laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ויקיגניה

ויקיגניה היה מיזם שיתופי לקידום הגנאלוגיה היהודית. ויקיגניה היה מיזם אינטרנטי שיתופי, שפעל בשיטת ויקי תוך שיתוף הגולשים בכתיבתו. ויקיגניה אינו קשור לקרן ויקימדיה. המאגר השיתופי באתר כלל מסגרת מקיפה למחקר הגנאלוגי בהיבט יהודי. התשתית למיזם הונחה על ידי קבוצה מחברי פורום שורשים משפחתיים באתר תפוז. האתר פתוח לשימוש - כולל האפשרות להוסיף ולעדכן ערכים - עבור כל גולש. חשיבותו של המיזם נבעה משתי סיבות עיקריות, הקשורות לשתי אבני-בניין בסיסיות הנוגעות לאופיו של העיסוק במחקר משפחתי: מצד אחד, העוסקים במחקר משפחתי נדרשים להיחשף באופן מתמיד לחומרי הדרכה ולחומרי עזר רבים, אך הרוב המוחלט של אתרי האינטרנט העוסקים בגנאלוגיה (כולל בגנאלוגיה יהודית) הוא באנגלית (או בשפות זרות אחרות); מצד שני, העוסקים במחקר משפחתי - ראוי כי יפרסמו את תוצרי מחקרם בפומבי (תוך שמירה על צנעת הפרט הן של החיים והן של המתים), על מנת לשתף חוקרים אחרים של אותם משפחות ו/או מקומות במידע ועל מנת לאפשר לאתר אותם; אבל, הקמה של אתר אינטרנט, ובפרט כזה הכולל רכיב של עץ משפחה, אינה דבר של מה בכך. תוצרי המחקר הם, במקרים רבים, מאגרי מידע שמטרתם להנגיש לכלל החוקרים ולציבור הרחב מידע ממקורות שונים (ספרים, ארכיונים, רשימות שונות וכו'). שני הקשיים הללו נענו במלואם במיזם ויקיגניה: המיזם כולו בעברית, ומספק חומרי הדרכה וחומרי עזר למחקר המשפחתי; המיזם מאפשר שיתוף של תוצרי המחקר, וזאת באופן פשוט (יחסית). המיזם הכיל דפים מסוגים שונים, הקשורים לאופיו של המחקר המשפחתי: ערכים, על מנת ליצור אנציקלופדיה מקיפה בעברית בתחום הגנאלוגיה (ערכים לדוגמה: "המדור לחיפוש קרובים", "בוצ'אץ'","לשנו","בן דוד מדרגה כלשהי מוזח"); אנשים - דפים בהם מתועד מידע על אנשים ומשפחות; מאמרים, אשר הם הרחבות של ערכים לידי דף מידע מקיף בנושא מסוים (מאמרים לדוגמה: "אלבום המשפחות של מייסדי זכרון יעקב", "סיבות לחריגה מהנוהג של מתן שם משפחה פטריארכלי"); מדריכים, אשר מסבירים, לרוב בשיטת צעד-אחר-צעד, כיצד להיעזר בכלי מחקר שונים (מדריכים לדוגמה: "ארגון מפגש משפחה", "פענוח רשימות עלייה מתקופת המנדט הבריטי"). נכון לאפריל 2023 היו בוויקיגניה 6,277 ערכים. האתר ירד מהרשת בסוף שנת 2023, מסיבה לא ידועה. אתר האינטרנט הרשמי של ויקיגניה פורום שורשים משפחתיים
הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים

ההסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים (באנגלית: Agreement on the Consevation of Albatrosses and Petrels) הוא אמנה בינלאומית שנחתמה בשנת 2001. האמנה נוצרה כדי לעצור את הירידה באוכלוסיית עופות הים בחצי הכדור הדרומי, במיוחד אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים (procellariidae) הנמצאות בסכנת הכחדה מצד מינים פולשים לאיים עליהם הן מקננות, זיהום סביבתי ודיג בשיטת מערך חכות (במהלכו מתים על פי הערכות כ-300,000 עופות ים מדי שנה). ההסכם מחייב את המדינות החותמות לישם אמצעים כדי להפחית את מספר עופות הים המתים כתוצאה מדיג, הגנה על מושבות הקינון של העופות וכן הפחתה והרחקה של מינים פולשים מאיי הקינון. עוד התחייבו המדינות החותמות לממן מחקרים בנושא שימור אוכלוסיות האלבטרוסים והיסעורים, לפתח תוכניות חינוכיות לצורך העלאת המודעות בנושא השימור של עופות הים ולהחליף ביניהן מידע בנוגע לאוכלוסיות עופות הים בשטחן. ההסכם נחתם בקנברה בחודש יוני 2001 על ידי 11 מדינות ואושרר על ידי המדינות: אוסטרליה (2001), אקוודור (2003), ניו זילנד (2001), ספרד (2003), דרום אפריקה (2003), צרפת (2005), פרו (2005), בריטניה (2004), צ'ילה (2005), ארגנטינה (2006) ונורווגיה (2007). ברזיל חתמה על ההסכם אולם הוא לא אושרר על ידה. ההסכם נכנס לתוקפו ב-1 בפברואר 2004. אתר האינטרנט הרשמי של הסכם לשימור אלבטרוסים ויסעורים נוסח ההסכם באנגלית
חברת החזקות

חברת החזקות או חברת גג (באנגלית: Holding company) היא חברה העוסקת בבעלות על חברות אחרות, שהן החברות המוחזקות שלה. בשל החזקתה בחברות רבות, בדרך כלל, מהווה חברת החזקות גוף כלכלי הנשלט בידי בעלי הון. במילים אחרות, חברת החזקות (או חברת גג) היא חברה שנוצרה על מנת לרכוש ולהיות בעלת המניות של חברות אחרות, ובעקבות כך לשלוט בהן. אחת מחברת האחזקות הגדולה והידועה בעולם היא ברקשייר האת׳ווי, חברת האחזקות של וורן באפט. ישנן חברות החזקות המתמחות בענף מסוים, כגון חברת אלפאבית בתחום הטכנולוגיה (חברת הבת העיקרית שלה היא גוגל), ובישראל, חברת אלרון בתחום הטכנולוגיה העילית. אחזקות או החזקות באתר "שאלה של כתיב" החזקה, תחזוקה, אחזקה באתר האקדמיה ללשון העברית money/holding-company חברת החזקות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חברות החזקה, דף שער בספרייה הלאומית כך לפי האקדמיה ללשון העברית, אך נפוצה גם הצורה חברת אחזקות ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פורט לוונוורת'

פֿוֹרְט לֶוֶונְווֹרְת' (אנגלית: Fort Leavenworth) הוא בסיס של הצבא האמריקני הממוקם במרכז ארצות הברית בחלקה הצפון מזרחי של מדינת קנזס. זהו הבסיס הפעיל (מעל 170 שנה) הוותיק ביותר של צבא ארצות הברית ממערב לנהר המיסיסיפי. במהלך ההתפשטות מערבה של ארצות הברית פורט לוונורת' הייתה יעד ביניים מרכזי עבור עשרות אלפי חיילים, מהגרים, אינדיאנים, מטיפים ומתנחלים שנעו מערבה. חיל המצב שמוצב במקום תומך בניהול הכשרות הצבא האמריקני ובבית הספר למנהיגות של הצבא האמריקני. שני הארגונים האלה סמוכים על פיתוח דוקטרינת האימון והמנהיגות של הצבא האמריקני בהווה ובעתיד. בפורט לוונורת' גם ממוקם בית הכלא הצבאי בעל רמת האבטחה הגבוה ביותר. בנוסף ממוקמות בבסיס יחידות שפעילותן קשורה בצורה ישירה ובלתי ישירה לבית הספר למנהיגות המוזכר לעיל. יחידות אלה כוללות את המכללה לפיקוד (גוף האמון על לימודי תואר שני למפקדים בצבא) ואת המרכז למחקר צבאות זרים. מדיה וקבצים בנושא פורט לוונוורת' בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כרפס (סוג)

כרפס (שם מדעי: Apium; קרוי גם סלרי) הוא סוג של צמח דו-שנתי או רב-שנתי הגדל על קרקע לחה (ביצות ומלחות). הכרפס שייך למשפחת הסוככיים ובו בערך 20 מינים. תפוצת הסוג היא קוסמופוליטית, והוא מצוי באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הצמחים בינוניים עד גבוהים - הם גדלים עד לגובה של מטר אחד. אופן סידור העלים יכול להיות או כאופן סידור הפלומה בנוצה, כך שהעלים מסודרים על גבעול אחד, או כך שהעלים מסודרים על ענפים צדדיים. יש להם גם פרחים לבנים קטנים שמסודרים במספר סוככים. הסוג Apium הוא מקור שמם המדעי של משפחת הסוככיים (Apiaceae) ושל סדרת הסוככאים (Apiales). המין המוכר ביותר הוא הכרפס הריחני, או בשמו המוכר סלרי, שנחשב לירק חשוב במסחר. לכרפס הריחני ישנם כ-4 זנים. המין Apium נאכל גם על ידי זחלים של כמה מיני פרפראים. הכרפס הוא אחד השלבים בליל הסדר בסדר המונה 15 שלבים, בשיטת 'קדש ורחץ'. כרפס עדין (Apium leptophyllum שם נרדף Ciclospermum leptophyllum) - נקרא גם כרפסית עדינה. כרפס הביצות - (Apium nodiflorum שם נרדף Helosciadium nodiflorum) נקרא גם כרפסת הביצות Apium inundatum - צומח באזורי ביצות כרפס ריחני כרפס הביצות כרפס עדין Apium inundatum מדיה וקבצים בנושא כרפס בוויקישיתוף כרפס, באתר ITIS (באנגלית) כרפס, באתר NCBI (באנגלית) כרפס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרפס, באתר Tropicos (באנגלית) כרפס, באתר GBIF (באנגלית) כרפס, באתר IPNI (באנגלית) השם סלרי, אולם, מתייחס בדרך כלל למין כרפס ריחני בסוג כרפס סוכך היא קבוצת פרחים שגבעוליה יוצאים מאותו מרכז משותף. ראו לדוגמה תמונה זו של סוכך בפטסיה יפנית.
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק

בסיס חיל האוויר אינג'ירליק (בטורקית: İncirlik Hava Üssü) שוכן באינג'ירליק (İncirlik), כ-11 ק"מ מזרחית למרכז העיר אדנה ו-33 ק"מ מצפון-מערב לחוף הים התיכון בדרום טורקיה. הבסיס מופעל על ידי נאט"ו, הצבא הטורקי וחיל האוויר האמריקני. בשדה מסלול אחד מבטון באורך של 3,048 מטר ובקרבתו 57 דירים תת-קרקעים. בבסיס מאוחסנות כ-90 פצצות אטום מדגם B61. ב-1951 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בהקמת הבסיס שנועד במקור לשמש לצורכי אימונים וכבסיס להתערבות מהירה בשעת חירום. ב-6 בדצמבר 1954 נחתם הסכם בין צבא טורקיה לבין חיל האוויר האמריקני להפעלתו המשותפת, וב-21 בפברואר 1955 נחנך הבסיס ונקרא בסיס חיל האוויר באדנה. יעודו של המתקן שונה לבסיס למפציצים ארוכי טווח המסוגל לתמוך בכל פעילות אווירית צבאית. באוקטובר 1955 חובר הבסיס לצינור דלק המגיע מיומרטלק (Yumurtalık) שלחוף הים התיכון, וב-28 בפברואר 1958 שונה שמו לבסיס חיל האוויר אינג'ירליק. הבסיס שימש במחצית השנייה של שנות החמישים כמוקד הניסויים בבלון לחיזוי מטאורולוגי שנערכו על ידי חיל האוויר האמריקאי (פרויקט L119) וכבסיס העיקרי לטיסות הסיור של מטוס הריגול לוקהיד U-2 שפעלו מאפגניסטן במזרח ועד למרחב האווירי שמעל לים השחור במערב. ב-1 במאי 1960 הופסקה הפעלת הטיסות לאחר משבר מטוס הריגול U-2. בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון ב-1958, הופעלו מהבסיס טיסות סיור והפגנת נוכחות של חיל האוויר האמריקני גם בשמי לבנון. כתוצאה מכך הבסיס גדל באופן משמעותי וקלט גם מטוסי קרב ויחידות תומכות. בשנות השבעים הסכים חיל האוויר הטורקי לאפשר לאמריקאים לעשות שימוש במטווח טילי אוויר-קרקע הנמצא במערב אנטוליה כמו גם מעל הים, ופעילות האימונים האווירית בבסיס התרחבה. ב-1975 ולאחר האמברגו שהטילה ארצות הברית על טורקיה בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הכריזה ממשלת טורקיה כי כל הבסיסים האמריקנים ברחבי המדינה ייסגרו ויועברו לידי צבא טורקיה. רק בסיס אינג'ירליק ובסיס חיל האוויר באיזמיר נותרו פעילים בשל כך שבוצעו בהם גם משימות של נאט"ו. בספטמבר 1978 הוסר האמברגו ופעילות חיל האוויר האמריקני הושבה לאחר חתימת הסכם לשיתוף פעולה צבאי וכלכלי בין ארצות הברית וטורקיה ב-29 במרץ 1980. במלחמת המפרץ ב-1990 נוהלה המערכה האווירית בצפון עיראק מבסיס אינג'ירליק באמצעות 140 מטוסים, ולאחריה ועד 1996 נערכו ממנו פעולות פינוי וסיוע לאוכלוסייה הכורדית בצפון עיראק. מ-1997 ועד 2003 עסקו מטוסי חיל האוויר האמריקני בבסיס באכיפת החלטת האומות המאוחדות בדבר איסור טיסה בצפונה של עיראק (Operation Northern Watch). התנועה האווירית בבסיס גדלה פי שישה לאחר פיגועי 11 בספטמבר והבסיס שימש כמוקד העיקרי לפעילות האווירית האמריקאית במלחמת אפגניסטן. פעילות זו קטנה לאחר הקמת בסיסים קרובים יותר באפגניסטן ובאוזבקיסטן. מדיה וקבצים בנושא בסיס חיל האוויר אינג'ירליק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסיס חיל האוויר אינג'ירליק (באנגלית) האתר הרשמי של בסיס חיל האוויר האמריקני באינג'ירליק Report: US considers withdrawing nuclear bombs from Turkey, ‏3 באפריל 2010 (באנגלית) (ארכיון).
כרפס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... כרפס – ירק הנכלל בקערת ליל הסדר כרפס (סוג) – סוג טקסונומי במשפחת הסוככיים כרפס ריחני (סלרי) - מין שנכלל בסוג כרפס
גאסטון, דוכס אורליאן

גאסטון, דוכס אורליאן (25 באפריל 1608 - 2 בפברואר 1660), היה בנם של אנרי הרביעי, מלך צרפת ושל מארי דה מדיצ'י, ואחיו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת. גאסטון נולד ב-25 באפריל 1608, לאנרי הרביעי, מלך צרפת ולמארי דה מדיצ'י. ב-14 במאי 1610 נרצח אביו, המלך אנרי הרביעי, ואחיו לואי שהיה בן תשע שנים בלבד, ירש את הכתר בשם לואי השלושה עשר. אמו, מארי דה מדיצ'י שימשה כעוצרת בשם המלך, בנה הקטין. בשנה שלאחריה נפטר אחיו ניקולה בן הארבע, וגאסטון שהיה בן שלוש שנים בלבד הפך ליורש העצר, וזכה בתואר דוכס אנז'ו. ב-1617 החליט לואי בן השש עשרה לקחת לידיו את ניהול ענייני המדינה והורה בסתר לרצוח את קונצ'יני, יועצה האיטלקי של אמו. כאשר מחתה נגד הרצח גירש אותה המלך הצעיר לארמון בלואה שעל גדות הנהר לואר. ב-1619 נמלטה משם ועודדה את בנה גאסטון, דוכס אנז'ו שהיה בן 11 שנה בלבד למרוד במלך, מרידה שדוכאה עד מהרה. ב-1621, בתיווכו של החשמן רישלייה, נעשתה פשרה בין המלך לבין אמו והיא הורשתה לתפוס את מקומה במועצת הממלכה. ב-1622 מינה המלך את רישלייה לקרדינל, וב-1624 לשר הראשי שלו. ב-1626, גאסטון, דוכס אנז'ו זכה בתואר דוכס אורליאן, וב-6 באוגוסט של אותה שנה נשא לאישה את מארי, בתו של אנרי דה בורבון, דוכס מונפסייה, שנפטרה בשנה שלאחריה. ב-1628 השתתף במצור שהטיל הצבא המלכותי על עיר הנמל לה רושל, מעוזם של ההוגנוטים שנכנעה ב-30 באוקטובר של אותה שנה. ב-31 בינואר 1632 נשא לאישה את מרגריט, אחותו של שארל הרביעי, דוכס לורן. באותה שנה הקים צבא והובילו למרד נגד אחיו המלך לואי השלושה עשר. הצטרפו אליו אצילים רבים ובהם אנרי השני דה מונמורנסי, מושל חבל לנגדוק. בקרב שהתחולל ליד קסטלנודרי (1 בספטמבר 1632) ניגפו המורדים בפני הצבא המלכותי שנשלח על ידי הקרדינל רישלייה. דה מונמורנסי הוצא להורג (30 באוקטובר 1632) וגאסטון, בתמורה למחילה, גילה את שמות הקושרים. ביולי ובאוגוסט 1636 הספרדים ששלטו בפלנדריה, פלשו לצפון צרפת וכבשו את העיר קורבי, מה שהיווה איום על פריז. רישלייה גייס כוחות צבא והטיל מצור על העיר. גאסטון, דוכס אורליאן שפיקד על הכוחות שהשתתפו במצור, היסס לצאת למתקפה נגד הפולשים. רישלייה הגיע, ציווה לתקוף והספרדים נסוגו (14 בנובמבר 1636). ב-5 בספטמבר 1638 נולד בן למלך לואי השלושה עשר, (לואי הארבעה עשר מלך צרפת לעתיד), מה שגרם לגאסטון לאבד את מעמדו כיורש עצר. ב-1642 השתתף במזימה למסור את העיר סדאן (שבצפון צרפת) לידי הספרדים, שבאמצעותם קיווה להיכנס לפריז, להדיח את אחיו מכתרו ולרצוח את רישלייה. המזימה התגלתה, גאסטון התוודה ובגד בשותפיו, שכתוצאה הוצאו להורג. ב-14 במאי 1643 נפטר המלך לואי השלושה עשר, וגאסטון, דוכס אורליאן הפך לממלא מקום מפקד הצבא המלכותי. הוא לחם נגד ספרד בגבולותיה הצפוניים של צרפת וב-1646 זכה בתואר דוכס ד'אלנסון. במשך מרידות הפרונד (1648–1653) שינה את תמיכתו לסירוגין מצד לצד. ב-1652 הוגלה על ידי הקרדינל מזראן לארמון בלואה, שם נשאר עד מותו ב-1660. גאסטון, דוכס אורליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מישור צ'וקורובה

צ'וקורובה (בטורקית: Çukurova) הוא מישור בדרום טורקיה השוכן בין הים התיכון ומפרץ איסכנדרון מדרום, הרי הטאורוס ממערב ומצפון והרי נור (Nur Dağları, המוכרים גם כהרי אמנוס, Amanos Dağları) ממזרח. המישור הנמשך לאורך חופי הים התיכון בדרומה של אסיה הקטנה צר בדרך כלל, ומתרחב רק בשני מקומות - במישור צ'וקורובה ובמישור פמפיליה הקטן ממנו והמשתרע סביב לעיר אנטליה במערב. צורתו של המישור כצורת מלבן שאורכו כ-130 ק"מ מדרום-מערב לצפון-מזרח ורוחבו כ-70 ק"מ. מישור צ'וקורובה הוא המישור האלוביאלי הגדול ביותר בטורקיה, והוא נחצה על ידי מספר נהרות הזורמים מהרי הטאורוס דרומה אל הים התיכון. החשובים שבנהרות אלה הם הג'ייהאן (Ceyhan) והסייהאן (Seyhan) שעליו הוקם בשנת 1955 סכר שיצר אגם באורך של 50 ק"מ מצפון לעיר אדנה. במישור צ'וקורובה שורר אקלים ים-תיכוני והמישור מוגן מוקף בהרים מכל צדדיו למעט מדרום. הרים אלה חוצצים בינו לבין רמת אנטוליה ואינם מאפשרים לאקלים היבשתי הקיצוני השורר ברמה להשפיע על המישור. המישור משתרע בתחום האזור שנודע בעבר כקיליקיה או "קיליקיה המישורית" (Cilicia Pedia), וכיום הוא שוכן בשטחן של נפות מרסין, אדנה ואוסמניה. מישור צ'וקורובה מאוכלס בצפיפות יחסית, והערים החשובות בו הן אדנה, העיר החמישית בגודלה במדינה ומרכז המסחר והעסקים החשוב באזור, מרסין (איצ'ל) המשמשת כנמל החשוב ביותר בחופי הים התיכון בטורקיה, אוסמניה, טרסוס וג'ייהאן - נמל הקצה של צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן. האזור מעובד באופן אינטנסיבי והוא אחד מארבעת אזורי גידול הכותנה החשובים במדינה. בנוסף מגדלים בו סויה, אגוז אדמה, תירס, חיטה, שעורה, ענבים והדרים. עיבוד טקסטיל הוא התחום התעשייתי החשוב באזור, אך מייצרים בו גם מזון ומעבדים עור וצמר. מישור צוקורובה מחובר אל רמת אנטוליה דרך שערי קיליקיה, מעבר הרים היסטורי הנקרא כיום "מעבר גילק" (Gülek Boğazı) ודרכו עוברים מסילת רכבת והכביש המהיר E-90 או O-21. המישור נחצה ממזרח למערב על ידי כביש מהיר המקשר בין עריו העיקריות (O-51) ומוביל בצדו האחד מזרחה אל גזיאנטפ (O-52) ודרומה לאנטקיה (O-53), ובצדו האחר הוא מוליך מערבה לכיוון אנטליה. הכביש המהיר נבנה במקביל לכביש בין-עירוני דו-מסלולי ותיק (D-400). באדנה שוכן שדה התעופה האזרחי שקירפאשה (Şakirpaşa Havalimanı) ממערב למרכז העיר, וממזרח לו נמצא בסיס חיל האוויר אינג'ירליק. רב קומות במרכז מרסין מסגד סבנג'י באדנה כביש צדדי המוליך ממישור צ'וקורובה לרמת אנטוליה "טירת הבנות" (Kızkalesi) סמוך למרסין קיליקיה ממלכת קיליקיה הארמנית מלחמת טורקיה–צרפת מדיה וקבצים בנושא מישור צ'וקורובה בוויקישיתוף מפה משולבת בצילום אוויר מאתר Google maps
שיישאר בינינו

שיישאר בינינו היא תוכנית טלוויזיה לילדים ולנוער ששודרה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1984–1987. את התוכנית הנחה דורון נשר והשתתפו בה השחקנים והזמרים דורין כספי, שמואל וילוז'ני, מאיר סוויסה, ז'ילבר שבא, דני בסן, איריס בן דוד ומאיר בנאי שהלחינו וביצעו שירים שילדים היו שולחים לתוכנית. בנוסף היו בתוכנית קטעי מערכונים ופינות שונות: "קרובים זה לא פיקניק" - במסגרת פינה זו הובא מדי שבוע זוג של הורה וילד, לעיתים אמן מפורסם והבן או הבת שלו, ונשאלו שאלות הבודקות עד כמה הם מכירים האחד את השני. כל זוג היה זוכה בספל עם לוגו התוכנית, ללא קשר למידת הידע שהפגין, כי, כמו שהיה מכריז נשר, "אצלנו בתוכנית אין מנצחים ומנוצחים". פינה בה שלושה ילדים קיימו דו-שיח ביניהם בעקבות שידור התוכנית. הילדים היו צליל שלח (בתו של השופט חמן שלח ונכדתו של המשורר יונתן רטוש, שנרצחה יחד עם הוריה בפיגוע בראס בורקה בשנת 1985); ינקי גלנטי (לימים יועץ התקשורת של ראש הממשלה אהוד אולמרט); עידו דרורי ועטר בירמן. פינת מדע שימושי בהגשת יקיר אביב, הזכורה בעיקר בזכות האִמרה: "לא מאמינים? נסו בעצמכם!" פינת בישול ומתכונים טעימים בהגשת דורון פנקס, שמפורסמת בעיקר בזכות הסיסמה: "טעים פה, מתוק לי!"[דרוש מקור] פינה שבה היו מגשימים חלומות לילדים, כמו הטסת מטוס, ביקור במשטרה וכדומה. זכורה במיוחד הכתובת למכתבים ”שיישאר בינינו - הטלוויזיה הישראלית, רוממה, ירושלים, מיקוד 91903”, אשר הולחנה ללחן קליט והושרה בכל תוכנית. "שיישאר בינינו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סמדר שילוני, קולם של הילדים: בחזרה ל"שיישאר בינינו", באתר ynet, 13 באוקטובר 2017 פרק של התוכנית באתר יוטיוב, הכתובת מושרת בדקה 49:09. אין לבלבל עם השיר שהושר בשנים מאוחרות יותר במסגרת רצועת תוכניות הילדים והנוער, עם מיקוד אחר.
סלע קאשל

סלע קאשל (אנגלית: Rock of Cashel; אירית: Carraig Phadraig) הוא אתר היסטורי במחוז טיפררי באירלנד. על הסלע נמצא מתחם עתיק מוקף בחומה, הכולל כנסייה, קתדרלה, בית קברות ומגדלים, שהגבוה שבהם מגיע לגובה של 28 מטר. המקום מכונה גם "האקרופוליס של אירלנד", והסלע מכונה "סלע השטן" כי על פי האגדה השליך אותו השטן כשברח צפונה. פירוש השם קאשל הוא מבצר בקלטית. המתחם מתנשא מעל עיירה בשם זה. רוב המבנים במקום הם מהמאה ה-12 וה-13. חשיבותו ההיסטורית של האתר היא בכך שבמקום זה הצליח פטריק הקדוש במאה ה-5 לשכנע את המלך הקלטי הפגני לקבל עליו את הנצרות. בבית הקברות נמצאים צלבים ענקיים מעוטרים. המקום משמש כיום מוזיאון פתוח. מדיה וקבצים בנושא סלע קאשל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סלע קאשל איפה נמצא רוק אוף קאשל?, באתר אנציקלופדית אאוריקה
פתאל

האם התכוונתם ל... מלונות פתאל – חברה ישראלית לניהול בתי מלון, בבעלות דוד פתאל פרס פתאל – פרס משפטים ישראלי אישים: דוד פתל – איש ציבור ישראלי דוד פתאל – מלונאי ואיש עסקים ישראלי חוסיין פתאל – ראפר אמריקאי יגאל פתאל – אסטרונום ישראלי סלים פתאל – עיתונאי, קריין ועורך ברשות השידור פאטל
ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל

ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל (באנגלית: John Strange Spencer-Churchill;‏ 4 בפברואר 1880 - 23 בפברואר 1947), איש צבא בריטי; אחיו של וינסטון צ'רצ'יל. ג'ון סטריינג' ספנסר צ'רצ'יל (שנודע גם בשם ג'ק צ'רצ'יל) נולד בעיר דבלין שבאירלנד בשנת 1880. אביו הלורד רנדולף צ'רצ'יל היה איש אצולה, בנו של הדוכס השביעי ממרלבורו, ואמו ג'ני לבית ג'רום הייתה בתו של מיליונר אמריקאי. כל ימי חייו התהלכו שמועות שלא אומתו כי ג'ון צ'רצ'יל אינו בנו הביולוגי של הלורד רנדולף צ'רצ'יל, אלא נולד לאמו מחוץ לנישואים כבנו של אחד ממאהביה. ג'ון צ'רצ'יל היה צעיר ב-6 שנים מאחיו המפורסם וינסטון צ'רצ'יל. מלבד שניהם לא נולדו להוריהם ילדים נוספים. ג'ון היה קרוב מאוד לאחיו הגדול וינסטון שהשגיח עליו כאב. כאחיו לפניו, גם ג'ון צ'רצ'יל התחנך בבית הספר הארו (Harrow), בית ספר של בני המעמד הגבוה. בצעירותו בחר ג'ון צ'רצ'יל בקריירה של איש צבא. ובמרוצת השנים הגיע לדרגת רב-סרן. ג'ון צ'רצ'יל לחם במלחמת הבורים השנייה בשנים 1899–1900. במלחמה זו זכה לציונים לשבח וגם נפצע בה. בהלחמו במלחמת העולם הראשונה, בין היתר בקרב גליפולי ובחזית צרפת, זכה ג'ון צ'רצ'יל שוב לציונים לשבח. הוא שירת כקצין מטה במפקדותיהם של קצינים בכירים, גנרל ושני מרשלים. על חלקו במערכה בצרפת זכה מידי הצרפתים בשני אותות הצטיינות, "צלב המלחמה" ו"אות לגיון הכבוד". כן זכה לאות ההצטיינות הבריטי "אות השירות המצוין" (DSO). לאחר תום מלחמת העולם הראשונה לא המשיך ג'ון צ'רצ'יל בחיי הצבא ופנה לחיים האזרחיים כברוקר בבורסה. בשנת 1929 נלווה ג'ון צ'רצ'יל לאחיו וינסטון צרצ'יל במסע הרצאות שנתן האח בארצות הברית. בשנים שלאחר מכן המשיך ג'ון צ'רצ'יל בחייו הפרטיים, ללא כל פעילות ציבורית או צבאית. וינסטון צ'רצ'יל שמר על קשר קרוב עם אחיו הצעיר עד לפטירת האח 16 שנים לפני פטירתו של וינסטון צ'רצ'יל. ב-8 באוגוסט 1908 נשא ג'ון צ'רצ'יל לאשה את גוונדולין תרזה מרי ברטי, בתו של איש אצולה בריטי. נולדו להם שלושה בנים ובת. אשתו נפטרה בשנת 1941, שש שנים לפני פטירתו. שנים אחדות לאחר פטירתו של ג'ון צ'רצ'יל, בשנת 1952, נישאה בתו אן קלריסה צ'רצ'יל (ילידת 1920) לאנתוני אידן, שכיהן באותה עת כשר החוץ בממשלתו השנייה של וינסטון צ'רצ'יל. בכך הפך אנתוני אידן שהיה נאמנו של וינסטון צ'רצ'יל, כיהן כשר החוץ שלו בקבינט המלחמה בימי מלחמת העולם השנייה והחליפו בתפקיד ראש הממשלה כאשר פרש בשנת 1955, גם לקרוב משפחתו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל בוויקישיתוף ג'ון סטריינג' ספנסר-צ'רצ'יל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פארום

פארום (ברוסית: Паром, בתרגום לעברית: "מעבורת") היא הצעה של תאגיד החלל הרוסי "אנרגיה" לחללית רב-שימושית שתחליף את חללית האספקה הבלתי מאוישת מסוג פרוגרס. החללית המוצעת היא גלילית בצורתה, ולה שני פתחי עגינה, המתוכננים להתחבר אל תחנת החלל הבינלאומית, לחלליות מסוג סויוז ולחללית העתידית של רוסיה, ה"קליפר". שיגור ניסוי ראשון היה צפוי בשנת 2009 אך משנת 2006 אין שום ידיעות על התקדמות המיזם. את החללית מפתח תאגיד החלל והטילים "אנרגיה" כמיזם עצמי, ללא הזמנה בטוחה מטעם סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה. ידיעות ראשונות על החללית פורסמו בשנת 2005, ובשנת 2006 הציגו בכירים מתאגיד "אנרגיה" שרטוטים של החללית ונתונים טכניים, בכנס השנתי של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. מידות - אורך: 6.55 מטר; קוטר: 3.22 מטר; נפח מדוחס: 26 ממ"ק. יכולת העלאת מטען לחלל: 4 - 13 טון, תלוי בדגם המשגר. משגר: סויוז או פרוטון מסלול: LEO יכולת שהייה במסלול (ללא חיבור לתחנת החלל): 10 ימים החללית קליפר, חללית מאוישת שהייתה צריכה להחליף את החללית הוותיקה "סויוז", הייתה צפויה לנצל את החללית "פארום" למגוון שימושים חלליים, ובהם: התחברות בחלל ותפקוד כתחנת חלל זוטא לתקופות ממושכות תוספת מהירות לשם טיסה אל הירח הגעה למסלולים גבוהים סביב כדור הארץ - תוך חיסכון בעלויות השיגור פרויקט קליפר בוטל בשלבי תכנון ראשוניים. ATV HTV פרוגרס דרגון (חללית)
עוצבה

עוצבה (באנגלית: Formation) היא יחידה צבאית המכילה את כל מרכיבי הכוח הצבאי שנדרש כדי לאפשר לה לפעול באופן עצמאי ולנהל מערכה. כלומר, בעוצבה יהיו כוחות שריון, חיל רגלים, הנדסה קרבית, תותחנים, מודיעין צבאי, לוגיסטיקה ותקשוב. בצה"ל קיימות עוצבות בדרג אוגדה, כגון עוצבת סיני, וכן מספר מועט של עוצבות בדרג חטיבה, כגון עוצבת בני-אור. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זאנג טומב טומב

"זאנג טומב טומב" (Zang Tumb Tumb) הוא שמו של שיר פונטי שחיבר האמן האיטלקי פיליפו תומאזו מארינטי בשנת 1912. השיר פורסם והודפס בשנת 1914. השיר מתאר קרב אשר התרחש באדירנה בשנת 1912 בעת מלחמת הבלקן הראשונה. הוא הודפס בעזרת טיפוגרפיה ייחודית אשר מתעלמת מן המקובל בספרות. בנוסף, השיר מתרגם את הרעשים והקולות של הקרב אל טקסט פונטי. המלחמה מוצגת בשיר כאמצעי לטיהור של החברה ומארינטי מתאר אותה כ"הגיינה היחידה של העולם". בכך משקף השיר את התקווה הפוטוריסטי למהפכה ולשינוי חברתי כולל. השיר השפיע על המוזיקאי האיטלקי לואיג'י רוסולו (Luigi Russolo) להתנסות במוזיקה המורכבת מרעשים.
מרווחין

מַרְוַחִ֫ין (בערבית: مروحين) הוא כפר סוני בדרום לבנון, אשר שייך לנפת צור במחוז דרום לבנון. הכפר שוכן בסמוך לגבול עם ישראל, לא רחוק ממושב זרעית. בתחילת מלחמת לבנון השנייה, הגיע הכפר לכותרות, בשל הפצצה של צה"ל בה נהרגו בין 18 ל-28 אזרחים לבנונים, רובם ילדים משתי משפחות. באמצעות רמקולים גדולים שהוצבו בשטח ישראל, אזרחי הכפר נדרשו לפנות אותו עד שעה שמונה בערב. מאה תושבים ניסו למצוא מקלט בבסיס או"ם שאויש על ידי חיילים מפיג'י וגאנה, אך הללו סירבו לסייע ללבנונים. מיניוואן ושתי מכוניות קטנות ניסו למצוא מפלט בעיר צור, אך הופצצו בדרך על ידי מסוק אפאצ'י של צה"ל. לטענת הלבנונים, צה"ל הפציץ לפני השעה שבה ביקש להתפנות. התושבים האשימו את כוחות יוניפי"ל באי הגשת עזרה והשליכו אבנים על כמה עמדות של יוניפי"ל. בלבנון הפך מרווחין לסמל של מה שהם ראו כתוקפנות ישראלית והתעלמות העולם מהכאב הלבנוני, והמקרה כונה שם "טבח מרווחין". אמנסטי התייחס בהרחבה למקרה בדו"ח שהגיש בעקבות המלחמה. תושבי הכפר הסוני נחשבים כתומכי רפיק אל-חרירי ומתנגדים לתנועת חזבאללה ולהשפעה של סוריה. במהלך המלחמה, הכפר נכבש על ידי גדוד חרב הדרוזי. צה"ל טען כי הוסתרו במקום כלי נשק של חזבאללה. מדיה וקבצים בנושא מרווחין בוויקישיתוף דיווח של הבי.בי.סי אנטומיה של טבח, רוברט פיסק מתוך האינדפנדנט. דיווח לבנוני (הקישור אינו פעיל) (תמונות קשות במיוחד)
מפה סינופטית

מפה סינופטית (synchronus- בו-זמני, optic- חזותי) היא מפה המציגה את המצב הסינופטי בזמן נתון באזור גאוגרפי. במפה זו מוצגים מערכות הלחץ להן השפעה מכרעת על מזג האוויר. שקע - אזור בו לחץ האוויר הנמדד נמוך מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר נמוך. אפיק - שלוחה של שקע. "חצי אי" של לחץ אוויר נמוך. כיוון זרימת האוויר סביב שקע/אפיק - נגד כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות עליית אוויר ומעודדות התפתחות עננים. רמה - אזור בו לחץ האוויר הנמדד גבוה מסביבתו. "אי" של לחץ אוויר גבוה. רכס - שלוחה של רמה. "חצי אי" של לחץ אוויר גבוה. כיוון זרימת האוויר סביב רמה/רכס- עם כיוון השעון (בחצי הכדור הצפוני, בחצי הכדור הדרומי הכיוון הפוך). אלה מערכות המאפיינות שקיעת אוויר ומדכאות התפתחות עננים. מערכות הלחץ שולטות בגבהים שונים. על מנת לקבוע תחזית מזג האוויר בודקים שני דברים: מערכות הלחץ בקרקע- אלה מצוינות בעזרת איזוברים - קווים שוי לחץ. לחץ ממוצע בפני הים 1,013 מ"ב. מערכות הלחץ ברום- מצוינות בעזרת איזוהיפסות - קווים שווי גובה. המדד המקובל הוא מפלס 500 מ"ב. מודדים את הגובה בו ימדד לחץ אוויר של 500 מ"ב. גובה זה נע בישראל בממוצע בין 5,500–5,800 מ' מעל פני הים. בשקע/אפיק משטח הלחץ יהיה נמוך מסביבתו וברמה/רכס משטח הלחץ יהיה גבוה מסביבתו. הערכים במפה מצוינים בדקה-מטרים, לכן צריך להכפיל ב-10 כדי לקבל את הגובה במטרים. במפה סינופטית יכולים קווים לבנים לסמן את האיזוברים והשטחים הצבעוניים מפרידים בין האיזוהיפסות. מודלים לחיזוי מזג אוויר אקלים ארץ ישראל תחזית עונתית מפות 500 ברשת מצד שמאל נמצאים מודלי חיזוי מזג אוויר (GFS,UKMO,EC,GEM,GME,JMA,NOGAPS) שלושת המודלים המובילים: GFS, EC, UKMO בכל אחד מהם יש תפריט. מפת 500 היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין. מפה סינופטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדריך לקריאת מפות סיגלית ברקוביץ', המדריך המקוצר למפה הסינופטית, באתר מכון דוידסון, ינואר 2014