laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טורקוואטו טאסו (מחזה)

טורקוואטו טאסו (Torquato Tasso) הוא מחזה מאת יוהאן וולפגנג פון גתה על המשורר האיטלקי בן המאה השש-עשרה טורקוואטו טאסו. גתה הגה את הרעיון למחזה בויימאר ב-1780, אבל כתב את רובו באיטליה בין 1786 ל-1788 והשלים אותו ב-1790. טָרְקְבַטּוֹ טַסּוֹ, בתרגום יעקב כהן, הוצאת שטיבל, ורשה, תרפ"ג. טוֹרְקְבָטוֹ טַסּוֹ, בתרגום יעקב כהן, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, תשכ"ח. מדיה וקבצים בנושא טורקוואטו טאסו בוויקישיתוף המחזה בפרויקט גוטנברג (בגרמנית). ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נוצת מצנפת

נוצת מצנפת (באנגלית: Hackle) היא נוצה המשמשת לקישוט של כובע, לרוב במסגרת צבאית. שימוש בנוצות מצנפת נפוץ בצבאות השייכים לבריטניה או לחבר העמים הבריטי, בעיקר אלו בעלי זיקה לסקוטלנד או צפון אירלנד בנוסף ליחידות פוסיליירים. הנוצות מגיעות בצבעים שונים, לרוב לבן, אדום או כחול. בין הצבאות בעולם אשר בהם ניתן למצוא את נוצת המצנפת הם הצבא הבריטי, הקנדי, ההודי, דרום אפריקני, הניו זילנדי, הפקיסטני ועוד. כומתה שרוך מדיה וקבצים בנושא נוצת מצנפת בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רב כהנא מפום נהרא

רב כהנא מפום נהרא (מכונה גם: רב כהנא השלישי) היה אמורא בבלי בדור השלישי והרביעי, עמד בראש ישיבת פום נהרא. הוא היה כהן ממשפחת עלי הכהן. בימי נעוריו למד אצל רב יהודה, אחרי פטירתו הוא שימש גם את רבה, ולמד אצלו את מסכת סנהדרין יחד עם חבירו רב ספרא. הוא עלה לארץ ישראל יחד עם רב ספרא חבירו, ולמד אצל זעירא ואצל רבי אבהו. כן למד אצל רבי חייא בר אבא, שגם התפלל עבורו שיאריך ימים, ואכן ברכתו התקיימה. אחרי תקופה מסוימת חזר לבבל, ואז קבע את ישיבתו בפום נהרא, שם למד רב אשי, שנהיה תלמידו המובהק. שהתייחס אליו בכבוד מיוחד, ואף על פי שרב אשי ראה גם באמימר את רבו וקרא לו בלשון כבוד "מר", לא עשה זאת כאשר עמד בפני רב כהנא. היה חברו של רב נחמן בר יצחק, וביחד נשאו תוכחותיהם על "גסי הרוח" (עשירי העם, המתערבים במינוי דיינים ופרנסים), אשר ברוממות לבם ובעשרם כי רב, ישכחו את חובותיהם. ישיבתו של רב כהנא בפום-נהרא הייתה כפופה לישיבת סורא, אך עם פטירתו של רבא והלאה, הגיעו ראשי ישיבת נהרדעא, פעמים רבות, לבקר את רב כהנא בפום נהרא, וזאת כנראה מתוך כוונה לבסס את הקשר בין ישיבתם, לישיבת פום נהרא. רב כהנא הספיד בפום נהרא את רב זביד מנהרדעא, שהיה רבו מצד שני נותר קשר גם עם הישיבה בסורא, ומהציטוטים בתלמוד נראה כי רב יימר שהיה ראש ישיבת סורא במתא מחסיא הושפע מרב כהנא. תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ח', עמוד א'. תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק א' תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ט, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"א, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"א, עמוד ב'. תלמוד ירושלמי, מסכת ביכורים, פרק ב' תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ב, עמוד ב'. ירושלמי סנהדרין שם. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ"ה, עמוד ב'. ילקוט שמעוני תהילים, מזמור מ"ו. תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ז, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ט, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קע"א, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף נ"ט, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף כ"ז, עמוד א'. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמוראים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ישיבת פום נהרא

ישיבת פום נהרא הייתה ישיבה שהתקיימה בבבל בתקופת האמוראים בעיר "פום נהרא" שהייתה בתחום השיפוט של העיר סורא, ושכנה על גדתו המזרחית של נהר סורא, בקרבת שפכו לנהר החידקל ומכאן קיבלה את שמה. על פי המסופר בתלמוד, היהודים תושבי פום נהרא, היו עניים. ראש הישיבה שהייתה השלישית בחשיבותה מבין ארבע הישיבות בבבל, היה רב כהנא מפום נהרא רבו של רב אשי, ותלמידו של רבה בר נחמני, שהתגורר בפום נהרא. אמוראים נוספים שגרו ופעלו בפום נהרא הם: רב אחא בר רב, שהיה מאוחר יותר לראש הגולה, וכן רב בר שבא. י. ש. צורי, תולדות המשפט הצבורי העברי - שלטון ראשות הגולה והישיבות (תקופת רב נחמן בר יצחק ראש הכלה וראש הישיבה), הוצאת מצפה, תל אביב, ה'תרצ"ט רש"י, תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ט"ז, עמוד ב' י. ש. צורי, רב אשי, בילגוריי, ה'תרפ"ד "רב חנן מנהרדעא אקלע לרב כהנא לפום נהרא" (תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף פ"א, עמוד ב'); "רב נחמן מנהרדעא אקלע לרב כהנא לפום נהרא בערב יום הכיפורים" (תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ"ה, עמוד ב'); "רב כהנא ספד לרב זביד מנהרדעא בפום נהרא (תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ז, עמוד ב') ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלכי מזרח אנגליה

מלכי מזרח אנגליה שלטו בממלכת מזרח אנגליה מהקמתה במאה ה-6 ועד לפירוקה הסופי ארבע מאות שנים מאוחר יותר, בשנת 918. ממלכת מזרח אנגליה הייתה אחת משבע מממלכות ההפטרכיה אשר הוקמו באנגליה בעקבות הפלישה האנגלו-סקסונית אליה במאה ה-5. בתחילה התקיימה במזרח אנגליה שושלת מלוכה רציפה יחסית של משפחה אחת – בית ואפינגאס. השושלת, אשר יוסדה על ידי והה, המלך הראשון של מזרח אנגליה, שלטה בממלכה כמאתיים שנים עד לשנת 749, אז מת המלך אאלפוולד. את אאלפוולד ירשו שורה של מלכים אשר ייחוסם המשפחתי איננו ידוע. בשנת 794, הוצא להורג המלך אתלברט השני על ידי אופה האדיר, מלך מרסיה. צעד זה סימן את הפיכתה של מזרח אנגליה למדינת חסות של מרסיה למהלך השנתיים הבאות, תחת מלכותו של אופה. במאה השנים שלאחר מותו של אופה, לעיתים הצליחה מזרח אנגליה להשיב לעצמה את ריבונותה, ולהמליך על עצמה מלך מטעמה. עם זאת, לפרקים היא גם שבה להיות נתונה לשלטונם של מלכי מרסיה. מצב עניינים זה הסתיים בשנת 869, אז הפכה מזרח אנגליה למדינת חסות של ממלכת דנמרק, אשר המליכה עליה מלכים וויקינגים. חמישים שנה מאוחר יותר, בשנת 918, פורקה ממלכת מזרח אנגליה ושולבה בממלכת וסקס, אשר כוחה גבר באותן השנים. ואפינגאס ממלכת מזרח אנגליה Astley, Mike (1998). The Mammoth Book of British Kings & Queens. New York: Carroll & Graff. ISBN 0-7867-0692-9. Keary, Charles Francis (1887). Poole, Reginald Stuart, ed. A Catalogue of English Coins in the British Museum. Anglo-Saxon Series. 1. London: British Museum. Newton, Sam (1993). The Origins of Beowulf and the Pre-Viking Kingdom of East Anglia. Woodbridge: Boydell and Brewer. ISBN 0-85991-472-0. Nennius, Historia Britonum, p. 46. Fryde et al, British Chronology, p. 8. Bede, The Ecclesiastical History of the English People, Book II, chapter 15. Yorke, Kings and Kingdoms, p. 67. Swanton, Anglo-Saxon Chronicle, p. 28. Ashley, British Monarchs, p. 244. Yorke, Kings, p. 64. Kirby, Earliest English Kings, p. 164. McKitterick, New Cambridge Medieval History, p. 555. Brown, Farr (eds.), Mercia, p. 222. Yorke, Kings and Kingdoms, p. 122. Giles, Alfred the Great, p. 115. Lapidge et al, Anglo-Saxon England, pp. 508–509. Jaques, Dictionary of Battles, p. 1006. Lapidge et al, Anglo-Saxon England, pp. 508–509.
ברנרדו פאסקוויני

ברנרדו פאסקוויני (באיטלקית: Bernardo Pasquini, ‏17 בדצמבר 1637 - 22 בנובמבר 1710) היה מלחין איטלקי, שחיבר אופרות ומוזיקה כנסייתית. פאסקוויני נולד במאסה א קוצילה (איט') בוואל די נייבולה שבחבל טוסקנה. הוא היה תלמידם של אנטוניו צ'סטי ולורטו ויטורי. עוד בצעירותו הגיע לרומא והתקבל לשירות הנסיך בורגזה. בהמשך היה לנגן העוגב בבזיליקת סנטה מריה מג'ורה. פאסקוויני נהנה מחסותה של המלכה כריסטינה משוודיה ואופרה שכתב לכבודה, Dov'è amore è pieta, הוצגה בשנת 1679. במהלך שהותו השנייה של אלסנדרו סקרלטי ברומא (1703-1708), הרבו פאסקוויני וארכאנג'לו קורלי להיפגש עם סקרלטי במופעי מוזיקה, בעיקר אלה שהיו קשורים לאקדמיה של ארקדיה, שבה היו שלושתם חברים. פאסקוויני מת ברומא ונקבר בכנסיית לורנצו אין לוקינה. פאסקוויני זכור גם כמלחין נמרץ לצ'מבלו; אחת מיצירותיו לכלי זה עובדה לתזמורת בידי אוטורינו רספיגי לסוויטה שלו, "הציפורים". קטלוג יצירותיו של ברנרדו פאסקוויני, בלוויית הערות ביוגרפיות ופרשנות לסגנונו - עבודת מוסמך אוניברסיטה של גלוריה אלנה טרווילגר (פאסקוויני) משנת 1952 - אפשר למצוא בספרייה של אוניברסיטת אינדיאנה. חלק מן העבודה נסרק. מדיה וקבצים בנושא ברנרדו פאסקוויני בוויקישיתוף ברנרדו פאסקוויני, באתר MusicBrainz (באנגלית) ברנרדו פאסקוויני, באתר Discogs (באנגלית) ברנרדו פאסקוויני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) search by title for complete reference אפשר לקרוא אותו ב-Voice Over Talent, Connie Terwilliger
וילהלם שפמאן

וילהלם שפמן (בגרמנית: Wilhelm Schepmann;‏ 17 ביוני 1894 - 26 ביולי 1970) היה ראש האס אה בגרמניה הנאצית ונשא דרגת אובר-גרופנפיהרר באס אס ורייכסלייטר במפלגה הנאצית. שפמן החליף את ויקטור לוצה, אחרי שלוצה נהרג בתאונת דרכים ב-2 במאי 1943. שפמאן פעל להעלאת המורל בקרב אנשיו ושילב יחידות של האס-אה בכוחות האס-אס. מדיה וקבצים בנושא וילהלם שפמאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
והה, מלך מזרח אנגליה

והה (באנגלית: Wehha;‏ נפטר בשנת 571 לערך) היה מלך ממלכת מזרח אנגליה באמצע המאה השישית. ככל הנראה היה והה ראשון מלכי הממלכה לאחר איחוד "אנשי הצפון" (נורפוק - Norfolk) עם "אנשי הדרום" (סאפוק - Suffolk) לממלכה אחת. והה היה אביו של ואפה אשר מלך אחריו, ואשר נחשב לאבי משפחת המלוכה של מזרח אנגליה (בני המשפחה קראו לעצמם וופינגס (Wuffings) על שמו). על פי גנאלוגיה (רשימת צאצאים) מימי הביניים ובהם כתביו של בדה ונרביליס, והה היה בנו של וילהלם (Wilhelm), שהיה בנו של הריפ (Hryp), שהיה בנו של הרות'מונד (Hroðmund), שהיה בנו של טריגיל (Trygil), שהיה בנו של (Tyttman), שהיה בנו של קאסר (Caser) שהיה בנו של וודן (Woden). מדיה וקבצים בנושא והה, מלך מזרח אנגליה בוויקישיתוף גנאלוגיה של והה ההיסטוריה של מזרח אנגליה
די די ראמון

דאגלס קולווין (באנגלית: Douglas Glenn Colvin;‏ 18 בספטמבר 1951 – 5 ביוני 2002) נודע יותר בכינוי די די ראמון (Dee Dee Ramone) היה הבאסיסט של להקת הפאנק רוק ראמונס, בין השנים 1974 (הקמת הלהקה) ועד שנת 1989 (הוחלף על ידי סי. ג'יי. ראמון). הוא נולד בפורט-לי שבוירג'יניה, וגדל בברלין. בשנת 1974 הוא התחבר עם ג'ון קמינגס (ג'וני ראמון) וטום ארדליי (טומי ראמון), ומאוחר יותר גם עם ג'פרי היימן (ג'ואי ראמון), וביחד הם הקימו את להקת ראמונס. קולווין היה מכור לסמים, בעיקר להרואין. הוא החל להשתמש בסמים כמתבגר, והמשיך להשתמש בסמים רוב חייו. קולווין נגמל מסמים בשנות ה-90 המוקדמות ושמר על עצמו "נקי" קרוב לעשור. קולווין היה כותב השירים והמילים העיקרי של הלהקה, כגון: 53rd & 3rd, Commando, Rockaway Beach ו-Poison Heart. בערב 5 ביוני 2002 מצאה אותו אשתו ברברה מת בדירתו שבהוליווד, ממנת יתר של הרואין. קולווין נקבר בבית-הקברות Hollywood Forever Cemetery, לא רחוק מהמקום שכיום נמצאת מצבת הזיכרון של חברו ללהקה, ג'וני ראמון. מדיה וקבצים בנושא די די ראמון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של די די ראמון די די ראמון, ברשת החברתית פייסבוק די די ראמון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) די די ראמון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) די די ראמון, באתר ספוטיפיי די די ראמון, באתר AllMusic (באנגלית) די די ראמון, באתר MusicBrainz (באנגלית) די די ראמון, באתר Yandex.Music (ברוסית) די די ראמון, באתר Discogs (באנגלית) די די ראמון, באתר Songkick (באנגלית) די די ראמון, באתר SecondHandSongs די די ראמון, באתר DNCI די די ראמון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ואפה, מלך מזרח אנגליה

ואפה או וופה (באנגלית: Wuffa;‏ 503 לערך - 578 לערך) היה מלך ממלכת מזרח אנגליה בין השנים 571 -578. פרטים מועטים ידועים על תקופת מלכותו. בנו, טיטילה, מלך אחריו, ולימים מלך גם נכדו ראדוולד, אשר נקבר בסאטון הו. משמעות שמו "זאב קטן" באנגלית עתיקה. ואפה נחשב לאבי מלכי מזרח אנגליה, אשר נקראו על שמו "ואפינג" (Wuffing). לפי אחת הסברות היה זה ואפה, ולא אביו והה שאיחד את "אנשי הצפון" (ה"נורפוק") עם "אנשי הדרום" (ה"סאפוק") והקים את ממלכת מזרח אנגליה. מדיה וקבצים בנושא ואפה, מלך מזרח אנגליה בוויקישיתוף גנאלוגיה של ואפה קורות חיים ההיסטוריה של מזרח אנגליה
הרמוניקת זכוכית

הרמוניקת זכוכית (קרוי גם:ארמוניקה או הידרוקריסטלופון) היא כלי נגינה המבוסס על סדרה של קערות זכוכית בגדלים משתנים המפיקים צליל בחיכוך. על הכלי מנגנים באצבעות רטובות (בדרך כלל במים מזוקקים או נקיים במיוחד). טכניקת ההפקה של הצליל מהכלי דומה לטכניקת הפקת צליל על ידי שיפשוף אצבע רטובה על שפת כוס זכוכית. השימוש בשיטה זו להפקת צליל מקריסטל הייתה נפוצה מתקופת ימי הביניים והיא מוזכרת בכתבי גלילאו גליליי. האמן האירי ריכארד פואקריך (1695-1741) היה הראשון שתועד מנגן יצירות על מערכת מאורגנת של כוסות זכוכית ("כלי" זה מכונה גם: "נבל זכוכית"). הכלי במתכונתו הנוכחית הומצא על ידי בנג'מין פרנקלין (שהיה בין השאר מושל פנסילבניה) בשנת 1761, לאחר שצפה בנגן אדמונד דלוואל מנגן על מערכת כוסות בקיימברידג' שבאנגליה בשנת 1758. בהכנת הכלי הראשון סייע אמן הזכוכית הלונדוני צ'ארלס ג'יימס, וההופעה הראשונה של הכלי נערכה בראשית שנת 1762 על ידי הנגנית מריאן דייוויס. בגרסת הכלי של פרנקלין 37 קערות המושחלות אנכית על מוט ברזל. את המוט מסובבים באמצעות פדל-רגל. התווים השונים סומנו על גבי שולי הצלוחיות באמצעות צבעים שונים. מספר ניסויים נעשו כדי לשפר את הכלי, בין השאר ניסיונות לנגן עליו באמצעות קשת או למקם את גליל הקערות בתוך קערת מים על מנת שהמנגן לא יצטרך להרטיב שוב ושוב את ידיו, אולם ניסיונות אלה כשלו. בין המלחינים שכתבו יצירות עבור הכלי נמנים מוצרט, הנדל, בטהובן, ריכרד שטראוס ועוד כ-100 מלחינים נוספים. מיתוס מוכר מספר, כי הקטע המוזיקלי "מחול פיית קני הסוכר" מתוך היצירה מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי נכתבה במקור עבור כלי זה והוסבה על ידי צ'ייקובסקי לפני הפרמיירה לצ'לסטה - כלי שהיה חדש באותה תקופה. גם ביצירה קרנבל החיות נעשה שימוש בכלי זה (בקטעים 7 ו-14). הכלי היה פופולרי עד שנות ה-20 של המאה ה-19, אז נפוצה שמועה, כי הנגינה וההאזנה לכלי מובילים לשיגעון, משום כך פסקו מלנגן בכלי בהופעות ציבוריות. ייתכן ושינויי האופנה המוזיקלית של התקופה הובילו לכך. תאוריה מודרנית על ה"קללה" שפקדה את נגני הכלי גורסת כי נגנים לקו בהרעלת עופרת, מפני שרבים מהכלים היו עשויים בדולח שהכיל מתכת זו. על כל פנים תאוריה זו לא הוכחה מדעית, בין השאר משום שהרעלת עופרת הייתה נפוצה במאות ה-18 וה-19 גם בקרב הציבור הרחב כתוצאה מחשיפה לעופרת, ששימשה לכלי בישול ותנורים. כלים המיוצרים היום מבוססים בדרך כלל על זכוכית "סילקה" רגילה. הנגן ברונו הופמן החל להתעניין בהרמוניקת הזכוכית ואף לנגן על נבל זכוכית (סט כוסות זכוכית) ב-1930. אמן הזכוכית והמוזיקאי גרהארד ב. פינקנביינר (1930-1999) ייצר מחדש את הכלי על פי המודל של פרנקלין ב-1984. הניסויים ליצירת הכלי מחדש ארכו 30 שנה. אב הטיפוס שייצר פינקנביינר הכיל קערות חלקות וקערות ששפתן מוזהבת - שייצגו את הקלידים ה"שחורים" במקלדת פסנתר. חברת פינקנביינר בע"מ, ממולטהם, מסצ'וסטס מייצרת את הכלי בגרסתו של פרנקלין עד היום. יצרני הכלים והנגנים הצרפתים ברנאר ופראנסואה בשט המציאו גרסה נוספת של הכלי, המכילה 52 מוטות זכוכית עליהם מנגנים בשיפשוף אצבע רטובה. הכלי שונה באופן מהותי מהרמוניקת זכוכית קלאסית, המבוססת על קערות. טום וייטס עשה שימוש בכלי בקטע האינסטרומנטלי Rainbirds מתוך אלבומו Swordfishtrombones. אתר חברת פינקנביינר (אנגלית) יצרנית של הכלי בגרסת פרנקלין. קטע וידאו של נגינה בהרמוניקת זכוכית, באתר YouTube "ריקוד פיית קני הסוכר" מתוך "מפצח האגוזים" מנוגן על הכלי, באתר YouTube הרמוניקת זכוכית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דלקת סימפונונות

דלקת סימפונונות (בלועזית: ברונכיוליטיס) היא מחלה זיהומית (דלקת) של דרכי הנשימה הקטנות בריאות, מופיעה בעיקר אצל תינוקות בגילאים חודשיים עד שנתיים אבל יכולה להופיע בכל גיל. מחלה זו נגרמת עקב זיהום ויראלי בדרכי הנשימה, מתפשטת בישראל בעיקר מאמצע החורף ועד האביב והיא אחד מהגורמים השכיחים יותר לאשפוז בעונה זו. ברונכיוליטיס נגרמת לרוב מנגיף ה-RSV. לעיתים המחלה נגרמת עקב מזהמים אחרים ואף עקב שילוב מזהמים. רוב הילדים נדבקים בנגיף ואצל רובם הסימפטומים אינם משמעותיים. לרוב תופיע נזלת מלווה בשיעול וחום קל והמחלה תחלוף מאליה כעבור כשבוע ועד חודש. אצל מיעוט הילדים המחלה מופיעה בצורתה הקשה יותר כלומר תחלואה ריאתית. ילדים הסובלים מתחלואה ראתית קלה מטופלים בבית באמצעות שאיבת הפרשות האף ואינהלציות. מקרים קשים יותר נזקקים לאשפוז בבית חולים. במהלך האשפוז מקבלים הילדים עירוי נוזלים, אינהלציות וטיפול בחמצן. אצל תינוקות עם מחלות רקע עלולה המחלה להיות קשה ואף לגרום למוות. דלקת סימפונות מדיה וקבצים בנושא דלקת סימפונונות בוויקישיתוף ברונכיוליטיס באתר קידספדיה על פי האטלס של גוף האדם: אנטומיה ופיזיולוגיה מאת טרוור וסטון, ועל פי מקורות נוספים: מקנה הנשימה מסתעפים שני סימפונות, סימפון אחד לכל ריאה. בתוך הריאה הסימפונות מסתעפים לסימפונות משנה ואלו מסתעפים לצינורות קטנים יותר הנקראים בלעז ברונכיולים ובעברית סימפונונות. בקצה כל סימפונון יש שקיות אוויר הנקראות בלעז אלואלים ובעברית נאדיות. בדפנות הסימפונונות יש נימי דם. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
על כפות המנעול

על כפות המנעול, סיפורי אהבים הוא קובץ סיפוריו השלישי של הסופר העברי שמואל יוסף עגנון, ראה אור לראשונה בשנת 1922. סדר הסיפורים: בדמי ימיה - נובלה העוסקת בזוגות אוהבים אשר לא הצליחו לממש את אהבתם. הנובלה מתחילה בשורה "בדמי ימיה מתה אמי. כבת שלושים שנה ושנה הייתה אמי במותה. מעט ורעים היו ימי שני חייה". מספר את סיפורה של תרצה ואמהּ לאה, שתי דמויות הניצבות מול החברה ומנסות להיאבק בה. סיפור פשוט - רומן פסיכולוגי המתאר את אובדן השפיות של הגיבור, ובנוסף, מעביר ביקורת חברתית נוקבת על העיירה היהודית הגלותית. בנערינו ובזקנינו - סיפור העוסק בנציג הציונים הצעירים החוזר לביתו. מלוויו, בני בוצ'אץ', שומעים על פרעות שפורעים ביהודים בעיירה הסמוכה לבוצ'אץ', ומחליטים לנסוע לשם. הסיפור מתאר את שאר עלילות גבורתם ופחדנותם. שם הסיפור נלקח מספר שמות י' ט': "ויאמר משה בנערינו ובזקנינו נלך". גבעת החול (בגרסתו הראשונה נקרא "תשרי") - סיפורו של חמדת, הוא עגנון, החי ביפו כדמות אנטי-ממסדית. לילות - סיפור המבוסס על אגדות מיתולוגיות ומתרחש בנווה צדק. סיפורים קטנים הכוללים את: אחות - סיפורו אהבתם של נעמן, משורר צעיר מיפו, ואחותו. עובדיה בעל מום - סיפור העוסק בגיבור משולי החברה המאורס לשפחה מופקרת. חופת דודים - סיפור העוסק בשומר בית הקברות הנושא לאישה את צילה העולה מן הקבר. פנים אחרות - סיפורם של טוני ומיכאל הרטמן, בשעות הראשונות לאחר שהתגרשו. הרופא וגרושתו - סיפור העוסק באהבה המורכבת של רופא ואחות יהודים. הרופא מתקשה להתמודד עם העובדה שלאחות היה קשר מיני עם מישהו אחר לפני היכרותם. בתחילת 1913 כתב עגנון, שהתגורר בברלין, למו"ל פישל לחובר מוורשה, שקיבל את הצעתו להוציא לאור קובץ של סיפוריו, שבו ייכללו סיפורי אהבים שפורסמו קודם לכן בכתבי העת "הפועל הצעיר" ו"בינתיים". עגנון הוסיף "רוצה אני לעבד ולעבד את הדברים האלה עד כמה שידי מגעת, שלא יהא לבי נוקף אותי בקראי אותם בספר" - זו הייתה דרכו ביחס לסיפוריו, להמשיך ללטשם גם לאחר שפורסמו. עגנון הציע לקובץ את השם "עד שיפוח היום", שם הלקוח משיר השירים. תוכנית זו לא יצאה לפועל, אך לאחר מלחמת העולם הראשונה חזר עגנון לעסוק בפרסום קובץ דומה, בשם "על כפות המנעול" (גם שם זה נלקח משיר השירים), הפעם בהוצאת יודישער פערלאג הברלינאית. קובץ סיפורים זה אכן יצא לאור בסתיו 1922, וכלל 75 עמודים ובהם שישה סיפורים: "אחות", "תורה וגדולה", "מיטתו של שלמה יעקב", "הסדר", "עובדיה בעל מום" ו"חופת דודים". באביב 1932 יצאו לאור בהוצאת שוקן "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", בארבעה כרכים, שהרביעי שבהם נקרא "סיפורי אהבים", וכלל, ב-295 עמודים, שלושה מהסיפורים שנכללו ב"על כפות המנעול" (שלושת האחרים שולבו ברומן "הכנסת כלה"): "אחות", "עובדיה בעל מום" ו"חופת דודים", ואליהם נוספו הסיפורים "כיפורים", "בדמי ימיה", "בנערינו ובזקנינו" ו"גבעת החול". בקיץ 1953 יצאה לאור של מהדורה חדשה של "כל סיפוריו של שמואל יוסף עגנון", בשבעה כרכים, ובה חזר קובץ הסיפורים להיקרא "על כפות המנעול", עם כותרת המשנה "סיפורי אהבים". לקובץ זה, בן 490 עמודים, נוספו הנובלה "סיפור פשוט" והסיפורים "לילות", "פנים אחרות" ו"הרופא וגרושתו", ונגרע ממנו הסיפור "כיפורים". דן לאור, במלאת מאה שנה לקובץ "על כפות המנעול" | חלק א' | חלק ב' | באתר הארץ, אוגוסט 2022 ש"י עגנון, תשרי, הפועל הצעיר, 7 בנובמבר 1911 על כפות המנעול, באתר OCLC (באנגלית) זיוה שמיר, עיון עם השלכות אקטואליות בסיפורו של עגנון  "בנערינו ובזקנינו", אתר מב"ע, אוגוסט 2024 דן לאור, יש בכל זאת גם אהבות שמחות, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2022 דן לאור, מחרוזת של מעשיות בבחור אחד שהלך לבו אחרי האהבה וכו', באתר הארץ, 10 באוגוסט 2022
תולדות מלחמת העצמאות

האם התכוונתם ל... מלחמת העצמאות – אירועי מלחמת העצמאות תולדות מלחמת העצמאות (ספר) – ספר העוסק באירועי מלחמת העצמאות
שפץ ביתך

שפץ ביתך (באנגלית: Home Improvement) הייתה קומדיית מצבים אמריקאית ששודרה ברשת ABC בין השנים 1999-1991. בישראל הסדרה שודרה במספר ערוצים, בהם הערוץ הראשון, ערוץ הילדים, ערוץ 3, ערוץ המזרח התיכון וערוץ סטאר וורלד. הסדרה מתארת את המתרחש אצל משפחת טיילור מדטרויט. מתמקדת באב המשפחה טים טיילור, העובד בתור שיפוצניק וגם מנחה תוכנית טלוויזיה משלו בשם "זמן שיפוץ". בה הוא מסביר ביחד עם עוזרו, אל בורלנד, על הכלים לבנייה או שיפוץ, אבל בסיומו של כל אחד מהפרקים השתבש דבר מה. טים טיילור (טים אלן) - נשוי ואב לשלושה ילדים. טים הוא שיפוצניק ומנחה תוכנית טלוויזיה שחובב מכוניות וספורט. ג'יל טיילור (פטרישה ריצ'רדסון) - אשתו של טים. ג'יל היא אישה ישרה שלעיתים מעצבנת את בעלה ומאוחר יותר בסדרה היא מציגה את עצמה כפמיניסטית. בראד טיילור (זאקרי טי בריאן) - הבן הגדול מבין שלושת הבנים. אתלטי וחזק, נוטה לווכחנות ומריבות עם אחיו. רנדי טיילור (ג'ונתן טיילור תומאס) - הבן האמצעי מבין שלושת הבנים. נבון, תחמן שנוטה להיקלע לצרות. מארק טיילור (טארן נוח סמית') - הבן הצעיר מבין שלושת הבנים. נחשב לרגיש ופחדן עם פה גדול. אלברט "אל" בורלנד (ריצ'רד קארן) - חברו של טים ועוזרו בתוכניתו "Tool Time". הוא מציג ביחד עם טים את המוצרים לענייני בנייה או שיפוץ. טים נוטה ליצור מצבים שנועדו "לעבוד" עליו. ד"ר וילסון (ארל הידמן) - שכן של משפחת טיילור. וילסון הוא פרופסור לפילוסופיה. הוא נוהג לייעץ לטים בקשר לבעיותיו. לאורך הסדרה כמעט ולא נחשף פרצופו משום שהוא עומד מאחורי הגדר המשותפת לחצרות הבתים. ליסה (פמלה אנדרסון) - אחת העוזרות של טים בתוכניתו "Tool Time". אנדרסון עזבה במהלך העונה השנייה משום שקיבלה תפקיד ראשי בסדרה הפופולרית "משמר המפרץ", למרות זאת היא חזרה בתפקיד אורח בהמשך הסדרה. היידי קאפרט (דבי דאנינג) - המחליפה של ליסה בתור העוזרת של טים בתוכניתו "Tool Time". "שפץ ביתך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שפץ ביתך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "שפץ ביתך", באתר Metacritic (באנגלית) "שפץ ביתך", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "שפץ ביתך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דגימה (עיבוד אותות)

בעיבוד אותות, דגימה היא עיבוד של אות רציף לכדי אות בדיד. דוגמה נפוצה לדגימה היא המרה של גלי קול אות חשמלי אנלוג/רציף בזמן ממיקרופון, לרצף של דגימות בדידות/דיגיטליות בזמן. דגימה מייחסת ערך או קבוצת ערכים בדידים למשתנה התלוי (לרוב זמן או מרחב). דוגם הוא האמצעי שמבצע את דגימת האות הרציף. דוגם אידיאלי-תאורטי מפיק דגימות שבנקודות זמן בהן נדגמו הן שוות בערכן לאות הרציף שנדגם. דוגם ADC (Analog to Digital Converter) מעביר את האות האנלוגי/הרציף לאות דיגיטלי/בדיד. בעוד שהפעולה ההופכית לדגימה שמחזירה את האות הבדיד להיות רציף הנה DAC(Digital to Analog Converter) תדר נייקוויסט מציין את הקצב הנמוך ביותר בו ניתן לדגום את האות כך שיהיה ניתן לשחזר את האות המקורי באופן מדויק. לדוגמה: אם האות חסום ברוחב פס BW=4kHz, נדרש תאורטית בקצב דגימה של לפחות Fs=8kHz כדי לשחזר את האות. תורת הדגימה (עיבוד אותות) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Recording The Angel

Recording the Angel הוא פרויקט של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד בשיתוף עם חברת התקליטים Live Here Now. מטרת הפרויקט הייתה להקליט את הופעותיהם באביב (צפון אמריקה) ובקיץ (אירופה ואסיה) של סיבוב ההופעות Touring the Angel לקידום אלבום האולפן ה-11 של הלהקה, Playing the Angel. מתוך 46 ההופעות שהוקלטו, רק 43 יצאו למכירה, והיו זמינים לרכישה בסוף המופע (וקבלת האלבום מספר חודשים לאחר הוצאתו), דרך הורדה דיגיטלית או דרך אתר החברה. כל ההוצאות עוצבו באותה צורה, למעט כיתוב התאריך ומקום המופע. להלן טבלה הממחישה את סט ליסט המופע והשינויים שבו. האתר הרשמי של הפרויקט
ציוני ציון

ציוני ציון היה זרם בתנועה הציונית שדגל בהתיישבות יהודית בארץ ישראל בלבד ונאבק בשנים 1905-1903 בתוכנית אוגנדה שהתקבלה בקונגרס הציוני השישי. בראש קבוצה זו, שמרביתם היו יהודים ממזרח אירופה, עמדו מנחם אוסישקין, ד"ר יחיאל צלנוב, ד"ר שמריהו לוין, ד"ר אברהם פריידנברג ואחרים. הם דגלו בריכוז העבודה הציונית בארץ ישראל, התנגדו לכל פתרון זמני בכל מקום אחר בעולם וקראו להגברת העלייה וההתיישבות בארץ ישראל. עוד בלטו בקרב תועמלני ציוני ציון דב בר בורוכוב, זאב ז'בוטינסקי ורחל ינאית בן-צבי. בקונגרס הציוני ה-7 שהתקיים בבזל בשנת 1905 גברה דעתם של 'ציוני ציון' והתקבלה החלטה עקרונית הדוחה את תוכנית אוגנדה וקובעת כי התנועה הציונית קשורה אך ורק בארץ ישראל. זרמים בציונות ציונות "ציוני ציון", בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים ציוני ציון, באתר תנועת העבודה הישראלית מרדכי נאור, אוגנדה בראשון-לציון, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח משה לייב ליליינבלום, "אץ להעשיר לא ינקה", בפרויקט בן-יהודה משה לייב ליליינבלום, מציון לאוגאנדה, בפרויקט בן-יהודה ציוני ציון, באתר בית החינוך המשותף עמק החולה