laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארמנדו גבוזה

ארמנדו אמיליו גבוזה (בפורטוגזית: Armando Emílio Guebuza;‏ נולד ב-20 בינואר 1943) הוא פוליטיקאי יליד מוזמביק. הוא כיהן כנשיא המדינה בשנים 2005–2015. גבוזה היה חבר בפוליטביורו של מפלגת השלטון והיה אחד מעשרת החברים ששימשו יחד ראש מדינה לאחר מותו הבלתי צפוי של ראש המדינה הקודם סמורה מקל ב-1986. גבוזה נולד בצפון מוזמביק. הוא הצטרף למפלגת השלטון פרלימו ("FRELIMO") בגיל 20, זמן קצר לאחר שהיא החלה את מלחמת העצמאות נגד פורטוגל. עד עצמאותה ב-1975 הפך גבוזה לגנרל ומנהיג חשוב במפלגתו. הוא מונה לשר הפנים בממשלתו של מקל ובמסגרת תפקיד זה הורה לגרש מספר תושבים פורטוגליים בתוך 24 שעות. הוראה זו זכורה בכינוי "24 20" מכיוון שלמגורשים אוּשר לקחת עד 20 קילוגרמים של מטען בלבד. בשנות ה-80 פיתח גבוזה תוכנית לא פופולרית בשם "מבצע ייצור" שבמסגרת תושבים מובטלים מאזורים עירוניים הועברו לאזורים כפריים בצפון המדינה. לאחר מותו של מקל בהתרסקות מטוס בדרום אפריקה, הוא מונה לחבר בוועדה שייעודה היה לבדוק את נסיבות ההתרסקות שלא הצליחה להגיע למסקנות ודאיות. גבוזה ייצג את מפלגתו בדיוני משא ומתן לשלום עם ארגון הגרילה רינאמו ("RENAMO") שבסופו של דבר הוביל להסכם שלום כללי שנחתם ברומא ב-4 באוקטובר 1992. לקראת הבחירות הכלליות הראשונות בשנת 1994 הוא ייצג את ממשלת מוזמביק בוועדת הפיקוח ליישום הסכם השלום הכללי. לאחר שנשיא המדינה ז'ואקים שיסאנו נטש את המדיניות הסוציאליסטית-כלכלי, אשר בעקבות זאת הופרטו החברות השייכות לממשלה, הפך גבוזה לאיש עסקים מצליח ועשיר, במיוחד בענף הבנייה, הייצוא והדייג. הוא נבחר להיות מועמדה של מפלגתו בשנת 2002 לאחר מאבק קשה בתוך המפלגה. באותה שנה מונה למזכיר הכללי של המפלגה. באוגוסט 2021 נשפט בנו נדמבי גבוזה בגין שחיתות. גבוזה היה מועמד לנשיאות המדינה מטעם מפלגתו, פרלימו ("FRELIMO"), בבחירות שהתקיימו בשנת 2004. בבחירות אלו זכה ב-63.7% מקולות הבוחרים. הוא היה לנשיא המדינה ב-2 בפברואר 2005. משקיפים בינלאומיים ביקרו את העובדה שהוועדה לבחירות לאומיות (CNE) לא קיימה בחירות הוגנות וכנות. הם ציינו מספר רב של ליקויים ופגמים במערכת הבחירות שהועילו למפלגת השלטון פרלימו. מדיה וקבצים בנושא ארמנדו גבוזה בוויקישיתוף
בית מילקן

בית מילקן (בעבר נקרא וילת מורקוס) הוא מבנה בשכונת קטמון שבירושלים ברחוב רחל אמנו פינת רחוב תל חי, בו שוכן כיום המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה. המבנה תוכנן והוקם בשנת 1932 עבור איש העסקים הערבי-נוצרי העשיר ג'וליוס מתיא מורקוס, על ידי האדריכל הטמפלרי הרמן אימברגר. בשל קשיים כלכליים (התחרות הקשה בין מלון "גראנד ניו הוטל" שבעיר העתיקה, שהיה בבעלות מורקוס, למלונות החדשים שנבנו באותה עת בירושלים - מלון פאלאס ומלון המלך דוד) נאלץ מורקוס למכור את הבניין למשפחת ג'מאל, אשר מכרה אותו בשנת 1934 לאדריכל אימברגר עצמו. אימברגר, שהתגורר במושבה הגרמנית הסמוכה, השכיר אותו לדיירים שונים, בהם שופטים בריטים. לאחר מלחמת העצמאות הועבר הבית לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים והושכר לחיילי החטיבה הירושלמית. בעקבות הסכם השילומים עבר המבנה לבעלות מדינת ישראל. בשנת 1957 הושכר המבנה לשגרירות אורוגווי אשר עזבה את המבנה בשנת 1980 בשל חקיקת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל. המבנה נותר ריק עד שנת 1990 עת מכרה אותו המדינה לחברה הקבלנית של אייל רותם ודני לויט. על פי התוכנית המקורית של היזמים, הוצע להוסיף למבנה חד הקומתי שלוש קומות נוספות אולם התוכנית לא קיבלה אישורי בנייה בשל חשיבותו ההיסטורית של המבנה ויופיו. במסגרת הסכמה עם עיריית ירושלים, הוחלט להזיז את המבנה על מנת לאפשר בנייה במגרש שמאחוריו. חברה פולנית המתמחה בהזזת מבנים הזיזה את המבנה, השוקל 1,200 טונות, באמצעות בניית חגורות בטון סביב קירות המבנה החיצוניים, קשירתו לכבלי פלדה, ניתוקו מיסודותיו, הרמתו על ידי מנופים הידראולים, והנחת מסילות ברזל מתחתיו שאיפשרו משיכת המבנה קדימה למרחק של 16 מטרים. המבנה הועבר אל קדמת החצר, והועמד מעל קומת מסד חדשה שנבנתה. שיפוץ המבנה הסתיים בשנת 1991 ומאז משמש המבנה את המרכז הירושלמי לעניין ציבור ומדינה, ונקרא בית מילקן. על המגרש שהתפנה מאחורי המבנה נבנה בית מגורים בן שש קומות, בסגנון הדומה למבנה המקורי של אימברגר. המבנה משלב בין שני סגנונות בנייה שונים. בחזית המבנה מרפסת הפונה אל רחוב רחל אימנו, וקשתות מזרחיות, אולם הכניסה הראשית למבנה בנויה בסגנון אר דקו שאינו אופייני לאזור. כיום שוכן במבנה המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה והוא נקרא על שמו של הנדבן מייקל מילקן. דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, כתר הוצאה לאור, 2002. דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור. מדיה וקבצים בנושא בית מילקן בוויקישיתוף
Go Style

GOstyle (במקור GO, ראשי תיבות של Girls Only) היה מגזין אופנה ולייף סטייל ישראלי, בהוצאת קבוצת ידיעות אחרונות, שיצא לאור אחת לחודש ועסק באופנה, טיפוח, אהבה, סקס, רכילות ובידור. הירחון החל להופיע בינואר 2004 והפסיק להופיע בפברואר 2020. קהל היעד של המגזין היה נשים בנות 18–45. הירחון התמחה בהפקות אופנה מסוגננות ובתכני חדשות אופנה וטיפוח, כתבות בנושאי אהבה ויחסים, ראיונות עם כוכבי בידור ודוגמניות וכדומה. במגזין הופיעו גם מדורים נוספים העוסקים בתרבות ובידור, צרכנות, אסטרולוגיה ותשבצים. החל מחודש פברואר 2011 בוצע שינוי משמעותי במגזין. הוא שינה את שמו ל-"GOstyle", ומדורי עיצוב הפנים, האופנה והטיפוח הורחבו ומספר העמודים הכללי בכל גיליון גדל. בנובמבר 2014 אוחדה מערכת פנאי פלוס עם זו של GOstyle והעורכת של GOstyle, ליאת לוי-קופלמן, הפכה להיות העורכת של 2 המגזינים יחדיו. מדי חודש התפרסמה במגזין כתבה ראשית עם כוכבת ידועה שתמונתה מופיעה על עמוד השער: דוגמנית, שחקנית או כוכבת תוכנית מציאות. בין הכוכבות שכיכבו בשער מספר פעמים: בר רפאלי, נינט טייב, רותם סלע ומירי בוהדנה. כמה פעמים בשנה המגזין יצא בגיליונות נושא מיוחדים כמו גיליון ספטמבר, גיליון טרנדים, גיליון סוף שנה ועוד. בינואר 2020 פורסם כי הירחון במתכונתו העצמאית ייסגר וכי המגזין יהפוך למוסף של לאשה שיצורף אחת לרבעון. אתר האינטרנט הרשמי של Go Style אלכסנדר כץ, שינויים בסטייל: מגזין GO ישנה את שמו ל-GO STYLE - מספר העמודים יוגדל, באתר ביזפורטל, 4 בינואר 2011 דוד אברהם‏, על רקע איחוד המערכות: אור קניספל עוזב את "פנאי פלוס", באתר וואלה, 25 בנובמבר 2014 עינת שחק, כבר לא באופנה: מגזין "Go style" יחדל להתקיים כעיתון עצמאי, באתר אייס, 23 בינואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאסה

יאסה היא מערכת החוקים באימפריה המונגולית שנכתבו בידי ג'ינגיס חאן. בנו של ג'ינגיס, צ'אגאטאי חאן, היה ממונה על יישום היאסה ברחבי האימפריה. פירוש השם יאסה במונגולית הוא - "ציווי החוק". ליאסה, מעבר להיותו ספר חוקים, משמעות דתית ופילוסופית עמוקה. רק מספר ראשי שבטים נבחרים היו מורשים לקרוא ביאסה עצמה, והיו אחראים להעביר את רוח היאסה לאנשיהם. הענישה ביאסה הייתה מחמירה ביותר, ועונש מוות היה העונש הנפוץ למרבית העבירות. כתוצאה מכך, הצטמצם משמעותית היקף הרציחות, הגנבות והבגידות בשבטים המונגוליים. סקירה מקיפה של היאסה Yassa - The Law Of The People
סינגר

האם התכוונתם ל... בניין סינגר – גורד שחקים שנהרס בריאן סינגר – במאי קולנוע אמריקני פיטר סינגר – פילוסוף אוסטרלי תאגיד סינגר – יצרן אמריקאי של מכונות תפירה סנגר זינגר שמות נוספים במשמעות דומה: קנטור קנטורוביץ חזן חזנוב ספיבק
פיין

האם התכוונתם ל... אלייז'ה פיין – שופט בית המשפט העליון של ורמונט, סנאטור אמריקאי מוורמונט ושופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ורמונט בנימין פיין – פיזיקאי ישראלי, אסיר ציון ופעיל עלייה בברית המועצות יונתן פיין – היסטוריון ישראלי יונתן פיין (סופר) – סופר ומתרגם ישראלי יוסי פיין – מפיק מוזיקלי ישראלי יוסף פיין – איש דגניה א', ממפקדי ההגנה כריס פיין – שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ליאם פיין – זמר בריטי, חבר להקת ואן דיירקשן מקס פיין – מזכיר איחוד האיגודים המקצועיים היהודים בארצות הברית בראשית המאה העשרים צ'ארלס פיין – פוליטיקאי ויגי אמריקאי, בעל מפעל צמר, סוחר, בונה מסילות ברזל והמושל ה-15 של ורמונט ראובן פיין – שחמטאי יהודי-אמריקאי בדרגת רב אמן רוברט פיין (אנ') – שחקן אמריקאי רוברט פיין – מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית רות פיין – חוקרת ישראלית, פרופסור מן המניין וראש החוג ללימודים ספרדיים ולטינו אמריקאיים באוניברסיטה העברית תומאס פיין – פוליטיקאי והוגה דעות ממוצא בריטי תומאס פיין – ממנהלי נאס"א פרנק פיין – דמות קומיקס של נבל-על מחוברות מארוול קומיקס חיים משה פיין – מראשוני המתיישבים במטולה. הקים ביתו ברחוב הראשונים (כיום נקרא "בית שלום") פין
עזרא בנימיני

עזרא בנימיני (נולד ב-1948) כיהן כראש עיריית הוד השרון משנת 1989 עד לשנת 2003. בנימיני נולד בשנת 1948 במושבה מגדיאל. אביו נמנה עם עשרת המתיישבים הראשונים שהגיעו מבגדאד והתיישבו במושבה. לפני כהונתו כראש עיר עסק בנדל"ן. הונו הוערך בתחילת שנות האלפיים בכ-50 מיליון דולר. נבחר ב-1989 לראש המועצה המקומית הוד השרון מטעם הליכוד. בשנת 1990 הוכרזה הוד השרון כעיר. בבחירות 1993 גבר על ראש העיר הקודם אליהו שמעוני ועל מועמד נוסף וזכה בראשות העיר ברוב גדול. רשימת הליכוד בראשותו זכתה ל-10 מנדטים ולרוב במועצה. בבחירות 1998 הקים רשימה עצמאית ורץ מטעמה לראשות העיר. הוא זכה ל-62.19% מקולות הבוחרים וגבר על חי אדיב, ראש העיר לעתיד. במהלך כהונתו של בנימיני בהוד השרון התפתחה העיר, ובין השאר הוקמו בה בית יד לבנים לזכר חללי תושבי הוד השרון, פארק ארבע עונות, חטיבת הביניים עתידים, בית הספר היסודי המגן, קניון מרגלית השרון, בית הספר הדמוקרטי, בית הספר היסודי ע"ש יצחק רבין ופארק עתידים. בנימיני שם דגש על ענייני החינוך והתרבות ובתקופתו הוקם המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט. בבחירות של שנת 2003 החליט בנימיני לא להתמודד על התפקיד ולפרוש מהעירייה. בשנת 2002 מונה ליו"ר עמית בקק"ל וכיהן בתפקיד זה עד 2005. עזרא בנימיני, באתר nfc, מידע נכון ל-2002 עזרא בנימיני ראש המועצה 1989-1990 ראש העיר 1990–2003, באתר shorashim.hod-hasharon.muni.il גיא לשם, ראש העיר לשעבר ממשיך להתעשר, באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 2006 ילקוט הפרסומים 4165, באתר נבו, ‏19 בנובמבר 1993 ילקוט הפרסומים 4707, באתר נבו, ‏3 בדצמבר 1998
מונגוליה המודרנית

מונגוליה החיצונית הייתה בשליטת סין המנצ'ורית מ-1691 ועד 1911. בתחילת המאה ה-20 נחלש כוחם של המנצ'ורים בסין, והלאומנים המונגולים נעזרו בסיוע רוסי וזכו לעצמאות מסין בשנת 1911. האוטונומיה המונגולית שהוקמה הייתה בחסות רוסית וסינית, בעקבות הסכם שנחתם ב-25 במאי 1915), בו כפו הרוסים על הרפובליקה הסינית הטרייה את האחריות על מונגוליה, על פי הגבולות שנקבעו בברית קייחטה. מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים ברוסיה אפשרה לסינים להשתלט מחדש על מונגוליה החיצונית, וחיילים סינים הוצבו במונגוליה ב-1919. מונגוליה הכריזה על עצמאותה בשנית ב-13 במרץ 1921 לאחר שהמונגולים, בראשות דמדין סוחבאטאר, הדפו את הכוחות הסינים מהבירה אורגה (לימים אולן בטור). הרפובליקה העממית של מונגוליה הוקמה ב-25 בנובמבר 1924. בין 1925 ל-1928, הייתה המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה הקומוניסטית, שהשתלטה בהדרגה על מוסדות השלטון בסיוע סובייטי. באותה תקופה היו מרבית תושביה של מונגוליה נוודים, וההון התחלק בין האריסטוקרטיה ואנשי הדת. מרבית התושבים לא ידעו קרוא וכתוב. המושג "פרולטריון" לא היה קיים. בניסיון לשנות מצב זה, תקפה הממשלה הקומוניסטית של מונגוליה את בעלי השררה העיקריים - אנשי הדת והאריסטוקרטיה. בשנות השלושים הרסה הממשלה את כל המקדשים הבודהיסטיים במדינה פרט לארבעה, והוציאה להורג כ-10,000 נזירים. הדבר הוביל למהומות אנטי-קומוניסטיות בין השנים 1945-1932. במלחמת העולם השנייה, ובעקבות האיום היפני על הגבול המונגולי, פעלו הסובייטים לשינוי הסוציאליזם במונגוליה לטובת מדיניות כלכלית חדשה. הצבא המונגולי-סובייטי הדף את הכוחות היפנים שפלשו למזרח מונגוליה בקיץ 1939. לאחר המלחמה, ובתמיכת הסובייטים, פיתחה מונגוליה את קשריה הבינלאומיים ויצרה קשרים עם קוריאה הצפונית ומדינות החסות הקומוניסטיות במזרח אירופה. בשנות ה-60 המוקדמות נקטה מונגוליה עמדה נייטרלית בפיצול הסיני-סובייטי, אך במהלך העשור שינתה את עמדתה. ב-1966 נחתם הסכם בין ברית המועצות ומונגוליה, המאפשר לסובייטים להציב כוחות צבאיים על אדמת מונגוליה, כחלק ממערך ההגנה על הגבול הסיני-סובייטי. כתוצאה מכך התדרדרו היחסים בין מונגוליה וסין, וב-1983 גירשה מונגוליה 7000 סינים מאדמתה, רובם חיו במונגוליה מאז שנות ה-50. בתחילת שנות ה-90, בעקבות נפילת מסך הברזל והתמוטטות הקומוניזם באירופה, איבדה המפלגה הקומוניסטית מכוחה ונערכו רפורמות מקיפות במדינה, ביניהן חוקה ובחירות דמוקרטיות. ב-1996 נבחרה לראשונה מפלגה לא קומוניסטית, הקואליציה הדמוקרטית של מונגוליה. מונגוליה פוליטיקה של מונגוליה מונגוליה בתקופת האוטונומיה 1911-1921
חי אדיב

חי אדיב (נולד ב-27 במרץ 1954) הוא איש ציבור ישראלי, המשמש יושב ראש עמית של קק"ל והיה ראש עיריית הוד השרון (2003–2018). לפני כניסתו לחיים הפוליטיים היה איש צבא ושימש כסגן מפקד אוגדה, מפקד חטיבה ומדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. אדיב נולד וגדל בשכונת גיל עמל בהוד השרון, בן למשפחה מסורתית ואח לשישה. ב-26 באפריל 1988 נהרג אחיו החמישי, סגן-אלוף שמואל (שמוליק) אדיב, בהר דב. בנעוריו למד בבית הספר שפרינצק, המוכר כיום כבית הספר תל"י ובתיכון מוסינזון, והיה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד. אדיב, בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, השלים במהלך שירותו תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה וכן לימודי תעודה בפקולטה למנהל עסקים, אוניברסיטת בר-אילן ולימודי ניהול בכיר באוניברסיטת בן-גוריון. עם שחרורו שימש כיו"ר מועצת תל אביב מרכז בארגון נכי צה"ל וכדירקטור בקרן הסתדרות המורים מטעם מרכז השלטון המקומי. אדיב התגייס לצה"ל ב-1972 ושירת בסיירת שקד. במלחמת יום הכיפורים לחם בגזרת תעלת סואץ. לאחר קורס קצינים שירת בתפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים. בשנים 1982–1983 פיקד על גדוד 932 בחטיבת הנח"ל. כיהן כמפקדה הראשון של חטיבת בנימין, סגן מפקד אוגדת איו"ש ומפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף. לאחר שירותו מונה לראש מערך תיאום והסברה במשרד הביטחון. תפקידו של אדיב היה לקשר בין בתי הספר והגנים, לשם חיזוק המוטיבציה בקרב בני הנוער לגיוס לצה"ל. בשנת 1998 התמודד לראשונה למועצת העיר הוד השרון, כעומד בראשה של סיעת "הד - הוד השרון אחת". הסיעה הובילה באותה קדנציה את האופוזיציה העירונית. בשנת 2003 התמודד אדיב כראש סיעת "הוד השרון אחת – שינוי" לראשות העיר וזכה ברוב קולות. בבחירות המוניציפליות של שנת 2008 זכה שוב, ובחודש נובמבר 2013 נבחר לקדנציה שלישית. עם כניסתו של אדיב לתפקיד ראש העיר יזם הכנת תוכנית אב אסטרטגית למימוש החזון העירוני "הוד השרון עיר קהילה ירוקה". בשנת 2013 הציגה עיריית הוד השרון את תוכנית המתאר לעיר "2050 לעתיד". ב-1 בפברואר 2018 הודיע כי אין בכוונתו להתמודד על קדנציה רביעית. ב-2018 מונה כיושב ראש עמית של הקרן הקיימת לישראל. במהלך שרותו הצבאי נפצע שלוש פעמים, ונאלץ לעבור ניתוח גב צווארי. אדיב נשוי למיכל ואב לשלוש בנות. אלה ברייר, בשם האח: חי אדיב מדבר על אחיו שמוליק, שנהרג ב-88', באתר nrg‏, 19 באפריל 2010 ישראל השבוע - מוסף פוליטי, הוד השרון: בחירות בטרנינג, באתר ישראל היום, 6 בפברואר 2014 חי אדיב, יואב רוזן, הוד השרון: הכירו את המועמדים, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2008 רועי רובינשטיין, בחירות מקומיות 2013: הוד השרון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 3 ביולי 2013 ראש עיריית הוד השרון חי אדיב הודיע כי לא יתמודד שוב, באתר ynet, 1 בפברואר 2018 באתר mynet הוד השרון
אליהו שמעוני

אליהו שמעוני (נולד ב-1932) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש המועצה של הוד השרון משנת 1983 עד לשנת 1989. שמעוני נולד בעיראק. הוא למד בבגדד בבית ספר הדומה ל"חדר" שם הרבו ללמוד תורה ועברית. בנוסף למד בבית ספר ערבי שנקרא "רפידיין". בן 15 הצטרף לתנועת "החלוץ" ועד מהרה התמנה לראש קבוצת המחתרת שבבגדד. בפברואר 1951 עלה לישראל עם משפחתו ולאחר תקופת שהיה קצרה במעברה בפרדס חנה עברה המשפחה למעברת מגדיאל שם קבעו את ביתם. שמעוני עשה חיל בעבודתו בפעילותו הציבורית בקרב העולים במעברה ועד מהרה מונה ליושב ראש ועד המעברה. תפקידו היה לטפל ולשמש איש קשר בין ההנהלה לצורכי תושבי המעברה כולל ייצוגו בוועד קופת החולים ששכנה מחוץ למעברה. הוא דאג לרווחת האנשים, עזר למי שהתקשה בעברית, קבע תור אצל הרופא ועוד. הוא הקדיש את מלוא מרצו למצוא פתרונות הולמים למצוקותיהם ותלונותיהם של העולים. בבחירות למועצת הפועלים בשנת 1955 נבחר אליהו שמעוני כחבר מועצת הפועלים של הדר רמתיים מטעם מפלגת מפ"ם והחל את מסכת פעילותו הבלתי נלאית בהסתדרות ובמפלגה. בשנת 1957 נערכו הבחירות למועצה המקומית הדר רמתיים. שמעוני כבר גר אז בשיכון עממי. הוא הוצב במקום השני ברשימת מפ"ם ונבחר כחבר מועצה. ב-1978 נבחר לכהן במועצה המאוחדת של הוד השרון מטעם המערך ובתחילת שנות ה-80 גמלה בליבו ההחלטה להקים רשימה עצמאית – "התנועה למען הוד השרון" שתתמודד על ראשות המועצה. באותה תקופה הוא כיהן כמזכיר הארצי של הסתדרות הפועלים החקלאית. מה שדרבן אותו להקים את רשימתו, לטענתו, היה הצורך להקים מערכת חינוך תקינה. בבחירות שנערכו בשנת 1983 הוא נבחר לראשות המועצה. הסיעה בראשותו זכה ל-4 מנדטים. בעת כהונתו נבנה בית הספר היסודי ע"ש יגאל-אלון, נבנה גן האחים בעיר, נערך שיפוץ נרחב של שדרות האוטהקר, נבנה אולם ההופעות והתרבות "מופת", נבנה בית הספר היסודי לפיד ונבנתה חטיבת הביניים השחר ובניית תיכון הדרים. בבחירות 1989 הפסיד לעזרא בנימיני אך המשיך לכהן כחבר מועצה. בבחירות 1993 רשימתו קיבלה את תמיכת מרצ ושמעוני התמודד מטעמה לראשות העיר. התמודדותו הנוספת לא נחלה הצלחה ושמעוני זכה ל-4.5% מקולות הבוחרים. מאז לא חזר לפעילות פוליטית. שמעוני נשוי לג'נט ונולדו להם 6 ילדים. בשנת 2018 עברו לגור בדיור מוגן, "בית גיל פז" בכפר סבא. ילקוט הפרסומים 3641, באתר נבו, ‏26 במרץ 1989 ילקוט הפרסומים 4165, באתר נבו, ‏19 בנובמבר 1993 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מדד שארפ

מדד שארפ (אנגלית: Sharpe ratio או Sharpe index) הוא מדד לביצועים של תיקי השקעות. הוא מודד את עודף התשואה ליחידת סיכון על נכסי השקעה. ככל שהתשואה גבוהה יותר ביחס לסיכון כך המדד גבוה יותר. המדד פותח על ידי הכלכלן האמריקאי וחתן פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ ב-1966. בתחילה קרא שארפ למדד בשם "תיגמול לשונות" (Reward to variability), אך עם פרסומו התקבע המדד בשמו הנוכחי. על פי הגדרתו המעודכנת של שארפ משנת 1994: S = E [ R − R f ] σ = E [ R − R f ] v a r [ R − R f ] {\displaystyle S={\frac {E[R-R_{f}]}{\sigma }}={\frac {E[R-R_{f}]}{\sqrt {\mathrm {var} [R-R_{f}]}}}} , כאשר: R {\displaystyle R} הוא תשואת הנכס, R f {\displaystyle R_{f}} הוא תשואת נכס הייחוס, כגון ריבית חסרת סיכון, E [ R − R f ] {\displaystyle E[R-R_{f}]} ‎ היא תוחלת עודף התשואה על פני נכס הייחוס, σ {\displaystyle \sigma } היא סטיית התקן של עודף התשואה. אם R f {\displaystyle R_{f}} היא ריבית חסרת סיכון שאינה משתנה במהלך תקופת המדידה, סטיית התקן מצטמצמת לזו של הנכס: σ = v a r [ R − R f ] = v a r [ R ] = σ R {\displaystyle \sigma ={\sqrt {\mathrm {var} [R-R_{f}]}}={\sqrt {\mathrm {var} [R]}}=\sigma _{R}} , ואז מתקבלת ההגדרה המקורית שקדמה לעדכון: S = E [ R ] − R f σ R {\displaystyle S={\frac {E[R]-R_{f}}{\sigma _{R}}}} . כלומר ההגדרה המקורית הניחה ריבית קבועה, והעדכון מכיר בכך שהריבית יכולה להשתנות עם הזמן. דוגמה: התשואה השנתית הממוצעת לטווח ארוך של מדד S&P 500 היא כ-10%. נניח שהריבית חסרת הסיכון היא 3.5% ואינה משתנה. סטיית התקן של ה-S&P 500 היא כ-16%. אנו מקבלים שמדד שארפ לטווח ארוך של השוק האמריקאי הוא: ((10%-3.5%)/16%) = 0.40625 אולם יש לשים לב כי אם מחשבים את המדד על פני חלון נע של 3 שנים לדוגמה, הוא ישתנה באופן דרמטי. מדד שארפ משמש כדי לאפיין עד כמה התשואה של נכס מפצה את המשקיע על הסיכון שהוא לוקח. כאשר משווים שני נכסים, הנכס בעל מדד שארפ הגבוה יותר נותן תשואה גבוהה יותר באותה רמת סיכון. או לחלופין, הוא נותן אותה תשואה אך בסיכון נמוך יותר. בדרך כלל מומלץ למשקיעים לבחור השקעות בעלות מדד שארפ גבוה יותר. מדד שארפ, כמו גם מדד טריינור ומדד אלפא של ג'נסן, משמשים לדרוג הביצועים של תיק השקעות, מנהלי קרנות נאמנות או קופות גמל. מדד שארפ ספג ביקורת נוקבת בשנים האחרונות בשל אי יכולתו להתמודד עם שווקים יורדים. התאוריה המודרנית של תיקי השקעות מדד שארפ, באתר MathWorld (באנגלית) השוואת קרנות פנסיה באתר "פנסיה נט" השוואת ביטוחים וחסכונות באתר "ביטוח נט" Scholz, Hendrik, Refinements to the Sharpe ratio: Comparing alternatives for bear markets, Journal of Asset Management 7, 2007, עמ' 347–357 doi: http://dx.doi.org/10.1057%2Fpalgrave.jam.2250040
מסנן

האם התכוונתם ל... מסנן (מכשיר) – מכשיר המיועד לחסום רכיבים מסוימים ובמקביל להניח לרכיבים אחרים לעבור: מסננת – מכשיר המיועד להפרדה בין נוזלים ומוצקים. מסנן מים – מכשיר המיועד לטיהור מים. מסנן זכוכית – סוג מסנן נפוץ בכימיה להפרדת מוצקים מנוזלים. מסנן אוויר מסנן אופטי – מכשיר המיועד להפריד בין אור באורכי גל שונים (מפריד בין צבעים שונים באור). מסנן (אלקטרוניקה) – מרכיב לעיבוד אותות במעגל חשמלי. מסנן ספרתי – מרכיב בעיבוד אותות דיגיטלי, שממומש לרוב באמצעות מחשב מסנן (תורת הקבוצות) – מושג מתמטי. מסנן קלמן – אלגוריתם מחשב, המקבל כקלט סדרה של מדידות מורעשות של ערכים שונים, המייצגים מצב של מערכת בזמן נתון, ומתיימר לייצר הערכה סטטיסטית מדויקת יותר של מצב המערכת. מסנן (גרפיקה) – טכנולוגיה שמשמשת לשיפור תמונה שנוצרה על ידי מחשב בתוכנת עריכת תמונה פילטר (להקה) – להקת רוק אמריקאית
בסיליוס הגדול

בסיליוס הגדול (ביוונית: Μέγας Βασίλειος), המכונה גם "וסיליוס הגדול" או לעיתים בסיליוס מקיסריה (~330 – 1 בינואר 379) היה קדוש נוצרי, שהיה הבישוף של העיר קיסריה בקפדוקיה שבשטח טורקיה של ימינו ותאולוג חשוב במאה ה-4. בסיליוס נולד למשפחה נוצרית עשירה. אחד מאבותיו מת כמרטיר וכך זכתה המשפחה גם לעמדה מכובדת בקהילה הנוצרית בקפדוקיה. לאחר שערך מסע למוקדי הנזורה במצרים ובסוריה, החליט אף הוא לפרוש מן העולם. לשם כך הקים בכספו מנזר על אדמות שהיו שייכות למשפחתו, והעמיד עצמו בראש כאב המנזר. בסיליוס היה ידוע כסגפן. תמך בעקרונות ועידת ניקיאה ובהתנגדות לאריאנים ולמפיצי האפולינריזם בראשות אפולינריוס מלאודיקאה. עם זאת, הוא התבלט בעיקר בעזרת קשריו הפוליטיים - בעיקר עם הקיסר הרומי ואלנס (שהיה אריאני) והפך בכך לאחד ממקדמי העמדות של ועידת ניקאה. הוא, אחיו גרגוריוס מניסה וחברם המשותף גרגוריוס מנזיאנזוס נזכרים כשלושת "האבות הקפדוקיים" של הכנסייה. יחד עם גרגוריוס מנזיאנזוס ויוחנן כריסוסטומוס הוא נחשב לאחד משלושת ההיררכים הקדושים. לצורך החיים במנזר שייסד, כתב תקנון נזורה (Regulae). תקנון זה יחד עם התקנונים של פכומיוס ואוגוסטינוס נחשב כתקנון בסיס (תקנון אב) של תקנוני הנזירים. התקנון נכתב ביוונית בין השנים 358 ל-364 בצורת שאלות ותשובות בשלושה מדריכים לחיים הנזיריים, שאם כי לא היו "חוקים" במובן המשפטי של קודים מערביים מאוחרים יותר, הראו על החשיבות הרבה של קהילה מאוחדת של נזירים, החיים תחת אותו הגג, ותחת ההדרכה - ואפילו המשמעת - של אב-מנזר חזק. המדריכים נכתבו בצורה של שאלות ותשובות בשלושה ספרים: Moralia ושני ספרי Asketika. תורתו של בסיליוס הייתה מודל לנזירות היוונית והרוסית, אך הייתה לה השפעה פחותה במערב הלטיני. התקנון היה הראשון שהפך את קבוצת הנזירים לתחליף למשפחה, הנזירים נקראו "אחים" והנזירות "אחיות", וראש המנזר נקרא "אבא". בתקנון קרא בסיליוס לנזירים לא רק להסתגר במנזר אלא לצאת ליישובים הסמוכים ולעבוד שם בהפצת הנצרות ובעזרה לבני האדם. ה-Moralia הוא חקירה של הברית החדש מתוך ניסיון לתת מענה לשאלה "מהו נוצרי" ואיך לחיות כנוצרי. ה-Asketikon הקטן כולל 203 שאלות ותשובות להן. מיועד לקהילות קטנות של נוצרים שכבר מאמינים בנצרות ללא פקפוק. ה-Asketikon הגדול נכתב כאשר בסיליוס היה כבר בישוף ונועד לתת מענה רחב יותר ואף לאלו שאינם אדוקים בדתם. מדיה וקבצים בנושא בסיליוס הגדול בוויקישיתוף בסיליוס הגדול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בסיליוס הגדול, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
Go

האם התכוונתם ל... גו (משחק) – משחק לוח מפורסם Go (מגזין) – מגזין אופנה ישראלי Go (שפת תכנות) – שפת תכנות של חברת גוגל GO (Gene ontology) - אונתולוגית גנים
יחידת ניסוי טילים

יחידת ניסוי טילים 151 (בראשי תיבות: ינ"ט 151) היא יחידה בחיל האוויר הישראלי, שיעודה הוא ביצוע ניסויי טיסה בטילים ואמצעי לחימה אחרים עבור חיל האוויר הישראלי וגופים נוספים כגון תעשיות הנשק הישראליות. מקום מושבה של היחידה הוא בסיס פלמחים, שם ישנו שדה ניסויים המשמש אותה (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82"). לעיתים פורסת היחידה לאתרים אחרים, כאשר מתעורר צורך לבצע ניסויים מסוכנים במיוחד, או כשמתעורר הצורך בטווח גדול יותר של מרחק כדי למדוד נתונים מסוימים. היחידה מצוידת במערכות מכ"ם ומערכות תצפית אלקטרואופטיות המאפשרות לבצע מעקב אחר שיגורם ומעופם של אמצעי הלחימה. על חלק מאמצעי הלחימה מותקנים משדרי טלמטריה, המשדרים נתונים שונים כמו מהירות וגובה הטיסה. מלבד ביצוע ניסויי טיסה לאמצעי לחימה, מנהלת היחידה גם אימונים של חיל האוויר בהם נורים טילים מבצעיים. ינ"ט אחראית על ניהול השיגורים לחלל שמבצעת ישראל, ובמסגרת זו משוגר משטחה משגר הלוויינים הישראלי "שביט" עם לוויינים מסדרת "אופק". מקורות היחידה בהקמת שדה ניסוי באזור נחל שורק ביולי 1967. על הפעילות הייתה אחראית "יחידת ניסויי טיסה". הינ"ט הוקמה ב-1972, החלה לפעול בבסיס תל נוף ועברה ב-1973 לפלמחים, מפקדה הראשון היה אלי לוי. כחלק מתר"ש גדעון אוזרחה היחידה ומדצמבר 2017 מרבית הפעילות מבוצעת על ידי עובדי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ולוחמי הגנ"ק. מרכז ניסויי טיסה (מנ"ט) יחידת ניסוי טילים (ינ"ט), באתר חיל האוויר הישראלי ניר דבורי, ‏הצצה לבסיס הטילים הסודי של צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2009 יובל שוהם, ‏אופק חדש, באתר חיל האוויר הישראלי, 30 באוגוסט 2010 גלית עדות, מי האנשים שעומדים מאחורי כיפת ברזל ומערך ההגנה מפני טילים?, סופהשבוע, 5 בספטמבר 2013 אמיר בוחבוט‏, יחידת ניסוי הטילים חושפת: מאחורי הקלעים של יירוט במערכת החץ, באתר וואלה, 1 באוקטובר 2016 8 מיכל פומרנץ, הכירו את נמל החלל של ישראל, באתר צה"ל, 8 בדצמבר 2022 אוזרחה היחידה לניסוי טילים, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 במרץ 2018
Live in Hyde Park

Live in Hyde Park הוא אלבום ההופעה הראשון - ואלבום כפול - ששוחרר על ידי הרד הוט צ'ילי פפרז. האלבום הוקלט בשלוש הופעות ליליות שוברות שיאים בהייד פארק בלונדון ב-19, 20 ו-25 ביוני 2004. שלוש ההופעות האלה עקפו את השיא של הביטלס ונהיו ההופעות הרווחיות ביותר בהיסטוריה. מתוך שמונה אלבומי האולפן שיצאו לפני Live In Hyde Park, נוגנו שירים רק משלושה מאלבומים אלו - Blood Sugar Sex Magik,‏ Californication ו-By The Way. בעוד שמהאלבום Californication נוגנו תשעה שירים ומהאלבום By The Way נוגנו שישה שירים, מהאלבום Blood Sugar Sex Magik נוגנו רק שני שירים - "Under The Bridge" ו-"Give It Away". נוסף על כך, בהופעה נוגן השיר "Fortune Faded", המופיע באלבום ה-"Greatest Hits" של הלהקה, וכמו כן השירים "Leverage of Space" ו"Rolling Sly Stone", אשר ככל הנראה הוקלטו באותם סשנים שבהם הוקלט "Fortune Faded", וההקלטה הרשמית היחידה שלהם כרגע היא באלבום זה. שיר נוסף מאותם סשנים, "(Mini-Epic (Kill For Your Country", נוגן גם הוא בהופעה אך לא נכלל באלבום. על עטיפת הדיסק מופיע גבו של אנתוני קידיס. מידע על האלבום Live in Hyde Park באתר MusicBrainz מידע על האלבום Live in Hyde Park באתר AllMusic האלבום Live in Hyde Park באתר Discogs