laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחנת פיונירסקאיה

תחנת פיונירסקאיה (ברוסית: Пионерская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו פיליובסקאיה. תחנה ממוקמות ברובע פילי-דאווידקובו. היא נקראת על שם תנועת נוער פיונירים. התחנה נפתחה לשימוש ב-13 באוקטובר 1961. התחנה נמצאת מעל הקרקע - תחנה עילית. באפריל 2017 נסגרה התחנה לצורך שיפוץ, אשר הסתיים ב־20 באוגוסט 2018. מדיה וקבצים בנושא תחנת פיונירסקאיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עצמאות אקסיומה

אקסיומה P היא עצמאית אם אין אקסיומות Q אחרות כך ש-Q גורר את P. במקרים רבים יש מטרה בעצמאות, או כדי להגיע למסקנה של קבוצה מצומצמת של אקסיומות, או כדי להיות מסוגל להחליף אקסיומה עצמאית כדי ליצור מערכת תמציתית יותר (לדוגמה, אקסיומת המקבילים אינה תלויה באקסיומות אחרות של הגאומטריה האוקלידית, ומספקת תוצאות מעניינות כאשר היא נשללת או מוחלפת). אם האקסיומות Q המקוריות אינן עקביות, אז אין אקסיומה חדשה עצמאית. אם הן עקביות, אז ניתן להראות ש-P לא תלויה בהם אם כאשר מוסיפים להם את P, או כאשר מוסיפים להם את השלילה של P, שניהם מניבים קבוצות עקביות של אקסיומות. לדוגמה, האקסיומות של אוקלידס הכוללות את אקסיומת המקבילים מניבות גאומטריה אוקלידית, וכאשר אקסיומת המקבילים נשללת, מקבלים גאומטריה לא אוקלידית. לדוגמה, גאומטריה אליפטית (ללא מקבילים) וגאומטריה היפרבולית (מקבילים רבים). הן הגאומטריה האליפטית והן הגאומטריה ההיפרבולית הן מערכות עקביות, המראה כי אקסיומת המקבילים אינה תלויה באקסיומות האחרות. הוכחת עצמאות היא לרוב קשה מאוד. כפייה היא טכניקה אחת נפוצה. Axiom independence, באתר PhilPapers Kenneth Kunen, Set Theory: An Introduction to Independence Proofs, page xi. Harold Scott Macdonald Coxeter Non-Euclidean Geometry, pages 1-15 Kenneth Kunen, Set Theory: An Introduction to Independence Proofs, pages 184-237
פטריק סיל

פטריק אברהם סיל (באנגלית: Patrick Abram Seale;‏ 7 במאי 1930 – 11 באפריל 2014) היה עיתונאי יהודי-בריטי. סיל נולד בבלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת. אביו היה תאולוג יהודי רוסי ואימו מיילדת תוניסאית-איטלקייה. סיל למד בבייליול קולג' ובסנט אנטוני קולג', שם התמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון. במשך שש שנים עבד בסוכנות רויטרס, בעיקר כעיתונאי לענייני כלכלה, ויותר מתריסר שנים באובזרבר, ככתב המסקר את המזרח התיכון, אפריקה והודו. טוריו פורסמו בעיתונים דוגמת "אל-חיאת" ו"הדיילי סטאר". סיל נישא פעמיים. מנישואיו הראשונים הוא אב לבן. ב-1978 התאלמן מאשתו, וב-1983 נישא בשנית ונולדו לו בן ובת. סיל מת בגיל 83 כתוצאה מגידול מוחי. סיל כתב ספרים רבים. כמה מהם ראו אור בעברית, והם: המהפכה הצרפתית 1968, עם מורין מק'ונביל, מאנגלית: יוסף עוזיאל, הוצאת עם עובד, 1968. סוריה: מאבק אל הצמרת, מאנגלית: אליקים רובינשטיין, הוצאת מערכות, 1968. אסד: המאבק על המזרח התיכון, מאנגלית: גדעון טורי, הוצאת מערכות, 1993. מת בגיל 83 פטריק סיל, הביוגרף של אסד האב, באתר ynet, 13 באפריל 2014 אלי פודה, סוד קסמה של סוריה, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2012 Tim Llewellyn, Patrick Seale, Syria specialist and former Observer correspondent, dies aged 83, The Guardian, ‏13 באפריל 2014
ג'וזיה אוליבר וולקוט

ג'וזיה אוליבר וולקוט (באנגלית: Josiah Oliver Wolcott‏; 31 באוקטובר 1877 – 11 בנובמבר 1938) היה עורך דין, פוליטיקאי ושופט אמריקאי מדובר, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית, ששימש כתובע הכללי של דלאוור, סנאטור אמריקאי מדלאוור וצ'נסלור דלאוור. וולקוט נולד ב-31 באוקטובר 1877 בדובר, דלאוור, למד באקדמיית ועידת וילמינגטון, כיום ווסלי קולג', בדובר, וסיים את לימודיו באוניברסיטת ווסליאן במידלטאון, קונטיקט. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור ב-1904 והחל לעסוק בעריכת דין בווילמינגטון, דלאוור. וולקוט היה סגן התובע הכללי של דלאוור מ-1909 עד 1913, נבחר לתובע הכללי של דלאוור ב-1912 וכיהן מ-21 בינואר 1913 עד 16 בינואר 1917. בבחירות העממיות הראשונות של סנטור אמריקאי בדלאוור, הוא נבחר לסנאט האמריקני ב-1916, תוך שהביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן האמריקני הנרי א. דו פונט. במהלך קדנציה זו כיהן וולקוט עם הרוב הדמוקרטי בקונגרס ה-65, אך היה במיעוט בקונגרס ה-66 וה-67. בקונגרס ה-65 היה יושב ראש הוועדה להוצאות במשרד המסחר. בין השנים 1918–1919 כיהן בוועדת אוברמן, שחקרה פעילות גרמנית ובולשביקית מרדנית. בסך הכל, הוא שירת מ-4 במרץ 1917 עד 2 ביולי 1921, בתקופת הממשל של נשיאי ארצות הברית וודרו ווילסון ווורן ג'י הארדינג. וולקוט היה נותן החסות של הסנאט לחקיקה ליצירת אמנה פדרלית עבור הלגיון האמריקאי. שותף החסות בבית היה נציג רויאל ג'ונסון מדקוטה הדרומית. הצעת החוק הוגשה ב-27 ביוני 1919, עברה בבית הנבחרים ב-27 באוגוסט, עברה בסנאט ב-5 בספטמבר ונחתמה על ידי הנשיא וילסון ב-16 בספטמבר 1919. ב-2 ביולי 1921, וולקוט התפטר מהסנאט האמריקני כדי לקבל מינוי מפתיע מהמושל הרפובליקני ויליאם ד'דני להיות צ'נסלור בית המשפט לדלאוור. המינוי זכה לכינוי "העסקה" או "העסקה המלוכלכת", ורבים חשדו בתומאס קולמן דו פונט שהוא ארגן אותו כדי להשיג את מושב הסנאט לעצמו ולמפלגה הרפובליקנית. וולקוט שימש כצ'נסלור למשך שארית חייו. וולקוט מת ב-11 בנובמבר 1938 בדובר, דלאוור ונקבר שם בבית הקברות האפיסקופלי המתודיסטי של לייקסייד. מדי שנה, חמישה תלמידים בשנתם האחרונה בבית הספר למשפטים בדלאוור זוכים במלגת ג'וזיה אוליבר וולקוט. עמיתים של וולקוט עובדים כפקידי משפט שיפוטי בבית המשפט העליון של דלאוור. מדיה וקבצים בנושא ג'וזיה אוליבר וולקוט בוויקישיתוף ג'וזיה אוליבר וולקוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'וזיה אוליבר וולקוט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
וילארד סולסברי הבן

ווילארד סולסברי הבן (באנגלית: Willard Saulsbury Jr.‏; 17 באפריל 1861 – 20 בפברואר 1927) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית שכיהן כסנאטור אמריקאי מדלאוור והנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית. סולסברי נולד ב-17 באפריל 1861 בג'ורג'טאון, דלאוור, והיה בנו של וילארד סולסברי האב, ואחיין של גוב סולסברי ואלי סולסברי. הוא התחתן עם מאי למוט דו פונט, נכדתו של צ'ארלס הראשון דו פונט. הוא למד בבתי ספר פרטיים ובאוניברסיטת וירג'יניה בשרלוטסוויל, שם היה חבר בסנט אנתוני הול. לאחר מכן, הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1882, והחל לעסוק בכך בווילמינגטון, דלאוור. הוא היה נשיא לשכת עורכי הדין בניו קאסל ויו"ר מועצת הצנזורה. סולסברי היה חבר בוועדה הלאומית הדמוקרטית מ-1908 עד 1920. הוא התמודד על מושב הסנאט של ארצות הבריתבשנים 1899, 1901, 1903, 1905, 1907 ו-1911, אך הרפובליקנים שלטו בבית המחוקקים של המדינה והוא לא הצליח. הדמוקרטים שלטו בבית המחוקקים ב-1913, הפעם האחרונה שבה נבחרו סנאטורים בארצות הברית על ידי מחוקקים במדינה. סולסברי היה העדפתם של רוב הדמוקרטים והשיג את הרוב הנדרש לאחר מספר ימים של הצבעה. במהלך קדנציה זו כיהן עם הרוב הדמוקרטי בקונגרסים ה-63, ה-64 וה-65 מ-4 במרץ 1913 ועד 3 במרץ 1919. הוא היה הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית במהלך הקונגרסים ה-64 וה-65. בקונגרס ה-63, ה-64 וה-65 הוא היה יו"ר הוועדה לסקר חופים וחצאי איים, ובקונגרס ה-65 הוא גם היה חבר בוועדה על איי האוקיינוס השקט ופוארטו ריקו. עד תום כהונתו, התיקון ה-17 לחוקת ארצות הברית עוגן, ולכן הוא נאלץ להתמודד עם הבוחרים בפעם הראשונה. בבחירות של 1918, הוא הפסיד לרפובליקני ל. הייסלר בול, סנאטור אמריקאי לשעבר. הפסד זה יוחס להתנגדותו לבחירה לנשים בארצות הברית ולסירובו לתמוך בתיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית. לאחר שעזב את הסנאט, הוא היה חבר בוועדה המייעצת של הוועידה להגבלת חימוש בוושינגטון הבירה, ב-1921 וב-1922, וחבר בוועידה הפאן-אמריקנית בסנטיאגו, צ'ילה, ב-1923. הוא המשיך לעסוק בעריכת דין בווילמינגטון ובוושינגטון הבירה עד מותו בווילמינגטון, דלאוור ב-20 בפברואר 1927, והוא נקבר בבית הקברות של כנסיית ישו האפיסקופלית בדובר. מדיה וקבצים בנושא וילארד סולסברי הבן בוויקישיתוף וילארד סולסברי הבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילארד סולסברי הבן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) The National Cyclopaedia of American Biography. Vol. XV. James T. White & Company. 1916. p. 105. נבדק ב-2020-12-21 – via Google Books. DuBois, Ellen Carol (2020-04-20). "A pandemic nearly derailed the women's suffrage movement". National Geographic (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2020. נבדק ב-2020-04-27. {{cite web}}: (עזרה)
קוון (כדורגל)

בכדורגל קוון או שופט עזר הוא גורם רשמי המסייע לשופט ביישום חוקת הכדורגל במהלך המשחק. אף שאין חובה על פי חוקי המשחק לכלול קוונים, ברוב הליגות המקצועניות של הכדורגל, צוות השיפוט כולל את השופט הראשי ושני קוונים. תפקידיהם העיקריים של הקוונים כוללים קביעה מתי הכדור יצא משטח המגרש – כולל איזו קבוצה זכאית לקבל הוצאת חוץ, קביעה האם התבצע נבדל, ומתן ייעוץ לשופט כאשר מתרחשת עבירה על חוקי המשחק מחוץ לשדה ראייתו. הקוונים ממוקמים לרוב משני צידי המגרש, וכל אחד מהם מכסה מחצית שונה של המגרש. ברמות הגבוהות יותר של המשחק, ישנו גם שופט רביעי המסייע לשופט הראשי. תפקידיו של השופט הרביעי הם לרוב אדמיניסטרטיביים, כמו פיקוח על תהליכי החילוף. השופט הרביעי לרוב שוהה באזורי הטכניקה של הקבוצות במהלך המשחק. חוקי התחרות מגדירים את ההליכים להחלפת שופטים במקרה שהם אינם יכולים להמשיך בתפקידם. השופט הרביעי בדרך כלל יחליף את השופט הראשי או את אחד משופטי העוזר במקרה כזה. החוק מאפשר גם שופטי עזר נוספים, אשר תפקידם העיקרי הוא להחליף חברי צוות שיפוט אם יש צורך בכך. במשחקים ברמה גבוהה מאוד עשויים להיות עוזרי שופט נוספים. עוזרי שופט נוספים ממוקמים לצפות בתקריות ליד שני השערים. שופטים עוזרי וידאו צופים בצילומי המשחק ויכולים לייעץ לשופט לבחון החלטות שאולי היו שגויות. במשחקים ברמה הגבוהה ביותר יכולים להיות שופטי עוזר נוספים, הממוקמים קרוב לשערים לצורך צפייה באירועים לידם. שופטים אלה, כמו גם שופטי ה-VAR, צופים בצילומי המשחק ומייעצים לשופט לגבי החלטות שאולי היו שגויות. השופט הראשי הוא הפוסק הסופי בכל הנוגע לחוקי המשחק במהלך התחרות. החלטות שופטי העוזר נחשבות לייעוץ בלבד, והשופט רשאי לבטלן לפי שיקול דעתו. כפי שמפורט בחוק 6 של חוקי המשחק, צוות השיפוט עובד יחד לאכיפת החוקים במהלך המשחק, אם כי השופט הראשי הוא מקבל ההחלטות הסופי בכל עניין. שופטי העוזר (כולל שופטי עוזר נוספים אם ישנם) והשופט הרביעי מצופים לייעץ לשופט במקרים בהם יש להם שדה ראייה טוב יותר לאירוע מסוים. ברמות הגבוהות ביותר, במיוחד במשחקים הנערכים באצטדיונים גדולים, צוות השיפוט כולו עשוי להיות מצויד במיקרופונים אלחוטיים ואוזניות, כדי להקל על התקשורת הקולית למרחקים גדולים או במקומות רועשים. צוות של עוזרים מאפשר החלפת שופטים במקרה שאחד מהם או יותר אינם יכולים להמשיך. מערכת החלפה זו תלויה בהנחיות הארגון המנהל את התחרות. מדיה וקבצים בנושא קוון בוויקישיתוף The Football Association, Law 6 - The Other Match Officials, thefa.com (באנגלית) Association, The Football. "Law 6 – The Other Match Officials". thefa.com (באנגלית). נבדק ב-2018-06-29.
מה שחשוב (שיר)

"מה שחשוב" הוא שיר של להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו. השיר נכתב, הולחן והושר בידי הסולנית דורון טלמון, עובד והופק על ידי חברי הלהקה ויצא לאור ב-7 בפברואר 2017 כחלק מאלבום האולפן השני של הלהקה, "מה שחשוב" אשר יצא ביוני של אותה השנה. השיר נכתב, הולחן והושר בידי סולנית להקת הקאנטרי הישראלית ג'יין בורדו; דורון טלמון, הוא עובד והופק על ידי כלל חברי הלהקה ויצא לאור ב-7 בפברואר 2017 כחלק מאלבום האולפן השני של הלהקה, "מה שחשוב" אשר יצא ביוני של אותה השנה. ב-15 במרץ 2017 יצא לאור הווידאו קליפ של השיר, במהלכו הם מבצעים את השיר לרקע עצי פאולינות. הקליפ בוים על ידי נעם סרנה, צולם על ידי יהלי קורן ונערך בידי אסף שוורץ. "מה שחשוב" הוא בלדת פולק באורך 3:30. בשיר מתואר בסרקזם כיצד מה שחשוב לבחורה זו עובדת היעלמותו של הסוודר, יותר מאשר כואב לה על הפרידה מבן זוגה: ”אך מה שלי הכי נורא, הסוודר לא במגירה, הלב שלי בפנים נשבר, עכשיו תמיד יהיה לי קר, אהובי כבר לא ישוב, לקח את כל מה שחשוב”. על פי בן שלו מ"הארץ" בן הזוג חמס את הסוודר כנקמה ועל פי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי הסוודר מסמל את מערכת היחסים של בני הזוג. נדב מנוחין מ"וואלה!" ציין כי הבדיחה על עצבות הבחורה בעקבות היעלמות הסוודר איננה מספיק חומלת ומצחיקה, ובן שלו מ"הארץ" כתב כי זהו שיר פושר בעל מנגינה חיוורת ומונוטונית, שהנימה ההומוריסטית שבו הינה דקה ונטולת כל עוקץ. ג'יין בורדו - מה שחשוב / Jane Bordeaux - Ma SheHashuv, סרטון בערוץ "ג'יין בורדו jane bordeaux", באתר יוטיוב (אורך: 03:33) ג'יין בורדו, מה שחשוב, באתר ספוטיפיי ג'יין בורדו - מה שחשוב - לייב, סרטון בערוץ "ג'יין בורדו jane bordeaux", באתר יוטיוב (אורך: 03:54) צפו: קליפ חדש של ג'יין בורדו ל"מה שחשוב" מתוך האלבום הקרוב, באתר "Time Out ישראל", 15 במרץ 2017 נדב נוימן, ‏ג'יין בורדו עשו קפיצת מדרגה – אבל הם עדיין מזלזלים במאזינים שלהם, באתר "Time Out ישראל", 25 ביוני 2017 מה שיפה, באתר ישראל היום, 10 באוגוסט 2017 נדב מנוחין‏, פצצה של כישרון: המקוריות של ג'ימבו ג'יי תחזיר את ההיפ הופ הישראלי למרכז הבמה, באתר וואלה, 4 ביולי 2017 בן שלו, אפילו חיבה חריגה לסוודר לא מצילה את "ג'יין בורדו", באתר הארץ, 11 בפברואר 2017 ג'יין בורדו, מה שחשוב האלבום, באתר יוסמיוסיק, ‏22 ביולי 2017 המצעד השבועי 23.3.2017, באתר גלגלצ
תיאו אוון

אוונגלוס תיאודורו (ביוונית: Ευάγγελος Θεοδώρου), המוכר בשם הבמה תיאו אוון (Theo Evan), הוא זמר-יוצר, רקדן ושחקן קפריסאי. תיאודורו עתיד לייצג את קפריסין באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ. אוון נולד בעיר ניקוסיה, למשפחה קפריסאית ממוצא יווני. בגיל 7 החל לעסוק בריקוד ובשירה, והיה שר במקהלת בית הספר. בשנות נעוריו החל להתנסות גם בכתיבת שירים. במקביל לכך, הופיע בהפקות תיאטרון רבות והשתתף בתחרויות כישרונות. על אוון נכתב כי הוא שואב השראה בסגנונו המוזיקלי "מסטרומאה ועד מייקל ג'קסון", וכן מסוגת הרגאטון. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר האנגלי שבניקוסיה (אנ'), אוון עבר לארצות הברית, שם למד מוזיקה ואומנויות הבמה במכללת ברקלי למוזיקה שבבוסטון, מסצ'וסטס. בשנת 2021 הוציא לאור את הסינגל הראשון שלו, "The Wall". שנה לאחר מכן הופיע כניצב בפרק בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "אופוריה". ב-2 בספטמבר 2024 נחשף כי אוון נבחר לייצג את קפריסין באירוויזיון 2025. תיאו אוון, ברשת החברתית פייסבוק תיאו אוון, ברשת החברתית אינסטגרם תיאו אוון, סרטונים בערוץ היוטיוב תיאו אוון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) תיאו אוון, באתר ספוטיפיי תיאו אוון, באתר דיזר "Αυτός είναι ο εκπρόσωπος της Κύπρου για τη Eurovision 2025" [This is the representative of Cyprus for Eurovision 2025]. iefimerida.gr (ביוונית). 2 בספטמבר 2024. נבדק ב-2 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Argyriou, Giannis (2024-09-02). "Κύπρος: Με τον Theo Evan και με πολλές φιλοδοξίες στην Eurovision 2025!". Eurovision News | Music | Fun (ביוונית). נבדק ב-2024-09-04. Campos, Patri (2 בספטמבר 2024). "Chipre es el primero: Theo Evan representará al país en Eurovisión 2025" [Cyprus is the first: Theo Evan will represent the country at Eurovision 2025] (בEuropean Spanish). RTVE. נבדק ב-2 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Adams, William Lee (2 בספטמבר 2024). "Theo Evan is Cyprus' Eurovision 2025 singer". Wiwibloggs. נבדק ב-2 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה) "Theo Evan will represent Cyprus at Eurovision 2025". eurovision.tv. European Broadcasting Union. 2 בספטמבר 2024. נבדק ב-2 בספטמבר 2024. {{cite web}}: (עזרה)
נאטו (מאכל)

נאטו (ביפנית: 納豆) הוא מאכל יפני מסורתי אשר עשוי מפולי סויה שלמים מותססים. למאכל לנאוטו ריח ייחודי עז הדומה מעט לגבינה מיושנת, מרקם דביק וטעם ייחודי אשר לרבים לוקח זמן להתרגל אליו. ביפן נאטו מוגש לעיתים רבות בארוחות בוקר יחד עם אורז מאודה. נאטו מוגש באופן מסורתי עם חרדל קראשי, רוטב סויה או רוטב טארה. אנשים רבים נוהגים גם לאכול את הנאטו עם בצל ירוק קצוץ או ביצה. נאטו נצרך ביפן עוד מהעת העתיקה והוא נותר גם היום מאכל פופולרי, במיוחד במיוחד במזרח המדינה, ובפרט באזורים קאנטו, טוהוקו, והוקאידו. למרות שבדרך כלל הוא נהוג לאכול את הנאטו כמנה נפרדת, יש הנוהגים לשלב נאטו במתכונים שונים כמו סושי, מרק מיסו או כתוספת לטוסט. נאטו מיוצר כאשר פולי סויה שלמים מותססים עם החיידק Bacillus subtilis. המכונה ביפן גם "נאטו-קין". התהליך כולל בדרך כלל בהשריית פולי סויה שלמים במים, הוספת החיידק Bacillus subtilis לתערובת, ולאחר מכן משאירים את פולי הסויה לתסוס במשך כ-24 שעות בסביבה חמה, והדבר מאפשר לחיידקים לייצר את החומר הדביק והחוטי האופייני לנאטו. לאחר מכן השעועית המותססת מועברת לקירור. נאטו הוא מאכל מזין במיוחד אשר עשיר בחלבונים, ומהווה מקור עשיר במינרלים תזונתיים, ובמיוחד ברזל, ויטמין K, ומנגן. נאטו מכיל גם כמות מסוימת של ויטמין B וויטמין C. תהליך התסיסה הופך אותו גם למקור טוב לפרוביוטיקה, אשר עשויה להועיל לבריאות המעיים. לנאטו חשיבות רבה בתרבות היפנית, והוא נחשב ביפן לאחד מהמזונות הבריאים ביותר במטבח היפני אשר מהווה מאכל נפוץ במשקי בית רבים ביפן, ובמיוחד במזרח יפן. נאטו מעורבב באמצעות מקלות אכילה נאטו סושי נאטו מוגש יחד עם אורז לבן נאטו בתוספת חרדל קראשי ובצל וולשי ביפן נאטו נמכר במיכלים קטנים אשר לעיתים רבות מכילים חבילות קטנות עם רוטב טסויו, עם ובלי חרדל המטבח היפני מדיה וקבצים בנושא נאטו בוויקישיתוף ז'ורלט, איריס (2005-09-15). "נאטו - אימת המערביים". Ynet. נבדק ב-2024-09-04. Deutsch, Jonathan; Murakhver, Natalya (2012). They Eat That?: A Cultural Encyclopedia of Weird and Exotic Food from Around the World. ABC-CLIO. p. 141. ISBN 978-0-313-38058-7. נבדק ב-20 במאי 2016. {{cite book}}: (עזרה) Qin, Dong; Hara, Yoshie; Raboy, Victor; Saneoka, Hirofumi (2020-12-01). "Characteristics and Quality of Japanese Traditional Fermented Soybean (Natto) from a Low-phytate Line". Plant Foods for Human Nutrition (באנגלית). 75 (4): 651–655. doi:10.1007/s11130-020-00865-5. ISSN 1573-9104. Wang, Chunfang; Chen, Jinpeng; Tian, Wenguo; Han, Yanqi; Xu, Xu; Ren, Tao; Tian, Chengwang; Chen, Changqing (2023-07-01). "Natto: A medicinal and edible food with health function". Chinese Herbal Medicines. 15 (3): 349–359. doi:10.1016/j.chmed.2023.02.005. ISSN 1674-6384. PMC 10394349. PMID 37538862.
אלי סולסברי

אלי סולסברי (באנגלית: Eli Saulsbury‏; 29 בדצמבר 1817 – 22 במרץ 1893) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מדובר, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית, וכיהן בעצרת הכללית של דלאוור וכסנאטור אמריקאי מדלאוור. סולסברי נולד ב-29 בדצמבר 1817 ב-Mispillion Hundred, מחוז קנט, דלאוור, והיה בנם של ויליאם ומרגרט אן (סמית') סולסברי. הוא היה האח האמצעי של המושל גוב סולסברי והסנאטור האמריקני וילארד סולסברי האב. סולסברי התחנך בדיקינסון קולג', למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור ב-1857, והחל את עיסוקו בדובר, שם התגורר. סולסברי כיהן קדנציה אחת בבית המדינה, במהלך מושב 1853/1854. בשנת 1871 הוא אתגר בהצלחה את אחיו הצעיר, הסנאטור האמריקני המכהן וילארד סולסברי האב, על מושבו בסנאט האמריקני. הוא המשיך לזכות בשלוש קדנציות מלאות אך הובס בניסיון לקדנציה רביעית על ידי המועמד הרפובליקני אנתוני היגינס. הוא כיהן בתפקיד מ-4 במרץ 1871 עד 3 במרץ 1889, וכיהן בוועדה להרשאות ובחירות בקונגרס ה-46, ובוועדה להצעות חוק מנוסחות בקונגרס ה-47 עד הקונגרס ה-50. הוא התנגד לחוק זכויות האזרח של אפרו-אמריקאים ב-1873. סולסברי מת ב-22 במרץ 1893 בדובר, דלאוור ונקבר שם בבית הקברות סילבר לייק. מדיה וקבצים בנושא אלי סולסברי בוויקישיתוף אלי סולסברי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלי סולסברי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Friedlander, Alan; Gerber, Richard Allan (22 בנובמבר 2018). Welcoming Ruin: The Civil Rights Act of 1875. ISBN 9789004384071. {{cite book}}: (עזרה)
זניט-3SL

משגר זניט-3SL (ברוסית: Зенит-3SL, באנגלית: Zenit-3SL) היה משגר שפותח בבשנות ה-90 של המאה ה-20 באוקראינה תוך שיתוף פעולה עם רוסיה וארצות הברית. זה היה פיתוח נוסף של סדרת משגרים "זניט" והיה מיועד לשמוש במיזם Sea Launch. הפיתוח החל בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 במפעל יוז'ני לבניית מכונות שבאוקראינה הסובייטית במטרה להחליף משגר "פרוטון K". לאחר התפרקות ברית המועצות התכנון הופסק. הוא חודש במסגרת מיזם Sea Launch תוך שיתוף פעולה עם תאגיד הטילים והחלל אנרגיה ממוסקבה שסיפק מאיץ ובואינג שתכננה וסיפקה חופה למטען. חלקים של המשגר הועברו מאוקראינה (שלב ראשון ושני) ורוסיה (מאיץ) לאוניית Sea Launch Commander שעגנה בקליפורניה להרכבה ובדיקות. לאחר סיום התהליך משגר עם חללית מטען היו מועברים לאסדת שיגור. לצורכי המשגר פותח דגם ספציפי של מאיץ - block DM-SL שהיה יכול להפעיל את המנוע חמש פעמים עד להשגת מסלול מבוקש. השיגור הראשון בוצע בשנת 1999 ועד לשנת 2014 בוצעו 36 שיגורים, 32 מהם הסתיימו בהצלחה. כל השיגורים היו מסחריים וכללו בעיקר לווייני תקשורת. למשגר הייתה גרסה קרקעית "זניט-3SLB" שהותאמה לשיגור מכן שיגור 45 מקוסמודרום בייקונור. דגם זה שוגר 6 פעמים בשנים 2008-2013. לצורכי המשגר פותח דגם ספציפי של מאיץ - block DM-SLF שהיה קל יותר והיה יכול להפעיל את המנוע שלוש פעמים עד להשגת מסלול מבוקש. בין היתר עם משגר זה שוגרו לווייני עמוס 3 ועמוס 4. בנוסף לכך בשנים 2011-2017 בוצעו שיגרוים של גרסת "זניט 3SLBF" עם מאיץ מדגם "Fregat" מתוצרת חברת "לבוצ'קין". בגרסה זו בוצעו 4 שיגורים בשנים 2011-2017. בגרסות אלו חופה תוכננה ב"לבוצ'קין", הרכבה ובדיקות המשגר בוצעו ברוסיה ללא מעורבות אמריקאית. בשנת 2015 לאור הפסקת שיתוף פעולה בין רוסיה לבין אוקראינה שימוש במשגר הופסק. מדיה וקבצים בנושא זניט-3SL בוויקישיתוף תיאור שיגורים תיאור המשגר (ברוסית) תיאור המשגר באתר Sea Launch
Mother (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Mother – אלבום של In This Moment Mother (שיר של ג'ון לנון) Mother (שיר של צ'ארלי פות') Oh Mother – שיר כריסטינה אגילרה אמא מאדר
וילארד סולסברי האב

וילארד סולסברי האב (באנגלית: Willard Saulsbury Sr.‏; 2 ביוני 1820 – 6 באפריל 1892) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'טאון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית, ושירת כתובע הכללי של דלאוור, סנאטור אמריקאי מדלאוור וצ'נסלור בית המשפט של דלאוור. סולסברי נולד ב-2 ביוני 1820 ב-Mispillion Hundred, מחוז קנט, דלאוור, והיה בנם של ויליאם ומרגרט אן סמית' סולסברי. הוא היה אחיהם הצעיר של המושל גוב סולסברי והסנאטור האמריקני אלי סולסברי. הוא התחתן עם אנני פונדר, אחותו של המושל ג'יימס פונדר, ונולדו להם שלושה ילדים, ג'ון פונדר, מרגרט ווילארד הבן. הם היו חברים בכנסייה האפיסקופלית. סולסברי התחנך בדיקינסון קולג' ובקולג' של דלאוור, כיום אוניברסיטת דלאוור, למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור והחל את עיסוקו בכך בג'ורג'טאון, דלאוור. הוא היה בעל עבדים. סולסברי היה התובע הכללי של דלאוור מ-1850 עד 1855, ונבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1858, תוך שהוא מביס את הסנאטור האמריקאי המכהן מרטין וו. בייטס. סולסברי נבחר מחדש ב-1864, אך הובס בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית ב-1870 על ידי אחיו הבכור, אלי סולסברי. הוא כיהן שתי כהונות מלאות מ-4 במרץ 1859 ועד 4 במרץ 1871. לאחר מכן המשיך בעיסוקו במשפטים וכיהן כצ'נסלור דלאוור מ-1873 ועד מותו ב-1892. ב-1863 היה סולסברי מבקר חריף של ממשל הנשיא אברהם לינקולן. בהתנגדות למלחמה בכלל ולהשעיית ההביאס קורפוס באופן ספציפי, ניסה סולסברי למנוע הצבעה המקיימת את הצו הביצועי השנוי במחלוקת. ככל הנראה כשהיה שיכור, תקף סולסברי מילולית את הנשיא בקומת הסנאט במה שג'ון היי תיאר כ"שפה המתאימה רק למוכרת דגים שיכורה". הסנאטור סולסברי כינה את לינקולן "אימבציל" והצהיר כי הנשיא הוא "האיש החלש ביותר שהוצב אי פעם בתפקיד בכיר". כאשר סגן הנשיא האניבל המלין קרא לסולסברי לסדר, הסנאטור סירב לשבת במקומו. לבסוף ניגש הסמל של הסנאט להוציא את סולסברי ממליאת הסנאט כאשר הסנאטור הניף לפתע אקדח, הניח אותו על ראשו של הסמל ואמר, "לעזאזל, אם תיגע בי אני יורה בך למוות!" בסופו של דבר, סולסברי נרגע והורחק ממליאת הסנאט. סולסברי מת ב-6 באפריל 1892 בדובר, דלאוור ונקבר שם בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית של ישו. בנו וילארד סולסברי הבן היה גם סנאטור אמריקאי. מדיה וקבצים בנושא וילארד סולסברי האב בוויקישיתוף וילארד סולסברי האב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וילארד סולסברי האב, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Weil, Julie Zauzmer; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo. "More than 1,800 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". Washington Post (באנגלית). נבדק ב-2023-04-26. "The Battle of Three Brothers". Senate Historical Office. 17 בינואר 1871. נבדק ב-10 בנובמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה))
אנתוני היגינס

אנתוני קלארק היגינס (באנגלית: Anthony Clark Higgins‏; 1 באוקטובר 1840 - 26 ביוני 1912) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה ותיק מלחמת האזרחים וחבר במפלגה הרפובליקנית, ששירת כסנאטור ארצות הברית מטעם דלאוור. היגינס נולד ב-1 באוקטובר 1840 ב־Red Lion Hundred במחוז ניו קאסל, דלאוור. הוא למד באקדמיית ניוארק ובקולג' דלאוור, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1861, שם היה חבר ב-Skull and Bones. לאחר שלמד משפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד, הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1864 והחל לעסוק בכך בווילמינגטון, דלאוור. הוא גם שירת זמן מה בצבא האיחוד ב-1864. היגינס מונה לסגן התובע הכללי ב-1864 והיה התובע של ארצות הברית עבור דלאוור מ-1869 עד 1876. הוא היה מועמד רפובליקני בבחירות לקונגרס ה-49 ב-1884 ולא הצליח להיבחר, אך ב-1888 נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-4 במרץ 1889 עד 3 במרץ 1895, אז ביקש להיבחר מחדש ללא הצלחה. בתקופת כהונתו היה יו"ר הוועדה לבחינת סניפים של שירות המדינה בקונגרס ה-51 וה-52, וחבר הוועדה לתעשיות בקונגרס ה-52. לאחר מכן, הוא חזר לעסוק בעריכת דין בווילמינגטון, לרבות שירות כאחד מעורכי הדין של המשיב בהליכי ההדחה של שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית צ'ארלס סוויין מפלורידה ב-1904/1905. היגינס מת ב-26 ביוני 1912 בזמן שהותו בניו יורק, ניו יורק, והוא נקבר בבית הקברות סנט ג'ורג', ליד סנט ג'ורג' במחוז ניו קאסל. אנתוני היגינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אנתוני היגינס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
ציקלון 2

משגר ציקלון 2 (ברוסית: Циклон-2, באנגלית: Tsyklon-2) היה משגר שפותח בבשנות ה-60 של המאה ה-20 בברית המועצות ושיגורים נמשכו ברוסיה.המשגר פותח על בסיס טיל בליסטי מדגם R-36 במפעל מפעל יוז'ני לבניית מכונות שנמצא כיום באוקראינה כחלק של סדרת משגרים "ציקלון. הפיתוח החל בשנות ה-60 של המאה ה-20 במפעל יוז'ני לבניית מכונות שבאוקראינה הסובייטית במטרה לפתח סדרת משגרים קלים ציקלון. בסיס לתכנון היה טיל בליסטי R-36. המשגר היה דו-שלבי. השיגור הראשון בוצע מקוסמודרום בייקונור בשנת 1966. בסך כול בוצעו 106 שיגורים, כולם מאותוה אתר. רק שיגור בודד נכשל. השיגורים נמשכו אחרי התפרקות ברית המועצות כאשר אוקראינה סיפקה את המשגר לרוסקוסמוס. השיגורים הופסו בשנת 2006 כאשר המשך היה משגר תלת שלבי ציקלון 3. מדיה וקבצים בנושא ציקלון 2 בוויקישיתוף תיאור שיגורים תיאור המשגר תיאור המשגר