laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פקארד סופר 8

פקארד סופר 8 (באנגלית: Packard Super Eight) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה האמריקאית פקארד (אנ') (שם מלא: "Packard Motor Co") אשר יוצרה בין השנים 1933–1951 בתצורות: סדאן, 4 דלתות, קבריולה 2 דלתות, וקופה 2 דלתות. סדרה ראשונה (יוצר בין השנים 1933–1939) : בשנת 1934 יוצרה "סדרה 11", בשנת 1935 יוצרה "סדרה 12", בשנת 1936 יוצרה "סדרה 14", בשנת 1937 יוצרה "סדרה 15", בשנת 1938 יוצרה "סדרה 16" סדרה שנייה (יוצר בין השנים 1939 - 1951): בשנת 1939 יוצרה "סדרה 17", בין השנים 1940–1942 יוצרו: "דגם 160" ו"דגם 180", בשנת 1948 יוצרה "סדרה 22" בשנת 1951 יוצרה "סדרה 24". (Super Eight) "Touring Sedan" - בתצורת 4 דלתות. "Club Sedan" - בתצורת 2 דלתות "Club Convertible" - בתצורת 2 דלתות "7-passenger Sedan" - בתצורת 4 דלתות. "7-passenger Limousine" - בתצורת 4 דלתות. (Super Eight Deluxe) "7-passenger Sedan" - בתצורת 4 דלתות. "7-passenger Limousine" - בתצורת 4 דלתות. בין 0 - 100 קמ"ש היא 16.1 שניות (דגם "Touring Sedan", תמסורת ידנית - 3 מהירויות, שנת 1948). בין 0 - 100 קמ"ש היא 16.0 שניות (דגם "Touring Sedan", תמסורת ידנית - 4 מהירויות, שנת 1948). "פקארד סופר 8", שנת 1934 - קבריולה "פקארד סופר 8" דגם "Touring Sedan" שנת 1937 "פקארד סופר 8", שנת 1937 - קבריולה "פקארד סופר 8", דגם "ויקטוריה", שנת 1935 - מבט למנוע "פקארד סופר 8" דגם "1501 Convertible Victoria" שנת 1937 "פקארד סופר 8" דגם "Touring Sedan", שנת 1937 - מבט לתא הנהג "פקארד סופר 8", שנת 1938 "פקארד סופר 8", דגם "Phaeton" שנת 1939 "פקארד סופר 8", שנת 1940 - סדאן 4 דלתות "פקארד סופר 8", שנת 1941 - סדאן 4 דלתות "פקארד סופר 8", דגם "דה-לוקס", שנת 1949 - סדאן 4 דלתות "פקארד סופר 8", שנת 1949 - קבריולה "פקארד סופר 8", שנת 1949 - קבריולה "פקארד סופר 8", שנת 1950 - סדאן 4 דלתות פקארד צילינדר יחיד פקארד 110 פקארד 180 פקארד סטיישן סדאן פקארד פסיפיק פקארד 300 פקארד קוואליר פקארד קאריביים מדיה וקבצים בנושא פקארד סופר 8 בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא פקארד סופר 8 בוויקישיתוף פקארד סופר 8, סרטון באתר יוטיוב פקארד סופר 8, סרטון באתר יוטיוב פקארד סופר 8, סרטון באתר יוטיוב פקארד סופר 8, בביצוע דגם ויקטוריה קבריולט 1949, סרטון באתר יוטיוב פקארד - שנות הזהב 1902-1914 packardtimeline.com/index.php/28-landing-pages/21-1902-1914-the-golden-years-paving-the-road-to-victory Beverley R. Kimes (Herausgeber), Henry A. Clark: Standard Catalog of American Cars 1805–1942. Kraus Publications, 1985, ISBN 0-87341-045-9. "פקארד סופר 8" 1937-1939 howstuffworks.com/1937-1939-packard-super-eight "פקארד סופר 8" שנת 1938 vaultcars.com/1938-packard-super-8 "פקארד סופר 8" סדרה 22 hagerty.com/apps/valuationtools/1948-packard-super_eight-22nd_series "פקארד סופר 8" דגם "touring-sedan" rmsothebys.com/en/auctions/AZ18/Arizona/lots/r179-1941-packard-super-eight-one-sixty-touring-sedan "פקארד סופר 8" שנת 1948, סדאן - מפרט טכני automobile-catalog.com/make/packard/22nd/22_super_sedan/1948
תחרות העל בנורווגיה

תחרות העל בנורווגיה היא תחרות על בשחמט שנערכת מדי שנה החל מ-2013 בסטוונגר, שבנורווגיה. התחרות מתקיימת בשיטת ליגה הכוללת מפגש בודד בין 10 השחמטאים. לפני התחרות הראשית נערכת תחרות בשחמט מהיר לקביעת סדר המשתתפים. אתר האינטרנט הרשמי של תחרות העל בנורווגיה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמט ובנושא נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הניקוד היה 2 נקודות לניצחון, 0 להפסד, 0.5 לתיקו ונקודה נוספת למנצח במשחק ארמגדון במקרה של תיקו הניקוד היה 3 נקודות לניצחון, 0 להפסד, 1 לתיקו וחצי נקודה נוספת למנצח במשחק ארמגדון במקרה של תיקו
אליס מיליאט

אליס מיליאט (בצרפתית: Alice Milliat;‏ 5 במאי 1884 - 19 במאי 1957) הייתה ספורטאית צרפתיה, חותרת, שחיינית ושחקנית הוקי שדה. מחלוצות ספורט הנשים בצרפת ובעולם. מהמייסדות של התאחדות ספורט הנשים בצרפת (1917). כנשיאת ההתאחדות, ארגנה את אירוע הספורט הבינלאומי הראשון של נשים שנערך במונטה קרלו במרץ 1921 ובהמשך ארגנה את שתי אולימפיאדות לנשים, בשנת 1922 ובשנת 1923, שנערכו אף הן במונטה קרלו. ב-31 באוקטובר 1921 ייסדה את התאחדות ספורט הנשים הבינלאומי, שארגנה את המשחקים העולמיים לנשים שנערכו לראשונה ב-20 באוגוסט 1922 בפריז. בזכות פועלה, התאפשרה השתתפותן של נשים רבות יותר ובאופן מגוון ורחב יותר במשחקים האולימפיים (לראשונה אתלטיות ומתעמלות השתתפו באולימפיאדת אמסטרדם 1928), תהליך שעדיין מתמשך עד היום. מדיה וקבצים בנושא אליס מיליאט בוויקישיתוף Brian Blickenstaff, Throwback Thursday: How a French Feminist Staged Her Own Games and Forced the Olympics to Include Women, Aug 11 2016 (באנגלית)
רווית ליאור-מנדל

רוית ליאור-מנדל היא במאית טלוויזיה ועורכת תוכן ישראלית. היא עומדת מאחורי עריכת פורמטים בינלאומיים כגון "המירוץ למיליון", "הישרדות" ו"האח הגדול" ששודרו בארץ. רוית ליאור גדלה ביישוב אופירה שבסיני בתקופה בה חצי האי היה בשליטת ישראל (כיום במצרים), ועברה עם משפחתה לראשון לציון. שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש בחטיבת הצנחנים. עבדה כדיילת באל על וסיימה לימודי קולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. עבדה כתחקירנית בטלוויזיה בכבלים ומשם התקדמה לעריכת תוכניות יומיות. שימשה כעורכת משנה בתוכניות בערוץ 2 ובין השאר בתוכנית הבישול של גיל חובב ועריכת ספיישלים כגון טקס פרסי המוזיקה, טקס אנשי השנה וטקס בחירת מלכת היופי. ב-2003 עברה להתמקד בפיתוח תכנים בחברת JCS וב-2005 נכנסה אל עולם הריאליטי כשיצרה את התוכנית הדוגמניות שבה שימשה כעורכת ראשית. מנדל שימשה כעורכת הראשית של הישרדות בעונה הראשונה בערוץ 10 ולאחר מעברה לזכיינית רשת ערכה את שלוש העונות הראשונות של המירוץ למיליון. בנוסף עמדה בראש מחלקת פיתוח התוכן וריאליטי בשידורי קשת. במהלך 2017 עברה מקשת לאנדמול שיין ישראל, ועסקה בפיתוח פורמטים. ב-2018 לאחר מעבר התוכנית האח הגדול משידורי קשת לרשת, נבחרה לשמש כעורכת ראשית וכדמות האח הגדול. שמונה התוכניות הראשונות אותן ערכה מיד לאחר הפיצול של ערוץ 2, השיגו אחוזי רייטינג גבוהים משאר ממוצעי העונה, אבל עקב נסיבות אישיות ומקצועיות החליטה לפרוש. את מקומה תפס רועי עוז שהמשיך לעונות הבאות של האח הגדול ברשת. ליאור-מנדל נשואה לפרופ' דרור מנדל, מנהל בית חולים דנה-דואק לילדים בתל אביב ולהם שני ילדים. רווית ליאור-מנדל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נועה פרייס‏, האחות הגדולה: רווית ליאור-מנדל תערוך את "האח הגדול" ברשת, באתר וואלה, 6 ביולי 2017 רן בוקר, מי את, האחות הגדולה?, באתר ynet, 6 במאי 2018 מאיה בניטה, האחות הגדולה: לא ראיתי איך ניתן להמשיך, באתר ישראל היום, 24 במאי 2018 רז שכניק, אני גאה בעצמי, באתר "ידיעות אחרונות", 1 ביוני 2018 דוד ורטהיים ושגיא בן נון‏, המתיחות, הקריסה והחשש מהעתיד: הסיפור מאחורי עזיבת עורכת "האח הגדול", באתר וואלה, 24 במאי 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האמן (האמן ומרגריטה)

האמן הוא דמות ספרותית מתוך הרומן "האמן ומרגריטה" של מיכאיל בולגקוב. דמותו מופיעה לראשונה בפרק 13 - “הופעתו של הגיבור". בן-אדם כבן 38 השוהה בבית-חולים לחולי-נפש, מתגנב בחצות לחדרו של המשורר איוון בְּלִיבַּיִת השוהה בבית חולים הנ"ל בגין מאורע גרוטסקי - התחקות אחר וולנד – לדידו, תייר או מרגל אשר מעורב במותו של ברליוז (ראש אגודת האסוציאציות הספרותיות במוסקבה), במשכן-הסופר גריבויידוב. זהו האמן. האמן מתעב צעקות ומתיירא מחושך. הוא מגלה את לבו לאיוון וטוען כי גנב צרור-מפתחות מן האחות הראשית, ולכן ביכולתו לצאת אל המרפסת המשותפת המתארכת לאורך הקומה. "מדוע אינך נס אל נפשך?” שואל איוון "או שמא הקומה רמה?“ כי "הנני נטול-בית”, עונה האמן. הוא מגנה את שיריו של איוון ואומר: "אל נא כתוב עוד". האמן עמל כהיסטוריון במוזיאון במוסקבה ותרגם מ-5 שפות: אנגלית, צרפתית, גרמנית, לטינית ויוונית. באחד הימים הוא זוכה במאה אלף רובל בלוטו; הוא התפטר מעבודתו, שכר דירת 2 חדרים צנועה, מעין מרתף, והחל לעמול על הרומן שלו אודות פונטיוס פילטוס, הוא ידע כי יחתום אותו במילים: "הפרוקורטור החמישי של ארץ יהודה האביר פונטיוס פילטוס." אך לדאבון לבו כשניסה להוציאו לאור, שלושת עורכי-ספרות: לטונסקי, ארימן, ודפנוביץ’ נמנעו מפרסומו. עקב כך, הוא שקע בדיכאון ושרף את כתב-היד של הרומן שלו. הוא מגולל בפני איוון בליבית את סיפור היכרותו עם בחירת ליבו – מרגריטה: הוא פגש אותה לראשונה בטברסקיה כשבידה זר פרחים צהובים – מבחילים לדידו. היא פנתה לסמטה והוא התחקה אחר עקבותיה. היא נעצה בו מבטה ועיניה היו גלמודות ושאלה: "האם הינך אוהב את פרחיי?” "לא “ השיב האמן. הוא אומר לאיוון: “אהבה קפצה עלינו כליסטים מזוין". מרגריטה הייתה נשואה, אך עם מאהבה, האמן, התראתה בערבים בדירתו. בהמשך דרכיהם נפרדות. האמן מסולק מדירתו בשל מכתב קובלנה-פלילית מאת אלוזיי מוגרץ’ - שכנו. הם נפגשים שוב לאחר שמרגריטה פונה לוולנד בבקשה להתראות עם אהובה עם תום נשף השטן. האמן מת במרתפו על ידי לגימת היין המורעל של עזאזלו, אך לאמיתו של דבר גופתו מצויה בחדר מספר 118 בבית-החולים לחולי-נפש. למעשה, הוא זוכה לחיי שלווה ומצטרף לסוויטה של וולנד יחד עם אהובתו אל מסע מעל פני האדמה.
מתתיהו אנטיגונוס

האם התכוונתם ל... אנטיגונוס הראשון – מצביא חשמונאי, בנו של יוחנן הורקנוס הראשון מתתיהו אנטיגונוס השני – המלך האחרון מבית חשמונאי, בנו של אריסטובולוס השני, נהרג על ידי הורדוס והרומאים
קונקוונטור

קונקוונטור (שם מדעי: Concavenator ; מילולית: "הצייד הדבשתי של קואנקה) הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים החי בקרטיקון התחתון לפני 130 עד 125 מיליון שנה. הוא התגלה באתר חפירות בספרד ב-2010. הקונקוונטור הגיע לאורך 6 מטר לגובה 2.5 מטר ושקל 1 טון. הוא היה בעל גב מוזר בעל דבשת שהזכירה מעט גמל אך דמתה לסנפיר כריש ומעל הזנב הייתה עוד בליטה נמוכה יותר. לא ברור למה הם שימשו אך משערים שהיה להם קשר לתוגת ראווה או אולי לוויסות חום בדומה לזיזי הסטגוזאורוס. ייתכן שהוא היה מאבותיו של האקרוקנתוזאורוס, קרוב משפחתו שהיה בעל מפרש גבוה על גבו. ככל הנראה הוא היה יצור דו-רגלי שנע מהר, בעל זרועות בינוניות והייתה לו גולגולת של קרכרודונטוזאור בעלת לסתות חזקות ושיניים חדות. ייתכן שהוא גם כוסה בנוצות. דינוזאור זה הופיע במשחקי המחשב עולם היורה: המשחק וJurassic World: Alive. מדיה וקבצים בנושא קונקוונטור בוויקישיתוף קונקוונטור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קונקוונטור, באתר GBIF (באנגלית) AFP, הכי גדול: נמצאה עצם דינוזאור באורך 2 מטרים, באתר ynet, 26 בספטמבר 2010
דרופקיק מרפיס

דרופקיק מרפיס (באנגלית: Dropkick Murphys) היא להקת פאנק קלטי אמריקאית. הלהקה הוקמה בקווינסי, מסצ'וסטס, בשנת1996, וצברה תאוצה מקומית דרך הופעות בבארים במסגרת החגיגות השנתיות של יום פטריק הקדוש בבוסטון. הפריצה המשמעותית של דרופקיק מרפיס לתודעה הציבורית הרחבה הייתה דרך הסינגלים "Tessie" ב-2004, ו"I'm Shipping Up to Boston" ב-2006, שהפך ללהיט הגדול ביותר של הלהקה. הסגנון המוזיקלי של דרופקיק מרפיס משלב פאנק רוק יחד עם נעימות איריות מסורתיות, באמצעות כלי נגינה כגון חמת חלילים, בנג'ו, חלילית אירית וכינור. שירי הלהקה מבוססים על טקסטים מקוריים, וכן עיבודים חדשניים לשירים איריים, בריטים ואמריקאים מסורתיים. באמצעות שיריה, נוקטת דרופקיק מרפיס עמדות במגוון רחב של סוגיות אישיות, חברתיות ופוליטיות, כגון תמיכה בארגוני עובדים, גמילה מסמים והתנגדות למלחמות. ההופעות של הלהקה ידועות כקולניות ואנרגטיות במיוחד, תוך אינטראקציה רבה עם הקהל ואף העלאת הקהל לבמה. מדיה וקבצים בנושא דרופקיק מרפיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דרופקיק מרפיס דרופקיק מרפיס, ברשת החברתית פייסבוק דרופקיק מרפיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דרופקיק מרפיס, ברשת החברתית אינסטגרם דרופקיק מרפיס, סרטונים בערוץ היוטיוב דרופקיק מרפיס, ערוץ באתר Twitch.tv דרופקיק מרפיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר ספוטיפיי דרופקיק מרפיס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר Last.fm (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר AllMusic (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר MusicBrainz (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר דיזר דרופקיק מרפיס, באתר Yandex.Music (ברוסית) דרופקיק מרפיס, באתר Discogs (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר Songkick (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר Genius דרופקיק מרפיס, באתר SecondHandSongs דרופקיק מרפיס, באתר בנדקמפ דרופקיק מרפיס, באתר בילבורד (באנגלית) דרופקיק מרפיס, באתר טיידל (באנגלית) Hellcat Records - Artist - Dropkick Murphys, www.hell-cat.com (באנגלית) (ארכיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג

את האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג (בקוריאנית: 평창 올림픽 스타디움) היה מבנה זמני הנועד עבור טקסי הפתיחה והסגירה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) ועבור התחרויות הפאראלימפיות בפיונגצ'אנג, הנמצא במחוז גאנגוון, אשר בדרום קוריאה. האצטדיון נהרס אחרי משחקים. הוא ממוקם ליד העיירה Daegwallyeong-myeon, שבמחוז גאנגוון-דו כ-2 ק"מ מאתר הסקי והנופש אלפנסיה. כדי לחסוך בעלויות, לאצטדיון באתר אין גג או מערכת הסקה מרכזית. ובכל זאת עלותו משוערת בכ-116 מיליארד וון דרום קוריאני (109 מיליון דולר אמריקני).באצטדיון 35,000 מושבים המסודרים בשבע קומות מעל הקרקע, וקומה אחת מתחת לאדמה ושטחו הוא 58,790 מ"ר. האתר נבנה על 80,000 מ"ר מהאתר הונג'י, והוא האתר הגדול ביותר שנבנה לטובת משחקים פראלימפיים. גובה האתר הוא כ-740 מטרים מעל פני הים. סמוך לאצטדיון נבנה מבנה לתערוכה אולימפית, מתחם לאוכל מסורתי, שווקים ואטרקציות אחרות, כולם בהתאם למורשת התחרויות והקוריאניות כאחת. הבנייה של האצטדיון, לקחה שנה אחת ועשרה חודשים והסתיימה ביום 30 בספטמבר 2017. האצטדיון, היה בשימוש ארבע פעמים לפני שהוא נהרס: פתיחה וסגירת הטקסים של אולימפיאדת החורף, וטקסי הפתיחה והסגירה של התחרויות הפאראלימפיות של 2018. המשחקים הפאראלימפיים אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) מדיה וקבצים בנושא האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג בוויקישיתוף http://2018winterolympicswiki.com/pyeongchang-olympic-stadium-pyeongchang-2018-venue/87/PyeongChang
מריו רוי

מריו רוי סילבה דוארטה (בפורטוגזית: Mário Rui Silva Duarte; נולד ב-27 במאי 1991) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בנאפולי ובנבחרת פורטוגל בעמדת המגן השמאלי. מריו רוי התחיל את לשחק כדורגל כאשר הצטרף בגיל 10 לוואסקו גמה סינס. אחרי שנתיים הצטרף לספורטינג ליסבון, ממנה עבר לולנסיה וכעבור שנה חזר לפורטוגל והצטרף לאקדמיה של בנפיקה ליסבון. בקיץ 2010 הושאל לפאטימה עד לסויום העונה. בקיץ 2011 חתם בפארמה מהסרייה א' והושאל לאחר מכן לגוביו מהסרייה ב'. ביוני 2012 רוי חתם לחמש עונות בפארמה, ובמהלך הקיץ הושאל לספציה. ב-28 ביוני 2013 חתם רוי באמפולי תמור 550 אלף אירו. רוי היה שותף לחזרה של אמפולי לסרייה א', אחרי שש עונות. ב-31 באוגוסט 2014 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 0–2 לאודינזה. ב-8 ביולי 2016 רוי חתם ברומא תמורת 3 מיליון אירו. עקב פציעה בתחילת העונה, ב-19 בינואר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד סמפדוריה בקופה איטליה. ב-13 ביולי 2017 הושאל לנאפולי תמורת 3.75 מיליון אירו. ב-10 בפברואר 2018 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד לאציו. רוי שיחק בכל הנבחרות הצעירות של פורטוגל ואף השתתף עם נבחרת הנוער בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2011. במרץ 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקי הידידות נגד מצרים והולנד. ב-26 במרץ 2018 רוי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 להולנד. רוי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018. נאפולי אליפות איטליה: 2022/2023 מדיה וקבצים בנושא מריו רוי בוויקישיתוף מריו רוי, באתר Transfermarkt מריו רוי, באתר Soccerway מריו רוי, באתר BDFutbol מריו רוי, באתר WorldFootball.net מריו רוי, באתר National Football Teams מריו רוי, באתר FootballDatabase.eu מריו רוי, באתר ESPN
ימי בנימינה

"ימי בנימינה" הוא פזמון שנכתב על ידי אהוד מנור, הולחן על ידי מתי כספי ובוצע במקור על ידי חוה אלברשטיין. "ימי בנימינה" הוא מהשירים המזוהים ביותר עם אהוד מנור. השיר יצא לאור בשנת 1975 ונכלל באלבום "כמו צמח בר" של חוה אלברשטיין. שירי האלבום היו נוגים וביטאו את רוח התקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים. אלברשטיין התייחסה לשיר ואמרה: "זה היה דבר די רגיל באותן שנים, לדבר עם אהוד על תקליט חדש שאני בונה, על מצב הרוח המיוחד. סיפרתי לו על האלבום "כמו צמח בר", הוא נתן לי את השיר ימי בנימינה עם הלחן של מתי, ומיד לקחתי אותו לתקליט הזה" בשנת 1987 הוציא מתי כספי את האלבום צד ג' צד ד', ובו נכלל ביצוע שלו לשיר שהלחין. בשנת 2008 יצרה הזמרת דין דין אביב ביצוע לשיר במסגרת פרויקט "עבודה עברית". השיר הוא שיר נוסטלגי שכתב אהוד מנור. מנור שגדל בבנימינה מבטא את געגועיו כמבוגר לילדותו במושבה, ואת שאיפתו לשוב לימי הילדות שלו, אשר אותם הוא מגדיר כימים הכי טובים בחייו. ילדותו של מנור עברה עליו בבנימינה בשנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. בתיאורים של מנור את המושבה באותה עת, בנימינה משתקפת כמקום איטי וחברותי: ”הכל זרם לאט, השמש לא מיהר, אנשים אמרו שלום, חבר היה חבר”. גם עבודות החקלאות במושבה מומחשות בשיר ("איך היה יבול הענבים השנה"? ו"יש ריבה מתות גינה"). בשנת 2011 הסבה המועצה המקומית בנימינה-גבעת עדה את שמו של רחוב העלייה לשם ימי בנימינה לזכרו של אהוד מנור. אירוע מחווה לשירי אהוד מנור נקרא אף הוא בשם "ימי בנימינה". רודיקה דן (עורכת), ילדותי השניה, עמ' 84, הוצאת י. שרברק, 1985. (הספר בקטלוג ULI) אפי נצר, לשיר עם אפי נצר: השירים שאנו אוהבים, חלק ג', עמ' 145, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1991. (הספר בקטלוג ULI) חוה אלברשטיין, שיר במתנה, עמ' 172, הוצאת מסדה-פרס, 1979. (הספר בקטלוג ULI) אקורדי השיר "ימי בנימינה" באתר Tab4u סרטון השיר "ימי בנימינה" באתר יוטיוב מילות השיר "ימי בנימינה" באתר שירונט ש, ‏ימי בנימינה/ אהוד מנור - לזכרו, באתר כיפה, 14 באפריל 2005 יוסי חרסונסקי,עיון ביקורת באתר יוסי מיוזיק דויד פרץ, ניתוח השיר 'ימי בנימינה', באתר "תרבות•il" לדף השיר באתר הספרייה הלאומית אחיעד לוק, מסע בעקבות ימי בנימינה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13 בדצמבר 2022 ציפי פליישר, מתי כספי: הקסם והחידה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013, עמ' 148 יעל לרנר, סיור נוסטלגי בבנימינה באתר ישראל היום, 28 במרץ 2013
SBS 9

SBS 6 הוא ערוץ טלוויזיה הולנדי הנמצא בבעלות רשת Talpa. הערוץ הושק ב-1 בינואר 2015 בשעה 12:00 שעון מרכז אירופה (CET), עם מרתון סרטים. הערוץ משודר בכל שירותי הטלוויזיה הרב-ערוצית בהולנד. ערוצים אחרים הנמצאים בבעלות הקבוצה הם NET 5, SBS 6 ו-Veronica TV. SBS Broadcasting הודיעה כי בכוונתה להשיק ערוץ רביעי בהולנד כבר בשנת 2009. ב-22 באוגוסט 2014 פרסמה החברה באופן רשמי את תוכניותיה המפורטות להקמת ערוץ חדש שמושך את הצופים. הערוץ קיבל את שמו SBS 9 ב-27 בנובמבר 2014. תאריך השקת הערוץ נקבע לינואר 2015. הערוץ משדר סרטים וסדרות טלוויזיה תוך אפיון כל יום בשבוע בסוגה אחרת: יום ראשון: רומנטיקה יום שני: אומנים שונים יום שלישי: קומדיה יום רביעי: פעולה יום חמישי: דרמה יום שישי: תוכניות לכל המשפחה יום שבת: מותחן BNNVARA RTL 4 RTL 5 מדיה וקבצים בנושא SBS 9 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SBS 9 ג'ארקו קרייק, SBS9 מושק עם מרתון סרטים, באתר TOTTAL TV, ‏31 בדצמבר 2014 ג'ארקו קרייק, SBS9 מ-1 בינואר ב-M7, UPC ו-Ziggo בחבילת הבסיס, באתר TOTTAL TV, ‏27 בנובמבר 2014 (בהולנדית) ג'ארקו קרייק, תוכניות לערוץ הרביעי של SBS, באתר TOTTAL TV, ‏22 באוגוסט 2014 ג'ארקו קרייק, SBS9 יהפוך לערוץ הרביעי של SBS הולנד, באתר TOTTAL TV, ‏27 בספטמבר 2014 רוברט ברייל, SBS 9 צפוי לעלות לשידור בינואר 2015, באתר Broadband TV News, ‏28 בנובמבר 2014
אריה אביר

אריה אביר (נולד ב-29 בספטמבר 1948) הוא כלכלן ועורך דין. כיהן מ-2008 ועד לשנת 2023 כיושב ראש מועצת המנהלים של חברת עמיגור, חברת בת של הסוכנות היהודית לארץ ישראל. אריה אביר נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, בשנת 1948 ועלה למדינת ישראל בשנת 1962 יחד עם משפחתו. בין השנים 1967-1970 שירת בחיל הקשר, ולאחר מכן היה ל-סמג"ד בחיל הרפואה. אביר נשוי ולו 2 ילדים. בשנת 1975 סיים את לימודי התואר הראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, למד משפטים במכללת שערי משפט והוסמך כעורך דין בשנת 1998. בין השנים 1980-1990 עבד אביר כמנהל אגף הכספים וכלכלן בכיר בעמיגור. לאחר מכן, מונה להיות מנכ"ל החברה וכיהן בתפקידו בין השנים 1990-2002. במסגרת תפקידו היה אמון על ניהולן של 30,000 דירות ציבוריות ברחבי המדינה, בניה של בתי גיל זהב לקשישים בשיתוף פעולה עם קרנות יהודיות מארצות הברית ואחראי על קשרי ויחסי עבודה רחבים עם משרדי ממשלה ישראלים וארגונים יהודים בינלאומיים. בשנת 2008 מונה אביר להיות יו"ר דירקטוריון חברת עמיגור ומכהן בתפקיד זה עד היום. אביר כיהן בין השנים 2002-2007 כראש משלחת אזור אמריקה הלטינית. במסגרת תפקידו, סייע אביר בהעלאת עולים מארגנטינה בזמן המשבר הכלכלי שפקד אותה ופעל רבות בתחום החינוך, זהות יהודית ועליה בכל ארצות אמריקה הלטינית. בין השנים 2007-2011, כיהן אביר כראש המשלחת של אזור אירופה. במסגרת תפקידו, ריכז את פעילות כל המשלחות של הסוכנות היהודית באזור אירופה ופעילות השליחים שם. הוא ביסס והעמיק קשרים עם שגרירויות ישראל באירופה, עם ארגונים יהודיים וראשי קהילות. בשנת 2011, מונה אביר להיות ראש לשכת החברות של הסוכנות היהודית העוסקות בפעילות בתחומים חברתיים וכלכליים שונים. לשכת החברות פועלת לצד הנהלת הסוכנות היהודית ומנהלי יחידותיה, ליישום מדיניותה ועל מנת לתעל את יכולותיהן המיוחדות של החברות ולהשיא את הישגי החברות לקידום יעדי הארגון. אביר מכהן בהתנדבות כחבר במועצות מנהלים הבאות: מכללת לוינסקי לחינוך החברה למוסדות חינוך בתל אביב כפר המכביה בע"מ כרמל מזרחי (בעבר) אריה אביר - יו"ר מועצת המנהלים, באתר עמיגור פרויקט דיור ציבורי לגיל הזהב הגדול ביותר בארץ נחנך היום באשקלון, באתר משרד הבינוי והשיכון הילה ציאון, כפ"ס: דיור ציבורי לקשישים ב-280 ש' בחודש, באתר ynet, 15 בדצמבר 2015
קש"ת (ארגון)

קש"ת היה ארגון חרדי מחתרתי קיצוני שפעל בישראל בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 באמצעים אלימים, כדי להילחם בעיקר בחילול השבת, נתיחות שלאחר המוות וחילול קברים עתיקים במסגרת חפירות ארכאולוגיות. הארגון הוקם בשנות ה-80 בשם קש"ת ("קבוצה שלא תשלים", יש שפרשו "קבוצת שומרי תורה"), כדי להילחם באמצעים אלימים בבנייה על קברים, פרסום חוצות, "חוסר צניעות" וחילול השבת. הארגון השחית את המצבות על קבריהם של הרצל ודוד בן-גוריון, הפעיל טרור ואיומים נגד אישים ומוסדות, הטמין מטעני חבלה, הציתו את מכוניתו של אברהם (פריצי) פריד שהיה מראשי הוועד נגד אלימות חרדית, והצית תחנות אוטובוסים וחנויות. במסגרת מאבקם נגד נתוחי מתים וחילול קברים נהגו חברי הקבוצה להטריד רופאים פתולוגיים וארכאולוגים. ביולי 1983 פרסמו "פסק דין מוות" נגד הארכאולוג יגאל שילה שחפר בעיר דוד. לאחר שנפטר ב-1987 פגעו בקברו. בפברואר 1989, נעצרו 10 חשודים בחברות בארגון, מתוכם 5 בני משפחתו של יהודה משי זהב. נערכה חקירה ממושכת שכללה הפעלת סוכנים סמויים וציתותים לטלפונים. מספר ימים אחר כך הוגש כתב אישום נגד ישראל חשין, תלמיד ישיבת פוניבז' בבני־ברק, ואברהם משי־זהב. בד"ץ העדה החרדית ארגן מגבית לטובת הגנתם המשפטית של העצורים. הם הורשעו בעסקת טיעון ונידונו ל-18 חודשי מאסר, על כך שתכננו להניח חומרי נפץ בקיוסקים שמכרו עיתונים חילוניים בבני ברק. יהודה משי זהב נעצר 5 פעמים ונחשב כמי שעומד בראש הארגון. עקב כך כונה משי זהב "קמב"ץ העדה החרדית". האגודה למען טוהר המחנה משמרת הצניעות חדו"ש - משי-זהב חושף את השיטות האלימות של המחתרת החרדית קש"ת בן כספית, גדעון מרון, 120 שוטרים השתתפו במעצר חשודי קש"ת, מעריב, 6 בפברואר 1989 בוקי נאה, המשטרה: קש״ת אחראי למטען הסרק בבני־ברק, חדשות, 22 באוגוסט 1988 אמנון לוי, קש״ת תוקפת שוב, חדשות, 19 באוגוסט 1988 בוקי נאה, גם פרסומות לחיתולים "השחירו" בבני ברק, מעריב, 25 במאי 1986 איתן לוין, המעשים המיוחסים לקש"ת, מעריב, 6 בפברואר 1989 דבר, נח זבולוני ביטאונו של הרב שך מגנה מחללי הקברים בהר הרצל, 22/08/1986 דבר, נח זבולוני הרב שך מגנה חילול קברו של בן-גוריון, 10/02/1989 שמואל שניצר, הם הגיעו גם לכאן, מעריב, 10 בפברואר 1989 אריה בנדר, בן כספית, הארגון החרדי קש"ת - ברשותנו מצבור נשק; אנו הנחנו המטענים, מעריב, 12 באוגוסט 1988 גדעון מרון ואיתן לוין, קש"ת היכתה שוב; גילוי ארבעת מטעני החבלה בבני ברק מנע אסון, מעריב, 1 בינואר 1989 רן לוי-, אש בירושלים ואבנים בבני־ברק, חדשות, 22 בדצמבר 1985 בוקי נאה, "הם עלולים לשרוף לי את החנות והבית", מעריב, 18 במאי 1986 אילן בכר, משגעים את המשטרה, מעריב, 12 ביוני 1986 נח זבולוני, פס"ד מוות של "קשת" נגד יגאל שילה פורסם בירושלים, דבר, 31 ביולי 1983 נעלם השלט על קבר יגאל שילה, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1987 אריה בנדר, חסמבה של חרדים, מעריב, 10 בפברואר 1989 בוקי נאה, סוף פסוק - ציתות טלפוני הביא למעצר חברי ק.ש.ת., חדשות, 6 בפברואר 1989 בוקי נאה, בני־ברק הכריזה מלחמה על המשטרה שטמנה מלכודת ל"קשת", חדשות, 6 בספטמבר 1988 איה אורן, אישום ראשון הוגש נגד 2 מעצורי ארגון קש"ת, מעריב, 27 בפברואר 1989 שחר אילן, מגבית לעצורי קש"ת, כל העיר, 17 במרץ 1989 איה אורן, עונשי מאסר קלים לאנשי "קש"ת" לאחר עיסקת טיעון, מעריב, 27 במרץ 1990 רואיין על ידי גיל ריבה בתוכנית "לימוזינה" בערוץ ישראל 10 קצין מבצעים אריה בנדר, "13 שחור" הכניס אתמול בבריתו של אברהם אבינו את בנו הראשון, מעריב, 7 במרץ 1989
ארקדי בבצ'נקו

ארקדי בבצ'נקו (ברוסית: Аркадий Бабченко) הוא עיתונאי, משפטן וסופר רוסי, הידוע בשל התנגדותו לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין. מתוך חשש לחייו, עזב את רוסיה ועבר להתגורר בישראל . בבצ'נקו נולד במוסקבה. בגיל 18 הוא גויס לצבא הרוסי ולחם במלחמת צ'צ'ניה הראשונה ממנה השתחרר ב-1996, ולאחר מכן התנדב להילחם במלחמת צ'צ'ניה השנייה. ב-2005 הוציא את ספרו "סיפורו של חייל" אודות שירותו בצבא הרוסי. הספר תורגם לעברית על ידי אריה חשביה בשנת 2008. ב-29 במאי 2018 הודיעה משטרת אוקראינה כי בבצ'נקו נרצח בפתח ביתו בידי מתנקש שירה בגבו שלושה כדורים בעת שאשתו שהתה בבית. החשד היה שהמתנקש הגיע בשליחותו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין . משטרת אוקראינה אף פרסמה קלסתרון של החשוד ברצח. למחרת (30 במאי) הגיע בבנצ'קו למסיבת עיתונאים והודיע כי הוא חי וכי שיתף פעולה עם רשויות הביטחון האוקראיניות ביום הרצח במטרה לסכל את הרצח ולגלות מי הם המתנקשים שנשלחו בידי רוסיה. בבצ'נקו התנצל בפני המצטערים על מותו ובפרט בפני אשתו. במסגרת החקירה נתגלה כי רוסיה שכרה אזרח אוקראיני שירצח את בבצ'נקו תמורת 40 אלף דולר. האיש שכר אוקראיני אחר לביצוע ההתנקשות. פוליטולוג פרו-רוסי ואדים קרסיוב קשר את האירוע עם הבחירות הקרובות באוקראינה. מדיה וקבצים בנושא ארקדי בבצ'נקו בוויקישיתוף ארקדי בבצ'נקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ארקדי בבצ'נקו, ביישום טלגרם ארקדי בבצ'נקו, ברשת החברתית אינסטגרם ארקדי בבצ'נקו, ברשת החברתית VK ארקדי בבצ'נקו, סרטונים בערוץ היוטיוב סוכנויות הידיעות, עיתונאי רוסי שמתנגד לפוטין נרצח בקייב, באתר ynet, 29 במאי 2018 מערכת ישראל היום, העיתונאי ה"מת" הופיע במסיבת עיתונאים, באתר ישראל היום, 30 במאי 2018 https://www.bbc.com/russian/features-44312304