ג'ון צ'ייפי

ג'ון לסטר הובארד צ'ייפי (באנגלית: John Lester Hubbard Chafee‏; 22 באוקטובר 1922 – 24 באוקטובר 1999) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית, כמושל רוד איילנד ואחר כך כנציגהּ בסנאט של ארצות הברית. צ'ייפי שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה, והיה אביו של לינקולן צ'ייפי. צ'ייפי נולד בפרובידנס, בירת רוד איילנד, נצר למשפחה ממנה יצאו פוליטיקאים רבים. הוא היה בנם של ג'נט מליסה (לבית האנטר) וג'ון שארפ צ'ייפי. סבא רבא שלו, הנרי ליפיט, היה מושלה ה-33 של רוד איילנד בשנים 1875–1877 ובין דודיו מדרגה שנייה נמנים המושל ה-44 צ'ארלס וורן ליפט, והנרי פרדריק ליפט, שייצג את רוד איילנד בסנאט של ארצות הברית בשנים 1911–1917. דודו זכריה צ'ייפי, היה פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד, ופעיל זכויות אזרח בולט. בן דודו היה פרדריק ליפיט, לשעבר מנהיג המיעוט בבית הנבחרים של רוד איילנד. לצ'ייפי שתי בנות וארבעה בנים, בהם לינקולן צ'ייפי, שכיהן גם הוא כמושל רוד איילנד וכסנאטור מטעמה. ג'ון צ'ייפי סיים את לימודיו היסודיים בבית הספר גורדון שבפרובידנס ב-1931 ואז למד בתיכון קאונטרי דיי שבאותה העיר. ב-1940 סיים את לימודיו באקדמיית דירפילד במסצ'וסטס. כאשר האימפריה היפנית הובילה את המתקפה על פרל הארבור היה צ'ייפי סטודנט בשנה השלישית שלו ללימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל. בעקבות המתקפה וכניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, קטע צ'ייפי את לימודי התואר הראשון שלו והתגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא בילה את יום הולדתו ה-20 בלחימה בקרב גוודלקנל, מ-8 באוגוסט ועד נובמבר 1942, אז דיוויזיית הנחתים הראשונה הצטרפה לקרב במקום יחידתו של צ'ייפי. לאחר שקיבל דרגת לוטננט משנה (Second Lieutenant), לחם בקרב אוקינאווה ב-1945. לאחר המלחמה, הוא השלים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת ייל ב-1947 ושלוש שנים אחר כך, ב-1950 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד. באוניברסיטת ייל היה חבר באחווה דלתא קאפה אפסילון באחוות הגולגולת והעצמות. ב-1951 שב לשירות בפעיל בחיל הנחתים ושירת במלחמת קוריאה, ולחם כמפקד פלוגה ד' בגדוד הראשון ברגימנט הנחתים השביעי. על שירותו הצבאי של צ'ייפי בכוחות המזוינים של ארצות הברית עוטר במספר עיטורים צבאיים, בהם מדליית השירות הקוריאני, מדליית המערכה באוקיינוס השקט, מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה, והמדליה הקוריאנית של האומות המאוחדות. צ'ייפי נעשה לראשונה פעיל בפוליטיקה מאחורי הקלעים כאשר סייע בבחירת ראש עיר לפרובידנס בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא התמודד למושב בבית הנבחרים של רוד איילנד ב-1956 ובהמשך נבחר גם לתפקיד מנהיג מפלגת המיעוט. הוא נבחר מחדש ב-1958 וב-1960, שנה שבה רפובליקנים רבים נחלו הפסדים ברוד איילנד. צ'ייפי נבחר למושל המדינה ב-1962. הוא סייע בייסוד מִנהל התחבורה הציבורית של רוד איילנד וביצירת התוכנית "האקר הירוק", מאמץ שימור סביבתי. ב-1968 שימש כיושב ראש אגודת המושלים הרפובליקנים. הוא כיהן בתפקידו כמושל עד לשנת 1969, במהלכה הפסיד באורח מפתיע למועמד המפלגה הדמוקרטית פרנק ליצ'ט, שנשב לאנדרדוג במערכת הבחירות. הגורמים שהובילו להפסדו בבחירות כוללים את העובדה שצ'ייפי התמודד שלוש פעמים עם מצע המתנגד נמרצות למס הכנסה, אמר כי גביית מס הכנסה היא הכרחית, ואת השהיית מסע הבחירות שלו לאחר שבתו טריבי בת ה-14 נהרגה בתאונת רכיבה. ב-1969, מעט אחרי שהפסיד בבחירות על תפקיד מושל רוד איילנד, מונה צ'ייפי למזכיר הצי של ארצות הברית בידי הנשיא ריצ'רד ניקסון. כהונתו של צ'ייפי כמזכיר הייתה בסימן נכונות לקבל החלטות נועזות ולדבוק בהן. סימן זה התבטא בהחלטתו למנות את האדמירל אלמו זומוולט לראש המבצעים הימיים על פני 33 קצינים בכירים נוספים, והתמודדותו עם פרשת פואבלו. אחת מן הפעולות הזכורות ביותר שלו כמזכיר הצי היא הסתייגותו מההמלצה למפקד הפואבלו לויד מ. באצ'ר בידי בית דין צבאי לשחרר את סגל אניית הביון רק אחרי שיבטח ביטחונה. מכיוון שהיה ברור כי קוריאה הצפונית היא אשמה בפרשה ולא באצ'ר או הספנים בסיפון הפואבלו, אמר צ'ייפי כי "באצ'ר ואנשיו סבלו מספיק", וכי חקירת העניין בבית דין צבאי רק תזרה מלח על הפצעים. הוא שימש כמזכיר הצי עד 1972, אותה שנה בה התפטר כדי להתמודד לסנאט. אחרי שהפסיד בבחירות לסנאט של ארצות הברית ברוד איילנד ב-1972 לסנאטור הדמוקרט המכהן קלייבורן פל, נבחר צ'ייפי לסנאט ב-1976, ונהיה לרפובליקני הראשון שזכה בבחירות לסנאט ברוד איילנד מאז 1930. הוא הצטרף לוועדת הסביבה והעבודות הציבוריות של הסנאט ב-1977 ושם את איכות הסביבה בראש מעייניו, ולעיתים קרובות התייצב נגד עמדות מפלגתו בענייני סביבתנות לשמחת ארגוני שימור סביבתי. הוא כיהן כיו"ר הוועדה בתקופת כהונתו האחרונה בשנים 1995–1999. כאות הוקרה לפעילותו בתחום הסביבתנות, זכה צ'ייפי בפרס הסביבה ע"ש ליידי בירד ג'ונסון. בין הצעות החוק שצ'ייפי דחף נמנה "חוק המים הנקיים" משנת 1986, ותיקון "חוק האוויר הנקי" ב-1990. הוא גם היה אדריכל "תוכנית הסופרפאנד" לניקוי אתרים בעלי פסולת רעילה וממנסחי "חוק זיהום נפט" משנת 1990. צ'ייפי דגל בזכות להפלה מלאכותית ותמכה בהסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה. הוא נקט עמדה מתונה בכל הנוגע למסים ולסיוע ממשלתי לנזקקים. בנושאים חברתיים, צ'ייפי היה בין חברי הסנאט הליברלים ביותר. הוא התנגד לעונש מוות, להנהגת תפילות בבתי ספר ציבוריים ולאיסור על הומוסקסואלים לשרת בצבא ארצות הברית. צ'ייפי היה אחד הרפובליקנים הבודדים שהביעו את תמיכתם בחוקים נוקשים לפיקוח על נשק. הוא נתן חסות להצעת חוק שלו הייתה עוברת הייתה אוסרת על "ייצור, יבוא, יצוא, מכירה, רכישה, העברה, קבלה, החזקה או שינוע של אקדחי יד ותחמושת ידנית." בשלהי שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 נהיה צ'ייפי תומך נלהב בשיפור מערכת הבריאות בארצות הברית. הוא תמך בהרחבת תוכנית ה"מדיקייד" לילדים ממשפחות עם הכנסה נמוכה ולנשים בהיריון, נתן את חסותו לחקיקה שמטרתה הייתה להרחיב את הזמינות של שירותים ביתיים וקהילתיים לאנשים עם מוגבלויות ופעל להקמת מרכזי הכשרה בריאותית פדרליים. ב-1992 מונה ליו"ר כוח המשימה הרפובליקני של הסנאט לבריאות, וחתר לביסוס קונצנזוס בקרב הרפובליקנים בשאלת שירותי הבריאות הציבוריים. ב-1993 הוא הצטרף לסנאטור הדמוקרטי ג'ון ברו (אנ') מלואיזיאנה בהקמת "הקואליציה המרכזית של הסנאט": קואליציה המורכבת משישה סנאטורים דמוקרטים וששה רפובליקנים התומכים הסכמה דו-מפלגתית ברפורמת הבריאות. הוא נתן חסות לחקיקה שהרחיבה את המימון למדינות ארצות הברית המסייעות לבני נוער לצאת ממעגל האומנה לחיים עצמאיים. ב-12 בפברואר 1999 הצביע צ'ייפי נגד שני הסעיפים בהם הואשם הנשיא ביל קלינטון במסגרת הליך ההדחה נגדו. צ'ייפי היה חבר בוועדת המודיעין של הסנאט של ארצות הברית והיה יו"ר ועדת המשנה של ועדת הכספים לענייני בריאות, אם כי החותם הגדול ביותר שהשאיר אחריו היה בענייני איכות והגנת הסביבה. הוא מילא בנוסף תפקידי הנהגה בסיעה הרפובליקנית בסנאט, כיו"ר הוועידה הרפובליקנית בסנאט בשנים 1985–1990. פחות משבועיים לפני מותו, צ'ייפי היה אחד מארבעה הרפובליקנים היחידים בסנאט שהצביעו בעד אשרור האמנה למניעת ניסויים גרעיניים. האמנה נועדה לאסור ניסויים גרעיניים תת-קרקעיים והייתה האמנה הבינלאומית הראשונה שלא עברה בסנאט מאז הסכם ורסאי. חודשים ספורים לאחר שהצהיר כי לא יתמודד מחדש לסנאט בבחירות שייערכו ב-2000, נפטר צ'ייפי באופן פתאומי בעקבות אי-ספיקת לב ב-24 באוקטובר 1999 — יומיים בלבד לאחר יום הולדתו ה-77 — במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד שבבת'סדה, מרילנד. הוא הותיר אחריו את רעייתו וירג'יניה קואטס צ'ייפי ואת חמשת ילדיו, בהם לינקולן, שמונה למלא את מקומו של אביו בסנאט ואחר כך זכה בכהונה מלאה בבחירות 2000. ב-2000 הוענקה לצ'ייפי מדליית החירות הנשיאותית בידי הנשיא קלינטון. מדיה וקבצים בנושא ג'ון צ'ייפי בוויקישיתוף ג'ון צ'ייפי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון צ'ייפי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Boyden, Deerfield Headmaster 66 Years, Will Retire in June, מתוך העיתון Fulton History (באנגלית) קוויים הולמן, A VOICE OF MODERATION, באתר Wayback Machine‏, 25 באוקטובר 1999 (באנגלית) ריצ'רד ה. קרטיס, Senator John H. Chafee (1922-1999), באתר וושינגטון ריפורט, דצמבר 1999 (באנגלית) הלן דיוור, Senate Rejects Test Ban Treaty, באתר וושינגטון פוסט, 14 באוקטובר 1999 (באנגלית) אליסה ג'. רובין, Senate Centrist John H. Chafee Is Dead at 77, באתר לוס אנג'לס טיימס, 26 באוקטובר 1999 (באנגלית)