laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לואיס רגיירו

לואיס פגולה רגיירו (בספרדית: Luis Regueiro Pagola;‏ 1 ביולי 1908 – 6 בדצמבר 1995) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדת החלוץ. רגיירו נולד באירון שבחבל הבסקים אשר בספרד. אחיו, פדרו רגיירו, היה גם כן כדורגלן והם שיחקו יחדיו בריאל אוניון ובריאל מדריד. רגיירו התחיל את הקריירה בריאל אוניון שם היה חלק מזכייתה בגביע הספרדי של 1927. משם עבר לריאל מדריד במדיה כבש 53 שערים ב-92 משחקי ליגה, וזכה עימה פעמיים בליגה ובגביע. במהלך מלחמת האזרחים בספרד נבחר להיות לקפטן הנבחרת הבסקית. בשנת 1938 עבר לשחק בקבוצת אסקדי המקסיקנית, שנוסדה במקור בחבל הבסקים. בשנת 1940 עבר לשחק בקבוצת אסטוריאס המקסיקנית. הוא סיים את הקריירה שלו בקבוצה קלוב אמריקה, שאותה גם אימן. במדי נבחרת ספרד עשה את הופעת הבכורה ב-22 במאי 1927 בהפסד 4–1 לצרפת. מאז והלך תפס את מקומו הקבוע בהרכב במשך כמעט לעשור. הוא השתתף באולימפיאדת 1928 וכבש צמד בסיבוב הראשון נגד מקסיקו ב-1–7. גם במונדיאל 1934 שיחק וכבש ברבע הגמר נגד המארחת איטליה בתיקו 1–1. ספרד הפסידה לה במשחק חוזר והמשיכה עד לזכייה בתואר. בסך הכל ערך במדיה 25 הופעות וכבש 16 שערים. אחרי שפרש מקריירת הכדורגל שלו, השתקע במקסיקו והחל לעבוד בתעשיית העץ. רגיירו נפטר ב-6 בדצמבר 1995 במקסיקו סיטי שבמקסיקו, בגיל 87. בנו, לואיס רגיירו אורקיולה, הוא כדורגלן עבר ששיחק במדי נבחרת מקסיקו. ריאל אוניון הגביע הספרדי: 1927 ריאל מדריד אליפות ספרד (2): 1931/32, 1932/33 הגביע הספרדי (2): 1934, 1936 אסטוריאס הגביע המקסיקני (2): 1940, 1941 מדיה וקבצים בנושא לואיס רגיירו בוויקישיתוף לואיס רגיירו, באתר Transfermarkt לואיס רגיירו, באתר BDFutbol לואיס רגיירו, באתר National Football Teams לואיס רגיירו, באתר FootballDatabase.eu
ולדימיר דקנוזוב

ולדימיר דקנוזוב (ברוסית: Владимир Георгиевич Деканозов;‏ יוני 1898, באקו – 23 בדצמבר 1953) היה אחד מראשי הק.ג.ב בתקופת לברנטי בריה ושגריר ברית המועצות בגרמניה הנאצית. ולדימיר דקנוזוב נולד בבאקו למשפחה גאורגית. אביו היה פקיד בתעשיית הנפט. לאחר סיום בית הספר למד דקנוזוב רפואה, אך לא סיים את הלימודים. בשנת 1918 התגייס לצבא האדום. בשנים 1921–1931 עבד דקנוזוב במערכת צ'קה ובמסגרת עבודתו התיידד עם לברנטי בריה. במהלך השנים הוא התקדם בתפקידי ניהול בגאורגיה הסובייטית. בדצמבר 1938, כאשר לברנטי בריה קודם לתפקיד שר הפנים, הועבר ולדימיר דקנוזוב למוסקבה וקיבל תפקיד מפתח במערכת של הק.ג.ב. הוא לקח חלק פעיל בטיהורים שנערכו במהלך שנת 1939. במאי 1939 מונה לסגן שר החוץ. בשנת 1940 עבר לליטא וקידם את סיפוח המדינה לברית המועצות. בנובמבר 1940 מונה ולדימיר דקנוזוב לשגריר ברית המועצות בברלין. לאחר תחילת המלחמה בין ברית המועצות לגרמניה הנאצית הוא נעצר והוחלף בעסקת חליפין בשגריר הגרמני במוסקבה פרידריך ורנר פון דר שולנבורג . לאחר שחזר למוסקבה עבד דקנוזוב במשרד החוץ הסובייטי עד לשנת 1947. באפריל 1953 נשלח לטביליסי ומונה לשר הפנים. ביוני 1953, זמן קצר לאחר נפילת לברנטי בריה, נעצר דקנוזוב ונשלח למוסקבה. במקומו מונה אלכסיי אינאורי. דקנוזוב נשפט ביחד עם בריה ומספר אנשים נוספים. הוא הוצא להורג ב-23 בדצמבר 1953 תוך ביטול כל הדרגות הצבאיות והעיטורים שקיבל במהלך חייו. בשנת 2000 ביקשו קרובי משפחה של דקנוזוב לבטל את גזר הדין אך בקשתם קיבלה תשובה שלילית. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר דקנוזוב בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סובייטים ובנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנץ גנדר

פרנץ גנדר (במקור קראוס, בהונגרית: Göndör Ferenc; דיאוסג, 7 בדצמבר 1885– ניו יורק, 1 ביוני 1954) היה עיתונאי הונגרי-יהודי ואמריקאי. גנדר ששינה את שמו בשנת 1911 מקראוס החל את הקריירה שלו באוראדיה, שם היה חבר במערכת העיתון סבדשאג (Szabadság), חופש בהונגרית. בהמשך ערך את ה"שומודי נפלו" בעיר קפושוואר. אשתו אילונה פוגאני, הייתה אחותו של יוז'ף פוגאני, קומיסר העם ההונגרי-יהודי בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. גנדר עבר לבודפשט בשנת 1912 ועבד תחילה ביומון נפסבה היומון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ואחר כך ב"דלי הירלפ", בהונגרית "חדשות הצהריים". ב־1 באוקטובר 1918 הוא השיק את השבועון "אדם". בתקופת הרפובליקה הסובייטית הפך לנשיא איגוד העיתונאים ולנשיא מנהלת העיתונות, אך מאוחר יותר פנה עורף לרעיון של הדיקטטורה של הפרולטרון. "קרב עיתונאות קצר פרץ בין העיתון "נפסבה" לבין "העיתון האדום", שהגיע לשיאו בניצחון הקו הקומוניסטי; הנהגת המפלגה המאוחדת (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הקומוניסטים בהונגריה) הכריעה לטובת גישתו של ג'רג' לוקאץ', ולכמה שבועות נאסרה הופעת השבועון של פרנץ גנדר, האיש שפתח במתקפה. ויכוח זה היה חשוב גם להמשך פיתוח תפיסת הספרות הסוציאליסטית המהפכנית מכיוון שהוא חשף את התפיסות השגויות והפרקטיקות המזיקות של הספרות של הסוציאל-דמוקרטית ביחס לדיקטטורה של הפרולטריון, ותהליך זה של בירור רעיוני איפשר את גישת הספרות סוציאליסטית. עם זאת, הוויכוח הקשה לגבי בירור העיקרון והמחלוקת בין פעילים לבין בלה קון הקשו על הבירור. בעקבות גינויו של בלה קון, פרנץ גנדור והקרובים לו רעיונית החריפו את מתקפותיהם לגבי העמדות של הצד השני." ציטוט מ"תולדות הספרות ההונגרית - ויכוחים אידאולוגיים בספרות ההונגרית". לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית היגר לווינה, שם הוציא שוב את השבועון "אדם" בשנת 1926. מאוחר יותר היגר לארצות הברית. הוא התיישב בניו יורק, שם היה עד מותו המו"ל והעורך של השבועון שלו. בשלושה (אנתולוגיה, עם שיריה של אנה סדרקניי ולאיוש הרשאתי, הקדמה לכרך מאת אנדרה אדי, קפושוואר, 1906) בעקבות המלחמה (בודפשט, 1915, מהדורת דיק מנו) תוכן לקורא 3 מדינת רוסיה הפולנית: בעקבות המלחמה 5 מטיילים ברוסיה הפולנית נובורדומסק ופיטרקוב 17 בלודז' 23 כפר הינדנבורג הגדול 31 בתעלות הירי 35 גליציה: ערב - בדלטין 44 דלטין - בשמש 49 בין חורבות נדבורנה 58 קול ירי תותחים 62 בקולומאה המשוחררת 65 שאנוק, העיר המתה 71 בשדה הקרב בנדבורנה 76 בכבישי גליציה 83 הבנות המחוללות לילה אחד תחת פרמישל 99 בשדה הקרב טרנוב הסיפור של שאלה רוזנבלוט 112 שור, החייט של טרנוב 126 לבוב 135 בבית העלמין לבוב 147 על אדמת הונגריה: בין הגיבורים המפקפרים 155 יורים ברוסי מזבורו 163 בפרשמישל שנשכחה 171 בחזית האיטלקית: בירי המצור על איזונזו 181 בין הרי איטליה 202 עולם כבישי הסבל (רישומי מלחמה, בודפשט, 1916, ספרות אתניאום ודפוס R.-T. ) סוציאליסטים סרבים במלחמה (בודפשט, 1917, מהדורת נפסבה) וידויים (וינה, 1923) יוז'ף נאדאש : מלאי כבד (בודפשט, 1963) יאנוש דייטוואי : בין שני עולמות (בודפשט, 1963) פרנץ גנדור - לקסיקון ביוגרפי הונגרי לקסיקון ספרותי מערב הונגרי וביבליוגרפיה גיולה חוואס: פרנץ גנדור: סוציאליסטים סרבים במלחמה, ניוגט 1917 לקסיקון יהודי הונגרי . אד. פיטר אוגווארי. בודפשט: לקסיקון יהודי הונגרי. מדיה וקבצים בנושא פרנץ גנדר בוויקישיתוף A Belügyminisztérium 1911. évi 66356. sz. rendelete. Halálesete bejegyezve a Budapest VI. ker. polgári halotti akv. 2210/1918. folyószáma alatt.
נקודת קוסאר

נקודת קוסאר (באנגלית: Kosar Point) היא לשון יבשה מכוסה שלג המהווה את הקצה המערבי של חצי האי אירואיקה, בקצה הדרום מערבי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. הנקודה צולמה מהאוויר במסגרת משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947. סקר שטחי חסות איי פוקלנד מיפה את הנקודה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה בשנת 1960. הנקודה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1967–1968, ועל תמונות מלוויין לנדסאט שצולמו בין השנים 1972–1973. שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הנקודה נקראת על שמו של ויליאם ס. קוסאר (William S. Kosar) מצי ארצות הברית, שהיה קצין פרויקטים אוויריים במחלקת חקר הקטבים, של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, בין השנים 1975–1977. כף בראון כף ווסטוק נקודת אבליישן נקודת מאזה נקודת טריטון נקודת קוסאר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית נקודת קוסאר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
חצי האי אירואיקה

חצי האי אירואיקה (באנגלית: Eroica Peninsula) הוא חצי אי מכוסה קרח, במערב האי אלכסנדר שבאנטארקטיקה. חצי האי מצוי צפונית לחצי האי בטהובן, ולמפרצון מנדלסון. הקצה של חצי האי אירואיקה, לכיוון מערב, הוא נקודת קוסאר. חצי האי מופה מתצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948, ובהתבסס על סקר שערך סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1948 - 1950. שמו של חצי האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. חצי האי נקרא על שמה של סימפוניית אירואיקה (הסימפוניה השלישית של בטהובן - הסימפוניה ה"הירואית") - שם שניתן לצד שמו של חצי האי בטהובן הסמוך. • Cook, Alison & Vaughan, David. (2009), Overview of areal changes of the ice shelves on the Antarctic Peninsula over the past 50 years, The Cryosphere Discussions. 4. 10.5194/tcd-3-579-2009 חצי האי אירואיקה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפת אזור חצי האי אירואיקה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי אירואיקה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה חצי האי אירואיקה בגאזט marine regions זמני זריחה ושקיעה שמש וירח עבור חצי האי אירואיקה תצלום לוויין של אזור חצי האי אירואיקה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי אירואיקה מידע גאוגרפי והיסטורי
מרדכי מילגרום

מרדכי מילגרום (נולד ב-1946) הוא אסטרופיזיקאי, פרופסור לפיזיקה תאורטית במכון ויצמן למדע ברחובות. הוא הגה את דינמיקה ניוטונית מתוקנת (בקיצור: דינ"ם; או באנגלית: MOND), החלופה המצליחה והעמידה ביותר להשערת החומר האפל. תחומי עיסוקיו המדעיים האחרים משתייכים לקוסמולוגיה ולאסטרופיזיקה באנרגיות גבוהות. מילגרום נולד ביאשי, רומניה. הוא קיבל את התואר הראשון מהאוניברסיטה העברית בשנת 1966. בהמשך למד במכון ויצמן למדע והשלים דוקטורט בשנת 1972. בשנת 1981, בעת ששהה בשנת שבתון במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, הגה את הרעיון של דינמיקה ניוטונית מתוקנת שמהווה פתרון חלופי לבעיה שאותה נועד לפתור רעיון החומר האפל. בריאיון הסביר את גישתו: "העיקרון שהנחה את התאוריה פשוט. אם הצורך בחומר אפל מתעורר מפני שאין מספיק כבידה, אפשר למצוא תאוריה אחרת שנותנת יותר כבידה עם אותה כמות של חומר רגיל". נשוי ואב לשלוש בנות. מדיה וקבצים בנושא מרדכי מילגרום בוויקישיתוף מרדכי מילגרום, באתר ResearchGate מרדכי מילגרום, החומר האפל באור חדש: האומנם חסרים לנו תשעים וחמישה אחוזים מהיקום?. תהודה, כרך 25, חוברת 2 ערן דינר, מעבר לחלקיקי החושך // האם באמת קיים חומר אפל?, באתר TheMarker‏, 2 בפברואר 2014 אסף שטול-טראורינג, הנה תפוח שמציית לחוקים קצת אחרים: מרדכי מילגרום מבצע שיפוץ קטן בחוקי ניוטון, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2010 אסף שטול-טראורינג, מחקר חדש מפקפק בקיום החומר האפל ביקום, באתר הארץ, 28 בפברואר 2010 Chae, Kyu-Hyun; Lelli, Federico; Desmond, Harry; McGaugh, Stacy S.; Li, Pengfei; Schombert, James M. (20 נוב' 2020). "Testing the Strong Equivalence Principle: Detection of the External Field Effect in Rotationally Supported Galaxies". The Astrophysical Journal. American Astronomical Society. 904 (1): 51. doi:10.3847/1538-4357/abbb96. ISSN 1538-4357. {{cite journal}}: (עזרה) Kyu-Hyun Chae, Breakdown of the Newton–Einstein Standard Gravity at Low Acceleration in Internal Dynamics of Wide Binary Stars, The Astrophysical Journal, 952:128 (33pp), 2023 August 1 מחקר בינלאומי נוסף שבחן תנועתם של 150 צברי כוכבים ומציע עדות לתיאוריה של מילגרום. אסף שטול-טראורינג, הנה תפוח שמציית לחוקים קצת אחרים: מרדכי מילגרום מבצע שיפוץ קטן בחוקי ניוטון, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים ובנושא פיזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Life on Mars (שיר)

"Life on Mars", המוכר גם בשם "?Is There) Life on Mars)" (בעברית: "(האם יש) חיים על מאדים?") הוא שיר, שכתב וביצע המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי בשנת 1971. השיר נכלל באלבומו Hunky Dory, וגם יצא כסינגל. מדובר באחד מלהיטיו הגדולים ביותר של בואי הנחשב בעיני רבים לאחת מיצירות המופת שלו, בין היתר בזכות מילותיו הקריפטיות שכתב בואי עצמו, עיבוד כלי המיתר שכתב הגיטריסט הקבוע של בואי באותה תקופה מיק רונסון, ונגינת הפסנתר הבולטת של קלידן להקת "יס", ריק וייקמן. כאשר השיר יצא כסינגל בשנת 1973 הוא הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ונשאר שם למשך שלושה עשר שבועות. בשנת 2015 השיר דורג במקום הראשון ב-"רשימת 100 השירים הגדולים של כל הזמנים" של עיתון הדיילי טלגרף. בשנת 2016 מגזין פיצ'פורק דירג אותו כ-"שיר הטוב ביותר של שנות ה-70". רדיו BBC תיאר את השיר כבעל "מילים משונות ביותר", "מורכב מרצף של תמונות סוריליסטיות, כמו ציור של סלבדור דאלי". בהשקת האלבום Hunky Dory בשנת 1971, סיכם בואי את השיר כ"תגובתה של נערה צעירה ורגישה אל המדיה". בשנת 1997 הוא הוסיף, "אני חושב שהיא מוצאת עצמה מאוכזבת מהמציאות... למרות שהיא חיה בדכדוך של המציאות, נאמר לה שיש חיים טובים וגדולים יותר במקום אחר, והיא מאוד מאוכזבת שאין לה גישה אל אותם החיים". מבקר הציע שהשיר נכתב לאחר "רומן כואב וקצר" של בואי עם השחקנית הרמיוני פרט'ינגייל. בעודו בסיבוב הופעות בשנת 1990, בואי הציג את השיר באומרו- "כשאתה מתאהב, אתה כותב שיר אהבה. זהו שיר אהבה." השיר נכנס בשנת 2015 לרשימת "100 השירים הטובים בעולם" של הטלגרף. מאדים מוצג בתור מוצא נואש של עלמה צעירה המגלה כי החיים אינם זוהרים כפי שחשבה, כשזו שוקעת בפנטזיה על חיים טובים יותר. דייוויד בואי - שירה מיק רונסון - גיטרה חשמלית, מלוטרון (עבור צלילים דמויי חלילית) טרבור בולדר - גיטרת בס מייק וודמנסי - תופים ריק וייקמן - פסנתר קן סקוט מידע על היצירה "Life on Mars" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Life on Mars" באתר SecondHandSongs סרטון השיר "Life on Mars" באתר יוטיוב מילות השיר "Life on Mars" באתר שירונט BBC, "Sold on Song - Top 100 - Life on Mars", ‏אוחזר ב-28 בספטמבר 2016 ניקולס פג, (.The Complete David Bowie (6th ed, לונדון: Titan Books, 2011, ISBN 9780857682901 "Bowie: Boys Keep Swinging", מגזין 'Melody Maker', מרץ 1990, עמ' 24-26 Pegg Nicholas, The Complete David Bowie (6th ed.), London: Titan Books, 2011
יעקב פישמן

יעקב ליבוביץ' פישמן (20 במרץ 1913, סלוצק – 4 ביוני 1983, מוסקבה) היה הרב הראשי של בית הכנסת הכוראלי במוסקבה בשנים 1972–1983, ששימש בפועל כרבה של יהדות מוסקבה. יליד סלוצק. הוא למד בבית המדרש לרבנים במוסקבה. אשתו וילדיו מתו במהלך מלחמת העולם השנייה בידי הנאצים. עד 1964 שימש כרב בבתי כנסת שונים בברית המועצות. במוסקבה הוא עבד במפעל הרכב ליחאצ'וב. בשנת 1972, לאחר מותו של הרב יהודה לייב לוין, הוא נבחר לרב הראשי של מוסקבה ורב בית הכנסת הכוראלי. בשנת 1976 הוא ביקר בארצות הברית במשלחת בראשות המטרופוליטן יבנאליוס בהזמנתו של ארתור שנייר, רב בית הכנסת איסט פארק במנהטן. בריאיון לעיתונות האמריקאית אולץ לציין פישמן כי היהודים אינם נרדפים בברית המועצות. הודות לביקור זה, כמה צעירים יהודים (כולל למשל אדולף שייביץ') הצליחו להתחיל את לימודיהם בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1977 הוא נפגש עם ליאוניד ברז'נייב והפטריארך של מוסקבה ורוסיה פימן בקבלת פנים שנערכה בקרמלין לרגל חגיגות השישים למהפכת אוקטובר. בשנת 1980 הוא חלה מאוד ואת תפקידיו החל למלא עוזרו אדולף שייביץ'. ב-28 באפריל 1983 נאלץ להצטרף ל"וועדה האנטי-ציונית של הציבור הסובייטי". הוא נפטר מהתקף לב ב-4 ביוני 1983. [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קריבדיאתריום

קריבדיאתריום (שם מדעי: Crivadiatherium) הוא סוג של יונק נכחד שהתקיים בסוף תקופת האאוקן עד תחילת האוליגוקן. הוא התגלה בחפירות בעיירה קריבידיה שברומניה, סמוך לנהר בעל אותו שם (אנ'). היונק הוגדר ב-1976 וקיבל את שמו מהאזור בו התגלה (מילולית: "הבהמה של קריבידיה"). ממצאיו כללו בעיקר שרידי לסת ושיניים ונכללו בו שני מינים: Crivadiatherium iliescui ו-Crivadiatherium mackennai. הקריבדיאתריום היה יונק גדול דמוי קרנף אך ללא קרניים, אך למעשה השתייך לקבוצת האפרותריה הקרובה לפילאים. לעומת סוגים דומים כמו הפלאומסיה (אנ') וההיפסמסיה (אנ') מטורקיה והארסינויתריום ממצרים, הוא היה בעל מבנה שיניים פרימיטיבי יותר שהכיל טוחנות שטוחות יותר ובעלות פחות אונות שכנראה נועדו לתזונה מצמחייה רכה. מבנה הגוף היה חביתי ומגושם עם רגליים קצרות ביחס למשקלו. ככל הנראה היה בעל אורח חיים אמפיבי כמו היפופוטם, אשר התקיים בסמוך למקווי מים כמו אגמים וניזון בעיקר מצמחי מים שונים ורכים. הוא נכחד עם שינויי האקלים של האוליגוקן והתייבשות האגמים בהם חי. מדיה וקבצים בנושא קריבדיאתריום בוויקישיתוף קריבדיאתריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קריבדיאתריום, באתר GBIF (באנגלית) Fossilworks: Crivadiatherium, fossilworks.org
Going to California (שיר של לד זפלין)

"Going to California" (בעברית: "הולך לקליפורניה") היא בלדה שנכתבה ובוצעה על ידי להקת הרוק הבריטית לד זפלין. השיר לקוח מתוך האלבום הרביעי חסר הכותרת של הלהקה (Led Zeppelin IV) משנת 1971. בשנת 2012, מגזין הרולינג סטון דירג את "Going to California" במקום ה-11 ברשימת 40 שירי לד זפלין הגדולים בכל הזמנים. הסגנון העממי של השיר, עם רוברט פלאנט בתפקיד הזמר הראשי, גיטרה אקוסטית של המוזיקאי ג'ימי פייג' ומנדולינה של המוזיקאי ג'ון פול ג'ונס מנוגד לרוק הכבד המוגבר המאפיין את חמש הרצועות האחרות באלבום. הגיטרה של פייג' נמצאת בכוונון D–A–D–G–B–D.[דרוש מקור] השיר התחיל כשיר על רעידות אדמה בקליפורניה לאחר שג'ימי פייג', טכנאי הקול אנדי ג'ונס ומנהל הלהקה פיטר גרנט נסעו ללוס אנג'לס לעריכת האלבום הרביעי של לד זפלין וחוו במקרה רעידת אדמה בעוצמה חלשה. בשלב זה, הוא היה ידוע בשם "מדריך לקליפורניה". בראיון שהעניק למגזין ספין בשנת 2002 הצהיר פלאנט כי השיר "אולי קצת מביך לפעמים מבחינה לירית, אך הוא אכן סיכם תקופה בחיי כשהייתי בן 22." בהופעות של לד זפלין ביצעה הלהקה את השיר בגרסה אקוסטית, וניגנה אותו לראשונה בסיבוב ההופעות שלהם באביב 1971 בבריטניה. גרסה חיה אחרת, מן ההופעה בארלז קורט בשנת 1975, נכללת בדיסק השני של ה־DVD של לד זפלין וכן ב־DVD של האלבום Mothership. השיר בוצע בכל ההופעות בסיבוב ההופעות האמריקאי של לד זפלין בשנת 1977. רוברט פלאנט כלל את השיר בסיבוב הופעות הסולו שלו בשנים 1988 ו-1989 ובמופע Knebworth Silver Clef בשנת 1990. הוא ניגן אותו שוב בסיבוב ההופעות לקידום אלבומו Mighty ReArranger בתוספת קונטרבס וסינתיסייזר. גרסה שונה של השיר זה כלולה בדיסק השני למהדורת הדלוקס המחודשת של Led Zeppelin IV. גרסה זו מכונה (Going to California (Mandolin/Guitar Mix. זוהי גרסה אינסטרומנטלית שהוקלטה ב־29 בינואר 1971, באולפן ההקלטות הנייד "הרולינג סטונס" בהדלי גריינג' עם המהנדס אנדי ג'ונס. אורך גרסה זו 3:34 דקות, ואילו אורך השיר המקורי הוא 3:32 דקות. על פי ז'אן-מישל גדון ופיליפ מרגוטין: רוברט פלאנט - שירה ג'ימי פייג' - גיטרות אקוסטיות (שישה מיתרים ושנים עשר מיתרים) ג'ון פול ג'ונס - מנדולינה מידע על היצירה "Going to California" באתר מיוזיק בריינז "Going to California", באתר ledzeppelin.com Going to California - Led Zeppelin | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-09-05 Philip Bashe, Heavy Metal Thunder: The Music, Its History, Its Heroes, Doubleday, 1985, עמ' 20, ISBN 978-0-385-19797-7. (באנגלית) Chuck Eddy, The Accidental Evolution Of Rock'n'roll: A Misguided Tour Through Popular Music, Hachette Books, 1997-03-22, עמ' 52, ISBN 978-0-306-80741-1. (באנגלית) Jon Dolan,Patrick Doyle,Rob Tannenbaum,Will Hermes,Douglas Wolk,Brian Rafferty, The 40 Greatest Led Zeppelin Songs of All Time, Rolling Stone, ‏2019-01-13 (באנגלית אמריקאית) Dave Lewis (1994), The Complete Guide to the Music of Led Zeppelin, Omnibus Press, ISBN 0-7119-3528-9. Chuck Klosterman, "Not a Whole Lotta Love", Spin, September 2002. Jean-Michel Guesdon, Led Zeppelin all the songs: the story behind every track, 1st edition, New York, NY: Black Dog & Leventhal, 2018, עמ' 284, ISBN 978-0-316-44867-3
יחזקאל רבינוביץ

הרב יחזקאל הכהן רבינוביץ (ה'תרכ"ג – י"ח בחשוון ה'תרע"א; 1862 – 20 בנובמבר 1910) היה האדמו"ר השלישי של חסידות ראדומסק. נולד בראדומסק לרבי אברהם יששכר בער רבינוביץ, בנו של רבי שלמה הכהן רבינוביץ'. הרב רבינוביץ שימש כרב בעיירה נובאפולא. לאחר פטירתו של אביו, בשנת ה'תרנ"ב, מילא את מקומו באדמו"רות. הוא היה חולה סוכרת כמו אביו, ונפטר בי"ח בחשון ה'תרע"א בגיל 48 כמו אביו. אלפים השתתפו בהלווייתו. חיבורו "כנסת יחזקאל" נדפס לאחר מותו בשנת תרע"ג. את מקומו ירש בנו, רבי שלמה חנוך. בן אחר, רבי אלימלך אריה, היה חתן רבי יעקב בידרמן משידלוב ומילא את מקומו ברבנות ואדמו"רות. נרצח במאוטהאוזן. חתנו של רבי יחזקאל היה רבי משה מקרוסנה. יחזקאל בן אברהם ישכר רבינוביץ הכהן, דף שער בספרייה הלאומית Chinuch.org::Gedolim Yahrtzeits, www.chinuch.org Poznanski, Yehieil (2011). "Remembrances of the Past". Radomsko Memorial Book. p. 58. נבדק ב-7 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) Besser, Rabbi Shlomo C. "The Chessed L'Avraham of Radomsk: In honor of his 120th yahrtzeit, 13 Elul". Hamodia, 30 August 2012, pp. C2–C6. Poznanski, Yehieil. "Remembrances of the Past". Radomsko Memorial Book. נבדק ב-7 ביולי 2011. {{cite web}}: (עזרה) Finkel, Avraham Yaakov (1994). Contemporary Sages: The great Chasidic masters of the twentieth century. J. Aronson. p. 21. ISBN 1-56821-155-4.
פורד טאורוס

פורד טאורוס (באנגלית: Ford Taurus) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב פורד, אשר יוצרה מאוקטובר 1985 – מרץ 2019 בארצות הברית. אין כל קשר בין דגם "פורד טאורוס" (פורד טאורוס (סין)) שמיוצר בסין לבין דגמי "פורד טאורוס" שיוצרו בארצות הברית בין השנים 1985–2019. דור ראשון - יוצר בין השנים 1986–1991. דור שני - יוצר בין השנים 1991–1995. דור שלישי - יוצר בין השנים 1995–1999. דור רביעי - יוצר בין השנים 1999–2006. דור חמישי - יוצר בין השנים 2007–2009. דור שישי - יוצר בין השנים 2009–2019. תצורות: 4 דלתות סדאן, 5 דלתות סטיישן. דגמי "פורד טאורוס" שווקו גם כמוניות וניידות משטרה. מנוע בנזין - קדמי. סוגי הנעות: הנעה קדמית 4x2 - בין השנים 1985–2019, הנעה כפולה 4x4 - בין השנים 2007–2019. בין השנים 1986–1995 יוצרו 1,400,000 יחידות. בין השנים 1986–1997 יוצרו 2,112,374 יחידות. סה"כ יוצרו 2,988,898 יחידות, כולל 67,480 ניידות משטרה. בין ינואר 2007 – פברואר 2010 יוצר דגם "פורד טאורוס MT5" שאופיין במנוע 4 צילינדרים, 2.5 ליטר ששודך לתיבת הילוכים ידנית - 5 מהירויות. בשנת 1996 הגיע דגם "פורד טאורוס" ביחד עם דגם "מרקורי סייבל" ודגם "קרייזלר מיניוואן" לשלב הגמר בתחרות מכונית השנה בצפון אמריקה. "פורד טאורוס", דור ראשון "פורד טאורוס" דגם "GL", דור ראשון, שנת 1990 "פורד טאורוס" - סטיישן, דור ראשון "פורד טאורוס" - ניידת משטרה, דור ראשון "פורד טאורוס", דור שני, שנת 1992 "פורד טאורוס" דגם "GL" - סטיישן, דור שני "פורד טאורוס", דור שלישי "פורד טאורוס" - מונית, דור רביעי "פורד טאורוס" - מונית, דור רביעי "פורד טאורוס" - סטיישן, דור רביעי "פורד טאורוס", דור רביעי "פורד טאורוס", סטיישן, דור רביעי "פורד טאורוס", דור חמישי, שנת 2009 "פורד טאורוס", דור שישי, שנת 2010 "פורד טאורוס", דור שישי, שנת 2010 "פורד טאורוס", ניידת משטרה, דור שישי "פורד טאורוס", ניידת משטרה, דור שישי "פורד טאורוס", דור שישי, שנת 2010 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "פורד טאורוס", דור שישי, שנת 2018 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים פורד פורד טאורוס (סין) מדיה וקבצים בנושא פורד טאורוס בוויקישיתוף טאורוס (Taub, Eric (November 1991). Taurus: The Making of the Car That Saved Ford. E. P. Dutton. ISBN 0-525-93372-7.) ייצור "פורד טאורוס" מסתיים בארצות הברית motortrend.com/news/ford-taurus-production-ends-u-s "פורד טאורוס חוגג 30 שנה, נולד וגדל בשיקגו" chicagonow.com/vociferous-envoy/2015/10/the-ford-taurus-celebrates-30-years-born-raised-in-chicago דגמי "פורד טאורוס" כולל היסטוריה nadaguides.com/Cars/Ford/Taurus "פורד טאורוס (סין)" leftlanenews.com/2015/04/21/shanghai-live-2016-ford-taurus "פורד טאורוס" web.archive.org/web/20060615011127 "פורד טאורוס", דור שני (1992–1995) ford-taurus.org/taurusinfo/G2 "פורד טאורוס" 1996–1998 web.archive.org/web/20120325180608 "פורד טאורוס" 2000-2006 web.archive.org/web/20070206022040 "פורד טאורוס", שנת 2008 web.archive.org/web/20070306145005 "פורד טאורוס", שנת 2019 edmunds.com/ford/taurus "פורד טאורוס" fordtaurus.net "פורד טאורוס", ייצור בין השנים 1986-1995 ford-taurus.org/taurusinfo/Specs/Production "פורד טאורוס" - יצור בין השנים 1986-1997 ford-taurus.org/taurusinfo/Specs/Production "פורד טאורוס MT5" ford-taurus.org/taurusinfo/Specials/MT5
הלן גלייכן

הלן גלייכן (באנגלית: Helena Gleichen;‏ 1 בפברואר 1873, לונדון – 28 בינואר 1947) הייתה ציירת בריטית. הלן גלייכן הייתה בת למשפחת האצולה הגרמנית הוהנלוהה. פיאודורה גליכן הייתה אחותה. אביה היה קרוב משפחה של המלכה ויקטוריה. הוא היה פסל וקצין בצי. בשנת 1885 סוכם שאימה תקבל תואר אצולה בריטי, אך הדבר לא הורחב לילדיה שהמשיכו להשתייך לאצולה הגרמנית בלבד. הלן גלייכן ידועה בעיקר בציורי נוף, חיות וצמחים. היא עזרה לאייר את ספר הממצאים של המשלחת הבריטית לטיבט בשנת 1904. במהלך מלחמת העולם הראשונה היא ויתרה על תוארי האצולה הגרמניים. היא הועמדה בראש משלחת הצלב האדום הבריטי לאיטליה. על פעילותה במהלך המלחמה היא קיבלה עיטור איטלקי ועיטור מסדר האימפריה הבריטית. הסטודיו שלה היה ממוקם בארמון סנט ג'יימס בחדרים שאביה עבד על הפסלים שלו. אחוזת המשפחה הייתה במאץ' מארקל. במהלך מלחמת העולם השנייה אוחסנו בה ציורים מגלריית טייט. ספר זיכרונות שלה Contacts and Contrasts פורסם בשנת 1940. מדיה וקבצים בנושא הלן גלייכן בוויקישיתוף תיאור פעולתה במהלך מלחמת העולם הראשונה ציורים של הלן גלייכן הלן גלייכן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)