laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אספנות ספרים

אספנות ספרים היא תחום אספנות נפוץ אם כתחביב קריאה ואם כספריית מחקר עצמאית. תחת ההגדרה "אספנות ספרים" כוללים את כל פריטי הדפוס (אפמרה, מפות, חוברות וכדומה). אספני ספרים ממקדים בדרך כלל את אוסף הספרים שלהם לפי תחומי עניין (תקופות, ז'אנרים, סופרים, ישנם אספנים הנוהגים לאסוף מהדורות ראשונות בלבד וכדומה). על פי חוק העתיקות "עתיקה" היא כל יצירה אנושית שנוצרה לפני שנת 1700. משכך, ולפי לשון החוק, ספר משנת 1701 לא יוגדר כעתיקה (ולכן לא יהיה חייב ברישום ודיווח לרשות העתיקות) ולעומתו ספר משנת 1699 הוא עתיקה. עם זאת המונח המקובל לתיאור "ספר עתיק" מתייחס על פי רוב לספרים שפורסמו או הודפסו כבר במאה ה-19 ואחורה. על פי רוב לא ניתן יהיה למצוא באוספים פרטיים פריטים שהודפסו לפני מהפכת הדפוס במאה ה-15 כאשר אלו נכתבו או הועתקו בכתב יד ונחשבים לנדירים ביותר וכמעט שלא ניתן למצוא פריטים מסוג זה בידיים פרטיות. ספרים שהודפסו ב-50 השנים הראשונות של הדפוס (המאה ה-15) נקראים אינקונבולה ולהם ערך עצמאי רב רק בשל כך. על פי רוב, קשה למצוא באוספים פרטיים כרכים מלאים של אינקונבולה אבל לעיתים רחוקות ניתן למצוא דפים או איורים מתקופה זו. מחירם של ספרים עתיקים יכול לנוע מעשרות ומאות דולרים לספרים בלתי ידועים ועד מיליוני דולרים לפריטים מבוקשים. מחירם של אינקונבולה מתחיל, על פי רוב, במאות דולרים לעמוד בודד ועד אלפי דולר לעמוד בעל תוכן או איור חשובים או מבוקשים. אוספים פרטיים יכולים להשתנות בהיקפם המספרי והאיכותי באופן משמעותי. ההערכה היא כי בבית ממוצע בישראל ניתן למצוא עד 100 ספרים ואצל אנשים חובבי קריאה כ-200–300 ספרים (כולל ספרי קריאה, עיון, דת, לימוד, טיולים, בישול וכדומה). אספן ספרים יחזיק בדרך כלל בין 500–1000 ספרים ומעבר לזה יהיה מדובר באוסף נרחב ומשמעותי. בין אספני הספרים המפורסמים בישראל ניתן למנות את דוד בן-גוריון, חיים נחמן ביאליק, יצחק בן-צבי, רחבעם זאבי (גנדי), יגאל אלון, משה שרת, הרב עובדיה יוסף ועוד. אוספים פרטיים מייצגים את טעמו האישי של האספן ובדרך כלל לא נשארים בידי משפחת האספן ליותר מדור או שניים. משכך פעמים רבות אספני ספרים מורישים את אוספיהם, בחייהם או לאחר מותם, למוסדות או ספריות ומהווים שם את הבסיס לאוסף המחקרי. כך נהג לדוגמה ערן לאור כאשר תרם, עוד בחייו, את אוסף הספרים והמפות שלו לספרייה הלאומית ואוספו מהווה את הבסיס לאוסף המפות של הספרייה הלאומית וקרוי על שמו. בשנים האחרונות החלה קריאה ויוזמה ל"פתיחתם" של אוספים פרטיים לעיון הציבור הרחב. לאור התפתחות אפשרויות הדיגיטציה השונות נשמעת קריאה לאספנים פרטיים לפרסם, או לאפשר פרסום, של תכנים מאוספיהם הפרטיים ברשת האינטרנט. באמצעות פרסום האוספים הפרטיים מתאפשרת גישה זמינה לידע לציבור הרחב שאינו נגיש כיום, שאינו מצוי בסיפריות ציבוריות ומוסדיות או שטרם עבר דיגיטציה והמרה לטקסט. אחד המיזמים הראשונים בתחום זה בישראל הוא 'אתר ארץ ישראל(הקישור אינו פעיל)'. ביבליופיליה איסוף חתימות צונדוקו קרלוס מריה דומינגס, בית הנייר, תרגום ענת ערב, הוצאת כרמל, ירושלים, 2007 (רומן) אן פדמן, אקס ליבריס: וידויים של קוראת מצויה, מאנגלית יואב הלוי ורוני אמיר, אחוזת בית, תל אביב, 2006 צייד הספרים (המשך), באתר הארץ, 14 ביולי 2004 כרמית ספיר ויץ, ‏מחפשים עותקים נדירים, רבים אחד עם השני ומוציאים הון: אספני הספרים נחשפים, באתר מעריב אונליין, 6 ביוני 2018 מאיה נחום שחל, יד שנייה מבן גוריון: העו"ד שמעלה לרשת מסמכים מקוריים, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2019 אספנות ספרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אסוף ספרים, דף שער בספרייה הלאומית אוסף המפות ע"ש ערן לאור
עיטורי נאס"א

עיטורי נאס"א הם עיטורים שמעניק מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי של ארצות הברית, לבודדים ולקבוצות אשר עזרו בביצוע משימות הסוכנות. אותות אלו יכולים להיות מוענקים לעובדי נאס"א, לעובדי ממשל או לאחרים. בנוסף לכך, נאס"א יכולה להמליץ לנשיא ארצות הברית להעניק את מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל. מדליית השירות המצוין של נאס"א (NASA Distinguished Service Medal) היא העיטור הגבוה ביותר המוענק על ידי נאס"א. המדליה מיועדת להענקה לעובדים פדרליים בלבד, אזרחים או אנשי צבא, ואינה מוענקת לאזרחים שאינם אמריקניים. במקרה שהמדליה מוענקת לאסטרונאוטים המשרתים באחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, היא מאושרת לענידה על המדים, ותופיע לאחר העיטורים הצבאיים. מדליית נאס"א לשירות ציבורי מצוין (NASA Distinguished Public Service Medal) היא העיטור הרם ביותר שמעניקה נאס"א לאנשים שתרמו תרומה יוצאת דופן לקידום מטרות הארגון, ואינם נמנים עם עובדי הממשל האמריקני. המדליה היא שוות ערך ל"מדליית השירות המצוין של נאס"א". "המעשה בגינו מוענקת המדליה חייב להיות כה יוצא דופן, עד שאין מדליה או הוקרה אחרת ההולמת אותו". (מתוך נוסח העיטור). מדליית מנהיגות בולטת של נאס"א (NASA Outstanding Leadership Medal) היא העיטור השני בחשיבותו המוענק על ידי נאס"א. המדליה מיועדת להענקה לעובדים פדרליים עבור מנהיגות בולטת שתרמה לקידום תוכניות נאס"א. לאנשים שלא היו עובדים של מוסד ממשלתי מוענקת "מדליית נאס"א המנהיגות הציבורית הבולטת" שנוסדה בשנת 2012. מדליית השירות יוצא דופן של נאס"א (NASA Exceptional Service Medal) היא העיטור הגבוה ביותר המוענק על ידי נאס"א. המדליה מיועדת להענקה לעובדים פדרליים בלבד, אזרחים או אנשי צבא, ואינה מוענקת לאזרחים שאינם אמריקניים. במקרה שהמדליה מוענקת לאסטרונאוטים המשרתים באחת מזרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית, היא מאושרת לענידה על המדים, ותופיע לאחר העיטורים הצבאיים. לאנשים שאינם עובדי הממשלה ניתן להעניק "מדליית השירות הציבורי יוצא דופן של נאס"א" מדליית טיסת החלל של נאס"א (NASA Space Flight Medal) היא עיטור המוענק של ידי סוכנות החלל האמריקנית לאסטרונאוטים שביצעו מעשה הראוי לציון או השיגו הישג משמעותי בעת טיסתה לחלל בחללית של נאס"א. בדרך כלל היא מוענקת עבור כל טיסת חלל. המדליה מוענקת גם לאסטרונאוטים אזרחיים וגם לאנשי צבא, והיא מאושרת לענידה על ידי הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. מדליה זו מוענקת גם לאזרחים שאינם אמריקניים, אשר השתתפו בטיסות החלל של נאס"א. (מדליה זו הוענקה גם לאסטרונאוט הישראלי אילן רמון, בנוסף למדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל). בנוסף לכך מוענקות מדליות עובר הישגים בתחום הנדסה, מדע, וניהול. אליעד פרץ קיבל מדליה להישג יוצא דופן. מדליית נאס"א לשירות ציבורי מצטיין מדליית השירות המצוין של נאס"א מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א מדליית נאס"א לשירות יוצא דופן מדליית הטיסה בחלל של נאס"א מדליית נאס"א להישג מדעי יוצא דופן מדליית נאס"א להישג הנדסי יוצא דופן עיטורי נאס"א השונים, באתר של נאס"א
גני החוקה

גני החוקה (באנגלית: Constitution Gardens) הוא שמו של פארק לאומי של ארצות הברית הממוקם בבירת המדינה, וושינגטון בסמוך למול. שטחו של הפארק כ-200,000 מ"ר, והוא ממוקם בין אנדרטת לינקולן, אנדרטת וושינגטון, שדרת החוקה בצפון, ובריכת ההשתקפות של אנדרטת וושינגטון בדרום. הגן כולל שטחים מיוערים וכן אגם קטן ובו אי אליו ניתן להגיע באמצעות גשר להולכי רגל. האזור בו ממוקמים גני החוקה היה בעבר שטח מוצף על ידי נהר הפוטומק. בראשית המאה ה-20 יובש השטח על ידי מהנדסים של צבא ארצות הברית. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האזור את משרדי צי ארצות הברית. מבנים אלה נהרסו בשנת 1970 ביוזמת נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון (אשר שרת במבנים אלה בהיותו קצין צי). בשנת 1976 נחנכו הגנים לרגל חגיגות 200 שנים למהפכה האמריקנית. מאז שנת 1982 מהווים הגנים פארק נפרד המנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. ביולי 1982 הוקמה על האי במרכז הגן אנדרטה לזכרם של 56 חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית, וב-13 בנובמבר באותה שנה נחנכה בגן אנדרטת מלחמת וייטנאם. בגן מבקרים למעלה ממיליון מבקרים מדי שנה, ונערכים בו טקסי קבלת אזרחות עבור אזרחים חדשים המצטרפים לארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא גני החוקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גני החוקה
אנסמבל מיתר

אנסמבל מיתר הוא הרכב קאמרי ישראלי. ההרכב נוסד בשנת 2004 על ידי הפסנתרן עמית דולברג, המנהל אותו מאז. מלחינת הבית של האנסמבל היא שרה נמצוב, ומנצח הבית הוא פייר-אנדרה ואלאד. האנסמבל משמש כאנסמבל הבית של סטודיו אנט, האולם החדש של עמותת פליציה בלומנטל בדרום תל אביב. האנסמבל נתמך על ידי הקרן ע"ש אדל וג'ון גריי ומר דן יקיר. האנסמבל מופיע בפסטיבלים וסדרות מוזיקה וכן מקיים סדרת קונצרטים עצמאית ואת פסטיבל CEME. הופיע בין השאר ב-Purcell Room בלונדון, פסטיבל ברייטון, מרכז פומפידו ופסטיבל ManiFeste בפריז, הביאנלה של ונציה, ה-BKA וה-Radial System בברלין, הקונסרבטוריון של מוסקבה, אולם המלחינים בסנקט פטרבורג, ימק"א ברח' 92 בניו יורק, מרכז באנף בקנדה. תקליטורים של האנסמבל יצאו לאור בהוצאות Verso, NEOS, Souphir והמכון למוזיקה ישראלית. האנסמבל הקליט דיסק פרופיל למלחינים שונים. פרויקט תדרים הוא אנסמבל העתודה של מיתר. החל מאוקטובר 2017 מתקיימת התכנית כמסלול לתלמידי תואר שני מצטיינים באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. פרס ע"ש דניאל בנימיני (2006) פרס ע"ש עדן פרטוש (2008) פרס שרת התרבות (2009) פרס לנדאו (2018) פרס Coups de Cœur מטעם אקדמיית שארל קרו (צר') בצרפת לאלבום מצטיין במוזיקה עכשווית (2018) פרס אנסמבל השנה מטעם עמותת ממלוק בברלין (2024) אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל מיתר אנסמבל מיתר, ברשת החברתית פייסבוק אנסמבל מיתר, סרטונים בערוץ היוטיוב אמיר מנדל, אנסמבל מיתר: "גם את בטהובן תקפו בדורו", באתר ynet, 27 ביוני 2013 אינטרמצו עם אריק: מיתר, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 25:23)
ציד החד-קרן

ציד החד-קרן (באנגלית: The Hunt of the Unicorn) הוא שמה של סדרה של שבעה שטיחי קיר שנארגו בין השנים 1495–1505. שטיחים אלה, שנעשו בסגנון מילפלר, מציגים תיאור של ציד חד-קרן. השטיחים מוצגים בקלוסטירס - אגף ממוזיאון המטרופוליטן לאמנות שנמצא בפארק פורט טריון, בצפון האי מנהטן בעיר ניו יורק. פרטים רבים אינם ידועים על נסיבות יצירת שטחי הקיר ומשמעותם. לא ברור האם שטחי הקיר נועדו להיות מוצגים יחד, באותו חדר, או בנפרד. ככל הנראה שטיחי הקיר נארגו בהזמנת אן מברטאן על מנת לחגוג את נישואיה לשארל השמיני, מלך צרפת. השטחים היו בבעלות משפחת לה רושפוקו במשך כמה מאות שנים עד שנרכשו על ידי ג'ון ד. רוקפלר, הבן בשנת 1922. רוקפלר תרם את השטיחים למוזיאון המטרופוליטן בשנת 1937. בשנת 1998 עברו שטיחי הקיר ניקוי ושיקום נרחב. השטיח הראשון מתאר את הציידים היוצאים לצוד את החד-קרן, ומשחררים את כלבי הציד. הציידים מגלים את החד-קרן בסמוך למעיין מורעל, והחד-קרן משתמש בכוח קרנו על מנת לטהר את המים הרעילים. בעלי החיים שבטבע (טווסים, אריות) ממתינים לטיהור המים. החד-קרן מנסה להימלט מהציידים ואלה זורקים עליו את חניתותיהם, אולם החד-קרן מדלג מעל פלג מים ונמלט מהציידים. בשטיח נוסף רואים את החד-קרן נלחם בציידים ותוקע קרנו באחד הכלבים. באמצעות העלמה, נתפס החד-קרן ומוצא להורג. גופתו מובלת לטירה על ידי הציידים. בשטיח האחרון החד-קרן קם לתחיה, אולם הוא כלוא. ישנן פרשנויות רבות למשמעות המתוארת בשטיחים. ניתן להבין את השטיחים כאלגוריה לאהבה - החד-קרן מסמל את האהבה המושלמת, ורק בקשיים רבים ניתן לתפוס את האהבה או למצוא את האהוב. הפרשנות המקובלת היא שבמקביל לאלגוריה הבסיסית ישנה גם אלגוריה נוצרית דתית, החד-קרן הוא אלגוריה לפסיון של ישו ולקומו לתחייה, והעלמה (היחידה היכולה להגיע אל החד-קרן) היא מרים, אם ישו. על פי האמונה המקובלת בימי הביניים, ניתן ללכוד חד-קרן רק באמצעות עלמה בתולה - אלגוריה לכך שהטבע האלוהי של ישו יכול להפוך לאנושי, על פי האמונה הנוצרית, רק באמצעות מרים הבתולה. הציד מקביל לייסורים של ישו בהולכו בוויה דולורוזה. בעלי החיים השונים אף הם מהווים משלים. האריה, המתואר כישן בעיניים פקוחות מסמל את השלטון, הצבי, שהאמינו כי הוא הורג את הנחשים, מסמל את הדת המצילה מרוע. מציאת החד-קרן הציידים מחפשים את החד -קרן עם כלביהם הציידים תופשים את החד -קרן החד-קרן מתגונן החד-קרן כלוא הגבירה והחד-קרן מדיה וקבצים בנושא ציד החד-קרן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ציד החד-קרן לתפוס את החד-קרן - מאמר בעיתון הניו יורקר על צילום השטחים
שדרות החוקה

שדרת החוקה (באנגלית: Constitution Avenue) הוא ציר תנועה ראשי העובר ממזרח למערב בוושינגטון, בירת ארצות הברית. שדרה זו מהווה שדרת התהלוכות העיקרית של וושינגטון, ואתר תיירות בפני עצמה. על פי תוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לעיר וושינגטון, קושר בניין הקפיטול בתעלה לנהר הפוטומק. תעלה זו עברה במקום בו עוברת כיום השדרה. תעלה זו נבנתה כחלק מהתוכנית לבנות מערכת תעלות לצורכי תחבורה בצפון מערב ארצות הברית. עם פיתוח מערך מסילות הברזל פחת הצורך והשימוש בתעלות. בשנת 1872 מולאה התעלה לאחר שתושבי הסביבה נהגו לשפוך בה שפכים ואשפה והיא הפכה למפגע תברואתי. לאחר מילוי התעלה נסלל עליה רחוב אשר נקרא "רחוב B הצפוני" (North B Street), ולימים שונה שמו ל"שדרת החוקה". השדרה מהווה חלק מדרך US 1 ודרך US 50. שדרת החוקה גובלת במול ומפרידה בינו לבין המשולש הפדרלי. בצידה הדרומי של השדרה ממוקמים כמה ממוזיאוני מכון הסמית'סוניאן, הגלריה הלאומית לאומנות של פסלי הגן, וכן הגלריה הלאומית לאמנות, אנדרטת מלחמת וייטנאם, גני החוקה ואנדרטת לינקולן. כמו כן לאורך השדרה ממוקמת שגרירות קנדה וכן בנייני ארגון מדינות אמריקה, האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, הקרן הלאומית למדעים של ארצות הברית, ובהמשך השדרה, גבעת הקפיטול. מדיה וקבצים בנושא שדרות החוקה בוויקישיתוף
יונתן הדס

יונתן הדס (נולד ב-18 בנובמבר 1986) הוא קלרניתן ישראלי, נגן קלרינט בס ראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית משנת 2010, וחבר באנסמבל מיתר מאז הקמתו בשנת 2005. יונתן הדס החל את לימודי הקלרינט בקונסרבטוריון רמת גן, אצל המורה שרה אלבז והמשיך בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. כן ניגן ביחידת הנגנים המצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים, והמשיך בשירות בצה"ל במעמד של מוזיקאי מצטיין. הוא למד בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב אצל ריצ'רד לסר ויבגני יהודין. במסגרת לימודיו לתואר שני באקדמיה למוסיקה ולמחול ירושלים, השתתף בתוכנית חילופי סטודנטים ולמד עם הפרופ' וולפגנג מאייר בבית הספר הגבוהה למוזיקה קרלסרוהה בגרמניה. יונתן הדס השתתף בכיתות אמן בהנחיית קלרינטנים ידועי שם, ביניהם שרון קם, עלי אבן, גיורא פיידמן, אנתוני פיי, מיטשל לורי, פיליפ קופר, סבינה מאייר ועוד, והופיע בפסטיבלים רבים בישראל ובחו"ל. הדס מרבה לנגן מוזיקה ישראלית עכשווית, הופיע בקונצרטים בשידור חי בקול המוסיקה והקליט לטלוויזיה. משתתף בביצועי מזיקה קאמרית ומוזיקה בת זמננו עם אנסמבלים רבים בהם "תזמורת המהפכה" ואנסמבל המאה ה-21. זכה לציון לשבח בתחרות "ליונס" לקלרינט ובפרס מיוחד על ביצוע יצירה ישראלית בתחרויות האביב 2009.[דרוש מקור] יונתן הוא זוכה מלגות הצטיינות של קרן התרבות אמריקה-ישראל החל משנת 2003. יונתן הדס, ברשת החברתית פייסבוק יונתן הדס, סרטונים בערוץ היוטיוב
האגם – אור ירח

האגם–אור ירח (באנגלית: The Pond—Moonlight) הוא שמו של תצלום מאת הצלם אדוארד סטייכן. את התמונה צילם סטייכן בשנת 1904 בממרונק, הסמוכה לעיר ניו יורק, סמוך לבית חברו מבקר האומנות צ'ארלס קפין (Charles Caffin (אנ')). בתמונה נראה אגם באמצע יער, כאשר הירח מופיע בין העצים ומשתקף באגם. אף שהתצלום נראה כתצלום צבע, תהליך צילום הצבע השימושי הראשון, האוטוכרום, הופיע רק בשנת 1907. סטייכן יצר תחושת צבע על ידי ערבוב פיגמנטים בהדפסת הגאם-בי-כרומט (Gum bichromate (אנ')) בה השתמש. רק שלוש גרסאות של האגם אור הירח קיימות כיום, ובשל תהליך ההדפסה הייחודי של התמונה, כל אחת מהן ייחודית. בפברואר 2006 מכר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות את אחד העותקים בסכום של 2.9 מיליון דולרים - הסכום הגבוה ביותר ששולם עבור תצלום עד אותה עת. היה זה אחד הסכומים הגבוהים ששולמו אי פעם על תצלום במכירה פומבית (נכון ל-2012 הוא תופס את המקום החמישי ברשימת התצלומים היקרים בהיסטוריה). בנוסף להדפסה, שתי הגרסאות הנוספות שמורות במוזיאון. את המחיר הגבוה של ההדפסה ניתן לייחס לחד-פעמיותו של התצלום, שלא ניתן לשעתקו. מדיה וקבצים בנושא האגם – אור ירח בוויקישיתוף כתבה באתר ה-BBC על מכירת התמונה BBC News: Rare photo sets $2.9m sale record ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדור לילינטל

אנדור לילינטל (בהונגרית: Andor Arnoldovich Lilienthal;‏ 5 במאי 1911 - 8 במאי 2010) היה שחמטאי יהודי-הונגרי בדרגת רב-אמן. במהלך הקריירה הארוכה שלו שיחק נגד עשרה אלופי עולם וניצח את עמנואל לסקר, חוסה ראול קפבלנקה, אלכסנדר אלכין, מקס אויבה, מיכאל בוטביניק ווסילי סמיסלוב. לילינטל היה שחמטאי פעיל, וכתב מאמרים לבטאוני שחמט עד לשנת חייו האחרונה. לילינטל נולד במוסקבה להורים יהודים ממוצא הונגרי שחזרו להונגריה בהיותו בן שנתיים. הוא שיחק בנבחרת הונגריה בשלוש אולימפיאדות, בשנים 1933, 1935 ו-1937. בשנת 1935 היגר לברית המועצות, והתאזרח ב-1939. לילינטל השתתף שמונה פעמים בגמר אליפות ברית המועצות בשחמט ותוצאתו הטובה ביותר היא מקום ראשון משותף עם איגור בונדרבסקי באליפות שנת 1940 - לפני סמיסלוב, בולסלבסקי, בוטביניק ופאול קרס. הוא העפיל פעם אחת לתחרות המועמדים על אליפות העולם, בשנת 1948. בשנים 1951–1960 שימש לילינטל כמאמנו של אלוף העולם לעתיד טיגראן פטרוסיאן. לילינטל פיתח יחסי חברות עם סמיסלוב בשנת 1938, והיה עוזרו בדו-קרבות בין סמיסלוב לבין בוטביניק על אליפות העולם. לילינטל פרש משחמט תחרותי בשנת 1965 וחזר להונגריה בשנת 1976. לילינטל הוא אחד השחמטאים הבודדים עם תוצאה מאוזנת מול קפבלנקה. להלן ניצחונו על קפבלנקה בתחרות הייסטינגס משנת 1935: אנדור לילינטל השתתף בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשלוש אולימפיאדות. תחרות השחמט הייסטינגס 1934–1935 Schach war mein Leben (השם המקורי בהונגרית: Életem, a sakk, übersetzt von Árpád Földeák). Verlag Harry Deutsch, Frankfurt a.M. 1988. ISBN 3-8171-1048-0 מדיה וקבצים בנושא אנדור לילינטל בוויקישיתוף אנדור לילינטל, באתר צ'סגיימס (באנגלית) Gorodin, Dmitri, סקירת תרומת לילינטל להיסטוריה השחמטאית, באתר צ'סקפה (באנגלית) Slobodan Adzic, הוא ניצח את לסקר, קפבלנקה ואלכין וגם את הזִקנה!, באתר צ'סבייס (באנגלית) Vladimir ANZIKEEV, אחרון המוהיקנים, באתר 64.ru (באנגלית) תחבולות ממשחקיו של לילינטל, באתר wtharvey.com (באנגלית) ניקולאי ריומין-לילינטל, ניצחון ב-136 מסעים, באתר מאסטרגיימס (באנגלית) אנדור לילינטל מול חוסה ראול קפבלנקה, 1.1.1935, Bobby Fischer Praised Lilienthal for This Victory over Capablanca מיכאל בוטביניק מול אנדור לילינטל, 16.5.1936, Slaying The Giant Botvinnik vs Lilienthal Moscow 1936. חוסה ראול קפבלנקה מול אנדור לילינטל, 23.5.1936, Fortune Favors The Strong Capablanca vs Lilienthal Moscow 1936. אנדור לילינטל מול Rashid Gibyatovich Nezhmetdinov, 6.1951, A Clash of Chess Legends - Lilienthal vs Nezhmetdinov Grandmaster Andor Lilienthal dies at 99 1.d4 Nf6 2.c4 e6 3.Nc3 Bb4 4.a3 Bxc3+ 5.bxc3 b6 6.f3 d5 7.Bg5 h6 8.Bh4 Ba6 9.e4 Bxc4 10.Bxc4 dxc4 11.Qa4+ Qd7 12.Qxc4 Qc6 13.Qd3 Nbd7 14.Ne2 Rd8 15.O-O a5 16.Qc2 Qc4 17.f4 Rc8 18.f5 e5 19.dxe5 Qxe4 20.exf6 Qxc2 21.fxg7 Rg8 22.Nd4 Qe4 23.Rae1 Nc5 24.Rxe4+ Nxe4 25.Re1 Rxg7 26.Rxe4+ Kd7 1-0
פרנקו קוסטנסו

פרנקו קוסטנסו (בספרדית: Franco Costanzo; נולד ב-5 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער. הוא מכונה מאגו בלאנקו (Mago Blanco) - הקוסם הלבן. קוסטנסו נולד בעיר ריו קוארטו שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה, החל לשחק בקבוצת הנוער של עיר הולדתו ועבר לאחר מכן לריבר פלייט. בארגנטינה נחשב קוסטנסו לשוער העתיד של ארגנטינה אך פציעות חוזרות פגעו בהתקדמותו. במדי ריבר זכה קוסטנסו בשלוש אליפויות בטרם עבר בקיץ 2005 לדפורטיבו אלבס מהליגה הספרדית. קוסטנסו שיחק עונה אחת באלבס, ובסיומה ירדה הקבוצה ליגה. בסוף העונה עבר לפ.צ. בזל, אז אלופת שווייץ ואחד המועדונים המצליחים במדינה. הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ואהוד מאוד על אוהדי הקבוצה. יכולתו במהלך עונת 2007/2008 הביאה להתעניינות מצידן של קבוצות צמרת מאירופה. לקראת עונת 2008/09 מונה קוסטנסו כקפטן הקבוצה. בקיץ 2011 עבר לאולימפיאקוס היוונית, ולאחר עונה אחת במועדון פרש ממשחק פעיל. בקיץ 2013, לאחר שנה שלא שיחק, החליט לחזור מפרישתו, וחתם בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית. קוסטנסו היה שוערה הראשון של הנבחרת הארגנטינאית הצעירה וזכה איתה באליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1999. הוא ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הבוגרת בשנת 2003 במשחק הכנה לקופה אמריקה מול נבחרת אורוגוואי. ריבר פלייט אליפות - 3 (קלאוסורה 2002, קלאוסורה 2003, קלאוסורה 2004) פ.צ. בזל הגביע השווייצרי - 3 (2007, 2008, 2010) אליפות שווייץ - 2008, 2010, 2011 אולימפיאקוס אליפות יוון - 2011/2012 הגביע היווני - 2012 נבחרת ארגנטינה הצעירה אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 1999 מדיה וקבצים בנושא פרנקו קוסטנטו בוויקישיתוף פרנקו קוסטנסו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרנקו קוסטנסו, באתר Transfermarkt פרנקו קוסטנסו, באתר Soccerway פרנקו קוסטנסו, באתר WorldFootball.net פרנקו קוסטנסו, באתר National Football Teams פרנקו קוסטנסו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהדות גורי

יהודי גורי התיישבו בעיר גורי שבגאורגיה בוודאות אחרי המאה ה-17 וההערכה היא שהיהודים הראשונים הגיעו לעיר בתחילת המאה ה-19. בשנת 1866 היו בעיר 281 יהודים כאשר סך כל האוכלוסייה מנתה כ-5,000 איש. אוכלוסיית יהודי גורי כללה סוחרים מקומיים ובעלי מלאכה. בתחילת המאה ה-20 עלתה רמתם הכלכלית של יהודי גורי. בשנת 1915 היו 104 יהודים בגורי (כ-16–17 משפחות) שהיו מרוכזים באזור אחד. בימי מלחמת העולם השנייה התארגנה בעיר קהילה שנרשמה כחוק בשנת 1946 ולרשותה עמד מבנה של בית כנסת ברחוב צ'לוסקיצנב 16, שהיה פתוח עד לראשית 1953 לפחות. הרב הראשי באותה השנה היה חכם מרדכי דברשוילי. היה מאחד הרבנים שעזרו לעלייה ציונית לא״י בעזרת חבר הישיבה שבה הולך למד ביחד עם חכם רפאל אלאשוילי. לאחר פטירתו של חכם מרדכי דברשוילי כל ספרי הקודש שהיו ברשותו נתרמו לבית הכנסת. ב-7 באוגוסט 2008, במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, פתחה גאורגיה במבצע לכיבוש בירת דרום אוסטיה הבדלנית, צחינוואלי. ביום למחרת, תקפה רוסיה כתגובה בחלקים שונים של גאורגיה. בין הערים שספגו הפגזות כבדות הייתה העיר גורי, שנמצאת סמוך לגבול עם דרום אוסטיה. מחוץ ליהודי גורי, נמצאו בעיר גם ישראלים שהתכוונו לפקוד קברי משפחותיהם בתשעה באב שחל ב-10 באוגוסט. הסוכנות היהודית יצרה קשר עם היהודים המתגוררים בדרום אוסטיה ובסביבתה, מתוכם כ-200 איש באזור גורי, והציעה להעבירם לטביליסי. יעל ברנובסקי, גאורגיה: עשרות יהודים פונו; "העיר תחת הפצצה", באתר ynet, 9 באוגוסט 2008 לילי גלילי, ההפצצה על גורי שיכנעה את משפחת דברשווילי לעלות, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2008 יהדות גורי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי", (באנגלית) מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1964-1941, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהדות פותי

יהודי פותי התיישבו בפותי לאחר שנת 1858, ולאחר שקיבלה מעמד של עיר. רב העיר באותה תקופה שירת גם את יהודי סוחומי ויהודי בתומי. עקב היותה עיר נמל הגיעו אל העיר מלבד יהודים אשכנזים גם יהודי סוג'ונה, יהודי בנדזה ויהודי כותאיסי. בשנת 1886 היו בעיר 161 יהודים, מתוכם 54 איש ששהו בעיר באופן זמני. משנות ה-80 של המאה ה-19 ועד תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כרב בפותי הרב מיכאל אליאשווילי, שהוצא להורג על ידי השלטונות הסובייטיים. בשנת 1945 נרשמה הקהילה היהודית במקום באופן רשמי והועמד לרשותה מבנה שנבנה בראשית המאה ה-20 ושכן ברחוב צחקאיה 35. בית הכנסת פעל עד ראשית 1953 לפחות. מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1964-1941, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאורגיה ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משה אהרונוב

משה אהרונוב (נולד ב-11 במרץ 1980) הוא כנר וויולן ישראלי. אהרונוב הוא בוגר בית ספר בית הספר התיכון לאמנות תלמה ילין, בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם למד אצל אירה סבטלובה. בהמשך יצא ללמוד באוניברסיטה לאמנויות בברלין, תחילה אצל פרופסור רפאל אולג ולאחר מכן, כתלמיד של אווה מרטין הייבר. בשירותו הצבאי כמוזיקאי מצטיין ניגן אהרונוב ברביעיית המיתרים של חיל החינוך והנוער וכן היה חבר ברביעיית גרטלר של האקדמיה למוזיקה בתל אביב. עם שתיהן הופיע בישראל ומחוצה לה, בין השאר בפסטיבל כפר בלום, וכן הקליט לרדיו ולטלוויזיה. אהרונוב היה כנר ראשי בתזמורת הסימפונית של בית הספר למוזיקה בוכמן-מהטה והופיע עמה כסולן. עם אנסמבל קפריזמה, ביצע קונצ'רטי לכינור של מלחינים ישראלים צעירים וכיום הוא חבר באנסמבל מיתר, בקאמרטה הישראלית ירושלים ובשלישיית פלורנטין. משה אהרונוב מכהן בתפקיד ראש מגמת מוזיקה קלאסית בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין שבגבעתיים. כמו כן הוא זכה במלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
יהדות אוני

יהודי אוני הגיעו לעיר עם סיפוחה של גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית במאה השמונה עשרה. עם הגעת הרוסים הגיעה גם הכנסייה הפרובוסלבית. מאמצע אותה מאה החלו יהודי גאורגיה לחפש מפלט משלטון הכנסייה הרוסית וכך הגיעו לאוני. כך החלה יהדות אוני שגדלה במשך הזמן והייתה ליישוב הגאורגי המאוכלס ביותר ביהודים, ובתקופות שונות היו גם רוב ביישוב. (בשנת 1972 מנתה הקהילה כ-3,500 איש). בשנת 1903, כשחזר דוד באזוב מלימודיו בסלוצק לגאורגיה מונה באזוב לרב של העיר אוני. בשנה שלאחר מכן נולד בנו הרצל באזוב. בשנת תרס"ה (1904) נתמנה יוסף אליהו הנקין לרב העיר בברכת הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק ובהשתדלותו של 'הרב מטעם' באוני, דוד באזוב, אותו הכיר במהלך שהייתו בסלוצק. בעיר אוני כיהן כארבע שנים כרב וראש ישיבה, לאחר מכן עבר לצחינוואלי. הרב באזוב ייסד בית ספר עברי עממי. הוא הזמין שני מורים טובים מרוסיה והודות לתמיכה מצד מנחם אוסישקין ולהתמסרותו של דוד באזוב התפתח בית הספר והיה פופולרי בקרב יהודי העיר. לאחר המהפכה ברוסיה ולאחר שהמורים עזבו את העיר. השתנה מצב בית הספר לרעה. למרות הנטייה הפוסט סובייטית של העברת אוכלוסיות, נותרה באוני קהילה יהודית היסטורית, השלישית בגודלה אחרי הקהילות בטביליסי ובכותאיסי. פתיחת שערי ברית המועצות הביאה חלק מהיהודים לעזוב את העיירה, ולעלות לישראל. ערך מורחב – בית הכנסת אוני בית הכנסת הגדול באוני, ברחוב טביליסי, הוקם בשנת 1895 והיה מבנה אבן גדול ובולט בממדיו ופארו. הוא נספר ברשימת בתי הכנסת בברית המועצות שנערכה בשנת 1945 והיה פתוח עד ראשית 1953 לפחות. עלייה זו התגברה לאחר שנת 1991, כאשר רעידת אדמה קשה פקדה את האזור ובית הכנסת הקטן נחרב, והגדול ניזוק. ארגונים יהודיים התגייסו, הג'וינט, והנשיא אדוארד שוורדנדזה אשר סייעו בשחזור בית הכנסת הגדול. כיום נותרו באוני יהודים בודדים. בית הכנסת מתוחזק עד היום על ידי ארגונים יהודיים. הרצל באזוב דובר קוסאשווילי דפנה יזרעאל (עורכת), גיאורגיה: כותאיסי, קולאשי, אוני: מסע אל הקהילה היהודית, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2010, ISBN 9789652272737 סיפורו של השוחט מטביליסי המגיע פעם בחודש לאוני לשחוט בשר כשר, עברית בערי המדינה: קוטאיס(הקישור אינו פעיל), הזמן, 14 בספטמבר 1913 אוני, פלך קוטאיס, מכתב מגרוּזיה, הצפירה, 16 בינואר 1913 שלום דובער לוין, תולדות חב"ד ברוסיא הסובייטית, 1898, הפרק: המאבק נגד החרמת בתי הכנסת עמוד מו' שלוה תודישוילי, היהודים בעיבריה קוקז, דואר היום, 27 באפריל 1922 מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, מסת"ב 9789652272256