וודי הרלסון

וודרוו טרייסי "וודי" הרלסון (באנגלית: Woodrow Tracy "Woody" Harrelson; נולד ב-23 ביולי 1961) הוא שחקן קולנוע ובמאי קולנוע ותיאטרון אמריקאי. זוכה פרס אמי ובעל שבע מועמדויות נוספת לפרס, שלוש פעמים מועמד לפרס אוסקר, וחמש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב. הרלסון התפרסם לראשונה בתפקידו בתור הברמן וודי בויד (אנ') בסיטקום של NBC, "חופשי על הבר" (1985–1993), עליו זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה בסדרה קומית (אנ') (1989) מתוך סך של חמש מועמדויות. הוא שיחזר את תפקידו בסדרת הספין-אוף עטורת השבחים "פרייז'ר", עליו קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרה קומית (אנ') (1999). הוא קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בתור לארי פלינט בסרט "לארי פלינט - האיש והסקנדל" (1996), ועוד שתי מועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבור תפקידיו בסרטים "השליח" (2009) ו"שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" (2017). תפקידים בולטים נוספים כוללים "גברים לבנים אינם יכולים" (1992), "רוצחים מלידה" (1994), "משחקים בלי הפסקה" (1996), "הקו האדום" (1998), "ארץ קשוחה" (2007), ברוכים הבאים לזומבילנד" (2009), "2012" (2009), "שבעה פסיכופתים" (2012), "האשליה" (2013), "17 עד הסוף" (2016), "סולו: סיפור מלחמת הכוכבים" (2018), "זומבילנד: ירייה כפולה" (2019), "האיש מטורונטו" (2022) ו"משולש העצבות" (2022). הוא גם זכה לתשבחות מתפקידו בתור היימיטץ' אברנת'י בסדרת הסרטים "משחקי הרעב" (2012–2015). הרלסון קיבל מועמדויות נוספות לפרס אמי על גילומו של סטיב שמידט בסרט של HBO, "חוקי המשחק" (2012), ועל תפקידו בתור מרטי הארט בסדרת הפשע "בלש אמיתי" (2014) מבית רשת HBO. וודרוו טרייסי הרלסון נולד ב-23 ביולי 1961 במידלנד, טקסס, בנם של המזכירה הרפואית דיאן לו (לבית אוסוולד) ושל צ'ארלס הרלסון (אנ'), רוצח שכיר שעבד עבור ארגון פשע מאורגן וקיבל מאסר עולם על הריגתו של השופט הפדרלי ג'ון ה. ווד ג'וניור (אנ') ב-1979. אביו מת בבית הכלא ב-15 במרץ 2007. הוא גדל בבית פרסביטריאני לצד שני אחיו, ג'ורדן וברט הרלסון (אנ'), שהאחרון הפך גם הוא לשחקן. הרלסון הצהיר שאביו היה בסביבה רק לעיתים רחוקות במהלך ילדותו, ובשנת 1973, בגיל 12, עבר לעיר הולדתו של אימו, לבנון (אנ') שבאוהיו שם למד בתיכון לבנון (אנ'), ממנו סיים את לימודיו ב-1979. הוא בילה את קיץ 1979 בעבודה בפארק השעשועים קינגס איילנד (אנ'). הרלסון למד במכללת הנובר (אנ') בעיירה הנובר (אנ'), אינדיאנה, שם למד בחוג לתיאטרון ואנגלית. בעודו שם, הוא היה חבר באחוות סיגמא צ'י והתיידד עם סגן הנשיא לעתיד מייק פנס. הוא סיים את לימודיו ב-1983. הרלסון החל את קריירת המשחק שלו בסדרה הקומית "חופשי על הבר" ב-1985, בה גילם את תפקיד הברמן וודי בויד (במקום השחקן ניקולאס קולאסנטו אשר שיחק את דמות "המאמן"). למרות שהגיע לסדרה רק בעונה הרביעית, הפכה דמותו לאחת הדמויות המזוהות ביותר עם הסדרה. על תפקידו בסדרה היה הרלסון מועמד 5 פעמים לפרס אמי בין השנים 1987 ל-1991, הוא זכה בפרס אמי אחד בשנת 1989. ההופעה הקולנועית הראשונה של הרלסון הייתה ב-1986 בקומדיה הספורטיבית "חתולי פרא". אחת מהדמויות אותן גילם הרלסון הייתה הרוצח הפסיכופת מיקי נוקס בסרטו של אוליבר סטון "רוצחים מלידה" (1994), בסרט נוקס ואשתו מלורי יוצאים למסע סוריאליסטי של קטל עקוב מדם ברחבי ארצות הברית. בשנת 1996 היה הרלסון מועמד לפרס האוסקר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן ראשי על תפקידו בסרטו של מילוש פורמן "לארי פלינט – האיש והסקנדל" בתור לארי פלינט, המוציא לאור של מגזין הפורנו "האסלר". שיחק בנוסף בתור שחקן באולינג מזדקן בקומדיה "משחקים בלי הפסקה". לאחר מכן הרלסון שיחק בדרמה הקומית "לכשכש בכלב" ובסרט המלחמה "הקו האדום". בשנת 1999 קיבל הרלסון את המועמדות השישית שלו לפרס אמי על תפקיד האורח שעשה בסדרה הקומית "פרייז'ר". ב-2005 שיחק בדרמה "ארץ קרה" ושנה לאחר מכן דיבב בדרמת האנימציה של ריצ'רד לינקלייטר "סורק אפלה". בשנת 2007 שיחק הרלסון בסרטם של האחים כהן "ארץ קשוחה", בסרט גילם הרלסון את קרסון ולס, צייד פושעים וקולונל משוחרר, שנשכר על מנת לעצור את הרוצח הפסיכופת אנטון שיגור (חאווייר ברדם) ולמצוא את כסף הסמים. שנה לאחר מכן שיחק בדרמה "7 נשמות". בשנת 2009 שיחק בסרט "השליח" (של הבמאי הישראלי אורן מוברמן) וגילם את קצין העיר קפטן טוני סטון. על התפקיד קיבל את פרס אינדפנדנט ספיריט ומועמדות שנייה בקריירה לפרס אוסקר בקטגוריית פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה. בשנת 2012 השתתף בסרט "משחקי הרעב" אשר מבוסס על ספרה של סוזן קולינס בתפקיד היימיטץ' אברנת'י. ב-2013 שיחק בסרט ההמשך "משחקי הרעב: התלקחות", ולאחר מכן שיחק בסרטים הבאים בסדרה: "משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א'", ומשחקי הרעב: עורבני חקיין - פרק הסיום" בשנים 2014 ו-2015. ב-2013 שיחק גם בסרט "האשליה". בשנת 2014 שיחק בעונה הראשונה של סדרת הפשע המוערכת "בלש אמיתי" ברשת HBO. בשנת 2016 שיחק בסרטים "999" לצד גל גדות, ו"האשליה 2", סרט ההמשך ל"האשליה". בשנה זו הופיע בתפקיד קטן אך כובש בסרט "17 עד הסוף". ב-2017 גילם את הקולונל, מנהיג בני האדם, בסרט "כוכב הקופים: המלחמה", הסרט התשיעי בסדרת "כוכב הקופים" על פי רומן מאת פייר בול. באותה שנה הרלסון ביים את סרטו הראשון "אבודים בלונדון", סרט קומי אותו גם כתב, הפיק וכיכב בו. בשנת 2018 שיחק את קליטוס קסדי בסצנה שאחרי הכתוביות של הסרט "ונום" כחלק מיקום ספיידרמן של סוני. בשנת 2021 השתתף בסרט ההמשך "ונום 2" בתור דמותו של קליטוס קסדי/קרנג' שיצא לאקרנים ב-15 באוקטובר 2021. בשנת 2023 שיחק במיני-דרמה "שרברבי הבית הלבן", עליה היה מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה. ב-1985 התחתן הרלסון עם ננסי סיימון (בתו של המחזאי היהודי ניל סיימון) בטיחואנה, מקסיקו. הטקס לא נועד להיות רציני, והשניים תכננו להתגרש למחרת, אך משרד הנישואין/הגירושין נסגר כשחזרו אליו והם נשארו נשואים עוד עשרה חודשים. בשנת 2008, הוא התחתן עם לורה לואי, מייסדת שותפה של שירות משלוחי המזון האורגני Yoganics. הם הכירו ב-1987 כשעבדה כעוזרת האישית שלו והם החלו לצאת רק ב-1990. הם מתגוררים במאווי, הוואי, ויש להם שלוש בנות (ילידות 1993, 1996 ו-2006). הרלסון זכה בתואר דוקטור לשם כבוד (DHL) ממכללת הנובר (אנ') ב-2014. ב-13 במאי 2022, הרלסון פתח את The Woods WeHo - מרפאת קנאביס בשדרות מלרוז (אנ'), לוס אנג'לס, קליפורניה. בשנת 2023, חברו הוותיק של הרלסון, מתיו מקונוהיי, הצהיר שהוא והרלסון עשויים להיות אחים. אמו של מקונוהיי טענה כי ניהלה רומן עם אביו של הרלסון, צ'ארלס הרלסון, בסביבות תקופת ההתעברות של מקונוהיי. הרלסון הוא טבעוני. וודי הרלסון, ברשת החברתית פייסבוק וודי הרלסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וודי הרלסון, ברשת החברתית אינסטגרם וודי הרלסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) וודי הרלסון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי וודי הרלסון, באתר AllMovie (באנגלית) וודי הרלסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) וודי הרלסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) וודי הרלסון, באתר Metacritic (באנגלית) וודי הרלסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) וודי הרלסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) וודי הרלסון, באתר Discogs (באנגלית) וודי הרלסון, באתר Songkick (באנגלית) אמיר קמינר, ברלין, לא הוליוודי, באתר ynet, 10 במרץ 2010 מרט פרחומובסקי‏, וודי הרלסון בן 50: האם הוא אי פעם יממש את הפוטנציאל עד הסוף?, באתר וואלה, 24 ביולי 2011 אבנר שביט‏, וודי הרלסון: "אוהב הכל בישראל, חוץ מהממשלה שלה", באתר וואלה, 11 בדצמבר 2011