laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יאגו (אלאדין)

יאגו (באנגלית: Iago) הוא תוכי בדיוני, המופיע בסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני, ובשני סרטי ההמשך, "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים". בסרט הראשון הוא עוזרו של ג'אפר, הנבל הראשי של הסרט, אך בסרטים הבאים דמותו נעשית מורכבת יותר. את דמותו של יאגו דיבב במקור גילברט גוטפריד, ובעברית אוהד שחר. לשלושת הגיבורים המרכזיים בסרט הוסיפו חיית מחמד, לאלאדין יש את אבו הקוף, ליסמין יש את ראג'ה הטיגריס ולג'אפר יש את יאגו התוכי. השוני בין יאגו לשאר החיות הוא שהוא מדבר, מה שהופך אותו לדמות החשובה ביותר בסרט שאינה מבוססת על האגדה המקורית. האנימטור וויל פין ניסה לעצב את דמותו של יאגו בהשראת המדבב גילברט גוטפריד, מה שמתבטא במיוחד בעיניו העצומות למחצה ושיניו הבולטות. בסרט הראשון של הסדרה משמש יאגו בעיקר כאתנחתא קומית, מלבד בשני מקרים: הוא זה שמציע לג'אפר את התוכנית להתחתן עם הנסיכה וכך להפוך לסולטן, והוא גונב את המנורה מאלאדין, כשהוא מחקה את קולה של יסמין ומפתה אותו לצאת מהארמון. עם סוף הסרט, כאשר ג'אפר הופך לג'יני ונכלא במנורה, גם יאגו נכלא איתו. בסרט ההמשך הופך יאגו לדמות מרכזית. עם פתיחת הסרט הוא נמלט מהמנורה, מסרב לדרישת ג'אפר שיוציא גם אותו, ומכריז שהוא לא רוצה להיות עבד של אף אחד. כשהוא מגיע לאגרבה, יאגו מציל בטעות את חייו של אלאדין, וכך הם מתיידדים. אלאדין נועל את יאגו בכלוב, ומבטיח לו שישחרר אותו לאחר שיספר ליסמין שהוא חזר למוטב. לפני שהוא מספיק לעשות זאת, הסולטן ויסמין מגלים את יאגו. אלאדין מצליח לשכנע את הסולטן שיאגו ראוי לאמון, אבל יסמין נפגעת מכך שאלאדין הסתיר ממנה מידע. ג'יני משכנע את יאגו להחזיר לאלאדין טובה בכך שישכנע את יסמין לסלוח לאלאדין, ויאגו מצליח לקרב ביניהם שוב. ג'אפר מצליח לחזור לאגרבה בעזרת שודד בשם אביס מאל, ואומר ליאגו שהוא יסלח לו על בגידתו בתמורה לסיוע בתוכנית הנקמה באלאדין. יאגו נאלץ לשתף פעולה עם ג'אפר, ומוביל אל אלאדין והסולטן למלכודת. ג'אפר לוכד את יסמין והג'יני, ומפליל את אלאדין ברצח הסולטן. יאגו מתחרט על מעשיו, ומשחרר את ג'יני מכדור הכוח שג'אפר כלא אותו בתוכו. הג'יני מציל את אלאדין רגע לפני שהוא מוצא להורג, משחרר את כולם מהצינוק ואומר לבני החבורה שהדרך היחידה להביס את ג'אפר היא להרוס את המנורה שלו. ג'אפר, שחושב שאלאדין מת, מורה לאביס מאל לבקש במשאלה האחרונה לשחרר אותו מהמנורה. אביס מאל אומר לו שהוא עדיין לא קיבל שום משאלה שרצה באמת. ג'אפר נותן לו אוצרות רבים, אך אביס חושד שאחרי שהוא יביע את המשאלה כל האוצרות יעלמו. בזמן שהשניים מתווכחים, אלאדין מנסה לגנוב את המנורה של ג'אפר, אבל ג'אפר מבחין בו ועוצר אותו, פותח את האדמה ומרחיק את כולם מהמנורה. ברגע האחרון מופיע יאגו וזורק את המנורה ללבה, המנורה נשרפת וג'אפר מושמד באופן סופי. בסרט השלישי, אלאדין ומלך הגנבים, חוזר יאגו לתפקיד קטן. בסרט הוא מתחבר עם קאסים, מלך הגנבים ואביו של אלאדין. בסדרת הטלוויזיה העוסקת בהרפתקאות אלאדין ויסמין, משתתף יאגו כאחד מבני החבורה. בסרט "הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים" יאגו משתתף. בגרסת הלייב אקשן של אלאדין משנת 2019, דמותו של יאגו צומצמה מאוד, והוא מדבר לעיתים נדירות (כמו תוכי מדבר רגיל). ב"נסיכות דיסני: ארמון ההרפתקאות", מופיע יאגו שהוא נהיה קפטן של ספינה כשהוא יושב על כתפו של הקפטן של הספינה, שבה אף מופיע סמי. מדיה וקבצים בנושא יאגו בוויקישיתוף
ח'רקובצנקה

ח'רקובצ'נקה (ברוסית: Харьковчанка, "אשת חרקוב", יוצר בשם הקוד: ייצור 404S), הוא רכב שטח, שיועד לאנטארקטיקה. יוצר בין השנים 1957–1958 בברית המועצות. תוכנן ונבנה במפעל הנדסת התחבורה בחרקוב, ומאוחר יותר יוצר על ידי מפעל מאלישב. מבוסס על פלטפורמת הטרקטור AT-T (שתבססה על טנק T-54). בדצמבר 1959 שניים מהם ("21" ו-"23") הגיעו לאנטארקטיקה ולקוטב הדרומי הגאוגרפי. ברכב השלג המאסיבי היה מטבח קטן, שירותים, תנור ושמונה מיטות. במשלחת הרוסית ה-39 לאנטארקטיקה ה-Vityaz DT-30Ps החליפו את החרקובצ'נקות. והם הוחלפו מאוחר יותר על ידי 300 כלי שלג מסוג PistenBully. בשנת 1958 נבנו שלוש חרקובצ'נקות ונשלחו לאנטארקטיקה. הם עברו מחוף האוקיינוס לתחנת ווסטוק הסובייטית בפברואר 1959. שניים מהם, ו-AT-T שלישי, יצאו מתחנת ווסטוק לקוטב הדרומי בתחילת דצמבר 1959, והגיעו לנקודה ב-26 בדצמבר 1959. הרוסים הפתיעו את הצוות האמריקני שהוטסו לתחנת אמונדסן – סקוט בקיץ הקודם. בעשרות השנים שלאחר מכן נערכו בעזרת החרקובצ'נקה משלחות מחקר לתוך אנטארקטיקה. בשנים 1974–1975 תוכנן ונבנה הדור השני של החרקובצ'נקה. השוני המרכזי היה החזרת המנוע לקדמת הרכב והגישה אליו הייתה מבחוץ, נוסף גנרטור חדש לחשמל וחימום בשעה שהמנוע הראשי לא עבד. שלוש חרקובצ'נקות מדור שני ירדו מפס הייצור בסתיו 1975. דור שלישי פוטנציאלי שהתבסס על ה-MT-T תוכנן בשנות ה-80, אך נעצר מספר פעמים מסיבות תקציביות. פירוק ברית המועצות, הותיר את החרקובצ'אנקה ככלי התחבורה העיקרי באנטארקטיקה עד שנת 2010. בדומה לקרוזר השלג האנטארטי, המנוע היה חלק ממרחב המחיה ואפשר טיפול מבלי להיחשף לקור החיצוני. כתוצאה מכך, רעש המנוע מנע שינה מהצוות ומרחב המחיה כוסה בפיח ריחות מאדי הפליטה. הרכבה: חרקוב (מפעל להנדסת תחבורה בחרקוב), אוקראינה. יצרן: מפעל מלישב אורך: 8.5 מטרים (27 רגל 11 אינץ') רוחב: 3.5 מטרים (11 רגל 6 אינץ') גובה: 4 מטרים (13 רגל 1 אינץ) גלגלים: 7 בכל צד עם גלגל שיניים ובטלה רוחב מסלול: 1 מטר (3 רגל 3 אינץ') מתלה: מוט פיתול מנוע: 995 כ"ס (742 קילוואט) דיזל V-12 מהירות שיוט: 30 קמ"ש (19 קמ"ש) מקסימום מהירות: 56 קמ"ש (35 קמ"ש) מקסימום שיפוע: שיפוע של 30 מעלות משקל: 35,000 קילוגרם (34 טונות ארוכות) עומס גרירה: 60 טונות מדיה וקבצים בנושא ח'רקובצנקה בוויקישיתוף החצייה הרוסית של הקוטב הדרומי Gillies, Calum (27 ביוני 2020). "Kharkovchanka" - The Colossal Soviet Antarctic Cruisers (video). נבדק ב-20 ביולי 2020. {{cite AV media}}: (עזרה) "Antarctic Off-road Vehicles: USA vs. USSR" Russian South Pole Traverse "Science and exploration in the high interior of East Antarctica in the twentieth century - 中国知网". www.cnki.net. doi:10.13679/j.advps.2016.2.00065.html. נבדק ב-2021-01-13. Information, Reed Business (1959-12-17). New Scientist (באנגלית). Reed Business Information. p. 1254.
קיוסק

קיוסק הוא חנות קטנה למימכר מוצרי צריכה נדרשים שערכם הכספי נמוך, כמו: סיגריות, עיתונים, בקבוקי שתייה, ומוצרי מזון עמידים בשקיות - שלגונים, ממתקים וחטיפים שונים. לעיתים מוסיפים הקיוסקאים למכירה מזון מהיר הכנה כמו: כריכים ופיתות. ישנם קיוסקים המוכרים טופסי הימורים של מפעל הפיס. השם "קיוסק" שמקורו פרסי (کوشک - כּושכּ) התייחס במקור לסוג המבנה שבו ממוקמת עמדת המכירה. קיוסק הממכר הקלאסי הוא ביתן קטן ממדים, פעמים מעוגל או רב-צלעות, שהמוכר ממוקם בתוכו ומשרת לקוחות העומדים מחוץ לו דרך חלון שירות. כיום מתייחס המונח לנקודות מכירה העובדות במתכונת דומה אך אינן בהכרח במבנה בודד, ועשויות להיות חלק ממבנה שלם או משורת חנויות רציפה. הקיוסק ממוקם על פי רוב במקומות אסטרטגיים על אם הדרך, בצמתים מרכזיים, במקומות הומים, או בקרנות הרחוב. על פי סקר של דן אנד ברדסטריט שפורסם באתר "הרשות לעסקים קטנים" בנובמבר 2004 – פועלים בישראל כ-2,500 קיוסקים (כולל פיצוציות שהן "גרסה" מורחבת של הקיוסק). מחזור המכירות בענף נאמד בכ-4.5 מיליארד ש"ח. הקיוסק הוא חלק בלתי נפרד מהנוף הישראלי. הקיוסקים הראשונים בישראל הוקמו כבר בימי העלייה השנייה, בעיקר בעיר תל אביב. ב-1910 הוקם הקיוסק הראשון של תל אביב בפינת שדרות רוטשילד ורחוב הרצל. קדמה לפתיחת הקיוסק ישיבת ועד תל אביב בא' בסיוון תר"ע בה הוחלט בין השאר שמידותיו של המבנה יהיו 2 על 2 מטרים וימכרו בו משקאות קרים אך לא חריפים. באמצע שנות העשרים, בימי העלייה הרביעית, גדל מאוד מספר הקיוסקים בעיר. בשל כך אף הוענק לעלייה זו הכינוי "עליית הקיוסקים". בשנותיה הראשונות של המדינה שימש הקיוסק הפינתי נקודת מפגש לילדי השכונות סביבו, וסיפורי נוסטלגיה רבים מעלים אותו על נס. הרישיונות להקמת קיוסקים ניתנו בתל אביב בתחילה לבעלי מום או למקרים סוציאלים קשים. בשנות ה-40 גדל מאוד מספר הקיוסקים. פרט לקיוסקים מורשים, התווספו בעלי רישיונות לרוכלות ניידת שהשתקעו במקום אחד, וקיוסקים חסרי רישיון. בסוף שנות ה-40 החלה התמרמרות רבה של בעלי קיוסקים. ריבוי הרישיונות גורם לכך ש"עוד מעט מספר מוכרי הגזוז יהיה גדול משותי הגזוז בתל אביב ומחוצה לה". ב-1949 התקיימה שביתה בת יום אחד של בעלי קיוסקים ומוכרי משקאות תוססים קרים. העילה לשביתה: ההחלטה להוריד את מחירי המשקאות התוססים במחצית. שביתות על רקע מחירי המשקאות הקלים התקיימו גם ב-1951. בדצמבר 1952 התקיימה הוועידה הארצית הראשונה של "אגודת בעלי הקיוסקים וחנויות הגזוז בישראל". באוקטובר 1953 נוספה לתוצרת הנמכרת בקיוסקים גם מכירת "שפריץ יין שולחן לבן ואדום" בקיבולת של שליש הכוס, תוך הבטחת פיקוח משטרתי על המינון והאיכות. ב-1954 היו בישראל 5000 קיוסקים והועסקו בהם כ-6000 חברים. ב-1970 הגיע מספר הקיוסקים בתל אביב לכ-450. שטח מרביתם לא עלה על 10 מ"ר. הצפיפות הקשתה לשמור על דרישות ההיגיינה. בנוסף המכולות הפכו למתחרות רציניות לקיוסקים כי ניתן היה להשיג בהם משקאות קרים, סיגריות ועיתונים. במאי 1980 הוציא התמ"ת צו, הקובע רווח מקסימלי של 125 אחוז על משקאות קלים בקיוסקים ובמזנונים. מזנון (חנות) פיצוצייה חנות נוחות גזיבו פביליון הקיוסק (אורכב 02.02.2007 בארכיון Wayback Machine) באתר הרשות לפיתוח עסקים הקיוסק באתר נוסטלגיה הקיוסק הראשון בתל אביב, אתר עיריית תל אביב – הארכיון העירוני "מעוללות הקיוסק הראשון", "הארץ", 2.1.1984 רו"ן, "גאזוז" [ראיתי שמעתי], "הארץ", 8.5.1947 רויטל בלומנפלד, 27.6.1951 / הקיוסקים במדינה רבים על מחיר הגזוז, באתר הארץ, 27 ביוני 2012 יובל אליצור, "הכנסה מכוס של סודה", "הארץ", 8.2.1957 מתי גולן, "הקיוסקים בתל אביב", "הארץ", 16.8.1970
הרמן לינדה

הרמן לינדה (בגרמנית: Hermann Linde‏; 26 באוגוסט 1863 – 26 ביוני 1923) היה צייר גרמני בסגנון הסימבוליסטי. הוא התמחה בנושאים אוריינטלים. הוא היה בנו של הרמן לינדה הזקן, רוקח וצלם חלוץ. אחיו היו מקס לינדה, רופא עיניים ואספן אמנות, והיינריך אדוארד לינדה-ולטר, שהפך גם הוא לצייר. הוא קיבל את שיעורי האמנות הראשונים מסבו כריסטיאן פטר וילהלם שטולה (גר'), צייר דקורטיבי. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות של דרזדן ובבית הספר לאמנויות של ויימאר. בשנת 1890, בהצעת אחיו היינריך, שחזר מקהיר, יצא למסע לימוד לסיציליה, מצרים ותוניסיה. בין השנים 1892–1895 עבד כצייר בהודו. ציורו "תהלוכת לנגר" זכה במדליית הזהב של המשנה למלך הודו. הציור נמצא באוסף של המוזיאון בברמן. בשנת 1896 שהה תקופה קצרה בפריז ובתוניסיה, ואז שהה בשנתיים הבאות במושבת האמנים בדכאו. כמה מקרובי משפחתו של אביו התעניינו בחברה האנתרופוסופית. לאחר שהשתתף בפגישה גדולה ובהרצאה בשנת 1906, הוא הפך לחבר באגודה. בשנת 1910 הוא פגש את שטיינר, שהזמין אותו לצייר ציורי קיר לפנים בניין הגאתניום הראשון. לינדה עשה רישומים על פי סיפור של גתה "האגדה על הנחש הירוק והשושן היפה". לאחר שראה את הציורים, הציע שטיינר כי הם ייעשו בשילוב עם סצנות ממחזה המסתורין המודרני שלו. לינדה עבד על ציורי הקיר והפרויקטים האחרים שם במשך שנים רבות. הוא נפטר שישה חודשים לאחר שבניין הגטניום הראשון הושמד על ידי שרפה. לדברי שטיינר, הוא נפטר מ"לב שבור", בגלל כל השנים שהתמסר כולו לבניין וליצירותיו. בהווה לינדה הוא אחד הציירים האוריינטלים החשובים ביותר. תמונתו של "ילדה על מרפסת מכוסה בסארי" הגיעה לסותבי'ס בניו יורק בספטמבר 2007, וקיבלה שיא במכירה פומבית של תמונות לינדה עם 133,000 דולר ארצות הברית. בניין הגתאנום הראשון איכרים בדרך לכנסייה בווימאר ילדה עם סארי מדיה וקבצים בנושא הרמן לינדה בוויקישיתוף Linde Beer, Dokumentation: Die Dokumentation im Hause Birkach — nicht nur eine Unterrichtsmodellkartei, Zeitschrift für Pädagogik und Theologie 33, 1981-05-01, עמ' 417–419 doi: 10.1515/zpt-1981-0510 Rudolf Steiner: Gesamtausgabe Vorträge ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הרמן לינדה".
טים טאז

טים טאז (באנגלית: Team Taz; שפירושו: "צוות טאז") היא קבוצת היאבקות מקצועית אשר מופיעה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW) ונקראת על שמו של מתאבק העבר, טאז, המתפקד כמנהיג ומנהל הקבוצה. הקבוצה כוללת את ריקי סטארקס, פאוורהאוס הובס והוק. ביולי 2020, ריקי סטארקס עזר לבריאן קייג' (שלווה על ידי טאז) בתקיפתו על רוברט אנתוני ודארבי אלין לאחר הקרב של האחרונים, מה שגרם ליצירת שותפות בין השניים. סטארקס וקייג', שנוהלו על ידי טאז, הוכרו ביחד בשם "טים טאז" (באנגלית: Team Taz; שפירושו: "צוות טאז"). טים טאז פתחו בפיוד עם אלין וקודי רודס. ב-18 בנובמבר בפרק של התוכנית Dynamite, השניים הותקפו על ידי טים טאז, עד שוויל הובס, שהיה ידוע בהתנגדותו לשלטון של טים טאז בארגון, הגיע כשבידו כיסא ובכוונתו היה ניתן לראות שהוא מתקדם אל עבר תקיפת טים טאז. למרבה הפלא, הובס תקף את רודס בעזרת חגורת אליפות ה-FTW של קייג' ואף עזר להם בתקיפתם נגד רודס ואלין; בעקבות צעד זה והצטרפותו לטים טאז, הובס ביצע את מעברו לדמות הרעה. שבוע לאחר מכן בתוכנית, הוא הופיע תחת שם במה חדש פאוורהאוס הובס, כשבאותו הפרק גבר על לי ג'ונסון. עוד באותו הפרק, טאז חנק את קודי ובנו של טאז, הוק, הצטרף לשורותיו. בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, הובס וסטארקס הפסידו בקרב זוגות לרודס ואלין. בספיישל Winter Is Coming, שנערך ב-2 בדצמבר, סטארקס ופאוורהאוס הובס הפסידו בקרב זוגות לדארבי אלין וקודי רודס. שבועיים לאחר מכן בתוכנית, הוק הוצג כחבר החדש בטים טאז לאחר שנחשף שהוא התאמן תחת קודי רודס במטרה להפוך למתאבק מקצועי. באותו הפרק, טים טאז פתחו בפיוד עם סטינג, שנחלץ לעזרתם של רודס ואלין. ב-23 בדצמבר בפרק של התוכנית Dynamite, טים טאז התעמתו עם סטינג והיו בדרכם לתקוף אותו, עד שלפתע האורות כבו וכאשר הם דלקו בחזרה, אלין הופיע בזירה לצד סטינג. בספיישל Brodie Lee Celebration of Life, שנערך ב-30 בדצמבר, קייג', סטארקס והובס הפסידו בקרב שלושה נגד שלושה לקודי רודס, אורנג' קאסידי ופרסטון "10" ואנס. לאחר סיום הקרב, טים טאז התכוונו לתקוף את המנצחים, אך ליריביהם היו תוכניות אחרות. האורות כבו ודלקו ואלין עשה את דרכו דרך הקהל, ולאחר מכן האורות כבו ונדלקו פעם נוספת, אך הפעם סטינג עשה את דרכו דרך הקהל ביחד עם אלין אל עבר הזירה. באירוע Revolution, שנערך ב-7 במרץ 2021, טים טאז הפסידו לדארבי אלין וסטינג בקרב רחוב. הישגים בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling – AEW אליפות FTW‏ (3 פעמים, נוכחי) – קייג' (1), סטארקס (1) והוק (1, נוכחי) קרב קזינו באטל רויאל (2020) – קייג' הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter – WON האישיות הלא מתאבקת הטובה ביותר (2020) ריקי סטארקס חובר לשורות בריאן קייג' וטאז צפו: טאז חונק את קודי רודס לאחר ויכוח לוהט בין השניים בתוכנית השבועית Dynamite
טוואדה

טוֹוַאדַה (ביפנית: 十和田市) היא עיר במחוז אאומורי שביפן. באזור פועל המרכז לאומניות טוואדה (אנ'). העיר ממוקמת כ-562 ק"מ מבירת יפן, טוקיו, וכ-46 ק"מ מבירת המחוז אאומורי, אאומורי. בנוסף, ליד העיר נמצא אגם טוואדה (אנ'). הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (20 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,394 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (175 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (77 מ"מ גשם). קנדה לת'ברידג', קנדה (מ־2002) מדיה וקבצים בנושא טוואדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טוואדה (ביפנית) טוואדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Towada, Towada (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוצו

מוצו (ביפנית: むつ市) היא עיר בחצי האי שימוקיטה שבמחוז אאומורי, באי הונשו שביפן. העיר ממוקמת כ-635 ק"מ מבירת יפן, טוקיו, וכ-65 ק"מ מבירת המחוז אאומורי, אאומורי. בנוסף, ליד העיר נמצא מפרץ מוצו (אנ'). הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (19 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא ינואר (-4 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,496 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (204 מ"מ גשם), וחודש אפריל הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (84 מ"מ גשם). ארצות הברית פורט אנג'ל (אנ'), וושינגטון, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא מוצו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוצו (ביפנית) מוצו, ברשת החברתית פייסבוק מוצו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Mutsu, Mutsu (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דראפט

דראפט (מאנגלית: Draft, גיוס) הוא תהליך שבו קבוצות ספורט מקצועניות בוחרות ספורטאים שאינם כבולים בחוזה עם מועדון אחר, בדרך כלל ממכללות, תיכונים או קבוצות לא מקצועניות. שיטת הדראפט נהוגה בענפי ספורט רבים בארצות הברית, כמו בהוקי קרח, בבייסבול, בפוטבול, בכדורסל וב-Soccer. השיטה כמעט לא נהוגה מחוץ לצפון אמריקה, שם עיקר השחקנים מגיעים ממחלקת הנוער ומקבוצות אחרות על ידי רכישה ישירה. בדראפט ניתנת לכל אחת מקבוצות הליגה בתורה הזדמנות לבחור שחקן מבין המועמדים, לפי סדר מסוים: ככל שקבוצה נמצאת במקום מוקדם יותר בדראפט, באפשרותה לבחור מבין מבחר שחקנים גדול יותר. בדראפט של ליגת ה-NFL, שהחלו להשתמש בו בשנת 1936, סדר הקבוצות שבוחרות בדראפט הוא הפוך מהישגי הקבוצה בעונה הקודמת: הקבוצה שסיימה עם המאזנים הגרועים ביותר בוחרת ראשונה בדראפט, והזוכה בסופרבול בוחרת אחרונה. בדראפט של ה-NHL ובדראפט הידוע ביותר, דראפט ה-NBA, השיטה הנהוגה דומה לשיטת ה-NFL; אך נערכת הגרלה משוקללת. הסיבה להנהגת ההגרלה היא סברה לפיה קבוצות שאיבדו את סיכוייהן לעלות לפלייאוף מפסידות לכאורה משחקים בכוונה לקראת סיום העונה, כדי לסיים במקום נמוך יותר בליגה ועל ידי כך לזכות במקום גבוה יותר בדראפט; שיטת ההגרלה המשוקללת מפחיתה משמעותית את התמריץ לעשות כך, כיוון שהמיקום בדראפט יכול להשתנות בעקבות ההגרלה. ערך מורחב – דראפט ה-NBA הדראפט של ה-NBA הוא אירוע שנתי המתקיים בארצות הברית. בכל שנה האירוע נערך בעיר מסוימת הנקבעת על ידי הנהלת הליגה ובו שלושים קבוצות ה-NBA יכולות לבחור שחקנים צעירים וחופשיים מחוזה שרוצים להצטרף לליגה. לאחר יציאת החוק המחייב המתנה בת שנה לפחות בין סיום התיכון לכניסה לדראפט החלו רוב השחקנים לשחק במכללות. לכן ברוב המקרים כיום השחקנים מגיעים מהמכללות, אולם ישנם גם שחקנים שמגיעים מארצות שונות. הדרך היחידה בה שחקן עד גיל 22 יכול לשחק ב-NBA היא אך ורק על ידי בחירה בדראפט. שחקנים אחרי גיל 22 כבר לא נבחרים בדראפט (אלא אם השחקן באותו מחזור של בני 22) וקבוצות ה-NBA יכולות פשוט להחתים שחקנים מרחבי העולם ולקנות אותם בכסף (על שחקנים מה-NBA ניתן לעשות טרייד או להחתימם על חוזה לאחר סיום החוזה שלהם). ערך מורחב – דראפט הרחבה דראפט הרחבה (באנגלית: Expansion draft) הוא דראפט מיוחד שנערך בליגות המקצועניות בצפון אמריקה בשנה של התרחבות בליגה - כלומר, כשמצורפות אליה קבוצות חדשות ומספר הקבוצות בליגה גדל. הקבוצות הקיימות מקבלות אפשרות להגן על מספר מסוים של שחקנים מהסגלים שלהן, ולשמור אותם אצלן בכל מקרה. השחקנים שהקבוצות הקיימות בחרו שלא להגן עליהם עומדים לבחירה בדראפט ההתרחבות, ומהם יכולות הקבוצות החדשות לבחור שחקנים בהליך דראפט ולאייש את הסגלים שלהן, לפי סדר שמוגרל מראש. דראפט ה-KHL טנקינג מדיה וקבצים בנושא דראפט בוויקישיתוף
מגילות אברהם

מגילות אברהם (בערבית: صحف إبراهيم, תעתיק: סֻחֻף אִבְּראהים) הן מגילות או ספרים שלפי האמונה האסלאמית ניתנו מאלוהים לאברהם. לפי המסורת האסלאמית, ספרים אלו אבדו במהלך ההיסטוריה. מגילות אברהם מוזכרות בסורת אל-אעלא, הפרק ה-87 בקוראן" "אכן, זה (נזכר) בספרי הקודש המקוריים הקודמים, בספרי הקודש המקוריים של אברהם ושל משה" (פסוקים 18–19). כמו כן, זה נזכר גם בסורת א-נג'ם, שהיא הפרק ה-53 בקוראן: "האם הוא לא ידע מה שנכתב בספר של משה ובזה של ואברהם אשר נשאר נאמן?". ספרי הקודש של האסלאם מדיה וקבצים בנושא מגילות אברהם בוויקישיתוף Scrolls of Abraham, newikis.com הקוראן בעברית ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הלמוט קולה

הלמוט קולה (בגרמנית: Helmut Kolle‏; 24 בפברואר 1899 – 17 בנובמבר 1931) היה צייר גרמני שהצליח בצרפת בשנות ה-20 של המאה ה-20, ומיזג את הסגנון המודרניסטי הגרמני לזה של הציור הצרפתי. קולה נולד בשרלוטנבורג, אז עיר עצמאית וכיום חלק מברלין, כבנם השני של הבקטריולוג הנודע וילהלם קולה (1868–1935) והלנה אלווינה בריגל. אביו עבד בתחילה במכון למחלות מידבקות בניהול רוברט קוך (החל מ-1942 מכון רוברט קוך) ואז עבר לברן שבשווייץ עם משפחתו בשנת 1906, שם קיבל קולה גם חינוך מסוים בציור וברישום. בשנת 1917 עברה המשפחה לפרנקפורט, שם הפך וילהלם קולה למנהל המכון המלכותי לטיפול ניסיוני (שנקרא מאז 1947 מכון פאול ארליך (אנ') על שם המייסד, פאול ארליך). בשנת 1918 פגש הבן הלמוט את שותפו העסקי, המאהב והמנטור שלו וילהלם אודה, אספן אמנות, ועבר איתו לוויימאר. לאחר התנסויות מוקדמות כסופר, עבר קולה להתמקד בציור, וקיבל הדרכה מארנה פינר בשנת 1918/1919. הדרכה זו התאפשרה בזכות קשריו של אודה בעולם האמנות. בשנת 1923 הציג אודה את התערוכה הראשונה של ציורי קולה בגלריית האמנות שלו בברלין. בשנת 1924 עברו קולה ואודה לפריז, שם קולה הושפע רבות מיצירותיהם של פבלו פיקאסו וז'ורז' בראק. תערוכה מוצלחת מאוד התרחשה בשנת 1925. בתערוכה בשנת 1926 נמכרו גם כמעט כל הציורים שהוצגו, ובסביבות הזמן הזה החל הלמוט קולה לחתום על ציוריו כ"קולה" במקום להשתמש בשם הבדוי הקודם שלו – "הלמוט פום היגל" (Helmut vom Hügel). השם הבדוי מבוסס על הדמיון בין ההגייה של שם המשפחה "Kolle" להגיית המילה הלטינית "colle", שיכולה להתפרש כ"מהגבעה". בגרמנית יתורגם הצירוף "מהגבעה" כ-"vom Hügel". בשנת 1926 עבר אודה לשנטילי שבצפון צרפת. קולה הצטרף אליו מאוחר יותר, בשנת 1928, כאשר מצבו הבריאותי הידרדר. קולה סבל מדלקת פנים הלב מאז 1922. בקיץ 1931 החמירו בעיות הבריאות שלו והוא נפטר בנובמבר באותה שנה. הוא נקבר בשנטילי. עבודותיו של קולה המתארות אנשים נוטות להציג גברים במצבים שונים של התפשטות או תנוחות מפתות, כנערים בעלי מראה נשי (בעבודותיו הראשונות) וכגברים שריריים מאוד (מאוחר יותר בקריירה). השינוי נבע כנראה מאידיאלים של גבריות שמופיעים ברומנים של אנרי דה מונטרלאן. למרות התחושות ההומו-ארוטיות הברורות למדי בציוריו, קולה שמר בסודיות על נטיותיו ההומוסקסואליות ויחסיו עם אודה, בשונה מהפתיחות של אמנים הומוסקסואליים אחרים בצרפת או בגרמניה באותה תקופה, כגון קלאוס מאן. לאחר מותו של קולה, התערוכות הגדולות של עבודותיו התקיימו בהמבורג (1952 ו-2011), בקמניץ (2010) ובמינכן (1994), בנוסף לתערוכות רבות בגלריות אירופיות קטנות יותר. באנגליה הייתה לוסי ורטהיים (אנ') המעריצה החשובה ביותר של יצירתו, והיא הציגה את ציוריו של קולה בגלריה שלה בלונדון בשנים 1930, 1931, 1934, 1935 ו-1938. נער עם סל פירות נערים עם מניפות שני נערים עם חתול וציפור נער מתלבש מתאגרף צעיר מלח קורא חייל יושב מדיה וקבצים בנושא הלמוט קולה בוויקישיתוף Wilhelm Uhde: Der Maler Helmut Kolle. Das Bildnis eines Frühvollendeten. Atlantis, Zürich und Berlin 1935. Mössinger, I., Bauer-Friedrich, T., and Müller, K. [ed.]: Helmut Kolle – Ein Deutscher in Paris (exhibition catalog), Mössinger, I., Bauer-Friedrich, T., and Müller, K. [ed.]: Helmut Kolle – Ein Deutscher in Paris (exhibition catalog), 2010, p.167
תנעם

תַּנְעַם (בערבית: تنعم) היא עיירה במחוז כ'ולאן שבתימן, כ-20 ק"מ ממזרח לצנעא. בעיירה התקיימה קהילה יהודית עתיקה, שנייה בחשיבותה לקהילת צנעא. העיירה ממוקמת ליד שני הרים: "יג'ות'" ו"יעוק". הקהילה היהודית בתנעם היא אחת הקהילות העתיקות בתימן. הקהילה נחשבת "ריש גלותא", כלומר אחד ממקומות מושבם הראשונים של היהודים שגלו לתימן. בעבר, בתי דין סמוכים היו בתנעם ובצנעא בלבד, ועל כך היו אומרים: ”כי מצנעא תצא תורה, ודבר ה' מתנעם”. במסגד בתנעם נמצא עמוד בשימוש משני עליו חרוטה הכתובת ״אמן, אמן, וזה הבית יהיה מסגיד״ (משמע בית תפילה) באותיות בשפה השבאית המאוחרת. ממצא זה תומך[דרושה הבהרה] במסורת המקומית לפיה הגיעו יהודים לתנעם בעקבות חורבן בית המקדש הראשון. את הקהילה הזכיר לראשונה הנוסע ר' בנימין מטודלה, שביקר בה במאה ה-12.[דרוש מקור][מפני ש...] בשנת ה'תש"ט (1949) מנתה הקהילה כ-50 משפחות, 250 נפש. היחסים בין הערבים המקומיים ליהודים היו טובים. חברי הקהילה היו עניים, והתפרסנו מכתיבת סת"ם, חייטות, סנדלרות וכדומה. בעיר היו שני בתי כנסת: "תנעמי" ו"חמאמי". רבני הקהילה בדורות האחרונים היו מארי אברהם שחב (עד שנת ה'תרפ"ב-1922), מארי יחיא חמאמי (עד שנת ה'תרפ"ט). משנת 1929 ועד העלייה לארץ ישראל שימש כרב הקהילה מורי יוסף חיים קרואני. בני הקהילה עלו ארצה במבצע על כנפי נשרים בשנת ה'תש"ט (1949). מסורת ביד בני הקהילה, כי בעבר, עוד לפני תקופת האסלאם, רצו הערבים המקומיים להתחתן בבנות היהודים. היהודים סירבו, אך לאחר זמן לא הייתה להם ברירה. היהודים ארגנו את הגמל שעליו צריכה להיות הכלה, כך שירכיבו אותה בליווי הציבור עד מקום הנקרא חראוה, שם מרוכזים החתן ואורחיו. במקום להלביש כלה ולהרכיבה על הגמל, ליקטו היהודים צמח בשם כ'ירה (במרכז תימן נקרא צובירה), והלבישו את הענפים בבגדי הכלה. כך הובילו את התהלוכה, וכשהגיעו לחראוה, קמו היהודים המלווים והרגו באורחי החתן, ורק מעטים הצליחו להימלט. ליד העיירה תנעם נמצאות חורבות של כפר יהודי, ובית כנסת בתוכו. מסורת בפי זקני תנעם, שבזמן האימאם מנצור, נגזר שיש לתפוס את ילדי היהודי היתומים ולהפכם למשרתים. לכן השליכו את עצמם בני הכפר צבול לנהר העובר ליד כפרם. המקום נקרא "כניסת צבול" ולא "כפר צבול", וזה מעיד על קדושתו. מסופר שנער ערבי רצה לבזות את המקום, ונתקע שם ולא יכול היה לצאת. רק לאחר שהבחינו בו התושבים המוסלמים ביקשו מרב העיר תנעם, הרב שלום דוכ'אן, להתפלל עליו. רק לאחר שהבטיח שלא יבזה שנית את המקום, השתחרר. ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן, כרך ב, עמ' 593–595 קהילת יהודי תנעם, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" הקהילה היהודית בתנעם, באתר לשון הבית ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לקהילות היהודיות בתימן, כרך ב, עמ' 593–595 יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, תש"ל (1970), עמ' 251–253 Müller, Walter W., J. Schmidt, Eva Strommenger, A. Finet, Rolf A. Stucky, Rolf Hachmann, Martin Metzger, Antonia Ciasca, Ernst Weidner, M. Damerji, B. Hrouda, Jean Margueron, André Parrot, Kurt Bittel, W. Orthmann, Hans Hirsch, Claude F.-A. Schaeffer, Fritz Schachermeyr, G. Wilhelm, Manfred Bietak, and Dieter Arnold, Ausgrabungen Und Forschungsreisen, ." Archiv Für Orientforschung 24 (1973): . ., 171 24, Institut für Orientalistik, 1973, עמ' 153-155ואיור 5 מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות, תנעם נעמה רצאבי, יחסים בין יהודים לערבים - קהילת תנעם, באתר לשון הבית, ‏ה'תש"פ (2020) פרופ' יוסף טובי ושלום סרי, הלקסיקון ליהדות תימן, באתר האגודה לטיפוח חברה ותרבות גלעד צדוק, לבניכם ספרו, הוצאת נוסח תימן, בני ברק, ה'תשע"ד (2014)