laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דיוויזיית הפאנצר ה-22 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-22 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות סביב סטלינגרד. הדיוויזיה הוקמה ב-25 בספטמבר 1941 בצרפת, הצטיידה בטנקי פאנצר 38(t), והועמדה תחת פיקוד וילהלם פון אפל. במאי 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם השתתפה בקרב קרץ' כחלק מהארמייה ה-11. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3, שהיה בתחילה חלק מהארמייה השישית, ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר הראשונה. זמן קצר לפני תחילת מבצע אורנוס הוצבה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-48, שהיווה כוח עתודה נייד לכוחות בסטלינגרד. אולם עם פרוץ המתקפה הרוסית לא יכלה הדיוויזיה לנוע, משום שחוטי החשמל בטנקים נאכלו על ידי עכברים וחולדות, עקב הזנחה ורשלנות, וכתוצאה מכך ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות ונהדפה לעבר נהר הצ'יר, תוך שהרוסים משלימים את כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במבצע סערת חורף, וב-4 במרץ 1943 פורקה הדיוויזיה. וילהלם פון אפל (25 בספטמבר 1941 - 7 באוקטובר 1942) הלמוט פון שבאלרי (7 באוקטובר 1942 - 1 בנובמבר 1942) אברהרד רודט (1 בנובמבר 1942 - 4 במרץ 1943) Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972. מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הפאנצר ה-22 בוויקישיתוף אודות הדיוויזיה באתר Axis History. אודות הדיוויזיה באתר Feldgrau. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht. והייתה הדיוויזיה האחרונה שקיבלה את הטנקים הללו
חי

האם התכוונתם ל... בעלי חיים 18 (מספר) – מזוהה עם המילה "חי" בשל הערך הגימטרי שלה חי (שיר) – שיר של עפרה חזה כִי – אות יוונית. נכתבת לעיתים "חי" אלבומים ושירים: חי (אלבום, 1983) – אלבום של עפרה חזה חי (שיר 1983) – שיר של אהוד מנור ואבי טולדנו, בביצוע עפרה חזה חי (אלבום, 2005) – אלבום של שי 360 החברה – חי אישים: אברהם חי – צלם ישראלי אייל חי – אמן לחימה ישראלי יונתן חי – בונה כינורות ישראלי נחום חי – חתן פרס ביטחון ישראל ויקיר העיר חולון שי חי – אמן לחימה ואיש טלוויזיה ישראלי חיים חה
Pneumonoultramicroscopicsilicovolcanoconiosis

ניוּמוֹנְאַוּלְטְרָמִיקְרוֹסְקופִיקַאסִילִיקוֹווּלְקַאנַיקוֹנַיאוֹנִיאוֹסִיס (באנגלית: ‏Pneumonoultramicroscopicsilicovolcanoconiosis‏Ⓘ‏) היא מילה שמתייחסת למחלת ריאות שידועה בשם "סיליקוזיס". זו המילה הרביעית באורכה בשפה האנגלית, בת 45 אותיות, והמילה הארוכה ביותר באנגלית שפורסמה במילון ראשי. המילה היא הלחם בסיסים של דלקת ריאות קטלנית (Pneumono) הנגרמת משאיפת חלקיקי אפר מיקרוסקופים (ultramicroscopic) סיליקוניים (silico) הנפלטים מהרי געש (volcano). על פי המילון האנגלי של אוקספורד, זו "מילה ארוכה מלאכותית שפירושה כביכול מחלת ריאות הנגרמת על ידי שאיפת אבק אפר וחול". מילה זו הומצאה על ידי א.מ סמית, נשיא בליגה הלאומית puzzlers N.P.L, בכינוס השנתי שלה. המילה מובלטת ככותרת למאמר שפורסם בהראלד טריביון ב-23 בפברואר 1935. אבקת הריאות מדיה וקבצים בנושא Pneumonoultramicroscopicsilicovolcanoconiosis בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות ובנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקס פרסי אופיר לשנת 2007

טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-18 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-20 בספטמבר 2007 במשכן לאמנויות הבמה שבתל אביב-יפו. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. את רשימת המועמדים הוביל הסרט "ביקור התזמורת" עם 13 מועמדויות, כלומר הועמד לכל קטגוריה. אחריו הסרטים "מדוזות", "נודל" ו"בופור" עם 10 מועמדויות. פרס על מפעל חיים הוענק לאיציק קול ופרס על הישגים מקצועיים הוענק לאברהם לייבמן. מקור: לקראת פרסי אופיר 2007, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2007 קולנוע - פורסמו המועמדים לפרס אופיר, באתר www.habama.co.il נירית אנדרמן, "ביקור התזמורת" מועמד ל-13 פרסי אופיר, באתר הארץ, 24 ביולי 2007 * מקבלי פרס מפעל חיים ופרס הוקרה על הישגים מקצועיים בתחום הקולנוע, באתר www.israelfilmacademy.co.il היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
מסאהיקו קומורה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קומורה. מַסַאהִיקוֹ קומורה (ביפנית: 高村 正彦; נולד ב-15 במרץ 1942) הוא פוליטיקאי יפני, וסגן נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית. שימש כשר החוץ של יפן בין השנים 1998 עד 1999 וכן בין השנים 2007 עד 2008. כמו כן, כיהן במהלך 2007 כשר ההגנה של יפן, ובין השנים 2000 עד 2001 כשר המשפטים של יפן. קומורה נולד במחוז אהימה. הוא למד משפטים באוניברסיטת 中央大学) Chuo) בטוקיו. לאחר סיום לימודיו החל בקריירה הפוליטית. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של יפן בבחירות אשר התקיימו ביוני 1980, והוא מכהן בו ברציפות מאז. מדיה וקבצים בנושא מסאהיקו קומורה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תעודת זהות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תעודת זהות – מסמך רשמי המזהה את נושאו כתושב של המדינה שהנפיקה את המסמך תעודת זהות (ישראל) – תעודת זהות ישראלית תעודת זהות (הרשות הפלסטינית) – תעודת זהות של הרשות הפלסטינית קנקארטה – מסמך הזהות הבסיסי, שבו נעשה שימוש בשטחים רבים שנכבשו על ידי גרמניה הנאצית, בתקופת הרייך השלישי תעודת זהות (שיר) – שיר מאת המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש תעודת זהות בנקאית – דוח המציג ללקוח את כל הפעילות הבנקאית הקיימת בחשבון הבנק שלו
דיוויזיית הפאנצר ה-24 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-24 הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, ולאחר מכן הוקמה שוב ולחמה באיטליה, רומניה, הונגריה, פולין וגרמניה. הדיוויזיה הוקמה ב-28 בנובמבר 1941 בצרפת, על בסיס דיוויזיית הפרשים ה-1, והועמדה תחת פיקוד קורט פלדט. ביוני 1942 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה במבצע מקרה כחול כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בסטלינגרד כחלק מהארמייה השישית. בדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-11 בחלקה הצפוני של העיר, וב-2 בפברואר 1943 עם כניעת הכוחות הגרמניים, נכנעו שרידי הדיוויזיה בראשות ארנו פון לנסקי לרוסים. ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן פון אדלסהיים. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, ובנובמבר אותה שנה נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ובאפריל לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית במבצע יאשי-קישינב הראשון. באוגוסט לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה ה-17 בפולין, ובאוקטובר חזרה להילחם תחת פיקוד הארמייה השישית בהונגריה. בינואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, ולחמה עמה במבצע פרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה. חלק מהדיוויזיה נחלץ לקראת סוף המלחמה מפרוסיה המזרחית, ונכנע לצבא הבריטי בשלזוויג-הולשטיין. קורט פלדט (28 בנובמבר 1941 - 15 באפריל 1942) ברונו פון האוזנשילד (15 באפריל 1942 - 12 בספטמבר 1942) ארנו פון לנסקי (12 בספטמבר 1942 - 2 בפברואר 1943) מקסימיליאן פון אדלסהיים (1 במרץ 1943 - 1 באוגוסט 1944) גוסטב-אדולף פון נוזטיץ-ואלטיץ (1 באוגוסט 1944 - 25 במרץ 1945) רודולף פון קנבל-דבריץ (25 במרץ 1945 - 8 במאי 1945) Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972. אודות הדיוויזיה באתר Axis History. אודות הדיוויזיה באתר Feldgrau. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht.
אאוטריקונודונטים

אֵאוּטְרִיקוֹנוֹדוֹנְטִים (שם מדעי: Eutriconodonta) היא סדרת יונקים, שהתקיימה בעידן המזוזואיקון בתקופות יורה תחתון עד קרטיקון עליון ונכחדה לפני 70 מיליון שנה. סדרה זו קדמה ליונקים המפותחים יותר מקבוצות המטאתריה, בה נכללים יונקי הכיס בני-זמננו, והאאותריה בה נכללים יונקי השליה בני-זמננו, אך היא הייתה מפותחת יותר מיונקי הביב. מאובני אאוטריקונודונטים נמצאו באירופה, אסיה ואמריקה הצפונית והדרומית. סדרה זו נכחדה כיום ואין להם נציגים חיים. מבנה הלסתות והכתפיים שלהם היה שונה מזה של כל יונק אחר. האאוטריקונודונטים מילאו גומחות אקולוגיות דומות לאלו שממלאים כיום היונקים המודרניים, אף שהיו קטנים הרבה יותר. רבים מהם היו אוכלי חרקים יחד עם מספר אוכלי כל וכמה טורפים שניזונו מביצים, נבלות, בשר ויצורים אחרים. עם זאת, הם היו צריכים להישמר מטורפים אחרים גדולים יותר, כמו הדינוזאורים וזוחלים גדולים נוספים של התקופה. רבים מהם היו פעילי לילה. הגוביקונודון היה בין הגדולים שבבני הסדרה, במשקל של עד 5.5 ק"ג. היה ביכולתו לטרוף חולייתנים אחרים, ובכלל זה צאצאי דינוזאורים. מינים אחרים כמו הוולטיקותריום יכלו לדאות בעזרת קרום תעופה, בדומה לסנאים דואים וכיסנאי דואה בני-ימינו. מינים נוספים מילאו את הגומחות האקולוגיות שאותן ממלאים כיום החדפים, החולדות, דובי הנמלים, העצלנים והפנגולינאים. סדרה אאוטריקונודונטים (Eutriconodonta) - נכחדה סוג ללא מקור Liaoconodon שבט ללא מקור Volaticotherini משפחה Jeholodentidae משפחה Amphilestidae משפחה Amphilestidae משפחה Klameliidae משפחה Gobiconodontidae - בה היה הרפנומאמוס משפחה Triconodontidae גוביקונודון מדיה וקבצים בנושא אאוטריקונודונטים בוויקישיתוף אאוטריקונודונטים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
ויאצ'סלב וולודין

ויאצ'סלב ויקטורוביץ' וולודין (ברוסית: Вячеслав Викторович Володин;‏ 4 בפברואר 1964, מחוז סראטוב) הוא מדינאי רוסי, המכהן כיו"ר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי מאז נבחר ב-25 בספטמבר 2016 לעמוד בראש המושב השביעי של הדומה, שנבחר ב-18 בספטמבר 2016, בבחירות לדומה. ב-7 באוקטובר 2021 נבחר לקדנציה שנייה ברוב של 80%. נולד בפברואר 1964 בכפר אלכסייבקה במחוז המשנה חוואלין שבמחוז סראטוב למשפחה מרובת ילדים. אמו הייתה מורה, אח אחד שלו שירת בצבא במשך שנים רבות ואחותו עובדת בחברת ייעוץ, שניהם חיים בסראטוב. לאחר סיום לימודיו התקבל ללימודים במכון ברטוב למיכון חקלאי (СИМСХ). ב-1985 היה לחבר במפלגה הקומוניסטית והשלים לימודיו ב-1986. בעת לימודיו התעסק בפעילות חברתית. מ-1986 עבד כמרצה במכון. בשנת 1990 נבחר כחבר המועצה העירונית של סראטוב ומ-1992 היה לסגן יושב ראש הדומה המחוזית של סראטוב. ב-1995 השלים לימודיו באקדמיה הרוסית לשירות המדינה שתחת נשיא רוסיה ובשנת 1996 מונה לסגן מושל מחוז סראטוב. לאחר שהסתכסך עם המושל, דמיטרי איאצקוב החליט לפרוש משירות המדינה ועזב למוסקבה לעסוק בעסקים ולאחר מכן הצטרף לתנועת מולדת, שהוקמה על ידי ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב. ב-1996 למד במכון המשטרה בסנקט פטרבורג. ב-1999 נבחר כחבר הפרלמנט מטעם מפלגת "מולדת - רוסיה כולה" והיה לחבר במושב השלישי של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. היה לסגן יו"ר המפלגה וליו"ר הסיעה הפרלמנטרית. במהלך בחירות 2003 נבחר שוב כחבר פרלמנט, מטעם מחוז הבחירה מספר 156 בלאקובסקי לאחר שזכה לתמיכת 82% מהבוחרים וכיהן כסגן ראשון ליו"ר סיעת רוסיה המאוחדת. משנת 2005 ועד ספטמבר 2011 היה למזכיר נשיאות המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת. בשנת 2007 נבחר שוב כחבר פרלמנט ועד אוקטובר 2010 כיהן כסגן יושב ראש הדומה הממלכתית. באוקטובר 2010 מונה לסגן ראש ממשלת רוסיה — מזכיר הממשלה במקום סרגיי סוביאנין שמונה לתפקיד ראש עיריית מוסקבה. בדצמבר 2011 מונה לסגנו הראשון של ראש סגל הקרמלין. במהלך הבחירות לנשיאות רוסיה 2012 היה חבר בצוות ממטה הבחירות של ולדימיר פוטין. בבחירות 2016 נבחר מטעם רוסיה המאוחדת כחבר בפרלמנט ובספטמבר 2016 פוטין הציע למנות לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הצעתו נתמכה על ידי מפלגות הפרלמנט מועמדותו אושרה על ידי נציגי רוסיה המאוחדת לקראת מינויו בישיבת המליאה הראשונה שנערכה ב-5 באוקטובר 2016. ב-7 באוקטובר 2021, לאחר הבחירות לדומה הממלכתית, נבחר מחדש לקדנציה נוספת בהצבעה שנערכה במסגרת ישיבת המליאה הראשונה של הדומה השמינית, ברוב של 80%. מדיה וקבצים בנושא ויאצ'סלב וולודין בוויקישיתוף ויאצ'סלב וולודין, ביישום טלגרם ויאצ'סלב וולודין, ברשת החברתית VK ויאצ'סלב וולודין, סרטונים בערוץ היוטיוב גרסת ארכיון לאתר הרשמי (2010) ביוגרפיה על פי אלכסיי מקרקין (ברוסית)
אברהם שיפרין

אברהם שיפרין (בבלארוסית: Аўраам Ісакавіч Шыфрын;‏ 8 באוקטובר 1923, מינסק, ברית המועצות - 5 במרץ 1998, ירושלים, ישראל) היה פעיל זכויות אדם ציוני יליד ברית המועצות, סופר, עורך דין ופעיל פוליטי ישראלי שבילה עשור בכלא הסובייטי בעוון ריגול לכאורה, עבור ארצות הברית וישראל. אברהם שיפרין היה אחד מברי-הסמכא המובילים בעולם על מערכת הכליאה ומחנות עבודת הפרך ברוסיה הסובייטית (ה"גולאג"). עדויותיו של שיפרין לפני ועדת המשנה לביטחון פנים של הסנאט של ארצות הברית ושל ועדות אחרות של הקונגרס ב-1973, סיפקו לעולם המערבי לראשונה רישום רחב על היקף פעילות מחנות העבודה ברחבי ברית המועצות. שיפרין נולד למשפחה יהודית במינסק. אביו, יצחק שיפרין, נעצר בשנת 1937 ונידון באשמת שווא לעשר שנות "עבודה מתקנת" בקולימה (סיביר) (אנ'). לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות נשלח שיפרין, כבנו של אויב העם, לשרת ב"שטראפבאט" (אנ'), מגדודי העונשין של ברית המועצות, ימים ספורים אחרי תחילת הקרבות נפצעו או נהרגו רוב מוחלט של חיילי היחידה, שלא אומנו ולא חומשו די הצורך. שיפרין נפצע והובל לבית חולים, בהבינו כי המשטר הסטליניסטי אינו רואה כל חשיבות בהישרדותם של בני אויבי העם, זייף את שמו הפרטי, תאריך ומקום לידתו, והמתין לשחרורו. עם החלמתו הוצב ביחידה אחרת בהתאם לזהותו החדשה, קיבל תפקידי פיקוד ועיטורים שונים, הוא השתתף בקרב קניגסברג (אנ') וזכה למדליה בגין קרב זה (אנ'). הוא השתחרר מן הצבא האדום ב-1945 בדרגת מאיור. בין השנים 1949–1953 עבד כפרקליט עבור משרד ההגנה ובמקביל השתתף בפעילות ציונית מחתרתית. בשנת 1953 הואשם בריגול עבור ארצות הברית וישראל ונידון למוות. מאוחר יותר, הומר עונש המוות שלו למאסר של עשרים וחמש שנים בגולאג, חמש שנות גלות לאזורים מרוחקים, וחמש שנים של שלילת זכויות האזרח. בשנת 1963 שוחרר שיפרין מכלאו, לאחר שאיבד את אחת מרגליו בשנות הכלא. בשנת 1970 התאפשרה עלייתו לישראל. בעדות שמסר בפני ועדת החוקה של הסנאט בשנת 1973, מסר שיפרין כי שבויי מלחמה אמריקנים הוחזקו במחנות שבויים סובייטיים. עדות זו פותחה מאוחר יותר בידי הסופר האמריקאי נלסון דה מיל שהעמיד אותה בבסיס ספרו "בית הספר לקסם אישי" (1988). בהמשך פרסם שיפרין תחקיר קונספירטיבי שבו טען כי טיסה 007 של קוריאן אייר לא התרסקה על נוסעיה, אלא הצליחה לנחות נחיתת חירום ונוסעיה נלקחו למחנות הסובייטים. שיפרין היה נשוי לאליאונורה שיפרין (אנ') ממנהיגות מפלגת הימין הישראלית "ימין ישראל". הוא התגורר בזכרון יעקב ובשנותיו האחרונות בירושלים. The first guidebook to prisons and concentration camps of the Soviet Union, Uhldingen, Switzerland : Stephanus Edition, 1980 מדיה וקבצים בנושא אברהם שיפרין בוויקישיתוף עדותו של אברהם שיפרין בוועדה של הסנאט, "בעשר שנות מאסרי התגלגלתי ב־35 מחנות ריכוז וחמישה בתי־כלא", דבר, 2 בפברואר 1973 אריאלה ראובני, הארכיון של שיפרין, דבר, 30 באוקטובר 1979 דן ארקין, אסיר ציון היושב בישראל פירסם מדריך למחנות הריכוז בברית־המועצות שעורר הד נרחב בעולם, מעריב, 19 בספטמבר 1980 תקציר הרצאה של אברהם שיפרין על המחקר הפאראפסיכולוגי בברית המועצות Enemy of the Gulag, ‏8 ביוני 1998, באתר "The New American" (באנגלית) אברהם שיפרין, דף שער בספרייה הלאומית
סלים א-זענון

סָלִים אֶל-זַעְנוּן (בערבית: سليم الزعنون; 28 בדצמבר 1933 – 14 בדצמבר 2022), הידוע גם בשם אבו אל-אדיב, היה פוליטיקאי פלסטיני, ממייסדי הפת"ח וחבר הוועד המרכזי שלה, ויושב ראש המועצה הלאומית הפלסטינית בשנים 1993–2022. זענון החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קהיר בשנת 1955. הוא בעל תואר במשפטים משנת 1957 ותואר בפוליטיקה ובכלכלה בשנת 1958. הוא נבחר בהסכמה כללית לנשיאות המועצה הלאומית הפלסטינית ב-1993 במושב ה-21 שלה אשר נערך בעזה. הוא הוביל את הפרלמנט הערבי בקונגרס ה-16 שלו במרץ 2010. בתאריך 2 בפברואר 2001 פורסם בעיתון "אל-חיאת אל-ג'דידה", שנחשב כמביע את העמדות הרשמיות של הרשות הפלסטינית, כי א-זענון הקים בקהיר פורום חדש של נציגים מן הרשות ומן הפזורה הפלסטינית. הפורום נקרא "הרשות לעצמאות לאומית", אשר תהיה כפופה למועצה הלאומית, ותגשים את עצמאות המדינה הפלסטינית. על פי הדיווח הפורום רואה את האמנה הלאומית הפלסטינית כתקפה, ומתבסס על ההחלטה ה-181 של העצרת הכללית של האו"ם (תוכנית החלוקה) ועל ההחלטה ה-194 (העוסקת בין היתר בנושא בעיית הפליטים הפלסטינים). אף שהחלטה 181 סותרת לכאורה את האמנה הלאומית הפלסטינית, משרד ההסברה של הרשות ובכירים פלסטינים פרסמו הודעות המתנערות ממנה. בשנת 2000 טען זענון כי אהוד ברק טירפד כינוס של אש"ף בו תכנן ערפאת להכריז על מדינה פלסטינית עצמאית. בשנת 2005 סוריה לא התירה לו להיכנס לתחומה כדי להיפגש עם ראשי חמאס והג'יהאד האסלאמי, מאחר שנציגיהם שהו בדמשק והיו אמורים לדון עמו על הצטרפות הארגונים לאש"ף. מדיה וקבצים בנושא סלים א-זענון בוויקישיתוף ראו: דיווח, באתר ממר"י.(הקישור אינו פעיל) הפלסטינים: ברק טירפד כינוס של אש"ף בו תכנן ערפאת להכריז על מדינה עצמאית, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2000 ארנון רגולר‏, סוריה מנעה מבכיר ברשות פגישה עם הארגונים, באתר וואלה, 27 באפריל 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ססיליה רוד

ססיליה קתרינה ביירנסדוטר רוד (בשוודית: Cécilia Catharina Björnsdotter Rodhe; נולדה ב-1 בספטמבר 1961) היא דוגמנית ופסלת שוודית. רוד נולדה בגטנבורג. ב-1978 היא נבחרה למיס שוודיה ובתחרות מיס תבל 1978 עלתה לחמישיית הגמר, לאחר מכן היא עבדה כדוגמנית. היא פסלת נודעת וערכה תערוכות ברחבי העולם, שני פסלים שיצרה ניצבים בשגרירות שוודיה בפריז ופסל אחד שעשתה ניצב בבית הספר הבינלאומי של האומות המאוחדות, הדיפלומט יאן אליאסון ששימש כנשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות אמר עליה: "האומנות של סיליה רוד מביאה השראה לשלום והרמוניה, ומביאה השראה לתקווה חדשה". היא נודעה בנישואיה לטניסאי יאניק נואה ונודלו להם שני ילדים משותפים, בן, הכדורסלן ג'ואקים נואה ובת, רוד, המתגוררת בניו יורק. אתר האינטרנט הרשמי של ססיליה רוד Suntuubi.com, lempimissit.suntuubi.com (אורכב 12.10.2018 בארכיון Wayback Machine) ססיליה רוד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
התאחדות הכדורגל הפלסטינית

התאחדות הכדורגל הפלסטינית (בערבית: الاتحاد الفلسطيني لكرة القدم) היא הגוף המרכזי לכדורגל ברשות הפלסטינית והמנהלה של נבחרת פלסטין בכדורגל. יושב ראש ההתאחדות כיום הוא ג'יבריל רג'וב. פדרציית הכדורגל החדשה פלסטין נוסדה בשנת 1952. מחליפתה, התאחדות הכדורגל הפלסטינית, הוקמה בשנת 1962, היא הייתה חברה באיגוד התאחדויות הכדורגל הערביות מאז הקמתה ב-1974. היא התקבלה כחברה בפיפ"א ב-1998, לאחר הקמתה של הרשות הפלסטינית. ההתאחדות נעשתה חברה גם בקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) באותה שנה ובהתאחדות הכדורגל של מערב אסיה. ב-11 בפברואר 2011, התאחדות הכדורגל הפלסטינית הקימה את ליגת הנשים הראשונה. ערך מורחב – ליגת העל הפלסטינית הליגה התקיימה באופן לא סדיר ולא רשמי גם בתקופת המנדט ולאחרי כן זמן מה. ידוע על מספר ליגות שאורגנו גם בשנות ה-70, ה-80 ושנות ה-90 המוקדמות אולם באופן לא תדיר ולא מוסדר רשמית. רק ב-1998 עם הקמת ההתאחדות הפלסטינית באופן רשמי, הוקמה ליגת הכדורגל החצי מקצוענית שהופרדה לשתיים: הגדה המערבית ורצועת עזה. כמו כן רק בעונת 2010/2011 החלה הליגה סטנדרטים מקצועניים בליגה והפכה לליגה מקצוענית מוסדרת. בגדה המערבית וברצועת עזה יש ליגות כדורגל לגברים ולנשים וברצועה ישנה רק ליגת כדורגל לגברים, בכל ליגה ישנם 12 מועדוני כדורגל. אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הכדורגל הפלסטינית (בערבית ובאנגלית) התאחדות הכדורגל הפלסטינית, ברשת החברתית פייסבוק התאחדות הכדורגל הפלסטינית, סרטונים בערוץ היוטיוב ד"ר תמיר שורק, הכדורגל הפלסטיני בישראל: לאומיות שנאלמה - תרבות הגוף והספורט בישראל במאה העשרים, יד יצחק בן-צבי 2002
אנה ביורן

אנה ביורן (באיסלנדית: Anna Björnsdóttir; נולדה ב-4 ביולי 1954) היא שחקנית ודוגמנית איסלנדית. זוכת מיס איסלנד לשנת 1974. ביורן נולדה באיסלנד, ב-1974 היא נבחרה למיס איסלנד ובתחרות מיס תבל היא נבחרה ל"מיס ידידות" (Miss Amity) על ידי שאר המתמודדות בתחרות. היא הייתה דוגמנית מצליחה במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 וייצגה על ידי סוכנות פורד בניו יורק ועל ידי סוכנות דוגמנות אחרת בקליפורניה. היא הופיעה בפרסומות טלוויזיה רבות ברחבי ארצות הברית ובאירופה ודגמנה למותג טיפוח העור "נוקסמה". היא למדה משחק וכשחקנית היא הופיעה בסרט ההמשך לאמריקן גרפיטי ובסדרת הטלוויזיה על טעם ועל ריח. ב-1982 היא הפיקה את הסרט התיעודי "מאיסלנד לברזיל" העוסק במהגרים איסלנדים לברזיל במאה ה-19 וב-1987 היא הפיקה את הסרט "אהבה ומלחמה" על כלות המלחמה של איסלנד. בשנת 2003 היא סיימה תואר ראשון בעצוב גרפי ומאז היא עובדת כמעצבת גרפית עצמאית. אנה ביורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Anna Bjorn: Icelandic actor and model (1955-) | Biography, Facts, Information, Career, Wiki, Life, peoplepill.com
האצטדיון העירוני רמלה

אצטדיון טוטו רמלה, הידוע גם כאצטדיון העירוני רמלה, הוא אצטדיון כדורגל המכיל 2,000[דרוש מקור] מקומות ישיבה. האצטדיון, ממוקם ברחוב יהושע בן נון שבעיר, ולימים הוקם לצידו קניון עזריאלי רמלה שנחנך ב-2015. בעבר שימש האצטדיון בתור מגרשה הביתי של בית"ר תל אביב רמלה עד לפירוק האיחוד בין עירוני רמלה לבית"ר תל אביב. את תצורתו הנוכחית קיבל האצטדיון ב-2012 כשהורחב ושודרג בעלות של כ-12 מיליון שקלים לרמת האירוח הנדרשת בליגה הלאומית עבור משחקי הקבוצה ואירח משחקים בליגה הלאומית מספטמבר 2013. בשנת 2015 אירח האצטדיון שלושה משחקים בשלב הבתים של אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל. לקראת הטורניר עבר האצטדיון שיפוץ קל. האצטדיון אירח מ-2017 למשך 2 עונות את משחקי הבית של הפועל מרמורק בעת ששיחקה בליגה הלאומית עד שבסיום עונת 2018/19 ירדה לליגה א' ושבה לארח את משחקיה באיצטוני ברחובות. האצטדיון מציע 300 חניות בסמוך לאצטדיון,[דרוש מקור] יציעים קרובים לכר הדשא, שני מזנונים, אחד בכל יציע ומסך LED (שהותקן ב-2015) המקרין את זמן ותוצאת המשחק. לצד האצטדיון ישנו גם מגרש אימונים ובקרבת האצטדיון וקניון עזריאלי רמלה פועלים גם מרכז הטניס של רמלה ובריכת השחייה העירונית. בתכנון העירוני העתידי האצטדיון מיועד להריסה לטובת הקמת מגדלי מגורים, ותכנון בניית אצטדיון עירוני חדש ומודרני אשר ימוקם במערב העיר בסמוך לכביש 200 שעל פי הערכה ראשונית שמסרה העירייה בדיווחיה תעלה הקמתו כ-30 מיליון שקלים. אצטדיון טוטו רמלה מכיל 2,000 מקומות[דרוש מקור] ישיבה המתחלקים בין שני יציעים: היציע המערבי – היציע המרכזי מכיל 1,500 מקומות[דרוש מקור] ישיבה ואת תא עמדת התקשורת. היציע המזרחי – היציע מכיל 500 מקומות[דרוש מקור] ישיבה ומשמש כיציע אוהדי הקבוצה המארחת. היציע המערבי היציע המערבי היציע המזרחי מדיה וקבצים בנושא האצטדיון העירוני רמלה בוויקישיתוף יונתן גינזבורג, ‏רמלה מציגה: יש אצטדיון, אין כדורגל. והקבוצות?, באתר ONE‏, 8 במרץ 2024
מיס תבל 1976

מיס תבל 1976 היא תחרות מיס תבל העשרים וחמש במספר. התחרות נערכה בתיאטרון לי שבהונג קונג. בתחרות זכתה מלכת היופי של ישראל, רינה מור. זוהי הפעם הראשונה והיחידה בהיסטוריה של התחרות שבה זכתה מלכת היופי הישראלית. בריט אקלנד מרגרטה ארווידסון פלורינה בולקן רומן פולנסקי ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פקודה לא חוקית (סרט)

פקודה לא חוקית (באנגלית: Rules of Engagement) הוא סרט דרמה ופעולה משנת 2000 בכיכובם של סמואל ל. ג'קסון, טומי לי ג'ונס, גאי פירס, פיליפ בייקר הול, בן קינגסלי, אן ארצ'ר וברוס גרינווד. את התסריט כתב הסנאטור והסופר, יוצא חיל הנחתים, ג'ים ווב. הסרט נפתח בשנת 1968 במהלך מלחמת וייטנאם. כוח נחתים בפיקודו של מפקד המחלקה סגן הייז הודג'ס (טומי לי ג'ונס) נקלע למארב שערך צבא צפון וייטנאם וסופג נפגעים רבים ובהם הודג'ס עצמו. מחלקת נחתים שפעלה בסמוך, שעליה מפקד חברו הטוב, סגן טרי צ'יילדרס (סמואל ל. ג'קסון), תקפה את עמדת הפיקוד של המארב וחילצה את הכוח. הודג'ס שבשל הפציעה היה מנוע מלהמשיך ולשרת ביחידות קרביות בנחתים למד משפטים ונעשה לפרקליט. צ'יילדרס המשיך לפקד על יחידות חי"ר בחיל ונעשה למפקד יחידת סיור מובחרת. משתקף המון זועם את שגרירות ארצות הברית בתימן שלח כוח מיחידה מובחרת של נחתים, בפיקוד קולונל צ'יילדרס, לחלץ מן השגרירות האמריקנית בתימן את השגריר (בן קינגסלי) ומשפחתו. הכוח הונחת במסוקים בסמוך לשגרירות, פינה את השגריר בבטחה תחת אש. לאחר שנהרגו שלושה מן הנחתים הבין צ'יילדרס כי האש מגיעה מתוך ההפגנה עצמה ופקד על אנשיו להשיב באש, למרות הסיכון לאזרחים שאינם חמושים. כתוצאה מכך נהרגו בקרב 83 אזרחים תימנים ובהם גם המחבלים ומאות נפצעו. לאחר שובו מוחלט להעמיד את צ'יילדרס למשפט צבאי באשמת רצח, וזה האחרון פונה לחברו הטוב, הודג'ס שישמש כסנגורו. "פקודה לא חוקית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פקודה לא חוקית", באתר נטפליקס "פקודה לא חוקית", באתר AllMovie (באנגלית) "פקודה לא חוקית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פקודה לא חוקית", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פקודה לא חוקית", באתר Metacritic (באנגלית) "פקודה לא חוקית", באתר אידיבי "פקודה לא חוקית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צבי גילת, ביקורת סרט: "פקודה לא חוקית" - והשאלה המוסרית?, באתר ynet, 31 ביולי 2000.. סרטי השבוע, באתר הארץ, 1 ביולי 2004. Robin Toner, As Senator Falters, a Democrat Rises in Virginia, The New York Times, September 18, 2006. גל פרל פינקל, אז למה הוא ירה?, דבר ראשון, ‏ 23.09.2016.
התרבות הפרסית העתיקה

התרבות הפרסית העתיקה מתייחסת כחלק הקדום ביותר בהיסטוריה של איראן, אשר ראשיתה בממלכת פרס האחמנית בעת העתיקה (התקיימה במהלך המאה ה-8 ועד המאה ה-4 לפנה"ס). בתקופה זאת פרחה התרבות הפרסית בעקבות כיבושיהם של כורש הראשון ודרוויש, אשר הוביל ליצירתה של אימפריה פרסית אדירה שהייתה לגדולה ביותר עד לתקופתה. תרבות זו השפיעה והושפעה רבות מן התרביות אשר כבשה. ערך מורחב – פרסית עתיקה לאורך היסטוריה הקדומה של פרס השפה השלטת הייתה שפתה של תרבות עילם. השפה הפרסית ההודו-אירופית החלה לתפוס את מעמדה בעיקר במאה ה-6 לפנה"ס עם עליית כוחם של המלכים הפרסים לשלטון בדרום המישור האיראני. אולם דווקא במאה ה-5 לפנה"ס, כאשר האימפריה הפרסית הייתה בשיא גודלה וכוחה, השפה הארמית מאזור סוריה של היום הפכה לשפת המנהל של האימפריה הפרסית, בעוד שהשפה הפרסית הייתה שפת השלטון אך נותרה שולית. עם זאת השפה הפרסית השפיעה רבות באוצר המילים שלה על שפות מערביות ושמיות בהן עברית. כך למשל המילה פרדס שפרושה בפרסית "גן" חדרה לשפה העברית והערבית וכן גם לשפות המערב אשר שמשמעותה אצלם הנה "גן עדן" (למשל באנגלית: Paradise). האדריכלות הפרסית הושפעה מהתרביות אותן כבשה כגון עילם, בבל ויוון העתיקה. בעיר פרספוליס נבנו ארמונות, מקדשים ויצירות אומנות מלאכת מחשבת בידי בנאים וסתתים, חלקם יוונים וחלקם משאר קצות האימפריה. השלטון הפרסי היה תאוקרטי והושפע רבות ממבנה השלטון המצרי הקדום. למלך הפרסי הייתה שליטה בלתי מבוטלת על ממלכתו, ותחתיו היו פקידי שלטון רבים. אחרי כיבוש מצרים העתיקה, מלכי פרס הכתירו את עצמם לפרעוני מצרים. ערכים מורחבים – זורואסטריות, מגדלי שתיקה הדת השלטת בתרבות הפרסית בתקופה ההיא, הייתה הדת הזורואסטרית המתבססת על דמותו של זרתוסטרה, האמונה הייתה שהעולם מחולק בין כוחות הטוב וכוחות הרע ועל האדם יש ללכת בעקבות כוחות הטוב כנגד אותן כוחות כאוס המנסים להחריבו. הדת הזוראסטרית פרחה בתקופת האימפריה האחמנית.