laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שיר בבוקר בבוקר

"שיר בבוקר בבוקר" (ידוע גם על פי מילותיו הראשונות "פתאום קם אדם") הוא שיר שכתב המשורר אמיר גלבע. את השיר הלחינו יחדיו גידי קורן ושלמה ארצי, ואת העיבוד כתב ירון גרשובסקי. הביצוע המפורסם ביותר הוא של שלמה ארצי שביצע את השיר בפסטיבל הזמר והפזמון 1973, והגיע למקום השני. השיר נכתב על ידי המשורר אמיר גלבוע, ויצא לאור בספר שיריו השלישי "שירים בבוקר בבוקר" המרכז שירים שכתב בשנים 1950 - 1952. גידי קורן ושלמה ארצי הלחינו אותו, והשיר השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון שהתקיים בסימן חצי יובל למדינת ישראל. מחברי השירים לתחרות נקראו לכתוב שירים ברוח חצי יובל למדינה, כשבמקום הראשון זכה השיר "את ואני נולדנו בתש"ח", בביצוע עדנה לב. כשקורן וארצי הלחינו את השיר הם לא ביקשו את רשותו של המשורר גלבע. עם זאת, גלבע לא הביע הסתייגות מביצוע השיר בפסטיבל הזמר והפזמון. השיר נכלל באלבום "אומרים ישנה ארץ" של שלמה ארצי. הוא דורג במקום השלישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל, ובמקום החמישי במצעד של גלי צה"ל. "שיר בבוקר בבוקר" נחשב באופן לא רשמי לאחד מהמנוני המחאה החברתית של שנת 2011. שלמה ארצי ביצע את השיר באחת מן ההפגנות הגדולות שהתקיימו במסגרת המחאה. השיר מדבר על תקומת העם היהודי בארצו והתלכדותו כעם, באמצעות הדגמת תהליך העובר על אדם יחיד המתעורר לפתע משנתו ומתחיל ללכת. ההליכה היא סמל לשינוי שחל בעם היהודי. אחד ההסברים לשיר הוא, שגלבוע כתב אותו בהשפעת המפגש עם שארית הפליטה, לו היה עד כשהתנדב לצבע הבריטי בשלבי הסיום מלחמת העולם השניה. הוא נתקל בשיירות הפליטים, בהם חיפשו יהודים זה את זה. לעיתים היה חשש להזדהות כיהודי והיו פונים במילה שרק יהודי יכול היה להבינה, למשל "עמך?" (ר' דברי אורלי בך בראיון). התייחסות חיובית לפניה הייתה מביאה להזדהות מלאה, או כדבר השיר "לכל הנפגש בדרכו אומר הוא שלום". בשנת 2004 הקליטו האחים צנחני גרסת כיסוי לשיר במסגרת התכנית "כוכב נולד". בשנת 2007 הקליטה להקת הגרובטרון גרסת כיסוי לשיר. בשנת 2011 הקליטה שלישיית מה קשור גרסה לשיר, שהיוותה את הפתיח לתוכנית הטלוויזיה בכיכובה "עם סגולה" לעיבוד שחיבר טל פורר. סרטון השיר "שיר בבוקר בבוקר" באתר יוטיוב מילות השיר "שיר בבוקר בבוקר" באתר שירונט אילן ברקוביץ', פתאום קם אדם ומרגיש ואז התופים תך תך תך, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2023 עופר גביש, פתאום קם אדם שיר בבוקר בבוקר אמיר גלבע (1917–1984), באתר לקסיקון הקשים לסופרים ישראלים עופרה עופר אורן, פתאום קם אמיר גלבוע בבוקר ומרגיש כי הוא עם ומתחיל ללכת, באתר Xnet‏, 19 בנובמבר 2016 תעודת זהות, באתר תרבות יהודית ישראלית עפר גביש, פתאום קם אדם שיר בבוקר בבוקר, באתר עפר גביש אירועי זמר
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-62

טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-62 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך ב-8 בפברואר 2009 הוענקו לסרטים הטובים ביותר של שנת 2008. Pinewood Studios Shepperton Studios מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-62 בוויקישיתוף "Film Nominations in 2009". British Academy of Film and Television Arts. 15 בינואר 2009. אורכב מ-המקור ב-2009-01-17. נבדק ב-15 בינואר 2009. {{cite web}}: (עזרה) טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-62, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קרחון גרגורי

האם התכוונתם ל... קרחון גרגורי (אנטארקטיקה) – קרחון בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה קרחון גרגורי (קניה) – קרחון בקניה שבאפריקה קרחון גרגורי (שפיצברגן) – קרחון בשפיצברגן, באיי סבאלברד שבנורווגיה קרחון גרגורי (גרינלנד) – קרחון בגרינלנד
זליג שטורך

זֶליג שְטוֹרְךְ (נולד ב-9 במאי 1946) הוא קלע ישראלי שהתחרה ברובה, באקדח וברובה אוויר, במסגרת נבחרת ישראל והפועל אשקלון. אלוף ישראל בתרגיל 60 כדור שכיבה (1967). מניצולי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. זליג שטורך נולד בשנת 1946 בקזחסטן שבברית המועצות. ב-1962 עלה לישראל עם משפחתו. למד עברית בקיבוץ בית קמה, ומשם עבר עם משפחתו לאשקלון ולמד חרטות בבית הספר "אורט" שבעיר. ב-1964 החל לעסוק בקליעה במסגרת הגדנ"ע. בשנת 1966 צורף לנבחרת ישראל בקליעה, ובדצמבר 1967 הוכתר לאלוף ישראל בתרגיל 60 כדור שכיבה, כשקלע 595 נקודות מתוך 600 אפשריות (תוצאה זהה לשיא הישראלי). בשנת 1968 נמנה עם משלחת ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי, שבה התחרה ברובה 3 מצבים 50 מטר והגיע למקום 51 עם 1,095 נקודות. בשנת 1970 נמנה עם משלחת ישראל במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, וזכה בשלוש מדליות קבוצתיות: מדליית זהב ברובה מצב שכיבה 50 מטר ושתי מדליות כסף ברובה 3 מצבים 50 מטר וברובה רגיל 3 מצבים 50 מטר. בשנת 1972 נמנה עם משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן והספיק להשתתף בתחרות רובה קליבר זעיר מצב שכיבה מ-50 מטר, שבה הגיע למקום 57 עם 589 נקודות. הסייף דן אלון, שראה את תחילת האירוע של השתלטות מחבלים על ספורטאי המשלחת הישראלית, סיפר זאת לארבעת חבריו למשלחת ולחדר, הנרי הרשקוביץ, שאול לדני, יהודה וינשטיין, וזליג שטורך. הם הבינו שהם חייבים לברוח מיד. כדי לא לעורר רעש הלכו לאט אל מרפסת חדרם, וממנה קפצו למטה, וכך ניצלו. את זיכרונותיו מאירוע זה הציג בסרט הדוקומנטרי "היום ה-11: ניצולי מינכן 72'", ששודר בערוץ ההיסטוריה. התחרה גם במשחקי אסיה 1974, שנערכו בטהראן. ביולי 1979 נמנה עם רביעיית קלעים ששברה את השיא הישראלי בתרגיל 60 כדור שכיבה, עם הישג של 2,369 נקודות. זליג שטורך, באתר olympedia.org בעיתונות הישראלית משנות ה-60 וה-70 נכתב שמו שטרוך. עזרא ינוב, לאלוף הקליעה אין רובה..., מעריב, 7 בדצמבר 1967 הפינה האולימפית, מינכן 1972, חלק א', באתר של המכללה האקדמית בוינגייט מערכת וואלה! ספורט‏, הסייף דן אלון, מניצולי טבח הי"א במינכן, הלך לעולמו בגיל 72, באתר וואלה, 31 בינואר 2018 "אם הייתי יורה - זה היה נגמר אחרת", באתר nana10‏, 15 בדצמבר 2015 "ראיתי אותו עושה לי סימנים - תלך תסתלק תברח", באתר nana10‏, 16 בדצמבר 2015 אריאנה מלמד, "היום ה-11": להמיס את האימה של מינכן, באתר ynet, 31 במאי 2012 2 שיאים ישראליים בקליעה הושגו בתחרות בגרמניה, מעריב, 24 ביולי 1979
מכבי רמת גן (כדורגל)

מכבי רמת גן הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רמת גן, שנוסדה עוד ב-1939 בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, והמשיכה לשחק גם לאחר קום מדינת ישראל, עד להתמזגותה עם הכח תל אביב, ליצירת "הכח מכבי רמת גן" שהיום נקראת הכח עמידר רמת גן. הקבוצה הוקמה בשנת 1939, ונרשמה בהתאחדות לליגה המחוזית במחוז תל אביב ב' של עונת 1939, שם סיימה במקום ה-11. עונה לאחר מכן סיימה במקום ה-10 במחוז שומרון בליגת המשנה - ליגה ב', עם 0 ניצחונות. בעונות הבאות הקבוצה השתפרה וסיימה במקום ה-4 ובמקום ה-6 בליגת המשנה, למרות שהליגה לא הושלמה. הקבוצה המשיכה בליגה השנייה גם לאחר הקמת מדינת ישראל, וב-1949/1950 שיחקה בליגה המיוחדת ששיבצה את הקבוצות בליגות, סיימה במקום הראשון ב"בית השרון", מה שהשאיר אותה בליגה השנייה שנוסדה שנתיים לאחר מכן - ליגה ב'. ב-1951/1952 פספסה הקבוצה את העלייה לאחר שסיימה במקום השני, 4 נקודות מתחת להפועל כפר סבא שנלחמה איתה על העלייה לליגה הבכירה דאז - ליגה א'. בשנים הבאות נחלשה הקבוצה ורק שרדה בליגה באופן גבולי, עד שבעונת 1956/1957 סיימה במקום האחרון בליגת המשנה (ליגה א') וירדה לליגה השלישית (ליגה ב'). בסיום עונת 1958/1959, עקב מצוקה כלכלית הקבוצה התאחדה עם קבוצת הכח תל אביב, שאומנם לא שינתה את שמה עד 2 עונות לאחר מכן ב-1962 אז הוקמה רשמית הכח מכבי רמת גן, קבוצה שזכתה לאחר מכן ב-2 אליפויות ו-2 גביעים בישראל. הקבוצה המאוחדת החדשה לקחה את אצטדיונה של מכבי רמת גן המקורית, אצטדיון גלי גיל, אך היא הורכבה בעיקר משחקני הכח כיוון שהם היו בכירים יותר (הכח תל אביב שיחקה בליגת המשנה לעומת מכבי רמת גן ששיחקה בליגה השלישית). על כן המשיכה קבוצת מכבי רמת גן להתקיים בעזרת שחקניה בליגה ב' עד לעונת 1968/1969, אז התאחדה הקבוצה עם "מכבי רמת השקמה", שבגלגולה כיום נקראת מכבי השקמה/רמת חן, ולמעשה הפסיקה להתקיים בשמה והתפרקה. הכח תל אביב הכח עמידר רמת גן מצוקה כספית איחדה את "הכח" ת"א ו"מכבי" ר"ג, מאת שמשון לונקרון, דבר-ספורט, 23 באוגוסט 1959 השם:הכח-מכבי רמת-גן, חדשות הספורט, 24 באוקטובר 1962
עלעול חול

עַלְעוֹל חול (גם תימרת אבק או שד אבק) הוא תופעה מטאורולוגית בה נוצרת מערבולת אוויר, הנראית כצינור חול דק בקוטר כמה מטרים. גובהו אינו מתנשא מעל למאה מטרים. בתוך צינור זה אוויר, אבק וחול אשר נשאבו מהקרקע מסתחררים ועולים. לרוב עלעול חול נוצר ביום צחיח וחם. לעיתים נדירות ביותר עלולה התופעה לגרום להעפת מכוניות וגגות, אך בדרך כלל עלעול החול מתקיים זמן קצר מאוד והוא קטן מכדי להסב נזק חמור. מישורים מדבריים ושוממים או אספלט: האוויר באזורים מישוריים נוטה להיות חם באופן קבוע. הימצאות כמויות גדולות של אבק או חול מאפשרים לחלקיקים להיתפס במערבולת, מה שהופך את התופעה לבולטת יותר לעין, אך תנאים אלה אינם הכרחיים להיווצרות המערבולת. שמים בהירים או מעוננים קלות: פני השטח צריכים לספוג כמויות משמעותיות של אנרגיית שמש כדי לחמם את האוויר ליד פני השטח וליצור תנאים שיגרמו לתופעה. רוח קלה או העדר רוח וטמפרטורה אטמוספירית קרירה: הגורם הבסיסי לקיימות של התופעה הוא ההבדל הקיצוני בטמפרטורה בין האוויר הקרוב לפני השטח לאוויר באטמוספירה. מזג אוויר סוער יערער את אפקט הסיבוב של המערבולת. נד מים אוסף של תמונות של עלעולי חול עלעול חול בגדות הירדן, באתר JDN עלעול חול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לורי סגל

לורי סגל (באנגלית: Lore Segal;‏ 9 במרץ 1928 – 7 באוקטובר 2024) הייתה סופרת, מתרגמת, מורה, סופרת ילדים וסיפורים קצרים יהודייה-אמריקאית. ספרה, המטבח של שייקספיר, היה מועמד לפרס פוליצר ב-2008. סגל נולדה בשם לורי גרוסמן בווינה, שבאוסטריה, כבת יחידה למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. אביה היה מנהל חשבונות ראשי בבנק, ואמה הייתה עקרת בית. עם השתלטותו של היטלר על אוסטריה (האנשלוס) היא נשלחה לאנגלייה, כילדה, בגל הראשון של הקינדר-טרנספורט (Kindertransport), בקבוצה של 500 ילדים. במשך כשלוש עשרה שנים היא עברה ממדינה למדינה וממשפחה למשפחה ואף הצליחה לקבל תואר BA מאוניברסיטת בדפורד בלונדון (Bedford University). בשנת 1961 היא התיישבה בניו יורק ונישאה לעורך בשם דייוויד סגל. הם הספיקו ללדת שני ילדים, ביאטריס וג'ייקוב, בטרם מותו הפתאומי של דייוויד בשנת 1970. בנוסף לקריירה הענפה שלה בכתיבה, סגל לימדה באוניברסיטאות רבות וביניהן: אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרינסטון, מכללת בנינגטון, מכללת שרה לורנס, אוניברסיטת אילינוי שבשיקגו, ואוניברסיטת אוהיו. היא יצאה לגמלאות בשנת 1995 אבל הקריירה הספרותית שלה נמשכה עד שהגיעה לגיל 90 עת פרסמה את האסופה The Journal I Did Not Keep. חלק הארי של עבודותיה נשען על החוויה שלה כפליטה. ספרה המפורסם "Other People's Houses" מתאר את ילדותה, ואת השתתפותה כילדה בגל הראשון של הקינדר-טרנספורט, משימת הצלה שבמסגרתה נשלחו ילדים יהודים לאנגליה. Maurer, Paul Pinchas, Lore Segal: Heimat und Fremde: das Leben und Schreiben einer österreichisch-amerikanischen Schriftstellerin, Jerusalem, 2020. ISBN 978-965-92856-0-0 לורי סגל, ברשת החברתית Goodreads לורי סגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראיון מיוני 2018, באתר ft.com ביקורת על הספר Other People's Houses, באתר thenewpress.com לורי סגל, באנציקלופדיה Jewish Women's Archives
ליזלוטה מרשל

ליזלוטה מרשל (בגרמנית: Liselotte Marshall;‏ 15 בספטמבר 1923 – 24 במאי 2017) הייתה סופרת יהודיה ילידת גרמניה, שנודעה בזכות הרומן פרי עטה, Tongue-Tied. רומן זה מבליט את החפיפה בין אנטישמיות ובין אפליה נגד אנשים עם מוגבלויות בזמן מלחמת העולם השנייה בשווייץ. מרשל אמרה על Tongue-Tied שהיא קיוותה למחוק באמצעותו את הכאב של ילדותה. נולדה בשם ליזלוטה רוזנברג בעיירה גיסן. להוריה היה עסק לייצור ומכירה של יין באוזינגן הסמוכה. בילדותה חלתה בשחפת חוץ-ריאתית שפגעה בעצמותיה. היא נשלחה ללזאן, עיירה דוברת צרפתית באלפים בשווייץ, שם היא טופלה על ידי אוגוסט רולייה, שהיה ידוע בזכות פיתוח טיפול באמצעות קרני שמש (הליותרפיה). לאחר עליית הנאצים לשלטון נאסר על יהודים להעביר כסף מחוץ לגבולות גרמניה. אולייה אפשר לה להמשיך את השהות בסנטוריום, על אף שהוריה לא יכלו לממן את הטיפול. על אף שהיא נולדה יהודייה, היא קיבלה בשווייץ חינוך קלוויניסטי, כפי שהיה נהוג במקום. ב-1937 ביקרה ליזלוטה את משפחתה בפעם האחרונה בגרמניה וחשה את האנטישמיות הגוברת. היא נשלחה חזרה לשווייץ, ולאחר מכן הוריה ברחו לפרנקפורט ומשם היגרו ב-1941 לארצות הברית. ליזלוטה נשארה בשווייץ. לאחר שהחלימה, היא עבדה כאחות בסנטוריום ולאחר מכן עברה לציריך כדי ללמוד עבודה סוציאלית. ב-1946, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, היא היגרה לארצות הברית, שם התאחדה עם משפחתה והחלה ללמוד בהאנטר קולג' בניו יורק. בקולג' היא הכירה את רות קליגר, ניצולת שואה והן נשארו בידידות ארוכת שנים, עליה קליגר מספרת בממואר Still Alive. לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', היא המשיכה ללימודים לתואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטת ייל. בייל היא פגשה את בעלה לעתיד, פיטר מרשל, שלמד רפואה. הם התחתנו ועברו לאנגליה והמשיכו להגר מספר פעמים בין ארצות הברית, אנגליה וקנדה. הם התיישבו לבסוף, לאחר פרישתו, בלונדון. במותה, בגיל 93, היו למרשל שלוש אזרחויות – גרמנית, אמריקאית ובריטית – אך היא הזדהתה כחסרת לאום מתוך התנגדות ללאומיות. ספרה של מרשל, Tongie-tied (תרגום מילולי: "קשורת-לשון") מספר על רייצ'ל, אישה שחיה בניו יורק. לאחר שנישואיה מתפרקים, היא מאבדת את יכולת הדיבור. בעקבות זאת, חוזרים אליה זיכרונות ילדותה כנערה גרמניה-יהודייה, שחלתה בשחפת והתאשפזה בשווייץ הרחק ממשפחתה. היא חוזרת לעיירה השווייצרית, ושם היא מתעמתת עם העבר, עם ההפרדה ממשפחתה, האנטישמיות של החברה השווייצרית בשנות ה-30 וה-40 והיחס היכולתני של החברה לנכות. מרשל החלה לכתוב את הספר באנגלית ב-1991, אך הוא פורסם ראשית בגרמנית ב-1997 (Die verlorene Sprache) בצרפתית בשנת 2000 (Les Mots étranglés) ולבסוף באנגלית בשנת 2004. היא אמרה שהיא בחרה לכתוב את סיפורה כרומן ולא כאוטוביוגרפיה, משום שכך הרגישה ביטחון מספיק בכדי לבטא את הכאב של עברה. מדיה וקבצים בנושא ליזלוטה מרשל בוויקישיתוף ליזלוטה מרשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Margaret Doyle, "Liselotte Marshall obituary", The Guardian, August 16 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרחון גרגורי (קניה)

קרחון גרגורי (באנגלית: Gregory Glacier) הוא קרחון על הר קניה במחוז מרו, בקניה שבאפריקה. הקרחון נמצא במרכז המדינה, כ-140 קילומטרים צפונית לניירובי, בירת קניה. גובהו של הקרחון 4,630 מטרים מעל פני הים. בשל התחממות כדור הארץ קרחוני הר קניה נסוגים במהירות (ובהם גם קרחון לואיס - הגדול בקרחוני הר קניה, וקרחון גרגורי), וככל הנראה בתוך 30 שנים יימסו כולם. הקרחון קרוי על שמו של ג'ון וולטר גרגורי (John "Jack" Walter Gregory), גאולוג שחקר את השבר הסורי-אפריקני. • JAMES A.T. YOUNG and STEFAN HASTENRATH, Glaciers of the Middle East and Africa - GLACIERS OF AFRICA, P 55, U.S. GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 1386-G-3 • LONNIE G, THOMPSON, Ice core studies from Mt Kenya, Africa, and their relationship to other tropical ice core studies, PP 55, 60 • MIHAI VODĂ, VICTOR SOROCOVSCHI, RAMONA RAŢIU, RADU NEGRU, Climate change effects on Mount Kenya’s Glaciers, PP 76-77 מפת אזור קרחון גרגורי מידע גאוגרפי נסיגת קרחוני הר קניה קורות חייו של ג'ון וולטר גרגורי
רות קליגר

רות קליגר (בגרמנית: Ruth Klüger;‏ 30 באוקטובר 1931 – 6 באוקטובר 2020) הייתה ניצולת השואה ילידת וינה, פרופסורית ללימודי גרמניה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין. היא כתבה ב-1992 את הספר רב המכר Weiter leben. Eine Jugend (גר'), המספר על ילדותה ברייך השלישי. הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2010 בהוצאת יד ושם, תחת הכותרת "נופי זיכרון". כמו כן היא כתבה את הממואר Still Alive על הזמן שהייתה כלואה במחנות הריכוז. בגיל 11 היא נשלחה לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והשואה, היא עברה לארצות הברית. בזמן הלימודים היא הכירה את ליזלוטה מרשל והן נהפכו לחברות קרובות. היא למדה ספרות גרמנית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 1967 סיימה תואר שלישי בנושא. נפטרה ב-6 באוקטובר 2020 בביתה שבאירוויין, קליפורניה. רות קליגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רות קלוגר (1931-), דף שער בספרייה הלאומית דף הספר באתר יד ושם Renowned author and Holocaust survivor Ruth Klueger dies at 88, WION, ‏7 באוקטובר 2020 (באנגלית)