laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Congo

Congo (קונגו) היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations של להקת ג'נסיס, אשר יצא בספטמבר 1997. הסינגל סימן את תחילתו של הזמר ריי וילסון כסולן החדש של ג'נסיס. הסינגל היה להיט בכל אירופה. עם יציאתו נכנס למקום החמישי בהונגריה. השיר, למרות שמו ולמרות פתיחתו, סיפור השיר לא מספר בכלל על סיפור על אפריקה או דבר אחר הקשור לנושא. נושא השיר הוא על שני אנשים אשר שונאים אחד את השני ומתרחקים ככל שאפשר אחד מהשני. מבחינה מוזיקלית, השיר נפתח במוזיקת תוף קריבי ומוזיקה בהשפעה אפריקנית. בזמן המוזיקה נשמע קולו של שבט אשר שר "Congo the Congo", לפני שהשיר הופך לאפל יותר עם מלודית גיטרה. גרסת האלבום כוללת בסוף השיר, מנגינת סינתיסייזר שנחלשת וכך השיר מסתיים. לעומת זאת, גרסת הסינגל נחלשת לפני הסוף המקורי. הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי הווארד גרינהול, הסרטון כולל דימויים, עם הלהקה שנגנה במספנה שמורה היטב מאוישת עם עבודת פרך. תותחי מים ענקיים המשמשים לבקרת התקוממויות, והלהקה הוספגה במים לעיתים קרובות למדי בכל הסרטון. ה"בי סייד" של הסינגל יצא לאור כשני שירים והם "Papa He Said" ו-"Banjo Man" ."Banjo Man" כמעט עמד להיכנס ל-Calling All Stations אך זה נדחה והשיר הוצא מרשימת השירים ברגע האחרון. גרסת ה-CD המשופר כלל בבי-סייד את הגרסה הערוכה לקטע "Second Home by the Sea". גרסת CD משופר Congo היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations, ונוגן בהופעות לקידום האלבום, בדרך כלל באמצע הסט. גרסת הסינגל הופיעה באלבום האוסף של הלהקה, Turn It On Again: The Hits. ריי וילסון ביצע את השיר בהופעה בסולו לכבוד ה-Genesis Klassik tour אשר היה סיבוב הופעות כמחווה לג'נסיס. השיר לא דורג במצעד הבילבורד בארצות הברית. בארצות הברית, הסינגל דורג במקום ה-#25 באוגוסט, 1997 במצעד בשם Mainstream Rock הסינגל נוגן ברדיו האמריקאי בשבוע ל-15 בספטמבר 1997 (שנת ההוצאה של הסינגל). ריי וילסון - שירה טוני בנקס - קלידים, שירה מלווה מייק ראת'רפורד - גיטרת בס, גיטרה, שירה מלווה ניר צדקיהו - תופים, כלי הקשה מידע על היצירה "Congo" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Congo" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Congo" באתר יוטיוב
קניבליזם (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קניבליזם – מצב שבו בני אדם אוכלים בשר אדם. זהו מקרה פרטי של קניבליזם ביולוגי. קניבליזם (ביולוגיה) – תופעה ביולוגית בה פרטים הורגים וטורפים פרטים אחרים בני מינם. קניבליזם (אסטרונומיה) – מצב בו גלקסיה קטנה נמשכת על ידי גלקסיה גדולה ממנה ומתמזגת בתוכה. קניבליזציה – שימוש או פגיעה ביחידה אחת עבור יחידה אחרת מאותו סוג. קניבל קורפס – להקת דת' מטאל פופולרית.
ישיבת נהריה

ישיבת ההסדר נהריה (ידועה גם בשם ישיבת נהר-דעה) היא ישיבת הסדר בנהריה, בה משולבים לימוד תורה ושירות צבאי במסגרת של חמש שנים. הישיבה נוסדה על ידי רב העיר הרב ישעיהו מייטליס והרב חיים רטיג בשנת תשנ"ה (1995), והמשיכה להתפתח תחת הנהגתו של הרב אליהו בלום, אשר כיהן כראש הישיבה למשך למעלה מעשור. כיום עומדים בראשות הישיבה הרב ישעיהו מייטליס והרב משה אדלר. תלמידי הישיבה הם בוגרי ישיבות תיכוניות ותיכונים דתיים המגיעים מכל רחבי הארץ. בתחילת דרכה הישיבה השתכנה במבנה בית הכנסת האשכנזי בשכונת אוסישקין בנהריה. תלמידי הישיבה התגוררו בדירות שכורות ברחבי השכונה. כיום לישיבה קמפוס חדש שנבנה במקום בית הכנסת שנהרס. הקמפוס החדש כולל: בית מדרש, חדרי כיתות, ספרייה, חדרי פנימייה, מטבח וחדר אוכל. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. במהלך מלחמת לבנון השנייה נשארה הישיבה בהרכב כמעט מלא בעיר והמשיכה את לימוד התורה. כמו כן סייעה רבות לתושבים שנאלצו להישאר בעיר. הן בעידודם וחיזוקם הנפשי, והן בעזרה בפועל על ידי חלוקת מנות ומצרכי יסוד ופעילות וביקורים במקלטים. מלבד צה"ל ועיריית נהריה הייתה הישיבה המוסד היחיד[דרוש מקור] שנשאר פעיל בעיר בעת החירום. ראש הישיבה הרב ישעיהו מייטליס - רב העיר נהריה, למד בישיבת מרכז הרב, מתלמידי הרב צבי יהודה קוק. ראש הישיבה הרב משה אדלר - למד בישיבת כרם ביבנה. הרב יעקב סלקמון - למד בישיבת הר עציון, משמש כר"מ ללימוד עיון. הרב עידו חכים בוגר ישיבת מרכז הרב ותלמידו של הרב יעקב שפירא. משמש כר"מ שיעור א. הרב יצחק פייגלין - למד בישיבת ההסדר קרני שומרון, משמש היום כראש הכולל להלכה וכראש הגרעין התורני בעיר. הרב אביחיל גרינוולד - למד בישיבת כרם ביבנה, משמש כר"מ שיעור ב. הרב מיכאל ישראל - משמש כר"מ שיעור ד׳. בעבר, העביר בישיבה שיעורים רבים הרב יעקב ניסן רוזנטל. השיעורים סוכמו ונערכו על ידי תלמידי הישיבה, ולאחר פטירתו, יצאו לאור בחוברת בשם 'שבילין לרב רוזנטל'. לימודי הסמכה לרבנות וכולל גבוה ללימודי דיינות מכון הוראה במסלול B.Ed בשיתוף עם מכללת שאנן, כחלק מתוכנית להכשרת מורים בוגרי ישיבות. בוגרי הישיבה ממשיכים בלימודים תורנים או אקדמאיים במסגרות שונות ברחבי הארץ. הישיבה מחנכת לקשר חברתי עם הקהילה בעיר. במהלך השנים הוקם גרעין תורני של בוגרי הישבה המתגוררים בעיר. ראש הגרעין הוא אחד מרבני הישיבה, הרב יצחק פייגלין. בנוסף על כך, תלמידי הישיבה מקיימים פעילויות חינוכיות וסיוע לנזקקים. שבילין – כתב עת למאמרים רוחניים היוצא אחת לשנה בהוצאת הישיבה ולעיתים בחגים ומועדים שונים (אין לבלבלו עם כתב עת בשם זהה שיצא בעבר על ידי חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי). עלון לחיילים ובוגרים "נהר דעה" - כל סוף שבוע תלמידי הישיבה מוציאים עלון קשר אשר נשלח ומופץ לכלל התלמידים, החיילים, השבו"שים והבוגרים. העלון מופץ גם דרך הרשתות החברתיות על מנת להגדיל תורה ולהאדירה. בעלון נמצאים דברי תורה על פרשיות השבוע, מאמרים העוסקים בענייני הלכה, הגות ומחשבה וכן חדשות וידיעות מהנעשה הישיבה. (את העלון אפשרי למצוא באתר האינטרנט של הישיבה, ובעמוד הפייסבוק של הישיבה) מדיה וקבצים בנושא ישיבת נהריה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת נהריה 16.11.10 14:18 ט' בכסלו תשעא, ‏פרוייקט הישיבות של סרוגים: ישיבת ההסדר בנהריה, באתר "סרוגים", 16 בנובמבר 2010 מאמרי כתב העת שבילין בספריית אסיף כל הכתבות על ישיבת ההסדר בנהריה, באתר ערוץ 7 גיל קלנר 20.07.15 19:00 ד' באב תשעה, ‏הרב משה אדלר מונה לראש ישיבת ההסדר נהרדעה בנהריה, באתר "סרוגים", 20 ביולי 2015
ז'אן ז'יונו

ז'אן ז'יונו (בצרפתית: Jean Giono; ‏30 במרץ 1895 - 8 באוקטובר 1970) היה סופר צרפתי. ספריו המרבים לתאר את הסביבה הכפרית של אזור פרובאנס שבצרפת, עוסקים במצבו של האדם בעולם ובשאלות מוסריות ומטאפיזיות. ז'יונו הואשם בכך שתמך במשטר וישי ולא התנגד לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. מגניו טוענים שז'ינו נמנע מכל התנגדות מזוינת בשל ערכיו הפציפיסטיים, ערכים אותם אימץ אחרי שובו ממלחמת העולם הראשונה. בהיותו חייל בחיל הרגלים במלחמת העולם הראשונה, הוא היה אחד מ-11 הניצולים של היחידה שלו בוורדן. בהמשך תיאר את זוועות המלחמה בלהקת לה גרנד (1931; לבית המטבחיים). הפופולריות שלו גדלה בסוף שנות העשרים עם סדרה של רומנים אנטי-אינטלקטואליים אזוריים על אצילותם של אנשים פשוטים. סדרה זו הגיעה לשיאה ביצירות כמו הטרילוגיה Le Chant du monde (1934; שיר העולם), שכמו רוב יצירותיו הייתה מחאתו של אדם רגיש כנגד התרבות המודרנית. בשנת 1939 ישב גיונו חודשיים בכלא בפעילות פציפיסטית. בשנת 1945 הוא הוחזק בשבי על ידי יחידה קומוניסטית של לוחמי ההתנגדות, שראו את הפציפיזם כשיתוף פעולה עם הנאצים. סופרי השחרור הצרפתים רשמו אותו ברשימה השחורה, אך הגנה נמרצת של הסופר אנדרה ז'יד סייעה לו, ובשנת 1954 נבחר ג'יונו לאקדמי גונקור. גבעה (Colline, 1929), תרגם אביטל ענבר, רעננה: אבן חושן, 2010 . מישהו מבומון (Un de Baumugnes, 1929), תרגמה אביבה ברק, ירושלים: שוקן, 1989. ספיח (Regain, 1930), תרגם יצחק שנהר, ת"א: שטיבל, 1935. שירת העולם (Le Chant du monde, 1934), תרגם י. ל. ברוך, ת"א: מסדה, 1944. האיש ששתל עצים (L’Homme qui plantait des arbres, 1953), תרגמה אביבה ברק, רמת השרון: אסיה, 2010. הביוגרפיה של ז'יונו (בצרפתית) ז'אן ז'יונו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'אן ז'יונו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ז'ן ז'יונו (1895-1970), דף שער בספרייה הלאומית ז'אן ז'יונו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'אן ז'יונו, באתר AllMovie (באנגלית) ז'אן ז'יונו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ז'אן ז'יונו, באתר Discogs (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Jean Giono French author, ‏4-10-2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע העולם למועדונים 2012

גביע העולם למועדונים 2012 נערך בשנת 2012 ביפן מה-6 בדצמבר עד ה-16 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל התשיעי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הברזילאית קורינתיאנס, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל הדרום אמריקאיות CONMEBOL. הייתה זו הזכייה הרביעית של מועדון ברזילאי בטורניר זה ושנייה של קורינתיאנס לאחר זכייתה בטורניר של שנת 2000. במשחק הגמר השתתפו קבוצות צ'לסי מאנגליה וקורינתיאנס מברזיל. בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2012 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מיפן. התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר. הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן: מדיה וקבצים בנושא גביע העולם למועדונים 2012 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גביע העולם למועדונים 2012 (באנגלית) האתר הרשמי של אליפות העולם לקבוצות
גימיק

בתחום השיווק, גימיק ובעברית שיווקון (באנגלית: Gimmick) הוא תכונה מיוחדת ושונה שמבליטה תכונה מסוימת של מוצר או שירות על פני המתחרים שלהם, אך בדרך כלל איננה רלוונטית במיוחד למוצר, והשינוי נעשה על מנת לעורר בהם בולטות בקרב הצרכנים. גימיקים של מוצרים נחשבים לחידושים לא שימושיים, שאינם קשורים למטרה של המוצר. מסיבה זו גימיק נחשב למילה שלילית לפעמים, אך בעבר רעיונות שהחלו כגימיקים התפתחו לחידושים קבועים ושימושיים. על פי מילון אוקספורד, המילה, שהגיעה מן השפה האנגלית, החלה כמונח סלנג, המתאר נוכל או קוסם, שגורם לדברים להיראות שונה ממה שהם באמת. כמו כן, נטען באותה המהדורה של המילון כי ייתכן שהמילה במקור הייתה אנגרמה (היפוך אותיות) של המילה Magic, "קסם". מציאת גימיק מוצלח ומבדל היא בדרך כלל חלק חשוב בתהליך השיווק של מוצר יום-יומי או משעמם. לדוגמה מברשות שיניים, להם ניתנים גימיקים כמו צבעים בולטים, או משתנים, כדי שייראו אטרקטיביים יותר ללקוחות. גימיקים פונים בעיקר לילדים אך לפעמים גם למבוגרים שמתלהבים בקלות, וקונים את המוצר בשביל הגימיק ולא בשל השימושיות שלו. תוכניות טלוויזיה מוסיפות גם הם גימיקים לשעשועונים שלהם, לדוגמה נפילות מרהיבות של מתמודד שנפסל. הגימיק במשמעות זו עלה לישראל בשנות השישים של המאה ה־20: בעיתונות התקופה המונח הלועזי בא לרוב בין מירכאות ("גימיק") ולצידו לעיתים בא הסבר בעברית – פעלול, תעלול, רעיון, התחכמות, בדיחה. מילוג הגדרת המילה באתר מילון אוקספורד אקדמיה ללשון עברית, גימיק ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקרית הדוקרן

"תקרית הדוקרן" הוא כינוי לוויכוח בין שני פילוסופים גדולים של המאה ה-20 - לודוויג ויטגנשטיין וקרל פופר, שהתרחש בבריטניה בשנת 1946. הוויכוח נסב סביב הגדרתה של הפילוסופיה. באופן פשטני ניתן להגיד שוויטגנשטיין הגדיר את הפילוסופיה בעיקר באופן לשוני וטען (כמו החוג הווינאי) שרבות מהסתירות בפילוסופיה אינן בעיות אמיתיות אלא אינן משפטים אמיתיים ובהיותם כאלה אין להם משמעות. פופר לעומתו, החזיק בדעה שאותם "משפטים לא אמיתיים" הם אכן משפטים תקינים המהווים בעיה פילוסופית. פופר הוזמן כמרצה אורח ל"מועדון למדעי המוסר" שוויטגנשטיין עמד בראשו. זמן קצר לאחר תחילת ההרצאה ויטגנשטיין התפרץ והתחיל ויכוח סוער בין השניים, למרות מאמצי ההרגעה של ברטראנד ראסל. במהלך הוויכוח, נופף ויטגנשטיין בצורה מאיימת בדקר פחמים מהאח ולאחר זמן מה יצא בטריקת דלת מהחדר. פופר אמר באותו ויכוח, לאחר שנדרש לתת דוגמה לעקרון מוסרי, "לא לאיים בדקר על מרצה אורח". קשה לומר אם היה מנצח בסוף התקרית. פופר סבר שהוא זה שניצח את ויטגנשטיין ואילו ויטגנשטיין מעולם לא ייחס לפופר חשיבות יתרה. הדוקרן של ויטגנשטיין, מאת דייוויד אדמונדס וג'ון איידינאו (תרגם מאנגלית: יובל אילון), הוצאת ידיעות אחרונות, 2005. דייויד אדמונדס וג'ון איידינאו, פרק הפתיחה של "הדוקרן של ויטגנשטיין", באתר ynet, 31 במרץ 2005
ישראל שוכמן

ישראל שוּכמן (שוּחָמי) (דצמבר 1899, הרובישוב, פלך לובלין, פולין הרוסית – 2 באפריל 1972, ירושלים) היה עיתונאי ואיש ציבור ירושלמי, איש העלייה השלישית, פעיל אחדות העבודה וההסתדרות הכללית, ממניחי היסוד של עיתון "דבר", חבר אספת הנבחרים השנייה. ישראל שוכמן נולד בדצמבר 1899 בעיירה הרובישוב שבפלך לובלין של האימפריה הרוסית (פולין), בנו של צבי שוכמן, סוחר, ממשפחת האדמו"ר רבי אהרן מקרלין. התחנך בחדר מתוקן. נתפס לציונות, בשנים 1919–1920 היה חבר מרכז צעירי ציון והחלוץ בפולין. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. ב-1921 היה מזכיר הסתדרות פועלי הרכבת בארץ ישראל וערך את ביטאונה "הקטר". הוא היה ממייסדי מועצת פועלי ירושלים הראשונה ומזכירהּ. משנת 1923 ועד 1933 היה חבר ועד "קהילת ירושלים" (הוועד שייצג בתקופת המנדט את יהודי העיר בפני השלטון הבריטי) מטעם הסתדרות העובדים הכללית ואחדות העבודה. כמו כן היה חבר בוועידות ההסתדרות ופעיל במוסדותיה. בבחירות שנערכו לאספת הנבחרים השנייה בכסלו תרפ"ו דצמבר 1925 נבחר כציר מטעם אחדות העבודה. ב-1925 היה מזכיר ועידת היסוד של עיתון "דבר", ומאותה שנה היה מנהל סניפו (העורך האחראי) של העיתון בירושלים במשך עשרות שנים. הוא היה סופרו הראשון של "דבר" בירושלים, ופרסם מאמרים רבים ב"קונטרס" וב"דבר", רובם בענייני ירושלים. שוכמן התגורר בשכונת רחביה, והיה חבר ועד השכונה. בימי המצור על ירושלים במלחמת העצמאות הוציא את העיתון העברי היחיד בעיר – "דבר ירושלים". ישראל שוכמן מת באפריל 1972 בירושלים, בגיל 72, ונקבר בהר המנוחות. הניח את אשתו, בתו וחתנו ונכדיו. בראשית שנת 1926 נישא לפנינה לרנר, מראשוני הרוקחים בירושלים. ביולי 1927 נולדה בתם היחידה, ורדה, לימים מורה ומחנכת בבית הספר ארלוזורוב בירושלים ומורה במכללת דוד ילין בירושלים. ב-1951 נישאה לעו"ד רפאל שמיר (מצאצאי ברוך מזרחי), והייתה אם לשלושה: רון, דפנה וגדית. נכדו רון שמיר הוא פרופסור לביואינפורמטיקה בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. בעירית ירושלים, תל אביב: דבר ('חוברות דבר', א), תרפ"ט. ירושלים מאשימה!, תל אביב: הוצאת ירושלים, תש"ט. (ספרון) נטורי קרתא: השיבנו לעבדאללה ונשובה, ירושלים: הוצאת ירושלים, תשי"א 1950. (ספרון) לאחר מותו: רשימת מאמרים שפורסמו בעיקר בדבר בשנים 1925–1955; מסודרות בסדר כרונולוגי על ידי רפאל שמיר, 2 כרכים, ירושלים: [חמו"ל], 1990. (כרך א: פרסומים מ-1925 עד 1937; כרך ב: פרסומים מ-1938 עד 1955) 'שוחמי (שוכמן), ישראל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 2028.(הספר בקטלוג ULI) דוד תדהר (עורך), "ישראל שוחמי (שוכמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3848 ישראל שוכמן, באתר הפלמ"ח מת ישראל שוכמן, דבר, 3 באפריל 1972 ישראל שוכמן (1899-1972), דף שער בספרייה הלאומית מפרי עטו: נקים יד ושם לקדושים ולגבורים, דבר, 11 במרץ 1949 התוצאות הסופיות לאספה"נ השניה, דואר היום, טור 1, 31 בדצמבר 1925. ישראל שוכמן, דבר, לנישואיו, 7 בפברואר 1926; ברכות לנישואיהם, דבר, 11 בפברואר 1926. הדף של רון שמיר, באתר בית הספר למדעי המחשב ע"ש בלבטניק, אוניברסיטת תל אביב (באנגלית).
תעתוע

האם התכוונתם ל... תעתוע (כטב"ם) – כטב"מ בצורת מסוק, מתוצרת התעשייה האווירית לישראל אי תעתוע – אי שיש המאמינים בקיומו, למרות שאינו קיים במציאות תעתועי ראייה – אשליה הנובעת מתפיסה חזותית מוטעית מיראז' (תופעה אופטית) (נקרא גם "מראה תעתועים") - תופעה אופטית אטמוספירית שבה רואים בבואה אחת או יותר של עצם בנוסף לעצם עצמו פרפרי תעתוע – אלבום אוסף של המוזיקאי הישראלי ערן צור, הנקרא על שם אחד משיריו המוכרים תעתועים – ספר מאת ריצ'רד באך
שלפוחית ביישנית

שלפוחית ביישנית היא סוג של פוביה בה האדם מתקשה או אינו מסוגל להשתין בנוכחות (האמיתית או המשוערת) של אחרים, למשל בשירותים ציבוריים. אנשים רבים חווים מדי פעם קושי בהשתנה ליד אחרים, אולם שלפוחית ביישנית היא דפוס עקבי וחריף המקשה על חיי האדם. ההפרעה מתחילה לרוב בגיל העשרה, ונפוצה יותר בקרב גברים מבקרב נשים. שלפוחית ביישנית מוגדרת ב-DSM כחלק מחרדה חברתית, אולם יש מחלוקת בין אנשי מקצוע אם הדבר נכון. אנשים עם שלפוחית ביישנית מארגנים פעמים רבות את חייהם בצורה שנועדה לאפשר להם להימנע משימוש בשירותים בסביבה של אנשים אחרים. הימנעות משתייה זמן רב לפני שהות במקום בו האדם צופה קושי להשתין, החזקת שתן, מיפוי שירותים ציבוריים והליכה למקומות בהם יש שירותים מבודדים יחסית בלבד – כל אלו הן דוגמאות לארגון החיים סביב שלפוחית ביישנית. הימנעות מהשתנה במקומות רבים והחזקת השתן במשך שעות בשל כך עלולה לגרום לזיהומים תכופים במערכת השתן וכשההפרעה נמשכת שנים, עלול מבנה שלפוחית השתן להשתנות באופן שיוביל לקושי בהתרוקנות. במקרים מתונים עד חמורים, שלפוחית ביישנית יכולה להוביל להגבלה חמורה על החיים. חלק מהסובלים משלפוחית ביישנית נמנעים מנסיעות ארוכות, טיסות, טיולים. במקרים חמורים עלולים חיי החברה, הזוגיות והתעסוקה להיפגע כתוצאה מההפרעה. לדוגמה, האדם יפסול מקומות עבודה שהשירותים שלהם אינם מספקים די פרטיות לדעתו או יגביל עצמו למקומות עבודה הסמוכים לביתו או יעבוד בבית. בתחום החברתי, הסובל משלפוחית ביישנית עלול להימנע מפעילויות חברתיות שונות, ביקור בבתי אחרים והימנעות משינה עם בת זוג פוטנציאלית מחשש שלא יצליח להשתין כשהם נמצאים באותו בית. במקרים חריפים במיוחד הסובל מההפרעה לא יכול להשתין מחוץ לביתו, או אף בביתו כשיש אנשים אחרים בבית. חלק מהסובלים משלפוחית ביישנית ברמה זו נאלצים להשתמש בקתטר כדי שיוכלו להשתין. הטיפול האפקטיבי ביותר בשלפוחית ביישנית הוא טיפול קוגניטיבי התנהגותי. טיפול זה מקנה ידע על ההפרעה, כיצד היא נוצרת, איך צורות החשיבה וההתנהגות מחזקות אותה ונעשית עבודה על מנת לשנות גורמים אלו. החלק ההתנהגותי של הטיפול כולל שני חלקים: מניעת תגובה - מניעת התנהגויות שהאדם עושה ממחשבה שהן מאפשרות לו להתמודד עם ההפרעה, אולם בפועל מחזקות אותה. למשל הימנעות משירותים מסוימים, לחיצה על השלפוחית על מנת להשתין והימנעות משתייה כדי לא להתמודד עם השתנה בחוץ. חשיפה - התמודדות עקבית ושיטתית עם הפחד להשתין במקומות ציבוריים. החשיפה נעשית באופן הדרגתי, בתחילה למצבים בדרגת קושי נמוכה יותר, למשל חשיפה בדמיון למצבים מאיימים או השתנה בשירותים מבודדים יחסית, ולאט לאט מוסיף לרפרטואר מצבים נוספים בדרגת קושי גבוהה יותר. חרדה חברתית טיפול קוגניטיבי התנהגותי חרדות הארגון העולמי של שלפוחית ביישנית גורמים לשלפוחית ביישנית והקשר בינה להפרעות אחרות הקשר בין שלפוחית ביישנית וחרדה חברתית איתי גל, שלפוחית ביישנית: כשלא נעים לעשות את זה ליד כולם, באתר ynet, 7 בספטמבר 2006 Latest thinking on paruresis and parcopresis: A new distinct diagnostic entity? Hammelstein P, Soifer S (2006). "Is "shy bladder syndrome" (paruresis) correctly classified as social phobia?". Journal of anxiety disorders. 20 (3): 296–311. doi:10.1016/j.janxdis.2005.02.008. PMID 16564434. Paruresis - shy bladder syndrome - Better Health Channel הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תיק רחצה

תיק רחצה הוא תיק קטן, לרוב עשוי פלסטיק המשמש לאחסון כלים ותכשירים המיועדים לרחצה עבור נוסע. מטרת התיק להכיל את הכילים והתכשירים הנדרשים כאשר אדם אינו נמצא בביתו ואינו יכול להגיע לתכשירים המצויים בחדר הרחצה שלו. לרוב תיק הרחצה לא יכיל תכשירים המצויים במלון או באכסניה בו מתכוון הנוסע לשהות. תיק הרחצה הוא חלק מכבודת הנוסע, מאוחסן במזוודה או בתיק היד שלו. בחלק משדות התעופה נאסר לשאת בכבודת היד המועלית אל המטוס נוזלים, ג'ל וקרמים בנפח שמעל 100 מיליליטר, ומכיוון שתכולת תיק הרחצה מכילה לעיתים מכלים בעלי תכולה כזו, רבים אורזים מלכתחילה את תיק הרחצה בכבודה הנשלחת לבטן המטוס, כדי להימנע מעיכוב בעת הבידוק הביטחוני. התיק יכלול מוצרי היגיינה ורחצה כגון: מברשת שיניים משחת שיניים חוט דנטלי מי פה סכין גילוח קצף גילוח מסרק או מברשת קרם הגנה מפני שמש אפטרשייב מוצרי קוסמטיקה כגון קרם לחות, קרם גוף, קרם ידיים ולעיתים: קוצץ ציפורניים טמפונים או תחבושות היגייניות קונדומים לרוב תיק הרחצה של נוסע השוהה במלון או אכסניה לא יכלול סבון ושמפו משאלה מסופקים על ידי מקום הלינה. יש והתיק כולל מוצרי איפור, אולם לעיתים הם מאוכסנים בנפרד, בתיק איפור. תיק רחצה עשוי להכיל גם תרופות (כדורים, סירופים, משאפים) ואמצעי עזרה ראשונה (כגון תחבושת, פלסטרים וחומרי חיטוי כגון פולידין). מדיה וקבצים בנושא תיק רחצה בוויקישיתוף רוית נאור, ארה"ב מקשיחה הנחיות: נוזלים בטיסות נכנסות - עד 100 מ"ל, באתר nrg‏, 14 בספטמבר 2011
מאיה בלזיצמן

מאיה בלזיצמן (נולדה ב-26 במאי 1986) היא צ'לנית, זמרת ומוזיקאית ישראלית. נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל 7 החלה לנגן בצ'לו בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב. למדה בבית הספר לאמנויות תל אביב ולאחר מכן בתיכון תלמה ילין לאמנויות. זכתה במלגות מוזיקה מ"קרן אמריקה ישראל" בשנים 2001–2005. בשנת 2004 התגייסה לצה"ל ושירתה כחלק מרביעיית מיתרים צבאית ביחידת "מוזיקאים מצטיינים". לאחר סיום שירותה הצבאי, החלה לעבוד בתעשיית המוזיקה הישראלית. עבדה וניגנה עבור אמנים כגון נינט טייב, דני סנדרסון, דויד ברוזה, נורית גלרון, מירי מסיקה, יוני בלוך, יזהר אשדות, אפרת גוש וריטה. בלזיצמן מופיעה בישראל ומחוצה לה עם זמרים ישראלים וכותבי שירים, ולוקחת חלק פעיל בתהליך היצירה שלהם. מופיעה גם במסגרת הרכבים מוזיקליים המלווים הפקות של תיאטרון "הקאמרי" בתל אביב. באוקטובר 2010 התקיים המופע הראשון שלה כסולנית, בשירה ובצ'לו. חברי הלהקה שלה היו מתן אפרת בתופים ואיתמר גרוס בקלידים. במופע בוצעו גרסאות כיסוי למוזיקת רוק ישראלית משנות ה-90 כמחווה למועדון הרוקסן. בעקבות המופע, הוציאה בלזיצמן מיני-אלבום ובו 8 גרסאות כיסוי שבוצעו במופע. בשנת 2012 החלו בלזיצמן ואפרת, שהפך לבן זוגה, להופיע יחד במופע המשלב צ'לו ותופים. בו מבוצעות גרסאות כיסוי לשירים באנגלית ובעברית, כמו גם קטעים אינסטרומנטליים מקוריים. בשנת 2014 יצאה בלזיצמן במופע משותף עם הזמרת נינט טייב. המופע, שנקרא "צוללות", הוא מופע אקוסטי בו שרות השתיים משיריה של טייב וכן גרסאות כיסוי המזוהות עימה, כאשר הן מלוות עצמן בצ'לו (בלזיצמן) ובגיטרה אקוסטית (טייב) בלבד. באפריל 2018, בלזיצמן, בהזמנת היוצרת והכוריאוגרפית ענבל פינטו, ערכה, בחרה ובנוסף גם יצרה מוזיקה מקורית למופע המחול "פוגה", של להקת המחול בניהול פינטו ואבשלום פולק. באותה שנה יצאה אלבום של "אלף. דלת" בו היא מנגנת צ'לו. בשנת 2020 השתתפה בפרויקט צו השעה וביצעה יחד עם אביב גדג' גרסת כיסוי לשיר שדות שבעמק שנכתב בידי לוי בן-אמתי. בליזצמן מרצה בבית הספר למוסיקה ע"ש ג'ונתן ווהל בקריה האקדמית אונו. משנת 2023 היא המנהלת המוזיקלית של סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות, לצידו של אסף מעוז. מדיה וקבצים בנושא מאיה בלזיצמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאיה בלזיצמן (באנגלית) מאיה בלזיצמן, ברשת החברתית פייסבוק מאיה בלזיצמן, סרטונים בערוץ היוטיוב מאיה בלזיצמן, באתר ספר הקולנוע הישראלי מאיה בלזיצמן, באתר ספוטיפיי מאיה בלזיצמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאיה בלזיצמן, באתר Discogs (באנגלית) מאיה בלזיצמן, דף שער בספרייה הלאומית מאיה בלזיצמן, באתר בנדקמפ אסף נבו, מנגנת מבין הרגליים, ראיון באתר Mooma,‏ 14 בפברואר 2008 אור ברנע, "נינט זרקה אותי למים", באתר ynet, 4 במרץ 2010 בלעדי: מאיה בלזיצמן בהופעה - "יש בך", באתר וואלה, 26 בדצמבר 2010 עמוס אורן, מאיה בלזיצמן - מופע חובה: הסינגולדה של הצ'לו, 4 בינואר 2011, באתר "הבמה" יובל אראל, "תוך כדי תנועה", 30 בינואר 2015, בבלוג של יובל אראל איתי חכמה, שמעתם שיר ישראלי עם צ'לו ברקע? רוב הסיכויים שזאת מאיה בלזיצמן, באתר Xnet‏, 5 ביולי 2018 בן שלו, מאיה בלזיצמן: "אם ילד יחזור הביתה ויגיד 'אמא, אני רוצה ללמוד גיטרה' — עשינו את שלנו", באתר הארץ, 1 באוקטובר 2023 אביב גדג’ ומאיה בלזיצמן - שדות שבעמק, באתר צו השעה אורלי אגסי, מוזיקאים מהשורה הראשונה – המרצים החדשים בקריה האקדמית אונו, ניוז חיפה והקריות, 08/10/20 מצטרפים חדשים, גל גפן, אוקטובר 28, 2020
אליפות העולם באופני כביש

אליפות העולם באופניים (מרוצי כביש) נערכת מדי שנה, במקום אחר בעולם, ומאורגנת על ידי ה-UCI (האיגוד הבינלאומי לאופניים). במתכונתה הנוכחית האליפות היא לגברים, נשים ולצעירים (עד גיל 23), וכוללת את הקטגוריות של מרוץ הכביש ושל מרוץ נגד השעון. האליפות נערכת בסמוך לסיום עונת האופניים, לרוב לאחר הוואלטה אספניה ולפני הג'ירו די לומברדיה. שיאה של האליפות הוא מרוץ הכביש לגברים והמנצח במרוץ זה (כמו גם המנצחת במרוץ הכביש לנשים) זוכה ללבוש את חולצת האלוף, חולצת הקשת בענן, במשך השנה העוקבת עד אליפות העולם הבאה. אליפות העולם לנשים נערכת החל משנת 1958, ולא נערכה בשנים 1984, 1988 ו-1992 עקב המשחקים האולימפיים. בניגוד לאליפות העולם בענפי ספורט אחרים, אליפות העולם אינה נחשבת להישג החשוב ביותר בענף. לרוב, ניצחון בגרנד טור נחשב כהישג חשוב יותר. עם זאת, כמרוץ אופניים חד-יומי, עומד הניצחון באליפות העולם בשורה אחת עם ניצחון באחד מחמשת המונומנטים - המרוצים הקלאסיים החשובים ביותר, ויש הרואים בו כחשוב ביותר מבין כל המרוצים החד-יומיים. מסלול המרוץ שונה מהמרוצים הקלאסיים שבהם המרוץ הוא מנקודה לנקודה. באליפות העולם קיים מסלול בעל אופי מעגלי של כ-10–20 קילומטרים, העובר ברחובות ובאזור העיר המארחת, ואותו רוכבים המתחרים מספר פעמים רב עד למרחק של כ-260 קילומטר לגברים וכ-140 ק"מ לנשים (לדוגמה, באליפות העולם שנערכה בווארזה ב-2008 רכבו הגברים 15 הקפות של מסלול בן 17.35 ק"מ). בדרך כלל המסלול הוא בעל אופי גבעי ויש בהקפה אחת עליה אחת או שתיים שאינן נחשבות כקשות במיוחד. הקושי נוצר כתוצאה מהחזרה הבלתי פוסקת על אותן עליות. לעיתים רחוקות מסלול האליפות הוא מישורי ומאפשר לרוכבים המתמחים במאוצים רבי משתתפים להפגין את כוחם. הכתר המשולש של ענף האופניים הוא כינוי להישג החשוב ביותר והנחשב כקשה ביותר בענף. זהו כינוי לרוכב המנצח בשנה אחת באליפות העולם, בטור דה פראנס ובג'ירו ד'איטליה. רק שני רוכבים השיגו הישג זה עד כה: אדי מרקס הבלגי וסטפן רוץ' האירי. המרוצים באליפות העולם הם בין ההזדמנויות הבודדות בהן הרוכבים מייצגים את מדינותיהם ולא את קבוצותיהם המסחריות. בעבר היו מרוצים נפרדים למקצוענים וחובבים אך הפרדה זו בוטלה. עלית גברים עלית גברים (נגד השעון) גברים עד גיל 23 גברים עד גיל 23 (נגד השעון) גברים עד גיל 19 גברים עד גיל 19 (נגד השעון) עלית נשים עלית נשים (נגד השעון) נשים עד גיל 19 נשים עד גיל 19 (נגד השעון) מקצה מעורב האליפות מתקיימת כל שנה משנת 1921, למעט שנות מלחמת העולם השנייה (1945-1939). בשנים 1921–1926 הותר רק לרוכבים חובבים להשתתף באליפות העולם. החל מ-1927 הותר גם לרוכבים מקצועיים להשתתף באליפות, אך במקצים נפרדים לחובבים ולרוכבים מקצועיים. עד 1995 התקיימו מקצים נפרדים לחובבים, להוציא שנים אולימפיות בהן התמודדו החובבים במרוץ הכביש האולימפי. החל מ-1996 הופסקו מקצי החובבים וכתחליף הוכנסה קטגוריית "עד גיל 23". מדיה וקבצים בנושא אליפות העולם באופני כביש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות העולם באופני כביש (באנגלית ובצרפתית) ריכוז היסטוריית מנצחי הקטגוריות השונות באליפות העולם באופני כביש, באתר האיגוד הבינלאומי לאופניים World road cycling championships, בארכיון הסרטים של British Pathé,‏ מרקס מנצח באליפות העולם ב-1967 (הארלן, הולנד) (באנגלית) (הקישור אינו פעיל, 30.1.2020)