laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה הכהן מלוניל

רבי משה הכהן מלוניל המכונה הרמ"ך היה מחכמי לוניל שבפרובנס בדורו של הרמב"ם (סוף המאה ה-12 / תחילת המאה ה-13), ומחבר "הגהות (או: השגות) הרמ"ך" על משנה תורה לרמב"ם. "השגות הרמ"ך" הוא אחד מנושאי כליו של הרמב"ם. לפי ספר יוחסין של רבי אברהם זכות, הרמב"ם עצמו השיב על השגותיו, אך תשובות אלה אבדו. רבי חיים יוסף דוד אזולאי טען שרק מיעוט מההשגות נשלחו לרמב"ם אולם רוב ההשגות נכתבו לאחר מותו של הרמב"ם. הוא גם טען שהוא ראה כתב יד המכיל את ההשגות. בדומה להשגות הראב"ד, במקרה שרבי משה לא חולק על הרמב"ם, פוסקים שהוא מסכים עמו. אך במקרה שהראב"ד כבר חלק, ייתכן ורבי משה סמך על דבריו ולכן לא הביע את דעתו במפורש. כתבי יד של השגות הרמ"ך היו בידי מחברים שונים המזכירים אותן ומצטטים אותן, אך לא הובאו לדפוס. בפרט ציטט אותן רבי יוסף קארו ב"כסף משנה". הן הוזכרו גם ברשב"א, בריטב"א וראשונים נוספים. קיים כתב יד של החיבור בספריית אוקספורד ההגהות נדפסו לראשונה בשלמותן בשנת ה'תש"ל (1970) כספר בפני עצמו, ולאחר מכן נדפסו על גיליון הרמב"ם במהדורת פרנקל. בכתב היד של ההגהות מצויות הגהות על שישה ספרים בלבד מתוך ארבעה עשר ספרי "היד החזקה" לרמב"ם. לא ידוע בבירור האם הרמ"ך כתב הגהות גם על שאר הספרים. החיד"א מציין "שראיתי בכתב יד השגות הרמ"ך למאות ולאלפים על הרמב"ם", אולי גם הגהות שאינן בידינו כיום. בהגהותיו מזכיר הרמ"ך מספר פעמים את חידושיו על התלמוד ("חדושין שלי", "קונטרס שלי"), אולם הללו לא הגיעו לידינו. הרמ"ך החשיב מאוד את מנהגי ישראל בכלל ומנהג מקומו בפרט, ומספר פעמים העיר על הרמב"ם רק על סמך המנהג. אחת מהגהותיו המפורסמות היא על הלכת הרמב"ם שאדם הטוען שהוא כהן אינו נאמן על כך, ואין להעלותו לתורה ככהן על פי דברי עצמו עד שיביא עד התומך בדבריו. הלכה זו מבוססת על התלמוד, ואילו הרמ"ך משיג עליה: "תמה, דמנהגנו להאמינו לקרוא בתורה ראשון", והוא מסביר את הטעם לשינוי מההלכה התלמודית. במגיד משנה שם כתב שזהו מנהג טעות שאין לסמוך עליו, אולם הרמ"א פסק כדעת הרמ"ך, וכך נהוג היום. חיים יוסף דוד אזולאי, שם הגדולים, מערכת גדולים אות מ מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לגדולי ישראל, כרך רביעי, אות מ', עמ' 1105 השגות הרמ"ך על הרמב"ם (מהדורת אטלס), ניו יורק 1956, באתר אוצר החכמה הגהות הרמ"ך, בעריכת הרב דוד מיכאל שמידל, ירושלים, תש"ל, באתר אוצר החכמה על אודות המחבר הערך "רבי משה הכהן מלוניל", באתר המכלול מידע על משה הכהן מלוניל בקטלוג הספרייה הלאומית שניאור זלמן שכטר ו-A. Peiginsky, ‏"משה הכהן מלוניל", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) משה הכהן, מלוניל, דף שער בספרייה הלאומית משה הכהן מלוניל, דף שער בספרייה הלאומית רבי אברהם זכות, ספר יוחסין, פרנקפורט דמיין תרפ"ה, עמוד 220 רבי חיים בנבנישתי, כנסת הגדולה, "כללים בדרכי הפוסקים", סעיף ל"ח, באתר היברובוקס. מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לגדולי ישראל, כרך רביעי, אות מ', עמ' 1105 שם הגדולים, ערך: רבינו משה הכהן כמו בהלכות ברכות פרק יא הלכה טז והלכות ממרים פרק א הלכה ה משנה תורה לרמב"ם, הלכות איסורי ביאה, פרק כ', הלכה י"ג הגהה לשולחן ערוך, אבן העזר, סימן ג', סעיף א' ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלכסנדר בולינג

אלכסנדר ראסל בולינג (באנגלית: Alexander Russell Bolling;‏ 28 באוגוסט 1895 – 4 ביוני 1964) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה. בולינג נולד ב-28 באוגוסט 1895 בפילדלפיה. הוא היה חניך באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס מ-1915 עד 1916, אך הוא עזב את האקדמיה והתגייס לצבא ארצות הברית. הוא נשלח לצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה, שם פיקד על פלוגה של רגימנט הרגלים ה-4, הדיוויזיה ה-3. על פעולותיו ב-Boise-des-Nesles, בליל 14 ביולי 1918, זכה לוטננט משנה בולינג בצלב השירות המצוין על "חשיפת עצמו ללא הרף לירי גז ופגזים כבדים. על ידי מעבר ממחלקה אחת לאחרת". לפני מלחמת העולם הראשונה, בולינג נשלח לפורט בליס, טקסס, שם רדף אחרי הבנדיט המקסיקני פנצ'ו וילה יחד עם לוטננט ג'ורג' פטון. לאחר המלחמה הוא הועלה לדרגת קפטן, בה החזיק במשך 12 שנים. בולינג פיקד על דיוויזיית הרגלים ה-84 בזירה האירופית במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בולינג הועלה לדרגת לוטננט גנרל ב-1952 וקיבל את הפיקוד על הארמייה השלישית. העיטורים של בולינג כללו את צלב השירות המצטיין, מדליית השירות המצוין של הצבא עם אשכול עלי אלון, כוכב הכסף, לגיון ההצטיינות, כוכב הארד ולב הארגמן. עם פרישתו ב-1955, בולינג הקים את ביתו ב-Satelite Beach, פלורידה. הוא מת ב-4 ביוני 1964, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון. בולינג היה אביו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ר. "באד" בולינג ג'וניור, חמיהם של מייג'ור גנרל רודריק ות'ריל ולוטננט קולונל CL תומאס, וסבו של לוטננט קולונל רודריק ות'ריל ג'וניור. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר בולינג בוויקישיתוף אלכסנדר בולינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Biography of Roderick Wetherill, Jr. at West Point alumni website". נבדק ב-15 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Burial Detail: Bolling, Alexander R – ANC Explorer
המרכז לחקר התפוצות

המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן הוא מרכז באוניברסיטת תל אביב המתמחה בהיסטוריה של עם ישראל. המרכז נוסד ב-1964 ביוזמתו של ההיסטוריון שלמה סימונסון, אשר עמד בראשו החל מהקמת המרכז ועד 1992. ב-2002 נקרא המרכז על שם הנדבן אברהם גולדשטיין-גורן, שתרם לו כספים רבים והודות לו הצליח המרכז להרחיב את פעילותו. החל מ-2021 עומד בראש המרכז רוני שטאובר. המרכז הוציא מספר כתבי עת, כגון גלעד, מיכאל ושבות, וכן הוא מחזיק בבעלותו הוצאת ספרים קטנה. מטעם המרכז פועלים ארכיון וספרייה בשם "ספריית מהלמן", הכוללים רבבות ספרים וכתבים העוסקים בהיסטוריה יהודית. נוסף על כך, מארגן המרכז אירועים והרצאות בנושא זה. אתר האינטרנט הרשמי של המרכז לחקר התפוצות על המרכז, באתר המרכז לחקר התפוצות כתבי עת, באתר המרכז לחקר התפוצות ספרים, באתר המרכז לחקר התפוצות ארכיון, באתר המרכז לחקר התפוצות ספריית מהלמן, באתר המרכז לחקר התפוצות אירועים, באתר המרכז לחקר התפוצות
הדיוויזיה ה-84 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-84 (באנגלית: 84th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כפיקוד ההדרכה ה-84. הדיוויזיה הופעלה בספטמבר 1917 במחנה טיילור, קנטקי. היא הורכבה בתחילה ממתגייסים מאינדיאנה וקנטקי, ומאוחר יותר קבוצות של מתגייסים שהוקצו לדיוויזיה כדי להחליף לוחמים שהועברו ליחידות אחרות הגיעו מאוהיו, צפון דקוטה ומונטנה. הדיוויזיה נשארה באימונים במחנה טיילור עד אוגוסט 1918. היא נפרסה בצרפת באוקטובר 1918 כדי לשמש מערך הדרכה למחליפים שיישלחו לחזית המערבית. בתום המלחמה, הוחזרה הדיוויזיה הביתה, מבלי שהשתתפה בקרבות, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-167 שהורכבה מהרגימנטים ה-333 וה-334, ומהבריגדה ה-168 שהורכבה מהרגימנטים ה-335 וה-336. ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת אינדיאנה. ב-15 באוקטובר 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של ג'ון הילדרינג. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. בנובמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לצרפת ונשלחה להולנד, שם לחמה תחת פיקודו של אלכסנדר בולינג במבצע קליפר לצד הקורפוס הבריטי ה-30. בהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה ובמבצע רימון, ולאחר חציית הריין לחמה לצד דיוויזיית השריון ה-5, כבשה את הנובר וחברה לחיילי הצבא האדום על נהר האלבה ב-2 במאי. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בגרמניה כחיל כיבוש, וב-19 בינואר 1946 חזרה לארצות הברית. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 1,284 הרוגים ו-5,098 פצועים. בינואר 1946 הוגדרה הדיוויזיה כהדיוויזיה המוטסת ה-84, ובשנת 1947 היא הוגדרה כמפקדת המילואים המוטסת של הצבא. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1952, אורגנה שוב הדיוויזיה, הפעם כדיוויזיית אימונים שהורכבה משלושה רגימנטים - ה-274, ה-334 וה-339. ב-24 בינואר 1991 הופעלה הדיוויזיה בתפקידי תמיכה במבצע סערת המדבר. פחות משלושה חודשים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1991, הוחזרו היחידות הביתה. בשנת 1993, ארגון מחדש במילואים של הצבא הביא למיזוג בין הדיוויזיה ה-84 לדיוויזיה ה-85 (אימונים). המהלך הרחיב את אזור הפיקוד של הדיוויזיה ה-84 כדי לכלול את שאר ויסקונסין ואילינוי, כמו גם את כל מיזורי ואיווה. זמן קצר לאחר מכן, ביוני 1994, השתתפו יחידות מהדיוויזיה ה-84 בפעולות שמירת השלום כחלק מכוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני, מצרים, ונשארו שם עד יולי 1995. באפריל 1995, עוצבה הדיוויזיה מחדש, הפעם כדיוויזיית הכשרה מוסדית. שינוי זה הביא עמו פיקוד על יחידות ואימונים במדינת נברסקה. באוגוסט 1995, ארגון מחדש של הצבא הרחיב עוד יותר את טווח הסמכויות של ה-84 לפקד על ארבעה עשר בתי הספר של כוחות המילואים של צבא ארצות הברית באזור E - ויסקונסין, מישיגן, מינסוטה, אילינוי, אינדיאנה ואוהיו. בספטמבר 2008 עבר פיקוד האימונים ה-84 ממילווקי, ויסקונסין ומפורט מקוי, ויסקונסין לפורט נוקס קנטקי. באוקטובר 2010, פיקוד האימונים ה-84 התארגן מחדש כדי ליישר קו עם השינוי של מילואים הצבאיים. פיקוד ההכשרה ה-84 היא יחידת הביצוע של תוכניות האימון לתמיכה קרבית של צבא המילואים האמריקאי הכולל תרגילי לחימה (WAREX), תרגילי אימון תמיכה בלחימה (CSTX). פיקוד האימונים ה-84 מספק הזדמנויות אימון קולקטיביות רבות אשר מכינות יחידות לפריסות מבצעיות ברחבי העולם. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-84 בוויקישיתוף
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית

הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה הסקוטית (באנגלית: PFA Scotland Young Player of the Year) הוא תואר המוענק מדי עונה (מאז שנת 1978) על ידי ארגון השחקנים הסקוטי, לכדורגלן הצעיר אשר נבחר למצטיין ביותר בליגת העל הסקוטית. הזוכה הראשון בפרס היה גריים פיין, והשחקן הלא-סקוטי הראשון שזכה בפרס היה סטיליאן פטרוב הבולגרי ב-2001. שיאן הזכיות בתואר הוא קירן טיירני עם שלוש זכיות רצופות בין השנים 2016 ל-2018.
ריקרדו קישנה

ריקרדו קישנה (בהולנדית: Ricardo Kishna; נולד ב-4 בינואר 1995 בהאג שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דן האג מליגת המשנה ההולנדית. קישנה החל את הקריירה המקצוענית שלו באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-29 ביולי 2015 חתם על חוזה לארבע עונות בלאציו מהסרייה א'. ב-31 בינואר 2017 הושאל לליל מליגת העל הצרפתית. בהמשך הושאל לדן האג מליגת העל ההולנדית, ולאחר מכן חתם על חוזה קבוע במועדון. קישנה היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21. ריקרדו קישנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ריקרדו קישנה, באתר Transfermarkt ריקרדו קישנה, באתר Soccerway ריקרדו קישנה, באתר WorldFootball.net ריקרדו קישנה, באתר FootballDatabase.eu Official: Lazio send Kishna to Lille באתר Football Italia, ‏ 31 בינואר 2017 (באנגלית)
אימרה דויטש (כנר)

אימרה דויטש או אמרי דויטש (בהונגרית: Deutsch Imre באנגלית: Emery Deutsch; בודפשט, 10 בספטמבר 1906 – מיאמי, 16 באפריל 1997) היה כנר יהודי-הונגרי-אמריקאי, מלחין, מנצח. דויטש היה אחד הכנרים הגדולים בארצות הברית בתקופתו. אימרה דויטש נולד במשפחה יהודית בהונגריה והיגר עם משפחתו לארצות הברית בשנת 1913, בטרם פרצה מלחמת העולם הראשונה. המשפחה התיישבה בקליבלנד. לעיר זו קשור גם לניסיונו של דויטש עם כינורו הראשון. הוא ראה את כלי הנגינה בחלון ראווה במחיר של שמונה דולרים והתחנן בפני אמו שתקנה לו אותו. סכום הכסף הזה היווה נטל כלכלי גדול עבור המשפחה הענייה באותה תקופה (זה היה סכום מאוד מכובד), אבל הם איכשהו אספו את הכסף ורחשו את הכינור עבורו. דויטש החל לנגן בכינור באופן אוטודידקטי, אך לאחר מכן נלקח תחת חסותו (במלגה) של בית הספר ג'וליארד בניו יורק. כך הוא הצליח ללמוד באחד מבתי הספר למוזיקה הטובים ביותר בארצות הברית. מאוחר יותר נשא לאישה את בתו של מנהל המוסד. נולדו להם שני בנים, אבל אף אחד מהם לא עסק במוזיקה בצורה מקצוענית. דויטש היה כאמור אחד הכנרים הגדולים בתקופתו. הוא ניגן בכלי סטרדיווריוס אמיתי, אבל היה לו גם כינור גליאנו, יצירה מאת ניקולו גליאנו (איט') מ-1728. דויטש הופיעה בקרנגי הול, ניגן בין היתר בפני אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ובפני מלך ספרד. היו לו למעלה מעשרת אלפים הופעות בחייו, והקלטות רבות עבור CBS. בהיותו בקולומביה הוא שיתף פעולה עם טד ליואיס ותזמורתו. יצירה של דויטש בביצועם הגיע למקום הרביעי במצעד הפזמונים. דויטש הוא היה הדמות הראשית של הנשפים (Night of Budapest in Cleveland), הוא ניגן במספר רב מאוד של בתי מלון ולהקות. בשנת 1971 הוא עבר למיאמי והמשיך להופיע בעיר והסביבה עד לשנות ה-90. אימרה דויטש הרגיש מצוין הן בעולם המוזיקה הקלאסית והן בעולם המוזיקה הצוענית. דויטש היה גם מלחין, פזמונאי ותמלילן. הוא כתב מוזיקה לכ-80 שירים. יצירתו המפורסמת ביותר היא When the violin gypsy cry. הוא הובא למנוחות במאוזוליאום של בית הקברות המפורסם של לייק ויו בקליבלנד (אנ'). ראיון אישי (גרסה גולמית) עם מאדאם רנה גלנד (Madame Renee Galland) עם עמיתתו של אמרי דויטש. מאמר מאת אמרי דויטש באתר Answers.com הספד שהופיע בניו יורק טיימס לאחר מותו (דרוש מנוי) ביוגרפיה של אמרי דויטש באתר allmusic.com אימרה דויטש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אימרה דויטש, באתר AllMusic (באנגלית) אימרה דויטש, באתר Discogs (באנגלית) אמרי דויטש ב-DAHR הורדת mp3 קטע אמרי דויטש ביוגרפיה When the violin gypsy cry ב-YouTube
גביע האלופות הצרפתי 2022

גביע האלופות הצרפתי 2022 היה המהדורה ה-27 של גביע האלופות הצרפתי. המשחק נערך ב-31 ביולי 2022 באצטדיון בלומפילד שבתל אביב, ישראל, והתמודדו בו אלופת ליגת העל הצרפתית לעונת 2021/2022, פריז סן-ז'רמן, ומחזיקת הגביע הצרפתי של עונה, נאנט. במשחק פריז סן ז'רמן ניצחה 4–0 את נאנט וזכתה בגביע האלופות הצרפתי בפעם ה-11 בתולדותיה. ב-17 במרץ 2022 החליטה מנהלת הליגות הצרפתית כי המשחק ישוחק באצטדיון בלומפילד שבתל אביב, ישראל, ב-31 ביולי 2022, זאת לאחר הצלחת גביע האלופות הצרפתי 2021, שנערך גם הוא באצטדיון. סופית: הסופר קאפ הצרפתי ב-31.7 בבלומפילד, באתר ONE‏, 17 במרץ 2022
דאוצ'נג יאדינג

דאוצ'נג יאדינג (בסינית: 稻城亚丁机场) הוא נמל תעופה המשרת את מחוז דאוצ'נג (אנ') שבמחוז האוטונומי הטיבטי (אנ') של מחוז סצ'ואן בסין. הוא ממוקם בעיר סאנגדואי, מרחק של 130 ק"מ משמורת הטבע יאדינג (אנ'). נמל התעופה ממוקם 4,411 מטרים (14,472 רגל) מעל פני הים, והוא נמל התעופה האזרחי הגבוה בעולם. בנייתו החלה באפריל 2011, בהשקעה כוללת של 1.58 מיליארד יואן (255 מיליון דולר). נמל התעופה נפתח ב-16 בספטמבר 2013. טיסת הבכורה הייתה טיסת אייר צ'יינה 4215 במטוס איירבוס A319 מבירת המחוז צ'נגדו, שהובילה 118 נוסעים. פתיחת נמל התעופה קיצרה את זמן הנסיעה בין דאוצ'נג לצ'נגדו לשעה אחת במקום נסיעה של יומיים באוטובוס. נמל התעופה מכיל כ-280,000 נוסעים בשנה. מדיה וקבצים בנושא דאוצ'נג יאדינג בוויקישיתוף תמונות של נמל התעופה ביום פתיחתו סרטון ההמראה Chen Chunyu. 稻城亚丁机场建设获立项 成都一小时飞稻城. Sichuan Online (בסינית). אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. {{cite news}}: (עזרה) מישאל לוי, ‏סין: נחנך שדה התעופה הגבוה ביותר בעולם, באתר כיכר השבת, 30 בספטמבר 2013
אימרה דויטש (רופא)

אימרה דויטש (בהונגרית: Deutsch Imre; בודפשט, 30 בספטמבר 1896 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 8 בנובמבר 1944) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, אורולוג, כירורג, אביו של אילש דשי (1931–2018), סבו של העיתונאי יאנוש דשי. אימרה דויטש נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף דויטש (1872–1945), רואה חשבון מסחרי, ושל מתילד וייצנר (1873–1939). הוא למד באוניברסיטת פטר פאזמאן בבודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). במלחמת העולם הראשונה שירת בחזית במשך עשרים חודשים ונפל בשבי האיטלקי. עם שובו המשיך בלימודיו ובשנת 1922 קיבל את ההסמכה באורולוגיה. מ-1919 עד 1921 עבד כסטודנט לרפואה במעבדה של פוליקליניקת Charité, ומ-1922 עד 1928 היה עמית במחלקה לאורולוגיה בראשות פרופסור גזה אייש. בין השנים 1922–1944 היה רופא במחלקה לאורולוגיה של המוסד הלאומי לביטוח סוציאלי (דומה לקופת חולים), ולאחר מכן סגן הרופא הראשי המוסד (הארצי). בין השנים 1938–1941 שירת בצבא ארבע פעמים כרופא צבאי, ועל כך קיבל מדליות הנצחה. לאחר מכן, כיהודי היה מוגבל במקומות עבודתו על כן בשנים 1942–1944 הוא היה הרופא הראשי של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום ששמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט, ובין ינואר לבין אפריל 1944 היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה האורולוגית של בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט). בין 1919 לבין 1923 הוא היה חבר צוות פנימי וכתב של כתב העת "רפואה" (Gyógyászat) בין 1926 לבין 1939 הוא היה עורך המדור האורולוגי של כתב העת "סקירה דרמטולוגית, אורולוגית וונרולוגית" (Bőrgyógyászati, Urológiai és Venerológiai Szemle) בין השנים 1938–1939 היה סגן העורך הראשי של כתב העת "אורולוגיה הונגרית" (Magyar Urológia). באפריל 1944 נשלח לספר באזור טרנסילבניה כרופא אזורי ומשם גורש למחנות ההשמדה אושוויץ ולאחר מכן למאוטהאוזן ביוני, שם עבד במחצבה. הוא נפטר בנובמבר 1944. אשתו, אנה אדלר (1899–1994), הייתה רופאת שיניים, רופאה ראשית, בתם של הרב אילש אדלר, תאולוג, ושל ינקה קרמר, אותה נשא לאישה ב-5 בפברואר 1925, בבודפשט. מקרי פלסטיקה של השופכה (רפואה, 1923, מס' 20) בדיקת תפקודי כליות שתנני (carbamid) בניתוח. עם בלה ראדו. (Medical Weekly, 1926, מס' 32) סקירה כללית של המחלות האורולוגיות הכירורגיות של הילדות במונחים של הליכי בדיקה מודרניים (רפואה, 1927, מס' 47) מעמד פשוט להרכבה של ציסטוסקופ (רפואה, 1929, מס' 12) אורוליתיאזיס בילדות (רפואה, 1930, מס' 33) מחקרים על השפעת חיידקים אורופתוגנים על ריכוז ההידרוגנציה של שתן נגוע. עם פאל פודור. (רפואה, 1934, מס' 38) הערות על האורולוגיה של הילדות (רפואה, 1936, מס' 19) נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי Dési János (2012. április 7.). „Dr. Deutsch Imre rövid életrajza”. Népszava (Magyarország) Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (Pál Gulyás: פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944). "Holocaust Survivors and Victims Database". "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 350/1895. folyószáma alatt". אנה אדלר רופאת שיניים אנה אדלר ביוגרפיה "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 143/1925. folyószáma alatt".
רומאריו באלדה

רומאריו באלדה (בפורטוגזית: Romário Baldé; נולד ב-25 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקיצוני בווהאן ת'רי טאונס. באלדה נולד בביסאו שבגינאה ביסאו. התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסטרלה אמדורה אליה הצטרף בגיל 10 וכעבור שנתיים הצטרף לזו של בנפיקה ליסבון. היה שותף להעפלה של קבוצת הנוער לגמר ליגת האלופות לנוער בו הפסידה לברצלונה. ב-9 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים במשחק נגד טרופנסה. ביולי 2015 חתם לחמש שנים בבנפיקה וכעבור זמן קצר הושאל לטונדלה. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לויטוריה דה גימארייש. 3 שבועות לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מוריירנסה. ב-25 באוגוסט 2017 חתם לשלוש שנים בלכיה גדנסק מליגת העל הפולנית. ב-31 באוגוסט 2018 הושאל לאקדמיקה דה קוימברה. ב-2 בספטמבר 2019 חתם בז'יל ויסנטה. ב-31 בינואר 2020 הושאל לליישואש. בסיום העונה שוחרר מז'יל ויסנטה והיה שחקן חופשי במשך שנה. ב-13 ביולי 2021 הצטרף לדוקסה קאטוקופיה מליגת העל הקפריסאית. ב-7 בינואר 2022 חתם בא.א.ל. לימסול. בקיץ 2022 חתם ברצ'בורי מליגת העל התאילנדית. ב-19 בפברואר 2024 באלדה חתם בווהאן ת'רי טאונס. באלדה שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של פורטוגל. ב-8 ביוני 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו במשחק ידידות נגד אנגולה. רומאריו באלדה, באתר Transfermarkt רומאריו באלדה, באתר Soccerway רומאריו באלדה, באתר WorldFootball.net רומאריו באלדה, באתר National Football Teams רומאריו באלדה, באתר FootballDatabase.eu
פרטיקה

פרטיקה (שם מדעי: Pertica) הוא סוג של צמח נכחד מהקבוצה חסרי קשקשים, שהתקיים בתקופת הדבון שבעידן הפלאוזואיקון באמריקה הצפונית, ושכלל 3 מינים. המין Pertica quadrifaria תואר בשנת 1972 בצפון מיין והגיע לגובה מטר אחד. הוא היה בנוי מגזע ראשי וישר עם ענפים צדדיים שהתפתחו באופן דיכוטומי, והסתעפו פעמים רבות במרווחים קצרים יותר ויותר. חלק מהענפים העליונים נשאו מנבגים אליפסואידיים בצברים הדוקים ייחודיים. הענפים היו מסודרים בתבנית ספירלית, ויצרו ארבע שורות אנכיות, מקור שם המין quadrifaria. המין Pertica varia תואר בשנת 1976 במזרח קנדה. גובהו היה 3 מטרים, יותר מהמין Pertica quadrifaria. המין Pertica dalhousii תואר בשנת 1978 בניו ברנזוויק שבקנדה. הגובה של מין זה אינו ידוע אך משערים שהוא דומה למין Pertica quadrifaria. דגימות נוספות אולי היו שייכות למין נוסף אך הדגימות לא השתמרו היטב. הצמח נכחד בסוף הדבון, והוחלף בצמחים גדולים יותר. ההבחנה בין הגבעול לענפים בצמח זה כמו בצמחים וסקולריים נחשבת כייצוג של שלב מוקדם בהתפתחות דפוס צמיחה, שהוביל מאוחר יותר להתפתחות של עלים גדולים. בהתאם לכך קלדוגרמה שפורסמה בשנת 2004 מציבה את מין זה בבסיס העץ האבולוציוני של צמחי הזרע. בניגוד לכך, רות'וול (1999) הפריד בין טרימרופיטים, כמו פרטיקה, לבין פרוגימנוספרמופיטים, כמו טטראקסילופטריס, כאשר רק האחרון הוא בבסיס צמחי הזרע. מדיה וקבצים בנושא פרטיקה בוויקישיתוף פרטיקה, באתר GBIF (באנגלית) Kasper, A.E. & Andrews, H.N. (1972), "Pertica, a New Genus of Devonian Plants from Northern Maine", American Journal of Botany, 59 (9): 897–911, doi:10.2307/2441116, JSTOR 2441116 Banks, H.P. (1975), "Reclassification of Psilophyta", Taxon, 24 (4): 401–413, doi:10.2307/1219491, JSTOR 1219491 Banks, Harlan P. (1980), "The role of Psilophyton in the evolution of vascular plants", Review of Palaeobotany and Palynology, 29: 165–176, doi:10.1016/0034-6667(80)90056-1 Taylor, T.N.; Taylor, E.L. & Krings, M. (2009), Paleobotany, The Biology and Evolution of Fossil Plants (2nd ed.), Amsterdam; Boston: Academic Press, ISBN 978-0-12-373972-8, pp. 259-261 Doran, J.B.; Gensel, P.G. & Andrews, H.N. (1978), "New occurrences of trimerophytes from the Devonian of eastern Canada", Botany, 56 (24): 3052–3068, doi:10.1139/b78-369 Crane, P.R.; Herendeen, P. & Friis, E.M. (2004), "Fossils and plant phylogeny", American Journal of Botany, 91 (10): 1683–99, doi:10.3732/ajb.91.10.1683, PMID 21652317 Rothwell, G.W. (1999), "Fossils and ferns in the resolution of land plant phylogeny", The Botanical Review, 65 (3): 188–218, doi:10.1007/BF02857629, S2CID 40215551 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מכתב זקני הקראים באשקלון

מכתב זקני הקראים באשקלון (בערך 1100) היה מכתב שנכתב על ידי שישה זקני הקהילה היהודית הקראית באשקלון ונשלח לבני העדה הקראית באלכסנדריה, תשעה חודשים לאחר נפילת ירושלים במהלך מסע הצלב הראשון. התכנים מתארים כיצד זקני אשקלון אספו כסף כדי לשלם את הכופר הראשוני עבור שחרור יהודים ותשמישי קדושה שהוחזקו בשבי ירושלים על ידי הצלבנים, את גורלם של חלק מהפליטים הללו לאחר שחרורם, והצורך במימון נוסף להצלת שבויים נוספים. הוא נכתב בערבית-יהודית, באמצעות האלפבית העברי. מכתב זה ומכתבים אחרים הקשורים לכיבוש הצלבני של ירושלים התגלו על ידי ההיסטוריון הנודע שלמה דב גויטיין, בשנת 1952, בין עיתוני הגניזה הקהירית. גויטיין פרסם תחילה את ממצאיו ב-ציון, כתב עת עברי, ולאחר מכן הציג תרגום חלקי לאנגלית של המכתב ב- Journal of Jewish Studies באותה שנה. מאז, הוא תורגם מחדש במספר ספרים אחרים הנוגעים למסעי הצלב. התרגום הסופי והשלם ביותר של גוייטין לאנגלית הופיע בספרו האחרון שפורסם לאחר מותו ב-1988. אוניברסיטת מישיגן, המכתב מבוסס על התרגום הלא שלם של גויטיין משנת 1952 (ארכיון אינטרנט).
דיוויזיית הצנחנים השישית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים השישית (בגרמנית: 6. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1944 ל-1945. הדיוויזיה הוקמה באופן רשמי בצרפת ביוני 1944, בפיקודו של רידיגר פון הייקינג. והכילה את רגימנטים הצנחנים ה-16 (אף על פי שהרגימנט ה-16 נשלח במאי 1944 לפולין), ה-17, ה-18, ורגימנט הארטילריה ה-6 של הצנחנים. רבים מלוחמי הדיוויזיה היו הקאדר האחרון שקיבל אימוני צניחה. הרגימנט ה-16 הועבר לחזית המזרחית לפני שהדיוויזיה השתתפה בפעולה, ולאחר מכן הוגדר מחדש כרגימנט הגרנדירים המוצנח ה-3 והוקצה לדיוויזיית פאנצר מוצנחת השנייה הרמן גרינג. שאר הדיוויזיה נשלחה לקרב בנורמנדי בכוח של צוות קרב בלבד. ביולי ספגו הרגימנטים ה-17 וה-18 אבדות כבדות הן באנשים והן בציוד. הלוחמים ששרדו נסוגו להולנד כדי לבנות מחדש את הדיוויזיה, ולחמו שם בהמשך השנה, במיוחד במהלך מבצע פסיון. בתחילת 1945, הדיוויזיה נלחמה הקרב הרייכסוואלד, ונכנעה לכוחות בעלות הברית במאי. רידיגר פון הייקינג (1 במאי 1944 – 3 בספטמבר 1944) הארי הרמן (3 בספטמבר 1944 – 1 באוקטובר 1944) הרמן פלוכר (1 באוקטובר 1944 – 8 במאי 1945) מדיה וקבצים בנושא דיוויזיית הצנחנים השישית בוויקישיתוף דיוויזיית הצנחנים ה-6, באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Axis History Factbook
דיוויזיית הצנחנים השמינית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים השמינית (בגרמנית: 8. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית המערבית. הדיוויזיה הייתה אמורה לקום במקור בספטמבר 1944, אך צו זה בוטל. הדיוויזיה הוקמה בינואר 1945, בפיקודו של ולטר ואדהן לאורך כל קיומה. היא הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר בתואר בלבד ואומנה ושירתה כיחידת חי"ר רגילה. היא הכילה את הרגימנטים המוצנחים ה-22, ה-24 וה-32. הדיוויזיה לחמה בהולנד ולאחר מכן נסוגה דרך גרמניה, לבסוף נלכדה בכיס הרוהר באפריל 1945 והושמדה. אודות הדיוויזיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) Axis History Factbook
עמנואל סמדיה

עמנואל סמדיה (באנגלית: Emmanuel Samadia; נולד ב-19 באפריל 2001 בפריטאון, סיירה לאון) הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית ובנבחרת סיירה לאון. סמדיה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקאלון מליגת העל של סיירה לאון. בחודש ינואר 2021 חתם בהפועל אום אל-פחם מהליגה הלאומית. ב-28 ביולי 2022 חתם בהפועל ראשון לציון. ב-13 באוקטובר 2020 ערך סמדיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון, בהפסד 0–1 לנבחרת ניז'ר במשחק ידידות. עמנואל סמדיה, באתר Transfermarkt עמנואל סמדיה, באתר Soccerway עמנואל סמדיה, באתר FootballDatabase.eu 19-year-old Emmanuel Samadia signs two-years contract with Israeli side Hapoel Umm Al Fahm FC באתר Swit Salone, ‏ 22 בינואר 2021 (באנגלית) מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏עמנואל סמאדיה חתם בהפועל ראשון לציון, באתר ערוץ הספורט, 28 ביולי 2022 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עמנואל סמדיה".
נקודת סידינס

נקודת סידינס (באנגלית: Siddins Point) היא לשון יבשה בחוף הצפוני של האי ליווינגסטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. הנקודת פורצת במרכזו של ראשו של מפרץ הירו. שמה של הנקודה ניתן לה בשנת 1958 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. לשון היבשה נקראת על שם קפטן ריצ'רד סידינס (Richard Siddins), רב החובל של אניית ציד כלבי הים האוסטרלית לינקס (Lynx), שיצאה מנמל סידני, והגיעה לאיי שטלנד הדרומיים בעונת הקיץ האנטארקטי שבין השנים 1820–1821 והעונה שבין השנים 1821–1822. לעיתים הופיעה במפות שגיאת כתיב בשם של לשון היבשה - והיא מופיע בכתיב "נקודת סידונס" (Siddons Point).