laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קסימיר נינגה

רודריג קסימיר נינגה (בצרפתית: Rodrigue Casimir Ninga; נולד ב-17 במאי 1993 במאנדול שבצ'אד) הוא כדורגלן צ'אדי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת צ'אד. נינגה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות רנסאנס מליגת העל הצ'אדית ומנגה ספורט מליגת העל הגבונזית. עם האחרונה זכה פעמיים באליפות גבון. ב-31 באוגוסט 2015 חתם נינגה במונפלייה מליגת העל הצרפתית. הוא ערך 64 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים. ב-4 ביולי 2018 חתם נינגה בקן מליגת העל הצרפתית. ב-12 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לפריז סן-ז'רמן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-29 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על אמיין במסגרת המחזור השמיני בליגה. בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים. ב-8 באוגוסט 2019 חתם נינגה על חוזה לשלוש שנים באנז'ה מליגת העל הצרפתית. ב-16 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לאולימפיק ליון במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. ב-22 בספטמבר הבקיע את שעריו היחידים במדי המועדון, שלושער בניצחון 4-1 על סנט אטיין במסגרת המחזור השישי בליגה. בסך הכל ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. ב-27 באוגוסט 2020 הושאל נינגה למשך עונה אחת לסיוואספור מליגת העל הטורקית. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לאלניהספור במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-12 ביולי 2022 חתם נינגה באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים. ב-11 בנובמבר 2021 ערך נינגה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'אד, בהפסד 2-1 לנבחרת טנזניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-31 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-1 על נבחרת מלאווי במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2015. רנסאנס הגביע הצ'אדי (1): 2011 מנגה ספורט אליפות גבון (2): 2013/2014, 2015 מדיה וקבצים בנושא קסימיר נינגה בוויקישיתוף קסימיר נינגה, באתר Transfermarkt קסימיר נינגה, באתר Soccerway קסימיר נינגה, באתר WorldFootball.net קסימיר נינגה, באתר National Football Teams קסימיר נינגה, באתר FootballDatabase.eu Transferts : Casimir Ninga (Caen) rejoint Angers (officiel) באתר ל'אקיפ, 9 באוגוסט 2019 (בצרפתית) CASIMIR NINGA PRÊTÉ À SIVASSPOR באתר הרשמי של אנז'ה, 27 באוגוסט 2020 (בצרפתית) Έναρξη συνεργασιας με Casimir Ninga באתר הרשמי של אנורתוסיס פמגוסטה, 12 ביולי 2022 (ביוונית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קסימיר נינגה".
ארנאו טנאס

ארנאו טנאס אורניה (נולד ב-30 במאי 2001) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בפריז סן-ז'רמן. ארנאו טנאס גדל בעיר ויק, שם הצטרף למחלקת הילדים של המועדון המקומי, ויק ריופרימר. בשנת 2010 הצטרף ללה מאסיה, אקדמיית הנוער של ברצלונה, שם שיחק בנעוריו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בברצלונה אתלטיק במסגרת הליגה השלישית בספרד בניצחון 2 - 1 על טרואל במרץ 2019. לאחר מכן החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של ברצלונה, ובאוקטובר 2019, נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת במשחק ליגה נגד דפורטיבו אלאבס. ב-27 ביוני 2020, טנאס האריך את חוזהו עם ברצלונה, עד יוני 2023 עם סעיף שחרור של כ-100 מיליון אירו. ב-30 ביולי 2023 חתם לשלוש שנים בפריז סן-ז'רמן. טנאס שיחק בנבחרות הנוער של ספרד. הוא יצג את ספרד באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 ב-2019 והיה שותף לזכייתה בטורניר. ב-26 במרץ 2022, זומן טנאס לנבחרת ספרד כ"זימון חירום" לאחר שרוברט סאנצ'ס נאלץ לוותר על ההשתתפות שלו מסיבות אישיות. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ספרד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). פריז סן-ז'רמן אליפות צרפת (1): 2023/2024 מדיה וקבצים בנושא ארנאו טנאס בוויקישיתוף ארנאו טנאס, ברשת החברתית אינסטגרם ארנאו טנאס, באתר Transfermarkt ארנאו טנאס, באתר Soccerway ארנאו טנאס, באתר BDFutbol ארנאו טנאס, באתר WorldFootball.net ארנאו טנאס, באתר FootballDatabase.eu ארנאו טנאס, באתר ESPN La Masía Talents: Arnau Tenas – Episode 12, barcauniversal Nueva bronca de Shapovalov en la pista, mundodeportivo Arnau Tenas, portero del Barça B y la sub-21, sustituye a Robert Sánchez en España, lavanguardia "Lista para el Torneo Olímpico Masculino de Fútbol באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית, 10 ביולי 2024 (בספרדית)
צופית המלכיט

צופית המלכיט (שם מדעי: Nectarinia johnstoni) היא מין של עוף ממשפחת הצופיתיים החיה באפריקה הטרופית במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, מלאווי, רואנדה, טנזניה, אוגנדה וזמביה. אף שטווח מחייתה קטן הצופית נפוצה בטבע ואיננה בסכנת הכחדה. הצופית בעלת דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים גם גדולים וגם מפוארים יותר מהנקבות. הזכרים מגיעים לאורך של עד 25.5 עד 30.5 ס"מ והם גדילי חזה שאורכם עד 10 מ"מ. הנקבות מגיעות לאורך 14 עד 15 ס"מ. הזכרים בעלי נוצות כחולות בוהקות והחלקים העליונים בעלי גוון ירוק-מתכתי, אם כי מרחוק הם נראים שחורים. הם בעלי זנב וכנפיים ארוכים ושחורים ובקצה הזנב גדילים ארוכים. מתחת לכנפיהם ישנם גדילים בצבע אדום העוזרים למשוך נקבות והם נראים רק במעוף. הנקבות לעומת הזכרים חומה-אפורה עם זנב חום כהה וכתמים כהים. גם לנקבה ציצות מתחת לכנפיה, אך הם קטנים יותר וצבעם אדום-כתום יותר. לצעירים חסרים הגדילים של הבוגרים והם דומים לנקבות. תפוצת הצופית היא ביערות ושיחיות טרופיים וסובטרופיים הרריים במרכזה של אפריקה, ביניהם בהר קניה, הר אלגון, הר מרו, רכס רוונזורי, קילימנג'רו ובמכתש נגורונגורו ועוד, לרוב בגובה 3,000 עד 4,500 מטרים. היא מעופפת סמוך לענפים הנמוכים ובהם ניזונה מצוף פרחים כמו Lobelia במינים הגדולים וכן מצמחים נמוכים יותר כמו פרוטיאה ועוד והיא מגוונת את התזונה בחרקים. ידועים 5 תת-מינים של הצופית: Nectarinia johnstoni dartmouthi Nectarinia johnstoni itombwensis Nectarinia johnstoni johnstoni Nectarinia johnstoni nyikensis Nectarinia johnstoni salvadori מדיה וקבצים בנושא צופית המלכיט בוויקישיתוף צופית המלכיט, באתר ITIS (באנגלית) צופית המלכיט, באתר NCBI (באנגלית) צופית המלכיט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צופית המלכיט, באתר GBIF (באנגלית) צופית המלכיט באתר הרשימה האדומה של IUCN
ציפור הדבקון

ציפור הדבקון (שם מדעי: Dicaeum hirundinaceum) הוא מין של ציפור שיר מהמשפחה נקרות פרחים, החיה בטבע באוסטרליה ובאיי מאלוקו. ציפור זו מתבססת למזונה על צמח הדבקון. הציפור מגיעה לאורך של 9 עד 10 ס"מ בקירוב ולמשקל 7.5 עד 11 גרם בקירוב. היא בעלת נוצות עליונות כחולות מבריקים עם כנפיים וזנב שחורים, חזה ושת אדומים בוהקים ובטן בהירה-לבנה. הנקבה אפורה כהה בחלקה העליון, אפורה בהירה בחלק התחתון ובתחילת הזנב כתם אדום. העיניים והרגליים שחורים והמקור כהה, דק וקצר מאוד עם קצה מעוקל מעט כלפי מטה. הציפור חיה לרוב ביערות טרופיים וסובטרופיים וכן בבתות וחורשי אקליפטוסים בין פנים היבשת ועד ליערות הגשם שלאורך החופים ונדירה באזורים הרריים. היא אוכלת פירות כמעט מובהקת, הניזונה מפירות הדבקון ומסייעת בכך להתפשטותם. למעלה מ-85% מתזונת הציפור מורכב מדבקונים, דבר נדיר אצל אוכלי פירות למעט אצל תוכי הנשר. פרוקי רגליים מהווים 13% מהתזונה והשאר כולל צוף ופירות יער אחרים. Dicaeum hirundinaceum hirundinaceum Dicaeum hirundinaceum keiense Dicaeum hirundinaceum ignicolle Dicaeum hirundinaceum fulgidum מדיה וקבצים בנושא ציפור הדבקון בוויקישיתוף ציפור הדבקון, באתר ITIS (באנגלית) ציפור הדבקון, באתר NCBI (באנגלית) ציפור הדבקון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ציפור הדבקון, באתר GBIF (באנגלית) ציפור הדבקון באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'יימס טראפורד

ג'יימס הרינגטון טראפורד (באנגלית: James Harrington Trafford; נולד ב-10 באוקטובר 2002 בקוקרמות' שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברנלי מהפרמייר ליג. טראפורד גדל במחלקות הנוער של קוקרמות', קרלייל יונייטד ומנצ'סטר סיטי. הוא הושאל ממנצ'סטר סיטי לאקרינגטון סטנלי ובולטון וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה. ב-20 ביולי 2023 חתם בברנלי טראפורד נכלל בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023. ג'יימס טראפורד, באתר Transfermarkt ג'יימס טראפורד, באתר Soccerway ג'יימס טראפורד, באתר BDFutbol ג'יימס טראפורד, באתר WorldFootball.net ג'יימס טראפורד, באתר FootballDatabase.eu ג'יימס טראפורד, באתר ESPN England MU21s squad named for EURO Finals באתר England Football, ‏ 14 ביוני 2023 (באנגלית)
מייקל פול

מייקל פול (באנגלית: Colin Michael Foale ‏; נולד ב-6 בינואר 1957, בריטניה) הוא טייס חלל ואסטרופיזיקאי אמריקאי-בריטי שהשתתף בתוכנית מעבורת החלל האמריקאית וביקר בתחנת החלל מיר ובתחנת החלל הבין-לאומית. פול נולד בעיירה לות' שבלינקולנשייר למשפחה בריטית-אמריקאית. הוא גדל בקיימברידג'. פול סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1978 בהצטיינות. בשנת 1982 הוא סיים לימודי תואר שלישי. זמן קצר לאחר סיום הלימודים פול עבר ליוסטון והחל לעבוד במקדונל דאגלס. בשנת 1983 הוא החל לעבוד במרכז החלל ג'ונסון והיה מעורב בהכנות למספר משימות חלל. פול ניסה פעמיים להתקבל ליחידת האסטרונאוטים אך נדחה. רק בניסיון שלישי בשנת 1987 הוא התקבל. לאחר סיום קורס הכנה, בשנת 1992 פול נכלל בצוות STS-45 כמומחה משימה (צ'ארלס בולדן היה מפקד צוות). זו הייתה משימה מדעית, שביצע 12 ניסויים שונים מטעם מספר מדינות: ארצות הברית, צרפת, גרמניה, בלגיה, שווייץ, הולנד ויפן. זו הייתה המשימה הראשונה שנשאה את המעבדה האטמוספירית ליישומים ומדע (ר"ת באנגלית: ATLAS-1), שהורכבה בתא המטען של המעבורת, ובה תשתית ל-12 ניסויים בתחומי כימיה אטמוספירית, קרינת השמש, פיזיקה של פלזמה בחלל, ואסטרונומיה בתחום העל-סגול. בשנת 1993 פול היה מומחה משימה בצוות של STS-56 על סיפון מעבורת החלל דיסקברי (קנת קמרון היה מפקד צוות). הצוות עשה מספר ניסויין עם מערכת ATLAS-2 ולוויין SPARTAN-201. בשנת 1995 פול טס בפעם השלישית כמומחה משימה של STS-63 על סיפון מעבורת החלל דיסקברי (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של המשימה הייתה ביצוע תמרונים בקרבת תחנת החלל מיר כהכנה לביצוע עגינה שהייתה מתוכננת להתבצע במשימה STS-71. בנוסף לכך בוצעו ניסויים עם מערכת SPACEHAB-3 ושחרור לוויין Spartan-204 למסלול. לאחר משימה זו פול נכלל בצוות שעבר הכנות במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים כהנכה לטיסה לתחנת החלל מיר. הוא הגיע לתחנת החלל בטיסה של מעבורת החלל אטלנטיס STS-84 (צ'ארלס פרקורט היה מפקד צוות). ביחד עם צוות רוסי וסילי ציבלייב, אלכסנדר לזוטקין ואנטולי סולוביוב הוא שהה בתחנת החלל מספר חודשים והיה חבר של משלחת מס' 23 ומשלחת מס' 24. במהלך השהות נפגע מודול Spektr של תחנת החלל ותקלות נוספות לרבות שריפה. הוא חזר לכדור הארץ במעבורת החלל אטלנטיס בטיסה STS-86. בשנת 1999 פול השתתף במשימה STS-103 של מעבורת החלל דיסקברי (קרטיס בראון היה מפקד צוות). במהלך המשימה הותקנו חיישנים נוספים ובוצע שדרוג של טלסקופ החלל האבל. פול השתתף בפעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-8 שעות. בשנת 2003 הוחלט שפול יהיה מפקד משלחת מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית. בעקבות אסון קולומביה צוות צומצם לזוג. הם הגיעו לתחנת החלל בחללית סויוז TMA-3. אלכסנדר קאלרי היה מפקד טיסה. הם קיבלו אחריות על תחנת החלל לאחר עזיבת משלחת מס' 7 ושהו בה כ-6 חודשים. במהלך שהות בתחנת החלל פול ביצוע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4 שעות. לאחר חזרה לכדור הארץ פול מונה לתפקיד ניהולי בנאס"א וכיהן עד לשנת 2013 כאשר פרש מהארגון. לאחר פרישה פול היה מעורב בתכנון מטוס חשמלי ועוסק בהרצאות בתחום החלל. מדיה וקבצים בנושא מייקל פול בוויקישיתוף ביוגרפיה
משה לוי (בת ים)

הרב משה (יעקב) לוי (ה'תרע"ה, 1915 – ג' בתמוז ה'תשכ"ט, 19 ביוני 1969) היה רבה הספרדי הראשון של בת ים. נולד בסלא שבמרוקו לרב יעקב ואסתר לוי. אביו היה דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה, ולאחר עלייתו לארץ היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה בירושלים. אמו הייתה מצאצאי החיד"א. עלה ארצה עם משפחתו כשהיה כבן חמש או שש. למד בישיבת פורת יוסף ובמכון הרי פישל, ונסמך לרבנות. שימש כרב ושוחט לקהילה היהודית הקטנה שנשארה בחברון לאחר הטבח במאורעות תרפ"ט. בשנת ה'תרצ"ו, לאחר שננטש היישוב היהודי בחברון בעקבות המאורעות, החל לכהן כרב בתל אביב. בשנת ה'תש"ד (1943/1944) התמנה לרב הקהילה הספרדית בבת ים, ובשנת ה'תשי"ז אושר מינויו כרב ראשי לעיר, לצד הרב האשכנזי פסח קוקיס. בתפקיד זה כיהן 25 שנה, עד למותו. היה מראשי חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי, והיה חבר ההנהלה של המפד"ל. נפטר בג' בתמוז ה'תשכ"ט ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על שמו רחוב בבת ים. היה נשוי לרחל בת יהודה חדד, ולהם נולדו שישה ילדים בנם הרב ד"ר אהרן חי לוי היה רב בדרום אפריקה, ראש המועצה המקומית מיתר ומנהל מחוזות במשרד הפנים. בנם צבי אשר (צביקה) נפל בעת שירותו הצבאי אחיו הרב ציון לוי היה רבה הראשי של פנמה. אחיינו הוא איש התקשורת ג'קי לוי. הרב כתריאל פישל טכורש, הרב משה לוי ז"ל, שבילין כג-כד, עמ' קנ-קנא. יצחק אלפסי, לוי, משה יעקב, בתוך: יצחק רפאל (עורך), "אנציקלופדיה של הציונות הדתית" ו, עמ' 562. שמעון ברוך אוחיון, הליכות שבא, חלק א סימן לו, באתר היברובוקס: תשובה הלכתית מהרב משה לוי בנושא ברכת נשים על מצוות עשה שהזמן גרמן. הרב יהודה סגל, דניאל לוי, משה קרונה וגבאי בית הכנסת "מרום ישראל" בת ים, זכרון להולכים, הצופה, 26 ביוני 1969 דב דויטש והרב נחמיה ראטה, זכרון להולכים, הצופה, 17 ביולי 1969 כרטיס הקבר של משה לוי באתר מרכז המידע הר הזיתים. כך לפי רוב המקורות. מקורות אחדים מציינים את שנת ה'תרע"ד (1913/1914) כשנת לידתו. כך לפי רוב המקורות. במקורות אחדים מצוין שנולד ברבאט הסמוכה לסלא. שבילין שנה ח חוברת כא-כב עמ' רב יצחק אלפסי, "דורשי ציון בפועל" עמ' 259 הרב משה לוי ז"ל – למנוחות, הצופה, 20 ביוני 1969 זכרון להולכים, הצופה, 14 באוקטובר 1959
גראובינדן

גראובינדן (בגרמנית: Graubünden, ‏האזנה‏Ⓘ‏; בצרפתית: Grisons; באיטלקית: Grigioni; ברומאנש: Grischun) הוא הקנטון בעל השטח הגדול ביותר של שווייץ. הוא ממוקם בדרום-מזרח שווייץ. אוכלוסייתו מונה כ-199,021 תושבים (נכון ל-2019), ובירתו היא העיר כור. שטח הקנטון הוא 7,105 קמ"ר, אך רק כשליש ממנו מעובד. חמישית משטח הקנטון מיוער. אופיו הטופוגרפי הררי ונחצה על ידי עמקי הנהרות המרכזיים ריין ואין. חלק מהשטחים הפתוחים בקנטון מהווים חלק מהפרק השווייצרי הלאומי "פארק אלה" (Parc Ela). כמה מפסגות האלפים המרכזיים נמצאות בקנטון, בהן הטודי (Tödi) המגיעה לגובה של 3,614 מ', פסגת הברנינה המגיעה לגובה של 4,048 מ'. חלק מפסגות ההרים כולל קרחונים מהמרשימים בעולם, אשר בשנים האחרונות עוברים תהליכי המסה בשל עליית החום העולמית. רכסי ההרים כוללים כמה מהעמקים העמוקים ביותר באירופה, אשר יושבו במקורם על ידי מתיישבים קלטים. הקנטון גובל במדינת ליכטנשטיין מצפון, אוסטריה מצפון וממזרח ואיטליה מדרום ודרום-מזרח. הקנטון גובל בקנטונים סנט גלן וגלרוס מצפון-מערב, אורי ממערב וקנטון טיצ'ינו מדרום-מערב. עיר הבירה של קנטון גראובינדן היא כור המונה כ-35,000 תושבים. העיירות סנט מוריץ ודבוס אשר זכו לשם עולמי ממוקמות בקנטון זה. רוב שטחי הקנטון היו בעבר חלק מפרובינציה רומית שהוקמה בשנת 15 לפנה"ס ושנקראה רטיה (Raetia). מאוחר יותר הפך האזור לחלק מאדמות הבישופות של העיר כור. בשנת 1367 הוקמה בכור "הליגה לבית אל" (Gotteshausbund), אשר התנגדה לבישוף של כור. בעקבות ההתנגדות שקמה, נוסדה בשנת 1395 "הליגה האפורה" (Grauer Bund) - שעל שמה נקרא הקנטון. מאוחר יותר הצטרפו ל"ליגה האפורה" שתי ליגות נוספות, ויחד הפכו למה שכונה קנטון גראובינדן. סמליהן של שלוש הליגות מרכיבים את סמל הקנטון. בשנת 1496 חברה הליגה לקונפדרציה השווייצרית, אך נמנעה מלהתאחד עימה עד לשנת 1803. הענפים העיקריים עליהם מתבססת כלכלת הקנטון הם חקלאות ותיירות. היעדים התיירותיים המרכזיים הם העיירה סנט מוריץ שבעמק אנגדין והעיירה דבוס, בה נערך מדי שנה כנס הפורום הכלכלי העולמי. עיקר התיירות מתרכז סביב אתרי הסקי היוקרתיים והמפותחים, אך היא נמשכת גם בעונות הקיץ. מספרי אתרי מרחצאות בקנטון, שהמרכזי שבהם בעיירה סנט מוריץ, מושכים אליהם קהל רב מכל רחבי העולם לאורך כל עונות השנה. העיירה כור היא מרכז תעשייה אזורי מפותח, וכמו כן מרכז לייצור יינות מקומיים. השפות המדוברות בקנטון הן גרמנית (54%), רומאנש (31%) ואיטלקית (15%). הדתות הנפוצות במקום הן נצרות פרוטסטנטית ונצרות קתולית. הקנטון מחולק ל-11 מחוזות, שהם עצמם מחולקים ל-39 מחוזות משנה. המחוזות מחולקים בהתאם לגבולות הטופוגרפיים של הנוף. בקנטון קיימות 207 מועצות מקומיות (נכון לשנת 2006). אתר האינטרנט הרשמי של גראובינדן אתר הפארק הלאומי בקנטון משה גלעד, אלגרה למרמיטה, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2006 גראובינדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרנץ רייכלייטנר

פרנץ קרל רייכלייטנר (בגרמנית: Franz Karl Reichleitner; ‏2 בדצמבר 1906 – 3 בינואר 1944) היה איש אס אס אוסטרי שהשתתף במבצע ריינהרד במהלך השואה. רייכלייטנר היה המפקד השני והאחרון של מחנה ההשמדה סוביבור מ-1 בספטמבר 1942 עד סגירת המחנה ב-17 באוקטובר 1943 או בסמוך לכך. כמפקד המחנה, רייכלייטנר ביצע ישירות רציחות כחלק מרצח העם של היהודים. רייכלייטנר הצטרף למפלגה הנאצית ב-1936 כחבר מספר 6,369,213 ולאס אס ב-1937, כחבר מספר 357,065. הוא החל את הקריירה שלו כפקיד (בדרגת Kriminalsekretär) של הגסטפו בלינץ. מאוחר יותר עבר לעבוד בתוכנית המתת החסד T4 במרכז ההרג של הרטהיים. תחילה היה עוזר מפקח עם פרנץ שטנגל תחת כריסטיאן וירט ואז עבר לתפקידו של וירט כמפקח ראשי בהארטהיים. רייכלייטנר היה גם אחראי חלקית על קבלת שטנגל לתפקיד פיקוח ב-T4. ב-1 בספטמבר 1942, בדרגת אובר-שטורמפיהרר (סגן ראשון) של האס אס, בפקודתם של וירט ואודילו גלובוצניק, רייכלייטנר קיבל את הפיקוד על מחנה ההשמדה סוביבור עם יציאתו של פרנץ שטנגל לטרבלינקה. רייכלייטנר מיעט להופיע במחנה, ונטען כי היה שתיין כבד, אך שלט בסוביבור בקפדנות. משה בהיר, אסיר המחנה, כתב: רייכלייטנר, גבר בשנות הארבעים המאוחרות לחייו, בעל מבטא אוסטרי, היה לבוש תמיד באלגנטיות רבה וענד כפפות. לא היה לו קשר ישיר עם היהודים והטרנספורטים. הוא ידע שהוא יכול לסמוך על הכפופים לו, שפחדו ממנו מאוד. הוא ניהל את המחנה בדיוק גרמני. בתקופתו התנהלו האקציות בשלום, וכל השילוחים שהגיעו ביום מסוים חוסלו. הוא מעולם לא השאיר אותם ליום המחרת... באחת הפעמים, כאשר זקן מטרנספורט סטר לקצין האס אס קרל פרנצל, רייכלייטנר לקח את האיש הצידה וירה בו לעיני משפחתו וכל שיירת האנשים. לאחר שהרייכספיהרר אס אס היינריך הימלר ביקר בסוביבור ב-12 בפברואר 1943, הוא קידם את רייכלייטנר להאופטשטורמפיהרר (קפטן) אס אס. רייכלייטנר היה בחופשה ביום מרד סוביבור, 14 באוקטובר 1943. כ-300 מתוך 600 האסירים ברחו. השאר נורו למוות בפקודה ישירה של הימלר. סוביבור נסגר תוך מספר ימים והנאצים ניסו להסיר כל זכר לקיומו. בסתיו 1943, כמו רבים ממבצעי מבצע ריינהרד, רייכלייטנר הועבר לאזור פיומה באיטליה כדי להרוג יהודים ולדכא את תנועת ההתנגדות הפרטיזנית. רייכלייטנר נהרג על ידי פרטיזנים ב-3 בינואר 1944 בפיומה. מדיה וקבצים בנושא פרנץ רייכלייטנר בוויקישיתוף The Holocaust: Lest we forget: Extermination camp Sobibor Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945?. Fischer Taschenbuch Verlag, Zweite aktualisierte Auflage, Frankfurt am Main 2003 מסת"ב 3-10-039309-0 Yitzhak Arad (1987). Belzec, Sobibor, Treblinka: The Operation Reinhard Death Camps, Bloomington: Indiana University Press, pp. 188-189.
דן ארבל (סוכן המוסד)

דן ארבל (נולד ב-28 בפברואר 1937) שירת כסוכן של "המוסד". נודע בחלקו במבצע פלומבט ובפרשת לילהאמר. ארבל נולד ב-1937 בדנמרק בשם דן ארטשיק, ובהמשך קיצר את שמו לדן ארט. בגיל 5, בזמן הכיבוש הנאצי של דנמרק, שלחו הוריו אותו ואת אחותו הבכורה להסתתר בדירה בצפון קופנהגן, ולאחר חודשים אחדים ברחה המשפחה לשוודיה. המשפחה היגרה לארצות הברית, וב-1948 שבו הוריו לדנמרק. ארבל נשאר אצל קרובי משפחה בסנט לואיס ובהמשך למד מינהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק. בסיום לימודיו חזר לדנמרק, הצטרף לעסקי הטקסטיל של אביו ואחר כך עבד בחברת רהיטים. ב-1963 עלה לישראל והיה שותף בחברת הרהיטים "דניש אינטריורס". ב-1965 גויס ל"מוסד" והוכשר כסוכן. הוא הוצב באגף המבצעים "קיסריה", שבראשות יוסף יריב וסגנו מייק הררי. הוא השתתף בזהויות שונות במבצעים של "המוסד" במצרים, בשווייץ, בלוב, בלבנון בסוריה ועוד. במבצע פלומבט, שנערך ב-1968, רכש 200 טונות של תחמוצת אורניום טחונה ("עוגה צהובה") עבור תוכנית הגרעין של ישראל. במקביל לעבודתו ב"מוסד", במשימות שאליהן נקרא כפרילאנסר לפי הצורך, עבד בעבודות אזרחיות, בהן מנהל ייצור במפעל אסם בבני ברק. ביוני 1973 נשלח על ידי "המוסד" למבצע בלילהאמר שבנורווגיה, כחלק ממבצע זעם האל. הוא יצא למבצע בדרכונו הדני המקורי, בשם דן ארט. המבצע נועד להריגתו של עלי חסן סלאמה, מבכירי ארגון הטרור הפלסטיני "ספטמבר השחור", אך בטעות נהרג בו מלצר מרוקאי חף מפשע בשם אחמד בושיקי. שישה ממשתתפי המבצע, ובהם ארבל, נעצרו בנורווגיה, וזאת לאחר שדן נתפס ונעצר והסגיר את מקום דירת המסתור בה שהו שאר חברי החוליה. כולם הועמדו לדין, וחמישה מהם הורשעו. ארבל נמצא אשם בסיוע לרצח ונגזרו עליו חמש שנות מאסר. על הכשלים בפרשת לילהאמר אמר: "מדובר בכישלון ארגוני ומערכתי. זה כלל את הזיהוי השגוי, היעדר פקודה מסודרת, אי־הצלבת מידע עם אמ"ן, אי־הקשבה ללוחמים שאומרים שזה לא הוא, ההוראה השגויה להחזיר את כלי הרכב השכורים, בניגוד להנחיות שהיו עד אז". בפברואר 1975 קיבל חנינה, שב לישראל והתגורר בהרצליה. נישא לדבורה קוק, ולהם שלושה בנים ובת. לאחר מכן נישא לליליאן קוניגסהופר, ולהם שני בנים ובת. יוסי מלמן, במשך 50 שנה הכפישו אותו. בגיל 85, סוכן המוסד דן ארבל לא מוכן לשתוק עוד, באתר הארץ, 5 ביולי 2023 אורי דן, "פוליטיקן": דן ארט, מעצורי לילהאמר, נהג לבקר בלוב באופן סדיר לרגל עסקיו, מעריב, 7 באוגוסט 1973 צבי לביא, מחר ייפתח באוסלו משפט השישה הנאשמים ברצח של אחמד בושיקי, מעריב, 6 בינואר 1974 יוסי מלמן, במשך 50 שנה הכפישו אותו. בגיל 85, סוכן המוסד דן ארבל לא מוכן לשתוק עוד, באתר הארץ, 5 ביולי 2023 נורבגיה חננה את דן ארבל מנידוני לילהאמר, על המשמר, 9 בפברואר 1975 דן ארבל, מאסירי לילהאמר חזר לארץ, יצא למקום נופש, מעריב, 9 בפברואר 1975
יוהאן הידרשטט

יוהאן איוואר הידרשטט (בשוודית: Johan Ivar Hederstedt;‏ נולד ב-26 באוגוסט 1943) הוא גנרל שוודי בדימוס אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) התשיעי של צבא שוודיה. הידרשטט נולד ב-26 באוגוסט 1943, בנֵשֶה שבמחוז ינשפין. אביו היה אוברסט-לויטננט בצבא השוודי. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית, וב-1966 הוצב כלויטננט ברגימנט אלבסבורג. ב-1969 הוא החל ללמוד בבית הספר לצוערים של חיל הרגלים השוודי. בין 1974–1976 הוא עבר את קורס הסגל של הצבא השוודי. לאחר מכן שרת במחלקת המבצעים של הפיקוד העליון עד 1981, אז נשלח לקפריסין כמפקד הגדוד השוודי של כוח שמירת השלום של האו"ם. ב-1982 חזר לשוודיה ומונה למפקד פלוגה ברגימנט סמולנד. ב-1986 הוא הועבר לפקד על גדוד ברגימנט בוהוסלן. ב-1988 הוא הועלה לדרגת אוברסט ונשלח ללבנון כמפקד הגדוד השוודי של יוניפי"ל. לאחר חזרתו לשוודיה, מונה למפקד בריגדה במשמר המלכותי השוודי, וכיהן בתפקיד עד 1993. לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה המערבית עד 1996, אז הועלה לדרגת גנרל-מאיור ומונה למפקד המשימות הבינלאומיות של צבא שוודיה. במאי 1997, הוא הוביל תרגיל צבאי רחב היקף בגרמניה בשם "שותפות לשלום". בתרגיל השתתפו 1,900 קצינים מ-28 מדינות שונות. באותה שנה הוא מונה ליועצו הצבאי של שר ההגנה ביורן פון סידוב. במהלך שנות ה-90, הוא פיקח על הכוחות השוודיים שהשתתפו במשימות שמירת שלום בבוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית וקוסובו. ב-30 ביוני 2000 הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל). בשנת 2001 הוא שימש גם כנשיא התורן של הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-31 בדצמבר 2003 הוא התפטר מהתפקיד ופרש מהצבא. מדיה וקבצים בנושא יוהאן הידרשטט בוויקישיתוף ריאיון עם הידרשטט ברדיו שוודיה
אדריאן מורו

אדריאן מורו (בצרפתית: Adrien Moreau; ‏18 באפריל 1843 – 22 בפברואר 1906) היה צייר, פסל ומאייר צרפתי בנושאים היסטוריים (אנ'). מורו נולד בטרואה במרכז צרפת. הוא החל את הכשרתו האמנותית כשוליה אצל יצרן זכוכית, אך עזב לפריז כדי ללמוד באקול דה בו-ארט אצל לאון קוגניה (אנ') ואיזידור פיס. הוא הציג לראשונה בסלון פריז ב-1868, כפי שתואר על ידי חברו של האמן והמבקר, ג'וזף אוזאן, "הוא בין שורות הציירים הגדולים ביותר של הז'אנר העכשווי". לאחר הפסקה ביצירה שמקורה במלחמת צרפת-פרוסיה, הייתה זו יצירתו משנת 1873, "קונצרט חובבים בסטודיו של אמנים" שביססה את המוניטין שלו, ואמנותו זכתה לביקוש רב, במיוחד באמריקה. הוא המשיך להציג עד סוף ימיו, וקיבל מדליית כסף ב-1876 על "מנוחה בחווה". הוא גם זכה במדליות כסף בתערוכות עולמיות של 1889 ו-1900 בפריז. מורו הפך לאביר לגיון הכבוד ב-1892. מורו צייר בשמן ובצבעי מים, ובמהלך חייו התפרסם בזכות התיאורים ההיסטוריים שלו של המעמדות העליונים הצרפתיים במאות האחרונות, אם כי באותה מידה שלט בציורי נוף ז'אנריים שהציגו איכרים וחיי היומיום שלהם. הוא סיפק איורים וציורים בצבעי מים לספרים של סופרים כמו וולטייר, ויקטור הוגו, ואונורה דה בלזק. הוא גם כתב ספר על תולדות משפחתו בשם "Les Moreau" (1893). הוא מת בפריז בשנת 1906. יצירותיו מוצגות במוזיאונים בקרקסון, נאנט וטרואה. בשנת 1996, יצירתו "רקדן צועני" נמכרה ביותר מ-260,000 אירו במכירה פומבית, בעוד שבאמריקה, באפריל 2010, "קונצרט חובבים" נמכרה יותר מ-70,000 דולר. חזרה מהשוק הבציר הקרנבל חיילים בשוק דרכים מדיה וקבצים בנושא אדריאן מורו בוויקישיתוף כתבי אדריאן מורו בפרויקט גוטנברג (באנגלית) His debut work at the salon was "Puis ce Prophète s’en alla et un lion le rencontra et le tua" ("Then the prophet went out and a Lion met him and killed him", 1868) Joseph Uzanne. "Figures Contemporains Tirée de l’Album Mariani, vol. 8" (Paris: Libraire Henri Floury, 1903). Moreau illustrated several works by Balzac such as Béatrix, The Magic Skin, The Woman of Thirty, Mémoires de deux jeunes mariées etc.
סוורקר יוראנסון

סוורקר יוהאן אולוף יוראנסון (בשוודית: Sverker John Olof Göranson;‏ נולד ב-3 במאי 1954) הוא גנרל שוודי בדימוס אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) ה-11 של צבא שוודיה. יוראנסון נולד בלונד ב-3 במאי 1954. הוריו היו מורים, ובשל עבודתם, עברה המשפחה לקריסטיאנסטד. הוא סיים את לימודיו ב-1973 ושנה לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת צ'למרס לטכנולוגיה. במקביל, הוא התגייס לצבא שוודיה ולמד בבית הספר למועמדים לחיל השריון. בין 1975-1977 הוא למד באקדמיה הצבאית קרלברי בסטוקהולם, והוכשר כמדריך שריון. בין השנים 1987–1989 הוא שימש כקצין מטה באזור הצבאי הדרומי. בין 1993-1994 הוא למד במכללת הפיקוד והמטה של צבא ארצות הברית בפורט ליונוורת', קנזס. הוא היה אחד הסטודנטים הזרים הבולטים במכלה, ומאוחר יותר אף נכנס להיכל התהילהה הבינלאומי שלה. לאחר מכן נשלח לבוסניה והרצגובינה כמפקד הגדוד הנורדי של כוח ההגנה של האו"ם. ב-1996 הוא חזר לשוודיה ומונה למפקד בריגדת סקניה הדרומית. ב-1997 מונה למפקד בריגדה במשמר המלכותי, ובשנת 2000 נשלח לארצות הברית כנספח צבאי. ב-24 במרץ 2009 הוא מונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא כיהן בתפקיד עד 30 בספטמבר 2015. מדיה וקבצים בנושא סוורקר יוראנסון בוויקישיתוף סוורקר יוראנסון