laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלמין (מינרל)

קלמין הוא שם היסטורי לעפרה של אבץ. מקור השם מהעיירה הבלגית קלמיס (Kelmis) ששמה הצרפתי היה "לה קלמין" (La Calamine), ובה יש מכרה אבץ. אזור הכפר הגרמני ברייניגרברג נודע במכרות הקלמין הגדולים שבו שפעלו במהלך המאות ה-18 וה-19. במהלך המאה ה-18 התברר כי מה שחשבו כעפרה אחת היא בעצם תערובת של שני מינרלים שונים: פחמת האבץ – ZnCO3 או סמיתסוניט. סיליקט האבץ - Zn4Si2O7(OH)2•H2O או המימורפיט. שני המינרלים דומים מאוד בצורתם וניתן להבחין ביניהם רק באנליזה כימית. בשנת 1803 הצליח הכימאי והמינרלוג הבריטי ג'יימס סמיתסון לבצע הפרדה בין המינרלים. עם זאת, בתעשיית המכרות מקובל עדיין השימוש במונח קלמין על מנת לתאר את שני המינרלים. במינרלוגיה המונח קלמין איננו תקף עוד, והוחלף בסמיתסוניט והמימורפיט על מנת להבדיל בינם לבין התערובת הוורודה של תחמוצת האבץ (ZnO) ותחמוצת הברזל (Fe2O3) בהם נעשה שימוש בתרחיץ הקלמין. עד המאה ה-18 הייתה העפרה קלמין חיונית להפקת הפליז, מכיוון שאבץ מתכתי טהור אינו קיים בטבע ולא הייתה אז טכנולוגיה להפיקו. הפליז המופק באמצעות קלמין מכונה "פליז קלמין". מדיה וקבצים בנושא קלמין בוויקישיתוף קלמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קיודו

קיוּדוֹ (ביפנית: 弓道, ברומאג'י: kyūdō - "קיוּ" - קשת, "דוֹ" - דרך) היא אמנות קליעה בחץ וקשת יפנית, אחת מאמנויות הלחימה היפניות המודרניות (גנדאי בודו). בקיודו המתאמן לרוב שואף להגיע להתפתחות רוחנית תוך כדי אימון בקשת, כאשר האימון מתמקד בתהליך נכון ומאוזן של ירייה, ולא בפגיעה במטרה. קיודו צמח מתוך "קיוּ ג'וּטסוּ" (Kyūjutsu) אמנות הלחימה בקשת המסורתית, והחל להחליפה לאחר התחלת השימוש בנשק חם ביפן במאה ה-16. היום כחצי מיליון בני אדם מתאמנים בקיודו[דרוש מקור]. בקיודו קיימות אסכולות וסגנונות אימון רבות, וצורת האימון יכולה להיות שונה גם בין דוג'ו לדוג'ו. בדרך כלל האימון מתחיל בישיבת סֶיזָה, ישיבה יפנית מסורתית, לרוב מלווה במדיטצית מוֹקוּסוֹ. באסכולות מסוימות, לאחר הסזה מבצע המתאמן מספר תנועות ירייה ללא החץ, כדי להגמיש את השרירים ולבדוק את תקינות הקשת. לאחר מכן, הוא יורה במטרת קש מיוחדת, הנקראת מַקִיוַארַה, אשר מוצבת במרחק של כ-2 מטר (אורך הקשת המשוחררת) מהיורה. לאחר יריות החימום, המתאמן יכול לעבור לירי במטרה הנקראת מַטוֹ. קוטרה של מטו הוא כ-36 סנטימטר, והיא ממוקמת במרחק 28 מטר מהיורה. מרחק זה יכול להתקצר בחצי או ברבע בהתאם לרמה של המתאמן. בדרך כלל המתאמן יבצע שתי יריות בישיבה לפני שיעבור לירי בעמידה. הקשת היפנית, יוּמִי, ארוכה מהיורה, אורכה מעל שני מטרים ויכול להגיע אף לשני מטרים וחצי. מסורתית, יומי עשויה במבוק, עץ ועור, אך מתאמנים רבים, במיוחד מתאמנים מתחילים, משתמשים בקשתות העשויים חומרים סינתטיים, היות שקשת במבוק יקרה יותר ורגישה לתנאי מזג אוויר קיצונים. אורך היוּמִי תלוי באורך הדריכה של המתאמן, המושפע מגובהו. החץ היפני עשוי במבוק ומעוטר בנוצות. בעבר, נהגו להשתמש בנוצות עיט ונץ; היום החצים מעוטרים בנוצות תרנגולי הודו וברבורים. מבדילים בין שני מיני חצים: הָאיָה, חצי זכר, המסתובבים בכיוון השעון במעופם, ואוֹטוֹיַה, חצי נקבה המסתובבים נגד כיוון השעון. מתאמן בקיודו לובש כפפת עור על יד ימין, הנקראת יוּגַקֵה. לכפפה זו בדרך-כלל שלוש או ארבע אצבעות בהתאם למשקל הדריכה של הקשת – לרוב משתמשים בכפפת שלוש אצבעות עם קשתות עם משקל דריכה עד 20 קילוגרם ובכפפת 4 אצבעות לקשתות עם משקל דריכה של יותר מ-20 קילוגרם. קיימים סוגים נפוצים פחות של הכפפה בעלי אצבע אחת, לשימוש מתאמנים מתחילים, וחמש אצבעות. בקיודו משתמשים בדרגות קיוּ, דרגות מתחילים, ודַאן, דרגות מתקדמים, בדומה לאמנויות לחימה יפניות אחרות. הארגון הכלל-יפני לקיודו בוחן לדרגות קיו 3 עד קיו 1 ולדרגות דאן 1 עד דאן 9. בניגוד לשאר אמנויות לחימה, בקיודו לא משתמשים בחגורות צבעוניות לציון דרגה. בנוסף לדרגות קיו ודאן, בקיודו קיימות דרגות הוראה: רֵנשִי – לקבלת דרגה זו, חייב המתאמן להיות בדרגת דאן 5 ומעלה ולהיות בעל אופי חזק ויכולות הוראה. זוהי הדרגה המרבית אליה ניתן להיבחן מחוץ ליפן. קיוֹשִי – דרגה מתקדמת יותר, המחייבת דאן 6, יכולות הוראה ומנהיגות, וכמות שנים מסוימת בדרגת רנשי. הָאנשִי – הדרגה העליונה, המחייבת דאן 8, התנהגות ברמה הגבוהה ביותר ושליטה מלאה ומושלמת באמנות הקיודו, ותרומה משמעותית לאמנות. אויגן הריגל, זן באמנות הקשת, דביר, 1990 מדיה וקבצים בנושא קיודו בוויקישיתוף אלי לנצמן, קיודו - קשתות יפנית (הקישור אינו פעיל), באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן הארגון הכלל-יפני לקיודו (אנגלית) אתר המרכז מספר ארגוני קיודו אמריקנים, הכולל מידע רב אודות קיודו (אנגלית) זוג מאמרים המפרט אודות האספקטים השונים של קיודו (אנגלית) קיודו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמואל זאובר

סמואל (סמי) זאובר (Samuel Zauber‏; 9 בינואר 1902 - 10 ביוני 1986) היה כדורגלן יהודי-רומני ששיחק בתפקיד שוער. סמואל זאובר, שנולד בטימישוארה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, שיחק כדורגל בבוקרשט, רומניה, במועדון הכדורגל מכבי בוקרשט. הוא היה אחד מחברי הסגל של נבחרת רומניה בכדורגל, שהשתתפה במונדיאל הראשון, שנערך ב-1930 באורוגוואי, בו תיפקד כשוער השני. בעונת 1924-5 שיחק במכבי בוקרשט ועונה לאחר מכן, ב-1925-6 שיחק ב"מעיין הספורט בוקרשט" (Isvorul Sportul București). משנת 1928 עד 1936 שיחק במכבי בוקרשט. ב-1931, פתח בהרכב הנבחרת בשני המשחקים האחרונים של טורניר הבלקן הראשון, נגד יוגוסלביה בזגרב, ב-28 ביוני ונגד יוון באתונה, ב-29 בנובמבר, בו זכתה רומניה, היו אלו שתי ההופעות היחידות של זאובר בהרכב הראשון של הנבחרת במשחקים בינלאומיים רשמיים. בנוסף למשחקים אלה הופיע זאובר בשער של נבחרת רומניה גם במשחק ידידותי נגד נבחרת ליטא בקובנה, ב-26 באוגוסט. בקיץ 1935 היה שוער מכבי בוקרשט שזכתה במקום הראשון במכביה השנייה שהתקיימה בתל אביב. ביהדות רומניה של התקופה היו גאים בנציג הקהילה בנבחרת רומניה ושמו מוזכר בספרים המציינים את האישים הבולטים של יהדות רומניה. בשנת 1964 עלה זאובר לישראל יחד עם אשתו מטילדה וביתו, מירלה, והתגורר בירושלים. לאחר עלייתו עבד כמאמן קבוצות נוער, ולאחר מכן פתח חנות תמרוקים יחד עם אשתו, בה עבד עד סמוך לפטירתו. סמי זאובר נפטר בירושלים, ב-10 ביוני 1986. סמואל זאובר בתמונה שצולמה בשנת 1924 בקירוב, במשחק בין מכבי בוקרשט לבין קבוצת הכוח וינה סמואל זאובר בשער סמואל זאובר, באתר Soccerway סמואל זאובר, באתר WorldFootball.net סמואל זאובר, באתר National Football Teams סמואל זאובר, באתר FootballDatabase.eu שוער נבחרת רומניה לשעבר השתקע בישראל, מעריב, 16 ביולי 1964 דוד דודסון, זוכרים: הקריירות שנקטעו בשואה, חלק ב', באתר nrg‏, 18 באפריל 2012 http://www.romaniansoccer.ro/players/2269/samuel-zauber.htm מתוך אתר התאחדות הכדורגל הרומנית] מועדוני הכדורגל של רומניה 28/5/1992 כ"ה אייר תשנ"ב Reshumot Yalkut hapirsumim nr.4008] ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולימפיה מילאנו

אולימפיה "ארמאני" מילאנו (באיטלקית: Olimpia Milano) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר מילאנו, המתמודדת בליגת העל האיטלקית וביורוליג. המועדון נוסד בשנת 1936 ונחשב למועדון הכדורסל המעוטר והבכיר במדינה, אשר זכה בעשרים וחמש אליפויות, בחמישה גביעים איטלקים ובשלושה גביעי אירופה. במרוצת השנים שמו של המועדון השתנה פעמים רבות, על פי שם מממן הקבוצה עד לשמו הנוכחי - אולימפיה "ארמאני ג'ינס" מילאנו. כיום, אולימפיה "ארמאני ג'ינס" מילאנו נחשב למועדון חזק הן בליגה המקומית, והן במפעלים האירופים. אולם הבית של המועדון הוא מדיולאנום פורום המכיל 12,700 מקומות. הליגה האיטלקית: אליפות (31): 1936, 1937, 1938, 1939, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1963, 1965, 1966, 1967, 1972, 1982, 1985, 1986, 1987, 1989, 1996, 2014, 2016, 2018, 2022, 2023, 2024 מקום שני: 1956, 1964, 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1979, 1983, 1988, 1991, 2005, 2009, 2010, 2012 הגביע האיטלקי: זכייה (8): 1972, 1986, 1987, 1996, 2016, 2017, 2021, 2022 גמר: 1970, 1991, 2015, 2024 הסופרקאפ האיטלקי: זכייה (4): 2016, 2017, 2018, 2020 גמר: 1996, 2014, 2015, 2021 גביע אירופה לאלופות: זכייה (3): 1966 ,1987, 1988 מקום שני: 1967, 1983 גביע ספורטה: זכייה (3): 1971, 1972, 1976 גביע קוראץ': זכייה (2): 1985, 1993 גמר: 1995, 1996 הגביע הבין יבשתי: זכייה (1): 1987 איטליה דינו מנגין איטליה רנזו בריוויירה ארצות הברית אנטוניו דייוויס ארצות הברית לי ניילון ארצות הברית ביל בראדלי ארצות הברית איטליה מייק ד'אנטוני איטליה דנילו גלינרי סלובניה בנו אודריך יוגוסלביה דיאן בודירוגה מקדוניה פטר נאומוסקי ארצות הבריתבוב מקאדו ארצות הבריתג'ו בארי קרול ארצות הברית קית' לנגפורד מדיה וקבצים בנושא אולימפיה מילאנו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיה מילאנו (באיטלקית) אולימפיה מילאנו, ברשת החברתית פייסבוק אולימפיה מילאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אולימפיה מילאנו, ברשת החברתית אינסטגרם אולימפיה מילאנו, סרטונים בערוץ היוטיוב דף הקבוצה באתר היורוליג סגל הקבוצה באתר היורוליג
אלברט גריי, רוזן גריי הרביעי

אלברט הנרי ג'ורג' גריי, רוזן גריי הרביעי (באנגלית: Albert Henry George Grey, 4th Earl Grey; 28 בנובמבר 1851 – 29 באוגוסט 1917) היה אציל אנגלי אשר כיהן כמושל הכללי של קנדה, התשיעי מאז איחוד קנדה, בין השנים 1904–1911. גריי התחנך בבית הספר הארו ובמכללת טריניטי בקיימברידג' בה למד היסטוריה ומשפטים. בשנת 1877 נשא לאישה את אליס הולפורד, ונולדו להם חמישה ילדים (שאחד מהם מת בינקותו). גריי כהן כחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה הליברלית הבריטית בין השנים 1880–1886 כשהוא נבחר כנציג דרום נורת'מברלנד עד שנת 1885, וכנציג טיינסייד עד שנת 1886. בעקבות מחלוקת בינו ובין ויליאם גלאדסטון בדבר מתן שלטון עצמי לאירלנד עבר למפלגה הליברלית היוניוניסטית. בשנת 1894 ירש מדודו את התואר רוזן גריי והפך לרוזן גריי הרביעי. בין השנים 1896–1897 כיהן כמושל רודזיה, ובין השנים 1898–1904 כיהן כמנהל חברת דרום אפריקה הבריטית. בשנת 1904 מונה למושל הכללי של קנדה, ובתפקיד זה היה מושל פעיל ביותר, אשר שמר על קשרים הדוקים עם ראש הממשלה, ופעל ליזום רפורמות חברתיות שונות, וכן פעילות למען אחדותה של קנדה בקרב הקבוצות האתניות השונות המרכיבות אותה. במהלך כהונתו ביקר בפרובינציות קנדה השונות, והיה המושל הכללי הראשון אשר ביקר בדומיניון ניופאונלנד, והזמין את הדומיניון להצטרף כפרובינציה לקנדה. כמו כן ביקר גריי בארצות הברית מספר פעמים, ויצר קשרים חמים עם נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט. גריי פעל בתחומי התרבות האמנות, ובשנת 1907 ייסד את "תחרות גריי למוזיקה ולדרמה" (Grey Competition for Music and Drama). בשנת 1909 ייסד גריי את גביע גריי - הניתן לזוכה בליגת הכדורגל של קנדה. בשנת 1963 הוכנס גריי להיכל התהילה של הכדורגל הקנדי בשל תרומתו הרבה לפיתוח ספורט הכדורגל בקנדה. לאחר תום כהונתו, בשנת 1911 שבו הלורד גריי ומשפחתו לאנגליה, וגריי הפך לנשיא המכון המלכותי הקולוניאלי (the Royal Colonial Institute). גריי נפטר בבית משפחתו בשנת 1917, ובנו, צ'ארלס, רוזן גריי החמישי, ירש את תוארו. מדיה וקבצים בנושא אלברט גריי, רוזן גריי הרביעי בוויקישיתוף ביוגרפיה של אלברט גריי ביוגרפיה של אלברט גריי התואר נקרא בפועל Administrator - "מנהלן". המכונה כיום "אגודת חבר העמים המלכותית" (Royal Commonwealth Society).
רוזן גריי

רוזן גריי (באנגלית: Earl Grey, או ארל גריי) הוא תואר רוזנות המקושר לאחוזת הוויק של משפחת האצולה גריי בממלכה המאוחדת. התואר ניתן בשנת 1806 לגנרל צ'ארלס גריי כחמש שנים לאחר שניתן לו תואר ברון (Baron Grey) (ברונות הולוויק בנורת'מברלנד) ולאחר שניתן לו תואר ויקונט הוויק (Viscount Howick). בנו, צ'ארלס גריי השני, היה חבר המפלגה הוויגית וכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1830–1834 בהם נחקק חוק הרפורמה הגדול של 1832. בנו צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני, קיבל את תארו לאחר מותו, ונכדו, הנרי גריי קיבל את התואר אחריו. הנרי גריי היה אף הוא חבר המפלגה הוויגית, וכיהן כשר המלחמה והמושבות בין השנים 1846–1852. לאחר מותו של הנרי גריי עבר התואר לאחיינו, אלברט גריי, אשר כיהן כמושל קנדה בין השנים 1904–1911. בנו של אלברט גריי, צ'ארלס גריי, רוזן גריי החמישי היה איש צבא, ובהיעדר בנים, לאחר מותו עבר התואר לאחיינו מדרגה שנייה ריצ'רד גריי, הנושא בתואר זה כיום. ברונות גריי הנמצאת באזור הוויק שבמחוז נורת'מברלנד הוקמה בשנת 1746 עבור הנרי גריי, שכיהן כשריף העליון של נורת'מברלנד מאז שנת 1738. המשפחה הייתה משפחת אצולה ותיקה שהתגוררה באזור, וצ'ארלס גריי היה הצאצא השמיני של ג'ון גריי, הרוזן טנקרוויל (תואר אצולה שניתן לו בשנת 1418), והצאצא החמישי של ויליאם גריי, הברון הראשון של ווארק (William Grey, 1st Baron Grey of Warke). התה ארל גריי נקרא על שם צ'ארלס, הארל השני מגריי, וכן גביע גריי נקרא על שם אלברט גריי. תה ארל גריי בית גריי מדיה וקבצים בנושא רוזן גריי בוויקישיתוף
קבוצת מילואים

בכדורגל, קבוצת מילואים (מאנגלית: Reserve team) היא קבוצה-בת של קבוצה אחרת המשמשת לקידום שחקנים צעירים אל קבוצת האם הבוגרת. שתי הקבוצות שייכות לאותו מועדון כדורגל. קבוצת מילואים מורכבת בדרך כלל משילוב של שחקנים צעירים ושחקנים של הקבוצה הבכירה שלא זוכים לדקות משחק. בשונה מקבוצות נוער, בקבוצת מילואים אין הגבלת גיל לשחקנים והיא אינה משחקת בליגה לגילאים מסוימים. המונח קבוצת מילואים נמצא בשימוש לתיאור קבוצות כאלו באנגליה ובארצות הברית. בגרמניה ובאוסטריה מתווספת המילה "חובבים" (Amateur) או II לשם הקבוצה, ואילו בספרד נהוג להצמיד את האות ב' (B בספרדית) לשמה של קבוצת המילואים (ברצלונה אתלטיק, לדוגמה). באנגליה קבוצות המילואים משחקות בליגות נפרדות המיועדות לקבוצות מילואים. הליגה הבכירה היא פרמייר ליג המילואים ובה משחקות קבוצות המילואים של המועדונים מהפרמייר ליג. בספרד, לעומת זאת, קבוצות המילואים משחקות באותו מערך ליגות כמו קבוצות האם שלהן. אף על פי כן, קבוצת מילואים לא יכולה לשחק באותה ליגה שבה משחקת קבוצת האם שלה ולכן קבוצות מילואים לא יכולות להעפיל לליגה הבכירה, או לסירוגין כאשר קבוצת האם יורדת לליגה בה משחקת קבוצת המילואים, קבוצת המילואים תרד ליגה באופן אוטומטי. כמו כן, כיום קבוצות מילואים לא מורשות להשתתף בגביע המלך הספרדי. בישראל הוקמה ליגת מילואים בראשית שנות ה-2000, אולם היא בוטלה כעבור זמן קצר. החל מעונת 2020/21 הוחלט להקים מחדש אפשרות להפעיל קבוצות בת בישראל, כל עוד הן לא באותה הליגה. לעיתים קבוצת המילואים הצעירה מסומנת בסוף שמה באות ב', האות B בלועזית, או בספרה II (הספרה 2 בספרות רומיות), על-מנת להבדילה מקבוצת האם הבוגרת. אורי יסעור, ההתאחדות תבטל את ליגת המילואים, באתר ynet, 22 באפריל 2002 גידי ליפקין, ‏מהעונה הבאה: קבוצות יוכלו להקים קבוצות בת, באתר ONE‏, 9 בינואר 2019
סמל מיאנמר

סמל מיאנמר נמצא בשימוש המדינה בכל מסמך רשמי, פומבי ופנימי ובכל הוצאה לאור של המדינה. בסמל, שכעת בצורתו השלישית, יש שני אריות "צִ'ינְטֶה" (אריות מהמיתולוגיה הדרום-מזרח אסיאתית) המסתכלים לכיוונים מנוגדים אחד מהשני. באמצע מפת מיאנמר בצבע ומאחוריה ענף זית. הסמל מוקף בעיצובי פרחים מסורתיים, האופייניים למיאנמאר ומעליהם כוכב. כל חלקי הסמל צבועים בצבע זהב על רקע אדום. בסמל המודרני הכיתובית אומרת: "הרפובליקה של איחוד מיאנמר" (בורמזית באותיות לטיניות: Pyidaunzu Thanmăda Myăma Nainngandaw). הסמל המקורי היה שונה. במגילה היה כתוב "איחוד מיאנמר". במקום בו נמצא הכוכב עמד בעבר צִ'ינְטֶה שלישי. במקום ענף הזית היה עיגול שהיה מוקף במילים (בורמזית באותיות לטיניות: ta.pau; tha-baw). במהלך השלטון הסוציאליסטי של נה וין נערכו שינויים בסמל ובכיתוב במגילה בתחתיתו. בסמל השני לא היה הרקע האדום, הצִ'ינְטֶאות היו כחולים, מפת מיאנמר הייתה בצבע אדום ובמקום לענף הזית היה גלגל שיניים כחול. הכוכב היה לבן, ועיצובי הפרחים היו בצבע זהב. הסמל השני הושפע ממאפיינים סוציאלסטיים, בעיקר גלגל השיניים והכוכב. בסמל השני הכיתובית אומרת: "איחוד מיאנמר הסוציאליסטית" (בורמזית באותיות לטיניות: Pyidaungsu Socialist Thamada Myanmar-naing-gan-daw). 1948 1948-1974 1974-1989 1989-2010 מדיה וקבצים בנושא סמל מיאנמר בוויקישיתוף
סמל סרי לנקה

במרכזו של סמל סרי לנקה יש אריה זהוב האוחז בחרב באחת מכפותיו, על גבי רקע אדום. זהו אותו האריה שמופיע בדגלה של סרי לנקה. בבסיסו הסמל קיים משנת 1952 אך בשנת 1972 הוא עבר כמה שינויים קלים. לפני שקיבלה עצמאות, סרי לנקה (אז הייתה ידועה בשם ציילון) השתמשה בסמל של הממלכה המאוחדת בתור הסמל שלה. אחרי שקיבלה עצמאות מהממלכה המאוחדת בשנת 1948 עלה לראשונה הצורך בבחירת סמל לאומי. ועדה הוקמה כדי להדגיש את חשיבות בחירת הסמל. לפי המלצתה בשנת 1952 נבחר סמל כשבעיקרו היה אותו אריה על גבי רקע אדום, מתחתיו כיתובית האומרת "ציילון" ומעליו כתר שסימל את היות המדינה אחת מממלכות חבר העמים הבריטי. בשנת 1972 כשהפכה סרי לנקה לרפובליקה עבר הסמל שינויים. ועדה נוספת קמה והחליטה על השינויים שיש לעשות בסמל. הכתר הוסר והסמל הוחלף בגרסה המודרנית בה יש מאפיינים סוציאליסטיים כמו גלגל השיניים וזרעי התירס. כמו כן מיוצגים בו גם סמלים מסורתיים של סרי לנקה. מדיה וקבצים בנושא סמל סרי לנקה בוויקישיתוף
הכוכב האדום בלגרד

הכוכב האדום בלגרד הוא איגוד ספורט רב תחומי מהעיר בלגרד שבסרביה. כיום פועלים במסגרתו 36 מועדוני ספורט. האם התכוונתם ל... הכוכב האדום בלגרד (כדורגל) – מועדון כדורגל שנוסד בשנת 1945 הכוכב האדום בלגרד (כדורסל) – מועדון כדורסל שנוסד בשנת 1945 הכוכב האדום בלגרד (כדוריד) – מועדון כדוריד שנוסד בשנת 1948 הכוכב האדום בלגרד (הוקי קרח) – מועדון הוקי קרח שנוסד בשנת 1946 ראו SD Crvena Zvezda בוויקיפדיה באנגלית.
פרטיזן בלגרד (כדורסל)

פרטיזן איגוקאה בלגרד (בסרבית: КК Партизан Игокеа) היא קבוצת כדורסל סרבית מעיר הבירה בלגרד, המתמודדת בליגת העל הסרבית, ביורוליג ובליגה האדריאטית. פרטיזן בלגרד זכתה בתואר אלופת אירופה לשנת 1992, למרות שלאורך רוב העונה שיחקה את משחקיה הביתיים בעיר פואנלברדה בספרד. לקבוצה לא התאפשר להגן על התואר שלה בעונת 1993, מאחר שהאו"ם הפעיל סנקציות על יוגוסלביה הפדרלית. כמו כן, הקבוצה זכתה שלוש פעמים בגביע קוראץ', וארבע פעמים באליפות הליגה האדריאטית. פרטיזן בלגרד מגינה על תואר אלופת סרביה מזה שש שנים. בסך הכל, זכתה הקבוצה בשלוש עשרה אליפויות יוגוסלביה. בקבוצה שיחקו גדולי השחקנים של יוגוסלביה בעבר, ביניהם חבר היכל התהילה דראז'ן דליפאגיץ', ושחקני ה-NBA לשעבר ולאדה דיבאץ, אלכסנדר ג'ורג'ביץ', פרדראג דנילוביץ', ז'ארקו פספלי, וז'ליקו רברצה. הקבוצה משתייכת לאגודת פרטיזן בלגרד. אולם הבית של הקבוצה הוא היכל פיוניר, אם כי משחקים בהם צפוי להגיע קהל רב מתקיימים בבלגרד ארנה. ליגת העל הסרבית: אליפות (8): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 הגביע הסרבי בכדורסל: זכייה (8): 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2018, 2019, 2020 הליגה היוגוסלבית: אליפות (13): 1976, 1979, 1981, 1987, 1992, 1995, 1996, 1997, 2002, 2003 , 2004, 2005, 2006 גביע יוגוסלביה זכייה (8): 1979, 1989, 1992, 1994, 1995, 1999, 2000, 2002 הליגה האירופית של פיב"א זכייה (1): 1992 גביע קוראץ' זכייה (3): 1978, 1979, 1989 הליגה האדריאטית אליפות (7): 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2013, 2023 סרביה מילוש וויאניץ' סרביה אלכסנדר ג'ורג'ביץ' סרביה פרדראג דנילוביץ' סרביה ז'ליקו אובראדוביץ' סרביה ולאדה דיבאץ סרביה ננאד קרסטיץ' אוסטרליה סרביה אלכס מאריץ' ארצות הברית מקדוניה בו מקאלב דושאן איבקוביץ' ז'ליקו אובראדוביץ' רנקו ז'ראביצה דושקו וויושביץ' פרטיזן בלגרד פרטיזן בלגרד (כדורגל) פרטיזן בלגרד (כדוריד) מדיה וקבצים בנושא פרטיזן בלגרד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרטיזן בלגרד (בסרבית ובאנגלית) פרטיזן בלגרד, ברשת החברתית פייסבוק פרטיזן בלגרד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרטיזן בלגרד, ברשת החברתית אינסטגרם פרטיזן בלגרד, סרטונים בערוץ היוטיוב סגל הקבוצה באתר היורוליג סגל הקבוצה clubcode=https://kkpartizan.rs/en/team] באתר הרשמי של הקבוצה
מועצת המלוכה של קנדה

מועצת המלך של קנדה או מועצת המלכה של קנדה (באנגלית: King's Privy Council for Canada או Queen's Privy Council for Canada, בצרפתית: Conseil privé de la Reine pour le Canada) ובקיצור QPC או CPR, היא גוף של יועצים, שתפקידם לייעץ למונרך הקנדי. חברי המועצה ממונים על ידי המושל הכללי של קנדה לכל ימי חייהם, כאשר המועמדים לתפקיד מוצעים למושל הכללי על ידי ראש ממשלת קנדה. מועצת המלוכה הוקמה בהתאם לחוק החוקה, צפון אמריקה הבריטית משנת 1867 - על פי מועצת המלוכה של הממלכה המאוחדת. הממלכה המאוחדת וקנדה הן שתי ממלכות חבר העמים הבריטי היחידות בהן פועלת מועצת מלכה. מועצת המלכה התכנסה בפועל רק פעמיים בנוכחות אליזבת השנייה מלכת קנדה: באוטווה בשנת 1957 ובהליפקס בשנת 1959. תפקיד מועצת המלוכה לייעץ למונרך הקנדי (כיום, המלך צ'ארלס השלישי), וכן לממשלת קנדה. כמו כן תפקיד המועצה הוא לבחור את המונרך הבא לאחר מותו של המונרך הקודם, ולתת אישור לנישואי המונרך (לאחרונה ניתן אישור מסוג זה ב-27 במרץ 1981 לרגל נישואי צ'ארלס, נסיך ויילס (כיום מלך הממלכה המאוחדת וראש ממלכות חבר העמים הבריטי) עם הנסיכה דיאנה - באותה עת נכחו בין 12 חברי המועצה: נשיאת בית המשפט העליון של קנדה בורה לסקין אשר שימשה כיושבת ראש המועצה, ראש ממשלת קנדה פייר טרודו, מספר שרים, ראש המפלגה הדמוקרטית החדשה סטנלי נולס וראש המפלגה הפרוגרסיבית קונסרבטיבית של קנדה אלוין האמילטון; לרגלי נישואי צ'ארלס לקמילה פארקר בולס לא נדרשה התכנסות של המועצה מאחר שמדובר בנישואים אשר אין להם השפעה על סדר ההורשה בשל גילה של בוולס, ולאור העובדה שלא ייוולדו לה ילדים). קבינט ממשלת קנדה מהווה ועדה של המועצה. במועצת המלוכה חברים כל השרים שמכהנים וכיהנו בעבר בממשלת קנדה, וכן כל נשיאי בית המשפט העליון של קנדה (הנשיא המכהן ונשיאים קודמים), המושל הכללי של קנדה, ומי שכיהן בתפקיד זה בעבר. כמו כן חברים במועצה מנהיג האופוזיציה וכן לעיתים חברים בישיבות מסוימות של המועצה גם ראשי מפלגות אופוזיציה נוספות. לעיתים מתקבלים לישיבות מסוימות חברים נוספים, המושבעים כחברי המועצה לצורך אותה ישיבה. הממונה לתפקיד חבר המועצה נשבע: אני [שם], נשבע (/מצהיר) ברצינות ובכבוד שאהיה באמת ובאמונה משרת של הוד מעלתה המלכה אליזבת השנייה, כחבר מועצת המלכה של קנדה. אני, בכל נושא שיטופל, יידון או יוכרע במועצת המלכה, אפעל בנאמנות, בכנות ובאמת, ואומר את מחשבותי ואת דעתי. אני אשמור בסוד את כל הנושאים שידונו בפני המועצה ויגולו לי במסגרת המועצה. ובכלל, בכל דבר ועניין אפעל כמשרת נאמן ואמיתי של הוד מלכותה — שבועות רשמיות ותרגום לעברית מספר פעמים מונו חברים למועצת המלכה כתואר של כבוד. כך למשל ראשי ממשלת פרובינציות קנדה מונו למועצה לרגל חגיגות ה-100 לקונפדרציה הקנדית בשנת 1967, ולרגל קבלת חוקת קנדה בשנת 1982. בשנת 1992, לרגל יום העצמאות ה-125 של קנדה מינה המושל הכללי של קנדה רומאו לבלן 18 חברי מועצה כתוארי כבוד, ובהם ראש הממשלה לשעבר של אונטריו דייוויד פיטרסון, שחקן ההוקי קרח לשעבר מוריס ריצ'רד, ואיש העסקים קונרד בלק. הקוורום של התכנסות המועצה הוא ארבעה חברים (כלומר די בהתכנסות של ארבעה חברים כדי להכריע החלטות בעלות תוקף מחייב). אתר האינטרנט הרשמי של מועצת המלוכה של קנדה
פתוגניות

פָּתוֹגֶנִיוּת (באנגלית: Pathogenicity; על פי החלטות האקדמיה: מַרְעָנוּת) היא מכלול המנגנונים והשיטות באמצעותם אורגניזמים, כגון חיידקים ופטריות, וכן מחוללי מחלות אחרים, בהם נגיפים וחלבוני פריון, גורמים לתופעות המחלה ומתמודדים עם מערכות ההגנה של הגוף. קיימים חמישה סוגים של פתוגנים (בעברית: מַרְעָנִים): חיידקים: הפתוגנים הידועים ביותר. רוב התרופות הקיימות נועדו ללחימה בחיידקים. המדובר הוא בחיידקים אמיתיים (בקטריה); חיידקים קדומים (ארכאה) אינם גורמים למחלות. נגיפים. פרוטיסטים: אמבות, למשל. בעלי חיים: תולעים, למשל. פריונים. פרוטיסטים ובעלי חיים מעוררים מחלות מכונים לעיתים קרובות טפילים (בלועזית: פרזיטים). גם הנגיפים ורבים מן החיידקים הם למעשה טפילים, אך בעגה המקצועית בתחום המיקרוביולוגיה הרפואית נהוג להתעלם מכך ולכנות רק פרוטיסטים ובעלי חיים פתוגניים "טפילים". גורמי הפתוגניות נחלקים לרוב לארבעה סוגים: רעלנים: חומרים הגורמים להרס תאי הגוף או לשיבוש פעולתם. לעיתים תוצרי לוואי של הפתוגן או הפרשה ספציפית לסוג הפונדקאי בו הוא נמצא. גורמי היצמדות: חומרים הנמצאים בדרך-כלל על-פני ממברנת תא הפתוגן, והמאפשרים לו להיצמד לתאים ולרקמות בגוף. גורמי פלישה: חומרים הנמצאים על-פני ממברנת התא, או חומרים שהפתוגן מפריש, והמאפשרים לו לחדור לתאי הגוף; הוא עושה זאת באמצעות קדיחת חורים בממברנת תא הגוף, או תוך ניצול מנגנוני העברה קיימים, כגון תעלות ושערים. גורמי התרבות: חומרים שהפתוגן מפריש והמאפשרים לו להתרבות במקומות מסוימים בגוף - לעיתים במקומות בהם תנאי הסביבה קשים. לדוגמה, חיידקים המסוגלים להתיישב בקיבה, בה הסביבה חומצית מאוד, עושים זאת באמצעות ייצור אנזימים המנטרלים את החומצה. תרופות רבות, ובמיוחד סוגי אנטיביוטיקה, מתמקדות באחד מארבעת הגורמים הללו ומונעות מהפתוגן מלייצר את החומר הרלוונטי. אי מרענות מיקרואורגניזמים פתוגניים, דף שער בספרייה הלאומית מַרְעָנוּת במילון מיקרוביולוגיה (תשנ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
ליגת העל בכדורגל לנוער

ליגת העל בכדורגל לנוער (בשמה המסחרי "ליגת טוטו לנוער") היא הליגה העליונה לנוער (עד גיל 20) בכדורגל בישראל. המשחק המרכזי של הליגה בכל מחזור משודר בערוץ הספורט. הליגה החובבנית לנוער הוקמה עוד בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, בשנת 1941, שוחקה לאורך 3 עונות והופסקה. לאחר מכן חודשה בעונת 1947/1948 אך הופסקה בעקבות קרבות מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל. לאחר הקמת מדינת ישראל הליגה אורגנה והוקמה מחדש והופסקה לאחר עונה בגלל בעיות לוגיסטיות. החל מ-1954 התקיימה ליגה באופן סדיר במבנה של חלוקת הקבוצות לליגות אזוריות, כאשר האלופות מכל מחוז מתמודדות בפלייאוף על מנת לקבוע את אלופת המדינה לאותה העונה. החל משנת 1982 החליטה ההתאחדות על רפורמה בליגות הנוער שקבעה כי תוקם ליגה אחת עליונה לשכבת הנוער בדומה לבוגרים בה תתחרו הקבוצות הטובות ביותר ביניהן על האליפות, והליגה נקראה ליגה עילית לנוער. הליגה המקצוענית הוקמה בשנת 1994, ונקראה "ליגה לאומית לנוער". הליגה הוקמה על בסיס ליגה עילית שהייתה נחשבת לליגה חובבנית. מספר הקבוצות עלה ל-16 והתאפשר לשתף שחקנים זרים. החל מעונת 2010/2011 נקראת הליגה "ליגת העל לנוער". במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות אשר בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 30 מחזורים. בסוף כל עונה הקבוצה במקום הראשון זוכה באליפות המדינה לנוער, והקבוצות במקומות 15 ו-16 יורדות לליגה הלאומית בכדורגל לנוער, המחולקת לשתי מחוזות (צפון ודרום), וכמו כן הקבוצות שבמקומות הראשונים בליגות אלו עולות במקומן. חוקי המשחק זהים לחוקים החלים על ליגת העל לבוגרים אך עם שינויים קלים, הכוללים הגבלה לשני שחקנים זרים בכל קבוצה, האפשרות לשחק עם שני חריגי גיל (בני 20), והיכולת לבצע חמישה חילופים במשחק. לקבוצות הנוער ברוב המקרים נלווים שמות מייצגים להנצחת אנשי כדורגל וקרוביהם. מאז הקמת הליגה, קבוצות הנוער של מכבי חיפה ומכבי תל אביב שולטות בליגה זו מעצם השקעת המועדונים במחלקת הנוער באופן נרחב. ליגות חובבניות (עד 1994) ליגות מקצועניות (החל מ-1994) כדורגל בישראל גביע המדינה לנוער אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל בכדורגל לנוער ליגת העל לנוער באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל 100 שנות כדורגל 2006-1906 - אלישע שוחט, הוצאה עצמית, שנת 2006, עמוד 350 "אלופות ישראל לנוער בכדורגל" בעונות 1951/1952/1953/1954 נערכו משחקי ליגות לנוער. אין מספיק מידע לעניין האלופה לא התקיים פלייאוף בעונה זו עקב מגפת הקורונה העונה הופסקה, וב-13 באפריל 2020 הכריזה ההתאחדות רשמית על זכייתה של מכבי חיפה בתואר לאחר שהובילה את הליגה ב-11 נקודות מערכת האתר, ‏בשל סיום הליגות: מכבי חיפה אלופת הנוער, באתר ערוץ הספורט, 13 באפריל 2020 מאור רחמני, ‏ליגת הנוער קוצרה: מכבי חיפה זכתה באליפות, באתר ONE‏, 25 במאי 2021