laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אזרבייג'ן–צ'אד

יחסי אזרבייג'ן–צ'אד הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין רפובליקת צ'אד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-5 באפריל 2004. שתי המדינות הן חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. בין ה-13 ל-15 באוקטובר 2009, משלחת צ'אדית שבראשה עמד שר החוץ הצ'אדי, מי צ'יבר יונוס, ביקרה באזרבייג'ן במסגרת הכנס ה-6 של ה-ECO שנערך בבאקו. ב-24 בדצמבר 2012, ראש "הסוכנות הבינלאומית לפיתוח אזרבייג'ן" ביקר בצ'אד. אזברייג'ן אינה מיוצגת בצ'אד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'אד אינה מיוצגת באזרבייג'ן, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מדיה וקבצים בנושא יחסי אזרבייג'ן–צ'אד בוויקישיתוף יחסי אזרבייג'ן - צ'אד
ארטי לאנג

ארתור סטיבן "ארטי" לאנג ג'וניור (באנגלית: Arthur Steven Lange Jr; נולד ב-11 באוקטובר 1967) הוא קומיקאי אמריקאי, שחקן, סופר ומנחה פודקאסטים. לאנג ידוע כחבר קבוע בתוכנית המערכונים והסאטירה Mad TV בה השתתף בין השנים 1995 ועד 1997 וכהיותו חבר קבוע בצוות התוכנית The Howard Stern Show עד לעזיבתו בשנת 2009. נולד וגדל בליווינגסטון בניו ג'רזי, לנג עבד תחילה כסבל בנמל ונהג המונית כדי לעזור בפרנסת משפחתו לאחר מותו של אביו המשותק. ב-1987, הוא הופיע בפעם הראשונה בתור סטנד-אפיסט ובתחילת שנות ה-90 החל להופיע באופן קבוע במועדונים בניו יורק וסביבותיה. בשנת 1995, לאנג עבר ללוס אנג'לס כחבר בצוות העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה Mad TV. במהלך העונה השנייה נעצר בגין החזקת קוקאין דבר שהוביל לעזיבתו את התוכנית ותחילת תהליך שיקום. בשנת 1998 שיחק לאנג בסרט "עבודה מלוכלכת" של הבמאי בוב סאגט, ובסדרת הטלוויזיה "המופע של נורם" ברשת ABC בכיכובו של נורם מקדונלד. בשנת 2001 שב לאנג לניו ג'רזי והפך לחבר קבוע בתוכנית The Howard Stern Show עד לשנת 2009. במהלך עבודתו בתוכנית הוא כתב, הפיק וכיכב בסרט Beer League, הפיק שני אלבומים של מופע הסטאנד אפ שלו ופרסם את ספרו הראשון Too Fat to Fish. בשנים 2017—2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה נופל וקם. אתר האינטרנט הרשמי של ארטי לאנג מדיה וקבצים בנושא ארטי לאנג בוויקישיתוף ארטי לאנג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארטי לאנג, באתר AllMovie (באנגלית) ארטי לאנג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדומה השנייה

הדומה השנייה (ברוסית: Государственная Дума Федерального Собрания Российской Федерации II созыва) היא הכינוס השני של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, שנקרא בפשטות הדומה הממלכתית והיה הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. הכינוס התאסף מה-17 בדצמבר 1995 ועד ה-19 בדצמבר 1999. עד הבחירות לראשות הדומה, על פי המסורת, כיהן בכור חברי הפרלמנט – גריגורי גלאזיי, בן ה-73. ב-17 בינואר 1996, הפרלמנט בחר את גנאדי סלזניוב הקומוניסטי לתפקיד יושב ראש הדומה. ויקטור צ'רנומירדין סרגיי קיריינקו יבגני פרימאקוב סרגיי סטפאשין ולדימיר פוטין חמישה ראשי ממשלה אושרו בתקופת כהונתה של הדומה השנייה: 10 באוגוסט 1996: ויקטור צ'רנומירדין אושר מחדש כראש הממשלה ברוב של 314 קולות לטובתו. 24 באפריל 1998: סרגיי קיריינקו אושר כראש הממשלה של רוסיה ברוב של 251 קולות. 11 בספטמבר 1998: יבגני פרימקוב מונה לתפקיד ראש הממשלה של רוסיה ברוב של 317 קולות. 19 במאי 1999: סרגיי סטפאשין מונה לראש הממשלה ברוב 301 קולות לטובתו. 16 באוגוסט 1999: ולדימיר פוטין אושר כראש ממשלת רוסיה החדש ברוב של 233 קולות לטובתו. ערך מורחב – הליך הדחה ברוסיה הליך ההדחה של בוריס ילצין נערך לראשונה במאי 1999 על בסיס חמישה אישומים שהוטחו נגדו: קריסת ברית המועצות; המשבר חוקתי; פרוץ המלחמה בצ'צ'ניה; היחלשות מערך ההגנה של המדינה וטבח העם הרוסי. הוקמה ועדה מיוחדת בראשותו של ואדים פילימונוב. ב-15 במאי 1999 נערכה הצבעה פרלמנטרית להדחת ילצין מתפקיד הנשיא, אבל אף אחת מההאשמות שהוטחו במליאה ופורטו לעיל לא קיבלה את הרוב הדרוש של 300 קולות. בדומה השנייה פעלו 27 ועדות: ועדת חוק ורפורמה משפטית הוועדה לענייני יוצאי צבא ועדת העבודה והמדיניות החברתית ועדת התקציב, מיסים, בנקאות ופיננסים ועדת המדיניות הכלכלית ועדת רכוש, הפרטה ופעילות כלכלית הוועדה למדיניות המידע ועדת האנרגיה, התחבורה והתקשורת ועדת התעשייה, הבנייה והיי טק ועדת חינוך ומדע ועדת תרבות ותיירות  הוועדה לענייני בריאות הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער הוועדה לענייני החקלאות ועדת ההגנה ועדת הביטחון הוועדה לעניינים בינלאומיים הוועדה לענייני חבר המדינות ולענייני יחסים עם רוסיה בניכר הוועדה לניסוח כללים וארגון של הדומה הוועדה לענייני הצפון הוועדה לגאופוליטיקה ועדת הפדרציה ומדיניות אזורית ועדת שלטון מקומי ועדת הסביבה  ועדת משאבי טבע וסביבה הוועדה לעמותות ציבורית וארגונים דתיים ועדת הלאומים מדיה וקבצים בנושא הדומה השנייה בוויקישיתוף The State Duma in Russia's recent history As claimed by the Russian Prime Ministers ИМПИЧМЕНТ (Специальные корреспондены “Завтра” ведут репортаж из Государственной думы)
לואי אלכסנדר, נסיך למבל

לואי אלכסנדר, נסיך למבל (בצרפתית: Louis-Alexandre-Joseph-Stanislas de Bourbon, prince de Lamballe; ‏6 בספטמבר 1747 - 6 במאי 1768), היה בעלה של מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל אשר הוצאה להורג במהלך המהפכה הצרפתית. לואי אלכסנדר נולד ב-6 בספטמבר 1747 במלון טולוז, פריז, ללואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר ולמריה תרזה פליסיטס ד'אסטה, בתם של פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ושארלוט אגליי ד'אורליאן. לואי אלכסנדר היה ידוע באורח חייו ההולל, ובשל כך בשנת 1767 נבחרה מריה תרזה לואיזה מסבויה, בתם של לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו וכריסטינה, רוזנת הסן-רוטנבורג להיות רעייתו הודות לאדיקותה ויופייה הרב, ובני משפחתו קיוו שאשתו הצעירה והיפה תשנה זאת. הזוג לא נפגש לפני יום החתונה, אולם לואי אלכסנדר היה סקרן לראות את אשתו והגיע למקום בו היא לנה יום לפני חתונתם. הוא הגיש לה זר פרחים, ואמר שבעלה לעתיד הנחה אותו למסור לה את הזר. למחרת, בחתונתם, מארי תרז הופתעה לגלות כי האיש הפשוט שבו פגשה יום קודם הוא בעלה לעתיד. לאחר שלושה חודשי נישואים חזר לואי אלכסנדר לסורו, וחמישה חודשים לאחר החתונה הוא ברח עם רקדנית אופרה. בשלב מסוים הוא אף מכר את יהלומיה של אשתו כדי לגייס כסף לשלם את החובות שלו. 16 חודשים לאחר נישואיהם, ב-6 במאי 1768 מת לואי אלכסנדר ממחלת מין, לצד אשתו, והותיר אותה אלמנה בגיל 19, ויורשת להונו העצום. אלמנתו נותרה להתגורר לסירוגין בהוטל דה טולוז בפריז ובשאטו דה רמבוליי, עד אשר הוזמנה לחתונה של בני משפחת המלוכה, שם הכירה את מארי אנטואנט, והחיבור בין השתיים היה כה מיידי ומהיר שהביא לשמועות ולרכילות על טבע היחסים ביניהן. מארי תרז הפכה לחביבת המלכה ולחברה הקרובה ביותר, היא עברה להתגורר בחצר המלכות ומונתה על ידי המלכה להיות בעלת תפקיד מרכזי בפמליית המלכה. מארי תרז הייתה ידועה בפרטיותה ובשמרנותה, אולם הדבר לא הפריע להולכי הרכיל שבחצר המלכות להאשים את השתיים ביחסים לסביים, כחלק ממסע ההכפשה שהתנהל כנגד מארי אנטואנט, לערעור הלגיטימיות של בית המלוכה. במהלך המהפכה הצרפתית היא עברה להתגורר בבריטניה, אולם חזרה לפריז מתוך נאמנות למלכה, למרות שידעה שחייה יהיו בסכנה. בספטמבר 1792 היא נרצחה באכזריות, וראשה הובל לחלונה של מארי אנטואנט, שם צעק ההמון למלכה לצאת אל החלון ולנשק את השפתיים של חברתה המתה. מדיה וקבצים בנושא לואי אלכסנדר, נסיך למבל בוויקישיתוף
הדומה הראשונה

המושב הראשון של הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственная Дума Федерального Собрания Российской Федерации I созыва) הוא הכינוס הראשון של הדומה הממלכתית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. הכינוס התקיים מה-12 בדצמבר 1993 ועד ל-16 בדצמבר 1995. בחודשים הראשונים, הדומה ערכה את מפגשיה במטה קומקון, בבניין ברחוב ארבאט החדש, לאחר מכן עברה הדומה לבניין ברחוב אוחוטני ריאד. עד הבחירות לראשות הדומה כיהן גאורגי לוקאווה בן ה-69 כאב הבית. ב-17 בינואר 1996, הפרלמנט בחר את איוואן ריבקין כיו"ר הדומה. בדומה הראשונה פעלו 23 ועדות. ועדת חוק, משפט ורפורמה משפטית ועדת העבודה ומדיניות חברתית ועדת התקציב, מיסים, בנקאות ופיננסים הוועדה למדיניות כלכלית ועדת רכוש, הפרטה ופעילות כלכלית הוועדה למדיניות מידע ותקשורת ועדת תעשייה, בנייה, תחבורה ואנרגיה  ועדת החינוך, התרבות והמדע. ועדת הבריאות הוועדה לענייני נשים, משפחה ונוער הוועדה לענייני חקלאות  הוועדה לענייני הגנה ועדת הביטחון הוועדה לעניינים בינלאומיים ועדת חבר המדינות ועדת הארגון של הדומה הוועדה לגאופוליטיקה ועדת הפדרציה וענייני מדיניות אזורית ועדת השלטון המקומי ועדת הסביבה ועדת משאבי טבע וסביבה הוועדה לעמותות ציבוריות וארגונים דתיים ועדת הלאומים מדיה וקבצים בנושא הדומה הראשונה בוויקישיתוף The State Duma of the 1st convocation The first few months, the State Duma was placed not on Okhotny Ryad, where repair was, and on the New Arbat, in the building of the Council for Mutual Economic Assistance The State Duma in Russia's recent history
יחסי הודו–רומניה

יחסי הודו–רומניה הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין הודו לרומניה. הקשר בין הודו לרומניה קיים כבר כמה מאות שנים. הפילוסוף יליד טרנסילבניה, אלכסנדר קרומה דה קורדס, ביקר בהודו ב-1820 ובילה כמה שנים בקולקטה. המשורר הלאומי הרומני, מיכאי אמינסקו, התעניין בשפות ובספרות הודית. הוא תרגם ספר על הדקדוק בסנסקריט לרומנית. משוררים ופילוסופים רומנים רבים כמו בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו, ג'ורג'ה קושבוק ולוצ'יאן בלאגה הושפעו מהפילוסופיה ההודית. בשנת 1897 פרסם ג'ורג'ה קושבוק עיבוד של ההצגה הסנסקריטית של קאלידאסה "שקונטלה". הנסיך קרול השני בילה חמישה חודשים בסיור בהודו בשנת 1920. רבינדרנת טאגור ביקר ברומניה בשנת 1926 כדי לקבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בוקרשט. הוגה הדעות מירצ'ה אליאדה למד פילוסופיה וסנסקריט באוניברסיטת קולקטה בשנים 1932-1928. הפסל הרומני קונסטנטין ברנקושי קיבל השראה ממוטיבים הודים לאחר שביקר בהודו ושילב אותם בעבודותיו המאוחרות. היחסים הדיפלומטיים בין הודו לרומניה נוסדו ב-14 בדצמבר 1948 ברמת סמלית, ושודרגו לרמה של שגרירות הדדית ב-1957. רומניה פתחה שגרירות בניו דלהי בשנת 1955, והודו פתחה שגרירות בבוקרשט בשנת 1957. כיום, לרומניה יש קונסוליות כבוד בצ'נאי ובקולקטה, ולהודו יש קונסולית כבוד בטימישוארה. מאז תחילת כינון היחסים הדיפלומטיים, התקיימו כ-11 ביקורים נשיאותיים בין הודו לרומניה. כמו כן, ביקרו ברומניה שני ראשי ממשלה הודים וסגן נשיא הודי אחד. בין השנים 2004-1984, התקיימו שישה ביקורים ברמת שרי החוץ בין שתי המדינות. הסחר הבילטראלי בין שתי המדינות היה שווה לכ-727.27 מיליון דולר בשנים 2012-2011. שווי המוצרים המיובאים מרומניה להודו עומד על כ-457.73 מיליון דולר, ושווי המיוצרים המיוצאים לרומניה עומד על כ-269.54 מיליון דולר. הסחר הבילטראלי בשנת 2013 הסתכם בכ-173 מיליון דולר. הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לרומניה הן: מכונות חשמליות, מכשירים וציוד, מתכות נפוצות, כימיקלים ומוצרים תעשייתיים קשורים, חומרי פלסטיק וגומי, טקסטיל, מוצרי מזון, משקאות וטבק, מוצרי ירקות, נייר, קרטון וגרוטאות, פריטים מאבן, מלט, קרמיקה, זכוכית וחומרים אופטיים לצילום, קולנוע ומכשירים וכלים רפואיים. הסחורות העיקריות המיובאות מרומניה להודו הן: מתכות נפוצות, מקליטים ומקרנים, כימיקלים ומוצרים תעשייתיים קשורים, פלסטיק, חומרי גומי, טקסטיל, מוצרי ירקות, כלי הובלה ומוצרים מינרליים. למספר חברות הודיות כגון מעבדות רנבאקסי, גוג'ראט כימיקלים כבדים (GHCL), ג'נפקט, Wipro, וריימונדס יש נוכחות ברומניה. נכון ליולי 2013, כ-950 אזרחים הודים התגוררו ברומניה. רובם סטודנטים הלומדים בטימישוארה, אוראדיה וקונסטנצה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הודו–רומניה בוויקישיתוף שגרירות רומניה בניו דלהי שגרירות הודו בבוקרשט "Financial Express Delhi epaper dated Wed, 7 May 14". נבדק ב-2018-07-05. "Indian Express Delhi epaper dated Wed, 14 May 14". אורכב מ-המקור ב-2018-06-27. נבדק ב-2018-07-05. Brief history | EMBASSY OF ROMANIA in the Republic of India, newdelhi.mae.ro (באנגלית) https://mea.gov.in/Portal/ForeignRelation/India-Romania_Relations.pdf
סנוזלן

סְנוּזֶלֶן (Snoezelen) היא שיטת טיפול שהומצאה בהולנד עבור אנשים עם לקויות שונות במערכת העצבים המרכזית, כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי), דמנסיה, מחלות נפש ותופעות הקשת האוטיסטית. הטיפול נערך בחדר הכולל מזרנים לבנים על הרצפה ועל הקירות, נורות בצבעים מגוונים ומשחקים אשר מגרים את החושים. הסנוזלן ידוע גם בשם "סביבה רב חושית". השם הוא שילוב של שתי מילים בהולנדית: סנופלן (snuffelen) או באנגלית to sniff - לרחרח; ודוזלן (doezelen) או באנגלית to doze - לנמנם. הסביבה הרב חושית פותחה בראשית שנות השבעים בהולנד במרכז לליקויים קוגניטיביים דה–הרטנברג, על ידי Ad Verheul ו-Jan Huslegge, כאמצעי להרגעה ולשעות הפנאי. המוסד, הנמצא בצפון הולנד, שימש תחילה בעיקר כמקור הנאה ורגיעה, עד שהופץ הידע עליו והוקמו בו מתקנים נוספים. פיתוח החדר נוצר בעקבות קשייו של Verheul, מטפל באומנות, ללמד את מטופליו, שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית עמוקה, בשיטות המקובלות. חלקם אף הסתגרו עוד יותר בתוך עצמם. הוא החל להתבונן במטופליו במצבים אחרים וגילה שבסביבות מסוימות ועם מטפלים מסוימים הם רגועים יותר ואף פיתחו תקשורת. הוא כינה זאת "לשבת במושב האחורי" - לקיחת מרחק מהמטופלים ללא שידול אקטיבי ללמידה, תסייע להם בסופו של דבר לשחרר אנרגיות מיוזמתם ולחקור את סביבתם באופן פעיל. במסגרת עבודתם במרכז לאנשים עם מוגבלויות החלו החוקרים ללמוד כיצד אנשים מגיבים לסביבתם. הם הציגו ריחות, מוזיקה, מגע וטעם לאנשים שאיתם עבדו במרכז. בנוסף הם ערכו ניסוי ביצירת סביבות פעילות ומרגיעות. דרך המחקר הזה התפתח הסנוזלן. לאחר תצפיות רבות הסיק Verheul כי הסביבה הפיזית משפיעה על התחושות והמעשים של האדם; והתנהגותו של המטפל מהווה משתנה חשוב, המשפיע על יוזמותיו ופעילותו של המטופל. שלומית שרביט, מקום בלי דאגה: שיטת שיקום חדשה לפגועי נפש, באתר ynet, 25 בינואר 2009 מישל דור, פוחדים מרופא שיניים? הסנוזלן יפחית את החרדות, באתר ynet, 5 בפברואר 2008 Long & Haig, 1992,Hulsegge & Verheul, 1987
מרגרט קואן הארלו

מרגרט רות "פגי" קואן הארלו (באנגלית: Margaret Kuenne Harlow; ‏29 באוגוסט 1918 - 11 באוגוסט 1971) הייתה פסיכולוגית התפתחותית וחוקרת אמריקנית. הייתה נשואה לפסיכולוג הארי הארלו, ויחד הם ערכו מחקרים בולטים בקופי רזוס, שהפכו לציוני דרך בפילוסופיה של החינוך ופסיכולוגיה התפתחותית. נולדה בסנט לואיס ב-1918 לאדוארד ס. קואן ומרגרט א קואן; הבכורה מבין שלושה ילדים (אחיה היה הכלכלן רוברט קואן ואחותה הפיזיקאית האטומית דורותי קואן סטרנס). את התואר הראשון והשני עשתה באוניברסיטת וושינגטון וב-1944 בהיותה בת 26 סיימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטת איווה. ב-1946 מונתה כפרופסור חבר באוניברסיטת ויסקונסין וגויסה על ידי הארי הארלו לנהל מחקרים עם ילדים כדי להשלים את עבודתו על למידה עם קופים. היא קיבצה קבוצה קטנה של ילדים עם מנת משכל גבוהה, ומדדה את המהירות שבה למדו לפתור פאזלים תמורת פרסים קטנים. שנתיים לאחר מכן, ב-1948, הם נישאו. היא נשארה באוניברסיטת ויסקונסין עד מותה, שם עבדה בצמוד להארלו. הייתה שותפה למחקרים שלו, בהם מחקרם המפורסם על אם המגבת ואם התיל. כללים האוסרים נפוטיזם באוניברסיטה גרמו לכך שלא היה לה מעמד של סגל אקדמי במשך רוב זמנה שם, למרות שנשארה שותפה למחקרים עצמם. לקראת סוף הקריירה שלה, היא גידלה קופים במצבים של משפחה גרעינית, כדי לחקור את ההשפעות של אהבה אבהית. לבני הזוג נולדו בת ובן, פמלה וג'ונתן. ב-1971 נפטרה מסרטן השד. דבורה בלום (2005), ניסויים באהבה: הארי הרלו והפסיכולוגיה של החיבה, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, תל אביב. מרגרט קואן הארלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Harlow HF, Dodsworth RO, Harlow MK. "Total social isolation in monkeys," Proc Natl Acad Sci U S A. 1965.
שלמה מילוא

שלמה מילוא (1941 – 1 ביולי 2018) היה טייס בחיל האוויר הישראלי, מנכ"ל התעשייה הצבאית בשנים 1995–2000 וסוחר נשק. שלמה מילוא הוא בנם של פרומה לבית מלצקי ושל נחום מיליקובסקי, תעשיין (מבעלי גלידת ויטמן) ואיש התנועה הלאומית. דודו (אחי אמו) מנדל מלצקי היה ממפקדי האצ"ל. אחיו מתי נשא ב-1965 את חסיה, בתו של מנחם בגין. אח נוסף הוא רוני מילוא, שכיהן כחבר הכנסת, כשר וכראש עיריית תל אביב. בשנת 1962 סיים קורס טיס. כטייס השתתף במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. הגיע לדרגת רב-סרן. בשנת 1995 מונה למנכ"ל התעשייה הצבאית, שהייתה במשבר כספי. הוא הוביל צמצום חד בכוח האדם של החברה והביא לשיפור במצבה הכספי. בשנת 1999 העניקה לו התאחדות התעשיינים את פרס התעשייה. בספטמבר 2000 פרש מתפקידו. לאחר פרישתו מהתעשייה הצבאית כיהן כדירקטור בחברות אחדות ויחד עם אחיו, רוני מילוא, עסק בתיווך בעסקאות נשק. היה נשוי לסגלה, ולהם שלושה ילדים. נפטר בשנת 2018 והובא לקבורה בבית הקברות מורשה ברמת השרון. האלוף נחושתן: "חיל-האוויר חזק מתמיד", באתר חיל האוויר הישראלי, 11במרץ 2012 שלמה מילוא במלאת 40 שנה למלחמת יום הכיפורים, באתר "יוטיוב" התפטר שלמה מילוא, מנכ"ל תעש, באתר ynet, 3 בספטמבר 2000; דרור מרום, ‏התפטר מנכ"ל תעש, שלמה מילוא: "בשוק הפרטי משתכרים פי 10", באתר גלובס, 3 בספטמבר 2000 שלמה מילוא (מיליקובסקי) ז"ל, באתר "אבלים"
פורשה 356/1

פורשה 356/1 (בגרמנית: Porsche 356/1) היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית פורשה אשר יוצרה בשנת 1948. דגם ה"פורשה 356/1" יוצר כאב טיפוס של פורשה 356. פרויקט ייצור דגם ה"פורשה 356/1" החל בשנת 1947. אב טיפוס דגם ה"פורשה 356/1" עלה לכביש ב-15 ביוני 1948. רוב חלקיה המכניים של ה"פורשה 356/1" הראשונה הובאו מהחיפושית של פולקסווגן, ביניהם מרכיבי המנוע, מתלים ושלדה. יוצרה 1 יחידה רודסטר מנוע 1.1 ליטר, מנוע בוקסר מאייד כפול 2 מושבים (בתצורת ספסל) 2 דלתות חלון זכוכית קדמי מחולק ל-2 מסגרות סימטריות ללא חלונות צד וללא חלון אחורי בלמים - 4 בלמי תופ "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" "פורשה 356/1" פורשה פורשה 356 "פורשה 356/1" - תמונות מדיה וקבצים בנושא פורשה 356/1 בוויקישיתוף פורשה 356/1, סרטון באתר יוטיוב פורשה 356/1, סרטון באתר יוטיוב Angabe der „größten Nutzleistung des Motors“ in der Einzelgenehmigung vom 8. Juni 1948, Faksimiledruck in Boschen/Barth: Das große Buch der Porsche-Typen, Motorbuch Verlag, Stuttgart, ISBN 3-613-01284-7, S. 31 "פורשה 356/1" presskit.porsche.de/museum/en/2017/topic/exhibitions/cars/porsche-356-nr-1-roadster-1948 "פורשה 356/1" newsroom.porsche.com/en/history/porsche-356-no-1-roadster-show-car-replica-back-to-the-roots-christophorus "פורשה 356/1" ultimatecarpage.com/car/3879/Porsche-356-1-Roadster "פורשה 356/1" supercars.net/blog/1948-porsche-356-no-1
פורשה סוג 12

פורשה סוג 12 (בגרמנית: Porsche Type 12) הוא רכב משפחתי, אשר הורכב בו מנוע כוכבי, אשר תכנן פרדיננד פורשה עבור יצרנית האופנועים הגרמנית צונדאפ בשנת 1931. באותה שנה, בשנת 1931 ייסד פרופ' פרדיננד פורשה בעיר שטוטגרט, את חברת פורשה כחברה לתכנון וייעוץ הנדסי. צונדאפ מיתגה את דגם ה-"פורשה סוג 12" תחת הסיסמה "Auto für Jedermann" (מכונית לכולם). יוצרו 3 יחידות אשר אבדו במלחמת העולם השנייה. הדגם האחרון אבד בהפצצת שטוטגרט על ידי בעלות הברית בשנת 1945. דגם ה"פורשה סוג 12" הזכיר בצורתו החיצונית את דגם הסיטרואן 2CV מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית שיוצר בין השנים 1948–1990. דגם החיפושית משנת 1938 דמה חיצונית ל"פורשה סוג 12", בהתחשב בעובדה שמספר מרכיבים שנלקחו מדגם "פורשה סוג 12" הורכבו בדגם "VW Type 1" על ידי המתכנן פרדיננד פורשה. מנוע כוכבי מנוע אחורי 2 דלתות דלתות התאבדות (ציר פתיחת הדלתות בניגוד לכיוון הנסיעה) מתלים מסוג "Swing axle" (אנ') "פורשה סוג 12" "פורשה סוג 12" מנוע "פורשה סוג 12" (מנוע כוכבי, מנוע אחורי) פורשה "פורשה סוג 12" ומכוניות דומות - תמונות מדיה וקבצים בנושא פורשה סוג 12 בוויקישיתוף "פורשה סוג 12" firstversions.com/2015/02/volkswagen-1st-model-ever-beetle Christopher, John. The Race for Hitler's X-Planes (The Mill, Gloucestershire: History Press, 2013), p.200 "פורשה סוג 12" noticias.autocosmos.com.mx/2013/04/15/retro-concepts-porsche-type-12 פורשה סוג 12 thesamba.com/vw/forum/album_search.php?search_keywords=porsche+type12 פורשה סוג 12 The VW Beetle: A Production History of the World's Most
מסקלין

מסקלין (Mescaline) או 3,4,5-טרימתאוקסיפנתילאמין, אלקלואיד הלוצינוגני (חומר הזיתי) המצוי בעיקר בצמח הקקטוס, וגורם לשיכרון חושים, הזיות חזותיות ושינויים קיצוניים במצב ההכרה. המסקלין מסונתז (כמסקלין גופרתי) או נסחט מקקטוס הפיוטה (Lophophora williamsii), מהקקטוס Echinopsis pachanoi, או מ-Echinopsis peruviana. החומר מצוי במספר מינים נוספים במשפחת הצבריים. השימוש בסחיטה מפיאוטה בטקסים דתיים אינדיאנים התפרסם מאז יצירת הקשרים הראשונים עם האירופאים, במיוחד בקרב ההויצ'ולס במקסיקו. החומר בודד וזוהה לראשונה ב-1897 על ידי ארתור הפטר הגרמני וסונתז לראשונה ב-1919, אך היה בשימוש על ידי בני אדם למעלה מ-3,000 שנים. המינון האפקטיבי לאדם הוא 200–400 מיליגרם. מחצית מהחומר מתפרק בגוף לאחר 6 שעות, וזמן ה'מסע' הכללי יכול להיות כמחצית יממה או יותר. החומר אינו ממכר פיזית. בספרו "דלתות התודעה" (Doors of Perception), תיאר אלדוס האקסלי את מסקנותיו על התודעה בעקבות השימוש במסקלין. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. כמו פסיכדליים ואתנוגנים דומים, החומר משמש להרחבת מודעות. לרוב חווים המשתמשים בסם הזיות חזותיות ושינויים במצב ההכרה. השפעות פיזיות שהסם עשוי לגרום כוללות בין היתר: תחושת אופוריה, הרחבת אישונים, השפעות חום וקור, שינויים בלחץ הדם, סחרחורת, הקאה, קצב לב מהיר, שלשול, כאבי ראש, חרדות והפרעות חוזרות לטווח ארוך (HPPD). במדינות ותרבויות מסוימות החומר נחשב לקדוש, או לתרופה שאמנית. עם זאת, בארצות הברית הממשלה אסרה את המסקלין ב-1970. ב-1971 נאסר החומר באופן דומה על ידי מדינות נוספות, באמצעות האמנה לחומרים פסיכוטרופיים. בישראל הוא נאסר על ידי פקודת הסמים המסוכנים. בישראל האיסור נכנס לחוק כ-3 שנים לאחר ממשלת ארצות הברית. על פי סעיף 1 לפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג - 1973, "סם מסוכן" הוא כל חומר מן המפורטים בתוספת הראשונה. התוספת הראשונה מפרטת כי המסקלין (Mescalinum) נכלל בהגדרה זו. החוק מטיל עונשים כבדים על ייצור, החזקה ושימוש, מסחר ומעבר והדחת קטינים לשימוש בסם מסוכן. העונש המרבי על ייצור, החזקה, שימוש העברה או סחר הוא 20 שנות מאסר, והעונש המרבי על הדחת קטין לשימוש בסם הוא 25 שנות מאסר. מדיה וקבצים בנושא מסקלין בוויקישיתוף ד"ר נדב שליט, מסקלין/פיוטה, באתר "מחקר וריפוי פסיכדלי בישראל" נועה טיקולסקר, פיוטה להמונים, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2005 מסקלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מסע הקסם המדעי, מכון ויצמן למדע, הזיות של קקטוסים: נחשפו סודות המסקלין – סם הזיה טבעי בעל פוטנציאל טיפולי, באתר ynet, 18 באוגוסט 2024} ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
23 שנים (ספר)

23 שנים: מחקר הקריירה הנבואית של מוחמד (בפרסית: منظور از ۲۳ سال دورۀ پیغمبری محمد بن عبدالله است), הוא ספר שנכתב על ידי הסופר האיראני עלי דשתי. הספר, שמכיל 228 עמודים, עוסק בחייו של מוחמד, נביא האסלאם. דשתי מציג בו את גישתו, לפיה מחשבה והטלת ספק עדיפות על אמונה עיוורת: אמונה יכולה להקהות את השכל האנושי ואת השכל הישר, אפילו אצל חוקרים מלומדים. מה שנדרש הוא מחקר חסר פניות יותר. הוא דחה נסים שהמסורת המוסלמית ייחסה למוחמד, והכחיש את הקוראן כמילות האל עצמו. במקום זאת העדיף בחינה יסודית וספקנית של כל מערכות האמונה המסורתיות. לדבריו, הקוראן אינו מכיל שום דבר חדש, כלומר רעיונות שלא הציגו אחרים קודם לכן, וכל המצוות המוסריות של הקוראן מובנות מאליהן. הסיפורים בקוראן לקוחים מסיפורים זהים מהמסורת היהודית והנוצרית, שאת חכמי הדת שלהם פגש מוחמד במסעותיו לסוריה, ומהמסורת הפגאנית של חצי האי ערב. מוחמד, אומר דשתי, חזר על עקרונות שהאנושות הגתה כבר מאת שנים קודם לכן, בידי "קונפוציוס, בודהה, זרתוסטרה, סוקרטס, משה וישו". עלי דשתי נאסר, ונגזר עליו גזר דין מוות בפני בית המשפט של המהפכה האסלאמית בשל ביקורת שהעביר על האסלאם. זהו אחד הספרים האסורים לקריאה ולמכירה באיראן. לא ידוע בדיוק מתי מת, אך עיתון איראני פרסם שהדבר קרה בחודש העשירי של שנת 1360 לפי הלוח הפרסי, כלומר בתחילת שנת 1982. הספר תורגם לשפה האנגלית, אך טרם ראה אור בשפה העברית. 23 שנים, באתר OCLC (באנגלית) 23 Years, www.goodreads.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כדוריד באולימפיאדת ברלין (1936)

אולימפיאדת 1936 נערכה בברלין, גרמניה הנאצית. תחרויות הכדוריד שדה נערכו בין ה-6 באוגוסט ל-14 באוגוסט. זו הייתה תחרות הכדוריד הראשונה במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 107 ספורטאים מ-6 נבחרות גברים. המשחקים נערכו באצטדיון של המשטרה, רוב משחקי בית הגמר נערכו באצטדיון האולימפי. כמקובל באותה תקופה, כל נבחרת בדומה לכדורגל כללה 11 ספורטאים. נבחרת גרמניה (גרמניה הנאצית) זכתה במדליית זהב. הדו"ח הרשמי
Schlörwagen

Schlörwagen היא אב טיפוס של מכונית משפחתית אשר תוכננה בשנת 1939 על ידי המהנדס הגרמני Karl Schlör עבור חברת "Krauss-Maffei" (אנ') דגם המכונית נחשף לציבור בתערוכת המכוניות בברלין בשנת 1939 ("Berlin Motor Show" (אנ')), הפרויקט נדחה עד תום מלחמת העולם השנייה, אבל לא הגיע מעולם לייצור המוני שלדת דגם ה-"Schlörwagen" נבנתה על פי דגם "Mercedes-Benz 170 H", אך משקלו של ה-"Schlörwagen" עמד על יותר מ-250 ק"ג ממשקל דגם ה- "Mercedes-Benz 170 H". מבנה המכונית הייעודית התבסס על צורת כנפי מטוס והוא תוכנן לצריכת דלק מינימלית, עם שבעה מושבים, והמכונית אמורה הייתה לשמש גם כרכב משפחתי מרווח ניסוי מנהרת רוח לדגם ה-"Schlörwagen" בוצע בעיר גטינגן, בגרמניה. מבנה האווירודינמי המיוחד של הדגם, אשר הביא לתוצאה של מקדם גרר 0.113, בדיקות עוקבות של המודל הממונע הראו מקדם גרר גבוה מעט יותר אך עדיין מרשים של 0.186, נתון נדיר בעולם הרכב, גם בתחילת המאה ה-21. דגם ה"Schlörwagen" היה דומה (בחלקו) בצורתו החיצונית לדגם ה-Dymaxion Car שנבנה בארצות הברית בשנת 1933. קראוס-מאפי הוקמה בשנת 1931 ממיזוג בין שתי חברות מהעיר מינכן: (Maffei (אנ')), שנוסדה בשנת 1838, לבין קראוס ושות' ("Georg Krauß" (אנ'))(נוסדה בשנת 1860). שני החברות השתייכו ליצרנים הגרמניים המובילים של קטרים מסוגים שונים. Maffei גם בנה רכב אחר מופעל קיטור, ולאחר מכן, יוצרו כלי רכב עם מנועי בעירה, כולל קטרים, טרוליבוס, ואוטובוסים עד שנת 1950. מנוע אחורי גוף מאלומיניום (נבנה על ידי "Ludewig Brothers" מהעיר אסן) 2 דלתות (במרכז הדגם בלבד) 3 חלונות צד מקדם גרר - 0.113 (בדיקות עוקבות של המודל הממונע הראו מקדם גרור גבוה מעט אך עדיין מרשים של 0.186) לוח מחוונים ומערכת ההיגוי - ממוקמים במרכז הדשבורד מושבים: 3 שורות בטור (7 נוסעים) דגם "Schlörwagen" דגם "Schlörwagen" דגם "Schlörwagen" - מבט לתא הנהג דגם "Schlörwagen" עם מדחף מטוס רוסי המפיק 130 כ"ס (שנת 1942) מפתח דגם ה"Schlörwagen" קרל שלר (Karl Schlör) שרטוט דגם "Schlörwagen" דגם "Schlörwagen" במנהרת רוח (ניסוי הבוחן את מקדם הגרר של הדגם) אב טיפוס מדיה וקבצים בנושא Schlörwagen בוויקישיתוף Schlörwagen, סרטון באתר יוטיוב דגם "Schlörwagen" dieselpunks.org/profiles/blogs/lord-k-s-garage-113-the-schl-rwagen דגם "Schlörwagen" nast-sonderfahrzeuge.de/MB-Exotenforum/forum_entry דגם "Schlörwagen" fr.de/wissen/schloerwagen-windschnittigstes-auto-verschollen דגם "Schlörwagen" ingenieur.de/technik/fachbereiche/fahrzeugbau/der-legendaere-schloerwagen-75-jahre