laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל

אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל (בגרמנית: Auguste von Hessen-Kassel; ‏ 25 ביולי 1797 – 6 באפריל 1889) הייתה אשתו של הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג'. אוגוסטה נולדה באופנבך ב-25 ביולי 1797, לפרידריך, נסיך הסן-קאסל ולקרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן. אוגוסטה הייתה נינתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, שהיה אבי סבתה מרי, נסיכת בריטניה. ב-7 במאי 1818 התחתנה אוגוסטה בקאסל עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', בנו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, וב-1 ביוני אותה שנה התקיים טקס נוסף בארמון בקינגהאם בלונדון. עם נישואיה קיבלה אוגוסטה את התואר דוכסית קיימברידג'. לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג בהנובר, שם כיהן בעלה כמשנה למלך בשם אחיו ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת וויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. ב-20 ביוני 1837 עלתה לשלטון בממלכה המאוחדת אחייניתו של הנסיך אדולפוס, המלכה ויקטוריה, לכן פסק איחוד הכתרים שנמשך 123 שנים בין הממלכה המאוחדת וממלכת הנובר, מאחר שעל פי חוקי הירושה של ממלכת הנובר, אישה לא יכלה לרשת את הכתר. בעקבות המלכתה של ויקטוריה הומלך בהנובר דוכס קמברלנד ונקרא ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר. משהתייתר תפקיד המשנה למלך, שבו הנסיך אדולפוס ואוגוסטה לממלכה המאוחדת. לאחר חזרתם לבריטניה התגוררו בני הזוג בבית קיימברידג', ולאחר מכן התגוררו בארמון סנט ג'יימס. בשנת 1850 מת בעלה הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', וב-6 באפריל 1889 39 שנים מאוחר יותר מתה אוגוסטה. בשנת 1818 התחתנה אוגוסטה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', ממנו נולדו לה 3 ילדים: הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' (1819–1904), התחתן עם שרה לואיזה פיירברד'ר. הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' (1822–1916), התחתנה עם פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. הנסיכה מרי אדלייד מקיימברידג' (1833–1897), התחתנה עם פרנסיס, דוכס טק; אחת מבנותיהן הייתה הנסיכה מרי מטק, לימים רעייתו של המלך ג'ורג' החמישי וסבתה של המלכה אליזבת השנייה. מדיה וקבצים בנושא אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל בוויקישיתוף
נאדל

האם התכוונתם ל... ארנו נאדל – מוזיקולוג וסופר יהודי-גרמני ברוך נאדל – עיתונאי וסופר ישראלי נדל
מריה, נסיכת הסן-קאסל

מריה, נסיכת הסן-קאסל (בגרמנית: Marie von Hessen-Kassel; ‏ 21 בינואר 1796 – 30 בדצמבר 1880) הייתה אשתו של גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. מריה נולדה בהנאו ב-21 בינואר 1796, לפרידריך, נסיך הסן-קאסל ולקרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן. מריה הייתה נינתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה, שהיה אבי סבתה מרי, נסיכת בריטניה. ב-12 באוגוסט 1817 התחתנה מריה בקאסל עם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו היו לה 4 ילדים. בשנת 1860 מת בעלה גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובנה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. ב-30 בדצמבר 1880 20 שנים מאוחר יותר מתה מריה, ונקברה באחוזת משפחתה בהנאו. בשנת 1817 התחתנה מריה עם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 4 ילדים: לואיזה, דוכסית מקלנבורג (1818–1842) פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (1819–1904) קרולינה מריאנה, דוכסית מקלנבורג (1821–1876), התחתנה עם פרדריק השביעי, מלך דנמרק גאורג אוגוסט, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1824–1876) מדיה וקבצים בנושא מריה, נסיכת הסן-קאסל בוויקישיתוף מריה, נסיכת הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Prayer Before Birth

Prayer Before Birth הוא שיר מאת המשורר האירי לואיס מקנייס (אנ') בשנת 1944, בעת מלחמת העולם השנייה. בשיר מבטא מקנייס את פחדו מפני יכולתה של עריצות העולם לפעול על תמימותו של ילד.  השיר מכיל נושאים ודגשים דתיים, באמצעות שימוש בדימויים. הילד יכול להיראות כדימוי (מטפורה) של ישו, וכך השיר מתייחס לכאורה לנושאים מסוימים ולאירועים שכביכול התרחשו בתקופת חייו של ישו. בשיר נעשה שימוש רב באליטרציה ובאסונאנס - "strong drugs dope me, with wise lies lure me" - כדי ליצור קצב.  השיר הוא פניה מיוסרת מפיו של תינוק שטרם נולד, ברחם אמו. הילד מבקש את הגנתם של גורמים אלוהיים ומבקש מחילה על כל מעשי הרשע שיעשה ברגע שייצא מתחומי דאגתה והגנתה של אמו. השיר הוא דרמטי ואינטנסיבי, ומביע הצהרה גורפת בדבר מצבו העגום של העולם. החיים הם חוויה כואבת, ועצם הימצאותו של האדם מחוץ לרחם מתואר כחוויה מבעיתה. תחינתו של הילד היא ייצוג של ייסורי המשורר, צערו ופחדו בעולם שהפך בהתמדה וביציבות לגיהנום - תקופת מלחמת העולם השנייה. המשורר מצייר תמונה של עולם נטול חמלה, אהבה וחרטה, דרך פנייתו הלופתת של התינוק שטרם נולד. השיר משקף את הסתייגותו של המשורר מהקיום, את חוסר התקווה שלו ביחס למחשבה שהעולם יוכל לתקן את עצמו, את סברתו שהעולם מנציח את עוולותיו באופן מסלים, בדפוס של אלימות הולכת וגוברת. מקנייס מאשים את המין האנושי "for the sins that in me the world shall commit" ("על החטאים שבאמצעותי יבצע העולם"). החזרה על "I am not yet born" נועדה להדגיש את תמימותו של הילד. מקנייס משתמש בדימוי האדם ל"בורג במכונה" כדי להראות כי לתחושתו, החברה תעצב את הילד כך שזה יהיה חלק מכל מה שסביבו, וכך יהיה הילד חסר ערך, חסר חשיבות, ורק חלק ממנגנון שמשתף פעולה עם הרוע. המסקנה המתבקשת היא שהילד חי חיים שמבטאים בגידה של כל הסובב, וסופו שיבגוד גם הוא. השיר מביע התנצלות מראש על מותו של האדם, לאחר שחי כאוטומט קטלני. מסקנה זו מציעה תמונת עולם שהווייתו אינה אלא גיהנום. עם זאת, בשיר חוזרת ונשנית פניה בבקשה לעזרתם של כוחות עליונים. כך מבטא השיר מתח בין המסקנה הפסימית הזו, בדבר גורלו של האדם והמעשים השליליים שיעשה בחייו, לבין התקווה לכך שיאזור מספיק כוח, ויקבל תמיכה מגורמים עליונים, לשם התנהגות מוסרית וראויה.  השיר באתר Poem Hunter
פרידריך, נסיך הסן-קאסל

פרידריך, נסיך הסן-קאסל (בגרמנית: Friedrich von Hessen-Kassel;‏ 11 בספטמבר 1747 – 20 במאי 1837), היה נסיך גרמני וגנרל דני בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. פרידריך נולד ב-11 בספטמבר 1747 בקאסל לפרידריך, נסיך הכתר של הסן-קאסל, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולמרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. בתקופת לידתו נטש אביו את המשפחה וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואי הוריו באופן רשמי. לאחר פרידתם של הוריו, עברו פרידריך, אמו ואחיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אמם לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק. פרידריך למד באקדמיה הצבאית בקופנהגן, ובשנת 1769 הועלה לדרגת גנרל בצבא הדני. בשנת 1781 קנה פרידריך את טירת רומפנהיים מאחיו קרל, נסיך הסן-קאסל, והקים את בית הסן-קאסל-רומפנהיים. ב-2 בדצמבר 1786 התחתן פרידריך קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתם של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן וקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג. בשנת 1793 הצטרף פרידריך לצבא ההולנדי, ומונה למושל מאסטריכט. פרידריך פיקד על הגנת העיר מפני הצרפתים במהלך המצור על העיר באותה שנה, אך בשנת 1794 לאחר מצור של למעלה מחצי שנה נאלץ להסגיר את העיר לידי הצרפתים. לאחר מכן פרש פרידריך מהחיים הציבוריים, והתגורר באחוזתו - טירת רומפנהיים בקאסל. ב-20 במאי 1837 מת פרידריך באחוזתו שבקאסל, כשבעת מותו הוא היה הנכד האחרון של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ששרד בחיים. בשנת 1786 התחתן פרידריך עם קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, בתם של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן וקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים: וילהלם, נסיך הסן-קאסל (1787–1867), התחתן עם לואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, והיה אביה של לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, אשתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק קרל פרידריך (1789–1802) פרידריך וילהלם (1790–1876) לודוויג קרל (1791–1800) גאורג קרל (1793–1881) לואיזה קרולינה מריה פרדריקה (1794–1881), התחתנה עם גנרל חיל הפרשים ההנוברי הרוזן גאורג פון דר דקן מריה, נסיכת הסן-קאסל (1796–1880), התחתנה עם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל (1797–1889), התחתנה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג' מדיה וקבצים בנושא פרידריך, נסיך הסן-קאסל בוויקישיתוף
המרפסת של המדינה

המרפסת של המדינה הוא מצפור הממוקם על כתף גבעה בצמוד לגדר היישוב פדואל שבשומרון. ניתן להשקיף ממנו על גוש דן, השרון, מישור החוף והשפלה, ובהתקיים תנאי מזג אוויר מתאימים וזיהום אוויר מופחת ניתן לראות אף את תחנות הכוח של אשקלון ואשדוד בדרום ועד לאוניברסיטת חיפה שעל הר הכרמל. המצפור מתנשא כ-350 מטר מעל פני הים. המרחק בינו ובין הים התיכון הוא כ-25 ק"מ בקו אווירי, המרחק לגוש דן הוא כ-12 ק"מ בקו אווירי והמרחק לנמל התעופה בן-גוריון הוא כ-13 ק"מ בקו אווירי. מהמקום ניתן לזהות בקלות רבה תשתיות ביטחוניות ואזרחיות חיוניות לישראל, כגון נמל התעופה בן-גוריון, הקריה, אוניברסיטאות, מסילות ותחנות רכבת, כביש 6, תחנות כוח, אזורי תעשייה ומסחר ובתי חרושת. את השם "המרפסת של המדינה" טבע ראש הממשלה, אריאל שרון, ברצונו לבטא בכך את פגיעות מישור החוף, השרון והשפלה בפני עליונותו הטופוגרפית של מי ששולט בשדרת ההר. מנהגו של אריאל שרון להביא למקום אישים שונים, מתייחס לתביעה הישראלית ארוכת השנים לגבולות בני הגנה כערובה לשלום בר קיימא וממחיש שהתייצבות על גבולות הקו הירוק – ירידה של ישראל משדרת ההר – אינה עולה בקנה אחד עם תביעה זו. כאשר הביא את ג'ורג' ווקר בוש בעת שהיה מושל טקסס, התבטא שרון באומרו: "אתה רואה את הבתים ממול? אלה הבתים של תל אביב. ושם זה חוף הים של תל אביב, ויותר שמאלה זה נמל התעופה בן-גוריון ושם ימינה זה הבתים של ראש העין. אדוני המושל, אם חלילה נצא מכאן, נישאר עם מותניים צרים של כמה קילומטרים בלבד שיפרידו ממזרח עד הים". בוש השיב לו: "אני יכול להבין את זה. זה יהיה ממש שיגעון". תנועת "ישראל שלי" הפיקה פרויקט הנקרא "פרויקט הפנורמה", שמטרתו להראות את חשיבות המקום מבחינה ביטחונית-אסטרטגית, על ידי תצפית וירטואלית מהמקום אל גוש דן ועוד. באוגוסט 2014 הוקם באתר מצפור, אותו חנך השר לענייני גמלאים, ח"כ אורי אורבך. באפריל 2016 הותקנו באתר משקפות נוף ארוכות טווח, על מנת לאפשר למבקרים להשקיף על הנוף מהמצפור. החל מאפריל 2015 מתקיים במקום פסטיבל המרפסת של המדינה פעמיים בשנה - בחול המועד סוכות ובחול המועד פסח - בהשתתפות אלפי מבקרים. שלט הקדשה במרפסת של המדינה הכניסה למרפסת של המדינה מצפור המרפסת של המדינה מבט מהמרפסת של המדינה, הכפר דיר בלוט והאגם העונתי לפניו מדיה וקבצים בנושא המרפסת של המדינה בוויקישיתוף דף המרפסת של המדינה באתר פייסבוק המרפסת של המדינה בפדואל באתר טיולי מאריק שרון ועד ה´צל´: המרפסת של המדינה באתר כיפה המרפסת של המדינה - סרטון רחפן המציג את הנוף ממעוף הציפור סיון רהב-מאיר, ‏המרפסת של אריק שרון, באתר ‏מאקו‏, 18 באפריל 2013 מאריק שרון ועד ה´צל´: המרפסת של המדינה, באתר כיפה, 20 באפריל 2016 דניאל בן סימון‏, בבית אריה חוששים מהגדר ומשרון, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2004 פרוייקט הפנורמות של ישראל, באתר ישראל שלי אורי אורבך, ביום טוב רואים מכאן את חדרה. נאום מחנוכת המצפור בפדואל שבשומרון., באתר ח"כ אורי אורבך אלפים בפסטיבל המרפסת של המדינה, באתר "סרוגים", 27 באפריל 2016 הקו הירוק בוטל: עשרות אלפים טיילו בשומרון, באתר "סרוגים", 27 באפריל 2016 עשרות אלפים חוגגים בשומרון, באתר ערוץ 7, ‏12 באפריל 2017 חמישים אלף מטיילים והצעת נישואים אחת, באתר ערוץ 7, ‏16 באפריל 2017 אלפי בני אדם גדשו את אתרי התיירות בשומרון, באתר "סרוגים", ‏18 באוקטובר 2016
לואיס בוכהלטר

לואיס "לפקה" בוכהלטר (אנגלית: Louis "Lepke" Buchalter) היה מאפיונר יהודי-אמריקאי בניו יורק, חבר יחידת המתנקשים "רצח בע"מ", שפעלה בשירות המאפיה האמריקאית וארגוני פשע נוספים, ומחבריו של מאיר לנסקי. הוצא להורג במרץ 1944. נולד ב -1897 בוויליאמסבורג שבברוקלין להורים ילידי רוסיה. כשהיה בן 13 מת אביו מהתקף לב, ולאחר מכן עברה אמו לקולורדו, והשאירה אותו בהשגחת אחת מאחיותיו הגדולות. ב - 1915 נתפס בגנבת תיק ונשלח למוסד לעבריינים צעירים. כשחזר לניו יורק התחבר ליעקב "גורה" שפירו, ועסק עמו בשוד וגביית דמי חסות. ב-1918 נתפס בשוד ונשלח לכלא סינג סינג. לאחר שהשתחרר החל לעבוד עם ארנולד רוטשטיין כמלווה חמוש של מבריחי המשקאות. ב-1931 לאחר השתלטות לאקי לוצ'יאנו ומאיר לנסקי על המאפיה, ויסוד המועצה, הם נזקקו לגורם חיצוני שיבצע התנקשויות והוצאות להורג. לפקה ביחד עם חברו אלברט אנסטסיה גיבשו קבוצה של פושעים צעירים שביצעו חוזי רצח בשביל המאפיה, על חברי הקבוצה נמנו אייב רלס, באגסי גולדשטיין, והארי שטראוס. בפי עיתונאי אותה תקופה כונתה כנופיה זו "רצח בע"מ". ב-1940 נעצר אייב רלס ולאחר זמן מה נשבר והסכים לעסקת טיעון, הוא הפליל את כל חבריו ובהם גם לפקה. לפקה הוצא להורג בכלא סינג סינג ב-1944. ריץ' כהן, יהודים קשוחים, תרגמה עפרה אביגד, הוצאת מודן, 1998. מדיה וקבצים בנושא לואיס בוכהלטר בוויקישיתוף לואיס בוכהלטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיס בוכהלטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
רובי גינל

רובי גינל (נולד ב-1969) הוא מנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל. גינל החל את הקריירה המקצועית עם סיום לימודי התואר הראשון (בשנת 1995) במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים של המכון ללימודים פוליטיים ואסטרטגיים מתקדמים (כיום - מכון מילקן). לגינל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים שימש גינל כיועץ כלכלי בוועדת הכלכלה בכנסת, במשרד ראש הממשלה ובקונגרס בוושינגטון. עם סיום ההתמחות מונה גינל למנהל לנושאים כלכליים במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו שימש עד שנת 1999. במקביל כיהן גינל כמרצה למדיניות ציבורית ושיווק באוניברסיטת דרבי וכעורך מחקרים מקצועיים. בשנת 1999 מונה גינל להקים ולנהל את מוקד הסיוע והקידום הארצי של הרשות לעסקים קטנים ובינוניים בישראל. במסגרת זו הקים גינל את בנק ההשקעות המקוון הראשון בישראל. בשנת 2004 עבר גינל לנהל את נושאי החדשנות והטכנולוגיה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים. בשנת 2007 מונה גינל לראש אגף כלכלה בהתאחדות התעשיינים. במסגרת זו ניהל גינל את נושאי המחקר הכלכלי, הייעוץ לחברים ואת הקשר עם הממשלה והכנסת. בין היתר, גינל לקח חלק פעיל בעסקת החבילה בין הממשלה, המגזר העסקי וההסתדרות בשנת 2009, באימוץ צעדים ממשלתיים לעידוד החדשנות, המו"פ והיצוא בתעשייה הקטנה והבינונית, בהפחתת מס החברות המועדף לחברות תעשייה יצואניות ועוד. גינל שימש כחבר ועדת מחקר של המדען הראשי, כחבר מנהלת מרכז השקעות וכחבר בוועדה המייעצת לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים. בשנת 2009 מונה גינל לתפקיד סמנכ"ל לכלכלה ורגולציה בהתאחדות התעשיינים בישראל, בשנת 2013 הודיע גינל על סיום תפקידו בהתאחדות והקים חברת ייעוץ כלכלי. בין לקוחות החברה היו קבוצות עסקיות גדולות, ארגונים כלכליים, ועדי עובדים והממשלה. בשנת 2015 חזר גינל להתאחדות כיועץ רגולציה וכמשנה למנכ"ל. בנובמבר 2016 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל. בינואר 2019 מונה גינל ליו"ר ת.מ.י.ר.- תאגיד מחזור יצרנים בישראל. במאי 2019 מונה לסגן יו"ר ויו"ר בפועל של מכון התקנים הישראלי. מדיה וקבצים בנושא רובי גינל בוויקישיתוף אורה קורן, רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016 שירה קרפיק ספיר, ‏רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2016 יובל אזולאי, ‏תעשיינים: העיצומים ברשות המסים מקשים על חברות לשלם שכר, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2016 אורה קורן, רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016 יובל אזולאי, ‏עובדי התאחדות התעשיינים יפסיקו לערוך ישיבות אחרי 15:30, באתר גלובס, 12 באפריל 2017 יובל אזולאי, ‏ישראל מתכוננת למהפכה התעשייתית הרביעית, באתר גלובס, 9 בינואר 2018 דותן לוי, מנכ"ל התאחדות התעשיינים: "יוקר המחיה הוא בגלל הרגולציה, לא בגלל התעשיינים", באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2018 רובי גינל פורש מהתאחדות התעשיינים. Port2Port. ‏29 ביולי 2013 יעל ולצר, רובי גינל ימונה למנכ"ל החדש של התאחדות התעשיינים, באתר ynet, 7 בנובמבר 2016 שירי דובר, ‏הנהלת אדמה פתחה את המסחר בבורסת שנזן, באתר גלובס, 14 בינואר 2019 אורה קורן, התאחדות התעשיינים השתלטה מחדש על מכון התקנים - רובי גינל מונה לממלא מקום היו"ר, באתר TheMarker‏, 5 במאי 2019
קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן

קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן (בגרמנית: Prinzessin Karoline von Nassau-Usingen; ‏ 4 באפריל 1762 – 17 באוגוסט 1823) הייתה בתו של קרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ואשתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל. קרולינה נולדה בביבריך ב-4 באפריל 1762, לקרל וילהלם, נסיך נסאו-אוזינגן ולקרולינה פליציטס, רוזנת ליינינגן-דאגסבורג, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים. ב-2 בדצמבר 1786 התחתנה קרולינה בביבריך עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, שחיפש להתחתן עם בת בית המלוכה הדני, אך מכיוון שלא מצא התחתן עם קרולינה, שהייתה בת דודתו של דוכס אוגוסטנבורג. בשנת 1821 מת בעלה פרידריך, נסיך הסן-קאסל, וב-17 באוגוסט 1823 מתה קרולינה. בשנת 1786 התחתנה קרולינה עם פרידריך, נסיך הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 8 ילדים: וילהלם, נסיך הסן-קאסל (1787–1867), התחתן עם לואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, והיה אביה של לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, אשתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק קרל פרידריך (1789–1802) פרידריך וילהלם (1790–1876) לודוויג קרל (1791–1800) גאורג קרל (1793–1881) לואיזה קרולינה מריה פרדריקה (1794–1881), התחתנה עם גנרל חיל הפרשים ההנוברי הרוזן גאורג פון דר דקן מריה, נסיכת הסן-קאסל (1796–1880), התחתנה עם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל (1797–1889), התחתנה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג' מדיה וקבצים בנושא קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן בוויקישיתוף קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
חיים הדומי

חיים הדומי (בנקל) (27 ביולי 1924 – 29 בנובמבר 1986) היה מחנך ישראלי. פרופ' באוניברסיטת חיפה, מנהל מכללת אורנים וקונסול לענייני תרבות בבוסטון. נולד ב-1924 בעיר בז'זין (על יד לודז') בפולין. גדל בבית ציוני, לא מסורתי. אביו היה יידישיסט, והייתה לו ספרייה עשירה של סופרי יידיש מפורסמים. בשנת 1934 עלה חיים לארץ עם משפחתו. היה פעיל בתנועת הצופים, ובין מייסדי צופים ב' (קיבוץ בארי בהמשך) ומדריך בצופים בירושלים. בתקופת הפילוג בקיבוץ המאוחד, כאשר חברי מפא"י עזבו את הקיבוץ, עזב הדומי את הקיבוץ ופנה ללימודים בסמינר למורים בגבעת השלושה. בשנת 1950 לאחר שהות בארצות הברית עבר לקיבוץ רמת יוחנן. הדומי לימד בבית הספר של גוש זבולון במשך 18 שנה ובתוך זמן זה גם ניהל את בית הספר. הדומי למד ביולוגיה בתל אביב ובירושלים והיה חבר בצוות המרכז להוראת המדעים באוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת המרכז עסק בהכנה של תוכניות לימודים בביולוגיה. בשנים 1966–1968 היה קונסול לענייני תרבות בבוסטון מטעם משרד החוץ. בראשית שנות השבעים היה מזכיר קיבוץ רמת יוחנן, מנהל האגף לחינוך התיישבותי במשרד החינוך וחבר המזכירות הפדגוגית. בשנת 1972 ריכז הדומי בסמינר אורנים את המחלקה לחינוך בחטיבה האקדמאית. הדומי הקים את המכון לשיפור דרכי ההוראה באורנים. בשנת 1976 הוענק להדומי תואר דוקטור מאוניברסיטת לסטר באנגליה על מחקריו בתחום הכשרת מורים להוראת המדעים. בשנת 1982 הוענק לו תואר פרופסור מאוניברסיטת חיפה. משנת 1982 ועד מותו הפתאומי ב-1986 ניהל את סמינר אורנים. חיים הדומי באתר "בצרור החיים: מורשת והנצחה – קבוץ רמת יוחנן" חוברת לזכרו של חיים הדומי חיים הדומי, דף שער בספרייה הלאומית דוד גורן, יהודם ויפנים - בקולקטיב, על המשמר, 20 בפברואר 1970 מוסד עלייה בפתח תקוה חוגג 25 שנה לקיומו, הצופה, 8 בדצמבר 1969 ריפורמה אירגונית במשרד החינוך, על המשמר, 21 באוקטובר 1970 מונו מפקחי המחוזות במשרד החינור, דבר, 18 במרץ 1971
ארמון צ'ראאן

ארמון צ'ראאן (בטורקית: Çırağan Sarayı) הוא ארמון עות'מאני לשעבר, המשמש היום כבית מלון חמישה כוכבים ברשת המלונות קמפינסקי. "הסוויטה של הסולטאן" מדורגת במקום ה-14 במדרג הסוויטות היקרות בעולם לפי CNN (נכון ל-2012) ולילה בסוויטה נאמד ב-15,332 דולר. הארמון נבנה על ידי הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז ותוכנן על ידי האדריכל הארמון ארמני ניגיוסוס באילן נבנה בין השנים 1863–1867, בתקופה בה כל הסולטאנים העות'מאנים בנו ארמונות משלהם במקום להשתמש בארמונות של קודמיהם בתפקיד. הקירות הפנימיים במלון והגג היו עשויים עץ, הקירות החיצוניים היו עשויים שיש צבעוני. הסולטאן אבדילאזיז חי מספר שנים בארמונו המפואר, עד שנמצא מת בארמונו ב-30 במאי 1876. לאחר מותו, מחליפו בתפקיד מוראט החמישי נכנס לגור בארמון עם משפחתו. לאחר שלושה חודשים בערך, הודח מוראט החמישי על ידי עבדול חמיד השני, שנכנס להתגורר בארמון עד יום מותו ב-29 באוגוסט 1904. ב-1910 נהרס הארמון בשרפה שכילתה את מרבית המבנה למעט קירותיו החיצוניים. הוא עמד בחורבנו עד 1989 ושימש כאולם כדורגל לקבוצת בשיקטש. אז נרכש בידי חברה יפנית ששיפצה אותו והפכה אותו לבית מלון. למבנה נוסף מבנה שהוקם בגן הארמון. ב-2007 שופץ המלון ועתה הוא דומה במראהו לארמון המקורי שעמד במקום. ארמון האימפריה העות'מאנית מדיה וקבצים בנושא ארמון צ'ראאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמון צ'ראאן World's 15 most expensive hotel suites, 2011
אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין

אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Adolf Friedrich I., Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; 15 בדצמבר 1588 – 27 בפברואר 1658) היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1592–1628, ושוב בין השנים 1631–1658. אדולף פרידריך נולד ב-15 בדצמבר 1588 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, ליוהאן השביעי, דוכס מקלנבורג ולסופיה משלזוויג-הולשטיין-גוטורפ, בתם של אדולף, דוכס הולשטיין-גוטורפ וכריסטינה מהסן. בשנת 1592 מת אביו יוהאן השביעי, דוכס מקלנבורג, ואדולף פרידריך ואחיו יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב עלו לשלטון במקומו, בחסות דודיהם אולריך, דוכס מקלנבורג וקרל הראשון, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב. בשנת 1608 החלו האחים לשלוט לבדם, ובשנת 1610 מת דודם קרל הראשון, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, והאחים ירשו אף את נחלתו. בשנת 1621 חולקה דוכסות מקלנבורג בין שני האחים; אדולף פרידריך קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין, בעוד יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב קיבל את דוכסות מקלנבורג-גיסטרוב. בשנת 1628 במהלך מלחמת שלושים השנים הדיח אלברכט פון ולנשטיין את האחים מנחלותיהם, בעקבות תמיכתם בכריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק נגד פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1631 החזיר גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה את האחים לשלטונם, ובשנת 1634 צירף אדולף פרידריך את בישופות שוורין לנחלתו, לאחר מותו של הבישוף אולריך מדנמרק. ב-27 בפברואר 1658 מת אדולף פרידריך, ובנו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו. בשנת 1622 התחתן אדולף פרידריך עם אנה מריה מפריזיה המזרחית, בתם של אנו השלישי, רוזן פריזיה המזרחית ואנה מהולשטיין-גוטורפ, ממנה נולדו לו 8 ילדים: כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין (1623–1692) סופיה אגנס (1626–1694) קרל, דוכס מקלנבורג-מירוב (1626–1670) אנה מריה ממקלנבורג-שוורין (1627–1669), התחתנה עם אוגוסט, דוכס סקסוניה-וויסנפלס יוהאן גאורג (1629–1675) הדוויג (1630–1631) גוסטב רודולף (1632–1670) יוליאנה (1633–1634) בשנת 1635 התחתן אדולף פרידריך עם מריה קתרינה מבראונשווייג-דאננברג, בתם של יוליוס ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 11 ילדים: יוליאנה זיבילה (1636–1701) פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב (1638–1688) כריסטינה (1639–1693) ברנהרד זיגיסמונד (1641) אוגוסטה (1643–1644) מריה אליזבת (1646–1713) אנה סופיה (1647–1723) אדולף ארנסט (1650–1651) פיליפ לודוויג (1652–1655) היינריך וילהלם (1653) אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1658–1708) מדיה וקבצים בנושא אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין בוויקישיתוף אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יחסי בחריין – ערב הסעודית

יחסי בחריין–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בחריין ובין הממלכה הערבית הסעודית. סעודיה ובחריין שתיהן מדינות מוסלמיות בעלות משטר מונרכי. המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן אף חברות בליגה הערבית, בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובמועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. היחסים ביניהן התחזקו במהלך האביב הערבי, כאשר שתיהן היו מדינות מרכזיות במזרח התיכון שלא עברו הפיכה, ועל רקע המתיחות בין שתיהן לבין איראן. עם זאת על אף יחסי האיבה בין האיראנים לבחריין, האופוזיציה לממשל בבחריין (בבחריין הרוב שיעי נשלט על ידי המיעוט הסוני, דבר אשר נקרא לעיתים "שלטון המיעוט") בעלת אופי שיעי מובהק שמקבל תמיכה מצד האיראנים. על מנת לסייע לממשל בבחריין, גורמים ביטחוניים סעודיים מסייעים לממשל בבחריין למנוע הפיכה או התמקמויות במדינה,כך נעצרו ההפגנות בבחריין בימי האביב הערבי) כאשר סעודיה שלח סיוע צבאי להרגיע את הרוחות באי השכן. לאורך השנים נחשבה בחריין ל"שער הכניסה המזרחי" לסעודיה בגלל התלות של הכלכלה הבחריינית בכלכלה הסעודית וגם בגלל היותה מושפעת כלכלית מהמצב הכלכלי של חברתה. לאחר הוצאתו להורג של איש הדת השיעי, נימר א-נימר על ידי הממשל הסעודי וניתוק היחסים בין איראן לסעודיה החליטה ממלכת בחריין ללכת בעקבותיה וניתקה גם היא את יחסיה עם איראן, מקרה זה לא היה היחיד בו ניתקו שתי המדינות את יחסיהן עם מדינות אחרות, כך למשל קרה כאשר גם סעודיה, מצרים ואיחוד האמירויות ובהמשך גם בחריין ועומאן החליטו לנתק את יחסיהן עם קטאר בעקבות המשבר הדיפלומטי הקטרי, מלבד הסיוע העצמאי של הצבא הסעודי, שלחה סעודיה כוחות מטעמה שהיו חלק ממועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. עוד אירוע אשר מציין את הזיקה בין המדינות היה כאשר ח'אליד בן חמאד אל ח'ליפה, בנו החמישי של חמד בן עיסא אָאל ח'ליפה, מלך בחריין התחתן עם סאהאב בינט עבדאללה אל סעוד, בתו של עבדאללה בן עבד אל-עזיז אאל סעוד שהיה עד מותו מלך ערב הסעודית. עם זאת הנישואים לא החזיקו מעמד והשניים התגרשו כמה שנים לאחר מכן. בספטמבר 2019 מספר גורמים בכירים בממשל הסעודי וכן בממשל הבחרייני תמכו בממשלת ישראל וצה"ל על רקע מתיחות בגבול ישראל-לבנון ואף הודיעו כי הם מתנגדים לפעולות הטרור שחזבאללה מבצעים. בספטמבר 2020 נעשה צעד נוסף של שתי המדינות כאשר הותר לטיסות ישראליות שטסות למזרח הרחוק וכן לאיחוד האמירויות הערביות לעבור בשטחן ולקצר את זמני הטיסה מישראל למספר יעדים בעולם. בין המדינות מחבר גשר המלך פהד שבעזרתו ניתן להגיע ממדינה למדינה בתוך פחות מחצי שעה. יחסי כווית–ערב הסעודית יחסי איחוד האמירויות הערביות–בחריין דני זקן, ‏הקשר הסעודי: בחריין מנסה להיגמל מנפט, ואלו חדשות טובות למשקיעים ישראלים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2020 סוכנויות הידיעות, סעודיה שלחה כוחות לבחריין, "הכרזת מלחמה", באתר ynet, 14 במרץ 2011 דורון פסקין, בחריין היא שער הכניסה לשוק הסעודי, באתר כלכליסט, 11 בספטמבר 2020 רועי קייס, אחרי סעודיה: בחריין ניתקה יחסיה עם איראן, באתר ynet, 4 בינואר 2016 ynet, סעודיה, מצרים, איחוד האמירויות ובחריין מנתקות יחסים עם קטאר, באתר כלכליסט, 5 ביוני 2017 בלומברג, מצב חירום בבחריין; הבורסה נסגרה ומחיר ביטוח האג"ח זינק, באתר TheMarker‏, 22 במרץ 2011 רן אדליסט, משמר המפרץ // מאחורי הקלעים בקשרים בין ישראל לבין סעודיה ומדינות המפרץ, באתר ליברל, ‏2 בספטמבר 2020 אוריאל בארי, ‏סעודיה ובחריין לצד ישראל: "נתניהו יודע מה לעשות מול חיזבאללה", באתר "סרוגים", 1 בספטמבר 2019 סעודיה ובחריין יאפשרו לכל הטיסות הישראליות לעבור בשטחן, באתר ‏מאקו‏, 10 בספטמבר 2020