laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מישל מקלין

מישל מקלין (נולדה ב-31 ביולי 1972) היא שחקנית ודוגמנית נמיבית. מיס תבל 1992. מקלין נולדה בנמיביה. כבר בגיל שלוש עשרה היא הצטרפה לתעשיית הדוגמנות הבינלאומית. ב-1991 הוכתרה למיס נמיביה ונבחרה לסגנית רביעית בתחרות מיס עולם. ב-1992 נבחרה למיס תבל. היא הנחתה טקסים רבים ברחבי העולם ובין היתר את תחרות מיס עולם 2009, וכן הנחתה תוכניות סגנון חיים בדרום אפריקה. משמשת כדוגמנית הבית של החברה "Lux Lotion". היא הובילה קמפיין צדקה לילדים, הקימה בית ספר משלה, וזכתה בפרס על עבודותיה הפילנתרופיות מטעם דונלד טראמפ, כשהיה ראש ארגון מיס תבל. היא חברה בפורום הכלכלה העולמית, ומשמשת כיועצת למסחר ותיירות בדרום אפריקה. מקלין היא מוסמכת למאמנת אישית ומתגוררת בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מישל מקלין בוויקישיתוף מישל מקלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורטה וסטפאליקה

פורטה וסטפאליקה (בגרמנית: Porta Westfalica) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. השם "פורטה וסטפאליקה" הוא לטיני ומשמעותו "השער לווסטפאליה". ערוץ הווזר בשרשרת גבעות ויהן (גרמנית: Wiehen) מהווה מעין "שער כניסה" לווסטפאליה לבאים מצפון. השם הלטיני ניתן לערוץ על ידי גאוגרפים במאה ה-19. העיר פורטה וסטפאליקה נוסדה בשנת 1973 על ידי איחוד חמישה עשר כפרים הסמוכים לערוץ נהר הווזר. מרכזה של העיר החדשה הוא הכפר לשעבר האוסברגה (גרמנית: Hausberge), המוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1096. מצבת הזיכרון המונומנטלית לקיסר וילהלם הראשון הוקמה סמוך לעיר על ידי שלטונות הפרובינציה הפרוסית וסטפאליה בין השנים 1892 ו-1896. המונומנט, שגובהו כ-88 מטרים, מוגדר כאחד המונומנטים הלאומיים של גרמניה. בתום מלחמת העולם השנייה החליטו כוחות הצבא הבריטי לפוצץ את המבנה, אשר נחשב לסמל מתריס של לאומיות גרמנית, ואף החלו בפיצוץ יסודותיו של המבנה, אך חדלו מכך לנוכח הקשיים שבפיצוץ מבנה מסדר גודל זה. בשנים 1944–1945 הקימו השלטונות הנאציים תשלובת מחנות ריכוז בפורטה וסטפאליקה. האסירים במחנות הועסקו בבניית אולמות ייצור תת-קרקעיים בהרים הסמוכים. המחנות המקומיים היוו תתי-מחנות של מחנה הריכוז נוינגאמה. בהאוסברגה, הכפר המרכזי בעיר החדשה פורטה וסטפאליקה, התקיימה בעבר קהילה יהודית קטנה. במקום התקיים בית קברות יהודי מאז תחילת המאה-17. בית הקברות שימש בעבר כמה מקהילות היהודיות במזרח-וסטפאליה וליפה, ביניהן קהילות פלוטו ומינדן. בבית הקברות נמצא מאוזולאום בסגנון קלאסיציסטי, שהוקם על ידי בני משפחת מיכלזון המקומית. הוא שופץ בשנת 2015 בעקבות יוזמה מקומית. בית הקברות איננו פעיל, ומתוחזק על ידי הקהילה היהודית במינדן ועל ידי הרשות המקומית. מדיה וקבצים בנושא פורטה וסטפאליקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטה וסטפאליקה
דומיטיוס אהנובארבוס

האם התכוונתם ל... גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 192 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 192 לפנה"ס, ממפקדי הצבא הרומי בקרב מגנסיה. גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 121 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 121 לפנה"ס. גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 96 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 96 לפנה"ס. גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 32 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 32 לפנה"ס. גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 32) – קונסול רומי בשנת 32, אביו של נירון קיסר. לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 54 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 32 לפנה"ס, נמנה עם ראשי סיעת האופטימאטים שהתנגדה ליוליוס קיסר. לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 16 לפנה"ס) – קונסול רומי בשנת 16 לפנה"ס, סבו של נירון קיסר.
יוסוף לול

יוסוף קירונדה לול (10 באפריל 1912–1985), היה נשיאה הזמני של אוגנדה בין ה-13 באפריל ל-20 ביוני בשנת 1979. לול מונה לנשיא בידי טנזניה לאחר שמנהיגה הקודם של אוגנדה, אידי אמין, נכשל בניסיון לספח שטחים ממנה לארצו ונמלט לגלות. לול היה הראשון מבין שורה של מנהיגים באוגנדה אשר התחלפו במהירות בזה אחר זה עד חזרתו של מילטון אובוטה ב-1980. ממשלת אוגנדה בראשות לול אימצה שיטת ממשל המבוססת על שרים והקימה גוף מעין פרלמנטרי הידוע בשם "ועדת הייעוץ העממית". הוועדה וממשלתו של לול הציגו השקפות פוליטיות מנוגדות. ביוני 1979, בעקבות ויכוח בנוגע להיקף סמכויותיו של הנשיא, ועדת הייעוץ הדיחה את לול מהנשיאות ומינתה במקומו את גודפריי בינייסה. פוליטיקה של אוגנדה נשיא אוגנדה ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (קונסול 32)

גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס (בלטינית: Gnaeus Domitius Ahenobarbus;‏ 2 לפנה"ס - 40 לספירה) היה מגיסטראט רומאי אשר שימש כקונסול בשנת 32 לספירה, התפרסם כאביו הביולוגי של נירון קיסר. הוא היה בנם של לוקיוס דומיטיוס אהנובארבוס, ואנטוניה הזקנה, בתם של מרקוס אנטוניוס ואוקטביה. היו לו שתי אחיות גדולות שנקראו דומיטיה הזקנה ודומיטיה לפידה הצעירה. תאריך לידתו המדויק אינו ידוע. סווטוניוס כותב שהוא השתתף במסע המלחמה של גאיוס קיסר אל האימפריה הפרתית בשנת 2 לפנה"ס, ולפיכך יש להרחיק עד לידתו לאזור שנת 20 לפנה"ס. עם זאת, יש רמזים לכך שסווטוניוס טעה, וכי הוא השתתף למעשה במסע המלחמה של גרמאניקוס יוליוס קלאודיאנוס קיסר בשנת 17 לספירה. כך או כך, הוא סולק משירותו במזרח עקב כך שפעם רצח עבד משוחרר שלו, שסירב לשתות לשוכרה ככל שהורה עליו. באופן כללי הוא נודע כאדם רע מעללים. פעם הוא דרס למוות במרכבתו בכוונה תחילה ילד, ופעם אחרת הפיל את עינו של פרש רומאי שהעליב אותו באמצע הפורום. כשהיה פראיטור, שלל את הפרסים שזכו בהם הנהגים במרוצי המרכבות, וכשהתלוננו עליו על כך, חוקק חוק שקבע שהפרסים יינתנו מכאן ולהבא מיד לאחר הזכייה. בשנת 28 הוא נישא לאגריפינה הצעירה, נכדתו של הקיסר טיבריוס ואחותו (וייתכן שאף המאהבת) של הקיסר קליגולה. טקיטוס כותב שטיבריוס בחר בו בעיקר בגלל ייחוסו. היא ילדה לו בשנת 37 בן אחד בשם לוקיוס דומיטיוס אהנוברבוס, לימים נירון קיסר. מסופר כי דומיטיוס אהנובארבוס העיד כששמע שנולד לו בן כי "ממנו ומאגריפינה לא יוכל להיוולד אלא תועבה ואסון לעולם", דבר שהפך לנכון בהתחשב בשלטונו ההרסני של נירון. אגריפינה הציעה לאחיה קליגולה להעניק לילד שם. כבוד זה יכול היה לסמל כי הילד עתיד להיות יורש לדודו, אך קליגולה, בתור בדיחה, הציע לקרוא לילד "קלאודיוס", על שם דודו קלאודיוס, שנחשב לשוטה החצר. אגריפינה לא הסכימה לקרוא לילד בשם זה. בשנת 32 לספירה הוא נבחר כקונסול. הוא הואשם בגילוי עריות עם אחותו דומיטיה לפידה, ובניאוף, אולם ניצל מההאשמות אלו עקב חילופי השלטון שבאו עם מותו של טיבריוס בשנת 37. בשנת 39 הואשמה אשתו אגריפינה בקשירת קשר לרצוח את אחיה קליגולה והוגלתה מרומא. הוא מת בשנת 40 בפרגי שבאיטליה. הוא הוריש לבנו בן השלוש כשליש מרכושו. בשנת 41 הורשתה אגריפינה לחזור לרומא, ונישאה לגאיוס סלוסטיוס קריספוס פאסיניוס, ומאוחר יותר לקלאודיוס. קורנליוס טאקיטוס, ספרי השנים, תרגמה מרומית שרה דבורצקי. הקדים מבוא חיים וירשובסקי והוסיף הערות עקיבא גלבוע. ירושלים, מוסד ביאליק, 1962, הוצאת כרמל, 2010. סויטוניוס, שנים-עשר הקיסרים, תרגם מרומית ד"ר אלכסנדר שור. תל אביב, הוצאת מסדה, 1954. מדיה וקבצים בנושא גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס בוויקישיתוף גנאיוס דומיטיוס אהנובארבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אלכסנדר שור, סווטוניוס - חיי שנים-עשר הקיסרים, הוצאת מסדה, 1951. הערה 481. סווטוניוס, "נירון האלוהי", 5. טקיטוס, "ספרי השנים", ספר רביעי, 71. סווטוניוס, "נירון האלוהי", 6. טקיטוס, "ספרי השנים", ספר שישי, 47.
מוניקה ברלדיאנו

מוניקה ברלדיאנו (ברומנית: Monica Bîrlădeanu; נולדה ב-12 בדצמבר 1978) היא שחקנית ודוגמנית רומנייה. ברלדיאנו נולדה ביאשי ולמדה משפטים באוניברסיטת יאשי. היא קיבלה הצעה לדגמן לקטלוג אופנה, ולאחר מכן ייצגה את האוניברסיטה בה למדה בתחרות "מיס טרנסילבניה". היא שיחקה במספר סרטים והנחתה מספר תוכניות טלוויזיה במדינתה. היא גילמה אישה איטלקייה עשירה בסדרה "אבודים", ושיחקה בפרק של הסדרה "ניפ טאק". ב-2004 שיחקה בסרט "חברים לכל החיים", לצד תיאו רוסי. ב-2007 שיחקה בסרט מתח לצד דומיניק סוויין, ובסרט "לחיות ולמות" לצד אדוארד פרלונג. בשנת 2010 שיחקה בסרט הפשע האיטלקי "Vallanzasca – Gli angeli del male", לצד מוריץ בלייבטרוי. בשנת 2013 גילמה את דמותה של סוניה רוזנטל בסרט הרומני-אמריקאי "קרוב יותר לירח". היא דורגה על ידי מגזינים שונים כ"אחת הנשים הסקסיות" וכ"רומנייה היפה ביותר בעולם". מדיה וקבצים בנושא מוניקה ברלדיאנו בוויקישיתוף מוניקה ברלדיאנו, ברשת החברתית פייסבוק מוניקה ברלדיאנו, ברשת החברתית אינסטגרם מוניקה ברלדיאנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מוניקה ברלדיאנו, באתר AllMovie (באנגלית) מוניקה ברלדיאנו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Monica Bîrlădeanu. The Woman ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך פון וראנגל

פרידריך היינריך ארנסט גראף פון וראנגל (בגרמנית: Friedrich Heinrich Ernst Graf von Wrangel;‏ 13 באפריל 1784 – 2 בנובמבר 1877) היה גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות, מלחמת שלזוויג הראשונה ומלחמת שלזוויג השנייה. וראנגל נולד ב-13 באפריל 1784 בעיר שטטין, ממלכת פרוסיה (כיום בתחומי פולין). בשנת 1796 התגייס לצבא הפרוסי, ובשנת 1798 הועלה לדרגת לויטננט. במהלך המלחמות הנפוליאוניות הוא היה קצין זוטר, והתבלט בקרב היילסברג שלאחריו קיבל את עיטור הפור לה מריט. בשנת 1807 במסגרת הרפורמות בצבא שיזמו שרנהורסט וגנייזנאו, הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וזמן קצר לאחר מכן לדרגת האופטמן. בשנת 1812 לחם במלחמת הקואליציה השלישית (הידועה בגרמניה גם בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בשנת 1813 לחם בקרב לייפציג ועוטר בצלב הברזל. בשנת 1815 הועלה לדרגת אוברסט. בשנת 1821 מונה למפקד בריגדת פרשים, ובשנת 1823 הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ה-13. הדיוויזיה שלו הוצבה במינסטר ובשנת 1834 היה לו חלק חשוב בהרגעת סכסוך שהתעורר בין אנשי הדת והממשלה בקלן. על כך הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וזכה להערכת מעמד היונקרים. בשנת 1848 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ומונה למפקד הקורפוס ה-2. הוא פיקד על הכוח הפרוסי שלחם במסגרת מלחמת שלזוויג הראשונה בשם הקונפדרציה הגרמנית. כוחותיו של וראנגל נחלו ניצחונות, אולם עקב לחץ כבד מצד מעצמות אירופה חתם פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה על שביתת נשק עם ממלכת דנמרק. וראנגל ביטל את שביתת הנשק, בטענה שלמלך פרוסיה אין סמכות לעשות זאת בשם כל הקונפדרציה הגרמנית. הוא הציע לאשרר את שביתת הנשק באספה הלאומית של פרנקפורט, וב-26 באוגוסט נחתמה במאלמו שביתת נשק חדשה במסגרתה הסיגו הן הפרוסים והן הדנים את כוחותיהם משלזוויג והולשטיין. הסרבנות שהפגין במהלך המלחמה לא עמדה לו לרועץ והיה לו תפקיד חשוב גם בדיכוי הפיכות אביב העמים בפרוסיה. את יתרת חייו הקדיש וראנגל לשיפור חיל הפרשים הפרוסי, אשר סבל מהזנחה מאז 1815. בשנת 1856, לאחר שירות של שישים שנה, הוענקה לו דרגת גנרל-פלדמרשל, הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הפרוסי. בשנת 1864 הוא מונה למפקד הכוח הגרמני שלחם במלחמת שלזוויג השנייה. עם זאת, הוא כבר היה זקן מדי עבור שירות פעיל, ופקודותיו היו לעיתים קרובות מעורפלות ולא ברורות. כמפקד בפועל של הפלישה שימש פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. לאחר הניצחון הגרמני בקרב דיבל, שלמעשה הכריע את המלחמה, התפטר וראנגל מתפקידו. הוענק לו תואר רוזן וכיבודים אחרים. בשנת 1866 הוא שימש כיועץ במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה אולם לא פיקד על כוחות באופן פעיל. הוא נפטר בברלין ב-2 בנובמבר 1877. מדיה וקבצים בנושא פרידריך פון וראנגל בוויקישיתוף פרידריך פון וראנגל באנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Porträt: Ehrenbürger Friedrich von Wrangel (בגרמנית) Berlin-Lexikon (בגרמנית)
פאולו מוואנגה

פאולו מוואנגה (באנגלית: Paulo Muwanga;‏ 1924 – 1 באפריל 1991), היה נשיא אוגנדה למשך מספר ימים במאי 1980 מתוקף תפקידו כיו"ר הוועדה הצבאית הממשלתית. מוואנגה סיים את תפקידו עם הקמתה של "הועדה הנשיאותית של אוגנדה". ב-12 במאי 1980, הוא חבר ליוורי מוסבני וטיטו אוקלו ויחדיו הדיחו את גודפריי בינייסה מהנשיאות. הוא תיפקד כראש ממשלה מן ה-1 באוגוסט ועד ה-25 באוגוסט בשנת 1980. מוואנגה מינה את עצמו לראש ועדת הבחירות וב-10 בדצמבר 1980, הוא הכריז על מפלגתו של מילטון אובוטה כמנצחת. רבים טוענים כי תוצאות הבחירות זויפו ומערערים על נכונותן. במחאה על כך, ניהל יוורי מוסבני מלחמת גרילה בשלטון שקידמה אותו, בסופו של דבר, לנשיאות. פוליטיקה של אוגנדה נשיא אוגנדה administrator, History of EC, Electoral Commission, ‏2015-12-29 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרננדו הראשון, מלך לאון

פרננדו הראשון (1015 - 24 בדצמבר 1065) היה מלך לאון ורוזן קסטיליה בין השנים 1037–1065, ונודע כמי שחיזק את הכוח הנוצרי בצפון ספרד. פרננדו הראשון נולד בשנת 1015 לסנצ'ו השלישי, מלך נווארה ומוניאדונה מקסטיליה, בתם של סנצ'ו גרסיה, רוזן קסטיליה ואורקה גומס. בשנת 1035 מת אביו סנצ'ו השלישי, והוריש לפרננדו את רוזנות קסטיליה, שהועלתה על ידו למעמד של ממלכה. פרננדו שהיה נשוי לסאנצ'ה מלאון, אחותו של ברמודו הראשון, מלך לאון, כרת ברית עם נווארה נגד ממלכת לאון. בקרב טמארון בשנת 1037 מת ברמודו הראשון ללא יורשים, ופרננדו, גיסו של ברמודו, תבע לעצמו את הכתר של ממלכת לאון על ידי הדגשת זכות הירושה של אשתו לכתר, ובכך הביא לאיחוד הראשון בין קסטיליה ללאון. פרננדו לחם כנגד המוסלמים בספרד, וכבש את טולדו, סביליה, סרגוסה וצפון פורטוגל, ובכך שלט על כמחצית משטח ספרד המודרנית. בשנת 1056 הכתיר פרננדו את עצמו לקיסר, מאחר שאף ממלכת אראגון סרה לפיקודו. ב-24 בדצמבר 1065 מת פרננדו הראשון, ולאחר מותו פוצלה הממלכה בין בניו: סנצ'ו השני ירש את ממלכת קסטיליה, אלפונסו השישי ירש את ממלכת לאון, גרסיה ירש את ממלכת גליסיה, אוראקה ירשה את העיר סמורה ואלווירה ירשה את טורו (Toro). לפרננדו ואשתו סאנצ'ה מלאון, בתם של אלפונסו החמישי, מלך לאון ואלווירה מננדס, נולדו 5 ילדים: אוראקה מסמורה (1033–1101) סנצ'ו השני, מלך קסטיליה (1038–1072) אלווירה מטורו (1039–1101) אלפונסו השישי, מלך לאון (1040–1109) גרסיה השני, מלך גליסיה (1042–1090) מדיה וקבצים בנושא פרננדו הראשון, מלך לאון בוויקישיתוף פרננדו הראשון, מלך לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'ונאס ארמסטרונג

ויליאם ג'ונאס ארמסטרונג (באנגלית: William Jonas Armstrong; נולד ב-1 בינואר 1981) הוא שחקן אנגלי יליד אירלנד, הידוע בעיקר בתפקידו בדמות רובין הוד בסדרת הטלוויזיה "רובין הוד" של ערוץ BBC One. ארמסטרונג נולד בדבלין שבאירלנד. כשהיה בן שש עברה משפחתו לגור בלית'ם סט. אנס (Lytham St. Annes). הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה וסיים את לימודיו עם תואר BA בשנת 2003. אחר כך הופיע במחזה "Quartermaine's Terms" בתיאטרון רויאל שבנורת'האמפון בתפקיד דרק מידל. ב-2004 שיחק בתפקיד הנרי במחזה "The Skin of Our Teeth" בתיאטרון יאנג ויק ברובע למבת' שבלונדון. עוד באותה שנה הופיע בשבעה פרקים של העונה הרביעית של סדרת הדרמה-קומית "Teachers" בערוץ 4 בתפקיד אנתוני מילנגטון. בינואר 2005 שיחק בתפקיד ריצ'רד במחזה "Rutherford & Son" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג במנצ'סטר. מאוחר יותר ב-2005 שיחק שוב בסדרה של ערוץ 4, דרמת הפשע "The Ghost Squad" בתפקיד פיט מייטלנד. בדצמבר 2006 כיכב בדרמה בת שני חלקים של ITV בשם "Losing Gemma". התפקיד הגדול ביותר שגילם ארמסטרונג בטלוויזיה הוא בדמות רובין מלוקסלי בסדרת הדרמה של ה-BBC משנת 2006 "רובין הוד" המבוססת על אגדות רובין הוד. במהלך צילומי העונה השנייה (ששודרה ב-2007) שבר ארמסטרונג את עצמות המסרק ברגלו כשהשתתף בסצנת לחימה. ב-28 בפברואר 2007 השתתף בשעשועון הקומי של ה-BBC בשם "Never Mind the Buzzcocks". באוגוסט 2008 אישרו ב-BBC שארמסטרונג יעזוב את הסדרה "רובין הוד" בסוף העונה השלישית, ששודרה ב-2009. הוא ציין שהוא "מחפש אתגרים חדשים". בעקבות זאת הסדרה לא חודשה לעונה רביעית. ב-2008 הופיע ארמסטרונג בסרט האימה "Book of Blood" המבוסס על סיפור קצר מאת קלייב בארקר. ב-2009 הופיע ארמסטרונג בפרק בעונה השלישית של הסדרה "The Street" של ה-BBC. הוא גילם את החייל ניק קלשו שחוזר מהמלחמה באפגניסטן כשפניו מושחתות ולו יד תותבת בעקבות פציעה ממחבל מתאבד. ב-2009 היה המספר של סיפורים לפני השינה בתוכנית הילדים של ערוץ CBeebies. בנובמבר 2013 זכה ארמסטונג בפרס "Stars on Horizon" בפסטיבל הסרטים של פורט לודרדייל על תפקידו בסרט "Walking with the Enemy". בשנת 2022 שיחק בסרט באור האמת. "Quartermaine's Terms" (תיאטרון רויאל, נורת'האמפטון 2003) "The Skin of Our Teeth" (תיאטרון יאנג ויק, לונדון 2004) "Rutherford & Son" (תיאטרון רויאל אקסצ'נג', מנצ'סטר 2005 ג'ונאס ארמסטרונג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ונאס ארמסטרונג, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ונאס ארמסטרונג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Preview: Quartermine's Terms". BBC. 10 באוקטובר 2003. נבדק ב-2008-08-07. {{cite news}}: (עזרה) "Jonas Armstrong". Internet Movie Database. נבדק ב-2008-10-15. Osborn, Michael (8 בספטמבר 2006). "Robin Hood given modern makeover". bbc.co.uk. נבדק ב-2008-08-07. {{cite news}}: (עזרה) "Talking Shop: Jonas Armstrong". bbc.co.uk. 6 באוקטובר 2007. נבדק ב-2008-08-07. {{cite news}}: (עזרה) "Robin Hood star quits BBC remake". bbc.co.uk. 6 באוגוסט 2008. נבדק ב-2008-08-07. {{cite news}}: (עזרה) "Fort Lauderdale International Film Festival Chairman's Award Gala". Eye On South Florida. 13 בנובמבר 2013. נבדק ב-1 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה)
שש זימאים

שש זימאים (שם מדעי: Hexanchiformes) היא סדרה של דמויי כריש עתיקים החיים בעומק הים. בימינו ישנם 2 משפחות בסדרה: חסחוסניים (Chlamydoselachidae) ושש זימיים (Hexanchidae) ורק 6 מינים. בני סדרה זו פרימיטיביים מאוד, בעלי סנפיר גב אחד, 6–7 זימים (מכאן שמם) ואין להם קרום עדשתי בעין כמו שאר הכרישים. הם חיים בעומק הים רוב הזמן ואוכלים יצורי ים קטנים או נבלות. סדרה זו היא אחת מהקדומות ביותר וייתכן שהתפתחה כבר בתקופת הפרם. סדרה שש זימאים (Hexanchiformes) משפחה חסחוסניים (Chlamydoselachidae) סוג חסחוסן (Chlamydoselachus) מין חסחוסן דרום אפריקני (Chlamydoselachus africana) מין חסחוסן צלופחי (Chlamydoselachus anguineus) משפחה שש זימיים (Hexanchidae) סוג ומין יחיד שבעזים (Heptranchias perlo) סוג Hexanchus מין Hexanchus griseus מין שש זימי אפור (Hexanchus nakamurai) סוג ומין יחיד שש-זימי רחב-אף (Notorynchus cepedianus) משפחה Crassonotidae - נכחדה משפחה Mcmurdodontidae - נכחדה משפחה Orthacodontidae - נכחדה מדיה וקבצים בנושא שש זימאים בוויקישיתוף שש זימאים, באתר ITIS (באנגלית) שש זימאים, באתר NCBI (באנגלית) שש זימאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שש זימאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שש זימאים, באתר GBIF (באנגלית) השם על פי החלטה בדף שיחה:דמויי כריש ע"ש הסוג שש-זים
גן התקווה

גן התקווה הוא פארק בשטח של כחמישים דונם במזרח שכונת התקווה, בקרן הרחובות ההגנה וגבעתי. עד מלחמת העצמאות היה המקום שטח פתוח ובו שדות ופרדסים. בגלל אופי השטח היה קשה לבנות בו קו הגנה נגד הכפר סלמה העוין. מגיני שכונת התקווה נזקקו במקום זה לכלבי שמירה ולכן כונה קו ההגנה במקום זה בשם "קו הכלבים". קרב שכונת התקווה שהיה ב-8 בדצמבר 1947 החל בהתקפת הסחה גדולה בקטע "קו הכלבים" (בשטח הפארק) שנהדפה אבל ההתקפה העיקרית הייתה בקטע של שכונת בית יעקב, מעט דרומה משם, שם הצליחו הערבים מסלמה לחדור לשכונה, לבזוז ולשרוף 30 צריפים עד שנהדפו. עיריית תל אביב הקימה בגן עמוד זיכרון לקרב זה שהוחלף באוגוסט 2016 לשלט זיכרון. הגן ניטע ב-1954 בתכנונו של אברהם קרוון כדי לספק לתושבי השכונה שגרו בצפיפות, מקום פתוח וירוק. ב-1981 עבר המקום שיפוץ בעזרת תרומה מקהילת יהודי ניו יורק בתנאי ששמו יוסב ל"גן ניו-יורק" על שם יוסף וואל כפי שמציין שלט גדול במרכז הגן, אולם השם הזה לא התקבל וההוכחה לכך הם שלטים רבים שהציבה העירייה בגן ועליהם נכתב "גן התקווה". הזמרת עפרה חזה גדלה בסמוך לגן, ברחוב בועז 39. לאחר מותה כונתה גבעה קטנה בדרום הגן בשם "גבעת עפרה" ועליה הוצבה אנדרטת זיכרון לעפרה בצורת מפתח סול. שלט זיכרון על "קו הכלבים" שלט הקדשה ל"גן ניו יורק" אנדרטה לעפרה חזה בגן התקווה במת מופעים בגן התקווה מדיה וקבצים בנושא גן התקווה בוויקישיתוף דני רכט, גן התקווה (גן ניו יורק), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה" מיכאל יעקובסון: סיבוב בקונכייה האקוסטית בגן התקווה שתכנן צבי הקר, באתר 'חלון אחורי', 1 באוגוסט 2020
וקורבין

וקורבין הוא מגזין נשים שוודי. המגזין נוסד ב-1935 ומכוון לקהל יעד של נשים צעירות ויוצא פעם בחודשיים, תכניי המגזינים הם: אופנה, ביגוד, יופי, ידוענים, רכילות, קניות, אהבה ויחסים. תחרות היופי מיס שוודיה הייתה שנים רבות בבעלות המגזין. ב-2001 נוסד אתר האינטרנט של המגזין. אתר האינטרנט הרשמי של וקורבין ערך זה הוא קצרמר בנושא שוודיה ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכס גדלקין

אלכס גדלקין (נולד ב-26 במרץ 1974) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש העיר בפועל של נצרת עילית בין השנים 2013–2015. משנת 2016 מכהן כממלא מקום ראש העיר. יו"ר ועדת המשנה לתכנון ובניה, ראש רשות הרישוי, חבר ועדה מחוזית לתכנון ובניה. גדלקין נולד בברית המועצות ועלה לישראל בשנת 1990, לאחר מכן ובמהלך שנותיו הראשונות בישראל עבד כספר בנצרת עילית. התנדב והוביל ארגונים רבים בעזרה ותמיכה לכל האוכלוסיות בשנת 2008 החל לכהן כחבר מועצת העיר נצרת עילית. כחבר מועצה החזיק גדלקין בתיק הקליטה, בתיק הצעירים ובתיק התרבות, ושימש כיו"ר ועדת היגוי לקליטה ועליה. שימש כסגן וכממלא מקום ראש העיר. במרץ 2014 החליטה ועדת ההשעיה של משרד הפנים להשעות את ראש העיר שמעון גפסו לארבעה חודשים מכהונת ראש העירייה, ובתום תקופה זו הוארכה השעייתו בשלושה חודשים נוספים. בזמן השעייתו, נבחר גדלקין, ראש הסיעה הגדולה ביותר במועצת העיר, ישראל ביתנו, למלא את מקומו במינוי זמני כראש העירייה בפועל. ב-19 בפברואר 2015 הורשע גפסו בבית המשפט המחוזי בחיפה בלקיחת שוחד בהמשך נגזר עליו עונש של 6 חודשי עבודות שירות וקנס בסך 20 אלף ש"ח, ללא קלון. כיוון שלא הוטל עליו קלון, חזר גפסו לכהן כראש העירייה וגדלקין סיים את תפקידו כממלא מקום ראש העיר. היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, פנה בבקשה להשעות את גפסו פעם נוספת, עקב החשד הנוסף התלוי נגדו, ובעקבות זאת הוסכם שגפסו יצא לחופשה עד לסיום ההליך הפלילי. בתפקיד ראש עיריית נצרת עילית כיהן מאז חודש מאי נתנאל טויטו. באפריל באותה שנה גפסו הורשע בתיק הראשון שבו הואשם ללא אות קלון, חזר למשרדו וגדלקין הודח. לאחר מכן פקידו על ידי מועצת העיר והוחלף בנתנאל טויטו. בין השנים 2010–2015 עמד בראש דירקטוריון החברה לפיתוח נצרת עילית ובראש האגודה למלחמה בסרטן בנצרת עילית, תפקיד אותו הוא ממלא עד היום. כיום גדלקין מכהן כממלא מקום וכסגן ראש העיר רונן פלוט, במקביל מכהן כיו"ר דירקטוריון המתנ"סים ויו"ר ועדת המשנה לתכנון ובניה בעיר נוף הגליל. בשנת 2018 נבחר שוב לתפקיד ממלא מקום ראש העיר. ב-2020 נבחר לחבר בוועדה מחוזית צפון תכנון ובניה. באפריל 2022 נבחר לתפקיד יו"ר מרכז מפלגת "ישראל ביתנו". נכון לשנת 2014, גדלקין נשוי ואב לשניים. הילו גלזר, מי יציל את נצרת עילית?, באתר הארץ, 9 ביוני 2016 רויטל חובל, אלי אשכנזי, ראש העיר נצרת עילית גפסו הושעה מתפקידו לארבעה חודשים, באתר הארץ, 5 במרץ 2014 אחיה ראב"ד, ראש העיר נצרת עילית הורשע בקבלת שוחד, באתר ynet, 19 בפברואר 2015 ת"פ (חיפה) 37380-06-13 מדינת ישראל נגד שמעון גפסו ואחרים, ניתן ב-19 בפברואר 2015 חן מענית, ‏עונש קל לשמעון גפסו: 6 חודשי עבודות שירות, בלי קלון, באתר גלובס, 26 באפריל 2015 גור מגידו, ‏וינשטיין: לחדש את השעיית ראש העיר נצרת עילית שמעון גפסו, באתר גלובס, 7 במאי 2015 עת"מ 2070-05-15 אלכסנדר גדלקין נגד שמעון גפסו ואחרים, ניתן ב-3 ביוני 2015 ורד לוי, נצרת עילית: אלכס גדלקין הודח מתפקידו בעירייה, באתר mynet‏ עפולה, 8 ביוני 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'וליה מורלי

ג'וליה מורלי (נולדה ב-1939) היא אשת עסקים, נדבנית ודוגמנית בריטית. יושבת ראש ארגון מיס עולם ומנהלת תחרות מיס עולם. מורלי נולדה בלונדון ועבדה כדוגמנית, היא נישאה לאריק מורלי ב-1960, הבעלים והמייסד של תחרות מיס עולם, ומונתה למנהלת התחרות. בשנת 1996, היא יזמה את התחרות המקבילה לגברים מר עולם. בשנת 2000, לאחר מותו היא החלה לשמש כיושב ראש ארגון במקום בעלה ומטעם תפקידה היא הקימה את ארגון "יופי עם מטרה" ,העוסק בצדקה ומספק שירותים הומניטריים לארגונים שונים ברחבי העולם. בתחרות מיס עולם 2009 היא יזמה קרן צדקה, העוסקת בתרומות בנושאים כמו חינוך ובריאות לילדים נזקקים. בשנת 2016 זכתה בפרס Variety Humanitarian Award. ג'וליה מורלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גילי איזיקוביץ, תפנית דרמטית בתחרות מיס עולם: מהשנה הבאה — בלי בגדי ים, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2014 רויטרס, ״מיס עולם – לא פחות חשוב מהפיסגה", חדשות, 14 בנובמבר 1985 דליה נוימן, הגברים הכי יפים בעולם, באתר ynet, 10 בנובמבר 2011 Miss World CEO Julia Morley felicitated with Humanitarian Award - BeautyPageants, Femina Miss India
לואיז לבה

לואיז לבה (בצרפתית: Louise Labé;‏ סביבות 1524‏ – 25 באפריל 1566) הייתה משוררת צרפתייה. לבה נולדה בעיר ליון בצרפת לאב שהיה יצרן חבלים עשיר. היא נתייתמה מאמה בעודה ילדה, ואביה דאג לחינוכה. למדה יוונית, לטינית, איטלקית וספרדית, וניגנה היטב בקיתרה. אחיה לימד אותה סייף ורכיבה על סוסים. אחרי שנישאה ליצרן חבלים (שהיה מבוגר ממנה בשלושים שנים), קיימה בביתה חוג ספרותי וכתבה שירי אהבה בחרוזים, שהיו מן הראשונים שנכתבו בשפה הצרפתית. שירים אלה ביטאו את אהבתה לאוליבייה מאני, שהיה ידידו של המשורר פייר דה רונסאר. היא כתבה בתקופה שבה קיבלה השירה הצרפתית בסיס תאורטי בהשפעת חיבורו של ז'ואקן די בלה "סנגוריה על השפה הצרפתית" (1549). לבה הכירה היטב את השירה הקלאסית של רומא העתיקה, ובמיוחד את זו של אובידיוס, וכמו כן את שירתו של פרנצ'סקו פטרארקה האיטלקי. ב-1555 יצא לאור בליון קובץ "יצירותיה של לואיז לבה" שכלל: "ויכוח על השיגעון ועל האהבה", שלושה שירי קינה, ועשרים וארבע סונטות שהביעו לראשונה בשפה הצרפתית את אהבתה של אישה. קובץ זה של יצירותיה זכה להצלחה מיידית, והופיע בשלוש הוצאות נוספות ב-1556, אך גם הותקף בביקורת עוינת שטענה כי שיריה פוגעים במוסר המקובל. ב-1560, אחרי מות בעלה, פרשה לואיז לבה לאחוזתה הכפרית, נדבקה במגפה ונפטרה שם ב-1566. לפני מותה השאירה צוואה שבה חילקה לעניים את רוב רכושה. שירים שלה תורגמו לגרמנית על ידי ריינר מריה רילקה ולהולנדית על ידי פיטר קורנליס באוטנס. לואיז לבה – ויכוח בין תזזית לאמוֹר – דיאלוג ראשון (מצרפתית: אמוץ גלעדי), דחק, כרך טו', 2022. מדיה וקבצים בנושא לואיז לבה בוויקישיתוף רשימת תרגומים לשירים של לואיז לבה באינדקס "פואטרנס" לתרגומי שירה השיר "נשק אותי", לואיז לבה, מצרפתית אוולין כץ, באתר בכיוון הרוח לואיז לבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואיז לבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיז לבה, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואיז לבה, באתר Discogs (באנגלית) Labé ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סאנה

האם התכוונתם ל... ז'יגמונד סאנה – איש עסקים, בנקאי ונדבן יהודי אוסטרו-הונגרי לרוי סאנה – כדורגלן גרמני, בנו של סולימאן-סאנה סולימאן סאנה – כדורגלן סנגלי-צרפתי סליף סאנה – כדורגלן סנגלי-צרפתי שנדור סאנה – רופא ילדים ועובד סוציאלי יהודי-הונגרי סנה סאונה (פירושונים)