laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פורט (יין)

פּוֹרְט (בפורטוגזית: Vinho do Porto) הוא יין אדום מתוק ומחוזק, המיוצר בחבל היין אלטו דורו בפורטוגל, ומיוצא מהעיר פורטו בצפון המדינה, והיא מקור שמו. היין מכיל כ-20% אלכוהול. מקור היין ביקבים שנפתחו בצפון פורטוגל על ידי סוחרי יין אנגלים שחיפשו תחליפים ליין בורדו בעת מלחמה עם צרפת במאה ה-17. לפיכך, לרוב יינות הפורט שמות אנגליים, למרות מוצאם הפורטוגלי. היין מבוקבק במפעלים הנמצאים בעיר התאומה של פורטו שנמצאת על הגדה הדרומית של הנהר, וילה נובה דה גאיה. יין הפורט מקבל את טעמו המיוחד מברנדי שמוסף אליו בתהליך התסיסה. התוספת גורמת לתסיסה להיעצר וכתוצאה מזה מתיקות הענבים נשמרת. עובדה זו נתגלתה במקרה על ידי סוחרים בריטיים, שהוסיפו ברנדי ליין כדי לחזק אותו במשך מסעותיהם הימיים הארוכים לבריטניה. על גבי בקבוקי יין אלו לא מצוינת שנה, היות שהיין בכל בקבוק מיוצר מתערובת (בלנד) של יינות מחוזקים. בשנים משובחות במיוחד מוציאים בתי הפורט יין הנקרא וינטג' הנושא את שנת הבציר. היין עצמו מיושן בדרך כלל במשך מספר שנים (בהתאם למותג ולרמה) בחביות עץ אלון ואלו משמשות לאחר מכן ליישון ויסקי ובפרט בורבון. שנות הבציר המשובחות הן: 1963, 1977, 1985, 1994, 1997. קיימות רמות איכות שונות של פורט: הרמה הנפוצה והזולה ביותר היא Ruby, הרמה הבאה היא Garrafeira, רמה משובחת היא Tawny, והרמה הגבוהה ביותר היא הווינטג' המיוצרת רק בשנות בציר משובחות. קינטה דה נובל פונסקה גרהאם וורן סאנדמן (Sandeman) מדיה וקבצים בנושא פורט בוויקישיתוף רועי ירושלמי, פורט על הנימים: הכל על פורט ויין מחוזק, באתר ynet, 26 באוקטובר 2011 פורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
וולטה

האם התכוונתם ל... וולטה (נהר) – נהר באפריקה המערבית בתחומן של גאנה ובורקינה פאסו. הנהר ניזון משלושה יובלים - הוולטה האדום, הוולטה השחור והוולטה הלבן אגם וולטה – אגם מלאכותי על נהר הוולטה; הגדול בעולם מבחינת שטח פניו וולטה עילית – מדינה באפריקה שנקראת היום בורקינה פאסו ולטה – בירת מלטה פרס וולטה – פרס בתחום התקשורת על שמו של אלסנדרו וולטה וולוטה – אלמנט קישוטי באדריכלות וולטה (אלבום) – אלבום של ביורק משנת 2007 אישים: אלסנדרו וולטה – מדען איטלקי ולטה (פירושונים) וולט
גיבור גרמניה המזרחית

גיבור גרמניה המזרחית (בגרמנית: Held der DDR) היה התואר הגבוה ביותר של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית כאשר העיטור הגבוה ביותר הוא עיטור קרל מרקס. העיטור נוצר בשנת 1975 בהשראת העיטור הסובייטי גיבור ברית המועצות, העיטור הוענק על תרומה יוצאת דופן לרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. הזוכים בעיטור קיבלו באופן אוטומטי גם את מסדר קרל מרקס ונהנו מהטבות שונות מטעם המדינה כולל קצבה שנתית של 25,000 מארק מזרח גרמני. העיטור נועד לחזור לידי המדינה עם מותו של הזוכה. העיטור היה בצורת כוכב מזהב שעליו בחזיתו היה עיגול עם סמלה של גרמניה המזרחית מוקף בעלי אלון, החלק האחורי של העיטור היה חלק ועליו היה כתוב רק את שם היצרן ושם העיטור. העיטור היה תלוי מסרט בצבע אדום, על הסרט הייתה מחוברת סיכה של עלי אלון, חלק מן העיטורים שובצו בשמונה יהלומים, חמישה על עלי האלון ושלושה על סרט המדליה. התואר הוענק 17 פעמים, כאשר איש אחד קיבל אותו שלוש פעמים ושלושה אנשים - קיבלו אותו פעמיים. בין המעוטרים - 6 אזרחי מזרח גרמניה ו5 אזרחי ברית המועצות. ליאוניד ברז'נייב - 13 בדצמבר 1976, 18 בדצמבר 1979, 18 בדצמבר 1981 היינץ הופמן - 28 בנובמבר 1975 ו-28 בנובמבר 1980 אריך מילקה - 1 בדצמבר 1975 ו-28 בדצמבר 1982 פרידריך דיקל - 1 בדצמבר 1975 ו-28 בדצמבר 1983 אריך הוניקר - 2 באוגוסט 1982 ו- 9 במאי 1987 זיגמונד יאן - 21 בספטמבר 1978 ואלרי ביקובסקי - 21 בספטמבר 1978 ולדימיר קובליונוק - 2 בנובמבר 1978 אלכסנדר איוואנצ'נקוב - 2 בנובמבר 1978 וילי שטוף - 9 ביולי 1984 ניקולאי טיחונוב - 14 במאי 1985 מדיה וקבצים בנושא גיבור גרמניה המזרחית בוויקישיתוף
פרפור עקוד

פרפור עקוד (שם מדעי: Ceryle Rudis) הוא מין יחיד בסוג פרפור, השייך למשפחת השלדגיים. שמו ניתן לו משום שהוא מרבה לרפרף-לפרפר מעל פני המים. הפרפור העקוד נפוץ בכל אזור אפריקה שמדרום לסהרה, ובדרום אסיה מטורקיה ועד סין. בישראל הוא עוף יציב. הפרפור העקוד הוא העוף המצטיין ביותר ביכולת הצלילה שלו מגובה רב. צבעיו של הפרפור הם שחור ולבן ונוצותיו בולטות מקדקודו. הראש שחור ובולט בו לובנם של פס הגב, הלחיים והסנטר. צבע קשתית העין שחום. המקור והרגליים שחורים. הנוצות של חלקי הגוף העליונים שחורות אך עטורות בפס לבן דק. פרטי המבנה דומים לפרטיו של לבן חזה אך כנף הפרפור ארוכה יותר. הכנפיים שחורות ומוכתמות בלבן. הזנב שחור וקצהו עטור בלבן. במבט מלמטה הגחון, סוככות הכנפיים התחתונות ורוב אורכן של אברות הכנף הם לבנים, וכך נוצרת צללית כמעט לבנה. הזכר והנקבה דומים זה לזה, אלא שלזכר שני פסים שחורים לרוחב החזה, העליון רחב והתחתון צר ואילו לנקבה שני כתמים שחורים בשולי החזה, מעין פס אחד לא סגור. אין הבדל בניצוי בין עונות השנה. הצעיר דומה לבוגר אך בחזהו ענק אפור ולא שחור, ושולי נוצות סנטרו וקדמת צווארו עטורים בפס אפור דק. אורך גופו של הפרפור עקוד כ-27 סנטימטרים, ומשקלו כ-80 גרמים. הוא מצוי ליד מקווי מים אך מזדמן גם בחוף הים. עוף זה חברותי יותר מבני משפחתו ולעיתים אפשר לראות במשך היום פרפורים אחדים השוהים יחד. באזורים מסוימים, כגון, נחל תנינים, נוהגים להיאסף עשרות פרפורים ללינה מקובצת. הפרפור ניזון בעיקר מדגים. לרוב מאתר הפרפור את הדגים "ממבט על" – רפרוף גבוה מעל פני המים, צונח לעבר טרפו וסועד את ארוחתו. הפרפור מקנן לעיתים במושבות. הקן הוא מחילה חפורה בקיר עפר. אורכה עשוי להגיע לשני מטרים. בתטולה על פי רוב ארבע ביצים. צבע הביצה לבן. ההורים דוגרים במשך כעשרים יום. הם מאכילים את הגוזלים במשך כ-25 ימים לפני פריחתם מהקן ועוד שבועות אחדים לאחר מכן. פרפור עקוד משלים, ככל הנראה, 2 מחזורי קינון בשנה. מדיה וקבצים בנושא פרפור עקוד בוויקישיתוף פרפור עקוד, באתר ITIS (באנגלית) פרפור עקוד, באתר NCBI (באנגלית) פרפור עקוד, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) פרפור עקוד, באתר GBIF (באנגלית) פרפור עקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
לכסון

במתמטיקה, "לכסון" הוא שמם של כמה תהליכים שונים. האם התכוונתם ל... לכסון (שיטת הוכחה) – שיטת הוכחה לכסון מטריצה - הבאת מטריצה לכסינה לצורה של מטריצה אלכסונית
קים דה-ג'ונג

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא קים. קים דה-ג'ונג (בקוריאנית: 김대중, מבוטא כ"קִים דֶה ג'וּנְג", IPA:‏ /kim.dɛ.ʥuŋ/;‏ 6 בינואר 1924 – 18 באוגוסט 2009) היה נשיא קוריאה הדרומית בשנים 1998–2003, וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2000. במשך שנים רבות היה קים בין המתנגדים הבולטים למשטר בקוריאה הדרומית ופעיל למען הדמוקרטיה, פעילות שעלתה לו במאסר ובגלות. באותה תקופה הוכרז אסיר מצפון על ידי ארגון אמנסטי אינטרנשיונל. הוא חזר לארצו עם כינונה מחדש של הדמוקרטיה, והתמודד על הנשיאות ב-1987, בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שנערכו במדינה מאז 1961. אף שהפסיד בבחירות אלה ופעם נוספת ב-1992, הוא ניצח בניסיונו השלישי, בבחירות שנערכו ב-1997, ונכנס לתפקידו בפברואר 1998. קים דה-ג'ונג נבחר לנשיא בתקופה של משבר כלכלי חמור בארצו, כחלק מן המשבר הפיננסי שפקד את מזרח אסיה. הוא חולל שורת רפורמות כלכליות, בעידוד קרן המטבע הבינלאומית, במטרה לאושש את הכלכלה. הרפורמות התמקדו בהסדרת פעולתם של התאגידים הגדולים ורבי העוצמה במדינה (צ'בול). יש המייחסים למדיניותו את ההתאוששות מן המשבר, ואחרים טוענים שהיא הייתה מתרחשת גם בלעדי הצעדים שנקט. בתחום יחסי החוץ צידד במדיניות של פיוס כלפי קוריאה הצפונית. בשנת 2000 השתתף בוועידת פסגה היסטורית עם נשיא הצפון, קים ג'ונג איל, שבמהלכה הוסכם על איחוד משפחות מוגבל ועל הצהרה משותפת למען איחוד עתידי בין שתי הקוריאות. על מדיניות זו, ועל מאבקו כפעיל למען הדמוקרטיה, הוענק לו פרס נובל לשלום לשנת 2000. מדיה וקבצים בנושא קים דה-ג'ונג בוויקישיתוף קים דה-ג'ונג, באתר פרס נובל (באנגלית) קים דה-ג'ונג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קים דה-ג'ונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מאוחר יותר שינה את התאריך ל-3 בדצמבר 1925 על מנת להתחמק משירות צבאי, במהלך הכיבוש היפני בקוריאה
ריצ'רד רייט (סופר)

ריצ'רד רייט (באנגלית: Richard Wright;‏ 4 בספטמבר 1908 - 28 בנובמבר 1960) היה סופר ומשורר אמריקאי אפריקאי שכתב על חיי השחורים בדרום ארצות הברית. ריצ'רד רייט, נכד לעבדים שחורי עור, נולד במטע במדינת מיסיסיפי בשנת 1908. אביו היה אריס ואמו מורה. ילדותו הייתה קשה. בראשונה עקרה משפחתו לעיר ממפיס במדינת טנסי, מקום בו זנח אביו את אמו לטובת אשה אחרת, והאם החלה לעבוד כטבחית כדי לכלכל את ילדיה. בתקופה זו שהה ריצ'רד זמן מה בבית יתומים. כשחלתה אמו נאלצו האם ושני ילדיה לעקור לעיר ג'קסון במדינת מיסיסיפי על מנת לחיות אצל אמה של האם. הסבתא, שהשתייכה לכנסייה האדונטיסטית, שלחה את ריצ'רד בהיותו בן 12 ללמוד בבית הספר של כנסייה זו. לאחר מכן למד שנים אחדות בבית ספר רגיל. בשנת 1924 בהיותו בן 16 פרסם רייט את סיפורו הראשון בעיתון מקומי. לאחר מכן עבד במספר עבודות כפיים והמשיך לפרסם סיפורים קצרים. בשנת 1927 עבר רייט לשיקגו בה עבד כפקיד בדואר עד לתחילת השפל הגדול במהלכו נאלץ לעבוד בעבודות ארעיות שונות. בתקופה זו הצטרף רייט ל"מועדון ג'ון ריד" הפרו-סובייטי, שנקרא על שמו של העיתונאי האמריקאי ג'ון ריד ששהה ברוסיה בימי מהפכת אוקטובר וכתב עליה את ספרו הנודע "עשרת הימים שזעזעו את העולם". בהדרגה הפך רייט לקומוניסט מוצהר והצטרף למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית. בשנת 1937 עבר רייט לניו יורק והיה אחד מעורכי עיתונה של מפלגת ה"דיילי וורקר" (Daily Worker). בשנת 1940 פרסם רייט את ספרו הראשון באורך מלא "יליד הארץ" (Native Son). בשנת 1944 עזב רייט את המפלגה הקומוניסטית מאחר שהתאכזב מנוקשותה האידאולוגית ועל רקע התנגדותו למשפטי הראווה שנערכו בברית המועצות בתקופת הטיהורים הגדולים. זכורה אמרתו: "אני בעד קומוניזם, אבל קומוניזם שלי". בשנת 1945 הופיע ספרו בן כושים (Black boy), שבו תיאר את ילדותו ונערותו על רקע האפליה הגזעית בארצות הברית. הספר הופיע בתרגום עברי בשנת 1947. לעברית זכו לראות שירים פרי עטו בתרגום ערן צלגוב. בשנת 1946 עקר רייט לפריז לאחר שהוזמן אליה על ידי ממשלת צרפת. בפריז חי כגולה פוליטי לאחר שבארצות הברית היה במעקב של ה-FBI. כן התאכזב מיחס הסביבה האמריקאית לנשואיו לשתי נשים לבנות בזו אחר זו. בפריז נתקבל הסופר בברכה על ידי הממסד הספרותי והאינטלקטואלי, ויצר קשרי ידידות עם הסופר אלבר קאמי והפילוסוף ז'אן-פול סארטר. בשנת 1947 קיבל רייט אזרחות צרפתית. הוא יצא למסעות למדינות אירופה, אפריקה ואסיה ששימשו רקע לספריו התעודיים. בשנת 1955 סיקר רייט את ועידת באנדונג והעלה את רשמיו ממנה בספר "מסך הצבע" (The Color Curtain). בביקורו בגאנה (אז "חוף הזהב") בשנת 1957 לקה רייט בצורה כרונית של דיזנטריה, ממנה לא החלים למרות טיפולים רבים ומצבו המשיך להדרדר. ריצ'רד רייט נפטר בפריז מהתקף לב בשנת 1960 בהיותו רק בן 52 ונקבר בפר לשז שבפריז. יליד הארץ, תרגם יוסף לוז (יונתן רטוש), הוצאת הקיבוץ הארצי, 1944. בן הארץ, תרגם משה זינגר, הוצאת זמורה ביתן, 1986. בן כושים, תרגם נח שטרן, הוצאת עם עובד, 1947. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד רייט בוויקישיתוף ריצ'רד רייט, ברשת החברתית Goodreads ביוגרפיה של ריצ'רד רייט, באתר Biography. סרט דוקומנטרי על ריצ'רד רייט, באתר יוטיוב. ריצ'רד רייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ריצ'רד רייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ריצ'רד רייט, דף שער בספרייה הלאומית
פרופוליס

פרופוליס היא תערובת הנאספת ומעובדת על ידי דבורים ומורכבת בעיקרה משרף עצים, דונג ורוק של הדבורה האוספת. לפרופוליס כינויים רבים, כגון: "דבק דבורים", "האנטיביוטיקה של הטבע" ו"השעווה השחורה". הרכב הפרופוליס תלוי בסוג הצמחים הנגישים לדבורים. מקור שם התערובת הוא מיוונית: 'פרו' - לפני, 'פוליס' - עיר, וייתכן שהיא נקראת כך עקב שימושן של הדבורים בחומר לצורך אטימת חורים בכוורת (כמו השער שנמצא בחזית העיר). הפרופוליס נמצא בשימוש בידי האדם עוד מימי מצרים העתיקה, היוונים והרומאים - כתרופה, כחומר דבק לכלים, לאטימת סדקים במכלים וכן לחניטה – עקב היותו של החומר מונע ריקבון לצורך שימור מומיות. שרף - כ-55% דונג וחומצות שומן - כ-30% דבש ושמנים אתריים - כ-10% אבקת פרחים - כ-5% פלבנואידים וחומצות פנוליות (בנזיל אלכוהול, חומצה בנזואית, חומצה קפאית וחומצה פרולית) חלבונים מאבקה וחומצות אמינו (ארגינין ופרולין) מינרלים וחומרים אורגניים כמו ברזל, עופרת ואבץ קטונים לקטונים קווינונים סטרואידים ויטמינים מקבוצת B סוכרים שיחור אחר פרופוליס ידוע רק אצל דבורת הדבש וחלק מהדבורים חסרות העוקץ. ישנם שני הבדלים בין איסוף פרופוליס לאיסוף אבקת פרחים: העברת הפרופוליס לאורך אותו צד של הגוף לעומת פעולת רגליים צולבת במקרה של האבקה. פריקה בכוורת על ידי עמלה אחרת, לעומת פריקה באופן עצמאי על ידי הדבורה האוספת. הפרופוליס מופק בצורה מוגברת באמצעות גידול דבורים בעלות נטייה גבוהה לאיסוף. ניתן להגדיל את כמותו על ידי יצירת חללים לא טבעיים, אך הדבר עלול להפריע לטיפול השוטף של תחזוקת המכוורת מאחר שהפרופוליס נדבק לידיים ולבגדים במזג אוויר חם, מזהם טבעי של דונג, מסרבל הסרת חלות דבש לשיווק ומקשה על שליפת חלות מהכוורת. מיצוי הפרופוליס נעשה בדרכים שונות על ידי אתנול, גליקול, מים או שמן. תהליך המיצוי הכרחי למניעת הופעת תסמינים של אלרגיה מאחר שהפרופוליס מכיל ארס של חרקים אשר נלכדו בתוכו. דיפון החלק הפנימי של חללי הקן וחלות וולד תיקון חלות מילוי חללים צרים הקטנת פתח הכניסה כליאה של חרקים ובעלי חיים מתים ערבוב כמויות קטנות עם דונג לאיטום תאי וולד היגיינה והגנה מפני מחלות חיטוי תאי הכוורת ציפוי הסביבה חיצונית של הכוורת אנטי-בקטריאלית: Bacillus larvae ← American foul brood Streptococcus pluton ← European foul brood אנטי-פטרייתית Ascosphaera apis ← Chalkboard pathogen אנטי-ויראלית מדיה וקבצים בנושא פרופוליס בוויקישיתוף
סטיבן ספנדר

סר סטיבן הרולד ספנדר (באנגלית: Stephen Harold Spender;‏ 28 בפברואר 1909 - 16 ביולי 1995) היה משורר אנגלי שכתב גם ספרי פרוזה ומסות. התרכז בנושאי אי-הצדק החברתי ומלחמת המעמדות. סטיבן ספנדר נולד בלונדון בשנת 1909. אביו היה עיתונאי. למד באוניברסיטת אוקספורד, שם נתוודע למשורר ויסטן יו אודן, שהיה מנהיגה של קבוצת משוררים צעירים שנודעה בשם "קבוצת אודן". ספנדר לא השלים את לימודי התואר שלו ובשנת 1930 יצא לברלין. בשנת 1933 הופיע ספר שיריו הראשון. בתקופה זו היה מעורב בחיי הקהילה ההומוסקסואלית בברלין; מאוחר יותר התחתן והצניע את יחסיו עם גברים בצעירותו. ספנדר גילה עניין רב בפוליטיקה והגדיר עצמו כסוציאליסט ופציפיסט. בימי מלחמת האזרחים הספרדית בשנת 1937 יצא ספנדר לספרד והצטרף לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים, ושלח את דיווחיו מספרד למפלגה הקומוניסטית הבריטית. כן כתב שני קובצי שירים על חוויותיו ממלחמה זו. התאכזב מן הקומוניזם בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, שהיה צעד אחרון לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה. בימי המלחמה שירת ספנדר בשירותי הכבאות של לונדון, שהיה להם תפקיד רב חשיבות בימי הבליץ. ספנדר היה אחד מן הסופרים שסיפוריהם נכללו באנתולוגיה "האל שהכזיב:, שבה קובצו סיפוריהם של ששה סופרים מן המערב, שנסחפו אל הקומוניזם בשנות השלושים ותמכו בסטלין ובברית המועצות, ומאוחר יותר התפכחו מאמונתם זאת. הספר נחשב לאחת מהיצירות הפוליטיות הקלאסיות של המאה ה-20. לאחר המלחמה יצא ספנדר בשליחות מטעם אונסק"ו, ארגון החינוך והמדע של האו"ם, לסיבוב הרצאות בענייני תרבות ברחבי העולם. בשנת 1970 נתמנה לפרופסור לאנגלית באחת מאוניברסיטאות לונדון, משרה בה החזיק שבע שנים. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 תבע ספנדר לדין את הסופר האמריקאי דייוויד ליוויט בחשד לגנבה ספרותית, משום שהדמות הראשית בספרו של ליוויט "While England Sleeps" מבוססת על דמותו של ספנדר כפי שהיא מתוארת באוטוביוגרפיה שלו "World Within World"; בספרו של ליוויט תואר משורר מבטיח וחלש-אופי ופרשיית האהבים המורכבת שלו עם צעיר אידיאליסט ממעמד נמוך, היוצא להילחם במלחמת האזרחים הספרדית. פרקליטיו של ספנדר טענו שליוויט התבסס בכתיבתו על האוטוביוגרפיה של ספנדר. ספנדר זכה במשפט וליוויט אולץ להכניס שינויים בספרו. ספנדר, שאמו הייתה יהודייה למחצה, הרגיש קרבה ואהדה לעם היהודי. בשנת 2007 יצא לאור לראשונה אוסף משיריו מתורגמים לעברית (תולדות הנשמה בהוצאת קשב לשירה, תרגום: יעל גלוברמן). סטיבן ספנדר נפטר בשנת 1995. Stephen Spender, The Destructive Element: a Study of Modern Writers and Beliefs, J. Cape, 1935 (הספר בקטלוג ULI) Stephen Spender, World Within World: the Autobiography of Stephen Spender, H. Hamilton, 1951 (הספר בקטלוג ULI) Stephen Spender, The Thirties and After: Poetry, Politics, People (1933-75), Macmillan, 1978 (הספר בקטלוג ULI) David Adams Leeming, Stephen Spender: a Life in Modernism, H. Holt, 1999 (הספר בקטלוג ULI) John Sutherland, Stephen Spender: the Authorized Biography, Viking Press, 2004 (הספר בקטלוג ULI) John Sutherland, Stephen Spender: a Literary Life, Oxford University Press, 2005 (הספר בקטלוג ULI) מדיה וקבצים בנושא סטיבן ספנדר בוויקישיתוף קרן סטיבן ספנדר סטיבן ספנדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סטיבן ספנדר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטיבן ספנדר (1909-1995), דף שער בספרייה הלאומית סטיבן ספנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטיבן ספנדר, באתר MusicBrainz (באנגלית) נסים קלדרון, איך לכתוב שירה פוליטית בלי הצדקנות של שולחן הכתיבה?, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2007
תסמונת קובאד

תסמונת קובאד הוא מונח רפואי ל"הריון סימפתטי". התופעה מופיעה אצל גברים במהלך ההריון של בת זוגם. במהלך תקופה זו הם חשים תסמינים דמויי הריון, כגון כאבים בפטמות, בטנם מתנפחת, הם חווים כאבי הזדהות ומרגישים שהם חווים את ההיריון יחד עם בת זוגם. תופעה זו נחקרה מעט יחסית, על אף שמחקרים מראים כי 11%-50% מהגברים באוכלוסייה המודרנית חווים את התופעה ברמות שונות. התופעות בדרך כלל מתרחשות בסוף השליש הראשון של ההיריון, פוחתות בשליש האמצעי ומתחזקות לקראת השליש האחרון של ההיריון. התסמינים כוללים: עלייה במשקל, בעיות נשימה, בחילות, הפרעות בשינה, צרבות, כאבי בטן, כאבי גב, כאבי ראש, גודש, כאבים בפטמות, נפיחות וכאבי שיניים. במקרים נדירים יותר חווה הגבר כאבים הדומים לצירי לידה, דיכאון סב לידתי ודימום מהאף. מקור השם מצרפתית - couver, שמשמעו "לבקוע". האנתרופולוג אדוארד טיילור טבע את המושג כאשר ראה טקסים שנעשים בקרב שבטים פרימיטיביים במהלך מסעותיו. טקסים אלו נעשו בחברות פרימיטיביות ביוון העתיקה, תאילנד, האימפריה הרומית, ספרד, רוסיה, סין, ושבטים בצפון ובדרום אמריקה. בטקס, האב היה נשכב במיטה בזמן הלידה ומחקה את צירי הלידה, כמו כן היה עליו לצום ולהימנע מפעילות בעלת אופי תוקפני. מטרת הטקסים הייתה להרחיק את הרוחות ולהגן על האם והתינוק, בד בבד עם התקרבות האב לתינוק. תסמינים שונים של התופעה ניכרים כיום במגוון רב של תרבויות בעולם, כולל בתרבות המערבית. ישנן שתי תאוריות המנסות להסביר את התופעה: התאוריה הפסיכולוגית - טוענת כי הבסיס לתופעה הוא פסיכוסומטי. הגבר פועל בצורה לא-מודעת ולא רצונית מתוך מצוקה נפשית ורגשית. כמו כן ניתן לראות בתהליכי מודרניזציה סיבה להגברת התסמונת: הגבר מתקרב לתפקיד האב המטפל וישנה הזדהות עם האישה ורצון להתקרב ולטפל בילד. גברים לוקחים חלק יותר פעיל בתהליך ההכנה ללידה וכך השפעות הלידה חלות גם עליהם. התאוריה הביולוגית - טוענת כי הבסיס לתופעה מצוי בשינויים הורמונליים. במחקרים אשר בדקו גברים כעשרה שבועות מתחילת ההיריון ועד חודש לאחר ההיריון נמצא כי ישנה ירידה ברמת הטסטוסטרון ועלייה ברמת הפרולקטין (האחראי אצל האם לייצור החלב לאחר הלידה). נמצאו גם שינויים בהורמון הקורטיזול והאסטרדיול. על אף שתסמונת זו נפוצה בקרב גברים בחברות רבות בעולם, נדרש עוד מחקר רב על מנת להבין את התופעה לעומקה. התאוריה האנתרופולוגית[דרוש מקור] - טוענת שהגבר כביכול עובר את תהליך הלידה במקביל לאישה בבקתה אחרת, הסיבה לכך שבזמן הלידה האישה מצויה בסכנה ולכן הגבר רוצה לבלבל את השד שלא יגיע אליה/ יגיע באיחור כלומר מעוניין לעכב אותו. קיימת סיבה נוספת למעשה זה והיא שהגבר מעוניין לקחת על עצמו את תפקיד האב החברתי מכיוון שבחברות מסוימות לא תמיד היה קשר ישיר וברור בין יחסי מין לכניסה להריון.[דרוש מקור] הריון מדומה חנה גילאי גינור, האישה בהריון, הבעל עם בחילות בוקר: סינדרום קובאד, באתר ynet, 29 ביולי 2010 Hormonal correlates of paternal responsiveness in new and expectant fathers Couvade Syndrome: Sympathetic Pregnancy Male Sympathetic Pregnancy The Making of a Modern Dad
סקלת קוברן

סקלת קוֹבֶּרן (באנגלית: Cockburn Scale) היא טכניקה פשוטה לסיווג פרויקטים לפיתוח תוכנה לפי גודל הצוות ודרגת הקריטיות של התוכנה המפותחת. הטכניקה הוצגה לראשונה על ידי אליסטר קוֹבֶּרן בספרו ‏Agile Software Development‏. בגרסתה הפשוטה, מוצגים שני מאפיינים בטבלה: ציר X - מספר האנשים המשתתפים בפיתוח התוכנה באופן ישיר, לרבות ניהול, ארכיטקטורה, תכנות ובדיקות. ציר Y - דרגת הקריטיות של התוכנה המפותחת הנמדדת במידת הנזק שיגרם במקרה של כשל בתוכנה (באג). בגרסה בשפה האנגלית, שמות השנתות על ציר זה מופיעים כקיצור של אות אחת בתאי הטבלה. Comfort - פגיעה בנוחות. Discretionary Money - אובדן של סכום כסף קטן. Essential Money - אובדן של סכום כסף משמעותי. Life - אובדן חיים. Many Lives - אובדן חיים רבים. סקלת קוברן משמשת להגדרת תחום הישימות של מתודולוגיה נתונה. השיטה מאפשרת השוואה מתוקננת בין מתודולוגיות שונות. ראו הרחבה בערך מתודולוגיה לפיתוח תוכנה. סקלת קוברן משמשת לאומדן ראשוני של דרגת הקושי של הפרויקט ומסייעת לבחירה של מתודולוגיית פיתוח מתאימה. לדוגמה, פרויקט לפיתוח מערכת מידע לתחום הפיננסי שבו צוות הפיתוח מונה 10 אנשים, יסווג לרוב כפרויקט מסוג D10 או לפעמים גם כ-E10. סוג זה של פרויקטים ניתן לרוב לפתח באחת מהשיטות הזריזות, בלי צורך בהתאמה נוספת של השיטה הנבחרת. לעומת זאת, פרויקט לפיתוח תוכנה לבקרה על התנועה האווירית שבו צוות הפיתוח מונה 130 אנשים, יסווג כפרויקט מסוג M130. בסוג זה של פרויקטים, יש לשים דגש רב על ניהול תצורת התוכנה והתיעוד, וייתכן שיש אף לאמת חלקים בתוכנה. מתודולוגיה לפיתוח תוכנה A Practical Guide to Seven Agile Methodologies - מאמר העושה שימוש בסקלת קוברן להשוואת מתודולוגיות זריזות והישימות שלהן Cockburn, Alistair (2001), Agile Software Development, Addison-Wesley Professional. ISBN 0201699699 Boehm, Bary; Turner, Richard (2004), Balancing Agility and Discipline, Addison-Wesley Professional. ISBN 0321186125
אליעזר ברודסקי

אליעזר (לזר) יזראלביץ' בּרודְסקי (ברוסית: Лазарь Израилевич Бродский;‏ 1848 – 19 בספטמבר 1904, שווייץ) היה איל הון ונדבן יהודי-רוסי במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. ריכז בידיו כ-25% מכלל תעשיית הסוכר ברוסיה, והיה מבעלי בתי החרושת לסוכר בקייב, יחד עם אחיו אריה לייבוש. אליעזר היה בנו של ישראל ברודסקי, מייסד ענף הסוכר ברוסיה וענף תעשייני הסוכר במשפחה. ישראל היה בנו של מאיר שור-רבה של העיר ברודי. הוא המשיך את עסקי אביו ישראל לאחר מותו ב-1888. יחד עם אחיו אריה לייב ירש ברודסקי 24 בתי חרושת ו-3 מעבדות לטיהור הסוכר. הוא פתח מכונים מיוחדים למחקר על תעשיית הסוכר והעסיק אנשי מדע רבים שפיתחו זנים מיוחדים. ברודסקי עסק גם בפעילות פילנתרופית ובנה את בית הכנסת של ברודסקי בקייב, בתי חולים ליהודים ולנוכרים, מכללות וספריות וכן מימן את הקמת שוק בסרבסקי בקייב. הוא קיבל מממשלות רוסיה את אות הכבוד של סטניסלאוס הקדוש מדרגה שנייה ואת אות הכבוד של אנה הקדושה מדרגה שנייה, כמו כן קיבל את אות לגיון הכבוד מממשלת צרפת בתערוכה העולמית של פריז (1900). מדיה וקבצים בנושא אליעזר ברודסקי בוויקישיתוף בן-ציון אייזנשטט, בראדסקי, אלעזר, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ו, עמוד 17, באתר היברובוקס שושלות תעשייני הסוכר ברוסית ברודסקי, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שיירת המוות

שיירת המוות (בספרדית: Caravana de la Muerte) היה כינוייה של יחידת צבא צ'יליאנית אשר, בעקבות ההפיכה הצבאית של שנת 1973 נעה ברחבי הארץ, מנויידת באמצעות מסוק, ואשר חבריה רצחו, או הורו על רצח, של למעלה מ-120 בני אדם אשר הוחזקו במתקני כליאה צבאיים שונים. היחידה פעלה בין ה-30 בספטמבר וה- 22 באוקטובר 1973. היחידה עברה ממחנה צבאי אחד למשנהו ופקדה על הוצאה להורג של עצורים, או ביצעה בעצמה את גזר הדין, לרוב באמצעות כלי נשק אישיים ומכודנים. הקורבנות נקברו בקברים בלתי מסומנים. קורבנות שיירת המוות היו חברי המפלגה הסוציאליסטית הצ'יליאנית (Partido Socialista de Chile), חברי תנועת השמאל המהפכנית (Movimiento de Izquierda Revolucionaria), המפלגה הקומוניסטית הצ'יליאנית (Partido Comunista de Chile) ואחרים. אחת מפעולותיה המשמעותיות של שיירת המוות התרחשה בקלאמה (Calama), עת 26 אסירים נבחרו באקראי מתוך רשימת העצורים ונלקחו לפאתי העיר. שם הולקו העצורים בידי החיילים בטרם נורו למוות ונקברו בקבר בלתי מסומן במטרה שגורלם לא יוודע. היחידה הורכבה ממספר קציני צבא ושני חיילי רגלים ומפקדה היה בריגדיר חנרל (מקביל לתת-אלוף בצה"ל) סרחיו אראיינו סטארק (Arellano Stark). קצינים בכירים אחרים שנטלו חלק בשיירת המוות השתלבו מאוחר יותר בתפקידים בכירים בהנהגת הצבא הצ'יליאני. כך, למשל, סגן מפקד היחידה, סרחיו ארדונדו גונסלס (Arredondo González), שמאוחר יותר פיקד על בית הספר לחיל הרגלים הצ'יליאני; פדרו אספינוסה בראבו (Espinoza Bravo), קצין מודיעין שהפך לקצין המבצעים הראשי של המשטרה החשאית הצ'יליאנית (DINA); מרסלו מורן בריטו (Moren Brito), שלאחר מכן פיקד על מחנה הריכוז והעינויים וייה גרימלדי (Villa Grimaldi) ואחרים. על אף שדו"ח רטיג (Rettig) העריך את מניין הנרצחים במהלך 17 שנות הדיקטטורה הצבאית של אוגוסטו פינושה ב-3,000, היוותה פרשת שיירת המוות אירוע טראומטי במיוחד. זאת בעיקר כיוון שרבים מהקורבנות הסגירו עצמם לרשויות הצבאיות, נמצאו תחת חסות הצבא, לא היוו איום מיידי כלשהו, היו ללא עבר אלים ואף לא איימו לנהוג באלימות. בשנת 1999 הורה השופט חואן גוסמן טופיה (Guzmán Tapia) על מעצרם של חמישה קציני צבא בדימוס על חלקם בפרשת שיירת המוות. בחודש מרץ 2006 הורה השופט ויקטור מונטיגליו (Víctor Montiglio) על מעצרם של 13 קצינים בדימוס באשמת רצח. ב-17 ביולי 2006, הסיר בית המשפט העליון הצ'יליאני את חסינותו של פינושה בשל מעורבותו בפרשה, ובכך הפך את פסיקתו הקודמת בעניין.. לבסוף, ביום ה-28 בנובמבר 2006 תבע מונטיגליו את פינושה והורה על מעצרו במעצר בית. ימים ספורים לאחר מכן אושפז פינושה בבית חולים צבאי עקב התקף לב ונפטר ב-10 בדצמבר 2006. מבצע קונדור שיירת המוות באתר זיכרון וצדק (באנגלית) ניתוח משפטי מנקודת מבט סוציאליסטית (באנגלית) דיווח על מעצר קציני הצבא ב BBC News (באנגלית) "Chile's most famous judge", BBC News, 14 December, 2004 Greg Sampson, "Chile judge indicts 13 retired military officers for 1973 death squad tour", Jurist, March 22, 2006 Corte Suprema desafuera Pinochet en caso 'caravana de la muerte', artículo del diario gratuito español 20minutos, 17 de julio de 2006. Procesan a Pinochet y ordenan su arresto por los secuestros y homicidios de la "Caravana de la Muerte", artículo del diario gratuito español 20minutos, 28 de noviembre de 2006.
אספן

האם התכוונתם ל... אספנות – אדם העוסק באספנות אספן (קולורדו) – עיר במדינת קולורדו, ארצות הברית