מצודות טיגארט

מצודות טיגארט (באנגלית: Tegart, רווח בעברית גם בכיתוב טיגרט או טגארט) הן שרשרת מצדיות ומצודות משטרה שהוקמו בארץ ישראל ביוזמתו של סר צ'ארלס טיגארט, ומכאן שמן הרווח (בעיוות קל של שם היזם) ה"טיגארטים" או ה"טייגרים". המצודות הוקמו בשני מיזמים: במיזם גדר הצפון, ב-1938, ימי המרד הערבי הגדול – מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הוקמו שבע מצדיות להגנת הארץ מפני חדירת כוחות ערביים מסוריה ומלבנון. עם תום המרד, בראשית מלחמת העולם השנייה, שימשו המצודות להגנת הארץ מפני פלישה של צבאות גרמניה הנאצית ובעלות בריתה. במיזם מבני המשטרה (Police Building Programme), הוקמו בשנים 1940–1941 55 מצודות משטרה גדולות, ובין 1942 ל–1943 נוספו עוד שבע מצודות. מצודות טיגארט הוקמו ביוזמתו של סר צ'ארלס טיגארט, קצין משטרה בריטי ששירת בהודו כמפקד משטרת כלכותה ורכש מומחיות בדיכוי מרידות ובלוחמה בטרור. טיגארט הוזעק לארץ ישראל בשנת 1937, בשיאם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, כדי לתאם בין הזרועות השונות של המנדט הבריטי שפעלו נגד המורדים מקרב ערביי ארץ ישראל ונגד הכוחות הערביים הבלתי סדירים שחשו לעזרתם מסוריה ולבנון. ביוזמתו של טיגארט הוקמה בשנת 1938 גדר הצפון, שנועדה לחסום את הגבול הצפוני. על תוואי הגדר הוקמו 5 מצדיות, על פי דגם סטנדרטי שכלל מבנה מרובע ובראשו צריח מצולע הצופה לכל הכיוונים, ובו חרכי ירי. הראשונה הוקמה בנבי יושע (מצודת כ"ח), השנייה בסאלחה (כיום מושב אביבים), השלישית באזור הכפר סעסע (כיום היישוב מתת), הרביעית בכפר תרביחא (כיום מושב שומרה), והחמישית באזור היישוב באסה (כיום בשטח מושב יערה). שתי מצדיות נוספות נבנו ב"קו השני", כביש עכו-צפת, האחת במג'ד אל-כרום והשנייה בפראדיה - כיום מושב שפר. בנובמבר 1938 הקים הנציב העליון, הרולד מקמייקל, ועדה בראשות טיגארט, לתכנון מבני המשטרה בארץ ישראל. בוועדה היו חברים גם מפקד משטרת המנדט, אלן סונדרס ומומחים אחדים. רוברט היינינג (Robert Haining), מפקד הצבא הבריטי בארץ ישראל, הציב דרישות טקטיות לעיצוב תחנות המשטרה, ובהן היכולת להגן על כל תחנה בכוח אדם מזערי. הוועדה קבעה את משימותיה של כל תחנת משטרה ואת מספר השוטרים הדרוש למילוי משימות אלה, ובהתאם לכך הגיעה למספר התחנות הנדרש. יחד עם מפכ"ל המשטרה וסגנו קבע טיגארט פריסה של 77 תחנות משטרה בשלוש רמות: 17 תחנות משטרה עירוניות 37 תחנות משטרה כפריות 23 עמדות משטרה. הצעה זו התחשבה בקיומן של מצודות גדר הצפון, שבנייתן הסתיימה טרם הקמת הוועדה. בחלק מתחנות אלה שולבו משרדי ממשלה, והן עוצבו בחמישה דגמים: תחנה עירונית – משרדי נפה, מחוז ומשרדים ממשלתיים תחנה עירונית – משרדי מחוז ומשרדים ממשלתיים תחנה כפרית – משרדי מחוז ומשרדים ממשלתיים עמדת משטרה – תחנה פריפריאלית או שלוחת חוץ מטה משטרה מחוזי, מטה CID מחוזי, משרדי נפה. ב-4 באפריל 1939 מסרה הוועדה את המלצותיה לממשלת המנדט, ובמאי 1939 עזב טיגארט את ארץ ישראל. בלונדון המשיך לפעול לקידום תוכניתו. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה אישר משרד האוצר הבריטי לממש את תוכניתו של טיגארט, לאחר שהוריד ממנה 20 תחנות עירוניות ושתי עמדות עירוניות. באוגוסט 1939 אושר תקציב להקמתן של 11 מצודות, ובפברואר 1940 אושר תקציב להקמתן של עוד 44 מצודות. למימוש התוכנית עוצבו שישה דגמים חדשים לתחנות: תחנה כפרית – מטה מחוזי, מטה נפתי (2nd Class Police Station – District HQ, Divisinal HQ) תחנה כפרית – מטה נפתי (2nd Class Police Station – Divisinal HQ) מטה נפתי (Divisinal HQ) תחנה עירונית (1st Class Police Station) תחנה כפרית (2nd Class Police Station) עמדת משטרה (Police Post). בהתאם לתוכנית זו הוקמו בשנים 1940–1941 55 מצודות משטרה גדולות, ובשנים 1942–1943 הוקמו עוד שבע מצודות. אף על פי שהמרד הערבי הגדול הסתיים בשנת 1939 המשיכו הבריטים בהקמת המצודות על פי התוכנית, בהתחשב בסכנות בפניהן ניצבה ארץ ישראל לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. עצם הקמתן ופיזורן בכל רחבי הארץ ולא רק בצפונה העיד על מטרה זאת. הקמת המצודות נעשתה בחלקה על ידי חברת "סולל בונה", אותה ניהל באותה עת דוד הכהן, ובחלקה על ידי חברות פרטיות. לשבע המצדיות של גדר הצפון היה תפקיד חשוב בדיכוי המרד הערבי הגדול (1936–1939) וחסימת גבולות הארץ מפני תגבורות של כוחות בלתי סדירים שעלולות היו לחוש לעזרת המורדים. למצודות הגדולות היה מקום חשוב במערך הצבאי הבריטי להגנת הארץ מפני פלישת כוחות אויב. כל אחת מן המצודות מוקמה על שטח של מספר דונמים (כדוגמת תחנת משטרת טבריה, תחנת משטרת עפולה, תחנת משטרת בית ליד, תחנת משטרת יריחו ותחנת משטרת באר שבע). כל המצודות, שהוקמו בערים חשובות, בצומתי דרכים ובנקודות אסטרטגיות ברחבי הארץ, פעלו הן כמפקדות והן כבסיסים לכוחות משטרה. למצודות הגדולות שהוקמו ברחבי הארץ היה סגנון אדריכלי אחיד: חזית בת שתי קומות ומשני צדדיה מגדלי שמירה ותצפית עם חרכי ירי, וחומה שהקיפה חצר גדולה ומוגנת, שבה נבנו מבנים נוספים. בכל מצודה הייתה כניסה ראשית אחת וכניסה נוספת לחצר. גנרטור סיפק חשמל בעת הצורך. המבנה הוקף בגדר תיל במרחק מאה מטר ממנו. כמה מן המצודות תוכננו כהרחבה של תחנת משטרה קיימת או מבנה ממשל קודם, ולכן ניתן לזהות בהן שילוב סגנונות אדריכליים. רבות מן המצודות הכילו מאגרי מים עיליים על גגותיהן. בשנת 2009 נמצא מרתף תת-קרקעי רחב ידיים מתחת למצודה בנצרת אשר ככל הנראה נועד לאגירת מים ולשימושים נוספים. ב-2012 התגלה מאגר דומה גם במצודת כ"ח. מפעל המים במצודת המשטרה בתרשיחא פעל באופן הבא: ממאגר המים בהר אגר שהכיל 1,041,214 ליטרים מים [כ-1,041 קוב] נמשך צינור תת-קרקעי בקוטר 5 ס"מ שאורכו כ-900 מטר למטה אל מאגר המים בחצר מצודת המשטרה שהכיל 499,783 ליטרים מים [קצת פחות מ-500 קוב]. במאגר זה הותקנה משאבה שהעלתה את המים למבנה. בנוסף פעלה במצודה מערכת אגירת מים פנימית שהייתה קשורה, ככל הנראה, אל המאגר בחצר. בתחומי התחנות נכללו מפקדות הצבא, המשטרה, הבולשת הבריטית (ה-CID), חדרי מעצר ובתי משפט. כן נכללו בהן מוסכים לרכב צבאי ומחסני נשק. ב-13 מהמצודות (או בסמוך להן) מוקמו גם משרדים של ממשלת המנדט. מתקופת המרי נגד השלטון הבריטי, שקדמה למלחמת העצמאות, נודע האירוע של ההתקפה על משטרת רמת גן, שערך האצ"ל באפריל 1946, שבה נפצע קשה ונתפס עולה הגרדום דב גרונר. עשר שנים לאחר תחילת הקמתן היה לחלק ממצודות טיגארט, כמשטרת לטרון, משטרת סמח', משטרת עיראק סואידן (כיום מצודת יואב) ומצודת נבי יושע (כיום מצודת כח), תפקיד מכריע במלחמת העצמאות. מספר קרבות דמים קשים נערכו על מצודות אלה, עד שהכוחות הישראלים הצליחו לכבשן (הניסיונות בלטרון נכשלו והמצודה נכבשה רק במלחמת ששת הימים). כיום הן משמשות כאתרי זיכרון ומורשת לאומית. לאחר הקמת המדינה הפכו חלק מן המצודות לתחנות של משטרת ישראל ולבתי כלא של שירות בתי הסוהר (כלא רמלה, כלא "אשמורת" בבית ליד, כלא שקמה, בית סוהר שאטה, בית המעצר ג'למה) וחלקן הפכו לבסיסי משמר הגבול וצה"ל, לרבות משכן בתי כלא צבאיים כדוגמת כלא 6 בבניין מצודת עתלית וכלא מגידו בבניין מצודת לג'ון וכן כלא סודי של אמ"ן (מתקן 1391, שדבר קיומו פורסם בעיתונות בישראל ובעולם בשנת 2005), השוכן במצודת טיגארט ליד קיבוץ ברקאי. בשתיים מן התחנות שכנו שניים מן הפיקודים המרחביים של צה"ל, פיקוד הדרום בתחנת באר שבע ופיקוד הצפון בתחנת נצרת. אחדות מן התחנות נהרסו חלקית וחלקן הוטמעו במסגרת מכלול מבנים גדול יותר ולא ניתן להבחין בצורתן המקורית. מצודות טיגארט שנשארו מחוץ לקווי שביתת הנשק של 1949 הפכו למרכזי שלטון ומחנות צבא ירדניים (בגדה המערבית) ומצריים (ברצועת עזה). בתקופת פעולות התגמול, בשנים 1955 ו-1956, כוונו אחדות מן הפעולות נגד בסיסים מצריים וירדניים ששכנו במצודות טיגארט, הידועות שבהן הן הפשיטה על משטרת ח'אן יונס, "מבצע אלקיים", שנערך ב-30 באוגוסט 1955, ופעולת התגמול הגדולה מכולן נגד משטרת קלקיליה, "מבצע שומרון", שנערך ב-10 באוקטובר 1956. לאחר מלחמת ששת הימים וכיבוש יהודה ושומרון ורצועת עזה על ידי צה"ל, עברו התחנות שבשטחים אלה לידי השלטון הצבאי הישראלי. מצודות טיגארט בערים הפכו למטות הממשל הצבאי בנפות השונות, ואחרות שימשו כמחנות ליחידות צה"ל, מתקני אימונים או מתקני כליאה. לאחר הסכמי אוסלו נמסרו מרבית בנייני הממשל והמתקנים לידי הרשות הפלסטינית, שהמשיכה להפעילם כמרכזי שלטון, בסיסי משטרה ומתקני כליאה וחקירה. מרכז השלטון של הרשות הפלסטינית מוקם ברמאללה בקומפלקס של מבנים שנבנה על יסוד מצודת טיגארט שהורחבה, ונודע בשם "המוקטעה". שם היה מקום מושבו של יאסר ערפאת, עליו הוטל מצור בעת מבצע חומת מגן ב-2002. בית הכלא המרכזי של הרשות הפלסטינית הוקם בבניין משטרת יריחו, תחנת משטרה אופיינית למצודות טיגארט. ב-14 במרץ 2006 נתפס הבניין על ידי כוחות צה"ל במבצע הבאת ביכורים, שנועד לתפיסתם של רוצחי השר רחבעם זאבי. במהלך המבצע נהרס חלק מהמבנה. מצודות טיגארט – בפריסתן הארצית, בגודלן הרב, בצורתן האופיינית ובציפוי ה"שפריץ" החום בהיר שלהן, הפכו לחלק בלתי נפרד מנוף הארץ ומהמורשת הביטחונית שלה. חלקן הוסב ברבות הימים לאתרי הנצחה ולמוזיאונים לכוחות הביטחון השונים ומורשתם: משטרת לטרון הפכה לחלק ממוזיאון יד לשריון, משטרת עיראק-סואידן (מצודת יואב) הייתה למוזיאון גבעתי, ובמתקן המשטרה בשפרעם-קריית אתא הוקם בית מורשת משטרת ישראל. האחרון עבר מהצפון לבית שמש, שם לא הוקמה מצודת טיגרט, אך הוא שמר על איור המצודה בסמלו. כמו כן, מיצדיות הטיגרטים מגדר הצפון מופיעות בסמל יחידת משמר הגבול. מצודות טיגארט אחרות סובלות מהזנחה ועזובה. חלקן שימשו כמתקני אימונים של כוחות הביטחון השונים ללוחמה בשטח בנוי או לוחמה בטרור, דבר שהותיר אותן במצב רעוע. "המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות" עוסקת בניסיונות להצלת מצודות טיגארט העזובות והפיכתן לאתרי מורשת. מצודות הטיגארט נתפסו מלוות את ההיסטוריה הציונית בארץ ישראל מאז הקמתן ועד היום. בהקמתן השתתפו פועלים יהודים ובהמשך, כתחנות משטרה בריטיות שימשו חלקן כבתי מעצר בהם שהו עצירי המחתרות היהודיות בתקופת המנדט הבריטי. במלחמת העצמאות שימשו חלק מהמצודות, כמו מצודות לטרון, גשר ומצודת כ"ח זירות של קרבות שנצרבו באתוס הציוני. בהמשך, מצודות רבות המשיכו לשמש מוקדים חשובים בדמות תחנות משטרה ובסיסי צבא. דוגמה לקשר זה הם תולדותיו של גבריאל שטרנברג ומצודת הטאגרט של רחובות. שטרנברג, שעלה כחלוץ מצ'רנוביץ, עבד בשנות השלושים בהקמת בנין משטרת רחובות, מאוחר יותר היה עצור בו בגלל היותו לוחם בלח"י ולבסוף, בשנות השבעים, היה מפקד משטרת רחובות – כל זאת באותו מבנה בריטי. אורי קוסובסקי ושלומי שטרית, משטרת ישראל בשביל ישראל: מבני משטרה היסטוריים בארץ ישראל, הוצאת משטרת ישראל, 2013 גד קרויזר, הטיגארטים הקמת מצודות המשטרה הבריטיות בארץ ישראל 1943-1938, הוצאת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2011 המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל - מצודות הטגארט – רקע היסטורי ומדיניות שימור, הוצאת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2023 מדיה וקבצים בנושא מצודות טיגארט בוויקישיתוף יגאל אייל, עמירם אורן, ‏מצודות טיגרט - שלטון וביטחון בכפיפה אחת - הרעיון, המדיניות והיישום, קתדרה 104, יוני 2002, עמ' 126-95 גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 128-95 ניר מן, הטיגארטים: כתיבה מחקרית מעולה, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2011, סקירה של ספרו של קרויזר שנזכר לעיל מאיר שפירא, ה-"טייגרים", באתר "תפוז" Kevin Connolly, Charles Tegart and the forts that tower over Israel, BBC, 9 September 2012 מיכאל יעקובסון: סקירה על מצודת המשטרה הבריטית הנטושה הצמודה לשפר, באתר 'חלון אחורי', 6 בדצמבר 2014 מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית היסטורית על המצודה בבית גוברין, באתר 'חלון אחורי', 19 באפריל 2016 מיכאל יעקובסון, בונבוניירה אדריכלית נחשפת מחדש ברחוב הסואן והמזוהם של גוש דן, באתר Xnet‏, 24 באוגוסט 2020 פרויקט טיגארט - רישום מיקומים ותיעודים של מצודות הטיגארט בישראל, באתר היסטוריה על המפה, 1 ביוני 2020 סרטון ביקור תיעוד במשטרת סרפנד אלחרב 3 שנים לאחר נטישת מבנה בסיס פקע"ר נס ציונה באתר youtube ביקור מצולם במבנה המשטרה הבריטית במטולה (כעשור לאחר נטישת בסיס יחידת הקישור ללבנון באתר youtube ביקור מצולם במצודת הטיגארט של צמח - מבנה המשטרה הבריטי ס'מח באתר youtube תיעוד מצדית פרדיה (מצודת שפר) מצודת טיגארט חלק ממצודות גדר הצפון באתר youtube מצודה שהיא כלא - משטרת עתלית | כלא שש אלבום תמונות באתר היסטוריה על המפה 11 באוקטובר 2021 המפלצת שעל הגבעה - משטרת עיראק סווידאן באתר 'פרויקט טיגארט', 12 בספטמבר 2022 גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 106 גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 109 גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 116 על בניין הסראיה ראו באתר משרד החינוך והתרבות - מחוז דרום גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 121 אלי אשכנזי, מרתפים בריטיים סודיים - ממש מתחת למשרד רס"ר המטבח, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2009 אלי אשכנזי, תחנת המשטרה הבריטית נכבשה, המים נשארו, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2012 גד קרויזר, ‏'חזרה לשליטת התחנה': פרשת תכנון מבצרי המשטרה ('טגארטים') בארץ-ישראל, קתדרה 111, מרץ 2004, עמ' 122 עמוס הראל, פלשתינאים: המבוקשים ברחו לפני פיצוץ בניין הממשל, באתר הארץ, 30 ביוני 2002 מיכאל יעקובסון, סיבוב במצודת טיגארט דר קדיס הנטושה שבשומרון / שיר אהבה בלב ים, בבלוג "חלון אחורי", 15 בדצמבר 2009 נכון לספטמבר 2020. המידע ניתן על ידי האחראי על השימור במשטרת ישראל בהרצאה שהעביר ב-30 בספטמבר 2020 ב-30 באוקטובר ניתנה הרצאה על ידי האחראי על השימור במשטרת ישראל ובה הוצג תכנון עתידי למרכז מסחרי במקום היסטוריה על המפה | משטרת קטרה | מצודת הרפאים על כביש 40 – מצודת טיגארט QATRA (גדרה), באתר היסטוריה על המפה |, ‏2012-10-03 היסטוריה על המפה תיק תיעוד של תחנת המשטרה ברמת גן, באתר מינהל מקרקעי ישראל אלי אשכנזי, במעלות תרשיחא, תחנת המשטרה היא גם מוזיאון, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2012