laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שירה אפית

שירה אפית (או אֶפּוֹס, וכן שירת עלילה בעברית) היא סוגה (ז'אנר) של שירה נרטיבית, אשר מגוללת סיפור על חיים ומעשים של גיבור או של קבוצת גיבורים, היסטוריים או אגדיים. האפוסים הקדומים קשורים קשר הדוק למסורת השירה שבעל-פה; במקרים רבים העתיקו חברות אורייניות את הצורה האפית. "עלילות גילגמש" הוא האפוס הגדול הראשון בתולדות הציוויליזציה. השירה האוגריתית כוללת בתוכה יצירות שירה אפית כנעניות; מאפייניהן דומים, בתוכן ובסגנון הספרותי, לשירה האפית המקראית. גם במקרא ישנם קטעים המזוהים בחקר המקרא כשירה אפית כמו ספר שמואל, ספר איוב ושירת דבורה. לטענת הפרופ' משה דוד קאסוטו, דוגמאות אלו וכן רסיסי שירות נוספות במקרא גופו מעידים על קיומה של שירת עלילה (שירה אפית) קדומה שהתקיימה בישראל קודם העלאת המקרא על הכתב. דוגמאות קלאסיות לשירה אפית הן ה"איליאדה" וה"אודיסיאה" מאת הומרוס, וה"איניאיס" מאת ורגיליוס (שחיבר את יצירתו בעקבות הומרוס כמתחרה ולא כמחקה), הנחשבים לפסגת השירה הקלאסית (היוונית והרומאית). בימי הביניים חוברו האפוסים "ביאוולף" האנגלי, "שיר אודות סיד שלי" הספרדי, "שירת רולאן" הצרפתי, ו"שירת הניבלונגים" הגרמני, יצירות מרכזיות בספרות האירופאית עד לרנסאנס. בתקופת הרנסאנס חוברו אפוסים שצירפו את המסורת הקלאסית ומסורת הרומנסה, ביניהם "אורלנדו המטורף" מאת אריוסטו, "ירושלים המשוחררת" מאת טאסו, "הלוזיאדות" מאת קמואש, ו"מלכת הפיות" מאת אדמונד ספנסר, שהיו נכסי צאן ברזל של הספרות האירופאית עד לאמצע המאה ה-19. במאה ה-17 חובר האפוס הדתי הנשגב "גן העדן האבוד" מאת המשורר האנגלי ג'ון מילטון, שנחשב למיצוי הז'אנר ולפסגתו. סוגת האפוס נחשבה במערב, הן על ידי גדולי המשוררים והן על ידי מבקרים, לסוגת השירה הנעלה ביותר, ולמסורת המעבירה מוסר נעלה. מהמאה ה-18 ואילך, עם מהפכת הנאורות, ככל שאנשים התרחקו ממסורתם, כן חוברו פחות אפוסים חדשים, והשפעתם הלכה ופחתה. בתקופת ההשכלה חוברו אפוסים תנ"כיים רבים על ידי משוררים עבריים, ביניהם "שירי תפארת" מאת נפתלי הרץ וייזל, "ניר דוד" מאת שלום הכהן, ו"אהבת דוד ומיכל" מאת יל"ג, יצירות דידקטיות למדי. כיום המונח אפוס משמש עדיין לתיאור יצירות ספרותיות או קולנועיות עצומות ממדים המתארות מעשי גבורה ואירועים היסטוריים רחבי היקף.[דרוש מקור] מונחים בפולקלור עלילות גילגמש שירה אוגריתית (עלילות בעל וענת, עלילת כרת, עלילת אקהת ועוד) שירה מקראית (שירת האזינו, שירת דבורה, שירת הים ועוד) אודיסאה איליאדה איניאס מהאבהארטה ראמאינה עוטה עור הנמר קודרון שאהנאמה בילינה משא מלחמת איגור שירת הניבלונגים שאבאתנוק דוכוס הורנט אדה (ספר) שירת רולאן ביאוולף אורלנדו המטורף הקומדיה האלוהית גן העדן האבוד קאלוואלה מאנאס טורקוואטו טאסו אדמונד ספנסר ג'ון מילטון ש. שפרה, יעקב קליין, בימים הרחוקים ההם - אנתולוגיה משירת המזרח הקדום, עם עובד, 1996 ראו על כך בהרחבה: משה דוד קאסוטו, ספרות מקראית וספרות כנענית, מאגנס, כרך א' (תשל"ב) וכרך ב' (תשל"ט) ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חרב צ'רקסית

חרב צ'רקסית (צ'רקסית: Сашхуэ - סה שה'וואה; רוסית: Шашка) היא כלי נשק קר שנשאו הלוחמים הצ'רקסים בצפון הרי הקווקז. החרב עשויה מסגסוגת פלדה. צורתה מעוגלת במקצת, הידית עשויה מקרן אייל. מקור השם הוא מהשפה הצ'רקסית סה פירושו שן או להב, שה'וואה פירושו גדול כך "סה שה'וואה" - שן גדולה\להב גדולה. החרב הצ'רקסית הומצאה בצפון הרי הקווקז בשלהי המאה ה-12 וה-13 על ידי שבטים צ'רקסיים. בשלב מאוחר יותר עמים נוספים, כמו העם הרוסי, האוקראיני והקוזאקים, החלו להשתמש בחרב הצ'רקסית וכינו אותה "שאשקה". החרב טיפוסית לעם האדיגאי (צ'רקסים) וארוכה קצת מהחרב הקוזאקית. פלוגות רוסיות נשאו את החרב הצ'רקסית כבר בשנת 1830. במלחמת העולם השנייה נשאו פרשים רוסים את החרב הצ'רקסית. מדיה וקבצים בנושא חרב צ'רקסית בוויקישיתוף הדגמה בסגנון הלחימה בשיטה הצ'רקסית איך יוצרים חרב צ'רקסית ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרה

מרה (בלטינית: Bilis) היא נוזל המיוצר בכבד ומשמש בתהליך העיכול. המרה מופרשת מהכבד ונאגרת בכיס המרה, ממנו היא משוחררת בזמן עיכול של שומנים דרך צינור המרה אל התריסריון (תחילת המעי הדק), על מנת לעזור בפירוק המזון. נוזל המרה משתתף בתהליכי עיכול חשובים כגון פירוק טיפות שומן בשביל הגדלת שטח פנים במהלך תהליך העיכול. במרה ישנן מולקולות שלהן יכולות דטרגנטיות היוצרות תחליב עם טיפות השומן שבמזון. למעשה נוזל המרה גורם לחלוקת טיפות השומן מהמזון לטיפות מיקרוסקופיות ששטח פניהן גדול, ובכך מאפשרות גישה יעילה של אנזימים מפרקי שומנים (המומסים במים) אל מולקולות השומן (שאינן מתמוססות היטב במים עקב תכונותיהן ההידרופוביות). המרה מורכבת ממים (85%), ממלחי מרה (10%), מרירית ופיגמנטים (3%) משומנים (1%), ממלחים אי-אורגניים ומכולסטרין. כשמה, טעמה מר. צבעה של המרה נקבע משני פיגמנטים עיקריים, בילירובין אשר צבעו צהוב, וצורתו המחומצנת בילוורדין אשר צבעה ירוק. כאשר הם מתערבבים הם יוצרים את צבעה החום של צואה. בגופו של אדם מבוגר מתווצרת בין 400-800 מיליליטר מרה ביממה. המרה היא בסיסית, בעלת pH 7.8 – 8.6, ולכן היא מסייעת בסתירת החומציות הרבה שקיימת בקיבה, בשלב של המעבר למעי. בנוסף למרה, צינור המרה מוביל לתריסריון גם אנזימים המיוצרים בלבלב. מרבית (כ-95%) מיצי המרה ממוחזרים דרך וריד פורטלי לכבד ואינם מופרשים מהגוף, כאשר כ-5% מהם מופרשים בצואה. ארבע הליחות מדיה וקבצים בנושא מרה בוויקישיתוף מרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הממשלה הישן (אוקלנד)

בית הממשלה הישן (באנגלית: Old Government House) הממוקם באוקלנד שבניו זילנד שימש כבית ממשלה - בית המגורים הרשמי של המושל הכללי של ניו זילנד מאז שהושלם בשנת 1856 ועד שנת 1966 עת הוחלף בבית הממשלה הנוכחי. בית הממשלה הישן היה בית הממשלה השני בעיר אוקלנד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל ויליאם מייסון ובניתו הושלמה בשנת 1856. באותה עת הייתה אוקלנד בירה בפועל של ניו זילנד. לאחר שבשנת 1865 נבחרה העיר ולינגטון כבירת המדינה, הפך המבנה למבנה משני, והמושל התגורר בעיקר בבית הממשלה שבבירה. המלכה אליזבת, מלכת ניו זילנד ובני משפחתה התגוררו במבנה שש פעמים, ובשנת 1953 שידרה אליזבת השנייה את נאום חג המולד שלה לכל ממלכותיה. בשנת 1969 הועבר המבנה לידי אוניברסיטת אוקלנד, המשמשת בו כחדר לצוות המרצים, וכחדר הרצאות. בית הממשלה בית הממשלה בוולינגטון מבנים נוספים המכונים "בית הממשלה הישן" מדיה וקבצים בנושא בית הממשלה הישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הממשלה הישן
בית הממשלה הישן

האם התכוונתם ל... אוסטרליה בית הממשלה הישן (אוסטרליה הדרומית) (אנ') – במדינת אוסטרליה הדרומית בית הממשלה הישן (הוברט) (אנ') – בהובארט, בירת מדינת טסמניה בית הממשלה הישן (פאראמאטה) (אנ') – בעיירה פאראמאטה שבמדינת ניו סאות' ויילס בית הממשלה הישן (קווינסלנד) (אנ') – בבריזבן, בירת מדינת קווינסלנד ארצות הברית בית הממשלה הישן (אוגוסטה) (אנ') – באוגוסטה (ג'ורג'יה) ניו זילנד בית הממשלה הישן (אוקלנד) – בעיר אוקלנד קנדה בית הממשלה הישן (פרדריקטון) (אנ') – בפרדריקטון, בירת פרובינציית ניו ברנזוויק בית הממשלה
2006 בארצות הברית

2006 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 230 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ג'ורג' בוש (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: דיק צ'ייני (המפלגה הרפובליקנית) יו"ר בית הנבחרים: דניס הסטרט (המפלגה הרפובליקנית) מנהיג הרוב בסנאט: ביל פריסט (המפלגה הרפובליקנית) הקונגרס: הקונגרס ה-109 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 11 בינואר – הר הגעש אוגוסטין שבאלסקה מתפרצת פעמיים - ההתפרצות הגדולה הראשונה שלו מאז שנת 1986. עמוד העשן והאפר הגיע לגובה של 15,849 מטרים. 19 בינואר – הניו הוריזונס של נאס"א משוגרת לחלל. החללית צפויה להגיע לכוכב הלכת הננסי פלוטו ב-14 ביולי 2015. 11 בפברואר – סגן הנשיא דיק צ'ייני יורה בשוגג בפניו של ידידו בשעה שהשניים השתתפו במסע ציד בטקסס. האירוע המביך התפתח לכדי שערורייה בעקבות החמרה במצב הפצוע ובשל טיפול לקוי של הבית הלבן בפרשה. 18 בפברואר – 8 פועלים אמריקאים זוכים בפרס הגדול בהיסטוריה של הגרלות הלוטו, 365 מיליון דולר 8 בספטמבר – חוקר הטבע כריס אטקינס וחובב הטבע מייקל טיילור מגלים את העץ הגבוה בעולם - עץ מהמין סקוויה נאה אשר מכונה כיום "היפריון". העץ בפארק לאומי רדווד שבאזור החוף בצפון-מערב קליפורניה. גובהו של העץ, אשר אומת בהמשך על ידי הבוטניקאי ד"ר סְטֶפֶן סילֶט, הוא 115.55 מטרים. 10 באוקטובר – גוגל רוכשת את האתר YouTube בעסקת חילופי מניות תמורת 1.65 מיליארד דולר. 6 בנובמבר – נערכות בחירות אמצע הקדנציה לשני בתי הקונגרס בארצות הברית. הדמוקרטים זוכים בתום הבחירות לרוב בבית הנבחרים ובסנאט. בעקבות ניצחון הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה לבית הנבחרים ננסי פלוסי נבחרה פה אחד על ידי חברי בית הנבחרים הדמוקרטיים ליושבת ראש הבית, והיא הפכה בכך לאישה הראשונה בתפקיד. בינואר 2007 בעת כינוס הקונגרס החדש החליפה פלוסי את דניס האסטרט הרפובליקני שכיהן בתפקיד זה. 7 בנובמבר – התצפית בעב"ם בנמל התעופה שיקגו או'הייר פברואר - המירוץ הראשון של הטור של קליפורניה 14 בינואר – שלי וינטרס, שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס האוסקר (נולדה ב-1920) 24 בינואר – כריס פן, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1965) 4 בפברואר – בטי פרידן, פמיניסטית ופעילה חברתית אמריקאית (נולדה ב-1921) 11 בפברואר – פיטר בנצ'לי, סופר אמריקאי (נולד ב-1940) 27 בפברואר – מילטון קייטימס, מנצח אמריקאי, (נולד ב-1909) 13 במרץ – מורין סטייפלטון, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1925) 28 במרץ – קספר ויינברגר, לשעבר שר-ההגנה של ארצות הברית (נולד ב-1917) 11 באפריל – פרוף, ראפר אמריקאי (נרצח בהופעה, נולד ב-1975) 23 ביוני – אהרון ספלינג, מפיק טלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1923) 20 באוגוסט – ג'ו רוזנטל, צילם את התמונה המפורסמת של הנפת הדגל באיוו ג'ימה (נולד ב-1911) 13 בספטמבר – אן ריצ'רדס, מושלת טקסס לשעבר (נולדה ב-1933) 28 באוקטובר – רד אאורבך, מאמן כדורסל אמריקאי-יהודי (נולד ב-1917) 30 באוקטובר – קליפורד גירץ, אנתרופולוג אמריקאי (נולד ב-1926) 10 בנובמבר – ג'ק ויליאמסון, סופר מדע בדיוני אמריקאי (נולד ב-1908) 16 בנובמבר – מילטון פרידמן, כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה (נולד ב-1912) 20 בנובמבר – רוברט אלטמן, במאי טלוויזיה ובמאי קולנוע אמריקאי (נולד ב-1925) 12 בדצמבר – פיטר בויל, שחקן אמריקאי (נולד ב-1935) 25 בדצמבר – ג'יימס בראון, זמר אמריקאי בסגנון גוספל והרית'ם אנד בלוז ונחשב לממציא מוזיקת הפאנק (נולד ב-1933) 26 בדצמבר – ג'רלד פורד, נשיאה ה-38 של ארצות הברית (נולד ב-1913) טענות: הממשל ניסה להסתיר תאונת הירי של צ'ייני, באתר הארץ, 15 בפברואר 2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיצורים שורקים

עיצורים שורקים (strident; sibilant) הם עיצורים חוככים או עיצורים מחוככים המופקים באזור המכתש ובתר המכתש כך שתנועת האוויר מתועלת באמצעות קדמת הלשון אל השיניים העליונות. עיצור מכתשי-חכי, חוכך שורק, קולי [ʑ] עיצור מכתשי-חכי, חוכך שורק, אטום [ɕ] עיצור כפוף, חוכך שורק, קולי [ʐ] עיצור כפוף, חוכך שורק, אטום [ʂ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי [ʒ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, אטום [ʃ] עיצור מכתשי, חוכך שורק, קולי [z] עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום [s] עיצור שיני, חוכך שורק, קולי [z̪] עיצור שיני, חוכך שורק, אטום [s̪] עיצור מכתשי-חכי, חוכך שורק, מסודק [ɕʼ] עיצור כפוף, חוכך שורק, מסודק [ʂʼ] עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, מסודק [ʃʼ] עיצור מכתשי, חוכך שורק, מסודק [sʼ] עיצור שיני, חוכך שורק, מסודק [s̪ʼ] עיצור מכתשי-חכי, מחוכך שורק, קולי [d͡ʑ] עיצור מכתשי-חכי, מחוכך שורק, אטום [t͡ɕ] עיצור כפוף, מחוכך שורק, קולי [ɖ͡ʐ] עיצור כפוף, מחוכך שורק, אטום [ʈ͡ʂ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, קולי [d͡ʒ] עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, אטום [t͡ʃ] עיצור מכתשי, מחוכך שורק, קולי [d͡z] עיצור מכתשי, מחוכך שורק, אטום [t͡s] עיצור שיני, מחוכך שורק, קולי [d̪͡z̪] עיצור שיני, מחוכך שורק, אטום [t̪͡s̪] עיצור מכתשי-חכי, מחוכך שורק, מסודק [t͡ɕʼ] עיצור כפוף, מחוכך שורק, מסודק [ʈ͡ʂʼ] עיצור בתר-מכתשי שורק, מחוכך, מסודק [t͡ʃʼ] עיצור מכתשי, מחוכך שורק, מסודק [t͡sʼ] עיצור שיני, מחוכך שורק, מסודק [t̪͡s̪ʼ] לעיצורים השורקים בעברית יש תפקיד מורפולוגי, שכן כאשר אחד מהם מופיע בפ"א הפועל של בניין "התפעל" מתרחש שׂיכוּל עיצורים בין פ"א הפועל לבין ת"ו הבניין. האות זי"ן מייצגת מכתשי חוכך שורק קולי. האות סמ"ך מייצגת מכתשי חוכך שורק אטום. האות צד"י מייצגת מכתשי, מחוכך שורק, אטום. האות שי"ן מייצגת בתר-מכתשי חוכך שורק אטום. הסימנים ז', ג' ו-צ' משמשים לתעתיק מילים שאולות ומייצגים בהתאמה בתר-מכתשי חוכך שורק קולי, בתר-מכתשי מחוכך שורק קולי, ובתר-מכתשי מחוכך שורק אטום. עיצורים שורקים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יגאל ארד

יגאל ארד (6 ביוני 1940 – 24 באוקטובר 1973) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור העוז על פעולתו כחובש במהלך הקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים. נהרג במלחמת יום הכיפורים בקרב העיר סואץ. יגאל ארד (ששמו המקורי היה פאבלו בוקסר) נולד בפולין הכבושה בידי הנאצים. אביו שירת בצבא הפולני, בעוד אמו הסתתרה עמו בכפר בגבול רוסיה עד תום המלחמה. ארד ואחיו הצעיר למדו בבית ספר פולני ולא קיבלו חינוך יהודי. בעקבות מבצע סיני החליט ארד לעלות לישראל. בשנת 1959, בן 18, הגיע לבדו לישראל לקיבוץ דברת. אז שינה את שמו. לאחר חצי שנה התגייס לצה"ל כחייל בודד, כשהעברית בפיו דלה. לאחר סיום שירותו הסדיר, גר בחיפה והתפרנס מעבודה כמפעיל ציוד מכני הנדסי. לאחר מכן עבד בחברה לקירור ובהמשך למד בקורס טכנאי ייצור והחל לעבוד בחברת החשמל. בשנת 1964 נשא אשה, ונולדו להם בת ובן. לאחר שירותו הצבאי הסדיר הוצב בחטיבה 55, חטיבת מילואים של הצנחנים. במסגרתה יצא לקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. הוא שימש כחובש פלוגתי בפלוגה ב' של גדוד 66 בפיקודו של סגן-אלוף יוסי יפה, שעליו הוטלה משימת כיבוש בית הספר לשוטרים וגבעת התחמושת. במשך כל הקרב על גבעת התחמושת טיפל ארד בעשרות פצועים מאנשי הגדוד. הוא עשה זאת תחת אש ירדנית מטווח קצר, כאשר הלחימה מתנהלת סביבו ולאחר שהחובשים האחרים נפגעו. על פעולתו זו הוענק לו ציון לשבח מטעם הרמטכ"ל. בשנת 1973 הומר הצל"ש לעיטור העוז. במלחמת ההתשה שירת ארד עם יחידתו בחזית תעלת סואץ ובארץ המרדפים בבקעת הירדן, ובסיומם התנדב לשירות מילואים נוסף של 40 יום בעיר עזה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים התייצב ארד ביחידתו, על אף שבאותה תקופה אובחן כסובל מכיב קיבה חמור ונזקק בשל כך לניתוח. ב-24 באוקטובר 1973 השתתף עם גדודו בקרב העיר סואץ. ארד נהרג בראשית הקרב מפגיעה בנגמ"ש שבו נסע. כאשר חבריו הצנחנים שנלכדו בעיר נחלצו ממנה רגלית באישון לילה הושארה גופתו מאחור. היא הוחזרה על ידי מצרים לידי צה"ל לאחר מספר חודשים. ארד היה נשוי ולו בן ובת, בן 33 במותו. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה. איתן נאוה יעקב חץ קורות החיים של יגאל ארד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון עיטור העוז שהוענק ליגאל ארד, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל יגאל ארד - החובש מגבעת התחמושת, באתר חטיבת הצנחנים. ישראל הראל, השלושה מגבעת התחמושת, מעריב, 20 במאי 1974
לוקר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לוקר (מאנגלית: locker) - תיבת אחסון לוקרים – בני שבט יווני קדום אישים: ברל לוקר – מראשי התנועה הציונית העולמית הראל לוקר – עו"ד ישראלי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה יוחנן לוקר – אלוף בצה"ל, אחיו של הראל לוקר מיצי לוקר – זמרת אופרה מלכה לוקר – משוררת יידיש, אשתו של ברל לוקר צבי לוקר – דיפלומט והיסטוריון ישראל לוק ליקר
2005 בארצות הברית

2005 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 229 שנה מיום היווסדה. הנשיא: ג'ורג' בוש (המפלגה הרפובליקנית) סגן הנשיא: דיק צ'ייני (המפלגה הרפובליקנית) יו"ר בית הנבחרים: דניס הסטרט (המפלגה הרפובליקנית) מנהיג הרוב בסנאט: ביל פריסט (המפלגה הרפובליקנית) הקונגרס: הקונגרס ה-108 עד 3 בינואר, הקונגרס ה-109 פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 3 בינואר – הקונגרס ה-109 מושבע ומתחיל את פעילותו. 14 בינואר – הגשושית הויגנס נוחתת על טיטאן, ירחו של שבתאי 20 בינואר – ג'ורג' בוש מושבע לכהונה שנייה כנשיא ארצות הברית. 23 בפברואר – מסתיים זיהוי גופות הנרצחים בפיגועי 11 בספטמבר. 3 במרץ – הטייס וההרפתקן האמריקאי סטיב פוסט השלים, לראשונה בהיסטוריה, טיסה סביב העולם ללא עצירות וללא תדלוק ביניים. המסע שאורכו 40,234 ק"מ הושלם תוך 67 שעות ו-2 דקות 27 באפריל – מטוס האיירבוס A380 מוטס לראשונה בטיסת ניסוי 10 במאי – רימון יד שנזרק על ידי ולדימיר ארוטיניאן נוחת במרחק של 20 מטרים מנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בזמן שנאם בפני קהל בטביליסי שבגאורגיה, אך אינו מתפוצץ בגלל תקלה 31 במאי – מארק פלט מודה כי הוא "גרון עמוק", המודיע מפרשת ווטרגייט 24 ביולי – רוכב האופניים האמריקאי לאנס ארמסטרונג זוכה בטור דה פראנס שביעי ברציפות ומודיע על פרישה. 29 באוגוסט – סופת ההוריקן האימתנית "קתרינה" פוגעת במדינת לואיזיאנה בארצות הברית וגורמת לאלפי הרוגים ולנזק שנאמד במיליארדי דולרים 24 בספטמבר – הוריקן ריטה מגיע לארצות הברית ופוגע במדינת טקסס 4 באוקטובר – הוריקן סטן פוגע במקסיקו ומרכז אמריקה והורג מעל ל-600 אנשים 5-6 בנובמבר – 25 הרוגים בסופת טורנדו קטלנית אשר עברה במיזורי, אינדיאנה, קנטקי ואוהיו. 28 בדצמבר – רשויות ההגירה בארצות הברית מגרשות את ג'ון דמיאניוק לאוקראינה ג'ורג' בוש מושבע לכהונה שנייה כנשיא ארצות הברית. תצלום מה-29 באוגוסט של סופת ההוריקן האימתנית "קתרינה" פוגעת במדינת לואיזיאנה בארצות הברית הצפות שנגרמו עקב סופת ההוריקן "קתרינה" באזור ניו אורלינס, 31 באוגוסט 23 בינואר – ג'וני קרסון, מנחה טלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1925) 25 בינואר – פיליפ ג'ונסון, אדריכל אמריקאי (נולד ב-1906) 10 בפברואר – ארתור מילר, מחזאי אמריקאי (נולד ב-1915) 20 בפברואר – האנטר סטוקטון תומפסון, סופר ועיתונאי אמריקאי (נולד ב-1937) 6 במרץ – הנס בתה, פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1906) 17 במרץ – ג'ורג' קנאן, דיפלומט והיסטוריון אמריקאי, זוכה פרס פוליצר (נולד ב-1904) 5 באפריל – סול בלו, סופר אמריקאי-יהודי, זוכה פרס נובל לספרות (נולד ב-1915) 6 ביוני – אן בנקרופט, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1931) 20 ביוני – ג'ק קילבי – ממציא המעגל המשולב וחתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1923) 5 ביולי – ג'יימס סטוקדייל, איש צבא אמריקאי, סופר ומועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית (נולד ב-1923) 18 ביולי – ויליאם וסטמורלנד, מפקד כוחות הצבא האמריקאי שלחמו במלחמת וייטנאם (נולד ב-1914) 3 בספטמבר – ויליאם רנקוויסט, נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית (נולד ב-1924). 24 באוקטובר – רוזה פארקס, פעילה בתנועה האמריקאית לזכויות האזרח. מפורסמת בשל סירובה בשנת 1955 לפנות את כיסאה באוטובוס לאדם לבן – סירוב שהוביל למעצרה (נולדה ב-1913) 13 בנובמבר – אדי גאררו, מתאבק אמריקאי ב-WWE (נולד ב-1967) 10 בדצמבר – ריצ'רד פריור, סטנדאפיסט, שחקן ותסריטאי אפרו-אמריקני (נולד ב-1940) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נקודה כחולה חיוורת

נקודה כחולה חיוורת (באנגלית: Pale Blue Dot) הוא תצלום של כדור הארץ שצולם ב-1990 על ידי הגשושית וויאג'ר 1, ממרחק של למעלה מ-6 מיליארד ק"מ, בו נראה כדור הארץ כנקודה קטנה על הרקע העצום של החלל. נאס"א נעתרה לבקשתו של האסטרופיזיקאי קרל סייגן והורתה לגשושית וויאג'ר 1, אשר סיימה את תפקידה והחלה לשייט אל מחוץ למערכת השמש, לצלם את כדור הארץ מהמרחק הרב בו שהתה. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1994, הוציא סייגן ספר בשם זהה וכך כתב בהתייחס לתצלום: כדור הארץ הוא בימה קטנה מאוד בתוך זירה קוסמית רחבת ידיים. חשבו על נהרות הדם שנשפכו בידי כל אותם מצביאים וקיסרים על מנת שיוכלו, אפופי תהילה וניצחון, להפוך לאדונים של חלק קטן מנקודה. חשבו על מעשי האכזריות האינסופיים שנעשו בידי תושבי פינה אחת של הפיקסל הזה כלפי התושבים של פינה אחרת של הפיקסל, שכמעט אין להבחין ביניהם. עד כמה תכופות אי-ההבנות שלהם, עד כמה להוטים הם להרוג זה את זה, עד כמה לוהטות שנאותיהם. ההתרברבויות שלנו, החשיבות העצמית המדומיינת שלנו, אשלייתנו לפיה יש לנו מקום מיוחס ביקום – נקודת האור החיוורת הזאת קוראת על כל זה תִּגָּר. — קרל סייגן בתרגומו של דרור בורשטיין, מתוך הספר "אדם בחלל" ב-2001 נבחר התצלום לאחד מעשרת תצלומי החלל החשובים בכל הזמנים. לפי נאס"א, המרחק בין הגשושית לבין כדור הארץ בעת הצילום היה כדלהלן: התמונה היא חלק מרצף צילומים שנקרא הדיוקן המשפחתי, שבו וויאג'ר 1 צילמה עוד חמישה כוכבי לכת במערכת השמש, ואת השמש. הרצף כולל את השמש, צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, ונפטון. זריחת הארץ The Blue Marble היום בו כדור הארץ חייך אפקט המבט הכולל מדיה וקבצים בנושא נקודה כחולה חיוורת בוויקישיתוף נאומו המלא של "נקודה כחולה חיוורת" מאת קארל סייגן מתורגם לעברית Chelsea Gohd (19 בפברואר 2020). "'Pale Blue Dot' shines anew in Carl Sagan Institute video to mark iconic photo's 30th anniversary". Space.com. {{cite web}}: (עזרה) Britt, Robert Roy (25 בספטמבר 2001). "Experts Pick: Top 10 Space Science Photos". Space.com. אורכב מ-המקור ב-2001-10-31. נבדק ב-2011-01-19. {{cite web}}: (עזרה) NASA's JPL Horizon System for calculating ephemerides for solar system bodies Meghan Bartels (12 בפברואר 2020). "NASA's iconic 'Pale Blue Dot' photo of Earth from space just got a 21st-century makeover". space.com. {{cite web}}: (עזרה)
אן סות'רן

הרייט ארלין לייק (באנגלית: Harriette Arlene Lake;‏ 22 בינואר 1909 – 15 במרץ 2001) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1987 על תפקידה בסרט "לווייתני אוגוסט". ידועה בשם אן סות'רן (Ann Sothern). סות'רן נולדה בוואלי סיטי שבדקוטה הצפונית וגדלה במיניאפוליס, שם סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המרכזי שבעיר. בגיל 18 עזבה את ביתה כדי לפתח את כישורי המשחק שלה, בתחילת דרכה הופיעה בעיקר בתור ניצבת. קיבלה חשיפה ראשונה בשנת 1934 בסרט המוזיקלי "ילד המיליונים" לצידו של אדי קנטור. ב-1937 גילמה את טוני פמברטון בקומדיה של אוטו פרמינגר "סכנה - אהבה בעבודה". הופיעה ב-1940 בקומדיית הפשע של לויד בייקון "אח סחלב" בתור פלורנס אדמס חברתו של הגנגסטר ג'וני סאטו (אדוארד ג'י רובינסון). תפקידה בסרט המוזיקלי זוכה האוסקר "גברת היי טובה" ב-1942 היה זה שנתן לה את הדחיפה לתפקידה הגדול ביותר בתחילת דרכה בקומדיה הקלאסית של ג'וזף ל. מנקייביץ' "מכתב לשלוש נשים" בתור אשת הקריירה הנשואה ריטה פייפס שכותבת סיפורים לאופרות סבון רדיופוניות. בשנות ה-50 התפרסמה בזכות תפקידה הראשי בחמש עונות קומדיית המצבים "מזכירה פרטית" בתור המזכירה הפרטית סוזן מק'נמרה. על תפקידה בסדרה קיבלה סות'רן שלוש מועמדויות לפרס אמי ומועמדות אחת לקומיקאית הטובה ביותר.[דרוש מקור] בשנת 1958 קיבלה סדרה על שמה, "המופע של אן סות'רן" בה גילמה את קטי אוקונור, עוזרת הנהלת בית מלון בניו יורק. הסדרה עצמה זכתה בפרס גלובוס הזהב וסות'רן הייתה מועמדת לפרס אמי בפעם החמישית. ב-1964 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה הפוליטית "האיש הטוב ביותר" בתור סו אלן גאמדג', סגנית מנהלת המפלגה. התפרסמה באותה השנה גם במותחן האימה "גברת בכלוב" לצידם של אוליביה דה הבילנד וג'יימס קאן. הופעתה האחרונה הייתה ב-1987 בדרמה "לווייתני אוגוסט". בסרט גילמה את טישה דווטי לצידן של בטי דייוויס, ליליאן גיש וביתה הביולוגית טישה סטרלינג וקיבלה מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס אינדפנדנט ספיריט. התחתנה ב-1936 עם השחקן רוג'ר פרייאור והתגרשה ממנו לאחר שבע שנים. פחות משבוע לאחר גירושיה נישאה בשנית לשחקן רוברט סטרלינג, לזוג נולדה בת אחת, השחקנית טישה סטרלינג. השניים התגרשו לאחר שש שנות נישואים. נפטרה בשנת 2001 כתוצאה מאי-ספיקת לב. על שמה של סות'רן ישנם שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, של מצלמת וידאו על עבודתה הקולנועית וטלוויזיה על עשייתה בטלוויזיה האמריקאית. מדיה וקבצים בנושא אן סות'רן בוויקישיתוף אן סות'רן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אן סות'רן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אן סות'רן, באתר AllMovie (באנגלית) אן סות'רן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אן סות'רן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אן סות'רן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אן סות'רן, באתר Discogs (באנגלית) Margie Schultz, Ann Sothern : a bio-bibliography, New York : Greenwood Press, 1990, ISBN 978-0-313-26463-4
הצלב הצבאי

הצלב הצבאי (באנגלית: Military Cross מוכר גם בר"ת: MC) הוא עיטור בריטי מדרגה שלישית המוענק לחיילי הכוחות המזוינים של בריטניה או בעלות בריתה ובעבר גם לחברי חבר העמים הבריטי. העיטור ניתן לציון גבורה ניכרת בשירות פעיל בשעת לחימה והוא הדרגה הבאה אחרי צלב הגבורה הניכרת. העיטור ניתן החל משנת 1993 לכלל הדרגות בכוחות המזוינים של בריטניה. בראשית דרכו, בין 1914 עד 1917, ניתן העיטור בעיקר לציון גבורה בשעת מלחמה לקצינים אך ניתן גם לציון שירות מצוין ולהענקת כבוד באירועים אלו ואחרים. החל מ-1917 הענקת העיטור השתמרה עד כמה שאפשר לקצינים בכוחות לוחמים בלבד. בשנת 1920 השתמר העיטור לציון גבורה בלבד וקיבל את התיאור שקיים עד היום, מלבד העובדה שהעיטור היה ניתן אז לדרגות קצונה בלבד. החל משנת 1993, עם השינוי בתפיסת מערכת ציון הכבוד בצבא הבריטי, הזכאות לעיטור התרחבה לכדי כל הדרגות ובכך הכניסה למעגל הזכאים לעיטור גם חיילים פשוטים שבעבר היה ניתן להעניק להם את המדליה הצבאית בלבד. החל משנת 1938, בצד האחורי של העיטור שהיה ריק עד אז, מצוינת בזרועה התחתונה השנה בה התבצעה פעולת הגבורה עלייה קיבל החייל את העיטור. העיטור הוא צלב מסוג צלב פאטה אשר זרועותיו מסתיימות בקטע רחב המעוטר בכתר האימפריה הממלכתי, במרכז הצלב מוצג סמל וראשי תיבות המונרך. העיטור תלוי על סרט לבן בעל פס סגול במרכזו, זה הוא גם סדר הצבעים המוצגים באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים). לעיטור ניתן להוסיף אבזם כסף המציין כפל עיטורים, כלומר הענקה כפולה ויותר של אותו העיטור, בתצורת אות העיטור אבזם זה מיוצג בעזרת סיכה במרכז האות. תיאור העיטור באתר משרד הביטחון הבריטי. (באנגלית).
יום טוב דאנון

הרב יום טוב דאנון ( איזמיר תק"א, 1741 - ה'תקפ"ג, 1823 ירושלים), מגדולי חכמי איזמיר בתחילת המאה ה-19, והראשון לציון בירושלים. רבי יום טוב דאנון נולד באיזמיר בשנת תק"א, לאביו הרב ברכה דאנון. בהיותו בעל קול ערב ומשכיל נקרא לשמש כשליח צבור בקהילת "מחזיקי תורה" (שונצינו) בעירו. על הצטיינותו כחזן אנו קוראים מתוך השבחים שכתב עליו רבי חיים פאלאג׳י, רבה של אזמיר: ובימינו זכינו לשמוע לתרי גברי רברבי, הרב "כבוד יו"ט" והרב ״שפתי רננות״ ז"ל כשהיו משוררים היו"ד דברות אין ספק דמלאכי מרום היו באים לשמוע...אשרי אזן דשמעה דלא הניחו אחריהם אפילו לשליש ולרביע — מ"י החסד, רמז תשכ"ג (דף קמ"ה ע"ב) היה מחשובי הדיינים באזמיר ובאחרית ימיו עלה לירושלים. בשנת תקפ"א (אוקטובר, 1820) לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב רפאל יוסף חזן, נתמנה לתפקיד זה בו שימש עד לפטירתו. רבי יום טוב דאנון נפטר ב-ח' באב תקפ"ג, (1823) ונקבר בבית הקברות הר הזיתים בירושלים. הרב דאנון חיבר את הספר "כבוד יום טוב" - בו חידושים ושו"ת על הרמב"ם. את תשובותיו היה רגיל לסיים בחתימה "אחיו הקטן המצפה לינון, יום טוב דאנון". שאר חיבוריו וכתבי יד רבים אבדו בשריפה באיזמיר. בנו, הרב ברכה דאנון, מחבר הספר "בד קדש", נקבר בירושלים. נכדו הרב יהודה דאנון הדפיס את ספרו "כבוד יום טוב", בסלוניקי תר"ו, (1846), שנדפס יחד עם הספר "בד קדש". נמצאה הסכמתו משנת ה'תקע"ד (1814) יחד עם רבני ירושלים בעניין תעשיית הגבינות. בני התקופה מזכירים שנפלה מחלוקת בינו לבין הרב אליעזר חזן בנו של הראשון לציון הקודם ומסיבה לא ברורה לא יכלו להשלים ולהתפשר ביניהם ונפטרו שניהם באותו יום. כבוד יום טוב, באתר היברובוקס - חידושים ושו"ת על הרמב"ם משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' עמ' 219, באתר היברובוקס דוד תדהר (עורך), "יום טוב דאנון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 865