laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטארגייט (הרכב מוזיקלי)

סטארגייט (Stargate) הוא הרכב מוזיקלי נורווגי שהוקם ב-1996 ומורכב מהמפיקים המוזיקליים טור אי. הרמנסן ומיקל ס. אריקסן. ההרכב היה שותף לכתיבה והפקה של מספר שירים בין היתר של בילי פייפר, ברנדי נורווד, בלו, אטומיק קיטן, ג'יי שון, ני-יו, ריהאנה, ביונסה, שאקירה, ג'ורדין ספארקס, כריס בראון, מריה קארי, ג'ניפר הדסון, ויז קאליפה, אלקסיס ג'ורדן, קייטי פרי, ג'ניפר לופז, שון פול, מרינה דיאמנדיס, ריטה אורה, סלינה גומז, איגי אזליה, צ'ארלי XCX, קולדפליי, ג'וליה מייקלס, מייג'ור לייזר, סם סמית', חאליד וליטל מיקס. ב-10 במרץ 2017, ההרכב הוציא, בשיתוף פעולה עם פינק וסיה, את הסינגל "Waterfall". הסינגל זכה בתואר הקלטה מסוג זהב מ-ARIA. כמו כן, השיר הגיע בשיאו למקום ה-30 ב-VG-lista, למקום השביעי במצעד שירי הדאנס קלאב, למקום ה-24 במצעד 40 השירים למבוגרים ולמקום ה-33 במצעד הפופ איירפליי. ב-29 בספטמבר 2017, ההרכב התארח, לצד אלו בלאק בסינגל "Carry You Home" של טייסטו. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-38 במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים ולמקום ה-26 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני. ב-22 ביוני 2018, ההרכב הוציא, בשיתוף פעולה עם קונגס וגולדן, את הסינגל "Be Right Here". הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-77 במצעד הסינגלים הצרפתי. אתר האינטרנט הרשמי של סטארגייט (באנגלית) סטארגייט, ברשת החברתית פייסבוק סטארגייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטארגייט, ברשת החברתית אינסטגרם סטארגייט, סרטונים בערוץ היוטיוב סטארגייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סטארגייט, באתר ספוטיפיי סטארגייט, באתר AllMusic (באנגלית) סטארגייט, באתר MusicBrainz (באנגלית) סטארגייט, באתר דיזר סטארגייט, באתר Discogs (באנגלית) סטארגייט, באתר Songkick (באנגלית) סטארגייט, באתר Genius סטארגייט, באתר SecondHandSongs
אליפות המהירות של ה-WWE

אליפות המהירות ה-WWE (באנגלית: WWE Speed Championship) היא תואר אליפות היאבקות מקצועית, שנוצר על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE ב-27 במרץ 2024. אליפות זו זמינה בפני מתאבקים בכל אחד משלושת המותגים של הארגון: Raw, סמאקדאון ו-NXT, ומתאפיינת בהתניית קרב שלפיה אורך הקרבות מוגבל לשלוש דקות בלבד. שם האליפות נקרא על פי תוכנית האינטרנט של ה-WWE, ספיד, שבה הקרבות משודרים באופן בלעדי. האלוף הראשון והנוכחי הוא אנדרדה. ב-9 בפברואר 2024, ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, הכריז על שותפות עם הרשת החברתית, X במטרה להציג תוכנית אינטרנטית חדשה בשם ספיד, תוכנית שבועית המשודרת ברשת זו, כשהמתאבקים מופיעים בקרבות עם הגבלת זמן של כחמש דקות. חודש לאחר מכן ב-27 במרץ, פרשן ה-WWE, קורי גרייבס, הודיע שתוכנית הבכורה תשודר ב-3 באפריל 2024, אך אורך הקרבות הוגבל במקום לשלוש דקות בלבד. טורניר בן שמונה משתתפים הוכרז על מנת להכתיר את אלוף המהירות הראשון בתולדות הארגון, כשהקרבות בטורניר זה התקיימו בפרקים הראשונים של התוכנית השבועית. עוד נודע שמתאבקים מכל שלושת המותגים הראשיים (Raw, סמאקדאון ו-NXT) יהיו ראשיים להיאבק על התואר. במהלך גמר הטורניר, שהוקלט ב-26 באפריל 2024, ושודר ב-3 במאי, ריקושט גבר על ג'וני גרגאנו על מנת להפוך לאלוף המהירות הראשון בתולדות ה-WWE. אתר האינטרנט הרשמי של אליפות המהירות של ה-WWE התוכנית השבועית ספיד תשודר ב-X (טוויטר) החל מאביב 2024 תאריך השידור של התוכנית האינטרנטית של ה-WWE, ספיד, הוכרז, טורניר הוא זה שיכריע את גורל האלוף הראשון ספוילר: אלוף המהירות הראשון של ה-WWE הוכתר
הפרעת שימוש בקנאביס

הפרעת שימוש בנקאביס (במקור: Cannabis use disorder; בקיצור: CUD; ידוע גם כ-"התמכרות לקנאביס") היא הפרעה נפשית שעל פי ה-DSM-5 (המהדורה החמישית של ספר האבחנות הפסיכיאטריות האמריקאי), מתבטאת בפיתוח תלות ב-THC (תרכובת שנמצאת בסם הקנאביס). אנשים אשר לוקים בהפרעה, מפתחים סימני גמילה כאשר מפסיקים ליטול THC. סימני הגמילה כוללים: דיספוריה, חרדה, עצבנות, דיכאון, דה-פרסונליזציה, אי שקט, בעיות שינה, בעיות במערכת העיכול וירידה בתיאבון. נתונים הראו כי בני נוער שעישנו באופן קבוע (7% על פי מחקר אחד) תפקדו באופן לקוי בשיעורים, בשל הפרעה זאת, וגם הציונים שלהם היו נמוכים יותר מאשר ציונים של תלמידים שלא לוקים בהפרעה. עם זאת, אין עדות רבה לאנשים הלוקים בהפרעה זאת, רק 9% ממעשני הקנאביס לוקים בה. ההפרעה מתפתחת בעיקר בקרב קטינים ובקרב אוכלוסיות ילידים כגון אבוריג'ינים. References | National Institute on Drug Abuse (NIDA), web.archive.org, ‏2018-05-07 ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה ובנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנבלה ברז פירס

אנבלה ברז פירס (בפורטוגזית: "Anabela Braz Pires"; נולדה ב- 22 בספטמבר 1976) היא זמרת פורטוגזית. אנבלה נולדה בעיר אלמדה, הסמוכה לליסבון. היא החלה לשיר באופן מקצועי בגיל שמונה, כשהשתתפה במספר פסטיבלים לילדים. ב-1989 ייצגה את פורטוגל בפסטיבל מוזיקה של יוניסף, והגיעה למקום השני. ב-1991 השתתפה בפסטיבל סופוט ובאותה שנה, הוציאה לאור את אלבומה הראשון. ב-1993 זכתה ב-"Festival da Canção", פסטיבל בו הזוכה נשלח לייצג את פורטוגל באירוויזיון. בעקבות כך, ייצגה את מדינתה באירוויזיון, שנערך באותה שנה באירלנד, עם השיר "A cidade". בתום הקראת הניקוד, התברר שסיימה את התחרות במקום העשירי עם 60 נקודות. השיר מהאירוויזיון היווה סינגל מוביל באלבומה השלישי. היא גילמה את אלייזה דוליטל בהפקת המחזמר "גבירתי הנאווה" שעלתה בליסבון, ולאחר מכן גם שיחקה את מריה במחזמר "צלילי המוסיקה". היא עוסקת רבות בדיבוב ותרמה את קולה לדיבוב בפורטוגזית של הסרטים "מולאן" ו"נסיך מצרים". מדיה וקבצים בנושא אנבלה ברז פירס בוויקישיתוף אנבלה ברז פירס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנבלה ברז פירס, באתר ספוטיפיי אנבלה ברז פירס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנבלה ברז פירס, באתר דיזר אנבלה ברז פירס, באתר Discogs (באנגלית)
עיתונאות כלכלית

עיתונאות כלכלית או עיתונאות עסקית היא החלק בעיתונאות העוקב אחר, מנתח ומפרש את הפעילויות העסקיות, הכלכליות והפיננסיות והשינויים המתרחשים בחברות. הנושאים מכסים באופן נרחב את כל תחום הפעילות המסחרית הקשורה לכלכלה. תחום זה של עיתונות מספק חדשות ומאמרים על אנשים, מקומות ונושאים הקשורים למגזר העסקי. רוב העיתונים, המגזינים, הרדיו ותוכניות החדשות בטלוויזיה כוללים פלח עסקי. עיתונות עסקית מפורטת ומעמיקה עשויה להופיע בפרסומים, רדיו וערוצי טלוויזיה המוקדשים במיוחד לעיתונות עסקית ופיננסית. עיתונות עסקית החלה כבר בימי הביניים, כדי לסייע למשפחות מסחר ידועות לתקשר זו עם זו. בסביבות שנת 1700 החל הסופר דניאל דפו - הידוע בעיקר ברומנים שלו, במיוחד רובינזון קרוזו - לפרסם חדשות עסקיות וכלכליות. בשנת 1882 החלו צ'ארלס דאו, אדוארד ג'ונס וצ'ארלס ברגסטרסטר שירות טלגרף שהעביר חדשות לבתי השקעות לאורך וול סטריט. ובשנת 1889, הוול סטריט ג'ורנל החל לפרסם. בעוד שהעיתונאית המפורסמת אידה טרבל (אנ') לא ראתה את עצמה ככתבת עסקית, הדיווח והכתיבה שלה על חברת Standard Oil Co. בשנת 1902 סיפקו את התבנית לאופן שבו אלפי עיתונאים עסקיים סיקרו חברות מאז. הכיסוי העסקי זכה לגדולה בשנות ה-90, עם השקעה רחבה יותר בשוק המניות. הוול סטריט ג'ורנל הוא דוגמה בולטת לעיתונות עסקית, והוא בין העיתונים המובילים של ארצות הברית הן מבחינת תפוצה והן מבחינת כבוד לעיתונאים שעובדים בעיתון.
נבחרת אוקראינה בהוקי קרח

נבחרת אוקראינה בהוקי קרח (באוקראינית: Збірна України з хокею з шайбою) מייצגת את אוקראינה בהוקי קרח מאז 1992. נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח ייצגה את אוקראינה בעבר משנת 1951 עד 1991, כשהמדינה הייתה חלק מברית המועצות. נבחרת אוקראינה נחשבת לנבחרת בינונית. הדירוג של נבחרת אוקראינה ברשימת הדירוג של IIHF לנבחרות הוקי קרח של גברים, הוא המקום ה-27 בעולם, נכון לשנת 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.. 1994—1998: לא השתתפה 2002: מקום 10 2006—2022ֶ: לא השתתפה מדיה וקבצים בנושא נבחרת אוקראינה בהוקי קרח בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת אוקראינה בהוקי קרח דרוג נבחרות לאומיות בהוקי קרח מתוך אתר IIHF
ימר

האם התכוונתם ל... דניאל יאמר – איש עסקים ישראלי-גרמני מיכאל ימר – ראש ישיבת שעלבים משה ימר – פיזיקאי ישראלי ימ"ר
אנה פרוחניאק

אנה פרוחניאק (בפולנית: Anna Próchniak; נולדה ב-22 בדצמבר 1988) היא שחקנית פולנייה. פרוחניאק נולדה בלובלין, פולין ב-1988. היא בוגרת בית הספר התיכון בלובלין. אביה הוא פרופסור באקדמיה. היא למדה בבית ספר לבלט והייתה רקדנית בלט. בשנת 2013 סיימה את לימודיה בחוג למשחק בבית הספר הלאומי לקולנוע, טלוויזיה ותיאטרון על שם לאון שילר בלודז'. ב-2012 שיחקה בתיאטרון ואף זכתה בפרס על תפקידה בהצגה "חלומה של נטשה" . ב-2014 שיחקה בסרט הפולני "ורשה 44" העוסק במרד ורשה בתפקיד לוחמת המחתרת קמילה "קאמה" ידרוסיק, על תפקידה זה זכתה בפרס. התפקיד הקולנועי הבינלאומי הגדול הראשון של פרוחניאק היה בסרט "התמימות" (אנ') שהוצג בפסטיבל סאנדנס 2016, בבימויה של אן פונטיין. ב-2017 הופיעה בסרט האירי "Bad Day for the Cut" שהוצג בפסטיבל סאנדנס 2017. ב-2019 הופיעה בסרט הלטבי "אולג". עוד ב-2019 שיחקה בסדרה "בפטיסט" של BBC One. פרוחניאק היא חברה באקדמיה האירופית לקולנוע (EFA). בשנת 2024 שיחקה בתפקיד הראשי כגיטה בסדרה הבריטית-אמריקאית "המקעקע מאושוויץ" ברשת Peacock האמריקאית וברשת Sky Atlantic (אנ') הבריטית, המבוססת על הרומן באותו שם מ-2018 מאת הסופרת הניו זילנדית הת'ר מוריס. מדיה וקבצים בנושא אנה פרוחניאק בוויקישיתוף אנה פרוחניאק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנה פרוחניאק, באתר AllMovie (באנגלית) אנה פרוחניאק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אתר האינטרנט הרשמי של אנה פרוחניאק "Who Is Anna Prochniak? The Actor Playing 'Baptiste's Natalie Has Been In Some Big European Films". bustle.com. ארכיון מ-2019-02-18. נבדק ב-2020-04-10. "Talent Without Borders: Polish Actors Around the World". culture.pl. ארכיון מ-2020-03-08. נבדק ב-2020-04-10.
Journal of Political Economy

The Journal of Political Economy הוא כתב עת אקדמי חודשי בתחום הכלכלה המפורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת שיקגו. הוקם על ידי ג'יימס לורנס לאגלין (אנ') בשנת 1892, הוא מכסה הן כלכלה תאורטית והן כלכלה אמפירית. הוא נחשב לאחד מכתבי העת המובילים בכלכלה. בעבר, כתב העת פרסם מדי רבעון מהקדמתו ועד 1905, עשרה גליונות בכל כרך מ-1906 עד 1921, ודו-חודשי מ-1922 עד 2019. העורכת הראשית כיום היא היא Magne Mogstad (מאוניברסיטת שיקגו). אתר האינטרנט הרשמי של Journal of Political Economy (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Journal of Political Economy אתר האינטרנט הרשמי של Journal of Political Economy מדיה וקבצים בנושא Journal of Political Economy בוויקישיתוף Journal of Political Economy, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
American Sociological Review

American Sociological Review (בראשי תיבות - ASR) הוא כתב עת אקדמי דו-חודשי, המכסה את כל ההיבטים של סוציולוגיה ונחשב אחד מכתבי העת היוקרתיים בתחום. הוא מתפרסם על ידי SAGE Publications מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקאית (אנ'). כתב העת נוסד בשנת 1936. העורכים הראשיים נכון לשנת 2023, הם דייוויד קורט, לורל סמית-דור, ודונלד טומסקוביץ'-דווי כולם מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. במשך שלושים שנותיה הראשונות, האגודה הסוציולוגית האמריקאית נשלטה במידה רבה על ידי המחלקה לסוציולוגיה של אוניברסיטת שיקגו, וכתב העת החצי-רשמי של האגודה היה ה-American Journal of Sociology בהוצאת אוניברסיטת שיקגו. בשנת 1935, הוועד המנהל של האגודה הסוציולוגית האמריקאית הצביע 5 נגד 4 נגד הפסקת כתב העת האמריקאי לסוציולוגיה ככתב העת הרשמי של החברה, אך הצעד הועבר לבחינת החברות הכללית, שהצביעה 2 נגד 1 להקמת כתב עת חדש בלתי תלוי בשיקגו: American Sociological Review. מדיה וקבצים בנושא American Sociological Review בוויקישיתוף אתר רשמי (SAGE Publishing) אתר רשמי (ASA) American Sociological Review, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
American Journal of Sociology

American Journal of Sociology הוא כתב עת אקדמי דו-חודשי בעל ביקורת עמיתים המפרסם מחקרים מקוריים וביקורות ספרים בתחום הסוציולוגיה ומדעי החברה הקשורים אליו. הוא נוסד בשנת 1895 ככתב העת הראשון בדיסציפלינה שלו. העורך הנוכחי הוא ג'ון לוי מרטין. במשך כל ההיסטוריה שלו, כתב העת שוכן באוניברסיטת שיקגו. ופורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת שיקגו. מדיה וקבצים בנושא American Journal of Sociology בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של American Journal of Sociology (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Annual Review of Sociology

The Annual Review of Sociology הוא כתב עת אקדמי שנתי שעובר ביקורת עמיתים שפורסם על ידי Annual Reviews מאז 1975. החל משנת 2023, הוא מתפרסם כגישה פתוחה, תחת המודל Subscribe to Open הוא מופשט ומצורף באינדקס הציטוט של מדעי החברה. הוא נחשב אחד מכתבי העת החשובים בתחומו. נכון לשנת 2023, Journal Citation Reports העניק לכתב העת אימפקט פקטור של 10.5, ומדרג אותו במקום השני מתוך 149 כתבי עת בקטגוריה "סוציולוגיה".[1] אתר האינטרנט הרשמי של Annual Review of Sociology (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Annual Review of Sociology אתר האינטרנט הרשמי של Annual Review of Sociology אתר האינטרנט הרשמי של Annual Review of Sociology ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלסה ופרד (סרט, 2014)

אלסה ופרד (באנגלית: Elsa & Fred) הוא סרט רומנטי דרמה קומית אמריקאי משנת 2014 בבימויו של מייקל רדפורד, בכיכובם של זוכת פרס אוסקר שירלי מקליין וכריסטופר פלאמר. הסרט מבוסס על סרט ספרדי-ארגנטינאי באותו השם (אנ'), משנת 2005. העלילה היא על רומן אהבה שמתפתח אצל זוג קשישים בודדים. הסרט צולם בניו אורלינס וברומא והוא סרטו האחרון של ג'ורג' סיגל, אשר משחק בו תפקיד קטן. בסרט ישנו שחזור בשחור לבן של הסצנה במזרקת טרווי מהסרט לה דולצ'ה ויטה. פרדריק (פרד) בקרופט (כריסטופר פלאמר) הוא אלמן בן 80, המתגורר בניו אורלינס. אשתו נפטרה שבעה חודשים קודם לכן, ובתו לידיה (מרשה גיי הארדן) החליטה להעבירו לדירה קטנה יותר בבית דירות ושכרה את לאברן (אריקה אלכסנדר) שתטפל בכל מחסורו. פרד שרוי בדיכאון, צופה כל היום מול הטלוויזיה ומסרב לצאת לפארק למרות המלצת רופאו וידידו ג'ון (ג'ורג' סיגל). שכנתו הגרושה בת ה-74, אלסה הייז (שירלי מקליין) נפרדה מבעלה מקס (ג'יימס ברולין) ולה שני בנים. הבכור, ריימונד (סקוט באקולה), אדם מבוסס, נשוי ועם ילדה, והשני הוא אלק (רג רוג'רס), צייר שעדיין מחפש את עצמו ואלסה תומכת בו בסתר מהכסף ששולח לה ריימונד. אלסה מנסה להתקרב לפרד ומספרת לו שקרים: שהיא אלמנה 27 שנים, שיש לה חמישה ילדים ונכדים שהיא צריכה לתמוך בהם. כמו כן מספרת לו שנפגשה בעבר עם פיקאסו שצייר אותה. אט אט פרד נפתח ומתקרב לאלסה הם מתחילים לצאת, והיא מוצאת חן בעיניו בגלל התנהגותה הילדותית. היא מזמינה אותו למסעדה יוקרתית ומשכנעת אותו לרוץ ממנה לפני שהם משלמים את החשבון. עם הזמן נחשפים השקרים שלה ובעלה הפרוד מזהיר אותו מפניה, אך למרות זאת הקשר ביניהם הולך ומתהדק. אלסה מספרת לו על חלומה לשחזר את בסצנת המזרקה בסרט לה דולצ'ה ויטה. היא לא מגלה לו שהיא חולה באי ספיקת כליות ומטופלת בדיאליזה עד שיום אחד הוא עוקב אחריה לבית החולים ומגלה זאת. את הכסף שהבטיח לחתנו (כריס נות') הוא מחליט להשקיע בהגשמת חלומה של אלסה. הם טסים לרומא ובלילה נכנסת אלסה בשמלה הדומה לזו של אניטה אקברג למזרקת טרווי ומזמינה את פרד (בתפקיד של מרצ'לו מסטרויאני) להיכנס למזרקה ולחבק אותה. הם חוזרים הביתה ואלסה נפטרת ממחלתה. בנה ריימונד מוסר לפרד מתנה ממנה, הציור שצייר אותה פיקאסו בזמנו. הסרט צולם בניו אורלינס. פלאמר ציין כי הוא לא מחשיב את הסרט כרימייק לסרט משנת 2005, וכי ”שירלי, אני ומייקל שכתבנו אותו לגמרי, ולכן אני מחשיב אותו כגרסה בשפה האנגלית לסרט”. הסצנה ברומא בה מקליין ופלאמר נכנסים למזרקת טרווי צולמה בשחור לבן, על מנת לחקות ולשחזר את הסצנה המקורית מ"לה דולצ'ה ויטה". "אלסה ופרד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אלסה ופרד", באתר AllMovie (באנגלית) "אלסה ופרד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אלסה ופרד", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אלסה ופרד", באתר Metacritic (באנגלית) "אלסה ופרד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לאלסה ופרד, באתר יוטיוב סצנת מזרקת טרווי, באתר יוטיוב Miami Film Fest: Plummer & MacLaine Star in 'Elsa & Fred' | Thompson on Hollywood, web.archive.org, ‏2014-10-30
Social Forces

Social Forces (לשעבר The Journal of Social Forces) הוא כתב עת אקדמי רבעוני למדעי החברה המפורסם על ידי הוצאת אוניברסיטת אוקספורד עבור המחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת צפון קרולינה בצ'פל היל. הוא מתרכז בסוציולוגיה אך יש לו גם גישה רב-תחומית, המפרסם עבודות מתחומי הפסיכולוגיה החברתית, האנתרופולוגיה, מדעי המדינה, ההיסטוריה והכלכלה. כל גיליון כולל בין 20 ל-25 מאמרים. בנוסף, כתב העת מפרסם גם ביקורות ספרים. Social Forces (כוחות חברתיים) הוקמה על ידי הווארד וו. אודום (אנ') בשנת 1922 בתור The Journal of Social Forces. השם שונה מהר יחסית; מאז 1925 (כרך 4), הוא יצא לאור בשם Social Forces. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד השתלטה על פרסום כתב העת מהוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית ב-2011. כתב עת זה נערך על ידי Arne L. Kalleberg (אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל). אתר האינטרנט הרשמי של Social Forces (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של Social Forces ערך זה הוא קצרמר בנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאנג מאזינו

כריסטופר יאנג קים (באנגלית: Christopher Young Kim; נולד ב-12 באוגוסט 1992), שמוכר בשם הבמה שלו יאנג מאזינו, הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות תפקידו פול צ'ו בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס, "עצבים", עליה היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה יוצא מן הכלל במיני סדרה או סרט ב-2023. כריסטופר יאנג קים נולד במרילנד. הוא גדל בסילבר ספרינג, מרילנד. שני הוריו היגרו מקוריאה לפני הולדתו. יש לו שתי אחיות גדולות. אביו היגר לארצות הברית מקוריאה בגיל 16. למאזינו יש חגורה שחורה מדרגה ראשונה בטאקוונדו. הוא למד באוניברסיטת מרילנד, מחוז בולטימור, אך נשר ועבר לניו יורק בשנת 2014 כדי ללמוד בסטודיו למשחק סטלה אדלר, שם התאמן במשך שנה. לפני תפקיד הפריצה שלו בסדרה עצבים, מאזינו היה אנליסט בכיר בתאגיד LVMH במשך שש שנים. מאזינו בחר את הכינוי "יאנג מאזינו" כשם הבמה שלו בשנת 2018. השם הוא שילוב של השם האמצעי האמיתי של מאזינו ושמה של דמות קומיקס, שנוצרה על ידי האמן הקוריאני SIU מאזינו הסביר שהוא החליט לקחת שם במה כי היו יותר מדי שחקנים עם שם משפחתו האמיתי כאשר נרשם לגילדת שחקני המסך ב-2018. הוא שיחק תפקידים במספר סרטים קצרים ותוכניות טלוויזיה לפני שלוהק לתפקיד פריצה כאחיו הצעיר של סטיבן יאון, פול, בסדרת נטפליקס המצליחה "עצבים", עליה היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה יוצא מן הכלל במיני סדרה או סרט. בינואר 2024 פורסם שמאזינו יצטרף לקאסט של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה, "האחרונים מבינינו" המשודרת בערוץ HBO, בתפקיד ג'סי. יאנג מאזינו, ברשת החברתית אינסטגרם יאנג מאזינו, ברשת החברתית LinkedIn יאנג מאזינו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יאנג מאזינו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Zuckerman, Ethel (19 באפריל 2023). "Young Mazino Sizzles in 'BEEF'". Netflix: Tudum. נבדק ב-22 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) Kwon, Victoria. "Young Mazino: On embracing challenges, representation, and chasing dreams". Timid. נבדק ב-23 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Christopher Kim". Martial Arts & Action Entertainment. 13 בנובמבר 2013. נבדק ב-26 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) Rebecca, Ford (13 באפריל 2023). "Beef Breakout Young Mazino Crafts Paul in His Own Image". Vanity Fair. נבדק ב-22 במאי 2023. {{cite web}}: (עזרה) "Fresh Beauty Instagram". Instagram. 5 באוגוסט 2023. נבדק ב-5 בפברואר 2024. {{cite web}}: (עזרה) Jae-Ha Kim, Go Away With … Young Mazino, ‏2023-04-25 (באנגלית אמריקאית) Otterson, Joe (10 בינואר 2024). "'Last of Us' Season 2 Casts 'Beef' Star Young Mazino as Jesse". Variety. ארכיון מ-10 בינואר 2024. נבדק ב-10 בינואר 2024. {{cite web}}: (עזרה)
לאוניד גיישטור

לאוניד גריגורייביץ' גיישטור (ברוסית: Леонид Григорьевич Гейштор; בבלארוסית: Леанід Рыгоравіч Гейштар; ‏נולד ב-15 באוקטובר 1936) הוא חותר בקאנו בעבר יהודי-סובייטי מבלארוס. הוא אלוף אולימפי (רומא 1960) בקאנו זוגי ל-1000 מטר, אלוף עולם (1963) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (1961 ו-1963) בקאנו זוגי ל-10,000 מטר. גיישטור נולד וגדל בהומל, בלארוס למשפחה יהודית. באולימפיאדת רומא הוא זכה במדליית זהב בתחרות בקאנו זוגי ל-1000 מטר ביחד עם סרגיי מקרנקו (אנ') בתוצאה של 4:17.04 דקות, לפני אלדו דצי ופרנצ'סקו לה מקיה מאיטליה (4:20.77 דקות) ואימרה פרקש ואנדראש טרה מהונגריה (4:20.89 דקות), לפני וילי מלברג וורנר אולריך מגרמניה המזרחית ולברנטה קאלינוב ואיגור ליפאליט מרומניה. באליפות העולם שנערכה ביאיצה, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1963 זכה במדליית זהב בקאנו זוגי ל-10,000 מטר. לאוניד גיישטור, באתר olympedia.org
עמק גלמורגן

עמק גלמורגן (בוולשית: Bro Morgannwg; באנגלית: Vale of Glamorgan) הוא אחד ממחוזות ויילס, בדרום ויילס בממלכה המאוחדת. המחוז הוקם בשנת 1996 על נתוך נפת עמק גלומרגן של מחוז סאות' גלמורגן, עד 1974 אזור זה היה חלק ממחוז גלמורגן (גלמורגנשייר) ההיסטורי שהתקיים בדרום ויילס מאז הסיפוח האנגלי של ויילס במאה ה-16. היישוב העיקרי והבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז היא העיירה בארי. עמק גלמורגן הוא המחוז הדרומי ביותר בוויילס, מצפון-מזרח הוא גובל עם העיר ומחוז קארדיף, מצפון עם מחוז רונד'ה קינון טף, ומצפון-מערב עם מחוז ברידג'אנד. המחוז נמצא בדרום ויילס, הדופן הדרומית שוכנת לאורך חופה של תעלת בריסטול העוברת לאורך דרום ויילס ונשפכת לים האירי. מלבד בירת המחוז בארי (Barry) עם 51,502 תושבים, ערים ועיירות נוספות במחוז כוללות את פנארת' (Penarth) עם 22,083 תושבים, ל'אנטוייט מייג'ור (Llantwit Major) עם 9,486 תושבים, דינס פוויס (Dinas Powys) עם 7,490 תושבים, סינט את'ן (St Athan) עם 4,495 תושבים, וקאוברידג' (Cowbridge) עם 4,043 תושבים. מדיה וקבצים בנושא עמק גלמורגן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עמק גלמורגן עמק גלמורגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נתוני האוכלוסייה מתייחסים לשנת 2011.
פאולה קורטלזי

פאולה קורטלזי (באיטלקית: Paola Cortellesi, נולדה ב-24 בנובמבר 1973) היא במאית קולנוע, שחקנית, זמרת, תסריטאית ומפיקה איטלקייה. היא שיחקה בכ-20 סרטים וכן בהצגות תיאטרון, תוכניות טלוויזיה ורדיו. זכתה בפרסים אמנותיים ופרסי קולנוע רבים. פאולה קורטלזי נולדה וגדלה ברומא. בגיל 13 הקליטה את השיר Cacao meravigliao שהיה שיר הנושא של תוכנית טלוויזיה פופולרית באיטליה. בגיל 19 החלה לימודי משחק בבית ספר למשחק "Teatro Blu" ברומא. שיחקה במספר תוכניות בידור בטלוויזיה האיטלקית, והתפרסמה במיוחד בתוכנית "זליג" בשנים 2000 עד 2011, בה עשתה בעיקר חיקויים פרודיים של פוליטיקאיות איטלקיות. בשנת 2004 הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו. שיחקה בכ-20 סרטים, בהם הקומדיה "סליחה שאני קיימת!" וסרט טלוויזיה אודות חייה של מריה מונטסורי, שהופק בשנת 2007. קורטלזי זכתה בפרס על משחקה בסרט זה בפסטיבל סרטי הטלוויזיה של רומא באותה שנה. בשנת 2011 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר מטעם האקדמיה לקולנוע איטלקי. שיחקה גם בתפקיד הראשי בסדרה הבלשית "Petra" בשנים 2019–2020. כמו כן שיחקה בתיאטרון, בין השאר בתפקיד הראשי בהצגה המצליחה "Gli ultimi saranno gli ultimi" ("האחרונים יהיו האחרונים") בבימוי מסימיליאנו ברונו, שהוצגה בעשרות תיאטראות באיטליה בין שנת 2005 ל-2007. קורטלזי קיבלה מספר פרסים על תפקידה זה. כזמרת, קורטלזי הוציאה מספר אלבומי מוזיקה, וכן שיתפה פעולה עם מוזיקאים איטלקיים בולטים. כמו כן השתתפה כמדובבת לאיטלקית בסרטים רבים, וקריינה בתוכניות רדיו ובספרים מוקלטים. בשנת 2023 ביימה את סרטה הראשון, "C'è ancora domani" ("מחר יום חדש"), שזכה להצלחה מסחרית. הסרט הוקרן במספר פסטיבלי קולנוע, בהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ופסטיבל הקולנוע ירושלים. קורטלזי זכתה בפרס "כרטיס הזהב" על בימויה בפסטיבל הסרטים של סורנטו. הסרט זכה בפרסי קולנוע רבים, בהם פרס חבר השופטים ופרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים ברומא. באפריל 2024 זכה בפרס על שם פסל דוד של דונטלו מטעם האקדמיה לקולנוע איטלקי, לאחר שצפו בו מעל ל-5.5 מיליון איש. ספר ביוגרפי על חייה ראה אור בשנת 2006. באותה שנה יצא גם סרט תיעודי על חייה. קורטלזי נשואה לבמאי ריקרדו מילאני, ולהם בת. מדיה וקבצים בנושא פאולה קורטלזי בוויקישיתוף פאולה קורטלזי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פאולה קורטלזי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר AllMovie (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פאולה קורטלזי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פאולה קורטלזי, באתר Last.fm (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר MusicBrainz (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר Discogs (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר Songkick (באנגלית) פאולה קורטלזי, באתר Genius עכבר העיר, על פסטיבל הקולנוע האיטלקי "פיניטה לה קומדיה", כבר שמעתם?, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2017 דבורה, ארז (2024-08-21). "זה סרט אישי מאוד ומפתיע, ועדיין הוא עקף את "ברבי" ו"אופנהיימר" במולדתו". Ynet. נבדק ב-2024-08-21. מחר יום נוסף, באתר סינמטק חיפה, ‏28 בדצמבר 2023 מטלפונים לבנים לסמארטפונים - תקשורת והומור בקולנוע האיטלקי, באתר סינמטק ירושלים מחר יום חדש, באתר קולנוע לב
OneIce

OneIce הוא מרכז ספורט הנמצא במושב תנובות שבישראל, שנחנך ב-2018. המרכז כולל מגוון גדול של מתקני ספורט להוקי קרח והחלקה על הקרח והוא מארח תחרויות החלקה אמנותית ומשחקי הוקי קרח. זהו המתקן היחידי בגודל תקני ובעל אבזור תקני להוקי קרח במרכז הארץ. ליגת ההוקי קרח הישראלית - מאז 2023 מארח כמה ממשחקי הליגה ואת אימוני נבחרת ישראל. ב-2023 התקיימה במקום אליפות העולם בהוקי קרח נשים דרג 3B. מדיה וקבצים בנושא OneIce בוויקישיתוף