laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גובה (מוזיקה)

בתאוריית המוזיקה גובה הוא מונח המציין את התדר היסודי של צליל. הגובה הוא אחד משלוש התכונות הבסיסיות העיקריות של הצליל הנשמע, יחד עם עוצמת הצליל (loudness) וגוון הצליל (timbre). גובה הצליל הוא תחושה, כלומר תופעה פסיכו-פיזיולוגית הקשורה לגורם פיזי חיצוני. בפועל, את תדר היסוד האמיתי ניתן למצוא על ידי מדידה פיזיקלית. אולם סולם הגבהים הזה עשוי להיקלט באופן שונה באזנינו, בעיקר בגלל צלילים עיליים. הגובה היחסי של תו של סולם מוזיקלי נקרא "דרגה". גובה הצליל מושפע מאורך הגל המופק מרעידות באוויר גובה מוחלט פירושו תדר מדויק (למשל, התדר המוחלט של קולן A (של התו לה) הוא 440 הרץ, וזהו גובה מוחלט). גובה יחסי פירושו היחס בין התדרים, כלומר המרווחים, במסגרת מונחים סולפג'יים. טרנספוזיציה, או השאה, היא שיטה להתאמת הצלילים, כך שהגובה המוחלט של כל תו "יידחה" כך שיתאים לכלי נגינה מסוים, מנעד מסוים וכדומה, תוך כדי שמירת המרווחים (שהם למעשה הגבהים היחסיים). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רוב האינסטרומנטיים המנגנים את המלודיה של היצירה, מפיקים גובה צליל מוחלט. כלים שאינם כאלה הם למשל בעיקר כלי הקשה כמצילה, תוף, וכדומה. גם דיג'רידו נבל פה וכלים אחרים אינם מפיקים גובה צליל מוחלט. תאוריית המוזיקה - מונחים שמיעה אבסולוטית מדיה וקבצים בנושא גובה בוויקישיתוף גובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גובה צליל, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מידטאון מנהטן

מידטאון מנהטן (מרכז העיר של מנהטן, או האזור האמצעי של האי מנהטן, באנגלית: Midtown Manhattan) הוא אזור בלב רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרובע מכונה בפשטות "מידטאון". הרובע הוא הגדול מבין שני מרכזי העסקים הראשיים של העיר ניו יורק, ומשכך מהווה למעשה את מרכז העסקים הגדול ביותר בארצות הברית. נמצאים בו אתרים תיירותיים ותרבותיים ידועים כגון מרכז רוקפלר, אזור התיאטראות של ברודוויי וכיכר טיימס. כמו כן נמצא ברובע בניין אמפייר סטייט שהיה הבניין הגבוה בעולם במשך שנים רבות במאה ה-20. אזור ה"מידטאון" הוא אחד משלושת האזורים העיקריים של האי מנהטן – כאשר דרומית לו נמצא אזור ה"דאונטאון" (Downtown – העיר התחתית) וצפונית לו נמצא אזור ה"אפטאון" (העיר העליונה – Uptown) – מנהטן עילית. אזור המידטאון משתרע בין רחוב 14 (בדרום) לרחוב 59 (במרכז האי) ובין נהר ההדסון במערב ואיסט ריבר במזרח. לב האזור נחשב לאזור שבין הרחובות 31 ו-59, ובין השדרה השלישית והשדרה התשיעית, כאשר הרחובות הראשיים החוצים את האזור הם רחוב 42, ברודוויי והשדרה החמישית. אזור המידטאון נחשב לאזור המע"ר של ניו יורק. באזור נמצא הריכוז הגבוה ביותר של גורדי שחקים בעיר, ועובדים בו למעלה מ-700,000 עובדים. באזור מרכזי חנויות ותיירות ואתרים תיירותיים רבים. כמו כן מהווה האזור מרכז תקשורת ובאזור שדרת מדיסון גם מרכז של תעשיית הפרסום. המידטאון מהווה את מרכז הפיננסים והבנקאות השני בחשיבותו בארצות הברית (אחרי אזור וול סטריט שנמצא במנהטן התחתית). אזור ברודוויי מהווה את מרכז התיאטראות של העיר ניו יורק, ואחד ממרכזי התיאטראות החשובים והגדולים בעולם. באזור המידטאון נמצאות השכונות מטבח הגיהנום, צ'לסי בחלק המערבי (ה"וסט סייד" – "West Side"), גבעת מריי, קיפס ביי, טרטל ביי וגרמרסי בצד המזרחי (ה"איסט סייד" – "East Side"). באזור המידטאון, אתרים רבים בעלי חשיבות תרבותית כגון המוזיאון לאמנות מודרנית (המומה), הספרייה הציבורית של ניו יורק, אולם קרנגי, המדיסון סקוור גארדן וכיכר טיימס; אתרים בעלי חשיבות דתית כגון קתדרלת פטריק הקדוש; האתרים בעלי החשיבות התחבורתית גרנד סנטרל ותחנת פן; וכן גורדי שחקים רבים כגון: בניין קרייזלר, מגדל טראמפ העולמי, בניין ליפסטיק, ופארקים ציבוריים כגון פארק בריאנט. כמו כן נמצא באזור מטה האומות המאוחדות. באזור נמצאים חנויות הדגל של ברגדורף גודמן, סאקס השדרה החמישית, בלומינגדיילס, האחים ברוקס, מייסיס, נט שרמן, פול סטיוארט, וטיפאני. תמונות השכונה
מק'קוי טיינר

מק'קוי טיינר (באנגלית: McCoy Tyner;‏ 11 בדצמבר 1938 – 6 במרץ 2020) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי, אשר התפרסם בעבודותיו עם הרביעייה של הסקסופוניסט ג'ון קולטריין. במהלך שש שנותיו עם קולטריין הקליט גם אלבומי סולו, ולאחר פרישתו המשיך להקליט הן אלבומי סולו, והן אלבומים כמוביל. טיינר נחשב לאחד מפסנתרני הג'אז החופשי הראשונים, וסגנונו משפיע על רבים מהפסנתרנים החדשניים. טיינר נולד בפילדלפיה כאח הבכור מבין שלושה. אמו לחצה עליו שילמד לנגן בפסנתר עד שבגיל 13 החל לנגן, ובגיל 15 המוזיקה הייתה המוקד המרכזי של חייו. טיינר הושפע בין היתר מהפסנתרן השכן לו, יליד פילדלפיה אף הוא, באד פאוול. ההתנסות הראשונה של טיינר בהרכב מקצועי הייתה תחת הובלתו של הסקסופוניסט בני גולסון, בג'אזטט המפורסם שלו. לקראת סוף שנת 1960 עבר לנגן עם קולטריין. קולטריין כבר הכיר את עבודותיו של הפסנתרן קודם לכן, הוא אף הקליט קטע שטיינר הלחין עוד ב-1958. טיינר השתתף בהקלטות החשובות של ההרכב, כולל בהקלטת האלבום My Favorite Things הנודע. הרביעייה, שהורכבה מקולטריין, טיינר, ג'ימי גאריסון בקונטרבס, ואלווין ג'ונס בתופים, נחשבת לאחד ההרכבים שעיצבו את הג'אז, ויצרו את הג'אז החופשי. בין השנים 1961–1965 הרביעייה הופיעה כמעט ללא הפסקה והקליטה אלבומים רבים, כולל קלסיקות כגון A Love Supreme. במהלך הקלטותיו עם קולטריין הקליט גם אלבומי סולו בחברת ההקלטות Impulse! וכן כמלווה בהקלטות של בלו נוט. דווקא מהאלבומים שלו כאמן סולו ניתן ללמוד על יכולתו להלחין, ועל הטכניקות שפיתח לנגינת ג'אז מודרני בפסנתר. אמנם בערכן המוזיקלי לא משווים את ההקלטות הללו, לאלו שהקליט יחד עם הרביעייה של קולטריין, אך הן עוזרות לניתוחים היסטוריים ומוזיקולוגים. לאחר שעזב את הרביעייה של קולטריין, בין השנים 1967–1970 הקליט כאמן סולו בעיקר בחברת בלו נוט, וסגנונו הושפע מאוד מהפוסט-בופ. במשך שנות השבעים הוא הקליט הקלטות שונות, לאו דווקא בסגנון הג'אז החופשי, ויצר דיסקוגרפיה עשירה, אשר זכתה לביקורות חיוביות. טיינר החל להכניס השפעות אפריקאיות ואסייתיות לנגינתו אף שילב נגינה בכלים שונים, כולל צ'מבלו וקוטו. בעשורים האחרונים לחייו טיינר התמקד בהובלת שלישיות, לרוב של פסנתר, בס ותופים. נפטר ב-6 במרץ 2020. מדיה וקבצים בנושא מק'קוי טיינר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מק'קוי טיינר (באנגלית) מק'קוי טיינר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מק'קוי טיינר, באתר ספוטיפיי מק'קוי טיינר, באתר AllMusic (באנגלית) מק'קוי טיינר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מק'קוי טיינר, באתר Discogs (באנגלית) מק'קוי טיינר, באתר Songkick (באנגלית) מק'קוי טיינר, באתר בנדקמפ מק'קוי טיינר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Ratliff, Ben (2020-03-06). "McCoy Tyner, Jazz Piano Powerhouse, Is Dead at 81". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-03-07.
אוטו בוק

אוטו בוק (Otto Bock) היא חברה גרמנית המייצרת כיסאות גלגלים, אביזרי שיקום ותותבות. החברה נוסדה בשנת 1919 ונקראת ע"ש מייסדה Otto Bock, בתגובה למספר הפצועים הרב במלחמת העולם הראשונה. חברת אוטו בוק אחראית למספר חידושים שהפכו לתקנים בתחום התותבות, ביניהם חיבור הפירמידה (חיבור מתכוונן ברמה גבוהה מאוד לחלקי תותבות) וה-C-Leg, ברך ממוחשבת המתאימה את עצמה למטופל על-פי דפוסי ההליכה שלו. חברת אוטו בוק מיוצגת בישראל על ידי חברת אלדן מדיה וקבצים בנושא אוטו בוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוטו בוק אוטו בוק, ברשת החברתית פייסבוק אוטו בוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוטו בוק, ברשת החברתית אינסטגרם
ברנהרד פלייסיג

ברנהרד פלייסיג (בגרמנית: Bernhard (Bernát) Fleissig;‏ 1853, הונגריה – 7 במרץ 1931, וינה) היה שחמטאי יהודי-הונגרי-אוסטרי. פלייסיג הגיע למקום ה-18 בתחרות וינה 1882 (ניצחו: וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור) [1].להלן ניצחונו בתחרות זו על יוהנס צוקרטורט [2], על מיכאל צ'יגורין [3], על הנרי בירד [4] ועל שמעון אברמוביץ וינוור [5]. כמו כן הגיע למקום השני, אחרי וינסנז חרובי, בתחרות נוספת שהתקיימה בווינה באותה שנה. בתחרות וינה 1890 חלק מקום 2–3 עם יוהאן הרמן באואר אך הפסיד לו במשחקי פלייאוף 2-0. בתחרות עצמה ניצח מקס וייס [6]. להלן ניצחונו בתחרות זו על יוהאן הרמן באואר [7], על גאורג מרקו [8] ועל ברטולד אינגליש [9]. שמו מוזכר בהסתעפות פלייסיג של הפתיחה הסקוטית (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. פ:ד4 רג5 5. רה3 מהו6 6. ג3 פזה7 7. פג2). פלייסיג הוא אחיו הצעיר של מקס פלייסיג. ברנהרד פלייסיג, באתר צ'סגיימס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תוכנית החונכות העסקית

תוכנית החונכות העסקית היא פרויקט המופעל על ידי משרד הכלכלה, במטרה לסייע לעסקים קטנים ובינוניים, באמצעות הטמעת כלי ניהול מקצועיים על מנת לשפר את רמת הניהול בעסקים, ביצועיהם ורווחיותם. התוכנית יצאה לדרך בשנת 1992, בתקצוב של משרד הכלכלה, ובניהולם של מספר חברות ייעוץ עסקי פרטיות. עם השנים הוקם מאגר המונה כאלפיים חונכים בתחומים רבים כגון ניהול כללי, ניהול כספים, ניהול שיווק ומערכות מידע. תהליך החונכות כולל שלב אבחון הנעשה על ידי אחת מחברות הייעוץ, המתאימה לעסק המעוניין ליווי עסקי של יועץ מתאים, בהתמחויות הניהוליות השונות שמציעה החונכות. עבור העסק, מימון שעות הייעוץ מסובסד על ידי המדינה בשיעור של 75%, ותעריף השעה עצמו נמוך (נכון ל-2013 מחיר שעת ייעוץ בפרויקט הוא 210 ש"ח, מתוכם 80 שקלים משלם העסק), שירותי החונכות ניתנים בכל רחבי ישראל. החונכות מיועדת לעסקים זעירים בהם מועסקים עד 4 עובדים ולעסקים גדולים יותר בהם מועסקים בין 5 ל-100 עובדים, מתחומי התעשייה, המלאכה, המסחר והשירותים. בעבר משרדי החקלאות והתיירות השתלבו בתוכנית על מנת לתת מענה גם לעסקים העוסקים בתחומים שבטיפול משרדם, אך נכון ל-2008 אינם פעילים יותר בפרויקט. המשרד להגנת הסביבה משתלב בתוכנית באמצעות תקצוב חונכויות לנושאים בטיפולו. מספר השעות המסובסדות במסגרת הפרויקט מוגבל בהתאם לגודל העסק: בחונכות זעירה מוקצות עד 30 שעות חונכות ופרק זמנה הוא עד 6 חודשים. חונכות זו ניתנת לעסקים זעירים בהם עד 4 עובדים. בחונכות רגילה מוקצות עד 150 שעות חונכות ופרק זמנה הוא עד 18 חודשים. חונכות זו ניתנת לעסקים המעסיקים עד 100 עובדים. עד ל-2013 בוצעו למעלה מ-40,000 חונכויות, במהלך השנים גדל מספר העסקים שנהנו משירותי החונכות, מכ-600 בשנה בממוצע בתקופה שבין 1992 ו-1997, לכ-3,000 בשנה בממוצע משנת 1998 ועד 2004. עצירות בתקציב הפרויקט הביאו לירידה בהיקפי הפעילות בין 2004 ל-2007, משנת 2007 מפעיל משרד הכלכלה את התוכנית במתכונת שונה מבעבר, בין השאר חילק את המדינה ל-3 אזורים אשר בכל אחד מהם פועלות חברות ייעוץ שונות המרכזות את הפרויקט עבור המשרד, ושינה את שיטת התשלומים לחונכים ולרכזים. הפרויקט זכה בשנת 1996 בפרס קפלן, וב-1998 קיבל את אות מיזם האיכות לשנת היובל, בשנת 2004 מתח מבקר המדינה ביקורת על משרד הכלכלה בנושא החונכות העסקית על כך שלא קבע סדרי עדיפויות במסגרת תקציב הפרויקט ואין בידיו מידע על תועלתו, שכן לא אסף נתונים על מספר העסקים ששרדו, צמחו או חדלו מלהתקיים. הקרן לעסקים קטנים פרויקט החונכות, באתר משרד הכלכלה [1] (הקישור אינו פעיל, 1 בספטמבר 2017)
מקס פלייסיג

מקס פלייסיג (בגרמנית: Miksa (Max) Fleissig;‏ 10 בנובמבר 1845 – אחרי 1913), שחמטאי יהודי-הונגרי-אוסטרי. פלייסיג חלק מקום 7-8 בתחרות וינה 1873 (ניצחו: וילהלם שטייניץ וג'וזף הנרי בלקברן [1]). הנה ניצחונו על אדולף שוורץ [2], על ג'וזף הנרי בלקברן [3], על אדולף אנדרסן [4] ועל פיליפ מייטנר [5]. פלייסיג צבר 5.5/12 בתחרות וינה 1875 (ניצח: פיליפ מייטנר) וחלק מקום 4-7 בתחרות וינה 1882 (ניצח: וינסנז חרובי). בשנת 1913 התמודד עם עמנואל לסקר במשחק סימולטני וניצח. גם בגיל 68 הווה יריב מסוכן. [6] שמו ניתן לגמביט פלייסיג בהגנה הסיציליאנית (1. ה4 ג5 2. ד4 ג:ד4 3. ג3). פלייסיג היה אחיו הבכור של ברנהרד פלייסיג. מקס פלייסיג, באתר צ'סגיימס (באנגלית) מד כושר משוער של פלייסיג מידע כללי
אוניברסיטת לונדון

אוניברסיטת לונדון (באנגלית: The University of London, בקיצור: UoL או Lond או Londin) היא אוניברסיטה בריטית מבוזרת, בה חברים 17 מוסדות שונים שהקמפוסים שלהם ממוקמים בעיקר בלונדון. נחשבת לאוניברסיטה הגדולה בממלכה המאוחדת על פי מספר הסטודנטים הלומדים בה במסגרת לימודים מלאה; לומדים בה כ־219,410 אלף סטודנטים ועוד כ־40,675 באוניברסיטת לונדון ברחבי העולם (באוניברסיטה הפתוחה הבריטית (אנ') (OU) לומדים יותר סטודנטים, אולם רובם בהיקף לימודים חלקי). האוניברסיטה הוקמה באמצעות צ'ארטר מלכותי בשנת 1836. האוניברסיטה חברה במספר ארגונים: חברה בארגון האוניברסיטאות העולמי (IAU) של אונסק"ו, באיגוד האוניברסיטאות האירופאיות (EUA), באוניברסיטאות בריטניה (UUK) ובאיגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי (ACU). האוניברסיטה כוללת מספר גופים אקדמיים מרכזיים: אוניברסיטת לונדון ברחבי העולם (אנ') מכון אוניברסיטת לונדון בפריז (אנ') בית הספר ללימודים מתקדמים המוסדות המאוגדים באוניברסיטת לונדון מתפקדים כמוסדות אוטונומיים. בשנת 2007 פרש אימפריאל קולג', מוסד המתמקד בתחומי המדעים, הנדסה והרפואה, מאוניברסיטת לונדון והחל לפעול באופן עצמאי. מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת לונדון (באנגלית) אוניברסיטת לונדון, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת לונדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת לונדון, ברשת החברתית אינסטגרם (באנגלית) אוניברסיטת לונדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הארכיב של אוניברסיטת לונדון (באנגלית) האתר של איגוד האוניברסיטה של לונדון (באנגלית) חוק אוניברסיטת לונדון משנת 1994 (באנגלית) אוניברסיטת לונדון, דף שער בספרייה הלאומית מוסדות להשכלה גבוהה החברים בארגון האוניברסיטאות הבינלאומי ערך זה הוא קצרמר בנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נאווית כחולה

נאווית כחולה (שם מדעי: Aphanius mento), דג קטן ממשפחת הנאוויתיים. גודלו עד 5 ס"מ. בישראל נהוג לקטלג את הדג לשני תת-מינים - פסוסה ומנוקדת. מוצאו מאזור המזרח התיכון, איראן, טורקיה וישראל. בעבר היה נפוץ מאוד בנחלים שזרימתם איטית ובמקווי מים בכל רחבי הארץ, אך עם יבוש וזיהום מקורות המים התמעט מאוד. דג "שרדן" שיכול לחיות בטמפרטורות גבוהות אך בעיקר בטמפרטורות נמוכות - עד 10 מעלות צלזיוס. הזכר כחול כהה ומנוקד בנקודות כחולות נוצצות בפרט בנוכחות זכרים אחרים או נקבות. הנקבה אפורה בהירה ועל גופה דוגמאות משתנות של נקודות כהות. מתרבה במהירות בחודשי האביב והקיץ בשיטת הטלה מפוזרת. ניזון בעיקר ממזון חי כמו דגיגים, תולעים וחרקי מים. דג תקיף ואלים יחסית. הזכרים כובשים שטחי נחלה ומגינים עליה בחירוף נפש ולא מהססים לתקוף דגים גדולים מהם שחודרים לשטחם, לרבות בנות זוג שדקות ספורות קודם לכן הטילו יחד ביצים. הדג בטבע: כיום נאווית כחולה הוא דג מוגן ואסור בציד ובמסחר, בעבר היה נפוץ מאוד במקווי מים שונים ברחבי ישראל וכן נסחר בחנויות לדגי נוי. כיום נכחד מרובם, (לדוגמה הירקון) או כנראה נכחד (הכנרת). בעבר ניתן היה לראות יציבות של הדג בעין תאו על יד קריית שמונה, אם כי נוכחתו במקום כרגע מוטלת בספק, בנחל תנינים, במעיינות ונחלים בגליל ובחוף בהם נותרה צמחייה טבולה. בין הסיבות לירידה באוכלסייתו ניתן למנות את חדירת דג הגמבוזיה למקומות חיותו שטרפו כמעט את כולם, ואת המיעוט הגובר והולך בצמחי מים טבולים שהם שטחי המחיה והריבוי שלו. ב-2015 החלה רט"ג הניסיון השבתו למקורות הירקון. לעיתים נדירות נצפית בדג תופעה של שינוי זוויג כמו במיני נאווית אחרים. בניסוי שנעשה הושמו ארבע נקבות במיכל מבודד ולאחר כחודש אחת הפכה לזכר. נאווית כחולה, באתר FishBase (באנגלית)
כיכר קולומבוס

כיכר קולומבוס (באנגלית: Columbus Circle - "קולומבוס סרקל") היא כיכר מרכזית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הכיכר, שנבנתה בשנת 1905, קרויה על שם כריסטופר קולומבוס. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות ברודוויי, סנטרל פארק מערב, סנטרל פארק דרום (המהווה חלק מרחוב 59) והשדרה השמינית. הכיכר תוכננה על ידי ויליאם פלפס אנו, כחלק מתוכניתו של פרדריק לו אומלסטד לסנטרל פארק הסמוך, תוך שילוב הכיכר ב"שער הסוחרים" (Merchants' Gate) של הפארק. שטחו של אי התנועה במרכז הכיכר 3,300 מ"ר, והיקף מעגל התנועה כולו 13,700 מ"ר. במרכז הכיכר ניצבת אנדרטה מעשה ידי הפסל האיטלקי גאטאנו רוסו. אנדרטה זו משמשת כקילומטר אפס למדידת מרחקים מניו יורק. האנדרטה הוקמה בשנת 1892 לזכר ציון 400 שנה למסעו של קולומבוס. הכספים להקמת האנדרטה נאספו על ידי ארגון "איל פרוגרסו" - ארגון של יוצאי איטליה. האנדרטה כוללת פסל עשוי שיש הניצב על עמוד גרניט שגובהו 21 מטרים. האנדרטה מעותרת בתגליפי ברונזה המתארים את שלוש ספינותיו של קולומבוס: הניניה, הפינטה והסנטה מריה. בשנת 2005 נוספו לאנדרטה מזרקות שתוכננו על ידי חברת WET, וכן הוקמו ספסלים סביב האנדרטה. בצידה המערבי של הכיכר ממוקם מרכז טיים וורנר - הנהלתו העולמית של תאגיד טיים וורנר. מבנה זה ממוקם במקום בו עמד בעבר קוליסאום ניו יורק. במבנה נמצאים אולפני רשת CNN, וכן אירועי גז' במרכז לינקולן. בצידה הצפוני של הכיכר נמצא המלון הבינלאומי ומגדל טראמפ. כמו כן סביב הכיכר נמצאים אוניברסיטת פורדהאם, מכללת ג'ון ג'יי למשפט פלילי והמכון הטכנולוגי של ניו יורק. בצידו הצפון מזרחי של הכיכר נמצא שער הסוחרים (Merchant's Gate) של סנטרל פארק, ובסמוך לו אנדרטת מיין שתוכננה על ידי הארלוד ואן ביורן מאגונייג'ל ונבנתה בשנת 1913. בכיכר נמצא מגדל כיכר קולומבוס 2 בו הוצג עד בשנת 2005 אוסף האנטיגטון הרטפורד. הכיכר היוותה רקע למספר סרטים בהם "השטן לובשת פראדה", "זה צריך לקרות לך", "שכחו אותי בבית 2", "אני אגדה" ו"קלוברפילד". בסרט "מכסחי השדים" מסלול ההרס של איש המרשמלו מתחיל בכיכר בדרכו לסנטרל פארק וסט. מדיה וקבצים בנושא כיכר קולומבוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של כיכר קולומבוס (באנגלית) ההיסטוריה של כיכר קולומבוס שיפוץ הכיכר בשנת 2006 מצלמות אינטרנט של הכיכר
פליקוזאוריה

פליקוזאוריה (שם מדעי: Pelycosauria) היא קבוצה פרפילטית של סינאפסידים קדומים יותר מהתראפסידים, אשר הופיעו בתקופת הקרבון ושגשגו בפרם המוקדם. כיום חוקרים רבים רואים בה קבוצה מבוטלת, מאחר שהיא מתבססת על נתונים לא טקסונומיים לחלוטין. מוצאם הוא מהסינאפסידים הבסיסיים, אשר התפתחו מדמויי זוחלים במשך הקרבון. יצורים אלה היו מאבותיהם הרחוקים של היונקים המודרניים והם היו בעלי לסתות מפותחות, רגליים חזקות שעמדו מתחת גופם וחלקם היו בעלי מפרש גבי איתו הם שמרו על חום גוף קבוע. חלקם מהם היו טורפים ואחרים צמחוניים או אוכלי כל. הם היו מגוונים בגודלם והגדול שבהם היה הקוטילורוניצוס שהגיע לאורך 6 מטרים ושקל עד 2 טונות. הפליקוזאורים החלו לדעוך עם סיום הפרם ונכחדו לחלוטין בסוף עידן הפלאוזואיקון בהכחדה הגדולה של הפרם-טריאס. משפחה Eothyrididae משפחה Caseidae - בה האאוקסיה משפחה Varanopidae משפחה אופיאקודונטיים (Ophiacodontidae) משפחה Edaphosauridae - בה האדפוזאורוס משפחה Palaeohatteriidae משפחה ספנקודונטיים (Sphenacodontidae) מדיה וקבצים בנושא פליקוזאוריה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים פרה-היסטוריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוזן מולר אוקין

סוזן מולר אוקין (באנגלית: Susan Moller Okin;‏ 9 ביולי 1946 – 3 במרץ 2004) הייתה הוגת דעות וסופרת בעלת דעות פמיניסטיות. אוקין נולדה בשנת 1946 באוקלנד, ניו זילנד, ולמדה לתואר ראשון באוניברסיטת אוקלנד בשנת 1967. בשנת 1970 סיימה לימודי תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד ובשנת 1975 סיימה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד. היא לימדה באוניברסיטאות באוקלנד, מכללת ואסר, ברנדייס, הרווארד ואוניברסיטת סטנפורד. ב-1979 פרסמה אוקין את ספרה "נשים במחשבה הפוליטית המערבית" בה תיארה את ההיסטוריה של תפיסת האישה במחשבה הפוליטית במערב. בספרה "צדק, מגדר והמשפחה" משנת 1989 מתחה ביקורת על תאוריות מודרניות של צדק הנעות מן הליברליזם של ג'ון רולס ורוברט נוזיק עד לקהילתנות של אלסדייר מקינטאייר ומייקל וולצר. לפי אוקין הוגים אלו כותבים מנקודת ראות זכרית המניחה באופן שגוי שמוסד המשפחה הוא צודק. היא מאמינה שהמשפחה מנציחה את אי השוויון המגדרי בכל החברה, במיוחד בשל כך שהילדים רוכשים את ערכיהם הבסיסיים בהקשר המיני (סקסיסטי) של המשפחה, ומקיימים עקרונות אלו כבוגרים. על-מנת שתאוריה של צדק תהא אכן מושלמת, מציעה אוקין שהיא תכלול התייחסות ישירה לאי השוויון המגדרי הקיים במסגרת מוסד המשפחה. בשנת 1990 מונתה למישרת הפרופסור לאתיקה בחברה בקתדרה על שם מרתה סאטון וויקס באוניברסיטת סטנפורד. ב-2004 מתה מסיבות טבעיות בביתה בלינקולן, מסצ'וסטס.
נבחרת ברזיל בכדורסל

נבחרת הגברים של ברזיל בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ברזיל. הנבחרת מנוהלת על ידי קונפדרציית הכדורסל הברזילאית. הדירוג הנוכחי של נבחרת ברזיל ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-12 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם. נבחרת ברזיל היא אחת מנבחרות הכדורסל הטובות באמריקה ובעולם. נבחרת ברזיל זכתה פעמיים באליפות העולם בכדורסל (בשנים 1959, 1963) וארבע פעמים באליפות אמריקה בכדורסל (בשנים 1984, 1988, 2005, 2009). הנבחרת השתתפה גם במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה היה המקום השלישי, אליו הגיעה שלוש פעמים בשנים 1948, 1960 ו-1964. הנבחרת גם זכתה חמש פעמים במדליית הזהב במשחקים הפאן אמריקאיים (בשנים 1971, 1987, 1999, 2003 ו-2007). בסוף המאה ה-20 בלט בנבחרת ברזיל הכדורסלן אוסקר שמידט, שיאן הנקודות בכל הזמנים. סגל הנבחרת בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר): מדיה וקבצים בנושא נבחרת ברזיל בכדורסל בוויקישיתוף דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אלי רבי

אליהו רבי (נולד ב-18 בינואר 1968) הוא מאמן כדורסל ישראלי. אלי, גדל בשכונת יד אליהו בתל אביב-יפו, למד בבית ספר תיכון - עירוני ט'. בילדותו היה שחקן כדורגל באגודת בני יהודה תל אביב ובשלב מאוחר יותר החל לשחק כדורסל במרכז קהילתי "בית דני" בשכונת התקווה. רבי החל את קריירת האימון באגודת בני יהודה, שם שימש כמאמן קבוצת הנשים למשך 9 עונות, ובעונת 1998/1999 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף ולגמר גביע המדינה בכדורסל נשים. לאחר שעזב את אגודת בני יהודה עבר רבי לאמן את קבוצת מכבי רמת חן, אותה אימן למשך 4 עונות, ובשתיים מהן העפילה לגמר הפלייאוף. במהלך עונת 2005/2006, עבר לאמן את אליצור רמלה, ששיחקה אז בליגה לאומית, ובסופה של עונה זו העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 2006/07 ו-2007/2008, זכה עם קבוצתו אליצור רמלה בשני דאבלים רצופים (שתי אליפויות ושני גביעים) ובנוסף, העפיל עם הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ. בעונת 2009/2010 רבי עבר לאמן בליגת העל לגברים את קבוצת הפועל עפולה. שנה לאחר מכן, בפברואר 2011, אימן תקופה קצרה בעירוני אשקלון. בין השנים 2005–2013 שימש רבי כמנהל האגף המקצועי באיגוד הכדורסל וכמאמן נבחרת ישראל נשים עימה העפיל לגמר אליפות אירופה מן המקום הראשון, 3 פעמים ברציפות בשנים 2007, 2009, 2011. בתחילת עונת 2013/2014 חתם בקבוצת מכבי בנות אשדוד מליגת העל נשים וזכו בשתי אליפויות רצופות. כמו כן, העפיל עם הקבוצה לחצי גמר הירוקאפ. בסיום עונת 2014/15 מונה למנהל מקצועי במועדון הכדורסל מכבי גני תקווה. במהלך עונת 2016/17 חזר לאימון ומונה כמאמן קבוצת הפועל פתח תקווה שאיתה הגיע לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל. בקיץ 2017 לאחר עליית אליצור רמלה בחזרה לליגת העל לנשים, רבי שב לקדנציה שנייה כמאמן הקבוצה ובעונת 2018/19 שוב זכה איתה בדאבל (אליפות וגביע). בקיץ 2019 מונה לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים באוגוסט 2020, החליף את אורנה אוסטפלד בניהול מועדון הכדורסל לנשים א.ס רמת השרון שם משמש כמנהל המקצועי עד היום. ביולי 2023 הודיע רבי שיתמודד על ראשות גני תקווה בבחירות המוניציפליות 2024. ולבסוף נבחר למועצה. בשנת 1991 אלי נישא לאריאנה, שהייתה שחקנית כדורסל בליגת העל באותה תקופה. לאלי ואריאנה שלוש בנות. הם מתגוררים ביישוב גני תקווה. אתר אליצור רמלה - הצוות המקצועי אלי רבי, באתר ONE אלי רבי חוזר לקדנציה שנייה כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים, באתר וואלה, 14 באוגוסט 2019 יאיר צוקר, ‏מאמן הכדורסל אלי רבי יחזיק בזכויות הניהול של קבוצת ל.כ.ן רמת השרון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 25 באוגוסט 2020 אלי רבי עובר לפוליטיקה: יתמודד בבחירות למועצת גני תקווה, באתר ynet, 14 ביולי 2023
טרייג'ן לנגדון

טרייג'ן שאקה לנגדון (אנגלית: Trajan Langdon; נולד ב-13 במאי 1976 בפאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הקלע. לנגדון החל את הקריירה בגיל 14 בתיכון המקומי, שם שיחק עד סוף לימודיו. בגיל 18 עבר לאוניברסיטת דיוק, בה שיחק במשך חמש עונות, כשבעונתו האחרונה הוא קולע 17 נק' בממוצע קליעות של 50% מהשדה. בשל שביתת השחקנים בליגת ה-NBA, זומן בעת לימודיו לנבחרת ארצות הברית לאליפות העולם בשנת 1998, וזכה עמה במדליית הארד. לאחר מכן הוא נבחר בדראפט ה-NBA של 1999 במקום ה-11 על ידי קליבלנד קאבלירס. לאחר שלוש עונות לא מוצלחות ב-NBA, הוא עבר בעונת 2002/03 לבנטון טרוויזו, עימה זכה באליפות הליגה ובגביע. בעונה שלאחר מכן חתם בקבוצת היורוליג הבכירה אפס פילזן כשגם שם הוא ממשיך לגרוף תארים כשזכה באליפות טורקיה. לאחר עונה אחת בלבד עבר לדינמו מוסקבה, בה לראשונה בקריירה האירופאית שלו לא זכה בשום תואר. לאחר שצסק"א מוסקבה ניצחה בגמר הפלייאוף את לנגדון ודינמו 3-1 בסדרה, עבר לנגדון ליריבתה הגדולה של דינמו, צסק"א מוסקבה, עימה הוא זכה בשלוש אליפויות רוסיה, בגביע רוסיה ובשתי אליפויות יורוליג. בתום עונת 2010/2011 עם זכיית קבוצתו צסק"א מוסקבה באליפות, החליט לפרוש ממשחק פעיל יחד עם חברו לקבוצה ג'יי אר הולדן. עם בנטון טרוויזו אליפות איטליה: 2003 גביע איטליה: 2003 עם אפס פילזן אליפות טורקיה: 2004 עם צסק"א מוסקבה אליפות רוסיה: 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 אליפות היורוליג: 2006, 2008 הגביע הרוסי:2006, 2007, 2010 מדיה וקבצים בנושא טרייג'ן לנגדון בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל השחקן באתר היורוליג (באנגלית) חיל התותחנים-טרייג'ן לנגדון, באתר 'כדורסלע'
סולם מקביל

במוזיקה, סולמות מקבילים (או סולמות תואמים, התרגום העברי למונח האנגלי Relative Keys על פי האקדמיה ללשון העברית), הם זוגות של סולם מז'ורי וסולם מינורי טבעי בעלי אותם סימני היתק. למעשה, מדובר במודוס היוני (המז'ור הטבעי) והאאולי (המינור הטבעי) של אותו סולם דיאטוני. לכן, הטוניקה של הסולם המז'ורי היא שני תווים, או שלושה חצאי-טון (טרצה קטנה) מעל הטוניקה של הסולם המינורי התואם לו. לדוגמה, דו מז'ור הוא הסולם התואם של לה מינור, ולהפך. שני סולמות אלו מורכבים מתווים טבעיים בלבד ועל כן חסרי סימני היתק. דו (הטוניקה של הסולם המז'ורי) הוא טרצה קטנה מעל לה (הטוניקה של הסולם המינורי). לדוגמה נוספת, דו מינור הוא הסולם התואם של מי במול מז'ור, ולהפך. שני סולמות אלו מכילים את אותם סימני היתק (שלושה במולים: מי, לה וסי). מי במול הוא טרצה קטנה מעל דו. להלן המחשה מעל מעגל הקווינטות. האותיות הלטיניות הגדולות במעגל החיצוני מייצגות את הסולמות המז'וריים, והאותיות הקטנות במעגל הפנימי מייצגות את הסולמות המינוריים התואמים להם. שני הסולמות חולקים באותם סימני היתק המצוינים בקצה החיצוני ביותר. ברב השפות הגרמאניות והסלאביות, שם המונח מתאים למונח "סולם מקביל" כפי שגם השתרש בעברית. בולטת בחריגותה היא השפה האנגלית, שאצלה בדומה לשפות רומאניות המונח לא מורכב מהמושג "מקביל", אלא "יחסי": Relative scale. לעומת זאת, באנגלית המושג "מקביל" משמש להרכבת המונח Parallel key שמשמעותו סולם יחסי. כך יוצא שמשמעות המונחים הפוכה בין האנגלית לעברית, מצב העלול להוביל לבלבול במושגים. סולם יחסי מודוס (מוזיקה) מדיה וקבצים בנושא סולם מקביל בוויקישיתוף מוסיקה (תשט"ו) באתר האקדמיה ללשון העברית בגרמנית למשל המונח הוא "Paralleltonart", ובסרבו-קרואטית הוא "Paralelna ljestvica". בצרפתית למשל המונח הוא "Tonalité relative".