laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הצליבה (פייטרו לורנצטי)

"הצליבה" (1340 בקירוב) הוא ציור מאת פייטרו לורנצטי המתאר את צליבת ישו. מאז שנת 2002 נמצא הציור באוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. "הצליבה" שייך לעבודתו המאוחרת של לורנצטי, הנחשב לאחר ממבשרי הציור של תקופת הרנסאנס, כנראה בשל השתייכות הציור לקבוצה של עבודות בנושא הפסיון של ישו. על פי חוקרים, ציור שנושאו "ישו בפני פונטיוס פילטוס", הנמצא באוסף מוזיאון הוותיקן, עשוי להיות אחד מהם. בדומה לפרסקו של צליבת ישו מן הכנסייה התחתונה של הבזיליקה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי (1320), גם כאן העבודה מחולקת למעיין שני מישורים. במישור העליון מופיע ישו על הצלב, ולצידו שני הגנבים. לרגליהם מתוארים חיילים רומאים. למרות שלורנצטי איננו מתאר את דמויות הנצלבים באופן אנטומי, הוא עושה שימוש בדם המתפרץ מן הגוף כביטוי לדרמה האנושית של הצליבה. מתחת לשלושת הצלבים מתוארת התרחשות רבת משתתפים. את מרכזה תופשת דמותה של מרים, אם ישו, המתוארת כמתעלפת ונתמכת על ידי מספר נשים. בצידו הימני של התיאור מופיעים שני פרשים. אחד מהם, המתואר עם הילה משושה, מזוהה כלונגינוס הקדוש, החייל הרומי שדקר את ישו, ובידו הרומח של לונגינוס. הדרמה, המאפיינת את יצירתו של לורנצטי מובססת לא רק על הברית החדשה, כי אם גם על מקורות בני זמנו של הצייר, כגון כתיבתו של בונוונטורה הקדוש, בן המאה ה-13. מדיה וקבצים בנושא הצליבה בוויקישיתוף ראו: The Crucifixion, באתר מוזיאון המטרופולין לאמנות (באנגלית).
פתחה (תשכיל)

פַתְחָה (בערבית: الفَتْحَة או الفَتْح) (‏-َ‏) היא אחת מתנועות התשכיל בשפה הערבית. היא מסומנת כקו אלכסוני קצר מעל האות. הפירוש המילולי של המילה "פתחה" הוא "פתיחה, פֶּתח". הגיית הפתחה דומה להגיית הפתח בעברית. האות המאריכה של הפתחה היא אליף. כאשר מתעתקים מערבית נהוג להחליף פתחה בפתח, וכאשר הפתחה מלווה באליף – בפתח שלאחריו א. פתחה מציינת תנועה פתוחה לא מעוגלת, /a/, קצרה, בדומה לפתח העברי. האות המאריכה של הפתחה היא אליף (ﺍ), ובהופעתה היא גורמת לביטוי /aː/. לאחר פתחה יכולות להופיע גם האותיות המאריכות של התנועות האחרות, יא (ﻱ) וואו (ﻭ), כדי ליצור את הדיפתונגים /ai/ ו-/au/, בהתאמה. בניבים הרבים מתרחשת במקרים רבים מונופתונגיזציה של תנועות אלה לכדי /eː/ ו-/oː/, בהתאמה. את צליל ה/eː/ עשויים לסמן גם בפַתְחַה מקלובה, דהיינו בתמונת המראה של הפַתְחַה. אליף תלויה מדיה וקבצים בנושא פתחה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצוות קריאה לשלום במלחמה

בשעת מלחמה, מצווה מן התורה לקרוא לשלום אל העיר בטרם ההתקפה אליה. המצווה מחייבת להציע לעיר האויב הסכם כניעה ושעבוד לפני שמתחילים לצור עליה או לכבוש אותה. קיימת מחלוקת אם חיוב זה חל רק במלחמת רשות או גם במלחמת מצווה. מקור המצווה מחומש דברים פרק כ (שבו נאמרו דיני המלחמה) פסוקים י'–י"א: כִּי-תִקְרַב אֶל-עִיר לְהִלָּחֵם עָלֶיהָ וְקָרָאתָ אֵלֶיהָ לְשָׁלוֹם. וְהָיָה אִם-שָׁלוֹם תַּעַנְךָ וּפָתְחָה לָךְ וְהָיָה כָּל-הָעָם הַנִּמְצָא-בָהּ יִהְיוּ לְךָ לָמַס וַעֲבָדוּךָ. לפני שכובשים מקום חובה לשלוח עליהם הצעת שלום שיהיו לעבדים ולמס. עבדים משמעו שלא ימרדו בשלטון, ומס משמעו שיעלו כסף למלך כמס ויתחייבו לבוא לעזרתו בבניית מבנים. לפי חלק מהראשונים יש לחייב אותם גם בשבע מצוות בני נוח כדי שלא לעבור על האיסר של כריתת ברית עם עובדי עבודה זרה, ואם הם לא הסכימו לקבל אחד מהדברים האלו מותר להמשיך ולהילחם בעיר. גם אם העיר נמנעה מלקבל את הצעת השלום, אסור להקיף אותה מכל הצדדים בעת ששצרים עליה, אלא יש להשאיר צד אחד ריק מחיילים כדי שכל אלו שאינם מועניינים במלחמה יוכלו לברוח. נחלקו הראשונים האם החובה לקרוא לשלום קיימת גם במלחמת מצווה. לדעת הרמב"ם והרמב"ן המצווה קיימת גם במלחמת מצווה, בעוד לפי רש"י החובה קיימת רק במלחמת רשות אבל במלחמת מצווה אין חובה לקרוא לאויב לשלום, אמנם גם לפי רש"י מותר לקרוא להם לשלום גם במלחמת מצווה כמו שמצינו שיהושע שלח לשבעת העממים לפני שנכנסו לארץ. בספר החינוך כתב שהטעם כדי שעם ישראל לא ישחית את עצמו, ואפילו שאין הם ראויים לרחמים בכל זאת יש בדבר אכזריות, לכן צריך להציע להם שלום. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בתלמוד ירושלמי כתוב שלפני שיהושע נכנס לארץ הוא שלח לשבעת העממים קריאת שלום, "אמר רבי שמואל שלש פרסטיניות [אגרות] שלח יהושע לארץ ישראל עד שלא יכנסו לארץ: מי שהוא רוצה להפנות - יפנה, להשלים - ישלים, לעשות מלחמה - יעשה. גרגשי פינה והאמין לו להקב"ה והלך לו לאפריקי... גבעונים השלימו [ככתוב:] וכי השלימו יושבי גבעון את ארץ ישראל; שלושים ואחד מלך עשו מלחמה ונפלו". מצוות ירושת ארץ ישראל מצוה:לשלוח שלום לערים שצרים עליהן, באתר ויקיטקסט הרב אליעזר יהודה ולדנברג, "קריאה לשלום ותנאי כניעה", מהספר הלכות מדינה אברהם קלמנטינובסקי, קריאה לשלום, בתוך: מחניך קדוש, ישיבת כרם ביבנה תשע"ו, עמ' 65–77, באתר ספריית אסיף. נריאל שלם, "קריאה לשלום לפני מלחמה וקבלת כניעה במהלכה", אסיף ו (תשע"ט), עמ' 896–904. הרב אליעזר מלמד, מצווה להציע שלום, פניני הלכה חנן פורת, השלום כאופציה אידיאלית, באתר מקור ראשון (הקישור אינו פעיל) וקראת לשלום, באתר מחלקי המים משנה תורה לרמב"ם, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ו', הלכה ז' משנה תורה לרמב"ם, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ו', הלכה א' רמב"ן, ספר דברים, פרק כ', פסוק י' רש"י, ספר דברים, פרק כ', פסוק י' גור אריה וצידה לדרך על רש"י דברים פרק כ פסוק י ספר החינוך, מצווה תקכ"ז תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית, פרק ו', הלכה א'
דאון היל

דאון היל הוא שמו של סגנון רכיבה על אופניים. בסגנון זה מתחרים ברכיבת שטח במורד תלול. סגנון זה מתאפיין בקפיצות מרובות ובאתגרים טכניים וגופניים לרוכבים. הסגנון הזה, ביחד עם סגנון הפרי רייד, משתייכים לקטגוריית האקסטרים בספורט רכיבת האופנים. לָרוב המִתלים של אופניים אלו ארוכי מהלך והשלדה כבדה וחזקה עם מקום לצמיגי שטח רחבים. משקל האופניים יכול להגיע ל-22 ק"ג, ולכן אופניים אלו אינם מתאימים לרכיבת שבילים. אביזרי המגן בהם משתמשים רוכבי דאון היל מבוססים על אלו המיועדים לאופנועים, כולל קסדה מלאה לָפנים, חליפת מגן לגוף ומגיני רגליים. עקב המהירויות הגבוהות בצורת רכיבה זו והקושי הטכני של המסלול, תאונות הן תופעה שכיחה. דאון היל הוא גם תת-ענף בתחום הסקייטבורד, בעזרת סקייטבורד מיוחד המתאפיין בקרש עבה ורחב יותר, גלגלים וצירים גדולים וגריפ מיוחד שמודבק על הקרש ומונע החלקה במהירויות גבוהות יכולים הרוכבים לרדת במדרונות וכבישים במהירויות גבוהות (50–70 קמ"ש בממוצע), דאון היל בסקייטבורד נחשב לספורט אתגרי ומסוכן ויש לבצע זאת עם מיגון מותאם כולל קסדה מיוחדת (דומה לקסדת אופנוע). אופני הרים פרי רייד כתבות ומדריכים בנושא דאון היל באתר www.sk8r.co.il פורטל הסקייטבורד הישראלי מדיה וקבצים בנושא דאון היל בוויקישיתוף
גוטייה ממץ

גוטייה ממץ (גם גוטיה, גוסיון, או גויסיאן בצרפתית: Gautier de Metz;‏ היה משורר צרפתי. נודע בעיקר בכתיבת שיר אנציקלופדי בשם "תמונת העולם". מהמהדורות הראשונות של יצירה זו עולה כי שמו האמיתי היה גוסוין ולא גוטייה כפי המקובל. בינואר 1245 כתב גוטייה את חיבורו הנקרא בצרפתית "L'Image du monde" שפירושו "דימוי העולם" או "תמונת העולם". הוא כתוב בצורת שירה ומכיל תוכן אנציקלופדי על הבריאה, כדור הארץ והיקום. תוכן היצירה מערב עובדות ופנטזיה. החיבור נכתב במקור במקור בלטינית והכיל 6594 קטעים מחורזים המחולקים לשלושה חלקים. חלקים מסוימים לוקטו ממקורות שונים לטיניים, במיוחד מחיבורו של ז'אק דה ויטרי, ועוד. אך בהשמטת אלמנטים שונים של היצירה, מכפי שהיו במקורותיו. מדיה וקבצים בנושא גוטייה ממץ בוויקישיתוף גרסת פרוזה של L'image du monde באתר Wikisource גוטייה ממץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Oliver H. Prior, ed. Caxton's Mirrour of the World. Early English Text Society, 1913.
הר קרילון

הר קרילון (באנגלית: Mount Crillon; נהגה באנגלית: "הר קרילון" וצרפתית "הר קרייון") הוא פסגה גבוהה ברכס פיירווד'ר, בשטחו של הפארק הלאומי גליישר ביי (מפרץ הקרחונים), באזור הדרומי ביותר של הרי סנט אליאס, במדינת אלסקה שבארצות הברית. ההר ממוקם בקצה הדרומי ביותר של רכס פיירווד'ר. גובהה של הפסגה 3,879 מטרים מעל פני הים; הר קרילון הוא ההר ה-51 בגובהו באלסקה. הר קרילון הוא ההר ה-67 בגובהו באמריקה הצפונית. ההר מתנשא לגובה של 2199 מטרים מעל סביבתו; הר קרילון הוא ההר ה-21 בהתנשאותו באלסקה. הר קרילון ממוקם 32 קילומטרים מדרום-מזרח להר פיירווד'ר. ההר קרילון ממוקם 16 קילומטרים ממזרח לראשו של מפרץ ליטויה (מפרצון היוצא ממפרץ אלסקה). על ההר מצויים קרחון קרילון הצפוני (North Crillon Glacier) והדרומי (South Crillon Glacier), שניהם זורמים לכיוון מערב, ונשפכים אל מפרת ליטויה. על המדרון הצפוני של ההר מצוי ראשה (מוצאה) של השלוחה הדרומית של קרחון ג'ונס הופקינס הנשפך לתוך מפרצון ג'ונס הופקינס, הנשפך אל מפרץ גליישר. לרגלי המדרון המזרחי של הפסגה מצוי שדה קרח גדול, המהווה את ראשו (מוצאו) של קרחון בריידי - שהוא הדרומי ביותר מבין הקרחונים הגדולים של הרי סנט אליאס. שמו של ההר ניתן לו על ידי מגלה הארצות הצרפתי, ז'אן-פרנסואה דה גאלאפ דה לא פרוס (Jean Francois de Galaup de la Perouse). לה פרוס קרא להר על שמו של ידידו פלי-פרנסואה-דורות'ה דה ברטון, קומט דה קריון (רוזן קריון) (Felix-Francois-Dorothee de Bretton, Comte de Crillon). הטיפוס הראשון המתועד לפסגת ההר, בוצע על ידי ברדפורד וושברן (Bradford Washburn), ו-הייץ'. אדמס קרטר (H. Adams Carter), בשנת 1934. • Colby Coombs, Michael Wood, Alaska: A Climbing Guide, P 184 הר קרילון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית הר קרילון באתר "אנציקלופדית ההרים הקנדית" מפה טופוגרפית של אזור הר קרילון הר קרילון באתר peakbagger תרשים הנוף הנשקף מהר קרילון באתר peakvisor תרשים הנוף הנשקף מהר קרילון באתר peakfinder הר קרילון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מפת אזור הר קרילון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר קרילון (לפי גבהים) מידע גאוגרפי והיסטורי לפי מקור אחר, גובהו של ההר 3,677 מטרים מעל פני הים לפי מקור אחר הר קרילון הוא ההר ה-43 בגובהו באלסקה הרי אלסקה לפי גובהם הרי אמריקה הצפונית לפי גובהם לפי מקור אחר הר קרילון הוא ההר ה-17 בהתנשאותו באלסקה. הרי אלסקה לפי התנשאותם מידע היסטורי על מקור השם
צל העולם

ספר צל העולם (גם 'צלמות הארץ' או 'צלמות העולם') הוא ספר מאת רבי מתתיה דלקרוט העוסק בענייני התכונה (אסטרונומיה) והעולם. בכתב היד נקרא הספר 'צלמות הארץ'. הספר היה פופולרי בקרב יהדות אשכנז, והוא נדפס במהדורות רבות. הספר מבוסס על ספרו של ויליאם קקסטון סופר וסוחר אנגלי מהמאה ה-15. ויליאם עצמו כתב את ספרו על פי חיבורו של גוטייה ממץ (Gautier de Metz) משורר צרפתי בן המאה ה-13. גוטייה חיבר שיר העוסק בענייני התכונה, המורכב ממדע ופנטזיה גם יחד. חיבורו זה תורגם לשפות רבות במאות השלוש עשרה עד החמש עשרה. בהתאם לכך המידע בספר צל עולם תואם את הידע שהיה קיים בימי הביניים. הספר כאמור, עוסק בענייני חכמת הטבע והעולם, וכפי שנכתב בהקדמה לספר: "חידושי ארבע חלקי העולם ומענייני גן עדן וגיהנום וארבע יסודות". שמו של הספר כפי שהיה כתוב בכתב היד הוא 'צלמות הארץ', אך כנדפס לראשונה באמסטרדם בשנת ה'תצ"ג (1733) שונה שמו ל'צל העולם'. החיד"א בספרו שם הגדולים מזכיר את הספר למרות שהוא אינו עוסק בעניינים תורניים: "'צל העולם' - ספר בחכמות למידיות טבעיות והוא ספר קדמון, והיה ביד יחידי סגולה כתב יד, ונדפס באמסטרדם שנת תצ"ג, ומלא מחידושי העולם". הספר, נדפס במהדורות רבות (בחלק מהמהדורות הוא נדפס יחד עם ספרים אחרים): אמסטרדם, ה'תצ"ג (1733) - מהדורה ראשונה לעמבערג, ה'תקס"ד צ'רנוביץ, ה'תרכ"ז (1867) מונקאטש, ה'תרנ"ז (1897) ובמהדורת צילום בירושלים בשנת ה'תשכ"ח. מדיה וקבצים בנושא צל העולם בוויקישיתוף דניאל ליפסון, "צל העולם": הרב שניסה לתת תשובות לשאלות הגדולות של היקום, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 20.03.2019 מידע על צל העולם בקטלוג הספרייה הלאומית צל העולם, באתר OCLC (באנגלית) מהדורה ראשונה - דלקרוט, מתתיה בן שלמה, צל העולם, ‏אמשטרדם תצג, באתר היברובוקס וגם כאן דלקרוט, מתתיה בן שלמה, צל העולם, ‏ווילנא תקסב, באתר היברובוקס דלקרוט, מתתיה בן שלמה, צל העולם, ‏ווארשא תרכב, באתר היברובוקס דלקרוט, מתתיה בן שלמה, צל העולם, ‏מונקאטש תרנז, באתר היברובוקס
ויליאם קקסטון

ויליאם קקסטון (1422–1491 לערך) היה סוחר, דיפלומט, סוחר, סופר ומוציא לאור אנגלי. הביא את מכונת הדפוס הראשונה לאנגליה, והביא לכך שהייתה המדינה הראשונה ששווקו בה ספרים מודפסים בקמעונאות. הפרטים על אודותיו מועטים, שמות הוריו ותאריך לידתו אינם ידועים. משערים שנולד בין השנים 1415–1424. בשנת 1438 שימש כעוזרו של רוברט לארגה (אנ'), סוחר משי עשיר בלונדון. לאחר מותו של לארגה ב-1441 עבר קקסטון לברוז' שבפלנדריה, עיר מסחר ותרבות עשירה, והשתקע בה בשנת 1450. קקסטון זכה להצלחה בעסקיו והיה לנגיד החברה הלונדונית של הרפתקני הסחר (אנ'). בנסיעותיו העסקיות נחשף למלאכת הדפסת הספרים ולמד אותה. התרשמותו מתעשיית הדפוס החדשה בקלן, הובילה אותו להקים בעצמו בית דפוס בברוז' בשיתוף עם המוציא לאור הפלמי קולארד מניסיון (אנ'). קקסטון החל לעסוק בתרגום כְתבים שונים לאנגלית והדפסתם בבית הדפוס שלו. בשובו לאנגליה ב-1475, שב קקסטון לאנגליה והביא עימו מכונת דפוס מאותן המכונות שהמציא גוטנברג, שלא היו כמותן בארצו, ופתח ב-1476 בית דפוס ברובע וסטמינסטר שבלונדון. הוא נחשב למדפיס הראשון על אדמת אנגליה, שבה המשיך לעסוק שם בתרגום ספרים והדפסתם. במהלך שני העשורים הבאים פיתח עסק מצליח להוצאה לאור ולמכירת ספרים. קקסטון התפרסם בעקבות תרגומיו הרבים והוזמן על ידי אנשי אצולה שונים לתרגם ולפרסם יצירות נודעות. הספר הראשון שהפיק בדפוס היה "סיפורי קנטרברי" של ג'פרי צ'וסר. הגרסה המודפסת הראשונה של משלי איזופוס בשפה האנגלית פורסמה על ידיו ב־1484. תרגומו ל"מקראת הזהב" ב-1483 מכיל, לראשונה בדפוס, פסוקים מהברית החדשה בשפה האנגלית. בסך הכול הפיק קקסטון 100 ספרים, מתוכם 24 תרגם לאנגלית בעצמו, אך משאיפתו לתרגם ספרים כה רבים פעל בפזיזות, ותרגומיו אינם מצטיינים בדיוקם. ויליאם קקסטון נפטר בלונדון בשנת 1491 ונקבר בכנסיית סנט מרגרט שבמתחם מנזר וסטמינסטר קקסטון נבחר ב-2002 לאחד מ-100 הבריטים הגדולים ביותר בסקר ה־BBC. מדיה וקבצים בנושא ויליאם קקסטון בוויקישיתוף הדפוס: סיפור של בני אדם, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח ויליאם קקסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ויליאם קקסטון בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ויליאם קקסטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Great Britons 11-100". BBC. אורכב מ-המקור ב-4 בדצמבר 2002. נבדק ב-1 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה)
הדיוויזיה השישית (נורווגיה)

הדיוויזיה השישית (בנורווגית: 6. divisjon) הייתה דיוויזיה של צבא נורווגיה, אשר התפרסמה בשל חלקה בקרב נרוויק במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-1916 כהרחבה של הבריגדה השישית של צבא נורווגיה. בסיס הדיוויזיה היה בהארסטאד. עם תחילת המערכה על נורווגיה ב-1940, מפקד הדיוויזיה קרל גוסטב פליישר ערך במהירות את אנשיו ויצא למתקפות הגנה כנד הוורמאכט. ב-28 במאי פתח פליישר במתקפה בשיתוף פעולה עם הבריטים, הצרפתים והפולנים וכבש מחדש את העיר נרוויק. עם זאת, לאור התקדמות המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, נאלצו בעלות הברית להסיג את כוחותיהם מנרוויק ביוני, והדיוויזיה השישית נותרה לבדה בעיר. פליישר נאלץ להורות על אנשיו להניח את נשקם ולהיכנע. פליישר עצמו הצליח להימלט יחד עם הממשלה הנורווגית הגולה לקנדה. עם זאת, הממשלה החליטה לשלוח אותו כנספח צבאי בארצות הברית. עבור פליישר, תפקיד כזה נחשב להשפלה, והוא התאבד. הדיוויזיה הוקמה מחדש מיד לאחר שחרור נורווגיה ב-1945. הדיוויזיה הוצבה בכוננות ללכל אורך המלחמה הקרה כחלק מברית נאט"ו. לכל אורך התקופה, היא הייתה הדיוויזיה היחידה של צבא נורווגיה, ולפיכך צוידה בנשק חדשני מאוד. ב-1954 נקבע המטה של בנרוויק, אולם ב-1971 הוא הועבר להארסטאד, וב-1991 להיגליה. עם סיום המלחמה הקרה עברה הדיוויזיה קיצוצים בהדרגה עד שפורקה סופית ב-2009. «6. Divisjon» på Lokalhistoriewiki
דינמו ולדיווסטוק (כדורסל)

דינמו היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר ולדיווסטוק במזרח רוסיה, שמייצגת את מחוז פרימוריה בסופרליגה הרוסית בכדורסל. בדצמבר 2020, במהלך ישיבת אגודת הספורט "דינמו ולדיווסטוק" הוצע להקים את מועדון הכדורסל דינמו ולדיווסטוק, לצד מועדון כדורגל, בחסות משטרת ולדיווסטוק ובמימון משקיעים פרטיים. כבר בעונת הבכורה דינמו זכתה באליפות העיר ולדיווסטוק לעונת 2021 ונרשמה לסופרליגה הרוסית בכדורסל, הליגה השנייה בחשיבותה בענף הכדורסל ברוסיה, לקראת עונת 2021/2022. הקבוצה פתחה את עונת 2021/2022 בהעפלה לשלב שמינית גמר הגביע הרוסי בכדורסל. הגביע הרוסי בכדורסל שמינית גמר אליפות ולדיווסטוק זכייה: 2021 מדיה וקבצים בנושא דינמו ולדיווסטוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דינמו ולדיווסטוק דינמו ולדיווסטוק, ברשת החברתית אינסטגרם דינמו ולדיווסטוק, ברשת החברתית VK דינמו ולדיווסטוק, סרטונים בערוץ היוטיוב דינמו ולדיווסטוק, באתר התאחדות הכדורסל הרוסית БК «Динамо» стал чемпионом Владивостока по баскетболу — СПОРТ25, Спорт 25 (ברוסית)
מפלי איגואסו

מפלי איגואסו (בספרדית: Cataratas del Iguazú, בפורטוגזית: Cataratas do Iguaçu) הם סדרה של מפלי מים על נהר איגואסו המחלקים את הנהר לקטע עליון ולקטע תחתון. המפלים שוכנים על קו הגבול בין מדינת פרנה בברזיל (20%) ופרובינציית מיסיונס בארגנטינה (80%). מקור שמם של המפלים בשפת גוארני או טופי עתיקה והוא מצרף של המילים "אי" (מים) ו"גואסו" (גדולים). הפארק בצד הארגנטינאי של המפלים הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1984, ובשנת 1986 הוכרז גם הפארק בצד הברזילאי ככזה. המפלים שוכנים לאורך קטע בן 2.7 ק"מ בנהר, כ-20 ק"מ בקו אווירי ממקום שפכו אל נהר פרנה, בנקודת הגבול המשותפת של ארגנטינה וברזיל עם פרגואי כשהנהר מהווה בחלקו את קו הגבול שבין ארגנטינה לברזיל. סך הכל כוללת המערכת כ-275 מפלים שגובהם המקסימלי הוא 82 מטרים. מימיהם נופלים בשתי מדרגות, והספיקה שלהם עולה על 6.25 מיליון קוב בשעה. ב-9 ביוני 2014, בעקבות שיטפונות כבדים באגן ניקוז נהר איגואסו, נרשמה במפלים ספיקת שיא של 45,700 מטר מעוקב לשנייה, פי 26 מהספיקה הממוצעת הרב־שנתית. לעומת זאת, עקב בצורת קשה בשנת 1978, המפלים כמעט התייבשו. ליד המפלים נוסדו שלוש ערים: פוז דו איגואסו הברזילאית, פוארטו איגואסו הארגנטינאית וסיודד דל אסטה הפרגוואית. לא רחוק משם נבנה סכר איטייפו. רובם המכריע, כ-80% מהמפלים, נמצאים בארגנטינה, שמשטחה ניתן לצפות בהם מקרוב ולסייר ביניהם על גבי גשרים שנבנו לאורך הפארק, אולם התצפית הפנורמית אליהם אפשרית רק משטחה של ברזיל. המפל המפורסם ביותר הוא "מפל גרון השטן" (Garganta del Diablo; Garganta do Diabo) השוכן על קו הגבול בין המדינות. צורתו כשל פרסה ברוחב של 150 מטר ובאורך של 700 מטר. בשנת 2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחרו המפלים לאחד משבעת פלאי עולם הטבע. הפארק הלאומי איגואסו בארגנטינה כולל את הפארק עצמו המשתרע על פני שטח של 492 קמ"ר, ושמורת טבע בשטח של 63 קמ"ר. תחילתו בשנת 1909 אך הוא הוכרז באופן רשמי רק בשנת 1934. הפארק הלאומי איגואסו בברזיל הוקם בשנת 1939 והוא מקיף שטח של 1,700.86 קמ"ר, מהם 11.36 קמ"ר בתחומי האיים שבנהר. האקלים באזור הוא טרופי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-2,000 מ"מ המתחלקים באופן שווה למדי משך כל השנה. הלחות גבוהה ומגיעה לעיתים ל-90%. הטמפרטורות הממוצעות נעות בין 33°C בקיץ ל-9°C בחורף. בפארקים זוהו למעלה מ-2,000 מינים של צמחים וסקולריים. החי כולל למעלה מ-400 מיני עופות (ביניהם סיס שחור גדול המקנן בתוך המפלים) ויונקים אופייניים כמו טפיר ברזילאי, חוטמן, דביבון סרטנים, אוצלוט, יגואר, דובי נמלים, קופי קפוצ'ין ועוד. המפלים הופיעו במספר סרטים, בהם מונרייקר מסדרת ג'יימס בונד (1979), המיסיון (1986), אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) ועוד. אתר האינטרנט הרשמי של מפלי איגואסו (בפורטוגזית ברזילאית) אתר האינטרנט הרשמי של מפלי איגואסו (בספרדית) פורטל תמונות. מפלי איגואסו, ארגנטינה - מתוך אתר MyWorldShots.com ספיקת שיא באיגואסו. סרטון מ-9 ביוני 2014 מפלי איגואסו אתי ישיב, ‏איגואסו - ארץ המים האדירים, באתר GoTravel אורלי גנוסר, ‏צורת המים: חווית טבע עוצמתית במפלי האיגואסו, באתר גלובס, 17 במרץ 2018 המקום המופלא שגם ברזיל וגם ארגנטינה מאוהבות בו, באתר וואלה, 11 במרץ 2019 רז שכניק, קרנבל על המפל, באתר "ידיעות אחרונות", 21 במרץ 2019 place/Iguacu-Falls מפלי איגואסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://www.cataratasdoiguacu.com.br/portal/paginas/430-dia-historico-nas-cataratas-do-iguacu.aspx Filming Location Matching "Iguazú Waterfalls" (Sorted by Popularity Ascending), IMDb
גרנד פרי מיאמי

גרנד פרי מיאמי הוא מרוץ גרנד פרי שנתי המהווה חלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם, שנבנה במיוחד לצורך האירוע. ההצעה הראשונית לקיום מרוץ גרנד פרי במיאמי ניתנה בשנת 2018. על פי התכנון המרוץ הראשון היה אמור להתקיים כבר בשנת 2019. עיכובים שנגרמו בשל תוכניות הפיתוח של נמל מיאמי הובילו לדחיית תאריך היעד לשנת 2021. מיקום המסלול שונה לאזור אצטדיון הארד רוק (אנ') ומגרשי החנייה הסמוכים לו. המרוץ לא נכלל בסופו של דבר בלוח המרוצים לעונה. באפריל 2021 נחתם חוזה ל-10 שנים לקיום המרוץ החל מעונת 2022. המרוץ מתקיים במסלול מיאמי אינטרנשיונל אוטודורם שנבנה במיוחד לצורך האירוע. תושבים המתגוררים בסמוך למסלול ניסו למנוע את קיומו של המרוץ ופנו לבית המשפט בטענה שהרעש שנגרם כתוצאה מהמרוץ פוגע באיכות חייהם ויכול אף להוביל לפגיעה ממשית בבריאותם. בית המשפט דחה את הטענות ואיפשר את קיום המרוץ כמתוכנן. מרוץ הבכורה התקיים ב-8 במאי, כמרוץ החמישי של עונת 2022. שארל לקלר זינק למרות מהפול פוזישן ומקס ורסטאפן ניצח את המרוץ. בשידור החי של מרוץ הבכורה צפו 2.58 מיליון אמריקאים, שיא צופים במרוץ פורמולה 1 בשידור חי במדינה. בעונת 2024 נקבע שיא צפייה חדש: 3.1 מיליון צופים ראו בשידור חי ברשת ABC את ניצחון הבכורה של לנדו נוריס באליפות First images of proposed Miami Formula 1 circuit layout revealed, Autopsort, 4 May 2018 Formula 1: Miami to hold first grand prix in 2022 as start of 10-year deal, BBC, 18 April 2021 Miami Grand Prix joins F1 calendar for 2022 season, Autosport, 18 April 2021 Attempt to block F1 Miami Grand Prix dismissed by judge, Motorsport.com, 21 April 2022 F1 Grand Prix race results: Verstappen wins Miami GP, Motorsport.com, 8 May 2022 שיא הצופים הכללי עמד על 2.7 מיליון צופים בהקלטה של גרנד פרי מונקו בעונת 2002 Miami Grand Prix attracts F1’s largest live audience in United States television history, Formula1.com, 7 May 2024
אבון (צרפת)

אבון (בצרפתית: Avon) היא קומונה במחוז סן ומארן באיל-דה-פראנס הצרפתי. היישוב ממוקם ליד פונטנבלו ומהווה איתו שטח עירוני רצוף. היישוב הוזכר לראשונה בשנת 839 במסמכי לואי החסיד. במרכז היישוב עומדת כנסייה שנבנתה לפני כ-1000 שנים. בשנת 1846 הוא חובר לרשת מסילת ברזל. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 ביישוב התגורר גאורג איבאנוביץ' גורדייף והוא נטמן בבית הקברות העירוני לצד קתרין מנספילד שעבדה איתו. בזמן מלחמת העולם השנייה בראש העיירה עמד רמי דומונסל שפעל להצלת היהודים וקיבל הכרה כחסיד אומות העולם. מדיה וקבצים בנושא אבון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבון (בצרפתית) אבון, ברשת החברתית פייסבוק
המחלקה לחפצים מיוחדים

המחלקה לחפצים מיוחדים הייתה סדרה קומית ישראלית לילדים ששודרה בשנת 2018 בטלוויזיה החינוכית בכיכובם של אודי ואביעד. מדי פרק מגיע למחלקה לחפצים מיוחדים פריט מההיסטוריה של מדינת ישראל בעל ערך היסטורי ולאומי וצוות המחלקה מנסה לחקור עליו באופן קומי. מגילת העצמאות אלטנוילנד אסימון סרטיפיקט חיסון לכולירה קופת קק"ל כרזה של הג"א פרס נובל של יצחק רבין המעיל של יוסף טרומפלדור בגדים של מפעל הטקסטיל אתא ספר תורה של יהדות תימן הצהרת בלפור תמונה נדירה בה מופיעים שלושה מאבות הציונות: ויצמן, סוקולוב ואוסישקין פנקס תלושים מתקופת הצנע תיק איפור של שחקן הבימה שמעון פינקל עיתון הלבנון נשק מתקופת המנדט הבריטי עיתון פשוש גביע המכביה השנייה תמונה של אנשי תחנת הניסיונות בעתלית המדליה האולימפית של הג'ודאית יעל ארד תקליט של הללויה "המחלקה לחפצים מיוחדים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "המחלקה לחפצים מיוחדים", באתר כאן חינוכית המחלקה לחפצים מיוחדים – יום האהבה (תאטרון הבימה), סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 16:28) המחלקה לחפצים מיוחדים – רובוחפץ (יעל ארד), סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 16:34)
בית הכנסת חארה צגירה

בית הכנסת חארה צגירה (בערבית: كنيس حارة صغيرة, בתעתיק: חארה צגירה, כלומר: "שכונה קטנה") הוא בית כנסת עתיק באי ג'רבה, תוניסיה. בית הכנסת ממוקם ברחוב מוקטאר עטיה, צפונית לכיכר העצמאות, בשכונה היהודית לשעבר חארה צגירה, הנקראת כיום אֶ-ריאד, מספר קילומטרים דרומית-מערבית לחוּמְת-סוּק, בירת האי. בית הכנסת נבנה בשנות השלושים על ידי המתפללים עצמם. מאחורי החזית החיצונית, יש חצר מרובעת המוקפת באכסדרה עם שלוש קשתות, ובכל פינה יש חדר עבודה. בקצה החצר יש אולם מרובע, שהוא אולם התפילה, שבתקרתו נברשת מקושטת ומעוקלת בעלת שלוש קשתות. אולם התפילה מוביל לחדרי לימוד אחרים ולספרייה. בבתי הכנסת בדרום תוניסיה בכלל, וב"אלגריבה" בפרט, אין עזרת נשים. לא ברורה הסיבה לכך אולי מפני שנשים לא נהגו לפקוד בקביעות את בית הכנסת ולא נטלו חלק פעיל בתפילות חגיגיות, כמו בשבת, בראש השנה, ביום הכיפורים ובפורים. גורם אפשרי נוסף הוא היעדר נוהג או הלכה המחייבים הפרדה מוחלטת בין נשים לגברים בבית הכנסת, כך לדברי אנשי המקום, והן נהגו לשבת בחצר הפנימית של בית הכנסת. ככל שהקהילה היהודית בכפר התמעטה, בית הכנסת ננטש והבניין כעת מט ליפול. הקהילה היהודית של ריאד, המונה כ-80 אנשים, מתפללת כיום בעיקר בבית הכנסת אלגריבה, הממוקם בפאתיו הדרומיים של הכפר. בית הכנסת חארה יהדות ג'רבה בית הכנסת אלגריבה יהדות תוניסיה חיים סעדון, תוניסיה (סדרת קהילות ישראל במזרח במאות ה-19 וה-20), משרד החינוך והתרבות ויד בן-צבי, תשס"ה יעקב פינקרפלד, בתי-הכנסת באפריקה הצפונית, ירושלים (תשל"ד) שמשון צרפתי, תוניס 'אל כדרה' – תוניס 'הירוקה', הוצאת המחבר, (תשנ"ג, 1993) מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת חארה צגירה בוויקישיתוף כתיב מקורי זה של המקום - חארה צגירה - אינו תעתיק מערבית - אלא נטבע במקורו באותיות עבריות (בערבית יהודית) על ידי תושביו היהודיים המקוריים של המקום; האות צ נהגית כמו ס נחצית, והאות ג נהגית כפי שהייתה נהגית בעברית ג רפה: קרוב ל-ר' גרונית.