laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המלחמה האנגלו-צרפתית (1557–1559)

המלחמה האנגלו-צרפתית בשנים 1557–1559 הייתה חלק מהמלחמה האיטלקית בשנים 1551–1559. בעקבות התבוסה הצרפתית בקרב סן קנטן (1557) נכנסה אנגליה למלחמה. בתגובה, הצרפתים הטילו מצור על קאלה. בעקבות כישלון באמצע 1557, התקפה מחודשת כבשה את המבצרים המרוחקים של ניוליי ו-Rysbank וקאלה הייתה נצורה. ב-1 בינואר 1558, החלוץ הצרפתי הטיל מצור על Sangatte ועל Fréthun Nielles, וחיל הצבא ביצר את פורט ריסבן למחרת. ב-3 בינואר עברה הארטילריה לפורט ניוליי ב-Rysbank. תומאס, לורד וונטוורת', המום לחלוטין מהתקפת המחץ, מסר את מפתחות העיר לצרפתים ב-7 בינואר. השלל שנטלו הצרפתים היה יותר ממה שקיוו לו: מזון לשלושה חודשים וכמעט 300 רובים. עד מהרה נפלו גם ההגנות האנגליות של גינס והאמס. אנרי השני, מלך צרפת הגיע לקאלה ב-23 בינואר 1558. צרפת כבשה מחדש את השטח האחרון שאיבדה במלחמת מאה השנים ושמה קץ למאתיים שנות לחימה בין אנגליה לצרפת. הממשל הצרפתי החדש ביצע תיחום יעיל במיוחד של הגבול, יצר חלוקה חדשה של אדמות חקלאיות, ארגן מחדש את 24 הקהילות, ובנה מחדש כפרים וכנסיות. לא נגרם נזק לתושבים האנגלים: לאחר לילה די לא נוח הם נשלחו תחת ליווי לסירות הממתינות וניתן להם מעבר בטוח מעבר לתעלת למאנש. באנגליה היה הלם וחוסר אמון על אובדן הטריטוריה היבשתית האחרונה הזו. האגדה מספרת שכמה חודשים לאחר מכן המלכה מרי, על מיטת דווי, אמרה לגבירותיה: "כשאמות ואנותח, ימצאו את פיליפ וקאלה רשומים על ליבי". שלום קאטו-קמברזי (1559) אישר שהצרפתים ישמרו על כיבושיהם באזור קאלה. Groot, Wim de (2005). The seventh window: the king's window donated by Philip II and Mary Tudor to Sint Janskerk in Gouda (1557). Uitgeverij Verloren. p. 25. ISBN 978-90-6550-822-5. נבדק ב-5 בפברואר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Tony Jaques (2007). Dictionary of Battles and Sieges: A-E. Greenwood Publishing Group. p. 184. ISBN 978-0-313-33537-2. נבדק ב-27 באפריל 2013. {{cite book}}: (עזרה) The London encyclopaedia: or Universal dictionary of science, art, literature, and practical mechanics, comprising a popular view of the present state of knowledge. 1829. p. 15. נבדק ב-5 בפברואר 2012. {{cite book}}: (עזרה) "Peace of Cateau-Cambrésis". Encyclopaedia Britannica. Retrieved 25 September 2019.
שריר הצחוק

שריר הצחוק הוא משרירי הבעת הפנים. הוא נמשך מהחיתולית מעל בלוטת מיצד האוזן, וחודר לזווית הפה. שריר הצחוק לא סימטרי אצל אנשים מסוימים, והדבר גורם לזווית הפה להיראות עקומה בזמן החיוך. שריר הצחוק יוצא מהחיתולית מעל בלוטת מיצד האוזן, עובר אופקית קדימה בשטח שריר הפלטיסמה (אנ'), ומוכנס לעור בזווית הפה. השריר הוא צרור צר של סיבים, רחב במקור ומשתנה בהמשך בגודלו ובצורתו. שטח שריר המלעס מכסה אותו חלקית. כמו כל שרירי הבעת הפנים, לתנועות שריר הצחוק אחראי עצב הפנים. הענף הספציפי של שריר הצחוק שנוי במחלוקת, כאשר יש חוקרים שמשייכים אותו לענף הלסתני השולי של עצב הפנים (אנ') ואחרים משייכים אותו לענף בוקאלי של עצב הפנים (אנ'). שריר הצחוק מחזיר את זווית הפה ויוצר חיוך. בחיוך ישנה תנועה נוספת, המרימה את השפתיים בפעולת שרירי הזיגומאטיקוס (אנ') וגורמת לקמטים סביב העיניים באמצעות שריר העין החוגי. שריר הצחוק נמצא רק בהומיננאים והוא אינו קיים אצל מיעוט משמעותי של אנשים. הוא עשוי להיות א-סימטרי (אנ') אצל אנשים נוספים, מה שגורם לחיוך שלהם להיראות עקום. מיקום שריר הצחוק מדיה וקבצים בנושא שריר הצחוק בוויקישיתוף PTCentral Bae, Jung-Hee; Choi, Da-Yae; Lee, Jae-Gi; Seo, Kyle K.; Tansatit, Tanvaa; Kim, Hee-Jin (בדצמבר 2014). "The Risorius Muscle: Anatomic Considerations With Reference to Botulinum Neurotoxin Injection for Masseteric Hypertrophy". Dermatologic Surgery (באנגלית אמריקאית). 40 (12): 1334–1339. doi:10.1097/DSS.0000000000000223. ISSN 1076-0512. PMID 25393348. {{cite journal}}: (עזרה) Page 288 in Diogo, R.; Wood, B. (2011). "Soft-tissue anatomy of the primates: Phylogenetic analyses based on the muscles of the head, neck, pectoral region and upper limb, with notes on the evolution of these muscles". Journal of Anatomy. 219 (3): 273–359. doi:10.1111/j.1469-7580.2011.01403.x. PMC 3171772. PMID 21689100. Waller, Bridget M.; Cray, James J.; Burrows, Anne M. (2008). "Selection for universal facial emotion". Emotion. 8 (3): 435–9. CiteSeerX 10.1.1.612.9868. doi:10.1037/1528-3542.8.3.435. PMID 18540761.
טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-75

טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-75 התקיים ב-15 בינואר 2024 והפרסים בו הוענקו לתוכניות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בפריים טיים בין התאריכים 1 ביוני 2022 ל-31 במאי 2023 על ידי האקדמיה לטלוויזיה, אומנויות ומדעים. בעוד הפרסים האמנותיים ניתנו בתאריכים 6 ו-7 בינואר 2024. ב-28 ביולי 2023, הודיעה האקדמיה למפיקים, הספקים והגופים המעורבים בהכנת הטקס כי עקב שביתת התסטריטאים והשחקנים בהוליווד והטקס לא יתקיים במועד שנקבע והוא ידחה למועד לא ידוע. ב-10 באוגוסט פורסם כי הטקס יתקיים ב-15 בינואר 2024. הטקס שודר ברשת הטלוויזיה האמריקאית פוקס, בעל זכויות השידור על הטקס. האירוע היה זמין להזרמה בהולו מחרת השידור החי. המועמדויות לטקס הוכרזו ב-12 ביולי 2023. ב-13 בדצמבר אנתוני אנדרסון הוכרז כמנחה של הטקס. בחודש יוני 2022, האקדמיה לטלוויזיה שינתה את החוק בנוגע לפרקים נותרים. עד שנת 2022, פרקים ששודרו אחרי 31 במאי, אבל לפני שתהליכי ההצבעה החלו, היו יכולים להיות מוגשים כמועמדים כך שחברי האקדמיה יוכלו לצפות בהם. לאחר שינוי החוק – כל הפרקים המועמדים חייבים להיות משודרים לציבור הרחב עד 31 במאי, וכל פרק שלא עומד בקריטריון זה יהיה זכאי למועמדות בטקס הבא. אם לתוכנית אין עונה נוספת, אז הפרק יהיה זכאי רק למועמדות אישית. לאחר סידור הקטגוריות המהותי בין טקס הפריים טיים לפרסי האמי לבידור בשעות היום שנעשה בשנת 2022, הוחלט כי שעשועונים יעברו לטקס הפריים טיים. קטגוריות חדשות נוספו לטקס: השעשועון הטוב ביותר והמנחה הטוב ביותר בשעשועון. גם תקופת השידור לשעשועונים שונתה על מנת להתאים לטקס – מ-1 בינואר 2022 ועד 31 במאי 2023. בנוסף, על מנת להימנע מבלבול, הקטגוריה תוכנית התחרות הטובה ביותר שונה לשם תוכנית המציאות-תחרות הטובה ביותר. שעשועונים בהם מתחרים ילדים יתחרות במסגרת פרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה. בחודש דצמבר 2022 הוכרז כי קטגוריות תוכניות הווראייטי יסודרו מחדש: סדרת הוראייטי-אירוח הטובה ביותר תשנה את שמה לתוכנית האירוח הטובה ביותר. סדרת הוראייטי-מערכונים הטובה ביותר תשנה את שמה לתוכנית המערכונים הטובה ביותר. המועמדויות הוכרזו ב-12 ביולי 2023 על ידי איווט ניקול בראון ויו"ר האקדמיה פרנק שרמה. מדיה וקבצים בנושא טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-75 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-75 Editor, HITS NOW to broadcast Emmy Awards, ‏2023-12-14 (באנגלית בריטית) עקב השביתה בהוליווד: טקס האמי יידחה לראשונה מאז 2001, באתר ynet, 28 ביולי 2023 נלי אנדריבה, 2023 Emmys Set January Date On Fox After Delay Amid Hollywood Strikes, באתר Deadline,‏ 10 באוגוסט 2023 Michael Schneider, TV Academy and Fox Reveal Emmy Date, Key Art for 2023 Telecast, וראייטי, ‏9 בפברואר 2023 (באנגלית) Anthony Anderson To Host 75th Emmy Awards, Television Academy (באנגלית) Lynette Rice, TV Academy Eliminates Hanging Episode Rule Beginning With 2023 Emmys, Deadline Hollywood, ‏1 ביוני 2022 (באנגלית) Lynette Rice, Game Shows Moving To Primetime Emmys Competition Under Television Academy, Deadline Hollywood, ‏10 באוגוסט 2022 (באנגלית)
גאורג, נסיך הסן-דרמשטאדט

גאורג לודוויג, נסיך הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Georg von Hessen-Darmstadt;‏ 1669 – 13 בספטמבר 1705) היה פילדמרשל בצבא האוסטרי. הוא ידוע בקריירה שלו בספרד ההבסבורגית, כמשנה למלך קטלוניה (1698–1701), ראש הצבא האוסטרי במלחמת הירושה הספרדית (1701–1705) ומושל גיברלטר ב-1704. הוא נהרג במהלך המצור על ברצלונה בשנה שלאחר מכן. הוא נודע בספרדית כחורחה דה דרמשטט ובקטלאנית כג'ורדי דרמשטט. גאורג נולד בדרמשטאדט, הסן, גרמניה בשנת 1669, והיה בנו השלישי של לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט. לאחר מותו המוקדם של אביו, הוא גודל על ידי אמו אליזבת דורותיאה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג. בשנת 1686 הוא ערך "סיור גדול" דרך צרפת ושווייץ. כבן הצעיר, היה לו סיכוי קטן להפוך לרוזן, ולכן הוא נועד לקריירה צבאית. תחילה הוא נלחם נגד העות'מאנים תחת הנסיך אויגן מסבויה. הוא נכח בקרב מוהאץ'. אחר כך הצטרף לוויליאם השלישי מאורנז' במערכה האירית. לאחר שובו המיר את דתו לקתוליות והפך לגנרלפלדוואכטמייסטר (שווה ערך למייג'ור גנרל) בצבא האוסטרי ב-1692, בגיל 23. אחר כך הוא נלחם נגד הצרפתים במלחמת תשע השנים. בשנת 1695 הוא נשלח על ידי הקיסר לספרד בראש יחידת צבא של 2,000 חיילים גרמנים כדי לסייע בהגנה על קטלוניה מפני כוחות הצבא והצי הצרפתי המעולים. בשנת 1697 הגן על ברצלונה שהייתה נתונה במצור על ידי דוכס ונדום מצד היבשה ועל ידי האדמירל ד'אסטרה דרך הים. לבסוף נכנעה העיר לאחר מצור של 52 ימים על פי פקודה ממדריד ובניגוד לרצונו של הנסיך גאורג לודוויג. לאחר המלחמה זכה לכבוד בספרד ובשנת 1697 קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב. לאחר נסיגת הצרפתים, הוא הפך למשנה למלך של קטלוניה, ונרשם ברשומות הספרדיות כחורחה דה דרמשטט. הוא למד קצת קטלאנית ויזם כמה רפורמות, מה שהפך אותו לפופולרי למדי באזור. בשנת 1699 הוא מונה לגנרל חיל הפרשים. בשנת 1700 נפטר המלך קרלוס השני והוחלף על ידי פליפה החמישי הצרפתי. הנסיך גאורג לודוויג הוחלף בשנת 1701 במשנה למלך פרו-בורבון: לואיס אנטוניו תומאס פרננדז דה פורטוקררו, והוא חזר לאוסטריה. שם הורה לו הקיסר לאופולד לנהל משא ומתן על ברית עם אנגליה ופורטוגל כדי לתמוך בתביעותיו לכס המלכות הספרדי של בנו של לאופולד, הארכידוכס קרל. לאחר תחילת מלחמת הירושה הספרדית הוא מונה לראש הכוחות האוסטרים התומכים במטרתו של הארכידוכס קרל בספרד. בינואר 1704, האדמירל סר ג'ורג' רוק עם הנסיך גאורג על הסיפון הפליג מליסבון לברצלונה, בתקווה שזה יכריז עבור הארכידוכס קרל שכתוצאה מכך האנשים יתקוממו נגד המשנה למלך הפרו-בורבון החדש פרנסיסקו דה ולסקו. הפעולה נכשלה והצי חזר לליסבון לאחר עימות עם כוחות הצי הצרפתי לכיוון טולון. ב-31 ביולי על פי הצעתו של הנסיך גאורג ובפיקודו, 1,800 נחתים הולנדים ואנגלים הונחתו ליד גיברלטר, כבשו את המבצר יחד עם סר ג'ורג' רוק, אדמירל הצי (1702–1704) והגנו עליו בהצלחה נגד מצור ספרדי-צרפתי, והתקפות חוזרות ונשנות. לאחר הגעת תגבורת ואספקה של בעלות הברית, שאיפשרו לנסיך גאורג לצאת למתקפה, נזנח המצור באפריל 1705. הוא עזב את גיברלטר וקיבל את הפיקוד על כיבוש ברצלונה ונהרג ב-13 בספטמבר, כשהסתער על מצודת מונז'ואיק. גופתו נחנטה ונקברה ב-Església dels Josepets de Gràcia. ליבו נשלח בשנת 1711 לדרמשטאדט, שם הוא נטמן ב-Stadtkirche. הוא ידוע על ידי הקטאלונים בשם "פרינספ ג'ורדי" (הנסיך גאורג). רחוב בברצלונה נקרא על שמו: "Carrer del Príncep Jordi". מדיה וקבצים בנושא גאורג, נסיך הסן-דרמשטאדט בוויקישיתוף Profile: Prince George of Hesse-Darmstadt
תעלת הדנובה

תעלת הדנובה או תעלת דונו (donokanal) היא ערוץ של נהר הדנובה, נבנתה ב-1598, בתוך העיר וינה באוסטריה. אורכה 17.3 ק"מ ובניגוד לנהר הדנובה עצמו, היא גובלת במרכז העיר של וינה, שם זורם לתוכה נהר וויין (Wienfluss). התעלה מתפצלת מהנהר הראשי במתחם המזבלה והמנעול של נוסדורף (אנ'), בדובלינג (אנ'), וחוזרת אליו שוב במעלה הזרם של "פרטרשפיץ", בפארק פראטר בסימרינג. האי שנוצר כך בין התעלה והדנובה מכיל שניים מ-23 המחוזות של וינה: בריז'יטנאו (רובע 20)ולאופולדשטאדט (רובע שני). את התעלה חוצים חמישה עשר גשרי דרכים וחמישה גשרי רכבת. מכיוון שבגרמנית המילה תעלה (שנמצאת בשימוש מאז שנת 1700 לערך) מעוררת אסוציאציות של תעלות ביוב פתוח, נעשו ניסיונות לשנות את שם התעלה (אחת ההצעות הייתה Kleine Donau – הדנובה הקטנה) אך הם לא זכו להצלחה. השם "תעלת הדנובה", משמש מאז 1686, עבור הענף הדרומי של נהר הדנובה בווינה. הענף, שהיה במקור ענף טבעי, בשנים 1598–1600, הוסדר לראשונה על ידי הברון פון הויו (אנ'). במאה ה-19 נבנה ה"שווימטור", מחסום צף נייד, בסמוך לכניסה לתעלה. הוא תוכנן להגן על התעלה מפני שיטפונות, ונכנס לשירות בשנת 1873. מתחם המזבלה והמנעול של נוסדורף (אנ') נבנה בין 1894 ל-1899, והוא מספק בקרת שיטפונות איכותית יותר מאשר השווימטור. עם זאת, השווימטור נשאר בשימוש עד מלחמת העולם הראשונה, ולא הוצא משימוש עד 1945. בתחילת שנות ה-90 החלו עבודות בקטע הדרומי של התעלה (בין הרובע השני לשלישי) על מנת ליצור אזור בילוי לאורך גדותיו. השבילים משני צידי הדונאוקנאל נמצאים בשימוש קבוע על ידי רצים ורוכבי אופניים. לאחרונה נעשו ניסיונות מוצלחים להפוך את המקום לאזור בילוי אטרקטיבי יותר במהלך חודשי הקיץ (במות קיץ, שוקי פשפשים, בתי קפה ועוד). שייט בסירה המקיף את לאופולדשטדט ובריג'יטנאו דרך הדונאוקנאל והדנובה מתחילים בשוודנפלאץ (Schwedenplatz – כיכר שוודיה), קרוב למרכז העיר. אותו מיקום מספק את מסוף וינה של המעבורת המהירה Twin City Liner, המקשר את וינה עם ברטיסלבה, תוך מעבר בדונאוקנאל וממנה לדנובה. פסטיבל "Donaukanaltreiben" מתקיים מדי שנה בחודש יוני במספר מקומות לאורך הדונאוקנאל. מוזמנות בעיקר להקות אוסטריות (מקצועיות וחובבניות) אך מדי פעם מזמינים המארגנים גם להקות מהמדינות השכנות. גדות הדונאוקנאל הונצחו על ידי היינץ קונרדס בשירו "A schräge Wiesn" ("מדשאה משופעת"). בשיר, הגיבור פרנץ, בוחר שלא לצאת לחופשה. במקום זאת, הוא מבלה את זמנו הפנוי בנמנום על מדרונות הדשא שליד הדונאוקנאל. מדיה וקבצים בנושא תעלת הדנובה בוויקישיתוף The Donaukanal: an overview for visitors, www.visitingvienna.com Donaukanaltreiben, de-de.facebook.com, עמוד הפייסבוק של הפסטיבל (בגרמנית)
שרירי הפנים

שרירי הפנים הם קבוצה של שרירי שלד (אנ') מפוספסים שלתנועות שלהם אחראי עצב הפנים והם שולטים בין היתר על הבעת הפנים. הם נמצאים רק ביונקים, למרות שהם נובעים מתאי הרכס העצבי שנמצאים בכל החולייתנים. הם השרירים היחידים שמתחברים לדרמיס. שרירי הפנים נמצאים ממש מתחת לרקמה התת-עורית (אנ'). כשהם מתכווצים, עור הפנים זז. שרירים אלו גורמים גם לקמטים בעור הפנים בזווית ישרה לקו הפעולה של השרירים. לתנועות שרירי הפנים אחראי עצב הפנים, כאשר כל עצב משרת צד אחד של הפנים. לעומת זאת, לשרירי הלעיסה הסמוכים אחראי העצב המנדיבולרי (אנ'), ענף של העצב המשולש. בשרירי הפנים כלולים: שריר Occipitofrontalis (אנ') השריר הטמפורופריאלי (אנ') שריר הפרוצרוס (אנ') שריר האף השריר המדכא (אנ') שריר העין החוגי שריר Corrugator supercilii (אנ') (שריר קטן קרוב לעין) שריר Depressor supercilii (אנ') (שריר בעין) שרירי האוזן החיצונית (אנ') (קדמי (אנ'), עליון (אנ') ואחורי (אנ')) שרירי האורביקולריס אוריס (אנ') (שרירים המקיפים את הפה) אנגולי אוריס (אנ') שריר הצחוק שרירי הזיגומאטיקוס (אנ') (הגדול והקטן) שריר ההבעה (אנ') Levator labii superioris alaeque nasi (אנ') שריר הדפרסור (אנ') Levator anguli oris (אנ') שריר המחצצר מנטליס לשריר הפלטיזמה (אנ') אחראי עצב הפנים. למרות שהוא נמצא בעיקר בצוואר וניתן למנות אותו עם שרירי הצוואר, הוא יכול להיחשב גם כשריר הבעת פנים. לשרירי הסטילוהיואיד (אנ'), הסטפדיוס (אנ') והבטן האחורית של השריר הדו-בטני אחראי עצב הפנים, אך הם אינם נחשבים לשרירים של הבעת פנים. שרירי הפנים נגזרים מהקשת הענפית/פרינגיאלית השנייה. בבני אדם, הם בדרך כלל מתחילים להיווצר בסביבות השבוע השמיני להתפתחות העובר. חוסר יכולת ליצור הבעות פנים בצד אחד של הפנים עשוי להיות הסימן הראשון לפגיעה בעצב של השרירים הללו. פגיעה בעצב הפנים גורמת לשיתוק פנים של שרירי הבעת הפנים. נזק זה יכול להתרחש בשבץ מוחי, שיתוק על שם בל או סרטן בלוטת מיצד האוזן מכיוון שעצב הפנים עובר דרך הבלוטה. בלוטת מיצד האוזן יכולה להינזק לצמיתות על ידי ניתוח או זמנית על ידי טראומה. מצבים אלו של שיתוק לא רק מעכבים את הבעת הפנים אלא גם פוגעים קשות ביכולתו של המטופל לדבר, באופן קבוע או זמני. שרירי הלעיסה ARTNATOMY: בסיס אנטומי של כלי למידת הבעות פנים שרירי הפנים, באתר PracticeAnatomy Muscles of Facial Expression (באנגלית)
הנחיתה בברצלונה (1704)

הנחיתה בברצלונה הייתה ניסיון כושל של בעלות הברית במאי 1704 במהלך מלחמת הירושה הספרדית לכבוש את העיר ברצלונה ממגניה הפרו-בורבוניים הספרדים. כאשר ספרד צ'ארלס השני מת ללא יורש בנובמבר 1700, ירש אותו במדריד הנסיך הצרפתי פליפה החמישי. כנגד היורש הזה התמודדו אנגליה, הרפובליקה ההולנדית, האימפריה הרומית הקדושה ופורטוגל שהעדיפו את הנסיך האוסטרי קרלוס השלישי כמלך חדש, מה שהוביל למלחמת הירושה הספרדית. בתוך ספרד, לא כולם תמכו במלך פליפה החמישי. במיוחד קטלוניה וולנסיה חששו לאבד את זכויותיהם המקומיות המסורתיות תחת מלך שהעדיף ממשל מרכזי קפדני מהסוג הנהוג בצרפת. אחת ההחלטות הראשונות של פליפה הייתה להחליף את המשנה למלך קטלוניה גאורג, נסיך הסן-דרמשטאדט, שהיה לא רק גרמני, אלא גם מאוד פופולרי בברצלונה בשל הגנת העיר מול הצרפתים שלוש שנים קודם לכן. בשנת 1704, ספרד עדיין הייתה איתנה בידיו של מלך בורבון פליפה החמישי. לאחר קשר של כמה אצילים קטלאנים פרו-הבסבורגיים, הנסיך גאורג מהסן-דרמשטאדט שכנע את בעלות הברית לשלוח צי לברצלונה, בתקווה שכתוצאה מכך, האנשים יתקוממו נגד המשנה למלך הפרו-בורבון החדש פרנסיסקו דה ולסקו. צי של 30 ספינות אנגליות ו-18 הולנדיות בפיקודו של אדמירל ג'ורג' רוק, עם גאורג מדרמשטאדט על סיפונה, הפליג מליסבון לברצלונה. כשהצי הופיע לפני העיר, המרד הצפוי לא התרחש. לאחר מכן הנחית גאורג מדרמשטאדט כ-1,200 נחתים בריטים ו-400 הולנדים בשפך הנהר בזוס, שם הצטרפו אליהם כ-1,000 קטאלונים חמושים. גם נחיתה זו לא הצליחה לעורר תגובה בתוך העיר. בשל אזהרות שצי צרפתי גדול יותר מתקרב, לבעלות הברית לא הייתה אפשרות אחרת מלבד לעלות מחדש ולהפליג חזרה לליסבון. בדרכם חזרה, הם כבשו את גיברלטר ב-3 באוגוסט. כמה מאות קטאלונים ליוו את הצי דרומה ולחמו עם בעלות הברית בגיברלטר. כ-350 מהם התיישבו מעט צפונית לגיברלטר במקום שנקרא על שמם מפרץ קטלאן. ניסיון שני לכבוש את העיר הצליח שנה לאחר מכן, באוקטובר 1705. ברצלונה נשארה נאמנה למלך ההבסבורגי קרל לאורך כל המלחמה, עד שנכבשה ב-1714.
יפרח נאמן

OBE פרופסור יפרח נאמן (13 בפברואר 1923 – 4 בינואר 2003), היה כנר ומורה בריטי. נאמן נולד בצידון, לבנון. הוא התגורר בתל אביב עד 1932, אז עבר לפריז כדי ללמוד בקונסרבטואר של פריז. בשנת 1937 בגיל 14 הוא זכה בתחרות הפרמייר פרי, הסטודנט הצעיר ביותר שעשה זאת. לאחר לימודיו בפריז נסע נאמן ללונדון כדי ללמוד אצל הכנר ההונגרי קרל פלש, ובשנת 1939 חזר לצרפת כדי ללמוד אצל הכנר ז'אק טיבו. לאחר הפלישה הגרמנית לצרפת ב-1940, התיישב נאמן בלונדון שם המשיך את לימודיו אצל מקס רוסטל. לאחר שהתמקם בלונדון נאמן פגש את הפסנתרנית מיירה הס והמלחין הווארד פרגוסון, שניהם הפכו לחברים לכל החיים. הם הזמינו אותו לנגן בסדרת הופעות הצהריים של הגלריה הלאומית, ובמהלך השנים הבאות ניגן נאמן ב-15 קונצרטים של הגלריה הלאומית. נאמן לימד בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה משנת 1958 ועד מותו, תחילה כפרופסור לכינור, ולאחר מכן כראש לימודי סולו מתקדמים. בשנת 1998 מונה לפרופסור אמריטוס כהוקרה על שירותו של 40 שנה בבית הספר. נאמן העביר כיתות אמן ברחבי העולם וכאורח פרופסור ערך שיעור משלו ארבע פעמים בשנה בקונסרבטוריום פיטר קורנליוס במיינץ, גרמניה, משנת 1973 ועד מותו. הוא גם היה יועץ מומחה לבית הספר למוזיקה של קתדרלת וולס במשך למעלה מ-30 שנה. הוא לימד בקורס הקיץ של הנגרייב במשך יותר מ-25 שנה. נאמן קיבל פרסים בינלאומיים ואנגלים רבים, כולל פרס Gutenberg-Plakette של העיר מיינץ, גרמניה, בשנת 1997, מדליית "Cobbet" של להקת המוזיקאים Worshipful בשנת 1997, ו-Freedom of the City of London בשנת 1980. הוא מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) בשנת 1983. יפרח נאמן נפטר מסרטן ב-4 בינואר 2003 בגיל 79 בלונדון, אנגליה, הותיר אחריו את אשתו ג'יליאן, בנו סם ובתו רייצ'ל. יפרח נאמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) "Obituary: Yfrah Neaman". the Guardian (באנגלית). 2003-01-08. נבדק ב-2022-12-24. "Studying the violin with Carl Flesch". The Strad (באנגלית). 2015-04-07. נבדק ב-2020-05-09.{{cite web}}: תחזוקה - ציטוט: url-status (link) "Obituary: Yfrah Neaman". The Times (באנגלית). 7 בינואר 2003. ISSN 0140-0460. נבדק ב-2023-01-13. {{cite news}}: (עזרה) "Wartime at the National Gallery". The Radio Times (באנגלית בריטית). No. 3711. 1995-03-02. p. 106. ISSN 0033-8060. נבדק ב-2020-05-09. "Yfrah Neaman | Guildhall School of Music & Drama". "The London Gazette". www.thegazette.co.uk/London/issue/49375/supplement/1. Supplement:49375. 10 ביוני 1983. p. 11. {{cite web}}: (עזרה)
פאון דואלי

בגאומטריה, כל פאון משויך למבנה דואלי אחר, שבו הקודקודים של אחד תואמים את פאותיו של השני, ומקצועות שבין זוגות קודקודים של אחד תואמים למקצועות שבין זוגות פאותיו של השני. צורות כפולות כאלה נשארות פוליהדרות קומבינטוריות או מופשטות, אך לא את כולן ניתן לבנות גם כפאונים גאומטריים. לכל פאון נתון, הפאון הדואלי של הדואלי שלו הוא הפאון המקורי. הדואליות משמרת את הסימטריות של הפאון. לכן, עבור מחלקות רבות של פאונים המוגדרות על ידי הסימטריות שלהן, הדואלים שייכים למעמד סימטריה מקביל. לדוגמה, הפאונים משוכללים, הקמורים ופוליהדרת קפלר-פוינסו (כוכב). יוצרים זוגות דואליים, כאשר התמניון המשוכלל הוא דואלי עצמי. הדואלי של פאון איזוגונלי (כזה שבו כל שני קודקודים שווים בכפוף לסימטריות של הפאון) הוא פאון איזוהדרלי (כזה שבו כל שתי פאות חופפות [...]), ולהפך. הדואלי של פאון איזוטוקסלי (כזה שבו כל שני מקצועות שווים [...]) הוא גם איזוטוקסלי. הדואליות קשורה קשר הדוק להדדיות קוטבית, טרנספורמציה גאומטרית שכאשר היא מיושמת על פאון קמור, היא מממשת פאון דואלי קמור נוסף. פאון דואלי, באתר MathWorld (באנגלית)
דן עופרי (קול ישראל)

דן עופרי (נולד ב-18 במרץ 1951) הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי. דן נולד בראשון לציון להורים שורדי שואה שעלו ארצה ערב הקמת המדינה מהונגריה. עופרי התחנך בראשון לציון והיה חבר תנועת הצופים. את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים. עופרי החל את עבודתו כקריין בקול ישראל בשנת 1974 לאחר שסיים קורס קריינים שאליו הגיע במקרה. איתו סיימו את הקורס עודד בן-עמי, מנחם פרי, מלאכי חזקיה, בני הנדל, ענת שרן וברוריה זימרון. לאחר שנת עבודה עזב את הרדיו והיה בין השאר, שליח עליה באוסטרליה. בשנת 1986 חזר לקול ישראל. במהלך השנים היה קריין מהדורות חדשות, הגיש תוכניות רבות ברשתות השונות של קול ישראל. ברשת ג' – "אדום עתיק", "פזמונהמון", "מצעד המרגנית", "ציוניוני הדרך", "לילות משי כחול לבן" – (תוכנית שבה הושמעו בקשות של מאזינים לשירים עבריים ישנים), "עוד חוזר הניגון", "ארצנו הקטנטונת" ושידורים חיים. בנוסף הגיש שידורי מוזיקה קלאסית בקול המוסיקה כולל קונצרטים חיים של תזמורות שונות מתיאטרון ירושלים, מאולם ימק"א ומבנייני האומה, שידורים שונים ברשת מורשת, רשת א', ורשת ב'. ב-2016 פרש מעבודתו בקול ישראל כשנה לפני סגירת רשות השידור. עם הקמת תאגיד השידור "כאן" התבקש לחזור ולקריין חדשות, ועשה כך במשך 3.5 שנים עד לפרישתו בסוף 2020. במשך כל השנים עופרי ניגן באקורדיון וליווה להקות מחול ירושלמיות בסיורים רבים בחו"ל. משתתף כאחד הסולנים ב"חבורת שוהם" בשיר על טווס הזהב של איציק מאנגר. החל מדקה 4:02 לעופרי בת אחת. אלי אלון, דן עופרי פורש מקול ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 ביוני 2016
שריר המנטליס

שריר המנטליס הוא שריר שלד (אנ') בשפה התחתונה שממוקם בקצה הסנטר. הוא יוצא מהלסת התחתונה וחודר לתוך הרקמה הרכה של הסנטר. שריר המנטליס יוצא מהבליטה המנטלית (אנ') בלסת התחתונה ליד קו האמצע. הוא חודר לרקמה הרכה (אנ') ולעור הסנטר. בשילוב עם שריר הפה החוגי (בשפה העליונה), שריר המנטליס מאפשר לשפתיים לנוע. מבחינה חיצונית, התכווצות שריר המנטליס גורמת לקמטים וגומות בעור הסנטר, בעיקר בהבעות של ספק או אי נחת. ניתן בדוק את תקינות שריר המנטליס באמצעות אולטרסאונד. ג'ניוספאזם (אנ') היא הפרעת תנועה גנטית של שריר המנטליס. ההפרעה כרוכה בהתכווצות חוזרת ונשנית של השריר, בפרקים שנמשכים בין שניות לשעות. ניתן להשתמש בתרופות מסוימות לטיפול בו, כגון הלופרידול ובנזודיאזפינים. הזרקת רעלן הבוטולינום (שמשתק לצמיתות את השריר) יעילה יותר. כדי להפחית קמטים בעור הסנטר, משתקים את שריר המנטליס חלקית באמצעות רעלן הבוטולינום למטרות קוסמטיות. משטח חיצוני של הלסת התחתונה. שריר המנטליס מסומן על ידי העיגול האדום משמאל. שריר המנטליס (אדום). פעולת שריר המנטליס. מדיה וקבצים בנושא שריר המנטליס בוויקישיתוף הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.