ראש ממשלה

ראש ממשלה הוא הדמות הבכירה בממשלה, שהיא הרשות המבצעת במדינות דמוקרטיות. במערכות פרלמנטריות הפועלות על פי שיטת וסטמינסטר שמקורה בבריטניה, ראש הממשלה הוא ראש הממשלה הנבחרת, בעוד תפקיד ראש המדינה (לדוגמה, המלך או הנשיא) הוא בעיקר טקסי. במערכת זו ראש הממשלה הוא לרוב חבר הפרלמנט, ומצפים ממנו להעביר חוקים והחלטות ממשלה בפרלמנט. מלבד תפקידם העיקרי, ראשי הממשלה מכהנים מדי פעם בתפקידים נוספים. כך, לדוגמה, ראשי ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, לוי אשכול, אהוד ברק, יצחק רבין ובנימין נתניהו שהיו גם שר הביטחון בזמן כהונתם. במהלך ההיסטוריה של אנגליה והממלכה המאוחדת, עוד מתקופת ימי הביניים, שימשו מספר שרים כיועצים ואנשי אמונם של מלכים. ביניהם ניתן למנות את תומאס קרומוול, שייעץ להנרי השמיני מלך אנגליה וויליאם ססיל שייעץ לאליזבת הראשונה מלכת אנגליה. כוחם של השרים האלו היה נתון לגחמותיהם של המלכים והמלכות אותם שירתו. על אף שניהול הפרלמנט היה חלק מתפקידם של חלק מאותם שרים, הם לא היו זקוקים לרוב פרלמנטרי כדי לפעול בצורה זו אחרת. על אף שהיה קבינט מדיני, חבריו מונו על ידי המונרך והוא זה שעמד בראשו. כאשר המונרך לא רצה עוד באחד השרים חברי הקבינט הוא פשוט יכול היה לשחררו מתפקידו או אף יותר גרוע, להוציאו להורג (כפי שאכן נעשה לקורנוול, למשל). המלכים מדי פעם חילקו את הכוח באופן שווה בין מספר שרים כדי למנוע התחזקות רבה מדי של אחד מהם. נקודת המפנה בהתפתחות של ראשי הממשלה היה במותה של אן מלכת בריטניה בשנת 1714, אותה ירש ג'ורג' הראשון. ג'ורג' לא דיבר אנגלית, בילה את רוב זמנו בביתו שבהנובר ולא ידע דבר ואף לא רצה לדעת דבר בכל הקשור לממשל הבריטי. בנסיבות אלה היה זה בלתי נמנע שאחד משרי המלך יהפוך, הלכה למעשה, לראש הממשלה. וכך בשנת 1721 כיהן לראשונה ראש ממשלה לא-רשמי בבריטניה, רוברט וולפול, אשר החזיק במשרה במשך 21 שנים. וולפול כיהן כראש ישיבות הקבינט, מינה את כל השרים ואף הצליח לזכות באהדת הבית התחתון (בית הנבחרים) בפרלמנט הבריטי. תחת וולפול התפתחה שיטת הקבינט הסולידארי. וולפול דרש שאף שר מלבדו לא ינהל שיחות פרטיות עם המלך וכן תבע תמיכה מוחלטת של השרים בהחלטות הקבינט. וולפול הכחיש שהוא ראש הממשלה ובמהלך כל המאה ה-18 אנשי פרלמנט ומלומדים רבים המשיכו להכחיש כי משרה כזו קיימת בכלל (שכן היא לא נקבעה רשמית, אלא נוצרה למעשה). עד שנת 1905, אז עוגן התפקיד בחוק לראשונה, החזיקו אותם "ראשי ממשלה למעשה" בתואר "הלורד הראשון של האוצר". מספר מלכים ניסו להחזיר לעצמם את סמכויותיהם העליונות אבל כיוון שניהול הממשלה הפך למסובך יותר ויותר ודרש את אהדת הבית התחתון, הדבר לא צלח. הייתה זו כהונתו הארוכה של ויליאם פיט הבן (1783–1801), ביחד עם מחלתו הנפשית של המלך ג'ורג' השלישי, שמיסדה את התפקיד ואת הכוח שבו. ראש הממשלה הפך לשולט הבלתי מעורער במדינה תחת המלכה ויקטוריה. יוקרתו של הממסד הבריטי במהלך המאה ה-19 וגדילתה של האימפריה הבריטית גרמו להעתקת המודל הבריטי של קבינט מדיני ובראשו ראש ממשלה על ידי מדינות רבות, הן באירופה והן במושבות בריטיות, כאשר אלו זכו בעצמאות. במקרים מסוימים שונה התואר, אך לקראת סוף המאה ה-20 לרוב המדינות הדמוקרטיות בעולם היה ראש ממשלה או מקביל לו, ומעליו מונארך או נשיא בעל תפקיד טקסי. מדינות אחרות דגלו בשיטה האמריקאית, של ארצות הברית, הדוגלת ברפובליקה ובראשה נשיא - המהווה בעצמו את הרשות. האישה הראשונה בהיסטוריה שנבחרה לראש ממשלה הייתה סירימאבו בנדרנאיקה מסרי לנקה, בשנת 1960. משרת ראש הממשלה מתקיימת בצורות ממשל שונות: במונרכיות, בהן ראש המדינה הרשמי הוא המונרך, אשר לרוב נושא בתואר מלך. לדוגמה: אוסטרליה, בלגיה, דנמרק, הולנד, הממלכה המאוחדת, יפן, נורווגיה, ספרד וקנדה. ברפובליקות, בהן ראש המדינה הרשמי נושא בדרך כלל בתואר נשיא, אך אינו נבחר על ידי הציבור (אלא לרוב על ידי הפרלמנט), כמו בגרמניה וישראל. ברפובליקות ופדרציות נשיאותיות-למחצה, כמו צרפת, רוסיה ורומניה, ראש הממשלה נבחר על ידי הנשיא אך עליו לזכות לתמיכת הרשות המחוקקת. במערכות אלה ראש הממשלה הוא האחראי על ביצוע הוראות הנשיא ועל ניהול השירות הציבורי. במצב שכזה אף עלול להתרחש מקרה בו הנשיא וראש הממשלה הם ממפלגות שונות. משרת ראש הממשלה אינה קיימת בחלק מהמשטרים הנשיאותיים, בהם הנשיא הוא גם ראש המדינה וגם הרשות המבצעת, כמו בארצות הברית. עם זאת, יש מדינות, כגון אזרבייג'ן וקוריאה הדרומית, שבהן מכהן ראש ממשלה למרות היותן בעלות משטר נשיאותי מלא, וחלק מנשיאי ארצות הברית אימצו גישה לפיה ראש הסגל שלהם הוא האחראי על ביצוע מדיניות הממשל מטעמם (כלומר, אחראי על מזכירי הממשל), כך שתפקידו במקרים אלה דמה מאוד לתפקיד ראש הממשלה בשיטות הנשיאותיות-למחצה. במערכות פרלמנטריות ראש ממשלה נכנס לתפקיד במספר דרכים: במינוי ראש המדינה ללא צורך באישור הרשות המחוקקת: ברוב המדינות הפועלות לפי שיטת וסטמינסטר, מינוי ראש הממשלה הוא פעולה של ראש המדינה, ואין צורך בהצבעה פרלמנטרית על זהותו. על חבר הפרלמנט אותו בחר ראש המדינה להקים ממשלה, אך אם זו שיקים לא תצליח לתפקד ותתפזר, יהיה על ראש המדינה לבחור בחבר פרלמנט אחר כדי שיקים ממשלה. אם אין חבר שכזה בנמצא, יש צורך בבחירות חדשות. למרות האמור לעיל, ומכיוון שראש המדינה נדרש לבחור בחבר פרלמנט שהממשלה שיקים תזכה בתמיכת הפרלמנט, הרי שלרוב יבחר ראש המדינה בראש הסיעה הגדולה ביותר. במינוי ראש המדינה לאחר שהרשות המחוקקת ממנה מועמד: לדוגמה, אירלנד, בה הנשיא ממנה את ראש הממשלה לפי הצעת המועמדות של הפרלמנט. במינוי ראש המדינה ובכפוף לאישור הרשות המחוקקת: לדוגמה, ספרד, בה המלך שולח את המועמד שלו לאישור הפרלמנט. במקרה זה הפרלמנט יכול להתנגד למועמד ובכך לכפות על ראש המדינה לבחור מועמד אחר. במינוי ראש המדינה ובתנאי שהפרלמנט יצביע הצבעת אמון בתוך זמן נקוב: לדוגמה, איטליה. בחירות ישירות: לדוגמה, מערכת הבחירות בשנים 1996 עד 2001 בישראל, בה נבחרו בנימין נתניהו, אהוד ברק ואריאל שרון. במערכת בחירות זו בוחרים ישירות במועמד ולא במפלגה. יש להעיר כי מבחינת הסיווג הקלאסי של מדעי המדינה, זה היה משטר נשיאותי ולא משטר פרלמנטרי. העובדה שנתניהו, ברק ושרון נשאו להלכה בתואר "ראש הממשלה" ולא בתואר "הנשיא" אינה רלוונטית, שכן מבחינה מעשית, באותן שנים לא היה בישראל משטר פרלמנטרי, שמאפייניו הוא יכולת הפרלמנט לקבוע את זהות ראש הממשלה. בחירות ישירות בתוך הפרלמנט: בשונה מבחירות ישירות כלליות, בבחירות אלה מצביעים רק חברי הפרלמנט. כך נהוג בגרמניה. במינוי בעל משרה ציבורית בכירה שאיננו ראש המדינה: בשוודיה, החל משנת 1974, הסמכות למנות ראש הממשלה הועברה מהמונרך לנשיא הפרלמנט. בניגוד לתפיסה המוטעית, רבים מראשי הממשלות במערכות הפרלמנטריות אינם נבחרים לכהונות קצובות אלא יכולים לכהן במשך מספר שנים רב. לדוגמה, מרגרט תאצ'ר מונתה לראשות ממשלת בריטניה רק פעם אחת, בשנת 1979, אך היא כיהנה בתפקיד עד 1990, על אף שההרכב עצמו של ממשלתה שונה. ישנן מספר מדינות בהן ראש הממשלה כן נבחר לכהונה קצובה, אך אלה בדרך כלל קשורות ישירות למשך כהונת הרשות המחוקקת. זאת כיוון שראש הממשלה ממונה או נבחר לרוב מבין המפלגה השלטת ברשות המחוקקת. לדוגמה, בנימין נתניהו כיהן בתפקיד בשנים 2009–2021, אך מונה לראשות ממשלת ישראל לאחר מספר הליכי הרכבת ממשלה ב-2009, ב-2013, ב-2015 וב-2020. ברוב המערכות הפרלמנטריות על הממשלה לזכות באמון הרשות המחוקקת. אם זו מצביעה ומעבירה הצעת אי אמון בממשלה רוב המערכות החוקתיות דורשות אחד מהבאים: התפטרות ראש הממשלה או פיזור הפרלמנט. וזיר גדול נשיא ראש הממשלה - מהפיוט לפוליטיקה ובחזרה, יעקב עציון, גיליון "אקדם", מבית האקדמיה ללשון העברית ראש ממשלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראשי ממשלה, דף שער בספרייה הלאומית על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית, ניתן לכנות אישה שתיבחר לראשות הממשלה ראשת הממשלה. ראו כאן: עמרי מניב, מעתה אמרו: ראשת הממשלה, רבת סרן, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2012