פרנקה בטויה

פרנקה בטויה (באיטלקית: Franca Bettoja או Bettoja‏; 14 במאי 1936 - 13 בספטמבר 2024) הייתה שחקנית איטלקית, שהייתה ידועה בתפקידה בתור רות קולינס בסרט האדם האחרון על כדור הארץ. בטויה, שנולדה ברומא למשפחה מהמעמד הגבוה, למדה ריקוד בתיאטרון האופרה של רומא, והופיעה לראשונה בסרט ב- Un palco all'opera (1955, מאת סירו מרסליני(אנ')). היא פרצה ב-1958, כשכיכבה לצדו של פייטרו גרמי(אנ') בסרט "איש קש"(אנ'), תפקיד שהקנה לה מועמדות לגרולה ד'אורו בקטגוריה השחקנית הטובה ביותר. בשנת 1962, היא זכתה למועמדות של נאסטרו ד'ארגנטו(אנ') לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרטו של אלפרדו ג'יאנטי(אנ') יום אחר יום, נואש(אנ'). למרות השבחים המבקרים על הופעותיה, היא הייתה פעילה יותר בסרטי ז'אנר, בעיקר בסרטי הרפתקאות וסרטי חרב וסנדלים(אנ') . ביניהם, ב-1964, שיחקה בטויה יחד עם וינסנט פרייס בסרט האימה/מדע בדיוני האדם האחרון על כדור הארץ (1964, מאת אובלדו רגונה וסידני סלקוב(אנ')), העיבוד הראשון למסך של הרומן אני האגדה של ריצ'רד מת'סון. בשנת 1963, בטויה התחילה מערכת יחסים ארוכה עם אוגו טוגנאצי(אנ'), לו נישאה ב-1972, ושאתו נולדו לה שני ילדים, במאית הקולנוע מריה סול טוגנאצי(אנ') והשחקן ג'אנמרקו טוגנאצי(אנ') . בשנת 1975, בטויה ואמה מאריס הקימו את גראן לוג'יה פמינילה ד'איטליה, מסדר הבונים החופשיים האיטלקי הראשון שיועד אך ורק לנשים, ושהוכר רשמית על ידי המזרח הגדול של איטליה(אנ') . בטויה מתה ברומא בספטמבר 2024, בגיל 88. Un palco all'opera (אי'), Siro Marcellini (1955) Gli amanti del deserto (אי'), Gianni Vernuccio (1956) La trovatella di Pompei (אי'), Giacomo Gentilomo (1957) L'uomo di paglia (אי'), Pietro Germi (1958) Le insaziabili (אי') (Tant d'amour perdu), Léo Joannon (1958) Apocalisse sul fiume giallo (אי'), Renzo Merusi (1959) Le notti dei teddy boys (אי'), Leopoldo Savona (1959) Cavalcata selvaggia (אי'), Piero Pierotti (regista)|Piero Pierotti (1960) La mano calda (אי') (La Main chaude), Gérard Oury (1960) Giorno per giorno, disperatamente (אי'), Alfredo Giannetti (1961) Orazi e Curiazi (אי'), Ferdinando Baldi + Terence Young (1961) Ultimatum alla vita (אי'), Renato Polselli (1961) I normanni (אי'), Giuseppe Vari (1962) Sesto senso (אי'), Stefano Ubezio (1962) Il giorno più corto (אי'), Sergio Corbucci (1963) האדם האחרון עלי אדמות (1964), Ubaldo Ragona (1963) Il Leone di San Marco (אי'), Luigi Capuano (1964) Sandokan contro il leopardo di Sarawak (אי'), Luigi Capuano (1964) Sandokan alla riscossa (אי'), Luigi Capuano (1964) Il fischio al naso (אי'), Ugo Tognazzi (1967) Riusciranno i nostri eroi a ritrovare l'amico misteriosamente scomparso in Africa? (אי'), Ettore Scola (1968) Non toccare la donna bianca (אי'), Marco Ferreri (1974) Teste rasate (אי'), Claudio Fragasso (1993) מדיה וקבצים בנושא פרנקה בטויה בוויקישיתוף אבל בעולם התרבות: השחקנית האהובה הלכה לעולמה בגיל 88, באתר אייס, 15 בספטמבר 2024 פרנקה בטויה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Lancia, Enrico; Poppi, Roberto (2003). "Bettoia, Franca". Le attrici: dal 1930 ai giorni nostri. Gremese Editore. p. 33. ISBN 978-88-8440-214-1. "E' morta Franca Bettoja, la moglie di Ugo Tognazzi". Sky TG24 (באיטלקית). 14 בספטמבר 2024. נבדק ב-15 בספטמבר 2024. {{cite news}}: (עזרה) "Franca Bettoja, chi era la moglie di Ugo Tognazzi: recitò con Scola e Ferreri, divenne famosa per Sandokan". Il Messaggero (באיטלקית). 14 בספטמבר 2024. נבדק ב-15 בספטמבר 2024. {{cite news}}: (עזרה) Overview of the Italian Masonic obediences Masonic Lodge "Giordano Bruno" Luca Bagatin. "Donne e Massoneria: intervista esclusiva alla Gran Maestra Gabriella Bagnolesi" (באיטלקית). אורכב מ-המקור ב-10 באוגוסט 2020. נבדק ב-4 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Lettera aperta di Luca Bagatin alla giornalista de "Il Fatto Quotidiano" Antonella Beccaria a proposito del suo libro "I segreti della Massoneria in Italia"". אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-4 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)