laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרלו תומאס

מרגרט ג'וליה "מרלו" תומאס (באנגלית: Margaret Julia “Marlo” Thomas; נולדה ב-21 בנובמבר 1937) היא שחקנית, מפיקה ופעילה חברתית אמריקאית, ידועה על שום השתתפותה בסדרת הטלוויזיה "That Girl"‏ (1966–1971). תומאס נולדה בדטרויט, מישיגן לדני תומאס (אנ') (1912–1991) ולרוז מארי קסניטי (1914–2000). סבתה מצד אמה הייתה המתופפת ונגנית כל ההקשה מארי "מרי" קסניטי (1896–1972). אחיה, טוני תומאס, הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה, ואחותה, טרה תומאס, היא שחקנית לשעבר. אביה היה אמריקאי ממוצא לבנוני, ומוצא אמה היה איטלקי. תומאס גדלה בבוורלי הילס, קליפורניה. כילדה הוריה כינו אותה בשם מרגו (Margo), אך במהרה נודעה בשם מארלו, כשטענה בריאיון ל-"The New York Times", שכינוי זה נבע מהגייה לא נכונה בילדותה של הכינוי המקורי. למדה בבית הספר "Marymount High School" שבלוס אנג'לס, וכן סיימה לימודיה באוניברסיטת דרום קליפורניה עם תואר בהוראה. בראיון על הנושא סיפרה: "רציתי פיסת נייר שאומרת כי אני מוסמכת לעשות משהו". בנוסף, הייתה חברה באחוות "Kappa Alpha Theta". קיימה מערכת יחסים עם הרב גרדנר, ובשנת 1980 נישאה למנחה פיל דונהיו. בין השנים 1961–1962 גילמה תומאס את אחותו הנערצת של ג'ואי, סטלה בארנס, בסיטקום "The Joey Bishop Show". במהלך שידורי הסדרה, ביצעה הופעות אורח בסדרות "The Many Loves of Dobie Gillis",‏ "Ben Casey", "אזור הדמדומים", "My Favorite Martian" ובוננזה. בשנת 1998 שיחקה בדרמה הקומית "מסונוור" לצידן של איימי סמארט וכרמן אלקטרה. תומאס מוכרת גם כסנדרה גרין, אמה של רייצ'ל גרין גיבורת הסיטקום המצליח "חברים". מדיה וקבצים בנושא מרלו תומאס בוויקישיתוף מרלו תומאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרלו תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מרלו תומאס, באתר AllMovie (באנגלית) מרלו תומאס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מרלו תומאס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרלו תומאס, באתר Discogs (באנגלית)
עודד קפליוק

עודד קָפֶּלְיוּק (נולד ב-6 בפברואר 1933) הוא במאי, מפיק סרטים וסופר ישראלי. עודד קפליוק הוא בנו של המזרחן, העיתונאי והמתרגם מנחם קפליוק ואחיו של ד"ר אמנון קפליוק, מזרחן ומחבר ספרים, שהיה עיתונאי ב"על המשמר", "ידיעות אחרונות" ומשתתף ב"לה מונד" הפריזאי. אשתו של עודד, אירית (הרמן) קפליוק, היא מנחת קבוצות בתחום ההורות והמשפחה. בנו ד"ר עדי קפליוק מומחה למערכות מידע אסטרטגיות וכיהן 11 שנה כיו"ר פורום המנמ"רים ברשויות המקומיות. בתו ד"ר איה פלג (קפליוק) היא מומחית במניעת התמכרות לעישון ולסמים. גיסתו ד"ר אולגה קפליוק היא כלת פרס ישראל בבלשנות. למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, ולתואר ראשון במדעי המדינה בשלוחת האוניברסיטה העברית בתל אביב (בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה), שימש עורך פרסומים במשרד החקלאות ועורך השידורים החקלאיים בקול ישראל, ממקימי הטלוויזיה (הערוץ הראשון), שם שימש מפיק במאי של תוכנית המדע ותוכניות דוקומנטריות. קפליוק הוא הבעלים ובמאי הבית של חברת "ביקון" המפיקה סרטי תדמית, מיצגים רב מסכיים ומורשת. הפיק וביים יותר מאלף סרטים במסגרות השונות. בין השאר היה מעורב בהכנת מיצג הווידאו הרב-מסכי המסונכרן הראשון בעולם. עבודותיו זכו בתריסר פרסים בינלאומיים. "עדשה מוטרפת", הוצאת הדים, 2006 "אהבת שקרים לבנים", הוצאת ביקון, 2011 "תמרה והאיש עם עיני הזיקית", הוצאת ביקון, 2013 "שירים עכשיו ולתמיד", הוצאת ביקון, 2015 "לשיר אקטואליה", הוצאת ביקון, 2016 "ניחוח שיר", הוצאת ביקון, 2017 "פעימות", הוצאת ביקון, 2018 רשימת הפרסומים של עודד קפליוק, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של עודד קפליוק, באתר "סימניה" עודד קפליוק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" ספרו של עודד קפליוק "עדשה מטורפת" באתר טקסט ספרו של עודד קפליוק "אהבת שקרים לבנים" באתר יד לשריון עודד קפליוק, דף שער בספרייה הלאומית עודד קפליוק, בלקסיקון הספרות העברית החדשה עודד קפליוק, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים דוד תדהר (עורך), "מנחם קפליוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3812
טורטליני

טורטליני (באיטלקית: Tortellini) הם כיסוני פסטה ממולאים בצורת טבעת ומזכירים בצורתם צדפים. הם לרוב ממולאים בתערובת של בשר, גבינה או ירקות כדוגמת תרד, בטטה ודלעת. מקורם מאזור אמיליה באיטליה, בעיקר בבולוניה ומודנה. מגישים אותם בעיקר עם מרק, מרק בשר ומרק עוף. הם פופולריים מאוד ברוטב שמנת, אך גם רטבים בשריים כגון ראגו. טורטלוני (tortelloni) היא גרסה גדולה יותר של טורטליני, עם מלית ירקות, ובניגוד לטורטליני, לרוב מוגשת עם רוטב ולא מרק. את הטורטליני מכינים מעָלֶה של פסטה המהודק סביב למילוי, והם מתאימים לרטבים שאינם מאפילים על טעמו של המילוי. לרוב מוגשים עם רטבים מבוססי חמאה, שמן זית, עגבניות, פטריות, וגבינות. השם טורטליני מגיע מהשם האיטלקי "טורטלו" שהיא עוגה איטלקית. הטורטליני נועד במקור למחזר את הבשר שנותר על יד שולחן האצילים העשירים בסביבה ענייה. בספר "כלכלת העיר בווילה" (L'economia del cittadino in villa) משנת 1664 מתואר טורטליני מבושל בחמאה. ובשנת 1842 הנוסע הביבליוגרף הצרפתי אנטואן-קלוד פסקוין (Antoine-Claude Pasquin) מתאר מילוי עשוי בשר בקר, חלמון ביצה, וגבינת פרמזן. מדיה וקבצים בנושא טורטליני בוויקישיתוף ג'יימי אוליבר, טורטליני ריקוטה, לימון, פרמזן וחמאת מרווה, באתר ynet נגה משל, סיפור אהבה עם טורטליני, באתר nrg‏, 8 בדצמבר 2009 אנה וגנר, פרפרים ושפמים, באתר ynet, 1 במאי 2001 טורטליני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) איך מכינים טורטליני
AKB48

AKB48 היא להקת בנות יפנית. הלהקה הוקמה על ידי יאסושי אקימוטו באקיהברה שבטוקיו בשנת 2005‏. הלהקה נקראת על שמו של רובע אקיהברה (או בקיצור אקיבה) שבטוקיו. על פי ספר השיאים של גינס זוהי להקת הפופ הגדולה בעולם. הלהקה כוללת 94 בנות. יש 4 צוותים: Team A, Team K, Team B, Team 4. עד אביב 2022 הוציאה הלהקה כ-60 סינגלים ו-11 אלבומי אולפן. הסינגל Halloween Night שיצאה בשנת 2015 הגיע לראש מצעד הפזמונים יפני. הלהקה הפכה לתופעה פופולרית מאוד ביפן. שלושה עשר הסינגלים האחרונים של AKB48 נכנסו היישר למקום הראשון במצעד היפני. ב-20 באוקטובר 2023, החברה הוותיקה יוקי קאשיוואגי הודיעה על סיום לימודיה בקונצרט בן 3 הימים של Nippon Budokan של AKB48, היא תקיים את קונצרט הסיום שלה ב-16 במרץ 2024 ב-Pia Arena MM ותעזוב את AKB48 באפריל. * מצעד הבילבורד ג'פאן הוט 100 פורסם לראשונה בפברואר 2008, RIAJ Digital Track Chart פורסם לראשונה באפריל 2009. ** בשנת 2010 * SET LIST ~Greatest Songs~ Kanzenban בשנת 2010 אלילי נעורים ביפן מדיה וקבצים בנושא AKB48 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של AKB48 (ביפנית) AKB48, ברשת החברתית פייסבוק AKB48, ברשת החברתית אקס (טוויטר) AKB48, ברשת החברתית אינסטגרם AKB48, ברשת החברתית טיקטוק AKB48, סרטונים בערוץ היוטיוב AKB48, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) AKB48, באתר ספוטיפיי AKB48, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) AKB48, באתר Last.fm (באנגלית) AKB48, באתר AllMusic (באנגלית) AKB48, באתר MusicBrainz (באנגלית) AKB48, באתר דיזר AKB48, באתר Yandex.Music (ברוסית) AKB48, באתר Discogs (באנגלית) AKB48, באתר Songkick (באנגלית) AKB48, באתר בילבורד (באנגלית) AKB48, באתר אמזון מיוזיק "What is AKB48? / AKB48 (Official)". AKB48 (באנגלית). 2011-02-14. נבדק ב-2011-10-31. "Japanese Idol Group AKB48 to Perform at MIPCOM" (באנגלית). Reuters. 2009-07-28. נבדק ב-2011-10-31. "Girl idol group about mass exposure, fans". The Japan Times (באנגלית). The Japan Times Inc. 2010-08-24. אורכב מ-המקור ב-2012-11-23. נבדק ב-2011-10-31. "AKB48 is officially the world's biggest group" (באנגלית). 2010-11-15. נבדק ב-2011-10-31. "Guinness Worlds Records - Largest pop group" (באנגלית). Guinness World Records. נבדק ב-2011-10-31. "AKB48公式サイト｜メンバー情報" (ביפנית). AKB48. אורכב מ-המקור ב-2006-06-13. נבדק ב-2011-10-31. "ＡＫＢ４８のCDシングルランキング" (ביפנית). Oricon Inc. נבדק ב-2011-10-31. "Hot 100｜JAPAN Charts｜Billboard JAPAN" (ביפנית). Hanshin Contents Link Corporation & Prometheus Global Media, LLC. "有料音楽配信チャート" (ביפנית). Recording Industry Association of Japan. "ＡＫＢ４８のCDアルバムランキング" (ביפנית). Oricon Inc. נבדק ב-2011-10-31. "2011年6月度　認定作品" (ביפנית). Recording Industry Association of Japan. נבדק ב-2011-10-31. "2010年12月度　認定作品" (ביפנית). Recording Industry Association of Japan. נבדק ב-2011-10-31.
ריץ

האם התכוונתם ל... יוליוס ריץ – מלחין, מנצח וצ'לן גרמני מארק ריץ (אנ') – שחקן ובובנאי אמריקאי סזאר ריץ – מלונאי שווייצרי, מייסדם של מספר בתי מלון ריץ-קרלטון – מותג של רשת בתי מלון אמריקנית בפריסה בינלאומית ריץ (עיר) – עיר באוסטריה מלון ריץ ריץ' ריס (פירושונים)
רנדולף צ'רצ'יל

לורד רנדולף הנרי ספנסר-צ'רצ'יל (באנגלית: Randolph Henry Spencer-Churchill;‏ 13 בפברואר 1849 – 24 בינואר 1895) היה מדינאי בריטי, חבר הפרלמנט הבריטי, ואביו של סר וינסטון צ'רצ'יל, שהיה גם הוא מדינאי בריטי וכיהן גם כראש ממשלת בריטניה. צ'רצ'יל היה בנו השלישי של ג'ון וינסטון ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס השביעי ממרלבורו. נישא ב-1874 לג'ני ג'רום, בתו של המיליונר האמריקני לנארד ג'רום. בניו היו ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל, איש צבא בריטי, וסר וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה בתקופת מלחמת העולם השנייה ומגדולי המדינאים של המאה ה-20; וינסטון צ'רצ'יל אף כתב ביוגרפיה אודות אביו. ב-1874 נבחר צ'רצ'יל לראשונה כחבר פרלמנט מטעם המפלגה השמרנית. ב-1885–1886 כיהן כמזכיר המדינה עבור הודו, בה שלטה בריטניה באותה תקופה, וב-1886 כיהן כשר האוצר של בריטניה ומנהיג בית הנבחרים הבריטי. אולם בסוף אותה שנה הוא התפטר במפתיע, בעקבות חיכוכים רבים בינו לבין עמיתיו. הוא המשיך לכהן כחבר פרלמנט עוד כעשור, אך בריאותו הידרדרה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19. ב-1891 יצא למסע בדרום אפריקה וסביבתה למטרות מנוחה והבראה, וכתב מאמרים אודות רשמיו בעיתונות הבריטית. אך מצב בריאותו החמיר, ונאומיו שנחשבו מרתקים בעבר חדלו מלהרשים. הוא יצא למסע הבראה נוסף באפריקה עם אשתו בסוף 1894, אך חזר במהרה ללונדון בשל החמרה נוספת בבריאותו, ומת בתחילת 1895. חלק מהחוקרים שיערו כי חלה בעגבת, אך השערות אלו הופרכו עם השנים, וכיום לא ברורה סיבת מחלתו ומותו. מדיה וקבצים בנושא רנדולף צ'רצ'יל בוויקישיתוף Lord Randolph Churchill: Maladies Et Mort, באתר מוזיאון צ'רצ'יל רנדולף צ'רצ'יל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רנדולף צ'רצ'יל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Churchill, Winston C. 1906. Lord Randolph Churchill. 2 vols, Macmillan, London.
OpenWrt

OpenWrt היא הפצת לינוקס שמשמשת בעיקר להפעלת נתבים ביתיים. היא שימשה במקור לנתב WRT54G של לינקסיס (היום חברה בבעלות סיסקו) אולם יכולה להפעיל מגוון נתבים פשוטים ואף התקנים רבים אחרים. מלבד נתבים, משתמשים בגרסאות של OpenWrt גם בהתקנים ניידים כגון OpenMoko ו-Ben NanoNote. מלבד נתב אלחוטי בסיסי, OpenWrt כולל חבילות אופציונליות רבות ויכול לשמש כשרת המספק מגוון שירותים. בשנת 2002 הוציאה חברת לינקסיס נתב מדגם WRT54G. הנתב הריץ מערכת לינוקס משובצת שהשתמשה, בין השאר, בBusyBox. בניגוד לדרישות רישיון הGPL של רכיבים שונים, וביניהם BusyBox, חברת לינקסיס לא סיפקה ללקוחותיה את קוד המקור ואף הסתירה את העובדה שהתוכנות הללו בשימוש. ביוני 2003 הבחינו בכך מספר משתמשים. מכיוון שחברת סיסקו (שרכשה מאז את לינקסיס) סירבה לספק את קוד המקור המלא כנדרש מהרישיון, הוגשה בסופו של דבר תביעה נגדה ע"ע מוסד התוכנה החופשית בשם מפתחי BusyBox ובשם מפתח לינקס בשם האראלד וולטה. בסופו של דבר זה הסתיים בפשרה וסיסקו הוציאה את קוד המקור המלא. שנה לאחר מכן החליטה סיסקו להוציא דגם חדש של WRT54G (גרסה 5) אשר הכיל פחות שטח אחסון והריץ VxWorks. הדגם המקורי הופץ מעתה בשם WRT54GL. סביב אותו הדגם, עם קוד המקור שיצא, החלה להתפתח קהילת מפתחים. התפתחו מספר הפצות שונות, שהבולטת ביניהן היא OpenWrt. מדיה וקבצים בנושא OpenWrt בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של OpenWrt (באנגלית) רשימת ההתקנים הנתמכים על ידי OpenWrt ההיסטוריה של OpenWrt פרויקט אריג (אורכב 21.09.2018 בארכיון Wayback Machine) - פרויקט ישראלי להקמת רשת אריג של נתבים. משתמש ב-OpenWrt. הודעה על יציאת גרסה 10.03 Backfire מתוך אתר OpenWrt ההודעה של אנדרו מיקלס ברשימת התפוצה של לינוקס על השימוש בלינוקס וב-BusyBox בנתב WRT54G ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנדון לי

ברנדון ברוס לי (באנגלית: Brandon Bruce Lee;‏ 1 בפברואר 1965 – 31 במרץ 1993) היה בנו של ברוס לי, שחקן ואמן אמנויות לחימה. גילם את דמותו של אריק דרייבן בסרט הקולנוע המבוסס על סדרת חוברות הקומיקס "העורב", ונהרג כתוצאה מתאונת ירי במהלך הצילומים לסרט. לי נולד לברוס ולינדה לי באוקלנד, קליפורניה. את שנותיו הראשונות בילה בהונג קונג, שם הוא גם למד את השפה הקנטונזית ולמד את אמנות הלחימה ג'יט קון דו. בגיל 8 לאחר שאביו מת בפתאומיות משבץ מוחי, הוא עבר יחד עם אמו ואחותו חזרה לארצות הברית. הוא היה ילד פרוע, סולק פעמיים מבית הספר וגורש מבית ספר פרטי Chadwick רק כמה חודשים לפני סיום הלימודים וקבלת תעודת בוגר. לאחר שסוף סוף קיבל דיפלומה מתיכון Miraleste, התחיל ללמוד דרמה במכללת אמרסון ונסע לניו יורק לשיעורי משחק פרטיים במכון לי סטרסברג. ב-1985, לאחר ששיחק בתיאטרון ניו יורק, עבר להוליווד. שם הוא עבד כקורא תסריטים (Script reader) לפני שקיבל את התפקיד בסרט טלוויזיוני "קונג-פו: הסרט" (שיצא ב-1987) עם דייוויד קאראדין. לאחר מכן חזר לי להונג קונג כדי להופיע בסרט קנטונזי – Legacy of Rage (במקור נקרא Long zai jiang hu) שיצא לאקרנים ב-1987. ב-1989 שיחק ב"משימת לייזר", ב-1991 שיחק ב"צמד לעניין" לצידו של דולף לונדגרן, וב-1992 שיחק בסרט "במהירות האש". לאחר מכן שיחק בסרט "אש מתמדת" אשר הפליא בשל רצף אמנויות הלחימה הבלתי פוסקות אשר לי ביים בעצמו. בשנת 1993 השתתף לי בסרט האחרון בחייו – "העורב" (אשר מבוסס במקור על קומיקס באותו השם). במהלך צילום סצנת יריות נהרג לי לאחר שכדור אמיתי פגע בבטנו והתמקם בסופו של דבר בעמוד השדרה. לאחר 6 שעות של ניתוח מצבו של לי השתפר במקצת אך הוא מת לאחר שאיבד דם רב. הסרט שהיה לקראת שלבי הסיום הושלם כשדמותו של לי הוחלפה על ידי צ'אד סטאהלסקי, לימים במאי סדרת סרטי ג'ון וויק, בעזרת הדבקת פניו של לי באמצעות CGI. ברנדון ברוס לי מת ב-31 במרץ 1993 בגיל 28, 17 ימים לפני חתונתו המתוכננת עם חברתו אלייזה. בסופו של דבר, הסרט "העורב" יצא ב-1994 והוקדש ללי וחברתו אלייזה. מדיה וקבצים בנושא ברנדון לי בוויקישיתוף ברנדון לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברנדון לי, ברשת החברתית אינסטגרם ברנדון לי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנדון לי, באתר AllMovie (באנגלית) ברנדון לי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ברנדון לי, באתר Metacritic (באנגלית) ברנדון לי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברנדון לי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אדריכלות גותית ספרדית

אדריכלות גותית ספרדית היא תת-סגנון של האדריכלות הגותית שהתפתח בספרד בימי הביניים. הסגנון הגותי הגיע לספרד מצרפת במאה ה-12, והחל להופיע לצד מבנים רומנסקיים. במאה ה-13, כתוצאה מהצליינות מצרפת לספרד ובפרט בדרך סנטיאגו (מסלול צליינות בעקבות יעקב הקדוש), הגיע לספרד הסגנון הגותי הבשל (High Gothic). סגנון זה, שהושפע מהאדריכלות הצרפתית והגרמנית, התבטא במספר קתדרלות בספרד - שהיו הטהורות ביותר מבחינת אדריכלות גותית בחצי האי האיברי. בסוף המאה ה-13 החל להתפתח בספרד סגנון גותי מקומי, שלא היה רק ייבוא סגנוני ממרכז אירופה אלא כלל גם השפעות של האדריכלות המורית. סגנון זה אף אומץ על ידי אדריכלים מובחרים שהשתמשו בו לעיתים, ויצרו שילוב של טכניקות אירופאיות עם קישוטים ספרדיים-ערביים. סגנון גותי מוקדם (Early Gothic) - המאה ה-12 סגנון גותי בשל (High Gothic) - המאה ה-13 סגנון גותי מודחארי (Mudéjar Gothic) - מהמאה ה-13 עד המאה ה-15 סגנון גותי לוונטיני (Levantino Gothic) - המאה ה-14 סגנון גותי מאוחר וסגנון גותי לוהב (Flamboyant/Late Gothic) - המאה ה-15 סגנון גותי איזבליני (Isabelline Gothic) - המאה ה-15 גותיקה מוקדמת קתדרלת סלוודור דה אווילה קתדרלת קואנקה הגותיקה בעיצומה קתדרלת בורגוס קתדרלת לאון קתדרלת טולדו גותיקה מודחארית קתדרלת סן סלבדור בסרגוסה קתדרלת טרואל בטרואל גותיקה לוונטינית קתדרלת פלמה דה מיורקה (לה סו) לונלה דה לה סדה בולנסיה כנסיית סנטה מריה דל מאר בברצלונה גותיקה מאוחרת קתדרלת אוביידו קתדרלת סביליה קתדרלת סגוביה גותיקה איזבלינית כנסיית ג'ון הקדוש של המלכים בטולדו הקפלה המלכותית בגרנדה מדיה וקבצים בנושא אדריכלות גותית ספרדית בוויקישיתוף
מרדכי ביטון

מרדכי ביטון (בית-און) (1935 - 25 באוקטובר 2011) היה כדורגלן ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בהפועל באר שבע. ביטון נולד במרוקו ובשנות ה-50 עלה לישראל והחל לשחק בהפועל באר שבע. ביטון שיחק בקישור והרבה לכבוש שערים, חלקם בבעיטות מ-11 מטר, והיה אחד משחקניה הבולטים של הקבוצה בשנותיה הראשונות. הוא שימש כקפטן הקבוצה בעת ששיחקה בליגה א', עד אשר נפגע בתאונה ב-1963 ונאלץ לפרוש ממשחק. לאחר פרישתו החל לאמן, ובין היתר שימש כמאמן הפועל ירוחם (בהדרכתו העפילה ליגה בשנים 1971, 1977 ו-1981), הפועל דימונה (בהדרכתו העפילה ליגה ב-1978) ובית"ר באר שבע. כמו כן אימן במשך שלוש שנים את קבוצת הנוער של הפועל באר שבע, שהעפילה בהדרכתו לגמר גביע הנוער. ביטון עבד במפעל חרסה במשך עשרות שנים. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר. על פי כתבה מאת משה ניר, "זמן הנגב" (רשת מעריב), 28 באוקטובר 2011, עמ' 37. הכתבה מבוססת, בין היתר, על ספרו של אריה רפפורט, "40 שנות ספורט בנגב" ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Say Say Say

Say Say Say הוא סינגל שבוצע על ידי פול מקרטני ומייקל ג'קסון. הוא נכלל באלבום האולפן החמישי של מקרטני, Pipes of Peace. לאחר הפצת השיר כסינגל באוקטובר 1983, הוא הגיע למקום הראשון במצעדים רבים ברחבי העולם והפך לסינגל השביעי של ג'קסון שמגיע לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד, בשנה אחת. מקרטני כבר שיתף פעולה עם ג'קסון בשיר "The Girl Is Mine", מהאלבום Thriller, שיצא מוקדם יותר ובתמורה ג'קסון הסכים להשתתף ב-"Say Say Say" שיכלל באלבומו של מקרטני, Pipes of Peace. על פי הביוגרף של מקרטני, רוב המילים של השיר נכתבו על ידי ג'קסון. השיר הוקלט באולפני אבי רוד בין מאי לספטמבר 1981. מקרטני ניגן על מספר כלים בשיר: תופים, סינתיסייזר, גיטרה וגיטרה בס. ג'קסון דיבר על החוויה באוטוביוגרפיה שלו, Moonwalk. הזמר הצעיר גילה כי שיתוף הפעולה עם מקרטני שיפר את הביטחון העצמי שלו, והוסיף כי הוא עבד עם מקרטני בצורה שווה. "Say Say Say" הופץ לאחר שהאלבום של ג'קסון, Thriller ורוב הסינגלים שלו, יצאו לאור. הוא הופץ ב-3 באוקטובר 1983 על ידי חברות התקליטים פרלופון, בבריטניה וקולומביה רקורדס, בארצות הברית. הסינגל שהה בראש מצעד הבילבורד הוט 100 למשך שישה שבועות והפך לסינגל השביעי של ג'קסון שמגיע לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד, בשנת 1983 ובכך שבר את השיא שעד אז היה שמור לביטלס ולאלביס פרסלי. "Say Say Say" גם הגיע למקום השני בבילבורד ריתם אנד בלוז ולמקום השלישי בבילבורד הוט Adult Contemporary. פול מקרטני - שירה מייקל ג'קסון - שירה כריס האמר סמית' - מפוחית פה דייוויד ויליאמס - גיטרת קצב ניית'ן ווטס - גיטרה בס ביל וולפר - קלידים לינדה מקרטני, אריק סטיוארט - קולות רקע ריקי לוסון - תופים ג'רי היי, ארני ווטס, גארי אי גרנט, גארי הרביג - קרן "Say Say Say" בוים על ידי בוב גירלדי, שביים בעבר את "Beat It" של ג'קסון. שיתוף הפעולה מקרטני-ג'קסון כלל את השתתפותה של לינדה, אשתו המנוחה של מקרטני ואחותו הגדולה של ג'קסון, לה טויה. כדי להתאים את לוח הזמנים העמוס של ג'קסון הווידאו צולם בלוס אלמוס ליד סנטה ברברה, קליפורניה. מקרטני טס במיוחד לארצות הברית לצורך הצילומים. הסרט הקצר מציג זוג נוכלים בשם מק' וג'ק, המגולמים על ידי מקרטני וג'קסון. הזוג מוכר "שיקוי פלא", מבצע הונאה ואז תורם את כל הכסף שהרוויח מהתרמית לבית יתומים. ההרכב ההולנדי, Hi Tack, הוציא רמיקס לשיר בשם Say Say Say (Waiting 4 U) , בשנת 2006. הרמיקס הגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי ולמקום ה-18 בבילבורד שירי דאנס בארצות הברית. מידע על היצירה "Say Say Say" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Say Say Say" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Say Say Say" באתר יוטיוב Romanowski, p. 626[דרושה הבהרה] Stephen Thomas Erlewine & William Ruhlmann. "Paul McCartney biography". MTV. Retrieved on 3 March 2009. מידע על Say Say Say במצעד הבילבורד האמריקאי, allmusic.com מידע על Say Say Say , במצעד הבריטי הרשמי מידע על Say Say Say, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Say Say Say, באתר המצעד הנורווגי מידע על Say Say Say, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Say Say Say, באתר המצעד השוודי
אמוז-בוש

אמוּז-בּוּש (מצרפתית: amuse-bouche, מילולית: משעשע חך; או אמוז-גֶל, amuse-gueule) הוא מתאבן קטן בגודל נגיסה. אמוז-בוש שונה ממתאבן בכך שהוא אינו מוזמן כמתאבן מתוך תפריט אלא נבחר על פי בחירת השף בלבד. לעיתים קרובות הוא מלווה יחד עם יין משלים, ומוגש כטעימה וכהצצה ראשונה של בלוטות הטעם אל גישתו של השף לבישול. אמוז-בוש הוא תוצר של הנובל קוויזין, גישת בישול שדגלה במנות קטנות עם טעמים וריחות מרוכזים. יש להבחין בין סוגים אחרים של מתאבנים על ידי שלושה מאפיינים: הגודל הקטן של האמוז-בוש - בדרך כלל בגודל של נגיסה אחת או שתיים, אותו אמוז-בוש מוגש לכל יושבי השולחן, ולבסוף - הוא אינו מגיע בהזמנה אלא מוצע ללא תשלום. מטרתו של האמוז-בוש יכולה להיעשות גם על ידי מנה פשוטה כמו צלחת זיתים או ממרח זיתים. אך לעיתים קרובות הוא הופך למופע ראווה של כישורי האומנות של השף כמו גם תחרות בין המסעדות. ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אחד מהשפים המפורסמים בעולם אמר כי, "האמוז-בוש היא הדרך הטובה ביותר עבור שף גדול לבטא את הרעיונות הגדולים שלו בדברים קטנים". בשלב מסוים הפך האמוז-בוש מבונוס לא צפוי למנה רשמית במסעדות בעלות כוכבי מישלן. (עד 1999 נהג הניו יורק טיימס לספק הסבר בסוגריים על המנה הזו) זה, בתורו, הפך לאתגר עבור המסעדות. האמוז-בוש דורש לא רק דמיון והשראה כי אם גם חייב להיות מוכן בכמויות מספיקות לכל האורחים, בדרך כלל מיד לאחר שהוזמנה המנה, מה שדורש עמדת בישול המוקדשת לייצור מהיר של המנה. זה דורש גם מבחר גדול של כלי חרסינה בהם מוגש האמוז-בוש. צלחות מעניינות, כוסות קפה וגם כפות מרק אסייתיות גדולות שהן בחירה פופולרית למדי. המטבח מוכרח להיות מסוגל להיות ערוך גם לסועדים שיש להם אלרגיות למרכיבים שונים של האמוז-בוש. מדיה וקבצים בנושא אמוז-בוש בוויקישיתוף
כותב בקשות

כותב בקשות הוא אדם שיודע קרוא וכתוב ועוסק לפרנסתו בכתיבת בקשות, מכתבים רשמיים והצהרות עבור לקוחות חסרי ידע בקריאה וכתיבה, או כאלה שרמת הכתיבה שלהם ירודה ולא מאפשרת להם להתנסח כראוי. דוכנים של כותבי הבקשות נפרשו במקומות מרכזיים ולצד משרדי ממשלה, ממשל מקומי ובתי משפט. הפונים לשירותי כותב הבקשות נעזרו לרוב ביכולת הניסוח שלו וביכולתו לכתוב את הדרוש במכונת כתיבה. בעוד שבדרך כלל עסק כותב הבקשות בכתיבה רשמית, בפניות למוסדות, בהצהרות ובעתירות, היו מקרים בהם עסק בכתיבת מכתבי אהבה ובייעוץ כללי, מתוקף היותו משכיל זמין בסביבה נבערת. דרישה לכותבי בקשות נוצרת גם כאשר חלק גדול מהאוכלוסייה אינו שולט בשפתה הרשמית של המדינה. כך למשל במדינת ישראל בשנותיה הראשונות, נדרשו כותבי בקשות כיוון שחלק ניכר מאזרחי המדינה (עולים חדשים וערבים) לא שלטו בעברית. בשנות ה-70, עם הגידול בשיעור השולטים בעברית, והמעבר ההדרגתי לטיפול בכתיבת פניות רשמיות לעורכי דין, נעלמו כותבי הבקשות מהנוף בישראל. בנוסף לכותבי בקשות שעל כך הייתה פרנסתם, עסקו במלאכה זו אנשים משכילים, כגון מורה או רב, לאו דווקא לשם פרנסה. הסיפור הקצר של שלום עליכם, "הרומן הראשון שלי", שנכתב בשנת 1903, עוסק בנישואים בין בני זוג שהתכתבו ביניהם באמצעות מוריהם שכתבו למענם. בתוכנית ד' (1966) של הגשש החיוור נכלל מערכון מאת שייקה אופיר בשם "כותב הבקשות", ובו אב שבתו ברחה מהבית לאחר שהכה אותה פונה לכותב בקשות על מנת שיכתוב לה מכתב ובו בקשה שתחזור הביתה. כותב בקשות בקונסטנטינופול, 1878 "כותב הבקשות מנאפולי", 1893 כותבי בקשות טמילים בהודו, 2004 לבלר מדיה וקבצים בנושא כותב בקשות בוויקישיתוף כותב בקשות באתר נוסטלגיה ישראלית אלן היימן, האתמול נפגש עם היום, מעריב, 28 בינואר 1949 כותב בקשות נקנס על הסגת גבול מקצועי, מעריב, 23 בדצמבר 1963 יגאל לב, בקשתו של כותב הבקשות, מעריב, 22 בדצמבר 1963 הרומן הראשון שלי, באתר "תפוז אנשים"
לבלר

לַבְלָר היה איש מקצוע שידע קרוא וכתוב ועסק לפרנסתו בכתיבת מכתבים רשמיים, כרוניקות, טקסטים ארוכים, כמו גם מסמכים משפטיים כגון חוזים, צוואות וחוקים. לבלרים הועסקו בתפקידי כתיבה בחצרות מלכים ואצילים, אצל בעלי מקצועות חופשיים, בבתי משפט ובכל מוסד שנזקק לרישום כמות גדולה של טקסט או מכתבים רשמיים. כמו כן הועסקו לבלרים על ידי סופרים ומחזאים, שהכתיבו להם את עבודותיהם. לבלרים ידועים עוד מן העת העתיקה. במצרים העתיקה, למשל, היה תפקידו של הלבלר תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים. ידועה אף באמנות מצרים העתיקה סוגה של פסלי לבלרים ובהם פסל הלבלר היושב (2620–2500 לפנה"ס, נמצא במוזיאון הלובר). במילה "לבלר" נעשה שימוש לראשונה בעברית במשנה לפי הלטינית: librarius, סופר, מעתיק (מן המילה הלטינית liber, "ספר"). בלשון המקרא נקרא האדם הכותב "סופר". הניסיון בכתיבת מסמכים משפטיים הקנה ללבלרים אפשרות לנסח בעצמם חוזים ולשמש כעורכי דין בלתי-מוסמכים עבור פשוטי העם שידם אינה משגת. בספרות המודרנית מופיע הלבלר כדמות של צעיר דלפון הנאלץ להעתיק מכתבים רשמיים משמימים במשרד עורכי דין למחייתו בסיפור הקצר "בארטלבי" של הרמן מלוויל. כותב בקשות אוריינות יהודית ויינשטיין, אמנות מצריים העתיקה, משרד החינוך טקסט הסיפור הקצר בעברית (תרגום: דפנה לוי)