laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לימן

לִימָן הוא מושב בגליל המערבי, בצפון ישראל, כ-3 ק"מ מצפון לנהריה, וכ-2.8 ק"מ מדרום ללבנון. היישוב משתייך לתנועת המושבים והוא נמצא בתחום מועצה אזורית מטה אשר. היישוב הוקם בשנת 1949 על ידי קבוצת חיילים משוחררים שהתיישבו, זמנית, בבתי הכפר הערבי א-זיב, שתושביו הערביים עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. הגרעין כונה גרעין כל טוב. כעבור חודשים ספורים התיישב על אדמות הכפר א-זיב (המזוהה עם היישוב הקדום אכזיב) ועל חלק מאדמות אל-בסה, והקים בהן את היישוב. המושב החדש נקרא בתחילה "צה"ל", מכיוון שחברי הגרעין היו משוחררי הצבא. השם יצר בלבול במערכת הדואר, ולכן ב-28 באפריל 1959 הוסב שמו ללימָן על שם הרברט ליהמן, סנאטור יהודי-אמריקאי ומושל מדינת ניו יורק אשר באותה העת ביקר במקום. במלחמת חרבות ברזל פונה היישוב. שטח המושב כ-2,400 דונם. אוכלוסייה: כ-750 נפש. חלק ניכר מהתושבים עוסקים בענפי החקלאות, כגון מטעים, וכן בענפי תיירות כגון מסעדות ולינה כפרית ענפים עיקריים: פרדס ומטעי אבוקדו, בננות, גידולי פרחים ולול תרנגולי הודו, חדרי אירוח כפרי ותחנת דלק. מעונות וגני ילדים במושב, בית הספר היסודי נמצא ברגבה וכיתות ז' ומעלה לומדים בגשר הזיו. בשעות אחר הצהריים מתקיימים פעילות גדושה לילדי המושב, חוגים, טקסים, עזרה הדדית, אירועי תרבות וספורט. כמו כן ילדי היישוב נהנים משירותי מתנ"ס מטה אשר ומפעילויות העשרה המאורגנות על ידי המועצה האזורית מטה אשר. מצפון – שמורת לימן, הנמצאת כקילומטר מהיישוב, וכוללת בתחומה רכס כורכר ובו ריכוזי צבעונים וכמה מיני סחלבים. ממערב ליישוב משתרע חוף הים, ובו שמורת הטבע ראש הנקרה. מדרום ליישוב – מדינת אכזיב ואנדרטת יד לי"ד. ממזרח ליישוב – מנחת בצת. דרך הכניסה למושב בית הבאר במרכז הכפר לוח על חזית בית הבאר. השורה העליונה נמחקה: "נחפרה על ידי ערבים שקדמו לנו" בית העם, נתרם על ידי הסנטור הרברט ליהמן הסנטור האמריקאי הרברט ליהמן, שעל שמו נקרא היישוב מדיה וקבצים בנושא לימן בוויקישיתוף לימן באתר הרשות לפיתוח הגליל מושב צה"ל בגליל ייקרא כפר לימן, הארץ, 30 באפריל 1959 אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 Walid Khalidi, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992, p. 9, 37 עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, עמוד 37 עורך: זאב ענר, כל מקום ואתר: מדריך לכל מקום ואתר בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 187 מושב צה"ל כפר לימן, דבר, 30 באפריל 1959 ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אולדנבורג

אולדנבורג (בגרמנית: Oldenburg ‏האזנה‏Ⓘ‏) היא עיר עצמאית ללא מחוז במדינת סקסוניה התחתונה אשר בגרמניה. העיר שוכנת על גדת נהר ההוּנְטֶה בחלקה המערבי של המדינה בין הערים ברמן וחרונינגן ההולנדית. נכון לדצמבר 2021 אוכלוסיית העיר מונה 170,389 תושבים, העיר היא הרביעית בגודלה במדינת סקסוניה התחתונה לאחר הנובר, בראונשווייג ואוסנבריק. בעיר אולדנבורג שוכנת אוניברסיטה המונה 12,000 סטודנטים. שמה של העיר מוזכר עוד בשנת 1108, אז נקראה בשם אלדנבורג. חשיבותה של העיר הייתה משמעותית מאוד עקב מיקומה על מעברה של נהר ההונטה החשוב, והפכה לבירת מחוז אולדנבורג, דוכסות שהתקיימה מ-1180 ועד ל-1918. אולדנבורג הייתה לעיר עשירה מאוד במהלך מלחמת שלושים השנים במאה ה-17, כאשר כוח השפעתה ואוכלוסייתה גדלו במידה ניכרת. בשנת 1667 נפגעה אולדנבורג ממגפה הרסנית, וזמן קצר לאחר מכן, שרפה הרסה את העיר. המלכים הדנים ששלטו באזור היו אדישים למצבה של העיר והזניחו את שיקומה, על כן איבדה את חשיבותה. רק כאשר הסתיים השלטון הדני בשנת 1773, החל שיקומה של העיר, ובניינים החלו להיבנות בסגנון נאו-קלאסיציזם. לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945, כאשר פליטים רבים היגרו אל העיר, החלה אוכלוסייתה של אולדנבורג לצמוח כאשר היא חוצה את קו 100,000 התושבים. העיר כמעט ולא נפגעה במלחמה. בשנת 1946 הפכה אולדנבורג לחלק ממדינת סקסוניה התחתונה. הרב שמשון רפאל הירש כיהן כרב הכולל לאולדנבורג ובה כתב את חיבורו חורב. ב־1933 היו רשומים 279 יהודים כתושבי אולדנבורג. לפני מלחמת העולם השנייה, היו באולדנבורג בית כנסת, בית ספר יהודי ובית עלמין יהודי. לאחר המלחמה חזרו אליה מספר יהודים ונעשה ניסיון לשמר את הקהילה. ואולם, ב־1960 הידלדלה הקהילה ובית הכנסת נסגר. ב־1992 נוסדה מחדש קהילה יהודית באולדנבורג (אנ') בת 34 חברים, שגדלה והתרחבה בהתבסס בעיקר על מהגרים יהודיים מברית המועצות-לשעבר. בשנות ה־2000 הסתיים שיפוץ מבנה עתיק כבית כנסת לקהילה וכן מקווה. כיום מונה הקהילה 314 חברים. לאולדנבורג קשרי "עיר תאומה" עם המועצה האזורית מטה אשר מאז 1996. בנובמבר 2013 חוללו באולדנבורג עשרות מצבות בבית העלמין היהודי, וכתובות נאצה נגד יהודים רוססו הן במבנה בית הלוויות והן במקומות נוספים בעיר. על פי הדיווח, המשטרה עצרה חשוד במעשים. טירת אולדנבורג בית החולים פטר פרידריך לודוויג הכנסייה האוונגליסטית בניין הפרלמנט נהר הונטה אוניברסיטת אולדנבורג מדיה וקבצים בנושא אולדנבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אולדנבורג (בגרמנית) אולדנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אולדנבורג (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
דני דבורין

דניאל (דני) דבורין (נולד בדצמבר 1945) הוא עיתונאי ושדר ספורט ישראלי. דבורין נולד בישראל לשולמית ולוניה דבורין, מוותיקי הספורטאים בישראל. בשנות ה-60 היה עיתונאי בעיתון "חדשות הספורט". בשנת 1969 החל לעבוד בדסק הספורט של קול ישראל. כעבור שנה, בשנת 1970, נוסדה התוכנית "היום בספורט", ודבורין נמנה עם צוות התוכנית. בשנת 1983 מונה לראש דסק הספורט. מאז 2005 הגיש את תוכנית הספורט "שירים ושערים", ומאז 2008 הגיש לסירוגין עם יואב אביב את המשדר "זה ברשת". דבורין הוא חבר בוועדה הבוחרת כדורגלנים להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי. 2011 פרס למפעל חיים בספורט מטעם התאחדות הספורט לוותיקים. יחד איתו קיבל את הפרס גם העיתונאי משה שיינמן. בפברואר 2012 זכה, יחד עם העיתונאי שמעון וילנאי, בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה. בנימוקי הזכייה נכתב ש"השנה הפרס מוענק לשמעון וילנאי ולדני דבורין, שהיוו ומהווים במשך שנים רבות את סמל החריצות והמקצועיות, המלווה בהתלהבות ובתשוקה בלתי נלאית לעבודתם גם בחלוף השנים, ואשר יכולים לשמש אות ומופת לכתבים צעירים". בסוף חודש דצמבר 2012 פרש לגמלאות לאחר 42 שנות עבודה בקול-ישראל. שידור מיוחד של התוכנית "שירים ושערים" נערך לכבודו ב-29 בדצמבר 2012. לאחר הפרישה ב-2012 מקול ישראל הצטרף דבורין לצוות תוכנית הספורט של "רדיו ללא הפסקה" יחד עם מאיר איינשטיין, רון קופמן, יוני הללי ושדרני ספורט נוספים. בשנת 2016 עזב את צוות המגישים והחל להקליט טור פרשנות יומי המשודר במחצית התוכנית. דני דבורין נשוי לרחלה, ואב לשלושה. אני דני נוימן, קפטן בית"ר ירושלים, 1979 (יחד עם דני נוימן) כדורגל - שאלות ותשובות, 1996. מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006 (יחד עם אשר גולדברג) מדיה וקבצים בנושא דני דבורין בוויקישיתוף ערן נבון, דני דבורין נפרד, באתר ישראל היום, 4 בינואר 2013 דניאל דבורין (1945-), דף שער בספרייה הלאומית דני דבורין יקבל פרס למפעל חיים בספורט, באתר Telesport (באנגלית) הודעת דובר רשות השידור
אגם האש

אגם האש הוא אתר המוזכר בדת מצרים העתיקה וכן בנצרות, בחזון יוחנן שבברית החדשה, כאתר שבו מענישים את הרשעים לאחר המוות. בכתבי ארונות קבורה שהתגלו על גבי ארונות קבורה ממצרים העתיקה, מתואר עולם המתים כעולם הכולל נהרות ואגמי אש. עולם זה מתואר בשעה החמישית של אמדואת (טקסט המתאר את עולם המתים) ומשתמש בהירוגליף הבריכה המתאר מים אולם צבוע בצבע אדום והמוקף בהירוגליף המחתה המציין בעירה או אש. בפפירוס אני (גרסה משנת 1250 לפנה"ס של ספר המתים) מתואר אגם האש כבריכה ריבועית אדומה שבכל אחד מקצותיה בבון אדום, ולצד הבריכה הירוגליף המחתה. בחזון יוחנן (ספר ההתגלות) חמישה פסוקים המתארים את אגם האש: החיה ונביא השקר יזרקו לתוך אגם האש: וַתִּתָּפֵשׂ הַחַיָּה וּנְבִיא הַשֶּׁקֶר אִתָּהּ אֲשֶׁר־עָשָׂה הָאוֹתוֹת לְפָנֶיהָ וְהִדִּיחַ בָּהֶן אֶת־נֹשְׂאֵי תָּו־הַחַיָּה וְהַמִּשְׁתַּחֲוִים לְצַלְמָהּ וּשְׁנֵיהֶם הֻשְׁלְכוּ חַיִּים בַּאֲגַם־הָאֵשׁ הַבֹּעֵר בְּגָפְרִית — חזון יוחנן, י"ט, 20, בתרגומו של פרנץ דליטש גם השטן נזרק לאותו אגם: וְהַשָׂטָן אֲשֶׁר הִדִּיחָם הֻשְׁלַךְ בַּאֲגַם־אֵשׁ וְגָפְרִית אֲשֶׁר־שָׁם גַּם־הַחַיָּה וּנְבִיא הַשָּׁקֶר וְיֻסְּרוּ יוֹמָם וָלַיְלָה לְעוֹלְמֵי עוֹלָמִים — שם, כ' 10 המוות עצמו, האדס, וכן כל מי שלא נכתב בספר החיים נזרק לאגם האש: וְהַמָּוֶת וְהַשְּׁאוֹל הֻשְׁלְכוּ בַאֲגַם־הָאֵשׁ וְהוּא הַמָּוֶת הַשֵּׁנִי; וְכָל־אִישׁ אֲשֶׁר לֹא־נִמְצָא כָתוּב בְּסֵפֶר הַחַיִּים הֻשְׁלַךְ בַּאֲגַם הָאֵשׁ — שם, כ', 14 - 15 הפחדנים, חסרי האמונה, הרוצחים, הנואפים, המכשפים, והשקרנים נזרקים לאגם האש: אֲבָל רַכֵּי הַלֵּב וַאֲשֶׁר אֵינָם מַאֲמִינִים וְהַמְגֹאָלִים וְהַמְרַצְּחִים וְהַזֹּנִים וְהַמְכַשְּׁפִים וְעֹבְדֵי הָאֱלִילִים וְכָל־הַמְשַׁקְּרִים חֶלְקָם הָאֲגַם הַבֹּעֵר בְּאֵשׁ וְגָפְרִית אֲשֶׁר־הוּא הַמָּוֶת הַשֵּׁנִי — שם, כ"א, 8 הפרשנות המסורתית היא כי "אגם האש" ו"המוות השני" עליו מדובר הם ענישה נצחית באש, ולא מוות רגעי. גיהנום האדס עולם המתים בתרבות הקלאסית כור המצרף מדיה וקבצים בנושא אגם האש בוויקישיתוף אגם האש במצרים העתיקה והשפעתו על דמות השאול בנצרות האם אתם חושבים שקיים גיהנום? כיצד ניתן לתאר את הגיהנום? (אורכב 18.09.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר "כנסיית האל הכול יכול"
רב שימי מחוזנאה

רב שימי מחוזנאה הוא אמורא בבלי שהתגורר בעיר מחוזא, בדור הרביעי לאמוראי בבל, בדורם של אביי ורבא. מוזכר בתלמוד פעמים בודדות. רב חביבי מחוזנאה הרב אהרן הימן, "רב שימי מחוזנאה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמודים 1116, באתר היברובוקס לגבי הקישור בין "מחוזנאה" ל"מחוזא" - על פי גרסאות מסוימות קיים חכם בשם "רב חבי מחוזנאה", והרב יהודה ליב מימון בהערותיו על הספר יחוסי תנאים ואמוראים בערכו (נדפס גם ב'סיני' טו) מחזק את הגרסה הזו על פי הגמרא ביבמות קטו, ב האומרת שהשם "חבי" נפוץ במחוזא. הרב אהרן היימן, בערכו. כגון בתלמוד בבלי, מסכת מכות, דף ט"ז, עמוד א'.
בן חיים

האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם בן חיים אביעד בר-חיים (יליד 1944) – פרופסור לניהול וסוציולוגיה של העבודה באוניברסיטה הפתוחה אבישי בן-חיים (יליד 1968) – כתב ופרשן לענייני תקשורת וחרדים, ד"ר להיסטוריה של עם ישראל איתמר בן חיים (יליד 1978) – איש צבא ישראלי, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה אלברט בן-חיים (יליד 1937) – צייר ישראלי, חבר באיגוד הציירים של ישראל וצרפת אליהו בן חיים (ראנ"ח) (~1530–1613) – היה רב טורקי, חכם באשי ומראשוני האחרונים אליהו בן חיים (יליד 1940) – רב, ראש ישיבה, אב בית הדין "מקור חיים" ומנהיג בקהילה היהודית-ספרדית בניו יורק אליעזר בן חיים אוירבך – רב, מחבר "מגדנות אליעזר" אפרים בן-חיים (1895–1981) – היה מלחין ישראלי, ממייסדי קבוצת קרית-ענבים בהרי יהודה ברוך בן-חיים (1921–2005) – היה דיין, רב קהילה בדרום אפריקה והרב הראשי של הקהילות היהודיות-סוריות "מגן דוד" ו"שערי ציון" בברוקלין שבניו יורק דניאל בן-חיים (יליד 1987) – זמר ישראלי זאב בן-חיים (1907–2013) – היה מחשובי הבלשנים העבריים, חתן פרס ישראל, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ונשיא האקדמיה ללשון העברית חנה בן-חיים יולזרי (ילידת 1956) – אמנית רב תחומית טל בן-חיים (1982) (יליד 1982) – כדורגלן עבר ישראלי טל בן-חיים (1989) (יליד 1989) – כדורגלן ישראלי יאיר בן-חיים (יליד 1957) – משורר, סופר ואמן ישראלי, עורך שירה והמו"ל של חדרים-בית הוצאה לאור יעקב בן חיים אבן אדוניהו (גם "יעקב בן חיים"; 1470–לפני 1538) – היה מומחה לנוסח המסורה והגהות המסורה על התנ"ך, וכן מדפיס עברי ישראל בן-חיים (יליד 1948) – קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה ומנכ"ל ישראלי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש (גם "ר' לוי מפרפיניאן"; ~1240–~1315) – היה רב, פילוסוף, משורר ומחבר שחי ופעל בחבל פרובאנס שבדרום צרפת מולה בן-חיים (מולה (שמואל) קוֹשְצְ'יַאנְסקי; 1916–1993) – היה צייר ישראלי ממוצא פולני עמוס בן-חיים (איצקוביץ; יליד 1956) – קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף שכיהן כמפקד חטיבת הנח"ל פאול בן-חיים (1897–1984) – היה מלחין ישראלי, נחשב לאחד הבולטים במוזיקה הקלאסית הישראלית, מחבר סימפוניה מס' 1 של בן חיים רבקה בסמן בן-חיים (1925–2023) – הייתה משוררת יידיש ומורה ישראלית שבתאי בן חיים (1920–2011) – כינויו של שבתאי שבתאי, שהיה רב ודיין בעיראק, ובישראל רב המושב מנוחה והמועצה האזורית לכיש שלמה בן-חיים (יליד 1957) – יזם, איש עסקים, קרדיולוג, פרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון ואיש מדע שימושי ישראלי אחר הלכת בן חיים – פסק דין ישראלי חשוב העוסק בחוקיותם של חיפושים, נקרא על שם אברהם בן חיים ליקוטי חבר בן חיים – סדרת ספרים מאת הרב חזקיה פייבל פּלוֹיְט (פּלַאוּט; 1818–1894) סימפוניה מס' 1 של בן חיים – הסימפוניה הארץ-ישראלית הראשונה ואחת היצירות החשובות בתולדות המוזיקה הקלאסית הישראלית, מאת פאול בן-חיים חיימוביץ' (פירושונים) ראו אליעזר בן חיים אוירבך באתר הספרייה הלאומית
חדוה נוה

חדוה (חדי) נוה (נולדה ב-27 בנובמבר 1956) היא סופרת ישראלית, כתבה חמישה ספרים לילדים. נולדה וגדלה במושב נתיב השיירה. למדה בבית ספר היסודי אזורי רגבה ובתיכון אזורי גליל מערבי. בשירותה הצבאי שירתה כמש"קית ת"ש בחיל השריון. בוגרת תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה ותואר שני בניהול שירותי רווחה - עבודה סוציאלית, עבדה בתחום העבודה הסוציאלית במשך כשלושים שנים ובתפקידה האחרון הייתה מנהלת מחלקת הרווחה בעיריית קריית מוצקין. נוה נשואה ואם לשניים, עוסקת בקדרות, יוצרת כלי קרמיקה שימושיים ומלמדת. נוה החלה לעסוק בכתיבה לאחר נפילתו של אחיה, עוזי צדיקיאן, במלחמת לבנון הראשונה. תחילה כתבה שירי ילדים אשר יצאו לאור בספרה הראשון "שתי טיפות מים", אותו הקדישה לזכר אחיה. בהמשך כתבה סיפורים לילדים בהשראת ילדיה וזכרונות ילדותה. סיפור פרי עטה, "החשוד מקומה שש", התפרסם כסיפור בהמשכים מדי שבוע בשבועון הילדים והנוער "ראש צעיר" בעריכתו של יורם מארק-רייך. שתי טיפות מים (1998), הוצאת סער ארמונות מחול (2000), הוצאת דני ספרים החרם (2001), הוצאת דני ספרים בת הכפר (2003), הוצאת דני ספרים אבות אכלו בוסר (2007), הוצאת ספרית פועלים הספרים של חדוה נוה, באתר "סימניה" אתר הסטודיו לקדרות חדוה נוה, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מונראשה

מונראשה (בצרפתית: Montrachet) הוא כינוי מקור מבוקר ושטח כרמי "גראן קרו" (Grand Cru) ליין לבן שנעשה מענבי שרדונה בתת-האזור קוט דה בון של אזור היין של בורגון. הוא נמצא בגבול שבין שתי הקומונות שסן-מונראשה ופוליני-מונראשה ומייצר את מה שרבים מחשיבים כיין הלבן היבש המשובח ביותר בעולם. הוא מוקף בארבעה שטחי כרמי "גראן קרו" שכולם משתמשים במילה "מונראשה" כחלק משמם. אזור מונראשה עצמו נחשב בדרך-כלל טוב יותר משל ארבעת שכניו בעל סיווג ה"גראן קרו". כרמי מונראשה מחולקים כמעט שווה בשווה בין פוליני-מונראשה ושסן-מונראשה. היין מצד שסן נודע בדרך-כלל כלה מונראשה בעוד היין מצד פוליני נודע כמונראשה. ב-2008, 7.99 הקטאר של שטח כרמים נכלל בתוך כינוי המקור המבוקר, והופקו ממנו 349 הקטוליטר של יין, שהניב 47,000 בקבוקים בלבד. יינות ממונראשה מורכבים כמעט לגמרי מהעינב שרדונה, שלא כמו יינות בורגון אחרים, להם ניתן להוסיף עד 15% של פינו בלאן. כמו רבים מהיינות הצרפתיים, מתייחסים אליהם כמקום מקור ולא לפי הזן. התנובה המותרת במונראשה היא 40 הקטוליטר להקטאר, ואחוז האלכוהול המינימלי הוא 12%. נכון לאוקטובר 2007 היו 18 בעלים ו-26 יצרנים (בעלים יכול לשלוט על תתי-אזורים שונים והוא יכול גם להחכירם ליצרנים שונים). הבעלים הגדול ביותר הוא משפחת לאגיש שמחכירה את תת-החלקה שלה לז'וז'ף דרואן. יצרני מונראשה שמייצרים את הבקבוקים היקרים ביותר הם "דומן דה לה רומאנה קונטי", שבבעלותו 0.67 הקטאר ומייצר בסביבות 3,000 בקבוקים בשנה. המכירה האחרונה של תת-חלקה בוצעה ב-1993 כשבנק קרדי פונסייה דה פראנס (בעליו של שאטו דה פוליני) רכש 428 מטר רבוע בסכום של מעל לחצי מיליון אירו. יינות מונראשה הם בין היינות הלבנים היקרים ביותר בעולם: המחירים נעים מ-55 אירו ל-1800 אירו לבקבוק של 75 סנטיליטר. המחיר תלוי בכרם (מונראשה בהוא יקר יותר מארבעת האזורים האחרים), שנת הבציר, והיצרן (בבורגון, הכרמים מחולקים בין מגדלים שונים, וקיימת ביניהם שונות גדולה באיכות). ארבעה כרמי גראן קרו נוספים שוכנים לצד מונראשה וחולקים את שמו. אלו הם: שבליה-מונראשה, שממוקם בדיוק מעל מונראשה במדרון ההר, באטאר-מונראשה, שממוקם בדיוק מתחת למונראשה ומופרד ממנו בדרך הגראן קרו, ביינבנו-באטאר-מונראשה, שממוקם ממש מעבר לבאטאר-מונראשה, בכיוון פוליני-מונראשה, וקריו-באטאר-מונראשה, שממוקם לצד באטאר-מונראשה בכיוון שאסאן-מונראשה. שבליה-מונראשה וביינבנו-באטאר-מונראשה שוכנים בשלמותם בתוך הקומונה של פוליני-מונראשה. קריו-באטאר-מונראשה שוכן כולו בתוך שאסאן-מונראשה. באטאר-מונראשה, כמו מונראשה, מחולק בין שני הכפרים. אתר הבית של 'אוסף יינות בורגון' כריס קיזאק, "קוט דה בון חלק 3", ‏ Wine Doctor רשימת כינויי המקור המבוקר של האפלאסיונים בבורגון תקנות כינוי המקור המבוקר במונראשה אודות שבלייה-מונראשה
OEM

OEM (ראשי תיבות באנגלית של: Original Equipment Manufacturer - יצרן ציוד מקורי) הוא מונח המשמש בתחומי ייצור שונים, ומתאר יצרן המייצר מוצר או חלק הנרכש על ידי חברה אחרת, ונמכר תחת שם המותג הפרטי והגנרי של חברה אחרת. המונח משמש בתעשיית הרכב, בתעשיית המחשוב, הסלולר ועוד. בתעשיית הרכב תיתכן משמעות מעט שונה ל-OEM ‏(כקיצור ל-original equipment FROM manufacturer). במשמעות זו, הכוונה היא לחלק חילוף שיוצר על ידי היצרן המקורי של הרכב. עם זאת, בתעשייה זו ייתכן תחום אפור בהגדרת המונח כיוון שיצרני חלקים תחליפיים נוטים גם הם לסמן את תוצרתם ב-OEM על מנת לציין שהחלק זהה לחלוטין לחלק שיוצר על ידי יצרן הרכב המקורי. גם בענפי הקמעונאות והמכירות השונים מוכר המונח היצרני, אולם בענפים אלו אין מדובר בציוד או חלקי חילוף, אלא המונח בא לתאר "מוצר מדבקה" (מוצר המיוצר תחת שם המשווק, הקמעונאי, המדביק עליו סימני מותג ושם) או כ"מותג פרטי" (מותג צריכה, ביגוד, מזון או משקאות, הנמכר מטעם ותחת שם החברה, הקמעונאי, המפיץ, היבואן או המשווק - המיוצר למענה ועבורה על ידי חברה יצרנית, בייצור ייעודי לא ממותג). במחשבים, "מחיצת OEM" היא מחיצה נסתרת בדיסק הקשיח המתקבלת ביחד עם המחשב מהיצרן - ומכילה את מערכת ההפעלה האמורה להיות מותקנת במחשב - לעיתים קיים יתרון במחיצה זו בשל אפשרויות השחזור הקיימות בה. גישה אל מחיצה זו מבוצעת באמצעות מקשים מיוחדים המשתנים ממחשב למחשב. מדיה וקבצים בנושא OEM בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סראפין מסנליס

סראפין לואי (בצרפתית: Séraphine Louis;‏ 3 בספטמבר 1864 – 11 בדצמבר 1942, מוכרת כ"סארפין מסנליס") הייתה ציירת צרפתיה מזרם האמנות הנאיבית. לואי הייתה אוטודידקטית ושאבה השראה מאמונתה הנוצרית העמוקה. היא נפטרה במוסד לחולי נפש אחרי עשר שנות אשפוז. לואי נולדה בארסי (Arsy) לאב פועל ואם ממשפחת איכרים. היא התייתמה מאמה בגיל שנה ומאביה בגיל שש, ואחותה הגדולה לקחה אותה תחת חסותה. כנערה עבדה כרועת צאן. ב-1881 החלה לעבוד כמשרתת במנזר, ומ-1901, בבית משפחה מן המעמד הבינוני בעיירה סנליס (Senlis). לצד עבודתה כמשרתת, נהגה לואי לצייר בלילות. בשנת 1912 גילה את ציוריה אספן האומנות הגרמני וילהלם אודה (Wilhelm Uhde), בעת ששהה בסנליס. אודה הפך לפטרונה, אך ב-1914, בתחילת מלחמת העולם הראשונה, נאלץ לעזוב את צרפת. הקשר ביניהם חודש רק ב-1927, וב-1929 ארגן אודה תערוכה עבור לואי, והציג אותה לקהל הרחב. בזכות מכירת ציוריה נהנתה לואי, במשך שנים ספורות, מרווחה כלכלית. באותה תקופה ציירה על בדים ענקיים (עד גובה 2 מטר). ב-1932 אושפזה בבית חולים לחולי נפש בקלרמונט (Clermont) עקב "פסיכוזה כרונית". אודה דווח שלואי נפטרה ב-1934, אך למעשה היא חיה עד 1942. היא נפטרה ערירית ונקברה בקבר משותף. אודה המשיך להציג את יצירותיה בתערוכות, כולל תערוכת יחיד בפריז בשנת 1945. בשנת 2009 יצר הבמאי הצרפתי מרטין פרובו (Martin Provost) סרט ביוגרפי על חייה של לואי - "סראפין" (Séraphine). הסרט זכה בשבעה פרסי סזאר. לואי ציירה שילובי פרחים ופירות דמיוניים מרובי תנועה. היא השתמשה בצבעים אותם יצרה בעצמה מפיגמנטים שאת סודם לא גילתה. הצבעים עומדים במבחן הזמן ושומרים על רעננותם. לואי ציירה מתוך דחף פנימי. לדבריה, ציירה בשליחות שמיים. היא נהגה לחתום את שמה בחריטה בסכין בתוך צבע הציור, או לצייר אותו בצבע, לעיתים לפני שהחלה לצייר את הציור עצמו. רעיה מורג, אקספרסיוניזם בדם, שעווה ושמן, באתר הארץ, 1 בינואר 2010 שיעור היסטוריה על סראפין מסנליס (באנגלית) The life of Séraphine Louis – from house cleaner to artist… (באנגלית)
מושל פיג'י

מושל פיג'י (באנגלית: Governor of Fiji) היה תוארו של נושא המשרה שכיהן כמושל המושבה הבריטית פיג'י בין השנים 1874–1970. לאחר מכן במשך 13 שנה שימש בעל אצולה בריטי כראש המושבה כאשר בפועל מי שניהל את המושבה היה תושב מקומי. ב-1987 קיבלה פיג'י עצמאות מלאה. בין השנים 1877–1952 שימש מושל פיג'י כמושל העליון של מזרח הפסיפי. מדיה וקבצים בנושא מושל פיג'י בוויקישיתוף
אייפוד קלאסיק

iPod Classic (אייפוד קלאסיק) הוא נגן מדיה דיגיטלי שנוצר ועוצב על ידי אפל. האייפוד קלאסיק הוא המודל הראשון של מכשירי האייפוד והוא הוצג לראשונה בשנת 2001. נכון ל-2008 יצאו למכשיר האייפוד קלאסיק 6 דורות. האייפוד קלאסיק מבוסס על דיסק קשיח, ומגיע בגודלי דיסק של 80, 120 או 160 ג'יגה בייט. גודל המסך בדגם הקלאסיק הוא 2.5 אינץ' - גודל הנחשב לגדול במיוחד בשוק נגני המדיה. הוא מסוגל לנגן שירים, תמונות, וידאו, ואף להריץ משחקים. קיימות בו עוד אפליקציות כגון שעון עולמי, סטופר וכדומה. הנגן מתאפיין בחיי סוללה ארוכים ומאפשר עד 40 שעות של נגינת מוזיקה. במהלך כנס של אפל בספטמבר 2007, סטיב ג'ובס, מנכ"ל אפל לשעבר הציג את הדור השישי של האייפוד, שהוצג מעתה בשם "קלאסיק". דור זה התאפיין במארז דק יותר ובחיי סוללה שהגיעו עד ל-40 שעות של נגינת מוזיקה ו-7 שעות של הצגת וידאו. צידו הקדמי של האייפוד מהדור השישי בנוי מאלומיניום במקום מפלסטיק, והאייפוד הלבן המוכר הוחלף בכסוף. בדור השישי הוצג גם ממשק חדש לגמרי, שכלל יותר גרפיקה ואת האפשרות "Cover Flow", המאפשרת ניווט בין אלבומי המוזיקה על ידי הצגת תמונות האלבומים בזה אחר זה. עם השקת דור זה של האייפוד, הופסק ייצור הגרסה המיוחדת iPod U2. באירוע "Let's Rock" של אפל בספטמבר 2008, גרסת ה-80 ג'יגה הוחלפה על ידי גרסת 120 ג'יגה, וגרסת ה-160 ג'יגה הוצאה מהקו. נכון להיום האייפוד קלאסיק הוא האייפוד היחיד שאינו תומך בשפה העברית בשום צורה. הגרסה האחרונה של האייפוד קלאסיק מגיעה עם דיסק קשיח בגודל 160 גיגה ותומכת ב-Genius Mixes. ב-9 בספטמבר 2014 במקביל להכרזה על הדור השמיני של האייפון "אייפון 6" ושעון אפל הופסקה מכירת אייפוד קלאסיק. מדיה וקבצים בנושא אייפוד קלאסיק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אייפוד קלאסיק
מודול נאמן

בתורת החוגים, מודול נאמן הוא מודול מעל חוג R {\displaystyle R} , שהמאפס שלו A n n ( M ) = { r ∈ R : r M = 0 } {\displaystyle Ann(M)=\{r\in R:rM=0\}} טריוויאלי. אם M {\displaystyle M} מודול מעל חוג מנה R / I {\displaystyle R/I} , אז הוא גם מודול מעל R {\displaystyle R} , ושם המאפס שלו מכיל את I {\displaystyle I} . לכן, כאשר M {\displaystyle M} מודול נאמן, מובטח שהוא אינו מוגדר מעל חוג מנה אמיתי של R {\displaystyle R} , אלא רק מעל R {\displaystyle R} עצמו. פיתול (אלגברה) מודול נאמן, באתר MathWorld (באנגלית)
עון שווכת אל-ח'סאונה

עון שווכת אל־ח׳סאונה (בערבית: عون شوكت الخصاونة; תעתיק מדויק: עון שוכת אלח׳צאונה; נולד ב־22 בפברואר 1950 בעמאן) הוא ראש ממשלת ירדן לשעבר ובעבר המשנה לנשיא בית הדין הבינלאומי לצדק. לאל־ח׳סאונה תואר ראשון בהיסטוריה ובמשפטים ותואר שני במשפט בינלאומי מאוניברסיטת קיימברידג׳. בשנים 1980–1990 עבד אל־ח׳סאונה במשרד החוץ הירדני, ובשנים 1991–1994 היה היועץ המשפטי של המשלחת הירדנית למשא ומתן להסכם השלום בין ישראל לירדן. בשנת 1995 נתמנה אל־ח׳סאונה ליועץ למלך ירדן וליועץ למשפט בינלאומי בממלכה. בשנים 1996–1998 עמד בראש בית המשפט המלכותי. במהלך הקריירה שלו היה אל־ח׳סאונה חבר בגופי משפט בינלאומיים. בשנת 1997 קיבל אל־ח׳סאונה את אות לגיון הכבוד הצרפתי. ב־6 בפברואר 2000 החל אל־ח׳סאונה בעבודתו בבית הדין הבינלאומי לצדק. בשנת 2006 נבחר לתפקיד המשנה לנשיא בית הדין. ב־6 בנובמבר 2008 נבחר אל־ח׳סאונה לכהונה נוספת בת תשע שנים בבית הדין. ב־17 באוקטובר 2011 הודיע עבדאללה השני, מלך ירדן, על מינויו של אל־ח׳סאונה לראש ממשלת ירדן. זהו המינוי השני של ראש ממשלה בירדן על רקע התמורות בעולם הערבי והמחאה בירדן, לאחר שבחודשים פברואר–אוקטובר 2011 כיהן בתפקיד ראש הממשלה מערוף אל־בח׳ית. ב־24 באוקטובר הושבעה ממשלתו של אל־ח׳סאונה והוא החל בתפקידו. ב־26 באפריל 2012 הודיע אל־ח׳סאונה במפתיע על התפטרותו מהתפקיד. אל־ח׳סאונה הוסיף לכהן כראש ממשלה עד 2 במאי 2012, אז החליפו בתפקיד ראש הממשלה לשעבר פאיז א־טראונה. אל־ח׳סאונה נחשב לליברל בדעותיו. לאל־ח׳סאונה מוניטין כפוליטיקאי נקי כפיים וכמומחה משפטי. אל־ח׳סאונה באתר בית הדין הבינלאומי לצדק (באנגלית) חיים איסרוביץ, ירדן: משפטן בכיר מונה להרכיב ממשלה חדשה, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2011 סוכנויות הידיעות, כאוס פוליטי בירדן: עוד ראש ממשלה התפטר, באתר ynet, 27 באפריל 2012 ניר יהב‏, ממשלה חדשה הושבעה בירדן, רוב השרים נותרו בתפקיד, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2011 מערכת ynet, ירדן: ראש הממשלה התפטר במפתיע, באתר ynet, 26 באפריל 2012 דניאל סיריוטי, ירדן: בפעם השנייה ראש הממשלה מודח מתפקידו, ישראל היום, 18 באוקטובר 2011 סוכנות ידיעות בעמאן, מלך ירדן נקב בשמו של שופט בית המשפט בהאג כראש ממשלה, הגארדיאן, 17 באוקטובר 2011 (באנגלית)
יום קנדה

יום קנדה הוא יום העצמאות של קנדה, שנחוג ב־1 ביולי מדי שנה. ב-1 ביולי 1867 הפכה קנדה למדינה עם איחודן של ארבע הפרובינציות המייסדות: קוויבק, אונטריו, נובה סקוטיה וניו ברנזוויק. בתחילה כונה יום העצמאות הקנדי יום הדומיניון, אך מאוחר יותר שונה שמו ליום קנדה כחלק מתהליך ההתנתקות ההדרגתי של קנדה מבריטניה. יום העצמאות מצוין בטקס מרכזי שנערך בנוכחות המושל הכללי של קנדה וראש-הממשלה ברחבת הכניסה של בניין הפרלמנט באוטווה. זהו יום שבתון בקנדה, והקנדים מציינים את החג בפעילויות ואירועים שונים הנערכים ברחבי המדינה. מדיה וקבצים בנושא יום קנדה בוויקישיתוף יום קנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Government of Canada site on Canada Day Holidays Act, R.S.C. 1985, c. H-5 We should be celebrating Dominion Day ערך זה הוא קצרמר בנושא קנדה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חפף

האם התכוונתם ל... חֲפָף יִשרְאֵלִי (Capoeta damascina) - מין של דגים. פומיס, או חֲפָף - סלע פירוקלסטי, סוג של זכוכית געשית הנוצר מהתקררות מהירה של לבה עשירה בסיליקה ובבועות גז ואדי מים.