קלוצ'ה

קלוצ'ה (בהונגרית: Kalocsa) היא עיר במחוז באץ'-קישקון, ומקום מושבו של נפת קלוצ'ה על שפת הדנובה. היא ממוקמת בחלק המערבי של המחוז, ומהווה מרכז של אזור גדול לענייני בריאות, חינוך, תרבות וכלכלה. לקלוצ'ה היסטוריה משמעותית, שכן הייתה עיר מאז התיישבות המדיארים במרכז אירופה, כלומר מאז כיבוש שטח הונגריה על ידי שבטי המדיארים, והייתה מרכז חשוב עוד מימי אישטוואן הראשון, מלך הונגריה, אחד ממרכזי התרבות המצטיינים של ההונגרים. העיר היא אחת מארבעה המקומות של הארכיבישופים של הכנסייה הקתולית בהונגריה, למעשה המרכז השני של הקתוליות ההונגרית מאז הקמת המדינה ההונגרית בשנת 896 לערך. המבנים הבולטים בה כוללים את קתדרלת קלוצ'ה, ארמון הארכיבישוף ומצפה הכוכבים. במקור נקראה קלוצ'ה בשם קולוקסה. פירושו של קולוסה היה אזור ביצות והאזור אכן השתרע במישור השיטפונות של הדנובה. בתקופת הכיבוש הטורקי, האזור נקרא קלוקיה בשל תרגומים שגויים. כך התעצב שמה הנוכחי של העיר עוד בשנת 1750. קלוצ'ה נמצאת כ-110 ק"מ דרומית לבודפשט, במישור ההונגרי הגדול. היא ממוקמת בחלק המערבי של מחוז באץ'-קישקון, ליד הגדה השמאלית של הדנובה. היא המרכז של "המרחב הקטן" קלוצ'ה. העיר מחולקת לשני חלקים על ידי יובל של הדנובה, הוואיאש (Vajas). כיוון שהדנובה זורמת במרחק 5 ק"מ ממרכז העיר, האזור אליו מאופיין במרחב גדול. קלוצ'ה היא היישוב בעל צפיפות האוכלוסין הגדולה ביותר במחוז, הנקודה הנמוכה ביותר שלה היא 94 מ' מעל פני הים. מרכז העיר מוארך בכיוון צפון-דרום, ממוקם על גבעה לאורך הוואיאש, ודק בכיוון מערב-מזרח. על פי הנורמה של האיחוד האירופי, היא ממוקמת באזור המישור הגדול הדרומי. מנקודת מבט תיירותית. ממצאים ארכאולוגיים של יישובים בתקופות היסטוריות ניתן למצוא הן בעיר והן ביישובים שמסביב. הממצאים העתיקים ביותר בעיר הם של שנת 300 לספירה, של יישוב קלטי. קלוצ'ה זהה בגיל עם המדינה ההונגרית. לאחר הכיבוש על ידי המדיארים, זה היה מקום מגוריו של הנסיך ארפאד, כמה מחקרים מוכיחים שעד לגזה, שליט הונגריה, היישוב הזה היה מקום מושבם של הנסיכים השליטים של השבטים ההונגריים. מאוחר יותר עבר המרכז המלכותי לסקשפהרוואר ולאסטרגום, אך עבור המלך הראשון, אישטוואן, קלוצ'ה נותרה חשובה. ההוכחה לכך היא שהוא היה מהראשונים שהקים כאן בישופות הונגרית והייתה גם אחוזה מלכותית על "גבעת הלום" הסמוכה. ראש הכנסייה הראשון היה אסטריק, שהביא את הכתר למלך אישטוואן מהאפיפיור. לאחר שסיים את המשימה האצילית, עלה הבישוף לדרגת ארכיבישוף, והפך לארכיבישוף בכיר ובעל חשיבות כמו זה של אסטרגום, תוך כיבוד העובדה שמרכז הכנסייה ההונגרית נמצא בעיר אסטרגום. בין הארכיבישופים המאוחרים יותר, אוגרין צ'אק (ארכיבישוף בין השנים 1219 ל-1241) לחם נגד הפלישה המונגולית לאירופה, ובשנת 1526 הוביל הארכיבישופף פאל טומורי את צבאות הונגריה בקרב מוהאץ'. שניהם נפלו בשדה הקרב. הטורקים כבשו את קלוצ'ה בשנת 1529. ב-15 באוגוסט קלוצ'ה נכבשה והעיר נהרסה כליל. התושבים ברחו, קלוצ'ה איבדה את חשיבותה. הטורקים עזבו את העיר רק בשנת 1686 ושרפו את הטירה שלה. העיר נהרסה בשריפה גדולה בשנת 1875, וקו רכבת הגיע אליה בסוף שנת 1882. משנת 1921 הפכה לעיר עם מועצה מאורגנת. עם זאת, הודות לארכיבישופים, שמרה על חשיבותה התרבותית לאורך כל הדרך. הפיתוח התעשייתי החל בשנות ה-60 של המאה ה-20. ערך מורחב – קהילת יהודי קלוצ'ה לא ידוע הרבה על תולדות יהודי המקום, רק זאת: בית הכנסת של קלוצ'ה הוא כיום גלריית אמנות לציור, סניף של מוזיאון קארוי וישקי, ספריית נאג' לאיוש לשעבר. היהודים הראשונים המתועדים בקלוצ'ה הם משנת 1784. אז התגוררו בקלוצ'ה רק שלושה תושבים יהודים. בית הספר היסודי היהודי קלוצ'ה נבנה בשנת 1842. הקהילה היהודית המקומית (כקהילה עצמאית) הוקמה בשנת 1851. בית הכנסת נבנה בשנת 1861, לרבות מגורי הרב מאחוריו ומקווה. הוא עבר שיפוץ והוסב לספריה בשנים 1962–1963. לפני השואה היו במקום 511 יהודים מהם נספו 393 (כ-77% מיהודי העיר). דז'ה בר, מלידתו עד 1904 בֶּהְר-Behr (בהונגרית: Bér Dezső; קלוצ'ה, 10 באפריל 1875 – בודפשט, 7 באוקטובר 1924) היה צייר, גרפיקאי, קריקטוריסט מעצב כרזות יהודי-הונגרי. ארנולד שבשטין, נולד בשם: סטרו ארנולד סטרו-Stroh (בהונגרית: Sebestyén Arnold; קלוצ'ה, 24 ביולי 1883 – בודפשט, 3 ביוני 1930) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, מוציא לאור של עיתון. הלקסיקון הגדול של פאלאס. (1893–1897, 1998) ISBN 963 85923 2 X  מדיה וקבצים בנושא קלוצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלוצ'ה צילומי אוויר של קלוצ'ה קלוצ'ה, באתר www.utikonyvem.hu Kalocsa Néplap קלוצ'ה והסביבה KalocsaSportja.hu - חדשות על חיי הספורט של העיר והאזור במקום אחד Kalohirek.hu | פורטל החדשות הראשון של קלוצ'ה ואזוריה קלוצ'ה במדריך הטיולים לאגן הקרפטים לאסלו מניהארט: תרבות הצמחים של אזור קלוצ'ה. בודפשט, 1877. באינטרנט קלוצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)