laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטנלה פאנטרופית

סטנלה פאנטרופית (שם מדעי: Stenella attenuata; ידועה גם כסטנלה ברודה) הוא מין של דולפין מהסוג סטנלה החי בטבע ברוב האוקיינוסים הטרופיים מסביב לעולם. דולפין זה ידוע בעיקר בקפיצותיו המיוחדות. בעבר הם נפגעו מספינות לדיג טונות שתפסו דולפינים ברשתות וצמצמה את מזונם, אך עקב מאמצים להפסקת ספינות אלה האוכלוסייה התאוששה וכיום זהו מין נפוץ ביותר. זהו מין דולפין בינוני שאורכו 2.5 מ' ומשקלו 201 ק"ג בממוצע. הם מתבגרים בגיל 10 אצל זכרים ו12 אצל נקבות ויכולים לחיות עד 40 שנה בטבע. הוא בעל חרטום מוארך, סנפיר גב קטן וזנב ארוך ושרירי. הדולפינים בעלי בטן לבנה, גוף בצבע אפור וגב וסנפירים אפורים כהים. הראש והלסת אפורים כהים והלסת התחתונה לבנה בקצה והם מנוקדים ברוב גופם. דולפינים אלה יודעים לזנק בפיתולים מיוחדים, בהרבה מקרים ביחד עם דולפינים נוספים. הם חיים בחבורות גדולות וקופצים גם למראה ספינות ואופנועי ים. באוקיינוס השקט הם חיים ושוחים יחד עם טונות זהובות ומחפשים יחד טרף קטן יותר כמו להקות סרדינים או דיונונים. התקהלותם יחד עם דגי הטונה גרמה להם להיתפס יחד איתם ברשתות לצמצם את אוכלוסייתם עד שארגון "דולפין ידידותי" הצליח להפסיק את השימוש ברשתות כלפי הדולפינים. לדולפין זה 4 תת-מינים: S. a. attenuata S. a. graffmani S. a. subspecies A S. a. subspecies B מדיה וקבצים בנושא סטנלה פאנטרופית בוויקישיתוף סטנלה פאנטרופית, באתר ITIS (באנגלית) סטנלה פאנטרופית, באתר NCBI (באנגלית) סטנלה פאנטרופית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטנלה פאנטרופית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סטנלה פאנטרופית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטנלה פאנטרופית, באתר GBIF (באנגלית) סטנלה פאנטרופית באתר הרשימה האדומה של IUCN סטנלה פאנטרופית באתר הרשימה האדומה של IUCN
סטנלה אטלנטית

סטנלה אטלנטית (שם מדעי: Stenella frontalis) הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי באוקיינוס האטלנטי באזור זרם הגולף. דולפין זה מזוהה בזכות העור המנומר שלו על רקע גוף כחול כהה עד לבן. אורכו של דולפין זה 2.26 מ' אצל זכרים ו-2.29 מ' בנקבות ומשקלו 140 ק"ג בזכרים ו-130 ק"ג בנקבות. הצעירים נולדים באורך 35-43 ס"מ. הצעירים אפורים-לבנים או לבנים לגמרי וללא כתמים, כשהבוגרים (מגיל 3–4) בעלי גוף אפור, קצה אפור כהה בגב ובזנב והבטן לבנה. הם גם מנוקדים בכתמים. הם בעלי לסתות מוארכות, סנפיר גב קטן וזנב ארוך. דולפינים אלה חברתיים ומשתמשים בקולות רבים כדי לתקשר ביניהם באמצעות שריקות גבוהות. הם נוטים לקפוץ לגובה מחוץ למים ולפתל את הגוף. הם נוטים להתגודד ליד ספינות ואופנועי ים ושוחים בהרבה מקרים ליד מינים אחרים של סטנלות וגם מינים אחרים של דולפינים כמו הדולפינן. באזורים כמו איי בהאמה הדולפינים גם ידידותיים לאנשים וצוללים יחד איתם. הסטנלה חיה באזורים הממוזגים והטרופיים של האוקיינוס האטלנטי. הם חיים בעיקר בחצי המערבי של האוקיינוס, בין חופי פלורידה לברמודה ואולי גם במפרץ מקסיקו. הם יותר נדירים מזרחה משם, ליד האיים האזוריים והאיים הקנריים. הם נמצאו גם צפונה משם עד לחופי קייפ קוד ודרומה עד ריו גראנדה דו סול שבברזיל ובחופי מערב אפריקה. במערב מגיעים עד ספרד. כל שנה אלפי דולפינים נתפסים בצלצלי דיג שהורגים אותם, אבל הפגיעה אינה משפיעה על רוב הדולפינים שלא נמצאים בטווח הרשתות אל הרחק מהחופים. מדיה וקבצים בנושא סטנלה אטלנטית בוויקישיתוף סטנלה אטלנטית, באתר ITIS (באנגלית) סטנלה אטלנטית, באתר NCBI (באנגלית) סטנלה אטלנטית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטנלה אטלנטית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סטנלה אטלנטית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטנלה אטלנטית, באתר GBIF (באנגלית) סטנלה אטלנטית באתר הרשימה האדומה של IUCN סטנלה אטלנטית באתר הרשימה האדומה של IUCN
סטנלת קליימן

סטנלת קליימן (שם מדעי: Stenella clymene) הוא מין של דולפין מהסוג סטנלה החי במרכז האוקיינוס האטלנטי. מין זה התגלה בשנת 1846 ונחשב לתת-מין של סטנלה ארוכת-חרטום ובהמשך לתת-מין של סטנלה מפוספסת, עד שהפך עצמאי בניתוחי DNA התגלה זה הוא תוצר של כלאיים בין סטנלה ארוכת-חרטום וסטנלה מפוספסת אשר קרו לפני כ-5000 שנה מאז סטנלת קליימן נהייתה עצמאי בעקבות הפוריות של בני הכלאיים והתפתחה עצמאי. אורכה של הסטנלה הוא 2.2 מטרים בממוצע ומשקלה 75-80 קילוגרמים. הם בעלי חרטום מוארך ביחס לשאר הדולפינים ובעלי אזור לבן בשליש התחתון שלהם, אפור בהיר בשליש האמצעי שלהם וכן לאורך החרטום ולצד העין הקטנה ושליש אפור כהה מלמעלה. תפוצת הסטנלה בטבע הוא באוקיינוס האטלנטי הרחק מהחופים. הם חיים באזורים הטרופיים והממוזגים מניו ג'רזי עד ריו דה ז'ניירו במערב התפוצה וממרוקו עד אנגולה במזרח התפוצה. הם נצפו גם במפרץ מקסיקו אך לא בים התיכון. הוא צולל עד עומק 100 מטר, לאורך השכבות העליונות של האוקיינוס ושם מחפש בקבוצות גדולות את טרפו הכולל להקות דיונונים ודגים. הם פעילים ביום ובלילה. הם חיים בחבורות גדולות ומלוכדות העוזרות אחד לשני ומטפלים גם בצעירים. דולפינים אלה יודעים לזנק מעל פני המים ולפתל את גופם בצורה מיוחדת. מדיה וקבצים בנושא סטנלת קליימן בוויקישיתוף סטנלת קליימן, באתר ITIS (באנגלית) סטנלת קליימן, באתר NCBI (באנגלית) סטנלת קליימן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטנלת קליימן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) סטנלת קליימן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטנלת קליימן, באתר GBIF (באנגלית) סטנלת קליימן באתר הרשימה האדומה של IUCN
קטלן גמדי

קטלן גמדי (שם מדעי: Feresa attenuata) הוא מין של לוייתן שיניים גדול ממשפחת הדולפיניים וקרוב משפחה רחוק של לווייתן האורקה שהוא גם אויבם היחיד בטבע. המין התגלה כבר ב-1874 על ידי החוקר ג'ון גריי (1800 – 1875), אך רק מגולגולות. פריטים חיים התגלו רק ב-1952. למרות הדמיון שלו לאורקה, הוא שייך לסוג שונה והוא המין היחיד בו. לווייתן זה הוא מין גדול במשפחתו ומגיע לגודל של אדם בוגר. אורכו 2.1–2.6 מטרים (6.9–8.5 רגל) ומשקלו 110–170 ק"ג. הוא בעל גוף חזק ומוקשח שחור לגמרי, למעט הבטן והאזורים התחתונים. הראש עגלגל ולא בעל "מקור" אך בעל שיניים חדות בתוכו. סנפיר הגב גדול כמו אצל האורקה. הם נמנעים מקרבה לאנשים. הם קופצים מדי פעם אבל אינם אקרובטיים כמו שאר הדולפינים. קל להתבלבל איתם עם מינים דולפינים אחרים כמו עבשן קטלני או לווייתן דלוע ראש. הוא חי בטבע בקבוצות של 10–30 פרטים ובהרבה פעמים הלהקות יותר גדולות. המזון הרגיל שלהם הוא דיונונים ודגים קטנים, אך בדומה לאורקות הם טורפים גם יונקים ימיים אחרים, למשל את הדולפין המצוי. הם חיים בטבע ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והממוזגים, הרחק מהחוף. הם נפוצים במיוחד באוקיינוס השקט בחצי הכדור המזרחי. הם נפוצים ביותר בחופי יפן והוואי וכן בסרי לנקה שבאוקיינוס ההודי ובאנטילים הקטנים שבאוקיינוס האטלנטי. אומדן האולוסייה העולמית מגיע ל-38,900 פרטים. לא ידוע מה מצב השימור שלהם. מדיה וקבצים בנושא קטלן גמדי בוויקישיתוף קטלן גמדי, באתר ITIS (באנגלית) קטלן גמדי, באתר NCBI (באנגלית) קטלן גמדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קטלן גמדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קטלן גמדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קטלן גמדי, באתר GBIF (באנגלית) קטלן גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דולפין איראוואדי

דולפין איראוואדי (שם מדעי: Orcaella brevirostris) הוא מין ממשפחת הדולפיניים בעל ראש רחב וקצר שמזכיר מעט לבנתן, והוא נפוץ במפרץ בנגל ובחופי דרום-מזרח אסיה ודרומה עד אוסטרליה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הוא חי גם במים מליחים ובנהרות של דרום-מזרח אסיה. דולפין האיראוואדי קטן בממדיו ובעל סנפיר גב קטן ומעוגל, גופו כחול ולבן מלמטה והראש מעוגל ובעל פה קטן ביותר ולא דומה לצורות המקור הנפוצות אצל רוב הדולפינים. סנפיריו רחבים ובעלי קפלים והוא איטי יחסית לשאר קרוביו. קרוב משפחתו היחיד הוא דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי ושניהם הם המינים היחידים בסוג דולפין סלוד-סנפיר, שקרוב ללווייתן האורקה. אורכו הממוצע 2.3 מטרים ומשקלו 90–200 קילוגרם. האורך המרבי הוא 2.75 מטרים. לעיתים טועים בינו לבין מיני לווייתנים החיים באזורו כמו פוקנה הודית או סוסא הודי, אך הפוקנה חסרת סנפיר גבי והסוסא בעל לסת מוארכת. הדולפין משתמש באיכון ההד שלו כדי לאתר דגים, ביצי דגים, דיונונים וסרטנים למאכל, והוא יודע גם לרעות את הדגים בלהקות, בדרך כלל בעומק. הם עצמם חיים בקבוצות של 2–3 פרטים, אך במקרים מסוימים גם עד 25 פרטים. הם לא קופצים כל כך מעל המים אך יורקים מים מפיהם. בניגוד לרוב הדולפינים, דולפין זה חי בנוח גם במי הים וגם בנהרות כמו הנהר איראוואדי (אנ') שעל שמו הוא קרוי. הוא חי ממפרץ בנגל עד לגינאה החדשה ולפיליפינים. הם אינם חיים באוקיינוס מעבר לחופים. הם נפוצים גם בשפכי נהרות בבורנאו: בסבאח ובסראוואק שבמלזיה, בברוניי ובקלימנטן שבאינדונזיה. רוב הפרטים החיים בבנגלדש והודו (כמעט 90% מהאוכלוסייה) מצויים בסכנת הכחדה חמורה. מדיה וקבצים בנושא דולפין איראוואדי בוויקישיתוף דולפין איראוואדי, באתר ITIS (באנגלית) דולפין איראוואדי, באתר NCBI (באנגלית) דולפין איראוואדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין איראוואדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) דולפין איראוואדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין איראוואדי, באתר GBIF (באנגלית) דולפין איראוואדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי

דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי (שם מדעי: Orcaella heinsohni) הוא מין קטן ממדים ממשפחת הדולפיניים בעל ראש קצר, המצוי בטבע בחופים הטרופיים שמצפון לאוסטרליה באוקיינוס השקט וצפונה עד גינאה החדשה. דולפין זה נחשב במשך שנים רבות לתת-מין של דולפין איראוואדי וב-2005 הוגדר כמין עצמאי. הוא חי באותם אזורים כמו קרובו אך אזור תפוצתו מזרחי יותר[דרושה הבהרה]. הוא צבעוני וקטן מקרובו ונפוץ יותר בטבע. ללווייתן זה שלוש שכבות צבע: החלק העליון חום, הצדדים חומים בהירים והבטן לבנה. הוא בעל לסתות קצרות המזכירות את מראה הלבנתן הארקטי. הסנפירים גדולים ומעוגלים ומכבידים על מהירותו. סנפיר הגב קטן וישנו קמט קטן בצוואר. דולפינים אלה לא נוהגים לקפוץ אך נוהגים להתיז מים מפיהם. אורכם הממוצע 2.1-2.4 מטרים ומשקלם 114–133 קילוגרם. דולפינים אלה נמצאים בסכנה בשל ציד בידי ילידים בגינאה החדשה, אך בעיקר כתוצאה מטביעה ברשתות דייגים[דרושה הבהרה]. מדיה וקבצים בנושא דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי בוויקישיתוף דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי, באתר ITIS (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי, באתר NCBI (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי, באתר GBIF (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שמידע

שמידע היה מבני שבט מנשה, ועל שמו נקראת משפחת השמידעי. שם המשפחה על שמו משותף לכמה אנשים. האם התכוונתם ל... אבישי שמידע – בוטנאי ישראלי משה שמידע – ראש ישיבת גרודנא באשדוד נועה שמידע – אמנית ומאמנת לחימה ישראלית, בתו של אבישי שמידע ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק ל"ב
סוסא

סוסא (שם מדעי: Sousa) הוא סוג של דולפינים בינוניים בעלי גב קמור מעט ולסת בינונית באורכה. צבעם בדרך כלל ורדרד-אפור. דולפינים אלה חיים באזורים הטרופיים בקרבה ליבשות בדרך כלל. הם נפוצים באוקיינוס האטלנטי המערבי, האוקיינוס ההודי והחלק המזרחי של האוקיינוס השקט. כמו רוב הדולפינים הם בעלי חרטום מוארך ובתוכו שיניים רבות והעיניים קטנות ולא תמיד שימושיות. חלק ממינים אלה חיים גם בשפכי נהרות ואף נכנסים לתוך הנהרות למרחק קצר. בסוג זה ישנם 4 מינים: סוסא הודי (Sousa plumbea) - החי באזור המערבי של האוקיינוס ההודי סוסא גיבן (Sousa chinensis) - נפוץ באזור האוקיינוס ההודי והשקט וגם בישראל סוסא אוסטרלי (Sousa sahulensis) - מין חדש שהתגלה ב-2014 סמוך לחופי אוסטרליה סוסא אטלנטי (Sousa teuszii) - החי בחופי מערב אפריקה ממרוקו עד לאנגולה מדיה וקבצים בנושא סוסא בוויקישיתוף סוסא, באתר ITIS (באנגלית) סוסא, באתר NCBI (באנגלית) סוסא, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סוסא, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוסא, באתר GBIF (באנגלית)
סטנלה

סטנלה (שם מדעי: Stenella) הוא סוג במשפחת הדולפיניים בעל מינים בעלי חרטום מוארך מעט, סנפירי גב גדולים וסנפירי גפיים קטנים. דולפינים אלה מתקהלים בלהקות ויודעים לקפוץ בתנועות מיוחדות באוויר, בעיקר כשהם בקבוצות גדולות. חלק מהמינים מנומרים ואחרים מפוספסים והם נמצאים בעיקר באוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים. בסוג ישנם 5 מינים: מדיה וקבצים בנושא סטנלה בוויקישיתוף סטנלה, באתר ITIS (באנגלית) סטנלה, באתר NCBI (באנגלית) סטנלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סטנלה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סטנלה, באתר GBIF (באנגלית)
פוהרבישצ'ה

פוהרבישצ'ה (באוקראינית וברוסית: Погребище, ברוסית נהגה: פוגרבישצ'ה; ביידיש: פּאָרעבישטש) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בסמוך למוצא נהר רוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. יישוב במקום מושבה של העיירה נזכר לראשונה בשנת 1148, ובתחילת המאה ה-13 נקרא היישוב בשמו הנוכחי. במאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,494 יהודים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בשנת 1919, נערכו ביישוב שני פוגרומים קטלניים. ב-18 במאי רצחו חיילי הצבא האדום כ-400 יהודים בעיירה, ובין ה-18 ל-21 באוגוסט רצחו אוקראינים כ-350 יהודים נוספים בה, ופצעו כ-100. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. ב-21 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הוציאו בה להורג תוך מספר ימים כמה עשרות יהודים, בסיוע שוטרים אוקראינים. ב-18 באוקטובר 1941 ריכזו שוטרים אוקראינים וגרמנים כ-1,300 מיהודי העיירה, ורצחו אותם בבורות ירי ביער סמוך. בימים שלאחר מכן נרצחו כ-400 יהודים נוספים שהסתתרו בעיירה ובכפרי הסביבה. כ-200 יהודים מסביבת העיירה, ויהודים שהצליחו להימלט מהאקציה בה, רוכזו בגטו קטן שהוקם ביישוב, בו הועסקו בעבודות כפייה, וסבלו מרעב ומקור. ביוני 1942 נרצחו כל יושבי גטו זה. מקהילת פוהרבישצ'ה שרדו את השואה בין 16 ל-18 יהודים. מדיה וקבצים בנושא פוהרבישצ'ה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פוהרבישצ'ה פוגרבישצ'ה (Pogrebishche), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פוהרבישצ'ה", באתר JewishGen (באנגלית) מרטין דין (אנ'), פוגרבישצ'ה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1561–1562), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) פוהרבישצ'ה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
מפרץ פולס

מפרץ פולס (באנגלית: False Bay; באפריקאנס: Valsbaai; מילולית: "המפרץ הכוזב") הוא מפרץ בדרום אפריקה, התחום ממזרח בכף האנגקליפ וממערב בכף התקווה הטובה. רוחבו המרבי 30 ק"מ. מגלה הארצות הפורטוגלי בארתולומיאו דיאש היה הראשון שהזכיר את המפרץ בכתביו, לאחר שהפליג בו ב-1488, ותיאר אותו כ"מפרץ בין ההרים". לא ברור מתי ניתן למפרץ שמו, אך הוא היה בשימוש לפחות מראשית המאה ה-18. מקור השם הוא בטעות רווחת בקרב הספנים שהגיעו לאזור ממזרח, הספנים סברו בטעות שכף האנגקליפ הוא כף התקווה הטובה ועל כן הניחו שהם נמצאים במפרץ השולחן שמעברו השני של כף התקווה הטובה. צדיו המזרחי והמערבי של המפרץ סלעיים מאוד, ומעליהם מתנשאים הרים וצוקים. החוף הצפוני חולי, ומצפון לו משתרע אזור הקייפ פלאטס ("מישורי הכף"). לחופי המפרץ מספר עיירות, בהן סיימונס טאון, פיש הוק, מיוזנברג וסטראנד. מדיה וקבצים בנושא מפרץ פולס בוויקישיתוף מפרץ פולס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה ובנושא מפרצים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דולפין סלוד-סנפיר

דולפין סלוד-סנפיר (שם מדעי: Orcaella) הוא סוג קטן במשפחת הדולפיניים ובו 2 מינים החיים בנהרות ובחופים באזור הודו ודרום-מזרח אסיה ומזרחה לעבר אוסטרליה. אלו דולפינים קטנים ומוזרים בעלי ראש גדול, לסת קצרה וחסרת "מקור" וקמט בצוואר. בצורתם הם מזכירים לבנתנים קטנים טרופיים. למעשה קרובי משפחתם של לווייתנים אלה הם הוא לוויתן האורקה הקטלני. בסוג זה ישנם 2 מינים: דולפין איראוואדי (Orcaella brevirostris) דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי (Orcaella heinsohni) מדיה וקבצים בנושא דולפין סלוד-סנפיר בוויקישיתוף דולפין סלוד-סנפיר, באתר ITIS (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר, באתר NCBI (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דולפין סלוד-סנפיר, באתר GBIF (באנגלית)
פודמביצה

פודמביצה (בפולנית: Poddębice) היא עיירת מחוז בפרובינציית לודז' שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. פודדמביצה נזכרת לראשונה במאה ה-14, ובשנים אלה הוענקו לה זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות. יהודים התיישבו בעיירה בשנות ה-70 של המאה ה-18, ונטלו חלק משמעותי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1879 נפגעה הקהילה בעיירה כתוצאה משריפה גדולה שפרצה בה. במהלך מלחמת העולם הראשונה נרצחו מספר יהודים מהעיירה בסביבת היישוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,400 יהודים, מתוך כ-3,100 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל. ב-7 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. בנובמבר 1940 רוכזו כ-1,500 יהודי העיירה בגטו שהוקם ברובע מוזנח בה, אליו הובאו בהמשך כ-600 מיהודי לנצ'יצה. מעת לעת ביצעו הגרמנים מעשי התעללות והשפלה בגטו שבעיירה. במקרה אחד הוצת זקנו של יהודי חרדי, ובמקרה אחר ניסו חיילים לאנוס נשים יהודיות, ולאחר מכן הואשמו בידי הרשויות ב"חילול הגזע". ב-17 במרץ 1942 נתלו בעיירה חמישה יהודים באופן פומבי. בד בבד שולחו יהודים מהגטו למחנות עבודה, מהם חלקם לא שבו. ב-10 באפריל 1942 רוכזו כ-1,800 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה במבנה הכנסייה המקומית, ושם הוחזקו ללא מזון או שתייה כעשרה ימים. תמורת שוחד גדול, הצליחו חברי היודנרט המקומי להכניס למבנה מעט מים ולחם, אך כמה עשרות יהודים מתו במקום. לאחר מכן, ערכו הגרמנים סלקציה ביהודים. חלק מהילדים ומהקשישים נרצחו במקום, מספר צעירים שולחו לעבודות כפייה בגטו לודז', וכל יתר היהודים שולחו ישירות למחנה ההשמדה חלמנו. מקהילת פודמביצה שרדו את השואה יהודים בודדים, ובהם שני יהודים שהצליחו להסתתר בכנסייה בעת האקציה. מדיה וקבצים בנושא פודמביצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פודמביצה פודמביצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין פודמביצה (Poddębice), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פודמביצה", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטהה קריימר, פודמביצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 94–95), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אושי

אושי (בצרפתית: Ouchy) היא שכונה, אזור תיירות ובילוי שעות פנאי פופולרי ונמל על חוף אגם ז'נבה, בעיר לוזאן. אושי הייתה יישוב הקבע הראשון באזור לוזאן - היה בה בסיס צבאי של רומא ששרידיו מוצגים לקהל כאתר ארכאולוגי. זאת בניגוד למרכז העיר של לוזאן, שנבנה רק עם נפילת האימפריה הרומית. מאושי יוצאות הפלגות יומיות אל אביאן-לה-בן (Évian-les-Bains) שבצרפת, מגיעים אליה מספר קווי אוטובוס ועד שנת 2006 הגיע גם קו רכבת תלולת מסילה, שהיה קרוי ה"פיסל" והשתייך למערך הרכבת הקלה של לוזאן. בשנת 2008 נפתחה הארכה לקו הרכבת הקלה M2 של העיר ומאז הוא כולל גם את המסלול, שהיה של ה״פיסל״. באושי ממוקמת גם טירה מימי הביניים, הקרויה טירת אושי (Château d'Ouchy). נכון לשנת 2015, היא אחד מבתי המלון שבשכונה. בשכונה ממוקם גם המוזיאון האולימפי. מדיה וקבצים בנושא אושי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בשווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדוכסות הגדולה של פרנקפורט

הדוכסות הגדולה של פרנקפורט (בגרמנית: Großherzogtum Frankfurt) הייתה מדינת לוויין של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, שכללה חלק ניכר מהשטחים של נסיכות הבוחר ממיינץ לשעבר יחד עם העיר החופשית פרנקפורט, ופורקה לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג. פרנקפורט איבדה את מעמדה כעיר קיסרית חופשית בשנת 1806, עם פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה. העיר הוענקה לארכיבישוף הקודם של מיינץ, קרל תאודור אנטון מריה פון דלברג (אנ'), והפכה לנסיכות פרנקפורט. בשנת 1810 נאלץ פון דלברג לוותר על נסיכות רגנסבורג לטובת ממלכת בוואריה, ובעקבות כך צירף את השטחים שהיו בחזקתו ליצירת הדוכסות הגדולה של פרנקפורט. הדוכסות כללה את העיר פרנקפורט, נסיכות אשפנבורג, נסיכות נסאו-אורנז'-פולדה, רוזנות הנאו, ורוזנות וצלאר, ובירתה הייתה העיר אשפנבורג. על אף שהדוכסות הייתה בשליטת פון דלברג, השטח למעשה נשלט על ידי נציבים צרפתים. על פי חוקת הדוכסות הגדולה, לאחר מותו של פון דלברג, המדינה תעבור לשליטת אז'ן דה בוארנה. ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, עברה הדוכסות לשליטת אז'ן דה בוארנה. בדצמבר 1813 פורקה הדוכסות הגדולה, לאחר שנכבשה על ידי כוחות בעלות הברית. בעוד העיר פרנקפורט חזרה להיות עיר חופשית, רוב שטחה של הדוכסות הגדולה סופח לממלכת בוואריה. מדיה וקבצים בנושא הדוכסות הגדולה של פרנקפורט בוויקישיתוף
פולאווי

פולאווי (בפולנית: Puławy) היא עיר מחוז בפרובינציית לובלין שבפולין, במפגש הנהרות ויסלה וקורובקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית בת 3,000 נפשות. פולאווי נזכרת לראשונה במאה ה-15, עת הייתה כפר בבעלות אצולה. בשנת 1706 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בשנת 1906 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,200 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך פעילות בתי ספר מרשתות בית יעקב ויבנה. כמו כן, שימשה העיר כמרכז חסידי. באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך הטלת תשלומי כופר על הקהילה. בסוף אוקטובר 1939 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה. ב-28 בדצמבר 1939 גורשו כ-2,500 יהודי העיר הנותרים לגטו אופולה לובלסקי, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. מחנה עבודה שהוקם בעיר, בו רוכזו בשנת 1942 כ-200 עובדים יהודים, חוסל באמצע שנת 1943. פורטוגל קשטלו ברנקו, פורטוגל צרפת דואה (אנ'), צרפת מ. צאנין, פולאב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 55–59 מדיה וקבצים בנושא פולאווי בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת פולאוו, בספריית העיר ניו יורק פולווי (Puławy), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פולאווי", באתר השטעטל הווירטואלי אנדראה לב ולאורה קרגו, פולאווי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 699–701), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
נסיכות אשפנבורג

נסיכות אשפנבורג (בגרמנית: Fürstentum Aschaffenburg) הייתה מדינה בשטחי האימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן בשטחי הקונפדרציה של הריין. לאחר פירוק נסיכות הבוחר ממיינץ בעקבות חילוט נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, קיבל הארכיבישוף של מיינץ קרל תאודור אנטון מריה פון דלברג (אנ') בתור פיצוי את חלק משטחי הנסיכות, שנקראו נסיכות אשפנבורג. בשנת 1810 נאלץ פון דלברג לוותר על נסיכות רגנסבורג שהייתה אף היא בחזקתו, לטובת ממלכת בוואריה, ובעקבות כך צירף את השטחים שהיו בחזקתו יחד עם העיר פרנקפורט, ליצירת הדוכסות הגדולה של פרנקפורט.
פומפיאן

פומפיאן או פומפיאני (בליטאית: Pumpėnai, פומפנאי; בפולנית: Pompiany) היא עיירה במחוז פוניבז' שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. בשנת 1638 נבנתה ביישוב כנסייה ראשונה, ובשנת 1792 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1827 הוקם ביישוב מנזר. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,017 יהודים, ובין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, ופעלו בה מוסדות חינוך דתיים. עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940 נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב. ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ומספר ימים לאחר מכן החלו השוטרים הליטאים לחטוף את יהודי העיירה לעבודות כפייה, תוך שוד רכושם והתעללות בהם. ב-15 ביולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו בן שישה בתים, שהוקף בגדר תיל, בו שררו תנאי רעב. ב-26 באוגוסט 1941 רצחו הליטאים את יהודי הגטו בבורות ירי ביער פיוסט (Pajuoste) ובסמוך לכפר ז'דייק (Žadeikiai). בשעת האקציה עינו הליטאים למוות את רב הקהילה, מאיר יצחק חייט. מדיה וקבצים בנושא פומפיאן בוויקישיתוף פומפין (Pumpėnai או Pampenai), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פומפיאן", באתר JewishGen (באנגלית) 'פומפיאן (פומפאנאי), מחוז פוניבאז', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 334 טור 2 ואילך (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1564 ואילך). אלכסנדר קרוגלוב (רו'), פומפנאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1108), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
פסווליס

פסווליס (בליטאית: ‏Pasvalys‏Ⓘ‏; בפולנית: Poswol, פוסבול; ביידיש: פּאָסװאָל) היא בירת מחוז המשנה פסווליס במחוז פוניבז' בצפון ליטא. בעיירה, השוכנת על גדת נהר סבאליה (Svalia), התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. פסווליס נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1494 נבנתה בה כנסיית עץ. בשנת 1546 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,590 יהודים. בין מלחמות העולם פעלו בעיירה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. עם סיפוח ליטא לברית המועצות בקיץ 1940 נאסרה בה הפעילות היהודית הציבורית, והוחרם מיהודיה רכוש פרטי רב. ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו העניקו את השליטה בה לידי הליטאים. אלו בתורם שדדו ורצחו עד מהרה מספר יהודים שניסו להימלט מהעיירה. בתחילת יולי 1941 רצחו הליטאים כ-20 יהודים נוספים מהעיירה ליד הכפר קוז'י, לאחר שעצרו כ-150 יהודים. באמצע יולי 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודי כפרי הסביבה. יושבי הגטו סבלו ממעשי התעללות קשים מצד שומריהם הליטאים. ב-26 באוגוסט 1941 הובילו הליטאים את יהודי הגטו שבעיירה לחורשת ז'דיק (Žadeikiai) הסמוכה, ושם רצחו את כולם בבורות ירי, תוך קבורת חלקם בחיים. בשעת הרצח ניסו חלק מהיהודים להיאבק עם השוטרים ולהימלט, אך נורו מיד. מדיה וקבצים בנושא פסווליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פסווליס פוסבול (Pasvalys), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "פסווליס", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, פסווליס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1103–1104), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) פסווליס (ליטא), דף שער בספרייה הלאומית