laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טרמינולוגיה אנטומיקה

טרמינולוגיה אנטומיקה (Terminologia Anatomica, בראשי תיבות: TA) הוא תקן בין-לאומי למונחים באנטומיה אנושית. בשנת 2019 פורסמה גרסה עדכנית לתקן, המכונה TA2. הגרסה פורסמה תחת רישיון Creative Commons. טרמינולוגיה אנטומיקה נוצרה על ידי הוועדה הפדרטיבית הבין-לאומית למינוח אנטומי (FICAT) (אנ') שהוקמה על ידי הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני האנטומיסטים. ב-1955 נוצר לראשונה תקן למינוח אנטומי המקובל על הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני האנטומיסטים. התקן שכונה נומינה אנטומיקה כלל 5,640 מונחים. הוא עודכן לפרקים ולאורך השנים יצא בשש מהדורות. התפתחויות מאוחרות יותר בתחום הרפואה, במיוחד בהליכים ניתוחיים ובמדעי המוח, יצרו צורך במונחים שחסרו בנומינה אנטומיקה. בשנת 1998 יצא לאור הספר "טרמינולוגיה אנטומיקה", אשר התבסס על המהדורה החמישית של הנומינה אנטומיקה ושמר על המבנה שלו. בהשוואה לנומינה אנטומיקה שונה הטרמינולוגיה אנטומיקה במספר המונחים הגדול יותר שהוא מכיל, כ-7,500 מונחים של אנטומיה מקרוסקופית בלטינית, ולצידם המונחים באנגלית ואפונים. בנוסף, כלל התקן החדש חלוקה לשישה עשר פרקים המסווגים את המונחים לפי תפקוד ולפי אזורים בגוף. לכל מונח נוסף קוד שיוצר רשימה של מבנים הקשורים זה לזה. החל משנת 2011, טרמינולוגיה אנטומיקה נגיש בצורה חופשית ברשת האינטרנט. ב-2019 יצא עדכון גרסה, המכונה TA2. Federative Committee on Anatomical Terminology, Terminologia Anatomica: International Anatomical Terminology, Thieme Medical Publishers, ISBN 3131143614 Whitmore I. Terminologia anatomica: new terminology for the new anatomist.(הקישור אינו פעיל) The Anatomical record. 1999 Apr 15;257(2):50-3. PMID 10321431 טרמינולוגיה אנטומיקה, גרסה 2 (2019 ואילך) באתר FIPAT Apuntes de Anatomia (בספרדית) History of IFAA Gielecki J, Zurada A, Osman N. Terminologia anatomica in the past and the future from perspective of 110th anniversary of Polish Anatomical Terminology. Folia morphologica. 2008 May;67(2):87-97. PMID 18521806 R. Engelbrecht (Editor), A. Geissbuhler (Editor), C. Lovis (Editor), Connecting Medical Informatics and Bio-Informatics (Studies in Health Technology and Informatics), IOS Press, 2005. ISBN 1586035495 (Google Book Search) Terminologia Anatomica(TA), Dorland's Medical Dictionary
חוסה קרדוסו

חוסה סאטוריניו קרדוסו אוטסו (José Saturnino Cardozo Otazú; נולד ב-19 במרץ 1971 בנובה איטליה) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן כדורגל. קרדוסו הוא מלך השערים של טולוקה בכל הזמנים (248 שערים). קרדוסו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ריבר פלייט הפרגוואית ב-1988. לאחר שנתיים בריבר הוא עבר לקבוצת סנט גאלן השווייצרית, במדיה שיחק בין השנים 1990 ו-1992. לאחר מכן הוא חזר לאמריקה הדרומית והצטרף לאוניברסידד קתוליקה, עמה העפיל לגמר גביע ליברטדורס ב-1993. לאחר מכן הוא שיחק עונה אחת בקלוב אולימפיה, בטרם הצטרף לקבוצת דפורטיבו טולוקה המקסיקנית. בעונת הבכורה שלו בטולוקה, ב-1995, הופיע קרדוסו בשלושה משחקים בלבד ולא הבקיע אף שער. אף על פי כן, בהמשך השנים הוא הצטיין בטולוקה והפך לכוכבה הגדול, והגיע במדיה לשיא הקריירה שלו. קרדוסו זכה עם טולוקה בארבע אליפויות הליגה המקסיקנית (בשנים 1998, 1999, 2000 ו-2002), וסיים ארבע פעמים בתור מלך השערים של הליגה. עונת השיא שלו הגיעה ב-2003, אז הוא כבש 58 שערים בכל המסגרות – כמות השערים הגבוהה בעולם לשחקן באותה שנה – וזכה עם קבוצתו בליגת האלופות הצפון-אמריקאית. במהלך תקופתו בטולוקה זכה קרדוסו בפרס כדורגלן השנה בפרגוואי בשנים 2000, 2002 ו-2003, ובפרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית ב-2002. הוא הבקיע בסך הכול 249 שערים במדי הקבוצה שהופכים אותו לכובש המוביל שלה בכל הזמנים. קרדוסו נודע בקרב אוהדי טולוקה גם בתור שחקן שנאבק להשתתף במשחקים גם כאשר היה פצוע, וקיבל את הכינוי "El Diablo Mayor (השד הוותיק). לאחר עשר שנים בהן שיחק בטולוקה, עבר קרדוסו ביוני 2005 לסן לורנסו הארגנטינאית. בשנה הבודדת בה שיחק בלורנסו הוא הבקיע ארבעה שערים בלבד, בשל סדרת פציעות ממנה סבל. ביולי 2006 הביע קרדוסו את רצונו לחזור על מנת לסיים את הקריירה באולימפיה, אך לא היה יכול לשחק במדיה, מאחר שהקבוצה לא החתימה אותו עד לתום מועד ההעברות בליגה הפרגוואית. בעקבות כך, החליט קרדוסו להודיע על פרישה מכדורגל, לאחר שכבש 342 שערים במהלך הקריירה. לאחר פרישתו, שימש קרדוסו לתקופה קצרה כמאמנה של אולימפיה, בין השנים 2006 ו-2007. קרדוסו שיחק בנבחרת הלאומית של פרגוואי משנת 1991 עד לפרישתו, והיה, עד 2015, הכובש המוביל שלה בכל הזמנים עם 25 שערים. הוא השתתף עם הנבחרת בטורנירי גביע העולם של 1998 ו-2002, בשניהם העפיל עמה עד לשמינית הגמר. הוא הבקיע שלושער בניצחון 1-4 על נבחרת אורוגוואי במוקדמות מונדיאל 2006, אך לא יכול היה להשתתף במונדיאל עצמו בשל פציעה. קרדוסו נכלל בסגל נבחרת פרגוואי גם לאולימפיאדת אתונה 2004, וסייע לה לזכות במדליית הכסף – המדליה האולימפית הראשונה בתולדות המדינה. חוסה קרדוסו, באתר Transfermarkt חוסה קרדוסו, באתר National Football Teams חוסה קרדוסו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt סטטיסטיקות בנבחרת באתר rsssf
להרוג את המזל

להרוג את המזל (באנגלית: Lucky Number Slevin; תרגום מילולי: מספר המזל סלבין) הוא מותחן פשע אמריקאי אשר יצא לאקרנים בשנת 2006. את הסרט כתב ג'ייסון סמיילוביק, ביים פול מקגווין ומככבים בו: ג'וש הארטנט, לוסי לו, מורגן פרימן, בן קינגסלי, ברוס ויליס וסטנלי טוצ'י. הסרט צולם בניו יורק ומתמקד בעלילתו בסלבין כלברע, לינדזי - חוקרת מקרי מוות, שני ראשי פשע אויבים הידועים בשמות: "הבוס" ו"הרבי" ובמתנקש מסתורי הידוע בשם מר גודקאט. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הסרט פותח בשתי סצנות חיסול. לאחר מכן מופיע סמית', בלש מסתורי, ומספר לבחור באולם המתנה על עולם הפשע של העיר קנזס, לאחר הסיפורים הוא מחסל אותו. גיבור הסרט, סלבין, עובר רצף של אסונות אישיים, הוא מאבד את עבודתו, ביתו מועמד להריסה עקב מתקפת טרמיטים והוא רואה את חברתו בוגדת בו. הוא מתקשר לחברו ניק פישר והלה מזמינו להתארח בביתו שבניו יורק. בהגיעו לעיר הוא נשדד, במהלך השוד אפו נשבר וארנקו נלקח. הוא מגיע לדירתו של ניק מגלה שהיא פתוחה ומתחיל לגור בה על אף כישלונו ביצירת קשר עם ניק. השכנה מהדירה ממול, לינדזי (לוסי לו) יוצרת איתו קשר והוא משתף אותה בחוויותיו. לאחר מכן מגיעים לדירה שני גברים שחורים ולוקחים אותו אל "הבוס" (מורגן פרימן). הבוס מתייחס אליו כאל ניק וטוען שיש לו חוב בסך 96 אלף דולר. הוא מציע לו להתנקש בבן של "הרבי" כחלופה לתשלום החוב. לאחר חזרתו לדירה מופיעים שני גברים בלבוש חרדי ולוקחים אותו אל "הרבי" (בן קינגסלי). הרבי דורש מ"ניק" פריעת חוב בסך 33 אלף דולר. לאחר כל אחת מהפגישות הופיע סמית' כאדם שעמד מאחורי יזימת הפגישות, כלומר עובד עבור הבוס והרבי במקביל. למחרת סלבין חוזר אל הבוס ומודיע לו על כוונתו להתנקש בבן הרבי, הבוס מספר לו שבן הרבי הוא הומוסקסואל ושיש לו שני שומרי ראש, סוכני המוסד לשעבר. לינדזי רואה בעבודתה כחוקרת מקרי מוות שלוש גופות שלהשערתה קשורים לסיפור. היא מסבירה שקורבנות החיסולים בראשית הסרט הם האנשים שידעו איך ניק נראה, הוא עשה זאת לשם ירידה למחתרת וזו גם הסיבה שניק סידר שסלבין יתפוס את מקומו. בערב הולכים סלבין ולינדזי למסעדה ושם הם רואים את בנו של הרבי. סלבין עוקב אחריו לשירותים וקובע איתו דייט. סלבין מבלה את הלילה עם לינדזי. בבוקר הוא נוסע להיפגש עם בן הרבי בדירתו ומחסל אותו שם. לאחר החיסול מופיע סמית', מפעיל את לחצן המצוקה של בן הרבי, ומחסל את שומרי הראש שבאים בעקבות כך. סמית' וסלבין משאירים בדירה פצצה ועוזבים את הדירה. סלבין חוטף את "הבוס" ואת "הרבי" ומספר להם שהוא הבן של אותו אחד שהם רצחו ואז הוא הורג אותם. ג'וש הארטנט - סלבין כלברע מורגן פרימן - "הבוס" בן קינגסלי - "הרבי" לוסי לו - לינדזי ברוס ויליס - מר גודקאט/סמית' סטנלי טוצ'י - הבלש בריקאוסקי סם ייגר - ניק פישר אוליבר דייוויס - הנרי מייקלטי ויליאמסון - סלואו רוברט פורסטר - מרפי דני איילו - רות' קורי סטול - סאול דייגו קלאטנהוף - ג'ינג'ר אתר האינטרנט הרשמי של להרוג את המזל "להרוג את המזל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "להרוג את המזל", באתר נטפליקס "להרוג את המזל", באתר AllMovie (באנגלית) "להרוג את המזל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "להרוג את המזל", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "להרוג את המזל", באתר Metacritic (באנגלית) "להרוג את המזל", באתר אידיבי "להרוג את המזל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) יאיר רוה, אפלולי לי, באתר ynet, 10 במאי 2006 אבנר שביט, היזהרו מחיקויים, באתר הארץ, 10 במאי 2006 משחק מילים על הביטוי Lucky number seven המייחס משמעות מיסטית למספר 7 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עוזנייה

עָזְנִיָּה הוא שם עממי לשני מיני עופות דורסים גדולים מאוד שניזונים בעיקר מנבלות של בעלי חיים. העוזנייה מזכירה מאוד את הנשר, קרוב משפחתה. השם המקראי – "עוזנייה", כפי שמתרגם ראב"ע: "כי מן העוז בא שמה" (כוחה הרב במקורה העצום, באמצעותו יכולה למשוך עגל). השם עוזנייה מתאר שני מינים יחידים בסוגם עופות מתת-משפחת נשרי העולם הישן: עוזניית הנגב (Torgos tracheliotos) עוזנייה שחורה (Aegypius monachus) העוזנייה השחורה נחשבת לעוף הגדול ביותר במשפחת הנציים ובסדרת דורסי היום לאחר מיני הקונדוריים – נשרי העולם החדש. עוזנייה במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
גורמה

גוּרְמֵה (צרפתית: Gourmet) הוא מונח המציין אידיאל תרבותי הנקשר עם אמנות הקולינריה העילית ("Haute cuisine" ולעיתים "Grande cuisine"). זו מתאפיינת בשכלול ההכנה והעיצוב של מנות אוכל מורכבות, עשירות בניואנסים ופעמים רבות קטנות בגודל, המוגשות כחלק מארוחות גדולות. לרוב נעשה במונח שימוש חיובי בהקשר של גינונים ואנשים שעימם נכרכים טעם טוב, תשוקה ותרבות משכילה. לעיתים עם זאת יש לו גם אסוציאציה שלילית של אליטיזם. אדם בעל ערכי גורמה נקרא אנין טעם (בצרפתית: גורמן, Gourmand, ובגרמנית: פיינשמקר, משם הגיע הביטוי ליידיש ולסלנג העברי). הכינוי גורמה מופיע בשירות תיאור מעמד וסיווג של מסעדות, סוגות-בישול, ארוחות ומרכיבי-מזון באיכות גבוהה, שמוגשים בצורה מיוחדת ואנינה או שיש בהם מן התחכום באופן כללי. תעשיית גורמה, ושוק בהתאם, התפתחו בעולם המערבי שמחוץ לצרפת לאורך העשורים האחרונים, בין היתר עם העלייה בהכנסות ובמקביל העלייה במודעות קולינרית ותזונתית גלובלית. קטגוריות שונות כגון קפה, גבינות וכיוצא בזה מופרדות לעיתים קרובות בעת שיווקן לתתי-קבוצות של "סטנדרטית" ו"גורמה". אירועים מסוימים כדוגמת טעימות יין מופקים עבור אנשים הרואים עצמם כגורמה. יש גם תוכניות טלוויזיה ועיתונות הפונות לקהל היעד המחשיב עצמו כגורמה או שמעוניין להרחיב ידיעותיו בנושא. התפתחה אף תיירות-גורמה, המכַוונת עצמה למקומות שבהם ניתן לטעום ולרכוש מאכלים ויינות הנחשבים כגורמה. גורמה אף מאפיין מאכלים מהמטבח הפרסי כגון גורמה סבזי, אשר תחילתו במילה "גורמה" המבטאת בקרב הפרסים שיוך למאכל-מלכים. גסטרונומיה מעדנייה סנוביזם המטבח הצרפתי נהנתנות
הלמה של קנסטר-קורטובסקי-מזורקביץ'

הלמה של קנסטר-קורטובסקי-מזורקביץ היא משפט בסיסי בטופולוגיה של סימפלקסים, המאפשר להסיק, בתנאים מסוימים, שלכמה קבוצות סגורות יש נקודה משותפת. את הלמה אפשר להוכיח מן הלמה של שפרנר, והיא מספקת הוכחה פשוטה יחסית למשפט נקודת השבת של בראואר. יהי   Δ = ⟨ p 0 , p 1 , … , p n ⟩ {\displaystyle \ \Delta =\langle p_{0},p_{1},\dots ,p_{n}\rangle } סימפלקס n-ממדי. תהיינה   F 0 , … , F n {\displaystyle \ F_{0},\dots ,F_{n}} קבוצות סגורות, כך שכל פאה   ⟨ e i 1 , … , e i k ⟩ {\displaystyle \ \langle e_{i_{1}},\dots ,e_{i_{k}}\rangle } מכוסה על ידי איחוד הקבוצות   F i 1 ∪ ⋯ ∪ F i k {\displaystyle \ F_{i_{1}}\cup \cdots \cup F_{i_{k}}} (ובפרט הסיפלקס כולו מכוסה על ידי איחוד כל הקבוצות). אז לקבוצות   F 0 , … , F n {\displaystyle \ F_{0},\dots ,F_{n}} יש נקודה משותפת. לדוגמה, בממד n=1 הטענה היא שאם שתי קבוצות סגורות מכסות (יחד) קטע, באופן שכל אחת מהן מכסה אחד מקצותיו, אז יש להן נקודה משותפת; טענה זו שקולה לכך שהקטע הוא קבוצה קשירה. בממד n=2, הטענה היא שאם שלוש קבוצות סגורות מכסות משולש באופן שכל אחת מהן מכסה את הקודקוד המתאים לה וכל שתיים מהן מכסות (יחד) את הצלע המתאימה להן, אז יש להן נקודה משותפת, וכן הלאה. נניח בשלילה שתנאי הלמה מתקיימים וחיתוך הקבוצות ריק. נתבונן במשלימים   G i = Δ − F i {\displaystyle \ G_{i}=\Delta -F_{i}} . מן ההנחות נובע ש- { G i } i = 0 n {\displaystyle \{G_{i}\}_{i=0}^{n}} היא כיסוי פתוח של הסימפלקס, שהוא קבוצה קומפקטית. לכן יש לו מספר לבג   ϵ > 0 {\displaystyle \ \epsilon >0} (ע"ש). נסתכל בחלוקה סימפליציאלית של   Δ {\displaystyle \ \Delta } , שקוטרו של כל סימפלקס בה קטן מ-   ϵ {\displaystyle \ \epsilon } . על החלוקה הזו נגדיר פונקציית קודקודים   m {\displaystyle \ m} , באופן הבא: אם x ∈ ⟨ p i 0 , . . . , p i k ⟩ {\displaystyle x\in \langle p_{i_{0}},...,p_{i_{k}}\rangle } קודקוד בחלוקה, אז על-פי תנאי הכיסוי יש   j ∈ { i 1 , … , i k } {\displaystyle \ j\in \{i_{1},\dots ,i_{k}\}} כך ש-   x ∈ F j {\displaystyle \ x\in F_{j}} , ואז נגדיר   m ( x ) = j {\displaystyle \ m(x)=j} ; בפרט x ∈ F m ( x ) {\displaystyle x\in F_{m(x)}} לכל קודקוד   x {\displaystyle \ x} של החלוקה. פונקציה זו מקיימת את תנאי הלמה של שפרנר, ולכן קיים בחלוקה הסימפליציאלית סימפלקס   ⟨ x 0 , . . . , x n ⟩ {\displaystyle \ \langle x_{0},...,x_{n}\rangle } , כך שלכל אינדקס i {\displaystyle \,i} מתקיים x i ∈ F i {\displaystyle x_{i}\in F_{i}} . לפי בחירת   ϵ {\displaystyle \ \epsilon } , קיים G i 0 {\displaystyle \,G_{i_{0}}} כך ש ⟨ x 0 , . . . , x n ⟩ ⊂ G i 0 {\displaystyle \,\langle x_{0},...,x_{n}\rangle \subset G_{i_{0}}} , אבל אז ⟨ x 0 , . . . , x n ⟩ ∩ F i 0 = ∅ {\displaystyle \langle x_{0},...,x_{n}\rangle \cap F_{i_{0}}=\emptyset } , וזו סתירה למסקנה ש- x i 0 ∈ F i 0 {\displaystyle x_{i_{0}}\in F_{i_{0}}} . הלמה של שפרנר משפט נקודת השבת של בראואר
דייוויד אדינגס

דייוויד אדינגס (באנגלית: David Eddings; ‏7 ביולי 1931 - 2 ביוני 2009) היה סופר פנטזיה אמריקאי הידוע בעיקר בשל עבודתו על סדרת הבלגריאד. אדינגס נולד בספוקיין שבמדינת וושינגטון. את רוב ילדותו עבר באזור מפרץ פיוג'יט. בשנת 1954 רכש תואר ראשון במכללת ריד שבפורטלנד ובשנת 1961 קיבל תואר שני מאוניברסיטת וושינגטון. לפני שפתח בקריירה ספרותית עסק אדינגס בשורה של עבודות, בהן שירות בצבא ארצות הברית, עבודה בחברת בואינג, לימוד אנגלית וזבנות. ספר הבכורה של אדינגס, "שיא הציד", יצא לאור בשנת 1973. רומן זה, כמו כל יצירותיו המוקדמות, לא היה שייך לז'אנר הפנטזיה. בשנת 1983 פרסם אדינגס את ספר הפנטזיה הראשון שלו, "חייל הנבואה". הספר פתח את סדרת הפנטזיה העלילתית "הבלגריאד", שכללה חמישה ספרים, זכתה לפופולריות רבה והעניקה לאדינגס את פרסומו. אדינגס פרסם מאוחר יותר סדרת המשך לבלגריאד, המלוריאן, וכן שלושה ספרים נפרדים נוספים המתרחשים בעולם שאותו יצר בבלגריאד. בשנת 1989 פרסם אדינגס את הספר הראשון בטרילוגיית האלניום (שטרם תורגמה לשפה העברית), "כס היהלום". בהמשך לטרילוגיה זו כתב את טרילוגיית ההמשך הטאמולי (שכן תורגמה לעברית). החל משנת 2003 עבד אדינגס על סדרת פנטזיה חדשה, "החולמים". הסדרה כוללת ארבעה ספרים. ב-2 ביוני 2009, בגיל 77, דייוויד אדינגס נפטר. חייל הנבואה מלכת הכישוף קורבן הקוסם טירת הכישוף סוף משחק המכשפים שומרי המערב מלך המורגו שר השדים של קרנדה המכשפה מדרשיווא החוזה מקל קורות בלגראת הקוסם (יחד עם לי אדינגס) פולגרה הקוסמת (יחד עם לי אדינגס) הקודקס הריבאני (תולדות כל העמים בעולם של הבלגריאד והמלוריאן) (לא תורגם) The Diamond Throne The Ruby Knight The Sapphire rose כיפות של אש הזוהרים העיר החבוייה The Elder Gods The Treasured One Crystal Gorge The Younger Gods שיא הציד (לא תורגם) המפסידים (לא תורגם) אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד אדינגס (באנגלית) דייוויד אדינגס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) דיוויד אדינגס, דף שער בספרייה הלאומית
דילמת הסועדים

בתורת המשחקים, דילמת הסועדים היא הכללה של דילמת האסיר למקרה הכללי של n שחקנים. מספר סועדים יוצאים למסעדה, כאשר הם מסכימים מראש לחלק את החשבון באופן שווה בין כולם. כל סועד בוחר האם להזמין את המנה הזולה יותר או היקרה יותר (אפשר להניח שהמנה היקרה יותר בהכרח טעימה יותר אבל לא מצדיקה שהסועד ישלם את המחיר המלא שלה). כל סועד מניח שכאשר הוא בוחר במנה היקרה, המחיר לכל סועד יגדל בחלק קטן ולכן מוצדק מבחינתו להזמין את המנה היקרה ובכך לשפר את חוויית הסעודה שלו. מכיוון שכל סועד מניח כך, התוצאה היא שכולם משלמים את העלות המלאה של המנה היקרה. לפי הגדרת הבעיה זו תוצאה גרועה יותר לכולם מאשר התוצאה כאשר כל אחד מזמין מאכל זול. נגדיר את g כערך ההנאה מהמנה היקרה ואת b כערך ההנאה מהמנה הזולה. מחיר המנה היקרה הוא h ומחיר המנה הזולה הוא l. כאמור, n הוא מספר הסועדים. מההגדרות ומהתיאור הנ"ל מתקבל יחס הסדר הבא: h > g > b > l {\displaystyle h>g>b>l} . כדי להתאים את הדילמה לדילמת האסיר אנו מניחים שסועד מסוים מעדיף להזמין את המנה היקרה בתנאי שהוא יודע שהמחיר מתחלק בין שאר הסועדים g − 1 n h > b − 1 n l {\displaystyle g-{\frac {1}{n}}h>b-{\frac {1}{n}}l} . נתבונן באסטרטגיות של ה'סועדים היריבים'. נגדיר את x כסכום מחירי המנות של שאר הסועדים. המחיר של הזמנת המנה הזולה הוא 1 n x + 1 n l {\displaystyle {\frac {1}{n}}x+{\frac {1}{n}}l} ומחיר המנה היקרה הוא 1 n x + 1 n h {\displaystyle {\frac {1}{n}}x+{\frac {1}{n}}h} . התועלות המתקבלות לכל מנה הן: g − 1 n x − 1 n h {\displaystyle g-{\frac {1}{n}}x-{\frac {1}{n}}h} עבור המנה היקרה ו b − 1 n x − 1 n l {\displaystyle b-{\frac {1}{n}}x-{\frac {1}{n}}l} עבור המנה הזולה. לפי ההנחה, התועלת של המנה היקרה היא בהכרח גבוהה יותר. נשים לב שבחירת המנות על ידי הסועדים האחרים היא שרירותית והמשחק הוא סימטרי. מכאן מתקבל שהמנה היקרה היא אסטרטגיה שלטת ולכן מובטח לנו שיווי משקל נאש יחיד. אם כל הסועדים מזמינים את המנה היקרה אז כל הסועדים משלמים h בסוף הסעודה והתועלת המתקבלת היא g − h < 0 {\displaystyle g-h<0} . מצד שני, אם כל הסועדים היו מזמינים את המנה הזולה אז התועלת שלהם הייתה b − l > 0 {\displaystyle b-l>0} . זהו הדמיון בין דילמת הסועדים לדילמת האסיר. גם בדילמה זו, כולם מפסידים כאשר הם משחקים את האסטרטגיה האינדיבידואלית. בשנת 2004 בדקו את התוצאות הללו בניסוי שדה. קבוצות של שישה סועדים עמדו בפני הסדרי חיוב שונים. בהסדר אחד משלמים הסועדים בנפרד, בשנייה הם מחלקים את החשבון בינם לבין עצמם, ובשלישי הארוחה משולמת כולה על ידי הנסיין. כצפוי, הצריכה הקטנה ביותר מתרחשת כאשר התשלום נעשה בנפרד, הגדול ביותר כאשר הארוחה היא חופשית והתשלום מתחלק בשווה בין הסועדים. בהסדר רביעי, כל משתתף משלם רק שישית מהארוחה האישית, והניסיינים האחרים משלמים את השאר, כדי לבחון את חוסר האנוכיות ואת השיקולים החברתיים בהחלטה כזאת. לא היה הבדל בין הסכום שנצרך על ידי קבוצות אלה לבין אלה המפצלים את העלות הכוללת של הארוחה בצורה שווה. פיצול עלות מטילה נטל על חברי הקבוצה האחרים, וזה מצביע על כך שהניסיינים לא מתחשבים ברווחת האחר בעת קבלת ההחלטות, וזאת בניגוד למספר רב של ניסויים במעבדה שבהם הנבדקים ניצבים בפני בחירות דומות מבחינה אנליטית, אך הקשרן של הבחירות הוא מופשט יותר. הטרגדיה של נחלת הכלל בעיית הטרמפיסט תורת המשחקים שווי משקל נאש Glance, Natalie S.; Huberman, Bernardo A., The dynamics of social dilemmas, ‏March 1994 (ארכיון) Gneezy, Uri; Haruvy, Ernan; Yafe, Hadas, THE INEFFICIENCY OF SPLITTING THE BILL, ‏2004
פאראסומניה

פאראסומניה (בלטינית: Parasomnia) היא קטגוריה של הפרעות שינה הכוללות תנועות, התנהגויות, הבעת רגשות, תפיסות וחלומות, חריגים בזמן הרדמות, בעת השינה, בין מצבי השינה, או בעת יקיצה. רוב הפאראסומניות מתבטאות במצבי עוררות חלקית במעבר שבין ערנות לבין שנת REM, או במעבר שבין ערנות לאחד למצב השינה השלישי המאופיין בגלי מוח איטיים. פאראסומניות של מצב השינה השלישי מאופיינות בפעילות פיזיולוגית בעת שהפעילות המוחית של האדם יוצאת ממצב השינה השלישי ונשארת בין מצב שינה למצב ערנות. הפרעות שינה אלה כוללות הפעלה של מערכת העצבים האוטונומית, מערכת העצבים המוטורית, או תהליכים קוגניטיביים במהלך שינה, או מעברים בין שינה לעוררות. חלק מן הפאראסומניות של מצב השינה השלישי שכיחות בתקופת הילדות אך שכיחותן פוחתת לאורך השנים (סהרוריות, ביעותי-לילה, ויקיצה מבולבלת). אצל חלק מן הלוקים בהפרעה, פאראסומניות אלה עלולות לגבור בהשפעת צריכת אלכוהול, מחסור בשינה, פעילות פיזית, מתח נפשי, דיכאון, טיפול תרופתי, או מחלת חום. בין ההפרעות נמצא, אכילה מתוך שינה, סקס-סומניה, חריקת שיניים, תנועות רגליים מחזוריות בשינה, תסמונת הרגליים העצבניות, ודיבור מתוך שינה. Stanford: Parasomnias - Arousal Disorders Information Primary Sleep Disorders: Parasomnias דייוויד ק. רנדל, הסהרוריים הקטלניים, Psychology Today, בתוך אלכסון (כתב עת) איתי גל, סיוט לילי בחדר השינה, באתר "ידיעות אחרונות", 2 במרץ 2019 אילת זאוברמן, ‏שיחות לתוך הלילה, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי‏, 24 באוגוסט 2023 Bassetti et al. SPECT during sleepwalking. Lancet 2000;356:484-485.
MuSAR

MuSAR (ראשי תיבות באנגלית של Mapping using Synthetic Aperture Radar) היא הצעה לגשושית מחקר לנוגה, המבוססת על הלוויין הישראלי טכסאר. ההצעה הוגשה במכרז של סוכנות החלל האמריקנית נאס"א, במסגרת תוכנית דיסקברי, ואם הייתה נבחרת, הייתה צפויה להיות משוגרת לחלל בשנת 2015. ההצעה התבססה על הלווין טכסאר שייוצר על ידי התעשייה האווירית לישראל, ומאיץ שייוצר על ידי נורת'רופ גראומן לשם כניסה למסלול סביב נוגה. הלווין טכסאר היה אמור לעבור מספר שינויים על מנת להתאימו למשימה: שינוי במערכות התקשורת, הארכת הפנלים הסולאריים והוספת מאיץ לצורך כניסה למסלול סביב נוגה. ההצעה לגשושית מחקר זו הוגשה לנאס"א במשותף על ידי התעשייה האווירית לישראל וחברת נורת'רופ גרומן, והתקדמה בתחרות לשלבים האחרונים. אם היו זוכים בתוכנית, הפרויקט המדובר היה בסדר גודל של 400 מיליון דולר. הגשושית הייתה אמורה להיות מצוידת במטעד מכ"ם מִפְתָּח סינתטי הפועל בתחום ה־X. יכולותיו של המכ"ם מאפשרות מיפוי נוגה ברזולוציה מיטבית של 1 מטר, הטובה פי מאה מהגשושית האמריקנית מגלן שמיפתה את נוגה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. התוכנית לא יצאה לבסוף אל הפועל. Sharon Udasin (12 בנובמבר 2012). "Israel a leader in some areas of space exploration". The Jerusalem post. נבדק ב-8 בינואר 2021. {{cite news}}: (עזרה) Barbara Opall-Rome (7 בפברואר 2011). "Israelis Tout Proposal for NASA's Discovery Program". נבדק ב-8 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) החלל בישראל, משבר או הזדמנות, כנס מס' 51, סדנת יובל נאמן, צבי קפלן, שיתופי פעולה בינלאומיים בחלל כמנוף לעצמה והתעצמות, עמוד 50
חברת אחוות ציון

חברת אחוות ציון (ברומנית: Societatea Înfrăţirea Zion) הייתה הגרסה של יהדות רומניה למסדר בני ברית. ב-1870 עזב אברהם כהן-בוקורשטאנו את לשכת הבונים החופשיים של בוקרשט בגלל האווירה האנטי-יהודית. הוא יצר סביבו קבוצה של נכבדים בני הקהילה היהודית (ביניהם היו נפתלי פופר והבנקאי א. בלומנפלד) ויחד הם הקימו ב-1872 את החברה אחוות ציון. בעידודו של בנימין פרנקלין פיישוטו, הקונסול האמריקאי, שהיה שר גדול בלשכה האמריקאית של בני ברית, המייסדים ניסחו את החוקה של החברה ואת הריטואל והצביעו עליהם. ביום 17 בפברואר 1873, פתחו בוקורשטאנו וחבריו את הלשכה Înfrăţirea Zion (אחוות ציון) וכעבור זמן לא רב גם את לשכת Lumina (האור). בסיוע שתי הלשכות נפתחו והופעלו בתי ספר ומוסדות סעד יהודים. הפעולה הורחבה גם מחוץ לעיר הבירה, אל הקהילות היהודיות של פוקשאן, קראיובה, פלוישט, ברלאד, בקאו, רומן, בראילה, גאלאץ ועוד. עם פתיחת מלחמת העצמאות הרומנית עודדו הלשכות את היהודים להירתם למאמץ המלחמתי ואף תרמו והפעילו אמבולנס, שקיבל את השם "אמבולנס ציון". במהלך השנים היו חברים באחוות ציון כמעט כל מנהיגי יהדות רומניה, כולל אדולף שטרן ואלי ברקוביץ' והרבנים הראשיים יעקב יצחק נימירובר ואלכסנדר שפרן ואישים דוגמת וילהלם פילדרמן. החל מ-1879 יצא לאור בבוקרשט ביטאון האחווה, שנשא את שמה, Înfrăţirea Zion. מ-1930 יצא לאור ביטאון יוקרתי יותר, Noua Fraternitate (האחווה החדשה). השלטונות הקומוניסטיים של רומניה הפסיקו את פעילות האחוות ב-1949, אך לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, כעבור 50 שנים, האחווה קמה מחדש. Teşu Solomovici, România Judaică, כרך א' פרק 19 - הוצאת טשו, בוקרשט, 2001. (ברומנית)
מארש צה"ל

"צה"ל צועד" הוא שיר הלכת הרשמי של צבא ההגנה לישראל. המארש מבוצע בקביעות בטקסים ובמצעדים המתקיימים במסגרת הצבאית והלאומית. המארש נכתב בשנת 1963 על ידי המלחין יואב תלמי. עד שנת 1963 לא היה לצה"ל מארש רשמי, והשיר "כיתתנו בלילה צועדת" שימש לליווי המצעדים והטקסים. בתחילת אותה שנה הוכרז על תחרות לכתיבת מארש רשמי לצה"ל, ואליה ניגשו 208 מלחינים. את 12 המארשים שהגיעו לגמר ניגנה תזמורת צה"ל בראשות יצחק גרציאני לקהל הרחב בהיכל התרבות בתל אביב, וגלי צה"ל העבירו את הטקס בשידור ישיר לכל הבסיסים. חבר השופטים כלל מצד אחד מוזיקאים בכירים, ומצד שני את הקהל שנכח באירוע ואת חיילי צה"ל עצמם. החיילים העבירו את הצבעתם בטלפון. בסופו של אותו ערב נבחר המארש של יואב תלמי פה אחד. רב־טוראי תלמי, אז נגן צעיר (בן 19) בתזמורת צה"ל ותלמיד לקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה, ניגש לתחרות בעילום שם. במקום השני זכה מאיר ויזל, ובמקום השלישי זכה אפרים כץ, שניהם נגני תזמורת צה"ל. נוסף למארש צה"ל, תזמורת צה"ל מנגנת גם מארשים רבים אחרים שמתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות. הראשונה, שירים ישראלים ביניהם "נבנה ארצנו" "זמר הפלוגות", שיר אהבה חיילי, "מחר" ו"אור" מאת נעמי שמר. השנייה, שירי לכת שנכתבו במיוחד עבור תזמורת צה"ל ביניהם "אנשי הפלדה", "מארש יהודה" ו"תכלת לבן". בשנת 2007 ערכה תזמורת צה"ל תחרות מארשים נוספת, על שם יצחק גרציאני, במטרה לרענן את רפרטואר המארשים של התזמורת. כ־60 הצעות הוגשו לתחרות, ולאחר תהליכי סינון וניפוי זכתה במקום הראשון רחל ביגון, בת 84, עם המארש "כיסופים לארץ ישראל", שכתבה בברזיל כמעט 60 שנה לפני מועד התחרות, בתקופת ההכרזה על הקמת המדינה. בפועל, המארש אינו נכלל ברפרטואר הטקסי של תזמורת צה"ל. מצעד צה"ל צה"ל צועד, באתר הספרייה הלאומית צה"ל צועד (אינסטרומנטלי), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:39) כיתתנו בלילה צועדת בזמרשת (מילים: אברהם ברוידס; לחן: מרק לברי) אנחנו בזמרשת כיתה אלמונית בשירונט כיסופים לארץ ישראל, סרטון באתר יוטיוב תולדות המארש הצה"לי 🎺| כאן סקרנים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:22) טלי סטמבולצ'יק, מארש צה"ל כפי שמעולם לא שמעתם, באתר צה"ל, ‏26 במאי 2017 רותי קדוש, מאסטרו תלמי: האיש שניצח את צה"ל, הזמן הירוק, 14 במרץ 2013 תזמורת צה"ל גאה להציג, באתר דובר צה"ל, 7 ביוני 2007 (מאורכב) ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל ובנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנואל מונט

מנואל פרנסיסקו אנטוניו חוליאן מונט טורס (בספרדית: Manuel Francisco Antonio Julián Montt Torres;‏ 4 בספטמבר 1809 – 20 בספטמבר 1880) היה מדינאי וחוקר צ'יליאני. מונט נבחר פעמיים לנשיאות צ'ילה, וכיהן בתפקיד בשנים 1851–1861. על שמו נקראת העיר פוארטו מונט בדרום צ'ילה, שנוסדה בתקופת כהונתו כנשיא. מדיה וקבצים בנושא מנואל מונט בוויקישיתוף מנואל מונט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מנואל מונט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא צ'ילה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.