laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תקופת הדממה

בהיסטוריה של כתבי היד העבריים של המקרא, תקופת הדממה (Silent Era) מתייחסת לתקופה של כשמונה מאות שנה, בין המאה השנייה לספירה, מועד כתיבתן של אחרונות מגילות מדבר יהודה, למאה העשירית לספירה, זמן כתיבתו של כתר ארם צובא, שממנה כמעט ולא שרד בידינו אף כתב יד עברי של המקרא. במאה ה-19 התגלו כתבי יד עבריים עתיקים שהיו טמונים במשך מאות שנים בגניזה הקהירית, בהם כתבי יד נדירים של המקרא, כתבי יד של ספרים שלא היו ידועים עד עתה, וכן ספרים שהיו ידועים רק בשפות אחרות ונתגלה לראשונה מקורם העברי (כמו ספר בן סירא). כתבי היד שהיו טמונים בגניזה הקהירית מתוארכים החל מהמאה התשיעית לספירה. במאה העשרים התגלו כתבים עבריים עתיקים עוד יותר במספר אתרים ומערות במדבר יהודה – מגילות מדבר יהודה, הכוללות את העותקים הקדומים ביותר של ספרי המקרא, לצד ספרים אחרים השופכים אור על חייהם של כת מדבר יהודה שפעלה באותם ימים. כתבי היד שנתגלו מתוארכים מהמאה השלישית לפני הספירה עד לתקופת מרד בר כוכבא, במאה השנייה לספירה. מכיוון שבמשך זמן רב לא התגלה אף ממצא עברי שניתן לתארכו לתקופה שבין כתיבת מגילות מדבר יהודה לכתיבת ממצאי הגניזה הקהירית, מכונה התקופה "תקופת הדממה" של הכתבים העבריים. בשנת 2007 הודיע מוזיאון ישראל כי עלה בידו לאתר כתב יד מ"תקופת הדממה". כתב יד זה מכיל קטע מספר שמות, עותק של שירת הים, שמקורו ככל הנראה בגניזה הקהירית במצרים, ובעזרת בדיקת תיארוך פחמן 14 הוא תוארך למאה השמינית לספירה. כתב היד מאוחסן בתערוכה של היכל הספר במוזיאון ישראל בירושלים. ביולי 2015 נודע שרשות העתיקות הצליחה לפענח את תחילתה של מגילה שהתפחמה, שנתגלתה בבית הכנסת העתיק בעין גדי. הקטע שפוענח הוא קטע מראשיתו של ספר ויקרא. המגילה השרופה מתוארכת למאה השישית לספירה והיא פוענחה רק בשנת 2015 באמצעות סריקת CT, ‏45 שנים לאחר מציאת המגילה. כל האמור לעיל מתייחס לטקסטים על קלף או פפירוס בכתב יד. טקסטים בתור פסיפס או חרוט בקירות בתי כנסת ידועים לנו ממספר בתי כנסת מהתקופה. במיוחד "כתובת רחוב" מהמאה ה 6 שהיא קטע מברייתא ממסכת שביעית ונמצאה ברצפה ועל הקיר של בית הכנסת. הוא הטקסט התלמודי הישן הנמצא בידינו. RL Shreckhise, "The Rhetoric of the Expressions in the Song by the Sea (Exodus 15, 1-18)", Scandinavian Journal of the Old Testament, 2007. גילוי כתב היד של שירת הים "שירת הים" – גוויל תורה לא נודע מהמאה ה-8 (אורכב 21.06.2020 בארכיון Wayback Machine), אפוק טיימס ישראל, 14 ביוני 2007 ספר שמות, פרק י"ג, פסוק י"ט ועד פרק ט"ז פסוק א. מוזיאון ישראל, הודעה לעיתונות, 21 במאי 2007. ניר חסון, מגילה מעין גדי שפוענחה התגלתה כספר התורה הקדום בעולם, מלבד המגילות הגנוזות, באתר הארץ, 20 ביולי 2015 רשות העתיקות, פוענחה המגילה הקדומה ביותר הכתובה בעברית אחרי מגילות מדבר יהודה (יולי 2015)
Vogue

האם התכוונתם ל... ווג – מגזין אופנה ולייף סטייל אמריקני Vogue (שיר) – שיר של מדונה Vogue (ריקוד)
אהרן אביתר

אהרן אביתר (20 בפברואר 1931 – 27 ביוני 2021) היה פרופסור לגיאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב, פעיל שלום וזכויות אדם ויו"ר אמנסטי ישראל. אביתר נולד בעיר דולות' שבמינסוטה לאברהם בר ורייזל שוסטרמן. בשנת 1949 עלה לישראל ובין השנים 1951 ל-1957 שירת בצה"ל. רכש תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב, בין השנים 1949 ל-1952. למד לתואר שני בפיזיקה, מתמטיקה ומטאורולוגיה בין השנים 1956 ל-1961 באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1962 ל-1966 עשה דוקטורט בפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת מרילנד. החל ללמד באוניברסיטה העברית מטאורולוגיה בשנת 1957 ובשנת 1978 הצטרף כמרצה בכיר לאוניברסיטת תל אביב וב-1980 קיבל מעמד של פרופסור חבר במחלקה לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים. בנוסף לעבודתו המדעית אביתר היה פעיל בנושא זכויות האדם והשלום. שימש כיו"ר ארגון אמנסטי ישראל וכרכז מערכת סין בארגון. אביתר היה נשוי לד"ר דפנה אביתר, פסיכולוגית קלינית, שנפטרה ב-2003, והתגורר ביישוב חופית. הוא נפטר ב-27 ביוני 2021, והותיר אחריו שלושה ילדים. אהרן אביתר, ברשת החברתית פייסבוק אהרן אביתר, ברשת החברתית LinkedIn אהרן אביתר, באתר ResearchGate אהרן אביתר, באתר אוניברסיטת תל אביב, באנגלית
תוכנית הדרי"ם

תוכנית הדרי"ם היא תוכנית שפותחה במשרד החינוך, שמטרתה היא הדרכת הורים על ידי מחנכי הילדים. התוכנית פותחה על ידי ד"ר יוסף פרינץ, פסיכולוג קליני מומחה, לשעבר מורה, מחנך, מנהל שלושה בתי ספר תיכוניים ומפקח במחוז ירושלים של משרד החינוך. התוכנית פותחה בעידודו של ד"ר אבי לוי, מנהל אגף שח"ר - האגף לשירותי חינוך ורווחה. התוכנית מופעלת כיום על ידי העמותה הישראלית להדרכת הורים. מטרת התוכנית לסייע להורים בחינוך הילדים בבית. הורים רבים מתקשים בחינוך ילדיהם ומבקשים הדרכה. התוכנית עוסקת במרבית הנושאים שמעסיקים הורים ונותנת פתרונות מעשיים שמקלים על ההורים ויוצרים יחסים חיוביים במשפחה. בעקבות ההדרכה שנעשית על ידי המחנכים, נוצרת הבנה ושתוף פעולה בינם ובין ההורים ונקבעים עקרונות חינוכיים משותפים ששני הצדדים פועלים לפיהם והילדים הם הנהנים העיקריים מכך. לתוכנית גם השפעה על הנעשה בכיתה: המורים רוכשים כלים לטיפול בילדים מאתגרים והם מיישמים בכיתה את עקרונות התוכנית. חיפוש וזיהוי החיובי בילד, בנו ובזולת. איך לשנות דברים שלא נראים להורים וזאת מבלי לנדנד, להטיף ולהתרגז. כיצד מנהלים משא ומתן אמיתי עם הילד ומגיעים איתו להסכמים שיש סיכוי שאכן יכובדו. יתרונות "השיחה המשפחתית" המתקיימת אחת לשבוע, שמקרבת בין בני המשפחה ומסדירה חלוקת עבודה ואחריות לנושאים הנוגעים לחיים משותפים. כיצד מקטינים סכסוכי אחים – צרה שכתובה בתורה ומוכרת כמעט לכל משפחה שיש לה שני ילדים ומעלה. איך להתייחס לניסויים שהילד עושה שעה שהוא בוחן את העולם, את יכולתו וסבלנות הוריו. ההורים כמתווכים בין הילד והעולם. ההורה ובית הספר: של מי שעורי הבית, מה עושים כדי שהשכמת בוקר תהיה שלווה, איך להתייחס לציון או לתעודה שלילית. גבולות: למי הם נחוצים, מה קורה כשהם שרירותיים ולא מתחשבים בצרכים של הילד. הצורך בעקביות ובתיאום בין ההורים וכיצד משיגים אותם. תוכנית הדרי"ם מופעלת בישראל במאות גני ילדים ועשרות בתי ספר וכן בצ'ילה, פרו וגואטמלה. מחקר שנערך בישראל התפרסם בכתב-עת לפסיכולוגיה בארצות הברית בשם The Journal of Individual Psychology v.64, n.1, spring 2008 מראה על אפקטיביות התוכנית הן לגבי המורים והן לגבי ההורים. אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית הדרי"ם
אביב חדש

"אביב חדש" – האנציקלופדיה הישראלית לנוער היא אנציקלופדיה עברית לילדים ונוער, ובה 17 כרכים (ועוד כרך מפתח) ולמעלה מ-5,000 ערכים. דפיה צבעוניים והיא כוללת אלפי תצלומים, איורים, טבלאות, תרשימים ומפות. רובם לוקטו במיוחד לה. מחברי האנציקלופדיה כיוונוהָ לתלמידי ישראל, ולפי מחשבה זו בחרו את נושאיה ואת רמת ההעמקה של ערכיה, וכן החליטו שסגנונה לא יהיה נמלץ מאוד. בתחילת כל ערך מופיע פתיח המסכם בקצרה את תוכנו, ובסופו רשימה קצרה של הפניות לערכים דומים לו, המסודרת בסדר אלפביתי. למעט כיתובי התמונות והתרשימים, האנציקלופדיה כולה מנוקדת, כדי שקריאתה תהיה רהוטה. דגשים שאינם נשמעים בעברית הישראלית הושמטו ממנה. האותיות שבהן הודפסה האנציקלופדיה עוצבו למענה במיוחד בידי צבי נרקיס. ראשיתה באנציקלופדיה "אביב" בעריכת יצחק לבנון ובהוצאת מסדה; למעלה ממחצית ערכיה הוחלפו בחדשים בשל התמורות שחלו בעולם, בטכנולוגיה, במדע ובתוכניות הלימודים – ואלה שנמצאו ראויים להיכלל במהדורה החדשה שוכתבו ועודכנו. את האנציקלופדיה ערכו אילנה שמיר וזהבה כנען. בתחומי האנציקלופדיה: מדעים מדויקים, מדְעי הטבע, טכנולוגיה, מדְעי הרוח, מדְעי החברה, גאוגרפיה, חוק ומשפט, פסיכולוגיה ופילוסופיה, ספורט ופנאי, לשון, קורות העולם ותרבותו, אירועים היסטוריים, ביוגרפיות של אנשי שם, תרבות ואמנות, ספרות עברית וכללית, קולנוע, מוזיקה, יהדות, ציונות, תולדות עם ישראל, מדינת ישראל ונופיה ועוד. האנציקלופדיה יצאה לאור בשיתוף ההוצאות כנרת זמורה-ביתן דביר, ספרי חמד, ידיעות ספרים, עם עובד ומטר. כל מחבריה ישראלים. בעשור השני של המאה ה-21 הועלתה האנציקלופדיה לאינטרנט ככתבה וכלשונה של המהדורה המודפסת, שראתה אור מ-2003. המהדורה המקוונת סרוקה, אולם פוענחה במחשב ועל כן היא בת חיפוש. הגישה אליה אינה חופשית. מהדורה מקוונת של האנציקלופדיה, באתר כותר ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-מסתעצם הראשון

אל-מסתעצם באללה (מילולית: המבקש חסינות באל), אבו אחמד עבדאללה בן אל-מסתנצר באללה (בערבית: المستعصم بالله, ابو احمد عبد الله بن المستنصر بالله; נולד ב-1213) היה אחרון הח'ליפים העבאסים. שלט בבגדאד משנת 1242 ועד לנפילתה בידי המונגולים ב-10 בפברואר 1258. ערך מורחב – נפילת בגדאד (1258) בימי כהונתו של אל-מסתעצם שטחי שליטתה של האימפריה העבאסית הצטמצמו והקיפו רק את בגדאד וסביבתה הקרובה. בראשית שנת 1258 פלשו לעיראק כוחות מונגוליים בראשותו של הולאגו ח'אן. הכוח התקדם לעבר העיר במספר טורים והטיל עליה מצור. בעקבות עצת אחיתופל מאת הווזיר הגדול יאקות, לא הוכנה הגנת בגדאד כיאות מבעוד מועד. לפי התיאורים בספרות ההיסטוריוגרפית האסלאמית, סירב אל-מסתעצם להיכנע להולאגו, ואף איים עליו בעונש אלוהי במקרה שלא ייסוג. כתוצאה מכך, נפלה העיר לאחר מצור קצר, והוחרבה. אל-מסתעצם עצמו נתפס והוצא להורג בהיותו עטוף בשטיח על ידי רמיסתו תחת פרסות סוסי המונגולים. על פי גרסה אחרת, הוא נכלא בין אוצרותיו ללא אוכל ושתייה, עד שמת. מרבית בניו נרצחו, אך אחד מהם ניצל ונלקח למונגוליה כבן-ערובה. פליט אחד לבית עבאס, אל-מסתנצר באללה השני, נמלט לקהיר ושם הוצב כח'ליף סמלי בידי נותני חסותו הממלוכים. השושלת העבאסית המשיכה להתקיים באופן רשמי בקהיר עד לנפילתה בידי הסולטאן העות'מאני סלים הראשון, בשנת 1517. מדיה וקבצים בנושא אל-מסתעצם הראשון בוויקישיתוף אל-מסתעצם הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-מסתנצר הראשון

אל-מסתנצר באללה (מילולית: המבקש ניצחון מן האל), אבו ג'עפר אלמנצור בן מוחמד אלזאהר (בערבית: المستنصر بالله, ابو جعفر المنصور بن محمد الظاهر), נולד ב-1192, היה הח'ליף העבאסי בין 1226 ל-1242. הוא היה בנו של הח'ליף העבאסי א-זאהר לשפחה טורקייה, ונכדו של הח'ליף א-נאצר. ירש אותו בנו אל-מסתעצם באללה. תרומתו הגדולה הייתה הקמת אוניברסיטת אל-מסתנצריה בבגדאד בשנת 1233. ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-זאהר

אַ-זאהִר בִּאַמְר אללַּהּ אַבּוּ א-נַּסר מֻחַמַּד בְּן אַחְמַד א-נַּאסר (בערבית: الظاهر بأمر الله, أبو النصر محمد بن أحمد الناصر; תרגום הלקב: הנגלה במצוות האל; 1176–10 ביולי 1226) היה הח'ליף העבאסי השלושים וחמישה. א-זאהר היה בנו של הח'ליף א-נאצר ומונה להיות יורשו בשנת 1189. בהמשך שינה א-נאצר את דעתו וקבע כי בנו הצעיר עלי יירש אותו, אולם משנפטר עלי בשנת 1215 לערך, ובהיעדר בנים זכרים אחרים, חזר א-זאהר להיות היורש המיועד. ההיסטוריון אבן אל-אתיר מתאר כי בעת היותו יורש העצר, הושם א-זאהר תחת השגחה ושמירה, כך שלא עלה בידו לעשות דבר בעצמו. א-זאהר עלה לכס הח'ליפות בשנת 1225 ושלט כתשעה חודשים עד מותו. בהיסטוריוגרפיה האסלאמית הוא התאפיין במוסר גבוה, עת תואר כירא אלוהים, אדיב, צודק ועדין. יחד עם זאת, מבחינה פוליטית הוא לא מילא תפקיד חשוב ולא הייתה לו השפעה ראויה לציון. ירש אותו בנו, הח'ליף אל-מסתנצר הראשון. ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
א-נאצר

אַ-נַּאצִר לִדִין אללַּהּ אַבּוּ אלְ-עַבַּאס אַחְמַד בְּן אלְ-מֻסְתַדִי (בערבית: الناصر أبو العباس أحمد بن المستضيء; תרגום הלקב: המנצח למען דת האל; 1158–1225) היה הח'ליפה העבאסי השלושים וארבעה. במהלך שלטונו עלה בידו להחזיר לתחומי שלטון בית עבאס אזורים נרחבים בפרס ובעיראק. ימי שלטונו הארוכים מסמלים את תקופת הפריחה האחרונה של השושלת העבאסית שמרכזה בבגדאד. א-נאצר היה בנו של הח'ליפה אל-מסתדא, ועלה לכס הח'ליפות בשנת 1180. שנות מלכותו הראשונות עמדו בסימן ביסוס השליטה בעיראק גופא - למן תיכרית ועד המפרץ הפרסי. מבית, שלטונו התאפיין בעלייתן של קבוצות פותוואא (فتواء) ועיארון (عيارون) - כנופיות לוחמות בעלות נטייה לסופיות. למרות זאת, בימיו פרחה בגדאד כמרכז של למדנות דתית וכללית ושל אמנות. בניסיון לשבור את כוחם של הסלג'וקים במזרח, הסית את שליט ח'ווארזם הטטרי, תכיש, לכדי מרד. משצלח, העניק תכיש לא-נאצר מספר מחוזות במזרח פרס. אף על פי כן, עד מהרה החמיצו הקשרים בין הצדדים כאשר הווזיר הגדול של א-נאצר נהג בגסות בתכיש במהלך ביקור דיפלומטי. הווזיר הוצא להורג ותכיש התקיף את המחוזות המזרחיים שניתנו במתנה לא-נאצר. א-נאצר הגיב על ידי הזמנת חיסולו של אחד ממושליו של תכיש בידי החשישיון, והטלת קשיים על עולי הרגל הבאים מהאזורים שבשליטתו. מוחמד השני, בנו של תכיש, שלח את צבאו לעבר בגדאד, אך א-נאצר פנה לעזרת ג'ינגיס חאן, והדבר גרם לנסיגת הצבא הטטרי. במקביל, סייע א-נאצר לכוחותיו של צלאח א-דין ותגבר אותם בסיוע חומרי ולוגיסטי. מדיה וקבצים בנושא א-נאצר בוויקישיתוף א-נאצר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-מסתדא

אל-מסתדיא באמר אללה (מילולית: המבקש הארה במצוות האל; כתיב מדויק: אלמסתצ'א), אבו מחמד אל-חסן בן אל-מסתנג'ד (בערבית: المستضيءبامر الله, ابو محمد الحسن بن المستنجد) נולד בשנת 1142 והיה הח'ליף העבאסי השלושים ושלושה, בין השנים 1170 ל-1180. עשור שלטונו נודע כתקופה שלווה, שהורדו בה המיסים והרבו בבניית מסגדים ומדרסות. בימיו עלה צלאח א-דין לשלטון במצרים והסב את נאמנותו לבית עבאס מהפאטמים. הוא נפטר ב־30 במרץ 1180 ונקבר בבגדאד, עיר ממשלו. ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבצע מושתראק

מבצע מושתראק או מבצע מושתרכ (בדארי: مشترک - "יחד", "משותף"; תעתיק מדויק: משתרכ) הוא מבצע צבאי של ה-ISAF ‏(International Security Assistance Force, כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי) במחוז הלמנד שבדרום אפגניסטן נגד הטליבאן. המבצע החל ב-13 בפברואר 2010, והוא המבצע הגדול ביותר עד כה של כוחות הקואליציה מאז תחילת המלחמה באפגניסטן. במבצע לקחו חלק מרכזי כוחות הביטחון האפגניים, שהיוו כ-60% מסך כוחות הקואליציה במבצע. מטרת המבצע הייתה להוציא את הטליבאן ששלט הלכה למעשה בעיר במשך שנים והפך אותה למרכז הכלכלי של הארגון בשל תעשיית הסמים הענפה בעיר שאף זיכתה אותה בכינוי "כמקור האופיום הגדול ביותר בעולם". בנוסף לכך, המבצע נועד גם לחיזוק סמכות כוחות הביטחון האפגניים באזור בשל כוונות נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להוציא את הכוחות הצבאיים מהמדינה. נשיא ארצות הברית ברק אובמה החל עוד באוגוסט 2009 בהגברת הפעולות ההתקפיות של הקואליציה, וזאת על-מנת לפגוע קשה בטליבאן בשביל שהממשלה האפגנית תוכל לשלוט במדינה וכוחות הקואליציה יוכלו לצאת ממנה. הדבר התבטא בעיקר בהעברת הפעילות הקרקעית של הכוחות האמריקניים אל מחוז הלמנד שבדרום המדינה, מחוז שהפך למרכז הטליבאן. לקראת מבצע מושתראק החלו כוחות הקואליציה באימון כוחות הביטחון האפגניים בפעילות בכמויות גדולות. בנוסף לכך, על-מנת לפגוע בשרשרת הפיקוד של הטליבאן, החלו כוחות הקואליציה להשתמש יותר ביחידות מיוחדות לסימון מטרות עבור מטוסים וטילים. את תחילת המבצע סימנה תנועת המסוקים הרבה אל אזור העיר מרג'ה, תנועה שהתגברה עם סיום תפיסת שטחי כינוס על ידי חיילי יחידות מיוחדות. במקביל החלה תקיפה מרוכזת של האזור מהאוויר, כשאת ההרוגים הראשונים של הטליבאן זוקפים למסוקי קרב וכלי טיס בלתי מאוישים. המבצע התעכב מעט עם הגעת הכוחות אל מרג'ה בשל המילכוד הרב על הדרכים הראשיות אל העיר והקושי הלוגיסטי ביצירת דרכים חלופיות בשל גאוגרפיית האזור (מרג'ה נמצאת בקירוב לנהר, מה שגרם ליצירת תעלות מרובות בסביבתה). עם זאת, הצליחו כוחות הקואליציה להיכנס אל מרג'ה עוד ביומו הראשון של המבצע. מיד לאחר הכניסה למרג'ה דווח שכוחות הטליבאן החלו לסגת אל פאתי העיר ויישובים הקרובים אליה. בשל כך, החלו כוחות הקואליציה בפעולות לטיהור סופי של מרג'ה והיישובים סביבתה. לוחמי הקואליציה ובהם כוחות הנחתים והכוחות המיוחדים נתקלו בהתנגדות עיקשת ובתקיפות אינטנסיביות אך מפוזרות של כוחות הטליבאן, עימותים בהם תמיד הייתה יד הקואליציה על העליונה. ככל שכוחות הקואליציה התקדמו כך הם מצאו כמויות סמים גדולות יותר, שהסתכמו בסופו של דבר בעשרות טונות של צמחי פרג, קרוב ל-20 טונות אופיום, ועוד מאות קילוגרמים של סמים אחרים. ב-25 בפברואר הסתיימו סופית כיבוש וטיהור סביבת מרג'ה, לאחריהם המשיכה לחימה בעצימות נמוכה שהתבטאה בתקיפות ומארבים לכוחות הקואליציה. מדיה וקבצים בנושא מבצע מושתראק בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, אפגניסטאן: אלפי חיילים יצאו למבצע הצבאי הגדול ביותר מאז נבחר אובמה, באתר הארץ, 3 ביולי 2009. סוכנויות הידיעות, המבצע באפגניסטאן מתקדם לאט ובהתמדה, באתר הארץ, 16 בפברואר 2010. סוכנויות הידיעות, דיווח: החלה המתקפה הגדולה על מרג'ה שבמחוז הלמנד, מעוז הטליבאן באפגניסטאן, באתר הארץ, 12 בפברואר 2010. אילנה דיין, מרג'ה, אפגניסטאן, מדשדשים בבוץ האפגני, באתר הארץ, 4 במרץ 2011. סוכנויות הידיעות, אפגניסטן: החל מבצע מקדים לפעולה הגדולה, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2010. "Opium city captured" The Sunday Times:"Taliban leaders flee as marines hit stronghold" גל פרל פינקל, שובו של התמרון היבשתי?, ישראל היום, ‏ 08.11.2015, עמוד 31 Ben Farmer, ‏Commandos make record drug seizure in Afghanistan, The Telegraph, 24 May 2009
מארב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מארב – מארב צבאי מארב בעולם החי – דומה למארב הצבאי בשימוש חיות טורפות מאריב (בתעתיק מדויק: מארב) - עיר בתימן מאריב (מחוז) (בתעתיק מדויק: מארב) – מחוז בתימן מארב (כתב עת) – כתב עת מקוון לאמנות ותרבות
ויליאם הנרי ברטלט

ויליאם הנרי ברטלט (באנגלית: William Henry Bartlett‏, 26 במרץ 1809 – 13 בספטמבר 1854) היה צייר אמן תחריטים אנגלי. ויליאם הנרי ברטלט נולד בשכונת קנטיש טאון (Kentish Town) ברובע קמדן בלונדון. החל משנות השלושים של המאה ה-19 ערך ברטלט מסעות שונים בחבל הבלקן, במזרח התיכון וארצות הברית. מסעו הראשון לארצות הברית נערך בשנת 1835, שם יצר תחריטים של בניינים ונופים של צפון המדינה, אותם מכר בהמשכים למאגר מנויים בין השנים 1837–1839. התחריטים יצאו גם בדפוס בליווי הקדמה מאת הסופר נתניאל פרקר ויליס (Nathaniel Parker Willis) תחת השם "נופים אמריקאים" (באנגלית: American Scenery) החל משנת 1840. תחריטים דומים עם נופי קנדה נוצרו בשנת 1842. ברטלט ביקר בארץ ישראל פעמיים וכתב מספר ספרים על מסעיו לארץ ועל המקומות הקדושים לנצרות. בשנותיו האחרונות פרסם ספרי תמונות על ארץ ישראל, מלווים בהסברים. לאחר ביקורו הראשון בירושלים בקיץ 1842, הוציא בלונדון את הספר "סיורים בירושלים, בעיר ובסביבתה" (Walks about the City and Environs of Jerusalem) לאחר מסעו השני לירושלים ביוני 1853 כתב את הספר "ביקור מחודש בירושלים" (Jerusalem Revisited), שיצא לאור בלונדון ב-1855, לאחר מותו. לכתיבת הספר השני נעזר בקונסול האנגלי בירושלים ג'יימס פין ורעייתו. ברטלט נפטר בשנת 1854 בעת שובו ממסע במזרח הקרוב על סיפון ספינה צרפתית ליד חופי מלטה. יצירתו של ברטלט הייתה פופולרית מאוד בתקופתו. התחריטים שיצר הועתקו על ידי אמנים שונים. בסביבות שנת 1856, לדוגמה, כשנתיים לאחר מותו, הופיעו העתקים מתחריטיו בספר "ההיסטוריה של ארצות הברית של צפון אמריקה" (באנגלית: History of the United States of North America). ברטלט הצהיר בספרו "סירת הנילוס" (1849) כי הוא שואף ליצור "התרשמות חיה ממקומות ממשיים". בני דורו התייחסו לציוריו כאל מקור מידע מהימן. עם זאת, ציורי הנופים שלו השתייכו למסורות רומנטיות וריאליסטיות, שבלטו במיוחד בתיאור המזרח הקרוב בגישה אוריינטליסטית. מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, 1965, עמ' 547–553, 613–625 יהושע בן-אריה, "ציורי נוף פיטורסקי: הצייר וויליאם הנרי ברטלט", בתוך: צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, יד יצחק בן-צבי, 1992, עמ' 76–95 מדיה וקבצים בנושא ויליאם הנרי ברטלט בוויקישיתוף כתבי ויליאם הנרי ברטלט בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ויליאם הנרי בארטלט (1809-1854), דף שער בספרייה הלאומית רשימת עבודותיו בקטלוג הספרייה הלאומית הספר ראה אור בתשס"ד בתרגום לעברית מאת בצלאל כנען תחת הכותר "סיורים בירושלים בעיר ובסביבתה בשנת 1942" הספר צולם ופורסם מחדש ב-1976 בהוצאת אריאל מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עמ' 40, 44-43.
אלייך

אלייך הוא אלבומו השלישי של הזמר משה פרץ, שיצא לאור בנובמבר 2008. לפני יציאת האלבום יצאו לאור כסינגלים השירים "ואולי" ושיר הנושא "אלייך" שהגיעו למקומות הראשונים במצעדי הרדיו ונותרו בראש במשך תקופה ארוכה. באוקטובר 2008 יצא גם כסינגל השיר "כל בוקר" ובנובמבר השיר "נשבע לך", כאשר באותו החודש יצא גם האלבום המלא לחנויות. סינגלים מצליחים נוספים שיצאו לרדיו טרם צאת האלבום הם: "רציתי רק", "יותר מידי", "ורק איתך", "אישה" ו"אני שלך". באלבום זה ניתן גם למצוא את השיר "שיר המעלות" (תהילים פרק קכא) בלחן ועיבוד מחודשים. כעבור מספר חודשים מהוצאתו, הגיע האלבום למעמד פלטינה על מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים בנקודות מכירה בישראל. רז שכניק, צעקתי "מה עשית לי", באתר "ידיעות אחרונות", 1 בנובמבר 2016 רז שכניק, קיבלתי פצצה לפנים, באתר "ידיעות אחרונות", 2 בנובמבר 2016 אבי שושן, ‏משה פרץ, גרסת האנפלגד, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2009
אש (אלבום)

אש הוא אלבומו השני של הזמר משה פרץ, שיצא לאור במרץ 2007. פרץ כתב והלחין את רוב שירי האלבום. פריצתו המשמעותית של פרץ באה עם הוצאת הסינגל "אש" בשנת 2006. בעקבות ההצלחה של אותו הסינגל, הוא הוציא בשנת 2007 את אלבומו השני, "אש", שזכה להצלחה רבה יחסית. סינגלים נוספים ששוחררו מתוך אותו האלבום הם: "זה הזמן", "איך", "כמו השקט", "יש רגעים" ו"בחלומות שלי". באלבום זה ניתן למצוא גם את השיר של זוהר ארגוב, "מפרץ שלמה", אותו הוא מבצע בעיבוד מחודש. בניגוד לאלבום הבכורה, פרץ כתב חלק מכובד מהשירים באלבום זה, ביניהם השירים "אש" ו"כמו השקט", אשר נחשבים לשירים אהודים בכל הופעותיו של פרץ. עיבודי השירים נחלקו בין תמיר צור ושי ראובני, כשניר סייג עיבד את החידוש ל"מפרץ שלמה".
אנה לאופולדובנה

אנה לאופולדובנה (ברוסית: Анна Леопольдовна, בגרמנית: Elisabeth Katharina Christine von Mecklenburg-Schwerin; ‏7 בדצמבר 1718 - 18 במרץ 1746), נכדה של איוואן החמישי, הייתה עוצרת במשך תקופה קצרה במהלך שלטונה של איוואן השישי. אנה נולדה ב-7 בדצמבר 1718 ברוסטוק בשם קתרינה כריסטינה, נסיכת מקלנבורג-שוורין, לקרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין וליקטרינה איוואנובה מרוסיה, בתם של איוואן החמישי, צאר רוסיה ופראסקוביה סאלטיקובה. בשנת 1722 הגיעה קתרינה כריסטינה עם אימה לרוסיה, וכעבור מספר שנים עברה לנצרות אורתודוקסית תוך שינוי שמה לאנה לאופולדובנה. בשנת 1739 התחתנה אנה עם אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, ממנו נולדו לה 5 ילדים. אנה הייתה מקורבת לאנה, קיסרית רוסיה, וקרבה זו הובילה להחלטה של הקיסרית כי יורש העצר הבא יהיה בנה של אנה. בנה הראשון - איוואן השישי, נולד באוגוסט 1740, וכאשר באוקטובר 1740 מתה אנה, קיסרית רוסיה, איוואן הוכתר לקיסר, וארנסט בירון מונה לעוצר. תוך זמן קצר ארנסט בירון נעצר על ידי כריסטופור מיניך, נשפט ונשלח לסיביר. אנה לאופולדובנה התמנתה לעוצרת. מעשית, השלטון במדינה היה בידי כריסטופור מיניך שעזר לה להדיח את בירון ובידי אנדריי אוסטרמן. בתקופת שלטונה החלה מלחמה עם שוודיה. בין תומכיה לא היה שיתוף פעולה, ותוך זמן קצר מיניך הורחק מתפקידי מפתח. קרבתם של פקידים ממוצא גרמני לעוצרת הזכירה לאצולה הרוסית את תקופת ארנסט בירון, כתוצאה מכל זה סביב יליזבטה פטרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה החלה להתגבש קבוצת קושרים. אנדריי אוסטרמן ידע על הקשר וניסה להניע את אנה לאופולדובנה לפעול, אך היא המתינה. לקראת סוף 1741 נאלצה אנה לוותר על השלטון ולהסכים למינוי של יליזבטה לקיסרית. לאחר איבוד שלטונה, הועברה אנה עם משפחתה למצודה ליד ריגה, ולאחר מכך לכפר במחוז ארכנגלסק. בנה איוואן היה איתה תקופה מסוימת, אך לאחר מספר שנים נשלח למצודה ליד סנקט פטרבורג, בה נהרג בשנת 1764. בהיותה בגלות היא הולידה עוד 4 ילדים, ונפטרה ב-18 במרץ 1746 במהלך הלידה האחרונה. לאחר מותה, בעלה וארבעת ילדיה התגוררו בכפר, עד אשר בשנת 1787 יקטרינה הגדולה נתנה להם אישור לעזוב את רוסיה. בשנת 1739 התחתנה אנה עם אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, ממנו נולדו לה 5 ילדים: איוואן השישי, צאר רוסיה (1740–1764) יקטרינה אנטונובה מבראונשווייג (1741–1807) יליזבטה אנטונובה מבראונשווייג (1743–1782) פיוטר אנטונוביץ' מבראונשווייג (1745–1798) אלכסיי אנטונוביץ' מבראונשווייג (1746–1787) מדיה וקבצים בנושא אנה לאופולדובנה בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית) אנה לאופולדובנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנה לאופולדובנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מביט אל המרומים

מביט אל המרומים הוא אלבום הבכורה של הזמר משה פרץ, שיצא לאור ב-7 באפריל 2005. פרץ החל לעבוד על האלבום עוד במהלך שירותו הצבאי ב"להקת פיקוד צפון". האלבום הוקלט בשנת 2004 וראה אור מספר חודשים לאחר שחרורו מצה"ל. אלבום הבכורה שלו קרוי על שם הסינגל הראשון ששוחרר ממנו לרדיו, "מביט אל המרומים". באלבום זה כתב פרץ שני שירים "שחורת עיניים" ו"האישה שלי" שהיה לסינגל מצליח. שאר שירי האלבום נכתבו על ידי יוצרים כמו יוסי גיספן, רמי לב וארלט ספדיה, שכתבה את השיר "מביט אל המרומים". סינגלים נוספים שיצאו מתוך אותו האלבום הם: "ילד מאוהב", ו"דרך ארוכה" של גלי עטרי שזכה לביצוע מחודש. ראובן ('רובי') בן-שמעון עיבד והפיק מוזיקלית את כל שירי האלבום. תופים: אשר פדי גיטרה בס: ג'קי אסולין גיטרות: אבי סינגולדה דרבוקה: רוני דדון גיטרה סולו: יהודה קיסר אקורדיון: בוריס אלייב כינור: רוניוס כלי נשיפה: אמיר גבירצמן, בוריס רז שכניק, בליבו בוערת אש, באתר "ידיעות אחרונות", 3 בנובמבר 2021
יואן קולצ'ר

יואן (יון) קולצ'ר (Ioan Culcer‏, 29 ביולי 1853–ספטמבר 1928) היה מצביא, תאורטיקן צבאי ומדינאי רומני. קולצ'ר נולד ב-29 ביולי 1853 בטרגו ז'יו שבנסיכות ולאכיה, לאב רופא, מייסד בית החולים הראשון של טרגו ז'יו. קולצ'ר נמשך לחיי הצבא ולאחר קבלת דרגת הקצונה (סגן משנה) נשלח על חשבון המדינה ללימודים באקול פוליטקניק בפריז. את טבילת האש עבר במצור פלבנה, במלחמת העצמאות של רומניה. הוא התמחה בהנדסה צבאית ובו זמנית היה לפרופסור ידוע בבית הספר הצבאי העליון של רומניה. קולצ'ר מילא תפקידים שונים בצבא, ובשנת 1904 מונה למנכ"ל משרד המלחמה, ובמקביל שימש כמפקד בריגדת הרגלים ה-3. במהלך מלחמת הבלקן השנייה פיקד קולצ'ר על הקורפוס ה-5, ולאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-3. לאחר כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה ניתן לו הפיקוד על הארמייה הרומנית הראשונה, שחדרה לטרנסילבניה בחלק המערבי של החזית. מתוך זהירות יתירה הוא עצר את יחידותיו, שהתקדמו בשלושה צירים המופרדים על ידי רכסי הרים בלתי עבירים, לפני שהגיעו לאתרים שנקבעו כמטרה. הוא הציע לייצב את החזית על קו הנהר אולט ולהתכונן למגננה, כי חשב שהכוחות היריבים עדיפים. הצעתו נדחתה והפיקוד נלקח ממנו והועבר לגנרל יואן דרגלינה. ההתפתחויות הצבאיות בהמשך אישרו את הערכותיו. גנרל יואן אנסטאסיו, שהיה מפקד כוח ז'יו במלחמת העולם הראשונה, טען שההדחה התרחשה משום שסגן ראש המטה של קולצ'ר, קולונל קונסטנטין גאבאנסקול, אותת למפקדת הצבא, שאין סיכוי לניצחון כל עוד עומד בראש הארמייה מי שאינו מאמין בכך. בנוסף לאיתות של גאבאנסקול, התגלו קשרים של קולצ'ר עם פוליטיקאים שהתנגדו ליציאה למלחמה נגד כוחות המרכז. אלכסנדרו אוורסקו העריך את כישוריו ובשנת 1918 צירף אותו כשר לעבודות ציבוריות בממשלתו. בשנת 1923 מונה קולצ'ר לסנאטור, ובספטמבר 1928 מת בביתו שבבוקרשט. מדיה וקבצים בנושא יואן קולצ'ר בוויקישיתוף איך מת גנרל דרגלינה