סטפנוס הרביעי

האפיפיור סטפנוס הרביעי (בלטינית: Stephanus IV;‏ בסביבות 770 – 24 בינואר 817) היה ההגמון של רומא ושליט מדינת האפיפיור מיוני 816 עד מותו בשנת 817. סטפנוס היה בנו של אציל רומאי בשם מרינוס, והשתייך לאותה משפחה אשר השתייכו אליה גם האפיפיורים סרגיוס השני ואדריאנוס השני. בגיל צעיר הוא גדל בארמון לטרן במהלך תקופתו של אדריאנוס הראשון, ותקופת קודמו של סטפנוס, האפיפיור לאו השלישי, הוא הוסמך לראשונה כתת-דיאקון ולאחר מכן הוסמך לדיאקון. הוא היה מאוד פופולרי בקרב העם הרומאי, ותוך עשרה ימים מיום מותו של לאו השלישי, ב-22 ביוני 816, הוא הוכתר בבזיליקת פטרוס הקדוש וקודש כבישוף של רומא. נראה כי הבחירות המהירות שלו היו ניסיון של אנשי הדת הרומית להבטיח כי הקיסר הרומי הקדוש לא יוכל להתערב בבחירות. מיד לאחר ההכתרה שלו הוא ציווה על העם הרומאי להישבע בנאמנות למלך הפרנקי ולקיסר הרומי לואי החסיד, ולאחר מכן שלח סטפנוס שליחים לקיסר להודיע לו על בחירתו, ולהסדיר פגישה בין השניים לנוחיות הקיסר. בהזמנתו של לואי יצא סטפנוס מרומא באוגוסט 816, וחצה את האלפים יחד עם ברנרד, מלך הלומברדים, שהוזמן ללוות את סטפנוס לקיסר. בתחילת אוקטובר נפגשו האפיפיור והקיסר בריימס, שם השתטח לואי שלוש פעמים לפני סטפנוס. במיסה ביום ראשון, 5 באוקטובר 816, הקדיש סטפנוס את המשקה ומשח את לואי כקיסר, והניח כתר על ראשו, שטען כי הוא שייך לקונסטנטין הגדול. באותו זמן הוא גם הכתיר את אשתו של לואיס ארמנגרדה של הסביי, והצדיע לה כאוגוסטה . אירוע זה נראה כניסיון של האפיפיורות ליטול תפקיד בהכתרת הקיסר, דבר שהוטל בספק על ידי ההכתרה העצמית של לואי בשנת 813. לאחר הכתרתו, שכנע סטפנוס את הקיסר לשחרר כמה אסירים פוליטיים רומים שהחזיק במעצר. בזמן שהיה אצל לואי, הקיסר נתן לסטפנוס מספר מתנות, כולל עיזבון קרקעות (קרוב לוודאי בוונדוברה-סור-בארס) שהוענקו לכנסייה הרומית. הם גם חידשו את הברית בין האפיפיורים למלכי הפרנקים, המאשרים את זכויות היתר של הכנסייה הרומית, ואת המשך קיומה של מדינת האפיפיור שהוקמה לאחרונה. סטפנוס גם העלה את הבישוף תיאודולף מאורליאן (אנ') לדרגת ארכיבישוף, וגרם ללואי לשחרר מגלותם את כל האסירים הפוליטיים שהיו במקור מרומא, שהוחזקו על ידי הקיסר בעקבות הסכסוך שהטריד את תקופת שלטונו של האפיפיור לאו השלישי. סטפנוס גם הורה כי כל הגברים והנשים שגרו תחת שלטונו של שרודגאנג ממץ יישארו במנזרים נפרדים, וכי יחזיקו את הבתים תחת חזקת רכוש משותף. הוא גם הסדיר כמה אוכל ויין הם יכולים לצרוך. לאחר ביקור ברוונה בדרכו חזרה מריימס, סטפנוס חזר לרומא לפני סוף נובמבר 816. כאן הוא הפסיק כנראה את מדיניותו של לאו השלישי להעדיף אנשי כמורה על האצולה. לאחר החזקת ההסמכה המסורתית של הכוהנים והבישופים בדצמבר, המאשרת את רכושו של מנזר פרפה, בתנאי שכל יום ינסו הנזירים לדקלם מאה "קיריה", וכן תשלום שנתי לכנסייה הרומית של עשרה סולידוס מוזהבים, מת סטפנוס ב-24 בינואר 817. הוא נקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש, ופסקליס הראשון נבחר לאפיפיור במקומו. סטפנוס הועלה למדרגת קדוש של הכנסייה הקתולית . מדיה וקבצים בנושא סטפנוס הרביעי בוויקישיתוף סטפנוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mann, Horace. Mann, pgs. 111–112 Mann, pg. 112 Mann, pgs. 112–113 Mann, pgs. 113–114 Mann, pg. 114 Duffy, pg. 77 Mann, pg. 115 Duffy, pg. 78 Mann, pg. 117–118 Mann, pg. 118 Mann, pgs. 118–119 Louis Marie DeCormenin; James L. Gihon, A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth, (1857) pg. 212 Mann, pg. 119 Mann, pgs. 119–120 Artaud de Montor, The lives and times of the Roman Pontiffs, from St. Peter to Pius IX Volume 1 (1867), pg. 94