laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנרי הראשון, מלך צרפת

המונח "אנרי הראשון" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו אנרי הראשון (פירושונים). אנרי הראשון (צרפתית: Henri Ier; ‏4 במאי 1008 – 4 באוגוסט 1060), בן לשושלת הקאפטינגים, מלך על צרפת מ-1031 עד מותו. אנרי היה בנם של רובר השני מלך צרפת ושל קונסטנס מארל (973–1032). הוא היה דוכס בורגונדיה מ-1016 עד 1032, כאשר העביר דוכסות זו לרשותו של אחיו רובר. אחרי מותו של איג, אחיו הבכור, הפך אנרי שותף לכתר עם אביו, ונמשח בכנסייה של ריימס ב-14 במאי 1027. ב-1031, אחרי מות אביו, המלך רובר השני, אנרי ירש את הכתר בשם אנרי הראשון. ב-1043 הוא נשא לאישה את מטילדה מפריזייה, בתו של קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אך היא נפטרה כעבור שנה. ב-19 במאי 1051 המלך אנרי הראשון נשא לאישה את אן מקייב (1024–1075), בתו של ירוסלב הראשון, נסיך קייב, שילדה לו ארבעה ילדים. החלטתו של המלך רובר השני לשתף את אנרי בכתר גרמה לזעזועים בממלכה. המלכה קונסטנס הגנה על זכויותיו של רובר, בנה השלישי. לפני מותו של אביהם ב-1031, האחים אנרי ורובר הגיעו להסכמה ביניהם. אך מיד אחרי שאנרי עלה על כס המלכות, היה עליו לעמוד בפני מזימותיה של אמו. היא ארגנה נגדו קבוצה של אצילים שכללה את אודו, דוכס בלואה ושמפנייה. קבוצה זו הצליחה לכבוש את העיר סנס שבצפון בורגונדיה, ולאלץ את אנרי הראשון להימלט אל נחלותיו של רובר, דוכס נורמנדיה שנשאר נאמן למלך. בקיץ של 1032 המלך שם מצור על העיר סנס, שבה התבצרו אחיו רובר והדוכס אודו. במשא ומתן בין הצדדים הלוחמים, ויתר רובר על טענתו לכתר, ובתמורה קיבל את דוכסות בורגונדיה. המלך המשיך במלחמתו נגד אודו, דוכס בלואה ושמפנייה. כדי לבלום את כוחותיו של אודו, המלך כרת ברית עם קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1037 נפטר אודו, אך בניו אטיין ותיבו המשיכו במלחמה. רק ב-1044 הצליח המלך להתגבר עליהם. כתמורה לנאמנותו של רובר, דוכס נורמנדיה, העניק לו אנרי את אזור הגבול של ממלכתו עם דוכסות נורמנדיה. עם מותו של רובר הראשון, דוכס נורמנדיה, בנו ויליאם (ויליאם הכובש לעתיד), נהנה מתמיכתו של המלך, שעזר לו לדכא מרד של אצילי נורמנדיה. אך מקץ מספר שנים פלש המלך עם צבאו לנורמנדיה, בעזרתו של ג'ופרי השני דוכס אנז'ו, שהיה אויבו של ויליאם דוכס נורמנדיה. ב-1054 וב-1058, המלך ובן בריתו נחלו מפלות מידי ויליאם שהוכיח את כוחו. המלך אנרי הראשון נפטר ב-1060, ובנו בכורו פיליפ, שהיה בן שמונה שנים בלבד, ירש את הכתר בשם פיליפ הראשון. פיליפ (1052 - 1108) רובר (1054 - 1063) אמה (1055 - 1109) איג (1057 - 1102) מדיה וקבצים בנושא אנרי הראשון, מלך צרפת בוויקישיתוף אנרי הראשון, מלך צרפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנרי הראשון, מלך צרפת, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
DAPI

DAPI או 4',6-diamidino-2-phenylindole‎ הוא חומר צביעה פלואורסצנטי הנקשר לאזורים עשירים באדנין (A) ותימין (T) ב-DNA. בחומר זה נעשה שימוש נרחב במיקרוסקופיה פלואורסצנטית. DAPI מסוגל לחדור דרך ממברנת התא ויכול לשמש אפוא לצביעה של חיידקים חיים וכן לצביעה של חיידקים מקובעים, אף שחדירתו דרך הממברנה של תאים חיים פחותה יותר ובהתאם הצביעה פחות יעילה ונדרשים ריכוזים גבוהים יותר. DAPI סונתז לראשונה ב-1971 במעבדה של אוטו דן במסגרת מחקר לחיפוש תרופות למחלת טריפנומיאזיס הנגרמת על ידי פרוטיסטות מהסוג Trypanosoma. אף שהחומר נמצא כלא יעיל כתרופה, נמצא כי הוא נקשר היטב ל-DNA והופך לפלואורסצנטי יותר בעת היקשרותו. שימוש ב-DAPI לצביעה נעשה לראשונה ב-1975, כאשר נעשה בו שימוש לזיהוי DNA של המיטוכונדריה. הודות לתכונותיו הפלואורסצנטיות בהיקשרותו ל-DNA נעשה השימוש ב-DAPI לנפוץ במיקרוסקופיה פלואורסצנטית לצביעת DNA. בשנות השבעים הודגם השימוש בו לזיהוי DNA בתאי צמחים, בעלי חיים, חיידקים ובחלקיקי נגיפים. כאשר DAPI קשור ל-DNA דו גדילי הוא מתאפיין בבליעה מקסימלית של 358nm (על-סגול) ופליטה מקסימלית של 461nm (כחול). בהתאם בשימוש במיקרוסקופיה פלואורסצנטית DAPI מעורר באור על-סגול ומזוהה באמצעות פילטר כחול. צביעת הכסט מדיה וקבצים בנושא DAPI בוויקישיתוף
פרשת האונס הקבוצתי בדלהי

האונס הקבוצתי בדלהי התרחש ב-16 בדצמבר 2012. ג'יוטי סינג פנדיי, סטודנטית לפיזיותרפיה וידידהּ שעלו לאוטובוס בעיר הבירה של הודו הותקפו והוכו על ידי חמשת הנוסעים האחרים באוטובוס ובסטודנטית בוצע אונס קבוצתי ומעשה סדום אכזרי בעזרת מוט ברזל משונן. תוך כדי התקיפה המשיך האוטובוס בדרכו ברחובות דלהי. בתום התקיפה נזרקו השניים מהאוטובוס בדרום דלהי. המקרה עורר זעם רב בקרב תושבי הודו על יחסן של הרשויות לאלימות נגד נשים במדינה. הפגנות רבות פרצו ברחבי הודו, וגרמו לחסימת צירי תנועה ראשיים וסגירת תחנות רכבת. במהלך המהומות נהרגו שוטר ועיתונאי. כתוצאה מהתקיפה סבלה הנאנסת מפגיעות פנימיות ומפגיעת מוח. היא עברה ניתוחים אחדים בבית חולים מקומי, והועברה להמשך טיפול בבית חולים בסינגפור, שבו נפטרה ב-29 בדצמבר, 13 ימים לאחר התקיפה. בימים הראשונים שלאחר האונס, וגם לאחר מותה של הנאנסת, לא פורסם שמה, בהתאם לחוק בהודו האוסר זאת. באמצעי התקשורת בהודו היא כונתה נירבהאיה ("חסרת פחד"), להבה, אוצר או בשמות של דמויות קולנוע הודיות. בריאיון עם אביה, שפורסם בשבועון בריטי ב-6 בינואר 2013, ציין האב את שמה, ג'יוטי סינג פנדיי, ואמר: "הבת שלי לא עשתה שום דבר רע, היא מתה תוך הגנה על עצמה. אני גאה בה. חשיפת שמה תעניק אומץ לנשים אחרות ששרדו תקיפות כאלה, שישאבו כוח מבתי". משפחתה של סינג קבלה בשמה את אות האומץ הנשי הבינלאומי לשנת 2013.‏ המשטרה עצרה את חמשת הנוסעים ואת נהג האוטובוס כחשודים בתקיפה ובאונס, ובעקבות מותה של הנאנסת הם הועמדו לדין באשמת רצח. ב-11 במרץ 2013 התאבד בתליה נהג האוטובוס, שהיה הנאשם העיקרי בפרשה. ארבעה מהנוסעים הורשעו באונס ורצח, ונדונו למוות. נוסע נוסף, קטין, נדון לשלוש שנות מאסר. ב-20 במרץ 2020 פורסם שהארבעה הוצאו להורג בתליה בניו דלהי. בעקבות האונס חלה ירידה ניכרת בתיירות להודו, ומספר מדינות אף פרסמו אזהרת מסע. במהלך הדיון הציבור על הפרשה התרחש אונס קבוצתי של סוזט ג'ורדן שחשפה את זהותה. מדיה וקבצים בנושא הפגנות ומחאות בעקבות פרשת האונס הקבוצתי בדלהי בוויקישיתוף הודו בוערת: הנאנסת מתה, המשטרה ברחובות, באתר ynet, 29 בדצמבר 2012 אלפים מפגינים בהודו בעקבות מותה של הצעירה שנאנסה באוטובוס, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2012 רויטרס, אונס הסטודנטית בהודו - רק טיפה בים, באתר הארץ, 3 בינואר 2013 נחשפה עדות קורבן האונס הקבוצתי בהודו, באתר הארץ, 12 בינואר 2013 משפחת קורבן האונס: "מקווים שהודו תהפוך למקום בטוח יותר", באתר וואלה, 29 בדצמבר 2012 Sandip Roy, Why does media want to give Delhi gangrape victim a name?, December 24, 2012 אבי הנאנסת מהודו חשף את שמה: העולם צריך לדעת, באתר וואלה, 6 בינואר 2013 Meridian International Center Team, Meridian Honored to Host the 2013 International Women of Courage | Meridian International Center, www.meridian.org (באנגלית) AP, האונס הקבוצתי בהודו: הנאשמים נידונו למוות, באתר ynet, 13 בספטמבר 2013 [1] מסיח רחמן, מספר התיירים בהודו צנח ב-25% בעקבות האונס הקבוצתי בניו דלהי, באתר הארץ, 1 באפריל 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סינסמיליה

סינסמיליה (בצרפתית: Sinsemilia) היא להקת רגאיי וסקא צרפתית שהוקמה בשנת 1990 בעיר גרנובל. שם הלהקה הוא אזכור לסינסמילה, צמח קנאביס נקבי ולא מופרה וחסר זרעים, וכן שמו של אלבום הלהקה "Black Uhuru". האלבום הראשון של הלהקה זכה להצלחה רבה, ובמיוחד הלהיט "Tout le bonheur du monde". ההופעה הראשונה של הלהקה הייתה בשנת 1991 במהלך חג המוזיקה. האלבום הראשון של הלהקה יצאה לאור בשנת 1996. בשנת 2005 אלבום של הלהקה נמכר ב-350 אלף העתקים וזכה במקום השמיני בצרפת באותה שנה. מדיה וקבצים בנושא סינסמיליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סינסמיליה סינסמיליה, ברשת החברתית פייסבוק סינסמיליה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סינסמיליה, סרטונים בערוץ היוטיוב סינסמיליה, באתר ספוטיפיי סינסמיליה, באתר Last.fm (באנגלית) סינסמיליה, באתר AllMusic (באנגלית) סינסמיליה, באתר MusicBrainz (באנגלית) סינסמיליה, באתר Discogs (באנגלית) סינסמיליה, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחמת דנגור

אחמת דנגור (באנגלית: Achmat Dangor;‏ 1948 – 6 בספטמבר 2020) היה סופר ומשורר דרום אפריקאי, זוכה פרס צ'ארלס הרמן בוזמן בעבור הספר קללת קפקא, אשר תורגם לשפות רבות ובהן עברית. כיהן כמנהל הקמפיין הבינלאומי למאבק באיידס. הוא נולד ב-1948 ביוהנסבורג למשפחה ממוצא הודי ומוסלמי, הסופר מעיד על עצמו שהוא אפריקאי אשר דם אסייתי והולנדי זורם בו. דנגור היה ממייסדי "קונגרס הסופרים הדרום אפריקאיים" (אנ') ועמד בראש מספר ארגונים לא-ממשלתיים בדרום אפריקה בהם ארגון נלסון מנדלה והשלוחה הדרום-אפריקאית של קרן פורד. בין השנים 1973 ל-1979 היה חבר הסופר בקבוצת התרבות "מחשבה שחורה" אשר הוחרמה על ידי השלטונות בדרום אפריקה עקב האפרטהייד. בשנת 2015, העניק לו ארגון פרסי הספרות הדרום-אפריקאי, פרס עבור מפעל חייו. דנגור פרסם שני ספרי שירה וארבעה רומנים ובשנת 1998 זכה בפרס הרמן צ'ארלס (אנ') בעבור ספרו "קללת קפקא". בשנת 2004, ספרו פרי מר (Bitter Fruit) דורג בין המועמדים הסופיים לפרס מאן בוקר. "מחכים ללילה" (1981) "Voices from Within" ‏(1982) "Bulldozer" ‏(1983) - ספר שירה "Majiet" ‏(1986) "The Z Town trilogy" ‏(1990) "Private Voices" ‏(1992) - ספר שירה "'קללת קפקא"' (1997), תרגמה מאנגלית: מרים יחיל-וקס, הוצאת כנרת, 2001 "Bitter Fruit"‏ (2003) "Strange Pilgrimages" ‏(2013) "Dikeledi: Child of Tears, No More" ‏(2017) התגורר ביוהנסבורג עם אשתו אודרי ובנו הצעיר זכרי. נפטר ב-6 בספטמבר 2020. אחיו ג'סי דוארטה הוא פוליטיקאי המתנגד לאפרטהייד ועובד בקונגרס הלאומי האפריקני. ריאיון עם הסופר (באנגלית) כתבה על הסופר ב- African success ריאיון עם הסופר ב-The Ledge מוצאו האתני של הסופר "SA author, activist Achmat Dangor dies at 71". eNCA (באנגלית). נבדק ב-2020-09-06. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Procol Harum (אלבום)

Procol Harum הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק, פרוקול הארום הבריטית. האלבום יצא ב-ספטמבר, 1967. הגרסה המקורית של דרם רקורדס כוללת את עטיפת האלבום של חברת Dickinson. למרות שהאלבום הוקלט בטכניקת multitrack, האלבום יצא בבריטניה על מונו. אך בארצות הברית, יצא על מונו וסטריאו. למרות חיפושים נרחבים, את ההקלטות המקוריות של ה־multitrack לא מצאו ולכן תמהיל סטריאו מעשרת השירים המקוריים ייתכן שלעולם לא יהיה אפשרי. כמה טייקים חלופיים, לעומת זאת, היו מעורבים בגרסת הסטריאו וזמין על גבי תקליטורים (CD). כל השירים נכתבו על ידי פסנתרן הלהקה, גרי ברוקר (מוזיקה) והתמלילן קית' רייד (מילים) חוץ מהשיר "Repent Walpurgis" שנכתב על ידי קלידן הלהקה, מת'יו פישר. האלבום בגרסתו האמריקאית כולל את הלהיט A Whiter Shade of Pale שעד היום, נחשב ללהיט הגדול ביותר של הלהקה ואחד השירים הגדולים במוזיקת הרוק בכלל. מת'יו פישר - עוגב דייוויד נייטס - גיטרת בס ב. ג. וילסון - תופים רובין טרוור - גיטרה גרי ברוקר - פסנתר, שירה קית' רייד - פזמונאי רי רוור - גיטרה ב"A Whiter Shade of Pale" (במקומו של טרוור) ביל איידן - תופים ב"A Whiter Shade of Pale" (במקומו של וילסון) מידע על האלבום Procol Harum באתר MusicBrainz מידע על האלבום Procol Harum באתר AllMusic האלבום Procol Harum באתר Discogs האלבום Procol Harum באתר ספוטיפיי
1986 בקולנוע

ערך מורחב – 1986 ארנולד שוורצנגר ומריה שרייבר נישאים. "אהבה בשחקים", בכיכובו של טום קרוז "קרוקודיל דנדי" "פלאטון", בכיכובם של וילם דפו, צ'ארלי שין וג'וני דפ "קראטה קיד 2" "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה" "בחזרה ללימודים", בכיכובו של רודני דיינג'רפילד "שובו של הנוסע השמיני", בכיכובה של סיגורני ויבר "ילד הזהב", בכיכובו של אדי מרפי "חטיפה נעימה" "שמתי ברז למורה", בכיכובו של מתיו ברודריק הסרט הטוב ביותר: "פלאטון" הבמאי הטוב ביותר: אוליבר סטון ("פלאטון") השחקן הטוב ביותר: פול ניומן ("צבע הכסף") השחקנית הטובה ביותר: מרלי מטלין ("ילדים חורגים לאלוהים") 24 בינואר – מישה ברטון, שחקנית 14 בפברואר – טיפאני ת'ורנטון, שחקנית וזמרת 25 בפברואר – אוליבר וג'יימס פלפס, שחקנים תאומים 22 באפריל – אמבר הרד, שחקנית אמריקאית 13 במאי – רוברט פטינסון, שחקן קולנוע אנגלי 16 במאי – מייגן פוקס, שחקנית אמריקאית 11 ביוני – שיה לה-באף, שחקן אמריקאי 13 ביוני – מרי קייט ואשלי אולסן, שחקניות אמריקאיות 13 ביוני – קאט דנינגס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית 2 ביולי – לינדזי לוהן, שחקנית וזמרת 10 בנובמבר – ג'וש פק, שחקן יהודי-אמריקאי ("דרייק וג'וש") 14 בינואר – דונה ריד, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1921) 10 במרץ – ריי מילאנד, שחקן בריטי (נולד ב-1907) 30 במרץ – ג'יימס קאגני, שחקן אמריקאי (נולד ב-1899) 23 באפריל – אוטו פרמינגר, במאי אמריקאי ממוצא אוסטרי (נולד ב-1906) 13 ביוני – בני גודמן, מוזיקאי ושחקן אמריקאי (נולד ב-1909) 25 ביולי – וינסנט מינלי, במאי אמריקאי (נולד ב-1903) 28 בנובמבר – קרי גרנט, שחקן אמריקאי (נולד ב-1904) 29 בדצמבר – אנדריי טרקובסקי, במאי סובייטי (נולד ב-1932) "קטיפה כחולה", בבימויו של דייוויד לינץ' "חנה ואחיותיה" "הרפתקאותיו של סופר בלש" "זהירות הבית מתפרק", בכיכובו של טום הנקס "תקלה מופלאה" "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים" בכיכובם של מיקי רורק וקים בייסינגר "אני והחבר'ה" "איש הנצח" "המבוך" "שם הוורד" בכיכובו של שון קונרי "בטי בלו" 1985 בקולנוע 1986 1987 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1986 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1986 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
קוואסקי נינג'ה 500R

קוואסקי נינג'ה 500R - המוכר גם כ־GPZ500S (תחת שם זה שווק האופנוע בישראל) EX500 ,ZZ-R500 - הוא אופנוע בנפח 498 סמ"ק. דגם זה מיוצר על ידי קוואסקי מ-1987 עד 2009. אופנוע זה נחשב כאופנוע לרוכבי ספורט מתחילים, אך ביצועיו ניכרים. עיצוב האופנוע עודכן ב־1994 ונותר בעיקרו של דבר בלי שינוי מאז. אף על פי שלאופנוע מראה ספורטיבי, הוא מציע מצב ישיבה זקוף, סטנדרטי יותר, עם נוחות וורסטיליות רבה יותר. האופנוע מעניק שילוב של ביצועים ומחיר נמוך, דבר שהפך אותו לאהוב בקרב רוכבים חדשים ורוכבים מנוסים בעלי תקציב נמוך. בהינתן שהאופנוע היה האופנוע הנמכר ביותר של קוואסקי מספר שנים, הוא הפך להיות פלטפורמה פופולרית למרוצי כביש, עם חלקי חילוף זמינים וזולים. שילדת ה-GPZ בנויה בתצורת עריסת פלדה. המנוע שמפיק הספק של 59.1 כוחות סוס הוא בעל שני צילינדרים לרוחב והזנת דלק בעזרת זוג מאיידים. למנוע משודכת תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים והעברת הכוח מתבצעת באמצעות שרשרת. מהירותו המרבית של האופנוע 180 קילומטר לשעה וזמן התאוצה מעמידה ל-100 קילומטר לשעה הוא 3.76 שניות. גרסאות מעט שונות של מנוע ה-GPZ, בעלות הספק נמוך יותר, שימשו בדגמים אחרים של קוואסקי כגון ER-5 (אופנוע כביש עירום ובעל רכיבים בסיסיים), KLE500 (אופנוע דו שימושי) ו-EN500 (אופנוע קאסטום). Kawasaki EX500 (GPZ500S)'87 to '99, ER500 (ER-5) '97 to '99, ISBN 1859605621 אתר האינטרנט הרשמי של קוואסקי נינג'ה 500R אתר האינטרנט הרשמי של קוואסקי נינג'ה 500R האופנוע באתר קוואסקי באנגלית
ניו

האם התכוונתם ל... ניאו – דמות בדיונית NIO – חברה לייצור רכבים חשמליים אוטונומיים מערת ניו – מערה בצרפת דוזה ניו – קולנוען טייוואני נו הר ניו
Shine on Brightly

Shine on Brightly הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם, פרוקול הארום. האלבום יצא ב-1968, והוא ביסס את ההצלחה של אלבום הבכורה שנה לפני כן. באלבום ניכרת השפעה המוזיקלית של הרוק המתקדם של הלהקה. אחת מהסיבות היא היצירה האפית, "In Held Twas in I" אשר היה אחד מסוויטות הרוק המתקדם הראשונות אשר יתחילו בשנות ה-70. השם של האפוס הוא ראשי תיבות, שבהן שמים את המילה הראשונה של המילים של כל תנועה לתוכו, כפי שמוצג: In "Glimpses of Nirvana", part 1 Held "Glimpses of Nirvana", part 2 ′Twas "′Twas Teatime at the Circus" In "In the Autumn of My Madness" I "Look to Your Soul" להקת הרוק המתקדם Transatlantic ביצעו גרסת כיסוי ליצירה באלבומם, SMPT:e אך לא ביצעו בו את החלק השני. בגרסה הבריטית והצפון אמריקנית של האלבום השירים הפותחים את האלבום Quite Rightly So" ושיר הנושא, בעלי גרסאות שונות. כל השירים נכתבו על ידי גרי ברוקר וקית' רייד למעט רצועה 1 ו-7 שנכתבו על ידי ברוקר, מת'יו פישר ורייד "Glimpses of Nirvana", "'Twas Teatime at the Circus", "In the Autumn of My Madness", "Look to Your Soul", "Grand Finale" מידע על האלבום Shine on Brightly באתר MusicBrainz מידע על האלבום Shine on Brightly באתר AllMusic האלבום Shine on Brightly באתר Discogs
איאן באנן

איאן באנן (באנגלית: Ian Bannen; ‏29 ביוני 1928 - 3 בנובמבר 1999) היה שחקן קולנוע סקוטי, מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על תפקידו בסרט "טיסת הפיניקס". בנאן נולד בעיירה איידריי שבמחוז צפון לנרקשייר, סקוטלנד לקלייר ולג'ון ג'יימס בנאן. למד ב"מכללת סט אלויסיוס" שבגלאזגו אב"נכללת רטקלייף" ולאחר מכן שירת בצבא בריטניה. החל את דרכו כשחקן באירלנד והמשיך עם הופעות שייקספיריות בבמות תיאטרון באנגליה ובברודוויי. בנאן החל את דרכו כשחקן בשנת 1956 בקומדיה הצבאית הבריטית של האחים בולטינג "תהליך חיול". בנאן היה לשחקן הסקוטי הראשון אי פעם אשר הועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1965 על תפקידו בדרמת ההרפתקאות של רוברט אולדריץ' "טיסת הפיניקס" בתור מנהל העבודה באתר הנפט רטבאגס קרואו. בנאן שיחק באותה שנה גם בסרט הכלא הביקורתי של סידני לומט "גבעת הגברים" בתפקיד הסוהר האמפתי האריס. בנאן הופיע בשנות ה-70 במערבון "נשוך את הקליע" בתור סיר הארי נורפוק, בסרט המלחמה האיטלקי "ממזרים ללא תהילה" בתפקיד גנרל תומאס באקנר, בדרמה "ההתקפה" סידני לומט לצידו של שון קונרי ובמותחן הריגול "איש המקינטוש" של ג'ון יוסטון. בתחילת שנות ה-80 שיחק בסרטו זוכה 8 פרסי האוסקר שלריצ'רד אטנבורו "גנדי", בסרט האימה "תעלומה ביער" ובסרט הפשע של מייקל אפטד "גורקי פארק" בתור התובע יאמסקוי. ב-1987 הועמד לפרס באפט"א על הופעתו בדרמת המלחמה הקומית "תקווה ותהילה" בתפקיד ג'ורג' סביו של הילד בילי רוואן. בשנותיו האחרונות זכה בנאן לתהילה בזכות תפקידיו בסרטים "לב אמיץ" בתור אביו המצורע של רוברט דה ברוס (אנגוס מק'פיידן) ו"להעיר את נד" בתור ג'קי אושיי, בתפקיד עליו זכה בפרס סיאטל לשחקן הטוב ביותר. בשנת 1996 קיבל בנאן פרס באפט"א על מפעל חיים. תפקידו האחרון כשחקן היה סיר מאט באזבי מאמן קבוצת "מנצ'סטר יונייטד" בסרט על חייו של כוכב הכדורגל ג'ורג' בסט "בסט". בנאן נהרג בשנת 1999 בגיל 71 בתאונת דרכים בסמוך לאגם לוך נס, בתאונה הייתה מעורבת גם אלמנתו מרלין סלייסברי. תהליך חיול (1956) האיש שידע יותר מדי (1956) תקרית יאנגסטה (1957) מתנת יום ההולדת (1957) בין שתי ערים (1958) האיש בכובע הזקוף (1959) מעוף הפניקס (1965) מיסטר מוזס (1965) גבעת הגברים (1965) המלח מגילברטר (1967) פנלופה (1966) אי הבנה (1966) לפני שבא החורף (1969) הזהב של מק'נה (1969) גיבור מאוחר מדי (1969) ג'יין אייר (1970) טיסה (1971) האסון (1971) משמרת האבדון (1972) ההתקפה (1972) במלכודת החופש (1973) Mackintosh Man‏ [1] מושבו של הנהג (1974) המסע (1974) בשן חורקת (1975) Bite The Bullet סוויני (1977) ממזרים ללא תהילה (1978) תעלומה ביער (1980) חציית לילה (1981) חוד המחט (1981) גנדי (1982) גורקי פארק (1983) מותו של עיתונאי (1985) Defence Of The Realm ‏[2] תקווה ותהילה (1987) ההימור (1988) אבא חלומי (1990) מדברים על השטן (1991) הסאונד והשתיקה (1992) נזק (1992) לב אמיץ (1995) להעיר את נד (1995) ללכת עם אריות (1999) בסט (2000) מדיה וקבצים בנושא איאן באנן בוויקישיתוף איאן באנן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איאן באנן, באתר AllMovie (באנגלית) איאן באנן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) איאן באנן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) איאן באנן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קטרה

האם התכוונתם ל... תל קטרה – אתר ארכאולוגי בצפון גדרה קטרה עיר עתיקה – עיר עתיקה באזור עיראק של היום, שכנה כנראה בתל א-רימאח יצחק קטרה – גאוגרף ישראלי מאוניברסיטת בן-גוריון קאטרה – כפר ערבי בסמוך לגדרה שנכבש במלחמת העצמאות משטרת קטרה – מצודת טגארט בגדרה שקע קטארה – אגן מבני הממוקם במדבר לוב בצפון מערב מצריים קטרה (וולקנים) – מונח ביקום הבדיוני של מסע בין כוכבים קטרה (Catra) - דמות בסדרה שי-רה ונסיכות הכוח קטרה (דמות) (Katara) – דמות בסדרה המצוירת אווטאר: כשף האוויר האחרון
קומק C-919

קומק C-919 (באנגלית: COMAC C-919) הוא מטוס נוסעים צר-גוף מסחרי שעתיד לשאת בין 168–190 נוסעים. המטוס מתוכנן על ידי חברת Comac הסינית והוא המטוס המסחרי הגדול ביותר שייוצר ברפובליקה העממית של סין מאז המטוס המסחרי שלא צלח שנגחאי Y-10. טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-5 במאי 2017, ותחילת ייצורו המסחרי צפויה בשנת 2022. בדצמבר 2022, צ'יינה איסטרן איירליינס ערכה טיסת ראווה קצרה של המטוס. ב-28 במאי 2023 נערכה הטיסה המסחרית הראשונה. מטוס זה מהווה חלק מהמאמצים של הסינים לשבור את הדואופול של החברות בואינג ואיירבוס בשוק המטוסים האזרחיים הגדולים. מטוס זה מתוכנן להתחרות כנגד הבואינג 737 והאיירבוס 320. בסלון האווירי זוהיי אשר התקיים בסין ב-2010 דיווחה חברת קומק כי שש חברות תעופה שונות הזמינו את מטוסה - סך הכל 66 מטוסים ועוד 45 אפשריים. בנובמבר 2016 הגיע מספר ההזמנות ל-570 מטוסים מ-23 חברות, מרביתן חברות סיניות. רוב הגוף מיוצר בסין אך המנועים ומערכות הטיסה מיוצרות בארצות הברית הכנפיים של המטוס חלקם מצרפת וחלקם מארצות הברית החלונות בריטים ועוד שלל מערכות מפותחות ומיוצרות על ידי חברות זרות. מדיה וקבצים בנושא קומק C-919 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קומק C-919 C919 Design Advances To Next Stage; First Flight Still Expected Next Year באתר AVIATION WEEK הטיסה הראשונה של המטוס, סרטון באתר יוטיוב ניצן סדן, קומאק C919: סין, סייבר והמטוס שיכבוש את העולם, באתר כלכליסט, 9 באפריל 2022 היסטוריה בסין: השיקה את מטוס הנוסעים שאמור להתחרות בבואינג ובאיירבוס, באתר כלכליסט, 5 במאי 2017 AIRSHOW CHINA: Comac wins lessors' orders for 23 C919s, FlightGlobal, 1 NOVEMBER, 2016
1985 בקולנוע

ערך מורחב – 1985 "בחזרה לעתיד", בכיכובו של מייקל ג'יי פוקס "רמבו 2", בכיכובו של סילבסטר סטאלון "רוקי 4", בכיכובו של סילבסטר סטאלון "הצבע ארגמן", בבימויו של סטיבן ספילברג, בכיכובם של וופי גולדברג ודני גלובר "זיכרונות מאפריקה", בכיכובם של מריל סטריפ ורוברט רדפורד "קוקון", בבימויו של רון הווארד "אוצר הנילוס" בכיכובו של מייקל דאגלס "העד", בכיכובו של האריסון פורד "גוניס" "מרגלים שכמונו" הסרט הטוב ביותר: "זיכרונות מאפריקה" הבמאי הטוב ביותר: סידני פולאק ("זיכרונות מאפריקה") השחקן הטוב ביותר: ויליאם הרט ("נשיקת אשת העכביש") השחקנית הטובה ביותר: ג'רלדין פייג' ("המסע אל האושר") 26 במרץ – קירה נייטלי, שחקנית 30 באפריל – גל גדות, שחקנית ודוגמנית ישראלית 12 ביוני – דייב פרנקו, שחקן יהודי-אמריקאי, אחיו הצעיר של השחקן ג'יימס פרנקו 2 ביולי – אשלי טיסדייל, שחקנית וזמרת 9 באוגוסט – אנה קנדריק, זמרת ושחקנית אמריקאית 3 בדצמבר – אמנדה סייפריד, שחקנית וזמרת אמריקאית 30 בספטמבר – סימון סיניורה, שחקנית צרפתית (נולדה ב-1921) 2 באוקטובר – רוק הדסון, שחקן אמריקאי, (נולד ב-1925) 10 באוקטובר – יול ברינר, שחקן אמריקאי, (נולד ב-1915) 10 באוקטובר – אורסון ולס, שחקן ובמאי אמריקאי, (נולד ב-1915) 31 בדצמבר – ריקי נלסון, שחקן וזמר אמריקאי, (נולד ב-1940) 31 בדצמבר – סם שפיגל, מפיק אמריקאי, (נולד (1901) "שורת המקהלה" "מועדון ארוחת הבוקר", בבימויו של ג'ון יוז "מה ראו עיני החתול" "קומנדו", בכיכובו של ארנולד שוורצנגר "נערות רק רוצות לכייף", בכיכובם של שרה ג'סיקה פרקר והלן האנט "ראן", בבימויו של אקירה קורוסאווה "שואה", סרטו של הבמאי קלוד לנצמן "מסע העסקים של אבא", בבימויו של אמיר קוסטוריצה "עוברת אורח", בבימויה של אנייס וארדה ובכיכובה של סנדרין בונר "משימה לשוטרים מתחילים" "רצח בעיניים", סרט ג'יימס בונד בכיכובם של רוג'ר מור ודולף לונדגרן "ברזיל" "הקדירה השחורה" "מקס הזועם: כיפת הרעם" "הרמז" בבימויו של ג'ונת'ן לין 1984 בקולנוע 1985 1986 בקולנוע שנים בקולנוע סרט קולנוע מדיה וקבצים בנושא 1985 בקולנוע בוויקישיתוף שנת 1985 במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
יעקב אליאב (קויפמן)

יעקב אליאב (קויפמן) (17 בנובמבר 1890, ה' בכסלו תרנ"א – 30 ביולי 1970, כ"ו בתמוז תש"ל) היה מחנך, סופר ומתרגם ישראלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. אליאב נולד בשם יעקב קויפמן ב-1890 בפולין. בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. עבד כמורה. במחצית השנייה של שנות ה-30, היה קויפמן-אליאב מראשוני "קריית עבודה" מדרום לתל אביב, מעונות עובדים שנבנו כדיור בר השגה לעובדים בעיר תל אביב וקיימו קואופרטיב שהפעיל בין היתר בית ספר וצרכנייה משותפים (בשלב מאוחר יותר הייתה קריית עבודה אחת מהשכונות שאוחדו ליצירת העיר חולון). פרסם סיפורים מחיי הארץ במוספים הספרותיים של עיתוני הארץ, בהם "הפועל הצעיר", ובכתבי עת ספרותיים, בהם "הדים", "גזית" ו"מאזנים". בשנת 1960 ראה ספרו "בין אור וצל", ובשנת 1968 הרומן "נפתולי אשה". בנוסף תרגם מיידיש מספריהם של יואל מסטבוים ובן-ציון אפשטיין, מבחר סיפורים מאת ש' מילר, קובץ הסיפורים "אדם באהל" מאת מנדל מאן והרומן "משפחת מושקאט" ליצחק בשביס-זינגר, וערך תרגומים. היה חבר אגודת הסופרים העברים. אליאב נפטר ביולי 1970, בגיל 80. נקבר בבית העלמין הדרום. מכתבים משלו נמצאים בארכיון גנזים בבית אריאלה בתל אביב. יעקב אליאב-קויפמן, בין אור וצל: סיפור, תל אביב: יבנה, תשכ"א 1960. נפתולי אשה, תל אביב: המנורה, תשכ"ח 1968. (רומן) יואל מסטבוים, חליל הצוענים; תרגם יעקב קויפמן, תל אביב: א’ מוזס מטעם הועד להוצאת כתבי יואל מסטבוים, תרצ"ה. יואל מסטבוים, ששים יום בפולין של היטלר: רשימות של עד ראייה; תרגם: יעקב קויפמן, תל אביב: דבר, ת"ש. יואל מסטבוים, כח האדמה: השלשה; עברית: יעקב אליאב, תל אביב: יבנה, 1950. יואל מסטבוים, ורשה 1939: ספר זכרון; תרגם: יעקב קויפמן, תל אביב: הועד להוצאת כתבי יואל מסטבוים, [תשי"-?]. יצחק בשויס, משפחת מושקאט: רומאן; תרגם מאידיש: יעקב אליאב (קויפמן), 3 כרכים, תל אביב: עם עובד, תשי"ג. מנדל מאן, אדם באהל: ספורים; תרגם מאידיש: יעקב אליאב, תל אביב: עם עובד ('ספריה מנקדת לעולה ולעם'), תשי"ג. בן-ציון אפשטיין, שבלים ברוח: רומן; תרגם מאידיש: יעקב אליאב, תל אביב: מחברות לספרות, תשכ"ו. (מהדורה ב: תל אביב: המנורה, תשל"א 1971) ש' מילר (מיללער), מבחר סיפורים; מיידיש: יעקב אליאב, תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, 1966. ב' אפשטיין, בשער הירוק; מיידיש: יעקב אליאב, תל אביב: המנורה, תשכ"ח 1967. בוריס פוליבוי, זהב; תרגמה מרוסית: חנה עירונית; בעריכת י. אליאב, תל אביב: י. שמעוני, תשי"א. ויקטור פישל, שיר הרחמים; תרגם מכתב-היד הצ'כי: גדעון פולאק; ערך: יעקב אליאב, תל אביב: עם עובד, תשי"ג 1953. ארנסט קלאס, פשתוני; תרגם מפלאמית: מ[משה] מוסלר; וערך יעקב אליאב, תל אביב: עם עובד, תשי"ג. וילה קאתר, אנטוניה שלי: רומאן; תרגם ע[מיהוד] ארבל וערך י. אליאב, תל אביב: עם עובד, תשי"ג. (מהדורה חדשה: עם עובד ('ספריה לעם'), תשנ"ג 1992) רשימת הפרסומים של יעקב אליאב, בקטלוג הספרייה הלאומית יעקב אליאב-קויפמן באתר WorldCat Identities יעקב אליאב, דבר, 31 ביולי 1970 (עם מותו) מת הסופר יעקב אליאב (קויפמן), מעריב, 31 ביולי 1970 יעקב אליאב, דף שער בספרייה הלאומית יעקב אליאב, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יעקב אליאב (קויפמן) באתר חברה קדישא ת"א–יפו. ‏חנה עירונית‏ (Q118927632) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.