laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צ'בורשקה

צֶ'בּוּרָשְקָה (ברוסית: Чебурашка) הוא יצור בדיוני בעל גוף קטן, אוזניים גדולות ופרווה קצרה וחומה. הוא דמות ספרותית בסדרת ספרי ילדים מאת הסופר הרוסי אדוארד אוספנסקי, כמו כן הוא הגיבור של סדרת הנפשה הקרויה על שמו, בה דמותו צוירה על ידי לאוניד שוורצמן. לפי הסיפור, צ'בורשקה הוא חיה קטנה ומצחיקה, אשר אינה מוכרת למדענים, ומתגוררת ביער טרופי. יום אחד הוא הגיע בטעות לארגז תפוזים, אכל את כולם, והלך לישון. לאחר שמצא אותו המוכר המופתע בחנות שאליה הגיע ארגז התפוזים, הוא הוציא את צ'בורשקה מהארגז והושיב אותו על השולחן, אבל משום שכפות ידיו נרדמו לאחר שבילה הרבה מדי זמן בארגז, הוא נפל (משמעות המילה "чебурахнулся", "צ'בּוּראכנולסיה", בניב דיבורי רוסי: "נפל", "התגלגל") מהשולחן לכיסא, ומהכיסא לרצפה. מנהל החנות, שראה זאת, החליט לקרוא לחיה הקטנה "צ'בורשקה". מילים עם שורש זה מיושנות ברוסית; אוספנסקי החיה אותן. ישנה תיאוריה שאומרת כי צ'יבורשקה הוא למעשה ישראלי, שכן מקורו של ארגז התפוזים שאיתו הגיעה הוא מיפו. לצ'בורשקה יש גוף דמוי דוב ואוזניים גדולות ועגולות. מינו ככל הנראה זכר. בספר, צ'בורשקה מבלה הרבה זמן עם תנין בשם גֶנה, שהולך על רגליו האחוריות ומנגן באקורדיון. בהקדמה לספרו, מציין הסופר שההשראה שלו לסיפור הייתה בובות משחק שלו מילדותו, בהן בובה שלא ברור מי הייתה אמורה להיות – אותה הוא כינה "צ'בורשקה". צ'בורשקה מפורסם בכל רוסיה וברית המועצות לשעבר. הוא נבחר לקמע הרשמי של קבוצת האולימפיאדה באולימפיאדת הקיץ ביוון -2004. נוסף על רוסיה וברית המועצות לשעבר, צ'בורשקה התפרסם גם בארצות אחרות, כדוגמת יפן - שם הוקרנו סרטיו ב-15 בתי קולנוע. לפי הערכות, כ-700,000 יפנים צפו בסרטי צ'בורשקה בתקופה שבין קיץ 2001 לאביב 2002. מספר חברות יפניות קנו זכויות להפיק פרסומות עם דמותו של צ'בורשקה, ובנוסף לכך יצאה סדרת אנימה המבוססת על הסרטים. ב-2018 הוקם בחולון גן סיפור בשם "צ'בורשקה וחבריו" ברחוב משה שרת 27. 1969 – גנה והחברים (Крокодил Гена) 1971 – צ'בורשקה יום הולדת (Чебурашка) 1974 – הגברת הזקנה שפוקליאק (Шапокляк) 1983 – צ'בורשקה הולך לבית הספר (Чебурашка идет в школу) 2023 – צ'בורשקה (Чебурашка) מדיה וקבצים בנושא צ'בורשקה בוויקישיתוף האתר הרשמי של האנימה על צ'בורשקה (ביפנית) http://www.ghibli-museum.jp/cheb/top.html ייצא לאקרנים ב-1 בינואר 2023
Neighbours

Neighbours היא סדרת טלוויזיה ללימוד השפה האנגלית, שהופקה בטלוויזיה החינוכית באמצע שנות ה-70 וצולמה בשחור-לבן. מפיקת הסדרה הייתה אסטל פרידמן והבמאים היו אירווינג קפלן, מייקל גרינשפן ומקסין אליעז. הסדרה הייתה מיועדת לשנה הראשונה של לימוד השפה האנגלית (כיתות ה'). לסדרה הופקו תשעה פרקים והתלוו אליה ספר עבודה ומדריך למורה. הסדרה הוקרנה לראשונה ב-1976. כמו סדרות אחרות מאותה תקופה, הסדרה שודרה פעמים רבות בשידורים חוזרים והפכה לנכס צאן ברזל בתרבות הישראלית, בעיקר בזכות השירים שכתבה והלחינה עבורה ברברה גרוס. עלילת המסגרת של הסדרה עקבה אחר משפחות המתגוררות בשני אזורים שונים: מחד, מרכז עיר קטנה, ומאידך, פרבר או כפר. במהלך התוכנית שולבו שירים שמטרתם הקניית השפה האנגלית. שיר הפתיחה של הסדרה הציג את הדמויות: Neighbours, we are neighbours Come and meet the neighbours... I’m Sharon, I’m David, we live here, I’m a nurse, I’m an engineer שירים אחרים הזכורים מן הסדרה: סוזי סורפרייז (Susie Surprise) - שרה אמן בתפקיד בובה שמסוגלת לשיר. בחנות של מר קשטן (In Mr. Kashtan's Store) - שיר המלמד ספירה ושמות פירות וירקות באנגלית. יש לי חבילה (I have a package). לשירים היה תפקיד חשוב בהקניית השפה, ובמקביל הוצגה תוכנית נלווית שבה שודרו רק השירים (בביצוע סוזי מילר וג'רי היימן) בשם "Sing a Song". ירמי קפלן (בנו של הבמאי אירווינג קפלן) - בתפקיד הילד בני; היינץ ברנרד - בתפקיד מר כהן; אליס גולמבו - בתפקיד שרון, אחות במקצועה; צ'ארלס ברנשטיין - בתפקיד דייוויד, מהנדס במקצועו; שרה אמן - הופיעה בתפקידי אורח בשניים מפרקי הסדרה, בתור לולו הליצן והבובה סוזי סורפרייז; תמי אליעזר-שפיץ - בתפקיד הילדה תמי; ג'יל גולדוואסר; פיטר פריי - בתפקיד מר קשטן, בעל המכולת; תלמה רובי - בתפקיד בלה; פיליפה ג'קס; ביאטריס שימשוני. רבים טועים לחשוב שסוזי מילר גילמה בתוכנית את סוזי סורפרייז, אבל למעשה הייתה זו שרה אמן. סוזי מילר חידשה את השיר, ללא הדמות, בתוכנית "Sing a song". באופרת הסבון "השיר שלנו" בוצעה מחווה (בפרק הראשון של העונה השנייה) לשיר הפתיחה של התוכנית. הקומדי סטור ביצעו פרודיה על שיר הפתיחה, על "החנות של מר קשטן", "שיר החבילה" ושירה של סוזי סורפרייס. הטלוויזיה החינוכית הוציאה תקליטור עם שירי התוכניות החינוכיות, ובהם שירים מהסדרה. "Neighbours", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Neighbours", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית "Neighbours" באתר כאן חינוכית אנד מיסטר קשטן טו!, באתר ynet, 8 במרץ 2005
ויליס קריטנברגר

ויליס דייל קריטנברגר (באנגלית: Willis Dale Crittenberger;‏ 2 בדצמבר 1890 - ‏ 4 באוגוסט 1980) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. קריטנברגר נולד ב-2 בדצמבר 1890, בעיר בולטימור שבמדינת מרילנד, ארצות הברית. הוא גדל בעיר אנדרסון, אינדיאנה. ב-1909 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט), אותה סיים ב-1913. בין חבריו לספסל הלימודים נמנו אלכסנדר פאץ' וג'פרי קיז. הוא הוצב כלוטננט משנה ברגימנט הפרשים ה-3. בין 1924-1930 למד בבתי ספר צבאיים שונים, וב-31 במרץ 1935 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-1. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בהדרגה הוא הבין שזמנו של חיל הפרשים חלף. הוא החל מתעניין יותר ויותר בלוחמת שריון, וב-20 ביולי 1940 מונה לראש מטה דיוויזיית השריון ה-1. ב-17 ביוני 1941 הוא הועלה לדרגת קולונל זמנית, וב-10 ביולי של אותה שנה הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד). ב-8 באוגוסט הוא מונה למפקד בריגדת השריון ה-2. ערך מורחב – מלחמת העולם השנייה עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה קריטנברגר מפקד בריגדת השריון ה-2 אשר הייתה חלק מדיוויזיית השריון ה-2 בפיקודו של ג'ורג' פטון. בינואר 1942 הועבר קריטנברגר לפקד על דיוויזיית השריון ה-2, וב-16 בפברואר הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (שני כוכבים). ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-3, וארגן ואימן אותו לקראת שליחתו לחזית. ב-1 ביולי 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-19, אשר הוצב באנגליה. בתחילת 1944, כחלק מחילופי הגנרלים שנעשו לקראת הפלישה לנורמנדי, מונה קריטנברגר למפקד הקורפוס ה-4, אשר הועבר לחזית האיטלקית במקום הקורפוס ה-6 של לוסיאן טראסקוט אשר הועבר לחזית המערבית. הקורפוס שלו כלל פרט לדיוויזיית השריון ה-1 ולדיוויזיה ההררית ה-10 גם את כוח המשלוח הברזילאי. קריטנברגר השתתף בקרבות באיטליה עד כניעת הגרמנים בזירה זו ב-2 במאי 1945. ב-3 ביוני 1945, הועלה קריטנברגר לדרגת לוטננט גנרל (שלושה כוכבים). ב-1 ביולי 1947 הוא מונה למפקד פיקוד הקריביים, וב-1950 מונה למפקד הארמייה הראשונה. הוא פרש מהצבא בדצמבר 1952. לאחר פרישתו שיש כיועץ לענייני ביטחון לאומי לנשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. קריטנברגר נפטר ב-4 באוגוסט 1980 בצ'בי צ'ייס שבמדינת מרילנד בגיל 89. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון עם אשתו ושניים מבניו. ב-23 ביוני 1918 נישא קריטנברגר לג'וזפין פרוסט וודהול (1894-1978). היו להם שלושה ילדים, אשר שלושתם שרתו בצבא ארצות הברית: בנו הראשון, רב"ט טאונסנד וודהול קריטנברגר (יליד 13 במאי 1925) נהרג בפעולה בחזית המערבית ב-25 במרץ 1945, בימים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, בגיל 19 בלבד. בנו השני, קולונל דייל ג'קסון קריטנברגר (יליד 27 במאי 1927) שימש כמפקד הבריגדה ה-3 שבדיוויזיה ה-9, ונהרג ב-17 בספטמבר 1969 בגיל 42. בנו השלישי, ויליס קריטנברגר הבן, היה היחיד שנפטר לאחר אביו. הוא לחם במלחמת העולם השנייה עם הדיוויזיה המשוריינת ה-10, ופרש מהצבא בדרגת מייג'ור גנרל. מדיה וקבצים בנושא ויליס קריטנברגר בוויקישיתוף ויליס קריטנברגר באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית) ויליס קריטנברגר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יעל צ'רני

יעל צ'רני (צ'רניאבסקי) היא מנצחת, זמרת סופרן ומרצה ישראלית. צ'רני נולדה בבוסטון וגדלה בירושלים. החלה את דרכה האמנותית בסופרן במקהלת אנקור, ובגיל 15 הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בהיכל התרבות תחת המנצח אנטוניו פאפאנו. למדה בתיכון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. את שירותה הצבאי החלה בתזמורת צה"ל. למדה זמרה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל צילה גרוסמאייר וניצוח אצל מנדי רודן ויבגני צירלין. המשיכה ללימודי תואר שני במכון פיבודי בבולטימור אצל גוסטב מאייר, ואחר-כך באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ולימודים בבית הספר הגבוה לאופרה בקרלסרוהה בגרמניה. הייתה אסיסטנטית של המנצח קלאודיו אבאדו,, ואף הקליטה עימו סדרת דיסקים מיצירות פרגולזי ומוצרט ל"דויטשה גרמופון". כמו-כן הייתה אסיסטנטית של המנצחת סימון יאנג, ועבדה כמנצחת משנה וכסופרן עם תזמורות בישראל ובעולם. מרבה להופיע בארץ ובעולם, כמו כן מרצה אורחת במוסדות שונים, בהם מכללת שנקר, בית ברל ואוניברסיטת הרווארד. צ׳רני היא כלת פרס גארי ברתיני למנצחים משרד התרבות 2009. ב-2013 העבירה סדרת הרצאות בנושא "העיקר זה הקלאסיקה" במסגרת האוניברסיטה המשודרת. סדרה זו עובדה מאוחר יותר לספר. ב-2016 נבחרה לעמוד בראש תחנת הרדיו "כאן קול המוזיקה" בתאגיד השידור הישראלי. באפריל 2018, הודיעה על סיום תפקידה כמנהלת התחנה. בדצמבר 2020 פרסמה באמזון את ספרה "Classical Music: UNDRESSED" הדן ומפרש את עולם המוזיקה הקלאסית לקהל דוברי האנגלית. יעל צ'רני, העיקר זה הקלאסיקה: מבט עדכני על עולם המוזיקה הקלאסית, הוצאת מודן ואוניברסיטה משודרת, 2016 Yael Cherni Classical Music: UNDRESSED November 5, 2020 הרצאות של יעל צ׳רני לצפייה ברשת: מבוא למוזיקה קלאסית, המלחינות הגדולות בהיסטוריה, על עולם הניצוח במוזיקה קלאסיתֿ כשהביקורת מחמיצה וג׳ורג׳ גרשווין - הילד הרע של המוזיקה הקלאסית. מדיה וקבצים בנושא יעל צ'רני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יעל צ'רני חגי חיטרון, יעל צ'רני, מנהלת "קול המוזיקה" בתאגיד השידור החדש, לא פוסלת דיבורים, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2016 שירה קדרי-עובדיה, יעל צ'רני הופכת את המוזיקה הקלסית לרלוונטית, באתר nrg‏, 22 באפריל 2017; במקור, מתוך "מקור ראשון" נטע הלפרין, מנצחת קלאסית, ראיון עם יעל צ׳רני בעיתון ״ישראל היום״ 16 בדצמבר 2016 חגי חיטרון, "רוצה להיות מנצחת? תתנהגי כמו גבר", באתר הארץ, 16 בדצמבר 2013 Yael Cherni - The Difference Between Being and Artist and an Entertainer – An Apple Podcast ירה קדרי-עובדיה, יעל צ'רני הופכת את המוזיקה הקלסית לרלוונטית, באתר מקור ראשון, ‏22 לאפריל 2017 חגי חיטרון, יעל צ'רני, מנהלת "קול המוזיקה" בתאגיד השידור החדש, לא פוסלת דיבורים, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2016 אמיר מנדל, יעל צ'רני מסיימת את תפקידה כמנהלת "קול המוזיקה" בתאגיד השידור, באתר הארץ, 10 באפריל 2018 Classical Music: UNDRESSED
דוד מורה

דוד מורה (1920–2012) כיהן כראש המועצה המקומית קריית שמונה במשך כשמונה שנים. מורה התייתם משני הוריו בגיל שמונה שנים. הוא גודל על ידי אחיו ואחותו הגדולים, שתפסו את מקום ההורים. הם הצליחו לממן עבורו השכלה, כולל שליחתו לאוניברסיטת בגדד. מורה עלה לארץ במבצע עזרא ונחמיה, ב-1950, כשהוא היה בן 30 הוא עלה לבדו לארץ אך חלק קטן ממשפחתו כבר הייתה שם: בני דודיו אברהם, נעים ואליהו שמש הלכו ביחד כדי למצוא עבודה (נעים הלך להיות מהנדס בחברת החשמל). הוא הגיע למעברת שער העלייה. משם עבר למעברת כפר סבא. משם הגיע אל הסמינר למורים בקיבוץ נצר סירני. בשנת 1951 החל ללמד בבית ספר דל אמצעים, על הריסות הכפר הנטוש חלסה, שעליו החלה להתהוות העיירה קריית שמונה. דוד מורה התקדם לתפקיד מנהל בית הספר. מתפקיד זה החל לעסוק בעניינים הקשורים בעירייה ובפוליטיקה מקומית. בשנת 1955 נבחר כחבר במליאת המועצה, ובשנת 1960 הוא נבחר לראשות המועצה המקומית. פועלו כראש עיר כלל את הבאת המפעל אלקטו-גליל לקריית שמונה, הקמת שכונת הוורדים, ובנית רכבל מנרה. בחלק משנות כהונתו, המצב הביטחוני בעיירה לא היה טוב ונורו לעברה קטיושות. דוד מורה נבחר לתפקיד ראש העיר אחרי שכיהן בו אשר ניזרי. ניזרי כיהן גם בין שתי הכהונות של מורה וגם אחרי כהונתו האחרונה. מורה היה חבר במליאה בכול הכהונות של ניזרי והתמודד נגדו בקביעות בבחירות. כראש החברה לפיתוח קריית שמונה, החל משנת 1977, מורה דאג להקים ולהפעיל בעיר מיזמים שונים, כגון בתי הקולנוע הראשונים שלה. האיש והאגדה, בני אברהמי, ערוץ שמונה, 2012 *מורה דרך דוד מורה מסע חיים 2008, אוטוביוגרפיה ראשי העיר מאז ועד היום, אתר עיריית קריית שמונה אורי דרומי, אחרי מות, באתר הארץ, 30 במרץ 2012
זירה (תוכנה)

זירה (באנגלית: Arena) הוא תוכנה לסימולציית אירועים בדידים ואוטומציה שפותחה על ידי חברת Systems Modeling. התוכנה, משתמשת בשפת סימולציה ובמעבד SIMAN והחל מגרסה 15 תומכת בתהליכי ביג דאטה. בשנת 2000, חברת Rockwell Automation רכשה את הזכויות על התוכנה. Arena נמצאת בשימוש על ידי חברות העוסקות בתחום הדמיה של תהליכים עסקיים. ביניהן" ג'נרל מוטורס, UPS, IBM, נייקי, Xerox, לופטהנזה, פורד, ואחרים. לפעמים יצירת סימולציה יכולה לדרוש זמן רב יותר בתחילת פרויקט, אבל התקנות מהירות ואופטימיזציות יכולות להפחית את משך הפיתוח הכולל של הפרויקט. "זירה" יכולה לדמות מגוון סוגי פעולה, לדוגמה מרכזיות שיחה, לייעול השימוש של סוכנים, וקווי טלפון, ועיצוב של מכרה זהב. נכון לדצמבר 2016, בגרסה 15, התוכנה נותנת שיפור ביצועים, אופטימיזציה, אנימציה והכללה של יכולות 64bit למידול תהליכי המכילים Big Data. נשקל על ידי החברה לכלול את "זירה" בחבילת מוצרים של רוקוול תחת המותג "FactoryTalk". אתר האינטרנט הרשמי של זירה Arena Simulation Software | Arena Simulation Software United States, Rockwell Automation (באנגלית אמריקאית) Acquisition History | Rockwell Automation United States, Rockwell Automation (באנגלית) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-04-20. נבדק ב-2009-03-26. {{cite web}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2006-09-22. נבדק ב-2009-03-26. {{cite web}}: (עזרה) "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2006-09-22. נבדק ב-2009-03-26. {{cite web}}: (עזרה) http://www.miningweekly.com/article/new-goldmine-is-all-set-to-hit-the-ground-running-1999-03-12 http://www.automationworld.com/webonly-1634
יצחק דבירה

יצחק (צחי) דבירה (נולד ב-21 בנובמבר 1972, ט"ו בכסלו ה'תשל"ג) הוא ארכאולוג ישראלי, אשר יחד עם ד"ר גבריאל ברקאי יזם את פרויקט סינון עפר הר הבית, הפועל מאז שנת 2004. דבירה החל לעסוק בנושא בהיותו סטודנט לארכאולוגיה בשנתו השלישית במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן אשר ארגן קבוצת סטודנטים לביצוע סקר ארכאולוגי דחוף בשפכי העפר מהחפירות ההרס שהתבצעו בהר הבית בשנת 1999 על ידי התנועות האיסלמיות. בעקבות כך נעצר דבירה, והוגש כנגדו כתב אישום. בשנת 2003 נערך כנגדו משפט אשר הסתיים במשיכה חזרה של כתב האישום על ידי המדינה. דבירה הוא בנם של צבי והילה צוויג, בילדותו גדל דבירה בהרצליה בבית מסורתי ומגיל צעיר החל עוסק בחקר המקרא במטרה לברר מה הן המצוות המקוריות. דבירה פיתח שיטה עצמאית החותרת לשחזור ההלכה המקראית באופן המתאים לאורח החיים בעידן המודרני. בין הנושאים שחקר לעומק היה מועדו ואופן יישומו של חג השבועות. על כך פרסם מאמר מקיף במוסף "שבת" בעיתון מקור ראשון "לאן נעלם חג הקציר". דבירה עסק גם בחקר המשמעות הרעיונית של בית המקדש במקרא ובמקורות היהודים שלאחר מכן, וגם על כך פרסם מאמר מקיף במוסף "שבת" בעיתון מקור ראשון. ערך מורחב – פרויקט סינון עפר הר הבית בשנת 2001 החל דבירה לפעול יחד עם אחד ממרציו, ד"ר גבריאל ברקאי, להקמת פרויקט לסינון העפר שנזרק מהר הבית. הארכאולוגים קיבלו את רישיון החפירה מרשות העתיקות רק בשנת 2004 ואז הוקם הפרויקט. מלבד זאת, דבירה ביצע מחקרים נוספים על הר הבית וביניהם מחקר בארכיון מחלקת העתיקות המנדטורית, שבו גילה כי ממצאים רבים שהתגלו במסגרת עבודות שיקום ותחזוקה של הוואקף המוסלמי בין השנים 1938–1942 (בעקבות רעידת האדמה של שנת 1937) ולא פורסמו מעולם, ביניהם פסיפס ביזנטי היושב תחת השכבה הקדומה ביותר של מסגד אל-אקצא, מנהרת סתרים בסמוך לכותל הדרומי ומקווה טהרה מתחת לחזית של אל-אקצה. דבירה גם פעיל מאוד במחאה כנגד הרס העתיקות בהר הבית, והחל לעקוב אחר עבודות הוואקף מאז החפירה הגדולה של שנת 1999, והקים לצורך כך אתר אינטרנט בו הוא מעדכן על עבודות הוואקף הנעשות במתחם הר הבית. בעקבות פעילותו, הוקם הוועד למניעת הרס עתיקות בהר הבית, שדבירה עובד עמו בקשר רצוף ומספק מידע. בשנת 2007 נחפרה תעלת ארוכה בהר הבית לצורך התקנת כבל חשמל. דבירה ביצע מעקב יום יומי על עבודות הוואקף ותיעד את התעלה לאורך שלביה. הוא חשף מפולת של קיר קדום באזור שממזרח למשטח המוגבה, שבו חוקרים שונים מייחסים לשטח העזרה של בית המקדש השני. התגליות מהמעקב שביצע יחד עם פעילות הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית הובילו להקמת ועדת חקירה ממלכתית שבדקה את התנהלות המדינה ורשות העתיקות. יצחק דבירה, באתר Academia.edu רחלי ריף, איך את מסננת אותי: מחפשים שרידים מבית המקדש, באתר nrg, ‏10 ביולי 2013 יואל יעקובי, פרויקט תגלית, באתר ערוץ 7, 29 במאי 2008 יואל יעקובי, התנערי מעפר, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2017 צחי דבירה באתר המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן חיבוריו לאן נעלם חג הקציר, פורסם במוסף 'שבועות', 'מקור ראשון', ה' בסיון תשע"א, 7.6.2011 . יצחק שמעון דבירה, דף שער בספרייה הלאומית בית משפט השלום, תיק מספר 003238/00 לאן נעלם חג הקציר מאמר של יצחק דבירה, במקור ראשון, 7 ביוני 2011 י' צויג, מידע חדש מחפירות שונות בהר הבית במאה השנים האחרונות, א' ברוך, א' לוי-רייפר וא' פאוסט (עורכים), חידושים בחקר ירושלים – הקובץ הארבע עשר (2008), רמת גן: 293 – 355. מתחם הר הבית מאמר של דבירה על השליטה הרשמית בהר הבית היא יהודית; בפועל עושה שם הוואקף ככל העולה על רוחו. דין וחשבון על ההרס המתמשך במיקרו-קוסמוס של ההוויה היהודית
דייוויד באק

דייוויד ג'. באק (באנגלית: David J. Buck) (נולד ב-10 במרץ 1956) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. שירת כמפקד חיל האוויר ה-14 בפיקוד החלל של חיל האוויר, ומפקד הפיקוד המשותף לחלל בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. ב-1986 סיים לימודי תואר ראשון והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין בכנף הטילים האסטרטגיים ה-44, המפעילה טילים בליסטיים בין יבשתיים. שימש קצין פיתוח בטייסת הניסויים 576 ועוזר למפקד חיל האוויר העשרים של ארצות הברית. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצי שימש ראש ענף וכותב נאומים במפקדת פיקוד החלל של חיל האוויר. בשנים 2000–2002 פיקד על טייסת השיגורים לחלל הראשונה בנמל החלל קייפ קנוורל. בשנים 2003–2005 שימש ראש מחלקה באגף התכנון של המטות המשולבים. ביוני 2005 מונה למפקד להק בסיס האוויר 821 בבסיס חיל האוויר תול בגרינלנד. ביוני 2006 מונה לסגן קצין תכנון בפיקוד החלל. באוגוסט 2007 מונה לסגן מפקד כנף החלל ה-50. ביוני 2008 מונה למפקד כנף החלל ה-30. במאי 2010 מונה לראש אגף כוחות החלל במפקדת כוחות האוויר של פיקוד מרכז. קודם לדרגת בריגדיר גנרל וביוני 2011 מונה לסגן מפקד מרכז הלוחמה של חיל האוויר בבסיס נליס שבנבדה. במאי 2013 מונה לראש אגף מבצעי אוויר, חלל וסייברספייס בפיקוד החלל. באוגוסט 2014 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לסגן מפקד פיקוד החלל של חיל האוויר. באוגוסט 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-14 ולמפקד הפיקוד המשולב לחלל של הפיקוד האסטרטגי בבסיס ונדנברג. שירת בתפקיד עד דצמבר 2017. הוא צפוי לסיים את שירותו בחיל האוויר בפברואר 2018. לבאק תואר ראשון בניהול אוניברסיטת קנזס ניומן בויצ'יטה, תואר שני בניהול מאוניברסיטת דקוטה הדרומית, תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי, תואר שני באסטרטגיית ניהול משאבים לאומיים מהמכללה לתעשייה של הכוחות המזוינים. הוא בוגר תוכניות פיתוח מנהיגות באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת וירג'יניה ובאוניברסיטה לביטחון לאומי. מדיה וקבצים בנושא דייוויד באק בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית ביוגרפיה באתר הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית
אלעזר הורוויץ

אלעזר הלוי איש הורוויץ (א' בשבט ה'תקס"ד, ינואר 1804–כ"א בסיוון ה'תרכ"ח, 11 ביוני 1868) היה רב ופוסק אוסטרי, ורבה של וינה בין השנים 1828–1868. נולד א' בשבט ה'תקס"ד (ינואר 1804) בעיירה פלוס (אנ') שבבוואריה לרבי דוד יהושע השל, בנו של רבי צבי הירש הורוביץ וחתנו של רבי אלעזר קאליר. ב-1821, בגיל 18, שלחו אביו לפרשבורג ללמוד בישיבתו של רבי משה סופר (החת"ם סופר). ב-1828 התקבל כרב העיר בווינה, תפקיד שמילא עד פטירתו. הוא עשה זאת בהמלצת רבו החת"ם סופר, שלא ראה שום אפשרות להימנע מלהכיר בהיותו של יצחק נח מנהיימר המנהיג הרוחני בפועל, ולכן נהג בו כבוד ושלח רב שמרן שיאזן אותו. ב-1863 הגן הרב הורוויץ על היינריך גרץ כשזה נתבע באשמת כפירה על ידי הכנסייה הקתולית לאחר שדחה את היות פרק נ"ג בספר ישעיה נבואה משיחית. הרב הורוויץ העיד לטובתו בבית-המשפט, בעוד שרוב האורתודוקסים ניהלו נגד גרץ מערכה שערה. נפטר בכ"א בסיוון ה'תרכ"ח (11 ביוני 1868). ספרו שו"ת "יד אלעזר" נדפס על ידי בניו אחר פטירתו. הרב חיים אופנהיים הרב אברהם שמידל מדיה וקבצים בנושא אלעזר הורוויץ בוויקישיתוף יד אלעזר, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי רבי אלעזר הלוי איש הורוויץ, יד אלעזר, באתר היברובוקס אייזיק הירש וייס, ‏נצח ישראל: מאמר הצלה מעקשות פה דוברי עתק נגד הרב הגאון מופת הדור מו"ה אלעזר הלוי הורוויץ..., באתר גוגל ספרים [‏http://ishimshitos.blogspot.com/2009/10/communal-activities-of-chief-rabbi-of.html‏ "‏The communal activities of Chief Rabbi of Vienna, Elazar Hurwitz‏"] (באנגלית). {{cite web}}: Check |url= value (עזרה) (הקישור אינו פעיל, י"ט בכסלו ה'תש"ף) אלעזר הורביץ (1804-1868), דף שער בספרייה הלאומית רבי אלעזר איש הורוויץ, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל" שלמה שפיצר, קהילות אוסטריה (מכון ירושלים, תשע"ז), עמ' 218 באנציקלופדיה היהודית מצוינת שנת לידתו כ-1803. "הורוויץ, אלעזר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב יהודה לייב לעווי

רבי יעקב יהודה לייב לעווי (ה'תקע"ג - י"א באלול ה'תרמ"ט, 7 בספטמבר 1889) היה רבה של שלשין. לאחר עלייתו לארץ, שימש עשרות שנים כאב בית דין בירושלים. מחבר ספר "בית לאבות" ומייסד כולל פולין בירושלים. נולד בשנת תקע"ג לאביו רבי אברהם לעווי ואמו אסתר. אחיו הם רבי שלמה זלמן לעווי, אב"ד זלאטשוב, רבי אשר לעמיל לעווי, אב"ד גאלין ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, רבי נחום לעווי, אב"ד שאדיק. מחבר ספר "אבני קודש" ורבי ישראל לעווי. יהודי פוזנא נהגו לכנותם "חמישה חומשי תורה". בצעירותו למד אצל הרב שלמה זלמן ליפשיץ, מחבר הספר "חמדת שלמה". היה רבה של שלשין, ולאחר שעלה לירושלים שימש כאב בית דין במשך עשרות שנים. כמו כן, הקים את "קופת רבי מאיר בעל הנס" ואת כולל פולין שעמד בראשו, וכיהן גם כנשיא "ועד הכללי". היה נוהג לשבת כל השבוע ולומד בבית הכנסת, שם היו מביאים לו אוכל, ורק בשבת היה חוזר לביתו. כל הנהגותיו היו על פי האר"י. היה חבר בוועד הראשון של מאה שערים והיה יושב ראש הבד"ץ. בנו הרב שלמה זלמן היה חתנו של רבי משה ריבלין (בנו של רבי הלל ריבלין מראשוני עליית תלמידי הגר"א). חתנו של הרב שלמה הוא הרב צבי אשר כהנא שפירא ממייסדי וראשי ישיבת המקובלים שער השמים אביה של חנה שפיצר וסביהם של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל ושל הרב שמואל כהנא שפירא אב"ד בירושלים. חידושי תורתו מובאים בספרו "בית לאבות", על מסכת אבות. רוב הספר הוא דברי אגדה וכן ביאורים על פי תורת הנסתר שבהקדמתו מעיד שלמד אותה מרבותי הרב יהודה כהן והרב רפאל ידידיה אבולעפיא, ובתחילת הספר מביא מספר חידושים על הש"ס. נפטר בערב שבת בי"א באלול תרמ"ט ונקבר בהר הזיתים בחלקת הפרושים. על מצבתו נחרט: "איש טהור, גדול הדור, מקדושי ירושלים עה"ק תובב"א הרב ר' יעקב יהודה לייב בהרב ר' אברהם זצ"ל נלישמ בש"ק בעת רצון י"א אלול תרמ"ט. תנצב"ה". הרב לעווי היה נשוי לרחל, בתו של רבי אליעזר אב בית דין סאמפאלנא, ונולדו להם תשעה ילדים. אחיו הם הרבנים אשר לעמיל לעווי ונחום לעווי. הרב אברהם שפירא, מנחת אברהם, תולדות המחבר, עמ' שי"ז – שי"ח. מאמר בדיני אסמכתא, עמ' שי"ט – שכ"ב. הקדמה לספרו "בית לאבות"
התובע הכללי של אוקראינה

התובע הכללי של אוקראינה (באוקראינית: Генеральний прокурор України) הוא ראש מערכת המשפט והאחראי על אכיפת החוק באוקראינה מטעם ממשלת אוקראינה ומשמש כיועץ הממשלה לענייני משפט. עומד בראש משרד התביעה הכללית (Прокурату́ра Украї́ни). משרת התובע הכללי באוקראינה הוקם ב-4 בנובמבר 1991 כיורש למשרת התובע הכללי של ברית המועצות. על פי סעיף 122 בחוקת אוקראינה, התובע הכללי ממונה לתפקיד על ידי נשיא אוקראינה בהמלצת הפרלמנט ועומד בראש התביעה הכללית . התובע מפוטר מתפקידו בהתאם להצבעת אי אמון הנערכת בראדה העליונה. תקופת כהונתו היא 6 שנים. לתובע הכללי 7 סגנים. התובע הכללי אחראי ל: ניהול תביעה בבית המשפט בשם המדינה; ייצוג האינטרסים של האזרח או המדינה בבית המשפט; פיקוח על החוק וגופי הבילוש והחקירה; פיקוח על יישום החלטות משפטיות בתיקי פשיעה. לתובע הכללי וליו"ר בית המשפט העליון של אוקראינה ישנה הסמכות להגיש בקשת חנינה של עצורים התובע הכללי מחויב להגיש דו"חות פעילות לראדה העליונה מדי שנה. ממלא מקומו של התובע הכללי הוא הסגן הראשון לתובע הכללי. עד ינואר 2017 תקופת הכהונה הייתה 5 שנים. בינואר 2017 תקופת הכהונה הוגדלה ל-6 שנים. הערות: מחניצקי כיהן כממלא מקום התובע על פי אוקאז מנשיא אוקראינה וכיהן גם כנציב פרלמנטרי. שוקין היה אמור להתפטר מתפקידו ב-16 בפברואר 2016 לאחר שהוצא לחופשה. ב-16 במרץ הוא חזר למלא את תפקידו לאחר שלא הגיע לידיו כל מכתב פיטורין. לבסוף פוטר רשמית בהצבעה פרלמנטרית ב-29 במרץ 2016. יורי סברוק כיהן כממלא מקום התובע הכללי לאחר שהיה קודם סגן ראשון לתובע. מדיה וקבצים בנושא התובע הכללי של אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התובע הכללי של אוקראינה Official website of the authority. Contact Us. ("Kyiv" spelling Chief prosecutor Shokin on leave – PGO, Interfax-Ukraine (17 February 2016) The law on the High Council of Justice earned, Ukrayinska Pravda (5 January 2016) Amendments to the Constitution of Ukraine passed: Ukraine takes a major step towards a European System of Justice, Lexology (9 June 2016) On appointment of Makhnitsky O.I. the Commissioner to monitor the activities of the Prosecutor General of Ukraine. RESOLUTION of the Verkhovna Rada of Ukraine № 760-VII. February 22, 2014 On appointment of O.Makhnitsky as acting General Prosecutor of Ukraine. DECREE OF THE PRESIDENT OF UKRAINE № 91/2014. February 24, 2014 Ukrainian president dismisses Makhnitsky as acting prosecutor general, Interfax-Ukraine (18 June 2014) MPs agree to Yarema's appointment as prosecutor general, Interfax-Ukraine (19 June 2014) Ukrainian parliament backs nomination of Shokin as prosecutor general, Interfax-Ukraine (10 February 2015) Rada agreed to dismiss Shokin. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016 Lutsenko appointed prosecutor general in Ukraine, UNIAN (12 May 2016) Profile committee recommends parliament back prosecutor general's resignation, Interfax-Ukraine (16 March 2016) The Prosecutor General Office: Shokin wrote a resignation letter, but at this time he is on vacations. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016 Rada agrees to dismiss Ukrainian Prosecutor General Shokin, Interfax-Ukraine (29 March 2016) The office of Prosecutor General explained who will be an acting Prosecutor General. Ukrayinska Pravda. 29 March 2016