מיילדת

מיילדת היא אשת מקצוע אשר תפקידה הוא ללוות נשים בתקופת הפריון, הריון ולידה. למיילדת רישיון לעסוק בליווי הריון באופן פרטי, בקהילה ובבתי חולים ולעסוק בלידה בבתי החולים, במרכזי לידה ובלידות בית. הלידה נתפסה בעבר כהוויה נשית. היא התנהלה בבית היולדת כאשר מלוות אותה נשים, בנות המשפחה. המיילדת הייתה אישה מבוגרת שלה ניסיון ביילוד. מקצוע המיילדת עבר מאם לבתה או מתוך התלוות למיילדת ותיקה. בשפות רבות המילה "מיילדת" מורכבת מהמילים "עם האישה" או "עם האם" – באנגלית midwife, בלטינית cum-mater, ובספרדית ופורטוגזית comadre. בשפות אחרות קרויה המיילדת "אישה חכמה" – בצרפתית sage-femme, ובגרמנית weise frau או Hebamme, ואף בלשון חז"ל נקראת המיילדת "חכמה" או "חיה". ערך מורחב – מיילדות במקרא המיילדות שפרה ופועה מילאו תפקיד מרכזי כשפרעה ציווה להשמיד כל תינוק זכר עברי במצרים. בזכות סירובן לשתף-פעולה עם הגזירה הצילו תינוקות רבים, בהם משה, ואפשרו לעם לגדול ולהתרבות: וַיֹּאמֶר מֶלֶךְ מִצְרַיִם לַמְיַלְּדֹת הָעִבְרִיֹּת אֲשֶׁר שֵׁם הָאַחַת שִׁפְרָה וְשֵׁם הַשֵּׁנִית פּוּעָה. וַיֹּאמֶר בְּיַלֶּדְכֶן אֶת-הָעִבְרִיּוֹת וּרְאִיתֶן עַל-הָאָבְנָיִם, אִם-בֵּן הוּא וַהֲמִתֶּן אֹתוֹ וְאִם-בַּת הִוא וָחָיָה. וַתִּירֶאןָ הַמְיַלְּדֹת אֶת-הָאֱלֹהִים וְלֹא עָשׂוּ כַּאֲשֶׁר דִּבֶּר אֲלֵיהֶן מֶלֶךְ מִצְרָיִם וַתְּחַיֶּיןָ אֶת-הַיְלָדִים. וַיִּקְרָא מֶלֶךְ-מִצְרַיִם לַמְיַלְּדֹת וַיֹּאמֶר לָהֶן מַדּוּעַ עֲשִׂיתֶן הַדָּבָר הַזֶּה וַתְּחַיֶּיןָ אֶת-הַיְלָדִים. וַתֹּאמַרְןָ הַמְיַלְּדֹת אֶל-פַּרְעֹה כִּי לֹא כַנָּשִׁים הַמִּצְרִיֹּת הָעִבְרִיֹּת, כִּי-חָיוֹת הֵנָּה בְּטֶרֶם תָּבוֹא אֲלֵהֶן הַמְיַלֶּדֶת וְיָלָדוּ. וַיֵּיטֶב אֱלֹהִים לַמְיַלְּדֹת וַיִּרֶב הָעָם וַיַּעַצְמוּ מְאֹד. וַיְהִי כִּי-יָרְאוּ הַמְיַלְּדֹת אֶת-הָאֱלֹהִים וַיַּעַשׂ לָהֶם בָּתִּים. — שמות א', ט"ו–כ"א התנ"ך מספר גם על תמיכתה של המיילדת ברחל בעת שזו כרעה ללדת את בנימין: וַיְהִי בְהַקְשֹׁתָהּ בְּלִדְתָּהּ וַתֹּאמֶר לָהּ הַמְיַלֶּדֶת אַל-תִּירְאִי כִּי-גַם-זֶה לָךְ בֵּן. — בראשית ל"ה, י"ז ערך מורחב – מיילדות במצרים העתיקה מיילדות במצרים העתיקה היו נשים מבוגרות ומנוסות שהגישו סיוע פיזי ונפשי ליולדות בכל השלבים של תהליך הלידה, תוך שימוש בשיטות רפואיות ובאמצעים מאגיים. כמו כן הן העניקו את הטיפול הראשוני לרך הנולד. המיילדות במצריים העתיקה זכו לכבוד והערכה בקרב המשפחה והחברה וכן לתמורה חומרית על מלאכתן. עד אמצע המאה ה-19 פעלו בארץ ישראל מיילדות לא מוסמכות שיילדו יהודיות, מוסלמיות ונוצריות. לא היה עליהן כל פיקוח עד שבשנת 1888 הממשל הטורקי פרסם תקנה שרק בעלי דיפלומות רשאיות לעסוק במיילדות ועל הדיפלומות להישלח לקושטא הבירה לבדיקה. אולם תקנה זו לא נאכפה. נשים המשיכו ללדת בביתם עם תנאי תברואה ירודים בעזרת מיילדות לא מוסמכות כאשר תמותת היילודים והיולדות הייתה גבוהה. היו אז בארץ כמה סוגים של מיילדות: "דאיות" – מיילדות ערביות ללא הכשרה וללא רישוי; מיילדות ערביות ויהודיות שעברו הכשרה קצרה וקיבלו רישיון; ומיילדות מוסמכות בעלות דיפלומה ממוסד מוכר באירופה. גם המיילדות המוסמכות יילדו את הנשים בביתן, אך הקפידו יותר על תנאי התברואה. בתחילת המאה ה-20 נוסדו בתי חולים בערים והוקצו בהם מיטות ליולדות. בשנת 1929 פורסמה פקודת המיילדות על ידי השלטון הבריטי. בפקודה לא ניתנה עדיפות למיילדות המוסמכות לעומת מיילדות מורשות (אך לא מוסמכות). מכיוון שהכשרתן לא תוגמלה בלידות הבית התחילו המיילדות המוסמכות לעבוד גם בחדרי היולדות בבית החולים בנוסף להמשך היילוד בבתי היולדות. עם התקדמות הרפואה המודרנית במאה ה-20, עבר מוקד הלידה מבית היולדת לבית יולדות או למחלקת יולדות בבית חולים כללי. פקודת המיילדות בה הסדירה את עבודת המיילדות. בפקודה זו נאמר שהמיילדת רשאית לטפל באישה בכל הקשור בהריון ובלידה. בתיקונים מאוחרים יותר לחוק נקבע כי האחראי על הלידה הפך לרופא המיילד ולא המיילדת. לפיכך, ההחלטה להיעזר כיום במיילדת כאשת-המקצוע העיקרית בלידה כוללת גם החלטה באשר למעורבותם של רופאים בלידה ובאשר לשימוש במכשירים רפואיים סטנדרטיים. בשנת 1978 הוקם ארגון המיילדות בישראל. ארגון המיילדות שם לו למטרה לשפר את איכות הטיפול הניתן ליולדת, לרך הנולד ולבני משפחתם. הארגון פועל להעצים ולחזק את מעמדן של המיילדות, לדאוג להרחבת האופק המקצועי שלהן ולהעמיק את הסמכויות והמיומנויות של כל אחת מהן. כל זאת במטרה לאפשר לכל אישה בישראל את זכות הבחירה ללדת בכל מקום שתבחר באופן הבטוח, התומך והמקצועי ביותר. המיילדת היא אחות מוסמכת בעלת תואר אקדמי שלמדה בקורס על-בסיסי במיילדות ועברה מבחן ממשלתי המקנה לה רישיון מיילדת. המיילדת עובדת כחלק מהצוות הרפואי ויחד עם צוות מולטידיספלינארי, מטפלת באישה מרגע הגיעה לבית החולים, במהלך הלידה ולאחריה. ערך מורחב – לידת בית תהליך הכשרת מיילדות נמשך כחמש וחצי שנים במהלכו המיילדות לומדות 4 שנים בכדי להיות אחיות מוסמכת בעלות תואר ראשון, ועוד שנה וחצי לימודי מיילדות כקורס על בסיסי. בתום תהליך ההכשרה, ניתן למיילדת רישיון לעסוק בליווי הריון ולידה בבתי החולים, במרכזי לידה ובלידות בית. תמיכת לידה יום המיילדות הבין-לאומי ארגון המיילדות בישראל אתר ארגון אמה"י, ארגון מיילדות הבית אייל כתבן ונירה ברטל, חבלי לידה (על מעמדה החוקי של המיילדת), באתר הארץ, 25 בספטמבר 2011 אומי לייסנר, כריית נשים יולדות יח, משנה ג, משנה, מסכת שבת ד משנה ג, משנה, מסכת חולין