laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורום ארגוני החיילים הבודדים

פורום ארגוני החיילים הבודדים הוא התאגדות של ארגונים העוסקים בתחום החיילים הבודדים במדינת ישראל. הפורום הוקם בשנת 2016 לבקשתו של ח"כ אברהם נגוסה - יו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. מטרתו העיקרית של הפורום היא למפות ולתעדף את הצרכים החיוניים הדרושים לחייל הבודד בצה"ל ולאחר מכן בחייו האזרחיים. זאת על מנת לגבש עמדה אחידה בנושא סיוע לחיילים בודדים ולייצר מענה הולם לצורכיהם, שיוסדרו על ידי משרדי הממשלה, חקיקה ותקצוב. הפורום עוסק במגוון אתגרים מחייו של החייל הבודד על הרצף שבין טרום הגיוס, מהלך הגיוס ולקראת השחרור והיציאה לאזרחות. הפורום מוזמן לכל הדיונים בוועדות השונות בכנסת כגוף המקצועי המאגד בתוכו את כל הידע והנתונים בנושא ואת כל הארגונים המובילים בתחום ונציגי משרדי הממשלה. הפורום יוזם הצעות חקיקה לכנסת ופועל בשיתוף פעולה מלא עם השרים וחברי הכנסת העוסקים בתחום את הפורום מרכזים ומובילים אנשי תוכנית כנפיים (הסוכנות היהודית וקרן מיראז), תוכנית המסייעת לעולים צעירים בודדים משלב הגעתם לארץ בגפם, במהלך שירותם הצבאי, וכשנתיים אחרי השחרור. מציאת פתרונות דיור הולמים תוכניות המשך לאחר השחרור ומעטפת חברתית הנגשת מידע ומוקד פניות בשגרה ובחירום טרמינולוגיה אחידה לטיפול בחיילים בודדים. השוואת מענים ושירותים בין חיילים עולים בודדים לחיילים חסרי עורף משפחתי. קידום השיח בנושא חיילים בודדים ״שכר דירה לחיילים בודדים יוצמד למדד״ (ערוץ 7, 29 בנובמבר 2017) - פניית פורום ארגוני החיילים הבודדים לחברת הכנסת בן ארי מובילה לשינוי מדיניות. אתר האינטרנט הרשמי של פורום ארגוני החיילים הבודדים כ-25% מהחיילים הבודדים העולים לא נשארים בארץ לאחר שחרורם מצה"ל באתר הכנסת תמיכה בחיילים בודדים עולים ותושבים חוזרים, הנותרים חסרי כל עם שחרורם מצה”ל, באתר כנסת פתוחה, ‏23/02/2016 "אודות תוכנית כנפיים". אתר כנפיים. נבדק ב-2017-04-06. www.lsf.org.il
ליאור ארדיטי

ליאור ארדיטי (נולד ב-16 בדצמבר 1967) הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 1.92 מטרים, שיחק בעמדת הגארד. נולד ברחובות לאב קרדיולוג ולאם אשת מחשבים. גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וזכה עמה באליפות ישראל לנוער. בעונת 1983/84 שיחק בקבוצת הבת של מכבי תל אביב, מכבי דרום תל אביב. בין השנים 1985–1987 שיחק במכבי תל אביב אך הרבה לשבת על הספסל. בשנים 1987–1989 שיחק במכבי רמת גן, ולאחר מכן שיחק שנתיים בבוסטון קולג'. עם חזרתו לישראל שיחק בשנים 1991–1993 בהפועל אילת. בין 1993 ל-1995 שיחק בשורות הפועל תל אביב עימה העפיל לסדרת גמר הפלייאוף. ולאחר מכן שיחק 3 עונות בבני הרצליה. בעונת 1998/1999 לא שיחק בשל פציעה. בעונת 1999/2000 שיחק בהפועל גליל עליון, ובעונת 2000–2001 שיחק במדי מכבי רעננה. בדצמבר 2000 נפגע במהלך משחק כדורסל ברגלו. בכך סיים את העונה, ובעקבות הפציעה נאלץ לפרוש ממשחק. ארדיטי שיחק בנבחרת ישראל ובמסגרתה השתתף באליפות אירופה בכדורסל בגרמניה (1993), ביוון (1995) ובספרד (1997). לאחר פרישתו הקים סוכנות ביטוח, ולאחר מכן עבר לתחום הנדל"ן והקים את חברת ארדיטי-הייבלום המתמחה בניהול והקמה של קבוצות רכישה. בשנת 2009 הצטרף לצוות המקצועי של קבוצת אליצור יבנה מן הליגה הלאומית. משמש כיום בתפקיד יושב ראש מחלקת הנוער של מכבי תל אביב בכדורסל. כיום רוכב באופני שטח ומשמש כקפטן קבוצת ירקונים מתל אביב ורמת השרון. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א ליאת רון, אין בי צער ואין בי פחד, באתר nrg‏, 20 באפריל 2001 ליאת רון, ‏ליאור ארדיטי: "אצלנו קבלני הביצוע מקבלים את הכסף בזמן ולא בשוטף פלוס אלף", באתר גלובס, 15 בינואר 2010 לקראת גמר גביע המדינה לנוער: הפועל ת”א – מכבי ת”א, באתר איגוד הכדורזסל סידני פרנקל, ליאור ארדיטי - בוסטון - התפנה תפקיד הסינדרלה, חדשות, 16 בספטמבר 1990 אריה ליבנת, ליאור ארדיטי יודיע היום על פרישתו ממשחק, באתר הארץ, 11 באפריל 2001 אריה ליבנת, קבוצת הקולג' של אליצור יבנה, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגוט לי שטרלי

מרגוט לי  שטרלי (באנגלית: Margot Lee Shetterly; נולדה ב-1969) היא סופרת אמריקאית. ספרה הראשון, מאחורי המספרים, עובד לסרט בשם זה. שטרלי, ילידת המפטון, וירג'יניה, היא בתם של מדען מחקר במרכז המחקר לנגלי של נאס"א, ושל פרופסורית לאנגלית באוניברסיטת המפטון (אנ')‏. היא למדה בתיכון פביוס והיא בוגרת בית הספר למסחר באוניברסיטת וירג'יניה. אחרי הקולג' עברה לניו יורק ועבדה מספר שנים בבנקאות השקעות, בסחר חוץ בג'יי. פי. מורגן, ולאחר מכן במריל לינץ'. היא עשתה הסבה לתעשיית המדיה ועבדה על מגוון רחב של מיזמים כולל אתר במימון HBO‏,  Volume.com. ב-2005 היא ובעלה, הסופר ארן שטרלי, עברו למקסיקו כדי לייסד מגזין באנגלית בשם "בתוך מקסיקו", עבור גולים, שפעל עד שנת 2009. מ-2010 עד 2013 עבדו השניים בעריכת תוכן שיווקי ובייעוץ לתעשיית התיירות המקסיקנית. שטרלי החלה במחקר ובכתיבת מאחורי המספרים ב-2010. ב-2014, הזכויות על הספר נמכרו לוויליאם מורו, להוצאת הארפר-קולינס, ונחתם הסכם הפקה פוטנציאלי לסרט באותו השם. בסרט שיחקו טראג'י פ. הנסון, אוקטביה ספנסר, ג'אנל מונה וקווין קוסטנר. ב-2013 ייסדה שטרלי את פרויקט המחשב האנושי, ארגון שמטרתו לארכב את עבודתן של כל הנשים שעבדו בתור מחשבות ומתמטיקאיות בימים הראשונים של הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA) ונאס"א. "מאחורי המספרים", ויליאם מורו/הרפר-קולינס, 2016 הרצאת הפתיחה בחודש ההיסטוריה של נשים בנאס"א-לנגלי, 2014.[1] שטרלי זכתה בפרס קרן סלואן לשנת 2014 על ספרה "מאחורי המספרים", ובמענקים מקרן וירג'יניה למדעי הרוח על יצירתה, על פרויקט המחשב האנושי. ב-2017 זכתה בפרס אניספילד-וולף על ספרה "מאחורי המספרים". מדיה וקבצים בנושא מרגוט לי שטרלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרגוט לי שטרלי מרגוט לי שטרלי, ברשת החברתית Goodreads פרויקט המחשב האנושי אתר הספר בהוצאת הרפר-קולינס "מרגו לי שטרלי רוצה לספר יותר סיפורים שחורים". ראיון בטלגרף. 13 בספטמבר 2016. Buckley, Cara (20 במאי 2016). "Uncovering a Tale of Rocket Science, Race and the '60s". The New York Times. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Epstein, Sonia. "NASA Mathematician Katherine Johnson Receives Presidential Medal". Sloan Science and Film. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Mirk, Sarah (23 במאי 2016). "In 'Hidden Figures,' NASA'S African American Mathematicians Wil Land on the Big Screen". Bitch Media. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Atkinson, Joe. "From Computers to Leaders: Women at NASA Langley". NASA Langley. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Johnson, Reed (14 בפברואר 2007). "Speaking the Same Language". LA Times. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Deahl, Rachel (10 במרץ 2014). "Book Deals: Week of March 10, 2014". Publishers Weekly. נבדק ב-14 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Fleming Jr., Mike (9 ביולי 2015). "Ted Melfi & Fox 2000 in Talks For 'Hidden Figures'; How A Group of Math-Savvy Black Women Helped NASA Win Space Race". Deadline. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Atkinson, Joe. "From Computers to Leaders: Women at NASA Langley". NASA Langley. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Shetterly, Margot Lee. Epstein, Sonia. "NASA Mathematician Katherine Johnson Receives Presidential Medal". Sloan Science and Film. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) Bearinger, David. "The Human Computer Project". Virginia Foundation for the Humanitie. נבדק ב-13 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה)
אומת חמשת האחוזים

אומת חמשת האחוזים או אומת האלים והאנשים היא תנועה חברתית-דתית מוסלמית אמריקאית - אפריקאית. התנועה נוסדה בהארלם בסוף שנות ה-60 על ידי קלרנס 13X (אנ'), שחברי התנועה מכנים אללה האב (Allah the father). מנהיגים דתיים ופוליטיים ראו את הקבוצה כענף רדיקלי שצמח מאומת האסלאם. לדברי התנועה מטרתה היא להביא שלום, צדק, ושוויון מאי הצדק הכלכלי, הפוליטי והדתי בארצות הברית ובעולם כולו. על פי תפיסת חברי הקבוצה, עשרה אחוזים מהאנשים בעולם הם אליטות וסוכניהן, היודעים את אמיתות הקיום ובוחרים להשאיר שמונים וחמישה אחוזים מהעולם בבורות. חמשת האחוזים הנותרים הם אלו שיודעים את האמת ונחושים להאיר את שמונים וחמישה האחוזים הנותרים. אומת האלים והאנשים מטיפה לאמונה שבני האדם השחורים הם בני האדם המקוריים של כדור הארץ ולכן הם האבות והאימהות של הציוויליזציה. האומה מלמדת ערכים שנקראים "המתמטיקה העליונה" ו"האלפבית העליון" ( Supreme Mathematics ו-Supreme Alphabet) שחוברו על ידי אללה האב, והם המפתח להבנת הקשר בין האנושות ליקום. כמו כן, הארגון מטיף לכך שהאדם השחור הוא בעצמו אלוהים, כך שהגזע השחור הוא בעצם גזע של אלים. האתר הרשמי של התנועה אומת חמשת האחוזים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "God, the Black Man and the Five Percenters". NPR.org. NPR. ארכיון מ-19 בינואר 2012. נבדק ב-13 בפברואר 2012. {{cite news}}: (עזרה) Chandler, D. L. (28 ביוני 2012). "The Meaning of the 5%: A Look at the Nation Of Gods And Earths". Hip-Hop Wired. ארכיון מ-12 באוקטובר 2013. נבדק ב-11 באוקטובר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "God, the Black Man and the Five Percenters". NPR.org. NPR. ארכיון מ-19 בינואר 2012. נבדק ב-13 בפברואר 2012. {{cite news}}: (עזרה) "God, the Black Man and the Five Percenters". NPR.org. NPR. ארכיון מ-19 בינואר 2012. נבדק ב-13 בפברואר 2012. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיגריס (יעקב פינס)

"טיגריס" (1954) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי יעקב פינס. נושא ההדפס הוא דמות של טיגריס על רקע שטוח. סביב הדימוי מופיעה מסגרת שחורה, התוחמת את התיאור. העבודה מציגה את השפעת האמנות היפאנית על פינס בבחירת הנושא ובשימוש בטכניקת "איריס", המשלבת שני צבעים על לוח ההדפסה המתמזגים ביניהם. אולם, בשונה מאמנות זו פינס בחר להשתמש בהקצרה של הטיגריס, שרגלו הקדמית שלוחה אל עבר הצופה, ושדמותו מועצמת בשל כך. ההדפס נוצר בשנת 1954 בטכניקה של חיתוך עץ. פינס יצר את לוח ההדפסה בחיטוב של לוח עץ לבוד ובשתי מהדורות, שהודפסו ללא שימוש במכבש. הראשונה כללה 38 עותקים שהודפסו בצבע שחור מלוח אחד. המהדורה השנייה נדפסה ב-22 עותקים וכללה גם הדפסה של לוח הדפס נוסף של צבע (איריס) ברקע הדימוי. הדימוי שימש כסמל לגן החיות של אוקלנד, ארצות הברית. ההדפס הוצג בתערוכת עבודותיו של פינס בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי. בשנת 1954., בשנת 1985 הוצג בתערוכת יחיד שערך מוזיאון ישראל לפינס, ובשנת 2015 הוצגה הגרסה השחורה בתערוכה "בצלאל החדש: ההשפעה הגרמנית על האמנות הישראלית" בבית הרמן שטרוק. במהדורה הראשונה (1985) של קטלוג הדפסיו של פינס מופיע ההדפס בשם "נמר". במהדורה השנייה (2000) תוקן השם ל"טיגריס". ראו: פרי להמן, מאירה, פינס: חיתוכי עץ, 2000-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000, עמ' 7 ראו: פרי להמן, מאירה, פינס: חיתוכי עץ, 2000-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000, לוח 111 ראו: א. מן, תגליפי עץ של יעקב פינס, מעריב, 17 בספטמבר 1954 ראו: פרי להמן, מאירה, פינס: חיתוכי עץ, 1985-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1985; פרי להמן, מאירה, פינס: חיתוכי עץ, 2000-1942, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2000
עקיבא (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים רבי עקיבא – מראשי התנאים רחוב רבי עקיבא – הרחוב הראשי של בני ברק אולפן עקיבא – אולפן עברית וערבית שפעל בשנית 1951–2009 עקיבא (תנועת נוער) – תנועה שנוסדה בפולין בני עקיבא – תנועת נוער בני עקיבא העולמית – תנועת נוער אור עקיבא – עיר בנפת חדרה של מחוז חיפה ניר עקיבא – מושב בנגב הצפוני-מערבי קיבוץ עקיבא רבי עקיבא (שיר) – שיר בביצוע רבקה זהר אמר רבי עקיבא – שיר עממי נחלת הכלל רחל אשת רבי עקיבא עקביא עקביא בן מהללאל עקבים בני עקיבא אמר רבי עקיבא אישים ששמם הפרטי הוא עקיבא אישים ששמם הפרטי הוא עקיבה
1070-1079 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1079 - 1070 לפני הספירה 1079 לפנה"ס - מותו של המלך צ'אנג משושלת ג'ואו, בסין. 1078 לפנה"ס - המלך קאנג מתמנה למלך סין משושלת ג'ואו. 1075 לפנה"ס - תקופת הממלכה החדשה מסתיימת במצרים העתיקה (תאריך אחר, 1200 לפנה"ס) בארץ ישראל, שלהי תקופת השופטים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. עלי הכהן ערך זה הוא קצרמר בנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבראהים

אבראהים (ابراهيم; נכתב בעברית לעיתים גם כאיברהים או איבראהים) הוא שמו הערבי של הדמות המקראית אברהם. האם התכוונתם ל... אבראהים הראשון – הסולטאן השמונה-עשר של האימפריה העות'מאנית, ששלט בה במהלך המאה ה-17 אבראהים, סולטאן ג'והור – הסולטאן ה-22 של ג'והור שבמלזיה אבראהים (נהר) – נהר בלבנון אבראהים אל-אוול – משחתת ששירתה בשלושה חילות ים באמצע המאה ה-20 כותה – אתר ארכאולוגי במחוז באבל בעיראק, הנקרא כיום "תל אבראהים" אישים ששם משפחתם הוא אבראהים: ג'ורג' איברהים – שחקן תיאטרון וטלוויזיה ערבי-ישראלי מוחמד עאסם איברהים – דיפלומט מצרי, שהיה שגריר מצרים בישראל נגמה אבראהים – שחקנית וזמרת יהודייה-מצרייה הישאם אבראהים – קצין ישראלי עבאס אבראהים – קצין לבנוני אישים ששמם הפרטי הוא אבראהים אישים ששמם הפרטי הוא איברהים אישים ששמם הפרטי הוא איבראהים
סונגדו

סונגדו (בקוריאנית: 송도신도시; בשמה המלא: Songdo IBD (‏Songdo International Business District, מחוז העסקים הבינלאומי של סונגדו) היא עיר מתוכננת בדרום קוריאה, חלק מהמטרופולין של אינצ'ון, כ־40 קילומטרים מדרום־מערב לבירה סיאול. העיר החדשה מתוכננת כעיר חכמה ואקולוגית, בין היתר הותקנו בה מערכת איסוף אשפה פנאומטית שבצינורותיה מפונה האשפה, וזאת במקום משאיות אשפה, והותקנו בה תחנות עגינה לטעינת מכוניות חשמליות בכל חניוני הרכב הגדולים. העיר נבנתה על שטח של 600 דונם לאורך חופי אינצ'ון ומחוברת לנמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון באמצעות גשר אינצ'ון שנפתח בשנת 2009, ושאורכו 21.38 ק"מ. העיר וחיבורה לנמל התעופה מהווים מודל של אירוטרופוליס. עיר העסקים סונגדו תכלול את מגדל הסחר של צפון מזרח אסיה (אנ') ואת מגדל אינצ'ון 102 (אנ'), לצד חיקויים אדריכליים של הסנטרל פארק של ניו יורק ושל תעלות המים בוונציה. מדיה וקבצים בנושא סונגדו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סונגדו (בקוריאנית) רון פז, ‏קוריאה: עיר עסקים בינלאומית תוקם בהשקעה של 15 מיליארד ד', באתר גלובס, 14 ביולי 2002 אורן הוברמן וערן לב, הקללה והברכה של דרום קוריאה, באתר כלכליסט, 29 ביולי 2010 סקירה על האירוטרופוליס של סונגדו בקוריאה הדרומית, באתר הגרדיאן הבריטי. ערך זה הוא קצרמר בנושא קוריאה הדרומית ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאיל קובליוב

מיכאיל פרוקופייביץ' קובליוב (ברוסית: Михаил Прокофьевич Ковалёв; 7 ביולי 1897 - 31 באוגוסט 1967) היה מפקד בכיר בצבא האדום אשר פיקד על חזית עבר הבאיקל. קובליוב נולד ב-7 ביולי 1897 במחוז קרסנודאר שבאימפריה הרוסית. ב-1915 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ובמלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המזרחית. הוא מונה למפקד מחלקה, ולאחר מכן למפקד פלוגה. עם פרוץ מהפכת אוקטובר ב-1917 הוא כבר החזיק בדרגת קפיטן. ב-1918 התגייס לצבא האדום ולחם במלחמת האזרחים ברוסיה כמפקד גדוד ולאחר מכן מפקד בריגדה. לאחר המלחמה השתתף בדיכוי מרידות מקומיות שפרצו כנגד השלטון הקומוניסטי, ובין היתר במרד טמבוב. באוגוסט 1928 מונה למפקד הדיוויזיה ה-27, ובאוקטובר 1925 הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-64. במאי 1932 הוא מונה למפקד הקורפוס התשיעי, וביוני 1936 הוא הועבר לפקד על המחוז הצבאי עבר הבאיקל. בדצמבר 1937 הוא מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי קייב, ובאפריל 1938 מונה למפקד המחוז הצבאי בלארוס. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה ב-17 בספטמבר 1939 קובליוב מונה למפקד החזית הבלארוסית, אשר כללה את הארמיות ה-3 ה-4 ה-10 וה-11. החזית השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. בפברואר 1940 הוא מונה למפקד הארמייה ה-15, ופיקד עליה במהלך מלחמת החורף כנגד פינלנד. ב-11 באפריל של אותה שנה הוא מונה למפקד המחוז הצבאי חרקוב, וב-4 ביוני הועלה לדרגת גנרל לייטננט. ב-19 ביוני 1941 הוא הוחזר לפקד על המחוז הצבאי עבר הבאיקל. ב-15 בספטמבר פורק המחוז ועל בסיסו הוקמה חזית עבר הבאיקל. קובליוב שימש כמפקד החזית לאורך כל מלחמת העולם השנייה. החזית נפרשה לאורך הגבול עם השטחים שתחת שלטון האימפריה היפנית באזור ימת באיקל. החזית כולה לא השתתפה בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, אולם בהדרגה נשלחו מרבית חייליה לחזית זו. ב-7 במאי 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-פולקובניק. ב-12 ביולי 1945 מונה רודיון מלינובסקי למפקד החזית, וקובליוב מונה לסגנו. במסגרת זו הוא השתתף במבצע סערת אוגוסט כנגד היפנים. באוקטובר של אותה שנה פורקה החזית, ועל בסיסה הוקם מחדש המחוז הצבאי עבר הבאיקל. קובליוב המשיך לשמש כסגן מפקד המחוז עד 1947 עת מונה למפקדו. ב-1949 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי לנינגרד. הוא פרש מהצבא ב-1955. קובליוב נפטר בלנינגרד ב-31 באוגוסט 1967 בגיל 70. מיכאיל קובליוב באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
בובת נייר

בובת נייר היא דמות חתוכה מנייר או קרטון דק, שמצורפים לה בגדים נפרדים עשויים מנייר. לבגדים יש לשוניות נייר שבעזרת קיפול היו מתלבשות על הבובה. הבובות היו לרוב בדמות אדם, אך גם בעלי חיים או אובייקטים דוממים. לבובות הנייר להלבשה יש היסטוריה של כמעט מאתיים שנה, והן היו צעצוע נפוץ וזול עד אמצע המאה ה-20, בעיקר לילדות. כיום אמנים רבים הופכים את הבובות לצורת אמנות. בובות נייר שימשו לפרסום, הופיעו במגזינים ועיתונים וכיסו מגוון נושאים ותקופות זמן. הבובות הפכו לפריט אספנות מבוקש. בובות נייר ישנות הפכו לנדירות בשל תוחלת החיים המוגבלת של נייר. בובות נייר נוצרות גם כיום. כמה דמויות פלסטיק שטוחות דומות לבובות נייר אולם אלו חיקויים בלבד, ולא נחשבות לבובות נייר אמיתיות. בובות נייר בדמות אישים מפורסמים שבו להיות פופולריות אצל ילדים צעירים. בעקבות כך בובות נייר וירטואליות זוכות אף הן לפופולריות, עם היכולת של המשתמשים לגרור ולשחרר תמונות של בגדים על תמונות של בובות או אנשים. על פי הערכות, בובות נייר קיימות מאות או אלפי שנים. נייר שימש במהלך טקסים דתיים בתרבויות אסיה לפני מאות שנים. היפנים השתמשו בנייר לאוריגמי, ותחילת השימוש בנייר לצורך זה מתוארך ל-800 לספירה. הם הפכו נייר ועור לבובות טרם תחילת השימוש הנוצרי. לתרבויות אחרות בעולם היו אומנויות נייר שונות, כולל בפולין, שם נקראו ויצ'ינקי. צעצוע בובת הנייר נוצר באירופה ובעיקר בצרפת באמצע המאה ה-18. הבובות נקראו "פנטנטינים". הן נועדו לבדר מבוגרים והתפשטו ברחבי החברה הגבוהה. הבובות היו מצוירות וצבועות בדמות אדם, והיו דומות יותר לבובות הנייר המערביות בימינו. בחלק מהמוזיאונים ניתן למצוא גם כמה דוגמות נדירות של דפי נייר משנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-18. בובות נייר ישנות עם יצירות אמנות מצוירות ביד, נעשות נדירות יותר ויותר בשל תוחלת החיים של הנייר. בארצות הברית מתקיים מדי שנה כנס בובות נייר עם מאות משתתפים. הכנס האחרון נערך בפיניקס, אריזונה בקיץ 2016. בובה מכנית נייר מדיה וקבצים בנושא בובת נייר בוויקישיתוף בובות נייר, דף שער בספרייה הלאומית בובת נייר, באתר המילון החופשי של פרלקס, ‏19-05-2012 ג'ודי מ. ג'ונסון, ההיסטוריה של בובות נייר, באתר OPDAG, ‏19-05-2012 פרדריק ג'. אוגוסטיאן. המילון של הצעצועים והמשחקים האמריקאים הפופולריים. p. 80–81. כנס בובות הנייר
ויליאם מרדוך

ויליאם מֶרדוךְ (באנגלית/סקוטית: William Murdoch או Murdock; ‏21 באוגוסט 1754 - 15 בנובמבר 1839) היה מהנדס וממציא סקוטי שפעל בשיאן של תקופות הנאורות הסקוטית והמהפכה התעשייתית. לזכותו נזקפים שכלול תאורת הגז והפיכתה למערכת מודרנית ורחבה ושכלולים במנועי קיטור. כן המציא את תמסורת השמש והירח להמרת תנועה קווית לתנועה סיבובית ושסתום מחליק בצורת D (D slide valve). נולד במחוז מזרח איירשייר בסקוטלנד, בן שלישי במשפחה בת שבעה ילדים. גדל באחוזת ג'יימס בוזוול. ב-1777 צעד ברגל כ-480 ק"מ לבירמינגהם והחל לעבוד בחברת המנועים של ג'יימס ואט. בתפקידו עסק בהתקנת מנועי קיטור במשאבות מים ממכרות, תוך ביצוע שכלולים והתאמות. כאשר עבר לאנגליה אינגלז את שמו ל"Murdock". ב-1779 עבר לקורנוול עתירת מכרות הבדיל. ב-1784 המציא "כרכרת-קיטור" או "קטר כביש" שאותו הסיע בדרכי קורנוול. ב-1792 הצליח לזקק באופן תעשייתי גז פחם לצורכי תאורה. בין השנים 1792–1799 עסק במחקר ופיתוח מתקנים לאחסון והולכה של גז ופיתוח אמצעי תאורה. ב-1803 השתמש בגז גם לתאורת-פנים. ב-1806 העניקה לו החברה המלכותית את מדליית רמפורד. ב-1817 צייד את ביתו החדש בבירמינגהם בתאורת גז, פעמון-דלת מבוסס על אוויר דחוס ומערכת מיזוג אוויר להזרמת אוויר חם לכל חדרי הבית. John Griffiths, The Third Man, the Life and Times of William Murdoch 1754–1839, Andre Deutsch, 1992 ISBN 0-233-98778-9 Janet Thomson, The Scot Who Lit the World: the Story of William Murdoch Inventor of Gas Lighting, 2003 ISBN 0-9530013-2-6 מדיה וקבצים בנושא ויליאם מרדוך בוויקישיתוף הערך על שמו, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה ביוגרפיה של ויליאם מורדוך ערך במילון האישים הסקוטים: ממציאים ומגלים ויליאם מרדוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם מרדוך, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריה פלהיימר

אריה פלהיימר הוא מחנך, ומחבר ספרות תורנית ישראלי. אריה פלהיימר הוא מחנך ותיק שעבד כמדריך פדגוגי בהוראת מקצועות הקודש, בהוראת הלשון העברית במכללות בבתי מדרש למורים ובמסגרת תוכנית הרדיו "שירים ושיעורים". וכן בעריכת חידונים אורקוליים בנושאי יהדות, לשון עברית, ארץ ישראל וכדומה. נשוי לנחמה ומתגורר בפסגות. פרשה וחידה סט שלושה כרכים. בהוצאת ידיעות ספרים. שאל בנך ויגדך שאלות מנחות וחידות מחכימות בפרשת השבוע. שישה כרכים. בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים, חגים. מהדורה ראשונה תשנ"א. מספר מהדורות נוספות יצאו בהמשך. הספר זכה להסכמותיהם של הרב מרדכי אליהו, הרב אברהם שפירא, פרופ' משה ארנד והרב מאיר מאזוז. תרגילנו בתורתך בעקבות המקורות: שאלות ותשובות בלשון העברית. תשנ"ט. בהוצאה פרטית. ואגדתא לבנך מעשי חז"ל: שאלות מנחות וחידות מחכימות עם פרפרת קישור לפרשיות השבוע. בראשית–דברים. 2 כר' ([א–ב]). בהוצאה פרטית. ספריו באתר הספרייה הלאומית חידוני חגים, אתר דעת. אריה פלהיימר, דף שער בספרייה הלאומית
יוסף לוינשטיין (פוליטיקאי)

יוסף "ג'ו" לוינשטיין (באנגלית: Joe Lobenstein; ה'תרפ"ז, ~1927 - י"א  בתמוז ה'תשע"ה, 28 ביוני 2015) היה ראש מועצת רובע הַאקְנִי של העיר לונדון במשך ארבע שנים וכן סגן נשיא התאחדות קהלות החרדים. הוא היה סגן הנשיא של הבריטים באגודת ישראל. יוסף לוינשטיין נולד בהנובר ליצחק לוינשטיין. נמלט עם משפחתו ב-1939 מגרמניה הנאצית והגיע לאנגליה. נישא לבלה, ילידת שווייץ. נפטר ב-28 ביוני 2015. חתנו הוא הרב נפתלי פאלק מייסד הארגון "אבות ובנים" ובנו של הרב פסח אליהו פאלק. ידיעה על פטירתו, באתר האיבנינג סטנדרט (אנ') ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איירבוס A320neo

איירבוס A320neo הוא הגרסה המתקדמת של מטוס הנוסעים הנפוץ איירבוס A320. השינויים במטוס מה-A320 המקורי הם מנועים חדשים וחסכוניים יותר בדלק וכנפונים חדשים שגם הם מסייעים בהפחתת צריכת הדלק. טיסתו הראשונה נערכה ב-25 בספטמבר 2014 והוא נכנס לשירות ב-25 בינואר 2016 בחברת לופטהנזה. למטוס יש כמה גרסאות: איירבוס A319neo - ביצע את טיסתו הראשונה ב-31 במרץ 2017 וצפוי להיכנס לשירות ב-2018. למטוס קיימות שתי אופציות עבור מנועו כמו הA320neo. איירבוס A320neo - ביצע את טיסתו הראשונה ב-25 בספטמבר 2014 ונכנס לשירות ב-25 בינואר 2016 בחברת לופטהנזה. ההבדלים העיקרים בין הA320 והA320neo הם המנועים החדשים של A320neo שחסכוניים יותר ב-16% לעומת הA320 והוצאות תחזוקתם של המנועים נמוכה יותר ב-20% מה-A320 המקורי. בנוסף במטוס הופחתה פליטת הCO2 ועוד אמצעי לחיסכון בדלק הוא כנפון החדש של הA320neo. למטוס קיימים כשלושה אבות טיפוס שמבצעים מעת לעת טיסות ניסוי. איירבוס A321neo - ביצע את טיסתו הראשונה ב-9 בפברואר 2016 ונכנס לשירות ב-30 באפריל 2017 בחברת וירג'ין אמריקה. איירבוס A321neoLR- בעל טווח יותר ארוך ב-930 ק"מ מאשר אחיו האיירבוס A321neo. הוא המתחרה הישיר לבואינג 757. נכנס לשירות ב-13 בנובמבר 2018 בחברת ארקיע על שמו של הפזמונאי אהוד מנור. חברת ארקיע הישראלית הזמינה שלושה מטוסי איירבוס A321neoLR שיחליפו את מטוסי הבואינג 757 של החברה ויטוסו לאירופה. המטוסים החלו להגיע בנובמבר 2018. פיתוח המטוס החל בשנת 2006 והסתיים לקראת שנת 2008[דרושה הבהרה]. ב-1 בדצמבר 2010 ה-A320neo הוכרז. המנועים המשמשים את המטוסים הם  Pratt & Whitney PW1100G-JM ו CFM International LEAP-1A. כל חברה המזמינה את המטוס יכולה לבחור איזה מנוע יתניע את מטוסה. נכון ל-6 באפריל 2017 הוזמנו 5,063 מטוסים מסדרת הA320neo, מתוכן: 55 הזמנות ל-A319neo 3624 הזמנות ל-A320neo כ-1384 הזמנות ל-A321neo מדיה וקבצים בנושא איירבוס A320neo בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איירבוס A320neo גידי ליפקין, ארקיע תהיה החברה הראשונה בעולם שתקבל את מטוס ה-A321, ‏7 באוקטובר 2018