laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בהמן גולברנז'אד

בהמן גולברנז'אד (בפרסית: >بهمن گلبارنژاد; ‏12 ביוני 1968 – 17 בספטמבר 2016) היה רוכב אופניים ומרים משקולות פאראלימפי איראני קטוע רגל. הוא התחרה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012) ובריו דה ז'ניירו (2016) ובתחרויות נוספות וזכה במדליות. הוא נהרג בתאונה במהלך תחרות במשחקי ריו. גולברנז'אד נולד וגדל בעיר אבאדאן. כשהיה כבן 20 נלחם במלחמת איראן–עיראק ואיבד את רגלו השמאלית עקב התפוצצות מוקש. כשלוש שנים לאחר מכן התחיל את הקריירה שלו כספורטאי, תחילה כמתאבק ובהמשך כמרים משקולות. כמשקולן זכה בתחרויות בינלאומיות בתריסר מדליות זהב ובמדליית כסף אחת. עקב פציעת כתף הוא נאלץ לפרוש מהרמת משקולות וב-2006 החל להתחרות ברכיבה על אופניים. השתתף במשחקים הפאראלימפיים בלונדון. בשנת 2016 השתתף גולברנז'אד במשחקים הפאראלימפיים בריו דה ז'ניירו והיה רוכב האופניים היחיד בהם מטעם איראן. ב-17 בספטמבר, במהלך תחרות רכיבה באופניים בקטגוריית C4-5 בשטח הררי בפרברי העיר ריו, הוא התנגש בסלע ונפגע בראשו. הוא טופל במקום הפציעה והוסע לבית חולים, אך מת לפני שהגיע לשם. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1960 שספורטאי מת במהלך המשחקים האולימפיים או הפאראלימפיים. מותו של גולברנז'אד צוין בדקת דומייה במהלך טקס הסיום של המשחקים הפאראלימפיים בריו. ב-22 בספטמבר הוא הובא לקבורה באיראן בטקס ממלכתי. מדיה וקבצים בנושא בהמן גולברנז'אד בוויקישיתוף טרגדיה בריו: רוכב אופניים איראני התמוטט במהלך מרוץ ומת, באתר וואלה!, 17 בספטמבר 2016 Rio Paralympics 2016: Iranian Para-cyclist dies after crash, באתר ה-BBC, ‏18 בספטמבר 2016
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 3

העונה השלישית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-24 בינואר 2011. שלוש עשרה מלכות דראג התחרו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה", אספקה לכל החיים של איפור קרוליין וכן פרס כספי בסך 75,000 דולר. בעונה השלישית החליפה מישל ויסאז' את מרל גינסברג בשולחן השופטים, ובילי בראספילד (הידוע יותר בשם בילי בי), מייק רואיז וג'פרי מורן ממלאים את היעדרותו של סנטינו רייס במהלך מספר פרקים. שינויים אחרים שנעשו כללו הכנסת מתמודדת מהעונה החולפת, שאנג'לה, פרק ללא הדחה, ומתמודדת אחת, כרמן קררה, שחזרה לאחר שהודחה. המנצחת של העונה השלישית היא ראג'ה, כשהיא מקדימה את מנילה לוזון שהגיעה למקום השני. במהלך העונה, הבולגר פרז הילטון גילה שראג'ה תזכה בעונה, מה שגרם למהומה בקרב המעריצים. זה גם גרם לתוכנית לעבור לפורמט שבו מצלמים כמה הכתרות אפשריות והזוכה מפורסמת רק כשהגמר משודר. הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.   המתמודדת ניצחה בעונה זו של "המרוץ לדראג של רו פול".   המתמודדת הגיעה למקום השני.   המתמודדת קיבלה את תואר חביבת הקהל.   המתמודדת ניצחה באתגר.   המתמודדת הגיעה לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה.   המתמודדת חזרה כאורחת לאותו פרק.   המתמודדת זכתה בליפ סינק על הכתר והוכרזה כמנצחת של העונה.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם הראשונה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השנייה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השלישית שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים. ברוס וילאנש מייק רואיז ונסה ויליאמס לילי טומלין אלסנדרה טורסאני לה טויה ג'קסון סוזן פאטר קלואי סביני דבי מטנופולוס איישה טיילר אמבר רוז אלייזה דושקו שרה רו ריטה רודנר ארדן מירין שריל טיגס ג'וני וייר ג'פרי מורן ג'ודי ווטלי כרמן אלקטרה ויין בריידי פנטייז'ה ברינו-טיילור מרגרט צ'ו שרון אוסבורן ג'יג'י לבנגי Logo’s Third Season Premieres of “RuPaul’s Drag Race” and “Untucked: RuPaul’s Drag Race” Rev Up Ratings on Monday Night, web.archive.org, ‏2011-01-28 Tuesday Cable Ratings: ‘The Game’ Leads Night + ‘Teen Mom 2,’ ‘Tosh.0,’ ‘Southland,’ ‘White Collar,’ ‘Lights Out’ & More, web.archive.org, ‏2011-02-05 Tuesday Cable Ratings: ‘The Game’ Down, But Still Leads Night + ‘Teen Mom 2,’ ‘Tosh.0,’ ‘Southland,’ ‘White Collar,’ ‘Lights Out’ & More, web.archive.org, ‏2011-02-12 Tuesday Cable Ratings: ‘Teen Mom 2′ Leads; ‘The Game’ Slips + ‘Tosh.0,’ ‘Southland,’ ‘Lights Out’ & More, web.archive.org, ‏2011-02-17 Tuesday Cable Ratings: ‘Teen Mom 2′ & ‘Tosh.0′ Lead Night; ‘White Collar’ Up; Miami ‘Housewives’ Not So Hot + ‘Lights Out’ & Much More, web.archive.org, ‏2011-02-26 Tuesday Cable Ratings: ‘Teen Mom 2′ Leads; ‘Tosh.0,’ ‘Southland,’ ‘White Collar’ Fall; ‘Lights Out’ Rises & More, web.archive.org, ‏2011-03-04 Tuesday Cable Ratings: ‘White Collar’ and ‘Southland’ Finales Rise + ‘Lights Out,’ ‘Teen Mom’ & More, web.archive.org, ‏2011-03-13
חיפושית הזהב

חיפושית הזהב (באנגלית: The Gold-Bug) הוא סיפור קצר מאת אדגר אלן פו שעלילתו מתרחשת בסאליבנס איילנד שבקרוליינה הדרומית. הסיפור פורסם לראשונה בעיתון Philadelphia Dollar Newspaper ביוני 1843, לאחר שפו זכה בתחרות שערך העיתון ובפרס של $100. העלילה גוללת את קורותיו של ויליאם לנגראן שלקה באובססיה לאיתורו של מטמון זהב, לאחר שננשך בידי חיפושית פרעה העשויה מזהב טהור. הוא מודיע לחברו הטוב, המספר, שיבוא לאלתר לביתו וכשהלה מגיע הוא מודיע לו כי הם עומדים לפצוח במסע לגילוי אוצר אבוד יחדיו עם משרתו ג'ופיטר. לבסוף לנגראן אכן מוצא אוצר שמוערך ביותר ממיליון דולר וחצי ושנטמן על ידי הפיראט הידוע לשמצה, רב החובל קיד. לאחר מציאת האוצר מספר לנגראן כיצד נודע לו מיקומו לאחר שפיענח כתב סתרים על קלף שמצא קבור בחול. הסיפור מערב קריפטוגרפיה תוך פירוט של שיטת הפענוח של צופן החלפה פשוט על ידי שימוש בניתוח תדירויות. הצופן שהופיע בסיפור הוא: 53‡‡†305))6*;4826)4‡.)4‡);806*;48†8 ¶60))85;1‡(;:‡*8†83(88)5*†;46(;88*96 *?;8)*‡(;485);5*†2:*‡(;4956*2(5*–4)8 ¶8*;4069285);)6†8)4‡‡;1(‡9;48081;8:8‡ 1;48†85;4)485†528806*81(‡9;48;(88;4 (‡?34;48)4‡;161;:188;‡?; והפענוח הוא: A good glass in the bishop's hostel in the devil's seat forty-one degrees and thirteen minutes northeast and by north main branch seventh limb east side shoot from the left eye of the death's-head a bee line from the tree through the shot fifty feet out. כשהכוונה היא למדוד את המרחק לאוצר מאנך היוצא מהעין השמאלית של גולגולת המת על העץ. אדגר אלן פו, "חִפושית הזהב", סִפורים, תרגם אהרן אמיר, תל אביב: מחברות לספרות, תש"י. (הקובץ הופיע בהמשך בשם חפושית הזהב: ועוד ספורים, תשכ"ו 1965.) אדגר אלן פו, "חיפושית הזהב", המכתב הגנוב ואחרים: סיפורים, תרגמה אלינוער ברגר, עורך מנחם פרי, בני ברק: הקיבוץ המאוחד ("הספריה החדשה"), תש"ע 2010. צופן ספר חוברת ביל מדיה וקבצים בנושא חיפושית הזהב בוויקישיתוף הטקסט המלא של הסיפור, ספריית אוניברסיטת וירג'יניה עבודותיו של אדגר אלן פו אתר עם הטקסטים המלאים של סיפוריו של אדגר אלן פו חיפושית הזהב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתור מרגלידון

ארתור מרגלידון (בלועזית: Arthur Margelidon) הוא ג'ודוקא קנדי, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג. מרגלידון נולד בפריז בשנת 1993 ועבר למונטריאול, קנדה ביחד עם משפחתו כשהיה בן שנה. ארתור התאמן תחת הדרכתו של אביו, לורן. הוא זכה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים בטורונטו 2015 ובמדליית זהב באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית בהוואנה 2016. כמו כן, הוא זכה במדליית ארד באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית באדמונטון 2015 ובמדליית כסף בלימה 2019. ביוני 2016, הוא נמנה בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). לעומת זאת, הוא נאלץ לוותר על השתתפות באולימפיאדה זו לאחר שנפצע בזרועו. ביוני 2021, מרגלידון נכלל בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדה זו, מרגלידון ניצח את שני הקרבות הראשונים שלו עד שהפסיד ברבע הגמר ללאשה שבדאטואשווילי, שזכה בסופו של דבר במדליית הכסף; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. מרגלידון העפיל לקרב על מדליית הארד לאחר ניצחון על טוהר בוטבול, אך לא הצליח לזכות בה לבסוף לאחר שהפסיד לזוכה בארד, צנד-אוצ'ירין צוגבטאר המונגולי. ארתור מרגלידון, ברשת החברתית פייסבוק ארתור מרגלידון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארתור מרגלידון, ברשת החברתית אינסטגרם ארתור מרגלידון, באתר olympedia.org ארתור מרגלידון, באתר איגוד הג'ודו העולמי ארתור מרגלידון, באתר JudoInside.com ולואה-פורטייה יככב בראש שמונת הג'ודוקות למשחקים האולימפיים של ריו 2016 ארתור מרגלידון יחמיץ את אולימפיאדת ריו עקב שבר באמת היד רשימת ששת הקנדים אשר ייצגו את המשלחת בענף הג'ודו פורסמה
שאדי אל-נחאס

שאדי אל-נחאס (בערבית: شادي النحاس; נולד ב-27 במרץ 1998 באלכסנדריה, מצרים) הוא ג'ודוקא קנדי, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. אל-נחאס החל להתאמן בענף הג'ודו מאז שהיה בן 4, כשניסה ללכת בעקבות אחיו, מוהב. הוא התאמן באופן יותר רציני, כשהיגר ממצרים לקנדה בגיל 12 והחל לקחת שיעורי הגנה עצמית נגד בריונות בבית הספר. בנובמבר 2018, אל-נחאס זכה במדליית כסף בגראנד פרי אוסקה. בשנת 2019, הוא זכה במדליות ארד בגראנד פרי יקטרינבורג ובגראנד פרי אבו דאבי. שנה לאחר מכן, הוא זכה גם כן במדליית ארד, הפעם בגראנד פרי בודפשט. בשנת 2021, אל-נחאס גבר על איליה סולמאנידזה בקרב גמר גראנד פרי טביליסי וכתוצאה מכך זכה במדליית הזהב. בנוסף לזכיותיו השונות בסבב תחרויות הגראנד פרי, אל-נחאס זכה במדליות זהב באליפויות הג'ודו הפאן-אמריקאית בלימה 2019 ובגוודלחרה 2020. ביוני 2021, אל-נחאס נכלל בסגל המשלחת הקנדית לאולימפיאדת טוקיו (2020), הראשונה שלו בקריירה. באולימפיאדה זו, אל-נחאס ניצח את שני הקרבות הראשונים שלו עד שהפסיד ברבע הגמר לורלאם ליפרטליאני הגאורגי; כתוצאה מכך, הוא נשר לבית הניחומים. במסגרת בית זה, אל-נחאס העפיל לקרב על מדליית הארד לאחר ניצחון על פיטר פלצ'יק, אך לא הצליח לזכות בה לבסוף לאחר שהפסיד לזוכה בארד, ז'ורז' פונסקה הפורטוגזי. שאדי אל-נחאס, ברשת החברתית פייסבוק שאדי אל-נחאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שאדי אל-נחאס, ברשת החברתית אינסטגרם שאדי אל-נחאס, באתר olympedia.org שאדי אל-נחאס, באתר איגוד הג'ודו העולמי שאדי אל-נחאס, באתר JudoInside.com אחיינים אומרים שהם יהיו מרוצים עם מדליות ג'ודו בלבד המשלחת הקנדית זוכה במדליית זהב וכסף בגראנד פרי אוסקה שאדי אל-נחאס הוא האלוף הפאן-אמריקאי רשימת ששת הקנדים אשר ייצגו את המשלחת בענף הג'ודו פורסמה
בעלים (סרט)

בעלים (ברוסית: Хозяин) הוא סרט דרמה רוסי, שביים יורי ביקוב. גיבורי הסרט הם משפחת מנשוב, הרואה תאונה על הכביש ועוזרת לאדם בשם רודין להימלט. מסתבר שהאיש הזה הוא סגן אלוף בשירות הביטחון הפדרלי הרוסי. עם זאת, נוצרת ידידות, מה שהופך במהרה למקור לבעיות עצומות עבור המנשובים. ארטיום בסטרוב אולג פומין קלאודיה קורשונובה העבודה על הסרט החלה בשנת 2020, בשיתוף פעולה עם חברת Hype Film הרוסית, בהפקת איליה סטיוארט, פאבל בוריה, מוראד אוסמן ועם ניקולאאס סאליס כמפיק בפועל. החברה השווייצרית Bord Cadre Films ו-British Sovereign Films מעורבים גם הם בעבודת הפרויקט כמפיצים. "בעלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בעלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Появились первые фото со съёмочной площадки нового фильма Юрия Быкова Режиссер Юрий Быков работает над новым фильмом «Хозяин» Юрий Быков снимет новый фильм совместно с продюсером «Ромы» Куарона
ז'ק נריה

ז'ק (יעקב) נריה (נולד ב-9 בפברואר 1951) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה שכיהן כנספח צה"ל בצרפת וכיועצו המדיני של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין. סופר, דירקטור, וחוקר בכיר במרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. נריה נולד בבית החולים האמריקאי בביירות, לבנון, לאב יליד רוסיה, ולאם ילידת רודוס. הוא חונך בפנימיות נוצריות. אביו נפטר בהיותו ילד, ובהיותו כבן 17 עלה נריה לישראל. החל את לימודיו באוניברסיטת חיפה כעתודאי להיסטוריה של ארצות האסלאם. בשנת 1971 התגייס לצה"ל, ולאחר שעבר קורס קצינים הוצב בצנזורה הצבאית. במהלך מלחמת יום הכיפורים הועבר למחלקת המחקר באגף המודיעין, שם שירת במהלך השנים הבאות. במחלקה זו, שהייתה לימים לחטיבה, התקדם עד לדרגת סגן-אלוף, וכיהן במגוון תפקידים כגון ראש המחלקה הבסיסית, ראש ענף מצרים, וראש ענף סוריה-לבנון. בשנת 1987 הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לנספח צה"ל בצרפת, בלגיה ולוקסמבורג. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1990. עם שובו לארץ, מונה לעוזר ראש אגף המודיעין להערכה, תפקיד אותו מילא עד לשחרורו מצה"ל בשנת 1992. מיד לאחר שחרורו החל נריה לשמש כיועצו המדיני של ראש הממשלה יצחק רבין. במסגרת תפקידו זה, לקח חלק במשלחות הישראליות למשא ומתן עם סוריה, לבנון וירדן, ומאוחר יותר שימש גם כחבר במשלחת ליישום הסכמי אוסלו. החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 שימש בשורת תפקידים ציבוריים, ובהם ראש המחלקה ליחסים בינלאומיים בהסתדרות העובדים הכללית החדשה, יועץ לשר האנרגיה לנושא קשרים בינלאומיים, ויושב ראש הקרן ההומניטרית בישראל. כמו כן שימש דירקטור בחברות ובמיזמים שונים. לאורך השנים כתב מעל ל-120 מאמרים על אודות ההתרחשויות במזרח התיכון עבור המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, בו הוא משמש כיום כחוקר בכיר. כמו כן כתב שלושה ספרים. נריה מרצה במסגרות שונות והשתתף בין היתר בסדרה התיעודית "אויבים" של תאגיד השידור הישראלי. לנריה תואר ראשון בהיסטוריה של ארצות האסלאם, תואר שני בלימודי המזרח התיכון, ותואר שלישי בפילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב. נריה נשוי ואב לחמישה. ג'וליה (2014, סגול הוצאה לאור) בין רבין לערפאת: יומן מדיני 1993–1994 (2016, סגול הוצאה לאור) עלייתו ונפילתו של באשיר ג'ומייל: סיפור שקיעתה של ישראל בביצה הלבנונית (2018, הוצאת סטימצקי) ראיון של ד"ר ז'ק נריה על חוויותיו ונסיונו כקצין וכדיפלומט
פורום קפה שפירא

פורום קפה שפירא הוא חברה לתועלת הציבור מהימין הישראלי שהוקם בשנת 2016 על ידי דלית לאוב סוטר (הידועה יותר כגלי בת חורין), אורי בן אמוץ ועופר שריר. הפורום מקיים הרצאות ומפגשים, בהם מתארחים עיתונאים, משפטנים, אנשי חינוך, פעילים פוליטיים ונבחרי ציבור מהימין. הוא מפעיל קתדרה "עממית" בסניפים המקיימות הרצאות בנושאים: יהדות, סוציולוגיה, סביבה ואקלים, מדע, תרבות, פילוסופיה, משפטים ומזרחנות. לפורום טורי דעה קבועים במגזין עכשיו 14 ובעולם קטן. נכון לאוגוסט 2021 בקבוצת הפייסבוק של הפורום ישנם כ-10,500 חברים. במהלך מבצע צוק איתן העלתה סוטר, פוסט תודה לבנימין נתניהו על ניהול המערכה. בעקבות הפוסט זכתה לגידופים וחסימה של חבריה מהשמאל פוליטי בישראל מחד גיסא ולתמיכה ועידוד מאנשים שאינה מכירה מאידך גיסא. לדעתה של סוטר הדבר העיד על כך שקיימת קהילה גדולה של אנשים שחיים בסביבה של השמאל הפוליטי שמפחדים להיחשף כימנים. סוטר ערכה פגישה בקפה שפירא, אליה הגיעו כ-40 אנשים ויחד הקימו את הפורום. לאחר ההקמה הצטרפו אל הפורום גם אנשי ימין מוצהרים. ב-2018 נוסד מגזין הדעות של פורום קפה שפירא בעריכת סוטר וב-2023, נוסד פרויקט "בא מבפנים", משרד הפרסום החברתי הראשון בישראל, בניהול יוסי בן טוב. ב-2019 הפורום נרשם כחברה לתועלת הציבור. בשנת 2020 סייע פורום קפה שפירא להפלת הצעת חוק "החוק למניעת אלימות כלכלית במשפחה" בטענה שמדובר בחוק שמעניק לבית המשפט סמכות מוחלטת על ההחלטות הכלכליות בכל משפחה בישראל, בשיתוף עם פורום הארגונים למען המשפחה ועו"ד נעמה סלע. אתר האינטרנט הרשמי של פורום קפה שפירא פורום קפה שפירא, ברשת החברתית פייסבוק פורום קפה שפירא, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פורום קפה שפירא, סרטונים בערוץ היוטיוב אמיר לוי, "בשמאל צריכים להבין שאי אפשר יותר להשתיק את הימין", באתר מידה, 3 בספטמבר, 2020 יאיר קליינבאום, הליברלית האחרונה: "הלוואי שכשאני הייתי שמאלנית היה איזה פורום קפה שפירא שאומר לי שאני מטומטמת", באתר https://hebrewnews.com, ‏9 בינואר 2020 דורי בן ישראל, פייסבוק ישראל יוצאת נגד קבוצת השיח הימני 'פורום קפה שפירא', באתר https://mizbala.com, ‏15 ביולי 2019 פורום קפה שפירא, באתר "גיידסטאר ישראל" פורום קפה שפירא, באתר "גיידסטאר ישראל" אשר אטדגי, פורום קפה שפירא השיק קתדרה עצמאית בכפר-סבא, באתר mynet‏ כפר סבא, 21 בנובמבר 2017 איתן מור, צריך מצ'טה גדולה לפרק את אג'נדת הפירוק (עמ' 7-9), באתר https://www.flipsnack.com, ‏כ"ה בכסליו התשפ"א בא מבפנים, באתר פורום קפה שפירא פרוטוקול של ישיבת ועדה - הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה אורי קליין, "הילדים ייפגעו": ביקורת על הצעת החוק החדשה נגד אלימות כלכלית, באתר https://www.meshekil.com, ‏23 בספטמבר 2020
בנדר (טרילוגיית סרטים)

בנדר הוא שמה של סדרת סרטי הרפתקאות בבימויו של איגור זייצב, בהפקת חברת ההפקות Sreda. סדרת הסרטים מגוללת את סיפור מקורותיו של אוסטפ בנדר. את התפקיד הראשי גילם סרגיי בזרוקוב. ערך מורחב – בנדר: ההתחלה זהו הסרט הראשון בטרילוגיה, והוא מספר את סיפור מקורו של אוסטפ בנדר. ערך מורחב – בנדר: זהב האימפריה זהו סרט המשך ל"בנדר: ההתחלה". ערך מורחב – בנדר: ההונאה האחרונה זהו הסרט החותם של הטרילוגיה.
אי השיפון הגדול

אי השיפון הגדול (בסלובקית: Veľký Žitný ostrov), להבדיל אותו מאי שיפון הקטן, הוא אי נהר בדרום־מערב סלובקיה, המשתרע מברטיסלאבה עד קומארנו. הוא שוכן בין הדנובה, ואה והדנובה הקטנה. זהו אי הנהר הגדול ביותר באירופה, עם שטח של 1,886 קילומטרים רבועים. העיירות העיקריות באי הן Komárno (Révkomárom), Dunajská Streda (Dunaszerdahely) ו- Shamorín (Somorja). רובעי ברטיסלבה, וראקואה ופודונייסקה ביסקופיצה ממוקמים גם הם באי. גם בית הזיקוק Slovnaft ממוקם באי. האי הוא מאגר מי השתייה הגדול ביותר בסלובקיה, ואחד הגדולים גם באירופה. בגלל האקלים החם, קרקעות טובות ומאגרי מים זהו אזור חקלאי חשוב, עם התנאים הטובים ביותר לקבלת יבולים. זהו האזור הפורה ביותר בסלובקיה, וגורם לכריתה של רוב היערות באי. שמו הסלובקי הנוכחי של האי הוא מודרני והוא נגזר מהדמיון הפונטי של Schütt הגרמנית (כלומר "הריסות") ו-žito (שיפון) בסלובקית. שם זה התקבל והוא נפוץ גם מכיוון שהאי הוא אזור פורה מאוד המשמש להפקת יבולים. שמו המקורי של האי הוא ממוצא הונגרי ב(1250 "צ'ולוקו"). סטניסלב שגוי משוחזר שם כמו * Čalov (כמו צ'כיה Čálovice, סרבית Čalovići או פולנית Nieczałów, Varsik כמו * Čelov (כמו Čelovce בסלובקיה המזרחית). השם ההונגרי Csallóköz נגזר מהשם ההונגרי הישן של הדנובה הקטנה - "Csalló". דנובה הקטנה, היוצרת את אי השיפון הגדול, יחד עם נהרות דנובה ו-ואה. בית זיקוק סלובנאפט בברטיסלבה. Dunajská Streda, אחת העיירות הממוקמות באי השיפון הגדול. Komárno, אחת העיירות הממוקמות באי השיפון הגדול. מדיה וקבצים בנושא אי השיפון הגדול בוויקישיתוף Žitný ostrov ב- Slovakia.travel אי השיפון הגדול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://www.televize.cz/clanky/dilo-dunaje-nejvetsi-ricni-ostrov-evropy-3420 (in Czech) https://www.sulinet.hu/oroksegtar/data/kulhoni_magyarsag/2009/A_csallokoz_sziveben/pages/013_csallokoz_nev_nyomaban.htm Hladký, Juraj (2013). "Vlastné meno onymickom v regionálnom systéme" (PDF). Актуальні проблеми філології та перекладознавства (בסלובקית): 298. ISSN 2415-7929.
פנסיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פנסיה – תשלום חודשי המשולם לעמית לאחר פרישתו מהעבודה פנסיה צוברת – פנסיה המשולמת בעקבות צבירה של כסף על ידי העמית בקרן לביטוח פנסיוני פנסיה תקציבית – פנסיה המשולמת מהתקציב השוטף של הגוף שבו עבד הגמלאי הזכאי לה פנסיה מוקדמת – פנסיה המשולמת לאדם טרם הגיעו לגיל פרישה קרן פנסיה – גוף פיננסי העוסק בצבירת כספים לשם תשלומם כפנסיה בבוא העת ביטוח פנסיוני – מכלול הדרכים להבטחת פנסיה, באמצעות קרן פנסיה, חברת ביטוח, קופת גמל או פנסיה תקציבית פרישה לפנסיה או יציאה לפנסיה – סיום העבודה מחמת זקנה או נכות, ומעבר לפרנסה באמצעות פנסיה חודשית פנסיונר – אדם המקבל פנסיה
שרה מונטייל

שרה (סַַריטה) מונטייל (בספרדית: Sara Montiel‏; 10 במרץ 1928 – 8 באפריל 2013) הייתה שחקנית וזמרת ספרדייה, דמות נערצת בספרד. הופיעה בסרטים בספרד, מקסיקו וארצות הברית. נולדה בכפר קמפו דה קריפטנה (Campo de Criptana) במחוז קסטיליה-לה מנצ'ה בספרד בשם מריה אנטוניה אבאד פרננדס. היא החלה להופיע בסרטים בגיל 16. סרטה הראשון היה "Te Quiero Para Mí" (אני רוצה אותך לעצמי) ואז שינתה את שמה הפרטי לשרה כשם סבתה ואת שם משפחתה למונטייל על שם העיירה מונטייל במחוז לה מנצ'ה. היא הופיעה ב-14 סרטים בספרד ואחר כך עברה עם אמה למקסיקו שם המשיכה להופיע בהצלחה בסרטים ומשכה את תשומת ליבם של במאי הוליווד. ב-1954 הופיעה בסרט ורה קרוז בבימויו של רוברט אלדריץ', לצדם של גרי קופר וברט לנקסטר. ב-1956 הופיעה בסרט "סרנדה" בבימויו של אנתוני מאן, לצדם של מריו לנצה, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס. כעבור שנה נישאה לאנתוני מאן. ב-1957 הופיעה בסרט "מרוץ חץ המוות" ("Run of the Arrow") לצדו של רוד סטייגר. ב-1957 חזרה לספרד והמשיכה להופיע בסרטים ובהקלטות שירים. היא הפכה לשחקנית וזמרת נערצת בספרד. ב-1958 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "מוכרת הפרחים" ("La Violetera") ובו שרה את השיר המזוהה ביותר אתה, על מוכרת הסיגליות. היא קבלה עבור תפקידה בסרט מיליון דולר שזה היה סכום עתק בתקופתו של פרנקו. ב-1974 הודיעה על פרישתה מהופעות בסרטים אבל המשיכה בהופעות חיות, הקלטות והופעות בטלוויזיה. היא נחשבת "לאחת השחקניות החשובות בתולדות ספרד", ותוארה בעיתונות ספרד כ"מיתוס הקולנוע הספרדי". מונטייל נחשבה בזמנו כ"אישה היפה ביותר בספרד של המאה ה-20". היא הופיעה בכמעט 50 סרטים והקליטה כ-500 שירים. ב-2003 קיבלה את מדליית זהב עבור עבודתה (Medalla de Oro al Mérito en el Trabajo) מטעם ממשלת ספרד. היא מתה מהתקף לב בביתה במדריד בגיל 85. אלפים ליוו את ארונה לבית הקברות במדריד. הבמאי פדרו אלמודובר נתן לה מחווה בסרטו חינוך רע כשהשחקן גאל גרסיה ברנאל לבוש בקרוס-דרסינג מחקה אותה בקולה. מונטייל הייתה נשואה ארבע פעמים: לבמאי אנתוני מאן בשנים 1957–1963. לעורך הדין José Vicente Ramírez Olalla בשנים 1964–1978. לעורך הדין והעיתונאי José Tous Barberán בשנים 1979 – 1992 (שנת מותו). הם אימצו שני ילדים – תאיס (יליד 1979) וחוסה זאוס (יליד 1982). ל-Antonio Hernández בשנים 2002–2005. מדיה וקבצים בנושא שרה מונטייל בוויקישיתוף שרה מונטייל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה מונטייל, באתר AllMovie (באנגלית) שרה מונטייל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) שרה מונטייל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שרה מונטייל, באתר Last.fm (באנגלית) שרה מונטייל, באתר AllMusic (באנגלית) שרה מונטייל, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרה מונטייל, באתר Yandex.Music (ברוסית) שרה מונטייל, באתר Discogs (באנגלית) שרה מונטייל, באתר Genius שרה מונטייל, באתר SecondHandSongs שרה מונטייל שרה את "מוכרת הפרחים", באתר יוטיוב האתר של שרה מונטייל באנגלית וספרדית חיקוי לשרה מונטייל בסרט "חינוך רע" של פדרו אלמודובר, באתר יוטיוב פדרו אלמודובר במסיבת מחווה לשרה מונטייל, באתר יוטיוב שרה מונטייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 4

העונה הרביעית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-30 בינואר 2012 בארצות הברית. הזוכה בעונה הרביעית עמדה בראש סיבוב הופעות של לוגו בהשתתפות אבסולוט וודקה, זכתה באספקה לכל החיים של מוצרי קוסמטיקה של NYX Cosmetics ובפרס כספי של 100,000 דולר. בדומה לעונה השלישית, סנטינו רייס ובילי בראספילד חלקו את אותו המושב ליד שולחן השופטים לחלופין. בראספילד מילא את מקומו של רייס בעת הצורך. זוהי העונה הראשונה בה מתחרה, וילאם, הודחה מהתחרות על הפרת החוקים, והעונה השנייה ברציפות בה הוחזרה מתמודדת, קניה מייקלס, להתמודד מחדש. המנצחת של העונה הרביעית היא שרון נידלס, כשהיא מקדימה את צ'אד מייקלס ופי פי אוהרה שהגיעו למקום השני. הגמר כלל בפעם הראשונה קרב ליפ סינק בין שלוש מתחרות, במקום שתי המתחרות שהיו מתחרות בשלוש העונות הראשונות. זו הייתה העונה הראשונה בה הזוכה לא הוכתרה באולפן אלא במהלך פרק האיחוד שצולם מול קהל. זו גם הפעם הראשונה שצולמו כמה הכתרות כדי להימנע מספוילרים והזוכה התפרסמה רק בפרק הגמר. הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.   המתמודדת ניצחה בעונה זו של "המרוץ לדראג של רו פול".   המתמודדת הגיעה למקום השני.   המתמודדת קיבלה את תואר חביבת הקהל.   המתמודדת ניצחה באתגר.   המתמודדת הגיעה לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה.   המתמודדת חזרה כאורחת לאותו פרק.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם הראשונה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השנייה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.   המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השלישית שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים. קסנדרה פיטרסון מייק רואיז ריק פוקס ג'ון סאלי אמבר ריילי נטלי קול ניקול סאליבן מקס מוצ'ניק לורטה דווין רוס מת'יוס קלי אוסבורן פאולי פרט רג'ינה קינג פאם טליס לוסיאן פיאן פמלה אנדרסון ג'ניפר טילי דן סאבאג' ג'פרי מורן ג'סי טיילר פרגוסון ג'ניפר לאב יואיט רוז מק'גוון ווינונה ג'אד הודחה עקב הפרת חוזה
ברנרדינו משאדו

ברנרדינו לואיש משאדו גימראיש (בפורטוגזית: Bernardino Luís Machado Guimarães;‏ 28 במרץ 1851 – 29 באפריל 1944) היה מנהיג פוליטי מרכזי בפורטוגל במאה ה-20 המוקדמת. משאדו היה ממנהיגיה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה וכיהן כנשיא פורטוגל ה-3 וה-8 (בין 1915 ל-1917 ובין 1925 ל-1926). כמו כן כיהן משאדו כראש ממשלה לשתי קדנציות לא רציפות בתקופת הרפובליקה הראשונה והיה לנשיאה האחרון לפני נפילת המשטר הרפובליקני במהפכת ה-28 במאי בפורטוגל שהעלתה לשלטון את הדיקטטורה הלאומית. משאדו נולד בריו דה ז'ניירו, האימפריה הברזילאית, והיגר בצעירותו עם משפחתו לפורטוגל. היה פרופסור באוניברסיטת קוימברה, ובהמשך עבר בשנת 1879 אל ליסבון, ממלכת פורטוגל. משאדו נבחר פעמיים ללשכת העמיתים המלכותית כנציג האוניברסיטה (1890, 1894). הוא גם היה שר התשתיות הציבוריות (1893) ויצר את בית הדין הראשון לתיקי פועלים בפורטוגל. בשנת 1902, לאחר שדגל ברפובליקניות, הוא נבחר לנשיא מועצת המנהלים של המפלגה הרפובליקנית. עם הפלת המלוכה (1910), כיהן כשר החוץ (1910–1911), סגן האספה המכוננת וסנאטור (1911), וכשר (לימים תפקיד שהומר לשגריר) ברפובליקה הברזילאית הראשונה (1912). בהיותו ראש ממשלה ושר הפנים בשנת 1914, רצה להתחייב שפורטוגל תצדד לצידה של האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה, אך פורטוגל לא הצטרפה רשמית למדינות ההסכמה עד מרץ 1916. משאדו נבחר לתפקיד הסמלי בעיקרו של נשיא פורטוגל ב-6 באוגוסט 1915, הוא הודח מהשלטון על ידי הפיכת החונטה הצבאית בראשות סידוניו פאיש בדצמבר 1917. משאדו שוב מונה לנשיא ב-11 בדצמבר 1925, אך הודח פעם נוספת (28 במאי 1926) בעת הפיכה צבאית חדשה, שהביא לשלטון חונטה צבאית חדשה. משאדו יצא לגלות, אך בשנת 1940 הורשה לשוב לביתו בידי ראש הממשלה הרודני, אנטוניו דה אוליביירה סלזאר. Introdução à Pedagogia, 1902 O Ensino, 1898 O Ensino Primário e Secundário, 1899 O Ensino Superior, 1900 מדיה וקבצים בנושא ברנרדינו משאדו בוויקישיתוף ברנרדינו משאדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברנרדינו משאדו, באתר נשיא פורטוגל (בפורטוגזית) ברנרדינו משאדו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)