laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוון פרגוסון

אוון ג'ו פרגוסון (באנגלית: Evan Joe Ferguson; נולד ב-19 באוקטובר 2004 בבטיסטאון שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד. פרגוסון גדל במחלקת הנוער של בוהמיאנס. הוא ערך שלוש הופעותת בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האירית. ב-9 בינואר 2021 חתם פרגוסון בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג. ב-26 בדצמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על סאות'המפטון במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2022/2023. ב-31 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לארסנל במסגרת המחזור ה-18 בליגה. במחזור הראשון של עונת 2023/2024 בפרמייר ליג הבקיע נגד העולה החדשה לוטון טאון בניצחון 1–4. הבקיע שלושער נגד ניוקאסל יונייטד בניצחון 3-1. ב-17 בנובמבר 2022 ערך פרגוסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בהפסד 1–2 לנבחרת נורווגיה במשחק ידידות. ב-22 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–3 על נבחרת לטביה במשחק ידידות. אוון פרגוסון, באתר Transfermarkt אוון פרגוסון, באתר Soccerway אוון פרגוסון, באתר BDFutbol אוון פרגוסון, באתר WorldFootball.net אוון פרגוסון, באתר National Football Teams אוון פרגוסון, באתר FootballDatabase.eu Bohs' precocious teenage striker Evan Ferguson joins Brighton באתר The 42, ‏ 9 בינואר 2021 (באנגלית)
1934 בספרות

ערך מורחב – 1934 "אני, קלאודיוס", מאת רוברט גרייבס "חוג הסרטן", מאת הנרי מילר "רפסודיה על נושא מאת פגניני", מאת רחמנינוב "הדון השקט", מאת מיכאיל שולוחוב "רצח באוריינט אקספרס", מאת אגאתה כריסטי "ענוג הוא הלילה", מאת פרנסיס סקוט פיצג'רלד "טוב ויפה, ג'יבס", מאת פ. ג'. וודהאוס "הסיגרים של פרעה", מאת הרז'ה "ירמה" (מחזה), מאת פדריקו גארסיה לורקה 18 בפברואר – אודרי לורד - סופרת ומשוררת אמריקאית 27 במאי – הרלן אליסון - סופר מדע בדיוני ופנטזיה יהודי אמריקאי 13 ביולי – וולה סויינקה - מחזאי, סופר ומשורר ניגרי 21 ביולי – ג'ונתן מילר - סופר, במאי תיאטרון ואופרה יהודי בריטי 6 באוגוסט – דיאן דה פרימה - משוררת, סופרת ומחזאית אמריקאית מדיה וקבצים בנושא 1934 בספרות בוויקישיתוף
גאווין בזונו

גאווין אוקרוגנה בזונו (באנגלית: Gavin Okeroghene Bazunu; נולד ב-20 בפברואר 2002) הוא כדורגלן אירי, המשחק בעמדת השוער בקבוצת סאות'המפטון ובנבחרת אירלנד. בזונו, יליד דבלין, גדל במחלקת הנוער של שמרוק רוברס. הוא ערך ארבע הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האירית. ב-6 בספטמבר 2018 חתם בזונו במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג. הוא הושאל מהמועדון לרוצ'דייל ולפורטסמות' מהפוטבול ליג הראשונה. ב-17 ביוני 2022 חתם בזונו על חוזה לחמש עונות בסאות'המפטון מהפרמייר ליג. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–4 לטוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-27 במרץ 2021 ערך בזונו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בהפסד 0–1 לנבחרת לוקסמבורג במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. גאווין בזונו, באתר Transfermarkt גאווין בזונו, באתר Soccerway גאווין בזונו, באתר BDFutbol גאווין בזונו, באתר WorldFootball.net גאווין בזונו, באתר National Football Teams גאווין בזונו, באתר FootballDatabase.eu Manchester City complete deal to sign Gavin Bazunu from Shamrock Rovers באתר סקיי ספורטס, 6 בספטמבר 2018 (באנגלית) Gavin Bazunu: Manchester City loan goalkeeper to Rochdale for 2020–21 season באתר BBC, ‏ 25 באוגוסט 2020 (באנגלית) Man City keeper Bazunu agrees Pompey loan באתר BBC ‏ 1 ביולי 2021 (באנגלית) Saints complete Bazunu signing באתר הרשמי של סאות'המפטון, 17 ביוני 2022 (באנגלית)
האקון ראפן ולדימרסון

האקון ראפן ולדימרסון (באיסלנדית: Hákon Rafn Valdimarsson; נולד ב-13 באוקטובר 2001 ברייקיאוויק שבאיסלנד) הוא כדורגלן איסלנדי, המשחק בעמדת השוער בקבוצת אלפסבורג מליגת העל השוודית ובנבחרת איסלנד. ולדימרסון גדל במחלקות הנוער של קו. אר. רייקיאוויק וגרוטה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של גרוטה, במדיה ערך 65 הופעות ליגה, חלקן בליגת העל האיסלנדית. ב-30 באפריל 2021 חתם ולדימרסון באלפסבורג מליגת העל השוודית. ב-12 בינואר 2022 ערך ולדימרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איסלנד, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוגנדה במשחק ידידות. האקון ראפן ולדימרסון, באתר Transfermarkt האקון ראפן ולדימרסון, באתר Soccerway האקון ראפן ולדימרסון, באתר National Football Teams האקון ראפן ולדימרסון, באתר FootballDatabase.eu Elfsborg krækir í Hákon Rafn באתר Vísir, ‏ 30 באפריל 2021 (באיסלנדית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "האקון ראפן ולדימרסון".
תקיפת בית הכנסת תפארת ישראל

תקיפת בית הכנסת תפארת ישראל הייתה תקיפה בה חולל בית הכנסת "תפארת ישראל", בית הכנסת העתיק ביותר בקראקס שבוונצואלה. התקיפה אירעה בליל ה-31 בינואר 2009, במהלך יום שבת. התקיפה התרחשה מספר ימים לאחר תום מבצע עופרת יצוקה, אשר במהלכו גירשה ונצואלה את שגריר ישראל בוונצואלה שלמה כהן, ואת הצוות הישראלי שפעל בשגרירות מהמדינה. בעקבות תחילת מבצע עופרת יצוקה, ממשלת ונצואלה הביעה את אי הסכמתה לפעולות של ישראלים ברצועת עזה כנגד החמאס וארגוני הטרור אשר פעלו ברצועה באותו הזמן. ב-5 בינואר 2009, האשים נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס את ארצות הברית בהרעלת נשיא הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת כדי לערער את היציבות במזרח התיכון. יום לאחר מכן, צ'אווס טען כי ישראל מבצעת שואה בפלסטינים. מספר ימים לאחר נאומים אלו, הכריז משרד החוץ של ונצואלה כי הוא רואה את פעולות ישראל ברצועת עזה כ"טרור ממלכתי" והכריז על גירוש שגריר ישראל בוונצואלה, שלמה כהן. בעקבות גירוש השגריר הישראלי, התרחשו במדינה מספר תקריות אלימות נגד מוסדות יהודיים שונים. בהפגנה שהתרחשה מול מבנה השגרירות הישראלי, חבורת פורעים השליכו נעליים על מבנה השגרירות וריססו עליו גרפיטי. גם בית הכנסת "תפארת ישראל" הושחת ורוססו עליו גרפיטים, מאוחר יותר באותו החודש, בית הכנסת הותקף בשנית. בליל 31 בינואר 2009, פרצה כנופיה חמושה שהורכבה מ-15 גברים לא מזוהים לבית הכנסת "תפארת ישראל" שבקראקס. בית הכנסת היה בית הכנסת הגדול והעתיק בבירה. הכנופיה השתלטה על הבניין למשך מספר שעות, ובמהלכן הרסה והשחיתה את המאגר בו אוחסנו ספרי הקודש. הם ריססו כתובות גרפיטי, שהכילו סיסמאות אנטישמיות ואנטי-ישראליות, ובהן היו קריאות לגירוש היהודים מהמדינה. הכנופיה גם גנבה מאגרים של רישומים על יהודים החיים בוונצואלה. ניקולאס מדורו, שהיה שר החוץ בפועל של ונצואלה באותה תקופה, גינה את המעשה ותיאר את התקיפה כ"מעשה פלילי של ונדליזם". גם השר ג'סי צ'אקון גינה את תקיפה אך הוא הכחיש שיש קשר כלשהו בין התוקפים לממשלה. פוליטיקאים אמריקאים קראו לנשיא הוגו צ'אבס להגן על האוכלוסייה היהודית במדינה בעקבות האירוע. כ-16 דמוקרטים ורפובליקנים כתבו מכתב בדרישה "להפסיק את ההפחדה וההטרדה של הקהילה היהודית". AP, ונצואלה: 11 הואשמו בהשחתת בית הכנסת, באתר ynet, 27 במרץ 2009 רויטרס ורוני סופר, צ'אבס: המצב בעזה "שואה"; שגריר ישראל גורש, באתר ynet, 6 בינואר 2009 רועי מנדל, השגריר המגורש: "דלתו של צ'אבס סגורה", באתר ynet, 7 בינואר 2009 מאיה לקר, ונצואלה: כתובת "לא רוצים יהודים" בבית כנסת, באתר ynet, 31 בינואר 2009 BBC, 1 February 2009, Synagogue desecrated in Venezuela "Bomb damages Caracas synagogue – JTA – Jewish & Israel News". אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2009. נבדק ב-27 במאי 2016. {{cite web}}: (עזרה) US politicians call on Chávez to protect Venezuela's Jews The Guardian. 3 February 2009
אורי שחק

אורי צבי שחק הוא איש עסקים ישראלי, יזם של חברות משחקי רשת וקזינו, ממייסדי החברות פלייטיקה וביץ' בם ואיש תקשורת. אורי שחק הוא בנו של אמנון ליפקין-שחק. בשנת 2007 קיבל תואר ראשון במנהל עסקים ופילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב. מ-2004 שימש כמנהל מוצר בחברת ההימורים המקוונים 888 ובזרוע הפוקר שלה. ב-2008 מונה לסגן נשיא חברת face.com לזיהוי תווי פנים. ב-2010 הקים שחק יחד עם רוברט אנטוקול את חברת פלייטיקה שפיתחה משחקי קזינו חברתיים לטלפון חכם, שהמצליח שבהם הוא "סלוטומניה" (אנ'). זמן קצר לאחר הקמתה נמכרה החברה לחברת המשחקים האמריקנית סיזרס (Caesars) (אנ'), בסכום שהוערך בין 80 ל-90 מיליון דולר, באמצעות מותג הקזינו של החברה "Harrah’s". ביולי 2013 פרש שחק מפלייטיקה. ב-2015 הקימו שחק וגיגי לוי-וייס את ביץ' בם, המתמחה במשחקי קלפים ובשש בש לפייסבוק. בספטמבר 2021 נמכרה החברה לחברת משחקי ההייפר-קז'ואל (Hyper-casual game) הצרפתית Voodoo (אנ'), תמורת 300 מיליון דולר, ועוד 200 מיליון דולר שהותנו בעמידה ביעדים. היה נשוי לעיתונאית עינת פישביין, ושותף להקמת אתר החדשות המקום הכי חם בגיהנום. אב לשלושה. אורי שחק, ברשת החברתית LinkedIn בוגרי הפקולטה לניהול מככבים בעסקאות ענק בהיי-טק הישראלי, באתר הפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב עמית קלינג, הימור טוב: כך הפכה ישראל למעצמת משחקי סושיאל קזינו, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2021 אסף גלעד, בית הקזינו Harrah's רוכש את פלייטיקה הישראלית ב-80–90 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 במאי 2011 אסף גלעד, מייסדי פלייטיקה שפרשו הקימו סטארט־אפ למשחקי לוח דיגיטליים, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2016-08-01 אסף גלעד, ‏הדאבל של מייסדי פלייטיקה: כל הדרך של חברת השש-בש הסודית של גיגי לוי-וייס ואורי שחק לאקזיט של 300 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2021 סופי שולמן, אקזיט נוסף למייסדי פלייטיקה: חברת הגיימינג Beach Bum נמכרת בחצי מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2021 רשומות ילקוט הפרסומים, באתר נבו, ‏9 בינואר 2014
ג'ונתן (צב)

ג'ונתן (נולד ב-1832 בערך) הוא צב יבשה ענק, הידוע כבעל החיים היבשתי המבוגר ביותר שעדיין בחיים, וכנראה אחד מבעלי החיים המבוגרים ביותר שתועדו אי פעם ודאית. ג'ונתן מתגורר באי סנט הלנה, טריטוריה בריטית בדרום האוקיינוס האטלנטי. ג'ונתן נולד בסביבות שנת 1832 באיי סיישל. הוא הובא, יחד עם שלושה צבים נוספים, לסנט הלנה מאיי סיישל באוקיינוס ההודי ב-1882. הוא נקרא בשם "ג'ונתן" החל משנות ה-30 של המאה העשרים, על ידי מושל סנט הלנה באותה תקופה סר ספנסר דייוויס. הוא ממשיך להתגורר במעונם הרשמי של המושלים, כש-31 מושלים כיהנו במהלך חייו עד כה, והוא מטופל על ידי ממשלת סנט הלנה. גילו אינו ידוע בוודאות, משום שהוא היה "בוגר לחלוטין" כאשר הובא לסנט הלנה בשנת 1882, והסברה היא שהיה אז בן 50 בערך. לפיכך, תאריך לידתו המשוער הוא בשנת 1832. בתצלום של ג'ונתן משנת 1886, שנחשב בעבר לתצלום מ־1902, מראה את ג'ונתן כארבע שנים לאחר הגעתו לסנט הלנה. מדידות שנלקחו מהתצלום מראות שהוא היה צב בוגר כבר בשנת 1886.[דרוש מקור] בשנת 2022, גילו המשוער של ג'ונתן עלה על גילו של "טואי מלילה", צב שספר השיאים של גינס זיהה כ"זקן ביותר שנרשם אי פעם". טואי מת בטונגה ב-1966 בערך בגיל 189 (צב זה לכאורה בקע סביב שנת 1777). אדוואיטה, צב ענק מסוג אלדאברה שמת ב-2006 בגנים הזואולוגיים של קולקטה, הודו, חי כנראה עד גיל 255 שנים (צב זה לכאורה בקע סביב השנים 1750 או 1751), אך הדבר לא אושר באופן מדעי. בדצמבר 2015, דווח כי ג'ונתן "חי וקיים [...] הוא עיוור, איבד את חוש הריח, ולכן אינו יכול לזהות אוכל, אבל הוא שומר על שמיעה מצוינת". בינואר 2016 דיווח ה-BBC שג'ונתן זוכה לתזונה חדשה שנועדה לשמור על בריאותו ולהאריך את חייו. בזקנתו, ג'ונתן מבלה את ימיו עם בת הזוג שלו, באכילה, שינה והזדווגות. בפברואר 2022, לציון שנת ה-190 להולדתו של ג'ונתן פקידי סנט הלנה הנפיקו סדרה של בולי הנצחה עם תמונות וציורי דיוקן בדמותו של ג'ונתן. בנוסף, מבקרים שביקרו באי במהלך 2022-2023, קיבלו תעודה הכוללת תמונה של טביעת הרגל הידועה הראשונה של ג'ונתן. ב-4 בדצמבר 2022 חגגו תושבי האיים 190 שנה לג'ונתן, כאשר תושבים מקומיים ארגנו חגיגה שנמשכה על פני שלושה ימים, והציגו עוגה שהוכנה כולה מהמאכלים הבריאים האהובים עליו. ככל הידוע, מצבו הבריאותי של ג'ונתן עדיין מוגדר כ-"טוב", נכון ל-2024. בפברואר 2014, כחלק ממסירת שרביט המלכה אליזבת' לקראת משחקי חבר העמים 2014, השרביט ביקר בסנט הלנה והמושל מארק קייפ, בעודו מחזיק את השרביט, הצטלם לצד ג'ונתן בשטח הפלנטיישן האוס. רדיו BBC הציג את ג'ונתן בפרק של "מכתב שלנו" במרץ 2014 לאחר שהחותרת באוקיינוס סאלי קטל ביקרה בסנט הלנה. דיוקנו של ג'ונתן מוטבע בצדו האחורי של מטבע חמישה סנט של סנט הלנה. מדיה וקבצים בנושא ג'ונתן בוויקישיתוף הוושינגטון פוסט, ‏"אין יצור חי על פני האדמה שנולד לפניו": הצב המבוגר בעולם חוגג יום הולדת, בעיתון מקור ראשון, 8 בינואר 2024 זהו ג'ונתן הצב, בעל החיים המבוגר ביותר שחיי על פני האדמה, באתר www.facebook.com נועה מוסקוביץ‏, הרבה יותר מ-120: זו החיה המבוגרת ביותר בעולם, באתר וואלה, 17 בינואר 2022 קח אותו לאט את הזמן: ג'ונתן הצב חוגג 190, סרטון בערוץ "כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 02:31); במקור, מתוך "העולם היום"
סיראנו דה ברז'ראק

האם התכוונתם ל... סיראנו דה ברז'ראק (אישיות) – סופר ומחזאי צרפתי מהמאה ה-17. סיראנו דה ברז'ראק (מחזה) – מחזה מאת אדמון רוסטאן משנת 1897. סיראנו (אופרה) (אנ') - אופרה מאת וולטר דאמרוש משנת 1913. סיראנו דה ברז'ראק (סרט, 1950) (אנ') - סרט בשחור-לבן בבימויו של מייקל גורדון (אנ') ובכיכובו של חוזה פרר, שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. סיראנו דה ברז'ראק (סרט, 1990) (אנ') - גרסה צרפתית בכיכובו של ז'ראר דפארדייה. סיראנו (סרט) – סרט קולנוע משנת 2021 המבוסס על המחזה. סיראנואיד
1936 בספרות

ערך מורחב – 1936 באוגוסט 1936, נעצר המשורר והמחזאי פדריקו גארסיה לורקה, ונרצח בידי כיתת יורים של אנשי הימין הפשיסטי, עם תחילת מלחמת האזרחים הספרדית השבועון "לייף" הופץ לראשונה בארצות הברית נוסד הפרס הספרותי הבריטי "מדליית קרנגי"; הזוכה לשנה זו היה ארתור רנסום ייאוש (אנ'), מאת ולדימיר נבוקוב. מאנגלית - אילנה דן, ירושלים, כתר, 1987. יצא במהדורה מחודשת ב-2010 "חלף עם הרוח", מאת מרגרט מיטשל. מאנגלית: חנה בן-דב, תל אביב: מ' ניומן, תש"ז–תש"ח; ג. אריוך, תל אביב: מ. מזרחי ('מועדון הספר הטוב'), 1971 ים המוות מאת ז'ורז'י אמאדו. תורגם לראשונה בידי מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ הארצי (1951). תורגם שוב בידי אראלה לרר, זמורה ביתן (2003) מסע טרזן מאת אדגר רייס בורוז. תרגום לעברית: ג. בן-חנה בשם טרזן והילד הכושי, 1941 היסטוריה של העולם לצעירים מכל הגילים מאת ארנסט גומבריך. תרגם מגרמנית: דן תמיר, הוצאת ספרי עליית הגג, 2009 הלוטוס הכחול מסדרת הרפתקאותיו של טינטין מאת הרז'ה. הספר לא תורגם לעברית. אנו החיים מאת איין ראנד. תרגמה שושנה עין-גד; ערך אברהם בירמן; הוצאת מ. מזרחי, 1958 המלחמה בסלמנדרות מאת קארל צ'אפק. תרגומו הראשון לעברית נעשה על ידי אפרים פרויד בשנת 1991. תרגום חדש מאת רות בונדי יצא בשנת 2012 סיפורו של פרדיננד מאת מונרו ליף מדיה וקבצים בנושא 1936 בספרות בוויקישיתוף
הכנסייה הרותנית המאוחדת עם רומא

הכנסייה הרותנית המאוחדת עם רומא או הכנסייה האוניאטית הרוטנית או הכנסייה האוניאטית באיחוד פולין-ליטא (באוקראינית:Руська Унійна Церква' בבלרוסית:Руская Уніяцкая Царква, בפולנית:Ruski Kościół Unicki, בלטינית:Ecclesia Ruthena unita) הייתה כנסייה היסטורית ייחודית שפעלה במסגרת הנצרות הקתולית בשטחי האיחוד פולין-ליטא. היא קמה בשנת 1595–1596 על ידי אותם כמרים של הכנסייה אורתודוקסית באזור שאימצו את עקרונות של איחוד ברסט. כתוצאה מכך הם לא ראו את עצמם שוב כפופים לפטריארך האקומני של קונסטנטינופול אלא לאפיפיור ברומא. הקמת הכנסייה הביאה לסכסוך קשה בקרב תושבי רותניה שאחד משיאיו היה רצח הכומר הבכיר יוספאט קונצביץ' ב-1623 יריבי הכנסייה כינו אותה "אוניאטית", אף על פי שבזירה הקתולית לא השתמשו יותר בכינוי זה מכיוון שקיבל קונוטציות שליליות. בעקבות חלוקות פולין (1795-1772) שלטונות הממלכות המספחות נהגו באופן שונה כלפי הקהילות של כנסייה זו. בשטח שסופח לאימפריה הרוסית הכנסייה פוזרה. על רוב האפארכיות שלה נכפתה בועידת פולוצק הצטרפות לכנסייה האורתודוקסית הרוסית. בשטח שסופח לאימפריה ההבסבורגית הכנסייה הורשתה לפעול. היא אורגנה מחדש ככנסייה יוונית-קתולית תחת מרותו של המיטרופוליט הקתולי של גליציה. מצב זה המשיך תחת השלטון הפולני ברפובליקה הפולנית השנייה (1939-1919). בשטחים שסופחו בהמשך (1939, 1945) לברית המועצות פעילותה נאסרה רשמית, לאחרונה ב-1946. ב-1989 קמה על יסודותיה הכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית. בשטח שסופח לממלכת פרוסיה, פעל האפארכיה של סופראשל בשנים 1798–1809. בעקבות הסכמי טילסיט שטח זה סופח לאימפריה הרוסית וכתוצאה מכך הכנסייה נאסרה והאפארכיה שלה הומרה בכוח לכנסייה האורתודוקסית הרוסית. מדיה וקבצים בנושא הכנסייה הרותנית המאוחדת עם רומא בוויקישיתוף
רכס מוייר

רכס מוייר או רכס מואוייר או מוהר רידג' (באנגלית: Moyher Ridge) הוא רכס מצוקי סלעי. המצוק מצוי בדרום רכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. הרכס משתרע לכיוון מערב-דרום-מערב - מזרח-צפון-מזרח בין קרחון זלצמן לבין קרחון ג'יילס. לרכס מראה שאינו רציף - בשל אוכפי קרח בין פסגות הרכס. שמו של הרכס ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שם מריאן מוייר (Marian Moyher), שהיתה, בין השנים 1997 - 2001 המנהלת של שירות המעבדות במסגרת התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית - שירות מעבדות שניתן לתחנת מקמרדו, התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט (תחנת הקוטב הדרומי), ו-תחנת פאלמר.
1937 בספרות

ערך מורחב – 1937 "ההוביט", של ג'.ר.ר. טולקין "ביש ובאין", מאת ארנסט המינגוויי "סכנה נדירה" מאת אריק אמבלר "אהבה ומוות בבלי" מאת ויקי באום "מושטה" מאת ז'ורז' ברנאנוס "עשר כוסות התה" מאת ג'ון דיקסון קאר "אין צדק" מאת ג'יימס קורטיס "זאב בין זאבים" מאת האנס פאלאדה "האיש בצריף" ו"מונה ליזה" מאת אלכסנדר-לרנט-הולניה מדיה וקבצים בנושא 1937 בספרות בוויקישיתוף
גרנט ואהל

גרנט ואהל (באנגלית: Grant Wahl; ‏2 בדצמבר 1973 – 9 בדצמבר 2022) היה עיתונאי ספורט אמריקאי ופרשן ספורט ברשת CBS Sports. והאל נולד בעיר מישן שמדינת קנזס ארצות הברית ומנעוריו היה אוהד של קבוצת הכדורגל המקומית. הוא למד מדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון וסיים את לימודיו בשנת 1996, אז החל את עבודות ככתב בשבועון הספורט ספורטס אילוסטרייטד. והאל פוטר מתפקידו ב-20 באפריל 2020 וב-5 באוקטובר 2021 הצטרף ככתב ל-CBS Sports. הוא התלווה לנבחרת ארצות הברית במונדיאל 2022 בדוחה שבקטר. במהלך הטורניר נעצר בשל חולצה שלבש ועליה ציור של קשת בענן כתמיכה בקהילה הגאה, ועיתונאי נוסף של הניו יורק טיימס שניסה לדווח על התקרית נעצר גם הוא. ב-9 בדצמבר 2022 מת ואהל בנסיבות לא ידועות בעת שכיסה את משחק רבע גמר מונדיאל 2022 בין נבחרות ארגנטינה והולנד בדוחה שבקטר. אחיו אריק סיפר כי ואהל התמוטט באצטדיון ובוצעה בו החייאה, והוא מת בבית החולים. עוד סיפר אחיו כי ואהל קיבל איומים על חייו בשל תמיכתו בקהילה הגאה, וכי הוא מאמין כי הוא נרצח. ב-14 בדצמבר באותה שנה פורסם כי סיבת מותו נגרמה בשל מפרצת באבי העורקים. גרנט ואהל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרנט ואהל, ברשת החברתית LinkedIn People are being told to remove rainbow-coloured clothing and items at the Qatar World Cup באתר ABC, ‏ 23 בנובמבר 2022 (באנגלית) An Unexpected Detention by World Cup Security באתר הרשמי של גרנט ואהל, 21 בנובמבר 2022 (באנגלית) U.S. soccer journalist Wahl dies at 48 in Qatar באתר ESPN, ‏ 10 בדצמבר 2022 (באנגלית) World Cup Reporter Grant Wahl Dead At 48 Days After Detainment For LGBTQ+ Shirt באתר TMZ, ‏ 10 בדצמבר 2022 (באנגלית) שחר אלהרל, הנתיחה קבעה: העיתונאי גרנט ווהל מת ממפרצת באבי העורקים, באתר כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי, ‏14 בדצמבר 2022
אליפות ברזיל בכדורגל 2019

אליפות ברזיל בכדורגל 2019 הייתה הפעם ה-63 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב־27 באפריל 2019 והסתיימו ב-8 בדצמבר 2019. בתחרות השתתפו 20 קבוצות של ליגת העל הברזילאית. במקום הקבוצות שירדו בסיום עונת 2018 לליגה הבכירה עלו פורטלזה, CSA, אוואי וגויאס. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו קרוזיירו, CSA, שאפקואנסה ואוואי. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו רד בול ברגנטינו, רסיפה, אתלטיקו גויאניינסה וקוריטיבה. גבריאל ברבוסה, שחקנה של פלמנגו שכבש 25 שערים זכה בתואר מלך השערים. קלאודיניו, שחקנה של רד בול ברגנטינו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. קלאודיניו, שחקנה של רד בול ברגנטינו זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2019 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אליפות ברזיל בכדורגל 2019 נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר קונפדרציית הכדורגל הברזילאית
האיש הרזה (סרט)

האיש הרזה (באנגלית: The Thin Man) הוא סרט פשע אמריקאי בשחור-לבן משנת 1934, עם ויליאם פאוול ומירנה לוי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הספר "האיש הרזה" מאת דשיל האמט (1934). הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר – ויליאם פאוול פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לבימוי הטוב ביותר – וודי ואן דייק פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר בשנת 1997 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס "על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית". הצלחת הסרט הביאה להפקת חמישה סרטי המשך בשנים 1936, 1939, 1941, 1945, 1947 שבכולם כיכבו ויליאם פאוול ומירנה לוי בתפקידים הראשיים. ניק צ'ארלס (ויליאם פאוול) ואשתו נורה (מירנה לוי) באים מסן פרנסיסקו לניו יורק לפגוש חברים. ניק היה בלש מוצלח ומפורסם אך לאחר שהתחתן עם נורה היפה והעשירה, פרש מעיסוקו לניהול עסקיה של אשתו. סלייד ויינאט (אדוארד אליס) הוא ממציא עשיר ומוזר, גבוה ורזה. הוא עומד לחתן את בתו דורותי (מורין או'סאליבן) ומגלה שחסרים 50.000 דולר בכספתו. הוא מאשים את מזכירתו ג'וליה וולף (נטלי מורהד) בגניבה ומאיים עליה. סלייד גרוש ממימי (מינה גומבל) שנישאה לכריס יורגנסון (סזאר רומרו) הצעיר והבטלן המשמש לה כג'יגולו וחי על חשבונה. הוא סיפר לה כי עדיין לא התגרש מאשתו. סלייד נפגש עם עורך דינו הרברט מקולי (פורטר האל) ואחר כך נעלם. דורותי המודאגת פונה לניק שהוא ידיד המשפחה ומבקשת ממנו לחקור את היעלמותו. בו זמנית חוקר את התעלומה קצין המשטרה לוטננט גילד (נט פנדלטון). מימי הולכת לג'וליה כדי לקבל כסף ומוצאת אותה ירויה עם שרשרת שעונו של סלייד בכפה. סלייד הנעלם מוכרז כרוצח. ניק וגילד חוקרים את העבריין נונהיים (הרולד הובר) שהיה ידיד של ג'וליה. הוא יודע מי הרוצח ורוצה לסחוט ממנו 5,000 דולר דמי שתיקה אך הוא מחוסל באותו אקדח שחיסל את ג'וליה. סלייד מואשם כעת ברצח כפול אך עדיין לא נמצא. כריס הולך בלילה עם כלבו למעבדתו של סלייד ומוצא שם שרידי גופה. לידה נמצאים בגדים של איש שמן עם שעון שמזוהה כשעונו של יריב של סלייד שנעלם לפני מספר חודשים. סלייד מואשם כעת ברצח שלישי אך ניק שמכיר היטב את סלייד מוצא בבדיקת קרני רנטגן רסיס בעצם השוק של השלד. הוא מזהה שזה סלייד אך לא מגלה לאף אחד. ניק ונורה מזמינים את כל המעורבים לסעודה בה מגלה להם ניק לראשונה שהגופה שנמצאה היא של סלייד ומגלה למימי שהצוואה שכתב מקולי כללה תנאי שלא תקבל דבר אם תינשא. ניק מגלה לה כי כריס עדיין נשוי ולכן נישואיה מבוטלים והיא יכולה לרשת את כל רכושו של סלייד. מימי ההמומה מפלילה את מקולי שמעל בכספי סלייד ביחד עם ג'וליה. מקולי יורה באקדחו אך מופל. כעת ניק ונורה חוזרים שוב ברכבת לסן פרנסיסקו עם דורותי ובעלה הטרי. מדיה וקבצים בנושא האיש הרזה בוויקישיתוף "האיש הרזה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "האיש הרזה", באתר נטפליקס "האיש הרזה", באתר AllMovie (באנגלית) "האיש הרזה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "האיש הרזה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "האיש הרזה", באתר Metacritic (באנגלית) "האיש הרזה", באתר אידיבי "האיש הרזה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האיש הרזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קדימון לאיש הרזה, באתר יוטיוב האיש הרזה, באתר פייסבוק האיש הרזה, באתר TCM
ג'וניור

ג'וניור (באנגלית: Junior) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של איוון רייטמן ובכיכובם של ארנולד שוורצנגר, דני דה ויטו ואמה תומפסון. הסרט אשר הופק בתקציב של 60 מיליון דולרים גרף כ-108 מיליון דולרים ברחבי העולם. הגנטיקאי האוסטרי ד"ר אלכס הס (מגולם על ידי ארנולד שוורצנגר) ועמיתו הגיניקולוג ד"ר לארי ארבוגסט (מגולם על ידי דני דה ויטו) מפתחים ביחד תרופה לפוריות שנועדה להפחית את הסיכוי להפלה. אף על פי כן התרופה שלהם לא מאושרת על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי. משום שהוא נחוש בדעתו להוכיח את יעילות התרופה ד"ר אלכס הס מחליט לבצע ניסוי קיצוני במסגרתו הוא משתיל ביצית מופרית בגופו בשם הקוד "ג'וניור" על מנת שהוא יישא את ההריון עד תום. המצב מסתבך לאחר שהס מתחיל להתאהב בד"ר דיאנה רדין (מגולמת על ידי אמה תומפסון). ארנולד שוורצנגר בתפקיד ד"ר אלכס הס דני דה ויטו בתפקיד ד"ר לארי ארבוגסט אמה תומפסון בתפקיד ד"ר דיאנה רדין "ג'וניור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ג'וניור", באתר נטפליקס "ג'וניור", באתר AllMovie (באנגלית) "ג'וניור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ג'וניור", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "ג'וניור", באתר Metacritic (באנגלית) "ג'וניור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נונס

האם התכוונתם ל... אמנדה נונס – לוחמת MMA ברזילאית גבריאל בראגה נונס – שחקן ברזילאי דווין נונס – פוליטיקאי אמריקאי ליג'יה בויונגה נונס – סופרת ילדים ברזילאית מתאוס נונס – כדורגלן פורטוגזי-ברזילאי פדרו נונש – מתמטיקאי יהודי פורטוגזי נון נונייס