laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גולני שלי

"גולני שלי" הוא שיר בביצוע הזמר הישראלי יהורם גאון, שהתפרסם ב־1974. עמוס אטינגר כתב את השיר, ואפי נצר הלחין אותו. השיר התקבל כהמנון חטיבת גולני. ב־1974, אחרי מלחמת יום הכיפורים ולקראת כנס של חטיבת גולני בבנייני האומה בירושלים, הגיע מפקד החטיבה באותם הימים, אורי שמחוני, לאטינגר וביקש ממנו ומאפי נצר (שהיה גם המנהל המוזיקלי של המופע בכנס) לכתוב שיר לכבוד הכנס. אטינגר עיין בטקסט של איתן הבר ("מעין מקאמה", לדברי אטינגר) שבתוך חוברת של גולני שהייתה מונחת מולו, טקסט שנשא את השם "גולני שלי", ועל בסיסו כתב אטינגר בו במקום את המילים. "המקאמה שכתב איתן הבר שימשה בסיס לשיר הזה ואני נותן את כל הקרדיט לאיתן", אמר אטינגר. גם אפי נצר הלחין את השיר במקום בתוך 10–15 דקות. לאחר יצירת השיר הגיע שמחוני לאטינגר עם עוד מג"דים מהחטיבה כדי לשמוע את השיר, והתלהב מאוד מהתוצאה. נצר ביקש שיהורם גאון יבצע את השיר וכן הציע ש־200–300 חיילים ישירו אותו עם גאון בליווי תזמורת צה"ל. הבקשות התקבלו, והשיר בוצע בכנס החטיבה. יהורם גאון שר אותו שלוש פעמים באותו הערב, והשיר הפך להמנון החטיבה. מילות השיר סוקרות ציוני דרך במורשת הקרב של החטיבה עד כתיבת השיר: מלחמת השחרור, מבצע קדש, קרבות רפיח, מלחמת ששת הימים וקרב תל פאחר והקרבות הקשים על החרמון במלחמת יום הכיפורים: הניסיון הישראלי לכיבוש החרמון מחדש ומבצע קינוח וכן הקרבות על שיא החרמון. אפי נצר הלחין המנונים צבאיים רבים. הוא ביקש מכל פזמונאי שכתב את המילים להמנונים (במקרה הזה אטינגר) להוסיף שורה או שתיים על חיילים שנפלו. ובשיר: "ורעים שנותרו בצידי הדרכים למולי". לשיר התווסף עוד בית שאטינגר כתב לאחר מבצע צוק איתן, שבו ספגה חטיבת גולני אבידות קשות, כשזכור במיוחד קרב שג'אעייה, שבו נהרגו 13 מלוחמיה. עופר מנדלוביץ', אביו של סמ"ר עוז מנדלוביץ', לוחם "גולני" שנפל במבצע (והיה גם נגן ומוזיקאי) פנה ליוצרי ומבצע השיר המקורי וביקש מהם לעדכן את המנון החטיבה, כדי להנציח את בנו וחבריו שנפלו בקרב. בתחילה לא רצה אטינגר לגעת בשיר, בטענה שאם כל מלחמה יוסיפו בית להמנונים, לא יהיה לזה סוף, אך עופר מנדלוביץ' נסע לביתו של אטינגר ושכנע אותו. גם יהורם גאון הסכים להקליט גרסה חדשה, ואטינגר כתב את הבית. לימים אמר: "בסופו של דבר זה הצדיק את עצמו". אקורדי השיר "גולני שלי" באתר Tab4u סרטון השיר "גולני שלי" באתר יוטיוב מילות השיר "גולני שלי" באתר שירונט גולני שלי – השיר בגרסת צוק איתן, סרטון בערוץ "smacomtov", באתר יוטיוב (אורך: 04:24) קולות מלחמה: גולני שלי, מערכות, 26 במרץ 2024 נתוני היצירה, באתר אקו"ם "גולני שלי" בביצוע שלומי שבת, באתר יוטיוב "גולני שלי" בביצוע רביב כנר, באתר יוטיוב תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר – עמוס אטינגר (הגרסה הארוכה) (7:03 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב "גולני שלי" באתר הספרייה הלאומית גיא שרמן, מ"גולני שלי" ועד "שירו של צנחן": הסיפורים מאחורי המנוני צה"ל, באתר ynet, 28 באפריל 2018 פודקאסט מצולם: ריאיון עם אפי נצר (20:15 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "ערוצי תוכן ישראל – NOWTV", באתר יוטיוב סמל ראשון עוז (עוזי) מנדלוביץ', באתר יזכור בן מיטלמן, ‏"גולני שלי" בגרסת "צוק איתן", באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2014 פודקאסט מצולם: ריאיון עם אפי נצר (26:01 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "ערוצי תוכן ישראל – NOWTV", באתר יוטיוב מיקום שיא במצעד הפזמונים העברי השבועי של הגל הקל (10), באתר פזמונט "משלנו", מצעד הפזמונים העבריים 6.3.75, "מעריב" 7 במרץ 1975, באתר הספרייה הלאומית
לו באת – נשים שרות שם טוב לוי

"לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" הוא אלבום הופעה משותף שהוקלט על ידי שם טוב לוי, קורין אלאל, דיקלה, לאה שבת ויהודית רביץ. את האלבום הוציאה בשנת 2006 לאור חברת התקליטים התו השמיני לאחר שהוקלט באביב 2003 בהופעה חיה שנערכה בפסטיבל ימי זמר בחולון. לכל זמרת שמשתתפת באלבום יש דואט עם לוי ושיר נוסף כסוליסטית. שלושה סינגלים יצאו מתוכו, "אור הירח" בביצוע אלאל ושבת, "לב ים" בביצוע דיקלה ו"יכול להיות שזה נגמר" בביצוע אלאל ולוי. האלבום לו באת – נשים שרות שם טוב לוי באתר ספוטיפיי שם טוב לוי, קורין אלאל, יהודית רביץ, לאה שבת, דיקלה – לו באת נשים שרות שם טוב לוי, דיסקוגס
הדס מלכא

הדס מלכא (16 בינואר 1994 – 16 ביוני 2017) הייתה מפקדת צוות סיור במשטרת ישראל, מעוטרת צל"ש המפכ"ל לאחר נפילתה באירוע הפיגוע המשולב בירושלים (2017). מלכא נולדה באשדוד וגדלה ביישוב הקהילתי עזר, השלישית מבין שישה ילדים במשפחה. היא למדה בבית הספר התיכון האזורי בבאר טוביה והייתה חניכה ומדריכה בתנועת בני המושבים. למדה צורפות במכללת שנקר ועסקה בציור, שחייה וכדורסל. בהמשך הייתה שחקנית נבחרת הפועל באר טוביה. בשנת 2012 התגייסה לשירות צבאי. שירתה בתפקיד מש"קית תיאום ימי בחיל הים וכעבור שבעה חודשים אושרה בקשתה לעבור לשירות במשמר הגבול. מלכא שירתה כלוחמת ביחידת סיור מיוחדת במרחב עוטף ירושלים ובהמשך הוכשרה לפיקוד על טירונים בבסיס ההדרכה של משמר הגבול וכמפקדת צוותים בעוטף ירושלים. בסיום השירות הסדיר השתחררה ועבדה בנמל אשדוד, עד חזרתה בשנת 2016 לשירות קבע כמפקדת צוות ביחידת סיור משמר הגבול המופקדת בקביעות על גזרת דרום הארץ ושותפה לסירוגין במשימות במרחבי עוטף עזה ועוטף ירושלים. מלכא נערכה לסיום השירות ולמדה במכון וינגייט לימודי תזונה והדרכת חדר כושר. ב-16 ביוני 2017 שירתה באזור העיר העתיקה בירושלים במסגרת תגבור כוחות. היא הותקפה ונדקרה בסמוך לשער שכם, תוך כדי מאבק במחבל ושמירה על נשקה האישי. כעבור מספר שעות נקבע מותה. לאחר מותה הועלתה לדרגת רב-סמל ראשון ובשנת 2018 הוענק לה צל"ש המפכ"ל "על הצטיינותה בפעילות משטרתית, שנעשתה תוך חירוף נפש". זכרה הונצח בשיר של היוצר יוני יעיש ובשיר "לוחמת" של היוצרים מאור ומוטי דרעי. בבית הכנסת של בסיס משמר הגבול ביד מרדכי נערך טקס הכנסת ספר תורה לזכרה. בשנת 2020 קראה עיריית ירושלים את שביל המדרגות המוביל אל שער שכם בשם מעלות הדר והדס, לזכרן של הדס מלכא והדר כהן. בשנת 2021 הקימה משפחתה את עמותת מרכז מורשת לוחמת מג"ב הדס מלכא. ארבע שנים לאחר מותה התגייסה אימה לשורות המשטרה כתובעת משטרתית. מדיה וקבצים בנושא הדס מלכא בוויקישיתוף עמותת מרכז הדס קורות החיים של הדס מלכא, באתר "יזכור" של משרד הביטחון הדס מלכא באתר הזיכרון של משטרת ישראל רס"ר הדס מלכא, באתר הגבורה חברים מספרים על הדס מלכא ז"ל הדס מלכא, ברשת החברתית פייסבוק גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות מעלות הדר והדס: הוצב השלט להנצחת שמותיהן של הלוחמות רב שוטר הדר כהן ז"ל ורס"ר הדס מלכא ז"ל מרכז מורשת לוחמת מג"ב הדס מלכא הי"ד (ע"ר) גלעד כהן, ארבע שנים אחרי שהבת לוחמת מג"ב נרצחה בפיגוע - האם התגייסה למשטרה, באתר ynet, 19 באוגוסט 2021
בת שבע עובדיה

בת שבע עובדיה (נולדה ב-1999) היא שחקנית כדורגל בנבחרת מכבי בנות עמק חפר ושחקנית עבר בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19. במהלך שירותה בשירות חובה במשטרה עוטרה בצל"ש המפכ"ל. עובדיה גדלה בפרדסיה ובכפר יונה. הייתה שחקנית בנבחרת אס"א תל אביב עד גיל 12 ובנבחרת מכבי חדרה עד גיל 17, אז נבחרה לשחק בנבחרת ישראל והייתה קשרית אחורית. שנתיים שיחקה בקבוצת בוגרות וזכתה עם נבחרת הפועל חדרה בגביע המדינה. עובדיה שירתה שירות חובה צבאי במסגרת משטרת ישראל והוצבה ביחידת הסיור של משטרת חדרה. ב-22 ביולי 2019 עצרה עם שותפה לירן כהן אדם חשוד שהתברר כשוהה בלתי חוקי וביצע ניסיון דקירה בשוטר כהן. במהלך ניסיון הימלטות רגלי, כהן רדף אחרי החשוד רגלית ועובדיה עקפה את השניים בניידת ובלמה את מסלול הבריחה, אז ניסה החשוד פעם נוספת לפגוע בשוטרים, נוטרל ביריות ונעצר. בשנת 2020 הוחלט להעניק לעובדיה וכהן את צל"ש המפכ"ל "על הצטיינותם בפעילות משטרתית, תוך הפגנת תושייה, יוזמה וחתירה למגע". בעונת 2020/2021 שיחקה בקבוצת בני יהודה תל אביב ובשנת 2023 חזרה לשחק בקבוצת מכבי בנות עמק חפר. בת שבע עובדיה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל סמ"ר בת שבע עובדיה, באתר הגבורה בת שבע עובדיה - כדורגלנית משלנו גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות
זהבה סמואל

זהבה סמואל סבהתו (נולדה ב-1997) היא לוחמת משמר הגבול בעלת עיטור המופת של משטרת ישראל. סמואל נולדה בעיר רמלה ושירתה שירות חובה במשטרה והוצבה בפלוגת משמר הגבול בעוטף ירושלים. ביום 26 בספטמבר 2017 הייתה בהר אדר במשימת אבטחה. בפיגוע הירי בהר אדר נפגע רכז הביטחון של היישוב שנפצע קשה, נהרגו שני חברים בצוות האבטחה ונהרג לוחם משמר הגבול סלומון גברייה שהיה חברה לצוות של סמואל. בתגובה לירי הגיבה סמואל בירי וניטרלה את המפגע. בשנת 2018 הוחלט להעניק לה את עיטור המופת "על מעשה שנעשה באומץ לב, הראוי לשמש מופת". באותו מעמד הוענק לגברייה לאחר מותו צל"ש המפכ"ל. בפעולתה מנעה סמואל את כניסת המחבל ליישוב ולמבנה סמוך בו שהו ילדים. בשנת 2018 השתחחרה משירות. סמ"ר זהבה סמואל, באתר הגבורה זהבה סמואל, ברשת החברתית אינסטגרם זהבה סמואל, ברשת החברתית טיקטוק גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות משה נוסבאום, ‏חתרה למגע - ותקבל עיטור המופת, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2018
סויוז MS-09

סויוז MS-09 (ברוסית:Союз МС-09) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-6 ביוני 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-20 בדצמבר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית. רוסיה סרגיי פרוקופייב - מפקד גרמניה אלכסנדר גרסט - מהנדס טיסה ארצות הברית סרינה אוניון-צ'נסלור - מהנדס טיסה רוסיה אולג קונוננקו - מפקד ארצות הברית אן מקליין - מהנדס טיסה קנדה דוויד סן-ז'אק - מהנדס טיסה חללית "סויוז MS-09" שוגרה ב-6 ביוני 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 56 בפיקוד אנדרו פויסטל. צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 57. "סויוז MS-09" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. בלילה מ-29 באוגוסט ל-30 באוגוסט במרכז בקרה הבחינו בירידת לחץ אוויר בתא מגורים של החללית. בבוקר החלה בדיקת החללית. התברר שבקיר נקדח חור בקוטר של כ-2 מ"מ. סרגיי פרקופייב אטם את החור בעזרת תחבושת ואפוקסי. צוות של "רוסקוסמוס" החל בחקירת האירוע שכלל גם בדיקת תא החללית לאחר נחיתה. ב-24 בדצמבר 2018 פרוקופייב ציין שחור נקדח מבפנים. ב-18 בספטמבר 2019 "רוסקוסמוס" דיווח על סיום החקירה, העברת ממצאים לנאס"א וסיכום על אי-פרסום הממצאים. באפריל 2021 אולג אטקוב רמז שחור נקדח על ידי אישה שהייתה בצוות החללית. בעקבות תקלה במשימת חללית סויוז MS-10 הוחלט לדחות את הנחיתה מ-13 בדצמבר ל-20 בדצמבר. ב-20 בדצמבר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות. עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 57 לתחנת החלל הבין-לאומית. מדיה וקבצים בנושא סויוז MS-09 בוויקישיתוף מידע על הטיסה תיאור המשימה מקור בצוות החללית הייתה ג'נט אפס, ב-18 בינואר 2018 הוחלט שהיא לא תשתתף בטיסה מסיבת עיתונאים לאחר חזרת החללית סיום החקירה רמז על מבצע
רנה אז'ן גאטו

רנה אז'ן גאטו (בצרפתית: René Eugène Gateaux;‏ 5 במאי 1889 – 3 באוקטובר 1914) היה מתמטיקאי צרפתי. מחקרו עסק באנליזה פונקציונלית ועל שמו נקראת נגזרת גאטו. שירת בצבא הצרפתי במהלך מלחמת העולם הראשונה, שם מצא את מותו. גאטו נולד בשנת 1889 בעיירה ויטרי-לה-פרנסואה (צר'). אביו היה בעל מפעל לייצור אוכפים ואמו עבדה כתופרת. ב-1907 החל ללמוד באקול נורמל סופרייר. ב-12 באוקטובר באותה שנה חתם גאטו על טופס התנדבות לצבא צרפת, אם כי ביקש שלא להתגייס עד תום לימודיו האקדמיים. במהלך לימודיו באקול נורמל סופרייר המיר את דתו לנצרות קתולית. בשנת 1910 נבחן גאטו להוראת מדעי המתמטיקה בצרפת, אם כי לא מונה להוראה עד שנת 1912. גאטו גויס לצבא צרפת ב-10 באוקטובר 1910, לגדוד חי"ר 94. ב-4 באוקטובר, לאחר שחרורו משירות צבאי, החל ללמד בבית-הספר התיכון בבר-לה-דוק. באותה עת החל לעבוד על עבודת הדוקטורט שלו בתחום האנליזה הפונקציונלית, ובפרט תורת הפוטנציאלים (כדוגמת הפוטנציאל החשמלי והפוטנציאל הכבידתי). במהלך תקופתו בבר-דה-לוק עמד גאטו בקשר מכתבים עם אמיל בורל, וזה המליץ לו להגיש את מועמדתו למענק דוד וייל למימון מחקרו בעיר רומא, תחת פיקוחו של ויטו וולטרה. גאטו הגיש מועמדותו למענק וזכה בו לשנים 1913–1914. בעקבות כך עבר להתגורר ברומא, שם המשיך את מחקרו. במהלך תקופתו שם פרסם מספר תוצאות ב-Rendiconti dell'Accademia dei Lincei, וב-1914 העביר סמינר בקורס של וולטרה באוניברסיטת ספיינצה שברומא. ביוני 1914 חזר לצרפת לחופשה קצרה במטרה לחזור לרומא לאחר מכן, אך תוכניותיו אלו נקטעו עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה. גאטו גויס לגדוד חי"ר 269 באוגוסט 1914. במהלך חודש אוגוסט הגן הגדוד על העיר נאנסי בקרב גראן קורונה. בסוף ספטמבר אותה השנה, השתתף הגדוד במרוץ אל הים ונשלח לארטואה. בבוקר 3 באוקטובר 1914, נורה גאטו מחוץ לכפר רוברואה (צר') ונהרג. מחקרו של גאטו עסקו באנליזה פונקציונלית, ובפרט חקר פונקציונלים. גאטו ניסה לנסח מקבילה לנוסחת קושי עבור פונקציונלים, וכן ניסה לפתח שיטה לביצוע אינטגרציה של פונקציונל בעל אינסוף ממדים. מחקריו של גאטו נקטעו עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה ומותו בה. לאחר מותו, ובהמלצתו של ז'אק אדמר, קיבל פול לוי לידיו את טיוטותיו של גאטו. לוי פרסם את תוצאותיו של גאטו, עם תוספת מתוצאותיו שלו, בשנת 1922. באותה שנה, במהלך שיחה עם המתמטיקאי האמריקני נורברט וינר, הזכיר לוי את תוצאתו של גאטו בנוגע לאינטגרציה של פונקציונל בעל אינסוף ממדים. תוצאה זו הועילה לווינר, שהשתמש בה בניסוח מידת וינר לתנועה בראונית. בכתביו ניסח גאטו מקרה פרטי של נגזרת גאטו, ולאחר מותו זו נקראה על שמו על ידי לוי. לאחר מותו זכה גאטו בפרס פרנקר לשנת 1916. ביוגרפיה של רנה אז'ן גאטו, באתר MacTutor (באנגלית) רנה אז'ן גאטו, באתר MacTutor (באנגלית) René Eugène Gateaux - Biography, Maths History (באנגלית) About: René Gateaux, dbpedia.org Laurent Mazliak, The Ghosts of the École Normale, Statistical Science 30, 2015-08, עמ' 391–412 doi: 10.1214/15-STS512
משלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 53 (באנגלית: Expedition 53) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-2 בספטמבר 2017 ועד ל-14 בדצמבר 2017. מפקד המשלחת היה רנדולף ברזניק מארצות הברית. המשלחת פעלה במשך 102 ימים. במהלך פעילות המשלחת מתכונת תחנת החלל לא השתנתה ונותרה כפי שהייתה אחרי הוספת מודול BEAM באפריל 2016 במהלך פעילות משלחת מס' 47. ג'וזף אקבה נכלל במשלחת במקום נציג רוסיה. זאת כתשלום עבור חובות של תאגיד הטילים והחלל אנרגיה בפרויקט Sea Launch. נוהג זה נמשך עד להפעלת מודול חדש "נאוקה". פעילות המשלחת החלה ב-2 בספטמבר 2017 עם עזיבת חללית סויוז MS-04 בה היה חלק של משלחת מס' 52. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות. במשך פעילות המשלחת לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען פרוגרס MS-06 שהגיע ב-14 ביוני והתחברה למודול "זבזדה" עם 2,400 ק"ג אספקה. החללית הייתה מחוברת עד לדצמבר 2017. ב-13 בספטמבר למודול "פואיסק" התחברה חללית "סויוז MS-05" וצוות המשלחת גדל ל-6 אנשים. ב-5 באוקטובר ברזניק וואנדה חיי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-7 שעות. במהלך הפעילות בוצעו פעולות תחזוקה בזרוע רובוטי קנדארם2. ב-10 באוקטובר ברזניק וואנדה חיי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6.5 שעות. במהלך הפעילות בוצעו פעולות תחזוקה. ב-16 באוקטובר הגיעה חללית מטען פרוגרס MS-07 והתחברה למודול "פירס" עם 2,549 ק"ג אספקה. החללית הייתה מחוברת עד למרץ 2018. ב-20 באוקטובר ברזניק ואקבה חיי ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-7 שעות. במהלך הפעילות בוצעה התקנת מצלמה נוספת על זרוע רובוטי קנדארם2 ותחזוקה של שרוע רובוטי Dextra. ב-14 בנובמבר הגיעה חללית מטען Cygnus CRS OA-8E היא נלכדה על ידי זרוע רובוטי קנדארם2 וחוברה למודול "יוניטי". עם החללית הגיעו 3,338 ק"ג אספקה כולל מספר לוויינים: 8 לוויינים ‏ Lemur-2‏, EcAMSat,TechEdSat-6, ISARA, CHEFsat, Asgardia-1, OCSD-B, OCSD-C, PropCube-2 . חלקם שוחחרו על ידי חברי המשלחת למסלול ב-20 בנובמבר. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-5 בדצמבר. ב-14 בדצמבר מהחללית שוחררו למסלול 14 לוויינים. ב-20 בנובמבר בוצע שחרור למסלול של לוויין TechEdSat-6 ולוויין EcAMSat. באותו יום שוחררו לחלל גם לווייניםOSIRIS-3U Kestrel Eye 2M ,Dellingr/RBLE ,ASTERIA שהגיעו לתחנת החלל החלל במשימת חללית מטען SpaceX CRS-12 באוגוסט 2017. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. ב-14 בדצמבר ברזניק, ריאזאנסקי ונספולי נכנסו לחללית "סויוז MS-05" וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 54 לתחנת החלל הבין-לאומית. מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 53 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 53 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל נתונים על משימה של חללית מטען פרוגרס MS-06 נתונים על משימה של חללית מטען פרוגרס MS-07 משימה של Cygnus OA-8E שחרור 14 לוויינים מחללית מטען שחרור למסלול של לוויין TechEdSat-6 לוויין EcAMSat לוויין ASTERIA לוויין OSIRIS-3U לוויין kestrel-eye-2m לוויין Dellingr
חממי

האם התכוונתם ל... אסף חממי – איש צבא ישראלי לירז חממי – שחקנית ישראלית שלמה חממי – מתופף ישראלי חממה חמי
אטואי (בירה)

אטואי (בספרדית: Hatuey) היא בירה קובנית שיוצרה במקור במבשלת מודלו שלמשפחת בקרדי. אטוי נרקחה לראשונה בשנת 1927 בסנטיאגו דה קובה. זו הייתה בירת הפרימיום הראשונה במדינה. אנריקה שואג (Enrique Schueg) ממשפחת בקרדי שכר מבשלת בירה גרמנית כדי ליצור את המשקה. אטואי היה דמות מכובדת במשפחת בקארדי, אמיליו בקארדי תיאר את הצ'יף האינדיאני כ"הקדוש המעונה הראשון שמת למען קובה" (הוצא להורג על ידי הספרדים ב-1512). הייצור של הבירה גדל לאחר פתיחת מבשלת הבירה Modelo ב-1948 בקוטורו, הוואנה. בשנת 1960, פידל קסטרו החרים (הלאים) את מבשלת מודלו ואת הייצור של אטואי. משפחת בקרדי ברחה מקובה ונטשה את ייצור הבירה אטואי. ב-1996, בקרדי החייתה את בירה אטואי, בעיקר בזכות הברומאסטר אדוארדו מקורמיק שעבד במבשלת מודלו ורשם הכל על המבשלה והמתכון לאחר שברח מקובה בשנות ה-60. ב-1998 הכריזה בקרדי שהיא הופכת את אטואי לבירה מיוחדת במקום למוצר קובני. בשנת 2011, בקרדי הכריזה על השקה מחדש של המותג כמבשלת בוטיק. בשנת 2012 שכרה משפחת בקרדי ברומאסטר כדי ליצור מחדש את הבירה אטואי. לאחר שהושקתה מחדש בדרום פלורידה באופן בלעדי, המותג הושק בניו יורק בשנת 2014. הרקדנית המקצועית קמילה ארויו (Camille Arroyo) הפכה לשגרירת המותג. מבשלת מודלו אתר האינטרנט הרשמי של אטואי Bacardi Launches National Distribution of Hatuey, Brewbound.com, 21 November 2014 Libby McMillan, Hatuey Beer: Cuban Tradition in Florida, 10best.com, 15 June 2012 Tom Gjelten, Bacardi and the Long Fight for Cuba, Viking, 2008. p.6 Linda Shrieves, Beer has flavor of Cuba, Orlandosentinel.com, 11 July 1996 Alina Matas, Bacardi Is Betting Cerveza Hatuey Will Translate Into Specialty Beer, Wsj.com, 6 May 1998 Bacardi Announces Return Of Cuban Favorite, Beerstreetjournal.com, 22 June 2011 Lee Klein, Hatuey Beer Returns as a Microbrew, Miaminewtimes.com, 6 December 2011 Hatuey Beer launches in NYC, Impactolatino.com, 10 December 2014 Maria Prieto, Hatuey Beer’s ‘Muse’ contest winner introduced as new brand ambassador, Communitynewspapers.com, 12 September 2014 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אטואי (בירה)".
מילויה מילטיץ'

מילויה מילטיץ' (בסרבית: Милоје Милетић;‏ נולד ב-20 ביוני 1953) הוא גנרל סרבי בדימוס. כיהן כראש המטה הכללי בין השנים 2009–2011. מילטיץ' נולד בבלאץ' ב-20 ביוני 1953. ב-1976 הוא התגייס לצבא יוגוסלביה, ולמד באקדמיה הצבאית בבלגרד במגמת ארטילריה. בנוסף על כך, הוא למד בבית הספר לפיקוד ומטה ובבית הספר של המטה הכללי. הוא החל לשרת כמפקד מחלקה, והתקדם בהדרגה עד שהפך למפקד בריגדות. לאחר מכן הוא מילא תפקידים בכירים במטה הכללי הסרבי, וב-30 בדצמבר 2008 הוא מונה באופן זמני לראש המטה הכללי. ב-15 בפברואר 2009 הפך המינוי שלו לקבוע, והוא כיהן בתפקיד עד 12 בדצמבר 2011, אז סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא. עם פרישתו, הוענקה לו דרגת גנרל - הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הסרבי. מדיה וקבצים בנושא מילויה מילטיץ' בוויקישיתוף מילויה מילטיץ' באתר הצבא הסרבי
ג'יימס קי

ג'יימס קי (באנגלית: James Kee; 15 באפריל 1917 – 11 במרץ 1989) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שייצג את מחוז הקונגרס החמישי של וירג'יניה המערבית בשנים 1965–1973. הוא החליף בתפקיד את אמו, אליזבת קי, שהחליפה בתורה את בעלה, ג'ון קי. קי נולד בבלופילד שבווירג'יניה המערבית. אביו, ג'ון קי, היה נציג מחוז הקונגרס החמישי של וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים של ארצות הברית, ואמו אליזבת קי החליפה אותו בייצוג המחוז עד ל-1965. הוא בוגר אוניברסיטת ג'ורג'טאון. ג'יימס קי הגיע לראשונה אל גבעת הקפיטול כעוזר מנהלי בלשכתו של אמו בין השנים 1953–1965. כאשר אמו פרשה מהחיים הפוליטיים בבחירות 1964, התמודד קי על מחוז הקונגרס החמישי של וירג'יניה המערבית, ונבחר בהצלחה לקונגרס ה-89. הוא הצביע בעד חוק זכויות ההצבעה ב-1965 וחוק זכויות האזרח מ-1968. לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1970 איבדה וירג'יניה המערבית מושב בבית הנבחרים האמריקאי. מחוז הקונגרס החמישי של וירג'יניה המערבית אותו ייצג קי אוחד עם המחוז הרביעי שבסיסו בהנטינגטון, שיוצג בידי עמיתו הדמוקרטי קן הקלר (אנ'). בית המחוקקים המדינתי של וירג'יניה המערבית התכוון לאלץ את הקלר, מתנגד קולני של ממסד המפלגה הדמוקרטית, לפרוש מתפקידו. המחוז החדש, על אף שנספר כמחוז הרביעי, הכיל 65% מהשטח הקודם של המחוז החמישי, והקלפים לכאורה היו לטובתו של קי. עם זאת, הקלר ניצל את קשריו ההדוקים עם איגודי העובדים במחוזו וגבר על קי בבחירות המקדימות. לאחר שהפסיד בבחירות לקונגרס פרש קי מהחיים הפוליטיים ועבר להתגורר בפאייטוויל. ב-11 במרץ 1989 נפטר במונטוגומרי שבווירג'יניה המערבית, בן 71 במותו. ג'יימס קי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'יימס קי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'יימס קי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
יחסי גינאה–יוון

יחסי גינאה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת גינאה לבין הרפובליקה ההלנית. שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים, אולם כמעט ולא מתקיים שיתוף פעולה בין המדינות. יוון מיוצגת בגינאה באמצעות שגרירותה בדקר, סנגל. גינאה אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. מדיה וקבצים בנושא יחסי גינאה–יוון בוויקישיתוף גינאה באתר משרד החוץ היווני ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמנות הבישול (ספר)

אמנות הבישול או ספר הבישול (בלטינית: Liber de Coquina) הוא אחד מספרי הבישול העתיקים ביותר מימי הביניים. שני קודסים המכילים את היצירה ששרדו מתחילת המאה ה-14. שניהם נשמרים בספרייה הלאומית של צרפת. הטקסט מורכב משני חלקים עצמאיים, המצוטט בעיקר בתור "מסה" או "מסכת" (Tractatus) (חלק 1) ו"אמנות הבישול" (Liber de Coquina) (חלק 2). הכותרות לקוחות מהערות שוליים של העורך מימי הביניים. בעוד שזהות שני המחברים אינה ידועה, מאמינים כי ה"מסה" נכתב במקור על ידי סופר צרפתי ו"אמנות הבישול" על ידי סופר איטלקי מאזור נאפולי. הרכבי יין עופות ובשר דג מנות לעשירים קטניות, ביצים, כרישה ורוטב ירקות עוֹפוֹת מאפה דג קומפוזיציות של מרכיבים רבים כתב יד לטיני 7131, פול. 94r-99v, Bibliothèque National, פריז (בערך 1304–1314) כתב יד לטיני 9328, פול. 129r-139v, Bibliothèque Nationale, פריז (המאה ה-14) מריאן מולון: "Deux traités inédits d'art culinaire médiéval", בול. פילול. et hist. année 1968, vol 1, p. 369-435 שני החלקים זמינים באתר של תומאס גלונינג: Tractatus de modo preparandi et condiendi omnia cibaria (מסכת על שיטת ההכנה והתיבול של כל סוגי המזון) https://www.uni-giessen.de/de/fbz/fb05/germanistik/absprache/sprachverwendung/gloning/tx/mul1-tra.htm https://www.uni-giessen.de/de/fbz/fb05/germanistik/absprache/sprachverwendung/gloning/tx/mul2-lib.htm מהדורה לטינית-גרמנית מלאה: Robert Maier (2005). Liber de Coquina: Das Buch der guten Küche. Friedrich. ISBN 978-3-937446-08-0. תרגום לאיטלקית של ה"מסה" - "טרקטטוס": אנריקו קרנוואל שיאנקה (עורך): "Tractatus de modo preparandi et condiendi omnia cibaria", Appunti di Gastronomia n. 26, Condeco srl Editore, מילאנו 1998 מטבח ימי הביניים לה ויאנדיה - אוסף מתכונים הנחשב בדרך כלל לגיום טירל, 1300 בערך שיטת הבישול (The Forme of Cury) - אוסף מלכותי של מתכונים אנגליים מימי הביניים מהמאה ה-14, בהשפעת הליבר דה קוקינה אפיקיוס - אוסף מתכוני בישול רומאיים מדיה וקבצים בנושא אמנות הבישול בוויקישיתוף Alberto Capatti; Massimo Montanari (13 באוגוסט 2013). Italian Cuisine: A Cultural History. Columbia University Press. pp. 189–. ISBN 978-0-231-50904-6. {{cite book}}: (עזרה) Terence Scully (2000). The Neapolitan Recipe Collection: (New York, Pierpont Morgan Library, MS Bühler, 19) : a Critical Edition and English Translation. University of Michigan Press. pp. 38–. ISBN 0-472-10972-3. Andreas Speer; Lydia Wegener (1 בינואר 2006). Wissen über Grenzen: Arabisches Wissen und lateinisches Mittelalter (בגרמנית). Walter de Gruyter. pp. 365–. ISBN 978-3-11-019431-9. {{cite book}}: (עזרה)
ליובישה דיקוביץ'

ליובישה דיקוביץ' (בסרבית: Љубиша Диковић;‏ נולד ב-22 במאי 1960) היה גנרל סרבי אשר כיהן כראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 2012–2018. דיקוביץ' נולד באוז'יץ' ב-22 במאי 1960. הוא למד באקדמיה הצבאית בבלגרד, וב-1984 התגייס לצבא יוגוסלביה. ב-1989 הוא מונה למפקד מחלקה, וב-1991 הפך למפקד פלוגה. זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1992 מונה למפקד הגדוד ה-16 במשמר הגבול. בין השנים 1996–1998 שימש כראש מטה הבריגדה הממונעת ה-37. ב-1998 הפך למפקד הבריגדה. הוא לחם עם הבריגדה במלחמת קוסובו, ובשנת 2001 מונה לראש מטה קורפוס אוז'יצ'ה. ב-2005 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי הסרבי. בין 2006–2007 הוא שימש בתפקיד ראש מטה פיקוד המבצעים המשותפים של המטה הכללי. ב-2007 הוא עבר לתפקיד מפקד פיקוד האימונים הסרבי. ב-2010 הוא מונה למפקד צבא היבשה הסרבי. ב-12 בדצמבר 2011 הוא מונה לראש המטה הכללי החדש. לאחר מינויו לתפקיד הרמטכ"ל, פרסם ארגון זכויות האדם הסרבי "מרכז המשפט ההומינטרי", מסמכים המעידים על כך שדיקוביץ' היה מעורב בפשעי מלחמה כנגד האוכלוסייה האלבנית בקוסובו במהלך המלחמה. המסמכים כללו פקודות שהוציא דיקוביץ' בתפקידו כמפקד הבריגדה ה-37, אשר בהן הורה על רצח וגירוש של אזרחים. בשנת 2013, נמצא קבר אחים ליד הכפר רודניציה שבדרום סרביה, אשר בו נמצאו גופות של 52 אזרחים אלבנים. על פי עדויות ראייה ומסמכים צבאיים, מרכז המשפט ההומניטרי קבע כי האזרחים הללו נרצחו בידי חיילי הבריגדה ה-37, בהוראתו הישירה של דיקוביץ'. דיווחים אלו לא זכו לתפוצה מחוץ לסרביה, ובית הדין הפלילי הבין-לאומי ליוגוסלביה לשעבר לא פתח בחקירה כנגד דיקוביץ', או כנגד חיילי הבריגדה ה-37. הוא המשיך לכהן בתפקיד הרמטכ"ל עד ב-14 בספטמבר 2018 אז סיים את הקדנציה שלו ופרש מהצבא. מדיה וקבצים בנושא ליובישה דיקוביץ' בוויקישיתוף "MKSJ, Šainović i dr, dokazni predmet broj P2807, Borbeni izveštaj 37. mtbr VJ od 3. aprila 1999" "MKSJ, Šainović i dr, dokazni predmet broj P2813, Zapovest komandanta 37. mtbr VJ za uništenje ŠTS i borbenu kontrolu teritorije od 4. aprila 1999" "War Crimes and Past Human Rights Violations Data Base"