laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדאנאטס

האדאנאטס (בלטינית: Adanates) היו שבט גאלי קטן ששכן בסביבת העיר סיין (אנ') של ימינו, בהרי האלפים קוטיה, בתקופת הברזל. הם מוזכרים כאֶדֶנאטס (Edenates) אצל פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה), וכ-Adanatium על קשת סוסה. האטימולוגיה של השם אדנאטס אינה ברורה. גיא בראול הציע להשוות את זה עם אדנאטיוס (או אדנאטיס) ואַדַנָה, והניח שזה מהמילה Senedenates המקורי, עם אובדן ה-S התחילי. לדברי אלכסנדר פלילייב, "אם הצורה המקורית אכן הייתה Sed, השם יכול להיות קלטי, מ-sedo 'מושב, מיקום'; אבל לאור הצורה הרשומה בכתובות, זה לא סביר. בני השבט האדאנאטס התגוררו סביב היישוב סדנה (סיין המודרנית). הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת דרומית לאוונטיקי, מערבית לסבינקאטס, מזרחית לסבאגיני, וצפונית לגליטאה ואגואיטורי. הם מוזכרים פעם אחת בטקסטים עתיקים מאת פליניוס האב כאחד מהשבטים האלפיניים שנכבשו על ידי רומא בשנים 15–16 לפני הספירה, וששמו נחקק על הטרופאום אלפיום. הם מופיעים גם על קשת סוסה, שהוקמה על ידי קוטיוס בשנים 8–9 לפני הספירה. Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 978-0674993648. Barruol, Guy (1969). Les Peuples préromains du Sud-Est de la Gaule: étude de géographie historique. E. de Boccard. OCLC 3279201. Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695. Delamarre, Xavier (2019). Dictionnaire des thèmes nominaux du gaulois. Ab-/Iχs(o)-. Vol. 1. Les Cents Chemins. ISBN 978-1-7980-5040-8. Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236. Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699. Pliny. Naturalis Historia, 3:20. Corpus Inscriptionum Latinarum 5:7231. Falileyev 2010, s.v. Edenates. Barruol 1969, pp. 357–358. Barruol 1969, p. 390. Talbert 2000, Map 17: Lugdunum. Barruol 1969, p. 32.
X (אלבום של בסה)

X (בעברית: איקס) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האלבנית בסה. הוא יצא לאור בשנת 2016 בהוצאה עצמאית. הוא מונה שלוש עשרה רצועות, כולן מושרות באלבנית. מתוך האלבום יצאו שנים-עשר סינגלים: "Fishekzjarre"‏ (2012), "Folie"‏ (2013), "Tatuazh në zemër"‏ (2013), "Zemrën dot nuk ta lexoj"‏ (2014), "Mbretëreshë"‏ (2014), "Zejemër"‏ (2014), "Arabia"‏ (2014), "Amelia"‏ (2015), "Amelia"‏ (2015), "14"‏ (2015), "All In"‏ (2015), "Kameleon"‏ (2016) ו-"123"‏ (2016). Besa – X, דיסקוגס
123 (שיר של בסה ופלורי מומאייסי)

"123" הוא שיר שהוקלט על ידי המפיק המוזיקלי האלבני פלורי מומאייסי, ובוצע הזמרת האלבנית בסה. הוא יצא לאור ב-14 ביוני 2016, בהוצאת חברת התקליטים אונימה מיוזיק, כסינגל ה-12 והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של בסה, X. השיר הגיע למקום השמיני במצעד הפזמונים השבועי באלבניה. השיר נכתב והופק על ידי פלורי מומאייסי. עטיפתו כוללת תצלום של בסה ומומאייסי. הוא לבוש בחולצה שחורה, ומאחוריו עומדת בסה בחליפה וכובע כחולים. רקע התצלום הוא ים. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-298 אלף השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-14 ביוני 2016. נכון ליוני 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-6.5 מיליון צפיות. 123 (feat. Besa) - Single, ספוטיפיי Besa ft. Flori - 123, יוטיוב The Top List – 19 June 2016, (in Albanian). Top Channel. 19 June 2016 123 (feat. Besa) - Single, אפל מיוזיק
Stubborn

Stubborn (בעברית: עקשן) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת האלבנית בסה. הוא יצא לאור בשנת 2019 בהוצאה עצמאית. הוא מונה עשר רצועות, כולן מושרות באלבנית. מתוך האלבום יצאו שמונה סינגלים: "Kokëfortë"‏ (2017), "Mos m'le me ra"‏ (2017), "Amor"‏ (2018), "La La La"‏ (2019), "Histori"‏ (2019), "C'est La Vie"‏ (2020) ו-"Don"‏ (2020) ו-"Margjelo"‏ (2021). Besa – Stubborn, דיסקוגס
רוקדת בשקיעה (שיר)

"רוקדת בשקיעה" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת הישראלית ענבל ביבי. השיר התפרסם ב־6 ביוני 2024 כסינגל החמישי וכשיר הנושא של אלבום הבכורה של ביבי, "רוקדת בשקיעה", שהתפרסם ביולי 2024. ביבי סיפרה על השיר: ”אף אחד לא מלמד אותנו להבדיל בין אהבה בריאה לתשוקה זמנית ולא בריאה. כתבתי את 'רוקדת בשקיעה' כדי לעודד אנשים לחפש קשר אמיתי, ארוך טווח ולא רק התרגשות חולפת”. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון 3.5 מתוך 5. מבחינת המילים כתב חרסונסקי שהשיר הוא "שרבוט די סתמי", לא אמין ולא מסתדר "עם אמת פנימית ואמינות טקסטואלית". על ההפקה כתב שהיא "מצוינת", והוסיף שהשיר משרת את ביבי מבחינה מסחרית: "שיר נעטף בשכבת צלילים אוריינטאליים שתומכת בקולה הגבוה. ביבי עושה להיטים. מבחינתה – זו דרך לפרוץ קדימה בשוק תחרותי". ענבל ביבי – זמרה רועי בן אורי – גיטרה וקלידים עמי ניר – בס הפקה, עיבוד ומיקס – צוק אלגזי עיבוד נוסף – עמי ניר מאסטרינג – אוהד ניסים סרטון השיר "רוקדת בשקיעה" באתר יוטיוב מילות השיר "רוקדת בשקיעה" באתר שירונט אקורדי השיר "רוקדת בשקיעה" באתר negina.co.il ענבל ביבי יוצאת בסינגל חדש, באתר tlvtimes.co.il, ‏5 ביוני 2024 יוסי חרסונסקי, ענבל ביבי – רוקדת בשקיעה, באתר yosmusic.com, ‏6 ביוני 2024 נתוני היצירה, באתר אקו"ם ענבל ביבי – רוקדת בשקיעה (הערות הסרטון), באתר יוטיוב, 6 ביוני 2024 קים קונקשנ'ס, ענבל ביבי – רוקדת בשקיעה, באתר blinker.co.il, ‏6 ביוני 2024 מדיה פורסט – המצעד הישראלי השבועי ("שירים מובילים – רדיו – ישראלי", שנה: 2024, שבוע: 26), באתר מדיה פורסט, 30 ביוני 2024, אורכב ב־3 ביולי 2024
C'est La Vie

"C'est La Vie" (בעברית: "אלה החיים") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האלבנית בסה בהשתתפות בלדביטס. הוא יצא לאור ב-28 בפברואר 2020, בהוצאה עצמאית, כסינגל השישי מתוך אלבום האולפן החמישי של בסה, Stubborn. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי באלבניה. השיר נכתב והופק על ידי בסה. עטיפתו כוללת תצלום של בסה לבושה בחליפה צהובה ועניבה כחולה. היא עומדת מול מראה בחדר מלתחה. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-72.4 אלף השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-29 בפברואר 2020. נכון ליוני 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-640 אלף צפיות. C'est La Vie – Besa - Single, ספוטיפיי Besa - C'est la Vie ft. BledBeats, יוטיוב The Top List – 08/03/2020, (in Albanian). Top Channel. 8 March 2020. C’est La Vie (feat. BledBeats) - Single, אפל מיוזיק
A•Live•Night

A•Live•Night (בעברית: לילה בהופעה חיה) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת האלבנית בסה. הוא יצא לאור בשנת 2019 דרך חברת התקליטים של המבצעת, בסה מיוזיק. הוא מונה ארבע עשרה רצועות, כולן מושרות באלבנית. Besa – A•Live•Night, qobuz
גביע הטוטו 2024/2025

גביע הטוטו לעונת 2024/2025 הוא התחרות ה-40 של מפעל גביע הטוטו, שהוא המפעל השלישי בחשיבותו של הכדורגל הישראלי (אחרי אליפות ליגת העל וגביע המדינה). עשר הקבוצות שאינן משתתפות במפעלים האירופאים, חולקו לשני בתים על־פי אזור גאוגרפי. ארבע הקבוצות המשתתפות בתחרויות של אופ"א מתחילות בשלב נפרד, וזאת כדי להקל עליהן בכמות המשחקים. במשחק הראשון אלופת הליגה ומחזיקת הגביע התמודדו ביניהן (משחק זה היה גם משחק אלוף האלופים), ואילו במשחק השני השתתפו שתי נציגות הליגה אשר נוטלות חלק בקונפרנס ליג. עונת 2024/2025 בליגת העל בכדורגל גביע המדינה בכדורגל 2024/2025 גביע הטוטו לאומית 2024/2025
משפט הסה-מינקובסקי

בתורת המספרים, משפט הסה-מינקבסקי הוא משפט יסודי הנותן תנאים מספיקים והכרחיים לפתירות של משוואה ריבועית מעל שדות מספרים. חוץ מהמקרה (הקל יותר) של משוואות ממעלה 1, אין תוצאות כלליות דומות עבור משוואות מדרגות אחרות. המשפט הוכח על ידי הרמן מינקובסקי עבור שדה המספרים הרציונלים והוכלל לכל שדות המספרים על ידי הלמוט הסה. המשפט עוסק בפתרונות למשוואה (1) q ( x 1 , … , x n ) = 0 {\displaystyle q(x_{1},\ldots ,x_{n})=0} כאשר q ( x 1 , … , x n ) {\displaystyle q(x_{1},\ldots ,x_{n})} היא תבנית ריבועית לא מנוונת מעל שדה מספרים F. למשוואה (1) יש תמיד את הפתרון שבו כל המשתנים הם אפס; כל פתרון אחר נקרא לא טריביאלי. משפט הסה-מינקובסקי: התנאים הבאים שקולים: למשוואה (1) יש פתרון לא טריביאלי בשדה F. לכל הערכה v של F, למשוואה (1) יש פתרון לא טריביאלי בהשלמה F v {\displaystyle F_{v}} . במקרים רבים, בדיקת קיום פתרונות בשדה מקומי קלה יותר מבדיקת קיום פתרונות בשדה מספרים. לדוגמה, יש אלגוריתם פשוט שבודק האם קיימים פתרונות למשוואה ריבועית בשדה מקומי. מעובדה זו ומגרסה אפקטיבית של משפט הסה-מינקובסקי מקבלים שיש אלגוריתם שמחליט האם למשוואה ריבועית יש פתרון מעל שדה מספרים. קיום אלגוריתם דומה למשוואות מדרגות גבוהות יותר הוא בעיה פתוחה שקשורה לבעיה העשירית של הילברט. שימוש אחר של משפט הסה-מינקובסקי הוא למיון תבניות ריבועיות מעל שדות מספרים. ממשפט הסה-מינקובסקי נובע ששתי תבניות הן שקולות מעל שדה מספרים אם ורק אם הן שקולות מעל כל השלמה שלו. J.P. Serre, A course in arithmetic, Springer-Verlag, 1973 משפט הסה-מינקובסקי, באתר MathWorld (באנגלית)
לי סה-שו'ן

לא ידוע זהו שם סיני; שם המשפחה הוא לי. לִי סְה־שׂוּ'ן (בסינית: 李思训, בפין יין: Lǐ Sīxùn; חי בין 651–716) היה צייר סיני מתקופת שושלת טאנג. יחד עם בנו, לי ג'אודאו, נחשב למייסד אסכולת ציור הנוף הצפונית (אנ'). לי היה קשור למשפחת טאנג המלכותית; הוא היה מעורב בפוליטיקה, ולתקופה אף גלה. הקיסר שואן־דזונג זימן במקרה אחד את לי לצייר ציור קיר בארמון דאטונג, וכשסיים, אמר לו הקיסר שהוא יכול לשמוע את פכפוך הנהר כשהוא מביט בציורו. עם זאת, ציירים ומבקרים אחרים ביקרו את יצירתו של לי כיבשה וחסרת חיים. סגנונו של לי מאופיין בישמו בכחול וירוק ובמכחולים חזקים לציור הרים גבוהים וצוקים, עם נהרות, עצים וסלעים. הוא נתן תשומת לב רבה לפרטים ריאליסטיים ביחס לציירי תקופת שושלת סונג. התאורטיקן דונג צ'יצ'אנג כתב על חלוקה סגנונית בין מסורת דקורטיבית בקרב ציירי הצפון שהחלה אצל לי, לבין מסורת השכלתית בקרב ציירי הדרום (אנ') שהחלה עם ואנג ויי (אנ'). ציור נוף מדיה וקבצים בנושא לי סה-שו'ן בוויקישיתוף Sharron Gu, A Cultural History of the Chinese Language, McFarland, 2011, עמ' 98 Li Sixun, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ציור ובנושא סינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מנוחה טוקר

חיה מנוחה טוקר (יד בטבת ה'תש"ג, 22 בדצמבר 1942 – י"ז בסיוון ה'תשפ"ד, 23 ביוני 2024) הייתה סופרת ישראלית חרדית. טוקר נולדה בירושלים לרב משה חברוני, ראש ישיבת חברון, ורחל, בתו של הרב משה מרדכי אפשטיין. בשנת תשכ"ד נישאה לרב נחמן טוקר שכיהן כר"מ בישיבת חברון בירושלים עד פטירתו ביולי 2017. לאחר נישואיה גרה עם בעלה וילדיה בשכונת גאולה, ומאוחר יותר בעקבות מעברה של ישיבת חברון לשכונת גבעת מרדכי עברו להתגורר בשכונה. בנה יחזקאל טוקר, עורך דין וטוען רבני נשוי לשופטת החרדית הראשונה, חוי טוקר. הסופרת אסתר טוקר היא כלתה. נפטרה בי"ז בסיוון ה'תשפ"ד ונקברה בהר המנוחות. טוקר כתבה וערכה ספרים רבים, בין השאר של כלתה הסופרת אסתר טוקר וכן עיבדה ספרי ילדים. כתבה כתבות וטורי דעה בשבועונים וירחונים חרדים, ביניהם "יתד נאמן", תחת שם העט "מ. חברוני" וכן בשבועון "משפחה". התפרסמה כאשר כתבה את השיר "שירו של אבא" המספר על לימודו של אביה. השיר הולחן על ידי הלל פלאי והושר על ידי מיכאל שטרייכר. ירמיהו: מאורעות מחיי הנביא ירמיהו, הוצאת ש"ב, 1992 ימי שמונה: ספור הסטורי מתקופת החשמונאים, הוצאת הספר הטוב, 1994 גן החיות שלי, 1997 קן הנשרים: סיפורים מימי מלחמת העולם השנייה, הוצאת הספר הטוב, 1998 אנשים בשכונה הירוקה, הוצאת שי למורא, 2000 אתמולים (תש"ע) הורים באופן זמני, הוצאת יפה נוף, 2018 עם אסתר טוקר, חמותי ואני, הוצאת המודיע, 2020 רות זיידמן, כוכב בעלטה : קורותיה של בת צ'נסטוחוב במלחמת העולם, הוצאת ר' זיידמן, 1984 רות זיידמן, בהפציע השחר: החזרה לחיים וסיפורים על ילדים בעידן חורבן יהדות אירופה, הוצאת מנחת ישראל, 1998 טובה זילברברג, אמא, בקשתך נתקבלה!!, הוצאת ג' זילברברג, 1994 אסתר טוקר, מסך השתיקה, מייזליק ספרים, 2009 אסתר טוקר, משבצת תפוסה, הוצאת יפה נוף, 2011 אסתר טוקר, מילים שיודעות לגעת, הוצאת יפה נוף, תשע"ד מנוחה טוקר, דף שער בספרייה הלאומית מידע על מנוחה טוקר בקטלוג הספרייה הלאומית נכדות ובנות מספרות על גדולי הדור, הידברות, 28 ביולי 2014 משה ויסברג, הסופרת המפורסמת במגזר החרדי: מרת מנוחה טוקר ע"ה, באתר בחדרי חרדים, 23 ביוני 2024 עיתון יומי של תנועת פועלי אגודת ישראל, שערים - תשכ"ד-תשכ"ה (4001–4100), תשכ"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) עולם התורה התעטף באבל: הגאון הרב נחמן טוקר זצ"ל, באתר www.hidabroot.org, ‏2017-07-19 משה ויסברג, הסופרת המפורסמת במגזר החרדי: מרת מנוחה טוקר ע"ה, באתר בחדרי חרדים, 23 ביוני 2024 שירו של אבא | מיכאל שטרייכר | Shiro Shel Abba | Michoel Streicher, סרטון בערוץ "מיכאל שטרייכר Michoel Streicher", באתר יוטיוב (אורך: 06:36); שירו של אבא באתר הספרייה הלאומית מנוחה טוקר, קן הנשרים, הוצאת ״הספר הטוב״, 1998. (בiw) מנוחה טוקר, הורים באופן זמני, Yefeh nof, 2018. (בiw) חמותי ואני | מנוחה טוקר, אסתר טוקר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il Rut Zaidman-Dz'ubas, בהפציע השחר: החזרה לחיים וסיפורים על ילדים בעידן חורבן יהדות אירופה, מנחת ישראל, 1998. (בiw) אסתר טוקר, מסך השתיקה, מייזליק ספרים, 2009. (בiw) משבצת תפוסה, באתר הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוכם

אֻכָּם (מהמילה הארמייה "אוכמא" - שחור; וכך גם בשמו המדעי Suaed המגיע מניב ערבי) הוא סוג צמח ממשפחת הסלקיים. למיני האוכם השונים נימצאו מספר שימושים, בין היתר לתעשייה, לנוי, לצריכה כתבלין או כתרפואה עממית ועוד. בסוג אוכם כמאה מינים, הגדלים בבתי גידול מלוחים על חופי ים או ערבות, במקומות רבים ברחבי העולם, וביניהם באסיה, אירופה והעולם החדש. בארץ ישראל ניתן למצוא כעשרה מינים הגדלים במישור החוף, מרכזה ודרומה של הארץ, וביניהם ניתן לציין לדוגמה את האוכם המדברי שהינו מין אנדמי לישראל. פרחי האוכם קטנים, צבעם לרוב (בהתאם למין) ירוק צהבהב "החבוים" בחיקי העלים הבשרניים שצורתם נעה בין מעגליים לגליליים מוארכים בעלי גוונים בהירים של ירוק, המחוברים לגבעול בשרני בעל צבעים כהים הנעים בין ירוק לאדום. צמחי האוכם מותאמים לחיים בתנאי קרקע ואקלים קשים, אודות עליהם הבשרניים (סיקולטנטים) בעלי ריקמה המאפשרת הגירת מים רבים לעיתות יובש הנפוצות בבתי הגידול שלהם. כמו כן צמחי האוכם הם צמחי מלחה, ולפיכך הם בעלי כוח אוסמוטי גבוה המאפשר לחיות במלחות, שהקרקע שלהן מלוחה, גם כאשר תכולת המלח ברקמות שלהם גבוהה. מדיה וקבצים בנושא אוכם בוויקישיתוף אוכם, באתר ITIS (באנגלית) אוכם, באתר NCBI (באנגלית) אוכם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוכם, באתר Tropicos (באנגלית) אוכם, באתר GBIF (באנגלית) אוכם, באתר IPNI (באנגלית) אוכם שיחני, באתר www.wildflowers.co.il Catalogue of Life - 2014 Annual Checklist :: Taxonomic tree, www.catalogueoflife.org מגדיר צמחים | צמחיית ישראל וסביבתה סיסטמטיקה והגדרה: אוכם, באתר צמחיית ישראל וסביבתה Suaeda in Flora of China @ efloras.org, www.efloras.org הבריטניקה החדשה, כרך ראשון, מהדורה מחודשת בעברית, שנות ה-90, עמ' 89 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תאולוגיה טבעית

תאולוגיה טבעית, שנקראה בעבר גם פיזיקו-תאולוגיה (physico-theology), היא סוג של תאולוגיה המבקשת לספק טיעונים לנושאים תאולוגיים (כגון קיומה של אלוהות) המבוססים על ההיגיון ותגליות המדע, פרויקט הטיעון למען קיומו של אלוהים על בסיס עובדות טבעיות שנצפו, ובאמצעות תופעות טבע הנתפסות כאלוהיות, או מורכבויות הטבע הנראות בעיני התאולוגים כעדות לתוכנית אלוהית (ראה ייעוד מראש) או לרצון האל, הכולל את הטבע עצמו. היבטים אלה מבדילים אותה מהתאולוגיה הנגלית, המבוססת על כתבי קודש, ניסים או ו/או חוויות דתיות, וכן גם מהתאולוגיה הטרנסנדנטלית (Transcendental theology), המבוססת על נימוק אפריורי. זוהי סוג של פילוסופיה, במטרה להסביר את טבעם של המנועים השמימיים, או האלים, או של אל עליון אחד, האחראים לתנועה השמימית. מסכת אריסטו מטאפיזיקה מתיימרת להדגים את קיומו ההכרחי של מניע ראשוני ללא תנועה.(Unmoved mover) בדתות מונותיאיסטיות תאולוגיה טבעית כרוכה בעיקר בוויכוחים על תכונות או אי-תכונות של אלוהות, ובמיוחד על קיומה של האלוהות, תוך שימוש בטיעונים שאינם כרוכים בפנייה להתגלות. את האידיאלים של התאולוגיה הטבעית ניתן לייחס אל התנ"ך והפילוסופיה היוונית. מקורות מוקדמים שניכרים לאידיאלים אלו מגיעים מירמיהו ומחכמת שלמה (בערך 50 לפנה"ס) ומהדיאלוג של אפלטון טימאוס (בערך 360 לפנה"ס). מרקוס טרנטיוס וארו (116–27 לפנה"ס) קבע הבחנה בין תאולוגיה פוליטית (Political theology) (הפונקציות החברתיות של הדת), תאולוגיה טבעית ותאולוגיה מיתית (אנ'). הטרמינולוגיה שלו הפכה לחלק מהמסורת הסטואית ולאחר מכן מהנצרות באמצעות אוגוסטינוס מהיפו ותומאס אקווינס. דאיזם נצרות ליברלית פונדמנטליזם Chignell, Andrew; Pereboom, Derk (2020), "Natural Theology and Natural Religion", in Zalta, Edward N. (ed.), The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Fall 2020 ed.), Metaphysics Research Lab, Stanford University ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב פנובקו

יעקב פנובקו (ברוסית: Яков Гилелевич Пановко ‏; (1 במרץ 1913 - 30 באפריל 2002) היה מדען סובייטי ממוצא יהודי. הוא היתמחה בתחום חוזק חומרים. אנדריי דטלף היה קרוב משפחתו. יעקב פנובקו נולד בשנת 1913 בקוברין (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס למשפחה יהודית. לאחר סיום לימודי בית ספר בשנת 1930 הוא נסע למוסקבה והתקבל ללימודים במכון להנדסת רכב וכבישים. בשנת 1935 הוא סיים לימודים ונותר במכון להמשך לימודי תואר שלישי אותם סיים בשנת 1939 ותוך שנה השלים פוסט-דוקטורט. בשנת 1940 הוא התגייס לשורות הצבא האדום והשתחרר בשנת 1950 עם דרגת מהנדס-פודפולקובניק. החל משנת 1943 הוא לימד באקדמיה של חיל האוויר בלנינגרד (בשנת 1944 מונה לפרופסור). בשנת 1950 פנובקו עבר לריגה והיה מלמד באוניברסיטת לטביה (עד לשנת 1958), האוניברסיטה הטכנית של ריגה (עד לשנת 1963) ובמכון להנדסת תעופה אזרחית (עד לשנת 1964). בשנת 1958 הוא נבחר לחבר התכתבות באקדמיה למדעים של לטביה הסובייטית ובשנת 1992 עבר למעמד של חבר חוץ של האקדמיה הלטבית. בשנת 1964 ועד ל-1992 פנובקו היה מלמד במכון לבניית אונייות בלנינגרד. הוא היה ראש קתדרה ופרופסור. בתקופה זו הוא עבד לצד אנטולי לוריה. בשנת 1993 פנובקו עבר לברלין בה התגוררה ביתו עם משפחתה. נפטר בשנת 2002. פנובקו היה מומחה בתחום מכניקה ובמיוחד בחוזק קונסטרוקציות ותורת האלסטיות. הוא כתב 12 ספרים בנושא ופרסם מאות מאמרים. אחד מספריו עבר חמש מהדורות ותורגם לאנגלית. במהלך עבודתו במוסדות להשכלה גבוהה הוא הדריך כ-50 עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט. ביוגרפיה (ברוסית)
אנטולי לוריה

אנטולי לוריה (ברוסית: Анатолий Исакович Лурье ‏; 19 ביולי 1901, מוהילב - 12 בפברואר 1980, לנינגרד) היה מדען סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בתחום חוזק קונסטרוקציות. אנטולי לוריה נולד בשנת 1901 במוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. בשנת 1918 לוריה החל לעבוד במחלקת חינוך של העירייה. בשנת 1920 הוא החל לימודים במכון למהנדסי מכרות בסברדלובסק, בשנת 1923 עבר למכון הפוליטכני של לנינגרד אותו סיים בשנת 1925. לאחר סיום הלימודים לוריה נותר לעבוד במכון בו למד, בשנת 1935 קודם לדרגת פרופסור ובשנת 1939 קיבל מעמד של בעל פוסט-דוקטורט ללא ביצוע עבודה ספציפית. בשנים 1938–1941 הוא היה פרופסור באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בתקופת מלחמת העולם השנייה לוריה היה מלמד במוסדות להשכלה גבוהה בסברדלובסק. בשנת 1944 לוריה חזר ללנינגרד והחל לעבוד במכון הפוליטכני. הוא הקים קתדרה לדינמיקה וחוזק מכונות וניהל אותה עד לשנת 1977. בשנת 1960 לוריה נבחר כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הוא קיבל מספר עיטורים על פעילותו. לוריה היה מומחה באלסטיות ליניארית, תורת התנודות, תורת היציבות ובקרה תעשייתית. לוריה כתב מספר ספרים בתחום התמחותו, לרבות "מכניקה תאורטית" ב-3 כרכים ביחד עם לב לויציאנסקי. חלק מספריו תורגמו לאנגלית אחרי פטירתו ויצאו לאור בתחילת המאה ה-21. לוריה היה קרוב משפחה של היסטוריון סולומון לוריה ומושל כללי של אוסטרליה זלמן כהן. ביוגרפיה (ברוסית) אנטולי לוריה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
עקבה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עקבה – עיר בירדן עקבה – טביעת רגל עקבה (מחוז) – מחוז בירדן עקבה (אלגברה) – מושג מתמטי אל-עקבה – כפר פלסטיני עכבה עקב
מניע ראשוני

המניע הראשוני (בלטינית: primum movens) או המניע הבלתי מונע (Unmoved mover) או גורם ראשוני הוא מושג שנועד לתאר סיבה או "מניע" של כל התנועה ביקום, המניע שמזיז דברים אחרים, אבל לא נע בעצמו על ידי שום פעולה קודמת. המונח מוזכר לראשונה בספרו של אריסטו בספר 12 של ספרו מטאפיזיקה. מתאר את המניע הבלתי משתנה כיפה לחלוטין, בלתי ניתן לחלוקה ומתבונן רק בהתבוננות המושלמת: התבוננות עצמית. הוא משווה מושג זה גם לאינטלקט הפעיל. מושג אריסטוטלי זה הפך לבעל השפעה רבה על פילוסופיה של ימי הביניים ועל תאולוגיה. תומאס אקווינס, למשל, הרחיב על המניע הבלי נע, בחיבוריו "Quinque viæ" (חמש הדרכים) (אנ'). הן תאיזם והן דאיזם דוגלים בקיומו של מניע ראשוני והוא נוגע גם לרעיון של תאולוגיה טבעית. מניע ראשוני, אנציקלופדיה בריטניקה Aristotle: Metaphysics, The Internet Encyclopedia of Philosophy ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מאסקפאיצ'ה

מאסקפאיצ'ה או מאסקאיפאצ'ה (קצ'ואה: Maskhaypacha, "מאסקאי", חיפוש; "פאצ'ה", מרחב או זמן) היה הכתר של קיסר האינקה. הסופרים הספרדים מהמאה ה-16, כולל מיגל קאבלו דה בלבואה (אנ'), שצוטט על ידי מריה רוסטבורובסקי (אנ'), מאשרים שסינצ'י רוקה היה האינקה הראשון שהשתמש במאסקפאיצ'ה או המאסקאיפאצ'ה (קצ'ואה: Mask'ay seek; ארץ פאצ'ה, עולם, או מרחב-זמן), הגרסה של האינקה לכתר, שיהפוך לסימן המובהק של ריבונות האינקה. עבור האינקה, המאסקפאיצ'ה היה סימן הכוח האימפריאלי המוחלט, עד כדי כך ש"לקחת את המאסקפאיצ'ה" היה הביטוי המקיף בשימוש כדי לסמן את בואו של הסאפה אינקה החדש, במהלך טקס שבו קיבל אותו מידיו של הווילאק אומו, המקביל של דת האינקה לכהן הגדול או האפיפיור. בטקסים מסוימים הסאפה אינקה החזיק את המאסקפאיצ'ה ביד, כשעל ראשו קסדת מלחמה. המאסקפאיצ'ה היה מורכב מכמה אלמנטים - המאסקפאיצ'ה גופא, החשוב ביותר, היה ציצית צמר אדום, שנשארה על המצח ללא ליפול בזכות העובדה שכל אחד מהגדילים שלה "עבר דרך צינורית זהב קטנה", מה שהחזיק אותה באמצעות המתיחה. מעל ציצית זו היו שתיים או שלוש נוצות שחורות ולבנות של הציפור קרקרת ההרים (אנ'), אשר הייתה קדושה עבור האינקה ונקראה בפיהם "קורקנקה". השוליים והנוצות היו מהודקות על המצח על ידי סוג של סרט ראש הנקרא לאוטוּ (llautu) או לאוטוֹ (llauto) העשוי צמה ססגונית מצמר ויקוניה עדין במיוחד, שנכרך מספר פעמים סביב הראש. רק הסאפה אינקה יכלו ללבוש את המאסקפאיצ'ה, שניתנה להם על ידי הווילאק אומו. טקס ההכתרה בוצע כאשר הסאפה אינקה נפטר והיה צורך שהאוקי (נסיך הכתר) ימלא את תפקידיו כריבון החדש. דיוקן של מאנקו קאפאק חובש מאסקפאיצ'ה, גרזן אינקאי בידו. דיוקן של ואסקאר חובש מאסקפאיצ'ה. דיוקן נוסף של ואסקאר נושא מאסקפאיצ'ה. ראש של בן אינקה עם לאוטו ומאסקפאיצ'ה, נמצא בפרו. אימפריית האינקה סאפה אינקה סינצ'י רוקה מדיה וקבצים בנושא מאסקפאיצ'ה בוויקישיתוף שם מדעי: Phalcoboenus megalopterus Rostworowski, Maria (2014). Le grand inca. Tallandier. ISBN 9791021002517. ""THE EMPIRE OF THE INCAS IN PERU, section ː LIST OF EMPERORS - INCAS"". Baudin, L. (1961). Daily Life in Peru under the Last of the Incas. Macmillan. Bernand, Carmen (1988). Les Incas, peuple du soleil. p. 25. ISBN 978-2070359813. Métraux, Alfred (1983). Les Incas. Seuil. p. 71. ISBN 9782020064736.
פאהד ג'אסם אל-פריג'

פאהד ג'אסם אל-פריג' (בערבית: فهد جاسم الفريج; נולד ב-17 בינואר 1950) הוא קצין צבא ופוליטיקאי סורי אשר שימש בתפקיד שר ההגנה של סוריה מיולי 2012 לינואר 2018. פרייג' נולד בראהג'ן בשבט ערבי סוני. הוא הצטרף לכוחות המזוינים של סוריה ב-1968, וסיים את לימודיו כלייטננט בחיל שריון באקדמיה הצבאית בחומס ב-1971. ב-8 באוגוסט 2011, פרייג' מונה לרמטכ"ל הכוחות המזוינים של סוריה במהלך מלחמת האזרחים במדינה זו. בדצמבר 2011 דיווחו קציני צבא סוריה שערקו כי לפני מינויו לרמטכ"ל, פיקד אל-פרייג' על הכוחות המיוחדים של צבא סוריה באזורי דרעא, אידליב וחמה במהלך המרד בסוריה. עם זאת, ב-18 ביולי 2012, לאחר ששר ההגנה דאוד ראג'חה נרצח בפיגוע בדמשק ב-2012, מונה פרייג' על ידי בשאר אל-אסד לרשת את ראג'חה. הוא מונה גם כסגן המפקד העליון של הכוחות המזוינים של סוריה. ב-1 בינואר 2018, הוא הוחלף בלייטננט גנרל עלי עבדאללה איוב. מדיה וקבצים בנושא פאהד ג'אסם אל-פריג' בוויקישיתוף "President al-Assad Appoints Gen. Fahd Jassem al-Freij Deputy Commander-in-Chief of the Army and the Armed Forces and Minister of Defense". Syrian Arab News Agency. 18 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-23 ביולי 2012. נבדק ב-18 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Bombing in Syria reportedly kills two top officials". Los Angeles Times. 18 ביולי 2012. נבדק ב-18 ביולי 2012. {{cite news}}: (עזרה) "Syria's Assad names new defense and other ministers: state TV". Reuters. 1 בינואר 2018. נבדק ב-2018-03-06. {{cite news}}: (עזרה)
2024 באסטרונאוטיקה

שיגורים שנכשלו מסומנים באדום. שיגורים מאוישים מסומנים בירוק.