laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אמזונה קמחית

אמזונה קמחית (שם מדעי: Amazona farinosa) הוא מין של תוכי ממשפחת התוכיים החי באמריקה הדרומית והמרכזית והוא המין הגדול ביותר בסוג אמזונה. אורכה של האמזונה 38–41 ס"מ ומשקלה 540–700 גרם והיא תוכי הגדול ביותר ביבשת אמריקה לאחר קבוצת הארות. האמזונות ירוקות בהירות כמעט כל גופן עם עורף לבן, המזכיר מעט קמח ומכאן השם. מקור האמזונה גדול ואפור ועיניה שחורות וגדולות. קצוות הכנפיים שחורות, קצה הבטן צהוב והזנב קצר וירוק בהיר. ניתן לבלבל בין האמזונה הקמחית לבין אמזונה צהובת כתר (Amazona ochrocephala), אך הראשונה גדולה יותר, חסרת כתר צהוב ובעלת עורף לבן, החסר אצל צהובות הכתר. עם זאת בהרבה מקרים שני המינים נצפים יחדיו. האמזונה חיה ביערות הגשם של דרום ומרכז אמריקה ממקסיקו עד ברזיל. היא נפוצה בלהקות גדולות בצמרות היערות. להקות אלה גם יורדות יחד אל גדת הנהר כדי לשתות. למזונה קוטפת האמזונה פירות גדולים מהעצים וכן מלקטת זרעים, גרגירים ועלים שונים. A. f. farinosa A. f. inornata A. f. chapmani A. f. virenticeps A. f. guatemalae מדיה וקבצים בנושא אמזונה קמחית בוויקישיתוף אמזונה קמחית, באתר ITIS (באנגלית) אמזונה קמחית, באתר NCBI (באנגלית) אמזונה קמחית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אמזונה קמחית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אמזונה קמחית, באתר GBIF (באנגלית) אמזונה קמחית בbeautyofbirds אמזונה קמחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
יודלובה

יודלובה (בפולנית: Jodłowa) הוא כפר במחוז דמביצה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-22 ק"מ דרומית לדמביצה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה. ליודלובה הוענקו זכויות עיר באמצע המאה ה-14, ובמשך השנים התקיימו במקום ירידים שנתיים ושווקים שבועיים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ובשנות ה-60 של המאה ה-19 נטלו תושבי היישוב חלק פעיל במרד ינואר. בתחילת מלחמת העולם הראשונה התרחשו קרבות בין הרוסים והאוסטרים בסביבת היישוב. יהודים התיישבו ביודלובה מסוף המאה ה-18, ומאמצע המאה ה-19 התקיימה במקום קהילה עצמאית, אשר זמן מה התנהלה בה חצר אדמו"רים. בשנת 1919 ערכו הפולנים תושבי היישוב פרעות ביהודי המקום, ובשנים שלאחר מכן הוטל חרם על עסקי היהודים ביישוב. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב 301 יהודים. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, ריכזו אלו את יהודיו, והריצו אותם באלימות לנהר המקומי. שם אילצו הגרמנים את היהודים לצעוד על הנהר הקפוא, וחלקם טבעו במים. עם שובם של היהודים לבתיהם, גילו שאלו נבזזו. באביב 1940 בוצע שוד נוסף של רכוש יהודי היישוב בידי אנשי גסטאפו ואנשי המשטרה הפולנית. בתקופה זו נלקחו יהודי היישוב, כמו גם פליטים יהודים שהגיעו למקום, לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה וחלקם הועברו לעיירה בז'וסטק הסמוכה. ב- 10 ביולי 1942 רצחו שוטרים גרמנים 25 מיהודי היישוב, וב-12 באוגוסט 1942 רוכזו כ-160 היהודים שנותרו ביישוב, נשדדו, והובלו בקבוצות ליער פשצ'יצה הסמוך, שם נרצחו עירומים בבור ירי. מקהילת יודלובה שרדו את השואה 17 איש, ובהם יהודי אחד שיצא חי מבור הירי. מדיה וקבצים בנושא יודלובה בוויקישיתוף יודלובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "יודלובה", באתר השטעטל הווירטואלי "יודלובה", באתר JewishGen (באנגלית) יולנטה קריימר, יודלובה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 518–519), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
מגילת חבר העמים הבריטי

מגילת חבר העמים הבריטי היא צ'ארטר חוקי המציג את ערכי חבר העמים הבריטי, מחויבות 53 המדינות החברות בה לזכויות שוות, דמוקרטיה ועוד. המגילה הוצעה בפגישת ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי ב-2011 בפרת' שבאוסטרליה, ואומצה ב-19 בדצמבר 2012. היא נחתמה באופן רשמי על ידי אליזבת השנייה בבית מרלבורו שבלונדון ב-11 במרץ 2013. לאמנה הוכנסו 16 תפיסות יסוד, ובהן, דמוקרטיה, זכויות אדם, שלום וביטחון בינלאומי, סובלנות, כבוד והבנה, חופש הביטוי, הפרדת הרשויות, שלטון החוק, ממשל תקין, פיתוח בר קיימא, שמירה על הסביבה, גישה לשירותי בריאות, השכלה, מזון ומחסה, שוויון בין המינים, חשיבות לאנשים צעירים בחבר העמים, הכרה בצרכיהם של מדינות קטנות, הכרה בצרכיהם של מדינות פגועות, ולבסוף, התפקיד של חברה אזרחית. אתר האינטרנט הרשמי של מגילת חבר העמים הבריטי
תוכי כחול-בטן

תוכי כחול-בטן (שם מדעי: Triclaria malachitacea) הוא מין של ציפור ממשפחת התוכיים החי ביערות הגשם הטרופיים של אמריקה הדרומית. זהו המין היחיד בסוג Triclaria. הוא קרוב לסיכון עקב אובדן היערות בהם הוא חי ועקב סחר בתוכים למטרות גידול בשבי. התוכים מגיעים לאורך 28 ס"מ עם הזנב, ובעלי גוף ירוק, ראש ירוק עם מקור לבן בולט וקצוות כנפיים כחלחלות והבטן של הזכרים כחולה-סגלגלה, מה שנתן למין את שמו. תוכים אלה אינם רועשים כמעט ובדרך כלל נחבאים מאוד. תוכים אלה מצויים בטבע רק ביער האטלנטי ומגיעים עד לגובה 1,000 מטר. הם חיים מברזיל עד למדינת מיסיונס שבארגנטינה (אוכלוסיות קטנות חיות שם). הם מחפשים ברחבי החופות מזון כמו ניצנים, צוף, אגוזים, פירות שונים וחרקים. הם מקננים בחבורות בעונת הרבייה שבין ספטמבר לינואר ומאוד טריטוריאליים בעונה זו. תוכים אלה נפגעו מכריתת יערות בשביל מטעי טבק ובננה, שפגעו בכ-10% מטווח מחיית התוכי. הוא נחשב[דרוש מקור] למין מוגן שאסור לסחור בו. מדיה וקבצים בנושא תוכי כחול-בטן בוויקישיתוף תוכי כחול-בטן, באתר ITIS (באנגלית) תוכי כחול-בטן, באתר NCBI (באנגלית) תוכי כחול-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי כחול-בטן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תוכי כחול-בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכי כחול-בטן, באתר GBIF (באנגלית) תוכי כחול-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
תוכי המחילות

תוכי המחילות (שם מדעי: Cyanoliseus patagonus) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי בעל נוצות ירוקות כהות הנפוץ בדרומה של אמריקה הדרומית. הוא קרובם הרחוק של הארה והקוניור הזהוב. תוכי המחילות קטן יחסית ואורכו נע בין 43 ל-47 ס"מ. לתוכי זה נוצות ראש בצבע ירוק-זית, מצח שחור ומקור אפור קטן יחסית. צידי החזה לבנים והבטן אפורה כהה עם אחוריים אדומים ונוצות ברכיים צהובות. הכנפיים ירוקות עם קצוות שחורים וכחולים בהירים והזנב ירוק כמו הראש וארוך ביותר. הרגליים קטנות ביותר ביחס לגוף וצבעם ורוד. הוא חי בטבע במורדות הרים ובערבות יבשות בארגנטינה ובצ'ילה וחלק מהאוכלוסיות נודדות בחורף לאורוגוואי. חלקם אפילו מצליחים לעוף עד לאיי פוקלנד. בניגוד לתוכים אחרים מין זה הוא מונוגומי וגם חי בחבורות. את קנם הם בונים בקבוצות ליד גדות נהר וחלק גם במערות. הנקבות מטילות שתי ביצים כל פעם. C. p. andinus C. p. byroni C. p. conlara C. p. patagonus מדיה וקבצים בנושא תוכי המחילות בוויקישיתוף תוכי המחילות, באתר ITIS (באנגלית) תוכי המחילות, באתר NCBI (באנגלית) תוכי המחילות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי המחילות, באתר GBIF (באנגלית) תוכי המחילות באתר הרשימה האדומה של IUCN
רוויית משמעים

רְוָיָת מַשְׁמָעִים היא תופעה פסיכולוגית, שבה חזרה על מילה או ביטוי מספר פעמים, גורמת להם לאבד זמנית משמעות באוזני השומע, שתופס אותם כסדרת צלילים חסרי משמעות. ליאון (יעקובוביץ') ג'יימס, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת הוואי, טבע לראשונה את הביטוי "רוויית משמעים" בעבודת הדוקטורט שלו בשנת 1962  (אוניברסיטת מקגיל, מונטריאול, קנדה). לפני כן, שימש "רוויה מילולית" יחד עם ביטויים נוספים לתיאור עייפות מנטלית. בעבודתו, מפרט ג'יימס את רבים מהביטויים ששימשו לתיאור התופעה בעבר. במסגרת המאמר של פרופ' ג'יימס מוצגים מספר ניסויים המדגימים את התופעה בכמה משימות קוגניטיביות, כגון סידור מילים ומספרים המוצגים שוב ושוב בפרק זמן קצר, חזרה בעל פה על מילים ולאחר מכן קיבוצן לפי משמעות, חיבור מספרים אחרי קריאתם בקול ותרגום מילים בין שפות לאחר אמירת המילה מספר פעמים באחת השפות. בכל אחד מהמקרים התבקשו הפרטים במחקר לחזור על מילה או מספר כמה פעמים לפני ביצוע המטלה. המחקר מדגים כי חזרה על המילה לפני ביצוע המשימה מקשה על הנבחן בהשלמתה. ההסבר לתופעה נובע מכך שבקליפת המוח, חזרה מילולית מעוררת תבנית נוירונית התואמת למשמעות המילה. רפטיציה מהירה גורמת הן לפעילות סנסורית-מוטורית והן להפעלת מערכת העצבים המרכזית (ראה תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה) דבר הידוע כגורם המאט את מהירות התגובה, ומכאן הירידה במהירות עם כל חזרה.  פרופ' ג'יימס (1962) מכנה מסקנה זאת כהתחלה של ה"נוירוסמנטיקה הניסיונית". פותחה אפליקציה להפחתת פחד קהל אצל סובלים מהפרעות דיבור (כגון גמגום) על ידי יצירת רוויה משמעית, וכך להפחית את הרגשות השליליים הנוצרים עקב דיבור. בסיפור הקצר "ברניס" מאת אדגר אלן פו (משנת 1835), הגיבור מתאר מצב רוח הגורם לו "לחזור, מונוטונית, על מילה נפוצה, עד שהצליל, מעוות עקב חזרה תדירה, הפסיק להעביר כל משמעות לתודעה". בסיפור הקצר "יותר אזעקות בלילה" מאת ג'יימס ת'ורבר (משנת 1933) התופעה מתוארת. בסדרה חברים, בפרק "The One with the Stoned Guy", הדמות בשם הפרק חוזרת על המילה "Tartlets" (טארט קטן) עד שהוא שם לב שהביטוי "איבד כל משמעות" בספרו של טוני בורגס "Pontypool Changes Everything" ובעיבודו הקולנועי ישנו שימוש רב ברווית משמעים. בסדרה משפחת סימפסון, בפרק "Radioactive Man" מילהאוס אומר לבארט "עשיית סרטים היא רפיטטיבית נורא, אמרתי ' jiminy jillikers!' כל כך הרבה פעמים עד שהמילים איבדו כל משמעות. Buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo מנטרה Leon Jakobovits James (באפריל 1962). "Effects of Repeated Stimulation on Cognitive Aspects of Behavior: Some Experiments on the Phenomenon of Semantic Satiation". נבדק ב-2012-08-17. {{cite web}}: (עזרה) Dr. Leon James (formerly Leon A. Jakobovits) University of Illinois. "SEMANTIC SATIATION AND COGNITIVE DYNAMICS1". "Berenice by Edgar Allan Poe". Online-literature.com. 2007-01-26. נבדק ב-2012-08-17. [1] Memorable quotes for "Friends" The One with the Stoned Guy (1995), IMDb.com http://www.snpp.com/episodes/2F17.html
תוכי קצר-זנב

תוכי קצר זנב (שם מדעי: Graydidascalus brachyurus) הוא עוף דרום אמריקאי קטן ממשפחת התוכיים והוא המין היחידי בסוגו. קרובת משפחתו העיקרית היא אמזונה צהובת פנים (Alipiopsitta xanthops) וכן התוכים מסוג Pionus. אורכו של תוכי זה 24 ס"מ והוא בעל נוצות ירוקות ומקור עבה ושחור כשפס ירוק כהה עובר ליד העין וקצוות הכנפיים ירוקים כהים. כפי שהשם מרמז הזנב של התוכי קצר מאוד. לתוכים זכרים גם ישנו פס קטן חום-אדום על הכתף או בתחילת הזנב אבל נוצות אלה אינם בולטות. הם ניזונים בעיקר מזרעים ופירות גדולם ומקורם הגדול משמש אותם לפיצוחם. תוכי זה מצוי לגדותם של נהרות גדולים כמו האמזונאס ונהרות אחרים במדינות: ברזיל, קולומביה, בוליביה, אקוודור ופרו. הוא מצוי בעיקר ביערות הגשם סביב הנהרות, אך גם בחופים מרוחקים כמו בדלתות בגינאה הצרפתית ובאמאפה שבברזיל. כרגע הוא אינו מצוי בסכנת הכחדה בטבע. מדיה וקבצים בנושא תוכי קצר-זנב בוויקישיתוף תוכי קצר-זנב, באתר ITIS (באנגלית) תוכי קצר-זנב, באתר NCBI (באנגלית) תוכי קצר-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תוכי קצר-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תוכי קצר-זנב, באתר GBIF (באנגלית) תוכי קצר זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
אמזונה צהובת-פנים

אמזונה צהובת-פנים (שם מדעי: Alipiopsitta xanthops) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי בינוני החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית וקרוב לתוכי האמזונה. המין התגלה בטבע ב-1824 על ידי החוקר יוהאן וון ספיקס (1781–1826). אמזונה צהובת-פנים מגיעה לאורך 27 ס"מ ובעלת נוצות ירוקות בהירות ונוצות פנים צהובות עם מקור צהוב עבה וגב וכנפיים ירוקות כהות יותר. צידי הבטן והזנב מכילים נוצות חומות ואדומות בקצה והרגליים אפורות. העיניים אדומות מעט וסביבן טבעת לבנה גדולה. הזכר והנקבה דומים בגודלם. האמזונה נפוצה בחופות היער הדרום אמריקני ובעיקר בברזיל, במרניאו, פיאאוי, סאו פאולו ומאטו גרוסו דו סול וכן מצויה בשטחי סוואנת הסראדו ובסלעי ה-Caatinga. הם מצויים גם בבוליביה ואולי בפרגוואי. רבים מאזורי המחיה של האמזונה נכרתים לטובת אזורי מרעה וחקלאות, דבר המפחית את מספרה בטבע. כמו כן היא מאוימת מציד בלתי חוקי וממסחר למטרות מחמד. האמזונות בעלות מקור חזק המותאם לפיצוח זרעים שונים, בעיקר של פירות ממשפחת האלתיים כמו Astronium ,Salacia וAnacardium וכן מגויאבות ומנגו. אמזונה ארה תוכי ראש-נץ מדיה וקבצים בנושא אמזונה צהובת-פנים בוויקישיתוף אמזונה צהובת-פנים, באתר NCBI (באנגלית) אמזונה צהובת-פנים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אמזונה צהובת-פנים, באתר GBIF (באנגלית) אמזונה צהובת-פנים באתר Birdlife אמזונה צהובת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
יאנוב פודלאסקי

יאנוב פודלאסקי (בפולנית: Janów Podlaski) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. יאנוב פודלאסקי נזכר לראשונה במאה ה-15 כיישוב בבעלות הבישופים של לוצק, ובשנים אלה שימש כמרכזי דתי ליישובים החקלאיים שסביבו. במחצית השנייה של המאה ה-15 הוענקו ליישוב זכויות עיר, והיתרים לקיים בו ירידים ושווקים. התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1704, ובשנים שלאחר מכן כבר התקיימה בכפר קהילה עצמאית, עם בית כנסת, בית מדרש ובית עלמין. בתחילת המאה ה-20 נמנו ביישוב 2,149 יהודים, וצביונה של הקהילה במקום היה דתי. בין מלחמות העולם התקיימה ביישוב פעילות ציונית ופעילות של אגודת ישראל. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיו, והטילו עליהם גזירות שונות. בסוף אוגוסט 1942 עוד נמנו ביישוב 1,883 יהודים. ב-19 בספטמבר 1942 הוצא צו גירוש לכל יהודי היישוב, אשר נצטוו לעבור לביאלא פודולסק. לפני הגירוש, נשדדו יהודי היישוב משארית רכושם. מביאלא פודולסק שולחו יהודי היישוב תוך מספר ימים למיינדזיז'ץ פודלסקי, תוך רצח חלקם במהלך האקציה, ומשם שולחו עם יתר יהודי המקום למחנה ההשמדה טרבלינקה. מדיה וקבצים בנושא יאנוב פודלאסקי בוויקישיתוף ינוב פודלאסקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין "יאנוב פודלאסקי", באתר השטעטל הווירטואלי "יאנוב פודלאסקי", באתר JewishGen (באנגלית) לאורה קרגו, יאנוב פודלאסקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 643–645), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ינוב פודלאסקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
קוניור

קוניור (שם מדעי: Aratinga) הוא סוג במשפחת התוכיים של עופות קטנים החיים ביערות הגשם של דרום אמריקה. הם קרובים למיני הסוג Pyrrhura וכן לקוניור זהוב. מינים נוספים הקרובים אליהם הם תוכון כחול כתר (Thectocercus acuticaudatus), תוכי Eupsittula ותוכי Psittacara. לקוניורים זנב ארוך ונוצות ירוקות או שחלק צהובות וכתומות. הם בעלי ראש קטן ומקור גדול שחור העוזר להם לפצח גרעינים וזרעים שונים. תוכים אלה עפים ביערות העד של אמריקה הדרומית בלהקות אך מקננים בזוגות מונוגמיים. הם נחשבים חיית מחמד פופולרית אך צריך לספק להם כלוב גדול וכן חברה. תוכים אלה נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב המסחר בהם. קוניור זהוב כיפה (Aratinga auricapillus) קוניור ג'נדיה (Aratinga jandaya) קוניור חזה גופרית (Aratinga maculata) קוניור שחור ראש (Aratinga nenday) קוניור השמש (Aratinga solstitialis) קוניור כהה ראש (Aratinga weddellii) בנוסף, היו בסוג עוד שני מינים, Aratinga vorohuensis ו-Aratinga roosevelti, שנכחדו בתקופת הפליסטוקן. מדיה וקבצים בנושא קוניור בוויקישיתוף קוניור, באתר ITIS (באנגלית) קוניור, באתר NCBI (באנגלית) קוניור, באתר GBIF (באנגלית)
סצ'ליסקה נובה

סצ'ליסקה נובה (באוקראינית: Нові Стрілища - נובי סטרילישצ'ה; בפולנית: Strzeliska Nowe; ביידיש: סטרעלסק) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. סצ'ליסקה נובה נזכרת לראשונה בשנת 1375, ובשנת 1513 הוענקו לה זכויות עיר וניתנו לה היתרים לקיום ימי שוק וירידים שנתיים. בשנת 1913 נפגעה העיירה קשות משריפה שפקדה אותה, ובשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים ישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-17, ומהמאה ה-18 נודעה העיירה ברבניה, בהם רבי אורי מסטרליסק מייסד חסידות סטרליסק. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,597 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בה 1,066 יהודים, רוב תושביה, אשר השתייכו ברובם לחסידות בלז. בשנים אלה פעלו בעיירה גם תנועות נוער ציוניות. תחת הכיבוש הגרמני, בקיץ 1942, גורשו יהודי העיירה לבוברקה הסמוכה, וחלקו את גורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא סצ'ליסקה נובה בוויקישיתוף סצ'ליסקה נובה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "סצ'ליסקה נובה", באתר השטעטל הווירטואלי "סצ'ליסקה נובה", באתר JewishGen (באנגלית)
ברווזים מצויים

ברווזים מצויים (שם מדעי: Anatinae) הם תת-משפחה של עופות מים במשפחת הברווזיים ומכילה את רוב הברווזים המוכרים. ברווזים אלה הם קטנים יותר מהאווזים והברבורים, והם אינם צוללים אל מתחת למים אלא מלקטים את מזונם בסמוך לפני המים או גם ביבשה. הם אוכלי כל הניזונים מצמחי מים, אצות וזרעים וגם מחרקי מים, סרטנים קטנים, ראשנים ודגיגים. לבני תת-משפחה זו קרובים מיני הברווזים הענקיים מואה נאלו (מהסוגים: Chelychelynechen ,Thambetochen ו-Ptaiochen) הנכחדים מאיי הוואי, להם היה מקור גדול ביותר. סוג ומין יחיד ברווז ברזילאי (Amazonetta brasiliensis) ברווז (Anas) מרית (Spatula) מריקה (Mareca) סוג ומין יחיד ברווז באיקל (Sibirionetta formosa) סוג ומין יחיד ברווז מצויץ (Lophonetta specularioides) סוג ומין יחיד ברווז כנף-ברונזה (Speculanas specularis) מנדרין (Aix) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות (Tadorninae) סוג ומין יחיד ברווז מוסקובי (Cairina moschata) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות סוג ומין יחיד ברווז לבן-כנף (Asarcornis scutulata) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות סוג ומין יחיד ברווז טבעתי (Callonetta leucophrys) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות צ'נונטה (Chenonetta) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות סוג ומין יחיד ברווז הארטלוב (Pteronetta hartlaubii) סוג ומין יחיד אווז כחול-כנפיים (Cyanochen cyanoptera) ברווז כותנה (Nettapus) ברווז כרבולי (Sarkidiornis) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות ברווז קיטור (Tachyeres) - ייתכן ששייך לתת-משפחה ברווזי צדפות ברווזים מצויים, באתר ITIS (באנגלית) ברווזים מצויים, באתר NCBI (באנגלית) ברווזים מצויים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ברווזים מצויים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
סטארי סמביר

סטארי סמביר (באוקראינית: Старий Самбір; בפולנית: Stary Sambor) היא עיירת מחוז במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, על גדת נהר דניסטר ובסמוך לגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. סטארי סמביר נזכרת לראשונה בשנת 1378, ובשנת 1553 הוענקו לה זכויות עיר. מחלוקת פולין בשנת 1772, ועד תום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1544. בשנת 1659 הוצא צו האוסר על ישיבת יהודים ביישוב, אך חרף האיסור המשיכו היהודים להתגורר ביישוב. במהלך המאות ה-18 וה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, ובשנת 1890 נמנו בה 1,613 יהודים. עוד משנות ה-80 של המאה ה-19 עזבו את העיירה רבים מיהודיה, וחלקם היגרו לארצות הברית. במהלך הכיבוש הרוסי של העיירה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ערכו הקוזקים פרעות ביהודיה, ופרעות אלה נשנו בתקופת הרפובליקה האוקראינית המערבית, שקמה עם תום המלחמה, תוך חילול בתי הכנסת המקומיים. שרפה גדולה שפרצה ביישוב באפריל 1923 פגעה קשות בקהילה היהודית במקום. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,562 יהודים, קרוב -40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. בתחילת מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה באופן זמני בידי הגרמנים, ואלו חטפו את יהודיה לעבודות כפייה ורצחו כמה מהם. עם כניסת הסובייטים לעיירה, הגיעו אליה כמה מאות פליטים יהודים ממערב פולין, ומספר היהודים במקום הגיע לכ-2,500 איש. בתקופה הסובייטית נאסרה הפעילות הציבורית היהודי בעיירה, הולאמו עסקי היהודים בה, וחלק מיהודיה הוגלו לעומק ברית המועצות. ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לעיירה, והקצו לאוכלוסייה האוקראינית המקומית פרק זמן של 24 שעות לפרוע ביהודי היישוב. בזמן זה רצחו האוקראינים באכזריות כמה עשרות יהודים מהעיירה בשטח בית העלמין היהודי ביישוב, בנוכחות הכומר המקומי. לאחר מכן, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה, לרבות ינובסקה. בין ה-5 ל-6 באוגוסט 1942 גורשו היהודים שנותרו בעיירה לגטו סמביר הסמוך, ומשם שולחו כעבור זמן מה למחנה ההשמדה בלז'ץ. אתר האינטרנט הרשמי של סטארי סמביר מדיה וקבצים בנושא סטארי סמביר בוויקישיתוף סטארי סאמבור באתר מרכז מורשת יהדות פולין "סטארי סמביר", באתר השטעטל הווירטואלי "סטארי סמביר", באתר JewishGen (באנגלית) סטארי סמביר (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
ויקו טוריאני

ויקו טוריאני (באיטלקית: Vico Torriani);‏ 21 בספטמבר 1920 – 26 בפברואר 1998, היה שף, שחקן קולנוע וזמר להיטים שווייצרי ממוצא לומברדי. ויקו טוריאני נולד בז'נבה, שווייץ, במשפחה ממוצא לומברדי, בשם "לודוביקו אוקסנס טוריאני" (Ludovico Oxens Torriani). הוא גדל בסנט מוריץ, שם עבד כשף בבית מלון, במקביל להופעותיו כזמר. הוא פתח מסעדה בבזל וכתב ספר בישול. ב-1945 זכה בתחרות לכישרונות צעירים ולאחר מכן יצא לסיבוב הופעות במערב אירופה. ב-1949 נכנס למצעד הפזמונים השווייצרי וב-1951 למצעד הפזמונים הגרמני ומשם לטלוויזיה הגרמנית, שם זכה לתוכנית אירוח. טוריאני התחיל להופיע בסרטים מוזיקליים, באופרטות ובתיאטרון מוזיקלי. תחילה גילם תפקידי משנה, אך ב-1955, בסרט Ein Herz voll Musik הופיע בתפקיד הראשי וכך גם בשנה שלאחר מכן, ב-Santa Lucia מכאן והלאה היה לכוכב סרטים מוזיקליים וסדרות טלוויזיה מוזיקליות. ב-1995 הוענק לו פרס במבי על מפעל חייו. טוריאני שר ב-12 שפות, בהן איטלקית, גרמנית, צרפתית ועברית ודיבר חופשי בשש שפות. מדיה וקבצים בנושא ויקו טוריאני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקו טוריאני (בגרמנית) ויקו טוריאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקו טוריאני, באתר AllMovie (באנגלית) ויקו טוריאני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ויקו טוריאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקו טוריאני, באתר Yandex.Music (ברוסית) ויקו טוריאני, באתר Discogs (באנגלית) מדוע רק לעולי רומניה? דבר, יום שישי, מרץ 08, 1963; עמוד 27 ויקו טוריאני (באנגלית)
סטאווישין

סטאווישין (בפולנית: Stawiszyn) היא עיירה במחוז קאליש שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. לסטאווישין הוענקו זכויות עיר בשנת 1291, ובשנת 1331 הוחרבה בידי הגייסות הצלבניים שעברו בה. בסוף המאה ה-17 שוקמה העיירה, ובמאה ה-18 התפתחה. יהודים התיישבו בעיירה בתחילת המאה ה-18, ועד אמצע המאה ה-19 היו כפופים יהודי היישוב לקהילת קאליש הסמוכה. שרפה גדולה שפרצה ביישוב בשנת 1900 פגעה קשות ביהודי המקום. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וחובת תשלום סכומי כופר. ב-19 בינואר 1940 גורשה קבוצה ראשונה של יהודים מהעיירה לקאליש, וב-12 בפברואר 1940 גורשו יתר יהודי היישוב לגטו שהוקם בקוז'מינק הסמוכה, שם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא סטאווישין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטאווישין סטאווישין באתר מרכז מורשת יהדות פולין "סטאווישין", באתר השטעטל הווירטואלי
רודריג (אי)

רודריג (בצרפתית: île Rodrigues) הוא אי ששטחו כ-108 קמ"ר, השוכן במערב האוקיינוס ההודי, כ-560 קילומטרים צפונית-מזרחית לאי מאוריציוס. האי הוא חלק מארכיפלג איי מאסקרן (אנ') הכולל גם את האיים מאוריציוס וראוניון. רודריג הוא אי גבוה שמקורו געשי, מוקף שונית אלמוגים, ולחופיו מספר איים לא מיושבים זעירים. האי שייך לרפובליקת מאוריציוס, ומבחינה מנהלית הוא חבל אוטונומי הנשלט על ידי "האספה האזורית של רודריג" שבירתו העיר פורט מתהורין (אנ'). בשנת 2014 התגוררו באי 41,669 תושבים, רובם ממוצא אפריקני וצרפתי. כלכלת האי מבוססת בעיקר על דיג, חקלאות, אמנות, וכן על ענף התיירות המתפתח. האי רודריג, יחד עם האיים אגלגה וסנט ברנדון, מנוהלים על ידי משרד השלטון המקומי של האיים החיצוניים. אל רודריג ניתן להגיע במעבורת ובטיסות היוצאות מהאי הראשי ומהאי ראוניון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערך מורחב – היסטוריה של מאוריציוס האי נקרא על שמו של מגלה הארצות הפורטוגזי דום דיוגו רודריגש (Diogo Rodrigues) בשנת 1528. האי התאפיין במגוון רב של מיני צמחים ובעלי חיים אנדמיים, מאז המאה השבע עשרה נכחדו רבים ממינים אלו. סוליטר רודריג היה עוף שאיבד את יכולתו לעוף שנכחד בסוף המאה ה-18. המין שועל-מעופף רודריג, מין אנדמי של עטלף פירות מצוי בסכנת הכחדה. כחלק ממאמצי הרשויות לשמר את היערות שבּוֹרְאוּ, הוכרזו בשנות השמונים של המאה העשרים האיונים הסמוכים – איל קוקו (Île aux Cocos), ואיל סאבלה (Île aux Sables) – כשמורות טבע. מדיה וקבצים בנושא האי רודריגז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רודריג רודריג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאשליסקה

יאשליסקה (בפולנית: Jaśliska; ביידיש: יאשליסק) הוא כפר במחוז קרוסנו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, כ-16 ק"מ דרומית מזרחית לדוקלה, בסמוך לגבול סלובקיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה. ליאשליסקה הוענקו זכויות עיר בשנת 1366, ועד שנת 1432 היה בבחינת עיר מלכותית. בשנה זו עבר היישוב לבעלות בישופים מפשמישל. בהמשך אותה מאה הוקף היישוב בחומה, ועד המאה ה-17 נודע בשל המסחר בסוסים וביינות שהתנהל בו. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום גליציה האוסטרית. לקראת סוף המאה ה-19 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. על יהודים נאסר להתיישב בכפר במאות השנים הראשונות לקיומו, בהתאם לכתבי זכויות שהוענקו לו מעת לעת. היהודים התיישבו בכפר רק עם ביטולן של הגבלות אלה, בסוף המאה ה-18. בתחילת המאה ה-20 נמנו בכפר 293 יהודים, ורובם נמנו על החסידות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גירשו רשויות פולין את יהודי היישוב, כ-100 משפחות, לרימנוב. כאשר גורשו יהודי רימנוב בתורם בידי הגרמנים לעבר שטח הכיבוש הסובייטי, שבו יהודי יאשליסקה לכפרם, ושם הוטלו עליהם גזירות שונות, ומונה בקרבם יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה יהודים. בתמוז ה'תש"ב גירשו הנאצים כ-400 מתושבי יאשליסקה וסביבתה לדוקלה. קוזיק, תושב דוקלה תיאר ביומנו: ”אחרי הצהריים ראינו מחזה נורא לעינינו המתקרב לעירנו, כארבע מאות איש הולכים רגלי... זקנים עם נערים, נשים עם ילדים, באו בלוויית כמה אנשים מזוינים... האנשים, בפרט הזקנים והנשים, היו מאוד עייפים מעמל הדרך כי הלכו רגלי חצי היום. ונודענו מפיהם שבאותו היום בבוקר באו הרשעים לעיר יאשליסק וגם לכפרים מסביב, אספו את כל היהודים שמספרם עלה לארבע מאות. והאנשים ברובם היו כפריים בעלי שדה, והרבה היו עשירים סוחרים, ולא נתנו להם הרשעים לקחת כלום מכל הונם, רק הכול היו מוכרחים לעזוב וללכת ברגל לעיר אחרת. ובאותו היום שבאו רעבים וצמאים נעשו למשא הקהל שלנו, ואלה שנתנו עוד אתמול מִלַחְמם לאחרים, פשטו היום את ידיהם לפיסת לחם... ואסור היה להם בעונש מוות לשוב לאלה האנשים לביתם אפילו ליום אחד.” בספטמבר 1942 נצטוו יהודי היישוב להתכנס בכיכר המרכזית בו, ומשם הוצעדו כולם כ-28 ק"מ עד תחנת הרכבת באיבוניץ'. מהתחנה שולחו יהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך ירי בקשישים במהלך האקציה. בתקופה זה התקיים ביאשליסקה מחנה עבודה ליהודי הסביבה, בו הועסקו אלו בעבודות פרך, עד חיסולו. מקהילת יאשליסקה שרדו את השואה חמישה עד שישה יהודים. מדיה וקבצים בנושא יאשליסקה בוויקישיתוף יאשליסקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "יאשליסקה", באתר השטעטל הווירטואלי "יאשליסקה", באתר JewishGen (באנגלית) צור ארליך, ‏"מן היומן, קיץ תש"ג", השילוח, גיליון 15, יוני 2019