laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מועדון האקסיות

מועדון האקסיות (באנגלית: The First Wives Club) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1996 בבינויו של יו וילסון, עם גולדי הון, דיאן קיטון ובט מידלר בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הספר "The First Wives Club" של ויויאן גולדסמית' (אנ') משנת 1992 והוא מתאר שלוש נשים שבעליהן נטשו אותן לטובת נשים צעירות והן מחליטת לנקום בהם. הסרט היה שובר קופות ופך לסרט פולחן בעיקר של נשים בגיל הביניים. סרט היה מועמד לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (מרק שיימן). שרה ג'סיקה פארקר ובט מידלר היו מועמדות לפרס סטלייט. בשנת 1969 מסיימות התלמידות אנני, סינטיה, ברנדה ואליס את לימודיהם במידלברי קולג' כעבור 25 שנה מחליטה סינטיה (סטוקרד צ'אנינג) להתאבד לאחר שבעלה העשיר זנח אותה לטובת אישה צעירה. לפני כן היא שולחת מכתבים זהים לשלושת חברותיה מהקולג' - אנני (דיאן קיטון), ברנדה (בט מידלר) ואליס (גולדי הון). השלוש נפגשות בטקס האשכבה בכנסייה ומתברר להן שמצבן דומה. אנני נשואה לארון (סטפן קולינס), שותף במשרד פרסומת, ושניהם מטופלים אצל הפסיכיאטרית לסלי רוזן (מרשה גיי הארדן). ארון מודיעה לאנני כי התאהב בפסיכיאטרית ועובר לגור איתה. ברנדה נשואה למורטי (דן הדייה), שהתאהב בצעירה מושכת בשם שאלי (שרה ג'סיקה פארקר) ועזב אותה. אליס נשואה לביל (ויקטור גרבר). היא הייתה שחקנית מפורסמת וכעת התבגרה ומתקשה להשיג תפקידים. הפלסטיקאי שלה, ד"ר פקמן (רוב ריינר), מתקשה לשכנע אותה לא לעבור ניתוחים קוסמטיים מיותרים. בעלה זונח אותה למען הכוכבנית הצעירה פיבי (אליזבת ברקלי). אנני שומעת בעצתה של אימה (איילין הקרט) לשלוח את בתה כריס (ג'ניפר דאנדס), לעבוד אצל ארון ולרגל. כריס מגלה שהשותפים שלו רוצים למכור את חלקם. אנני קונה זאת מהם וזורקת אותו מהמשרד. אליס מגלה לביל כי הכוכבנית פיבי היא בעצם קטינה ומאיימת לגלות זאת בפומבי. היא מחרימה חפצי אמנות שלו, מוכרת אותם לאנני תמורה דולר במכירה פומבית ושלושתן מכוונות את שאלי לקנות אותם תמורת 14,000 דולר ולגרום לסכסוך בינה לבין מורטי. בעזרתה של אשת החברה גונילה (מגי סמית'), הן מצליחות לחדור לדירתו של מורטי ולמצוא שם חומר מרשיע עליו בקשר לרכוש לא חוקי. לבסוף הן מכריחות את הגרושים שלהן לשלם להן ובכסף הן פותחות מועדון של נשים במשבר. בנשף הפתיחה המפואר נוטש מורטי את שאלי ומתפייס עם ברנדה. כשהמוזמנים מסתלקים פותחות אנני, ברנדה ואליס בשירה וריקוד של השיר You Don't Own Me שהיה מהשירים הבולטים של הגל השני של הפמיניזם. "מועדון האקסיות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מועדון האקסיות", באתר נטפליקס "מועדון האקסיות", באתר AllMovie (באנגלית) "מועדון האקסיות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מועדון האקסיות", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מועדון האקסיות", באתר Metacritic (באנגלית) "מועדון האקסיות", באתר אידיבי "מועדון האקסיות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למועדון האקסיות, באתר יוטיוב סצנת הסיום - You Don't Own Me, באתר יוטיוב
באגס באני והבנאים

באגס באני והבנאים (באנגלית: Bugs Bunny Builders) היא סדרת טלוויזיה מונפשת מבית האחים וורנר המבוססת על המותג הפופולרי "לוני טונס". הסדרה משודרת בארצות הברית בערוץ Cartoon Network, ובישראל בדיבוב עברי בערוץ הופ!. הבנאים של לוני, בהנהגתו של באגס באני, עוזרים לחבריהם ושכניהם בעיר לוניברג. כשהם עובדים כצוות, לולה באני, דאפי דאק, פורקי פיג, טוויטי והאחרים משתמשים בכלים ובמכונות שלהם ועושים את עבודות הבנית הכי מטורללות שיש. סער בדישי - באגס באני צביקה פורמן - דאפי דאק, וייל אי. קויוטי יובל בינדר - פורקי פיג הדר שחף-מעיין - לולה באני ערן מור - טוויטי טליה ברקאי - פטוניה פיג מאיה לוי - דמויות שונות דדי זהר - דמויות שונות "באגס באני והבנאים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "באגס באני והבנאים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "באגס באני והבנאים", באתר HBO Max (באנגלית) "באגס באני והבנאים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דיוויזיית השריון השנייה (צרפת)

דיוויזיית השריון הצרפתית השנייה (בצרפתית: 2e Division Blindée‏, 2e DB), בפיקודו של הגנרל פיליפ לקלרק, לחמה בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה בחזית המערבית לשחרור צרפת. הדיוויזיה הוקמה סביב גרעין של יחידות שלחמו במערכה בצפון אפריקה כהדיוויזיה הקלה השנייה, והתארגנה מחדש לדיוויזיה משוריינת קלה ב-1943. הדיוויזיה יצאה לדרך באפריל 1944 ונשלחה לנמלים שונים בבריטניה. ב-29 ביולי 1944, בדרך לצרפת, החלה הדיוויזיה להתאסף בנמל סאות'המפטון. ב-1 באוגוסט 1944 נחתה הדיוויזיה בחוף יוטה בנורמנדי, והצטרפה ללחימה שם כחלק מהארמייה השלישית. במהלך הלחימה ב-1944, הדיוויזיה שחררה את פריז, השמידה את חטיבת הפאנצר ה-112 במהלך עימותי השריון בלורן, לכדה את מעבר סאברן ושחררה את שטרסבורג. לאחר שהשתתפה בקרב כיס קולמר, הדיוויזיה הוזזה מערבה ותקפה את הנמל האטלנטי רואן שבידי גרמניה, לפני שחצתה מחדש את צרפת באפריל 1945 והשתתפה בלחימה האחרונה בדרום גרמניה כחלק מקבוצת הארמיות השישית, ואפילו נכנסה ראשונה ל"קן הנשרים של היטלר" בברכטסגאדן (האמריקאים כבשו את העיר למטה). לפי נתוני השירות ההיסטורי של ההגנה, הדיוויזיה ספגה 1,224 הרוגים ו-5,257 פצועים בסוף המערכה בצפון מערב אירופה. היא הרגה 13,000 חיילי הציר, לכדה 50,000 שבויים והשמידה 332 טנקים כבדים ובינוניים, 2,200 כלי רכב אחרים ו-426 תותחים מסוגים שונים. לפי מקור אחר, הדיוויזיה ספגה 1,687 הרוגים, כולל 108 קצינים, ו-3,300 פצועים. ב-13 במאי 1945 ויתר SHAEF על השליטה המבצעית של דיוויזיית השריון השנייה לצרפת. בין ה-23 ל-28 במאי 1945 עברה הדיוויזיה השנייה לחיל המצב החדש שלה באזורי פריז, שם היא הושבתה ב-31 במרץ 1946. ישנם תיעודים מסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של 501 Regiment de Chars de Combat‏ (501 RCC) בהיותו חלק מהחטיבה השנייה של דיוויזיית השריון ה-8, חלק מהקורפוס ה-1 של הארמייה הראשונה, 'qui est l'heritière des traditions de la 2e DB' – נשאה את מסורות הדיוויזיה המשוריינת השנייה. הצבא הצרפתי אורגן מחדש בהרחבה ב-1977, כאשר דיוויזיות של שלוש חטיבות פורקו ויצרו דיוויזיות קטנות של ארבעה או חמישה גדודים/גדודי תמרון. נראה כי דיוויזיית השריון השנייה עברה רפורמה בשלב זה. מסוף שנות ה-70 ועד 1999, מטה הדיוויזיה השנייה היה בוורסאי והיה כפוף לקורפוס ה-3. היא הפכה לחטיבת השריון השנייה ב-1999. פיליפ לקלרק שחרור צרפת שחרור פריז מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית השריון השנייה בוויקישיתוף
Stripping Feelings

Stripping Feelings (בעברית: הפשטת רגשות) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האוסטרית קאלין. את האלבום הוציאה ב-22 בספטמבר 2023 חברת התקליטים וייפיי רקורדס. שלושה סינגלים יצאו כדי לקדמו: "What It Feels Like",‏ "Stripping Feelings" ו-"Taking Chances". What It Feels Like, ספוטיפיי Stripping Feelings, ספוטיפיי Taking Chances, ספוטיפיי Stripping Feelings, אפל מיוזיק
Belgium Put the Kibosh on the Kaiser

"Belgium Put the Kibosh on the Kaiser" (בתרגום חופשי: "בלגיה שמה את הקץ על הקייזר") הוא שיר פטריוטי בריטי שזכה לפופולריות במלחמת העולם הראשונה. השיר הוקלט לראשונה ב-6 באוקטובר 1914 על ידי מארק שרידן (אנ'). השיר מתייחס למערכה ב-1914 בבלגיה בה חיל המשלוח הבריטי הקטן, יחד עם הגנה בלגית עזה באופן בלתי צפוי, הצליחו לעכב את הצבא הגרמני הגדול בהרבה, להאט אותו ובכך לשבש את תוכנית שליפן הגרמנית להשגת ניצחון מהיר במערב במערכה נגד צרפת, באמצעות פלישה לא צפויה דרך בלגיה, לפני שצבא האימפריה הרוסית יספיק להיערך למלחמה ולתקוף את הגרמנים ממזרח. ההתקפה על בלגיה חיללה את הנייטרליות הבלגית, והכניסה את האימפריה הבריטית למלחמה בשל התחייבותה לשמור על עצמאות בלגיה. השיר נכתב בשנת 1914, זמן קצר לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה, כאשר גרמניה פלשה לבלגיה כחלק מתוכניתה לכיבוש צרפת. הפלישה הזו עוררה זעם רב בקרב המדינות בעלות הברית, ובלגיה זכתה להערכה רבה על התנגדותה הנחושה. מילות השיר מתארות את ההפתעה ואת הכעס על הפלישה הגרמנית, ואת העמידה האיתנה של בלגיה מול הכוחות הגרמניים. הביטוי "Put the Kibosh on" פירושו "לשים קץ" או "למנוע"[דרוש מקור], והשיר משבח את בלגיה על כך שהיא שמה קץ ל"תוכניותיו" של הקייזר הגרמני. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא תרגום מכונה. לשיר הייתה עלייה מוקדמת בפופולריות. השיר הפך לפופולרי מאוד בקרב חיילים ואזרחים בתקופת המלחמה, והוא נחשב לאחד השירים שמעלים את המורל בקרב כוחות בעלות הברית. הוא שימש ככלי תעמולתי להגברת התמיכה במאמץ המלחמתי ולהשפעה על דעת הקהל השיר הופיע במחזמר "הו! איזו מלחמה מקסימה!" (אנ') משנת 1963, ובסרט המוזיקלי משנת 1969 בעל אותו שם (אנ'). מידע על היצירה "Belgium Put the Kibosh on the Kaiser" באתר מיוזיק בריינז Belgium Put the Kibosh on the Kaiser, שיר באתר יוטיוב "Marksheridan.org". אורכב מ-המקור ב-2012-09-12. נבדק ב-2011-07-21. Pegler, Martin (2014). Soldiers' Songs and Slang of the Great War. Osprey. p. 245. ISBN 9781427804150. BELGIUM PUT THE KIBOSH ON THE KAISER - Lyrics - International Lyrics Playground, lyricsplayground.com
עמליה רוזן

עמליה רוזן (12 בספטמבר 1928 – 14 במאי 2024) הייתה עורכת מוזיקלית ומלחינה ישראלית, שעבדה למעלה משישה עשורים בתחנת הרדיו גלי צה"ל. עמליה רוזן נולדה בעיר גאלאץ שברומניה בשם אמילי מרקוזון, בתם היחידה של מריאטה, רוקמת שניהלה חנות סדקית קטנה, ושל מוריץ, סוחר יינות. ב-1942, כחלק מהגזרות שהשיתו הנאצים על יהודי רומניה, גורשה מהגימנסיה בה למדה. אביה נשלח לעבודות כפייה בצפון המדינה, והיא נשארה בגאלאץ עם אמה. בתום מלחמת העולם השנייה החלה ללמוד באקדמיה למוזיקה בבוקרשט, ובמקביל למדה פסיכולוגיה ופדגוגיה באוניברסיטה. ב-1951 עלתה לישראל והגיעה למעברת קריית עמל בטבעון. הוריה, שבתחילה לא הורשו לעלות לישראל, עלו בעקבותיה. ב-1952 התגייסה לצוות הווי גולני. לתחנת גלי צה"ל, שזה מקרוב נוסדה, הגיעה רוזן ב-1953 לאחר מפגש מקרי עם מפקד התחנה בנו צור, ששמע אותה מנגנת באקורדיון בהופעה במחנה ביל"ו. הוא הציע לה לעבור לגלי צה"ל בתור פקידת תקליטייה והיא נענתה. ב-1956 הנחתה תוכנית בשם "פרפראות". לאחר שילדה את בנה ב-1957 עזבה את גלי צה"ל ופנתה ללימודים במדרשה למורים, אך שבה לתחנה שנתיים מאוחר יותר בהמלצת רס"ר התחנה, יעקב הראל. במרוצת השנים היא ערכה בין היתר את התוכניות "שבע אפס שבע" עם אלכס אנסקי, "שעה היסטורית" עם פרופ' מיכאל הרסגור, "מעל ומתחת לשמיכה" עם פנחס עידן, "שניים לדרך" עם חיים קינן, "מצעד המרגנית", "צלילי שבת", "אולדיז" ו"קלאסי כאן". רוזן גם בחרה פתיחים מוזיקליים ידועים לתוכניות ובהן "שאלות אישיות" עם יעקב אגמון, "האוניברסיטה המשודרת" ו"פרקי אבות". רוזן התמחתה בתחומי המוזיקה הקלאסית, ג'אז, שירי עמים, "אולדיז", הזמר העברי וההיסטוריה של המוזיקה הקלה בעולם. בגלי צה"ל כינו את רוזן "החיילת הכי ותיקה בצה"ל" (בפועל, לא הייתה חיילת אלא אזרחית עובדת צה"ל. היא סיימה את עבודתה בתחנה ב-2020, שנים רבות לאחר גיל הפרישה הנהוג. רוזן הוזכרה כמופת לעורכת מסורה (לא בשמה האמיתי, אך בזיהוי ברור) במונודרמה "נפילה בשידור חי" מאת אריה קרישק ואשר העלה אלכס אנסקי בשנים 2014–2015.[דרוש מקור] רוזן גם הלחינה שירים, ובהם "אני מצטערת" בביצוע חוה אלברשטיין, "סיגליות" ו"כאשר ירח מחייך" בביצוע אילן ואילנית, "בחום הזה" בביצוע דני גרנות, "זה לא בוער" בביצוע להקת גייסות השריון ו"פונדק האהבה" בביצוע אפי וייס. רוזן קיבלה עיטור מטעם אקו"ם וכן אות מפעל חיים על תרומתה להפצת הזמר העברי. ב-2007 זכתה בפרס יקירת הרדיו של גלי צה"ל וב-2010 הוענק לה פרס מפעל חיים בכנס אילת לעיתונות. עם פרישתה ב-2020, נערך לכבודה בגלי צה"ל מופע מחווה בשם "זר מרגניות". הלכה לעולמה ביום העצמאות ה-76 למדינת ישראל, ונטמנה בבית העלמין פינסקר בהרצליה. במותה, ספדו לה עמיתיה ומפקדי גלי צה"ל לדורותיהם. הייתה נשואה לסנדו רוזן (רוזנברג) מ-1958 ועד פטירתו ב-2010. להם בן אחד, ד"ר הראל רוזן, כימאי. התגוררה בשכונת הצפון הישן בתל אביב. דינה חלוץ, עמליה רוזן מעצבת את הפסקול הישראלי, אבל בקושי מאזינה לרדיו, באתר Xnet‏, 25 באוקטובר 2016 שגיא בן נון‏, עמליה רוזן, עורכת מוזיקלית מיתולוגית בגלי צה"ל, הלכה לעולמה בגיל 95, באתר וואלה, 14 במאי 2024 יעל גאוני, https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1000216049, גלובס, ‏29 במאי 2007 ערן סויסה, שכר על עמליה, באתר מעריב, ‏27 באוקטובר 2010 זר מרגניות - מופע מחווה לעמליה רוזן, באתר גלצ, ‏20 בספטמבר 2020
דייגו סולדנו

דייגו סולדאנו, (נולד ב-11 בינואר 1969) הוא שחקן ארגנטינאי. ידוע בזכות תפקידיו הבולטים בטלנובלות, La Patrona, Las trampas del deseo, Los miserables ו־Señora Acero.‏ סולדאנו נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, הוא הבכור מבין ארבעה ויש לו שלוש אחיות צעירות ממנו. בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר בטלנובלה המקסיקנית "La madrastra" בתור גספר איגלסיאס. בשנת 2023, השתתף סולדאנו בתוכנית המציאות האמריקאית "La casa de los famosos" עונה 3, של ערוץ טלמונדו; המבוססת על התכנית "האח הגדול VIP". הוא היה למודח ה-12. סולדאנו הוא אביהם של אמה, דנטה וולנטיין, ממערכת היחסים הקודמת שלו. דייגו סולדאנו נשוי לשירן אברהם מאז ה-22 במרץ 2024. מדיה וקבצים בנושא דייגו סולדנו בוויקישיתוף דייגו סולדנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דייגו סולדנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Diego Soldano". Telemundo (בספרדית). pp. 1, 4. נבדק ב-7 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "'Señora Acero': detalles de la segunda temporada". entretenimiento.terra.com (בספרדית). נבדק ב-7 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Diego Soldano, un galán que arrastra fans en las redes sociales". eluniverso.com (בספרדית). נבדק ב-7 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "VIDEO: Diego Soldano: Manola me dio un cachetadón". holaciudad.com (בספרדית). נבדק ב-7 בספטמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Diego Soldano de La casa de los famosos y su pareja se casan: las románticas fotos". People en Español. Retrieved 2024-05-15. aliciacivita (2023-02-15). "Diego Soldano es el nuevo habitante de La Casa de los Famosos ¿Quién es el actor de Telemundo?". Ahoramismo.com (בספרדית). נבדק ב-2023-02-16. Diego Soldano de La casa de los famosos y su pareja se casan: las románticas fotos, People en Español (בספרדית)
טלסקופ החלל סוויפט

סוויפט (באנגלית: Swift Gamma-Ray Burst Explorer) הוא טלסקופ חלל ששוגר על ידי ארצות הברית והותקנו על החללית מכשירים לביצוע תצפיות בתחום קרני גמא. הוא שוגר בשנת 2002 ונכון ליוני 2024 ממשיך בפעילות. הפרויקט נוהל על ידי נייל גרלס עד לפטירתו בשנת 2017. בנאס"א הוחלט לשנות את שם הטלסקופ ל-Neil Gehrels Swift Observatory. החללית מצוידת במערכת לשינוי מסלול מהיר ומדויק ולכן נקרא עם שם ציפור סייס (באנגלית Swift). המשימה פותחה כמיזם משותף של מרכז החלל גודרד וארגונים מארצות הברית ואיטליה. הניהול מבוצע מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. המשימה פותחה כחלק של תוכנית אקספלורר. תחנת תקשורת ראשית נמצאת במרכז החלל לואיג'י ברוליו ומנוהלת על ידי סוכנות החלל האיטלקית. מרכז ראשי לעיבור הנתונים המתקבלים נמצא באוניברסיטת לסטר. החללית נבנתה על ידי Spectrum Astro שכיום חלק של נורת'רופ גראמן. השיגור בוצע ב-20 בנובמבר 2004 מנמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר מדגם דלתא 2. ב-4 בדצמבר התגלתה בעיה עם מערכת קירור של אחד המכשירים. צוות מדענים החל בבדיקות ותוצאות גילו שניתן לנצל את הטלסקופ. ב-1 בפברואר 2005 החלה פעילות הסדירה. עד לשנת 2017 התגלו 1,000 התפרצויות גמא. ב-18 בינואר 2017 נאס"א הודיע על שינוי שם של החללית לזכר מנהל הפרויקט. בהתאם לתכנון המקורי פעילות תוכננה לשנתיים, אך היא נמשכת גם כיום. ב-15 במרץ 2024 חללית עברה למצב שינה עקב בעיה טכנית ותצפיות הופסקו. לאחר פיתוח תוכנה חדשה והעברתה לחללית פעילות חודשה באפריל 2024. Burst Alert Telescope (BAT) - טלסקופ קרני גמא שנבנה במרכז החלל גודרד. פועל בתחום אנרגיה 15-150 KeV. שטח קליטה הייתה 5,200 סמ"ק. Ultraviolet/Optical Telescope (UVOT) - טלסקופ קרני גמא ובתחום האופטי שנבנה בברית המועצות. הוא רגיש לגלים באורך 170-650 ננומטר. X-Ray Telescope (XRT) - טלסקופ קרני רנטגן שנבנה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. פועל בתחום אנרגיה 0.1-10 KeV. בעל רגישות של כ-4 שניות זוויתיות. מכשירי החללית מבצעים תצפיות של 70 מטרות ביום. בעזרת הטלסקופ בוצע תצפיות על התפרצויות גמא רבות. בשנת 2008 בוצע חקר Hanny's Voorwerp. ב-24 באפריל 2023 התגלה מקור קרני רנטגן חריג. בהמשך ביולי גילוי זה קיבל הוכחה נוספת מתצפיות של NuSTAR וטלסקופ החלל צ'נדרה. אתר האינטרנט הרשמי של טלסקופ החלל סוויפט (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא טלסקופ החלל סוויפט בוויקישיתוף אתר של נאס"א אתר של אוניברסיטת פנסילבניה ארת בריטי
פסגת צוק גיברלטר

פסגת צוק גיברלטר היא פסגה באנטארקטיקה. הצוק שוכן על חוף פנל, חלק מאנטארקטיקה השוכן בין קייפ וויליאמס לכף אדייר, והפסגה שלו נמצאת במרחק 1 מייל ימי (2 ק"מ) דרומית מזרחית לפסגת Lavallee, ברכס קוורציט המערבי של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. הוא קיבל את שמו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, 1967–1968, מכיוון שהוא דומה לצוק גיברלטר המפורסם. השם נקבע רשמית על ידי המועצה האמריקאית לשמות גאוגרפיים בשנת 1969. הוא נכלל ב-United States Gazetteer וב-SCAR Composite Gazetteer of Antarctica. מרכז הנתונים של אנטארקטיקה האוסטרלית לא זיהה שום עולם חי בסמוך לפסגה. בריום (אנ'), סוג של טחבי עלים, אותר ליד הפסגה. John Stewart (1990). Antarctica: an encyclopedia. McFarland. ISBN 978-0-89950-597-8. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite book}}: (עזרה) "Antarctica Definitions - Geographical Names". Geographic.org. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Gibraltar Peak, Antarctica - Geographical Names, map, geographic coordinates". Geographic.org. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Name Details - Gazetteer - AADC". Data.aad.gov.au. 1 בינואר 1969. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Antarctic Taxa - Biodiversity database - AADC". Data.aad.gov.au. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Antarctic Taxa - Biodiversity database - AADC". Data.aad.gov.au. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Taxon Profile - Biodiversity database - AADC". Data.aad.gov.au. 20 בספטמבר 2006. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
רודניצקי

האם התכוונתם ל... אדולף רודניצקי – סופר יהודי-פולני איוון ליסיאק רודניצקי – היסטוריון אוקראיני ג'ון רודניצקי – שחקן וקומיקאי יהודי-אמריקאי עדי רודניצקי – מלכת היופי של ישראל לשנת 2009 קונרד רודניצקי – אסטרונום פולני
יפים ברזין

יפים ברזין (ברוסית: Ефим Березин‏; (11 בנובמבר 1919, אודסה - 21 במאי 2004, תל אביב) היה שחקן יהודי סובייטי - אוקראיני. התפרסם בהופעות סאטיריות לצד יורי טימושנקו. ברזין נולד בשנת 1919 באודסה למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא נסע לקייב בה למד משחק באוניברסיטה לתיאטרון. הוא למד ביחד עם יורי טימושנקו והם החליטו להופיע ביחד. בתקופת מלחמת העולם השנייה הם גויסו לשורות הצבא האדום. השחקנים הוצבו ביחידת אמנים של החזית הדרום-מערבית. הם הופיעו כדואט הומוריסטי כאשר ברזין היה בתפקיד של טבח וטימושנקו בתפקיד חייל מכוח עזר. בתקופת שירותו בצבא הוענקו לברזין מספר עיטורים. לאחר שחרורם מהצבא, בשנת 1946 הם הופיעו לראשונה כדואט "טאראפונקה ושטפסל". הדואט זכה לפופולריות גדולה בכל ברית המועצות. במהלך הופעה ברזין דיבר רוסית וטימושנקו דיבר אוקראינית. הם הופעיו ביחד מעל ל-40 שנים. בנוסף להופעות הרבות, הם הצטלמו במעל ל-10 סרטי קולנוע וטלוויזיה. הם נכללו בכל הופעות חגיגיות בטלוויזיה של ברית המועצות עד לסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1960 לשחקנים הוענק תואר "שחקן העם של אוקראינה הסובייטית". בנוסף להופעות ברזין היה במאי תיאטרון בתיאטרון הרוסי של קייב. בשנת 1986 טימושנקו נפטר. זמן קצר ברזין המשיך להופיע לבד, אך לא הצליח להגיע להצלחות שהיו להם בהופעות המשותפות. בסוף שנות ה-90 ברזין נסע לאשדוד בו התגוררה ביתו עם בעלה לאוניד קנייבסקי. במהלך ביקור היה לו שבץ מוחי. הוא לא היה יכול לחזור לקייב ונותר בישראל. ברזין נפטר בשנת 2004 ונטמן בבית העלמין ירקון. ביוגרפיה ריעיון על ברזין(ברוסית) יפים ברזין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יפים ברזין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ונדה גולדמן

ונדה גולדמן (בפולנית: Wanda Goldmann; ‏1 ביולי 1907 - ?) הייתה אתלטית יהודייה-פולנייה. גולדמן נולדה וגדלה בקרקוב והתאמנה בקבוצת מכבי קרקוב. בתחרות שנערכה בקרקוב ב-14 באוקטובר 1923 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) תוצאה של 5.40 מטר (דורגה במקום שמיני בסוף שנה) ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם מירה רוזנר, מטלס (Mateles) ואלה קלפמפר בתוצאה של 1:02.4 דקות (דורגה במקום רביעי בסוף שנה). שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקרקוב ב-28 באוקטובר היא קבעה בריצת 100 מטר תוצאה של 15.0 שניות (דורגה במקום שישי בסוף שנה) ובקפיצה לרוקח מהמקום תוצאה של 1.91 מטר (דורגה במקום שלישי בסוף שנה). בתחרות שנערכה בקרקוב ב-24 במאי 1924 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) תוצאה של 5.85 מטר (דורגה במקום תשיעי בסוף שנה). למחר היא קבעה בהטלת כידון (800 ג') תוצאה של 8.90 מטר (דורגה במקום תשיעי בסוף שנה). באליפות פולין שנערכה בוורשה ב-8 בספטמבר זכתה בשתי מדליות ארד בריצות שליחות 4x60 מטר (39.0 שניות) ו-4x100 מטר ביחד עם אידה קמפלר, מירה רוזנר ואלה קמפלר. בתחרות שנערכה בקרקוב ב-24 באוקטובר 1925 היא קבעה בהטלת כידון (600 ג') תוצאה של 15.74 מטר (דורגה במקום שביעי בסוף שנה). Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie miedzywojennym (בפולנית) כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1924 מוויקיפדיה (בפולנית)
איתיאל זוהר

איתיאל זהר-הורוביץ (נולד ב-2000) הציל יחד עם יתר "צוות אלחנן" כ-100 תושבים מהטבח בבארי ב-7 באוקטובר 2023. בשל כך זכה בפרס ישראל לשנת תשפ"ד בתחום תקומה - גבורה והצלה. ערך מורחב – צוות אלחנן בשבת, שמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, החל ארגון הטרור חמאס במתקפת פתע על ישראל במסגרתה ערך מספר מעשי טבח בקיבוצים בעוטף עזה. אחד ממוקדי הטבח העיקריים היה הקיבוץ בארי. איתיאל, יוצא יחידת יהל"ם, יצא מביתו וחבר לדודיו אלחנן ומנחם קלמנזון, והם נסעו לעוטף עזה כדי לסייע בהצלת התושבים. ביוזמתם האישית הגיעו השלושה לקיבוץ בארי באזור השעה 18:00 בערב, ונכנסו פעם אחר פעם אל הקיבוץ על מנת להציל את התושבים הנצורים. הצוות נלחם כ-16 שעות, והתמקד בחילוץ תושבים: משעות הערב ועד הבוקר שלמחרת עברו שלושת חברי הצוות בין בתי הקיבוץ, מוכוונים בבני משפחה ומכרים שדיווחו להם על מיקומי אזרחים. הם נכנסו לבתי המשפחות שהיו נצורות בממ"דים, חילצו בכל פעם משפחה אחת ושבו לחילוץ נוסף, וכך חילצו כמאה מתושבי הקיבוץ. ב־10:15 בבוקר ביום ראשון נתקלו במחבל לבוש שחור שהתחבא בפינת אחד הבתים ופתח על אלחנן בצרור יריות. אלחנן צעק 'הותקלתי' ונפל ליד פתח הבית. חבריו לצוות ירו על המחבל וחילצו את אלחנן כשהוא ללא הכרה. לאחר הגעה של כוח צה"ל שנתן חיפוי, אלחנן פונה לתאג"ד, שם המתינו לפינויו במסוק לבית חולים, אולם נאלצו לקבוע את מותו במקום. במרץ 2024 הודיע שר החינוך, יואב קיש, על הענקת פרס ישראל לשנת תשפ"ד בתחום תקומה וגבורה אזרחית ל"צוות אלחנן" בעקבות גבורתם בקרבות ב-7 באוקטובר. בנימוק למתן הפרס נכתב: "על אף שאמרו להם שהם לא נצרכים, הם הגיעו לקיבוץ בארי ונכנסו פעם אחר פעם אחר פעם במשך שעות ארוכות לתוך הקיבוץ המותקף וכך הצילו עשרות מתושבי הקיבוץ". במסגרת חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי, שאל איתיאל את אחת השאלות בחידון. ב-17 ביולי 2024 פורסם כי החל משנת הלימודים תשפ"ה, משרד החינוך ישלב בתוכנית הלימודים לתלמידי בתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים והתיכונים את סיפור נפילתו של אלחנן, לצד נאומו של אחיו מנחם קלמנזון בטקס בו קיבל צוות אלחנן את פרס ישראל לשנת תשפ"ד. איתיאל לומד בישיבת עותניאל. בוגר מחזור ב׳ במכינה קדם-צבאית רוח השדה. שירת בצבא כלוחם ביחידת יהל"ם. נשוי למיכל זהר־הורוביץ, להם בן בשם אלחנן אור-עמי (על שם אלחנן קלמנזון) והם מתגוררים בעתניאל. מנחם קלמנזון איתיאל זוהר והרב אמנון דוקוב - קרב הגבורה בבארי. עתניאל חוגגת עצמאות 76 למדינת ישראל, סרטון בערוץ "עתניאל אונליין", באתר יוטיוב (אורך: 15:47) דביר עמר, הרב בני קלמנזון: "הילדים התקשרו אליי: אבא, סבא, אלחנן", באתר ערוץ 7, 11 באוקטובר 2023 פרס ישראל על גבורה אזרחית יוענק לחברי "צוות אלחנן", שהצילו עשרות אנשים בבארי, באתר ynet, 19 במרץ 2024 גיבורי ה-7 באוקטובר: פרס ישראל לתקומה יוענק ל'צוות קלמנזון', באתר ערוץ 7, 19 במרץ 2024 "סיפור הגבורה המדהים של צוות אלחנן קלמנזון", יוטיוב, 23 אוקטובר 2023 החל משנה הבאה: סיפור גבורתו של אלחנן קלמנזון ישולב בתוכנית הלימודים, באתר "סרוגים", 17 ביולי 2024 מיכל בקשי, מתייעלים: סיפורו של אלחנן קלמנזון ייכנס לתוכנית הלימודים, באתר עכשיו 14, 17 ביולי 2024 "חובתנו המוסרית": סיפור הגבורה של "צוות אלחנן" ישולב בתוכנית הלימודים, באתר חדשות 13, 17 ביולי 2024 שילה פריד, ‏ברית מרגשת בעתניאל: אלחנן קלמנזון נפל בבארי – אחיינו נקרא על שמו, בעיתון מקור ראשון, 25 בפברואר 2024
ECARE

Estación Científica Antártica Ruperto Elichiribehety (באנגלית: Ruperto Elichiribehety Antarctic Scientific Station; ידועה יותר בראשי התיבות הספרדיים שלה ECARE) היא תחנת מחקר קיץ של אורוגוואי באנטארקטיקה, שהוקמה על ידי המכון האנטארקטי של אורוגוואי ב-22 בדצמבר 1997 בחצי האי האנטארקטי. תחנת ECARE ממוקמת ב-Hut Cove, דרומית מזרחית למפרץ התקווה בחלק הצפון מזרחי של חצי האי האנטארקטי, ליד בסיס אספרנסה הארגנטינאי. התחנה יכולה להכיל שמונה אנשים, והיא מוקדשת לתמיכה בפרויקטים מדעיים באזור שמסביב. במיקום זה שכן בעבר בסיס D של משלחת המחקר הבריטית, הידוע כבית טריניטי, ושהועבר לידי אורוגוואי בשנת 1997 . התחנה נקראת לכבודו של רופרטו אליכיריבהטי, סגן בחיל הים האורוגוואי, שב-1916 הוביל את משלחת אורוגוואי שניסתה להציל את משלחת שקלטון-רווט, שאבד באי הפיל. מדיה וקבצים בנושא ECARE בוויקישיתוף הספינה ROU 4 Artigas משנת 2007, האורוגוואית התומכת ב-ECARE דיווח של Cristy Trembly על ביקורה בבסיסי ארטיגס ו-ECARE בשנת 2000. "Hope Bay Station D". British Antarctic Survey. נבדק ב-12 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)