בתי הקברות הצבאיים של המערכה בנורמנדי

במהלך המערכה בנורמנדי במלחמת העולם השנייה נפתחו בשטח המערכה עשרות בתי קברות צבאיים. כיום נותרו מתוכם 27 בתי קברות קבועים. טמונים בהם כ-98,500 חללים. בתי הקברות מהווים חלק משמעותי של אתרי הזיכרון למערכה שהתחוללה בנורמנדי, לצד חופי הנחיתה, אנדרטאות ומוזיאונים. המערכה בנורמנדי החלה בפלישת בעלות הברית ב-6 ביוני 1944. היא נמשכה לערך עד לסוף חודש אוגוסט באותה שנה. הקרבות העזים שנערכו בין צבאות גדולים בשטח מצומצם יחסית גבו מחיר אבדות כבד. הצבאות הלוחמים קברו את מתיהם ואת אלו של האויב תוך כדי התקדמותם. הם נקברו בקברים בודדים בשדה הקרב, בבתי קברות ארעיים שייסדו וכן בשטחם של בתי קברות אזרחיים, לרבות חצרות של כנסיות. מרבית בתי הקברות הארעיים שנפתחו בשטח המערכה היו של צבאות האימפריה הבריטית. בתי קברות אלו נפתחו בשכיחות גבוהה והיו קטנים יחסית. הכוחות האמריקאים פתחו בנורמנדי שבעה בתי קברות ארעיים, שנטמנו בהם כ-26,800 חללים. בתי הקברות היו פזורים בקרבת הערים הגדולות בשטח המערכה - קן, באייה, סן-לו ואבראנש. לאחר המלחמה פינו בעלות הברית את רוב בתי הקברות הארעיים שפתחו בנורמנדי (ובזירות אחרות). בעוד שארצות הברית השיבה לתחומיה את מרבית החללים שלה (כ-61 אחוזים, בממוצע של כל זירות המלחמה) לא החזירו צבאות האימפריה הבריטית את חלליהם לארצותיהם כלל, כדרך שנקבע כבר במהלך מלחמת העולם הראשונה. גם לתחומי גרמניה לא הוחזרו חללים. ארונות הנופלים שלא הוחזרו למולדתם הועברו לבתי הקברות שנבחרו לשמש כאתרי קבע. חלק מאלו גדלו עקב כך באופן ניכר מעבר לגודלם המקורי. הקבורה בבתי הקברות לגרמנים בנורמנדי נעשתה על ידי שלטונות צרפת, שניצלו לצורך כך מספר אתרים שם, שנפתחו במקור על ידי חיילי ארצות הברית ופונו כליל על ידה. לבתי הקברות שנבחרו לשמש כאתרי קבע נערך תכנון מפורט וחלקם אורגנו מחדש, בתהליך שנמשך מספר שנים. נוספו להם גדרות אבן, מצבות קבע ואנדרטאות, מבנים אחרים וגינון עשיר. האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (אנ') תכנן בהזמנת ועדת חבר העמים לקברי מלחמה את כל בתי הקברות הקבועים של בריטניה וקנדה בנורמנדי. מבין 27 בתי הקברות הצבאיים הקבועים בנורמנדי, 16 הם בריטים, שניים הם אמריקאים, שניים הם קנדים, אחד פולני ואחד צרפתי. כמו כן קיימים חמישה בתי קברות גרמניים. קבורים בהם בני 13 אומות שונות. בחלק מבתי הקברות של הבריטים והקנדים נקברו בני מספר אומות, כולל גרמנים. בבתי הקברות טמונים 37,721 חללים של בעלות הברית (כולל 1,035 אלמונים). רוב החללים המזוהים - 16,843 - היו בריטים, 13,798 היו אמריקאים, 5,205 היו קנדים ו-729 היו פולנים. האחרים הם עשרות ולמטה מזה של חללים מכל אחת מהמדינות הבאות: אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, צרפת, רוסיה, צ'כוסלובקיה, בלגיה וכן איטליה. יתר החללים בבתי הקברות - 61,575 - היו גרמנים. מספר החללים הקבורים בכל אתר נמצא על פני טווח רחב - החל מעשרות בודדות ועד ללמעלה מ-21,000. מספרי ההרוגים הקבורים ב-27 האתרים אינם מסכמים את מלוא האבדות של הצדדים הלוחמים במערכה בנורמנדי, שכן ארצות הברית השיבה כאמור לתחומיה את מרבית החללים שלה, ואילו חללים אחרים נקברו בבתי קברות אזרחיים או מחוץ לשטח המערכה - למשל בבריטניה - או שמקום קבורתם לא נודע. כך, מספר החללים שמקובל שנפלו במערכה בנורמנדי תחת פיקוד בריטי היה 22,422, לרבות כ-1,800 נעדרים. כמו כן הועברו לבתי הקברות הגרמניים בנורמנדי גם חללים שנפלו במקומות אחרים - למשל איי התעלה. גופים שונים הקימו את בתי הקברות במתכונתם הקבועה, והם מפעילים ומתחזקים אותם: האתרים של בריטניה וקנדה נתונים תחת אחריותה של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה; האתרים האמריקאים מנוהלים על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב; ממשלת צרפת מתחזקת את בית הקברות שלה ושל פולין, והאתרים הגרמניים מתוחזקים על ידי הוועדה הגרמנית לקברי מלחמה. האזורים הנזכרים בטבלה מוגדרים כך: מערב - השטח שממערב לעיר סן לו; מרכז - השטח שבין סן-לו לקן; מזרח - השטח שממזרח לקן. מדיה וקבצים בנושא בתי הקברות הצבאיים של המערכה בנורמנדי בוויקישיתוף מקצת מחללים אלו נהרגו במהלך קרבות ומערכות אחרים במלחמה. מקור: Joseph Shomon, Crosses in the Wind, New York, Straford House, 1947. בחלק מבתי הקברות הגרמניים יש מצבות משותפות למספר חללים. רוב החללים משלוש ארצות אלו היו אנשי צוות אוויר, שניספו במשימות בשמי נורמנדי במהלך שנות המלחמה. זהו מספר החללים ששמותיהם הונצחו באנדרטת נורמנדי הבריטית. שמות 1,800 הנעדרים מונצחים באנדרטה הניצבת בצד בית הקברות הצבאי בבאייה.