laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ואזנר

ואזנר (נכתב גם וואזנר או ווזנר) היא משפחת רבנים. האם התכוונתם ל... שמואל הלוי ואזנר – רב חרדי מחשובי פוסקי ההלכה האורתודוקסים במפנה המאה ה-21 חיים מאיר ואזנר – דיין, ראש ישיבה ורב שכונה חרדי ישראלי; בנו של הרב שמואל הלוי ואזנר יוסף בנימין ואזנר – רבה של קהילת סאטמר בלונדון. וממנהיגי קהילת שבט הלוי; בנו של הרב חיים מאיר
חנות אפליקציות

חנות אפליקציות היא פלטפורמה להפצה דיגיטלית של אפליקציות סלולרית למכשירים ניידים (טאבלט או סמארטפון), המאפשרת להוריד ולהתקין דרכה יישומונים (אפליקציות). פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. על פי רוב, כשקונים מכשיר נייד, המכשיר מגיע עם יישומון חנות אפליקציות רשמי המותקן כבר בתוכו. במכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה אנדרואיד – "Google Play", במכשירים של חברת אפל הפועלים על מערכת הפעלה iOS – ‏"App Store", ובמכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה Windows 10 Mobile – "Microsoft Store". בהתאם למדיניות הנהוגה בחברות הנ"ל, Google Play היא חנות פתוחה, המאפשרת לכל מפתח להציג את היישומונים שלו בחנות תמורת סכום סמלי, בתנאי שהיישומון עובר את בדיקות התוכנה והבטיחות של גוגל ואינו חורג מתקנונהּ, ואילו App Store היא חנות סגורה יותר, שבה הרבה יותר קשה לקבל אישור להעלאת יישומונים אליה. אפל גם גובה לעצמה 30% מהתשלומים עבור והשימוש ביישומונים שנרכשו או נשכרו לתקופה בחנות האפליקציות שלה. החברה מציעה תוכנית לעסקים קטנים - במסגרתה עסקים שמחזורם נמוך ממיליון דולר משלמים 15% מהחיובים שלהם. לעיתים, משתמשים אינם מסכימים עם ההגבלות והמגבלות הכרוכות בחנויות האפליקציות הרשמיות, המשפיעות במידה רבה על מגוון היישומונים המצויים וזמינים בהן (כמו גם גרסאות קודמות של יישומונים וכו'). במקרים כאלה, משתמשים בוחרים להוריד חנויות אפליקציות חיצוניות חלופיות, שפותחו על ידי אנשים פרטיים. דוגמאות לחנות כזו למערכת הפעלה אנדרואיד הן Aptoide ו-BlueStacks App Player. בסביבת iOS אין אפשרות להתקין חנות אפליקציות חיצונית, אלא אם כן המכשיר נפרץ כדי לאפשר בו שינויים (מודים) שאינם מאושרים על ידי אפל. בשנת 2021 התבצעה פנייה פומבית של ארגון ICPEN, המאגד בתוכו 27 רשויות להגנת הצרכן ממדינות שונות, ושל GPEN, המאגד מספר ארגונים להגנת הפרטיות, ביצעו אפל וגוגל שינוי המגביר את שקיפות השימוש במידע אישי מטעם האפליקציות שבחנות האפליקציות. מדיה וקבצים בנושא חנות אפליקציות בוויקישיתוף אקונומיסט, מכרה הזהב של אפל וגוגל: הצצה לתוך האיום על שתי החנויות המצליחות בעולם, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2024 Alex Baggott, Every Apple App Store fee, explained: How much, for what, and when, Apple Insider, ‏8/1/2023 בעקבות פניית הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן והרשות להגנת הפרטיות יחד עם עוד 26 רשויות מקבילות להגנת הצרכן ולסחר הוגן ורשויות להגנת הפרטיות בעולם החברות Apple ו Google יספקו בחנויות האפליקציות שלהן מידע מפורט לגבי האיסוף והשימוש במידע האישי של הצרכנים, באתר Gov.il, ‏10/6/2021
פירוס השני, מלך אפירוס

פירוס השני (ביוונית: Πύρρος Β΄; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מאחד מאחרוני מלכי אפירוס. בנו של אלכסנדר השני, אחיו של תלמי, ואביה של דידמאיה השנייה. פירוס היה בנם של אלכסנדר השני, מלך אפירוס ואשתו אולימפיאס השנייה. בשנת 242 לפנה"ס מת אלכסנדר. יוסטינוס מציין שעם מותו של אלכסנדר היו פירוס ואחיו תלמי, מלך אפירוס עדיין צעירים. עד שהגיעו לבגרות ניהלה אמם את הממלכה כעוצרת. הם ירשו ממלכה לא יציבה. מכל השבטים השונים שהרכיבו אותה, רק המולוסים נותרו נאמנים לבית המלוכה. בשנת 239 לפנה"ס פרצה מלחמה בין אפירוס לאיטולים, ואלו האחרונים תקפו את הנחלות של אפירוס בצפון אקרנאניה. אולימפיאס התקשתה לנהל את המלחמה בצורה יעילה, ומהומות פרצו בבירה אמבארקיה. כאשר פירוס הגיע לבגרות, הוא הוכתר כמלך פירוס השני, אולם מת זמן קצר לאחר מכן במהלך פעולות האיבה. אחיו תלמי ירש את כסאו. ידוע בוודאות על בת אחת שלו, דידמאיה, שירשה את תלמי שמת זמן קצר לאחר מכן, והייתה האחרונה במלכי אפירוס. יוסטינוס גם מזהה את הנסיכה נראיס, אשר נישאה לגלון בן היירון טיראן סירקוסאי כבתו, אולם מקובל להניח שהיא למעשה הייתה דודתו והייתה בת פירוס הראשון. אתנאיוס מוסר סיפור מוזר על פיו אולימפיאס, אמו של פירוס, רצחה את אהובתו. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז. יוסטינוס, ספר עשרים ושמונה, 1. גולן, עמ' 350, הערה 138. גולן, עמ' 350. פוליאנוס, "סטראטגמטה", 52. במקורות, שתיהן מכונות "בת פירוס" בלי לציין באיזה פירוס מדובר. יש המעריכים שלמעשה מדובר בפירוס הראשון, אולם הסברה הרווחת היא שמדובר בפירוס השני. אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שלוש עשרה, 56.
אהרן דוד שלזינגר

אהרן דוד שלזינגר הוא סופר ישראלי-ארגנטינאי שכתב למעלה ממאה ספרים. תשעה מהם הודפסו, והשאר יצאו בפורמט דיגיטלי. נולד בארגנטינה. בגיל 20 התחיל להתעניין בדת ובגיל 22 החל ללמוד בישיבה בבואנוס איירס, כל בוקר במשך שנתיים. בתחילה עבד בלילות כמשגיח כשרות במאפייה, וכמה חודשים לאחר מכן קיבל הצעה מחברת טקסטיל שבה עבד כמנהל מערכת במשך שנה וחצי. בגיל 24 נסע לישראל ולמד תורה במשך שישה חודשים. לאחר מכן חזר לארגנטינה והמשיך ללמוד ולעבוד בתעשיית הטקסטיל. בגיל 26 התחתן ולאחר ארבע שנים התגרש והתחתן בפעם השנייה. בגיל 31 עלה לישראל ולמד תורה בישיבת עוז מאיר במשך שמונה שנים. הוסמך שם לרבנות ועסק גם בלימוד קבלה. בשנת 1999 התחיל ללמד באקדמיה חפץ חיים אחר הצהריים שעתיים ביום. באותה שנה גם התחיל ללמד גמרא בלילות בבית כנסת נצח ישראל. בשנת 2006 נתן את ההרצאה הבינלאומית הראשונה שלו לפני קהל גדול, בוועידה השנייה על מסורות העולם שנערכה בברצלונה. שלזינגר כתב את ספרו הראשון, נומרולוגיה וקבלה. עבודה זה הודפסה על ידי הוצאת הספרים אובליסקו בשנת 2008. ספרו חידות ותעלומות של התלמוד והקבלה הודפס על ידי אותו מוציא לאור בשנת 2009. בשנת 2011 יצא ספרו על הנומרולוגיה הקבלית. ספרו "ההתמוטטות הכלכלית הסופית" פורסם על ידי באורהוסה בפורמט דיגיטלי והודפס בארצות הברית. בשנת 2012 הוא התחיל לכתוב ספרים דיגיטליים. באותה השנה הוא פרסם מספר רב של כותרים באמזון. ספרו הספר הגדול של שמות, יצא בהוצאת אובליסקו ב-2012. ספרו "האתגר הגדול של האביר עם השריון החלוד" יצא בהוצאת אובליסקו ב-2013. באותה השנה כתב את הספר "גילוי הסוד של השואה", אשר הודפס ופורסם גם על ידי הוצאת אובליסקו. ספרו "כוח הריפוי של הקבלה" יצא ב-2015. ספרו "10 צעדים למשיכת השפע" יצא לאור ב-2016. ספריו בספרייה הלאומית ספריו באמזון ערוץ עם קטעי וידאו של שלזינגר ביוטיוב עוד ערוץ עם קטעי וידאו של שלזינגר ביוטיוב חלק מהרצאותיו הביוגרפיה שלו בהוצאה לאור אובליסקו הרצאה של שלזינגר בברצלונה (אורכב 22.12.2015 בארכיון Wayback Machine) הספרים של אהרן שלזינגר יצאו לאור על ידי [Ediciones Obelisco http://www.edicionesobelisco.com/autor/895/shlezinger-aharon] ניתן למצוא את הספרים הדיגיטליים של שלזינגר באמזון. עיין בקישורים החיצוניים הספרים של אהרן שלזינגר יצאו לאור על ידי Ediciones Obelisco ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אהרן דוד שלזינגר".
אקים וולינסקי

אקים וולינסקי (רוסית: Аким Волынский;‏ נולד בשם חיים לייבוביץ' פלקסר, רוסית: Хаи́м Ле́йбович Фле́ксер; ‏ 3 במאי 1863 ז'יטומיר - 6 ביולי 1926 לנינגראד) היה עיתונאי, מבקר ספרות, היסטוריון, עורך וטאורטיקן אומנותי (בעיקר של הבלט). הוא נולד ב-1863 בשם חיים פלקסר. אביו היה מוכר ספרים. בהיותו ילד הוריו התגרשו, לאחר גירושיהם אמו התנצרה ועברה יחד עם אקים לסנקט-פטרבורג. בזמן לימודיו באוניברסיטה הוא החל לכתוב בשביל עיתונים יהודים-רוסיים, הוא כתב בשביל רזסוויט, רוסקי ייבראי וווסחוד. ב-1884 הוא הוציא יחד עם זאב ברמן חוברת "פלשתינה" (Палестина). ב-1888 הוא עבר לכתוב בעיתונות רוסית לא-יהודית והפסיק לכתוב על נושאים יהודיים. החל מ-1892 היה עורך של כתב העת סברני וסטניק (עברית: המודיע הצפוני). וולינסקי התפרסם בזכות עבודותיו הביקורתיות על הספרות הרוסית. ב-1900 הוא פרסם עבודה אודות לאונרדו דה וינצ'י שהתקבלה בהערכה רבה באיטליה והוא קיבל מעמד של תושב כבוד מעיר מילאנו. לאחר מהפכת אוקטובר הוא התמנה למנהל של בית הספר לכוריאוגרפיה בפטרוגראד. זמן קצר לפני פרוץ מהפכת אוקטובר הוא התחתן עם רקדנית בלט מפורסמת אולגה ספסיבצבה שעליה השפיע רבות. הם נפרדו לאחר. מדיה וקבצים בנושא אקים וולינסקי בוויקישיתוף אקים וולינסקי, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית) חמוטל בר-יוסף, אקים וולינסקי, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) על אקים וולינסקי ברדיו אירופה החופשית (ברוסית) אקים לבוביץ' וולינסקי (1863-1926), דף שער בספרייה הלאומית על אקים וולינסקי ברדיו אירופה החופשית אקים וולינסקי, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית). ביוגרפיה של אולגה ספסיבצבה (ברוסית)
זיגמונט שטוירמן

זיגמוּנט שטוֹיֶרמן (פולנית: Zygmunt Steuermann;‏ 5 בפברואר 1899 – דצמבר 1941) היה כדורגלן יהודי פולני, חלוצה של חשמונאי לבוב ושחקן נבחרת פולין. שטוירמן נולד ב-1899 בעיר סמביר שבגליציה, אוסטריה (לאחר מלחמת העולם הראשונה בפולין) למשפחה יהודית רבת השפעה. אביו, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואילו אימו אאוגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. אחותו הגדולה, סלומאה, היגרה בשנות ה-20 לארצות הברית והתפרסמה כשחקנית קולנוע ומחזאית וגם אחיו אדוארד, שהיה פסנתרן ומלחין, ברח מגרמניה לארצות הברית ב-1938. כבר בגיל 12, הצטרף שטוירמן לקבוצה המקומית של עירו – קורונה סמביר. בזמן מלחמת העולם הראשונה, הוא החל ללמוד כלכלה בווינה, אך המשיך לשחק כדורגל במספר קבוצות אוסטריות. ב-1920, חזר שטוירמן לקבוצת נעוריו והחל את הקריירה החצי-מקצוענית שלו. שנה לאחר מכן, הוא עבר לעיר לבוב, שם הצטרף לאחת מקבוצות הכדורגל של העיר. ב-1923, עבר שטוירמן לחשמונאי לבוב, שהייתה בזמנו קבוצת הכדורגל היהודית הטובה ביותר בפולין. ב-1926, ערך שטוירמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של פולין, במשחק ידידות נגד טורקיה. הפולנים ניצחו 1-6, ושטוירמן זכה לכבוש שלושער. בכך הוא הפך לשחקן הפולני הראשון אי פעם, שכובש שלושער במשחק הבכורה שלו בנבחרת. שנה לאחר מכן, כאשר נחנכה הליגה הפולנית החדשה, הייתה חשמונאי לבוב לקבוצה היהודית היחידה שנכללה בה. בסיום העונה, סיים שטוירמן עם 24 שערים ב-23 משחקים (שבעה מתוכם נכבשו בבעיטות חופשיות), אך חשמונאי סיימה רק במקום ה-11 מתוך 14. בסוף העונה הבאה ירדה חשמונאי ליגה, למרות 17 השערים שכבש שטוירמן. ב-1928, שיחק שטוירמן את משחקו השני והאחרון בנבחרת פולין, כאשר עלה כמחליף במשחק נגד ארצות הברית. בדקה ה-89 נשרקה בעיטת עונשין לזכות הפולנים, ושטוירמן זכה להכניע את השוער האמריקאי ולקבוע את תוצאת המשחק – 3:3. לאחר ירידתה של חשמונאי, עבר שטוירמן לקבוצת הצמרת – לגיה ורשה. באותה עונה, הבקיע שטוירמן שמונה שערים ב-17 המשחקים בהם שותף, ובסיומה חזר לחשמונאי. אחרי שלוש עונות נוספות בחשמונאי, החליט שטוירמן לחזור לעיר ילדותו ושב לשחק בקורונה סמביר. ב-1940, עברה העיר לשליטת ברית המועצות, וקבוצת דינמו סמביר הוקמה במקומה של קורונה. בקבוצה זו המשיך לשחק שטוירמן גם בגילו המופלג, עד שנעצר על ידי הגרמנים ונשלח לגטו לבוב. מספר חודשים לאחר מכן, בדצמבר 1941, נרצח שטוירמן בגטו. מיכאל יוכין‏, אמן מסוג אחר: סיפורו של החלוץ היהודי זיגמונט שטויירמן, באתר וואלה, 16 באפריל 2015 דוד דודסון, זוכרים: הקריירות שנקטעו בשואה, חלק א', באתר nrg‏, 18 באפריל 2012 זיגמונט שטוירמן, באתר FootballDatabase.eu
חיים ברים

רבי אברהם חיים ברים (תרפ"ב, 1922 - ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002) היה רב וראש ישיבה חרדי-ירושלמי, מתלמידי החזון איש. נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב מרדכי דוד ברים, חסיד בויאן, צאצא למשפחה גליציאנית מחסידות צאנז, שנקראה על שם אבי המשפחה הרב יצחק מאיר קלגסברון (ברי"מ - בני רבי יצחק מאיר). בילדותו למד בתלמוד תורה "עץ חיים" ובנערותו בישיבת עץ חיים. הוא התפרסם כבר בגיל צעיר כלמדן וכעילוי, והתקרב לרבו, ראש הישיבה, רבי איסר זלמן מלצר. בהיותו בחור למד בחברותא בשבתות עם הרב שלמה זלמן אוירבך. אביו נפטר בצעירותו. בשנת 1941 נשא את רוחמה הינדל בתו של הרב ישראל טויסיג. חברו הרב אברהם יעקב ויינר קישר בינו לבין רבו, הרב אברהם ישעיהו קרליץ, ומאז היה הרב ברים לתלמידו. הוא שלט בעל פה בכל כתבי החזון איש, וביסס את לימודו על חידושיו של רבו זה. לאחר התקרבותו לחזון איש גנז את כל כתבי תורתו שנכתבו בדרך הלימוד הישיבתית. הוא שימש במספר הזדמנויות כשליחו של החזון איש לרב מבריסק, רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק. התמנה למשיב בישיבת סלבודקה בבני ברק, שם היה קשור לרב יחזקאל אברמסקי. בהמשך מונה לר"מ בישיבת רוז'ין בבני ברק, לאחר מכן שימש ראש ישיבה בישיבת אוהל יעקב בבני ברק, בישיבת לפלגות ראובן ובישיבת פורת יוסף. בהמשך נקרא לעמוד בראשות ישיבת סקווירא בארצות הברית, בשנת תשל"ח ויתר על משרתו לטובת הרב דב מאיר קרויזר וירש את משרתו כראש ישיבת פרשבורג. בהמשך עמד בראשות ישיבת משכן יוסף. נפטר במוצאי שבת, ליל כ"ו באדר תשס"ב, 9 במרץ 2002, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים אחיו: הרב יהושע השיל ברים, ראש ישיבת בויאן, הרב משה ברים, אביו של הרב יהושע השיל ברים ראש ישיבת בוהוש. חתנו הרב מרדכי שלמה שטיינמץ רב חסידות ויז'ניץ בהר נוף. בתו אסתר נישאה לרב משה אלישיב, בנו של הרב יוסף שלום אלישיב. ישראל ברים, שנות חיים - תולדות חייו של הגה"צ רבי אברהם חיים ברים, ירושלים, תשס"ח (שני חלקים). הגאון הגדול רבי חיים אברהם ברים זצוק"ל, מוסף מיוחד של מוסף שבת קודש, יתד נאמן, ערב שבת פרשת קורח תשס"ב, באתר אוצר החכמה מנחם הכהן, הגה"צ רבי אברהם חיים ברים זצ"ל, אידישע ווארט, גיליון 371, אייר-סיון תשס"ב, עמ' 20–21, באתר היברובוקס רשימת הפרסומים של חיים ברים, בקטלוג הספרייה הלאומית עלה לארץ ישראל עם משפחתו, ונאלץ לשוב לחו"ל בשל קשיי פרנסה. אביו, הרב דוד קלגסברון קבור בבית הקברות בהר הזיתים.
Naughty Girl

Naughty Girl הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס מאלבום הסולו הבכורה שלה Dangerously in Love. השיר יצא כסינגל הרביעי מן האלבום ב-14 במרץ 2004. השיר הופק על ידי ביונסה נואלס וסקוט סטורץ' ואף נכתב על ידם יחד עם רוברט וולר, אנג'לה ביינס, פיט בלות, ג'ורג'יו מורדון ודונה סאמר. מבחינה מוזיקלית השיר מסוג R&B ודיסקו עם השפעות מהמוזיקה הערבית, הדאנסהול והרגאיי. השיר מכיל מילים המתייחסות לחגיגה של תשוקה מינית וכיבוש, שהוביל לרצון לסטוץ של לילה אחד. Naughty Girl התקבל בביקורות חיוביות על ידי מבקרי מוזיקה, ששיבחו את שירה האסרטיבי של ביונסה ואת האווירה החושנית של השיר. עם זאת, השיר קיבל דעות מקוטבות על הדרך בה ביונסה תיאה ילדה רעה. השיר הגיע לשיאו כאשר התמקם במקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 של ארצות הברית, ואף, היה השיר הרביעי במספר מהאלבום שנכנס לטופ 5 של המצעד ברציפות. הסינגל הגיע לטופ 10 בניו זילנד, אוסטרליה, הולנד ובריטניה. כמו כן, השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד. הווידאו קליפ של השיר צולם בהשראת הריקודים של סיד צ'ריס ופרד אסטר בסרט הקומדיה המוזיקלית Band Wagon אשר יצר בשנת 1953. בקליפ נראית ביונסה רוקדת ומפתה את זמר ה-R&B אשר ומוצגת כילדה רעה. קליפ השיר הועמד לארבעה פרסים בטקס הווידאו קליפים של MTV לשנת 2004, מתוכם זכה בפרס אחד ל"קליפ הנשי הטוב ביותר". שיר זה נכלל ברשימת השירים שביונסה מבצעת במסעות ההופעות העולמי שלה. מידע על היצירה "Naughty Girl" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Naughty Girl" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Naughty Girl" באתר AllMusic מידע על היצירה "Naughty Girl" באתר Discogs מילות השיר "Naughty Girl" באתר Genius סרטון השיר "Naughty Girl" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Naughty Girl" באתר ספוטיפיי
זאלקה פירטל

זַאלקָה פִירטֶל (בגרמנית: Salka Viertel; ‏ 15 ביוני 1889 – 20 באוקטובר 1978) הייתה שחקנית ומחזאית יהודייה-אוסטרית. אחותם של הפסנתרן והמלחין אדוארד שטוירמן והכדורגלן זיגמונט שטוירמן. פירטל נולדה בסמביר שבגליציה, אוסטריה (כיום באוקראינה) בשם סלומאה שטוֹיֶרמן, למשפחה יהודית רבת השפעה. אביה, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואמהּ אַוּגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. את הופעת הבכורה שלה על הבמות ערכה שטוירמן בתיאטרון ברטיסלאבה, וב-1911 שהתה לצידו של מקס ריינהרדט במספר הפקות בברלין. ב-1913, עברה שטוירמן לווינה, שם גם פגשה את בעלה לעתיד, ברתולד פירטל (אנ'). ב-1918 נישאו השניים והולידו שלושה ילדים: הנס, פיטר (אנ') ותומאס. ב-1928 עברה המשפחה לארצות הברית למשך ארבע שנים, על מנת לרכוש ניסיון מקצועי בקולנוע, אך לאחר עליית הנאצים לשלטון החליטו בני הזוג להישאר בארצות הברית ולא לחזור לאירופה. ב-1933 הוחתמה פירטל על ידי חברת מטרו גולדווין מאייר על הסכם העסקה, והשתתפה בכתיבתם של מספר סרטים בכיכובה של גרטה גרבו. ביתם של בני הזוג בסנטה מוניקה הפך במהרה למקום מפגשם של אנשי הבוהמה שהיגרו מאירופה, והיה ידוע במסיבות התה שנערכו בימי ראשון. בין האורחים הקבועים במסיבות היו סרגיי אייזנשטיין, צ'ארלי צ'פלין, ארנולד שנברג, תומאס מאן, הנס אייזלר, כריסטופר אישרווד וברטולט ברכט. בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה פירטל פעילה במאבק נגד הנאציזם. היא הייתה מעורבת בהקמתה של "קרן הקולנוע האירופית", שקשרה חוזי משא ומתן עם האולפנים הגדולים בהוליווד. בעזרת חוזים אלו הצליחו להימלט מאירופה אנשי רוח רבים דוגמת היינריך מאן ולאונהרד פרנק. בעקבות זיכרונותיה מאותה תקופה כתבה פירטל את הספר The Kindness of Strangers‏ (1969). ב-1947 התגרשה פירטל מבעלה, ועם תחילתה של המלחמה הקרה ועידן המקארתיזם נחשדה בהיותה קומוניסטית ונמנע ממנה להמשיך לעבוד בהוליווד. היא נפטרה ב-20 באוקטובר 1978 בשווייץ. "המלכה כריסטינה" (1933) "הצעיף הצבעוני" (1934) "אנה קארנינה" (1935) "כיבוש" (1937) "אישה דו פרצופית" (1941) Salka Viertel, The Kindness of Strangers, New York: Holt, Rinehart and Winston, 1969, ISBN 9780030764707 Katharina Prager, "Ich bin nicht gone Hollywood!" Salka Viertel – Ein Leben in Theater und Film, Braumüller Verlag, 2007, ISBN 9783700315926 Donna Rifkind, The Sun and Her Stars: Salka Viertel and Hitler’s Exiles in the Golden Age of Hollywood,New York: Other Press, 2020, ISBN 978 1590517215 זאלקה פירטל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) זאלקה פירטל, באתר AllMovie (באנגלית) זאלקה פירטל, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) זאלקה פירטל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
CSV

CSV (ראשי תיבות של Comma-separated values) הוא צורה לשמירת טבלאות בטקסט פשוט. בפורמט זה כל רשומה מופרדת באמצעות שבירת שורה וכל רשומה מורכבת משדות המופרדים באמצעות תו מוגדר, כאשר בדרך כלל נעשה שימוש בפסיק או בטאב (פורמט זה נקרא tsv). פורמט csv נמצא בשימוש נרחב ונתמך על ידי תוכנות רבות ובהן תוכנות גיליון אלקטרוני, בסיסי נתונים ותוכנות מדעיות. בשפות תכנות שונות, כדוגמת R, פייתון, Ruby ו-PHP קיימת תמיכה בספרייה הסטנדרטית המאפשרת לקרוא ולכתוב קובצי csv בקלות. הודות לפשטותו ולתמיכה הרבה בו בתוכנות מגוונות, ובשל מגבלות של פורמטים מסחריים שנתמכים רק בתוכנות מסוימות, משתמשים ב-csv לעיתים כדי להעביר מידע מתוכנה אחת לאחרת. לא קיים סטנדרט אחיד ל-csv, אך RFC 4180 מגדיר את השימוש הנפוץ ב-csv: שבירת שורה נעשית בצורת CR/LF כאשר שבירת שורה היא אופציונלית בשורה האחרונה השורה הראשונה עשויה להיות כותרת. אין דרך לקבוע האם השורה הראשונה משמשת ככותרת או כרשומת נתונים. כל רשומה צריכה להכיל מספר זהה של שדות כל שדה ניתן לעטוף במירכאות כפולות שדה המכיל תו שמור (מירכאות, פסיק, שבירת שורה) חובה לעטוף במירכאות כאשר יש בתוכן השדה מירכאות, חובה להכפילן רוב הצרכנים שיודעים לקלוט ולעבד CSV מוכנים לקבל סטיות מהתקן המקורי: כך למשל, אף על פי שהתקן מגדיר שבירת שורה כ-CR/LF, בדרך כלל ניתן להשתמש ב-LF בלבד (שבירת שורה סטנדרטית במערכת הפעלה UNIX ונגזרותיה, ובפרט לינוקס), ובחלקם גם CR בלבד (תקן שבירת שורה בגרסאות מסוימות של מערכת ההפעלה של מחשב מקינטוש). חלקם מוותרים על הדרישה הקשיחה למספר שדות שווה, ומסתפקים בדרישה צנועה יותר: באף רשומה אין יותר שדות ממספרם ברשומה הראשונה (בדרך כלל שורת הכותרות). קיימים מספר תקנים דומים נוספים, כשההבדל העיקרי הוא התו שמשמש להפרדה. בסביבה בה פסיק משמש "נקודה עשרונית", כמו גרמניה, משתמשים גם בתקן "dmv", שזהה בעיקרון ל-CSV, אך מחליף את הפסיק בנקודה ופסיק, כלומר התו ;, כדי לשחרר את הפסיק לשימוש בשדות מספריים, בלי צורך להקיף במירכאות כל מספר כזה. ניתן לייצג באמצעות קטע CSV טבלה כמו בדוגמה הבאה: שנה,יצרן,מכונית 1960,אוטוקרס,סוסיתא 1997,פורד,E350 תוצאה: ערכים מופרדים בטאבים
מאיה מרון

מאיה מרון (נולדה ב-12 במאי 1980) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית. זוכת פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2002 על תפקידה בסרט "כנפיים שבורות". מרון גדלה בתל אביב, כבת זקונים מבין ארבעה אחים ואחיות לאם מנהלת משרד ולאב יהלומן. כשהייתה בת 12 התגרשו הוריה. למדה מכיתה א' עד ט' בבית הספר לאמנויות תל אביב. לאחר מכן, למדה במגמת תיאטרון בתלמה ילין, אך לאחר שנה עברה לתיכון עירוני ה'. לא גויסה לצה"ל עקב תת-משקל. ב-1996, בגיל 16 שיחקה בסרט הקולנוע זוכה פרס אופיר "קלרה הקדושה". כמו כן, באותה שנה הופיעה בווידאו קליפ "חכם בשמש" של ערוץ הילדים. ב-1998 שיחקה בסרטו של ניר ברגמן "סוסי ים", שהופק כסרט הגמר שלו בסם שפיגל. ב-2002 גילמה מרון את מאיה אולמן בסרט הקולנוע הדרמטי של ניר ברגמן "כנפיים שבורות", לצד אורלי זילברשץ-בנאי ודאנה איבגי. גילום דמותה של אולמן זיכה אותה, וכן את הסרט, בפרס אופיר בקטגוריית "שחקנית המשנה הטובה ביותר". ב-2003 שיחקה בסרט הדרמה "לא בת 17", לצד דליה שימקו. ב-2004 שיחקה בסרט הקולנוע "מדורת השבט" בתור אסתי גרליק, ובסרט הסטודנטים "בעיניים עצומות" בתור מאיה. ב-2005 השתתפה בשני תפקידים טלוויזיוניים דרמטיים: בסדרה "מילואים" בתפקיד דריה, ובסדרה "בטיפול" בתפקיד איילה. בשנים 2007–2014 שיחקה בסדרה "הבורר" מבית HOT, אשר שודרה במשך 4 עונות. ב-2008 שיחקה בסדרה "חמישה גברים וחתונה" בערוץ 10, בתור ניבה. ב-2009 שיחקה את התפקיד הראשי במיני-סדרה "סוזנה הבוכייה" של הוט, אותה יצרו לינה צ'פלין וסלבה צ'פלין (על-פי ספרה של אלונה קמחי). ב-2009 שיחקה גם בעונה השנייה של "מסכים" (פרילנד). ב-2014 שיחקה בעבודת הווידאו ארט של טליה הופמן, "גויאבה". ב-2015 גילמה את דמותה של הדסה לוי, אמנית דתייה, בעונה השנייה של סדרת הדרמה "שטיסל" מבית yes. 2002 - פרס אופיר בקטגוריית "שחקנית המשנה הטובה ביותר". 2010 - פרס בפסטיבל Fipa שבביאריץ על תפקידה. מרון בזוגיות ואם לבת שנולדה בשנת 2016 וילד שנולד בשנת 2020. מתגוררת במושב בית שערים. בראיון ל"הארץ" סיפרה שבבחירות לכנסת השמונה עשרה הצביעה למפלגת חד"ש. מאיה מרון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מאיה מרון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאיה מרון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי מאיה מרון, באתר AllMovie (באנגלית) מאיה מרון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מאיה מרון, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים דורון חלוץ, מאיה מרון מתחילה להפנים שהיא כנראה, באמת, שחקנית, באתר הארץ, 7 במאי 2009 צביה בלום, תוך כדי תנועה: ריאיון עם מאיה מרון, באתר nrg,‏ 3 בנובמבר 2010 רז שכניק, "מה זה בא לי שיהיה לי כסף. כבר לא מגניב ורומנטי להיות עני", באתר "ידיעות אחרונות", 17 בנובמבר 2015 דורון חלוץ, מאיה מרון כבר לא מפחדת להתפשט, באתר הארץ, 8 במאי 2009 מרב יודילוביץ', פרס למאיה מרון בפסטיבל Fipa, באתר ynet, 31 בינואר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת העל הקטרית

ליגת הכוכבים הקטרית (בערבית: دوري نجوم قطر) היא ליגת הכדורגל הבכירה של קטר. הליגה הוקמה בשנת 1963 וכעבור 9 שנים הפכה לליגה מקצועית. הקבוצה בעלת מספר האליפויות הגבוהה ביותר היא א-סד, שזכתה ב-14 אליפויות. האלופה בסיום כל עונה עולה לשלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית וסגניתה משתתפת במוקדמות המפעל. העונה הראשונה הבלתי רשמית של הליגה הייתה 1963/1964, 3 שנים לאחר היווסדות התאחדות הכדורגל הקטרית. באותה העונה נוסדה גם הליגה השנייה במערכת הליגות הקטרית. במשך שנים רבות - לא היו ירידות או עליות בין הליגות אלא שיבוץ הקבוצות בליגות נעשה לפי פרמטרים לא תחרותיים. 8 העונות לאחר מכן היו גם הן לא רשמיות, בהם שלטו הקבוצות אל-מארף ואל-אורובה (שכיום נקראת "מ.כ. קטר"). האלופה הרשמית הראשונה מטעם ההתאחדות הייתה אל-אסתקלאל (שנקראת גם היא כיום "מ.כ. קטר"), בעונת 1972/1973. הפעם הראשונה שבה נערך פלייאוף אליפות היה בעונת 1979/1980, בו ניצחה א-סד את אל-ערבי 1-0. רק ב-1981 הוחלט על רפורמה במערך הליגות והתחלת התמורות בין הליגות הראשונה והשנייה (הירידות והעליות), ובעונה זו השתתפו 5 קבוצות בליגה השנייה. בעונת 1984/1985 לא היו ירידות ועליות בין הליגות עקב הכנותיה של הנבחרת הקטרית לשלב מוקדמות מונדיאל 1986 והשתתפותם של המון שחקנים מהליגות הללו בהכנות אלו. שלושה מועדונים מהליגה השנייה התפרקו בעונת 1990: אל-נסר, אל-תדמון ואל-נהדה. רבים משחקניהם התפזרו בין מועדוני הליגה העליונה והפכו לשחקנים בולטים בהיסטוריה של הכדורגל הקטארי, כמו פאהד אל-כווארי, אחמד אל-כווארי וחמאד אל-ח'ליפה. לאחר פירוק המועדונים הללו, לא היו ירידות ועליות בליגה במשך 5 העונות הבאות. בשנת 1994, ההתאחדות הקטרית החליטה לבצע ניסיון לעונה אחת בלבד, של עונה ללא תיקו, בה משחק שהסתיים בתיקו במהלך העונה הסדירה - עבר מיד לשלב דו-קרב פנדלים על מנת לקבוע את המנצחת. ניסיון זה נעשה על מנת להגביר את הפופולריות של הליגה שלא צברה מספיק קהל. בעונת 1995/1996 לאחר חמש עונות ללא ירידות ועליות, הוחזרה הליגה השנייה עם 5 מועדונים, כאשר בליגה הראשונה השתתפו 10 מועדונים. בשנת 2003, בעוד ניסיון של ההתאחדות הקטרית להגביר את הפופולריות של הליגה בכדורגל, הקצתה ההתאחדות תקציב של 10 מיליון דולר לכל מועדון בליגת העל על מנת שיצליחו לפתות ולהביא שחקנים זרים בעלי שם בינלאומי. מהלך זה הצליח יחסית כאשר הגיעו לליגה ההולנדים הבינלאומיים רונאלד דה בור ופרנק דה בור (שהגיעו לא-ריאן), כמו גם ז'וזפ גוארדיולה (שהגיע לאל-אהלי) וגבריאל בטיסטוטה (שהצטרף לאל-ערבי). מאז החלו להגיע לליגה זרים ממדינות רבות, במיוחד לקבוצות הגדולות של הליגה, מה שהעלה את רמת הכדורגל, התחרותיות והפופולריות של הענף במדינה. בשנת 2004 נוסדה אקדמיית אספייר, המספקת מתקני אימון ברמה בינלאומית לילדים ונערים, במטרה להעלות את הסטנדרט המקצועני בקטאר ובעולם בכלל. מאז יצאו מהאקדמיה מספר שחקנים קטארים בולטים כמו אבדלקארים חאסן, סעד אל שאייב ואיברהים מאג'ד שהצליחו מאוד ברמה המקומית. בשנת 2009, הופסקו העליות והירידות בליגה שוב, בגלל היווצרותם של הקבוצות לחוויאה (כיום "א-דוחייל") ואל ג'אייש, מה שגרם להגדלת הליגה הראשונה ל-12 קבוצות, והקטנת הליגה השנייה ל-6 קבוצות בלבד. כחלק ממהלך זה שונה שם הליגה מה"Q-League" ל"Qatar Stars League" ("ליגת הכוכבים הקטרית"), וליצירת גביע מקומי חדש בשם "גביע הכוכבים הקטרי". קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע האמיר באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הקטרית