laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'ניפר אספוזיטו

ג'ניפר אספוזיטו (באנגלית: Jennifer Esposito; נולדה ב-11 באפריל 1973) היא שחקנית אמריקאית, הופיעה בסרטים "הקיץ של סאם" (1999), "אל תוציא מילה" (2001), "התרסקות" (2004) ו"טקסי בניו יורק" (2004) ובטלוויזיה מוכרת מתפקידיה בסדרות הטלוויזיה "ספין סיטי" (1999-1997), "קרובות" (2006-2005), "סמנתה מי?" (2009-2007), "שוטרים בדם" (2012-2010) ו"NCIS"‏ (2017-2016). אספוזיטו נולדה בברוקלין, ניו יורק, השנייה מבין שתי בנותיהם של פיליס, מעצבת פנים, ורוברט אספוזיטו, מפיק מוזיקלי. היא ממוצא איטלקי, וגדלה בסטטן איילנד; היא בוגרת בית הספר התיכון הקתולי "מור". אספוזיטו ערכה את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה ב-1996 בסדרת המשטרה "חוק וסדר". היא התפרסמה לראשונה בהופעתה בסדרה הקומית זוכת פרס אמי ו-4 פרסי גלובוס הזהב "ספין סיטי"; בסדרה גילמה את סטייסי פטרנו, מזכירתו של סגן ראש העירייה מייק פלארהטי (מייקל ג'יי פוקס). את פריצתה הקולנועית עשתה אספוזיטו ב-1998 בסרט האימה "אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון", סרט ההמשך ל"אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". בסרט מגלמת אספוזיטו את ננסי. ב-1999 קיבלה אספוזיטו הצעה מספייק לי לשחק בתפקיד משני בדרמת הפשע "הקיץ של סאם", בו הופיעה כרובי, אישה צעירה המגיעה לניו יורק לאחר שנפרדה מחברה ומנסה למצוא חן בעניי ריצ'י (אדריאן ברודי). בשנת 2000 שיחקה אספוזיטו במותחן האימה "דרקולה 2000" וגילמה ערפדית בשם סולינה. ב-2001 הופיעה במותחן הפסיכולוגי "אל תוציא מילה" בתפקיד סנדרה קאסידי, בלשית שמנסה לפענח אחר חטיפת ביתו של פסיכיאטר מפורסם (מייקל דאגלס). ב-2002 שיחקה אספוזיטו בקומדיית הילדים "אשף התחפושות" לצידו של דיינה קארווי. בשנת 2004 השתתפה אספוזיטו בדרמת המתח של פול האגיס "התרסקות", בה גילמה את דמותה של ריה, בלשית ממוצא היספני, שותפתו של גרהאם (דון צ'ידל) וחברתו, הנוהגת בגזענות כלפי אנשים ממוצא אסיאתי. סרט נוסף בו הופיעה אספוזיטו היה "טקסי בניו יורק", סרט פעולה קומי בהפקתו של לוק בסון המבוסס על קומדיית האקשן הצרפתית המפורסמת. בסרט גילמה אספוזיטו את לוטננט מרתה רובינס. ב-2005, הופיעה אספוזיטו בסדרה "קרובות" ובין השנים 2007–2009, היא הופיעה בסדרה "סמנתה מי?". ב-2008, היא הופיעה בסרט "גסות אמריקאית". בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ', לצד ג'ניפר אניסטון, אוון וילסון וקתרין האן. בשנים 2020-2019 שיחקה בשישה פרקים בסדרת גיבורי-העל של פריים וידאו "הבנים". ב-30 בדצמבר 2006 אספוזיטו נישאה לשחקן בראדלי קופר. במאי 2007, לאחר חמישה חודשי נישואים, הם הגישו בקשה לגירושין, שהסתיימה סופית בחודש נובמבר. ב-2009, אספוזיטו התארסה לטניסאי האוסטרלי מארק פיליפוסיס; בני הזוג נפרדו באוגוסט 2010. במאי 2014, אספוזיטו הודיעה על אירוסיה לדוגמן הבריטי לואי דאולר. הם נישאו ב-16 בנובמבר 2014 בניו יורק. במרץ 2016 אספוזיטו הגישה תביעת גירושין מדאולר. בשנת 2020, אספוזיטו נישאה למאמן הכושר ג'ספר וסטרסטרום. מדיה וקבצים בנושא ג'ניפר אספוזיטו בוויקישיתוף ג'ניפר אספוזיטו, ברשת החברתית פייסבוק ג'ניפר אספוזיטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ניפר אספוזיטו, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ניפר אספוזיטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ניפר אספוזיטו, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ניפר אספוזיטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פליאה

המונח "פלא" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו פלא (פירושונים). פליאה היא רגש, הדומה לתדהמה, שאנשים חווים כאשר הם עומדים אל מול דבר מה נדיר או בלתי צפוי. פליאה היא מילה בעלת קונוטציה חיובית מתדהמה, וכרגש מתבטאת לאורך תקופה ארוכה יותר של זמן. כמו כן, היא הוכחה כקשורה לסקרנות, קסם ודחיפה לחקירה מדעית. פליאה מושווה לעיתים גם ליראת כבוד אך יראת כבוד מיוחסת לפחד והוקרה ולא לשמחה. כמו כן, בעוד פליאה היא המובילה לגילויים מדעיים, רבות מיוחסת יראת כבוד כמובילה להשתמוממות מהניסים המתוארים בכתבים של מרבית הדתות. Harvard University Press: Wonder, the Rainbow, and the Aesthetics of Rare Experiences by Philip Fisher http://faculty.virginia.edu/haidtlab/articles/keltner.approaching-awe.pdf
קבלה (רגש)

קבלה הוא מונח המתייחס למצב בו אדם חווה אירוע או מצב (לרוב אירוע בעל קונוטציות שליליות), מבלי לנסות לשנות אותו, למחות או להתרחק ממנו. המונח נמצא בשימוש בדתות מזרחיות, דוגמת בודהיזם, וכמו כן בפסיכולוגיה מערבית. יש הטוענים כי מטרה מרכזית של דתות שונות וכן גישות פסיכולוגיות שונות היא לסייע בהתוויית הדרך לקבלה של מצב על ידי האדם, כשמדובר במצבים שאינם רצויים ואינם ניתנים לשינוי. המילה קבלה מתארת חוסר פעולה חיצוני שמטרתו שינוי של מצב כלשהו, משמשת גם לתיאור של מצב נפשי-קוגניטיבי. ניתן לסווג את תהליכי ההגעה לקבלה למספר קבוצות, כאשר העיקריות הן: קבלה עצמית, קבלה חברתית וקבלה של אובדן. כמו כן קיים מצב של קבלה הדורשת שינויים חיצוניים, המכונה קבלה מותנית. על פי המודל של קובלר ורוס, קבלה היא השלב החמישי והאחרון בהתמודדות מול האובדן (לרוב מוות). ארבעת השלבים המובילים לקבלה הם הכחשה, זעם, התמקחות ודיכאון; ארבעת השלבים הראשונים הם סכמתיים ולעיתים יש דילוגים על חלקם, אך כאשר לא נצפית התקדמות בין השלבים, עולה בעייתיות ותחושת "תקיעות" של האדם בתהליך התגברותו על האובדן. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לאו נוצ'י

לאו נוצ'י (באיטלקית: Leo Nucci; ‏ נולד ב-16 באפריל 1942, בקסטיליונה די פפולי בקרבת בולוניה, איטליה), הוא זמר בריטון אופראי, אחד מהבריטונים החשובים בשנות ה-80 וה-90. קולו של נוצ'י מתאים במיוחד לתפקידים באופרות של ורדי. נוצ'י הופיע לראשונה על הבמה בעיר ספולטו, בתפקיד פיגארו באופרה "הספר מסביליה" של רוסיני, בשנת 1967. לאחר מכן הצטרף אל בית האופרה לה סקאלה במילאנו, והופיע שם לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1975, שוב בתפקיד פיגארו. מאז התפתח המוניטין הבינלאומי שלו במהרה, כאשר הופיע לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1978, (בתפקיד מילר ב"לואיזה מילר" של ורדי), ובשנת 1980 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק כרנאטו ב"נשף המסכות". בתפקיד זה גם הופיע לראשונה בפריז באופרה גרנייה בשנת 1981, ובפסטיבל זלצבורג תחת שרביטו של המנצח הרברט פון קאראיין. במהלך הקריירה שלו הופיע נוצ'י בהפקות חשובות בעולם האופרה, בין היתר עם הזמרים לוצ'אנו פבארוטי, ג'ואן סאת'רלנד, פלאסידו דומינגו ועוד. הרפרטואר של נוצ'י מקיף את הרפרטואר האיטלקי, מהבל קאנטו ועד הוריזמו, אך קולו העמוק, הטכניקה הבטוחה ויכולותיו הדרמטיות מוצגים בצורה הטובה ביותר באופרות של ורדי, בפרט כמקבת', ריגולטו, לונה, ז'רמון, רודריגו, אמונסארו, יאגו ופלסטף. את תפקיד ריגולטו שר נוצ'י מעל ל-400 פעמים. בשנת 2016 הוא שר בלה סקאלה את ריגולטו לצד נדין סיירה. נוצ'י נהנה מקריירה ארוכה, והוא עדיין שר ומופיע. הוא נשוי לסופרן אדריאנה אנלי, ולזוג יש בת. מדיה וקבצים בנושא לאו נוצ'י בוויקישיתוף לאו נוצ'י, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לאו נוצ'י, באתר AllMusic (באנגלית) לאו נוצ'י, באתר MusicBrainz (באנגלית) לאו נוצ'י, באתר Yandex.Music (ברוסית) לאו נוצ'י, באתר Discogs (באנגלית) לאו נוצ'י, באתר Songkick (באנגלית)
שליו גמבל

שליו גמבל (שם מדעי: Callipepla gambeli) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: Callipepla), הנפוץ במיוחד באזורי המדבר של המדינות אריזונה, קליפורניה, קולורדו, נבדה, יוטה, טקסס, סונורה, ניו מקסיקו, צ'יוואווה ובאחה קליפורניה. שמו של שליו גמבל ניתן לו, לכבודו של החוקר והטקסונום "ויליאם גמבל", שגילה אותו בשנת 1843. את שליו גמבל, ניתן לזהות בקלות בזכות ציצת הנוצות שעל ראשו, ומעטה הנוצות הקשקשי שעל חלק גופו התחתון. רוב גופו של שליו גמבל מכוסה נוצות אפורות, והזכר שונה מן הנקבה בכך שיש לו נוצות בצבע נחושת על החלק העליון של ראשו, פניו שחורים, ומעל עיניו יש לו פסים לבנים. ממדיו של שליו גמבל - אורך כ-30 סנטימטר, ומוטת כנפיים של כ-35–40 ס"מ. הוא ניזון מעלים, עשבים וזרעים. שליו גמבל מתנייד בעיקר בהליכה מהירה. לעיתים רחוקות הוא מתעופף למרחק קצר, תעופה עם משק כנפיים מהיר ורעשני. ברוב עונות השנה חי שליו גמבל חיי קהילה, והוא מתרכז בלהקות של פרטים בוגרים וצעירים. אולם, באביב (עונת הרבייה) נחלקים הלהקות לזוגות, וכל זוג הופך להיות תוקפני ביותר כלפי זוגות אחרים. שליו גמבל הוא מונוגמי ושומר אמונים לבן זוגו. הנקבה מטילה בין 10 ל-15 ביצים בתוך קן פשוט מוחבא בתוך הצמחייה בדרך כלל בבסיסו של סלע או גזע עץ. האפרוחים בוקעים לאחר כ-21 ימי דגירה, ומיד לאחר הבקיעה הם מסתובבים עם הוריהם, ותרים אחר מזון. בתחילה ניזונים האפרוחים בעיקר מחרקים, אך ככל שהם מתבגרים מזונם מתבסס יותר ויותר על צמחים. שלווים מדיה וקבצים בנושא שליו גמבל בוויקישיתוף שליו גמבל, באתר ITIS (באנגלית) שליו גמבל, באתר NCBI (באנגלית) שליו גמבל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שליו גמבל, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) שליו גמבל, באתר GBIF (באנגלית) שליו גמבל באתר הרשימה האדומה של IUCN
השטן ואשת האיכר

השטן ואשת האיכר היה מופע בידור וזמר ישראלי מצליח משנת 1971. המופע יוחד לבלדות ושירי עמים, מתורגמים, שהיו בחלקם הגדול שירי כמיהה לחופש ומחאה כנגד דיכוי. המופע והתקליט זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ. המופע "השטן ואשת האיכר" הושפע ממופע קודם, "הלוך הלכה החבריא", שעלה על הבמות בישראל בשנת 1969 וכלל שירים רוסיים בתרגומו של יעקב שבתאי ובביצוע הלהקה שכללה את ליאור ייני, דודו אלהרר, אמנון ברנזון ותמי ספיבק. לאחר שהמופע "הלוך הלכה החבריא" נקלע לקשיים, נטל אמנון ברנזון לידיו את הפקת המופע והוא זכה להצלחה רבה. בעקבות הצלחת "הלוך הלכה החבריא" הפיק אמנון ברנזון מופע המשך, "השטן ואשת האיכר", שיוחד לבלדות ושירי עמים, מתורגמים מרוסית, אנגלית וצרפתית. חלק גדול מהשירים בטאו כמיהה לחופש ומחאה כנגד דיכוי. בין השירים הוקראו קטעי קישור שהיו סיפורי-עם מפולפלים ממקור אירי או מעובדים לפי סיפורי קנטרברי והדקמרון. כל השירים וקטעי הקריאה במופע תורגמו על ידי דן אלמגור ועובדו על ידי אריה לבנון. במאי המופע היה נדב לויתן והמנהל המוזיקלי היה צביקה כספי. השתתפו בו: אמנון ברנזון, מפיק המופע, יחד עם שני יוצאי להקות צבאיות רפי גרנות ומיכל טל. בין שירי המופע שהתפרסמו נמנים: "הגיטרה של פדרו", "ליושינקה", "העגורים", "האינדיאני", "אנטיה" ו"היי שלום". בעקבות המופע יצא גם תקליט. המופע והתקליט זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ. בשנת 1973 הועלה מופע המשך בתבנית דומה בהפקתו של ברנזון, בשם "החייט ואשת הסנדלר", עם משתתפים אחרים, בהם שלומית אהרון, אולם הופעות מופע זה נקטעו בעקבות מלחמת יום כיפור. ב-2009 הועלה מופע מחודש של שירי "הלוך הלכה החבריא" ו"השטן ואשת האיכר", בשם "הלכה החבריא לשטן ואשת האיכר". השטן ואשת האיכר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) ירון סבוראי, השטן ואשת האיכר. הקאמבק, שיחה עם אמנון ברנזון, מגזין המושבות, 8.4.2009 השטן ואשת האיכר, בביצוע מיכל טל ואורי הרפז, סרטון באתר יוטיוב יוסי חרסונסקי, נערה ושמה ליושנקה, מעריב, 29 בנובמבר 1971
אל-קטייפה

אל-קטייפה (בערבית: القطيفة, בתעתיק מדויק: אלקטיפה) היא עיר סורית בנפת אל-קטייפה שבמחוז ריף דמשק, הממוקמת כ-40 קילומטרים צפון-מזרחית לדמשק הבירה, למרגלות הרי קלמון (القلمون). שטחה של העיר הוא כ-200 קמ"ר ואוכלוסייתה עומדת על 26,671 נפש (נכון למפקד התושבים שנערך בשנת 2004). חשיבותה ההיסטורית של העיר קטייפה נובעת ממיקומה הגאוגרפי על הדרך המרכזית היוצאת מדמשק, עליה עברו במרוצת השנים שיירות של סחורות וכן כוחות צבאיים לצפון סוריה (ציר דמשק-חלב) ולמזרחה (ציר דמשק-תדמור). הכלכלה בעיר נסובה בעיקר סביב שלושה תחומים מרכזיים: חקלאות - המגזר החקלאי בעיר קטייפה מתמקד בגידול עצי פרי, ביניהם תאנים, ענבים, שקדים, אגוזי מלך, משמשים ורימונים. בשנים האחרונות התרחבה גם תעשיית גידול עצי זית באזור. מסחר - העיר קטייפה מהווה מרכז מסחרי משגשג, ובה שווקים וחנויות לממכר מוצרים שונים ומגוונים. תעשייה - חלק מתושבי העיר עוסקים בתחומי התעשייה המסורתיים והתעשייה הקלה. כמו כן, מועסקים חלק מתושבי העיר במפעלים ובחברות תעשייתיות באזור התעשייה של העיירה הסמוכה עדרא (عدرا). בעיר קטייפה ובסביבותיה מספר אתרים בעלי עניין. 30 קילומטרים ממערב לעיר נמצאת אמת מים רומית עתיקה. כמו כן ממוקמים באזור חאן בשם "חאן א-נורי" (خان النوري), מבצר עתיק, מסגד וחמאם מתקופת שלטונו של סינאן פאשה באימפריה העות'מאנית (המאה ה-16). מפקד תושבים של מחוז ריף דמשק לשנת 2004 (הקישור אינו פעיל, 27 בספטמבר 2019)
אתלסטאן, מלך סאסקס

אתלסטאן (באנגלית: Æðelstan; נפטר לאחר שנת 724) היה מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית. ככל הנראה אתלסטאן מלך לצד נות'הלם, וייתכן ששניהם היו חברי מועצת זקנים (כל אחד היה אלדרמן), אשר שלטו יחדיו בממלכה. פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של אתלסטאן. ידוע כי הוא חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 714 (ככל הנראה מדובר בטעות ומדובר בצו משנת 717). על צו זה מכונה אתלסטאן בכינוי "המלך אתלסטאן" (Athelstan rex). בצו זה מוזכר שמה של המלכה אדלדרוית' (Edeldrið regina), וייתכן שמדובר ברעייתו של אתלסטאן. היסטוריונים סבורים כי אתלסטדאן ואדלדרוית' היו הוריו של אתלברט, לימים מלך סאסקס. קורות חיים של מלכי סאסקס מלכי סאסקס באתר הBBC צו מלכותי משנת 717
הפטן

האם התכוונתם ל... הפטן (ביולוגיה) – Hapten, מולקולה קטנה העשויה לעורר תגובה חיסונית הֶפּטֵן – Heptene, אלקן שנוסחתו C7H14 הפטאן – Heptane, אלקאן שנוסחתו C7H16
אתלסטאן

האם התכוונתם ל... אתלסטאן, מלך אנגליה – מלך ממלכת אנגליה בין השנים 924–939 אתלסטאן, מלך סאסקס – מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית אתלסטאן, מלך מזרח אנגליה – מלך ממלכת מזרח אנגליה במאה התשיעית
הפטן (ביולוגיה)

הַפּטֵן (Hapten) הוא מולקולה קטנה המסוגלת או עשויה לעורר תגובה חיסונית בגוף כשהיא צמודה למולקולה גדולה יותר. בניגוד לאנטיגנים, שהם בדרך כלל מולקולות ענק מורכבות המכילות כמה וכמה דטרמיננטים (רצפים כימיים המזוהים על ידי מערכת החיסון והמעוררים תגובה חיסונית), הרי שההפטנים הם מולקולות קטנות (קטנות מקילודלטון אחד) - פפטידים, סוכרים פשוטים יחסית וכדומה. הבדל נוסף בין אנטיגנים והפטנים הוא שהאנטיגנים מעוררים בעצמם תגובה חיסונית, ואילו ההפטנים מסוגלים לעשות זאת רק כשהם צמודים לנשא - מולקולה גדולה, בדרך כלל חלבון. לעיתים הנשא אינו מסוגל לעורר תגובה חיסונית ללא ההפטן. להפטנים תפקיד חשוב באלרגיות. רוב האלרגנים - החומרים המעוררים אלרגיות - הם הפטנים; הללו מצויים באבקת פרחים ובצמחים רעילים, למשל. מדיה וקבצים בנושא הפטן בוויקישיתוף הפטן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זבובים

קצרי־מחוש או זבובים (שם מדעי: Brachycera) מהווים תת-סדרה בסדרת הזבובאים. לזבובים זוג כנפיים יחיד, והם ניחנים בכושר תעופה מעולה. שלושת חלקי הגוף – הראש, החזה והבטן, על־פי רוב מאוחים זה לזה ולא ניכרת חלוקה בולטת לפרקים. העיניים מכסות חלק ניכר מהראש. המחושים והבחנינים על־פי רוב קצרים יותר מאשר בתת-סדרת היתושים, ומכילים פחות פרקים. טווח הטקסונים אליהם מתייחס השם העממי "זבוב" משתנה מעט בין שפות שונות; באנגלית, המילה "Fly" מתייחסת לסדרת הזבובאים בכללותה, לרבות כל מיני היתושים באשר הם. גם בעברית, מינים שונים של יתושים מכונים לעיתים בשם "זבוב", למשל הבקה (זבוב החול). לזבובים גפי פה מסננים־יונקים אשר מותאמים להמסה ספיגה וניגוב של מזון. גפי הפה מורכבים מחדק (Proboscis) גמיש, דמוי קונוס הפוך, ובקצהו אונות ספוגיות (Labella) אשר מחורצות באמצעות תעלות הנקראות Pseudotracheae המנקזות את בלוטות הרוק, יונקות וסופגות את המזון הנוזלי לכיוון הוושט. למינים רבים של זבובים חשיבות כלכלית עצומה. זבוב הבית ומינים נוספים משמשים וקטורים חשובים להעברת גורמי מחלה. הרימות של מינים מסוימים של זבובים הן טפילות על בני אדם או בהמות. מינים אחרים, כגון זבוב הפירות הים־תיכוני, הם מזיקים קשים לגידולים חקלאיים. למינים רבים חשיבות אקולוגית כמפרקים של חומר אורגני. תכונה זו משמשת לעיתים ברפואה משפטית, לצורך קביעת מועד המוות בגופות. הזבובים נחלקים לשש קבוצות (Infraorders): Asilomorpha (טרפניים, זבוברשתיים, בומביליים, פיזוזיים ואחרים) Muscomorpha (רחפניים, קונופיתיים, פריזבוביים, פיופיליים, מנהרניים, בראולתיים, חלזבוביים, תסיסניתיים, זבובחופיים, שיבולניים, אנתומיתיים, זבוביים, בוהקניים, אסטריתיים, שחמטניים, טחבוביים, זריזבוביים, שרצגלמים ואחרים) Stratiomyomorpha Tabanomorpha (טבניים, רגיוניים, אסטרטיוניים ואחרים) Vermileonomorpha (ארי-תולעיים) Xylophagomorpha זבוב הבית זבוב הפירות הים תיכוני זבוב שחמט זבוב הצה צה מדיה וקבצים בנושא זבובים בוויקישיתוף זבובים, באתר ITIS (באנגלית) זבובים, באתר NCBI (באנגלית) זבובים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זבובים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חדשנות מהטבע ארגון הביומימיקרי הישראלי, ‏לשמוע כמו זבוב, באתר "הידען", 16 ביולי 2013 קִצְרֵי־מָחוֹשׁ במילון בעלי חיים: זבובאים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית זבובים שנחשפים לגופות חבריהם נוטים לשקוע בדיכאון ולמות מוקדם, באתר הארץ, 15 ביוני 2023 Christi M. Gendron, Ring neurons in the Drosophila central complex act as a rheostat for sensory modulation of aging, Plos Biology, ‏13 ביוני 2023
אידי גורמה

אידי גורמה (Eydie Gormé;‏ 16 באוגוסט 1928 - 10 באוגוסט 2013) הייתה זמרת יהודיה-אמריקאית בתחום הפופ המסורתי, מן התקופה הקודמת לרוק אנד רול, ושרה בלדות ושירי סווינג. אידי גורמה זכתה בפרסים רבים, כולל פרס גראמי ופרס אמי. גורמה נולדה בשם אדית גורמזנו (Edith Gormezano) ברובע הברונקס, ניו יורק לפורטונה וניסים גורמזנו, יהודים ממוצא ספרדי. אביה היגר לארצות הברית מסיציליה ואמה מטורקיה. היא סיימה את לימודי התיכון בשנת 1946 ועבדה באומות המאוחדות כמתורגמנית, כשהיא מנצלת את ידיעתה בספרדית. ב-1950 הקליטה לראשונה כזמרת יחד עם תזמורתו של טומי טאקר. את תקליטה השני הקליטה עם דיק נואל. שני התקליטים יצאו בחברת מטרו גולדווין מאייר במהירות 78 סל"ד. ב-1952 הקליטה לראשונה תקליט סולו. פריצת הדרך של גורמה באה כאשר התבקשה להופיע לצד הזמר סטיב לורנס (אנ'), שהפך לשותפה לחיים, בתוכנית האירוח The Tonight Show בשנת 1954. ב-1957 התחתנה גורמה עם סטיב לורנס. הם זכו להכרה בזכות הופעותיהם המשותפת על הבמה, בהן הם מעירים על חייהם המשותפים. בשנת 1995 הוכנסו גורמה ולורנס להיכל התהילה של כותבי הפזמונים (באנגלית: Songwriters Hall of Fame). לגורמה היו מספר סינגלים שהפכו ללהיטים. גדול להיטיה היה השיר Blame it on the Bossa Nova משנת 1963, אשר נכנס ל-40 הגדולים במצעד האמריקאי. בבריטניה הגיע שירה Yes my Darling Daughter למקום החמישי במצעד. בשנת 1967 היא זכתה בפרס גראמי כמבצעת הנשית הטובה ביותר על גרסתה לשיר If He Walked Into My Life. השיר הגיע למקום החמישי במצעד המגזין בילבורד למוזיקה קלה בשנת 1966. החל משנת 1963 ועד לשנת 1979 רוב להיטיה של גורמה היו בתחום המוזיקה הקלה, שם הצליחה להכניס 27 שירים למצעד (חלקם סולו וחלקם עם בעלה. השיר If He Walked Into My Life היה המצליח ביותר בין להיטים אלה. גורמה זכתה להצלחה אף בתחום המוזיקה הלטינית בסדרת אלבומים שהקליטה בספרדית יחד עם שלישיית הלוס פנצ'וס. בשנת 1964 הקליטה יחד עם להקה זו אוסף שירים בשם Amor. השיר Sabor a Mí הפך להיות מזוהה עם גורמה. בשנת 1965 הקליטה גורמה אלבום המשך בשם More Amor. את תקליטה האחרון עם הלוס פנצ'וס הקליטה ב-1966, היה זה אוסף שירים לחג המולד. במהלך הקריירה שלה הקליטה גורמה אלבומים נוספים בספרדית, כולל האלבום La Gormé שהיה מועמד לפרס גראמי בשנת 1976. בשנת 1977 הקליטה אלבום יחד עם הזמר הפורטו ריקני דני ריברה, Muy Amigos/Close Friends, שאף הוא היה מועמד לפרס גראמי. הופעותיה לצד בעלה מתפרסמות כצמד "סטיב ואידי". בשנת 1960 זכה הצמד בפרס גראמי לביצוע הטוב ביותר ללהקה קולית, על אלבומם We Got Us. להיטם הגדול ביותר כצמד היה השיר I Want to Stay Here שהגיע למקום ה-28 במצעד, בשנת 1963. הצלחתם הגדולה האחרונה (מקום 46 במצעד המוזיקה הקלה), תחת שם הבמה פרקר ופני (Parker and Penny) היה בעת שביצעו גרסת כיסוי לשיר הללויה (שיר של חלב ודבש), זוכה אירוויזיון 1979. מדיה וקבצים בנושא אידי גורמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אידי גורמה (בצרפתית) אידי גורמה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידי גורמה, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אידי גורמה, באתר ספוטיפיי אידי גורמה, באתר AllMusic (באנגלית) אידי גורמה, באתר MusicBrainz (באנגלית) אידי גורמה, באתר Discogs (באנגלית) אידי גורמה, באתר Songkick (באנגלית) אידי גורמה, באתר בילבורד (באנגלית) אידי גורמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מנחם חרובי

מנחם חרובי (חרובסקי) (א' באב תרס"ז, 1907 – כ"ד באדר תשמ"ג, 1983) היה מייסד תנועת "בני עקיבא", פעיל ציוני ומחנך. מנחם חרובי, בן לאהרון דב ורוחל זיסל חרובסקי, נולד בעיירה אנטוֹפּוֹל שבגוברניית גרודנו, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), צאצא למשפחת רבנים ידועה. חרובי למד בחדר ובישיבה קטנה. בשנת 1922, בגיל 15, עלה לארץ ישראל. הוא למד בבית הספר למורים של "המזרחי", ולאחר מכן למד במשך שלוש שנים באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו היה ממייסדי ברית הסטודנטים הדתיים – "יבנה". בחודש אפריל שנת 1929 ייסד חרובי ביחד עם יחיאל אליאש את תנועת הנוער "בני עקיבא", והיה מהפעילים המרכזיים של התנועה בשנות ה-30 היה פעיל בהגנה ובעליה בצפון הארץ, ובשנת 1948 במשמר העם. הוא עבד כמורה וכמנהל תלמוד תורה המזרחי בצפת. לאחר מכן ניהל מספר בתי ספר, וביניהם גימנסיה "הגליל" בצפת, בירושלים ובבית הספר "אמונים" בגבעתיים. בצפת ייסד את סניף הפועל המזרחי. באחרית ימיו התגורר בעיר בני ברק. חרובי תמך בהיותה של תנועת בני עקיבא תנועה מעורבת של בנים ובנות, וכן בכיתות מעורבות בבתי ספר. מתוך דברים שאמר (כ"ב תמוז תש"מ) "בזמן ייסוד בני עקיבא היו רק בנים. אחר כך ארגנו גם בנות, כי רצינו שגם בנות תהיינה ב"בני עקיבא". העדות פעלו בנפרד, אך השבטים במעורב. ראינו תמיד את המעורבות של הבנות והבנים כמשהו טבעי ומובן מאליו. לא ראינו בזה שום דבר שגורם להרהורי עבירה, וזה היה חיובי. אני בדעה של אלה הסוברים כי דווקא ההרגל של המצאות בנים ובנות ביחד בלימודים ובמשחקים, הנהו תריס למניעת הרהורי עבירה, ולא גורם לכך (הרגל נעשה טבע שני). בכיתות מעורבות (בנים ובנות) היו תמיד פחות בעיות משמעת למורים, ויותר למידה חיובית. כך ראיתי את הדברים כל הזמן." רעייתו פנינה חרובי לבית פסח. צאצאיו: רינה, אהרן דב (רוני), אברהם (רמי), רעיה. תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמ' 76 דוד תדהר (עורך), "מנחם חרובי (חרובסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3999 הצפה 7 במאי 1969, "נפתחו חגיגות ה-40 של בני עקיבא" הצפה 6 בנובמבר 1947, רשימות מן הגליל דאר היום 7 באפריל 1929, בארגון בני עקיבא הצופה 6.1.1942 עמוד 3 המשקיף 19.7.1945, עמוד 3 הצפה 4.7.1944, עמוד 3 שחר רפאל (ליקט),אסופת מאמרים בנושא: חברה מעורבת, עמ' 59. מפי ראשונים באתר "חברה מעורבת" הצפה 9 במאי 1969, "קדימה בני עקיבא, הידד"
מנחם יהודה הלוי אושפיזאי

הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי (תרס"ה, 1905–ראש חודש חשוון תש"ס, 11 באוקטובר 1999) היה הרב הראשי של רמת גן, יו"ר חבר הרבנים של המפד"ל וחבר מועצת הרבנות הראשית. נולד בעיירה וַאשקי (כיום Vaškai בליטא), למשה בן ציון קרטשמר. למד במספר ישיבות, בהן ישיבת נובהרדוק, ברוסטוב, בחרקוב ובקייב. הוא נשלח להקים סניפים של ישיבת נובהרדוק בפרילוקי ובקייב. בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל, ולמד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת תרצ"ה (1935) ייסד את "בית אולפנא לצעירים – תורת ירושלים" שליד ישיבת מרכז הרב. בהמשך השנה נשלח על ידי הרב קוק להיות רבהּ של נחלת גנים. הוא השתתף בקונגרסים הציוניים הכ"ד והכ"ה, ונבחר להיות מ"מ חבר הוועד הפועל הציוני. הרב אושפיזאי כיהן כרב הראשי של רמת גן ויו"ר חבר הרבנים של המפד"ל במשך עשרות שנים. בשנת 1973 נבחר כחבר במועצת הרבנות הראשית. בשנת תשמ"ב (1982) זכה בתואר יקיר העיר רמת גן. בשנת ה'תש"ן זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית ביחד עם הרב יהודה לייב בוגץ'. בנו הרב משה בן ציון אושפיזאי רב ברמת גן ומחבר הספר "נצנוצי אורות" על ספר אורות (זוכה פרס ירושלים לתרבות תורנית) נפטר בחיי אביו, בשנת ה'תשנ"ג. ספר אהלי יהודה, ישיבת "אוצר התלמוד", רמת גן, ה'תשמ"ה ספר ההדרנים על הש"ס - זיכרון משה, בהוצאת המחבר, רמת גן, ה'תשנ"ה. בארה של מרים, אספקלריה על התורה, בהוצאת ישיבת "אוצר התלמוד", רמת גן, ה'תשמ"ח. שערי חן, פרקי הדרכה והגות בסדרי אמונה וישועה, נכתבו בתקופת מלחמת ששת הימים, בהוצאת המחבר, רמת גן ה'תשמ"ב. בחירת ציון, על כל האגדתא במסכת חגיגה תלמוד בבלי וירושלמי, תל אביב, ה'תש"א. עתרת, ניבון ספרותי במערכת המחשבה הישראלית המקורית, רמת גן, ה'תש"ז-ה'תש"ח. (כפי הנראה הופיעו רק שני גליונות). השיבנו, על ענייני התשובה והתגלותה לבני דורנו (יצא לאור מעט אחרי שנת תשמ"ג). ההלל וברכתו ביום העצמאות, מתוך - "אור המזרח" ל"ו,ג'-ד', ה'תשמ"ח, עמודים: 241-247. לאו שאין בו מעשה דינו והגדרתו, מתוך - "שבילין", כ"ט-ל' ה'תשל"ז עמודים: 30-33. משפט הנבואה ומשפט התורה, מתוך - "שבילין", ל"א-ל"ב, ה'תשל"ט עמודים: 28-35. הסנהדרין בישראל, מתוך - "ברקאי", א' ה'תשמ"ג, עמודים: 196-202. תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמ' 93. ספרו עתרת באתר היברו בוקס מידע על אושפיזאי, מנחם יהודה, הלוי, 1905-1999 בקטלוג הספרייה הלאומית מנחם יהודה אושפיזאי (1905–1999), הלוי, דף שער בספרייה הלאומית ביידיש: וואַשקי; בפולנית: קונסטנטינוב; ראו Vaškai, Lithuania, באתר Jewish Gen (באנגלית) דוד תדהר (עורך), "הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי (קרטשמר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3996 ברכת ראש הרבנים לחנוכת הרבנות בנחלת גנים, הירדן, 4 בפברואר 1935; הכתרת רבנות ב"נחלת גנים", שם, 6 בפברואר 1935, עמ' 2 מפגש חגיגי לציון יובל לפעילותו של הרב מ"י אושפיזאי כרבה של רמת גן, כתב עת 'ברקאי' בעריכת הרב שאול ישראלי שר התורה - סיפורו של הרב עובדיה יוסף פרק 16 אתר העיר רמת גן רשימת הזוכים באתר עיריית תל אביב-יפו מרן הרב אברהם יצחק הכהן קוק באתר מרכז הרב הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי, השיבנו, [הוצאת המחבר], עמ' ד רשומת הספר בקטלוג הספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.