laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עיט מחודד-זנב

עיט מחודד-זנב (שם מדעי: Aquila audax) הוא מין גדול של עיט החי ביבשת אוסטרליה וכן בגינאה החדשה ובכמה איים באינדונזיה. הוא הדורס הגדול ביותר באוסטרליה ואחד מטורפי העל הראשיים בה. לעיט זה זנב מפוצל שנתן לו את שמו והוא בעל כנפיים רחבות ועורף זהוב בולט. כמו רוב עופות הטרף, המקור שלו מעוקל לתלישת בשר ורגליו הענקיות בעלות טפרים קטלניים, איתם הוא הורג את טרפו. מוטת כנפיו מגיעה ל-2.84 מ' ואורכו מגיע ל-1 מטר. העיט חי באזורים יבשים, שדות ויערות דלילים ומשחר לטרף תוך כדי תעופה בגובה רב. הוא מסוגל להגיע לגובה של יותר מ-1,800 מ' מעל פני הקרקע. מאז הגעת האירופאים, הטרף העיקרי של העיט נהיה ארנבונים וארנבות ולעיתים גם שועלים או חתולים. בטבע, הוא ניזון מוולבים ומקנגורו צעירים שונים, פוסום אוסטרלי, קואלה, בנדיקוט וכיסאים נוספים וכן חולדות, עטלפי פרי, תוכי קקדו, ברווזים, עורבים, דגרתיליים, ציפורי שיר ועופות מים שונות ולעיתים רחוקות יותר גם זוחלים כמו חרדון הצווארון, פתנים ואף לטאות כוח קטנות. עיטים אלה ניזונים גם מפגרים, והם מחפשים חיות שנדרסו בצידי הכבישים. כמו כן הם למדו לאתר עופות אוכלי נבלות כמו עורבים, אשר נקהלים סביב פגרים. מדיה וקבצים בנושא עיט מחודד-זנב בוויקישיתוף עיט מחודד-זנב, באתר ITIS (באנגלית) עיט מחודד-זנב, באתר NCBI (באנגלית) עיט מחודד-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט מחודד-זנב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיט מחודד-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיט מחודד-זנב, באתר GBIF (באנגלית) עיט מחודד-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
מימן ברומי

מימן ברומי, HBr בכתיב כימי, הוא תרכובת של מימן וברום. החומר הוא חומצה חזקה והתמיסה המיימית נקראת חומצת מימן ברומי. החומר מסיס מאוד במים, ריכוז משקלי של HBr בתמיסה הרוויה 68.85%. ריכוז האזיאוטרופ 47.6% והתמיסה האזיאטרופית רותחת ב 124.3 ∘ C {\displaystyle 124.3^{\circ }C} . בהרתחת תמיסה מרוכזת פחות יתנדפו מים עד לקבלת הריכוז האזיאטרופי. ניתן לקבל מימן ברומי בזיקוק תמיסת מלח ברום כאשלגן ברומי או נתרן ברומי עם חומצה זרחתית או חומצה גופרתית מהולה 2 K B r + H 2 S O 4 → K 2 S O 4 + 2 H B r {\displaystyle 2KBr+H_{2}SO_{4}\rightarrow K_{2}SO_{4}+2HBr} משתמשים בחומצה גופרתית מהולה כדי להימנע מהתגובה המתרחשת עם חומצה מרוכזת 2 K B r + H 2 S O 4 → B r 2 + S O 2 + H 2 O {\displaystyle 2KBr+H_{2}SO_{4}\rightarrow Br_{2}+SO_{2}+H_{2}O} ניתן להפיק מימן ברומי גם בתגובה של ברום עם גופרית או זרחן B r 2 + S + 2 H 2 O → 4 H B r + S O 2 {\displaystyle Br_{2}+S+2H_{2}O\rightarrow 4HBr+SO_{2}} או בתגובת החיזור B r 2 + H 3 P O 3 + 2 H 2 O → 2 H B r + H 3 P O 4 {\displaystyle Br_{2}+H_{3}PO_{3}+2H_{2}O\rightarrow 2HBr+H_{3}PO_{4}} משתמשים ב HBr להכנת תרכובות אורגנו-ברום. בסיפוח בנוכחות רדיקל או בהקרנת UV על אלקן מתקבל אלקיל-ברומיד טרמינלי (ברום על הפחמן בקצה השרשרת) כלומר בניגוד לכלל מרקובניקוב R C H = C H 2 + H B r → R C H 2 − C H 2 B r {\displaystyle RCH=CH_{2}+HBr\rightarrow RCH_{2}-CH_{2}Br} סיפוח ללא רדיקלים ובחושך נותן בעיקר את התוצר המצופה לפי כלל מרקובניקוב מימן ברומי מגיב עם דיכלורומתאן לקבלת ברומוכלורומתאן ודיברומתאן: C H 2 C l 2 + H B r → C H 2 C l B r + C H 2 C l B r {\displaystyle CH_{2}Cl_{2}+HBr\rightarrow CH_{2}ClBr+CH_{2}ClBr} C H 2 C l B r + H B r → C H 2 B r 2 + H C l {\displaystyle CH_{2}ClBr+HBr\rightarrow CH_{2}Br_{2}+HCl} מדיה וקבצים בנושא מימן ברומי בוויקישיתוף William Brown, Brent Iverson, Eric Anslyn, Christopher Foote, Organic Chemistry, Cengage Learning, 2013, עמ' 330
נונתאבורי

נונתאבורי (בתאית: นนทบุรี) היא בירת הנפה והמחוז ("אמפה") בעלי אותו השם בתאילנד. יש לה מעמד של מוניקיפיום (תסאבאן נאקון) וכוללת חמש גזרות ("טמבון") של הנפה מואנג נונתאבורי: סואן יאי, טאלאט קהוואן, באנג קהן, באנג קראסו ותא סאי. אוכלוסייתה מנתה בינואר 2012 258,550 תושבים והיא המוניקיפיום המאוכלס ביותר בתאילנד, אחרי בנגקוק הבירה. בגלל קרבתה לבנגקוק העיר נחשבת לפרוור של העיר הזאת, חלק ממטרופולין בנגקוק. המחוז נונתאבורי נמצא במרכזה של תאילנד. העיר נונתאבורי שוכנת 20 ק"מ צפונית מבנגקוק על גדות הנהר צ'או פראיה. היא גובלת ישירות עם הרבעים הצפוניים (באנג סואה, צ'טוצאק ולאק סי) של עיר הבירה. תעלות רבות בה מהוות עדיין מרכז חיי תושבים רבים, כפי שהיה לפני כמה עשורים גם בבנגקוק. סביבת העיר פורייה מאוד. מפותח במיוחד הוא ענף הפירות, הגדלים במספר רב של מטעים. אופייניים לאזור הם המנדרינות ופירות הדוריאן. בעשורים האחרונים של המאה ה-20 ובעשורים הראשונים של המאה ה-21, קרבת העיר לבנגקוק תרמה להתפתחות תעשייה והשירותים. בשנת 2001 נפתח בנונתאבורי מפעל למיחמי מים קטנים של החברה הגרמנית "שטיבל אלטרון". כאן נמצאים גם המשרדים הראשיים של חברת הלוויינים תאיקום. הקניון נגאמוונגוואן במזרח העיר, הוא אחד המרכזים המסחריים הגדולים של מטרופולין בנגקוק. נונתאבורי הייתה עיר חשובה עוד בימי ממלכת איוטהאיה. פעמיים בעבר הועתקה העיר בכמה קילומטרים. בשנת 1665 בימי המלך נאראי היא הועתקה למבצר על גדת מה נאם אום. בשנת 1928 היא הועברה למקומה הנוכחי בפקודת המלך ראמה השביעי (פרג'אדיפוק). בתקופה שבין 1 בינואר 1943 ל-9 במאי 1946 סופחה נונתאבורי לבנגקוק. מראה התעלות (חלונג) הקיימות עדיין בנונתאבורי מאפשרות לצופים לדמיין לעצמם את המראה של בנגקוק של פעם. בין העירייה הישן על גדת צ'או פראיה נבנה בסגנון אירופאי בימי המלך ראמה השישי (ואג'יראבוד) והוא עשוי כולו מעץ טיק. את נונתאבורי חוצה הכביש המהיר סיראט, אחד מכבישי האגרה של מטרופולין בנגקוק. אמצעי התחבורה החשובים כוללים אוטובוסים עירוניים וסירות אקספרס הנעות על פני הנהר צ'או פראיה. עד שנת 2018 תחובר ישירות נונתאבורי הפקוקה עם בנגקוק באמצעות רכבת מונורייל. העיר ידועה בין השאר בבית החולים סיטתאניה, המרכז לבריאות הנפש הגדול בממלכה. בנונתאבורי נמצא בית הספר הגבוה לאחיות "בורומאראג'ונאני". כמו כן הקמפוס של האוניברסיטה הטכנית ראג'אמנגאלה סובנבהומי. מדיה וקבצים בנושא נונתאבורי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נונתאבורי עיר של מקדשים כתבה ב- Bangkok Post 20.3.2014 אתר המחוז נונתאבורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קלשצ'לה

קלשצ'לה (בפולנית: Kleszczele) היא עיירה במחוז היינווקה שבפרובינציית פודלסיה בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קלשצ'לה נזכרת לראשונה בראשית המאה ה-16, ובשנת 1525 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום פרוסיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-750 יהודים. עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה בה הפעילות הציבורית היהודית. ב-23 ביוני 1941, ביום השני למבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, והמשטרה המקומית שהוקמה בה החלה בביצוע מעשי רצח ביהודי המקום, ובחטיפתם לעבודות כפייה. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב והגבלות תנועה. בספטמבר 1941 רוכזו כ-600 היהודים שנותרו בעיירה בגטו שהוקם בה, אשר נשמר בידי שוטרים פולנים. בתחילת נובמבר 1942 הועברו לגטו שבעיירה כ-1,000 מיהודי מילייצ'יצה, וב-6 בחודש הועברו כל יושבי הגטו למחנה מעבר ליד ביאליסטוק, בו שולחו לאחר מספר ימים בתנאי מחיה קשים ביותר למחנה ההשמדה טרבלינקה. מדיה וקבצים בנושא קלשצ'לה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלשצ'לה קלשצ'לה (Kleszczele), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קלשצ'לה", באתר JewishGen (באנגלית) "קלשצ'לה", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין (אנ') ולאורה קרגו, קלשצ'לה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 907–908), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קמיונקה

קמיונקה (בפולנית: Kamionka; ביידיש: קאַמענקע) הוא כפר במחוז לוברטוב שבפרובינציית לובלין בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. קמיונקה נזכר לראשונה בשנת 1450, ובסוף המאה ה-15 הוענקו לו זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1863. בשנת 1897 נמנו בכפר 793 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית. בשנת 1937 ערכו הפולנים פרעות ביהודי הכפר. עם כיבוש הכפר בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, רוכזו בכפר יהודים רבים מיישובי הסביבה, ובהם מגורשים ממלאווה. בתחילת 1942 רוכזו יהודי הכפר בגטו שהוקם בו, אשר הפך כעבור זמן מה לגטו סגור, ואשר אליו הובאו כ-300 יהודים נוספים שגורשו מסלובקיה. ב-8 באוקטובר 1942 נערכה בגטו שביישוב אקציית חיסול, בה שולחו כ-800 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים שאותרו במקומות מסתור ביישוב הועברו לגטו לוברטוב, ושולחו משם לסוביבור ולבלז'ץ. 12 יהודים מהגטו שבכפר שהצליחו להימלט מהאקציה, הצטרפו לקבוצת פרטיזנים יהודים ביערות הסביבה. מדיה וקבצים בנושא קמיונקה בוויקישיתוף קמיונקה (Kamionka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קמיונקה", באתר השטעטל הווירטואלי "קמיונקה", באתר JewishGen (באנגלית)
קמיאנקה

קמיאנקה (באוקראינית: Кам'янка; ברוסית: Камeнка, קמנקה) היא עיר במחוז צ'רקאסי שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קמיאנקה החלה להתפתח כיישוב עירוני מהמאה ה-17. העיר נודעת בשל פעילותם של האמנים אלכסנדר פושקין ופיוטר איליץ' צ'ייקובסקי בה במהלך המאה ה-19. בשנת 1897 נמנו בעיר 2,193 יהודים, כשליש מתושביה. באפריל 1919 ערכו חיילי הצבא הלבן פוגרום ביהודי העיר, בו רצחו כ-70 מהם. בתקופה הסובייטית עזבו את העיר רבים מיהודיה, ופעל בה בית ספר יידי. ב-9 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודים שלא הספיקו להימלט ממנה. בדצמבר 1941 רוכזו כ-400 היהודים שנותרו בעיר בגטו שהוקם בה, בו הוטלו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה מפרכות. בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו רבים מיושביו. ב-4 במרץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיר. רבני העיר: בין השנים 1880-1899 כיהן כרב העיר הרב משה נחום ירושלמסקי. בשנת 1899 החליף אותו ברבנות הרב קלמן טבצ'ניק, שלימים עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. מדיה וקבצים בנושא קמיאנקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קמיאנקה (באוקראינית) קמנקה (Kamenka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קמיאנקה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), קמנקה-שבצ'נקובסקאיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1623–1624), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
צ'ינוק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... צ'ינוק (קבוצה אתנית) – קבוצה אתנית של אינדיאנים בארצות הברית צ'ינוק (תוכנה) – תוכנה למשחק דמקה בואינג CH-47 צ'ינוק – מסוק תובלה בינוני כפול רוטורים מתוצרת בואינג האמריקנית רוח צ'ינוק – תופעה מטאורולוגית בה רוח חמה יחסית נושבת על אזורים מכוסים בשלג, בדרך כלל כבד, וממיסה אותו צינוק
נחום שליט

נחום שליט (1 בספטמבר 1936 – 10 בדצמבר 2015) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי. נחום שליט נולד בתל אביב. סיים בשנת 1960 את בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי". תפקידו הראשון בתיאטרון היה במחזמר "פנטסטי" בבימויו של מנחם גולן, שהוצג במועדון התיאטרון בחיפה ב-1962. בשנת 1966 החל שליט להופיע בתיאטרון הקאמרי. במהלך השנים גילם למעלה מ-150 תפקידים בתיאטראות "האהל", התיאטרון הקאמרי, הבימה, תיאטרון באר שבע ותיאטרוני הילדים והנוער. הופיע בהצגות "האידיוטית" בבימוי יואל זילברג, "השקיעה" בבימוי שרגא פרידמן ו"בלוז למיסטר צ'רלי" בבימוי אברהם ניניו, "המלט" בבימוי קונרד סוינרסקי, "האדרת" בבימוי שמואל בונים, "הנסיכה טורנדוט" בבימוי שמואל בונים, "מלכת אמבטיה" בבימוי דוד לוין, "אופרה בגרוש" בבימוי עודד קוטלר, "הלוך וחזור" בבימוי ארנון תמיר, "קומיקאים" בבימוי הלל מיטלפונקט, "ברווז הפרא" בבימוי יוסי יזרעאלי "יונו והטווס" בבימוי יורם פאלק, "בחורים טובים" בבימוי איציק ויינגרטן, ו"המכשפה" בבימוי מיכאל גורביץ'. תפקידו הראשון בקולנוע היה ב-1964, בסרט "הבו בנות לאילת" בבימוי נתן אקסלרוד וליאו פילר. הופיע גם בסרטים "חכם גמליאל", ו"קוני למל בתל אביב" בבימוי יואל זילברג, "סלומוניקו" בבימוי אלפרד שטיינהרדט, "חגיגה בסנוקר" בבימוי בועז דוידזון ו"נערת הפרברים" בבימוי ג'ורג' עובדיה. ב-1997 השתתף בסרט "נקמה יהודית". ב-1988 השתתף בסרט הטלוויזיה "משחקים בחורף". ב-1998 שיחק בדרמת הטלוויזיה "ארץ קטנה איש גדול" בבימויו של אברהם הפנר. ב-1976 העלה הצגת יחיד בשם "בלוף". בשנות ה-90 ייסד את "קבוצת תיאטרון הזהב" לגמלאים. היה חבר בוועד המנהל של איגוד אמני ישראל (אמ"י). שליט היה נשוי בשנות השבעים לזמרת מירי אלוני. שליט נפטר מדום לב בגיל 79. ונטמן בחלקת האמנים בבית העלמין ירקון. הוא הותיר אחריו אשה, בן ובת. כחמש שנים אחרי פטירתו, בנו יוסי השתתף בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" והגיע למקום ה-20 בגמר. הוא השתתף גם בעונות הרביעית והחמישית. במסגרת המיזם של עיריית תל אביב להנצחת אמנים ואנשי תרבות תושבי העיר, נקבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב יהודה הלוי 113. יאיר אשכנזי, מת השחקן נחום שליט, ממשתפי "חגיגה בסנוקר" ו"מלכת אמבטיה", באתר הארץ, 10 בדצמבר 2015 נחום שליט, בארכיון הבימה
רופרט אוונס

רופרט אוונס (באנגלית: Rupert Evans; נולד ב-9 במרץ 1977) הוא שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אנגלי. אוונס נולד בסטפורדשייר שבצפון-מערב אנגליה. הוא גדל בחווה, ולמד בבית הספר העצמאי "בילטון גראנג'", פנימייה בכפר דונצ'רץ', קרוב לעיר ראגבי שבווריקשייר במערב המידלנדס של אנגליה. אחר כך למד בבית הספר "מילטון אבי", פנימייה עצמאית בכפר מילטון אבאס, קרוב לעיר בלנדפורד פורום בדורסט שבדרום-מערב אנגליה. את לימודי המשחק למד ב-"Webber Douglas Academy of Dramatic Art" (אנ') ובאותה תקופה גר בדרום קנזינגטון שבלונדון. בתחילת הקריירה שלו הופיע אוונס בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "החטא ועונשו" בכיכובו של ג'ון סים, ובמיני-סדרה "צפון ודרום" בכיכובו של ריצ'רד ארמיטאג'. התפקיד הגדול הראשון של אוונס בקולנוע היה כסוכן FBI ג'ון מאיירס בעיבוד משנת 2004 של הבמאי גיירמו דל טורו לספרו של מייק מינולה "הלבוי". עוד השתתף בסרט "אגורא" שצולם במלטה בכיכובם של רייצ'ל וייס ומקס מינגלה. אוונס כיכב בסדרת הטלוויזיה "האיש במצודה הרמה" בהפקת אמזון בנוסף כיכב בסדרת הטלוויזיה "הכפר", בסדרה המשטרתית "חוצה את הקווים", במיני-סדרה "פלמינג", ובעיבוד לספר "עולם ללא קץ". עוד שיחק אוונס בסיטקום "High Stakes" של רשת ITV, לצדו של ריצ'רד וילסון, ובסדרת הדרמה "Paradise Heights" של ה-BBC בכיכובו של ניל מוריסי. ב-2014 כיכב אוונס בסרט האימה "The Canal". ב-2016 הוא יופיע בסרט האימה "The Boy". Venetian Heat מקבת' (2003) Sweet Panic Breathing Corpses - מחזה מאת לורה וייד רומיאו ויוליה (2006) בתפקיד רומיאו נשיקת אשת העכביש (2007) עיבוד לרומן באותו שם מאת מנואל פואיג, דונמאר ורהאוס, בלונדון ובסיסוב הופעות החיים הם חלום דונמאר ורהאוס (2009) Fear, תיאטרון בוש (2013) אתר האינטרנט הרשמי של רופרט אוונס (באנגלית) רופרט אוונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רופרט אוונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רופרט אוונס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רופרט אוונס, באתר AllMovie (באנגלית) רופרט אוונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) RUPERT EVANS, Reporter: Caroline Bishop, first published Wed 30 Sep 2009 17:28 The Dreamboat: Rupert Evans Publisher: London Evening Standard. Published: 2 October 2009. Retrieved: 17 April 2013 Milton Abbey School - Alumni Publisher: Tatler Schools Guide 2013. Andreeva, Nancy Tartaglione,Nellie; Tartaglione, Nancy; Andreeva, Nellie (18 בפברואר 2015). "Amazon Orders 5 Original Series Including 'Man In The High Castle,' 'Mad Dogs'". Deadline. {{cite web}}: (עזרה) "The Village". www.bbc.co.uk. Fear, bushtheatre.co.uk (באנגלית בריטית)
קרוז' (ליטא)

קרוז' (בליטאית: Kražiai, קרז'יאי; בפולנית: Kroże, קרוז'ה; ביידיש: קראָזש) היא עיירה קטנה במחוז שאולאי שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. התיעוד הראשון לעיירה הוא משנת 1257. לאחר קרב גרונוולד בראשית המאה ה-15 הפכה העיירה לעיירת מחוז, ובמאה ה-17 נעשתה למרכז קתולי אזורי. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקרוז' הוא מהמאה ה-15. מקרוז' יצאו החל מהמאה ה-18 רבנים חשובים, ובהם אבא חסיד. משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי העיירה אל מעבר לים. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,125 יהודים, כשליש מתושביה. בין מלחמות העולם התגוררו בעיירה כ-530 יהודים, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. פעילות זו נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940. ב-24 ביוני 1941, יומיים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, תוך שריפת רוב בתיה. יהודי העיירה שנמלטו ממנה, הוחזרו אליה, ורוכזו באורווה ובמחסנים, תוך שוד רכושם בידי הליטאים. ב-8 ביולי 1941 הועברו למעלה מ-400 יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה לגטו שהוקם באחוזת שיוקשטה (Sajukste) הסמוכה לעיירה, שם הועסקו בעבודות כפייה. ב-22 ביולי 1941 נורו למוות ביער קופרי (Kupris) כ-390 יהודים מגטו זה. ב-2 בספטמבר 1941 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים ליטאים את אחרוני יושבי הגטו - 64 ילדים ו-5 מבוגרים, ובהם רב העיירה. מדיה וקבצים בנושא קרוז' בוויקישיתוף קרוז' (Kražiai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם 'קרוז' (קראז'יאי), מחוז ראסיין', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 352 טור 2 - 355 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1598–1601). על השמדת יהודי קרוז': שם, כרך ד, עמ' 350–351 (שם, תמונה 2060–2061) "קרוז' (ליטא)", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), קרז'יאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1075–1076), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) קרז (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית
קרוקי

קרוקי (בליטאית: Krakės, קְרַאקֶס; בפולנית: Kroki; ביידיש: קראָק) היא עיירה קטנה במחוז קובנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קרוקי נזכרת מהמאה ה-14, ובין המאות ה-16 וה-17 הוקמו בה מנזר וכנסייה. בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,090 יהודים. בין מלחמות העולם התגוררו בה כ-470 יהודים, ופעלו בה מוסדות דת, חינוך ותרבות יהודיים. בן ציון נטלוביץ' היה רבה של העיר בתחילת המאה ה-20. פעילות יהודית, ובפרט הפעילות הציונית, נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940. בסוף יוני 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, השתלטו על העיירה ליטאים לאומנים, והחלו לעצור בה יהודים, ולהעבירם לקידן, בה הוצאו להורג. כמו כן, התעללו הליטאים בנכבדי הקהילה המקומית, ובפרט ברבנים. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו בן רחוב אחד שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים נוספים מיישובי הסביבה. ב-2 בספטמבר 1941 רצחו הליטאים את כל יושבי הגטו שבעיירה ביחד עם יהודי גרינקישוק בכפר הסמוך פשטינוקאי (Pestinukai). לפי דו"ח יגר נרצחו במועד זה 1,145 יהודים, ומהם 448 גברים, 476 נשים ו-221 ילדים. מדיה וקבצים בנושא קרוקי בוויקישיתוף קרוקי (Krakės), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קרוקי", באתר JewishGen (באנגלית) קטרין רייכלט ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), קראקס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1074–1075), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קריבה אוזרו

קריבה אוזרו (באוקראינית: Криве Озеро; ברוסית: Кривое Озеро, קריבויה אוזרו; ביידיש: קריוואָזער) היא עיירה במחוז מיקולאייב שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. קריבה אוזרו נזכרת מהמאה ה-18, ובסוף אותה מאה החלה להתפתח, בשל ישיבתה על צומת דרכי מסחר מרכזי. בשנת 1897 נמנו בעיירה 5,478 יהודים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה סבלו יהודי העיירה ממספר פוגרומים, כשהגדול והקטלני שבהם בוצע ביום 24 בדצמבר 1919, אז נרצחו בעיירה כ-600 יהודים וכ-1,000 נפצעו. בעקבות הטבח עזבו את העיירה יהודים רבים, עד שבשנות השלושים של המאה ה-20 נותרו בה כ-1,500 יהודים בלבד. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה קולחוז יהודי ובית ספר יידי. ב-2 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וב-5 בספטמבר רצחו אלו 52 מיהודיה. עם העברת העיירה בתחילת אותו חודש לשליטה רומנית כחלק מחבל טרנסניסטריה, החלו הרומנים לרכז במחנות שהוקמו סביב העיירה יהודים שגורשו מבסרביה, וכן את יהודי העיירה - בסך הכל למעלה מ-4,000 איש. בשל תנאי המחיה הקשים במחנות אלו, מתו בהם עשרות יהודים מדי יום. עד נובמבר 1941 הוצעדו ממחנות אלו לגטו ביישוב גולטה (פרבומייסק המודרנית) כ-1,800 יהודים, כאשר כ-700 מתוכם נספו או נרצחו בדרך. מעט היהודים שהושארו בשלב זה במחנה שליד קריבה אוזרו, הוכנסו בסוף 1941 לגטו שהוקם בעיירה, ובינואר 1942 נרצחו בשטח בית העלמין המקומי 186 יהודים מהגטו. יתר היהודים הועסקו בעבודות כפייה, ועד ספטמבר 1943 נותרו בגטו שבעיירה כ-40 יהודים בלבד. לאחר מכן, הובאו לגטו 131 יהודים נוספים. קריבה אוזרו שוחררה בידי הצבא האדום ב-29 במרץ 1944. אובידיו קראנגה ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), קריבוי אוזרו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 660–662), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא קריבה אוזרו בוויקישיתוף קריבויה אוזרו (Krivoye Ozero), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קריבה אוזרו", באתר JewishGen (באנגלית)
קראסנה

קראסנה (בבלארוסית: Краснае, קראסנאיה; בפולנית: Krasne nad Uszą, קראסנה נאד אושון, "קראסנה על האושה"; ביידיש: קראַסנע) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, על גדת נהר אושה (Usza), בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1486 הוענקו לו זכויות עיר. בתחילת המאה ה-16 הפכה העיירה לבירת מחוז. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובהתאם להסכם ריגה משנת 1921 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1954, עת היה בשליטת ברית המועצות, הושב היישוב למעמד כפרי. בשנת 1897 נמנו ביישוב 573 יהודים. בין מלחמות העולם התגוררו בו כ-320 יהודים, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בסוף יוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ועד מהרה הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה. בתחילת אוגוסט 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו מגודר שהוקם בו, אליו הועברו באביב 1942 אלפים מיהודי הסביבה. בשל הצפיפות הרבה, שוכנו כמה אלפים מיהודי הגטו במחנה עבודה שהוקם מחוץ ליישוב. בקיץ 1942 הצליחו להימלט מהגטו ומהמחנה כ-100 יהודים, אשר הצטרפו ליחידות פרטיזנים ביערות הסביבה. בתחילת מרץ 1943 ריכזו הגרמנים את כל יושבי הגטו שביישוב באורווה, ושרפו אותם חיים. את האסירים שנותרו במחנה העבודה הסמוך רצחו הגרמנים בין ה-19 ל-21 במרץ 1943. מדיה וקבצים בנושא קראסנה בוויקישיתוף קרסנה (Krasne), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "קראסנה (על האושה)", באתר השטעטל הווירטואלי "קראסנה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), קראסנה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1217–1219), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
חוזה בלבן

חוזה בלבן, היה כינוים של חוזי מכירה בכתב, שחברי התנועה הלגיונרית, במסגרת פעילות הרומניזציה, אילצו יהודים בעלי רכוש לחתום עליהם בתקופת המדינה הלאומית-לגיונרית. "חוזה בלבן" היה דף נייר עליו הודפסו רק המילים "חוזה מכירה", שמו של בעל הרכוש היהודי ושם העסק והיהודי שאולץ לחתום בתחתית הדף. היהודים אולצו לחתום על חוזים אלה על ידי הפחדה, מכות ועינויים המופנים כלפיהם וכלפי בני משפחותיהם. הלגיונרים מילאו את תוכן החוזים לאחר חתימת היהודים, כשהם קובעים את המוטבים, שבדרך כלל היו לגיונרים או אוהדי התנועה או אפילו התנועה הלגיונרית עצמה. אם נקבע בחוזה תשלום, התשלום שולשל לידי הלגיונרים או לידי מוסדות לגיונריים דוגמת הסיוע הלגיונרי. חוזים אלה הוגשו לאישור בידי נוטריונים (לעיתים הנוטריונים היו נוכחים בשעת הפעלת הלחץ על היהודים) ונרשמו במשרדים לרישום זכויות במקרקעין. ז'אן אנצ'ל, תולדות השואה - רומניה, כרך א' עמודים 281 - 282
אופוסומים חדפיים

אופוסומים חדפיים (שם מדעי: Caenolestidae; ידועים גם כאופסומים חולדתיים או קנוליסטידים) היא משפחת כיסאים יחידה בסדרתה, הכוללת יצורים דמויי אופוסום החיים רק באזור הרי האנדים באמריקה הדרומית. האופוסומים החדפיים הם יצורים בגודל של חולדות קטנות החיים ביערות ואזורים הרריים במערב אמריקה הדרומית. הם אוכלי חרקים הפעילים בלילה ומזכירים מאוד חדפים אמיתיים. יש להם גפיים דקים, חוטם דק ומחודד וזנב שעיר. עיניהם הקטנות בעלות ראייה ירודה והם צדים בשעות הלילה בעיקר בעזרת חוש השמיעה שלהם ושפמם הרגיש לתנועות באוויר. את רוב היום הם מבלים במחילות בבטן האדמה ובלילה הם פעילים בשבילים קבועים. בדומה למספר חיות כיס אחרות, לנקבות של מינים אלו אין כיס והן נושאות את הצאצא שלהן על גבן רוב הזמן או משאירות אותו במאורה בעת שהן יוצאות לצוד. משפחה אופוסומים חדפיים (Caenolestidae) סוג אופוסום חדפי (Caenolestes) מין אופוסום חדפי אפור-בטן (Caenolestes caniventer) מין אופוסום חדפי קונדורי (Caenolestes condorensis) מין אופוסום חדפי צפוני (Caenolestes convelatus) מין אופוסום חדפי כהה (Caenolestes fuliginosus) מין אופוסום חדפי סנגאי (Caenolestes sangay) סוג ומין יחיד אופוסום חדפי אינקה (Lestoros inca) סוג ומין יחיד אופוסום חדפי חוטמני (Rhyncholestes raphanurus) מדיה וקבצים בנושא אופוסומים חדפיים בוויקישיתוף אופוסומים חדפיים, באתר ITIS (באנגלית) אופוסומים חדפיים, באתר NCBI (באנגלית) אופוסומים חדפיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אופוסומים חדפיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אופוסומים חדפיים, באתר GBIF (באנגלית)
Code Monkey

האם התכוונתם ל... CodeMonkey (משחק תכנות) – משחק מקוון המלמד את עקרונות תכנות מחשבים, החל מהצעדים הראשונים ועד לנושאים מתקדמים בתכנות, ומיועד לילדים צעירים בני 9 ומעלה. Code Monkeys (סדרת אנימציה) – סדרת אנימציה טלוויזיונית אמריקאית Code Monkey (שיר) – שיר של ג'ונתן קולטון Code Monkey (ביטוי) – מונח הלקוח מעולם תכנות המחשבים.