laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נטל המס

נטל המס (אנגלית: tax burden, בהקשר של חלוקת נטל המס יותר שכיח: tax incidence) הוא היחס בין סכום הממיסים המוטל על אדם או גוף מסוים ובין כלל הכנסתו של אדם או גוף זה. בכלכלה משמש נטל המס לתיאור הפסד הרווחה לגוף כלכלי (לדוגמה: צרכן או יצרן) שנוצר בעקבות מס מסוים, ומשמש לרוב עבור החלוקה של הפסד זה בין הגופים הכלכלים השונים. נטל המס מודד את ההשפעה הכלכלית על גוף כלכלי שנוצרה בעקבות הטלת המס, הנמדד בהפרשי הכנסה או תועלת. לדוגמה, אם מוטל מס של 10% על מוכרי החמאה, ייתכן שמחיר השוק יעלה ב-8% ובכך ייתכן שרוב נטל המס יוטל על הקונים ולא על המוכרים. חלוקת נטל המס הובאה לראשונה על ידי האסכולה הפיזיוקרטית, במיוחד פרנסואה קניי, שהביאו ביטוי זה בהקשר של מיסוי על קרקעות והשאלה האם נטל המס מוטל על בעלי האדמות או על השוכרים שלהם. בניתוח מיקרו-כלכלי, יש חשיבות לגמישות הביקוש וההיצע, בניתוח חלוקת נטל המס. ד' אקמוגולו, ד' ליבסון, ג' ליסט, Microeconomics, Global Edition, פירסון, 2018. נטל המס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיונטה ג'ורג'

קיונטה דארנל ג'ורג' (באנגלית: Keyonte Darnell George; נולד ב-8 בנובמבר 2003) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע, בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA. ג'ורג' נולד וגדל בלואיסוויל, טקסס, ושיחק בתיכונים מקומיים, אביו הוא כדורסלן העבר ג'ייסון סיגרס ששיחק שנים רבות בליגות הכדורסל בישראל. בעונתו הראשונה בתיכון העמיד ממוצעים של 21 נקודות, 4 ריבאונדים ו-1.9 חטיפות למשחק. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 23.9 נקודות, 5.1 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. בעונתו השלישית עבר לתיכון מקומי אחר והעמיד בו ממוצעים של 24.8 נקודות למשחק, ובעונתו האחרונה בתיכונים בחר לעבור ל-IMG Academy שבפלורידה. באוגוסט 2021 ייצג את נבחרת ארצות הברית בגביע העולם עד גיל 18 בכדורסל 3x3 בטורניר שנערך בהונגריה, הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הזהב ונבחר ל-MVP של הטורניר. לאחר שסיים תיכון, קיבל ג'ורג' הצעות ממספר אוניברסיטאות, אך בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ביילור. בעונת 2022/2023 העמיד ממוצעים של 15.3 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים ב-28.6 דקות למשחק, וב-11 בינואר 2023 קלע שיא קריירה של 32 נקודות בניצחון קבוצתו 83–78 על מערב וירג'יניה. הוא נבחר במקום ה-16. ב-28 במרץ 2023 הכריז כי יתמודד בדראפט 2023 ב-NBA.הוא נבחר במקום ה-16. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Basketball Recruiting - Class of 2022 Keyonte George has KU, Texas, others on radar, basketballrecruiting.rivals.com, ‏2019-12-06 Justin Thomas JThomas, The best on the basketball court: Locals named to 6-6A all-district team, Star Local Media, ‏2019-03-13 (באנגלית) Five-star basketball recruit Keyonte George is transferring from Lewisville to iSchool of Lewisville, Dallas News, ‏2020-05-01 (באנגלית) Top-five '22 prospect George commits to Baylor, ESPN.com, ‏2021-08-08 (באנגלית) High school basketball: Keyonte George, Dior Johnson and Mikey Williams among impact transfers, MaxPreps.com, ‏2021-09-02 (באנגלית) USA Men Claim First Back-to-Back Gold at FIBA 3x3 U18 World Cup, www.usab.com (באנגלית אמריקאית) Baylor 83-78 West Virginia (Jan 11, 2023) Game Recap, ESPN (באנגלית) Baylor freshman George declares for NBA draft, ESPN.com, ‏2023-03-28 (באנגלית)
שמואל לביב-לובין

שמואל "מונה" לביב-לובין (13 ביולי 1923 - 18 ביולי 2012) היה קלע ישראלי. השתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952), האולימפיאדה הראשונה שבה השתתפה ישראל. לביב נולד וגדל בראשון לציון. בשנים 1941–1946 שרת בצבא הבריטי ובבריגדה היהודית, בדרגת קורפורל. בשנים 1949 ו-1950 זכה באליפות ישראל בקליעה תחרותית. באולימפיאדת הלסינקי סיים במקום 26 ברובה חופשי שלושה מצבים ל-300 מטר בתוצאה 973 נקודות (שכיבה - 367 נקודות, כריעה - 315 נקודות, עמידה - 291 נקודות). בתחרויות הקליעה במכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה במדליית כסף ברובה חופשי ל-300 מטר בשלושה מצבים, בתוצאה של 984 נקודות, אחרי נחמיה סירקיס (985 נקודות) ולפני דב בן דב (972 נקודות), שניהם מישראל. לביב השתתף באליפות העולם שנערכה בברית המועצות באוגוסט 1958. נפטר ב-18 ביולי 2012. הותיר אחריו תאומים. התגורר בחדרה ועסק בחקלאות. שמואל לביב-לובין, באתר olympedia.org דב גולדשטיין, "הרצל" מפליגה לרוסיה עם 19 קלעי-ישראל, מעריב, 9 ביולי 1958, תמונה של שמואל לובין ספורט, באתר העולם הזה, מספר 680, עמוד 10, 9 בנובמבר 1950 דן פכטר, מחרתיים - בשעה 13.00 , דבר, 18 ביולי 1952 Shmuel Laviv-Lubin, באתר Sports-Seference (באנגלית) Free Rifle, Three Positions, 300 metres, Men, באתר Olympedia (באנגלית) ישראל במקום ה-17 בתחרויות הקליעה בבריה"מ, על המשמר, 20 באוגוסט 1958
אירינה פאריון

אירינה דמיטרייבנה פאריון (באוקראינית: Ірина Дмитрівна Фаріон;‏ 29 באפריל 1964 – 19 ביולי 2024) הייתה פוליטיקאית אוקראינית. הייתה חברת הראדה העליונה של הכינוס השביעי. אירינה פאריון נולדה ב-1964 בלבוב שבאוקראינה. את השכלתה הגבוהה קיבלה באוניברסיטת לבוב, בוגרת הפקולטה לפילולוגיה. פאריון עבדה כפרופסור עוזרת במחלקה לשפה אוקראינית ולבלשנות שימושית באוניברסיטה הלאומית של לבוב. בעלת דוקטורט בפילולוגיה, הגנה על עבודת הגמר שלה ב-2015. מחברת של מספר מאמרים ומונוגרפיות בנושאים שונים. ב-8 ביולי 2015 ועדת החקירות של רוסיה פתחה תיק פלילי נגד אירינה פאריון בטענה לפשעים בקשר לנאום שלה מ-15 באוקטובר 2014 בעצרת בקייב הקוראת להשמדת רוסיה כמדינה, ורוסים כקבוצה של אנשים על בסיס אתני. ב-19 ביולי 2024 נורתה פאריון בעיר לבוב ברחוב מסריק (אוק'). אחד הכדורים פגע בראשה והיא נפטרה בשעה 23:20 מבלי לחזור להכרה. אירינה פאריון הייתה נשואה לאוסטפ סמצ'ישין, ממנו התגרשה, ואם לבת, סופיה. התגוררה בלבוב. מדיה וקבצים בנושא אירינה פאריון בוויקישיתוף אירינה פאריון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אירינה פאריון, ברשת החברתית פייסבוק אירינה פאריון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אירינה פאריון, ביישום טלגרם אירינה פאריון, ברשת החברתית אינסטגרם אירינה פאריון, ברשת החברתית טיקטוק אירינה פאריון, סרטונים בערוץ היוטיוב СКР возбудил дело против экс-депутата Рады Ирины Фарион за экстремизм, Interfax.ru, ‏2015-07-08 (ברוסית) https://www.theguardian.com/world/article/2024/jul/19/nationalist-campaigner-for-the-ukrainian-language-is-shot-dead-in-lviv
כוכב חדש בעיר

"כוכב חדש בעיר" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל מכבי חיפה. השיר נכתב על ידי יוני פוליקר ולהקת האוהדים "חוות מזור" ללחן של גיורגוס מיצאקיס (ששימש גם לשיר "כפיים" שביצע יהודה פוליקר), לרגל זכייתה של חיפה באליפות המדינה לעונת 2022/2023. השיר בוצע על ידי יהודה ויוני פוליקר ולהקת חוות מזור. את עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל סיימה מכבי חיפה במקום הראשון וזכתה באליפות השלישית ברציפות. באותה עונה השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם השלישית בתולדותיה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה קבוצה ישראלית המשתתפת במפעל זוכה באליפות המדינה בסיום אותה עונה. בסמוך לזכייה באליפות, התכנסו יהודה ויוני פוליקר עם חברי להקת האוהדים "חוות מזור" להקלטת השיר. מילות השיר נכתבו ללחן של גיורגוס מיצאקיס, ששימש את יהודה פוליקר לשירו "כפיים", שכתב עבורו יעקב גלעד בשנת 1989. השיר הושמע לראשונה בחגיגות האליפות שקיימה מכבי חיפה ברחבת אצטדיון סמי עופר ב-21 במאי 2023. היה זה שיר האליפות השני שביצעה להקת "חוות מזור", לאחר שבשנת 2021 הקליטה גרסת כיסוי לשיר האליפות "ירוק בעיניים", לרגל זכייתה של הקבוצה באליפות המדינה לעונת 2020/2021. בעונת 2005/2006 זכתה מכבי חיפה באליפות העשירית בתולדותיה. בסיום אותה עונה החליט המועדון להוסיף כוכב מעל סמלו לציון עשר אליפויות, כנהוג בליגות שונות ברחבי אירופה. בשנת 2019 קבעה מנהלת הליגות לכדורגל כי כל חמש אליפויות שבהן זכתה קבוצת כדורגל בישראל יסומנו בכוכב מעל סמלן. חיפה, שבמאזנה היו אז 12 אליפויות, הוסיפה בעקבות ההחלטה כוכב שני לסמלה בתחילת עונת 2020/2021. בעונת 2022/2023 זכתה חיפה באליפות ה-15 בתולדותיה, ובעקבות כך נוסף כוכב לסמלה, והוא העומד במרכזו של שיר האליפות. כוכב חדש בעיר, בביצוע יהודה ויוני פוליקר עם חוות מזור, סרטון באתר יוטיוב שלמה וייס‏, מכבי חיפה הציגה את שיר האליפות ששר יהודה פוליקר: "הצלחת באוויר", באתר וואלה, 21 במאי 2023 ליאב נחמני, איך זה שכוכב: למכבי חיפה יש סמל חדש, באתר ישראל היום, 26 ביולי 2020 תומר לוי, ‏המנהלת: חמש אליפויות שוות כוכב מעל הלוגו, באתר ערוץ הספורט, 26 בדצמבר 2019
תאוריית החליפין החברתי

תאוריית החליפין החברתי (באנגלית: Social exchange theory) היא תאוריה בפסיכולוגיה חברתית וסוציולוגיה לפיה התנהגות חברתית של בני אדם מסתכמת, בסופו של דבר, ברצף של יחסי חליפין המאופיינים בנתינה וקבלה הדדית. בהתאם לעיקרון זה יש לראות קשרים בין-אישיים כקשרים הנבנים על בסיס של ציפייה לתמורה. כל נתינה כרוכה תמיד במחויבות לתגמול הולם מן הצד המקבל. איזון בין הנתינה לקבלה הוא תנאי לשביעות רצון ממערכת היחסים החברתית, ואילו חוסר איזון (נתינה בלא תמורה) עלול להוביל לחוסר שביעות רצון ולחלוקת כוח בלתי שוויונית. קלי וטיבוט (1954) היו הראשונים שפיתחו את התאוריה ומאוחר יותר היא הורחבה על ידי שלושה סוציולגים בולטים: הומנס, בלאו ואמרסון. אקה (1974) הרחיב במעט את משמעותה של תאוריית החליפין. הוא סבר כי הבסיס לנתינה ולתמורה אינו חייב להסתכם רק בסחורה בעלת אופי כלכלי, והוא יכול להיות גם חברתי, תרבותי ו/או רגשי. מורטאן ורייצס (1995) סברו שהחליפין המוחלף אינו חייב להיות בעל אופי מוחשי וקונקרטי, והוא עשוי לשאת גם אופי סובייקטיבי לחלוטין, שאינו נמדד במונחים אובייקטיביים בעלתי כימות. ניסויים מדעיים הוכיחו שגם תהליך חליפין שאין בו תרומה ישירה לאחד הצדדים יכול להתקיים, בזכות העובדה שקיימים פרטים עם נטיות אלטרואיסטיות, וכן בזכות העובדה שחינוך לערכים של נתינה ויצירת נורמות חברתיות התומכות בנתינה לשמה, מעודדים נתינה. זו מתבטאת אצל הנותן בתחושה טובה עקב מילוי נורמה חברתית והערך שנוצק בו בתהליך החינוכי שעבר. Kelley, H. H., & Thibaut, J. W. (1954). Experimental studies of group problem solving and process. In G. Lindzey (Ed.), Handbook of social psychology (pp. 735–785). Cambridge, MA: Addison-Wesley. George C. Homans, Social Behavior as Exchange, American Journal of Sociology 63, 1958-05, עמ' 597–606 doi: 10.1086/222355 Peter M. Blau, Justice in Social Exchange, Sociological Inquiry 34, 1964-04, עמ' 193–206 doi: 10.1111/j.1475-682X.1964.tb00583.x R M Emerson, Social Exchange Theory, Annual Review of Sociology 2, 1976-08, עמ' 335–362 doi: 10.1146/annurev.so.02.080176.002003 Peter Palmer Ekeh, Social exchange theory: the two traditions, Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1974, ISBN 978-0-674-81201-7 E. J. Mutran, D. C. Reitzes, J. Mossey, M. E. Fernandez, Social support, depression, and recovery of walking ability following hip fracture surgery, The Journals of Gerontology. Series B, Psychological Sciences and Social Sciences 50, 1995-11, עמ' S354–361 doi: 10.1093/geronb/50b.6.s354 ערך זה הוא קצרמר בנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקדשי ממלכת ישראל

על פי סיפורי המקרא מלבד בית המקדש שהיה בירושלים נבנו בממלכת ישראל, במטרה להחליפו, שני מקדשים נוספים, אחד בדן ואחד בבית אל ("מקדש ירבעם"). העבודה במקדשים אלה הייתה עבודה לה' אלהי ישראל, אך היא נעשתה בדרך אסורה לפי התורה. לאחר שהתפצלה ממלכת ישראל המאוחדת לשתיים - ממלכת ישראל שעליה מלך ירבעם בן נבט וממלכת יהודה שעליה מלך רחבעם בן שלמה, הבחין ירבעם במשיכה של העם למקדש בירושלים. הוא חשש שמא העם יימשך לטקסים הגדולים של העלייה לרגל ויחליט למרוד בו ולחזור אל רחבעם, המלך מבית דוד. כדי למנוע זאת, הוא החליט ליצור שני מקדשים חדשים, בעיר דן ובעיר בית אל (שתי הערים נמצאו בשתי קצות ממלכת ישראל). בשתיהן הוצבו מזבחות ("במות") ועגלי זהב (בניגוד לתורה האוסרת עשיית פסלים), ומונו כהנים שאינם משבט לוי. לפי מסורת חז"ל, אף הוצבו שומרים בדרכים לירושלים בתקופת הרגל כדי למנוע מהאנשים לעלות לרגל לירושלים. ירבעם השיג את מטרתו. מהר מאוד העם התרגל לעלות לדן ולבית אל בתאריך חלופי אותו בחר ירבעם - ט"ו בחשון ("בחדש אשר בדא מלבו") במקום לעלות לירושלים ברגל. בספר מלכים מסופר, שנביא מיהודה בא למקדש בבית אל, והתנבא שעתיד לקום מלך מבית דוד, יאשיהו שמו, והוא ישרוף על המזבח הזה את עצמות הכהנים המשרתים שם. ירבעם, שעסק באותו זמן בהקטרה על המזבח, הורה לתפוס את הנביא, אך ידו לקתה בשיתוק ("ותיבש ידו"), המזבח נקרע והדשן נשפך מעל המזבח, אך ההקרבה במקום לא פסקה. יש מהנביאים שדברו בגנות המקדש בבית אל, והם אף כינו לו שם גנאי - "בית און". מצב העניינים הזה נמשך עד ביטול המשמרות על ידי הושע בן אלה. נראה שישראל כל כך התרגלו לעגלים, שהם המשיכו לעלות לדן ולבית אל עד שנלקחו הפסלים - הפסל בדן על ידי תגלת פלאסר השלישי והפסל בבית אל על ידי פול מלך אשור. חוקרים רבים, סבורים כיום ששני המקדשים היו קיימים עוד לפני ירבעם בן נבט. לשיטתם, סיפור ייסודם בספר נביאים הומצא בזמן רפורמות יאשיהו, אשר ניסה לרכז את פולחן אלוהי ישראל בירושלים. עדות מקראית לכך היא התיאור בספר שמואל א', פרק י' שמתאר שלושה אנשים שפגש שאול אחר משיחתו הראשונה למלכות. אנשים אלו היו בדרכם לעלות מנחה לאלוהי ישראל "וְחָלַפְתָּ מִשָּׁם וָהָלְאָה, וּבָאתָ עַד-אֵלוֹן תָּבוֹר, וּמְצָאוּךָ שָּׁם שְׁלֹשָׁה אֲנָשִׁים, עֹלִים אֶל-הָאֱלֹהִים בֵּית-אֵל. אֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשָׁה גְדָיִים, וְאֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשֶׁת כִּכְּרוֹת לֶחֶם, וְאֶחָד, נֹשֵׂא נֵבֶל-יָיִן" (פסוק ג'). כמו כן העגל בשני המקדשים רומז על זיהוי ישראלי בין אל הכנעני לאלוהי ישראל. ספר מלכים א', פרק י"ב, פסוקים כ"ו–ל"ג; פרק י"ג, פסוקים א'–ו'. ספר מלכים א', פרק י"ג, פסוקים א'–ה'. ראו ספר הושע, פרק ד', פסוק ט"ו; ספר עמוס, פרק ד', פסוק ד'; ספר עמוס, פרק ה', פסוק ה'. בפסוקים אלה מופיע המקדש בבית אל בהקבלה לגלגל, שכנראה גם בו היה מקדש.
זקסה קנדז'ז'ין-קוז'לה

מועדון הכדורעף זָקְסַה קֵנדזְ'זִ'ין-קוֹזְ'לֶה (בפולנית: ZAKSA Kędzierzyn-Koźle) הוא אחד ממועדוני הכדורעף החשובים והידועים ביותר בפולין. המועדון ממוקם בעיר קנדז'ז'ין-קוז'לה שבדרום פולין. המועדון נוסד בשנת 1994 וזכה באליפות פולין תשעה פעמים ועשרה פעמים בגביע הפולני, בנוסף זכה שלוש פעמים בליגת האלופות בכדורעף (2021, 2022, 2023), מה שהופך אותם לאחד המועדונים המצליחים ביותר בפולין. זהו המועדון הפולני השני מאז פלומין מילוביצה ב־1978 שזכה בתחרות הכדורעף היוקרתית ביותר באירופה. האיחוד האירופי ליגת האלופות אלופה (3): 2021, 2022, 2023 פולין אליפות פולין אלופה (9): 1997/98, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2015/16, 2016/17, 2018/19, 2021/22 פולין גביע פולין מחזיקת הגביע (9): 2000, 2001, 2002, 2013, 2014, 2017, 2019, 2021, 2022, 2023 פולין הסופר קאפ הפולני מחזיקת הגביע (2): 2020, 2021 זקסה קנדז'ז'ין-קוז'לה, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט הרשמי של זקסה קנדז'ז'ין-קוז'לה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורעף ובנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הבחירות לראשות העבודה (2013)

הבחירות לראשות מפלגת העבודה נערכו ב-22 בנובמבר 2013 בין מתפקדי המפלגה. בעקבות כישלון בבחירות לכנסת התשע עשרה בינואר הקודם, הוכרזו בחירות לראשות המפלגה. בבחירות התמודדו יושבת הראש המכהנת ויו"ר האופוזיציה דאז שלי יחימוביץ' וחבר הכנסת דאז יצחק הרצוג. הרצוג ניצח ברוב של 58.5% מקולות הבוחרים. בבחירות לכנסת התשע עשרה שנערכו בינואר 2013, זכתה מפלגת העבודה בראשות שלי יחימוביץ' רק ב-15 מנדטים, והייתה לסיעה השלישית בגודלה בכנסת. ב-21 בנובמבר 2013, בעקבות הכישלון היחסי, נערכו בחירות מקדימות לראשות המפלגה. שלי יחימוביץ', מנהיגת מפלגת העבודה וראש האופוזיציה דאז יצחק הרצוג, חבר הכנסת ושר הרווחה והביטחון החברתי לשעבר סבב ההצבעה נערך ב-22 בנובמבר. לפי תוצאות ההצבעה התפלגות הקולות הייתה: לפי חדשות ynet, אחוז ההצבעה של חברי מפלגת העבודה היה נמוך יחסית, 52.7%. יצחק הרצוג זכה ברוב קולות הבוחרים בפער של כ-17% אחוזים ובכך נבחר למנהיג המפלגה. פרופ' עופר קניג, הבחירות להנהגת העבודה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 18 בנובמבר 2013 עמרי נחמיאס‏, דרמה בעבודה: הרצוג הביס את יחימוביץ' בפער גדול, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2013 מפלגת העבודה, בחירות יו"ר 2013 - הודעת ועדת הבחירות, באתר הבמה הרעיונית של מפלגת העבודה Moran Azulay (22 בנובמבר 2013). "Drama in Labor party: Herzog beats Yachimovich for chairmanship". Ynetnews. {{cite web}}: (עזרה) מורן אזולאי, הרצוג בנאום הניצחון: "יחד נחזור לשלטון", באתר ynet, 22 בנובמבר 2013
מריה סור

מריה סור ( באוקראינית: Марія Сур; נולדה ב-31 בדצמבר 2004) היא זמרת אוקראינית, שבסיסה בשוודיה. התפרסמה בזכות השתתפותה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023, עם השיר "Never Give Up". סור נולדה בזפוריז'יה. בשנת 2022 השתתפה בעונה השנים-עשר של Holos Krainy, הגרסה האוקראינית ל-The Voice. עם פרוץ מלחמת אוקראינה–רוסיה ברחו סור ואמה מאוקראינה, והתיישבו בשוודיה. היא הצליחה ליצור קשר עם הזמרת שרה דאון-פייר, שהזמינה אותה להופיע באביצ'י ארנה שבסטוקהולם באירוע הבעת סולידריות עם אנשי אוקראינה. היא ביצעה את השיר "Survivor" של להקת הדסטיניז צ'יילד. מאוחר יותר חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ. בשנת 2023 השתתפה סור במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2023, עם השיר "Never Give Up", שסיים במקום התשיעי בגמר. מדיה וקבצים בנושא מריה סור בוויקישיתוף מריה סור, ברשת החברתית אינסטגרם מריה סור, ברשת החברתית טיקטוק מריה סור, סרטונים בערוץ היוטיוב מריה סור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מריה סור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מריה סור, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מריה סור, באתר ספוטיפיי מריה סור, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מריה סור, באתר Last.fm (באנגלית) מריה סור, באתר AllMusic (באנגלית) מריה סור, באתר MusicBrainz (באנגלית) מריה סור, באתר דיזר מריה סור, באתר Yandex.Music (ברוסית) מריה סור, באתר Discogs (באנגלית) מריה סור, באתר Songkick (באנגלית) מריה סור, באתר Genius מריה סור, באתר טיידל (באנגלית) מריה סור, באתר אמזון מיוזיק Rakel Clinton Lucas (11 בפברואר 2023). "Maria Sur: "Jag förstår faktiskt inte hur jag har orkat"". Dagens Nyheter. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) Berglund, Björn (8 בפברואר 2023). "Maria Sur: Från kriget till Melodifestivalen". TT. Aftonbladet. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Maria Sur flydde kriget - får stående ovationer i Avicii Arena". TV4.se. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה) Larsson, Ebba (17 ביוני 2022). "Artisten Maria Sur flydde Ukraina – nu gör hon succé i Sverige". Expressen. נבדק ב-1 במרץ 2023. {{cite web}}: (עזרה)
פיליפ בוש

פיליפ בוש (באנגלית: Phillip Bush) (נולד ב-4 בינואר 1961) הוא פסנתרן אמריקאי, שהקריירה שלו ממוקדת בראש ובראשונה במוזיקה קאמרית ובמוזיקה קלאסית בת ימינו. פיליפ בוש נולד בריג'ווד שבניו ג'רזי, לאב אמריקאי ואם גרמניה. הוא גדל בשארלוט שבקרוליינה הצפונית, שם לימד אביו צרפתית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט. בוש למד בקונסרבטוריון פיבודי אצל לאון פליישר, והוא ממשיך לראות בו, לדבריו, את המשפיע העיקרי עליו מבחינה מוזיקלית. בוש עשה שנתיים בבית הספר לאמנויות בבאנף סנטר בקנדה, מ-1981 עד 1983; שם פגש את סטיב רייך ומוזיקאים נוספים, אשר השפעתם עיצבה את הקריירה שלו וקבעה את כיוונה. בהמשך עבר בוש לניו יורק, שם נשאר למשך רוב הקריירה שלו. בשנים האחרונות קבע את ביתו במקומות אחרים בארצות הברית, כאשר לימד שנים אחדות באוניברסיטת מישיגן ואחר בדרום קרוליינה, שם הוא מתגורר נכון ל-2008. פיליפ בוש היה הזוכה בתחרות הארצית של איגוד הפסנתרנים האמריקאי לשנת 1983, והופיע ברסיטל הראשון שלו בניו יורק במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בשנת 1984. כסולן, בוש דוגל בביצוע יצירותיהם של מלחינים חיים והקליט יצירות לפסנתר של בן ג'ונסטון וג'ון זורן, בין השאר. בוש מופיע בקביעות בפסטיבלים שונים של מוזיקה קאמרית ברחבי ארצות הברית ומנגן בצוותא עם אינסטרומנטליסטים אמריקאיים רבים מן השורה הראשונה. הוא מופיע כשותף בכשלושים הקלטות בחברות שונות, עם קבוצות כמו "אגודת המוזיקה הקאמרית" של לינקולן סנטר. בתחום המוזיקה המודרנית, בוש מנגן בהרכב של פיליפ גלאס מאז 1987 ועם ההרכב של המלחין סטיב רייך מאז 1986. הוא גם הפסנתרן הרשמי של קבוצת המוזיקה בת זמננו של מילווקי מאז אמצע שנות ה-90. בין שנת 1992 ל-1999 גם היה בקשר עם רביעיית הפסנתר הקלאסית-מעורבת "טייפון", בראשותו של הכנר איוואו פורוסאווה, שהייתה פופולרית מאוד ביפן בשנות ה-90 והוציאה כמה תקליטורים מצליחים. בשנת 2001 הופיע בוש לראשונה כסולן בקונצרט בקרנגי הול, כשהתבקש להחליף בהתראה קצרה את פיטר סרקין החולה בנגינת קונצ'רטי מאת סטרווינסקי ואלכסנדר גהר עם הסינפונייטה של לונדון, וזכה לשבחי הביקורת. מאמציו של בוש לקדם את המוזיקה האמריקאית בת זמננו הקנו לו פרסים ומלגות מקרן אהרן קופלנד ומן הקרן הלאומית למענקי אמנויות. פיליפ בוש, באתר ספוטיפיי פיליפ בוש, באתר AllMusic (באנגלית) פיליפ בוש, באתר MusicBrainz (באנגלית) פיליפ בוש, באתר Discogs (באנגלית) פיליפ בוש, באתר Songkick (באנגלית)
הבחירות לראשות העבודה (2007)

הבחירות לראשות מפלגת העבודה נערכו ב-12 ביוני 2007. עקב אי שביעות רצון מהיו"ר עמיר פרץ, הוכרזו בחירות לראשות המפלגה. סיבוב ההצבעה הראשון נערך ב-28 במאי ובו התמודדו חמישה מועמדים. מאחר שאיש מבין המתמודדים לא זכה בלפחות 40% מהקולות כפי שמחייבת חוקת המפלגה, נערך סיבוב הצבעה שני בו התמודדו שני המתמודדים שזכו במירב הקולות בסיבוב בראשון, אהוד ברק ועמי אילון. סיבוב ההצבעה השני נערך ב-12 ביוני, ובו ניצח אהוד ברק עם 51.29% מהקולות. בבחירות התמודדו חמישה מועמדים: ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק שניסה לחזור לפוליטיקה לאחר מעברו של שמעון פרס לקדימה. עמי אילון שהכריז על שאיפתו להיות ראש ממשלה. יו"ר המפלגה עמיר פרץ. אופיר פינס-פז שהיה יו"ר הקואליציה בכנסת החמש עשרה. הוא היה המזכיר הכללי של המפלגה בשנים 2001-2003. בבחירות 2006 הוצב במקום השלישי ברשימת העבודה-מימד, אחרי עמיר פרץ ויצחק הרצוג. כשישראל ביתנו הצטרפה לקואליציה ואביגדור ליברמן מונה לשר, התפטר פינס-פז מהממשלה. התפטרותו נכנסה לתוקף ב-1 בנובמבר 2006. דני יתום הבחירות כללו שני סיבובים, הראשון שבהם התקיים ב-28 במאי 2007. אהוד ברק זכה בניצחון קל בפריימריז במפלגה, כשגבר על איילון, ראש השב"כ לשעבר. שני המועמדים סיימו הרבה לפני עמיר פרץ, אך אף אחד מהם לא השיג 40% מהקולות כפי שמחייבת חוקת המפלגה. פרץ, אז ראש המפלגה המכהן, הגיע למקום השלישי ולא עלה לסיבוב השני. לאחר מכן הוא תמך באילון, בעוד פינס-פז תמך בברק. דני יתום הגיע למקום האחרון. ברק ניצח בסיבוב השני בהפרש קטן עם 51.3% מהקולות לעומת 47.7% לאילון, כאשר 1% מהמצביעים נמנעו. בסיבוב הראשון זכה אילון בקולות רבים בקיבוצים, בעוד פרץ זכה בקולות רבים מהמגזר הערבי. בעקבות ניצחונו, ב-18 ביוני 2007 החליף אהוד ברק את עמיר פרץ בתפקיד שר הביטחון וסגן ראש הממשלה. פרופ' עופר קניג, הבחירות להנהגת מפלגת העבודה (2007), באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, 23 במאי 2007 "Israeli Labor Party". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2022-04-19. מזל מועלם, ברק: אתמודד על ראשות העבודה; שגיתי לא מעט, אך בידי הבשלות לכהן כשר ביטחון, באתר TheMarker‏, 7 בינואר 2007 "CNN.com - Peres quits Labor Party, backs Sharon - Nov 30, 2005". edition.cnn.com. נבדק ב-2022-05-08. "אופיר פינס-פז" [Ofir Pines-Paz]. main.knesset.gov.il. נבדק ב-2022-06-08. פינס סיים תפקידו כמזכ"ל העבודה, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2003 "For Israel's Battered Labor Party, Signs of Hope After Four-year Decline". Jewish Telegraphic Agency (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-06-08. "רשימות המועמדים לכנסת ה-17" (PDF). Israel Democracy Institute. ארכיון (PDF) מ-2019-08-19. נבדק ב-2022-04-19. אטילה שומפלבי, פינס: אני מתפטר, אתמודד על ראשות המפלגה, באתר ynet, 30 באוקטובר 2006 "Israeli Labor Party Leader Ousted". www.globalsecurity.org. נבדק ב-2022-04-19. ענת ברשקובסקי, אילון: אצלנו העבודה לא תבקש סליחה, באתר ynet, 5 ביוני 2007 אטילה שומפלבי, פינס: ברק מציב רף מוסרי - אני איתו, באתר ynet, 6 ביוני 2007 ברק ניצח - יתמודד מול אילון בסיבוב שני, באתר וואלה, 29 במאי 2007 "סקר "גלובס": ברק מוביל על איילון בסיבוב הראשון". Globes. 2007-05-17. ארכיון מ-2022-04-19. נבדק ב-2022-04-19. סקר: אילון מוביל על ברק בפער קטן, באתר ynet, 6 ביוני 2007
שלום יוסף פרידמן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... שלום יוסף פרידמן (שפיקוב) ー אדמו"ר משפיקוב-בוהוש. נכדו של רבי יצחק פרידמן, מייסד חסידות בוהוש מרדכי שלום יוסף פרידמן ー אדמו"ר בדור הרביעי לחסידות סדיגורה, מכונה ה"כנסת מרדכי" ישראל שלום יוסף פרידמן "הפאר ישראל" ー אדמו"ר השני מבוהוש. שלום יוסף פרידמן מסדיגורה ー אדמו"ר חסידי, בנו הבכור של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין.