laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמאדו אוננה

אמאדו זאונד ז'ורז' בה אמבום אוננה (בצרפתית: Amadou Zeund Georges Ba Mvom Onana; נולד ב-16 באוגוסט 2001 בדקר שבסנגל) הוא כדורגלן בלגי יליד סנגל המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אסטון וילה מהפרמייר ליג ובנבחרת בלגיה. אוננה גדל במחלקות הנוער של אנדרלכט, RWS בריסל, זולטה ורכם והופנהיים. הוא ערך הופעה אחת במדי הופנהיים II, קבוצת המילואים של המועדון. ב-31 בינואר 2020 הצטרף אוננה להמבורג מהבונדסליגה השנייה. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. ב-5 באוגוסט 2021 חתם אוננה על חוזה לחמש עונות בליל מליגת העל הצרפתית. ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–4 לניס במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022. ב-14 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בתיקו 0-0 נגד וולפסבורג במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022. ב-19 במרץ 2022 כבש שער בכורה בניצחון 0–1 על נאנט. ב-9 באוגוסט 2022 חתם אוננה באברטון לחמש שנים. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, בהפסד 1-2 לאסטון וילה. ב-14 בינואר 2023 כבש שער בכורה בקבוצה בהפסד הביתי 1–2 לסאות'המפטון. ב-22 ביולי 2024 נמכר אוננה אל אסטון וילה תמורת 50 מיליון פאונד. ב-3 ביוני 2022 ערך אוננה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בהפסד 1–4 לנבחרת הולנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024. מדיה וקבצים בנושא אמאדו אוננה בוויקישיתוף אמאדו אוננה, ברשת החברתית אינסטגרם אמאדו אוננה, באתר Transfermarkt אמאדו אוננה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אמאדו אוננה, באתר Soccerway אמאדו אוננה, באתר BDFutbol אמאדו אוננה, באתר WorldFootball.net אמאדו אוננה, באתר National Football Teams אמאדו אוננה, באתר FootballDatabase.eu אמאדו אוננה, באתר ESPN HSV VERPFLICHTET AMADOU ONANA באתר הרשמי של המבורג, 31 בינואר 2020 (בגרמנית) LE CAPITAINE DES ESPOIRS BELGES AMADOU ONANA EST LILLOIS ! באתר הרשמי של ליל, 5 באוגוסט 2021 (בצרפתית) Townley, John (2024-07-22). "Aston Villa complete £50m transfer as Unai Emery makes big statement". Birmingham Live (באנגלית). נבדק ב-2024-07-22. Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית) 25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית)
הבריגדה הצפונית

הבריגדה הצפונית (בנורווגית: Brigade Nord) היא בריגדה של צבא נורווגיה, הפועלת מצפון לחוג הארקטי. נכון להיום זו הבריגדה היחידה בצבא הנורווגי, ולפיכך היחידה הגדולה ביותר בו. הבריגדה הוקמה ב-2002, ועד 2009 הייתה חלק מהדיוויזיה השישית. לאחר פירוק הדיוויזיה השישית הפכה הבריגדה הצפונית ליחידה הגדולה ביותר של צבא נורווגיה, ולפיכך היא כפופה ישירות למפקדה המבצעית של הכוחות המזוינים. הבריגדה כוללת שני גדודי טנקים, גדוד מפלסות שלג, גדוד ארטילריה, גדוד הנדסה קרבית, גדוד תקשורת, גדוד רפואה, גדוד תמיכה קרבית וגדוד משטרה צבאית. מטה הבריגדה ממוקם בברדופוס, ועיקר פעילותה היא מצפון לחוג הארקטי. היא לוקחת חלק בתרגילים של נאט"ו באזור. מדיה וקבצים בנושא הבריגדה הצפונית בוויקישיתוף HÆRENS OPPGAVER Brigade Nord Brigade Nord
זאנה

האם התכוונתם ל... ורנר זאנה – מפקד בכיר בוורמאכט טאליב זאנה – כדורסלן ניגרי יוסי זאנה – כדורגלן ישראלי ליילה זאנה – פוליטיקאית כורדית זנה
סטרומבולי (סרט)

סטרומבולי (באיטלקית: Stromboli, terra di Dio - סטרומבולי, ארץ האלוהים) הוא סרט קולנוע בהפקה איטלקית - אמריקאית משנת 1950 בבימויו של רוברטו רוסליני, עם אינגריד ברגמן בתפקיד הראשי. ההחלטה על הפקת הסרט הייתה לאחר שאינגריד ברגמן כתבה מכתב הערכה לרוסליני על סרטו רומא עיר פרזות ורצונה להשתתף בסרט נוסף שלו. היא גם השיגה מימון לסרט מחברת RKO שהייתה אז בשליטתו של הווארד יוז. במשך ההסרטה התפתח רומן אהבה בין השניים ולאחר הצילומים היא ילדה מחוץ לנישואין את בנם רנאטו. סרט זה הוא דוגמה לנאו-ריאליזם האיטלקי; הוא צולם באי הגעשי סטרומבולי וכל שחקניו היו אנשים פשוטים, תושבי האי. לצד ברגמן שיחק מריו ויטאלה (אנ') שהיה דייג כיתר המשתתפים אך הוא הופיע אחר כך בסרטים אחרים עד אמצע שנות ה-50. בסרט שולבו קטעים אמיתיים של התפרצות הר הגעש סטרומבולי. ב-2012 עבר הסרט רסטורציה ודיגיטציה בבולוניה והועלה לאתר יוטיוב. 1948, קארין ביורנסן (אינגריד ברגמן) נמצאת במחנה עקורים לנשים באיטליה היא פליטה מליטא שבמהלך המלחמה ברחה לצ'כוסלובקיה והייתה בת זוג של קצין גרמני. היא בודדה ומנסה ללא הצלחה להשיג אשרה לארגנטינה. סמוך למחנה נמצא מחנה מעצר לשבויי מלחמה ובו נמצא אנטוניו (מריו ויטאלי) שרואה את קארין, מתאהב בה ומציע לה להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי בו הוא גר ומתאר לה את האי כגן עדן. קארין רוצה להשתחרר מהמחנה, היא בודדה ואין לה ברירה אלא לקבל את הצעתו של אנטוניו, להתחתן ולהגיע אתו לסטרומבולי. כבר מהרגע הראשון מתברר לה שנפלה בפח, האי כולו שחור מאפר שפורץ מהר הגעש, הדירה שלהם מוזנחת, האנשים ובעיקר הנשים מסתכלים עליה כזרה, בעלה הוא דייג עני שנמצא רוב הזמן בים. היא מביעה את זעמה בפני אנטוניו ורוצה לעזוב אך הוא משתדל לרצות אותה ולוקח אותה לדייג הקבוצתי. היא נגעלת מהטבח ההמוני שמבוצע בדגי הטונה הענקיים. היא גם מבינה שתושבים רבים עזבו את הכפר לעתיד יותר טוב בארצות הברית. קארין מנסה לרהט את הבית ומסירה את תמונות המשפחה אך אנטוניו חובט בה ומחזיר אותם. כומר הכפר (רנצו סזנה) מנסה לעודד אותה אך ללא הצלחה. האדם היחיד שמראה לה חיבה הוא שומר המגדלור (מריו ספונצו). פעם אחת כשנכנסת קארין לים עם ילדים ומועדת, הוא מגיע ומציל אותה והם נראים לעיני כל נשות הכפר בתנוחה אינטימית. הידיעה מגיעה לאנטוניו והוא חובט בה. קארין רוצה לארוז ולברוח אך אנטוניו נועל את הדלת בקרשים ממוסמרים. היא קוראת לעזרה ושומר המגדלור פורץ את הדלת. קארין מבקשת להגיע לכפר סמוך כדי למצוא שם סירה שתביא אותה לחוף איטליה. בדרך היא נתקלת בהתפרצות הר הגעש ומאבדת את הכרתה. היא מתעוררת כשההתפרצות נרגעת ומגיעה למסקנה שלמען העובר בבטנה היא צריכה לחזור ומבקשת מאלוהים שייתן לה כוח. מדיה וקבצים בנושא סטרומבולי בוויקישיתוף "סטרומבולי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סטרומבולי", באתר AllMovie (באנגלית) "סטרומבולי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סטרומבולי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סטרומבולי, באתר TCM קדימון לסטרומבולי, באתר יוטיוב סטרומבולי (סרט) עם כתוביות באנגלית, באתר יוטיוב
רוסטסלמאש

רוסטסלמאש (ברוסית: Ростсельмаш) היא חברת ציוד חקלאי רוסית, שבסיסה ברוסטוב על הדון. החברה נוסדה בשנת 1929. היא מייצרת בעיקר קומביינים. הכנסות החברה בשנת 2005 היו 400 מיליון דולר. בעבר שימשה כנותנת חסות למועדון הכדורגל שנקרא פעם רוסטסלמאש ושינה שמו לרוסטוב. שם החברה הוא קיצור מילולי של רוסטובסקי זאבוד סלסקוחוזייסטבניך מאשין (רוסית: Ростовский Завод Сельскохозяйственных машин), מפעל רוסטוב למכונות חקלאיות. רוסטסלמאש נוסדה בשנת 1929 כקבלן ממשלתי, המייצר מגוון מוצרים לחוות מדינה. בשנת 1931, יוצרו מכונות הקטיפה הראשונות מדגם סטאלינץ, שהוצג לראשונה בתערוכת התעשייה העולמית בפריז בשנת 1937 ועד 1940 נבנו חמישים אלף יחידות. במהלך מבצע ברברוסה פירקה רוסטסלמאש את המפעל ברוסטוב, והתמקם בטשקנט, בירת אוזבקיסטן. הייצור עבר ממוצרים חקלאיים לציוד צבאי עד סוף המלחמה. בשנת 1943 הוחזר קו הייצור לרוסטוב. לאחר המלחמה נבנו דגמי סטאלינץ-6 ובשנת 1955 החל רוסטסלמאש להתמחות בייצור מכשירים להפקת תבואה. בשנת 1986 קומביינים מסדרת דון הוצגו לראשונה; אלה יחד עם טרקטורים נמכרו בצפון אמריקה, אך היה להם מוניטין של איכות ירודה, חוסר נוחות למשתמש, אמינות ירודה וחוסר זמינות בחלקים. לאחר נפילת ברית המועצות, רוסטסלמאש הפכה ממפעל ממשלתי לחברת מניות ב-1992, שהופרטה במלואה בשנת 2000. הבעלים החדשים היו אנשי העסקים קונסטנטין באבקין, דמיטרי אודראס ויורי ריאזאנוב שסייעו בשנת 1990 להוציא את רוסטסלמאש ממיתון. בשנת 2007, השתלטה החברה על חברת בוהלר תעשיות מוויניפג בקנדה. רוסטסלמאש היה הספונסר הראשי של מועדון הכדורגל רוסטוב במשך שנים רבות. בנוסף, רוסטסלמאש היא הספונסר העיקרי של מועדון הכדוריד נשים רוסטוב-דון, הנחשב לאחד החזקים בליגת העל הרוסית בכדוריד נשים. מדיה וקבצים בנושא רוסטסלמאש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסטסלמאש Buhler Industries Inc (BUI. Pakosh, Jarrod. Versatile Tractors: A Farm Boy's Dream. Boston Mills Press. ISBN 978-1550464160.
הבריגדה הגרמנית

הבריגדה הגרמנית (בנורווגית: Tysklandsbrigaden) היה השם שניתן לסדרת בריגדות של צבא נורווגיה, אשר הוצבו בגרמניה המערבית במהלך המלחמה הקרה. כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים. לאחר שחרור נורווגיה מהכיבוש הגרמני בימי מלחמת העולם השנייה, עמלה הממשלה הנורווגית (ממשלת לונדון) לשקם את הארץ ההרוסה, ובכלל זה את צבא נורווגיה. הצבא הנורווגי היה זקוק בדחיפות לנשק, והממשלה ניהלה משא ומתן עם בריטניה על קניית נשק. הבריטים התנו את מכירת הנשק בכך שנורווגיה תשלח כוח כיבוש שיוצב בגרמניה. לאחר הסתייגויות רבות, חתמה לבסוף ממשלת נורווגיה על ההסכם עם הבריטים, והתחייבה לשלוח 12,000 חיילים לבריטניה. בפועל, משרד הביטחון הנורווגי הסכים לשלוח 4,000 בלבד. התכנית הוצגה בפני הסטורטינג ב-6 בספטמבר 1946, ואושרה ברוב קולות. לאחר אימון בסיסי בלבד, נשלחה הבריגדה הראשונה לגרמניה בינואר 1947. בשל המחסור בציוד ובנשק ששרר באותם ימים בצבא נורווגיה, קיבלו חיילי הבריגדה הגרמנית ציוד בריטי ואפילו מדים בריטיים. כדי להבדיל בינם לבין החיילים הבריטים, הוצמד לשרוול מדיהם דגל נורווגיה קטן. במהלך הסגר על ברלין, כאשר נראה היה שמלחמה נוספת עומדת לפרוץ, דרשו הבריטים והאמריקנים להציב את הבריגדה הנורווגית בחזית, אולם בעקבות התעקשות של ממשלת נורווגיה היא הועברה לעורף. בעקבות הקמת גרמניה המערבית ופרוץ המלחמה הקרה, השתנה תפקידם של החיילים הנורווגים, והם הפכו מכוח כיבוש לכוח הגנה מפני מתקפה אפשרית של ברית ורשה. החיילים הנורווגים הועברו לשלזוויג-הולשטיין לצד חיילים מצבא דנמרק ומהבונדסוור, והיו אמורים להגן על האזור במקרה של מלחמה. במהלך מלחמת קוריאה עלה הרעיון לשלוח את הנורווגים להשתתף בלחימה, אולם הוא נדחה. החיילים הנורווגים עזבו את גרמניה באפריל 1953, על פי בקשת מקבלי ההחלטות בנאט"ו שסברו שההגנה על צפון נורווגיה קריטית יותר מההגנה על שלזוויג-הולשטיין. כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. הבריגדות שנשאו את השם הן: הבריגדה ה-471 הבריגדה ה-472 הבריגדה ה-481 הבריגדה ה-482 הבריגדה ה-491 הבריגדה ה-492 הבריגדה ה-501 הבריגדה ה-502 הבריגדה ה-511 הבריגדה ה-512 הבריגדה ה-521 הבריגדה ה-522 בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים. 40 חיילים נורווגים נהרגו במהלך השירות בגרמניה כתוצאה מתאונות שונות, במבצר אקרשוס ישנה מצבה לזכרם. ראש ממשלת נורווגיה קארה וילוך שרת בבריגדה, וכך גם שר ההגנה לעתיד פרדריק בול-הנסן. מדיה וקבצים בנושא הבריגדה הגרמנית בוויקישיתוף Tysklandsbrigaden veterans homepage Veteranforening Artikkel av Kåre Willoch
שורש 122

שורש 122 או ואנג בּוּ (בסינית: 网部, פיניין: Wǎng bù) הוא השורש ה-122 של הכתב הסיני. פירושו "רשת" והוא אחד מתוך 29 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משישה קווים. במילון קאנגשי יש 163 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. וריאנטים של השורש כוללים את: 罒,罓 ו- ⺳. בנוסף, 网 הוא הוריאנט של הצורה העתיקה 網 בסינית מסורתית ויפנית, והוא משמש בתור הצורה המפושטת של 網, בסינית מפושטת. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1. Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 122 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+7F51
זנודורוס

זנודורוס (ביוונית: Ζηνόδωρος) היה שליט יטורי ששלט בין השנים 23–20 לפנה"ס בממלכה היטורית, ממלכה קטנה שמרכזה באזור כלקיס שבלבנון ותוארה בכתביו של יוספוס פלביוס כ"נחלת ליסניאס" (אנ') ו"מדינת זנודורוס". על אף שיוספוס אינו מציין זאת בכתביו, זנודורוס היה למעשה בנו של ליסניאס, זאת אנו יודעים על סמך כתובת הקדשה שהתגלתה בהליופוליס (בעלבק שבבקעת הלבנון) ועליה מופיע הכיתוב "זנודורוס הטטרארך בנו של ליסניאס". זנודורוס עלה לשלטון בעקבות הוצאתו להורג של אביו על ידי מרקוס אנטוניוס בשנת 36 לפנה"ס. שטחה המדויק של ממלכתו אינו ידוע בוודאות אך לפי יוספוס, היא כללה שטחים דרומית לדמשק ומערבית לטרכון, בעוד שמרכז ממלכתו של ליסניאס שכן צפון מערבית לדמשק. ככל הנראה חכר זנודורוס שטחים אלו מידי קלאופטרה השביעית מלכת מצרים לאחר הוצאתו להורג של אביו. מטבעות שנטבעו בזמן שלטונו מתארות את זנודורוס כ"טטרארך וכהן גדול", תיאור שהופיע גם על מטבעות קודמיו. לפי תיאור זה ניתן להבין שלגבי מרבית האדמות שירש מאביו היה מעמדו גבוה יותר מאשר חוכר. לפי יוספוס, זנודורוס לא היה מרוצה מההכנסות של ממלכתו והחל להיות מעורב במעשי שוד וביזה באזור הטרכון ובדמשק. בתגובה פנו אנשי דמשק למושל הרומאי בבקשת סיוע כנגד מעשי השוד. בתגובה לכך נושל זנודורוס מנחלתו והקיסר הרומאי אוגוסטוס העניק את השליטה בטרכון לידי הורדוס מלך יהודה על מנת שישליט סדר באזור. זנודורוס כעס על כך שנלקח ממנו האזור שהיה תחת שלטונו, ופנה לרומא בהאשמות כנגד הורדוס על פעילותו הקנאית בחבל הטרכון, אך הרומאים לא נענו לפנייתו. בלית ברירה, על מנת להגדיל את הכנסותיו המדלדלות, מכר זנודורוס חלק מאדמותיו באזור החורן בעבור 50 טאלנטים, על אף ששטחים אלה הוחרמו מידו וניתנו להורדוס. בהמשך שכנע את תושבי גדר (כיום בשטח ירדן) לפנות בהאשמות כלפי הורדוס לאוגוסטוס שהגיע לסוריה, אולם אוגוסטוס עמד לצידו של הורדוס והתסיסה כנגדו שככה. בעיותיו של זנודורוס נפתרו סופית כאשר לקה במחלת מעיים קשה ומת זמן קצר לאחר מכן באנטיוכיה בשנת 20 לפנה"ס. בעקבות מותו, סופח שטחם של היטורים לממלכת הורדוס. הגיית השם ביוונית: זנ֫ודורוס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף). יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ספר א, פרק כ, פסקה ד, סעיף 398; קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה א, סעיף 344. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה ג, סעיף 363. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה א, סעיפים 344–345; מלחמת היהודים, ספר א, פרק כ, פסקה ד, סעיף 399. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה ב, סעיף 349. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה ב, סעיף 352. יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק י, פסקה ג, סעיפים 355–360; מלחמת היהודים, ספר א, פרק כ, פסקה ד, סעיף 400.
מרז'ו

מרז'ו (Marajó או אי מרז'ו Ilha de Marajó) הוא האי הגדול ביותר הנמצא בשפך של נהר כלשהו בעולם, והאי ה-35 בגודלו מבין איי העולם. שטחו, 47,573 קמ"ר, מעט יותר משטחה של אסטוניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. האי נמצא במדינת פארה שבצפון ברזיל, לגדתו המערבית של שפך האמאזונאס (מפרץ פארה). במערב האי צומח יער גשם טרופי והוא נמוך וביצתי, ונחלים רבים זורמים בו. גם במזרח האי ניתן למצוא שרידים ליערות עברו. מספר כפרי דייגים פזורים במזרח האי לגדת האמאזונאס, מספר שעות הפלגה במעבורת מהעיר הגדולה בלם. חוות (Fazenda) לגידול תאו המים ההודי (Bubalus bubalis) פזורות ברחבי מזרח האי, נצר לתאואים שהובאו על ידי קולוניאליסטים צרפתיים. העיירה הגדולה באי, סווארה (Soure), מונה כעשרים אלף תושבים (21.270 תושבים נכון לשנת 2004) מתוך כמאתיים אלף תושבי האי. התושבים העניים יחסית מתפרנסים מדיג, רעיית תאואים, גידול אננס, ליקוט אסאי ועיבודו. התיירות באי פנימית בעיקרה ומתנהלת בעיקר בסופי שבוע ובחגים. באי מסורת עתיקה ומפותחת של קליעת מלכודות חסילונים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ההתיישבות האנושית באי מתוארכת לאלף השני לפני הספירה הנוצרית. התרבות המרז'וארית (Marajoara) הטרום-קולומביאנית של האי נודעת בסגנון הקדרות העשיר שלה. הסופר צ'ארלס מאן מתארך תרבות זו למאות התשיעית עד החמש עשרה לספירת הנוצרים, בעוד שחוקרים אחרים מתארכים אותה למאות הרביעית עד ההשבע עשרה לספירת הנוצרים. האי מרז'ו הוא המקום היחיד בעולם בו לא תועדה מגפת השפעת הספרדית בשנים 1918–1919, בקרב אוכלוסייה אנושית משמעותית בצפיפותה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. באי מגוון גדול וייחודי של עופות. יערות האי, אף כי הופרעו על ידי האדם, עודם משמשים בית גידול לקופים רחבי אף, דובי נמלים בינוניים, עצלנים חומי-גרון (Bradypus variegatus) וחיוורי-גרון (Bradypus tridactylus) ויונקים נדירים נוספים. נהרות ונחלי האי שוקקי חיים, בהם דגי הפיררוקו והפיראניה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חופי האי משנים את צורתם על בסיס יומי ועונתי בשל הגאות של האוקיינוס האטלנטי ועליית מפלס המים בנהר האמזונאס. דייגי הנהרות הסמוכים לגדה מתזמנים את צאתם ושובם מהדייג בהתאם למועדי הגאות והשפל, כדי לא לכלות כוחם בשיט נגד הזרם. בלב האי ישנה ימה גדולה. המליחות המשתנה בשפך הנהר קטלנית בכל רגע נתון לאוכלוסייה שונה של דגים, שגופותיהם נסחפות לחופי האי, למאכל להקות האורובו השחור. יערות מנגרובים גדלים על חלקים נרחבים מחופי האי ותוחמים מקטעים ארוכים של חופים חוליים נוחים לרחצה. עצי פרי כדוגמת הבקורי והתולענה גדלים בקרבת החוף ומזינים להקות קופי סנאי צהובי-מרפקים. מדיה וקבצים בנושא מרז'ו בוויקישיתוף מרז'ו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) על דקלי האסהי, פירותיהם ומוצריהם ניתן לקרוא עוד בוויקיפדיה האנגלית והפורטוגזית מידע תיירותי על מרז'ו באתר המסחרי terra-brazil.com Mann, Charles C. (2006) [2005]. 1491: New Revelations of the Americas Before Columbus. Vintage Books. pp. 326-333. ISBN 1-4000-3205-9. Schaan, Denise. "Current Research". Marajó Island Archaeology and Precolonial History. Marajoara.com. נבדק ב-2007-05-17. מידע תיירותי על מרז'ו באתר המסחרי amazonadventures.com
היילנדס

היילנדס (מ-Highlands באנגלית) הוא כינוי לשטח הררי או רמה. ישנם אזורים בארצות שונות המכונים כך. האם התכוונתם ל... ההיילנדס הארמניים – רמת ארמניה ההיילנדס בברזיל (אנ') ההיילנדס בטסמניה (אנ') ההיילנדס האתיופיים – הרמה האתיופית ההיילנדס באיסלנד (אנ') ההיילנדס הסקוטיים – אזור הררי בצפון-מערב סקוטלנד ההיילנדס התאילנדיים (אנ') ההיילנדס הלבנים (אנ') – בקניה היילנד (פירושונים)
המשמר המלכותי הנורווגי

המשמר המלכותי של הוד מלכותו (בנורווגית: Hans Majestet Kongens Garde) הוא גדוד מיוחד בצבא נורווגיה הפועל ברציפות מ-1856. לגדוד ישנן שתי מטרות עיקריות: להגן על משפחת המלוכה הנורווגית, ולהגן על עיר הבירה אוסלו במקרה של מלחמה. המשמר המלכותי הנורווגי הוקם ב-1856 בידי אוסקר הראשון, מלך שוודיה אשר שימש גם כמלך נורווגיה. כבסיס להקמת היחידה שימשה יחידת פרשים קטנה, אשר הייתה מורכבת מנורווגים בלבד, ותפקידה העיקרי היה לבצע שליחויות עבור המלך בין סטוקהולם לאוסלו. כדי להדגיש את מעמדו כמלך נורווגיה, החליט המלך אוסקר להפוך את יחידת הפרשים הזו לפלוגה מיוחדת ששולבה בתוך המשמר המלכותי השוודי, והייתה מורכבת מנורווגים בלבד. הפלוגה הוצבה בתחילה בסטוקהולם, אולם בהמשך הועברה לאוסלו שם שימשה גם כיחידת הגנה על העיר. ב-1905 זכתה נורווגיה בעצמאות, והמשמר המלכותי הנורווגי הפך ליחידת המשמר של הוקון השביעי, מלך נורווגיה. המשמר הוגדל והפך מפלוגה בודדת לגדוד שלם. הניסיון הקרבי הראשון של חיילי הגדוד היה במלחמת העולם השנייה. במהלך המערכה בנורווגיה, חיילי המשמר לחמו בוורמאכט בקרב מידצקוגן, ותודות לאומץ לבם הצליח מלך נורווגיה להימלט מאוסלו יחד עם הממשלה. חיילי המשמר המשיכו להילחם בפולשים במרכז נורווגיה, באומץ רב ולפעמים באכזריות. עד מהרה הם נודעו בפי חיילי הוורמאכט בכינוי "השדים השחורים" (בשל מדיהם הכהים). כיום המשמר מורכב מארבע פלוגות, והוא אחראי על הגנת משפחת המלוכה ועל הגנת אוסלו בכלל. רוב חיילי המשמר מוצבים בתפקיד במסגרת השירות הלאומי שלהם, ועוברים הכשרה מיוחדת ואינטנסיבית לצורך כך. המשמר עורך טקס החלפת משמרות מול הארמון מדי יום, בין השעות 13:30–14:00. הטקס הוא אירוע פופולרי שמושך תיירים ותושבים מקומיים כאחד. המשמר עורך מצעדים לרגל אירועים חשובים כמו הפתיחה השנתית של הסטורטינג בידי המלך, חגיגות לאומיות וביקורים של מנהיגים זרים. פרט למדיהם הרגילים, לאנשי המשמר ישנם גם מדי טקס מיוחדים בצבע כחול כהה אשר נותרו כמעט ללא שינוי מאז 1856. אנשי המשמר חובשים כובעי ברסגליירי איטלקיים. מנהג זה החל מאז שהנסיכה לואיזה ביקרה באיטליה, וכל כך התרשמה מכובעי הברסגליירי, עד שהתעקשה שהם יכנסו לשימוש גם במשמר המלכותי הנורווגי. קמע מפורסם של המשמר הוא פינגווין קיסרי בשם נילס אולף, המתגורר בגן החיות אדינבורו שבסקוטלנד. הפינגווין הוא חייל רשמי במשמר המלכותי, בעל דרגת גנרל-מיור ומשמש כקולונל המטה של המשמר. כאשר מת הפינגווין הראשון של המשמר, אומץ פינגווין שני אשר נקרא "נילס אולף השני" וירש את דרגותיו ותאריו של נילס אולף הראשון. כיום הקמע של המשמר הוא נילס אולף השלישי. מדיה וקבצים בנושא המשמר המלכותי הנורווגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המשמר המלכותי הנורווגי (בנורווגית) המשמר המלכותי הנורווגי, ברשת החברתית פייסבוק HMKG's website Norske Gardeveteraners Drillkontingent Official Website Orkiestra Norweskiej Gwardii Królewskiej - Wasielgallery · YouTube HMKG at the main street of Oslo may 17. "Sir Nils Olav promoted at Edinburgh Zoo". Edinburgh Zoo (באנגלית). 2023-08-21. נבדק ב-2023-08-23.
פסיכדליה

האם התכוונתם ל... סמים פסיכדליים – סמים הזייתים רבי עוצמה, הגורמים לתגובה הלוצינוגנית, בהם LSD ופטריות הזיה פסיכדליה (תרבות) – תת-תרבות משנות ה-60 של המאה ה-20 הכוללת: אמנות פסיכדלית – אמנות בהשראה פסיכדלית, המאופיינת בצבעים עזים ובוהקים, ויצירת חוויה המזכירה הזיה ועירוב חושים (סינסתזיה) מוזיקה פסיכדלית – מוזיקה בסגנון הפסיכדלי, הנכתבת לעיתים בהשפעת סמים פסיכדליים וחוויות פסיכדליות: רוק פסיכדלי – זרם מוזיקלי שהחל להופיע באמצע שנות השישים טראנס פסיכדלי – סגנון של מוזיקה אלקטרונית שהתפתח מהגואה טראנס, ומתאפיין במקצב מהיר, צליל בעל אופי סינתטי, ואפקטים קוליים מיוחדים טריפ רע (התקף פסיכדלי)
בוניפאס אלכסנדר

בוניפאס אלכסנדר (בצרפתית: Boniface Alexandre;‏ 31 ביולי 1936 – 4 באוגוסט 2023) היה פוליטיקאי ושופט מהאיטי, שכיהן כנשיא בית המשפט העליון וכנשיאה הזמני של המדינה בין השנים 2004–2006, עקב המשרה שהתפנתה. אלכסנדר נולד בשנת 1936 בגאנטייה, למשפחה בת 11 ילדים, בה היה הבכור. למד משפטים ולאחר לימודיו, עבד במשך עשרים וחמש שנים כעורך דין לחוזים עסקיים וגירושין. בשנות התשעים הוא מונה לשופט בבית המשפט העליון של האיטי וב-2002 מונה לנשיאו במקום קלוזל דברוס, על ידי ז'אן-ברטראן אריסטיד. בד בבד לימד באוניברסיטת האיטי. ב-29 בפברואר 2004 לאחר הפלת משטרו של אריסטיד, מונה אלכסנדר לנשיאה הזמני של האיטי, על פי סעיף 149 בחוקה. הוא הושבע במהלך טקס קצר במעונו של ראש הממשלה איבון נפטון. אחת הפעולות הראשונות שנקט כנשיא, הייתה לשלוח בקשה רשמית למועצת הביטחון של האו"ם בבקשה לכוח בינלאומי שיעזור להחזיר את הסדר בהאיטי. מועצת הביטחון אישרה את הבקשה במהירות. בתקופת נשיאותו, ארגון אמנסטי אינטרנשיונל דיווח כי שוטרים השתמשו בכוח מופרז, כארבעים אסירים הושמו בכלא ללא האשמה או משפט, בוצעו הוצאות להורג ללא משפט וכי אלימות רבה הופנתה נגד נשים. ב-10 במרץ 2004 הוא מינה את ג'רארד לטורט לראש הממשלה, במקום נפטון. הוא התפטר מהנשיאות ב-14 במאי 2006, לאחר שרנה פרבאל נבחר. אלכסנדר נפטר ב-4 באוגוסט 2023. הותיר אחריו אישה, סלימה דורסלי, וארבעה ילדים. הוא היה אחיינו של מרסיאל סליסטין, ראש ממשלת האיטי הראשון. Chronik Haiti (Friedensratschlag), ag-friedensforschung.de חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 149 Human rights in Haiti 2006, web.archive.org, ‏29 בנובמבר 2008 Bureau of Public Affairs Department Of State. The Office of Electronic Information, President of Haiti Boniface Alexandre with New Prime Minister Gerard Lartotue, 2001-2009.state.gov (באנגלית)
שורש 27

שורש 27, או צ'אנג בּוּ (בסינית: 厂部, פיניין: Chǎng bù) הוא השורש העשרים-ושבעה של הכתב הסיני. פירושו "צוק", או "מפעל" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים. במילון קאנגשי יש 129 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. המשמעות המרכזית של 厂 היא "צוק" אולם עקב איחוד התווים המודרני בסינית מפושטת, פושט התו 廠, שמשמעו "מפעל" המבוטא גם הוא "chǎng", ל 厂, אף שאין ביניהם קשר ידוע מבחינה תרבותית או היסטורית. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: location (link) Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 27 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+5382