אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

המשחקים האולימפיים של קיץ 2016 – האולימפיאדה ה-31 בעת החדשה נערכו בין 5 באוגוסט ל-21 באוגוסט 2016 בריו דה ז'ניירו שבברזיל. אירוח המשחקים בריו נקבע בהחלטת הקונגרס האולימפי ה-13, וריו היא העיר הראשונה בדרום אמריקה שאירחה את המשחקים האולימפיים. בנוסף, הייתה זו הפעם השלישית בהיסטוריה בה התקיימו המשחקים האולימפיים בחצי הכדור הדרומי, לאחר שני משחקים אולימפיים שהתקיימו באוסטרליה. המשחקים האולימפיים נפתחו כשנתיים לאחר שברזיל אירחה את מונדיאל 2014, בו משחק הגמר נערך באצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו. ערך מורחב – המכרז האולימפי 2016 שבע ערים עברו את השלב הראשון לאירוח המשחקים האולימפיים 2016 – ריו דה ז'ניירו (ברזיל), מדריד (ספרד), טוקיו (יפן), שיקגו (ארצות הברית), פראג (צ'כיה), באקו (אזרבייג'ן) ודוחה (קטר). ערים רבות הביעו עניין באירוח, אך ביטלו את הצעתן או שלא אושרו על ידי הוועד האולימפי. הוועד האולימפי ניקד כל עיר מבקשת על פי 11 קטגוריות שונות; יכולת כלכלית ויכולת מימון, אבטחה וביטחון, מתקני ספורט מתאימים (או לחלופין תוכניות בנייה מוצלחות), ניסיון קודם באירוח אירועי ספורט בינלאומיים, תחבורה, דיור ומגורים, דעת קהל, תמיכת הציבור, תשתיות, תנאים ורמת הכפר האולימפי. העיר בעלת הניקוד הנמוך ביותר הייתה העיר באקו שזכתה בממוצע של 4.3 נקודות, לאחריה העיר פראג עם ממוצע של 5.3 נקודות, והאחרונה שניקודה היה נמוך מדי הייתה העיר דוחה שזכתה בממוצע של 6.9 נקודות, כך שריו דה ז'ניירו, שיקגו, מדריד וטוקיו דורגו כארבע הטובות ביותר והמשיכו להחלטה הסופית. את ההחלטה הסופית קיבל הוועד האולימפי ב-2 באוקטובר 2009, בפגישה בקופנהגן, דנמרק, כשרוב חברי הוועד האולימפי הצביעו (מלבד נשיא הוועד האולימפי, שבעת הנציגים השייכים למדינות המועמדות, שני נעדרים ונציג מושעה אחד). בסיבוב הראשון הובילה העיר מדריד (28 הצבעות), ולאחריה ריו (26 הצבעות) וטוקיו (22 הצבעות). שיקגו, שזכתה ל-18 הצבעות בלבד, נפסלה מהאירוח. בשלב השני ניצחה ריו (46 הצבעות), כשלאחריה מדריד (29 הצבעות). טוקיו זכתה ל-20 הצבעות בלבד והודחה. השלב המכריע היה בין הערים ריו ומדריד, אך ריו דה ז'ניירו נבחרה ברוב קולות מובהק – 66 הצבעות לריו מול 32 הצבעות למדריד. הלוגו לאולימפיאדה עוצב על ידי חברת Tatil הברזילאית. הלוגו שניתן לראות בו דימוי של שלוש צלליות אנושיות האוחזות ידיים בריקוד בצבעי הדגל הברזילאי, נועד לציין מסרים כגון גלובליות, אחדות, תשוקה, הישגיות ורוח אולימפית. ראשי הוועד האולימפי בברזיל ציינו בהקשר ללוגו את נושא התשוקה דרך ספורט ורצון להישגים, תשוקה של רוח "הקריוקה" ׁ(קיריוקה, כינוי לתושבי העיר ריו הילידים) ותשוקה ושינוי לעיר, למדינה ולעולם כולו. צלליתו של הסמל מדמה את הר הסוכר המפורסם שבעיר. החידוש העיצובי בלוגו הוא היותו תלת־ממדי, ושילובו במקומות שונים בעיר כפסלים, אנימציות והקרנות לייזר. עבור הלוגו עוצב גם גופן ייחודי, שאמור לבטא את הערכים והמסרים שהוא נועד להעביר – מאפיינים של ריו 2016 ואנשיה, אותיות שנכתבו בקו אחד נמשך שנועד להביע תנועה של אתלטים, ומגוון עיקולים באותיות שנועדו לתאר חוסר רשמיות המושפעת משמחת החיים של העם הברזילאי". התקציב הראשוני לאולימפיאדה בריו דה ז'ניירו היה כ-4.6 מיליארד דולר בלבד, זול משמעותית מאולימפיאדות קודמות וזאת בשל שימוש רב במתקנים קיימים, (כולל מבנים שהוכשרו למונדיאל ב-2014 ולמשחקים הפאן אמריקאיים שאירחה העיר ב-2007), ותכנון מבנים מודולריים זולים שחלקם יפורקו (למשל מרכז ספורט המים האולימפי וארנה דו פוטורו שתארח את משחקי הכדוריד) ולא יצירות פאר ארכיטקטוניות. אולם תקציב המשחקים בפועל נאמד בכ-11.9 מיליארד דולר. מלבד שיפוץ מתקני ספורט קיימים והקמת חדשים לאולימפיאדה וכן הקמת "הכפר האולימפי" הכולל 31 מגדלי דירות בגובה 17 קומות שיהפוך לאחר המשחקים לשכונת מגורים (למעט המתחרים בתחרויות השיט להם הוקצה שטח מגורים נפרד ליד אתר התחרויות), וכן מרכז התקשורת (שהוקם עבור המשחקים הפאן אמריקאים והורחב לקראת האולימפיאדה), מספר חדרי המלון בעיר הוגדל לכ-33,000 חדרים, אם כי זהו מספר נמוך בהרבה מערים אחרות שאירחו את המשחקים. כדי להוסיף חדרים נוספים הובטח כי יעגנו בנמל העיר מספר אוניות קרוז גדולות שיספקו חדרים נוספים לתיירים. כמו כן תושבים מקומיים מתפרנסים מהצעת חדרים ללינה בבתיהם. בנוסף בוצעו בריו הכנות נוספות לקראת האולימפיאדה בתחומי התחבורה. טרמינל 2 בנמל התעופה הבינלאומי ע"ש קרלוס אנטוניו ז'ובים הורחב מקיבולת של 17 מיליון נוסעים לשנה ל-30 מיליון וצפי ל-2.5 מיליון נוסעים ביום בימי האולימפיאדה, כולל בין השאר תוספת של 100,000 מ"ר בנויים, 100 חנויות ומסעדות חדשות בטרמינל 2 ותוספת 26 שערי עליה למטוסים. (טרמינל 1 הורחב עוד קודם לכן לקראת מונדיאל 2014). ההרחבה הושלמה בחודש מאי 2016. נמל התעופה הוא השני בגודלו בברזיל (לאחר סאו פאולו) והרביעי בגודלו בדרום אמריקה. העיר חנכה גם קו רכבת קלה באמצע 2016 שמחבר בין השכונות הסמוכות לנמל העיר ואזור מרכז העיר. גם הרכבת התחתית העירונית יצרה קו חדש, קו 4 המכונה גם הקו הצהוב וכולל 15 תחנות, המחבר בין שכונת איפנמה, הסמוכה לקופקבנה, והתחנה המרכזית שבה הכוללת קווי מטרו נוספים לכפר האולימפי בבארה דה טז'יוקה. הקו נחנך בתחילת אוגוסט, ממש עם פתיחת האולימפיאדה. לצד זאת שופרו תשתיות הכבישים והרכבות בעיר כדי לשפר את התנועה בזמן המשחקים. גם מחסני ציוד הוקמו במספר נקודות בעיר כמו אזור תחרויות השיט על החוף ושולי הכפר האולימפי. ברחבי העיר גם נעשו פעולות מסוימות לשיקום אסתטי חלקי למשל בפאבלות בעיר וכן תוגברו כוחות הביטחון בעיר כדי לצמצם את הפשיעה המקומית (סכום ניכר מתקציב המשחקים הוקצה למימון כוחות הביטחון וכן ציודם בטכנולוגיות פיקוח שונות) וכן שופצו מספר אתרי תיירות מושכי קהל וכמו כן שופץ חלק מאזור הנמל הישן בעיר לקראת האולימפיאדה ונבנה בו מוזיאון מדע חדש בתכנונו של סנטיאגו קלטרווה שנפתח בדצמבר 2015. כאמור גם נפתח באמצע 2016 קו רכבת קלה המחבר את הנמל לשכונות הסמוכות אליו. אך לא כל תוכניות ההרחבה ושדרוג אזור הנמל בוצעו לקראת האולימפיאדה והם צפויים להתבצע בהדרגה בשנים שלאחר האולימפיאדה. גם סלילת קו הרכבת הבינעירונית המהירה בין ריו דה ז'ניירו לסאו פאולו נדחתה והשלמתו לא צפויה לפני 2020. ביקורת חמורה הוטלה על חוסר הטיפול בשפכים המזהמים באזורי תחרויות השיט במפרץ גואנברה ובמיוחד באגם רודריגו דה פרייטס, למרות ההתחייבויות המוקדמות (פחות מ-20 אחוז מהשפכים טופלו). ליקויי בנייה ואיכות הגימור התגלו גם בבנייני הכפר האולימפי דבר שנחשף פחות משבועיים מתחילת המשחקים כשמשלחות הספורטאים הראשונות הגיעו לכפר וצוותי התחזוקה נקראו לעבודות אינטנסיביות לטפל בהם. כחודשיים וחצי לפני תחילת המשחקים האולימפיים, 150 מומחים, אקדמאים ומדענים פרסמו קריאה דרמטית לדחות את האולימפיאדה או להעביר אותה מברזיל למקום אחר, בגלל נגיף זיקה. לדבריהם, קיום האולימפיאדה שם הוא מעשה בלתי אחראי, שעלול להביא להתפשטות הזיקה ברחבי העולם. בתשובה הודיע ארגון הבריאות העולמי כי "ביטול או שינוי המקום של האולימפיאדה לא ישפיע באופן משמעותי על ההתפשטות הבינלאומית של הנגיף". עם זאת, האזהרה לנשים הרות להימנע מביקור באזורים שבהם דווח על מקרי הדבקה בנגיף, שהוכרז מצב חירום בינלאומי בחודש פברואר, נותרה על כנה. כחודשיים לפני תחילת המשחקים האולימפיים, משבר פיננסי קשה עמד בפתחה של העיר המארחת. מושל ריו דה ז'ניירו הכריז על מצב חירום כלכלי בעיר המארחת. נשיאה בפועל של ברזיל, מישל טמר, אמר כי הממשלה תעזור בכיסוי החובות. אף על פי שעלות אירוח האולימפיאדה בריו זולה משמעותית מהאולימפיאדות הקודמות (כ-4.6 מיליארד דולר בסה"כ) עדיין נוצרה מחאה מקומית על כך שהכספים המושקעים במתקנים באים על חשבון השקעה בתשתיות העירוניות המוזנחות. הלפיד האולימפי הודלק במקדש הרה כ-90 יום לפני תחילת המשחקים עצמם, והגיע לברזיל ב-3 במאי 2016. בימים שעד טקס פתיחת האולימפיאדה נשאו אותו כ-12,000 משתתפים. ערך מורחב – אתרי אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) מתקני הספורט באולימפיאדה היו מפוזרים במספר חלקים בעיר באזור הצפון מזרחי הדרום מזרחי ומרכז העיר. בקומפלקס הספורט העירוני שנבנה ברובע בארה דה טז'יוקה, שנמצא ליד חוף האוקיינוס האטלנטי בדרום מערב העיר. רובם בספורט סיטי קומפלקס סנטר שמכונה גם בארה אולימפיק פארק והפך לאחר האולימפיאדה לפארק עירוני הכולל אתר הופעות ומתקני לונה פארק: מרכז האימונים האולימפי – תחרויות בכדורסל, ג'ודו, היאבקות וטאקוונדו וסיף וגם תחרויות במשחקים הפאראלימפיים. ארנה דו פוטורו – כדוריד וגם כדורשער במשחקים הפאראלימפיים. מרכז הטניס האולימפי – תחרויות טניס וטניס נכים. ולודרום בארה – תחרויות רכיבה על אופני מסלול. מרכז ספורט המים מריה לנק – תחרויות בכדורמים (שלבים מוקדמים), שחייה צורנית וקפיצה למים. אצטדיון ספורט המים האולימפי – תחרויות שחייה וגמר כדורמים. HSBC ארנה – תחרויות התעמלות אמנותית, התעמלות מכשירים וטרמפולינה. מרכז הכנסים ריוסנטרו – תחרויות בדמינטון, הרמת משקולות, איגרוף וטניס שולחן. פארק הגולף בשדרת האמריקות – תחרויות גולף (ענף אולימפי מחודש). פונטאל – תחרויות מרוץ באופני כביש והליכה תחרותית. גם הכפר האולימפי המשמש למגורי ספורטאים ומאמנים הוקם סמוך למרכז הכנסים ריוסנטרו הסמוך לקומפלקס הספורט. גם מרכז התקשורת הוקם בשולי קומפלקס הספורט בריוסנטרו. רכבת תחתית חדשה וכן כבישים מחברים את קומפלקס הספורט לחלקים אחרים בעיר. מתקני הספורט בצפון מערב העיר. היפודרום וילה מיליטר – תחרויות רכיבה על סוסים. המטווח האולימפי דאודורו – קליעה למטרה. מרכז ההוקי האולימפי – טורניר הוקי שדה. X פארק כולל 3 זירות אקסטרים לתחרויות אופני הרים, אופני BMX ושיט קאנו במסלול (סלאלום). אצטדיון אולימפיק ווייט-ווטר – תחרויות שיט קאנו במסלול (סלאלום). מרכז אופני ההרים דאודורו – תחרויות רכיבה באופני הרים. המרכז האולימפי לאופני BMX – תחרויות רכיבה באופני BMX. פארק לקרב חמש – מתחם תחרויות בקרב חמש מודרני שהתקיימו באצטדיון דאודורו, ארנה דה ז'ובנטודה ומרכז ספורט המים דאודורו. אצטדיון דאודורו – טורניר רוגבי שביעיות (ענף אולימפי חדש) וחלק מתחרויות הקרב חמש מודרני. ארנה דה ז'ובנטודה – תחרויות סיף במסגרת הקרב חמש וחלק ממשחקי כדורסל הנשים. מרכז ספורט המים דאודורו – תחרות השחייה בקרב חמש מודרני. מתקני הספורט באזור צפון מרכז העיר. אצטדיון המרקנה אירח את טקסי הפתיחה והסיום של האולימפיאדה ואת הגמר של טורניר הכדורגל האולימפי. כמו כן יארח גם את טקסי הפתיחה והסיום של המשחקים הפאראלימפיים. אצטדיון אנז'ניאו אירח את תחרויות האתלטיקה והריצה האולימפיים וחלק ממשחקי הכדורגל. מרקנזיניו – כדורעף. סמבודרומו, השדרה עם הטריבונות המשמשת את הקרנבל בריו, אירחה את תחרויות הקליעה בחץ וקשת וגם שמשה כנקודת הסיום למרתון האולימפי. מתקני הספורט באזור דרום מזרח העיר. אגם רודריגו דה פרייטס – אגם ששימש לתחרויות חתירה ושיט. חוף קופקבנה – טורניר כדורעף חופים. מבצר קופקבנה – תחרויות הטריאתלון האולימפי ושחייה במים פתוחים. מרינה דה גלוריה – שיט מפרשיות וגלשני רוח. פארק פלמנגו – מסלול רכיבה באופני כביש והמרתון האולימפי. בעיר נבנו גם הכפר האולימפי לספורטאים הכולל 31 מגדלים בגובה 17 קומות ובהם 3,604 יחידות דיור שיועדו לכ-18,000 ספורטאים ומאמנים לצד טיילת חוף המעוטרת בתעלות נוי ופארק שכונתי עם מתקני ספורטק, אולמות זמניים ששימשו לצרכים שונים כגון מחסני ציוד, חדרי אוכל גדולים לספורטאים, חדרי כושר ועוד והוא סמוך לריוסנטרו. בכפר הוצבה לראשונה מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי אנדרטת "אבן הזיכרון" לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שבעתיד תוצב בכפרים האולימפיים הבאים בערים שיארחו את האולימפיאדה. הורחב גם מרכז תקשורת בריוסנטרו שהוקם לקראת המשחקים הפאן אמריקאיים ב-2007. מרכז התקשורת הוא מקבץ מבנים בגובה 75 מטרים בגובה 24 קומות (שיוסב לאחר המשחקים לקומפלקס משרדים מעל שדרת חנויות ומסעדות וכן מלון) ששולב עם מלון המשמש למגורי העיתונאים והוא נמצא ליד הכפר האולימפי וקומפלקס מתקני הספורט בבארה דה טז'יוקה. כן הוכשר חוף אולימפי לתיירים המבקרים המעוטר בסמלי הטבעות האולימפיות וסמלי אולימפיאדת ריו ומציע פעילויות תרבות ואטרקציות שונות לתיירים. בנוסף לאצטדיון המרקנה שבריו דה ז'ניירו שאירח את גמר טורניר הכדורגל האולימפי וכן אצטדיון אנז'ניאו שאירח חלק מהמשחקים, נערך טורניר הכדורגל האולימפי גם באצטדיונים מחוץ לעיר: הלאומי בברזיליה, ארנה פונטה נובה בסלבדור, מינייראו בבלו הוריזונטה, ארנה אמזוניה במנאוס וארנה קורינתיאנס בסאו פאולו. במשחקים האולימפיים ב-2016 נערכו תחרויות ב-32 ענפי ספורט שונים. על-פי החלטתו של הוועד האולימפי הבינלאומי מ-9 באוקטובר 2009, במשחקים אולימפיים אלה התקיימו לראשונה תחרויות בגולף וברוגבי שביעיות. כל השעות הן לפי שעון ברזיליה (UTC - 3) ערך מורחב – מדליות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה". במהלך מרוץ אופני כביש לנשים, אנמיק ואן ולוטן (הולנד הולנד) שהובילה במרוץ 12 ק"מ לסיומו, איבדה שליטה על האופניים שלה התנגשה בעץ ונפצעה קשה עם שלושה שברים בעמוד השדרה וזעזוע מוח. ערך מורחב – אתלטיקה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אליין תומפסון (ג'מייקה ג'מייקה), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר ומדליית כסף, בריצת שליחות 4x100. אליסון פליקס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצות שליחות 4x100 ו-4x400 מטר. מדליית כסף, בריצת 400 מטר. טיאנה ברטולטה (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת שליחות 4x100 מטר ובקפיצה לרוחק. טורי בואי (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. זהב בריצת שליחות 4x100 מטר, כסף בריצת 100 מטר וארד בריצת 200 מטר. יוסיין בולט (ג'מייקה ג'מייקה) זכה ב-3 מדליות זהב אישיות בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובריצת שליחים 4x100 מטר, והוא האתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה שלוש פעמים רצופות ב-3 מדליות זהב ובסך הכל צבר 9 מדליות אולימפיות. מו פארח (בריטניה בריטניה) זכה ב-2 מדליות זהב אישיות בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר. אלמז איינה (אתיופיה אתיופיה), קבעה בריצת 10000 מטר שיא עולם חדש של 29:17:45 דקות. אניטה ולודרצ'יק (פולין פולין), קבעה ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 82.29 מטר. וייד ואן ניקרק (דרום אפריקה דרום אפריקה), קבע בריצת 400 מטר שיא עולם חדש של 43.03 שניות. ביוני 2016 הוחלט סופית על ידי ההתאחדות הבינלאומית באתלטיקה כי אתלטי רוסיה, שדורגו במקום שני הכללי בתחרויות האתלטיקה, אחרי ארצות הברית בלונדון 2012 (זכו ב-8 מדליות זהב ו-18 מדליות בסך הכל), לא ישתתפו במשחקים האולימפיים, בכפוף לאישור ההחלטה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי, בעקבות דו"ח הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט שקבע כי רוסיה נהגה באופן שיטתי לאמרץ את ספורטאיה. ביולי החליט הוועד כי התאחדות כל ענף אולימפי תקבע אם ספורטאיה יוכלו להשתתף, ובכך אישר את ההחלטה לגבי האתלטים. ערך מורחב – ג'ודו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) יפן יפן צברה בתחריות הג'ודו את מירב המדליות, 12 בסך הכל ואת מירב מדליות הזהב, 3 בסך הכל ודורגה ראשונה בענף זה. קיילה האריסון (ארצות הברית ארצות הברית) הייתה הג'ודוקא אישה היחידה שהגנה על תוארה. מאילינדה קלמנדי (קוסובו קוסובו) הייתה לאלופה האולימפית הקוסובנית הראשונה בהיסטוריה. טדי רינר (צרפת צרפת), היה הג'ודוקא גבר היחיד שהגן על תוארו. רוסיה (רוסיה) זכתה ב-9 מדליות (4 זהב, 3 כסף ו-2 ארד) לפני יפן (יפן) שזכתה ב-7 מדליות (4 זהב, 3 כסף). כל מדליות הזהב של יפן הושגו בידי הנשים וכל מדליות הזהב של רוסיה הושגו בידי הגברים. קאורי איצ'ו (יפן יפן), הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה, בכל ענף ספורט שהוא, שזוכה בתואר אולימפי ארבע פעמים ברציפות. סאורי יושידה (יפן יפן), ששאפה אף היא לזכות בתואר האולימפי בפעם הרביעית ברציפות, הפסידה במפתיע להלן מארוליס (ארצות הברית ארצות הברית), שהיה בסך הכל ההפסד השלישי שלה בקריירה, ונאלצה להסתפק במדליית כסף. מיכאין לופז (קובה קובה), זכה בפעם השלישית ברציפות בתואר האולימפי במשקל של 130 ק"ג. רומן ולסוב (רוסיה רוסיה), זכה בפעם השנייה ברציפות בתואר האולימפי במשקל של 75 ק"ג. שיאי עולם דנג וויי (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבעה שיא עולם במשקל עד 63 ק"ג. כשהיא מרימה משקולות במשקל כולל של 262 ק"ג. באותה תחרות היא השיגה גם את שיא העולם בסגנון דחיקה כאשר דחקה 147 ק"ג. שיאי עולם לונג צ'ינגצ'ואן (הרפובליקה העממית של סין  סין) קבע שיא עולם במשקל עד 56 ק"ג. כשהוא מרים משקולות במשקל כולל של 307 ק"ג. ערך מורחב – התעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סימון ביילס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בחמש מדליות, מהן ארבע מדליות זהב שמתוכן שלוש אישיות: קרב-רב, קפיצות וקרקע. מדליית ארד בקורה. אלי רייזמן (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשלוש מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב קבוצתית ומדליות כסף, בקרב רב ובקרקע. ארצות הברית זכתה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית לנשים בתוצאה של 184.897 נקודות ובפער של 8.209 נקודות מהמקום השני, הפער הגדול ביותר בגמר אולימפי, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות). אוקסנה צ'וסוביטינה (אוזבקיסטן אוזבקיסטן), בת 41, השתתפה באולימפיאדה השביעית שלה (בעבר ייצגה במשחקים את חבר המדינות, רוסיה וגרמניה). מקס ויטלוק (בריטניה בריטניה), זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות קרקע וסוס סמוכות. מדליית ארד בתחרות קרב-רב. קוהיי אוצ'ימורה (יפן יפן), זכה בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובקרב-רב. אולג ורניאייב (אוקראינה אוקראינה), זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במקבילים ומדליית כסף בקרב-רב. סמיר איט סעיד (צרפת צרפת), שבר את רגלו בסיום תרגיל הקפיצות. מדליית זהב: מוניקה פויג (פוארטו ריקו פוארטו ריקו) מדליית כסף: אנגליקה קרבר (גרמניה גרמניה) מדליית ארד: פטרה קביטובה (צ'כיה צ'כיה) מדליית זהב: יקטרינה מקארובה וילנה וסנינה (רוסיה רוסיה) מדליית זהב: אנדי מארי (בריטניה בריטניה) מדליית כסף: חואן מרטין דל פוטרו (ארגנטינה ארגנטינה) מדליית ארד: קיי נישיקורי (יפן יפן) מדליית זהב: רפאל נדאל ומרק לופז (ספרד ספרד) מדליית זהב: בת'אני מאטק-סנדס וג'ק סוק (ארצות הברית ארצות הברית) וירג'יניה תרשר (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה במדליית הזהב הראשונה שחולקה במשחקים האולימפיים, בירי מ-10 מטר מרובה אוויר. ערך מורחב – כדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) האלופה האולימפית נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים שזכתה 3 פעמים ברציפות במשחקים האולימפיים הודחה בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת שוודיה בכדורגל נשים לאחר 1-1 בסיום 90 הדקות ובסיום ההארכה ולאחר הפסד: 4-3 בפנדלים, סיימה במקום חמישי ובכך איבדה את תוארה. ערך מורחב – כדורסל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים זכתה בפעם השישית ברציפות במדליית הזהב, לאחר שניצחה את כל משחקיה בפער ממוצע של 37.3 נקודות. מדליית זהב: לורה לודוויג וקירה וולקנהורסט (גרמניה גרמניה) מדליית כסף: אגתה בדנרצ'וק וברברה שיישס (ברזיל ברזיל) מדליית ארד: אפריל רוס וקרי וולש ג'נינגס (ארצות הברית ארצות הברית) מדליית זהב: אליסון סרוטי וברונו אוסקר שמידט (ברזיל ברזיל) מדליית כסף: דנילה לופו ופאולו ניקולאי (איטליה איטליה) מדליית ארד: אלכסנדר בראואר ורוברט מאוסן (הולנד הולנד) ערך מורחב – קפיצה למים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) התחרויות התקיימו במרכז ספורט המים מריה לנק השוכן בבארה דה טיז'וקה, ריו דה ז'ניירו. התחרויות התקיימו בארבע קטגוריות: קפיצות ממקפצה בגובה 3 מטרים, קפיצות סינכרוניות ממקפצה בגובה 3 מטרים, קפיצות מפלטפורמה בגובה 10 מטרים וקפיצות סינכרוניות מפלטפורמה בגובה 10 מטרים. בכל קטגוריה התקיימו תחרויות נפרדות לגברים ולנשים, סה"כ התקיימו שמונה תחרויות שונות. סין הובילה ברוב התחרויות וקטפה 7 מתוך 8 מדליות הזהב. במהלך היום השלישי לתחרויות הפכו מי הבריכה לירוקים. בתחילה טענו המארגנים כי מדובר באצות שגדלו במים עקב תנאי החום והחוסר ברוח בבריכה. ההסבר לא הניח את הדעת, שכן המים בבריכה הסמוכה בה נערכו משחקי הכדורמים נותרו כחולים. לבסוף הודו המארגנים כי השינוי בצבע נבע מכך שלבריכה נשפכו 160 ליטר של מימן על-חמצני. לאחר מכן נשאבו המים והוחלפו במים חדשים. בתחרות המוקדמות בחץ וקשת נקבע שיא עולם חדש, שיא העולם הראשון באולימפיאדה על ידי קים וו-ג'ין (קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית). זהרא נמאטי עשתה היסטוריה על ידי הבטחת השתתפותה גם במשחקים האולימפיים וגם במשחקים הפראלימפיים בקיץ 2016. ערך מורחב – שחייה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) 7 שיאי עולם חדשים נקבעו בתחרויות השחייה, 5 לנשים ו-2 לגברים. נוסף לכך, נקבעו 13 שיאים אולימפיים חדשים, 10 לנשים ו-3 לגברים. קייטי לדקי (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה ב-5 מדליות: 3 מדליות זהב אישיות, מדליית זהב ומדליית כסף במשחי השליחות. נוסף לכך היא קבעה שני שיאי עולם חדשים. קטינקה הוסו (הונגריה הונגריה), זכתה ב-3 מדליות זהב אישיות וקבעה שיא עולם חדש. מייקל פלפס (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-6 מדליות, מהן 5 מדליות זהב ובכך צבר 28 מדליות אולימפיות, מהן 23 מדליות זהב. סכום זכיות זה גדול משל כל ספורטאי אחר בהיסטוריה. הוא זכה 4 פעמים ברציפות במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, הישג היסטורי והוא השחיין (גבר) הראשון שייצג את ארצות הברית בחמש אולימפיאדות רצופות. ראיין מרפי (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשלוש מדליות זהב ששתיים מהן אישיות במשחי הגב ואחת במשחה השליחים המעורב שבו שבר את שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב. במהלך המשחקים האולימפיים הפכו לפתע המים בבריכת השחייה שבמרכז ספורט המים מריה לנק שבה נערכו תחרויות הקפיצה למים לצבע ירוק בוהק. יום למחרת גם המים בבריכה הסמוכה, שבה נערכו משחקי כדורמים והשחייה הצורנית הפכו ירוקים. לאחר בדיקה, המארגנים הודיעו שהסיבה לשינוי בצבע המים הן בשל טעות באחד מהחומרים שעובד הבריכה השתמש בהם. ביום לפני האחרון של תחרויות השחייה, השחייניות שהיו אמורות להשתתף במשחה חצי הגמר ל-50 מטר חופשי לא הגיעו לבריכה משום שהאוטובוס שהסיע אותן הוביל אותן לאצטדיון המרכזי, מה שהוביל לעיכוב של יותר מחצי שעה בתוכנית התחרויות. במהלך האולימפיאדה השחיין ראיין לוכטה דיווח במסיבת עיתונאים כי הוא נשדד באיומי נשק. דיווחים על אירועים כאלו היו נפוצים ולכן הדיווח התקבל כאמין. עם זאת, משטרת ריו החלה לחשוד כשראתה את השחיינים עם השעונים על ידיהם והחלה לחקור את האירוע. בעקבות החקירה התברר כי ראיין וחברו ג'ימי פייגן בדו מליבם את דבר השוד ולמעשה היו מעורבים באירוע ונדליזם בשירותי תחנת דלק. בתחרות הקפיצה במוט הקהל הברזילאי עודד את קופץ המוט טיאגו דה סילבה אך באופן חריג שרק בוז לקופץ המוט הצרפתי רנו לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו. לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים, התקיים טקס רשמי של הוועד האולימפי הבינלאומי לזכר חללי מינכן בו השתתף נשיא הוועד, תומאס באך. מאידך, בוועד הבינלאומי נמנעו מסיקור רשמי של האירוע. בנוסף לחללים, צוינו שוטר גרמני שנהרג בניסיון החילוץ, שני הרוגי הפיגוע באולימפיאדת אטלנטה (אחת נרצחה מהמטען ואחר נפטר מהתקף לב לאחר שהגיע למקום) וגולש מזחלות גיאורגי שנהרג בתאונת אימונים באולימפיאדת ונקובר. בין המשתתפים בטקס-נציגי המשפחות, המשלחת הישראלית לאולימפיאדה, ז'אק רוג וסרגיי בובקה. בפעם הראשונה מאז החלו לשדר את האולימפיאדה בישראל, רשות השידור לא שידרה את האולימפיאדה לאחר שהפסידה במכרז שנערך לקבוצת RGE, שהעבירה את זכויות השידור לערוץ הספורט. שמאז היא זכיינית השידור של המשחקים. השיר הרשמי של אולימפיאדת ריו 2016 הוא השיר "Rise" של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) אתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (באנגלית) אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית אינסטגרם אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, סרטונים בערוץ היוטיוב כריסטופר קלארי, עזבו את המונדיאל, מה יהיה עם האולימפיאדה?, באתר הארץ, 15 באפריל 2014 השיר הרשמי של האולימפיאדה: "Rise", בביצוע קייטי פרי, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב סרטון האולימפיאדה התדמיתי המקורי - בעת התמודדות ברזיל על אירוח המשחקים, עוד ב-2008 שתי הפעמים הקודמות היו באוסטרליה: אולימפיאדת סידני ואולימפיאדת מלבורן "Past Bid Results". GamesBids.com. נבדק ב-31 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערן רותם, על האתגר הכפול של ריו 2016 - דרך הלוגו, באתר Allmarketing - הכל שיווק, ‏28 ביולי 2016 150 מומחים: לבטל את האולימפיאדה בגלל הזיקה, באתר ynet, 28 במאי 2016 האו"ם: "אין הצדקה" לביטול האולימפיאדה בגלל נגיף זיקה, באתר וואלה, 28 במאי 2016 לפני האולימפיאדה: מצב חירום כלכלי הוכרז בריו, באתר ynet, 18 ביוני 2016 מתכוננים לריו: הלפיד האולימפי הודלק ביוון, באתר ONE‏, 21 באפריל 2016 הטבלה מעודכנת נכון ל-21 באוגוסט 2016 בשעה 23:41 לפי שעון ישראל, על פי האתר הרשמי של האולימפיאדה. רוכבת הולנדית התרסקה, הישג מדהים לבאזילה, באתר ONE‏, 7 באוגוסט 2016 אורן אהרוני, ההרחקה נשארה בעינה: רוסיה כרגע מחוץ לתחרויות האתלטיקה בריו, באתר ynet, 17 ביוני 2016 אמיר ענבר, הוועד האולימפי הבינלאומי החליט לא להשעות את רוסיה מאולימפיאדת ריו באופן גורף, באתר הארץ, 24 ביולי 2016 אורן אהרוני, התרגיל שלא נגמר: הכירו את המתעמלת המבוגרת ביותר, באתר ynet, 7 באוגוסט 2016 סמיר אי סעיד שבר את רגלו אז מה הפך את המים בבריכות בריו לירוקים?, באתר כלכליסט, 15 באוגוסט 2016 אורן אהרוני, שיא עולם ראשון באולימפיאדת ריו, באתר ynet, 5 באוגוסט 2016 שירות כלכליסט, המים בבריכה האולימפית נהפכו לירוקים ואף אחד לא יודע למה, באתר כלכליסט, 10 באוגוסט 2016 James Gordon, Swimming semifinals are delayed by more than half an hour after bus takes some of the athletes to the TRACK stadium instead Daily Mail, 13 August 2016 (באנגלית) שערוריית השחיין ראיין לוכטה שבדה שוד מזוין: "שקרן, פחדן, האמריקני המכוער", באתר ynet, 19 באוגוסט 2016 לאבילני השווה את הקהל הברזילאי לקהל הנאצי, באתר ONE‏, 16 באוגוסט 2016 רנו לאבילני: "החזקתי את הדמעות בפנים עד שלא יכולתי עוד", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016 יניב טוכמן, יניב טוכמן, ריו‏, הוועד האולימפי ערך טקס רשמי לזכר חללי מינכן: "התקפה נפשעת", באתר וואלה, 3 באוגוסט 2016 יניב טוכמן, יניב טוכמן, ריו‏, חדשות ריו: שישייה לנבחרת הנשים של גרמניה, ניצחון לארה"ב, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2016 ריו 2016 לראשונה: קורבנות מינכן 72' צוינו בטקס אולימפי, ערוץ הספורט, 3 באוגוסט 2016 היסטוריה: אולימפיאדת ריו 2016 תשודר בערוץ הספורט, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2012