laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עובד שיפריס

עובד שיפריס (31 באוקטובר 1914 – 25 ביוני 2004) היה בוטנאי ישראלי-אמריקאי, מייסד המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח) במכון ויצמן למדע, ולאחר מכן חוקר באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי, ארצות הברית. נולד בעין גנים לנתן שיפריס, מאנשי העלייה השנייה וממייסדי עין גנים, ולרבקה, בתו של המגיד בצלאל צדיקוב. למד בבית הספר "אחד העם" בפתח תקווה. בשנת 1933 החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון ייעד אותו אביו לעבודה חקלאית חלוצית, אך בניגוד לדעתו הוא נסע בסוף שנות ה-30 לארצות הברית ללימודי חקלאות באוניברסיטת ברקלי. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק, בתחום של השבחת צמחים. באמצע שנות ה-40 נישא בארצות הברית לחברתו ללימודים בישראל, שושנה זלמנס, ממנה נולדו לו בן ובת. בשנות ה-40 ניהל את מחקר הצמחים בחברת האמריקנית הגדולה "Burpee", ופיתח שנים עשר זנים של ירקות שונים - מלפפון, חציל, אבטיח ומלון. בשנת 1949 פיתח את זן העגבנייה "Big Boy", שהתפרסם מאוד בארצות הברית בשל גודלו, טעמו וקלות גידולו. בשנת 1950 שב לישראל והקים במכון ויצמן את המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח). זמן קצר לאחר שובו לישראל נהרג אביו בתאונת דרכים. תחת ניהולו של פרופ' שיפריס היה מכון ויצמן הראשון בישראל שעסקו בו בטיפוח צמחים בצורה מדעית. בעבודתו הוא שקד על פיתוח זנים של קיקיון, כדי להפיק ממנו שמן לשימושים שונים. כמו כן פיתח זנים נוספים של עגבניות ותירס. בשנת 1956 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, ולאחר מכן נשאר שם ועבד במשך 27 שנים באוניברסיטת ראטגרס, עד צאתו לגמלאות. אחיו הוא הבוטנאי פרופ' חן שיפריס.
עוגת מזון מלאכים

עוגת מזון מלאכים או עוגת מלאכים (באנגלית: Angel Food cake או Angel cake) היא עוגת ספוג הנפוצה כקינוח במטבח האמריקאי. העוגה הפכה פופולרית בצפון אמריקה בשלהי המאה ה-19. בשל מרקמה הקל, ובשל המראה שלה היא זכתה לשם "מזון של מלאכים". להכנת העוגה נדרשת הקצפה של חלבוני ביצים. אל הקצף מוסיפים קמח וקרם טרטר. העוגה נאפית בתבנית ייחודית עגולה, שבמרכזה צינור היוצר חור באמצע העוגה (בדומה לעוגת באנט). צינור זה מאפשר אפייה אחידה ומהירה של העוגה, אולם מקשה על הוצאתה (בייחוד לאור העובדה שאין משמנים את תבנית העוגה).תבנית זו נקראת תבנית קוגלהוף \באבקה וכן בגרסה הישראלית כסיר פלא. לרוב העוגה מעוטרת בזיגוג לבן, ולעיתים היא מעוטרת ברוטב פירות. מקורה של העוגה בארצות הברית. ישנם היסטוריוני מזון הסבורים כי מקורה של העוגה בראשית המאה ה-19, וכי מדובר במאכל שהוכן על ידי עבדים שחורים, בשל העבודה הרבה הנדרשת בהקצפת המזון בטרם הומצא מקציף חשמלי. גם כיום עוגה זו נפוצה בארוחות שנאכלות בתרבות האפרו אמריקאית לאחר הלוויות. מתכון העוגה מוזכר לראשונה בספר הבישול של הגברת פורטר "ספר הבישול הדרומי החדש של הגברת פורטר, בן לוויה לחסכן ולכלכלן" ("Mrs. Porter's New Southern Cookery Book, and Companion for Frugal and Economical ") משנת 1871 (מבלי שהיא נקראת בשם זה). מתכון דומה תחת השם "עוגת כסף" ("Silver cake") הופיעה בספר "מה הגברת פישר יודעת על בישול דרומי, מרקים, חמוצים, שימורים ועוד" ("What Mrs. Fisher Knows About Old Southern Cooking, Soups, Pickles, Preserves, Etc") שפורסם בשנת 1881 ונכתב על ידי אבי פישר, שפחה שחורה ששוחררה במלחמת האזרחים. העוגה הייתה חביבה על הגברת הראשונה של ארצות הברית לוסי וב הייז אשת נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז. בשנת 1884 פורסם המתכון ב"ספר הבישול של בית הספר לבישול של בוסטון" (Boston Cooking School Cook Book) - לראשונה תחת השם "עוגת מלאכים". במהדורת הספר שיצא לאור בשנת 1886 הופיע לראשונה השם "עוגת מזון מלאכים". בבריטניה נאכלת עוגה בשם זה, אולם מדובר בעוגה מסוג שונה - שלוש עוגות ספוג שטוחות, בצבעי לבן, ורוד וצהוב וביניהם שכבת קרם לבנה. עוגת מזון השטן (סוג של עוגת שוקולד, עוגת שכבות ו/או עוגת חמאה) מדיה וקבצים בנושא עוגת מזון מלאכים בוויקישיתוף מתכון באתר mako תבנית זו דומה לסיר פלא אך בניגוד אליו משמשת לאפיה בתנור ולא על גבי להבה.
שאה סולימאן

סולימאן הראשון (1648–1694; מלך בשנים 1666–1694) היה המלך השמיני של האימפריה הספווית. שמו המקורי היה סאם מירזא, ובעלותו לשלטון קיבל את התואר המלכותי שאה ספי השני. בהכתרתו השנייה נקרא בשם סולימאן הראשון. בנו הבכור של עבאס שאה השני. את ילדותו ושנות בחרותו העביר בהרמון תחת השגחתו של סריס בשם אקא נזיר. שפתו הראשונה הייתה כנראה אזרית, ומידת שליטתו בפרסית אינה ידועה. לאחר מותו של אביו עבאס שאה השני, בטרם הכריז על יורש, הוכתר סאם מירזא כמלך, וקיבל את התואר "שאה ספי השני". ההכתרה נעשתה בניגוד לדעתם של רוב היועצים והסריסים, שהעדיפו את אחיו הצעיר המזה מירזא, שהיה אז בן שבע בלבד ולכן נוח יותר לתמרון. שנת שלטונו הראשונה (1.10.1666–20.3.1667) נחשבה לכישלון. שורה של אסונות טבע, בשילוב עם פשיטות ותקיפות באזור הים הכספי מצד הקוזאקים בהנהגת סטפן ראזין, הביאו את האסטרולוגים המלכותיים למסקנה כי הכתרתו נערכה בעיתוי שגוי. ב-20.3.1667 נערך טקס הכתרה מחדש, ובו קיבל את השם סולימאן הראשון, כאִזכור לשלמה המלך. סולימאן הקטין את צבא הממלכה ואת המנגנון הפקידותי שלה, במטרה לצמצם את הוצאות המדינה, אך צעדים אלה הביאו להחלשת כוחו בשלטון. את היועצים המלכותיים הוא החליף במועצה פרטית שהורכבה מסריסי הארמון, ובהשפעתם מונה לשלטון בנו הבכור, סולטאן חוסיין. מדיה וקבצים בנושא שאה סולימאן בוויקישיתוף Rudi Matthee, "SOLAYMĀN I", Encyclopaedia Iranica, 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמברוזיה (קינוח)

אמברוזיה או אמברוסיה (באנגלית: Ambrosia) היא קינוח פופולרי במטבח האמריקאי. הקינוח כולל סלט פירות המכיל קצפת או שמנת מתוקה, ולעיתים שמנת חמוצה או יוגורט. הסלט נקרא על שם מאכל ה"אמברוזיה" - מאכל האלים על פי המיתולוגיה היוונית. הפירות בהן נעשה לרוב שימוש בהכנת סלט הפירות הם: אננס, מנדרינה, וקוקוס, וכן נהוג להוסיף לסלט מרשמלו. לעיתים הסלט מכיל גם בננות, תותים ואגוזי פקאן מרוסקים. הסלט מוגש לאחר קירור במשך מספר שעות במקרר. מקורו של הקינוח בשלהי המאה ה-19 בארצות הברית. השימוש בקוקוס בבישול הפך פופולרי בארצות הברית בראשית המאה ה-20 אולם כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 המוצר (קוקוס יבש) היה נפוץ, ולכן סלט פירות זה לא קדם לשנים אלה. סלט האמברוזיה הופיע בספר הבישול "Buckeye Cookery" משנת 1877 (ממיניאפוליס), וכן בספר הבישול "מזון בלתי מבושל" (Uncooked Foods) מאת יוג'ין כריסטיאן, משנת 1904 ובספר הבישול "ספר הבישול הכלכלי" (Economical Cook Book) מאת שרה פול, משנת 1905. ספר הבישול "מתכונים דרומיים ישנים" (Old Southern Recipes) מאת מרי פרטלו משנת 1930 מדגיש כי יש להשתמש בכמויות שוות של קוקוס מגורד ופרוסות תפוזים, וכי אסור להשתמש בקוקוס משומר. מתכון לסלט זה אף מופיע ב"ספר הבישול היהודי" מאת פלורנס קרייסלר גרינבאום, משנת 1931. שמו של המאכל מופיע לראשונה בספר הבישול "בישול לצד האש" (Fireside Cook Book) מאת ג'יימס בירד משנת 1949. מתכון באתר ynet. קישור לא פעיל. מתכון (אורכב 24.12.2008 בארכיון Wayback Machine) באתר "מתכונט". קישור לא פעיל. היסטוריה של המאכל
אתוס (חיפה)

אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ היא חברה עירונית בבעלות עיריית חיפה. בחברה כ-230 עובדים קבועים ועוד כ-200 עובדים זמניים ותקציבה השנתי כ67 מיליון ש"ח. לחברה מועצת מנהלים אשר בראשו מכהן יעקב פינגולד חבר מועצת העיר חיפה, בה מכהנים נציגי ציבור, חברי מועצת העיר ומנהלים בכירים בעירייה. החברה מנוהלת על ידי עו"ד יגאל זאבי, אשר משמש כמנכ"ל החברה מאז שנת 2017. החברה הוקמה בשנת 1956 בשם "תערוכות ישראל חיפה בע"מ" כחברה לתועלת הציבור (חל"צ). מטרותיה של החברה היו, בין היתר: ליזום, לערוך, להשתתף ולנהל ירידים, תערוכות ותצוגות בארץ ומחוצה לה להקים, לייסד, לבנות ולערוך ירידים ותערוכות לקיים ולנהל מפעלי אמנות, בידור ושעשועים. החברה הוקמה כתאגיד עירוני הפועל להשגת מטרות ציבוריות. נכסיה והכנסותיה של החברה משמשים אך ורק להשגת מטרות ציבוריות אלה. בשנת 1997 שונה שם החברה לשמה הנוכחי -"אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ" ובשנת 1999 נכתב תקנון חדש עבור החברה. החברה עוסקת בשלושה תחומים עיקריים: ניהול תפעול ותחזוקה של מתקני תרבות וספורט עירוניים בעיר חיפה. בין מתקנים אלה נכללים אודיטוריום חיפה, מרכז קריגר, מגרשי הספורט בקריית חיים והיכל הספורט שבשכונת רוממה בעיר. ניהול גופי תרבות עירוניים בחיפה ובהם: התזמורת הסימפונית חיפה, גן החיות העירוני על שם לואי גולדשמיט, סינמטק חיפה ובית הספר למוזיקה ביט. החברה אחראית להפקת אירועי התרבות הגדולים בחיפה ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, אירועי יום העצמאות, פסטיבל גבינות ויין, פסטיבל יוצרים יוצאים ועיר הנוער. אתר האינטרנט הרשמי של אתוס אבנר הופשטיין, גורם דומיננטי, באתר העין השביעית, 11 בדצמבר 2013 אתו"ס - החברה לאומנות תרבות וספורט חיפה, באתר "גיידסטאר ישראל"
גלריה דבל

גלריה דבל היא גלריה לאמנות שפעלה בירושלים בין השנים 1973–1990. הגלריה הציגה בכ-200 תערוכות של אמנים ישראלים ובינלאומיים, שהפכו את הגלריה למוסד תרבות מרכזי בירושלים. חשיבותה של הגלריה הייתה, לצד הצגת אמנים מוכרים, גם בתמיכה באמנים שוליים באותה עת. אטיין ורות דבל פתחו את גלריה דבל במרתף ביתם בעין כרם. הגלריה ייצגה אמנים ידועים וגם אמנים צעירים. בנוסף, הגלריה הציגה אמנות אוונגרדית, דבר ייחודי לתקופה ולהיותה של הגלריה פרטית. בשנת 1974, לדוגמה, הוצגו בגלריה עבודותיו של האמן האוסטרי רודולף שווארצקוגלר (Rudolf Schwarzkogler). תצוגה נוספת הייתה המיצג "נידה" של יוכבד וינפלד, שהתקיים בגלריה בשנת 1976. בין האמנים שהוצגו בגלריה נמנו מישל חדד, יאיר גרבוז, רפי לביא, זהרה שץ, גבריאל כהן, יוכבד וינפלד, מאיה כהן לוי, רענן לוי, דניאלה פסל ואמנים בינלאומיים כגון אלכסנדר קלדר, דייוויד הוקני ואחרים. בנוסף, גלריה דבל הציגה וקידמה שורה של אמנים שנחשבו כשוליים באותה עת. על אמנים אלו נמנים אמנים שזוהו עם "בצלאל" כגון זאב רבן, מאיר גור אריה, שמואל לוי וג'ורג' גולדשטיין, אמנים פיגורטיביים כגון שמואל בק ונפתלי בזם וכן שורה של אמנים עולים יוצאי ברית המועצות כגון אלכסנדר אוקון, ולנטין שור, אנטולי בסין ואחרים. במהלך התערוכות שאצרה, ניהלה רות דבל שיחות וראיונות עם האמנים השונים, אותם הקליטה ותמללה. בשנת 2010 יצאו לאור מבחר ראיונות שנערכו בגלריה תחת השם "דיאלוג". ארכיון גלריה דבל נמצא כיום באוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים. דיאלוגים: ההקלטות של גלריה דבל, אתר מעמותה סרט קצר על אטיין דבל מאת נועם דבל דבל - גלריה עין כרם (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית ג'ורג' גולדשטיין הציג בגלריה תערוכה בשם "נוף ים" (sea space), בספטמבר 1983. ראו בכתבה של מאיר רונן, מבקר האמנות של הג'רוזלם פוסט:.Meir Ronnen, "Never Too Late", Jerusalem Post, 23.9.1983 קבוצת סלה - מנקה, מבוא ל’דיאלוג’
Taxman

Taxman (בעברית: "איש המס") הוא שיר של להקת הביטלס שכתב ג'ורג' הריסון, והוא השיר הפותח את אלבומם "Revolver"‏ מ-1966. מילות השיר תוקפות את הרמות הגבוהות של מיסוי פרוגרסיבי שהופעלו על ידי מדרגות מס שהופעלו על ידי ראש הממשלה הרולד וילסון ממפלגת הלייבור. השיר הוא אחד משלושה המופיעים באלבום שנכתבו על ידי האריסון, יחד עם "I Want to Tell You" ו-"Love You To". חברי הביטלס הגיעו מעיר הפועלים ליברפול ממעמד כלכלי נמוך, ולכן כשהחלו להרוויח כסף רב, הופתעו לגלות על אחוז המס הגבוה. הם היו במדרגת המס העליונה מה שאמר שאחוז המס שלהם היה 95 אחוזים: "אם חמישה אחוז נראה לך עלוב ודל – תגיד תודה שאני משאיר לך משהו בכלל" ("Should five percent appear too small / Be thankful I don't take it all"). השיר מכיל אזכורים ישירים לראשי המפלגה השמרנית ומפלגת הלייבור (אדוארד הית' והרולד וילסון), שתי המפלגות המרכזיות בבריטניה. אף על פי שהריסון ניגן בגיטרה מובילה בלהקה, סולו הגיטרה בשיר, המושמע גם בסופו, נוגן דווקא על ידי פול מקרטני. ב-1987 אמר האריסון: "הייתי שבע רצון שפול ניגן את הסולו בשיר. אפשר לשמוע שהוא שילב בו קצת סגנון הודי במיוחד בשבילי". מבקר המוזיקה הבריטי איאן מקדונלד (Ian MacDonald) שיבח את תרומתו של מקרטני לשיר ואמר שסולו הגיטרה היה "יוצא מן הכלל" ותפקיד הבס היה "מצוין". השיר בוצע בגרסאות כיסוי של אמנים רבים, ביניהם לס קלייפול, סטיבי ריי וון ופרנץ פרדיננד. ג'ורג' האריסון - שירה עיקרית גיטרה עיקרית ג'ון לנון - ליווי גיטרת קצב פול מקרטני - ליווי גיטרה בס גיטרה עיקרית רינגו סטאר - תופים פעמון פרה טמבורין מידע על היצירה "Taxman" באתר מיוזיק בריינז
עין מצב

עין מצב (בערבית "עין ג'היר") הוא מעיין שכבה בדרום השומרון, צפונית לכביש 505. גודל הבריכה 4X4 מטר ועומקה כמטר וחצי. ליד המעיין עץ תאנה גדול. בחורף ובאביב יש סביב המעיין פריחה מגוונת של פרחי הר ומדבר. ב-2011 המעיין שופץ על ידי תלמידי המכינה הקדם צבאית "ארזי הלבנון" שבמעלה אפרים. אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד – מאת משה קוסטה. בהוצאת ספריית בית אל 2008. עמוד 135 "ההר הטוב הזה – מסלולים ואתרים בדרום השומרון" מאת דניאל אלדר ויוסף ירושלמי הוצאת בית אל ירושלים תשס"ט 2009. מפת טיולים וסימון שבילים 7: השרון והשומרון. "עין מצב" באתר "מאחורי ההר", תיאור ותמונות. http://www.shechem.org/teva/meinjahir.php
בננה פוסטר

בננה פוסטר (באנגלית: Bananas Foster) הוא קינוח מהמטבח האמריקאי המכיל בננה עם גלידת וניל, ברוטב העשוי מחמאה, סוכר חום, קינמון, רום כהה וליקר בננה. הרוטב מבושל ולאחר מכן מוסיפים את הרום והרוטב משולהב. המנה הומצאה בשנת 1951 על ידי השף פול בלאנג' (Paul Blangé) במסעדת ברננ'ס בניו אורלינס. המאכל נקרא על שם ריצ'רד פוסטר (Richard Foster) חברו של בעל המסעדה, אוון ברנן, אשר כיהן באותה עת כיו"ר הוועדה למניעת פשע של העיר ניו אורלינס. המנה פופולרית בניו אורלינס ובדרום ארצות הברית. קרפ סוזט דובדבני היובל מדיה וקבצים בנושא בננה פוסטר בוויקישיתוף
פלמבה

פְלָמְבֶּה (מצרפתית: Flambé, בעברית: שלהוב אלכוהול) היא שיטת בישול במסגרתה מוסף אלכוהול (אתנול) למאכל חם, דבר הגורם לאלכוהול להידלק ולבעור, ולטעמו של המזון להשתנות. מזון בוער הוגש על ידי המורים בספרד במהלך המאה ה-14, אבל שיטת בישול זו התפתחה בשלהי המאה ה-19 בצרפת. המאכל הראשון המודרני בהכנתו נעשה שימוש בשיטת בישול זו היה קרפ סוזט אשר הומצא על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת, שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (לפי גרסה אחרת: במסעדה בפריז), עבור הנסיך מוויילס, לימים אדוארד השביעי מלך אנגליה. למנה האחרונה תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, והוא רצה לחמם את הקרפ שנית על מנת להגישו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה לא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן. שינוי הטעם במזון נוצר עקב הבדלי טמפרטורת רתיחה. בעוד שאלכוהול רותח ב-78 מעלות צלזיוס, מים רותחים ב-100 מעלות, וסוכר נמס והופך לקרמל ב-160 מעלות. הצתת שלושת המרכיבים יחד יוצר תגובה כימית המשנה את טעמו של המזון. בננה פוסטר דובדני היובל סטייק דיאנה קוקטיילי שלהבת מתכוני פלמבה (באנגלית)
69–60 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 69–60 לפנה"ס 67 לפנה"ס – מתה שלומציון המלכה 65 לפנה"ס – סיום מלחמת מיתרידטס השלישית. 63 לפנה"ס – כיבוש ארץ ישראל בידי האימפריה הרומית. 63 לפנה"ס – הורקנוס השני נהיה ל"אתנרך" ("נשיא העם", תואר הפחות מן התואר "מלך"), ואנטיפטרוס האדומי נהיה לאפוטרופוס על יהודה. 61 לפנה"ס – פומפיוס שב לרומא ועורך מצעד ניצחון. 8 בדצמבר 65 לפנה"ס – הורטיוס, משורר רומי מפורסם (נפטר ב-8 לפנה"ס). 23 בספטמבר 63 לפנה"ס – אוגוסטוס קיסר, קיסר רומי (נפטר ב-14). 63 לפנה"ס – מרקוס ויפסניוס אגריפה, איש צבא ומדינאי רומי. 63 לפנה"ס – סטראבו, גאוגרף, היסטוריון ופילוסוף יווני. 63 לפנה"ס – מיתרידטס השישי, מלך פונטוס. מדיה וקבצים בנושא 69–60 לפנה"ס בוויקישיתוף
פאי תפוחים

פאי תפוחים או תמליא תפוחים (באנגלית: Apple pie) הוא פאי הממולא בפרוסות תפוחים. הפאי מוגש לרוב לצד קצפת או גלידה. פאי תפוחים נאכל באנגליה כבר בתקופת צ'וסר. מתכון משנת 1381 (ראה משמאל) מציין כי להכנת פאי תפוחים יש להשתמש ב"תפוחים טובים, תבלינים טובים, תאנים, צימוקים ואגסים" כאשר אלה נתונים בבצק סגור, או כפי שהם כינו אותו, "ארון מתים". המתכון מציין כי זעפרן משמש לצביעת המילוי של הפאי. פאי זה נאכל כמאכל פופולרי באנגליה החל מימי הביניים ועד ימינו אלה. יצוין כי במתכון המקורי אין סוכר. ישנן שתי סברות להיעדרו של הסוכר: המחיר הגבוה של הסוכר במאה ה-14 באנגליה (הסוכר יובא ממצרים, והמסחר של הימים ההם היה ירוד למדי) - עלות שהגיע לשני שילינג לכל אונקיה של סוכר (כ-100 דולר אמריקאי לקילו במונחים של ימינו). העדרו של הנוהג לאכול מיני מתיקה באנגליה (שכן הדבש היה נפוץ באנגליה ויכלו לעשות בו שימוש). המצדדים בסברה זו מציינים כי השימוש בזעפרן - תבלין יקר, מעיד על כך שלא מחירו של הסוכר מנע את השימוש בו בקרב העשירים והאצולה. פאי תפוחים נפוץ בהולנד ונקרא בשם appeltaart או appelgebak. במתכונים אלה נעשה שימוש בקינמון ובמיץ לימון. פאים אלה מעוטרים בדוגמת רשת. פאי התפוחים היה פופולרי בהולנד כבר בשלהי ימי הביניים והוא מופיע בציור משנת 1626. המתיישבים האירופאים הראשונים בצפון אמריקה הגיעו אליה מהולנד ומאנגליה והביאו איתם את אהבתם למאכל. המושבות הראשונות שתלו עצי תפוח, שהובאו במיוחד בחביות מאירופה. מתכונים מהמאה ה-18 מעידים על הפופולריות הרבה של המאכל במושבות אמריקה, והוא הפך לקינוח הפופולרי ביותר. כך לדוגמה מוזכר הפאי בספר הבישול "בישול אמריקאי" ("American Cookery") משנת 1796 הכיל שני מתכונים שונים של פאי תפוחים ומתכון נוסף לפודינג תפוחים אנגלי. המתיישבים במערב ארצות הברית, בהיעדר תפוחים יצרו "פאי דמוי תפוחים" (mock apple pie) תוך שימוש בסוכר ובתבלינים בניסיון ליצור טעם המזכיר את פאי התפוחים. עם השנים הפך פאי התפוחים לאחד מסמליה של ארצות הברית ולמעשה למאכל לאומי. הביטוי "אמריקאי כמו פאי תפוחים" ("as American as apple pie") מעיד על כך. מארק טוויין בספרו הרפתקאות האקלברי פין עושה שימוש במונח "פאי" (שהכוונה לפאי התפוחים) כשהוא מתאר דבר מה שהוא נעים או נוח ("You're always as polite as pie to them"). חיילים אמריקאים שיצאו להילחם במלחמת העולם השנייה, כאשר הם נשאלו מדוע הם נלחמים, השיבו כי הם נלחמים "למען אמא ולמען פאי תפוחים" ("for Mom and apple pie") ‏ בשנות ה-70 של המאה ה-20 עשוי פרסומאים שימוש בסלוגן "בייסבול, הוט דוגס, פאי תפוחים ושברולט" כפרסומת לשברולט ותוך ציון ארבעה מוצרים שנחשבו כמסמלים את ארצות הברית. טארט טאטן שטרודל תפוחים קובלר תפוחים מדיה וקבצים בנושא פאי תפוחים בוויקישיתוף ההיסטוריה של פאי התפוחים ציר זמן של פאי התפוחים פתגמי פאי תפוחים מתכון באתר קרין גורן מתכון של השף חיים כהן באתר מבשלים אביבה פיבקו, ‏טארט תפוחים עם קרם וניל ודבש, באתר ‏מאקו‏, 27 בספטמבר 2011 ההיסטוריה של הסוכר פול סיגל, The Greatest Generation? Reflections of a World War II Veteran
יואל קפלן

הרב יואל פנחס קפלן (נולד בכ"ב בשבט תשל"ח, ינואר 1978) משנת 2010 משמש כרבה של אלבניה מטעם מרכז רבני אירופה. שליח חב"ד לסלוניקי, יוון ומדינות הבלקן הסמוכות. הרב קפלן חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם. נולד בברוקלין שבניו יורק ליהודית ולשלמה קפלן. המשפחה עלתה לישראל והתיישבה בעיר צפת. למד בישיבת תורת אמת בירושלים ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בניו יורק. בשנת תשנ"ח, 1998 סיים את לימודי הסמיכה. את לימודיו שילב בהתנדבות לקהילה בעיקר במסגרת השב"ס שם ריכז פרויקט למען שיקום האסיר[דרוש מקור]. בשנת תש"ס, 2000 נישא לרות, בתו של המקובל רבי משה בן-טוב. לאחר נישואיו המשיך את לימודיו בבית המדרש להכשרת רבנים ודיינים של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו, שם סיים הסמכה לרבנות ודיינות. בשנים 2004 ועד 2008 עסק ביזמות חינוכיות בנגב[דרושה הבהרה]. בשנת 2008 נשלח על ידי תנועת חב"ד לסלוניקי שביוון. הרב קפלן פעל להחייאת היהדות במקדוניה, קוסובו, מונטנגרו ואלבניה. בשנת 2010 הכירה מדינת אלבניה בצורך לביסוס הקהילה היהודית מחדש. הוא מונה לרב של יהודי המדינה בתמיכת ראש הממשלה ד"ר סאלי ברישה וכן של מרכז רבני אירופה. בטקס ההכתרה, חנוכה 2010 נכחו נציגי כל הדתות באלבניה והראשון לציון והרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר. ב-2011 הקים קהילה יהודית חדשה במונטנגרו בתמיכה של הממשל בראשותו של ראש הממשלה איגור לוקשיץ. במעמד הקמת הקהילה נכח הרב הראשי לישראל יונה מצגר. לקפלן קשרים עם ראש ממשלת אלבניה ברישה ועם מנהיגים דתיים במדינה. התגייס לשירות המילואים במלחמת חרבות ברזל ולחם ברצועת עזה. מדיה וקבצים בנושא יואל קפלן בוויקישיתוף חנה בורט, ‏הרב עמאר הכתיר רב למדינת אלבניה, באתר כיכר השבת, 7 בדצמבר 2010 חג ליהודי אלבניה: הוכתר רב חדש למדינה באתר col, כסלו תשע"א חנה בורט, ‏יש קהילה יהודית במונטנגרו, באתר כיכר השבת, 19 בספטמבר 2011 מאלבניה לכותל המערבי קבלת פנים אצל באבא מונדי
Live at the Royal Albert Hall (אלבום של אדל)

Live at the Royal Albert Hall הוא אלבום הופעה הראשון של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. האלבום יצא לאור ב-29 בנובמבר 2011, על ידי חברות התקליטים XL, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס. הדיסק הדיגיטלי, הראשון מסוגו מאלבומיה של אדל, יצא בפורמטים הבאים: DVD, Blu-ray ו-CD. הקונצרט בו אדל שרה את השירים שיהוו חלק מאלבום הווידאו התקיים כחלק ממסע ההופעות של אדל, "Adele Live", באולם "אלברט הול" שבלונדון. ב-26 באוקטובר 2011 הכריזה אדל כי היא מתכוונת לשחרר בקרוב את הופעתה באולם אלברט הול כחלק ממסע הופעותיה Adele Live, כאלבום-וידאו שייצא בפורמט Blu-ray, DVD וגם כ־CD. האלבום יכלול כ-90 דקות מן הקונצרט. 90 הדקות כוללות מופע מאחורי-הקלעים של הופעתה. השירים אשר באלבום הם שירים מהאלבומים "19" ו"21". אלבום הווידאו מתוכנן להיות מוקרן בכ-26 בתי קולנוע ברחבי העולם. מקור: מידע על האלבום Live at the Royal Albert Hall באתר MusicBrainz מידע על האלבום Live at the Royal Albert Hall באתר AllMusic האלבום Live at the Royal Albert Hall באתר Discogs על האלבום באתרה האישי והרשמי של אדל (באנגלית) על ההקרנות באתרה האישי והרשמי של אדל (באנגלית) "אדל מכריזה על הוצאת אלבום הווידאו הראשון שלה", Billboard.com, 26 באוקטובר 2011 (באנגלית) FIMI - Home - FIMI, www.fimi.it (באיטלקית) "CERTIFICADOS - Pro-Música Brasil". Pro-Música Brasil (בBrazilian Portuguese). נבדק ב-2018-09-30. Wayback Machine, ‏2012-01-31 Listas semanales - Listas - Promusicae - Productores de Música de España, www.promusicae.es (בספרדית) AFP - Associação Fonográfica Portuguesa, ‏2012-04-26 http://www.aria.com.au/pages/DVDaccreds2012.htm, www.aria.com.au (באנגלית) "Gold & Platinum - RIAA". RIAA (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30. "CERTIFICADOS - Pro-Música Brasil". Pro-Música Brasil (בBrazilian Portuguese). נבדק ב-2018-09-30. bpi Bundesverband Musikindustrie, BVMI | Datenbank, www.musikindustrie.de (בגרמנית) "Adele alcanza "Disco de Oro" en Venezuela « Sinflash - Entretenimient…". archive.is. 2012-12-24. נבדק ב-2018-09-30. הפדרציה הישראלית לתקליטים וקלטות, באתר www.ifpi.co.il (באנגלית)(הקישור אינו פעיל) "אדל עקפה את מייקל ג'קסון במכירות". mako. 2012-05-03. נבדק ב-2018-08-10. "Gold/Platinum - Music Canada". Music Canada (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30.
קובלר (מאפה)

קובלר (באנגלית: Cobbler) הוא קינוח פופולרי במטבח הבריטי ובמטבח האמריקאי. הקינוח כולל פירות שנאפים כשהם מכוסים בבלילה, ביסקוויט או בצק פאי. בשונה מפאי, הקינוח אינו כולל בצק בתחתיתו, אלא רק בחלקו העליון. מקורו של המאכל במושבות הבריטיות בצפון אמריקה. המתיישבים האנגליים לא יכלו להכין פודינג אנגלי בשל מחסור בחומרים ובתנורים מתאימים, ולכן במקום לאפות את הפאי, אידו את מילוי הפאי שעליו בצק הפאי. לבצק הפאי שנאפה הייתה צורה של אבני רחוב, ומכאן שמו של המאכל (קובלר = ריצוף). מאכל זה נאכל בעיקר כארוחת בוקר, כמנה ראשונה או כמנה עיקרית. רק בשלהי המאה ה-19 הפך המאכל לקינוח. גיוון של מאכל זה הוא הקרמבל (העשוי משיבולת-שועל במקום בצק). סביב המאכל והדיון האם הוא פאי או לא נסוב נושא עלילתי מרכזי בסרט "אלוהי הקטל". בהדרגה הפך הקובלר לקינוח נפוץ גם ברחבי האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי, במילוי תפוחים או שילוב של תפוחים עם אוכמניות ואפרסקים. ישנן גם גרסאות מלוחות בהם הפירות מבושלים עם בשר טלה. מנות אלה הפכו נפוצות בעיקר במהלך מלחמת העולם השנייה, שכן משרד הקיצוב של ממשלת בריטניה עודד את הכנת המאכל שדרש כמות קטנה יותר של קמח וחמאה מאשר זו הנדרשת להכנת בצק פאי. פאי תפוחים קרמבל טארט טאטן ההיסטוריה של קובלר התפוחים מתכון קובלר תפוחים
קובלר

האם התכוונתם ל... קובלר (מאפה) – קינוח המכיל פירות ובצק אליזבת קובלר-רוס – פסיכאטרית מודל קובלר-רוס – מודל פסיכולוגי המתאר את חמשת שלבי האבל מתי קובלר – מלחין ישראלי אחד משמותיו של הר בן ארתור שבסקוטלנד קובל
בוסטון קרים פאי

בוסטון קרים פאי (באנגלית: מילולית - פאי קרם בוסטוני) היא עוגת ספוג עגולה. העוגה נחצית לשניים וממולאת בקרם או פודינג ולאחר מכן מצופה בשוקולד. על אף שמה של העוגה, אין מדובר בפאי. העוגה הומצאה על ידי השף הצרפתי מ. סאנזיאן (M. Sanzian) עבור טקס הפתיחה של מלון פארקר האוס שבבוסטון, בשנת 1856. לאחר מכן הופיע מתכון העוגה בספר הבישול "עקרות בית בווירג'יניה" ("Housekeeping in Old Virginia") מאת מריון קמפבל טיירי (Marion Cabell Tyree) בשנת 1876. כשהקונדיטורית ג'אנה צ'אנג פתחה בשנת 2000 את מאפיית Flour בעיר, היא הוסיפה לעוגת ארבע השכבות ספוג סירופ קפה מתוק, קצפת וציפוי של גנאש שוקולד. העוגה נחשבת לקינוח הרשמי של מדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית ולאחד מסמלי המדינה בעקבות הכרזה מה-12 בדצמבר 1996, והיא נקראת על שם בירתה בוסטון. מטבח ניו אינגלנד מתכון ההיסטוריה של המאכל
39–30 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 39–30 לפנה"ס 37 לפנה"ס – הורדוס תופס את השלטון ביהודה בעזרתם של הרומאים ומתתיהו אנטיגונוס השני מוצא להורג. 36 לפנה"ס – אריסטובולוס השלישי ממונה לכהן גדול 35 לפנה"ס – אריסטובולוס השלישי מומת על ידי עבדי הורדוס שמטביעים אותו בבריכה שבחווילה של הורדוס 31 לפנה"ס – אוגוסטוס מנצח את מרקוס אנטוניוס בקרב אקטיום 31 לפנה"ס – רעידת אדמה חזקה בארץ ישראל 1 באוגוסט 30 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס מתאבד, ולאחריו ב-12 באוגוסט 30 לפנה"ס מתאבדת קלאופטרה בת זוגו. קרב אקטיום 12 באוגוסט 30 לפנה"ס: קלאופטרה מתאבדת. 39 לפנה"ס – יוליה אוגוסטי פיליאה, אשתו של הקיסר טיבריוס. 36 לפנה"ס – תלמי פילדלפוס (בנה של קלאופטרה) 36 לפנה"ס – אנטוניה הצעירה, אמו של הקיסר קלאודיוס. 31 לפנה"ס – אריסטובולוס, בנו של הורדוס. 35 לפנה"ס – אריסטובולוס השלישי 31 לפנה"ס – אלכסנדרה החשמונאית השלישית 30 לפנה"ס – מרקוס אנטוניוס 30 לפנה"ס – קלאופטרה השביעית מדיה וקבצים בנושא 39–30 לפנה"ס בוויקישיתוף
ליונל רובינס

ליונל רובינס (באנגלית: Lionel Robbins;‏ 22 בנובמבר 1898 – 15 במאי 1984) היה כלכלן בריטי, אשר התפרסם בעיקר בשל עבודתו "מאמר על החשיבות של מדעי הכלכלה". רובינס מילא תפקיד חשוב בהסטת הכלכלה האנגלו-סקסית מהגישה המרשליסטית (כפי שנהגתה על ידי אלפרד מרשל) אל עבר הגישה הקונטיננטלית. רובינס היה בעל השפעה לא רק ככלכלן, אלא גם בקידום מערכת ההשכלה הגבוהה בבריטניה. "דו"ח רובינס" שכתב בשנות ה-60 וה-70 הוביל להתרחבות מערכת ההשכלה הגבוהה בבריטניה ולהפיכתה למערכת הלימוד האוניברסיטאית הנוכחית במדינה. מערכת האוניברסיטאות שהוקמה בעקבות הדו"ח, נתנה מענה לא רק לכמויות הסטודנטים הגדולות במדינה, אלא גם התאימה את עצמה לצורכי החברה הבריטית. עבודתו של רובינס השפיעה בצורה ניכרת על הפצת ההשכלה הגבוהה לחלקים רחבים בחברה. לורד ליונל רובינס נבחר עמית האקדמיה הבריטית בשנת 1942 והיה נשיאה בשנים 1962 – 1967. מדיה וקבצים בנושא ליונל רובינס בוויקישיתוף ליונל רובינס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ליונל רובינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) TBA, Past Presidents of the British Academy (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine).