laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוהנס מינקוויץ

יוהנס מינקוויץ (בגרמנית: Johannes Minckwitz;‏ 11 באפריל 1843 – 20 במאי 1901) היה שחמטאי וסופר שחמט גרמני. התוצאה הטובה ביותר שהשיג מינקוויץ הייתה מקום שני, לאחר אדולף אנדרסן בתחרות ברמן 1869 (הקונגרס השמיני). מינקוויץ חלק מקום 3–5 בתחרות המבורג 1869 (ניצח: אדולף אנדרסן), חלק מקום 8–9 בתחרות באדן-באדן בשנת 1870 (ניצח: אדולף אנדרסן), הגיע למקום השלישי בתחרות קרפלד 1871 (הקונגרס התשיעי, ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום הרביעי בתחרות פרנקפורט 1878 (הקונגרס השנים-עשר, ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום ה-11 בתחרות לייפציג 1879 (ניצח: ברטולד אינגליש). מינקוויץ חלק מקום ראשון עם מקס וייס ואדולף שוורץ בתחרות גראץ 1880, חלק מקום 3–5 בתחרות בראונשויג 1880 (ניצח: לואיס פאולסן), הגיע למקום השמיני בתחרות ויסבאדן 1880 (ניצחו: ג'וזף הנרי בלקברן, אדולף שוורץ וברטולד אינגליש). בתחרות ברלין 1881 חלק מקום 7–8 (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן), הגיע למקום העשירי בתחרות המבורג 1883 (ניצח: איזידור גונסברג, חלק מקום 13–14 בתחרות ברסלב 1885 (ניצח: זיגברט טאראש) והגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין 1890 (ניצחו: עמנואל לסקר וברטולד לסקר). בין השנים 1865–1876 ו-1879–1886 מינקוויץ שימש כעורך של כתב העת Deutsche Schachzeitung וחיבר מספר ספרים בנושא שחמט: האלף בית של משחק השחמט (1879), הומור בשחמט (1885) והמלך הקטן של השחמט (1889). Der Schachwettkampf zwischen Steinitz und Zukertort 1886 Die Schachkongresse zu Düsseldorf 1876, Köln 1877 und Frankfurt am Main 1878 מדיה וקבצים בנושא יוהנס מינקוויץ בוויקישיתוף יוהנס מינקוויץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופן טייפ

אופן־טייפ (OpenType) הוא שמו של תקן לגופנים, שנועד להחליף את תבנית ה”טרו־טייפ“ (TrueType) ולהוסיף לו תכונות טיפוגרפיות מתקדמות ותמיכה טובה יותר במערכות־כתב מורכבות. התקן פותח במאמץ משותף של החברות אדובי ומיקרוסופט. רמת התמיכה באופן־טייפ משתנה בהתאם לתוכנה. פלטפורמת חלונות תומכת חלקית בתכונות האופן־טייפ.[דרוש מקור]. במערכת הסדר XeTeX, לדוגמה, תמיכה בתכונות מתקדמות של גופנים מסוג אופן־טייפ. עיקר החידוש בתבנית אופן־טייפ הוא האפשרות לתת לגופן פקודות, בהתאם לטקסט, ועל ידי כך ליצור, בין השאר אותיות מתרחבות, שברים, ליגטורות, כתב מחובר, מיקום מדויק לסימני הבחן בשפות שונות ומיקום מדויק לניקוד וטעמי המקרא בגופנים בעברית. אתר האינטרנט הרשמי של אופן טייפ (באנגלית) מפרט באתר מיקרוסופט מידע באתר אדובי HarfBuzz — מנוע OpenType המשמש במגוון תוכנות חופשיות נפוצות הדגמה: The Beauty of LaTeX; פרטים טכניים.
סידור פרחים

סידור פרחים, שזירת פרחים או עיצוב זרים היא אמנות יצירת סידורי פרחים באגרטלים, קערות וסלים, או הכנת זרים מפרחים, עשבים, צמחים קישוטיים וחומרים בוטניים אחרים. בדרך כלל המקצוע קשור לעבודה בחנות פרחים, ומסדרי זרים הם בדרך כלל גם מוכרי פרחים. עם זאת, יש העוסקים בשזירת פרחים לא כמקצוע, אלא כתחביב; וכיום נפוצה גם מכירת זרי פרחים מעוצבים בתחנות דלק, מרכולים, משתלות ובחנויות פרחים מקוונות. העוסקים בסידור פרחים צריכים קשר עין-יד טוב, כך שיוכלו לשזור פרחים בלי לפגוע בהם, וכן הבנה בסוגי פרחים שונים וצורכיהם. סידור פרחים הוא מקצוע בעל מורשת עתיקה בתרבות המערבית, שכן זרים נחשבו לחלק בלתי נפרד ממסיבות כמו חתונות, מאירועי אבל, ימי הולדת ומסיבות לרגל הוּלדת תינוק. כיום גם נפוץ השימוש בזרים לקישוט חדרי ישיבות, בתי מלון, כינוסים ואף בבתים פרטיים. קיימים סגנונות שונים בסידור פרחים, מסגנונות מסורתיים מאוד ועד "יצירות אמנות" של ממש. כיום משלבים חלק ממעצבי הזרים גם תכשיטים או דברי מתיקה בסידורי הפרחים שלהם. באזורים מסוימים קיימים סידורי פרחים אופייניים. איקבנה סידור פרחים מקצועי איך מכינים סידור פרחים להנחה על שולחן - סרטון הדרכה סידור פרחים מודרני (הקישור אינו פעיל) - סרטון הדרכה
ג'ון דאלמיאן

ג'ון ויליאם דאלמיאן (באנגלית: John William Dolmayan; נולד ב-15 ביולי 1972) הוא מתופף אמריקאי אשר מוכר בעיקר כמתופף להקת הנו-מטאל סיסטם אוף אה דאון. דאלמיאן נולד בביירות, לבנון ב-15 ביולי 1972 להורים ארמנים. במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית, עזבה משפחתו את לבנון והשתקעה בלוס אנג'לס, קליפורניה. דאלמיאן התעניין לראשונה בתופים בגיל שנתיים. אביו ניגן בסקסופון. כאשר אמו הייתה לוקחת אותו לראות את אביו מנגן, הוא היה מחקה את המתופף של אביו. את מערכת התופים הראשונה שלו הוא קיבל מהוריו כשהיה בן 14. ב-2006, זכה דאלמיאן בתואר "מתופף השנה" מטעם מגזין "DRUM!‎". במרץ 2008 הקים עם חברו דארון מאלכיאן שהיה הגיטריסט בלהקה לשעבר של דאלמיאן, "סיסטם אוף אה דאון", את הלהקה "Scars on Broadway", ביחד עם עוד שלושה חברים: פרנקי פרז, ודני שאמון דומיניק סיפרלי. הלהקה הוציאה אלבום בשם "Scars on Broadway" וביולי 2010 הוציאה סינגל בשם "Fu*king" אותו פרסמה בחינם לרשת. ב-29 בנובמבר 2010, הודיעה הלהקה על חזרתה, ועל סיבוב הופעות חדש המתחיל בקיץ 2011 באירופה. ציוד הנגינה שבו משתמש דאלמיאן הוא תופים של טאמא, מצילות של פאיסטי ועורות של אבנס. סיסטם אוף אה דאון סיסטם אוף אה דאון (1998) טוקסיסיטי (2001) סטיל דיס אלבום! (2002) מזמוריז (2005) היפנוטיז (2005) סרג' טנקיאן אלקט דה דאד (2007) Scars on Broadway סקארס און ברודוויי (אלבום) (2008) Axis of Justice אקסיס אוף ג'אסטיס-סדרת קונצרטים ערך 1 (2004) Scum of the Earth בלה..בלה..בלה..שיר אהבה למילניום החדש. (מתופף אורח.) (2004) סולו ד'יס גריי מן (2020) (אלבום קאברים בשיתוף אומנים אורחים דוגמת סרג' טקיאן, טום מורלו ועוד) מדיה וקבצים בנושא ג'ון דאלמיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון דאלמיאן ג'ון דאלמיאן, ברשת החברתית פייסבוק ג'ון דאלמיאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ון דאלמיאן, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ון דאלמיאן, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ון דאלמיאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר ספוטיפיי ג'ון דאלמיאן, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר דיזר ג'ון דאלמיאן, באתר Discogs (באנגלית) ג'ון דאלמיאן, באתר Songkick (באנגלית) ג'ון דולומיאן, באתר Drummerworld
מעבר בורגו

מעבר בורגו (באיטלקית: Passetto di Borgo- "פַּסֶטו די בורגו") או בקיצור "המעבר" (באטלקית: Passetto - "פַּסֶטו") הוא מעבר סתרים המקשר בין קריית הוותיקן לבין טירת סנטאנג'לו. אורכו של המעבר כ-800 מטרים והוא ממוקם ברובע בורגו של העיר רומא. המעבר נבנה בשנת 1277 על ידי האפיפיור ניקולאוס השלישי, תוך שימוש משני בחומות שנבנו על ידי טוטילה במהלך המלחמה הגותית. המעבר, הנמצא בתוך החומה, אפשר לאפיפיורים להימלט ממגוריהם בקריית הוותיקן אל הטירה בעיתות מצוקה. האפיפיור אלכסנדר השישי השתמש במעבר בשנת 1494 במהלך המצור של שארל השמיני מלך צרפת וכיבוש העיר על ידיו. האפיפיור קלמנט השביעי השתמש במעבר במהלך ביזת רומא בשנת 1527 על ידי חייליו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר שהחיילים טבחו בכל חיילי המשמר השווייצרי על מדרגות בזיליקת פטרוס הקדוש. בשנת 1630 הקים האפיפיור אורבנוס השמיני גג מעל המעבר, והפך אותו למעבר סגור. הגג הורד שנת 1949. כיום המעבר מהווה חלק מהמוזיאון הממוקם בטירת סנטאנג'לו. המעבר שופץ במהלך השנים על מנת לייצבו, ובשנת 2000 הותר למבקרים לראותו. מדיה וקבצים בנושא מעבר בורגו בוויקישיתוף היסטוריה, מפות ותמונת של המעבר תמונות של המעבר ותיאורי מבקרים במעבר
פאסטו

האם התכוונתם ל... מעבר בורגו – מעבר סתרים המקשר בין קריית הוותיקן לבין טירת סנטאנג'לו סן חואן דה פסטו – עיר הבירה של מחוז נריניו בקולומביה פאסטו (הונגריה) – עיירה בהונגריה
בורגו

המילה בורגו (באיטלקית: Borgo) משמשת לתאר "רובע" של עיר. האם התכוונתם ל... רובעי ערים: בורגו (רובע) – הרובע ה-14 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה. בורגו סנטה לוצ'יה – רובע בעיר נאפולי שבאיטליה. "בורגו טרזיאנו" - רובע בטריאסטה. כמו כן המונח מופיע בשמות הערים: בורגו א מוזאנו – עיירה בנפת לוקה שבאיטליה. בורגו ואל די טארו – עיירה בנפת פארמה שבאיטליה. אישים: לוקה די בורגו - כינויו של המתמטיקאי לוקה פאצ'ולי.
מרסל אמה

מַרסֶל אֵמֶה (בצרפתית: Marcel Aymé;‏ 29 במרץ 1902 – 14 באוקטובר 1967) היה סופר ומחזאי צרפתי. מרסל אמה נולד ב-1902 בעיר ז'ואני במחוז יון שבצפון חבל בורגון בצרפת. הוא התייתם מאמו כשהיה בן שנתיים בלבד, וגדל בבית סבתו וסבו בכפר קטן במחוז ז'ורה שבחבל פראנש-קונטה. ב-1910, לאחר שסבתו נפטרה, הוא הועבר להשגחת אחת מדודותיו בעיר דול, בירת מחוז ז'ורה, ושם למד בקולג', אך בילה את חופשותיו בכפר, שם שימש לפעמים כרועה. אווירה כפרית זו, שהעניקה לו השראה, באה לידי ביטוי מאוחר יותר בכתביו. הוא התכונן להתקבל לאקול פוליטקניק בפריז, אך ב-1919 לקה במחלת השפעת הספרדית. אחרי שירותו הצבאי הגיע לפריז ב-1923 ושימש שם כפקיד בנק, כסוכן ביטוח וכעיתונאי - מקצועות שבהם לא הייתה לו כל הצלחה. הצלחתו הראשונה הייתה הנובלה "ברולבואה", שפורסמה ב-1926. הרומן "שולחן הגוויות" זיכה אותו בפרס רנודו ב-1929, אך היצירה שהביאה לפרסומו הייתה "הסוסה הירוקה" (1933). מכאן ואילך ראה בספרות את מקצועו. ב-1935 החל לכתוב תסריטים לקולנוע, להתעניין בתיאטרון, ולפרסם ספרי ילדים, בית היתר את "סיפורי החתול הג'ינג'י" (Les Contes du chat perché) שהפך לתסכית רדיו בתוכנית "לאם ולילד" של רשות השידור. ב-1939 שם ללעג ולקלס את המשטר הנאצי בגרמניה, אך בתקופת הכיבוש הנאצי של צרפת פרסם רומנים ונובלות באמצעות הוצאות ספרים שהוציאו לאור גם את כתביהם של מחברים פאשיסטיים ששיתפו פעולה עם הנאצים. בתקופה זו פרסם בין היתר את "טרבלינג" (1941) ואת "חוצה הקירות" (1943). היות שהוא עצמו לא הראה כל סימני תמיכה במשטר הנאצי, שמו לא נכלל ברשימת משתפי הפעולה עם הנאצים שהופיעה לאחר מלחמת העולם השנייה, אך בכל זאת הוא הואשם באנטישמיות. מעל הכול היה מוחזק כאשם כאשר ניסה להעביר עצומה לבקשת חנינה למשתף הפעולה הסופר והעיתונאי רובר בראזיאק. פרנסואה מוריאק וסופרים אחרים חתמו על עצומה זו, אך גנרל דה גול דחה את בקשת החנינה, ובראזיאק הוצא להורג בירייה (ב-6 בפברואר 1945). הגם שנפגע מאוד מפרשה זו, המשיך אמה לכתוב מספר רב של רומנים, נובלות ומחזות שזכו להצלחה רבה בציבור, ובהם "הדרך הארוכה" (1946), "אוראנוס" (1948) ו"קלראמבאר" (1949). ב-1952 הוצג בפריז מחזהו "ראשו של הזולת" שבו הביע את התנגדותו לעונש המוות ולגלג על מערכת המשפט ועל התביעה הכללית של המדינה. ב-1945 קיבל את פרס גונקור, אך ב-1950 הוא סירב להיות חבר האקדמיה הצרפתית. מרסל אמה מת בפריז ב-1967 ונקבר בבית הקברות סן-ונסן ברובע מונמארטר שבעיר. לזכרו הוצב ברובע מונמארטר פסל בדמותו של דוטיי, הגיבור הראשי של ספרו "חוצה הקירות". רבות מיצירותיו עובדו לקולנוע ולטלוויזיה, ובהן "חוצה הקירות" (1950), "הסוסה הירוקה" (1959), "קלראמבאר" (1969) ו-"אוראנוס" (1990). הסוסה הירוקה: רומן; מצרפתית: זאב זמירי, תל אביב: מ' מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1960. אוראנוס; תרגם מצרפתית: בני ציפר, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשמ"ט 1989. משחקי תופסת; מצרפתית: יעקוב חסון; ערכה: צביה גרנות, תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ו 1996. "על פני פאריז" - סיפור קצר, נכלל בספרים סיפורים צרפתים בני זמננו, תרגם: מ. חצור, הוצאת צהר, 1957, ובמקראה בספרות מודרנית, תרגם: אהרן אמיר, זמורה ביתן מודן, 1979. מרסל אמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרסל אמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מרסל איימה (1902-1967), דף שער בספרייה הלאומית מרסל אמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרסל אמה, באתר AllMovie (באנגלית) מרסל אמה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרסל אמה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרסל אמה, באתר Discogs (באנגלית) בעברית נכתב גם: אֵיימֶה, אימֶה.
ג'ון ויסקר

ג'ון ויסקר (באנגלית: John Wisker;‏ 30 במאי 1846, האל, אנגליה - 18 בינואר 1884, מלבורן, אוסטרליה) היה שחמטאי אנגלי ועיתונאי. בשנות ה-70 של המאה ה-19 נמנה בין עשרת השחמטאים הטובים בעולם, והשני באנגליה, לאחר ג'וזף הנרי בלקברן. ויסקר עבר ללונדון ככתב לעיתון City Press והתחבר עם הווארד סטאונטון. רמתו השחמטאית עלתה במהירות ובשנת 1870 זכה באליפות בריטניה בשחמט לאחר דו-קרב עם עמוס ברן ולפני האלוף הקודם ג'וזף הנרי בלקברן. בשנת 1872 ניצח ויסקר שוב באליפות בריטניה לאחר דו-קרב עם האלוף הבריטי הראשון, ססיל דה ור. לאחר תחרות זו אליפות בריטניה בשחמט לא התקיימה עד שנת 1904. ויסקר ערך את טורי השחמט בעיתונים the Sporting Times ו Land and Water. בין השנים 1872 ל-1876 ויסקר כיהן כמזכיר איגוד השחמט הבריטי וכעורך משותף לביטאון Chess Player's Chronicle. לאחר שלקה בשחפת היגר ויסקר לאוסטרליה בסתיו 1876 כדי לנסות ולשפר את מצבו הבריאותי. באוסטרליה כתב טור שחמט לעיתון the Australasian. בשנת 1884 מת ויסקר משחפת. מדיה וקבצים בנושא ג'ון ויסקר בוויקישיתוף ג'ון ויסקר, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מידע כללי
סמל דרום אפריקה

סמל דרום אפריקה הראשון היה בשימוש רשמי מאז שנת 1910. הסמל הוחלף בעיצוב חדש ביום החופש ב-27 באפריל 2000. המוטו על הסמל, ǃke e: ǀxarra ǁke בשפת הסן פירושו: "עמים שונים התאחדו". תהליך עיצובו של הסמל החל בשנת 1999 כאשר משרד האמנות, התרבות המדע והטכנולוגיה פנה אל הציבור בבקשות לרעיונות עבור סמל חדש למדינה. שפע הרעיונות אשר הגיעו למשרד לצד תגובות מהקבינט היוו את הבסיס לעיצוב הסמל. עשרה עיצובים שונים הוצגו בפני הקבינט ולבסוף נבחר עיצובו של איאן בקר. בסמל מופיע הכיתוב בשפת סן "עמים שונים התאחדו" על רקע ירוק, ושני חטי פילים עולים ממנו בכל אחד מצדדיו. ביניהם מופיעים שיבולת חיטה ומגן מוזהב שבו נראות שתי דמויות בני אדם המברכות זו את זו, ואשר מקורן באומנות הסלע הבושמנית. מעל למגן מופיעים כידון ואלה, פרח פרוטאה, ציפור לבלר ושמש. סמל דרום אפריקה הישן היה בשימוש משנת 1910 ועד שנת 2000. הסמל היה למעשה שילוב של אלמנטים משלטי ארבע המדינות והמושבות אשר שולבו באיחודה של דרום אפריקה. הרבע הראשון מכיל את גברת התקווה הטובה מתוך סמל מושבת הכף. שני הגנואים הכחולים ברבע השני לקוחים מתוך סמל מושבת נטאל. ברבע השלישי מופיע מוטיב עץ מתוך סמל מדינת אורנג' החופשית וברבע הרביעי מופיעה העגלה מתוך סמל טראסנוול. התומכים (ראם הצבי והדלגן) לקוחים מתוך סמל מושבת הכף וסמל מושבת נהר אורנג'. האריה אשר בציצה אוחז בארבעה מטות קשורים יחדיו כסמל לאחדותן של ארבע המושבות והמדינות לשעבר. המוטו בתחתית השלט כתוב בלטינית: Ex Unitate Vires ומשמעותו "כוח באמצעות אחדות". דגל דרום אפריקה המנון דרום אפריקה מדיה וקבצים בנושא סמל דרום אפריקה בוויקישיתוף היסטוריה של סמל דרום אפריקה הסבר על הסמל החדש ועל שלט האצולה הישן ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת צרפת בכדורסל

נבחרת צרפת בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צרפת. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הצרפתית. הדירוג הנוכחי של נבחרת צרפת ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-4 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 5 מקומות לעומת דירוג קודם. נבחרת צרפת נחשבת לאחת נבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. נבחרת צרפת הגיעה שלוש פעמים לגמר אליפות אירופה בכדורסל בשנת 1949 בשנת 2011 ובשנת 2022. הנבחרת זכתה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון (1948), באולימפיאדת סידני (2000), באולימפיאדת טוקיו 2020 ובאולימפיאדת פריז (2024). באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בסלובניה בשנת 2013 זכתה נבחרת צרפת לראשונה בתולדותיה בתואר האליפות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת ליטא 66-80. בשנת 2022 זכתה במדליית הכסף באליפות שהתקיימה בברלין, גרמניה לאחר הפסד בגמר לנבחרת ספרד 88-76. בגביע העולם בכדורסל שנערך בספרד בשנת 2014 זכתה נבחרת צרפת לראשונה בתולדותיה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת ליטא 93-95.בגביע העולם בכדורסל שנערך בסין בשנת 2019 זכתה נבחרת צרפת בפעם השנייה בתולדותיה במדליית הארד, לאחר שגברה 67:59 על נבחרת אוסטרליה. סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): מדיה וקבצים בנושא נבחרת צרפת בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת צרפת בכדורסל אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת צרפת בכדורסל נבחרת צרפת בכדורסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
David Bowie (אלבום, 1969)

David Bowie הוא אלבום של המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי משנת 1969. במקור יצא האלבום בממלכה המאוחדת בשם זה, ובארצות הברית בשם Man of Words/Man of Music. בשנת 1972 יצא האלבום מחדש תחת השם Space Oddity, כשם השיר "Space Oddity", אך החל מ-2009 הוא מופץ שוב בשמו המקורי. האלבום מתאפיין בשילוב סגנונות של פולק, רוק ורוק מתקדם - ובכך מדגיש את מיקומו הכרונולוגי של האלבום במכלול יצירתו של בואי - בין שנות ה-60 לשנות ה-70. האלבום נחשב על פי רוב לאלבום הראשון של בואי, או האלבום המוערך והראוי הראשון שלו, בין היתר בשל רשימת הנגנים המכובדת שהשתתפה באלבום ובהם: נגן הבס הרבי פלאורס, הגיטריסט טין רנויק, ריק ווקמן וחבר להקת המודי בלוז ג'ון לודז'. כמו כן השתתפו באלבום שלושה שעבדו באותה העת עם אלטון ג'ון: המתופף טרי קוקס, נגן הצ'לו פול בקמסטר והמפיק גאס דאג'ון. באלבום זה נעשה שיתוף הפעולה הראשון בין בואי לבין טוני ויסקונטי שניגן באלבום על גיטרה בס, ובהמשך הפך למפיק אלבומיו המצליחים של בואי בשנות ה-70 ובעשור הראשון של המאה ה-21. את כל שירי האלבום הפיק טוני ויסקונטי, למעט השיר שנבחר להיות הסינגל המוביל באלבום "Space Oddity", אותו הפנה ויסקונטי למפיק גאס דאג'ון. השיר שבמקור היה בעל אופי אקוסטי, הוקלט בליווי המכשיר האלקטרוני סטיילופון שהוא למעשה מעין אורגן-כיס. השיר נכתב בהשראת סרטו של סטנלי קובריק "2001: אודיסיאה בחלל", וכלל את דמותו של מייג'ור טום. בשנת 1980 שב בואי אל דמותו של מייג'ור טום, בשירו "Ashes to Ashes" שהופיע באלבום "Scary Monsters (and Super Creeps)". "Space Oddity" "Unwashed and Somewhat Slightly Dazed" "Don't Sit Down" "Letter to Hermione" "Cygnet Committee" "Janine" "An Occasional Dream" "Wild Eyed Boy From Freecloud" "God Knows I'm Good" "Memory of a Free Festival" דייוויד בואי : גיטרה, אורגן, סטיילופון, שירה. מיק ווין : גיטרה בס, חצוצרה. ריק ווקמן : מלוטרון, קלידים. טים רנוויק : גיטרה, חליל, חלילית. קית' כריסמס : גיטרה אקוסטית. ג'ון לודז' : גיטרה בס. טוני ויסקונטי : בס, חליל, חלילית. הרבי פלאורס : בס. ג'ון קיימברידג' : תופים. טרי קוקס : תופים. פול באקמסטר : צ'לו. בני מרשל וחברים: קולות. מידע על האלבום David Bowie באתר MusicBrainz מידע על האלבום David Bowie באתר AllMusic האלבום David Bowie באתר Discogs האלבום David Bowie באתר ספוטיפיי
ססיל דה ור

ססיל דה ור (באנגלית: Cecil Valentine De Vere;‏ 14 בפברואר 1845, סקוטלנד – 9 בפברואר 1875, אנגליה) היה שחמטאי אנגלי-סקוטי. ניצח באליפות הרשמית הראשונה של בריטניה, בשנת 1866, בגיל 21. דה ור שיחק שחמט ללא מאמץ ובצורה אלגנטית, ללא שהזדקק ללימוד תיאורית הפתיחות של השחמט; במובן זה דמה סגנון משחקו לזה של חוסה ראול קפבלנקה. עלייתו לצמרת השחמטאית הייתה מטאורית ובאופן דומה הייתה נפילתו ולכן הושווה לפול מורפי וכונה "מורפי האנגלי". כישרונו הטבעי הגדול למשחק היה מלווה בבטלנות. דה ור לקה בשחפת בשנת 1867 ולאחר מכן התמכר לאלכוהול. מרבית חייו שהה בלונדון אך בשנת 1874 עבר בעצת חבריו לטורקיי בדרום אנגליה, בתקווה להתאושש מהשחפת. שם מת דה ור, לפני שמלאו לו 30. Owen Hindle & Bob Jones: The English Morphy? The life and games of Cecil De Vere, first British chess champion. Keverel Chess Books, Exmouth 2001. ISBN 0-9531321-4-5 מדיה וקבצים בנושא ססיל דה ור בוויקישיתוף ססיל דה ור, באתר צ'סגיימס (באנגלית) דה ור, bidmonfa.com מאמר על דה ור,chesscenter.com מידע כללי
לוט (מחוז)

לוט (צרפתית: Lot, אוקסיטנית: אולט, Òlt) הוא מחוז בצרפת הקרוי על שם הנהר לוט. מספרו במפת מחוזות צרפת הוא 46 והוא חלק מחבל מידי-פירנה שבדרום המדינה. בצרפת הוא מכונה לעיתים "ארץ הפלאות" (Terre des Merveilles), בשל אתרי החן הרבים הפזורים בו. בירתו, קאור, מכונה לעיתים "בירת הגסטרונומיה הצרפתית". מחוז לוט הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שהוקמו בצרפת אחרי המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790. ב-1808 הופרד חלק מהשטח הדרום-מזרחי של לוט מהמחוז להקמת מחוז טארן וגארון. במקור, מחוז לוט התמשך דרומה וכלל גם את העיר מונטובן (Montauban). המחוז גובל במחוזות קורז, קנטל, טארן וגארון, לוט וגארון ודורדון. מדיה וקבצים בנושא לוט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוט (בצרפתית) יפה עירון קוץ, הכמיהה לכמהין, באתר ynet, 3 במרץ 2004 כרמית וייס, ‏הכפרים היפים של מחוז לוט, באתר GoTravel
נבחרת גרמניה בכדורסל

נבחרת גרמניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של גרמניה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הגרמנית. הדירוג הנוכחי של נבחרת גרמניה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-3 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. נבחרת גרמניה היא אחת מנבחרות הכדורסל הטובות באירופה ובעולם. הנבחרת זכתה פעם אחת באליפות אירופה בכדורסל (בשנת 1993), ופעם אחת באליפות העולם בכדורסל (2023), ולפני כן שיאה היה המקום השלישי (בשנת 2002). נבחרת גרמניה היא היורשת של נבחרת מערב גרמניה בכדורסל שייצגה את גרמניה המערבית בשנים 1945 עד 1989, בהן גרמניה הייתה מחולקת. נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל ייצגה את גרמניה המזרחית בשנים האלה, ונבחרת גרמניה לא נחשבת ליורשת שלה. שתי הנבחרות, המערב והמזרח, לא הגיעו להישגים בולטים בשנים אלה, אם כי הנבחרת המערב גרמנית הצליחה יותר. ערך מורחב – נבחרת גרמניה המזרחית בכדורסל נבחרת מזרח גרמניה בכדורסל נחשבה לנבחרת חלשה יחסית ומעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל. הנבחרת השתתפה 5 פעמים באליפות אירופה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום השישי באליפות שהתקיימה ב-1963. סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): מדיה וקבצים בנושא נבחרת גרמניה בכדורסל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת גרמניה בכדורסל (בגרמנית) דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מרקלוס הראשון

מרקלוס הראשון (בלטינית: Marcellus I;‏ 6 בינואר 255 – 16 בינואר 309) היה האפיפיור ה-30 של הכנסייה הקתולית וכיהן 27 במאי 308 – 16 בינואר 309 כיורשו של מרקלינוס. ככל הנראה, קדם פרק זמן ארוך יחסית בין מותו של מרקלינוס ב-304 לבחירתו של מרקלוס כיורשו. לא ידוע רבות על חייו. על פי הליבר פונטיפיקליס, הוא היה רומאי ופירוש שמו מעיד על כך, "המוקדש לאל מרס". בשנת 305, לאחר התפטרותו של דיוקלטיאנוס ועלייתו לשלטון של מקסימיאנוס באוקטובר שנה לאחר מכן, הנוצרים ברומא נהנו משקט יחסי. אולם, רק שנתיים לאחר מכן מונה מרקלוס לתפקיד האפיפיור. ב-309 גורש מרומא על ידי מקסנטיוס בשל מחלוקות שעורר כשהחליט על חומרת הצעדים נגד נוצרים שנטשו את דתם תחת הרדיפות נגדם. הוא החל בשיקום הקהילה הנוצרית. הוא מת ב-309 ויורשו היה אוסביוס. שרידיו קבורים תחת מקדש כנסיית סן מרצ'לו אל קורסו ברומא. יום חגו הוא 16 בינואר. מדיה וקבצים בנושא מרקלוס הראשון בוויקישיתוף מרקלוס הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מרקלוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
האלגוריתם של נייגל

האלגוריתם של נייגל (באנגלית: Nagle Algorithm) הוא אמצעי לשיפור יעילות ברשתות TCP/IP על ידי הפחתת מספר חבילות המידע הנשלחות ברשתות תקשורת. האלגוריתם הוצג במסמך Congestion Control in IP/TCP Internetworks (נגיש ב-RFC 896) ונקרא על שם ממציאו ג'ון נייגל (John Nagle). הוא מאפשר את ייעול השימוש במשאבי רשת על ידי הימנעות מבעיה אותה הוא מכנה "בעיית החבילות הקטנות". האלגוריתם נמצא בשימוש נרחב באימפלמנטציות TCP, אך יש מקרים שעדיף שלא יעבוד, לדוגמה באפליקציות WINDOWS שבהן יש תנועה של עכבר, המצריכה זמן תגובה קצר. הבעיה מתרחשת ביישומים השולחים מידע על גבי TCP בחבילות קטנות במיוחד, לעיתים קרובות בגודל של בייט בודד. היות שגודל הפתיח של חבילת TCP הוא 40 בתים (20 עבור פתיח ה-TCP ו-20 נוספים עבור פתיח ה-IP), החבילה הנשלחת היא בגודל של 41 בתים עבור בייט בודד של מידע יעיל - תקורה עצומה שמעמיסה מאוד על הרשת. בין הפרוטוקולים הנפוצים שבהם התופעה מתרחשת ניתן למנות את פרוטוקול Telnet, שבו כמעט כל הקלדה מיצרת בית אחד של מידע הנשלח מיידית. האלגוריתם של נייגל מייעל את התקשורת על ידי מיזוג מספר חבילות מידע קטנות המיועדות לשליחה לחבילה יחידה. וליתר דיוק, המידע היוצא נאגר כל עוד יש חבילה שנשלחה ועליה עדיין לא התקבל אישור (ACK) מהמקבל או עד אשר הצטברה כמות המידע המקסימלית שניתן לשלוח בחבילת מידע יחידה. if there is new data to send if the window size >= MSS and available data is >= MSS send complete MSS segment now else if there is unconfirmed data still in the pipe enqueue data in the buffer until an acknowledge is received else send data immediately end if end if end if כאשר MSS הוא גודל חבילת המידע המקסימלית שניתן לשלוח על גבי TCP. האלגוריתם הוא חלק מ Transmission Control Protocol. קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים קטגוריה:פרוטוקולי אינטרנט קטגוריה:פרוטוקולי ניתוב
אדולף אלבין

אדולף אלבין (ברומנית: Adolf Albin;‏ 4 בספטמבר 1848 – 1 בפברואר 1920) היה שחמטאי רומני וסופר שחמט. מוכר במיוחד בזכות הגמביט הנגדי הנושא את שמו וספר השחמט הראשון שנכתב בשפה הרומנית. אלבין נולד בבוקרשט למשפחה אמידה ממוצא גרמני - אבותיו הגיעו מהמבורג לז'יטומיר באוקראינה ומשם עברה משפחתו לרומניה. לאחר שהשלים את לימודיו בווינה חזר לרומניה, שם ניהל את בית הדפוס Frothier בבוקרשט. בשלב מאוחר יותר בחייו חזר לווינה עם אשתו ושלושת ילדיו. הוא מת בגיל 72 בווינה. אלבין למד לשחק בשנות העשרים לחייו ולא שיחק בתחרויות בינלאומיות עד לשנות הארבעים לחייו. תוצאתו הטובה ביותר הייתה בתחרות ניו-יורק בשנת 1893, כאשר סיים במקום השני עם 8.5/13 לאחר עמנואל לסקר שצבר 13/13, ולפני ג'קסון שוואלטר, הרי נלסון פילסבורי ואחרים. אלבין שיחק בתחרויות החזקות של הייסטינגס 1895 (8.5/21) ונירנברג 1896 (7/18). תוצאותיו בתחרויות לא היו יציבות, אך הוא ניצח במשחקים בודדים מול שחקנים חזקים מאוד, כולל נגד אלוף העולם בשחמט וילהלם שטייניץ בתחרות ניו-יורק בשנת 1894 ובתחרות נירנברג 1896. אלבין חיבר את ספר השחמט הראשון ברומנית, Amiculŭ Joculu de Scachu Teoreticu şi Practicu שפורסם בבוקרשט בשנת 1872. שמו של אלבין נקשר למספר הסתעפויות בפתיחה, ובפרט לגמביט הנגדי בגמביט המלכה. 1. ד4 ד5 2. ג4 ה5 העמדה לאחר 1. ד4 ד5 2. ג4 ה5 והתקפת אלבין בהגנה הצרפתית 1. ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה5 פוד7 6. ח4. הסתעפות זו מכונה גם התקפת אלכין- שאטארד. העמדה לאחר . ה4 ה6 2. ד4 ד5 3. פג3 פו6 4. רז5 רה7 5. ה5 פוד7 6. ח4 Adolf Albin, A Chess Master in Late Nineteenth Century America by Olimpiu G. Urcan מדיה וקבצים בנושא אדולף אלבין בוויקישיתוף אדולף אלבין, באתר צ'סגיימס (באנגלית) סטטיסטיקות על מד הכושר של אלבין, chessworld.net אלבין- המורה של אהרון נימצוביץ' ? (אורכב 17.01.2010 בארכיון Wayback Machine), chessarch.com מאמר על אלבין (חלק א'), chesscafe.com מאמר על אלבין (חלק ב'), chesscafe.com משחק מודרני בפתיחת אלבין, כולל קטע עליו, chessbase.com