laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ממד (אלגברה)

באלגברה מופשטת, ממד הוא ערך מספרי המתאים לאובייקט מופשט, בדרך כלל חוג, שדה או מודול, המתאר עד כמה האובייקט מורכב. הדוגמה הבסיסית היא מושג הממד באלגברה ליניארית, אבל ישנם ממדים רבים אחרים, המודדים תכונות מסובכות יותר. להלן כמה דוגמאות. ממד קרול הקלאסי של חוג שווה לאורך המקסימלי של שרשרת אידיאלים ראשוניים בחוג, והוא עשוי להיות סופי או אינסופי. ממד קרול, המוגדר באמצעות שרשראות של תת-מודולים בחוג כמודול מעל עצמו, מודד עד כמה חוג נותרי קרוב להיות ארטיני (חוגים בעלי ממד קרול 0 הם ארטיניים). ממד קרול שווה לממד קרול הקלאסי לחוגי PI (ובפרט לכל חוג קומוטטיבי). למודול M מגדירים ממד פרויקטיבי כאורך הרזולוציה הפרויקטיבית הקצרה ביותר (הממד קטן או שווה ל-n אם יש שרשרת מדויקת מהצורה   0 → P n → ⋯ → P 0 → M → 0 {\displaystyle \ 0\rightarrow P_{n}\rightarrow \cdots \rightarrow P_{0}\rightarrow M\rightarrow 0} , כאשר כל ה-   P i {\displaystyle \ P_{i}} פרויקטיביים). באותו אופן מוגדר הממד האינג'קטיבי לפי הרזולוציה האינג'קטיבית הקצרה ביותר (בכיוון ההפוך, כמובן), והממד השטוח לפי הרזולוציה השטוחה הקצרה ביותר (ראו מודול שטוח). הממד הגלובלי של חוג הוא הממד הפרויקטיבי הגדול ביותר של מודולים מעליו; זהו גם הממד האינג'קטיבי הגדול ביותר של מודולים מעל החוג. הממד הגלובלי הוא אפס אם ורק אם החוג ארטיני פשוט למחצה. הממד הגלובלי שווה ל-1 אם החוג תורשתי. הממד השטוח הגדול ביותר של מודולים מעל החוג נקרא הממד הגלובלי החלש, והוא קטן או שווה לממד הגלובלי, עם שוויון עבור חוגים נותריים. אם G חבורה, הממד הפרויקטיבי של חוג החבורה   Z [ G ] {\displaystyle \ \mathbb {Z} [G]} נקרא גם הממד הקוהומולוגי של החבורה G. זהו גם המספר n הקטן ביותר שעבורו כל חבורות הקוהומולוגיה   H i ( G , M ) {\displaystyle \ H^{i}(G,M)} , עבור i > n {\displaystyle \,i>n} , מתאפסות. הממד הקוהומולוגי של שדה מוגדר כממד הקוהומולוגי של חבורת גלואה האבסולוטית שלו. לדוגמה, לשדות k ( t 1 , ⋯ , t n ) {\displaystyle k(t_{1},\cdots ,t_{n})} ו-   k ( ( t 1 ) ) ⋯ ( ( t n ) ) {\displaystyle \ k(\!(t_{1})\!)\cdots (\!(t_{n})\!)} (כאשר k סגור אלגברית) יש ממד קוהומולוגי n. ממד גלפנד קירילוב של אלגברה מודד את קצב הגידול שלה ביחס לקבוצת יוצרים. הוא שווה ל-0 אם האלגברה בעלת ממד סופי (במובן הרגיל), ויכול להיות גם 1, כל מספר ממשי גדול או שווה ל-2, או אינסוף. הממד האחיד (uniform dimension) של מודול M הוא מספר המחוברים הישרים האחידים המרכיבים תת-מודול עיקרי (תת-מודול הוא עיקרי אם הוא נחתך עם כל תת-מודול שאינו אפס; מודול שכל תת-המודולים שלו עיקריים נקרא אחיד), או אינסוף אם אין סכום ישר כזה. מסמנים את הממד הזה בסימון   udim ⁡ M {\displaystyle \ \operatorname {udim} M} ; נקרא גם ממד גולדי. מודול האפס הוא היחיד שיש לו ממד 0; ממד 1 יש רק למודולים אחידים. הממד של סכום ישר שווה לסכום הממדים. הממד של תת-מודול תמיד קטן או שווה לזה של המודול; הממדים שווים אם ורק אם תת-המודול הוא עיקרי. מכאן שבמודול בעל ממד n אי-אפשר ליצור סכום ישר של יותר מ-n תת-מודולים. בפרט, הממד האחיד של מרחב וקטורי מעל שדה הוא הממד הרגיל.
יוסף שאול

יוסף שאול (נולד ב-1949) הוא מדען ישראלי העוסק בתחומי הווירולוגיה השונים ומשמש כפרופסור במכון ויצמן למדע. נזקפים לזכותו גילויים ופיתוחים רבים, בהם חיסון נגד דלקת הכבד הנגיפית מסוג B (צהבת B). שאול נולד באהווז, בירת מחוז ח'וזסתאן באיראן. אביו היה סוחר. בגיל 13 עלה לישראל בעליית הנוער יחד עם חביב אחיו הגדול יותר והם התמקמו בפנימיה כפר הנוער בן שמן. כבוגר בית ספר חקלאי, נרשם ללימודים בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. בשנת 1974 קיבל תואר ראשון בחקלאות, ותואר שני בפיזיולוגיה של בעלי חיים. בזמן לימודיו היה מתפרנס מהוראה בבית הספר האזורי שפיר. בשנת 1977 החל את הלימודים לדוקטורט במחלקה לווירולוגיה במכון ויצמן למדע בהנחיית פרופסור חיים אביב. בשנת 1981 נסע לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו בהנחיית William J. Rutter. בשנת 1983 חזר למכון ויצמן והצטרף למחלקה לווירולוגיה ששינתה את שמה לאחר מכן למחלקה לגנטיקה מולקולרית. בשנת 1985 הועלה לדרגת חוקר בכיר, בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2001 לפרופסור מן המנין. הוא נשוי לאילנה ממשפחת הוניג ולהם ארבעה בנים ושלוש עשרה נכדים. בעבודת הדוקטורט שלו עסק שאול בביולוגיה מולקולרית, ובמיוחד במאפייניהם של המנגנונים השולטים בביטוי הגנים השונים. הוא לראשונה בארץ השתמש בשיטות של הנדסה גנטית לחקר גן ההמוגלובין ואפיונו בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני. במחקר הפוסט-דוקטורט חקר את עולם הנגיפים. נגיף שעניין אותו במיוחד היה הנגיף הגורם לדלקת כבד נגיפית (הפטיטיס) מסוג B. הוא המשיך לחוקר את הווירוס במכון ויצמן ואף פיתח חיסון שהחברות SciVac בארץ ו- VBI Vaccines Inc פתחו אותו לשימוש תחת אישור FDA. פרופ' שאול הצליח לפענח את המנגנון המולקולרי שבו נגיפי צהבת B מצליחים לאלץ גנים אנושיים לייצר חלבונים מסוימים על פי המידע הגנטי המקודד ב-DNA. האפשרות לאילוץ התאים לייצר חלבונים אלה נובעת מהעובדה שנגיפים אלה מכילים חלבון ייחודי המשבש את התהליך התקין של ייצור החלבונים בתאים. ייצור החלבונים המאולץ של הגנים האנושיים, הנגרם על ידי הנגיפים, יוצר בתא סביבה נוחה לייצור של חלבונים נגיפיים, ולהתרבות הנגיפים. ממצאים אלה סייעו בפיתוח תרכיב חיסון מתקדם נגד המחלה הקטלנית, ובשנת 1992 הם זיכו את שאול בפרס על שם אנדריי לבוף. בשנת 2001 הוענק לו פרס מייסדי טבע. בין השאר, מכהן שאול כיושב ראש הוועדה המייעצת של MGVS החיפאית, חברה העוסקת בפיתוח טכנולוגיה לריבוי כלי דם ורקמות. טכניקה שפיתח שאול בתחום ניתוחי המעקפים הובילה לפיתוח מוצר ראשי בחברת MGVS - שתלים ביו סינתטיים המאפשרים להתגבר על בעיית השתלים הסינתטיים שנוטים להיסתם עם הזמן בשל דלקות בסביבת המעקף, ב-MGVS פותחה השיטה לציפוי חלקו הפנימי של הצינור בתאים טבעיים שהופקו מהמטופל. הציפוי מופק מהאנדותל - החומר שמצפה את כלי הדם מבפנים. בעזרת עבודתו וגילויו של שאול ניתן כעת להדביק את האנדותל המופק, למבנה בעל שכבה רציפה אחת הנצמדת לחלק הפנימי של הצינור. האיש שחצה את הכביש, באתר מכון ויצמן, 1 בדצמבר 1999
צלעות

באנטומיה של החולייתנים, צלעות (TA: Costae) הן עצמות ארוכות ומעוקלות, אשר זוגות שלהן מרכיבות את עיקר כלוב הצלעות. מספר זוגות הצלעות משתנה ממין טקסונומי אחד למשנהו. באדם, יש 24 (שנים עשר זוגות) צלעות. בחלק קטן מהאוכלוסייה, אפשר למצוא זוג נוסף או חסר. הצלעות מכונות הראשונה, השנייה ועד השתים עשרה, לפי החוליה החזית המופרקת אליהן. לדוגמה, הצלע הראשונה מופרקת עם החוליה החזית הראשונה (T1), הצלע השנייה מופרקת עם החוליה השנייה (T2) וכן הלאה. תפקיד הצלעות הוא להגן על הריאות, הלב וכלי הדם הגדולים. סך-הכל יש 12 זוגות של צלעות, שאותן מחלקים לשלוש קבוצות, על פי חיבורן למבנים הסמוכים להן: צלעות אמיתיות (Costae verae) - זוג הצלעות הראשון ועד זוג הצלעות השביעי - מחוברות לעמוד השדרה בצד אחד (כמו כל הצלעות) ולעצם החזה בצידן השני. צלעות מדומות (Costae spuriae) - זוג הצלעות השמיני ועד זוג הצלעות העשירי - במקום שיתחברו לעצם החזה, הצלעות המדומות מתחברות לסחוס הצלע (Cartilago costalis) שמעליהן. צלעות מרחפות (Costae fluctantes) - זוג הצלעות האחד עשר והשנים עשר, אינן מחוברות כלל בצידן הקדמי. לזוג השלישי של הצלעות ועד הזוג התשיעי מאפיינים מבניים דומים. לכל אחת מהן, ראש (Caput costae) עם שני פנים (Facies articularis capitis costae) המופרדים ברכס (Crista capitis costae). הפנים מופרקים עם החוליה המיוחסת לצלע ועם החוליה שמעליה. הראש מחובר דרך צוואר לקנה הצלע (Corpus costae). באזור חיבור הצוואר לקנה, נמצאת גבשושית הצלע (Tuberculum costae), שחלק ממנה מופרק עם הזיז הרוחבי של החוליה הסמוכה. לאורך חלקה הפנימי של הצלע, נמצא חריץ (Sulcus costae), המגן על העצב וכלי הדם הבין צלעיים. צלע ראשונה (Costa prima [I]‎) - הרחבה ובעלת העיקול החד ביותר מכל הצלעות. בראש הצלע משטח פנים אחד ובהתאם, הצלע מופרקת עם החוליה החזית הראשונה בלבד. לצלע הראשונה שני חריצים המגנים על כלי הדם התת-בריחים. צלע שנייה (Costa secunda [II]‎) - דומה בצורתה לצלע הראשונה, אך צרה יותר ומעוקלת פחות. מאופיינת בגבשושית נוספת אליה מתחברים שרירים. צלעות עשר עד שתים עשרה - בעלות משטח פנים אחד. צלעות אחת עשרה ושתים עשרה הן קצרות במיוחד, חסרות גבשושית וצוואר ומסתיימות לפני כל חיבור לכלוב הצלעות. הצלע הראשונה הצלע השנייה הצלע האחת-עשרה הצלע השתים-עשרה מדיה וקבצים בנושא צלעות בוויקישיתוף צלעות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סמגרלו וסוואנתי עילית

סמגרלו וסוואנתי עילית (בגאורגית: სამეგრელო-ზემო სვანეთი, מילולית: סַמֶגרֶלוֹ-זֶמוֹ סוואנֶתי) הוא מחוז בצפון גאורגיה. אשר כולל את המחוזות ההיסטוריים של סמגרלו וסוואנתי עילית. פותי נפת אבאשה נפת זוגדידי נפת מרטווילי נפת מסטיה (סוואנתי עילית) נפת סנקי נפת צ'חורוצקו נפת צאלנג'יחה נפת חובי ערים: 8 (אבאשה, זוגדידי, מרטווילי, סנקי, פותי, צאלנג'יחה, ג'ווארי, חובי) עיירות: 2 (צ'חורוצקו, מסטיה) כפרים: 490 1995 - בּוֹנדוֹ ג'יכּיָה 2002 - לֶרי ציתאנווָה 2004 - גיגי אוגולאווה (כיום ראש עיריית טביליסי) 2005 - זאזא גוֹרוֹזיָה עיר המצודה נוכלכווי אושגולי מנזר צאישי אתר האינטרנט הרשמי של סמגרלו וסוואנתי עילית אתר לא רשמי של סמגרלו וסוואנתי עילית האתר הרשמי של סוואנתי
סע לאט (אלבום)

סע לאט הוא אלבום הסולו העשירי של הזמר הישראלי אריק איינשטיין, והשני המשותף לו ולמוזיקאי מיקי גבריאלוב, שיצא ב-2 בנובמבר בשנת 1974. מחצית משירי "סע לאט" נכתבו על ידי איינשטיין עצמו. שאר השירים נכתבו בידי כותבים שאיינשטיין עבד איתם גם באלבומיו הקודמים, כמו יהונתן גפן, מאיר אריאל ושלום חנוך, לצד טקסטים של משוררים כנתן אלתרמן ולאה גולדברג. מיקי גבריאלוב הלחין שבעה משירי האלבום. רנדי ניומן חתום על הלחן של "Dayton, Ohio - 1903" שתורגם על ידי יהונתן גפן כ"שיר של רנדי ניומן". האלבום משקף את מצב הרוח הלאומי ששרר בישראל של אחרי מלחמת יום הכיפורים, ובחלקו הגדול מייצג נסיגה מהקו הרוקי שאפיין את אלבומיו הקודמים של איינשטיין, שהוקלטו עם הצ'רצ'ילים ועם חבורת לול, אל כיוון אינטימי ומלנכולי יותר, המיוצג בשירים כמו "ילדים של החיים" (שהושמע לראשונה בסרט "ג'ימי היפה" בבימוי של בועז דוידזון ובהפקתו של צבי שיסל, כסרט טלוויזיה דוקומנטרי, עבור "הרשות למלחמה בסמים", שנה קודם הוצאת האלבום בשנת 1973, בביצוע של שלום חנוך), "אני אוהב אותך היום", "גן של שושנים", "הזמן הכפרי" ואחרים. שיר הנושא, "סע לאט" הוא בין השירים המזוהים יותר מכול עם דמותו הציבורית של איינשטיין, והוא מתאר קטע מתוך נסיעה של איינשטיין ומלוויו להופעה. "עיניים גדולות", הוא שיר הנושא מתוך סרטו של אורי זוהר באותו שם, בו אף שיחק איינשטיין לצד זוהר. גרסת האלבום לשיר שונה מזו שמופיעה בסרט וגרסה שלישית של השיר יצאה כתקליט שדרים וארוכה יותר (גרסה זו יצאה לראשונה על גבי דיסק במארז "שיר שחלמתי"). השיר "הבלדה על זומטי ולבטי" הוא סוג של פרודיה על סגנון השירים של להקת כוורת ובמיוחד על "הבלדה על ארי ודרצ'י" שיצא אף הוא ב-1974. אף על פי כן, כמה מיוצאי כוורת שיתפו פעולה עם איינשטיין בחלק מאלבומיו הבאים, בעיקר יצחק קלפטר ויוני רכטר. את עטיפת האלבום, שעיצב הגרפיקאי דוד טרטקובר, ציירה בתו של איינשטיין, שירי, כשהייתה בת 10. שירי גם תרמה את קולה לשיר "הבלדה על זומטי ולבטי". בעקבות יציאת האלבום, יצרו איינשטיין וצבי שיסל עבור הטלוויזיה הישראלית תוכנית בת 50 דקות שכללה קטעי הופעות חיות של איינשטיין שצולמו במועדון צוותא וקליפים משירי האלבום, קטעי מערכונים וקטעי קישור. בצילומים השתתפו לצד איינשטיין ושיסל, יהודית סולה, ענת טופול, דינה ברכה (שאולי), סימה אליהו ושמוליק בורנשטיין. כמו כן הופיעו בתוכנית להקת הצ'רצ'ילים ולהקת תמוז. אריק איינשטיין – שירה מיקי גבריאלוב – באס, גיטרה 12 מיתרים, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית חיים קריו – גיטרה מובילה, גיטרות חשמליות, עיבוד ("הבלדה על זומטי ולבטי") שלמה יידוב – גיטרות אקוסטיות וחשמליות שייקה מיכאלי – גיטרות חשמליות וגיטרה 12 מיתרים עמי טרייבטש – תופים וכלי הקשה שם טוב לוי – עיבודי מיתרים וכלי נשיפה, פסנתר ב"ילדים של החיים" יעקב נגר – פסנתר אלונה טוראל – פסנתר חשמלי עדי וייס – קלידים דודי רוזנטל – טכנאי הקלטות ומיקסים, סינתיסייזר, המונד, קולות ב"הבלדה על זומטי ולבטי" אמנון רוברמן – טכנאי הקלטות ומיקסים דורי הרשגל – טכנאי מיקסים צבי שיסל – קולות שירי איינשטיין – קולות ("הבלדה על זומטי ולבטי"), ציור עטיפה אמיל בר – חיתוך התקליט דוד טרטקובר – עיצוב עטיפה שמוליק בורנשטיין – מפיק מידע על האלבום סע לאט באתר MusicBrainz יוסי חרסונסקי, הילדים של החיים, מעריב, 12 בנובמבר 1974
אוניברסיטת אמורי

אוניברסיטת אמורי (באנגלית: Emory University) היא אוניברסיטה אמריקאית פרטית במחוז דקאלב (אנ') שבג'ורג'יה, ליד העיר אטלנטה. אמורי נוסדה בשנת 1836 והיא קרויה על שם ג'ון אמורי (אנ'), הגמון פופולרי בכנסייה המתודיסטית של ג'ורג'יה (על שמו קרוי גם אמורי והנרי קולג' (אנ')). בראשית דרכה מוקמה האוניברסיטה באוקספורד (אנ'), ג'ורג'יה ונקראה "אמורי קולג'". בשנת 1915 עבר הקולג' לאטלנטה ושינה את שמו ל"אוניברסיטת אמורי". האוניברסיטה מורכבת מתשע יחידות אקדמיות הכוללות את בתי הספר לאומנות ומדע (arts and sciences), תאולוגיה, עסקים, משפטים, רפואה, בריאות הציבור, וסיעוד. כמחצית מהסטודנטים באוניברסיטה הם סטודנטים לתואר ראשון, והמחצית השנייה מורכבת מסטודנטים הלומדים לקראת קבלת תואר שני או שלישי באחת משבע התוכניות לתארים מתקדמים. נשיאה ה־21 של האוניברסיטה הוא ד"ר גרגורי ל. פנבס (אנ'), מהנדס בוגר אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הקולג' לאמנויות ומדעים (1836) אוקספורד קולג' (אנ') (1836) בית הספר לרפואה (אנ') (1854) בית הספר לסיעוד (אנ') ע"ש נל הודג'סון וודרוף (1905) בית הספר לתאולוגיה (אנ') ע"ש קנדלר (אנ') (1914) בית הספר למשפטים (אנ') (1916) בית הספר לתארים מתקדמים (1919) בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש גויזטה (אנ') (1919) בית ספר לבריאות הציבור (אנ') ע"ש רולינס (1990) נכון ל-2022 מדורגת אמורי במקום ה-21 בין האוניברסיטאות בארצות הברית ובמקום ה-74 בעולם על פי המדרג של U.S. News & World Report. התוכנית לתואר שני בבית הספר למנהל עסקים על שם גויזטה (Goizueta) דורגה במקום ה-21, בית הספר לרפואה דורג במקום ה-22 ובית הספר למשפטים דורג במקום ה-30 בארצות הברית בידי U.S. News & World Report לשנת 2023. ג'ימי קרטר - הנשיא ה-39 של ארצות הברית (1977 – 1981) וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2002. אלבן ברקלי סגן הנשיא ה-35 של ארצות הברית. לי הונג-קו (אנ') ראש ממשלת קוריאה הדרומית בשנת 1995. דברה ליפשטדט - היסטוריונית וחוקרת שואה אשר התפרסמה הודות לתביעת הוצאת דיבה שהגיש נגדה דייוויד אירווינג, האשמה ממנה זוכתה. טנזין גיאטסו - הדלאי לאמה הארבעה-עשר (מינוי נשיאותי מיוחד). סלמאן רושדי - מסאי וסופר בריטי מוסלמי ממוצא הודי. חבר המחלקה לספרות אנגלית. נטשה טרת'ווי - זוכת פרס פוליצר לשירה לשנת 2007, מורה לכתיבה יוצרת. במרכז סמלה של האוניברסיטה נמצאים לפיד וחצוצרה מוצלבים. הלפיד מסמל את אור החכמה והידע והחצוצרה את הפצתם. מוטיבים אלו היו מצויים גם בשלט האצולה של האוניברסיטה שכיום אינו בשימוש וכן בחותם האוניברסיטה. בחותם האוניברסיטה מוצגים גם שני התאריכים המשמעותיים בתולדותיה, תאריך הייסוד ותאריך המעבר לאטלנטה. המוטו של אוניברסיטת אמורי, "לֵב נָבוֹן, יִקְנֶה-דָּעַת", לקוח מספר משלי, י"ח, ט"ו והוא משולב בסמלי האוניברסיטה מאז 1890. המרכז לבקרת מחלות ומניעתן מוזיאון מיכאל סי. קרלוס מדיה וקבצים בנושא אוניברסיטת אמורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אמורי אוניברסיטת אמורי, ברשת החברתית פייסבוק אוניברסיטת אמורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוניברסיטת אמורי, ברשת החברתית אינסטגרם אוניברסיטת אמורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוניברסיטת אמורי - באתר The New Georgia Encyclopedia
רמית

רמית היא מערכת מכ"ם ניידת מתוצרת ארצות הברית, שהייתה בשימוש מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי במשך 29 שנים: מ-1976 ועד 2005. שמה האמריקני של המערכת הוא Israeli Low Altitude Aircraft Detection System) ILAADS). המערכת נבנתה על ידי חברת "סנדרס", שבמאה ה-21 היא חלק מתאגיד "לוקהיד מרטין". מכ"מ הרמית מסוגל לגלות מטוסים ומסוקים מנמיכי טוס. היא שימשה להגנת המרחב האווירי של בסיסים ואתרים אסטרטגיים וכן לאורך הגבולות. השם הישראלי "רמית" ניתן על ידי אחד מקציני חיל האוויר שהשתתפו בפרויקט, סא"ל עובדיה מעוז, על שם בתו, רמית מעוז-סגל, שהייתה אז בת מספר חודשים (לימים בעצמה קצינה בחיל האוויר). קצין במערך הנ"מ פיתח סימולאטור למכ"ם "רמית", 1 באוגוסט 1999, באתר חיל האוויר הישראלי. הצעירים שפתרו תקלה במכ”מ “רמית”, 9 בספטמבר 2022, באתר "מרקיע שחקים". רמית – על מכ"ם ה"רמית" שהופעל בעבר במערך ההגנה האווירית, 9 בספטמבר 2022, באתר "מרקיע שחקים". ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוסטב מורו

גוסטב מוֹרוֹ (בצרפתית: Gustave Moreau; 6 באפריל 1826 – 18 באפריל 1898) היה צייר סימבולי צרפתי. מורו נולד בפריז לאב ארכיטקט, שזיהה את כישרונו. למד אצל פרנסואה אדוארד פיקו והתיידד עם תיאודור שסריו ואף הושפע ממנו בסגנונו. הנושא המרכזי של מורו היה התיאור של דמויות נוצריות ומיתולוגיות. כצייר של רעיונות ספרותיים יותר מאשר של תמונות חזותיות, ציוריו פנו לדמיון של סופרים ואמנים סמליים, והוא ראה את עצמו כקודם לזרם שלהם. במותו, הוריש את ביתו ברובע ה-14 בפריז, על אוסף הציורים שלו ושל אחרים שהיו בו וכן חפצי אמנות נוספים, במטרה לפתוח בו מוזיאון. מוזיאון גוסטב מורו קיים עד היום ויש בו שחזור של חדר העבודה של מורו. שניים מציוריו של מורו היו כביכול תלויים בביתו של הדוכס דז אסנט, גיבור הספר "להפך" של ז'וריס-קרל הויסמנס. מת בפריז ונקבר בבית הקברות של מונמארטר. מוזיאון גוסטב מורו מדיה וקבצים בנושא גוסטב מורו בוויקישיתוף גוסטב מורו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גוסטב מורו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גוסטב מורו, באתר Discogs (באנגלית)
סומי

סוּמִי (באוקראינית: Суми, ברוסית: Сумы) היא עיר בצפון-מזרח אוקראינה, מרכז מחוז סומי. אוכלוסיית העיר מנתה 295,847 נפש בשנת 2001. העיר נמצאת בסמוך לנהר פְּסֶל, יובלו המזרחי של הדנייפר, על קו הרכבת חרקוב-מינסק. בעיר נמצאים אגמים רבים. נוסדה ב-1655 על ידי הקוזקים של גֶרַסִים קוֹנְדְרָטְיֵב, שהגיע עם קבוצה של 100 איש מבילה צרקווה. היישוב נוסד באישור הווייבוד המוסקבאי במטרה להגן על אוקראינה הסלובודית מפני התקפות הטטרים. בין 1658–1765 שימשה העיר מרכז לחיל הקוזקי הסלובודי. את גרסים החליף בתפקיד מפקד הקוזקים בנו אנדריי, שנהרג ב-1706 בקרב עם הטטרים. בין 1708–1709 חנה צבאו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה באזור. במאה ה-19 התפתחה בעיר תעשיית הסוכר על ידי גרסים חַרִיטוֹנֶנְקוֹ. בנו איוון וכל משפחתו המשיכו לאחר מותו בניהול העסק. מ-1939 העיר משמשת כמרכז המחוז. בין 1941–1943 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני. רוסיה קורסק, רוסיה בולגריה וראצה, בולגריה פולין זמושץ', פולין גרמניה צלה (אנ'), גרמניה מדיה וקבצים בנושא סומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סומי סומי, ברשת החברתית פייסבוק סומי (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית סומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ועדת הסטטיסטיקה המרכזית של אוקראינה, מרשם אוכלוסין של שנת 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלוש מקלות

שלוש מקלות (את המילה 'מקלות' מבטאים, לעיתים, במלעיל) הוא משחק ילדים שהוא למעשה תחרות בקפיצה משולשת. לפי כללי הדקדוק העברי יש לומר "שלושה מקלות", אך המשחק מכונה בפי הילדים "שלוש מקלות", בניגוד לכללים. בין המשתתפים במשחק נקבע סדר כך שנקרא מי ראשון, מי שני וכן הלאה. שלושה מקלות מסודרים במקביל זה לזה כאשר המרווח ביניהם קבוע. בתחילת המשחק המרחק בין המקלות יהיה קטן. כל משתתף בתורו צריך לעבור שלושה מקלות בקפיצה משולשת, כלומר, לעבור את שלושת המקלות בדילוגים, כאשר בין מקל למקל רשאי המשתתף להניח את אחת מרגליו פעם אחת בלבד. מי שלא מצליח, כלומר אינו עובר את המקל השלישי או מי שדורך פעמיים ברווח בין מקל למקל - נפסל ויוצא. על פי הקפיצה של הקופץ האחרון, הוא "המרחיק", מזיזים את המקל האחרון (יש מקומות שבהם נהוג אף להזיז את המקלות האחרים), ומתקנים את מיקומו של המקל האמצעי כך שהמרחק בין שלושת המקלות יישאר שווה. צעדים גדולים צעדי ענק (בירושלים) מוטראס הזינוק הגדול במקומות בהם נהוג לשחק את המשחק בארבעה מקלות המשחק נקרא ארבע מקלות. בנוסף, המשחק שוחק (ונקרא) ארבע אבנים בחיפה בשנות החמישים (על פי יעקב וייס, "ילדות נשכחת - הווי ונוסטלגיה בסמטאות חיפה"). מלך - משוחק בארבעה מקלות. המרחיק מכונה "מלך". משחקי ילדים, אתר השפה העברית
סם אמת

סם אמת הוא כינוי למגוון חומרים כימיים המשמשים למטרת השגת מידע מדויק מאדם המסרב לתת אותו באופן חופשי או רצוני, לרוב על ידי חוקרי משטרה או מודיעין צבאי מנחקרים או שבויים. סמים שבהם נעשה שימוש למטרה זו כוללים אתנול (הידוע פשוט כ"אלכוהול"), סקופולמין (Scopolamine), והחומר המרדים סודיום תיופנטל (הידוע יותר בכינוי "סודיום פנטוטל") - סמי הרגעה המשבשים את כושר השיפוט והיכולות הקוגניטיביות המרכזיות. בספר 'תחנת וושינגטון' (Washington Station) שנכתב על ידי סוכן ק.ג.ב. לשעבר שהוצב בוושינגטון הבירה מתואר השימוש שנעשה באלכוהול טהור על מנת לוודא שסוכנים סובייטים לא נחשפו על ידי שירותי הביון הנגדי האמריקאי. גם הקנאביס שימש את המשרד לשירותים אסטרטגיים (סוכנות המודיעין של ארצות הברית) כסם אמת במהלך מלחמת העולם השנייה. בעוד שתיאורים בדיוניים על חקירות מודיעין מעניקים לסמים אלו יכולות כמעט מיסטיות, המידע שמושג במציאות באמצעות סמי אמת הוכח כבלתי מהימן במקרים רבים כאשר הנחקרים ערבבו בין עובדות לעובדות דמיוניות. האפקט שמושג על ידי הסם נשען במידה רבה על אמונת הנחקר שהוא אינו יכול לשקר בעודו נתון תחת השפעת הסם. במהלך שנות התשעים הסמים שהוזכרו לעיל שימשו בקנדה לצורך אבחון חולי סכיזופרניה ופרנויה קיצונית שהיה קושי לשכנעם לדבר. השימוש בסמי אמת ירד לממדים זניחים אולם נבחן מחדש לאחר פיגועי 11 בספטמבר. ייתכן שלשירותי מודיעין שונים יש סמי אמת אפקטיביים יותר מהסמים הנפוצים, המוכרים, אם כי טענה זו נחשבת לבלתי-סבירה על ידי מומחים לסמי הרגעה (שלהם ההשפעות הקרובות ביותר להשפעות של סמי אמת בשימוש היום-יומי). פוליגרף ערך זה הוא קצרמר בנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ון נאש

האם התכוונתם ל... ג'ון פורבס נאש – מתמטיקאי אמריקאי המתמחה בתורת המשחקים ובגאומטריה דיפרנציאלית. ב-1994 קבל פרס נובל לכלכלה. ג'וני נאש - זמר ג'ון נאש (אדריכל) – אדריכל בריטי, תכנן ובנה אתרים רבים במרכז לונדון. ג'ון נאש (צייר) (1893–1977) – צייר בריטי.
סימפוזיון

סִימְפּוֹזְיוֹן (ביוונית: συμπόσιον, נהגה "סימפּוסיון") הוא מונח שכיום משמעותו "כנס"; במקור, התייחס לסוג משתה שהיה נהוג ביוון העתיקה, שכלל מופעי בידור שונים ושתיית יין. השם "סימפוזיון" מגיע מהיוונית: הפועל היווני "סימפוטיין" (sympotein) משמעותו "לשתות יחדיו". עם חלוף השנים, איבד המונח את משמעותו המקורית וכיום הוא מציין לרוב כנסים אקדמיים. אזכורים למונח "סימפוזיון" במשמעותו המקורית ניתן למצוא בכתבים של הפילוסופים היווניים אפלטון (המשתה) וקסנופון. אחד הסימפוזיונים הידועים, איגרת אריסטיאס, המיוחס למאה הראשונה שלאחר הספירה, הוא סימפוזיון בעל תוכן יהודי. עיקרו שיחה בין המלך פתולומיאוס – תלמי השני, אריסתיאס, ובין שבעים ושניים חכמי ישראל, על ההבדלים בין יהדות ליוונות. הסימפוזיון היה מוסד חברתי מרכזי בתרבות ההלנית. הסימפוזיון היה אירוע בו גברים נפגשו לדיונים, לחגוג ולהתפאר במעשיהם. לעיתים קרובות נערכו הסימפוזיונים במטרה לחגוג את חניכתם של נערים צעירים וכניסתם לחוגי האצולה החברתית. נערים צעירים הורשו להשתתף בסימפוזיון כבני זוג לכל דבר של אדם מבוגר. הסימפוזיונים נערכו על ידי אריסטוקרטים למטרות נוספות, למשל במטרה לחגוג אירועים מיוחדים כדוגמת ניצחונות שהושגו בתחרויות אתלטיקה או שירה. הסימפוזיונים נערכו על פי רוב במשקי בית פרטיים באזור בו חיו ושהו הגברים. בין אם ביחידות ובין אם בזוגות, נהגו הגברים להתרווח בספות שהונחו מול קירות החדר, ומזון רב ויין שהיה מהול במעט מים היה מוגש בפניהם על ידי נערים צעירים ועירומים על רקע מופעי בידור. בהתאמה לאירוע הנחגג נערכו בין היתר גם משחקים, זימרו שירים על רקע צלילי חליל שנוגנו על ידי נערות, ואף הוצגו הצגות ומופעי בידור שניתנו על ידי עבדים, בדרנים ושחקנים. הסימפוזיונים נוהלו בידי מנהל סימפוזיון שתפקידו היה להחליט מהי המידה הראויה לדילול היין במים - בדרך כלל בהתאמה לאופי הדיונים שעתידים היו להיערך בסימפוזיון מצד אחד או בהתאמה לאופי הבידורי של החגיגה והמסיבה המתוכננת מצד שני. הסימפוזיונים אופיינו בנוסף גם בנהלים רשמיים, כשהבולטים מביניהם היו יינות הנסך שניתנו כמתנה וכקורבן לאלים במטרה לפייסם ולרצותם. אחד המשחקים הפופולריים ביותר בסימפוזיונים הללו היה משחק שנקרא "קוטאבוס", בו הוכנסו היינות לקיליקס בעוד שהמשתתפים בסימפוזיון נהגו לנערם במטרה לעשות רעש ולהשליך את הכנים לאחר מכן לעבר מטרה מסוימת. משחק פופולרי אחר נקרא בשם "סקוליה", שאופיין בשירה של שירי זימה העוסקים בין היתר בשתיית יין ובנושאים פטריוטיים, שהוצגו בנוסף גם על רקע תחרותי כאשר אחד המשתתפים בסימפוזיון מתחיל בשיר ועל מתחרו מוטל לסיימו. מה שקרוי בשם 'נערות חליל' היה למעשה קבוצת יצאניות שניגנו בכלי נגינה בשם "אאולוס", כלי נשיפה מעץ הדומה לאבוב, שנועד ללוות את הסימפוזיון ולהוות לו רקע בידורי. לעיתים משתתפי הסימפוזיונים התחרו בנשיאת נאומים, דבר שמסביר את השימוש הנוכחי במילה סימפוזיון. "חיי יום יום ביוון" (ארוחות, משחקים ותענוגות) – מאת רוברט פלאסלייר, הוצאת עם הספר 1967 (עמודים 145-127) סימפוזיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סימפוזיון, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) The Symposium in Ancient Greece, New York: The Metropolitan Museum of Art. Department of Greek and Roman Art, ‏Retrieved 28 September 2017