laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדוארד סימונס

אדוארד סימונס (באנגלית: Edward Simmons‏; 1852–1931) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי, ידוע בזכות ציורי קיר בבניינים ציבוריים גדולים. אביו היה כומר אוניטרי. הוא סיים את לימודיו בהרווארד קולג' בשנת 1874, ונסע ללמוד בפריז. הוא היה תלמידם של ז'ול ג'וזף לפבר וגוסטב בולאנז'ה, שם קיבל מדליית זהב. בשנת 1894 קיבל סימונס את העבודה הראשונה של האגודה האמנותית העירונית - סדרת ציורי קיר - "צדק", "גורלות" ו"זכויות האדם" - בתוך אולמות בית המשפט העליון של מדינת ניו יורק במנהטן. מאוחר יותר עיצב סימונס את מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, ספריית הקונגרס בוושינגטון, ואת סדרת ציורי הקיר "ציוויליזציה של הצפון מערבי" ברוטונדה של קפיטול מדינת מינסוטה שבסיינט פול. בשנת 1914, הוא נסע עם צ'יילד האסאם כדי לצפות בציורי המדבר של אריזונה של האמן הקליפורני חבייר מרטינז בסטודיו שלו בפיידמונט, קליפורניה. סימונס היה חבר בקבוצת "עשרת הציירים האמריקאים", שפרשו מאיגוד האמנים האמריקאי. הוא נחשב גם לתורם לסגנון המכונה הרנסאנס האמריקאי. תנועה אמנותית לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית שהדגישה את יחסי הגומלין בין האדריכלות, הציור, הפיסול ועיצוב הפנים. סימונס פרסם את האוטוביוגרפיה שלו בשנת 1922. בשנת 1996 ציורו "בן הנגר" הממוקם בכנסייה האוניטרית הראשונה, ניו בדפורד, מסצ'וסטס, נלקח מהקיר ונחתך ממסגרתו. הקטע המתאר את ישו נחתך והוסר, והציור ההרוס נשאר מונח על הרצפה. החלק האבוד נמצא בשנת 2006 מגולגל מאחורי מקרר כשהוא הוצא ממטבח הקהילה. הציור שוחזר והבעלות הועברה לבית ומוזיאון הגן של רוטש-ג'ונס-דאף. מדיה וקבצים בנושא אדוארד סימונס בוויקישיתוף כתבי אדוארד סימונס בפרויקט גוטנברג (באנגלית) Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Simmons, Edward Emerson". Encyclopædia Britannica. 25 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 123. David Rising, Standard-Times staff writer, Church desecration hits emotional chord, southcoasttoday.com (באנגלית) Our Building – The First Unitarian Church in New Bedford, uunewbedford.org
אייכקירכן

אייכקירכן (בבווארית: Aichkirchen) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. מדיה וקבצים בנושא אייכקירכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייכקירכן ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באכמנינג

באכמנינג (בבווארית: Bachmanning) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. באכמנינג שוכנת בגובה של 435 מ' מעל פני הים. 14% משטחה של העיירה הם אזורים מיוערים, ויותר מ-75% מהשטח משמש לחקלאות. מדיה וקבצים בנושא באכמנינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של באכמנינג Ein Blick auf die Gemeinde Bachmanning, Fläche und Flächennutzung., Statistik Austria, (PDF), ‏6 בפברואר 2021 (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוכקירכן

בוכקירכן (בבווארית: Buchkirchen) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. העיירה בוכקירכן שוכנת באזור המנהלי האוסרוקפירטל. כ-11% מאדמות העיירה מיוערות, ו-77% הן אדמות חקלאיות. בשנת 1179, בוכקירכן הוזכרה במסמך של האפיפיור אלכסנדר השלישי. בשנים אלו בוכקירכן נקראה "פויכקירכן" (Puechkirchen). מדיה וקבצים בנושא בוכקירכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוכקירכן ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברשטלצל

אברשטלצל (בבווארית: Eberstalzell) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. העיירה אברשטלצל שוכנת באזור המנהלי האוסרוקפירטל. כ-8% מאדמות העיירה מיוערות, ו-83% הן אדמות חקלאיות. מדיה וקבצים בנושא אברשטלצל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אברשטלצל ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדט שבלמבך

אדט שבלמבך (בבווארית: Edt bei Lambach) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. העיירה נמצאת בקרבתו של מחנה הריכוז גונסקירכן. העיירה נמצאת 330 מטרים מעל פני הים. עד שנת 2012 העיירה הייתה שייכת למחוז למבך, והחל משנת 2013 שייכת העיירה למחוז ולס. שטחה הכולל הוא 21.3 קמ"ר. 27.7% מהשטח מיוער ו-62.4% מהשטח משמש לחקלאות. מדיה וקבצים בנושא אדט שבלמבך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אדט שבלמבך ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים

מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים (באיטלקית: Manifesto degli Intellettuali del Fascismo) נוצר על ידי הפילוסוף האיטלקי ג'ובאני ג'נטילה. במכתב מציין ג'נטילה את היסודות הפוליטיים והאידואולגיים של הפשיזם האיטלקי. במכתב מצדיק ג'נטילה את האלימות הפוליטית של אנשי החולצות השחורות בכך שהם מביאים למהפכה שתביא למימוש הפשיזם האיטלקי ומסייעת לשלטונו של ראש הממשלה, בניטו מוסוליני ששלט באיטליה מ-1922 ועד 1943. מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים הוא למעשה תמצית של ועידת התרבות הפשיסטית שנערך במרץ 1925 בבולוניה. מטרת הועידה ומהכתב היה לתמוך בממשלתו של ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני. מספר אינטלקטואלים. איטלקיים ואנשי ציבור איטלקים בולטים עשו בוועידה ובעת כתיבת המכתב את המאמץ הפורמלי הראשון להגדרת השאיפות התרבותיות של הפשיזם האיטלקי. המניפסט עצמו, פורסם לראשונה בעיתון "איל פופולו ד'איטליה" ולאחר מכן על ידי שאר העיתונים האיטלקים ב-21 באפריל 1925, וזאת כחלק מהחגיגות הלאומיות לייסוד הרפובליקה הרומית (רומא נוסדה ב-21 באפריל 753 לפנה"ס לערך). אינטלקטואלים איטלקיים רבים בעלי השפעה תרבותית חתמו על המניפסט, בין החותמים: ג'ובאני ג'נטילה ארדנגו סופיצ'י אילדבראנדו פיצטי מרגריטה צרפתי קורציו מלפרטה לואיג'י פיראנדלו אלפרדו פנציני (איט') לואיג'י ברזיני האב (אנ') סלבטורה פינצ'רל (אנ') לואיג'י פדרזוני (אנ') ג׳ובאני ג׳נטילה, "מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים אל האינטלקטואלים בני כל האומות", מאיטלקית: יונתן פיין, דחק - כתב עת לספרות טובה, עמ׳ 720–726 מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים Jeffrey T. Schnapp (1996). Fascinating Fascism. Journal of Contemporary History, Vol. 31, No. 2, Special Issue: The Aesthetics of Fascism (Apr., 1996), pp. 235–244, accessed 4 February 2009. Giovanni Gentile (1928). "Philosophic Basis of Fascism", Foreign Affairs, vol. 6 (January/February) 1928, pp 290-304. Giovanni Gentile (1929). Origini e dottrina del fascismo. Rome, 1929, 69 pp., revised 1934, 105 pp. Emiliana P. Noether (1971). Italian Intellectuals under Fascism. The Journal of Modern History, Vol. 43, No. 4 (Dec., 1971), pp. 630-648, accessed 4 February 2009. ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טטריב

טטריב (באוקראינית: Тетерiв) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו העיקריים של הדנייפר. אורכו של הנהר הוא 385 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-15,300 קמ"ר. רוחבו נע בין 40 ל-90 מטרים, בטרם הוא נשפך לנהר הדנייפר. הנהר בדרך כלל קופא בין דצמבר למרץ, וזרימתו מתחדשת בעוצמה בעת הפשרת השלגים. הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן ז'יטומיר, רדומישל וקורוסטישיב. מדיה וקבצים בנושא טטריב בוויקישיתוף Izsák Tibor (2007). Ukrajna természeti földrajza (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. p. 95. נבדק ב-2019-04-23. "NÉVJEGYZÉK-SZÓTÁR az UKRAJNA TERMÉSZETI FÖLDRAJZA tantárgyhoz" (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. נבדק ב-2019-04-23. "Тетерев" (ברוסית). Большая Советская Энциклопедия. נבדק ב-2019-04-23. "Teteriv River" (באנגלית). Encyclopedia of Ukraine. נבדק ב-2019-04-23. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיים (נהר)

סיים (באוקראינית וברוסית: Сейм) הוא נהר הזורם באוקראינה וברוסיה. הוא יובלו העיקרי של הדסנה. אורכו של הנהר הוא 748 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-27,500 קמ"ר. בדרך כלל רוחבו נע בין 80 ל-100 מטרים, אך בשיאו רוחבו נע בין 9 ל-12 קילומטרים. עומקו הממוצע הוא 4–5 מטרים. הנהר קופא בסוף נובמבר ומפשיר בסוף מרץ. הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן קורסק, קורצ'אטוב, באטורין ורילסק. הנהר שופע בדגים, כגון לש, שפמנון אירופי, זאב נהרות צפוני, קרפיון מצוי, פרקה ועוד. על גדות הנהר מקננות להקות של כוכית הגדות, חסידות ואנפות. כמו כן, על גדות הנהר ובתוכו שוכנים ריכוזים גדולים של בונים אירופים. מדיה וקבצים בנושא סיים בוויקישיתוף Izsák Tibor (2007). Ukrajna természeti földrajza (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. p. 95. נבדק ב-2019-05-05. "NÉVJEGYZÉK-SZÓTÁR az UKRAJNA TERMÉSZETI FÖLDRAJZA tantárgyhoz" (pdf) (בהונגרית). II. Rákóczi Ferenc Kárpátaljai Magyar Főiskola. נבדק ב-2019-05-05. "Сейм (река)" (ברוסית). Большая Советская Энциклопедия. נבדק ב-2019-05-05. "Seim River" (באנגלית). Encyclopedia of Ukraine. נבדק ב-2019-05-05. ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אוקראינה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שום (יישוב)

שום (בהונגרית: Som) הוא כפר במחוז שומוג', בנפת שיופוק. הכפר שום הוא השער המזרחי של מחוז שומוג', הבא מכיוון מחוז טולנה, נכנס למחוז שומוג' ב"משק שום-שימון". הכפר ממוקם בחלק הצפון מזרחי של מחוז שומוג', 8 ק"מ משיופוק (שנמצאת על שפת אגם בלטון), לאורך הכביש הראשי 65. בשל מיקומו הגאוגרפי, העיר שיופוק היא יישוב הרקע, כמעט הכל קשור לעיר זו. תחנות רכבת: שום - נאג'ברן ודראנפוסטה הן תחנות רכבת על קו הרכבת קאפושוואר - שיופוק. הכפר מחולק על ידי הנחל קיש-קופאני, שמימיו זורמים לדנובה דרך השיו. אוכלוסיית הכפר מונה כ-700 איש, וצומח לאט לאט בשל קרבת אגם בלטון. השלטון המקומי יצר יחסים טובים עם היישובים השכנים במחוזות שומוג' וטולנה. הכשרת גנים ובתי ספר מתקיימת בעיקר במוסדות המשותפים הפועלים בכפר השכן שאגוואר. ברשומות הכתובות הכפר היה שייך לראשונה כרכושה העתיק של משפחת טיבולד, שהושג על ידי טיבולד וקוזמה ממשפחה זו בשנת 1229. לרגל ההסכם הירושות משנת 1294 בניהם של קוזמה, זרייה ודמטר, זכו יחד באדמות ובתחנת המעבורת שנהרסה בינתיים. בעשור שלפני הכיבוש הטורקי בעל הבית כבר היה מישהו אחר ממשפחה אחרת. על פי רישום מס האוצר הטורקי, היישוב הפך לזירת פשיטות טורקיות וקרבות גבול סדירים. הצייר בלה איוואני-גרינוולד נולד בכפר והייתה בו אוכלוסייה יהודית מצומצמת. במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה חלק ניכר מאוכלוסיית הגברים בגיל המתאים גויס לצבא והיהודים גורשו למחנות ריכוז. בפאתי הכפר, על גבעה, נמצא עץ הפרסה, הקרוי על שם פורעי שומוג' המפורסמים. בתחילת 2020, העץ המקורי עדיין עמד, אך הוא כבר היה במצב של ריקבון. בעבר ניטע לידו עץ חדש כממשיכו. מאז 2005, פסטיבל העוגיות של שום מתקיים מדי סוף יוני. אנדרטת בארוק היא הכנסייה רומית-קתולית שנחנכה בשנת 1757 (מגדל עץ). יצירת המזבח שלו נעשתה על ידי תלמידו של דורפמייסטר. בלה איוואניי-גרינוולד (בהונגרית: Iványi-Grünwald Béla; שוֹם, 6 במאי 1867 – בודפשט, 24 בספטמבר 1940) היה צייר יהודי-הונגרי ידוע. כנסייה קתולית כנסייה קלוויניסטית תחנת הרכבת שום נאג'ברני עץ הפרסה שום לוחות זיכרון של בלה איוואני-גרינוולד II. מצבה של גיבורי מלחמת העולם השנייה בבית הקברות פסטיבל עוגיות שום בית קהילה שום אחד מציורי מחנה היצירה הבינלאומי של בלה איוואני גרינוולד אתר האינטרנט של המועצה המקומית שום האתר של טיבור לנקאי מדיה וקבצים בנושא שום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שום (בהונגרית)
פישלהאם

פישלהאם (בבווארית: Fischlham) היא עיירה במחוז ולס שבמדינת אוסטריה עילית באוסטריה. העיירה פישלהאם שוכנת באזור המנהלי האוסרוקפירטל. כ-19% מאדמות העיירה מיוערות, ו-69% הן אדמות חקלאיות. העיירה ידועה במיוחד בשל בית הספר היסודי, בו למד את שנותיו הראשונות, הפיהרר העתידי, אדולף היטלר. היטלר למד בבית הספר היסודי במשך שנתיים, משנת 1895 עד לשנת 1897. לצד אחיה היטלר, למדה אחותו פאולה היטלר גם כן בבית הספר היסודי. משנת 1903 ועד לשנת 1909. מדיה וקבצים בנושא פישלהאם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פישלהאם ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ציקסאים

ציקסיים (שם מדעי: Cycadaceae) היא סדרת צמחים וסקולריים חשופי זרע, הכוללת כמאה מינים בשלוש משפחות. זוהי הסדרה היחידה במערכת הציקסאים (Cycadophyta). עליהם של הצמחים במשפחה זו דומים לעליו של הדקל, אולם, בניגוד לדקלים, הציקסיים חסרי פרחים. צמחי הציקסיים נפוצים בעיקר באזורים הטרופיים והסובטרופייים. שני מינים (Zamia) גדלים כעצי בר, בפלורידה, ואף משמשים כעצי נוי. הציקסיים הם צמחים רעילים המפרישים אלקלואידים. באסיה נוהגים לאכול את זרעיהם לאחר סילוק הרעלים. מינים רבים של ציקסיים עומדים בפני סכנת הכחדה. ציקס - עלים ואצטרובל זכרי ציקס - עלים ואצטרובל נקבי מדיה וקבצים בנושא ציקסאים בוויקישיתוף ציקסאים, באתר ITIS (באנגלית) ציקסאים, באתר NCBI (באנגלית) ציקסאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ציקסאים, באתר Tropicos (באנגלית) ציקסאים, באתר GBIF (באנגלית) ציקסאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רסולניק

רסולניק (ברוסית: рассольник) הוא מרק רוסי אשר המרכיבים העיקריים שלו הם מלפפונים חמוצים, גריסים, וכליות של חזיר או בקר, אם כי יש כאלו המכינים אותו ללא בשר. בעבר, רסולניק היה נקרא קליה, והוא היה מכיל גם דגים, אך מהמאה ה-19 הוא מוכר בשם רסולניק, ובדרך כלל אין מכינים אותו עוד עם דגים. מדיה וקבצים בנושא רסולניק בוויקישיתוף Darra Goldstein, A taste of Russia : a cookbook of Russian hospitality, 2nd ed, Montpelier, VT: Russian Life Books, 1999, ISBN 1-880100-42-8 רסולניק צמחוני, באתר dailysoccerdigest.com, ‏19 ביוני 2018 (באנגלית) Famous World Soups: Rassolnik (Russia), www.tasteatlas.com ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכאל גולדברג (צייר)

מיכאל גולדברג (באנגלית: Michael Goldberg;‏ 24 בדצמבר 1924 – 31 בדצמבר 2007) היה צייר אקספרסיוניסטי מופשט ומורה אמריקאי, הידוע בעיקר בעקבות ציורי פעולה, הפשטות וציורים של טבע דומם. מוותיקי מלחמת העולם השנייה, גולדברג היה אחד הניצולים האחרונים שנותרו מאסכולת ניו יורק; לפעמים הוא כונה כחבר ב"דור השני" של האקספרסיוניזם המופשט, אף על פי שהחל להציג את ציורי הפעולה שלו תערוכות קבוצתיות בגלריות בניו יורק בתחילת שנות החמישים. גולדברג החל לקחת קורסים בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק בגיל 14. בשנות החמישים למד ציור אצל האנס הופמן, והוא דן בציור עם וילם דה קונינג, לי קרסנר, ג'קסון פולוק, פרנץ קליין, מארק רותקו ועוד כמה חברים מאסכולת ניו יורק לפעמים במועדון הרחוב השמיני, מקום מפגש קבוע של אמנים מודרניים העובדים ברחוב העשירי בניו יורק ובסביבתו ולפעמים בטברנה של ארז. הוא החל להציג את ציוריו בניו יורק בתחילת שנות ה-50, וכמה מעמיתיו באקספרסיוניזם המופשט כללו אמנים כמו ג'ואן מיטשל, אלפרד לסלי, גרייס הרטיגן, הלן פרנקנטלר, נוקס מרטין, פרידל דזובאס, נורמן בלום וסם פרנסיס בין היתר. מיכאל גולדברג התבלט בסוף שנות החמישים, תחילת שנות השישים, בדיוק בזמן שציורי שדות הצבע, ציור קצה והפופ ארט עלו על מרכז הבמה. עם שינוי אופנות בעולם האמנות, ההישגים הגדולים ביותר שלו כצייר לא הוכרו מספיק ורבים מבני דורו התעלמו מעבודתו במשך שנים רבות. הוא נודע בתחילת שנות החמישים בעקבות רומן שניהל עם המשוררת והמחזאית ויולט רני לאנג והוא נחגג במחזה שלה "יציאת אש", כפי שסופר בזיכרונותיה של אליסון לורי V.R. Lang, Poems & Plays, with a Memoir by Alison Lurie. עם זאת, בשנות השבעים והשמונים עבודתו החלה להשיג הכרה והערכה והוא נהנה מקריירה ארוכה, מוצלחת ומפורסמת כצייר מופשט. עבודותיו כמו אחרים בזרם האקספרסיוניסטי המופשט הביעו שילוב ציורי של המטאפיזיקה המערבית והפילוסופיה המזרחית. לאורך הקריירה הארוכה שלו וכלה בשנותיו הבוגרות, המשיך ללמד, לצייר ולהציג את עבודותיו. בשיעוריו בבית הספר לאמנות חזותית בניו יורק השתתפו היטב סטודנטים מסורים וגם כן מעריצים. הוא חי עם אשתו ובן זוגה הוותיק, הציירת לין אומלאוף, המלמדת גם בבית הספר לאמנות חזותית. הוא מת במנהטן מהתקף לב. העיזבון של מייקל גולדברג הספד של ניו יורק טיימס, 4 בינואר 2008 Glueck, Grace (2008-01-09). "Michael Goldberg, abstract expressionist painter". The Boston Globe. נבדק ב-2008-01-14. Marika Herskovic, New York School Abstract Expressionists Artists Choice by Artists, (New York School Press, 2000.) ISBN 978-0-9677994-0-7 pp.150-153 Sandler, Irving H. (1978). The New York School: The Painters and Sculptors of the Fifties. New York: Harper & Row. pp. 1–29. ISBN 978-0-06-438505-3. Marika Herskovic, New York School Abstract Expressionists Artists Choice by Artists, (New York School Press, 2000.) ISBN 978-0-9677994-0-7 p.11 University of Kentucky Art Museum, retrieved January 4, 2008 Sandler, Irving H. The New York School: The Painters and Sculptors of the Fifties, New York: Harper & Row, 1978. ISBN 978-0-06-438505-3 pp.2-29
מארק ראולי

מארק ראולי (באנגלית: Mark Rowley;‏ נולד ב-29 בינואר 1990) הוא שחקן סקוטי. מארק ראולי נולד בפייזלי שבסקוטלנד. הוא החל לשחק לאחר שהשתתף בשיעורים בחברת התיאטרון "PACE" בפייזלי. בשנת 2013 סיים ראולי את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד שבגלאזגו. בשנת 2013 כיכב ראולי בפרק של "לות'ר" לצד אידריס אלבה, ייתכן וראולי היה השחקן הצעיר ביותר ששיחק את מקבת בגיל 25, בגרסת 2018 האחרונה שביים קיט מונקמן. ראולי שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקצר 2018 "Lift Share", שהוקרן בבכורה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע באדינבורו ביוני 2018. משנת 2017 עד 2020 גילם ראולי את תפקיד הלוחם האירי "פינאן", בדרמה ההיסטורית המשודרת בשירות ההזרמה נטפליקס, "הממלכה האחרונה" לצד אלכסנדר דריימון. בשנת 2020 הופיע ראולי במיני-סדרה "The North Water", יחד עם עמיתתו מהסדרה "הממלכה האחרונה", אלייזה באטרוורת'. ראולי לוהק לאחד מהתפקידים הראשיים בסרט שבעה מלכים צריכים למות שייצא בשנת 2023. סרט המבוסס על הספר "הסיפורים הסקסונים" מאת ברנרד קורנוול. זהו סרט המשך לסדרת הטלוויזיה "הממלכה האחרונה". מדיה וקבצים בנושא מארק ראולי בוויקישיתוף מארק ראולי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "River City star Mark Rowley has his say on the soap's harrowing rape storyline". dailyrecord.co.uk. 8 בפברואר 2014. {{cite news}}: (עזרה) "An interview with actor Mark Rowley". macbeththefilm.co.uk. 15 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Virginia Heath - multi-award winning writer/director". factionnorth.com. 2018. "Meet the cast of The Last Kingdom season 4 on Netflix". radiotimes.com. 20 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה) "When is The Last Kingdom season five on Netflix?". radiotimes.com. 20 באפריל 2020. {{cite news}}: (עזרה)
יחסי פקיסטן–קרואטיה

יחסי פקיסטן–קרואטיה הם יחסי החוץ בין פקיסטן לקרואטיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 ביולי 1994. ב-28 באוגוסט 2000 נחתמה אמנת סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין המדינות, אשר נכנסה לתוקף בפברואר 2001. ב-1 ביולי 2007 נחתם מזכר הבנות בין משרדי החוץ בשתי המדינות. קרואטיה מיוצגת בפקיסטן באמצעות שגרירותה בטהראן, איראן. פקיסטן מיוצגת בקרואטיה באמצעות שגרירותה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בזאגרב. הסכמים בילטרליים בין המדינות באתר משרד החוץ הקרואטי (בקרואטית) שגרירות פקיסטן באיראן ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאיפת עשן

שאיפת עשן היא שאיפת כמות גדולה של אדים רעילים או תוצרי לוואי של בעירה דרך מערכת הנשימה וכתוצאה מכך פציעה חמורה או מוות. שאיפת עשן היא גורם התמותה העיקרי של קורבנות שרפה. שאיפה או חשיפה לתוצרי בעירה כגון גזים חמים עלולים לגרום לסיבוכים חמורים של הנשימה. כ-50-80% ממקרי המוות כתוצאה מפגיעת שאיפת עשן, לא באו כתוצאה ממגע ישיר עם הלהבות, אלא כתוצאה מכוויות במערכת הנשימה. העשן החם פוגע או הורג על ידי שילוב של נזק תרמי, הרעלה וגירוי ריאתי ונפיחות, הנגרמים על ידי פחמן חד-חמצני, ציאניד ומוצרי בעירה אחרים. התסמינים של שאיפת עשן נעים בין שיעול, הקאה, בחילה, ישנוניות ובלבול. כוויות באף, בפה ובפנים, שערות נחיריים חדות, קשיי נשימה וכיח פחמני (רוק שרוף) הם סימנים נוספים לפגיעה משאיפת עשן. טיפול רפואי מוקדם עשוי להיות נחוץ כדי להציל את חיי המטופל, כולל הנשמה מלאכותית מכנית, גם אם האדם בהכרה מלאה. בהמתנה להתערבות רפואית, יש להביא את המטופל לאוויר צח ולתת לו חמצן רפואי במידת האפשר. גז הפליטה מורכב בעיקר בחומר הבוער ובחום שבו הוא נשרף. כל מרכיבי גז הפליטה יכולים להזיק מאוד לבריאות האדם. אולם בדרך כלל הוא מורכב משלוש קבוצות גדולות: גזים מגרים, כגון מימן כלורי (אנ') או גופרית דו-חמצנית, בעלי השפעה קורוזיבית על ריריות, עיניים, מערכת הנשימה ועוד. כאן מבדילים בין תת--קבוצות גזים. גזים מגרים מיידית הם הידרופיל גזים מגרים מסוג חביון הם ליפופיליות. גזים רעילים הם בעיקר פחמן דו-חמצני (CO2), המונע שחרור של פחמן דו-חמצני מהגוף, כמו גם פחמן חד-חמצני (CO) וציאניד (מימן ציאנידי, HCN), המונעים ניצול או קישור לחמצן לגוף האדם. חלקיקי פיח ודיוקסינים (אנ') עלולים לגרום לנזקים תרמיים, לשמש כלי הובלה לרכיבים מקשת הגזים המגרים ולשחרר אותם רק לאחר עיכוב, הגורם לגירוי ארוך טווח ולשינויים מכניים בגוף האדם. שאיפת עשן – סכנות ודרכי התמודדות – מדעת Rauchmelder retten Leben | GDV, web.archive.org, ‏1 ביוני 2012 מגן דוד אדום, כיצד לטפל בשאיפת עשן, באתר www.mdais.org Wayback Machine, web.archive.org, ‏3 בינואר 2014
מילטון רזניק

מילטון רזניק (באנגלית: Milton Resnick‏; 7 בינואר 1917 – 12 במרץ 2004) היה אמן אמריקאי. חלק מהציורים הגדולים ביותר שוקלים יותר משלוש מאות קילוגרמים, כמעט כל המשקל בעקבות השימוש בצבע רב. הייתה לו קריירה ארוכה ומגוונת, שנמשכה כששים וחמש שנים. הוא הפיק לפחות שמונה מאות בדים ושמונה אלפים עבודות על נייר ולוח. הוא גם כתב שירה על בסיס כמעט יומי במשך שלושים השנים האחרונות לחייו. הוא היה קורא נלהב, דובר מרתק ומספר סיפורים מחונן, המסוגל לשוחח עם קהל המכללות בפגישות שעשויות להימשך שלוש שעות. עיזבונו מוחזק על ידי קרן מילטון רזניק ופט פסלוף. החל משנת 2017, מאה שנה להולדתו, פתחה הקרן את ביתו וסטודיו לשעבר, ברחוב אלדרידג 87 במנהטן כחלל תצוגה ציבורי להצגת עבודותיו, של אשתו פט פאסלוף וציירים אקספרסיוניסטים מופשטים אחרים. אתר האינטרנט הרשמי של מילטון רזניק (באנגלית אמריקאית) קרן מילטון רזניק ופט פאסלוף מילטון רזניק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Mary Ellen Abell, Phd. As of 2016, the Milton Resnick and Pat Passlof Foundation owns 8003 paintings on board and paper, and 402 on canvas, only forty of which are dated before 1980. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יימס לסטוביק

ג'יימס לסטוביק (באנגלית: James Lastovic; נולד ב-15 באוקטובר 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. לסטוביק נולד בסן דייגו שבקליפורניה. הוא למד בבית הספר למשחק רוסקין. הופעת הבכורה שלו הייתה בסרט הילדים העצמאי לשנת 2013, "Taking Pony". בשנת 2015 הופיע בפרק של מיני סדרת טלוויזיה, "Musical Concierge". באותה שנה החל לשחק בתפקיד הקבוע של ג'ואי ג'ונסון באופרת הסבון האמריקאית, "ימי חיינו". הוא הופיע בסדרה עד שנת 2017 והופיע ב-98 פרקים. בשנת 2018 לוהק לתפקיד כריסטיאן קין, בנו של הכומר המאוהב בפאטי (דבי ראיין) בסדרת הטלוויזיה "רעבים". ג'יימס לסטוביק, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יימס לסטוביק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קופה אמריקה 1920

טורניר אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל 1920 בכדורגל (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1920) נערך בצ'ילה והיה הטורניר הרביעי של הקופה אמריקה. נבחרת אורוגוואי זכתה בפעם השלישית בתואר לאחר שסיימה במקום הראשון בבית. הטורניר כולו נערך באצטדיון ואלפארייסו ספורטינג קלוב בויניה דל מאר ומספר המושבים שהכיל אינו ידוע. הטורניר נערך בספטמבר 1920. לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו צ'ילה, ארגנטינה, אורוגוואי ומחזיקת הגביע ברזיל. ארבעתן מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. אם והתקבל שוויון נקודות בין שתי הנבחרות המובילות בבית, משחק גמר יערך כדי לקבוע מי הזוכה. ההפסד 6–0 של נבחרת ברזיל בטורניר זה לאורוגוואי היה הפסדה הגדול ביותר בהיסטוריה, עד מונדיאל 2014 בו ברזיל הפסידה 7–1 לגרמניה במשחק הידוע בשם "מינייראסו". 3 שערים אורוגוואי אנחל רומאנו אורוגוואי חוסה פרס 2 שערים ארגנטינה ראול אצ'ביירה מדיה וקבצים בנושא קופה אמריקה 1920 בוויקישיתוף נתונים על קופה אמריקה 1920 קופה אמריקה 1920 בארכיון RSSSF
קונאן (סדרת טלוויזיה, 1997)

קונאן (באנגלית: Conan the Adventurer) הייתה סדרת הרפתקאות טלוויזיה אמריקאית שבועית בשידור חי באורך שעה. היא הופקה על ידי מקס א' קלר ומיצ'לין קלר בשנים 1997 עד 1998, על בסיס דמותו של קונאן הברברי. תוכנית הטלוויזיה עלתה לראשונה ב-22 בספטמבר 1997. הסדרה התפשטה לכ-150 מדינות בעולם. את תפקידו של קונאן מילא ראלף מולר, פעמיים מר יוניברס, יליד גרמניה, וחברו של ארנולד שוורצנגר. התסריט לפיילוט נכתב על ידי סטיב הייז, ראש פיתוח הפרויקטים של הסדרה. העלילה חרגה ממהות הדמות של קונאן, כמו זו של קונאן שתוארה קודם לכן בסרטי שנות השמונים ובסדרות הקומיקס של מארוול קומיקס, מכיוון שהעיבוד הזה היה שליו יותר ומיועד לכל קבוצות הגיל. "קונאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קונאן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קונאן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) 10 best shows like Conan the Adventurer (1997), movieslist.best (באנגלית) Ralf Moeller - Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)