רצח בדרך בית לחם

"רצח בדרך בית לחם" הוא הרומן הבלשי החמישי בסדרת ספרי מיכאל אוחיון, שנכתבו בידי בתיה גור. הספר יצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2001. הרומן מתרחש בשכונה מעורבת אתנית בירושלים ובמרכז סיפור הרצח עומד חוקר המשטרה מיכאל אוחיון, דמות מבוקרת וצנועה. אוחיון הוא גיבור תלת־ממדי, אינטליגנטי ואמפאתי שסבלנותו וחמלתו מובילות אותו לאמת הטרגית. ב"רצח בדרך בית לחם" נקרא סגן ניצב מיכאל אוחיון לחקור זירת רצח עקובה מדם. גופתה של אישה צעירה מרוטשת פנים נמצאה במקרה בעליית גג של בית העובר שיפוץ בשכונת בקעה בירושלים. בסופו של דבר מתגלה כי הגופה היא של אישה הגרה בקרבת מקום, אישה יפה להפליא. מכיוון שפניה של הקורבן רוסקו, הזיהוי לוקח זמן, אך בקעה היא שכונה קטנה ובסופו של דבר הזהות החסרה של האישה הופכת לנודעת. החיפוש אחר הרוצח של זוהרה בשארי מתחיל. החקירה מתמקדת בשכונתה של זוהרה, עם כל המתחים והיריבויות שבה. בעוד אוחיון מתשאל את תושבי השכונה - סיר רותח של מתחים ודעות קדומות, הוא חושף את האובססיה של האישה המתה עם חטיפתם של תינוקות תימניים בשנות ה-50 (פרשת ילדי תימן). זוהרה רצתה לגלות יותר על הכתם הזה על העבר ועל מה שהיה עשוי לקרות לאחד מקרובי משפחתה. חייה האישיים של זהרה מתגלים כמורכבים אף יותר ממה שחשדה משפחתה - הבוס שלה נתן לה לאחרונה דירה, היה לה חשבון חיסכון מדאיג ביותר והיא הייתה בהריון כאשר נרצחה. זהרה עבדה על פיתוח מוזיאון קטן עבור "פאר התרבות התימנית" במרתף בית כנסת מקומי. סוגיות פוליטיות מורכבות היו קיימות בין התימנים לבין האשכנזים וזהרה האמינה כי האשכנזים רוצים להשמיד את כל מה שמייחד את יהודי תימן. אוחיון פורם את חוטיה הסבוכים של העוינות האתנית עם כל הטיפול והנחישות של ארכאולוג המסנן שכבות אבן בחיפוש אחר ציוויליזציה. למרות החשדות של דני בלילתי, סגן מפקד אגף המודיעין, בפועל פלסטיני שעבד בבניין, אוחיון מחליט כי קבוצתו תחקור את מערכות היחסים המורכבות של הקורבן, אשר כוללות את אלו עם מעסיקהּ - עורך דין מבוגר שהחליט מסיבה כלשהי לתת לה דירה יקרה, ואמהּ – מהגרת שלאחרונה החלה להשתתף בפגישות סודיות. תגליותיו של הבלש כי האישה המתה עסקה וגיששה באחת מהשערוריות הגרועות ביותר בהיסטוריה של מדינת ישראל מצביעות על כך שייתכן והושתקה על ידי אנשים המעורבים בזוועה מחשש לחשיפה. הוריה של זהרה ושכניהם, משפחת בנש, לא דיברו זה שנים. נסיה, נערה צעירה בודדה אשר גרה בשכונה ללא חברים, מעריצה את זהרה באופן אובססיבי ועוקבת אחר תנועותיה בשכונה, רושמת את מה שהיא רואה, אוספת "מזכרות" מחייה של זהרה, ומחפשת אחר הכרה כלשהי מזהרה - עד שגם היא נעלמת. בתיה גור מכניסה כמה תובנות פסיכולוגיות לתוך דמותה של הילדה הצעירה והשמנה נסיה. היא מלאה בשנאה עצמית ומנסה נואשות ליצור עולם חדש עבור עצמה. החקירה הפלילית של סנ"צ אוחיון מתנהלת על רקע המתחים בין אשכנזים למזרחים, איבה בין יהודים וערבים, פרשת ילדי תימן החטופים והאינתיפאדה השנייה. במהלך החקירה חושף אוחיון את מה שנסתר מתחת לפני השטח, ובכך, באופן דרמטי חושף את גווניה של החברה הישראלית. כאשר היחסים בתוך השכונה מתפתחים, היריבויות והמתחים בתוך תחנת המשטרה מתפתחות גם הן. אלו, כמו תושביה של בקעה, משקפים את כל ההיבטים של החברה ואת כל התנועות הפוליטיות והחברתיות. דבר הבולט המיוחד בעמדות כלפי ערבים. למרות שמיכאל אוחיון מתון בהשקפותיו, דני בלילתי, סגן מפקד אגף המודיעין, העוסק גם הוא במקרה, הוא קיצוני יותר. כמובן, שהאינתיפאדה היא האיום המשמעותי באותה עת וגם המשטרה וגם השכנים מפנים אצבע מאשימה לערבים בשכונה. מאפיין מיוחד של היחסים האישיים אשר מתפתחים בתעלומה הוא הגילוי החדש של אוחיון של אהבה ישנה. סיפורי אהבה אחרים אשר מערבים מספר גדול של דמויות אחרות שומרים על הקשרים האישיים בחזיתו של הסיפור, גם כאשר החקירות של היעלמותה של נסיה ורציחתה של זוהרה נמשכות. בתיה גור יוצרת אווירה משכנעת בבקעה, שבה שנאות ישנות ופחדים החמירו מאז הקמתה של ישראל. העיר עצמה, האווירה המצמררת של שנאה ופחד הנגרמת כתוצאה מאלימות בין יהודים לערבים, ומהאיבה שבין מזרחים ואשכנזים כולם קמים לתחייה ברצח בדרך בית לחם. בהשוואה למעשי האיבה אשר עדיין בוערים בין בני עדות המזרח והאשכנזים ועם הקונפליקט המתמשך בין ערבים ליהודים, גור מעלה בבהירות נוף בו אלימות נשזרת במארג של חיי היומיום. מיקום הסיפור מהווה דמות באותה המידה של השחקנים שאנו פוגשים לאורך הסיפור. בקעה, המקום שבו מתרחש הסיפור, היא שכונה סגורה וסביבה זו מעניקה לקוראים מיקרוקוסמוס להוויה הישראלית כולה. רצח בדרך בית לחם, באתר OCLC (באנגלית)