laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איילט טריפולי

איילט טריפולי (בטורקית עות'מאנית: ایالت طرابلس شام; בערבית: طرابلس الشام) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הבירה הייתה בטריפולי. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 1,629 מילים רבועים (4,220 קילומטרים רבועים). האיילט נמתח לאורך החוף, מהגבולות הדרומיים של הרי נור בצפון, אל הנקיק של ג'וניה דרומה, אשר הפריד בינו לבין שטחה של סנג'ק צידון-ביירות. יחד עם ערי החוף שכללו מוסלמים סונים ונוצרים מרונים, הערים לטקיה, ג'בלה, בניאס, טרטוס, טריפולי, בתרון וגבל, האיילט כללו את ואדי אל-נסארה (עמק הנוצרים), את הרי אנסריה, שיושבו על ידי העלווים, כמו גם מרחבי הצפון של רכס לבנון, שם רוב התושבים היו נוצרים מרונים. השלטון העות'מאני באזור החל בשנת 1516, אך האיילט לא הוקם עד 1579, אז הוקם מהמחוזות הצפון-מערביים של איילטים דמשק וחלב. בתחילת הכיבוש העות'מאני בשנים 1516–1579, ענייני הסנג'ק היו תחת שליטה של אמירי אסאף הטורקמנים מ-Ghazir בקיסרואן. כאשר הוקם האיילט מחדש בשנת 1579, הועמדה משפחה חדשה של טורקמנים, הספאים, והם החזיקו בשלטון עד מותו של בן המשפחה, יוסוף, בשנת 1625. בשנים 1800–1808, 1810–1820 ו-1821–1835 מושל האיילט היה מוסטפא אגא ברבר. האיילט כלל חמישה סנג'קים בין השנים 1700–1740 כדלקמן: סנג'ק טריפולי (טריפולי) סנג'ק חמה (חמה) סנג'ק חומס (חומס) סנג'ק סלמיה (סלמיה) סנג'ק ג'בלה ג'בלה) "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Vol. 6. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-05-25. Abdul Rahim Abu Husayn (2004). The View from Istanbul: Ottoman Lebanon and the Druze Emirate. I.B.Tauris. pp. 91–92. ISBN 978-1-86064-856-4. נבדק ב-2013-05-25. Gábor Ágoston; Bruce Alan Masters (2009-01-01). Encyclopedia of the Ottoman Empire. Infobase Publishing. p. 571. ISBN 978-1-4381-1025-7. נבדק ב-2013-05-25. ‏The Shiites of Lebanon under Ottoman rule, 1516-1788, באתר גוגל ספרים By Stefan Winter
קראטה במשחקים האולימפיים

קראטה במשחקים האולימפיים נערכו לראשונה, ובפעם היחידה, במסגרת אולימפית באולימפיאדת טוקיו (2020). קראטה במשחקים התקיימו בשתי קטגוריות: קומיטה (אנ') וקאטה. בתחרות הקומיטה התחרו שישים מתחרים מרחבי העולם, לעומת עשרים בלבד שהתחרו בתחרות הקאטה. בשתי הקטגוריות התחרות קבוצות גברים וקבוצות נשים. עוד בשנות ה-70 ניסה ז'אק דלקורט להביא להצבעות בוועד האולימפי את אישור משחקי הקראטה במשחקים האולימפיים. בשנת 2009, בהצבעה שערך הוועד האולימפי הבינלאומי, קראטה לא קיבל את הרוב הדרוש של שני שלישים על מנת להפוך את הענף לספורט אולימפי. בחודש ספטמבר 2015 נכלל הקראטה ברשימת הענפים המועמדים להיחשב כספורט אולימפי יחד עם בייסבול, סופטבול, סקייטבורדינג, גלישת גלים, וטיפוס צוקים. באוגוסט 2016 הצביע הוועד האולימפי הבינלאומי בעד הכללת כל הענפים. תחרות הקראטה האולימפית העמידה שמונה מדליות זהב: שש לתחרות הקומיטה (עם שלוש קטגוריות משקל לכל מין) ושתיים לתחרות הקאטה (אחת לכל מין). IOC approves five new sports for Olympic Games Tokyo 2020, International Olympic Committee, ‏14 ביולי 2021 (באנגלית) Tokyo's five 'new' sports are only in for 2020 Games, באתר ESPN, 4 באוגוסט 2016
איילט בצרה

איילט בצרה (בטורקית עות'מאנית: ایالت بصره) היה איילט של האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 9,872 מילים רבועים (25,570 קילומטרים רבועים). לבצרה היה בעבר ממשלה תורשתית (מולקיאט), אך היא צומצמה לאיילט רגיל כאשר נכבשה על ידי הסולטאן מהמט הרביעי. בשנת 1534, כאשר העות'מאנים כבשו את בגדאד, נכנע ראשיד אל-מוגאמיס, האמיר הבדואי ששלט אז בבצרה, לעות'מאנים. בצרה הפכה למחוז עות'מאני בשנת 1538, ומושל עות'מאני מונה עד 1546. מאוחר יותר הוכפף האיילט לאיילט בגדאד בתקופת השושלת הממלוכית בעיראק, אולם הוא הופרד מבגדאד שוב בין השנים 1850–1862. "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. אורכב מ-המקור ב-28 בספטמבר 2013. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Vol. 6. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-06-27. Evliya Çelebi; Joseph von Hammer-Purgstall (1834). Narrative of Travels in Europe, Asia, and Africa in the Seventeenth Century. Vol. 1. Oriental Translation Fund. p. 90. נבדק ב-2013-06-27. Gábor Ágoston; Bruce Alan Masters (2009). Encyclopedia of the Ottoman Empire. Infobase Publishing. p. 78. ISBN 978-1-4381-1025-7. נבדק ב-2013-06-27. "The Ottoman Turks and the Portuguese in the Arab Gulf 1534-1581" (PDF). p. 2.(הקישור אינו פעיל, October 2016) Reidar Visser (2005). Basra, the Failed Gulf State: Separatism And Nationalism in Southern Iraq. LIT Verlag Münster. p. 19. ISBN 978-3-8258-8799-5. נבדק ב-2013-06-27.
אשל פשטי

אשל פשטי הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה שכיהן כמפקד עוצבת עמוד האש. עם גיוסו לצבא שובץ פשטי בחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים, קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך מסלולו הצבאי שימש פשטי כמפקד סוללה. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת גולני. בשנים 1985–1986 שימש כמפקד גדוד 405 ובשנים 1988–1989 על גדוד 404. לאחר מכן שימש כמפקד יחידת מיתר.בשנים 1992-1994 פיקד על עוצבת אשדות. בשנים 1994–1996 פיקד על עוצבת עמוד האש, ובשנים 1996–2000 שימש כראש מפקדת קצין בטיחות ראשי ומבק"א יבשה, והיה בין היתר חבר, בשנת 1997, בוועדת חקירה לבדיקת אסון השריפה בוואדי סלוקי, בו נהרגו חמישה מלוחמי חטיבת גולני ונפצעו חמישה נוספים. יעקב זיגדון, חברים מספרים על הרצל גדז', באתר "תמיד תותחן", ‏ 25 ביוני 2014. עמרי אסנהיים, אש צולבת, מעריב, כפי שהועלה באתר פרש. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זיוה (מאכל)

זיוה היא מאכל מהמטבח הישראלי (בהשפעת המטבח התימני) העשוי מבצק עלים ועליו שומשום, הממולא בגבינה (לרוב בולגרית, פטה או קוטג') וזיתים. היא מוגשת בבית ובמסעדות. את הזיוה מבשלים בסגנון דומה למלוואח התימני, אבל מרכיביה דומים יותר לבורקס, שניהם מאכלים נפוצים בישראל. בדרך כלל מגישים את הזיוה לצד רוטב חריף (זחוק), ביצים וסלט ירקות ישראלי. המאכל הומצא ברשת המסעדות נרגילה על ידי זיוה טוויל, מלצרית ובת זוגו של הבעלים נרי אבנרי, שהחליט לקרוא למאכל על שמה. הזיוה הומצאה בשנת 1989 על ידי זיוה טוויל ברשת המסעדות נרגילה. אבנרי פתח את המסעדה הראשונה של נרגילה ב-1983, בפינת הרחובות בן-יהודה וז'בוטינסקי בתל אביב. אימו, שושנה סעדה, הייתה הטבחית הראשית במסעדה. במסעדה נמכרו מאכלים תימניים מסורתיים כמלאווח, ג'חנון ומרק רגל. בסוף שנות ה-80, אשתו של נרי, זיוה טוויל, הכינה מאכל מחודש, בצק עלים בצורת פרסה בציפוי שומשום ובמילוי גבינה וזיתים. נרי התלהב מהרעיון וקרא למאכל על שמה, ובאותו זמן גם התחילו למכור את מאכל הזיוה ברשת. רשת המסעדות "נרגילה" לא החזיקה מעמד למרות הצלחתה. עם זאת, מאכל הזיוה תפס תאוצה מהר מאוד, וכאשר הרשת נסגרה, הזיוה הגיעה לרשתות ישראליות אחרות בווריאציות ובמחירים שונים וכיום מצויה מאוד. הזיוה בהמשך תפסה תאוצה מסוימת גם מחוץ למדינת ישראל, בארצות הברית ובאירופה. מלוואח בורקס המטבח הישראלי רחלי קרוט, זיוה במילוי גבינות וזיתים, באתר קרוטית, (מתכון), ‏28 באוגוסט 2021 טורקי? ספרדי? אולי הודי? מה שבטוח הג'חנון הוא לא תימני | כאן סקרנים, נבדק ב-2023-03-19, דקה 7:35 Ziva | Traditional Snack From Israel | TasteAtlas, www.tasteatlas.com אייל לוי, ‏"אם הייתי יודע שאני לא חי על זמן שאול, אולי היו לי חיים אחרים", באתר מעריב אונליין, 1 בפברואר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המפלגה הפשיסטית האלבנית

המפלגה הפשיסטית האלבנית (באלבנית: Partia Fashiste Shqiptare) הייתה מפלגה פשיסטית שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה, מ-1939 אז החלה הפלישה האיטלקית לאלבניה והוקמה אלבניה האיטלקית אך לאחר כניעת האיטלקים ונפילת המשטר הפשיסטי באיטליה בספטמבר 1943 ולאחר מכן, החל באלבניה כיבוש גרמני והמפלגה פורקה בפועל. המפלגה הייתה שלוחה של המפלגה הפשיסטית האיטלקית, וחבריה נדרשו להישבע שבועת נאמנות למוסוליני. ב-25 במרץ 1939 הציב הדיקטטור האיטלקי, בניטו מוסוליני אולטימטום לזוגו הראשון, מלך אלבניה, שם דרש שאלבניה תהפוך למדינת חסות איטלקית או שיאבד את השלטון. כאשר זוגו סירב פלשו האיטלקים לאלבניה באפריל של אותה השנה והדיחו אותו מהשלטון, זמן קצר לאחר מכן זוגו ברח מהמדינה והאיטלקים הקימו מדינת בובות איטלקית - אלבניה האיטלקית. ב-11 באפריל הורה שר החוץ האיטלקי, גליאצו צ'אנו, לקבוצה של אלבנים ידועים לבקש משלטונות איטליה הרשמיים רשות להקים את "המפלגה הפשיסטית האלבנית". בסוף אפריל אישרה ממשלת איטליה את הקמתה של המפלגה. ב־23 באפריל הגיע מזכיר המפלגה הפשיסטית האיטלקית, אקילה סטראצ'ה, מלווה בשתי ספינות מלחמה איטלקיות לאלבניה כדי להודיע רשמית על הקמת המפלגה שנוסדה ב-2 ביוני. עם זאת, היא לא אישרה את חוקת המפלגה עד 6 ביוני. המפלגה הפשיסטית האיטלקית חוקקה חוקים שמנעו מיהודים להצטרף לשורות המפלגה ואף פעלו להדרת היהודים מלהיות אנשי חינוך ברחבי אלבניה הכבושה, כל האלבנים ששירתו את הכובשים האיטלקים נדרשו להצטרף אליה והיא הפכה למפלגה הפוליטית החוקית היחידה במדינה. Bideleux, Robert; Jeffries, Ian (2007). The Balkans: A Post-Communist History. London: Routledge. ISBN 978-0-203-96911-3. Elsie, Robert (2012). A Biographical Dictionary of Albanian History. London: I.B.Tauris. ISBN 978-1-78076-431-3. Fischer, Bernd Jürgen (1999). Albania at War, 1939–1945. West Lafayette, Indiana: Purdue Research Foundation. ISBN 1-55753-141-2. Frank, Chaim (2010). Petersen, Hans-Christian; Salzborn, Samuel (eds.). Antisemitism in Eastern Europe: History and Present in Comparison. Bern, Switzerland: Peter Lang. ISBN 978-3-631-59828-3. Lemkin, Raphael (2008). Axis Rule in Occupied Europe. Clark, New Jersey: The Lawbook Exchange. ISBN 978-1-58477-901-8. Lemkin, Raphael, 1900-1959., Axis rule in occupied Europe: laws of occupation, analysis of government, proposals for redress, 2nd ed, Clark, N.J.: Lawbook Exchange, 2008, עמ' 102 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנואר תוהאמי

אנואר מוחמד תוהאמי (בערבית: أنور محمد التهامي; נולד ב-15 בינואר 1995) הוא כדורגלן מרוקאי יליד ספרד, המשחק בעמדת הקשר בריאל ואיאדוליד ובנבחרת מרוקו. תוהאמי נולד בעיר סאוטה, מובלעת ספרדית בצפון אפריקה הממוקמת בקצה הצפוני של המגרב במרוקו לחוף הים התיכון ומצר גיברלטר. הוא החל לשחק כדורגל באקדמיית הנוער של ריאל ואיאדוליד, ובגיל 17 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה באותו זמן בליגה הרביעית. ב-15 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של המועדון, כשעלה כמחליף בדקה ה-77 במשחק גביע המלך נגד ז'ירונה, בו ניצחה קבוצתו בבית 2–0. את הופעת הבכורה שלו בליגה עשה ב-1 במאי 2016, כשעלה כמחליף בתיקו 1–1 עם דפורטיבו לוגו. בעונת 2017/2018 הפך לשחקן הרכב, וסייע לקבוצה לעלות ללה ליגה. את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה עשה תוהאמי ב-17 באוגוסט 2018, בתיקו 0–0 עם ז'ירונה. ב-13 בינואר 2020 הושאל לחצי עונה לפנאתינאיקוס, ובספטמבר 2020 הושאל לעונה אחת לאפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. תוהאמי נולד בספרד, אך הוריו הם ממוצא מרוקאי, והוא בחר לייצג את נבחרת מרוקו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ב-6 בספטמבר 2019, בתיקו 1–1 במשחק ידידות עם בורקינה פאסו. מדיה וקבצים בנושא אנואר תוהאמי בוויקישיתוף אנואר תוהאמי, ברשת החברתית אינסטגרם אנואר תוהאמי, באתר Transfermarkt אנואר תוהאמי, באתר Soccerway אנואר תוהאמי, באתר BDFutbol אנואר תוהאמי, באתר WorldFootball.net אנואר תוהאמי, באתר National Football Teams אנואר תוהאמי, באתר FootballDatabase.eu El Valladolid pasa de ronda con solvencia (Valladolid goes through with soundness); Marca, 15 October 2014 Reparto de puntos 'in extremis' (Share of points 'in extremis'); Marca, 1 May 2016 Anuar amplía su compromiso con el Pucela hasta 2020 (Anuar renews his link with Pucela until 2020); Diario AS, 10 November 2017 "Ni VAR ni puntería" [Neither VAR nor aim] (בספרדית). Marca. 17 באוגוסט 2018. נבדק ב-20 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Παναθηναϊκός: Ανακοινώθηκε και πήγε Κορωπί ο Ανουάρ". www.sport24.gr. 13 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Anuar, cedido al APOEL de Nicosia" [Anuar, loaned to APOEL Nicosia] (בספרדית). Real Valladolid. 7 בספטמבר 2020. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Morocco vs. Burkina Faso - 6 September 2019 - Soccerway". ca.soccerway.com.
חוק הגיוס הלאומי

חוק הגיוס הלאומי נחקק בהוראתו של ראש ממשלת יפן, פומימרו קונואה בפרלמנט היפני. החוק נועד לחזק את כלכלת האימפריה היפנית במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. לחוק הגיוס הלאומי היו חמישים סעיפים, שקבעו את השליטה הממשלתית בארגונים אזרחיים (כולל איגודי עובדים), הלאמת התעשייה האסטרטגית, פיקוח מחירים, קיצוב והלאמת כל כלי התקשורת ביפן. החוקים נתנו לממשלה את הסמכות להשתמש בתקציבים ללא הגבלה כדי לסבסד את המלחמה ולפצות את היצרנים על הפסדים שנגרמו כתוצאה מגיוס המפעלים והעובדים בזמן המלחמה. בשמונה עשר מתוך חמישים סעיפי החוק עונשים על המפרים אותו. חוז זה היה בסיס להקשחת צנזורה באימפריה היפנית. החוק נקבע כלא חוקתי שהוצג לדיון בינואר 1938, אך התקבל בסופו של יום לאחר לחצים כבדים מהצבא היפני הקיסרי והוא נכנס לתוקף כבר במאי 1938. החוק בוטל בדצמבר 1950 על המפקד העליון של כוחות הברית ששלט ביפן לאחר כניעת האימפריה היפנית. פקודת השירות הלאומי הייתה חוק משלים שהוציא ראש הממשלה קונואה אישר, החוק הסמיך את הממשלה לגייס כל עובד (אזרח) כדי להבטיח אספקה מספקת של עובדים בתעשיית נשק אסטרטגית, למעט מקרים חריגים שמשוחררים בשל לקות פיזית או נפשית. התוכנית יצא לפועל בניצוחו של משרד הרווחה היפני ובשיאה גויסו כ-1,600,000 גברים ונשים. הפקודה הוחלפה על ידי חוק הניוד של שירות העבודה הלאומי במרץ 1945, אך גם הוא בוטל בדצמבר 1945 על ידי המפקד העליון של כוחות הברית לאחר שהאימפריה היפנית נכנעה לבעלות הברית. Pauer, Japan's War Economy, pp.13
תמצית קנאביס

תמצית קנאביס או רכז קנאביס (נקרא גם תרכיז מריחואנה או תמצית מריחואנה) הוא מסה מרוכזת של טטרהידרוקנבינול (THC) ו/או קנאבידיול (CBD). תרכיזי קנאביס מכילים רמות THC גבוהות במיוחד והם עד פי ארבעה חזקים יותר בתכולת THC בהשוואה למריחואנה בדרגה גבוהה שבדרך כלל כוללת כ-20% THC. עד 2017, על פי הדיווחים, תרכיז מזוקק כלל תכולת THC של 99.58%. ממיסים נדיפים כגון אתנול, בוטאן, פרופאן והקסאן משמשים לעיתים קרובות להכנת תמציות, מה שמוביל לסכנות אש והתפוצצות בסביבות בלתי מבוקרות. מיצוי נוזלים סופר-קריטי באמצעות פחמן דו-חמצני מקל על חששות מאש ופיצוץ ומביא למוצר באיכות גבוהה. תרכיזים המיוצרים על פי חוק למכירה קמעונאית במדינות חוקיות ארוזים לעיתים קרובות במיכלים קטנים. בקולורדו, האגף לאכיפת מריחואנה (MED) מסדיר כמעט כל היבט של תהליך זרע הקנביס למכירה. ישנן תקנות כבדות על הכלים המחזיקים את התרכיז: הכלים חייבים להיות נעולים בפני ילדים, אטומים, ועליהם להכיל טקסט משפטי רב המזהיר את הצרכן מפני סיכוני הצריכה. סוגים נפוצים של תרכיז קנאביס: שמן אתרי של פרחי קנאביס קוויאר (סלעי ירח) - תרמילי קנאביס שטבלו בתוכם או רוססו בשמן חשיש, ולאחר מכן הפכו לגבישי קנאביס. פירורי קנאביס גבישי קנאביס תַזקִיק ניפוי יבש תרכיז קנאביס המיוצר באופן מסורתי על ידי ייבוש צמח הקנאביס והכפת החומר הצמחי הנקבי המיובש על סדרת מסכים ולאחר מכן ניפוי, איסוף ולחיצה של החלקיקים. בועת חשיש - חשיש מטוהר במים ג'אראס מדיה וקבצים בנושא תמצית קנאביס בוויקישיתוף What You Should Know About Marijuana Concentrates (Also Known as THC Extractions) (PDF) (brochure), United States Department of Justice Drug Enforcement Administration, בדצמבר 2014 {{citation}}: (עזרה) Small, Ernest (בנובמבר 2016), Cannabis: A Complete Guide, CRC Press, ISBN 978-1498761635 {{citation}}: (עזרה) Backes, M.; Weil, A. (2017). Cannabis Pharmacy: The Practical Guide to Medical Marijuana -- Revised and Updated. Hachette Books. ISBN 978-0-316-55572-2. זיקוק קנאביס באתר leafly DEA 2014. https://www.westword.com/marijuana/concentrate-heres-the-difference-between-shatter-budder-crumble-and-more-8437217 https://coloradocannabistours.com/guides/concentrates-oil-wax-dabs/ "What are Moon Rocks and how do you smoke them?". Leafly. 12 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה)
הממשלה הדמוקרטית של אלבניה

הממשלה הדמוקרטית של אלבניה הייתה ממשלה זמנית שהוקמה באלבניה עם שחרורה מהכיבוש הגרמני והתקיימה עד לשנת 1946. הממשלה הדמוקרטית של אלבניה הוקמה ב-20 באוקטובר 1944 על ידי תנועת השחרור הלאומית, כאשר ההתנגדות הפרטיזנית האלבנית בשנים 1940–1944 הסתיימה. ממשלה זמנית קיבלה את השלטון לאחר שחרור המדינה מהכוחות הגרמניים ב-28 בנובמבר. ראש הממשלה הזמני שלה היה המזכיר הכללי אנוור הוג'ה מהמפלגה הקומוניסטית של אלבניה. הממשלה הזמנית הייתה אמורה להתקיים עד לקיום הבחירות ולכינוס אספה מכוננת. בראשות הממשלה הובילה תנועת השחרור הלאומית, אשר בתורה נשלטה על ידי המפלגה הקומוניסטית. מלכתחילה, הממשלה הדמוקרטית הייתה מדינה קומוניסטית. היא רדפה את המפלגה הלאומנית באלי קומבטאר, משימה שהוקלה מעט על ידי שיתוף הפעולה שלהם עם הנאצים. המלך זוג הראשון הורחק למעשה; הממשלה הדמוקרטית מנעה ממנו לחזור למדינה. ה-LNÇ יצר במהירות יחסים קרובים עם מדינות קומוניסטיות אחרות. הבחירות התקיימו ב-2 בדצמבר 1945. בשלב זה, LNÇ הפך לחזית הדמוקרטית של אלבניה, שהייתה הארגון היחיד שהתמודד בבחירות. ב-10 בינואר 1946 הוכרזה הרפובליקה העממית של אלבניה. Dervishi, Kastriot (2012). Kryeministrat dhe ministrat e shtetit shqiptar në 100 vjet. Tiranë: Shtëpia Botuese "55". p. 273. ISBN 978-99943-56-22-5. Qafoku, Roland (2015). Historia e 33 kryeministrave të Shqipërisë. Tiranë: Shtëpia Botuese "Onufri". p. 350. ISBN 978-9928-186-72-0. Krasniqi, Afrim (2009). Sistemet Politike në Shqipëri 1912-2009. Tiranë: UFO Press. p. 390. ISBN 978-99956-19-36-7.
נחל חדב

נחל חדב הוא נחל אכזב קצר הזורם מרמת חדב, לכיוון מעלה המישר, ומשם הוא ממשיך לנחל מישר. תחילתו של נחל חדב בהר עריף. מההר הוא ממשיך מעל סלע הגיר הקשה של רכס עריף. שמו של קטע זה של הנחל הוא רמת חדב. הנחל ממשיך לכיוון מעלה המישר ולצידו המערבי. ממקום זה הוא יורד במדרגה טקטונית לכיוון מעלה מישר, בקרבת קו צינור אילת-אשקלון עד למרגלותיו של מעלה מישר. צפונית לגבעת אגודל, בצפון המישר, ממשיך הנחל לכיוון מזרח וזורם בעמק רחב ידיים לאורך 5 ק"מ לערך, עד שהוא נפגש עם נחל מישר. דרך עפר בחלקו האחרון מובילה לנחל נקרות. לאורך הנחל מספר גבים ומפלים המלאים בעונה. הצמחייה האופיינית לנחל היא מדברית. באזור ניתן לראות עצי שיטה. בין היתר נראה חרדון צב במקום. מדיה וקבצים בנושא נחל חדב בוויקישיתוף גיא שחר, שיטפון גל ראשון בנחל חדב Wadi Hadav Flood, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:31) מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 15: הר הנגב והערבה, ירושלים, כתר, 2001, עמ' 154 יגאל צור, חרדון צב בנחל חדב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:27)
טינסלי ראנדולף האריסון

טינסלי ראנדולף האריסון (באנגלית: Tinsley Randolph Harrison‏; 18 במרץ 1900 - 4 באוגוסט 1978) היה רופא אמריקאי מוכר ואחד מאבות הרפואה הפנימית במאה ה-20. טינסלי האריסון התמחה ברפואה פנימית והיה בעל עניין מיוחד בקרדיולוגיה. תרומתו המוכרת ביותר היא עריכת הספר עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון, ספר הלימוד העיקרי לרפואה פנימית לסטודנטים ומתמחים ברפואה, ואחד מספרי הרפואה הנמכרים ביותר בהיסטוריה. האריסון נולד בעיירה טאלאדגה שבאלבמה, ארצות הברית, והחל מגיל 6 עבר עם הוריו וגדל בבירמינגהם, אלבמה. הוא נולד לוויליאם גרוס האריסון, רופא בעצמו ונצר לרופאים כ-6 דורות אחורה, וללואיזה מרסיה בונדוראנט האריסון. מסורת העיסוק במקצוע הרפואה המשיכה גם בדורו של טינסלי האריסון שנשא לאישה את אליזבת וודוורד, אחות במקצועה, ולהם לפחות ילד אחד ונכד אחד שעוסקים ברפואה. בסך הכל נולדו לטינסלי ואליזבת האריסון 5 ילדים ו-14 נכדים. האריסון נפטר ב-4 באוגוסט 1978 מאוטם שריר הלב בבירמינגהם, אלבמה. האריסון סיים את בית הספר התיכון בגיל 15 והתחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת מישיגן שם למד לתואר ראשון. משם הוא המשיך ולמד רפואה בבית-הספר לרפואה על שם ג'ון הופקינס שבבולטימור. במהלך לימודיו בבולטימור הוא הכיר את אלפרד בליילוק שהיה חברו ושותפו לחדר, ובהמשך הפך בעצמו לאחד מהרופאים המנתחים המוכרים ביותר במאה ה-20. את התמחותו ברפואה פנימית הוא התחיל בבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס (באנגלית Brigham and Women's Hospital) בבוסטון, ולאחר מכן חזר לבולטימור והמשיך את התמחותו בבית החולים על שם ג'ון הופקינס. האריסון סיים את התמחותו ברפואה פנימית בבית החולים של אוניברסיטת ואנדרבילט שבנאשוויל,טנסי, שם הוא שימש כאחראי על המתמחים (באנגלית Chief Resident) הראשון במחלקה זו. לאחר סיום לימודיו עבד האריסון כרופא פנימי וכמרצה לרפואה במספר בתי חולים. הוא נשאר לעבוד במחלקה בה התמחה בבית החולים של אוניברסיטת ואנדרבילט כ-16 שנים, לאחר מכן המשיך והקים את המחלקה לרפואה פנימית בבית החולים של אוניברסיטת וייק פורסט בקרוליינה הצפונית, ובהמשך עבר לשרת כראש המחלקה הפנימית של בית החולים של אוניברסיטת טקסס צפון-מערב בדאלאס, טקסס וכדיקן בית הספר לרפואה באוניברסיטה זו. לבסוף חזר האריסון לעיר בה גדל, ושירת כדיקן בית הספר לרפואה וראש המחלקה לרפואה פנימית בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אלבאמה שבבירמינגהם, אלבמה עד לפרישתו ב-1970. תרומתו המוכרת ביותר של טינסלי האריסון היא יצירת ועריכת חמש המהדורות הראשונות של הספר "עקרונות הרפואה הפנימית של האריסון". ספר זה, שפורסם לראשונה ב-1950, נחשב כאחד מספרי הבסיס מהם לומדים סטודנטים ומתמחים לרפואה בכל העולם. הספר ממשיך להתעדכן ולצאת בגרסאות חדשות מדי כמה שנים, תורגם לשפות רבות כולל עברית, ונחשב לאחד מספרי הרפואה הנמכרים בכל הזמנים. בנוסף כתב האריסון עוד שני ספרים: הספר "Failure of the Circulation" והספר "Principles and Problems of Ischemic Heart Disease". בנוסף עסק האריסון במחקר בתחום רפואת הלב ופרסם למעלה מ-200 מאמרי מחקר בתחום. בגיל 39 הוא כבר כיהן כנשיא החברה האמריקאית למחקר קליני (באנגלית American Society for Clinical Investigation) ובגיל 48 נבחר לנשיאות הארגון האמריקאי ללב (באנגלית American Heart Association). עקרונות הרפואה הפנימית של הריסון Pittman, James (2014). Tinsley Harrison, M.D.: Teacher of Medicine. NewSouth Books. ISBN 9781588382269. עמוד לזכרו של טינסלי האריסון באתר של ביתה ספר לרפואה של אוניברסיטת אלבמה בבירמינגהם טינסלי ראנדולף האריסון, באתר ResearchGate
צ'ארלס ובסטר הות'ורן

צ'ארלס ובסטר הות'ורן (באנגלית:Charles Webster Hawthorne;‏ 8 בינואר 1872 – 29 בנובמבר 1930) היה צייר דיוקן וז'אנר אמריקאי ומורה ידוע שהקים את בית הספר לאמנות קייפ קוד בשנת 1899. הוא נולד בלודי, אילינוי, אך הוריו חזרו למיין, שבה נולד אביו של צ'ארלס. בגיל 18 הוא נסע לניו יורק, עבד כנער משרדים במפעל ויטראז' ולמד בלילה בבית ספר לאמנות עם הארי סידונס מובריי וויליאם מריט צ'ייס. כמו כן למד באקדמיה הלאומית לעיצוב ובליגת הסטודנטים לאמנות. לאחר מכן נסע לאירופה ולמד בהולנד ובאיטליה. בשנת 1908 נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר עמית והפך לאקדמאי מלא בשנת 1911. הות'ורן הכריז כי ההשפעה הדומיננטית ביותר בקריירה שלו היא של ויליאם מריט צ'ייס, איתו עבד גם כתלמיד וגם כעוזר. שניהם היו מורים מוכשרים מטבע הדברים וציירים פיגורטיביים שנמשכו לצבע עשיר של ציורי שמן. צ'ייס העביר את מסורת בית הספר לאמנות במינכן בנושא הצבע, והות'ורן למד ממנו כל מה שיכול היה. במהלך לימודיו בהולנד כעוזרו של צ'ייס, הות'ורן החליט לפתוח בית ספר לאמנות. את חורפיו בילה בפריז ובניו יורק, ואילו בתקופת הקיץ שהה בפרובינסטאון שבמסצ'וסטס, מקום בו הקים את בית הספר שלו. בנוסף להקמת בית הספר לאמנות של קייפ קוד, הות'ורן היה גם חבר מייסד באגודת האמנות של פרובינסטאון שהוקמה בשנת 1914. בית הספר לאמנות בקייפ קוד היה בית הספר הקיץ הראשון שלימד ציור דמויות בחוץ, וגדל לאחד מבתי הספר לאמנות המובילים במדינה. במשך שלושים שנה של ניהול על ידי הות'ורן, משך בית הספר כמה ממדריכי האומנות והתלמידים המוכשרים ביותר בארץ, כולל ג'ון נובל, ריצ'רד מילר ומקס בוהם. בבית הספר שלו הציג הות'ורן ביקורת שבועית והעביר שיחות לימודיות, הנחה את תלמידיו וחינך לאידיאלים אך מעולם לא כפה את הטכניקה או את השיטה שלו. בין הסטודנטים שלו היו נורמן רוקוול, ויליאם הנרי ג'ונסון וברטה נויס, דמות חשובה בעולם האמנות של וושינגטון הבירה. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס ובסטר הות'ורן בוויקישיתוף Webster's biographical dictionary, Springfield, Mass. : G. & C. Merriam Co., 1980, ISBN 978-0-87779-443-1 CHARLES WEBSTER HAWTHORNE 1872, web.archive.org, ‏2010-10-27 A Painter's Painter: Charles Webster Hawthorne; The Influence of Provincetown and Henry Hensche on Sammy Britt, Gerald DeLoach, Richard Kelso, and George T. Thurmond, web.archive.org, ‏2007-02-23 Deborah Solomon, American Mirror: The Life and Art of Norman Rockwell, Farrar, Straus and Giroux, 2013-11-05, ISBN 978-0-374-11309-4. (באנגלית)
גרינאו שבאלמטל

גרינאו שבאלמטל (בבווארית: Grünau im Almtal) הוא כפר במחוז גמונדן במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה. גרינאו נמצא בתוך עמק המוקף ברכס הרים עם נהר האלם העובר ברחבי העמק. בגרינאו יש מסורת כדורגל מקומית חזקה, ועל כך יש להם קבוצה משלהם: UFC Drack Bau Grünau. משחקי הבית מתקיימים באצטדיון הכדורגל המקומי: Sportplatz Union Grünau. כנסיית הקהילה בכפר והאזור מסביב מדיה וקבצים בנושא גרינאו שבאלמטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרינאו שבאלמטל ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוסטריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרחון פאבלאק

קרחון פאבלאק (באנגלית: Pavlak Glacier) הוא קרחון ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. הקרחון מנקז את מזרח הרכס. הקרחון זורם לכיוון מזרח, ונשפך אל קרחון לורי, בסמוך מדרום להר פרדוהל. גובהו של הקרחון 1,196 מטרים מעל פני הים. הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1962. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הקרחון נקרא על שמו של תומאס ל. פאבלאק (Thomas L. Pavlak), מהתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שהיה גאולוג בתחנת הקוטב הדרומי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963. קרחון פאבלאק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון פאבלאק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד קרחון פאבלאק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון פאבלאק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה קרחון פאבלאק באתר mindat תצלום לוויין של אזור קרחון פאבלאק מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון פאבלאק לאתרים סמוכים מזג אוויר נוכחי עדכני עבור קרחון פאבלאק תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון פאבלאק נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור קרחון פאבלאק סטטיסטיקות מזג אוויר עבור קרחון פאבלאק ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי