laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריינלנד-פפאלץ

ריינלנד-פפאלץ (בגרמנית: Rheinland-Pfalz ולעיתים בעברית: ריינלנד-פלטינאט) היא אחת מ-16 מדינות גרמניה. המדינה משתרעת על פני שטח של 19,847 קמ"ר והיא התשיעית בגודלה בגרמניה; במספר תושביה היא נמצאת במקום השביעי, עם כ-4 מיליון נפש. בריינלנד-פפאלץ אין ערים גדולות ביחס לגרמניה, אך לערים רבות בה חשיבות היסטורית ותיירותית גדולה: טריר - העיר העתיקה ביותר בגרמניה, וכן מספר ערים בעלות היסטוריה יהודית עשירה, בהן קובלנץ, בכרך, לנדאו (מונצחות בשמות המשפחה של יהודים רבים, עדות להיסטוריה היהודית שלהן), מיינץ, המשמשת כבירת המדינה (ידועה כמגנצא בהיסטוריה היהודית), וורמס (ורמיזא) ושפייר (שפיירא). בשלוש האחרונות היו בעבר קהילות יהודיות חשובות וגדולות. שפייר אף העניקה את שם המשפחה "שפירא" ליהודים רבים. שפייר, וורמס ומיינץ הן שהרכיבו את "קהילות שו"ם", המרכז היהודי החשוב ביותר באירופה בימי הביניים, וערש יהדות אשכנז. ערים חשובות נוספות בריינלנד-פפאלץ הן לודוויגסהאפן וקייזרסלאוטרן. המדינה הפדרלית, השוכנת בקצה המערבי של גרמניה, נוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה מצירוף של כמה מחוזות היסטוריים, שרובם היו שייכים בעבר למדינות הסה ובוואריה. ראש ממשלת ריינלנד-פפאלץ נכון ל-2024 הוא אלכסנדר שווייצר, אשר נכנס לתפקיד לאחר התפטרותה של מלו דרייר, שכיהנה בתפקיד משנת 2013. ראש ממשלת המדינה בשנים 1969–1976 היה הלמוט קוהל, אשר נולד בלודוויגסהאפן ולימים נבחר לתפקיד קנצלר גרמניה. ראש הממשלה הבא של ריינלנד-פפאלץ היה ברנהרד פוגל (Bernhard Vogel), אשר שימש בתפקיד עד לשנת 1988. המיתון הכלכלי שפקד את גרמניה בתחילת המילניום הנוכחי פגע בריינלנד-פפאלץ בצורה קלה יחסית. שיעור האבטלה ב-2007 היה נמוך ב-9 אחוזים מהממוצע הגרמני באותה התקופה, ואוכלוסיית המדינה גדלה לאיטה, בניגוד למגמה ברוב אזורי גרמניה, בהם האוכלוסייה מתכווצת. ריינלנד-פפאלץ היא אחת המדינות המתוירות ביותר בגרמניה. נהר המוזל, הזורם מלוקסמבורג לאורכה של ריינלנד-פפאלץ, דרך טריר וקובלנץ, עד שנשפך אל הריין בקובלנץ במקום המכונה הפינה הגרמנית. הוא יוצר בדרכו עמק, עם אין-ספור טירות המשקיפות מצוקים תלולים, עיירות עתיקות בעלות סמטאות צרות ובעיקר גפנים; זהו אחד מאזורי הפקת היין החשובים באירופה. בערים מיינץ, שפייר ו-וורמס נמצאות שלוש מהקתדרלות הידועות ביותר בגרמניה. תיירים רבים באים להתחקות אחר שורשיהם של כמה אישים ידועים שנולדו במדינה ובהם קרל מרקס - אבי הסוציאליזם (נולד בטריר) ויוהאן גוטנברג - ממציא הדפוס (נולד במיינץ). בריינלנד-פפאלץ שטחי נוף רבים, ובראשם הפארק הלאומי הגדול אַייפְל (Eifel), שחלקו נמצא בבלגיה וחלקו בנורדריין-וסטפאליה. מוקד התיירות החשוב ביותר במדינה הוא העיר טריר. זו הוקמה על ידי הרומאים עם תחילת ספירת הנוצרים, ולימים אף שימשה כבירה מחוזית במסגרת הקיסרות הרומית המערבית. העיר מתגאה ביותר שרידים רומאיים מאשר בכל עיר אחרת בגרמניה, בהם גם ממצאים משמעותיים שאין להם אח ורע מחוץ לגבולות איטליה, בראשם הפורטה ניגרה - השער הרומאי השמור ביותר צפונית להרי האלפים. טריר שוכנת במרחק כרבע שעת נסיעה מלוקסמבורג וכחצי שעת נסיעה מצרפת. אתר האינטרנט הרשמי של ריינלנד-פפאלץ (בגרמנית) ריינלנד-פפאלץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריינלנד-פפאלץ, ברשת החברתית פייסבוק ריינלנד-פפאלץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריינלנד-פפאלץ, ברשת החברתית אינסטגרם ריינלנד-פפאלץ, ברשת החברתית LinkedIn ריינלנד-פפאלץ, סרטונים בערוץ היוטיוב ריינלנד-פפאלץ, באתר פליקר
שמואל פרידמן

שמואל פרידמן (נולד ב-1951) הוא אמן שחמט וברידג'. ייצג את ישראל בענף השחמט באולימפיאדת השחמט 1972 שהתקיימה בסקופיה, ובאולימפיאדת הסטודנטים בגראץ (אוסטריה 1972). פרידמן שחמטאי בדרגת אמן-בכיר, חלק מקום שני באליפות ישראל ה-16, וכן חלק את פרס היופי בתחרות בינלאומית ב-1973, במשחקו בו זכה נגד לוחם החופש הצ'כי, רב אמן לודק פאכמן. פרידמן היה חבר הנבחרת הלאומית של ישראל בברידג', שהשתתפה באליפות אירופה לאומות בקילארני (אירלנד) ובאליפות אירופה לנבחרות צעירים בקופנהגן (1974) ובלוּנד (שוודיה) (1976). משחק ששיחק ככרוז בנבחרת הלאומית הישראלית באליפות השוק המשותף באתונה 1991 זכה בפרס הביצוע היעיל והיפה ביותר ששוחק בעולם באותה שנה. שמואל פרידמן השתתף בנבחרתה האולימפית של ישראל באולימפיאדת סקופיה ב-1972. מדיה וקבצים בנושא שמואל פרידמן בוויקישיתוף שמואל פרידמן, באתר צ'סגיימס (באנגלית) שמואל פרידמן, באתר פיד"ה (באנגלית) 20th Chess Olympiad: Skopje 1972 (באנגלית) 20th Chess Olympiad: Skopje 1972 ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבנה שניוני

המבנה השניוני בחלבון הוא מושג בביוכימיה, המתייחס למבנים מאפיינים של השרשרת הראשית של חומצות האמינו (לעיתים נקרא גם שלד) של הפוליפפטיד. מבנים שניוניים הם בדרך כלל אלמנטים מחזוריים, הנובעים מקשרי מימן בין קבוצות ה-NH וה-CO של הקשרים הפפטידיים בשרשרת הראשית. קבוצות השייר של חומצות האמינו אינן מעורבות בייצוב המבנה השניוני. ישנם ארבעה סוגי מבנים עיקריים: סליל אלפא (alpha helix) - המבנה השניוני הנפוץ ביותר. זהו מבנה סלילי, כדוגמת קפיץ, בדרך כלל בעל סיבוב ימני. הצורה הסלילית נוצרת בזכות קשרי מימן הקושרים בין כל חומצה אמינית לחומצה האמינית הרחוקה ממנה מרחק ארבע חומצות אמינו ברצף החלבון. משטח בטא (beta sheet) - מבנה של משטחים הנוצר על ידי קשרי מימן בין מקטעים מקביליים של השרשרת הפוליפפטידית. כל מקטע במשטח בטא נקרא גדיל. משטחים בעלי פחות מ-4 גדילים הם נדירים, עקב חוסר יציבות. מבנה אופייני מורכב מ-6 גדילים. סיבוב (turn) ולולאה (loop) - תפקידם הוא הפיכת כיוון השרשרת הפוליפפטידית. האתר הפעיל של חלבון המשמש כאנזים. זהו האתר בו נעשית הפעילות הכימית הקטליטית של החלבון. בהנחה שלכל חומצת אמינו יש שלושה מצבים שונים שבהם היא יכולה להיות (סליל אלפא, משטח בטא או מבנה אקראי), אז מספר האפשרויות של קיפול חלבון הוא 3 n {\displaystyle 3^{n}} , כאשר n הוא מספר חומצות האמינו בחלבון. לכן אפילו בחלבון לא גדול במיוחד מספר אפשרויות הקיפול עצום. למרות זאת, בתוך התא קיפול החלבון לוקח שניות מעטות. נראה כי בעת קיפול החלבון, החלבון אינו עובר דרך כל הקונפורמציות האפשריות, אלא קיפול החלבון לקונפורמציה מסוימת, בעלת האנרגיה הנמוכה ביותר, מונע את ההיתכנות של רבות מהאפשרויות האחרות, ולכן תחום אפשרויות הקיפול האפשריות מצטמצם מאוד עם התקדמות קיפול החלבון. קיימות מספר שיטות לניבוי מבנים שניוניים. ידועה במיוחד שיטת Chou-Fasman, שיטה הסתברותית נפוצה לקביעת המבנים השניוניים בחלבון. שיטה זו מסתמכות על הרכב המבנים השניוניים של חלבונים שהמבנה המרחבי שלהם נקבע בקריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. לכל חומצה אמינית נקבעה ההסתברות להופעתה בסליל אלפא או במשטח בטא. לדוגמה, הסתברות נמוכה של חומצה אמינית מסוימת במבנה שניוני עשויה לרמז כי חומצה אמינית זו מפריעה לייצוב המבנה השניוני הזה (בשל הפרעה מרחבית, חשמלית וכדומה). דיאגרמת ראמהצ'אנדרן סליל אלפא משטח בטא מבנה ראשוני מבנה שלישוני מבנה רביעוני מדיה וקבצים בנושא מבנה שניוני בוויקישיתוף
נבחרת אנגליה

האם התכוונתם ל... נבחרת אנגליה בכדורגל נבחרת אנגליה בכדורגל נשים נבחרת אנגליה בכדורסל
הקוקס

הקוקס (באנגלית: The Kooks) הם להקת רוק אינדי בריטית. הלהקה הוקמה בשנת 2004 במוסד למוזיקה מודרנית בברייטון באנגליה, שם חבריה היו תלמידים. דרכה של הלהקה החלה כאשר פריצ'רד צירף את רפרטי לפרויקט בקולג'; אל אותו פרויקט צורפו אחר כך גם הריס וג'רד. בהרכב זה בחרו חברי הלהקה את שמה בהשראת שיר של דייוויד בואי מתוך האלבום Hunky Dory. עם הוצאת אלבום המיני הראשון, הופיעה הלהקה בפסטיבל מוזיקה בברייטון, ומיד הוחתמו על ידי וירג'ין רקורדס. אלבום הבכורה הרשמי של הלהקה, Inside In/Inside Out, הופיע במצעד הבריטי רוב שנת 2006, מכר יותר ממילון עותקים, והגיע למעמד של אלבום פלטינה משולש; זאת בעיקר עקב שיר הנושא מהאלבום "Naïve", אותו פריצ'רד טוען כי כתב עוד בהיותו בן 16. אלבומם השני "Konk" יצא באפריל 2008, ואלבומם השלישי "Junk of the Heart" יצא בספטמבר 2011. האלבום הרביעי של הלהקה, ששמו "Listen" יצא בשנת 2014. הוא זכה לביקורות מעורבות. האלבום החמישי "Let's Go Sunshine" יצא באוגוסט 2018. לאחר הוצאת אלבום הבכורה, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית ומילאה אולמות בניו יורק ולוס אנג'לס. הופיעו כלהקת חימום בקונצרט של הרולינג סטונז בווילס. השתתפו בפרויקט "חי מאבי רוד" והקליטו הופעה חיה באולפנים. אלבומם השני, "Konk", הצליח להגיע עד המקום השני, במצעד האלבומים הבריטי. אתר האינטרנט הרשמי של הקוקס הקוקס, ברשת החברתית פייסבוק הקוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הקוקס, ברשת החברתית אינסטגרם הקוקס, ברשת החברתית טיקטוק הקוקס, סרטונים בערוץ היוטיוב הקוקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הקוקס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הקוקס, באתר ספוטיפיי הקוקס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) הקוקס, באתר Last.fm (באנגלית) הקוקס, באתר AllMusic (באנגלית) הקוקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) הקוקס, באתר דיזר הקוקס, באתר Yandex.Music (ברוסית) הקוקס, באתר Discogs (באנגלית) הקוקס, באתר Genius הקוקס, באתר SecondHandSongs הקוקס, באתר בילבורד (באנגלית) הקוקס, באתר טיידל (באנגלית) The Kooks official website האלבומים והסינגלים של הקוקס באתר רדיו מוסיכיף 69FM. עמית סלונים‏, תבשיל של געגוע: הקוקס סחפו את הבארבי בגל של נוסטלגיה, באתר וואלה, 28 בינואר 2018 http://www.brooklynvegan.com/archives/2006/08/the_kooks_playi.html first US tour
רונלד ונציאן

רונלד רונלדו ונציאן (נולד ב-18 ביוני 1936) הוא פוליטיקאי סורינאמי שכיהן כנשיא השישי של סורינאם. הוא נבחר לראשונה לנשיאות ב-1991, אך הפסיד בבחירות 1996 ליולז ויידנבוש. ונציאן נבחר שנית בשנת 2000 מטעם "מפלגת החזית החדשה", עם 37 מתוך 51 הקולות באספה הלאומית. לאחר שנבחר לכהונה שלישית ב-2005 המשיך לכהן בתפקיד זה עד ה-12 באוגוסט 2010 והוחלף על ידי דסי באוטרסה. מדיה וקבצים בנושא רונלד ונציאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב נחושתן

יעקב נחושתן (22 באפריל 1925 – 17 באפריל 2019) היה איש ציבור ומשפטן ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל בכנסת השביעית. נחושתן נולד בשם יעקב (ז'קו) צ'ליבונוב בקאזאנלק שבבולגריה. בנעוריו היה חבר תנועת מכבי הצעיר. סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון בעיר וראצה ובשנת 1944 עלה ארצה. חבר תנועת האצ"ל מעלייתו ועד לפירוק הארגון, נחושתן היה בין פעיליה המרכזיים בירושלים. בשנת 1945 נעצר והוגלה למחנה מעצר באריתריאה, ממנו הועבר ב-1947 לקניה. בוגר לימודי משפטים באוניברסיטה העברית. הוא הוסמך כעורך דין בנובמבר 1955. שנים רבות עסק בעריכת דין והיה, בתקופות שונות, נציג של בנק לאומי בירושלים ויועץ משפטי של המועצה המקומית מבשרת ציון. פעילותו הציבורית החלה כפעיל בסניף תנועת החרות בירושלים, לראשותו נבחר בשנת 1968. בשנים 1969–1974 כיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל בכנסת השביעית והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. לאחר עליית הליכוד לשלטון מונה נחושתן לתפקידים דיפלומטיים. בשנים 1979–1982 היה ציר בשגרירות ישראל בוושינגטון ולאחר מכן, עד שנת 1985, כיהן כשגריר ישראל בהולנד. נפטר ב-17 באפריל 2019. היה נשוי לדבורה לבית קלפוס, שלחמה גם היא בשורות האצ"ל. בנו, עידו נחושתן הוא מפקד חיל האוויר הישראלי לשעבר. בנו השני יורי הוא עורך דין. יעקב נחושתן, באתר הכנסת יעקב נחושתן, באתר כנסת פתוחה 118 עורכי דין חדשים - הוסמכו, מעריב, 21 בנובמבר 1955 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נתיך

נתיך (באנגלית: Fuse, פיוז) הוא סוג של מבטח – רכיב חשמלי שנועד להגן מפני זרמי יתר: קצר או עומס יתר. עקרון הפעולה של נתיך הוא הפסקת הזרם על ידי ניתוק המעגל, כתוצאה מהתכת תיל מתכתי שנמצא בליבת הנתיך. נתיך יכול להגן על מעגל חשמלי אליו מחוברים מספר מכשירים, או להיות מותקן ישירות בתוך מכשיר חשמלי ולהגן עליו בלבד. בדרך כלל ההגנה של נתיך היא חד פעמית – לא ניתן לעשות שימוש חוזר בנתיך ש"נשרף", ויש להתקין נתיך חדש. נתיך יורכב תמיד ממעטפת העשויה מחומר מבודד, מסביב לתיל מוליך. החומר ממנו עשויה המעטפת תלוי בעוצמת הזרם הצפויה לעבור בנתיך, ובעצמת הזרם הצפויה במקרה של תקלה. בנתיכים לזרמים חלשים המעטפת עשויה בדרך כלל מחומרים פלסטיים (כמו בנתיכים ברכב) או מזכוכית (בנתיכים המגנים ישירות על מכשירים), ולזרמים חזקים (בדרך כלל מעל 25 אמפר) מחומרים קרמיים. התיל המהווה את החומר המוליך עשוי בדרך כלל מסגסוגת על בסיס נחושת. התווך בין התיל לבין המעטפת בנתיכים קטנים הוא אוויר, בעוד שבנתיכים לזרמים חזקים ממולא התווך בחול, על מנת למנוע התכה של חלקים אחרים בנתיך כתוצאה מהיווצרות קשת חשמלית וחיבור מחדש של המעגל. בדרך כלל מותקן הנתיך בתוך בית נתיך, אשר מאפשר שליפה מהירה של הנתיך לצורך החלפתו. לכל נתיך יש אופיין זרם מול זמן המתאים עבורו, כלומר זמן ההתכה של התיל הוא פונקציה של שני גורמים: עצמת הזרם ומשכו. הנתון הבסיסי המוגדר לנתיך הוא "זרם העבודה" - ערך נקוב שכל עוד הזרם העובר בנתיך לא יעלה עליו לא ינותק המעגל. כאשר הזרם במעגל עולה במעט מעל הזרם הנקוב מתחמם הנתיך. מהירות ההתחממות עולה ככל שעולה עצמת הזרם, ואיתה מהירות הניתוק של הנתיך. מעל עצמת זרם מסוים הנתיך נשרף "מיידית". זרם זה נקרא "זרם הקצר" של המעגל. נתיכים מסווגים לפי האופיין שלהם: נתיך מהיר (סימון F): משמש להגנת מעגלים ללא מנועים. נתיך אולטרא מהיר (סימון FF): משמשים להגנה פנימית של מכשירים. נתיך איטי (סימון T): משמש להגנת מעגלים המזינים מנועים. נתיך מכשיר איטי (סימון SB) : נתיך בתוך מכשיר אלקטרוני המגן על שנאי. נתיך מכשיר מהיר (סימון FB) : נתיך בתוך מכשיר אלקטרוני המגן על רכיבים אלקטרוניים. נתיך זה לא סתם חוט, באתר מוזיאון המדע בירושלים מבנה נתיך HRC למתח גבוה מבנה נתיך HRC למתח נמוך הדגמת נתיך נשרף בהעלאת הזרם
כלבים שחורים

כלבים שחורים (באנגלית: Black Dogs) הוא רומן מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן, שיצא באנגליה ב-1992, ובישראל ב-1997 בתרגומה של טל ניצן-קרן, בסדרת פרוזה אחרת של הוצאת עם עובד, ובמהדורה מחודשת ב-2015. הרומן כתוב כממואר העוסק באירוע שקרה מעט אחרי מלחמת העולם השנייה בצרפת, וכיצד אירועי נפילת חומת ברלין בסוף שנות ה-80 משפיעים על אותם אלו שפעם ראו בקומוניזם את הקידמה החברתית. ברומן מופיעים הוריה של אשת כותב הממואר כמייצגי הקונפליקט: באירוע המכונן של הסיפור, רואה ג'וּן, אמה של אשת המספר, שני כלבים שחורים עצומים שהוכשרו על ידי הנאצים למטרות אכזריות. הכלבים הפכו במוחה, במעין התגלות מיסטית, למייצגי כל הרע בעולם. ברנרד, בעלה, שעצר מאחור כדי לספק את סקרנותו המדעית, אינו נוכח באותה חוויה. ההתגלות המיסטית, מבחינתה של ג'וּן, מבטאת אמת קוסמית אדירה, הקשורה בקיומו של אלוהים, ובמאבק נצחי בין טוב ורע. ברנרד נותר אדיש ו"מדעי" באמונתו הרציונליסטית הטהורה. דעותיהם של השניים על מקומה של הרוח בעולם מתנגשות, ובסוף שנות השמונים הם כבר פרודים. בזמן שג'וּן גוססת מסרטן בבית חולים פרטי באנגליה, ברנרד יוצא למסע אמביוולנטי בברלין המתאחדת, ביחד עם המספר, והאידאולוגיות הגוססות של אירופה מתנגשות בעולם הפוליטי כמו גם בעולמם הפרטי של גיבורי הסיפור. הספר "כלבים שחורים", באתר "סימניה" הספר "כלבים שחורים", באתר "סימניה" (מהדורת 2015) כלבים שחורים, באתר OCLC (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ספר זיכרונות

ספר זיכרונות או מֶמוּאָר (מצרפתית: mémoires, זיכרונות) הוא סוגה ספרותית המהווה תת-קבוצה של הסוגה אוטוביוגרפיה. ספרי זיכרונות נראים פחות מובְנים ומסודרים מאשר יצירות אוטוביוגרפיה רגילות, היות שהם לרוב על קטע מהחיים ולא על רצף כרונולוגי מהילדות ועד לבגרות או לזקנה. באופן מסורתי, ממוארים עוסקים בדרך כלל בעניינים ציבוריים יותר מאשר בעניינים אישיים, ולעיתים כוללים מעט מאוד מידע אישי על הכותב עצמו, ועוסקים יותר באחרים. ממוארים נכתבו על ידי פוליטיקאים או אנשי חצר המלוכה, ובהמשך על ידי אנשי צבא ועסקים, ועסקו בקריירה של הכותב יותר מאשר בחייו הפרטיים. ציפיות מודרניות שינו זאת, אפילו לראשי ממשלה. כמו רוב האוטוביוגרפיות, ממוארים נכתבים, לרוב, בגוף ראשון. גור וידאל, בספר זיכרונותיו "פלימפססט", נתן את הגדרתו האישית לז'אנר: "ממואר הוא כיצד אדם אחד זוכר את חייו שלו, ואילו אוטוביוגרפיה היא היסטוריה, הדורשת מחקר, תיארוך, עובדות ואימות." יש להבחין בין ספר זיכרונות לבין ספר זיכרון; "ספר זיכרונות" נכתב על ידי נשוא הספר, עוד בחייו, ומספר מאירועי חייו. לעומת זאת, "ספר זיכרון" נכתב אחרי מותו של נשוא הספר, על ידי מוקירי זכרו. יש וספר הזיכרון יספר על חיי הנפטר, אך רוב הספר יכיל מאמרים, לרוב בתחומים המזוהים עם הנפטר. ספר זכרונות הראשון הידוע הוא מלחמת גאליה שנכתב על ידי יוליוס קיסר. ספרי זכרונות זכו לפופולריות רבה החל ממחצית המאה ה-18 כאשר הם נכתבו על ידי פוליטיקאים, אנשי חצר המלוכה, אנשי צבא ומדענים. כיום ספר זכרונות נכתבים גם על ידי אנשים שעברו אירוע טרגי במהלך החיים למשל ספר איך סטארבקס הצילה את חיי או הבטחות שצריך לקיים. ספר יובל מדיה וקבצים בנושא ספר זיכרונות בוויקישיתוף א. שטיינמן, זכרון טוב לכותבי זכרונות, דבר, 22 באפריל 1937 ספר זיכרונות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוטוביוגרפיה, דף שער בספרייה הלאומית "אל תשכחו אותי" - ספרי זכרונות של ילדים מתקופת השואה, באתר יד ושם ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה (סמל)

האריה הוא מטען הרלדי נפוץ המופיע בסמלים ובשלטי אצולה רבים. על פי המסורת נחשב האריה כמלך החיות ועל כן נוכחותו מסמלת גבורה, אומץ, כוח ומלכות. על פי המסורת היהודית שימש סמל האריה כסמלו של שבט יהודה לפי ברכת יעקב: "גור אריה יהודה" וכך התגלגל הסמל כסמלו של בית דוד כנצר לשבט יהודה, סמל ירושלים אשר שוכנת חלקית בנחלתו של השבט וגם כסמל פיקוד המרכז של צבא הגנה לישראל. סמל האריה מוצג בשתי תנוחות עיקריות: כאשר הוא פוסע על ארבע רגליו (Passant); כשהוא עומד זקוף על שתי רגליו האחוריות (Rampant). פעמים רבות הוא נראה שואג וזועם בתנוחה זו (Rampant Guardant). סמל ירושלים סמל צ'כיה, עם האריה בעל שני הזנבות של ממלכת בוהמיה סמלה של ממלכת בוהמיה אריות תומכים בסמל העיר פראג סמל מחוז פלנדריה שבבלגיה סמל הולנד סמל סקוטלנד סמל נורווגיה סמל פינלנד סמל העיר לאון שבספרד סמל מרוקו סמל גליציה-ווהלין, אוקראינה סמל פיקוד המרכז של צה"ל הסמל של דוכסות אקוויטניה סמל דנמרק סמל אנגליה סמל ויילס סמל מונטנגרו סמל אסטוניה דגל האימפריה האתיופית 1897–1936, 1941–1974. סמל הודו סמל סרי לנקה מדיה וקבצים בנושא אריה בוויקישיתוף ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ט' ארץ יהודה באתר דעת ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עתניאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עתניאל בן קנז – השופט הראשון שקם לבני ישראל לאחר מותו של יהושע בן נון עתניאל – התנחלות ויישוב קהילתי דתי בדרום הר חברון ישיבת עתניאל – ישיבת ההסדר והישיבה הגבוהה הנקראת גם "בית ועד לתורה הר-חברון" יד עתניאל – אתר הנצחה לטייס עתניאל שמיר ליד קדמת צבי ברמת הגולן. עותניאל (דינוזאור) – סוג דינוזאור שקרוי על שם החוקר עותניאל צ'ארלס מארש
אקסאי יסאולובסקי

נהר אקסאי יסאולובסקי (ברוסית: Аксай Есауловский) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל השמאלי של דון. הנהר זורם בשטח של מחוז וולגוגרד. מקור השם - מילה טורקית "אקסאי" שפרושה "זרם לבן". שלגים מהווים את מקור המים העיקרי של הנהר. בחלק העליון הנהר מתייבש בתקופת הקיץ. החל מתחילת דצמבר הנהר מכוסה בקרח ומפשיר במהלך מחצית מרץ. מי הנהר מנוצלים להשקיה. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקלו

מקלו הוא ההר החמישי בגובהו בעולם, בגובה 8,462 מטר מעל גובה פני הים. מקלו נמצא כ-22 ק"מ ממזרח להר אוורסט, על הגבול שבין נפאל לטיבט. זוהי פסגה מבודדת שצורתה פירמידה ריבועית. להר מקלו שתי פסגות משניות: קנגצ'ונגצה, או מקלו II, בגובה 7,678 מטר נמצאת כ-3 ק"מ בכיוון צפון-צפון-מערב לפסגה הראשית. צ'ומו לונזו, בגובה 7,804 מטר נמצאת כ-5 ק"מ מצפון-צפון-מזרח לפסגה הראשית, ומחוברת באוכף בגובה 7,200 מטר לפסגת קנגצ'ונגצה. הניסיון הראשון להעפיל לפסגת מקלו נעשה על ידי משלחת אמריקאית באביב שנת 1954. הטיפוס נעשה מן הרכס הדרום מזרחי לפסגה, אולם בגובה 7,100 מטר נאלצה המשלחת לסגת עקב סופות בלתי פוסקות. במקביל ניסתה אף משלחת ניו זילנדית, בתוכה סיר אדמונד הילרי להעפיל להר, אולם אף היא נכשלה עקב פציעות ומחלות. ב-22 באוקטובר 1954 העפילה משלחת חלוץ צרפתית לפסגת הקנגצ'ונגצה וב-30 באוקטובר לפסגת הצ'ומו לונזו. ב-15 במאי 1955 העפילה לראשונה משלחת צרפתית לפסגת המקלו. הטיפוס להר נעשה מן המורד הצפוני והרכס הצפון מזרחי, על האוכף שבין מקלו לבין קנגצ'ונגצה. מסלול זה הפך להיות המסלול המועדף על מטפסים להר. ההעפלה הראשונה מן המורד הדרום מזרחי נעשה על ידי משלחת יפנית ב-23 במאי 1970. בחודש מאי 1971 הצליחה משלחת צרפתית להעפיל להר מן המורד המערבי, הדורש מיומנות טכנית גבוהה. ב-27 בינואר 2006, או בסמוך למועד זה, נעלם על ההר המטפס הצרפתי ז'אן-כריסטוף לאפייל בעת שניסה להיות הראשון להעפיל להר בחורף. מקלו נחשב לאחת מן הפסגות מעל 8,000 מטר הקשות יותר להעפלה ונמנה עם ההרים הקשים ביותר להעפלה בעולם. ההר ידוע לשמצה בזכות מדרונותיו החדים והחשופים לפגעי מזג האוויר. השלב האחרון בטיפוס לפסגה דורש טיפוס טכני קשה על סלע חשוף. מקלו הוא ההר היחיד בתחומי נפאל שגובהו מעל 8,000 מטר ואשר עדיין לא הגיעו לפסגתו בעונת החורף. מדיה וקבצים בנושא מקלו בוויקישיתוף מקלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלוד פירון

קלוד פירון (1931 בנאמור שבבלגיה - 22 בינואר 2008 בשווייץ) הוא בלשן ופסיכולוג בלגי שהתגורר בשווייץ. היה מתורגמן של האו"ם (מסינית, אנגלית, רוסית וספרדית לצרפתית) בין השנים 1956 עד 1961. לאחר שעזב את האו"ם עבד עבור ארגון הבריאות העולמי ברחבי העולם. משנת 1973 ועד לשנת 1994 לימד פסיכולוגיה באוניברסיטת ז'נבה. בשנת 1978 קיבל אזרחות שווייצרית. פירון התחיל להתעניין באספרנטו עוד בשנת 1943 כאשר היה תלמיד בבית הספר. הוא כתב ספרים ומאמרים רבים באספרנטו. כדובר השפה מנעוריו, פירון השתמש בה במדינות רבות, כולל יפן, סין, אוזבקיסטן, קזחסטן, מספר מקומות באפריקה ובאמריקה הלטינית, וכמעט בכל מדינות אירופה. היה חבר כבוד באגודת האספרנטו העולמית. מדיה וקבצים בנושא קלוד פירון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלוד פירון (בצרפתית) קלוד פירון, ברשת החברתית Goodreads מאמרים וטקסטים בשפות רבות מאת קלוד פירון "אתגר השפה" - סרטון קצר (עם תרגום עברי) של קלוד פירון ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית

אדום, כחול ולבן נחשבים כצבעי הלאומיות הפאן-סלאבית. צבעים אלו משמשים בחלק ניכר מהדגלים של העמים הסלאביים וכן במדינות או ישויות פוליטיות שרוב התושבים בהן ממוצא סלאבי. מקור הצבעים הוא צבעי סמל נסיכות מוסקבה. התנועה הפאן-סלאבית אימצה במהלך המאה ה-19 צבעים אלו. אולם מדינות סלאביות שונות כמו פולין שכבר אימצו לעצמן צבעי דגל, המשיכו להשתמש בצבעים הקיימים. לאחר פירוק ברית המועצות המשיכו גם חבלי ארץ שאינם מיושבים על ידי סלאבים (למשל המחוז האוטונומי צ'וקוטקה) להשתמש בצבעים אלו, אשר מציינים את השתייכותם לעם הסלאבי. בולגריה אימצה את העיקרון, אולם החליפה את הצבע הכחול בירוק. דגל מונטנגרו היה בתכלת במקום הכחול והוחלף לדגל חדש ב-2004. דגל צרפת דגל קרואטיה דגל צ'כיה דגל רוסיה דגל סרביה דגל העם הסרבי דגל סלובניה דגל סלובקיה וויוודינה דגל רפובליקה סרפסקה חצי האי קרים חקסיה מורדוביה מארי אל קומי-פרמיאק (פרמיאקיה) ימלו-ננץ צ'וקוטקה אבנקיה רוסיה הצארית 1914 - 1917 צ'כוסלובקיה הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה דגל מונטנגרו דגל סרביה ומונטנגרו ממלכת סרביה סלאבים טריקולור צבעי הלאומיות הכלל-איראנית צבעי הלאומיות הכלל-ערבית הצבעים הכלל-אפריקאיים מדיה וקבצים בנושא צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית בוויקישיתוף
תעלת יונים ממותגת מתח

תעלת יונים ממותגת מתח היא תעלת יונים אשר נפתחת כתוצאה משינוי מתח חשמלי, ומאפשרת מעבר יונים דרכה. לתעלות אלה תפקיד מרכזי בפעולתם של תאי עצב ותאי שריר. התעלות הממותגות מורכבות לרוב משבע תת-יחידות המאורגנות במעגל ויוצרות חור בקרום התא דרכו מסוגלים לעבור יונים רק בעת פתיחת התעלה. הרכב תת-היחידות של התעלה קובע אילו יונים יוכלו לעבור דרכה, כך שתצורה מסוימת של תת-יחידות תעביר, לדוגמה, בעיקר יוני נתרן. תעלת יוני נתרן עשויה לעבור אקטיבציה ואינאקטיבציה בעזרת שני שערים הפועלים כמתגים ברמה המולקולרית ומווסתים את פעילותה. שערים אלו, שהם שער ההפעלה (Activation gate) ושער הנטרול (Inactivation gate), הם תלויי מתח, ורק במצב בו שניהם פתוחים תהיה תעלה זו פתוחה. תעלת הנתרן ותעלת האשלגן ממותגות המתח בתאי עצב ושריר. תעלת סידן ממותגת מתח המשפעלת שחרור מוליך עצבי באתר הקדם-סינפטי. לרוב אחת מיחידות התעלה מהווה חיישן למתח חשמלי, ושינוי המתח החשמלי גורם לשינוי במבנה חלבוני התעלה ועקב כך לפתיחת התעלה. לדוגמה, בתעלת הנתרן באזור הרגיש למתח מצוי ריכוז מובנה של מטענים חיוביים, כך שדפולריזציה של קרום התא גורמת לדחייתם תוך שינוי מבנה התעלה ולפתיחתה. תעלת סידן מדיה וקבצים בנושא תעלת יונים ממותגת מתח בוויקישיתוף פסיכולוגיה פיזיולוגית: מדריך למידה. מאת עדנה כהן, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2008. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרך עוזי נרקיס

דרך עוזי נרקיס היא כביש ראשי בירושלים המוביל לשכונות פסגת זאב ונווה יעקב שבצפון העיר. הדרך היא קטע בכביש 60 הממשיך מצפון לירושלים לכיוון רמאללה דרך אזור התעשייה עטרות וא-ראם. הכביש, שהוקם ב-1988, הוא אחד מהכבישים המהירים הראשונים בירושלים, כשהוא מתחיל במחלף שער מזרח, ועובר במחלף יקותיאל אדם. הדרך היא כביש הגישה העיקרי לשכונות האמורות. דרך נוספת לכיוון שתי השכונות היא שדרות משה דיין. מצידה המערבי של הדרך נמצאות השכונות הערביות שועפאט ובית חנינא. מצידה הדרום-מזרחי נמצא מחנה הפליטים שועפאט, ומצפון-מזרח נמצאות השכונות פסגת זאב ונווה יעקב. הדרך מתחילה במחלף שער מזרח הסמוך לשכונת הגבעה הצרפתית כהמשכה של שדרות בר-לב. הדרך נקראת על שמו של האלוף עוזי נרקיס שהיה אלוף פיקוד המרכז בתקופת מלחמת ששת הימים. מדיה וקבצים בנושא דרך עוזי נרקיס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה ובנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.