laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר ואסילבסקי

הר ואסילבסקי או הר ואסילווסקי או הר ואשילבסקי (באנגלית: Mount Wasilewski) הוא הר בודד בולט, ממזרח - דרום-מזרח להרי מריק, בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 1,615 מטרים מעל פני הים; הר ואסיבסקי הוא ההר ה-1,578 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם 17 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מהרי מריק, בין חוף אינגליש לבין חוף אורוויל. הרי מריק התגלו מהאוויר וצולמו מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition) המכונה בקיצור "RARE" אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1947 – 1948, בפיקודו של פין רון. אזור הההר מופה לראשונה על ידי משלחת חציית חצי האי האנטארקטי (US Antarctic Peninsula Traverse) מטעם ארצות הברית, אשר חקרה ומיפתה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962, כמו כן האזור צולם מהאוויר על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1965–1966. שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית. ההר נקרא על שמו של פיטר ג'יי. ואסילבסקי (Peter J. Wasilewski), שהיה חוקר גאומגנטיקה במשלחת החצייה, וכן במשלחות החקר של אוניברסיטת ויסקונסין שחקרה את אזור ההר בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 -1962 ו- 1965–1966. • J.L. Smellie, K.S. Panter, A. Geyer, Volcanism in Antarctica: 200 Million Years of Subduction, Rifting and Continental Break-Up, P 133 • Melanie Schleeter McCalmont, A Wilderness of Rocks: The Impact of Relief Models on Data Science, P 132 הר ואסילבסקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר ואסילבסקי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר ואסילבסקי באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מפת אזור הר ואסילבסקי מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה לפי הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה, גובהו של ההר 1,585 מטרים מעל פני הים מידע על גובה ההר
רוברט גורדיס

הרב ראובן גורדיס, ובלועזית רוברט (באנגלית: Robert Gordis; ד' באדר א' תרס"ח, 6 בפברואר 1908 – כ"ז בטבת תשנ"ב, 3 בינואר 1992) היה ממנהיגי היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית. ליאון גורדיס היה בנו. גורדיס נולד בברוקלין, בנם של היימן וליזי לבית אנגל. הוא למד במכון למורים של ישיבת רבינו יצחק אלחנן וסיים תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק. הדוקטורט שלו, תחת הבלשן ומבקר המקרא מקס מרגוליס בקולג'דרופסי ללימודים עבריים, עסק בקרי וכתיב בנוסח המסורה. לנוכח השפל הגדול, נאלץ גורדיס לוותר על קריירה אקדמית והחליט להפוך לרב. הוא הצטרף לבית המדרש לרבנים באמריקה כמרצה ב-1931, ובאותה שנה החל לכהן כרב בטמפל בית-אל שבקווינס. הוא שירת את הקהילה עד במשך שלושים-ושבע שנים. נסמך לרבנות בבית המדרש ב-1932. ב-1937 הצטרף כאיש סגל למחלקה לרבנות, וב-1940 מונה לפרופסור לפרשנות המקרא. גורדיס היה מהמנהיגים הבולטים בקרב הדור הצעיר בבית המדרש לרבנים באמריקה, שביקשו לקדם את הפיכת היהדות הקונסרבטיבית לזרם בעל זהות ברורה. עד סביבות מלחמת העולם השנייה, "קונסרבטיבי" היה מעט יותר מאשר כינוי נרדף לאגף המתון של האורתודוקסיה. סגל בית המדרש וחברי כנסת הרבנים של בוגריו, ששירתו ב"בתי הכנסת המאוחדים של אמריקה" שהוקם כגוף קהילתי קטן ב-1913, היו בעלי גישה אקדמית למקורות היהודיים וליברלים יחסית. אך הם נזהרו מלנקוט במדיניות פסיקה עצמאית שהייתה גוררת מתח עם הרבנים האורתודוקסים. ב-1944 מונה גורדיס לנשיא כנסת הרבנים, והיה מהדוחפים לגבש סדר יום עצמאי, ולהעברת השליטה מן האקדמאים השמרנים והזהירים בבית המדרש לידי רבני בתי-הכנסת, שעמדו במגע ישיר עם הקהל. הוא שירת כחבר בוועד ההלכה של התנועה במשך עשורים, עד פרישתו. ב-1945 מונה גורדיס לראש הוועדה שהופקדה על עריכת סידור תפילה חדש לקהילות. הסידור המקוצר, שנכללו בו לראשונה שינויים ניכרים ביחס לנוסח האורתודוקסי, זכה לפופולריות רבה. באותה שנה הוציא מנשר אודות הפילוסופיה של הזרם, וייסד את הבטאון שלו, כתב-העת Conservative Judaism. הוא עזב את ראשות כנסת הרבנים ב-1946. ב-1948 מונה כנציג התנועה למועצת בתי-הכנסת של אמריקה, הגוף העל-זרמי של יהדות ארצות הברית, ושירת תקופה קצרה כנשיא הארגון. ב-1970 ישב בראש הוועדה שהופקדה על הקמתו-מחדש של ועד ההלכה הקונסרבטיבי, לאחר שרוב חבריו התפטרו עקב סירובם להסכים לכך שגרים לא יצטרכו לטבול. בשלהי שנות ה-70 דחף לאפשר סמיכת נשים לרבנות, שהתאפשרה ב-1983. ב-1988 ישב בראש הוועדה שהפיקה את הצהרת האמונה הקונסרבטיבית היחידה שחוברה אי-פעם, "אמת ואמונה" (נכדו, הרב דניאל גורדיס, סיפר שסבו הצדיק את שמירת ההלכה והמסורת לא בטיעונים תאולוגיים, אלא בקביעה "מנהג כלל ישראל הוא"). הוא חיבר ספרים רבים על יהדות בעידן המודרני, וב-1979 היה זוכה הפרס הלאומי לספרים יהודיים עבור חיבורו Love and Sex: A Modern Jewish Perspective. בנוסף לתפקידיו ברבנות, גורדיס הוסיף להתקדם באקדמיה, בתחום ביקורת המקרא. הוא התמחה בספרות החכמה, בייחוד איוב ומשלי, בשירה ורטוריקה תנ"כית, ובנוסח המסורה. מ-1948 ועד ל-1957 היה מרצה באוניברסיטת קולומביה, וב-1953 היה היהודי הראשון שלימד בסמינר התאולוגי של האיחוד בניו יורק. ב-1961 מונה לפרופסור למקרא בבית המדרש, וב-1974 קיבל קתדרה כפרופסור למקרא ולפילוסופיה של הדת. במקביל, מ-1967 עד 1974 היה פרופסור ללימודי דת באוניברסיטת טמפל. ב-1970 היה פרופסור אורח באוניברסיטה העברית. Pamela Susan Nadell, Conservative Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook, ABC-CLIO, 1988. עמ' 113–116. ראובן גורדיס (1908-1992), דף שער בספרייה הלאומית
בסיס בארקסדייל

בסיס חיל האוויר בארקסדייל (באנגלית: Barksdale Air Force Base) הוא בסיס חיל האוויר של ארצות הברית בצפון מערב לואיזיאנה, ארצות הברית, בבוסייר פאריש, צמוד לבוסייר סיטי, לואיזיאנה, לאורך הקצה המערבי והצפון מערבי של הבסיס. בסיס חיל האוויר בארקסדייל תופס יותר מ-22,000 acre (89 קילומטרים רבועים) מזרחית לבוסייר סיטי ולאורך הקצה הדרומי של הכביש המהיר 20. יותר מ-15,000 חברי מילואים בשירות פעיל וחיל האוויר משרתים בבארקסדייל. היחידה המארחת בבארקסדייל את כנף ההפצצה 2D (2 BW), כנף הפצצות הוותיקה ביותר בחיל האוויר. הבסיס מהווה מרכזו של חיל האוויר השמיני של פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר (AFGSC) (8 AF). מצויד בכ-44 מפציצי B-52H Stratofortress, הכנף מספקת יכולת לחימה עולמית גמישה ומגיבה ומכשירה את כל צוותי פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר ומפקדת המילואים של חיל האוויר בואינג B-52 Stratofortress. הבסיס הוקם בשנת 1932 בשם שדה בארקסדייל, על שם טייס מלחמת העולם הראשונה וטייס הניסוי לוטננט יוג'ין הוי בארקסדייל (1896–1926). במהלך פיגועי 11 בספטמבר, שימש כמקום מפלטו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, זמן קצר לאחר המראתו מפלורידה לכיוון ארצות הברית, אך בעקבות התרסקות טיסה 77 של אמריקן איירליינס לתוך הפנטגון והתרסקות טיסה 93 של יונייטד איירליינס, הוטס לבסיס בארקסדייל. מדיה וקבצים בנושא בסיס בארקסדייל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בסיס בארקסדייל צילומים של בארקסדייל בכוננות במהלך משבר הטילים בקובה "Barksdale Information". barksdale.af.mil. 12 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-15 באוגוסט 2021. נבדק ב-15 באוגוסט 2021. {{cite web}}: (עזרה)
בסיס דיאגילבו

בסיס דיאגילבו (ברוסית: Дягилево) הוא בסיס אווירי במחוז ריאזאן, רוסיה הממוקם במרחק 3 ק"מ מערבית לעיר ריאזאן. משמש כמרכז אימונים לכוח המפציצים האסטרטגיים של רוסיה. בשנת 1955 זה היה אחד מששת הבסיסים הסובייטיים היחידים שהיו מסוגלים לטפל במפציץ M-4 Myaishchev. ב-1967 היו בו 7 מטוסי Tupolev Tu-22 ששימשו לאימון. בשנת 1973 הועברו לכאן 2 מטוסי Tu-22M0. זה היה גם ביתם של 43 TsBPiPLS (מרכז 43 ליישום קרבי והכשרה של צוות אוויר) אשר כללה את המפציצים האסטרטגיים טופולב Tu-22m, Tu-95MS ומטוס האימוןTu-134UBL. בשנת 1985 חנה כאן גדוד המפציצים הכבדים ה-49, שהטיס מטוסי Tu-22M ו-Tu-95 ובסופו של דבר הפך לגדוד אימון. הגדוד ה-49 היה חלק ממרכז 43, ובסופו של דבר התפרק ב-1997. עד 1994 הבסיס קיבל לשורותיו 24 מפציצי Tu-95K שהושבתו במסגרת אמנת START II. מספר מטוסי Tu-16, Tu-22 ו-M-4 נמצאים כאן באחסנה. מוזיאון ריאזאן לתעופה ארוכת טווח נמצא בתחומי הבסיס. מדיה וקבצים בנושא בסיס דיאגילבו בוויקישיתוף Gordon, Yefim (1999). Tupelov Tu-22 'Blinder' Tu-22M 'Backfire'. Midland Publishing. ISBN 1-85780-065-6. Butowski, Pyotr (Summer 2004). International Air Power Review : Air Power Analysis: Russian Federation. AIRtime Publishing, Inc. Michael Holm, 49th Instructor Heavy Bomber Aviation Regiment, accessed August 2012.
המאהב (מחזה)

המאהב הוא מחזה מאת הרולד פינטר, משנת 1962, שנכתב במקור לטלוויזיה, אך לאחר מכן הוצג על הבמה. המחזה משקף את הניגוד של הביתיות הבורגנית עם כמיהה מינית. כמו בדרמות של אנטון צ'כוב, חלק ממחזותיו של פינטר תומכים בפרשנויות "רציניות" ו"קומיות"; המאהב הועלה בהצלחה הן כקומדיה אירונית מחד והן כדרמה מאידך. כפי שקורה לעיתים קרובות עם פינטר, המחזה כנראה מכיל את שניהם. פינטר מוביל את הקהל להאמין שיש שלוש דמויות במחזה: האישה, הבעל והמאהב. אבל המאהב שמגיע לבקר אחר הצהריים מתגלה כבעל שמאמץ את הדמות במשחק תפקידים מיני. הוא משחק עבורה את המאהב: היא משחקת עבורו את הזונה. תוך כדי ההצגה מביע הגבר (תחילה כמאהב ולאחר מכן כבעל) רצון להפסיק את משחק התפקידים, למורת רוחה של האישה. לבסוף, הבעל עובר לפתע בחזרה לתפקיד המאהב. הזוג מנסה לאזן בין הגינות בורגנית לבין פראות יצרית. למראית עין ההסדר מבוסס על הסכמה הדדית כשלמעשה, במאמציהם לגבור איש על רעותו נחשפים דרמה של קנאה. המחזה הוקרן במקור בהפקת טלוויזיה בת 60 דקות, בבימויו של ג'ואן קמפ-וולש, ששודרה ברשת ITV ב-28 במרץ 1963. בתפקיד הבעל/מאהב שיחק אלן באדל ובתפקיד האישה/פילגש שיחקה ויוויאן מרצ'נט. הפקת התיאטרון עלתה ב-18 בספטמבר 1963 בהפקה של המחבר, במסגרת הפקה שכלל גם את המחזה "הגמדים" של פינטר. ההפקה ירדה מהבמה ב-5 באוקטובר. ה"פייננשל טיימס" כתב: "המחזה הקטן עובד פשוט יפה, כמו חתיכת מכונות מיניאטוריות מותאמת בצורה מושלמת, אלא שהמכונות מתות והמחזה הזה מנצנץ בחיים". 1964 - תיאטרון הבימה, בתרגום תרצה אתר, בבימויו של ראובן מורגן, ובביצוע של דליה פרידלנד ואלכס פלג. 1992 - התיאטרון הקאמרי, בכיכובם של מיכאיל קוזקוב ששיחק וביים ואירינה סלזניובה. 2012 - התיאטרון הקאמרי, בכיכובם של מנשה נוי וקרן מור. שי הרלב, עכבר העיר, מגרש המשחקים המיני של קרן מור ומנשה נוי, באתר הארץ, 1 ביולי 2012 המאהב, באתר ארכיון "הבימה" טל אימגור, עכבר העיר, חדשות במה: מי המאהב של קרן מור?, באתר הארץ, 12 במאי 2012 שרגא הר-גיל, לקראת בכורה- ישן וחדש יפגשו, מעריב, 4 בדצמבר 1964 התיאטרון הלאומי הבימה - האולם הקטן - בקרוב, על המשמר, 16 בנובמבר 1964 שוש אביגל, תיאטרון / ג'ינס אלגנט, חדשות, 13 בדצמבר 1992 ביקורות: מיכאל הנדלזלץ, משחקי מין ומגדר, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2012 טל פרי, ‏"פרטנר כזה באמת עוד לא היה לי", באתר גלובס, 12 ביוני 2012 יאשה קריגר, עכבר העיר, המאהב: קרן מור ומנשה נוי לא ממצים את הפוטנציאל, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2012
ועדת הכלכלה

ועדת הכלכלה היא אחת מוועדות הכנסת הקבועות. לפי סעיף 100 (א) (3) לתקנון הכנסת, תחומי עיסוקה הם: מסחר ותעשייה, אספקה וקיצוב, חקלאות ודיג, תחבורה על כל ענפיה, איגוד שיתופי; תכנון ותיאום כלכלי, רכוש הערבים הנעדרים, רכוש נפקדים, רכוש פליטי ארצות אויב עבודות ציבוריות, שיכון ודיור, תקשורת, מינהל מקרקעי ישראל, אנרגיה ותשתית, מים. הוועדה מקדמת חקיקה ראשית וחקיקה משנית בכל תחומי פעילותה, מקיימת סיורים ודנה במגוון רב של נושאים שוטפים. כך למשל דנה במהלך הכנסת ה-16, בין היתר, בייקור תעריפי השיחות בטלפונים ניידים, בהיערכות הממשלה להתפרצות שפעת העופות ובהקמת מתקנים להתפלת מים. עד הכנסת העשרים היה נהוג שתפקיד יו"ר הוועדה היה ניתן לחבר אופוזיציה. עם זאת, בכנסת ה-18 עמדו בראשות הוועדה חברי הכנסת אופיר אקוניס וכרמל שאמה הכהן, שניהם חברי קואליציה. זאת מכורח הסכם עם האופוזיציה בעד ראשות ועדת החוץ והביטחון. את הוועדה מנהלת ד"ר עידית חנוכה. בוועדה פועלות ועדות משנה רבות לנושאים מגוונים. לדוגמה, בכנסת ה-17 פעלו בה: ועדת המשנה למאבק בתאונות דרכים ועדת משנה לעניין הטרמינל החדש בנתב"ג (נתב"ג 2000) ועדת משנה לעניין חישוב תמלוגים לבעלי זכויות יוצרים ומבצעים ועדת משנה לעניין סעיפים בתקנות הגז ועדת המשנה של ועדת הכלכלה לעניין הפעלת כביש חוצה ישראל והמשך סלילתו ועדת משנה לנושא כוונת משרד הביטחון לבטל את נסיעות החיילים ברכבת ועדת משנה לעניין צו הבזק ועדת משנה לעניין סיום המשא ומתן עם העובדים להקמת מע"צ החדשה ועדת משנה לעניין תקינות מערכות הלייזר של המשטרה. בין הוועדות המשותפות לוועדת הכלכלה ולוועדות אחרות מצויות ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לעניין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו וועדה משותפת לוועדת הכלכלה וועדת הכספים לעניין משק המים. אתר האינטרנט הרשמי של ועדת הכלכלה נתונים וסיכומים מעבודת הוועדה בכנסת ה-16 שידורי וידאו של ועדת הכלכלה באתר ערוץ הכנסת
לנה (סרט)

לנה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1982 בכתיבתו ובבימויו של איתן גרין, עם פירה קנטר ודב גליקמן בתפקידים הראשיים. זהו סרטו הראשון של איתן גרין והוא גם מופיע בו בתפקיד קטן. עלילת הסרט עוסקת בעולה חדשה מברית המועצות הנאבקת על שחרור בעלה, אסיר ציון בברית המועצות. במקביל מתפתח קשר בינה לבין גבר אחר. הפסקול המוזיקלי הוא של יצחק קלפטר שגם מופיע בסרט כזמר. בסרט משתתפים שחקנים עולים מברית המועצות המדברים ביניהם ברוסית. לנה גלר (פירה קנטר) היא עולה מברית המועצות שנמצאת שלוש שנים בישראל ומקדישה את רוב זמנה לשחרר את בעלה ד"ר מישה גלר (בוריס סבידנסקי) שנשפט למאסר של שבע שנים בגלל "פעילות ציונית". מישה הוא רופא ספורט ולנה הייתה שחקנית ומאמנת כדורסל. היא גרה בקריית אונו בדירה עם אחותו של מישה, ורה (אולגה טריגרמן) ובעלה מרק שהוא נגן סקסופון שהקים שלישיית ג'אז של חברים עולים מברית המועצות - הגיטריסט בוריס (יצחק קשת) והקלידן פטר (נחום פפרקוביץ). לנה לומדת עברית באולפן בהדרכתו של בנימין "בני" שליין (דב גליקמן) הנמצא בתהליך גירושין מאשתו שלומית (טינה טולין). הוא עוזר ללנה לכתוב חוברת בקשר לשחרורו של מישה וכן מצטרף אליה לשביתת רעב לשחרור אסירי ציון. בינו ללנה מתפתח רומן אהבה עם יחסים אינטימיים. בני מסייע לה לקנות רכב אצל המוסכניק שלו, אברם (יצחק ברקת). זה לא מוצא חן בעיני בוריס שמאיים עליו וחובט בו. בוריס ישב בכלא ביחד עם מישה ואומר לכולם כי מישה ביקש ממנו "לשמור" על לנה. בוריס מתנהג באופן קיצוני - ממשיך את שביתת הרעב, מאושפז בבית חולים, בורח משם וחוזר לברית המועצות משם הוא משמיץ את יחס מדינת ישראל לעולים מברית המועצות. גם אביו של בני (דוד סופר) לא מרוצה מגירושיו של בני ויחסיו עם לנה אבל אמו (רות גלר) מבינה יותר לרוחו. בני מקבל הצעה למחקר על יהדות צרפת ובריטניה שייעשה בלונדון במשך שלוש שנים. הוא מודיע זאת ללנה והיא מקבלת את זה בצער. היא מרגישה את עצמה יותר קשורה לישראל מאשר למאבק על עליית יהודים ושחרור אסירים מברית המועצות. היא מתקבלת כמאמנת של קבוצת כדורסל נשים בהפועל תל אביב. מישה משוחרר שחרור מוקדם, מגיע ארצה ומתקבל בהתלהבות אך לנה מקבלת אותו בקרירות. שלישית הג'אז מופיעה במועדון צוותא ביחד עם יצחק קלפטר ולנה מפגישה בין בני למישה. מישה מודיע לה כי נתבקש לטוס לארצות הברית להמשיך את המאבק למען יהודי רוסיה אך היא אומרת לו שהיא רוצה להישאר בארץ ולהמשיך כמאמנת. לבסוף היא מלווה את בני לשדה התעופה ובני מבקש ממנה להצטרף אליו אבל היא מסרבת. על תפקידה בסרט זה זכתה פירה קנטר בפרס שחקנית השנה מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע, פרס ורד הכסף לשחקנית השנה מטעם "מעריב", ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל אורליאן בצרפת. "לנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "לנה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "לנה", באתר אידיבי "לנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לנה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי קליין, במרחב דמויות, דבר, 4 ביוני 1982 סיפורה המפתיעה של לנה, מעריב, 3 בדצמבר 1980 חולקו פרסי "ורד הכסף", מעריב, 1 באוקטובר 1982
הבחירות הכלליות ביפן 2021

ב-31 באוקטובר 2021 נערכו ביפן בחירות כלליות בהתאם לחוקת יפן. הבחירות נערכו לבחירת חברי בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. בהתאם לחוקה, הקבינט נדרש להתפטר אחרי הבחירות לבית הנבחרים של יפן במושב הראשון של הדיאט והבחירות למושב התחתון יביאו לבחירת ראש ממשלה וקבינט. בבחירות זכתה מפלגת השלטון המפלגה הליברלית-דמוקרטית בניצחון גדול מהצפוי. הבחירות היו הבחירות הראשונות בתקופת ראיווה, לאחר תשע שנים של תקופת שינזו אבה והקבינט של יושיהידה סוגה. מפלגת השלטון, המפלגה הליברלית-דמוקרטית, זכתה ברוב שאפשר לה להמשיך בשלטון כמפלגה יחידה, עם רוב של יותר מ-233 המושבים הנדרשים לכך. בבחירות הקודמות ב-2017, המפלגה הליברלית-דמוקרטית הייתה המפלגה הדומיננטית לאחר ששינזו אבה, הוביל אותה לניצחון שלישי ברציפות. בבחירות ב-2019 לבית היועצים של יפן, הפסידה המפלגה את הרוב של שני שלישים שהיה לה בבית היועצים. ב-28 באוגוסט 2020 הודיע אבה על התפטרותו בשל מצבו הבריאותי עקב קוליטיס כיבית. אחרי התפטרותו, נבחר לראשות מפלגת השלטון יושיהידה סוגה שהחליף אותו. סוגה נהנה מתמיכה ציבורית רחבה בתחילה, אולם התמיכה בו התדרדרה בשל התמודדות ממשלתו עם מגפת הקורונה וההתקדמות האטית של חיסון האוכלוסייה ביחס לעולם המפותח. ב-3 בספטמבר 2021 הודיע סוגה שלא יתמודד לראשות המפלגה. בבחירות לראשות המפלגה ב-29 בספטמבר נבחר פומיו קישידה, וב-4 באוקטובר נבחר על ידי הדיאט לראש הממשלה ה-100 של יפן. פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: לתרגם או לתעתק את המפלגות הקטנות, התאמת צבעים לתרשים. מדיה וקבצים בנושא הבחירות הכלליות ביפן 2021 בוויקישיתוף ynet והסוכנויות, בהלה בטוקיו ביום הבחירות: התחפש לג'וקר ודקר 17 ברכבת | תיעוד, באתר ynet, 31 באוקטובר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן ובנושא בחירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרצל נאג'

מרצל נאג' (בהונגרית: Nagy Marcell ‏;נולד ב-21 באפריל 1991 בבודפשט שבהונגריה) הוא צלם, ושחקן הונגרי. נאג' נולד בבודפשט, בשנת 1991. בשנים 2003–2009 היה תלמיד הגימנסיה הקלוויניסטית בָּר-מוֹדוֹשּ. הוא למד בסטודיו של הבמאית ההונגרייה מרגיט פולדשי במשך מספר שנים. בגיל 12 גילם את דמותו של הנער היהודי ההונגרי גיורגי קֶבֵש בסרט "ללא גורל", בבימויו של לאיוש קולטאי. בין 2009 ל-2011, למד צילום באוניברסיטת מוהוי-נאג' לאמנויות, אך לא השלים את הכשרתו. בין 2010 ל-2017 למד באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, שם סיים את הכשרתו תחילה כצלם ולאחר מכן התמחה כצלם קולנוע. "הנערים מרחוב פאל" (איטליה/הונגריה, 2003) "ללא גורל" (הונגריה, 2005). 'Tüskevár' (סרט הונגרי, 2012). "1945" (הונגריה, 2017). "תמיד לבד" (קצר, הונגריה 2015). "חברי ילדות" (קצר, הונגריה, 2014). "ארץ נכריה" (קצר, הונגריה 2013). "הומונקולוס" (סרט נסיוני, 2012). אתר האינטרנט הרשמי של מרצל נאג' מרצל נאג', ברשת החברתית פייסבוק מרצל נאג', ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרצל נאג', ברשת החברתית אינסטגרם מרצל נאג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בסרט הזה כבר היינו, אתר ynet.
Sip It

Sip It הוא שיר של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה והראפר האמריקאי טייגה, שיצא ב-2 באפריל 2021, בהוצאת אמפייר דיסטריביושן ובאד דרימס רקורדס, עם וידאו קליפ שיצא באותו היום. זהו הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של אזליה, The End of an Era ‏(2021). "Sip It" נכלל במהדורת הדלוקס שלו. השיר דוגם את השיר של אזליה עצמה, "Pussy", שיצא לאור בשנת 2011 כחלק ממיקסטייפ הבכורה שלה, Ignorant Art. זהו שיתוף הפעולה השני שלה עם טייגה, כשהקודם, "Kream", יצא לאור בשנת 2018. אזליה פרסמה לראשונה קטע מהשיר בחשבונות המדיה החברתית שלה; היא פרסמה קטע ליפ סינק, והודיעה על יציאתו הרשמית של השיר ב-19 במרץ 2021, תוך שהכריזה שהראפר טייגה ישתתף בו גם כן. אזליה עבדה על השיר עם המפיקים או ג'י פארקר וסמאש דייוויד, ודגמה את השיר "Pussy" מ-2011. השיר הופץ בפלטפורמות הורדה דיגיטליות וסטרימינג ב-2 באפריל 2021, ויצא כסינגל המוביל מאלבום האולפן השלישי שלה, The End of an Era, שיצא לאור בקיץ 2021. השיר עוסק בהודעות פרטיות מיניות ובוטות שאזליה מקבלת מראפרים. בטיקטוק שלה, היא פרסמה סרטון בו הציגה הודעות מצונזרות כאלה, שמפורסמים שונים שלחו לה, תוך שהיא מבצעת את השיר עצמו. הווידאו קליפ כולל גם את הראפר האמריקאי ppcocaine (אנ'). הקליפ עוסק בזליה, שעובדת בחנות נוחות בתחנת דלק, שם מגישים משקאות סלורפיס (אנ') פסיכדליים הנקראים "מיץ קיטי". טייגה נוהג במכונית קורבט אדומה עם לוחית הרישוי "Kream 2.0", המתייחסת לשיתוף הפעולה הקודם שלהם "Kream". הקליפ צולם במדבר בקליפורניה. נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-18 מיליון צפיות. סרטון השיר "Sip It" באתר יוטיוב Iggy Azalea teams up with Tyga once again on new song 'Sip It', NME, ‏2021-04-03 (באנגלית בריטית) Iggy Azalea and Tyga Team Up For Colorful “Sip It” Video, Complex (באנגלית) Jason Brow,Jade Boren, Iggy Azalea Pops Her Backside In Sheer Green Jumpsuit In Sexy New Video With Tyga, ‘Sip It’, Hollywood Life, ‏2021-04-02 (באנגלית אמריקאית) Iggy Azalea Reunites With Tyga In NSFW 'Sip It' Video, KIIS FM (באנגלית) Iggy Azalea Exposes DMs From Thirsty Admirers, Rap-Up (באנגלית אמריקאית) Iggy Azalea Reunites with Tyga in 'Sip It' Video, Rap-Up (באנגלית אמריקאית) Iggy Azalea, Tyga - Sip It (Official Video), נבדק ב-2021-11-01
סינואני

האם התכוונתם ל... אבי סינואני – זמר ומלחין ישראלי גל סינואני – זמר יוצר ישראלי חיים סינוואני – אב בית דין מחוז שרעב וסינואן שבתימן נאור סינואני – מוזיקאי ישראלי
תמיסת בלאנק

תמיסת בלאנק (מאנגלית: Blank; ריק) היא תמיסה שאינה מכילה אנליט (חומר נבדק) או שכמותו זניחה, המשמשת בדרך כלל לכיול מכשירים כגון קולורימטר. לפי ה-EPA, "המטרה העיקרית של בלאנקים היא להתחקות אחר מקורות של זיהום שהוכנס באופן מלאכותי". בניסוי, תכלול התמיסה את כל יתר חומרי התמיסה למעט החומר הנבדק כחומר בקרה. סוגים שונים של תמיסות משמשים לזיהוי מקור הזיהום בדגימה.   "Glossary – Blank solution". European Virtual Institute for Speciation Analysis. "Quality Control Tools: Blanks" (PDF). EPA. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-06-13. נבדק ב-2013-05-30. Coleman, D.; Vanatta, L. (29 באוקטובר 2010). "Statistics in Analytical Chemistry: Part 40—Blanks". American Laboratory. נבדק ב-16 במרץ 2016. {{cite journal}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנליט

אנליט, קומפוננט (בכימיה קלינית) או צורון כימי הוא חומר או מרכיב כימי שמעניין בהליך אנליטי. החומרים הטהורים ביותר מכונים אנליטים. דוגמה : זהב 24 קראט, NaCl, מים וכו'. במציאות, אף חומר לא נמצא כ-100% טהור באיכותו, ולכן חומר שנמצא כטהור ביותר (עבור מתכות מסוימות, 99% לאחר אלקטרוליזה) מכונה אנליט. כימיה אנליטית בדיקת אימונו Harvey, David (2009). Analytical Chemistry 2.0 (PDF). DePauw University. p. 42.
בית הקברות היהודי ברוסאו

בית הקברות היהודי ברוסאו (גרמנית: Jüdischer Friedhof Rossau) נמצא ברובע אלזרגרונד (ה־9) ברחוב זהגאסה seegasse בעיר וינה, אוסטריה. זהו בית הקברות השמור העתיק ביותר בווינה. יהודי וינה נקברו בו בין השנים 1540–1783. בית הקברות ממוקם בפרבר רוֹסַאוּ של הרובע התשיעי של וינה, ומכסה שטח של כ-2,000 מ"ר. כיום, בית הקברות נמצא בחצר בית אבות הנמצא ברחוב סיגאסה (Seegasse), ששימש בעבר את הקהילה היהודית כבית חולים סגור לחולים מדבקים. בשנת 1629 קראו לרחוב: "רחוב קטן עם בית קברות יהודי" (Gassel allwo der Juden Grabstätte). בשנת 1778 הרחוב נקרא "רחוב היהודים" (Judengasse). בשנת 1862 שונה שם הרחוב לשמו הנוכחי סיגאסה (Seegasse), רחוב האגם, על שם בריכת דגים שהייתה באזור. בית הקברות נבנה במאה ה-16 ושימש כבית הקברות של הקהילה היהודית כמעט 250 שנה. בשנת 1670 (ה'ת"ל) התרחש גירוש ווינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שילמו בני הסוחר היהודי קופל פרנקל, ר' ישראל סג"ל פרנקל ואחיו ר' דוד יצחק זעקל וגיסם רבי חגי חנוך סכום של 4,000 זהובים עבור התחייבות העיר להמשיך לקיים את בית הקברות. בשנת תנ"ו מכרו אותו לשמואל אופנהיימר. בית הקברות פעל עד לשנת 1783, בה החליט הקיסר יוזף השני שאין לקבור יותר בין חומות העיר, ובית עלמין יהודי חדש הוקם מחוץ לחומות העיר ברובע ורינג (Währing). בינואר 1941 החליטו הנאצים להרוס את בית הקברות ולבנות עליו מחדש. קבוצה של יהודים מווינה הבריחו את המצבות לבית הקברות המרכזי בווינה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 280 מתוך 931 המצבות, הושבו למקומן ושוחזרו, לפי רישומיו של ההיסטוריון ברנרד ואכשטיין מתחילת המאה ה-20. בית הקברות קודש מחדש ב-2 בספטמבר 1984. המצבות כתובות כולן בעברית. הרב מנוח הנדל – רבה של וינה (נפטר ב-1611). הרב שבתי שפטל הלוי הורוביץ (ווי העמודים) – רבה של וינה ואביו של השל"ה (נפטר ב-1660). שמואל אופנהיים – יהודי החצר של הקיסר לאופולד הראשון (נפטר ב-1703). הרב שמשון ורטהיימר – רבה של ממלכת הונגריה (נפטר ב-1724). הרב אברהם פלוש-אויסטרליץ תמונות מבית הקברות