laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הר גרדנר (הרי אלזוורת')

הר גרדנר (באנגלית: Mount Gardner) הוא הר במערב החלק המרכזי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 4,587 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 487 מטרים מעל סביבתו. ההר הוא ההר ה-16 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם 3 קילומטרים ממערב להר טאיירי. ההר מתנשא מעל קרחון פאטון שמצפון - מזרח לו. ההר התגלה על ידי משלחת החצייה של ארץ מרי בירד, אשר חצתה את ארץ מרי בירד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958 בפיקודו של סי. ר. בנטלי (C.R. Bentley). שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. ההר נקרא על שמו של לוטננט הארווי ל. גרדנר (Harvey L. Gardner), מצי ארצות הברית, שהיה טייס באנטארקטיקה בעונות המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958 ו- 1958–1959. גרדנר נהרג בהתרסקות מטוס DHC-3 Otter בנקודת מארבל, ב-4 בינואר 1959. • SAMUEL C. SILVERST, The American Antarctic Mountaineering Expedition, ANTARCTIC JOURNAL • Damien Gildea, Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide • Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide הר גרדנר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר גרדנר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה הר גרנדר באתר peakbagger הר גרדנר באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) מפת אזור הר גרדנר מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם שיאי גובה באנטארקטיקה
כבר עכשיו

כבר עכשיו הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע ירמי קפלן. השיר יצא לאור בשנת 1996. בשנת 1996 הקליט קפלן את השיר כשיר הנושא של הסדרה "הפוך", וזכה להצלחה גדולה. הוא נכלל בתור בונוס באלבום "בוקר טוב" במהדורה מאוחרת יותר. "כבר עכשיו" נחשב לאחד מהלהיטים הגדולים של קפלן. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ז (1997) דורג השיר במקום השישי. סרטון השיר "כבר עכשיו" באתר יוטיוב מילות השיר "כבר עכשיו" באתר שירונט כבר עכשיו – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
מינהל התעופה האזרחית של סין

מינהל התעופה האזרחית של סין, לשעבר המינהל הכללי של התעופה האזרחית של סין, היא רשות התעופה הממשלתית שפועלת תחת משרד התחבורה של הרפובליקה העממית של סין. תפקידה לפקח על התעופה האזרחית ולנהל חקירת תקריות תעופה. כרשות התעופה האחראית על סין, היא מסכמת הסכמי תעופה אזרחיים עם רשויות תעופה אחרות, כולל אלה של אזורי המינהל המיוחדים בסין המסווגים כ"אזורי טיסה פנים מיוחדים". היא הפעילה באופן ישיר את חברת התעופה שלה, שהייתה מונופול התעופה של סין, עד 1988. מטה הסוכנות ממוקם במחוז דונגצ'נג, בייג'ינג. המינהל אינו חולק את האחריות של ניהול המרחב האווירי של סין עם הוועדה הצבאית המרכזית על פי התקנות בחוק התעופה האזרחית של הרפובליקה העממית של סין (中华人民共和国 民用 航空法). מינהל התעופה האזרחית הוקם ב-2 בנובמבר 1949, זמן קצר לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין, לניהול כל התעופה הלא צבאית במדינה, וכן לספק שירותי טיסה כללית ומסחרית (בדומה לאיירופלוט בברית המועצות). תחילה הוא נוהל על ידי חיל האוויר של צבא השחרור העממי. בשנת 1963, סין רכשה שישה מטוסי וויקר וויסקונט מבריטניה, ובעקבות זאת רכשה בשנת 1971 ארבעה מטוסי הוקר סידלי טרידנט מחברת פקיסטן איירליינס. באוגוסט 1971 רכשה חברת התעופה שישה Trident 2Es ישירות ממפעלי ווקר סידלי. המדינה גם הזמינה שלושה מטוסי קונקורד. עם ביקורו של ניקסון בסין בשנת 1972, הורתה המדינה על רכישצ 10 מטוסי בואינג 707. בדצמבר 1973 ננקט צעד חסר תקדים של הלוואת 40 מיליון ליש"ט מהבנקים המערביים למימון רכישת 15 מטוסי טריידנט נוספים. מטוסי איליושין Il-62 שנבנו ברוסיה שימשו לנתיבי טיסה בעלי טווח ארוך בשנות השבעים והשמונים. בשנת 1980 חברת התעופה הממשלתית הועברה לשליטה ישירה של מועצת המדינה. בשנת 1988 CAAC איירליינס (חברת התעופה הממשלתית) התחלקה למספר חברות תעופה אינדיבידואליות, שכל אחת מהן נקראה על שם אזור בסין שבה היה מרכז שלה. מאז, המינהל פועל כסוכנות ממשלתית בלבד ואינה מספקת עוד שירותי טיסה מסחריים. במרץ 2008 הפכה המינהל לחברה בת של משרד התחבורה החדש שנוצר ושמה הסיני הרשמי הותאם מעט כדי לשקף את היותו לסוכנות כפופה למשרד. שמו הרשמי באנגלית נותר "מינהל התעופה האזרחית של סין". ב-11 במרץ 2019, המינהל היה הרשות הראשונה לתעופה אזרחית שהקימה מסוף לקליטת מטוסי בואינג 737 MAX. לאחר מכן, מרבית רשויות התעופה בעולם הצטרפו למהלך, כולל הסוכנות לבטיחות תעופה של האיחוד האירופי למחרת. כיום מהווה המינהל מחלקה ממשלתית המיועדת בעיקר לפיקוח על שוק התעופה. מדיה וקבצים בנושא מינהל התעופה האזרחית של סין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מינהל התעופה האזרחית של סין האתר הרשמי (בסינית) האתר הרשמי (ארכיון) מרכז פיקוח הטיסה (באנגלית) / (בסינית) סין - תעופה אזרחית המכון לניהול תעופה אזרחית בסין, המכון לבטיחות תעופה אזרחית (בסינית) [1] (אורכב 03.05.2020 בארכיון Wayback Machine) הציטוט בחוזה אומר "הסדר שירותי אוויר בין היבשת לבין האזור המינהלי המיוחד של הונג קונג" המכונה שירות פנים-לאומי כ"בית מקומי המנוהל באופן מיוחד" Tridents for China, Flight International, 2 September 1971, p. 348 "EASA suspends all Boeing 737 Max operations in Europe". European Union Aviation Safety Agency. 2019-03-12. נבדק ב-2019-09-18. Isidore, Chris. "Boeing desperately needs to get the 737 Max back in the air. Getting it approved will be hard". CNN. נבדק ב-2019-09-18.
Don't Come Easy

"Don't Come Easy" (בעברית: "לא בא בקלות") הוא שיר שבוצע על ידי הזמר האוסטרלי, אייזיאה פיירברייס וייצג את אוסטרליה באירוויזיון 2017. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2017. אייזיאה פיירברייס נבחר על ידי איגוד השידור האוסטרלי (SBS) באופן פנימי לייצג את אוסטרליה במהדורת האירוויזיון לשנת 2017. ב-9 במאי באותה השנה הופיע אייזיאה בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, שלישי בסדר ההופעות, לפני אלבניה ואחרי גאורגיה. באותו הערב, אוסטרליה זכתה במקום השישי עם 160 נקודות ובכך העפילה לגמר. ב-13 במאי באותה השנה, אוסטרליה הופיעה בגמר האירוויזיון לשנת 2017. אוסטרליה הוגרלה להופיע במקום ה-14 בסדר ההופעות של הגמר, לפני יוון ואחרי קרואטיה. אוסטרליה זכתה במקום ה-9 עם 173 נקודות (171 נקודות מהשופטים ושתי נקודות מהקהל). מידע על היצירה "Don't Come Easy" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Don't Come Easy" באתר יוטיוב Don’t Come Easy Lyrics, genius Eurovision 2017 Australian contestant: The X Factor winner Isaiah Firebrace named, The Sydney Morning Herald Eurovision 2017 : Isaiah Firebrace, l’espoir de l’Australie, Le Figaro, מרץ 2017 Don't Come Easy - single, iTunes EXCLUSIVE: Running order for the 2017 Grand Final released!, אתר תחרות האירוויזיון, 12 במאי 2017 ARIA Chart Watch #421, auspOp, מאי 2017 Ultratop.be – Isaiah – Don't Come Easy,אולטרא-טופ, 3 ביוני 2017 Sverigetopplistan - Sveriges Officiella Topplista, Sverigetopplistan, מאי 2017
יחסי אפגניסטן–צרפת

יחסי אפגניסטן–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין אפגניסטן לצרפת. אפגניסטן וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1922. בשנת 1923 פתחה צרפת צירות דיפלומטית בקאבול וכן משרד למשלחת הארכאולוגית הצרפתית באפגניסטן (DAFA). בתחילה, היחסים בין שתי המדינות לא היו מפותחים. בשנת 1928 ביקר מלך אפגניסטן אמנאללה חאן ביקור רשמי בצרפת. בינואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, סגרה צרפת את הצירות הדיפלומטית בקאבול. כתוצאה מכך, סגרה אפגניסטן את הצירות הדיפלומטית בפריז בשנת 1944 כאשר צרפת של וישי דחתה את ההסמכה הדיפלומטית של אפגניסטן להסמכה כפולה לצרפת ולשווייץ. זמן קצר לאחר המלחמה, שתי המדינות פתחו מחדש את הצירויות ושדרגו אותן לשגרירויות בשנת 1949. בשנת 1965 הגיע מלך אפגניסטן, מוחמד זאהיר שאה, לביקור רשמי בצרפת ונפגש עם הנשיא שארל דה גול. בשנת 1968 ערך ראש ממשלת צרפת ז'ורז' פומפידו ביקור רשמי באפגניסטן. בשנת 1979, ברית המועצות פלשה לאפגניסטן במהלך מלחמת ברית המועצות-אפגניסטן. במשך 25 השנים הבאות, היחסים בין שתי המדינות כמעט ולא היו קיימים בגלל העובדה כי כאשר הסובייטים נסוגו מאפגניסטן בשנת 1989, הטליבאן עלה לשלטון עד מהרה ושלט במדינה עד שנת 2002 כאשר כוחות נאט"ו פלשו למדינה לאחר פיגועי 11 בספטמבר בעיר ניו יורק. מאז שהובילה נאט"ו את המלחמה באפגניסטן, צרפת השתתפה בסיורים וקרבות צבאיים ברחבי המדינה. בשנת 2002, צרפת כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם ממשלת אפגניסטן תחת הנשיא חמיד קרזאי. תחת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי, צרפת מילאה תפקיד מוביל במתן ביטחון בחלק הצפון-מזרחי של אפגניסטן, בפרט במחוז קפיסה. ביקורים רשמיים מאפגניסטן לצרפת המלך אמנוללה חאן (1928) המלך מוחמד זאהיר שאה (1950, 1965) הנשיא חאמיד כרזאי (2002, 2005, 2008, 2012) ביקורים רשמיים מצרפת לאפגניסטן ראש הממשלה ז'ורז' פומפידו (1968) הנשיא ניקולא סרקוזי (2011) הנשיא פרנסואה הולנד (2012) לאורך כל השנים שתי המדינות חתמו על הסכמים דו צדדיים רבים כמו הסכם שיתוף פעולה בין אוניברסיטת פריז ואוניברסיטת קאבול (1960); הסכם על שיתוף פעולה בריאותי (1963); שיתוף פעולה תרבותי וטכני (1966); הסכם על שיתוף פעולה בחקלאות (1969) וחוזה ידידות וחברה ושיתוף פעולה (2012). בשנת 2015 הסתכם הסחר בין אפגניסטן לצרפת בכ-27.8 מיליון אירו. מוצרי היצוא העיקריים של צרפת לאפגניסטן הם מוצרים חקלאיים, תרופות, מוצרי גומי ופלסטיק. אפגניסטן מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז. צרפת החזיקה באפגניסטן שגרירות בקאבול. לאחר נפילת קאבול בידי הטאליבן השגרירות נסגרה. מדיה וקבצים בנושא יחסי אפגניסטן–צרפת בוויקישיתוף Relations Politiques (in French) Les relations entre la France et l’Afghanistan (in French) Histoire de l'ambassde Mohammed Zahir Shah: The last King of Afghanistan King Mohammed Zahir Shah of Afghanistan at Paris town hall on June 3, 1965 Henry Samuel, ‏Nicolas Sarkozy and Hamid Karzai to push for early Afghanistan handover, The Telegraph, 27 January 2012 French president in Afghanistan to meet with troops French leader Francois Hollande in Afghanistan: France's combat troops to pull out by year end France and Afghanistan Embassy of Afghanistan in Paris Embassy of France in Kabul
CAAC איירליינס

CAAC איירליינס (中国民航) הייתה חטיבת התעופה של מינהל התעופה האזרחית של סין (CAAC) ומונופול התעופה האזרחית ברפובליקה העממית של סין. היא החלה להפעיל טיסות פנים בשנת 1949. בשנת 1988 נפרץ המונופול והחברה פוצלה לשש חברות תעופה אזוריות, שהתאגדו אחר-כך לחברות התעופה הגדולות של סין: אייר צ'יינה, שבבייג'ינג, צ'יינה סאות'רן איירליינס שבגואנגג'ואו וצ'יינה איסטרן איירליינס שבשנגחאי. בשנת 1962 החלה CAAC להפעיל שירותים בינלאומיים, בתחילה למדינות אחרות בגוש הקומוניסטי כמו ברית המועצות, מונגוליה, צפון קוריאה, לאוס, בורמה, בנגלדש, צפון וייטנאם וקמבודיה. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים הפעילה CAAC טיסות לארצות הברית, אירופה, המזרח התיכון ואוסטרליה, בעיקר באמצעות מטוסי בואינג אמריקאיים, תוך שהמשיכה להשתמש בכלי טיס סובייטים בקווים למזרח אירופה. בשנת 1988 התפצלה CAAC איירליינס לשש חברות תעופה נפרדות, שכל אחת מהן נקראת על שם אזורי הפעילות העיקריים שלה: אייר צ'יינה, חברת הדגל, שבסיסה בבייג'ינג, ירשה את קוד IATA ו-ICAO של CAAC; חברת הבת דליאן איירליינס הושקה בשנת 2011 צ'יינה סאות'ווסט איירליינס, שבסיסה בצ'נגדו (התמזגה עם אייר צ'יינה בשנת 2002); חברת הבת סצ'ואן איירליינס מצ'נגדו הושקה בשנת 1986 ואילו חברת הבת צ'נגדו איירליינס הושקה בשנת 2011 צ'יינה איסטרן איירליינס, שממוקמת בשנחאי, יחד עם חברת הבת שנחאי איירליינס צ'יינה נורת'ווסט איירליינס, שבסיסה בשיאן (התמזגה עם צ'יינה איסטרן בשנת 2002) צ'יינה סאות'רן איירליינס, שבסיסה בגואנגג'ואו חברת צ'יינה איירליינס, שבסיסה בשניאנג (התמזגה עם צ'יינה סאות'רן בשנת 2003) CAAC השתמשה בקוד IATA CA בטיסות בינלאומיות בלבד; טיסות פנים לא קיבלו קוד. על מטוסי CAAC צויר הדגל הסיני בצורה אנכית עם פסים כחולים וגרסה סינית של הלוגו של CAAC (בקליגרפיה של ראש הממשלה ג'ואו אנלאי) על גוף המטוס הלבן. לפני הפיצול בשנת 1988 כלל צי המטוסים של החברה דגמים כדוגמת: איירבוס A310 אנטונוב An-12 אנטונוב An-24 אנטונוב An-26 אנטונוב An-30 BAe 146-100 בואינג 707 בואינג 737 בואינג 747 בואינג 757 בואינג 767 הוקר סידלי טרידנט 2E איליושין Il-18 איליושין Il-62 לוקהיד L-100 הרקולס מקדונל דאגלס MD-80 טופולב Tu-154 ויסקונט וויקרס שיאן Y-7, Y-7-100 יאקובלב Yak-42 Aérospatiale Alouette SA-319 אנטונוב An-2 בל 212 בל 214ST בואינג CH-47 צ'ינוק חרבין Y-11 חרבין Z-5 MBB Bo 105 מיל מי-8 Shijiazhuang Y-5 איליושין Il-14 (הוצא משירות בשנת 1982) ליסונוב לי-2 (הוצא משירות ב-1980) ויקרס ויסקאונט (הוצא משירות בשנת 1984) מדיה וקבצים בנושא CAAC איירליינס בוויקישיתוף B-2448 was handed over to Air China in 1987. Klee, Ulrich & Bucher, Frank et al.: jp airline-fleets international 88. Zürich-Airport 1988, p. 10–13.
הוגו איילה

הוגו איילה (בספרדית: Hugo Ayala Castro; נולד ב-31 במרץ 1987) הוא כדורגלן עבר מקסיקני, ששיחק בעמדת הבלם. איילה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מורליה, ובגיל 15 הצטרף לאטלס. בשנת 2006, איילה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד גוודלחרה בו הפסידה קבוצתו 1–3. בשנת 2010, איילה חתם בטיגרס. לזכותו של איילה, 5 אליפויות, 3 גביע אלוף האלופים, גביע המדינה אחד וגביע אליפות אחד עם טיגרס. בצעירותו, איילה שיחק בנבחרת הנוער של מקסיקו. ב-11 במרץ 2009, איילה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו בניצחון 1–5 נגד בוליביה. ב-31 בינואר 2018, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד בוסניה והרצגובינה. איילה השתתף עם הנבחרת בקופה אמריקה 2015, גביע הזהב בכדורגל 2017 ומונדיאל 2018. טיגרס ליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 2011, אפרטורה 2015, אפרטורה 2016, אפרטורה 2017, קלאסורה 2019 הגביע המקסיקני: 2014 אלוף האלופים: 2016, 2017, 2018 גביע האלופות: 2018 אישיים בלם העונה בליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 2011 נבחרי העונה בליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 2015, אפרטורה 2017, קלאסורה 2019 נבחרי העונה באמריקה הצפונית: 2018 מדיה וקבצים בנושא הוגו איילה בוויקישיתוף הוגו איילה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוגו איילה, באתר Transfermarkt הוגו איילה, באתר Soccerway הוגו איילה, באתר National Football Teams הוגו איילה, באתר FootballDatabase.eu
יחסי ארצות הברית – וייטנאם

יחסי ארצות הברית–וייטנאם הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין וייטנאם. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1950. למרות אירועי מלחמת וייטנאם ועל אף היות שווייטנאם מדינה קומוניסטית, ירדה בשלושת העשורים האחרונים המתיחות בין המדינות וכיום היחסים ביניהן נחשבים טובים מאוד והמדינות חולקות אינטרסים משותפים רבים בים סין הדרומי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בשנת 1950 כוננה ארצות הברית יחסים דיפלומטיים עם וייטנאם, לאחר שקיבלה עצמאות מוגבלת במסגרת האיחוד הצרפתי (צרפת המשיכה להוביל את מדיניות ההגנה ומדיניות החוץ של וייטנאם). בשנת 1954, הווייטנאמים קיבלו עצמאות מצרפת בעקבות מלחמת הודו-סין הראשונה, אולם המדינה חולקה לשני חלקים. ארצות הברית לא הכירה בממשלת צפון וייטנאם ופתחה שגרירות בדרום וייטנאם. מחשש לנפילת הדרום לידי הקומוניסטים, סייעה ארצות הברית לכוחות הדרום במלחמתם כנגד כוחות הצפון והווייט מין, ומאוחר יותר נכנסה למלחמה בצד הדרום. בשנת 1975 סגרה ארצות הברית את שגרירותה בסייגון ואנשיה פונו, ובעקבות כך נכנעה דרום וייטנאם נוכח הכוחות המתקדמים של צפון וייטנאם. וייטנאם אוחדה תחת שלטונם של הקומוניסטים. בשנת 1978 החלה מלחמת וייטנאם–קמבודיה. פוליטיקאים אמריקאים הצהירו כי נורמליזציה של היחסים עם וייטנאם אפשרית בתנאי לנסיגת הצבא הווייטנאמי מקמבודיה כחלק מהסדר מדיני מקיף של הסכסוך. בשנת 1995, ארצות הברית הודיעה רשמית על נורמליזציה של היחסים הדיפלומטיים עם וייטנאם. בשנת 2015 חגגו ארצות הברית ווייטנאם 20 שנה ליחסים דיפלומטיים. נכון להיום היחסים בין המדינות נחשבים לטובים מאוד והמדינות חולקות אינטרסים משותפים רבים, הן בכלכלה והן בזירה העולמית, בעיקר נגד התפשטות ההשפעה הסינית שווייטנאם רואה בה סכנה לריבונותה. בשנת 2001 נכנס לתוקף הסכם הסחר הדו-צדדי של ארצות הברית–וייטנאם, ואחריו צמח המסחר בין שתי המדינות בחדות. היצוא מארצות הברית לווייטנאם כולל: מוצרים חקלאיים, ציוד, טקסטיל ובדים, וכלי רכב. יבוא ארצות הברית מווייטנאם כולל: ביגוד, נעליים, ריהוט ומצעים, מוצרים חקלאיים, פירות ים, מכוניות חשמליות. הסחר הבילטרלי גדל מ-451 מיליון דולר בשנת 1995 לכמעט 35 מיליארד דולר בשנת 2014. היצוא האמריקני לווייטנאם בשנת 2014 הסתכם ב-5.5 מיליארד דולר ואילו היבוא בשנת 2013 הסתכם ב-29.7 מיליארד דולר. ארצות הברית מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי וקונסוליה כללית בהו צ'י מין סיטי. וייטנאם מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון הבירה ו-3 קונסוליות ביוסטון, ניו יורק וסן פרנסיסקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – וייטנאם בוויקישיתוף US-Vietnam Relations: From Reconciliation to a Relationship of Substance, thediplomat.com (באנגלית אמריקאית) The Unlikely, Indispensable U.S.-Vietnam Partnership, www.csis.org (באנגלית) אתר על יחסי מדינות
חוסה לואיס רודריגס

חוסה לואיס רודריגס פרנסיס (בספרדית: José Luis Rodríguez Francis; נולד ב-19 ביוני 1998) הוא כדורגלן פנמי, המשחק בעמדת הקשר בחוארס. רודריגס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל צ'ורילו. ב-17 ביולי 2015, רודריגס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 נגד אתלטיקו צ'יריקי. ב-2 באפריל 2016, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד אליאנסה. בקיץ 2016 הצטרף לקבוצת המילואים של גנט בהשאלה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן. ב-9 בדצמבר 2016, גנט מימשה את האופציה עליו ורודריגס חתם על חוזה עד לשנת 2019. בספטמבר 2018 הושאל לאיסטרה 1961 מליגת העל הקרואטית. ב-1 בפברואר 2019, רודריגס חתם בדפורטיבו אלאבס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-4 בספטמבר 2020, רודריגס הצטרף לקבוצה הבוגרת והושאל ממנו ללוגו. ב-30 ביולי 2021 הושאל לספורטינג חיחון. ב-15 באוגוסט 2022 רודריגס חתם בפמליקאו מליגת העל הפורטוגזית. בקיץ 2024 חתם בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. אולם ב-14 בספטמבר הושאל לחוארס מליגת העל המקסיקנית. בצעירותו, רודריגס שיחק בנבחרת הנוער של פנמה. ב-14 במאי 2018, זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת מונדיאל 2018. ב-29 במאי 2018, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד צפון אירלנד. מדיה וקבצים בנושא חוסה לואיס רודריגס בוויקישיתוף חוסה לואיס רודריגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חוסה לואיס רודריגס, באתר Transfermarkt חוסה לואיס רודריגס, באתר Soccerway חוסה לואיס רודריגס, באתר BDFutbol חוסה לואיס רודריגס, באתר WorldFootball.net חוסה לואיס רודריגס, באתר National Football Teams חוסה לואיס רודריגס, באתר FootballDatabase.eu חוסה לואיס רודריגס, באתר ESPN
טאטסויה איטו

טאטסויה איטו (ביפנית: 伊藤達哉; נולד ב-26 ביוני 1997) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת החלוץ בפ.צ. מגדבורג. איטו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קאשיווה רייסול ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של המבורג. בעונת 2016/2017, הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון. ב-30 באפריל 2017, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–4 נגד מאפן. ב-24 בספטמבר 2017, איטו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 לבאייר לברקוזן. ב-22 באוגוסט 2019, איטו חתם בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית תמורת 1.5 מיליון אירו. ב-28 בספטמבר 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד ראסינג גנק. ב-21 בינואר 2022 הושאל לפ.צ. מגדבורג מהליגה השלישית בגרמניה. איטו הוא חבר בסגל נבחרת יפן בכדורגל עד גיל 22. איטו, אף זומן מספר פעמים לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחקים שונים ואף נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2019, אך טרם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. טאטסויה איטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טאטסויה איטו, ברשת החברתית אינסטגרם טאטסויה איטו, באתר Transfermarkt טאטסויה איטו, באתר Soccerway טאטסויה איטו, באתר WorldFootball.net טאטסויה איטו, באתר FootballDatabase.eu
יונדאי לוויטה

יונדאי לוויטה (באנגלית : Hyundai Lavita, קרוי גם : Hyundai Matrix באירופה ודרום-מזרח אסיה) הוא מיניוואן קטן מתוצרת יצרנית כלי הרכב הדרום-קוריאנית יונדאי מוטור אשר יוצר בין השנים 2010–2001. ביו השנים 2007–2001 יוצר ה-"יונדאי לוויטה" בדרום קוריאה. בין השנים 2007–2010 יוצר הדגם בטורקיה על ידי "Hyundai Assan Otomotiv" (אנ'). בנוסף "יונדאי לוויטה" יוצר במלזיה על ידי "Inokom Corporation Sdn. Bhd" (אנ'), במצרים על ידי יצרנית הרכב המצרית "Ghabbour Group" (אנ') ויון על ידי "Hyundai Hellas AEBE". 5 דלתות - הצ'בק 5 נוסעים מנוע קדמי / הנעה קדמית סוגי מנוע : מנועי בנזין, מנועי דיזל קיבולת מכל דלק - 55 ליטר נפח תא מטען אחורי : 384 / 1,284 (בגלגול המושב האחורי) - ליטר מתלים : תוצרת "MacPherson" תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 12.7 שניות (מנוע בנזין 1.6 ליטר) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 11.9 שניות (מנוע בנזין 1.8 ליטר) תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 13.9 שניות (מנוע דיזל 1.5 ליטר המפיק 110 כ"ס) "יונדאי מטריקס" דגם "GSi", שנת 2008 "יונדאי מטריקס" דגם "GSi", שנת 2008 "יונדאי מטריקס" דגם "GSi", שנת 2007 "יונדאי מטריקס", שנת 2008 "יונדאי מטריקס" "יונדאי מטריקס", שנת 2008 "יונדאי מטריקס", שנת 2007 יונדאי מוטור יונדאי פורטר מדיה וקבצים בנושא יונדאי לוויטה בוויקישיתוף יונדאי לוויטה, סרטון באתר יוטיוב יונדאי לוויטה, סרטון באתר יוטיוב יונדאי מטריקס archive.org/web/20100926155924 פרופיל Hyundai Hellas AEBE dnb.com/business-directory/company טורקיה מיצרת "מטריקס" web.archive.org/web/20140308234952 "יונדאי לוויטה" - קטלוג automobile-catalog.com/model/hyundai/lavita יונדאי מטריקס rac.co.uk/drive/car-reviews/hyundai/matrix יונדאי מטריקס car.info/en-se/hyundai/matrix
דייוויד גנדי

דייוויד גנדי (באנגלית: David Gandy; נולד ב-19 בפברואר 1980) הוא דוגמן אנגלי. גנדי נולד בעיירה באסקס, בהיותו סטודנט למחשוב מולטימדיה הוא החל לעבוד במגזין המכוניות Auto Express (אנ'). קצת לפני שעמד לסיים תואר בשיווק באוניברסיטת גלוסטרשייר (אנ') מכר שלו רשם אותו ללא ידיעתו לתחרות דוגמנות שנערכה במסגרת תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ ITV, הוא זכה בתחרות ובין הפרסים שהוענקו לו היה חוזה עם סוכנות דוגמנות בלונדון. בתחילת הקריירה שלו דגמן למספר חברות, בהן זארה ו-H&M. ב-2006 החל לשמש כדוגמן הראשי של דולצ'ה וגבאנה והופיע רבות בקמפיינים ובתצוגות האופנה של הרשת, הוא נודע בעיקר בפרסומת עבור הבושם Light Blue (אנ') של החברה, בעקבות זאת גם שלט חוצות בכיכובו הוצב בכיכר טיימס. ב-2009 הוא דורג על ידי פורבס במקום השלישי כדוגמן המצליח ביותר בעולם. הוא הופיע בטקס הסגירה של אולימפיאדת לונדון כחלק ממופע המציג את האופנה הבריטית. ב-2013 עיתון הדיילי טלגרף הכריז על פתיחת מדור חדש לגברים בשם "Telegraph Men" שם גנדי ישמש כבעל טור. ב-2013 הכתיר מגזין קוסמופוליטן את גנדי כגבר הסקסי של השנה. ב-2014 הופיע בקליפ של השיר "First Love" של ג'ניפר לופז. ב-2014 גם השיק קולקציה של הלבשה תחתונה לרשת מרקס אנד ספנסר והופיע בקמפיין של החברה Henry Poole & CO (אנ'). הוא שימש כשגריר עבור המותג "בלו לייבל" של הוויסקי ג'וני ווקר. גנדי בזוגיות עם עורכת הדין לדיני משפחה סטפני מנדורוס ולהם שני ילדים. המשפחה מתגוררת במחוז הבחירה ריצ'מונד פארק בלונדון. קינג דייוויד: תכירו את הגבר עם הסטייל הכי טוב בעולם סהר שלו, תכירו את דייוויד גנדי, האייקון הגברי של הדור החדש, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2014 דייוויד גנדי, ברשת החברתית פייסבוק דייוויד גנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "BBC Radio 4 - Saturday Live, David Gandy, Sam Heughan, Catrin Finch, Lucy Worsley". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-09. Prynn, Rory Poulter, Jonathan (2021-07-16). "David Gandy's barrister partner helps sway planners for home refurb". Evening Standard (באנגלית). נבדק ב-2023-12-09. "Stephanie Mendoros - 42br.com". www.42br.com (באנגלית). נבדק ב-2023-12-09.
הברבור השחור

הברבור השחור (באנגלית: The Black Swan) הוא סרט הרפתקאות היסטורי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1942 בבימויו של הנרי קינג עם טיירון פאוור ומורין או'הרה בתפקידים הראשיים. התסריט שנכתב על ידי בן הכט וסטון מילר, נבוסס על הרומן "הברבור השחור" של רפאל סבטיני משנת 1932. הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. העלילה מתרחשת בג'מייקה וים הקריבי בשנת 1674 בתקופת פעילותו של ראש הפירטים הנרי מורגן ששדד את אניות הספרדים בתור פריבטיר באישור של מלך אנגליה צ'ארלס השני. ג'יימי וורן (טיירון פאוור) ביחיד עם עמיתיו הפירטים טום בלו (תומאס מיצ'ל), בילי ליץ' (ג'ורג' סנדרס) וווגאן (אנתוני קווין), תוקפים עיירה בג'מייקה, בוזזים, הורגים גברים וחוטפים נשים. לאחר שהם נסוגים לחלוקת השלל, שתייה והתעסקות עם השבויות, הם מותקפים על ידי הספרדים בראשות דון מיגל. הם מצליחים לברוח פרט לג'יימי שנתפס. דון מיגל מענה אותו על מתלה כדי שיגלה היכן הנרי מורגן אך חבריו של ג'יימי בראשות טום בלו מגיעים ומצילים אותו. דון מיגל מושם על המתלה אך לפתע מופיע מושל ג'מייקה הלורד דנבי (ג'ור'ג' זוקו) ומורה לשחרר אותו כי נחתם חוזה שלום בין בריטניה וספרד. ג'יימי מסרב ומורה לכלוא את דנבי אך לפתע מגיע הנרי מורגן ומודיע על הסכם השלום וכי הוא מונה על ידי המלך למושל ג'מייקה וכי המלך מציע לכל פירט שיפסיק לשדוד, חנינה ושטח אדמה של 100 אקרים. ליץ' ווגן ואנשיהם מסרבים להצעה ומודיעים כי ימשיכו בפעולות הפירטיות שלהן על הספינות "הברבור השחור" ו"הנץ". ג'יימי וטום מגיעים לבית הפרלמנט בפורט רויאל בג'מייקה, שם מוכרז מורגן כשליט וג'יימי וחבריו מצטרפים אליו. ג'יימי מאוהב בליידי מרגרט דנבי (מורין או'הרה), בתו של לורד דנבי, אך היא לא נענית לו. היא מאורסת ללורד אינגרם (רוברט אשלי). ג'יימי מתעב אותו ומביס אותו בדו-קרב אבל הוא אינו יודע שאינגרם מוסר לליץ' ידיעות על ספינות מלאות זהב ומתחלק איתו בביזה. ג'יימי נשלח על ידי מורגן לחסל את ספינותיו של ליץ'. לפני שהוא מפליג הוא חוטף בכוח את ליידי מרגרט ומביא אותה לספינתו Revenge. הם נפגשים ב"ברבור השחור" וג'יימי מעלה לראש התורן את דגל הפירטים הרוג'ר העליז. הוא מודיע לליץ' כי החליט להצטרף אליו וכי ליידי מרגרט היא כעת אשתו. לאחר זמן מגלה ליץ' כי הנישואים של ג'יימי הם תרמית. הוא קושר אותו ואנשיו לוקחים בשבי את מרגרט ואנשי ג'יימי ומכוונים את הספינה לחוף מרקאיבו שם ממתין להם מורגן עם תותחים וצבא. ג'יימי מצליח להשתחרר, שוחה ל"ברבור השחור", משחרר את אנשיו וביחד הם משתלטים על הספינה וג'יימי פותח בדו-קרב עם ליץ' ובסוף הורג אותו ומשחרר את מרגרט. מורגן רוצה לשפוט את ג'יימי על חטיפה אבל כעת מרגרט אומרת שהיא הצטרפה אליו מרצונה. היא קוראת לו "ג'יימי בוי" והם מתחבקים. מדיה וקבצים בנושא הברבור השחור בוויקישיתוף "הברבור השחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הברבור השחור", באתר נטפליקס "הברבור השחור", באתר AllMovie (באנגלית) "הברבור השחור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הברבור השחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לברבור השחור, באתר יוטיוב הברבור השחור, באתר TCM