laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'אצ'ינטו פאקטי

ג'אצ'ינטו פקֶטִי (18 ביולי 1942 – 4 בספטמבר 2006) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, הנחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה בהיסטוריה. פאקטי נולד בטרוויליו שבצפון איטליה ושיחק תחילה כחלוץ בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, עד אשר הלניו הררה, מאמן אינטר מילאנו, שם לב אליו והעבירו לאינטר. במאי 1961 הוא ערך את משחק הבכורה שלו מול רומא כקשר. פאקטי לא הצטיין במשחק אך הררה התעקש ואמר אז כי הוא עתיד להיות אחד מעמודי התווך עליו תבנה הקבוצה. ואמנם, הוא שיחק באינטר עד סוף הקריירה שלו והיה מנהיג ההגנה של אינטר ונדבך מרכזי בפיתוח הטקטיקה ההגנתית אותה יישם ושכלל הררה בקבוצתו - הקטנאצ'ו, טקטיקה אשר מאפיינת מאז חלק גדול מהקבוצות האיטלקיות ואת הנבחרת האיטלקית. בנוסף הרבה לתרום למשחק ההתקפה של הקבוצה, ונחשב לאחד מהראשונים שפיתחו את תפקיד המגן ההתקפי. פאקטי היה אחד מהגורמים העיקריים לזכייתה של אינטר באליפות איטליה בשנים: 1963, 1965, 1966 ו-1971, בגביע אירופה לאלופות בשנים 1964 ו-1965 ובגביע הביו יבשתי בשנים 1965 ו-1966. באותן שנים זכתה אינטר לכינוי "לה גרנדה אינטר" והיא זכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בתולדות הכדורגל האירופי. פאקטי פרש מהמשחק ב-1978 לאחר 634 משחקים במדי אינטר בכל המסגרות בהם גם כבש 75 שערים. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה ערך פאקטי במרץ 1963 כנגד טורקיה. הוא שיחק במדי איטליה במונדיאל 1966 והיה שותף להדחה הסנסציונית והמשפילה שספגה איטליה מנבחרת צפון קוריאה. במונדיאל 1970 היה קפטן הנבחרת שסיימה כסגנית אלופת העולם והשתתף גם במונדיאל 1974. כמו כן, היה שותף לזכייתה של איטליה ביורו 1968. הוא פרש מהנבחרת במסגרת המשחקים המוקדמים למונדיאל 1978. בסך הכול שיחק פאקטי 94 משחקים במדי הנבחרת (מספר שהיה בזמנו שיא ושנשבר בשנים מאוחרות יותר על ידי דינו זוף, פאולו מלדיני, פאביו קנבארו וג'אנלואיג'י בופון) וכבש שלושה שערים. למרות ששימש כמגן, תפקיד הגנתי הדורש לא פעם קשיחות פיזית, נודע פאקטי במשחקו ההוגן והורחק רק פעם אחת בכל הקריירה הארוכה שלו. נודע גם במשחקו האלגנטי ובמשחק הראש בו הצטיין הודות לקומתו הגבוהה (1.88 מטר). פאקטי גם שימש במשך תקופה ארוכה כקפטן של אינטר ושל נבחרת איטליה (70 משחקים כקפטן בנבחרת הלאומית) וכנשיא אינטר מילאנו. ב-4 במרץ נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נפטר מסרטן ב-4 בספטמבר 2006, בעיר מילאנו. כמחווה לשחקן, קבוצת אינטר החליטה כי את חולצתו מספר 3, לא ילבש אף שחקן לעולם. מדיה וקבצים בנושא ג'אצ'ינטו פאקטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'אצ'ינטו פאקטי ג'אצ'ינטו פאקטי, באתר Transfermarkt ג'אצ'ינטו פאקטי, באתר Soccerway ג'אצ'ינטו פאקטי, באתר WorldFootball.net ג'אצ'ינטו פאקטי, באתר National Football Teams ג'אצ'ינטו פאקטי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt אחיה כהן, מגן שמאלי: הג'נטלמן ביוגרפיה באנגלית http://archivio.inter.it/cgi-bin/primatisti?L=en
בלה

בלה (געז: ባሌ) הייתה מדינה מוסלמית שהתקיימה בימי הביניים במרכז אתיופיה. המדינה גבלה בצפונה במדינות סולטנות דוורו ושרקה, במערבה בהדייה, עדל במזרחה ובאורומו בדרומה. בלה התגבשה בין המאה ה-11 למאה ה-13 והייתה חלק מגוש מדינות אסלאמיות שהתקיימו במה שהיום מרכז-דרום אתיופיה. האסלאם התפשט במדינה והפך לדתה הרשמית הודות לשייח' חוסיין הגדול שהגיע לאזור מחצי האי ערב. לפי ההיסטוריון שיהב אל עומרי, גודל המדינה היה 20 ימי הליכה על 6 ימי הליכה, המדינה הייתה בעלת אקלים נוח יותר משאר שכנותיה וכן אדמתה פורייה מאוד. בתקופתו לבלה היה צבא פרשים של 18,000 איש וחיל רגלים רב מאוד. המדינה נכבשה בידי האימפריה האתיופית בתקופת הקיסר עמדה ציון הראשון והייתה לוסאל. בתקופת מלחמת אתיופיה-אדאל הייתה הראשונה שנכבשה בידי כוחות אחמד גארן ולאחר מכאן הייתה לאחד מהאזורים הראשונים שהאורומו פלשו והתיישבו בהם. עם פלישת האורמו וההתיישבות בבלה, המדינה חדלה מלהתקיים. אזור בלה נכבש שוב בידי האתיופים בשלהי המאה ה-19 תחת הקיסר מנליק השני ושטחיה נכללו מחוז בלה. כיום שטחי בלה נכללים במחוז בלה שבמדינת אורומיה. G.W.B. Huntingford, The Glorious Victories of Ameda Seyon King of Ethiopia, University Press, 1965, p. 21
משפחת אפרוסי

משפחת אפרוסי הייתה שושלת של בנקאים וסוחרים יהודים שעלו לגדולה במאה התשע-עשרה באירופה. שם המשפחה "אפרוסי" מקורו בהגייה אשכנזית של השם "אֶפְרָתִי", ובאופן מסורתי נכתב "אפרתי" באותיות עבריות. מוצאה של המשפחה באודסה, שם הם ניהלו בית עסק לסחר בתבואה, ונכנסו עם הזמן לסחורות אחרות, ביניהן נפט. בהמשך דרכה של "חברת אפרוסי ושות'" היא התחילה להלוות כספים ולממן גופים ממשלתיים, בין השאר את האימפריה האוסטרו-הונגרית, וכך הפכה החברה לבנק חשוב, שהיו לו סניפים בווינה, פריז, לונדון וסנקט פטרבורג. בדומה למשפחת רוטשילד, משפחת אפרוסי השתלבה בחיי החברה הגבוהה באירופה, וכמה מבניה זכו בתוארי אצולה שונים. היו להם נכסים שונים ברחבי אירופה, וכמה מבני המשפחה החזיקו באוספי אמנות חשובים, שרבים מהם נתרמו מאוחר יותר למוזיאונים או למטרות ציבוריות אחרות. המשפחה נפגעה מאוד מבחינה כלכלית במלחמת העולם הראשונה, ואיבדה את רוב כספה ונכסיה במלחמת העולם השנייה, שבה הוחרם כל רכושם וכספם של בני המשפחה. בנק אפרוסי עבר אריזציה. בספר הארנבת עם עיני הענבר מתאר אדמונד דה ואל, אמן אנגלי ונצר למשפחת אפרוסי, את קורות המשפחה ואוספי האמנות שלה. מישל אפרוסי - ראש חברת התבואה של משפחת אפרוסי באודסה שנחשבה אז לחברת התבואה הגדולה בעולם. לפי דעות שונות הפעיל לחץ כלכלי על ממשלת רוסיה בזמן פרעות הסופות בנגב להחלפת שר הפנים ודיכוי הפוגרומים. מוריס אפרוסי - בנקאי צרפתי-רוסי וביאטריס דה רוטשילד-אפרוסי - בתו של אלפונס ג'יימס דה רוטשילד. ביאטריס נישאה למוריס בגיל 19 בשנת 1883. לאחר מכן טענה שבעלה הדביק אותה במחלה שגרמה לכך שאיננה יכולה ללדת וכי הוא מהמר כפייתי ששקע בחובות והצליח לבזבז 12 מיליון פרנק זהב. משפחת רוטשילד תבעה אותו למשפט אך רק כאשר הייתה ביאטריס בת ארבעים הצליחה להתגרש. שארל אפרוסי - אספן אמנות חשוב, פטרונם של אמנים והיסטוריון של האמנות. לפי דעות שונות שימש כהשראה לדמותו של סוואן בספרו של מרסל פרוסט, "בעקבות הזמן האבוד". בוריס אפרוסי - גנטיקאי מפורסם פאני ריינאך - אשתו של חוקר העתיקות והפוליטיקאי תאודור ריינאך אדמונד דה ואל, הארנבת עם עיני הענבר, ידיעות ספרים, 2012 מדיה וקבצים בנושא משפחת אפרוסי בוויקישיתוף לנה שילוני, האם שארל אפרוסי הוא סוואן מ"בעקבות הזמן האבוד", באתר הארץ, 29 באוגוסט 2012
לאון ב. אלקלעי

לאון ב. אלקלעי (1847 בוקרשט-1920 בוקרשט) היה מוציא לאור ומשווק ספרים רומני, בן למשפחה יהודית ספרדית מבוקרשט. דרך ההוצאות לאור שהקים תרם תרומה חשובה לחינוך, לחיי הספרות והתרבות ברומניה. אחרי שלמד בבית ספר יסודי עשה לאון ב. אלקלעי עוד שנתיים לימודי גימנסיה ויצא לעבוד כמוכר רחוב של ספרים, חוברות וכתבי-עת ישנים ונדירים. בגיל 17 (שנת 1864) פתח במרכז בוקרשט, בצומת הרחובות פודול מוגושואיי (לימים - קאליה ויקטוריי מס.27) ושדרות אליסבטה את חנותו הראשונה שכללה שני ארונות עמוסי ספרים. בשנת 1883 במקום חנות הספרים הישנים הראשונה הקים שתי חנויות חדשות:אחת לספרים והשנייה לכלי כתיבה. חנויות אלה השתכנו באותה קומת הקרקע של המלון הרדאן, שהפך לאחר מכן למלון "גראן הוטל דו בולוואר" (מלון "בולווארד"), לא רחוק מהצירות הרוסית. עם הזמן עבר גם לפעילות מו"לית באמצעות שתי הוצאות לאור שכונו לפי המסורת הצרפתית Librăria Alcalay ("ליברריה אלקלעי") ו "חנות הספרים העולמית אלקלעי" (Librăria Universală Alcalay). בימי בניית ה"גראן הוטל" עבר אלקלעי זמנית לבניין "קולוס" על ידי הפרפקטורה של המשטרה. אחר כך חזר לבניין המלון בקומת קרקע. בשניים מחלונות הראווה הציג, בין השאר, ספרים בצרפתית עם סיפורים ארוטיים וטקסטים מלומדים על מיניות האדם, ובחלון השלישי ספרים שימושיים (כמו "איך מרמים בקלפים" וכו') או ספרים קלאסיים, תרגומים לרומנית בסדרת "הספרייה של כולם". החנות אלקלעי כללה את הספרים שהוצאו לאור ברומניה, ובנוסף ספרים שיובאו מצרפת וגרמניה, והתמחתה בנוסף בספרי רפואה ומשפטים. נמכרו בה גם כלי נגינה ופרטיטורות. בשנים 1899 - 1920 פרסמה ההוצאה לאור אלקלעי את סדרת הספרים הקרויה "הספרייה של כולם" Biblioteca pentru toţi (שהוקמה ב-1895 על ידי קרול מילר ודומיטרו סטנצ'סקו) שבה הוצאו לאור מגוון רב של ספרים, כולל ממיטב הספרות הרומנית והעולמית, במחירים השווים לכל נפש. אחרי מותו של אלקלעי הסדרה ממשיכה להופיע בהוצאות לאור אחרות עד ימינו. הצלחה אחרת של ההוצאה לאור אלקלעי הייתה הסדרה"Codul general al României" (בקודקס הכללי של רומניה) שכללה כל ספר החוקים של המדינה, בכרכים שנתיים של אלף עמודים כל אחד, בעריכת המשפטן קונסטנטין חרנג'יו (1932-1869) הוצאת אלקלעי פרסמה גם קטלוג ספרים שבפני עצמו היה בכורה בזירת הוצאות הספרים הרומניה. לאון ב. אלקלעי נבחר לסגן יושב ראש איגוד חנויות הספרים ברומניה. בשנת 1932 חנות הספרים המרכזית נרכשה על ידי ינקו שרגא וס. שוורץ חידשו אותה ושמרו את השם אלקלעי עד שנת 1940 כשעברה לבעלים רומני, רומולוס צ'ופלק מקלוז'. למשפחת המוציא לאור לאון אלקלעי היו קרובים מדרגה ראשונה שעלו לארץ ישראל בתחילת המאה ה-20. עם צאצאי המשפחה נמנה גם שחקן התיאטרון הישראלי יליד רומניה, מוסקו אלקלעי. George Potra - Din Bucureştii de ieri חנות הספרים אלקלעי במאמר על קאליה ויקטוריי - "פוליטיקה אתמול, היום, מחר" אקטרינה צרלונגה לקסיקון של הספרות הרומנית, 2007 און ליין ע'9 Ecaterina Ţarălungă - Dicţionar de literatura română מזכרונותיו של קונסטנטין בלצ'אנו-סטולניץ' על חנות הספרים אלקלעי H Kuller, N. Cajal (coord) Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, Hasefer, București 2004] מוכרי ספרים של פעם בבוקרשט - לאון אלקלעי - כתבה מאת אנדראה מניצ'אנו באתר הרומני "דע את רומניה" 11 באפריל 2022 A. Măniceanu G.Potra H.Kuller 2004 עמ' 596 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אז'ן גוסנס הבן

אז'ן גוסנס (בצרפתית: Eugène Goossens, ‏ 28 בינואר 1867 - 31 ביולי 1958) היה מנצח וכנר צרפתי. הוא נולד בבורדו ולמד בברוז' ובקונסרבטואר של בריסל. בשנת 1873 נסע עם אביו, אז'ן גוסנס האב לאנגליה. שנים אחדות עבד בלהקת האופרה של קארל רוזה ככנר, פסנתרן חזרות ועוזר למנצח, בהדרכת אביו, ואחר, בשנת 1891, נכנס ללמוד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון. אחרי שניצח על להקות אופרה אחרות חזר גוסנס אל להקת קארל רוזה וכיהן שם עד 1915 כמנצח ראשי. הוא ניצח על חלק מעונת האופרה של סר תומאס ביצ'ם בתיאטרון הוד מלכותו ב-1917. ב-1926 הצטרף ללהקת האופרה הבריטית הלאומית כמנצח. גוסנס נשא לאישה זמרת מלהקת קארל רוזה, אני קוק, שהייתה בתו של זמר הבס הנודע, ט. איינסלי קוק. ילדיהם, מוזיקאים כולם, היו המלחין והמנצח סר יוג'ין גוסנס, הנבלניות מארי גוסנס (1894 - 1991) וסידוני גוסנס, אדולף גוסנס (1896 - 1916), המנגן בקרן יער והאבובן לאון גוסנס. מדיה וקבצים בנושא אז'ן גוסנס הבן בוויקישיתוף אז'ן גוסנס הבן, באתר MusicBrainz (באנגלית) הערך "אז'ן גוסנס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב
עוגיית שוקולד צ'יפס

עוגיית שוקולד צ'יפס או עוגיית שוקוצ'יפס (באנגלית: chocolate chip cookie, בתרגום: עוגיית שבבי שוקולד) היא עוגייה שהשוקולד הוא המרכיב המרכזי בה, ומקורה בארצות הברית. המתכון המסורתי משלב בצק המורכב מחמאה, סוכר חום ולבן ושבבי שוקולד שחור מריר. ישנן וריאציות שונות של העוגיה הכוללות תוספים אחרים כמו אגוזים או שיבולת-שועל וגם סוגים אחרים של שוקולד. פיתוח עוגית השוקולד צ'יפס אירע בטעות על ידי רות ויקפילדם, בשנת 1930. רות ויקפליד, שסיימה בית ספר יוקרתי לכלכלת בית בשנת 1924 במסצ'וסטס, הייתה, יחד עם בעלה, הבעלים של פונדק בשם 'טול האוס' בעיירה קטנה בשם וויטמן. רות, שהייתה אחראית על המטבח, רכשה לעצמה מוניטין בזכות עוגיות חמאה וקקאו שנהגו להגיש בפונדק בשעת התה. באחת הפעמים, כשרצתה להכין את העוגיות המפורסמות שלה, היא גילתה שאספקת הקקאו לא הגיעה. רות, שהייתה מחויבת לספק ללקוחות את הסחורה, החליטה להשתמש בשוקולד נסטלה במקום בקקאו. ספר הבישול שלה שיצא ב-1936 הכיל את המתכון של עוגיות השוקולד צ'יפס ועד מהרה הוא הפך לפופולרי במטבחים האמריקאים. במהלך מלחמת העולם השנייה נהגו חיילים אמריקנים ממסצ'וסטס, שקיבלו בחבילות שנשלחו מהמשפחות שלהם עוגיות שוקולד צ'יפס, להחליף אותם עם חיילים ממדינות אחרות. עד מהרה ביקשו החיילים ממשפחותיהם להכין גם את העוגיות הללו וווייקפילד הוצפה בבקשות מכל העולם לבקש את המתכון שלה. כך החל השיגעון העולמי על עוגיית השוקוצ'יפס. בחברת נסטלה שמו לב שעקומת מכירות השוקולד של החברה עלתה בצורה משמעותית ללא שום סיבה ברורה. כשבדקו את הסיבה לעליה הם גילו שעלייה במכירות נבעה עקב העובדה שנשות בוסטון, שבעיתון המקומי שם התפרסם המתכון לעוגיות, החלו לצרוך את השוקולד בכמויות גדולות. ויקפילד מכרה את המתכון לנסטלה תמורת אספקה של שוקולד צ'יפס לכל החיים. המתכון המקורי של וייקפילד מופיע כיום על כל אריזה של שוקולד צ'יפס שנמכרת בצפון אמריקה. אף על פי שהמתכון המפורסם על חבילות השוקולד של נסטלה הוא נפוץ ביותר, מותגים רבים של שוקולד צ'יפס מכילים מתכון של עוגיות שוקולד-צ'יפס על האריזה. כמעט כל ספר בישול מכיל וריאציה של מתכון לעוגיות הללו ואלו נמכרות בדרך כלל בכל חנות ומאפייה. בשנת 1997 הוכרזה עוגיית השוקולד צ'יפס כעוגייה הרשמית של מדינת מסצ'וסטס. עוגיות השוקולד צ'יפס עשויות בדרך כלל מסוכר לבן, סוכר חום, קמח, מעט מלח, ביצים, אבקת אפייה, חמאה, תמצית וניל וכמובן - שוקולד צ'יפס. מתכונים מסוימים מכילים גם חלב או אגוזים (כמו אגוזי מלך קצוצים) בבצק. ישנן עוגיות פרווה שמכילות מרגרינה או שמן במקום חמאה. המרקם של העוגייה יכול בין פריך לצמיגי יותר והוא משתנה ממתכון למתכון בהתאם ליחס בין החומרים וצורת ערבוב הבצק. בשונה מהחומרים אשר משתנים, כאמור, ממתכון למתכון, אופן הכנת הבצק נעשה לרוב אותו הדבר בכל המתכונים: תחילה שמים את החומרים הרטובים יחד עם הסוכר, ולבסוף מוסיפים את שאר המוצרים היבשים. שבבי השוקולד והאגוזים יתווספו בסוף הכנת הבצק כדי למזער את השבירה שלהם. לרב העוגיה נאכלת כאפויות אף על פי שלפעמים הבצק נאכל כפי שהוא או כתוספת לגלידת וניל. עוגיה שוקולד צ'יפס מתכון לעוגיה שוקוצ'יפס באתר של קרין גורן.(הקישור אינו פעיל) רותי קינן, העוגיה השולטת: עוגיות שוקולד-צ'יפס, באתר ynet, 11 באוקטובר 2012 מתכון לעוגיות שוקולד צ'יפס קלות להכנה, מאתר cooks סאם רוברטס, הניו יורק טיימס, אחרי שנים של מיתוסים, סיפורה של ממציאת עוגיית השוקולד צ'יפס מתגלה, באתר הארץ, 23 במרץ 2018 עוגיה שוקולד צ'יפס: סיפור של הצלחה. אתר טעמים. היסטוריה של נסטלה טול האוס.
אז'ן גוסנס האב

אז'ן גוסנס (בצרפתית: Eugène Goossens, père ‏ 25 בפברואר 1845 - 30 בדצמבר 1906) היה מנצח בלגי. גוסנס נולד בברוז'. בילדותו למד מוזיקה בכנסיית נוטר דאם בברוז' ואחר בקונסרבטואר בעיר זו. בגיל ארבע-עשרה התקבל לקונסרבטואר של בריסל, שם למד הלחנה. גוסנס ניצח על להקות אופרה ברחבי אירופה ובשנת 1873 עבר לאנגליה, שם ניצח על הלהקה של סלינה דולארו בניהולו של ריצ'רד ד'אוילי קארט ב-1876. במאי 1878 ניצח, בשביל קארט, על "הקוסם" מאת גילברט וסאליבן וכן, בחודשי יולי ואוגוסט של אותה שנה, על "פינאפור", כאשר אלפרד סלייר סייע לארתור סאליבן בקונצרטי הפרומס בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. גוסנס ניצח גם על "מופע אופראי מיוחד" של "פינאפור" בקריסטל פאלאס ב-6 ביולי 1878. גחוסנס התפרסם כמנהל מוזיקלי של להקת האופרה "קארל רוזה", שם ניצח על ההצגה האנגלית הראשונה של טנהויזר מאת ריכרד וגנר בשנת 1882 בליברפול. הוא היה למנצח הראשי של "קארל רוזה" ב-1889 וב-1892 ניצח על "בת הגדוד" בהצגה מלכותית לפני המלכה ויקטוריה בארמון בלמורל. אז'ן גוסנס היה אביו של המנצח והכנר אז'ן גוסנס הבן וסבם של המנצח והמלחין סר יוג'ין גוסנס, הנבלנית סידוני גוסנס והכנר לאון גוסנס. בראשית שנות ה-90' של המאה ה-19 עבר גוסנס לליברפול, שם ייסד את "מקהלת הגברים של גוסנס", כיהן כנגן עוגב ומנצח מקהלה בכנסיית סנט אן הקתולית ולימד שירה. הוא מת הליברפול בשנת 1906, בן 61. Eugene Goossens at Who Was Who in the D’Oyly Carte Opera Company
הגן הבוטני

האם התכוונתם ל... הגנים הבוטניים האוניברסיטאיים בירושלים הגן הבוטני בהר הצופים הגן הבוטני בגבעת רם הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב הגן הבוטני של ברלין הגן הבוטני בפאדובה הגן הבוטני של פוטסדאם הגן הבוטני של שיקגו ז'רדן דה פלאנט – גן בוטני בצרפת הגן הבוטני (ספר) – ספר פואמות של ארסמוס דרווין
כחול שמיימי

בהרלדיקה כחול שמיימי או כחול שמיים (באנגלית: Bleu celeste) הוא טינקטורה (הוא אינו אחד משבעת הצבעים או המתכות הראשיים, או שלושת הכתמים). לעיתים הוא נקרא פשוט "שמיימי", והוא מתואר כגוון בהיר יותר מהאַזוּר, שהוא גוון כחול סטנדרטי בהרלדיקה. בתחילה, הכחול השמיימי נחשב לאירופאי, ולא אנגלי או סקוטי, אולם אחרי מלחמת העולם הראשונה הוא הפך נפוץ יותר באנגליה על תגיהם של מעילים הקשורים לחיל האוויר המלכותי, או על זרועותיהם של אלה שיש להם קשר לחיל האוויר. למרות שבתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה הגוון הכחול השמיימי תואר כגוון כהה יותר, בזמנים קודמים הוא תואר כבהיר מאוד, ואף התייחסו אליו כאל אחד מגווני המתכות בהרלדיקה. צבע כחול שמיימי נמצא בסמלי ארגנטינה ופרו. מדיה וקבצים בנושא כחול שמיימי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי סובול

מרדכי סובול (1951 – 15 בספטמבר 2018) היה חזן ישראלי, המנהל המוזיקלי והמנצח של האנסמבל הישראלי לחזנות ולמוזיקה יהודית -"יובל". נולד בתל אביב למאיר וסופיה (זיסלה), עולים מפולין. בנערותו הכיר את החזן שלמה רביץ, והפך לאחד מגדולי תלמידיו. רביץ הוריש לו את ספרייתו המוזיקלית. סובול נודע גם כאספן וכידען בכל הקשור למוזיקה הליטורגית ולחזנות. בצעירותו זכה בפרס ראשון בתחרות חזנים צעירים אשר זיכה אותו במלגה ללימודי חזנות לכל החיים, וקיבל את פרס החינוך מידי הנשיא יצחק נבון ובשנת 2006 את פרס ירושלים על תרומתו החשובה להחייאת החזנות בישראל. שימש כמנהל מוזיקלי ומנצח של "יובל" - האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית, מהיווסדו בשנת 1990 ועד פטירתו בשנת 2018. אנסמבל המורכב מתזמורת סימפונית וממקהלת חזנים, והפיק עימם מאות קונצרטים ואירועי חזנות ברחבי העולם. הגיש את התוכנית "לפני התיבה" ברדיו קול חי בכל יום שישי בצהרים במשך 22 שנים, בה השמיע מגוון של יצירות חזנות מכל הזמנים ופרשנות מיוחדת שלו. הפיק עשרות תקליטים של מוזיקה יהודית, חסידית וחזנות, ביניהם תקליט עם הזמר חיים משה, ותקליט עם להקת אתניקס ויהורם גאון. בין תלמידיו הבולטים של סובול נמנים החזנים: חיים אדלר, ליפא גלנץ, יצחק מאיר הלפגוט, צבי וייס, נתנאל הרשטיק, ישראל רנד, שמחה רוטנברג, לייזר ברוק, נתנאל אילוביצקי ודביר שפיגל. בשנת 1999, ייסד את פרויקט "Symphony For You", באמצעותו יכולים חזנים מכל העולם, להקליט עצמם באולפן מבצעים פרקי חזנות ושירה יהודית, מלווים על ידי תזמורת סימפונית ומקהלה. במסגרת הפרויקט, הוקלטו עשרות דיסקים. בשנת 2011 הוציא את "שמע קולנו", אלבום חזנות בביצועיו, את האלבום הפיק בנו אופיר. החל משנת 1979 שימש כשליח ציבור בימים הנוראים בארצות הברית. מתוכן שימש כש"ץ במשך 27 שנים בבית הכנסת הקונסרבטיבי "Temple Israel of Great Neck". בין השנים 2015–2016 שימש כשופט ראשי בתוכנית "הקול הבא" של רדיו קול חי. הקונצרט האחרון שניצח עליו היה קונצרט בריאת העולם, שהתקיים במרכז דוידסון, למרגלות הר הבית. בשנת 2018 יצא לארצות הברית, כמדי שנה, לתפילות הימים הנוראים. ב-15 בספטמבר 2018 נפטר בבית חולים באטלנטה, שבו אושפז ימים אחדים קודם לכן כתוצאה ממפרצת מוחית. ב-29 בנובמבר 2020, החליטה מועצת העיר פתח-תקווה, לאשר את המלצת וועדת השמות ולקרוא רחוב על שמו בעיר פתח-תקווה. ב-26 באפריל 2022 החליטה עיריית פתח תקווה כי המרכז הקהילתי "ניגונים" בעיר ייקרא על שמו של סובול. מרדכי סובול, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרדכי סובול, באתר Discogs (באנגלית) מרדכי סובול, דף שער בספרייה הלאומית יובל - האנסמבל הישראלי לחזנות ומוזיקה יהודית אודות המנצח מרדכי סובול, באתר של אנסמבל יובל החזן והמנצח ד"ר מרדכי סובול, נפטר בפתאומיות בגיל 67, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בספטמבר 2018 רשימת הפרסומים של מרדכי סובול, בקטלוג הספרייה הלאומית מיכל רוזן, ‏חזנות ארצישראלית, נוסח רביץ, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בספטמבר 2018 אודות המנצח מרדכי סובול, באתר האנסמבל "יובל" קובי נחשוני, "מר חזנות": ד"ר מרדכי סובול הלך לעולמו, באתר ynet, 16 בספטמבר 2018 יוסי אשרי, שמע קולנו: ד"ר מרדכי סובול עובר לקדמת הבמה, באתר חסידיניוז. 10 באפריל 2011. Congregation Celebrating 20 Years Of High Holy Days with Cantor Sobol, in "Voice", Vol. LIV, No. 2. September 15, 2011 קונצרט בריאת העולם 'מחיה החזנות' ד"ר מרדכי סובול נפטר בבית החולים, באתר כיכר השבת, 16 בספטמבר 2018 מועצת העיר אישרה עשרות שמות חדשים להנצחה בפתח תקוה, באתר mynetpetahtikva, ‏2020-11-30
האחים אברלי

האחים אברלי (באנגלית: The Everly Brothers) היה צמד מוזיקלי אמריקני שהורכב מהאחים אייזק דונלד "דון" אברלי (1 בפברואר 1937 – 21 באוגוסט 2021) ופיליפ "פיל" אברלי (19 בינואר 1939 – 3 בינואר 2014). הצמד המוזיקלי אשר נוסד באיווה שבארצות הברית בשנת 1957 הגיע לשיא הצלחתו בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. פיליפ ואחיו דון הקימו יחד את ההרכב בשנת 1956, אך הסינגל הראשון שהקליטו "Keep A Lovin Me" נכשל מסחרית. הצמד פרץ לתודעת הציבור בשנת 1957 בזכות מספר ביצועים הרמוניים בולטים אשר לוו בגיטרה אקוסטית. בתחילת דרכם המוזיקה של הצמד הושפעה מאוד ממוזיקת הקאנטרי (הוריהם היו נגני מוזיקת קאנטרי), אף על פי כן, הסגנון המוזיקלי של הצמד השתנה בהדרגה לסגנון רוק. החזות ה"טובה" שלהם ושיריהם ההרמוניים גרמו לכך שבאותה העת הם לא נחשבו בקרב הקהל הרחב למוזיקאים שנויים במחלוקת בדומה למספר מוזיקאים אחרים בסגנון הרוק באותה העת כגון ריצ'רד הקטן ואלביס פרסלי, אף על פי כן הצמד צבר פופולריות רבה באותה העת והייתה לו השפעה גדולה על התפתחות מוזיקת הרוק. הצמד היה בשיא הצלחתו בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובמחצית הראשונה של שנות ה-60 של המאה ה-20, אך בהמשך, שילוב של שירות צבאי ותקופת הפלישה הבריטית, גרמו לכך שהצמד מעולם לא הצליח לשחזר את הפופולריות שלו כבעבר. על אף שהמשיך להוציא לשווקים תקליטים, בשנת 1973 הצמד התפרק באופן זמני. הצמד החל להופיע שוב יחד ב-1983, כאשר באותה העת הוציא לשווקים אלבום חדש אשר הופק בין היתר בשיתוף עם פול מקרטני ודייב אדמונדס. לאורך השנים האחים אברלי הצליחו להביא בסך הכל 26 להיטים למצעד ה-Top 40 של בילבורד. האחים אברלי המשיכו להופיע באופן קבוע כצמד בכל רחבי העולם עד למותו של פיליפ בינואר 2014, כתוצאה מסיבוך של מחלת ריאות חסימתית כרונית, שנגרמה מעישון כבד. ב-21 באוגוסט 2021, בגיל 84, מת דון בביתו בנאשוויל. "Bye Bye Love" "Claudette" "All I Have to Do Is Dream" "Wake Up Little Susie" "Crying in the Rain" "Till I Kissed Ya" "Let It Be Me" "Walk Right Back" "So Sad" "Lucille" "Cathy's Clown" "On The Wings Of A Nightingale" מדיה וקבצים בנושא האחים אברלי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האחים אברלי האחים אברלי, ברשת החברתית פייסבוק האחים אברלי, סרטונים בערוץ היוטיוב האחים אברלי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) האחים אברלי, באתר ספוטיפיי האחים אברלי, באתר Last.fm (באנגלית) האחים אברלי, באתר AllMusic (באנגלית) האחים אברלי, באתר MusicBrainz (באנגלית) האחים אברלי, באתר דיזר האחים אברלי, באתר Discogs (באנגלית) האחים אברלי, באתר Songkick (באנגלית) האחים אברלי, באתר SecondHandSongs האחים אברלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק רייך

יצחק (איצ'ה) רייך (נולד בשנת 1957) הוא איש ציבור חרדי, ראש המועצה המקומית רכסים. בעבר ממלא מקום וסגן ראש המועצה. בשנים 2013–2018 וקודם לכן בשנים 2003–2008 כיהן כראש המועצה. בשנים 2009–2014 היה ממלא מקום וסגן ראש המועצה וכן מנכ"ל רשת הגנים של אגודת ישראל. נולד בחדרה למרדכי ולתמר רייך. למד בישיבת היישוב החדש, ומשם המשיך לישיבת איתרי בירושלים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת בית מאיר בבני ברק. היה פעיל בהקמתו של עיתון יתד נאמן, וניהל בו את תחומי ההפצה, הגבייה והמנויים בשלוש השנים הראשונות להקמתו. בסוף שנות ה-80 היה עוזרו, באופן לא־רשמי, של מנחם כרמל בניהול רשת בר כל (שנקראה אז "צרכניית דגל התורה", ולאחר מכן "ברכת הארץ"). בשנות ה-90 שימש ראש לשכתו של ח"כ משה גפני בתקופת כהונתו כסגן שר הדתות. כאשר התפטר גפני כחלק מרוטציה, פרש גם רייך מהמשרד והחל לעבוד באופן רשמי בהנהלת הרשת. בשנת 1994 עבר להתגורר ברכסים בעידוד הרב שך, כדי לשמש כמזכיר המועצה ומנהל תיק החינוך במועצה, תפקיד אותו מילא כעשר שנים. בשנת 2003 נבחר לראשות המועצה כנציג דגל התורה. בבחירות בשנת 2008, בעקבות הסכם רוטציה עם נציג מפלגת ש"ס, דן כהן, לא התמודד לכהונה נוספת ומונה כממלא מקום ראש המועצה וסגנו בתואר. לאחר עזיבתו את ראשות המועצה חזר לרשת בר־כל בה פעל להקמת סניפיה בצפון הארץ. ביולי 2009 מונה לעוזרו של יו"ר ועדת הכספים משה גפני ויועצו הפרלמנטרי. זמן קצר לאחר מכן עבר לשמש כמנכ"ל רשת גני ילדים של אגודת ישראל. בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2013 נבחר שוב לראשות המועצה. שנה לאחר מכן, בסוף 2014 עזב את תפקידו כמנכ"ל הרשת עקב בעיית כפילות תפקידים, והוחלף על ידי ישראל גולומב.. בבחירות 2018 נבחר שוב דן כהן לראש המועצה, ורייך מונה לסגנו. ב-17 בפברואר 2019 הוצב במקום השביעי ברשימת דגל התורה לבחירות לכנסת העשרים ואחת ובכך במקום ה-14 ברשימת יהדות התורה אך לא נכנס לכנסת. בבחירות ב-2024, על פי הסכם הרוטציה הקבועה בין ש”ס לדגל התורה, דגל הייתה אמורה להציג את רייך כמועמד יחיד לראשות המועצה, לאחר הסכמה בין כלל הסיעות ובהיעדר בחירות. אך בש"ס החליטו, כחלק מהמאבק עם דגל בערים אחרות, לפתוח את ההסכם ולהריץ מועמד מטעמם לתפקיד. רייך התמודד לראשות המועצה מול מוטי ויזגן וניצח בהפרש של 77 קולות. תמר רותם, מהפך בבני ברק של הצפון: חרדי אשכנזי במקום חרדי ספרדי, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2003 חנוך לס, ‏מראש מועצת רכסים לראש מועצת הגנים, באתר כיכר השבת, 22 בספטמבר 2009 מוסף עיר ועיר, קו עיתונות - מוסף חג סוכות תשע"ט, עמ' 37. ישראל כהן, ‏אושר: ישראל גולומב יחליף את יצחק רייך, באתר כיכר השבת, 31 בדצמבר 2014 גפני נשאר, פינדרוס רביעי: החלטת המועצת הדגלאית - היכלי הישיבות - בחצרות - בחדרי חרדים, באתר חדרי חרדים בנימין ברגר, ‏אחרי מאבק צמוד: יצחק רייך ניצח בפער קטן את מועמד ש”ס ברכסים, באתר JDN‏, 28 בפברואר 2024 הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12172, התשפ"ד, 10 במרץ 2024, עמ' 4669