מג ראיין

מג ראיין (באנגלית: Meg Ryan; נולדה ב-19 בנובמבר 1961) היא שחקנית, במאית ומפיקה אמריקאית. מזוהה יותר מכל עם ז'אנר הקומדיות הרומנטיות. הייתה כוכבת גדולה בשנות התשעים בזכות סרטים כמו "כשהארי פגש את סאלי", "נדודי שינה בסיאטל", "אהבה של גבר לאישה" ו"יש לך הודעה". נולדה בשם מרגרט מארי אמילי אן היירה (Margaret Mary Emily Anne Hyra) בפיירפילד, קונטיקט שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. אמה, סוזן ג'ורדן (לבית דאגן), שהתנסתה בחייה במשחק ובפרסומות בטלוויזיה, עודדה ותמכה בלימודי המשחק של בתה כבר בבית הספר היסודי. כשהייתה ראיין בת 13 החלה ללמוד את שיטות המשחק של סטניסלבסקי. שנה אחר כך, בזכות קשריה של אמה, הופיעה בפרסומת הטלוויזיה הראשונה שלה. בתום לימודיה התיכונים ב-1979 החלה ללמוד עיתונאות באוניברסיטת ניו יורק. כדי לממן את לימודיה הצטלמה לפרסומות בטלוויזיה. את הופעת הבכורה הקולנועית שלה ערכה בסרט "עשירים ומפורסמים" שיצא ב-1981, דרמה שהייתה לסרטו האחרון של הבמאי הגדול ג'ורג' קיוקור. לאחר מכן, בשם משפחתה החדש, "ראיין", גילמה את בסטי סטיוארט באופרת הסבון "As The World Turns" בין השנים 1982–1984. ראיין השתתפה במספר סרטים בהם "אהבה בשחקים" משנת 1986, אך פרסומה נבע מגילום התפקיד הראשי בקומדיה הרומנטית המצליחה, שביים רוב ריינר, "כשהארי פגש את סאלי" בשנת 1989. בסרט גילמה את דמותה של סאלי, אישה תוססת, תוקפנית ומאוד רומנטית, דמות שתגלם גם ברבות מהקומדיות הבאות שלה. ראיין ניסתה כמה וכמה פעמים לגלם דמויות שירחיקו אותה מדמות זו, כגון גילום אישה אלכוהוליסטית ב"אהבה של גבר לאישה" משנת 1994, ותפקידה בדרמת המלחמה "אומץ תחת אש" משנת 1996 בה גילמה קצינה צבאית הנהרגת במהלך קרב. רבים מסרטיה במהלך שנות התשעים היו הצלחות קופתיות, לא רק בארצות הברית, אלא בכל רחבי העולם. ראיין כיכבה בשלושה סרטים מצליחים יחד עם טום הנקס: "ג'ו נגד הוולקנו" משנת 1990, בו ראיין גילמה שלוש דמויות שונות, "נדודי שינה בסיאטל" משנת 1993, עליו קיבלה מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב (לאחר "כשהארי פגש את סאלי"), ו"יש לך הודעה" משנת 1998 שהיה שובר הקופות האחרון שבו כיכבה ראיין. כמו כן, היא דיבבה את אניה בסרט ההנפשה "אנסטסיה" של Fox Family Films ואולפני ההנפשה של פוקס משנת 1997. שנות האלפיים לא האירו פנים לראיין, והסרטים שבהם השתתפה לא זכו להצלחה: כך היה עם "שיחה ממתינה", שביימה דיאן קיטון, "סימן חיים", עם ראסל קרואו בו דווח שהיה ביניהם רומן על סט הצילומים, ו"תשוקה חותכת" של הבמאית ג'יין קמפיון. בשנת 2013 התארחה למספר פרקים בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו. בשנים 1991–2001 ראיין הייתה נשואה לשחקן דניס קווייד לאחר שהופיעה עמו בשני סרטים. בנם המשותף הוא השחקן ג'ק קווייד. ב-2006 אימצה ראיין ילדה בת 14 חודשים מסין. ראיין פעילה בארגוני סיוע הומניטרי, ותומכת בהתנדבות במדינות מתפתחות. "עשירות ומפורסמות" (1981), של ג'ורג' קיוקור. "אֵמי והמלאך" (1982) - סרט טלוויזיה. "Amityville 3-D" (שנת 1983) "אהבה בשחקים" (1986) "חמושים ומסוכנים" (1986) "ארץ מובטחת" (1987) "יום במלכודת" (1987) "מי רצח אותי?" (1988) "פרסידיו" (1988) "כשהארי פגש את סאלי" (1989) - מועמדות לפרס גלובוס הזהב, שחקנית קומית\מוזיקלית. "ג'ו נגד הוולקנו" (1990) "הדלתות" (1991), של אוליבר סטון. "חתומים בנשיקה" (1992) "נדודי שינה בסיאטל" (1993) - מועמדות לפרס גלובוס הזהב, שחקנית קומית\מוזיקלית. "זיכרון בדם קר" (1993) "אהבה של גבר לאישה"(1994) "אהבה אטומית" (1994) "נשיקה צרפתית" (1995) "התחדשות" (1995) "אומץ תחת אש" (1996) "מכורים לאהבה" (1997) "אנסטסיה" (1997) - תרמה את קולה. "עיר של מלאכים" (1998), של בראד סילברלינג. "הרלי ברלי" (1998) "יש לך הודעה" (1998) - מועמדות לפרס גלובוס הזהב, שחקנית קומית\מוזיקלית. "שיחה ממתינה" (2000) "סימן חיים" (2000) "קייט וליאופולד" (2001) "תשוקה חותכת" (2003) "אישה בזירה" (2004) "לך תבין נשים" (2007) "החבר החדש של אמא שלי" (2008) "הנשים" (2008) "עד שתאהב אותי" (2010) "איתקה" (2015) - גם במאית "נערת שעשועים" (2015) "What Happens Later"‏ (2023) - גם תסריטאית ובמאית "סמוך על צ'ארלס" (1985-1984) - מייגן פארקר "נשיקה צרפתית" (1995) "אורות הצפון" (1997), סרט טלוויזיה בכיכובה של דיאן קיטון. "נשמות תועות" (2000), עם וינונה ריידר. "מארגנת החתונות" (2001), עם ג'ניפר לופז. "מרדף במדבר" (2002), עם קיפר סאת'רלנד. מג ראיין, ברשת החברתית אינסטגרם מג ראיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מג ראיין, באתר AllMovie (באנגלית) מג ראיין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מג ראיין, באתר Box Office Mojo (באנגלית) מג ראיין, באתר Metacritic (באנגלית) מג ראיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מג ראיין, באתר Last.fm (באנגלית) מג ראיין, באתר AllMusic (באנגלית) מג ראיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מג ראיין, באתר Discogs (באנגלית) מג ראיין, באתר Genius מג ראיין, באתר בילבורד (באנגלית) אמיר קמינר, בלי סימן חיים, באתר ynet, 20 בינואר 2010 דייוויד מרקזה, הניו יורק טיימס, מג ראיין מספקת הצצה לחיים האמיתיים של כוכבי הוליווד, באתר הארץ, 3 במרץ 2019 Meg Ryan Adopts a Girl, People Magazine, January 25, 2006