laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מנזר אסטינו

מנזר אסטינו (באיטלקית: Monastero di Astino) הוא אתר היסטורי בעמק אסטינו שבנפת ברגמו בצפון איטליה, ששימש בעבר כמנזר. המנזר והכנסייה שבו, הנמצאים בשטח המוניציפלי של העיר ברגמו, אינם פעילים ועוברים תהליך שיקום ושימור שהחל ב-2009 ונמשך עד היום (נכון ל-2019). מקובל לקבוע את שנת ייסוד המנזר בשנת 1070, אולם המסמכים הראשונים על רכישת הקרקע שעליה עומד המנזר מדברים על שנת 1107.. המנזר הוקם על ידי קבוצת חברי המסדר הוואלאמברוזי בראשות ברטריו (Bertario), שהגיע מברשה והיה חסיד של מייסד המסדר, ג'ובאני גואלברטו, שפעל בעיקר באזור טוסקנה. המסדר הוקם בתקופה שבה ניסו אנשי דת קתוליים לחזק את מעמד הכנסייה באמצעות הרפורמה הגרגוריאנית. הכנסייה שבמנזר, שקרויה על שם "הקבר הקדוש" (Chiesa del Santo Sepolcro), נבנתה בסגנון רומנסקי, יחד עם חלק ממבני המנזר האחרים, בהנהגתו של ברטריו, שהיה אב המנזר הראשון וכיהן בתפקיד 21 שנים עד מותו בשנת 1128. הכנסייה נבנתה בצורה האופיינית לכנסיות המסדר, צורת צלב טאו (אנ'). במאה ה-15 נבנה קלויסטר שמהווה אלמנט מרכזי בחצר המנזר. בעקבות הכיבוש הצרפתי על ידי כוח בראשות נפוליאון בונפרטה, הופסקה ב-1797 פעולת המנזר על ידי השלטון האזרחי בברגמו. נכסיו הועברו לרשות בית חולים סמוך שהוקם קודם לכן והופעל על ידי הנזירים. ב-1832 הפך המקום לבית חולים פסיכיאטרי ושימש ככזה עד 1892. לאחר מכן שימשו מבני המנזר כמרכז של אחוזה חקלאית עד שב-1923 נרכש מבנה המנזר על ידי רוכש פרטי. ב-1973 נרכש המקום על ידי חברה פרטית במטרה להפכו למרכז גולף, אך תוכנית זו נתקלה בהתנגדות ציבורית ולא הבשילה לכדי ביצוע. המנזר נשאר נטוש עד 2007 עת נרכש מתחם המנזר כולו על ידי איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (MIA) (איט') והחלו בו עבודות השיקום. הכנסייה נפתחה לציבור ב-2013 ותהליך השיקום של שאר מבני המנזר נמשך לאיטו. במנזר מתקיימות לעיתים פעילויות ציבוריות, בעיקר בסופי השבוע. עמק אסטינו ומנזר אסטינו מבט פנורמי על מנזר אסטינו מוויה אסטינו כנסיית המנזר והמדרגות המוליכות אליה תקרת כנסיית המנזר מבט מדרום על המנזר מדיה וקבצים בנושא מנזר אסטינו בוויקישיתוף האתר הרשמי, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית) Former Monastery of Astino, באתר התיירות של ברגמו (באנגלית) האתר הרשמי, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית) IL MONASTERO NELLA STORIA, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית)
הטראם של לונדון

הטראם של לונדון (באנגלית: London Trams, לשעבר Tramlink) הוא מערך קווי רכבת קלה חשמלית, הפועל בדרומה של לונדון רבתי, ברובע קרוידון וברבעים ברומלי, סאטון ומרטון הגובלים בו. ב-2017/18 השתמשו בשירותיו 29 מיליון נוסעים. באותה תקופה דורג השירות במקום הרביעי במספר הנסיעות בו בין מערכי הרכבת הקלה בבריטניה. שירות טראם פעל בלונדון רבתי ובכלל זה ברובע קרוידון עד לשנת 1952 ואז נסגר. שירות הטראם הנוכחי בדרום לונדון הוקם בעקבות יוזמה של מועצת רובע קרוידון ו-LRT (הגוף שקדם ל-TfL, תאגיד התחבורה של לונדון רבתי) משנת 1990. הקמת התשתית לשירות החלה ב-1996 והוא החל לפעול בשנת 2000. השירות הוקם על בסיס מסילות ברזל סטנדרטיות קיימות, שמקצתן עמדו קודם לכן ללא שימוש, בשילוב עם מסילות חדשות שהונחו במיוחד עבורו, וחלקן נבנו ברחובות הרבעים. נעשה שימוש גם בתחנות רכבת קיימות, שהרציפים שלהן הותאמו למידות הנדרשות לטראם. בשנת 2008 רכש TfL את השליטה בשירות מידי בעליו הקודמים, תאגיד Tramtrack Croydon, תמורת 98 מיליון לירות. מאז הוא מנהל את השירות ביחד עם שירותי התחבורה האחרים של לונדון רבתי. כיום (2019) כולל מערך הטראם שלושה קווים. מצויות בהם מסילות באורך כולל של 28 קילומטר ו-39 תחנות נוסעים, שאינן מאוישות. ראש המסילה המערבי מצוי בוימבלדון שברובע מרטון, ראש המסילה הצפון-מזרחי נמצא ב-Beckenham Junction שברובע ברומלי, וראש המסילה הדרום-מזרחי נמצא ב-New Addington שברובע קרוידון. שלושת קווי המערכת מתכנסים במרכז קרוידון. בתחנת הטראם בווימבלדון יש מעבר לתחנת הרכבת התחתית של לונדון, בתחנת West Croydon בלב הקו יש מעבר לרכבת העילית של לונדון (מאז 2010). כמו כן יש ליד תחנות הטראם ממשק לקווים של אוטובוסי לונדון. שבע מתחנות הטראם ממוקמות בקרבת תחנות רכבת בינעירוניות. ליד תחנת East Croydon יש תחנת רכבת, שבה רכבות לנמלי התעופה גטוויק ולוטון. נכון ל-2019 משרתים בקווי הטראם 36 קרונות משני דגמים מתוצרת החברות בומברדייה ו-Stadler. מפעילת המערכת בחוזה עם TfL עד לשנת 2030 היא חברת FirstGroup. בשנת 2014 החל יישומה בשלבים של תוכנית בעלות של 737 מיליון לירות להרחבת קווי הטראם, שיפור השירות בו, הכפלת מספר הקרונות והעלאת מספר הנוסעים במערכת ל-60 מיליון איש בשנה עד שנת 2031. מדיה וקבצים בנושא הטראם של לונדון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הטראם של לונדון הטראם, באתר Transport for London מקור: אתר TfL. מקור: [1].
קרם (הונגריה)

קרם (בהונגרית: Köröm) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. בקרם חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי. מדיה וקבצים בנושא קרם בוויקישיתוף נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 בית הקברות היהודי בקרם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
שישה עורבים

שישה עורבים (באנגלית: Six of Crows) הוא ספר פנטזיה שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לי ברדוגו. הספר עובד לסדרת טלוויזיה בשם "צל ועצם" (המבוססת גם על הספר באותו שם), אשר עלתה לשירות נטפליקס באפריל 2021. קטרדם היא עיר מסחר בינלאומית שמקדשת שני דברים בלבד – כסף ותענוגות. קאז, פושע צעיר ומסתורי שנחוש לסלול את דרכו לצמרת, לוקח על עצמו משימת התאבדות. הצלחת הפעולה לא זו בלבד שתקרב אותו אל הנקמה שאינה נותנת לו מנוח ותעשיר אותו מעבר לכל דמיון אלא גם תציל את העולם מהרס. כישלון אינו בא בחשבון. קאז מקבץ סביבו צוות יוצא דופן: אסיר מורשע צמא דם, נערה המכונה רוח שחבריה הטובים ביותר הם סכינים, צלף מכור לפעילות ולהימורים, מומחה לחבלה בעל ייחוס מרשים, קורעת לבבות שמצליחה לשרוד רק בזכות קסמה – אבל משימתו הראשונה של קאז היא למנוע מבני החבורה להרוג זה את זה עוד לפני שיצא. קאז ברקר - בן 17, גנב מומחה ופורץ מנעולים עם מוניטין שנאמר עליו כי הוא יעשה כל דבר תמורת המחיר הנכון. ידוע גם בשם "ידיים מלוכלכות". בעל שיער כהה מגולח בצדדים ועיניים חומות כהות. תמיד לובש כפפות עור שחורות ונושא מקל הליכה עם ראש עורב (מכיוון שהוא נכה). סובל מהפפוביה. חלק מכנופיית "העכורים" בהנהגת פר האסקל. אינז' גאפה - בת 16, אקרובטית סולית בעלת כישרון להתגנבות ולחימה בסכינים. בעלת עור חום ושיער שחור. היא נחטפה ממשפחתה על ידי סוחרי עבדים ונאלצה לעבוד בבית הבושת "הביבר" עד שקאז קנה את שטר החוב שלה. היא ידועה גם בשם "הרוח". פועלת עם כנופיית "העכורים". ויילן ואן אק - בן 16, בנו של הסוחר יאן ואן אק בעל כישרון לחומרי נפץ, שקאז מצרף לצוותו כבן ערובה בתקווה להשתמש בו כמנוף נגד יאן ואן אק. סובל מדיסלקסיה ומסוכסך עם אביו מסיבה זאת. מתיאס הלוואר - בן 18, לשעבר דרוסקלה (צייד מכשפות ממדינת פיירדה). בעל עבר משותף עם נינה, מכיוון ששניהם עזרו זה לזה לאחר סערה שהרסה את הספינה של הדרוסקלה שכלאו את נינה. הם סמכו זה על זה, עד שנינה האשימה אותו בהיותו סוחר עבדים כדי להגן עליו ממרגלים גרישה, דבר שהוביל למאסרו. מתיאס שונא את נינה על הבגידה שלה ובגלל הדעות הקדומות שלו נגד גרישה, אבל גם מאוהב בה. קאז משחרר את מתיאס מהכלא בגלל הידע שלו על חצר הקרח וגם בגלל כישוריו כחייל. נינה זניק - קופורלקית קורעת לבבות חזקה שעבדה בבית הבושת "הורד הלבן". הייתה חיילת של הארמייה השנייה של רבקה ונלכדה על ידי חבורת דרוסקלה וביניהם מתיאס. בגדה באמונו כדי להגן עליו מפני מרגלים גרישה, ובחרה להישאר בקטרדם בתקווה למצוא דרך לשחרר אותו מהכלא. חלק מכנופיית "העכורים". ג'ספר פאהי - צלף זמני כהה עור שסובל מבעיית הימורים. מסתיר את העובדה שהוא גרישה הנדסאי. אביו מאמין שהוא לומד באוניברסיטה בקטרדם. חלק מכנופיית "העכורים" הסופרת לי ברדוגו כתבה ספרים נוספים בעולם שבו עלילת הספר "שישה עורבים" מתקיימת, הידועים בשמם "טרילוגיית הגרישה" (הספרים: "צל ועצם", "מצור וסופה", "הרס ותקומה") שיצאו לאור גם הם ב"אריה ניר הוצאה לאור" ולמעשה מקדימים את מאורעות הספר במספר שנים. ספר ההמשך של שישה עורבים נקרא "ממלכה עקומה" (אנ'), אשר יצא לאור בעברית במאי 2022. לי ברדוגו אישרה כי תוכניתה לטווח הארוך עבור עולם הגרישה תכיל ספר שלישי ל"שישה עורבים". בינואר 2019 הכריזה חברת נטפליקס כי בתוכניתה לעבד את "צל ועצם" (הספר הראשון בטרילוגיית הגרישה) ו"שישה עורבים" לסדרה בעלת שמונה פרקים, בבימויו של אריק הייסרר. הסדרה עלתה לשידור באפריל 2021. ביוני 2021 הודיעה נטפליקס על חידוש הסדרה לעונה שנייה. הספר "שישה עורבים", באתר "סימניה" הספר "שישה עורבים" באתר "Fandom"
מאיי

מאיי (בהונגרית: Mályi) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. במאיי חיו מעט יהודים ובמקום קיים בית קברות יהודי. תושבים יהודיים מהכפר שנרצחו בשואה מונצחים בלוח זיכרון בהייצ'בה שבמישקולץ. מדיה וקבצים בנושא מאיי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מאיי (בהונגרית) (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018 בית הקברות היהודי במאיי לוח זיכרון לזכר נספי השואה בהייצ'בה שבמישקולץ מאגר הנתונים של לוחות זיכרון לזכר נרצחי השואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
נייקלאדהאזה

נייקלאדהאזה (בהונגרית: Nyékládháza) היא עיירה במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה, 20 ק"מ (12 מייל) מבירת המחוז מישקולץ. הוקמה בשנת 1933 מחיבור של שני כפרים: לאדהאזה (Ládháza) ומזנייק (Mezőnyék). האזור היה מיושב עוד מימי קדם. הממצאים הארכאולוגיים כוללים בית קברות אווארי. הכפרים לאדהאזה ומזנייק הוקמו בתקופת כיבוש הונגריה. הכפרים הוזכרו לראשונה ב-1270 וב-1293, בהתאמה, אם כי למזנייק היה שם אחר באותה תקופה ועד למאה ה-14. משינויי השם עולה כי הכפרים נהרסו מספר פעמים, אך נבנו שוב ושוב. שני הכפרים אוחדו בשנת 1932 תחת השם "נייקלאדהאזה". הכפר קיבל מעמד של עיר בשנת 2003. הכנסייה הרומית-קתולית המקומית נבנתה ומומנה במלואה בשנת 1943 על ידי בעל האחוזות יוז'ף לנץ (אנ') (1897–1965) שהיה גם יועץ מסחרי וסוחר. לנץ תרם אותו לעיר ולכנסייה, ובנו, ויטז יוז'ף לנץ (1922–1942) שמת במהלך מלחמת העולם השנייה, קבור בקריפטה של המקדש. בתו, קלרה לנץ (אנ') (2013-1924), אמנית שטיחי הקיר של גובלן, הייתה אשתו של האציל ההונגרי אנדרה פרקש דה בולדוגפה (1908–1994), רב-סרן של המטה הכללי של צבאות הונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה, ותרמה חלק מאוסף שטיחי הקיר שלה לעיר. אחוזת ספסי-אגרי כנסייה פרוטסטנטית בסגנון הבארוק אגם נייקי יריד יום הקדוש באוגוסט כנסייה קתולית שנבנתה בשנת 1943 אוסף שטיחי הגובלן של קלרה לנץ נייקלאדהאזה עיר תאומה עם: Chrzanów, פולין בשטחה הנוכחי של העיירה חיו יהודים החל מתחילת המאה ה-19. הטבלה להלן מראה את השינויים במספר היהודים לאורך השנים: נ'אקלאד-האזה בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 378–379 נ'אקלאד-האזה, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 108. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא נייקלאדהאזה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נייקלאדהאזה קהילת נייקלאדהאזה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" אתר הלמ"ס של הונגריה (באנגלית) אנדרה פרקש דה בולדוגפה באתר Geni מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
הרפתקאות פו הדוב

הרפתקאות פו הדוב (באנגלית: The New Adventures of Winnie the Pooh), ידועה גם בשם "הרפתקאותיו החדשות של פו הדב" היא סדרת אנימציה אמריקאית קומית לכל המשפחה המבוססת על דמותו של פו הדב שהמציא הסופר הבריטי אלן אלכסנדר מילן. הסדרה הופקה על ידי חברת "Walt Disney Television", הופצה על ידי חברת "Disney–ABC Domestic Television", בוימה על ידי קארל גורס, צ'ארלס אוגוסט ניקולס, טרנס הריסון, קן קסל וג'יימי מיטשל, ונכתבה על ידי מארק זסלאב, דוו רוס, ברוס טלקינגטון, קרטר קרוקר, ריץ' פוגל, דאג האטצ'יסון, לארי ברנרד, דייוויד סילברמן ולן אולי. הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-17 בינואר 1988, ולאחר מכן בערוץ ABC. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 1993 בערוץ הראשון, ולאחר מכן בערוץ 2 במסגרת "זמן דיסני". לסדרה נוצרו 4 עונות ו-50 פרקים באורך 23 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן: עברית). בכל פרק בסדרה, פו הדב וחבריו עוברים הרפתקאות שונות ביער ת"ק פרסאות. במאית ומפיקת הדיבוב בעברית הייתה שפרירה זכאי. בישראל, שתי העונות הראשונות של הסדרה שודרו לראשונה בשנת 1993 בערוץ הראשון, לפני שהוקם ערוץ 2 המסחרי. שתי העונות הנוספות של הסדרה שודרו בין השנים 1998–1999 בערוץ 2 במסגרת "זמן דיסני". לפני שהסדרה שודרה בטלוויזיה היא הופצה בקלטות וידאו על ידי חברת "פורום פילם", שם הדיבוב היה שונה מבחינת האינטונציות והדיבוב של המדבבים - את כריסטופר רובין דיבב איתי בארלי, ואת גופר דיבב הראל קלמרו. פו הדב מדיה וקבצים בנושא הרפתקאות פו הדוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרפתקאות פו הדוב (באנגלית) "הרפתקאות פו הדוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הרפתקאות פו הדוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הרפתקאות פו הדוב", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "הרפתקאות פו הדוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הרפתקאות פו הדוב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
רחל מרגוליס

רחל מרגוליס (28 באוקטובר 1921– 6 ביולי 2015) הייתה ישראלית ילידת וילנה, שבמהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פעילה בארגון הפרטיזנים המאוחד, וזכתה לעיטורים מהקונגרס האמריקאי ומבית הלורדים הבריטי. לאחר המלחמה עסקה בחקר השואה, וסייעה בהקמת המוזיאון היהודי בווילנה. מרגוליס נולדה בשנת 1921 בוילנה, ליטא. בשנת 1941 כבשו הנאצים את העיר. מרגוליס נשלחה לגור במשפחה נוצרית, אך בחרה להיכנס מרצונה לגטו וילנה בספטמבר 1942. בגטו הצטרפה לתנועת ההתנגדות, והייתה חברה בארגון הפרטיזנים המאוחד. ביוני 1943 הורה היינריך הימלר על השמדת הגטו. באוגוסט אותה שנה החלו משלוחים מהגטו למחנות השמדה, ובספטמבר הוחל במשלוחים למחנות עבודה. מרגוליס נמלטה ליערות, יחד עם בן זוגה. השניים סבלו ממחלת הטיפוס, אך הבריאו. הם הצטרפו לפעילות של גדודי הפרטיזנים ביערות נארוץ', ובהמשך עברו השניים ליערות רודניקי והצטרפו לגדוד "לניצחון". כל משפחתה נרצחה ימים ספורים לפני שחרור העיר בידי הצבא האדום. לאחר המלחמה שבה מרגוליס לווילנה ולמדה באוניברסיטה המקומית. היא סיימה את הדוקטורט בביולוגיה, ושימשה כמרצה עד לסוף שנות השמונים. בשנת 1988 סייעה להקמת המוזיאון היהודי בווילנה, אספה חומר על תקופת השואה, ומונתה למנהלת המדור להיסטוריה יהודית בליטא. במסגרת עבודתה חשפה והביאה לפרסום את היומנים האבודים של קז'ימיז' סאקוביץ', עיתונאי פולני שהתגורר בבית הקרוב ביותר לאתר הטבח בפונאר. סאקוביץ' תיאר את המראות על דפים בודדים, אותם הטמין בבקבוקי זכוכית בחצר ביתו. הדפים נמצאו לאחר המלחמה, ונשמרו בארכיון המרכזי בליטא, עד שהובאו לפרסום בידי מרגוליס. באמצע שנות ה-90 עלתה לישראל. בשנת 2008, בעקבות לחץ של מכחישי השואה בליטא, הוצא צו מעצר נגד מרגוליס, בטענה שהיא ביצעה פשעים נגד אזרחים ליטאיים במהלך פעולותיה במחתרת. בשנת 2010 הוציאה ספר אוטוביוגרפי בשם "A Partisan from Vilna". פעולותיה במהלך המלחמה ופעולות ההנצחה זיכו אותה עיטורים מהקונגרס האמריקאי ומבית הלורדים הבריטי. בשנותיה האחרונות התגוררה ברחובות, שם נפטרה בשנת 2012. רחל מרגוליס באתר ארגון הפרטיזנים לוחמי המחתרות והגטאות. Women of courage: Rachel Margolis, The Independent, 9 March 2011 רחל מרגוליס באתר ארגון יוצאי וילנה והסביבה בישראל דינה פורת, "שתראה מה עוללת לנו, תוציא מסקנות ותתבייש לך!", באתר הארץ, 2 באפריל 2002 בני מר, מראה ותודעה של האסון הגדול, באתר הארץ, 17 באפריל 2006 Rachel Margolis: Lithuanian Partisan and Survivor A Partisan from Vilna, באתר אמאזון 'Genocide industry' has hidden agenda, The Irish Times, 30 May 2009
אלי ריאן

אלכסנדרה אייגנדורף (בגרמנית: Alexandra Eigendorf; נולדה ב-25 בספטמבר 1995), הידועה בשם הבמה שלה אלי ריאן (בגרמנית: Aly Ryan), היא זמרת פופ גרמנייה. אלכסנדרה אייגנדורף נולדה ב-25 בספטמבר 1995 בעיר מוסקבה שברוסיה לזוג העיתונאים הגרמנים יורג וקתרין אייגנדורף. לאלכסנדרה היה אח בשם פיליפ הגדול ממנה בשנתיים. בשנת 1999 משפחתה עברה לעיירה אוברורסל אים טונוס אשר בסביבת פרנקפורט. בגיל ארבע החלה אייגנדורף ללמוד נגינה על גיטרה ופסנתר במסגרת מקהלת הילדים של בית הספר הבינלאומי של אוברורסל. בגיל 11 השתתפה בקורס לילדים ונוער באקדמיית אוברסוסל לאמנות הבמה. כשהייתה בת 15 נפטר אחיה ממחלת ניוון שרירים ממנה סבל מינקותו. לאחר מותו אחיה, הקימה המשפחה עמותה לטיפול בהורים לילדים עם ALS על מנת להנציח את זכרו. בגיל 16 עברה אייגנדורף ללוס אנג'לס במסגרת תוכנית לחילופי תלמידים, שם סיימה את לימודיה התיכוניים. בשנת 2010 הופיעה ריאן בתוכנית ריאליטי מוזיקלית, "Beste Stimme", בערוץ הגרמני KiKa שם סיימה במקום החמישי. ב-2015 החלה אייגנדורף בעבודה על אלבומה הראשון. היא אימצה לעצמה את שם הבמה צ'ארלי קול והוציאה בשנת 2016 את אלבום הבכורה שלה "Gotcha". בשנת 2015 גם כן החלה אייגנדורף לעבוד גם על אלבומה השני, הפעם בשם אלי ריאן. היא עבדה על האלבום יחד עם פזמונאים מלוס אנג'לס. השיר שזכה להצלחה הגדולה ביותר בו הוא "No Parachute", עליו עבדה ריאן עם האמנים האמריקאים טימבלנד ובייבי פייס. השיר זכה להצלחה רבה ב-Soundcloud והגיע לראש המצעדים במדינות דוברות הגרמנית באירופה. ב-18 בנובמבר 2018 נחשף כי אלי ריאן היא אחת המתמודדות בקדם הגרמני לאירוויזיון 2019 "Unser Lied Fur Israel". מאוחר יותר, ב-22 בפברואר 2019 נחשף שירה "Wear Your Love". השיר זכה לאהדה בקרב חובבי האירוויזיון ופאנל חובבי התחרות העניק לו ניקוד מרבי. בסופו של דבר השיר למקום הרביעי בלבד בעקבות החלטות השופטים והקהל. ב-17 באפריל 2020 הוציאה את הסינגל "Greedy" כחלק מאלבום שיצא חודש לאחר מכן ב-29 במאי, "Heroine". 2016 Our Song Back in High School Pretty Little Secret Everybody's Pretty When They're 18 Febuary 29 Sweetheart Bridges Down Sleep Tonight Trouble Gray Tug Of War Someone Like You 2017 No Parachute Lonely Planet The Lucky Ones Donate A Dollar 2018 Fans Be Alright Facetime Borrow Time 2019 Wear Your Love 2016 - "Gotcha" 2017 - "The Misfits" 2020 - "Heroine" אתר האינטרנט הרשמי של אלי ריאן אלי ריאן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אלי ריאן, באתר Genius Aly Ryan at the ESC preliminary vote 2019 with her song Wear Your Love No Parachute - Official Music Video חשבון הפייסבוק של אקדמיית אוברסוסל לאמנות הבמה wer war Philip Julius?, העמותה ע"ש פיליפ יוליוס אייגנדורף להורים לילדים עם ALS אלכסנדרה אייגנדורף, Success as a songwriter or casting star?, דרימצ'מפיון גרמניה Oberursel: On the go to LA In: Frankfurter Rundschau, Frankfurter Rundschau ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלי ריאן".
מעצמות המרכז

לחצו כדי להקטין חזרה לחצו להגדלה מעצמות המרכז (באנגלית: Central Powers) היו מספר מעצמות בתקופת מלחמת העולם הראשונה. מעצמות המרכז כללו תחילה את האימפריה האוסטרו-הונגרית והקיסרות הגרמנית, שכרתו ברית ביניהן עוד ב-7 באוקטובר 1879 וצירפו לברית הזאת את ממלכת איטליה ב-20 במאי 1882, במה שכונה "הברית המשולשת". האימפריה העות'מאנית הצטרפה למעצמות המרכז באוקטובר-נובמבר 1914. ממלכת בולגריה הצטרפה באוקטובר 1915. השם "מעצמות המרכז" משקף את העובדה שמדינות אלה נמצאו במרכז אזור הלחימה, בין יריבותיהן: האימפריה הרוסית במזרח וצרפת והאימפריה הבריטית במערב. כנגד מעצמות המרכז נלחמו מדינות ההסכמה, שכללו 24 מדינות, ובראשן האימפריה הבריטית, צרפת, האימפריה הרוסית ובהמשך גם ארצות הברית והאימפריה היפנית. ממלכת איטליה, שהייתה מאז 1882 בעלת ברית לאימפריה הגרמנית והאוסטרו-הונגרית, כרתה ברית סודית, עם צרפת, בשנת 1902, ברית שבה התחייבה שלא לכבד את התחייבויותיה לפי הברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה. לממלכת איטליה היו תוכניות משלה כנגד שטחים אוסטרים בדרום טירול, איסטריה ודלמטיה, לכן הצטרפה למדינות ההסכמה במאי 1915, והכריזה מלחמה כנגד גרמניה 15 חודשים לאחר מכן. בסיום מלחמת העולם הראשונה הובסו מעצמות המרכז, נחתם חוזה ורסאי שהטיל הגבלות רבות על האימפריה הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית התפרקה לשתי המדינות אוסטריה והונגריה, חלקים מהונגריה הועברו לרומניה (טרנסילבניה), צ'כיה ואוקראינה, מה שהביא לכך שלהונגריה, אין כיום גישה לים. שטחי האימפריה העות'מאנית חולקו בין המדינות צרפת, האימפריה הבריטית, ממלכת יוון וממלכת איטליה. מדיה וקבצים בנושא מעצמות המרכז בוויקישיתוף מעצמות המרכז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלקטרון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אלקטרון – חלקיק יסודי תת-אטומי אלקטרון וולט – יחידת מידה של אנרגיה, על פי האנרגיה שמקבל אלקטרון חופשי כאשר הוא עובר מפל מתחים של וולט אחד אלקטרון (משגר) – משגר לוויינים של החברה הניו זילנדית־אמריקאית רוקט לאב
Bisu T3

Bisu T3 הוא קרוסאובר, המשלב מאפיינים של SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle), מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Bisu Auto חברת המותג של Chonqing Bisu Automotive Corporation (שותפות (joint venture) בין החברה הממשלתית שהיא חברת החזקות BAIC Group (שם רשמי: Beijing Automotive Industry Holding Co., Ltd) וחברה המתמחה בתחום הנדל"ן ומחקר ופיתוח, ייצור ומכירה של אופנועים, כלי רכב נוסעים, מנועי בנזין ומנועים וציוד כללי "Yinxiang Group" (אנ') אשר מיוצר בסין משנת 2016 ועד היום. דגם "Bisu T3" מתבסס על פלטפורמת דגמי: "Huansu S2" (אנ') ו-"Huansu S3" (אנ') מתוצרת "BAIC Group" (אנ'). 5 דלתות. 5 נוסעים. מנוע בנזין מגדש טורבו - 1.3 ליטר. אופן הנעת הגלגלים: הנעה קדמית. קיבולת מכל דלק - 50 ליטר. מחיר היחידה עמד על 74,900 - 89,900 רנמינבי (שנת 2017, בסין). 320 יחידות - שנת 2016. 12,679 יחידות - שנת 2017. 3,723 יחידות - שנת 2018. 333 יחידות - ינואר, פברואר, מרץ 2019. דגם "Bisu T3" דגם "Bisu T3" דגם "Bisu T3" דגם "Bisu T3" Bisu T5 Bisu M3 מדיה וקבצים בנושא Bisu T3 בוויקישיתוף דגם bisu-s25 carnewschina.com/2016/10/10/new-photos-of-the-bisu-s25-suv-from-china חברת bisu-auto מייצרת 5 דגמים חדשים בסין carnewschina.com/2017/12/07/bisu-auto-launch-five-new-cars-china דגם "Bisu T3" בשוק המכוניות בסין carnewschina.com/2016/12/01/bisu-t3-suv-launched-on-the-chinese-car-market דגם "Bisu T3" bisu.wmckh.com/bisu-news/bisu-t3-the-first-crossover-brand-bisu דגם "Bisu T3" carnewschina.com/2016/10/26/official-photos-of-the-bisu-t3-suv-for-china מכירות דגם "Bisu T3" משנת 2016 עד אפריל 2019 carsalesbase.com/china-car-sales-data/bisu/bisu-t3
Roewe 350

Roewe 350 (קרוי גם: "MG 350") היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Roewe (אנ') (בסינית: "荣威"), חברת בת של סאיק מוטור אשר יוצרה בין השנים 2010–2014 בסין. SAIC Motor מיוצגת בישראל על ידי קבוצת לובינסקי. "350S 1.5 MT" - מחיר היחידה עמד על 89,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). "350S 1.5 AT" - מחיר היחידה עמד על 100,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). "350C 1.5MT" - מחיר היחידה עמד על 102,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). "350C 1.5AT" - מחיר היחידה עמד על 114,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). "350D 1.5 AT" - מחיר היחידה עמד על 124,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). דגם "Roewe 350" מבוסס על דגם "MG 5" (אנ') מתוצרת MG, חברת בת של "SAIC Motor UK" (אנ'). 4 דלתות - סדאן. 5 נוסעים. מנועי בנזין. צמיגים: 205/55 R16. קיבולת מכל דלק: 55 ליטר. נפח תא מטען אחורי - 450 ליטר. מחיר היחידה עמד על 89,700 - 124,700 רנמינבי (שנת 2010, בסין). דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" דגם "Roewe 350" Roewe RX3 Roewe RX8 Roewe 750 מדיה וקבצים בנושא Roewe 350 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Roewe 350 Roewe 350, סרטון באתר יוטיוב דגמי "Roewe 350" - מפרט chinaautoweb.com/car-models/roewe-350 דובי בן גדליהו, ‏SAIC הסינית חושפת את המשפחתית החדשה - ROEWE 350, באתר גלובס, 15 במרץ 2010 דגמי "Roewe 350" autocar.co.uk/car-review/roewe/e50/first-drives/roewe-350 דגם "Roewe 350" freewebs.com/roewe/roewe350
מוזיאון המים והביטחון בנגב

מוזיאון המים והביטחון בנגב הוא מוזיאון ששוכן בקיבוץ ניר עם שבנגב המערבי. הוא מוקדש לתולדות ההתיישבות בנגב המערבי, ואספקת המים ליישובים היהודיים באזור זה, ולמאבק להכללתו בתחומי מדינת ישראל. המוזיאון ממוקם דרומית לקיבוץ ניר-עם, בלב חורש טבעי החולש בתצפית על צפון הנגב. הוא שוכן במבנה מאגר המים העגול המקורי של הקיבוץ, ששימש לאגירת המים ושליחתם ל-11 נקודות ההתיישבות בנגב. הכניסה אליו היא דרך חוליה של צינור מים, שנלקחה ממערכת המוביל הארצי. המוזיאון מספר את סיפור אספקת המים ליישובים היהודיים בנגב המערבי: קידוחי מים שנעשו בסביבת ניר עם סיפקו מים, שאפשרו את הקמת 11 הנקודות בנגב המערבי בשנת 1946. המים מניר עם הוזרמו בצינורות שהונחו מהקיבוץ אל היישובים החדשים חודשים אחדים לאחר הקמתם. צינורות המים הונחו לפי תוכנית שהכין שמחה בלאס, מהנדס המים של מקורות, והורכבו מקטעי צינורות שנקנו בבריטניה. חברי ועדת אונסקו"פ שביקרו בנגב המערבי התרשמו מקיום היישובים בו, מקווי המים שהונחו אליהם ומהיכולת לקיים בו חקלאות. התרשמות זו הייתה הבסיס להמלצתם לארגון האו"ם לכלול את הנגב בתחומי המדינה היהודית לפי תוכנית החלוקה. המוזיאון מתאר גם את עמידת ניר עם בפני הפולש המצרי במלחמת העצמאות, שבמהלכה היווה הקיבוץ מוקד התגוננות מרכזי בנגב. מעט ממערב למוזיאון נמצא מאגר המים ניר עם. המוזאון נפגע במהלך הקרב הקשה סביב קיבוץ ניר עם בשבעה לאוקטובר והוא סגור למבקרים עד להודעה חדשה. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון המים והביטחון בנגב בוויקישיתוף המוזיאון, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל יותם יעקבסון, ניר עם והאזור – טיול במכונית, באתר מסע אחר עופר רגב, מים בנגב – על מאבק ההישרדות של ישובי הדרום, באתר מסע אחר ניר עם, באתר מועצה אזורית שער הנגב תמונת מבנה המוזיאון, באתר הבשור ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנדרין וולף

סנדרין וולף (בצרפתית: Cendrine Wolf; נולדה ב-16 במרץ 1969 בקולמר, צרפת) היא סופרת צרפתייה שכותבת במשותף עם אן פלישוטה. סנדרין וולף נולדה בקולמר וקיבלה הסמכה למורה. לאחר מספר שנים היא עברה לשטרסבורג והחלה לעבוד בספרייה העירונית. במהלך עבודתה היא הכירה את אן פלישוטה והן החליטו לכתוב ספר ילדים. הספר הראשון הושלם בשנת 2013 אך מספר הוצאות ספרים סירבו לקחת אותו. בסופו של דבר הספר הראשון בסדרת אוקסה פולוק פורסם וזכה להצלחה. בעקבות ההצלחה, וולף ופלישוטה המשיכו בפיתוח הסדרה. חלק מהספרים בסדרה עברו הסבה לקומיקס. בסך הכל הסדרה כוללת שישה ספרים: אוקסה פולוק - התקווה האחרונה, אוקסה פולוק - יער התועים, אוקסה פולוק - הלב של שני העולמות, אוקסה פולוק - הקרב על מגדל הזכוכית, אוקסה פולוק - שלטון הבוגדים ואוקסה פולוק - האמת הסופית. לאחר הצלחת הסדרה "אוקסה פולוק" הסופרות ככתוב סדרות נוספות - "סיוזן הופר" (ב-2013 ו-2016), "טוגדואל (2014, 2015, 2015) ו-"B 5/5"‏ (2017). מדיה וקבצים בנושא סנדרין וולף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סנדרין וולף ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.