מריה מרסה מרסל אי סרה

מריה מֶרסֵה מַרסָל אי סֶרָה (איווארס ד'אוּרזֶ'ל, פְּלָה ד'אורז'ל, 13 בנובמבר 1952 – ברצלונה, 5 ביולי 1998) הייתה משוררת, חברה במוסד ללימודים קטלאניים, קריינית, עורכת, מתרגמת קטלאנית. השתמשה בשם העט מריה-מרסה מרסל. בנוסף, הייתה פעילה פוליטית, תרבותית ופמיניסטית. מרסה נולדה בברצלונה וימי ילדותה עברו עליה באיווארס ד'אוּרזֶ'ל, בפְּלָה ד'אורז'ל. העובדה כי גדלה וחיה באזור כפרי השפיעה על מרסל. המסורת העממית, אוצר המילים, הדימויים, התמונות והתפניות הלשוניות באו לידי ביטוי ביצירתה, והיא הקפידה תמיד לשמור על קשר אמיץ עם הארץ ועם תרבותה העממית. בשנת 1963 החלה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת ליידה. בתקופה זו, כתבה את ספרה הראשון בקטלאנית. בשנת 1969 עקרה לברצלונה כדי ללמוד פילולוגיה קלאסית באוניברסיטת ברצלונה. בשנת 1975 סיימה את לימודיה. בתקופת לימודיה באוניברסיטה החלה בפעילות פוליטית. עוד לפני סיום לימודיה, החלה להעביר שיעורי קטלאנית, במסגרת פעילות אנטי-פרנקיסטית בסן בּוֹי דה לְיוּבֶּרְגָט ( Sant Boi de Llobregat). בשנות השבעים נכנסה מרסל לעולם הספרות והחלה מתרכזת יותר ויותר באקטיביזם פוליטי ובפמיניזם. בשנת 1972 נישאה לחברהּ ללימודים המשורר רמון פינְיוֹל אי בַּלסָק (Ramon Pinyol i Balasch), ממנו נפרדה בשנת 1976. באותה שנה, זכתה בפרס קַרלָס ריבָּה לשירה על ספר שיריה הראשון "מאורת הסהר"  Cau de llunes, שפורסם בשנה שלאחר מכן. בשנת 1979 פרסמה את הספר "מכשפת היגון" (Bruixa de dol). בשנת 1980 עמדה בהצלחה במבחני הוראת השפה והתרבות הקטלאנית לתלמידי תיכון ולימדה בתיכון מָרַגָל (Maragall) בברצלונה. שנים מאוחר יותר, לימדה בתיכון ז'ואן בּוּסקָה (l'Institut Joan Boscà). בשנת 1980 ילדה את בִּתהּ אייבי. היא החליטה להתמודד עם האימהות לבד והקדישה לבתה מספר שירים (כגון: לבחור). בשנת 1982 פרסמה את ספר השירים "מלח פתוח" Sal oberta, אוסף שירים העוסקים בהיריון ובלידת בתהּ. ספרה "ארץ לעולם לא" Terra de mai , שיצא לאור גם הוא בשנת 1982 ולא פורסם עד אז בספרות הקטלאנית, עוסק בנושא אהבת נשים. בשנת 1985 פרסמה את הספר "האחות, הזרה"La germana, l'estrangera. הספר האחרון שפרסמה בימי חייה "הפשרה", Desglaç, עוסק באבל על מות אביה. במהלך שנות השמונים, למדה מרסל ותרגמה יצירות של משוררים וסופרים שונים. היא כתבה את ספר הרומן היחיד שלה La passió segons Renée Vivien. Cau de llunes. Barcelona: Proa, 1977 (Premi Carles Riba 1976). Bruixa de dol (1977-1979). Sant Boi de Llobregat: Llibres del Mall, 1979. Sal oberta. Sant Boi de Llobregat: Llibres del Mall, 1982 Terra de Mai. València: El cingle, 1982 La germana, l'estrangera (1981-1984). Sant Boi de Llobregat: Llibres del Mall, 1985 Desglaç (1984-1988). Barcelona: Edicions 62 - Empúries, 1997 Raó del cos. Barcelona: Edicions 62 - Empúries, 2000 La passió segons Renée Vivien, 1994. (Premi Carlemany per al foment de la lectura 1994) Uf, quin dissabte, rateta Arbequina!, Barcelona, Estrella Polar, 2012. (conte infantil). Contraclaror: Antologia poètica de Clementina Arderiu Barcelona: La Sal, edicions de les dones, 1985 Paisatge emergent. Trenta poetes catalanes del segle XX Barcelona: La Magrana, 1999 El senyal de la pèrdua. Escrits inèdits dels últims anys. Barcelona, Empúries, 2014. Sota el signe del drac. Proses 1985-1997, Barcelona, Proa, 2004 Llengua abolida (1973-1988). València: 1989 Contraban de llum. Antologia poètica Barcelona, Proa, 2001 1985 : La dona amagada de Colette 1990 : L'Oneiropompe de Leonor Fini 1992 : El tret de gràcia de Marguerite Yourcenar. 1990 : Rèquiem i altres poemes. d'Anna Akhmàtova. 1992 : Poema de la fi de Marina Tsvetàieva. 2004 : Versions d'Akhmàtova i Tsvetàieva. Com en la nit les flames d'Anna Akhmàtova i Marina Tsvetàieva מדיה וקבצים בנושא מריה מרסה מרסל אי סרה בוויקישיתוף מריה מרסה מרסל אי סרה, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריה מרסה מרסל אי סרה, באתר Discogs (באנגלית) «Maria Mercè Marçal Serra». «Maria-Mercè Marçal i Serra» (en català). Marçal, Maria-Mercè. Sabadell, Joana «Allà on literatura i vida fan trena. «Biografia» (en català). Nou diccionari 62 de la literatura catalana. Reciclatge (Nivell superior), pàgina 62. «Maria Mercè Marçal - Obra - Del francès» (en català). «Maria Mercè Marçal - Obra - Del rus» (en català).