laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בלוק 10

בלוק 10 היה אגף במחנה הריכוז אושוויץ I שבו ערכו רופאים נאצים ניסויים על אסירים ואסירות יהודים. הניסויים הרפואיים בבלוק 10 נעו מבדיקות של חשיפת עור האסיר לכימיקלים שונים ועד להזרקה קטלנית של פנול ללב הנבדק לצורך המתתו המידית ועריכת ניתוח על גופתו. בלוק 10 היה אומנם בשטח המחנה בו שוכנו גברים, אולם רוב הניסויים הרפואיים נערכו בו על נשים. הרופאים העיקריים שעבדו בבלוק 10 היו קרל קלאוברג, הורסט שומאן, אדוארד וירטס, ברונו ובר ואוגוסט הירט. לכל אחד מהם היו שיטות משלו לעריכת ניסויים אכזריים בגוף האסירים. גם ד"ר מנגלה ערך ניסויים בבלוק 10 ולכן הוא כונה לעיתים קרובות "הבלוק של מנגלה". קרל קלאוברג - התמקד בניסויי עיקור בנשים על ידי זריקות. הורסט שומאן - מושאי הניסוי שלו היו אסירות ואסירים בריאים בשנות העשרה המאוחרות שלהם או בתחילת גילאי העשרים, עליהם ערך ניסוי עיקור באמצעות קרני רנטגן. הנשים הונחו בין שני משטחים שלחצו אותן מהגב ומהבטן. הוא הציב את איבר מינם של האסירים ואת כיס האשכים שלהם על גבי משטח מיוחד. כוויות קרינה ונזק למעיים היו התוצאות השכיחות ביותר של ניסוייו. בלוק 11 בלוק 24 בלוק 31 ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה ניסויי מנגלה בתאומים מדיה וקבצים בנושא בלוק 10 בוויקישיתוף
קרן השואה

קרן השואה (באנגלית: Shoah Foundation) היא שם גנרי לקרנות שנוסדו לשם קידום ההנצחה של זכר השואה. את הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה (אנ') יזם סטיבן ספילברג בשנת 1994. זהו ארגון ללא כוונת רווח שנוסד במטרה לתעד בהקלטות וידאו ניצולי השואה ועדים אחרים לשואה. בין השנים 1994-1999 קיימה הקרן כ-52,000 ראיונות שתועדו בווידאו ב-56 מדינות וב-32 שפות. העדים כללו יהודים ניצולי השואה, עדי יהוה, צוענים והומוסקסואלים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי, עדים שהיו בין החיילים המשחררים של מחנות הריכוז, אסירים פוליטיים, מצילים ונותני עזרה לנרדפים, שרידי מדיניות האאוגניקה הנאצית ומשתתפי משפטיהם של פושעי המלחמה, בהם משפטי נירנברג. ב-2005 חתמו נציגי הקרן על הסכם עם אוניברסיטת דרום קליפורניה במסגרתו הועברו נכסי הקרן והשליטה בה לאוניברסיטה. בתמורה התחייבה האוניברסיטה לשמר את הארכיון ולהמשיך במשימתה של הקרן. בשנת 2000 הוקמה בצרפת הקרן לזכר השואה בכסף שהוחרם מיהודים צרפתיים שנרצחו בשואה. מטרות הקרן דומות - חינוך, תיעוד ושימור זכר הנספים והתרבות והסולידריות היהודיות. נשיאת הכבוד של הקרן היא סימון וייל. פרויקט DNA שואה (The DNA Shoah Project) הוא פרויקט של איסוף DNA מקרובי משפחה של ניצולי השואה כדי למצוא התאמות גנטיות וכך לסייע באיחוד משפחות של ניצולי השואה בארצות הברית ובעולם, ולסייע בזיהוי יהודים שנרצחו בשואה באמצעות בדיקות שרידי DNA באתרי רצח. המטרה היא לאסוף 10,000 דוגמיות, ועד כה נאספו כאלף. על אוספי העדויות בווידאו של יד ושם ושל מכון הקרן להיסטוריה חזותית מיסודו של סטיבן שפילברג, באוניברסיטת דרום קליפורניה, באתר יד ושם
בלוק 11

בלוק 11 הוא שמו של מבנה בשטח מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ששימש לענישת אסירי המחנה בעינויים פיזיים. הבלוק הוצב באזור שנקרא "שטאמלאגר" (המחנה הראשי של אושוויץ). בין בלוק 10 לבלוק 11 עמד "קיר המוות" (ששוחזר לאחר מלחמת העולם השנייה), מולו הועמדו אלפי אסירים בטרם הוצאו להורג על ידי כיתות ירי. בפי האסירים נקרא הבלוק "בלוק העינויים" או "בלוק המוות". הבלוק הכיל חדרי עינויים שבהם עונו האסירים. בין שיטות העינויים היו כליאה בחדר אפל למספר ימים וכן "חדר עמידה" בשטח 81 סנטימטרים רבועים, לו היה פתח של 5 סנטימטרים רבועים לכניסת ויציאת אוויר, בו אולצו האסירים לעמוד עד עשרים שעות רצופות ביחד ולמחרת להמשיך בעבודות הכפייה כרגיל, ללא קבלת מנוחה. בבלוק 11 נערכו גם חקירות אסירים על ידי שימוש בעינויים. שיטת חקירה שפותחה בבלוק על ידי וילהלם בוגר, כללה הכנסה של האסיר לחדר החקירה ערום והנחתו על מוט ברזל שהיה מחובר בכבלים לתקרה. האסיר נוענע קדימה ואחורה תוך כדי שחוקר שואל אותו שאלות בעוצמת קול הולכת וגדלה וחוקר נוסף הולם באחוריו במוט ברזל אחר. במקרה שהאסיר לא שיתף פעולה, החוקר הנוסף החל להכותו באיברים אחרים בגופו. אסירים שנחקרו בשיטה זו התעלפו והמשיכו לספוג חבטות עד למותם. בבלוק 11 נערכו הניסויים הראשונים של המתת בני אדם בגז ציקלון בי. בלוק 10 בלוק 24 בלוק 31 מדיה וקבצים בנושא בלוק 11 בוויקישיתוף
סאניקוב

סאניקוב (Санников) – שם משפחה רוסי. מקור המילה על פי אחת הגרסאות הוא "סאניק" ("санник") – בונה מזחלות ("סאני", ברוסית "сани", פירושה מזחלת) האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם סאניקוב: יעקב סאניקוב – מגלה ארצות רוסי אנדריי סאניקוב – דיפלומט ופעיל אופוזיציה בלארוסי גריגורי סאניקוב – משורר סובייטי קונסטנטין סאניקוב – במאי ושחקן סובייטי אחר: מצר סאניקוב – מצר ים ברוסיה שמקשר בין ים לאפטב לים סיביר המזרחי הקרוי על שמו של יעקב סאניקוב ארץ סאניקוב (פירושונים)
טקג'י אוצוקי

טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji 大槻武二, 2004–1906) היה המייסד של כנסיית ישו הקדושה, שהיא הכנסייה העצמאית השלישית בגודלה ביפן. אוצוקי נולד באיאבה בשנת 1906. בצעירותו המיר את דתו לנצרות. הוא הצטרף אל כנסיית Japan Holiness Church בשנת 1930, והוסמך כאב מנזר. הוא עבד ברחבי יפן, ובשנת 1936 קיבל על עצמו עבודה מיסיונרית במנצ'וריה. בשנת 1938 הוא התנסה בהתגלות אלוהית שעל פיה נדרש להתפלל למען קום מדינת ישראל, התקומה והגאולה של עם ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. הוא המשיך את פועלו גם בתקופת מלחמת העולם השנייה שבה יפן לחמה לצד גרמניה הנאצית, חרף הרדיפות שסבל בעקבות אמונתו ואהדתו לישראל. בשנת 1946 הוא ייסד את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל". לאחר המפגש הראשוני שלו עם זוג ישראלי בשנת 1962, הוא הגה רעיון לבנות בית הארחה עבור ישראלים המגיעים לבקר ביפן. בעקבות זאת, נוסד בשנת 1971 בית ההארחה "בית שלום", אשר ממשיך להיות פעיל גם לאחר מותו. בשנת 1995 הקימה האגודה מרכז חינוך לשואה, אשר בשנת 2007 עבר לביתן חדש על שמו של האב טקג'י אוצוקי. בפארק יצחק רבין נמצא גן יפני על שם האב טקג'י אוצוקי, אשר פותח בסיוע אגודת "בית שלום". מדיה וקבצים בנושא טקג'י אוצוקי בוויקישיתוף בית שלום יפן - הסבר ותמונות על מייסד הכת, הכומר טקג'י אוצוקי. פארק רבין באתר קק"ל ערך זה הוא קצרמר בנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארץ סאניקוב

האם התכוונתם ל... ארץ סאניקוב (אי) – אי תעתוע באוקיינוס הקרח הצפוני שקרוי על שמו של יעקב סאניקוב ארץ סאניקוב (סרט) – סרט מדע בדיוני סובייטי משנת 1972, המבוסס על רומן של ולדימיר אוברוצ'ב באותו השם ארץ סאניקוב (רומן) – ספר מדע בדיוני שנכתב על ידי ולדימיר אוברוצ'ב ב-1924 ופורסם לראשונה ב-1926. תורגם לעברית בשנות ה-60 סאניקוב
טורקהיים

טורקהיים (בצרפתית: Turckheim) היא קומונה במחוז או-רן בחבל גראנד אסט, צרפת. היא ידועה בעיקר בזכות כרמיה. טורקהיים ממוקמת ברגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הפשט, כשני קילומטרים ממערב לקולמר, בירת המחוז. העיירה נמצאת על דרך היין של אלזס (Route des vins d'Alsace). העיר נבנתה בצורת משולש מוקף חומה בו שלושה שערים בהם ניתן להיכנס לעיר. הכניסה הראשית נמצאת מדרום לעיר ונקראת שער צרפת (Porte de France). הכניסה המזרחית נקראת שער בראן (Porte du Brand), על שם הגבעה המשקיפה על השער. השער המערבי נקרא שער מונסטר, על שם העיר מונסטר שהשער פונה לכיוונה. לפי הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בעיר, משערים כי העיר נוסדה בתקופה הרומית. כשהשבטים הגרמאניים פלשו לאימפריה הרומית וחצו את הריין, הטורינגים התיישבו באזור זה. משארים כי שם העיר נובע משם השבט כאשר בתחילה נקראה העיר Thorencohaime ולאחר מכן Thuringheim. לקראת סוף ימי הביניים העיר הייתה בשליטת מנזר מונסטר. ב-1312 קיבלה העיר מעמד של עיר קיסרית חופשית של האימפריה הרומית הקדושה, וב-1354 הצטרפה לדקאפול (Décapole), קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס. בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת, שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678. במסגרת הסירוב הזה נערך קרב טורקהיים ב-1675 בו הובסו כוחותם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, בידי כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת. טורקהיים היא אחת הערים הבודדות בצרפת שגם היום יש בה שומר לילה היוצא לסיבוב שלו כל יום ב-10 בלילה בין 1 במאי ל-31 באוקטובר וכן בחצות של ה-31 בדצמבר. מדיה וקבצים בנושא טורקהיים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורקהיים (בצרפתית) Encyclopédie de l'Alsace, t. 11 : Rhin-Strasbourg, Publitotal, 1985
קייזרסברג

קייזרסברג (בצרפתית: Kaysersberg) הייתה קומונה במחוז או-רן בחבל אלזס, צרפת. העיר אוחדה ב־1 בינואר 2016 עם קינפהיים (Kientzheim) וסיגולשהיים (Sigolsheim) לקייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble). קייזרסברג ממוקמת לרגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הוייס, כעשרה קילומטרים מצפון-מערב לקולמר, בירת המחוז. על העירה שולטות שתי פסגות כשעל אחת מהן נמצאות הריסות טירת שלוסברג (Schlossberg). עמק הוייס שמתחבר לעמק אורבה (Orbey) שימש כמעבר חשוב של הרי הווז'. כמעבר חשוב הוא לא הוזנח על ידי הרומאים שהקימו במקום מחנה צבאי בשם Caesareum castrum. השם קייזרסברג (Kaysersberg) מוזכר לראשונה בשנת 1227 כאשר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הורה לרכוש ארמון קטן על מנת לשלוט על עמק הוייס שמחבר בין לורן לאלזס דרך מעבר הרים די בונום (Col du Bonhomme). המבצר שנבנה היה אחד המבצרים החשובים שנבנו על מנת להגן על האימפריה הרומית הקדומה מפני דוכסי לורן. בשנת 1247 הנרי, בישוף שטרסבורג, ניסה ללא הצלחה להשתלט על העמק שנלקח שנה מאוחר יותר על ידי דוקס לורן ושנכבשה ב-1261 על ידי רודולף הראשון לבית הבסבורג שהשתלט על חלק מבישופות שטרסבורג בניגוד לדעתו של הבישוף ולאחר שמונה לקיסר הוא שב למבצר ב-1285. הקיסר שהחליפו, אדולף מנסאו, שינה את הסטטוס של העיר לעיר קיסרית חופשית ב-1293, על מנת להראות את חשיבותה לאימפריה. משנה זו, העיר הייתה נתונה לשליטתו הבלעדית של הקיסר ולא תלויה בשלטונו של אציל. ב-1354 הצטרפה לדקאפול, קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס שיצר קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678. בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אלזס סופחה מחדש לצרפת. במסגרת הרפורמה לשינוי מנהלתי בצרפת בשנת 2016, העיר אוחדה עם קינצהיים (Kientzheim) וסיגולסהיים (Sigolsheim) ויצרו קומונה חדשה (commune nouvelle) בשם קייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble). מדיה וקבצים בנושא קייזרסברג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קייזרסברג Encyclopédie de l'Alsace, t. 11 : Rhin-Strasbourg, Publitotal, 1985
מעבר די בונום

מעבר די בונום (בצרפתית: Col du Bonhomme) הוא מעבר הרים ברכס הווז' שמהווה מעבר הרים בין עמק אלזס לעמק לורן בגובה 979 מטר מעל לגובה פני הים. חשיבותו האסטרטגית של המעבר הביאה להקמת העיר קייזרסברג למרגלות המעבר, במישור אלזס, על ידי הרומאים. שליטה על העיר כמו על המעבר היה יעד חשוב לכל הכובשים באזור זה. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1871, המעבר שימש כגבול בין צרפת לגרמניה, והיום הוא משמש כגבול בין אלזס ללורן. היום עובר במעבר כביש לאומי 415 (RD415) שמחבר בין סן-דייה-דה-ווז' שבלורן לברייזאך שבגרמניה דרך קייזרסברג וקולמר. מדיה וקבצים בנושא מעבר די בונום בוויקישיתוף
באס סנטה סו

באס סנטה סו (באנגלית: Basse Santa Su) היא עיר בגמביה הנמצאת במזרח המדינה על הגדה הדרומית של נהר גמביה. העיר ממוקמת כ-400 ק"מ מהבירה בנג'ול והיא העיר החשובה במזרח המדינה. מדיה וקבצים בנושא באס סנטה סו בוויקישיתוף באס סנטה סו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרטי

האם התכוונתם ל... אישים: אורלי בן-גרטי – שחקנית וזמרת ישראלית אלינור גרטי – שחיינית אמריקאית אסף גרטי – חושף שחיתויות ישראלי חיים גרטי – ביופיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע וסגן נשיא המכון יניב גרטי – מנכ"ל אינטל ישראל יעקב גרטי – בוטנאי ישראלי, חוקר חזזיות, פרופסור באוניברסיטת תל אביב נסים גרתי – כימאי ישראלי נטע גרטי – שחקנית ישראלית אחר: גרטי הדינוזאור – דמות מצוירת שהופיעה ברצועות קומיקס ובסרטי אנימציה קצרים
סרקונדה

סרקונדה (באנגלית: Serekunda) היא העיר הגדולה בגמביה הממוקמת ממערב לבירה בנג'ול. מכיוון שהבירה בנג'ול נמצאת על אי, אין לה אפשרות להתרחב ולכן קיימת הגירה מהבירה לעיר סרקונדה הצמודה אליה דבר שמביא לגידול רב באוכלוסיית העיר: מ-25,505 תושבים ב-1973 דרך 194,987 תושבים ב-1993 ועד 348,118 במפקד האחרון של שנת 2007. מדיה וקבצים בנושא סרקונדה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל גד

דניאל גד (נולד ב-9 בדצמבר 1990) הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי. דניאל גד נולד וגדל ברחובות, לאמא ממוצא עיראקי-טריפוליטאי ואבא רומני-פולני. אביו הוא שמחה גד, כדורגלן עבר ששיחק במכבי שעריים. הוא החל את דרכו במשחק בבימת הנוער שבעירו בשנים 2003–2009. בשנת 2009 התגייס לצה"ל ושירת בתיאטרון צה"ל. בשנים 2013 - 2016 למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בשנת 2006 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד ביל סייקס, ובמחזה "אנדורה", שם גילם את אנדריי. בשנת 2008 גילם את דמותו של אסף ב"משחקים בחצר האחורית", הצגה שהוצגה בסל תרבות ארצי בפני חטיבות ותיכונים. באותה השנה גילם תפקיד ראשי נוסף, במחזמר "אלאדין". בשנת 2009 גילם את דמותו של "המלט" בהצגה "המלט" של ויליאם שייקספיר. בשנת 2011 השתתף בסדרה ״גאליס״. בשנת 2013 השתתף ב"מופע של גאליס", וב-2016 הופיע במופע "גאליסוף", שניהם בהיכל נוקיה. בשנת 2017 גילם את ויליאם שייקספיר בהצגה "שייקספיר מאוהב" של תיאטרון הבימה. באותה שנה השתתף בסטורי של פסטיגל. בשנת 2018 החל להשתתף בהצגה "שבעה" של תיאטרון בית לסין. גד החל את דרכו כשחקן קולנוע בסרט "שבעה", שהוצג ב-2007. בשנת 2009 שיחק בסדרת הנעורים "אחרי הצלצול" בערוץ דיסני ישראל, בתפקיד ששי קראסו. בשנת 2011 שיחק את יובל תורג'מן בסדרת הטלוויזיה "אחת אפס אפס" בבימויו של אמיר מן, ששודרה בערוץ 10. בשנת 2012 השתתף, בתפקיד עופר סומך, בסדרה "תא גורדין" בבימויו של דני סירקין ב-yes (מאוחר יותר שודרה הסדרה בערוץ 22). בין השנים 2012–2016 גילם את דמותו של דורי אהרוני, תפקיד ראשי בסדרת הנעורים "גאליס" בבימויו של עודד רז, בכל עונותיה. באפריל 2014 יצא לאור סרט הקולנוע "מפריח היונים", על פי רב-המכר מאת אלי עמיר ובבימויו של נסים דיין, שם מגלם גד את דמותו של "כַּאבִּּי עִמַארִי" בתפקיד הראשי, לצד יסמין עיון, אהובה קרן, אורי גבריאל, מנשה נוי, יגאל נאור ועוד. בשנת 2016 הופיע גד בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סוסי פרא", המשודרת למנויי HOT בערוץ זום. באותה השנה הופיע בסרט הקולנוע "גאליס קונקט". בהמשך השנה החל להשתתף בסדרה "גרעינים", ובסדרה "או-בוי" בתפקיד תום ברגר. בשנים 2017–2021 שיחק בסדרת הדרמה של HOT "שבאבניקים", בתפקיד אבינועם. בשנת 2018 שיחק בסדרה "מקמאפיה" עבור ה-BBC. באותה שנה שיחק בפיצ׳ר "מקוללים", את תומר. בשנת 2020 שיחק בסדרה "מחנה אבא" ב-KIDZ, בתפקיד פייפר. בשנת 2021–2023 שיחק בסדרה "השוטרים" בתפקיד יואב קשתי. הסדרה שודרה בערוץ קשת 12. באותה שנה שיחק גם בסדרות "מותק בול באמצע" ו"סקיי". כמו כן שיחק באותה שנה בסרט/סדרת הטלוויזיה "המזח". בשנת 2021 גד היה מועמד לזכייה בשני פרסי האקדמיה. בשנת 2012 היה בזוגיות עם השחקנית ג׳וי ריגר. מדיה וקבצים בנושא דניאל גד בוויקישיתוף דניאל גד, ברשת החברתית אינסטגרם דניאל גד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דניאל גד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דניאל גד, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי דניאל גד, באתר ספר הקולנוע הישראלי דניאל גד, באתר סוכנות ADD רן בוקר ועילי שמעוני, גאליס באולפן: "יותר מגניבים מהמורדים", באתר ynet, 28 ביולי 2013 מיכל רשף‏, דניאל גד: "אף פעם לא קרה שלא קיבלתי תפקיד בגלל שאני מזרחי", באתר וואלה, 5 בפברואר 2016 איתי סגל, מתווה הגד, באתר "ידיעות אחרונות", 8 בפברואר 2018 ריקי רט, ‏נושאי המגבעת: כוכבי שבאבנקים מצליחים לאחות את הקרעים, בעיתון מקור ראשון, 16 בפברואר 2018 גיל משעלי, ‏דניאל גד במופע "בדיקת חומרים" – בדרך לאלבום ראשון, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2024 איריס ליפשיץ-קליגר, זה לא רק האוכל: ארוחת ערב משפחתית אצל דניאל גד, באתר ynet, 4 בינואר 2015
יוסי גבני

יוסי גבני (נולד ב-4 בינואר 1982) הוא קומיקאי וסטנדאפיסט ישראלי. גבני נולד וגדל בבת ים, למד באורט הבונים בעיר במגמת תקשורת. בצה"ל שירת בסטי"לים, ולאחר מכן שירת בתור מפקד קורס קשר ימי בבה"ד חיל הים. גבני התפרסם לראשונה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק" ששודרה בערוץ 2 בשנת 2004. בתחרות היה חלק מהצמד "יוסי וטירן" (יחד עם טירן ביבי). יוסי וטירן הגיעו לגמר התוכנית וסיימו במקום השני. לאחר התוכנית, במקביל להופעות בצמד, למד קופירייטינג והיה קופירייטר בנפתלי-אברהם, זרמון גולדמן, ויהושע\TBWA. ב-2006 פורק הצמד "יוסי וטירן" וב-2007 החל גבני להתנסות בסטנדאפ לבדו. בתחילת דרכו הופיע במספר תוכניות טלוויזיה כגון "עובר כל גבול", "ערב אדיר" ועוד. בין בשנים 2012–2014 הופיע בשלוש העונות של תוכנית הטלוויזיה "מחוץ לחוק" המשודרת בערוץ הוט קומדי סנטרל. בשנת 2014 החל להופיע כסטאנדפיסט בתוכנית הילדים "הצחוקיה" המשודרת בערוץ ניקלודיאון. בתחילת 2015 הקים גבני יחד עם גיורא זינגר ועומר בורשטיין את צוות "בערך", צוות קומי שמפיק סרטונים מצחיקים ברשת. ב-2016 הוביל ביחד עם חברי הצוות הקומי "בערך", קמפיין אינטרנטי של "ספרייט". ב-2018 עלתה לאוויר הקומדיה ״קיסריה אקספרס״ אותה כתב ויצר גבני יחד עם שותפיו ליצירות עומר בורשטיין וגיורא זינגר, והם משחקים שם בתפקידים ראשיים יחד עם אסף אטדגי. גבני נשוי לכרמל ואב לבן ובת. מתגורר בגבעתיים. מדיה וקבצים בנושא יוסי גבני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יוסי גבני יוסי גבני, ברשת החברתית פייסבוק יוסי גבני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יוסי גבני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יוסי גבני בפודקאסט "מאחורי כל צחוק" של אלדד שטרית, 25 ביוני 2018
לוזנאק (כדורגל)

מועדון כדורגל לוזנאק (בצרפתית: Luzenac Ariège Pyrénées) הוא מועדון כדורגל צרפתי, המשחק בעיר הקטנה לוזנאק בהרי הפירנאים שבצרפת. המועדון משחק בליגה הצרפתית השישית. המועדון נוסד בשנת 1936 ושיחק לאורך השנים בליגה אזורית של אזור מידי-פירנה. בשנים 1971, 1985 זכה באליפות הליגה האזורית של אזור מידי-פירנה. בשנת 1992 זכה בגביע של אזור מידי-פירנה. בסוף עונת 1999/2000 עלה מהליגה האזורית של מידי-פירנה לליגה הצרפתית החמישית. המועדון שיחק שתי עונות בליגה החמישית ובסוף עונת 2001/2002 עלה לליגה הצרפתית הרביעית. המועדון שיחק עונה אחת בליגה הרביעית וירד לליגה החמישית. המועדון שיחק 2 עונות בליגה החמישית ובסוף עונת 2004/2005 עלה לליגה הרביעית. בעונת 2007/2008 הגיע להישג הטוב ביותר עד כה בגביע הצרפתי סיבוב 9, שלב 64 האחרונות. בעונת 2008/2009 הגיע לסיבוב השביעי בגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת בסטיה. בסוף העונה עלה לליגה השלישית. בעונת 2009/2010 ניצח בסיבוב השביעי של הגביע הצרפתי את קבוצת ארל-אביניון. בסיבוב השמיני של הגביע הפסיד לקבוצת קאן. בעונת 2012/2013 הגיע לסיבוב השביעי של הגביע הצרפתי והפסיד לקבוצת נים אולימפיק. בסוף עונת 2013/2014 עלה המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו לליגה הצרפתית השנייה, אך לא הורשה לשחק בה מכיוון שלא עמד בתקנים הנדרשים. בספטמבר 2014, הקבוצה הראשונה של המועדון התפרקה, וכיום קבוצת החובבנים של המועדון משחקת בליגה השישית. אתר האינטרנט הרשמי של לוזנאק פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
מיצ'ואקאן

מיצ'ואקאן דה אוקמפו (בספרדית: Michoacán de Ocampo; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של מיצ'ואקאן דה אוקמפו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Michoacán de Ocampo), או בקיצור מיצ'ואקאן, היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. מיצ'ואקאן נמצאת במערב מקסיקו וגובלת באוקיינוס השקט בדרום-מערב, חליסקו וקולימה במערב, גואנחואטו בצפון, קרטרו בצפון-מזרח, מדינת מקסיקו במזרח וגררו בדרום-מזרח. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מורליה. הספרדים הגיעו לראשונה לאזור בו נמצאת מיצ'ואקאן בעשורים הראשונים של המאה ה-16. לאחר קבלת העצמאות של מקסיקו, מיצ'ואקאן הפכה למדינה ב-1824 כשבירתה היא ואיאדוליד, ששמה שונה כעבור מספר שנים למורליה. ב-1846 הוקמה בחלק משטחי מיצ'ואקאן המדינה החדשה קולימה, וב-1849 הוקמה בחלק מהמדינה מדינת גררו אשר במהלך השנים צורפו אליה חלקים נוספים ממיצ'ואקאן. כלכלת מיצ'ואקאן מתבססת על חקלאות, מקנה ודיג. הגידולים במדינה כוללים בין היתר תירס, דורה, אבוקדו, תות שדה, אפרסק, חיטה, ליים, קנה סוכר ומנגו. כרייה גם מהווה ענף חשוב בכלכלה המקומית, כשרובה ממוקמת במזרח המדינה. בין היתר נכרים ברזל, נחושת, אבץ, קדמיום, עופרת, כסף, זהב, אבן גיר ושיש. התעשייה במדינה מרוכזת בעיקר בסביבות הערים, בעיקר מורליה, ומתרכזת בעיקר בפלדה, בקבוקים ומוצרי נייר מדיה וקבצים בנושא מיצ'ואקאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיצ'ואקאן מיצ'ואקאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דיאן וארסי

דיאן מרי אנתוניה וארסי (באנגלית: Diane Marie Antonia Varsi; ‏23 בפברואר 1938 – 9 בנובמבר 1992) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית. הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1957 על הופעתה בסרט "פייטון פלייס". וארסי נולדה בעיר סן מטאו, קליפורניה, נשרה בגיל צעיר מהלימודים ונכשלה בניסיון לפתח קריירת דוגמנות. היא התגלתה על ידי המפיק באדי אדלר בעת הצגה בה הופיעה. וארסי שהייתה בעלת ניסיון משחק מועט במחזות תיאטרון קיבלה בשנת 1957 בהיותה בת 18 תפקיד קולנועי הוליוודי ראשון בדרמה של מארק רובסון "פייטון פלייס". וארסי שיחקה בתור תלמידת התיכון אליסון מקנזי על הופעת הבכורה שלה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. מיד לאחר מכן חתמה על חוזה עם חברת ההפקה המצליחה "פוקס המאה ה-20 " והופיעה בדרמת הפשע "כפייה" של ריצ'רד פליישר לצידו של אורסון וולס. וארסי לא השכילה למנף את קריירת המשחק שלה, היא נכשלה באודישנים רבים ונזרקה על ידי הסוכן שלה מאחר שלא ראה בה עתיד פוטנציאלי. היא כמעט ולא הופיעה בסרטים מלבד הדרמה הפוליטית סאטירית "הנוער לשלטון" בשנת 1968 בה שיחקה בתפקיד סאלי לירוי. בעת צילומיה לסרט חשה וארסי בכאבים עזים בחלקי גופה לאחר שחלתה במחלת ליים. ב-1977 שיחקה בסרט "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים". לווארסי היו שני ילדים משתי מערכות נישואיה: למנהל שלה ג'יימס דיקסון ולמפיק מייקל האוסמן. וארסי נפטרה ב-19 בנובמבר 1992 מדלקת קרום המוח בביתה שבלוס אנג'לס כשהיא בת 54. היא נקברה ב"בית הקברות מאונט טאמפלפייס" שבסן רפאל, קליפורניה. מדיה וקבצים בנושא דיאן וארסי בוויקישיתוף דיאן וארסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דיאן וארסי, באתר AllMovie (באנגלית) דיאן וארסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דיאן וארסי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה

הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה הוא אירוע שנתי המוקדש לנושאי גאוגרפיה ותיירות המתקיים בעיר סן-דייה-דה-ווז' בצרפת מאז שנת 1990. במהלך הפסטיבל מתקיימים ראיונות עם בעלי מקצוע העוסקים בתחום הגאוגרפי, שולחנות עגולים, דיוני פאנל, ירידי ספרים, תערוכות, בתי קפה המוקדשים למדינות שונות ובתי קולנוע המציגים סרטים בתחום. במהלך הפסטיבל נערכים תחרויות נושאות פרסים למדריכי טיולים וספרי גאוגרפיה והענקת מלגות לסטודנטים בתחום. האירוע נערך בחסות האיגוד הבין-לאומי לגאוגרפיה ומאורגן על ידי המחלקה לפיתוח של הפדרציה הבין-לאומית של המודדים. במתחם הפסטיבל מצוי פסל המציין את העולם וקרוי: "בירת הגאוגרפיה של העולם". במסגרת הפסטיבל מוענק פרס ווטרן לו, המכונה "פרס נובל לגאוגרפיה". מדיה וקבצים בנושא הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפסטיבל הבין-לאומי לגאוגרפיה
לנצ'חותי

לַנצ'חוּתי (בגאורגית: ლანჩხუთი) היא עיירה בחבל גוריה שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת לנצ'חותי שבצפון-מערב המחוז. לנצ'חותי ממוקמת במישור קולכתי, בגובה 25 מטר מעל פני הים; בשנת 2014 אוכלוסיית העיירה מנתה 6,395 נפש. לנצ'חותי מרוחקת ב-42 קילומטרים מהעיר פותי שמצפון-מערבהּ, ב-64 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מזרחהּ וב-85 קילומטרים מהעיר בתומי שמדרום-מערבהּ. לנצ'חותי מקושרת לבתומי על ידי קו הרכבת סמטרדיה-בתומי; בלנצ'חותי יש תחנת רכבת בקו זה. בלנצ'חותי עובר הכביש ס-12 (ს-12), שמשתרע מסמטרדיה שבדרום-מערב אימרתי עד הכפר סופסה שלחוף הים השחור בצפון-מערב גוריה; הכפר נכלל בנפת לנצ'חותי. האקלים בלנצ'חותי סובטרופי לח. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר היא 4,2 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, יולי, היא 23 מעלות. הממוצע השנתי של המשקעים בלנצ'חותי הוא 1,980 מילימטרים. בלנצ'חותי פועלים מפעלי מזון לייצור מוצרי בשר וחלב, מפעל לעיבוד תה, בית חרושת לשימורים ובית חרושת ללבנים ורעפים. בלנצ'חותי פועלים שלושה בתי-ספר ציבוריים, ספרייה, מוזיאון ותיאטרון; בעיירה יוצאים לאור שני עיתונים: "לַנצ'חוּתי+" ו"הוֹ דַה אַרַה" (מילולית: "כן ולא"). בלנצ'חותי פועל מועדון הכדורגל "גוּריַה 2000", שנוסד בשנת 1924 תחת השם "קימי". בתקופת השלטון הסובייטי, בעונת 1987, קבוצת "גוריה" לנצ'חותי הופיעה בליגת העל של ברית המועצות; לנצ'חותי הוא היישוב הקטן ביותר בכל הזמנים, שנציגו הצליח להעפיל למפעל זה. מעונת 2014-2013 קבוצת "גוריה 2000" לנצ'חותי משחקת בליגת העל הגאורגית (אחרי הפסקה של 14 שנה). בשנת 2012 החלו עבודות לחידוש האצטדיון של הקבוצה; בינתיים, היא מארחת את משחקיה באצטדיון "צֵ'לֵה אַרֵנַה" שבעיר כובולתי, אשר יכול להכיל 6,000 צופים. ללנצ'חותי יש ברית ערים תאומות עם העיירה קודי שבמדינת ויומינג (ארצות הברית). מדיה וקבצים בנושא לנצ'חותי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לנצ'חותי (בגאורגית)
הוועדה לגאוגרפיה עירונית

הוועדה לגאוגרפיה עירונית היא יחידת סמך באיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה העוסקת בנושאי גאוגרפיה עירונית, בתחומים עירוניים, ו-פתרון הבעיות בערים ברחבי העולם. הוועדה נוצרה בעקבות ראיון של פרופסור קז'ימיר דזיוונסקי (אנ') (פולין) בעת שנערך הקונגרס הבינלאומי לגאוגרפיה במוסקבה בשנת 1976 כאשר נשאל לגבי ניגוד האינטרסים של ערים קפיטליסטיות במערב לעומת ערים סוציאליסטיות במזרח והיחסים ביניהם. הוועדה מקיימת מחקר, תיעוד, שימור אדריכלי, אקולוגיה, מנהל מקומי, ויחסי גומלין בנושאי הערים ומקיימת קונגרסים בכמה ערים במקביל ושיתוף פעולה בין בעלי מקצוע העוסקים גאוגרפיה עירונית. בשנת 2010 נערך הקונגרס לראשונה בישראל, בתל אביב ביחד עם הקונגרס השנתי בנושאי אזורים של האיגוד הבינלאומי לגאוגרפיה. מקומה של הוועדה הוא במכון לגאוגרפיה של אוניברסיטת לוזאן בשווייץ. אתר האינטרנט הרשמי של הוועדה לגאוגרפיה עירונית