laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כף ארצ'ר

כף ארצ'ר (באנגלית: Cape Archer) היא לשון יבשה, באזור חוף סקוט, שלחוף ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. לשון היבשה מהווה את הצד הצפוני של הכניסה לנמל גרניט. שמה של הכף ניתן לה על ידי המחלקה הצפונית של המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) (המשלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913). הכף נקראת על שמו של וו. וו. ארצ'ר (W.W. Archer) המנהלן הראשי (chief steward) של המשלחת. אתרים נוספים הנקראים על שמו של וו. וו. ארצ'ר באנטארקטיקה: נקודת ארצ'ר - לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרץ הרלד הר ארצ'ר - הר בסמוך למפרץ הרלד • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 398 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 237 כף ארצ'ר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה כף ארצ'ר באתר marineregions מפת אזור כף ארצ'ר מידע גאוגרפי והיסטורי
קילפתי תפוז

קילפתי תפוז הוא שיר שכתבה נורית זרחי, הלחין יוני רכטר ובוצע על ידי אריק איינשטיין. השיר הוא שיר ילדים אשר הופיע לראשונה באלבום "הייתי פעם ילד", אלבום שהוקדש לשירים בסגנון שירי ילדים. מלבד זאת, השיר מכיל כמה קטעי ג'אז, סולואים ממושכים של כלים המתקשרים לז'אנר זה ועוד. השיר הוא שיר סאטירי הומוריסטי, המתאר ילד (הדובר) שמספר על כך שקילף תפוז, ובתוך התפוז ישן ילד. הילד שבתפוז העיר לו על כך שפתח את התפוז ובכך נתן לפרץ אוויר קר להיכנס פנימה. הדובר הילד המבוהל ממהר למלא אחר פקודותיו של הילד הישן בתפוז, שמטיף לו על כך שהעיר אותו מהשינה, ודורש שיסגור בחזרה את הפלח שהוציא. בין הילד לישן בתפוז נוצר דו-שיח, שבסופו הדובר אומר "סליחה, שלום", כיאה לסיום שיחה ("אמרתי רגע / סליחה, שלום"). אחר כך הוא מחזיר את הפלחים לתפוז, ועוזב אותו. בסופו של השיר הדובר אומר לשומעים כי יכול להיות שעד עצם היום הזה, הילד ממשיך לישון בתוך התפוז ("ועד היום / אם הוא לא הצטנן / בתוך התפוז, ילד ישן, ילד ישן"). הליריקה של השיר מתחברת מאוד למחשבות וליצירתיות הטמונה בילדים, שכן מפעולה פשוטה כמו קילוף תפוז, יכול להיווצר סיפור שלם. השיר מעודד יצירתיות אצל הילדים השומעים אותו, וכתוב בצורה אופיינית לילד שמספר סיפור. גם דמותו של הדובר מלאה בתמימות ותורמת לאמינות של דמות הילד המנהל דו-שיח עם פרי מחשבתו. פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ניסוח עיתונאי ולא אנציקלופדי. על אף ששיר זה הוא שיר ילדים, הלחן שכתב לו יוני רכטר מיועד לשיר אחר, כלומר, שיר שאינו שיר ילדים עליז וסאטירי[דרושה הבהרה]. הסגנון המוזיקלי של השיר מתחלק בין סגנון הFאנק, והג'אז, שני סגנונות שרכטר מזוהה איתם. השיר מכיל הרמוניות רבות, סולואי נגינה ממושכים ואף אלתור בסגנון ג'אז של רכטר על הפסנתר החשמלי שלו. מלבד זאת, המוזיקה המורכבת בשיר מתאפיינת בסינקופות, שינויי מקצב ועוד מאפיינים של המוזיקה המתקדמת. השיר הוכנס לספרי הלימוד של משרד החינוך ומלומד בכיתות א' - ג' בחלק מבתי הספר כחלק משיעור עברית. השיר מועבר לילדים כדי לפתח אצלם יצירתיות, שמופיעה בשפע בשיר. הילדים לומדים על מילות השיר, כותביו ואת הרקע לו, ולצד זה מקבלים עבודת כיתה בנושא השיר. לנורית זרחי שיר נוסף בנושא מגורים בתוך פרי. השיר נקרא אשה באבטיח. יוני רכטר ביצע את השיר יחד עם אסתר רדא בגרסת פופ חדשנית בשנת 2019 והוקלט כחלק מהופעה. הביצוע לשיר זכה להצלחה והושר בכמה הופעות של רדא. רונה קינן כתבה בדף הפייסבוק שלה על השיר כי "אני די בטוחה שאת השיר ״קילפתי תפוז״ שרתי השנה יותר מכל שיר אחר ששרתי בדבקות במשך ארבעים שנות קיום. ייתכן שאפילו יותר מ-Let it Be, שהיה השיר הראשון שלמדתי לנגן. הסיבות ברורות, זה שיר מעולה, אפשר לחתל תינוקות לצליליו והוא מאוד מדבק". אריק איינשטיין - שירה יוני רכטר - שירה, לחן, עיבוד, הפקה מוזיקלית יצחק קלפטר - גיטרה זיו הרפז - גיטרה בס מאיר ישראל - תופים ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופון נורית זרחי - כתיבה לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מילים לשירים של קילפתי תפוז - אריק איינשטיין, באתר "שירונט" קילפתי תפוז - שיעור שפה רונה קינן, יוני רכטר ואסתר רדא - קילפתי תפוז (live), נבדק ב-2020-05-21
נמל שהיד רג'אי

נמל שהיד רג'אי (בפרסית: اسکله شهید رجایی) הוא נמל השוכן על שפתו הצפונית של מיצר הורמוז בדרום איראן, כתשעה מיילים ימיים (14.5 ק"מ) מערבית-דרום-מערבית לנמל בנדר עבאס, שהוא חלק ממנו. הנמל נמצא כ-565 מיילים ימיים (770 קילומטרים) מדרום-מזרח לנמל אימאם חומייני, ובמרחק של כ-1,500 ק"מ דרומית מזרחית לטהראן. נמל שאהיד רג'אי משתרע על פני כ־2,400 דונם ומטפל ב-70 מיליון טונות מטען בשנה, כולל שלושה מיליון TEU של מטען מכולות. הנמל מכיל 23 רציפים עם עומק 15 מטר וכן מחזיק מעל 19 דונם של מחסני גגות ו-23.5 ק"מ של פסי רכבת פנימיים. מסילה של עוד 16 ק"מ של רכבת נמצאת כרגע בבנייה. במאי 2020 דיווח העיתון "וושינגטון פוסט" שב-9 במאי ערכה ישראל מתקפת סייבר נגד מחשבי הנמל, ועקב כך שובשה פעילותו במשך ימים אחדים. מדיה וקבצים בנושא נמל שהיד רג'אי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל שהיד רג'אי (בפרסית) Port of Shahid Rajaee - Review and History, worldportsource.com Port of Shahid Rajaee - Review and History, worldportsource.com דיווח: ישראל ביצעה מתקפת סייבר נגד נמל איראני, באתר ynet, 19 במאי 2020 ניר דבורי, מתקפת הסייבר על הנמל הגדול ביותר באירן: פרטים חדשים, באתר "N12",‏ 19 במאי 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא איראן ובנושא ימאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיל"ן

מיל"ן (מועדון ישראלי לכדורגל נשים) הייתה קבוצת כדורגל נשים, מהראשונות שפעלו בארץ, והראשונה שזכתה לתמיכה כספית. הקבוצה נוסדה ב-1970 ביוזמת צבי (וילי) וילינגר והייתה פעילה במשך שני עשורים בשנות ה-70 וה-80 של המאה העשרים. הקבוצה התחרתה מול קבוצות גברים חובבניות, קבוצות נשים נוספות שקמו באותה תקופה, שיחקה במשחקי ראווה וגם התמודדה בטורנירים בארץ ומחוצה לה מול קבוצות ונבחרות נשים ממדינות שונות. ב-1970 נסע עסקן הכדורגל צבי (וילי) וילינגר, שהיה בעברו מנהל הפועל חולון, לצפות במשחק כדורגל מקצועני שהתקיים באוסטריה. במשחק המוקדם שיחקו נבחרות הנשים של אוסטריה ודנמרק לעיני כ-40,000 צופים. וילינגר התרשם מאוד מהרמה הגבוהה שהופגנה במשחק זה וכשחזר לארץ החל לפעול להקמת קבוצת כדורגל נשים בארץ מתוך כוונה לפתח בישראל ליגת כדורגל לנשים. באותה תקופה הוקמו קבוצות כדורגל נשים נוספות בנס ציונה, רמת גן וחיפה. וילינגר פרסם מודעה בעיתון והציע לשחקניות להצטרף לקבוצה ואכן ההיענות הייתה רבה ולמבחנים הגיעו נערות ונשים רבות שהיוו את השלד לקבוצה. כמה חודשים מאוחר יותר, הצליח וילינגר לגייס את חברת יצהר כספונסר לקבוצה ששינתה את שמה ל"מיל"ן יצהר". במסגרת החוזה תמכה יצהר בפעילות הקבוצה ואף סייעה בהעסקת השחקניות. בהמשך אומצה הקבוצה גם על ידי חברת כור ושינתה את שמה ל "מיל"ן כור". בתקופות אחרות הייתה "מיל"ן תל אביב" וכן "הפועל מיל"ן אזור". הקבוצה שיחקה בעיקר מול קבוצות גברים באירועים מיוחדים ובליגה למקומות עבודה (של גברים) אך גם שיחקה מול קבוצות נשים בארץ ובעולם. השחקניות הבולטות בקבוצה היו חני רוזנברג, חיה לוי וסוניה שמחוני. במשך השנים יצאו השחקניות הבולטות בקבוצה לנסות את מזלן בליגות מפותחות יותר בחו"ל. בתקופת פעילותה השתתפה הקבוצה בטורנירים בחו"ל והתחרתה מול קבוצות נשים ונבחרות נשים ממדינות שונות. עם הקמת נבחרת ישראל ב-1997 ורגע לפני הקמת ליגת הנשים בארץ ב-1998, החליט וילי וילינגר על פירוק הקבוצה וחלק מהשחקניות המשיכו לקבוצות חדשות שקמו בתקופה זו. כדורגל נשים בישראל אמיר בן פורת, כך לא עושות כולן - נשים במגרש הכדורגל, רסלינג, 2009. 203 עמודים. שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 'סוג: פרק מהסדרה "הבלתי חשובים"' אינו ערך חוקי ליגה משלהן, פרק מהסדרה "הבלתי חשובים" באתר יוטיוב טובי פולק, כדורגל נשים: הרבה סימפטיה - מעט כסף, מעריב, 17 באפריל 1986 מיל"ן - 1970-1991, 21 שנות כדורגל נשים, חוברת למזכרת מארכיון ההתאחדות לכדורגל, אוקטובר 1990 יאיר צוקר, ‏מלכות השערים: "כולם ידעו שמיל"ן זה אימפריה": סיפורה של קבוצת הכדורגל לנשים הראשונה בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 במאי 2020 דורון סוסליק, אסתר חמישה - שועדת בין הקורות, דבר, 13 ביוני 1971 דורון סוסליק, ימות המשיח... נבחרת נשים ישראלית תשחק בבלומפילד, דבר, 28 בינואר 1971 כדורגלניות מיל"ן חתמו חוזה מקצועני עם "יצהר", דבר, 16 ביולי 1971 קבוצת הכדורגל המקצוענית הראשונה בארץ, מעריב, 18 ביולי 1971 נבחרת הנשים - אוסף דניאל טולדנו, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אורי שטרק, כדורגלנית "מילן' שרה בחבוט יצאת לשחק בהולנד, מעריב, 13 באוקטובר 1975 אורי שטרק, גם כדורגלניות - למבחן באירופה, מעריב, 21 באוגוסט 1980 כדורגלניות מיליין הוזמנו לאוסטריה, דבר, 25 במאי 1971 כדורגלניות מיל"ן ת"א גברו על נשות ויקטוריה הנובר 0:2 -, דבר, 12 בנובמבר 1978 יוסי אקלר, הישג לכדורגלניות מיל"ן במילאנו, מעריב, 20 במאי 1986
יהודה הכהן אבן סוסאן

יהודה הכהן אבן סוסאן (ידוע גם בשם יהודה הכהן; המאה ה-12) היה רב ודיין בעיר פאס שבמרוקו. לפי חלק מהמקורות היה רבו של הרמב"ם. נהרג על קידוש השם סביב שנת 1165. רבי יהודה הכהן אבן סוסאן היה דיין בפאס שבמרוקו ונודע בגאונותו בחכמת התורה ובחסידותו. אבותיו הגיעו לפאס מבבל. הכרוניקן רבי סעדיה אבן דנאן כותב כי לאחר פטירת רבי יוסף אבן מיגאש, בשנת 1141, התמעטו הישיבות בספרד. רבי מימון הדיין, אבי הרמב"ם, שמע על גדלותו של אבן סוסאן ונסע אליו מקורדובה עם שני בניו: משה - הרמב"ם, ואחיו דוד, והם למדו אצלו במשך תקופה שלא ארכה יותר מ-5 שנים. סביב שנת 1165 הוא נדרש על ידי שלטון האל-מוואחידון להמיר את דתו לאסלאם, ומשסירב, נהרג על קידוש השם. לדברי אבן דנאן, המאורע הזה היה הגורם לעזיבת משפחת הרמב"ם את מרוקו. תיאוריו של רבי סעדיה תואמים למקור נוסף בכתב יד המיוחס לבן דורו של הרמב"ם. רבי סעדיה אבן דנאן מספר כי צאצאיו של רבי יהודה היו ידועים בפאס, והם כונו "בני אבן סוסאן הדיין". ולדבריו, בין צאצאיו היה רבי יוסף הכהן, רבו של הפילוסוף והאסטרולוג רבי יהודה בן יוסף אלכרסאני, מחבר הספר "ארון העדות". מדברי רבי סעדיה עולה שצאצאים נוספים של רבי יהודה כיהנו כרבנים בפאס, לפחות עד לזמנו של רבי סעדיה אבן דנאן – המאה ה-15. מימון הדיין רמב"ם יהדות פאס רבי יעקב משה טולידאנו נר המערב עמודים: 33 - 34, 225, (1911) חיים זאב הירשברג, "מקומה של אפריקה הצפונית בימי הגאונים" בתוך: חורב יג, ניו יורק, (ה'תשי"ט) רבי סעדיה אבן דנאן, סדר הדורות, אודות רבי יהודה הכהן אבן סוסאן, באתר היברובוקס יעקב משה טולידאנו, נר המערב, עמ' 225, באתר היברובוקס, הטיל ספק בדברי רבי סעדיה, אך בחלקו השני של ספרו, שנדפס בקובץ מקבציאל ל"ז, מכון אהבת שלום, ירושלים תשע"א, עמ' תרנ"ג, קיבל את דבריו. ביוגרפים רבים של הרמב"ם מקבלים גם הם את הסיפור שהרמב"ם למד אצלו, אולם הביוגרף יואל קרמר, בעקבות סאלו בארון, דוחה את האפשרות הזו וקובע שהיא מסתמכת על מקורות מאוחרים ולא מהימנים. ראו: יואל קרמר, הרמב"ם - ביוגרפיה, רסלינג, 2019, עמ' 91 והערה 287. שם מפורטות הדעות השונות. יצוין כי רבי סעדיה אינו מקור בודד לסיפורו, ומקור נוסף המיוחס לבן דורו של הרמב"ם מתאר אף הוא את אותו הסיפור. ראו בסמוך. פורסם ב-REJ כרך 4, עמ' 174, מובא גם אצל בן ציון דינור, רמב"ם חייו וספריו, עמוד 8, באתר היברובוקס. ספר "ארון העדות" באתר: הספרייה הלאומית. בהקדמתו הוא כותב: "ויהיה כאשר הכסף אפס, יצאתי ללכת אל עיר פאס..."
צפע אספיס

צפע אספיס (שם מדעי: Vipera aspis) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים המצוי באירופה, והוא על פי מספר מחקרים הנחש הארסי והקטלני ביותר ביבשת. הוא תואר בידי קארולוס לינאוס ומשמעות שמו "aspis" פירושו: "צפע. תחום התפוצה של הנחש הוא במערב אירופה בעיקר סביב איטליה, גרמניה בדרום היער השחור, אנדורה, שווייץ, צרפת, סן מרינו, מערב סלובניה וצפון-מזרח ספרד. דיווחים על נחש זה הגיעו מרוטרדם שבהולנד, אך זה לא תחום המחיה הטבעי שלו כך שאולי הוא שוחרר מהשבי. הנחש מצוי לרוב באזורים חמימים שטופי שמש כמו באתרי סלעים וחורשים ים תיכוניים ולעיתים יימצא ביערות, גדות נחלים ואף על קרחונים. הוא נפוץ יותר סביב גבעות ורמות יותר מאשר במישורים. אורכו של נחש זה 60–65 סנטימטרים וזכרים גדולים יכולים להגיע לאורך 85 סנטימטרים. צבעו הוא חום-אפרפר מעט זהוב ובעל רצועות כהות. הבטן בהירה יותר מהגב והראש כהה עם פסים סביב העיניים. במראהו הנחש מזכיר מאוד את המין צפע אירופאי, החי סביבו ובעבר נחשב לתת-מין שלו. נחש זה מכיש יותר אנשים מרוב נחשי אירופה, למעט הצפע האירופי, והוא כנראה קטלני יותר כאשר 4% מההכשות מסתיימות במוות. הוא אחראי ל-90% מהכשות הנחשים בהרי איטליה והוא גם הנחש הקטלני היחיד בהם. עם זאת ארסו חלש ביחס למיני צפעיים אחרים. הארס גורם לפגיעה כואבת ביותר הגורמת להכחלת האיבר הפגוע ויצירת בצקת, נמק ומוות של רקמות, שיתוק השרירים והאטה של קרישת הדם. לבסוף הקורבן יכול להתעלף או למות כתוצאה מדימומים או מכשל בכליות. ואולם מקרי המוות נדירים עקב פיתוח נוגדן לארס וכן עקב תקריות מעטות. Vipera aspis aspis Vipera aspis atra Vipera aspis francisciredi Vipera aspis hugyi Vipera aspis zinnikeri מדיה וקבצים בנושא צפע אספיס בוויקישיתוף צפע אספיס, באתר ITIS (באנגלית) צפע אספיס, באתר NCBI (באנגלית) צפע אספיס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפע אספיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפע אספיס, באתר GBIF (באנגלית) צפע אספיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
Ordinary Man (שיר של אוזי אוסבורן)

Ordinary Man הוא שיר מאת זמר ההאבי מטאל האנגלי אוזי אוסבורן בשיתוף אלטון ג'ון בפסנתר ושירה. מלבד אלטון ג'ון השיר כולל גם קטעי נגינה בגיטרה מאת סלאש, דאף מקגן על הבס (שניהם מלהקת Guns N' Roses) וצ'אד סמית' מלהקת רד הוט צ'ילי פפרז על תופים. השיר הופק בשיתוף אנדרו וואט. השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2020 בתור הסינגל השלישי מאלבום האולפן השנים עשר של אוסבורן הנושא את אותו השם. הווידאו קליפ הרשמי של השיר יצא לאור כחודשיים לאחר צאת השיר ב-10 במרץ באותה שנה. אוזי אוסבורן - שירה אלטון ג'ון - שירה ופסנתר סלאש - גיטרה צ'אד סמית' - תופים דאף מקגן - בס סרטון השיר "Ordinary Man" באתר יוטיוב מידע על השיר "Ordinary Man" באתר ספוטיפיי מערכת כאן חדשות, לא נחים: דואט ראשון לאוזי אוסבורן ואלטון ג'ון, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 בינואר 2020 יובל אראל‏, אוזי אוסבורן השיק אלבום חדש – Ordinary Man בו מתארח אלטון ג'ון, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 25 בפברואר 2020
ליגת העל הפלסטינית בכדורסל

ליגת העל הפלסטינית בכדורסל היא ליגה הכדורסל הבכירה המשוחקת ברשות הפלסטינית והמנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפלסטינית. הליגה הוקמה ושוחקה כליגה חצי-מקצוענית מאז תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כשברוב השנים הייתה הליגה היחידה ומספר הקבוצות בה השתנה בין 14 ל-18 קבוצות בכל עונה. בתחילת המאה ה-21 החלה הליגה להפוך מקצוענית והותר שילוב של שחקנים זרים שאינם אזרחי הרשות הפלסטינית. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 פוצלה הליגה לשתי ליגות. הליגה הראשונה שנקראה "ליגת העל", והליגה השנייה שנקראה "דוויזן 1" (החל מעונת 2008/09) כאשר בכל עונה משחקות בכל ליגה בין 10 ל-12 קבוצות ומבנה הליגה וחוקיה משתנים מעונה לעונה. בעונות הליגה 2015 עד 2019 היו חברות בליגה כ-12 קבוצות כאשר 4 הקבוצות שסיימו ראשונות בתום שני סבבים משחקות בשיטת פינל 4 עד להכרזת האלופה. בעונת 2013/14 שיחקו בליגה 10 קבוצות ולאחר שני סבבים הראשונה הוכרזה כאלופה. בעונת 2012/13 חולקה הליגה לשתי מחזות בעלות 7 קבוצות בכל מחוז, בסיום שני סבבים הליגה חולקה לחלק עליון ותחתון כאשר 3 הראשונות מכל מחוז עוברות לחלק העליון ו-4 הקבוצות שסימו במקומות 4–7 בכל מחוז נפגשות לסבב ליגה תחתון, בשלב השלישי 4 הראשונות בבית העליון נאבקות בפינל פור על האליפות בעוד הקבוצות שסיימו במקומות 5–6 יורדות לבית האמצעי ומצטרפות על 3 הקבוצות שסיימו ראשונות בבית התחתון בסיבוב השני, בסיבוב השלישי בבית התחתון מתחרות 8 המדרגות אחרונות בתום שני הסבבים על הירידה כאשר 4 האחרונות בתום הסיבוב יורדות ליגה. בעונת 2011/12 שיחקו בליגה 12 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של שני סבבים ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ו-4 האחרונות יורדות לליגת המשנה. בעונת 2010/11 שיחקו בליגה 13 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של שני סבבים ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ואין יורדות בסיום העונה. בעונת 2009/10 שיחקו בליגה 16 קבוצות כאשר היא משוחקת בצורה של סבב בודד ובסיומה הראשונה מוכרזת כאלופה ו-3 האחרונות יורדות לליגת המשנה בעונת 2008/09 התקיימו שתי ליגות במקביל, ליגת העל בגדה המערבית וליגה קטנה ברצועת עזה, בליגת הגדה שיחקו 18 קבוצות בסבב משחקים אחד כאשר הראשונה זוכה באליפות, אך אין יורדות וברצועת עזה שיחקו כ-5 קבוצות בסבב אחד כאשר בסיום מוכרזת הראשונה כאלופה. איבדא דהיישה אורתודוקסים בית ג'אלה אורתודוקסים בית סאחור מועדון האורתודוקסים רמאללה טרסנטה בית חנינא שריעה רמאללה אורתודוקסים בית לחם קלנדיה SC אל-אמל אל-קתולי התאחדות הכדורסל הפלסטינית, ברשת החברתית פייסבוק מחוץ לקשת: מה קרה בגמר הגביע הפלסטיני בכדורסל השבוע? טיים אווט אור שקדי‏, קור-ג'יי קוקס: "בפלסטין אוהבים כדורסל כמו בכל מקום אחר בעולם", באתר וואלה, 13 בינואר 2018 עמרי מנהיים, ‏קו ת"א-בית לחם: סיפורו של קור.גיי קוקס, באתר ערוץ הספורט, 13 בינואר 2018 Playing ball on the West Bank אולם בסטנדרט אירופאי בג'נין PBBA Basketball League PALESTINE - asia-basket, Eurobasket LLC (באנגלית) Goalzz.com: live sports scores and news, www.goalzz.com Palestinian Basketball, Teams, Scores, Stats, News, Standings - asia-basket, Eurobasket LLC (באנגלית) ליגת העל הפלסטינית באתר גולז
שני שושנים

"שני שושנים" הוא שיר ישראלי שכתב יעקב אורלנד והלחין מרדכי זעירא בשנת 1943. זהו אחד השירים העבריים המבוצעים ביותר. הוא בוצע לראשונה על ידי אסתר גמליאלית, התפרסם עם ביצועה של שושנה דמארי וזכה לגרסאות כיסוי רבות של זמרים ישראליים נודעים. את השיר חיברו יחד זעירא ואורלנד בבית הקפה כסית בתל אביב בעת שהגישו לשרה זעירא אשתו של מרדכי - זר שושנים, ובו שושן אחד לבן והשני אדום. לבקשתה של זעירא, הם הלחינו על כך שיר וכתבו אותו על מפית. אסתר גמליאלית ששמעה אותו, קיבלה אותו מזעירא לראשונה, עבור שתיים וחצי לירות פלשתינאיות. שושנה דמארי הייתה מהמבצעות הראשונות, אך שכחה קטע מסוף השיר: "עד כי סוף סוף חושב אני, נשבור נשבר גם השני" במקומו חזרה על שתי השורות הראשונות – "היה היו לפני שנים, שני שושנים שני שושנים". טעות זו חזרה על עצמה אצל מבצעים נוספים. השיר זכה לעיבודים רבים, בהם של משה וילנסקי, גיל אלדמע, מנחם ויזנברג ורבים נוספים. לשיר חובר ריקוד מאת אליהו גמליאל בשנת 1968. לאחר ביצועיהן של גמליאלית ודמארי השיר בוצע על ידי אמנים רבים במשך השנים, בהם כמה ביצועים של יהורם גאון, וכן אריק איינשטיין, ברכה צפירה, אבי טולדנו, רן אלירן, זוהר ארגוב, שלומית אהרון, אופירה גלוסקא, יהודית רביץ, איתן מסורי, קרן הדר, רוני גינוסר, מתי כספי, עפרה חזה, מרתה שלמה, מירה זכאי, אסתר עופרים, זהבה בן, עדנה לב, שמרית אור, עדי כהן, חן אמסלם, יזהר כהן, גיתית שובל, אילנית, רוני גינוסר וחיים אוליאל, שם טוב לוי, עדי-קשת כהן, שירי גולן, ירוסלב יעקובוביץ', להקות סקסטה, להקת כרמון, גאיה, פנחס ובניו, אנסמבל קוינטה וחצי, ליאורה ויניק, ליאור ייני וחבורת רננים, מארש דונדורמה וליאורה יצחק, באנסמבל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועשרות ביצועים נוספים בהם הופעות, מחזות, אלבומים, להקות וזמרים מישראל ומחוצה לה. כמו כן, הגבעטרון ביצע בתחילת דרכו שיר באותו הלחן ובמילים דומות, תחת השם "שני מטאטאים". "שני שושנים" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "שני שושנים" והאזנה לו באתר זמרשת מילות השיר "שני שושנים" באתר שירונט שני שושנים, עיון ביקורת. באתר חרסונסקי מיוזיק שני שושנים - לכל שיר יש סיפור, תיאטרון הבמה ניתוח מוזיקלי של השיר באתר מלודיה, Melodia.me
לין רנו

לין רנו (בצרפתית: Line Renaud; נולדה ב-2 ביולי 1928) היא שחקנית וזמרת צרפתייה. רנו נולדה במחוז נור שבצפון צרפת. אמה הייתה קלדנית ואביה היה נהג משאית ונגן חצוצרה. במלחמת העולם השנייה גויס אביה לצבא והיא גודלה בזמן זה על ידי אמה, סבתה וסבתא-רבתא שלה. היא ביצעה מבחן בד בקונסרבטוריון של ליל, בו היא שרה שני שירים של המלחין לולו גסטה, שם היא התגלתה על ידי מנהל ברדיו של העיר ליל שחיפש זמרת לתחנה. בעקבות זאת היא הצטרפה לתחנה, שם שרה רפרטואר המבוסס על שיריו של גסטה שהפך לבעלה. ב-1945 עברה לפריז שם התהדק הקשר בינה לבין גסטה המבוגר ממנה ביותר מעשרים שנה. היא חתמה על חוזה עם חברת הקלטות, ושיר שלה אף זכה בפרס המוזיקלי "Grand Prix du Disque". היא שרה ביחד עם איב מונטאן בתיאטרון "Théâtre de l'Etoile". לאחר מכן ביצעה סיבוב הופעות ברחבי אירופה ובאפריקה, וכשחזרה לפריז הקליטה מספר גרסאות צרפתיות לשירים אמריקאים. ב-1946 הופיעה לראשונה בקולנוע, בסרט "La foire aux chimères", בתפקיד קטן של זמרת קברט. ב-1951 הייתה מבין הזמרים שלקחו חלק בסרט הקומדייה המוזיקלית "Paris chante toujours". ב-1954, בעת שהופיעה ב"מולן רוז'", פגשה את בוב הופ ובעקבות היכרותם היא הופיעה מספר פעמים בתוכנית האירוח שלו, "המופע של בוב הופ". היא גם התארחה בין היתר בתוכניות של אד סאליבן ודינה שור. היא הקליטה יחד עם דין מרטין את השיר "Relax ay voo". ב-1994 שיחקה בסרט "לא רוצה לישון", בבימויה של קלייר דני. בשנים 1995–1996 שיחקה בתפקיד הראשי בהפקה הצרפתית של המחזה "ביקור הגברת הזקנה". ב-2005 גילמה את רעייתו של שארל השני, מלך נאפולי בסרט המבוסס על ספר מאת מוריס דרואון. ב-2008 שיחקה בסרט "ברוכים הבאים לצפון". בשנת 2011 שיחקה בקומדיה "La croisière" בדמותה של סימון. ב-2019 שיחקה בעיבוד הצרפתי של הסרט "StreetDance 3D". ב-2022 שיחקה בסרט "הנהג של מדלן" לצדו של דני בון. מדיה וקבצים בנושא לין רנו בוויקישיתוף לין רנו, ברשת החברתית פייסבוק לין רנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לין רנו, ברשת החברתית אינסטגרם לין רנו, סרטונים בערוץ היוטיוב לין רנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לין רנו, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לין רנו, באתר AllMovie (באנגלית) לין רנו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לין רנו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) לין רנו, באתר ספוטיפיי לין רנו, באתר Last.fm (באנגלית) לין רנו, באתר AllMusic (באנגלית) לין רנו, באתר MusicBrainz (באנגלית) לין רנו, באתר דיזר לין רנו, באתר Yandex.Music (ברוסית) לין רנו, באתר Discogs (באנגלית) לין רנו, באתר Songkick (באנגלית)
אלווין בצ'ירי

אלווין בצ'ירי (באלבנית: Elvin Beqiri; נולד ב-27 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר אלבני, ששיחק בעמדת הבלם ומאמן כיום את נבחרת אלבניה בכדורגל עד גיל 17. בצ'ירי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ולזניה שקודרה ובעונת 1999/2000, הצטרף לקבוצה הבוגרת. עונה לאחר מכן, בצ'ירי הפך לשחקן הרכב פותח בקבוצה, ובסיום העונה זכתה ולזניה באליפות. בקיץ 2003, חתם במטאלורג דונייצק מליגת העל האוקראינית. בתחילת עונת 2005/2006 חתם באלניה ולדיקווקז מליגת העל הרוסית. ב-2 בפברואר 2006, בצ'ירי חתם במכבי תל אביב מליגת העל. בקיץ 2006 חזר לקדנציה שנייה במטאלורג דונייצק. בקיץ 2007 חתם בארסנל קייב, אך כעבור זמן קצר חזר לוולזניה שקודרה. בינואר 2010 חתם בחזר לנצ'ראן מליגת העל האזרית. בקיץ 2012 חזר לוולזניה שקודרה, בה שיחק שלוש עונות ובסיומן פרש ממשק פעיל. ביולי 2019, מונה למאמן נבחרת אלבניה בכדורגל עד גיל 17. ב-5 בינואר 2002, בצ'ירי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בתיקו 0-0 נגד מקדוניה. בצ'ירי, שיחק בנבחרת עד שנת 2009 במהלך שנותיו בנבחרת רשם 47 הופעות בנבחרת, בהן לא כבש אף שער. ולזניה שקודרה ליגת העל האלבנית: 2000/2001 הגביע האלבני: 2007/2008 חזר לנצ'ראן הגביע האזרי: 2010/2011 אלווין בצ'ירי, באתר Transfermarkt אלווין בצ'ירי, באתר Soccerway אלווין בצ'ירי, באתר WorldFootball.net אלווין בצ'ירי, באתר National Football Teams אלווין בצ'ירי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt שירות ONE, ‏ההפתעה של מכבי ת"א: החתימה 3 זרים, באתר גלובס, 2 בפברואר 2006
יחסי ארצות הברית – פרו

יחסי ארצות הברית–פרו הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של פרו. שתי המדינות חברות ב- APEC ובארגון מדינות אמריקה. נכון לשנת 2013, ארצות הברית היא יעדם של 31.4% מהמהגרים הפרואנים. באופן דומה, 12.4% מהמהגרים לפרו בין השנים 1994–2012, הם אמריקנים. מאז 2014 החלה פרו בתהליך הפטור מויזה לארצות הברית. נכון לשנת 2016, מספר המהגרים הפרואנים הבלתי מורשים בארצות הברית הוא 75,000 איש. פרו מקיימת יחסים דיפלומטיים עם ארצות הברית מאז המאה ה-19. בשנת 1824 מונה הקונסול הראשון של ארצות הברית בלימה, ויליאם טיודור, שהיה לנציג היחיד בפרו עד 1827. ב-12 באפריל 2006, חתמו ארצות הברית ופרו על הסכם סחר חופשי. לארצות הברית שגרירות בלימה וסוכנות קונסולרית בקוסקו. לפרו שגרירות בוושינגטון הבירה, ו-12 קונסוליות גנרליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, דאלאס, דנוור, הרטפורד, יוסטון, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו יורק, פטרסון וסן פרנסיסקו. יחסי החוץ של ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – פרו בוויקישיתוף http://www.inei.gob.pe/media/MenuRecursivo/publicaciones_digitales/Est/Lib1102/libro.pdf Perú: Estadísticas de la Emigración Internacional de Peruanos e Inmigración de Extranjeros, 1990 - 2012 "Perú ya comenzó proceso para pedir exención de visa a EEUU, según el Gobierno". eleconomistaamerica.pe. "Inmigración en Estados Unidos: qué tienen que ver los mexicanos con la notable caída de sin papeles". Ministerio de Relaciones Exteriores del Perú (ed.). "Relaciones Bilaterales de Perú y Estados Unidos". "Inauguran agencia consular de los Estados Unidos en Cusco". Andina.