קרלו גינצבורג

קרלו גינצבורג (איטלקית: Carlo Ginzburg; נולד ב-15 באפריל 1939) הוא היסטוריון ומסאי איטלקי ממוצא יהודי, פרופסור להיסטוריה. גינצבורג נולד בטורינו שבאיטליה. הוא בנם של הסופרים נטליה גינצבורג ולאונה גינצבורג. סבו היו ג'וזפה לוי, מדען יהודי-איטלקי, רופא ומומחה לאנטומיה. גינצבורג קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה של פיזה בשנת 1961. הוא לימד באוניברסיטת בולוניה ומאוחר יותר בין השנים 1988 עד 2006 לימד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם היה מופקד הקתדרה על שם פרנקלי מרפי ללימודי הרנסאנס. נכון ל-2007 הוא מלמד לימודים אירופיים ב"סקואולה נורמלה סופריורה, די פיזה". נבחר כחבר חוץ של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1986, נבחר כחבר חוץ של האקדמיה הבריטית בשנת 2002. ב-2010 הוענק לו פרס בלצן, וב-2013 צורף לשורות חברי החברה הפילוסופית האמריקאית. ספריו הראשונים של גינצבורג עסקו בתחום המינות באיטליה של המאה ה-16, והוא החיה את מחקר האינקוויזיציה, שהיה תחום זנוח בימיו. מאוחר יותר כתב על הצייר הפלורנטיני פיירו דלה פרנצ'סקה, חקר את הדמיון בין אמת משפטית לאמת היסטורית ובין ההיסטוריון לשופט, כתב על אנגליה, על שרלוק הולמס, וחקר את האומנות במאה העשרים. ספר ההיסטוריה שכתב, "הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה" הפך לרב מכר. בספר זה עוסק גינצבורג במיקרו היסטוריה, שהוא סוג של מחקר היסטורי המפנה את המבט מקולקטיבים אל אנשים יחידים. בסיפרו "הגבינה והתולעים" שוטח הסופר בפני הקורא את מערכת האמונות והדעות של מנוקיו: איכר וטוחן צפון איטלקי אשר זכה בזכותו של גינצבורג להפוך להיות אחת הדמוית ההיסטוריות המפורסמות ביותר בנות תקופת הרנסאנס. מנוקיו נשפט על ידי האינקוויזציה. גינצבורג מנתח את תמליל המשפט ומנסה לדלות מתוכו את אופייה של התרבות העממית שבתוכה חיו מנוקיו ותושבי אירופה בני התקופה. גינצבורג ניסה לשחזר את הפולחנים שקיימו האיכרים על מנת להבטיח את פוריות שדותיהם. הוא גורס כי פולחן פוריות קדם נוצרי עתיק המשיך להתקיים באירופה לאורך כל ימי הביניים. פולחן זה הותקף בעת החדשה המוקדמת על ידי האינקוויזיציה, והוגדר על ידה ככישוף. הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה. ירושלים: הוצאת כרמל, תשס"ה 2005. היסטוריה, רטוריקה, הוכחה. ירושלים: החברה ההיסטורית הישראלית, 2003. Wooden eyes: nine reflections on distance. New York: Columbia University Press, 2001 No Island is an island four glances at English literature in a word perspective. New York, Columbia University Press, 2000 The Judge and the historian: marginal notes on a late-twentieth-century miscarriage of justice. London: Verso, 1999 Jean Fouquet: ritratto del buffone Gonella. Modena: F.C. Panini, 1996 Il registro: carcere politico di Civitavecchia, 1941-1943. Roma, Editori riuniti, 1994 Ecstasies: deciphering the witches' Sabbath. London: Penguin Books, 1991 Clues, myths, and historical method. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1989 The Enigma of Peiro: Piero della Francesca the baptism, the arezzo cycle, the Flagellation. London: Verso, 1985 The night battles: witchcraft& agrarian cults in the sixteenth & seventeenth centuries. London: Routledge & Kegan Paul, 1983 Religioni delle classi populari. Bologna: Il Mulino, 1979 Il micodemismo: simulazione e dissmulazione religiosa nell'Europa Del'500. Torino: G. Einaudi, 1970 בנימין ארבל, על המהדורה העברית של ספרו של קרלו גינצבורג 'הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה', זמנים 97 (חורף 2007). מדיה וקבצים בנושא קרלו גינצבורג בוויקישיתוף קרלו גינצבורג (1939-), דף שער בספרייה הלאומית