laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אורי וייסלר

אורי וייסלר (27 במרץ 1943 – 8 ביולי 1967) היה מפקד מחלקה בפלוגת סיור בצה"ל במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב רפיח במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה. לאחר סיום המלחמה, ב-8 ביולי 1967, נהרג וייסלר בתקריות ראס אל-עיש על גדות תעלת סואץ. וייסלר נולד בקיבוץ גבעת ברנר לאילזה ולצבי (פריץ). התחנך וגדל בגבעת ברנר והדריך בתנועת הנוער המחנות העולים לפני גיוסו לצה"ל. התגייס ב-1962, שרת בסיירת שקד; תחילה כחייל ולאחר מכן כקצין. גויס יחד עם יחידת המילואים שלו בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים. ב-5 ביוני 1967, ביום הראשון למלחמה, תקפה יחידתו, שהשתייכה לאוגדה 84, מערך חפור בחלק הדרומי של מערכי רפיח. הכוח הישראלי נתקל באש טנקים, נ"ט ונשק קל שנורו על ידי המצרים ומספר כלים ישראלים נפגעו. הזחל"ם שבפיקודו של וייסלר עלה על מוקש, חייליו הועפו ממנו וחלקם נפצעו, כולל וייסלר. וייסלר חזר ועלה על הזחל"ם והחל להפעיל את מקלע הזחל"ם בירי אל תוך המערך המצרי שהמשיך בירי לכיוון הכוח הישראלי. הוא פעל כך במשך כחצי שעה ובמקביל נתן הוראות לפינוי הפצועים ושמר על קשר אלחוטי עם שאר הכוח. בסיום הקרב סירב להתפנות לטיפול בפציעתו והמשיך לפקד על מחלקתו עד סיום הקרבות. כחודש לאחר סיום הלחימה הייתה יחידתו, שטרם שוחררה ממילואים, מוצבת על גדת תעלת סואץ, צפונית לקנטרה. באותם ימים התפתחה שורה של תקריות אש שזכו מאוחר יותר לכינוי תקריות ראס אל-עיש. באחת מתקריות אלו, ב-8 ביולי 1967. ספגה העמדה בה שהה וייסלר פגיעה ישירה של פגז ארטילריה והוא נהרג במקום. יחד עמו נהרגו באותה תקרית 4 חיילים ישראלים נוספים ונפצעו 31. על פעולותיו בקרב רפיח עוטר וייסלר לאחר מותו בציון לשבח שהומר מאוחר יותר לעיטור הגבורה. תיאור המעשה: ביום ה-5 ביוני 1967, בקרב על מוצבי רפיח, שירת סגן אורי וייסלר ז"ל כמפקד מחלקה בפלוגת סיור חטיבתית. בעת ההסתערות על אחד המוצבים נפגע ה-זחל"ם שלו ממוקש. חלק מאנשיו ובהם הוא עצמו, נפצעו. על אף זאת, חזר מיד ל-זחל"ם, הפעיל את המקלע הבינוני וירה לעבר עמדות בטווח קצר ביותר ופקד על פינוי הפצועים. בגמר קרב זה סירב להישלח לטיפול והמשיך בביצוע המשימות שהוטלו על יחידתו. בהמשך הלחימה נפגע ונהרג. על מעשה זה הוענק לו : עיטור הגבורה ניסן תשל"ג אפריל 1973, משה דיין, שר הבטחון. — עיטור הגבורה לאורי ויסלר הותיר אישה ובן שנולד לאחר מותו. עיטור הגבורה שהוענק לאורי וייסלר, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל קורות החיים של אורי וייסלר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון חיל השריון: סיפור עיטורי הגבורה - סגן אורי ויסלר ז"ל, אתר יד לשריון אורי וייסלר באתר 'סיפורי גבעת ברנר'
לן לסר

לאונרד קינג "לן" לסר (באנגלית: Leonard King "Len" Lesser; ‏3 בדצמבר 1922 – 16 בפברואר 2011), היה שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי. לסר הופיע בלמעלה מ-500 סדרות טלוויזיה וסרטים אך היה מוכר בעיקר בזכות הופעותיו בקומדיות המצבים "סיינפלד" בה שיחק בתפקיד הדוד ליאו, "כולם אוהבים את ריימונד" ולצידו של קלינט איסטווד בסרטים "הנועזים בעורף האויב" ו"פורע החוק ג'וסי וולס". לסר נולד ברובע הברונקס למהגרים יהודים מפולין. סיים בהצטיינות את לימודיו מ"הסיטי קולג' של ניו יורק". התגייס לצבא ארצות הברית יום לאחר המתקפה על פרל הארבור ושירת בזירת דרום מזרח אסיה. את הקריירה שלו בטלוויזיה החל בשנת 1955. זכה להתפרסם לצידו של קלינט איסטווד בסרט המלחמה "הנועזים בעורף האויב" בו שיחק בתפקיד סמל בלאמי ובמערבון של איסטווד "פורע החוק ג'וסי וולס" (אנ'). בשנותיו המאוחרות שיחק לסר בתפקיד שזוהה איתו יותר מכל דוד ליאו, דודו גס הרוח והטרחן של ג'רי סיינפלד ב-15 פרקי קומדיית המצבים "סיינפלד". לאחר מכן הופיע בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד" בתפקיד גראווין חברו של פרנק בארון (פיטר בויל). לסר היה אבא לשני ילדים מגרושתו ג'ניס בורל. בשנותיו האחרונות נאלץ לסר לעבור לשהות במרכז סיעודי שבעיר מגוריו ברבנק עקב מצבו הרפואי. לסר נפטר בפברואר 2011 בגיל 88 מסיבוך של דלקת ריאות שנבע ממחלת סרטן ממנה סבל בשנותיו האחרונות. מדיה וקבצים בנושא לן לסר בוויקישיתוף לן לסר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לן לסר, באתר AllMovie (באנגלית) לן לסר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערן בר- און, מת השחקן לו לסר, הדוד ליאו מ"סיינפלד", באתר ynet, 17 בפברואר 2011 מתן אברמוביץ', עכבר העיר אונליין, הדוד ליאו איננו: השחקן לן לסר הלך לעולמו, באתר הארץ, 17 בפברואר 2011 עינב שיף‏, השחקן לן לסר, "הדוד ליאו" מ"סיינפלד", הלך לעולמו, באתר וואלה, 17 בפברואר 2011 לן לסר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
נהר סובט

נהר סובט הוא נהר בחבל ארץ הנילוס העליון הגדול שבצפון מזרח דרום סודאן, אפריקה. הנהר הוא היובל הדרומי של הנילוס. נהר סובט נוצר על ידי התמזגות של נהר בארו ממערב ונהר פיבור מצפון ונמצא בסמוך לגבול הבינלאומי עם אתיופיה. נהר סובט נשפך לנילוס הלבן בהר דולייב, בסמוך לעיר מלאקל שבמחוז מדינת הנילוס העליון. נהר סובט נשפך אל ביצת סוד ולאחר ביצת סוד המים נעשים צלולים יותר ומכאן מקור השם "נילוס לבן". אגן הניקוז של הנהר הוא כ-225,000 קמ"ר וספיקתו היא 412 מ"ק לשנייה. מדיה וקבצים בנושא נהר סובט בוויקישיתוף נהר סובט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Shahin, Mamdouh (2002). Hydrology and Water Resources of Africa. Springer. pp. 276, 288. ISBN 140200866X.; online at Google Books
יעל לוינשטיין

יעל לוינשטיין (בעבר כתבה את שם משפחתה כלוונשטיין; נולדה בשנת תשל"ב, 1972) היא במאית, מפיקה ויוצרת חרדית ישראלית; המפיקה של להקת פזמון חוזר. נולדה וגדלה בבני ברק, בתם של צפורה (בתו של ההיסטוריון פרופ' מרדכי ברויאר), והזמר שמואל ברונר. עבודתה הראשונה של לוינשטיין הייתה כמפיקה ובמאית של להקת פזמון חוזר, להקת בנות שהופיעה בכל הארץ והופעותיה שילבו שירה, מחזמר ומחזות. אלו הוסרטו והוקרנו כסרטי קולנוע לנשים חרדיות וכן תועדו על גבי אלבומי מוזיקה שראו אור על גבי קלטות אודיו ודיסקים לשמיעה. הבולטים ממופעים אלו כוללים את "הנסיכה זו אני" (בבימויה של טובי ברון), "לורה", "רק את" ו"פזמון חוזר זה"ב". נשואה לרב אברהם ישעיהו לוונשטיין, העומד בראש רשת כוללי אברכים שיח יצחק, נכדו של חבר הכנסת לשעבר מאיר דוד לוונשטיין. הזוג מתגורר בבני ברק.
תעלול קטלני 2

תעלול קטלני 2 (במקור: F/X2) הוא סרט מתח פעולה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של ריצ'רד פרנקלין ובכיכובם של בריאן בראון ובריאן דנהי. זהו סרט המשך לסרט "תעלול קטלני" משנת 1986. רולי טיילר (בריאן בראון) מתבקש על ידי שוטר שהוא בעלה לשעבר של חברתו, לעזור למשטרה לתפוס רוצח סדרתי, תוך שימוש במומחיות שלו כאמן אפקטים מיוחדים. עם זאת, כאשר הדברים משתבשים והשוטר נהרג, רולי חושד כי גורם מושחת בתוך המשטרה טמן לו פח. הוא קורא לעזרתו של חברו הוותיק ליאו מקארת'י (בריאן דנהי) שיחקור את המוות. יחד, השניים מגלים רמזים המובילים אותם אל תיק חקירה ישן, העוסק במדליוני זהב גנובים שהיו חסרים במשך עשרות שנים. בינתיים, הרוצח המסתורי מנסה להרוג את רולי ואת משפחתו, בניסיון להשמיד כל ראיות לרצח השוטר. סרט ההמשך לא זכה להצלחה כמו קודמו. הסרט קיבל ביקורות שליליות ולציון 25% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 12 ביקורות. "תעלול קטלני 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תעלול קטלני 2", באתר נטפליקס "תעלול קטלני 2", באתר AllMovie (באנגלית) "תעלול קטלני 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "תעלול קטלני 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "תעלול קטלני 2", באתר Metacritic (באנגלית) "תעלול קטלני 2", באתר אידיבי "תעלול קטלני 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) תעלול קטלני 2, קדימון הסרט באתר יוטיוב "Fx 2 Could Be Retitled `May Bore U". The Morning Call. נבדק ב-2010-11-07. "F/X2‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
אנדרטת גדוד 53 סופה

אנדרטת גדוד 53 "סופה" היא אנדרטה לזכר חללי גדוד 53 של חטיבת השריון 188 שנפלו במערכות ישראל השונות. האנדרטה ממוקמת באזור גבעת אורחה ועין אורחה לצד מפגש כביש 98 וציר הנפט, באזור בו נלחם הגדוד במהלך קרבות הבלימה ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. אתר האנדרטה ממוקם בסמוך לכביש 98 וממזרח לו. האתר מגודר בגדר נמוכה ובחזיתו מוצב שער, שבראשו מופיע שם האנדרטה. בתוך האתר נמצא לפיד זיכרון. מצד ימין ניצב זוג אבני בזלת שעליהן מוצגים סמל הגדוד ותיאור הקרבות שהתרחשו באזור. מצד שמאל (צפון) של האתר מוצבת פלטת מתכת בצורת להבה עם הכיתוב "יד לזכר חללי גדוד 53". במרכז החלק האחורי של האתר מוצבות שלוש פלטות מתכת המחוברות בצורת האות 'ח', שעליהן רשומים שמותיהם של 78 חללי הגדוד בכל מערכות ישראל. שמותיהם חקוקים גם באנדרטת חטיבה 188. חטיבה 188 חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים אנדרטת גדוד 53 אנדרטה גדוד 53 סופה - תיאור האנדרטה באתר "יזכור" נכון לאפריל 2012
קן גלובוס

קן גלובוס (7 במרץ 1946 - 10 בספטמבר 2008) היה יהודי אמריקאי שפעל בישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 בתחומי הקולנוע והתיאטרון. גלובוס, קרוב משפחתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, עלה לישראל מארצות הברית ב-1972, לאחר לימודי תיאטרון. שימש כתסריטאי של הסרטים מבצע יונתן ולופו יחד עם מנחם גולן וכן לסרטים מלכת הכביש (1971) ויוצאים קבוע (1979). ב-1972 השתתף בסרט "הבריחה אל השמש". שימש כעוזר במאי של הסרט "קזבלן". ב-1976 ביים את "בלוף", הצגת היחיד המוזיקלית של נחום שליט פרי עטו של אלי שרייבר (חתולי). בשנת 1978 כתב גלובוס את המוזיקה לאופרת הרוק "בני בום" מאת אהוד מנור, ממנו הצליח במיוחד השיר "ילד רע" בביצוע ריקי גל. בהמשך חזר לארצות הברית שם החל קריירה שנייה בטיפול בציפורים, לאחר שפיתח טכניקה מיוחדת לאילוף תוכים. קן גלובוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קן גלובוס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קן גלובוס, דף שער בספרייה הלאומית אתר המוקדש לשיטות הטיפול של גלובוס http://www.parrotforums.com/cockatoos/2496-ken-globus-died.html
נעירה

נְעִירָה (לעיתים גם נהיקה או הברסה) הוא הקול הייחודי שמוציאים החמורים והאתונות מגרונם ומנחיריהם. החמור נוער כבר בקטנותו נעירות קצרות וחלושות ועם גדילתו גובר קולו ואורך נעירותיו. החמור מרים קלות את ראשו כלפי מעלה, פותח את פיו, חושף את שיניו ונוֹעֵר ברצף במשך כעשר שניות, לפעמים עד עשרות שניות. נעירת החמור נשמעת למרחקים של שלושה קילומטרים ואף יותר. חוקרים הציעו כי הנעירה משמשת כאמצעי קשר בין חמורים. עוצמתה הגבוהה נועדה לשמירת הקשר למרחקים, ואוזניו הגדולות של החמור עשויות לקלוט מסרים מחמורים אחרים הנמצאים במרחקים. השערה נוספת היא שנעירת החמור נועדה לסמל את הטריטוריה ואת שליטת הזכר באתונות שבשטח זה, ולהדוף משם יריבים זכרים פוטנציאלים המתחרים על שליטה בגופן של האתונות. פרד משמיע קול משולב בנעירה וצהלה, המבטא את הרכב הכלאיים שבו. בדרך כלל יתחיל בצהלה ויעבור לנעירה. בימי הביניים, בעת העתיקה, נהגו ליחס לנעירת החמור דברים שונים, והאמינו למשל שנעירת בלתי צפויה של חמור זה סימן לביקור פתע והיכרות לא נעימה (עמ' 573)[דרושה הבהרה]. בנוסף לכך האמינו, שנעירת החמור באופנים מסוימים היא סימן לירידת גשמים קרובה. ייצוג לשוני של קולות בעלי חיים Elisabeth Svendsen, Donkey Sanctuary (Salcombe Regis, England, The professional handbook of the donkey, Whittet Books, 1997, page 129-130. ראו: EA Canacoo, FK Avornyo (1998). "Daytime activities of donkeys at range in the coastal savanna of Ghana". Applied Animal Behaviour Science . וכן G Whitehead, J French, P Ikin (1991). "Welfare and veterinary care of donkeys". In Practice (British Veterinary Association). Elisabeth Svendsen, Donkey Sanctuary (Salcombe Regis, England, The professional handbook of the donkey, Whittet Books, 1997, page 129-130 ראו כאן: Cora Linn Morrison Daniels, Charles McClellan Stevens,Encyclopaedia of superstitions, folklore, and the occult sciences of the world, J. H. Yewdale & sons co., 1903, 573 page
היטל על העסקת עובדים זרים

היטל על העסקת עובדים זרים נקבע בישראל בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (שהוא "חוק ההסדרים" לשנים 2003 ו-2004). ההיטל הוטל על מעסיקו של עובד זר, באחוז מסוים מהכנסתו החייבת של העובד הזר. ההיטל בוטל החל מ-1 בינואר 2022. בדברי ההסבר לחוק נאמר: ”עלות העסקת עובד זר נמוכה מעלות העסקת עובד ישראלי. כדי להקטין את התמריץ להעסיק עובד זר, מוצע לחייב כל מעסיק של עובד זר בהיטל בשיעור של 15% מסך כל הכנסת העבודה ששילם לעובד הזר”. בקשת הממשלה להיטל בגובה 15% נתמלאה רק בחלקה והכנסת קבעה היטל בגובה 8%. בחוק נקבע שההיטל אינו חל על עובדים בתחום הסיעוד ועל עובדים מיהודה והשומרון וחבל עזה. לאחר שנה וחצי תוקן החוק למפרע ונקבע שההיטל לא חל על עובד מומחה המקבל משכורת גבוהה (הכנסתו החייבת היא לפחות פעמיים השכר הממוצע במשק) ועל עיתונאי חוץ וספורטאי חוץ. בתיקונים נוספים הוצאו מתחולת ההיטל קורבנות של סחר בנשים העובדים במהלך שהותם במקלט לקרבנות סחר, ועובד זר בעל אשרה ורישיון ישיבה שניתנו לו מכוח הסכם חופשת עבודה בין מדינת ישראל ובין מדינה אחרת. בשנת 2010 עלה שיעור ההיטל ל-20% מההכנסה למרבית סוגי העובדים. בחקלאות ההיטל הוא בשיעור 10% בתעשייה ובבניין - 15% ובענף המסעדות האתניות בוצעה עליה מדורגת בשיעור ההיטל באופן הבא: שנת 2010 - 10.75%, שנת 2011 - 13.75% שנת 2012 ואילך - 15%. בסעיף 45 לחוק נקבע כי "ההיטל לא ינוכה, במישרין או בעקיפין, מההכנסה של העובד הזר". ההיטל משולם על ידי המעסיק לרשות המיסים יחד עם מס ההכנסה שניכה מעובדיו. פסק דין שניתן על ידי השופט אלטוביה מגן בבית המשפט המחוזי בתל אביב, דן בהגדרת המונח תושב וקובע כי המונח "עובד זר" יהיה בהתאם להגדרתו בחוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים), התשנ"א-1991, וכך תבחן סוגיית התושבות של העובדים הזרים. בג"ץ פסק כי חוק ההיטל אינו פוגע בעקרון איסור ההפליה באמנות למניעת כפל מס, באמנת ארגון העבודה הבינלאומי, ובהסכמי הסחר של ישראל. בתיקון ל"חוק ההסדרים" בוטל ההיטל מתחילת שנת 2022. חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003 - פרק י': היטל על העסקת עובדים זרים, באתר חילן חוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003, ס"ח 1892 מ-1 ביוני 2003 הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003, ה"ח הממשלה 25 תני גולדשטיין, יוענק פטור מהיטל עובדים זרים למעסיקי מומחים מחו"ל, באתר ynet, 1 בדצמבר 2004 סעיף 21 בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו–2010), התשס”ט-2009, ס"ח 2203 מיום 23 ביולי 2009 עמ"ה 1061/07, טלרום משאבי אנוש בע"מ נ' פקיד שומה תל אביב יפו 5, ניתן ב-27 בנובמבר 2008 בג"ץ 2587/04 יצחק בוכריס ואח' נ' פקיד שומה חדרה ואח', ניתן ב־23 ביוני 2005 חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 20), התשפ"ב-2022, ס"ח 2956 מ-2 בפברואר 2022
מפלצת בפריז

מפלצת בפריז הוא סרט אנימציה צרפתי בתלת מימד שיצא לאקרנים בשנת 2012. העלילה מתרחשת בפריז שנת 1910, אחת מתקופות הזוהר של עיר האורות, העיר מוצפת בעקבות עליית נהר הסן על גדותיו בשיטפון 1910 בפריז. אמיל, בעל קולנוע ביישן וראול נהג שליחויות מעניין בעל מכונית מגניבה, מוצאים את עצמם במצוד אחר מפלצת שהם יצרו בעצמם ומטילה אימה על האזרחים. לעזרתם מתגייסת לוסיל כוכבת הקברט, וקוף חכם להפליא ורגזן בשם צ'ארלס השייך למדען נעלם, בשיאו של המצוד מתברר שהמפלצת היא בכלל פרעוש ענקי נחמד. הם מחליטים להציל את המפלצת ולעזור לה להימלט מראש העיר שנחוש לשים את ידו עליה על מנת להאדיר את שמו, ברגעים המרתקים של הסרט נפגשים הגיבורים במגדל אייפל הרטוב למרוץ ביניהם על גורלה של המפלצת. "מפלצת בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מפלצת בפריז", באתר נטפליקס "מפלצת בפריז", באתר AllMovie (באנגלית) "מפלצת בפריז", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מפלצת בפריז", באתר אידיבי "מפלצת בפריז", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
גלדן

גִּלְדָּן (שם מדעי: Elytrigia) הוא סוג דגן רב שנתי, ממשפחת הדגניים. דגן זה מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו. סוג זה הופרד מהסוג אַגְרוֹפִּירוֹן (Agropyron) ושמו העברי ניתן על שום האיברים הגלדניים של השיבולית. לדגן זה כ-40 מינים. 5 מיני גלדן גדלים בארץ ישראל: המין העיקרי של דגן זה, הגלדן הסמרני גדל בר בעיקר שטחי מישור החוף, על אדמת חול וסלעי כורכר, ואף סמוך מאוד לים, כאשר מין זה עמיד בצורה רבה מפני רסס גלי הים המלוחים. מינים נוספים הגדלים בישראל: הגלדן המוארך - גדל באזורי ביצות. הגלדן המחוספס - גדל בחרמון (ולעיתים נדירות גם בגליל העליון). מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (ע"ע אגריפירון סמרני) (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא גלדן בוויקישיתוף גלדן, באתר ITIS (באנגלית) גלדן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גלדן, באתר צמחיית ישראל וסביבתה גלדן, באתר Tropicos (באנגלית) גלדן, באתר GBIF (באנגלית) גלדן, באתר IPNI (באנגלית)
אגרופירון

אַגְרוֹפִּירוֹן (שם מדעי: Agropyron) הוא סוג דגן רב שנתי, ממשפחת הדגניים. המינים המסווגים בסוג אגרופירון היו נושא לדיונים ושינויים. בצפון אמריקה היו נהוג שכל עשבי החיטה (wheatgrass) סווגו תחת סוג האגרופירון בעוד עשבי שיפון הבר (wildryes) סווגו תחת סוג אלימוס (אנ'). ג'ורג' בנתהאם (אנ') בשנת 1882 כלל בסוג כ-20 מינים, בעוד אדוארד הקל (אנ') כלל בסוג 32 מינים. החל משנות ה-70 של המאה ה-20 הוצא לקצץ במספר המינים בסוג על פי קריטריונים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים, וחלק מהמינים שסווגו בעבר בסוג אגרופירון הועברו ממנו לסוגים אחרים, בהם אל סוג הגלדן. דיואי הציע בשנת 1984 לכלול בסוג אגרופירון רק עשבי חיטה מצוייצים המהווים סדרה פוליפלואידית. במאה ה-21 מקובל שסוג אגרופירון כולל רק את Agropyron cristatum והמינים הדומים לו, אולם עדיין לצרכים שונים ישנם הכוללים בסוג אגרופירון את המינים של סוגים קרובים, כמו אוסטרלופירום (אנ'), דסיפירום (אנ') ואלימוס (אנ'). בהתאם, לדגניים לא מעטים, כמו גלדן סמרני וגלדן זוחל, יש שמות נרדפים שאחד מהם מבוסס על השתייכות עבר לסוג אגרופירון. מדיה וקבצים בנושא אגרופירון בוויקישיתוף אגרופירון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אגרופירון, באתר ITIS (באנגלית) אגרופירון, באתר NCBI (באנגלית) אגרופירון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אגרופירון, באתר Tropicos (באנגלית) אגרופירון, באתר GBIF (באנגלית) אגרופירון, באתר IPNI (באנגלית) Richard Wang, Agropyron and psathyrostachys, 2011, pages 77-78
גלדן סמרני

גַּלְדָּן סַמְרָנִי או אַגְרוֹפִירוֹן סַמְרָנִי (שם מדעי: Elytrigia juncea) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים. גלדן סמרני מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו. הדגן פורח בחודשים אפריל, מאי ויוני, והוא עובר תקופות תרדמה בקיץ ומתעורר בסתיו. פרחיו דו מיניים, ועליו מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). גלדן סמרני עמיד בצורה רבה מפני רסס גלי הים המלוחים והוא קולט מים מהלחות באוויר. שורשיו יחסית שטחיים. לגלדן סמרני תאית רכה שהוא קל לעיכול לפרות. יש בו כ-2.5% חלבון נעכל, וויטמינים כמו ריבופלאבין המתאים לפרות. גלדן סמרני גדל בר בארץ ישראל בעיקר בשטחי מישור החוף, על אדמת חול וסלעי כורכר, ואף סמוך מאוד לים. בשנות ה-50 חקר דוד צוריאל מהתחנה לחקר החקלאות את השימוש בגלדן סמרני לצורך מרעה על אדמות חוליות ובשנות ה-60 נעשה בו שימוש נרחב לייצוב אדמות חוליות. מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (ע"ע אגריפירון סמרני) (הספר בקטלוג ULI) גלדן סמרני, באתר ITIS (באנגלית) גלדן סמרני, באתר צמח השדה גלדן סמרני, באתר צמחיית ישראל וסביבתה גלדן סמרני, באתר Tropicos (באנגלית) גלדן סמרני, באתר GBIF (באנגלית) גלדן סמרני, באתר IPNI (באנגלית) מחולות נודדים לכרי מרעה, למרחב, 20 במרץ 1960 אדמת חולות הופכת לשדה־מרעה, שערים, 2 בפברואר 1959 סיור מקצועי לחקלאים, על המשמר, 11 במרץ 1956 איתמר בנעט, שדות מרעה על התולות הנודדים, הַבֹּקֶר, 7 במרץ 1958 6000 דונם חולות נודדים יוצבו לאורך מישור החוף , דבר, 13 במרץ 1963 בקשות למידע על דרכי המלחמה בחולות נודדים, למרחב, 27 באוגוסט 1968
גלדן מוארך

גַּלְדָּן מָאֳרָך (נקרא בעבר אַגְרוֹפִירוֹן מָאֳרָך) (שם מדעי: Elytrigia elongata) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים. דגן זה מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו. מין זה גדל בר באזורי ביצות באקלים ים תיכוני ואירו-סיבירי. בארץ ישראל המין גדל בר בעיקר בשטחי מישור החוף, באזורים ביצתיים. הדגן פורח בחודשים אפריל, מאי ויוני, פרחיו דו מיניים, ועליו מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). גלדן מוארך, באתר ITIS (באנגלית) גלדן מוארך, באתר צמח השדה גלדן מוארך, באתר צמחיית ישראל וסביבתה גלדן מוארך, באתר Tropicos (באנגלית) גלדן מוארך, באתר GBIF (באנגלית) גלדן מוארך, באתר IPNI (באנגלית)
גלדן מחוספס

גִּלְדָּן מְחֻסְפָּס (נקרא בעבר אַגְרוֹפִירוֹן מְחֻסְפָּס (שם מדעי: Elytrigia intermedia) הוא מין דגן רב שנתי, מסוג גלדן ממשפחת הדגניים. דגן זה מאופיין בכך ששיבוליו הדוקות מאוד, עד שאינן עבות מגבעולו. מין זה גדל בר באזורי ביצות באקלים ים תיכוני ואירו- סיבירי. בארץ ישראל המין גדל בר בעיקר באזורי חורש ים תיכוניים - בעיקר על מורדות החרמון אך גם בגליל העליון (נדיר). עליו מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). מדיה וקבצים בנושא גלדן מחוספס בוויקישיתוף גלדן מחוספס, באתר ITIS (באנגלית) גלדן מחוספס, באתר NCBI (באנגלית) גלדן מחוספס, באתר Tropicos (באנגלית) גלדן מחוספס, באתר GBIF (באנגלית) גלדן מחוספס, באתר The Plant List (באנגלית) גלדן מחוספס, באתר IPNI (באנגלית)
אדר קטן-עלים

אֶדֶר קְטַן-עָלִים או אֶדֶר חרמוני (שם מדעי: Acer monspessulanum) הוא מין בסוג עץ האדר. זהו עץ נמוך ונשיר, הגדל באזורים ים תיכוניים, ממרוקו ופורטוגל ועד ישראל, טורקיה, סוריה ולבנון, אך גדל צפונה ומגיע עד הרי היורה בצרפת והרי אייפל בגרמניה. עצים אלה יכולים להגיע לגובה של 10 - 15 מטרים (ולעיתים נדירות 20 מטרים). קוטרו של הגזע יכול להגיע ל-75 ס"מ. בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה, וצבעה אפור כהה, ובהדרגה הופכת לבעלת חריצים דקים בעצים זקנים. עלי העץ נגדיים, ושסועים לשלוש אונות. העלים מאדימים לקראת השלכת. העץ מוכרז כצמח מוגן בישראל. האדר קטן העלים גדל בבתי גידול טבעיים בלבד. בארץ ישראל העץ גדל לגובה נמוך, ונראה כשיח. הוא גדל על מורדות החרמון בלבד, בעיקר בקרבת תחנת הרכבל התחתון. עלי העץ בשלכת אדר סורי מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא אדר קטן-עלים בוויקישיתוף אדר קטן-עלים, באתר NCBI (באנגלית) אדר קטן-עלים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אדר קטן-עלים, באתר צמח השדה אדר קטן-עלים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אדר קטן-עלים, באתר Tropicos (באנגלית) אדר קטן-עלים, באתר GBIF (באנגלית) אדר קטן-עלים, באתר The Plant List (באנגלית) אדר קטן-עלים, באתר IPNI (באנגלית) אדר קטן-עלים באתר הרשימה האדומה של IUCN צמח השדה - אדר קטן-עלים אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005. ק"ת 6369, התשס"ה (15.2.2005), עמ' 426. תוקן ביום 31.3.2009 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהל מצוי

אָהָל מָצוּי (שם מדעי: Mesembryanthemum nodiflorum) הוא צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים. האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. הצמח אופייני לדרומה של אפריקה, אך פלש גם לאוסטרליה, למערב ארצות הברית ולמקסיקו. גובה הגבעולים יכול להגיע ל-20 ס"מ. לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים. הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, מרץ, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן, והפרחים דו מיניים. עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל. אורך העלים - עד 2 ס"מ. צבע העלים ירוק או אדום. ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות. מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים. אהל הגבישים אהל מגושם מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא אהל מצוי בוויקישיתוף אהל מצוי, באתר ITIS (באנגלית) אהל מצוי, באתר NCBI (באנגלית) אהל מצוי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אהל מצוי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אהל מצוי, באתר צמח השדה אהל מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אהל מצוי, באתר Tropicos (באנגלית) אהל מצוי, באתר GBIF (באנגלית) אהל מצוי, באתר The Plant List (באנגלית) אהל מצוי, באתר IPNI (באנגלית) תיאור הצמח באתר משרד החקלאות של ארצות הברית משפחת החיעדיים, באתר "צמח השדה"
אהל (סוג)

אָהָל (שם מדעי: Mesembryanthemum) הוא סוג צמח חד-שנתי ממשפחת החיעדיים. האהל הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים. הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשי האביב וראשית הקיץ. לסוג האהל 350 מינים ברחבי העולם, רובם בדרומה של אפריקה. בארץ ישראל גדלים בר שלושה מיני אהל: אהל מצוי אהל הגבישים אהל מגושם ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות. מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI) אהל, באתר ITIS (באנגלית) אהל, באתר NCBI (באנגלית) אהל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אהל, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אהל, באתר Tropicos (באנגלית) אהל, באתר GBIF (באנגלית) אהל, באתר IPNI (באנגלית) תיאור הצמח באתר משרד החקלאות של ארצות הברית ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהל הגבישים

אֲהַל הַגְּבִישִים (שם מדעי: Mesembryanthemum crystallinum ) הוא צמח צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים. האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים. הצמח גדל בצפיפות ויוצר מרבדים פרחוניים. הצמח פורח בחודשים פברואר, אפריל, מאי ויוני. צבעי עלי הכותרת לבן או ורוד, והפרחים דו מיניים. עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל. ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות. אהל הגבישים במדיירה שבפורטוגל אהל הגבישים במדירה שבפורטוגל אהל הגבישים בדרום אפריקה אהל מצוי אהל מגושם מדיה וקבצים בנושא אהל הגבישים בוויקישיתוף אהל הגבישים, באתר ITIS (באנגלית) אהל הגבישים, באתר NCBI (באנגלית) אהל הגבישים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אהל הגבישים, באתר צמח השדה אהל הגבישים, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אהל הגבישים, באתר Tropicos (באנגלית) אהל הגבישים, באתר GBIF (באנגלית) אהל הגבישים, באתר The Plant List (באנגלית) אהל הגבישים, באתר IPNI (באנגלית)
אהל מגושם

אָהָל מְגֻשָּם (שם מדעי: Opophytum forsskalii) הוא צמח צמח חד-שנתי בסוג אהל ממשפחת החיעדיים. האהל המצוי הוא צמח בשרני נמוך, הגדל בסביבה מדברית ובמלחות. לפרח עשרות של עלי כותרת חוטיים. עלים אלה מתפתחים מאבקנים מנוונים. הצמח פורח בחודשים מרץ, אפריל ומאי. צבעי עלי הכותרת לבן או צבע צהבהב, והפרחים דו מיניים. עלי הצמח נגדיים, שני עלים גדלים בכל מפרק. צורת העלים דמוית גליל. בארץ ישראל גדל האהל המגושם באזורי הנגב והערבה. ברפואה העממית מייחסים לריר של עלי האהל סגולה רפואית לטיפול במחלות עור ובכוויות קלות. מזוהה עם "אהלות" שנזכר בתנ"ך כצמח בשמים. אהל מצוי אהל הגבישים אהל מגושם, באתר צמחיית ישראל וסביבתה אהל מגושם, באתר Tropicos (באנגלית) אהל מגושם, באתר GBIF (באנגלית) אהל מגושם, באתר The Plant List (באנגלית)