laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שארל הרמיט

שארל הרמיט (בצרפתית: Charles Hermite;‏ 24 בדצמבר 1822 – 14 בינואר 1901) היה מתמטיקאי צרפתי רב-תחומי שעסק בעיקר בתורת המספרים, באנליזה מתמטית ובאלגברה. הרמיט נולד בקומונה דיאז, במחוז מוזל שבצרפת. הוא היה השישי מבין שבעת ילדי הוריו. אביו היה מהנדס מכרות ששאף להיות אמן. הרמיט סבל מלידה מנכות ברגלו הימנית שהקשתה על תנועתו. בשנת 1828 עברה משפחתו להתגורר בנאנסי. הרמיט רכש השכלתו באוניברסיטת נאנסי ולאחר מכן בבתי הספר היוקרתיים תיכון אנרי הרביעי (Henri-Quatre) ותיכון לואי הגדול (Lycée Louis-le-Grand) שבפריז. בשנים 1841-1842 למד לבחינות הכניסה לאקול פוליטקניק תחת הנחייתו של קטלן. הרמיט התקבל למוסד, אך בשל נכותו התקשה לעמוד בחלק מהדרישות הגופניות בזמן הלימודים, שכן לאקול פוליטקניק מאפיינים של מכללה צבאית. בשל קשיים אלו נאלץ לפרוש בטרם סיים את לימודיו. לאחר הפרישה מהלימודים הממוסדים, למד באופן עצמאי וב-1847 עמד בהצלחה בבחינות לקבלת תואר בוגר אוניברסיטה (Baccalauréat). ב-1848 נשא לאישה את לואיז ברטראן, אחותו של עמיתו ז'וזף ברטראן. באותה שנה חזר לאקול פוליטקניק, הפעם כמרצה ובוחן. ב-1856 נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1869 מונה כפרופסור לאנליזה הן באקול פוליטקניק והן בסורבון. מהאקול פוליטקניק פרש ב-1876 ואילו מסורבון פרש ב-1897. בין השנים 1862 ל-1873 הרצה גם באקול נורמל סופרייר. ביום הולדתו השבעים עוטר כקצין גבוה של לגיון הכבוד. בין תלמידיו המפורסמים נמנים אנרי פואנקרה וז'אק אדמר. בתו, מארי, נישאה לאמיל פיקאר, שאחרי פרישתו של הרמיט "ירש" ממנו את הקתדרה לאנליזה ולאלגברה מתקדמת בסורבון. בזמן לימודיו פרסם שני מאמרים, באחד מהם הוכיח שלא תמיד ניתן לפתור בעזרת רדיקלים משוואה ממעלה חמישית. הרמיט כנראה לא ידע כי הבעיה כבר נפתרה שנים קודם לכן על ידי גלואה ואבל. הרמיט פרסם מספר תוצאות בחקר פונקציות אליפטיות. ב-1858 הוכיח כי ניתן לפתור משוואה ממעלה חמישית בעזרת פונקציות אליפטיות. תוצאה נודעת של הרמיט, משנת 1873, היא ש-e מספר טרנסצנדנטי. הייתה זו ההוכחה הראשונה של טרנסצנדנטיות של מספר שלא נבנה לצורך ההוכחה מראש (בניגוד למספרי ליוביל). השיטות שפיתח הרמיט בהוכחה שימשו להוכחת עוד תוצאות רבות בתחום. הרמיט ניסה להוכיח גם את הטרנסצנדנטיות של פאי, אך ללא הצלחה. היה זה לבסוף פרדיננד לינדמן שהצליח בכך בהסתמך על שיטותיו של הרמיט (ראו משפט לינדמן). הרמיט נודע גם בשל תרומותיו לתורת התבניות הריבועיות ולחקר פולינומים אורתוגונליים. על שמו נקראים פולינומי הרמיט, קבוע הרמיט ותכונת ההרמיטיות (סימטריה ביחס להצמדה) של פונקציות, מטריצות, אופרטורים ועוד. מדיה וקבצים בנושא שארל הרמיט בוויקישיתוף שארל הרמיט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שארל הרמיט, באתר MacTutor (באנגלית) שארל הרמיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי שארל הרמיט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) שארל הרמיט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הרמיט

המונח "ארמיט" מפנה לכאן. לערך העוסק בשפה שמית עתיקה, ראו ארמית. האם התכוונתם ל... ἔρημος - מילה יוונית שמשמעותה מדבר, נזיר ומתבודד שארל הרמיט – מתמטיקאי צרפתי רב תחומי שעסק בעיקר בתורת המספרים, אנליזה מתמטית ואלגברה פולינומי הרמיט – סדרה (אינסופית) של פולינומים אורתוגונליים קבוע הרמיט – קבוע מספרי המודד את האריזה הצפופה ביותר של כדורים במרחב ה-n-ממדי, ובעיות גאומטריות דומות אופרטור הרמיטי – אופרטור ליניארי ממרחב הילברט לעצמו
סיי טוומבלי

אדווין פארקר סיי טוומבלי, ג'וניור (באנגלית: Cy Twombly; ‏25 באפריל 1928 – 5 ביולי 2011) היה צייר ופסל אמריקאי, הידוע בציוריו האקספרסיוניסטים המופשטים ובשימוש שעשה בשרבוט ביצירותיו. טוומבלי נולד בעיר לקסינטון (Lexington) (אנ') שבוירגיניה. הוא למד אמנות בבוסטון ובניו יורק, ובשנת 1952 עבר למכללת בלק מאונטן בצפון קרוליינה בה למד עם פראנץ קליין (אנ') ורוברט מאת'רוול. בשנים אלה, הושפע מעבודותיו של פול קליי (אנ') וממחוות מופשטות בציור. במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 הכיר טוומבלי את אמני הפופ ארט האמריקאים כדוגמת רוברט ראושנברג וג'ספר ג'ונס. עם הראשון יצא ב-1954 לאיטליה ולמרוקו, בעזרת מלגה, ומשנת 1957 עד למותו גר באזור נאפולי וברומא. להערכת המבקרים זכה ראשית באירופה, ומשנות השמונים לערך גם בארצות הברית. טוומבלי התפרסם בזכות ציורי הענק האבסטרקטיים שלו, שכללו שימוש בצבעים נועזים, בגרפיטי ובאותיות. כמה יצירות מפורסמות משנות השישים מחקות כתיבה צפופה או קליגרפיה על לוח. מתוך מאמץ לצייר בחושניות רבה, במיעוט מלאכותיות ותכנון מראש, טוומבלי אימץ שיטות כגון ציור בחושך, ביד שמאל או בישיבה על כתפי אדם אחר. ציוריו קשורים בעיקר בנושאים מן התרבות הקלאסית והספרות. עבודותיו נמצאות ומוצגות במוסדות אמנות רבים ויוקרתיים ברחבי העולם, כגון מוזיאון טייט מודרן בלונדון, הביאנלה של ונציה, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, אוסף מניל (אנ') ביוסטון טקסס (בבניין המוקדש לו), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון גוגנהיים בילבאו, מוזיאון הלובר בפריז ובתערוכה מוזיאלית באבו דאבי. בשנת 2010 הוזמן טוומבלי ליצור תקרה מצוירת עבור מוזיאון הלובר. טוומבלי נפטר בשנת 2011 ברומא ממחלת הסרטן. מדיה וקבצים בנושא סיי טוומבלי בוויקישיתוף סיי טוומבלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סיי טוומבלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סיי טוומבלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) סיי טוומבלי, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) סיי טוומבלי, באתר Discogs (באנגלית) הצייר האמריקני סיי טוומבלי הלך לעולמו, באתר ynet, 5 ביולי 2011
שלמה רביץ

שלמה רביץ (אלול תרל"א, 1871 – כ' בטבת תשמ"א, 21 בדצמבר 1980) היה חזן, מלחין, מנצח מקהלות ומורה חזנים ידוע, ישראלי ממוצא רוסי. רביץ נולד בנובוגרודק (נבהרדק) שברוסיה הלבנה (בלארוס) למשה ופייגה. כבר מגיל צעיר ניכרו בו כישרונותיו המוזיקליים והוא התפרסם כילד פלא. בגיל 12 הלחין פרקי חזנות בעצמו. בגיל 15 נסע דרומה לקייב ואודסה, שם סיים בהצטיינות בית ספר גבוה למוזיקה. בגיל 17 כיהן כחזן בקהילת שאולאי ולאחר מכן בלובלין. בהיותו בן 21 נסע מערבה לווינה להמשך השתלמות בתורת המוזיקה. לאחר מכן שב לרוסיה וכיהן כחזן בערים ברדיצ'ב, חרקוב, הומל וקרמנצ'וג. כיהן שש שנים כחזן בבית הכנסת הראשי של ריגה. לאחר מכן כיהן תקופה קצרה בקהילת יוהנסבורג. בשנת 1925 ביקר בארץ ישראל, אולם רק בשנת 1932 מילא את שאיפתו לעלות ולהשתקע בארץ. בין השנים 1934–1941 כיהן כחזן הראשי של בית הכנסת הגדול בתל אביב, ראשון החזנים בארץ אשר החזיק משרה קבועה (ואף הראשון להקים להקת 'משוררים' המלווה את תפילתו). רביץ השקיע רבות בחינוך ולימוד תורת החזנות והליטורגיה היהודית, ותחת ידו התחנכו דורות של חזנים. בסמינר לחזנות שהקים וניהל למדו נערים צעירים את נוסח התפילה וכן השתתפו במקהלות שעליהן ניצח. בהוצאת הסמינר יצאו לאור שני כרכים של נוסח התפילה שכתב רביץ, בכותרת: "קול ישראל: אנטולוגיה ישראלית-מסורתית לחזנות". רביץ הקפיד במיוחד על ההגיה הנכונה לפי כללי הדקדוק העברי ואף ערך מיצירותיהם של גדולי החזנות האירופית לפי כללי הדקדוק התקינים. אחד המוסדות שבהם היה מעורב הייתה אגודת "עונג שבת" מיסודו של חיים נחמן ביאליק. רביץ ניהל את הפן המוזיקלי של אירועי שבת אלו, עם מקהלות תלמידיו. באירועים, שהתקיימו באולם "אוהל שם" בתל אביב, הושמעו פרקי חזנות לצד שירה עברית חלוצית. כמו כן, הנהיג שבאירועים אלו יעבור לפני התיבה לתפילת ערבית נער מתלמידיו, מלווה במקהלה. ב-1978 הוענק לרביץ עיטור "יקיר העיר תל אביב-יפו". שלמה רביץ האריך ימים, ואף בערוב ימיו בגיל מופלג המשיך לעסוק בהוראת החזנות ובניצוח. הלך לעולמו בגיל 109 בתל אביב. ילקוט זמירות: למקהלה מעורבת ויחיד, תל אביב: אהל שם, 1954. (מכיל בעיקר קטעי תנ"ך, פיוטים ושירי ביאליק בלחניו של רביץ.) ש. רביץ (עורך), שירי תהילה לליל שבת, תל אביב: סמינר לפיתוח החזנות והשירה הדתית, 1959. (חוברת) מ.ש. גשורי (עורך), קול ישראל: אנטולוגיה ישראלית-מסורתית לחזנות של כל השנה: ספר הניגונים של הסמינר "סלה" ובית הכנסת לתלמידים "בילו" מיצירותיו ועיבודיו של שלמה רביץ וגדולי החזנים, 2 כרכים, תל אביב: בית-הכנסת לנוער ולתלמידי בית הספר "בילו" והסמינר ללימודי היהדות "סלה", תשכ"ד 1964. ר' שלמה רביץ: זקן החזנים ואבי המנצחים, רשימה (עם תמונתו), בתוך: חיים אדלר : החזן הראשי - אוטוביוגרפיה, עורך ראשי: נתן פלדמן, ירושלים: הוצאת צוף, 2022, עמ' 30 שלמה רביץ, דף שער בספרייה הלאומית מיכל רוזן, ‏החזן שלא סבל זיופים אך כיבד כל אדם: מסע אישי בעקבות שלמה רביץ ז"ל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 בספטמבר 2018 דוד תדהר (עורך), "שלמה רביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1944 מ. גיורא, שלמה רביץ - דרכו של חזן, הַבֹּקֶר, 12 בספטמבר 1958 קול חזן להשכיר, דבר, 9 באוקטובר 1959
סרגיי נארישקין

סרגיי יבגנייביץ' נארישקין (ברוסית: Сергей Евгеньевич Нарышкин;‏ נולד ב-27 באוקטובר 1954 בלנינגרד) הוא פוליטיקאי רוסי, המכהן כראש סוכנות הביון הרוסית מאז 2016. בעבר כיהן כיו"ר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי, מאז נבחר ב-21 בדצמבר 2011 לעמוד בראש המושב הששי של הדומה, שנבחר ב-4 בדצמבר 2011 בבחירות לדומה. סרגיי נארישקין נולד בלנינגרד בשנת 1954. השלים תואר בהנדסה מהאקדמיה הצבאית 'מכון לנינגרד למכניקה' (כיום האוניברסיטה הטכנית הבלטית ע"ש דמיטרי אוסטינוב) בשנת 1978. הוא מהנדס רדיו במקצועו. לאחר מכן סיים את בית הספר של הקג"ב במינסק. ולדימיר פוטין היה בן כתתו בבית הספר הגבוה של הקג"ב. בשנת 1990 הוא השלים תואר נוסף, בכלכלה, מ'המכון הבינלאומי לניהול של סנט פטרבורג'. בשנת 2016 נחשף על ידי ארגון Dissernet, שנלחם בגנבה ספרותית במדע ברוסיה, שהעבודה שנארישקין קיבל עליה תואר שמקביל לתואר דוקטור היא למעשה הונאה - יותר מחצי ממנה הועתק ממקורות אחרים. בסוף שנות ה-80 עבד כיועץ בכיר לשגריר ברית המועצות בבלגיה. בשנות ה-90, עבד בוועדת הכלכלה של עיריית סנקט פטרבורג ובמוסדות כלכליים שונים של ממשלת מחוז לנינגרד. עם עליית ולדימיר פוטין לשלטון בשנת 2000 הגיע למוסקבה. ב-2004 היה לסגן ראש המינהל הכלכלי בסגל הקרמלין והיה לסגן יו"ר משרד ראש הממשלה. מיד לאחר מכן מונה לראש משרד ראש ממשלת רוסיה, תפקיד המקביל למעמד שר בממשלה. ב-2007 היה לסגן ראש ממשלת רוסיה ובאותה שנה היה גם ליו"ר הדירקטוריון של תאגיד המספנות המאוחד (Объединённая судостроительная корпорация). ב-12 במאי 2008 מונה לעמוד בראש האדמיניסטרציה הנשיאותית של רוסיה, בתפקיד המקביל לראש סגל הבית הלבן בארצות הברית. מדצמבר 2008 עמד במקביל גם בראש הוועדה הנשיאותית לפרסים ממלכתיים וב-2009 היה לראש הוועדה הנשיאותית למאבק בסילוף ההיסטוריה - ועדה שהוקמה על מנת להילחם בניסיונות למזער את תפקידה של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. ב-29 ביולי 2011 מונה לעמוד בראש הוועדה המיוחדת לענייני כוח אדם בארגוני אכיפת החוק הפדרלי, כחלק מצעדיו של דמיטרי מדבדב לצמצום השפעתו הפוליטית של מחנה הסילוביקי. בדצמבר 2011 עזב את תפקידו באדמיניסטרציה הנשיאותית והיה לחבר הדומא, מטעם רוסיה המאוחדת, ומונה עד מהרה לעמוד בראשות הדומה. ב-13 בינואר 2014 ייצג את ארצו בהלוויית ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון בישראל ובפברואר אותה שנה ערך ביקור רשמי נוסף. ב-22 בספטמבר 2016 הוחלט למנותו לראש סוכנות הביון הרוסית מאוקטובר 2016. הוא דובר רוסית, אנגלית וצרפתית. הוא נשוי לטטיאנה נארישקינה, מומחית לטכנולוגיות מידע ולשניים בן ובת. מדיה וקבצים בנושא סרגיי נארישקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סרגיי נארישקין (ברוסית) סרגיי נארישקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סוכנות הידיעות VESTI Спикером Госдумы избран Сергей Нарышкин, 20 בדצמבר 2011 מאמר אודותיו בכתב עת בנושא רוסיה (באנגלית) מאמר במגזין Slate על הנושא (באנגלית) Putin names ally Sergei Naryshkin as new foreign spy chief
ניקו מק'בריין

מייקל הנרי "ניקו" מק'בריין (Michael Henry "Nicko" McBrain, נולד ב-5 ביוני 1952) הוא מוזיקאי ומתופף אנגלי הידוע בעיקר בתור המתופף של להקת ההבי מטאל המצליחה איירון מיידן. לפני איירון מיידן, תופף מק'בריין עבור הגיטריסט הקנדי Pat Travers ועבור להקת הרוק הצרפתית Trust. הוא הצטרף לאיירון מיידן ב-1982 ותופף בכל אלבומי האולפן מאז האלבום Piece of Mind שיצא בשנת 1983. מק'בריין גם גילם את השטן בווידאו קליפ לשיר The Number of The Beast של איירון מיידן שיצא בשנת 1982 עוד לפני שהצטרף ללהקה. Downtown Flyers (1975) Red Card (1976) Makin' Magic (1977) Putting It Straight (1977) Marche ou Crève (1981) Piece of Mind (1983) Powerslave (1984) Somewhere In Time (1986) Seventh Son of a Seventh Son (1988) No Prayer for the Dying (1990) The X Factor (1995) Virtual XI (1997) Brave New World (2000) Dance of Death (2003) A Matter of Life and Death (2006) The Final Frontier (2010) מדיה וקבצים בנושא ניקו מק'בריין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקו מק'בריין ניקו מק'בריין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקו מק'בריין, באתר AllMusic (באנגלית) ניקו מק'בריין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקו מק'בריין, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ניקו מק'בריין, באתר Discogs (באנגלית) ניקו מק'בריין, באתר Songkick (באנגלית) הפרופיל של ניקו באתר של איירון מיידן (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבשלות בירה ישראל

מבשלות בירה ישראל בע"מ, ידועה גם כמב"י (באנגלית: IBBL) או קרלסברג ישראל, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ועוסקת בייצור בירה ומשקאות קלים ובייבוא והפצה של בירה. מב"י הוקמה ב-1992 כגוף שמטרתו לשווק את מותגי הבירה של קרלסברג וטובורג בישראל. בשנת 1995 הוקם מפעל באשקלון הכולל מבשלה, בו מיוצרים מוצרי קרלסברג, טובורג, הולסטן, מאלטי (נקרא במקור "טובורג מאלט"), FUZE tea ומשקאות קלים ונקטרים. ב-1996 נכנסה מב"י לשותפות עם חברת גת גבעת חיים, יצרנית מותג פריגת, וב-2003 שולבו שתי החברות. בשנת 1997 הודיעה החברה שתייצר גם את בירה גינס בישראל. בשנת 2001 פתחה מב"י מרכז מבקרים ומוזיאון לתרבות הבירה במפעלה באשקלון. מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, גרימברגן, קירין, מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן, ומותג הבירה הספרדי אסטרייה. בעבר ייבאה את המותגים: הוגרדן, לף וסטלה ארטואה של חברת InBev הבלגית. אתר האינטרנט הרשמי של מבשלות בירה ישראל קוקה-קולה מנהלת מגעים עם קיבוצי גבעת חיים להגדלת אחזקתה בפריגת, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2007 זהבה דברת, ‏קרלסברג תייצר בירה גינס בישראל, באתר גלובס, 13 בפברואר 1997 מרכז מבקרים במבשלות הבירה באשקלון, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2001
שש דרגות של קווין בייקון

שש דרגות של קווין בייקון הוא משחק טריוויה המבוסס על הרעיון של תופעת העולם הקטן, הנשענת על ההנחה כי כל שחקן ששיחק בהוליווד יכול להיות מקושר דרך תפקידיו הקולנועיים לסרט בהשתתפותו של השחקן קווין בייקון בתוך שישה שלבים. שם המשחק הוא וריאציה למושג "שש דרגות של הפרדה". על מנת לשחק במשחק, יש צורך בקבוצה של משתתפים המנסים לקשר כל שחקן שנבחר אל קווין בייקון מהר ככל האפשר, תוך שימוש במספר הקישורים המועט ביותר ככל האפשר (כאשר כל קישור הוא שם של סרט קולנוע המשותף לשני השחקנים שנמצאים בשני הקצוות השונים של הקישור). מספר ארדש-בייקון תופעת העולם הקטן שש דרגות של הפרדה The Oracle of Bacon – מחשבון אינטרנטי לחישוב המרחק ומציאה מפורטת של הקשר בין שחקנים במסד הנתונים הקולנועיים IMDb לקווין בייקון דפנה ארד, דיווח מפסטיבל SxSw || כשקווין בייקון השתתף במשחק "6 דרגות של הפרדה מקווין בייקון", באתר הארץ, 9 במרץ 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אסטריקס הגלדיאטור

אסטריקס הגלדיאטור (בצרפתית: Astérix gladiateur) הוא הספר הרביעי בסדרת הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". הספר נכתב על ידי הסופר רנה גוסיני ואויר על ידי אלבר אודרזו, והוצג לראשונה במהלך שנת 1962 בהמשכים במגזין "Pilote" בחוברות מספר 126 עד 168. בספר מופיעה לראשונה דמותו של רקתעמיס (financicrisis), הסוחר הפיניקי הימי הממולח. הספר לא תורגם לעברית. הנציב הרומי של גאליה, אודיאוס אספרגוס, מעוניין להעניק את אחד התושבים הגאלים מהכפר הגאלי הבלתי מנוצח כמתנה ליוליוס קיסר, ובעקבות כך לוחמי הלגיון הרומי מהמחנה הסמוך לכפר הגאלי לוכדים את חמשיריקס, פייטן הכפר, ושולחים אותו לרומא. בעקבות כך, אסטריקס ואובליקס יוצאים לרומא כדי להחזיר את חמשיריקס. ברומא יוליוס קיסר פוגש בחמשיריקס אך משום שאין לו כל עניין בו הוא מורה להשליכו לאריות במהלך המשחקים הבאים בקולוסאום. בעקבות כך, אסטריקס ואובליקס הופכים לגלדיאטורים במטרה להציל את חייו של חמשיריקס. עלילת הספר, שולבה עם עלילת הספר "אסטריקס הליגיונר", בהפקת סרט האנימציה הצרפתי "אסטריקס וההפתעה של קיסר" משנת 1985. האתר הרשמי של אסטריקס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קורמן

האם התכוונתם ל... אברהם קורמן – חוקר אורתודוקסי ישראלי אסף קורמן – במאי קולנוע, עורך סרטים, מדבב ומוזיקאי ישראלי גורדון קורמן – סופר אמריקאי הארווי קורמן – שחקן קומי אמריקאי רוג'ר קורמן – קולנוען אמריקאי תומאס קורמן (אנ') – מדען מחשב אמריקאי, אחד ממחברי הספר "מבוא לאלגוריתמים" (אנ').
התפתחות עוברית של המוח

בשלושת השבועות הראשונים בהתפתחותו של עובר האדם נוצר צינור העצבים (באנגלית: neural tube), המתרחב בקדמתו לשלוש שלפוחיות חלולות, אחת אחרי השנייה. שלפוחיות אלו נקראות (מקדימה לאחור): המוח הקדמי (אנגלית: forebrain, לטינית: prosencephalon), המוח האמצעי (אנגלית: midbrain, לטינית: mesencephalon) המוח האחורי (אנגלית: hindbrain, לטינית: rhombencephalon). משלושת החללים שבתוכן יתפתחו בסופו של דבר ארבעת חדרי המוח, וכן תעלת המוח המחברת ביניהם. משאר הצינור שמאחורי שלוש השלפוחיות יתפתח חוט השדרה. בשלב זה המוח הקדמי מתפצל לשתי תת-שלפוחיות: המוח המרוחק (לטינית: telencephalon) אשר ביונקים ובעופות ידוע יותר כמוח הגדול, מוח הביניים (לטינית: diencephalon). המוח האמצעי אינו מתחלק, והמוח האחורי מתחלק אף הוא לשניים: המטנצפלון (לטינית: metencephalon) המיאלנצפלון (לטינית: mielencephalon). לכן שלב זה נקרא לפעמים שלב חמשת המוחות. בנוסף, המוח הגדול מתחלק רוחבית לשתי המיספרות סימטריות, ימין ושמאל. החללים בתוך שתי המיספרות אלו הופכים להיות החדרים הצדיים. הם עדיין מחוברים לחלל מוח הביניים, ההופך להיות החדר השלישי, לחלל המוח האמצעי, שהוא צר יותר ונקרא תעלת המוח, לחלל המיאלנצפלון ההופך לחדר הרביעי, ולחלל חוט השדרה. חללים אלו מלאים בנוזל המוח, בעוד שתאי הדפנות מתמיינים לתאי עצב. מוחות דגים נשארים בשלב זה גם בבגרותם. גרעיני הבסיס המוח הגדול התלמוס ההיפותלמוס הרשתית - על אף שאזור זה נמצא מחוץ לגולגולת, תאיו התחלקו מתאים שהיגרו מהדיאנצפלון. הסבתלמוס המוח האמצעי מהווה חלק מגזע המוח (brain stem). הוא מקיף את תעלת המוח ומתחלק לשני חלקים: הטקטום הטגמנטום המוח הקטן הפונס המוח המוארך (בלועזית: medulla oblongata)
טרויאן בליסאריו

טרויאן אייברי בליסאריו (באנגלית: Troian Avery Bellisario; נולדה ב-28 באוקטובר 1985) היא שחקנית אמריקאית, שהתפרסמה בעיקר בזכות תפקידה בתור ספנסר הייסטינגס (אנ') בסדרה "שקרניות קטנות" (2010–2017). בליסאריו נולדה וגדלה לוס אנג'לס שבקליפורניה. אביה, דונלד בליסריו, הוא מפיק טלוויזיה ממוצא איטלקי וסרבי, וטרויאן השתתפה במספר הפקות שלו. אמה, דבורה פארט, היא שחקנית סופרת ומפיקה ממוצא אפרו-אמריקאי וקריאולי. אחד משני אחיה למחצה הוא מייקל בליסאריו (Michael Bellisario), שגם הוא שחקן, שני אחיה החורגים הם המפיק צ'אד מארי והשחקן שון מארי, שלצידו שיחקה בסדרה "NCIS" בתפקיד אחותו. יש לה עוד שלוש אחיות למחצה ואח אחד צעיר. בילדותה הייתה חברה קרובה של מרי קייט ואשלי אולסן.[דרוש מקור] היא למדה תואר ראשון באמנות הבמה באוניברסיטת דרום קליפורניה. הקריירה של בליסאריו החלה בשנת 1988 בעולם בסרט "Last Rites", כשהייתה בת 3. בין השנים 1998–2007 השתתפה כשחקנית אורחת ב"זינוק לאתמול", "NCIS", "ג'אג" ו-"First Monday", סדרות שהופקו על ידי אביה, דונלד בליסאריו. ב-1998 כיכבה לצד מרי קייט ואשלי אולסן בסרט "Billboard Dad". בשנים 2006–2009 היא שיחקה בסרטים הקצרים "Intersect" ,"Archer House" ו-"Unspoken". ב-2010 החלה לשחק את ספנסר הייסטינגס בסדרת הדרמה "שקרניות קטנות", המבוססת על סדרת ספרים באותו שם שנכתבו על ידי שרה שפרד. באותה שנה שיחקה בסרט "עולם מציצני" לצידו של רון ריפקין. בשנת 2013 כיכבה בליסאריו בסרט "ילדי האלוהים" שם גילמה את ג'ניפר. ב-2015 שיחקה תפקיד אורח בסדרה "suits" לצד ארוסה פטריק ג'יי אדמס ששיחק בתפקיד הראשי. בליסאריו ביימה חמישה פרקים בסדרת הטלוויזיה "צרות טובות". בשנת 2009 החלה בליסאריו לצאת עם השחקן פטריק ג'יי אדמס. ב-24 בפברואר 2014 התארסו, וב-10 בדצמבר 2016 נישאו. בשנת 2018 נולדה בתם הבכורה ובשנת 2021 נולדה בתם השנייה. בתחילת 2014 חשפה בליסאריו כי סבלה מהפרעות אכילה בתקופת לימודיה בתיכון. מדיה וקבצים בנושא טרויאן בליסאריו בוויקישיתוף טרויאן בליסאריו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרויאן בליסאריו, ברשת החברתית אינסטגרם טרויאן בליסאריו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרויאן בליסאריו, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טרויאן בליסאריו, באתר AllMovie (באנגלית) טרויאן בליסאריו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טרויאן בליסאריו, באתר Metacritic (באנגלית) טרויאן בליסאריו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שקרניות קטנות, אתר ערוץ ABC family. (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) Guess Which Little Liar's Cute Younger Brother This Is (PHOTOS) | Pretty Little Liars | Wetpaint, web.archive.org, ‏2013-10-04
בקעה

האם התכוונתם ל... גאוגרפיה: עמק – מונח גאוגרפי מקומות בישראל: בקעה (שכונה) – שכונה בדרום ירושלים בקע הירדן – בקעה צרה וארוכה בגבול בין ישראל וירדן באקה אל-גרביה – עיר ערבית בישראל מקומות בלבנון: בקאע (בקעת הלבנון) - חבל ארץ פורה במזרח לבנון מחוז אל-בקאע – המחוז המזרחי של לבנון
קהל חסידי ירושלים

קהל חסידי ירושלים היא חסידות ירושלמית המשתייכת לעדה החרדית. הקהילה נוסדה בשנות ה-80 על ידי קבוצה שפרשה מחסידות קרלין. עד שנת תשמ"ה (1985) לא נטלו מוסדות קרלין תקציבים ממשלתיים, בהתאם להשקפת העדה החרדית. בשנת תשמ"ה החלו המוסדות לקבל תקציבים כאלה, דבר שהביא למאבק חריף שניהלה העדה החרדית נגד חסידות קרלין. קבוצה קטנה מהחסידות, שהזדהתה מבחינה רעיונית עם העדה החרדית, פרשה והקימה בית כנסת נפרד. בתחילה השתכנו הפורשים בבית הכנסת "תרביצ"א" בבתי ורשה שברשות חסידות דושינסקיא ולאחר זמן עברו למשכן קבע ברחוב רבינו גרשום בירושלים. הקהילה מונה קרוב ל-300 משפחות[דרוש מקור]. המנהיג בפועל של הקהילה היה הרב יוסף ציינווירט (נפטר ד' בחשוון ה'תשע"ג) שעד אז היה ר"מ בישיבת איתרי ולפני כן היה ראש ישיבת קרלין וראש החבורה בקרלין. בין הפורשים בלט גם הרב חיים אורי פריינד, לימים דיין בעדה החרדית. בני הקהילה מתלבשים בלבוש החרדי הירושלמי. לקהילה שלושה בתי כנסת, אחד בירושלים ושנים בבית שמש. בשנת תשס"א (2001) מונה הרב אברהם שמחה חנון למנהיג הקהילה. באדר תשס"ז (2007) התקיימו בחירות בקרב חברי הקהילה שהכריעו כי הרב חנון יוכתר לאדמו"ר. בין החברים הבולטים בקהילה: הרב אברהם אטיק - ראש "ישיבת באר שלמה" הרב חיים ליברמן - מקובל ומשפיע חב"די הרב שרגא סעמיועלס - מקובל הרב חיים אורי בריזל - מקובל. מוציא לאור "בית אהרן" המבואר הרב מאיר שטיינברג - דיין בבית הדין "הישר והטוב" טוביה ליברמן - עורך עיתון העדה יוחנן שמעיה - מנהל מוסדות רמ"א וחבר הנהלת העדה החרדית וועד החינוך של העדה החרדית. בנימין לובין - מראשי מערכת הכשרות של העדה החרדית. בנימין בראון, כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018. תקדימים לבחירות בחסידויות היו בחסידות סלונים, בחסידות ביאלא ובחסידות פינסק קרלין, אך שם נערכה הצבעה בין כמה מועמדים, ואילו בקהל חסידי ירושלים ההצבעה הייתה גם בשאלה העקרונית אם למנות אדמו"ר.
לא יהא חוטא נשכר

שלא יהא חוטא נשכר הוא כלל משפטי והלכתי הנקבע מכוח סברא פשוטה (ולכן מקובל גם במשפט הערכאות), והוא קובע דינים רבים שמטרתם שהחוטא לא ירוויח מחטא ומעשה רע שעשה. במשנה במסכת חלה (פרק ב', משנה ז') מובא שהכמות שצריך להפריש לכהן בהפרשת חלה היא 1/24, אולם במקרים שבהם החלה קיבלה טומאה בשוגג או באונס, התירו להפריש חצי מהכמות (1/48, מכיוון שבכל מקרה הכהנים אינם יכולים לאכול ממה שהופרש), אולם, במקרים שבהם אדם טימא את העיסה במזיד, הוא צריך להפריש בכמות המקורית, כדי שאדם לא ירוויח מכך שהוא חטא במזיד. רבי אלחנן וסרמן מסביר שדין זה הוא סברא, ולמרות זאת הוא דין דאורייתא. (מהתורה ולא מדברי חכמים, שכן סברא גם היא חלק מהתורה).[דרוש מקור] השימוש בכלל זה כפול: אף על פי שבעיקרו הוא אמור לשמש לכך שהחוטא לא ירוויח ממעשהו הרע, הוא משמש בהשאלה גם לכך, שלא בלבד זאת שעלינו להשגיח שהוא לא ירוויח ממעשהו, אלא עלינו גם לגרום לכך שמעשהו הרע יגרום לו את כל התוצאות השליליות שעשויות להיגרם מהמעשה, ועלינו להימנע מלגרום לכך שהוא ירוויח בכך שלא ייגרם לו ההפסד. כך למשל, קובע התלמוד כי למרות שרבי מאיר קנס את הכותים שיהיה דינם כגויים מכיוון שהם עובדי עבודה זרה והוא רצה שבני ישראל יבדלו מהם, במקרה אחד הוא לא קנס אותם שיהיה דינם כגויים, והוא כאשר נערה כותית נאנסה, שמדין התורה חייב האונס לשלם לה קנס (חמישים כסף) שאותו משלמים רק על מעשה אונס לבתולה יהודייה, שהאונס משלם תשלום זה גם כאשר אנס נערה בת העם הכותי, כדי שלא יהא חוטא נשכר מתשלום זה שהיה עליו לשלם מעיקר הדין. כך גם, אף על פי שחז"ל קבעו שדינה של נערה שנשבתה בידי גוי כנערה בעולה, כי עובדי כוכבים פרוצים בעריות, הרי שדינו של האונס שמשלם חמישים כסף כרגיל, כדי שלא יהא חוטא נשכר. סיטואציה דומה היא מנחת חוטא, שמכוח סברת "שלא יהא חוטא נשכר" מסתבר היה שלא יוכל להביא קורבן מנחה ללא נסכים (כמו כל קרבן מנחה), אלא שלמרות זאת אין הוא מביא נסכים עם מנחתו כדי שלא יהא קרבנו מהודר. כך גם, מסביר רבי שמעון בר יוחאי, מאותה סיבה, קרבן חטאת שבאה על עונש אכילת חלב אינו בא עם נסכים. האופן הרגיל שבו משתמשים בכלל ש"לא יהא חוטא נשכר" הוא כאשר חוטא עלול להרוויח ממעשה רע, כך למשל ההלכה היא שכאשר גזלן גזל חפץ מחֲבֵרו, והמחיר עלה, פטור הגזלן מלשלם את המחיר הגבוה של החפץ אלא הוא משלם את המחיר הנמוך, אך אם הוא שבר את החפץ לאחר עליית מחירו, אנו מחשיבים את השבירה כמעשה גזל שני שגם הוא מחייב תשלומין, במחיר הגבוה כמובן. בסוגיא זו קבע הרא"ש, כי אם המחיר ירד ואז שבר הגזלן את החפץ, ברור שלא ניתן לומר שאז ישלם הגזלן את המחיר הקטן יותר, "שאם כן מצינו חוטא נשכר". כך גם דורשים חז"ל את טעמה של התורה הקובעת כי אדם שלא קיים פדיון פטר חמור צריך להרוג את החמור "ואם לא תפדה וערפתו", וזאת כדי שלא יהא חוטא נשכר, לא ייתכן שאדם שלא קיים את המצווה ירוויח כסף מאי קיום המצווה. עיקרון זה מופיע בחוק הישראלי ובפסיקה. דוגמה לכך, סעיף 5 לחוק הירושה קובע, כי רוצח אינו יכול לקבל את חלקו בירושה של הנרצח כעיקרון של "הרצחת וגם ירשת" ו"שלא יהא חוטא נשכר". בשנת 2011 הוגשה הצעת חוק דיני ממונות, בסעיף 3 הוצע לקבוע עיקרון זה כעיקרון יסוד בדין האזרחי. פרי העץ המורעל אליאב שוחטמן, הרצחת וגם ירשת?! - שלא יהא חוטא נשכר, באתר "דעת" הערך "לא יהא חוטא נשכר", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ל"ח, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ל"ו, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ו', עמוד א'. על תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ה, עמוד א'. פסיקתא זוטא ויקרא ל"ד