laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סרטן החלחולת

סרטן החלחולת (הרקטום) הוא סוג של סרטן המעי הגס, אשר פוגע בחלחולת (רקטום) – החלק האחרון במבנה המעי הגס. באופן כללי, סרטן במעי הגס אשר קיים עד ל-15 ס"מ מפתח התעלה האנאלית, הוא בעל מאפיינים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים הזהים לסרטן המעי הגס בכללותו. עם זאת, סרטן המתהווה בחלחולת שונה במספר דרכים: האנטומיה הייחודית של החלחולת, מיקומה הרטרופריטונאלי והאגן הצר, יחד עם העובדה כי היא קרובה למבנים גניטליים, שלפוחית השתן, עצבים אוטונומיים ושרירי התעלה האנאלית, הופכים את הגישה הכירורגית של הטיפול בסרטן זה לקשה יחסית. שוני נוסף הוא העובדה כי החלחולת מרוחקת מהמעי הדק, ומשום כך ניתן לטפל בו באמצעות הקרנות שלא יסבו נזק למעי הדק, שלא כמו גידולים בסרטן המעי הגס. הסימפטום הקליני הנפוץ ביותר של סרטן החלחולת הוא דימום טרי מפי הטבעת (המטוכזיה). במרבית המקרים משויך דימום זה בטעות לטחורים, והאבחנה של סרטן החלחולת נעשית באיחור. סימפטומים נוספים כוללים כאבים בבטן התחתונה, שינויים ביציאות וסימפטומים נוספים הדומים לסימפטומים בסרטן המעי הגס. לצורך אבחנה יש לערוך קולונוסקופיה ופרוקטוסיגמואידוסקופיה, כדי לבצע אבחון מדויק של שולי הנגע, ועד כמה הם קרובים לתעלה האנאלית, וכן האם קיים גידול נוסף במעי הגס עצמו. מידת חדירת הגידול לשכבות החלחולת ומחוצה לו נמדדת על ידי endorectal ultrasound. הטיפול בסרטן החלחולת השתנה משמעותית מאז סוף המאה ה-20, קיים ויכוח באשר לשיטות הטיפול השונות במחלה: ניתוח, הקרנה וכימותרפיה, והתזמון של כל אחת משיטות אלו ביחס לאחרות. עם זאת, קיימות מספר מוסכמות: טיפול בקרינה מציע שיפור משמעותי לחולי סרטן החלחולת, כאשר טיפול בהקרנות טרם הניתוח עדיף על טיפול בהקרנות לאחר הניתוח כימותרפיה אשר יעילה בסרטן המעי הגס במתן אדג'וונטי, יעילה גם בטיפול בסרטן החלחולת. מתן קרינה טרם הניתוח בשילוב עם טיפול כימותרפי מסוג 5FU ו-leucovorin (ולאחרונה גם שימוש באוקסליפלטין) מורידים את גודל הגידול באופן דרמטי, עד למצב שבו ב-25% מהמקרים יש ארדיקציה מוחלטת של הגידול טיפול נאואדג'וונטי בכימותרפיה והקרנות יכול במרבית המקרים לעזור למנתח לשמר חלק מרקמת החלחולת עצמו ולמנוע את הצורך בקולוסטומיה קבועה ישנן מספר אופציות ניתוחיות בסרטן החלחולת. אם הגידול קטן וקרוב לפי הטבעת, ניתן לבצע local excision, אולם אופציה זו אינה מאפשרת הוצאה של בלוטות לימפה, ועל כן יש לבצע מעקב הדוק אחר חולים אלו. הניתוחים העיקריים המבוצעים בסרטן החלחולת הם: הניתוח ע"ש Miles – הוצאת החלחולת כולה ופי הטבעת, ויצירה של קולוסטומי קבועה (הוצאת חלק המעי הגס לדפנות העור וחיבור סטומה להפרשות המעי באופן קבוע). Lower anterior resection – ניתוח שבמהלכו משמרים את פי הטבעת וחלק מהחלחולת, ובכך החולה לא נזקק לסטומה קבועה. מתבצעת השקה בין חלק המעי הגס לחלק החלחולת הדיסטלי שהושאר, כאשר חלק מהמעי מקופל ומורחב ליצירת פאוץ' (j pouch) על מנת להפוך את המעי דומה אנטומית לחלחולת מבחינת היכולת לאגור צואה. הערך "סרטן מעי גס וחלחולת", באתר ויקירפואה תוצאות טובות לשילוב אימונותרפיה בטיפול כימי-קרינתי לסרטן הרקטום, באתר DoctorsOnly‏, 15 באוגוסט 2024 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה

הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה (שנקראה גם הרפובליקה הקרואטית של הרצג-בוסניה), הייתה ישות דמוית מדינה בבוסניה והרצגובינה, אשר לא הוכרה על ידי מדינות אחרות והתקיימה בין 1991 ל-1994 במהלך מלחמת בוסניה. היא הכריזה על עצמאותה ב-18 בנובמבר 1991, וטענה להיותה "מכלול פוליטי, תרבותי וטריטוריאלי" נפרד בשטחי בוסניה והרצגובינה. בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר הסיק שהרצג-בוסניה נוסדה במטרה לפרוש מבוסניה והרצגובינה ולהתאחד עם קרואטיה. השאיפות הללו התבטאו, בין היתר, בשימוש במטבע קרואטי ובשפה הקרואטית, ובמתן אזרחות קרואטית לקרואטים בבוסניה והרצגובינה. בית המשפט החוקתי של בוסניה הכריז על הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה כבלתי חוקית ב-14 בספטמבר 1992. לא הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה ולא הרפובליקה שבאה אחריה זכו להכרה בינלאומית. הרצג בוסניה חדלה להתקיים ב-1994 עם חתימת הסכם וושינגטון וההצטרפות לפדרציה של בוסניה והרצגובינה. מועצת הגנה הקרואטית (בקרואטית: Hrvatsko vijeće obrane, HVO) הייתה הצבא של הקהילה הקרואטית של הרצג בוסניה במהלך מלחמת בוסניה. ה-HVO יוסד ב-8 באפריל 1992 בעיירה גרודי שבהרצגובינה על ידי מנהיגי הרצג בוסניה. הכוח חולק לארבעה אזורים מבצעיים: צפון-מערב ודרום-מזרח הרצגובינה, מרכז בוסניה ופוסבינה, שבצפון בוסניה והרצגובינה אשר הייתה תלויה בתמיכת קרואטיה. הצבא כלל חמש חטיבות משמר. מדיה וקבצים בנושא הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה בוויקישיתוף
מגדל אור

האם התכוונתם ל... מגדלור (הלחם המילים מגדל+אור) - מגדל המפיץ אור לשם סיוע בניווט ושיט בים מגדל אור (חינוך) – רשת חינוך ישראלית שייסד הרב ישראל גרוסמן והעומד בראשה הוא בנו, הרב יצחק דוד גרוסמן מגדל אור (עמותה) – עמותה ישראלית המספקת שירותים לעיוורים וכבדי ראיה, מפעילה מרכז ארצי בחיפה וסניפים בערים שונות מגדלור (פירושונים) מגדל של אור – אלבום האולפן החמישי של "הפרויקט של עידן רייכל", 2024
אליהו חיים מייזל

הרב אליהו חיים מייזל (ט' בסיוון ה'תקפ"א, 9 ביוני 1821 – י"ד באייר ה'תרע"ב, 1 במאי 1912) היה רבה של העיר לודז' במשך 35 שנה, ממנהיגי יהדות פולין. נולד בשנת תקפ"א בעיירה הורודוק הסמוכה לוולוז'ין למשה וחיה מייזל. הוא נקרא על שמם של הגאון מווילנא ותלמידו רבי חיים מוולוז'ין. בגיל 9 התחיל ללמוד בישיבת וולוז'ין. בגיל 13 הוסמך לרבנות[דרוש מקור] וכמה שנים אחר כך כבר נקרא לשמש ברבנות בעירו הורודוק. בהמשך כיהן ברבנות ערים נוספות. בשנת תרל"ז נבחר לרב העיר לודז', העיר התעשייתית המתפתחת, תפקיד שמילא במשך 35 שנה עד לפטירתו. הוא התפרסם ברחמנותו ובטוב לבו והיה ידוע כבעל צדקה. הרב מייזל נטל חלק פעיל בחיים הציבוריים של יהודי פולין. הוא נלחם בתקיפות נגד המשכילים. יחד עם הרב שמואל מוהליבר והרב יוסף דב סולובצ'יק חתם על ה"קול קורא" הראשון למען ייסוד חברות "ישוב ארץ ישראל". בהמשך הפך לאחד המתנגדים התקיפים לתנועה הציונית החילונית. הוא נמנה עם הרבנים המופיעים בקונטרס "אור לישרים" שיצא בקובנה ב-1900 נגד הציונות. נפטר ביום י"ד באייר תרע"ב כשהוא קרוב לגיל 91 שנים, ונקבר בבית העלמין בלודז'. אברהם יהודה ברז'ז'ינסקי, תולדות רבי אליהו חיים מייזל, תל אביב תשט"ז מדיה וקבצים בנושא אליהו חיים מייזל בוויקישיתוף בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' אליהו חיים מייזיל, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ב, עמודים 28–29, באתר היברובוקס 'מייזל, ר' אליהו־חיים', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 67 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1265). ר' אליהו חיים מייזל איננו!, הצפירה, עמוד השער של הצפירה, 2 במאי 1912 מאה שנים למותו של הרב אליהו חיים מייזל, באתר השטעטל הווירטואלי, 7 במאי 2012 הרב יחיאל יעקב וינברג, 'עליות אליהו', קובץ מאמרי הזכרה מאמר על ר' אליהו חיים מייזל בתוך ירחון 'בית יעקב' Rabbi Eliyahu Hayim Maizel (באנגלית) משפחתו של הרב מייזל מצבתו של הרב אליהו חיים מייזל, אתר "אהלי צדיקים" אליהו חיים מייזל (1821-1912), דף שער בספרייה הלאומית אור לישרים, באתר היברובוקס
ספייבל והורבינק

ספייבל והורבינק (באנגלית: Spejbl and Hurvinek, בצ'כית: Spejbl a Hurvínek) היא סדרת מריונטות שפורסמה בצ'כוסלובקיה בשנים 1960 - 1985. הסדרה מבוססת במקור על שתי דמויות תיאטרון המריונטה בפראג שהקים יוזף סקופה בשנת 1920. ספייבל והורבינק היו דמויות בתיאטרון בובות צ'כוסלובקי שהוקם על ידי יוזף סקופה בשנת 1920 בעיר פלזן. הדמות הראשונה הייתה אז יוזף ספייבל, מורה כושל בבית הספר. בשנת 1926 הביא לעולם את בנו של ספייבל, הורבינק. הורבינק התחבב במהרה על ידי ילדים ואף היה למוקד חיקוי בברית המועצות. בשנת 1930 הוסיף לדמויות את כלבם, ז'ריק, ומאוחר יותר הוסיף את חברתו ואולי גם קרובת משפחתו הרחוקה של הורבינק, מאניקה, ואף את סבתו של הורבינק, גברת קטרינה. הסדרה צולמה בצילומי שחור לבן ואחר כך עברה לצילומי צבע. הסדרה מדברת על הורבינק בן השבע החווה הרפתקאות ביתיות כל יום עם אביו. יחד הם תמיד מסתבכים בצרות, או שפשוט מגיעים לאי הבנה משותפת, ולבסוף תמיד מגיעה חברתו של הורבינק ועוזרת להם לסדר את המצב. לאחרונה השתתפו ספייבל והורבינק בפרסומת לחברת הרכב סקודה בגרמניה. יוזף ספּייבּל - מורה כושל. גבוה ורזה למדי. אביו של הורבינק. אוהב לישון ולקרוא בעיתון. השתתף לאחרונה בפרסומת לרכב סקודה. הוּרבִינֶק ספּייבּל - ילד בן שבע. לעיתים שובב, לעיתים אנרגטי, לעיתים עצלן ולעיתים תחמן. בעל קול צפצפני במיוחד. בגרסאות הקודמות התומכים למכנסיים שלו היו בצבע ירוק וכיום הם בצבע אדום (ראו בתמונה). השתתף לאחרונה בפרסומת לרכב סקודה. מָאנִיצ'קה - חברתו ואולי גם קרובת משפחתו של הורבינק. לובשת משקפיים באופן קבוע ושמלה אפורה עם פרחים. גב' קטֶרינָה - סבתו של הורבינק. דמות אימהית למאניקה. חביבה וחובבת חיות. זֶ'ריק - כלבם של החבורה. דמותו של הורבינק נלקחה מצ'כוסלובקיה על ידי ברית המועצות. הורבינק השתתף בקומיקס הרוסי מורזילקה, ואף נעשו עליו כמה וכמה סרטי אנימציה. בכללי, איש בברית המועצות לא ידע על סיפורו האמיתי של הורבינק. מדיה וקבצים בנושא ספייבל והורבינק בוויקישיתוף אתר התיאטרון (באנגלית) הפרסומת לסקודה ביוטיוב (בגרמנית)
עצומה

עצומה (בלועזית: פטיציה) היא פנייה לגוף ציבורי (כגון גוף ממשלתי, או חברה ממשלתית), לאיש ציבור או לגוף פרטי בבקשה כי ישנה את התנהגותו או יפעל לקדם מטרה מסוימת שחפצים בה מארגני העצומה. העצומה נחתמת על ידי אנשים רבים, במטרה שהמספר הרב של החותמים עליה יפעיל לחץ וישפיע על התנהגות הגוף הנבחר השואף לרצות את בוחריו, או החברה החוששת לפגיעה בשמה ורווחיה בשל חרם צרכני כנגדה. פניות של אנשי ציבור למוסדות שלטון ידועות לכל אורך ההיסטוריה. אנשים פנו אל גופי השלטון בבקשות שונות, אולם לרוב אלו היו חתומות על ידי הפונה בלבד. ברפובליקה של ונציה ניתן היה לפנות למוסדות השלטון של הרפובליקה במעין "מלשינון" - תיבות אליהן יכלו להכניס הודעות אנונימיות. מאמרו של אמיל זולא, "אני מאשים...!", הוא פנייה לציבור התוקפת את התנהלות מערכת המשפט בצרפת במהלך פרשת דרייפוס. הזכות לפנות לשלטון בטענה כנגד מעשיו עוגנה באנגליה עוד בשנת 1215 במגנה כרטה. עצומות במובנן המודרני - חתימה של אישים רבים על מסמך, הפכו מקובלות רק עם התפתחות שיטת הממשל הדמוקרטית המודרנית, במסגרתה אישי ציבור נבחרים מעת לעת, והעדר תמיכה ציבורית יכול להביא לתבוסה במערכת הבחירות. שיטות אלה הפכו את העצומה לכלי פוליטי בר השפעה. השימוש הפוליטי המודרני בעצומות החל במאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 בבריטניה. עצומות הוגשו לחברי הפרלמנט הבריטי על מנת שאלה יוצגו במהלך דיוני הפרלמנט וישפיעו על הצבעת חברי הפרלמנט. התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית מגן על הזכות להגיש עצומה לממשל כחלק מחופש הביטוי. באמצע המאה ה-19, בין השנים 1836–1840, חתמו למעלה מ-2 מיליון מתנגדים לעבדות על עצומה שהוגשה לממשלת ארצות הברית. ב-1891 הגיש הכומר הציוני נוצרי ויליאם יוג'ין בלקסטון את עצומתו למען השבת ארץ ישראל לעם היהודי לנשיא ארצות-הברית, בנג'מין הריסון. דוגמה לעצומה אשר בעיקרה הייתה חסרת כוח פוליטי אולם הייתה בעלת השפעה רבה, היא העצומה שנחתמה על ידי מיליוני אנשים ברחבי העולם בפנייה לממשלת דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד לשחרר את נלסון מנדלה. עצומה זו נחתמה על ידי אנשים שאינם בעלי זכות הצבעה בדרום אפריקה, ולכן לא היוותה השפעה פוליטית ישירה על ממשלת המדינה, אולם מספר החותמים הרב הביא לכך שממשלות זרות לחצו על דרום אפריקה לשחרר את מנדלה. בעבר נחתמו עצומות על ידי מתנדבים שעברו מבית לבית והחתימו את התומכים בעצומה, או עמדו בקרנות רחוב והחתימו את התומכים בעצומה. בעקבות פיתוח האינטרנט, התפשט הנוהג של חתימה על עצומות בפלטפורמה המקוונת, לעיתים בעמודי אינטרנט פשוט מאוד, ועדכון הציבור אודותיהם באמצעות דואר אלקטרוני והרשתות החברתיות. מדיה וקבצים בנושא עצומה בוויקישיתוף Petition, LawBrain.com, February 25, 2010 עצומות, דף שער בספרייה הלאומית
יעקב ברונר

יעקב ברונר (1908 - ו' בסיוון תשמ"ז, 3 ביוני 1987) היה עסקן דתי ישראלי, מראשי פועלי אגודת ישראל. עיתונאי, מזכיר הוועד הפועל של המפלגה ועורכו של היומון שלה, "שערים". נולד בפולין למשפחה של חסידות גור. בצעירותו עברה המשפחה לאנטוורפן. חניך ישיבת הרב רוטנברג שבאנטוורפן, וכמו כן בעל השכלה תיכונית. בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה עלה מבלגיה לישראל. היה מנהל המרכז הרוחני של פא"י ויו"ר 'יד בנימין', ועשה בשליחות התנועה בחו"ל. נמנה עם מייסדי פא"י בשווייץ. במשך שנים ערך את ביטאון התנועה "שערים". נמנה בין המועמדים הראשונים ברשימות פא"י לכנסת. מאז 1965 הוצב כאחרון ברשימה לכנסת. בבחירות לכנסת האחת עשרה בשנת 1984, שבה שולבה פא"י ברשימת מורשה, היה ברונר אחד האישים הסמליים שנעלו את הרשימה יחד עם יוסף שפירא והרב משה צבי נריה. התגורר בבני ברק, נפטר בחג השבועות תשמ"ז. בן אחיו הוא הזמר החסידי שמואל ברונר. בנו ברוך מבני ברק היה אחד מראשי התובעים אשר הובילו לפירוק הסתדרות פועלי אגודת ישראל. ח. שר-אבי, פאג"י לפני פילוג?, דבר, 10 בדצמבר 1952 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מסגד א-זידאני

מסגד אל-זידאני (בערבית - مسجد الزيداني - תעתיק: "מסג'ד א-זידאני") הוא מסגד שנבנה על ידי דאהר אל-עומר בטבריה. בנייתם של שני המסגדים בטבריה מקושרת למשפחתו של דאהר. האחד - מסגד הים, אותו שיפץ, והשני - מסגד א-זידאני (המכונה גם "מסגד אל עומרייה" או "מסגד אל-עומרי" על שם עומר, אבי דאהר). יש המייחסים את בניית מסגד א-זידאני לצולייבי, בנו של דאהר. בכניסה למסגד כתובת משיש המתארכת את בנייתו לשנת 1156 להיג'רה (המקבילה לשנת 1743), ועל פי הכתובת במקום שכן מסגד קודם בשם "מסגד היסמין". מבנה המסגד, שחלל התפילה שלו מכוסה בכיפה גדולה אחת, מתייחס לאדריכלות העות'מאנית הקלאסית, פרי יצירתו של מימר סינאן. שערי המסגד מעוטרים באבלק, מוטיב אדריכלי אופייני לאדריכלות הממלוכית והעות'מאנית הכולל בנייה לסירוגין באבנים מצבעים שונים. עם השנים היה המסגד לסמל חזותי של טבריה, ואף הופיע באופן בולט בבולי דואר של נוף טבריה בסדרה של נופי ארץ ישראל שהוציאו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1927 בערכים של 50, 90, 100 ו-200 מיל ארץ ישראלי. בשנת 1938 נרצח בסמוך למסגד ראש עיריית טבריה, זאכי אלחדיף. כיום עומדת במקום אנדרטה לזכרו, שהוקמה בשנת 2009. לאחר מלחמת העצמאות ופינוי ערביי העיר עמד המסגד נעול ושומם. כיום המסגד נמצא במרכזו של מתחם קניות הסמוך לטיילת בטבריה, כשהוא סגור ואין אליו כניסה. חצר הטהרה ששכנה בקדמת המסגד נהרסה, ומכל צדי המסגד הוקמה רחבה מרוצפת שלצדיה חנויות ומרכז מסחרי. אוריאל הייט, דאהר אלעמר, הוצאת ראובן מס, 1942, עמ' 93 זלמן וינוגרדוב, "בעקבות אתרי העיר העתיקה", חוברת "אריאל", שנה תשיעית, חוברת 3 - 54, 1987, עמ' 126 עודד אבישר, ספר טבריה, הוצאת כתר, 1973, עמוד 480 ערך זה הוא קצרמר בנושא מסגדים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוצאת רכס

"רכס פרויקטים חינוכיים" (או בשמה המוכר יותר, "הוצאת רכס") היא חברה העוסקת בפיתוח ספרי לימוד, הוצאתם לאור והפצתם. ההוצאה נחשבת לאחת מן הגדולות בישראל בתחום זה. החברה נוסדה בשנת 1980 ובקטלוג הספרים שלה ניתן למצוא ספרי מדעים, ספרי לימודי תנ"ך, שפות, מתמטיקה, סוציולוגיה, פסיכולוגיה, אזרחות, סביבה ואקולוגיה, כימיה, היסטוריה. ספרי הלימוד של החברה מתמקדים בבתי ספר יסודי ותיכונים אך ישנם גם ספרים לגיל הרך וללימודים אקדמיים. הוצאת רכס הייתה הראשונה לזהות את הפוטנציאל השיווקי ביצירת ספרי לימוד המותאמים במיוחד למיקוד המופץ על ידי משרד החינוך. בין אנשי החינוך אשר הוציאו ספרים בהוצאת רכס ניתן למנות את הבאים: תנ"ך: נחמה ליבוביץ, יאיר זקוביץ, יאירה אמית, אבי שגיא ואדיר כהן. לשון: מרדכי רוזן, דליה קורח שגב ומאיה פרוכטמן. היסטוריה: אייל נווה סביבה ואקולוגיה: עזריה אלון חינוך: פנינה קליין ואברהם שטאל ספרות ושירה: רינה צדקה תקשורת: יצחק רועה פסיכולוגיה: ציפי בר־אל, מרים נוימאיר נוסף על כך הוצאת רכס יזמה את הוצאת העיתון "מבט לחינוך", העיתון המסחרי הראשון בישראל המוקדש לנושאי חינוך. אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת רכס אתר מיקודי רכס יעל ולצר, סיכול ממוקד, באתר הארץ, 20 במאי 2008 רינה רוזנברג, כשבית הספר הופך לסוכן מכירות, באתר הארץ, 20 במאי 2008 אודותינו, באתר "רכס פרויקטים חינוכיים בע"מ" הראלה סטוצקי-באר, 60% רווח, באתר nrg‏, 24 במרץ 2005 טלילה נשר, ספר מיקוד לבגרות באזרחות מכיל טיעונים גזעניים נגד ערבים, באתר הארץ, 11 ביוני 2012 הוצאת רכס דורון קורן, מה מחכה לתלמיד שרוצה ללמוד על הנפש, באתר הארץ, 29 בינואר 2015 פרוטוקולים/ועדת חינוך/5080 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דן זהבי

דן זהבי (בדנית: Dan Zahavi; נולד ב-6 בנובמבר 1967 בקופנהגן) הוא פילוסוף דני, פרופסור העומד בראש מועצת המחקר של המרכז לחקר הסובייקטיביות באוניברסיטת קופנהגן. זהבי נולד בקופנהגן שבדנמרק לאב ישראלי ולאם דנית. למד באוניברסיטת קופנהגן וכן באוניברסיטה של לוון בבלגיה. כתביו מתמקדים בפנומנולוגיה ובעיקר בפילוסופיה של הוסרל. זהבי הוא עורך-שותף של כתב העת "פנומנולוגיה ומדעי הקוגניציה" (Phenomenology and the Cognitive Sciences). בשנת 2006 זכה זהבי בפרס על מחקריו ממשרד המדע הדני ובשנת 2007 נבחר כחבר בחברה הדנית המלכותית למדע ורוח. דן זהבי, גוגל סקולר דן זהבי, באתר האוניברסיטה של קופנהגן (באנגלית) גלי וינרב, ‏"להגיד שאתה נגד אמפתיה? כאילו אמרתי שאני נגד גורי חתולים", באתר גלובס, 27 בינואר 2018 מלכודת האמפתיה על החיבה האנושית ובעיית העדפת הקרובים והמוּכָּר. (ערוץ המכון לאמנות ודעות, יוטיוב) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופים ובנושא דנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי אלון (ביולוג)

אוּרי אלון (נולד ב-16 במרץ 1969 בתל אביב) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון ויצמן למדע, מחלוצי המחקר בביולוגיה מערכתית. בצבא שירת אלון בתוכנית תלפיות ובמסגרתה סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בפיזיקה ובמתמטיקה בשנת 1989. את התואר השני סיים גם באוניברסיטה העברית בשנת 1992, ואת לימודי הדוקטור לפיזיקה תאורטית — במכון ויצמן למדע בשנת 1996. בשנת 1996 זכה במלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים. במסגרת הפוסט-דוקטורט התמחה במחלקה לביולוגיה בפרינסטון. בשנת 2000, כשנה לאחר סיום הפוסט דוקטורט, התמנה אלון לחוקר בכיר במכון ויצמן כאשר מחקריו התמקדו בנקודת מבט אינטרדיספלינרית המשלבת ביולוגיה מולקולרית ופיזיקה של מערכות מורכבות. ארבע שנים מאוחר יותר מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2008 מונה לפרופסור מן המניין. מ-2020 פרופסור אלון הוא חבר באקדמיה הישראלית למדעים. אלון הוא מחלוצי המחקר של ביולוגיה מערכתית. כמו כן, מחקרו מתאפיין בשימוש בחקר רשתות ובמודלים פיזיקליים על מנת לאפיין מערכות ביולוגיות מורכבות, הכוללות רשתות של חלבונים וגנטיקה מולקולרית כמו גם תהליכים קוגניטיביים גבוהיים של התנהגות אנושית כמו יכולת אלתור ויצירתיות. ספרו An Introduction to Systems Biology: Design Principles of Biological Circuits, שיצא לאור בשנת 2006, מציג את עקרונותיה של הביולוגיה המערכתית. 1996 מלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים. 2004 - פרס אוברטון מטעם החברה הבינלאומית לביולוגיה חישובית. 2005 - פרס מייסדי טבע. מדיה וקבצים בנושא אורי אלון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורי אלון אורי אלון, באתר dblp דף הבית של פרופ' אורי אלון, במכון ויצמן למדע מחקר במכון ויצמן מראה דמיון בין רשתות גנים, תאי עצב, שרשרות מזון והאינטרנט, באתר הידען, 10 בנובמבר 2002 אבולוציה בסביבה, "המכון", 30 בנובמבר 2007 רנן נצר, ‏קוקטייל מנצח: האלגוריתם החדשני שינצח את הסרטן, באתר גלובס, 4 בפברואר 2017 Dr. Uri Alon Named as ISCB 2004 Overton Prize Winner, ISCB Newsletter Professor Uri Alon, iiweekend. Prof. Uri Alon of the Department of Molecular Cell Biology at the Weizmann Institute of Science: From Proteins to Personalized Treatments(הקישור אינו פעיל) קורות חיים באתר מכון ויצמן Dr. Uri Alon Named as ISCB 2004 Overton Prize Winner טבע - זוכי פרס המייסדים 1993-2006
פסוראלן

פסוראלן (באנגלית: Psoralen) הוא תרכובת הבסיס היסודית, במשפחה של תרכובת כימיקל אורגני טבעי, בשם פוראנוקומרין (Furocoumarin). הוא מקורב מבנית לקומרין (Coumarin) על ידי הוספת טבעת פוראן (Furan), ועשוי להיחשב לנגזרת של אומבליפרון (Umbelliferone). פסוראלן הוא מוטגן, רעלן פוטוטוקסי ופוטוקרצינוגני שפוגע בדנ"א וברקמות ועלול לגרום לבני אדם האוכלים אותו רגישות קיצונית לאור השמש. הוא מצוי באופן טבעי בזרעיו של צמח השרעול, וכמו כן בתאנים, בסלרי, בפטרוזיליה, בצמח הזנטוקסילום, בצמח האנג'ליקה הסינית ובתפוז ברגמוט (זן הדרי שאינו משווק למאכל, אך נמצא בתה מסוג ארל גריי). כמו כן נעשה שימוש נרחב בפסוראלן בטיפול PUVA, שהיא שיטת טיפול למחלות עור ויטיליגו, פסוריאזיס, אקזמה, בהרת ולימפומת עור של תאי T. השימוש בפסוראלן צריך להיעשות בזהירות, מאחר שפורוקומרינים (אנ') רבים הם רעילים ביותר עבור בעלי חיים. אחדים מהפורוקומרינים נמצאים אף בשימוש בנחלים באינדונזיה לצורך לכידת דגים. שימוש חשוב בפסוראלן הוא ב-PUVA, טיפול לבעיות עור, כגון ויטיליגו פסוריאזיס (בהרת), פסוריאזיס ואקזמה. הפסוראלן מגביר את רגישות העור לאור אולטרה סגול, ומאפשר קבלת אדמומיות בעור (החיונית לתהליך הריפוי) גם באור UVA. UVA לבדו ללא פסורלן לא גורם לאדמומיות בעור גם בעוצמות גבוהות, אך יחד עם הפסוראלן כאשר העור נחשף ל-UVA הוא כן מקבל אדמומיות. הפסוראלן נמרח תחילה על העור או נבלע דרך הפה, כדי להפוך את העור לרגיש יותר לאור, ולאחר מכן העור נחשף לקרינה על סגולה מטווח UVA. טיפול ה-PUVA הוא בעל יעילות קלינית גבוהה, אך תופעת הלוואי שלו היא הזדקנות העור וסיכון מוגבר לסרטן העור. פסוראלן גם הומלץ לטיפול באלופציה (אובדן שיער חלקי) וגם בטיפול אפרזיס, שַם הפסוראלן נמהל עם תאי הדם הלבנים שהוצאו, לפני החשיפה לקרינת העל סגולה. הפסוראלן הוא מוטגן, ולשם כך נעשה בו שימוש במחקרים בביולוגיה מולקולרית. פסוראלן המוחדר לתא, תוך חשיפה לאור על סגול (קרינת UVA) יכול לגרום לנזק חמור ל-DNA, עד כדי אפופטוזה (השמדה עצמית מבוקרת של התא). על אף תכונת הפוטוקרצינוגניות של הפסוראלן, נעשה בו שימוש בתור חומר משזף, בתוך תכשירי קרם הגנה מפני השמש, עד לשנת 1996 בה נאסר החומר לשימוש (כ-15 שנה לאחר שתכונת הפוטוקרצינוגניות של הפסוראלן הייתה ידועה). פסוראלן נמצא בשימוש בתכשירי האצת שיזוף, אך על המשתמשים בהם להיות מודעים לכך שפסוראלן מגביר את רגישות העור לקרינת השמש. אנשים בעלי עור בהיר נמצאים בסיכון פי 4 לחלות במלנומה, מאשר בעלי עור כהה, כאשר המינון גבוה מידי וגורם לכוויה בעור. הפסוראלן התגלה במצרים העתיקה וככל הנראה נעשה בו שימוש רפואי במצרים העתיקה. ד"ר שרון מועלם, דווקא החלשים שורדים, אריה ניר, 2009. מדיה וקבצים בנושא פסוראלן בוויקישיתוף PNAS קומרינים Severe Phototoxic Burn Following Celery Ingestion Arch Dermatol. 1990;126(10):1334-1336. Momtaz K, Fitzpatrick TB (1998) The benefits and risks of long-term PUVA photochemotherapy. Dermatol Clin 16: 227−234 M. J. Ashwood-Smith; G. A. Poulton; M. Barker; M. Mildenberger E 1980 Zajdela F, Bisagni E M. J. Ashwood-Smith; G. A. Poulton; M. Barker; M. Mildenberger E
ראלף קירקפטריק

ראלף קירקפטריק (באנגלית: Ralph Kirkpatrick;‏ 10 ביוני 1911 - 13 באפריל 1984) היה מוזיקאי, מוזיקולוג וצ'מבליסט אמריקאי. קירקפטריק נולד בליאומינסטר, מסצ'וסטס. עיקר פרסומו בא לו מן הקטלוג הכרונולוגי שערך לסונאטות לכלי מקלדת של דומניקו סקרלטי. קירקפטריק למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד והמשיך ללימודים בפריז, אצל נדיה בולאנז'ה ואצל ונדה לנדובסקה, הצ'מבליסטית שעבודתה החלוצית העניקה חיים מחודשים לצ'מבלו. עוד השתלם אצל ארנולד דולמטש בהאזלמיר, היינץ טיסן בברלין וגונתר ראמין בלייפציג. בשנים 1933–1934 לימד באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אוסטריה. מלגת גוגנהיים אפשרה לו לאחר זאת לחקור כתבי יד ופרטיטורות באירופה. משנת 1940 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ייל, שם פרסם ביוגרפיה של דומניקו סקרלטי והוצאה ביקורתית של מכלול יצירות סקרלטי (1952). רשימה מוסכמת של יצירות אלה מצוינת עכשיו במספרי קירקפטריק (שסומנו בעבר ב-Kk.ובהוצאות מאוחרות יותר ב-.K בלבד), רישום הנחשב כיום לשיטת המספור התקנית והמוסמכת לסונאטות לכלי מקלדת של סקרלטי (על אף שתי שיטות מספור מתחרות, לפחות) (ראו אופוס (מוזיקה)). קירקפטריק הקליט מספר רב של יצירות צ'מבלו מאת באך (הקלטות ארכיב). כמו כן הפיק הוצאה של וריאציות גולדברג של באך (1938, הוצאת שירמר, ניו יורק - 37149) הכוללת דיון נרחב בעיטורים, אצבוע, פיסוק, דינמיקה ופרשנות כללית. כמו כן חיבר את "פרשנות לפסנתר המושווה של באך: מסה של מבצע", שיצאה לאור לאחר מותו. קירקפטריק ניגן גם מוזיקה מודרנית, כולל הקונצ'רטו לצ'מבלו ותזמורת של קווינסי פורטר, סונאטה לכינור וצ'מבלו של דריוס מיו והקונצ'רטו הכפול לצ'מבלו, פסנתר ותזמורת קאמרית מאת אליוט קרטר, שהוקדש לו. כנגן ואמן מקליט, נודע בעיקר בביצועי הצ'מבלו שלו ליצירות המקלדת של יוהאן סבסטיאן באך ודומניקו סקרלטי. הוא הקליט גם בקלוויקורד (למשל, את האינוונציות לשניים ושלושה קולות של באך) ובפורטה-פיאנו (בייחוד יצירות של מוצרט). ראלף קירקפטריק מת בגילפורד, קונטיקט בגיל 72. Ralph Kirkpatrick: A Bibliography and Discography ביבליוגרפיה ודיסקוגרפיה של ראלף קירקפטריק מרדית קירקפטריק, ספריית המוזיקה של אוניברסיטת בוסטון, ראלף קירקפטריק, באתר AllMusic (באנגלית) ראלף קירקפטריק, באתר MusicBrainz (באנגלית) ראלף קירקפטריק, באתר Discogs (באנגלית) ראלף קירקפטריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) echambermusic.net - A table of all Scarlatti's keyboard works. To find a work (or a group ofworks) - sort a column by the available information such as catalog # (Longo, Kirkpatrick or Pestelli) or an attribute (e.g. key, time signature). Then, it is also possible to find the corresponding unknown items of that work.
ברקוניים

ברקוניים (שם מדעי: Braconidae) היא משפחה של צרעות טפיליות ואחת ממשפחות החרקים העשירות ביותר. ברחבי העולם קיימים בין 50,000 ל-150,000 מינים שונים המחולקים ל-45 תת-משפחות ו-1,000 סוגים. צבעם לרוב חום-שחור, אך ידועים גם מינים צבעוניים. הנקבה מטילה לרוב את הביצה הטפילית בזחלים של חיפושיות, זבובים או פרפראים. מדיה וקבצים בנושא ברקוניים בוויקישיתוף ברקוניים, באתר ITIS (באנגלית) ברקוניים, באתר NCBI (באנגלית) ברקוניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברקוניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ברקוניים, באתר GBIF (באנגלית) ברקוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)