laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בובווייט

בובווייט (שם מדעי: Colinus) הוא סוג של שלווים ממשפחת השלווים אמריקניים. אלו תרנגולאים קטנים החיים בערבות אמריקה הצפונית ומזכירים את השליו מהעולם הישן, אך הם שייכים למשפחה שונה. הם בעלי ציצה גדולה יותר על ראשם. שליו וירג'יניה (Colinus virginianus) שליו בובווייט שחור-גרון (Colinus nigrogularis) שליו בובווייט מנומר-גחון (Colinus leucopogon) שליו אמריקני מצויץ (Colinus cristatus) מדיה וקבצים בנושא בובווייט בוויקישיתוף בובווייט, באתר ITIS (באנגלית) בובווייט, באתר NCBI (באנגלית) בובווייט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בובווייט, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בובווייט, באתר GBIF (באנגלית)
שליו מצויץ

שליו מצויץ (שם מדעי: Callipepla) הוא סוג של שלווים ממשפחת השלווים אמריקניים. בני הסוג בעלי ראש קטן עם ציצת נוצה ארוכה ושחורה, שנתנה להם את השם. הם חיים בטבע בערבות אמריקה הצפונית וגם באזורים יבשים יותר. שליו קליפורני (Callipepla californica) שליו קשקשים (Callipepla squamata) שליו מהודר (Callipepla douglasii) שליו גמבל (Callipepla gambeli) מדיה וקבצים בנושא שליו מצויץ בוויקישיתוף שליו מצויץ, באתר ITIS (באנגלית) שליו מצויץ, באתר NCBI (באנגלית) שליו מצויץ, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שליו מצויץ, באתר GBIF (באנגלית)
חמסן גדול

חמסן גדול (שם מדעי: Stercorarius skua) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים שבסדרת החופמאים. אורכו של החמסן 50-58 ס"מ, מוטת כנפיו 125-140 ס"מ ומשקלו של עד 1.4 ק"ג. צבעו חום-זהוב, בעל מקורו גדול שחור ומעוקל כמו של עוף דורס, וכפות רגליו בעלות קרומי שחייה. הוא משמיע קריאות של "הַא-הַא-הַא-הַא" בקולניות. החמסן מצוי בצפונה של אירופה, אסיה ואמריקה הצפונית ומקנן בשדות בור באיים סלעיים שונים, והנקבה מטילה 2 ביצים על הדשא. מין זה קרוי חמסן, עקב כך שהוא חומס מזון מעופות ימיים אחרים כמו שחפים, שחפיות וסולות, אותם הוא מתקיף מאחורה ומציק להם עד שהם שומטים את שלל הדיג שלהם. הוא גם צייד הניזון מדגים, סרטנים, זוחלים, עופות קטנים ומכרסמים. לחמסן הבוגר כמעט ואין טורפים, אך לחמסנים קטנים טורפים רבים, כמו חולדות, חתולים ושועלי שלג. מדיה וקבצים בנושא חמסן גדול בוויקישיתוף חמסן גדול, באתר ITIS (באנגלית) חמסן גדול, באתר NCBI (באנגלית) חמסן גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חמסן גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חמסן גדול, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) חמסן גדול, באתר GBIF (באנגלית) חמסן גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
סאח'יר

סאח'יר (בערבית: الصخير) הוא אזור מדברי הממוקם במחוזה הדרומי של ממלכת בחריין, ליד זאלאכ ועוואלי. באזור המדברי נמצא ארמון אל-סאח'יר שנבנה בשנת 1870 והוא אחת מהאטרקציות המרכזיות באזור. בתחילת שנות ה-2000, האזור התפתח רבות, דוגמאות לפיתוח האזור הן יצירת קמפוס של האוניברסיטה הבינלאומית המרכזית למשפטים וערעורים של בחריין, ובניית מסלול "הגרנד פרי פורמולה של בחריין". סאח'יר ידועה גם כאתר טבע מעניין ומרתק ובזכות כך אנשים רבים מגיעים לסאח'יר לעשות קמפינג. סאח'יר היא גם מיקומו של פארק חיות הבר אל ערין, שמורת הטבע היחידה הממוקמת על קרקע יבשה ושומרת על חי והצומח בבחריין. מדיה וקבצים בנושא סאח'יר בוויקישיתוף "Camping in the Sakheer Desert" Bahrain wilderness draws families and youth ערך זה הוא קצרמר בנושא בחריין ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שתיקת הברווז

"שתיקת הברווז" הוא ספרו האחרון של הקומיקסאי דודו גבע. הספר מקבץ את מבחר מדורי "שתיקת הברווז" שנכתבו ואוירו על ידי גבע במסגרת המקומונים "העיר" ו"כל העיר" של רשת שוקן בשנים 2002–2004. שם הספר, כמו שם המדור, הוא פרפרזה של שם הספר והסרט "שתיקת הכבשים". הספר יצא לאור מספר חודשים לאחר מותו של גבע בפברואר 2005, ולטענת משפחתו, עבד גבע על הספר אף ביומו האחרון. הספר, שיצא לאור בהוצאת כתר בשנת 2005, הובא לדפוס על ידי משפחתו של גבע. הספר מאגד את רוב מדורי "שתיקת הברווז" (למעט אלה המסכנים את גבע בתביעות זכויות יוצרים, לדבריו). במהלך העבודה על הספר החליט גבע לצבוע מחדש את המדורים המקוריים, שהיו צבעוניים, רק באדום ובשחור לשם הבלטת והקצנת ההומור החתרני שבו (כמו בפרויקט העצמאי של גבע - פרויקט ספרות זולה). המדורים השונים מאספים את קטעי הקומיקס שהופיעו בקביעות במדור המצליח, ביניהם: "נביא בעירו", "מעשיה לשבת", "יום בעיר", פינות "השאהידים", "חדשות לילדים" ו"קרקס הפרעושים". בשילוב הדמויות הפיקטיביות המוכרות מהמדור: הנביא, שרגא הטזל"מ (טייס זעיר ללא מטוס), רבי טרפון ורבי חלפון, הבלונדיניות וכמובן הברווז והדמויות הפחות פיקטיביות: "רון קדמון" (רון מיברג), "מן הפח" (ג'ודי ניר מוזס שלום) ובדיחות חוזרות ונשנות על אדם ברוך, לימור לבנת ומשפחתו של אריאל שרון. גבע אמר בראיון ב"ידיעות אחרונות": "כשאני עושה את המדור אני לובש כובע של מנהל קרקס שאומר רגע לפני ההופעה: יש לי קצת ברווז, אחר כך רון מיברג, שלושה אנשים שמנים, שתי בחורות ערומות וכו'". במדור, נימותיו של גבע מקצינות ונהיות חתרניות, כפי שהוא היה באותה תקופה (להרחבה ראו בערך דודו גבע). תפיסתו האמנותית והאידאולוגית של גבע השתנתה ונהייתה יותר עצמאית, חופשית מכל מגבלה. המדור בנוי כסוג של מהדורת חדשות פיקטיבית ומטורפת הנוגעת למצבו ולחייו של הברווז. חלק מהידיעות קשורות ומשתייכות באופן ברור לאירועים אקטואליים שקורים בישראל ובעולם. באמצע הספר ניתן למצוא תפנית מוזרה, שבה אווז, הורג את הברווז (עורך המדור) ומשתלט על המדור, שלאחר מכן שמו משתנה ל"יחי האווז". האווזים, לדברי גבע, מייצגים את מנהליו לאורך השנים שניסו להגביל את חופש היצירה שלו. לאחר 18 מדורים הברווז קם לתחייה. בשנת 2004 קיבל גבע מכתב פיטורין מעבודתו בעיתון, מה שבישר על סופו של המדור. לקראת סיום תפקידו, החל גבע לתאר את מצבו הקשה של הברווז - את גסיסתו הנוראה ואת ההכנות למותו. בסוף הספר צרף גבע כפולה מיוחדת ("שטיפת הברוול") בה מתוארים חייו של הברווז לאחר המוות כמעין חוויה הזויה ופנטסטית. רבים רואים בעמודים אחרונים אלה כמזעזעים בהקשרם לכך שגבע נפטר בזמן עשייתם, וכאחת מיצירותיו החזקות והטובות ביותר. גבע נפטר ימים ספורים טרם כניסת מכתב הפיטורין לתוקף. גבע מסכם את עבודתו בפתיחת הספר: שתיקת הברווז מקבץ את זעקותיו וטרוניותיו של הברווז בשנים 2002–2004, בטרם נשחט. בעת הקריאה הבלתי אפשרית מתוודע הקורא הבלתי נלאה לעולמם הסבוך והמפותל של עופות המים בארצנו השחונה, ארץ אוכלת ציפוריה. זהו ספר קשה המתאר מציאות סכיזואידית-פרנואידית הן של גיבוריו והן של מחברו, ורק ההומור התפל הוא שמציל את שניהם משקיעה בשיממון הבינוניות. לא מומלץ על ידי משרד החינוך! האנתרופולוג דודו גבע, אשר הקדיש עשרים שנות עבודת נמלים לחקר הברווז הישראלי, הצליח לצייר פורטרט נאמן למקור של זן זה, העומד בפני סכנת הכחדה יום לאחר מותו של גבע, פורסמה במדור הדעות של עיתון הארץ קריקטורה שמתארת את הברווז בתוך מסגרת של מודעת אבל, בוכה. שתיקת הברווז, באתר OCLC (באנגלית)
קולדה (פורמט קובץ)

קולדה (באנגלית: COLLADA, ראשי תיבות של: COLLAborative Design Activity) הוא פורמט קובץ עבור יישומי 3D אינטראקטיביים. הפורמט מנוהל על ידי קונסורציום הטכנולוגיה, שלא למטרות רווח "קבוצת קרונוס", ואומץ על ידי ISO בתור המפרט הזמין לציבור ISO/PAS 17506. COLLADA מגדיר תקן פתוח של סכמת XML לפתוח תקן להעברת נכסים דיגיטליים בין יישומי תוכנה גרפיים שונים שעלולים, בהיעדרו, לאחסן את הנכסים בפורמטים לא תואמים של קבצים. מסמכי COLLADA המתארים נכסים דיגיטליים הם קובצי XML, בדרך כלל עם סיומת dae. (ראשי תיבות של digital asset exchange). למרות במקור הפורמט תוכנן למנגנון העברת מידע, כיום מנוטעי משחקי מחשב רבים תומכים בו באופן אינהרנטי, כולל המנועים:  VRML אתר האינטרנט הרשמי של קולדה "ISO/PAS 17506:2012 Industrial automation systems and integration -- COLLADA digital asset schema specification for 3D visualization of industrial data". נבדק ב-30 במרץ 2013. {{cite web}}: (עזרה)
שלמה אלמולי

רבי שלמה בן רבי יעקב אלמולי (בערך 1490–1542) נולד בחצי האי האיברי. במקצועו רופא שהתיישב באימפריה העות'מאנית לאחר גירוש ספרד ופעל בעיקר בשלוניקי ובקושטא. עודד הדפסת ספרים, ודאג להדפסתם לראשונה של ספר השרשים לרד"ק ושל איגרת חי בן מקיץ לרבי אברהם אבן עזרא. הליכות שבא על נושא הדקדוק, נדפס פעם ראשונה בקושטא שנת ה'ר"פ, ופעם שנייה בירושלים שנת ה'תש"ה, מוסד הרב קוק, על ידי חנוך ילון. מאסף לכל המחנות נדפס בקושטא ה'רצ"ה פתרון חלומות ומפשר חלמין על פתרון חלומות (נדפס בשנת ה'רצ"ז באמשטרדם על ידי הרב מנשה בן ישראל, ובווארשא שנת ה'תרס"ב. וכן בשם ספר האחלמה, ונדפס בשאלוניקי שנת ה'תרי"ג). הספר נחלק לשלושה חלקים. החלק הראשון – עיוני, להבנת ענייני החלום. החלק השני – מעשי, אוסף פתרוני החלומות שבדברי חז"ל, הגאונים והראשונים ולהבדיל מחכמי האומות. החלק השלישי כולל דיון הלכתי בפסקי דינים בענייני החלום בגמרא ובפוסקים. שער ה' החדש בנושא מחשבת ישראל, נדפס בשנת ה'רצ"ג ב"קושטנטינה הקריה" – איסטנבול. שקל הקודש – ספר פואטיקה. בספר זה הבחין בין 3 סוגי חריזה: חרוז עובר, חרוז ראוי וחרוז משובח. ספר השורשים הגדול, קושטא, [ש"ו 1546]. דפוס אליעזר שונצינו. שלמה אלמולי, דף שער בספרייה הלאומית שמעון בודנהיימר, האנציקלופדיה העברית, כרך שלישי, ירושלים: חברה להוצאת האנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ו. (בעברית) כחתימתו בסוף ספר השרשים לרד"ק, קושטא, רע"ג (לעמוד האחרון באתר היברו בוקס לחצו כאן) ילון, חנוך., "מה בין ר' שלמה אלמולי לר' אליהו בחור? (כלל יסודי בנטיות השם והפועל).", לשוננו: כתב-עת לחקר הלשון העברית והתחומים הסמוכים לה כז/כח.ג (1964): 225-29. Web. לספר הסרוק ללא צורך בהורדה מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית לחצו כאן יוסף טובי, השירה העברית בארצות המזרח לאחר הגירוש, באתר הזמנה לפיוט שולמית אליצור, שירת החול העברית בספרד המוסלמית, Volume 3, עמוד 18, האוניברסיטה הפתוחה דף אוניקום מספר השרשים הגדול – קושטא ש"ו, באתר קדם. מאתר קדם: "ספר השרשים הגדול של רבי שלמה אלמולי הוא חיבור בלתי ידוע, שלא בא זכרו בכל רושמי ספרי קושטא וספרי רבי שלמה אלמולי. לפני מספר שנים התגלה באוסף פרטי דף השער של "ספר השרשים הגדול, הנקרא שרשות גבלות. חברו החכם הכולל החכ"ר שלמה אלמולי נר"ו. נדפס פה קושטאנדינה ... בבית צעיר המחוקקים אליעזר בן הח"ר גרשם שונצינו ... שנת רננ"ו צדיקים". על פי דף זה [שצילומו מצורף] נרשם הספר בתקליטור מפעל הביבליוגרפיה רשומה 0325908." ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הווארד קוסל

הווארד ויליאם קוסל, שנולד בשם הווארד ויליאם כהן (באנגלית: Howard William Cosell;‏ 25 במרץ 1918 – 23 באפריל 1995) היה עיתונאי ספורט יהודי-אמריקאי מוכר ומשפיע בטלוויזיה בארצות הברית. קוסל נולד בוינסטון-סיילם שבקרוליינה הצפונית. הוריו רצו שיהפוך לעורך דין. לאחר שקיבל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת ניו יורק, הצטרף קוסל לפקולטה למשפטים של המוסד וקיבל תואר במשפטים. במהלך תקופה זו, בעקבות בקשתו של אביו שרצה לשחזר את שם המשפחה המקורי "קוזל", שינה הווארד את שם משפחתו באופן רשמי ל"קוסל" ב-1940. קוסל התקבל למחלקת המשפטים של מדינת ניו יורק בשנת 1941, אך לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה, הוא הצטרף לחיל התובלה של צבא ארצות הברית, שם הגיע לדרגת מייג'ור (מקביל לרב-סרן). במהלך תקופת שירותו, התחתן קוסל עם מרי אברמס ב-1944. לאחר המלחמה החל קוסל בעבודתו כעורך דין במנהטן. חלק מלקוחותיו היו שחקני במה וחלקם היו אתלטים, כולל וילי מייז. כוכב הספורט של קוסל היה שחקן הבייסבול, ג'קי רובינסון, שהיה לקוסל השראה אישית ומקצועית במהלך הקריירה. קוסל ייצג גם את ליגת הילדים של ניו יורק, מוסד ללא כוונות רווח שמארגן תחרויות בייסבול לילדים, עד שבשנת 1953 פנה אליו מנהל תחנת הרדיו של ABC וביקש ממנו לשדר תוכנית רדיו בתחנה המפורסמת של הרשת, WABC, בהשתתפות שחקני הליגה הקטנה. קוסל שידר את התוכנית למשך שלוש שנים ללא תשלום, ולאחר מכן החליט לעזוב את תחום המשפטים כדי להפוך לשדר במשרה מלאה. התוכנית סימנה את תחילת העבודה של קוסל עם רשת ABC, בה שידר בכל הקריירה שלו. ברדיו, קוסל אירח תוכנית משלו, "מדברים על ספורט", כמו גם דיווחי ספורט ועדכונים לתחנות רדיו אחרות של הרשת ברחבי המדינה. התוכנית של קוסל הפכה לפופולרית מאוד בעקבות קשריו הקרובים עם המתאבק הגדול בעולם בזמנו מוחמד עלי. השניים נראו כניגודים מוחלטים, אך הכבוד ההדדי והכריזמה של השניים גרמה להם להשלים זה את זה באופן מבדר ויחודי. גם לאחר שהצטרף קוסל לערוץ הטלוויזיה של ABC (שגם בה נהג להתארח מוחמד עלי), הוא עדיין המשיך בעבודתו ברדיו. קוסל נהיה עוגן מרכזי בטלוויזיית WABC בניו יורק, והוא שירת בתפקיד משנת 1961 עד 1974. בדצמבר 1980 היה קוסל לשדר הראשון שדיווח על הירצחו של ג'ון לנון, בעת ששידר משחק פוטבול. בשנת 1986 הסבה האוניברסיטה העברית בירושלים את שמו של גוף ניהול מתקני-הספורט שלה ל"מרכז הווארד ומרי אדית קוסל לחינוך גופני, לתרבות הפנאי ולקידום הבריאות". שמו צוין ביד לאיש הספורט היהודי. מדיה וקבצים בנושא הווארד קוסל בוויקישיתוף הווארד קוסל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הווארד קוסל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי הווארד קוסל נפטר בגיל 77 https://web.archive.org/web/20060108140447/http://www.uncwil.edu/com/rohler/kbt.htm הווארד קוסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרולי (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קרולי – קאריי, עיר ברומניה משפחת קרולי – הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה אחוזת דאונטון אישים: מרים קרולי – מעצבת גרפית ופסלת ישראלית פרדיננדו קארולי – מלחין איטלקי קארוי (שם משפחה הונגרי שמאוית לעיתים "קארולי") קרול קראולי
רהובות

רהובות (באנגלית ובאפריקאנס: Rehoboth, או בשמה האחר: באסטרלנד ובאנגלית: Basterland) הייתה בנטוסטן במרכזו של דרום-מערב אפריקה (נמיביה של ימינו). בשנת 1979 נוסד ברהובות ממשל עצמי. רהובות השתרעה במרכזו הגאוגרפי של מנדט דרום-מערב אפריקה, וגבלה בו מכל עבריו. מעט מזרחית ממנה שכן הבנטוסטן צוואנלנד, ודרומה משם הבנטוסטן נאמלנד. האוכלוסייה השלטת ברהובות היו צבעוניים בני הבאסטר. עיר הבירה הייתה רהובות. בשנת 1989, עם ראשית תהליך פירוק האפרטהייד בדרום אפריקה, הגיעה לקיצה רהובות כבנטוסטן, והיא אוחדה עם 'מנדט דרום-מערב אפריקה', אשר מספר חודשים לאחר מכן זכה בעצמאות והוכר מאז כרפובליקה של נמיביה. נאמלנד צוואנלנד רהובות, באתר World Statesmen רהובות, בספר Encyclopedia of the Stateless Nations SAIRR: A Survey of Race Relations in South Africa 1971. Johannesburg 1972. S. 342 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בן ליש

האם התכוונתם ל... כפיר בן ליש – מוזיקאי ישראלי פלטיאל בן ליש – דמות מקראית מתקופת שאול ודוד ליש
M68

M68 (מ-Messier 68, נקרא גם NGC 4590) הוא צביר כדורי בקבוצת הכוכבים נחש מים הנמצא במרחק של כ-33,300 שנות אור ממערכת השמש. הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-9 באפריל 1780 והוכנס לקטלוג מסיה, שם תואר כערפילית ללא כוכבים מתחת לעורב ולנחש מים, עמומה וקשה לצפייה. בשנת 1814 גילה האסטרונום ויליאם הרשל שזהו צביר כוכבים ותיאר אותו כעשיר ודחוס במיוחד עד שהכוכבים מתערבבים זה בזה. הוא ציין שהצביר מעט פחוס, שאורכו כ-4 דקות קשת ורוחבו כ-3 דקות קשת. בהירות נראיתו של הצביר היא מדרגה 7.8 כך שהוא עמום יחסית. ניתן להבחין בו רק באמצעות משקפת איכותית או טלסקופ ועל מנת לצפות בכוכבי הצביר, שהבהירים שבהם הם מדרגת בהירות 12.5, יש צורך בטלסקופ בינוני. בשל עמימותו ומיעוט הכוכבים הבהירים בסביבתו קשה לאתר אותו, הוא נמצא מעט מעל הקו הדמיוני המחבר את הכוכבים β בנחש מים ו-γ בנחש מים, כ-3.5 מעלות מדרום-מזרח לכוכב β בעורב. צורתו של M68 מעט סגלגלה, קוטרו כ-106 שנות אור ומסתו מוערכת בכ-223,000 מסות שמש. מרחקו ממערכת השמש הוא כ-33,300 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-11 דקות קשת - כשליש קוטרו של הירח המלא. בצביר התגלו כ-40 כוכבים משתנים, מספר נמוך יחסית לצבירים מסוג זה, רובם מסוג משתני RR בנבל. עוצמת ההארה הכוללת של הצביר היא פי 65,000 מעוצמת ההארה של השמש והספקטרום הכולל של אור הצביר מתאים לסוג ספקטרלי A6. מסלולו של M68 סביב מרכז הגלקסיה הוא אליפטי מאוד כך שמרחקו ממרכז הגלקסיה נע בין 33,000 שנות אור ל-100,000 שנות אור והוא חוצה את מישור הגלקסיה פעמיים בכל הקפה שנמשכת כחצי מיליארד שנים. גילו של הצביר מוערך בכ-10 מיליארד שנים. מדיה וקבצים בנושא M68 בוויקישיתוף M68 בקטלוג מסיה באתר SEDS. M68, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים J. Boyles, D. R. Lorimer, P. J. Turk, R. Mnatsakanov, R. S. Lynch, S. M. Ransom, P. C. Freire, & K. Belczynski: Young Radio Pulsars in Galactic Globular Clusters (2011), p. 10 Ronald Stoyan, Stefan Binnewies, Susanne Friedrich: Atlas of the Messier Objects: Highlights of the Deep Sky
זאב משל

זאב מֶשֶל (נולד ב-1932) הוא סופר וארכאולוג במכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב. עמד בראש חפירות כונתילת עג'רוד (חורבת תימן), שהניבה ממצאים חשובים (במיוחד כתובות) להבנת האמונה הישראלית הקדומה. זאב משל נולד בשנת 1932, בצריף בשכונת נווה שאנן בעיר תל אביב. בגיל 4, זאב משל ומשפחתו עברו להתגורר במעונות עובדים ז', שם גרו לצד פועלים, סופרים ואנשי פלמ"ח. כילד, זאב משל למד בבית ספר העממי "בית חינוך" בצפון תל אביב הישן, והקדיש יום אחד בשבוע לעבודה בהשפעת בבית הספר, אשר הוקם ברוח תנועת העבודה. הצטרף לתנועה המאוחדת ויצא במסגרתה לגרעין נח"ל שבו עשה את שירותו הצבאי ולאחר מכן היה חבר בקיבוץ מעין ברוך. למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון ב-1961. המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית גם לתואר שני ולתואר דוקטור. בבגרותו עבר להתגורר במשך כ-40 שנה בירושלים, והחל מ-2000 גר בגבעתיים. בשנים 1964-1965 היה במשלחת של יגאל ידין שחפרה במצדה. בשנת 1967 הוא נאבק נגד הקמת רכבל מצדה בגרסתו הראשונית שכוון לעקוף את ההר ולחבר בין הצד המזרחי לצד המערבי. בשנים 1974–1976 עמד משל בראש חפירה ארכאולוגית באתר כונתילת עג'רוד הידוע בכינויו "חורבת תימן". החפירה בוצעה על ידי כ-100 מתנדבים, רובם אנשי המדור לידיעת הארץ בתנועה הקיבוצית. ממצאי המחקר כללו כתובות רבות, השופכות אור על הדת הישראלית הקדומה של ממלכת ישראל וממלכת יהודה. באתר עצמו נחפרו שני מבנים, אחד מהם בתבנית מצודה ישראלית (אף שלא שימש כמצודה), ובהם נמצאו – בנוסף לכתובות – ציורים חשובים, חרסים, ממצאי אבן וממצאים אורגניים ייחודיים לאתרים ישראלים (שהשתמרו בזכות היובש המדברי). דרום סיני: נופים וטיולים, הוצאת שהל"י, 1971 יריחו, יד יצחק בן-צבי, 1978 כונתילת עג'רוד (מוזיאון ישראל-קטלוג) אתר מקודש מתקופת המלכות בגבול סיני, הוצאת מוזיאון ישראל, 1978 קדמוניות סיני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980 חבל יתיר - סקר נוף ואתרים (חלקי), הוצאת אוניברסיטת תל אביב - המכון לחקר שמירת הטבע, 1987 נווה יטבתה: תולדותיו, נופיו ואתריו, הוצאת אריאל, 1990 הר הנגב: נופים וטיולים: פרקי מבוא ומבחר סיורים מודרכים, הוצאת משרד הביטחון, 1991 הדרך הנבטית עבדת-שער רמון, חמו"ל דרום סיני, הוצאת אריאל, 2000 מדיה וקבצים בנושא זאב משל בוויקישיתוף זאב משל, באתר Academia.edu רשימת הפרסומים של זאב משל, בקטלוג הספרייה הלאומית זאב משל, ‏זאב משל, בן 82, מספר על הילדות התל אביבית שלו, באתר "Time Out ישראל", Time Out תל אביב, 1 בספטמבר 2014 זאב משל, כונתילת עג'רוד - חידה ארכאולוגית במרכז סיני, מסע אחר ארכאולוג שומר טבע - שיחה עם זאב משל, "סביבות" (32) הספרים של זאב משל, באתר "סימניה" מגן ברושי, בין מונותאיזם טהור לאשתו של אלוהים, באתר הארץ, 29 בינואר 2008 זאב משל, דף שער בספרייה הלאומית ניר חסון, ממצאים מגבעה נידחת בסיני מערערים על אחד הרעיונות הבסיסיים ביהדות, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2018 זאב משל, בן 82, מספר על הילדות התל אביבית שלו, Time Out תל אביב, 1 בספטמבר 2014 תארים אקדמאיים באוניברסיטה בירושלים, דבר, 16 ביוני 1961 Ze'ev Meshel, באתר אוניברסיטת תל אביב (באנגלית) לאה פורת, רק ירושלים, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2001 אבנר מיכאלי, בל תפול מצדה קרבן לאינטרסים כלכליים, למרחב, 29 במרץ 1967 'קיבוצניקים למען החברה' - דף קשר - 21.6.2012, באתר הקיבוצים, 21 ביוני 2012 זאב משל, "האתר – מבניו, ממצאיו ומהותו", בתוך שמואל אחיטוב, אסתר אשל (ע), לה' תימן ולאשרתו, יד יצחק בן־צבי והחברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה, 2015, עמ' 17–40
בית הנבחרים של קפריסין

בית הנבחרים (ביוונית: Βουλή των Αντιπροσώπων; בטורקית: Temsilciler Meclisi) הוא הפרלמנט והרשות המחוקקת של קפריסין אשר מכיל 56 נציגים שנבחרים בבחירות דמוקרטיות מדי 5 שנים. בית הנבחרים בנוי בשיטת בית מחוקקים חד-ביתי. 80 הנציגים נבחרים על פי ייצוג יחסי במחוזות קפריסין, כאשר 24 מן המושבים מוקצים לקהילה הטורקית במדינה, אך אלו פנויים מאז שנת 1964 לאחר שהנציגים הטורקיים הפסיקו לעבוד בעקבות אלימות אתנית במדינה. כיום, מבנה הפרלמנט נמצא בבירת קפריסין, ניקוסיה. הבחירות הכלליות חייבות להתקיים ביום ראשון השני של החודש שקדם לחודש בו הכהונה של הבית היוצא פגה. הבית היוצא ממשיך במילוי תפקידיו עד הבית שזה עתה נבחר נכנס לתפקידו. הבית עשוי לפזר את עצמו עוד לפני תום הכהונה. עם ההחלטה על פיזורו, הפרלמנט חייב גם לציין את מועד הבחירות הכלליות אשר לא יפחת מ -30 או יותר מ -40 ימים מיום קבלת ההחלטה. הישיבה הראשונה של הפרלמנט החדש לא תתקיים מאוחר יותר מחמישה עשר ימים לאחר הבחירות הכלליות. הבחירות הראשונות בתולדות המדינה התרחשו ביולי 1960. הבחירות האחרונות נערכו במאי 2021. האספה הדמוקרטית (DISY) - מפלגת מרכז-ימין שמרנית-ליברלית נוצרית-דמוקרטית, לאומית-יוונית ובעד שוק חופשי המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד (AKEL) - מפלגת שמאל, ממשיכה של המפלגה הקומוניסטית המפלגה הדמוקרטית (DIKO) - מפלגת מרכז, לשון מאזניים בין שתי המפלגות הגדולות. נגד פתרון פדרטיבי לסכסוך הקפריסאי התנועה לסוציאל-דמוקרטיה (EDEK) - מפלגה סוציאל-דמוקרטית החזית העממית הלאומית (ELAM) - מפלגת ימין רדיקלי לאומנית בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא בית הנבחרים של קפריסין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הנבחרים הקפריסאי (באנגלית) מפלגות בקפריסין מרכז מידע לגבי הבחירות
הפרלמנט הצ'כי

הפרלמנט הצ'כי (בצ'כית: Parlament) הוא הרשות המחוקקת בצ'כיה. הוא היושב בבירת המדינה – פראג ומורכב משני בתים, הנבחרים בבחירות דמוקרטיות: הבית העליון הוא הסנאט הצ'כי, ובו כ-81 נציגים. הבית התחתון הוא בית הנבחרים הצ'כי, ובו כ-200 נציגים. סמכויות הפרלמנט הן: עיסוק בחקיקה חדשה, שינוי החוקה, אשרור הסכמים בינלאומיים; במידת צורך – הכרזת מלחמה, אישור של נוכחות כוחות צבא זרים בצ'כיה או שיגור כוחות צבא צ'כיה מחוץ למדינה. חברי הסנאט נבחרים במחוזות בחירה של נציג יחיד לתקופה של שש שנים ואילו חברי בית הנבחרים נבחרים לתקופה של ארבע שנים ב-14 מחוזות בחירה, החופפים למחוזות המנהליים של צ'כיה. שליש מחברי הסנאט עומדים לבחירה בכל שנתיים, בדומה לנוהג בסנאט של ארצות הברית. מסורת פרלמנטרית החלה באזור עוד בימי האימפריה האוסטרית. פרלמנט בשם "המועצה הקיסרית" (Reichsrat, Říšská rada) נוצר בשנת 1861. הפרלמנט הצ'כי נוצר לאחר תהליך פדרליזציה של צ'כוסלובקיה בשנת 1968. בית הנבחרים המשיך פרלמנט זה ובשנת 1996 נוצר הסנאט. הסנאט הצ'כי בית הנבחרים הצ'כי בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא הפרלמנט הצ'כי בוויקישיתוף באוקטובר 2016&O=10 אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט הצ'כי (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של בית הנבחרים הצ'כי (באנגלית)
אופוזיציה קומוניסטית ישראלית

אופוזיציה קומוניסטית ישראלית (אק"י) הייתה התארגנות פוליטית בראשותה של ח"כ לשעבר אסתר וילנסקה שפרשה ממק"י ב-1973, בטענה שמפלגה זו אינה שמאלית די הצורך ומגלה נטייה לציונות בהקשר לסכסוך הישראלי-הערבי. זאת לאחר שבפילוג קודם במק"י בשנת 1965, נותרה וילנסקה חברת המפלגה ונשארה בפלג בראשות ח"כ ד"ר משה סנה והמזכ"ל, שמואל מיקוניס. חברי אק"י הקימו יחד עם חלק מיוצאי שי"ח את "חזית השמאל", שהתמודדה בבחירות לכנסת השמינית ברשימה משותפת עם מר"י, אולם לא עברה את אחוז החסימה. ב-1975 הצטרף שמואל מיקוניס לאק"י בעקבות האיחוד בין מק"י לתכלת-אדום. ב-1977, לקראת הבחירות לכנסת ה-9, החליטה אק"י לחבור לרק"ח ולגופי שמאל נוספים בהקמת החזית הדמוקרטית לשמאל ולשוויון. אק"י שמרה על מזכירות ארגונית נפרדת ועל ביטאונה, "הדים", בעריכתו של צבי ברייטשטיין בו ביטאה את עמדותיה הפוליטיות, אך שמרה על אמונים לקו של חד"ש במערכות הבחירות השונות. בעקבות צעד זה נטשו את אק"י חלק מחבריה שפעילותם הלכה ודעכה. הדים, העיתון של אק"י האופוזיציה במק"י על "מרי וחזית השמאל", יולי 1973
הסנאט של צ'כיה

הסנאט הצ'כי (בצ'כית: Senát Parlamentu České republiky) הבית העליון בפרלמנט הצ'כי אשר יושב בבירת המדינה – פראג. הוא מכיל 81 נציגים נבחרים, והמפלגה הגדולה ביותר בו היא המפלגה הדמוקרטית האזרחית שמונה מטעמה 23 נציגים. שיטת הבחירות דומה לזו הנהוגה בסנאט של ארצות הברית – הנציגים נבחרים לשש שנים, ובכל שנתיים שליש מהם נבחרים מחדש. הבחירות מתקיימות במחוזות בחירה כאשר כל מחוז שולח נציג. נציג זה נבחר ברוב מוחלט (50%+1). במקרה שאף אחד מהמועמדים אינו משיג רוב שכזה, מתקיים סבוב שני עם שני המועמדים המובילים מהסיבוב הראשון. הנשיא של הסנאט הוא אחד התפקידים הייצוגיים ביותר במדינה. הסנאט יכול לעכב הצעת חוק אחרי שאושרה על ידי בית הנבחרים אך בית הנבחרים יכול לעקוף את הסנאט על ידי רוב מוחלט (כלומר ברוב של 101 חברי בית הנבחרים). בהצבעה חוזרת. בית הנבחרים לא יכול לעשות זאת כשמדובר באמנות בינלאומיות, בחוק בחירות או בחוק יסודי („חוקתי”). הסנאט מחליט על מינוי שופטי בית המשפט החוקתי שמוצעים על ידי נשיא המדינה ויכול להציע חוקים חדשים. עם זאת, הסנאט לא יכול להצביע על תקציב המדינה ועל אמון בממשלה, בניגוד לבית הנבחרים. הפרלמנט הצ'כי בית הנבחרים הצ'כי בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא הסנאט של צ'כיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט של צ'כיה (בצ'כית ובאנגלית) הסנאט של צ'כיה, ברשת החברתית פייסבוק הסנאט של צ'כיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
יובל צליוק

יובל צַלְיוּק (נולד ב-10 בפברואר 1939) הוא מנצח ומוזיקאי ישראלי אמריקאי. צליוק נולד בחיפה למשפחה מוזיקלית. אביו, עורך הדין ישראל צליוק, הקים את רשת החנויות כלי זמר. סבו הוא הבנקאי שלמה זלמן נתנזון, שהיה חתנו של שמעון פרידמן, בעלי יקב פרידמן. צליוק התחנך באקדמיה למוזיקה בחיפה ושם למד נגינה בפסנתר, טרומבון וכלי הקשה. בהמשך, הוא קיבל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא למד ניצוח אצל מנדי רודן, קולין דייוויס, יאשה הורנשטיין ואוטו קלמפרר. בין השנים 1966–1970 היה מנצח קבוע של הבלט המלכותי בלונדון (בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן), בין השנים 1975–1978 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית חיפה, בין השנים 1980–1981 היה מנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של אדמונטון, בין השנים 1980 - 1989 היה מנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של טולידו באוהיו (ארצות הברית) ולאחר מכן מונה למנצח מעוטר של התזמורת. בין השנים 1996–2001 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סימפונט רעננה. אתר האינטרנט הרשמי של יובל צליוק יובל צליוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) יובל צליוק, באתר Discogs (באנגלית) יובל צליוק, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.