אלברט סייבין

אלברט ברוס סייבין (באנגלית: Albert Bruce Sabin;‏ 26 באוגוסט 1906 – 3 במרץ 1993) היה רופא וחוקר יהודי-אמריקאי, מפתח החיסון הפומי נגד מחלת שיתוק ילדים (שעלולה להגרם כתוצאה מהדבקות בנגיף הפוליו - Poliovirus) הקרוי על שמו. סייבין נולד בשם אברהם ספרשטיין בשנת 1906 בביאליסטוק אשר באימפריה הרוסית (כיום פולין) להורים יהודים, יעקב וטילי (לבית קרוגמן) ספרשטיין. בשנת 1921 היגר לארצות הברית עם משפחתו, שם התאזרח בשנת 1930, ואז שינה שמו לאלברט ברוס סייבין. בוגר לימודי רפואה באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1931. בין השנים 1931–1933 הוכשר ברפואה פנימית, פתולוגיה וכירורגיה בבית החולים בלוויו בניו יורק (Bellevue Hospital Center). ב-1934 עסק במחקר במכון ליסטר לרפואה מונעת באנגליה ובהמשך הצטרף לסגל מכון רוקפלר למחקר רפואי בניו יורק. בתקופה זו החל להתמקד במחקר בתחום המחלות הזיהומיות. בשנת 1939 עבר לעבוד בבית החולים לילדים בסינסינטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל הרפואה האמריקאי, ועסק בפיתוח חיסונים כנגד קדחת דנגי וקדחת המוח היפנית. בשנת 1946 מונה למשרת מנהל המחקר בבית החולים בסינסינטי. עם העלייה במספר מקרי שיתוק הילדים, הופנו משאבים רבים לחקר ריפוי ומניעת המחלה. יונה אדוארד סאלק פיתח, בשנת 1955, את החיסון הראשון הקרוי על שמו (תרכיב סאלק). התרכיב הופק מנגיף מומת, ניתן בהזרקה ומנע את סיבוכי שיתוק הילדים, אך לא את המחלה הראשונית אשר ביטויה במערכת העיכול. סייבין קיבל זן נגיף שיתוק ילדים מוחלש מהילרי קופרובסקי, וייצר מהנגיף החי המוחלש חיסון פומי (ניתן בבליעה דרך הפה). החיסון בנגיף המוחלש מנע כליל את ההידבקות במחלה, ולכן מנע גם את הזיהום הראשוני במערכת העיכול.. יתרון נוסף של התרכיב החי הוא משך פעולתו. לאחר מתן תרכיב מומת יש צורך במנות דחף נוספות ("בוסטר"), אשר אינן נחוצות לאחר החיסון החי הפומי. הניסוי קליני בתרכיב סייבין החל בקנה מידה לאומי, בחסות ארגון הבריאות העולמי, בברית המועצות בשנת 1958. בראש מבצע החיסון ההמוני עמד הווירולוג הסובייטי מיכאיל צ'ומקוב אשר עבד בשיתוף פעולה הדוק עם אלברט סייבין. בשל הצלחתו הרבה של מבצע החיסון הפומי בברית המועצות, יוצא החיסון ההמוני ללמעלה מ-60 מדינות שונות ברחבי העולם וביניהן מקסיקו, הולנד, צ'ילה, שוודיה ויפן. בשנת 1961 אימץ גם משרד הבריאות האמריקאי את תרכיב סייבין. השימוש הנרחב בתרכיב הוא שהכחיד את מחלת שיתוק הילדים בארצות הברית. סייבין עלה לארץ בשנת 1969 וכיהן כנשיא מכון ויצמן למדע בין השנים 1970–1972. לאחר תקופה זו חזר לארצות הברית. בשנת 1974 קיבל את פרס ג'ון האולנד מטעם האגודה האמריקאית לרפואת ילדים. שיתוק ילדים יונה אדוארד סאלק מיכאיל צ'ומקוב מדיה וקבצים בנושא אלברט סייבין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלברט סייבין רפאל בשן, היהדות הגיעה אלי דרך העין השמאלית, ראיון השבוע עם אלברט סייבין, מעריב, 9 בינואר 1970 אלברט סייבין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלברט סייבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרופ׳ אלברט ב. סייבין מקבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1964 אלברט סייבין מתמנה לנשיא מכון ויצמן למדע, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1970 Sabin AB, Schlesinger RW. Production of immunity to dengue fever with virus modified by propagation in mice. Science. 1945 Jun 22;101(2634):640-642. שמואל שניצר, נצחונו של רופא יהודי, מעריב, 14 באפריל 1955 Sabin AB, Ramos-Alvarez M, Alvarez-Amezquita J, Pelon W, et al. Live, orally given poliovirus vaccine. Effects of rapid mass immunization on population under conditions of massive enteric infection with other viruses. JAMA. 1960 Aug 6;173:1521-6. PMID 14440553 Sabin, A.B. Role of my cooperation with Soviet scientists in the elimination of polio: possible lessons for relations between the U.S.A. and the USSR. Perspect Biol Med. 1987 Autumn; 31(1):57-64. Awards – American Pediatric Society (באנגלית אמריקאית)