laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
STS-43

STS-43 הייתה המשימה התשיעית של האטלנטיס וה-42 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-2 באוגוסט 1991, ונמשכה קרוב לתשעה ימים. המשימה העיקרית של המשימה הייתה שיגור לוויין התקשורת הרביעי בסדרת לוויני ה-TDRS. מפקד:ג'ון בלאהה טייס: מייקל בייקר מומחה משימה: שאנון לוסיד מומחה משימה: דייוויד לואו מומחה משימה: ג'יימס קרייג אדמסון המועד המקורי לשיגור היה 23 ביולי. במהלך הכנות לטיסה התגלו בעיות במרקיבים אלקטרוניים והיה צורך בהחלפתם. ב-24 ביולי, חמש שעות לפני שיגור התגלו בעיות במנוע הראשי והיה צורך להחליף חלקים ממנו. שיגור בוצע ב-1 באוגוסט 1991. המטען הראשי היה לוויין תקשורת TDRS-5. הוא שוחרר בהצלחה שש שעות לאחר השיגור. רשת תקשורת TDRS הייתה חיונית לאבטחת תקשורת בין מרכז הבקרה לבין מעבורות החלל. בעזרת מערכת Solar Backscatter Ultraviolet בוצע חקר שכבת האוזון. בהמשך צוות המשיך בביצוע תוכנית ניסויים. בין היתר נבדקה מערכת קירור שהייתה מיועדת לתחנת חלל "פרידום". ב-9 באוגוסט לראשונה נשלח אימייל מהחלל. במהלך הטיסה התרחשות מספר תקלות בציוד אך הם לא השפיעו על יישום התוכנית. מעברות נחתה ב-11 באוגוסט 1991 במרכז החלל קנדי. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-43 בוויקישיתוף דף המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
STS-48

STS-48 הייתה המשימה ה-13 של הדיסקברי וה-43 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-12 בספטמבר 1991, ונמשכה חמישה ימים. מפקד:ג'ון קרייטון טייס: קנת רייטלר מומחה משימה: צ'ארלס גימר מומחה משימה: ג'יימס באקלי מומחה משימה: מארק בראון תהליך השיגור נעצר 5 דקות לפני השיגור עקב התרעה. לאחר 14 דקות הוא חודש והסתיים בהצלחה. המטען העיקרי במשימה היה לוויין לחקר האטמוספירה העליונה ועל שכבת האוזון. היעדים המשניים בטיסה כללו מערכת לצמיחת חלבון, הטיסה השביעית של ניסוי סיפון בינוני בגידול גבישי חלבון בחוסר משקל, מחקר כיצד מגיבים נוזלים ומבנים בחוסר משקל, החקירות לעיבוד ממברנה פולימרית, מחקר ליצירת קרומי פולימר, המשמשים כמסננים בתהליכי זיקוק תעשייתיים רבים, בחלל, מחקר על ההשפעות של חוסר משקל על מכרסמים, צג ההפעלה המעבורת, מכשיר שמודד את כמויות קרני הגמא בתא הצוות של המעבורת, ומחקר של קרינה קוסמית בסביבת המסלול. בגלל תנאי מזג האוויר באזור פלורידה, נחיתה בוצע בבסיס חיל האוויר אדוארדס. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-48 בוויקישיתוף דף המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות סרטון על המשימה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
STS-44

STS-44 הייתה המשימה העשירית של האטלנטיס וה-44 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-24 בנובמבר 1991, ונמשכה קרוב לשבעה ימים. המשימה הייתה משימה של משרד ההגנה האמריקאי. מפקד:פרדריק גרגורי טייס: טרנס הנריקס מומחה משימה: ג'יימס ווס מומחה משימה: סטורי מאסגרייב מומחה משימה: מאריו ראנקו מומחה מטען: תומאס הנן השיגור היה מתוכנן ל-19 בנובמבר 1991 אך נדחה עקב בעיה טכנית. הוא בוצע בהצלחה ב-24 בדצמבר 1991. הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הפעילות שלא הייתה סודית התרכזה בהצבה במסלול של חללית DSP-16, שהיה חלק של תוכנית DSP לקבלת התרעה על שיגור טיל בליסטי על ידי ברית המועצות. בנוסף לכך בוצעו ניסויים לחקר חוסר משקל, בתחום הרפואה ובתחומים נוספים. ב-30 בנובמבר הוחלט לקצר את הטיסה בעקבות כשל ביחידת IMU. הנחיתה בוצע ללא בעיות בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב-1 בדצמבר על אגם יבש. המעבורת הוחזרה למרכז החלל קנדי לאחר מספר ימים. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-44 בוויקישיתוף דף המשימה באתר נאס"א תיאור המשימה דיווח לעיתונות ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
STS-42

STS-42 הייתה המשימה ה-14 של הדיסקברי וה-45 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-22 בינואר 1992 ונמשכה שמונה ימים. המטרה העיקרית של המשימה הייתה חקירת השפעת חוסר משקל על אורגניזמים שונים. מפקד:רונלד גרייב טייס: סטפן אוסוולד מומחה משימה: נורמן ת'אגארד מומחה משימה: ויליאם רדי מומחה משימה: דייוויד הילמרס מומחה מטען: קנדה רוברטה בונדר מומחה מטען: גרמניה אולף מרבולד השיגור היה מתוכנן לשעות הבוקר, אך נדחה במספר שעות בגלל תנאי מזג האוויר באתר השיגור. תא המעטן של המעברות כלל בין היתר International Microgravity Laboratory-1 שפותחה על ידי סוכנות החלל האירופית. הצוות הבין לאומי חולק ל-2 משמרות. הם עסקו במחקרים שונים בתחום השפעת חוסר כבידה על בני אדם ויצורים חיים אחרים. כמו כן בוצעו ניסויים בגידול גבישים. תוכנית שהיית המעבורת בחלל הוארכה ביום במטרה לאפשר לסיים את התוכנית המדעית. הנחיתה בוצע ב-30 בינואר בבסיס חיל האוויר אדוארדס. ב-16 בפברואר המעבוות חזרה למרכז החלל קנדי. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-42 בוויקישיתוף תיאור המשימה דף המשימה באתר נאס"א דיווח לעיתונות סרטון על המשימה ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלילי

האם התכוונתם ל... אלעזר גלילי – מלוחמי ההגנה זאב גלילי – עיתונאי ישראלי ישראל גלילי – פוליטיקאי ישראלי ישראל גלילי (בלשניקוב) – מפתח הרובה "גליל" נאור גלילי – כדורגלן ישראלי עינב גלילי – אשת תקשורת ישראלית שטח גלילי – אזור שאינו מצוי בתחום שיפוטה של שום רשות מקומית. גליל גלילאו גליליי הכנרת (נקראת באנגלית Sea of Galilee)
הרי יהודה

הרי יהודה, הוא האזור ההררי המשתרע מהר בעל חצור בצפון ועד לבקעת באר שבע בדרום, בין השפלה ממערב ומדבר יהודה במזרח. הרי יהודה מהווים חלק משדרת ההרים המערבית של ארץ ישראל והיוו את לב ממלכת יהודה. ההרים בנויים בעיקר מסלעי גיר ודולומיט. וחלק גדול מהם הוא מדבר – מדבר יהודה. נהוג לחלק את הרי יהודה לשלושה חלקים: בצפון – הרי בית אל ששיאם, הר בעל חצור, מתנשא לגובה 1,016 מטר מעל פני הים; במרכז – הרי ירושלים, האזור הנמוך בהרי יהודה שגובהו כ-918 מטרים בשיאו; ובדרום – הר חברון, ששיאו (חלחול) מגיע לגובה 1,026 מטרים מעל פני הים. יישובים מרכזיים בהרי יהודה: ירושלים, ביתר עילית, חברון, בית לחם, רמאללה ומעלה אדומים. ביולי 1965 הוכרז גן לאומי "הרי יהודה" בשטח של כ-26,000 דונם המרוכזים בהרי ירושלים. שטחו של הגן אינו רציף והוא נחלק לשטחים קטנים בהר הרוח, הר ההגנה ונחל רפאים ולשטח גדול בצורת פרסה המקיף את היישובים בית מאיר ושורש ממערב. בהרי יהודה שורר אקלים ים תיכוני עם כמות משקעים של 400–650 מ"מ גשם בשנה, ואת פסגות הרי יהודה פוקד אירוע שלג כמעט מדי שנה. הרי בית אל והרי חברון סבלו מפעילות האדם – כריתה, רעייה ושרפה, ולכן לא נותרו בהם חורשים מפותחים. חורשים קיימים בהרי ירושלים, שם הוכרזו שטחים מסוימים כשמורות טבע. בצפון שפלת יהודה נותרו מספר מקומות בהם קיים חורש מפותח למדי של אלון מצוי. בחלקים הנמוכים של השפלה נותרו חורשים פתוחים של חרוב מצוי ואלת המסטיק. ככל שנלך דרומה ומזרחה כך נעשה החורש, בהתאם לכמות המשקעים, דליל יותר והצמחים הופכים למדבריים. עולם החי העשיר שהתקיים בהרי יהודה נפגע קשות מציד ומהרעלות. מהיונקים הגדולים נותרו כאן רק הצביים, התנים, חזירי הבר, השועלים, הצבועים והיחמורים הפרסיים, שהושבו לטבע בשמורת נחל שורק. בשטחים הפתוחים ניתן לצפות בארנבות. יונקים קטנים, זוחלים ועופות שמרו על מגוון גדול יותר. החלק של הרי יהודה שנמצא ממזרח לקו פרשת המים הוא מדבר יהודה והוא כמעט שומם מאדם וגם הצומח והחי בו מועט. יהודה (חבל ארץ) יהודה ושומרון מדיה וקבצים בנושא הרי יהודה בוויקישיתוף זיו ריינשטיין, הרי יהודה: בדרך לירושלים עוצרים לטייל, באתר ynet, 1 בנובמבר 2011 הרי יהודה, דף שער בספרייה הלאומית ממוצעי גשם חודשיים, שנתיים ועונתיים
כדנית אטינבורו

כדנית אטינבורו (שם מדעי: Nepenthes attenboroughii) הוא צמח טורף מהסוג כדנית הגדל בהרים באזור האי הפיליפיני, פלאוואן (Palawan). הצמח זוהה לראשונה ביוני 2007 בהר ויקטוריה שבפלאוואן ונקרא על שם השדרן הבריטי דייוויד אטינבורו שסיפק קריינות לסרטים על ההיסטוריה של הטבע. זהו אחד הצמחים הטורפים הגדולים ביותר שנמצאו עד כה והוא נמצא בסכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות. הצמח מתנשא לגובה של 1.5 מטרים. מרקם העלים דומה לעור והם יושבים על הקרקע. אורך שושנת העלים הוא 30 סנטימטר ורוחבה הוא 10 סנטימטר וישנם כאלה שאורכם אף מגיע ל-40 ס"מ ורוחבם ל-15 ס"מ. צורת עליו של הצמח היא מאורך עד אליפסה ודמויי כד. הכדים מכילים כ-1.5 ליטרים כאשר חלקם יכולים להכיל למעלה משני ליטרים. רוחבם של הכדים נע בין 12 ל-16 ס"מ וגובהם נע בין 30 ל-40 ס"מ. אשכול הפרחים של הצמח הזכר מתנשא לגובה של מעל ל-80 סנטימטרים ואשכול הפרחים של הנקבה מתנשא לגובה של כ-65 סנטימטרים. הכדים/עלים ממולאים בשני נוזלים האחד צמיג ונמצא בתחתיתו של הכד והשני דליל יותר ומצוי מעל הנוזל הסמיך, שני נוזלים אילו אינם מתערבבים. הנוזל הדליל תומך באוכלוסייה של בעלי חיים המסוגלים לחיות בתוכו, ובמיוחד בפגיות של יתושים. בעלי חיים אלה מסייעים לכדנית בעיכול טרפה. הנוזלים הללו מכילים אנזימי עיכול שמפוררים את הטרף ומעכלים אותו. בשוליו של הכד ובתחתית העלה שלו ישנם צופנים רבים המפרישים צוף מתוק שמושך אליו חרקים שונים. כמו כן, צבעיו של הכד וצורתו בולטים מאוד בסביבה ומושכים אליהם בעלי חיים וחרקים. הדפנות הפנימיות של הכד מצופות בפתיתי שעווה חלקים וכאשר הטרף נופל לתחתית הכד, הם מקשים עליו מאוד לטפס החוצה. בנוסף, הכד מכיל בתוכו נוזלים שמקשים על הטרף עוד יותר את היציאה, ויש שטוענים שהנוזל אף מטשטש את ראייתו של הטרף. הפרסומים הראשונים בתקשורת תיארו כדנית זו כטורפת חולדות ועכברים אך מקרה כזה לא נצפה מעולם. כדנית מדיה וקבצים בנושא כדנית אטינבורו בוויקישיתוף כדנית אטינבורו, באתר ITIS (באנגלית) כדנית אטינבורו, באתר NCBI (באנגלית) כדנית אטינבורו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) כדנית אטינבורו, באתר GBIF (באנגלית) כדנית אטינבורו, באתר IPNI (באנגלית) כדנית אטינבורו באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרני אור מקבילות

באופטיקה יש שימוש רב בקרני אור מקבילות. הכוונה היא לאלומה שקרני האור המרכיבות אותה הן בקירוב רב מקבילות ולכן אלומת אור זו כמעט ואינה מתרחבת תוך כדי התקדמותה (גודלו של כתם האור אינו משתנה לאורך התקדמותו). אור מתקדם בקוים ישרים, והמשמעות הגאומטרית של זה היא שהתקדמות של האור בקווים מקבילים גורמת לכך שהאור אינו מתפזר ואינו מתרכז, אלא ממשיך כרצועה אחידה של אור (בעלת אותו רוחב, נפח, וצורה שהייתה בנקודת ההתחלה). בדרך כלל ניתן להפוך כל אלומת אור למקבילה בקירוב על ידי קולימטור או מערך של עדשות. בפועל כל קרן סופית (גל לא מישורי) אינה שומרת על גודלה אך קרן אור מקבילה גדלה לאט יותר מכל קרן אור אחרת, ובפועל כל עוד לא מדובר בקרניים בקוטר קטן מאוד הן מקבילות בשטח הנקרא טווח ריילי. ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טטרית

טטרית היא שפה טורקית המדוברת בפי הטטרים במזרח אירופה ובמרכז אסיה. לשפה מספר ניבים מקומיים. כיום, טטרית היא השפה הרשמית של רפובליקת טטרסטן, השייכת לרוסיה, לצד רוסית. תחת השפעת האסלאם, שהייתה הדת הרשמית בקאזאן, השפה הטטרית נכתבה תחילה בעיבוד הכתב הערבי, שלא התאים למבנה הצלילי של השפה. ב-1924, הכתב הוחלף לכתב לטיני. ב-1939, נאכף פסק דין המורה על המרת הכתב הלטיני בכתב קירילי בהשפעת הכתב הרוסי. topic/Kazan-Tatar-language טטרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביג ביל ברונזי

ביג ביל ברונזי (באנגלית: William Lee Conley Broonzy‏; 26 ביוני 1893 - 15 באוגוסט 1958), מוזיקאי וגיטריסט אמריקני. ביג ביל ברונזי, בין המוזיקאים הפוריים והמשפיעים ביותר במוזיקת הבלוז. ברונזי צמח מהקאנטרי בלוז והתבגר לתור סגנון השיקגו בלוז. שיריו עוסקים בחיי האפרו-אמריקאים, ובאפליה גזעית. ברונזי נודע בארצות הברית אולם את מרבית פרסומו רכש במסעי הופעות באירופה. ברונזי נולד בעיירה סקוט שבמיסיסיפי. אביו היה אריס (עם סיום העבדות במדינות הדרום רוב העבדים המשיכו לעבד את הקרקעות כאריסים) שחיפש אפשרויות פרנסה אחרות ולכן המשפחה נדדה לעיתים תכופות. כבר כנער ביל החל לעבוד לפרנסתו בנגינה בכנסייה. ב-1917 נקלע ביל שלא בטובתו לעמדת גיוס לצבא ונשלח לאירופה. מלחמת העולם הראשונה עיצבה וחישלה את ביל והפכה אותו מנער לאדם מודע, מודע לזכויותיו ופחות נכון להתפשר. כשחזר, עם סיום המלחמה, לארקנסו גילויי הגזענות שבהם נתקל, והבורות של אנשי הדרום, הכעיסו וייאשו אותו כאחד. וב-1920 ארז ביל ברונזי את חפציו, ופנה כמו אפרו-אמריקאים רבים צפונה לשיקגו. השיר - "Key to the Highway" מתמצת את הדחף שחש לעזוב. I got a key to the highway, Yes, and I'm billed out and bound to go. I am gonna leave ,leave here runnin', because walking is most to slow. בשיקגו פגש ביל ברונזי מוזיקאים נוספים, מרביתם הגיעו בדרכים אלו או אחרות, ממדינות הדרום. עם המוזיקאים שפגש נמנו ממפיס מיני, בלינד למון ג'פרסון ואחרים. בשיקגו עסק ברונזי בכל מיני עבודות על מנת להתפרנס ובמקביל החל להופיע במועדונים ובארים. בתקופה זו הקליט מספר תקליטים בחברת פרמונט. מכירות התקליטים, באותה תקופה, היו נמוכות בשל השפל הגדול. אמנים רבים נגנו משיריו אך מאחר שלא היה ממש מוכר התקשה להתפרנס מכך. קשיי הפרנסה והאנונימיות המשיכו להיות מנת חלקו של ברונזי עד שבשנת 1950 סטד טורקל, חבר ומעריץ של ברונזי גילה שברונזי הוא דמות מוכרת ומוערכת מבחינה מוזיקלית באנגליה. ברונזי יצא למסע הופעות באירופה. ואף הופתע מכך שהקהל האירופאי מכיר את שיריו הכרות אינטימית. האהדה וההערכה של הקהל האירופאי היו לברונזי חוויה מתקנת. ברונזי היה מאושר שהמוזיקה עברה את האוקיינוס נקייה מהקשרים פוליטיים וחברתיים. ברונזי הרבה להתעסק בבעיות חברתיות בשיריו. אחד משיריו השנויים במחלוקת הוא שחור, חום ולבן - השיר מתאר הקושי של שחורים והאפליה כלפיהם בקבלה לעבודה בארצות הברית. שיריו המוקדמים של ברונזי מתארים את חיי האפרו-אמריקאים בדרום ארצות הברית. ברונזי הקליט גם שירי פולק וגוספל. ב־1958 כשההשפעה שלו כזמר ויוצר מתחילה לצבור תאוצה חלה ברונזי במחלת הסרטן ונפטר. אריק קלפטון הרולינג סטונז וזמרים נוספים בסגנון השיקגו בלוז המשיכו לבצע ולחדש את שיריו. מדיה וקבצים בנושא ביג ביל ברונזי בוויקישיתוף ביג ביל ברונזי, ברשת החברתית פייסבוק ביג ביל ברונזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביג ביל ברונזי, באתר AllMovie (באנגלית) ביג ביל ברונזי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביג ביל ברונזי, באתר ספוטיפיי ביג ביל ברונזי, באתר AllMusic (באנגלית) ביג ביל ברונזי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ביג ביל ברונזי, באתר Yandex.Music (ברוסית) ביג ביל ברונזי, באתר Discogs (באנגלית) ביג ביל ברונזי, באתר בנדקמפ ביג ביל ברונזי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ביג ביל ברונזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביג ביל ברונזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) 64 שנים למותו של ביג ביל ברונזי, חיים של אחרים, ערן סבאג, בגלי צה"ל, 15.08.2022
סילק אייר

סילק אייר (באנגלית: SilkAir) הייתה חברת הבת לטיסות אזוריות ליעדים קרובים של סינגפור איירליינס. פירוש שם החברה SilkAir הוא "רוחות משי". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. החברה הוקמה ב-1989 בשם Tradewinds. עד סוף 2021, הפסיקה סילק אייר את פעילותה, כאשר כל הטיסות הועברו לחברת האם שלה סינגפור איירליינס או לחברת הלואו-קוסט שלה סקוט. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: ב-19 בדצמבר 1997 התרסקה טיסת סילק אייר 185 בטיסה בין ג'קרטה לסינגפור שבוצעה במטוס בואינג 737-300. בהתרסקות נהרגו 104 אנשים. לתאונה התפרסמו שני דוח"ות שונים: אחד של המועצה האווירית האינדונזית, שקבעה כי לא ניתן לדעת את סיבות התאונה, ואחד של ה-NTSB האמריקני, שקבע כי ההתרסקות הייתה מעשה מכוון של הטייס הראשי. גם הדו"ח האינדונזי הצביע על מעשה מכוון, אך נפסל על ידי ראש המועצה לבטיחות התעופה באינדונזיה. מדיה וקבצים בנושא סילק אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סילק אייר סילק אייר, ברשת החברתית פייסבוק סילק אייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סילק אייר, ברשת החברתית אינסטגרם מדיה וקבצים בנושא סילק אייר באתר Airliners.net Singapore Airlines merges SilkAir into its parent company brand, sg.style.yahoo.com, ‏5 בפברואר 2021 (באנגלית) פרטי צי המטוסים של סילק אייר, באתר airfleets.net (באנגלית)
חלון פנורמי

חלון פנורמי (באנגלית: Revolutionary Road) הוא הרומן הראשון של הסופר האמריקאי ריצ'רד ייטס. הספר יצא לאור בשנת 1961, ולפי עדותו של ייטס עצמו זהו סיפרו הטוב ביותר. חלון פנורמי הוא גם בסיס לסרט הוליוודי שבו משחקים לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט בבימויו של סם מנדס. העלילה מתרחשת בעיירה קטנה, בשנות החמישים בארצות הברית השמרנית של טרם המצאת הגלולה. אייפריל היפה היא עקרת בית ואם לשניים ובעלה פרנק עובד בעבודה משעממת עד מוות אך מכניסה מספיק כדי לאפשר להם לרכוש בית בפרוורים. דווקא אייפריל, הפשוטה כביכול מבין בני הזוג, מנסה למצוא בחיים משהו קצת מעבר לחיי הבורגנות שלא מצליחים להעניק לה משמעות. היא בטוחה שבבעלה יש שאר רוח ושמגיע לו (ובעקבות כך גם לה) חיים מעניינים יותר, "אמיתיים", בהם יוכלו להגשים את עצמם. לאחר משחק במחזה חובבני וכושל עולה בה הרעיון לעזוב הכול ולנסוע לפריז, שם היא תפרנס אותם ופרנק "ימצא את עצמו". בשלב הראשון פרנק משתף איתה פעולה אך ככל שהתוכנית הופכת ממשית הוא נתקף פחד. לאחר שמוצע לו קידום בעבודה, והפיתוי לוותר על תוכניתה של אייפריל גדל, פרנק מנסה בעקיפין ובאמצעות מניפולציות לשכנע את אייפריל לעזוב את הרעיון. בסופו של דבר את מחיר רצח החלום של אייפריל תשלם המשפחה כולה. עם זאת, פרנק לא מעורר תיעוב מצידו של הקורא. נהפוך הוא, רוב הרומן מסופר מנקודת מבטו וכל הדמויות מדברות מתוך עצמן בצורה משכנעת. בסופו של דבר נגוזות התקוות ומתברר שההידרדרות אל התהום היא בלתי נמנעת. ייטס לא זכה לתהילה ספרותית בחייו. כך למשל, ה"ניו יורקר" פרסם לראשונה סיפור שלו כשמונה שנים לאחר מותו ורק בשנת 2008 תורגם חלון פנורמי לעברית בהוצאת אחוזת בית. עם זאת, חלון פנורמי זכה לשבחים מפי סופרים רבים וטובים שראו בו יצירת מופת. בין היתר אמר על חלון פנורמי קורט וונגוט שהספר הוא גטסבי הגדול של זמנו... ואחד הספרים הטובים ביותר של סופרים בני זמנו. הספר זכה בשנת 2005 להיכנס לרשימת מאה הספרים הטובים ביותר של הניו יורק טיימס החל משנת 1923. הספר תורגם לעברית על ידי קטיה בנוביץ' ויצאה לאור בהוצאת אחוזת בית ב-2008. חלון פנורמי, באתר OCLC (באנגלית) Review of the novel Reconsiderations Essay on the novel and film in The New Republic עמרי הרצוג, פוליטיקה אנושית במלוא מורכבותה, באתר הארץ, 27 במאי 2008
סידר

האם התכוונתם ל... סיידר – משקה אלכוהולי העשוי ממיצי פירות לרוב (תפוחים או אגסים) סידר פוינט – פארק שעשועים באוהיו, ארצות הברית סידר רפידס – עיר במדינת איווה בארצות הברית ארז – מין עץ אישים: חיים סידר – ביוכימאי ישראלי יוסף סידר – במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי מוחמד סידר – בעבר ראש הג'יהאד האיסלאמי בחברון סדר
ילקוט הרעים

ילקוט הרֵעים היה כתב עת ספרותי (שנתון) שיצא לאור בין השנים 1942 (תש"ב) ו-1946 (תש"ו). ארבע חוברות יצאו לאור בטרם נסגר. ב"ילקוט הרעים" נקבצו לראשונה יצירות של מי שלימים כונו "דור הפלמ"ח". סופרים ומשוררים, שחלקם היו ילידי הארץ וחלקם עלו לארץ כילדים וכנערים. היוזמים והעורכים היו שלמה טנאי ומשה שמיר. בין המשתתפים בכתב העת: עוזר רבין ושלמה טנאי, אמיר גלבע, בנימין גלאי, משה שמיר, יגאל מוסינזון, נתן שחם, דן בן אמוץ, משה הרפז, ע. הלל ואחרים. בכתב העת הם פרסמו את שיריהם סיפוריהם ומסותיהם הראשונים. מתוך המניפסט, או מאמר הפתיחה של משה שמיר: "דורי מתחיל עשרות שנים לפני, ועובר וגואה עד לעשרות שנים אחרי. לא הגיל מכריע כאן, אלא יומה של ההיסטוריה"... ושמיר מוסיף: "@אין בעולם חיים זולת אלה החיים שלנו היומיומיים, אין חיים יפים ולא יפים, כאבים יפים וכאבים לא יפים, מלים יפות ומלים לא יפות, נושאים יפים ונושאים לא יפים"... ומוסיף עוד: "דורנו אולי לא יהפוך מהפכות בספרות. זה יהיה דור של ספרות ריאליסטית"... חשיבותו של כתב העת "ילקוט הרעים" היא בכך ששימש במה ראשונית ומקפצה לדור של יוצרים, בפרוזה ובשירה, שלבד מהיותם מוכללים בתואר "דור הפלמ"ח", הריהם גם מן היוצרים החשובים ביותר בספרות העברית החדשה. בשנת 1992 יצא לאור בהוצאת מוסד ביאליק ספר הכולל את ארבע החוברות של כתב העת. שלמה טנאי ומשה שמיר (עורכים), ספר ילקוט הרעים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ב. (הספר בקטלוג ULI) נורית גוברין, "'ילקוט הרעים': מציאות של המשך ומיתוס של התחלה", קריאת הדורות: ספרות עברית במעגליה, כרך ב, תל אביב: גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ב 2002, עמ' 100–131. ילקוט הרעים, באתר OCLC (באנגלית)
מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי

מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי הוא מיזם ניו מדיה תיעודי רחב יריעה, שנוסד בשנת 2005 על ידי הקולנוענים מרט פרחומובסקי ואביטל בקרמן במטרה לתעד את ההיסטוריה של הקולנוע הישראלי דרך עשרות ראיונות מצולמים עם אנשי מפתח בתולדותיו. הראיונות, שאורכם נע בין שעה אחת ל-14 שעות, עוסקים בפירוט רב בביוגרפיה המקצועית של האישים, שמספרים בגוף ראשון את סיפורה של העשייה הקולנועית בארץ מזוויות שונות. בין הגופים שתמכו בהפקת המיזם לאורך השנים: קרן הקולנוע הישראלי, מועצת הפיס לתרבות ולאמנות, סינמטק ירושלים - ארכיון ישראלי לסרטים, סינמטק תל אביב, איגוד התסריטאים ואיגוד הבמאים. המראיין המרכזי במיזם הוא מרט פרחומובסקי. כמו כן, משתתפים בו מראיינים אורחים מהדור החדש של מבקרי וחוקרי קולנוע, בהם שמוליק דובדבני, יאיר רוה, פבלו אוטין, מאיה פנחסי ויסמין ששון. בינואר 2009 פורסמה ב-ynet סדרה של עשר כתבות ובהן קטעים נבחרים מראיונות המיזם. בדצמבר 2011 זכו יוצרי "מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי" מרט פרחומובסקי ואביטל בקרמן בפרס אמנות הקולנוע מטעם משרד התרבות והספורט על יצירת המיזם. באפריל 2015, אחרי עשור של איסוף חומרים, עלה לאינטרנט האתר של המיזם. עד אוקטובר 2020, הופקו במסגרת מאגר העדויות הקולנוע הישראלי כ-350 שעות של ראיונות עם 76 אישים: מנחם גולן, נילי המאירי, אסי דיין, פרדי שטיינהרדט, זאב רווח, אלי ירקוני, חיים טופול, יאיר פרדלסקי, מוסקו אלקלעי, מיכאל שוילי, יואל זילברג, הלגה קלר, איציק קול, שלמה מוגרבי, יהודה ג'אד נאמן, קולי סנדר, יצחק (צפל) ישורון, שלמה סוריאנו, אברהם הפנר, דני שיק, נסים דיין, אמיל (מילק) קנבל, משה מזרחי, לארי פריש, מיכל בת-אדם, דב הניג, גבי עמרני, יוני המנחם, אריה אליאס, נפתלי אלטר, ליה ון-ליר, רחל גולן, אלי תבור, שמואל אימברמן, יצחק (איז'ו) שני, מיכה שגריר, צבי שפילמן, אפרת לביא, חיים שרייבר, רם לוי, יחיאל נאמן, אמנון סלומון, טובה דרורי, יוסף שילוח, אילן אלדד, נחמן אינגבר, יכין הירש, בועז דוידזון, יגאל בורשטיין, לבנה פינקלשטיין, אורי ברבש, גילה אלמגור, דן וולמן, יהודה ברקן, רוני יעקב, רונה דורון, נעמי שחורי, אלי כהן, ינקול גולדווסר, חיים מרין, דניאל וקסמן, אלכס מסיס, טובה אשר, לינה צ'פלין, רנן שור, אדם גרינברג, דינה צבי ריקליס, צביקה קרצנר, דני בן מנחם, איתן גרין, כתריאל שחורי, מרק רוזנבאום, עידית שחורי, ערן ריקליס ועמית ליאור. אתר האינטרנט הרשמי של מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי נירית אנדרמן, למדוזות יש שורשים בגבעת חלפון, באתר הארץ, 3 ביולי 2007 יאיר רוה, פוסט לרגל השקת האתר, באתר "סינמסקופ", 6 באפריל 2015 דנה הרמן, הסודות של הקולנוע הישראלי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:46), מתוך "מבט", 6 במאי 2015 אלי שגב, ריאיון עם יוצרי מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי, מרט פרחומובסקי ואביטל בקרמן, באתר אידיבי, 11 במאי 2015 סיפורים מהסרטים, באתר ynet הוכרזו זוכי פרס אמנות הקולנוע 2011 - אידיבי נירית אנדרמן, ההפתעות הקטנות שאפשר למצוא באתר המוקדש לקולנוע הישראלי, באתר הארץ, 1 באפריל 2015
What You're Doing

What You're Doing (מה שאת עושה) הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום Beatles for Sale, שנכתב בעיקר על ידי פול מקרטני, אך הקרדיט ניתן ללנון-מקרטני. השיר מתחיל, באופן יוצא דופן מבחינת הלהקה, עם הקדמה של תופים. הוא ממשיך בחלק של גיטרה שמתנגן כמו באוסטינטו, ומתמשך אחרי כל בית. האטמוספירה של השיר היא בצורת סינקופות כבדות ומזכירה אווירה ג'אזית. ההשפעה מבאדי הולי מורגשת בשיר. השיר הוא נטול פזמון, לכן הבתים הופכים לפוקוס המלודיה שלו. בחציו הראשון של הבית, צורת האוסטינטו ממשיכה להתנגן והמילה הראשונה של כל שורה מפוסקת על ידי קולות הרקע. חציו השני של הבית יוצר הרמוניה, וצורת האוסטינטו מתחילה לפני שהשורה האחרונה מסתיימת. החפיפה של צורת האוסטינטו תורמת לבלבולו של השיר במקצת. כל בית מסתיים עם חזרתה של הפסקה: "Look, what you're doing I'm feeling blue and lonely Would it be too much to ask of you What you're doing to me". ג'ון לנון - גיטרה אקוסטית וקולות הרמוניים. פול מקרטני - גיטרה בס ושירה. ג'ורג' האריסון - גיטרה אקוסטית מובילה בעלת 12 מיתרים וקולות הרמוניים. רינגו סטאר - תופים. ג'ורג' מרטין - פסנתר. לשיר בוצעו 3 גרסאות כיסוי על ידי CuppaJoe,(אנ') James Husband ו-The Fantastic Deejays. מידע על היצירה "What You're Doing" באתר מיוזיק בריינז מתוך אתר allmusic.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פטריק דה גייארדון

פטריק דה גייארדון (בצרפתית: Patrick de Gayardon de Fenoyl. ‏23 בינואר 1960 - 13 באפריל 1998) היה צנחן צרפתי. דה גייארדון התפרסם בכך שבחן את גבולות הצניחה: הוא היה צנחן עטור פרסים, מאבות הבייס וגלישת שמיים (Skysurfing). דה גייארדון פיתח את גלישת השמיים והוסיף לה תרגילים רבים. דה גייארדון פיתח את חליפת הכנפיים וכך גם מצא את מותו. במהלך ניסוי של פריט ציוד חדש, בעת צניחה עם חליפת כנפיים בהוואי, התרסק דה גייארדון ומת. דה גייארדון ביצע כ 12,000 צניחות חופשיות במהלך חייו. הוא היה אלוף צרפת פעמיים, אלוף העולם והוא מחזיק עדיין בשיאי גובה רבים. לפני עיסוקו בצניחה עסק בטניס, גולף, סקי ולמד משפטים. מחווה לדה גייארדון ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איזה מין שוטרת

איזה מין שוטרת (באנגלית: Miss Congeniality) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2000. שבויים על ידי דונלד פטרי ובכיכובה של סנדרה בולוק. הסרט יצא לאקרנים ב-22 בדצמבר 2000 בארצות הברית. הסרט הצליח מאוד ואף זכה לסרט המשך, "איזו מין שוטרת 2", שיצא ב-2005. גרייס הארט היא סוכנת FBI שמשתתפת בתחרות מלכת היופי של ארצות הברית כדי לחשוף פעולת טרור המתבצעת על ידי אחד הגורמים המעורבים בתחרות, והמחבל מזהה את עצמו בשם 'האזרח'. היא מתחברת למתמודדות ואף מגיעה למקום השני בתחרות. לבסוף, מתגלה שמארגנת התחרות היא המחבלת כיוון שהעיפו אותה מהתחרות בצעירותה, ומפטרים אותה השנה. סנדרה בולוק - גרייסי הארט בנג'מין בראט - אריק מאתיוס מייקל קיין - ויקטור מאלינג קנדיס ברגן - קייטי מורנינגסייד הת'ר ברנס - שריל פריזר סטיב מונרו - פרנק טובין/מורנינגסייד ארנסט הודסון - הארי מקדונלד ויליאם שאטנר - סטאן פילדס ג'ניפר גרייס - טינה "איזה מין שוטרת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איזה מין שוטרת", באתר נטפליקס "איזה מין שוטרת", באתר AllMovie (באנגלית) "איזה מין שוטרת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "איזה מין שוטרת", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "איזה מין שוטרת", באתר Metacritic (באנגלית) "איזה מין שוטרת", באתר אידיבי "איזה מין שוטרת", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "איזה מין שוטרת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "איזה מין שוטרת", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג" יגאל קולוף, ‏"איזה מין שוטרת", באתר "סרט" ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.