laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גליקשטאדט

גְלִיקְשְׁטַאדְט (בגרמנית: Glückstadt – מילולית: עיר המזל; בדנית: Lykstad) היא עיירה במחוז שטיינבורג שבמדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה, השוכנת על גדתו הימנית של נהר האלבה התחתון, בשפכו של נהר רין, כ-45 ק"מ צפונית-מזרחית לאלטונה. העיירה נחשבת לחלק מהאזור המטרופוליני של המבורג. גליקשטאדט נוסדה בשנת 1617 על אדמות הביצות שלאורך נהר האלבה על ידי דוכס הולשטיין, מלך דנמרק, כריסטיאן הרביעי, אשר בנה שם סוללות וביצורים, כמו גם ארמון דוכסות. מאחר שכריסטיאן הרביעי הבטיח למתיישבים פטור ממסים וחופש דת, הפכה גליקשטאדט עד מהרה למרכז סחר חשוב, שנועד להתחרות בעיר הקיסרית המבורג, הממוקמת במעלה האלבה. בעיירה התיישבו קלוויניסטים, רמונסטרנטים ומנוניטים (אנבפטיסטים) מהולנד, וכן יהודים ספרדים וקתולים. לאחר שהמלך כריסטיאן הצטרף לנוצרים הפרוטסטנטים במלחמת שלושים השנים, הטילו בתגובה כוחות האימפריה הרומית הקדושה והליגה הקתולית, בפיקודם של אלברכט פון ולנשטיין ויוהאן ט'סרקלס פון טילי, מצור בן 15 שבועות בשנים 1627–1628, אך לא הצליחו לכובשה. בשנת 1649 העביר בנו של כריסטיאן הרביעי ויורשו, פרדריק השלישי, את מקום מושבו של ממשל הולשטיין לגליקשטאדט, ולאחר מכן נודעה הדוכסות בשם הולשטיין-גליקשטאדט. בשנת 1773 הפכה העיירה לבירת הולשטיין כולה, עת מוזגו אליה שטחי הולשטיין-גוטורפ. במהלך מלחמת הקואליציה השישית, ב-1814, הוטל מצור על גליקשטאדט על ידי כוחות הקואליציה, והעיירה נכנעה תוך שביצוריה הוחרבו. בשנת 1830 הפכה העיירה לנמל חופשי. הולשטיין-גליקשטאדט נותרה בחזקת הכתר הדני עד לתבוסתו במלחמת שלזוויג השנייה ב-1864. העיירה נכבשה על ידי אוסטריה, אך לבסוף סופחה לפרובינציה הפרוסית שלזוויג-הולשטיין בעקבות מלחמת אוסטרו-פרוסיה ב-1866. ב-1845 נפתחה תחנת גליקשטאדט על קו רכבת הביצות מאלמסהורן, שב-1857 המשיך עד לאיצהו. כיום רכבות נוסעות מתחנת המבורג-אלטונה לווסטרלנד באי זילט. לגליקשטאדט יש גם שירות מעבורת החוצה את האלבה לוויישהאפן בסקסוניה התחתונה. זוהי תחנת עצירה על כביש המעבורת הגרמני ושביל האופניים אלבה. כיכר השוק בגליקשטאדט מבט אווירי על גליקשטאדט מצדו השני של האלבה מחסן המלח לשעבר של גליקשטאדט הכנסייה לשעבר של הקלוויניסטים, הרמונסטרנטים והמנוניטים בית הקברות היהודי לשעבר מדיה וקבצים בנושא גליקשטאדט בוויקישיתוף גליקשטאדט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של גליקשטאדט
אורית פוקס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אורית פוקס – דוגמנית ושחקנית ישראלית אורית פוקס (אמנית) – אמנית רב תחומית ישראלית אורית פוקס רותם – במאית ישראלית
ויויאן אדן

ויויאן אדן (באנגלית: Vivian Eden) היא משוררת, מתרגמת, עורכת וחוקרת ספרות ישראלית-אמריקאית. אדן נולדה בניו יורק, ארצות הברית ועלתה לישראל בשנת 1965. למדה סוציולוגיה וספרות אנגלית ב-Barnard College ניו יורק ולאחר מכן, ספרות אנגלית בהאוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך, קיבלה תואר דוקטור בספרות השוואתית מאוניברסיטת איווה. אדן מתרגמת מעברית לאנגלית ומצרפתית לאנגלית. היא תרגמה פרוזה, שירה, אופרה מחזות ומסות. בין המשוררים שתרגמה מעברית נמנים ט. כרמי, עמיחי חסון, רחל המשוררת, סלמאן מצאלחה ואלכס בן-ארי. לאורך השנים, לימדה אנגלית, תיאטרון ותרגום במוסדות שונים (בין היתר, בכיתת השירה של הליקון), וכיהנה בתפקיד המנהלת האמנותית של "פסטיבל השירה הבינלאומי במשכנות שאננים" (1997-1991). בעשור השלישי של המאה ה-21, היא משמשת עורכת בהמהדורה האנגלית של עיתון "הארץ". בעבר בעלת טור חודשי בעיתון, שעסק בשירה עברית מתורגמת. מתגוררת בירושלים ואם לשניים. משני הצדדים/Front and Back, סדרת "כבר" לשירה, הוצאת כרמל, 2008 - ספר דו-לשוני עברי-אנגלי. השירים נכתבו במקור באנגלית ותורגמו לעברית על ידי אמיר אור, גיל אלרואי, יעל גלוברמן, אריאל זינדר, סלמאן מצאלחה, אגי משעול, טל ניצן, אירית סלע ורמי סערי. אופרה לטרזין מאת ליליאן אטלן (1985) ערבסקות מאת אנטון שמאס (1988) רצח בדרך בית לחם מאת בתיה גור (2004) מסע הילדים אל הארץ המובטחת מאת אהרן מגד (2002) אדוני הארץ מאת עקיבא אלדר ועדית זרטל (2007) גמל המעופף ודבשת הזהב מאת אהרן מגד (2007) השירים: פסטיבל משוררים בינלאומי, ירושלים 1993 (עורכים: איל מגד וויויאן אדן, כתר, 1993) השירים: פסטיבל המשוררים הבינלאומי ירושלים 1997 (עורכים: ויויאן אדן ודן דאור, כתר, 1997) ויויאן אדן באתר הספרייה הלאומית של ישראל ויויאן אדן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" ויויאן אדן באתר כתב העת World Literature Today ויויאן אדן באתר Words Without Borders יצחק לאור, בין האנגלית לירושלים, באתר הארץ, 10 באפריל 2009 אלי הירש, ויויאן אדן, משני הצדדים, פורסם במדור הספרות של ידיעות אחרונות, 2 בינואר 2009 Vivian Eden in Haaretz Amichai Chasson & Vivian Eden — A Dialogue Between Two Poets, Tupelo Quarterly, March 31, 2023
האחים דופלאס

האם התכוונתם ל... האחים דופלאס הפקות (אנ') - חברת הפקות סרטים ג'יי דופלאס (אנ') מארק דופלאס (אנ')
ליביו

האם התכוונתם ל... דורותיאה ליביו – זמרת ישראלית ילידת רומניה מריו ליביו – אסטרופיזיקאי ומחבר ספרי מדע פופולרי ישראלי-אמריקאי, בנה של דורותיאה ליביו אנג'לו די ליוויו – כדורגלן איטלקי
טרייסי מורגן

טרייסי ג'אמל מורגן (באנגלית: Tracy Jamel Morgan; נולד ב-10 בנובמבר 1968) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ושחקן אמריקאי. מורגן נודע בעיקר כחבר צוות השחקנים בסדרת המערכונים המצליחה "סאטרדיי נייט לייב" בין השנים 1996 עד 2003, ובזכות גילום הדמות טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים של NBC "רוק 30" בין השנים 2006 עד 2013. מורגן נולד ברובע הברונקס שבניו יורק, וגדל בשכונת בדפורד סטיובסנט שבברוקלין. מגיל צעיר גילה עניין רב בקומדיה. בהשראת קומיקאים כמו ריצ'רד פריור ואדי מרפי בסוף שנות ה-80 החל מורגן להופיע במועדוני סטנד-אפ שונים בעיר ניו יורק. קריירת הסטנדאפ של מורגן תפסה תאוצה בשנות ה-90 והובילה לפריצת הדרך שלו כאשר כיכב בתוכנית הסטנד-אפ "Def Comedy Jam". בשנת 1996 מורגן הצטרף לצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". מורגן היה חבר קבוע בצוות התוכנית במשך שבע עונות. בין השנים 2006 עד 2013 מורגן זכה להכרה נרחבת כאשר גילם את דמותו של כוכב הקולנוע הילדותי טרייסי ג'ורדן בקומדיית המצבים האמריקנית המצליחה "רוק 30" של רשת NBC. על תפקיד זה היה מורגן מועמד בשנת 2009 לפרס אמי. לאורך השנים כיכב מורגן גם בסרטים שונים, כולל "משחק מכור" (2005), "Cop Out" ‏(2010), וסרט האנימציה "ריו" (2011). ב-20 באוקטובר 2009 פרסם את ספרו האוטוביוגרפי "I Am the New Black". ב-10 באפריל 2018 קיבל מורגן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בשנת 1987, בעודו בתיכון, התחתן מורגן עם חברתו סבינה. לזוג נולדו שלושה בנים. הזוג התגרש באוגוסט 2009 לאחר שהם היו פרודים במשך שמונה שנים. במרץ 2011 התארס לדוגמנית מייגן וולובר. בתם נולדה ב-2 ביולי 2013. בני הזוג נישאו ב-23 באוגוסט 2015. הזוג התגרש ביולי 2020. ב-7 ביוני 2014 מורגן היה מעורב בתאונת דרכים קשה לאחר שמשאית של וולמרט התנגשה במיניבוס שלו בכביש המהיר. בתאונה נהרג חברו הטוב הקומיקאי ג'יימס מקנייר. מורגן סבל מפציעות קשות, כולל רגל שבורה, שבר בעצם הירך, שבר באף, ושברים במספר רב של צלעות. לאחר שעבר ניתוח ותקופת שיקום ממושכת הגיש מורגן תביעה נגד וולמארט בטענה לרשלנות וטען כי נהג המשאית נסע שעות רבות מדיי מבלי שהייתה לו טווח שעות סביר למנוחה. המאבק המשפטי הסתיים בהסדר אשר במסגרתו וולמרט שילמה למורגן במאי 2015 מיליוני דולרים. לאחר תקופת התאוששות ממושכת מורגן חזר לבמה ולמסך. מדיה וקבצים בנושא טרייסי מורגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרייסי מורגן טרייסי מורגן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרייסי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טרייסי מורגן, באתר AllMovie (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר Box Office Mojo (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר Metacritic (באנגלית) טרייסי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) טרייסי מורגן, באתר Last.fm (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר AllMusic (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר Discogs (באנגלית) טרייסי מורגן, באתר Songkick (באנגלית) "Tracy Morgan Born in Brooklyn". Youtube. Jimmy Kimmel Live. 2022-09-27. נבדק ב-2022-09-28. Yeah, I was born in Brooklyn Lipton, Michael A. (12 בינואר 2004). "Bowling 'em Over". People. ארכיון מ-22 בנובמבר 2014. נבדק ב-24 בפברואר 2022. {{cite web}}: (עזרה) Fretts, Bruce (27 בנובמבר 2003). "Is Tracy Morgan NBC's next breakout star?". Entertainment Weekly. נבדק ב-12 באפריל 2010. {{cite journal}}: (עזרה) "Tracy Morgan Emmy Award Nominee". emmys.com. נבדק ב-10 בספטמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה)
משפחת אבודיינטה

מִשְׁפַּחַת אַבּוּדִיֶנְטֶה (נכתב גם אוֹבֵּידִיֶנְטִי) הייתה משפחת אנוסים ממוצא פורטוגלי שהיגרה בראשית המאה ה-17 מליסבון והתיישבה באמסטרדם, ובהמשך בהמבורג ובהולשטיין. המשפחה חזרה ברובה לחיק היהדות, ובני המשפחה אף היו פרנסים ורבנים בקהילותיהם. אחדים מבני המשפחה אימצו את רעיונותיו של שבתי צבי. חלק מבני המשפחה היגרו ללונדון ולמושבות האנגליות באיי הודו המערבית הבריטיים, שם נשאו את השם גדעון אבודיינטה, על שם אבי המשפחה, ואף גדעון בלבד, עסקו במסחר של עלי טבק וקנה סוכר. מתוך ענף זה יצא הלורד ארדלי וחבר בית הלורדים הראשון ממוצא יהודי. בן משפחת אבודיינטה המוקדם ביותר שמוכר למחקר הוא גדעון אבודיינטה, אשר היגר עם משפחתו בראשית המאה ה-17 לאמסטרדם, שם חזרו לחיק היהדות. לגדעון אבודיינטה ואשתו, יעל, נולדו שבעה ילדים: משה, אברהם, שמשון, נתנאל, פחדיאל, עמנואל ואסתר. ערך מורחב – משה בן גדעון אבודיינטה היה משורר ומדקדק עברי שפעל באמסטרדם ובהמבורג, ולתקופה מסוימת גם בגליקשטאדט. כתב את ספר הדקדוק Grammatica Hebraica בפורטוגזית, ובו שיבץ משיריו כדוגמה לסגנונות שירה שונים. עוד חיבר את היצירה "אבני שהם" הבנויוה מ-102 אוקטבות, שכל אחת מהן היא שיר חוכמה ומוסר, ואת הספר "ווי העמודים ושירים" ושירים לעת מצוא. אוסף הדרשות השבתאיות שתרגם "Fin de los Dias" הוחרם על ידי פרנסי קהילות המבורג ואמסטרדם. נקרא על שם סבו, ובדומה לאביו, כתב שירים. כתב שיר הלל על המחזה "אסירי התקווה" מאת יוסף דה לה וגה. נקרא על שם סבו מצד אמו, ומוכר גם בשמו האנגלי רולנד גדעון (Rowland Gideon). הצטרף לבני משפחתו באיי הודו המערבית הבריטיים, שם עסק במטעי קנה סוכר, תחילה בברבדוס, ובהמשך באנטיגואה ובנוויס. בהמשך עבר ללונדון והיה לאיש עסקים מצליח. שימש גבאי בית הכנסת בוויס-מרקס. ערך מורחב – שמשון גדעון בנו של רולנד גדעון. היה בנקאי ופילנתרופ בלונדון בתקופה הג'ורג'יאנית. תמך בדיכוי המרד היעקוביטי של 1745 מצד בית הנובר והמפלגה הוויגית, דבר שקירב אותו לשלטון האנגלי, אשר לימים תמך באזרוח היהודים באנגליה. בנו של שמשון גדעון, נקרא גם שמשון ארדלי (Sampson Eardley), הברון הראשון מארדלי, היה בנקאי, פוליטיקאי טורי והאדם הראשון ממוצא יהודי שקיבל תואר אצולה בריטי. אמו לא הייתה יהודייה והוא הוטבל לנצרות וגדל כנוצרי אנגליקני, דבר שאפשר את קבלת תואר האצולה. היה תלמיד חכם ומקובל, חבר בישיבת "ישועות משיחו" באמסטרדם. יחד עם 23 מבני הישיבה פרסם מכתב בשנת 1666 ובו דברי הלל לשבתי צבי כמשיח. הצטרף לקבוצה קטנה של יהודים ספרדים מהמבורג שהיגרו לברזיל ההולנדית, שם היה פעיל בתחום המסחר בסוכר. היה חבר בקהילה היהודית ברסיפה, ולאחר כיבושה של פרנמבוקו בידי הפורטוגלים התיישב בברבדוס. כתב סונטה בספרדית בזכות הספר Grammatica Hebraica שחיבר אחיינו וכהקדמה לו. ייתכן שהיה בנו של דניאל אבודיינטה. הביא לדפוס את הספר "אור טוב", מילון עברי-ספרדי לנוער, בשנת 1675. ריצ'רד גוטהייל ומאייר קייזרלינג, ‏"אבודיינטה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מיכאל שטודמונד־הלוי, לא בן ואב ואח ינהלוני: משפחתו של גדעון אבודינטה בקריביים, בתוך: בדרך אל המודרנה שי ליוסף קפלן, עורכים: אבריאל בר־לבב, דב סטוצ'ינסקי, מיכאל הד. מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, ירושלים, תשע"ט, עמ' 215–236.
מועדון ספורט קריית ים

מועדון ספורט קריית ים הוא מועדון כדורגל ישראלי מהעיר קריית ים המשחק כיום בליגה א' צפון. המועדון הוקם בשנת 2008 והתפרק אחרי 3 שנים. בקיץ 2021 המועדון הוקם מחדש ובמהירות עלה מליגה ג' שומרון דרך ליגה ב' צפון ונכון לדצמבר 2023, המועדון משחק בליגה א' צפון. בעונתה הראשונה (2021–2022) הקבוצה בלטה במיוחד כאשר הייתה לקבוצה הישראלית הראשונה שהשלימה עליית ליגה, וזאת לאחר עונה שלמה של 22 משחקים ללא הפסד או תיקו. במהלך עונה זו כבשה יותר מ-116 שערים זכות וספגה רק 6 שערים. הקבוצה מתאמנת במגרש קריית ים סינתטי ומופעלת על ידי עמותת "קרית-ים נטו לקידום כדורגל, חינוך ורווחה". מועדון ספורט קריית ים, ברשת החברתית פייסבוק מועדון ספורט קריית ים באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל https://doublepass.sport5.co.il/story.php?id=31316 איציק גולדשטיין, הכירו את מ.ס. קרית ים: הקבוצה שדורסת את הליגה ושוברת שיאים בכדורגל הישראלי, באתר mynet‏ קריות, 25 בפברואר 2022 https://www.football.org.il/team-details/?team_id=5785&season_id=25
מתחם קנדי

מתחם קנדי הוא ביתם של משפחת קנדי. הבית מורכב משלושה בתים בשטח של קרוב ל-25 דונם בקייפ קוד במסצ'וסטס, ארצות הברית. זה היה פעם ביתו של הפוליטיקאי ושגריר ארצות הברית בממלכה המאוחדת: ג'וזף קנדי ואשתו, רוז קנדי; וילדיהם, בהם נשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי והסנאטורים האמריקנים רוברט קנדי וטד קנדי. המתחם, שנרכש ב-1928, הפך למקום נחשב למקום המזוהה ביותר עם משפחת קנדי. ג'ון פיצג'רלד קנדי השתמש במתחם כמטה המרכזי של הקמפיין שלו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1960 ומאוחר יותר כבית הנופש שלו כנשיא. בשנת 1926, ג'וזף קנדי שכר קוטג' קיץ בנמל היאניס. שנתיים לאחר מכן, רכש את המבנה שהוקם ב-1904 והגדיל ושיפץ אותו כדי להתאים לצורכי משפחתו הגדלה ומתחם זה יגדל לימים להיות "מתחם קנדי". בבית הזה ובסביבתו בילו תשעת ילדיהם את ימי הקיץ, כאשר מעת לעת עסקו בשייט ובספורט ימי. המשפחה אמנם התגוררה במספר בתים נוספים לאורך שנות העשרים והתכוונה להשתקע במספר מקומות ברחבי מסצ'וסטס אך לבסוף התקבעה באזור קייפ קוד. "מתחם קנדי" הפך ב-1941 לבית הרשמי והחוקי של המשפחה. בנם של ג'וזף ורוז, ג'ון פיצג'רלד קנדי השתמש במתחם כמטה המרכזי של הקמפיין שלו בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1960 ומאוחר יותר כבית הנופש שלו כנשיא. בשנת 2012, הבית הראשי במתחם נתרם למכון טד קנדי (אנ'). עד מותה ב-2024, אלמנתו של רוברט קנדי, אתל התגוררה באחד מבתי המתחם בסמוך לבית הראשי. ב-2019, אחת מנכדותיו של רוברט קנדי, סוירשה קנדי היל, בת ה-22, מתה ממנת יתר באחד מבתי המגורים במתחם. הבית המרכזי, ששימש את ג'וזף היה הגדול מבין השלושה שהוקמו במתחם, הבית מוקף במדשאות ובגנים מטופחים והוא פונה לעבר האוקיינוס האטלנטי בקומה הראשית יש סלון, חדר אוכל, מטבח, מזווה רחב ידיים, חדרי שירות וחדר השינה שג'ון השתמש בו לפני שרכש בית משלו במתחם. בקומה השנייה יש שישה חדרי שינה, חדר תפירה, חדר אריזה וארבעה חדרי שינה של משרתים. לבית יש גם עליית גג. המרתף מכיל בית קולנוע פרטי ואולם המכיל בובות מכל רחבי העולם. הבובות היו שייכות לג'וזף והוענקו לו ממספר מכרים שונים בתקופתו כשגריר האמריקאי בממלכה המאוחדת. בחצר הבית יש בריכת שחייה סגורה, מגרש טניס, מוסך היכול להכיל ארבע מכוניות, ושני בתי הארחה לאורחים. מתחם בוש מדיה וקבצים בנושא מתחם קנדי בוויקישיתוף Staff writer (August 27, 2009). Updegrove, Mark K. (2022). Incomparable Grace: JFK in the Presidency. Penguin Publishing Group. p. 33. Tye, Larrt (2016). Bobby Kennedy: The Making of a Liberal Icon. Random House. p. 16. Schlesinger Jr., Arthur (1978). Robert Kennedy and His Times. p. 37. "Main House At Kennedy Compound Given To Institute". WBUR. 2012-01-30. נבדק ב-2013-03-04. סוכנויות הידיעות‏, עוד אסון במשפחת קנדי: נכדתו של בובי מתה ממנת יתר באחוזת המשפחה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2019 Klein, Edward (1997). All Too Human: The Love Story of Jack and Jackie Kennedy (1st ed.). Pocket. ISBN 978-0671501914.
נשיא רואנדה

נשיא רפובליקת רואנדה (באנגלית: President of the Republic of Rwanda, בצרפתית: Président de la République du Rwanda, בקינירואנדה: Perezida wa Repubulika y’u Rwanda) הוא ראש המדינה של רואנדה. הנשיא נבחר כל שבע שנים בבחירות ישירות, וממנה את ראש הממשלה וכל שאר חברי הממשלה. בסך הכל כיהנו בתפקיד ארבעה אנשים, הראשון בהם הוא גרגואר קאייבנדה ב-1961 (בתחילה כנשיא רואנדה-אורונדי), והנוכחי הוא פול קגאמה, שנכנס לתפקידו ב-22 באפריל 2000 ומכהן מאז. חוקת רואנדה הגבילה את כהונת הנשיא לשתי תקופות כהונה בנות שבע שנים, אך משאל עם חוקתי ב-2015 איפשר לפול קגאמה לרוץ לכהונה שלישית של שבע שנים ועוד שתי כהונות בנות חמש שנים, כלומר הוא יוכל להיות נשיא עד 2034.   נשיא בפועל מדיה וקבצים בנושא נשיא רואנדה בוויקישיתוף רואנדה, באתר World Statesmen "חוקת רפובליקת רואנדה". הוועדה המשפטית והחוקתית של רואנדה. 26 במאי 2003. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2009. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) משאל העם ברואנדה: הנשיא קגאמה יוכל לכהן עד שנת 2034, באתר וואלה, 19 בדצמבר 2015 עד 1 באוגוסט 1973 שלט כ"יושב ראש הוועדה לשלום ואחדות לאומית" נמלט לזאיר לאחר סיום מלחמת האזרחים ברואנדה ורצח העם ברואנדה
פריירה

האם התכוונתם ל... אישים: אאוזביו דה סילבה פריירה (Eusébio da Silva Ferreira) – כדורגלן יליד מוזמביק ששיחק בליגה הפורטוגלית, הידוע בכינויו אאוזביו, "הפנינה השחורה" וכן "הפנתר השחור" אוסקר פריירה (Óscar Freire Gómez) (אנ') – רוכב אופניים ספרדי אינדיו פריירה – כדורגלן עבר ברזילאי אלבארו פריירה (Álvaro Daniel Pereira Barragán) – כדורגלן אורוגוואי אמרסון פריירה דה רוזה – כדורגלן עבר ברזילאי ארישטידש פריירה – נשיאה הראשון של כף ורדה דוארטו פצ'קו פריירה (אנ') – ספן פורטוגלי בן המאה ה-15 דוגלאס פריירה – כדורגלן ברזילאי ואלדיר פריירה – כדורגלן עבר ברזילאי ויטור בורבה פריירה (Rivaldo Vitor Borba Ferreira) – כדורגלן ברזילאי, הידוע בכינויו "ריבאלדו" ויין פריירה (Wayne Ferreira) (אנ') – טניסאי דרום אפריקאי ויליאם פריירה – אדריכל אמריקאי ז'ילברטו פריירה (Gilberto de Mello Freyre) – סופר, אנתרופולוג וסוציולוג ברזילאי רב השפעה טיאגו פריירה – שחיין ברזילאי מנואל פריירה (Manuel Ferreira) (אנ') – כדורגלן ארגנטינאי מקבוצת אסטודיאנטס לה פלאטה מקסימיליאנו פריירה – כדורגלן אורוגוואי פאולו פריירה (Paulo Freire) – מחנך ברזילאי ותאורטיקן של החינוך פאולו פריירה – כדורגלן עבר פורטוגלי קלאודמיר פריירה – כדורגלן ברזילאי המשחק בישראל קרלוס אלברטו פריירה (Carlos Alberto Gomes Parreira) – מאמן כדורגל ברזילאי ריקרדו פריירה (Ricardo Domingos Barbosa Pereira) – כדורגלן פורטוגלי אחרים: פריירה – עיר בקולומביה פריירה X-28 – סירה מעופפת פררה
תפוחי אדמה דופין

תפוחי אדמה דופין (בצרפתית: Pommes dauphine), הן פחזניות תפוחי אדמה פריכות העשויות על ידי ערבוב מחית תפוחי אדמה עם בצק רבוך מלוח. מעצבים את התערובת לצורות או עיגולים של קנל ומטגנים בשמן עמוק ב-170 - 180 °C. המנה נקראת על שם הדופין של צרפת (אנ'), אשתו של היורש העצר הצרפתי. (הדופין הצרפתייה הייתה אשתו של הדופין הצרפתי שהוא כאמור היורש העצר לכס המלכות הצרפתי. התפקיד היה מקביל לנסיכת הכתר, אשתו של נסיך כתר ויורש העצר לכאורה). תפוחי אדמה דופין בדרך כלל מלווה בשרים אדומים או עוף. על פי רוב מוגשים במסעדות, לעיתים קרובות מוצעים למכירה בסופרמרקטים בצרפת. תבשילי תפוחי אדמה קשורים כוללים, אך לא זהים בהרכב: תפוחי אדמה אגוזי לוז (Pommes noisette) או תפוחי אדמה עגולים, כדורים או כדורים מוקפצים, מומחיות קולינרית צרפתית. אלה כדורי תפוחי אדמה מוקפצים בחמאה. תפוחי אדמה דוכסית (Pommes Duchesse) - עשויים מחית תפוחי אדמה, חמאה וחלמון ביצה. קרוקט (שמצופה בפירורי לחם). תפוחי אדמה מנופחים (סופלה) (Pommes Soufflées) פרוסות תפוחי אדמה מטוגנות פעמיים, פעם אחת ב-150 מעלות צלזיוס ופעם שנייה לאחר הקירור, ב-190 מעלות צלזיוס. פרוסות תפוחי האדמה מתנפחות לכריות קטנות במהלך הטיגון השני ומזהיבות. עם זאת, תפוחי אדמה דופין הם ייחודיים, כאשר מאפה הבצק רבוך מניב מנה פחות צפופה. רשימה של מנות מאפה בצק רבוך מדיה וקבצים בנושא תפוחי אדמה דופין בוויקישיתוף Larousse Gastronomique (2009), p. 355. Hamlyn Sinclair, C.G. (1998). International Dictionary of Food and Cooking. Fitzroy Dearborn. p. 423. ISBN 978-1-57958-057-5. Elizabeth David (1970), French Provincial Cooking, p. 273. Penguin Books
הגליאנים של סנט לואיס

ההגליאנים של סנט לואיס (באנגלית: St. Louis Hegelians) היו חוג של פילוסופים אמריקאים שהתבססה בסנט לואיס, מיזורי, החל משנות ה-60 של המאה ה-19. הם הושפעו מהגליאניזם של גאורג וילהלם פרידריך הגל ומזרם האידיאליזם הגרמני בכלל. התנועה כללה את הנרי קליי ברוקמאייר (אנ') (1826–1906) וויליאם טורי האריס (אנ') (1835–1909). בתנועה פעלו גם ג'ורג' הולמס הוויסון (אנ') (1834–1916) שלימים ייסד את המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי; אדולף ארנסט קרוגר (אנ') (1837–1882); תומאס דוידסון (אנ') (1840–1900). בחוג נקשר גם פועלן של שתי פילוסופיות חלוצות: אנה ברקט, שלימים הפכה למנהלת הראשונה של מכללת מורים והייתה אחראית לתרגומים ראשונים מגרמנית. ומרייטה קיז (אנ') (1853–1899), האישה השנייה שהשלימה דוקטורט בפילוסופיה באמריקה. ההוגים פעלו סביב כתב העת לפילוסופיה ספקולטיבית (Journal of Speculative Philosophy) כמוקד הדיון העיקרי של הגותם. לכתב העת הייתה השפעה ניכרת בהפיכת רעיונותיו של הגל לחלק מהשיח הפילוסופי באמריקה, בעוד שהתפוקה הגדולה של האריס עצמו תרמה תרומה גדולה לחקר יצירותיו של הגל. לרבים מהגליאניים של סנט לואיס היו גם תפקידים מוסדיים, שבהם ניסו ליישם את רעיונותיו בתחומי הממשל והחינוך. כתב העת שימש גם לפרסום עבודתם המוקדמת של כמה מהדמויות הבולטות ביותר של הדור הבא של הפילוסופיה האמריקאית, כמו ג'ון דיואי, ויליאם ג'יימס, צ'ארלס פרס, וג'ושיה רויס. למרות שלרעיונות התנועה הייתה השפעה מתמשכת מועטה, ההגליאנים של סנט לואיס מייצגים פרק חשוב בהיסטוריה של המחשבה הפילוסופית האמריקאית והקשר המתפתח בין התרבות האינטלקטואלית והפופולרית במאה התשע-עשרה. Elizabeth Flower and Murray G. Murphy, “The Absolute Immigrates to America: The St. Louis Hegelians” in A History of Philosophy in America, vol. 2 (New York: G. P. Putnam’s Sons, 1977), pp. 463-514. William H. Goetzmann, ed., The American Hegelians: An Intellectual Episode in the History of Western America (New York: Alfred A. Knopf, 1973). Frances A. Harmon, The Social Philosophy of the St. Louis Hegelians (New York: Columbia University Press, 1943). Henry A. Pochmann, German Culture in America, Philosophical and Literary Influences, 1600-1900 (Madison, WS: University of Wisconsin Press, 1961). Denton J. Snider, The St. Louis Movement in Philosophy, Literature, Education, Psychology, with Chapters of Autobiography (St. Louis: Sigma Publishing, 1920). הגליאנים של סנט לואיס באתר האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה (באנגלית) Hine, Robert V. (1992). Josiah Royce: From Grass Valley to Harvard. Upper Norman, OK: University of Oklahoma Press. p. 98. ISBN 0-8061-2375-3. St. Louis Hegelians, האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה (באנגלית) Dorothy G. Rogers, America's First Women Philosophers: Transplanting Hegel, 1860-1925, A&C Black, 2005-02-16, ISBN 978-1-84714-300-6. (באנגלית)
דניל לסובוי

דניל אולגוביץ' לסובוי (ברוסית: Даниил Олегович Лесовой; נולד ב-12 בינואר 1998) הוא כדורגלן רוסי-אוקראיני, המשחק בעמדת קשר הכנף בא.א.ל. לימסול בהשאלה מדינמו מוסקבה. לסובוי נולד במוסקבה בירת רוסיה. סבא-רבא של לסובוי היה שר התעשייה הכימית של ברית המועצות ליאוניד ארקדייביץ' קוסטנדוב. מגיל שנתיים עד חמש הוא התגורר בפראג בירת צ'כיה, ואז עבר לקייב בירת אוקראינה, שם לאמו הייתה חנות בגדים. הוריו נפרדו כשהיה בן שש. לו אח צעיר בשם פיליפ שגם גדל באוקראינה. מגיל שש שיחק כדורגל באקדמיה של דינמו קייב האוקראינית. בתום עונת 2012/13 בליגת האוקראינית לנוער בקרב שחקנים מתחת לגיל 15, הוכר לסבוי כשחקן הטוב ביותר בטורניר. כשחקן כדורגל דינמו קייב, הוא קיבל אזרחות אוקראינית, על מנת לשחק בנבחרות הנערים האוקראיניות. בגיל 17 הוא ספג פציעה קשה כשקרע את הרצועה הצולבת. המועדון היה מוכן לשלם עבור הניתוח בקייב, אבל אמו התעקשה על גרמניה ושילמה בעצמה על הניתוח לשחזור הרצועה הצולבת. בנובמבר 2016 חתם על חוזה עם זניט סנט פטרסבורג, וקיבל אזרחות רוסית. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-18 במרץ 2017 כחלק ממועדון המילואים זניט-2 סנקט פטרבורג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-60 במשחק הליגה הלאומית מול מועדון ספרטק נלצ'יק. במהלך עונה וחצי, הוא שיחק 32 משחקים בליגה וכבש שער נגד טום טומסק. הוא התאמן מעת לעת עם הרכב הקבוצה הבוגרת של זניט, אך לא שיחק אף משחק עבור הקבוצה הבוגרת. ב-28 ביולי 2018 הוא הושאל לעונה אחת לארסנל טולה הרוסית. למחרת ערך לסובוי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית בכדורגל במשחק המחזור הראשון מול דינמו מוסקבה, בו נכנס כמחליף בדקה ה-57 במקום מיכאיל אלכסנדרוב. במשחק המחזור השלישי מול אחמט גרוזני 3-1 הוא כבש את שערו הראשון בליגה. בסך הכל, בעונת הבכורה שלו בליגה הרוסית הוא שותף ב-13 משחקים וכבש שני שערים. בקיץ 2019 הוארך חוזה ההשאלה בעונה נוספת. ביולי-אוגוסט שיחק בשני משחקי סיבוב המוקדמות השני של הליגה האירופית מול נפטצ'י באקו האזרית, בהם הפסידה ארסנל בתוצאה כוללת של 0–4. באליפות רוסיה בעונת 2019/20 הוא שותף ב-27 משחקים, כבש שלושה שערים וובישל ארבעה. ב-3 ביולי 2020 רכשה ארסנל את החוזה של לסובי מזניט, וחתמה עמו על חוזה לשלוש שנים. סכום ההעברה מוערך ב-600 אלף אירו. בתחילת העונה החדשה הוא הספיק לשחק בשישה משחקים עבור ארסנל וב-22 באוגוסט כבש צמד מול דינמו מוסקבה. ב-7 בספטמבר 2020 עבר לדינמו מוסקבה הרוסית, וחתם על חוזה לחמש שנים כשחקן הרכב קבוע. ב־2022 קרע שוב את הרצועה הצולבת, ונאלץ לעבור שיקום ממושך. חזרתו למגרשים לוותה במיעוט דקות משחק מאז הנתיחה ברגלו. ב-2 בפברואר 2024 הושאל למכבי חיפה עד תום עונת 2023/2024 עם אופציה לרכישה בכ-1.2 מיליון אירו. כשחקן דינמו קייב, הוא זומן ואף שיחק עם נבחרות הנערים של אוקראינה. מאז 2018, הוא מעורב במשחקים של הנבחרות הצעירות של רוסיה. במסגרת הנבחרת עד גיל 21 השתתף בטורניר המוקדמות לאליפות אירופה לנבחרות צעירות 2021. במסגרת המוקדמות שיחק בשבעה משחקים וכבש שער מול נבחרת לטביה הצעירה. בנובמבר 2020 זומן לראשונה לנבחרת רוסיה הבוגרת, אך לא שיחק במדיה עד כה. שחקן העונה בליגה האוקראינית לנוער: 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא דניל לסובוי בוויקישיתוף דניל לסובוי, ברשת החברתית אינסטגרם דניל לסובוי, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל דניל לסובוי, באתר Transfermarkt דניל לסובוי, באתר Soccerway דניל לסובוי, באתר WorldFootball.net דניל לסובוי, באתר FootballDatabase.eu רועי ויינברג, ‏היה שווה לחכות? הכירו את דניל לסובוי, באתר ערוץ הספורט, 2 בפברואר 2024 שלמה וייס‏, הסגל הירוק ממשיך להתחזק: דניל לסובוי חתם במכבי חיפה, באתר וואלה, 2 בפברואר 2024