חיפה-נאפולי-ניו יורק ציון (חברת ביטוח) – חברת ביטוח שהוקמה בשנת 1935 על ידי משקיעים מבלגיה בראשותו של אברהם ברוך ארטן. בתחילת שנות ה-40 נרכשה על ידי משפחת טייבר, כמו חברת הביטוח "יהודה". בשנות התשעים נרכשו מניות החברה על ידי משפחת המבורגר. ציוּן ציון - מצבה או מבנה מעל קבר ציון (הערכה) – הערכה שמקבל תלמיד על הישגיו אנשים ששם משפחתם ציון: נאור ציון – קומיקאי ישראלי צין אישים ששמם הפרטי הוא ציון על המילה 'ציון', באתר האקדמיה ללשון העברית
מאיה יעקבס

מאיה יעקבס (נולדה ב-1972) היא פעילה סביבתית, מומחית לאיכות הסביבה הימית ויזמת בתחום הגנת הסביבה ובריאות הציבור. בין השנים 2012 ל 2022 כיהנה מנכ"לית עמותת "צלול" להגנת הים, נחלים ומים של ישראל. יעקבס גדלה בהרצליה. שירתה בצה״ל כקצינה בחיל האוויר השתחררה בדרגת סגן. בעלת תואר ראשון בתקשורת והיסטוריה יהודית, תואר משולב מאוניברסיטת תל אביב ובית הספר "כותרת" לתקשורת. בעלת תואר שני ביחסים בינלאומיים, התמחות בתקשורת בינלאומית ופתרון סכסוכים מאוניברסיטת קולומביה, ותואר שני במנהל ציבורי מהמרכז הבינתחומי הרצליה. בשנים 1999 – 2000 שימשה דוברת בלשכת ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק. בשנים 2000 - 2005 שימשה כקצינת הסברה ראשית בקונסוליה ישראלית בניו יורק. בשנים 2005 - 2002 שימשה כנציגת ״הסכם יוזמת ז׳נבה״ בצפון אמריקה. בשנים 2010 - 2008 ניהלה את המרכז לפילנתרופיה בארגון "שיתופים", שימשה כיועצת עצמאית בתחום ההשקעות החברתיות עבור פילנתרופים, פוליטיקאים וארגונים. בשנים 2012 - 2010 סמנכ"ל קשרי ממשל ותקשורת הקרן לידידות. עד שנת 2022 שימשה כמנכ"לית עמותת "צלול". משנת 2011 פעלה בשיתוף "צלול" לסגירת מכל האמוניה בחיפה, אליה הצטרפו עיריית חיפה וארגונים סביבתיים נוספים של קבוצת חיפה. המכל נסגר בשנת 2018. משנת 2015 חברת ועד מנהל בעמותת "חיים וסביבה״, ארגון הגג של ארגוני הסביבה. בקשת הפסקת הזרמת 5 מיליון טון בוצת ביוב של השפד"ן לים מדי שנה, שזיהמו את הים מראשון לציון ועד הרצליה, הפסקת הזרמת הביוב של ירושלים לנחל קדרון. פעלה לחשיפת הליקויים החמורים בתהליך ניקוי נחל הקישון. בעתירה משותפת עם החברה להגנת הטבע קידמה פתרון לזיהום נחל קדרון מזיהום בשפכי עיריית ירושלים, ועתירה בנושא חשיפת זיהום הביוב הממושך בנחל הירקון בתל אביב. באוקטובר 2020 יזמה יעקבס את הקמת קואליציית Save Red Med לביטול הסכם הנפט של קו צינור אילת-אשקלון עם איחוד האמירויות, אשר הפך במהירות לאחד ממאבקי הסביבה הגדולים בתולדות ישראל, בהשתתפות למעלה מ-30 ארגוני סביבה וחברה הדורשים לבטל את הכוונה להפוך את ישראל לחצר האחורית המזוהמת של תעשיית הנפט ולהאיץ את המוכנות לחירום מזיהום ימי בישראל בשמן ונפט. יעקבס נבחרה בין 20 הנשים האקטיביסטיות של ליידי גלובס לשנת 2018. מדיה וקבצים בנושא מאיה יעקבס בוויקישיתוף מאיה יעקבס, ברשת החברתית פייסבוק מאיה יעקבס, ברשת החברתית LinkedIn מאיה יעקבס, עד הפיצוץ הבא: המדינה אינה ערוכה לאסון בהפקת הגז בים, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2020 נורית רובין-ווילסון, ‏מנכ"לית צלול נגד שטייניץ ואלקין, ואומרת "שאפו" לסמוטריץ', באתר גלובס, 25 בינואר 2020 ראיון בדה מרקר: "יש לה מושג ירוק מאיה יעקבס". ינואר 2019. קרן צוריאל ואורי פסובסקי, "מדברים על איראן וביטחון המדינה, אבל בלי מים, אוויר ואוכל לא יהיו פה חיים", באתר כלכליסט, 15 במרץ 2019 "טביעת הרגל האקולוגית' של הישראלים היא בין הגדולות בעולם", באתר ‏מאקו‏, 1 בנובמבר 2018 ארי ליבסקר, מדינת חד"פ: כך התמכרה ישראל לכלי פלסטיק חד-פעמיים, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2018 ראיון בדה מרקר: "העיר היחידה שמזרימה לנחל חיתולים, טמפונים, מוצרים היגייניים - ועוד הרבה לכלוך". אוקטובר 2015 ראיון חדשות בירוק nrg "כבר חלפו השנים: כמה זמן אורך מאבק סביבתי?". אוגוסט 2012 מומחית לאיכות הסביבה הימית אתר "עמותת צלול" מיכל האמוניה בחיפה נבחרה בין ה-20 האקטיביסטיות של ליידי גלובס 2018
כוורת – הופעה חיה בתיאטרון ירושלים 1974 (2017)

כוורת – הופעה חיה בתיאטרון ירושלים 1974 הוא שמו של אלבום הופעה כפול של להקת "כוורת" שהוקלט בשנת 1974 במהלך הופעה בתיאטרון ירושלים, ויצא לאור במהדורה מחודשת רטרו בויניל בשנת 2017. ההופעה של הלהקה הייתה כחלק מסיבוב ההופעות של האלבום סיפורי פוגי. האלבום יצא לראשונה על גבי ויניל (תקליט כפול 180 גרם) והוא הועבר מהסלילים האנלוגיים המקוריים של ההקלטה, בנוסף הוא כולל את פוסטר ההופעה המקורי מפרסום ההופעה, בגודל חצי גיליון. האלבום מחולק ל-4 צדדים (כפי שהיה מקובל על תקליטי ויניל ישנים). כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון (למעט היכן שמצוין אחרת).  צד 1: שירים 1-6, צד 2: שירים 7-14 צד 3: שירים 1-6, צד 4: שירים 7-11 גידי גוב - שירה, טמבורין דני סנדרסון - גיטרה, שירה אפרים שמיר - גיטרה, שירה יצחק קלפטר - גיטרה, שירה יוני רכטר - קלידים, שירה אלון אולארצ'יק - גיטרה בס, שירה מאיר פניגשטיין - תופים, דקלום ושירה כ"פוגי" הוקלט במהלך הופעה בתיאטרון ירושלים, 1974 האלבום באתר "דיסק סנטר"
יורי זכרנקו

קולונל יורי זכרנקו (בבלארוסית: Юры Захаранка, ברוסית: Юрий Захаренко; נולד ב-1 בינואר 1952 - מת ב-7 במאי 1999) היה שר הפנים של בלארוס ופוליטיקאי אופוזיציוני, שנחטף וככל הנראה נרצח בשנת 1999. יורי נולד בעיר וסילייביצ'י ברצ'יצה, במחוז הומל. ברגע בו בלארוס קיבלה עצמאות בשנת 1990 היה זכרנקו סגן ראש המחלקה למלחמה בפשעים מאורגנים בין-אזוריים של משרד הפנים הסובייטי. בשנת 1994 התמנה לשר הפנים של בלארוס. ב-16 באוקטובר 1995 פוטר מתפקידו על ידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. זכרנקו טען כי הונחה לירות באזרחים והוא סירב לפקודת הנשיא לירות באזרחים ולהפר את החוקה. זכרנקו הצטרף לאופוזיציה לנשיא ונבחר לחבר הוועד המנהל של מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס. לאחר תמיכה חזקה בקרב קצינים בכירים בצבא ובסוכנות ביטחון המדינה ("ק.ד.ב.") הפך זכרנקו לדמות יריבה ואויב מסוכן ללוקשנקו. הוא הקים ארגון חברתי בשם "ברית הקצינים", שהצטרפו אליו בתוך יומיים 800 איש. השר לשעבר נעלם בערב 7 במאי 1999. המדינה לא עשתה ניסיונות רציניים לחפש את הפוליטיקאי. כעבור מספר שנים נמלט בכיר במשרד הפנים הבלארוסי לגרמניה והצהיר כי הוא היה עד לזכרנקו ולכמה מנהיגים אחרים שנחטפו ונרצחו בהוראתם של בכירי הממשלה. כהנצחה וזיכרון לפוליטיקאים החטופים והאסירים הפוליטיים של בלארוס, האופוזיציה הבלארוסית ותומכיה עורכים ב-16 בכל חודש את "יום הסולידריות עם בלארוס". בספטמבר 2004 פרסמו האיחוד האירופי וארצות הברית איסורי נסיעה לחמישה פקידים בבלארוס החשודים במעורבות בחטיפת זכרנקו, בהם: שר הפנים ולדימיר נאומוב, התובע הכללי ויקטור שיימן, שר הספורט והתיירות יורי סיוואקוב והקולונל דמיטרי פאבליצ'נקו ממשרד הפנים בבלארוס. בדצמבר 2019 פרסם דויטשה וול סרט תיעודי בו יורי גרבסקי, לשעבר חבר ביחידה מיוחדת במשרד הפנים הבלארוסי, אישר כי היחידה שלו היא שעצרה ורצחה את זכרנקו ושהם אחר כך עשו אותו דבר עם ויקטור גונצ'ר ואנטול קראסוסקי. מדיה וקבצים בנושא יורי זכרנקו בוויקישיתוף היכן האופוזיציונרים שנעלמו בבלארוס? באתר hri.org מקרה זכרנקו באתר Charter97.org אולג אלקייב: רשומות וידאו של רציחות זכרנקו, גונצ'ר וקראסובסקי אכן קיימות פקודות לחיסול זכרנקו, גונצ'ר וקראסובסקי שעליהם חתומים שיימן וסיוואאקוב סולידריות עם בלארוס Biography at slounik.org Oleg Alkaev: Video Records of Zakharenko, Gonchar and Krasovsky’s Murders Exist Indeed Orders to Annihilate Zakharenko, Gonchar and Krasovsky Emanated from Sheiman and Sivakov Solidarity with Belarus "USA, EU declare Belarus officials personas non grata". Pravda. 28 בספטמבר 2008. נבדק ב-3 במרץ 2015. {{cite news}}: (עזרה) Belarus: How death squads targeted opposition politicians
נמל התעופה הבין-לאומי מסקט

נמל התעופה הבין-לאומי מסקט הוא נמל התעופה הגדול ביותר בעומאן. הוא ממוקם בפרבריה המערביים של בירת המדינה מסקט ומשמש כבסיסה הראשי של חברת התעופה הלאומית עומאן אייר. בשנת 2017 עברו בנמל 14,034,865 נוסעים. נמל התעופה נפתח בשנת 1973 והחליף שדה תעופה קטן יותר שהיה ממוקם כ-20 קילומטר ממזרח למסקט. ניתן לו השם נמל התעופה הבינלאומי סיב (Seeb) על שם העיירה שלידה נבנה. בשנת 2008 הוחלף שמו לשמו הנוכחי. הנמל כלל במקור מסלול טיסה אחד וטרמינל נוסעים אחד, אשר הורחב מספר פעמים. בימי מלחמת המפרץ השתמשו בנמל מטוסי ביון ומטוסי תדלוק של חיל האוויר המלכותי הבריטי. בשנת 2007 החלה בנייתם בנמל של טרמינל חדש, מגדל פיקוח חדש, רחבות חנייה נוספות ומסלול טיסה שני (מקביל למסלול הראשון), כולם בשטח שמצפון לטרמינל ומסלול הטיסה המקוריים. הם הושלמו בשנת 2018. הקמת הטרמינל החדש הייתה פרויקט הבנייה הגדול ביותר שנערך בעומאן עד אותה עת. הנמל משמש גם את חיל האוויר של עומאן, שמתקניו ממוקמים בעברו הדרומי של הנמל. הטרמינל הפעיל בנמל, טרמינל 1, הוא הטרמינל החדש שנפתח בשנת 2018. הוא בעל קיבולת של 20 מיליון נוסעים לשנה. מיועדים לו שני שלבי פיתוח נוספים, שיביאו את קיבולת הנמל ל-24 מיליון ול-48 מיליון נוסעים בשנה. שטח הטרמינל הוא 580 אלף מטר רבוע ובו שלוש זרועות. נמצאים בו 118 דלפקי בידוק, 82 עמדות לביקורת גבולות, 45 שערי עלייה למטוס - מהם 28 המצוידים בגשרי עליה למטוס - ועשרה מתקני מסירת מטען לטיסות נכנסות. הטרמינל ערוך לטפל במטוסים רחבי גוף מדגם בואינג 747 ואיירבוס A380. בסמוך אליו נסללו 30 רחבות חנייה למטוסים. מגדל הפיקוח החדש, הצמוד לטרמינל, מתנשא לגובה של 97 מטר. הטרמינל המקורי של הנמל, הנקרא כעת טרמינל 2, היה מבנה דו קומתי שלא כלל גשרי עלייה למטוס. לאחר פתיחת הטרמינל החדש הוא נסגר ונמצא בתהליכי הסבה לשירות של חברות לטיסות חסך. שטחו הכולל של נמל התעופה הוא 21 קילומטר רבוע. הנמל משרת כ-32 חברות תעופה (נכון לשנת 2020). החברות מפעילות קווי תעופה אל יעדים באתרים אלו: עומאן, איראן ומדינות חצי האי ערב נפאל, הודו, פקיסטן, סרי לנקה, האיים המלדיביים תאילנד, אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, סין אזרבייג'ן, גאורגיה, סוריה, ירדן צפון אפריקה ומזרח אפריקה רוסיה, טורקיה, בוסניה והרצגובינה, יוון, איטליה, שווייץ, הולנד, גרמניה ובריטניה הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי של חברת עומאן אייר ושל חברת טיסות החסך סלאם אייר. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי מסקט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי מסקט נתוני פעילות חודשיים בנמל בשנת 2018 פרויקט הקמת הטרמינל החדש בנמל, באתר תאגיד בכטל
ויקטור גונצ'ר

ויקטור גונצ'ר (בבלארוסית: Віктар Ганчар, ברוסית: Виктор Гончар; נולד ב-7 בספטמבר 1957 - נעלם ב-1999) היה פוליטיקאי בלארוסי, שנעלם ומת ככל הנראה בשנת 1999. הוא נולד בכפר רדזיצ'אבה, סמוך לסלוצק. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בלארוס בשנת 1979 ועבד כעובד מחקרי משפטים במוסדות גדולים בבלארוס. ממאי 1991 שימש כסגן ראש העיר מלדזייצ'נה. במאי 1994 הוא התמודד לתפקיד שופט בית המשפט החוקתי בבלארוס, אך לא זכה לתמיכתם של מרבית חברי הפרלמנט. במהלך הבחירות לנשיאות בשנת 1994, הוא היה מהפעילים במטה הבחירות של אלכסנדר לוקשנקו. בשנת 1994, לאחר ניצחונו של לוקשנקו בבחירות לנשיאות, מונה לסגן ראש ממשלת בלארוס, אך עד מהרה התפטר. הוא הצטרף לאופוזיציה לנשיא והצטרף למפלגת האזרחים המאוחדת והפך לחבר במועצה המדינית (מאז 1995). בשנים 1995–1996 היה מזכיר כללי של בית הדין הכלכלי של חבר המדינות. בשנת 1995 נבחר כציר לאספה הלאומית של בלארוס. בשנת 1996 מונה ליו"ר ועדת הבחירות המרכזית והתנגד באופן פעיל ללוקשנקו במהלך משאל העם בשנת 1996. בשנת 1996 פוטר מתפקידו, לאחר שגונצ'ר מעולם לא הכיר בתוצאות משאל העם בשנת 1996 כלגיטימיות. בשנת 1998 עמד ועדת בחירות חלופית בבחירות לנשיאות בשנת 1999, שאורגנה על ידי האופוזיציה כמחאה על הרפורמות החוקתיות של לוקשנקו. גונצ'ר נעלם במינסק ב-16 בספטמבר 1999, יחד עם חברו, איש העסקים אנטולי קראסוסקי. חתיכות זכוכית שבורה ודם נמצאו באתר כביכול בו נראו לאחרונה השניים. ב-5 בדצמבר 2002 הם הוכרזו רשמית כנעדרים על ידי בית המשפט. בינואר 2003 השעתה התובעת הכללית של מינסק את החקירה הפלילית בדבר היעלמותם. לטענת, אולג אלקאייב, ששימש כמנהל כלא מספר 1 במינסק, ויקטור גונצ'ר נחטף והוצא להורג בהוראתם של אנשים הקרובים לנשיא לוקשנקו. חקירת היעלמותם היא אחד הנושאים העיקריים של האופוזיציה בבלארוס והיא מוזכרת גם במסמכי ארגונים בינלאומיים. בספטמבר 2004 פרסמו האיחוד האירופי וארצות הברית איסורי נסיעה לחמישה פקידים בבלארוס החשודים במעורבות בחטיפת גונצ'ר: שר הפנים ולדימיר נאומוב, התובע הכללי ויקטור שיימן, שר הספורט והתיירות יורי סיוואקוב (ששימש כשר הפנים בעת היעלמותם) וקולונל דמיטרי פאבליצ'נקו ממשרד הפנים בבלארוס. במשך כמה שנים באופוזיציה הבלארוסית ארגנו את "יום הסולידריות עם בלארוס" ב-16 בכל חודש כדי להנציח את היעלמותם של גונצ'א, קראסוסקי, יורי זכרנקו, דז'מיטרי דוואדסקי ומותו המסתורי של גנאדי קרפיינקו. בדצמבר 2019 פרסם דויטשה וול סרט דוקומנטרי בו יורי גרבסקי, לשעבר חבר ביחידה מיוחדת במשרד הפנים בבלארוס, אישר כי היחידה שלו היא שעצרה ורצחה את יורי זכרנקו ושהם אחר כך עשו אותו דבר עם ויקטור גונצ'ר ואנטול קראסוסקי. חטיפת גונצ'ר וקראסוסקי: לרשויות יש מה להסתיר ויקטאר גונצ'ר באתר ciwr.org "USA, EU declare Belarus officials personas non grata". Pravda. 28 בספטמבר 2008. נבדק ב-3 במרץ 2015. {{cite news}}: (עזרה) "День солидарности: 9 лет назад исчезли Виктор Гончар и Анатолий Красовский". charter97.org. נבדק ב-2018-01-03. Belarus: How death squads targeted opposition politicians
Soul Militia

Soul Militia (הייתה ידועה כ-2XL עד שנת 2002) היא להקת היפ-הופ אסטונית, ידועה במיוחד בעקבות זכייתה באירוויזיון 2001 כזמרי ליווי לטאנל פדאר ודייב בנטון, עם השיר "Everybody". הלהקה מורכבת מלורי פיהלאפ ("לורי"), סרגיי מורגון ("סמי") וקאידו פולדמה ("קרייג"). חבר רביעי, אינדרק סום ("אינס"), עזב את הלהקה בשנת 2004. 2XL הוקמה בשנת 1997. בהמשך הם השתתפו בתחרות הקדם של אסטוניה לאירוויזיון 2007 עם שיר בשם "My Place". מדיה וקבצים בנושא Soul Militia בוויקישיתוף Soul Militia, באתר AllMusic (באנגלית) Soul Militia, באתר MusicBrainz (באנגלית) Soul Militia, באתר Discogs (באנגלית) "Tanel Padar, Dave Benton & 2XL "Everybody" (Estonia 2001)". תחרות הזמר של האירוויזיון. אורכב מ-המקור ב-1 נוב' 2014. נבדק ב-19 בנובמבר 2014. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנטול קראסוסקי

אנטול סטפנוביץ' קראסוסקי (בבלארוסית: Анатоль Красоўскі ; נולד ב-7 במאי 1952, קרופקי, מחוז מינסק - נעלם ב-16 בספטמבר 1999 במינסק, בלארוס) הוא איש עסקים בלארוסי, שב-16 בספטמבר 1999, יחד עם ויקטור גונצ'ר, נחטף בנסיבות לא ברורות. ההערכה הרווחת היא כי נחטף בהוראת נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו. הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת בלארוס. בהכשרתו מורה. מאז תחילת שנות התשעים היה יזם גדול, מוציא לאור של מגזינים פופולריים וסייע כלכלית לקרן הילדים בבלארוס, לקרן "דמויות תרבותיות לילדים", לבית הספר לסטודיו ומשחק של הגילדה הבלארוסית של שחקני הקולנוע ותמך בשמורת הטבע ברזינסקי. הוא סיפק תמיכה כלכלית למספר ארגונים ציבוריים בבלארוס, כולל ארגונים עצמאיים פוליטיים והיה חבר אישי של הפוליטיקאי ויקטור גונצ'ר שהיה יריבו של אלכסנדר לוקשנקו במהלך משאל העם ב-1996. הוא היה תחת מעקב, שיחות הטלפון שלו היו תחת האזנות של סוכנות ביטחון המדינה הבלארוסית. באוגוסט 1999 הוא נעצר באשמת חתרנות. ב-16 בספטמבר 1999 נחטף קראסוסקי יחד עם ויקטור גונצ'ר במינסק. בפעם האחרונה שנראו קראסוסקי וגונצ'ר באותו ערב, כשיצאו מסאונה ונכנסו לרכב השייך לקראסוסקי. לאחר היעלמותם התגלה בחקירה שברי פלסטיק של מכונית, עקבות בלימה ועקבות דם, ככל הנראה מדובר בדמו של גונצ'ר. חטיפתו היא אחת משורת פרשיות היעלמות בבלארוס, כמו של יורי זכרנקו, גנאדי קרפיינקו ואחרים. היה נשוי לאירינה והיו להן שתי בנות, לרה וקסניה. אנטול קראסוסקי, בביצוע הסרט "כנופיה", אודות יחידות המוות הבלארוסיות, סרטון באתר יוטיוב - 2015, Belsat לפני עשר שנים, ויקטור גונצ'ר לא חזר מבית המרחץ (חומר על היעלמותם של גונצ'ר וקראסוסקי) ספרים מאת קראסוסקי בקטלוג האלקטרוני המאוחד של ספריות בלארוס Анатолий Красовский и Виктор Гончар были похищены в один день Красовский, Анатолий Степанович. Ценностные ориентации выпускников школ на брачно-семейные отношения как предмет социологического анализа : Автореф. дис. на соиск. учен. степ. канд. филос. наук: 09.00.09 / Бел. гос. ун-т им. В. И. Ленина. — Мн., 1986. — 18 с. Анатолий Красовский (אורכב 06.08.2019 בארכיון Wayback Machine) "Тринадцать лет назад были похищены Виктор Гончар и Анатолий Красовский". Белорусские новости. 16 ספט' 2012. נבדק ב-26 דצמ' 2017. {{cite web}}: (עזרה)
גנאדי קרפיינקו

ד"ר גנאדי קרפיינקו (17 בספטמבר 1949 - 6 באפריל 1999) היה מדען בלארוסי ופוליטיקאי, שנודע בהתנגדות לנשיא אלכסנדר לוקשנקו. נולד במינסק. בשנת 1987 היה מנהל מפעל המטלורגיה של מלדזייצ'נה. קרפיינקו היה מחברם של 50 המצאות, שיושמו ב-15 מדינות. בשנת 1994 הוא נבחר כחבר מן המניין באקדמיה הלאומית למדעים של בלארוס ונחשב למדען מוערך בארצו. קרפיינקו שימש כסגן יושב ראש הפרלמנט הבלארוסי, עמד בראש ועדת המדע והטכנולוגיה. הוא גם היה חבר ואחד ממנהיגי מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס. בשנת 1992 הוא התמנה לראש עיריית מלדזייצ'נה. תוך שנתיים מאז התמנה לראשות העיר, הציג קרפיינקו כמה רפורמות כלכליות מקומיות, הקים פסטיבלים מוזיקליים ותיאטרליים, הקים מועדון כדורגל מקומי וביצע דה-סובייטיזציה קיצונית של שמות הרחובות בעיר. בשנת 1996 הוביל יוזמה להדחת הנשיא לוקשנק, אם כי יוזמה זו לא צברה תמיכה משמעותית. בשנת 1998 היה ראש הוועד המנהל הארצי, ממשלת צל אופוזיציונית. הוא נחשב כמנהיג האופוזיציה בבלארוס וכמועמד האופוזיציוני הסביר ביותר להתמודד בחירות לנשיאות. ב-31 במרץ 1999 נלקח קרפיינקו לבית החולים העירוני התשיעי במינסק עם דימום מוחי לכאורה. ב-1 באפריל הוא נותח, אך לא חזר להכרה. הוא מת ב-6 באפריל בשבע בבוקר. מותו היה מאוד לא צפוי, לא הייתה היסטוריה של בעיות בריאותיות כאלה. חודש לאחר מותו של קריפנקה נחטף יורי זכרנקו, אחד מחבריו ועמיתיו הקרובים. תוך 6 חודשים אותו דבר קרה לעמיתו הקרוב השני של קרפיינקו, ויקטור גונצ'ר. חלק מהאופוזיציה בבלארוס, כולל משפחתו של קרפיינקו סבורים כי האירועים קשורים זה בזה. אנחנו זוכרים... גנאדי קרפיינקו מנהיג מפלגת האזרחים המאוחדת נותן כבוד לפוליטיקאי האופוזיציה המנוח קרפיינקו הסרט "פלושצ'ה" מזכיר את היעלמות קרפיינקו בשעה 1:00:00 [1]
הכוכבים דולקים על אש קטנה

"הכוכבים דולקים על אש קטנה" הוא שיר שכתב והלחין שלומי ברכה וביצעה להקת הפופ רוק משינה, אשר יצא לאור בשנת 1990. השיר נכלל באלבום "העמותה לחקר התמותה" והיה לאחד מלהיטיו. על פי הפרשנות הרווחת השיר עוסק במפגש עם זונה. השיר יצא לקראת סוף שנת תש"ן, ודורג בשני מצעדים שנתיים שונים של רשת ג': במקום ה-22 במצעד של שנת תש"ן ובמקום ה-38 במצעד של שנת תשנ"א. דודו אהרון הקליט גרסת כיסוי לשיר שהופיעה באלבום הבכורה "אהבה ראשונה" שלו שיצא בשנת 2007. משינה - הכוכבים דולקים על אש קטנה 1990, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:26) מילות השיר "הכוכבים דולקים על אש קטנה", באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית גידי אביבי, משהו קטן ולא כל כך טוב, באתר הארץ, 27 במאי 2005 עמרי גרינברג, חיים ומשהו, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 26 בפברואר 2008
מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס

מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס (בבלארוסית: Аб'ядна́ная грамадзя́нская па́ртыя Белару́сі; ברוסית: Объединенная гражданская партия) היא מפלגה פוליטית ליברלית-שמרנית והדוגלת בליברליזם בבלארוס. נוסדה בשנת 1995. המפלגה מתנגדת לממשלתו של אלכסנדר לוקשנקו והשתתפה בבחירות במדינה בכמה הזדמנויות, אך לא הצליחה לזכות באף מושב בפרלמנט הבלארוסי עד שנבחר חבר אחד בבחירות 2016. לטענתה, היעדר המושבים שלה נובע מחוסר ההגינות של הליך הבחירות והיא מהווה אחת ממפלגות האופוזיציה הגדולות בבלארוס. חברי המפלגה המפורסמים הם ראש הממשלה לשעבר מיכאיל צ'יגיר והפוליטיקאים שנעלמו באופן מסתורי יורי זכרנקו, ויקטור גונצ'ר וגנאדי קרפיינקו, שמת בטרם עת. מאז 2018 משמש ניקולאי קוזלוב כמנהיג המפלגה. המפלגה משתפת פעולה עם מפלגת החופש העממי הרוסית. מדיה וקבצים בנושא מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס, ברשת החברתית פייסבוק מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס, ברשת החברתית VK מפלגת האזרחים המאוחדת של בלארוס, סרטונים בערוץ היוטיוב Nordsieck, Wolfram (2019). "Belarus". Parties and Elections in Europe. נבדק ב-2019-11-27. Wilson, Andrew (2011-12-06). Belarus: The Last European Dictatorship. Yale University Press. p. 176. ISBN 978-0-300-13435-3. Korosteleva, Elena A. (2005). "Party System Development in Belarus, 1988–2001: Myths and Realities". In Kulik, Anatoly; Pshizova, Susanna (eds.). Political Parties in Post-Soviet Space: Russia, Belarus, Ukraine, Moldova, and the Baltics. Praeger. p. 63. ISBN 0-275-97344-1. ערך זה הוא קצרמר בנושא מפלגות ובנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המעגל הפנימי

המעגל הפנימי (באנגלית: The Inner Circle) הוא סרט דרמה משנת 1991 של הבמאי הרוסי אנדריי קונצ'לובסקי, המספר את סיפורו של מקרין הסרטים הפרטי של יוסיף סטלין וקצין הק.ג.ב איוון סאנצ'ין (שמו האמיתי אלכס גנצ'ין) בין 1939 ל -1953, עד מותו של סטלין. את סנצ'ין מגלם טום הולס, ובסרט מככב יחד עם לוליטה דוידוביץ' ובוב הוסקינס. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי והוא הפקה אמריקאית, איטלקית ורוסית. הסרט באנגלית ומשך הקרנתו 137 דקות. המעגל הפנימי היה מועמד לפרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-42 בברלין ופרס ניקה ב-1993. "המעגל הפנימי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "המעגל הפנימי", באתר AllMovie (באנגלית) "המעגל הפנימי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "המעגל הפנימי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "המעגל הפנימי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) https://www.rogerebert.com/reviews/the-inner-circle-1992