laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מולדת (סדרת טלוויזיה)

מולדת (ברוסית: Родина) היא סדרת דרמה רוסית אשר עלתה לשידור בערוץ רוסיה-1 ב־16 במרץ 2015. הסדרה הופקה על בסיס הסדרה הישראלית "חטופים" ועל בסיס הגרסה האמריקאית "הומלנד". הסדרה עוסקת בקצינת מבצעים של שירות הביטחון הפדרלי הרוסי אנה זימינה, המאמינה כי הנחת, שהוחזק כאסיר של המחבלים הצ'צ'ניים בצפון הקווקז, אינו אלא מחבל המאיים על ביטחונה הלאומי של המדינה. הסדרה הפכה לפופולרית מאוד ולסדרה הפופולרית ביותר של ערוץ רוסיה-1 מאז שנת 2013. עם שידור פרק הבכורה הוזמנה אומנם עונה נוספת לסדרה, אך הפקתה הוקפאה. הסדרה מתחילה בשנת 1993, כשקולונל אלכסיי בראגין מחיל הנחתים והצלף יורי חמזין נופלים בשבי הצ'צ'ני במהלך מבצע צבאי. שש שנים לאחר מכן בעת מבצע חשאי משולב של המודיעין הצבאי וכוחות הביטחון מושמדים מחנות אימונים של מחבלים, בעת ההשתלטות עליהם נמצא אלכסיי בראגין, כשהוא מזוקן וכפות. שובו מהשבי הופך אותו לנושא המרכזי של התקשורת במדינה, הוא נלקח לתשאול וחקירה, לאחר שנים בשבי. החייל מתחיל לעבוד עם מיטב הפסיכולוגים והרופאים אך נאלץ גם להתעמת מול חוקרת המרכז ללוחמה בטרור של הפס"ב, אנה זימינה, המאמינה שהוא הפך למחבל ועלול להוציא לפועל פיגוע טרור. במהלך העונה הצופים נחשפים לחיי משפחתו של הנחת לאחר החזרה מהשבי, מגלים כי הוא התאסלם, סיפור התאהבותו באנה ולבסוף מתברר כי חייל נוסף שנחטף והוגדר כמת, יורי חמזין, למעשה חי ופועל נגד הפדרציה הרוסית תחת חסותו של הטרוריסט בן ג'אליד. בראגין אף הוא משתף פעולה במטרה לבצע פיגוע במתחם הקרמלין, היכן שנמצאים הדרגים הגבוהים של הממשלה. בהתבסס על הסדרה הישראלית "חטופים" ועל הצלחת הגרסה האמריקאית "הומלנד" הבמאי הרוסי פאבל לונגין (שצילם בעבר בישראל את סרטו "המלחין") החליט לעבוד על גרסה משלו בשיתוף פעולה עם גידי רף ובתחילת שנת 2014 נרכשו זכויות ההפקה על הגרסה הרוסית משידורי קשת כשהצילומים של הפרק הראשון נערכו במוסקבה ומחוז מוסקבה. ערוץ רוסיה-1, המהווה ערוץ ממשלתי בבעלות התאגיד הרוסי הממלכתי לטלוויזיה ורדיו נתן אור ירוק לסדרה עם הזמנת עונה שלמה בת 12 פרקים. שלבי ההפקה נשמרו בסוד ורק באוקטובר 2014 דווח על הפקת הסדרה שצילומי עונתה הראשונה הושלמו בדצמבר 2014. בפברואר 2015 נחשף שהסדרה תעלה לשידור במרץ 2015. לאור הציפייה לסדרה, הודיע המפיק טימור ויינשטיין ב-16 במרץ 2015, עוד טרם שידור פרק הבכורה מהעונה הראשונה, על חידוש הסדרה לעונה שנייה, שהפקתה יצאה לדרך במרץ 2015. הסדרה זכתה להצלחה גם בקרב מבקרי הטלוויזיה וגם בטבלאות הרייטינג (למעלה מ-20% צפייה בכל פרק) והפקת העונה השנייה אושרה זמן קצר לאחר שידור פרק הבכורה על ידי הערוץ, אם כי הפקתה נדחתה לזמן לא ידוע. אף שהסדרה זכתה לרייטינג גבוה היא ספגה ביקורת רבה ממבקרי הטלוויזיה בשל דמיונה הרב לגרסה האמריקאית. בדומה לה, גם כאן הסדרה מתמקדת בניסיונותיה של החוקרת להוכיח את אשמתו של החייל והפיכתו למחבל. נוסף לזה, אירועי הסדרה מתרחשים אומנם בשנת 1999, אך פעמים רבות גיבורי הסדרה משתמשים בטכנולוגיות מודרניות שלא היו עדיין בשימוש בשנת 1999. מה גם, שבעוד שהומלנד מותחת ביקורת על ההנהגה הפוליטית של ארצות הברית, הגרסה הרוסית (שמשודרת בערוץ טלוויזיה ממלכתי) נמנעת מלעשות כן ומתרחשת למעשה בשנת 1999, עוד לפני שוולדימיר פוטין הפך לנשיא רוסיה. חטופים הומלנד אתר האינטרנט הרשמי של מולדת "מולדת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מולדת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "מולדת" באתר רוסיה-1 (ברוסית) פרק הבכורה בערוץ היוטיוב של חברת ההפקות WeiT Media
מייקל מוריארטי

מייקל מוריארטי (באנגלית: Michael Moriarty; נולד ב-5 באפריל 1941) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ונגן ג'אז אמריקאי. מוריארטי, מכוכבי הסדרה "חוק וסדר", הוא זוכה שלושה פרסי אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני. מוריארטי נולד בדיטרויט, מישיגן. בן לאלינור וג'ורג' מוריארטי. סביו ג'ורג' מוריארטי היה שחקן ומאמן בייסבול מקצועי עם עבר בליגה המקצוענית מייג'ור ליג בייסבול. לאחר שסיים בהצטיינות את לימודי התיאטרון שלו בדארטמות' קולג' התקבל מוריארטי ללימודי משחק בלונדון באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון במסגרת תוכנית פולברייט. מוריארטי התגלה לראשונה כשחקן קולנוע בדרמת הספורט "פעימות לב" בתפקיד הפיצ'ר הנרי ויגן לצידו של רוברט דה נירו ובדרמה הקומית של האל האשבי "הפרט האחרון" בתפקיד קצין המארינס. בשנת 1985 שיחק מוריארטי במערבון של קלינט איסטווד "הנוקם" בתפקיד האל בארט מנהיג קבוצת כורי הפחם. ב-1994 השתתף מוריארטי בדרמה הצבאית של אדוארד זאוויק "אומץ תחת אש" בתפקיד הגנרל הרסברג. בשנת 1973 הופיע מוריארטי בגרסה הטלוויזיונית של אנתוני הארווי למחזה "ביבר הזכוכית" בתפקיד ג'ים אוקונור וזכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בני סדרה/סרט. מוריארטי זכה בשנת 1978 בפרסי גלובוס זהב והאמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה על הופעתו בתפקיד עורך הדין הגרמני הנאצי אריק דורף במיני סדרת הדרמה המצליחה "שואה: סיפורה של משפחת וייס". בשנת 1990 לוהק לסדרת הדרמה "חוק וסדר" בתפקיד בן סטון, עוזרו הבכיר של התובע המרכזי. מוריארטי שיחק בתפקיד במשך ארבע עונות במהלכן הוא הועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה. בשנת 2001 זכה מוריארטי בפרס אמי השלישי בקריירה שלו על משחקו בתור וינסטון דין, אביו של כוכב הקולנוע ג'יימס דין (ג'יימס פרנקו) בסרט הטלוויזיה הביוגרפי של מרק ריידל "ג'יימס דין". מוריארטי זכה בשנת 1974 בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על הופעתו במחזה "Find Your Way Home". מוריארטי מנגן בחייו האישיים מוזיקת ג'אז ואוחז בשתי אזרחויות אמריקאית וקנדית. מוריארטי היה נשוי ארבע פעמים והוא אב לילד אחד מאשתו השלישית פרנסואה מרטינט. תיק אווז הזהב (1969) מטרה נייחת (1972) וינסטון הצעיר (1972) פעימות לב (1973) הפרט האחרון (1974) דוח למפקח (1975) מי יעצור את הגשם (1978) הרוחות של קיטי הוק (1978) קיו (1982) הנוקם (1985) הדבר (1985) טרול (1986) הילטון האנוי (1987) A Return to Salem's Lot‏ (1987) הצוות (1988) בניין אפל (1989) שתיקה שבורה (1995) אומץ תחת אש (1996) שילו (1996) שילו 2 (1997) אישה מבוקשת (2000) שעת העכביש (2001) לא קרה מעולם (2005) שמיים קטלניים (2006) היטלר נפגש עם ישו (2006) ביבר הזכוכית (1973) - סרט טלוויזיה שואה: סיפורה של משפחת וייס (1978) Too Far to Go‏ (1979) - סרט טלוויזיה של NBC המשווה (1989) חוק וסדר (1990 - 1994) ילדי החול (1995) Calm at Sunset‏ (1996) - סרט טלוויזיה של CBS אקדח של איש מת (1997) כוח PSI‏ (1999-1997) ילדי הלב השלי (2000) מפגשים (2002) סנטה בייבי (2006) - סרט טלוויזיה של Freeform מייקל מוריארטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל מוריארטי, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל מוריארטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
זיכוי

האם התכוונתם ל... זיכוי (מס הכנסה) – סכום המופחת, בתהליך חישוב מס הכנסה, מהמס שחושב (ובכך מביא להקטנת גובה המס) נקודת זיכוי – טכניקה מרכזית בפקודת מס הכנסה למתן זיכויים. זיכוי (משפט פלילי) – בפסק דין במשפט פלילי ובדין משמעתי: החלטה שהנאשם אינו אשם באשמה שלפיה הועמד לדין זיכוי מחמת הספק – זיכוי של נאשם למרות שיש כלפיו סימנים מחשידים, בגלל שהתביעה לא הצליחה לשכנע את בית המשפט, על פי דיני הראיות, שהנאשם אשם, מעבר לספק סביר, בהתאם לרמת הוודאות הנדרשת להרשעה במשפט פלילי זיכוי (הנהלת חשבונות) – בהנהלת חשבונות: רישום בספר החשבונות של פעולה של התחייבות או הכנסה תעודת זיכוי – מסמך הניתן ללקוח שהחזיר סחורה שקיבל, ובו אישור על הסכום העומד לזכותו בעקבות החזרה זו
חיסיון

האם התכוונתם ל... חיסיון עיתונאי – עיקרון משפטי לפיו עיתונאי רשאי שלא לחשוף את מקורותיו במשפט או בחקירה חסיון עורך דין-לקוח – חובתו של עורך דין לשמור בסודיות כל מידע שהובא לידיעתו על ידי הלקוח חסיון בנק-לקוח – חובתו של בנק לשמור בסודיות מידע על לקוחותיו חיסיון רפואי – חובתם של רופא ומוסד רפואי לשמור בסודיות מידע על מטופליהם חיסיון מפני הפללה עצמית – עיקרון משפטי לפיו אדם רשאי להימנע מפעולה העשויה להפליל אותו
מיכל קוויאטקובסקי

מיכל קוויאטקובסקי (בפולנית: Michał Kwiatkowski, נולד ב-2 ביוני 1990) הוא רוכב אופניים פולני. נכון לעונת 2020 רוכב קוויאטקובסקי בקבוצת אינאוס הבריטית, ונחשב לרוכב רב-גוני, הניחן ביכולות טיפוס ומיאוץ. קוויאטקובסקי ניצח באליפות העולם באופני כביש לשנת 2014, ובכך זכה ללבוש את חולצת הקשת בענן בשנת 2015. בנוסף, הוא היה חבר בקבוצת אומגה פרמה-קוויק סטפ בעת שזכתה באליפות העולם במרוץ הקבוצתי נגד השעון בשנת 2013. בראשית הקריירה שלו, זכה קוויאטקובסקי פעמיים באליפות אירופה באופני כביש עד גיל 19. ב-2007 ניצח במרוץ נגד השעון, וב-2008 שיחזר את ההישג. שנה לאחר מכן הפך קוויאטקובסקי לאלוף פולין מתחת לגיל 23. בשנת 2010 הפך למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת קאחה רורל, וב-2011 עבר לקבוצת רדיושק. קוויאטקובסקי עבר לקבוצת אומגה פרמה-קוויק סטפ בעונת 2012, והשיג תוצאות טובות עם ניצחון בפרולוג של דרידאחסה פון ווסט-פלאנדרן, מקום שני בדירוג הכללי בטור של פולין, ומקום שמיני בדירוג הכללי באנקו טור. את עונת 2013 פתח קוויאטקובסקי בצורה טובה, כשסיים שני במרוץ וולטה או אלגארבה. בטירנו–אדריאטיקו סיים קוויאטקובסקי במקום הרביעי, וזכה בדירוג הרוכב הצעיר. הוא המשיך בהישגיו גם בקלאסיקות האביב, וסיים במקום הרביעי במרוץ אמסטל גולד, וחמישי בלה פלש ואלון. ביוני של אותה שנה ניצח קוויאטקובסקי באליפות פולין לבוגרים. כושרו הטוב הביא לבחירתו לסגל אומגה פרמה לטור דה פראנס, וגם בו הציג יכולת טובה. הוא לבש את חולצת הרוכב הצעיר בשבוע הראשון, ואף סיים במקום השלישי בשני שלבים, ומקום רביעי פעמיים. את המירוץ סיים במקום ה-11 דירוג הכללי בהופעתו הראשונה בטור דה פראנס. ב-2014 ניצח קוויאטקובסקי בקלאסיקה האיטלקית סטראדה ביאנקה. בעשרים הקילומטרים האחרונים למרוץ, רכב קוויאטקובסקי עם פטר סאגאן, אך לבסוף הצליח לפתוח ממנו פער מספיק בעלייה לסיינה. קוויאטקובסקי ניצח גם בוולטה או אלגארבה. הוא סיים במקום השלישי בלייז'–בסטון–לייז' ובלה פלש ואלון, ובמקום החמישי במרוץ אמסטל גולד. בטור של בריטניה סיים קוויאטקובסקי במקום השני בדירוג הכללי, ובמקום הראשון בדירוג הנקודות. בספטמבר 2014 הפך קוויאטקובסקי לפולני הראשון שמנצח באליפות העולם באופני כביש. כשבעה קילומטרים לקו הסיום תקף קוויאטקובסקי לבדו, הצליח להישאר לפני קבוצת הרדיפה וזכה בחולצת הקשת בענן. בעונת 2016 עבר לקבוצת סקיי. הוא ניצח במרוץ הקלאסי E3 הארלבקה בבלגיה, לאחר שברח יחד עם פטר סאגאן כ-30 ק"מ לסיום והצליח לגבור על סאגאן במאוץ לקו הסיום. בשנת 2017 היה קוויאטקובסקי אחד הרוכבים הבולטים ביותר במרוצים הקלאסיים; הוא ניצח במרוץ היוקרתי סטראדה ביאנקה ואחרי שבועיים ניצח במילאנו – סן רמו כשהקדים במאוץ מרתק אל קו הסיום את פטר סאגאן ואת ז'וליאן אלאפיליפ. היה זה ניצחונו הראשון במרוץ המשתייך לחמשת המונומנטים. בהמשך עונת מרוצי האביב סיים במקום השני באמסטל גולד, לאחר שנכנע לפיליפ ז'ילבר במאוץ של שניים, ובמקום השלישי בלייז'–בסטון–לייז'. בטור דה פראנס היה אחד הפועלים החשובים ביותר בקבוצת אינאוס וסייע לכריסטופר פרום לנצח במרוץ. כשבוע לאחר סיום המרוץ בצרפת ניצח בקלאסיקה סן סבסטיאן כשהקדים במאוץ את ארבעה חבריו לבריחה המנצחת. בתחילת 2018 ניצח בטור אלגרבה בפורטוגל ובאמצע מרץ ניצח במרוץ הקטעים טירנו–אדריאטיקו, ובאוגוסט את הטור של פולין. בתחילת 2019 שינתה הקבוצה את שמה ל"אינאוס", בעקבות החלפת הספונסר הראשי שלה. מדיה וקבצים בנושא מיכל קוויאטקובסקי בוויקישיתוף מיכל קוויאטקובסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיכל קוויאטקובסקי, ברשת החברתית אינסטגרם מיכל קוויאטקובסקי, באתר olympedia.org מיכל קוויאטקובסקי, באתר Cycling Archives מיכל קוויאטקובסקי באתר קבוצת סקיי
אלפסי

אַלפַ֫סִי ואַלפַא֫סִי הם שמות משפחה שפירושם "יוצא פאס" (העיר השנייה בגודלה במרוקו). האם התכוונתם ל... אריק אלפסי (1972–2021) – מאמן כדורסל ישראלי גלעד אלפסי (יליד 1974) – שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי דוד בן אברהם אלפאסי (המאה ה-10) – מחלוצי הבלשנות השמית יצחק בן יעקב אלפסי (1013–1103) – הרי"ף, מן הראשונים, מגדולי פוסקי ההלכה היהודית יצחק אלפסי (חוקר חסידות) (יליד 1929) – רב ודוקטור להיסטוריה ישראלי העוסק בתנועת החסידות, תולדות הציונות והעלייה לארץ ישראל יצחק אלפסי (קצין) – קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה מאיר אלפסי (יליד 1985) – צלם ישראלי חסיד חב"ד מסעוד רפאל אלפסי (גם "אלפאסי"; 1680–1774) – רב, דרשן, פוסק הלכה ומקובל, אב בית הדין והרב של תוניס נתנאל אלפסי (יליד 1961) – ראש המועצה המקומית מגדל סימון אלפסי (ראש עירייה) (יליד 1945) – ראש עיריית יקנעם עילית לשעבר; דודו של שרון אלפסי סימון אלפסי (כדורגלן) (1923–2004) – כדורגלן ישראלי שמעון אלפסי (1925–1948) – לוחם ומפקד בפלמ"ח שרון אלפסי (יליד 1969) – ראש המועצה המקומית בית אריה-עופרים; אחיינו של ראש העירייה סימון אלפסי אִלְפָּס (כלי בישול המיועד לאידוי)
פרחי מאכל

פרחי מאכל הם פרחים (שאינם נחשבים לפירות או ירקות) אשר ניתן לאכלם ללא חשש לפגיעה בבריאות האדם. מקובל לשלבם במנות ממטבחים שונים כגון במטבח האסייתי, במטבח האירופאי, במטבחי המזרח התיכון ובמטבח המודרני. שילובם מקובל, בשל הצבעוניות והארומה שהם מעניקים למנות השונות. פרחי מאכל רבים מכילים נוגדי חמצון וחומרים פעילים אחרים שהם טובים בכמויות נמוכות אך הופכים מסוכנים בצריכה מוגברת. את פרחי המאכל מוסיפים למזון הן כדי לספק טעם וארומה והן כדי שישמשו כקישוט צבעוני מעורר תיאבון. הם מהווים תוספת בכל המנות: מנות ראשונות כגון סלטים למיניהם, מנות עיקריות וקינוחים. ניתן לשלבם כחומרי טעם במשקאות, בממרחים כגון חמאה, בשימורי פירות, בחומץ, במרינדות וברטבים. חלקם עברו תהליך יבוש והם משמשים כעשבי תיבול. רבים מפרחי המאכל שניתן לאכלם אינם טעימים. מומלץ להשתמש בפרחים טריים שנקטפו בתחילת היום ולהימנע מחלקיהם המרים, כגון אבקנים וגבעולים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. כובע הנזיר ורד ציפורני חתול חרדל הבר אמנון ותמר חוטמית זיפנית חובזה גזר קיפח כליל החורש שקד רוזמרין מרווה גינון יערות ynet, פרחי מאכל - מדריך חלקי, באתר ynet, 4 באפריל 2005 על טעם ופרח, באתר Agrica
Volition

Deep Silver Volition, LLC (ידועה גם בתור Volition) הייתה חברה אמריקאית לפיתוח משחקי וידאו. החברה נוסדה בנובמבר 1996 לאחר פיצול חברת Parallax Software לשתי חברות - Volition ו-Outrage Entertainment. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כאשר Interplay Entertainment הייתה המפיצה, החברה פיתחה את סדרת סימולטור החלל "FreeSpace". לאחר ש-Interplay פשטה רגל, חברת THQ קיבלה בעלות על Volition בספטמבר 2000. מאז, החברה פיתחה מספר כותרים מצליחים כמו סדרת Red Faction, סדרת Summoner, הכותר The Punisher וסדרת Saints Row. "Insane", משחק שפותח ביחד עם גיירמו דל טורו הוכרז ב-2010 בטקס פרסי Spike Video Game, אבל גרסתה של Volition של המשחק בוטלה ב-2012. מאז, דל טורו הכריז כי המשחק עדיין בפיתוח. לאחר ש-THQ פשטו רגל, הרבה חברות ראו עניין בנכסיה של החברה, במיוחד לאחר ש-THQ הכריזו כי הם ינסו להשאיר את עובדיהם בעבודתם על ידי מכירת הנכסים של החברה. מנהל Volition, דן קרמק אמר כי האחים וורנר, Electronic Arts, Take-Two, יוביסופט, Deep Silver וקבוצה ללא שם משיקגו ביקרו באתרם שבועות לפני המכירה. בסופו של דבר Volition נרכשה על ידי Koch Media תמורת 22.3 מיליון דולר. אף אחת מהחברות שהיו מעוניינות ברכישת Volition הציעו מחיר למעט יוביסופט שהציעה 5.4 מיליון דולר. Volition הייתה הנכס השני היקר ביותר של THQ שנמכר במהלך המכירה הפומבית (אחרי Relic Entertainment). ההערכה היא שהנכס היה יקר היא בעקבות ההצלחה של החברה בכותרים שפיתחה כמו Saints Row: The Third. בתחילת 2012, נמכור כ-4 מיליון עותקים של הכותר מאז שחררו באמצע נובמבר 2011. THQ טענה גם שחבילות התוכן להורדה הניבו יותר רווחים ממה שהיה מצופה. כחלק מפשיטת הרגל של THQ בינואר 2013, Volition בע"מ וסדרת Saints Row נרכשו על ידי Koch Media, בעוד שכותרים עתידיים ישתחררו תחת שם המותג Deep Silver. סדרת Red Faction, סדרת Summoner לא נרכשו עם החברה על ידי Deep Silver, במקום זאת הן נרכשו על ידי חברת ההפצה ופיתוח משחקים השוודית Nordic Games. ב-31 באוגוסט 2023, חברת Embracer Group החליטה לסגור לאלתר את Volition. אתר האינטרנט הרשמי של החברה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של החברה לפני שנרכשה על ידי Koch Media בארכיון האינטרנט (באנגלית) Volition, ברשת החברתית פייסבוק Volition, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Volition, ברשת החברתית LinkedIn Volition, סרטונים בערוץ היוטיוב מתיו הנדראן, Volition plans to add 100 people to its team, ‏‏15 ביולי 2014 (באנגלית) בן הנסון, The Secret History of Volition, ‏‏30 במרץ 2011 (באנגלית) THQ Acquires Volition in Stock Transaction, ‏‏12 בספטמבר 2000 (באנגלית) דניאל נ. גריפיטס, The Break Up - Bankrupt THQ's Assets Sold At Auction, ‏‏24 בינואר 2013 (באנגלית) אדי מאקוץ', Volition had six interested buyers - Report, ‏‏30 בינואר 2013 (באנגלית) אלקסה ריי קוריאה, Koch Media offers $22.3M for Volition and $5.8M for 4A Games' Metro franchise in THQ auction, ‏‏23 בינואר 2013 (באנגלית) THQ's fourth-quarter results got a boost from Saints Row, ‏‏19 באפריל 2012 (באנגלית) אנדרו גולדפארב, THQ Dissolved, Saints Row, Company of Heroes Devs Acquired, ‏‏23 בינואר 2013 (באנגלית) An update from Volition, באתר לינקדאין, ‏31 באוגוסט 2023 (באנגלית)
יהושע רינסקי

יהושע (שוקי) רינסקי הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת הערבה 406 וכמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר רינסקי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. בשנים 1990-1992 שימש כמפקד סיירת צנחנים, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, בין היתר במבצע ברגל ימין. בשנים 1997-1999 שימש כמפקד גדוד 450 ובאינתיפאדה השנייה שימש כסגן מפקד אוגדת עזה. בין בשנים 2000-2002 פיקד על חטיבת הערבה 406. לאחר שנפצע אל"ם פנחס זוארץ שימש רינסקי כמפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. לאחר מכן רינסקי השתחרר מצה"ל. שוקי רינסקי - 1990-1992(הקישור אינו פעיל), מתוך האתר הרשמי של סיירת צנחנים. טל רוזנר, בג"ץ נתן "אור ירוק" להרס הבתים ברפיח, באתר ynet, 16 במאי 2004. קרני אלדד, ‏פורשים הביתה: איך מתמודדים כשהבעל משתחרר משירות קבע ממושך?, באתר ‏מאקו‏, 6 ביוני 2017. מכתביו לשנות את התפישה המבצעית, באתר הארץ, 2 ביולי 2006 שוקי רינסקי - 1990-1992, מתוך האתר הרשמי של סיירת צנחנים. עמנואל רוזן, רגע לפני שמת הרג המחבל את ירון, מעריב, ‏ 21 בנובמבר 1990. שירות עתי"ם, ‏נהג משאית ישראלי נפצע קשה בפיגוע ברפיח ים ברצועת עזה, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2003. מחר יתקיים טקס חילופי מפקדים בחטיבה הדרומית בעזה, באתר ערוץ 7, 13 בספטמבר 2004. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ]
אהרן שביט

אהרן ("ילו") שביט (ילובסקי) (נולד ב-28 באפריל 1935) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב, מפקד טייסת ומפקד כנף בחיל האוויר, כיהן כנספח אווירי בארצות הברית. שביט נולד בבית החולים עין גדי בתל אביב וגדל בנס ציונה. הוא דור רביעי בארץ ישראל, בן משפחת ילובסקי ומשפחת בוקסר ממייסדי המושבה. אבי סבו היה אברהם ילובסקי, מקורבנות הטרור הראשונים בארץ ישראל, שנרצח על ידי ערבים ב-1888. למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה. שביט התגייס לצה"ל ב-1953 וסיים קורס טיס מס' 17 במאי 1955. לאחר הקורס נדרש לעברת את שמו. הוא שימש מדריך בבית הספר לטיסה וב-1956 השתתף בקורסי ההכשרה הראשונים על מטוסי המיסטר החדשים שסופקו לחיל האוויר. במלחמת סיני לחם כטייס מיסטר בטייסת 101, במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי ומפייר מצריים. לאחר המלחמה שירת כקצין מבצעים בטייסת העקרב, טייסת סופר מיסטר (סמב"ד), ב-1960 זכה למכתב הערכה ממפקד חיל האוויר עזר ויצמן, בזכות נחיתת אונס מוצלחת שביצע. שימש סגן מפקד טייסת 116, ב-1963 עבר להדריך בבית הספר לטיסה והיה ממקימי הצוות האווירובטי של חיל האוויר הישראלי. ביוני 1966 מונה למפקד טייסת העקרב (טייסת 105). הוא פיקד עלייה במהלך מלחמת ששת הימים, במבצע מוקד הוביל מבני תקיפה של שדות התעופה אינשאס ואל-מנצורה במצרים ושדה התעופה סייקל בסוריה. בתקיפה בסוריה הפיל בקרב אוויר מטוס מיג 21. לאחר המלחמה המשיך לפקד על הטייסת עד אוגוסט 1968. לאחר מכן מונה למפקד טייסת תעופה וסגן מפקד בסיס רמת דוד. במלחמת ההתשה היה בהצבת חירום כטייס סקייהוק והשתתף ב-1969 בהפצצת סוללות תותחים ירדניות שירו על עמק בית שאן, וכטייס F-4 פנטום בטייסת 69. הוא השתתף בגיחות מבצעיות במצרים, בהן מבצע קשת אווירי (תקיפת נמל ראס בנאס במאי 1970 בתגובה לטיבוע ספינת הדיג אורית), התקיפה הארוכה ביותר של חיל האוויר עד מבצע רגל עץ. באוגוסט 1971 מונה למפקד ההקמה של בסיס עציון בסיני, ופיקד על הבסיס עד יולי 1976. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה במשלחת חיל האוויר בארצות הברית, הוא שב לישראל ונטל פיקוד על הבסיס תחתיו פעלה טייסת 144. בתפקידו הבא שימש נספח אווירי בארצות הברית במשך שלוש שנים. ב-1979 מונה לראש משלחת משרד הביטחון לסינגפור. לאחר שירותו הצבאי שימש סמנכ"ל מבצעים בחברת אלול טכנולוגיות מתחום הביטחון והתעופה. שביט נשוי לחסיה ואב לשתי בנות ומתגורר ברמת השרון. אהרן שביט, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון אהרון לפידות, "חיל האוויר הוא אגרוף אדיר", באתר ישראל היום, 12 באפריל 2012 אביבה דקל, איפה הם היום, ערב ערב באילת, 13 בפברואר 2014 גיא רימון, ‏"אחד, כל הכבוד!", בטאון חיל האוויר 164-165, יולי 1988, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר אבינועם מיסניקוב, ‏הפלת ארבעה מטוסי ומפייר מצריים, 31.10.1956, באתר "מרקיע שחקים", 21 באפריל 2021 מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "ללא חניית ביניים", עמ' 81–83
יורם ניסינוביץ'

יורם ניסינוביץ' (נולד ב-24 באוגוסט 1965) הוא משורר ישראלי. יורם ניסינוביץ' יליד אשדוד, למד בישיבה תיכונית ובישיבת הסדר בנווה דקלים, שירת בצה"ל בחטיבת גבעתי. בהמשך למד במרכז האקדמי בית מורשה בירושלים, כמו כן למד ולימד בבית המדרש "אלול" בירושלים ובמוסדות אחרים. בשנת 1994 היה שותף להקמת משיב הרוח - כתב עת לשירה יהודית-ישראלית, והוא משמש גם כיום כאחד מעורכיו הבכירים וערך עשרות מגליונות כתב העת בין השאר את האנתולוגיה "ליקוטי שירות - אסופת שירה בעקבות רבי נחמן מברסלב" (הוצאת ידיעות אחרונות, 2011). ואנתולוגיה לשירה מתורגמת מיידיש. ספר שיריו "השולחן הנמוך של הישועה" נבחר למפעל קסת לספרות ביכורים והופיע בשנת 2008 בהוצאת אבן חושן, ובעריכת דוד וינפלד. הספר זכה בפרס הפסטיבל הבינלאומי לשירה "שער" של כתב העת "הליקון". בנימוקי מתן הפרס נכתב: "שיריו של יורם ניסינוביץ' מצטיינים בעולם פנימי עשיר, מעניין, ובמורכבות המבע. עולמו השירי המתרחב מן האישי – דרך המציאות בה אנו נתונים – אל האנושי והאוניברסלי, נמזג לתוך שפה בשלה, מודעת היטב לעצמה ומדויקת". ב-2019 העלה "אנסמבל תקוע" הצגה שנכתבה בהשראת עבודת מחקר של ניסינוביץ' על האדמו"ר מיבלונה יחזקאל טאוב: "האדמו"ר האחרון – אודיסאה חסידית". ב 2022 יצא ספרו 'חטבנו את החושך המוטל בתוכנו כחלום' בהוצאת כרמל ניסינוביץ נשוי ואב לשניים, מתגורר ביישוב תקוע. בכל סרלואי, ‏מייסד כתב העת משיב הרוח נוגע בגרעין השפה, כמנהגו של יודע סוד, בעיתון מקור ראשון, 30 בנובמבר 2022 אילן ברקוביץ', המשוררים האשכנזים שבישרו את תופעת "ערס פואטיקה", באתר הארץ, 6 בינואר 2016 חוה פנחס-כהן, "שריטות עושות בגופה כמיהות", (על הספר "השולחן הנמוך של הישועה") יורם ניסינוביץ' באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן יורם ניסינוביץ' קורא משיריו במיזם שירה עברית יורם ניסינוביץ', שיר: הָיִיתִי מְיֻצָּג עַל־יְדֵי שְׁלוֹשָׁה פִּרְקֵי מִשְׁנָה, באתר הארץ, 27 באפריל 2021 יורם ניסינוביץ', שירים: שָׁנִים זֶרַע מַמְתִּין; כַּמָּה מִלִּים; תפילה; בַּבֹּקֶר לִפְנֵי; בְּשַׁדְמוֹת בֵּית לֶחֶם; אֵיךְ לִכְתֹּב תְּפִלָּה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2021 יורם ניסינוביץ', שירים: כֻּלָּם אֶחָד; לְפֶתַע בַּקְעָה חוֹחִית, באתר הארץ, 18 ביולי 2023 יורם ניסינוביץ', דף שער בספרייה הלאומית יהודה יפרח, ‏רבי בורח מבשורה, בעיתון מקור ראשון, 12 בפברואר 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Ugly Kid Joe

Ugly Kid Joe היא להקת רוק אמריקאית מהעיר איסלה ויסטה שבקליפורניה. המוזיקה של הלהקה משלבת סגנונות רבים, ביניהם הבי מטאל, רוק כבד, פאנק מטאל, רוק אלטרנטיבי ומטאל אלטרנטיבי. הלהקה הוקמה על ידי שני חברי ילדות, וויטפילד קריין וקלאוס איקסטאד, בשנת 1989 גילה אותם המפיק המוזיקלי אריק ולנטין ולאחר צירוף מספר חברים נוספים יצא בשנת 1991 המיני אלבום As Ugly As They Wanna Be, בעזרת מילים הומוריסטיות וסאטיריות הלהקה זכתה להצלחה רבה בתחילת שנות ה-90 ואלבומם הבא America's Least Wanted הגיע למעמד של פלטינה כפולה, עם זאת שני האלבומים הבאים של הלהקה Menace to Sobriety ו-Motel California זכו להצלחה פחותה הרבה יותר והלהקה הודיעה של פירוק בשנת 1997. בשנת 2010 הכריזה הלהקה על איחוד מחדש, הלהקה חיממה את להקת Guns N' Roses בעת הופעתה בתל אביב ב-3 ביולי 2012. באותה שנה הוציאה מיני אלבום בשם Stairway To Hell (הלחם של שם שמות השירים Stairway to Heaven של להקת לד זפלין ו-Highway To Hell של להקת AC/DC). בשנת 2013 הופיעה הלהקה במספר הופעות באירופה יחד עם להקת Skid Row. 1992 – America's Least Wanted 1995 – Menace to Sobriety 1996 – Motel California 2015 – Uglier Than They Used Ta Be 1991 – As Ugly as They Wanna Be 2012 – Stairway to Hell מדיה וקבצים בנושא Ugly Kid Joe בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Ugly Kid Joe Ugly Kid Joe, ברשת החברתית פייסבוק Ugly Kid Joe, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Ugly Kid Joe, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר ספוטיפיי Ugly Kid Joe, באתר Last.fm (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר AllMusic (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר MusicBrainz (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר דיזר Ugly Kid Joe, באתר Discogs (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר Songkick (באנגלית) Ugly Kid Joe, באתר Genius Ugly Kid Joe, באתר SecondHandSongs Ugly Kid Joe, באתר בילבורד (באנגלית)