מדליין אולברייט

מדליין ג'אנה קורבל אולברייט (באנגלית: Madeleine Jana Korbel Albright;‏ 15 במאי 1937 – 23 במרץ 2022) הייתה דיפלומטית אמריקאית ממוצא יהודי (בת ליהודים שהמירו דתם לנצרות) שכיהנה כמזכירת המדינה ה-64 של ארצות הברית. אולברייט הוכרזה כמועמדת לתפקיד על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון ב-5 בדצמבר 1996. לאחר שאושרה בידי הסנאט של ארצות הברית, היא הושבעה לתפקיד ב-23 בינואר 1997. אולברייט הייתה האישה הראשונה שהחזיקה בתפקיד, והאישה בעלת הדרג הבכיר ביותר בהיסטוריה של הממשל האמריקאי עד אותה עת. היא כיהנה כפרופסור ליחסים בין-לאומיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היא החזיקה בתואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה ובמספר תוארי כבוד. כמו כן כיהנה כיושבת ראש הדירקטוריון של המועצה לענייני חוץ בארצות הברית. במאי 2012 הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית מידי הנשיא ברק אובמה. היא שלטה בשפות אנגלית, צרפתית, רוסית וצ'כית. כמו כן דיברה פולנית וסרבו-קרואטית, והייתה מסוגלת לקרוא בשפות אלו. נולדה בשם מאריֶה יאנה קורבֶּלוֹבה (בצ'כית: Marie Jana Korbelová) בפראג שבצ'כוסלובקיה (כיום בצ'כיה) לאב הדיפלומט הצ'כי יוזף קורבל ולאמה אנה (שפיגלובה). היא גדלה כנוצרייה קתולית על ידי הוריה שהמירו את דתם מיהדות לנצרות, במטרה לברוח מרדיפות אנטישמיות. בחייה הייתה נוצרייה אפיסקופלית. "מדליין" היה גרסה צרפתית ל"מדלנקה", כינוי צ'כי שסבתה נתנה לה. אולברייט אימצה את השם החדש כשלמדה בבית ספר שווייצרי. בשנים 1936–1939 היה אביה בשליחות דיפלומטית מטעם צ'כוסלובקיה בבלגרד, יוגוסלביה. בעקבות החלטת ועידת מינכן על חלוקת צ'כוסלובקיה במרץ 1938, ובשל קשריו של אביה עם הנשיא אדווארד בנש, מצאה משפחתה מקלט בלונדון. רבים מקרוביה היהודים בצ'כוסלובקיה נספו בשואה, ביניהם שלושה שנרצחו באושוויץ. למרות זאת היא אמרה שנודע לה על מוצאה היהודי רק בבגרותה. לאחר המלחמה משפחתה חזרה לצ'כוסלובקיה, אולם הם עברו לארצות הברית ב-1948, לאחר שהקומוניסטים השתלטו על המדינה, והתיישבו בדנוור. אביה לימד באוניברסיטת דנוור ויסד את בית הספר ללימודים בין-לאומיים שם. בין תלמידותיו הייתה קונדוליזה רייס, לימים מזכירת המדינה. אולברייט הפכה לאזרחית ארצות הברית ב-1957. היא למדה מדעי המדינה במכללת וולסלי ובסיום לימודיה במאי 1959 התחתנה עם העיתונאי ג'וזף מדיל פטרסון אולברייט. לזוג נולדו שלוש בנות. הם התגרשו ב-1982. אולברייט למדה וקבלה תואר שני ודוקטורט מאוניברסיטת קולומביה. בשנים 1976 עד 1978 הייתה עוזרת של הסנאטור אדמונד מאסקי ומ-1978 עד 1981 הייתה חברת צוות בבית הלבן ובמועצה לביטחון לאומי בממשלו של ג'ימי קרטר, והייתה אחראית לחקיקה הקשורה למדיניות חוץ. בשנים 1981 ו-1982 שירתה כחברה במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים במחלקה לפרשות סובייטיות ומזרח אירופיות וסיפקה מחקר בנושא התפתחות בברית המועצות ומזרח אירופה. ב-1982 מונתה כפרופסור ליחסים בין-לאומיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היא נבחרה כמרצה מצטיינת ארבע פעמים. במערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1984 שימשה כיועצת לענייני חוץ עבור ג'רלדין פררו וב-1988 עבור מייקל דוקאקיס. שני המועמדים הפסידו במירוץ, אך הדבר חיזק את מעמדה הציבורי כמומחית בנושאי חוץ. אולברייט מונתה לשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות, על ידי ביל קלינטון, זמן קצר לאחר בחירתו כנשיא. היה זה תפקידה הדיפלומטי הראשון. היא הגישה את כתב האמנה שלה ב-9 בפברואר 1993. בזמן שרותה באו"ם הייתה לה מערכת יחסים רעועה עם מזכ"ל האו"ם בוטרוס בוטרוס ראלי. אולברייט ספגה ביקורת על ריאיון שהעניקה לתוכנית "60 דקות" של רשת CBS. היא נשאלה על ידי המראיינת על השפעת סנקציות על עיראק: "שמענו שיותר מחצי מיליון ילדים מתו. אני מתכוונת, אלה יותר ילדים מאלה שמתו בהירושימה. ואת יודעת, האם המחיר היה שווה את זה?", אולברייט ענתה: "אני חושבת שזו בחירה קשה, אבל המחיר – אנחנו חושבים שהמחיר היה שווה את זה". כשנשאלה על הריאיון ב-2005 אמרה: "בשום אופן לא הייתי צריכה לומר זאת, זה היה טיפשי", אבל בכל זאת תמכה בסנקציות. לאחר בחירתו לתקופת כהונה שנייה כנשיא של ביל קלינטון מונתה למזכירת המדינה, האישה הראשונה בתפקיד. אולברייט הייתה אחראית לשינוי עמדת ארצות הברית בסוגיות הקשורות ליוגוסלביה (לשעבר), אזור אותו הכירה היטב. בזמנה התחוללה מלחמת קוסובו, במסגרתה ניסו כוחות נאט"ו לאלץ את הממשלה הסרבית להביא לקץ מלחמת האזרחים בקוסובו בין הצבא של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה וכוחות פרה-צבאיים סרביים לבין צבא שחרור קוסובו. המבצע היה כרוך בהפצצות רחבות היקף על יוגוסלביה. סרבים רבים ראו באולברייט כבעלת עמדות עוינות לסרביה. בתקופת כהונתה כמזכירת מדינה עסקה אולברייט בקידום הסכמי השלום במזרח התיכון. בין השאר, השתתפה בשיחות השלום בין ישראל לאש"ף שהובילו להסכם וואי ובשיחות בין ישראל לסוריה בועידת שפרדסטאון. בשנת 2000 אולברייט הייתה לאחד הפוליטיקאים המערביים הבכירים שפגשו את קים ג'ונג-איל, מנהיג קוריאה הצפונית. אולברייט שימשה פרופסור לדיפלומטיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. ב-25 באוקטובר 2005 הופיעה ככוכבת אורחת בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור". היא הופיעה בחלום של רורי כאמה. כמו כן, בשנת 2015 הופיעה בתפקיד אורח, בתפקיד עצמה, בסדרה "מזכירת המדינה". נפטרה ממחלת הסרטן ב-23 במרץ 2022. מדליין אולברייט, ברשת החברתית פייסבוק מדליין אולברייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדליין אולברייט, ברשת החברתית Goodreads מדליין אולברייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביוגרפיה רשמית, באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית מדליין אולברייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הניו יורק טיימס, מדלן אולברייט, האישה הראשונה שכיהנה כשרת החוץ של ארה"ב, מתה בגיל 84, באתר הארץ, 23 במרץ 2022 ניסן צור, מזכירת המדינה מדלן אולברייט מתה בגיל 84, באתר ערוץ 7, 23 במרץ 2022 מזכירת המדינה מדליין אולברייט חושפת את מוצאה היהודי, אנציקלופדיה לנשים יהודיות דוקאסיס נפגש עם ארד: "ממשל רייגן הזניח המזה"ת", חדשות, 10 באוגוסט 1988 Madeleine Albright, The Mighty and the Almighty: Reflections on America, God, and World Affairs, Harper Collins, 2006-05-02. (באנגלית) FAIR, FAIR (באנגלית) BBC - Radio 4 - Today Programme Listen Again, web.archive.org, ‏2006-05-29 Interview: Madeleine Albright מדליין אולברייט תופיע הערב ב"בנות גילמור", באתר וואלה, 26 באוקטובר 2005 עמית ולדמן, ‏מדלן אולברייט, האישה הראשונה שכיהנה כשרת חוץ בארה"ב, מתה בגיל 84, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2022