laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רבי יהודה בר נחמני

רבי יהודה בר נחמני (מכונה בשמות נוספים כגון "רבי יהודה בר נחמן" או "רבי יודן בר נחמיה", ועוד) היה אמורא ארץ ישראלי שפעל בדור השני והשלישי של התקופה, במאות ה-3 וה-4, ומקום מושבו העיקרי היה טבריה. רבי יהודה בר נחמני ידוע בעיקר בתור מתורגמנו של ריש לקיש, ובתור דרשן בבית המדרש של טבריה, יחד עם חברו רבי לוי. בכל שבת, לפני דרשתו של רבי יוחנן, בזמן שאחד מהם היה מקבץ את האנשים לבוא לדרשה, היה השני דורש, עד שהגיע רבי יוחנן. כל אחד מהם נשכר שני סלעים בשבוע מעבודה זו. מסופר, שכשמונה לדיין אדם שלא היה תלמיד חכם, בזכות עושרו, ר' יהודה בר נחמני נתבקש להרצות לפני הציבור את הדברים שהלה ילחש לאוזניו. הטה לו את אזנו לשמוע את דבריו, אך הדיין לא אמר מאומה. כשראה זאת רבי יהודה, החל לדרוש את הפסוק בספר חבקוק ”הוֹי אֹמֵר לָעֵץ הָקִיצָה עוּרִי לְאֶבֶן דּוּמָם הוּא יוֹרֶה הִנֵּה הוּא תָּפוּשׂ זָהָב וָכֶסֶף וְכָל רוּחַ אֵין בְּקִרְבּוֹ”, כעוסק באותו אדם, שהוא כעץ ואבן שאין סיכוי לגרום להם לדבר, ואינו יכול כלל להיות דיין ולהורות. הוא מונה לדיין רק בזכות כספו וזהבו, "וכל רוח אין בקרבו" - אין בקרבו שום רוח חכמה, ודבריו חסרי טעם. הוא סיים בכך ש”עתיד הקב"ה ליפרע ממעמידן” - ה' עתיד להעניש את מי שממנה דיינים כמוהו מחמת בצע כסף, כמו שנאמר בפסוק הבא: ”וַיהוָה בְּהֵיכַל קָדְשׁוֹ הַס מִפָּנָיו כָּל הָאָרֶץ”. כשמת בנו של רבי חייא בר אבא, מלמדו של בנו של ריש לקיש, באו ריש לקיש ורבי יהודה לנחם את האבלים. בהזדמנות זו, אמר רבי יהודה את דברי התנחומים הבאים: "אחינו המיוגעים המדוכאים באבל הזה: תנו לבבכם לחקור את זאת, זאת היא עומדת לעד, נתיב הוא מששת ימי בראשית, רבים שתו, רבים ישתו, כמשתה ראשונים כך משתה אחרונים. אחינו: בעל נחמות ינחם אתכם!". ”כל המסתכל בג' דברים עיניו כהות: בקשת ובנשיא ובכהנים (בשעת ברכת כהנים)”. ”כתיב (כתוב): "כְּתָב לְךָ אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה" וכתיב "כִּי עַל פִּי הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה" (שמות, ל"ד, כ"ז). הא כיצד? דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרן על פה, דברים שבעל פה אי אתה רשאי לאומרן בכתב”. לדעתו, קרינת פני משה נגרמה מהסיבה הבאה: ”עד שהיה כותב בקולמוס, נשתייר קימעא והעבירו על ראשו, וממנו נעשו לו קרני ההוד שנאמר: "וּמֹשֶׁה לֹא יָדַע כִּי קָרַן עוֹר פָּנָיו" (שמות, ל"ד, כ"ט)”. ”ראוי היה יעקב לירד במצרים בשלשלאות של ברזל, ועשה הקב"ה כמה מגננאות כדי להורידו בכבודו”. על הפסוק ”הִיא יָשְׁבָה בַגּוֹיִם לֹא מָצְאָה מָנוֹחַ” המדבר על נדודיה של כנסת ישראל בגלות, הוא אמר: ”אילו מצאה מנוח - לא היתה חוזרת!” יהודה בר נחמני, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הרב אהרן הימן, "רבי יהודה בר נחמני", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ב, עמוד 565, באתר היברובוקס משה יהודה בלוי (עורך), "יהודה בר נחמיני", יחוסי תנאים ואמוראים, ברוקלין ה'תשנ"ד, עמודים קכ"א-קכ"ב, באתר היברובוקס תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ז, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ל"ז, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס', עמוד ב' תלמוד ירושלמי, מסכת סוכה, פרק ה', הלכה א', בראשית רבה, פרשה צ"ח, פסקה י"א תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ז', עמוד ב' ספר חבקוק, פרק ב', פסוק י"ט ספר חבקוק, פרק ב', פסוק כ' תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ח', עמוד ב' תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ט"ז, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף ס', עמוד ב' שמות רבה, פרשה מ"ז, פסקה ו' מדרש תהלים, מזמור ק"ה, פסוק ה' איכה רבה, פרשה א', פסקה כ"ט
ברוניסלב לינקה

ברוֹנִיסלַב ווֹיצֶ'ך לִינקֶה (בשם מלא בפולנית: Bronisław Wojciech Linke;‏ 23 באפריל 1906 – 6 באוקטובר 1962) היה צייר ומעצב גרפי פולני יליד אסטוניה שצייר קריקטורות ויצירות סוריאליסטיות וריאליסטי-פנטסטיות. יצירותיו תוארו כריאליזם-מטאפורי. רבות מהן היו בעלות משמעות פוליטית וחברתית ויצרו תהודה ברחבי פולין. התפרסם בין היתר באלבומו-ספרו "אבנים זועקות" בו צייר קומפוזיציות שהוקדשו למלחמת העולם השנייה בסגנון ציור מקורי. לינקה הרבה לתעד את הצדדים האפלים של האנושות, שהביאו לידי ביטוי את המאורעות שחווה בתקופתו, ויצירותיו היו מהידועים שברישומי המלחמה. נולד ב-1906 בטרטו, אסטוניה להורים פולניים, אביו היה נוטריון משפיע בקהילתו. ב-1919 חזרה משפחתו לפולין, שם התגוררו בעיר קאליש. את לימודי האמנות החל בבית הספר לאמנות תעשייתית בשנים 1922–1923. את השנתיים הבאות העביר בבית הספר לאמנות בקרקוב, ואחריו חמש שנים באקדמיה לאומנות בוורשה. בתחילת הקריירה היה מעצב גרפי בכתבי עת פולניים ובמסגרות אלו פרסם קריקטורות ואיורים סאטיריים. בשנים אלו פרסם סדרת רישומים תחת הכותרת "מלחמה", לאחר מספר שנים היו שאמרו כי בציוריו אלו הוא חזה את הזוועות של מלחמת העולם השנייה לפני התרחשותן. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לינקה ללבוב מחשש להתנקמות המשטר הנאצי בשל הקריקטורות שלעגו לאדולף היטלר שפרסם בעיתונות. בהמשך עבר מזרחה לאורסק שבשטחי המחוז הפדרלי באורל, והוא שב לפולין רק ב-1946. בפולין פרסם לינקה גלריות שונות ובהם סדרת רישומי המלחמה "אבנים זועקות" ובה חזון אימתני של הריסות העיר שאחר המלחמה. הציורים בסדרה ניחנו בריאליזם-מטאפורי, והם מאופיינים בשילוב והאנשה של מבנים עם אלמנטים אנושיים, בסגנון פורץ-דרך הייחודי לברוניסלב לינקה. בפתח האלבום הקדמה מאת הסופרת מריה דוברובסקה. אחד מהציורים הידועים בספר זה הוא "מול הרחמים" המתאר את הכאב היהודי במלחמה, ובו בולטים הסממנים היהודיים טלית ותפילין. לינקה התאלמן ב-1939 ונישא בשנית. ב-1962. מת בורשה, שם נקבר בבית הקברות הצבאי פובונזקי. גם לאחר פטירתו הופצו במוזיאוני האומנות בפולין ומחוצה לה גלריות אמנות מיצירותיו. מציוריו הידועים ביותר שצייר בתקופתו האחרונה, הוא "האוטובוס", וכן הציור "תפילת הנרצחים". לאחר מותו יצא סרט פולני המתאר את נקודת מבטו של לינקה על תקופת המלחמה. מדיה וקבצים בנושא ברוניסלב לינקה בוויקישיתוף Bronisław Wojciech Linke גלריה מציוריו של אלכסנדר ויצ'יץ לינקה Bronisław WojciechLinke | Artist Profile with Bio - MutualArt תערוכות. bronislaw Wojciech linke, GM (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine) אבנים זועקות, פורטפוליו ליטוגרפיות, ורשה, 1959 The Bus – Bronisław Wojciech Linke
כריסטיאן דה לה פואנטה

כריסטיאן דה לה פואנטה (בספרדית: Cristián de la Fuente; נולד ב-10 במרץ 1974) הוא שחקן, דוגמן ומנחה טלוויזיה צ'יליאני-אמריקאי. דה לה פואנטה נולד בסנטיאגו, צ'ילה, בנם היחיד של הכימאי הוגו דה לה פואנטה (נפטר ב-1996) ואדריאנה סבארוטס, עקרת בית ממוצא צרפתי. הוא שירת במילואים בחיל האוויר של צ'ילה לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטה הקתולית האפיפיורית של צ'ילה, שם למד לתואר ראשון בהנדסה אזרחית. בעודו תלמיד שנה ב',התגלה דה לה פואנטה על ידי סוכן כישרונות ועודד אותו להיכנס לתחרות הטלוויזיונית "Super Teen", בה מחפשים פנים חדשות לטלוויזיה, והוא זכה במקום הראשון. מיד לאחר מכן הוא הופיע במספר טלנובלות. ב-1998 שיחק בגרסה דוברת הספרדית של הסדרה "סטארסקי והאץ'", אך הסדרה לא זכתה להצלחה וירדה מהמסכים. ב-2000 שפט בתחרות מיס תבל. ב-2001 שיחק בסרט הפעולה האמריקאי "מסלול מסוכן" עם סילבסטר סטאלון. ב-2002 הופיע בסרט האימה "ערפדים: המתים" עם ג'ון בון ג'ובי. ב-2003 שיחק בסרט הפעולה "בייסיק" לצד ג'ון טרבולטה. ב-2008 השתתף בעונה השישית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" האמריקאית והגיע למקום השלישי. בשנה זו גם הנחה את פרס גראמי הלטיני והשתתף בטלנובלה המקסיקנית "Fuego en la Sangre". בשנת 2010שיחק רופא בארבעה פרקים של הסדרה "מרפאה פרטית". בשנת 2011 השתתף בסדרת הדרמה העל-טבעית "The Nine Lives of Chloe King" של רשת הטלוויזיה האמריקאית Freeform. בשנת 2017 גילם את אחד הדמויות הראשיות בטלנובלה המקסיקנית "אדמה פראית". בשנת 2023 הופיע בפרק של סדרת האנתולוגיה המקסיקנית "Amores que engañan"של ערוץ לייפטיים הלטיני.    ב-5 בינואר 2002 התחתן עם הדוגמנית הצ'יליאנית אנג'ליקה קסטרו; יש להם בת, לאורה. בני הזוג ובתם מתגוררים במיאמי, פלורידה. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאן דה לה פואנטה בוויקישיתוף כריסטיאן דה לה פואנטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) כריסטיאן דה לה פואנטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) כריסטיאן דה לה פואנטה, באתר AllMovie (באנגלית) כריסטיאן דה לה פואנטה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) כריסטיאן דה לה פואנטה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נורמלי (סדרת טלוויזיה)

נורמלי היא סדרת דרמה ישראלית, שעלתה לשידור ב-3 בנובמבר 2020. את הסדרה יצרו ליאור דיין ואסף קורמן, והאחרון גם הופקד על בימויה. הסדרה היא בהשראת סיפורו האמיתי של ליאור דיין, אותו מגלם רועי ניק. הסדרה מציגה את סיפורו של נעם אשכנזי (רועי ניק), עיתונאי צעיר בן 25 שלקה בהתקף פראנויה קשה, לאחר שהסניף יותר מדי כדורי ריטלין שקנה מנערים בתיכון. הוא מוצא עצמו מאושפז במחלקה סגורה, שם הוא נאלץ להתמודד לראשונה עם סביבה זרה שכוללת אנשים קיצוניים וחוקים נוקשים. במחלקה הפסיכיאטרית הוא גם מוצא לראשונה אנשים שיכולים להבין ולקבל אותו כפי שהוא, מה שגורם לו להאמין שהוא מצא את המקום שהוא יכול להרגיש בו שייך. אלא שלמחלקה, ולצוות הרפואי שלה, חוקים משלהם. ב-2020 הסדרה השתתפה בפסטיבל Séries Mania. הצילומים לסדרה הסתיימו ב-10 בספטמבר 2019. "נורמלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "נורמלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) נורמלי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית HOT מציגה את הסדרות החדשות של 2020, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2020 רונן מנדזיצקי, אלו סדרות המקור של HOT לשנת 2020, באתר גאדג'טי, ‏25 בפברואר 2020 איתי שטרן, הסדרה "שעת נעילה" תתחרה בפסטיבל "סירייס מאניה", באתר הארץ, 19 בפברואר 2020 הסדרות של HOT ל-2020, באתר magazine.hot normali_hot, בפסטיבל Series Mania היוקרתי!, באתר Instagram, ‏פברואר 2020 ערן סויסה, מה עשה רמי הויברגר באמבולנס?, באתר ישראל היום, ‏11 בספטמבר 2019
התושב (ספר)

"התושב" («Обитель») הוא רומן מאת הסופר הרוסי זכר פרילפין על החיים במחנה הגולאג סולובקי. הרומן פורסם בשנת 2014 על ידי AST. באותה שנה זכה הסופר בפרס בולשאיה קניגה עבור הרומן, ובשנת 2016 הפך לחתן פרס ממשלת רוסיה בתחום התרבות. הרומן עובד לסדרת קולנוע באותו שם. ארטיום - צעיר בן 27 שנה שהגיע למחנה סולובקי בסוף שנות העשרים אייכמניס הוא ראש המחנה. אב-טיפוס - אייכמנס גלינה - אב-טיפוס - גלינה קוצ'רנקו, אהובתו של אייכמנס (יומנה מופיע בנספח לרומן) מיטיה שצ'לקאשוב - אב טיפוס - ליכצ'וב נוגטב - ראש המחנה. אב-טיפוס - אלסנטר נוגטב פרנקל - אב-טיפוס - פרנקל בוריס לוקיאנוביץ' - אב טיפוס - סולונביץ' האב יוהאן - איש דת אורתודוקסי אפאנסייב - משורר לנינגרדי שהורשע בתסיסה אנטי-סובייטית וסילי פטרוביץ' אבדיי סיבצב - איש מקאזאן, איש הצבא האדום לשעבר לז'שניקוב - קוזאק בורצב - קצין מצבא קולצ'ק משה סולומונוביץ' חסאייב - צ'צ'ני קוצ'רבה - גאורגית, שומרת במחנה קראפין - שוטר לשעבר באוגוסט 2016 נודע כי אלכסנדר ולדינסקי (שביים את הגאוגרף שתה את העולם ואת חי) יעבד סדרה המבוססת על הרומן. הצילומים החלו באוגוסט 2018. על התסריט עמלו זכר פרילפין ואלכסנדר ולדינסקי. הצילומים נערכו במחוזות וולוגדה, לנינגרד ויארוסלבל. בצילומים נטלו חלק סרגיי בזרוקוב, ולדימיר סטקלוב, ויקטור רקוב, יבגני טקאצ'וק, אלכסנדרה רביונוק, ויקטור דוברונרובוב, יורי קוזנצוב ואיגור צ'רנביץ' בסדרה בת עונה אחת שמורכבת משמונה פרקים. "התושב" באתר הרשמי של זכר פרילפין «Обитель», Захар Прилепин Режиссёр Александр Велединский экранизирует роман Захара Прилепина «Обитель» "Роман Захара Прилепина «Обитель» будет экранизирован". tvkultura.ru. נבדק ב-2018-10-29. "Сергей Безруков рассказал о первом дне съёмок сериала «Обитель» по роману Прилепина". eg.ru. נבדק ב-2018-10-29. "В Ярославской области пройдут съёмки «Обители»". yarnews.net. נבדק ב-2018-10-29. "В Ярославской области пройдут съёмки фильма по роману Захара Прилепина". yar.mk.ru. נבדק ב-2018-10-29.
התושב (סדרת טלוויזיה)

"התושב" (ברוסית: Обитель) היא סדרת טלוויזיה רוסית, המבוססת על הרומן בעל אותו שם מאת זכר פרילפין, שודרה ב-30 באפריל 2021, וכללה עונה אחת בת שמונה פרקים. הבסיס הספרותי לעלילת הסדרה היא הרומן מאת זכר פרילפין "התושב". העלילה מתרחשת בסוף שנות העשרים של המאה העשרים במחנה למטרה המיוחדת סולובקי. אחד האסירים, רוצח אביו, ארטיום גוריאינוב, מתאהב בקצינת הביטחון גלינה, אשתו של ראש המחנה והיא מגיבה בהדדיות. במאי סדרת הטלוויזיה הוא אלכסנדר ולדינסקי. ההפקה הוכרזה באוגוסט 2016 והצילומים החלו באוגוסט 2018. הצילומים נערכו במחוז וולוגדה, מחוז לנינגרד ובמחוז יארוסלבל. סרגיי בזרוקוב - פיודור אייכמניס יבגני טקאצ'וק - ארטיום גוריאינוב אלכסנדרה רביונוק - גלינה קוצ'רנקו "התושב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Режиссёр Александр Велединский экранизирует роман Захара Прилепина «Обитель» "Роман Захара Прилепина «Обитель» будет экранизирован". tvkultura.ru. נבדק ב-2020-03-16. "Сергей Безруков рассказал о первом дне съёмок сериала «Обитель» по роману Прилепина". eg.ru. נבדק ב-2020-03-16. "В Ярославской области пройдут съёмки «Обители»". yarnews.net. נבדק ב-2020-03-16. "В Ярославской области пройдут съёмки фильма по роману Захара Прилепина". yar.mk.ru. נבדק ב-2020-03-16.
סקסטינג

סקסטינג (באנגלית: Sexting) הוא מתייחס לשליחת הודעות טקסט או תצלומים בעלי אופי מיני באמצעות טלפונים ניידים. בעוד שבתחילה המונח התייחס בעיקר להודעות SMS שכללו בעיקר טקסטים עם רמיזות מיניות או בעלות תוכן מיני מפורש, עם ההתקדמות הטכנולוגית, המונח מיוחס כיום בחלקו הגדול גם לשליחת תצלומים או סרטונים בהם האדם ששולח את ההודעה מצולם בעירום. סקסטינג הפך נפוץ עם השנים, בעיקר בקרב בני נוער וזוגות מבוגרים צעירים, ובמיוחד במדינות מערביות וליברליות. זוגות רבים שולחים הודעות סקסטינג זה לזה כיום. המונח הוטבע במקור במאמר משנת 2005 שהתפרסם בעיתון האוסטרלי The Daily Telegraph (אנ').‏ במסגרת מחקר שנערך בשנת 2014 על ידי אוניברסיטת יוטה, בו השתתפו 1,130 סטודנטים מהמכללה (461 גברים ו-669 נשים), עלה כי 19.1% מהסטודנטים שלחו תמונות עירום לאדם אחר באינטרנט, בעוד ש-38% אמרו כי קיבלו תמונות מסוג זה, והיו יותר גברים שציינו כי קיבלו הודעות מסוג זה מאשר נשים. המילה היא הלחם בסיסים של המילים באנגלית "Sex" (מין) ו-"Texting" (שמשמעותה שליחת הודעות SMS). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. במדינות רבות בארצות הברית ישנם חוקים מחמירים נגד בני נוער מתחת לגיל 18 ששולחים תצלומי עירום זה לזה כאשר הדבר נחשב במדינות מסוימות על פי החוק למקרים של החזקה והפצה של פורנוגרפיית ילדים. הצעירה האמריקנית ג'סיקה לוגן בת ה-18 התאבדה בתלייה לאחר שהחבר שלה הפיץ תמונות עירום שלה בקרב התלמידים בתיכון בו למדה, ולאחר שהדבר גרם להתנכלות אליה מצד תלמידים אחרים. שיחה ארוטית סייברסקס דיק פיק מדיה וקבצים בנושא סקסטינג בוויקישיתוף Yeung, Timothy H.; Horyniak, Danielle R.; Vella, Alyce M.; Hellard, Margaret E.; Lim, Megan S.C. (בספטמבר 2014). "Prevalence, correlates and attitudes towards sexting among young people in Melbourne, Australia". Sexual Health. 11 (4): 332–339. doi:10.1071/SH14032. PMID 25087581. {{cite journal}}: (עזרה) Drouin, Michelle; Landgraff, Carly (במרץ 2012). "Texting, sexting, and attachment in college students' romantic relationships". Computers in Human Behavior. 28 (2): 444–449. doi:10.1016/j.chb.2011.10.015. {{cite journal}}: (עזרה) Roberts, Yvonne (31 ביולי 2005). "The one and only". Sunday Telegraph Magazine. Sydney, Australia: News Corp Australia. p. 22. Following a string of extramarital affairs and several lurid "sexting" episodes, Warne has found himself home alone, with Simone Warne taking their three children and flying the conjugal coop. {{cite news}}: (עזרה) [1] [2] Pilkington, Ed (2009-01-14). "Sexting craze leads to child pornography charges". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-04-29. Jessica Logan Suicide: Parents Of Dead Teen Sue School, Friends Over Sexting Harassment, HuffPost, ‏2010-03-18 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי סין–פלאו

יחסי סין–פלאו הם היחסים שבין העמים והממשלות של הרפובליקה העממית של סין לבין הרפובליקה של פלאו, בין שתי המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים נכון ל-2021. פלאו היא אחת מהמדינות המעטות בעולם שמכירות ברפובליקה הסינית ומנהלות עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים, וזאת למורת רוחה של הרפובליקה העממית של סין שמצידה מחרימה את פלאו. בשנת 2018 החלה הרפובליקה העממית של סין בלחץ אדיר על הרפובליקה של פלאו על מנת שתנתק את יחסיה עם הרפובליקה הסינית (טיוואן) ותכונן יחסים עמה. בחודש מאי באותה השנה סירבה פלאו ללחצים הסינים בהצהרתו של נשיא פלאו טומי רמנגסאו: "היינו שמחים להכיר גם ברפובליקה הסינית וגם ברפובליקה העממית של סין אפילו מחר...אך, בהתחשב ביחסים ובחפיפה באידיאלים ובערכים בינינו לבין טאיוואן אנחנו מעדיפים להמשיך את היחסים עם הרפובליקה הסינית." באותה השנה החלו חיכוכים בין הרפובליקה העממית של סין לפלאו כאשר הרפובליקה הסינית מגבה את פלאו. הרפובליקה העממית של סין אינה מיוצגת בפלאו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. פלאו אינה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. Taiwan relations unchanged despite Chinese pressure: Palau president, אסיאן ריוויו, 18 במאי 2018 קייט ליונס, 'Palau against China!': the tiny island standing up to a giant, הגרדיאן, 7 בספטמבר 2018
לירון זייד

לירון זייד (נולד ב-19 בפברואר 1989) הוא עיתונאי, איש רדיו וטלוויזיה ישראלי, ושחקן בעברו. כתב תרבות ומגיש בחברת החדשות בערוץ קשת 12 (בעבר ערוץ 2) החל משנת 2013. זייד נולד, גדל והתחנך ברעננה. סביו וסבתותיו הם ניצולי שואה. את לימודי התיכון עשה בתיכון אוסטרובסקי שבעיר הולדתו. בשנת 1998 השתתף בפסטיגל כילד פסטיגל. בשנים 2000–2001 הופיע בתוכנית הילדים "פתוח" בערוץ הילדים. בשנת 2000 השתתף בסרט הילדים "כובע קסמים" בערוץ הילדים בתור טוליק. בשנת 2002 שיחק בסדרה "מיי פירסט סוני" בתפקיד יותם לזר. באותה השנה התארח בתוכנית הסאטירה מבית אסי וגורי "שידורי המהפכה" בערוץ 2, בתוכנית הפארודית "משפחת בתחת". החל את דרכו העיתונאית בשנת 2003, כמגיש מהדורת החדשות של ערוץ הילדים "חמש וחצי", לצדם של ירון לונדון, אלכס אנסקי, אלי אילדיס ואברי גלעד. בין השנים 2004–2008 השתתף בתוכנית "אפצ'י וסיפור" מבית החינוכית בתפקיד עצמו. בשנת 2005 השתתף בקלטת הילדים "גמדי הלילה" בתור מוני גמדוני. את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל ככתב בתחום התרבות, ב-2014 מונה לראש דסק לענייניי תרבות בגלי צה"ל. שימש כעורך ומפיק "ציפורי לילה מתגעגעות", ערך הפיק והגיש תוכניות, שימש כראש דסק התרבות של התחנה. לאורך השנים זכה זייד בפרס מפקד גלי צה"ל שלוש פעמים.[דרוש מקור] בגיל 21 החל לעבוד גם בחדשות המקומיות של HOT ובמקביל שב ל"חמש וחצי", כעורך ומגיש התכנית. החל מ-2013 עובד בחברת החדשות 12 – תחילה כעורך בדסק החדשות Online, בהמשך ככתב ב"מהדורה המרכזית". הוא עורך כתבות למגזיני סוף השבוע "אולפן שישי" ו"חדשות סוף השבוע", מגיש את "המהדורה הצעירה" שמופקת על ידי החדשות ומשודרת בערוץ זום. ב-2020 החל לשמש גם כמגיש מבזקי החדשות בחברת החדשות של ערוץ 12, וכפאנליסט בתוכנית "חדשות הבוקר" עם ניב רסקין, של קשת 12. זייד נשוי לשלי, ואב לתאומים. לירון זייד, ברשת החברתית פייסבוק לירון זייד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לירון זייד, ברשת החברתית אינסטגרם לירון זייד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית וואלה ברנז'ה‏, פרויקט מיוחד: 10 ההבטחות הגדולות בתקשורת, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2016 לירון זייד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מיי פירסט סוני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית גמדי הלילה, באתר www.ishim.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רולף ווטמן

גנרל רולף ווטמן (בגרמנית: Rolf Wuthmann;‏ 26 באוגוסט 1893 – 20 באוקטובר 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. ווטמן נולד ב-26 באוגוסט 1893 בקאסל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40 (אלטמרק), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה הצטרף ווטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה במחלקה החמישית של ה-OKH. ב-24 בנובמבר 1938 מונה לקצין אג"ם של קבוצת הארמייה השישית בהנובר, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט. בעת הגיוס למלחמת העולם השנייה בקיץ 1939, הפכה קבוצת הארמייה השישית לארמייה הרביעית. במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת היה ווטמן קצין אג"ם של הארמייה הרביעית, וב-15 בנובמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה ה-16, עמה לחם במהלך מבצע ברברוסה. ב-26 בינואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-15, וב-2 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-295 בדרום רוסיה ולחם עמה במהלך מבצע מקרה כחול. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 באפריל 1943 הוא מונה לראש מערך התחבורה ב-OKH. ב-20 ביוני 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-112 באזור הרי האורל. ב-5 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-9 במרכז רוסיה, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע בגרטיון ביוני 1944 ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, אך הוא הצליח לחלץ את כוחותיו, ועל כך הוענק לו ב-22 באוגוסט 1944 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1945 הוא קיבל פקודה להגן על האי בורנהולם, וב-9 במאי 1945, לאחר הכניעה הגרמנית, הוא מסר את האי בורנהולם לידי הצבא האדום ונלקח לשבי הרוסי. ווטמן שוחרר מהשבי בסתיו 1955. לאחר שחרורו התגורר בעיר מינדן, עד למותו ב-20 באוקטובר 1977, והוא בן 84 שנים. רולף ווטמן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
קמפונג צ'נאנג

קמפונג צ'נאנג היא עיר בקמבודיה, בירתו של מחוז קמפונג צ'נאנג במרכז קמבודיה. העיר ממוקמת מערבית לנהר הטונלה סאפ. ומחוברת לפנום פן על ידי כביש מהיר. כלכלת האזור מתבססת על ייצור אורז ומקומיים רבים מתפרנסים על מדייג בעונת המונסון. מדיה וקבצים בנושא קמפונג צ'נאנג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמפונג צ'נאנג תמונות מקמפונג צ'נאנג קמפונג צ'נאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Kampong Chhnang - Britannica Online Encyclopedia ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אופל וקטרה A

אופל וקטרה A (בגרמנית: Opel Vectra A, קרוי גם: שברולט וקטרה, ווקסהול קוואליר, ווקסהול וקטרה) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, שיוצרה בין השנים 1988 – 1995 בגרמניה. מנוע קדמי. סוג מנוע: מנועי בנזין ומנוע דיזל. סוגי הנעה: הנעה קדמית 4x2, הנעה כפולה 4X4. 5 נוסעים (דגם סדאן 4 דלתות, דגם הצ'בק 5 דלתות). בשנת 1989 זכתה במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה. בשנת 1992 עבר דגם "אופל וקטרה A" מתיחת פנים. דגמים שיוצרו עד יולי 1992: GL, GLS, GT, CD, 4x4, CD Diamant, 4x4 Diamant, Frisco, 2000, 2000 4x4. דגמים שיוצרו מספטמבר 1992: GL, GLS, GT, GT 16V, 4x4, CD, CD Diamant. דגמים שיוצרו מספטמבר 1993: GL, Eco, GLS, GT, GT 16V, CD, CD Diamant, Turbo, V6, V6 Exclusive, Special, Sportive. דגמים שיוצרו ממרץ 1994: GL, Special, Sportive, CDX, V6, Turbo. דגמים שיוצרו מספטמבר 1994: GL, Selection, Sport, CDX, V6. 4 דלתות - סדאן. 5 דלתות - האצ'בק. "אופל וקטרה A" דגם "GL", שנת 1990 "אופל וקטרה A" דגם "GL", שנת 1991 - הצ'בק "אופל וקטרה A" דגם "GLS", שנת 1980 "אופל וקטרה A" דגם "SEH GT" שנת 1989 - הצ'בק "אופל וקטרה A" - מונית, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "אופל וקטרה A" דגם "1.8 S GL ", שנת 1989 "אופל וקטרה A" דגם "2.0i GLS Saloon", שנת 1991 "אופל וקטרה A" דגם "1.6i GL", שנת 1995 "אופל וקטרה A" - מונית אופל אופל אסקונה A אופל אסקונה B אופל אסקונה C אופל וקטרה C אופל קפיטן אופל אדמירל מדיה וקבצים בנושא אופל וקטרה A בוויקישיתוף אופל וקטרה A, סרטון באתר יוטיוב אופל, האתר הבינלאומי ווקסהול וקטרה motors.co.uk/vauxhall/vectra מבחן דרכים: אופל וקטרה 99' הפתעה מתחת למכסה, באתר גלובס, 28 בינואר 1999 "אופל וקטרה A" - ברושור vectra16v "אופל וקטרה A" - מפרט automobile-catalog.com/model/opel/vectra_a "אופל וקטרה A" - תמונות shutterstock.com/search/opel+vectra+a "אופל וקטרה A" - הנעה כפולה 4x4 vectraturbo.de "אופל וקטרה A" - מתיחת פנים car.info/en-se/opel/vectra/a-facelift Eckhart Bartels, Rainer Manthey: Opel: Fahrzeug-Chronik Band 2: 1952–1990. Podszun, Brilon 2012, ISBN 978-3-86133-620-4, S. 73 und 106/107.
ששנא גאון

רב ששנא גאון (חתם בשם משרשיא בר תחליפא) היה ראש ישיבת סורא, בדור החמישי והאחרון של הסבוראים במאה השביעית. יש הרואים בו את פותח תקופת הגאונים. ויש הרואים בו חלק מתקופת מעבר בין הסבוראים לגאונים. התמנה לראש ישיבה לאחר פטירת רב הונאי (הונא) גאון, משה גיל מתארך את כהונתו בערך לשנת 670, והרב גרשום הרפנס כותב שהחל לכהן בסביבות שנת 660. היה הראשון מבין הגאונים שתשובות ממנו הגיעו לידינו. לפי רבי אברהם אבן דאוד, נפטר בשנת ד'תמ"ט (689 לערך), אך כותבים מאוחרים הגיהו שנפטר בשנת ד'תכ"ט (669). מיוחסת לו תשובה המהווה את המקור הקדום ביותר למנהג כפרות עם תרנגול, ויש החולקים על זיהוי זה. מניחים תפילין בתשעה באב, אך לא בחול המועד. סומא פטור מהנחת תפילין. אם ספר תורה פתוח, אסור לבעל הקורא לומר אף מילה (אפילו בין עולה לעולה), שלא יחשבו שדבריו כתובים בתורה. אסור לקרוא בתורה אפילו מילה אחת שלא מהכתב. מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים כרך ב' עמ' 353. יעקב גרטנר, "עיון חדש בתשובה המיוחסת לרב ששנא", בתוך: עיוני תפילה: מנהגים ותולדות, אלון שבות 2018, עמ' 323–330. רבי אברהם אבן דאוד, ספר הקבלה, סדר רבנן סבוראי (עמ' 62 במהדורת נויבאור תרמ"ח). ר' מנחם המאירי פתיחה למסכת אבות (ה'תשכ"ד) עמ' 50 ראו בהרחבה אצל שלמה זלמן הבלין ויצחק יודלוב, "תורתם של גאונים" ואצל נפתלי יעקב הכהן, "אוצר הגדולים אלופי יעקב" א, פתח האוצר עמ' יד-יז. "ממלכת ישראל בתקופת הגאונים", ה'תשנ"ז 1997 תשובת הגאונים גרש ירחים, ה'תשנ"ב 1992, עמ' יג (שם בשנה עברית: ד'ת"ך). הרב אהרן היימאן, פתשגן הכתב על אגרת רב שרירא גאון חלק ג פרק ה עמ' 89 שערי תשובה סימן רצט, אוצר הגאונים יומא סימן רטז עמ' 62 הרא"ש (יומא סימן כג) ובנו רבי יעקב בן הרא"ש (ארבעה טורים, אורח חיים, סימן תר"ה) מביאים תשובה זו בשם "גאונים" בסתמיות, וכן הוא באחד מכתבי היד של תשובות הגאונים. בייחוס התשובה לרב ששנא מפקפקים יואל מילר ויום טוב ליפמן צונץ (שניהם אצל מילר, מפתח לתשובות הגאונים, עמ' 22); לוי גינצבורג (גנזי שכטר חלק ב' עמ' 2–3) ועוד, ראו במאמרו של גרטנר ב"לקריאה נוספת". שערי תשובה קנה שערי תשובה סימן רסו שערי תשובה שנ שערי תשובה שנא