laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מקדונית

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מקדונית (Македонски Makedonski; ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא שפה ממשפחת השפות הסלאביות הדרומיות המדוברת בעיקר בצפון מקדוניה, בה היא שפה רשמית. מקדונית מקורבת לבולגרית, ועמדתה הרשמית של ממשלת בולגריה היא כי מקדונית נחשבת ניב לבולגרית ולא שפה עצמאית. מקדונית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שפה מקדונית, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עות'מאן השלישי

עות'מאן השלישי (בטורקית III. Osman; טורקית עות'מאנית عثمان ثالث, 2 בינואר 1699 – 30 באוקטובר 1757) היה הסולטאן העשרים-וחמישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-13 בדצמבר 1754 ועד יום מותו ב-1757. הוא היה בנו של הסולטאן מוסטפא השני ואחיו של הסולטאן שקדם לו מהמוט הראשון. עות'מאן השלישי נולד ב -2 בינואר 1699 בארמון אדירנה. אביו היה מוסטפא השני ואימו הייתה סוהר סולטן. הוא היה אחיו למחצה של מחמוד הראשון. עות'מאן השלישי חי את רוב חייו כאסיר בהרמון, וכנראה כתוצאה מכך הוא נטה לכמה התנהגויות תמהוניות בגיל 55, על כס המלוכה. הוא סלד ממוזיקה וגירש את כל הנגנים מהארמון. כמו כן נודע בשנאתו נשים, לאחר שבילה את רוב שנותיו בהרמון. מסיבה זו וכדי לא לפגוש בנשים, הוא נהג לנעול נעלי ברזל אשר גרמו לצעדיו להישמע למרחוק ולהזהיר נשים על בואו. הפעולה הראשונה של אוסמן השלישי הייתה בחירת פקידי שרים ווזיר גדול. לאחר הסערה הקשה של מרץ 1756 הוא הורה על הקמת מגדלור אחירקפיי באיסטנבול כדי למנוע בעתיד נזקים דומים. התהלוכה הראשונה להמלכתו נערכה ב-14 בדצמבר 1754. ההיסטוריונים של אותה תקופה לא כתבו את האירועים שהתרחשו באימפריה בגלל קור עז ומקפיא בינואר 1755.  עות'מאן פרסם פירמאן (צו מלכותי) בשנת 1757 בו ציווה לשמר את הסטטוס קוו של אתרים קדושים בארץ הקודש לנוצרים, מוסלמים ויהודים. בשנה השנייה לשלטונו איבד עוסמאן את אמו, סהוואר סולטן. לאחר מכן, הנסיך הבכור, מחמד, מת ממחלה ב-22 בדצמבר 1756. בתקופה זו שלח הסולטן צווים נגד שוד באנטוליה ורומליה. ננקטו צעדים מסוימים נגד שבטי בוזולוס וצ'יהאנביי הארמנים עקב אירועים שונים באיראן, ונגד השודדים סביב הערים ארזורום וסיוואס, והמנהיג המפורסם קראוסמנוגלו האצ'י מוסטפא אגא, שנלכד והוצא להורג, וראשו הובא לאיסטנבול ב-5 בדצמבר 1755. הסולטן התפרסם בבנייתו של מסגד נורואוסמניה. המתחם מורכב משלושה בתי ספר, מדרשות, מפעל, ספריה, מזרקה, פונדק, חנויות ועוד. עות'מאן השלישי מת בליל ה-30 באוקטובר 1757. בשעות הבוקר המוקדמות נערך טקס הכתרה ובן דודו מוסטפא השלישי הוכתר לסולטאן. הסולטאן החדש הורה לקבור את עוסמאן במסגד מוזוליאום. מדיה וקבצים בנושא עות'מאן השלישי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפת בר'דתי

נפת בָּרְ'דַתִי (בגאורגית: ბაღდათის მუნიციპალიტეტი, בּאר'דַתיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת חרגאולי ונפת זסטפוני, בצפון-מערב עד צפון בנפת טקיבולי, מצפון-מערב בנפת צקאלטובו, ממערב בנפת ואני ומדרום בנפת אדיגני ונפת אחלציחה. הנהר העיקרי בנפת בר'דתי הוא חניסצקאלי. עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") במזרה של כותאיסי, משנת 1917–1928 במזרה של כותאיסי, ומשנת 1929 באולקה של כותאיסי. ובשנת 1930 הופרדה כנפה נפרדת. בשנים 1940–1990 נקראה נפת מאיאקובסקי (על שם ולדימיר מאיאקובסקי). בנפה 25 מוסדות ממשלתיים, ביניהם: 23 ספריות, תיאטרון ומוזאון. אתר האינטרנט הרשמי של נפת בר'דתי מדיה וקבצים בנושא נפת בר'דתי בוויקישיתוף אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוסטפא השלישי

מוסטפא השלישי (טורקית III. Mustafa; טורקית עות'מאנית مصطفى ثالث, ‏ 28 בינואר 1717 – 21 בינואר 1774) היה הסולטאן העשרים-ושישה של האימפריה העות'מאנית, ושלט בה מ-30 באוקטובר 1757 ועד יום מותו. הוא היה בנו של הסולטאן אהמט השלישי ואחיינם של הסולטאנים שקדמו לו עות'מאן השלישי ומהמוט הראשון. הוא נחשב לסולטאן מתקדם אשר ביקש לחדש את הצבא ואת מנגנון השלטון כדי להתאימם לנורמה אירופית. עם זאת, משימה זו הייתה בגדר הבלתי אפשרי בשל מצבה המדורדר של המדינה ובשל התנגדות טבועה של גורמים שמרניים כמו חיל היניצ'רים ואנשי דת מוסלמים, אשר כל ניסיון לשינוי מרחיק לכת הביאם אל סף מרד. מנגד הוא הצליח לבסס את מעמדם של אנשי צבא זרים כדי שאלו יחלו לקדם רפורמות בחיל הרגלים ובחיל תותחנים, וכן הקים אקדמיות להוראת המדעים. בשנות שלטונו האחרונות התרחשה המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774), אשר החלה בעקבות חדירת קוזקים לשטחי האימפריה. ב-25 בספטמבר 1768 הכריז מוסטפא השלישי מלחמה על הרוסים בה ניצבו לצד העות'מאנים גורמי אופוזיציה פולנים, ואילו אנגליה צידדה ברוסיה. יוון ולאחר מכן מצרים וסוריה מרדו כנגד השלטון העות'מאני ונעזרו בעובדה כי הצי הרוסי השמיד כמעט לחלוטין את הצי העות'מאני. ב-21 ביולי 1774, זמן קצר לאחר מותו של מוסטפא השלישי, חתם יורשו אבדילהמיט הראשון על הסכם בקוצ'וק קאינרג'י. על פי תנאי ההסכם ניתנה לחצי האי קרים אוטונומיה מן השלטון הטורקי, לרוסיה שולמו פיצויים בסכום של 4.5 מיליון רובל והיא זכתה בשני נמלי מפתח שאיפשרו לה גישה ישירה אל הים השחור. מדיה וקבצים בנושא מוסטפא השלישי בוויקישיתוף מוסטפא השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אזוב (עיר)

אזוב (ברוסית: Азов; בטורקית: Azak) היא עיר במחוז רוסטוב בדרום-מערב רוסיה. העיר ממוקמת על היובל הדרומי של נהר דון, 11 ק"מ מזרחית למקום בו הוא נשפך לים אזוב, ו-25 ק"מ דרומית-מערבית לעיר רוסטוב על הדון. בשנת 2010 מנתה אוכלוסיית העיר 82,937 תושבים. בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס הוקמה לחוף ים אזוב מושבה יוונית שנקראה טנאיס (Τάναϊς), על שמו היווני של נהר דון, אם כי נקרופוליס שהתגלה באתר מעיד על התיישבות כבר בתקופת הברונזה. טנאיס חרבה בידי הגותים במאה ה-3 וחורבותיה שוכנות מספר קילומטרים מצפון לאזוב. במאה ה-10 בא האזור תחת שליטתה של נסיכות טמוטראקאן (Тмутаракань) הסלאבית, אך ב-1067, השנה הנחשבת לשנת ייסודה של העיר, השתלטו על המקום הקפצ'אקים (טורקית Kıpçak), בני עם טורקי אשר העניקו לו את השם אזאק, "מקום נמוך". משם זה התפתח השם המודרני שהוחל הן על העיר והן על הים הסמוך. קיימת סברה עממית מקובלת הטוענת כי מקורו של השם הוא בנסיך בשם אזום או אסוף, אשר נהרג בעת הגנת העיר. אורדת הזהב (Altın Orda Devleti) המונגולית שלטה בחופי ים אזוב במהלך המאה ה-13 וה-14, אך לסוחרים מוונציה ומג'נובה הותר להתיישב באתר העיר המודרנית, וב-1316 הם הקימו מושבה לה קראו טאנה בהשפעת השם היווני הקדום. ב-1471 כבשו העות'מאנים את טאנה והקימו בה את מצודת "אזק" או "אזוב". ממועד זה ובמשך מאות שנים, הייתה מצודת אזוב לנקודת מפתח במלחמות רוסיה-טורקיה השונות ועברה מיד ליד מספר פעמים. הקוזקים כבשו אותה ב-1637 ועמדו במצור של כוחות טורקים בראשות אבאזה סיאבוש פאשה הראשון, אך השיבו אותה בסופו של דבר לעות'מאנים ב-1642 אחרי שהחריבו אותה. פיוטר הגדול ניסה לכבשה שוב ב-1695 והצליח בכך ב-1696, אולם לאחר ניצחון הטורקים במלחמת רוסיה-טורקיה הרביעית שבה העיר לחזקתם ב-1711. לאחר מלחמת רוסיה-טורקיה החמישית נחתם הסכם ניסה ורוסיה קיבלה את העיר לשליטתה אבל נשללה ממנה הזכות לבצרה. לאחר תקופת עצמאות קצרה של חצי האי קרים שכלל גם את אזוב סופחה העיר לרוסיה על ידי יקטרינה הגדולה. אתר האינטרנט הרשמי של אזוב (ברוסית) פורטל לעיר אזוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אזוב, ברשת החברתית VK ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איבר האפס

איבר האפס הוא מונח אלגברי לציון איבר במבנה אלגברי שהוא איבר היחידה ביחס לפעולת החיבור המוגדרת במבנה. כלומר איבר המסומן 0 ומקיים a+0 = 0+a = a לכל איבר a במבנה. דוגמאות: במספרים הטבעיים, בחוג המספרים השלמים, בשדה המספרים הרציונליים, בשדה המספרים הממשיים ובשדה המספרים המרוכבים, המספר 0 הוא איבר האפס, כמתבקש משמו. בחוג הקווטרניונים, המספר 0 הוא איבר האפס. בשדה הפונקציות הממשיות, הפונקציה   f ( x ) ≡ 0 {\displaystyle \ f(x)\equiv 0} היא איבר האפס. בחוג המטריצות הריבועיות מגודל נתון, מטריצת האפס היא איבר האפס. בחוג של קבוצות עם הפרש סימטרי כפעולת החיבור, הקבוצה הריקה היא איבר האפס. בחוג כללי יש תמיד איבר אפס אחד בדיוק (מה שמצדיק את השם "איבר האפס"). הוכחה: נניח ש- 0 r {\displaystyle 0_{r}} ו- 0 s {\displaystyle 0_{s}} הם שני איברי אפס בחוג. אז לפי הגדרת איבר אפס: 0 r = 0 s + 0 r = 0 s {\displaystyle 0_{r}=0_{s}+0_{r}=0_{s}} . תכונה נוספת של איבר האפס בחוג היא תכונת הבליעה ביחס לכפל: לכל a בחוג a ⋅ 0 = 0 ⋅ a = 0 {\displaystyle a\cdot 0=0\cdot a=0} . הוכחה: a ⋅ 0 = a ⋅ ( 0 + 0 ) = a ⋅ 0 + a ⋅ 0 {\displaystyle a\cdot 0=a\cdot (0+0)=a\cdot 0+a\cdot 0} . אם נצמצם את שני האגפים ב- a ⋅ 0 {\displaystyle a\cdot 0} נקבל: 0 = a ⋅ 0 {\displaystyle 0=a\cdot 0} . ההוכחה לכפל משמאל אנלוגית. חוג עם איבר אחד הוא החוג הטריוויאלי שהאיבר היחיד בו הוא איבר האפס המהווה גם את איבר היחידה ביחס לכפל. לעומת זאת בחוג עם שני איברים לפחות מתקיים תמיד ש- 0 ≠ 1 {\displaystyle 0\neq 1} (כש-1 הוא איבר היחידה הכפלי). הוכחה: יהי a איבר בחוג שאינו איבר האפס (קיים מכיוון שקיים רק איבר אפס אחד). אז a ⋅ 1 = a ≠ 0 = a ⋅ 0 {\displaystyle a\cdot 1=a\neq 0=a\cdot 0} ולכן 0 ≠ 1 {\displaystyle 0\neq 1} . מן הטענה האחרונה ומתכונת הבליעה ניתן להסיק שבחוג עם שני איברים לפחות איבר האפס תמיד אינו איבר הפיך, כלומר לא ניתן לחלק באפס. איבר האפס, באתר MathWorld (באנגלית)
כרמאן (פרובינציה)

פרובינציית כרמאן (בפרסית: استان کرمان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן. הפרובינציה נמצאת בדרום איראן, ובירתה כיום היא העיר כרמאן. שטחה 180,726 קמ"ר. ב-2011 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה 2,938,988 תושבים. ערים מרכזיות בפרובינציה: כרמאן (בירת הפרובינציה), בם, ג'ירופת, הורמוז, זאראנד, רפסנג'אן. טרם בוא האסלאם לאיראן, היו רוב תושבי האזור זורואסטרים. קהילה של נוצרים נסטוריאנים הייתה פעילה גם כן. לאחר כיבושי האסלאם, הפכו רוב התושבים למוסלמים, וכיום רובם המכריע משתייך לאסלאם השיעי, אם כי עדיין קיימת שם קהילה זורואסטרית קטנה. במאה ה-19, השתייכו רבים מתושבי האזור לאסכולה השיח'ית, ולאחריה גם לתנועה הבאבית. פרובינציית כרמאן גובלת עם הפרובינציות: סיסתאן ובלוצ'סתאן, הורמוזגאן, פארס, יזד ודרום ח'וראסאן. כרמאן, בירת פרובינציית כרמאן מרוחקת כ-1,250 קילומטרים מבירת איראן, טהראן. ניתן להתנייד בשתי דרכים: לנסוע על כביש 84 ולהחליף לכביש 71 עד טהראן, נסיעה של כעשר וחצי שעות. לחלופין אפשר לטוס משדה התעופה של כרמאן המרוחק ממנה כתשעה קילומטרים, טיסה של כשעה וחצי עד לנמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני. ב-26 בדצמבר 2003, בשעה 5:26 (לפי השעון המקומי), רובה של העיר בם, כולל מצודתה, נהרסו ברעידת אדמה. עוצמת הרעידה נאמדה ב־6.6 בסולם ריכטר, ודווח כי 70% ממבני העיר נהרסו. מספר ההרוגים הרשמי עומד על 26,230 איש. בנוסף, דווח על כ־30,000 פצועים. סוכנות הידיעות האיראנית דיווחה כי המצודה חרבה עד היסוד. ב-22 בדצמבר 2017 בשעה 20:34, פגעה רעידת אדמה בעוצמה של 5.2 בסולם ריכטר באזור המחוז קוהבנן. ב-1 בדצמבר 2017, פגעה רעידת אדמה בעיר ראוואר (Ravar). האזור נפגע מכמה רעידות אדמה, בעוצמה שנעה בין 4 ל-6.2 בסולם ריכטר. ב-11 בינואר 2018 טילטלה רעידת אדמה בעוצמה 5.1 בסולם ריכטר את כל פרובינציית כרמאן. אתר האינטרנט הרשמי של כרמאן מפות Google, באתר מפות Google "5.2 - magnitude quake hits Iran's Kerman Province". Xinhua (באנגלית). 2017-12-22. נבדק ב-2018-03-01. Ap (2018-01-11). "5.1 magnitude earthquake rocks southern Iran". The Hindu (באנגלית). ISSN 0971-751X. נבדק ב-2018-01-16. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יזד (פרובינציה)

פרובינציית יזד (בפרסית: استان یزد) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן. הפרובינציה נמצאת במרכז איראן, ובירתה היא העיר יזד. כמו כן, נמצאת בה העיר ארדכאן. 659 תוכניות ופרויקטים כלכליים ותשתיתיים עם אשראי של מעל ל 22 מיליון דולר מתוכננים לפעול בפרובינציית יזד. הפרויקטים הם בתחום האריחים, אספקת הגז לפארקי התעשייה, התכת מתכות, ענף התרופות ותוספי המזון, השלב הראשון של בית החולים חאתם אל-אנביה באבארוך, חקלאות, 130 מערכות השקיה חדשות, שלב 1 של רכבת באפק-זרין שחר, השלמת שלושה כבישים מהירים, הגדלת קיבולת תחנת הכוח של צ'אדמארלו, 354 פרויקטים בתחום התקשורת, פיתוח כיסוי רשתות טלפון סלולריות ושירותי אלקטרוניקה כפריים, פרויקט צינור הגז, ופרויקטים לענייני ספורט ונוער. מדיה וקבצים בנושא יזד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יזד (בפרסית ובאנגלית) 659 projects unveiled in Yazd Province, 7 MoUs signed, IRAN PRESS, ‏10-11-2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של איראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקאל סילבסטרה

מיקאל סאמי סילבסטרה (בצרפתית: Mikaël Samy Silvestre; נולד ב-9 באוגוסט 1977 בצ'אמברי-לס-טורס, צרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן. שיחק בין השנים 2001 ל-2006 בנבחרת צרפת. את דרכו בכדורגל, החל סילבסטרה בגיל 18 בקבוצת ראן מהליגה הצרפתית. לאחר שלוש שנים במדי ראן, בהם בעיקר צבר ניסיון, חתם לעונת 1998/1999 בקבוצת אינטר מילאנו האיטלקית ולאחר עונה סבירה קיבל הצעת חוזה בשווי 3.5 מיליון פאונד מקבוצת הצמרת האירופית מנצ'סטר יונייטד וכחודש לאחר תחילת העונה חתם בקבוצה. במשך תשע עונות שיחק סילבסטרה ביונייטד וזכה עימה בכל תואר אפשרי מלבד אליפות העולם לקבוצות. בקיץ 2008 עבר לארסנל כשלזכותו 10 שערים ב-361 הופעות במדי היונייטד. הופעת הבכורה שלו במדי ארסנל הייתה גם הופעתו ה-250 בפרמייר ליג. סילבסטרה שיחק בארסנל במשך שתי עונות, אולם לא היווה גורם משמעותי ובעונת 2010/2011 עבר לשחק בוורדר ברמן הגרמנית. בפברואר 2013 חתם סילבסטרה לשנתיים בפורטלנד טימברס מה-MLS. ב-28 בינואר 2014 שוחרר מהקבוצה. לסילבסטרה 40 הופעות בנבחרת צרפת, בהן הבקיע 2 שערים. עם הנבחרת הופיע בין היתר במונדיאל 2002, יורו 2004 ובמונדיאל 2006, בו הגיעה צרפת עד לגמר, אך הפסידה לאיטליה בדו-קרב בעיטות עונשין. מנצ'סטר יונייטד אליפות הפרמייר ליג (5): 2000-1999, 2001-2000, 2003-2002, 2007-2006, 2008-2007 הגביע האנגלי (1): 2004 גביע הליגה האנגלית (1): 2006 גביע מגן הקהילה (2): 2003, 2007 ליגת האלופות (1): 2008-2007 הגביע הביניבשתי (1): 1999 נבחרת צרפת גביע הקונפדרציות (2): 2001, 2003 מדיה וקבצים בנושא מיקאל סילבסטרה בוויקישיתוף מיקאל סילבסטרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מיקאל סילבסטרה, ברשת החברתית אינסטגרם מיקאל סילבסטרה, באתר Transfermarkt מיקאל סילבסטרה, באתר Soccerway מיקאל סילבסטרה, באתר BDFutbol מיקאל סילבסטרה, באתר WorldFootball.net מיקאל סילבסטרה, באתר National Football Teams מיקאל סילבסטרה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פסיכיאטר

פסיכיאטר (או רופא נפש) הוא רופא מומחה בפסיכיאטריה (בעברית: רפואת נפש). כל פסיכיאטר הוא רופא. בדומה לכל ההתמחויות ברפואה, ההסמכה בתחום התמחות זה דורשת תקופה שבמהלה עובד הרופא כרופא מתמחה בפסיכיאטריה (לרוב בבית חולים פסיכיאטרי) ובסופו מקבל תעודת מומחה בפסיכיאטריה ורישיון לעסוק בתחום במדינה נתונה; אורך ההתמחות בישראל הוא לפחות ארבע וחצי שנים. בשונה מפסיכולוג, לפסיכיאטר מותר להעניק גם טיפול תרופתי בבעיה (מפאת הסמכתו כרופא). מטרתו של אבחון מצד פסיכיאטר הוא לסווג ולתאר בעיות נפשיות קשות או מחלות נפש, במטרה לסייע להחלמה מהן, במקרים רבים בעזרת תרופות פסיכיאטריות. בישראל ישנן שתי התמחויות בפסיכיאטריה, המקנות תעודת מומחיות ממשרד הבריאות: פסיכיאטר מומחה בילדים ונוער ופסיכיאטר מומחה במבוגרים. פסיכיאטר מומחה בילדים ונוער הוא מי שהשלים את התמחותו ועבר בהצלחה את מבחני ההסמכה של משרד הבריאות. פסיכיאטר זה יוכל לטפל ולאבחן ילדים עד גיל 18. פסיכיאטר מומחה במבוגרים, יכול לטפל ולאבחן כל אדם מעל גיל 18, בהתאם לסוג התמחותו. פסיכיאטרים רבים בוחרים להתמחות בשתי ההתמחויות יחד: פסיכיאטריה של מבוגרים ופסיכיאטריה של ילדים ונוער[דרוש מקור]. פסיכיאטרים עוסקים בעבודתם בקליניקות פרטיות, במרפאות ציבוריות או מרכזים קהילתיים לבריאות הנפש ובמסגרת בתי חולים: בבתי חולים פסיכיאטרים, ובמחלקה פסיכיאטרית של בית חולים כללי. בישראל מונהגות מספר דרגות פנים-מקצועיות בפסיכיאטריה המתבטאות בסמכויות בטיפול ובהערכה פסיכיאטרית, אשר אין להן קשר הכרחי לרקורד האקדמי של הפסיכיאטר והן אלו: מתמחה בפסיכיאטריה: רופא העובד כמתמחה במחלקה פסיכיאטרית או במרפאה פסיכיאטרית. המתמחה בפסיכיאטריה רוכש ידע וניסיון במחלקות ובמרפאות פסיכיאטריות בהדרכת פסיכיאטרים ופסיכותראפויטים בכירים, ובהתאם לוותק שלו, עוסק באיבחון וטיפולים פסיכיאטריים, כולל תרופות וטיפולים פסיכו-סוציאליים. פסיכיאטר מומחה - פסיכיאטר שסיים את ההתמחות בפסיכיאטריה ועבר בהצלחה את המבחנים הדרושים, שלב א ושלב ב. פסיכיאטר מומחה בכיר - פסיכיאטר מומחה בעל ידע וניסיון קליני רב, לפעמים גם בתחום ההוראה והמחקר, שהגיע לתפקידי ניהול במחלקות ובמרפאות בתחום בריאות הנפש פסיכיאטר מחוזי: לכל מחוז ממנה משרד הבריאות פסיכיאטר מחוזי, שהוא פסיכיאטר מומחה בכיר ותיק בפסיכיאטריה ציבורית שבידיו נתונה הסמכות להורות על בדיקה פסיכיאטרית כפויה, אשפוז בכפייה או טיפול מרפאתי כפוי של אדם המתמודד עם הפרעה פסיכיאטרית, במקרים בהם לכאורה מתקיימים הקריטריונים הבאים: סכנה לעצמו או לאחרים, מצב פסיכוטי, נגרם סבל נפשי חמור לאדם אחר באופן שפוגע בקיום אורח חיים תקין, היכולת לדאוג לצרכים הבסיסיים פגומה בצורה קשה; פגיעה חמורה ברכוש, סירוב להיבדק בידי פסיכיאטר. ראש האגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות. נוירולוג הפרעה נפשית רשימת פסיכיאטרים ידועים אנטי פסיכיאטריה חוק הטיפול בחולי נפש - בישראל - 1991 הערך "יחסי פסיכיאטר-מטופל - נייר עמדה", באתר ויקירפואה פסיכיאטרים, דף שער בספרייה הלאומית רְפוּאַת הַנֶּפֶשׁ במילון פסיכולוגיה (תשנ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרן אורלנסקי

אהרן אורלנסקי (ה'תרי"ד, 1854 – י"ח בחשוון ה'תרע"א, 20 בנובמבר 1910) היה רבה של פתח תקווה בשלושת העשורים הראשונים להיווסדה. אהרן הכהן אורלנסקי נולד בביאליסטוק. למד בישיבה בביאליסטוק, שם נסמך לרבנות. בשנת תרמ"ד (1884) עלה לארץ ישראל, שנה לאחר קבוצת בני ביאליסטוק, (אליהם הצטרף עוד בתרמ"ג שרכשו נחלות בפתח תקווה, והתיישב באופן זמני בירושלים. בעת עלותו לארץ ישראל קיבל מכתב הסכמה מהרב מאיר שמחה הכהן בו כתב עליו שהוא הצטיין בשקידה עצומה בלימוד תורה והוא ראוי להורות הלכה, וזו לשונו: ”...כי הוא מלא וגדוש בש"ס ופוסקים, ואחד מאלף הנכנסים לבית הספר מצאתי יוצא כמוהו.” עוד באותה שנה מינו בני פתח תקווה את הרב אורלנסקי לרב המושבה, והוא כיהן בתפקיד במשך 27 שנים, עד פטירתו בשנת ה'תרע"א (1910). במקביל לכהונתו ברבנות היה גם בעל כרם. את עיקר משנתו ייחד למצוות התלויות בארץ, והיה לאחד הפוסקים החלוצים בתחום זה. בנושא השמיטה עמד במשא ומתן הלכתי מסועף עם גדולי הרבנים, בתוכם: הרב שמואל מסלנט, הרב קוק, הרב מרדכי גימפל יפה ואחרים. ייסד בפתח תקווה קופת גמ"ח בשם "זיכרון מרדכי" (ע"ש הרב מרדכי גימפל יפה), שהתפתחה ונעשתה אחד ממוסדות החסד החשובים במקום. נקבר בחלקת הראשונים בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה. לאחר מותו כינס בנו הרב אברהם יעקב אורלנסקי את כתבי אביו והוציאם בספר "תקות אהרן". הרב אורלנסקי התנגד לשימוש בהיתר המכירה בשמיטת תרמ"ט לצורך עבודת הקרקע וטען שאין בה צורך, מכיוון שממילא יש לתת לאדמה לנוח ולאפשר לחקלאים זמן להשקיע במשק החי. תקות אהרן, ספר מכתבים של הרב אורלנסקי כולל מכתבים אל חכמי דורו. לספר הסכמה של הרב קוק והתייחסות של הרב קוק לדברים בספר. דוד תדהר (עורך), "הרב אהרן הכהן אורלנסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 185 אנצקלופדיה של הציונות הדתית, כרך א', עמ' 72 הרב אברהם יעקב אורלנסקי, באתר קדושי תרפ"ט אהרן הכהן אורלנסקי ז"ל, תקוות אהרן, סימן י"ד ההיסטוריוגרפיה של בית העלמין, אתר מרכז פסג"ה פתח תקווה תקות אהרן, סימן יא
גרהרד ארטל

גרהרד ארטל (גרמנית: Gerhard Ertl; נולד ב-10 באוקטובר 1936 בשטוטגרט) הוא כימאי פיזיקלי גרמני, פרופסור אמריטוס במחלקה לכימיה פיזיקלית במכון פריץ האבר, אגודת מקס פלאנק בברלין, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2007, "על מחקריו בתחום התהליכים הכימיים על משטחים מוצקים". בין 1955 ל-1957 למד באוניברסיטה הטכנית של שטוטגרט; המשיך לאוניברסיטת פריז (1957–1958) ואוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן (1958–1959). קיבל תואר מוסמך בפיזיקה מהאוניברסיטה הטכנית בשטוטגרט ב-1961, ותואר דוקטור ב-1965, מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן. לאחר השלמת תואר הדוקטור, היה לעוזר ולמרצה באוניברסיטה הטכנית, בין השנים 1965 ל-1968. בין 1968 ל-1973 היה פרופסור ומנהל באוניברסיטה הטכנית בהנובר. משם המשיך למשרת פרופסור במכון לכימיה פיזיקלית, באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן (1973–1986). במהלך שנות ה-70 וה-80, עבד כמרצה אורח (כ-Visiting Professor) במכון הטכנולוגי של קליפורניה, באוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1986 מונה לפרופסור באוניברסיטה החופשית של ברלין ובאוניברסיטה הטכנית של ברלין. באותה שנה מונה כמנהל במכון פריץ האבר, אחד ממכוני אגודת מקס פלאנק והחזיק בתפקיד זה עד פרישתו לגמלאות ב-2004. ב-1996 מונה לפרופסור באוניברסיטת הומבולדט בברלין. ארטל נודע בזכות גילוי מנגנוני התגובה ברמה המולקולרית, של הסינתזה הקטליטית של אמוניה על גבי ברזל (תהליך האבר-בוש), והחמצון הקטליטי של פחמן חד-חמצני על גבי פלדיום (תהליך המתרחש בממיר קטליטי). במהלך המחקר גילה את התופעה החשובה של תגובות מחזוריות על משטחי פלטינה; בעזרת מיקרוסקופיה פוטואלקטרונית הצליח לצלם בפעם הראשונה את השינויים המחזוריים במבנה פני השטח והכיסוי שלהם במהלך התגובות. זכה בפרס וולף בכימיה ב-1998 יחד עם גאבור א. סומורג'אי מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, "על תרומותיהם הניכרות לתחום מדע פני השטח באופן כללי, ובפרט על גילוי המנגנונים הבסיסיים של תגובות קטליטיות הטרוגניות על משטח גביש יחיד." בשנת 2007 זכה בפרס נובל לכימיה, "על מחקריו בתחום התהליכים הכימיים על משטחים מוצקים". מדיה וקבצים בנושא גרהרד ארטל בוויקישיתוף גרהרד ארטל, באתר פרס נובל (באנגלית) גרהרד ארטל, באתר גוגל סקולר גרהרד ארטל, באתר מכון פריץ האבר, מכון מקס פלנק (אנגלית) פרס וולף בכימיה לשנת 1998 (אורכב 22.09.2016 בארכיון Wayback Machine) גרהרד ארטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בית ויטלסבאך

בית ויטלסבאך (בגרמנית: Haus Wittelsbach) הוא בית אצולה אירופאי ושושלת גרמנית שמוצאה מממלכת בוואריה. המשפחה החזיקה בתארים ותפקידים רבים, כשהחשובים בהם היו דוכסי בוואריה (1180–1623) הנסיכים הבוחרים של בוואריה (1623–1805), מלכי בוואריה (1805–1918) ומלכי שוודיה (1654–1720). בנוסף לכך מלך אחד מבני המשפחה כמלך יוון (המלך אותון, 1815–1867) ושניים נבחרו לתפקיד קיסר האימפריה הרומית הקדושה (לודוויג הרביעי וקרל השביעי). מייסד שושלת ויטלסבאך היה לואיטפולד, רוזן בוואריה (מת בשנת 907), המצביא ובן דודו של ארנולף מקרינתיה. באותה התקופה נקראה משפחתו בית לואיטפולדינג, על שמו. בנו ברתולד, רוזן בוואריה המשיך את השושלת ונכדו אוטו השני, רוזן דכאו רכש את טירת ויטלסבאך, שהפכה למעון הרשמי של המשפחה בשנת 1119 והעניקה לה את שמה. נכדו של אוטו השני היה הראשון לבית ויטלסבאך שקיבל את התואר "דוכס בוואריה", שהיה שייך עד אז לבית ולף. טירת ויטלסבאך עצמה חרבה בשנת 1209, לאחר הירצחו של פיליפ משוואביה, מלך גרמניה, בידי אחד מבני המשפחה. במשך השנים, התפצלה המשפחה לשושלות משנה. בתחילת המאה ה-14, לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הקים את שושלת בוואריה, ואחיו, רודולף הראשון, דוכס בוואריה, הקים את השושלת הפלטינית, שהתפצלה במאה ה-15 לשתי שושלות אחרות (זימרן וצווייבריקן). השושלת הבווארית התפצלה גם היא לשלוש שושלות – דוכסות בוואריה-מינכן, דוכסות בוואריה-לנדסהוט ודוכסות בוואריה-אינגולשטאדט. אחר כך, השושלת הפלטינית העמידה את רוב האישים המפורסמים במשפחת ויטלסבאך. המשפחה העמידה לגרמניה שני קיסרים לאימפריה הרומית הקדושה, ומלך אחד. רופרכט, מלך גרמניה (מהשושלת הפלטינית) (מלך 1400 - 1410), לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (בוואריה) (קיסר 1314 - 1347), וקרל השביעי (בוואריה - מינכן) (קיסר 1742- 1745). ענף של השושלת הפלטינית, מצאצאי רופרכט, מלכו בשוודיה (החל מ-1654), מהמלך קרל העשירי עד למלך קרל השנים עשר ואחותו אולריקה אלאונורה שהיו אחרוני המלכים בשוודיה לבית ויטלסבאך (1741). נכדו של רופרכט, כריסטוף היה מלך בדנמרק, שוודיה ונורווגיה (1440-1448). מענף אחר של השושלת יצא פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, שהיה לתקופה קצרה מלך בוהמיה. נוסף על כך, החל מסוף המאה ה-16 ועד לאמצע המאה ה-18, היו בני המשפחה ארכיבישופים של קלן, ובתור שכאלה גם נסיכים בוחרים. השפעתה של בוואריה הייתה חזקה לאורך כל השנים, ולכן בתקופות מסוימות, ובעיקר במאה ה-17, קיבל אחד מבניה מעמד של נסיך בוחר. בשנת 1503 פרצה מלחמה בבוואריה על רקע ירושת לנדסהוט, היא מלחמת לנדסהוט. בשנת 1777, נכחדה שושלת בוואריה. עקב כך, הייתה מלחמה נוספת, בין בוואריה לאוסטריה, היא מלחמת הירושה הבווארית, על רקע רצונה של בוואריה לקבל מעמד עצמאי, לאחר השתלטותה של אוסטריה על הקיסרות. בסופו של דבר השליטה על בוואריה עברה לשושלת הפלטינית. לאחר מכן, היו בני משפחת ויטלסבאך מלכי בוואריה, הם המשיכו למשול בה עד שהודחו בשנת 1918 במהלך המהפכה הגרמנית. כיום ראש שושלת ויטלסבאך וכן הטוען לכתר בוואריה הוא פרנץ, דוכס בוואריה (נולד ב-1933). מדיה וקבצים בנושא בית ויטלסבאך בוויקישיתוף בית ויטלסבאך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
היפריון (עץ)

"היפריון" הוא העץ הגבוה בעולם (נכון ל-2011). גובהו במדידה האחרונה 115.92 מטרים. העץ הוא מהמין סקוויה נאה, והוא גדל בפארק לאומי רדווד שבאזור החוף בצפון-מערב קליפורניה. העץ נקרא על-שם היפריון - דמות מהמיתולוגיה היוונית. העץ התגלה ב-8 בספטמבר 2006 על ידי חוקר הטבע כריס אטקינס וחובב הטבע מייקל טיילור באזור מרוחק ב"פארק הלאומי רדווד". גובהו של העץ אומת על ידי ד"ר סטיבן סילֶט (Stephen C. Sillett), בוטנאי אמריקאי מומחה לסביבת גידול טבעית ביערות עצים עתיקים, וכן מומחה לעצים גבוהים. המיקום המדויק של העץ לא נחשף לציבור, מחשש שתנועה רבה של אנשים תפריע למערכת האקולוגית סביב העץ ואף תפגע בה. חוקרים טוענים שנזק של נקר בראשו מנעה מ"היפריון" להגיע ל-115.8 מטרים בזמן שאומת גובהו על ידי ד"ר סילט. לפי מחקר ביולוגי משנת 2004, שיא הגובה האפשרי לעץ הוא 130-120 מטרים. נפחו של העץ בזמן אימות גובהו היה 502 מ"ק עץ. העץ הוא בן 600 שנים, והוא ממשיך לצמוח, כך שהוא יגדל ויגבה עוד באופן משמעותי. ב-2 באוגוסט 2022 נאסרה הגישה לעץ, לאחר שהושחת על ידי תיירים. במיתולוגיה היוונית הקדומה היפריון הוא שם נלווה להליוס כשהעץ השני בגובהו שגובהו כ-114.7 מטרים נקרא בשם זה, או אפולו, אל השמש, ובמאוחרת יותר הוא אחד הטיטאנים. הוא היה המדען הראשון שחקר את סביבת הגידול הטבעית של עצי "סקוויה נאה" ופיתח שיטות חדשות לטיפוס, מחקר ולימוד על עצים גבוהים. הוא טיפס על רבים מהעצים הגבוהים ביותר בעולם כדי לחקור את המערכת האקולוגית בצמרות העצים, ונחשב לסמכות הבכירה ביותר לגבי עצים גבוהים ובייחוד למין "סקוויה נאה" "רדווד החוף"). George W. Koch, Stephen C. Sillett, Gregory M. Jennings & Stephen D. Davis, The limits to tree height, letters to nature, 2004 Nature Publishing Group. ניסן צור, 5,000 דולר קנס: נאסרה הגישה לעץ הגבוה בעולם, באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2022