דורצ'ול

דוֹרְצ'וֹל (בסרבית קירילית: Дорћол, בסרבית בכתב לטיני: Dorćol) היא שכונת מגורים אמידה ברובע "העיר העתיקה" של בלגרד בירת סרביה. לאורך מאות שנים התגוררו יהודי בלגרד בשכונה זו והיא כונתה "השכונה היהודית". דורצ'ול ממוקמת לאורך הגדה הדרומית של הדנובה והיא השכונה העתיקה ביותר ששרדה בבלגרד. השכונה חוותה התעוררות אמנותית מאז שנות ה-2000 במקביל לשכונת סוואמאלה, שנמצאת על גדת נהר הסאווה. השם העממי של השכונה "דורצ'ול" הוא שיבוש של המונח dörtyol אשר משמעו בטורקית עות'מאנית: ארבע דרכים (dört, ארבע בטורקית ו-yol, דרך בטורקית). המונח התייחס למיקומה של השכונה על צומת דרכי מסחר שהורכבה מארבעה רחובות מרכזיים כאשר אחד מהם הוא "רחוב היהודים". השכונה שכנה לגדות הדנובה מחוץ לחומות העיר ונחלקה לשני חלקים. דורצ'ול העילית שנקראה זֶרֶק (בסרבית: Zerek. מקור השם מהמילה הטורקית zeyrek שמשמעה נקודת תצפית) ודורצ'ול התחתית שנקראה יָאלִייָה (בסרבית: Jalija. מקור השם מהמילה הטורקית yali שמשמעה גדה) ובה הוקמה שכונת היהודים. דורצ'ול מתחילה כ-700 מטרים צפונית לטראזייה, הכיכר המרכזית של בלגרד. דורצ'ול גובלת ובמידה רבה חופפת בשכונות סטארי גראד (השכונה) ויברמובאץ' (מזרח ודרום) ובמבצר קלמגדאן (מערב). אוכלוסיית השכונה רבתי עמדה בשנת 2002 על 22,707 נפשות. קודמתה לבלגרד הייתה עיר מבצר קלטית ולימים רומאית. המבצר המקורי היה עשוי עפר ועץ והשתרע סביב כיכר הסטודנטים ורחוב קנז מיכאלובה. באזור זה התגלו הקברים הרומיים העתיקים ביותר, המתוארכים למאה ה-1 ותחילת המאה ה-2. בתקופת האימפריה הרומית, נהר הדנובה היה הרבה יותר רחב ודורצ'ול תחתית המודרנית הייתה מכוסה במים. האזור האזרחי התפשט מרחוב Kralja Petra, על גדות סאווה ודנובה כאחד ועד Kosančićev Venac, וכלל סדרה של נקרופוליסים מכיכר הרפובליקה, לאורך Bulevar kralja Aleksandra כל הדרך עד Mali Mokri Lug. דורצ'ול עילית הייתה חלק מהציר המרכזי של רשת העיר לכיוון כיכר הרפובליקה המודרנית. הנקרופוליס בכיכר הרפובליקה הכיל קברים שנשמרו היטב מהמאה ה-1 לספירה. באופן כללי, החלק הגדול ביותר של היישוב האזרחי היה ממוקם בין רחוב סימינה המודרני בדורצ'ול, רחוב ברנקובה בסוואמאלה ו־Zeleni venac וכיכר הרפובליקה. בצומת הדרכים של הרחובות Gospodar Jevremova ו-Kneginje Ljubice, התגלה בשנת 1935 מקדש לאלה היוונית הקטה. היא כללה קורת ארכיטרב באורך 1.5 מ', הקורה התגלתה בעומק של 2.5 מ' הכתובת המוקדשת נכתבה על ידי ולריוס קרסנטיו, לגיונר מהלג'יו הרביעי פלביה פליקס, בשירות הקיסר מקסימינוס תראקס. הוא מתוארך לסביבות שנת 235 לספירה. הכתובת נעלמה לאחר גילויה, אך נמצאה עשרות שנים לאחר מכן והועברה למוזיאון הלאומי בבלגרד. זהו ממצא נדיר בסרביה. הכת שלה הקטה לא התפתחה באזור זה, שהיה מזוהה בעיקר עם האלה הרומית דיאנה, לה סגדו באזור כמגינה של מכרות הכסף. כל המדרון שמסביב ל-Gospodar Jevremova היה נקרופוליס, כך שהמקדש היה כנראה חלק ממנו מכיוון שהמקדשים של הקטה נבנו בדרך כלל על בתי קברות. הקורה מסתיימת בצורה דמוית מדרגה, כך שהמקדש נבנה כנראה בסדר האיוני ולא בסדר הטוסקני, שהיה צפוי בסינגידונום. התרשמות מקיר התמך (אנטה קפיטל) בצד התחתון של הקורה מצביעה על קיומם של שני עמודים ומעליהם כנראה גמלון מלבני. קיימת אפשרות שבגלל תוואי השטח, המקדש למעשה נחפר במקורו במדרון ההר. החלק הצפוני של פארק האקדמיה נחפר בשנת 1968 במהלך בניית מיכל נפט לכבשן לחדר הדוודים של המועצה העירונית של ליגת הקומוניסטים המקומית. מתחת למדשאה התגלו שרידי המרחצאות הרומיים העתיקים, כולל הפריג'ידיום (חדר עם מים קרים), לקוניקום (החדר עם המים החמים שבו אנשים היו מזיעים) והקלדריום (חדר עם שתי בריכות מים חמים) . האתר הפך לחפירה ארכאולוגית ב-1969 והתגלו בו 8 חדרים בסך הכל, כולל שרידי תנור הלבנים שחימם את המים. זה היה מרחץ ציבורי המשותף לשני המינים ומתוארך למאה ה-3 או ה-4. כל שטח פארק האקדמיה נמצא למעשה בגבולות "האזור המוגן של סינגידונום הרומית". הוא ממוקם באזור שהיה בעבר האזור האזרחי של העיר, שמוקם מחוץ למבצר. השרידים נראו עד 1978 ובשל המחסור במימון להמשך חפירות או לכיסויו בגג או מבנה, נקברו השרידים לשם שימורם. שרידים של הקסטרום הרומי מהמאה ה-2 התגלו מתחת לרחוב טדאושה קושקושקוג במהלך שיפוצו ביוני 2009. השרידים נקברו לשם שימורם. ברחוב Cincar Jankova התגלו חמישה קברים מסוף המאה ה-1, ולצידם שלוש תעלות. פיתוח מאוחר יותר של בלגרד הרס למעלה מ-80% מהמרחב התרבותי באזור המוגן סינגידונום הרומית, כלומר מההתיישבות האזרחית והנקרופוליס. ישנם רק שלושה חלקים שנחפרו, נשמרו ונקברו מחדש, שניים מתוכם נמצאים ב-Upper Dorćol (פארק האקדמיה וטאדושה קושקושקוג), השלישי הוא פארק פרולצ'ה בצד הנגדי של המדרון המרכזי. העות'מאנים הפכו את דורצ'ול למרכז מסחר ושלטון אזורי. במהלך המאה ה-16 התפתחו קשרי מסחר ענפים עם דוברובניק ובעיר הוקם באזאר ובו חנויות רבות. יהודים ספרדים התיישבו בעיקר ביאלייה אשר הייתה סמוכה לגדות הדנובה וסבלה מהצפות רבות. לפי תיעוד בספרי שאלות ותשובות שנשלחו לחכמי סלוניקי כגון חיים שבתי, עולה כי בתי היהודים הוקמו במחצית השנייה של המאה ה-16 במבנה של שכונות חצר. מסביב לבתי השכונה הותקנו גדרות אבן ובמרכזה שכן בית הכנסת הספרדי המרכזי, תלמוד תורה ומקווה. לאחר תום השלטון העות'מאני החל האזור לשנות את פניו ודורצ'ול עברה תנופת פיתוח ובנייה מודרנית לתקופה בעיקר בשכונה העילית. יהודי העיר עזבו בהדרגה את יאלייה ועברו להתגורר בזרק ובהמשך עברו לשכונות החדשות בבלגרד. ב-1908 נחנך בשכונה העילית בית הכנסת בית ישראל שהפך לבית הכנסת המרכזי של הקהילה הספרדית. בהמשך נחנך במקום בית חולים יהודי. ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה. במועד זה הופצצה בלגרד ונגרם נזק כבד מאוד לשכונת דורצ'ול בעיקר העילית. הרוב המוחלט של יהודי בלגרד נספו במהלך השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה יושמה תוכנית בניין עיר חדשה אשר הפכה את דורצ'ול לאזור מגורים. בראשית המאה ה-21 הפכה דורצ'ול לאזור בילויים ומרכז תיירות. מדיה וקבצים בנושא דורצ'ול בוויקישיתוף Kristina Gacaric, Dorcol’s Cafe Culture: Then and Now, Balkan Insight הקהילה היהודית בבלגרד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 58-56. הקהילה היהודית בבלגרד, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, עמוד 62.