פיליפ מרלו

פיליפ מארלו (באנגלית: Philip Marlowe) הוא דמות ספרותית, חוקר פרטי גיבור ספרי המתח של הסופר ריימונד צ'נדלר. ריימונד צ'נדלר היה סופר בלשי אמריקאי. מיוצרי הסוגה של הבלש הפרטי הקשוח (Private Eye או Hard Boiled Detective). צ'נדלר נולד בשיקגו. כילד נדד יחד עם אימו הגרושה לאנגליה, משם לצרפת, לגרמניה ושוב לאנגליה. כבר בצעירותו נמשך אל עולם הפרוזה והשירה ובמשך שנים ארוכות ניסה את מזלו בכתיבה, מבלי שזכה להכרה אמנותית כלשהי. במשך תקופה מסוימת מצא את פרנסתו בשירות הצי הבריטי בתור מחסנאי, עד 1912 שאז החליט להגר שוב לארצות הברית, ארץ מולדתו. אך גם בארצות הברית לא עלה בידו להתפרסם ולהצליח בתחום הספרות, לכן הוא התחיל לעבוד בעיסוקים אחרים, ובייחוד בעסקי הנפט. בעסקי הנפט, הוא הגיע לעמדות ניהול בכירות מאוד, בשלב מסוים הוא היה נשיאן של שלוש חברות, ומנהלן של שמונה. זמן מועט לאחר שמתה אימו של צ'נדלר, הוא התחתן עם אהובתו, שהייתה מבוגרת ממנו ב-17 שנה. כיוון שאשתו הייתה חולנית, צ'נדלר נכנס לדיכאונות והתמכר לאלכוהול, והתהוללויות עם נשים. רק כאשר פוטר מעבודתו, ב-1932, החל צ'נדלר להתפרנס מכתיבת סיפורים במגזינים שונים. גיבור ספריו של צ'נדלר הוא הבלש הפרטי פיליפ מרלו הפועל בלוס אנג'לס, ציני, חד לשון ושנון, המתנגש לעיתים קרובות עם אנשי המשטרה המרובעים, פועל בסביבה העירונית המאוכלסת ונע בין בתי פאר של לקוחות עשירים לבין הסמטאות האפלות בשולי הכרך. זמן מה עבד בהוליווד, עם במאים כבילי ויילדר ואלפרד היצ'קוק. לסגנון ספרותי זה הייתה מקבילה קולנועית בסוגה של הקולנוע האפל (Film Noir); ואכן ספריו שהוסרטו היו בסוגה קולנועית זו. המפרי בוגרט העתיק לבד הקולנוע בנאמנות את דמותו של פיליפ מרלו, ועד לימים אלו מזוהה עם דמותו. ספריו של ריימונד צ'נדלר נחשבים כיצירות אמנות לכל דבר. הוא זכה להערצת אחיו הסופרים וכיום נלמדות יצירותיו במיטב האוניברסיטאות והוא נחשב אחד מטובי כותבי הפרוזה של המאה העשרים. צ'נדלר יצר דמות של בלש חדש. פיליפ מארלו הוא בעל ראייה חדה וזיכרון מעורר השתאות לפרטים הקטנים. הוא מתואר אמנם כאיש ציני וקשוח; אך מעבר לחיצוניות זאת מסתתר אדם טוב לב ונדיב, המעוניין להילחם ברע, ולהחזיר לעולם את הטוב והצודק שבו. יוצרו של מארלו, הסופר ריימונד צ'נדלר, שנא עובדות יבשות ועל כן מיעט בפרטים ביוגרפים ברורים לגבי הגיבור שלו. מארלו מופיע לראשונה כגיבור הסיפור הקצר הראשון של צ'נדלר "העד", שיצא לאור בשנת 1934, אולם הוא אינו נזכר בו בשמו. מאוחר יותר התפרסם הסיפור בשנית בספר "צרות הן המקצוע שלי", אסופה בת ארבעה סיפורים קצרים מאת צ'אנדלר, כאשר הפעם הקפיד הסופר לציין כי הגיבור הוא מרלו. בשנת 1939 יצא לאור הרומן הראשון פרי עטו של צ'אנדלר, "השינה הגדולה", בו מוזכר מרלו לראשונה בשמו. מרלו מתואר בספר כגבר קשוח, גובהו כמטר ושמונים והוא שוקל כשמונים וחמישה קילוגרם. הוא שותה ויסקי (בעיקר בורבון) וברנדי. אף כי הוא שותה כמויות גדולות של אלכוהול ועם זאת כמעט אף פעם אינו משתכר עד אובדן שליטה מלא או חלקי. למעשה האלכוהול לא מאט אותו כלל, רק מכהה את הכאב על מנת לאפשר לא להמשיך ללא לאות במרדף אחר הפתרון התעלומה שלפניו. הוא לא בררן לגבי טיב המשקה שלו פרט לכך שיוגש בכוס אם כי גם את העיקרון הזה הוא מוכן לנטוש לעיתים עבור משקה הגון. מרלו הוא רווק כבן שלושים ושלוש ובעברו שימש כבלש משטרה וכחוקר במשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס. לאורך סדרת הספרים מתגלה מרלו כצלף הבקי היטב בשימוש באקדח וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף. בשיחה שמתנהלת בין מרלו לשוטר מבהיר מרלו את הפילוסופיה שלו לגבי האקדח שהוא נושא כי אין צורך באקדח בקליבר גדול כי אם להסתמך על ירי מדויק במקום על כושר העצירה של קליע בקוטר גדול. בין ספר לספר וגם בסיפורים הקצרים אודותיו משתנה סוג האקדח שבידו. כך למשל: ברומן "השינה הגדולה" ו-"The High Window" הוא משתמש בקולט חצי אוטומטי בקוטר 0.38. בספר "צרות הן המקצוע שלי" הוא משתמש בלוגר חצי אוטומטי בקוטר 9 מ"מ. את שאר הפרטים על פיליפ מארלו משאיר צ'נדלר לפרשנותו של הקורא. באף אחד מספריו לא מצוין אירוע או מקרה בעברו של מארלו אשר הפכוהו למריר וציני מחד, ועם זאת לוחם בלתי מתפשר למען הצודק החלש והנדכא. עם זאת ישנם רמזים ופרטים על עברו לאורך הספרים. אחד הרמזים האלה, המגלה טפח מעברו של מארלו כחייל לשעבר, מתגלה בשיחתו של מארלו עם נוריס, רב המשרתים, בספר "השינה הגדולה". אף כי מרלו אינו מסתייג מהפעלת אלימות וכוח לעת מצוא, הוא אינו עושה זאת ללא הבחנה, והוא בעל חוש צדק ומוסר מפותח. בספר "שלום ולא להתראות" הוא מודה כי הרג בעבר, אולם מקריאה בספריו של צ'נדלר עולה כי עשה זאת רק פעמיים, ברומן הראשון אודותיו – "השינה הגדולה" עת ירה בקנינו, מתנקש השכיר של המאפייה, ובסיפור הקצר "העד" כאשר הוא וברני אולס הרגו בקרב יריות רוצח שכיר בשם פוק אנדרוז. ספריו של ריימונד צ'נדלר, ובהם דמותו של מרלו, תורגמו ברובם לעברית וזאת בניגוד לרוב רובם של סיפוריו הקצרים. "העד" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1934. סיפורו הקצר הראשון של צ'אנדלר. הבלש המופיע בו לא נזכר בשמו. מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור ונקב בשמו של הגיבור, הלא הוא פיליפ מרלו. "דגי זהב" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1936. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם קרמודי, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו. "שרב" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1938. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם ג'ון דלמאס, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו. "צרות הן המקצוע שלי" – סיפור קצר שיצא לאור בשנת 1939. בסיפור המקורי מכונה הבלש בשם ג'ון דלמאס, אולם מאוחר יותר שיכתב הסופר את הסיפור כך שיהא לסיפור של פיליפ מרלו. ארבעת הסיפורים הנ"ל יצאו לאור בעברית באסופה בשם "צרות הן המקצוע שלי" בהוצאת מעריב שנת 2004. תרגם מאנגלית דניאל מזרחי. "השינה הגדולה" – הרומן הראשון של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1939. הספר יצא בעברית בהוצאת כתר בשנת 2005. תרגם מאנגלית דוד חנוך. "היי שלום יפתי" – הרומן השני של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1940. הספר יצא בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1999. תרגם מאנגלית משה רון. "The High Window" – הרומן השלישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1940. נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית. "האישה באגם" – הרומן הרביעי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1943. הספר יצא בעברית בהוצאת כתר בשנת 2013. תרגם מאנגלית אסף שור. "האחות הקטנה" – הרומן החמישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1949. הספר יצא בעברית בהוצאת זמורה ביתן בשנת 1987. תרגם מאנגלית ראובן לסמן. "The Simple Art of Murder" – אסופת סיפורים קצרים פרי עתו של ריימונד צ'נדלר אשר יצאה לאור בשנת 1950. הספר יצא לאור כאשר המאמר על כתיבת סיפורי מתח "האומנות הפשוטה של רצח" משמש כפתיח לאסופת סיפרים קצרים. בין השאר מופעים בה הסיפורים: "צרות זה המקצוע שלי" ו"דגי זהב". "שלום ולא להתראות" – הרומן השישי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1953. הספר יצא בעברית בהוצאת מודן שנת 1985. תרגם מאנגלית עמשי לוין. "פלייבק" – הרומן השביעי של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1958. תורגם לעברית בשנת 2014 בהוצאת כתר. תרגם מאנגלית אסף שור. "Poodle Springs" – הרומן השמיני של צ'נדלר יצא לאור בשנת 1959. הסופר הספיק לכתוב רק ארבעה פרקים מתוך הספר לפני מותו, עם זאת בשנת 1989 הוא הושלם, לאחר שהסופר רוברט ב. פארקר, יוצרו של דמות הבלש הפרטי ספנסר, נבחר על ידי יורשיו של צ'נדלר להשלימו. נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית. "The Pencil" – סיפור קצר, האחרון פרי עתו של צ'נדלר, נכתב בשנת 1959. הסיפור הוא היחיד שנכתב במקור כסיפור קצר על פיליפ מרלו, ולא שוכתב לאחר הופעת "השינה הגדולה". נכון לשנת 2007 לא תורגם לעברית. ספרו של הסופר עמוס קינן "את והב בסופה" (כתר, 1988) מושפע מכתיבתו של צ'אנדלר, בסגנון החד ובדיבור התמציתי של הדמויות. כמו כן דמותו של פיליפ מרלו מוזכרת פעמים רבות, למשל "יש לי מחשבה משעשעת: פיליפ מארלו יושב עכשיו במשרדו המאובק, בוהה אל החשבונות שאין לו מאיפה לשלם אותם. ואז אני נכנס בדלת מבלי לדפוק. הוא לא מופתע. הוא רגיל לביקורים כאלה. אולי רק לשכאלה. לכן יש לו אקדח בכיס. תשמע, אני אומר לו, אין לי הרבה כסף לשלם לך. אולי חמישים דולר. אני רוצה שתברר לי מי אני." (עמ' 23) ברומן הבלשי "יתבטל העולם" מאת אמיר חרש (כתר, 2013) שמו של הבלש הוא פיליפ בוזגלו, כמחווה לפיליפ מרלו. שרלוק הולמס מדיה וקבצים בנושא פיליפ מרלו בוויקישיתוף צרות הן המקצוע שלי / ריימונד צ'נדלר – מאמר מאת דן לחמן דן לחמן, ריימונד צ'נדלר והבלשים רון מיברג, האקדוחן, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2004 עמיחי שלו, כולם אוהבים את ריימונד, באתר ynet, 26 במרץ 2009. "The Simple Art of Murder " – מאמר מאת צ'נדלר יונתן פיין, הבלתי-מתורגמים: בלשים לא מתים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2012 הספרים של פיליפ מרלו, באתר "סימניה" רון מיברג, בלש במים, סופהשבוע,‏ 23 בדצמבר 2013. אמנון ז'קונט על דמות הבלש יוצאת הדופן של הסופר ריימונד צ'נדלר, באתר וואלה, 13 בינואר 2014. מתן חרמוני, איך ייתכן שנותרתי אדיש לבלש האהוב על יאיר לפיד, באתר הארץ, 7 במרץ 2014. אהרון לפידות, "האישה באגם", באתר ישראל היום, 28 במרץ 2014. ynet, בואו לקרוא: הרומן האחרון מסדרת פיליפ מרלו, באתר ynet, 5 בספטמבר 2014. פיליפ מרלו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)