נוה יאיר

נוה יאיר היה קיבוץ שהוקם על ידי יוצאי מחתרת לח"י בשנת 1949. הקיבוץ שכן בנגב הצפון-מערבי, בסמוך לגבול רצועת עזה, ונקרא על שמו של מפקד הלח"י אברהם שטרן, שכינויו המחתרתי היה "יאיר". בשנת 1950, כשנה לאחר הקמתו, התפרק הקיבוץ, ובמקומו הוקם קיבוץ עין השלושה, הקיים עד היום. ב-29 במאי 1948 נערך בשייח' מוניס מסדר גלוי ראשון ואחרון של לוחמי לח"י, שלאחריו התגייסו לצה"ל. מרביתם שירתו בגדודים 82 ו-89 של חטיבה 8, בפיקודו של יצחק שדה. בגדוד 89 נולד והתגבש רעיון הגרעין ההתיישבותי. הגדוד השתתף בקרבות באזור במבצע אסף ובמבצע חורב, ואנשי הלח"י קבלו את השראתם ההתיישבותית ממפקד הפלוגה האגדי "דב" (יעקב גרנק) שנפל בקרב בניצנה. יצחק שדה תמך בהתלהבות ברעיון ההתיישבות של הגרעין שנקרא "יאיר" ועזר ביצירת קשר עם מנהל המרכז החקלאי, אברהם הרצפלד, שנרתם לעזור להם. לאחר רצח הרוזן פולקה ברנדוט נאסרו רבים מאנשי לח"י. נתן ילין-מור נידון למאסר עם רבים אחרים. אנשי לח"י החליטו ללכת לבחירות ברשימה עצמאית בשם מפלגת הלוחמים. בבחירות שנערכו ב-21 בינואר 1949 זכתה הרשימה במנדט אחד, וילין מור, שעמד בראש הרשימה, שוחרר וזכה לחנינה יחד עם חבריו. בוועידה הראשונה של המפלגה, שנערכה ברמת גן בחודש מרץ 1949, הוחלט כי "הוועידה רואה ביישוב שטחי הארץ השוממים והעזובים תפקיד חלוצי וקוראת למוסדות התנועה להקדיש מאמצים לפעולה זו". היו גם מתנגדים לרעיון ההתיישבות, ובראשם ישראל אלדד שראה בכך חיקוי של ה"שמאל", והתנגד להיות "חלוצים של הרצפלד". ב-29 ביוני 1949 עלו חברי גרעין "יאיר" לקרקע, והחלו מיד בבניית המקום: הוחל בחריש ובזריעת השדות, נרכש עדר צאן בן 100 ראש והוקמה במקום מחלבה. את הכשרתם רכשו חברי הגרעין קודם לכן בעבודה בענפי המשק השונים בקיבוץ אפיקים. ב-11 באוגוסט 1949 ארגנה מפלגת הלוחמים את חגיגת העלייה לקרקע של נוה יאיר. ציבור המוזמנים, שמנה כ-300 איש, עשה את דרכו לאזור בשיירת כלי רכב. בין המברכים היו יצחק שדה, נתן ילין-מור ויצחק שמיר. כבר מההתחלה החלו הקשיים. המקום היה מבודד, רחוק מכל כביש ודרכי העפר אליו היו חוליות בקיץ ובוצניות ובלתי עבירות בחורף עם עליית נחל הבשור על גדותיו. המקום היה פרוץ וסבל ממקרי הסתננות מרצועת עזה. תוך זמן קצר נהרגו שלושה מחברי הגרעין. בנוסף התמודד הגרעין עם מחסור במים. היו גנבות גדולות של יבולים קצורים, ומכת עכברים פקדה את האזור. שני גורמים אלה גרמו לכך שבנוה יאיר היו יבולים דלים ביותר. האכזבה הביאה להתחלת עזיבה. כן עזבו חברים בגלל חילוקי דעות אידאולוגיים. חלק מהחברים עזבו לאחר שלא נתקבלה דעתם שעל נוה יאיר להצטרף לקיבוץ המאוחד. מפלגת הלוחמים עזרה בתחילה בגיוס אנשים חדשים, אך גם היא הלכה והתפוררה בשל ריבים פנימיים, ואנשי נוה יאיר נותרו ללא עורף לעזרתם. לבסוף נשאר קומץ חברים, שב-20 ביוני 1950 הודיעו להרצפלד על פירוק הקיבוץ. כדי לא לנטוש את המקום, שלו נודעה חשיבות ביטחונית גבוהה, נמצא גרעין "עין השלושה" של תנועת הנוער הציוני, שחבריו הסכימו להתיישב מיד בנוה יאיר. קיבוץ עין השלושה ישב במקום זמן מה, בצריפים טרומיים, שדות מעובדים וציוד שהושארו להם על ידי אנשי נוה יאיר ובנובמבר 1950 עבר למקומו הקבוע כ-2.5 ק"מ דרומה משם. חיים שלם, לנגב – נוה יאיר, סיפורה של התיישבות, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 1988. מדיה וקבצים בנושא נוה יאיר בוויקישיתוף עופר אדרת, צפו: הקיבוץ של יצחק שמיר ברצועת עזה, באתר הארץ, 13 ביולי 2014 "נוה יאיר, ישוב ספר חדש של חברי מפלגת הלוחמים", יומני כרמל אוקטובר 1949 נווה יאיר – הקיבוץ של יוצאי לח"י, באתר העמותה להנצחת מורשת לח"י ספרו של חיים שלם, לנגב – נוה יאיר, סיפורה של התיישבות, בספריה הדיגיטלית של אתר העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל מידע על נוה יאיר בקטלוג הספרייה הלאומית מפת האזור בהוצאת מחלקת המדידות, 1949 (הדפסת 1952) עם סימון היישוב 'יאיר', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור נוה יאיר הוקם אתמול בנגב, הצופה, 12 באוגוסט 1949 אלוף י. שדה נואם בנוה יאיר, מעריב, 14 באוגוסט 1949 חבר קיבוץ נוה יאיר נהרג במוקש, מעריב, 23 בדצמבר 1949 חבר נוה יאיר נמצא הרוג, דבר, 29 בינואר 1950 התפרקות הלוחמים ושאלת הרכוש, דבר, 17 בפברואר 1950 הקיבוצים נוה יאיר ובארות יצחק נתפרקו, מעריב, 14 ביוני 1950 אהרן דולב, המעטים המקיימים את המדינה בגופם, מעריב, 28 בינואר 1955 י. יעקבי, הוקם הישוב ה-35 בנגב, דבר, 3 בנובמבר 1950 מנחם תלמי, עשר שנים על גבול הדמים, מעריב, 19 בספטמבר 1960