laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'סי מרטין קומבס

ג'סי מרטין קומבס (באנגלית: Jesse Martin Combs‏; 7 ביולי 1889 - 21 באוגוסט 1953) היה עורך דין, משפטן ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן ארבע קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס מ-1945 עד 1953. קומבס, שנולד ב-7 ביולי 1889 בסנטר, טקסס, למד בבתי הספר הציבוריים וסיים את לימודיו ב־Southwest Texas State Teachers College ב-1912. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1918 והחל לעסוק בכך בקונצה, טקסס. הוא כיהן כשופט המחוזי של מחוז הארדין, טקסס בין השנים 1919–1920, בהמשך כיהן כשופט מחוזי של המחוז השבעים וחמישה בין השנים 1923–1925, ולאחר מכן הוא כיהן כשופט עמית של בית המשפט התשיעי לערעורים אזרחיים בין השנים 1933–1943. הוא כיהן כחבר ונשיא מועצת הנאמנים של בתי ספר סאות'פארק (1926–1940). הוא כיהן כנשיא חבר הנאמנים של מכללת למאר (1940–1944). קומבס נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-79 ולשלושת הקונגרסים שאחריו, וכיהן מ-3 בינואר 1945 עד 3 בינואר 1953. הוא לא הועמד לבחירה מחדש ב-1952. החליף אותו ג'ק ברוקס. הוא חזר לבומונט, טקסס, שם מת ב-21 באוגוסט 1953. הוא נקבר בבית הקברות מגנוליה. ג'סי מרטין קומבס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'סי מרטין קומבס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי אוגנדה–טונגה

יחסי אוגנדה–טונגה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה של אוגנדה לבין ממלכת טונגה. בין שתי המדינות מתקיימים יחסים לבביים למדי. יחסי החוץ בין שתי המדינות כוננו ב-15 באפריל 2024. ראש ממשלת התארח לאחר מכן בטונגה. טונגה מיוצגת על ידי אוסטרליה ביחסים. "PM Nabbanja arrives in Kingdom of Tonga for the 53rd Pacific Island Forum Leaders Meeting – Office of the Prime Minister – A Coordinated, Responsive and Accountable Government for Socio-Economic Transformation". Ministry of Foreign Affairs of Uganda. נבדק ב-2024-09-25. "H.E Dorothy Samali Hyuha presents credentials to his Majesty the King of Tonga, at the royal palace of the Kingdom of Tonga, 15th April 2024". The High Commission of the Republic of Uganda Canbera - Australia. 30 באפריל 2024. נבדק ב-20 ביוני 2024. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Live in Japan

Live in Japan הוא אלבום הווידאו השני של להקת הרוק הבריטית קווין, אשר יצא לאור ב-3 באוקטובר 1983 ביפן בלבד, והוקלט בעת הופעה של הלהקה באצטדיון אריות סייבו, טוקורוזווה, יפן ב-3 בנובמבר 1982 במסגרת סיבוב ההופעות Hot Space Tour. מתוך עשרים ושישה שירים מן ההופעה, אחד עשר נשארו בחדר העריכה. האלבום הוקלט בעת הופעתה האחרונה של הלהקה במסגרת סיבוב ההופעות שערכה לקידום Hot Space, אלבום האולפן העשירי שהוציאה לאור. בהופעה זו ביצעה הלהקה בפעם האחרונה את השירים "Teo Torriatte (Let Us Cling Together)" (מתוך A Day at the Races, 1976), "Get Down, Make Love" (מתוך News of the World, 1977)"Play the Game", Save Me" (מתוך The Game, 1980), "The Hero" (מתוך Flash Gordon, 1980), "Body Language", "Action This Day", "Put Out the Fire" ו-"Calling All Girls" (מתוך Hot Space, 1982). ביצועי השירים "Flash", "The Hero", "Now I'm Here", "Crazy Little Thing Called Love" ו-"Teo Torriatte (Let Us Cling Together)" מתוך ההופעה נכללו במהדורה במורחבת של אלבום ההופעה החמישי של קווין משנת 2004, Queen On Fire – Live at the Bowl. שני שירים נוספים מתוך ההופעה שהופיעו בהוצאה נוספת של הלהקה הם "Calling All Girls" ו-"Action This Day" שהופיעו במהדורת יוניברסל מיוזיק גרופ של Hot Space משנת 2011. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי בריאן מיי (למעט היכן שמצוין אחרת).  "Flash" (הוקלט מראש) "The Hero" "We Will Rock You" (גרסה מהירה) "Action This Day" "Play the Game" "Calling All Girls" "Now I'm Here" "Put Out the Fire" "Dragon Attack" "Now I'm Here" (רפריזה) "Love of My Life" "Save Me" "Get Down, Make Love" סולו גיטרה של בריאן מיי / "Sakura Sakura" "Body Language" "Under Pressure" "Fat Bottomed Girls" "Crazy Little Thing Called Love" "Bohemian Rhapsody" "Tie Your Mother Down" הדרן 1 "Teo Torriatte (Let Us Cling Together)" "Another One Bites the Dust" הדרן 2 "We Will Rock You" "We Are the Champions" "God Save the Queen" פרדי מרקיורי – זמרה, פסנתר, גיטרת קצב בריאן מיי – גיטרה מובילה, קולות רקע, פסנתר רוג'ר טיילור – תופים, קולות רקע ג'ון דיקון – בס, קולות רקע, גיטרת קצב פרד מנדל – קלידים, פסנתר Queen – Live In Japan (1983, VHS), Discogs Queen at Seibu Lions Kyuujou, Tokorozawa, Japan, Setlist, ‏6 July 2024 Queen Live In Japan (1983), QueenValut
איגוד הרופאים המרדימים בישראל

איגוד הרופאים המרדימים בישראל הוא ארגון העובדים היציג של הרופאים המרדימים בישראל, הפועל תחת ההסתדרות הרפואית בישראל. האיגוד פועל לשמירת הרמה המקצועית של חבריו, מודעות הציבור לחשיבות התפקיד ואיתור מתמחים חדשים למקצוע. בתפקיד יו"ר האיגוד משמש פרופ' ברק כהן, המזכיר הוא פרופ' אלכסנדר יוסקוביץ, והגזבר היא ד"ר דפנה וילנר. איגוד הרופאים המרדימים בישראל מייצג כ-750 רופאים מרדימים, כולל מומחים, מתמחים ורופאים מקצועיים. חברי האיגוד פועלים בתחומים שונים, כגון חדרי ניתוח, חדרי לידה, מתן הרדמה וסדציה באזורים מרוחקים בבית החולים, מרפאות טרום-ניתוחיות, מרפאות כאב, יחידות טיפול נמרץ, וסיוע בהחייאות ובמקרי טראומה במחלקות הרפואה הדחופה. האיגוד כולל ארבעה חוגים מקצועיים: החוג להרדמה מיילדותית, החוג להרדמת ילדים, החוג להרדמה בניתוחי לב-חזה וכלי דם, והחוג לרפואת כאב. מטרות איגוד הרופאים המרדימים בישראל כוללות שיפור הקשר עם קהילת המרדימים בארץ, שמירה על רמה מקצועית גבוהה של הרופאים המרדימים, והעלאת מודעות הציבור לחשיבות תפקידו של הרופא המרדים, תוך הדגשת המחסור במרדימים והשפעותיו על מערכת הבריאות. בנוסף, האיגוד פועל למשוך רופאים צעירים למקצוע ההרדמה. במסגרת פעילותו, האיגוד מארגן ישיבות מדעיות באופן סדיר, מגבש המלצות קליניות, ומקדם תוכניות השתלמות, כגון זו בהרדמה מיילדותית. באיגוד הוקם פורום מנהלי מחלקות ההרדמה המתכנס מספר פעמים בשנה, נכתב קובץ הנחיות קליניות שאושר (כטיוטה) על ידי ועד האיגוד ופורום מנהלי המחלקות, והביא להכרה במקצוע ההרדמה כמקצוע במצוקה, אשר זכה לתוספת שכר ייחודית. כמו כן, האיגוד יזם הצעת הלוואה למתמחים חדשים ומציע לאפשר התמחות במשרה חלקית. האיגוד גם פועל מול חברות הביטוח על מנת לאפשר לציבור המבוטחים בחירת רופא מרדים, ותומך בהכנסת שר"פ לבתי החולים הציבוריים כדי לשפר את רמת ההשתכרות של המרדימים. איגוד הרופאים המרדימים בישראל מקיים קשרים בינלאומיים עם מספר ארגונים מקצועיים חשובים, ביניהם הפדרציה העולמית של אגודות ההרדמה (WFSA)([[:en:World Federation of Societies of Anaesthesiologists |אנ']]), קונפדרציית האגודות הלאומיות האירופיות להרדמה (CENSA), האיגוד האירופי של מומחים רפואיים (UEMS), הקרן האירופית לחינוך בהרדמה (FEEA) והוועדה האירופית להרדמה (EBA). קשרים אלו תורמים לשיתוף פעולה מקצועי, להחלפת ידע והגברת המודעות לתחום ההרדמה ברחבי העולם. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הרופאים המרדימים בישראל
אמה קומלושי

אמה קומלושי (במקור קראוס, בהונגרית: Komlóssy Emma;‏ ואץ, 8 ביולי 1877 – בודפשט, דצמבר 1944) הייתה שחקנית, זמרת שירי עם ואופרטה יהודייה-הונגרייה מצליחה לאורך ארבעה עשורים. היא אימצה כנראה את השם קומלושי, באופן לא רשמי, אלא רק כשם במה. היא הקליטה גם תקליטים הן כזמרת אופרטה והן כזמרת שירי עם. אמה קראוס נולדה במשפחה יהודית כבתם בתם של הסנדלר הרמן קראוס ושל סאלי פייפר. לאחר שסיימה את לימודיה, קיבלה חוזה בלהקתו של יוז'ף בלני, המנהל של תיאטרון קולוז'וואר בשנת 1899 הופיעה בתפקיד ג'ולייט באופרטה "גיישות". היא שיחקה בעיר דברצן מ-1901 הופיע גם בקושיצה. קומלושי הוזמנה על ידי קלמן פרז'לט לתיאטרון העם בבודפשט (1903–1907), (הו') שם הופיעה לראשונה ב-1903. בספטמבר הופיעה באופרטה של ינה הוסקה "הנסיך בוב". לדברי המבקר דאז של העיתון פשטי נפלו, היא אופיינה ב-"מראה יפה, טמפרמנט של פרימדונה אמיתית, כישורי שירה מְסַפיקים וקול עשיר, מהדהד וחזק מהרגיל". ב-1908 הופיעה ב-Grand Kabaré (בודפשט, השדרה הגדולה) באוגוסט 1909 קיבלה חוזה בתיאטרון קיראי לאחר מכן שיחקה בחוג התיאטרון של בודה בחוג התיאטרון של הפארק העירוני (1910) באופרת העם (1913) בתיאטרון הקומדיה של בודפשט (1914) הייתה אמנית של תיאטרון ארקל בין 1915 לבין 1918 בין השנים 1921–1923 הופיע בקברט אמקה בבודפשט מאוחר יותר, היא נראתה בתדירות נמוכה יותר ויותר. קומלושי השיגה הצלחה גדולה על ידי בביצועי שירי עם הונגריים בערבי סולו. היא מתה ברעב בגטו בודפשט ב-1944. Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) Szerk. Schöpflin Aladár (1929–1931). Magyar színművészeti lexikon (PDF). Budapest. נבדק ב-2014-08-20. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי) Magyar színházművészeti lexikon. Főszerk. Székely György. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6635-4 (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה) "Komlóssy Emma". Színészkönyvtár. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2014-08-20. (אמה קומלושי בספריית האמנים) "Komlóssy Emma". Komlossy.hu. נבדק ב-2014-08-17. (ביוגרפיה אמה קומלושי) אלבום זיכרון לואיזה בלהה. עורך קלמן פרז'לט. בודפשט, ועדת הזיכרון לואיזה בלהה, 1927. יוז'ף לסלר: לאוהבי מוזיקה. בודפשט, הוצאת מוזיקה, 1986. לקסיקון אמנותי. עורך אנטאל נמט. בודפשט 1930. הלקסיקון החדש של רוואי. עורך ראשי. קולגה אישטוואן טרשוי. Szekszárd, Babits, 1996. לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. בודפשט, מועדון הספר ההונגרי. תיאטרון הונגרי. עורך Géza B. Virágh. בודפשט., החברה הלאומית למניות ספרות, 1900. מדיה וקבצים בנושא אמה קומלושי בוויקישיתוף Komlóssy.hu Lexikonokban a születési helye Budapest, eredeti nevét nem adják meg. A váci orthodox izr. hitközség születési anyakönyve, 33/1877. folyószám.
Live in Japan (אלבום של קווין+אדם למברט)

Live in Japan הוא אלבום ההופעה הראשון (וההוצאה הראשונה) של להקת הרוק-פופ הבריטית-אמריקאית קווין+אדם למברט, אשר יצא לאור ב-20 בדצמבר 2016 ביפן בלבד והוקלט בהופעה של הלהקה במרינת השדה QVC, טוקיו, יפן ב-17 באוגוסט 2014 במסגרת סיבוב ההופעות Queen + Adam Lambert Tour 2014–2015. שם האלבום מהווה רפרנס לאלבום הווידאו השני של להקת קווין הנושא שם זהה. כל השירים המופיעים באלבום הם גרסאות כיסוי לקווין, אלא אם צוין אחרת. בריאן מיי – גיטרה מובילה, קולות רקע, זמרה רוג'ר טיילור – תופים, כלי הקשה, קולות רקע, זמרה אדם למברט – זמרה ספייק אדני – קלידים, קולות רקע ניל פיירקלאו – בס, קולות רקע רופוס טייגר טיילור – כלי הקשה, תופים, קולות רקע Live In Japan, Ultimate Queen
ויליאם קריין

ויליאם הנרי קריין (באנגלית: William Henry Crain‏; 25 בנובמבר 1848 – 10 בפברואר 1896) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס. קריין, שנולד ב-25 בנובמבר 1848 בגלווסטון, טקסס, למד בבית הספר של האחים כריסטיאן, ניו יורק, עד גיל ארבע עשרה, וסיים את לימודיו במכללת St. Francis Xavier's, ניו יורק, בשנת 1867. הוא חזר לטקסס וחי בחווה במשך שנתיים. הוא למד משפטים באינדיאנולה, טקסס, בזמן שלימד בבית הספר. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1871 והחל לעסוק בכך באינדיאנולה, טקסס. הוא כיהן כחבר בסנאט של טקסס בשנים 1876–1878. הוא שימש כתובע מחוזי של המחוז השיפוטי העשרים ושלושה של טקסס בשנים 1872–1876. קריין כיהן בוועידה הדמוקרטית הלאומית בשנת 1880. הוא נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-49 ולחמשת הקונגרסים שלאחר מכן, וכיהן מ-4 במרץ 1885 ועד מותו ב-10 בפברואר 1896. בקונגרס הוא התנגד הן לאיסור והן לתנועת הכסף החופשי. הוא כיהן כיו"ר הוועדה להוצאות על מבני ציבור במהלך הקונגרס ה-53. הוא מת מדלקת ריאות בוושינגטון די. סי. ב-10 בפברואר 1896. לאחר מותו, חבר קונגרס עמית מטקסס ציין כי "מר קריין היה איש עני; הוא לא החזיק ביכולת להרוויח כסף". הוא נקבר בבית הקברות הילסייד, קוארו, טקסס. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קריין בוויקישיתוף ויליאם קריין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם קריין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Roell, Craig H. "Crain, William Henry". Texas State Historical Association. Handbook of Texas Online. נבדק ב-7 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
עלי (סרט)

עלי (באנגלית: Ali) הוא סרט דרמת ספורט ביוגרפי אמריקאי משנת 2001 בבימויו של מייקל מאן, המתאר את חייו של המתאגרף המפורסם מוחמד עלי בגילומו של ויל סמית'. הסרט מתמקד באירועים המרכזיים בחייו של עלי, כולל הקריירה האגדית שלו בזירת האגרוף, התנגדותו לשירות צבאי במלחמת וייטנאם, והמאבק שלו למען זכויות האזרח. ב-1992, ארדאג'י ביקר את עלי ביום הולדתו ה-50 ושכנע אותו לאפשר יצירת סרט על חייו. לקראת סיום תקופת האופציות שלו, ארדאג'י חתם על חוזה עם סרטי סוני תוך שהוא מאחד כוחות עם המפיק ג'ון פיטרס כשותף להפקה. בפברואר 2000, פורסם כי מאן קיבל את תפקידו כבמאי, בעקבות מועמדותו לפרס האוסקר עבור הסרט המקור. הצילומים החלו בלוס אנג'לס ב-11 בינואר 2001, בתקציב של 105 מיליון דולר, הצילומים התרחשו בעיר ניו יורק, שיקגו, מיאמי ומוזמביק. הסרט התקבל היטב על ידי המבקרים, אך היה כישלון קופתי כאשר הכניס רק 87 מיליון דולר מול תקציב הפקה של כ-118 מיליון דולר. ויל סמית' וג'ון ווייט קיבלו מועמדויות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר ולשחקן המשנה הטוב ביותר, בהתאמה. הסרט עוקב אחר נקודות מפתח בקריירה של מוחמד עלי, החל מזכייתו באליפות העולם, סירובו להתגייס לצבא, וכלה בקרב האגדי "Rumble in the Jungle" מול ג'ורג' פורמן. הסרט מציג גם את מערכת היחסים המורכבת של עלי עם דמויות כמו מלקולם אקס וחייו האישיים.. ויל סמית' בתור מוחמד עלי ג'יימי פוקס בתור דרו בונדיני בראון - עוזר המאמן של עלי ג'ון ווייט בתפקיד הווארד קוסל - עיתונאי מריו ואן פיבלס בתפקיד מלקולם אקס - חברו של עלי ופעיל זכויות שחורים רון סילבר בתור אנג'לו דנדי - המאמן של עלי ג'פרי רייט בתפקיד הווארד בינגהם - הצלם של עלי ג'יידה פינקט סמית' בתפקיד סונג'י רוי - ארנבת לשעבר של פלייבוי ג'ו מורטון בתור צ'ונסי אסקרידג' - עורך דינו של עלי ברוס מקגיל בתור בראדלי - סוכן ממשלתי בארי שבקה הנלי בתפקיד הרברט מוחמד - המנהל של עלי, ובנו של אליהו מוחמד ג'אנקרלו אספוזיטו בתור קסיוס קליי האב - אביו של עלי לורנס מייסון בתור לואיס סרייה לוואר ברטון בתור מרטין לותר קינג ג'וניור אלברט הול בתפקיד אליהו מוחמד - מנהיג אומת האסלאם מייקל בנט בתור סוני ליסטון - אלוף האגרוף בתחילת הסרט ג'יימס טוני בתפקיד ג'ו פרייז'ר - אחד מיריביו של עלי צ'ארלס שופורד בתפקיד ג'ורג' פורמן - אחד מיריביו של עלי דייוויד היינס בתור רודי קליי / רחמן עלי - אחיו של עלי ליאון רובינסון בתור האח ג'ו טד לוין בתפקיד ג'ו סמיילי - סוכן ממשלתי מאליק בוונס בתפקיד ג'וזף מובוטו - נשיא זאיר ויקטוריה דילארד בתור בטי שבאז - אשתו של מלקולם אקס דייוויד אליוט בתור סם קוק - מוזיקאי בראד גרינקוויסט בתור מרלין תומאס הסרט זכה לביקורות חיוביות בעיקר בזכות הופעתו המרשימה של ויל סמית' שזכתה לשבחים נרחבים ואף למועמדות לפרס אוסקר. עם זאת, חלק מהמבקרים ציינו שהסרט היה ארוך ומורכב מדי. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 68%, וב-Metacritic, ציון של 65 מתוך 100. "עלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עלי", באתר נטפליקס "עלי", באתר AllMovie (באנגלית) "עלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "עלי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "עלי", באתר Metacritic (באנגלית) "עלי", באתר אידיבי "עלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תומאס אוצ'ילטרי

תומאס פק אוצ'ילטרי (באנגלית: Thomas Peck Ochiltree‏; 26 באוקטובר 1839 – 25 בנובמבר 1902) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס. אוצ'ילטרי נולד ב-26 באוקטובר 1839 בליווינגסטון, אלבמה וגדל בנאקוגדוצ'ס ברפובליקת טקסס, ולמד בבתי הספר הציבוריים. הוא התנדב ב-1854 כטוראי בפלוגתו של קפטן ג'ון ג'י ווקר בטקסס ריינג'רס במערכה נגד האינדיאנים האפאצ'י והקומנצ'י ב-1854 וב-1855. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בחוק מיוחד של בית המחוקקים של טקסס ב-1857. הוא שימש כפקיד בית הנבחרים של המדינה בשנים 1856–1859. מזכיר הוועידה הדמוקרטית של המדינה ב-1859. הוא היה עורך הספר "ג'פרסוניאן" ב-1860 וב-1861. הוא שימש כציר לוועידות הלאומיות הדמוקרטיות בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית ובבולטימור, מרילנד, בשנת 1860. במהלך מלחמת האזרחים התגייס לצבא הקונפדרציה ברגימנט הראשון של טקסס וקודם ברציפות ללוטננט, קפטן ומייג'ור. הוא היה עורך "יוסטון דיילי טלגרף" בשנים 1866–1867. הוא מונה לנציב ההגירה עבור טקסס באירופה בשנים 1870–1873. הוא מונה למרשל ארצות הברית עבור המחוז המזרחי של טקסס על ידי הנשיא גרנט ב-8 בינואר 1874. אוצ'ילטרי נבחר כעצמאי לקונגרס ה-48, וכיהן מ-4 במרץ 1883 עד 3 במרץ 1885. לאחר מכן הוא עבר לניו יורק ופרש. הוא מת בהוט ספרינגס, וירג'יניה, ב-25 בנובמבר 1902. הוא נקבר בבית הקברות גרין-ווד, ברוקלין, ניו יורק. הוא נקבר מחדש בבית הקברות מאונט הופ, הייסטינגס-און-הדסון, ניו יורק, ב-8 בנובמבר 1903. מדיה וקבצים בנושא תומאס אוצ'ילטרי בוויקישיתוף תומאס אוצ'ילטרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) תומאס אוצ'ילטרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) תומאס אוצ'ילטרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
קול אורלוגין

קול אורלוגין הוא שיר שכתב בשנת 1957 הסאטיריקן דידי מנוסי והלחין יוחנן זראי וידוע בביצועה של אשתו, ריקה זראי. השיר נכתב במקור להצגה "סנונית בחוף מיומבה" שהועלתה בתיאטרון הבימה בשנת 1957 ועסקה באוניה ישראלית המבקרת בנמלי אפריקה. הזמרת ריקה זראי הקליטה את השיר, שאותו הלחין בעלה יוחנן זראי, בשנת 1958 והוא נודע בעיקר מביצוע זה שהצליח מאוד. לאחר ביקור בצרפת החלה זראי לשיר שאנסונים וללמוד צרפתית. היא שבה לצרפת והחלה להקליט בשפה החדשה שירים מקוריים וגרסאות צרפתיות לשירים עבריים פופולריים, בין היתר הקליטה גרסה בצרפתית לקול אורלוגין הנקראת "Les horloges de minuit" ("שעוני חצות"). לשיר ביצועים רבים נוספים, ביניהם של שרונה אהרון-ברוזה (אימו של הזמר דויד ברוזה), רגינה בן אמיתי, זיגי בן אור, יפה ירקוני, שמשון בר-נוי, רן ונמה, נתנאלה, עדנה גורן, יגאל בשן, אילנית, ומרגלית צנעני (מתוך מחרוזת עברית). במסגרת פרויקט מחווה למוזיקה הישראל של שדרן הרדיו אלי לפיד, יצאה גרסה מחודשת לשיר בהשתתפות אריק סיני, אילנית וריקה זראי, שהקליטה בצרפת את ערוץ השירה שלה. בשיר מנגנים: עדי רנרט - פסנתר, ז'אן פול זימבריס - תופים, אלי מגן - קונטרהבס, עמוס עבר הדני - גיטרות, העיבוד נעשה בידי קובי אשרת. השיר ראה אור בדצמבר 2021, במלאת שנה למותה של ריקה זראי. קול אורלוגין [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית מילות השיר קול אורלוגין, באתר שירונט קול אורלוגין, בבלוג של אורי הייטנר ריקה זראי -קול אורלוגין - מגישים שירים ישראליים, סרטון בערוץ "מקולית", באתר יוטיוב (אורך: 03:01) Les horloges de minuit, סרטון בערוץ "Rika Zaraï - Topic", באתר יוטיוב (אורך: 03:03) שיר עד - קול אורלוגין - ביצוע: שרונה אהרון-ברוזה, סרטון בערוץ "שיר עד", באתר יוטיוב (אורך: 03:07) הפרויקט של אלי לפיד מארח את: אריק סיני, אילנית וריקה זראי - קול אורלוגין Rika Zarai, סרטון בערוץ "אלי לפיד Eli Lapid", באתר יוטיוב (אורך: 03:05) אלי לפיד מתראיין אצל ליאת רגב ברשת ב' על "קול אורלוגין" בביצוע החדש של אריק סיני, אילנית וריקה זראי, סרטון בערוץ "אלי לפיד Eli Lapid", באתר יוטיוב (אורך: 07:48) קול אורלוגין, באתר הספרייה הלאומית רחל פרומן קומלוש, Rika Zarai Les horloges de minuit קול אורלוגין בצרפתית ריקה זראי 1959, באתר יוטיוב, ‏25.8.2018 Reuveni Music, מרגלית צנעני - מחרוזת עברית, באתר יוטיוב, ‏29.6.2014 אלי לפיד, אלי לפיד מתראיין אצל ליאת רגב ברשת ב' על "קול אורלוגין" בביצוע החדש של אריק סיני, אילנית וריקה זראי, באתר יוטיוב, ‏3.1.2022
T-38 טאלון

T-38 טאלון (Talon) הוא מטוס אימונים סילוני דו־מנועי על־קולי, שפותח עבור חיל האוויר האמריקאי בסוף שנות ה־50 של המאה ה־20 על ידי חברת נורת'רופ. המטוסים הראשונים נכנסו לשירות במרץ 1961. המטוס נחשב מוצלח מאוד, אמין, זול ופשוט לתחזוקה, בעל ביצועים טובים ובטוח מאוד. כתוצאה מכך, הוא עדיין נמצא בשימוש בחיל האוויר האמריקאי, וכן בסוכנות החלל האמריקאית. באמצע שנות ה־50 החלה נורתרופ לתכנן מטוס קרב קל ומהיר (שהפך בסופו של דבר ל־F-5 פרידום פייטר), ולצידו מטוס אימונים על קולי שהתבסס עליו. אב הטיפוס הראשון טס ב־10 באפריל 1959, תחת הכינוי YT-38. לאחר שנבדקו שני סוגי מנועים, נחתם חוזה עם חיל האוויר האמריקאי, וכאמור, המטוס נכנס לשירות ב־1961 בבסיס חיל האוויר רנדולף. הייצור הופסק בתחילת 1972, לאחר ש־1,187 מטוסים יוצרו. המטוס משמש בחיל האוויר האמריקאי כיום כמטוס אימונים מתקדם לתלמידי טייס המיועדים למטוסי קרב. הוא משמש גם כמטוס אימונים בסינגפור, טיוואן, גרמניה ופורטוגל. בנוסף, חיל הים האמריקאי מפעיל לפחות שלושה מטוסי טאלון בבית הספר לטייסי ניסוי שלו, וחברת בואינג מפעילה מספר מטוסים כמטוסי מרדף. למטוס יש שלוש גרסאות עיקריות: T-38A הייתה הגרסה הראשונה שנמסרה לחיל האוויר האמריקאי. T-38B היא גרסה המצוידת בכוונת תותח ואפשרות להתקנת תותח, פצצות אימונים או רקטות. הדגם האחרון, T-38C טאלון II נכנס לשירות ב־2001. דגם זה היה מורכב משלדות ישנות שהורכבו עליהן מערכות אלקטרוניות חדישות - קוקפיט זכוכית ותצוגה עילית. בנוסף, שופר המנוע כך שיהיה אמין יותר וקל יותר לתחזוק, ובעל דחף גדול יותר. בואינג זכתה בשני חוזים לשיפור מערכות האויוניקה של המטוס בשנת 1996 ובשנת 2002. התעשייה האווירית נבחרה על ידי בואינג כקבלן משנה ראשי לפרויקט. המטוס מתוכנן להמשיך לשרת עד 2020. המטוס משרת כיום בבית הספר לטייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. פיקוד הציוד של חיל האוויר משתמש במטוס לבדיקת מערכות נשק ואלקטרוניקה חדשות. טייסים מרוב חילות האוויר של נאט"ו מתאמנים על T-38A בבסיס חיל האוויר שפרד בטקסס, כחלק מתוכנית אימוני הטייסים המשותפת האירו-נאט"ו. פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר משתמש במטוסי T-38B לאימון טייסים המיועדים למטוסי F-16,‏ F-15,‏ B-1, A-10,‏ F-111 ו־F/A-22. גם פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית עושה שימוש במטוסי T-38A. נאס"א משתמשת במטוס כמטוס אימונים לאסטרונאוטים, וכן למרדף אחרי מעבורת החלל בזמן הנחיתה, או כמטוס ליווי לטיסות ניסוי במרכז מחקרי הטיסה ע"ש דריידן. המטוס מצויד בשלושה כני נסע, מתוכם גלגל הכן הקדמי ניתן לניהוג. תא הטייס מדוחס אוויר וממוזג, ובו שני מושבים שבהם כיסאות מפלט המצוידים ברקטות. מושב המדריך, היושב מאחורי הטייס, מוגבה ב־25 ס"מ כדי לאפשר לו שדה ראייה רחב. הטייס והמדריך מופרדים במחיצה שקופה, ומקושרים עם מערכת קשר פנים ועם רדיו UHF. לכל איש צוות יש חופה נפרדת, הניתנת להשלכה במקרה חירום. הכנפיים משוכות לאחור, והגוף בעל מבנה זורם. שתי מערכות הידראוליות עצמאיות מפעילות את משטחי הניהוג של המטוס. הגה הגובה מתפקד כמשטח ניהוג הנע ביחידה אחת, ולא מפוצל לכנף ומשטח. תדלוק ובדיקות לפני הטיסה קלים מאוד לביצוע. הטאלון נדרש למסלול של 695 מטרים בלבד כדי להמריא, ויכול להגיע מגובה פני הים לגובה 9,068 מטרים תוך דקה אחת. המנועים מצוידים במבער אחורי. מדיה וקבצים בנושא T-38 טאלון בוויקישיתוף http://www.warbirdalley.com/t38.htm אתר חיל האוויר האמריקאי פדרציית המדענים האמריקאים
רודולף קלברג

רודולף קלברג (באנגלית: Rudolph Kleberg‏; 26 ביוני 1847 – 28 בדצמבר 1924) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס, דודו הגדול של רוברט ר. אקהרדט ודודו של ריצ'רד מ. קלברג האב. קלברג נולד ב-26 ביוני 1847 בקאט ספרינג, טקסס, וקיבל הדרכה על ידי מורים פרטיים וסיים את לימודיו בקולג' בטון, מחוז דה ויט, בשנת 1868. הוא התגייס לחטיבת הפרשים של טום גרין בצבא הקונפדרציה באביב 1864 ושירת עד סיום מלחמת האזרחים. לאחר המלחמה, קלברג למד משפטים בסן אנטוניו. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1872. קלברג החל לעסוק בעריכת דין בקוארו, טקסס. בשנה שלאחר מכן, הוא ייסד את קוארו סטאר ב-1873. לאחר כמה שנים מונה קלברג כעורך דין תובע של מחוז דה וויט בשנים 1876–1890. לאחר מכן הוא נכנס לפוליטיקה האלקטורלית, וכיהן כחבר בסנאט המדינה בשנים 1882–1886. בשנת 1885, הוא מונה לעורך הדין של ארצות הברית עבור המחוז המערבי של טקסס. קלברג נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-54 כדי למלא את המקום שהתפנה על ידי מותו של ויליאם ה. קריין. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה-55, ה-56 וה-57 וכיהן מ-7 באפריל 1896 עד 3 במרץ 1903. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש ב-1902. לאחר שחזר לעסוק בעריכת דין, הוא עבר עם משפחתו לאוסטין, טקסס, ב-1905. שם הוא מונה לרשם הרשמי של בית המשפט לערעורים פליליים ב-24 בפברואר 1905. הוא שירת עד מותו באוסטין, טקסס ב-28 בדצמבר 1924. הוא נקבר בבית הקברות אוקווד. מדיה וקבצים בנושא רודולף קלברג בוויקישיתוף רודולף קלברג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) רודולף קלברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ריצ'רד קלברג

ריצ'רד מיפלין קלברג האב (באנגלית: Richard Mifflin Kleberg Sr.‏; 18 בנובמבר 1887 – 8 במאי 1955), דמוקרט, היה חבר שבע קדנציות בבית הנבחרים של ארצות הברית ממחוז הקונגרס ה-14 של טקסס במהלך התקופה 1931–1945 ויורש של חוות קינג בדרום טקסס. קלברג נולד ב-18 בנובמבר 1887 בקינגסוויל, טקסס. הוא נבחר לראשונה בשנת 1931 בבחירות מיוחדות לרשת את הארי מ. ורצבאך המנוח. בחירתו גרמה למפלגה הדמוקרטית להשיג רוב בבית הנבחרים, שאותו היא שמרה במשך כל שישים ושלוש השנים הבאות מלבד ארבע. הוא נבחר ללא התנגדות בשנים 1940 ו-1942. לינדון ב. ג'ונסון כיהן כמזכיר הקונגרס תחת קלברג מ-1931 ועד מינויו לראש מינהל הנוער הלאומי של טקסס ב-1935. כפי שתואר על ידי הביוגרף של ג'ונסון רוברט קארו, קלברג היה שמרן מושבע, ובהתחלה ראה באופן עמום את הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט ואת הניו דיל. אף על פי כן, הוא שוכנע על ידי לינדון ג'ונסון להצביע בעד מדיניות מפתח מסוימת של הניו דיל שהוא התנגד לה באופן אישי כאשר הובא לידיעתו שהם נהנו מתמיכה משמעותית בקרב בוחריו. הוא הובס עבור מינוי מחדש בשנת 1944 על ידי ג'ון אי. לייל הבן, שנבחר ללא התנגדות באותו נובמבר. קלברג נפטר ב-8 במאי 1955 בגיל 67. הוא היה חבר בקבוצת מילר בוושינגטון. ריצ'רד קלברג, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ריצ'רד קלברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)