laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הוצאת שפרינגר

הוצאת שפרינגר (שמה המלא: Springer Science+Business Media) היא חברת הוצאה לאור חובקת עולם שמקום מושבה בגרמניה ומשרדיה העיקריים ממוקמים בברלין, בהיידלברג, בדירדכט (הולנד) ובניו יורק. ההוצאה מתמקדת בכתבי עת אקדמיים בתחומי המדע, הטכנולוגיה והרפואה. שפרינגר הוא בית ההוצאה לאור של ספרים הגדול בעולם והשני בגודלו בעולם כתבי העת (הגדול ביותר הוא אלסוויר), עם למעלה משישים בתי הוצאה, 1,900 כתבי עת, 5,500 ספרים חדשים הרואים אור בכל שנה, מחזור מכירות של 924 מיליון אירו (ב-2006) ו-5,000 עובדים. הוצאה לאור הוקמה על ידי יוליוס שפינגר בברלין בשנת 1842. הוא פרסם ספרי נוער, ספרי בית ספר, ספרי עיון ומומחים, סיפורת, אך גם יצירות מדעיות. הדור השני של המשפחה החל מעבר הדרגתי לספרים בעלי אופי מדעי וטכנולוגי. בשנת 1912 הם הקימו כתב עת מדעי שמטרתו היה להתחרות עם כתה עת Nature. בראש מערכת של כתב עת הועמד ארנולד ברלינר שניהל אותו עד לשנת 1935. קבוצות ההשקעות הבריטית Cinven ו-Candover רכשו את חברות ההוצאה האקדמיות Springer-Verlag ואת בית ההוצאה ההולנדי Kluwer Academic Publishers מידי וולטרס קלוּור בשנת 2003 ומיזגו אותן בשנה שלאחר מכן ויצרו את Springer Science+Business Media. שפרינגר מפרסמת ספרי לימוד, ספרי יעץ אקדמיים, ומספר גדול של כתבי עת אקדמיים במגוון רחב של תחומים. בספטמבר 2007 עברה החברה ארגון מחדש וחולקה לשתי חטיבות, לפי חדשות שפרינגר. חטיבה אחת, STM Local Publishing, אחראית על הוצאה לאור בצרפת, בשווייץ, באוסטריה ובאמריקה, וגם על פרסומים בשטחי הרפואה והתרופות שאינם בשפה הגרמנית. הם כוללים את Apress, Key Curriculum Press, Springer Asia, Springer India and Springer Japan, כמו גם את Springer Healthcare Communications, Current Medicine Group, FMC, Springer Italy ו-Infochem. החטיבה השנייה, STM Global Publishing, כוללת את יתר מוצרי החברה. Philosophia Advances in Therapy Formal Aspects of Computing Innovations in Systems and Software Engineering Journal of Orthopaedic Science Acta Mathematica The Mathematical Intelligencer Mathematische Annalen Primates Software and Systems Modeling Encyclopaedia of Mathematics (זמינה ברשת האינטרנט) Ergebnisse der Mathematik und ihrer Grenzgebiete (סדרת ספרים) Graduate Texts in Mathematics (סדרת ספרים) Grothendieck's Séminaire de géométrie algébrique Grundlehren der mathematischen Wissenschaften Landolt-Börnstein Lecture Notes in Computer Science Zentralblatt MATH Undergraduate Texts in Mathematics (סדרת ספרים) Springer Series in Surface Sciences (סדרת ספרים) Springer Series in Optical Sciences (סדרת ספרים) Springer Tracts in Modern Physics (סדרת ספרים) Springer Series in Atomic, Optical, and Plasma Physics (סדרת ספרים) Topics in Applied Physics (סדרת ספרים) Springer's Series in Modern Acoustics and Signal Processing (סדרת ספרים) SPRINGER HANDBOOK Series Problem Books In Mathematics מדיה וקבצים בנושא הוצאת שפרינגר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת שפרינגר (באנגלית) Springer Science+Business Media SpringerLink SpringerProtocols הודעה לעיתונות על מיזוג Springer Verlag עם Kluwer מאתר ההוצאה ההוצאה לאור האקדמית קלוור נמכרה ליזמי הון סיכון
מושא

בתחביר מושא (אובייקט) הוא השלמה מוצרכת לנשוא פועלי, והוא מתקשר לפועל כהשלמה מוצרכת, כלומר, הפועל "זקוק" לה. המושא יכול להתקשר לפועל ישירות, בלי מילת יחס (מושא ישיר) או על ידי מילת יחס (מושא עקיף) שהיא חלק מהערך המילוני של הפועל. לפיכך החלפת מילת היחס המוצרכת תשנה (בדרך כלל) את משמעות המושא או הפעולה (לדוגמה: "הודה ל" [מישהו] לעומת "הודה על" [משהו] לעומת "הודה ב" [אשמה, עבירה וכיוצא בזה]). מבחינה סמנטית המושאים הם האובייקטים המשתתפים בפעולה נוסף על הנושא (הפעיל, המבצע). ישנן פעולות שבהן אין אובייקטים ולכן הפועל אינו יוצא למושא (פועל עומד), וישנן פעולות המצריכות מושא אחד או שניים: יוסי שתק. יוסי הודה במעשה. יוסי הודה לחברו על המעשה. פועל יכול להיות עומד או יוצא בהתאם למשמעות ולהקשר. דוגמאות: התפוח השחיר. הצנזור השחיר את השמות. בעברית קיימת הבחנה בין שני סוגי מושאים: מושא ישיר ומושא עקיף. מושא ישיר הוא מושא המצטרף ישירות לפועל, בלי מילת יחס: יוסי אכל תפוח. אפרת צילמה אנשים. מוצרט הלחין אופרה. בעברית קיימת המילית "את" המקדימה מושא ישיר מיודע: יוסי אכל את התפוח. אפרת צילמה את הוריה. מוצרט הלחין את "נישואי פיגרו". המושא הישיר מושפע ישירות מהפעולה ועל פי רוב יוכל להיות הנושא במשפט סביל: התפוח נאכל. ההורים צולמו. האופרה הולחנה. מושא עקיף הוא מושא המצטרף לנשוא באמצעות מילת יחס המוצרכת לפועל: להקשיב ל, להיפגש עם, לפנות אל, לטפל ב, להתנפל על. מילת היחס עשויה להיות שרירותית ושונה בין שפות (אחד הקשיים בלימוד שפה זרה) ואף בתוך אותה שפה: התלמידים ראו את הים. (מושא ישיר) התלמידים הביטו אל האופק. התלמידים צפו בשקיעה. התלמידים השקיפו על השחפים. התלמידים התבוננו בסרטנים. מילת היחס ה יכולה לבוא עם פועל בהקשר מסוים, ישיר או עקיף: המדען צפה בסרט./ המדענית צפתה את רעידת האדמה. השלמתי את המלאכה. / השלמתי עם חברי הטוב. ערך מורחב – מושא פנימי מושא פנימי הוא מושא הכולל חזרה על הפועל בשם פעולה, לשם הדגשתו או לשם המרת תואר הפועל בשם תואר, המצריך לפניו שם עצם. גם פועל עומד יכול לקבל מושא פנימי, ולמעשה הוא מאפיין בעיקר פעלים עומדים. דוגמות: "יוסי שמח שמחה רבה", "דנה ישנה שנת ישרים". תיאור (לשון) פרשת נשוא – 'הניף תנופה': על המושא הפנימי במקרא ובימינו, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2016
מיטילנה

מיטילנה (ביוונית: Μυτιλήνη) היא עיר הבירה של האי לסבוס השייך ליוון. העיר שוכנת לחופו של הים האגאי ושוכן בה הנמל הגדול של האי בו יש מעבורות לאיים הסמוכים למנוס וכיוס ביוון ולאי אייוליק בטורקיה ולערים הגדולות ביבשת כגון אתונה, פיראוס וסלוניקי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2011, בעיר חיים כ-37,890 תושבים והיא העיר הגדולה בלסבוס, ושטחה הוא 107.460 קמ"ר. העיר ממוקמת בדרום מערב האי, והיא סמוכה לנמל התעופה הבינלאומי של לסבוס הממוקם מעט דרומית מהעיר. קבוצת הכדורגל של העיר, מיטילנה אייוליקוס משחקת בליגה היוונית הנמוכה ביותר ומעולם לא זכתה בתואר כלשהו. העיר מוכרת בזכות שני משוררים חשובים מהתקופה הארכאית שהיו בקשר רומנטי אחד עם השני: המשורר היווני אלקאיוס שנולד בשנת 620 לפנה"ס ומת בשנת 570 לפנה"ס, והמשוררת היווניה סאפפו, הידועה בשירתה הלירית, שנולדה בסביבות 630 לפנה"ס ומתה בשנת 612 לפנה"ס. האי לסבוס והעיר מיטילנה בפרט לוקחות חלק גדול בהיסטוריה של יוון הקלאסית ובמלחמות אתונה וספרטה. מיטילנה הוקמה במאה ה-11 לפנה"ס. בשנת 427 לפנה"ס, במהלך המלחמה הארכידאמית מרדו תושבי מיטילנה באתונאים אך המרד דוכא. כעונש על המרד הוחלט באתונה להוציא להורג את כל הגברים של מיטילנה, ואת הנשים והילדים להפוך לעבדים. הפעולה לא התרחשה לבסוף מכיוון שבהצבעה חוזרת הוחלט להרוג רק את המורדים ולהרוס את חומות העיר. במלחמה הקורינתית תושבי מיטילנה סייעו לתרסיבולוס, מפקד הצי אתונאים בים האגאי לנצח את הספרטניים. אתר האינטרנט הרשמי של מיטילנה מיטילנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בומילקר (מפקד צי)

בּוֹמִילְקָר (במקור הפיניקי בדמלקרת; בלטינית: Bomilcar, ביוונית: Βομίλκας) היה מצביא קרתגי, שפעל במלחמה הפונית השנייה. לאחר קרב קאנאי (216 לפנה"ס), בו נחלו הרומאים מפלה מוחצת מידיו של חניבעל, הגבירו הקרתגים את מאמציהם ונערכו למשלוח תגבורות גדולות, כדי לנצל את שעת הכושר ולהכריע את המערכה באיטליה ובהיספניה כאחד. בומילקר עמד בראש חיל המשלוח אשר שוגר שנה אחר כך אל איטליה, והוביל ארבעת-אלפים פרשים נומידים, ארבעים פילים ואספקה. כשנודע לאפיוס קלאודיוס פולכר, הפראיטור של סיקיליה, על התגבורת הקרתגית העושה דרכה בים אל לוקרי אפיזפיריאי, מיהר לחצות את המצר ממסאנה אך איחר את המועד. בומילקר כבר עזב את המקום והצטרף למצביא הקרתגי חנון הנלחם בדרומה של איטליה. הלוקרים סגרו את שערי עירם בפני הרומאים, ואפיוס קלאודיוס שב למסאנה בידיים ריקות. ב-214 לפנה"ס, במהלך הסגר מן הים והיבשה שהטיל מרקוס קלאודיוס מרקלוס על סירקוסאי, נשלח בומילקר בראש שייטת של חמישים וחמש אוניות מלחמה לעזרת הנצורים והצליח להיכנס אל תוך הנמל הגדול של העיר. ברם, הוא לא העז לצאת לקרב נגד הצי הרומאי שהיה כפול בגודלו, ומאחר ששהות אנשיו בעיר הכבידה עוד יותר על הנצורים בשל האספקה המצומצמת בלאו הכי, הפליג חזרה לאפריקה. ליוויוס מספר, כי שנתיים אחר-כך, ב-212 לפנה"ס, הצליח בומילקר לחמוק שוב מנמל סירקוסאי בחסות מזג אוויר סוער. הוא השאיר בידי הסירקוסאים חמישים וחמש אוניות מלחמה ובשלושים וחמש הנותרות חמק אל קרתגו, כשהוא מביא עמו ידיעות חשובות על כך שהעיר עומדת לכרוע תחת לחץ המצור. ימים אחדים אחר כך שב לסירקוסאי עם מאה אוניות. עוד באותה שנה ניסה בומילקר פעם נוספת להעביר אספקה לסירקוסאים הנצורים, שהובלה מקרתגו בשבע-מאות אוניות-משא מלוות על ידי מאה ושלושים אוניות מלחמה. מרקלוס, אשר חשש כי אם יגיעו האוניות ליעדן ייחרץ גורל המצור לכישלון ואולי גם עתיד המערכה כולה בסיקיליה, שכן באותו זמן נאסף צבא רב מכל רחבי האי והתכונן להתקפה על הרומאים הצרים על העיר, העלה את אנשיו לאוניות ונערך לקרב ימי. אלא שבומילקר נמנע מהתמודדות בקרב סדור, פקד על אוניות המשא לשוב לקרתגו והוא עצמו שט עם אוניותיו אל טרנטום. s.v. "Bomilcar" (3) in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1873. Digitized copy in: Perseus. Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann, 1919-1959 . נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, תש"ב, עמ' 260 Livius, 23.13, 41 . Livius, 24.36 . Livius, 25.25, 27 .
בית ישראל (גאנה)

בית ישראל היא קהילה בגאנה, אשר חבריה טוענים כי הם יהודים, צאצאיהם של עשרת השבטים האבודים של ישראל. הקהילה אינה מוכרת על ידי הזרם המרכזי של היהדות כקהילה יהודית. חברי בית ישראל מייחסים את הגעתם לגאנה בהגירה יהודית שחצתה את מדבר סהרה למאלי. במאלי תועדה קהילה יהודית בטימבקטו אשר המשיכה להגר לחוף השנהב ולגאנה. המהגרים נקראו ספווים והיו לשבט בספווי אשר צאצאיו הם חברי הקהילה כיום. הקהילה חיה כאלפיים שנה על פי מנהגי היהדות[דרוש מקור] אך רק בשנת 1977, החלו לקשר בין המנהגים של הקהילה לבין היהדות. באותה שנה נתגלה לאדם בשם אהרון טואקייראפה חיזיון אשר גרם לו להאמין כי הספוויים הם צאצאי השבטים האבודים של ישראל. הוא הוביל משלחת מחקר של חברי הכפר לחוף השנהב שם עלו על עקבותיהם של אבותיהם הספוויים. בעקבות הגילויים הללו אנשי הכפר ספווי סואי וכפר נוסף בשם אדיאמברה החלו ללמוד את המנהגים והאמונות היהודיות והחלו להטיף לחזרה ליהדות. התנהגות זו התקבלה באופן שלילי בקרב הנוצרים באזור אשר הכו וכלאו רבים מחברי הקהילה. אהרון טואקייראפה מת מדקירה ב-1991 בחוף השנהב. את ההנהגה על הקהילה לקח שכנו דוד אהנקורה אשר העביר את הקהילה לשטח חדש בסמוך לעיר ספווי וויאוסו. מקומם החדש נקרא "אדיאמברה החדשה" וכיום עומד בו בית הכנסת הראשי של הקהילה. כאמור, הספוויים קיימו מנהגים יהודיים במשך אלפי שנים ובהם: הקפדה על שמירת יום השבת וענישה כבדה כנגד אלו שאינם שומרים אותו. קיום ברית מילה לילדי הקהילה. איסור על אכילת חזיר. הקפדת על קיום מצוות ואיסורי הנידה. כיום הקהילה מתגוררת בשני אזורים עיקריים - ספווי סואי ואדיאמברה החדשה בספווי וויסאוסו. ארץ ישראל בעת העתיקה ביתא ישראל יהדות מערב אפריקה ממלכת ישראל מיתוס עשרת שבטי ישראל האבודים [1] Gone to Ghana The House of Israel Community of Ghana (הקישור אינו פעיל, 9 בספטמבר 2019)
טפיר הרים

טפיר הרים (שם מדעי: Tapirus pinchaque), הקטן מבין ארבעת מיני הטפיר, והיחיד אשר חי מחוץ ליערות גשם טרופיים בטבע. טפיר ההרים מצוי ביערות עננים באנדים בקולומביה ובאקוודור. ישנם דיווחים על נוכחות של קבוצות קטנות של טפירים בצפון מערב פרו, אולם ייתכן כי אוכלוסיות אלו נכחדו. טפיר ההרים חי באזורים שגובהם 1,950 מטר עד 4,400 מטר מעל פני הים. את טפיר ההרים קל לזהות בשל פרוותו צמרירית וצבעה הלבן של שפתו התחתונה. צבע פרוותו שחור-אפרפר או חום, ולעיתים קרובות תלוי במקום שבו הוא חי. צבע פרוותם באזור הלחיים לרוב בהיר יותר. אורך גופם של בוגרים כ-1.8 מטר, וגובהם כ-75 ס"מ עד מטר. משקלם נע בין 150 ל-225 ק"ג. הנקבות הן לעיתים קרובות גדולות יותר מן הזכרים, אך לרוב לא ניתן להבחין בזוויג על פי גודל הפרט. בדומה לטפירים אחרים, לטפיר ההרים יש זנב קצר ועבה וחרטום ארוך וגמיש. להם ארבע בהונות על כל אחת מרגליהן הקדמיות, ושלוש על כל אחת מרגליהן האחוריות. ההיריון אורך כ-400 יום ובסופו מומלט לרוב גור יחיד (המלטה של מספר גורים בבת אחת נדירה מאוד). משקלו של הגור בעת הלידה 7 ק"ג וצבע פרוותו, בדומה לטפירים אחרים, חום-אדמדם עם נקודות ופסים לבנים. בדומה לבוגרים, גם להם יש פרווה צמרירית המסייעת להם בשמירה על חום גופם. לאחר כשנה צבע פרוותם של הגורים מתעמעם, ובערך באותו הזמן הם נגמלים מיניקה. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 3 ויכולים לחיות עד 30 שנה. טפיר ההרים מתקשר באמצעות שריקות. הזכרים נאבקים על נקבות מיוחמות באמצעות ניסיון לנשוך את הרגל האחורית אחד של השני. במשך רוב חייהם הטפירים הם יחידאים (סולטירים), כלומר חיים בבדידות, ותרים בעצמם אחר מזונם. הם פעילים בעיקר מהשקיעה ועד הזריחה, כאשר הם תרים אחר מזון, ובמהלך מרבית היום הם ישנים. בניסיון להגיע למזון המצוי בגובה, עשוי הטפיר להרים את רגליו הקדמיות כדי להגיע ולתפוס את מזונו באמצעות אפו. הזכר מסמן את הטריטוריה שלו באמצעות גללים, שתן ושפשוף עצים, לעיתים גם הנקבות מסמנות טריטוריה. מדיה וקבצים בנושא טפיר הרים בוויקישיתוף טפיר הרים, באתר ITIS (באנגלית) טפיר הרים, באתר NCBI (באנגלית) טפיר הרים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) טפיר הרים, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טפיר הרים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) טפיר הרים, באתר GBIF (באנגלית) Nechvatal, N. 2001. "Tapirus pinchaque" (On-line), Animal Diversity Web טפיר הרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
טאיף

טאיף (בערבית: ٱلطَّائِف, תעתיק מדויק: אלטַּאאִ'ף) היא עיר במחוז מכה שבמערב ערב הסעודית. העיר שוכנת מעל מורדות רכס הרי סרוואת (אנ') בגובה 1,879 מטרים מעל פני הים כ-60 ק"מ דרום-מזרחית לעיר מכה. היא ידועה בשל עברה העשיר דתית ומדינית. בכל קיץ עוברת ממשלת סעודיה מריאד לטאיף בשל החום הרב השורר בראשונה. טאיף היא גם מרכז חקלאי הידוע בשל כרמיו ותפוקת הדבש שבו. לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 מתגוררים בטאיף 563,282 בני אדם, טאיף היא העיר השלישית בגודלה במחוז מכה (אחרי ג'דה ומכה) ואחת מהגדולות בממלכה כולה. העיר יושבה במאה ה-6 על ידי שבט מקומי. במקום התפתחה חקלאות רבה (גידול חיטה, גפנים ופירות) דבר שנתן לעיר את הכינוי "הגן של החג'אז". בנוסף על כך, העיר התפתחה להיות מרכז דתי אזורי. טאיף הייתה מרכז נופש, וקיימה סחר נרחב עם העיר מכה, ששוכנת 100 ק"מ מטאיף. העיר נכבשה על ידי האימפריה המוסלמית בשנת 631 וכל מאפייניה הפגניים נהרסו כליל. ב -17 ביולי 1517 נכנעה העיר לסולטאן העות'מאני סלים הראשון. טאיף הייתה תחת שלטון עות'מאני כ-290 שנים, עד אשר נכבשה על ידי בית סעוד בשנת 1802. העיר נכבשה שוב על ידי האימפריה העות'מאנית כ-11 שנים לאחר מכן, בשנת 1813. באותה השנה המזרחן יוהאן לודוויג בורקהרדט ביקר בעיר והשאיר אחריו רישומים רבים. בשנת 1916 פתחה השושלת ההאשמית במרד שהתחיל במכה כנגד האימפריה. לאחר קרבות רבים, העיר נפלה ב-22 בספטמבר באותה השנה והפכה לחלק מממלכת חג'אז. לאחר מאבקי כוח אלימים רבים, העיר נכבשה על ידי אבן סעוד בשנת 1924. בשנת 1932 איחד אבן סעוד את ממלכותיו לכדי ממלכה אחת - ערב הסעודית. בשנת 1934 נחתמה בעיר אמנה אשר הגדירה את הגבולות בין ערב הסעודית לתימן. אבן סעוד עצמו מת בעיר ב-1953, וגם המלך ח'אלד מת בעיר בשנת 1982. החל משנות ה-40 והלאה, חל תהליך פיתוח מהיר של טאיף. הסכם חשוב שנחתם בעיר ב-1989 וידוע כהסכם טאיף הוא הסכם לרפורמה פוליטית נרחבת בלבנון, שהביא לסיומה של מלחמת האזרחים הלבנונית. מדיה וקבצים בנושא טאיף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טאיף טאיף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Mecca Region (Saudi Arabia): Places in Governorates - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ערב הסעודית ובנושא יישובים במזרח התיכון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תיאור (לשון)

בתחביר, התיאור הוא השלמה של הנשוא במשפט פועלי. התיאור מוסיף מידע על הנשוא, כגון מתי או איפה הנשוא התרחש. מבחינה תחבירית, זאת השלמה שאינה מוצרכת, כלומר המשפט יהיה שלם גם אם היא תימחק. עונה על השאלות: איפה? היכן? מילים אופייניות: כאן, שם, ליד, מאחורי, לפני וכו'. דוגמה: אכלנו במסעדה אתמול. עונה על השאלות: מתי? מילים מאפיינות: היום, אתמול, שלשום, מחר, בשבוע שעבר, בשנה שעברה בחודש האחרון וכו' דוגמה: אכלנו במסעדה אתמול. עונה על השאלות: כמה? כמה פעמים? כמה זמן? כמה כסף? מילים מאפיינות: הרבה, מעט, פי.., כפליים, X שעות, X ש"ח דוגמה: איש זה תרם רבות למפעל ההתיישבות. במשפט "אני נוסע לחופשה בת שבועיים בחו"ל" הצירוף בת שבועיים הוא תיאור מידה, מכיוון שהוא מציין כמה זמן תימשך החופשה. לעומת זאת, במשפט "אני נוסע לחו"ל בעוד שבועיים" הצירוף עוד שבועיים משמש כתיאור זמן. מתאר אופן ביצוע של משהו. זהו התיאור הכללי ביותר. עונה על השאלות: באיזה אופן?, כיצד?, איך? מילים מאפיינות: בשקט, במהירות, בזריזות, ידנית, אוטומטית, ברגל, במכונית וכו'. דוגמה: אכלנו במהירות את הדג. ניתן לבטא תיאורי אופן גם באמצעות מושא פנימי. תיאור שמתאר מצבו של דבר, אשר ניתן להוסיף לפניו את המילה "כש"+שם גוף מתאים עונה על השאלות: באיזה מצב? מילים מאפיינות: עייפים, מבולבלים, רעבים, צמאים וכו'. דוגמה: "חזרנו מהטיול עייפים". תוספת "כש"+שם גוף מתאים במקרה זה תהיה: "חזרנו מהטיול כשאנו עייפים" במשפט "הילדים חזרו מבית הספר באוטובוס" המילה באוטובוס משמשת כתיאור אופן. לעומת זאת, במשפט "הילדים חזרו מבית הספר רעבים" המילה רעבים משמשת כתיאור מצב. עונה על השאלות: מדוע? מאיזו סיבה? מילים מאפיינות: בגלל, עקב, בשל, משום וכו'. דוגמה: החלונות נשברו מפאת הסערה. עונה על השאלות: למה? לשם מה? מילים מאפיינות: כדי, על־מנת, לשם, במטרה, בתקווה וכו'. דוגמה: הלכתי למשרד כדי לתרום. ההבדל בין תיאור סיבה לתיאור תכלית - סיבה מתאר משהו שקרה לפני הפעולה (החלונות נשברו אחרי / בזמן הסערה). ולעומת זאת, תיאור תכלית מתאר משהו שיקרה אחרי הפעולה (הוא יתרום רק לאחר ההגעה למשרד). עונה על השאלות: באיזה תנאי? מילים מאפיינות: והיה ו־, במקרה ש־, אם, בלי וכו'. דוגמה : בלי קמח לא תהיה עוגה. מתאר תנאי שהתגברו עליו עונה על השאלות: מהו המכשול עליו התגברו? מילים מאפיינות: למרות, גם אם, אף על פי וכו'. דוגמה: למרות איומי ההסתדרות בשביתה, התוכנית הכלכלית יצאה לפועל. תיאור תנאי מציג את התנאי לקיום הפעולה. לעומת זאת, תיאור ויתור מתאר קושי שהתגברו עליו בעת ביצוע הפעולה. חלקי הדיבר שם כותב, התיאורים באתר סנונית
מרקוס ואלריוס לאיווינוס

מרקוס ואלריוס לאיווינוס (לטינית: Marcus Valerius Laevinus) היה מדינאי ומצביא רומאי, שנטל חלק פעיל במלחמה הפונית השנייה ובמלחמה המוקדונית הראשונה. הוא נבחר לפראיטור בשנת 215 לפנה"ס והוצב בברונדיסיום כשמשימתו להגן על חוף קלבריה ולסכל כל ניסיון מצד פיליפוס החמישי מלך מוקדון להעביר סיוע ותגבורות לחניבעל הנלחם באיטליה. כהונתו הוארכה שנה נוספת כפרו-פראיטור, הוא חצה את הים האדריאטי אל איליריה, כבש את אוריקום ושחרר את אפולוניה מן המצור שהטיל עליה פיליפוס. במהלך השנים הבאות מנע מן המלך המוקדוני להתערב במלחמה באיטליה על ידי שיתוף פעולה עם אויביו באזור, ובמיוחד עם האייטולים. ב-210 לפנה"ס, בעודו מחוץ לרומא, נבחר לאיווינוס לקונסול. הוא הוחלף על ידי הפרוקונסול פובליוס סולפיקיוס גלבה ושב לעיר. בשלהי אותה שנה נמסר לו הפיקוד על הפרובינקיה סיקיליה, אשר את הכנעתה השלים עם תפיסת המאחז הפוני באקרגס (אגריגנטום). ב-208 לפנה"ס הפליג אל צפון אפריקה, תקף את קלופאה וניצח צי קרתגי. ב-207 לפנה"ס פשט על סביבות אוטיקה וקרתגו, וניצח צי קרתגי נוסף. הוא נקרא לשוב לרומא ב-206 לפנה"ס, והוחלף על ידי הפראיטור גאיוס סרוויליוס גמינוס. Caven, Brian (1980). The Punic Wars. Weidenfeld & Nicholson.
אגם הצבים

אגם הצבים (בגאורגית: კუს ტბა, קוּס טבּא) הוא אגם קטן בפרוורי טביליסי בירת גאורגיה. שם האגם ניתן לו בעקבות שפע הצבים השוכנים לחופי האגם. שמו בגאורגית מורכב מהמילים "קוּ" ("კუ", צב) ו"טבּא" ("ტბა", אגם או ימה). האגם ממוקם על מדרונותיו הצפוניים של הר מתאצמינדה המכוסים יערות, ומתנשא לגובה של 686.7 מטר מעל פני הים. מימיו מגיעים מנהר וארארזיס-חֶבי, פלג של נהר הקורה. שטח האגם הוא 0.034 קמ"ר ושטח אגן הניקוז הוא 0.4 קמ"ר. עומקו המרבי של האגם הוא 2.6 מטר. שטח אגם הצבים מתוכנן לפיתוח כאזור פנאי ובידור, ותושבי טביליסי מבקרים בו באופן תדיר בסופי השבוע. במקום נערכים גם פסטיבלים וקונצרטים. ניתן להגיע לאגם בדרך המובילה אליו וכן ברכבל שיוצא מרובע וקה. מערבית לאגם ממוקם המוזיאון האתנוגרפי הפתוח של טביליסי, תערוכה גדולה של אדריכלות גאורגית מסורתית. אפחזבה ו., "אגם הצבים", האנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6 עמוד 88 (בגאורגית) מדיה וקבצים בנושא אגם הצבים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פובליוס מאנליוס וולסו

פובליוס מאנליוס וולסו (Publius Manlius Volso) היה מצביא רומאי, שנטל חלק במלחמה הפונית השנייה. נבחר לפראיטור שנת 210 לפנה"ס ובידיו הופקדו הפרובינקיה סרדיניה וצבא המונה שני לגיונות. בשלהי קיץ 210 לפנה"ס ניסה צי קרתגי בפיקוד חמילקרת לפשוט על סביבות אולביה (Olbia); וולסו נערך עם חייליו בחוף כדי למנוע את נחיתת הקרתגים, אך הם בעורמתם שטו סביב אל קאראליס בעברו השני של האי, פשטו על אדמתה ושבו לאפריקה עם שלל רב. Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann, 1919-1959. Livius, 26.23, 28 . Livius, 27.6 .
ימת הצבים

האם התכוונתם ל... אגם הצבים – אגם קטן בפרוורי טביליסי גאורגיה ימת הצבים (מונטנה) – ימה במונטנה ימת הצבים (דקוטה הצפונית) – ימה בדקוטה הצפונית ימת הצבים (מינסוטה) – ימה במינסוטה ימת הצבים (ויסקונסין) – ימה בוויסקונסין ימת הצבים (ססקצ'ואן) – ימה בססקצ'ואן קנדה
מחלף יגאל ידין

מחלף יגאל ידין נקרא גם צומת רמות הוא מחלף בעיר ירושלים המחבר את כביש 50 (כביש בגין) עם כביש 1 בקטע המכונה כביש 9 בצפון העיר. המחלף גם מקשר לשדרות גולדה מאיר המשמשות ככניסה הראשית לשכונת רמות אלון. המחלף נבנה בשני שלבים. בשלב הראשון הוקם חלקו המזרחי של המחלף בו עובר כביש 50 מעל כביש 1. העבדות להקמת שלב זה החלו בשנת 1998. שלב זה נפתח לתנועה במאי 2002 והא בוצעה על ידי חברת שפיר הנדסה. במקביל החל תכנונו של כביש 9, שתוכניתו אושרה באוגוסט 1999. העבודות להקמת השלב השני של המחלף החלו בסוף 2001, כחלק מפרויקט סלילת כביש 9. אך התוכנית לסלילת הכביש נתקלה בהתנגדות של תושבי שכונת רמות והארגונים הסביבתיים, שהתנגדו למעבר הכביש בעמק הארזים, הנחשב לאחד האזורים הרגישים ביותר מבחינה נופית בירושלים, והדבר הביא לעיכוב בסלילת הכביש. הכביש היה אמור להיפתח בתחילת 2005 אך אילוצי תקציב הביאו להאטת הסלילה. יממה לפני טקס הפתיחה של הכביש, במאי 2007, במעמד ראש הממשלה אהוד אולמרט, נאלצה חברת מוריה להודיע על ביטולו, זאת לאחר שבית המשפט המחוזי בירושלים הוציא צו ארעי האוסר על פתיחת הכביש, בעקבות עתירת החברה להגנת הטבע, אשר טענה כי טרם הושלם השיקום הנופי וכי נתגלו חריגות שונות בביצוע הפרויקט. השלב האחרון נפתח לבסוף בסוף 2007 עם פתיחת הקטע בכביש 1 ממחלף שער מוריה למחלף יגאל ידין. בספטמבר 2017 החלו עבודות הקמה של מסוף הארזים לצד המחלף, שנועד לשרת בין השאר את באי הר חוצבים, השכונות החרדיות הסמוכות ותושבי צפון ירושלים. המסוף שעלות בנייתו המשוערת כ-350 מיליון שקלים נחנך ב-2024, הוא כולל 12 רציפים לאוטובוסים עירוניים ובינעירוניים, חניון תת-קרקעי גדול בשטח של כ-20 דונמים לכ-250 אוטובוסים (שיחליף בעתיד את מגרשי החנייה הוותיקים בכניסה לירושלים המיועדים לפיתוח במסגרת פרויקט הכניסה לעיר) ומעליו גג ירוק. כמו כן מסלול הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים שצפוי להיחנך ב-2026 יחלוף לצד מרכז התחבורה ויחבר בינו לשכונות רבות בירושלים, ועד שתושלם הרכבת הקלה יעבור במסלול קו האוטובוסים הכחול המהיר. המחלף נבנה משתי מערכות הפרדה מפלסית עצמאיות החולקות ביניהן את כיווני הפנייה האפשריים. כך למשל, נכון לשנת 2017 לא מתאפשרת הפנייה ישירות מכביש 1 בכיוון מזרח לכביש 50 בכיוון דרום אלא דרך שדרות גולדה מאיר ומחלף גולדה מאיר. המערכת המזרחית בנויה כמחלף עלה תלתן חלקי עם שתי לולאות. הגשר בנוי בתוואי כביש 50 וחולף מעל כביש 1, ובשני הצירים מתאפשרת תנועה רציפה ללא רמזורים. גם המערכת המערבית בנויה במבנה עלה תלתן חלקי עם שתי לולאות וגשר בתוואי שדרות גולדה מאיר. הגשר חולף מעל כביש 1 שהתנועה בו רציפה, בעוד שבתוואי הגשר קיימים צמתים מרומזרים. מתחת למחלף עוברים נחל שורק ויובלו, נחל צופים. מוריה תבצע ב-99' עבודות פיתוח ב-416 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 בינואר 1999 גל ניסים, ‏ירושלים: נפתחו מחלפי ידין וגולדה בכביש בגין, באתר גלובס, 26 במאי 2002 אפי לנדאו, ‏אושר כביש 9 בכניסה המערבית לירושלים, באתר גלובס, 23 באוגוסט 1999 ענת ציגלמן, החלה סלילת כביש גישה חדש לירושלים, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2001 גל ניסים, ‏בתום המאבק המשפטי: החלו העבודות בכביש מס' 9, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2002 ענת ג'ורג'י, מוריה תאט העבודות בכביש 9 בכניסה לי-ם; פתיחתו תידחה, באתר הארץ, 1 בינואר 2004 אבי בר-אלי, ברגע האחרון: בוטלה פתיחת כביש 9 בירושלים שהיה אמור להיחנך מחר במעמד רה"מ, באתר הארץ, 20 במאי 2007 יובל ניסני, תחנה המסוף חדשה תיבנה בצפון ירושלים, באתר כל העיר, 10 בספטמבר 2017 יובל ניסני, הרכבת הקלה: הוועדה המחוזית אישרה את תוואי הקו הכחול, באתר כל העיר, 3 בדצמבר 2017
אולביה

אולביה (באיטלקית: Olbia; בסרדו: Terranoa) היא עיר בת 51,000 נפש לערך בנפת סאסארי בצפון מזרחה של סרדיניה באיטליה. היא נקראה בתקופה הרומית בשם "Olbia", בימי הביניים – Civita, ועד מלחמת העולם השנייה – Terranova Pausania. לאחר הפלת המשטר הפשיסטי הושב לה שמה הקודם – אולביה. העיר היא המרכז הכלכלי של חלק זה של האי (מרכזים מסחריים ותעשיית מזון) והיא קרובה ביותר לאתר התיירות קוסטה זמראלדה (Costa Smeralda). יחד עם טמפיו פאוסאניה (Tempio Pausania) היא הבירה המינהלית של נפת אולביה-טמפיו, הקיימת מאז 2005. מדיה וקבצים בנושא אולביה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולביה ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.