אליעזר בן יואל

רבי אליעזר בן יואל הלוי, המכונה ראבי"ה; סביבות ד'תת"ק (1140~) - אחרי ד'תתק"פ (1220+), היה בן תקופת הראשונים ומחבר הספר אבי העזרי. רבי אליעזר נולד בעיר בון שבגרמניה, למשפחת רבנים ופוסקים מבעלי התוספות: אביו רבי יואל הלוי רַבָּהּ של בון, סבו רבי אליעזר בן נתן (הראב"ן), ודודו רבי שמואל בן נטרונאי. תקופתו הייתה מרובה ברדיפות וגירושים, ולכן נדד בערים רבות בגרמניה ובצרפת, כמו בון, קלן, מיינץ, מץ, וירצבורג, בינגן, שפייר, ועוד. רוב שנותיו חי בעיר בון, ולעת זקנותו מילא את מקום אביו ברבנות קלן. באחרית ימיו כהו עיניו. רבי אליעזר עסק בצרכי הציבור ובפדיון שבויים, וקשר קשרים עם אנשי השלטון והכנסייה. בתחילה לא רצה רבי אליעזר לקבל על עצמו את עול הרבנות, אך משנעשה לרב היה נוהג בתקיפות רבה נגד העוברים על מצוות התורה. היה מיודד עם רבים מגדולי דורו, וקשר מיוחד היה לו עם רבי אלעזר מוורמס, בעל הרקח. אחד מבניו נקרא בשם יואל, ואח בשם אורי נשרף בשנת ד'תתקע"ו על קידוש השם. בקטנותו הספיק ללמוד מפי אבי אם אמו, רבי אליקים בן יוסף ממגנצא ומפי סבו רבי אליעזר בן נתן (הראב"ן), על אף שלא למד אצלם תקופה ארוכה, הרבה לצטט מהם פסקי הלכה וללמוד ממנהגיהם. מקורות משפחתיים נוספים לפסיקותיו היו אביו רבי יואל הלוי אצלו למד, ודודו רבי שמואל בן נטרונאי. הוא למד בישיבות במגנצא שם רבותיו המובהקים היו רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, רבי אליעזר בן שמואל ורבי משה הכהן בן שלמה. בנוסף, למד אצל רוב חכמי אשכנז של אותו הדור: אצל רבי אליעזר ממיץ, אצל רבי יהודה החסיד ברגנשבורג, ובשפיירא למד בישיבת רבי ריב"א הבחור, נכדו של ריב"א ואצל רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא. הוא התכתב עם בני דורו, עם רבי שמואל החסיד ורבי יצחק בן אשר הלוי שניהם מהעיר שפיירא, רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, ועם רבי אליעזר ממץ ואולי גם עם רבי דוד בן שאלתיאל ורבי שלמה הכהן. תלמידו המובהק הוא רבי יצחק בן משה מחבר הספר אור זרוע המזכירו בספרו רבות. ייתכן שתלמיד נוסף שלו הוא רבי גרשום בן יעקב הגוזר. בעבר היה זיהוי שגוי של תלמידים ישירים רבים נוספים, בעקבות שיבושי העתקה והבנה בספריהם, כמו הכתוב "מורי" בציטוט דברי המהרי"ח בספר הגהות אשר"י, שלמעשה היה ציטוט מתוך הספר אור זרוע. תלמיד נוסף שלו הוא רבי ברוך בן אברהם רבי ברוך ממגנצא. עיקר פסקיו הגיע לידי הפוסקים בתקופת הראשונים דרך כתבי תלמידו בספר אור זרוע שבעצמו צוטט בהגהות אשר"י על פסקי הרא"ש. ספרו אבי העזרי, שהודפס בשם "ספר ראבי"ה" על שם מחברו, כולל לקט נרחב של פסקים ופירושים ב-1,155 סימנים, לפי סדר מסכתות התלמוד. חלק קטן מהספר נדפס בידי רח"נ דמביצר בקרקא בשנת ה'תרמ"ב, אך רובו ככולו נדפס על ידי אביגדור אפטוביצר בתוספת מבוא מקיף והערות רבות. הכרכים הראשונים של הספר יצאו לאור בהוצאת חברת מקיצי נרדמים בברלין שנת ה'תרע"ג ובירושלים שנת ה'תרצ"ה, כרך הוספות ותיקונים בשנת ה'תרצ"ו וכרך המבוא בשנת ה'תרצ"ח. בהשתדלותו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג יצאה הסדרה לאור מחדש על ידי מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה, כאשר חלק נוסף יצא לאור מכתבי יד על ידי הרבנים אליהו יצחק פריסמן ושאר ישוב כהן. חלקים נוספים (עד סופו של הספר) יצאו לאור בשנים האחרונות על ידי הרב דוד דבליצקי. בשנת תשס"ה הוציא הרב דוד דבליצקי את כל הראבי"ה מחדש, גם החלקים שכבר נדפסו, על פי כתב יד נוסף, ובהקדמתו העיר על כמה טעויות של אפטוביצר. ציטוטים רבים מהספר, מהם גם כאלו שאינם נמצאים כיום לפנינו, מובאים בחיבורי הלכה שונים של חכמי אשכנז בדורות שאחריו, כמו במרדכי, הגהות מיימוניות, תשובות מהר"ם בן ברוך - דפוס פראג שכולם מבית מדרשו של מהר"ם, ספר האסופות ועוד. חיבור נוסף של רבי אליעזר הוא ספר אביאסף. שמשמעו א'ליעזר ב'ן י'ואל אסף, כיוון שהוא איסוף דברי זקנו, ראב"ן. ככל הנראה על הלכות בסדרים נשים ונזיקין, כהמשך לספרו אבי העזרי. גם מספר זה ציטוטים רבים בספרי הדורות שאחריו אולם ספר זה לא הגיע לידינו. כמו כן ערך "תוספות" לכמה מסכתות, ותלמידו מביא מהם בספר אור זרוע. מסופר שהרא"ש בעת בריחתו לספרד לא נטל עמו ספרים כמעט, ואף את ספרו של זקנו הראב"ן לא לקח עמו, אבל הביא עמו את ספר הראבי"ה שטרם פשט אז בספרד[דרוש מקור]. רבים מפסקי הראבי"ה התקבלו על ידי פוסקי הדורות, ופסקיו שימשו כאחד מעמודי ההוראה באשכנז לפני חיבור השולחן ערוך. גם סעיפים רבים בשולחן ערוך מבוססים על דבריו. אף שספריו אביעזר ואביאסף לא נפוצו (מהדורה מודפסת של ספרו אבי עזרי יצאה רק במאה העשרים וספר אביאסף נותר עד המאה ה-19 בכתב יד ואז אבד) פסקיו הונחלו דרך הספר אור זרוע של תלמידו ר' יצחק מווינא. כמו כן חיבר מספר פיוטים הנמצאים בכתבי יד שונים. הוא השלים שלשה בתים מפיוט 'זולת' של סבו הראב"ן הנאמר בקהילות המערביות של אשכנז בשבת שלפני שבועות ובשבת חזון. הפיוט עוסק שיעבוד מלכיות נאמרים בקהילות אשכנז המערבי באמצע הזולת הנאמרת בשבת לפני שבועות ובשבת חזון; שאר הזולת נכתב על ידי סבו, הדלקת נרות שבת ויום טוב בברכה - פסיקות אלו הובאו בשם הירושלמי, אך זהו למעשה מתוך ספר ירושלמי, והוא המקור לברכת נרות שבת ויום טוב.[דרושה הבהרה] ביטול כפיית המיטה - אין צורך שאבלים ישנו על מיטה הפוכה, וכך גם אין ישנים על מיטה הפוכה בתשעה באב, אף על פי שזו הייתה ההלכה עד ימיו. הסיבה שנתן היא שהמשרתים שאינם יהודים נכנסים אל הבית, ובתלמוד הבבלי הופסק המנהג במקום שהגויים חושדים ביהודים שהם מקיימים טקסי כישוף. רחיצת רגליים במעבר נהר ביום הכיפורים - לפי הבדלים בין כתבי היד, ייתכן שחל שיבוש בהעברת הלכה זו, לפיה מי שחוצה נהר, אגב כך רוחץ את רגליו המטונפות. אך לפי נוסח אחר רבי אליעזר התיר רק את המעבר למרות הירטבות הרגליים, ולא דיבר על רחיצתם מטינופת. אביגדור אפטוביצר, ספר ראבי"ה - כרך המבוא, באתר היברובוקס אוצר הגדולים, ח"ב עמ' קצד והלאה. ספר ראבי"ה – א (סי' א–תיא), מהדורה חדשה ומתוקנת, ירושלים: מכון הרי פישל, תשפ"ג, באתר היברובוקס מידע על אליעזר בן יואל, הלוי בקטלוג הספרייה הלאומית אליעזר בן יואל, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" רות אלמוג, בווירצבורג בעקבות ר' אליעזר בן יואל הלוי, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2006 יצחק הנדלסמן, השקפותיו של ראבי"ה על דרכי הנהגת הקהילות, ציון מח, החברה ההיסטורית הישראלית, (תשמ"ג / 1983), עמ' 21-54‏, JSTOR 23557973 אליעזר בן יואל הלוי, דף שער בספרייה הלאומית לוי גינצבורג, ‏"אליעזר בן יואל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) הרב אביגדור אפטוביצר ובעקבותיו הרב דוד דבליצקי מצאו אזכורי "מורי" או ציון "רבו" בספריהם או בציטוטים בשמם של חכמי אשכנז: רבי גרשום בן יעקב הגוזר, רבי חזקיה ממגדבורג (המהרי"ח, המצוטט פעמים רבות בספר הגהות אשר"י על פסקי הרא"ש), רבי דוד בן שאלתיאל, רבי שמואל מווירצבורג (אולי הכוונה לרבי שמואל החסיד), ורבי שלמה הכהן. אך חוקר הכתבים שמחה עמנואל הראה שלגבי המהרי"ח זהו ציטוט מתוך הספר אור זרוע שאכן היה תלמיד הראבי"ה, ולגבי האחרים זהו כיתוב שגוי, בעקבות השיבוש המרובה שחל בכתבי חכמים אלו, או הבנה שגויה של המצטטים. לגבי רבי גרשום הגוזר, המימרה "מורי" חשודה כשגיאת העתקה מכיוון שהראבי"ה מוזכר פעמים נוספות בדברי רבי גרשום, אפילו באותו הדיון ההלכתי, ללא תואר זה. ראו המאמר: שמחה עמנואל, "חכמי גרמניה במאה השלוש עשרה - רצף או משבר?", תרביץ פ"ב חוברת ד', תמוז-אלול תשע"ד, עמ' 549–598 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) "ספר ראבי"ה" מהדורת ברלין תרע"ב (1912, באתר היברובוקס). אין להחליף עם ספר בשם דומה שהוציא הרב אלעזר מנחם מן שך כאלף שנים מאוחר יותר. בספרי ראשונים[דרוש מקור] מכונה גם רבנו אלעזר מבונא זהו השם שנתן לו מחברו, אך הודפס ומוכר בשם 'ספר ראבי"ה'. ראו ראבי"ה באתר דעת. העיר נקראת "בונא" בספרות הרבנית. יש מקורות המורים על כך שנולד במגנצא, והבריחה מבון הייתה מאוחרת יותר, כשאביו היה הרב של בון. אפרים אלימלך אורבך, בעלי התוספות, עמ' 379. לגבי רבי דוד בן שאלתיאל ורבי שלמה הכהן, נראה שמדובר בציטוטים מכלי שני ולא התכתבות ישירה. ראו ההערה להלן בעניין תלמידיו. בתשובות ופסקים מאת חכמי אשכנז וצרפת בתשובה קס"ה לרבי ברוך בן אברהם נכתב בזה"ל "וטול לך ממה שהבאת מרבינו שמחה וממורי אב"י העזרי רבינו ז"ל ראה בהקדמת ר"ד דבליצקי למהדורתו של ראב"ן. בתוך הספר (בהערות) נעשתה עבודה נאה בחקר ספר זה מחזור שבחי ישורון, נוא יארק תשע"ו, עמ' 546.