laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אלג'יריה–צ'ילה

יחסי אלג'יריה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין הרפובליקה של צ'ילה. היחסים בין שתי המדינות החלו כשנה לאחר העצמאות המוחלטת של אלג'יריה, ב-4 ביוני 1963. היחסים התחזקו בתקופת ממשלת סלבדור איינדה (1970–1973), לאור הקרבה האידאולוגית והדגש כי בשתי המדינות להכניס למדיניות החוץ שלהם על העולם השלישי וזרמים אנטי-אימפריאליסטית כמו G77 והמדינות הבלתי-מזדהות. היחסים נקטעו לאחר ההפיכה בצ'ילה בספטמבר 1973, בעוד אלג'יריה קלטה בשטחה כמה מאות פליטים צ'יליאנים. היחסים חודשו בשנת 1990 עם הקמתה מחדש של הדמוקרטיה בצ'ילה. צ'ילה פתחה שגרירות באלג'יר ביוני 2001, ואלג'יריה הקימה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ביוני 2002. ב-16 במאי 2005 נחתם מזכר הבנות בין שתי המדינות להקמת מנגנון הייעוץ המדיני בין שני משרדי החוץ. באותה שנה נחתם הסכם לשיתוף פעולה במכרות ואנרגיה. בשנת 2010 נחתם באלג'יר הפרוטוקול להחזרת דמי פרישה לעובדים שכירים שעבדו באלג'יריה ובצ'ילה בזמן הגלות הפוליטית. בנוסף למנגנון הייעוץ, קיימת קבוצה דו-פרלמנטרית דו-לאומית של ידידות צ'יליאנית-אלג'ירית, ואילו בתחום המסחרי הוקמה מועצה עסקית צ'ילה-אלג'יריה, שמארגנת פגישות בין אנשי עסקים משתי המדינות לקידום הסחר שלהם. בשנת 2005 ערך נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה ביקור ממלכתי בצ'ילה, והתקבל על ידי הנשיא ריקארדו לאגוס, כאשר חתמו על הסכמי שיתוף פעולה דו-צדדיים בנושא ניהול משאבי כרייה ופחמימנים ועל מזכר הסכם בין חברות הנפט הלאומיות משתי המדינות, ENAP ו-Sonatrach. בשנת 2015, היצוא הצ'יליאני לאלג'יריה הגיע ל-4 מיליון דולר, כאשר משלוחי התפוחים והפירות היוו את עיקר היצוא. באותה תקופה, היבוא מאלג'יריה הגיע ל-3.7 מיליון דולר, וכלל בעיקר אמוניה. בשנת 2018, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-10 מיליון דולר, צמיחה שנתית ממוצעת של 21% בחמש השנים האחרונות, אם כי כמעט כולו היה יצוא צ'יליאני לאלג'יריה. המוצרים העיקריים שייצאה צ'ילה כללו ברזל, אגוזי מלך, קרגינן וצימוקים. צ'ילה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר. אלג'יריה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אלג'יריה–צ'ילה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
תחבורה ציבורית ברוסיה

התחבורה הציבורית ברוסיה מתבצעת במגוון אמצעי תחבורה לרבות אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות ורכבות בין עירוניות. את התחבורה הציבורית מנהל באופן ריכוזי משרד התחבורה, באמצעות השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה, אשר באחריותו מתן זיכיונות ורישיונות למפעילים פרטיים ופיקוח על הביצוע, הגדרת מסלולי הקווים ותדירותם, קביעת תעריפים והסדרת אמצעי התשלום. התחבורה הציבורית במדינה היא מהמפותחות והמגוונות בעולם ומשולבים בה מפעילים ציבוריים ופרטיים. ערך מורחב – רכבות ברוסיה חברת הרכבות הממשלתית של רוסיה RZD היא המונופול בתחום הרכבות הבין-עירוניות והיא המעסיק הגדול ביותר בתחבורה ברוסיה, עם 836,000 עובדים (נכון לשנת 2014). החברות מוסגורטרנס ומוסטרנסאבטו מפעילות את שירותי התחבורה הציבורית בעיר מוסקבה. PassajirAvtoTrans היא חברת האוטובוסים הגדולה בעיר ובפרבריה ומפעילה קווים לצפון מערב רוסיה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. הפוניקולר של ולדיווסטוק הוא קו הפוניקולר היחיד ברוסיה שמתפקד כתחבורה ציבורית. אין גישה ציבורית לקו הפוניקולר הפועל בסוצ'י, מכיוון שהוא מיועד רק להסעת נופשים לסנטוריום המקומי. פוניקולר נוסף שפעל בעבר בעיר, גם הוא פרטי, הופסק החל משנת 2019. בתקופה מסוימת פעלו גם פוניקולרים בסבטלגורסק (מחוז קלינינגרד) ובניז'ני נובגורוד. בתחילת המאה ה-21 ממשלת מחוז ניז'ני נובגורוד קיבלה החלטה להחיות את אחד משני הפוניקולרים שפעלו בעיר בשנים 1896 עד שנות העשרים של המאה העשרים. ההנחה הייתה ששני קרונות, המיוצרים בסגנון "רטרו", ינועו מכיכר האחדות העממית לקרמלין של ניז'ני נובגורוד, אך נכון למרץ 2013 לא הוחל בעבודה ליישום החלטה זו. בשנת 2020 משרד התחבורה של רוסיה הציג תוכנית שנועדה להפוך את התחבורה הציבורית לתחבורה ציבורית בחינם עד שנת 2035, במקביל להפיכת כבישי רוסיה לכבישי אגרה ובאופן זה לממן את התחבורה הציבורית. לאורך שנים בייחוד מאז התפרקות ברית המועצות, הממשלה הפדרלית השקיעה רבות בתשתיות לרכב פרטי, כדוגמת הוספת נתיבים או סלילת כבישים מהירים, דבר שהוביל לפערים משמעותיים בזמני נסיעה לטובת הרכב הפרטי, הן במטרופולינים והן באזורי פריפריה, במה שתרם לגידול בהיקף פקקי התנועה, בייחוד בערים הגדולות. במקומות שונים דווח על אוטובוסים יחסית ריקים שיוצאים מיישובים, תדירות נמוכה של קווים או היעדר של חלופות ישירות לעומת קווי מאספים שזמן הנסיעה שלהם ארוך משמעותית מה שיוצר עדיפות לנסיעה ברכב פרטי. מדיה וקבצים בנושא תחבורה ציבורית ברוסיה בוויקישיתוף В России хотят сделать общественный транспорт бесплатным, а личный – платным, הקומסומולץ המוסקבאי
NW J

NW J (שם מלא: Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft Type J) הוא דגם של מכונית בסגנון מכונית עידן פליז מסוג "Touring car" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G אשר משנת 1919 נודעה בשם טטרה, אשר יוצרה בין השנים 1907–1908 ו-1910–1911. מפעל היצרן Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft A.G מוקם ב"Kopřivnice" (אנ') בחבל ארץ המזרחי מוראביה שבצ'כיה. יוצרו עשרות יחידות, בין השנים 1910–1911 יוצרו 15 יחידות מדגם "J 40". 6 נוסעים. מנוע 4 צילינדרים, מסוג "Flat-four engine" (אנ')). מנוע קדמי, מנוע בנזין. מנוע הנעה אחורית. מנוע קירור מים. 4 גלגלים סימטריים. "J 30". "J 40". טטרה (רכב) NW רנצווייר NW דגם B NW E NW F "Nesselsdorfer Wagenbau-Fabriks-Gesellschaft" (גר') מדיה וקבצים בנושא NW J בוויקישיתוף אתר חברת טטרה טטרה - ייצור היסטורי tatratrucks.com/about-the-company/history-of-tatra/production-history Touring car - היא מכונית פתוחה, מכוניות ללא גג קבוע ובה 4 מושבים או יותר, הסגנון היה פופולרי מראשית המאה ה-20 ועד שנות ה-20 של המאה ה-20 היסטורית רכבי "טטרה" mujweb.cz/tatra.oldtimer/nw_typ_d.htm Tatra - Passenger Cars, Karel Rosenkranz, TATRA, a. s. 2007
יחסי איי שלמה – גרמניה

יחסי איי שלמה–גרמניה הם יחסי החוץ בין איי שלמה וגרמניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 ביולי 1978. גרמניה תומכת בעיקר בפיתוח כלכלי, חברתי באיי שלמה באמצעות תרומותיה המשמעותיות לקרן הפיתוח האירופית של האיחוד האירופי. גרמניה ממלאת תפקיד גם בשיתוף הפעולה הצמוד של מדיניות האקלים של גרמניה עם מדינות אזור דרום האוקיינוס השקט, במיוחד במסגרת תוכניות אזוריות המנוהלות על ידי חברת Gesellschaft für Internationale Zusammenarbeit‏ (GIZ) ויוזמת האקלים הבינלאומית (ICI) של משרד הסביבה הפדרלית. מאז 2011, המכון הארכאולוגי הגרמני, בשיתוף המוזיאון הלאומי של איי שלמה ומשרד התרבות והתיירות, מבצע חפירות כדי לחקור את ההתיישבות המוקדמת של איי שלמה. הם נועדו לשפוך אור על האופן שבו אכלסו בני האדם הפרהיסטוריים את אזור האוקיינוס השקט, שלא זכה עד כה לתשומת לב מחקרית. שגרירות גרמניה בקנברה שבאוסטרליה תומכת לעיתים קרובות בפרויקטים בקנה מידה קטן באיי שלמה, בעיקר בתחומי החינוך והבריאות. איי שלמה לא מיוצגת בגרמניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. גרמניה מיוצגת באיי שלמה באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בהוניארה. יחסי איי שלמה–גרמניה, באתר משרד החוץ הגרמני יחסי איי שלמה–גרמניה באתר משרד החוץ הגרמני אתר על יחסי מדינות
רכס וסטל

רכס וסטל או רכס וסטאל (באנגלית: Vestal Ridge) הוא רכס סלעי בולט, בדרום מזרח עמק ביקון, בהרי קווטרמיין באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה. גובהו של המצוק 2,240 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,199 בגובהו באנטארקטיקה. המצוק ממוקם בין עמק מלינס ועמק פארנל, ומפריד ביניהם. עמק ביקון, והאתרים המצויים בו, מופו לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913. שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1993 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הרכס נקרא על שמו של ג'יי. רובי וסטל (J. Robie Vestal), שהיה מיקרוביולוג מאוניברסיטת סינסינטי, מהעיר סינסינטי, במדינת אוהיו שבארצות הברית, שמחקרו באנטארקטיקה התמקד בהתאמות של מערכות אקולוגיות מיקרוביאליות לתנאי מזג אוויר קיצוניים. רכס וסטל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רכס וסטל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה רכס וסטל באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מחשבון מרחקים - המרחק מרכס וסטל לאתרים סמוכים מפת אזור רכס וסטל מזג אוויר נוכחי מעודכן ברכס וסטל תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רכס וסטל סטטיסטיקות מזג אוויר, ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור רכס וסטל גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ממשלת ניו זילנד מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם חקר אזור עמק ביקון
לואי פול בון

לואי פול בון (בפלמית: Louis Paul Boon;‏ 15 במרץ 1912, אאלסט – 10 במאי 1979) היה סופר ועיתונאי בלגי שכתב בהולנדית. לואי פול בון נולד בשנת 1912 למשפחת פועלים. בגיל 16 הוא עזב את בית הספר והצטרף לאביו בעבודתו. בשנת 1936 הוא התחתן וכעבור שנה נולד בנו הבכור. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא גויס לצבא, נפל לשבי ולאחר מספר שבועות במחנה שבויים חזר הביתה. את ספרו הראשון פורסם בשנת 1942 ובשנת 1944 הוא פרסם את ספרו השני. לאחר סיום המלחמה, בון עבד בעיתון קומוניסטי. בשנת 1947 הוא סיים את ספרו הרביעי My Little War על אירועי המלחמה. בשנת 1953 לואי פול בון פרסם את ספרו המפורסם ביותר Chapel Road שכתיבתו הוא החל עוד בשנת 1943. את הספריו הראשונים בון פורסם תחילה בהולנד ורק כעבור מספר שנים בבלגיה. בשנות ה-50 ספריו תורגמו לגרמנית זכו להצלחה במספר מדינות אירופה. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא היה מועמד לקבלת פרס נובל לספרות, אך בסופו של דבר הפרס לא הוענק לו. לבון הוענקו מספר פרסי ספרות בלגים, הראשון בשנת 1942 ואחרון בשנת 1972. בשנת 2020 על בסיס ספרו 'הכנופיה של יאן דה ליכטה' משנת 1957, צולמה סדרת טלוויזיה "הגנבים מהיער". מדיה וקבצים בנושא לואי פול בון בוויקישיתוף תיאור ספרי פול לאוי בון לואי פול בון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואי פול בון, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואי פול בון, באתר Discogs (באנגלית)
יחסי איי שלמה – רוסיה

יחסי איי שלמה–רוסיה הם יחסי החוץ בין איי שלמה ורוסיה. בשנת 2012 פורסם כי איי שלמה ורוסיה פועלים יחד בכונן יחסים דיפלומטיים. ב-Solomon Star דווח על כך בעקבות פגישה בנאדי בין שר החוץ הרוסי, סרגיי לברוב, לבין שר החוץ של איי שלמה, פיטר שאנל. גורם לענייני חוץ אמר כי מספר נושאים שמעניינים את שתי המדינות נדונו אך התוכנית המוצעת לקשרים דיפלומטיים עמדה בראש סדר היום. איי שלמה עשויים לפנות לסיוע רוסי בפרויקטים של אנרגיה מתחדשת. רוסיה יצרה קשרים עם כמה מדינות באוקיינוס השקט באותה שנה והם אף תמכו בה ביחסי החוץ שלה. Solomon Islands and Russia work towards setting up diplomatic ties באתר rnz‏, 7 בפברואר 2012
עמק ביקון

עמק ביקון (באנגלית: Beacon Valley) הוא עמק שאינו מכוסה קרח, באזור חוף סקוט, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה. העמק ממוקם בין הר פירמיד ורמת ביקון. האזור המרכזי של עמק ביקון נחשב לאחד האזורים על פני כדור הארץ, המקבילים בתנאי הסביבה בהם, לתנאי הסביבה הקיימים על כוכב הלכת מאדים, ובכך מאפשר מחקר אסטרוביולוגי. וזאת בשל הנתונים: השלג מוגבל לשולי העמק, ובמרכז העמק על פי רוב הלחות בעמק היא בשכבות תמלחת קפואות. אדמת העמק עשירה במלחים אלקליניים. בעמק ביקון מצויים האתרים: העמק מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913. שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת חקר אנטארקטיקה של אוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון, מאוניברסיטת ויקטוריה שבעיר ולינגטון, בירת ניו זילנד, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959. העמק נקרא על שם רמת ביקון, הסמוכה. • Dickinson, W., Williams, G., Hill, M., Cox, S., & Baker, J. (2017), Granite erratics in Beacon Valley, Antarctica, Antarctic Science, 29(4), 343-355. http://doi:10(הקישור אינו פעיל).1017/S0954102017000013 • Schaefer, J. & Baur, Heinrich & Denton, George & Ivy-Ochs, Susan & Marchant, David & Schlüchter, Christian & Wieler, Rainer. (2000), The oldest ice on Earth in Beacon Valley, Antarctica: New evidence from surface exposure dating, Earth and Planetary Science Letters. 179. 91-99. http://doi:10(הקישור אינו פעיל).1016/S0012-821X(00)00095-9 • Lorrey, Andrew. (2005), Multiple remnant glaciers preserved in Beacon Valley, Antarctica, Glacial Geology and Geomorphology. ISSN 1085-0554. RP-02. • Eric Rignot Bernard Hallet Andrew Fountain, Rock glacier surface motion in Beacon Valley, Antarctica, from synthetic‐aperture radar interferometry, Volume29, Issue12 June 2002 Pages 48-1-48-4. https://doi.org/10.1029/2001GL013494 • The Planetary and Space Sciences Research Institute, The Open University, UK, Louisa Preston, Monica Grady, Simeon Barber, The Catalogue of Planetary Analogues מדיה וקבצים בנושא עמק ביקון בוויקישיתוף עמק ביקון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית עמק ביקון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מזג אוויר נוכחי מעודכן בעמק ביקון תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור עמק ביקון סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור עמק ביקון מידע גאוגרפי והיסטורי ראו ב"לקריאה נוספת" במאמר TN2: The Catalogue of Planetary Analogues, בעמודים 14- 15
דרן אבאזי

דרן אבאזי (באלבנית: Dren Abazi; נולד ב-13 בפברואר 1985) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ממוצא אלבני. אף על פי שדרן אבאזי עשה את הופעת הבכורה שלו בגיל צעיר מאוד, כנגן גיטרה של להקות רוק מקומיות שונות, הוא זכה לתשומת לב ציבורית ותקשורתית כאשר שהוא הקים וייסד את להקת Zig Zag Orchestra ב-2008. הוא זכה לתהילה במהירות ב-2011 לאחר שהלחין וביצע את השיר "Ti dhe Une" עם אנייזה שהיני. השיר נהיה במהרה ללהיט באלבניה ונבחר לשיר השנה על ידי Top Channel (אנ'). ב-2014, השיר שלו, "Naten", נהיה לחלק מפסקול של הסרט נראה אותך שוטר. בנוסף, השיר זכה בפרס הלאומי KULT עבור האלבום האלבני הטוב ביותר של השנה. Welcome to Prishtina – Sansara (2003) Afterparty – Dren Abazi & Zig Zag orchestra (2012) מדיה וקבצים בנושא דרן אבאזי בוויקישיתוף דרן אבאזי, ברשת החברתית פייסבוק דרן אבאזי, ברשת החברתית אינסטגרם דרן אבאזי, סרטונים בערוץ היוטיוב דרן אבאזי, באתר ספוטיפיי דרן אבאזי, באתר Last.fm (באנגלית) דרן אבאזי, באתר דיזר "Dren Abazi & Elina Duni". Koha Ditore ( Albanian Daily Newspaper ). אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Balkan Bras World". Balkan Brass World. אורכב מ-המקור ב-5 ביוני 2014. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Ti Dhe Une". Albeu ( in Albanian ). אורכב מ-המקור ב-13 בספטמבר 2017. נבדק ב-5 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Ti Dhe Une". Top Channel ( in Albanian ). אורכב מ-המקור ב-13 בספטמבר 2017. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Koha Ditore". Koha Ditore ( Albanian Daily Newspaper ). אורכב מ-המקור ב-2016-02-01. נבדק ב-5 בדצמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Telegrafi – Dren abazi". Telegrafi.com ( Kosovo Albanian Media Portal ). אורכב מ-המקור ב-1 בפברואר 2016. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Albanian Kult Price Winner". Gazeta Express (Kosovo Albanian Daily). אורכב מ-המקור ב-2016-01-29. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Anabel – Albanian Kult Price Winner". Anabel (in Albanian). נבדק ב-13 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
A Quien Quiera Escuchar

A Quien Quiera Escuchar (בעברית: למי שרוצה להקשיב) הוא אלבום האולפן העשירי של הזמר הפוארטו ריקני ריקי מרטין. האלבום יצא לאור ב-10 בפברואר 2015 דרך חברת התקליטים Sony Music Latin. האלבום זכה בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני הטוב ביותר בטקס גראמי ה-58, והגיע לפסגת מצעד האלבומים הלטיניים ולפסגת מצעד אלבומי הפופ הלטיניים של מגזין בילבורד האמריקאי. מידע על האלבום A Quien Quiera Escuchar באתר MusicBrainz מידע על האלבום A Quien Quiera Escuchar באתר AllMusic האלבום A Quien Quiera Escuchar באתר Discogs האלבום A Quien Quiera Escuchar באתר אפל מיוזיק Chris Murphy, Ricky Martin Drops Surprise EP Pausa, Momentarily Quenches Our Summer Thirst, Vulture, ‏2020-05-28 (באנגלית) ריקי מרטין במצעד Top Latin Albums, באתר בילבורד ריקי מרטין במצעד Latin Pop Albums, באתר בילבורד
Música + Alma + Sexo

Música + Alma + Sexo (בעברית: מוזיקה + נשמה + מין) הוא אלבום האולפן התשיעי של הזמר הפוארטו ריקני ריקי מרטין. האלבום יצא לאור לראשונה באירופה ב-31 בינואר 2011 דרך חברת התקליטים קולומביה רקורדס, ויום לאחר מכן באמריקה הצפונית דרך חברת התקליטים Sony Music Latin. עד לפברואר 2015 מכר האלבום מעל ל-120 אלף עותקים בארצות הברית, והגיע למעמד יהלום לאחר שמכר מעל ל-300 אלף עותקים ברחבי העולם. האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים הלטיניים ולפסגת מצעד אלבומי הפופ הלטיניים של מגזין בילבורד האמריקאי. מידע על האלבום Música + Alma + Sexo באתר MusicBrainz האלבום Música + Alma + Sexo באתר Discogs Upcoming Releases | HITS Daily Double, web.archive.org, ‏2015-02-11 Ricky Martin emociona a Viña del Mar | Espectáculos | Diario La Primera, web.archive.org, ‏2014-03-13 ריקי מרטין במצעד Top Latin Albums, באתר בילבורד ריקי מרטין במצעד Latin Pop Albums, באתר בילבורד
טראמפ הפקות

טראמפ הפקות LLC היא חברת הפקות אמריקאית שהוקמה על ידי איש העסקים דונלד טראמפ בשנת 2004 וחלק מאגף של עסקי הבידור תחת ארגון טראמפ, החברה מפיקה מספר סדרות ותוכניות בכבלים החברה מפיקה תוכניות טלוויזיה בכבלים וביניהן המתמחה, תוכניות ההיכרות שגם היא מונחת על ידי טראמפ ונקראת "The Ultimate Merger", עוד תוכנית שהפיקה החברה הייתה תוכנית מציאות שעוקבת אחרי תחרות מיס תבל שנקראת "Pageant Place", מלבד תוכניות בכבלים החברה עד שנת 2015 הפיקה החברה גם את תחרויות היופי מיס ארצות הברית וכן את מיס תבל. ההכנסות של החברה היו יותר מ-4 מיליון דולר ב-2015. דונלד טראמפ משמש כיו"ר ומנכ"ל החברה, השוכנת כיום בלוס אנג'לס. Sara McIntosh Wooten (1 ספט' 2008). Donald Trump: From Real Estate to Reality TV. Enslow Publishers, Inc. ISBN 9780766028906. נבדק ב-31 במאי 2014. {{cite book}}: (עזרה) "Donald Trump". Golf Channel. נבדק ב-31 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Donald Trump". Gold Star. נבדק ב-31 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) "Trump Productions". The Trump Organization. נבדק ב-31 במאי 2014. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון מילטון נילס

ג'ון מילטון נילס (באנגלית: John Milton Niles;‏ 20 באוגוסט 1787 – 31 במאי 1856) היה עורך דין, עורך ספרותי, סופר ופוליטיקאי אמריקאי מקונטיקט, שכיהן כסנאטור וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית. ג'ון מילס נולד בווינדזור, קונטיקט. הוא למד בבתי ספר ציבוריים ולאחר מכן למד משפטים. ב־1817 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ופתח משרד בהרטפורד. באותה שנה הוא גם הקים עיתון בשם "הרטפורד טיימס" (The Hartford Times), אותו הוא ערך ובו הוא כתב במשך שלושים שנה. הוא פרסם שני עיתונים נוספים, "הגאזטר" של קונטיקט ושל רוד איילנד, ואת "הוויגי העצמאי" (The Independent Whig). ביוני 1824 הוא נשא לאישה את שרה רובינסון, שנפטרה בנובמבר אותה שנה. בנובמבר 1845 הוא נשא לאישה את ג'יין פארט. נילס היה לפעיל במפלגה הדמוקרטית ולתומך זכויות המדינות. ב־1820 הוא מונה כשופט בבית המשפט של מחוז הרטפורד והחל לכהן בתפקיד ב־1821. ב־1826 הוא סיים את כהונתו כאשר נבחר לבית הנבחרים של קונטיקט. כאשר לא עלה בידו להיבחר מחדש, הוא המשיך לעסוק בעריכת דין. ב־1829 הוא מונה כמנהל הדואר בהרטפורד, תפקיד בו הוא שימש עד 1836. הוא ניסה להיבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קונטיקט, אך ללא הצלחה. לאחר פטירתו של הסנאטור הוויגי מטעם קונטיקט, נייתן סמית' ב־1835, נבחר נילס למלא את מקומו, וכיהן בתפקיד עד 1839. בסנאט הוא כיהן כיושב ראש ועדת הייצור. לאחר מכן הוא לא היה מועמד לבחירה מחדש. ב־1839 וב־1840 הוא התמודד ללא הצלחה מטעם הדמוקרטים לתפקיד מושל קונטיקט והפסיד לוויליאם אלזוורת'. ב־1840 מונה נילס על ידי הנשיא מרטין ואן ביורן לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום תקופת נשיאותו של ואן ביורן ב־1841. כמנהל הכללי של הדואר הוא הפסיק את משלוחי הדואר בימי ראשון. ב־1844 הוא נבחר מחדש לסנאט. למעשה הוא נבחר ב־1842 והיה אמור להתחיל לכהן בסנאט ב־1843, אך מצב בריאותו לא איפשר לו להתחיל לכהן רק שנה לאחר מכן. ב־1845 היה קולו הקול המכריע בהצבעה על כניסתה לאיחוד של טקסס כמדינת עבדות, אף על פי שהוא התנגד לעבדות. הוא המשיך לכהן בסנאט עד 1849 וסירב להיבחר מחדש. בבחירות לנשיאות של 1848 הוא חבר ל"מפלגה הארץ החופשית" (Free Soil Party) לטובת מסע הבחירות של המועמד שלה, ידידו מרטין ואן ביורן. ב־1849 הוא היה מועמד המפלגה למושל קונטיקט. בשנים 1851–1852 הוא שהה באירופה. בשנותיו האחרונות עסק נילס בהורטיקולטורה. לא היו לו ילדים והוא ציווה להוריש את ספרייתו לאגודה ההיסטורית של קונטיקט והוריש סכום של 70,000 דולר לעיריית הרטפורד להקמת קרן שרווחיה ישמשו לצדקה לעניים. ג'ון מילטון נילס נפטר בהרטפורד ב־30 במאי 1856 ונטמן בבית הקברות הצפוני הישן של העיר. מדיה וקבצים בנושא ג'ון מילטון נילס בוויקישיתוף ג'ון מילטון נילס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ון מילטון נילס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "John Milton Niles". Rector and Visitors of the University of Virginia. Archived from the original on January 17, 2013.
גיא אדגר קמפבל

גיא אדגר קמפבל (באנגלית: Guy Edgar Campbell;‏ 9 באוקטובר 1871 – 17 בפברואר 1940) היה חבר קונגרס דמוקרטי ולאחר מכן רפובליקני בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת פנסילבניה. אדגר קמפבל נולד בפטרמן, שבווירג'יניה המערבית, אביו היה מהגר מסקוטלנד. בשנת 1889 הוא והוריו העתיקו את מגוריהם לפיטסבורג שבפנסילבניה. בשנת 1893 החל ללמוד במכללת ביזנס איירון סיטי שבעיר מגוריו. קמפבל הועסק כפקיד במשרדי הרכבת של בולטימור ואוהיו בפיטסבורג, עד יוני 1896 כאשר התפטר. הוא החל לעסוק בעסקי הביטוח הכללי עד שנת 1903, הוא גם התעניין בייצור נפט וגז בפנסילבניה ומערב וירג'יניה. קמפבל נבחר כדמוקרטי לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן כיו"ר ועדת ההוצאות של ארצות הברית במחלקת העבודה במהלך הקונגרס השישים ושמונה. הוא עסק בתפקיד ייעוץ בוושינגטון הבירה. הוא נפטר בווילובי שבאוהיו ונקבר בבית העלמין של הר יוניון שבעיירת רובינסון בפנסילבניה. מדיה וקבצים בנושא גיא אדגר קמפבל בוויקישיתוף גיא אדקר קמפבל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) גיא אדגר קמפבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גיא אדגר קמפבל".
יחסי סלובניה–צ'ילה

יחסי סלובניה–צ'ילה הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה של סלובניה לבין הרפובליקה של צ'ילה. צ'ילה הכירה בעצמאות סלובניה ב-16 בינואר 1992, ועד מהרה כוננה עמה יחסים דיפלומטיים. צ'ילה מיוצגת בסלובניה באמצעות שגרירותה בווינה, אוסטריה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בליובליאנה. סלובניה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה. 25 years of Slovenia's international recognition אתר על יחסי מדינות
בית המשפט המחוזי של מוסקבה

בית המשפט המחוזי של מוסקבה (ברוסית: Московский областной суд) הוא הרשות השיפוטית הפדרלית הגבוהה ביותר במחוז מוסקבה בפדרציה הרוסית. הוא נכלל במערכת בתי המשפט הרוסית והוא בית המשפט הגבוה ביותר ביחס ל-53 בתי משפט נפתיים ועירוניים בפרברי מוסקבה. 1 בפברואר 1923 נחשב ליום ההקמה של בית המשפט המחוזי של מוסקבה. ב-11 בנובמבר 1922 הוקם בית המשפט המחוזי על בסיס "התקנות למערכת המשפט של רוסיה הסובייטית". איוואן אלכסנדרוביץ' סמירנוב הפך ליו"ר הראשון שלו. איוואן סמירנוב ציין כי "מערכת משפט אחידה של העיר מוסקבה והמחוז החלה לפעול ב-1 בפברואר 1923, כאשר הסתיימה התקופה הארגונית ובית המשפט המחוזי במוסקבה הפך למרכז השיפוטי הבכיר של מוסקבה ופרבריה." מחלקות בית המשפט המחוזי היו ממוקמות בשדרות טברסקי 18, בבולשוי קמני מוסט על סוללת ברסנווסקאיה, בניין 24 וברחוב בולשאיה לוביאנקה 18 בעיר מוסקבה. בשנת 1929 שונה שמם של בתי המשפט המחוזיים לאזוריים (טריטוריאליים). עם זאת, בית המשפו המחוזי היה לגוף השיפוטי המאוחד של מוסקבה ומחוז מוסקבה, כשמיזג אל תוכו את בית המשפט העירוני של מוסקבה. ב-13 בדצמבר 1932, כאשר קיבלה מוסקבה מעמד של עיר בעלת משמעות לאומית, הופרד בית המשפט העירוני מבית המשפט המחוזי. מאז ה-1 בנובמבר 1993 פועל חבר מושבעים בבית המשפט וכיום ממוקם בית המשפט בבית הממשלה של מחוז מוסקבה בעיר קרסנוגורסק. אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט המחוזי של מוסקבה