laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלריית איסט סייד

גלריית איסט סייד (אנגלית: East Side Gallery) היא גלריה של ציורי קיר (גרפיטי) שצוירו על גבי חומת ברלין, ברחוב מילנשטראסה (Mühlenstraße) שברובע פרידריכסהיין, במרכזה של ברלין שבגרמניה. איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית). ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו. הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה. במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009. הורסים את החומה רכב טראבנט פורץ את החומה ב-9 בנובמבר 1989 עוברים דרך החומה כמו בים סוף אוהב ישראל מדיה וקבצים בנושא איסט סייד גאלרי בוויקישיתוף יוזמת אמני האתר הרשמית גלריה צדדית מזרחית תצלומי הגלריה סרטון וידאו המציג את הגלריה
חרל"פ

חרל"פ (או חרלף) הוא שם משפחה הקרוי על שם ראש המשפחה הרב חייא מפולין, שהוא עצמו צאצא של חייא למשפחת דוד (נולד 1090-1080). פירוש השם חרל"פ הוא חייא ראש לגולי (או לבני) פולין (או פורטוגל). האם התכוונתם ל... אהרון חרל"פ – מלחין. איתי חרל"פ – חוקר טלוויזיה וקולנוע ישראלי. הרב אפרים אליעזר צבי הירש חרלפ - רבה של מזריטש, מחבר שו"ת "עטרת צבי". הרב זבולון חרל"פ - רב ודיין בירושלים ואביו של הרב יעקב משה חרל"פ. הרב חיים זבולון חרל"פ - רבה של ראשון לציון ובנו של הרב יעקב משה חרל"פ. יחזקאל חרלף – פעיל ציבור ישראלי; אביו של עמירם חרלף. הרב יחיאל מיכל חרל"פ - רב רובע הברונקס בארצות הברית ומראשי אגודת הרבנים. בנו של הרב יעקב משה חרל"פ. הרב יעקב משה חרל"פ - מחבר סדרות "מי מרום" ו"בית זבול" ורב שכונות שערי חסד ורחביה וראש ישיבות מרכז הרב ו"בית זבול" בירושלים. הרב יצחק מאיר חרל"פ - היה רבה של יקנעם עילית ושל קונצרן אסם. הרב יעקב משה חרל"פ בנו של הרב יצחק מאיר, החליף אותו ברבנות אסם. פרופ' לובה רחל חרל"פ - חוקרת לשון ובת הרב עקיבא הכרמי. מנוחה חרל"פ – ראש המועצה המקומית יקנעם עילית בשנת 1967, אשתו של הרב יצחק מאיר חרל"פ. עמירם חרלף – סופר ועו"ד, נשיא הבונים החופשיים בישראל; בנו של יחזקאל חרלף. רות חרל"פ – שחקנית ישראלית. שמואל חרל"פ – איש עסקים ישראלי. הרב זבולון חרל"פ (רב אמריקאי) (אנ') – רב אמריקאי. הרב אפרים חרל"פ (1949-1858), ממייסדי העיר רחובות, נכדו של הרב אפרים אליעזר צבי הירש חרלפ. The Origin of the Surname Charlap – מקור השם חרל”פ, ‏2021 (בעברית ואנגלית) אפרים חרל"פ (1949-1858)
מסובבי הכתף

מסובבי הכתף (באנגלית: rotator cuff, נמצאים בשימוש גם המונחים השרוול המסובב והשרוולית המסובבת) הם קבוצה של ארבעה שרירים המחוברים בין עצם השכם לחלקה המקורב של עצם הזרוע. גידיהם של השרירים, של השריר הרום קוצי, השריר המך קוצי, השריר העגול הקטן ושל השריר התת-שכמי מתאחדים עם רצועות קופסית המפרק של מפרק הזרוע ולמעשה מהווים חלק גדול מהקופסית. לפי שמם, מסובבי הכתף מסובבים את הזרוע לכיוון פנימה והחוצה וכן מייצבים את ראש עצם הזרוע במקומה במפרק. תחילתם של כל השרירים בפני עצם השכם, השריר התת-שכמי מכסה את הפן הקדמי של העצם, הרום קוצי והמך קוצי מכסים את הפן האחורי של העצם (מעל ומתחת לקוץ השכם בהתאמה) והשריר העגול קטן מתחיל מחלקו הצידי של הפן האחורי. גידי השרירים נאחזים באזור ראש עצם הזרוע, בגבשושית הגדולה ובגבשושית הקטנה של העצם, בדרך העוטפת את ראש העצם מפנים, ממעלה ומאחור ומצמידה אותו לשקע הגומתי של עצם השכם. פעולתם של השרירים (למעט השריר הרום קוצי) מסובבת את הזרוע לכיוונים פנימה והחוצה ומכאן מקור שמה של הקבוצה. פעולה חיונית נוספת של השרירים היא הייצוב הדינמי של ראש עצם הזרוע במפרקו. מפרק הזרוע בנוי כמפרק כדורי רופף יחסית בין ראש עצם הזרוע לשקע הגומתי של עצם השכם, שלוש דרגות החופש של הכתף וטווחי המפרק באים על חשבון היציבות המבנית שלו, פעולתם הסינרגיסטית של מסובבי הכתף שומרת על ראש עצם הזרוע במקומו (קרי ללא פריקה) גם במצבים או תנועות שאין די במבנה הקשיח של המפרק (בהתאמה בין העצמות על סחוסיהן) לשמור על יציבותו. מסובבי הכתף ובמיוחד השריר הרום קוצי הממוקם בין חלקו המקורב של ראש עצם הזרוע לשיא הכתף פגיעים לתנועות חוזרניות או לפגיעות "צביטה" (impingement). כל כאב בכתף עלול לפגוע בפעולת השרירים ולהתחיל מעגל של יציבות לקויה בכתף המחמירה את צביטת וגירוי השרירים ומגבירה את הכאב. בקבוצת השרירים מופיעות גם פתולוגיות כגון הסתיידויות או דלקות של הגידים ואף פגיעה בשלמותם ודלקות של האמתחות השונות הממוקמות בין השרירים ובין השרירים לרקמות המקיפות אותם. קרע במסובבי הכתף מדיה וקבצים בנושא מסובבי הכתף בוויקישיתוף
קתדרלת מנגו הקדוש

קתדרלת מנגו הקדוש, הידועה גם כHigh Kirk of Glasgow או פשוט כקתדרלת גלאזגו היא אחת מ-4 קתדרלות בגלאזגו, סקוטלנד. היא קתדרלה של הכנסייה הסקוטית ובנויה בסגנון גותי. הקתדרלה ממוקמת קרוב למרכז העיר ליד בית החולים המלכותי של גלאזגו, במקום שבו לכאורה בנה מנגו הקדוש, הפטרון של גלאזגו את כנסייתו. קבר הקדוש הוא חלק מהקתדרלה. במקור הכנסייה הייתה רומית-קתולית ותולדותיה שזורות בתולדות העיר. הקתדרלה היא דוגמה מצוינת לאדריכלות גותית והיא אחת מהקתדרלות הסקוטיות המעטות שנבנו בימי הביניים ושרדו את הרפורמציה ללא פגע. המגדל מהמאה ה-13 הוא המגדל האחרון שנשאר שלם בכנסייה סקוטית מימי הביניים. החלקים המאוחרים יותר, והצריח המחודד הוקמו בידי הבישוף ויליאם דה לאודר, שמת ב-1425. במגדל המרכזי ישנו פעמון בהיקף ( 12 רגל ואינץ'), והוא בעל טון רציני ועמוק. ב-1789 הוא נסדק בטעות בידי אנשים שביקרו במגדל. הוא נשלח ללונדון ושם נוצק מחדש. ליד הפעמון חקוקה הכתובת הבאה: In the year of grace 1594, Marcus Knox, a merchant of Glasgow, zealous for the interests of the reformed religion, caused me to be fabricated in Holland for the use of his fellow citizens in Glasgow, and placed me with solemnity in the tower of their cathedral. My function was to announce, by the impress on my bosom, (Me audito venias doctrinam sanctam ut discas;) [Come, that ye may learn holy doctrine.] and I was taught to proclaim the hours of unheeded time. 195 years had I sounded these awful warnings, when I was broken by the hands of inconsiderate and unskilful men. In the year 1790, I was cast into the furnace, refounded at London, and returned to my sacred vocation. Reader, thou also shall know a resurrection, may it be to eternal life. מבחינה טכנית, הכנסייה לא מכהנת יותר כקתדרלה, מאחר שלא יושב בה בישוף מאז 1690. לעומת זאת, בניגוד לקתדרלות רבות שנהרסו ונותרו בשיממונן, הקתדרלה היא עדיין כנסייה פעילה ומשמשת לפולחן הנוצרי מטעם הכנסייה הסקוטית. המבנה עצמו שייך לכתר הבריטי, ומתוחזק בידי האגודה Historic Scotland. הוא יעד פופולרי עבור תיירים. בגלאזגו יש 4 קתדרלות, לזרמים השונים. הקתדרלות האחרות הן קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה הרומית-קתולית, קתדרלת מריה הקדושה (גלאזגו) של הכנסייה הסקוטית האפסיקופלית וקתדרלת לוקאס הקדוש (גלאזגו) של הכנסייה האורתודוקסית היוונית. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת מנגו הקדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת מנגו הקדוש מידע על הקתדרלה Glasgow Cathedral Precinct (אורכב 28.06.2017 בארכיון Wayback Machine) - היסטוריה וציורים של הקתדרלה. תמונות של הקתדרלה תמונות של הקתדרלה
שפרה (נהר)

השְׁפְּרֵה (בגרמנית: Spree, בסורבית: Sprjewja, בצ'כית: Spréva) הוא נהר הזורם דרך מדינות סקסוניה, ברנדנבורג וכן דרך העיר ברלין שבגרמניה. הנהר הוא אחד ממקורות נהר ההאפל. אורכו כ-400 ק"מ. נהר השפרה מחובר לנהרות שכנים על ידי תעלות, שהחשובה שבהן היא תעלת אודר-שפרה הנמשכת דרומית-מזרחית מברלין. מוצאו של נהר השפרה מאזור לאוזיץ שבגבול גרמניה וצ'כיה. הנהר זורם לאזור ביצות שפרוולד, וזורם דרך העיר ברלין עד לשפך נהר השפרה אל לנהר ההאבל במערב ברלין. הנהר עובר דרך הערים באוצן, שפרמברג, קוטבוס, ליבנאו, ליבן, פירסטנוולדה ולבסוף ברלין. לאחר שהוא עובר את קוטבוס, הנהר מתחלק לרשת של תעלות, ויוצר אזור מיוער בוצי המכונה יער שפרה עד ליבן. לאחר מכן הוא עובר את פירסטנואלדה וקופניק ומתפתל דרך ברלין בכמה הסתעפויות כדי להצטרף לנהר האוול (יובל של האלבה) בספנדאו לאחר מסלול של 403 ק"מ. על שמו של הנהר קרויים המחוזות בהן הוא זורם – שפרה נייסה ואודר שפרה. השפרה ליד מוזיאון בודה עם מגדל הטלוויזיה של ברלין ברקע מבט על ברלינר דום מהשפרה השפרה בסמוך לרייכסטאג גשר מולטקה על השפרה הנהר באזור מילנדאם בברלין השפרה באזור טרפטאו השפרה בקרבת תחנת הרכבת המרכזית של ברלין פסל "איש המולקולה" על השפרה מדיה וקבצים בנושא שפרה בוויקישיתוף תצלום פנורמי של הנהר באזור ברלין שפרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Spree River, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איטריום

איטריום (Yttrium) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Y ומספרו האטומי 39. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה. לאיטריום מראה לבן כסוף, והוא יציב באוויר עד 400°C. דרגת חמצונו הנפוצה ביותר היא 3+. איטריום חמצני הוא תרכובת האיטריום החשובה ביותר המהווה חומר גלם בייצור YVO4 ו־Y2O3 המשמשים כמקור לצבע אדום בטלוויזיות CRT. שימושים נוספים: איטריום חמצני משמש ליצירת גרניט איטריום-ברזל החוסם גלי מיקרו. לגרניט של איטריום ברזל (Y3Fe5O12), אלומיניום (Y3Al5O12) וגדוליניום יש תכונות מגנטיות מעניינות. לגרניט איטריום-אלומיניום דרגת קשיחות 8.5 בסולם מוס (לצורך השוואה, ליהלום יש 10) ומשמש ליצירת אבני חן. כזרז בפולימריזציה של אתילן. משמש לחמצון ונדיום. גבישי גרניט של איטריום, אלומיניום וצריום משמשים ליצירת נורות LED הפולטות אור לבן. הכנת מוליך-העל YBCO - YBa2Cu3O7, הראשון בין מוליכי-העל העובד מעל טמפרטורת הרתיחה של חנקן. היסוד נמצא על ידי יוהאן גדולין (Johan Gadolin) ב־1794 בצורת תחמוצת Y2O3 במינרל גדוליניט. איטריום מוצה על ידי פרידריך ולר (Friedrich Wöhler) ב־1828 מתרכיז של איטריה (Y2O3), איטריום כלורי (YCl3) וזרחן. איטריום התגלה במחצבה ליד הכפר איטרבי בשוודיה, שם מצאו גם הרבה מינרלים יוצאי דופן המכילים מתכות נדירות. היסודות ארביום, טרביום ואיטרביום נקראו על שם הכפר. איטריום נמצא כמעט בכל המינרלים של המתכות הנדירות ובמכרות אורניום, אך לעולם לא נמצא בטבע בצורתו החופשית. מקורו המסחרי הוא חול מונזיט (3% מהמסה). איטריום מופק בצורה הבאה:   2 Y F 3 ( s ) + 3 C a ( s ) → 2 Y ( s ) + 3 C a F 2 ( s ) {\displaystyle \ 2YF_{3}(s)+3Ca(s)\rightarrow 2Y(s)+3CaF_{2}(s)} אין זו השיטה היחידה להפקת איטריום ויש מספר טכניקות נוספות. קשה להפריד איטריום ממתכות אחרות במיצוי. סלעים שהובאו במשימות אפולו בירח ונבדקו הכילו אחוז איטריום גבוה. מלחי איטריום הם חומרים מסרטנים. במצב נורמלי לא נמצא איטריום ברקמות אדם ואין לו כל תפקיד ביולוגי. איטריום ב־WebElements.com איטריום ב־EnvironmentalChemistry.com איטריום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שפרה

האם התכוונתם ל... שפרה (נהר) – נהר בגרמניה העובר דרך העיר ברלין שפרה-וואלד – אזור בדרום-מזרח מדינת ברנדנבורג בגרמניה ש. שפרה – משוררת ישראלית שפרה – אחת מזוג המיילדות העבריות במצרים, שפרה ופועה שפרה (סיפור קצר) – סיפור קצר מאת דבורה בארון ה"שפרה" בגטו לודז' – גירוש אלים של 15,000 יהודים מגטו לודז' להשמדה בחלמנו בספטמבר 1942 בתקופת השואה אישים ששמם הפרטי הוא שפרה
קתדרלת אנדרו הקדוש (גלאזגו)

קתדרלת אנדרו הקדוש היא קתדרלה רומית-קתולית במרכז העיר של גלאזגו, סקוטלנד. מאז הרפורמציה ב-1560 עד שנות ה-1600 המאוחרות, על פולחן רומי-קתולי היה להתבצע בחשאי. פולחן רומי-קתולי פומבי הורשה רק מ-1778. בסוף המאה ה-18, עקב זרם של מהגרים איריים לגלאזגו, נוצר צורך בכנסייה רומית-קתולית. לשם כך נבנתה כנסיית אנדרו הקדוש, שהושלמה ב-1817 ותוכננה בידי ג'יימס גילספי גרהאם (1776–1855). הכנסייה הציגה נוכחות מחודשת של הכנסייה הרומית-קתולית בעיר. ב-1805 היו רק כ-450 קתולים בגלאזגו, אך בעת שהכנסייה הושלמה היו יותר מ-3,000. העוינות לקתולים בעיר ניכרה היטב בזמן בניית הקתדרלה: המקומיים הרסו בלילה עבודות שהושלמו ביום, דבר שהוביל לכך שעל אתר הבנייה הוצבה שמירה. לעומת זאת, זרמים אחרים בנצרות תרמו להשלמת המבנה במחווה של אקומניזם לאור הקשיים שניצבו בבנייה. הכנסייה נהפכה לקתדרלה ב-1889, ושופצה בידי חברת פוגין את פוגין. הקתדרלה נמצאת בגדה הצפונית של נהר קלייד ברחוב קלייד. היא בנויה בסגנון גותי ויכולה להכיל 2,000 מאמינים. מדיה וקבצים בנושא קתדרלת אנדרו הקדוש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת אנדרו הקדוש תמונות של הקתדרלה ערך זה הוא קצרמר בנושא כנסיות ובנושא סקוטלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיאב עובייד

דיאב עובייד (בערבית: دياب عبيد;‏ 1911 – 18 בפברואר 1984) היה חבר הכנסת ויועץ שר החקלאות למגזר הערבי. עובייד הוא נצר למשפחה מוסלמית סונית מעיראק. בתחילת המאה ה-20 השתקעו ענפי המשפחה בלבנון, בארץ ישראל ובמצרים. הענף הלבנוני השתקע בעיירה ג'בשית שבדרום לבנון, ואימץ את האסלאם השיעי. הענף הארץ ישראלי של המשפחה התמקם בטייבה, התפרנס מגידול הדרים באזור יפו והפך לאחת החמולות הגדולות ביישוב. דיאב עובייד נולד ב-1911 בטייבה, וגדל בטולכרם. מאמצע שנות השלושים דיאב יחד עם אחיו הגדול, כאמל, עסקו במסחר, התיידדו עם יהודים ועמדו בקשר עם גורמי מודיעין ביישוב היהודי. ב-1936 הצטרף יחד עם אחיו הגדול, כאמל, למרד הערבי הגדול. ב-1937, במהלך המרד, העביר כאמל את דיאב אל משפחתם בג'בשית. דיאב גר אז בבית דודו - אביו של המחבל השייח' עבד אל-כרים עובייד לימים פעיל מרכזי בחזבאללה. ב-1944 שב דיאב עובייד לארץ ישראל, ובמשך השנים המשיך לשמור על קשר עם משפחתו בלבנון, דרך צד שלישי. באמצע שנות הארבעים, עם שובם לארץ ישראל, הם התגוררו ביפו וקיבלו הנחיות מיהושע פלמון ופעלו נגד החרם הכלכלי על היישוב היהודי שהוכרז על ידי הוועד הערבי העליון ונגד אנשי המופתי. דיאב עסק במסחר בתוצרת חקלאית, כיהן כחבר מועצת הסוחרים באזור יפו והסביבה, קשר קשרים עם יהודים ולמד עברית. ב-1948 עבר לטול כרם (אז בשליטת ירדן) לבקשת גורמי מודיעין ישראלים, והעביר משם מידע מודיעיני. אחד ממפעיליו היה שלמה בן אלקנה. ב-1949 הוא נעצר על ידי משטרת טול כרם, נחשד בריגול, אך משפחתו הצליחה לשחררו בערבות. בנובמבר 1949 עבר לישראל. כשהגיע לטייבה התקבל בחמימות על ידי הממשל הצבאי הישראלי וב-1951 התמנה לחבר במועצת הכפר, בה כיהן עד 1958. לקראת הבחירות לכנסת הרביעית איים עובייד לרוץ לכנסת בראש רשימה נפרדת מזאת של פארס חמדאן, אולם נתרצה לוותר על כוונתו זאת תמורת הבטחה שהוא יהיה המועמד לקראת הכנסת החמישית. עובייד נחשב לתקיף יותר ממחמוד א-נאשף ועל כן נתמך בידי מפא"י בתקווה שיביא יותר קולות. ב-1961 נבחר עובייד לכנסת מטעמה של "שיתוף ואחווה", רשימת מיעוטים שפעלה תחת חסותה של מפא"י. הוא כיהן כחבר בכנסות החמישית, השישית והשביעית (1961 - 1973). בפברואר 1962 ו-1963, בעת שהכנסת החליטה על חודו של קול על המשך הממשל הצבאי על ערביי ישראל, נמנה דיאב עובייד עם המצדדים בהמשך הממשל הצבאי. נכדו הוא המחבל קייס עובייד, חוטפו של אלחנן טננבוים. רונן ברגמן, מדינת ישראל תעשה הכל: הקרב החשאי על השבויים והנעדרים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2011, מסת"ב 9655521753 מדיה וקבצים בנושא דיאב עובייד בוויקישיתוף דיאב עובייד, באתר הכנסת (לגרסה בערבית) דיאב עובייד, באתר כנסת פתוחה #ברגמן (2011), עמוד 471 עלי ואקד, פרשת טננבוים: מדוע לא נחקר הקשר בין "העוביידים"?, באתר ynet, 7 במרץ 2004 ג. שרוני, רשימה חדשה של ערביי המשולש, מעריב, 9 ביולי 1959 שמואל שגב, ההדחות בקרב הח"כים הערביים ללא כאב, מעריב, 26 ביוני 1961 ג. שרוני, זו דמוקראטיה או קראקוז?, מעריב, 16 ביולי 1961 ג. שרוני, המשולש נסער מההצבעה על הממשל, מעריב, 25 בפברואר 1962 חברי כנסת ערביים מבקשים שיפורים בריכוזי מיעוטים, מעריב, 9 בינואר 1963 צפוייה דחיית ההצעות, דבר, 20 בפברואר 1963
טריניטיט

טריניטיט (אנגלית: Trinitite) הוא השם שניתן למשקע זכוכיתי שנוצר על פני קרקע המדבר לאחר הניסוי הגרעיני הראשון בהיסטוריה, ניסוי טריניטי שהתקיים ב-16 ביולי 1945 בניו מקסיקו. הזכוכית מורכבת בעיקר מסיליקה ופצלת השדה, שהותכו בפיצוץ האטומי. צבעה בדרך כלל ירוק בהיר. הזכוכית רדיואקטיבית אך במידה נמוכה ולכן טיפול בה בטוח למדי לתקופות זמן קצרות. בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, נאספו דוגמאות רבות ונמכרו לאספני מינרלים. גם כיום ניתן למצוא עקבות של החומר באתר טריניטי, למרות שרובו נאסף ונקבר על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ב-1952. כעת חל איסור על לקיחת החומר מהאתר. למרות זאת, חומר שנלקח לפני הטלת האיסור נותר ברובו בידי אספנים. ב-2005 העלו רוברט הרמס, חוקר המעבדה הלאומית לוס אלמוס, והחוקר העצמאי ויליאם שטריקפאדן, השערה לגבי מקור החומר. לפי השערה זו, המינרל לא נוצר מחול שנחשף לכדור האש, אלא על ידי חול שנשאב למעלה לתוך כדור האש עצמו, והומטר אל האדמה בצורה נוזלית. השם "טריניטיט" משמש לעיתים לכל השאריות הזכוכיתיות באתרי ניסויים גרעיניים, ולאו דווקא רק לשאריות באתר טריניטי. חומר רדיואקטיבי הנקרא Chernobylite (אנ') שנוצר בעקבות האסון בצ'רנוביל. מדיה וקבצים בנושא טריניטיט בוויקישיתוף ספקטרום רדיוגרפי של טריניטיט טריניטיט, באתר איגוד אוניברסיטאות אוק-רידג' Robert Hermes and William Strickfaden, 2005, New Theory on the Formation of Trinitite, Nuclear Weapons Journal http://www.wsmr.army.mil/pao/TrinitySite/NewTrinititeTheory.htm P.P. Parekh, T.M. Semkow, M.A. Torres, D.K. Haines, J.M. Cooper, P.M. Rosenberg and M.E. Kitto, Journal of Environmental Radioactivity, 2006, 85, 103-120
גביע אסיה בכדורגל 2007

גביע אסיה בכדורגל 2007 של קונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) התקיים מה-7 ביולי ועד ה-29 ביולי 2007. לראשונה בהיסטוריה של הטורניר, אירוח הטורניר התחלק בין 4 מדינות שונות: אינדונזיה, מלזיה, וייטנאם ותאילנד. נבחרת עיראק זכתה בטורניר לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על נבחרת ערב הסעודית. החל משנת 1956 ועד לשנת 2004 נערך טורניר גביע אסיה מדי 4 שנים, אך בעקבות העובדה שגם האולימפיאדה וגם אליפות אירופה בכדורגל נערכו באותן שנים בהן נערכה אליפות אסיה, החליטה ה-AFC לקיים את הטורניר בשנת 2007 ולא בשנת 2008, ובכך להימנע מסמיכות עם אירועי ספורט מרכזיים אחרים באותה שנה ובעתיד. טורניר זה היה טורניר הראשון בו השתתפה נבחרת אוסטרליה כחברה ב-AFC לאחר שעברה אליה מקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC). ההחלטה על אירוח הטורניר על פני 4 מדינות שונות, הוצגה לוועדה המנהלית על ידי נשיא ה-AFC, מוחמד בין חאמאם. עם זאת, מאוחר יותר התחרט בין חמאם על החלטה זו וכינה אותה "טעות", היות שהוא לא היה מודע לקושי הכלכלי והלוגיסטי בארגון אירוע שכזה על פני 4 מדינות. הוא ציין: "נראה שזה קשה לוועדה המנהלית לארגן 4 ועדות תכנון, 4 מרכזי תקשורת ויש גם הרבה שיקולים כלכליים". ביוני 2005, הזהירה ה-AFC את תאילנד שהיא צריכה לשפר את המתקנים שלה לפני 2007, פן היא תידחה ותוחלף, אולי, על ידי סינגפור. ב-12 באוגוסט באותה שנה, אישרה ה-AFC שתאילנד תהיה אחת מהמארחות הרשמיות של גביע אסיה 2007. עם זאת, באוקטובר 2006, הוזהרה תאילנד פעם נוספת ונדרשה לשפר את מתקניה תוך 90 יום. לראשונה בהיסטוריה של הטורניר, חולקו הנבחרות לדרגים על בסיס הדירוג העולמי של פיפ"א ולא על בסיס הישגיהן בטורנירי העבר של גביע אסיה כפי שהיה נהוג עד אז. מהלך זה נועד למנוע מצב בו נבחרות חזקות תיפגשנה כבר בשלבים המוקדמים של הטורניר. דרג א' של הטורניר הכיל את הנבחרות המארחות, ויתר הדרגים הכילו את יתר הנבחרות. 16 שופטים ו-24 שופטי עזר נבחרו לאחר מבחני כושר ב-2 ביולי 2007 בקואלה לומפור, בירת מלזיה. שופט אחד ושני שופטי עזר הגיעו מ-CAF. ‏ 16 השופטים הראשיים של הטורניר היו: 4 שערים: יפן נאוהירו טאקהארה עיראק יוניס מחמוד ערב הסעודית יאסר אל-קאהטני 3 שערים: אוזבקיסטן מקסים סטאסקיק אוסטרליה מארק וידוקה קטר (מדינה) סבסטיאן סוריה 2 שערים: אוזבקיסטן טימור קאפאדזו איחוד האמירויות הערביות סעיד אל-קאס איראן ג'אבד ניקונאם יפן סונסוקי נאקאמרה יפן סיארו מאקי הרפובליקה העממית של סין האן פאנג הרפובליקה העממית של סין ואנג דונג הרפובליקה העממית של סין שאו ג'יאבי ערב הסעודית אחמד אל-מוסה ערב הסעודית מאלק מואת ערב הסעודית תאיסיר אל-ג'אסים תאילנד פיפאט טונקניה 37 שחקנים נוספים כבשו שער אחד. שני שחקנים נוספים כבשו שער עצמי כל אחד. מדיה וקבצים בנושא גביע אסיה בכדורגל 2007 בוויקישיתוף הטורניר ב-rsssf השתתפה בתור נבחרת דרום וייטנאם בכדורגל
תת-היבשת ההודית

תת-היבשת ההודית הוא אזור גאוגרפי ותרבותי בדרום אסיה הכולל את הודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל, בהוטן, סרי לנקה והאיים המלדיביים. תת-היבשת חופפת את הלוח הטקטוני ההודי. תת-היבשת הוא אחד מהאזורים המאוכלסים ביותר בעולם ובו כ-1.8 מיליארד תושבים (רובם בהודו, פקיסטן ובנגלדש), המהווים 40% מאוכלוסיית אסיה. המונח "תת-היבשת ההודית" מבטא את השוני הגאוגרפי והטקטוני בין האזור לבין שאר יבשת אסיה, אך גם את ההבדלים החברתיים בין תרבויות תת-היבשת והתרבויות הסמוכות. עם זאת, אין קונצנזוס מוחלט לגבי המושג. הלוח הטקטוני ההודי הוא שריד ליבשת הקדומה גונדוונה, שהייתה לוח יבשתי נפרד מאסיה אשר התנגש בה במהלך עשרות מיליוני השנים האחרונות. התנגשויות אלו יצרו את הרי ההימלאיה, את רמת טיבט ורכסי הרים נוספים. פעולת הדחיקה נמשכת עד היום וגורמת לרעידות אדמה ולהמשך התרוממותו של רכס ההימלאיה במספר סנטימטרים מדי עשור. מבחינה גאוגרפית תחום האזור מצדו הצפוני בשרשראות הרי ההימלאיה, הקארקוראם והינדו-כוש, וצורתו היא כשל חצי אי הכלוא בין מפרץ בנגל ממזרח, האוקיינוס ההודי מדרום והים הערבי ממערב. שטחה של תת-היבשת הוא 4,480,000 קמ"ר, שהם עשרה אחוזים משטחה של אסיה. הפאונה הטבעית של הודו היא בעלת מגוון מינים גדול מאוד והיא מגיעה למקום ה-8 בעולם מבחינת מגוון ביולוגי. ערכים מורחבים – היסטוריה של תת-היבשת ההודית, היסטוריה של פקיסטן, היסטוריה של בנגלדש, היסטוריה של סרי לנקה, היסטוריה של נפאל, היסטוריה של בהוטן, היסטוריה של האיים המלדיביים פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ברחבי הרפובליקה של הודו נמצאו אתרים של נתזי צור, המתוארכים לתקופת האבן הקדומה. מדיה וקבצים בנושא תת-היבשת ההודית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חנן לדרמן

הרב חנן לדרמן (נולד ב-11 ביוני 1969, גבעתיים) הוא רב, קומיקאי ושחקן ישראלי. לדרמן נולד וגדל בגבעתיים. השתתף בהפקות בטלוויזיה הישראלית של שנות התשעים: בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" (1992–1993) בתוכנית "זהו זה!" (בפינה של להקת הגדנ"ע) ובתוכנית המערכונים "פלטפוס" (1994–1996). באותן שנים העלה לדרמן את המופע "חם זה לא" יחד עם שותפו ל"פלטפוס", דני קרפל, ומאוחר יותר דיבב מבחר דמויות בתוכנית הבידור "החרצופים" בשנת 1996. מעט לאחר סיום התוכנית "פלטפוס", לדרמן הופיע יחד עם שלושה מחבריו לאותה תוכנית - תומר שרון, תומר יוסף ודני קרפל - במופע "פליטי פלטפוס", אשר התבסס על כמה מהדמויות והמערכונים מתוכה. יחד עם "פליטי פלטפוס" הופיע לדרמן גם בפינה קבועה בעונה האחרונה של התוכנית "זהו זה!" ב-1998. לאחר מכן הנחה לדרמן בטלוויזיה החינוכית את השעשועון לילדים "סיכון מחושב" והיה בין מנחי רצועת הנוער "זאפ לראשון" בערוץ הראשון. ב-1999 השתתף בהצגה "תסתכלו עליי" על פי ספרו של אלדד כהן, לצד חבריו ל"פלטפוס" עידן אלתרמן וירדן בר-כוכבא. בסוף שנות התשעים חזר לדרמן בתשובה ועבר ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. כיום הוא מתגורר בבני ברק עם משפחתו, ומופיע כקומיקאי וסטנדאפיסט עם חומרים המותאמים לציבור החרדי. לאחר חזרתו בתשובה הנחה תוכנית אירוח בנושאי יהדות, קבלה ומיסטיקה בשם "בוא נדבר על זה" בערוצי הכבלים והופיע בתוכנית "מוצ"ש בראשון" בערוץ 1. כמו כן הוצע לו להגיש את רצועת הילדים בערוץ התכלת אולם הוא סירב לבסוף בטענה כי לימודים בישיבה והופעה בטלוויזיה לא הולכים יחד. בסוף שנת 2007 חזר לדרמן לבמה כחלק מצוות בידור בשם "החשש החרד". בשנת 2011 הופיע במחזמר הדתי "מוטי חלומותי" לצד נתי רביץ וגיל קפטן ובבימויו של קלוד דדיה, ובשנת 2012 נמנה עם מנחי סדרת הטלוויזיה לילדים "צור משלנו" בערוץ הידברות. בשנת 2014, לאחר שנים ארוכות בהן מיעט להופיע בטלוויזיה, השתתף לדרמן יחד עם תומר שרון בתוכנית "אחרי 20 שנה" בערוץ 20 לציון עשרים שנה לעליית התוכנית "פלטפוס", בה סיפר גם על תהליך חזרתו בתשובה. בשנת תשע"ט (2019) גילם את נפתלי זוסמן בתוכנית "רצים למשנה- מחנה המשניות האבודות" לצד יצחק לאור ועופר מימראן. בשנת 2024 הופיע בסדרת הדרמה הקומית "מעמול" של ערוץ מאיר לילדים. לדרמן נשוי ואב לשבעה ילדים. חנן לדרמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית חנן לדרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) חנן לדרמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מיוחד: 12 בעלי התשובה המשפיעים בכל הזמנים, באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2007 רפי ברבירו, פלטפוס במקום דמי חנוכה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2010 יוני קמפינסקי, חוזר בתשובה וחילוני בהצגה לחרדים, באתר ערוץ 7, 27 בנובמבר 2010 מופע חנוכה עם חנן לדרמן, בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", 1 בדצמבר 2011 קטעי וידאו בבימוי חנן לדרמן באתר וידאו יהדות משיעורי הרב חנן לדרמן, לצפייה באתר בינינו אביב לביא, יהדות הרייטינג, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2002 נדב גדליה, חנן לדרמן חוזר לבמה כחלק משלישית 'החשש החרד', סקופ, 2 בנובמבר 2007 אחרי 20 שנה - תומר שרון וחנן לדרמן, באתר יוטיוב מעמול עונה 5 "מגן ישראל" - פרק 1 המלא, סרטון בערוץ "ערוץ מאיר לילדים", באתר יוטיוב (אורך: 14:12)
רגל קרושה

רגל קרושה (במקור גאַלע או גאַלער גם כאָלאָדעץ מרוסית: Холодец) היא מאכל יהודי מזרח-אירופי, העשוי מרגל בקר או מרגלי תרנגולות. בתקופות מחסור, משפחות בעיירות במזרח אירופה ניצלו עד תום את כל חלקי הבשר, וכך נוצרו מאכלים כמו השמאלץ, הכבד הקצוץ והרגל הקרושה. להכנת הרגל הקרושה כמה גרסאות: יש המשתמשים בעצמות רגלי כבש, פרה, עוף ואחרים בעצמות הברך. הסחוס, מכל מקום, ממלא תפקיד חשוב בהכנה. העצמות הנבחרות מבושלות במשך שעות (כשבמטבח הרוסי נהוג להוסיף לבישול סלרי, גזר, בצל ופטרוזיליה), ומתובלות בתבלינים שונים כגון פלפל שחור, מלח בישול, עלי דפנה ושום. לאחר שהעצמות מתרככות, הן נטחנות ומרוסקות. במהלך הקירור, נקרש הרסק, עד להפיכתו לג'ל. לפני הגשתה, יש המקשטים את הרגל הקרושה בשמיר או בפרוסות ביצה קשה. הרגל הקרושה עשירה בחלבונים ובכולסטרול. בספרה של רות סירקיס מהמטבח באהבה, מכונה המאכל בשם העברי קריש עוף. רגל קרושה עם חתיכות עוף רגל קרושה עם חזרת ומלפפון חמוץ ג'לטין מתכון לרגל קרושה, פורום יידיש באתר תפוז מירב קריסטל, הנקמה האשכנזית: מי מוכר רגל קרושה בסופר?, באתר ynet, 3 בפברואר 2012 Encyclopedia of Jewish Food ,Wiley, 2010