laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תזמורת המוזיאון של פרנקפורט

תזמורת המוזיאון של פרנקפורט (בגרמנית: Frankfurter Museumsorchester) היא תזמורת הבית של בית האופרה העירוני של פרנקפורט על המיין בגרמניה. שמה המיוחד במינו לקוח מן הסדרה "קונצרטים במוזיאון", שעמותת המוזיאון של פרנקפורט מארגנת מאז 1808. המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת הוא סבסטיאן וייגל. עם היסטוריה המקיפה למעלה מ-200 שנים, תזמורת המוזיאון של פרנקפורט היא מן ההרכבים הסימפוניים הוותיקים ביותר בגרמניה. היא נוסדה בסוף המאה ה-18 כתזמורת של האופרה העירונית של פרנקפורט. נוסף לנגינה בבית האופרה, התזמורת מקיימת סדרה של 10 קונצרטים למנויים מדי עונה (כל קונצרט מנוגן פעמיים, בימי א' בשעה 11 לפני הצהריים ובימי ב' בשעה 8:00 בערב) בבית האופרה הישן של פרנקפורט, המשמש עכשיו כאולם קונצרטים. מראשית ימיה, משכה התזמורת מנצחים ונגנים מן השורה הראשונה. המלחין-כנר הגרמני הנודע לואי שפור היה המנצח הראשי השני (1817-1819) של תזמורת המוזיאון; בין ממשיכיו בתפקיד היו מאורות גדולים כמו קלמנס קראוס, ויליאם שטיינברג, פרנץ קונוויטשני, גאורג שולטי, כריסטוף פון דוהנאני ומיכאל גילן. ביצועי הבכורה של הפואמות הסימפוניות רחבות הממדים של ריכרד שטראוס, "חיי גיבור" ו"כה אמר זרתוסטרא", היו של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט. סולני צמרת רבים הופיעו עם התזמורת, החל ביוהנס ברהמס וקלרה שומאן במאה ה-19. בין 1915 ל-1923 כיהן המלחין והויולן פאול הינדמית כנגן ראשי של תזמורת המוזיאון. רפרטואר התזמורת כולל את כל היצירות האופראיות והסימפוניות החשובות מתקופת הבארוק עד ימינו. בעונות 2005-06 ו-2006-07 נבחרה תזמורת המוזיאון לאחת משלוש תזמורות האופרה הראשונות במעלה בגרמניה לדעת מגזיני האופרה הגרמניים החשובים. בעונת 2007-08 בחר כתב העת הגרמני Die deutsche Bühne באופרה של פרנקפורט כבית האופרה הטוב ביותר בגרמניה. לואי שפור: 1817 - 1819 קרל גור: 1821 - 1848 פרנץ מסר: 1848 - 1860 קרל מילר: 1860 - 1891 פליקס אוטו דסוף: 1880 - 1882 לודוויג רוטנברג: 1893 - 1924 קלמנס קראוס: 1924 - 1929 ויליאם שטיינברג: 1929 - 1933 ברטיל וטצלסברגר - 1933 - 1934 קרל מריה זיסלר: 1935 - 1936 גיאורג ללודוויג יוכום: 1937 - 1938 פרנץ קונוויטשני: 1938 - 1944 ברונו וונדנהוף: 1945 - 1951 גאורג שולטי: 1952 - 1961 לוברו פון מאטאצ'יץ': 1961 - 1968 תאודור בלומפילד: 1966 - 1968 כריסטוף פון דוהנאני: 1968 1- 1977 מיכאל גילן: 1977 - 1987 גרי ברתיני: 1987 - 1991 הנס דרוואנץ: 1991 - 1992 סילביאן קמברלינג: 1992 - 1997 קלאוס פטר זייבל: 1997 - 1999 פאולו קריניאני: 1999 - 2008 סבסטיאן וייגל (אנ'): 2008 - ממשיך Paul Bartholomäi: Das Frankfurter Museums-Orchester – zwei Jahrhunderte Musik für Frankfurt, Edition Peters, Frankfurt am Main 2002, ISBN 3876262240 (in German) אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, ברשת החברתית פייסבוק תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, ברשת החברתית אינסטגרם תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, באתר MusicBrainz (באנגלית) תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, באתר Discogs (באנגלית) דף הבית של האופרה העירונית של פרנקפורט על מיין (גרמניה):[1] עמותת המוזיאון של פרנקפורט: [2] האופרה הישנה של פרנקפורט (גרמניה):[3]
האיגרת השנייה אל הקורינתים

האיגרת השנייה אל הקורינתים היא איגרת שנכתבה על ידי פאולוס אל הכנסייה הנוצרית בקורינתוס. איגרת זו מהווה אחת מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות. בעוד שאין מחלוקת בדבר העובדה שפאולוס כתב את האיגרת, המלומדים חלוקים האם מדובר באיגרת אחת או במספר איגרות שחוברו יחד. בעוד שבברית החדשה ישנם שני ספרים המכונים "איגרת אל הקורינתיים" (השני הוא האיגרת הראשונה אל הקורינתיים) - מעיון בספרים עולה כי נשלחו לפחות ארבע איגרות. בפרק ז', פסוק 8 מתייחס פאולוס ל"איגרת הדמעות" - שאינה תואמת את האיגרת הראשונה. איגרת נוספת המוזכרת היא "איגרת האזהרה" המוזכרת בפרק ה', פסוק 9. יש חוקרים הסבורים כי פרקים י'–י"ג בספר זה הם "איגרת הדמעות", וכי "איגרת האזהרה" שולבה בפרקים א'–ט' (לדוגמה, פרק ו', פסוק 14 עד פרק ז', פסוק 1). מבוא (א', 1–11) פאולוס מגדיר את שליחותו ומעשיו ואת קרבתו אל הקורינתיים וכנסייתם (א', 12–(ז', 16) הנחיות לעניין העניים (ח', 1–ט', 15) הגנה על שליחותו של פאולוס (י', 1–י"ג, 10) דברי סיום (י"ג, 11–13) באיגרת השנייה אל הקורינתיים מתייחס פאולוס לעצמו כשליח של ישו המשיח, ומציין כי נשלח על ידי האל. הוא מרגיע את אנשי קורינתוס כי לא יכאיב להם בבקרו, ומבטיח להם כי הוא אוהב אותם. איגרת זו נכתבת על רקע מחלוקות בינו לבין יתר השליחים. באיגרת פאולוס מדגיש את חשיבות ה"סליחה". מדיה וקבצים בנושא האיגרת השנייה אל הקורינתים בוויקישיתוף האיגרת בעברית (תרגום פרנץ דליטש) תוכן האיגרת באנגלית
דניאל סנטיאגו

דניאל גרג סנטיאגו לין (בספרדית: Daniel Gregg Santiago Lynn; ‏נולד ב־24 ביוני 1976) הוא כדורסלן אמריקאי ממוצא פוארטו ריקני המשחק בעמדת הסנטר בבוקה ג'וניורס ובנבחרת פוארטו ריקו. אופן משחקו הפיזי של סנטיאגו ביסס אותו כאחד השחקנים הטובים בעמדתו באירופה. סנטיאגו, יליד לובוק, טקסס, שיחק בליגת הקולג'ים עבור אוניברסיטת ניו מקסיקו ואוניברסיטת סנט וינסנט במשך שלוש שנים. הוא לא נבחר בדראפט ה-NBA. ולכן, החל לשחק במדיה של ביימון קאובויס, מהליגה הפוארטו ריקנית. 2 עונות לאחר מכן החל להתאמן במספר קבוצות אירופיות ולבסוף חתם בוארזה האיטלקית, עימה זכה באליפות איטליה ושנה לאחר מכן בסופרקאפ האיטלקי. בקיץ 2000, בעקבות הישגיו ויכולתו במועדון האיטלקי, סנטיאגו החל להתאמן עם קבוצת ה-NBA, פיניקס סאנס, כשתוך זמן קצר נמנה בסגלה של פיניקס סאנס. במשך שתי עונותיו בקבוצה המעיט בדקות משחק, החליט לעזוב את הקבוצה לטובת קדנציה נוספת באיטליה, הפעם במדיה של לוטומטיקה רומא. לאחר עונה אחת בלבד בקבוצה, חזר ל-NBA, הפעם במדיה של מילווקי באקס. לאחר שתי עונות התלבט סנטיאגו האם להמשיך ב-NBA או לעבור לאירופה. ביולי 2005, חתם במועדון הספרדי, אוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית. בשלוש עונותיו במועדון, זכה באליפות הליגה הספרדית. בעונת 2008/09 עזב את אוניקאחה מאלגה לאחר שלא האריך את חוזהו, לטובת ברצלונה. בספטמבר 2012 חתם בבוקה ג'וניורס בארגנטינה, במרץ 2013 נבחר לשחקן הטוב ביותר בליגה בעונה, במאי 2013 הצטרף לקבוצה מטס דה גיינדו בפוארטו ריקו. סנטיאגו החל לשחק עבור נבחרתו הלאומית משנת 1999. כחלק מנבחרתו הלאומית זכה במדליית הארד במשחקי פאן אמריקה של 1999 ושל 2003 וכן מאז שותף בכל משחקי נבחרתו בטורנירי אליפות אמריקה, אליפות העולם והמשחקים האולימפיים. בגביע העולם 2014 שנערך בספרד, נכלל בסגל נבחרתו ושיחק במשחקים, בהיותו בן 38. הוא היה אחד השחקנים המבוגרים בטורניר. עם ביימון קאובויס: אליפות פוארטו ריקו: 1998 עם וארזה: אליפות איטליה: 1999 עם אוניקאחה מאלגה: אליפות ספרד: 2006 פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) פרופיל באתר ה-NBA פרופיל באתר הליגה הספרדית פרופיל באתר היורוליג
אמנת השלום הנצחי

אמנת השלום הנצחי (באנגלית: Treaty of Perpetual Peace) נחתמה בידי ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד והנרי השביעי, מלך אנגליה בשנת 1502 והובילה לסיומה של תקופה עוינת בין ממלכת אנגליה לבין ממלכת סקוטלנד, תקופה שארכה כמאתים שנים לסירוגין של פעילות מלחמתית. כחלק מן ההסכם אורגנו נישואיהם של ג'יימס הרביעי עם בתו של הנרי השביעי מרגרט. האמנה הופרה בשנת 1513 עם פלישתו של ג'יימס לאנגליה כחלק מתמיכתו בצרפת אשר הותקפה בידי האנגלים. הפלישה הייתה כורח המציאות כיוון שסקוטלנד הייתה מחויבת לצרפת עקב הסכם הגנה הדדי ישן יותר. בסיכומה של הפלישה נכשלו הסקוטים וג'יימס נהרג בקרב פולדן. על אף ביטולה, לאמנת השלום הנצחי היה אפקט ארוך טווח כיוון שהיא הובילה לנישואיהם של ג'יימס הרביעי ומרגרט טיודור ובסופו של תהליך הובילה לאיחוד הכתרים. אמנת גריניץ' אמנת השלום הנצחי אמנת השלום הנצחי, אתר הפרלמנט הסקוטי ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות והסכמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון מוריסון

ג'ון מוריסון (באנגלית: John Stuart Morrison‏; 7 בדצמבר 1889 – 1 במרץ 1975) היה שחמטאי קנדי ואלוף קנדה בשחמט בשנים 1910, 1913, 1922, 1924 ו-1926. מוריסון היה חמש פעמים אלוף קנדה, ופעם נוספת חלק מקום ראשון (בשנת 1931, מוריס פוקס ניצח בדו-קרב). מוריסון סיים במקום ה-12 בתחרות ניו-יורק בשנת 1913 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), וסיים במקום השביעי בתחרות ניו-יורק בשנת 1918 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה). מוריסון חלק את המקומות ה-14–15 בתחרות לונדון בשנת 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה). מוריסון שיחק בלוח הראשון של נבחרת קנדה באולימפיאדת השחמט 1939 והשיג תוצאה של (+5 –6 =4) (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין היתר, ניצח את קונל יו אודונל אלכסנדר וסיים בתיקו עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר. במהלך הקריירה שלו ניצח גם את דוד ינובסקי ומקס אויבה. ג'ון מוריסון, באתר צ'סגיימס (באנגלית) John Morrison 8th Chess Olympiad: Buenos Aires 1939, באתר אולימפבייס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיפוי

האם התכוונתם ל... קרטוגרפיה קרטוגרפיה – יצירת מפות (בעברית: "מיפוי") מיפוי דיגיטלי ("קרטוגרפיה דיגיטלית") – תורת היצירה, העריכה, הקריאה, העיבוד וההדפסה של מפות גאוגרפיות באופן דיגיטלי רפואה ומיקרוביולוגיה מיפוי MIBI – בדיקות רפואיות שונות הנעשות במסגרת הרפואה הגרעינית מיפוי עצמות – בדיקה רפואית המתמקדת בעצמות ומסייעת לאבחן שברים וכדומה מיפוי לב – בדיקה רפואית המצביעה על איכות העברת הדם של העורקים המובילים אל הלב מיפוי גנום ("פענוח גנום") – ראו גם ריצוף DNA "מיפוי הגנום האנושי" – פרויקט גנום האדם Happy mapping – שיטה למדידת תאחיזה בין רצפי דנ"א מיקרוביולוגיה - מיפוי גנום חיידקי מדעי המחשב ומתמטיקה מיפוי אובייקטי-רלציוני – טכניקת תכנות בשפות תכנות מונחות-עצמים מיפוי (מתמטיקה) – פעולתה של פונקציה מיפוי גאוס (גאומטריה דיפרנציאלית) – התאמת משטח במרחב אוקלידי R3 לספֵירת היחידה S2 מיפוי סטנדרטי – מיפוי כאוטי משמר-שטח מריבוע בעל צד באורך של 2 π {\displaystyle 2\pi } לעצמו מיפוי סאמון – אלגוריתם הממפה מרחב ממימד גבוה אל מרחב ממימד נמוך אחר מפת חשיבה – כלי לתיעוד וארגון תהליכי חשיבה בצורה גרפית כל הערכים שמכילים "מיפוי" בשמם
לוקאס ויאטרי

לוקאס אסקייל ויאטרי (Lucas Ezequiel Viatri; נולד ב-29 במרץ 1987 בבואנוס איירס) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת פניארול. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ויאטרי החל לשחק בקבוצת הנוער של בוקה ג'וניורס. ב-2007 הוא הושאל לקבוצת אמלק מאקוודור ולקבוצת מרקאיבו מוונצואלה. ב-2008 חזר לבוקה ג'וניורס וערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-17 במאי 2008 במשחקה כנגד ראסינג קלוב. במשחקו השני במדי הקבוצה כבש ויאטרי את שער הבכורה שלו. ויאטרי היה בסגל הקבוצה אשר זכתה בגביע הרקופה סודאמריקנה הדרום אמריקני. במהלך טורניר האפרטורה לשנת 2008 הפך ויאטרי לשחקן הרכב אחרי פציעתו של מרטין פלרמו. הוא כבש את שער הניצחון בסופרקלאסיקו נגד ריבר פלייט. ביולי 2014 חתם בקבוצה שאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. בשנת 2015 הושאל לקבוצת באנפילד הארגנטינאית. מדיה וקבצים בנושא לוקאס ויאטרי בוויקישיתוף לוקאס ויאטרי, באתר Transfermarkt לוקאס ויאטרי, באתר Soccerway לוקאס ויאטרי, באתר National Football Teams לוקאס ויאטרי, באתר FootballDatabase.eu דף השחקן באתר הרשמי של בוקה ג'וניורס
אבי סגל

אברהם (אבי) סגל (נולד בי' בכסלו ה'תש"ל, 20 בנובמבר 1969 בתל אביב) הוא עיתונאי ומחבר, סאטיריקן ופובליציסט ישראלי. בשנות ילדותו התגורר עם משפחתו בקדומים, ולאחר מכן שב לתל אביב. בתיכון למד בישיבת בר-אילן. לאחר מכן למד בישיבת הר עציון, ואת שירותו הצבאי בצה"ל עשה בחיל המודיעין. סגל הוא בעל תואר בלימודי קולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. סגל שימש כמבקר טלוויזיה בערוצים המסחריים, שימש כסגן עורך של עיתון הילדים הדתי "אותיות", כתב טורים אישיים וביקורות טלוויזיה ב-nrg וב"מקור ראשון". כמו כן חיבר ספר לילדים ונוער בשם "רוח אנושית בכוכב", שיצא לאור בשנת 2001 בהוצאת ידיעות אחרונות ונכנס לרשימת רבי המכר. בשנים 2002–2016 כתב סגל את הטור "על דעת עצמי" בשבועון "בשבע" (תחילה בשם העט דניאל רותם, משום שבאותה תקופה עבד במקביל בעיתון המתחרה "מקור ראשון"). הטור עסק בעניינים שעל סדר היום הציבורי, וזוכה לפופולריות רבה בשל ניסוחו הסאטירי. לקראת סוף 2016 הודיע סגל על פרישתו מהעיתון והטור האחרון התפרסם ב-7 בדצמבר 2016. ב-2019 חזר לעיתון, הפעם עם טור במדור התרבות, שהתפרסם לראשונה ב-21 במרץ. לאחר שנה פרש שוב. סגל נשוי, אב לשלושה ומתגורר בגבעת שמואל. מדיה וקבצים בנושא אבי סגל בוויקישיתוף אבי סגל, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" אבי סגל, מה אני קשור ליהדות?, באתר nrg‏, 24 בנובמבר 2004 עפרה לקס, עניין אישי עם אבי סגל, באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2016 אבי סגל, בלקסיקון הספרות העברית החדשה רוח אנושית בכוכב, באתר ידיעות ספרים אבי סגל, הארי פוטר והאסיר מלבנון, באתר ערוץ 7, 12 בפברואר 2004 גיל קלנר, ‏אחרי 14 שנה: אבי סגל עוזב את עיתון בשבע, באתר "סרוגים", 22 בנובמבר 2016
צבי ניסנוב

צבי ניסנוב (1881 – 1 במרץ 1966) היה פעיל בולט ביישוב העברי, חבר ארגון "השומר", ומראשוני אסירי המחתרות. ניסנוב נולד בטמיר חאן שורה שבדאגסטן, בצפון הקווקז. את חינוכו הצבאי רכש בצבא הרוסי, במלחמת רוסיה–יפן. שאף לעצמאות יהודית, ועל כן בשנת 1909 עלה ארצה מבאקו בעלייה השנייה בלוויית אמו ואשתו. עם עלייתו הצטרף לאחיו יחזקאל ניסנוב ויהודה ניסנוב, חברי "השומר", והחל לשמור בכפר תבור. ניסנוב דיבר טורקית והשתתף במשא ומתן עם השלטונות בעת הצורך. כך היה ביבנאל אחרי רצח יחזקאל אחיו. בשנת 1912 נאסר ניסנוב יחד עם חברו חיים שטורמן על ידי הטורקים, והם ישבו בכלא עכו (היו מראשוני אסירי המחתרות) כשנה ושבעה חודשים. ניסנוב היה לראש האסירים בכלא, ומשם גם פעל. כשהטורקים הכריחו את התושבים בארץ לקבל על עצמם את הנתינות הטורקית (קבלת נתינות טורקית או גירוש מהארץ), ניסנוב נלחם כדי להשאיר כמה שיותר יהודים בארץ, וזייף תעודות ודרכונים שפתרו את היהודים מגיוס לצבא הטורקי. כשיצא מהכלא, המשיך ניסנוב בפועלו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היה אחד מפעילי "השומר". דאג להסתיר נשק, להבריח חברים מחובת עבודת הכפייה בצבא הטורקי ועוד. ניסנוב חלה בשחפת ובתקופה זו שימש "מוכתר" ליהודי טבריה. דרכו העבירו כל דבר בעל חשיבות בין היהודים לערבים. ניסנוב היה ממקימי היישוב כפר גלעדי, ב-1916, במהלך מלחמה זו. ניסנוב נאסר על ידי חסן בק, עונה קשה והוגלה לטורקיה. ידיעת השפה ויכולתו כמתווך העמידה אותו בראש האסירים. חזר לארץ לאחר המלחמה ועם אנשי גדוד העבודה עלה לעין חרוד. תפקידו היה אחראי ליחסים עם הערבים השכנים ולענייני הביטחון. מראהו, רוכב על סוסתו בראש שיירת העולים לגוש נוריס נחרת בלב רבים. ניסנוב התגייס למשטרה הבריטית בגליל, כפי שעשו כמה מאנשי "השומר". ניסנוב היה בין מקימי עין חרוד בשנת 1921. טיפח קשרים עם הערבים וידע להבינם. תכופות נשלח על ידי המפקדים הבריטיים לפתור סכסוכים בקרב הערבים. הוא מילא תפקיד של "קצין פוליטי". צבי ניסנוב היה בין הראשונים שהועסק בנהריה המושבה מיד כשקמה. תפקידו היה לדאוג לביטחון בנהריה ולייצג את המושבה החדשה מול השלטונות הבריטיים ושכנים ערבים במעמד של "מוכתר". ניסנוב ניסה לפתח יחסי שכנות טובים עם השייחים באזור. אשתו ואם שלושת ילדיו, ורה, עמדה לצידו כל השנים. הקימה אז את ביתם בטבריה. בעת הקמת מפעל החשמל (רוטנברג) בנהריים היה ניסנוב אחראי לביטחון המפעל. אחר כך עבר לעבוד ולחיות בחיפה. הקים לפרנסתו פנסיון בטבריה, ושם אירח את מנהיגי האוכלוסייה הערבית, כדי לעשות "סולחה". צבי ניסנוב נפטר ב-1966 ונקבר בחלקת "השומר" בבית העלמין בתל חי. רעייתו ורה (1882 - 1932) נקברה אף היא באותו בית קברות. צבי ניסנוב, ימי רדיפות ומאסרים, ספר השומר, הוצאת דביר, 1957, עמודים 226–228 מדיה וקבצים בנושא צבי ניסנוב בוויקישיתוף דוד תדהר (עורך), "צבי ניסנוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3258 צבי ניסנוב, דבר, 2 במרץ 1966 משה דוד גאון, "צבי ניסנוב", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 472–473, באתר היברובוקס צבי ניסנוב נפטר, דבר, 2 במרץ 1966 צבי ניסנוב נפטר, הצופה, 2 במרץ 1966 אח נוסף יוסף ניסנוב עלה אף הוא ארצה. נפטר ב-1936 מתוך פארטיכל החברה מספר 68 מיום 6 בדצמבר 1935, מופיע בספרו של קרפל, נהריה כפר הייקים, עמ' 45-46
מבעד לזכוכית האפלה

האם התכוונתם ל... מבעד לזכוכית האפלה הוא חלק מפסוק באיגרת הראשונה אל הקורינתיים - מספרי הברית החדשה (פרק 13). פסוק זה מהווה כותרת או השראה ליצירות רבות: מבעד לזכוכית האפלה (סרט) – סרטו של אינגמר ברגמן משנת 1961 סורק אפלה – ספרו של פיליפ ק. דיק והסרט בשם זהה שנעשה על פי הספר מבעד הזכוכית האפלה (אלבום) – אלבום של פיטר האוול משנת 1978 שמו של רומן משנת 1986 מאת קארלין קואן שמו של רומן משנת 1987 מאת ג'ון סאפל ויטלי שמו של רומן מתח משנת 2006 מאת דונה לאון
קרלוס

האם התכוונתם ל... קרל – שם פרטי הנפוץ, בגרסאות ובצורות שונות, במספר רב של ארצות. "קרלוס" היא צורתו הספרדית. איליץ' רמירס סאנצ'ס – טרוריסט בינלאומי שנודע בשם קרלוס קרלוס, נסיך אסטוריאס חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד קרלוס השני, מלך ספרד קרלוס השלישי, מלך ספרד קרלוס השלישי מלך נווארה – המכונה שארל האציל קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (שכונה "קרלוס הראשון") שם משפחה: ג'ון קרלוס – אתלט ושחקן פוטבול אמריקאי דייגו קרלוס – כדורגלן ברזילאי רוברטו קרלוס – שחקן כדורגל בריזלאי רוברטו קרלוס (זמר) – זמר ומלחין ברזילאי אישים ששמם הפרטי הוא קרלוס
ליסה אדלשטיין

ליסה אדלשטיין (נהגה: אדלסטִין; באנגלית: Lisa Edelstein; נולדה ב-21 במאי 1966) היא מחזאית ושחקנית טלוויזיה וקולנוע יהודיה-אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות גילום דמותה של ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס". אדלשטיין נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס להורים יהודים. היא גדלה בניו ג'רזי, ובגיל 18 עברה לגור בניו יורק, בה למדה תיאטרון באוניברסיטת ניו יורק. בשנות ה-90 השתתפה אדלשטיין בתפקידי אורח בסדרות "משתגעים מאהבה", "המופע של לארי סנדרס" ו"סיינפלד", בה גילמה את החברה של ג'ורג' קוסטנזה. היא גם הופיעה בתוכנית האירוח "Awake on the Wild Side" של ערוץ MTV. אדלשטיין שיחקה ב"הבית הלבן", ב"אלי מקביל" גילמה טרנסקסואלית וב"פליסיטי" גילמה את החברה של בן. היא התארחה גם בסדרות "ER", "פרייז'ר", "תהרוג אותי וזהו", "ללא עקבות" ו"המשפט של איימי". אדלשטיין השתתפה בדיבוב מספר סדרות אנימציה ומשחקי מחשב, כמו "המלך היל", "אבא אמריקאי", "סופרמן", "בלייד ראנר" ו"האגדה של קורה". היא השתתפה בסרטים "מה נשים רוצות" (עם מל גיבסון), "לשמור על האמונה" (עם בן סטילר), "הכי טוב שיש" (עם ג'ק ניקולסון) ו"אבא בא לגן" (עם אדי מרפי). החל משנת 2004 גילמה אדלשטיין את ד"ר ליסה קאדי בסדרה "האוס". לאחר 7 עונות, אחרי משא ומתן ארוך, הודיעה אדלשטיין שלא תשוב לשחק בעונה השמינית של הסדרה. ב-2021 שיחקה תפקיד חוזר כגווינת' מורגן, אשתו לשעבר של אוון סטרנד (רוב לאו) ואמו של "טי קיי" (רונן רובנשטיין)בסדרת הדרמה מוקד 911: טקסס. אדלשטיין מתגוררת בלוס אנג'לס. היא צמחונית ומתנדבת בעמותה למען בעלי חיים. אדלשטיין ביקרה בישראל בחודש מאי 2011 במסגרת עמותת הצל ליבו של ילד במרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון יחד עם צוות התוכנית "האוס". ב-25 במאי 2014, אדלשטיין התחתנה עם האמן רוברט ראסל בלוס אנג'לס. היא הפכה לאם חורגת לשני בניו של ראסל מנישואים קודמים. מדיה וקבצים בנושא ליסה אדלשטיין בוויקישיתוף ליסה אדלשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ליסה אדלשטיין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ליסה אדלשטיין, באתר AllMovie (באנגלית) ליסה אדלשטיין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ליסה אדלשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ליסה אדלשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מעיין זיגדון, ד"ר סטריינג'לאב: ראיון און דה האוס, באתר nrg‏, 2 בספטמבר 2009 "House Star Lisa Edelstein Tied the Knot This Weekend, Too!—Get All the Details on Her Wedding to Robert Russell". E! Online. נבדק ב-31 בינואר 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Lisa Edelstein Opens Up About Being a Stepmom: 'Children Will Let You Know What They Need From You'". Entertainment Tonight (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-11-18.
מכון היהלומים הישראלי

מכון היהלומים הישראלי הוא קבוצת חברות ציבורית ללא למטרות רווח, הכוללת את כל הארגונים והמוסדות של תעשיית היהלומים הישראלית. קבוצת מכון היהלומים פועלת בכמה תחומים: שיווק, קידום עסקי ויחסי ציבור לתעשיית היהלומים הישראלית, הכשרות מקצועיות ליהלומנים, מסחר אונליין, רגולציות, וייעוץ בנושא אבטחה. קבוצת מכון היהלומים אחראית לחיזוק הקשרים של ענף היהלומים הישראלי עם התעשייה העולמית, תוך הרחבת מעגל הקשרים עם קנייני יהלומים בינלאומיים, והגדלת הייצוא והמכירות לחו"ל. המכון אף משתף פעולה עם כמה מאתרי המסחר הגדולים בעולם, ובהם ג'יימס אלן ובלו נייל מקבוצת סיגנט. מכון היהלומים משתתף במהלך השנה בתערוכות היהלומים והתכשיטים הגדולות והחשובות בעולם, עם פביליון ישראלי גדול המארח חברות יהלומים מקומיות, במטרה לקדם את תעשיית היהלומים הישראלית בכללותה. מכון היהלומים הישראלי מפעיל אתר אינטרנט ענפי באנגלית ועברית, הכולל מאגר נתונים רחב ומקיף, עדכונים וחדשות מהענף, אינדקס יהלומנים וחברות, ופעילויות שונות מעסק-לעסק. המכון מנהל גם את מרכז טכנולוגיית היהלומים של ישראל, כחברה-בת בבעלות מלאה. המרכז משקיע בטכנולוגיות חדשות להגדלת הייצור והמבחר של יהלומים המלוטשים בישראל, ומפקח על כל שלבי התכנון והיישום של פרויקטי מחקר ופיתוח, בתיאום עם מכונים אקדמיים וגורמים פרטיים. המרכז משמש גם כמפעל ליטוש, הכולל כמה חדרי ליטוש, תשתיות מתקדמות וטכנולוגיה חדישה, ומאפשר ללוטשים לשכור עמדות עבודה, במטרה לקדם את ייצור היהלומים ולצמצם עלויות עבור קהילת היהלומנים בישראל. מכון היהלומים הפעיל את מוזיאון היהלומים ע"ש הארי אופנהיימר, שפעל במשך 31 שנה ומשך מעל אלפי מבקרים מדי שנה, עד לסגירתו בינואר 2018. במתחם שבו פעל המוזיאון, פתח מכון היהלומים בשנת 2023 את גלריית התכשיטים מבית IDI. גלריית התכשיטים מארחת מעל 10 חברות יהלומים ישראליות מהבורסה, המוכרות תכשיטי יהלומים ישירות לצרכן. המתחם כולל עמדות של צורף מקצועי ומשבץ מומחה, המאפשרים למבקרים לעצב תכשיטים בהתאמה אישית, ומציעים גם שירותי תיקון, תחזוקה וניקיון תכשיטים. בגלריית התכשיטים פועל גם מיני-מוזיאון וירטואלי ופיזי של עולם היהלומים, כולל עמדות לימוד אינטראקטיביות ואמצעי מולטימדיה, ובהם סרטון המלמד על ראשית ענף היהלומים בישראל. בורסת היהלומים הישראלית אתר האינטרנט הרשמי של מכון היהלומים הישראלי מכון היהלומים הישראלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מכון היהלומים הישראלי, ברשת החברתית אינסטגרם מכון היהלומים הישראלי, ברשת החברתית LinkedIn מכון היהלומים הישראלי, ברשת החברתית פייסבוק מכון היהלומים הישראלי, באתר "גיידסטאר ישראל" טליה לוין‏, לא רק סדרה בנטפליקס. מה קורה בשוק היהלומים בישראל?, באתר וואלה, 27 במאי 2023 ישראל - מעצמת יהלומים, באתר nrg‏, 11 בפברואר 2008 מערכת וואלה בית ועיצוב‏, כל שינוי - יהלום: המוזיאון שהפך לגלריה, באתר וואלה, 23 במאי 2023 אתר האינטרנט הרשמי של גלריית התכשיטים מבית IDI נועה בגון, בשיתוף מכון היהלומים הישראלי, מכון היהלומים מציג: מכירה ישירות לצרכנים, באתר TheMarker‏, 18 ביוני 2023 שירה ספיר, ‏במכון היהלומים הישראלי רוצים למכור ישירות לצרכנים, באתר גלובס, 23 במאי 2023 שווה בדיקה: היהלומים היקרים בישראל, תוכנית חיסכון, N12‏ 31 במאי 2023
קלאן

בסוציולוגיה, קלאן (תת-שבט) הוא קבוצת שארות של אנשים בעלי קרבה ביולוגית לאב ראשוני אחד, שחי לפני כמה וכמה דורות. פעמים רבות מורחב המושג "קלאן" וכולל גם משפחות קטנות, שנהפכו לבנות חסות של המשפחה הגדולה המקורית. בחברות רבות מקובל להינשא בתוך קבוצת הקלאן. לעיתים קרובות מתגלעות יריבויות בין קלאנים שונים הסמוכים זה לזה, ומתפתח מעגל דמים של איבה בין הקלאנים, שעלול להימשך שנים ארוכות. עד לאמצע המאה העשרים, היה לקלאן תפקיד כלכלי משמעותי ביותר בחיים של כל פרט מפרטיה. הקלאן הקצתה לפרט את הקרקע שממנה הוציא את פרנסתו, התמודדה נגד חמולות אחרות על משאבים, וחברי הקלאן דאגו לפרנסתם ובריאותם של האחרים. במהלך המאה העשרים, עקב תהליכים של עיור ותיעוש, השתנה הרכב הקלאן, והשפעתו על חיי הפרט פחתה. בשבטי בנטו שבדרום-מערב יבשת אפריקה, מקובל קלאן אֵאַנְדָה הנוהג לפי ייחוס מטריליניאלית אשר לפיה אדם יורש נכסים בעלי נחשבים לחפצי קודש, ובפרט מרעה ומקנה, לפי הייחוס האימהי שלו, למשל מדודיו מצד האם. בקרב ערביי ארץ ישראל, בדומה לאזורים נוספים במזרח התיכון, המילה המקבילה ל"קלאן" בערבית היא "עשירה", אם כי לעיתים קרובות מתקיים שימוש בהקשר זה בעברית במילה "חמוּלה". בקרב ערביי ישראל השתמר מבנה הקלאן גם בתחילת המאה ה-21, והפרטים נוטים להזדהות באמצעות ה"קלאן" שלהם. בהתאם, יש מספר יישובים ערביים ששימרו מבנה של קלאן, בפרט בקרב תת-המגזר הבדואי (ראו: הפזורה הבדואית בנגב) אך מבנה שכזה רווח עד ימינו גם בקרב שאר המגזר המוסלמי והערבי. על פי מחקר שנעשה על ידי פרופ' אבי בן בסט וד"ר מומי דהן, ערביי ישראל ממשפחות מסוימות נוטים להצביע למועמד מהחמולה שלהם בבחירות לרשויות המקומיות. כמו כן, התגלה ששיעור ההצבעה הממוצע בכפרים ובערים הערביים הללו הגיע אף ל-90%, עקב החשיבות העזה שמייחסים התושבים הערבים לתמיכה במועמד של משפחתם. שבטי קייס וימן יואב שטרן, כדי לנצח בחירות ביישוב ערבי צריך את תמיכת החמולות, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2008 קלאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חמולות, דף שער בספרייה הלאומית הם היו פלחים: עיונים בהתפתחות החברתית של הכפר הערבי בישראל, הקיבוץ המאוחד, 1964 אבי בן בסט, מומי דהן ואסטבן קלור, ייצוגיות ויעילות ברשויות המקומיות
CD (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קדמיום – יסוד כימי שסמלו Cd. ראשי-תיבות של Cluster of Differentiation (אנ'), המשמש פרוטוקול לזיהוי קולטנים על פני השטח של תאי דם לבנים; בעברית: אשכול התמיינות. נכון ל-2016 ידועים באדם כ-371 אשכולות, דוגמת CD8. תקליטור – באנגלית ראשי-תיבות של Compact Disc‏. .cd – סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. cd (פקודה) – פקודת מעטפת אשר משמשת לשינוי תיקיית העבודה הנוכחית במערכות הפעלה רבות. קנדלה – cd (באותיות קטנות) הן קיצור מקובל ליחידת המידה עבור שטף של אור נראה קנדלה. מוכרת בציבור גם מהשימוש ביחידת המידה cd/m2 (ניט-nt) לציון עוצמת הארה במפרטי צגים.
וולפמורגנתאלר

וולף-מורגנתאלר (בלועזית: Wulffmorgenthaler) היא רצועת ובקומיקס יומית, שנכתבת ומאוירת על ידי מיקָאֵל ווּלף ואנדֶרס מורגנתאלר הדנים. שמה של הרצועה הוא הֶלחֵם של שמות המשפחה של יוצריה. רצועת הוולף-מורגנתאלר פורסמה לראשונה במגזין העיצוב המקוון k10k.net, לאחר זמן קצר החלה להתפרסם באתר עצמאי, בזכות הפופולריות הרבה והביקורות האוהדות. עד כה פורסמו אלפי רצועות יומיות. ביוני 2012, שונה שם הקומיקס ל-Wumo. מיקאל וולף (Mikael Wulff), נולד ב-1972, הוא קומיקאי וכותב דני. בנוסף לכתיבה הוא משתתף במופעי סטנד-אפ בסקנדינביה וכותב לתוכניות טלוויזיה. אנדרס מורגנתאלר (Anders Morgenthaler), נולד ב-1972, הוא מאייר, גרפיקאי ובמאי של סרטי אנימציה. לרצועה סגנון הומור ייחודי המתבטא בשבירת טבואים חוזרת ונשנית. בין הנושאים החוזרים בקומיקס הם האפיפיור, היטלר, מין ביזארי, התאבדות, ורצח. אתר האינטרנט הרשמי של וולפמורגנתאלר