laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שעועית (סוג)

שעועית (שם מדעי: Phaseolus) היא סוג ממשפחת הקטניות הכולל כ-70 מינים של צמחים שמקורם באמריקה, ובפרט במקסיקו. לפחות ארבעה מהמינים המשתייכים לסוג זה בויתו כבר מהתקופה הפרה-קולומביאנית. מתוכם הבולטת ביותר היא השעועית המצויה, שהיום מגדלים אותה בכל רחבי העולם באקלים טרופי, סובטרופי או ממוזג. סיווגים קודמים שייכו לסוג זה (Phaseolus) מספר מינים ידועים אחרים שהועברו לסוג Vigna, מה שגרם לעיתים לצורך בשינוי שמם של אותם מינים. בעבר התייחסו למש כ-Phaseolus aureus, ואילו מקורות מודרניים יותר מסווגים אותה כ-Vigna radiata. באופן דומה, שעועית החילזון (Vigna caracalla) התגלתה בשנת 1753, ובשנת 1970 הועברה מ-Phaseolus ל-Vigna. ההבנה המודרנית של הסוג Phaseolus מתייחסת לסוג אנדמי לעולם החדש בלבד. מבחינה תזונתית, השעועית היא מקור לפחמימה איכותית, עשירה בחלבון (מן הצומח), ביחס לפחמימות אחרות. בשעועית לבנה יש גם כמויות סידן וברזל גבוהות. P. acutifolius P. amblyosepalus P. angustissimus P. anisotrichos P. augustii P. brevicalyx P. chacoensis P. cibellii שעועית סקרלט - P. coccineus P. filiformis P. galactoides P. glabellus P. grayanus P. harmsianus P. leucanthus שעועית לימה - P. lunatus שעועית מנוקדת - P. maculatus P. massaiensis P. micranthus P. microcarpus P. nelsonii P. oaxacanus P. pachyrrhizoides P. parvulus P. pedicellatus P. plagiocylix P. pluriflorus P. polymorphus P. polystachios P. ritensis P. rimbachii P. rosei P. sonorensis P. tuerckheimii P. vulcanicus שעועית מצויה - P. vulgaris P. xanthotrichus מדיה וקבצים בנושא שעועית בוויקישיתוף שעועית, באתר ITIS (באנגלית) שעועית, באתר NCBI (באנגלית) שעועית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שעועית, באתר Tropicos (באנגלית) שעועית, באתר GBIF (באנגלית) שעועית, באתר IPNI (באנגלית) אורית אופיר, עשירה בחלבון ומחזקת עצם: שעועית לבנה לבריאות, באתר ynet, 4 בדצמבר 2012
בויסטר

בויסטר (באנגלית: Boyster) היא סדרת אנימציה אמריקנית-צרפתית אשר שודרה לראשונה בארצות הברית ב-16 ביוני 2014. בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-15 בפברואר 2015. בויסטר הוא חצי ילד וחצי צדפה והוא גר עם אחיו הקונכייה שלבי. ביחד עם ראפיק חברו הטוב ביותר הוא שומר את סודו על כוחות הצדפה שלו. בויסטר - מוטאנט של חצי ילד וחצי צדפה. יכול לשלוט במים. שלבי - אח הקונכייה של בויסטר. גם לו יש כוחות מים. ראפיק - חברו הטוב של בויסטר, היחיד שיודע על הסוד שלו. אתר האינטרנט הרשמי של בויסטר (באנגלית) "בויסטר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בויסטר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערוץ דיסני ישראל-פברואר שמח וחגיגי בערוץ דיסני! באתר תלאביבינט
נמל התעופה הבין-לאומי הרקליון

נמל התעופה הבינלאומי הרקליון ניקוס קאזאנצאקיס (ביוונית: Κρατικός Αερολιμένας Ηρακλείου Νίκος Καζαντζάκης) הוא נמל התעופה המרכזי של האי כרתים ביוון, ונמל התעופה השני בגודלו ביוון מבחינת תעבורת נוסעים, אחרי נמל התעופה הבינלאומי אתונה-אלפתריוס וניזלוס. הוא ממוקם כ-5 קילומטרים מזרחית למרכז העיר הרקליון. הנמל משמש כנמל אזרחי וצבאי. בסיס הפעולה המרכזי של חברת בלו בירד איירווייז נמצא בנמל. נמל התעופה נקרא על שם יליד הרקליון, ניקוס קאזאנצאקיס, סופר, מתרגם, ונוסע יווני. נמל התעופה נפתח לראשונה במרץ 1939. באותה תקופה הנמל היה רק פיסת קרקע חקלאית שטוחה. המטוס הראשון (יונקרס Ju 52) הביא את הנוסעים הראשונים לנמל. במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה פעילות נמל התעופה, אך בסתיו 1946, חודשה תנועת המטוסים לנמל, עם נחיתת מטוס מדגם DC-3 דקוטה. בתחילה נמל התעופה הציע שירות בסיסי מאוד, עם מתקנים פרימיטיביים בצורה של שלושה אוהלים, עשן לקביעת כיוון הרוח ונורות למסלול. ב-1947, הוקם הטרמינל הראשון. הרקליון אייר ליין החלו טיסות מסחריות ב-1948. באותו זמן עברו בשדה התעופה 4,000 נוסעים. ב-1953 נבנה המסלול הסלול הראשון באורך 1,850 מטרים. ב-1954 נחת לראשונה מטוס בעל ארבעה מנועים מדגם דאגלס DC-4. באותה שנה עברו בנמל כ-18,000 נוסעים. מ-1957 ואילך, החלה חברת אולימפיק איירליינס להשתמש בנמל עם מטוסי דאגלס DC-6. בין 1968–1971, הוארך המסלול ל-2,680 וטרמינל חדש ומתקנים נוספים נבנו, ובכך הפכו אותו לנמל חדש. ב-18 במרץ 1971, טיסת השכר הראשונה מחו"ל (בריטיש איירווייז) פעלה בנמל. נמל התעופה החדש נחנך רשמית ב-5 במאי 1972. בשנת 2008 הפך הנמל לבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה בלו בירד איירווייז. באוקטובר 2017 החלו פרויקטים של הרחבת שדות תעופה. הפרויקטים, שימומנו במלואם על ידי ה- Duty Free Shops SA, בהתאם להסכם עם משרד התשתיות והתחבורה ומשרד המים ההלני, ללא עלות ממשלת יוון, כוללים:, הרחבות ניכרות של הטרמינל, הגדלת השערים ושדרוגים אלקטרונים. ההארכה החלה באוקטובר 2017 והסתיימה ב-30 במרץ 2018 ותהיה מוכנה לקראת עונת הקיץ. בסיס הפעולה המרכזי של חברת בלו בירד איירווייז נמצא בנמל התעופה הבינלאומי הרקליון. לעיתים קרובות מבקשים מהנוסעים לא לצלם תמונות במסלול. הסיבה היא כי בסיס של חיל האוויר היווני פועל במקום. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי הרקליון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי הרקליון אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי הרקליון (בשפות מרובות) אירקליו (יוון), דף שער בספרייה הלאומית אודות ההרחבה בנמל התעופה (ביוונית)
אריות ים

אריות ים או כפירי ים (שם מדעי: Otariinae) הם תת-משפחה של יונקים ימיים מתת-הסדרה טורפים ימיים (Phocoidea). את אריות הים מאפיינים סנפירים ארוכים, אוזניים קטנות ותנועה ביבשה על ארבעת סנפיריהם. כושרם לכופף את הסנפירים האחוריים לפנים מקנה להם יכולת לטפס במהירות על גבי סלעים. קולו של אריה הים הוא נביחה רמה. אריות ים נמצאים בדרך כלל באזורים בעלי אקלים קוטבי – ליד אנטארקטיקה או הקוטב הצפוני. תת-משפחת אריות ים (Otariinae) סוג ומין יחיד: אריה ים שטלר – (Eumetopias jubatus) סוג ומין יחיד: אריה ים אוסטרלי – (Neophoca cinerea) סוג ומין יחיד: אריה ים דרום-אמריקאי – (Otaria flavescens בעבר: Otaria byronia) סוג ומין יחיד: אריה ים הוקרי – (Phocarctos hookeri) סוג אריה ים מצוי - (Zalophus): מין אריה ים קליפורני – (Zalophus californianus) מין אריה ים גלאפגוס (Zalophus wollebaeki) מין אריה ים יפני (נכחד בסביבות שנות ה-50) (Zalophus japonicus) כלבי ים דובי ים מדיה וקבצים בנושא אריות ים בוויקישיתוף אריות ים, באתר ITIS (באנגלית) אריות ים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמדר ברנר

סמדר ברנר (נולדה ב-7 במרץ 1952) היא שחקנית קולנוע ישראלית, ידועה בתפקידה כ"יפצ'וק" בסרט "הלהקה". ברנר נולדה כסמדר אבניאל בחיפה לאם ניצולת שואה ואב יליד הארץ ולה אחות אחת, אלינוער, היא נכדתו של הצייר מרדכי אבניאל. בצבא שירתה בלהקת פיקוד הצפון, היא למדה תקופה משחק באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 גילמה את "יפצ'וק" בסרט המצליח "הלהקה" ותפקיד זה הקנה לה פרסום רב. לאחר מכן הופיעה בטלוויזיה החינוכית בסדרת הטלוויזיה "התזמורות" והשתתפה בסרטים ישראלים נוספים, בהם "אדון ליאון", "הקרב על הוועד" ו"פוטו רומן", ב-2002 שיחקה בסרט "Enough" כמזכירת עורך דין, ב-2011 שיחקה בסרט "Session" לצד בר רפאלי. ב-2023 השתתפה בהופעת אורח בפרק הרביעי בסדרה "אבירם כץ", ששודרה בערוץ כאן 11. ב-2007 התראיינה לסדרה הדוקומנטרית "חלום הוליוודי" של HOT בידור ישראלי. ברנר נישאה לראשונה לדני ברנר, שחיין, איש העסקים, וקרוב משפחתו של נשיאה הראשון של מדינת ישראל חיים ויצמן, מנישואים אלה נולדה בתה היחידה, השחקנית שירלי ברנר. לאחר שהתגרשה נישאה בשנית לאיתי דישון, בעל חברת מחשבים מצליחה בארצות הברית. בשנת 2008 הזוג התגרש. ברנר התגוררה במשך שנים בלונדון ובלוס אנג'לס, שבה לישראל בשנת 2014, והיא מתגוררת כיום בחיפה. ברנר אם לשירלי וסבתא לשתי נכדות המתגוררות בלוס אנג'לס. כיום עוסקת ברנר בהדרכת משחק, ובימוי לנוער ומבוגרים במסגרת בית הספר למוזיקה של חברת אתו"ס בחיפה. סמדר ברנר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סמדר ברנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סמדר ברנר, באתר MusicBrainz (באנגלית) רינת גור-נחום, אורחת לרגע, באתר ynet, 4 בספטמבר 2002 "בארצות הברית יש יותר כבוד לאמנים מבוגרים", באתר וואלה, 20 בספטמבר 2016 יעקב בר-און, ‏יפצ'וק מ'הלהקה' מדברת על הוליווד, הכוכבות שחמקה ובתה השחקנית, באתר מעריב אונליין, 8 באוגוסט 2017 איה אורנשטיין, "דן בעלי שבר לי שיניים במכות עד שאיבדתי הכרתי", מעריב, 19 באוגוסט 1985 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריכרד רואוף

גנרל-אוברסט ריכרד רואוף (בגרמנית: Richard Ruoff;‏ 18 באוגוסט 1883 – 30 במרץ 1967), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס ועל ארמיות במלחמת העולם השנייה. רואוף נולד ב-18 באוגוסט 1883 במסבאך שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס רואוף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט ה-180 (וירטמברג ה-10). רואוף לחם במלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה, וקיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר ההצטיינות הצבאית (וירטמברג), צלב האבירים של מסדר פרידריך (וירטמברג), צלב הכבוד של מלחמת העולם 1914 - 1918, ואות הפציעה בשחור. לאחר המלחמה נשאר רואוף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1933 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-13, ובשנת 1939 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-5. בפרוץ המלחמה היה רואוף מפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה החמישית שהוצבה בקו זיגפריד. במהלך המערכה על צרפת לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, על הצלחתו בקרבות קיבל רואוף ב-30 ביוני 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על מוסקבה לחם רואוף עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מארמיית הפאנצר השלישית, והצליח להגיע לכביש הטבעת של מוסקבה. ב-8 בינואר 1942 מונה רואוף למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית במקום אריך הפנר שהודח, ופיקד עליה במהלך קרבות ההגנה באביב 1942. ב-1 ביוני 1942 הועלה רואוף לדרגת גנרל-אוברסט, ומונה למפקד הארמייה ה-17, עליה פיקד במהלך הקרב על קווקז. ב-24 ביוני 1943 פרש רואוף מתפקידו ונשאר בעתודת המילואים עד לסיום המלחמה. לאחר המלחמה חי רואוף באזור אגם קונסטנץ, וב-30 במרץ 1967 מת רואוף בטובינגן והוא בן 84 שנים. מדיה וקבצים בנושא ריכרד רואוף בוויקישיתוף ריכרד רואוף באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
גואשרו

גואשרו או עוף השמן (שם מדעי: Steatornis caripensis) הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים. הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והוא חי בלהקות במערות. בלילות עופות אלה יוצאים לאכול. הגושארו, בדומה לעטלפים מנווטים באמצעות אקולוקציה. הגואשרו חיים בצפונה של דרום אמריקה ובאיי טרינידד וטובגו. הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה. הם ניזונים במיוחד משמן של סוגים מסוימים של דקלים ומצמחים עריים טרופיים. אורך הגואשרו 40–49 ס"מ, מוטת הכנפיים 95 ס"מ ומשקלו 370–475 גרם. הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות. צבעו בעיקר חום-אדמדם עם כתמים לבנים על הכנפיים, ופלג גוף תחתון בצבע קינמון עם כתמים לבנים בצורת יהלום ומסגרת בצבע שחור. הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים. מדיה וקבצים בנושא גואשרו בוויקישיתוף גואשרו, באתר ITIS (באנגלית) גואשרו, באתר NCBI (באנגלית) גואשרו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גואשרו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גואשרו, באתר GBIF (באנגלית) גואשרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גואשרו באתר הרשימה האדומה של IUCN גואשרו באתר הרשימה האדומה של IUCN
שלדג האמזונאס

שלדג האמזונאס (שם מדעי: Chloroceryle amazona) הוא מין של שלדג החי בטבע ביערות הגשם של האמזונאס ובנהרות סביבם ומוצא בהם את מזונו. הוא נפוץ גם צפונה משם עד מקסיקו ודרומה עד ארגנטינה. הוא קרוב משפחה רחוק של הפרפור הנפוץ בישראל. אורכו של השלדג 29–30 ס"מ ומשקלו עד 110 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומקור ארוך כיאה לשלדגים וכן ציצה על ראשו הירוק. החזה לעומת זאת צבוע בכתום בהיר. הבטן והצוואר לבנים והמקור הארוך שחור. לשלדג ראייה מצוינת המסוגלת למקם דברים מתחת למים בדיוק מרשים. הוא מזכיר מאוד את קרוב משפחתו הקטן יותר שלדג ירוק (Chloroceryle americana), אך כבד ממנו בהרבה. בנוסף לשלדג הירוק סימנים לבנים על כנפיו, החסרים אצל שלדג האמזונאס. הוא מתמקם על ענפים הסמוכים לנהר וצופה על סביבתו. טרפו הוא בעיקר דגים, חרקי מים או דו-חיים החיים מתחת לפני המים, לעיתים בעומק של כמה מטרים. כשהשלדג מזהה טרף, הוא ממריא, צובר גובה, צולל כברק ושולה את הטרף שעשוי להיות בעומק מטר מתחת לפני המים. הוא עף איתו אל הענף הקרוב והורגו בחבטות כנגד העץ או בולע אותו כמות שהוא. הזכרים צבעוניים מהנקבות והציצה שלהם משמשת לחיזורים. כמו כן הם בעלי קול חזק ומרשים והם משמיעים אותו מהענפים הגבוהים ביער הגשם. הנקבות בוחרות לקינון חפירים בגדת הנהר שהזוג מעמיק עד עומק של 10 מטר. שם מוטלות 3–4 ביצים. הגוזלים הבוקעים נראים דומים מאוד להוריהם. השלדג יוצא לציד לבד בדרך כלל אך הוא אינו טריטוריאלי ואם המקום מכיל מספיק דגים הוא מקבל נוכחות של שלדגים אחרים. מדיה וקבצים בנושא שלדג האמזונאס בוויקישיתוף שלדג האמזונאס, באתר ITIS (באנגלית) שלדג האמזונאס, באתר NCBI (באנגלית) שלדג האמזונאס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שלדג האמזונאס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שלדג האמזונאס, באתר GBIF (באנגלית) שלדג האמזונאס באתר beautyofbirds (באנגלית) שלדג האמזונאס באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחשון אמריקאי

נחשון אמריקאי (שם מדעי: Anhinga anhinga) הוא מין עוף מים החי באזורי ביצות ובאזורי מים מתוקים שונים ברחבי אמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית. מקור שמו של הנחשון הוא מצווארו דמוי-הנחש, הבולט ביותר כאשר הוא שוחה ושאר גופו שוקע לגמרי במים, מכיוון שאין לו בלוטות ציפה כמו יתר עופות המים. הנחשון הוא עוף מים די גדול - אורכו 75-95 ס"מ, משקלו 1-1.34 ק"ג ומוטת כנפיו 1.22 מ'. מחוק הוא מזכיר מעט ברווז, אך הוא עומד זקוף יותר וכן הוא בעל מקור צהוב, מאוד ארוך ומחודד, גוף שחור עם כנפיים וזנב ירוקים-אפורים ועל הרגליים יש לו קרומי שחייה. הצוואר ירוק כהה והפנים לבנות. הנקבות מזכירות את הזכרים אך קטנות יותר ובעלות חזה וצוואר לבנים והגוף חום יותר. ברוב אזורי התפוצה שלו חי גם קורמורן מצויץ (Phalacrocorax auritus), שמאוד דומה לו אך בעל זנב ומקור קצרים בהרבה מאלה של הנחשון. הנחשון נפוץ בקצה הדרומי של אמריקה הצפונית, כל המרכזית והדרומית. הוא נפוץ בעיקר בביצות ובאזורי מים מתוקים ואף באזורי החוף במים חמימים. הוא צולל אל מתחת למים כדי למצוא את מזונו ומחפש דגים שונים, חסרי חוליות מימיים ודו-חיים, וכשהוא מוצא, הוא נועץ בהם את מקורו. אז הוא עולה אל פני המים עם הדג, מרפה את האחיזה ובולע אותו. בזמן השחייה גופו של הנחשון נרטב לחלוטין, למעט הצוואר שעולה אל פני המים, מזכיר מעט נחש בצורה זו. לאחר האכילה שלו הוא יוצא מהמים ומייבש את הכנפיים, והדבר יכול לקחת יותר משעה לפעמים. הוא פורש את הכנפיים לכיוון השמש ומחכה שיתייבשו באופן זה. לעיתים נוצות החזה שלו מתנפחות מהמים, והדבר מזכיר מעט תרנגול הודו, מה שנתן לו את הכינוי "הודו מים". בציד דג מדיה וקבצים בנושא נחשון אמריקאי בוויקישיתוף הניו יורק טיימס, ציפור השטן ועופות נודדים נצפו הרחק ממסלולי הנדידה הקבועים שלהם, באתר הארץ, 7 במאי 2023 נחשון אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית) נחשון אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית) נחשון אמריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחשון אמריקאי, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) נחשון אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית) נחשון אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
תוכי ראש-נץ

תוכי ראש-נץ (שם מדעי: Deroptyus accipitrinus) הוא מין גדול של תוכי ממשפחת התוכיים חי בטבע ביערות אמריקה הדרומית. הוא המין היחיד בסוגו והוא בעל פרצוף המזכיר מעט עוף דורס, אם כי הוא, כמו כל התוכאים, ניזון מזרעים ופירות. תוכי זה נפוץ בטבע במדינות: אקוודור, סורינאם, בוליביה, ברזיל, ונצואלה, פרגוואי, אורוגוואי, צפון-מזרח פרו, קולומביה, גיאנה הצרפתית וגינאה. הוא חי בעיקר ביערות הגשם של האמזונאס. לתוכי זה נוצות עורף גדולות ואדומות המזכירות צורת מניפה שכנראה משמשת להרתעת יריבים והיא יכולה להיפרש כדי לשוות לתוכי מראה גדול יותר. הוא בעל פנים חומים כהים המכוסים בפסים לבנים; העיניים והמקור שחורים וגדולים. כל אלה יוצרים דמיון לפנים של נץ. הגוף בעל נוצות אדומות-כחולות, הפזורות יחד, והצוואר אפור. הכנפיים, הזנב והפלג העליון של הרגליים ירוקים. למרות המראה התוקפני שלו הוא ניזון רק מפירות וזרעים. האורך של תוכי זה מגיע ל-33 ס"מ ומשקלו ל-190–280 גרם. תוכים אלה, אף שאינם חיות מחמד נפוצות, ניצודים מדי פעם למטרה זו. הם עלולים להיות תוקפניים כלפי חיות אחרות, במיוחד כלפי תוכים אחרים מאותו המין (זכרים או נקבות). הצעירים שקטים יותר מהבוגרים הרעשנים והעקשנים. הם מתרגלים לקשר עם אדם אחד ודורשים טיפול תקיף ובעלים סבלני, המנוסה בטיפול בעופות ובקריאת שפת הגוף של התוכי. תוכים אלה מאוימים מכריתת יערות באזורי תפוצתם, אך מצב השימור שלהם הוא עדיין ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא תוכי ראש-נץ בוויקישיתוף תוכי ראש-נץ, באתר ITIS (באנגלית) תוכי ראש-נץ, באתר NCBI (באנגלית) תוכי ראש-נץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי ראש-נץ, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכי ראש-נץ, באתר GBIF (באנגלית) תוכי ראש-נץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
אמזונה (תוכי)

אמזונה (שם מדעי: Amazona) הוא סוג גדול של תוכיים החיים במרכז ודרום אמריקה, מקסיקו ובאיים הקריביים. בסוג זה, ישנם מינים מוכרים של תוכים בינוניים שלרובם גוף ירוק, מצח זהוב ומקור שחור. בסוג קרוב ל-30 מינים. האמזונות כמו רוב התוכיים הם צמחוניים וניזונים מפירות שונים, פרחים וזרעים שונים וגם מעלים מסוימים. כל מין מעדיף מיני פירות שייחודיים לו. לתוכים אלה יכולת לחקות קולות אנושיים והדבר גרם להם להפוך לחיות מחמד נפוצות ומאולפות. תוכי זה הוא הדברן השני הטוב ביותר מבין התוכים (לאחר האפרור האפריקני). הם עשויים לתקוף ולפצוע באמצעות המקור הקשה שלהם. הם תוקפנים במיוחד כלפי תוכים אחרים וחיות מחמד. כמה מינים נמצאים בסכנה בגלל סוחרי חיות מחמד, ולכן הם מינים מוגנים שאסור לגעת בהם בעודם בטבע. ישנם קרוב ל-30 מיני אמזונות: Amazona leucocephala Amazona collaria Amazona ventralis Amazona vittata Amazona xantholora (אמזונת יוקטן) Amazona albifrons Amazona agilis Amazona tucumana Amazona pretrei Amazona viridigenalis (אמזונה אדומת כתר) Amazona finschi Amazona autumnalis Amazona autumnalis lilacina Amazona diadema Amazona dufresniana Amazona rhodocorytha Amazona brasiliensis (אמזונה אדומת זנב) אֲמָזוֹנָה אֲדֻמַּת מֵצַח (Amazona festiva) אֲמָזוֹנָה צְהֻבַּת רֹאשׁ (Amazona barbadensis) אֲמָזוֹנָה כְּחֻלַּת מֵצַח (Amazona aestiva) mazona ochrocephala (אמזונה צהובת כתר) Amazona ochrocephala panamensis Amazona auropalliata Amazona oratrix Amazona tresmariae Amazona kawalli Amazona amazonica Amazona mercenarius אמזונה קמחית (Amazona farinosa) Amazona vinacea Amazona versicolor Amazona arausiaca Amazona guildingii Amazona imperialis בנוסף על מינים אלה ישנם עוד 2 מינים שנכחדו: אמזונת מרטיניקו (Amazona martinica) ואמזונת גואדלופה (Amazona violacea). המין אמזונה צהובת-פנים (Alipiopsitta xanthops) איננה שייכת לסוג זה אלא למין יחידי בסוגו, אך גם קרויה אמזונה. מדיה וקבצים בנושא אמזונה בוויקישיתוף אמזונה, באתר ITIS (באנגלית) אמזונה, באתר NCBI (באנגלית) אמזונה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמזונה, באתר GBIF (באנגלית) אמזונות באתר beautyofbirds אמזונות באתר חיות מחמד על פי החלטות האקדמיה
קוניור זהוב

קוניור זהוב (שם מדעי: Guaruba guarouba) הוא מין של תוכי יחידי בסוגו החי בטבע ביערות הגשם של צפון ברזיל באגן האמזונאס והוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הוא משויך לתת-משפחת האריים שאליה משויכים גם תוכי הארה. הוא חי בברזיל במדינת פארה וגם בצפון מרניאו, בשטח מחיה של 174,000 קמ"ר ובין הנהרות: טוקנטינס, שינגו וטפז'וס. תוכי זה הוא בעל נוצות זהובות-צהובות על גופו מה שנתן לו את שמו, אך קצה הכנפיים בצבע ירוק והמקור אפור-לבן. אורכו הממוצע 34 ס"מ ומשקלו עד 250 גרם. הוא בעל זנב ארוך וצהוב. העיניים חסרות טבעות מקיפות והרגליים ורודות. התוכים מעופפים בטבע בחבורות גדולות והם אוכלים, נחים ואף ישנים יחדיו. מזונותיהם העיקריים הם פירות שונים, פרחים, פלחי תירס וזרעים שונים. בין מיני הצמחים שהם אוכלים מפירותיהם מצויים הקיקיון, המנגו, האסאי וה-Byrsonima crassifolia (ממשפחת המלפיגאים). הקוניור הזהוב מצוי בסכנת הכחדה ומספר הפרטים בטבע עומד בין 20,000-10,000. הוא מופץ כחיית מחמד ונלקח לשם כך מאזורי תפוצתו בטבע. כמו כן הוא מאוים על ידי כריתת היערות בהם הוא חי. סיכון נוסף הוא סכר טוקורוי שגרם לחלקים שונים ביער להיות מוצפים ופגיעים יותר לשיטפונות. מדיה וקבצים בנושא קוניור זהוב בוויקישיתוף קוניור זהוב, באתר ITIS (באנגלית) קוניור זהוב, באתר NCBI (באנגלית) קוניור זהוב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קוניור זהוב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קוניור זהוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קוניור זהוב, באתר GBIF (באנגלית) קוניור זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
סולה פרואנית

סולה פרואנית (שם מדעי: Sula variegata) היא מין עוף ממשפחת הסולתיים החיה באמריקה הדרומית, באזורי החוף שבין מדינת פרו עד לעיר קונספסיון שבצ'ילה. היא קרובת משפחה של סולה כחולת-רגל וסולה אדומת-רגל מאיי גלאפגוס. מין זה מתקבץ על חופי האוקיינוס השקט בלהקות עצומות, אשר מייצרות מאות טונות של גואנו המספק אנרגיה ודשן לתעשייה המקומית. למעשה זה הוא העוף השני בכמות הגואנו שהמושבות שלו מייצרות. אורכה של הסולה 38–41 ס"מ ומשקלה 1,300-1,500 גרם. היא לבנה ובעלת מקור ארוך המשמש לדיג וכן אברות תעופה גדולות הנעות אחורה בזמן הצלילה. כמו רוב הסולות היא ניזונה מדגים שהיא שולה מעומק של עד מטר אחד מתחת לפני המים. היא ממריאה לגובה כדי לצבור תאוצה שתביא אותה עד לעומק זה. הסולות נעזרות בדגים טורפים שיעלו להקות של דגים קטנים לפני המים, שם הן יכולות לתפוס אותם. בעבר היה ציד גדול של עופות אלה ועד שנת 1997–1998 היו ירידות בכמותם ואחרים נדדו צפונה יותר בחורף. כיום ישנם כ-5 מילון עופות והם מבוססים באזור הדיג שלהם. בכל מושבה הסולות מקננות בכל ימות השנה. הנקבות מטילות 1–4 ביצים שבוקעות לאחר 4 עד 5 שבועות. הצלחת הצעירים להגיע לבגרות תלויה בכמות המזון, גודל המושבה וכמות הטורפים באזור. טורפים יבשתיים מתרחקים מאזורי הקינון הצוקיים, אבל עופות ימיים עלולים לחטוף אפרוח שאין עליו השגחה טובה. מדיה וקבצים בנושא סולה פרואנית בוויקישיתוף סולה פרואנית, באתר ITIS (באנגלית) סולה פרואנית, באתר NCBI (באנגלית) סולה פרואנית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סולה פרואנית, באתר GBIF (באנגלית) סולה פרואנית באתר juzaphoto סולה פרואנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
נחום קוק (רופא)

נחום הכהן קוק (דצמבר 1902 – 16 באוגוסט 1990) היה רופא ותיק בתקופת היישוב ובמלחמות ישראל, מנתח בבית החולים האוניברסיטאי - הדסה בירושלים. מוזכר לעיתים כחלק מאירועים בסיפורת, על אישים תורניים שפקדו אותו לשם רפואתם. בשנת תשל"ד-1974 הוענק לו אות יקיר ירושלים. נחום קוק נולד בלטביה בדצמבר 1902 לרב דב בער הכהן קוק ולרבקה שאכן. אביו, אחיו של הרב הראשי לארץ ישראל הרב קוק, כיהן כרב בעפולה וניהל את מכון הארי פישל לדרישת התלמוד. אחיו של נחום הם, הלל קוק, רפאל הכהן קוק, סוניה מאירי, בתיה כלאב, נחמה ליפשיץ, ד"ר הרצל הכהן קוק וצילה הלוי. הוא למד בישיבה, שירת בצבא האדום ולמד רפואה באוניברסיטת חרקוב. על הבחירה שלו כיהודי בחור ישיבה, בלימודי רפואה סיפר כי כשהיה בגיל 17 הוא הלך ברחוב ולפתע צעיר אנטישמי ירה בו בחזה. הוא הובהל פצוע לטיפול דחוף, ואז שמע את הרופא שמטפל בו אומר לאביו: "הבחור הזה לא יחיה". באותו רגע, סיפר, גמלה בלבו ההחלטה, "לא רק שאני אחיה, אני גם אהיה רופא. רופא מסוג אחר, כזה שנלחם על חיי החולים שלו" ואכן הוא המשיך לחיות והיה לרופא. אחרי לימודי הרפואה עלה לארץ ישראל, והתקבל למשרה בבית החולים הדסה. בתחילה לא היו עמו התעודות ולשם כך העיד הרב קוק עליו וקיבלהו לעבודה כרופא עוד בטרם הגיעו המסמכים לארץ ישראל. קוק היה מתלמידיו הבולטים של פרופ' פליקס מנדל. קוק נישא לקלרה ונולדו להם שלושה ילדים (שני בנים ובת). מאד מפורסם הסיפור בו פנו אליו הצדיק הירושלמי הרב אריה לוין ואשתו. סיפור המשמש באופן תדיר כדוגמה למימרא אשתו כגופו וכסיפור מופת בחינוך לשלום בית. ד"ר קוק עבד כמנתח בבית החולים הדסה במשך כחמישים שנה. ובנוסף עסק ברפואה כל הזמן, בכל מקום. בימים שלפני הקמת המדינה ניתח את פצועי האצ"ל בבית חולים מחתרתי, במצור על ירושלים טיפל בפצועים בכל העיר, ובמלחמת ששת הימים ניהל בתוך בית החולים ביקור חולים, בית חולים צבאי מאולתר. "המנתח הירושלמי הוותיק ד"ר נחום קוק ניצב על משמרתו כל ימי המלחמה, כמעט ללא הפסקה, ביום ובלילה. הוא עמל להציל את פצועי המלחמה. בכל אותם ימים הוא הסביר לעוזריו ללא הרף: אסור לקטוע איברים! עלינו לעשות הכול כדי להציל את החולה, מבלי לקטוע לו יד או רגל. לעתים נראה המצב חמור וכמעט על סף ייאוש, אבל ד"ר נחום קוק לא ויתר. את כל ניסיונו הרפואי העשיר העמיד במבחן ונאבק כדי להציל את גפיו של הפצוע, והוא זכה ממש לסייעתא דשמיא. במרבית המקרים הצליח להציל את אבריהם של הנפגעים ומנע מהם להפוך בעלי מום לכל ימי חייהם. לאחר שנרגע מהמאמץ הפיזי והנפשי הגדול, הסביר כי הגיע לרעיון הזה מדודו, אח אביו, מרן הרב קוק. ממנו שמע לא פעם כי 'אסור להתייאש גם מאיבר המדולדל מן הגוף. איבר שכזה, יש לעשות הכול כדי לאחות אותו אל הגוף ולהחזירו לחיים. כל עוד לא נגדע הטוב כליל, אין להתייאש ממנו'. מרן הרב קוק אמנם דיבר על איברים מסוג אחר, וכוונתו הייתה לרחוקים מתורה, אבל הכלל שניסח תקף גם לגבי איברים כפשוטם. לכן עמל להציל את איבריהם של משחררי ירושלים העתיקה כשסיסמתו היא נגד קטיעת איברים, ברוחניות ובגשמיות".. — מעשה שהיה, מאת פנחס מילר. קוק נפטר בכ"ה באב תש"ן, 16 באוגוסט 1990, ונקבר בבית העלמין סנהדריה. על המצבה שלו בבית העלמין בסנהדריה כתבה המשפחה "הקדיש חייו לחוליו, יקיר ירושלים". , ידידיה מאיר, קוק. דוקטור קוק, באתר ערוץ 7, 23 בפברואר 2014 - טורו השבועי של ידידיה מאיר בעיתון בשבע, נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מרץ 2012, ערך: פרופ' פליקס מנדל, עמוד 286-287