laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קלימנטי ציטאישווילי

קלִימֶנטִי צִיטַאִישווִילִי (בגאורגית: კლიმენტი წიტაიშვილი; נולד ב-5 בינואר 1979) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת החלוץ. ציטאישווילי גדל בקבוצת זוגדידי (אז דינמו זוגדידי), וכשהיה בן 18 חתם בקבוצת דינמו טביליסי. לאחר שזכה בשנת 2000 בתואר מלך השערים של ליגת העל הגאורגית הוא הגיע לישראל והוחתם במכבי תל אביב על ידי שלמה שרף, והושאל לעירוני ראשון לציון, במדיה כבש 12 שערים בעונת 2000/2001. בעונה שלאחר מכן עבר לבני יהודה תל אביב, ובמהלך העונה חתם בינואר 2002 בהפועל צפרירים חולון. לאחר שחזר לגאורגיה לעונה אחת הגיע בשנת 2003 לקפריסין וחתם בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה, עמה זכה באליפות קפריסין בשנת 2005 והעפיל לשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות לאחר שהבקיע שער בניצחון 3–1 על הקבוצה הטורקית טרבזונספור. לאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בקפריסין וחזר לאנורתוסיס, עמה זכה בשנת 2008 באליפות נוספת. בשנת 2009 חתם בשורות היריבה העירונית נאה סלמיס פמגוסטה ובמדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 2010. בינואר 2014 חזר לשחק בקבוצת נעוריו זוגדידי עד תום העונה. בנו, גאורגי ציטאישווילי, משחק בעמדת קשר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת גאורגיה בכדורגל. קלימנטי ציטאישווילי, באתר Transfermarkt קלימנטי ציטאישווילי, באתר Soccerway קלימנטי ציטאישווילי, באתר WorldFootball.net קלימנטי ציטאישווילי, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt קלמנטי, באתר הרשמי של אנורתוסיס פמגוסטה גידי ליפקין, משה גוזגל, מכבי תל אביב מאיימת לקחת את קלמנטי ציטיאשווילי חזרה, באתר ynet, 2 בדצמבר 2000 יעקב זיו, סיפורה של אנורטוזיס פמגוסטה, באתר nrg מעריב‏, 4 באוגוסט 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורגן (חברה בע"מ)

בדיני חברות, אורגן הוא גוף (אדם, או מספר בני אדם) הפועל במסגרת החברה, שפעולתו נחשבת כפעולת החברה. בישראל מגדיר סעיף 46 לחוק החברות, תשנ"ט - 1999 את האורגן כ"האספה הכללית, הדירקטוריון, המנהל הכללי וכל מי שעל פי דין, או מכוח התקנון רואים את פעולתו בעניין פלוני כפעולת החברה לאותו עניין". לעיתים, כאשר האורגן פעל בדרך בלתי ראויה, ולמשל, ניהל את החברה תוך נטילת סיכון בלתי סביר, ניתן יהיה לחייב את האורגן אישית בחובות החברה, אם בדרך של הרמת מסך, דהיינו שיוך חובות החברה לבעליה, תוך התעלמות מעקרון האישיות המשפטית הנפרדת, ואם בדרך של הטלת "אחריות אישית" על האורגן שפעל בדרך לא ראויה (סעיף 54 לחוק החברות). מושג ה"אורגן" מאפשר אף להטיל אחריות פלילית על חברה בע"מ, בנוסף לאחריותו האישית של האורגן. ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאנגון

יָאנגוֹן (בורמזית: ရန်ကုန်, בעבר נקראה רָאנגוּן) היא העיר הגדולה ביותר במיאנמר (בורמה) ושימשה כבירתה עד לשנת 2005 כשהוחלפה בנייפידאו. נכון לשנת 2024 מתגוררים בעיר כ-5.7 מיליון תושבים. העיר ממוקמת על גדת נהר יאנגון, בקרבת מפרץ מארטאבאן. בעיר פועל בית הכנסת משמיע ישועה שהוקם בסוף המאה ה-19. כלכלת העיר מתבססת על ייצוא אורז, עץ לביד, נפט, כותנה ועפרות מתכת. בעיר נמצאים בתי זיקוק לנפט. במקום בו נמצאת היום העיר, היה קיים כפר דייגים החל מהמאה השישית. בשנת 1753 הפך המלך אלאונגפאיה את העיר לבירת המדינה. בשנת 1852 נכבשה העיר על ידי הבריטים. העיר נפגעה על ידי צונאמי בשנת 1930 ונהרסה שוב במלחמת העולם השנייה, לאחר שנכבשה על ידי כוחות יפניים ב-8 במרץ 1942. בעיר ממוקמת אוניברסיטת ראנגון שנוסדה בשנת 1920. אתר האינטרנט הרשמי של יאנגון אתר העירייה יאנגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יאנגון (בורמה), דף שער בספרייה הלאומית Yangon Population 2024
ליגת העל הישראלית

האם התכוונתם ל... ליגת העל בכדורגל – הליגה הבכירה בכדורגל בישראל ליגת העל בכדורגל נשים – הליגה הבכירה בכדורגל נשים בישראל ליגת העל בכדורגל לנוער – הליגה הבכירה בכדורגל לנוער (עד גיל 19) בישראל הליגה הישראלית בכדורגל חופים – הליגה הבכירה בכדורגל חופים בישראל ליגת העל בכדורסל – הליגה הבכירה בכדורסל בישראל ליגת העל בכדורסל נשים – הליגה הבכירה בכדורסל נשים בישראל ליגת העל בכדוריד – הליגה הבכירה בכדוריד בישראל ליגת העל בכדורעף – הליגה הבכירה בכדורעף בישראל הליגה הלאומית בכדורמים – הליגה הבכירה בכדורמים בישראל ליגת העל בהוקי קרח – הליגה הבכירה בהוקי קרח בישראל ליגת הפוטבול הישראלית – הליגה הבכירה בפוטבול בישראל ליגת הבייסבול הישראלית – הליגה הבכירה בבייסבול בישראל ליגת כדורגל באולמות הראשונה – הליגה הבכירה בקטרגל בישראל
אימון כושר אישי

אימון כושר אישי הוא אימון כושר שבו אדם אחד מתאמן תחת הדרכתו האישית של מאמן כושר גופני. אימון זה נערך בחדר כושר או בכל מקום שהמאמן והמתאמן בוחרים ויכול להיות בית, דירה, חוף הים, גינה, סטודיו או פארק. הציוד בו ניתן להשתמש במסגרת אימוני כושר אישיים מגוון ויכול לכלול ציוד ייעודי כדוגמת מכונות ומכשירים בחדר הכושר, משקולות יד, גומיות התנגדות, רצועות TRX, משקל גוף, מתקני כושר ציבוריים כגון אלו הפזורים בגינות הכושר הרבות ברחבי הארץ. על אף כי אין דרך אחת נכונה לבצע פעילות גופנית מבוקרת, ניתן לומר בהכללה כי אימון כושר אישי הוא אחת הדרכים המושכלות להתאמן בצורה נכונה ומבוקרת אשר מותאמת למטרות וליכולות של המתאמן. ניתן להתאים אימון כושר אישי לאוכלוסיות מיוחדות, כגון קשישים, נשים בהריון, אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, מתאמנים עם מחלות רקע, ילדים, מתבגרים וכל מי שמחפש לשפר את הכושר הגופני שלו או שלה. מכיוון שבאימון כושר אישי העבודה היא פרטנית ומבוקרת ניתן להניח כי אימון אישי נחשב כיעיל יותר מאימון קבוצתי וזאת כאמור היות שהמאמן משגיח על המתאמן ונותן לו משוב מיידי על ביצועיו, הטכניקה ומנגד מקבל הערכה וחוזר חלילה - טכניקה המוכרת כמשוב הכפול. אימון כושר אישי מאפשר התקדמות אינדיבידואלית של המתאמן, בהתאם ליכולתו. ישנן סיבות רבות ומגוונות מדוע מתאמנים בוחרים לשכור את שירותיהם של מאמני כושר למטרת אימון כושר אישי מודרך כך שלעיתים ישנה מטרה קרובה ומידיית ולעיתים ליווי ארוך ומתמשך. מטבע הדברים, אימון כושר אישי עשוי להיות יקר במידה ניכרת באופן יחסי מאימון כושר קבוצתי ולכן נהוג להניח כי קהל הצורך אימון כושר אישי הוא אמיד במיוחד מה שלעיתים אינו מדויק. במקרים מסוימים הטבת אימן כושר אישי ניתנת דרך קופת החולים במסגרת חבילת אימונים מסובסדת. בישראל, מאמן כושר אישי הוא איש מקצוע אשר סיים בהצלחה ועמד בכל הדרישות של קורס מדריכי כושר גופני ובריאות באחד מן המוסדות המוכרים למשרד התרבות והספורט והוא מחזיק בתעודת הדרכה. בנוסף, מאמני כושר נדרשים לבצע קורס עזרה ראשונה, להחזיק בתעודת מגיש עזרה ראשונה בתוקף ולרענן אותה מדי שנתיים. למרות שנהוג לכנותו מאמן, ההגדרה המדויקת על פי חוק הספורט היא מדריך כושר או מדריך ספורט. כיום ישנם כ-65 מוסדות בישראל המכשירים מדריכי כושר מדי שנה. חוק הספורט, תשמ"ח-1988 האגף להכשרת מאמנים ומדריכים - משרד התרבות והספורט ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אפייה

המונח "אפיה" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו אפיה (פירושונים). אפייה היא שיטה להכנת מזון על ידי חימומו בתנור אפייה. מזון המוכן בדרך זו נקרא "מאפה". רוב המאפים מבוססים על בצק לסוגיו, אולם קיימים גם מאפי ירקות, ביצים, ובשר. אפייה ביתית או תעשייתית מתבצעת בתנורי אפייה. התנור מחומם בחשמל, בגז בישול או באמצעות חומרי הסקה אחרים. ישנן טכניקות אפייה בטבע, המשתמשות ברמץ מדורה חם, באבנים חמות המושמות בבור או בלוח מתכת מלוהט. במהלך האפייה מאבד המזון נוזלים ומתייבש. שיטות אפייה שונות פותרות בעיה זו, העלולה להביא לשריפתו של המזון, על ידי הוספת נוזלים (רוטב) בזמן האפייה, סביב המזון הנאפה או עליו, או על ידי כיסוי פני השטח של המזון בחומר שומני, כגון שמן או חמאה על מנת להקטין את מידת אובדן הנוזלים. למרות שישנם מאכלים רבים המוכנים על ידי אפייה, בכינוי "מאפה" משתמשים בדרך כלל לתיאור מאכלי בצק. מנות נפוצות של מאפים כוללות: לחם, בורקס, עוגות, פאי, טארט, קיש, פיצה. מאפה נחשב טוב אם הוא מאוד קל ואוורירי, אבל מספיק נוקשה כדי לתמוך במשקל המילוי. בצק המאפה צריך להיות מעורבב בצורה אחידה כדי שניתן יהיה ליצור שכבות (כאשר יש צורך), ואסור שיהיו בו בועות אוויר גדולות, כי אלה יתרחבו במהלך האפייה ויהרסו את המרקם. עם זאת, עיבוד יתר של הבצק יגרום להיווצרות שרשראות ארוכות של גלוטן, מה שיביא לתוצאה של מוצר קשה. לכן ייצור של בצק טוב למאפה דורש הקפדה. בגלל שבצק המאפה חייב לעבור תהליך של אפייה, ומילוי של פאי לעיתים לא צריך להאפות, הרבה מתכוני פאי כוללים "אפייה עיוורת" לפני שהמילוי נוסף לפאי – אפייה של הקלתית הריקה בלבד כשעליה משקולת אפייה כלשהי (כמו שעועית לבנה לא מבושלת). במטבח הצרפתי נחשבת האפייה לאומנות בפניה עצמה, כמו כן קיימת הבחנה בין העוסקים במלאכות השונות, כאשר שף המתמחה בהכנת קינוחים נקרא בצרפתית "שף פטיסיה" (Chef Pâtissier, מגדנאי)) ואילו אופה המתמחה בהכנת לחם נקרא "בולונז'ה" (boulanger, אופה). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. שיטת הכנת מזון זו קיימת עוד מהתקופה הפרה היסטורית, כאשר בני האדם החלו לאפות לחם. תנור פיזיקלי אבקת אפייה מלאכת אפייה בשבת מדיה וקבצים בנושא אפייה בוויקישיתוף מילון למונחי אפייה (כלכלת הבית), תשי"ז–תש"ך, באתר האקדמיה ללשון העברית אפייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קשר פפטידי

קשר פפטידי הוא קשר קוולנטי בין שתי חומצות אמינו. הקשר נוצר בתגובת דחיסה, במהלכה מתחברות שתי חומצות אמיניות ונפלטת מולקולה אחת של מים. בעת יצירת הקשר, חומצה אמינית אחת משתמשת בקצה האמיני שלה (NH2) כדי להתחבר לקצה הקרבוקסילי (COOH) של חומצה אמינית שנייה; שאר מרכיבי חומצות האמינו - אטום מימן, אטום הפחמן המרכזי והשייר המייחד כל חומצה (קבוצת R) - אלה אינם משתתפים בקשר. כאשר תהליך יצירת הקשר מסתיים נוצר קשר חדש בין מימן, חנקן, פחמן וחמצן ונותרים שני אטומי מימן ואטום חמצן הנפלטים כמים (H2O). קשר פפטידי הוא למעשה קשר אמידי, שכן לאחר היווצרותו נוצרת קבוצת אמיד (CONH) המורכבת מקבוצת קרבוניל (CO) שנתרמה על ידי הקצה הקרבוקסילי של החומצה הראשונה, ומקבוצת אמין (NH), שנתרמה על ידי הקצה האמיני של החומצה השנייה. שרשרת של שתי חומצות אמינו ומעלה המחוברות בקשר פפטידי נקראת פפטיד. בסיווג על פי אורך שרשרת של שתי חומצות נקראות דיפפטיד; שלוש חומצות - טריפפטיד; עד 20 חומצות - אוליגופפטיד; 30 עד 50 חומצות -פוליפפטיד; מעל ל-50 חומצות - חלבון.[דרוש מקור] לגילוי קשרים פפטידיים בתמיסה משתמשים במבחן ביאורט. ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שארל אדואר גיום

שארל אדואר גיום (בצרפתית: Charles Édouard Guillaume; ‏15 בפברואר 1861 – 13 במאי 1938) היה פיזיקאי צרפתי-שווייצרי אשר זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1920, בהוקרה על תרומתו למדידות מדויקות בפיזיקה על ידי גילוי אנומליות בסגסוגות פלדת ניקל. ידוע בזכות גילויו את סגסוגות פלדת הניקל, להן קרא אינבר ואלינבר (אנ'). גיום נולד בעיר פלורייה (אנ') שבשווייץ, למשפחה שנמלטה ללונדון מצרפת בתקופת המהפכה, ולאחר מכן התיישבה בשווייץ. את חינוכו המוקדם עשה בנשאטל ולאחר מכן החל ללמוד במכון הטכנולוגי של ציריך, שם סיים את הדוקטורט. הוא שירת זמן קצר כקצין בצבא בטרם הצטרף ללשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות, שם החל לעבוד כעוזר ב-1883. בשנת 1902 מונה למנהל זוטר. מ-1915 ועד לפרישתו ב-1936 שימש כמנהל המוסד. גיום נישא ב-1888 ונולדו לו שלושה ילדים. בזמן שירותו הצבאי הקצר בחיל התותחנים, למד גיום מכניקה ובליסטיקה, אך מחקריו הראשונים בלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות היו בתחום התרמומטריה. הוא ביצע ניסויים חשובים בתיקונים לתרמומטרים מבוססי כספית והיה זה שכייל במדויק את מדי הטמפרטורה בהם נעשה שימוש בלשכה. כן עסק במחקרים על ההתרחבות התרמית של התקנים עבור אורך ועסק בקביעת התקנים וההגדרות החדשות שנעשו ב-1889 ליחידות המטר (כמרחק בין שני פסים על מוט העשוי מסגסוגת של פלטינה ואירידיום) והקילוגרם (מסתו של מוט העשוי מסגסוגת של פלטינה ואירידיום). מחקריו של גיום על סגסוגות ניקל-ברזל הובילו למחקר שיטתי של סדרה שלמה של סגסוגות וגילוי האינבר, האלינבר וסגסוגות נוספות, בהן נעשה שימוש נרחב לבניית מכשירים למטרות מדידה בתחום הגאודזיה, אסטרונומיה (שעונים) וכרונומטרים. הוא כתב מאמרים רבים שפורסמו על ידי הלשכה. גיום עבד עם כריסטיאן בירקלנד (אנ') במצפה הכוכבים בפריז, שם ביצע מספר ניסויים במדידות תרמוסטטיות והיה לראשון שקבע את הטמפרטורה של החלל החיצון. גיום זכה באות לגיון הכבוד ותואר דוקטור של כבוד מהאוניברסיטאות בז'נבה (אנ'), פריז ונשאטל (אנ'). כיהן כנשיא החברה הצרפתית לפיזיקה (אנ'). מדיה וקבצים בנושא שארל אדואר גיום בוויקישיתוף שארל אדואר גיום, באתר פרס נובל (באנגלית) שארל אדואר גיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) שארל אדואר גיום, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה

גוסטב השני אדולף (בשוודית: Gustav II Adolf;‏ 9 בדצמבר 1594 – 6 בנובמבר 1632), הידוע גם בתור גוסטב אדולף הגדול או בשמו הלטיני, גוסטבוס אדולפוס, היה מלך שוודיה החל מ-30 באוקטובר 1611, ועד מותו בקרב ליצן כעבור 21 שנים. הוא נולד בטירת שלושת הכתרים שבסטוקהולם כבנו בכורו של המלך קרל התשיעי לבית ואסה (Vasa). כמלך שוודיה, שיחק גוסטב אדולף תפקיד מהותי במלחמת שלושים השנים, ואף זכה לכינוי "ארי הצפון, מושיע הפרוטסטנטים". הוא נישא למאריה אלונורה, בתו של שליט הנסיכות הגרמנית החשובה ברנדנבורג-פרוסיה, ובחר בעיר הפרוסית אלבינג כבסיס המבצעים שתכנן נגד אויביו הקתוליים (קיסר האימפריה הרומית הקדושה ויתר השליטים האירופים לבית הבסבורג). במהלך תקופת שלטונו יסד גוסטב אדולף את העיר השוודית גטבורג, לצד ערים נוספות, קטנות יותר. בנוסף, כונן את אוניברסיטת טרטו הממוקמת בעיר טרטו, אסטוניה, שהייתה אז בשליטת הכתר השוודי. בתקופתו, שלוש הערים הגדולות בממלכה היו ריגה (כיום בירת לטביה), סטוקהולם וטאלין (בירתה הנוכחית של אסטוניה). כמצביא, התפרסם המלך לנוכח נטייתו להשתמש בארטילריה מתנייעת בשדה הקרב, כמו גם בטקטיקה הדינמית וההתקפית שנקט, בה ניתן דגש מיוחד על ניעות הכוח התוקף, בשונה מהמקובל בטקטיקה הקווית הנפוצה באותן שנים. עובדות אלה היו ביסוד ההערצה שרחשו לו הוגים צבאיים וגנרלים מאוחרים יותר, כדוגמת קרל פון קלאוזביץ ונפוליאון בונפרטה. זאת ועוד, גוסטב אדולף מתואר כמצביא אהוד מאוד על פקודיו, החל מהקצינים הבכירים וכלה בחיילים הפשוטים, וזאת על שום קשרי החברות שיצר עם רבים מאנשי צבאו. המלך השתתף באופן פעיל בקרבות, ונפצע מספר פעמים, לרבות פצעי ירי בגרונו ובבטנו. פצעי המלחמה הביאוהו לעטות שריון גמיש עשוי עור גס, להבדיל משריון המתכת המקובל, וזה השריון שעטה בקרב לוצן. גוסטב אדולף נהרג בקרב המפורסם שנערך בליצן (ליד לייפציג) ב-6 בנובמבר 1632 מול כוחותיו של הגנרל הקתולי אלברכט פון ולנשטיין. הוא הוטעה על ידי ערפל כבד וראות גרועה, והסתער על האויב הערוך במבנה מסודר. לאחר מותו, אשתו שמרה את גופתו, ולאחר מכן את לבו, בטירתה למשך יותר משנה. הוא הובא לקבורה בסטוקהולם ב-22 ביוני 1634. בפברואר 1633, העניקה לו אספת המעמדות השוודית (Ståndsriksdagen) את התואר "גוסטב אדולף הגדול" (או Gustav Adolf den store בשוודית), כבוד שלא ניתן מאז לאף אדם אחר. בתם של גוסטב אדולף ומאריה אלונורה, כריסטינה, הוכתרה למלכת שוודיה עם מות אביה. מאי 1630. צבאו של גוסטב אדולף נחת בפומרניה. ב-6 ביולי התחיל להתקדם מערבה, לעבר שטח גרמניה של היום. ספטמבר 1631. בקרב ברייטנפלד, גוסטב אדולף הביס את הכוחות הקתוליים בפיקודו של גנרל טילי, אף שבני בריתו, הסקסונים הפרוטסטנטים, נמלטו. מרץ 1632. גוסטב אדולף וגנרל טילי נפגשו בשנית. במהלך הקרב נהרג גנרל טילי. אפריל 1632. קרב ריין. מאי 1632. הצבא השוודי כבש את מינכן. ספטמבר 1632. גוסטב אדולף תקף את המצודה הקתולית אלטה פסט הנמצאת בפיקודו של שכיר החרב הקתולי אלברכט פון ולנשטיין, אולם המתקפה נכשלה. בעקבות זאת, שכירי חרב אחדים ערקו מהצבא הפרוטסטנטי. נובמבר 1632. קרב ליצן - גוסטב אדולף נהרג, אולם השוודים ניצחו בקרב והביסו את צבאו של ולנשטיין. השוודים הוסיפו להילחם תחת פיקודם של הגנרלים הורן, באנר, תורסטנסון והקנצלר אוקנסטירנה עד כינון שלום וסטפאליה בשנת 1648. ואסה גוסטב השני אדולף באנציקלופדיה בריטניקה גוסטב השני אדולף באנציקלופדיה הבינלאומית גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גוסטב ה-2 אדולף, (1594-1632), מלך שוודיה, דף שער בספרייה הלאומית
אביה (מלך יהודה)

אֲבִיָּה (אֲבִיָּם) הוא דמות מקראית, מלך על ממלכת יהודה בשנים 911 לפנה"ס עד 908 לפנה"ס. בנם של רחבעם מלך יהודה ומעכה. כאשר מת רחבעם מלך יהודה ב-911 לפנה"ס, אביה בנו תפס את מקומו, למרות שלא היה בכור הבנים. הוא נבחר בשל היותו בכור בניה של מעכה, שהייתה האשה האהובה על רחבעם: וַיֶּאֱהַב רְחַבְעָם אֶת-מַעֲכָה בַת-אַבְשָלוֹם מִכָּל-נָשָיו וּפִילַגְשָיו כִּי נָשִים שְמוֹנֶה-עֶשְׂרֵה נָשָׂא וּפִילַגְשִים ששִּים וַיּוֹלֶד עֶשְׂרִים וּשְמוֹנָה בָּנִים וְשִשִּים בָּנוֹת. וַיַּעֲמֵד לָרֹאש רְחַבְעָם אֶת-אֲבִיָּה בֶן-מַעֲכָה לְנָגִיד בְּאֶחָיו כִּי לְהַמְלִיכוֹ — דברי הימים ב', י"א, כ"א–כ"ב אביה הפיח רוח תנופה חדשה במלחמת האחים הממושכת בין יהודה לממלכת ישראל, ויזם את חידוש המלחמה נגד ירבעם בן נבט: ”...וּמִלְחָמָה הָיְתָה בֵּין אֲבִיָּה וּבֵין יָרָבְעָם. וַיֶּאְסֹר אֲבִיָּה אֶת-הַמִּלְחָמָה בְּחַיִל גִּבּוֹרֵי מִלְחָמָה אַרְבַּע-מֵאוֹת אֶלֶף אִיש בָּחוּר. וְיָרָבְעָם עָרַךְ עִמּוֹ מִלְחָמָה בִּשְמוֹנֶה מֵאוֹת אֶלֶף אִיש בָּחוּר גִּבּוֹר חָיִל”. במלחמה זו הצליח אביה לכבוש לא רק את שארית שטחו של בנימין, שהשתייך מבחינה מדינית ליהודה, אלא גם חלק ניכר מדרום אפרים: בית אל (ביתילו), יְשָנָה (בורג' אל איסאנה), עפרון (טייבה) והגיע עד הר צמרים אשר בהר אפרים. (החוקר יהודה אליצור מזהה את הר צמרים כראס א-טחונה שמצפון לאל-בירה). אביה מלך שלוש שנים ומת ב-908 לפנה"ס. בנו אסא מלך תחתיו. אביה בן רחבעם מוזכר בספר מלכים א (פרק ט"ו, פסוקים א'-ח') ובספר דברי הימים ב (פרק י"ג). בעוד שספר מלכים סוקר בקצרה בלבד את תקופת מלכותו, בדברי הימים מוזכרת הלחימה נגד ירבעם בן נבט, והניצחון בה. על פי ספר מלכים וחז"ל, אביה היה דמות שלילית, השטופה בעבודה זרה (בניגוד לבנו, אסא). לאחריותו נזקף רצח הנביא אחיה השילוני. כמו כן נמתחה ביקורת על אביה על כי חירף ברבים את ירבעם בן נבט בעת שנלחם עמו. מותו של אביה לאחר תקופת מלוכה קצרה נחשב כעונש על חטאיו. מלחמת אביה וירבעם מדיה וקבצים בנושא אביה בוויקישיתוף אליקים כרמולי, אֲבִיָּם, בתוך: תולדות גדולי ישראל, מיץ: אפרים הדאמר, תקפ"ח. עמ' כ, באתר היברובוקס "אֲבִיָּה", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמוד 37, באתר היברובוקס בצורה זו מופיע השם בספר מלכים, בניגוד לאֲבִיָּה שבדברי הימים. בצורה אֲבִיָּם, ייתכן שהשם אבים בא כדי להבדיל בין אביה בן ירבעם המופיע במלכים א יד לבין אביה מלך יהודה המופיע בסוף אותו פרק (כך לפי המלבי"ם על מלכים א' ט"ו א' וכן מביא הספר "הערות על הנוסח העברי של ספר מלכים, C F Burney, 1903" ספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוקים ב'–ג'. זיהוי האתרים על פי: יהודה אליצור ויהודה קיל, אטלס דעת מקרא, עמ' 251-250. דברי הימים ב', יג' ב' : "שלוש שנים מלך בירושלים". אביב חדש: האנציקלופדיה העברית לנוער, עמ' 20-21 מדרש אגדה (בובר), במדבר, ל', ט"ו. תלמוד ירושלמי, מסכת יבמות, פרק ט"ז, הלכה ג'.
הים הקלטי

הים הקלטי (באירית: An Mhuir Cheilteach, בוולשית: Y Môr Celtaidd, בקורנית: An Mor Keltek, בברטונית: Ar Mor Keltiek, בצרפתית: La Mer Celtique) הוא האזור של האוקיינוס האטלנטי הנמצא בסמוך לחוף הדרומי של האי אירלנד. הים גובל במזרח בתעלת סנט ג'ורג', תעלת בריסטול ותעלת למאנש, ובחלקים הסמוכים של ויילס, קורנוול, דבון וברטאן. הים קיבל את שמו מהמורשת הקלטית של האזורים המקיפים אותו. החלק הצפוני של הים נחשב בעבר לחלק מתעלת סנט ג'ורג', והחלקים הדרומיים לחלק מ"המסדרונות הדרום-מערביים" לבריטניה הגדולה. הצורך בשם מקובל נוצר בעקבות המאפיינים הגאולוגיים וההידרולוגיים המקומיים. השם מצוי בשימוש באופן נרחב בקרב עובדי תעשיות חקר הפחמימנים ותעשיית הדיג. גבולותיו הדרומיים והמערביים של הים אינם מוגדרים במידה ברורה, והם שנויים במחלוקת. ארנסט הולט, שהיה הראשון להציע את שמו של הים, הציע כי הגבולות יהיו 366 מטרים של קווי מתאר קונטוריים והאי אושאנט שבתעלת למאנש. לעומת זאת, ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי הציע להשתמש בלוקסודרום ולהזיז את גבול הים דרומה. מדיה וקבצים בנושא הים הקלטי בוויקישיתוף גבולות הים באתר ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי (אורכב 08.11.2006 בארכיון Wayback Machine) תמונה מהחלל החיצון של הפיטופלנקטון בים הקלטי ערך זה הוא קצרמר בנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (9 ביולי 1578 - 15 בפברואר 1637) לבית הבסבורג, שלט בין השנים 1620–1637. פרדיננד נולד ב-9 ביולי 1578 לקרל השני, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנה מבוואריה, בתם של אלברכט החמישי, דוכס בוואריה ואנה, ארכידוכסית אוסטריה. פרדיננד התחנך על ידי הישועים, ולאחר מכן למד באוניברסיטת אינגולשטדט. בשנת 1595 קיבל פרדיננד את השליטה בנחלותיו, שבהן פעל בן דודו מקסימיליאן השלישי, ארכידוכס אוסטריה כעוצר, ומיד פתח בדיכוי הפרוטסטנטים בנחלותיו. מכיוון שלבן דודו מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לא היו ילדים, הוכתר פרדיננד בשנת 1617 למלך בוהמיה. הכתרתו של פרדיננד, שבמקור היה הארכידוכס של שטיריה (Styria) כמלך בוהמיה, נמנתה עם הגורמים לפרוץ מלחמת שלושים השנים. במהלך רוב המלחמה כיהן גם כשליט האימפריה הרומית הקדושה. פרדיננד היה קתולי אדוק ולחם למען השבת מעמד הבכורה של הקתוליות ברחבי אירופה. הוא היה מאבירי הקונטרה-רפורמציה הקתולית במהלך מלחמת שלושים השנים והיה חסיד השלטון האבסולוטי. בשנת 1630 הצטרף גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה לאויביו, ובשנת 1632 ספג צבאו של פרדיננד תבוסה מידי השוודים בקרב ליצן. בשנת 1635 חתם פרדיננד על שלום פראג, אולם המלחמה לא הסתיימה בכך. ב-15 בפברואר 1637 מת פרדיננד בווינה, ובנו פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו. ב-23 באפריל 1600 התחתן פרדיננד עם מריה אנה מבוואריה, בתו של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה, ממנה נולדו לו 7 ילדים: כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1601). קרל, ארכידוכס אוסטריה (1603). יוהאן קרל, ארכידוכס אוסטריה (1605–1619). פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (1608–1657). מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (1610–1665), התחתנה עם מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה. ססיליה רנאטה, ארכידוכסית אוסטריה (1611–1644), התחתנה עם ולדיסלאב הרביעי, מלך פולין. לאופולד וילהלם, ארכידוכס אוסטריה (1614–1662). בשנת 1622 נישא לאשתו השנייה, אלאונורה גונזאגה (1598-1665) בעיר אינסברוק. מדיה וקבצים בנושא פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בוויקישיתוף פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קרב נורדלינגן (1634)

קרב נורדלינגן נערך בשנת 1634 בין כוחות קתולים ופרוטסטנטים במסגרת מלחמת שלושים השנים. למרות הניצחון הפרוטסטנטי המשכנע שנתיים קודם לכן בליצן, לא השכילו השוודים, שאיבדו בליצן את מלכם ומפקדם, גוסטבוס אדולפוס, להמשיך את רצף הניצחונות. כתוצאה מכך, נטלו הכוחות הקיסריים-קתוליים את היוזמה האסטרטגית. בשנת 1634 כבשו הקתוליים את העיירה רגנסבורג. כיוון ששאפו להתפשט צפונה יותר לעומקה של סקסוניה הפרוטסטנטית, הטילו מצור על נורדלינגן. הפרוטסטנטים הבינו כי עליהם לפעול במטרה לפגוע במצור הקתולי ולסייע לעיר, ולכן פתחו בהכנות לקראת מתקפה לילית. המתקפה הפרוטסטנטית המיועדת השתבשה בגין סרבול מיותר של הכוחות הרגליים הפרוטסטנטיים. הדבר העניק לכוחות הקיסריים די זמן להתכונן. בסופו של דבר תקף חיל הרגלים השוודי מספר עמדות במערך הקיסרי, מבלי שהם זוכים לסיוע או לתמיכה כלשהי, והצליחו לדחוק ולהניס אחד מאגפי המערך הקיסרי. אולם בתגובה, המפקד הקתולי שיגר מתקפה מתואמת כנגד החזית הסקסונית, אשר כרעה תחתיה והתמוטטה. המפקד השוודי, גוסטב הורן, נשבה, ובני הברית הפרוטסטנטים ספגו בין 12,000 ל-14,000 אבדות, לעומת 3,000 אבדות בלבד לכוח הקתולי. קרב נורדלינגן סיים את שלב המעורבות השוודית במלחמת שלושים השנים. עתה, כאשר ידם של הקתולים הייתה על העליונה והם איימו להשתלט על הנסיכויות הגרמניות כולן, נכנסה צרפת למעגל הלחימה. מדיה וקבצים בנושא קרב נורדלינגן בוויקישיתוף קרב נורדלינגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
כריסטופורוס הקדוש

כריסטופורוס הקדוש (ביוונית קוינה: Άγιος Χριστόφορος, מילולית: "הקדוש הנושא את ישו") הוא קדוש נוצרי הנחשב למרטיר, אשר מת על אמונתו במהלך תקופת שלטונו של הקיסר הרומי דקיוס, ששלט בשנים 249–251. כריסטופורוס הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, הוא מגן מפני מחלת הדבר ונחשב לקדוש המגן של הנוסעים. קיימת אמונה עממית כי אדם שיראה את תמונתו, לא ימות באותו יום. קיימות אגדות על כריסטופורוס, המתארות אותו כענק אשר סייע להתגלמות הילד ישו. באמנות הנוצרית הוא מסומל לעיתים קרובות כענק אשר מחזיק מטה גדול ונושא על כתפיו את ישו הילד תוך שהם עוברים בנחל. במספר צלמיות מן התקופה הביזנטית, וכן באגדות אחדות מימי הביניים המוקדמים, הוא מתואר כקינוקפאלוס, אדם אשר ראשו ראש כלב. על פי המאמינים, גולגולתו קבורה במנזר קרקאלו (Καρακάλλου) שבחצי האי אתוס ביוון. כריסטופורוס הקדוש מכונה באנגלית Christopher ("כריסטופר"), בצרפתית Christophe ("כריסטוף"), בספרדית Cristóbal ("קריסטובל"), בהונגרית Kristóf ("כריסטוף"), בפולנית Krzysztof ("קשישטוף"), וברוסית Христофор ("חריסטופור"). השם בעברית נובע מן השם התקני ביוונית וכפועל יוצא בלטינית. עומדים על כתפי ענקים כריסטופורוס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עפרי אילני, קרוב משפחה מוזר, בעל ראש כלב, באתר הארץ, 10 באפריל 2006