laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סבב טריטון

סבב טריטון (באנגלית: Triton Series; נקרא גם Triton Super High Roller Series) הוא סבב טורנירי פוקר. במסגרת הסבב מתקיימות מספר סדרות טורנירי פוקר במקומות שונים בעולם. הסבב מתרכז בטורנירים בעלי עלויות כניסה גבוהות, המתחילים ב-20,000 דולר, ובמסגרתו משוחקים טורנירי טקסס הולדם, Short Deck ואומהה הולדם, ועבור כל אחד מהם מתקיים אירוע מרכזי. סבב טריטון הוקמה ב-2015 על ידי אנשי העסקים ושחקני הפוקר המלזים פול פואה וריצ'רד יונג. הטורניר הראשון כחלק מהסבב התקיים ב-2016 בפרניאקה בפיליפינים, והיה בעל עלות כניסה של 490 אלף דולר הונג קונגי, כ-62.5 אלף דולר, ובו זכה בנו של יונג, ואי קינג יונג. ייחודו של הסבב הוא בעלויות הכניסה הגבוהות לטורנירים, הנעים בין 20,000 דולר ל-100,000 דולר, ולעיתים אף יותר. במהלך השנים סדרות הטורנירים התקיימו במונטנגרו, מקאו, קוריאה הדרומית, אנגליה, ספרד, צפון קפריסין ווייטנאם. ב-2019 התקיים טורניר מיוחד לצדקה בלונדון, בעל עלות כניסה של כמיליון ליש"ט. מכל אחד מ-54 השחקנים שנרשמו נלקחו 50,000 ליש"ט, ובסך הכל נתרמו 2.7 מיליון ליש"ט במהלך הטורנירים מתקיימים גם משחקי כסף מהגבוהים בעולם, עם סכומי כניסה של כמיליון דולר ובלינדים של אלפי דולרים. הזוכים בכל אחד מהטורנירים בסבב טריטון מקבלים בנוסף לפרס הכספי גביע המציין את זכייתם. החל מ-2019 הגביע מיוצר על ידי חברת EFX בצורת סמל הסבב, טרידנט המכוסה זהב. בנוסף, הזוכים מקבלים צמיד Shamballa ייחודי. הזוכים באירועים המרכזיים מקבלים גביע גדול יותר, ושעון מיוחד המייצג את הזכייה. נכון ליוני 2024, ג'ייסון קון בעל מירב הזכיות, עם 10 גביעים. פיל אייבי, מיקיטה בדזיאקוסקי ודני טנג עם 5 גביעים, פדור הולץ, ואי קינג יונג ומייקל ווטסון עם 4 גביעים, ברין קני, ובסטר לים ומת'יאס איבינגר עם 3 גביעים, ומספר שחקנים עם 2 זכיות. בכל שנה מוענק פרס השחקן של השנה (POY) לשחקן שצבר הכי הרבה נקודות במהלך הסבב, אשר נקבעים לפי כמות המשתתפים בטורניר, עלות הכניסה אליו, מיקום השחקן ופרמטרים נוספים. הזוכה בתואר שחקן השנה זוכה בפרס של 200 אלף דולר. לאחר פטירתו של איבן לאו ב-2022, אשר היה אחד מראשי הסבב, נקרא תואר שחקן השנה על שמו. הטורנירים משודרים בערוצי היוטיוב וטוויץ' הרשמיים של הסבב. במהלך השידור מתחלפים השדרנים והפרשנים, ובראשם עלי נג'אד ורנדי לו, ואליהם מצטרפים לעיתים הנרי קילביין, ניק שולמן, בריאן ראסט, ויל ג'אפה וגריפין בנגר. בנוסף, לסבב קיימת אפליקציה אשר מעדכנת על מצבם של השחקנים במהלך הטורניר, ואפשרות לצפייה בכל הידיים אשר שוחקו. אתר האינטרנט הרשמי של סבב טריטון (באנגלית ובסינית) אפליקציית סבב טריטון, לצפייה במידע מתעדכן על הטורנירים והשחקנים (באנגלית) סבב טריטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סבב טריטון, סרטונים בערוץ היוטיוב סבב טריטון, ערוץ באתר Twitch.tv About Paul Phua, סבב טריטון PokerNews Triton Million - A Helping Hand for Charity, ‏8 במרץ 2019 (באנגלית) Samuel Cosby,‏ The Triton Million Dollar Cash Game is Right Around the Corner; $16 Million on the Table!, באתר PokerNews,‏ 31 ביולי 2018 (באנגלית) Triton Poker Trophies Make Lasting Impression, באתר EFX, ‏22 במרץ 2019 (באנגלית) Triton Honours Ivan Leow With Renamed Player of the Year Race, באתר סבב טריטון, ‏22 במרץ 2019 (באנגלית)
קאראצ'ב

קאראצ'ב (ברוסית: Карачев) היא עיר במחוז בריאנסק ברוסיה. העיר שוכנת על גדות נהר סנז'ט (רו'), שהוא יובל של נהר דסנה (אנ'), במרחק של כ-45 קילומטרים מזרחית לעיר בריאנסק, בירת המחוז. בעיר מתגוררים כ-17 אלף תושבים (נכון ל-2021). האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1146, כשהאזור היה חלק מרוס של קייב. בהמשך היא הייתה חלק מנסיכות צ'רניהיב (אנ') וב-1246 הפכה לבירתה של נסיכות קארצ'ב (אנ') הקטנה, ששרדה עד המאה ה-14 ואז האזור עבר לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא. בהמשך העיר עברה לשליטת רוסיה הצארית. היא נפגעה מכוחות האיחוד הפולני-ליטאי במלחמת רוסיה–פולין (1605–1618), סבלה ממגפה באמצע המאה ה-17 ונבזזה בידי כוחות של חאנות קרים ב-1662. החלק מ-1778 היא הייתה חלק מפלך אוריול. לאחר עלייתה של ברית המועצות היא הפכה להיות חלק ממחוז אוריול. ב-5 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי ארמיית הפאנצר השנייה של הוורמאכט של גרמניה הנאצית. היא שוחררה על ידי הצבא האדום באוגוסט 1943 ולאחר המלחמה עברה למחוז בריאנסק. העיר שוכנת על הרמה הרוסית המרכזית (אנ'). העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי לח (Dfb בשיטת קפן). ב-1897 נמנו בקאראצ'ב כ-300 יהודים, שהיו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו למקום יהודים וב-1926 האוכלוסייה גדלה ל-522 תושבים. ערב מלחמת העולם השנייה המסר ירד ל-443. עד תחילת הכיבוש הגרמני באוקטובר 1941 רוב היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, כך שנותרו בקאראצ'ב כ-100 יהודים. זמן קצר לאחר הכיבוש נעשה רישום של היהודים, הם אולצו לשאת סימנים מזהים וחלקם הוכרחו לבצע עבודות כפייה פיזיות קשות והם כונסו למחנה מגודר ששימש כמעין גטו. ב-12 בדצמבר הגטו חוסל וכל יושביו נרצחו. לאחר המלחמה נוצרה קהילה חדשה בקאראצ'ב וב-2003 היו בה כ-70 יהודים. מדיה וקבצים בנושא קאראצ'ב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאראצ'ב קאראצ'ב במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (אנ') (ברוסית) קאראצ'ב, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), קאראצ'ב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1796–1797), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) Всероссийская перепись населения 2020 года. Том 1 [2020 All-Russian Population Census, vol. 1] (XLS) (ברוסית). Federal State Statistics Service. נבדק ב-2023-01-01. קאראצ'ב במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (אנ') (ברוסית). יסנטוקי, באתר האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (ברוסית) אלכסנדר קרוגלוב (רו'), קאראצ'ב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1796–1797), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) "КЛИМАТ КАРАЧЕВ (РОССИЙСКАЯ ФЕДЕРАЦИЯ)". Climate-Data.org (ברוסית). נבדק ב-2023-03-05. קאראצ'ב ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית). קאראצ'ב, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
נסיכות פירסטנברג

רוזנות (נסיכות) פירסטנברג (בגרמנית: Grafschaft (Fürstentum) Fürstenberg) הייתה רוזנות, ומאוחר יותר נסיכות של האימפריה הרומית הקדושה בשוואביה, ששכנה בדרום באדן-וירטמברג של היום, גרמניה. המשפחה השלטת הייתה בית פירסטנברג. הרוזנות הוקמה כאשר אגינו הרביעי, רוזן אוראך בנישואין, ירש חלקים גדולים מדוכסות צרינגן עם מותו של הדוכס ברטהולד החמישי, דוכס צרינגן בשנת 1218, והיא נקראה במקור רוזנות פרייבורג. נכדו של אגינו, הרוזן היינריך, החל לקרוא לעצמו על שם מגוריו בטירת פירסטנברג בסביבות 1250. הרוזנות חולקה ב-1284 בינה לבין הרוזנות התחתית של דילינגן, ולאחר מכן שוב ב-1408 בין פירסטנברג-פירסטנברג ופירסטנברג-וולפאך. במהלך מאות השנים, הרחיבו השליטים השונים את שטחיהם לכלול את רוזנות באר, הלורדות של גונדלפינגן, האוזן, הייליגנברג, הוואן ומסקירך, ורוזנות שטוהלינגן בגרמניה, כמו גם אזורים סביב טירת Křivoklát (בגרמנית: Pürglitz), בוהמיה, טוויקוביץ' (בגרמנית: Taikowitz) במוראביה וויטרה באוסטריה. בשנת 1667 הועלתה פירסטנברג-הייליגנברג לדרגת נסיכות וקיבלה זכות הצבעה ברייכסטאג. ב-1744, שטחי פירסטנברג השונים אוחדו מחדש לנסיכות פירסטנברג-פירסטנברג, שכן כל הענפים מלבד אחד נכחדו. הקונפדרציה של הריין של 1806 פיזרה את מדינת פירסטנברג. רוב שטחה נמסר לבאדן, וחלקים קטנים יותר ניתנו לווירטמברג, הוהנצולרן-זיגמרינגן ובוואריה. נכון לשנת 1789, הטריטוריה הייתה מורכבת מחמישה חלקים מבודדים גדולים יותר וכן מכמה מובלעות קטנות יותר. חמשת החלקים הגדולים היו: מסביב לדונאושינגן, כולל רוזנות באר והלורדות של הוואן וכן טירת פירסטנברג. ערים: דונאושינגן, הופינגן, אגן, נוישטאדט. האזור גבל באוסטריה, וירטמברג, מנזר סנט בלייז ואחרים וניתן לבאדן. הלורדות של האוזן. ערים: האוסך, וולפאך, הסלאך. האזור גבל בבישופות שטרסבורג, וירטמברג, אוסטריה, הוהנגרולדסק, העיר הקיסרית צל, העמק הקיסרי של הרמרסבאך וניתן לבאדן. רוזנות שטיהלינגן. ערים: שטיהלינגן. האזור גבל במנזר סנט בלייז, שווייץ, רוזנות קלטגאו וניתן לבאדן. סביב מסקירך. ערים: מסקירך. האזור גבל בהוהנצולרן-זיגמרינגן, מנזר צווייפאלטן, אוסטריה, מנזר בוכאו, ואחרים וניתן לבאדן ולהוהנצולרן-זיגמרינגן. רוזנות הייליגנברג. האזור גבל בקניגזג, מנזר ויינגרטן, אוסטריה, ימת קונסטנץ, בישופות קונסטנץ, מנזר זלמאנסוויילר, העיר הקיסרית איברלינגן, העיר הקיסרית פפולנדורף, ואחרים וניתן לבאדן. נכון לשנת 1806, שטחו של פירסטנברג היה 2,000 קמ"ר ואוכלוסייה של 100,000 נפש. בירתה הייתה דונאושינגן. היינריך הראשון, 1250–1284 פרידריך הראשון, 1284–1296 היינריך השני, 1296–1337 שליטים משותפים: קונרד השלישי, 1337–1370 היינריך הרביעי, 1337–1366 יוהאן השני, 1337–1365 היינריך השישי, 1365–1408 רוזנות פירסטנברג (1250–1408) רוזנות דילינגן (1284–1386) רוזנות פירסטנברג-וולפאך (1408–1490) רוזנות פירסטנברג-פירסטנברג (1408–1441, 1704–1716), לאחר מכן נסיכות פירסטנברג-פירסטנברג (1716–1804) רוזנות פירסטנברג-גיזינגן (1441–1483) רוזנות פירסטנברג-באר (1441–1559) רוזנות פירסטנברג-מוהרינגן (1599–1641) רוזנות פירסטנברג-בלומברג (1559–1614) רוזנות פירסטנברג-מסקירך (1614–1716), ולאחר מכן נסיכות פירסטנברג-מסקירך (1716–1744) רוזנות פירסטנברג-שטיהלינגן (1614–1704) רוזנות פירסטנברג-וייטרה (1705–1806) רוזנות פירסטנברג-טאיקוביץ (1759–1806) רוזנות פירסטנברג-הייליגנברג (1559–1664), ולאחר מכן נסיכות פירסטנברג-הייליגנברג (1664–1716) רוזנות פירסטנברג-דונאושינגן (1617–1698) נסיכות פירסטנברג-פירגליץ (1762–1806) מדיה וקבצים בנושא נסיכות פירסטנברג בוויקישיתוף
ולדמר האו

ולדמר האו (ברוסית: Владимир Гау; ‏ 1816–1895 ) היה צייר דיוקנאות גרמני בלטי שעבד בסגנון בידרמאייר. הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר אדוארד האו. בנוסף לאביו, הוא למד אצל צייר החצר לשעבר קארל פון קוגלגן. בגיל שש עשרה הוצעה לו הזדמנות לצייר את הדוכסיות הגדולות וקיבל מכתב המלצה לאלכסנדר סאוורוויד, פרופסור באקדמיה הקיסרית לאמנויות. מ-1833 עד 1835 הוא היה "תלמיד אורח" באקדמיה. הוא עבד כצייר עצמאי במשך שלוש שנים, ולאחר מכן טייל ברחבי איטליה וגרמניה במשך שנתיים. בשובו, הוא זכה בתואר צייר חצר, בילה את שלושת העשורים הבאים בציור משפחת המלוכה ומקורביה. הוא מונה לחבר באקדמיה ב-1849. בין יצירותיו המפורסמות ביותר ניתן למנות את דיוקנאותיו של הצאר ניקולאי הראשון והצארית אלכסנדרה פיודורובנה. בסופו של דבר הוא צייר את כל בני משפחת המלוכה וכן דמויות מוכרות רבות בחברה הגרמנית הרוסית והבלטית, כמו פרדיננד יוהאן וידמן ונטליה פושקינה. הוא גם הפיק 200 דיוקנאות מיניאטוריים של ותיקי גדוד איזמאילובסקי. הוא מת ב-23 במרץ 1895 בסנט פטרבורג. מדיה וקבצים בנושא ולדמר האו בוויקישיתוף ולדמר האו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Hellmuth Weiss (1969), "Hau, Woldemar", Neue Deutsche Biographie (in German), vol. 8, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 68–68 Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, ISBN 9985-70-064-3, S. 82
אדוארד האו

אדוארד האו (ברוסית: Эдуард Гау; ‏ 28 ביולי 1807- 3 בינואר 1888) היה צייר וגרפיקה גרמני בלטי. הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר ולדמר האו. מ-1830 עד 1832 למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן. בשנים 1836 עד 1839 התגורר בטארטו' שם בילה גם את שנות חייו האחרונות. הוא כנראה התגורר גם בסנט פטרסבורג, שם הפיק עיצובי פנים של חדרים בארמון החורף, ארמון פטרהוף ובתי מגורים מלכותיים אחרים. הוא היה ברשימת החברים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ב-1854, וככל הנראה נשאר ברוסיה עד 1880 בערך. ארמון גאצ'ינה נשרף על ידי חיילים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. כאשר נבנה מחדש, שוחזר פנים הארמון תוך שימוש בעזרת ציוריו של האו. מחוץ לרוסיה, הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הפרופסורים באוניברסיטת דורפט. הם הופיעו מ-1837 עד 1839 והופצו בסדרה של ליטוגרפיות, בשישה גליונות, על ידי משרדו של גיאורג פרידריך שלטר. נושאי הדיוקנאות כללו את פרידריך קרל הרמן קרוזה, ניקולאי פירוגוב ופרידריך פון שטרובה. הוא גם הפיק דיוקנאות ידועים של פרידריך רוברט פאהלמן (1837) ושל יוהאן קרל סיימון מורגנשטרן (1838). מדיה וקבצים בנושא אדוארד האו בוויקישיתוף Hau, utlib.ut.ee Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000,
עמאן רוטנה

עמאן רוטנה (בערבית: روتانا عمان) הוא בית מלון בעמאן, בירת ירדן. זהו המגדל הגבוה בעיר ובמדינה; גובהו 188 מטרים והוא בעל 50 קומות. הוא מכיל 412 חדרים. המלון ניצב על גבעה באזור עבדלי (العبدلي). עלות הקמתו של המלון עמדה על כ-35 מיליון אירו. מדיה וקבצים בנושא עמאן רוטנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עמאן רוטנה Esfandiari, Sahar (30 בדצמבר 2019). "16 stunning modern architectural wonders in the Middle East you've probably never heard of". Insider Inc. {{cite news}}: (עזרה) "Abu Dhabi to build Jordan's tallest tower". United Press International. 18 באוגוסט 2010. {{cite news}}: (עזרה) Tour Amman Rotana, Architecturestudio (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גורדי שחקים ובנושא ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור הרטמן (צייר)

ויקטור הרטמן (ברוסית: Ви́ктор Га́ртман; ‏ 5 במאי 1834 – 4 באוגוסט 1873) היה אדריכל וצייר רוסי. הוא היה קשור למושבת האמנים באברמצבו (אנ'), מצפון למוסקבה, שנרכשה ונשמרה החל ב-1870 על ידי התעשיין והפילנתרופ סאווה מאמונטוב, והתחייה הרוסית. ויקטור הרטמן נולד בסנט פטרבורג למשפחה ממוצא גרמני. הוא התייתם בגיל צעיר וגדל בביתם של אחותה של אמו ובעלה אלכסנדר המיליאן, שהיה אדריכל ידוע. הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות (אנ') ובהתחלה התחיל לעבוד באיור ספרים (אנ'). הוא גם עבד כאדריכל ושרטט, בין השאר, עבד על האנדרטה למלאת אלף שנה לרוסיה בנובגורוד, שנחנכה בשנת 1862. את רוב ציורי המים ורישומי העיפרון עשה במסעות מחוץ לרוסיה בשנים 1864 עד 1868, יחד עם איוואן רופט. הרטמן היה מהאמנים הראשונים שכלל מוטיבים רוסיים מסורתיים ביצירתו. מאז שולדימיר סטאסוב הכיר אותו לחוג של מילי באלקירב ב-1870, הוא היה חבר קרוב של המלחין מודסט מוסורגסקי. לאחר מותו המוקדם של הרטמן ממפרצת בגיל 39 בלבד, הוצגה תערוכה של למעלה מ-400 מציוריו באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, בפברואר ומרץ 1874. התערוכה נתנה השראה למוסורגסקי להלחין את הסוויטה שלו "תמונות בתערוכה". רוב היצירות שהוצגו בתערוכה של 1874 אבדו. מדיה וקבצים בנושא ויקטור הרטמן בוויקישיתוף Literatur von und über Wiktor Alexandrowitsch Hartmann im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek
אן ספילברג

אן ספילברג (באנגלית: Anne Spielberg נולדה ב-25 בדצמבר 1949) היא תסריטאית ומפיקה יהודיה-אמריקאית. היא אחותו הצעירה של במאי הקולנוע סטיבן שפילברג. לאחר שעבדה בחברת ההפקות של אחיה, אמבלין אנטרטיינמנט, ספילברג ושכנה גארי רוס כתבו יחד את התסריט לסרט "ביג" שיצא ב-1988, עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. היא גם הייתה מפיקה שותפה בסרט, יחד עם מפיק הטלוויזיה והקולנוע הנודע ג'יימס ל. ברוקס. ספילברג הייתה שותפה לכתיבה ללא קרדיט של הסרט "חיילים קטנים" משנת 1998. אן ספילברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן ספילברג, באתר AllMovie (באנגלית) אן ספילברג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) McBride, Joseph (2011). Steven Spielberg: A Biography. Univ. Press of Mississippi. p. 640.
הסכם אי-תוקפנות ליטאי–סובייטי

הסכם אי-תוקפנות בין רפובליקת ליטא לברית המועצות נחתם ב-28 בספטמבר 1926. ההסכם אישר את כל ההסכמות מ-1920. ברית המועצות המשיכה להכיר בזיקה של וילנה וסביבתה לליטא, על אף שהייתה תחת ריבונות פולין, וכן המשיכה להכיר בתביעות ליטא באזור קלייפדה. בתמורה, התחייבה ליטא לא להצטרף לבריתות שכוונו נגד ברית המועצות, מה שגזר עליה בידוד דיפלומטי, שכן ברית המועצות לא הייתה חברה בחבר הלאומים. המדינות אשררו ביניהן את ההסכם ב-9 בנובמבר 1926 בקובנה, וההסכם נכנס לתוקף באותו יום. הוא נרשם בחבר הלאומים ב-4 במרץ 1927. הליטאים הם שיזמו את ההסכם, בגבשם אסטרטגיה דיפלומטית חדשה בשנים שאחרי מלחמת העולם הראשונה ואחרי הסכמי לוקרנו. המגעים החלו ב-25 בדצמבר 1925, כששר החוץ הסובייטי גאורגי צ'יצ'רין עצר בקובנה בדרכו חזרה למוסקבה. השיחות נתקלו במספר התנגדויות, הן מצד אסטוניה ולטביה, שכן ההסכם פגע ברצון להקים את "ההסכמה הבלטית" בין שלושת המדינות; פולין טענה שמדובר בהפרה של הסכם ריגה, ואילו גרמניה הביעה דאגה מההתמיכה הסובייטית בדרישת ליטא לשליטה בקלייפדה. ההסכם היה שנוי במחלוקת בקרב הליטאים עצמם, ולאחר אשרורו התפתחו במדינה מחאות סטודנטים נגד מה שראו כ"בולשביזציה" של ליטא. דיכוי אחת ההפגנות בכוח היווה אחת מהסיבות להפיכה הצבאית בליטא בדצמבר 1926. עם זאת, הייתה הסכמה בקרב הסגל הדיפלומטי בליטא שהשמירה על רלוונטיות הוויכוח על וילנה בשיח האירופי שווה את המחיר שנדרש מליטא, וההסכם נשמר. תוקפו של ההסכם היה אמור לפוג כעבור 5 שנים, אולם ב-6 במאי 1931 הוארך ב-5 שנים נוספות, וב-4 באפריל 1934 הוארך עד 31 בדצמבר 1944. ב-5 ביולי 1933 נחתם בנפרד הסכם נוסף להגדרת "תוקפנות". ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-15 ביוני 1940 כשכבשה את ליטא בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב. Lithuania and Union of Soviet Socialist Republics, League of Nations Treaty Series Alfonsas Eidintas, Vytautas Zalys, Edvardas Tuskenis, Lithuania in European Politics: The Years of the First Republic, 1918-1940, פלגרייב מקמילן, 1999 פרוטוקול נוסף להסכם, באתר League of Nations Treaty Series Ineta Ziemele, Baltic yearbook of international law: 2001, ליידן, הולנד: Martinus Nijhoff, 2002, ISBN 9789041117366
ג'ון קספר

ג'ון קספר (באנגלית: John Howard Casper;‏ נולד ב-9 ביולי 1943, גרינוויל) היה טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. ג'ון קספר נולד בעיר גרינוויל שבמדינת ג'ורג'יה. הוא היה פעיל בתנועת הצופים בה הוענקה לו דרגה הגבוהה ביותר - Life Scout. בשנת 1966 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1967 הוא קיבל תואר שני באסטרונאוטיקה באוניברסיטת פרדו. לאחר סיום הלימודים קספר סיים קורס טיס. הוא ביצע 229 טיסות מבצעיות במלחמת וייטנאם על מטוס מדגם "F-100 סופר סייבר". בהמשך הוא עבר הסבה ל"מקדונל דאגלס F-4 פנטום" ושירת בבריטניה. כאשר קספר חזר לארצות הברית הוא נשלח לקורס טייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. הוא היה טייס ניסוי במספר פרויקטים. אחרי זה קספר שירת במטה חיל האוויר בפנטגון. בשנת 1984 קספר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-36 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ג'ון קרייטון היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-54 בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות שחרר למסלול לוויין תקשורת TDRS-F. בשנת 1994 הוא היה מפקד משימה STS-62 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. בשנת 1999 הוא היה מפקד משימה STS-77 על סיפון מעבורת החלל אנדוור. לאחר טיסה זו קספר עבר לתפקידים ניהוליים בנאס"א. לאחר אסון קולומביה הוא היה אחראי על יישום המלצות לשיפור המעבורות. בשנת 2022 קספר פרסם ספר אוטוביוגרפיה The Sky Above An Astronaut’s Memoir of Adventure, Persistence, and Faith מדיה וקבצים בנושא ג'ון קספר בוויקישיתוף קורות חיים
סויוז TM-16

סויוז TM-16 (ברוסית: Союз TM-16) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר. גנאדי מנאקוב - מפקד אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה צרפת ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד) וסילי ציבלייב - מפקד יורי אוסצ'וב - מהנדס טיסה "סויוז TM-16" שוגרה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-26 בינואר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול "קריסטל" של תחנת החלל. חללית "סויוז TM-16" הייתה מצוידת בהתקן עגינה מיוחד שתוכנן עבור מעבורת החלל בוראן. מכיוון שבהמשך תוכנית זו בוטלה, חלליות רוסיות לא צוידו יותר בהתקן עגינה זה. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 12 בפיקוד אנטולי סולוביוב. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 12. ב-1 בפברואר חללית סויוז TM-15 עם חברי משלחת מס' 12 עזבו את תחנת החלל. משלחת מס' 13 החלה את הפעילות הסדירה. חללית "סויוז TM-16" שימש חללית חירום. ב-3 ביולי 1993 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-17. ב-22 ביולי חללית "סויוז TM-16" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי מנאקוב, אלכסנדר פולישצ'וק וז'אן פייר אניירה מצרפת שהגיע לחלל בחללית "סויוז TM-17". הם נחתו באותו יום בצפון קזחסטן. נתוני המשימה נתונים מאנציקלופדיית החלל תיאור הטיסה (ברוסית)
סלטו (איטליה)

סלטו הייתה עד 2018 קומונה בפדובה במחוז ונטו האיטלקי, הממוקמת כ־70 קילומטרים דרומית־מערבית לוונציה וכ־35 קילומטרים מדרום־מערב לפדובה. נכון ל־31 בדצמבר 2004, מנתה אוכלוסייתה 2,659 איש ושטחה היה 10.8 קילמוטרים רבועים. מאז ה־17 בפברואר 2018 סלטו היא חלק מעיריית בורגו ונטו (אנ') אז התמזגה יחד עם מגליאדינו, סן פידנציו, וסנטה מרגריטה ד'אדיג'ה. מדיה וקבצים בנושא סלטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלטו All demographics and other statistics: Italian statistical institute Istat. Nuovi Comuni 2018 - fusioni e incorporazioni, Tuttitalia.it (באיטלקית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סלטו (איטליה)".
גוליילמו ויקאריו

גוליילמו ויקאריו (באיטלקית: Guglielmo Vicario; נולד ב-7 באוקטובר 1996 באודינה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. ויקאריו גדל במחלקת הנוער של אודינזה. בעונת 2014/2015 הושאל לפונטנפרדה מהסרייה ד', במדיה ערך 30 הופעות ליגה. ב-5 ביולי 2016 חתם ויקאריו בוונציה מהסרייה ד'. הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת סרייה ד', סרייה ג' וסרייה ב'. ב-17 ביולי 2019 חתם ויקאריו על חוזה לחמש שנים בקליארי מהסרייה א'. ב-25 ביולי הושאל למשך עונה אחת לפרוג'ה מהסרייה ב'. הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון. בעונת 2020/2021 שימש ויקאריו כשוער שני בקליארי. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קרמונזה במסגרת קופה איטליה. ב-14 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור ה-30. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון. ב-9 ביולי 2021 הושאל ויקאריו למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על ויצ'נצזה במסגרת קופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–3 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-18 ביוני 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון. ב-27 ביוני 2023 חתם לחמש שנים בטוטנהאם הוטספר. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד ברנטפורד. גוליילמו ויקאריו, באתר Transfermarkt גוליילמו ויקאריו, באתר Soccerway גוליילמו ויקאריו, באתר BDFutbol גוליילמו ויקאריו, באתר WorldFootball.net גוליילמו ויקאריו, באתר National Football Teams גוליילמו ויקאריו, באתר FootballDatabase.eu Vicario al Cagliari באתר הרשמי של קליארי, 17 ביולי 2019 (באיטלקית) GUGLIELMO VICARIO È BIANCOROSSO באתר הרשמי של פרוג'ה, 25 ביולי 2019 (באיטלקית) Guglielmo Vicario è un nuovo calciatore azzurro! באתר הרשמי של אמפולי, 9 ביולי 2021 (באיטלקית) Guglielmo Vicario è dell'Empoli באתר הרשמי של אמפולי, 18 ביוני 2022 (באיטלקית)
רובין לה נורמן

רובין לה נורמן (בצרפתית: Robin Le Normand; נולד ב-11 בנובמבר 1996 בפאבו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מדריד מלה ליגה ובנבחרת ספרד. זכה עם נבחרת ספרד ביורו 2024, תוך שפתח בכמעט כל המשחקים והציג יכולת מעולה. לה נורמן גדל במחלקת הנוער של ברסט, ובשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-15 באפריל 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לסושו במסגרת המחזור ה-34 בליגת המשנה הצרפתית לעונת 2015/2016. ב-5 ביולי 2016 חתם לה נורמן בריאל סוסיאדד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לריאל בטיס במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2018/2019. ב-27 ביולי 2024 חתם לה נורמן באתלטיקו מדריד הספרדית ב30 מיליון יורו. בדצמבר 2020, לה נורמן ששיחק בספרד מאז 2016, הכריז שהוא חולם "לשחק יום אחד עבור נבחרת צרפת". לה נורמן, שנולד בצרפת, השיג אזרחות ספרדית ב-24 במאי 2023, לאחר שהתחיל את תהליך קבלת האזרחות בתחילת אותה שנה. לה נורמן נקרא לראשונה לסגל הנבחרת הספרדית ב-2 ביוני 2023 למשחקי ליגת האומות. הוא שיחק את משחקו הראשון ב-15 ביוני 2023 במשחק בו גברו הספרדים 1–2 על נבחרת איטליה. במאי 2024, נכלל לה נורמן בסגל נבחרת ספרד ליורו 2024. לה נורמן שותף בכל משחקי ספרד בשלב הבתים. בשלב שמינית הגמר, לה נורמן פתח בהרכב של נבחרת ספרד במשחק נגד הנבחרת הגיאורגית בו גם כבש שער עצמי, מה שלא הפריע לנבחרת הספרדית לנצח 4-1 במשחק. גם בשלב רבע הגמר פתח לה נורמן בהרכב במשחק שבו ניצחה ספרד 2-1 את גרמניה, לה נורמן ספג במחצית הראשונה של המשחק כרטיס צהוב שזיכה אותו בהרחקה משלב חצי הגמר, בו שיחקה ספרד נגד צרפת. לה נורמן פתח במשחק הגמר בו ניצחה ספרד 1–2 את נבחרת אנגליה והוחלף בדקה ה-83 של המשחק על ידי נאצ'ו פרננדס. מדיה וקבצים בנושא רובין לה נורמן בוויקישיתוף רובין לה נורמן, באתר Transfermarkt רובין לה נורמן, באתר Soccerway רובין לה נורמן, באתר BDFutbol רובין לה נורמן, באתר WorldFootball.net רובין לה נורמן, באתר National Football Teams רובין לה נורמן, באתר FootballDatabase.eu רובין לה נורמן, באתר ESPN Robin Le Normand, Sanse's new incorporation באתר הרשמי של ריאל סוסיאדד, 5 ביולי 2016 (באנגלית)