laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוברט טלבוט קלי

רוברט טלבוט קלי (באנגלית: Robert Talbot Kelly;‏ 1861 – 1934) היה צייר נוף וז'אנר (אנ'), סופר ומאייר אנגלי. קלי נולד בבירקנהד (אנ'), צ'שייר, בנו של צייר הנוף והדיוקנאות האירי, רוברט ג'ורג' קלי. הוא עזב את בית הספר בשנת 1876 כדי להתחיל לעבוד במשרד של סוחרי כותנה, אך קיבל גם חינוך לאמנות מאביו. בתחילת שנות ה-1880, בהשראת המקומות שראה בזמן חופשה על ספינת שייט, החליט טלבוט קלי לאמץ את המקצוע של אביו. הוא עזב את עבודתו ב-1882, נסע לצפון אפריקה, והתיישב במצרים ב-1883, רכש סטודיו בקהיר ולמד את השפה הערבית. הוא הסתובב ברחבי מצרים, כתב וצייר את האנשים והמקומות שעבר. הוא בילה זמן לא מבוטל עם השבטים הבדואים אותם תיאר ואייר בספרו משנת 1902. עם פרסומו הוא גם הרוויח מעבודות פרטיות שקיבל. הוא שהה במצרים עד 1915 ושמסיבות של בריאות וגיל חזר ללונדון - אם כי המשיך לצייר ללא הרף. כאמור ספר המסעות המאויר הראשון שלו, ראה אור ב-1902 היה תיאור של רשמיו וחוויותיו במהלך שהותו הארוכה במצרים. באותה שנה התקיימה גם תערוכה של רישומיו במצרים באגודה לאמנות יפה (אנ'). ציוריו וכתיבתו גילו אמפתיה וכבוד רב לאנשים ולתרבות המקומיים, במיוחד לזו של הבדואים המדבריים. לפני פרסום ספרו על מצרים, קלי סיפק איורים לספר "אש וחרב בסודאן" של רודולף קרל פון סלטין (אנ') (1896). קלי נסע לבורמה, עליה כתב וצייר בשני ספרים בהוצאת א אנד ס בלאק (אנ'), לונדון (1909). הספר הראשון הכיל רפרודוקציות של 73 מציוריו של קלי והשני 12 רפרודוקציות, שכולם הופיעו גם בספר הראשון. בנסיעה שלו בבורמה ובציורים שהשאיר מהמסע, הייתה השפעה משמעותית לקלי על התפתחות המוקדמת של הציור הבורמזי. מאמינים שהוא פגש ולימד את יסודות הציור המערבי לכמה מציירי בורמה המקומיים, כמו מאונג מאונג גי (אנ') (1890–1942) ובא און (בערך 1877–1924) שמראים השפעה ברורה של סגנונו של קלי ביצירות מסוימות שלהם. טלבוט קלי עבד בעיקר בצבעי מים ובשחור-לבן. הוא היה חבר בחברה המלכותית לציירים בצבעי מים (אנ') (RI), בחברה המלכותית של אמנים בריטיים (אנ') (RBA), בחברה המלכותית הבריטית הקולוניאלית לאמנים (אנ') (RBC) ובחברה הגאוגרפית המלכותית (RGS). הוא היה נשיא מועדון הרישום בליברפול ב-1917 וגם חבר במועדון האמנים ליברפול, שאביו, רוברט ג'ורג' קלי, היה בין מייסדיו. קלי נפטר בלונדון בשנת 1934. הוא היה נשוי והיה לו בן, ריצ'רד בארט טלבוט קלי (אנ') (1896–1971), שהיה גם אמן, שהתמחה בציור ציפורים ובנושאים היסטוריים והיה מאייר צבאי במלחמת העולם הראשונה. מדיה וקבצים בנושא רוברט טלבוט קלי בוויקישיתוף רוברט טלבוט קלי, ברשת החברתית Goodreads כתבי רוברט טלבוט קלי בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Thornton, Lynne. The Orientalists - Painter-Travellers, 1828-1908 (ACR Edition, 1995) pp. 168–169. Ackerman, Gerald M. Les Orientalistes De L'Ecole Britannique (ACR Edition, 2010) pp. 138–140. Khatib, H., Palestine and Egypt Under the Ottomans: Paintings, Books, Photographs, Maps and Manuscripts, I.B.Tauris, 2003, pp 110 Ranard, Andrew. "Early Pioneers of the Western School: British and Burmese." Burmese Painting: A Linear and Lateral History. (Silkworm Books, 2009) pp. 47–69. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברט טלבוט קלי".
מארק אגנו

מארק אגנו (בצרפתית: Marc Haguenau‏; 23 בנובמבר 1904, פריז – 20 בפברואר 1944) היה לוחם מחתרת יהודי-צרפתי, המזכיר הכללי של תנועת הצופים היהודים בצרפת, ונרצח על ידי הגסטפו. על שמו נקראה קבוצת מחתרת יהודית צרפתית, "פלוגת מארק אגנו" (Compagnie Marc Haguenau), אחד מארגוני ה"מאקי" (Maquis de Vabre). אגנו היה בנו של הרב הראשי דוד אגנו (צר'), שנולד בפריז ב-1854, והיה חבר הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת ואביר לגיון הכבוד. אגנו היה חבר ילדות של רובר גמזון. הוא נישא לרנה הס (Renée Hess), חברת המחתרת של ארגון "השישית" (Sixième), ב-6 בינואר 1944, כחודש לפני שנתפס על ידי הגסטפו ונרצח. ב-31 ביולי 1941 כתב אגנו לקסאבייה ולה: "יש לי הכבוד להודיע לך על שני ערכים בלתי ניתנים להריסה בקרבי: לאומיותי הצרפתית, ודתי היהודית."  ב-1942 היה אגנו ממקימי השירות הסוציאלי לצעירים, מיוזמתה של תנועת הצופים היהודים בצרפת. הוא היה אחראי על הפצת הכספים ששימשה לפעילות ההצלה וההסתרה של צעירים במואסק (Moissac). הוא השתתף ביצירתם ובהפצתם של מסמכי זהות מזויפים שסייעו ליהודים להישרד בתקופת השואה, וכן בהקמתם של חוגי מחתרת. לפי לוסיין לזר (1987), מארק אגנו ועוזרתו אדית פולבר הופללו על ידי מלשין של הגסטפו בגרנובל ב-18 בפברואר 1944. לאחר עינויים קשים במטה הגסטפו בגרנובל, שהיה ממוקם במלון "Suisse & Bordeaux", השליך עצמו אגנו מחלון הקומה החמישית. הוא אושפז בבית החולים "La Tronche" ומת לאחר יומיים. פולבר גורשה לאושוויץ ונרצחה. לפי ההיסטוריון אנדרה כספי (André Kaspi) (צר'), אגנו נרצח על ידי הגסטפו. רובר גמזון העניק את השם "פלוגת מארק אגנו" לקבוצה שהורכבה מחברי המאקי בטארן ביוני 1944. הוא כתב: "אני חושב שאגנו היה שמח להיות איתנו, ולפחות שמו איתנו."  לפי לזר, ב-11 ביוני 1944 הוקמה פלוגת מארק אגנו, ובה שלוש מחלקות, תחת פיקודו היעיל של גמזון, שנודע בשמו המחתרתי "סגן לן" (Lagnes). הוא עצמו היה כפוף לפייר דונוייה דה סגונזאק (Pierre Dunoyer de Segonzac, (צר') לימים גנרל בצבא צרפת), ולאחר מכן היה מפקד אזור ואבר (Vabre) של צבא צרפת המחתרתי, FFI ‏ (Forces françaises de l'intérieur) (צר').   Lucien Lazare. La résistance juive en France. Stock, Paris, 1987. (ISBN 2-234-02080-8)  André Kaspi. Les Juifs pendant l'Occupation. Éditions du Seuil, Paris, 1991. (ISBN 2-02-013509-4)  Renée Poznanski. Être juif en France pendant la Seconde Guerre mondiale. Hachette, Paris, 1994. (ISBN 2-01-013109-6) (תורגם לעברית תחת השם "להיות יהודי בצרפת", הוצאת יד ושם, 2001) קורות חייו של אגנו באתר הביוגרפיות הסוציאליסטיות (בצרפתית) אתר המוקדש לתיאור הקרבות בגרנובל ושחרורה (בצרפתית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרסל טרודל

מרסל טרודל (באנגלית: Marcel Trudel; 29 במאי 1917 – 11 בינואר 2011) היה היסטוריון וסופר קנדי. עבודתו התמקדה בצרפת החדשה, אזורים בצפון אמריקה שהיוו טריטוריה צרפתית במאות ה-16 עד ה-18. טרודל כתב מעל 40 ספרים בנושא, וזכה בפרסים רבים על עבודותיו, ביניהם: Governor General's Literary Award for French Non-Fiction(1966) וCompanion of the -Order of Canada(2008). טרודל נולד בסנט מרסיס דה שמפליין, קוויבק, להרמיל טרודל ואנטוניאט קוזט. בשנת 1922, כשהיה בן חמש, התייתם מהוריו ואומץ על ידי קרובי משפחתו תאודור בריל ומרי טרפניר. בשנת 1941 קיבל טרודל תואר ראשון מאוניברסיטת לבל שבקויבק סיטי, ובשנים 1941–1945 לימד שם יוונית עתיקה, לטינית וצרפתית. ב-1942 נישא לאן קרטיאן ולזוג נולדו שלושה ילדים. בשנת 1945 זכה ספרו הראשון בפרס פריקס-דייוויד. באותה שנה קיבל טרודל תואר דוקטור, גם הוא מאוניברסיטת לבל. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהשפעתו של הפילוסוף וולטר על קנדה. לאחר מכן שהה טרודל כשנתיים בארצות הברית, במסגרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הארווארד. בשנת 1947 חזר טרודל לקנדה והחל ללמד היסטוריה באוניברסיטת לבל. נוסף על היותו מרצה ופרופסור להיסטוריה, החזיק טרודל בתפקידים מנהליים שונים במחלקת ההיסטוריה של האוניברסיטה, והיה ראש המחלקה בשנים 1954–1964. בשנת 1965 עבר טרודל לחיות באוטאווה. הוא לימד תקופה קצרה באוניברסיטת קרלטון, ואף היה ראש מחלקת ההיסטוריה עד שנת 1968. משנת 1968 עד פרישתו ממשרתו האקדמית בשנת 1982 היה חוקר ופרופסור להיסטוריה של צרפת החדשה באוניברסיטת אוטאווה. בשנת 1970 התחתן עם אשתו השנייה, מישלין דא'לרי, גם היא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת אוטאווה. טרודל נפטר ב-11.1.2011 ממחלת הסרטן. טרודל עסק בהיסטוריה של קנדה, והתמחה בהיסטוריה של האזורים בצפון אמריקה שבמאות ה-16 עד ה-18 היוו טריטוריה צרפתית, ומכונים "צרפת החדשה". טרודל נחשב לאחד ההיסטוריונים המשמעותיים ביותר בתחום. בעבודותיו שם דגש על הפרדת הנושא מאידאולוגיות דתיות ולאומיות, והתייחסות אובייקטיבית ככל הניתן להיסטוריה. כל ספריו של טרודל (מעל 40 במספרם) נכתבו בצרפתית, וכעשרה מהם תורגמו לאנגלית. בין הבולטים שבהם: Canada's Forgotten Slaves: Two Hundred Years of Bondage (2004) עוסק בתופעת העבדות בקנדה. (תורגם לאנגלית בשנת 2013); Histoire de la Nouvelle-France (1963-1999)- ההיסטוריה של צרפת החדשה, שלושת הכרכים הראשונים נכתבו על ידי טרודל. .Memoirs of a Less Travelled Road: A Historian's Life (2002), אוטוביוגרפיה. Memoirs of a Less Travelled Road: A Historian's Life, translation by Jane Brierley, 2002, הוצאת Véhicule Press, תרגום מצרפתית של האוטוביוגרפיה של טרודל, Mémoire d'un autre siècle. Notes biographiques de Marcel Trudel, web.archive.org, ‏2011-07-06 Marcel Trudel | Penguin Random House, PenguinRandomhouse.com (באנגלית אמריקאית) Marcel Trudel | The Canadian Encyclopedia, www.thecanadianencyclopedia.ca מרסל טרודל, ברשת החברתית Goodreads
אלן טרימבל

אלן טרימבל (באנגלית: Allen Trimble;‏ 24 בנובמבר 1783 – 3 בפברואר 1870) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, חבר המפלגה הפדרליסטית והמפלגה הלאומית-רפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו השמיני והעשירי. אלן טרימבל נולד במחוז אוגוסטה שבווירג'יניה לג'יימס טרימבל, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית ולג'יין אלן טרימבל. משפחתו הייתה ממוצא סקוטי-אירי. באוקטובר 1784 עברה המשפחה לקרקע שקיבל אביו כמענק על שירותו הצבאי במחוז פאייט שבקנטקי. ג'יימס טרימבל נפטר באוקטובר 1804, והותיר את רעייתו כראשת המשפחה. אלן טרימבל העביר את המשפחה לבית שהוא ואביו בנו ליד הילסבורו שבאוהיו. ב-1808 מונה טרימבל כפקיד בבית המשפט לעתירות וכרשם המקרקעין. לאחר שירות צבאי קצר במלחמת 1812, היה טרימבל חבר בבית הנבחרים של אוהיו בשנים 1816–1817 ולאחר מכן היה חבר הסנאט המדינתי בשנים 1818–1826. ב-1819 נבחר טרימבל כיושב ראש הסנאט, ובתוקף תפקידו זה הוא כיהן כמושל אוהיו מינואר ועד דצמבר 1822 כאשר המושל אית'ן אלן בראון התפטר כדי לכהן בסנאט של ארצות הברית. באותה שנה התמודד טרימבל לכהונה מלאה כמושל, אך הפסיד לג'רמיה מורו בהפרש קטן. ב-1824 הוא התמודד שוב בבחירות מול מורו וצמצם את הפער בין השניים, אך עדיין הפסיד. ב-1826 הוא התמודד שוב והפעם נחל ניצחון סוחף כנציג המפלגה הלאומית-רפובליקנית. ב-1828 הוא ניצח בבחירות לכהונה נוספת וב-1830 לא התמודד שוב. טרימבל פרש ועסק בחוואות, וגילה מעורבות מועטה בפוליטיקה במשך רבע המאה הבא, אך ב-1855 הוא הסכים להציג את מועמדותו למשרת המושל מטעם מפלגת שאינם יודעים דבר. בבחירות אלו הוא הגיע למקום השלישי לאחר שהפסיד לסנאטור הרפובליקני סלמון צ'ייס ולמושל המכהן, הדמוקרט ויליאם מדיל. ב-1860 הוא היה נציג לוועידת מפלגת האיחוד החוקתי שהתקיימה בבולטימור. אלן טרימבל נפטר בחוותו באוהיו ב-3 בפברואר 1870. הוא נטמן בבית הקברות של הילסבורו. הכפר טרימבל שבאוהיו נקרא על שמו. שמו של רחוב בית המשפט שבהילסבורו, שבצד הצפוני של בית המשפט של מחוז היילנד, שונה ב-1974 ל"רחוב המושל טרימבל". בתו, אלייזה תומפסון (אנ'), הייתה ממייסדות התנועה לאיסור על משקאות חריפים בארצות הברית. אחת מצאצאיותיו היא האסטרונומית וירג'יניה לואיז טרימבל (אנ'). מדיה וקבצים בנושא אלן טרימבל בוויקישיתוף אלן טרימבל באתר ohiohistory.org. (באנגלית) אלן טרימבל באתר החברה ההיסטורית של אוהיו (באנגלית) אלן טרימבל באנציקלופדיית אפלטון לביוגרפיה אמריקאית (באנגלית) אלן טרימבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Bullitt Lecture 2013 part2, סרטון באתר יוטיוב
עסלין

עסלין (בערבית: عرتوف) היה כפר ערבי בהרי ירושלים בגבול שפלת יהודה, שהיה ממוקם זה 20 ק"מ ממערב לירושלים. אוכלוסיית הכפר מנתה 302 תושבים והוא נכבש על ידי כוחות ישראליים, מהגדוד הרביעי של חטיבת הראל, ב-14 ביולי 1948 במהלך מבצע דני, ותושביו ברחו. מושב אשתאול נבנה על אדמת הכפר. עסלין הייתה ממוקמת במרחק קצר מהכפר אישוע, שהיה ממוקם בעמק שמדרום מזרח לו, סמוך לכביש המשני שחיבר בין באב אל ואד לבית ג'יברין (היום כביש 38). ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, מופיע עסלין עם 14 בתים ו-77 תושבים, חלק ה"נחיה" (תת-מחוז באימפריה העות'מאנית) של רמלה במחוז יפו. תושבי הכפר שילמו מס בסך 25% על גידולי חיטה, זיתים, גפנים, עיזים ועל כוורת דבורים לייצור דבש, בסכום כולל של 4,000 אקצ'ה. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בעסלין הייתה אוכלוסייה של 132 נפש, כולם מוסלמים. לפי מפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 40 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 186 תושבים, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 260 תושבים מוסלמים. שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 2,159. אשר מתוכם הוקצו 104 לחקלאות שלחין, ו-830 לגידולי דגנים דונם. לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית. עסלין נכבשה על ידי פלוגה של הגדוד הרביעי של חטיבת הראל, במהלך מבצע דני במסגרת קרבות עשרת הימים, בבוקר של 18 ביולי 1948. בדו"ח של חטיבת הראל, מתוך יומן המבצעים של "מבצע דני" נכתב: בבוקר ה-18.7 יצאה פלוגה של הגדוד הרביעי מצרעה ותפסה את הכפרים עיסלין ואישוע, כמעט ללא התנגדות. הפלוגה המשיכה דרומה, נכנסה לערטוף, תפסה את משטרת הרטוב ואת תחנת הרכבת, ונאחזה ברכס דיר-אבן, שבקצהו המשיכו להחזיק כוחות ערבים (המשלט המשותף). בדצמבר 1949, הוקם על אדמות הכפר (והכפר הסמוך אישוע) המושב אשתאול, על ידי יהודים יוצאי תימן. מפות היסטוריות של סרעה: מדיה וקבצים בנושא עסלין בוויקישיתוף Welcome To 'Islin Survey of Western Palestine, Map 17: IAA, Wikimedia commons 'Islin, from the Khalil Sakakini Cultural Center נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com. Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2. Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Jerusalem, p. 15 Mills, 1932, p. 43 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26 דו"ח חטיבת "הראל" מתוך יומן המבצעים של מבצע "דני", באתר הפלמ"ח שמות חדשים ליישובי הפרוזדור, על המשמר, 26 בדצמבר 1949
מיקי מאוס: כייף של בית

מיקי מאוס: כייף של בית (באנגלית: Mickey Mouse Funhouse) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, שמבוססת על יקום מיקי מאוס ויקום דונלד דאק, בהם מככבים מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, דייזי דאק, גופי ופלוטו. הסדרה נוצרה על ידי פיל ויינשטיין ותומאס הארט והופקה על ידי Disney Television Animation, כאשר היא הונפשה על ידי Technicolor Animation Productions. פרק הבכורה של הסדרה שודר במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-16 ביולי 2021. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ דיסני ג'וניור ב-14 בנובמבר 2021, כאשר באותו שבוע צוין יום הולדתו ה-93 של מיקי מאוס. באוקטובר 2021 הסדרה חודשה לעונה שנייה, וביוני 2022 הסדרה חודשה לעונה שלישית. העונה השנייה החלה במקור ב-4 בנובמבר 2022 ובישראל ב-9 באפריל 2023. העונה השלישית והאחרונה החלה את שידורה במקור ב-23 בפברואר 2024 ובישראל ב-5 ביולי של אותה שנה. זוהי הסדרה השלישית שמבוססת על היקומים ומיועדת לילדים, לאחר הסדרות "מועדון החברים של מיקי מאוס" ו"מיקי מאוס: הרפתקאות מבולבלות". הסדרה עוקבת אחר מיקי מאוס, מיני מאוס, דונלד דאק, דייזי דאק, גופי ופלוטו, אשר מגיעים לבית משחקים קסום, מדבר ואנרגטי הנקרא "כיפי". הבית מעביר באורח קסם את קבוצת החברים למגוון יעדים המאפשרים להם לצאת להרפתקאות ייחודיות, כמו כן הוא יכול לשנות את צורתו ואת המראה שלו כדי להתאים לסביבות שונות, ואפילו הוא יכול להקרין את פניו על כל משטח כדי לתקשר עם חבריו. הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק ומייה קדוש, והופק על ידי עדי וולוצקי. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי אורי זלצמן, דן קיזלר ותמי ברק. מדיה וקבצים בנושא מיקי מאוס: כייף של בית בוויקישיתוף "מיקי מאוס: כייף של בית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיקי מאוס: כייף של בית", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "מיקי מאוס: כייף של בית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מיקי מאוס: כייף של בית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אפי טריגר, נובמבר 2021 בערוצי דיסני, באתר Pop Tarts, ‏31 באוקטובר 2021
לשם

לֶשֶׁם היא האבן הראשונה בטור השלישי בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט דן. וְהַטּוּר, הַשְּׁלִישִׁי--לֶשֶׁם שְׁבוֹ, וְאַחְלָמָה. — שמות, כ"ח, י"ט וְהַטּוּר, הַשְּׁלִישִׁי--לֶשֶׁם שְׁבוֹ, וְאַחְלָמָה. — שמות, ל"ט, י"ב דן על לשם, ונקרא אטופסי, ובו פרצוף אדם מהופך על שם שהפכו שבט דן את הקערה על פיה, והפכו לשם לסמל בפסל מיכה. וכתיב בספר יהושע בחילוק הארץ ויקראו ללשם דן כשם דן אביהם, שהוא עיר מארץ ישראל. — הרב אליהו הכהן, מדרש תלפיות לשם היה גם כינוי לעיר ששבט דן כבש, והסב את שמה ל-'דן'. נראה שלשם וליש הם שמות נרדפים לאותה עיר. כנראה שבעיר זו הוקם המקדש של שבט הדני, בו הוצב פסל מיכה, ובו שירתו בני השושלת של יהונתן בן גרשום ככוהנים עבור השבט. מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה. הלֶשֶׁם מתוארת במקורות שונים כאבן בוהקת בצבע כתום-זהוב. יש גורסים כי מדובר בעצם בענבר (Amber), שרף מאובן בצבע כתום עז. תרגום אונקלוס מתרגם קַנְכֵרִי, Cenchros, ותרגומים ארמיים נוספים מתרגמים קַנְכִּירֵי או קַנְכִּירִינוּן. ייתכן שכוונתם למילה יוונית שפירושה דוחן – אבן הנראית כאילו פיזרו עליה גרגירי דוחן. המדרש (במדבר רבה) מייחס לאבן הלשם את צבע הספיר – כחול. בתרגום השבעים מופיע Ligurius שמגיע מן המילה היוונית Ligyrion. ליגוריוס היא אבן חן קשה ושקופה, כנראה ענבר או טורמלין. גם תרגום המלך ג'יימס גורס Ligurius. ליגוריוס היא בעצם שמה הקלאסי של אבן החן היאסינת' (Jacinth, Hyacinth), זירקון בצבע כתום-צהוב או כתום-אדמדם. יוסף בן מתתיהו ב"מלחמות היהודים" מתרגם ל-Achates, אגט. תרגומים מודרניים מציעים סיטרין (Citrine), סוג כתום-צהוב של קוורץ. גם בעברית המודרנית משמשת אופאל כתרגום מקובל ללשם המקראית. מכון המקדש זיהו את האבן עם סודליט. על פי רבינו בחיי בן אשר, לשם היא אבן החן טופז. ענבר טורמלין מסוג דרוויט ספיר אגט זירקון סיטרין סודליט לשם שבו ואחלמה מ' סברדמיש וא' משיח, אבני חן, הוצאת מדע אבנים יקרות עולם התנ"ך, ספר שמות, הוצאת דודזון-עתי אודות תרגום שמות אבני חן אבן לשם מידע נוסף ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק מ"ז ראו גם ביאור:יהושע יט מז, באתר ויקיטקסט לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה
רב מסר

רב מסר היא חברת תוכנה ישראלית המייצרת פתרונות לשליחת ניוזלטרים, יצירת דפי נחיתה וכן מערכת לבניה ושיווק של קורסים דיגיטליים. חברת רב מסר בע"מ הוקמה בשנת 2008 על ידי ד"ר רוני הורוביץ, קובי חדד ואורן שץ. הורוביץ, המשמש כמנכ"ל החברה, היה בעבר ראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול בעזריאלי מכללה אקדמית להנדסה ירושלים. בשנת 2011 היה שותף לכתיבה ופרסום הספר "שיווק באינטרנט – המדריך השלם לקידום עסקים ברשת". חדד הוא יזם ובעלים של חברת האינטרנט KCS וחברות נוספות בתחום של מסחר אלקטרוני. אורן שץ מתמחה בשיווק באינטרנט ובקידום אתרים. השירות העיקרי של חברת רב מסר, אשר פעיל משנת 2006, הוא מערכת דיוור ומערכת ליצירת דפי נחיתה. רב מסר פועלת בתחום הדיוור האלקטרוני משנת 2006 והיא הגדולה בישראל בתחום זה. המערכת של רב מסר מאפשרת שליחת מסרים בדואר אלקטרוני לרשימת תפוצה של מספר רב של משתמשים. המערכת מאפשרת גם שליחת הודעות טקסט (מסרונים) בתפוצה רחבה. המערכת עומדת, לטענת החברה, בקריטריונים של חוק הספאם (סעיף 30א' לחוק התקשורת (בזק ושידורים) תשמ"ב - 1982). בנוסף, המערכת מאפשרת ליצור דפי נחיתה מרובים ורספונסיביים לצורך שליחתם אל רשימת התפוצה. שירות נוסף של חברת רב מסר בע"מ הוא סקולר, מערכת לבניית קורסים דיגיטליים באינטרנט. אתר האינטרנט הרשמי של רב מסר רב מסר בע"מ \ RAV MESSER LTD - 514085091, באתר www.checkid.co.il Dr. Roni Horowitz | Azrieli College of Engineering Jerusalem, english.jce.ac.il admin, גאווה ישראלית: 8 ספרים על שיווק דיגיטלי בעברית שכדאי לכם לקרוא | AskPavel חסוי, באו לבקר במאורת הנמר: קובי חדד ועודד פלשניצקי, KCS -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2018-11-05 "כך תבחרו את הדומיין הטוב ביותר לעסק שלכם - וגם גוגל תשתף פעולה". TheMarker. נבדק ב-2021-11-14. בדקנו את שתי מערכות הדיוור הגדולות בישראל: רב מסר VS אקטיב טרייל, באתר הפטריה, ‏2015-02-07 סקולר -מערכת לבניית קורסים דיגיטליים, באתר pages.responder.co.il ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רב מסר".
ג'רמיה מורו

ג'רמיה מורו (באנגלית: Jeremiah Morrow;‏ 6 באוקטובר 1771 – 22 במרץ 1852) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו התשיעי, אחרון חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שכיהן בתפקיד זה. ג'רמיה מורו נולד ליד גטיסברג, הפרובינציה של פנסילבניה. משפחתו הייתה ממוצא סקוטי-אירי. סבו האירי, שגם שמו היה ג'רמיה מורו, הגיע לאמריקה ממחוז לונדונדרי במאה ה-17. ב-1795 עבר מורו אל הטריטוריה הצפון-מערבית. הוא התיישב לתקופה קצרה בשפך הנהר ליטל מיאמי, ולאחר מכן עבר לאזור שכיום מהווה את מחוז וורן. כאיש הכנסייה הפרסביטריאנית, הוא חיפש להשתתף בהובלת אנשי דת מאמונתו לאחר שעבר לאזור, והוא היה אחד מפעיל קהילת מיל קריק כאשר היא התארגנה זמן קצר לפני שנת 1800. לאחר שהיה חבר בבית הנבחרים ובסנאט של הטריטוריה הצפון-מערבית, ונציג מחוז המילטון לוועידת החוקה של אוהיו ב-1802, נבחר מורו לסנאט של אוהיו שנה לאחר מכן וכיהן בו שישה חודשים לפני שהיה לחבר הראשון מטעם אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית. לתפקיד זה נבחר מורו ארבע פעמים נוספות. ב-1812 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו תקופת כהונה אחת בשנים 1813–1819. בכך הוא היה הסנאטור הראשון של אוהיו שכיהן תקופת כהונה מלאה של שש שנים. ב-1814 נבחר מורו ל"אגודת העתיקות האמריקאית" (American Antiquarian Society). בבחירות לנשיאות של 1820 הוא היה נציג בחבר האלקטורים והצביע עבור ג'יימס מונרו. ב-1822 נבחר מורו כמושל אוהיו וכיהן בתפקיד שתי תקופות כהונה. הוא דחה הצעה להתמודד על תקופת כהונה שלישית, ותחת זאת הוא שב לבית הנבחרים של אוהיו ולסנאט של אוהיו. ב-1840 נבחר מורו שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית לתקופת כהונה נוספת של שנתיים. ב-1842 הוא לא התמודד שוב ופרש מן החיים הפוליטיים. לאחר פרישתו מהפוליטיקה שב מורו לחוותו. ג'רמיה מורו נפטר ב-22 במרץ 1852 בלבנון שבאוהיו. הוא נטמן בבית הקברות יוניון שבסימס, אוהיו. על שמו נקרא גשר, שהוא הגבוה ביותר באוהיו. כמו כן נקראו על שמו מחוז מורו והכפר מורו שבאוהיו. מדיה וקבצים בנושא ג'רמיה מורו בוויקישיתוף ג'רמיה מורו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'רמיה מורו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Ryan, Daniel J (1888). A History of Ohio with Biographical Sketches of her Governors and the Ordinance of 1787. Columbus, Ohio: A H Smythe. pp. 175–176. History of Cincinnati and Hamilton County, Ohio: Their Past and Present. Vol. 1. Cincinnati: S.B. Nelson, 1894, p. 458. American Antiquarian Society Members Directory
ניהיליזם קיומי

ניהיליזם קיומי או ניהיליזם אקזיסטנציאליסטי הוא העמדה לפיה לחיים אין משמעות או ערך מהותיים. ביחס ליקום, ניהיליזם קיומי טוען שאדם בודד או אפילו המין האנושי כולו הוא חסר משמעות, חסר תכלית, וסביר שלא ישתנה במכלול הקיום. יש צורות שונות של ניהיליזם, אך בשימוש הפופולרי, "ניהיליזם" מתייחס כיום לרוב לצורות של ניהיליזם קיומי.[דרוש מקור] חוסר המשמעות המובנה של החיים נחקר במידה רבה באסכולה הפילוסופית של האקזיסטנציאליזם, שבה אדם יכול ליצור "משמעות" או "מטרה" סובייקטיבית משלו. זאת בניגוד לניהיליסטים, אשר לטענתם לא רק שאין משמעות ביקום, אלא גם אין טעם לנסות לבנות את עצמנו, לשנות או לקבל משהו, כי זה שלעצמו הוא חסר משמעות.[דרוש מקור] מכל סוגי הניהיליזם, הניהיליזם הקיומי זכה לתשומת הלב הספרותית והפילוסופית הרבה ביותר.[דרוש מקור] ניהיליזם קיומי היה חלק מהמסורת האינטלקטואלית המערבית מאז הקירינאים. במהלך הרנסאנס, ויליאם שייקספיר סיכם ברהיטות את נקודת המבט של הניהיליסט הקיומי בסוף המחזה. ארתור שופנהאואר, סרן קירקגור ופרידריך ניטשה הרחיבו עוד על רעיונות אלה, וניטשה, במיוחד, הפך לדמות מרכזית בניהיליזם הקיומי.[דרוש מקור] הניהיליזם הקיומי שונה מאבסורדיזם בכך שהאבסורד שם דגש על המתח בין אותו חוסר משמעות לבין הנטייה האנושית לחפש אותו.[דרוש מקור] הניהיליזם הקיומי שונה מהאקזיסטנציאליזם מכיוון שהאקזיסטנציאליזם שם דגש על יצירת "משמעות" או "מטרה" סובייקטיבית משלו. זאת בניגוד לניהיליסטים, אשר לטענתם לא רק שאין משמעות ביקום, אלא גם אין טעם לנסות לבנות את עצמנו, לשנות או לקבל משהו, כי זה כשלעצמו הוא חסר משמעות.[דרוש מקור] ניהיליזם אבסורדיזם מיזנתרופיה פסימיות פילוסופית אתאיזם החברה הניהיליסטית המחתרתית האמריקאית Existential Nihilism: The Only Really Serious Philosophical Problem Poetry Foundation, Speech: “Tomorrow, and tomorrow, and tomorrow” by William Shakespeare, Poetry Foundation, ‏2021-11-22 (באנגלית)
מאיה יוסף

מאיה יוסף היא מוזיקאית סורית שמנגנת בקאנון. הופיעה ב- BBC Proms וב- WOMAD. פעילה נגד סקסיזם במוזיקה וכונתה 'מלכת הקאנון'. נולדה בדמשק, סוריה, למדה לנגן בכינור בילדותה, לפני שעברה לקאנון. היגרה לבריטניה ב-2012 עקב מלחמת האזרחים בסוריה. 2017: Syrian Dreams 2017: The Last Post (Soundtrack) 2017: Gold (Soundtrack) אתר האינטרנט הרשמי של מאיה יוסף מאיה יוסף, ברשת החברתית פייסבוק מאיה יוסף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מאיה יוסף, באתר ספוטיפיי מאיה יוסף, באתר AllMusic (באנגלית) מאיה יוסף, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאיה יוסף, באתר Discogs (באנגלית) "VARIOUS BBC Late Junction Sessions: Unpopular Music vinyl at Juno Records". Juno.co.uk. "Maya Youssef | Syrian Dreams Out Now!". Mayayoussef.com. Bloomfield, Stephen (10 ביולי 2019). "Maya Youssef in Algeria". Music.britishcouncil.org. {{cite web}}: (עזרה) "BBC Radio 3 - In Tune, Radio 3 Home Sessions: Maya Youssef". BBC. "Mrs Maya Youssef | Staff | SOAS University of London". Soas.ac.uk. "Maya Youssef | Cambridge Junction". Junction.co.uk. Youssef, Maya. "Online Concerts with Maya Youssef". Mayayoussefmusic.com. (הקישור אינו פעיל, 17.11.2021)"MAYA YOUSSEF". Turnersims.co.uk. נבדק ב-11 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Maya Youssef مايا يوسف". Bandsintown.com. "Maya Youssef". Warwick Arts Centre. "Maya Youssef". JazzBFango.com. נבדק ב-11 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "About". Mayayoussef.com. נבדק ב-11 באוגוסט 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Maya Youssef | Biography & History". AllMusic. "Maya Youssef | Newcomer Award". Songlines. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאיה יוסף".