laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לשחרר את ווילי

לשחרר את ווילי (באנגלית: Free Willy) הוא סרט דרמה משפחתי משנת 1993 בבימויו של סיימון וינסר. בסרט מככב קטלן בשם קייקו לצד שחקנים אנושיים. חבורת ילדי רחוב מתפרעת בפארק סקייטפארק ברנסייד ובפארק ימי שם מציירים הילדים גרפיטי. אחד הילדים ששמו ג'סי נתפס, נשלח למשפחה אומנת ומוטלת עליו המשימה לנקות את הגרפיטי. בביקוריו בפארק המים הוא יוצר קשר עם לויתן קטלן בשם ווילי ומצליח לאלף אותו. הבעלים של המקום מוכן לעשות מופע לווילי. ביום המופע הצופים במפלס התחתון של הפארק מכים במיכל המים, מה שמטריד את ווילי והוא אינו מבצע את המופע. הבעלים מחליט להרוג את ווילי באופן שייראה כתאונה ובכך להרוויח את דמי הביטוח. הדבר נודע לג'סי והוא מגייס את אביו המאמץ שעוזר לו להוביל את ווילי במשאית חזרה לים. ווילי - קייקו ג'סי - ג'ייסון ג'יימס ריכטר גלן גרינווד - מייקל מדסן ריי לינדלי - לורי פטי אנני גרינדווד - ג'יין אטקינסון רנדולף ג'ונסון - אוגוסט שלנברג דיאל - מייקל איירונסייד טוואיט מרסר - מיקלטי וויליאמסון גווני - דניאל האריס ווייד - ריצ'רד ריהל פרי - מייקל באקול ג'סי - דן קיזלר גלן גרינווד - אוהד שחר ריי לינדלי - שירי גולן אנני גרינדווד - איה שבא רנדולף ג'ונסון - אלברט כהן דיאל - שמחה ברבירו טוואיט מרסר - יורם יוספסברג גווני - שרית וינו אלעד ערך מורחב – קייקו (לווייתן) הקטלן שכיכב בסרט שמו קייקו, נלכד ליד חופי איסלנד בשנת 1979. הסרט עורר דיון ציבורי אצל מעריצים בעניין שחרורו. לסרט יצאו שני סרטי המשך, המסע הביתה (לשחרר את ווילי 2) שיצא לאקרנים בשנת 1995 ומבצע ההצלה (לשחרר את ווילי 3) שיצא לאקרנים בשנת 1997, סרט בעל שם דומה ובסיס רעיוני דומה אבל עם שחקנים אחרים בשם לשחרר את ווילי: הבריחה ממפרץ הפיראטים, הופץ ישירות ל-DVD בשנת 2010 וסדרת טלוויזיה מצוירת ששודרה בערוץ הילדים באמצע שנות ה-90. שיר הנושא של הסרט הוא Will You Be There של מייקל ג'קסון. מדיה וקבצים בנושא לשחרר את ווילי בוויקישיתוף "לשחרר את ווילי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לשחרר את ווילי", באתר נטפליקס "לשחרר את ווילי", באתר AllMovie (באנגלית) "לשחרר את ווילי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "לשחרר את ווילי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "לשחרר את ווילי", באתר Metacritic (באנגלית) "לשחרר את ווילי", באתר אידיבי "לשחרר את ווילי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "לשחרר את ווילי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פרנציסקוס מסאל

פרנציסקוס מסאל, בשמו הצרפתי פרנסואה דה סאל (בצרפתית: François de Sales, בלטינית: Franciscus Salesius; ‏21 באוגוסט 1567, טירת סאל, טוראן-גלייר – 28 בדצמבר 1622, ליון) היה איש דת קתולי צרפתי, בישוף של ז'נבה. הוכרז לקדוש ומורה של הכנסייה הקתולית וכונה בקרב חסידיו "מורה האהבה". הוא היה בן למשפחת אצילים שבחר בחיי נזירות תוך ויתור על כל תאריו ונודע כדרשן מחונן וכאחד התאולוגים הנוצרים החשובים. השפעתו בכנסייה ומחוצה לה הייתה רבה, לרבות בקרב מונרכים כמו הדוכסים של סבויה, קרלו אמנואלה הראשון וויקטור אמדאו הראשון, וכן מלכי צרפת, אנרי הרביעי ולואי השלושה-עשר. פרסומיו המודפסים בעקבות המצאת הדפוס, היו למעין עיתונים קתולים ראשונים. פרנסואה דה סאל נולד בטירת סאל (Château de Sales) על יד טוראן - גלייר (Thorens-Glières) במחוז סבואה עילית (סבויה עליונה) בצרפת. למד באוניברסיטאות בפריז ובפדובה ובשנת 1594 הוסמך ככומר. פעל רבות לשיקום הדת הקתולית באזורי הולדתו והטיף תוך השתדלות רבה ובהצלחה בקרב המאמינים הקלביניסטים מדרום לאגם ז'נבה. בשנת 1602 נבחר לבישוף של ז'נבה, עם מושבו באנסי. תואר כמנהיג רוחני אמיתי ביחס לצאן מרעיתיו ולאנשי הדת, על ידי מתן דוגמה אישית וכתיבת ספרים. כתביו הידועים ביותר הם "פילותיאה" ו"תיאוטימוס". יחד עם ז'אן דה שנטל, ייסד פרנציסקוס דה סאל את המסדר "ביקור מרים" או מסדר הסלזיאניות. פרנציסקוס מסאל מת בליון בשנת 1622. ב-24 בינואר 1623 גופתו הועברה לאנסי. הוא הוכר כקדוש על ידי הכנסייה הרומית קתולית והיום 24 בינואר הוכרז כחגו. נחשב לפטרון של סופרים והעיתונאים הקתולים. במאה ה-19 הכומר ג'ובאני בוסקו הקים את מסדר הסלזייאנים שנקרא לזכרו של פרנציסקוס מסאל. למסדר סניף פעיל בשכונת מוסררה בירושלים. מספר יישובים נושאים את שמו: סן פרנסואה דה סאל במחוז סבואה, בצרפת, ושלוש עיירות בקוויבק בקנדה: סן-פרנסואה-דה לה רויווייר-דו-סוד, סן-פרנסואה-דה-ל'יל ד'אורליאן וסן-פרנסואה-דה-סאל. נושאים את שמו כמה מוסדות חינוך צרפתים: המכללה (קולז') ובית הספר התיכון סן-פרנסואה-דה-סאל בעיר אברה, וכן מכללה ובית ספר תיכון בעיר טרואה. מדיה וקבצים בנושא פרנציסקוס מסאל בוויקישיתוף פרנציסקוס מסאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי פרנציסקוס מסאל בפרויקט גוטנברג (באנגלית) פרנסיס (1567–1662), דה סל, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא קדושים נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמניון משוכלל

תְּמָנְיוֹן משוכלל (גם אוֹקְטָהֶדְרוֹן רגולרי) הוא פאון בעל 8 פאות משולשות שוות צלעות, 6 קודקודים ו-12 מקצועות. את התמניון המשוכלל, הקרוי גם דו-פירמידה ריבועית, אפשר לבנות משתי פירמידות ריבועיות שפאותיהן הצדדיות הן משולשים שווי-צלעות, אשר חוברו בבסיסיהן. התמניון המשוכלל הוא אחד מחמשת הפאונים המשוכללים, הקרויים גם "הגופים האפלטוניים". בדרך כלל נקרא סתם תמניון או אוקטהדרון. הפאון הדואלי, המתקבל מחיבור המרכז של כל פאה עם מרכזי הפאות הסמוכות לה, הוא קובייה. אם נסמן את אורך מקצועו של התמניון המשוכלל ב-a, אזי: שטח פני התמניון הוא 2 3 a 2 {\displaystyle 2{\sqrt {3}}a^{2}} ; נפח התמניון הוא 2 a 3 3 {\displaystyle {\frac {{\sqrt {2}}a^{3}}{3}}} . התמניון הוא אחת מצורות הגבישים ומופיע במינרלים כדוגמת קורונדום. התמניון המשוכלל משמש כקוביית משחק במשחקי תפקידים בתור קובייה בעלת 8 פאות. תמניון קטום תמניון מכוכב תמניון משוכלל, באתר MathWorld (באנגלית)
נוריאל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נוריאל – מלאך המוזכר בספר הזוהר אישים: אברהם נוריאל – חוקר פילוסופיה יהודית ישראלי יהודה נוריאל – עיתונאי ישראלי ניצן נוריאל – ראש המטה ללוחמה בטרור לשעבר אישים ששמם הפרטי הוא נוריאל
שולץ (פירושונים)

שולץ (בגרמנית: Schulz, Schultz, Schulze) הוא שם משפחה ממקור גרמני שמקורו בתפקיד "שולטהייס" (Schultheiß), ראש עיר או ראש כפר בימי הביניים. האם התכוונתם ל... אישים: אולף שולץ – פוליטיקאי גרמני אמיל שולץ – מתאגרף גרמני ארנסט גוסטב שולץ – מזרחן גרמני, קונסול פרוסיה בארץ בירושלים, מייסד הספרייה הציבורית הראשונה בארץ ישראל בשנת 1847 ברונו שולץ – סופר וצייר יהודי-פולני ג'ורג' שולץ – פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה בממשלו של רונלד רייגן ג'יימס ויליאם שולץ – סופר ומגלה ארצות אמריקאי דאץ' שולץ – יהודי-אמריקאי, מבחירי הפשע המאורגן בניו יורק בשנות ה-20 וה-30 דבי וסרמן שולץ – חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת פלורידה דווייט שולץ – שחקן אמריקאי דייב שולץ – מתאבק אמריקאי הווארד שולץ – איש עסקים אמריקאי יאן שולץ – שחמטאי צ'כי יוהאן אברהם פטר שולץ – מלחין גרמני יוהנס היינריך שולץ – פסיכיאטר גרמני מאט שולץ – שחקן קולנוע אמריקאי מיכאל שולץ – כדורגלן גרמני מרטין שולץ – פוליטיקאי גרמני המכהן כנשיא הפרלמנט האירופי מרינה שולץ – מתעמלת אמנותית ישראלית מרקוס שולץ – תקליטן גרמני ניק שולץ – שחקן הוקי קרח קנדי פרידריך וילהלם שולץ – בוטניקאי גרמני פרידריך פון שולץ – גנרל גרמני, ששימש כמפקד הגיס ה-20 והארמייה השמינית במלחמת העולם הראשונה פרנטישק שולץ – שחקן כדורמים צ'כוסלובקי-יהודי צ'ארלס מ. שולץ – מאייר קומיקס אמריקאי, שיצר את דמותו של סנופי קארל לותר שולץ – גנרל בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה תאודור שולץ – כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה יוהאן היינריך שולצה – מדען גרמני מקס שולצה – מדען גרמני נורמן שולצה – מלחין פסקולים גרמני פרנץ הרמן שולצה-דליצש – כלכלן גרמני קלאוס שולץ – מוזיקאי גרמני דורון אייל – אמן ישראלי הנודע בשם שולץ או שולץ האיום שולץ הביוני – שם הבמה של זוהר לשץ, זמר-יוצר ישראלי וחבר להקת הפאנק שרמוטה מעופפת בהרים קאר שולץ – איש עסקים דני המכהן כמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות שונות: בית החרושת שולץ – בית חרושת לנעלים על יד גטו ורשה שולץ – סדרת בידור ישראלית שיטת שולצה – שיטת הצבעה שמאפשרת לשקלל עמדות של מצביעים לכדי סדר עדיפויות משותף
תומרקין

תוּמרקין (או טומרקין) הוא מטרונים יהודי אשכנזי שפירושו "בנה של תמר". עקב החלפת הקמץ הקטן בחולם הפך התמר לתומר, כמתואר במאמר האם התכוונתם ל... אנה טומרקין – פילוסופית שווייצרית ממוצא יהודי-רוסי יגאל תומרקין – אמן ישראלי, חתן פרס ישראל לפיסול יון תומרקין – שחקן ישראלי, בנו של יגאל תומרקין יעקב טומרקין – שחיין ישראלי
מים לפילים (סרט)

מים לפילים (באנגלית: Water For Elephants) הוא סרט אמריקאי המבוסס על ספרה רב המכר של שרה גרואן. הסרט הוא סרט דרמה רומנטית ומכבבים בו רוברט פטינסון, ריס וית'רספון וכריסטוף ואלץ. הוא בוים על ידי פרנסיס לורנס והופק על ידי גיל נטר, ארווין סטוף ואנדרו ר. טטנבאום. הסרט יצא ב-22 באפריל 2011 בארצות הברית ובקנדה. הסרט מתאר את זכרונותיו של ג'ייקוב בן התשעים (האל הולברוק) בצעירותו ואת הרפתקאותיו ב"קרקס של האחים בנזיני". ג'ייקוב (פטינסון), סטודנט לווטרינריה באוניברסיטת קורנל, נאלץ להפסיק את לימודיו בעקבות טרגדיה משפחתית, בה שני הוריו נהרגים בתאונת דרכים. ג'ייקוב, מחוסר כל, עוזב את עיר מגוריו ומגיע אל הקרקס הנודד של האחים בנזיני, בו מתחיל לעבוד כווטרינר. בקרקס, פוגש ג'ייקוב את אוגוסט (וולץ), מנהל הקרקס ואת אשתו היפהפייה מרלנה (וית'רספון), מאלפת הסוסים. בהמשך הסרט, הקרקס רוכש את הפילה רוזי, בה מטפלים מרלנה וג'ייקוב, והשניים מתקרבים ומתאהבים. מים לפילים הוקרן ב-2,817 בתי קולנוע רגילים בארצות הברית ובקנדה. הסרט גרף ביום הפתיחה, ה-22 באפריל סכום של כ-7 מיליון דולר. בסך הכל הכניס הסרט כ-16.8 מיליון דולר בשבוע ההקרנה הראשון ו-117 מיליון דולר לכל אורך תקופת הקרנתו. מדיה וקבצים בנושא מים לפילים בוויקישיתוף "מים לפילים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מים לפילים", באתר נטפליקס "מים לפילים", באתר AllMovie (באנגלית) "מים לפילים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מים לפילים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מים לפילים", באתר Metacritic (באנגלית) "מים לפילים", באתר אידיבי "מים לפילים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "מים לפילים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר המעריצים הרשמי של הסרט (באנגלית) אורון שמיר, די.וי.די: ל"מים לפילים" לא הגיע להיגנז בישראל, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2011
דייוויד היולט

דייוויד היולט (באנגלית: David Hewlett; נולד ב-18 באפריל 1968) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע קנדי שהתפרסם בעקבות תפקידו בסדרה סטארגייט אטלנטיס שצולמה בשנים 2004 עד 2009, בה שיחק את ד"ר רודני מקיי, מדען ומומחה לטכנולוגיה קדמונית. היולט נולד ברד היל, אנגליה. הוא עבר לקנדה עם משפחתו בעודו בן ארבע. בשנת 1990 שיחק בקומדיה הרומנטית "איפה שהלב", לצד אומה תורמן וכריסטופר פלאמר. ב-1997 שיחק במותחן הפסיכולוגי "יום רע ברחוב" בכיכוב צ'ארלי שין.שיחק בהופעת אורח במספר פרקים של הסדרה "סטארגייט SG-1", דמותו הנרקיסיסטית והצינית זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים ולכן הוחלט לשלבה כדמות קבועה וראשית בסדרת הספין "סטארגייט אטלנטיס" [דרוש מקור]. בשנת 2006 כתב וביים את הסרט "ארוחת בוקר של כלב", סרט קנדי עצמאי בהשתתפות אחותו קייט היולט וכמו כן בהשתתפות חבריו לקסאט בסטארגייט אטלנטיס רייצ'ל לוטריל, כריסטופר ג'אדג' ופול מקגיליון. בשנת 2007 הופיע היולט בהופעת אורח בסדרה "מקלט באפלה". בשנת 2015 שיחק בתפקיד חוזר של תאלבור קאלצ'ק בסדרת המדע הבדיוני "חומר אפל". בשנת 2016 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה האמריקאית "הון שלטון". בשנת 2021 שיחק בסרטו של גיירמו דל טורו "סמטת הסיוטים". The Darkside ‏- 1987 Pin‏ - 1988 Treed Murray - 2001 הלן - 2009 חשופות - 2010 כוכב הקופים: המרד - 2011 צורת המים - 2017 הקרב על מידוויי - 2019 סמטת הסיוטים - 2021 סטארגייט יוניברס (2011) Suits‏ (2016) Murdoch Mysteries‏ (2017-2016) Departure‏ (2021) גיירמו דל טורו מציג: חדר הפלאות (2022) מדיה וקבצים בנושא דייוויד היולט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד היולט דייוויד היולט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דייוויד היולט, ברשת החברתית אינסטגרם דייוויד היולט, סרטונים בערוץ היוטיוב דייוויד היולט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דייוויד היולט, באתר AllMovie (באנגלית) דייוויד היולט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יבגניה קנייבה

יבגניה קנייבה (רוסית: Евгения Олеговна Канаева; נולדה 2 באפריל 1990 באומסק, ברית המועצות) היא מתעמלת אומנותית רוסית. הייתה פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), אלופת עולם ואלופת אירופה בהתעמלות אמנותית בתחרות הקרב רב אישי. הייתה למתעמלת הראשונה בעולם הזוכה בתחום זה במדליית זהב בשתי אולימפיאדות. קנייבה נולדה באומסק, שבסיביר. אמה, סווטלנה, הייתה מתעמלת אומנותית ברמה עולמית. אביה, אולג, הוא המאמן של הרכב המתאבקים בסגנון היאבקות יוונית-רומית ואחיה הגדול התאבק בקבוצה שאביו אימן. סבתה היא שמשכה אותה להתעמלות האומנותית בגיל 6. מאמנה הראשון, אלנה, התרשם מהתלהבותה ללמוד לעשות אלמנטים בדרגת קושי גבוהה. אחד העובדים בבית הספר ההתעמלות שהתאמנה בו, נזכר בה שבילתה שעות רבות באימונים למרות שכל התלמידים האחרים נעלמו לבתיהם עקב השעה המאוחרת, וסבתא שלה הייתה עומדת במסדרון חשוך וקר ומחכה לקחת אותה הביתה. מלבד אהבתה להתעמלות אומנותית, ידועה בחביבותה ובטיפולה לאחרים, ואף כינו אותה "אמא תרזה" על ידי צוות הדרכה. באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 2008 זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי. באליפות אירופה שנערכה בבאקו, אזרבייג'ן בשנת 2009 זכתה קנייבה בכל 5 מדליות הזהב האפשריות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי בתוצאה של 75.500 נקודות (חבל - 18.850, סרט - 18.850, חישוק - 18.850, אלות - 18.950). באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה קנייבה במדליית זהב בתחרות הקרב רב אישי והגנה על תוארה. באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה באוג'יאמדה, יפן בשנת 2009 זכתה קנייבה בכל 6 מדליות הזהב האפשרויות, באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2010 היא זכתה ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ובאליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת בשנת 2011 היא זכתה בכל 6 מדליות הזהב האפשרויות פעם נוספת. בשנת 2013 פרשה קנייבה מהשתתפות בתחרויות לאחר שנישאה. יבגניה קנייבה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יבגניה קנייבה, באתר olympedia.org יבגניה קנייבה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
גרייסון הול

גרייסון הול (באנגלית: Grayson Hall; ‏18 בספטמבר 1922 – 7 באוגוסט 1985) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון יהודייה-אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1964 על הופעתה בסרט "ליל האיגואנה". התפרסמה במשך כשש שנים בתור כוכבת אופרת הסבון האפלה "צללים אפלים" (אנ'). הול נולדה בפילדלפיה בשם שירלי ה. גרוסמן לאלינור, שחקנית בתיאטרון יידיש ילידת דרום אפריקה ולג'וזף גרוסמן, יליד לטביה. התעניינה במשחק לצורך מפלט מילדותה הקשה מאחר שהוריה נפרדו כאשר הייתה בת שמונה. נבחנה בצעירותה למספר מחזות בניו יורק סיטי. הול החלה את דרכה כשחקנית בסדרות טלוויזיה תחת שם הבמה שירלי גרייסון. לאחר ששינתה את שמה לגרייסון הול הופיעה בשנת 1962 בסרטה הראשון הדרמה "שטן על עקבים גבוהים". התגלתה לראשונה בסרטו של ג'ון יוסטון "ליל האיגואנה" בו שיחקה בתפקיד מיס ג'ודית פלווס עליו הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב. שיחקה לאחר מכן באופן מועט למדי בתפקידי קולנוע בסרט הצרפתי "היכן את פולי מרגו?" בתפקיד עורכת מגזין האופנה מיס מקסוול, בהפקת האימה "גרגוילים" ובסרט "הבלש בעל רגלי הקטיפה". הול הפכה לדמות מוכרת בארצות הברית וברחבי העולם בזכות תפקידה הקבוע באופרת הסבון הגותית "צללים אפלים". בסדרה גילמה הול תפקידים שונים ובראשם הפסיכיאטרית ד"ר ג'וליה הופמן. בזכות הצלחתה הגדולה ביים יוצר הסדרה דן קורטיס שני סרטי אימה מלאים "בית הצללים האפלים" ו"ליל הצללים האפלים" ובהם חזרה הול על תפקיד ג'וליה הופמן. בשנת 1946 נישאה הול לשחקן טד ברוקס בלוס אנג'לס. הם נפרדו לאחר שלוש שנים והול חזרה בחזרה למגוריה שבניו יורק. ב-1952 התחתנה עם תסריטאי הסדרה "צללים אפלים" סם הול, בנם התסריטאי מתיו הול נולד ב-1958. בעצת בעלה שינתה לקראת סוף שנות ה-50 את שם הבמה שלה מ"שירלי גרייסון" ל"גרייסון הול". הול מתה ממחלת סרטן הריאה ב-7 באוגוסט 1985 בגיל 62 בביתה שבניו יורק סיטי לאחר מאבק של חצי שנה. ע"פ צוואתה גופתה נשרפה. שטן על עקבים גבוהים (1962) ליל האיגואנה (1964) הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965) היכן את פולי מרגו? (1966) בית הצללים האפלים (1970) ליל הצללים האפלים (1971) גרייסון הול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גרייסון הול, באתר AllMovie (באנגלית) גרייסון הול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) גרייסון הול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חן אהרוני (אלבום)

חן אהרוני הוא אלבום הבכורה של הזמר, היוצר, המלחין והמוזיקאי חן אהרוני שיצא ב-23 בדצמבר 2010. לפני יציאתו הרשמית של האלבום יצאו לאור 5 סינגלים ממנו ובהם הסינגל "נשימה", בו שר אהרוני ביחד עם הדוגמנית אסתי גינזבורג - מה שהיה בשבילה טבילת האש הראשונה בשירה, השיר צעד 11 שבועות במצעדים השבועיים ומקום השיא שהגיע אליו היה מקום ראשון. שירי האלבום באתר יוטיוב אקורדים לשירי האלבום באתר tab4u מילים ואקורדים לשירי האלבום באתר שירונט חן אהרוני (אלבום), באתר "פזמונט"
תיאטרון קרוב

תיאטרון קרוב הוקם בשנת 2001 על ידי הבמאי והשחקן ניקו ניתאי. התיאטרון פעל בבית מרכזים שבדרום תל אביב, ולאחר השריפה בבית מרכזים בשנת 2003 עבר למקומו הנוכחי בתחנה המרכזית החדשה של תל אביב. התיאטרון מציע רפרטואר מקורי לצד מחזאות קלאסית ומודרנית. אנסמבל התיאטרון כולל כ-50 שחקנים, מבוגרים וצעירים, כולם בוגרי בית הספר למשחק. התיאטרון העמיד לעצמו כמטרה לקרב את אוכלוסיות שונות אל מקורות התרבות העכשוויים והקלסיים ולפתח איתם פרויקטים חינוכיים מגוונים. סגנון ההפקות שונה מהמוצג על הבמות הממוסדות, והוא כולל אירועים תרבותיים חינוכיים שבו המחסום בן האמן לצופה נמחק לחלוטין. הקהל הופך לחלק בלתי נפרד מהאירוע. במשכן תיאטרון קרוב, בתחנה המרכזית, ישנם שני אולמות בהם הוא מעלה למעלה מ-100 אירועים מדי שנה. בשנת 2023 התיאטרון שינה את שמו ל"תיאטרון ניקו ניתאי", ובנוסף הוא עבר למשכנו החדש בתל גיבורים 5, תל אביב. מדיה וקבצים בנושא תיאטרון קרוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון קרוב
תיאטרון הקיבוץ

תיאטרון הקיבוץ הוא תיאטרון רפרטוארי לילדים ונוער, המעלה מדי שנה הצגות מקור וקלאסיקות עולמיות וישראליות. תיאטרון הקיבוץ הוקם כתיאטרון פוליטי-סאטירי בהשראת תיאטרון פיסקטור וברכט בשנות ה-30 על ידי שולמית בת-דורי, חברת קיבוץ משמר העמק, תחילה פעל בשם "בימת הקיבוץ" ולימים הוחלף לשמו הנוכחי. התיאטרון פעל בעיקר בתחום הקיבוץ והחל משנות ה-60 הפך לתיאטרון חברתי הנתמך על ידי משרד החינוך והתרבות, בנוסף לתנועה הקיבוצית. בין שנות ה-60 ועד לשנות ה-80 המשיך לפעול בעיקר בקיבוצים, ומשם גם הגיעו מרבית שחקניו, אולם במהלך אמצע שנות השמונים נפתח לקהלים שונים בארץ, בהם בעיקר ילדים ובני נוער, ועם קבוצת שחקניו החלו להמנות שחקנים מוכרים מהתיאטרון הרפרטוארי. משום שלתיאטרון אין אולם משלו הוא מגיע לקהלים בשיתוף עם תיאטראות שונים, בעיקר בפריפריה, במתנ"סים, בתי ספר, מחנות צה"ל וקהל היעד המקורי שלו, הקיבוצים. וכן לוקח חלק בפסטיבלים בישראל כדוגמת פסטיבל עכו ובחו"ל. בשנת 2007 העלה בארצות הברית ובקנדה את ההצגה "מען לא ידוע" העוסקת באידאולוגיה הנאצים ומשוחקת על ידי בניהם של ניצולי שואה. ההצגה הועלתה כחלק מאירועי יום הזיכרון הבינלאומי לשואה. הצגת השנה לנוער בשנים 2006 ("תמונה משפחתית"), 2007 ("אגדת סוף העונה"), 2008 ("מחויבות אמיתית") ו-2009 ("אזעקת אמת"). פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה בשנים 2017 ("הנערים ברחוב פאל"), 2020 ("המסע לאי אולי"). פרס הבמה לילדים ונוער – עיצוב וידאו בהצגת ילדים 2021 ("היידי בת ההרים"). פרס קרן תרבות חיפה (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-26) – הצגה הזוכה בקטגוריית ילדים ("הקסם של מוצרט"). פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה יחיד בשנים 2020 ("פלאפל") ו-2021 ("נסיך צפרדע"). פרס קרן תרבות חיפה (פסטיבל חיפה הבינלאומי ה-32) – הצגה הטובה ביותר לילדים ("הכי דוב שיש"). פרס הבמה לילדים ונוער – הצגת השנה לגיל הרך 2022 ("האריה הרעמתן והג'ירפה גם"). אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון הקיבוץ תיאטרון הקיבוץ, ברשת החברתית פייסבוק תיאטרון הקיבוץ, באתר "גיידסטאר ישראל" אתר נוסף לתיאטרון הצגות התיאטרון, באתר "הבמה" תיאטרון הקיבוץ, באתר "הבמה" נחמן בן עמי, בדרך אל הניצוץ, מעריב, 13 באוקטובר 1965 "בימת הקיבוץ" והפלמ"ח, דבר, 27 באוקטובר 1966 חדשות מ"בימת הקיבוץ", דבר, 17 באפריל 1967 תמר אבידר, "בימת הקיבוץ" מקימה "בסיס" בתל-אביב, מעריב, 22 במאי 1968 מ. יסוד, "בימת הקיבוץ" במלוא תנופה, דבר, 24 באוגוסט 1972 מרב יודילוביץ', עודד פלדמן - יו"ר הוועד המנהל של תיאטרון הקיבוץ, באתר ynet, 22 בדצמבר 2005 לראשונה מאז הקמתו לפני 70 שנים "תיאטרון הקיבוץ" יוצא להופעות מחוץ לישראל, באתר "כאן נעים" אורית פראג, מיתה הסוערת, הזמן הירוק, 6 באוגוסט 2009
המשטרה הלאומית של מזרח טימור

המשטרה הלאומית של מזרח טימור (בטטום: Polísia Nasionál Timór Lorosa'e; בפורטוגזית: Policia Nacional de Timor-Leste; בר"ת: PNTL) הוא הכוח המשטרתי הארצי של מזרח טימור. המשטרה הוקמה במאי 2002 על ידי האו"ם, לפני שמזרח טימור קיבלה ריבונות. מטרת הכוח לספק ביטחון ומשפט, לשמור על החוק והסדר ברחבי הארץ וגם כדי לאפשר פיתוח מהיר של שיטור אמין, מקצועי ונטול משוא פנים. כונני הגיוס נערכו בתחילת שנת 2000, והטירונות הראשונה החלה ב-27 במרץ 2000, בחסות מנהל האו"ם במזרח טימור (UNTAET). ב-10 באוגוסט 2001, המשטרה הלאומית של מזרח טימור הוקמה באופן רשמי, שהייתה אמורה לעבוד לצד מנהל האו"ם. בעבר, נקרא הארגון (East Timor Police Service (ETPS, מאוחר יותר שונה שמו ל-(Timor-Leste Police Service (TLPS, ולבסוף נקבע השם הנוכחי. המשטרה קיבלה אחראיות בלעדית על כל נושאי השיטור במזרח טימור ב-10 בדצמבר 2003. יש לפחות שלוש יחידות מיוחדות בארגון: יחידת המילואים של המשטרה (לשעבר יחידת שירות לפריסה מהירה), יחידת משמר הגבול ויחידת ההתערבות המהירה (UIR)[דרושה הבהרה]. מדיה וקבצים בנושא המשטרה הלאומית של מזרח טימור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשטרה הלאומית של מזרח טימור (בפורטוגזית) המשטרה הלאומית של מזרח טימור, ברשת החברתית פייסבוק המשטרה הלאומית של מזרח טימור, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מדינות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פביאן המבוכן

פביאן המבוכן (בגרמנית: Fabian Hambüchen; נולד ב-25 באוקטובר 1987 בברגיש גלאדבאך) הוא מתעמל גרמני, הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף עולם (שטוטגרט 2007) ושלוש פעמים אלוף אירופה (דברצן 2005, אמסטרדם 2007 ולוזאן 2008) במתח. אלוף אירופה בקרב-רב ובקרקע. המבוכן היה בן פחות מ-17 כשהיה חבר במשלחת הגרמנית לאולימפיאדת אתונה (2004). הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום השביעי, וכן היה שותף למקום השמיני בו זכתה הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2005 לא רשם הישגים גבוהים, אך באליפות אירופה שנערכה בדברצן הוכתר לראשונה כאלוף אירופה, בתרגיל המתח. באליפות שנערכה באורהוס ב-2006 זכה בשתי מדליות ארד, בקרב-רב ובתרגיל הקפיצות. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט ב-2007, רשם המבוכן את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הזהב במקבילים. בנוסף, זכה במדליית הכסף בקרב-רב וסיים במקום השישי בקפיצות. באותה שנה הוכתר שוב כאלוף אירופה במתח, וכן זכה במדליית כסף בקרב-רב, באליפות שנערכה באמסטרדם. בעקבות הישגיו אלה, נבחר באותה שנה לספורטאי השנה בגרמניה. באליפות אירופה שנערכה בלוזאן ב-2008 זכה בפעם השלישית במדליית הזהב במתח, וכן זכה במדליית כסף בתרגיל הקבוצתי ובמדליית ארד בתרגיל הקרקע, וסיים במקום החמישי בקפיצות ובמקבילים. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל לארבעה גמרים. הוא זכה במדליית הארד במתח, סיים במקום הרביעי בתרגיל הקרקע ובמקבילים, ובמקום השביעי בקרב-רב. באליפות אירופה שנערכה במילאנו ב-2009 זכה המבוכן בשתי מדליות זהב, בקרב-רב ובתרגיל הקרקע. בנוסף, זכה במדליית ארד במקבילים וסיים במקום השביעי בקפיצות. באליפות הבאה, שנערכה בבירמינגהאם, איבד את שני תאריו, אך זכה במדליית הזהב עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. כן זכה במדליית ארד במתח, אותה חלק עם בן ארצו פיליפ בוי, שזכה לניקוד זהה, וסיים במקום השמיני בטבעות. באליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2010 זכה המבוכן בשתי מדליות ארד נוספות, במתח ובתחרות הקבוצתית, וכן סיים במקום הרביעי בתרגיל המקבילים. באליפות שנערכה בטוקיו ב-2011 הסתפק במקום הרביעי בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השישי עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה המבוכן במדליית הכסף בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השביעי עם נבחרת גרמניה בתחרות הנבחרות ובמקום ה-15 בגמר הקרב-רב. מדיה וקבצים בנושא פביאן המבוכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פביאן המבוכן פביאן המבוכן, ברשת החברתית פייסבוק פביאן המבוכן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי פביאן המבוכן, באתר olympedia.org פביאן המבוכן, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
Storm Corrosion

Storm Corrosion הוא הרכב אנגלי-שוודי בראשותם של שני סולנים של שתי להקות: מיקאל אוקרפלט מלהקת הפרוגרסיב מטאל השוודית, אופת' וסטיבן וילסון מלהקת הרוק המתקדם הבריטית, פורקיופיין טרי. הקשר בין אוקרפלט ווילסון התחיל ב-2001 כשסטיבן וילסון הפיק את אלבומם החמישי של אופת', Blackwater Park. השניים התחילו לכתוב שירים ב-2010. ב-2012, הוציאו את אלבום הבכורה שלהם שהוקלט ב-2011 ונושא את שם הלהקה ב-Roadrunner Records. האלבום כולל 6 יצירות בין 6 ל-10 דקות. כל הטקסטים נכתבו בידי סטיבן וילסון והולחנו על ידי אוקרפלט ווילסון. באלבום מתופף גווין האריסון המתופף של פורקיופיין טרי. האלבום הופק על ידי הצמד. השירים הם בסגנון רוק מתקדם, פרוגרסיב מטאל, אוונגרד ורבים. האלבום הוא סיפור המתרחש בתוך יער אפל וקודר. Drag Ropes Storm Corrosion Hag Happy Lock Howl Ljudet Innan אתר האינטרנט הרשמי של Storm Corrosion Storm Corrosion, סרטונים בערוץ היוטיוב Storm Corrosion, באתר Last.fm (באנגלית) Storm Corrosion, באתר AllMusic (באנגלית) Storm Corrosion, באתר MusicBrainz (באנגלית) Storm Corrosion, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) Storm Corrosion, באתר דיזר Storm Corrosion, באתר Discogs (באנגלית) Storm Corrosion, באתר בילבורד (באנגלית)