כריסטופר ויילדר

כריסטופר "כריס" ברנרד ויילדר (באנגלית: Christopher Bernard Wilder,‏ 3 במרץ 1945 – 13 באפריל 1984) היה רוצח ואנס סדרתי אוסטרלי-אמריקאי אשר חטף, עינה, אנס ורצח לפחות שמונה ילדות, נערות ונשים צעירות במהלך מסע קטל בין-מדיני שערך בראשית 1984 בארצות הברית. נודע לשמצה גם בשם רוצח מלכות היופי משום שהפך לחשוד העיקרי במקרה היעלמותה של מלכת היופי בת השמונה עשרה תמי לין לפרט (אנ') ב-1983, וכן רוצח התמונות בשל מנהגו לפתות את קורבנותיו על ידי הצעות לצלמן עבור סוכנויות יוקרתיות מעולם הדוגמנות. ירה בעצמו למוות בשוגג כאשר נאבק בשוטר אשר ניסה לעצרו בניו המפשייר, ונותר עד היום החשוד המרכזי במקרי רצח לא-מפוענחים רבים. כריסטופר "כריס" ברנרד ויילדר נולד ב-13 במרץ 1945 בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, הבכור מבין ארבעת ילדיהם של קולי צ'אפמן ויילדר, קצין ימי אמריקאי ובחייו המאוחרים עוזר מעבדה (אנ') באוניברסיטת ניו סאות' ויילס, וג'ון דקר ויילדר, עקרת בית אוסטרלית. לידתו לא עברה בקלות והוא כמעט איבד את חייו במהלכה בעקבות סיבוכים רפואיים. עקרונות המשמעת שספג אביו במסגרת הצבאית בה שהה חלחלו לביתם וילדיו חונכו לפנות אליו בתור "אדוני", על אף שלא היה נוקשה איתם יתר על המידה. לאורך שנותיו המוקדמות של ויילדר נאלצה משפחתו לעזוב את מקום מגוריה לעיתים תכופות בעקבות עבודתו של אביו, שמטבעה התחלפה בין בסיסים צבאיים שונים של הצבא האמריקאי בארצות הברית ובעולם, בין השאר בנורפוק, סן פרנסיסקו, לאס וגאס, והפיליפינים. באחרית שנות החמישים, עם זאת, לאחר פרישתו של אביו לגמלאות, התיישבה המשפחה בקביעות ברייד (אנ'), סידני. בשנים הבאות החל את חוק חינוכו בבית הספר התיכון אפינג בויז (אנ') אך נחשב לתלמיד ממוצע לכל היותר ובעל ציונים גרועים למדי. מנת המשכל שלו נמדדה באותה העת ונקבעה בכ-104. על אף זאת הפך לספורטאי נלהב, אם כי העדיף את ענף הבייסבול אשר נתפש יותר כתחום אמריקאי מאשר את ענף הקריקט שהיה נפוץ יותר באוסטרליה דאז. במרוצת הזמן התדרדרו ציוניו מדכי לדכי עד שלבסוף נכשל במבחני הבגרות הראשונים שלו ונשר מלימודיו, ובמקום זאת פנה לחפש אחר לימודי מקצוע שבתומם הפך לשוליית נגר. באותה העת פיתח אובססיה ארוכת שנים כלפי מכוניות שבשיאה עתיד היה להפוך לנהג מרוצים. בחודשים האחרונים לפני שהפך באופן רשמי לאדם מבוגר בן שמונה עשרה שנים נהג ויילדר להסתובב עם חבריו ברכבו בסביבת חופי הים המקומיים. במקרה אחד שהתרחש ב-4 בינואר 1963 בילו הוא ושניים מחבריו עם מספר נערות, בטרם שכנע ילדה בת שלוש עשרה להצטרף אליהם בתואנה כי יסיעו אותה לביתה. לאחר שחלפו על פני מקום מגוריה, עם זאת, נבהלה וניסתה לצאת מהרכב, אולם ויילדר החזיק בה בכוח והמשיך לנסוע לאורכה של דרך כפרית עד שהגיעו למחצבה נטושה. עם הגעתם למקום פתח ויילדר בהתרברבות אודות בילוי משפחתי עתידי בקווינסלנד אליו תכנן לצאת בטרם אמר לילדה, ”אני הולך לתת לך מתנת פרידה”; הוא הורה לשני חבריו לצאת החוצה ולהתרחק מהרכב לפני שעבר למושב האחורי והחל לאנוס אותה לקול צרחותיה. השניים שבו למקום כעבור עשר דקות והבחינו בה לובשת את חזייתה. ויילדר פנה אליהם ושאל האם ירצו לשכב איתה גם, אך הם סירבו. לאחר שחזרו העירה אמרה לו הילדה כי תספר להוריה אודות מה שקרה. ויילדר נעצר ב-11 בפברואר אותה שנה בידי מספר בלשים שהגיעו לביתו. הוא הואשם באונס ובידע בשרי (אנ') ולאחר שהאפשרות לשחררו בערבות נדחתה נלקח למוסד בשם "המחסה לילדים ברחוב אלבינון" למשך שמונה ימים, בו טען מאוחר יותר כי עבר התעללות שטבעה אינו ברור. אישומי האונס הופלו לבסוף ב-18 באפריל כחלק מהסדר טיעון שבמסגרתו הודה רק באישום הידע הבשרי, בגינו הורשע ב-18 ביוני ונידון לשנים עשר חודשי מאסר על תנאי. הערכה פסיכיאטרית שעבר באותה העת בהוראת בית המשפט לא מצאה ראיות להפרעות נפשיות כלשהן. מאוחר יותר טען כי קיבל טיפול בנזעי חשמל במהלך אותה תקופה על אף שלא נמצאו כל ראיות לכך. כעבור ארבע שנים סיים ויילדר את התמחותו והחל לעבוד כנגר במשרה מלאה. את זמנו הפנוי בילה על חוף הים של הפרבר פאלם ביץ' בו צד אחר נשים צעירות, פעילות שבמהלכה גם הכיר לראשונה אישה אלמונית שעתידה הייתה להפוך לאשתו. באחד הימים נתקל בהוריה, אשר הגיעו למקום יחד עם שתי בנותיהן, האחת בת החמש עשרה והשנייה בת העשרים. החמישה בילו יחדיו במשך זמן-מה ואף המשיכו להיפגש בשבועות הבאים, אולם לאחר שהוריהן של הבנות הבחינו כי הלה גילה עניין בבתם הצעירה והבהירו לו כי היא קטנה מדי מכדי להיכנס למערכת יחסים עם אדם בגילו, העביר את מלוא תשומת לבו לאחותה המבוגרת יותר, חרף סלידתם מכך. בשבועות הראשונים לזוגיותם ביקר ויילדר בביתם ויצא עמה מספר פעמים לבית הקולנוע. במקרה אחד הסיע אותה לאזור מיוער לא הרחק מהמחצבה בה אנס את הילדה הצעירה וביקש לצלמה, בטרם משך בחוזקה בחולצתה עד שכפתוריה נתלשו וניסה להתיר את חזייתה. כאשר ביקשה ממנו לעצור השיב ”אני רוצה שתורידי את הבגדים כדי שאוכל לצלם אותך עירומה, ואם לא תעשי את זה אני אשכב איתך כאן ועכשיו”; לאחר שסירבה דחף אותה ארצה, אך כאשר החלה לצרוח באיומים כי לא תיפגש איתו שוב לעולם הניח לה לנפשה, והשניים נסעו חזרה לביתה. על אף התקרית הזו, וכן אירוע אלים אחר בו ניפץ ויילדר את חלונית הדלת של בית משפחתם עם אגרופו החשוף, בנוסף לעוד מאורע בו ניסה לפתות את אם המשפחה אשר איימה עליו כי אם לא יעזוב אותה תתקשר למשטרה ואף תרצח אותו במו ידיה, השניים נישאו זה לזו ב-17 בפברואר 1968. הוריה של אשתו הבהירו כי לא יקבלו אותו לחיק משפחתם, אולם בתם עזבה את ביתם ולנה באופן זמני בהוסטל לנשים עד שויילדר והיא עברו לגור יחדיו. נישואיהם, עם זאת, עלו על שרטון במהרה ולא החזיקו מעמד במשך זמן רב. דרישותיו הבלתי פוסקות של ויילדר לקיים עמה יחסי מין, לעיתים עד שלוש פעמים מדי לילה, אשר כללו בקשות תכופות למין אנאלי, תנוחות כואבות ו-BDSM, בנוסף לאוסף תמונות נרחב של נשים עירומות אשר צילם באופן אישי ושאותו מצאה אשתו כאשר סידרה את ציוד הצילום שלו, וכן מנהגו לבגוד בה עם נשים אחרות, הובילו אותה לעזוב אותו פעמיים, על אף שחזרה בסופו של דבר. רק כעבור שנה שלמה, בפברואר 1969, עזבה את ויילדר באופן סופי לאחר שמספר שוטרים הגיעו למפתן ביתם על מנת לעצור אותו באשמת אונס של אחות בת שמונה עשרה שפגש ב-29 בנובמבר אשתקד. במהלך שיטוטיו על חוף הים בחיפוש אחר נערות ונשים צעירות, פעילות בה המשיך אף לאחר נישואיו, פגש באחות בת שמונה עשרה בשעה שהשתזפה והציע לצלם אותה בטענה כי תוכל להרוויח כסף נוסף מעיסוק צדדי בדוגמנות. לאחר שפיתה אותה לעלות לרכבו ונסע למקום מיוער ביקש לצלם אותה בעירום, אך כאשר סירבה והחלה לבכות החזיר אותה לביתה. בשבועות הבאים המשיך להטריד אותה תוך איומים כי יפרסם את התמונות שצילם אם לא תיפגש איתו שוב. ב-2 בפברואר הסיע אותה ליחידת דיור ששכר בה אנס אותה תוך שהוא ממשיך לאיים עליה שתעשה כרצונו. לאחר שאמה שכנעה אותה לדווח אודות העניין למשטרה נעצר ויילדר בביתו, אך משסירבה להעיד נגדו הוא שוחרר לאלתר. בתום תקרית האונס אשר משכה את תשומת ליבן של רשויות החוק אליו, ולאחר שהפך לחשוד אפשרי בשני מקרים נוספים של אונס ורצח אשר התרחשו בסידני באותה העת ונותרו בלתי מפוענחים עד היום, החליט ויילדר לעזוב את אוסטרליה לארצות הברית בה קיווה למצוא עבודה כנגר בזמן שיתגורר אצל קרובי משפחתו של אביו. הגירתו התאפשרה הודות לאזרחות הכפולה בה החזיק. הוא טס לפורט לודרדייל, פלורידה, והשתכן אצל סבתו עד שהרוויח די כסף על מנת לעבור לגור לבדו. מנהגו הכרוך בשוטטות על החוף בחיפוש אחר נשים בודדות אותו אימץ בנעוריו לא דעך בחלוף הזמן, אלא רק התגבר והפך זה מכבר לאובססיה ארוכת שנים אשר ליוותה אותו גם למסעו לארצות הברית. במרץ 1971 נעצר בפומפנו ביץ' כאשר אישה אלמונית דיווחה אודותיו למשטרה לאחר שהציע לה לדגמן עבורו בעירום. הוא הורשע בסעיף של התנהלות לא הולמת ונקנס בסכום בגובה של כעשרים וחמישה דולרים בטרם שוחרר לחופשי. אופק הקריירה שלו התפתח במהירות והחל להיראות מבטיח יותר מיום ליום, לאחר שהקים מספר עסקים קטנים בתחום המקרקעין. כמו כן ניהל מעין בר חשפנות מסוג טופלס במשך תקופה קצרה. מכריו מאותה תקופה טענו כי סדר יומו היה ארוך וקשה, ושנהג לקום השכם בבוקר וללכת לישון רק לקראת חצות, לאחר שעסק בעבודה מאומצת לאורך כל שעות היום. מצבו הכלכלי השתפר בהתאם, והוא עבר להתגורר ביחידות דיור יקרות אותן שכר במחירים של אלפי דולרים בחודש, ואף לנהוג ברכבי יוקרה שנהג למכור או להחליף מדי שנה. באותה העת הכיר ויילדר אישה אמריקאית בשם נולה אשר עסקה בגידול כלבים למחייתה, ובין השניים התפתחה מערכת יחסים רומנטית. על אף שמעולם לא נישאו הפכה זוגיותם למוצלחת יותר ממה שנישואיו הראשונים באוסטרליה אי פעם היו, והשניים אף גרו יחדיו במשך שמונה שנים, ושמרו על קשר חברותי גם לאחר שנפרדו. במרוצת השנים שקע ויילדר בעבודתו ובחייו החדשים ונדמה כי זנח את דרכיו הישנות, עד שב-1 באוקטובר 1976 התפרץ טבעו האלים שוב. בסביבות השעה 16:00 בצהריים הגיע לבוקה ראטון (אנ') עם משאיתו ונתקל בנערה בת שש עשרה אותה זיהה כבתו של אחד מלקוחותיו שאת גג ביתו תיקן באותה העת. לאחר שנעצר בסמוך אליה שוחחו השניים במשך מספר דקות עד שרכש את אמונה והציע להסיע אותה לביתה. רק לאחר שנסעו כברת דרך החל לסטור לה בחוזקה על פניה ולהכות אותה, לפני שעצר בצדי הכביש והתפשט לחלוטין באומרו, ”מעתה והלאה את הולכת לעשות כל מה שאני אגיד לך”; הוא ניסה לאנוס אותה אולם היא הצליחה לשכנע אותו שלא לעשות זאת לאחר שטענה כי כבר נאנסה קודם לכן וכעת הייתה בהיריון. לבסוף כפה עליה לבצע בו מין אוראלי והסיע אותה לביתו של בן זוגה בטרם עזב את המקום. כעבור שלושה ימים נעצר במקום עבודתו לאחר שהנערה והוריה הגיעו לחפשו בליווי שוטרי משרד השריף המקומי וזיהו אותו. האישום המרכזי שהופנה נגדו היה בגין תקיפה מינית, וקודם לתחילת ההליכים הורה בית המשפט לערוך עבורו אבחנה פסיכיאטרית שתבחן את כשירותו לעמוד לדין. הוא נבדק על ידי שני פסיכיאטרים שונים שהגיעו למסקנות רחוקות זו מזו אודותיו. חוות הדעת המרוסנת מבין השתיים מצאה כי היה מודע למעשיו בעת ביצועם וחש חרטה עמוקה בגינם, מבלי שניסה או שכלל היה מסוגל לסלוח לעצמו עבורם. כמו כן לא סבל מהזיות או מחשבות שווא כלשהן, היה בעל אינטליגנציה ממוצעת והבנה מוצלחת, יחסיו הבין-אישיים היו טובים למדי אם כי מוגבלים מבחינת כמות הקשרים שניהל בחייו, ובראייתו העצמית נתפשה דמותו כשל טיפוס בעל מזג מתון ונדיב שהרשה לאחרים לנצל אותו בשל כך. לאורך הבדיקה חזר והדגיש את נכונותו לקבל טיפול רפואי כדי שיוכל להבין את הסיבות להתנהגותו, ואף הודה בקיומה של בעיה. הבדיקה שעבר קבעה כי אינו לוקה בנפשו או סובל מהפרעה נפשית כלשהי, ושלא הותיר רושם התואם לפרופיל ממוצע של עברייני מין. חוות הדעת הנחרצת יותר, אשר התבססה על מפגש בן שלוש שעות עם פסיכיאטר אחר, הייתה שונה בתכלית מקודמתה והגיעה למסקנות אחרות לחלוטין אודות אופיו הנסתר כביכול של ויילדר. לדעת הממצאים הוא היה טיפוס נעים רוח ובעל רצון לשתף פעולה אשר ידע להתבטא בצורה רציונלית ונוגעת לעניין על אף שלעיתים הפך דיבורו לתמוה ומאולץ. הרושם הכללי שהותיר לא היה אמין לחלוטין מאחר שנהג לספק הצהרות מסוימות ולאחר מכן לחזור בו מדבריו, ולעיתים תכופות גם לסתור את עצמו. יכולתו להבין ולעקוב אחר ההוראות שניתנו לו הייתה מוצלחת, והוא היה בעל אינטליגנציה ממוצעת או גבוהה מגדר הרגיל. הדרכים בהן השתמש כדי לפתור בעיות היו הגיוניות, אך רצונו ליצור שינוי או שיפור בחייו נותר ירוד. הסתמן כי היה מסוגל לשים את עצמו במקומם של אנשים אחרים ולהזדהות עם מצבם. במרבית הזמן נותר דרוך יתר על המידה כנגד סכנות אפשריות בצורה שלימדה אודות קיומה של תחושת פרנויה אצלו. בנוסף לא סבל מנזק מוחי או מפיגור שכלי. על אף שנחשב לעבריין מין על פי החוק בפלורידה ואף הציג מידה מסוימת של מסוכנות, נמצא שפוי למדי ולפיכך כשיר לעמוד לדין. למרות ההבדלים התהומיים בין שתי חוות הדעת המסקנה המשותפת של שתיהן הייתה כשירותו של ויילדר לעמוד לדין. משפטו החל, אפוא, בראשית 1977, כאשר טען לחפות מפשע בגין כל האישומים שהופנו נגדו, ובתום ההליכים נמצא זכאי ושוחרר לחופשי. במרוצת שלוש השנים הבאות נפלה בחלקו של ויילדר הצלחה עסקית משמעותית שבשיאה ניהל או לכל הפחות היה מעורב באופן ניכר בניהולן של שלוש חברות מקרקעין שונות. הוא נחשב למשקיע מיומן שנהג לרכוש בתים שהזדקקו לשיפוץ באמצעות הלוואות נמוכות ריבית וארוכות טווח, לתקנם, ולמכרם במהירות רבה. הצלחתו אף החלה להסתמן באורח חייו הראוותני לאחר שרכש מספר רכבי יוקרה ועבר להתגורר בבתים מפוארים יותר מאלו בהם שכן עד כה. לאחר שהוא ובת זוגו, נולה, נפרדו זה מזו בתום שמונה שנים יחדיו, נהג לשכור את שירותיהן של זונות צעירות עמן נהג להסתובב בפומבי כדי להציגן לראווה. מדי כמה חודשים נסע לטייל בהוואי ובאיי בהאמה, וכמו כן ביקר לראשונה באוסטרליה מזה עשור מבלי שנתקל בבעיות מכל סוג שהוא בשל עברו הפלילי הקודם. למראית עין נדמה היה כי זנח את מנהגו ארוך השנים של שיטוט בחופי ים ובמרכזי קניות בניסיון לצוד נשים קלות לפיתוי. בנוסף חיפש פתרון לשיפור בריאותו הנפשית בדמות פסיכולוג עמו החל להיפגש בקביעות מדי שבוע. אחיזת עיניים זו לא החזיקה מעמד במשך זמן רב, וב-21 ביוני 1980 החיים הנסתרים שניהל התפרצו שוב לאחר שפגש בשתי נשים בנות כשמונה עשרה במרכז קניות בפאלם ביץ', ושכנען לדגמן עבורו לאחר שהכיר את עצמו בתור סוכן דוגמנות בשם ”דייוויד פירס” וביקש מהן להתלוות עמו. השלושה הסתובבו יחדיו במשך מספר שעות תוך שויילדר מצלם אותן במקומות שונים עד שלבסוף הצליח להפרידן זו מזו. בזמן שאחת מהן נותרה בחנות מקומית הוביל את השנייה עמו למשאיתו בה הורה לה לפשוט את בגדיה לפני שאנס אותה. הדבר לא נעשה בכפייה מאחר שהיא חשה מטושטשת, ככל הנראה בשל סמים שטמן בפיצה שאכלו יחדיו קודם לכן. במקביל דיווחה חברתה המודאגת אודות היעלמותה לסגל האבטחה של מרכז הקניות אשר יצר קשר עם המשטרה. ויילדר נעצר ב-3 ביולי אותה שנה והואשם בתקיפה מינית. הערכתו המקצועית של התובע את המצב, עם זאת, הייתה שלילית למדי, מאחר שלא נמצאו כל עדי ראייה והראיות המעטות שנאספו נחשבו לבלתי מספקות. לפיכך, בתום הדיונים בין שני הצדדים, הגיעו הפרקליטות וההגנה להסדר טיעון שבמסגרתו הודה ויילדר באשמה ונידון לחמש שנות מאסר על-תנאי בכפוף למתן טיפול פסיכולוגי ושמירה על התנהגות טובה. באחרית שנת 1982 שב ויילדר לאוסטרליה לזמן קצר כדי לבקר את הוריו, דבר שהתאפשר רק באישורו של שופט מאחר שעונש המאסר על-תנאי שקיבל בארצות הברית עדיין היה בתוקף. הוא נחת בסידני ב-6 בדצמבר אותה שנה ונסע כמעט מיד לחופי הים המקומיים כשבידיו ציוד הצילום שלו, כדי להתחקות אחר בחורות צעירות ולצלמן. פעילותו נמשכה לאורך השבועות הבאים ועד ל-28 בדצמבר, אז נתקל בשתי נערות צעירות בנות כחמש עשרה שטיילו על החוף לאחר שהתפצלו מחבריהן, שלושה נערים בני גילן, מספר דקות קודם לכן. ויילדר שוחח עמן ושכנע אותן להתלוות עמו כדי שיוכל לבדוק האם כישרונותיהן צפנו להן עתיד כדוגמניות, ולאחר שנכנסו לרכבו והסתובבו בעיר במשך זמן-מה לקח אותן לבית המלון בו שהה. כאשר נכנסו פנימה הכריח אותן להתפשט, לנשק אותו, להצטלם בתנוחות שונות, ולבסוף כפה עליהן לצפות בו מאונן. כאשר סיים עטה כיסוי עיניים על פניהן והסיע אותן חזרה לחוף הים ממנו הגיעו. חבריהן של הנערות הבחינו בהתנהגותן המוזרה ודיווחו אודות התקרית להוריהן ולמשטרה. למחרת היום הן מסרו את גרסתן להשתלשלות האירועים ונסעו יחד עם בני משפחותיהן וגורמי החוק למלון אליו לקח אותן ויילדר, בו הוא אותר בחדרו בטרם זוהה ונעצר באופן רשמי. האישומים העיקריים שהועלו נגדו היו תקיפה בלתי הולמת ופיתוי בניסיון לעכב, ושחרורו בערבות נדחה כך שנאלץ להישאר בתא המעצר המשטרתי בערב ראש השנה האזרחית. שימועו הבא של ויילדר נערך ב-3 בינואר 1983 ובמהלכו הצליח עורך דינו לשכנע את השופט לאפשר את שחרורו בערבות, אשר נקבעה על סך של כארבע מאות אלף דולרים. הסכום כולו הושג בסיועם של בני משפחתו, אשר השתמשו בנכסיהם השונים ואף בבתי מגוריהם בתור ערבויות. ויילדר שוחרר למחרת היום לאחר שהתחייב להופיע לשימועו הבא ועזב באופן מידי לפלורידה במה שנדמה תחילה כניסיון הימלטות, על אף שחזר לבסוף לסידני ב-18 ביולי 1983 כפי שהתחייב לעשות. תהליך הצגת הראיות ושמיעת העדים נמשך מספר ימים, ושימוע נוסף נקבע ל-4 באפריל 1984. משפטו של ויילדר באוסטרליה לא התקדם כפי שתכנן היות שלא הצליח להגיע להסדר טיעון עם הפרקליטות, ולראשונה בחייו עמד בפני הדילמה של משפט ממושך ויקר או מאסר ארוך שנים. עם שובו לפלורידה באוגוסט 1983 רכש מיד כרטיסי טיסה חזרה לסידני עבור התאריך הצפוי של שימועו המשפטי הבא, אך מעולם לא מימש אותם. במקום זאת המשיך בשגרת חייו הרגילה במשך מספר חודשים לפני שפתח במסע הרג קטלני ברחבי ארצות הברית. בראשית שנת 1984 השתתף במספר תחרויות מרוצים רשמיות, ביניהן מרוץ עשרים וארבע השעות של דייטונה ומרוץ הגרנד פרי מיאמי. במהלך אותה העת פגש לראשונה את רוזריו גונסאלס בת העשרים, דוגמנית אמריקאית-קובנית שעבדה כפרזנטורית עבור חברת תרופות במרוץ הגרנד פרי. בין השניים התפתח קשר זוגי ותוך זמן קצר הציע לה להינשא לו. היא נראתה בחיים בפעם האחרונה ב-26 בפברואר אותה שנה כאשר עזבה את מסלול המרוצים בחברת גבר אלמוני, ולדעת המשטרה הייתה הקורבן הראשון של ויילדר. צעירה נוספת בשם אליזבת אן קניון בת העשרים ושלוש נעלמה ב-5 במרץ מתחנת דלק בקורל גייבלס. ויילדר והיא הכירו כשנה קודם לכן וכעבור זמן קצר הציע גם לה להינשא לו, אך היא סירבה בשל פער הגילאים הניכר ביניהם. היעלמותן של שתי הנשים הצעירות משכו את תשומת ליבן של רשויות החוק, אשר פנו לבחון את ויילדר בתור החשוד המרכזי בפרשה. הדבר לא הפריע לו להמשיך בשגרת חייו, אולם מספר כתבות שפורסמו באותה העת הציתו במהרה את בהלתו, מאחר שכינו את החשוד בתור "נהג מרוצים מהגרנד פרי" והתיאור הפיזי שסיפקו עבורו התאים לחלוטין למראהו האישי. הוא ארז את חפציו ואת ציוד הצילום שלו במהרה וכן ביטל את טיסתו הקרובה לאוסטרליה, לפני שפנה למשוך את כספיו מעסקי המקרקעין שניהל. בנוסף הודיע לשותפיו שככל הנראה יעזוב לחופשה באמריקה הדרומית, במקסיקו או בקריביים, אך במקום זאת נסע מערבה. תחילה פנה לכיוון העיר דייטונה ביץ' שבמזרח פלורידה, אשר הייתה ידועה בתחרויות המרוצים הרבות שאירחה מדי שנה. עם הגעתו למקום החל גל היעלמויות פתאומי נוסף שכל קורבנותיו היו נשים. הראשונה מביניהן הייתה תרזה אן פרגוסון בת העשרים ואחת, שנעלמה בשעה שבילתה במרכז קניות מקומי וגופתה נמצאה כעבור מספר ימים כשהיא צפה בנחל סמוך. קולין אמילי אורסבורן בת החמש עשרה נעלמה אף היא וגופתה נמצאה לאחר מספר שבועות במחוז אורנג' (אנ'). שתי הנשים עברו התעללות ונרצחו, אם כי תיק החקירה הסובב את מותה של אורסבורן נותר פתוח וייתכן כי ויילדר לא היה אחראי למותה. ברקע המצוד שנפתח אחריו בפלורידה נסע ויילדר לעיר טלהסי הנמצאת בפינתה הצפונית-מערבית של המדינה, שם נתקל בלינדה גרובר בת התשע עשרה בחנות כלבו מקומית. הוא הציע לצלמה עבור מגזין גלישה אך משסירבה עקב אחריה עד שהגיעה למגרש חנייה קרוב והכה אותה עד לאובדן הכרה. לאחר מכן חטף אותה לאור יום והשליכה לתוך תא המטען של רכבו. בתום חטיפתה של גרובר פתח בנסיעה ארוכה לכיוון אכסניית דרכים בג'ורג'יה. בעצם חצייתו את קו הגבול שבין שתי המדינות עבר המקרה מידי רשויות החוק המדיניות לאלו של הבולשת הפדרלית. כאשר הגיע לבסוף למקום לינה שסיפק את דעתו ניסה לתחוב את גרובר לתוך מזוודה, אך משלא הצליח קשר אותה וסתם את פיה בנייר דבק בטרם הכניסה לתוך שק שינה פרוס לרווחה. כשהתמקם לבסוף בחדרו החל לחשמל אותה בעזרת אלקטרודות שחיבר לאצבעות ידיה ורגליה, ואף עיוור אותה באמצעות דבק מגע ששפך על עיניה אותו ניסה לייבש באמצעות מייבש שיער. כעבור מספר שעות בהן נמשכה מסכת העינויים הזו קפצה גרובר על רגליה בפתאומיות וניסתה להיאבק בו. על אף שויילדר הכניע אותה במהירות היא הצליחה לנעול את עצמה בשירותים לפני שהחלה לצעוק לעזרה. ויילדר המבוהל אסף את דבריו ונמלט מהמקום. צו מעצר הוצא נגדו ב-22 במרץ על סמך עדותה של גרובר, שנלקחה לבית החולים בזמן וחייה ניצלו. לאחר שעזב את ג'ורג'יה המשיך ויילדר מערבה לטקסס. ב-23 במרץ נעלמו עקבותיה של טרי דיאן ולדן בת העשרים ושלוש, אשר נראתה לאחרונה בסביבת אוניברסיטת לאמאר (אנ') בשעה 07:00 בבוקר אותו יום. בעלה העיד כי יומיים לפני כן סיפרה לו אודות אדם אלמוני שניגש אליה בשעה שבילתה במרכז קניות מקומי והציע לה לדגמן עבורו. גופתה אותרה כעבור שלושה ימים בתוך תעלת מים אזורית, כשהיא נושאת סימני התעללות, דקירה וחניקה. למחרת היום ביקר ויילדר בכנס מרוצים שנערך במרכז קניות בדאלאס ואף שוחח עם מספר עוברים ושבים בחיפוש אחר נשים שידגמנו עבורו. הוא השתכן בבית מלון מקומי תוך שהוא משתמש בזהותו של אחד משותפיו לעסק המקרקעין שניהל. בצהרי היום הבא נעלמו עקבותיה של סוזן לוגאן בת העשרים, אשר נראתה לאחרונה במרכז קניות באוקלהומה. גורמי החקירה מצאו תיעוד מאכסניה בקנזס בה עבר ויילדר ללון בהמשך אותו לילה. גופתה של לוגאן נמצאה כעבור מספר שעות בקרבת מקום, ונתיחה שלאחר המוות קבעה שנאנסה ונדקרה למוות. בהמשך אותו היום בו אותרה גופתה עבר ויילדר לאכסניה נוספת בדנוור, קולורדו. לא חלף זמן רב בטרם רצח אישה נוספת, שריל לין בונאוונטורה בת השמונה עשרה. לא ידוע כיצד נפגשו או את טיב היחסים שהתפתחו ביניהם, למעט כי ויילדר שכנע אותה לנסוע עמו ללאס וגאס, נבדה. הוא אכן הגיע לעיר ב-31 במרץ, אך ככל הנראה רצח את בונאוונטורה במהלך הדרך מאחר שגופתה נמצאה ב-3 במאי ביוטה לאחר שנדקרה מספר פעמים ונורתה למוות. בצהרי היום למחרת ביקר ויילדר בתחרות יופי שנערכה במרכז קניות מקומי, ונראה עוזב את המקום בחברתה של מישל קורפמן בת השבע עשרה. גופתה נמצאה ב-11 במאי ביער הלאומי אנג'לס (אנ'). הנתיחה שלאחר המוות קבעה כי נחנקה למוות כתוצאה מאדמה שנדחסה בכוח לתוך גרונה, משמע שויילדר החזיק את פניה כנגד החול עד שמתה מחנק. עם עזיבתו את נבדה נסע ויילדר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם פגש את טינה מארי ריזיקו בת השש עשרה בשעה שחיפש אחר קורבנות נוספים במרכז קניות בטורנס. לאחר ששכנע אותה להתלוות עמו כדי שיוכל לצלם אותה למגזיני דוגמנות נסעו השניים למקום הררי ומבודד, בו שלף לראשונה את אקדחו וסיפר לה אודות הנשים הרבות שרצח בשבועות הקודמים. תחת איומי אקדח הורה לה להיכנס לרכב וכפה עליה להתיישב עליו כך שיוכל לאנוס אותה תוך כדי שהיא נאלצת להביט בו. כשסיים קשר אותה והחזירה לרכב, בטרם נסע לבית מלון באל סנטרו בקרבת הגבול עם מקסיקו, שם המשיך לאנוס ולענות אותה לאורך כל הלילה, בין היתר בעזרת האלקטרודות בהן השתמש קודם לכן על לינדה גרובר. לאורך הימים הבאים המשיך ויילדר במסעו עם ריזיקו כאסירתו כשהוא משתמש בשמות בדויים ולן באכסניות דרכים זולות. הם המשיכו דרומה תוך חציית גבולות של מדינות רבות, ביניהן אריזונה, אלבקרקי, ניו מקסיקו, אוקלהומה, ארקנסו, מיזורי ואילינוי, עד שלבסוף עצרו באינדיאנה ב-10 באפריל. עם הגעתם למקום חטף ויילדר את דואנט סו וילט בת השש עשרה בה נתקל במרכז קניות בשעה שחיפשה אחר עבודה. הוא הכריח את ריזיקו לנהוג בשעה שקשר את וילט על רצפת הרכב, והשלושה הגיעו למלון דרכים בו עינה ואנס אותה לאורך כל הלילה כשריזיקו ישנה לצדם. שגרה זו נמשכה לאורך הימים הבאים כשבמהלך היום התקדמו בנסיעתם מזרחה ולאורך הלילה התעלל ויילדר בשתי הנשים ואנס אותן כרצונו. ב-12 באפריל הצליחה דואנט להימלט מידיו לאחר שסימם אותה בעזרת כדורי שינה ודקר אותה שלוש פעמים בגופה. הוא השליך אותה באזור מבודד באגמי האצבעות בניו יורק ועזב את המקום למשך מספר דקות, אך כאשר שב הופתע לגלות שנעלמה. בפרק הזמן שנעדר הצליחה דואנט לחבוש את פצעיה בעזרת חולצתה ולברוח לכיוון הכביש המהיר כדי להזעיק עזרה. מאחר שחשש כי תדווח לרשויות החוק אודות פשעיו גמר אומר בדעתו לגנוב רכב חדש. הוא וריזיקו המשיכו להסתובב בחוסר מעש עד שנתקלו בבת' אליין דודג' בת השלושים ושלוש באזור פלפס (אנ') בשעה שחנתה את רכבה במגרש חנייה. משחטף וכבל אותה כשהיא מרותקת לרצפת הרכב נסע ויילדר לאזור מיוער סמוך, שם הוציא אותה החוצה וירה בה למוות. בתום מסע בן יותר משלושה עשר אלף קילומטרים לאורכה של ארצות הברית הגיע ויילדר יחד עם ריזיקו לנמל התעופה הבין-לאומי לוגן בבוסטון. הוא נכנס פנימה וקנה עבורה כרטיס טיסה חזרה לקליפורניה, לפני ששב לרכב ונישק אותה לשלום במה שכינתה מאוחר יותר בתור ”רגע סנטימנטלי ושובר לב”. לדבריו, הוא תכנן להמשיך צפונה בניסיון לחצות את הגבול עם קנדה. מסע הקטל של ויילדר הסתיים ב-13 באפריל 1984 כשעצר בתחנת דלק בקול ברוק (אנ'), ניו המפשייר, כדי לבקש מעוברים ושבים הוראות כיצד יוכל להגיע לקנדה. כאשר שני שוטרים מקומיים שנכחו במקום באותה שעה התקרבו אליו הוא ניסה להימלט לרכבו על מנת לקחת את האקדח שהשאיר בתוכו. אחד השוטרים תפס אותו בזרועו בדיוק לאחר שהספיק לאחוז בכלי הנשק והשניים נאבקו זה בזה במשך מספר שניות, במהלכן ירה ויילדר שתי יריות בשוגג. הקליע הראשון פגע בחלקו הקדמי של גופו ויצא דרך גבו לפני שפגע גם בשוטר עמו נאבק, והשני פגע בחזהו, הורג אותו באופן מידי. השוטר נפצע אף הוא באופן קשה אך שרד. גופתו של ויילדר הוחזרה לפלורידה ונשרפה, ואפרו פוזר במקום לא ידוע. הוא השאיר אחריו הון בשווי של כשבעה מיליון דולרים, אשר לפי החלטת בית משפט מיוני 1986 חולק בין משפחות הקורבנות. ויילדר מעולם לא נחקר באופן ישיר בדבר מקרי הרצח הרבים שקושרו אליו מאחר שהפך לחשוד המרכזי בביצועם רק לאחר מותו. לדעת הקונצנזוס הרווח כיום, עם זאת, הוא היה אחראי מעל לכל ספק לשמונה מקרי רצח, ונותר החשוד המרכזי בשנים עשר נוספים. לפיכך, מספר הקורבנות שמתו תחת ידיו עשוי להיות עשרים לכל הפחות. שמותיהם ונסיבות מותם של כל הקורבנות המאומתים והמשוערים שנרצחו וכן של אלו שחייהם ניצלו הם כדלהלן. סרט הטלוויזיה טרף קל (אנ') מבוסס על חייו ופשעיו של ויילדר. ספר העיון "רוצח מלכות היופי" מאת ברוס גיבני מ-1990 עוסק בחייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר, ומתרכז בעיקר במסע הקטל בן ששת השבועות שערך הלה בארצות הברית לאורך שנת 1984. זה הוא הספר הראשון שהעלה לכתב אי פעם מידע אודות הפרשה. ספר העיון "כריסטופר ויילדר: סיפורו האמיתי של רוצח מלכות היופי" מאת ג'ק רוזווד ובעריכתו של דוויין ווקר מ-2016 הוא הכרך השישה עשר בסדרת ספרי הפשע האמיתי "פשע אמיתי בידי רוצחים מרושעים"; הוא מסכם בקצרה את חייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר ומסתמך בעיקר על מקורות קודמים מאשר על חומרי חקירה או ראיונות מקוריים. ספר העיון "רוצח התמונות: סיפורו המצמרר והאמיתי של הרוצח הסדרתי כריסטופר ויילדר – מחופיה של סידני לרשימת המבוקשים ביותר של ארצות הברית" מאת דנקן מקנאב מ-2022 הוא כתב היד המקיף ביותר אודות חייו ופשעיו של כריסטופר ויילדר. הוא נשען במידת-מה על ספרו של גיבני מ-1990, אולם גם מציג תוכן חדש שנאסף מתוך חומרי החקירה הרבים של הפרשה, לרבות תגליות חדשות שנחשפו בשלושת העשורים שחלפו מאז מותו של ויילדר. פודקאסט הפשע האמיתי "פשע אמיתי כל הזמן" שידר פרק אודות כריסטופר ויילדר ב-15 במאי 2017 בשם "כריסטופר ויילדר – רוצח מלכות היופי". פודקאסט הפשע האמיתי "רוצחים סדרתיים" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר בינואר 2021 בשם "רוצח מלכות היופי", חלק א' וב'. פודקאסט הפשע האמיתי "אי הפשע האמיתי" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר ב-29 בנובמבר וב-21 בדצמבר 2020 בשם "כריסטופר ויילדר" חלק א' וב'. פודקאסט הפשע האמיתי "פשעים והשלכותיהם" שידר שני פרקים אודות כריסטופר ויילדר ב-1 וב-8 במאי 2023 בשם "רוצח מלכות היופי", חלק א' וב'. מדיה וקבצים בנושא כריסטופר ויילדר בוויקישיתוף כריסטופר ויילדר באתר Murderpedia, אורכב מהמקור ב-25 במרץ 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר באתר Crime Library, אורכב מהמקור ב-25 במרץ 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ידע בשרי (באנגלית: Carnal Knowledge) הוא מונח משפטי מיושן המתאר קיום של יחסי מין והוחלף זה מכבר במרבית מדינות העולם במושגים חדשים יותר כגון חדירה. שני האישומים המקוריים הם "תקיפה בלתי הולמת" (באנגלית: Indecent Assault) כלומר אלימות שיש בה נטייה למעשה מגונה כלשהו, וכן "פיתוי עם כוונה להחזיק" (באנגלית: Entice With The Intention To Hold) משמע שכנוע של אדם אחר לחבור או להצטרף במטרה לחטוף, לעכב או להחזיק בו מאוחר יותר. בארצות הברית גופה לא מזוהה מכונה "ג'ון דו" במקרה של גבר ו"ג'יין דו" במקרה של אישה. שום דבר לא קורה כאן, הכרוניקל אקספרס, לוג'יין ג'ונס, פורסם במקור ב-6 במאי 2009, אורכב מהמקור ב-20 בפברואר 2012. (באנגלית) מקנאב, פרק א': תינוק המלחמה, עמודים 8–9. מקנאב, פרק א': תינוק המלחמה, עמודים 9–10. מקנאב, פרק ב': בואו נלך לגלוש, עמודים 12–13. מקנאב, פרק ב': בואו נלך לגלוש, עמודים 13–14. רוצח מלכות היופי ונהג המרוצים כריסטופר ברנרד ויילדר פותח במסע מדמם ברחבי ארצות הברית כשהוא חוטף, אונס ורצח לפחות שמונה נשים לאורך שנת 1984, ניו יורק דיילי ניוז, מארה בובסון, פורסם במקור ב-19 בספטמבר 2015, אורכב מהמקור ב-3 באפריל 2016. (באנגלית) מקנאב, פרק ב': בואו נלך לגלוש, עמודים 14–15. מקנאב, פרק ה': אומללים לנצח ונצח, עמוד 35. רוצח התמונות: בתוך מסע הקטל הרצחני של כריסטופר ויילדר לאורכן של שתי מדינות, חדשות ערוץ שבע, דנקן מקנאב, פורסם במקור ב-15 בדצמבר 2020, אורכב מהמקור ב-19 באפריל 2024. (באנגלית) מקנאב, פרק ה': אומללים לנצח ונצח, עמודים 36–37. מקנאב, פרק ה': אומללים לנצח ונצח, עמודים 37–38. מקנאב, פרק ה': אומללים לנצח ונצח, עמוד 40. מקנאב, פרק ו': הקש האחרון, עמודים 41–43. מקנאב, פרק ז': פשעים במיאמי, עמודים 50–51. מקנאב, פרק ז': פשעים במיאמי, עמודים 51–52. מקנאב, פרק ז': פשעים במיאמי, עמוד 54. מקנאב, פרק ז': פשעים במיאמי, עמוד 52. מקנאב, פרק ח': בריחה קרובה, עמודים 57–59. מקנאב, פרק ח': בריחה קרובה, עמוד 60. מקנאב, פרק ח': בריחה קרובה, עמודים 60–62. מקנאב, פרק ח': בריחה קרובה, עמודים 62–64. מקנאב, פרק ח': בריחה קרובה, עמוד 64. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמוד 65. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמוד 68. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמוד 67. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמודים 68–69. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמודים 71–72. מקנאב, פרק ט': הזמנים הטובים, עמודים 74–76. מקנאב, פרק י"א: תחייכי למצלמה, עמוד 87. מקנאב, פרק י"א: תחייכי למצלמה, עמודים 93–100. מקנאב, פרק י"א: תחייכי למצלמה, עמוד 100. מקנאב, פרק י"א: תחייכי למצלמה, עמודים 101–105. מקנאב, פרק י"ב: יש לך את הזכות לשמור על שתיקה, עמוד 106. מקנאב, פרק ט"ז: התחמקות מהצדק, עמוד 123. מקנאב, פרק ט"ז: התחמקות מהצדק, עמוד 129. מקנאב, פרק ט"ז: התחמקות מהצדק, עמוד 131. מקנאב, פרק י"ח: מת לפגוש אותך, עמוד 144. מקנאב, פרק י"ח: מת לפגוש אותך, עמוד 147. מקנאב, פרק כ': לצאת לדרך, עמוד 163. מקנאב, פרק כ': לצאת לדרך, עמודים 164–165. מקנאב, פרק כ"א: המצוד חוצה-היבשות מתחיל, עמודים 166–169. מקנאב, פרק כ"א: המצוד חוצה-היבשות מתחיל, עמודים 169–170. מקנאב, פרק כ"ב: מעבר לקווים, עמודים 171–179. מקנאב, פרק כ"ג: תקווה להפסקה, עמוד 181. מקנאב, פרק כ"ג: תקווה להפסקה, עמודים 193–195. מקנאב, פרק כ"ד: לצפות את הבלתי צפוי, עמודים 197–198. מקנאב, פרק כ"ד: לצפות את הבלתי צפוי, עמודים 199–201. מקנאב, פרק כ"ד: לצפות את הבלתי צפוי, עמודים 201–203. מקנאב, פרק כ"ו: עשרת המבוקשים ביותר, עמודים 204–215. מקנאב, פרק כ"ז: תחילתו של הסוף, עמודים 216–222. מקנאב, פרק כ"ז: תחילתו של הסוף, עמודים 223–224. מקנאב, פרק כ"ח: הבריחות לחופש, עמוד 219. משפחת הקורבן מהטבח מקבלת כ-3.6 מיליון דולרים, סידני מורנינג הרלד, פורסם במקור ב-26 באפריל 1987, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) רוזריו תרזה גונסאלס, פרויקט צ'ארלי, אורכב מהמקור ב-6 במרץ 2021. (באנגלית) מקנאב, פרק י"ח: מת לפגוש אותך, עמודים 142–147. אליזבת אן קניון, פרויקט צ'ארלי, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) מקנאב, פרק י"ט: התדרדרות לכאוס, עמודים 148–161. מותה של בתה הביא לה תקווה בדמות אישה הטוענת כי שמעה את קולה של יקירתה מבעד לקבר, אורלנדו סנטינל, פורסם במקור ב-1 במאי 1988, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) מקנאב, פרק ג': הפשע שזעזע את האומה, פרק ד': חידת החולות, עמודים 18–34. כאשר רוצח שוטט בחופים הצפוניים, דיילי טלגרף, פורסם במקור ב-11 בספטמבר 2015, אורכב מהמקור ב-3 ביוני 2023. (באנגלית) מקנאב, פרק ד': חידת החולות, עמודים 32–33. גופת אישה נמצאה בסנדהילס גרייב, סידני מורנינג הרלד, פורסם במקור ב-6 בפברואר 1966, אורכב מהמקור ב-17 ביולי 2018. (באנגלית) מקנאב, פרק ד': חידת החולות, עמוד 33. הרוצח מסידני הוא "כמו ג'ק המרטש", קנברה טיימס, עמוד 26, פורסם במקור ב-19 בינואר 1967, אורכב מהמקור ב-23 באפריל 2024. (באנגלית) רשויות החוק זיהו נערה שנמצאה מתה בשדה תירס ב-1979, דמוקרט כרוניקל, גרי קרייג, טינה אי, מתיו דיינמן, פורסם במקור ב-26 בינואר 2015, אורכב מהמקור ב-20 במרץ 2015. (באנגלית) "רוצח הווידויים" טען כי רצח שש מאות נשים – האם תמי ג'ו אלכסנדר הייתה אחת מהם, כל מה שמעניין, ג'ון קורוסקי, קייטי סרנה, פורסם במקור ב-4 בדצמבר 2019, אורכב מהמקור ב-24 באפריל 2024. (באנגלית) מקנאב, פרק י': מלך הכביש, עמודים 82–83. עשר עובדות מצמררות אודות רוצח מלכות היופי, ליסט ורס, בנג'מין ולטון, פורסם במקור ב-7 באוגוסט 2019, אורכב מהמקור ב-24 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח סדרתי עשוי להיות קשור למקרה רצח ישן של צעירה מניו יורק מ-1983, פוקס ניוז, פורסם במקור ב-27 ביוני 2017, אורכב מהמקור ב-24 באפריל 2024. (באנגלית) מקנאב, פרק ט"ו: ההיסטוריה חוזרת על עצמה, עמודים 117–118. תמי לין לפרט, פרויקט צ'ארלי, אורכב מהמקור ב-8 בפברואר 2012. (באנגלית) משטרת דייווי זיהתה אישה שגופתה נמצאה בתוך תעלה בתיק חקירה ישן מ-1984, ערוץ שבע (אנ'), ג'וליאן קווינטאנה, ונסה מדינה, פורסם במקור ב-24 באוקטובר 2023, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) לורי ג'יין קירסי, רשת דו, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) מלורי מארי גיי, משרד השריף של מחוז קולייר, אורכב מהמקור ב-26 בנובמבר 2015. (באנגלית) דוקטור ג'י מצא התאמה עבור הדנ"א של הנערה הנעדרת מאז 1984, היומן, אנדרו גאנט, פורסם במקור ב-2 בפברואר 2011, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) טרף קל, בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-27 במרץ 2024. (באנגלית) רוצח מלכות היופי, גודרידס, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר: סיפורו האמיתי של רוצח מלכות היופי, גודרידס, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח התמונות, גודרידס, אורכב מהמקור ב-25 באפריל 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר – רוצח מלכות היופי, אווראנד, פורסם במקור ב-15 במאי 2017, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח מלכות היופי: כריסטופר ויילדר חלק א', ספוטיפיי, פורסם במקור בינואר 2021, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח מלכות היופי: כריסטופר ויילדר חלק ב', ספוטיפיי, פורסם במקור בינואר 2021, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר חלק א', אווראנד, פורסם במקור ב-29 בנובמבר 2020, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) כריסטופר ויילדר חלק ב', אווראנד, פורסם במקור ב-29 בנובמבר 2020, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח מלכות היופי חלק א', ספריקר, פורסם במקור ב-1 במאי 2023, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית) רוצח מלכות היופי חלק ב', ספריקר, פורסם במקור ב-1 במאי 2023, אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2024. (באנגלית)