שביט אנקה

שביט אנקה /ˈɛŋki/, (כינוי רשמי: 2P/Encke ), הוא שביט מחזורי, המשלים הקפה של השמש אחת ל-3.3 שנים. זוהי התקופה הקצרה ביותר של שביט בהיר; אנקה תועד לראשונה על ידי פייר משן ב-17 בינואר 1786. רק ב-1819 כאשר מסלולו חושב על ידי יוהאן פרנץ אנקה, הוא קוטלג כשביט מחזורי. הוא חריג בכך שהוא נקרא על שם מי שחישב את מסלולו ולא על שם מגלהו, כמו שביט האלי. כמו רוב השביטים, יש לו אלבדו נמוך מאוד, והוא מחזיר רק 4.6% מהאור שפוגע בגרעין שלו. קוטר הגרעין של שביט אנקה הוא כ-4.8 ק"מ. כפי שמשתמע מהכינוי הרשמי שלו, 2P/Encke, השביט של אנקה היה השביט המחזורי הראשון שהתגלה לאחר שביט האלי (שסומן 1P/Halley). הוא נצפה באופן עצמאי על ידי כמה אסטרונומים, השניים הראשונים היו פייר מאצ'ין ושארל מסייה בשנת 1786. לאחר מכן נצפה השביט על ידי קרוליין הרשל ב-1795 ו"התגלה" בפעם השלישית על ידי ז'אן-לואי פונס ב-1818. מסלולו חושב על ידי יוהאן פרנץ אנקה, שבאמצעות חישוב מורכב הצליח לקשר בין התצפיות בשנים 1786, 1795, 1805 ו-1818 ולהראות שמדובר למעשה באובייקט אחד. ב-1819 הוא פרסם את מסקנותיו בכתב העת Correspondance astronomique, וחישב את חזרת השביט ב-1822. השביט נצפה על ידי קרל לודוויג כריסטיאן רומקר במצפה הכוכבים פאראמאטה ב-2 ביוני 1822. שביטים נמצאים במסלולים לא יציבים, המשתנים עם הזמן עקב השפעות של פלנטות וכן כתוצאה מאיבוד חומר. בהתחשב בנטיית המסלול הנמוכה של אנקה בסמוך למישור המלקה ותקופת המסלול הקצרה של כ-3 שנים, מסלולו של אנקה מושפע לעיתים קרובות על ידי כוכבי הלכת הפנימיים. אנקה קרוב לתהודה מסלולית של 7:2 עם צדק, וייתכן שחלק מהשברים הגדולים יותר שנקרעו מהשביט לכודים בתהודה זו. מסלולו של אנקה מתקרב עד כדי 0.173 יחידות אסטרונומיות (כ-25.9 מיליון ק"מ) מכדור הארץ. ב-4 ביולי 1997 עבר אנקה במרחק 0.173 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ, וב-29 ביוני 2172 יתקרב אנקה כדי 0.1735 יחידות אסטרונומיות. לשביט אנקה פריהליון (הגישה הקרובה ביותר לשמש) של 0.34 יחידות אסטרונומיות (כ-51 מיליון ק"מ), ובנקודה זו הוא נע של כ-69.5 ק"מ לשנייה (כ-250,000 קמ"ש). בין 1769 ל-2103, מרחק הפריהליון של השביט אנקה משתנה רק מ-0.33 (ב-2050) ועד0.347 (ב-1782) יחידות אסטרונומיות. השביט נצפה בכל פריהליון מאז 1818 למעט 1944. ניסיון לצלם את השביט בסמוך לאפהליון נעשה ב-2 ביולי 1913 באמצעות טלסקופ 60 אינץ' של הר וילסון, אך לוח הצילום אבד. ניסיון שני, באמצעות אותו טלסקופ, נעשה ב-1 בספטמבר 1913. הפעם התגלה עצם בערך במיקום הנכון (1.5 דקות קשת ממיקומו החזוי), אך בשל אי-ודאות במסלול השביט לא הייתה וודאות לגבי זהותו. חישוב מחדש של מסלולו של אנקה בשנות ה-70 הביא לזיהוי בדיוק של שניות קשת בודדות בלבד (2.0 בעלייה ו-4.6 בנטייה) מהאובייקט המצולם כלומר העצם כנראה היה אנקה. במרץ 1918 ערך טלסקופ 28 אינץ' בגריניץ' תצפיות על אנקה (1917c). ב-20 באפריל 2007, STEREO-A צפה בזנבו של השביט אנקה נתלש באופן זמני על ידי הפרעות בשדה מגנטי שנגרמו מפליטת מסת עטרה. הזנב גדל בחזרה עקב פליטה של אבק וגז על ידי השביט. השביט אנקה הוא המקור של כמה מטרי מטאורים הידועים בשם הטאורידים והבטא-טאורידים בסוף יוני ובתחילת יולי. מדידות של גשושית מסנג'ר של נאס"א גילו כי אנקה עשוי לגרום למטרות מטאורים עונתיים על מרקורי. ספקטרומטר MASCS גילה עליות עונתיות של סידן מאז החלה הגשושית להקיף את כוכב הלכת במרץ 2011. ההשערה היא שמקור העליות ברמות הסידן הוא בחלקיקי אבק קטנים שפוגעים בפלנטה וקורעים ממנה מולקולות נושאות סידן. מדיה וקבצים בנושא שביט אנקה בוויקישיתוף הדמיית מסלול מ-JPL / Ephemeris שביט אנקה - Minor Planet Center עקום אור - שביט אנקה מאת Seiichi Yoshida Small-Body Database Lookup, ssd.jpl.nasa.gov David L. Clark, Paul Wiegert, Peter G. Brown, The 2019 Taurid resonant swarm: prospects for ground detection of small NEOs, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society: Letters 487, 2019-07-21, עמ' L35–L39 doi: 10.1093/mnrasl/slz076 Horizons Batch for 2P/Encke (90000090) on 2023-Oct-22, JPL Kazuo Kinoshita, 2P/Encke past, present and future orbits, jcometobs.web.fc2.com Daisy DobrijevicContributions from Elizabeth Howell last updated, Taurid meteor shower 2024: When, where & how to see it, Space.com, ‏2022-10-06 (באנגלית) Petrus Matheus Marie Jenniskens, Meteor Showers and Their Parent Comets, Cambridge University Press, 2006-09-14, ISBN 978-0-521-85349-1. (באנגלית) News Staff, Mercury Experiences Seasonal Meteor Showers, Say NASA Scientists | Sci.News, Sci.News: Breaking Science News, ‏2014-12-17 (באנגלית אמריקאית)