laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארון וינטר

ארון מוחמד וינטר (בהולנדית: Aron Mohamed Winter; נולד ב-1 במרץ 1967 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן עבר הולנדי ומאמן בנבחרת סורינם. אשר שיחק בעמדת הקשר. נולד לאב מוסלמי ולאם יהודייה. כאשר היה וינטר בן 19 הצטרף לקבוצת אייאקס אמסטרדם, ואת הופעת הבכורה שלו קיים ב-6 באפריל 1986 בניצחון על אוטרכט. עם אייאקס זכה פעמיים בגביע ההולנדי (1987 ו-1988) באליפות הולנד (1990), בגביע אירופה למחזיקות גביע (1987) ובגביע אופ"א (1992), בטרם עבר בשנת 1992 לאיטליה לקבוצת לאציו. לאחר ארבע שנים שבהן לא הצליח לזכות בתואר עם לאציו, עבר וינטר בשנת 1996 לקבוצת אינטר מילאנו, שם שיחק לצידם של רוברטו באג'ו, ג'וזפה ברגומי וג'יאנלוקה פאליוקה. יחד עם שחקנים אלו זכתה הקבוצה בשנת 1998 בגביע אופ"א עם ניצחון 3-0 על לאציו במשחק הגמר, לאחר שהפסידה בגמר אותו המפעל בשנה הקודמת בדו-קרב בעיטות עונשין לשאלקה 04, כאשר וינטר מחמיץ את בעיטת העונשין האחרונה. לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן אייאקס ומאמן קבוצת המילואים של המועדון, ובעונת 2011/2012 שימש כמאמן טורונטו מליגת ה-MLS. וינטר היה חבר סגל נבחרת הולנד אשר זכתה בטורניר יורו 1988. כבש שער נגד נבחרת ברזיל בשלב רבע-גמר מונדיאל 1994, ושותף גם ביורו 1996 ומונדיאל 1998 וינטר שיחק במדי נבחרתו ב-84 משחקים בהם כבש שישה שערים. לאחר כשלוש שנים כעוזר מאמן של קבוצת האקדמיה של אייאקס אמסטרדם, ווינטר חתם על חוזה לשלוש שנים עם טורונטו הקנדית מליגת ה-MLS ב-6 בינואר 2011. וינטר הביא את הקולגה לשעבר בוב דה קלרק מאייאקס להיות עוזר המאמן שלו, בעוד פול מרינר גם הובא באותו יום כמנהל פיתוח שחקנים. לאחר פתיחת עונה מאכזבת מול ונקובר ווייטקאפס שהסתיימה בתבוסה 4–2 בחוץ ב-19 במרץ, ווינטר ניצח את משחקו הראשון כמאמן ראשי של טורונטו בשבוע שלאחר מכן מול פורטלנד טימברס 2–0 בטורונטו. וינטר זכה בגביע הראשון שלו עם טורונטו בתחילת יולי, כאשר טורונטו ניצחה את ונקובר 3–2 בסיכום וכבש את אליפות קנדה השלישית ברציפות שלה, ובכך זכה במקום בליגת האלופות קונקא"פ 2011-12. וינטר הגיע עם טורונטו לחצי גמר ליגת האלופות, הפעם הראשונה שמועדון קנדי התקדם כל כך רחוק בתחרות. טורונטו הפסידה בסופו של דבר 7–3 במצטבר לסנטוס לגונה. עם זאת, טורונטו החלה את עונת ה-2012 עם תשעה הפסדים רצופים, ההתחלה הגרועה ביותר לעונה בתולדות ה-MLS. טורונטו ניצחה במשחקה העשירי 1–0 מול פילדלפיה ב-26 במאי 2012, אך זה לא הספיק כדי להציל את עבודתו של וינטר, שכן המועדון הודיע ב-7 ביוני 2012 שהוא יוחלף על ידי מנהל פיתוח השחקנים, פול מרינר. ב-6 בספטמבר 2022 הוכרז וינטר כמאמן הזמני של סורינאם. וינטר ירש את סטנלי מנזו, שעמד בראש הצוות במשך שבעה חודשים לפני שעזב לעבוד בבייג'ינג גואן. מדיה וקבצים בנושא ארון וינטר בוויקישיתוף ארון וינטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארון וינטר, באתר Transfermarkt ארון וינטר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ארון וינטר, באתר WorldFootball.net ארון וינטר, באתר National Football Teams ארון וינטר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt עוזי דן, תולדות המונדיאל | אמחייה, הוא משלנו!, באתר הארץ, 21 במאי 2010 תבנית:נבחרת סורינאם בגביע הזהב 2023
נציבות קבילות שוטרים וסוהרים

נציבות קבילות שוטרים וסוהרים היא יחידה במשרד לביטחון הפנים שתפקידה לברר קבילות של שוטרים וסוהרים נגד מפקדיהם. הנציבות הוקמה ב-1980 כשנתיים לאחר שהוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל (ועדת שימרון), המליצה לעשות זאת כחלק מהמלצותיה לשינויים מבניים במשטרת ישראל (״על מנת למנוע לחצים שדרגים נמוכים לא יוכלו לעמוד בהם״), וכן זמן קצר לאחר שפקודת המשטרה תוקנה ונאסר בה על התארגנות שוטרים. מבנה הנציבות ואופי פעולתה התבססו במידה רבה על נציבות קבילות החיילים שהוקמה שש שנים קודם לכן. מעמדה של הנציבות בעניין שוטרים עוגן בפקודת המשטרה, ומקביל תוקנה גם פקודת בתי הסוהר להסדרת מעמדה בעניין סוהרים. בשנת 2006 הועברו ההוראות בעניין מפקודת המשטרה לחוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), התשס"ו-2006, תוך עריכת שינויים שונים במבנה הנציבות ודרכי פעולתה, בהתבסס על לקחים שהופקו בשנות פעילותה. בשנת 2008 בוצעו תיקונים דומים גם בפקודת בתי הסוהר. בראש הנציבות עומד נציב הקבילות, שמתמנה בידי השר לביטחון הפנים, לאחר התייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. כשיר לכהן כנציב מי שכשיר להתמנות שופט מחוזי, הוא אינו שוטר או סוהר, הוא בעל ידע מקצועי, רקע או ניסיון בתחומים הקשורים למשטרה ולשירות בתי הסוהר, והוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן בתפקיד. תקופת כהונתו חמש שנים, וניתן להאריכה בשנתיים נוספות. הנציב אינו כפוף למפכ"ל המשטרה או לנציב בתי הסוהר, וכדי להבטיח את עצמאותו, קובע החוק במפורש כי "אין על נציב הקבילות מרות בענייני מילוי תפקידו... זולת מרותו של הדין". נציבות הקבילות באתר המשרד לביטחון הפנים פרוטוקול 238 ועדת הפנים ואיכות הסביבה | אישור מינויו של נציב קבילות שוטרים וסוהרים, באתר הכנסת, ‏ב' בסיוון התשנ"ה, 31 במאי 1995 משה נוסבאום, ‏נציבת קבילות השוטרים והסוהרים במשרד לביטחון הפנים התפטרה מתפקידה, באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2022
שעון נוכחות

שעון נוכחות משמש בעיקר לרישום נתוני כניסה של עובדים לעבודה ויציאה ממנה, לשם חישוב הזכויות הנובעות מנוכחותם בעבודה (בהתאם לסעיף 25 לחוק שעות עבודה ומנוחה, שעון נוכחות הוא דרך המלך לרישום נוכחות העובדים, רישום שעל פי סעיף זה המעסיק מחויב לו). בנוסף משמש שעון נוכחות לרישום כניסה לחדרים מסוימים במקום העבודה, כגון חדר אוכל או מתקן מאובטח, וכן ניתן להשתמש בו לרישום התחלה וסיום של פרויקט במהלך יום העבודה. קיים מגוון רחב של שעוני נוכחות: שעון נוכחות מכני, שבו הנתונים נרשמים על גבי כרטיס קרטון אישי, ודורשים לאחר מכן הקלדה לשם עיבודם במחשב. שעון נוכחות מגנטי, שזיהוי העובד נעשה בו באמצעות העברת כרטיס מגנטי בשעון, ורישום הנתונים נעשה על אמצעי המאפשר העברה ישירה למחשב. שעון נוכחות בכרטיס קרבה (RFID), שהשימוש בו מעט נוח יותר מאשר בשעון נוכחות מגנטי, משום שדי להעביר את כרטיס הקרבה בקרבת השעון, ולא ממש בו. שעון נוכחות ביומטרי, המזהה את העובד בעזרת מידע ביומטרי אישי. להבדיל משעוני הנוכחות הקודמים, שבהם אין זיהוי ודאי של העובד, עקב היכולת להעביר את הכרטיס המזהה מאדם אחד לאחר, שעון זה מבטיח זיהוי אמין (זיוף טביעת אצבע אפשרי, אך מצריך מאמץ רב במידה ניכרת מהעברת כרטיס מגנטי מאדם לאדם). כמו כן, בשעון ביומטרי אמצעי הזיהוי נמצא תמיד עם העובד, ואין חשש שיישכח או יאבד. סוגי טכנולוגיית הזיהוי בשעוני נוכחות ביומטריים מגוונת למדי כיום. ניתן לזהות עובד בעזרת טביעת אצבע, זיהוי כף יד, זיהוי ורידים, זיהוי פנים, זיהוי קשתית וזיהוי קרנית. איכות השעון (המתבטאת גם במחירו) מתבטאת בין היתר באיכות, ברמת ובדיוק הזיהוי הביומטרי. ב-15 במרץ 2017, פסק בית הדין הארצי לעבודה שאסור למעביד לחייב עובד למסור טביעת אצבע לצורך דיווח נוכחות. כיום ניתן לראות גם גישה חדשה בתחום שעוני הנוכחות. במקום שעון נוכחות פיסי המותקן על הקיר, ניתן לדווח נוכחות באמצעות אפליקציות סלולריות, המאפשרות רישום העובדים גם מחוץ למקום העבודה, יחד עם שילוב נתוני GPS על מיקומם. רוני לינדר-גנץ, המדינה נערכת להפעלת שעון הנוכחות בבתי החולים: הרופאים מתכננים מרד, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2012 עס"ק 7541-04-14 הסתדרות העובדים נגד עיריית קלנסווה, באתר איגוד מנהלי משאבי האנוש ברשויות המקומיות
האדמו"ר מהוסיאטין

האם התכוונתם ל... חסידות הוסיאטין רבי מרדכי שרגא פייבוש פרידמן (האדמו"ר הראשון) רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין (האדמו"ר השני) רבי יעקב פרידמן (האדמו"ר השלישי, בעל "אהלי יעקב") רבי יצחק פרידמן (האדמו"ר הרביעי)
פסקל צוברבולר

פסקל צוברבולר (גרמנית: Pascal Zuberbühler; נולד ב-8 בינואר 1971 בפרוינפלד שבשווייץ) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת השוער. צוברבולר ערך 187 הופעות במדי קבוצת גראסהופרס ציריך בין 1991 ל-1999, וזכה עמה באליפות ליגת העל השווייצרית שלוש פעמים, ופעם אחת בגביע השווייצרי. לאחר מכן הוא עבר לפ.צ. בזל, שם השתתף ב-217 משחקים וזכה בשלוש אליפויות ושני גביעים נוספים בשבע עונות. בתקופה זו הושאל לעונה אחת (2000/2001) לבאייר לברקוזן מגרמניה, ובמדיה השתתף ב-13 משחקים בבונדסליגה ובחמישה משחקים בשלב הבתים של ליגת האלופות. הוא חתם על חוזה לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון, אליה עבר בהעברה חופשית מפ.צ. בזל ב-14 ביולי 2006. הופעתו הראשונה במדי אלביון הייתה במשחק הידידות מול מאת'רוול הסקוטית. לאחר מכן שמר על שער נקי בבכורה הרשמית, שהסתיימה בניצחון 2 - 0 על האל סיטי. אולם, הוא לא זכה להצלחה רבה במדי אלביון, ולאחר הגעתו של המאמן החדש טוני מובריי איבד את מקומו בהרכב, והושאל על ידי המאמן בנובמבר. צוברבולר חזר להרכב הראשון לאחר השעייתו של השוער ראסל הולט, ושמר על שער נקי בניצחון 3 - 0 על וולבס במסגרת גביע ה-FA, שבדיעבד התברר כמשחקו האחרון בקבוצה. בחלון ההעברות של ינואר הוחתם השוער דין קיאלי, שהחליף את צוברבולר מיידית בהרכב הראשון, והיה חשש שהוא ייאבד את מקומו בנבחרת שווייץ, שהייתה אמורה לארח את יורו 2008. בפברואר 2007 הודיעה לו ההנהלה כי היא לא תעמוד בדרכו אם ירצה לעזוב, ובסופו של דבר הוא עבר לנשאטל גזמאקס בהעברה חופשית, וחתם על חוזה ל-18 חודשים. ביולי 2008 נבחן צוברבולר בפולהאם בעקבות הזמנתו של רוי הודג'סון, לשעבר מאמן הנבחרת השווייצרית. הופעתו הראשון בפולהאם הייתה במשחק מול הקבוצה הדרום קוריאנית בוסאן איי'פארק, לאחר שעלה כמחליף במחצית השנייה במקום דייוויד סטוקדייל. ב-6 באוגוסט 2008 הוחתם צוברבולר בפולהאם על חוזה לשנה אחת. הוא ערך הופעה אחת בלבד במדי הקבוצה בעונת 2008/2009, במשחק גביע הליגה, אך בזכות התנהגותו המקצועית החתימה אותו על חוזה לשנה נוספת, והוא עצמו דיבר על שביעות רצונו במועדון. בעונת 2009/2010 הוא לא שיחק כלל במשחקים רשמיים, ולעיתים שימש גם כשוער שלישי אחרי סטוקדייל, אך למרות זאת נכלל בסגל הרחב של הקבוצה בגמר הליגה האירופית, שהסתיים בהפסד 1 - 2 לאתלטיקו מדריד. צוברבולר ערך 51 הופעות במדי נבחרת שווייץ, והיה בסגל שלה ביורו 2004, יורו 2008 ומונדיאל 2006. למרות שספג ביקורת על יכולתו במוקדמות מונדיאל 2006, בעיקר על התמודדותו עם מסירות, הוא הצליח לא לספוג ולו שער אחד בכל 463 הדקות ששיחק, בהן התמודד בשלב הבתים מול צרפת, קוריאה הדרומית וטוגו, ובהפסד בדו-קרב פנדלים לאוקראינה בשמינית הגמר. שווייץ היא הנבחרת היחידה בתולדות המונדיאלים שהצליחה לא לספוג שער במהלך הזמן הרגיל של המשחק. צוברבולר עצמו מחזיק בשיא המשחקים הרצופים ללא ספיגת שער, העומד על חמישה. ב-11 ביוני ערך את הופעתו האחרונה במדי הנבחרת, בניצחון 2 - 0 על נבחרת פורטוגל במסגרת יורו 2008. פסקל צוברבולר, באתר Transfermarkt פסקל צוברבולר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פסקל צוברבולר, באתר Soccerway פסקל צוברבולר, באתר WorldFootball.net פסקל צוברבולר, באתר National Football Teams פסקל צוברבולר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פרופיל באתר הרשמי של פולהאם פסקל צוברבולר באתר ONE‏ Best in the League, באתר הרשמי של פולהאם, 26 ביוני 2009
פרל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Perl – שפת תכנות אינדקס פרל – קריטריון ליעילות אמצעי מניעה פרל הארבור – נמל בהוואי שהותקף במלחמת העולם השנייה פרל הארבור (סרט) – סרט על ההתקפה על נמל פרל הארבור פרל ג'אם – להקת רוק אמריקאית משנות ה-90 פרל (סרט) – סרט אימה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-2022 אישים: אורלי פרל – שחקנית וזמרת ישראלית איתי פרל – מוזיקאי ישראלי בארי פרל (אנ') – שחקן יהודי-אמריקאי בני פרל – מייסד וראש הישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן גיא פרל – משורר ופסיכותרפיסט יונגיאני ישראלי דייב פרל – נגן הבס של להקת לינקין פארק דניאל פרל – עיתונאי יהודי-אמריקאי זאב מתתיהו פרל – איש העלייה הראשונה זאב פרל – ראש עיריית צפת (נכדו של זאב מתתיהו פרל) יוסף פרל – מראשי תנועת ההשכלה היהודית בגליציה שלמה פרל – סופר ניצול שואה פרל הלווייתנית – דמות בדיונית מבובספוג מכנסמרובע, ובתו של מר קראב לינדה פרל (אנ') – שחקנית וזמרת אמריקאית פרל ביילי – שחקנית וזמרת אפרו אמריקאית פארל
הקרב על אוהדהרה

הקרב של אוהדרה (Uedahara) היה קרב שהתחולל ביפן ב-14 בפברואר 1548. קרב זה היה ההפסד הראשון שספג טקדה שינגן והקרב הראשון ביפן בו נעשה שימוש בנשק חם. טקדה שינגן נפגש עם צבאו שלקח את מבצר שיקה, והוביל 7,000 אנשים צפונה להתמודד עם האיום הנשקף ממורקמי יושיקיו. את הכח של שינגן הוביל איטאגאקי נובוקוטה; כשהם פורצים חזיתית לתוך הכח של מורקמי, הקרב היה שקול, ואיטאגאקי נהרג. לרשותו של מורקמי עמדו חמישים חיילי אשיגרו חמושים ברובים סיניים, אשר נועדו לשמש תמיכה לקשתים. בסך הכל, 700 מאנשיו של טקדה נהרגו, כולל איטאגאקי, ושני גנרלים אחרים, אמארי טוראיסו ו האג'יקאנו דאמון. גם שינגן עצמו נפצע בצִדו מחנית. ערך זה הוא קצרמר בנושא קרבות ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
M21

M21 (מ-Messier 21, או NGC 6531) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-4,250 שנות אור ממערכת השמש ומכיל בין 50 ל-60 כוכבים. הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-5 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר כוכבים מדרגת בהירות נראית 8-9, סמוך ל-M20 ומוקף בערפול קל". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר עשיר ובהיר יחסית וג'ון הרשל הוסיף מאוחר יותר כי זהו צביר דחוס. לצביר דרגת בהירות 6.5 וניתן לזהותו באמצעות משקפת פחות ממעלה מצפון-מזרח לערפילית הטריפיד וכש-2.5 מעלות מדרום מזרח לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 8, ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בעשרות כוכבים נוספים בדרגות בהירות 9-12. קוטרו של הצביר כ-16 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-4,250 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-13 דקות קשת. הצביר דחוס למדי במרכזו ורוב כוכביו הם כוכבים צעירים וחמים מסוג ספקטרלי B. הבהירים ביותר הם ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B0 שאורך חייהם הוא קצר למדי, כך שגילו של הצביר מוערך בכ-4.6 מיליוני שנים בלבד. מדיה וקבצים בנושא M21 בוויקישיתוף M21 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M21, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
מרדכי מנחם מנדל קאליש

הרב מרדכי מנחם מנדל קאליש (מכונה האדמו"ר האמצעי מוורקא או האדמו"ר הצעיר מוורקא. 1819 – 6 ביוני 1868; תקע"ט – ט"ז בסיון תרכ"ח) היה האדמו"ר השני של וורקא, ובנו של האדמו"ר הזקן מוורקא רבי ישראל יצחק קאליש. נולד בעיירה ז'וריק שבפולין לרחל ולרבי ישראל יצחק קאליש מוורקא. בגיל צעיר אביו היה מכנהו "הרמב"ם" - ראשי תיבות מנחם מנדל בן רחל. היה נשוי לחיה רבקה, בתו של החסיד ר' צבי אריה פרידמן. תקופה לאחר חתונתם פתחה אשתו חנות קטנה לפרנסתם. כבר בחיי אביו הנהיג בתוך עדת חסידי אביו קבוצה קטנה שהדריך בדרכו המיוחדת בעבודת ה'. חבורתו הייתה נקראת "לייב-גווארדיה" שפירושו "חבורת אריות", ובין בני החבורה נמנו מגדולי תלמידי אביו, בהם רבי דב בעריש מביאלה. לאחר פטירת אביו, בכ"ב בניסן תר"ח, מיאן רבי מנדל לקבל את עול ההנהגה, במקומו הוכתר לאדמו"ר רבי שרגא פייבל מגריצא, אשר הנהיג את החסידות זמן קצר מאוד, כיוון שנפטר לאחר כחצי שנה בחג הסוכות תר"ט. רק אז, בהוראת רבי מנחם מנדל מקוצק, ניאות לשבת על כיסא אביו והחל לכהן כאדמו"ר בוורקא. נודע בקדושתו העליונה ובדביקותו המתמדת, בשל כך היה ממעט בדיבור באופן קיצוני. הודות לכך כונה בשם הרבי "השותק". מעט מדברי תורתו יצאו בספר "אהל יצחק" (תרע"ד) ובספר "בית יצחק" (לייב'ל לוין, מכון הרי"ם לוין, תשל"ה). בשמחות צאצאיו נהגו חסידיו לרקוד סביבו כשהוא חורז מילים ביידיש, אמרה מפורסמת שלו היא "לאמיר נישט זארגן, וואס וועט זיין מארגן. לאמער פארכטן, וואס איז געווען נעכטן" - "אל תדאג, אל המחר. תתקן, את העבר". שבת שלפני חג השבועות נקראה אצלו "שבת דרך ארץ" באמרו ש"דרך ארץ קדמה לתורה". בחג הפסח תרכ"ח חלה. לאחר שבועות לקחוהו לוורשה, שם סירב לקחת חלק מהתרופות מטעמי כשרות עד שנפטר בט"ז בסיון ונטמן בבית העלמין בוורשה. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי שמחה בונים קאליש, בהמשך עבר לאוטבוצק ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל. רבים מחסידיו פנו לתלמידו רבי דוב בעריש מביאלה, ולאחר פטירתו לרבי יחיאל דנציגר, אבי חסידות אלכסנדר. בתו שרה אשת רבי יעקב יהודה טננבוים, האדמו"ר מנדרזין, מחבר ספר "ישרש יעקב" שנודע בקדושתו ובפרישותו. בתו יוטא אשת רבי נחמיה בידרמן מוורקא, נכד רבי נטע מכעלם, סירב לשמש כאדמו"ר ונסע לממשיכי בית וורקא, היה מלחין יצירות שהיו מושרות בבית וורקא ואלכסנדר. בנו רבי שמחה בונים קאליש האדמו"ר מוורקא ואטוואצק, אשר בסוף ימיו עלה לארץ ישראל. בנו רבי שמעון קאליש האדמו"ר מסקרנביץ', אשר נכדו האדמו"ר רבי יוסף צבי קאליש כיהן כרבה של בני ברק. נטע בנארי [אברהם ברסלר], הצדיק השותק: פרקי חייו ופניני אמרותיו של רבי מרדכי מנחם מנדל קאליש האדמו"ר האמצעי מווארקי, הוצאת נצח, בני ברק תשכ"ה (במאגר אוצר החכמה), תשל"ב ותשמ"ט אברהם יצחק ברומברג, מגדולי החסידות חלק ג', על רבי יצחק מוורקא, רבי יעקב דוד מאמשינוב, רבי מנדל מוורקא, רבי בונים מאוטבוצק ורבי מנחם מאמשינוב. יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות, כרך ג, הוצאת מוסד הרב קוק תשס"ה, עמ' קלא-קלה יצחק אלפסי, תורת החסידות, כרך ג, הוצאת מוסד הרב קוק תש"ע, עמ' 240-241 ישראל אברהם גרינבוים, חכמי פולין - תק"ס-תרע"ט, ירושלים תשס"ט, עמ' קפו-קפז חיים יהושע ויכלדר, מגדל עוז, ירושלים תשס"ד, עמ' רנח-ער (בתוך: דוב בעריש מביאלה, מגיד דבריו ליעקב השלם, ירושלים תשס"ד) הרב דוד הלחמי, הרבי מקוצק וששים גבורים, חלק שני, הוצאת נצח תשי"ט, עמודים תקעח - תקפד מדיה וקבצים בנושא מרדכי מנחם מנדל קאליש בוויקישיתוף "על רבי מנדלי מוורקי" הרב קרליבך (אנגלית) מבחן ההתקרבות לקב"ה - ההתקרבות לבני אדם. מרדכי מנחם מנדל בן ישראל יצחק קאליש (1819-1868), דף שער בספרייה הלאומית
הלמוט ראן

הלמוט ראן (גרמנית: Helmut Rahn‏; 16 באוגוסט 1929, אסן – 14 באוגוסט 2003) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני. כבש את שער הניצחון בגמר מונדיאל 1954 נגד הונגריה. ראן החל את קריירת המשחק שלו בשלוש קבוצות נוער בגרמניה המערבית, בהן שיחק בסך הכל בין 1938 ל-1951. התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי קבוצת בוגרים הייתה בקבוצת רוט-וייס אסן, בה שיחק בין 1951 ל-1959 והיה אחד מהשחקנים הקבועים בהרכב. הוא זכה עמה בגביע הגרמני ב-1953, ובאליפות גרמניה ב-1955. בעונת 1959/1960 הוא שיחק עבור פ.צ. קלן, ולאחר מכן עבר לספורטקלאב אנסחדה מהולנד, שם שיחק עד 1963 וחזר לגרמניה. לאחר חזרתו חתם במדי דיסבורג, אך בשנתיים ששיחק שם לא זכה להצלחה רבה, ובסופו של דבר נאלץ לפרוש בגלל פציעה בברך. ביחד עם הנס שפר הוא היה אחד מחברי סגל 1954 שפרשו. לאורך הקריירה שלו שיחק בעיקר כקיצוני ימני. הוא זכה לעיקר פרסומו בכדורגל הגרמני בזכות הישגיו במדי נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר של מונדיאל 1954. גרמניה המערבית, שהפתיעה את הפרשנים בעצם הגעתה לגמר, שיחקה נגד נבחרת הונגריה, שלא הפסידה באף משחק במשך ארבע השנים שקדמו לגמר. גרמניה פיגרה 0–2 בדקה השמינית של המשחק, אך הצליחה להשוות כשראן מבשל את השער הראשון ומבקיע את השער השני. כ-6 דקות לפני סוף המשחק קלט ראן מסירה של הכדור מחוץ לרחבת העונשין, חלף על פני שחקן הגנה הונגרי, והצליח להבקיע שער ניצחון רגע אחד לפני שתוקל. משחק זה נודע בגרמניה כ"נס של ברן", והוא נחשב אחד הסממנים לשיקום המורל הגרמני לאחר התבוסה במלחמת העולם השנייה. ראן היה גם שותף להגעת הנבחרת הגרמנית לחצי הגמר של מונדיאל 1958. בזכות השער שלו באותו מונדיאל נגד נבחרת יוגוסלביה הוא היה באותה תקופה במקום השלישי בטבלת המבקיעים הכללית של המונדיאלים עם 10 שערים (אחרי ז'יסט פונטיין ושנדור קוצ'יש), וכן השחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע ארבעה שערים לפחות בשני מונדיאלים שונים. לזכותו גם 20 שערים ב-40 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. לאחר פרישתו מכדורגל הוא החל בעסק למכירת מכוניות באסן. הוא מת באסן יומיים לפני יום הולדתו ה-74. הסרט "הנס של ברן" (Das Wunder von Bern) הוקדש לזכרו על ידי הבמאי שנקה וורטמן. ב-11 ביולי 2004, חמישים שנים לאחר המשחק בברן, הוצב פסל בגודל מלא לזכרו ליד אצטדיון גאורג-מלכס באסן, בכיכר הקרויה גם כן על שמו. רוט-וייס אסן אליפות גרמניה: 1955 הגביע הגרמני: 1952/53 נבחרת גרמניה גביע העולם: 1954 אישיים נעל הכסף בגביע העולם: 1954 הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1954 מקום שני בכדור הזהב: 1958 מדיה וקבצים בנושא הלמוט ראן בוויקישיתוף הלמוט ראן, באתר Transfermarkt הלמוט ראן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) הלמוט ראן, באתר WorldFootball.net הלמוט ראן, באתר National Football Teams הלמוט ראן, באתר FootballDatabase.eu הנס של ברן באתר ARD הלמוט ראן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
למפרט מהרספלד

למפרט מהרספלד (בגרמנית: Lampert von Hersfeld; בצרפתית: Lambert d'Hersfeld; בערך 1024–1088) היה כותב דברי הימים שיצירתו "רשומות היסטוריות" (Annals - אנלים) נודעה כמקור עיקרי להיסטוריה של גרמניה ושל האימפריה הרומית הקדושה במשך המאה ה-11. למפרט נולד בתורינגיה או בפרנקוניה. ב-15 במרץ 1058 הפך לנזיר במנזר הרספלד של מסדר הבנדיקטינים (שחורבותיו נמצאות כיום בעיירה באד הרספלד במדינת הסן בגרמניה), וב-16 בספטמבר של אותה שנה הוסמך ככומר בעיר אשאפנבורג בבוואריה ולכן יש מקומות בהם מתייחסים אליו כלמפרט מאשאפנבורג. באותה שנה עלה לרגל לירושלים וביקר במספר מנזרים של הבנדיקטינים. ב-1059 שב לגרמניה ושימש כספרן וכמורה בסמינר לכמרים בהרספלד. ב-1071 ביקר במנזרים של זיגבורג ושל זאלפלד כדי להתחקות אחר הרפורמות מייסודו של מנזר קלוני שבצרפת. היות שהיה תומך נלהב של תקנון בנדיקטוס, למפרט מהרספלד התנגד לרפורמה זו. ב-1077 נאלץ לעזוב את הרספלד בגלל תמיכתו באפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא עבר לבישופות האזונגן (כיום העיר צירינגן במחוז קאסל במדינת הסן בגרמניה). ב-1078 כתב את יצירתו "רשומות היסטוריות", וב-1082 התמנה לאב הראשון של מנזר האזונגן. יצירתו העיקרית של למפרט מהרספלד היא "רשומות היסטוריות" שנכתבה ב-1078 ופורסמה לראשונה ב-1522. אם כי יצירה זו כוללת היסטוריה של העולם עד 1077, רק התקופה המתחילה ב-1040 היא פרי עטו. החל ב-1069, תיאורו ההיסטורי לובש צורה עלילתית ורבת עוצמה. בשל בהירות המחשבה, סגנון וכישרון הכתיבה של למפרט מהרספלד יצירה זו נחשבת כאחד משיאיה של ספרות המאה האחת עשרה. בין המאורעות החשובים המתוארים בספרו זה נכללת ההליכה לקנוסה. אך האמת ההיסטורית נפגמת בשל היות המחבר תומך נלהב של האפיפיור גרגוריוס השביעי במאבקו נגד היינריך הרביעי. מלומדים רבים מציינים כי למפרט מהרספלד תיאר את היינריך הרביעי באופן מסולף ורחוק מלהיות חסר פניות. בנוסף על יצירה גדולה זו, למפרט מהרספלד כתב יצירות קטנות יותר ובהן הגיוגרפיה של הארכיבישוף לולוס ממיינץ (710–786) שייסד את מנזר הרספלד. מדיה וקבצים בנושא למפרט מהרספלד בוויקישיתוף למפרט מהרספלד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוליבייה רולנז'ה

אוליבייה רולנז'ה (בצרפתית: Olivier Roellinger; נולד ב-14 בספטמבר 1955) הוא שף צרפתי. אוליבייה רולנז'ה נולד בקנקאל שבצפון ברטאן. סבו מצד אביו היה סוחר מאלזס שלפני מלחמת העולם השנייה התיישב בקנקאל, אמו היא ברטונית, נצר לז'אן שואן. רולנז'ה הוא מהנדס כימיה במקצועו ואשתו ז'אן רוקחת. כשהיה בן 24 תקפה אותו כנופיית צעירים ברחובות העיר סן-מלו הסמוכה והכתה אותו מכות אנושות, לקח לו שנתיים להתאושש, במהלכן הוא ישב על כיסא גלגלים. כשהתאושש החליט רולנז'ה לעסוק במקצוע שיהיה בנוי על רגשות ולא על השכל ולכן נהפך לטבח. הוא למד חצי שנה בבית ספר לבישול וב-1982 פתח את מסעדתו לה מזון דה בריקור (Les maisons de bricourt) בקנאקאל, מעל למסעדה פתח מלון בוטיק. במדריך גו מיו ב-1984 זכה ב-15 נקודות, באותה שנה זכה בכוכב במדריך המישלן, ב-1988 זכה בשני כוכבי מישלן ב-1994 ב-19 נקודות בגו מיו וב-1995 כינהו גו מיו "הטבח הטוב באירופה" ובחר בו לשף השנה, ב-2006 זכה לשלושה כוכבי מישלן. רולנז'ה משתית את מטבחו על מיטב פירות הים והדגים שנידוגים באוקיינוס האטלנטי ומוגשים במסעדתו בשיא הטריות עם בישול מועט, הוא מגדל בחצר ביתו ירקות. בכל חופשותיו כשהמסעדה הייתה סגורה הוא נוסע לחופשות בהודו, תאילנד ודרום אמריקה ומביא משם תבלינים למסעדה. רולנז'ה לא משתמש בשמנת, חמאה, שמן זית ושום וגם לא נעזר בצירי עוף, בשר או דגים. כל הרטבים מבוססים על ציר ירקות המועשר באמולסיות מזוקקות של תבלינים אורינטליים. הוא מבשל עם מעט מרכיבים ובלי טיגון. בכפר סן-מלואר דז-אונד פתח את המלון מזון רישה (MAISON RICHEUX) ומסעדה לה קוקיאז' (LE COQUILLAGE), שהיא מעין ביסטרו ימי; שני המלונות (ביחד עם לה מזון דה בריקור) שבבעלותו הם רלה א שאטו ובבעלותו מלון נוסף. יש לו גם חברה ליבוא תבלינים, מעדנייה, בית תה ובית ספר לבישול והוא עורך מסעות שיט לאורך חופי ברטאן. ב-2008 הודיע רולנז'ה שהוא יסגור את מסעדת העילית שלו, יחזיר את כוכבי המישלן ויעבור לבישול פשוט יותר, זאת מכיוון שפיזית קשה לו לבשל, תוצאה של התקיפה שעבר שלושים שנה קודם לכן. כיום (2010) הוא שומר על 19 נקודות בגו מיו, אך ללא כוכבי מישלן. בנובמבר 2009 נבחר לסגן נשיא של רשת רלה א שאטו. ב-16 במרץ 2011 קיבל את אות מפקד מסדר האמנויות והספרות. אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, אריה ניר מודן, תשנ"ז 1997. עמ' 23, 27, 173, 391-384, 393-392, 394, 395, 396. שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 111. אבי אפרתי, "במטבחו של יורד הים", על השולחן 159, מאי 2004, עמ' 72–78. מדיה וקבצים בנושא אוליבייה רולנז'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוליבייה רולנז'ה אוגדן כתבות על רולנז'ה באתר dininginfrance אביטל ענבר, בישול צרפתי: תבנית נוף מולדתם(הקישור אינו פעיל), מסע אחר
רום כרמל

רום כרמל היא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל. גובהה 546 מטר מעל פני הים. היא נמצאת באזור הכרמל הגבוה, במרכז הקשת של ציר האורך הר אלון – גבעת האנטנה (ליד תחילת כביש 7212) ומצפון-מערב ליישוב הדרוזי עספיא. תושבי עספיא מכנים את הגבעה שעליה נמצאת הנקודה "אלקַמְבּוּעָה א-דַּרַזִיֶה", כלומר, "הכיפה הדרוזית". סמוך לרום הכרמל עובר כביש 672, והיא עצמה חלק ממסלול שביל ישראל בדרכו מנחל מעפילים (במורדות המזרחיים של הכרמל) לנחל חיק (במורדות המערביים). מן הפסגה ניתן לצפות לכיוון הרי הגליל העליון והגליל התחתון. עם זאת, ולמרות גובהה היחסי, התצפית אינה אידיאלית. זאת, הן בשל הבדלי גובה קטנים סביבה והן בשל עצי אורן ירושלים החוסמים את התצפית בעיקר לכיוון דרום. על המדרון המזרחי של הגבעה, הפונה לשכונה המערבית של עספיא, שיחים רבים של רתמה קוצנית. צמח זה צומח בארץ ישראל רק בכרמל, לאורך קו פרשת המים, בקטע הכביש בין אוניברסיטת חיפה לדלית אל-כרמל, בקרקע שמקורה בסלע משקע קירטון. זאת, בניגוד לפסגה עצמה, שהקרקע האופיינית לה היא רנדזינה בהירה חרסיתית, שנוצרה מסלעי גיר. שמו של המקום שימש גם את המכונית הישראלית שנקראה על שמו: רום כרמל 1300, אשר יוצרה בחיפה על ידי אוטוקרס. מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 198 מנחם מרקוס, הר הכרמל סקר נוף ומסלולי טיול, רשות שמורות הטבע, 1997, עמ' 66 מדיה וקבצים בנושא רום כרמל בוויקישיתוף