laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סנדי דניס

סנדרה דייל "סנדי" דניס (באנגלית: Sandra Dale “Sandy” Dennis; ‏27 באפריל 1937 – 2 במרץ 1992) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. דניס זכתה בשני פרסי טוני ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1966 על הופעתה בסרט "מי מפחד מווירג'יניה וולף?". דניס נולדה בעיר האסטינגס וגדלה בעיר לינקולן שבנברסקה. הייתה בתם של יאבון, מזכירה וג'ק דניס, פקיד דואר. למדה ביחד עם אחיה פרנק ב"תיכון לינקולן" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת נברסקה" וב"אוניברסיטת נברסקה ווסליאן". דניס החלה את דרכה בהוליווד בתפקיד קטן בסרטו של איליה קאזאן "זוהר בדשא". בשנת 1966 חזרה דניס לקולנוע עם ניסיון משחק רב יותר לאחר שהות של מספר שנים על בימות ברודוויי. דניס זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה הקולנועית השנייה בסך הכול בדרמה של מייק ניקולס "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" בתפקיד האני, אשתו המופנמת של הפרופסור הצעיר לביולוגיה ניק (ג'ורג' סיגל). ב-1967 שיחקה דניס בדרמה של מרק ריידל "השועל" בתפקיד הצעירה ג'יל בנפורד וקיבלה שבחים רבים על הופעתה בסרטו של רוברט מאליגן "במעלי המדרגות". ב-1970 הופיעה דניס לצידו של כוכב הקולנוע ג'ק למון בקומדיה של ארתור הילר "אבודים בניו יורק", על תפקידה בסרט הועמדה דניס לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי. ב-1981 השתתפה דניס בקומדיה "ארבע העונות" בבימויו של אלן אלדה בתפקיד עקרת הבית אן קלאן. ב-1982 שיחקה בסרטו של רוברט אלטמן Come Back to the Five and Dime, Jimmy Dean, Jimmy Dean לצידן של שר וקארן בלק. את תפקידיה האחרונים בקולנוע עשתה דניס בקומדיית האימה "הורים", בסרט הביכורים של שון פן כבמאי "הרץ האינדיאני" ובסרטו של וודי אלן "אשה אחרת". בשנת 1961 זכתה דניס בפרס התיאטרון העולמי לפריצת השנה בברודוויי. ב-1963 זכתה דניס בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי על הופעתה בתפקיד ד"ר סנדרה מרקוביץ במחזה "אלף ליצנים". ב-1964 זכתה בפרס טוני שני על תפקידה במחזה "כל יום רביעי" בתור בעלת הבית אלן גורדון. דניס חיה במשך 11 שנים עם סקסופוניסט הג'אז הנודע ג'רי מאליגן, אולם הזוג מעולם לא נישא. בנוסף חייה במשך כחמש שנים עם השחקן אריק רוברטס. דניס נפטרה ב-2 במרץ 1992 בגיל 54 ממחלת סרטן השחלה בעיירה וסטפורט, קונטיקט. נקברה ב"פארק הזיכרון לינקולן" שבעיר לינקולן. זוהר בדשא (1961) מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1966) במעלי המדרגות (1967) השועל (1967) נובמבר המתוק (1968) היום הקר בפארק (1969) מגע של אהבה (1969) אבודים בניו יורק (1970) ה' אמר לי (1976) ארבע העונות (1981) אשה אחרת (1988) 976-רוע (1988) הורים (1989) הרץ האינדיאני (1991) מדיה וקבצים בנושא סנדי דניס בוויקישיתוף סנדי דניס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סנדי דניס, באתר AllMovie (באנגלית) סנדי דניס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סנדי דניס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סנדי דניס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Sandy Dennis; THE TALENT SHOWS, THE CATS DON'T". Christian Science Monitor. 1981-08-20. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2021-09-16.
Team Fortress Classic

Team Fortress Classic הידוע גם בשם Team Fortress 1.5 הוא הגרסה הראשונה למשחק Team Fortress. המשחק מבוסס על מנוע ה-GoldSrc. Team Fortress Classic הוכרז לראשונה בשנת 1999. המשחק תומך ב-3 מצבי משחק: תפוס את הדגל, VIP ושליטת טריטוריה. המשחק עצמו התחיל כאחד המודים שהחברה Valve רכשה למשחק Half-Life, אך בגרסתו השנייה עם מנוע ה-Source (המשחק Team Fortress 2) הוא נחשב כמשחק מלא ולא כמוד למשחק. Scout - הדמות המהירה והפגיעה במשחק. מצויד ב-Naligun, אקדח, מוט ברזל ורימוני הלם שאיתם יכול לבלבל את האויב. Soldier - דמות די איטית אבל בעלת כמות חיים גבוהה בתמורה. הוא מצויד בשריון, בזוקה, שוטגאן ומוט ברזל. Pyro -בשל לבישתה של חליפה חסינת אש, הדמות חסינה מאש ובנוסף לכך מצוידת בלהביור, משגר רקטות תבערה ומוט ברזל. Demoman - דמות מהירה יחסית לכל הדמויות ומסוגלת לספוג פגיעות רבות. הוא מצויד במטול רימונים, מטענים, דינמיט ומוט ברזל. Heavy - הדמות האיטית ביותר במשחק ולכן בתמורה יש לה את כמות החיים הכי גדולה משחק וכוח האש הכי גדול במשחק. הוא מצויד במיניגאן, שוטגאן ומוט ברזל. Engineer - דמות שיכולה לבנות אמצעי עזר לשחקנים ולהגנות כגון: מחלק כלי נשק, רובה אוטומטי, ומשגר שחקנים. הוא מצויד ברימוני יד, שוטגאן וג'בקה שאיתה יכול לתקן ולבנות את המכונות שלו. Medic - הדמות שביכולת שלה היא יכולה להזריק חיים לכל הפצועים שיש בקבוצה שלה. הוא מצויד ברובה זריקות, רימוני הלם, ערכה רפואית שאיתה מרפא את חברי הקבוצה ומזרק גדול שיכול להזריק זיהומים לקבוצה הנגדית. Sniper - הדמות שיכולה להישאר במקום אחד להרוג את כולם מטווח רחוק. הוא מצויד ברובה צלפים קטלני,SMG קטן ומוט ברזל. Spy - הדמות היחידה היכולה להתחפש לכל דמות אחרת מהקבוצה היריבה. הוא מצויד בסכין קטלנית שבדקירה מדויקת בגב היריב מת ישירות, אקדח הרגעה בשביל להאט את האויבים וגז הזיה בשביל לבלבל את האויבים. אחת היכולות המיוחדות שלו היא להעמיד פני מת כשהוא בסכנה או כשהוא ליד אויבים. Civilian - דמות האפשרית רק במצב VIP, כמות החיים שלו היא 50 נקודות חיים בלבד. הוא חמוש במטרייה. Counter-Strike Half-Life Call of Duty Team Fortress Classic, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
מצר פריס

מצר פריס (ברוסית: Пролив Фриза‏ Proliv Friza) הוא מצר ים המפריד בין שני האיים הקוריליים איטורופ ואורופ ומחבר בין ים אוחוצק לאוקיינוס השקט. המצר נקרא על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס (Maarten Gerritsz de Vries), האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור בשנת 1643. בחוזה שימודה, שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה היפנית בשנת 1855, נקבע המצר כקו גבול בין שתי המדינות: האיים הקוריליים שמדרום לקו זה סופחו ליפן, ואילו אלה שמצפון לו סופחו לרוסיה, קו שנשמר עד לחוזה סנקט פטרבורג ב-1875. במצר עובר קו מיאבה, קו גבול בוטני בין הצמחייה הסוב-ארקטית בצפון לצמחייה הממוזגת של מזרח אסיה בדרום. הקו הוגדר בידי מיסאו טטוואקי בשנת 1933 ונקרא על שם הבוטנאי קינגו מיאבה שחקר את צמחי האיים הקוריליים. רוחבו של המצר 42 ק"מ. מצר קרוזנשטרן Vadim Bakalin, Comments on the Geography of Liverworts in the Kuril Islands with a List of Additions to the Liverwort Flora of Kunashir and Iturup of the Southern Kurils, Biodiversity and Biogeography of the Kuril Islands and Sakhalin (2009) 3, 49-61. ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
2007 ברוסיה

2007 ברוסיה הייתה השנה ה-16 להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות. נשיא רוסיה - ולדימיר פוטין ראש הממשלה - מיכאיל פרדקוב עד 14 בספטמבר, ויקטור זובקוב 18 בפברואר – פיצוץ במסעדת מק'דונלדס למזון מהיר בסנקט פטרבורג. שישה איש נהרגו, ביניהם שני ילדים. במרץ אותה שנה נעצרו שישה חשודים בביצוע הפיגוע. היו אלה צעירים, תושבי העיר, שהיו חברי קבוצות לאומניות קיצוניות. מאוחר יותר כמות הנאשמים קוצצה לארבעה ובינואר 2009 בית המשפט העירוני של סנקט פטרבורג מצא שלושה מהם אשמים ודן שניים מהם ל-6 ו-15 שנות מאסר בהתאמה, והשלישי נידון לעבודות שירות. 19 במרץ - פיצוץ גז מתאן במכרה פחם שבמחוז קמרובו גורם למותם של 108 בני אדם. 20 במרץ - 63 בני אדם נהרגו בשריפה בבית קשישים במחוז קרסנודאר. 20 במרץ - אלוף השחמט הרוסי ופעיל האופוזיציה גארי קספרוב נעצר יחד עם למעלה מ-100 מפגינים אחרים תוך שהם ניסו לקיים עצרת מחאה במוסקבה. 23 באפריל - נשיא רוסיה לשעבר בוריס ילצין נפטר בגיל 76. 23 באפריל - חברי ארגון רוסי ימין קיצוני סשן "סוציאליזם לאומי / הכוח הלבן" מפרסם סרטון וידאו באינטרנט המתעד את הוצאתם להורג של שני אנשים, אחד מטג'יקיסטן והשני מדאגסטן. 17 במאי – ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אלכסיי השני חותם יחד עם ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה לבר שקורלה על הסכם לאיחוד קאנוני בין שתי הכנסיות לאחר שהן נפרדו זה מזו בשנת 1920. 13 באוגוסט – פיצוץ ברכבת נבסקי אקספרס ממוסקבה לסנקט פטרבורג. 60 איש חטפו כוויות כאשר 25 מהם אושפזו. אף אדם לא נהרג. 20 באוקטובר - מיכאיל גורבצ'וב מקים מפלגה חדשה בשם איגוד הסוציאל-דמוקרטים (ברוסית: Союз социал-демократов). 31 באוקטובר - לפחות 8 בני אדם נהרגים ו-53 נפצעים כאשר לוחמי גרילה מפוצצים אוטובוס בעיר טוליאטי שבמחוז סמרה. 5 בנובמבר - 23 בני אדם נהרגו בשריפה בבית קשישים בכפר השוכן בסמיכות לעיר טולה. 22 בנובמבר - פיגוע תופת באוטובוס ברפובליקת צפון אוסטיה - אלניה גורם למורתם של חמישה אנשים ולפציעתם של 12. 2 בדצמבר - הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007: בבחירות לפרלמנט הרוסי זכתה מפלגתו של ולדימיר פוטין רוסיה המאוחדת עם 62.8% מהקולות. 9 בדצמבר – פיצוץ אוטובוס בתחנת האוטובוסים של נובינומיסק (חבל סטברופול), באוטובוס שיצא מפיאטיגורסק לסטברופול. 2 הרוגים, 14 פצועים. 17 בדצמבר - רוסיה מספקת את המשלוח הראשון של דלק גרעיני לכור הגרעיני בבושהר שבאיראן. 19 בדצמבר - נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נבחר לאיש השנה של המגזין טיים לשנת 2007. 26 במרץ - מיכאיל אוליאנוב, שחקן קולנוע ותיאטרון (נולד ב-1927) 23 באפריל - בוריס ילצין, נשיא רוסיה לאחר פירוק ברית המועצות (נולד ב-1931) 27 באפריל - מסטיסלב רוסטרופוביץ', צ'לן ומנצח רוסי (נולד ב-1927) 2 בנובמבר - איגור מויסייב, כוריאוגרף סובייטי ורוסי (נולד ב-1906 מדיה וקבצים בנושא 2007 ברוסיה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אחאות

אחאות (במילון ספיר אחהות) היא שארות מדרגה ראשונה, המתארת את היחס הפיזיולוגי בין בני-אדם שנולדו להורה משותף. הכינוי היחסי לזכר הוא אח, והכינוי היחסי לנקבה הוא אחות. האח הראשון שנולד נקרא בכור, ובתרבויות מסוימות הוא זוכה ליחס מיוחד על פני האחים האחרים. אח קטן שנולד בהפרש שנים גדול מהאחים האחרים נקרא לעיתים "בן זקונים". אח אמצעי בין שני אחים מכונה לעיתים "ילד סנדוויץ'". אחים לאם משותפת אשר נולדו באותה הלידה נקראים תאומים. באופן מסורתי האחים גדלים במשק בית משותף יחד עם הוריהם ולעיתים גם בחדר משותף. במקרים רבים קשרים בין-אישיים של אחים כוללים תערובת רגשית של חיבה, עוינות ותחרותיות. אופי הקשר בין האחים יכול להשתנות במהלך החיים. לעיתים האחאים מפתחים יחסי קרבה בגילאי הילדות, מתרחקים בגילאי ההתבגרות ומתחברים שוב במהלך הבגרות. הירידה בגודל המשפחה במדינה המפותחת מורידה את הסבירות שלילד יהיו אחים, תינוקות או אנשים זקנים, אשר חיים איתו באותו משק בית. דבר זה מעלה את הדומיננטיות של התפקיד הרגשי והחברתי של חיות מחמד, אשר בעקבות זאת יקבלו במקרים מסוימים מעמד של בן משפחה. לרוב הכוונה באחים היא לקרבה בקשר דם, אך אנשים יכולים להיחשב כאחים גם על בסיס קשרים משפחתיים אחרים, כגון מתוקף נישואין בלבד (ללא הורה ביולוגי משותף), אימוץ ועוד, הם נקראים אחים-חורגים. שני אנשים יכולים להיחשב כאחים גם כאשר הקרבה ביניהם היא דרך הורה ביולוגי משותף אחד בלבד, ואז הם נקראים אחים-למחצה. למשל, במקרים של לידת אח מנישואים שניים של הורה ביולוגי מסוים לאחר גירושים, ילדיהם של בני הזוג הם אחים-למחצה. "אחותי" - פנייה ידידותית או לא רשמית לאישה. לדוגמה: ”ליבבתיני, אחותי כלה; ליבבתיני באחת מעינייך, באחד ענק מצוורונייך.” (שיר השירים, ד', ט') ”איש לא ישלוט באחותי” (מאיר אריאל, "לא תתפוס אותי") בלשון הדיבור ובסלנג, הכינוי "אחי" משמש פעמים רבות לציין חבר קרוב המעורר רגשות אחווה. המילה אחווה מתארת גם קבוצות של אנשים החיים או פועלים על בסיס משותף ומרגישים שייכות ואחריות לחבריהם בקבוצה. לדוגמה: קבוצת אחווה, אחווה אקדמית. אנשי דת מסוימים מכונים לעיתים אח או אחות. כך למשל המקצוע אחות רחמנייה נקרא על שם הנזירות שטיפלו בעבר בחולים ונקראו "אחיות". ילדה מחזיקה את אחיה התינוק אח ואחות 11 אחים ואחיות בני משפחה אחת פסל "אחוות אחים" מצוות כיבוד אח גדול לך תוכיח שאין לך אחות אחים ואחיות: פסיכולוגיה, מיתוס, מציאות, הנרי אברמוביץ, הוצאת רסלינג 2016. חלי ברק, יחסי אחים, באתר ynet, 31 במאי 2011 יערה לוין-פריימן, שבת אחים גם יחד – הנה מה טוב ומה נעים? על יום עיון בנושא אחאות בפסיכואנליזה, 13 באוגוסט 2012, באתר פסיכולוגיה עברית מיכל איסט אלון וסיגל קפלן, ועדה מיוחדת תפעל לביטול המילים "אמא חורגת" ו"גרושה", באתר Xnet‏, 13 ביוני 2013 האקדמיה ללשון העברית -> עבודת המליאה והוועדות -> מן השטח -> תחליף למילה חורג, באתר האקדמיה ללשון העברית, 23 ביולי 2013 מיכל וימר ואורית רוזנבוים, השוואת בין אחים על פי אלפרד אדלר, בהורים ברשת שרון צונץ, יחסי אחים - על אהבה, קנאה ומריבות, 21 במרץ 2005, באתר mamy רות זפרן, ‏אחים ואחיות במשפט, עיוני משפט מא(1), תשע"ט אחאות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אחהות, באתר מילון ספיר Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon. McCardle, Peggy (Ed); McCune, Sandra (Ed); Griffin, James A. (Ed); Maholmes, Valerie (Ed), (2011). How animals affect us: Examining the influences of human–animal interaction on child development and human health. Washington, DC, US: American Psychological Association, xvi, 228 pp
אזיקון

אזיקון (באנגלית: Zip tie או Cable tie; מכונה גם חבק) הוא רצועה העשויה לרוב מפלסטיק, המשמשת לצורך הידוק או כריכת עצמים שונים ביחד. עיצוב האזיקונים מאפשר להדק בקלות ובמהירות רבה יחסית עצמים שונים, ואילו הפעולה ההפוכה של הסרת ההידוק נדרשת למאמץ רב או לגזירה של האזיקון עם מספריים או סכין והוצאתו מכלל שימוש. על אף שהאזיקון תוכנן במקור לצורך הידוק של חוטי חשמל, לאורך השנים נפוץ השימוש בו למגוון יישומים כגון אריזת מוצרים, בגינון ואף בתור אזיקים זמניים המשמשים את כוחות המשטרה וצבאות שונים ברחבי העולם. האזיקון בנוי כסרט צר, דק וארוך, שבקצהו חור. בחור ישנה שן המאפשרת תנועה בכיוון אחד. לכל אורך הסרט, אך רק באחד משני הצדדים שלו, ישנן בליטות זעירות. הכנסת קצה הסרט לחור תיצור לולאה. אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הנכון", לא ניתן למשוך את הסרט חזרה. הבליטות שבסרט נתפסות בשן שבחור, ולא מאפשרות למשוך את הסרט חזרה. יוצא שניתן רק לדחוף את הסרט לתוך החור, באופן שהלולאה שנוצרה בהתחלה הולכת וקטנה. בניגוד לכך, אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הלא נכון", אין קושי למשוך את הסרט חזרה. פרט לכיוון "הנכון" ולכיוון "הלא נכון", אין אפשרות נוספת להכניס את קצה הסרט לחור. האזיקון הומצא במקור בשנת 1958 על ידי חברת מוצרי החשמל האמריקנית Thomas & Betts תחת שם המותג "Ty-Rap" ותוכנן במקור לצורך הידוק חוטי חשמל במטוסים. חומר העיצוב הראשוני של האזיקונים היה מתכת. לאורך השנים התפתח עיצוב האזיקונים וכיום הם מיוצרים במגוון רחב של צבעים, גדלים וחומרים. שיפצור ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קשת סרגיוס

קשת סרגיוס (לטינית: Arcus Sergii, "קשת הסֶרגִיים") היא שער ניצחון רומי עתיק בעיר פולה, בקצהו הדרומי של חצי האי איסטריה שבצפון-מערב קרואטיה. הקשת קרויה על שמם של שלושה אחים בני משפחת סרגיה (Sergia gens) בעלת ההשפעה בעיר, שהשתתפו בקרב אקטיום (31 לפנה"ס). הקשת נבנתה בשנים 27–29 לפנה"ס. הקשת הוקמה בצמוד לשער העיר כסמל לניצחון הקרב המכריע באקטיום בין הצי של אוקטביאנוס (לימים אוגוסטוס קיסר) לבין הצי של מרקוס אנטוניוס. בנייתה מומנה בידי סַלביה פוֹֹסטוּמה סרגיה, רעייתו של אחד האחים, הטריבון לפידוס. שמות בני המשפחה חרותים על אבני הקשת. השער הקטן עם העמודים הקורינתיים נבנה כחזית של שער גדול יותר בחומות העיר, והעיטורים עוצבו בצד הפונה אל העיר. התגליפים ששרדו הם מן התקופה ההלניסטית המאוחרת. השער משך, ועודו מושך, את תשומת לבם של אמנים רבים, בהם מיכלאנג'לו ופיראנזי. מדיה וקבצים בנושא קשת סרגיוס בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא קרואטיה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף גבעת מרדכי

מחלף גבעת מרדכי הוא מחלף בתוך העיר ירושלים המחבר את כביש 16 עם כביש בגין בקטע הדרומי שלו ונקרא על שם שכונת גבעת מרדכי הסמוכה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1998 כאשר נסלל כביש 50 (כביש בגין). המחלף בנוי בצורת מחלף יהלום כאשר בקטע המחלף עובר דרך בגין במנהרה כפולה באורך של כ-300 מטרים, מעליו חוצה את הכביש על גבי גשר כפול ובשני קצותיו צמתים מרומזרים שממנו מתבצע החיבור עם כביש בגין ברמפות ישרות אל הכביש, החיבור מכביש בגין לכיוון צפון לכביש 16 מתבצע באמצעות לולאה המתחברת לכביש 16. המחלף מתחבר לכביש 16 ככניסה נוספת לירושלים מכיוון מחלף מוצא. ערך זה הוא קצרמר בנושא ירושלים ובנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדרטת הניצחון בנתניה

אנדרטת הניצחון בנתניה היא אנדרטה בנתניה לציון ניצחון הצבא האדום על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה על פי החלטת ממשלת ישראל ובהסכמת ממשלת רוסיה. האנדרטה כוללת שני מרכיבים המסמלים את המעבר מחושך לאור ומעלה את הקשר בין ניצחון הצבא האדום שגרם לעצירת שואת העם היהודי ובעקבותיו תקומת העם היהודי בארצו. מלחמת העולם השנייה מתוארת בתוך בונקר שחור. מצד ימין מתוארת שואת יהודי אירופה ומצד שמאל מתוארת המלחמה בין גרמניה לברית המועצות מיום פרוץ המלחמה ב-22 ביוני 1941 עד סיומה ב- 1945. החלק השני בנוי משתי כנפיים לבנות גבוהות המסמלות את הניצחון, התקווה והשלום. האנדרטה עוצבה על ידי הפסל הרוסי סאלוואט שרבקוב בסיוע הפסלים וסילי פרפילייב ומיכאל נארודיצקי. עיצוב אומנותי על ידי הפסל הישראלי חן וינקלר. המונומנט ממוקם מול חוף הים בצמוד לבית "יד לבנים". האנדרטה נחנכה בטקס ממלכתי ב-25 ביוני 2012 בהשתתפות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, נשיא מדינת ישראל שמעון פרס וראש עיריית נתניה, מרים פיירברג. עלות הקמת האנדרטה היא כמיליון דולר והיא הוקמה בסיוע תורמים לקרן היסוד והמגבית היהודית המאוחדת. הכניסה לבונקר באנדרטת הניצחון יום פרוץ מבצע ברברוסה והצטרפות ברית המועצות למלחמה-22/6/1941 הניצחון - 1945 הילד היהודי מגטו ורשה הטלאי הצהוב אושוויץ אנדרטת נר הזיכרון (ירושלים) מדיה וקבצים בנושא אנדרטת הניצחון בנתניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אנדרטת הניצחון בנתניה חנוכת אנדרטת הניצחון, באתר עיריית נתניה אנדרטת הניצחון באתר הפסל הישראלי חן וינקלר
מחלף קריית משה

מחלף קריית משה הוא מחלף בירושלים המחבר את כביש בגין ושדרות יצחק רבין, סמוך לקריית הלאום. תצורת המחלף היא יהלום מסוג SPUI, שבו הפניה מהכביש המהיר לדרך המשנית מתבצעת באמצעות רמזור אחד בלבד. שדרות יצחק רבין עוברות בגשר מעל כביש בגין ומערכת הרמזורים המאפשרת פניה מכל כיוון לכל כיוון נמצאת במרכז הגשר. מעל לרמפות הדרומיות של המחלף עובר גשר של רחוב וולפסון. צפונה מן המחלף מתחילה מנהרה באורך 570 מטרים המסתיימת לאחר מחלף גבעת שאול. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלף גבעת שאול

מחלף גבעת שאול הוא מחלף בכניסה לירושלים המחבר את כביש 50 (כביש בגין) עם שדרות בן-גוריון (כביש 333, התוואי הישן של כביש 1). המחלף ממוקם בקטע היוצא מהמנהרה שמתחת צומת הרחובות ויצמן – שז"ר – ירמיהו – יפו, מן המחלף ניתן לצאת רק מכיוון צפון אל שדרות בן-גוריון באמצעות גשר שעולה מן הכביש אל רחוב בן-גוריון הנמצא במפלס העליון מעל למנהרה, כמו כן ניתן לפנות משדרות בן-גוריון אל כביש בגין לכיוון צפון באמצעות גשר נוסף היורד אל הכביש. תכנון ראשוני של כביש בגין הושלם בשנת 1977, וב-1990 אושר התכונן המפרט של המקטע הראשון שלו, שכלל גם חפירה של שתי מנהרות, באורך של כ-400 מטר, מתחת לכניסה לירושלים. מחלף גבעת שאול הוקם בקצה הצפוני של המנהרות כחיבור ישיר בין כביש בגין לכביש 1, שהסתיים בכניסה לעיר. המחלף נחנך במרץ 1998. בשנת 2008 חובר כביש 1 ממחלף מוצא עד למחלף יגאל ידין דרך עמק הארזים כך שהמשך כביש 1 עד הכניסה לעיר הפך לכביש עירוני רגיל. לאחר שדרוג צומת גינות סחרוב למחלף, סומן קטע זה בתור כביש 333. "כביש 4" יחצה את ירושלים, מעריב, 8 בספטמבר 1977 מנהרה באורך של 400 מטר תיחפר בכניסה לירושלים, מעריב, 29 באוגוסט 1990 אבי פוזן, חיסכון של שלושה מיליון, כל העיר, 2 בפברואר 1990 גשר מינפתוח (ליפתא) בכניסה לירושלים נפתח לתנועה, באתר גלובס, 9 במרץ 1998
סודרטלי קינגס

סודרטלי קינגס (בשוודית: Södertälje Kings), היא קבוצת כדורסל שוודית מהעיר סודרטלי, המתמודדת בליגה השוודית. הקבוצה הוקמה בשנת 1968 ומשתתפת בליגת העל השוודית מעונת 1971/72. בעונת 1977/78 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. היריבות העיקריות שלה בצמרת הן קבוצות סנדסבל דרגונס, נורשפין דולפינס ול.פ. לולאו באסקט. הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאיים כגון: גביע ספורטה, גביע קוראץ' ויורוצ'לנג' החל מעונת 1987/88. הליגה השוודית: אליפות (7): 1978, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 2005 מקום שני: 2002, 2012 חצי גמר: 2004, 2006, 2008, 2011 מדיה וקבצים בנושא סודרטלי קינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סודרטלי קינגס (בשוודית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל ובנושא שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
This Is the Life (שיר)

"This Is the Life" (בעברית: "אלו החיים") הוא סינגל של הזמרת הסקוטית איימי מקדונלד, מתוך אלבום הבכורה שלה שנושא את שמו This Is the Life. הסינגל יצא לאור ב-10 בדצמבר 2007, וזכה להצלחה עולמית כאשר נכנס למצעדים רבים, מכר כמויות עותקים רבות, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם מקדונלד. את השיר כתבה מקדונלד בעצמה, ופיט וילקינסון היה זה שהפיק לה אותו. לאחר שהסינגל זיכה את מקדונלד בתשומת לב רבה מצד המבקרים והקהל הרחב, מכר האלבום למעלה מ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנשיים הנמכרים ביותר לאותה שנה. בבריטניה מכר האלבום למעלה מ-900 אלף עותקים, ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר של הזמרת במדינה זו[דרוש מקור]. מקדונלד סיפרה שהשיר מדבר על החדווה שביצירת מוזיקה. לדבריה, הרעיון לכתיבתו נולד אחרי שנכחה בהופעה של פיט דוהרטי בגלאזגו, הופעתו הראשונה אחרי שעזב את "הליברטינז". באירוע שאחרי ההופעה, דוהרטי ניגן קטע אקוסטי קצר שהקסים אותה. אחר כך התכנסו היא וכמה חברים בדירה, העבירו ביניהם גיטרה ושרו שירים. למחרת בבוקר היא הבינה ש"אלו החיים", וכתבה את השיר. בשנת 2007, הוציאה מקדונלד את אלבום הבכורה שלה "This Is the Life". האלבום הנפיק תחילה שלושה סינגלים שזכו להצלחה מתונה ברחבי העולם, ואז הוציאה לאור מקדונלד את הסינגל הזה שנשא את שמו של האלבום. עוד הודיעה מקדונלד כי בדומה לכל שירי האלבום, גם את השיר הזה היא כתבה והלחינה בעצמה, ופיט וילקינסון הוא זה שהפיק לה את השיר, ושירים רבים אחרים מן האלבום, ובכלל. כשהוציאה לאור את הסינגל, הוא זכה להצלחה רבה ועם הזמן הפך למצליח ביותר של הזמרת. לסינגל יצא ווידאו קליפ שמראה את מקדונלד בבית עם תמונות מרובות, נזכרת בדברים שעברה פעם. לאורך כל הקליפ מציגה מקדונלד תמונות ילדות מרובות, זיכרונות אשר אופפים את ראשה, ודברים שמעלים נוסטלגיה בעיני המתבונן. הווידאו קליפ הפך לקליפ המצליח ביותר של מקדונלד, כאשר נכון לאוגוסט 2017, צבר הווידאו קליפ למעלה מ-52 מיליון צפיות. הסינגל זכה להצלחה עולמית ונכנס למצעדי סוף שנה רבים, ולמצעדים שבועיים רבים. * Gea Dreschler, Song Analysis: Amy MacDonald – This is the Life (אורכב 07.01.2020 בארכיון Wayback Machine), The Angler, Issue 4, May 2008, Leiden University מידע על היצירה "This Is the Life" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "This Is the Life" באתר יוטיוב ביצוע אקוסטי של "This Is the Life" שהקליטה מקדונלד באולפן Music Feeds באוסטרליה (בערוץ היוטיוב של האולפן). IFPI Platinum Europe Awards - 2008, ‏2013-11-28 This Is The Life by Amy MacDonald Songfacts, www.songfacts.com (באנגלית) Bundesverband Musikindustrie, BVMI | Datenbank, www.musikindustrie.de (בגרמנית) AmyMacdonaldVEVO, YouTube AmyMacdonaldVEVO (2010-02-22), Amy Macdonald - This Is The Life, נבדק ב-2017-08-25
ג'רי הול

ג'רי פיי הול (באנגלית: Jerry Faye Hall; נולדה ב-2 ביולי 1956) היא דוגמנית על ושחקנית אמריקאית. הול נולדה בעיר גונזלס שבטקסס וגדלה בפרבר של דאלאס, אחת מחמש בנות ולה אחות תאומה ושלוש אחיות גדולות, למשפחה ממוצא אנגלי, אירי והולנדי. הול הוחתמה בסוכנות דוגמנות כבר כשהייתה בת 10 ולאחר שעברה תאונת דרכים השתמשה בכספי הביטוח על מנת לנסוע לטייל בפריז ובמהלך שהשתזפה בריביירה הצרפתית גילה אותה סוכן דוגמנות מקומי ובעקבות זאת היא השתקעה שם והייתה פעילה בחיי הלילה הפריזאים, היא הופיעה כבת ים באלבומה של להקת "Roxy Music" וכיכבה על שערי המגזינים "ווג" ו"קוסמופוליטן" והופיעה מספר פעמים בעירום ב"פלייבוי", היא הייתה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "רבלון" ופרסמה את הקמפיין של H&M ודגמנה למותגיי אופנה נחשבים ברחבי העולם ובשיא הקריירה שלה הרוויחה הול 1,000 דולר ליום. בתחילת הקריירה שלה הופיעה הול בתפקיד קטן ביחד עם אחותה לצד ג'ון טרבולטה בסרט "בוקר עירוני". ב-1989 הופיעה בסרטו של טים ברטון "באטמן", היא כיכבה בברודוויי במחזה "הבוגר" בתפקיד גברת רובינסון ותפקיד זה כלל הופעת עירום על הבמה והיא אף כיכבה במספר הצגות בתיאטרון וסט אנד בלונדון ובתפקידי אורח בקולנוע והטלוויזיה. ב-2002 השתתפה בקומדיה "תודה ד"ר ריי", לצדה של דיאן ויסט. ב-1977 החלה הול לצאת עם סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר. ג'אגר כתב ללהקתו את השיר "Miss You" עבורה. ב-1984 נולדה להם בת. ב-1985 נולד להם בן. ב-1989 נישא הזוג בטקס אזרחי בבאלי. ב-1992 נולדה להם בת. ב-1997 נולד להם בן. שתי הבנותיה הלכו בעקבות אמן ונהיו גם הן לדוגמניות מצליחות. ב-1999 נפרד הזוג והתברר בדיעבד שהחוק הבריטי לא הכיר בנישואיהם. ב-2004 החלה הול ללמוד קבלה ואירחה ביחד עם בעלה לשעבר אירוע התרמה למען מרכז הקבלה בניו יורק. ב-2010 הוציאה ספר ביוגרפי על חייה. הול מתגוררת כיום בוילה בדרום לונדון עם ארבעת ילדיה ועובדת כעוזרת הפקה בתחרויות דוגמנות. בינואר 2016 התארסה עם איל העיתונות רופרט מרדוק. ג'רי הול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'רי הול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רי הול, באתר AllMovie (באנגלית) ג'רי הול, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'רי הול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'רי הול, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'רי הול, באתר Discogs (באנגלית) ג'רי הול, באתר Songkick (באנגלית) רופרט מרדוק לא נח: מתחתן עם הדוגמנית לשעבר ג'רי הול, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2016
מטרופוליטנס 92

מטרופוליטנס 92 (בצרפתית: Metropolitans 92) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר לבלואה-פרה, המתמודדת בליגת העל הצרפתית. המועדון נוסד בשנת 2007 ממיזוג של קבוצות ראסינג פריז ששיחקה בליגה הבכירה ונקלעה לקשיים כלכליים, ולבלואה ספורט קלאב ששיחקה בליגה השנייה. בסיום עונת 2007/08 נשרה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה לאחר עונה אחת. ראסינג פריז זכתה 4 פעמים באליפות צרפת (1951, 1953, 1954, 1997), והגיעה עד לגמר הגביע הצרפתי בעונות 1956, ו-2000. כמו כן, החל מעונת 1991/92 השתתפה בגביעי אירופה השונים: יורוליג, גביע ספורטה, גביע קוראץ' והיורוצ'לנג'. לבלואה ספורט קלאב הגיעה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי (1996, 1998). בתחילת עונת 2010/11 הפסידה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' למכבי חיפה הישראלית בסיכום שני מפגשים. בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לרבע גמר היורוצ'לנג, וזכתה לראשונה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון בגמר על נאנטר 74-77. אולם הבית של המועדון הוא היכל מרסל סרדאן בלבלואה-פרה, המכיל 3,051 מקומות ישיבה, ולעיתים משתמשת הקבוצה בהיכל פייר דה קוברטן (אצטדיונה של ראסינג פריז) בפריז המכיל 4,016 מקומות ישיבה. הליגה הצרפתית: אליפות (4): 1951, 1953, 1954, 1997 הגביע הצרפתי: זכייה (1): 2013 גמר: 1956, 1996, 1998, 2000 צרפת טוני פארקר צרפת בוריס דיאו צרפת ויקטור ומבניאמה צרפת אלי אוקובו צרפת פטר קורנלי סרביה מירסאד טורצ'אן קרואטיה רוקו אוקיץ' אוקראינה אולכסיי פצ'רוב ישראל ארז מרקוביץ' ישראל משה מזרחי ישראל תומר גינת ארצות הברית לי ג'ונסון ארצות הברית ג'ורדן מקריי ארצות הברית טיישון תומאס ארצות הברית ברייסי רייט ארצות הבריתונצואלה דונטה סמית' מדיה וקבצים בנושא מטרופוליטנס 92 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מטרופוליטנס 92