מועדון הלקוחות של דאלאס

מועדון הלקוחות של דאלאס (באנגלית: Dallas Buyers Club) הוא סרט קולנוע ביוגרפי מסוגת דרמה המבוסס על סיפורו האמיתי של רון וודרוף. הסרט בוים על ידי ז'אן מרק ואלה, ותסריטו נכתב על ידי קרייג בורטון ומליסה וואלאק. מתיו מקונוהיי מגלם את הדמות הראשית וודרוף, נשא איידס המבריח תרופות לא חוקיות לטקסס, לאחר שגילה שהן מסייעות לתסמיני המחלה. לצד מקונוהיי מככבים בסרט ג'ניפר גארנר וג'ארד לטו. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 2013, והוא יצא בהפצה מוגבלת ב-1 בנובמבר באותה שנה. ב-23 בנובמבר באותה שנה הסרט יצא לאקרנים בתפוצה מלאה. הסרט זכה לביקורות מהללות ובפרט למשחקם של מתיו מקונוהיי וג'ארד לטו. הסרט זכה בשלושה פרסי אוסקר בקטגוריות השחקן הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר והאיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר. כמו כן זכה הסרט בשני פרסי גלובוס הזהב ובשני פרסי גילדת שחקני המסך. יום בהיר אחד בשנת 1985 מתחוור לרון וודרוף (מתיו מקונוהיי), בוקר וחשמלאי הומופוב, שהוא נשא HIV, ונותר לו כחודש ימים לחיות. חבריו ההומופובים מתנכרים אליו לנוכח חשדם שהוא הומוסקסואל. בבית החולים הוא מטופל על ידי ד"ר איב סָָקס (ג'ניפר גארנר). באותה עת מתחיל בבית החולים ניסוי קליני בתרופה חדשה שנקראת "AZT". וודרוף מעוניין להיות מטופל בתרופה, אך לצערו בניסוי קליני חלק מהמטופלים מקבלים ללא ידיעתם פלצבו. וודרוף לא מוכן לקחת סיכון, והוא משחד את אחד העובדים בבית החולים, שמספק לו "AZT". בבית החולים, הוא פוגש את רייאון (ג'ארד לטו), טרנסג'נדרית נשאית איידס. כאשר אמצעי האבטחה בבית החולים מתהדקים, נעצרת אספקת התרופה. וודרוף מקבל המלצה על רופא אמריקאי במקסיקו ונוסע אליו. ד"ר וואס (גריפין דאן) טוען כי "AZT" הוא רעל ונותן לוודרוף תרופות אחרות, אשר טרם אושרו בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי. כאשר בריאותו של וודרוף משתפרת, הוא מחליט לסחור בתרופות אלה. הוא מבריח אותן לארצות הברית כשהוא מחופש לכומר, וטוען שהן לשימושו האישי בלבד. בינתיים, ד"ר סָָקס מגלה את השלכותיה השליליות של ה-"AZT", אך מנהל בית החולים, ד"ר סיבארד (דניס או'הר), מבקש ממנה לחדול מבדיקותיה. וודרוף מתחיל למכור את התרופות. הוא נעזר ברייאון המספק לו הרבה לקוחות. השניים מקימים את "מועדון הלקוחות של דאלאס", והם גובים דמי חברות חודשיים בסך ארבע מאות דולר. העסקים פורחים, וודרוף מתחיל להעריך את רייאון ולהחשיבו כידיד. לאחר שוודרוף מקבל התקף לב, ד"ר סיבארד מתוודע לתרופה האלטרנטיבית ולפעילות המועדון. סוכן ה-FBI, ריצ'רד בארקלי (מייקל אוניל), מחרים לוודרוף את התרופות, ואף מאיים להעמידו לדין. בארקלי פושט על מועדון הלקוחות של דאלאס, אך מסתפק בקנס כספי. לאחר שהמועדון נקלע לקשיים כלכליים, רייאון פונה לאביה בבקשת עזרה. רייאון מספרת לוודרוף שהיא מכרה את ביטוח החיים שלו על מנת לגייס כסף. וודרוף נוסע למקסיקו כדי לקנות את התרופות. כשהוא חוזר, הוא מגלה שרייאון מתה כתוצאה מטיפול ב-"AZT". בדומה לוודרוף, ד"ר סָָקס זועמת על ההנהלה. ההנהלה מבקשת מד"ר סָָקס להתפטר על רקע שיתוף הפעולה שלה עם המועדון, אך היא מסרבת. ככל שהזמן עובר, וודרוף מגלה חמלה כלפי חברי המועדון ההומוסקסואלים, ופחות מתייחס לעניין כעסק למטרות רווח. כאשר מתחיל קושי רב בהשגת התרופות המועילות, וודרוף תובע את מנהל המזון והתרופות האמריקאי, אך השופט דוחה את התביעה לא מחוסר צדק אלא כתוצאה ממגבלות החוק. בכתוביות בסוף הסרט נכתב שוודרוף נפטר בשנת 1992, כשבע שנים לאחר שהרופאים חזו שהוא ימות. מתיו מקונוהיי - רון וודרוף ג'ניפר גארנר - ד"ר איב סָָקס ג'ארד לטו - רייאון/ריימונד סטיב זאן - טאקר דאלאס רוברטס - דייוויד ווין מייקל או'ניל - ריצ'רד בארקלי דניס או'הר - ד"ר סיבארד גריפין דאן - ד"ר וואס ג'ון טאבלר - ריק פאריס ג'יין מק'ניל - פרנסיס סאסקינד ג'יימס דומונט - אביו של רייאון רון וודרוף התראיין לעיתון "The Dallas Morning News" בשנת 1992. כחודש לפני מותו בספטמבר 1992, התסריטאי קרייג בורטון ראיין והקליט את וודרוף, והוא אף אסף חומרים כמו יומניו של וודרוף. בורטון שינה פעמים רבות את התסריט, וכבר בשנות ה-90 הוא ניסה להוציא לפועל את הפקת הסרט. דניס הופר נבחר להיות הבמאי ו-וודי הרלסון נבחר לגלם את וודרוף. אולם הפקת הסרט לא צלחה עקב בעיות כספיות. תסריט הסרט נשלח גם לג'ארד לטו שהודה שהוא לא טרח לקרוא אותו. בסוף שנות התשעים, מארק פורסטר נבחר לביים את הסרט, ובראד פיט לוהק לגלם את וודרוף. בשנת 2008 נבחרו לתפקידים האלו הבמאי קרייג ג'ילפסי והשחקן ראיין גוסלינג. אולם לבסוף נבחרו לתפקידים ז'אן מרק ואלה ומתיו מקונוהיי. אחותו של וודרוף הייתה מרוצה מהליהוק עקב הדמיון בין אחיה לבין מקונוהיי. מקונוהיי השיל כ-21 קילוגרמים ממשקלו לצורך התפקיד. במהלך הדיאטה הוא נשאר בביתו, והוא אף הפסיק להיפגש עם אנשים. מקונוהיי סיפר שראייתו נחלשה ושהוא התקשה לבצע פעילות ספורטיבית. לטו השיל 14 קילוגרמים לצורך התפקיד. הוא טען שהוא הפסיק לאכול כדי לאבד משקל מהר יותר. צילומי הסרט התרחשו בניו אורלינס באמצע 2012 וארכו כ-25 ימים. מדיה וקבצים בנושא מועדון הלקוחות של דאלאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הלקוחות של דאלאס (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר נטפליקס "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר AllMovie (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר Metacritic (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", באתר אידיבי "מועדון הלקוחות של דאלאס", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "מועדון הלקוחות של דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דור בביוף, ביקורת סרט: רוב מהומה על לא מאומה: ״מועדון הלקוחות של דאלאס״, ביקורת, באתר אנשי הספר, 30 בינואר 2014 נתוני הכנסות הסרט, מועדון הלקוחות של דאלאס, מתוך אתר Box Office Mojo כניסה אחרונה 28/04/14