laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עוצמה מודיעין

עוצמה מודיעין הוא מועדון כדורסל ישראלי מהעיר מודיעין-מכבים-רעות, שנוסד בשנת 1997. הקבוצה הבוגרת משחקת בליגה א' דרום. צבעי הקבוצה הם שחור ולבן. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם החשמונאים בעיר מודיעין (בסמוך לבית הספר עירוני א'). מאמן הקבוצה הוא איתי מידן. המועדון נוסד ב-1997 על ידי טל ודהאוזן ושמעון סלל רוה רודריגז. בעונת 2014/15 הודיעו על צירופו של לביא חלפי, לסגל המועדון. חלפי, המשמש גם כמנהל המקצועי של בית הספר העירוני לכדורסל, הוא מאמן כדורסל מוסמך, שעד לאחרונה עבד כמורה, מחנך וסגן מנהל בית ספר. חלפי נכנס לתפקיד שעד עתה טרם אויש במועדון, וישמש כרכז חברתי של עוצמה מודיעין. בעונת 2014/15 יצא לדרך חידוש נוסף במועדון, הקמה של אקדמיה לכדורסל, מתוכה יבחרו שחקני "סגל הזהב".כאשר מתוך קבוצות נערים ב', נערים א' ונוער, מכיתות ט' עד י"ב, יבחרו עד כ-20 שחקנים ל"סגל הזהב" של המועדון, ויעברו אימונים נפרדים עם מאמנים שונים מהשורה הראשונה ובראשם רותם ארליך. האקדמיה כוללת פעילויות העשרה, לדוגמה: שני אימוני אתלטיקה שבועיים. בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה לליגה א'. בעונת 2016/17 עלתה הקבוצה הבוגרת לליגה א'. בסיום עונת 2019/20 עם החלטת איגוד הכדורסל על סיומם המוקדם של כלל הליגות והעפלת הראשונה בכל ליגה, עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הארצית כאשר במאזנה 13 ניצחונות ו-3 הפסדים ועם הפרש של 7+ במאזן הפנימי אל מול השנייה בטבלה הפועל גזר/נען. למועדון 26 קבוצות ליגה, מתוכן 6 קבוצות נשים. יותר מ-300 שחקנים ושחקניות משחקים ומשחקות במועדון. במועדון עוצמה מודיעין יש שלוש קבוצות קט-סל ב' (כיתות ה'), קבוצה של קט-סל בנות ושלוש קבוצות קט-סל א' (כיתות ו'). בנוסף יש שלוש קבוצות ילדים ב' (כיתות ז') ושלוש קבוצות ילדים א' (כיתות ח') אחת בלאומית ושתיים במחוזית. במועדון שתי קבוצות ילדות בין הכיתות ז'-ח' אשר אחת מהן משחקת במקביל גם בליגת נערות ב'. במועדון יש שתי קבוצות נערים ב' (כיתות ט') בלאומית, וקבוצה אחת של נערים א' (כיתה י') המשחקת בליגה הלאומית גם כן. במועדון 2 קבוצות נוער (כיתות יא'-יב') אחת משחקת במחוזית והשנייה משחקת בליגה הלאומית. במועדון 2 קבוצות נשים, עוצמה מודיעין ועוצמה מודיעין פרחים. נכון לעונת 2024/2025 שתיהן משחקות בליגה הארצית, במחוז הדרום. למועדון יש בית ספר לכדורסל מגיל הגן ועד לכיתות י'. המנהל המקצועי של בית הספר לכדורסל הוא לביא חלפי. דף הפייסבוק של עוצמה מודיעין עוצמה מודיעין האתר הרשמי של הקבוצה
בייסבול במשחקים האולימפיים

בייסבול הוא ענף במשחקים האולימפיים שהיווה חלק מהתוכנית האולימפית בין אולימפיאדת ברצלונה (1992) לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). הענף הופיע שוב באולימפיאדת טוקיו (2020). ענף הבייסבול לא יתקיים באולימפיאדת פריז (2024), אך יחודש באולימפיאדת לוס אנג'לס (2028). בתחרויות משתתפות נבחרות של גברים בלבד, בעוד נשים מתחרות בסופטבול. עוד בטרם נכלל הבייסבול בתוכנית האולימפית, נערכו משחקי ראווה ב-8 אולימפיאדות: אולימפיאדת סנט לואיס (1904), אולימפיאדת סטוקהולם (1912), אולימפיאדת ברלין (1936), אולימפיאדת הלסינקי (1952), אולימפיאדת מלבורן (1956), אולימפיאדת טוקיו (1964), אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ואולימפיאדת סיאול (1988). בשש האולימפיאדות הראשונות נערך משחק בודד, בשלוש מהן הוא כלל משחק של נבחרת ארצות הברית מול הנבחרת המקומית (נבחרת שוודיה בסטוקהולם, נבחרת אוסטרליה במלבורן ונבחרת יפן בטוקיו). בשתי האולימפיאדות האחרונות נערך טורניר מלא, בהשתתפות 8 נבחרות. באולימפיאדת ברצלונה (1992) נכלל לראשונה הבייסבול באופן רשמי בתוכנית האולימפית. 8 נבחרות השתתפו בטורניר, ובשלב זה הורשו להשתתף רק שחקנים חובבנים. כל הנבחרות שיחקו זו מול זו בבית מוקדם, ולאחר מכן ארבע הנבחרות הראשונות העפילו לחצי הגמר בשיטת הצלבה (הראשונה מול הרביעית והשנייה מול השלישית). המנצחות בחצאי הגמר העפילו למשחק הגמר, והמפסידות שיחקו על המקום השלישי. נבחרת קובה הייתה האלופה האולימפית הראשונה, לאחר שגברה במשחק הגמר על טאיוואן. היא זכתה בתואר האולימפי גם באולימפיאדת אטלנטה (1996), לאחר ניצחון על יפן, בעוד שהמארחת, ארצות הברית, הסתפקה במקום השלישי. באולימפיאדת סידני (2000) הותרה לראשונה השתתפותם של שחקנים מקצוענים, אם כי אף שחקן מהמייג'ור ליג בייסבול לא השתתף במשחקים. לאחר שתי זכיות רצופות של קובה בתואר האולימפי, גברה עליה נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר. נבחרת ארצות הברית נעדרה מאולימפיאדת אתונה (2004) לאחר שהודחה במפתיע בידי נבחרת מקסיקו בשלב המוקדמות (מקסיקו עצמה אף היא לא השתתפה במשחקים, לאחר שהודחה בידי קנדה). קובה שבה וזכתה בתואר האולימפי, לאחר שגברה בגמר על נבחרת אוסטרליה. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נערך טורניר בייסבול אולימפי. האלופה האולימפית הייתה קוריאה הדרומית, שגברה במשחק הגמר על נבחרת קובה. הוועד האולימפי הבינלאומי החליט שלא לכלול את הענף באולימפיאדת לונדון (2012). הכללתו מחדש באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נבחנה מחדש, אך הוועד האולימפי בחר ברוגבי שביעיות. ערך מורחב – בייסבול באולימפיאדת טוקיו (2020) בעקבות הפופולריות של ענף הבייסבול ביפן, והזמנת המדינה המארחת בידי הוועד האולימפי הבינלאומי לשלב אירועי ספורט נוספים באופן חד-פעמי, נכלל הענף באולימפיאדת טוקיו (2020). בטורניר האולימפי בטוקיו השתתפו שש נבחרות: ארצות הברית, קוריאה הדרומית, ישראל, מקסיקו, הרפובליקה הדומיניקנית והמארחת יפן שעלתה באופן אוטומטי. בטורניר זכתה נבחרת יפן לאחר שניצחה את נבחרת ארצות הברית 2–0 במשחק הגמר. סופטבול במשחקים האולימפיים מדיה וקבצים בנושא בייסבול במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף אורן אהרוני וסער הס, היסטוריה: נבחרת ישראל בבייסבול עלתה לאולימפיאדה, באתר ynet, 22 בספטמבר 2019
מונו נו אווארה

מונו נו אווארה (ביפנית: 物の哀れ), בתרגום מילולי "החמלה של הדברים", "אמפתיה כלפי הדברים" או "רגישות כלפי הבר חלוף", הוא מונח ביפנית עבור המודעות לארעיות (無常 - מו ג'ו) של הדברים, ונוגות עדינה לגבי חלוף הדברים יחד עם עצבות עמוקה יותר, אך עדינה אף היא, לגבי העובדה שהחיים הם גם ברי חלוף. המונח נטבע במאה ה-18 על ידי מוטואורי נורינגה, איש תרבות מוביל בתקופת אדו, שבמקור השתמש במונח בביקורת ספרותית על הספר מעשה גנז'י. בהמשך נעשה שימוש במונח לדון ביצירות ספרותיות יפניות חשובות אחרות, ביניהן הספר מניושו. המונח הפך למרכזי בפילוסופיה של נורינגה בנוגע לספרות ובסופו של דבר לתרבות היפנית. המונח מורכב מהמילים היפניות מונו (物), שפירושה "דבר", ואווארה (哀れ), שהיה ביטוי מתקופת הייאן להבעת פליאה (בדומה ל-'אה'), שמשמעו פתוס, חדות, תחושה עמוקה, רגישות או מודעות. הביטוי תורגם לעיתים קרובות כ-"'האהאיות' של הדברים", החיים והאהבה. המודעות לארעיות של הדברים מגבירה את ההערכה ליופי שלהם, ומעוררת עצב עדין לגבי חולפם. בביקורתו של מוטואורי על הספר מעשה גנז'י, הוא טען כי מונו נו אווארה הוא הרגש ההכרחי שסוחף את הקוראים. המונח אינו מוגבל לספרות יפנית, והפך לחלק מהתרבות היפנית באופן כללי (ראה סאקורה). אומני מנגה ראויים לציון המשתמשים ברעיון של מונו נו אווארה בסיפורים שלהם כוללים את היטושי אשיננו, קוזואה אמנו, וקאורו מורי. בנוסף, הבמאי היפני יאסוג'ירו אוזו התפרסם בזכות יצירת תחושת מונו נו אווארה בסרטים שלו. לדוגמה, לעיתים קרובות אחת מהדמויות תגיד באופן מאופק "אי טנקי דסו נה" (いい天気ですね,"מזג אוויר נעים, הלא כן?"), לאחר אירוע משפחתי או חברתי מכונן, כמו חתונה של בת, לרקע של יפן משתנה בקצב מהיר. בספרו של איוואן מוריס על חיי החברה הגבוהה ביפן העתיקה, העולם של הנסיך הנוצץ, מונו נו אווארה מושווה למונח של ורגיליוס לקרימה ררום (Lacrimae rerum), בלטינית "הדמעות של הדברים". סופר המדע הבדיוני קן ליו זכה בפרס הוגו לסיפור הקצר הטוב ביותר לשנת 2013 על סיפורו "מונו נו אווארה". בהשראת יצירות כגון המנגה יוקוהומה קאידאשי קיקו, ליו שאף לעורר בקורא "תחושת אסתטיות המכוונת בעיקר ליצירת אמפתיה כלפי חולפם הבלתי נמנע של כל הדברים", וגם להכיר ב"חשיבות הזיכרון והמשכיות העבר". בספרו של בארי אייזלר תחייה בודדה, אחת הדמויות מתארת את המושג של מונו נו אווארה כ"העצב בלהיות אדם". Choy Lee, Khoon. Japan: Between Myth and Reality. 1995, page 142. Morris, Ivan I. The World of the Shining Prince: Court Life in Ancient Japan. 1994, page 197. "2013 Hugo Awards". Mamatas, Nick. "Q/A With Ken Liu (and the return of Intern Kathleen)". Haikasoru. Retrieved 7 April 2013. Eisler, Barry. A Lonely Resurrection. ISBN 9781477820810.
חלמין ריבאס

חלמין חאבייר ריבאס בואדה (בספרדית: Gelmin Javier Rivas Boada; נולד ב-23 במרץ 1989 בקומאנה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת די.סי. יונייטד. ריבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בדפורטיבו אנסואטגי בשנת 2009, בגיל 20. בקלאוסורה 2013 עבר לדפורטיבו טאצ'ירה. לקראת עונת 2015/2016 עבר לאל-איתיחאד, ובתום העונה עבר לא-שארג'ה. ב-6 בספטמבר 2020, ריבאס חתם בדי.סי. יונייטד מה-MLS. ריבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה ב-29 במאי 2010 במשחק נגד נבחרת קנדה, כשהחליף את מיקו בדקה ה-90. חלמין ריבאס, ברשת החברתית אינסטגרם חלמין ריבאס, באתר Transfermarkt חלמין ריבאס, באתר Soccerway חלמין ריבאס, באתר WorldFootball.net חלמין ריבאס, באתר National Football Teams חלמין ריבאס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופטבול במשחקים האולימפיים

סופטבול הוא ענף במשחקים האולימפיים בין אולימפיאדת אטלנטה (1996) לאולימפיאדת בייג'ינג (2008), וכמו כן באולימפיאדת טוקיו (2020). בתחרויות משתתפות נבחרות של נשים בלבד, בעוד גברים מתחרים בבייסבול. לאחר שבאולימפיאדת ברצלונה (1992) נכלל הבייסבול בתוכנית האולימפית, באולימפיאדת אטלנטה (1996) נוסף גם טורניר סופטבול. התחרויות כללו 8 נבחרות. בשלב הראשון, שיחקו כל הנבחרות זו נגד זו. ארבע הנבחרות שסיימו במקומות הראשונים העפילו לשלב חצי הגמר: הנבחרת שדורגה ראשונה מול הנבחרת שדורגה שנייה, והנבחרת שדורגה שלישית מול הנבחרת שדורגה רביעית. הנבחרת שסיימה בחצי הגמר הראשון העפילה אוטומטית לשלב הגמר. הנבחרת שניצחה בחצי הגמר השני המשיכה למשחק נוסף מול הנבחרת שהפסידה בחצי הגמר הראשון. המנצחת במשחק זה העפילה לגמר, והמפסידה בו זכתה במדליית הארד. האלופה האולימפית הראשונה הייתה נבחרת ארצות הברית, שגברה במשחק הגמר על נבחרת סין. באולימפיאדת סידני (2000) שמרה ארצות הברית על תוארה לאחר שגברה על יפן, ובאולימפיאדת אתונה (2004) זכתה בתואר בפעם השלישית ברציפות, לאחר ניצחון על אוסטרליה. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) הפסידה ארצות הברית לראשונה את התואר האולימפי לנבחרת יפן, אף שניצחה בכל משחקיה עד אז, כולל שני ניצחונות על יפן. בשנת 2005 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי שלא לכלול עוד את הסופטבול בתוכנית האולימפית החל מאולימפיאדת לונדון (2012). ההחלטה לכלול את הענף הייתה טעונה רוב רגיל, ותוצאות ההצבעה היו תיקו 52 ונמנע יחיד. הצעות לכלול מחדש את הענף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא זכו לרוב הדרוש. בעקבות הפופולריות של ענפי הבייסבול והסופטבול ביפן, והזמנת המדינה המאחרת בידי הוועד האולימפי הבינלאומי להציע הוספה זמנית של אירועי ספורט נוספים, הצטרף הענף למשחקי אולימפיאדת טוקיו (2020). בייסבול במשחקים האולימפיים מדיה וקבצים בנושא סופטבול במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף Ramona Shelburne,‏"SOFTBALL'S OLYMPIC RETURN HINGES ON MLB",‏ESPN,‏14 במרץ 2012
השחר המוזהב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... השחר הזהוב – מפלגת ימין קיצונית ביוון השחר המוזהב – אגודת סתרים שהתקיימה בבריטניה "השחר הזהוב" - ספרו של ישראל רגארדי, חבר האגודה שחר זהוב (טארוט)
משיכת חבל במשחקים האולימפיים

משיכת חבל הייתה ענף במשחקים האולימפיים בין אולימפיאדת פריז (1900) לאולימפיאדת אנטוורפן (1920). בתחרויות השתתפו גברים בלבד. בטורניר משיכת החבל הראשון, באולימפיאדת פריז (1900) התחרו רק שתי קבוצות: נבחרת צרפת ונבחרת מעורבת של ספורטאים שוודים ודנים. ארצות הברית הייתה אמורה להשתתף אף היא, אך היא ביטלה את השתתפותה בשל סמיכות לתחרויות האתלטיקה שבה השתתפו חבריה. כל נבחרת כללה שלושה ספורטאים, והתחרות נערכה בשיטת הטוב משלושה ניסיונות. הנבחרת המעורבת ניצחה בשני הסיבובים, ולא נזקקה לסיבוב נוסף. באולימפיאדת סנט לואיס (1904) השתתפו 6 מועדונים, מהם חמישה אמריקנים ואחד יווני, שבכל אחד מהם חמישה ספורטאים. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, כאשר ארבע מהקבוצות החלו בשלב רבע הגמר, ושתיים נוספות העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר. המנצחת בשלב הגמר, קבוצה ממילווקי, זכתה במדליית זהב. המפסידה, קבוצה מניו יורק, הייתה אמורה להמשיך להתחרות מול שתי המפסידות האחרות בחצאי הגמר על מדליות הכסף והארד, קבוצות מסנט לואיס, אך לא התייצבה, והפסידה להן אוטומטית. באולימפיאדת לונדון (1908) השתתפו שלוש קבוצות של שוטרים בריטים, וכן נבחרות של ארצות הברית ושוודיה. הקבוצות כללו הפעם שמונה ספורטאים. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט, כאשר שתיים מהנבחרות החלו בשלב רבע הגמר, והיתר העפילו אוטומטית לשלב חצי הגמר. בשלב הגמר גברה משטרת לונדון על משטרת ליברפול. נבחרת משטרת המטרופולין של לונדון זכתה במדליית ארד לאחר שנבחרת שוודיה לא התייצבה. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) השתתפו רק שתי קבוצות - משטרת לונדון מטעם בריטניה ומשטרת סטוקהולם מטעם שוודיה, שזכתה בתואר. באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נערכו תחרויות משיכת חבל בפעם האחרונה. 5 נבחרות השתתפו בטורניר. 2 מהן החלו בשלב רבע הגמר, ו-3 בשלב חצי הגמר. נבחרת בריטניה זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת הולנד. לאחר מכן המשיכו הנבחרות שבריטניה ניצחה לטורניר על מדליית הכסף, שבו זכתה הולנד, לאחר ניצחון על בלגיה. שלוש הנבחרות הנותרות (איטליה, ארצות הברית ובלגיה) המשיכו לטורניר על מדליית הארד, והזוכה הייתה בלגיה. מדיה וקבצים בנושא משיכת חבל במשחקים האולימפיים בוויקישיתוף
בסיס אדוריים

בסיס אדוריים (למפת הר חברון מוגדלת)   בסיס אדוריים (למפת הר חברון רגילה)   בסיס אדוריים (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בסיס אדוריים (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בסיס אדוריים בסיס אדוריים היה בסיס של צה"ל בהר חברון שפעל בין השנים 1972–2009. המבנה המרכזי בו שימש משנת 2013 עד 2016 כמרכז חירום אזורי (מח"א) של המועצה האזורית הר חברון. ב־2016 הוקם בשטח הבסיס הנטוש מאחז בשם אדוריים. המבנה הראשון במקום, בן שתי קומות, הוקם בשנות ה-40, בתקופת המנדט הבריטי, ושימש כבית דין בשלטון הירדני בין השנים 1948–1967. לאחר מלחמת ששת הימים, בעקבות החלטת ראש מחלקת ההדרכה בצה"ל, האלוף אריאל שרון, הועבר ב-1972 בית הספר להנדסה צבאית (בה"ד 14) למבנה. מאז עברו בו טירוני חיל ההנדסה את המסלול שלהם ומבנים נוספים הוקמו במתחם. במסגרת הסכמי אוסלו, הועבר בשנת 1995 בית הספר לבקעת עובדה שבערבה ובבסיס נותר כוח בסדר גודל של גדוד. בשנות האלפיים צומצם הכוח בבסיס לפלוגה אחת בלבד ובשנת 2009 נותרה במקום רק מחלקה. באותה שנה הוחלט על פינוי הבסיס וכוחות חיל ההנדסה הרסו את רובו, למעט המבנה המרכזי שנבנה בשנות הארבעים, כיוון שזה הוגדר כמבנה לשימור. כיוון שהמבנה שוכן בנקודה שולטת על צירי תנועה (בסמוך לצומת בין כביש 60 לכביש אדוריים-נגוהות), ביוזמת אלחנן קלמנזון, שעבד באותה העת במחלקת הביטחון במועצה, העלה ראש המועצה האזורית הר חברון, צביקי בר חי, בשנת 2010 את הרעיון להקים במבנה מרכז חירום אזורי שאמור לשרת את כל תושבי האזור, ישראלים ופלסטינים. הרעיון התקבל ואלוף פיקוד המרכז אבי מזרחי, אישר את הקצאת השטח. התקציב לשיפוץ המבנה, כחמישה מיליוני שקלים, הגיע ממשרד הביטחון, משרד הפנים והמשרד לשיתוף פעולה אזורי. המרכז נפתח בפברואר 2013 והכיל אמבולנסים, רכבי כיבוי אש וחדר התארגנות והדרכה למתנדבים בתחום ההצלה. המרכז נקרא "בית דרור" לזכר אל"ם דרור וינברג, מפקד חטיבת יהודה, ששירת באזור ונפל בפיגוע בציר המתפללים בחברון בשנת 2002. בתחילה, ניהל את המרכז אלחנן קלמנזון. בוגרי ישיבת עתניאל אכלסו אותו ושמרו עליו. בשנת 2016 נסגר המרכז ובמקומו הוקם במבנה המאחז אדוריים. אדוריים (יישוב) גילי כהן, החיים השניים של מחנה אדוריים, באתר הארץ, 3 במאי 2012 יהונתן יפרח, הממשלה מפנה יהודים מביתם: "דין לתומכי טרור ודין ליהודים" עמיחי אתאלי, הבסיס שפונה יהפוך למרכז חירום ליהודים וערבים, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2013
עונת 1988/1989 ב-NBA

עונת 1988/1989 היא העונה ה-43 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של דטרויט פיסטונס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4–0, וג'ו דיומרס זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. בשנת 1996 נבחרו הפיסטונס של עונה זו לאחת מ-10 הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NBA. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה מג'יק ג'ונסון מלוס אנג'לס לייקרס בפעם השנייה בקריירה. בתחילת העונה צורפו הקבוצות מיאמי היט ושארלוט הורנטס ל-NBA והפכו לקבוצות ה-24 ו-25 בליגה. דראפט 1988 התקיים ב-28 ביוני 1988 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק. בהגרלה (לוטרי) זכו הלוס אנג'לס קליפרס בבחירה הראשונה, שניצלו אותה כדי לבחור את דני מאנינג מאוניברסיטת קנזס. בסך הכל נבחרו בדראפט 1988 שישה שחקני אולסטאר: דני מאנינג, ריק סמיתס (בחירה שנייה), מיץ' ריצ'מונד שזכה בתואר רוקי העונה (5), הרסי הוקינס (6), דן מארלי (14) ואנתוני מייסון (53). שחקנים בולטים אחרים שנבחרו בדראפט 1988 כוללים את רקס צ'פמן (8), רוני סייקלי (9), רוד סטריקלנד (19), בראיין שו (24), גרנט לונג (33), ורנון מקסוול (47) וסטיב קר (50). להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך שלושה סיבובים): משחק האולסטאר נערך באסטרודום שביוסטון, טקסס. המאמנים במשחק היו פט ריילי מלוס אנג'לס לייקרס ולני וילקינס מקליבלנד קאבלירס. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס, מייקל ג'ורדן, דומיניק וילקינס, צ'ארלס בארקלי ומוזס מלון. חמישיית המערב כללה את ג'ון סטוקטון, דייל אליס, אלכס אינגליש, קארל מלון והאקים אולאג'ואן. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 134–143, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר קארל מלון שקלע 28 נקודות. ‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. MVP של העונה הסדירה - מג'יק ג'ונסון, לוס אנג'לס לייקרס שחקן ההגנה של העונה - מארק איטון, יוטה ג'אז רוקי העונה - מיץ' ריצ'מונד, גולדן סטייט ווריורס השחקן השישי של העונה - אדי ג'ונסון, פיניקס סאנס השחקן המשתפר של העונה - קווין ג'ונסון, פיניקס סאנס מאמן העונה - קוטון פיטסימונס, פיניקס סאנס מנהל העונה - ג'רי קולנג'לו, פיניקס סאנס גביע האזרחות - ת'ארל ביילי, יוטה ג'אז סגל האלופה, דטרויט פיסטונס: ג'ו דיומרס, אייזיאה תומאס, מארק אגוויר, ביל ליימביר, דניס רודמן, ויני ג'ונסון, ג'ון סאלי, ריק מהורן, ג'יימס אדוארדס, מייקל ויליאמס, ג'ון לונג ופניס דמבו. מאמן ראשי: צ'אק דיילי. מדיה וקבצים בנושא עונת 1988/1989 ב-NBA בוויקישיתוף סיכום עונת 1988/1989 באתר nba.com רשימת הנבחרים בדראפט 1988, basketball-reference.com סיכום משחק האולסטאר 1989, nba.com
לי בום-יונג

קוריאה זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא לי. לי בום-יונג (בקוריאנית: 이범영; ‏נולד ב־2 באפריל 1989) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת השוער בקבוצת צ'ונבוק מוטורס מליגת העל הדרום קוריאנית. לי, יליד סיאול, ערך את הופעת הבכורה שלו בפוסן אייפארק בשנת 2008, בגיל 18. בשנת 2016 עבר לי לאוויסקה פוקוקה מליגת העל היפנית. באולימפיאדת לונדון 2012 שיחק לי תפקיד חשוב בניצחון רבע הגמר של נבחרתו נגד נבחרת אנגליה. לאחר שנכנס למשחק כמחליפו של ג'ונג סונג-ריונג, השוער הראשון, הוא עצר את הפנדל החמישי של דניאל סטארידג'. קוריאה הדרומית ניצחה בתוצאה 5-4 בדו-קרב בעיטות העונשין מ-11 מטרים והעפילה לחצי הגמר של הטורניר, בו לי פתח בהרכב, בפעם הראשונה בהיסטוריה. לי נכלל בהרכב נבחרת קוריאה הדרומית במונדיאל 2014 כשוער שלישי, אך לא שיחק. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הייתה במשחק נגד נבחרת אורוגוואי ב-8 בספטמבר 2014. מדיה וקבצים בנושא לי בום-יונג בוויקישיתוף לי בום-יונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לי בום-יונג, ברשת החברתית אינסטגרם לי בום-יונג, באתר Transfermarkt לי בום-יונג, באתר Soccerway לי בום-יונג, באתר WorldFootball.net לי בום-יונג, באתר National Football Teams לי בום-יונג, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל לוס אנג'לס

דגל לוס אנג'לס שבקליפורניה (באנגלית: Flag of Los Angeles) הוא דגל הנושא פסים אנכיים של הצבעים ירוק, צהוב ואדום, ומוטען במרכזו של הפס האמצעי בחותם העירוני של לוס אנג'לס עם מסגרת לבנה. הצבעים מייצגים עצי זיתים (ירוק), מטעי תפוזים (צהוב), וכרמים (אדום). במסגרת החותם של העיר, מוצגים שלושה גידולים מרכזיים של קליפורניה: ענבים, זיתים ותפוזים. חותם העיר מכיל מגן המחולק לרבעים ובו: קירוב לסמלה של ארצות הברית, על אף שהסמל המקורי מכיל 13 כוכבים. קירוב לדגלה של קליפורניה. סמל קסטיליה ולאון המייצג את סמל ספרד. קירוב של סמל מקסיקו. הדגל מונף דרך קבע על גבי בית העירייה של לוס אנג'לס ועל גבי הבניינים האחרים שלה. הוא מונף לעיתים קרובות גם על גבי מבני ציבור, בפארקים ואף בעסקים פרטיים ובבתי מגורים בעיר. הדגל קיבל תשומת לב בינלאומית רבה ב-1980, כאשר הונף במקום דגל ארצות הברית בטקס סגירת אולימפיאדת מוסקבה, לאור בחירתה של לוס אנג'לס לארח את האולימפיאדה הבאה בשנת 1984. הצעד תואר כאות מחאה על החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים, אשר נערך בשל פלישת ברית המועצות לאפגניסטן. אתר האינטרנט הרשמי של דגל לוס אנג'לס (באנגלית) דגל העיר לוס אנג'לס, באתר CRW Flags Xaaku015 (3 באוגוסט 1980). "Moscow 1980 — Closing Ceremony — Los Angeles and Moscow's flags in the stadium". נבדק ב-9 בנובמבר 2013. {{cite web}}: (עזרה)
אבל כרמים

אָבֵל כְּרָמִים היא עיר בקרבת רבת-עמון הנזכרת בסיפור יפתח הגלעדי אשר רדף אחרי העמונים. בתרגום יונתן: ”מישר כרמיא”. אוסביוס מציין שאבל כרמים נמצאת שישה מילים מרבת עמון, ומציין שבקרבתה יש נהר גדול. הירונימוס ציין את אבל כרמים כנמצאת שבעה מילין מרבת עמון וציין שיש גפנים רבים סביבו. לפי שמה נרמז שאבל כרמים הייתה באזור של גידול רב של גפנים. רוב החוקרים סוברים שאבל כרמים הייתה על הגבול בין ארץ בני עמון לבין נחלת ישראל בדרום הגלעד בתחום נחלת שבט גד. זיהוי אחד ממקם את אבל כרמים עם נַאעוּר, שכן באזור זה קיימים גידולי גפנים עד היום. זיהוי אחר ממקם את אבל כרמים בח'רבת א-סוק בדרך המובילה בין רבת עמון לחשבון, באזור נחל חשבון, על סמך הקרבה שציין אוסביוס לנהר. אחרים משערים שאבל כרמים היא אבל מחולה. לדעת יהוסף שוורץ בספרו תבואות הארץ, זיהוי זה אינו נכון. לשיטתו אבל כרמים היא אבל ערב הנזכרת במסכת פסחים דף ע"ב עמוד א'. חיים רבין, זוטות אטימולוגיות, תרביץ, כרך ל"ג, חוברת ב', טבת-תשכ"ד, 117-109. ספר שופטים, פרק י"א, פסוק ל"ג גרשון גליל, עולם התנ"ך: שופטים, דוידזון עתי, תל אביב, 1995, עמ' 105. אנציקלופדיה מקראית, כרך א', ערך אבל כרמים, עמ' 37-38 אבל כרמים, הצפירה, 18 ביולי 1882 מנשה הראל, קדמוניות ארץ ישראל: הביוגרפיה של העם על פי הגאוגרפיה של הארץ, אור יהודה, זמורה ביתן, 2005, עמ' 150. גרשון גליל, עולם התנ"ך: ישעיה, דוידזון עתי, תל אביב, 1996, עמ' 91. יהוסף שוורץ, תבואות הארץ
גל ארכובה

גַּל אַרְכֻּבָּה (מכונה גם קְרַנְקְשַׁפְט, על פי האנגלית: crankshaft) הוא מכונה שהופכת תנועה קווית של בוכנות לתנועה סיבובית. המונח "ארכובה" הוא מילה נרדפת ל"ברך", וגל ארכובה נקרא כך בשל צורתו המזכירה מחזורים של ברך כפופה בזווית ישרה. גל הארכובה הוא אחד מהחלקים הנעים העיקריים של מנועי דיזל ובנזין. גל ארכובה נמצא גם במכונות בוכנאיות כמו מדחסים למיניהם, שם תפקידו להפוך את התנועה הסיבובית של המנוע החשמלי המניע את המדחס לתנועה קווית של בוכנת המדחס. גל הארכובה יצוק או מחושל מפלדה, והוא כולל מספר ארכובות. הארכובה עצמה בנויה מפין ארכובה, זוג לחיי-ארכובה וזוג צווארי גל. כל אחת מבוכנות המנוע מחוברת אל ארכובה באמצעות טלטל. במנועי V מחוברים לכל ארכובה שני טלטלים נגדיים. לקצה האחורי של גל הארכובה מחובר בברגים גלגל תנופה ולקצהו הקדמי משכך ריטוטים פיתוליים. הצרכן, המקבל את תנועתו הסיבובית מגל הארכובה, מחובר בברגים לגלגל התנופה. הגל נישא על מסבים ראשיים, שמספרם כמספר הארכובות ועוד אחד. המסב נושא את משקל גל הארכובה ומעביר אל גוף המנוע את העומס שמפעילה עליו הבוכנה. ברוב המנועים המסבים הראשיים הם מסבי החלקה, שכל אחד מהם נתון בתוך בית חצי עגול בבית גל הארכובה. המסב סגור ומהודק למקומו על ידי מכסה-מסב חצי עגול. במנועים קטנים מאוד המסבים הראשיים הם מסבים גליליים. משטחי המיסוב של צווארי הגל ופיני הארכובות מוקשים ומלוטשים, כדי להעניק להם עמידות גבוהה בפני שחיקה. מעברים קדוחים בגל הארכובה מזרימים שמן סיכה מהמסב הראשי אל מסב הטלטל הסמוך לו. אל לחיי הארכובות מחוברות בברגים משקולות איזון, המאזנות את המסה האקצנטרית של כל ארכובה, ותורמות לאיזון הכוח הצנטריפוגלי הנוצר על ידי המסה הסובבת של פין הארכובה, מסב הטלטל ולחיי הארכובות. על הקצה הקדמי של גל הארכובה מולבש בכוח גלגל שיניים, המניע דרך תמסורת של גלגלי שיניים נוספים את גל הזיזים, משאבות שמן הסיכה, משאבות קירור ואבזרי עזר נוספים. במנועים קטנים ומהירים מולבש על קצה גל הארכובה גם גלגל רצועות ראשי, המניע את משאבת המים והאלטרנטור. גל הארכובה נתון למאמצים גדולים, הנובעים מצורת המבנה שלו ומן הכוחות הפועלים עליו בשעת עבודת המנוע. בשל כך עליו להיות חזק באופן מיוחד. גלי ארכובה של מנועים קטנים ומהירים עשויים יצקת ברזל או מחושלים מפלדת פחמן (0.4%) כיחידה אחת. במנועים בעלי מהירות בינונית (500–1000 סיבובים לדקה) גל הארכובה מחושל מפלדת פחמן כיחידה אחת. במנועים איטיים וגדולים (100–200 סיבובים לדקה) גל הארכובה בנוי מארכובות נפרדות, המחוברות בחימום וכיווץ או בריתוך חשמלי. מדיה וקבצים בנושא גל ארכובה בוויקישיתוף