laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מיטישצ'י

מיטישצ'י (ברוסית: Мытищи) היא עיר במחוז מוסקבה ברוסיה. עיר לוויין צפונית-מזרחית של מוסקבה. מיטישצ'י נמצאת 19 ק"מ צפונית-מזרחית ממרכז מוסקבה, על נהר יאוזה (אנ'). העיר גובלת ישירות עם מוסקבה לאורך כביש הטבעת של מוסקבה באזור הכביש המהיר ירוסלבסקויה וכביש אוסטשקובסקויה. מיטישצ'י היא אחת ממרכזי התרבות, המדע והתעשייה הגדולים במחוז מוסקבה. בולגריה גברובו, בולגריה רוסיה אנגרסק, מחוז אירקוטסק, רוסיה מדיה וקבצים בנושא מיטישצ'י בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיטישצ'י מיטישצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://mytishi.holme.ru/info/about/ ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Dumb Love

"Dumb Love" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת הבריטית מימי וב. נכון ליולי 2021, השיר הושמע למעלה מ-10 מיליון פעמים בספוטיפיי. הסינגל הגיע גם למקום הראשון במצעד ה-Heatseeker השוודי. הווידאו קליפ של הסינגל, שבויים על ידי אליוט סימפסון, יצא ב-11 ביוני 2021. נכון ליולי 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-1.4 מיליון פעמים ביוטיוב. סרטון השיר "Dumb Love" באתר יוטיוב מידע על השיר "Dumb Love" באתר iTunes מידע על הרצועה "Dumb Love" באתר ספוטיפיי Songfacts, Dumb Love by Mimi Webb - Songfacts, www.songfacts.com (באנגלית) Rising UK Star Mimi Webb Shows No Signs of Stopping With “Dumb Love” / Ones To Watch, Ones To Watch Dumb Love, נבדק ב-2021-07-06 "Veckolista Heatseeker, vecka 24". Sverigetopplistan. נבדק ב-18 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) Mimi Webb - Dumb Love (Official Music Video), נבדק ב-2021-07-06 ערך זה הוא קצרמר בנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נועם יעקב

נועם יעקב (בדנית: Noam Yaacov; נולד ב-20 באוקטובר 2004) הוא כדורסלן ישראלי-דני, המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת הפועל תל אביב. יעקב נולד וגדל בווירום שבדנמרק, לאב יהודי-ישראלי (יונתן) ולאמא דנית-נוצרייה (סידסל). אביו של יעקב היה מאמן כדורסל, כך שכבר מגיל 4 הוא התחיל להתאמן בענף ספורט זה. יעקב שיחק בקבוצות של שנתונים בוגרים ממנו והיה מרבה לצאת לטורנירים ברחבי אירופה. במקביל לאימונים במסגרת הקבוצות בהן שיחק, יעקב היה עושה אימונים אישיים עם אביו. ביולי 2018, כשהיה בן 13, יעקב עלה לישראל לבדו, והתגורר אצל סבו וסבתו בקיבוץ העוגן. יעקב שיחק במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית, הפועל עמק חפר, שם התאמן תחת כדורסלן העבר הישראלי, יהוא אורלנד. זוכה פרס השחקן המצטיין של ליגת העל לנוער ע"ש תנחום כהן-מינץ ז"ל 2020/21 עונת 2020/2021 הייתה עונת הפריצה של יעקב בנוער, כשבסופה הוא נבחר לשחקן המצטיין של העונה. ב-16 ביוני 2021, בגמר ליגת העל לנוער, יעקב הוביל את קבוצתו עם 27 נקודות, 8 ריבאונדים ו-5 אסיסטים לזכייה באליפות המדינה, לאחר ניצחון 92–97 על הנוער של מכבי ראשון לציון. חמישה ימים לאחר מכן, יעקב נפגש שוב מול מכבי ראשון לציון במעמד גמר גביע המדינה לנוער, בו זכתה עמק חפר והשלימה דאבל לאחר ניצחון 60–81, כשיעקב קלע 10 נקודות. יעקב התאמן ושיחק לסירוגין גם בקבוצה הבוגרת של עמק חפר אשר שיחקה בליגה הארצית. ב-5 ביולי 2021, חתם יעקב לשנתיים עם אופציה לשנתיים נוספות בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית והיורוליג. בינואר 2023 הושאל להפועל ירושלים עד לסיום העונה. במשחק חצי-גמר גביע המדינה נגד הפועל חיפה, באותה עונה, הצטיין יעקב כשקלע 11 נקודות, לרבות 9/9 מקו העונשין, וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר הגביע. ב-16 בפברואר 2023 זכה בתואר הראשון בקריירת הבוגרים שלו, לאחר שהפועל ירושלים גברה על מכבי תל אביב 67-61 בגמר גביע המדינה. ב-28 ביוני 2024 חתם יעקב בהפועל תל אביב מליגת העל והיורוקאפ. ב-2023 יעקב זומן לסגל נבחרת ישראל בכדורסל במוקדמות גביע העולם בכדורסל 2023. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-24 בפברואר 2023 במשחק נגד נבחרת פינלנד, שבו הוא קלע 12 נקודות ומסר 2 אסיסטים.. ב-16 ביולי 2023 הוביל את נבחרת ישראל באליפות אירופה עד גיל 20 עד למשחק הגמר מול צרפת. יעקב הצטיין במשחק הגמר וקלע 31 נקודות, אך ישראל הפסידה 89:79 לאחר הארכה, וזכתה במדליית הכסף. יעקב נבחר לחמישיית הטורניר והיה מלך האסיסטים שלו (7.6) למשחק. נועם יעקב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נועם יעקב, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר eurobasket "Rising star Noam Yaakov leads Emek Hefer to double titles". The Jerusalem Post. אפרת עמורבן, ריאיון מיוחד | הכישרון הגדול של הכדורסל הישראלי: "המטרה שלי היא להגיע ל-NBA", באתר ynet, 14 באוגוסט 2022 אפרת עמורבן, ריאיון מיוחד | הכישרון הגדול של הכדורסל הישראלי: "המטרה שלי היא להגיע ל-NBA", באתר ynet, 14 באוגוסט 2022 "Noam Yaacov". פרס גביע ע"ש תנחום (תני) כהן-מינץ לשחקן נוער מצטיין - IBBA, באתר ibasketball.co.il, ‏2023-09-04 הפועל עמק חפר זכתה באליפות ליגת העל לנוער, באתר איגוד הכדורסל בישראל, ‏16 ביוני 2021 השלימה דאבל: עמק חפר מחזיקת גביע המדינה לנוער, באתר ynet, 21 ביוני 2021 נציג חדש ביורוליג: נועם יעקוב חתם בווילרבאן, באתר ONE‏, 6 ביולי 2021 משה ברדה, ‏רשמי: נועם יעקב הושאל לירושלים עד סוף העונה, באתר ONE‏, 4 בינואר 2023 שכרון מעמקים: ישראל נכנעה לפינלנד בהארכה, באתר ערוץ הספורט, 24 בפברואר 2023
דויד דיופ

דויד דיופ (נולד ב-24 בפברואר 1966) הוא סופר ואקדמאי צרפתי, המתמחה בספרות צרפתית ופרנקופונית אפריקאית מהמאה ה-18. הוא זכה בפרס בוקר הבינלאומי לשנת 2021 על הרומן שלו "בלילה כל הדם שחור", והיה לסופר הצרפתי הראשון אשר זכה בפרס זה. הרומן הועמד גם לעשרה פרסים צרפתיים וזכה בהם במדינות אחרות. דויד דיופ נולד בפריס בשנת 1966 לאם צרפתייה ולאב סנגלי. הוא עבר לדקר בגיל חמש ובילה את רוב ילדותו בסנגל לפני שחזר ללמוד בצרפת בגיל שמונה-עשרה לאחר שסיים את התיכון. דיופ קיבל תואר דוקטור מהסורבון על לימודיו בספרות צרפתית מהמאה ה-18. בשנת 1998 הפך למרצה לספרות באוניברסיטת פאו ובאזור אדור והתמחה בספרות צרפתית מהמאה ה-18 ובספרות צרפתית אפריקאית. בשנת 2009 מונה לעמוד בראש קבוצת מחקר בנושא ייצוג אפריקה ואפריקאים בספרות האירופית של המאה ה-17 וה-18. דיופ עומד כעת בראש המחלקה לאמנויות, שפות וספרות באוניברסיטה. הוא גר בפאו. באוקטובר 2021 פרסם דייוויד דיופ את La Porte du voyage sans retour, éditions du Seuil, 2021. מדיה וקבצים בנושא דויד דיופ בוויקישיתוף דויד דיופ, ברשת החברתית Goodreads Branach-Kallas, Anna (26 בפברואר 2021). "Tirailleurs Sénégalais, Savagery, and War Trauma in At Night All Blood is Black by David Diop". Journal of War & Culture Studies. 0: 1. doi:10.1080/17526272.2021.1891674. ISSN 1752-6272. {{cite journal}}: (עזרה) Cain, Sian (2 ביוני 2021). "David Diop wins International Booker for 'frightening' At Night All Blood Is Black". Guardian News Media. נבדק ב-4 ביוני 2021. {{cite news}}: (עזרה) Cappelle, Laura (30 במאי 2021). "He Is Senegalese and French, With Nothing to Reconcile". The New York Times. נבדק ב-4 ביוני 2021. {{cite news}}: (עזרה) "David Diop". frenchculture.org (באנגלית). French Embassy in the United States. נבדק ב-3 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) "David Diop". Internationales Literaturfestival Berlin. נבדק ב-3 ביוני 2021. {{cite web}}: (עזרה) Contreras, Isabel (15 בנובמבר 2018). "Le Goncourt des lycéens 2018 pour David Diop". Livres Hebdo (בצרפתית). נבדק ב-16 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Nayar, Varun (באוקטובר 2020). "A Bereaved Soldier Looks for Revenge in David Diop's Disturbing 'At Night All Blood is Black'". Words Without Borders. נבדק ב-16 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
פרידריך ובר

ד"ר פרידריך ובר (בגרמנית: Friedrich Weber;‏ 30 בינואר 1892 - 19 ביולי 1954) היה מדריך לרפואה וטרינרית באוניברסיטת מינכן. במלחמת העולם הראשונה שירת בגדוד הפרשים הכבד המלכותי של בוואריה "הנסיך קרל מבוואריה". הוא היה מנהיג הפרייקור ליגת האוברלנד, ודורג לצד אדולף היטלר, אריך לודנדורף, ארנסט רהם והרמן קריבל כאחד הקושרים הראשיים של הפוטש במרתף הבירה בנובמבר 1923. הוא הורשע יחד עם היטלר בשנת 1925 אך המשיך לעמוד בראש ליגת האוברלנד עד שנת 1929. לאחר שחרורו מהכלא, הקים מרפאה וטרינרית פרטית במינכן והמשיך להיות בקשר הדוק עם היטלר. בעקבות קשר זה, קיבל ובר תפקיד משתלם בברלין לאחר עלייתו של היטלר לשלטון בשנת 1933. הוא הפך לווטרינר צבאי בסוף מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נקנס בקנס חמור בגין רווחי מלחמה, אך המשיך לעסוק ברפואה וטרינרית עד מותו בשנת 1954. קמפפבונד מדיה וקבצים בנושא פרידריך ובר בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הקברות הטמפלרי (ירושלים)

בית הקברות הטמפלרי (בגרמנית: Templerfriedhof) שוכן במושבה הגרמנית בירושלים ברחוב עמק רפאים 37. המושבה הגרמנית הטמפלרית בירושלים הוקמה בשנת 1873, ומתיה נקברו בבית הקברות הפרוטסטנטי בהר ציון. לאחר מספר שנים החליט הבישוף, סמואל גובאט, למנוע מהם להיקבר במקום כי לטענתו הם "לא נוצרים יותר". אלמנתו של הטמפלרי פטר שמידט רכשה ב-1878 מגרש מדרום למושבה והוא הוקדש לקבורת חברי העדה הטמפלרית ובעלה היה ראשון הנקברים בו. בחלק המערבי של בית הקברות סמוך לכניסה קבורים מנהיגי הקהילה ובהם מנהיגם כריסטוף הופמן ובנו שהמשיך אחריו כריסטוף הופמן השני. בחלקו האחורי של בית הקברות ישנו קבר אחים של נקברים שנקברו במושבות הגרמניות ביפו, שרונה ווילהלמה שקבריהם הועתקו לכאן בשנים 1952–1970. בסמוך לקבר האחים נמצאת אנדרטה בצורת צלב לזכרם של 450 מבני המושבה שנפלו במהלך שירותם בצבאות הגרמניים במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה. כן קיימות מצבות רבות לתינוקות ולילדים שמתו במושבה בטרם עת, המעידות על תנאי החיים הקשים של בני המושבה הגרמנית הטמפלרית בירושלים בתקופה זו. תיאור בית הקברות הטמפלרי מופיע במספר ספרים, בין היתר ברומן "בחזרה מעמק רפאים" מאת הסופר חיים באר ובספר "שירים על סף" מאת המשורר עמיחי חסון מירון בנבנישתי, עיר המנוחות – בתי העלמין של ירושלים, כתר, ירושלים, 1990, עמ' 162–169 דוד קרויאנקר, המושבה הגרמנית ורחוב עמק רפאים, מכון ירושלים לחקר ישראל והוצאת כתר, ירושלים, 2008, עמ' 344–347 מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הטמפלרי בוויקישיתוף עלית קרפ, המדריך למטייל של חיים באר בבית הקברות, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2020 עמיחי חסון ושחף ארז, שירים חדשים מאת עמיחי חסון ושחף ארז, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏9 בנובמבר 2022
כף יאטרוס

כף יאטרוס (באנגלית: Yatrus Promontory; בבולגרית: полуостров Ятрус) היא לשון יבשה, שאינה מכוסה קרח ברוב ימות השנה, במזרח חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. לשון היבשה בולטת אל תוך תעלת הנסיך גוסטב לכיוון מזרח. אורכה של לשון היבשה - 8 קילומטרים. לשון היבשה ממוקמת מדרום למפרץ איירי. הלשון מסתיימת בנקודת ג'ייד שבמזרח הכף; ובראש בולד שבדרום - מזרח הכף. לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים גרמניים - בריטיים בשנת 1996. לשון היבשה נקראת על שם העיירה הרומית העתיקה יאטרוס שהייתה בצפון בולגריה. השם אומץ רשמית ב-6 בדצמבר 2010. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) כף יאטרוס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה כף יאטרוס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי הגאזט האנטארקטי הבולגרי
בית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית

בית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית והשליחית (באנגלית: Alliance Church International Cemetery) הוא בית קברות השוכן במושבה הגרמנית ברחוב עמק רפאים 41 שבירושלים, צמוד לבית הקברות הטמפלרי. בית הקברות המכונה גם "בית הקברות האמריקני" והוא מוחזק בידי "המיסיון הנוצרי המאוחד" (Christian Missionary Alliance) של הכנסייה האוונגלית הבינלאומית והוא נוסד בסביבות שנת 1906. עם זאת הוא פתוח לקבורת בני כל הדתות. קבורים בו בין השאר יהודים (רובם מומרים), נוצרים (כולל ארמנים), בודהיסטים, ובני דתות נוספות. על קירות בית הקברות מצד דרום ומזרח מצוירים באופן כרונולוגי אירועים מהברית הישנה והחדשה החל מבריאת העולם ועד לתקופת ישו ושליחיו. בין הקבורים במקום – סלבה קורילוב, הכומר האמריקאי ג'ון סטנלי גראוול שהיה שותף בהעפלת האונייה אקסודוס ופעל למען התנועה הציונית, וכן דולה בן-יהודה ויטמן בתו הצעירה ביותר של אליעזר בן יהודה ואשתו חמדה. דולה (נפטרה ב-2004) ונקברה לצד בעלה מקס ויטמן. מירון בנבנישתי, עיר המנוחות – בתי העלמין של ירושלים, כתר, ירושלים, 1990, עמ' 172–174. דוד קרויאנקר, המושבה הגרמנית ורחוב עמק רפאים, מכון ירושלים לחקר ישראל והוצאת כתר, ירושלים, 2008, עמ' 348–349. השלט בכניסה לבית הקברות קברו של הכומר האמריקאי ג'ון סטנלי גראוול קבר דולה בן-יהודה ויטמן ובעלה מקס קטע מהאיור על קיר בית הקברות אלי אלון, בית הקברות הבינלאומי המשיחי בירושלים, news1 מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הבינלאומי של האגודה המשיחית השליחית בוויקישיתוף
תבליט השואה והגבורה

תבליט השואה והגבורה הוא תבליט שיצר האמן נפתלי בזם המוצג ביציאה מהמוזיאון ההיסטורי באתר ההנצחה לשואה יד ושם בהר הזיכרון שבירושלים. בעבר היה התבליט ממוקם בכניסה למוזיאון, אולם לאחר בניית מבנה המוזיאון החדש הועבר התבליט ליציאה מהמוזיאון, בקרבת המוזיאון לאמנות ובניין בית הכנסת. התבליט מורכב מארבעה חלקים המנציחים יחד את זכר השואה ואת התקומה. התבליט מורכב מסמלים רבים - בין כלליים ובין סמלים המופיעים ביצירות שונות של האומן. חלקו הראשון של הסמל מציג את השואה על ידי הצגת אישה הפוכה, המסמלת את החורבן של העיירה היהודית. מבנים תעשייתיים ועשן היוצא מהם מסמלים את תעשיית ההשמדה. דמות האישה ההפוכה אוחזת פמוטות השורפים את שדיה. הפמוטות ההפוכים מסמלים חילול הקודש. לצד האישה מצוי דג שחוט המסמל אף הוא את סוף החיים. בזם משתמש בסמל הדג כסמל לכפרה ביצירותיו. חלקו השני של התבליט מתאר את הגבורה בהתקוממות נגד הנאצים. חלק זה מציג בניינים העולים באש (מבנים המסמלים את מרד גטו ורשה) ובהם ניתן לראות דמות גבר הפוכה שראשו וידיו יוצאים מבניין בוער. ידו של הגבר מחזיקה כלי נשק הבוער אף הוא, אולם ידו השנייה מחזיקה סולם - סמל לתקווה וכן סמל לסולם יעקב. חלקו השלישי של התבליט מתאר את ההעפלה לארץ ישראל על ידי אדם השט בסירה. האדם מלווה במלאך המגן עליו. לסירה משוטים המייצגים את כלי המקדש - סמל לגאולה, וכן בקדמת הסירה חץ המראה את ההתקדמות של הסירה לעבר התקופה. להגה הספינה צורת שופר המסמל אף הוא את הגאולה. חלק זה של הפסל מייצג את הקמת מדינת ישראל. גור האריה מייצג את המדינה הקמה, והאריה הדומע מציג את האבל על השואה. האריה מחזיק בידו את הפמוטות שהיו הפוכים בפרק הראשון – ובכך מייצג את הישרדות העם היהודי והיהדות. מהאריה בוקע צמח הצבר המייצג את יליד הארץ ואת צמיחתו במדינה יהודית עצמאית. אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, הוצאת יד בן צבי, 1996. מדיה וקבצים בנושא תבליט השואה והגבורה בוויקישיתוף קיר השואה והגבורה, נפתלי בזם באתר עמלנט
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1896

הבחירות הפרלמנטריות השמיניות במספרן בקנדה מאז הקמתה באיחוד קנדה התקיימו ב-23 ביוני 1896 והיו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בפרלמנט של קנדה. הבחירות היוו מהפך פוליטי בקנדה. במהלכן התחרו שלוש מפלגות מרכזיות: המפלגה השמרנית של קנדה; בראשות ראש הממשלה המכהן, צ'ארלס טאפר, שהיו בשלטון עוד מאז הבחירות הפרלמנטריות של 1878, המפלגה השמרנית-ליברלית של קנדה שהייתה בת חסותה של המפלגה השמרנית והציעה גם כן את טאפר בתור מועמד לראשות הממשלה והמפלגה הליברלית של קנדה, אשר בראשותו של וילפריד לורייה, ראש האופוזיציה. הבחירות כללו מעורבות של מספר מועמדים עצמאיים ומספר מפלגות קטנות: המפלגה הלאומנית, המפלגה הלאומנית השמרנית, מפלגת הפטרונים של התעשייה, מפלגת "מקכתיטה" (מפלגה קתולית אנטי-צרפתית) ומפלגת איגוד המגן הפרוטסטנטי. מאז הבחירות הקודמות עברה ראשות הממשלה בין חמישה אישים מהמפלגה השמרנית: ג'ון אלכסנדר מקדונלד (נפטר בתפקיד), ג'ון אבוט (התפטר), ג'ון תומפסון (נפטר בתפקיד), מקנזי בוול (התפטר) וצ'ארלס טאפר, שמונה לראש ממשלה מעט יותר מחודשיים לפני הבחירות. תדמיתו של טאפר בתור נציג פוליטי מטעם האימפריאליזם הבריטי הוביל להתנגדות נרחבת אליו באזור קוויבק, איפה שהליברלים בהנהגת לורייה זכו ברוב מוחץ בסיומן של הבחירות. בסופן של הבחירות השיגו השמרנים יותר קולות בבחינת ההצבעה העממית, אך לפי חלוקת הנציבויות היו אלו הליברלים שהשיגו את מרב מושבי הפרלמנט והקימו ממשלה חדשה בראשותו של לורייה. לורייה היה ראש הממשלה הקנדי הראשון שמוצאו בקוויבק והוא קנדי צרפתי. טאפר קיבל 467,415 קולות ו-86 מושבים לעומת לורייה שקיבל 401,425 קולות אך 117 מושבים עבור מפלגתו בבית הנבחרים. בחירות וראשי ממשלה, האנציקלופדיה הקנדית תוצאות בחירות בקנדה, 1867 - הווה
ג'יימס הינקל

ג'יימס פילדינג הינקל (באנגלית: James Fielding Hinkle; 20 באוקטובר 1862 – 26 במרץ 1951) היה פוליטיקאי אמריקאי. מושלה השישי של מדינת ניו מקסיקו. הינקל נולדה במחוז פרנקלין, מיזורי ב-20 באוקטובר 1862. כנער, למד באוניברסיטת מיזורי, ובשנת 1885 עבר לניו מקסיקו. . בין השנים 1891–1893 כיהן הינקל כחבר במועצה העליונה של מחוז לינקולן בניו מקסיקו. אחר, עבד במשך שלוש שנים בבית הנבחרים במדינה. בשנת 1904, ניצח הינקל בבחירות לראשות העיר רוזוול ומונה לראש העירייה, תפקיד שכיהן בו עד שנת 1906. בין השנים 1912–1917, כיהן בסנאט של ניו מקסיקו. ב-7 בנובמבר 1922, ניצח בצבעה לתפקיד מושל ניו מקסיקו, וב-1 בינואר 1923, נשבע לתפקיד. במהלך כהונתו כמושל, קידם את פטור מתשלום ארנונה עבור ניצולי מלחמת העולם הראשונה. הוא סיים את כהונתו ב-1 בינואר 1925. בשנת 1931, כיהן הינקל במשך שנתיים כשר הקרקעות של ניו מקסיקו. הינקל נפטר ברוזוול ב-26 במרץ 1951. בשנת 1964 הוא נכנס להיכל אנשי מערב ארצות הברית במוזיאון הלאומי של ניו מקסיקו. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס הינקל בוויקישיתוף ג'יימס הינקל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) American Political Leaders 1789–2009 American Leaders, 1789–1994: A Biographical Summary State of New Mexico (ביולי 2012). Kathryn A. Flynn (ed.). 2012 Centennial Blue Book (PDF). Diana J. Duran. Office of the New Mexico Secretary of State. pp. 233–234. אורכב מ-המקור (PDF) ב-24 בספטמבר 2015. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite book}}: (עזרה) "Hall of Great Westerners". National Cowboy & Western Heritage Museum. נבדק ב-22 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1891

הבחירות הפרלמנטריות השביעיות במספרן בקנדה מאז הקמתה באיחוד קנדה התקיימו ב-5 במרץ 1891 והיו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בפרלמנט של קנדה. במהלכן של הבחירות התחרו שלוש מפלגות מרכזיות: המפלגה השמרנית של קנדה; בראשות ראש הממשלה המכהן, ג'ון אלכסנדר מקדונלד, שהיו בשלטון עוד מאז הבחירות הפרלמנטריות של 1878, המפלגה השמרנית-ליברלית של קנדה שהייתה בת חסותה של המפלגה השמרנית והריצה כמו כן את מקדונלד בתור מועמד לראשות הממשלה והמפלגה הליברלית של קנדה, אשר בראשותו של וילפריד לורייה, ראש האופוזיציה, שהחליף את אדוארד בלאק בהנהגת המפלגה הליברלית. במהלך הבחירות היו מספר מועמדים עצמאיים, חלקם נוטים למפלגה הליברלית וחלקם נוטים למפלגה השמרנית. כמו כן, היו מספר מפלגות קטנות נוספות שהתחרו: המפלגה הלאומנית, המפלגה הלאומנית השמרנית (שהשיגה 1,271 קולות בלבד), המפלגה הפרוגרסיבית (שהשיגה 468 קולות) ומפלגת שוויון הזכויות (שהשיגה 2,455 קולות). הבחירות הסתיימו בניצחון שמרני ובהישארותו של מקדונלד בתור ראש ממשלה לקדנציה שישית. השינוי בהצבעה היה מינורי אך היטיב עם המפלגה הליברלית, שהשיגה 10 מושבים נוספים בבית הנבחרים. לורייה נשאר יושב ראש המפלגה הליברלית עד הבחירות הפרלמנטריות של 1921. לעומתו, ראש הממשלה מקדונלד נפטר בתפקידו עקב שבץ מוחי זמן קצר לאחר ניצחונו בבחירות. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1891 בוויקישיתוף בחירות וראשי ממשלה, האנציקלופדיה הקנדית תוצאות בחירות בקנדה, 1867 - הווה
הרמן קריבל

הרמן קריבל (בגרמנית: Hermann Kriebel;‏ 20 בינואר 1876, גרמרסהיים – 16 בפברואר 1941 מינכן) היה מנהיג הצבאי של ליגת הקמפפבונד, קצין בדרגת אוברסט-לויטננט בצבא בוואריה במהלך מלחמת העולם הראשונה. הרמן קריבל לחם עם הפרייקור במהלך המהפכה הגרמנית בין השנים 1919-1918. כחבר במשלחת שביתת הנשק הגרמנית משנת 1919, מילות הפרידה שלו היו "נתראה שוב בעוד 20 שנה." בשנת 1923 הוא התמנה למנהיג הצבאי של ליגת הקמפפבונד, ליגה לחימתית שכללה את התנועות הנאציונל-סוציאליסטיות ברפובליקת ויימאר וביניהן המפלגה הנאצית בפיקודו של אדולף היטלר והאס אה, ליגת האוברלנד והרייכסקריגפלגה של ארנסט רהם. קריבל היה יחד עם היטלר ואריך לודנדורף, דמות מפתח ב־8-9 בנובמבר 1923 אשר היה שותף בפוטש במרתף הבירה והורשע יחד עם היטלר בשנת 1924, כשריצה את עונשו בכלא לנדסברג. בשנת 1929 הוא הגיע לסין לעבוד כסוחר נשק ויועץ לממשלת הקואומינטנג של צ'יאנג קאי שק. מלבד הלחימה בקומוניסטים הסיניים, משטר הקואומינטנג נלחם באותה תקופה בצבאות המצביאים הסיניים, נגד הגנרל פנג יו-שיאנג בצפון וקליקת גואנגשי של הגנרל באי צ'ונג-שי ולי דזונגז'ן בדרום. בהתאם לכך, מכיוון שבאותה עת כמעט ולא היו בסין מפעלים לייצור נשק משלה, היה צורך לייבא נשק. קריבל מצא כי הביקוש לייצוא נשק לסין היה עצום, מה שהופך את עבודתו של סוחר נשק לרווחית מאוד. לאחר שחרורו מהכלא שמר על קשריו עם המפלגה הנאצית וליגת אוברלנד והיה לקונסול הכללי הגרמני בשנגחאי. Fenby, Jonathan (2004). Chiang Kai Shek: China's Generalissimo and the Nation He Lost. New York: Carroll & Graf. ISBN 0786714840. מדיה וקבצים בנושא הרמן קריבל בוויקישיתוף Fenby 2004, p. 187.
עדי עציון-זק

עדי עציון-זק (נולדה ב-16 באוגוסט 1936) היא שחקנית וזמרת ישראלית. עציון-זק נולדה בקיבוץ יגור להורים יוצאי גרמניה. היא למדה מוזיקה במדרשה למוזיקה בתל אביב, בקונסרבטוריון של פריז ובבית ספר למוזיקה בפרייבורג. היא הופיעה והקליטה מוזיקה במספר מדינות. היא הופיעה במסגרת האנסמבל בקאמרי. היא העלתה את המונודרמות "קברט קורט וייל", "המלאך הכחול" ו"קפקא נגד קפקא". ב-1982 העלתה, יחד עם השחקנית־כוריאוגרפית גבי אלדור, את המופע "מלים ללא צל", בסיוע מכון גתה. גבי אלדור קראה בעברית ובגרמנית שירים של אלזה לסקר-שילר ועדי עציון העלתה שלושה מיצגים. ב-1984 השתתפה במופע "טרמולו בצול וחצי", שיצרה אשרה אלקיים רונן. המופע גם עלה אחר כך בפסטיבל הבין לאומי סרבנטינו שבמקסיקו. ב-1985 שיחקה בפסטיבל עכו במחזה "שמפרחת" שכתב עמוס קינן, בבימוי של יגאל עזרתי. ההצגה זכתה לשבחים ולביקורות נלהבות. ב-1991 שיחקה בפרק של הסדרה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת". ב-1995 שיחקה בסרט "הכוכב הכחול". ב-1998 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "ארץ קטנה איש גדול". ב-2000 העלתה את המופע "קברט קורט וייל", מופע יחיד הבנוי ממחרוזת שירים של ברטולד ברכט וקורט וייל, שהועלה במלאת מאה שנה להולדתו של ברכט וחמישים להולדתו של וייל. ב-2007 כתבה ושיחקה, במסגרת פסטיבל אשה בחולון, את ההצגה "שופיניאנה", דרמה קונצרטנטית המגלמת את דמותן של ארבע נשים משמעותיות בחייו של המלחין פרדריק שופן. באותה שנה גם כתבה, ערכה, עיצבה ושיחקה בהצגת היחיד "קולו של גורל - מאריה קאלאס, טרגדיה יוונית" ב-2009, ערכה, עיצבה ושיחקה בהצגת היחיד "סודה של ג'ולי הרצל", על פי הרומן "אשתו המנודה" של אידה צורית-מגד היא עובדת כשחקנית וכמדריכה קולית בתיאטרון גשר. עציון-זק זכתה במספר פרסים על עבודתה, ובהם פרס המועצה לתרבות ואמנות. הייתה נשואה ליונתן זק עד מותו ב-2024, ולהם שלושה ילדים: דויד (דודי) זק, השחקנית עלמה זק, והבמאי יורם זק. עדי עציון-זק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עדי עציון-זק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עדי עציון-זק, בארכיון הבימה עדי עציון - זמרת־שחקנית־יוצרת, מעריב, 18 בספטמבר 1985 עדי עציון-זק, דף שער בספרייה הלאומית דורון בראונשטיין, עדי עציון-זק: התגלמותה המזוקקת של מהות המונודרמה או: "אני לא רוצה שהסוף יתחיל בכלל. אני עסוקה בלהיות כאן.", בבלוג חי תרבות, 30 באפריל 2017 שוש אביגל, הנייטיבס זה אנחנו, כותרת ראשית, 22 ביוני 1983 ביקורות: משולשים אנושיים, מעריב, 29 באוקטובר 1984 שוש אביגל, ביקורת - תיאטרון - הזוג המוזר והאדם השלישי, כותרת ראשית, 29 באוגוסט 1984 המקסיקאים שיבחו אח אלקיים, חדשות, 4 בדצמבר 1986 ביקורות: שוש אביגל, האחר הממוסד ביותר, כותרת ראשית, 9 באוקטובר 1985 אליקים ירון, תנ"ך עכשיו, מעריב, 2 באוקטובר 1985 צביה גרנות, עדי עציון ־־ אלף נשמות ופרצופים, מעריב, 9 באוקטובר 1985 נילי ברקן, ‏כאילו נועז, כאילו רב-משמעי, באתר גלובס, 15 במאי 2000 ציפי שוחט, פסטיבל אשה ייפתח היום בחולון, באתר הארץ, 17 בפברואר 2007 מיכאל הנדלזלץ, ידה בקול, באתר הארץ, 1 ביולי 2007 נתי אורנן, מה עבר על אשתו של הרצל?, באתר הארץ, 19 במרץ 2009 רותה קופפר, הדלתות נפתחות לי מעצמן, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2005
אדווין רידינג

לארס אדווין פולקה רידינג (בשוודית: Lars Edvin Folke Ryding; נולד ב-4 בפברואר 2003) הוא שחקן שוודי. הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בסדרת הטלוויזיה השוודית "Mannen under trappan" בשנת 2009. מאז שיחק רידינג בסדרות וסרטים שונים, בהם "Gåsmamman" (אנ'),‏ "Älska mig (אנ'), ו-"Fröken Frimans krig" (אנ'). גילם את הנסיך וילהלם, התפקיד הראשי בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך". רידינג גדל בעיר סטוקהולם שבשוודיה, ולו שלושה אחים. הוא נכדו של העיתונאי לארס רידינג ונכדו של האנס אריק מונק אף רוזנשולד, מנהל בנק. רידינג הופיע לראשונה כשחקן בסדרת הטלוויזיה השוודית "Mannen under trappan" בשנת 2009, ולאחר מכן הופיע בהפקות כגון "Fröken Frimans krig",‏ "Kronjuvelerna",‏ "The Stig-Helmer Story",‏ "Nobels testamente" ובמספר סרטי אניקה בנגצון שהופקו בשנת 2011. ב-2013 הוא השתתף בדיבוב הדמות הראשית בסרט האנימציה השוודי-דני "Resan till Fjäderkungens rike", וכן בתוכנית הרדיו לילדים "Alla barnen firar jul" לחג המולד. ב-2014 קריין את התפקיד הראשי בפודקאסט המיני-סדרה "Lars dagbok". מאז 2015 הוא משתתף בסדרת הטלוויזיה "Gåsmamman", בתפקיד בנו הצעיר של לינוס אק, וב-2018 השתתף בתוכנית הילדים המיוחדת לחג המולד "Storm på Lugna gatan" של ה-SVT. בשנת 2021 הופיע בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה של נטפליקס "דרך המלך", בה גילם את הנסיך וילהלם. בשנת 2022 נכלל ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית. אדווין רידינג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אדווין רידינג, ברשת החברתית אינסטגרם אדווין רידינג, ברשת החברתית טיקטוק אדווין רידינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אדווין רידינג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אדווין רידינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Edvin Rysing är redo för stora roller". אורכב מ-המקור ב-2014-04-13. נבדק ב-2019-07-12. Skådisarnas intima sexscener i nya serien, www.aftonbladet.se (בשוודית) Redo för tunga roller, www.mitti.se, (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2022), ‏2014-02-02 (בשוודית) (ארכיון) "Edvin Rysing är redo för stora roller". אורכב מ-המקור ב-2014-04-13. נבדק ב-2019-07-12. Edvin Ryding öppnar upp om psykisk ohälsa: "Vissa dagar är värre än andra", www.msn.com Här är karaktärerna i Fröken Frimans krig | SVT.se, web.archive.org, ‏2014-01-02 Edvin Ryding - SFdb (בשוודית) Edvin Ryding, csfd.cz (ב־) Radiojul med Edvin och hans 22 syskon - KP-webben, web.archive.org, ‏2014-04-13 Lars Dagbok - Unga Radioteatern | Sveriges Radio, web.archive.org, ‏2014-04-13 Recension: Så bra är Storm på Lugna gatan - årets julkalender i SVT, www.expressen.se (בשוודית) Entrevista exclusiva: Edvin Ryding, de Young Royals, fala pela primeira vez ao Brasil, POPline, ‏2021-09-07 (ב־Brazilian Portuguese) Edvin Ryding från ”Young Royals” om sin ångest: ”Vissa dagar är värre än andra”, www.aftonbladet.se (בשוודית) Forbes 30 Under 30 2022: Celebrities, Forbes (באנגלית) "Here are the nominees for the Zalando Rising Star Award 2021". mynewsdesk.com. 6 באוקטובר 2021. נבדק ב-6 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה)