laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רייטיקודקטילוס

רייטיקודקטילוס (שם מדעי: Raeticodactylus) הוא סוג של פטרוזאור פרימיטיבי אשר חי בטריאס העליון באירופה שלפני 213 עד 209 מיליון שנה מזמננו. סוג זה תואר למדע ב-2008 בידי החוקר Rico Stecher והוא הכיל מין בודד, Raeticodactylus filisurensis, הקרוי על שם הכפר השווייצרי Filisur. הממצאים המאובנים שלו כוללים שלד חלקי עם גולגולת כמעט שלמה, שנמצאו באוגוסט 2005 בגראובינדן, שווייץ בהרי האלפים. פטרוזאור זה היה קטן יחסית בעל מוטת כנפיים של 135 ס"מ, פרימיטיבי ודומה לאאודימורפודון כשהיה לו רכס ציצה קדמי מאפיין. הוא קרוב ביותר לסוגים Caviramus ו-Austriadactylus ובעל קרבה נוספת לפראונדקטילוס ולפטיינוזאורוס. בלסתותיו היו שורות של שיניים חרוטיות חדות שנועדו אולי לתפוס דגים, מה שמרמז שהוא חי סמוך לחופים. עם זאת ייתכן שהיה אוכל כל. מדיה וקבצים בנושא רייטיקודקטילוס בוויקישיתוף רייטיקודקטילוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) רייטיקודקטילוס, באתר GBIF (באנגלית)
נאומטוארתרוס

נאומטוארתרוס (שם מדעי: Pneumatoarthrus) הוא סוג נכחד של צב ים נכחד ממשפחת הפרוטוסטגיים, אשר חי בקרטיקון במימי אמריקה הצפונית במשך המאסטריכט שלפני 70 עד 68 מיליון שנה מזמננו. הסוג כולל מין בודד, Pneumatoarthrus peloreus. סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו בתצורות הר לאורל (אנ') שבניו ג'רזי ותוארו למדע ב-1870 על ידי החוקר אדוארד דרינקר קופ. במקור אלה נחשבו לעצמות הדרוזאורוס בידי החוקר ג'וזף ליידי, אם כי קואפ בדק את מבנה העצמות שלו לעומת עצמות של פרוזאורופודים כמו האנצ'יזאורוס והניח על קרבה מסוימת. עם זאת ב-1875 הוא הניח שממצאי החוליות דומות ביותר לאלה של הפרוטוסטגה והניח שהסוג המדובר הוא צב ימי ענקי. לא כל החוקרים סברו כמותו וחלקם הניחו שהיה זה דינוזאור הקרוב להדרוזאוריים או לתרופודים. צב זה היה גדול יחסית ודומה במראהו לארכלון, כשאולי היה לו שריון עבה כמותו. הוא היה כנראה שחיין חזק ששגשג במימי הסוף הקרטיקון. מדיה וקבצים בנושא נאומטוארתרוס בוויקישיתוף נאומטוארתרוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נאומטוארתרוס, באתר GBIF (באנגלית) Leidy, 1865. Memoir on the extinct reptiles of the Cretaceous formations of the United States. Smithsonian Contributions to Knowledge. 14(6), 135 pp Baird, D., 1979. Pneumatoarthrus Cope, 1870, not a dinosaur but a sea-turtle. Proceedings of the Academy of Natural Sciences, Philadelphia, 129(4):71-81.
מאמי (שיר של ארנון צדוק)

"מאמי" הוא סינגל שהוקלט על ידי שחקן התיאטרון הישראלי ארנון צדוק. הוא יצא לאור במרץ 1980 כחלק מפסקול המחזמר "סורגים" מתיאטרון חיפה. השיר זכה להצלחה רבה, וצבר לאורך השנים גרסאות כיסוי רבות. "מאמי" נכתב על ידי מיכאל פטישי והולחן על ידי חיימון אלגרנטי. ב-4 במרץ 1980 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-29. ב-11 ביוני עלה לשיאו במקום השני, שם שהה שבוע אחד. לבסוף, ב-6 באוגוסט יצא מטבלת הדירוג לאחר תשעה-עשר שבועות צעידה רצופה. במצעד סוף השנה התמקם כשיר ה-14. הוא בנוי משני בתים, כשלאחר כל אחד מבוצע פזמון קבוע. רוב מילות הפזמון לקוחות משם השיר, "מאמי". על-אף שלא נכלל באף אלבום אולפן, הוא צורף לאלבום הלהיטים "להיט ועוד להיט", המציג כמה משירי התקופה. בספטמבר 1996 הוציאה להקת טיפקס את גרסתה לשיר, והיא נכללה כרצועה הרביעית בפסקול כלבים לא נובחים בירוק. ב-6 באוקטובר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-15. ב-20 באוקטובר עלה לשיאו במקום ה-11, שם שהה שבוע אחד בלבד. ב-10 בנובמבר יצא מטבלת הדירוג לאחר חמישה שבועות צעידה רצופה. בספטמבר 2011 הוציא חן אהרוני גרסת כיסוי לשיר, שנכללה באלבום האולפן השני שלו, נוסע רחוק, כרצועה השנייה. כמו כן, הרצועה האחרונה באלבום היא רמיקס לשיר. הופקה עבורה וידאו קליפ רשמי, שצולם על ידי פוזה הפקות. ב-8 בספטמבר הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום השמיני. ב-27 באוקטובר עלה לשיאו במקום השישי, שם שהה שבוע אחד. לבסוף, ב-24 בנובמבר יצא מטבלת הדירוג לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה. מאמי, באתר אקו"ם המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 4–5 במרץ 1980. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 11–12 במרץ 1980. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 10–11 ביוני 1980. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 5–6 באוגוסט 1980. פזמונט מצעד השנתי תש"ם (1980), פזמונט מילות השיר, באתר שירונט להיט ועוד להיט באתר סטריאו ומונו המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 באוקטובר 1996. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 20 באוקטובר 1996. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 10 בנובמבר 1996. פזמונט מאמי - חן אהרוני, יוטיוב המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 8 בספטמבר 2011. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 15 בספטמבר 2011. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 27 באוקטובר 2011. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 24 בנובמבר 2011. פזמונט
סמפסון

האם התכוונתם ל... דבורה סמסון – קרויה גם סמפסון – החיילת הראשונה במלחמת העצמאות האמריקאית. רלף סמפסון – כדורסלן אמריקאי. קנדריק סמפסון – שחקן קולנוע, טלוויזיה ופעיל חברתי אמריקאי סנט סמפסון – מחוז בנסיכות הכתר הבריטית גרנזי. סמפסון - דמותו של סוחר סמים מרושע בסרט "חברים בכל מחיר". מיס שרה סמפסון - אחד ממחזותיו הראשונים של גוטהולד אפרים לסינג. הגייה אנגלית לדמות התנכית שמשון. "Samson" - שיר של רג'ינה ספקטור. סימפסון – פירושונים.
ג׳יידן פילוג'ן

ג'יידן פילוג'ן-בידס (נולד ב-8 בפברואר 2002) הוא כדורגלן אנגלי המשחק כקשר התקפי או קיצוני שמאלי במועדון אסטון וילה מהפרמייר ליג. פילוג'ן-בידס התחיל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של אסטון וילה לאחר שעבר אליה מאקדמיית נוער בלונדון. במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אסטון וילה בניצחון על טוטנהאם. בינואר 2022 הושאל פילוג'ן-בידס לסטוק סיטי מהצ'מפיונשיפ עד לסוף העונה. ביולי 2022 הושאל לקארדיף סיטי גם כן מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת. בספטמבר 2023 חתם פילוג'ן-בידס בהאל סיטי מהצ'מפיונשיפ תמורת סכום שלא פורסם. ערך את הופעת הבכורה שלו ב־15 בספטמבר בתיקו 1-1 מול קובנטרי. ב־13 בפברואר 2024, הבקיע את שער השוויון בניצחון 1–2 מול רות'רהאם גול שהתפרסם מאוד ברשתות החברתיות ונחשב על ידי רבים גול שיכול לזכות בפרס הפושקש. ב-12 ביולי 2024, פילוג'ין חזר לאסטון וילה בסכום העברה של 13 מיליון פאונד וחוזה של 5 עונות. פילוג'ן-בידס שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-12 אוקטובר 2023, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה עד גיל 21 בניצחון על סרביה במסגרת מוקדמות יורו 2025. מדיה וקבצים בנושא ג׳יידן פילוג'ן בוויקישיתוף ג׳יידן פילוג'ן, באתר Transfermarkt ג׳יידן פילוג'ן, באתר Soccerway ג׳יידן פילוג'ן, באתר BDFutbol ג׳יידן פילוג'ן, באתר WorldFootball.net ג׳יידן פילוג'ן, באתר FootballDatabase.eu Tottenham 1-2 Aston Villa: Sloppy Spurs beaten on fans' return to leave European hopes under threat, skysports Jaden Philogene completes move to Hull City, avfc השער של פילוג'ין מול רות'רהאם יונייטד בניצחון 1–2, באתר GOAL, ‏14 בפברואר 2024 (באנגלית) England Under-21s hammer Serbia 9-1 as Jaden Philogene doubles up on debut, theguardian
עיאש 250

עיאש 250 (בערבית: عياش 250) היא רקטת קרקע-קרקע ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון הטרור חמאס. טווח הרקטה הוא 250 קילומטר. שם הרקטה מייצג את טווח הרקטה בצירוף שם משפחתו של יחיא עיאש ממייסדי גדודי עז א-דין אל-קסאם של חמאס, תמונתו מתנוססת על הרקטה. בהכנת הרקטות האלה השלים החמאס את היעד לשיגור רקטות לכל מקום במדינת ישראל מרצועת עזה. את הרקטה פיתחה מחלקת ייצור אמצעי הלחימה של חמאס, כאשר האחראי העיקרי על פיתוחה הוא ג’מאל א-זבדה, שחוסל במבצע שומר החומות. הרקטה נחשפה לראשונה במסגרת מבצע שומר החומות במאי 2021, אז חמאס פרסם סרטון של ההכנות לירי של הרקטה. הרקטה נכנסה לראשונה ב-13 במאי 2021 במהלך מבצע שומר החומות, עת שוגרה רקטה בודדה לעבר נמל התעופה רמון מרחק של כ-190 קילומטר מהרצועה. לפי התקשורת הישראלית הרקטה שנורתה מרצועת עזה התפוצצה בשטח פתוח באזור המערבי של המועצה האזורית חבל אילות, רחוק מאוד מכל יישוב. ולכן, לא הופעלה אזעקה ביישובים. ב-13 באוקטובר 2023, במהלך היום השביעי של מלחמת חרבות ברזל, שיגר חמאס רקטה מרצועת עזה לכיוון הצפון. התרעות הופעלו באזור צפת וגם ביישובים שפרעם, זרזיר וקריית טבעון. כמה דקות לאחר מכן נטל חמאס נטל אחריות לירי והודיע שהירי היה של רקטת עיאש 250. מערכת קלע דוד ירטה את הרקטה ושבריה נפלו וגרמו לשריפה במפעל לשריפת פסולת בקריית אתא וברובע המפרץ בחיפה. חודש לאחר מכן ב-4 בנובמבר, שיגר חמאס 2 רקטות מדרום רצועת עזה לעבר אזור הערבה. רקטה אחת נפלה בשטח הרצועה ופצעה כ-15 עזתים, מערכת חץ 2 יירטה בהצלחה רקטה אחרת מעל הערבה התיכונה. עיאש 250, סרטון באתר הרשמי של הזרוע הצבאית של חמאס M-75 R-160 גלעד כהן, אז מי זה ג’מאל א-זבדה?, באתר אבו עלי אקספרס, ‏24.5.2021 כתבי ynet, השיגור לטווח הגדול אי פעם מעזה: קלע דוד יירטה רקטה בגליל, שריפה במפעל, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023 יואב זיתון, מאיר אוחיון, עינב חלבי, אילנה קוריאל, חמאס שיגר טיל לטווח 250 ק"מ לעבר הערבה, שיורט על ידי מערכת חץ | תיעוד, באתר ynet, 4 בנובמבר 2023
מיכאיל מויסייב

מיכאיל אלכסייביץ' מויסייב (ברוסית: Михаил Алексеевич Моисеев;‏ 22 בינואר 1939 – 18 בדצמבר 2022) היה גנרל ארמייה רוסי אשר שימש כראש המטה הכללי של הצבא האדום בין השנים 1988–1991. מויסייב נולד ב-22 בינואר 1939 בכפר מאלי איבר שבמחוז אמור. ב-1957 הוא סיים את לימודיו, ותקופה קצרה עבד כמלח. ב-1958 הוא גויס לצבא האדום במסגרת שירות חובה. הוא הוצב בתחילה בגדוד טנקים במזרח הרחוק הרוסי, וב-1962 סיים את לימודיו בבית הספר לטנקים של המזרח הרחוק. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה ברגימנט הטנקים ה-53 של המשמר שהוצב בגרמניה המזרחית ואז בקרפטים. הוא למד באקדמיה הצבאית פרונזה וסיים את לימודיו ב-1972. באותה שנה מונה למפקד רגימנט הטנקים ה-263 של המשמר. ב-1976 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-50 של המשמר. ב-1978 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-26 של המשמר שהוצבה בגרמניה. ב-1980 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי. ב-1982 הוא סיים את לימודיו, ושנה לאחר מכן מונה למפקד הארמייה המשולבת ה-15. ב-1985 הוא מונה לסגן מפקד ולראש מטה המחוז הצבאי של המזרח הרחוק. בינואר 1987 הוא מונה למפקד המחוז. בדצמבר 1988 הוא מונה לראש המטה הכללי. במסגרת תפקידו כרמטכ"ל, הורה מויסייב על הקמת יחידה 10003 שנועדה לחקור אפשרות לשימשו צבאי בכוחות על-טבעיים. במהלך ניסיון ההפיכה של בכירי הצבא באוגוסט 1991, מונה מויסייב באופן זמני למחליפו של שר ההגנה דמיטרי יאזוב שהיה ממובילי הקשר. עם זאת, מכיוון שהיה מקורב לקושרים, ב-25 באוגוסט פיטר אותו מיכאיל גורבצ'וב משני התפקידים. הוא המשיך להיות מעורב חיים הפוליטיים והצבאיים ברוסיה, ופעל רבות בנושא מעמדם של חיילים משוחררים. הוא נחשב לאיש סודו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. מדיה וקבצים בנושא מיכאיל מויסייב בוויקישיתוף מיכאיל מויסייב באתר משרד ההגנה הרוסי מיכאיל מויסייב באתר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית הספד בעיתון הכוכב האדום מיכאיל מויסייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התזמורת הפילהרמונית של אוסלו

התזמורת הפילהרמונית של אוסלו (בנורווגית: Oslo-Filharmonien) היא תזמורת סימפונית שמקום מושבה הקבוע באוסלו, נורווגיה. מקום משכנה של התזמורת הוא באולם הקונצרטים של אוסלו. המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת מאז 2020 הוא קלאוס מקלה. ראשיתה של הפילהרמונית של אוסלו בשנת 1879, כאשר אדוורד גריג ואחרים ייסדו את האגודה המוזיקלית של קריסטיאניה (בנורווגית: Kristiania Musikerforening). התזמורת ניגנה גם בתיאטרון הלאומי. בשנת 1919 התארגנה התזמורת מחדש כ"תזמורת הלהקה הפילהרמונית" (Filharmonisk Selskabs Orkester). בשנת 1979 שונה שמה לתזמורת הפילהרמונית של אוסלו ובשנת 1996 היה הארגון למוסד עצמאי בתוקף חקיקה בפרלמנט הנורווגי. אף כי התזמורת שומרת על רמתה הגבוהה מאז ייסודה, בניהולם של מנהלים מוזיקליים שונים ידועי שם, הרי רבים סבורים, שמאריס יאנסונס, בתקופת כהונתו בין השנים 1979 ל-2002, הקפיץ אותה קדימה יותר מכל מנצח אחר. בשנים אלה הפיקה התזמורת הקלטות מהימנות של הסימפוניות מאת צ'ייקובסקי ויצאה לסיורים בינלאומיים. בספטמבר 1994 הוזמנה התזמורת יחד עם המוזיקאי הישראלי יאיר דלאל להשתתף בטקס הענקת פרסי נובל לשלום ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת, שם דלאל והתזמורת ביצעו את השיר "זמן אל-סלאם" בביצוע מיוחד אליו חברו הזמר ירון סופר, המנצח זובין מהטה וארבע מקהלות ילדים: מקהלת מורן, מקהלת הילדים של בית חנינא, מקהלת ילדים פלסטינית ומקהלת ילדים נורווגית. קלאוס מקלה (2020 - ממשיך) וסילי פטרנקו (2013– 2020) יוקה-פקה סאראסטה (2006–2013) אנדרה פרווין (2002–2006) מאריס יאנסונס (1979–2002) אוקו קאמו (1975–1979) מילטיאדס קארידיס (1969–1975) אייבין פיילדסטאד (1962–1968) הרברט בלומסטדט (1962–1968) אוד גרימר הגה (1945–1962) אולאף קילנד (1933–1945) אוד גרימר-הגה (1931–1933) איזאיי דוברובן (1927–1931) חוזה אייבנשיץ (1921–1927) איגנץ נוימרק (1919–1921) יוהאן הלוורסן (1919–1920) גאורג שנפויגט (1919–1921) מדיה וקבצים בנושא התזמורת הפילהרמונית של אוסלו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הפילהרמונית של אוסלו (בנורווגית) התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר ספוטיפיי התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, באתר Songkick (באנגלית)
קרב סופה

קרב סופה נערך בשמחת תורה ה'תשפ"ד ב-7 באוקטובר 2023. במסגרת מתקפת הפתע על ישראל הסתערו על קיבוץ סופה עשרות מחבלים של ארגון חמאס. שלושה חברי הקיבוץ נרצחו ביניהם אחד מחברי כיתת הכוננות. ערך מורחב – מתקפת הפתע על ישראל (2023) בבוקר יום שבת כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, שמיני עצרת ושמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. המחבלים הגיעו לקיבוץ ב-06:55 לאחר שהתחלקו לשתי קבוצות, האחת לקיבוץ, והשנייה לכבוש את מוצב סופה. בקיבוץ, אליה לילינטל, הרבש"ץ של סופה, זיהה את המחבלים בשלב מוקדם, הרג כמה מהם באמצעות ירי מחלון חדר השירותים בביתו ואסף את כיתת הכוננות שמנתה שישה אנשים. כיתת הכוננות הרגה את המחבלים שחדרו לקיבוץ, בלמה חלק המחבלים בגדר הקיבוץ, והרגה כ-15 מחבלים. עדו חוברה, חבר כיתת הכוננות, נפצע קשה, ואביו, זוהר חוברה, חובש מד"א בן הקיבוץ, נקרא לטפל בו. גלגלי האמבולנס נורו קודם לכן בידי המחבלים ולכן האב לא יכול לפנותו החוצה. האב זיהה את הפגיעה הקשה בראש בנו ולאחר שעות איתו נאלץ לקבוע את מותו, ואף לבשר על כך למשפחת בנו. מלבדו נרצחו שני חברי קיבוץ נוספים – אופיר ארז וברנרד כהן. לאחר כארבע שעות הצליח כוח של לוט"ר אילת להגיע לקיבוץ. גם צוות טנקיסטיות מפלוגת פרא של גדוד קרקל הצטרף לחיפוי. 7 מחבלים נהרגו על ידי הכוחות בתוך הקיבוץ ו-25 מערבית לגדר. בין גופות המחבלים התגלה גם דגל המדינה האסלאמית. במקביל התרחש בסמוך לקיבוץ קרב מוצב סופה, שבו נבלמו מחבלים במוצב עצמו ובאנדרטת דנגור. מתקפת הפתע על ישראל (2023) קרב הטנקיסטיות במתקפת הפתע על ישראל מפת הטבח ב־7 באוקטובר – פרויקט גיאו־ויזואלי לייצוג מקיף של הזוועות – מקומות, שמות ותמונות הנרצחים רשימת אזרחים שנרצחו בסוּפה בחודש אוקטובר 2023, באתר "לעד" של המוסד לביטוח לאומי ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024 ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024 ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023 ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו) עד הנשימה האחרונה: החובש שנאלץ לקבוע את מות בנו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 18 בנובמבר 2023 אמיר בוחבוט‏, הטנקיסטיות שחיסלו עשרות מחבלים: "הוכחנו מה אנחנו מסוגלות לעשות", באתר וואלה, 24 בנובמבר 2023 יניר יגנה‏, שישה תושבים מול עשרות מחבלים: גיבורי הקרב בקיבוץ סופה משחזרים, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2023 הגיבור של קיבוץ סופה: קצין הביטחון שהציל יותר מ-200 תושבים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 11 באוקטובר 2023
זיכרונות (שיר של קובי אוז)

"זיכרונות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי קובי אוז. הוא יצא לאור בשנת 2004, על ידי חברת התקליטים הליקון, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני של הזמר, דמעות וים. "זיכרונות" נכתב והולחן על ידי אוז. במרכז מילותיו מספר הזמר זוגיותו, שהיוותה כמעין מחסום להתמודדות עם נפשו. על השיר הצהיר: ”גיליתי שהזוגיות שהייתה לי הייתה המחסום ששמתי לעצמי כדי להימנע מלפגוש את האדם שהכי פחדתי לפגוש, האיש הזה שהוא אני. החלטתי להסתכל ללבד בעיניים. החלטתי לא להדחיק את הפרידה הזו”. ב-7 במרץ הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-13. ב-4 באפריל עלה לשיאו במקום השביעי, שם שהה שבוע אחד. לבסוף, ב-16 במאי יצא מטבלת הדירוג לאחר שבעה שבועות צעידה רצופה. דמעות וים באתר סטריאו ומונו קובי אוז, זכרונות - קובי אוז, באתר ynet, 19 בדצמבר 2004 המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 7 במרץ 2004. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14 במרץ 2004. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 באפריל 2004. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 במאי 2004. פזמונט
פיטר טימרס

פיטר טימרס (בפלמית: Pieter Timmers; נולד ב-21 בינואר 1988) הוא שחיין בלגי, סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר 2015 זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 46.61 שניות, אחרי מרקו אורסי מאיטליה (46.05 שניות) ולפני סבסטיאן שצ'פנסקי מפולין (46.87 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:42.85 דקות, אחרי פאול בידרמן מגרמניה (1:42.68 דקות) ולפני בן ארצו גלן סורגלוס (1:43.55 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה טימרס במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 47.80 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש לנוער של 47.58 שניות ולפני נייתן אדריאן מארצות הברית (47.85 שניות). כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 48.14 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:13.57 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.55 שניות, בשלב המוקדמות כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.39 שניות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.64 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.28 דקות. 100 מטר חופשי: 47.80 שניות (2016), שיא בלגיה 50 מטר חופשי: 21.22 שניות (2019), שיא בלגיה 100 מטר חופשי: 46.54 שניות (2017), שיא בלגיה 200 מטר חופשי: 1:42.85 שניות (2015), שיא בלגיה מדיה וקבצים בנושא פיטר טימרס בוויקישיתוף פיטר טימרס, ברשת החברתית פייסבוק פיטר טימרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פיטר טימרס, ברשת החברתית אינסטגרם פיטר טימרס, באתר olympedia.org פיטר טימרס, באתר Swimrankings פיטר טימרס, באתר SwimSwam
יום חדש (שיר של אילנה אביטל)

"יום חדש" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. את השיר הוציאה בפברואר 1987 לאור חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השלישית באלבום האולפן החמישי שלה, בלי בושה. "יום חדש" נכתב על ידי שמרית אור והולחן על ידי אביטל. את הפקתו המוזיקלית ביצעו משה לוי ונאור דיין. ב-24 בפברואר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-18. ב-31 במרץ עלה לשיאו במקום השביעי. לבסוף, ב-5 במאי יצא מטבלת הדירוג לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה. המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 24 בפברואר 1987. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 31 במרץ 1987. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 5 במאי 1987. פזמונט
עוד תראה אותי

"עוד תראה אותי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. את השיר הוציאה בפברואר 1987 לאור חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה החמישית באלבום האולפן החמישי שלה, בלי בושה. "עוד תראה אותי" נכתב על ידי שמרית אור והולחן על ידי אביטל. ב-14 ביולי הוצג המועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב"פינה לשיפוכם". ב-28 ביולי דורג במקום ה-16, והיה ל"כניסה הגבוהה" של אותו שבוע. ב-1 בספטמבר עלה לשיאו במקום הרביעי, שם שהה שבוע אחד. לבסוף, ב-1 בדצמבר יצא מטבלת הדירוג לאחר עשרה שבועות צעידה רצופה. המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14 ביולי 1987. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 28 ביולי 1987. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 1 בספטמבר 1987. פזמונט המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 1 בדצמבר 1987. פזמונט
אנטון שקאפלרוב

אנטון שקאפלרוב (ברוסית:Антон Николаевич Шкаплеров ‏, נולד ב-20 בפברואר 1972 בסבסטופול) הוא קוסמונאוט עבר רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד משלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית ו-משלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית. אנטון שקאפלרוב נולד בעיר סבסטופול שאז הייתה חלק של ברית המועצות. אביו שירת בצי הים השחור. לאחר סיום בית ספר בשנת 1989 הוא התקבל ללימודים בבית ספר לטייסי קרב בעיר צ'רניגוב. בעקבות התפרקות ברית המועצות, צ'רניגור הפכה להיות חלק של אוקראינה. בשנת 1992 הוא עבר להמשך לימודים בבית ספר לטייסים בקרבת וולגוגרד אותו סיים בשנת 1994. שקאפלרוב הועבר לשירות ביחידות חיל האוויר הרוסי והיה טייס "מיג-29". בשנת 1997 שקאפלרוב סיים לימודים באקדמיה של חיל האוויר. בשנת 2003 שקאפלרוב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות. בנובמבר 2011 שקאפלרוב היה מפקד טיסה סויוז TMA-22 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 29 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (מייקל פוסום היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת שקאפלרוב עבר למשלחת מס' 30 לתחנת החלל הבין-לאומית (דניאל ברבנק היה מפקד הצוות). במהלך שהות בחלל שקאפלרוב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-6 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 165 ימים בחלל. בנובמבר 2014 שקאפלרוב היה מפקד טיסה סויוז TMA-15M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 42 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (בארי וילמור היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת שקאפלרוב עבר למשלחת מס' 43 לתחנת החלל הבין-לאומית (טרי ורטס היה מפקד הצוות). הוא חזר לכדור הארץ לאחר 199 ימים בחלל. בדצמבר 2017 שקאפלרוב היה מפקד טיסה סויוז MS-07 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אלכסנדר מיסורקין היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת שקאפלרוב עבר למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד הצוות. במהלך שהות בחלל שקאפלרוב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-8 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 168 ימים בחלל. בדצמבר 2012 שקאפלרוב היה מפקד טיסה סויוז MS-19 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (שאנון ווקר הייתה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת שקאפלרוב עבר למשלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד הצוות חלק מהתקופה (לאחר תומא פסקה). במהלך שהות בחלל שפאקלרוב ביצע פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 176 ימים בחלל. במרץ 2023 שקאפלרוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים ומונה לתפקיד ניהולי במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בינואר 2023 שקאפלרוב החל להנחות תוכנית טלוויזיה בתחום החלל בערוץ הראשון. מדיה וקבצים בנושא אנטון שקאפלרוב בוויקישיתוף אנטון שקאפלרוב, ברשת החברתית פייסבוק אנטון שקאפלרוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנטון שקאפלרוב, ביישום טלגרם אנטון שקאפלרוב, ברשת החברתית אינסטגרם אנטון שקאפלרוב, ברשת החברתית VK ביוגרפיה ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
אלקטרו L

אלקטרו L (ברוסית:Электро-Л) היא סדרת לווייני מזג אוויר שפותחה ברוסיה. השיגור הראשון בוצע בשנת 2011. כל הלוויינים פותחו במשרד "לאבוצ'קין". המטרה העיקרית של הלוויינים היא לספק נתונים לפעילות של השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה בתחום החיזוי. הנתונים נקלטים ב-3 תחנות בקרה. הלוויינים מיועדים להחליף לוויינים מסדרה מטאור ולוויין "אלקטרו" שהפסיק לעבוד בשנת 1998. תכנון הסדרה החדשה החל בשנת 2001, אך בהיעדר תקציבים נמשך זמן רב. בייצור הלוויין השתתפו מספר מפעלים של תעשיית החלל הרוסית. פאנל סולארי מסוגל לייצר 1700 ו"ט. בלוויין הותקן מדחף לינוי מסלול במידת הצורך. הציוד המדעי שוקל 550 ק"ג וכולל מספר מערכות. בין היתר הותקנו מצלמות בתחום האופטי ותת אדום עם רגישות של 1 או 4 ק"מ בהתאם. הם מעבירים מידע על 30 דקות וניתן להעביר אותם למשטר העברת מידע כל 10 דקות. לוויינים המהווים חלק של מערכת Cospas-Sarsat. משקלו כולל של הלוויין הוא 1766 ק"ג והוא מתוכנן לפעול במשך 10 שנים. הלוויינים פועלים במסלול גאוסטציונרי. נכון לשנת 2023 פעילים שלושה לוויינים ולוויין נוסף מתוכנן לשיגור בשנת 2025. מדיה וקבצים בנושא אלקטרו L בוויקישיתוף לוויין מטאור 1 תיאור השיגורים תיאור הלוויינים סרטון על פיעלות המערכת (ברוסית)