laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אפסלאוטדייק

אפסלאוטדייק היא סוללת כביש בצפון מערב הולנד, הנטויה בגבולו של האייסלמיר (Ijsselmeer - הים הפנימי של הולנד) ומפרידה בינו לבין ים ואדן. הסוללה, שאורכה 32 קילומטרים, מהווה חלק מרכזי במפעלי הזאודרזיי (הים הדרומי) - פרויקט סכירת הים הפנימי, המתקת מימיו וייבוש חלקים ממנו. האפסלאוטדייק נבנתה בין חוף פרובינציות פריסלנד לבין חוף פרובינציית צפון הולנד. רוחבה הוא 90 מטרים וגובהה המקורי מעל פני הים היה 7.25 מטרים. בניית הסוללה החלה בשנת 1927 בארבע נקודות - בשני קצותיה המיועדים ובשתי נקודות נוספות שנבחרו לאורך נתיב הסוללה המיועד, שבהן הוקמו תחילה איים מלאכותיים. כחומרי הבנייה העיקריים של הסוללה נבחרו טיל, שנחפר מקרקעית הזאודרזיי, חול וכן חרסית מסוג מסוים (Boulder clay). ספינות החלו לשפוך לים את הטיל בשני נתיבים מקבילים שהתמשכו מארבע נקודות הבנייה. החלל שבין שתי הסוללות המקבילות מולא בחול, וכאשר נערמה שכבת החול עד מעל לקו המים נערם עליה עוד טיל. דפנות הסוללה שתחת פני המים חוזקו באמצעות מחצלות מעץ ערבה וסלעים שהונחו עליהן. הסוללה הוגבהה לגובהה הסופי על ידי שכבות של חול, והציפוי העליון שלה הורכב מחרסית, שעליה נשתל עשב. לאורך נתיב העבודה נמצאו מספר שוחות תת-מימיות שזרמים חזקים בהן היו צפויים להקשות על הבנייה. למרות זאת התקדמה העבודה מהר מהמצופה והסוללה הושלמה בגובה חלקי לכל אורכה המיועד ב-28 במאי 1932. מאותו מועד נקרא הזאודרזיי בשם אייסלמיר. לאחר מועד זה נמשכו העבודות להגבהת הסוללה ולסלילת כביש (כיום כביש A7) עליה וכן להתקנת תאי שיט בכל אחד משני קצות הסוללה וכן 25 שערים לשחרור מים מהאייסלמיר לים ואדן. שחרור המים לים ואדן היה חיוני כיוון שמפלס האייסלמיר הוסיף לעלות בקביעות עקב זרימת נהרות לתוכו - לרבות הנהר איסל, שנתן לימה את שמה - ועקב עבודות ייבוש שטחי האדמה שנערכו בשוליו. ב-25 בספטמבר 1933 נפתחה הסוללה באופן רשמי. בסך הכל נעשה שימוש במהלך בנייתה בכ-37.5 מיליון מטרים מעוקבים של חומרים. בכל אחד מימי הבנייה עבדו בפרויקט 4,000 עד 5,000 עובדים, ועל ידי כך הוקלה השפעת משבר השפל הגדול בהולנד. הסוללה נבנתה באופן שאיפשר סלילת פסי רכבת עליה, אך המסילה לא נסללה בשל העלות הכרוכה בכך ובשל שיקולי כדאיות. במקום זאת שימש השטח שנשמר למסילה בשנות ה-70 לסלילת כביש נוסף על גבי הסוללה, באופן שהכביש הדו-סטרי שעליו הפך לבעל שני נתיבים לכל כיוון. פסל המציין את פתיחת הסוללה לשימוש הוצב באתר שבו היא הושלמה. כמו כן, לימים הוצב על הסוללה פסל לזכר המהנדס והפוליטיקאי קורנליס ליילי (Cornelis Lely), מאבות פרויקט עבודות הזאודרזיי. בשנת 2012 החליטה ממשלת הולנד שלא להחליף את תאי השיט שבסוללה אלא לשפצם. צפוי שיהיה צורך להחליפם באחרים עד לשנת 2050. מראה מעבודות בניית הסוללה, 1931 מראה הסוללה, 2016 מדיה וקבצים בנושא אפסלאוטדייק בוויקישיתוף אתר הסוללה סרטון על בניית הסוללה, באתר ויקישיתוף
טישובצה

טישובצה (בפולנית: Tyszowce; ביידיש: טישעוויץ) היא עיירה במחוז טומשוב לובלסקי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה בראשית המאה ה-15, ובשנת 1453 אושרו לו זכויות עיר. במהלך המאה ה-17 נפגעה העיירה מפשיטות הטטרים והקוזקים. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. האזכור הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של ארגון הבונד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה העיירה מיד ליד בין הגרמנים והסובייטים, עד שבהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב נקבעה בשליטה גרמנית. בתקופת הביניים נמלטו מהעיירה כ-1,000 מיהודיה מזרחה. באביב 1940 הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וסרט זרוע. יודנרט שמונה בידי הגרמנים צווה לספק להם עובדים יהודים לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה, ולהעביר תשלומי כופר. ב-25 במאי 1942 נערכה בעיירה אקציה, בה נורו כ-200 יהודים, וכ-800 שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בין היתר, נרצחו באקציה זו ראש היודנרט ועוזרו. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהעיירה ליערות הסביבה יהודים רבים. כ-600 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו בגטו שהוקם בה, בו הוצאו להורג 49 יהודים בספטמבר 1942. עקב הגעת ידיעות על השמדת יהודי זמושץ נמלטו מהגטו שבעיירה יהודים רבים, וחלקם הצטרפו ליחידות פרטיזנים. בנובמבר 1942 שולחו אחרוני יהודי הגטו לבלז'ץ, תוך רצח כמה עשרות יהודים במקום. מדיה וקבצים בנושא טישובצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טישובצה ספר יזכור לקהילת טישובצה, בספריית העיר ניו יורק טישובצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין טישובצה (Tyszowce), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טישובצה", באתר השטעטל הווירטואלי "טישובצה", באתר JewishGen (באנגלית) לאורה קרגו, טישובצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 720–722), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) טישיויץ (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
טוריסק

טוריסק (באוקראינית: Турійськ; בפולנית: Turzysk, טוז'יסק; ביידיש: טריסק) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טוריסק נזכרת לראשונה במאה ה-11. בשנת 1319 נכבשה העיירה בידי הליטאים, ובשנת 1365 הוענקה לקז'ימייז' השלישי, מלך פולין. מראשית המאה ה-16 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-16. במהלך המאה ה-19 התגבשה בעיירה חסידות טריסק, אשר הפכה את היישוב למרכז חסידי חשוב. בין השנים 1918 ו-1920 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות וממעשי שוד מצד החיילים האוקראינים, הבולשוויקים והפולנים שעברו בה. בין היתר, הועלו באש מבני חצרו של אדמו"ר טריסק. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד, תוך קיום בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר יידי מרשת ציש"א. עם הכיבוש הסובייטי של האזור בספטמבר 1939, הופסקה פעילות זו. ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי שוד ורצח בקרב יהודיה, בהשתתפות אוקראינים מקומיים. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. ב-19 באוגוסט 1942 נרצחו כמה מיושבי הגטו בעיירה בשל אי עמידה באחת מחובות תשלום סכומי הכופר. ב-23 באוגוסט 1942 נרצחו כל יהודי העיירה בבורות ירי שכרו בעצמם. בשעת האקציה ניסו כמה מיושבי הגטו להתנגד לגרמנים, וחלקם הציתו את בתיהם. מדיה וקבצים בנושא טוריסק בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת טריסק, בספריית העיר ניו יורק טריסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין טריסק (Turzysk), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טוריסק", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, טוז'יסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1486–1487), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אתר לזכר קהילת טריסק ספר יזכור של קהילת טריסק
טוברמיצין

טוברמיצין היא אנטיביוטיקה מקבוצת האמינוגילקוזידים, המופקת מהחיידק Streptomyces tenebrarius ומשמשת לטיפול במגוון דלקות הנובעות מזיהומים מחיידקים, ובפרט אלה הנגרמים בשל חיידקים גראם-שליליים, האנטיביוטיקה אינה פעילה כנגד חיידקים גראם-חיוביים (למעט Staphylococcus aureus). האנטיביוטיקה אפקטיבית במיוחד נגד מיני Pseudomonas. בדומה לשאר האמינוגליקוזידים, טוברמיצין אינו נספג דרך מערכת העיכול, ולכן ניתן לטיפול סיסטמי באופן תוך-ורידי או תוך-שרירי. טוברמיצין קיימת גם כתכשיר לאינהלציה לטיפול בהחרפה של זיהום כרוני הנגרם על ידי Pseudomonas aeruginosa, במיוחד בקרב חולי סיסטיק פיברוזיס. טוברמיצין נבחן גם לטיפול בדלקת גת (סינוסיטיס). משחות טוברמיצין (כגון: טוברקסת טובקדקס) נמצאו מתאימות לטיפול שטחי בדלקת לחמית העין. זריקות של טוברמיצין מתאימות לטיפול דלקת קרום המוח בילודים, בברוצלוזיס, במחלה דלקתית של האגן, וב-Yersinia pestis. טוברמיצין עדיפה על גנטמיצין לטיפול בדלקת ריאות אשר נגרמת על ידי Pseudomonas aeruginosa, מאחר שהוא נספג טוב יותר בריאות. כחלק ממשפחת האמינוגיקוזידים טוברמיצין הוא אוטוטוקסי, ויכול לגרום לאיבוד השמיעה או איבוד שיווי המשקל או לעיתים גם פגיעה בשניהם במקרה של רגישות על רקע גנטי. אנשים אלה נושאים גן אשר אינו משפיע על חייו של המטופל אך במקרה של לקיחת אמינוגילקוזידים הוא מאפשר חדירה של התרופה לתאי השבלול (קוכלה), נזק זה לאוזניים לרוב בלתי הפיך. חירשות: התרופות הללו חודרות בקלות ומצטברות באוזן הפנימית- בשבלול האוזן (cochlea). הן גורמות לירידה בשמיעה שעלולה להחמיר עד כדי חירשות, לפגיעה בשיווי המשקל, ולסחרחורת (וורטיגו). פגיעה בתפקודי כליות: התרופות חודרות באופן מוגבר לכליות, כתוצאה מקשירה חזקה לרקמת הכליה והצטברות התרופות בקורטקס הכליה. כתוצאה מכך יכולה להיווצר אי ספיקת כליות כתוצאה מנמק בתאי האבובית הקרובה. הנזק לכליות הוא לרוב הפיך, וזאת עקב יכולת היצירה מחדש של תאי האבובית. מתן תרופה במשטר מינון של פעם אחת ביום במקום שלוש פעמים ביום, מאפשר תקופה חופשית מהתרופה, שבה ריכוז התרופה בכליה נמוך יחסית והתא יכול להיפטר מהתרופה ולשקם את הנזק שנגרם לו. אצל חולים הלוקים בתפקוד כליות ירוד, יש להפחית את מינון התרופה בהתאם לקצב פינוי הקריאטינין. עקב תופעות הלוואי המצוינות לעיל טוברמיצין ניתנת במינונים מדודים מאוד מחושבים לפי משקל הגוף. טוברמיצין נחשבת לאנטיביוטיקה בעלת חלון תרפויטי צר. תרופות אלו אסורות בהריון מאחר שהן חודרות דרך השליה ועלולות לגרום לנזק לעובר. טוברמיצין נקשר לתת היחידות (S30 ו-S50)של הריבוזום של החיידקים, ועל ידי כך מונע את היווצרות הקומפלקס 70s. כתוצאה מכך, אין אפשרות לתרגם את ה-mRNA לחלבון, מה שמוביל למות החיידק. האנטיביוטיקה מראה משיכה לחומצות אמיניות. בפרט, האנטיביוטיקה נמשכת לחלקים מסוימים ב-RNA, ובמיוחד ל-rRNA בתאים פרוקריוטיים. בנוסף, האנטיביוטיקה נקשרת ל-tRNA(Phe), Rev response element (RRE) השייך לווירוס HIV, ולריבוזום של דלתא וירוס הגורם לדלקת נגיפית של הכבד. מדיה וקבצים בנושא טוברמיצין בוויקישיתוף הערך "טוברמיצין", באתר "ויקיתרופות" הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פורשה 956

פורשה 956 הייתה דגם של מכונית מרוץ מתוצרת חברת פורשה לקטגוריית גרופ C העליונה (LMP1 כיום) באליפות העולם במרוצי סיבולת ובכללם מרוץ 24 השעות של לה מאן. ה-956 זכתה להצלחה רבה כאשר בין השנים 1984-1982 זכתה ברציפות בכל אחת מתחרויות אליפות העולם למכוניות ספורט של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), הן לנהגים והן ליצרנים, ובנוסף זכתה בשנות השמונים 6 פעמים ברציפות במרוץ 24 השעות של לה מאן. נכון לשנת 2015 הפורשה 956 מחזיקה בשיא ההקפה המהירה ביותר בכל הזמנים במסלול הנורדשלייפה בנורבורגרינג לאחר שנהג המרוצים הגרמני שטפן בלוף הקיף את המסלול בזמן שיא של 6:11:13 דקות במהלך האימונים לפני מקצי הדירוג במרוץ 1000 הק"מ של נורבורגרינג בשנת 1983. ה-956 החליפה את מכונית הפורשה 936 המצליחה כמכונית הבכירה ביותר של החברה למרוצים והוחלפה לבסוף על ידי הפורשה 962. באוגוסט 2015 נמכרה בקליפורניה במכירה פומבית מכונית הפורשה 956 (מס' שלדה 956-003) אשר זכתה בשנת 1983 במרוץ 24 השעות של לה מאן בסכום של למעלה מ-10 מיליון דולרים. מכונית ה-956 פותחה על פורשה כדי לעמוד בתקנות הרגולציה החדשות אשר קבע ארגון ה-FIA בשנת 1982 בקטגוריית גרופ C הבכירה החדשה אשר החליפה את קטגוריית גרופ 6 היוצאת באליפות העולם למכוניות ספורט, וכתחליף למכונית הפורשה 936 המצליחה של החברה אשר התמודדה בה. פרויקט פיתוח המכונית החל ביוני 1981 בראשותו של מהנדס המרוצים הראשי של פורשה נורברט זינגר. אב הטיפוס הראשון הושלם ב-27 במרץ 1982 בדיוק בזמן לפני תחילת עונת אליפות העולם, כאשר נהג המרוצים הגרמני יורגן בארת' ביצע את נהיגת המבחן במסלול הבדיקות הפרטי של פורשה, ה-956 הציגה מרכב מונוקוק עשוי אלומיניום, הראשון מסוגו לחברה, אשר סייע למכונית לעמוד בתקנה החדשה של ה-FIA לגרופ C אשר דרש מכל מכונית בקטגוריה זו לשקול לפחות 800 ק"ג. מנוע המכונית נשאר זהה למנוע אשר נעשה בו שימוש במכונית הפורשה 936/81: מנוע בוקסר 6 צילינדרים מוגדש טורבו בנפח 2.65 ליטרים והספקו 635 כ"ס, אשר פותח במקור כמנוע אינדיקאר (Indycar). תיבת ההילוכים של המכונית הייתה ידנית 5 מהירויות. בשנת 1984 פותחה גרסה משופרת למכונית אשר נקראה 956B. דגם זה היה בעל שלדה משופרת וצריכת דלק נמוכה יותר הודות למערכת הזרקה חשמלית של חברת בוש (Bosch Motronic). בסך הכל עשרים ושמונה יחידות פורשה 956 נבנו על ידי החברה בין השנים 1982-1984. אתר פורשה ישראל אתר פורשה העולמי http://www.racingsportscars.com/championship/World%20Championship.html?page=4 https://nurburgringlaptimes.com/stefan-bellof/ http://www.24h-lemans.com/en/news/more-than-10-million-dollars-for-the-porsche-that-won-at-le-mans-in-1983-_2_2_1746_21682.html
טרשקון

טרשקון (בליטאית: ‏Troškūnai‏Ⓘ‏, טרושקונאי; בפולנית: Traszkuny, טרשקוני; ביידיש: טראשקון) היא עיירה במחוז אוטנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נוסדה בסוף המאה ה-17 בידי ולדיסלאב סוקולובסקי, אשר ייסד במקום כנסייה ומנזר. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-90 משפחות יהודיות, ופעלו בה מפלגות ציוניות, וכן בית ספר עברי מרשת תרבות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בשנת 1940 הופסקה פעילות זו. עם כיבוש ליטא בידי הגרמנים, רצחו הליטאים מספר צעירים יהודים בעיירה. ביולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בחלק עני ביישוב. ב-23 באוגוסט 1941 נרצחו כל יהודי היישוב ליד הכפר פיוסט. מדיה וקבצים בנושא טרשקון בוויקישיתוף טרשקון (Troškūnai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם טרוסקאי (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
טולוצ'ין

טולוצ'ין (בבלארוסית: Талачы́н, טַלַצ'ין; ברוסית: Толочин; בפולנית: Tołoczyn; ביידיש: טאָלאָטשין) היא עיר במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. האזכור הראשון לעיר הוא משנת 1433, עת הייתה בשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה חלקה המזרחית של העיר (עד לנהר דרוט שחוצה את העיר) בשטח האימפריה הרוסית. בהמשך הכול העיר סופחה לרוסיה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה הסובייטית פעל בעיר בית ספר יידי. הרב חיים זונדל מכבי הקים בעיר אגודה של חובבי ציון. ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, לאחר שהופצצה משך מספר ימים. בספטמבר 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בחלק עני בה, אליו הובאו גם יהודי יישובי הסביבה. יהודי הגטו צוו לשאת טלאי צהוב, ולגטו לא הועברה כל אספקת מזון. באוקטובר 1941 הוצאו להורג שבעה יהודים מהגטו, ובחורף 1941–1942 מתו כ-150 מיושבי הגטו מרעב ומקור. ב-13 במרץ 1942 נרצחו כל היהודים שנותרו בגטו, כ-1,300 איש, בסמוך לעיר. מדיה וקבצים בנושא טולוצ'ין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טולוצ'ין (בבלארוסית) טולוצ'ין (Tolochin), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם דניאל רומנובסקי (אנ'), טולוצ'ין, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1738–1739), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) טאלאטשין (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית
טורק (יישוב)

טורק (בפולנית: Turek) היא עיר מחוז בפרובינציית פולין גדול שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. טורק נזכרת לראשונה בשנת 1136, ובשנת 1341 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-2,700 יהודים, מתוך כ-9,900 תושבים, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, החלו אלו לבצע בה מעשי שוד ורצח של יהודים, תוך שריפת אחד מבתי הכנסת בעיר על המתפללים שהיו בו. בנובמבר 1939 שולחו כ-700 יהודים מהעיר לעבודות כפייה בבוכניה. מפברואר ועד יולי 1940 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם ביישוב. ב-1 באוקטובר 1941, יום כיפור תש"ב, גורשו כל יושבי הגטו שבעיר לגטו הכפרי שהוקם בקובלה פנסקיה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא טורק בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת טורק, בספריית העיר ניו יורק טורק באתר מרכז מורשת יהדות פולין "טורק (יישוב)", באתר JewishGen (באנגלית) טורק (Turek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "טורק", באתר השטעטל הווירטואלי אוולין צגנהאגן, טורק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 109–110), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
פיראנה אדומת בטן

פיראנה אדומת בטן (שם מדעי: Pygocentrus nattereri) הוא מין של דג טורף ותוקפני החי בלהקות בנהרות בדרום אמריקה. מין זה שייך לסדרת החריתאים והוא בעל שיניים חדות ביותר. להקת פיראנות מסוכנת לכל חיה שתיפול למים ויכולה להפשיט סוס מבשרו תוך שעה. זהו דג בינוני מסדרת החריתאים, קרוב משפחה של דג הפאקו (Pacu). לעומת רוב בני המשפחה, הנוטים לאכול מזונות צמחיים כמו פירות שנפלו וזרעים וכן רכיכות, הפיראנות בעלות ראש עבה עם שיניים חדות ולסתות חזקות המאפשרות להן לקרוע בשר לגזרים. כפי שמרמז שמן, לדג בטן אדומה מעט. שאר הגוף בגוון אפור-כסוף עם קשקשים מעט מנומרים. הזנב, הסנפירים והראש כחולים וקצה הבטן עשוי להיות צהבהב. מכסה הזימים שחור. האורך הממוצע 33 ס"מ והמשקל עד 3.5 ק"ג. צבע הבטן של הנקבות בוהק יותר משל הזכרים. הפיראנות נפוצות ביובלי נהרות ואגמי אמריקה הדרומית בארגנטינה, ברזיל, בוליביה, קולומביה, אקוודור, גיאנה, פרגוואי, אורוגוואי, פרו וונצואלה. הן חיות בנהרות גדולים כמו האמזונאס, הפרגוואי, הפרנה והאסקיבו וכן ביובלים קטנים יותר. בעונה הגשומה הן עשויות לחיות גם ביערות גשם מוצפים. הן אינן נוהגות לנדוד. הפיראנות ידועות בשל התקפותיהן על חיות קטנות שונות: זוחלים, עופות, יונקים ובעיקר דגים אחרים. הן מתנפלות עליהם וקורעות אותם לגזרים במהירות. אף שאינן חיות בלהקה, הן מתנפלות על טרפן יחד. כיחידות הן ניזונות מתולעים, חרקים, דגים קטנים ואף מצמחים וזרעים. הפיראנות עלולות להיות מסוכנות גם לבני אדם. מקרי טריפה כמעט ואינם מתועדים, אך הן עלולות לנשוך אצבעות של דייגים ואף לגרום להם לאובדן אצבעות, אם כי בתקרית אחת ידוע על טריפת מספר אנשים שנפלו למים. בנוסף הפיראנות תוקפות לעיתים עקב טירוף אכילה בו הם נמשכים לאנשים ששוחים או מתיזים ובעונת הרבייה יתקפו מסיגי גבול לקיניהם, אף שתקיפות אלו פחות קטלניות. הפיראנות נטרפות בידי דגים גדולים יותר, דולפיני נהרות, קיימנים, עופות מים ולוטרות ענקיות. תקופת הרבייה חלה במהלך עונת הגשמים. במהלכה מטילה הנקבה עד 5,000 ביצים. הביצים מוטלות בקיני צמחים אותם בונים הזכרים. מצב שימורה של הפיראנה אינו ידוע, אך היא עלולה להיות בסכנת הכחדה עקב הפגיעה ביער וזיהום הנהרות והיובלים הגדולים באזור המחיה שלה. מדיה וקבצים בנושא פיראנה אדומת בטן בוויקישיתוף פיראנה אדומת בטן, באתר ITIS (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, באתר NCBI (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, באתר FishBase (באנגלית) פיראנה אדומת בטן, באתר GBIF (באנגלית) פיראנה אדומת בטן באתר seriouslyfish
דוראדו זהוב

דוראדו זהוב (שם מדעי: Salminus brasiliensis; "דוראדו" הוא זהב בספרדית) הוא מין של דג טורף החי בנהר האמזונאס ונהרות דומים בדרום אמריקה. הוא שייך לסדרת החריתאים החיים בנהרות אמריקה ואפריקה. הוא מין טורף גדול שניצוד על ידי דייגים מקומיים למאכל. לדוראדו ראש גדול עם לסתות חזקות ובולטות וצבע הקשקשים זהוב. אורכו 37 ס"מ ומשקלו 3-10 ק"ג, למרות שנתפסו פרטים מעל 100 ס"מ אורך ומשקל של 30 ק"ג. הוא בעל זנב שרירי העוזר לו לזנק קדימה בעקבות טרפו. הדוראדו חי במקווי מים חמימים כמו נהרות ואגמים בברזיל, פרגוואי, אורוגוואי, בוליביה וצפון ארגנטינה ומצוי בנהרות פרגוואי, אורוגוואי, נהר קפרה וממורה ומגיע עד לגונת דוס פאטוס הגדולה. כמו כן הוא חי ביובלים ואגמונים קטנים יותר. זהו דג טורף הנמשך להתקהלות דגים שונים של הנהר כמו דגי הסבולה (Prochilodus lineatus) או הבריקון ואורב בשוליים לדג בודד. כמו כן הם אוכלים דגים מהסוג Astyanax ודגים אחרים כמו דגי סכין עירומים. דגים אלה ניצודים בנהרות בהם הם חיים והדייגים צריכים להתמודד עם זריזותם, כוח הסיבולת הרב שלהם והסתתרותם בעומק. כמו כן הם צריכים לשמור שהדג לא יקרע בשיניו את הרשתות בהם הוא נתפס. מדיה וקבצים בנושא דוראדו זהוב בוויקישיתוף דוראדו זהוב, באתר ITIS (באנגלית) דוראדו זהוב, באתר NCBI (באנגלית) דוראדו זהוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דוראדו זהוב, באתר FishBase (באנגלית) דוראדו זהוב, באתר GBIF (באנגלית) דוראדו זהוב, באתר seriouslyfish
ארואנה כסופה

ארואנה כסופה (שם רשמי: גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי, שם מדעי: Osteoglossum bicirrhosum) היא דג גרם גדול החי באמריקה הדרומית בנהרות טרופיים. היא ידועה עקב מנהגה לקפוץ באוויר ולהשיג טרף מחוץ למים, דבר שאינו אפשרי אצל רוב הדגים. לדג זה גוף באורך 90 ס"מ, קשקשים גדולים וזנב מחודד בקצה עם "רעמת" קשקשים גדולה מתחילת הזנב למעלה ולמטה עד לקצה. בניגוד לקרוב משפחתו Osteoglossum ferreirai, הוא כסוף ולא שחור. מבנה גופו עוזר לו לקפוץ אל מחוץ למים לגובה כמה מטרים עד לענפים הנמוכים. הוא בעל 2 זיזים מתחת לשפתו התחתונה והלסת חסרת שיניים אלא בעלת לשון גרמית שמועכת את הטרף. הם חיים בטבע במים מוצפים באמזוניה ובנהרות קטנים כמו ה-Rupununi או ה-Oyapock. הם מבלים ביערות מוצפים שם הם מחפשים יצורים קטנים וכן מתרבים ואחרי העונה הגשומה חוזרים לנהרות. הם תופסים יצורים קטנים מהענפים הנמוכים, לאחר שהם אורבים להם במים ויכולים לתפוס עופות, עטלפים וזוחלים קטנים שטיפסו על עצים ביערות מוצפים, אך טרפם העיקרי הוא דגים קטנים, תולעים, סרטנים ויצורי מים קטנים אחרים ואף פירות שנפלו. דגים אלה נחשבו לדגי נוי נפוצים הרבה שנים עד שחלה ירידה במספרם. כיום הציד לא חוקי במדינות תפוצתם. עם זאת לא נראה שהם בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא ארואנה כסופה בוויקישיתוף ארואנה כסופה, באתר ITIS (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר NCBI (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר FishBase (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר GBIF (באנגלית) ארואנה כסופה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גְּרוּם-לָשׁוֹן דּוּ-בִּינִי במילון בעלי חיים: דגי מים מתוקים (תשמ"א), 1981, באתר האקדמיה ללשון העברית
דג ריאות דרום-אמריקאי

דג ריאות דרום-אמריקאי (שם מדעי: Lepidosiren paradoxa) הוא מין מקבוצת דגי ריאות שהם דגים מקבוצה קדומה שהשתמרה עד ימינו. דגים אלה יכולים לנשום אוויר על היבשה והם מהווים מיני מפתח לקבוצת בעלי ארבע רגליים שכוללים את חולייתני היבשה המודרניים. הוא המין החי היחידי במשפחתו. הוא חי בטבע באמזוניה, נהר פרגוואי ונהר הפרנה וכן בביצות ואגמים קטנים באזור זה. דג זה מגיע לאורך של עד 125 ס"מ, בצבעי זהוב עד שחור בקטנותם, כשהבוגרים בצבעים חום או אפור. הלסת התחתונה מחוברת עם קטע עצם בולט ואזור הלסתות בולט וגרמי. השיניים חדות אך לא בולטות ביותר. דג זה כמעט עיוור ומרגיש בעיקר בחוש הריח את הסביבה. יש לו מעט מאוד סנפירים, מה שמזכיר מראה של צלופח, אף שהוא לא קרוב אליו. סנפיר הגב גדול ומגיע עד לזנבו המעוגל. לדגים אלו ישנה יכולת לנשום אוויר ביבשה וגם במים על ידי הזימים החיצוניים שלהם. הם טורפים, האוכלים בצעירותם חרקים וחלזונות. הבוגרים אוכלים בעיקר אצות וחסילונים וכמו כן טורפים דגים אחרים. בעונה הרטובה הם מזדווגים. הנקבה מטילה ביצים והזכר שומר עליהם. מהביצים בוקעים צאצאים דמויי ראשנים. בעונה היבשה הם מתחפרים בבוץ, בגומה בעומק 30 ס"מ, ובה הם שוהים עד העונה הגשומה. לאורך כל העונה הזאת הם כלואים בתוך מחסום ריר, המגן עליהם מפני התייבשות למוות. דג ריאות אוסטרלי בעלי ארבע רגליים מדיה וקבצים בנושא דג ריאות דרום-אמריקאי בוויקישיתוף דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר FishBase (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית) דג ריאות דרום-אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דג עלה אמזוני

דג עלה אמזוני (שם מדעי: Monocirrhus polyacanthus) הוא מין של דג מוסווה החי בטבע במים מליחים לאורך אמריקה הדרומית בפרו, ברזיל, בוליביה, קולומביה וונצואלה וכן באגן האמזונאס. הוא חי גם במי יערות בהם המים עכורים ודלוחים עם מעט מאוד מזון. מין זה יחיד בסוגו. זהו דג קטן המגיע לאורך 10 ס"מ. הוא בעל ראש גדול וחרטום מחודד ובקצהו זיז קטן. הוא יכול לשלוף ולפעור את פיו המקופל כדי לבלוע במהירות את טרפו. סנפיריו הקטנים מכוונים אותו בדייקנות תוך כדי שהוא נראה כמו עלה צף במים. העיניים מוסוות עם קווים שחורים לאורך העין. צבעו של הדג חיוור עד חום כהה ומזכיר את צבעי העלים הצפים במים. דג זה מחכה לשעת כושר ולדג, חרק מיימי, תולעת או חסילון לא זהיר שמתקרב אליו. ברגע זה הוא פוער את פיו ובולע את הטרף במהירות של פחות מרבע שנייה. דג זה מגודל על ידי מגדל אקווריומים שונים והוא אינו מצריך טיפול נוקשה במיוחד. מדיה וקבצים בנושא דג עלה אמזוני בוויקישיתוף דג עלה אמזוני, באתר ITIS (באנגלית) דג עלה אמזוני, באתר NCBI (באנגלית) דג עלה אמזוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דג עלה אמזוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דג עלה אמזוני, באתר FishBase (באנגלית) דג עלה אמזוני, באתר GBIF (באנגלית) דג עלה אמזוני באתר seriouslyfish
צפעון דקל עפעפי

צפעון דקל עפעפי (שם מדעי: Bothriechis schlegelii) הוא מין של נחש ארסי החי ביערות אמריקה המרכזית והדרומית. נחש זה בדרך כלל בעל גוף צהוב והוא צייד החי בעיקר על ענפי העצים. הוא נפוץ בטבע ממקסיקו, דרומה לכל אורך אמריקה המרכזית - עד פרו. תפוצתו היא כמעט לגמרי ביערות גשם וגם ביערות הרריים. נחש זה קטן יחסית למשפחת הצפעיים ואורכו 55–82 ס"מ בממוצע, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים (למעט גודל הנקבות אין הבדלים בולטים בין שני המינים). כמו רוב מיני הצפעיים, למין זה ראש מעוגל במקצת, עיניים שקועות וניבי ארס ארוכים ומתקפלים. לצד העיניים והנחיריים ישנן גומות החשות בחום גוף של חיות חמות דם. הזנב חזק ומיועד ללפיתת ענפים. מקור שמו של הנחש הוא העפעפיים הקרניים העוזרים להסוואתו, שכן ראשו נראה כחלק מהעלים. צבעיו מגוונים וכוללים גוני צהוב, אדום, ירוק, חום, ורוד ואף צבע מעורבב, כשחלק מהקשקשים מנומרים בחום או שחור. הנחש תוקף ממארב את טרפו הכולל עופות שונים, עכברים, זוחלים וקרפדות - בעיקר בלילות - והורגו במהירות, בעזרת הארס. הוא לא מאוד אגרסיבי, אך יתקוף במקרה של חשש. הארס קטלני לבני אדם, אך מין זה נדיר באזורים מיושבים. עם זאת, הוא מוחזק על ידי סוחרים וגני חיות. מדיה וקבצים בנושא צפעון דקל עפעפי בוויקישיתוף צפעון דקל עפעפי, באתר ITIS (באנגלית) צפעון דקל עפעפי, באתר NCBI (באנגלית) צפעון דקל עפעפי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפעון דקל עפעפי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפעון דקל עפעפי, באתר GBIF (באנגלית) מידע ותמונות של צפעון דקל עפעפי, באתר gifte צפעון דקל עפעפי באתר הרשימה האדומה של IUCN