laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוח שידורים אלקטרוני

לוח שידורים אלקטרוני (באנגלית: EPG, Electronic Program Guide), הוא לוח שידורי התוכניות של ערוצי הטלוויזיה השונים בפורמט אלקטרוני. ניתן לקבל את לוח השידורים האלקטרוני במספר אופנים: דרך הממירים שמספקות חברות הכבלים והלוויין, דרך האינטרנט תוך גלישה בדפדפן או דרך תוכנות המורידות את הלוח מהאינטרנט ישירות למחשב לצורך שימוש בתוכנות PVR. חברות הכבלים והלוויין במדינות השונות (בישראל - HOT וyes) מספקות את לוח השידורים ישירות לממירים שנמצאים בבתים. מלבד עדכון לוח השידורים בממיר, המתרחש אוטומטית, ניתן לגשת ללוחות השידורים דרך אתרי האינטרנט של החברות. בישראל, בניגוד למצב במדינות אחרות, לא קיים כעת מנגנון מסודר שמאפשר הורדה של הלוחות ישירות אל המחשב לצורך שימוש בתוכנות PVR, אבל קיימות מספר תוכנות צד שלישי שעושות כך. בתוכנות PVR ניתן להשתמש גם ללא לוח שידורים אלקטרוני מעודכן, אך השימוש מסורבל יותר: ללא לוח השידורים יש צורך לבדוק (בממיר, או דרך אתר האינטרנט, או לוחות השידורים המתפרסמים בכתבי עת שונים) מתי משודרת התוכנית שמעוניינים להקליט, ואז יש לתכנת בתוכנת ה-PVR את המועד המתוכנן. שיטה זו מסורבלת בהשוואה לעדכון אוטומטי של לוח השידורים, ויש הטוענים שזוהי הסיבה שהחברות אינן מאפשרות עדכון כזה, כדי שהסרבול ישכנע לקוחות לקנות את הממירים הכוללים יכולת PVR (שמגדילים את הכנסות החברות), מפני שהקלטה דרך המחשב איננה נוחה מספיק. מדיה וקבצים בנושא לוח שידורים אלקטרוני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פיג'ו 504

פיג'ו 504 היא מכונית צרפתית משפחתית בגודל בינוני מתוצרת פיג'ו. יצור המכונית בצרפת נמשך מ-1968 ועד 1983. כיום הרכב די פופולרי בארצות אפריקה ועדין אפשר לרכוש מכונית חדשה מדגם זה בניגריה וקניה. ב-1969 זכה דגם זה בתואר "מכונית השנה באירופה", תואר בו תזכה פיג'ו פעם נוספת רק 19 שנה לאחר מכן, עם השקת הפיג'ו 405. יוצרו 3.7 מיליון מכוניות מדגם זה. בישראל נמכר דגם ה504 במתכונת סדאן, סטיישן וטנדר. דגם ה-פיג'ו 604 מבוסס על דגם ה-פיג'ו 504, (מכנית ועיצוב). מנוע ה- "פיג'ו 504" ניתן לדגם רכב השטח של פיג'ו הקרוי פיג'ו P4, אשר היה בשרות צבא צרפת. מדיה וקבצים בנושא פיז'ו 504 בוויקישיתוף
ויילנדר

ויילנדר (באנגלית: Waylander) היא להקת קלטיק מטאל מצפון אירלנד. ויילנדר הוקמה בשנת 1993 בצפון אירלנד, והייתה לאחת מהלהקות הראשונות שייסדו את הקלטיק מטאל, אחד מהסגנונות הפנימיים של תת-הז'אנר הכללי פולק מטאל. הלהקה ידועה בשילוב מוזיקה קלטית עתיקה עם בלאק מטאל ובעיסוק לירי באגדות ובמיתוסים הקלטיים. הדמו הראשון של הלהקה יצא שנה לאחר הקמתה, שמו היה Once Upon An Era ("פעם בתקופה") והוא התאפיין במרכיבי הבלאק מטאל יחד עם תוספות עממיות, ונגינה בעלת גוון עממי וקלטי, כשבמוזיקה של הלהקה שולבו כלים עממיים מאירלנד כגון חליל הבודהרן (חלילן הלהקה היה חבר קבוע בלהקה). בשנת 1996 הוציאה הלהקה דמו נוסף בשם Dawning of a New Age ("זריחתו של עידן חדש"), גם הדמו הזה התאפיין במרכיבים של בלאק מטאל יחד עם האלמנטים העממיים הקלטים. הדמו השני של הלהקה חיזק והגדיל את המוניטין של הלהקה בסצנת הפולק מטאל הצומחת באירופה. אלבומה המלא הראשון של הלהקה יצא בשנת 1998 בחברת התקליטים Century Media, והוא נושא את השם "Reawakening Pride Once Lost" ("מעוררים גאווה שאבדה"). חלק משירי האלבום הופיעו בשני הדמואים הראשוניים של הלהקה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בחסות חברת התקליטים למטרת קידום האלבום, אך בגלל בעיות פנימיות ובעיות עם חברת התקליטים סיבוב ההופעות לא הושלם והוא גרם לטלטלה בלהקה; כמה חברי הרכב עזבו אותה. הלהקה יצאה לדרך חדשה לאחר צירופם של חברי הרכב חדשים, וחתמה בחברת התקליטים "Blackend Records", ותחתיה הוציאו חברי ההרכב את האלבום "The Light, the Dark and the Endless Knot" ("האור, החושך והקשר האינסופי"), בתחילת שנת 2001. האיזון בלהקה נפגם שוב כאשר נטשו אותה מספר חברי הרכב נוספים, ולמרות זאת הצליחה הלהקה להשלים כמה סיבובי הופעות בפסטיבלי מטאל נחשבים באירופה, וסיבובי הופעות משותפים עם כמה להקות פולק מטאל נחשבות, כמו Skyforger הלטבית, ולהקת הפולק מטאל\בלאק מטאל הבלגית Ancient Rites. בשנת 2005 חזרו להרכב כמה מחבריו המקוריים, והלהקה מתכננת להוציא אלבום חדש, כנראה לקראת סוף 2006, אלבום שילווה בסיבוב הופעות ברחבי אירופה. בשנת 2006 יצא האלבום Reawakening Pride Once Lost מחדש, בחברת התקליטים האירית Midhir Records. בדצמבר 2006 שוחרר שמו של אלבומה החדש של ויילנדר, אלבומה הראשון מזה 5 שנים, "Honour Amongst Chaos" ("כבוד בתוך כאוס"). ArdChieftain O'Hagan (ארדצ'יפטיין אוהוגן) – שירה Gareth Murdock (גארת' מורדוק) – גיטרה Saul McMichael (סול מקמייקל) – גיטרה Michael Proctor (מייקל פרוקטור) – גיטרה בס Den Ferran (דאן פארן) – תופים מדיה וקבצים בנושא ויילנדר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויילנדר ויילנדר, ברשת החברתית פייסבוק ויילנדר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ויילנדר, באתר AllMusic (באנגלית) ויילנדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויילנדר, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ויילנדר, באתר Discogs (באנגלית) ויילנדר, באתר Songkick (באנגלית)
הרובע הלטיני

הרובע הלטיני (בצרפתית: Quartier latin) הוא אזור בפריז, ברבעים (arrondissements) החמישי והשישי, בגדה השמאלית (והדרומית) של נהר הסן. האזור נפרש משדרות סן ז'רמן ועד גני לוקסמבורג. במרכזו נמצאת אוניברסיטת הסורבון. מקור השם בלטינית, שהייתה השפה שבה דיברו באוניברסיטאות ובבתי הספר בימי הביניים; כבר אז שימש האזור כמרכז להשכלה גבוהה. ברובע נמצאים גם היום מוסדות השכלה גבוהה שונים, כגון האקול נורמל סופרייר, אקול דה מין (École des Mines), קמפוס אוניברסיטת ז'וסייה (Jussieu university campus, אוניברסיטאות פריז 6 ו-7), האקול פוליטקניק (École Polytechnique), אקול נסיונל סופרייר דה בוזאר (בית הספר הגבוה לאמנות), הקולז' דה פראנס וספריית סנט-ז'נבייב (bibliothèque Sainte-Geneviève), וכמו כן כמה בתי ספר יוקרתיים (לואי לה-גרן, אנרי IV). הקולז' דה פראנס אקול נורמל סופרייר הפנתאון של פריז הסורבון אקול נסיונל סופרייר דה בוזאר אקול פוליטקניק תיכון לואי הגדול המכון של צרפת (Institut de France) כיכר סן-מישל מוזיאון קלוני ארמון לוקסמבורג גני לוקסמבורג תיאטרון האודאון הארנה של לוטטיה כנסיית סן ז'רמן דה פרה כנסיית סן-סולפיס מדיה וקבצים בנושא הרובע הלטיני בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פריז. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפיגוע בראס בורקה

הפיגוע בראס בורקה, הידוע גם כ"הטבח בראס בורקה", התרחש ב־5 באוקטובר 1985 (שבת חול המועד סוכות), כאשר שוטר משמר הגבול המצרי ירה לעבר קבוצה של 12 מטיילים ישראלים באתר נופש בראס בורקה שבסיני. מהירי נהרגו שבעה ישראלים, מהם ארבעה ילדים. חלק מההרוגים נפטרו כתוצאה מדימום שנמשך מספר שעות, בשל העיכוב שנגרם עד שהשלטונות המצריים אפשרו גישה של כוחות ההצלה למקום. חבריו של השוטר היורה ליחידה גיבו אותו ובמשך זמן רב מנעו מבני משפחה וממטיילים אחרים, ובהם רופא, גישה אל הפצועים בשטח באיומי רובה. סולימאן חאטר וחבריו ליחידה היו שוטרי משמר הגבול המצרי. השוטר היורה גם ירה והרג שוטר מצרי שניסה לעצור אותו. הנרצחים באירוע היו: חמן שלח (שופט בבית משפט השלום בירושלים, בנו של יונתן רטוש), אילנה שלח ובתם צליל (שהשתתפה כילדה בתוכנית הטלוויזיה לילדים "שיישאר בינינו"), אמיר באום, דינה ברי, אניטה גריפל (דוקטורנטית באוניברסיטה העברית בירושלים) ועופרי טוראל. השוטר המצרי שביצע את הפיגוע, סולימאן ח'אטר, נידון למאסר עולם והתאבד בכלא המצרי. לפני מותו, הוגדר ח'אטר כלא־שפוי על ידי גורמים מצריים, אך הוא טען שהוא שפוי ושביצע את הפיגוע לשם הגנה על ארצו. להגנתו טען, שאחת המטיילות, ילדה בת חמש, גידפה את הדגל המצרי. באיראן הוצא לכבודו בול זיכרון ובטהראן נקרא רחוב על שמו. במכתב שנשלח לשר הפנים של מצרים באוגוסט 2011 על ידי 20 עורכי דין מצריים נקרא ח'אטר "גיבור לאומי" ונטען כי ישראל רצחה אותו. השלטונות המצריים פיצו את משפחות ההרוגים ב־107,000 דולר אמריקני לכל משפחה. ראס בורקה נמצאת על החוף המזרחי של חצי האי סיני, בין טאבה לנואיבה. בשנות האלפיים שכן בחוף אתר נופש בשם "באסאטה". שמה של עופרי טוראל, הונצח על ספסלים ציבוריים ברחבי היישוב תמרת, בו התגוררה אמה. השיר "פרח", שנכתב על ידי צרויה להב, הולחן ידי יהודה פוליקר, ובוצע במקור על ידי גידי גוב נכתב לזכר הילדות שנהרגו בפיגוע. הפיגועים בשארם א-שייח' (2005) מתקפת הטרור בסיני (2004) רוני שקד ובצלאל רובין, 3 ישראלים העידו בפני המצרים על 'טיול המות', ידיעות אחרונות 7 בנובמבר 1985, עמוד 3. יהודית זילברשטיין, יוסף ולטר, רפאל מן ושפי גבאי, 4 ילדים ו-3 מבוגרים - המטיילים שנהרגו בסיני, מעריב, 6 באוקטובר 1985 (המשך) עמירה שגב, ב-85' ירה חייל מצרי על מטיילים ישראלים בדרום סיני והרג 7 מהם, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2004 יאיר אשכנזי, 32 שנים אחרי האירוע, אמנון ברי חוזר להיות הילד בן ה-8 שאחותו נרצחת לנגד עיניו, באתר הארץ, 27 ביולי 2017 צפורה רומן, 34 שנה לאחר הטבח מגלה הניצולה: 'אמי המאמצת נרצחה כשגוננה עלי', באתר ynet, 10 באוקטובר 2019 ניר יהב‏, המצרי שהסיר דגל ישראל מהשגרירות יזכה לאבטחה?, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2011 המילים לשיר פרח, אתר שירונט
Red Hat Linux

רד האט לינוקס (אנגלית: Red Hat Linux) הייתה הפצת לינוקס מסחרית בקוד פתוח אשר פותחה על ידי חברת רד האט עד אשר יצאה מפיתוח ב-2004 לטובת פיתוח מערכת ההפעלה Red Hat Enterprise Linux, מערכת לינוקס ללקוחות מסחריים. מאוחר יותר פותחה מערכת פדורה החינמית כמעיין יורשת של רד האט לינוקס המקורית. רד האט היא אחת מהפצות הלינוקס הוותיקות ביותר. גרסה 1.0 יצאה ב-3 בנובמבר 1994. היא לא ותיקה כמו Slackware אבל בהחלט ותיקה יותר מרוב ההפצות. הפצה זו היא הראשונה שהשתמשה במנהל החבילות RPM, שנהיה לנקודת ההתחלה של מספר הפצות אחרות כמו Mandriva Linux (במקור Red Hat Linux עם Yellow Dog Linux ,(KDE (במקור Red Hat Linux עם תמיכה ב-ASPLinux ,(PowerPC (במקור Red Hat Linux עם תמיכה טובה יותר באותיות לא לטיניות). Red Hat Linux שווקה בעיקר כמערכת הפעלה עבור שרתים. היא הייתה פופולרית בקרב חברות המריצות חוות שרתים וסוג של כלי תסריט העוזר בהקמה והגדרה של חומרה מותקנת. החל מגרסה 8.0, Red Hat שמו להם למטרה גם שולחנות עבודה ארגוניים. התאריכים נלקחו מהאתר comp.os.linux.announce 1.0, 3 בנובמבר 1994, $49.95 1.1, 1 באוגוסט 1995, $39.95 2.0, 20 בספטמבר 1995 2.1, 23 בנובמבר 1995 3.0.3, 1 במאי 1996 – הוצאה ראשונה שתומכת ב-DEC Alpha 4.0, 8 באוקטובר 1996 – הוצאה ראשונה שתומכת ב-Sparc 4.1 3 בפברואר 1997 4.2, 19 במאי 1997 5.0, 1 בדצמבר 1997 5.1, 22 במאי 1998 5.2, 2 בנובמבר 1998 6.0, 26 באפריל 1999 6.1, 4 באוקטובר 1999 6.2, 3 באפריל 2000 7, 25 בספטמבר 2000 (גרסה זו היא "7" ולא "7.0") 7.1, 16 באפריל 2001 7.2, 22 באוקטובר 2001 7.3, 6 במאי 2002 8.0, 30 בספטמבר 2002 9, 31 במרץ 2003 ( גרסה זו היא "9" ולא "9.0") מונחים בתוכנה פדורה (הפצת לינוקס) Red Hat Enterprise Linux רשימת הפצות לינוקס מדיה וקבצים בנושא Red Hat Linux בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Red Hat Linux (באנגלית) ההיסטוריה של Red Hat Linux תיעוד של Red Hat Linux
Dream Letter: Live in London 1968

Dream Letter: Live in London 1968 הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי. האלבום הוקלט ב-Queen Elizabeth Hall בלונדון, אנגליה ב-10 ביוני 1968. טים באקלי – שירה, גיטרה 12 מיתרים לי אנדרווד – גיטרה ראשית דני תומפסון – באס דייוויד פרידמן – ויברפון מידע על האלבום Dream Letter: Live in London 1968 באתר MusicBrainz מידע על האלבום Dream Letter: Live in London 1968 באתר AllMusic האלבום Dream Letter: Live in London 1968 באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Blue Afternoon

Blue Afternoon (אחר צהריים כחול) הוא אלבומו הרביעי של הזמר טים באקלי, אשר יצא ב-1970, הראשון שהופק על ידי טים באקלי עצמו והראשון שלו בחברת התקליטים של הרב כהן ופרנק זאפה - Straight Records. את התקליט הקליטה יחד עם באקלי אותה הלהקה עמה הקליט את אלבומו הקודם, Happy Sad, ולהם נוסף גם המתופף ג'ימי מדיסון. לא מעט משירי האלבום יועדו להיכלל באלבומים קודמים שלו אך לא הושלמו. כך על "Chase the Blues Away" ועל "Happy Time" באקלי החל לעבוד כבר בקיץ של שנת 1968 במסגרת ההקלטות של Happy Sad והדמואים שלהם מאותה התקופה נמצאים באלבום האוסף Work In Progress שמכיל בתוכו את הדמואים שהוקלטו בעבודה על Happy Sad. ב־Blue Afternoon באקלי לוקח את סגנון הפולק שאפיין את תחילת הקריירה שלו ועליו הוא גדל ומוסיף עליו השפעות ג'אז כדי ליצור דינמיקות מוזיקליות חדשות ולהעצים את האטמוספירה הייחודית של התקליט. מהבחינה הזו האלבום הוא חלוץ של פיוז'ן בין פולק לבין ג'אז, דבר שרק יתעצם בשני אלבומיו הבאים של באקלי בהם הוא יתנסה יותר בג'אז. באותם ארבעה שבועות בהם הקליט באקלי את Blue Afternoon, הקליט באקלי גם את אלבומו הבא, Lorca, וחומר בשביל אלבומו השישי, Starsailor. לפי לי אנדרווד שהיה חברו הקרוב של באקלי ונגן הגיטרה ב7 מתוך 9 אלבומיו באקלי הקליט את Blue Afternoon וקידם אותו רק כדי לספק לחברת התקליטים מוצר מסחרי יחסית ל־Lorca הנסיוני והאוונגרדי ולא אהב את התוצר או התרכז בו. למרות זאת Blue Afternoon היה כישלון מסחרי כאשר הוא הגיע רק למקום ה192 בבילבורד 200. Happy Time – 3:15 Chase the Blues Away – 6:10 I Must Have Been Blind – 3:40 The River – 5:47 So Lonely – 3:27 Cafe – 5:40 Blue Melody – 4:55 The Train – 7:53 טים באקלי – גיטרה, שירה לי אנדרווד – גיטרה ראשית, מקלדת ג'ון מילר – באס ג'ון באלקין – בס דייוויד פרידמן – הקשה ג'יימס מאדיסון – תופים מידע על האלבום Blue Afternoon באתר MusicBrainz מידע על האלבום Blue Afternoon באתר AllMusic האלבום Blue Afternoon באתר Discogs האלבום Blue Afternoon באתר ספוטיפיי Zygmund Zee, Starsailor, www.leeunderwood.net ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסח גינזבורג

פסח גינזבורג (מופיע גם גינצבורג; תרנ"ד, 17 באפריל 1894, בכפר ליפניקי, ווהלין – ח' בשבט תש"ז, 29 בינואר 1947, תל אביב) היה מתרגם עברי, עורך ומו"ל. פסח גינזבורג היה בנו של מלמד ב"חדר מתוקן", ולמד אצל אביו. בהמשך עזב את העיירה, ויצא לעיר אודסה, שם השלים את לימודיו. בשנת 1911 פרסם את שיריו הראשונים בעיתון "השילוח", ומאז פרסם כל חייו שירה, סיפורת ובעיקר תרגום. בשנת 1913 יצא לנדודיו כדי להגר לאמריקה. בניו יורק התקרב לחבורת סופרים צעירים שכתבו עברית. בשנת 1918 עזב את אמריקה ויצא בחזרה לרוסיה בניסיון להציל את הוריו ואחותו שנותרו שם. הוא הגיע לכריסטיאניה (אוסלו של היום) ושם שהה כשישה חודשים. במהלך שהותו הוא למד נורווגית ותרגם, לראשונה בעברית, מיצירות הסופרים הסקנדינבים המפורסמים בלשונות המקור. עד סוף שנות הארבעים היה פסח גינזבורג המתרגם העברי היחיד שתרגם מיצירותיהם. גינזבורג המשיך לרוסיה בניסיון לחצות את קו החזית במלחמת האזרחים ברוסיה בין הכוחות הצבאיים: "לבנים" ואדומים," אך נתפס בידי כוחות בריטיים, נחשד בריגול לטובת ה"אדומים," ונשלח לבריטניה. גינזבורג ישב עת קצרה בלונדון, וגם שם השתתף בקביעות בעיתונות העברית. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל, והחל לעסוק בעבודות תרגום ועריכה. גינזבורג ערך בין השאר את היומון "הזמן", את השבועון "החיים", את ביטאון התאחדות האיכרים, "בוסתנאי" ופרסומים רבים אחרים. בין השנים 1928–1932, ערך והוציא את "הספרייה הקטנה", שבה נדפסו כארבעים ספרים. תרגם וערך גם ספרונים לילדים, ובהם כמה מיצירות המופת של ספרות העולם לילדים. וכן עבד כעשרים שנה בעיתון "הארץ", ושימש שם כעורך לילה. כתב גם כמה ספרים בעברית, סיפורים, שירים וזכרונות. אחיו היו המשורר, הסופר והעורך שמעון גינצבורג והמתמטיקאי יקותיאל גינצבורג. רגינה אשכנזי, סיפור, לונדון, 1919. קריית החול, תל אביב: פואמה על תל אביב, הארץ, 1925. אדמומית, חזיון נעורים, תל אביב: מחזה, 1928. אירווינג סטון, התאוה לחיים, ספר הקורות לוינסנט ואן גוך (תרגם מאנגלית: פסח גינזבורג), תל אביב: הוצאת מצפה, תרצ"ו-1936. שירת העמל, אנטולוגיה של שירים, ערוכה בידי פסח גינזבורג, ניומן, תל אביב, 1947. וינסטון לאונרד ספנסר-צ'רצ'יל, שחרית חיי (מאנגלית: פסח גינזבורג, תל אביב, אמנות, 1945. לורד מלצ'ט, רעך (מאנגלית: פסח גינזבורג), תל אביב: מצפה, 1937. הרוצחים הסמויים מן העין (תרגום: פ' גינזבורג), תל אביב, תרצ"ב-1932. דניאל דפו, רובינזון קרוזו (תרגם פסח גינזבורג; הציורים:בינה גבירץ), תל אביב, 1945. עליסה בארץ הפלאות, מאת לואיס קרול; מלכת השלג, מאת אנדרסן (תרגם: פסח גינזבורג; ציורים: בינה גבירץ), תל אביב. פרל בק האדמה הטובה בהוצאת יבנה (תרגם מאנגלית פסח גינזבורג) קנוט המסון, עבדי האהבה: סיפורים (תרגם מנורביגית: פסח גינזבורג), ברלין-שרלוטנבורג: א.י. שטיבל, תר"ץ 1929. ינס פטר יעקבסן, נילס לינה: רומן (תרגם מדנית: פסח גינזבורג), יפו: שטיבל, 1922. סיגביורן אובסטפלדר, האגלים האדמים: חזיון (תרגם מנורווגית: פסח גינזבורג), ורשה: שטיבל, תרפ"א-1921. הנריק איבסן, אויב העם: מחזה בשלוש מערכות (עברית: פסח גינזבורג), רמת גן, 1972. קנוט המסון, בעלי חלומות: סיפור (תרגם מנורויגית: פסח גינזבורג), תל אביב, תר"ץ-1930. קנוט המסון, ויקטוריה: תולדות אהבה אחת (מנורווגית: פסח גינצבורג), שוקן, 1978. קנוט המסון, מסתורין. פסח גינזבורג, בלקסיקון הספרות העברית החדשה כתבי פסח גינזבורג בפרויקט בן-יהודה פסח בן אריה הלל גינזבורג (1894-1947), דף שער בספרייה הלאומית
פרעות ביהודי הונגריה בשנת 1946

בהונגריה שלאחר מלחמת העולם השנייה נערכו מספר פוגרומים ביהודים, בין היתר באוזד ובקונמאדאראש (בהונגרית: Kunmadarasi pogrom). פרעות אלו לא היו קטלניות כאלו שבפולין, בה נרצחו כ-275 יהודים לאחר מלחמת העולם השנייה, אך הן היו בעלות תוצאות טרגיות. במהלך הפוגרום נרצחו מספר יהודים, ככל הנראה ארבעה. בפברואר 1946, בעיר אוזד, הממוקמת בקרבת הגבול הצפוני של הונגריה, נרצח בנסיבות מסתוריות מנהיג קומוניסטי שהיה ידוע כאנטישמי. על רקע זה יצאו למחרת מספר גדול של כורים ופועלים להפגין. במהרה חלקים גדולים ממסת המפגינים יצאו נגד הקומוניסטים ונגד היהודים ובזזו חנויות בבעלות יהודית ואת דירותיהם של היהודים, ניסיונות השלטונות לעצור את המפגינים הבוזזים נתקלו בטענות "שרק סילוק היהודים יביא להרגעת המצב". במאי 1946, בעיר קונמאדאראש, נעצר מנהיג פופולרי ובעקבות מעצרו תקפו תושבים מקומיים, שרצו למנוע את העברתו לבית המשפט, את מזכיר המפלגה הקומוניסטית והכו אותו קשות. בעדות מאוחרת יותר מסר המזכיר המוכה שבמהלך הכאתו הבין שמכים אותו לא בגלל היותו קומוניסט, אלא בגלל היותו יהודי. ביישוב היו לפני השואה כ-250 יהודים ואחריה שבו אליו 73 ניצולים. במהומות שהתפתחו לאחר המעצר, הופצה שוב עלילת דם נגד היהודים, שהואשמו בחטיפת ילדים נוצרים להפקת דם עבור המצות. ההמון תקף את היהודים המקומיים, הרג שניים ופצע 15. על פי מקור אחר, בקונמאדאראש נהרג יהודי אחד, קארוי רוזינגר, משרידי המחנות, כשניסה להשיב לעצמו את פרתו ואת רהיטיו. יהודי אחר משרידי המחנות, ופרנץ קוטי, נרצח בשוק. רבים אחרים נפצעו ואחד הפצועים, מיילנדר, מת מפצעיו. Anti-Semitism in post WW II Hungary (באנגלית) John Carroll University, AHEA Conference, 9-11 April 1999 (באנגלית) Comparative Central European Holocaust Studies - עמוד 41 Kenez, Peter (2001). "Antisemitism in Post World War II Hungary עמוד 8 - violence, riots; Communist Party policy | Judaism | Find Articles at BNET". Findarticles.com. ארכיון מ-2012-07-11. נבדק ב-2010-04-08. Kenez, Peter (2001). "Antisemitism in Post World War II Hungary עמוד 9- violence, riots; Communist Party policy | Judaism | Find Articles at BNET". Findarticles.com. אורכב מ-המקור ב-2012-07-11. נבדק ב-2010-04-08. שישים שנה לשחרור - הפוגרומים שאחרי
מאוריצ'יו ברוצ'ינר

מאוּרִיצ'יוּ בְּרוֹצִ'ינֶר (ברומנית: Mauriciu Brociner;‏ 1854 – 18 ביולי 1946, בוקרשט) היה איש צבא יהודי-רומני, גיבור מלחמה, היהודי הראשון שקיבל דרגת קצונה בצבא רומניה והיהודי הראשון שקיבל אזרחות רומנית. מאוריצ'יו ברוצ'ינר הוא אחיהם של מרקו, יוסף ואנדריי ברוצ'ינר. ארבעת האחים היו בניו של אידל בר ברוצ'ינר, יהודי מחסידי תנועת ההשכלה היהודית, שהיה נכדו של הרב החסידי אברהם דוד ואהרמן (1771–1840), הידוע גם כ"רב מבוצ'אץ'" בגליציה. ברוצ'ינר לחם במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הנחשבת מלחמת העצמאות של רומניה, כחייל מתנדב בצבא הרומני. היהודים ברומניה לא היו זכאים לזכויות אזרח, לכן גם לא היו חייבים בגיוס לצבא. ברוצ'ינר התנדב לצבא רומניה, כמו עוד כאלף יהודים רומנים נוספים. במהלך המלחמה קודם ברוצ'ינר לדרגת סגן משנה וכמעט מיד לאחר מכן, ביום 30 באוגוסט 1877, בקרב מכריע לכיבוש מצודת גריביצה בפלבנה, הסתער בראש החיילים הרומנים (לאחר שקפטן ולטר מרצ'יניאנו, הגיבור הרומני האגדי, נהרג בהסתערות) כבש את המצודה וקבע בה את הדגל. ברוצ'ינר נפצע בקרב וכאשר ראש ממשלת רומניה דאז, יון ברטיאנו (Brătianu), ביקר אותו בבית החולים, ציין שהוא "הביא כבוד לבני עמו". ברוצ'ינר עוטר בעיטור "מסדר כוכב רומניה", הועלה לדרגת אביר ומונה כקצין קבע בגדוד חיל הרגלים מס' 8. הוענק לו גם אות "מסדר המעלות הצבאי" דרגה ראשונה והעיטור הרוסי "סטניסלב עם חרבות". בהמשך שירותו הצבאי התקדם עד לדרגת קולונל ולאחר מכן היה קונסול רומניה בפרנקפורט והשליש של המלכה הרומניה אליסאבטה. במהלך חייו קיבל ברוצ'ינר גם את העיטורים האוסטרו-הונגריים "מסדר פרנץ יוזף" ו"מסדר כתר הברזל". בצו 255 משנת 1879 ניתנה לראשונה אזרחות רומנית ל-883 יהודים שלחמו במלחמה הנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. את הרשימה הוביל ברוצ'ינר. הוא קבור בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט. Breviar biobibliografic Evrei din România, București: Hasefer, 2008 (ברומנית)
לאום

המונח לאום מתייחס למעמד המשפטי שיש לאומה מסוימת, המוגדרת כקבוצת אנשים המאורגנת בתחומי מדינה ריבונית מסוימת, לאותה המדינה, או לקבוצת אנשים אשר להם בסיס תרבותי משותף. מעמד זה מעניק למדינה סמכות שיפוטית על אותם האנשים ומעניק לאותם להם את הגנת המדינה בעת הצורך. הזכויות והחובות הללו משתנים ממדינה למדינה. אנשים יכולים להפוך להיות בעלי לאום מסוים כאשר הם נולדים במדינה מסוימת, או בזכות קשר דם להורים בעלי לאום מסוים. למדינה יכולים להיות מספר לאומים שונים אשר בעלי אותה האזרחות. לדוגמה, הלאומים הדומיננטיים ביותר בישראל הם יהודים, ערבים (מוסלמים, נוצרים). יתר הלאומים בישראל כוללים בין היתר את הדרוזים, צ'רקסים, וקבוצות מיעוט אחרות. ישראל מכירה בסך הכול במעל ל-130 לאומים שונים. הבדל מהותי בין אזרחות ללאום הוא שבעוד שלאזרחים יש זכויות להצביע ולייצוג פוליטי במדינה בה הם אזרחים, אך אנשים עם לאום מסוים לעיתים רבות לא יקבלו באופן אוטומטי את אותן הזכויות, למרות שלעיתים רבות יש להם חלק מאותן הזכויות או את הפוטנציאל לקבל את אותן הזכויות בעתיד. שם ייחוס קהילות מדומיינות הצטלביות דין הדם דין הקרקע עם פולק (גרמנית) מדיה וקבצים בנושא לאום בוויקישיתוף "Nationality Definition & Meaning | Britannica Dictionary". www.britannica.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-08-18. Publishers, HarperCollins. "The American Heritage Dictionary entry: nationality". www.ahdictionary.com. נבדק ב-2023-08-18. "nationality". Cambridge Dictionary. אבירם זינו, המדינה תסביר: למה אין לאום "ישראלי", באתר ynet, 31 באוקטובר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה

דגל איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה אומץ רשמית ב-31 במאי 1997. הדגל הוא דגל כחול שבמרכזו עיגול אדום עליו מצוירים עשרה גבעולי אורז. גבעולים אלה מסמלים את עשר המדינות החברות בארגון. הצבעים המופיעים בדגל נבחרו בשל הופעתם גם בדגלי המדינות החברות בו. הצבע הכחול מסמל יציבות ושלום, האדום מסמל אומץ ודינמיות, הלבן - טוהר, והצהוב - עושר. דגל זה החליף את דגל הארגון שקדם לו - שכלל שישה גבעולים - חמישה גבעולים סימלו את חמש המדינות המייסדות של הארגון, והשישי את ברוניי שנוספה בשלב יותר מאוחר. מתחת לגבעולים היה רשום "ASEAN" (ראשי תיבות של שם הארגון) בצבע טורקיז, ורקע הדגל היה לבן כאשר העיגול במרכזו היה בצבע צהוב. הגבעולים עצמם היו בצבע חום. איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, באתר דגלי העולם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טיסה 592 של וליוג'ט

טיסה 592 של וליוג'ט הייתה טיסה שהתרסקה ב-11 במאי 1996 בדרכה מנמל התעופה הבינלאומי של מיאמי, פלורידה לנמל התעופה הבינלאומי הרטספילד-ג'קסון באטלנטה, ג'ורג'יה. ההתרסקות מוטטה את האמינות של חברת התעופה הזולה וליוג'ט. מטוס DC-9 בן 27 השנים במסלול זה, בבעלות קודמת של חברת התעופה דלתא, המריא לאחר עיכוב של שעה ו-4 דקות בשעה 14:04 והחל בטיפוס שגרתי. אולם, בשעה 14:10, ביקש מפיקוח הטיסה לשוב למיאמי בשל עשן בתא הטייס ובתא הנוסעים. הקברניטה קנדי קובק והקצין הראשון ריצ'רד האזן קיבלו הוראות לשוב לשדה התעופה. שניות לאחר מכן, הוקלטו קריאות "שרפה" מתוך תא הנוסעים בקופסה השחורה של המטוס. דיילת פתחה את דלת תא הטייס והודיעה לצוות הטיסה שתא הנוסעים עולה באש. פנים המטוס עלה כליל באש. הטיסה נעלמה ממסכי המכ"ם בשעה 14:14. היא התרסקה לביצות אוורגליידס שבדרום פלורידה, קילומטרים ספורים ממערב למיאמי. כל הנוסעים וצוות הטיסה נספו בהתרסקות. חקירת המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה של ארצות הברית (NTSB) העלתה שמקור הדליקה שהפילה את טיסה 592 היה בתא המטען שנמצא מתחת לתא הנוסעים במטוס. מערכת מניעת השריפות בתא המטען התבססה על היעדר חמצן - דבר הגורם לכל שרפה שעלולה לפרוץ להכבות מאליה. החקירה העלתה שהשרפה נגרמה על ידי מחוללי חמצן כימיים שהושמו בתא המטען על ידי קבלן התחזוקה של וליוג'ט. חל איסור על הטסת המחוללים באופן שהוטסו, משום שהם נחשבים חומרים מסוכנים. יתר על כן, הנצרות של מחוללי החמצן לא נוטרלו כהלכה, והמכלים הוצהרו כריקים למרות שלא כך היה המצב. מדיה וקבצים בנושא טיסה 592 של וליוג'ט בוויקישיתוף תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 592 של וליוג'ט, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
גלריית דגלי אוקיאניה

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באוקיאניה לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב': ערך מורחב – גלריית דגלי אוסטרליה ערך מורחב – גלריית דגלי ארצות הברית ערך מורחב – גלריית דגלי ניו זילנד מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי אוקיאניה בוויקישיתוף
היילברון

היילברון (בגרמנית: ‏Heilbronn‏Ⓘ‏) היא עיר בצפון מדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה, באזור פרנקוניה, על גדות נהר נקר. אוכלוסיית העיר מונה כ-120,000 תושבים, ובכך היא העיר השישית בגודלה בבאדן-וירטמברג. העיר משמשת כמרכז הכלכלי של צפון באדן-וירטמברג, ונודעת גם בזכות תעשיית היינות שלה. היא נחלקת לעשרה רבעים.[דרוש מקור]. האזכור הכתוב הראשון של היילברון מתוארך לשנת 741. בעיר היה ארמון גדול שמקורו עוד במאה ה-10, הנקרא "קייזרפפאלץ", ואשר שימש בעבר את קיסרי בית זאליר הפרנקוניים. בשנת 1371 העניק הקיסר קרל הרביעי לעיר חוקה קיסרית והיילברון זכתה למעמד של עיר קיסרית. היא הייתה בעבר העיר היחידה בפרנקוניה, וכן עיר מגוריו של זיגפריד גומבל. ערך מורחב – יהדות היילברון בהיילברון חיו במשך מאות שנים בנקאים יהודים ובהם אברהם גומבל ואוטו איגרסהיימר. הקהילה היהודית בהיילברון הייתה בין הנפגעות של פוגרומי ליל הבדולח. בפרעות אלו נחרבו בית אבות היילברון אשר שירת את יהודי וירטמברג ובית הכנסת היילברון. מקורו של שם המשפחה הלפרין משם העיר. בין השנים 2000–2001 הוקם בהיילברון "בית הכנסת החדש" שבו ד"ר יהודה פושקין (Jehuda Puschkin; נולד ב-1974) משמש כרב ואביטל תורן (Avital Toren; נולדה ב-1941) היא יו"ר הקהילה היהודית במקום. היילברון, ברשת החברתית פייסבוק היילברון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היילברון, ברשת החברתית אינסטגרם היילברון, ברשת החברתית LinkedIn היילברון, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא היילברון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היילברון (בגרמנית) היילברון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר העיר (בגרמנית ובאנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בגרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.