laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוברט ריצ'רדסון

רוברט קולמן ריצ'רדסון (אנגלית: Robert Coleman Richardson‏; 26 ביוני 1937 - 19 בפברואר 2013) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1996. ריצ'רדסון נולד בוושינגטון שבארצות הברית. הוא למד בתיכון במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה. בהיותו נער שימש כמדריך בצופים. לאחר מכן למד בווירג'יניה טק, שם קיבל תואר ראשון בפיזיקה בשנת 1958 ותואר שני ב-1960. בשנת 1965 קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת דיוק. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 עסק יחד עם דייוויד לי ודאגלס אושרוף במחקר בו גילו כי הליום הוא מהגזים המעטים בעלי מקדם ג'ול-תומסון שלילי בתנאי לחץ וטמפרטורה סטנדרטיים. פירוש הדבר שכאשר מניחים לו להתפשט מלחץ גבוה ללחץ נמוך, הגז מתחמם. רק מתחת לטמפרטורת האינוורסיה שלו - כ-32 עד 50 קלווין בלחץ אטמוספירי - הוא מתקרר בשעת ההתפשטות. כאשר מקררים את ההליום לטמפרטורה שמתחת ל-K 2.175 הופך ההליום לנוזל-על (superfluid) ומשנה את תכונותיו, הוא נע ללא חיכוך, צמיגותו נעלמת לחלוטין, ומוליכות החום שלו גבוהה, היכולת לזרום במדרון עולה וחדירות דרך פתחים זעירים (מצב זה נקרא גם Helium II). על גילוי זה קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1996, יחד עם לי ואושרוף. בשנים 1998–2007 שימש כסגן פרובוסט באוניברסיטת קורנל, ובשנים 2007 - 2009 שימש כיועץ מדעי בכיר לנשיא המכללה. נפטר באית'קה שבניו יורק ב-19 בפברואר 2013. מדיה וקבצים בנושא רוברט ריצ'רדסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט ריצ'רדסון רוברט ריצ'רדסון, באתר פרס נובל (באנגלית) רוברט ריצ'רדסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט ריצ'רדסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גלעד שמואלי (שחקן)

גלעד שמואלי הוא שחקן תיאטרון, תסריטאי, מחזאי, מדבב, מוזיקאי וזמר-יוצר ישראלי. שמואלי גדל במושב החקלאי עין ורד. בנם של דורון ואיילה שמואלי. לגלעד אחות קטנה - מורן שמואלי ואח גדול - שופט הכדורסל בליגת העל, גיא שמואלי. כנער, גלעד התמחה באמנויות לחימה שונות ביניהם - קרב מגע, שם הגיע לדרגת חגורה שחורה אצל מייסד השיטה קרב מגן ישראלי - אלי אביקזר. ובנוסף למד את אמנויות הלחימה הסיניות ווינג צ'ון קונג פו וג'יט קון דו. מאוחר יותר פנה גלעד ללימודי מוזיקה, פסנתר קלאסי וגיטרה. בשנת 1999, התגייס לצה״ל, לחיל המודיעין, שם שירת 3 שנים. שמואלי למד בבית הספר ללימודי משחק בית צבי תחת ניהולו של גרי בילו, בין השנים 2002–2005. תיאטרון הספרייה (בית צבי) - אאידה, יוסף וכתונת הפסים, משהו יפה, אחים בדם, שורת המקהלה, קברט, תהילה, פאול ג'ואי, חתולים. הצגות בתיאטרון הקאמרי - המפיקים, מלון פלזה, סאלח שבתי, כנר על הגג, ינטל, זהב טורקי, קברט, קומדיה של טעויות, הרטיטי את לבי, משפחה חמה, סיראנו דה ברז'ראק, סיפור הפרברים (על תפקיד ברנרדו בהצגה - גלעד היה מועמד לפרס התיאטרון לשנת 2017), אופרה בגרוש, שורת המקהלה, שיגעון המוזיקה, השיבה, הנכד, עוץ לי גוץ לי, לילה בפריז, בואו נפתח את זה, מלצרית, טרטיף, "מי שלא נולד - מפסיד" (מופע במלאת 80 להולדתו של חנוך לוין). בתיאטרון באר שבע - עלי כינור. בתיאטרון הבימה - כמעט נורמלי. בתיאטרון אמנות ותקשורת - צלילי המוסיקה. תיאטרון המדיטק - שומבצל, סוד הגן הנעלם, אוזו ומוזו. תיאטרון ארצי לנוער - הכבש השישה עשר, הילד הזה הוא אני. בשנת 2015 שמואלי למד באוניברסיטה הפתוחה (ביה״ס חשיפה) כתיבת תסריטאות, קולנוע, טלוויזיה וניו מדיה. תחת ניהולו של צביקה קרצנר. כמו כן, למד במספר קורסים של כתיבה בשח״ם - בין היתר אצל ניר ברגמן, יובל שפרמן, אסף ציפור, אסף בייזר ושבי גביזון. כתב את המחזה ״בואו נפתח את זה״ ביחד עם סתיו אידיסיס. המחזה הופק ועלה כהצגה בתיאטרון הקאמרי באפריל 2022. כתב את המחזה ואת המוזיקה למחזמר ״קטנצ׳יק״ שעלה כהצגה בשנת 2018 בתיאטרון הקיבוץ ואף ביים את ההצגה בשיתוף עם הבמאי גלעד קמחי. זכה בפרס המחזאי לשנת 2019 בתיאטרון הקאמרי, במסגרת פסטיבל ״כאן ועכשיו״, על כתיבת המחזה ״בואו נפתח את זה״. שמואלי דיבב בכמה סרטים וסדרות טלוויזיה בכל מיני תפקידים: אמדאוס - מריו רוץ, דייגו, רוץ! - דמויות שונות לאקי דאק: ברווז בר מזל - דמויות שונות בית - או פלונטר: הסדרה - יוג'ין פיצהרברט (פלין ריידר) קיקוריקי: הקבוצה הבלתי מנוצחת - קראש רובוט ומפלצת - רובוט רוץ, דייגו, רוץ! - דמויות שונות אלאדין - אלאדין סוניק - הסרט - הסוכן סטון אנקאנטו - מארינו מכושפת 2 - הנסיך אדוארדו המשאלה - מגניפיקו גיבור מנייר - מופע יחיד בתיאטרון ״תמונע״ (מילים ולחנים מקוריים - גלעד שמואלי) תוצרת הארץ - מופע יחיד - מחווה לאריק איינשטיין בקפה תיאטרון הקאמרי. כתב את המוזיקה המקורית למחזמר ״קטנצ׳יק״ שבתיאטרון הקיבוץ. שר את הפתיח של הסדרה רובוט ומפלצת, ושר בתוכנית הטלוויזיה שרים סינטרה וחברים. כתב את המילים והלחן לקליפ ״נשתגע״ וגם ביים את הקליפ בשיתוף עם גלעד קמחי, בהשתתפות שחקני תיאטרון הקאמרי, פרויקט שנולד מתוך משבר הקורונה בתיאטרון. גלעד שמואלי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גלעד שמואלי, בארכיון הבימה
רובין וורן

ג'ון רובין וורן (באנגלית: John Robin Warren;‏ 11 ביוני 1937 – 23 ביולי 2024) היה פתולוג ופיזיולוג אוסטרלי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2005. וורן נולד באדלייד שבאוסטרליה. הוא השלים את לימודיו התיכוניים במכללת סנט פיטר שבעיר, ולאחר מכן קיבל תואר MBBS (קיצור של Bachelor of Medicine, Bachelor of Surgery) מטעם אוניברסיטת אדלייד. וורן התעניין במחלת הגסטריטיס, ופגש את הרופא והפרופסור למיקרוביולוגיה בארי מרשל, במהלך הכשרה ברפואה פנימית בבית החולים המלוכתי בפרת' ב־1981. יחדיו, השניים חקרו את נוכחות חיידק סלילי אצל חולי גסטריטיס. בשנה שלאחר מכן (1982), הם הצליחו לגדל את התרבית הראשונית של H. pylori ופיתחו את ההשערה שלהם הקושרת בין החיידק לבין אולקוס וסרטן הקיבה. תיאורית ה־H. pylori זכתה ללגלוג בידי המדענים והרופאים הממסדיים, שלא האמינו לכך שחיידק יכול לחיות בסביבה החומצית של הקיבה. במסגרת מאמציהם להוכיח כי החיידק גורם לאולקוס, בשנת 1984 שתה בארי מרשל צלחת פטרי מלאה בחיידק ופיתח במהרה תסמינים של דלקת רפידת הקיבה, שנעלמו לאחר שלקח אנטיביוטיקה, אך לא פיתח אולקוס. ב־2005 העניקה האקדמיה השוודית למדעים לוורן ולמרשל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על "התגלית שלהם של החיידק ה־H. pylori, ותפקידו במחלות כיב הקיבה ודלקת הקיבה". וורן היה נשוי לוויניפרד תרזה לבית ויליאמס עד למותה ב־1997. לזוג חמישה ילדים. מת ב-23 ביולי 2024 בפרת', אוסטרליה בגיל 87. מדיה וקבצים בנושא רובין וורן בוויקישיתוף רובין וורן, באתר פרס נובל (באנגלית) רובין וורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הוואיו טקאטה

הוואיו טקאטה (24 בדצמבר 1900 - 11 בדצמבר 1980) הייתה מאסטר ברייקי ומפיצת תורת הרייקי למערב. טקאטה נולדה בהוואי למשפחת מהגרים מיפן. היא הגיעה כמטופלת למרפאתו של ד"ר צ'וג'ירו הייאשי ביפן (הייאשי היה תלמידו של מיקאו אוסואי, הנחשב במסורת הרייקי למי שגילה מחדש את אנרגיית הרייקי במאה ה-20). היא הפכה לתלמידתו של הייאשי לרייקי החל משנת 1935, ובשנת 1938 הוסמכה לדרגת מאסטר ברייקי. בין השנים 1970-1980 הכשירה הוואיו טקאטה 22 מורים לרייקי, שנחשבו לגראנד-מאסטרים של הרייקי. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנס הפסטין

הנס תורדור פטורסון הפסטין (באיסלנדית: Hannes Þórður Pétursson Hafstein; ‏4 בדצמבר 1861 – 13 בדצמבר 1922) היה פוליטיקאי ומשורר איסלנדי. ב-1904 הוא היה לאיסלנדי הראשון שמונה להיות השר לענייני איסלנד בממשלת דנמרק, ושלא כמו קודמו בתפקיד, פטר אדלר אלברטי, שהיה דני, היה הפסטין מחויב כלפי האלת'ינגי, הפרלמנט האיסלנדי. הפסטין נולד בחווה בעמק הורגרדלור שבצפון איסלנד. הוריו היו פטור הפסטין, מושל צפון ומזרח איסלנד וכריסטיאנה גונרסדוטיר הפסטין, אחותו של יושב ראש הבנק הראשון של בנק איסלנד, טריגבי גונרסון. ב-1880 הוא סיים את לימודי התיכון וב-1886 הוא קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קופנהגן. הפסטין היה חבר האלת'ינגי בשנים 1900–1901, 1903–1915 ו-1916–1922. הוא השתתף בישיבות הבית פעם אחרונה ב-1917. ב-1 בפברואר 1904 הוא מונה להיות השר לענייני איסלנד ושימש בתפקיד זה עד 31 במרץ 1909. לאחר מכן הוא שימש כמנהל הכללי של בנק איסלנד. ב-1912 הוא נבחר להיות נשיא האלת'ינגי קודם לקבלת המינוי לתפקיד השר לענייני איסלנד בפעם השנייה מה-24 ביולי 1912 עד 21 ביולי 1914, אז הוא התמנה שוב להיות המנהל הכללי של הבנק. ב-1917 הוא נאלץ לוותר על תפקידיו הציבוריים עקב בריאותו הרופפת. הנס הפסטין מת ברייקיאוויק ב-13 בדצמבר 1922. ב-1931 הוסר ברייקיאוויק הלוט על פסל בדמותו, של הפסל איינר יונסון שגם פיסל את התבליטים על קבריהם של הפסטין ושל רעייתו. מדיה וקבצים בנושא הנס הפסטין בוויקישיתוף הנס הפסטין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Sverrir Jakobsson; Gudmundur Halfdanarson (15 February 2016). Historical Dictionary of Iceland. Rowman & Littlefield Publishers. p. 100. Hannes Hafstein - Hannesarholt - City of Literature The non-profit organization Hannesarholt's homepage
תגית מצויה

תָּגִית מְצוּיָה (שם מדעי: Scabiosa prolifera, כינויים נוספים: "ברך הגמל") הוא צמח חד שנתי מסדרת השלמונאים. הצמח בגובה של כ-50 סנטימטרים, כמו שאופייני לצמחים ממשפחת השלמונאים. פריחתו מתחילה בין חודש מרץ לחודש מאי, והיא מאופיינת בתפרחת שצורתה קרקפת עטופה במעטפת של עלים ירוקים, פרחיה החיצוניים גדולים ובמיוחד עלי הכותרות אשר פונים החוצה מן הצמח. חפי המעטפת קצרים מהפרחים. קרקפות הפרחים נישאות על עוקצים קצרים, יושבים כמעט. היא מזכירה פרח בודד, לכותרת ארבע אונות ואונותיה משוננות. הקרקפת יושבת בחיק ענפים נגדיים, בניגוד לתגית ארץ ישראלית, שקרקפותיה נישאות בראשי הענפים הארוכים. מעטפת הפרי של הצמח מסתיימת בנזר קרומי דמוי פעמון שאורכו כסנטימטר אחד, ובו מעל ל-30 עורקים. צבעו של הנזר ארגמן חיוור. הכדורים של הנזרים משמשים כפרח יבש לקישוט. מקור שמה של התגית הוא מלשון תג (כתר), בגלל הנזר הקרומי במעטפת הפרי. בערבית נקרא הצמח תַגִ'ייָה, זַהַרַתא אל-ג'אראבּ. התגית היא צמח דו מיני, הוא גדל בקרקעות שאינן מלוחות, בעיקר בבתי גידול טבעיים, אך גם בקרבת האדם. הוא נפוץ ברחבי המזרח התיכון, בארץ הוא נפוץ בעיקר בגולן, בגליל, בעמק הירדן העליון, באזור העמקים, בכרמל, בהרי השומרון, במדבר השומרון, בהרי יהודה, בשרון, בשפלה, בנגב הצפוני ובקעת הירדן. תגית מצויה, באתר צמח השדה תגית מצויה, באתר Tropicos (באנגלית) תגית מצויה, באתר GBIF (באנגלית) תגית מצויה, באתר IPNI (באנגלית) Sara Gold, Avraham Plotnitzky, Professor Amram Eshel, תגית מצויה, באתר www.wildflowers.co.il תגית מצויה – Lomelosia prolifera (L.) Greuter & Burdet | צמחיית ישראל ברשת, באתר צמחיית ישראל ברשת ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה ביזם

אריה ביזם הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי. שחקן בולט בנבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים. בנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן. למעלה משני עשורים היה חבר בנבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים והיה שחקן מצטיין. השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה להישגים בשחייה. באליפות ישראל לנכים 1966 קבע שיא חדש במשחה 50 מטר בסגנון חתירה וזכה במדליית זהב עם הישג של 37.5 שניות. ב-1967 זכה במדליית כסף במשחה חתירה בסטוק מנדוויל. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית זהב. בנוסף התחרה במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב וזכה במדליית כסף, במשחה 50 מטר בסגנון חופשי (מקום חמישי), במרוץ מאה מטר (מקום שישי) ובנבחרת מרוץ שליחים ל-160 מטר (מקום חמישי). במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) זכה עם נבחרת הכדורסל במדליית כסף והשתתף בתחרות סללום שבה דורג במקום ה-21. במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) היה שותף לזכייה במדליית כסף בכדורסל. מדיה וקבצים בנושא אריה ביזם בוויקישיתוף פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
יחסי צרפת–קיריבטי

היחסים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה של קיריבטי הם יחסים אשר משפיעים מאוד על קיריבטי כחלק מהיחסים של צרפת עם מדינות אוקיאניה. בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטים חלקיים. נציגות קיריבטית לא קיימת בצרפת, ושגרירות צרפת בסובה שבפיג'י מואמנת להיות גם שגרירות קיריבטי. בשנת 1995 קיריבטי השעתה את יחסיה עם צרפת כמחאה על ניסוי גרעיני שנעשה בפולינזיה הצרפתית. צרפת מסייעת לקיריבטי בדרכים שונות, סיוע צרפתי אפשר את הקמת בית הספר הראשון בקיריבטי בתחילת שנות ה-2000 ואת מציאת הפוספט בקיריבטי. הייצוא הצרפתי לקיריבטי בשנת 2002 היה בשווי 24 מיליון אירו. קיריבטי מאפשרת לדייגים צרפתיים לדוג בטריטוריה שלה. נשיא קיריבטי השתתף בביקור ממלכתי בפריז ביוני 2006 והשתתף בפסגה רבה-צדדית על "יחסי צרפת-אוקיאניה". מטרת הפסגה הייתה "חיזוק יחסי צרפת-האוקיינוס השקט, התדיינות ודיון על קשרי הביטחון, הפוליטיקה, הכלכלה והסביבה בין המדינות". French Foreign Affairs Ministry Timeline: Kiribati French Foreign Affairs Ministry "About the Common Fisheries Policy" La France et Kiribati "Second France-Oceania Summit Declaration adopted on 26 June 2006 in Paris"
צבי בן-צבי (ספורטאי)

צבי בן-צבי (1927 – 12 באוקטובר 1988) היה ספורטאי ספורט נכים ישראלי. מנציגי ישראל במשחקים הפאראלימפיים הראשונים, בעל מדליית זהב ושתי מדליות ארד בכדורסל במשחקים הפאראלימפיים. בן-צבי נפצע במלחמת העצמאות. היה מראשוני ספורט נכים בישראל וב-1953 היה אחד משלושת חברי המשלחת הראשונה מישראל אל משחקי סטוק מנדוויל. בשנים הבאות היה חבר קבוע במשלחת ישראל למשחקים וחבר הנבחרת בכדורסל כיסאות גלגלים. ב-1955 זכתה נבחרת הכדורסל במדליית ארד. ב-1957 זכה בן-צבי במדליית ארד בהטלת כידון למרחק 15.85 מטר. במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960) ובמשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964) היה חבר בנבחרת כדורסל כיסאות גלגלים ושותף לזכייה במדליות ארד. באולימפיאדת טוקיו התחרה בזריקת בקבוק עץ וסיים במקום חמישי ובהדיפת כדור ברזל ודורג במקום שביעי. במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) נשא בטקס הפתיחה את השבועה האולימפית כנציג המשתתפים. הוא זכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל והשתתף בחמש תחרויות אתלטיקה (הדיפת כדור ברזל, הטלת כידון, זריקת אלה ומרוץ עגלות) בהן לא העפיל לגמר. במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) היה ראש המשלחת הישראלית למשחקים והתחרה בשלוש תחרויות אתלטיקה (הדיפת כדור ברזל והטלת כידון). במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) השתתף בתחרויות הדיפת כדור ברזל ובהטלת כידון. בן-צבי נפטר ב-1988 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות. מדיה וקבצים בנושא צבי בן-צבי בוויקישיתוף קורות החיים של צבי בן-צבי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית) אברהם תשובה, כוויתי זכה בזהב וסירב להישאר על דוכן המנצחים, מעריב, 17.10.1988. נצחון ישראלי באולימפיאדת הנכים, הצופה, 27 באוגוסט 1953 משלחת הנכים חזרה מהאולימפיאדה, מעריב, 10 באוגוסט 1955 ישעיהו אביעם, 4 נכי צה"ל ואזרח יוצאים לאולימפיאדת משותקים, מעריב, 26 ביוני 1957 ספורט - הישגי הנכים הישראליים באולימפיאדת רומא, קול העם, 9 באוקטובר 1960
מאיר קראוס

מאיר קראוס (נולד ב-27 בספטמבר 1953) הוא מנהל ישראלי, שהיה מנכ"ל מכון ירושלים למחקרי מדיניות וראש מנח"י. קראוס נולד בירושלים לדוד קראוס, ניצול שואה. ולבת שבע (נכדתו של רבי מרדכי חיים מסלאנים) דור שמיני בארץ. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ובישיבה הגבוהה מרכז הרב, ושירת כקצין בחטיבת גולני. לאורך תקופת פעילותו מילא תפקידים רבים בתחום החינוך, היה שותף להובלת רפורמות במערכת החינוך בישראל ושימש כיועץ לתכנון מדיניות בתחומים לאומיים. בין השאר כיהן בתפקידים: מנהל מינהל החינוך של ירושלים (מנח"י), מנהל המינהל לשוויון הזדמנויות בחינוך, ומנהל התפעול הבינלאומי של "תגלית". קראוס היה ממייסדי הישיבה התיכונית נווה שמואל באפרת בשנת 1983, ומנהלה הראשון. בהמשך עמד בראש מנהל חינוך ירושלים. בשנת 1994, לאחר החתימה על הסכמי אוסלו יסד קראוס יחד עם חבר הכנסת לשעבר אלכסנדר לובוצקי וחברים מהציונות הדתית את "חוג תכלת" דתיים למען הסכם שלום. בחודש נובמבר באותה שנה, בהיותו בשירות מילואים כמג"ד בחטיבת הצנחנים הדרומית ברצועת עזה, ניצל קראוס מפיגוע תופת בצומת נצרים. ב-2003 שימש בוועדת דוברת כמתאם מטעם משרד החינוך, ב-2007 כיהן בתפקיד מנהל התפעול הבינלאומי וסמנכ"ל פרויקט תגלית ובשנת 2009 היה חבר בצוות שמינתה ממשלת ישראל לבדיקת חיזוק הקשר בין ישראל ליהדות התפוצות. כיהן כמנכ"ל מכון ירושלים למחקרי מדיניות, תפקיד אותו סיים ב-2016, ומשמש כחבר הוועד המנהל של מרכז מציל"ה, ועמית בתוכנית מדיניות החינוך של מרכז טאוב. קראוס מוסמך בהצטיינות בפילוסופיה יהודית ובוגר במתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית. גרושתו היא אלירז בתו של הרב שאר ישוב כהן ונכדתו של הרב הנזיר. הוא אב לשישה ילדים, נשוי בשנית לארמית וחי בירושלים. קראוס נמנה עם מייסדי "חוג תכלת" דתיים למען הסכם שלום (עם חבר הכנסת לשעבר אלכסנדר לובוצקי). הוא תומך במתן זכויות לאומיות לפלסטינים בתוך ארץ ישראל, ורואה בהתנהלות הפלסטינים "מאבק לחירות". לטענתו ישראל לא ניסתה מספיק להגיע להסכם שלום עם הפלסטינים ובחברה הפלסטינית מתחוללים "תהליכי השלמה והכרה עם קיומה של מדינת ישראל". מאיר קראוס, ‏"שלום יבוא עם צדק", השילוח, 7, נובמבר 2017 מאיר קראוס, באתר מכון ירושלים לחקר ישראל מאיר קראוס, הצעה להקמת מערך תכנון, מכון ראות להיות ראשונים – דילמות, קשיים ושינוים במעבר לניהול עצמי בעיר ירושלים(הקישור אינו פעיל, 20.3.2020) ריאיון עם מאיר קראוס על הפיגוע בצומת נצרים בשנת 1994, יוטיוב חילופי מנכ״לים, חדשות המכון, מכון ירושלים מאיר קראוס, באתר מציל״ה מאיר קראוס. באתר מכון טאוב מאיר קראוס, ‏"שלום יבוא עם צדק", השילוח, 7, נובמבר 2017
גילה פרוכטר

גילה פרוכטר (נולדה ב-24 בפברואר 1947) היא פרופסור אמריטה בבית ספר למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. היא מתמחה בשיווק, במתמטיקה שימושית ובשיטות מחקר כמותניות. גילה פרוכטר נולדה בבאיה מארה שברומניה ועלתה לישראל ב-1964. ב-1969 היא נישאה, ולה שני ילדים. ב-1968 החלה ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. סיימה דוקטורט במתמטיקה בטכניון ב-1988, והשלימה לימודים בשיווק ומנהל עסקים בבית הספר למוסמכים ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. עבדה כמרצה בטכניון מ-1994 עד 1999, ולאחר מכן באוניברסיטת בר-אילן בין השנים 2001 ל-2005, אז מונתה כפרופסור בפקולטה למנהל עסקים. שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת טקסס, וכן בבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה. ב-2006 מונתה לראשת מחלקת השיווק בתוכנית לתארים מתקדמים בפקולטה למנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן, ובין 2011 ל-2014 שימשה כראשת המחלקה. ב-2007 פיתחה יחד עם ד"ר מוטי ציולינג מודל שמאפשר למפרסמים לבחור את הפרזנטור האידיאלי לקמפיין, על בסיס אלגוריתם שמחבר בין מאפיינים של המוצר למאפייני הסלבריטי שיפרסם אותו כדי להגיע לתדמית הרצויה לקהל היעד. Yair Orbach and Gila E. Fruchter, "Forecasting Sales and Product Evolution: The Case of the Hybrid/Electric Car", Technological Forecasting and Social Change, 78(7), 2011, 1210-1226. Gila E. Fruchter and Christophe Van del Bulte, "Why the Generalized Bass Model Leads to Odd Optimal Advertising Policies", International Journal of Marketing Research, 2011, vol. 28, 2011, 218-230. Gila E. Fruchter, Eitan Gerstner and Paul W. Dobson, "Fee or Free? How Much to Add On For an Add-On", Marketing Letters, 2011. Gila E. Fruchter and Murali Mantrala, "Proactive Planning of the Timing of a Partial switch of a Prescription to over-the Counter Drug", Production and Operations Management, Vol. 19, No. 5, 2010, 614-628. Yair Orbach and Gila E. Fruchter, "A Utility-Based Diffusion Model Applied to the Digital Camera Case", Review of Marketing Science, Vol. 8, Article 1, 2010,1-26. Gila E. Fruchter, "Signaling Quality: A Dynamic Price-Advertising Model", Journal of Optimization Theory and Application, Vol. 143, No.3, December 2009, 479-496. Gila E. Fruchter and Simon-Piere Sigue, "Social Relationship and Transactional Marketing Policies-Maximizing Customer Lifetime Value", Journal of Optimization Theory and Application, Vol. 142, No. 3, September 2009. Gila E. Fruchter and Ariel Fligler, "The Various Brands in the Optimal Product Line vs. the Optimal Single Product", Innovative Marketing, Vol. 3, No. 1, February 2007, 15-22. Gila E. Fruchter, Eugin D. Jaffe and Israel D. Nebenzahl, "Dynamic Brand-Image-Based Production Location Decision", Automatica as a Special Issue on Optimal Control Applications to Management Science, Vol. 42, no. 8, August 2006, 1371-1380. גילה פרוכטר, באתר אוניברסיטת בר-אילן גילה פרוכטר, באתר גוגל סקולר Gila E. Fruchter, Prabook עדי דברת, ‏מדעי הסלב: מודל ממוחשב יאפשר למפרסמים לבחור פריזנטור אידיאלי לקמפיין, באתר גלובס, 24 ביולי 2007
יחסי האיטי–צרפת

היחסים בין הרפובליקה הצרפתית לבין הרפובליקה של האיטי הם יחסים היסטוריים שמתחילים בהתיישבות הצרפתית בהאיטי במאה ה-17, האיטי הייתה מושבה צרפתית עד שנת 1804 בה פרצה המהפכה ההאיטית. עד שנת 1825, לא הוכרה האיטי בעקבות לחץ מצרפת ובנות בריתה, וההכרה נעשתה תמורת תשלום 150 מיליון פרנק צרפתי לרסטורציה. חודש לאחר רעידת האדמה בהאיטי בינואר בשנת 2010, ניקולא סרקוזי, ביקר בהאיטי למשך ארבע שעות בלבד, לאחר ארבע שעות אלה עבר סרקוזי לצד השני של האי, הרפובליקה הדומיניקנית. ביקור זה היה הביקור הראשון של שליט צרפת בהאיטי אי פעם. מדיה וקבצים בנושא יחסי האיטי–צרפת בוויקישיתוף France pledges $450m to Haiti
ערן אסנטי

ערן משה אסנטי-אסרא (נולד ב-9 ביוני 1988) הוא כדורסלן ישראלי ששיחק בעמדות הסווינגמן. קבוצתו האחרונה הייתה מכבי קריית גת בעונת 2017/2018. אסנטי נולד לאב גאנאי ואם ישראלית. גדל בנתניה ובנעוריו הוביל את תיכון שרת בעיר לזכייה באליפות ליגת התיכונים ב-2005 ונבחר לשחקן המצטיין של הליגה כשהוא קולע 19.3 נק' ב-36.7 דק' למשחק. בשנת 2006 אף הוביל את קבוצת הנוער של אליצור נתניה לזכייה באליפות המדינה לנוער. כמו כן היה בסגל נבחרת הנוער ב-2006 ונבחרת העתודה ב-2007. בעונת 2007 עלה לבוגרים לראשונה ושיחק במדי הפועל גלבוע/גליל אך זכה לדקות מועטות. את שנת 2008 החל במדי גלבוע/גליל אך לאחר משחקים ספורים עבר לשחק בליגה הלאומית במדי הפועל לב השרון, שבה קלע 9.4 נק' ב-21.5 דק' למשחק בעשרה משחקים. בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית. כל זמן זה המשיך לייצג את ישראל במדי נבחרת העתודה. בשנת 2009 חזר לקבוצת נעוריו - אליצור נתניה. בנתניה היה חלק משמעותי מהרוטציה, בעיקר כשחקן מחליף, ואף שיחק בה כמה שנים לצד אחיו דוד אסנטי. במדי נתניה עלה ליגה לאחר עונה אחת ושיחק בה שלוש עונות נוספות בליגת העל. ב-2010 אף סייע לקבוצתו לעלות לשלב חצי הגמר של פלייאוף ליגת העל ("פיינל פור") תחת אימונו של אריק אלפסי. ב-2011 שותף במדיה ביורוצ'לנג'. לאחר עונה מאכזבת שבה שותף במספר דקות מוגבל ב-2012 (בין היתר בשל פציעה בגב) חזר לשחק בליגה הלאומית במדי מכבי הוד השרון, שבה התבלט ורשם מספרים יפים של 12.7 נק' ב-29.3 דק' בממוצע. עונה לאחר מכן חתם בעירוני נהריה מהליגה הלאומית, וסייע לה לעלות ליגה באותה עונה. אסנטי משמש אחד השחקנים הישראלים הבולטים בקבוצה, שמשחקת מאז בליגת העל. מאז 2015 משמש קפטן הקבוצה, כאשר לפניו שימש בתפקיד נייט מילר. אסנטי משחק בעמדות הסווינגמן (עמדות 2–3) וסגנון המשחק שלו מאופיין בפיזיות. הוא ניחן בקליעה טובה למדי מטווח השלוש, ובעל יכולת טובה בהגנה ובהורדת ריבאונדים. ב-14 ביוני 2017 הודיע אסנטי על פרישתו מכדורסל בשל רצונו להגר לארצות הברית. במרץ 2018 חזר מהפרישה כדי לשחק במכבי קריית גת מהליגה השנייה בישראל. ערן אסנטי, באתר כדורסלע של ערן סלע סטטיסטיקות קריירה של ערן אסנטי, באתר ספסל ערן אסנטי, באתר כדורסלע של ערן סלע אהוד כהנים, ערן אסנטי: "חוויה לשחק בברק נתניה", באתר ynet, 25 בינואר 2010 ערן אסנטי, באתר ספסל
בנט סמואלסון

בנט אינגמר סמואלסון (בשוודית: Bengt Ingemar Samuelsson;‏ 21 במאי 1934 – 7 ביולי 2024) היה ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982. נולד בהאלמסטד שבדרום-מערב שוודיה. הוא למד באוניברסיטת סטוקהולם, שם קיבל תואר פרופסור בשנת 1967. ב-1975 הוענק לסמואלסון ולסונה ברגסטרם פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנת 1977 זכה בפרס לסקר יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין. בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם ברגסטרם גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים. ב-1990 נבחר כעמית החברה המלכותית. מדיה וקבצים בנושא בנט סמואלסון בוויקישיתוף בנט סמואלסון, באתר פרס נובל (באנגלית) בנט סמואלסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בנט סמואלסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פוזלק

פֶזֶלֵק (בהונגרית: Főzelék) מילולית: תבשיל והכוונה תמיד לתבשיל מירקות כלשהן) הוא מאכל המשתייך למטבח ההונגרי. הפזלק נחשב למאכל מיוחד, שכן הוא אינו מוגדר כמרק או כנזיד ומהווה מעין הכלאת ביניים. את מנת הפזלק מחממים בעדינות, אין מועכים את רכיביה לעיסה. לרוב, המנה לא תכיל בשר, אך מוסיפים לה כתוספת בשר כלשהו או נקניקייה חריפה או ביצת עיין כדי להוסיף לטעמה. המנה מוגשת בתור ארוחת צהריים או בתור תוספת למנות בשריות. הפזלק נחשב למאכל ביתי ועל כן נדיר מאוד לראותו מופיע בתפריטי מסעדות, אלא רק במזללות זולות. שם המאכל לקוח מן הפועל "פז" (főz בהונגרית) שמשמעו לבשל. סיומת המילה "לק" פירושה תוצר של הבישול. לפי חוקי השפה ההונגרית יש להוסיף תחילית למילה שתבאר ממה התבשיל עשוי. כך למשל המילה "טוקפזלק" פירושה פזלק העשויה מקישואים ו"בבפזלק" פירושה פזלק העשוי משעועית. את הפזלק ניתן להכין ממגוון גדול של מרכיבים: כרוב, פלפל, תפוח אדמה, כרוב כבוש, עגבנייה, אפונה, גזר, כרוב על, קולורבי, עדשים, תרד, חומעה, אפונה ירוקה וכן מתערובת ירקות. על מנת להוסיף סמיכות למנה נהוג להוסיף לה רביכה ו/או שמנת חמוצה וכן מוסיפים שילובים מהמרכיבים הבאים: בצל, פפריקה, פלפל שחור, שבת ריחני, כרוויה תרבותית, שום, מיץ לימון, פטרוזיליה או חומץ. אם אוכלים את המנה לבד נהוג להוסיף לה פרקלט (Pörkölt), ביצת עין, נקניק מעושן, קציצות בשר הנקראות בהונגרית פשירט ("fasírt") או מאכל מטוגן אחר. פוזלק – נזיד ירקות הונגרי, עופר ורדי, מרץ 2019. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוזלק".