laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנסור (מתאבק)

מנסור אל-שייאיל (בערבית: منصور الشهيل; נולד ב-25 באוקטובר 1995) הידוע יותר בשם הבמה שלו, מנסור הוא מתאבק סעודי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. הוא המתאבק הסעודי הראשון שהוחתם ב-WWE. אל-שייאיל החל להתאמן תחת הדרכתם של האחים סטונר ודורי פאנק ג'וניור בשנת 2015. בתחילת הקריירה שלו, הוא הופיע תחת שמות הבמה מני פברינו וביג מאני מני במספר ארגוני היאבקות עצמאיים כמו Hoodslam,‏ All Pro Wrestling ועוד. במהלך תקופה זו, הוא זכה פעם אחת באליפות הראשית של ארגון ההיאבקות EBPW, שעליה נאלץ לוותר לפני שהוחתם ב-WWE. אל-שייאיל היה אחד משמונה אנשים אשר השתתפו במבחני הקבלה של ה-WWE אשר התקיימו בג'דה, ערב הסעודית לפני אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, שהיה אירוע השלם וצפה הראשון של ה-WWE בערב הסעודית. יתרה מכך, הוצע לו להמשיך לקבל אימונים נוספים במתחם ה-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה. במהלך האירוע בערב הסעודית, הוא היה שותף לקטע שבו היה מעורב בעימות פיזי עם שון דבארי וארייה דבארי. אל-שייאיל הופיע לראשונה תחת שמו האמיתי ב-6 בספטמבר 2018 במהלך מופע של NXT, כשהפסיד ללוק מנזיס. את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ערך ב-6 בפברואר 2019 בפרק של התוכנית NXT, כשנחל הפסד לג'קסון רייקר. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-7 ביוני, מנסור ניצח בקרב באטל רויאל בן 51 משתתפים לאחר שהדיח אחרון את אליאס. הופעתו הטלוויזיונית הבאה שלו הייתה ב-1 במאי בפרק של התוכנית NXT UK, בהפסד לטראוויס בנקס. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, הוא גבר על סזארו. ב-8 בנובמבר, הוא ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית 205 לייב, ובו הוא ניצח את דה בריאן קנדריק. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-27 בפברואר 2020, מנסור יצא עם ידו על העליונה כאשר הוא ניצח את דולף זיגלר. ב-5 ביולי בפרק של התוכנית Raw, מנסור הפסיד למוסטפא עלי. שלושה שבועות לאחר מכן בתוכנית, השניים חברו זה לזה, כשביחד הם גברו על מייס וטי-באר. לעומת זאת, הם הפסידו לאותם יריבים שבוע לאחר מכן בתוכנית. ב-16 באוגוסט בפרק של התוכנית Raw, מנסור השיג ניצחון בקרב יחידים על מייס. ב-20 בספטמבר בפרק של התוכנית Raw, מנסור ומוסטפא עלי הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו. ב-18 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, מנסור ניצח את סדריק אלכסנדר. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-21 באוקטובר, מנסור השיג ניצחון על פני מוסטפא עלי. מנסור השיג ניצחון נוסף על פני עלי גם בלילה שלאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית סמאקדאון. ב-5 בנובמבר בפרק של התוכנית סמאקדאון, מנסור וסזארו הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו. הישגים בארגון ההיאבקות East Bay Pro Wrestling - EBPW אליפות EBPW (פעם אחת) הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE קרב באטל רויאל 51 משתתפים מנסור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מנסור, ברשת החברתית אינסטגרם מנסור, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית מנסור, באתר Online World of Wrestling שמונה משתתפים במבחני הקבלה נבחרו לקבל אימונים נוספים מנסור ניצח בקרב הבאטל רויאל של 51 משתתפים
פאפא רוץ'

פאפא רוץ' (באנגלית: Papa Roach; בתרגום לעברית: "אבא מקק") היא להקת רוק אלטרנטיבי מקליפורניה. הלהקה הוקמה בשנת 1993 על ידי קובי שדיקס ודייב באקנר. השניים נפגשו במגרש הפוטבול של התיכון בו למדו. ההרכב שלהם הופיע לראשונה בערב כישרונות בתיכון, אך למרות שהפסידו, דיקס ובאקנר ידעו שיש להם פוטנציאל. בשנת 1994 הקליטה הלהקה את השיר הראשון שלה, ולאחר מכן יצאו החברים למסע הופעות, בו הם בעיקר חיממו להקות אחרות בסצנת הנו מטאל. עד שנת 1998 הספיקה הלהקה להחליף מספר נגנים. לקראת סוף שנות ה-90, היה הנו מטאל בארצות הברית בשיאו. הלהקה הוציאה בשנת 1997 את אלבומה הראשון "Old Friends From Young Years" ובשנת 1999 את אלבומה המצליח "Infest", שזכה בפלטינה משולשת. אחד הלהיטים מהאלבום היה השיר "Last Resort", שגם זכה לקליפ. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי וחזרה ממנו כדי להקליט את אלבומה הבא "lovehatetragedy", שיצא בקיץ 2002. האלבום אמנם זכה לביקורות חיוביות מהמעריצים, אך הצליח למכור פחות מקודמו והגיע למעמד של אלבום זהב. באוגוסט של שנת 2004, הוציאה פאפא רוץ' את אלבומה הבא, "Getting Away with Murder", והגיע למעמד של פלטינה. לאחר צאת Getting Away with Murder ב-2004 יצא הלהקה לסיבוב הופעות ארוך. וב-2006 הם הוציאו את אלבומם "The Paramour Sessions" עם בונוס של השיר "Scars" מהופעה חיה, ויצאו לסיבוב הופעות בארצות הברית ואירופה באוגוסט 2006. בינואר 2008, עזב המתופף דייב באקנר את הלהקה מסיבות אישיות. הוא הוחלף במתופף טוני פלרמו. ב-23 במרץ 2009 הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם "metamorphosis" בו נכללו בין היתר השירים "Lifeline" ו"Hollywood Whore". ב-22 בדצמבר 2022 הוכרז כי הלהקה תגיע לראשונה בתולדותיה לישראל ותופיע בפסטיבל "Summer In The City" שיתקיים בגני יהושע ב-31 במאי 2023, אולם ב-22 במרץ הוכרז כי הלהקה ביטלה את הופעה זו מסיבה שלא קשורה להפקת האירוע. ג'קובי שאדיקס (קובי דיק) - סולן ג'רי הורטון - גיטרה טובין אספרנס - בס טוני פלרמו - תופים דייב באקנר - תופים 1997 Old Friends from Young Years 2000 Infest 2002 Lovehatetragedy 2004 Getting Away with Murder 2006 The Paramour Sessions 2009 Metamorphosis 2012 The Connection 2015 F.E.A.R 2017 Crooked Teeth 2019 Who Do You Trust? 2022 Ego Trip 1994 - Potatoes for Christmas 1995 - Caca Bonita 1998 - 5 Tracks Deep 1999 - Let 'Em Know מדיה וקבצים בנושא פאפא רוץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאפא רוץ' פאפא רוץ', ברשת החברתית פייסבוק פאפא רוץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאפא רוץ', ברשת החברתית אינסטגרם פאפא רוץ', ברשת החברתית טיקטוק פאפא רוץ', ברשת החברתית VK פאפא רוץ', סרטונים בערוץ היוטיוב פאפא רוץ', ערוץ באתר Twitch.tv פאפא רוץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאפא רוץ', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פאפא רוץ', באתר ספוטיפיי פאפא רוץ', באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פאפא רוץ', באתר Last.fm (באנגלית) פאפא רוץ', באתר AllMusic (באנגלית) פאפא רוץ', באתר MusicBrainz (באנגלית) פאפא רוץ', באתר דיזר פאפא רוץ', באתר Yandex.Music (ברוסית) פאפא רוץ', באתר Discogs (באנגלית) פאפא רוץ', באתר Songkick (באנגלית) פאפא רוץ', באתר Genius פאפא רוץ', באתר SecondHandSongs פאפא רוץ', באתר בילבורד (באנגלית) פאפא רוץ', באתר טיידל (באנגלית) פאפא רוץ', באתר אמזון מיוזיק
יום המודעות לפיתוח העולמי

יום המודעות לפיתוח העולמי (באנגלית: World Development Information Day) הוא מועד בינלאומי שנקבע על ידי ארגון האומות המאוחדות, המצוין מדי שנה ב-24 באוקטובר. ההחלטה על קביעת המועד התקבלה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב-19 בדצמבר 1972. לפי האספה, מטרת היום היא להפנות את תשומת הלב של דעת הקהל העולמית בכל שנה לבעיות פיתוח שונות וליצירת שיתוף פעולה בינלאומי על מנת לפתור אותן. בשנים האחרונות הועלו מסרים רבים בנוגע ליכולתן של טכנולוגיות שונות כגון אינטרנט וטלפונים סלולריים לחזק את שיתוף הפעולה הבינלאומי ולפתור בעיות פיתוח שונות ברחבי העולם. אולם, מכיוון שבמדינות פחות מפותחות הגישה לטכנולוגיה ולגלישה בפס רחב מוגבלת, קיים חשש להגדלת פערים בין מדינות מפותחות ומדינות לא מפותחות מבחינת בריאות, חינוך, רווחה וממשל. מדד הפיתוח האנושי התוכנית לשיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי באירופה (COST) אתר האינטרנט הרשמי של יום המודעות לפיתוח העולמי (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של יום המודעות לפיתוח העולמי (באנגלית) United Nations, World Development Information Day, United Nations (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיוסטרו דל ברמנטה

קיוסטרו דל ברמנטה (באיטלקית: Chiostro del Bramante; במשמעות: "קלויסטר של ברמנטה") הוא מבנה היסטורי סמוך לפיאצה נאבונה ברומא מתקופת הרנסאנס האיטלקי, המשמש כיום גם כמוזיאון. הקלויסטר, אותו תכנן אדריכל הרנסאנס הנודע דונטו ברמנטה, בהזמנת הקרדינל אוליביירו קראפה, הושלם בשנת 1504 ונחשב בעיני רבים כאחת מיצירות המופת האדריכליות של הרנסאנס האיטלקי. זהו למעשה המבנה הראשון שהשלים ברמנטה בעיר רומא ועל שמו קרוי הקלויסטר. קלויסטר זה הוא חלק מהמתחם המונומנטלי של כנסיית סנטה מריה דלה פאצ'ה, שנבנתה בסוף המאה ה-15 על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי (החזית עוצבה על ידי פייטרו דה קורטונה באמצע המאה ה-17). בשנת 1997, לאחר עבודות שיפוץ ושחזור מרובות של המבנה בן שלוש הקומות, הפך קיוסטרו דל ברמנטה למתחם רב-שימושי, המנוהל על ידי חברת DART בשיתוף עיריית רומא והמועצה האזורית לאציו, וכיום מוקדש לאירועי תרבות, תערוכות, ישיבות, הופעות, ופעילויות חינוכיות, המתקיימים בחדרים המקיפים את הקלויסטר בקומת הקרקע ובקומה הראשונה. מדיה וקבצים בנושא קיוסטרו דל ברמנטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קיוסטרו דל ברמנטה (באיטלקית ובאנגלית) Cloister of Bramante – Rome, Inexhibit
יום תרומת הדם הבין-לאומי

יום תרומת הדם הבין־לאומי (באנגלית: World Blood Donor Day) הוא מועד בין־לאומי של האומות המאוחדות וארגון הבריאות העולמי המצוין מדי שנה ב-14 ביוני. ציון המועד החל בשנת 2004, ומטרתו היא העלאת מודעות לצורך בתרומת דם ברחבי העולם והכרת תודה לתורמי הדם. המועד נקבע ל-14 ביוני, יום הולדתו של הרופא והביולוג, זוכה פרס נובל קרל לנדשטיינר אשר ידוע בשל סיווג הדם. במדינות רבות אין אספקה מספקת של דם בטוח, ושירותי הדם עומדים בפני האתגר להנגיש מספיק דם, תוך הקפדה על איכותו ובטיחותו. בשנת 2014, 73 מדינות עדיין תלויות במידה רבה בתורמים בתשלום. כתוצאה מכך, ארגון הבריאות העולמי ראה חשיבות בהעלאת המודעת לצורך בתרומות הדם. יום הבריאות הבין־לאומי יום ללא עישון מדיה וקבצים בנושא יום תרומת הדם הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום תרומת הדם הבין-לאומי (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוטב רוסי

רוטב רוסי הוא רוטב לסלט הרוטב מורכב ממיונז, קטשופ ושאר מרכיבים. הרוטב הוא אחד המרכיבים המרכזיים בכריך רובן. הרוטב הרוסי דומה לרוטב אלף האיים ולרוטב צרפתי. הרוטב הרוסי מוזכר כבר בשנת 1900 במקורות אמריקאים. הרוטב גם מתועד בספר קייטרינג משנת 1910 בתור חלופה לוויניגרט ולרוטב עגבניות. בדרך כלל הרוטב הוא בטעם פיקנטי, הוא עשוי כיום באופן מתערובת של מיונז וקטשופ המשולבים במרכיבים נוספים כמו חזרת, פימנטוס, עירית, חרדל ותבלינים. מלבד השימוש כרוטב לסלט, רוטב רוסי משמש גם כממרח לכריכי ראובן. Frederick, Maryland News March 24, 1900 5/3, quoted in the Oxford English Dictionary, Third Edition, March 2011 s.v. Charles Fellows, The Menu Maker, The Hotel Monthly Press, 1910, p. 114 Stewart, Frances Elizabeth (1920). Lessons in Cookery. Vol. 2. New York, New York (USA): Rand McNally & Company. p. 123. נבדק ב-13 באפריל 2012. {{cite book}}: (עזרה) George, Mrs. Alexander (24 באפריל 1941). "Menus of the Day". Lewiston Morning Tribune. Lewiston, Idaho, USA. p. 3. נבדק ב-13 באפריל 2012. {{cite news}}: (עזרה) Tim's Kitchen Tips -- Episode 1 (באנגלית), נבדק ב-2020-05-11 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הגלריה העירונית לאמנות מודרנית, רומא

הגלריה העירונית לאמנות מודרנית ועכשווית (באיטלקית: Galleria Comunale d'Arte Moderna) היא מוזיאון לאמנות מודרנית ברומא. בשנת 1883 רכשה עיריית רומא 40 צבעי מים, עבור הצייר האיטלקי אתורה רוזלר פרנץ, וכמה יצירות היסטוריות וגנריות בתערוכה עולמית. בעשורים שלאחר מכן, מאז רכשה העירייה יצירות אחרות למטרות שונות, החל להתפתח הרעיון לבנות גלריה עירונית לאמנות מודרנית ועכשווית. בשנת 1925, כאשר האוסף מנה כמאתיים יצירות המורכבות מציורים, פסלים ועבודות גרפיקה, הוא הוצג לקהל בארמון קפרלי בגבעת הקפיטולין ונקרא בשם Galleriad'Arte Moderna (גלריה לאמנות מודרנית). האוסף המשיך לגדול ובשנת 1931 נחתם הסכם חדש, שכלל מספר תרומות ובעיקר 70 עבודות שרכשה העירייה. בשנת 1938 נסגרה הגלריה באופן זמני למרות שהעירייה המשיכה ברכישותיה. בשנת 1963 היא נפתחה מחדש בארמון התערוכות שהיה פתוח לקהל עד 1972, עת נסגרה שוב, לאור הצורך בשיקום הארמון, והעבודות הוצבו במחסני ארמון בראשי ובכמה חדרים ששייכים לעירייה. כשליש מהעבודות שימשו לקישוט משרדים. בהמתנה למשכנם הסופי, חלק מהאוספים הועברו למנזר העתיק של הכרמלים היחפים של סנט ג'וזף ברחוב Capo le Case, שם הם שוב מוצגים לקהל מאז 1995. בינתיים בשנת 1999 נחנך האתר החדש והשני של הגלריה בבניין הקודם של Peroni. לאחר תקופת סגירה בעקבות עבודות שיפוץ, המוזיאון נפתח מחדש בנובמבר 2011. האוסף כולל יצירות המייצגות את המשמעותיות ביותר רגעים של אמנות איטלקית מסוף המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה. עדכון המלאי של כל האוסף שנערך בין השנים 1991 ל-1994 העריך למעלה מ-4,000 יצירות. בין האמנים המציגים נמנים ג'ורג'ו דה קיריקו, ג'ורג'ו מורנדי ואחרים. מדיה וקבצים בנושא הגלריה העירונית לאמנות מודרנית, רומא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הגלריה העירונית לאמנות מודרנית, רומא הגלריה העירונית לאמנות מודרנית, רומא, ברשת החברתית פייסבוק History of the museum, Galleria d'Arte Moderna
מלון בוורלי וילשייר

מלון בוורלי וילשייר (באנגלית: Beverly Wilshire Hotel) הוא מלון היסטורי ויוקרתי השוכן בבוורלי הילס שבקליפורניה. הוא נפתח ב-1928. החל משנת 1992 המלון הוא חלק מרשת ארבע העונות. הוא שוכן בשדרות וילשייר מול הקצה הדרומי של הקטע המסחרי של רודיאו דרייב. השטח התחום בין שדרות וילשייר בצפון, דרך לאסקי במערב, שדרות אולימפיק בדרום וסאות' בוורלי דרייב במזרח שימש בשנים 1920 עד 1924 מסלול מרוץ מכוניות מפורסם ופופולרי בשם Beverly Hills Speedway (וקודם לכן היה שדה שעועית). עליית שווי הקרקעות באזור הביאה לכך שהאדמה הייתה שווה יותר מהמסלול ובעליו מכרו אותו ליזם הנדל"ן וולטר ג'ורג' מקארתי (1882 – 1956) לשם פיתוח עירוני. מקארתי יזם, בין היתר, את הקמתו של מלון דירות בצורת האות E בשם Beverly Wilshire Apartment Hotel. המבנה שהוקם היה בסגנון רנסאנס איטלקי והוא נבנה מאבן טוסקנית ושיש קרארה. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים ווקר ואייזן. בשנות ה-40 של המאה ה-20 המלון, אשר החליף ידיים, שופץ על ידי הבעלים החדשים והוקמו בו חדר נשפים, בריכת שחייה ומגרשי טניס. הטניסאי פנצ'ו גונזלס מונה למנהל הטניס. המלון החליף ידיים פעם נוספת ב-1958 ואחר כך גם ב-1961 כאשר נמכר להרננדו קורטרייט שהקים בו אגף חדש; האגף נבנה דרומית לאגף הוותיק, הוא מתנשא לגובה של 50 מטרים וכולל 14 קומות מעל קומת הקרקע. הבנייה החלה ב-1969 והסתיימה ב-1971, דבר שהביא להכפלת שטחו של המלון. ב-1985 נרכש המלון, שמנה בשלב זה 395 חדרים וסוויטות, על ידי רשת ריג'נט תמורת 125 מיליון דולר ו-100 מיליון דולר נוספים הושקעו בשיפוצו. שמו שונה בשלישית, הפעם למלון ריג'נט בוורלי וילשייר. ב-1992 נרכשה רשת ריג'נט על ידי רשת ארבע העונות, מותג שצורף לשמו. ב-1995 נרכש על ידי קרן השקעות פרטית שבסיסה בהונג קונג. ב-2006 השף וולפגנג פאק פתח במלון מסעדת סטייקים בשם CUT. במשך השנים המלון אירח ואף שימש כביתם של אנשים מפורסמים רבים. וורן בייטי ואלביס פרסלי התגוררו בו שנים, ג'ון לנון התגורר בו חודשים בזמן שהיה פרוד מאשתו יוקו אונו. אשת החברה ברברה האטון בילתה בו את שנותיה האחרונות. בין היתר התארחו במלון גם הדלאי לאמה, קיסר יפן הירוהיטו וברק אובמה. המלון אירח פעמים רבות את טקס פרס גלובוס הזהב. המלון שימש פעמים רבות כזירת צילום לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע (בין אם לצילומי חוץ, פנים או שניהם יחד), בהם: השוטר מבוורלי הילס (1984), בולוורת' (1998) ופרוסט/ניקסון (2008). הופעתו הזכורה ביותר על המסכים התרחשה ב-1992, אז כיכב המלון בשובר הקופות אישה יפה – שם התארחו אדוארד לואיס (ריצ'רד גיר) וויויאן וורד (ג'וליה רוברטס). צילומי הפנים של המלון בסרט התבצעו במלון אמבסדור שבלוס אנג'לס. ב-1987 צורף המלון למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מלון בוורלי וילשייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלון בוורלי וילשייר IMAGES of America, Early Beverly Hills by Marc Wanamaker - עמוד 82 ציון באתר National Register of Historic Places מלון בוורלי וילשייר, האגף הדרומי, באתר EMPORIS Obama and rain in L.A. make for potential traffic nightmare באתר לוס אנג'לס טיימס, 25 באוקטובר 2011
ניקולאי וטורוב

ניקולאי אלכסנדרוביץ' וטורוב (נולד ב-27 באפריל – 20 במאי 1918) היה תעשיין רוסי. על פי מחקר של פורבס משנת 2006, שהכליל את בית רומנוב, הוא החזיק בתואר האיש העשיר ביותר ברוסיה ערב מלחמת העולם הראשונה והונו הוערך ב-60 מיליון רובל בזהב. ניקולאי היה חייב את הונו לאביו, אלכסנדר וטורוב, איש עסקים מצליח באירקוצק שהקים רשת קמעונאית טרנס-סיבירית. עם מותו בשנת 1911 נאמד הערך הנקי של אלכסנדר וטורוב ב-13.6 מיליון רובל; ההון עבר בירושה לניקולאי ולאחיו הפחות ידוע, שחי במוסקבה מאז 1897. ניקולאי וטורוב ניצל את הונו של אביו כדי להשתלט על בנקים (כמו I. V. Yunker & Co., שאורגן לכדי בנק התעשייה המוסקבאי, Московский промышленный банк, עם הון של 30 מיליון רובלים) וחברות ייצור רבות, כמו שותפות הייצור של אלברט גובנר (Товарищество ситцевой мануфактуры Альберта Гюбнера) שהוקמה על ידי רוסים יוצאי צרפת ב-1871 והחזיקה בבעלותה מספר מפעלי טקסטיל. מדיניות ההשתלטות האגרסיבית שלו זיכתה אותו בכינוי "מורגן הרוסי". הוא מכונה "הראשון ששבר את המסורות הישנות לטובת ארגון רציונלי ואינטליגנטי של עסקים מסחריים." עם כניסתה של רוסיה למלחמת העולם הראשונה, הפך וטורוב לאחד הקבלנים הצבאיים הגדולים של ממשלת האימפריה הצאר, כשהוא צבר סובסידיות אדירות לבניית מפעלי ייצור חדשים במרכז רוסיה; הוא היה מנהל התעשייה הביטחונית בפועל בכל אזור מוסקבה. וטורוב החליט להישאר ברוסיה אחרי מהפכת 1917 והתחייב לנאמנות למשטר הבולשביקי. פחות משנה לאחר מכן, במאי 1918, הוא נרצח; הוא נורה למוות ב-20 במאי 1918 במשרדו ב"חצר העסקים" במוסקבה (על פי מקורות אחרים, ב-5 במאי 1918 בביתו). הרוצחים לא נמצאו. על פי דברי כותבת הכרוניקה של אירקוטסק, ניטה רומנוב, הוא נרצח על ידי בנו השני בשל סכסוך אישי. עם זאת, הנסיבות המדויקות של מותו נותרו לא ידועות. הוא נקבר בבית הקברות במנזר סקורביאשנסקי, במוסקבה. רבים מהפרויקטים הגדולים ביותר של וטורוב בתקופת המלחמה, שהולאמו על ידי הסובייטים, עדיין פועלים: העיר אלקטרוסטאל (זאטישיה לשעבר) מרכזת מפעלי יציקה ומפעלים ביטחוניים, כמו מפעל אלקטרוסטאל שהוקם יחד עם אלכסנדר קונובאלוב ומיכאיל טרשצ'נקו כמפעל הפלדה החשמלי הראשון ברוסיה תחת השותפות אלקטרוסטל (שנוסדה בשנת 1916, עם הון של 3 מיליון רובל; מחוז בוגורודסקי, מחוז מוסקבה). בתי יציקה ומפעלי הגנה של העיר נוגינסק (לשעבר בוגורודסק) המפעל על שם ליכאציו'ב (חברת המשאיות המקורית של AMO) בוטלה מאז 2012. במקומה פועלת חברת MSTs6 AMOZIL מפעלי וטורוב פחות מוכרים עדיין פועלים בכל רחבי העיר מוסקבה. רבים הוסבו למשרדים וקניונים. ביתו לשעבר של וטורוב, בית ספאו, נתפס על ידי הממשלה הסובייטית בשנת 1918 ששינה בה מאז את שגריר ארצות הברית בברית המועצות (1933—1991) וממשיך לשמש את שגריר ארצות הברית בפדרציה הרוסית. ג'יי. פי. מורגן אלכסיי פוטילוב מדיה וקבצים בנושא ניקולאי וטורוב בוויקישיתוף ניקולאי וטורוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Murrell, Kathleen Berton (2001-09-27). Discovering the Moscow Countryside (באנגלית). I.B.Tauris. ISBN 978-1-86064-673-7. "Nikolai Vtorov richest Russian billionaire and mysterious death full of puzzles" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-11-28. "Старые русские". www.forbes.ru. נבדק ב-2018-02-08. Whittaker, Cynthia Hyla (2010-07-14). Visualizing Russia: Fedor Solntsev and Crafting a National Past (באנגלית). BRILL. ISBN 978-90-04-19185-3. Pavel Buryshkin, quoted in James L. West and Iurii A. Petrov (eds. "Nikolai Vtorov – the richest man of Russian history". Russian Personalities (ברוסית). 2016-01-17. נבדק ב-2019-11-28.
רמת האסקי

רמת האסקי (באנגלית: Husky Heights) היא רמה הררית שטוחה באופן יחסית, המכוסה בקרח, בהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. הנקודה הגבוהה ביותר ברמה היא כיפת האסקי, שגובהה 3,580 מטרים מעל פני הים, והיא ההר ה-74 בגובהו באנטארקטיקה. הרמה ממוקמת 7 קילומטרים דרומית לשולחן היינז. הרמה מתנשאת מעל מוצאו של קרחון ברנדאו. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרמה נקראת על שם כיפת האסקי - הנקודה הגבוהה בה, וזו, בתורה, נקראת על שם כלבי ההאסקי באמצעותם הגיעו החוקרים מטעם משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד אל הרמה. רמת האסקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רמת האסקי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מחשבון מרחקים - המרחק מרמת האסקי לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי כיפת האסקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הרי העולם לפי גובהם כלבי ההאסקי שימשו לגרירת מזחלות החוקרים מקור שמה של כיפת האסקי
מפעל אלקטרוסטאל

מפעל המתכות אלקטרוסטאל הוא מפעל לייצור פלדות וסגסוגות למטרות מיוחדות לתעשיות היי-טק והוא מהמפעלים הגדולים ברוסיה והוותיק מסוגו. הרעיון ליצור מפעל חשמלי לפלדות איכותיות ברוסיה הובא על ידי מטאלורגים ידועים כמהנדס-טכנולוג במפעל פוטילוב נ. ו. בליאייב ופרופסור ו. י. גרום-גרז'ימאיילו. אבל הרעיון של לא מצא לו תומכים באותו זמן. בשנת 1916, התעשיין ניקולאי וטורוב לקח על עצמו להוביל את הבנייה. המהנדס נ. ו. בליאייב מונה לנהל את הבנייה ולאחר מכן את המפעל, שהפך למפעל הרוסי הראשון לייצור פלדות סגסוגת באיכות גבוהה. נוצרה חברת אלקטרוסטאל, באמצעותה וטורוב משך אליו בעלי הון גדולים כמו מיכאיל טרשצ'נקו (לימים שר החוץ ושר הפנים הזמני) וחבר הפרלמנט אלכסנדר ו. קונובאלוב. בשנת 1923 הותכה הנירוסטה הראשונה במדינה, בשנת 1924 הושג ייצור הפלדה המגנטית. באותן שנים שולט בהצלחה זיוף וגלגול של פלדת סגסוגת וייצור מטבעות כסף בדרגות שונות. אלקטרוסטאל סיימה בהצלחה את בדיקות ועדת ההגנה הממלכתית במהלך המלחמה, בייצור פלדה לייצור קטיושות, טנקים T-34 ומטוסי איליושין Il-2. חלק לא מבוטל מהציוד שיובא מהמפעל למזרח המדינה והושאר שם שימש בסיס ליצירת מספר מפעלים ומתקני ייצור באורל וגם מילא תפקיד גדול בחיזוק ארסנל הצבא. במרץ 1945 הוענק למפעל אות מסדר לנין על שירותים מצטיינים באספקת מתכת באיכות גבוהה וביצוע משימות מיוחדות של ועדת ההגנה הממלכתית. בשנת 1971, זכה המפעל במסדר מהפכת אוקטובר. בינואר 1993 הפך מפעל אלקטרוסטאל לחברת המניות המשותפת" אלקטרוסטאל". המפעל לא הפסיק את הפעלת הציוד הטכני לייצור ומודרניזציה של ציוד קיים, תוך הפחתת עלויות ושיפור איכות המוצרים ונותר אחד ממפעלי הפלדה הגדולים במדינה. Сталь нового мира. — М.: Моск. рабочий, 1979. Эдемская В. В. «Электросталь» на рубеже веков: Историко-публицистический очерк. — Электросталь, 2002. מדיה וקבצים בנושא מפעל אלקטרוסטאל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מפעל אלקטרוסטאל מפעל אלקטרוסטאל(הקישור אינו פעיל) אלקטרוסטאל
קשת קופידון

קשת קופידון (באנגלית: Cupid's bow) היא תו פנים המדמה את הקימור הכפול של השפה העליונה האנושית לקשתו של קופידון, אל האהבה והתשוקה המינית במיתולוגיה הרומית. פסגות הקשת חופפות את העמודות הפילטרום (crista philtrae) המעניקות מראה בולט לשפה. המונח נפוץ בספרות, לרוב משתמשים בו הקשורים לדיבור ולפה. מדיה וקבצים בנושא קשת קופידון בוויקישיתוף Your Quick Guide to Lip Anatomy, Dr. Leslie Baumann – The Science of Natural Beauty ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנק האדמות המוסקבאי

בנק האדמות המוסקבאי (ברוסית: Московский земельный банк) הוא בנק משכנתאות גדול ברוסיה הטרום מהפכנית, חלק מבית הבנקאות של לזר פוליאקוב. המשרד הראשי של הבנק היה במוסקבה. בין עשרת בנקי האדמות שקמו באימפריה הרוסית בשנים 1871—1873 במהלך יישום רפורמת האשראי לאחר ביטול הצמיתות על ידי הקיסר אלכסנדר השני והיו קיימים עד למהפכת אוקטובר, היה בנק האדמות המוסקבאי שהיה אחד הגדולים במדינה. בשנת 1902, פעילות הנדל"ן העירונית הגבילה שליש מסך ההלוואות. עד שנת 1914 הנפיקו בנקים לאדמות הלוואות לטווח ארוך עבור קרקעות בסכום של 897 מיליון רובל, עבור נדל"ן עירוני בשווי 388.8 מיליון רובל. ההון הקבוע הגיע ל-90.3 מיליון רובל, הבנקים הנפיקו 1249.2 מיליון אג"ח. בנק האדמות במוסקבה, שהוקם בשנת 1872 היה חלק בלתי נפרד מבית הבנקאות של לזר פוליאקוב, שסיפק הלוואות הן לטווח הארוך (עד 66 שנים וחודשיים - על ביטחון האדמות ועד 38 שנים ו -4 חודשים - על ביטחון הנדל"ן העירוני), והן לטווח הקצר (עד 3 שנים) הלוואות בשטחי מוסקבה והמחוזות הסמוכים. נוסף על פוליאקוב עצמו, דירקטוריון הבנק כלל את אחיו סמואל סולומונוביץ ', הבן יצחק לזרביץ' והנסיך ניקולאי סרגייביץ' שצ'רבאטוב. בשנת 1912 הנפיק בנק האדמות במוסקבה הלוואות עבור 13.2 מיליון רובל. בשנת 1918 הבנק פורק בהוראת הסובנארקום של רוסיה הסובייטית. Scripophily.ru Старинные ценные бумаги Викитека. ЭСБЕ/Россия/Экономический отдел/Кредитные учреждения М. Н. Барышников. Деловой мир России(2) | Акционерные земельные банки Борис Ананьич. Книга: Банкирские дома в России 1860—1914 гг. | Банкирский дом Лазаря Полякова Компания «Исторический документ» | Московский Земельный банк.
דגל ירדן

דגל ירדן (בערבית: علم الأردن, בתעתיק מדויק: עלם אלארדן) הוא דגלה הלאומי של ממלכת ירדן. הדגל מבוסס על דגל המרד הערבי נגד האימפריה העות'מאנית במהלך מלחמת העולם הראשונה. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים (שחור, לבן וירוק) שמחוברים על ידי משולש אדום בקצה השמאלי. הפסים האופקיים מייצגים את הדגל השחור ששימש את מוחמד, ואת דגלי הח'ליפויות בית אומיה (לבן) ובית פאטִמה (ירוק). המשולש האדום מייצג את השושלת ההאשמית והמרד הערבי. לכוכב בן שבעת הקודקודים משמעות כפולה: הוא מייצג את שבעת הפסוקים בסורת אל-פאתחה (הסורה הראשונה בקוראן), וכן את האחדות של האומה הערבית. בנוסף לדגל הלאומי, יש לירדן גם דגל מלכותי, שמונף בנוכחות המלך בלבד. הדגל המלכותי כולל במרכזו את הדגל הלאומי בגרסה מוקטנת, כשבמקום הכוכב מופיע כתר מלכותי. ברקע הדגל הלאומי המוקטן משורטטים פסים בצבעים הלאומיים, ומסודרים בצורת קרני אור. הדגל הפלסטיני זהה לדגל הירדני, למעט הכוכב שאינו מופיע בגרסה הפלסטינית. דגל המרד הערבי, ובעיקר צבעיו שהם צבעי הלאומיות הכלל-ערבית, שימש בסיס גם לדגלי מצרים, סוריה, עיראק, כווית, איחוד האמירויות, סודאן, תימן ורפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית. דגל חיל האוויר המלכותי הירדני דגל הצבא המלכותי הירדני נס המלך ירדן נס יורש עצר של ממלכת ירדן סמל ירדן המנון ירדן מדיה וקבצים בנושא דגל ירדן בוויקישיתוף דגל ירדן, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל ירדן באתר שגרירות הממלכה האשמת של ירדן בארצות הברית (באנגלית) דגל ירדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ירדן ובנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.