laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפלגת המרכז הליברלי

המרכז הליברלי הייתה מפלגת מרכז ליברלית שהוקמה בתחילת 1986 על ידי גורמים יוניים יחסית מהמפלגה הליברלית הישראלית שביקשו לנתק את הקשר עם תנועת החרות. המפלגה הייתה חלק מרשימת "המרכז שינוי" בבחירות לכנסת ה-12, אך ללא נציג במקום ריאלי. בשנות ה-70 וה-80 התגבשו שתי סיעות גדולות בכנסת: הליכוד והמערך. גורמים שונים דברו על הקמת גוש מרכזי חילוני, אך כל הניסיונות להקים גוש כזה כשלו. התנועה הדמוקרטית לשינוי אמנם זכתה ל-15 מנדטים בבחירות לכנסת התשיעית, אך היא התפוררה במהירות. במחצית הראשונה של שנות ה-80, המפלגה הליברלית הישראלית הייתה מסוכסכת מבפנים ונחשבה בציבור הישראלי לסרח עודף בתוך הליכוד אשר חבריו נכנסים לכנסת על חשבון הפופולריות של חרות. בשנת 1985 התקיימו שיחות בליכוד על איחוד מלא של חרות והמפלגה הליברלית למפלגה אחת. גורמים יוניים יחסית במפלגה הליברלית לא היו מרוצים מהיבלעות בתוך הליכוד, שבה חרות הייתה גורם דומיננטי, והחליטו בסוף 1985 להקים את "המרכז הליברלי", בתקווה שהוא יתפוס את המקום של גוש מרכז חילוני בכנסת. המפלגה הוכרזה רשמית בינואר 1986, ובראשה עמדו שלמה להט, יצחק ברמן, אריה דולצ'ין, יחזקאל הרמלך, יחזקאל פלומין, יצחק כספי, אלי הללי, ראש עיריית דימונה, דרור זייגרמן וישראל סחרוב. זמן קצר לאחר הקמת המפלגה מונה יוסף לפיד למזכ"לה ושלמה אהרונסון ויצחק יצחקי הצטרפו למפלגה. במאי 1986 קיימה המפלגה את ועידת הייסוד שלה. אנשי המפלגה ביקשו ליצור חזית רחבה לריצה משותפת יחד עם ליברלים עצמאיים, מפלגת שינוי ואומץ, ובתחילה דיברו על כך שהם יובילו את הרשימה המשותפת. אולם הסקרים לא היטיבו עם המפלגה. לטענת אנשי המפלגה היה זה בגלל תקדים התנועה הדמוקרטית לשינוי. סכסוכים בין חלקי המפלגה נתגלעו כבר בוועידת הייסוד. בספטמבר 1986 הודיע שלמה להט, שהיה אמור לעמוד בראש הרשימה לכנסת, על פרישה מראשות הרשימה. בתחילת 1987 פרש יוסף לפיד מפעילות במפלגה. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה הוקמה רשימה משותפת בהובלת שינוי ובהשתתפות הליברלים העצמאיים והמרכז הליברלי, כאשר הנציג הבכיר של המרכז הליברלי ממוקם במקום השביעי והלא ריאלי. בבחירות זכתה הרשימה בשני מנדטים בלבד, שניהם אנשי שינוי. הנקודות המרכזיות במצע המפלגה היו: חוץ וביטחון לעם ישראל הזכות על ארץ ישראל בגבולותיה ההיסטוריים שירושלים השלמה היא בירתה הנצחית עיצובה של מדינת ישראל כמדינה יהודית וקביעת גבולות השלום בהתאם לכך ועל פי שיקולי ביטחון בתקופת המעבר יקום ביו"ש ובחבל עזה משטר של אוטונומיה לא תוקם מדינה נוספת בין ישראל וירדן חברה משטר נשיאותי עדיפות עליונה למניעת ירידה ולמלחמה בפשיעה הגואה חופש מלא לבני כל הדתות מעמד שווה לכל הזרמים ביהדות כלכלה הגבלת תקציב המדינה ליכולת המשק קשר בין שכר לתפוקה עידוד יוזמה פרטית והפרטה חיזוק התשתית הכלכלית של עיירות הפיתוח סבסוד למעוטי יכולת בלבד הורדת נטל המס יוחנן בדר, למי דרוש איחוד הליכוד?, מעריב, 24 בדצמבר 1985 אבי בטלהיים, אנו לא חבורת הרפתקנים ולא בוגדים - אומרים הפורשים מהליברלים, מעריב, 16 בינואר 1986 אבי בטלהיים, חבלי לידה, מעריב, 21 במאי 1986 הנינג'ה הישראלי, מעריב, 4 באפריל 1986 אבי בטלהיים, מפולת ד"ש מלווה אותנו כצל, מעריב, 16 במאי 1986 אבי בטלהיים, השיער הלבן בלט ב"הבימה" שם הוכרזה מפלגה ליברלית חדשה, מעריב, 19 במאי 1986 אבי בטלהיים, אישים במרכז הליברלי לאנשי שינוי, מעריב, 18 במאי 1986 הסערות בחרות לא שינו המפה הפוליטית, מעריב, 4 באפריל 1986 עלייה קלה למערך, מעריב, 2 בנובמבר 1986 יצחק בן חורין ומנחם רהט, צ'יץ: התפטרתי כי לא הצלחתי, מעריב, 29 בספטמבר 1986 המרכז הליברלי, מעריב, 13 בפברואר 1986
נשיא אפגניסטן

נשיא אפגניסטן הוא משרת ראש המדינה במשטר הרפובליקני של אפגניסטן בשנים 1973–1978, 1996-1987 ושוב החל משנת 2001. הרפובליקה הוכרזה לראשונה אחרי הדחת המונרכיה בשנת 1973. בין השנים 1973–1978 שלט ברפובליקה של אפגניסטן הנשיא מוחמד דאוד ח'אן, עד להרצחו בידי פעילי המפלגה הקומוניסטית של אפגניסטן ב-27 באפריל 1978. אחרי 1978 הרפובליקה הפכה את שמה ל"רפובליקה דמוקרטית" והיא נשלטה על ידי משטר בעל אפיונים קומוניסטים שידע מספר הפיכות עקובות בדם. בשנים 1978–1987 משרת ראש המדינה נקראה "יושב ראש המועצה המהפכנית". ב-1 במאי 1978 מונה נור מוחמד טרקי לנשיא המדינה. הוא כיהן עד 14 בספטמבר 1979, כשנרצח בידי שותפו לשלטון - חפיזאללה אמין. אמין נהרג לאחר מכן על ידי חיילי הצבא הסובייטי ב-27 בדצמבר 1979, ובמקומו מונה בבראק קרמאל סגן ראש הממשלה לשעבר ושגריר אפגניסטן בצ'כוסלובקיה באותה עת. ההתערבות הצבאית הסובייטית גרמה לפריצת מלחמה, בין כוחות ברית המועצות והמוג'אהדין שנתמכו בידי ארצות הברית, פקיסטן השכנה ועוד. קרמאל הוחלף במוחמד נג'יבאללה ב-4 במאי 1986 השליט הקומוניסטי נג'יבאללה חידש את התואר "נשיא אפגניסטן" וקיצר את שם המדינה שוב ל"רפובליקה של אפגניסטן". במהלך מלחמת האזרחים ב-1982 ועד 2001 חלה התערערות נוספת בשלטון המרכזי של המדינה. שלטונו של נג'יבוללה החזיק מעמד אף לאחר עזיבת הכוחות הסובייטים, אך הוחלף ב-16 באפריל 1992, ואת מקומו תפס לימים ספורים עבדול רחים חאטיף, ב-28 באפריל כוחות האופוזיציה האסלאמית בראשות הקמטיאר ורבאני כבשו את השלטון, וחאטיף גלה להולנד. בשנים 1992–1996 אפגניסטן נשאה את השם "המדינה האסלאמית של אפגניסטן" אך המשטר נשאר רפובליקני. בשנת 1996 כוחות הטליבן השתלטו על המדינה שהפכה מרפובליקה ל"אמירות אסלאמית". בראש המדינה עמד אמיר המאמינים ויושב ראש המועצה העליונה של הטליבן, מוחמד עומר. ב-2001, לאחר פלישת ארצות הברית לאפגניסטן נוסד ממשל אפגני זמני בראשות הנשיא בורהנודין רבאני ואחר כך בראשות הנשיא חאמיד כרזאי. ב-9 באוקטובר 2004 נערכו בחירות דמוקרטיות לראשונה במדינה, כשהנשיא המכהן כרזאי זכה בהן ברוב של 55.4 אחוזים מהקולות. החל משנת 2001 הרפובליקה קיבלה את השם "הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן". כראזי נבחר לקדנציה שנייה ב-20 באוגוסט 2009 ברוב של 49.67 אחוזים מהקולות. החוקה האפגנית הגבילה את מספר הקדנציות לשתיים, כך שבבחירות שהתקיימו ב-5 באפריל 2014 לא היה באפשרותו של הנשיא המכהן כרזאי להתמודד. המתמודדים הבולטים היו אשרף גאני אחמדזאי, שכיהן פעם בעבר כשר האוצר בממשלת כראזי, ושר החוץ לשעבר עבדאללה עבדאללה. תוצאות הבחירות שהתקיימו בסיבוב שני ביוני 2014 התפרסמו באופן רשמי ב-17 ביולי 2014 ואישרו את ניצחונו של אשרף גאני והחל מ-29 בספטמבר 2014 כיהן כנשיא אשרף גאני אחמדזאי. באוגוסט 2021 גלה מאפגניסטן והפך לנשיא הגולה. חותם המלך האפגני, 1931–1973. חותם הנשיא האפגני, 2004–2013. חותם הנשיא האפגני, 2013–2021. מדיה וקבצים בנושא נשיא אפגניסטן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא אפגניסטן שם המשרה הרשמי — יו"ר המועצה המהפכנית. כיו"ר נשיאות המועצה הצבאית המהפכנית. הודח והוא להורג בהוראת חפיזוללה אמין. מונה במסגרת הסכם פשרה. יו"ר המועצה הזמנית עד נובמבר 1987. התפטר. כנשיא זמני. כיו"ר המינהל הזמני של אפגניסטן. אמיר. כיו"ר המועצה העליונה וסגן מנהיג הטליבאן. ממלא מקום יו"ר המועצה העליונה. הנשיא הדמוקרטי הנבחר הראשון.
גאיה קורן

גאיה קורן (נולדה ב-28 במרץ 1969) היא עיתונאית ישראלית, מחברת הספר "אני מלכה גרושה באושר", מרצה להעצמה נשית, מנחת סדנאות "אני מלכה" ומטפלת בשיטת NLP. את כתיבתה העיתונאית החלה בשנת 1985 ככתבת צעירה ב"מעריב לנוער". המשיכה בכתיבה לשבועון לנוער "ראש 1" ובעריכת כתבי עת שונים. החל משנת 1992 נמנית עם בכירי העיתונאים במוספי "ידיעות אחרונות" וכותבת טורי דעה לצד כתבות מגזין לעיתון, בין השאר במוספים "7 ימים" ו"זמנים בריאים". בראשית שנות ה-90 שודר בערוץ 2 הסרט התיעודי "רציתי להגיד לך". בסרט, שהיה הראשון מסוגו, הנציחה קורן את זכרו של רס"ן ערן אלכאווי, קצין צנחנים ובן זוגה, שנהרג במהלך שירותו הצבאי בהיתקלות עם אנשי חזבאללה. הסרט מתמקד בניגוד החריף שבין הנפש העדינה של צעיר רגיש המפגין אהבה ורכות יוצאת דופן, לבין דמות הקצין הקשוח והנערץ שזוכה לימים באות הצטיינות. בין חשיפותיה העיתונאיות נמנה סיפור ההשתמטות מצה"ל של הדוגמנית והשחקנית בר רפאלי, שנישאה באוקטובר 2003 בנישואים פיקטיביים לארי ויינשטיין, ידיד של הוריה, מספר ימים לפני מועד גיוסה לצה"ל. בשנת 2012 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "בואו לאכול איתי" וניצחה בשבוע בו השתתפה. בהמשך, היא השתתפה בשבוע נוסף בעונה השנייה של התוכנית. בדצמבר 2012 חשפה חשד להטעיית הציבור בעקבות סרטון מטעם "שידורי קשת" לאירוע ההתרמה "יום טוב" – שבו הוצג ילד שזקוק לתרומה כספית, לכאורה, כשלמעשה היה מדובר בילד שחקן, בן למשפחה אמידה. בעקבות הפרסום הודתה " שידורי קשת" בעובדות החשיפה ואף התנצלה. בחודש יוני 2014 פורסמה במוסף "7 ימים" כתבה פרי עטה על תופעת הקשרים הרומנטיים שמחוץ למסגרת הנישואין, ובה תיעדה כוונות לניאופים בחסות אתרי היכרויות ברשת האינטרנט. פרסום היומן זכה לתהודה תקשורתית ועורר תגובות רבות. בין השאר הגישה קורן את התוכנית "המסגננים" בערוץ האופנה הישראלי, וכן הגישה מספר פינות לייף סטייל בתוכניות הבוקר לצד פינות צרכנות בתוכנית הטלוויזיה "אודטה". בהיעדרותה של טלי מורנו הגישה את חדשות הבוקר לצדו של חיים אתגר בערוץ 10. קורן זכתה לכינוי 'גורו הגרושות' בזכות רב המכר שכתבה, 'אני מלכה גרושה באושר', שמהווה מדריך מפורט ויומן חושפני המתאר את חייה של אשה גרושה בישראל. בין השאר מעבירה קורן את ההרצאה "אני מלכה" וכן הרצאות בנושאי זוגיות וצמיחה ממשבר. היא מטפלת בשיטת NLP ובעלת טור אישי ומקצועי באינטרנט. קורן היא בעלת תואר אקדמי בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. היא התחתנה בשנת 1995, וכיום היא גרושה ואם לשניים. בשנת 2017 יצא לאור במימון המונים, חלקו בהוצאת סטימצקי ספרה "אני מלכה גרושה באושר". אתר האינטרנט הרשמי של גאיה קורן הסרט "רציתי להגיד לך" תחיה ברק, חופה ומזמוזים: ריאיון עם העיתונאית גאיה קורן, באתר את, 24 בנובמבר 2015 סמדר שיר, גירושים פלוס, באתר "ידיעות אחרונות", 5 בספטמבר 2017 צליל אברהם, "אני מלכה גרושה באושר": מדריך המאשש מיתוסים סקסיסטיים על גרושות, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2017 גאיה קורן, בר רפאלי מדגמנת: חתונה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2003 גאיה קורן, ל"ילד העני" יש קולנוע ביתי, באתר ynet, 23 בדצמבר 2002 דוד אברהם‏, גאיה קורן מצטרפת לערוץ האופנה הישראלי, באתר וואלה, 30 בינואר 2012 ערוץ האופנה הישראלי, המסגננים - 11, באתר Xnet‏, 3 באוקטובר 2012 אני מלכה, באתר של גאיה קורן
Technical Ecstasy

Technical Ecstasy הוא אלבומה השביעי של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת' שיצא לאור בספטמבר 1976. לאחר הקשיים שליוו את יצירת אלבומה הקודם Sabotage, בעקבות מאבקים משפטיים עם מנהלם לשעבר, החלה הלהקה להקליט חומרים חדשים באולפני "Criteria Studios" שבמיאמי. ההקלטות לוו בחילוקי דעות קשים בין חברי הלהקה; חילוקי דעות שהובילו בסופו של דבר לעזיבתו של אוזי אוסבורן ולהצטרפותו של הסולן רוני ג'יימס דיו באלבום Heaven and Hell ב-1980. סגנונו המוזיקלי של האלבום שונה מעבודתה הקודמת של הלהקה, והסגנון האפל והכבד, סגנון שהפך לסימן המסחרי שלה, כמעט ולא נראה באלבום. במקומו ניכרים השפעות של רוק מתקדם ורוק פסיכדלי. בדומה לאלבומיה הקודמים של הלהקה, גם באלבום זה נעשה שימוש בסינתיסייזר. השיר "It's Alright" הולחן והושר על ידי מתופף הלהקה ביל וורד. נושאי האלבום עוסקים באלימות, זהות, זנות, ועוד. עטיפת האלבום נוצרה על ידי קבוצת המעצבים הבריטית היפנוסיס, ומציגה שני רובוטים מקיימים יחסי מין על מדרגות נעות. "Technical Ecstasy" זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום ה-51 בבילבורד. בשנת 1997, קיבל אלבום זהב. בניגוד להצלחת האלבום במכירות, מבקרי המוזיקה לא אהבו את התוצאה ולמרות הרעננות בסגנון, ספג האלבום ביקורות שליליות רבות ונחל אכזבה בקרב המעריצים. ניסיונה של הלהקה למתוח את גבולות הסגנון המוכר והמוצלח שלה, התברר ככישלון. אתר Allmusic העניק לאלבום 2 כוכבים מתוך 5. אתר Sputnikmusic התייחס לשירתו של אוסבורן וכתב כי "הביצוע הקולי של אוסבורן לא ממש תורם לאלבום... זה נראה שהוא אפילו לא מנסה להתאמץ", והעניק לאלבום ממוצע של 2.5 כוכבים. כל השירים נכתבו על ידי חברי להקת בלאק סבאת', מלבד השיר "It's Alright" שנכתב על ידי ביל וורד אוזי אוסבורן - שירה טוני איומי - גיטרה גיזר באטלר - גיטרה בס ביל וורד - תופים, שירה בשיר "It's Alright" מידע על האלבום Technical Ecstasy באתר MusicBrainz מידע על האלבום Technical Ecstasy באתר AllMusic האלבום Technical Ecstasy באתר Discogs ביקורת על האלבום, בבלוג "הבוטיק של ליהיא" ביקורת על האלבום, באתר Sputnikmusic ‏ "The Artwork", באתר "BLACK SABBATH" ביקורת וסיקור על האלבום, באתר Allmusic רשימת הדירוג של אלבומי "בלאק סאבאת'", באתר הרולינג סטון ביקורת על האלבום, באתר הSputnikmusic מידע על האלבום, באתר Allmusic מידע על האלבום, באתר איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי ביקרות על האלבום, באתר Allmusic ביקורת על האלבום, באתר Sputnikmusic
רמת יששכר

רמת יששכר היא רמה בזלתית במזרח הגליל התחתון, המשתרעת בין נחל תבור בצפון לעמק חרוד בדרום, ובין גבעת המורה במערב לבקעת הירדן במזרח. במזרח הרמה שוכן המבצר הצלבני בגן הלאומי כוכב הירדן, ובמרכזה עובר נחל יששכר. שטחה של רמת יששכר הוא כ-115 קמ"ר. הרמה נקראת על-שם שבט יששכר, שנחלתו הייתה בחבל ארץ זה, על פי התיאור המקראי של התנחלות השבטים. באזור חיה אוכלוסייה צפופה של צבי ארץ-ישראלי, וריכוז גבוה של שיטה מלבינה (בעיקר במורדות המזרחיים). צבי גל, רמת יששכר: התיישבות קדומה באזור שוליים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980. מדיה וקבצים בנושא רמת יששכר בוויקישיתוף לעיתים ברבים: רמות יששכר, עקב החלוקה לרמות נפרדות: רמת כוכב, רמת (או: שלוחת) צבאים ורמת תבור, כשנחל יששכר מפריד בין רמת כוכב לרמת צבאים. צבי גל, רמת יששכר: התיישבות קדומה באזור שוליים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980, עמ' 12. אלי אשכנזי, קהילת הצבאים בארץ נמצאת במגמת ירידה, במיוחד ברמת הגולן, באתר הארץ, 27 בינואר 2011 "ארץ הגליל", אבשלום שחר באתר נופים ותרבויות ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תותח סער

תותח סער הוא תותח או הוביצר המורכב על שלדה או מרכב ממונע, שנועד לשימוש במהלך הקרב, לסיוע חיל רגלים או לתקיפת יעדים מבוצרים. המונח הוא תרגום המינוח הגרמני "Sturmgeschütz", שהוטבע עבור מכשירים מסוג זה שיוצרו לראשונה בידי גרמניה הנאצית בשנת שנות השלושים של המאה ה-20. הצורך בתותחי-סער עלה כבר במלחמת העולם הראשונה, כאשר במהלך הסתערויות חיל רגלים התגלה שלא הייתה לו יכולת לתקוף ביצורים. התותחים של אותם ימים היו מיושנים וכבדים ולא הצליחו להדביק את הקצב בו התקדמו חיילי הרגלים. ב-1935 הציע הגנרל הגרמני אריך פון מאנשטיין ללודוויג בק ליצור "חיל תותחנים מסתער" על מנת לסייע לחיל הרגלים. ב-15 ביוני 1936 הוטל על דיימלר בנץ AG להכין רק"ם בעל תותח 75 מ"מ קצר קנה. הרכב יוצר ונעשה בו שימוש בשלדה של פאנצר סימן 3. שמו של התותח נקרא "שטוג 3" (קיצור ל-Sturmgeschütz, תותח סער). לא היה ידוע בתחילה לאיזה חיל בוורמאכט יסופח כלי הרכב החדש. התברר כי לחיל השריון, שהוא החיל הטבעי לקבל רכב זה, היו קשיים תקציביים לקבל גדודי שטוגים ולכן השטוג הופנה לחיל התותחנים. השטוגים שירתו בגדודים, שם קיימו את התפקיד הנועד להם כ"חיל תותחנים מסתער". מאוחר יותר הושם דגש על לחימה נגד שריון שהגרמנים נתקלו בה והשטוג שימש גם כמשחית טנקים. שטוג סימן 4 (StuG IV) נכנס לייצור בסוף 1943 תחילת 1944. ההבדל בינו לבין השטוג סימן 3 הוא השימוש בשילדת פאנצר סימן 4 במקום פאנצר סימן 3. בין הבולטים שבתותחי הסער ניתן למנות את: השטוג סימן 3 וסימן 4 ששימשו את הוורמאכט במלחמת העולם השנייה, הן כתותחי סער והן כמשחיתי טנקים ה-SU-76,‏ SU-122 ו-SU-152 ששימשו את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה ה-ISU-152 ששימש את הצבא האדום במלחמת העולם השנייה ולאחריה, ואף בצבאות נוספים כמו צבא מצרים במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים מדיה וקבצים בנושא תותח סער בוויקישיתוף
לודוויג אשוף

קארל אלברט לודוויג אשוף (בגרמנית: Karl Albert Ludwig Aschoff‏; 10 בינואר 1866 – 24 ביוני 1942) היה רופא פתולוג גרמני, אחד הפתולוגים המשפיעים ביותר במאה ה-20. אשוף נולד בברלין שבפרוסיה. הוא למד רפואה באוניברסיטת בון, באוניברסיטת שטרסבורג ובאוניברסיטת וירצבורג. לאחר תקופת הביליטציה, מונה לפרופסור לפתולוגיה באוניברסיטת גטינגן בשנת 1901. בשנת 1903 עבר לאוניברסיטת מרבורג, שם עמד בראש המחלקה לאנטומיה פתולוגית. בשנת 1906 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פרייבורג, ושם נשאר עד מותו. אשוף התעניין בפתולוגיה ובפתופיזיולוגיה של הלב. הוא גילה קשרירים בשריר הלב אשר מופיעים בעת קדחת שיגרונית, והם נקראו על שמו – גופיפי אשוף. יחד עם תלמידו, סונאו טווארה, גילה ותיאר את הקשר העלייתי-חדרי. מחקרו הפתולוגי כלל גם סוגיות של הבדלים בין גזעים. הענף שהמציא, "הפתולוגיה של המבנה הגופני" (constitutional pathology), היה לענף מחקר מיוחד בקרב הרופאים הנאצים ונקרא בשם "פתולוגיה צבאית". בשנות השלטון הנאצי העניק לו אדולף היטלר את מדליית גתה לאמנות ומדעים (אנ') ואת מגן הנשר של הרייך הגרמני (אנ'). בנו, יורגן אשוף, היה לאחד ממייסדי תחום הכרונוביולוגיה. אשוף קבור בבית קברות פרוטסטנטי בקרויצברג שבברלין. מדיה וקבצים בנושא לודוויג אשוף בוויקישיתוף לודוויג אשוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרטין קרמר

מרטין סת' קרמר (באנגלית: Martin Seth Kramer; נולד ב-9 בספטמבר 1954) הוא חוקר אמריקאי-ישראלי של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. תחום התמחותו הוא אסלאם ופוליטיקה ערבית. קרמר, יליד וושינגטון, החל את לימודי התואר הראשון בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, וסיים אותו באוניברסיטת פרינסטון בהצטיינות יתרה בשנת 1975. הוא למד לתואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה, וכמו כן הוא בעל דוקטורט בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת פרינסטון (1982). עמד בראש מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה בשנים 1995–2001, והיה הנשיא הראשון של המרכז האקדמי שלם בירושלים. הוא לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת ברנדייס, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת ג'ונס הופקינס. מחאה ומהפכה באסלאם השיעי הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב תשמ"ו. פדלאללה: המצפן של חזבאללה הוצאת מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה, תל אביב תשנ"ח. מדיה וקבצים בנושא מרטין קרמר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מרטין קרמר ד"ר מרטין קרמר באתר המרכז האקדמי שלם קורות חייו של מרטין קרמר באתר המרכז האקדמי שלם מרטין קרמר, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גופיף אשוף

גופיף אשוף הוא קשריר המתפתח ברקמת הלב בעת קדחת שיגרונית כתוצאה מדלקת בשריר הלב. גופיפי אשוף נתגלו באופן בלתי תלוי על ידי לודוויג אשוף בשנת 1904, ושנה לאחר מכן על ידי פאול רודולף גייפל. הקשרירים הם ביטוי לדלקת ברקמת החיבור והמשתית של הלב. צורתם עגולה או דמוית כישור וגודלם מגיע לכ-1–2 מ"מ, כך שניתן לעיתים לראותם בעין בלתי מזוינת. הם נמצאים בעיקר בקרבת כלי דם קטנים בשריר הלב ופנים הלב, ולפעמים גם במסב הלב ואף בגלימה החיצונית של אבי העורקים העולה. במבט היסטולוגי, גופיפי אשוף אשר התפתחו במלואם הם מבנים גרנולומטוטיים המכילים שינויים פיבריניים, הסננה לימופציטרית, לעיתים תאי פלזמה ומקרופאגים לא תקינים הסובבים את המרכזים הנקרוטיים. מקרופגים אלה יכולים להתאחות לתאי ענק, בעוד אחרים יכולים להפוך לתאי אניצ'קוב, או "תאי זחל", כפי שהם נקראים בשל מראה הכרומטין בהם. גופיפי אשוף מתפתחים בשלושה שלבים, ובעת התבוננות בדגימה היסטולוגית כל אחד מן השלבים יכול להופיע. השלב הראשון הוא שלב תפליטי או ניווני, אשר ניכר עד לשבוע הרביעי של מחלת הקדחת השיגרונית, ומתאפיין בבצקת של רקמת החיבור ועלייה במוקופוליסכריד חומצי בחומר היסוד. הדבר מביא להיפרדות של הקולגן אשר נראה בצביעה נראה כפיברין. בשלב השני, השלב השגשוגי או הגרעינומתי, שמתרחש 4–13 שבועות מתחילת המחלה, והוא השלב הפתוגנומוני למחלה, השינויים הפיברינואידיים מוחלפים בהסננה של לימפוציטים T, תאי פלזמה, נויטרופילים ותאים היסטיוציטיים אופייניים ללב הנקראים תאי אניצ'קוב בשולי הנגע. השלב השלישי, שלב הפיברוזיס, הוא שלב הריפוי, לאחר 12–16 שבועות, ובו הקשריר הופך לעגול או דמוי כישור וגודלו 0.2×0.6 מ"מ. בחלוף הזמן הקשרירים הופכים פחות תאיים ותכולת הקולגן בהם עולה. לבסוף הרקמה מוחלפת ברקמה צלקתית הממוקמת בסמוך לכלי הדם. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אופני פני-פרת'ינג

אופני פני-פרת'ינג (Penny-farthing) היו מודל מוקדם של אופניים אשר יוצרו בעיקר באנגליה ובארצות הברית במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19. המאפיין הבולט בסוג אופניים זה היה שהגלגל הקדמי היה גדול למדי בעוד שהגלגל האחורי היה קטן במיוחד. מודל זה היה פופולרי במיוחד במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19. אופני הפני-פרת'ינג היו כלי הרכב הראשון שזכה לכינוי "אופניים". השם "פני-פרת'ינג" מתייחס לשמות המטבעות הבריטים פני ופרת'ינג - המטבע האחד גדול בהרבה מהשני. למרות שכיום מודל אופניים זה נודע בעיקר בשם "פני-פרת'ינג", ככל הנראה לא נעשה שימוש במונח זה בעת שהמודל היה בשיא הפופולריות - במהלך התקופה בה המודל היה בשיא הפופולריות הוא פשוט כונה "אופניים". במהלך 1870 הממציא האנגלי ג'יימס סטארלי (James Starley) החל לייצר דגם אופניים זה, אשר התבסס במידה רבה על דגם ה-boneshaker (מטלטל העצמות) הצרפתי. דגם האופניים החדשני של סטארלי הכיל גלגל קדמי גדול במיוחד (בקוטר של מקסימום 1.5 מטרים), אשר אפשר לרוכב לנסוע במהירויות גבוהות יותר מאופני ה-boneshaker. הדגם זכה להצלחה רבה עד לשנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר סוג האופניים הדומיננטי החל להיות אופני הבטיחות אשר הכילו שני גלגלים שווים ושרשרת הנעה. החסרונות העיקריים של אופני הפני-פרת'ינג היו הקושי לעלות ולרדת מהאופניים והסיכון להיות מעורבים בתאונות בשל המיקום הגבוה יחסית של מושב האופניים בעוד שרגלי הרוכבים לא הגיעו עד הקרקע. שני רוכבי אופני פני-פרת'ינג בלוס אנג'לס. צולם ב-1886. איור של אופני פני-פרת'ינג רוכבי אופני פני-פרת'ינג בציור מאת הנרי סנדהאם, 1887 מדיה וקבצים בנושא אופני פני-פרת'ינג בוויקישיתוף הסבר כיצד לעלות על אופני פני-פרת'ינג - פורסם באתר יוטיוב History Timeline of the Bicycle Herlihy, David V. (2004). Bicycle, The History. Yale University Press. pp. 155–250. ISBN 0-300-10418-9. Sheldon Brown's Bicycle Glossary Ha-Hi
סנגר

האם התכוונתם ל... אחמד סנג'ר – סולטאן סלג'וקי לארי סנגר – פילוסוף אמריקאי מרגרט סנגר – פעילה פמיניסטית אמריקאית פרדריק סנגר – ביוכימאי אנגלי, על שמו שיטת סנגר סינגר סנגור
דמודקס

דמודקס (שם מדעי: Demodex) היא סוג אקרית מיקרוסקופית טפילה החיה בתוך או ליד בלוטות חלב של זקיקי שיער ביונקים. מקור השם הוא מיוונית: שילוב של dēx (תולעת) ו-dēmos (שומן). ישנם כ-65 מינים ידועים של דמודקס. שני המינים הידועים שחיים על בני אדם הם דמודקס פוליקולרום (Demodex folliculorum) ודמודקס ברוויס (Demodex brevis), שניהם מכונים לעיתים קרובות "אקרית הפנים". מין אקרית נפוץ בכלבים מבויתים הוא דמודקס קאניס (Demodex canis). למעשה מושבות של אקריות נפוצות גם אצל אנשים וגם אצל כלבים, אם כי לרוב אין התופעה גורמת סימפטומים משמעותיים כלשהם. לעיתים יכולה מחלת עור להיגרם כתוצאה מהאקריות, או לגרום למחלת העפעפיים בלפריטיס. קרדית אבק הבית מדיה וקבצים בנושא דמודקס בוויקישיתוף דמודקס, באתר NCBI (באנגלית) דמודקס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דמודקס, באתר GBIF (באנגלית) נעם לויתן, מכון דוידסון, אושפיזין לא קרואים, באתר ynet, 3 באוקטובר 2020 מאור מואיגר‏, לא לבעלי לב חלש: אלו היצורים הכי דוחים שחיים לכם על הפנים, באתר וואלה, 9 במאי 2017 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
SugarCRM

SugarCRM היא חברת תוכנה הממוקמת בקופרטינו, בקליפורניה. החברה יצרה ומתחזקת את יישום הרשת Sugar או בכינויו הנפוץ: SugarCRM על שם החברה, וכן אתר ניהול קשרי לקוחות (CRM) אשר זמין גם כקוד פתוח וגם כקוד פתוח מסחרי (Commercial OSS). בפברואר 2014 הודיעה SugarCRM כי היא לא מתכוונת להוציא גרסאות עתידיות בקוד פתוח, אלא תציע תיקוני באגים בלבד. הפונקציונליות של היישום מכילה מערכות מידע לאוטומציה של מכירות (Sales Force Management System), שיווק, מערכות תמיכת לקוחות, מערכות שיתוף מידע, Mobile CRM ו-Social CRM. החברה מנהלת מספר אתרים, בהם: SugarCRM.com ,SugarForce.org ו-Sugar Exchange. תוכנת Vtiger CRM התפצלה מ-SugarCRM במטרה ליצור תוכנה לניהול קשרי לקוחות בה כל המרכיבים ברישיון קוד פתוח כולל תוספים שהיו בקוד סגור, כגון מחולל דוחות, סינכרון ל-Microsoft Outlook ו- Gmail, אינטגרציה עם מסמכי Microsoft Office ועוד. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא SugarCRM בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של SugarCRM (באנגלית) SugarCRM, ברשת החברתית אקס (טוויטר) SugarCRM, ברשת החברתית אינסטגרם vTiger launches open source CRM
קאפקום

קאפקום (ביפנית: 株式会社カプコン, באנגלית: Capcom) היא חברת פיתוח והפצת משחקי וידאו יפנית. החברה ידועה ביצירת זיכיונות מוצלחים ורבי-מכר כגון מגה מן, מונסטר האנטר, Devil May Cry, Resident Evil וסטריט פייטר. קאפקום נוסדה בשנת 1983, והפכה למפעל בינלאומי עם סניפים וחברות-בת באמריקה הצפונית, באירופה ובמזרח אסיה. קאפקום יצרה את זיכיון "סטריט פייטר" בשנת 1987. סדרה זו היא בין הסדרות הידועות ביותר בסוגת משחקי הלחימה, ומכרה למעלה מ-30 מיליון יחידות. באותה שנה יצרה החברה את סדרת "מגה מן". סדרה זו, שאף היא מכרה למעלה מ-30 מיליון יחידות, משמשת כזיכיון הדגל של קאפקום. החברה פיתחה את הכותר הראשון בסדרת האימה "Resident Evil" בשנת 1996. סדרה זו נחלה הצלחה רבה, ומכרה כמעט 50 מיליון יחידות. לאחר שעבדה על הכותר השלישי בסדרת "Resident Evil" החלה קאפקום לעבוד על המשחק הרביעי לקונסולת פלייסטיישן 2. משחק זה היה שונה מאוד מקודמיו, וקאפקום החליטה להעביר את המשחק לסדרה חדשה בשם "Devil May Cry". כן החלה קאפקום את סדרת "Monster Hunter" בשנת 2004. המשחקים מכרו למעלה מ-20 מיליון יחידות עבור מגוון רחב של קונסולות. כן יצרה החברה גם את סדרת הרומנים החזותיים "Ace Attorney" בשנת 2001, עם צאתו של המשחק "Phoenix Wright: Ace Attorney". סדרה זו נחלה מעט הצלחה בקרב מעריצים ומכרה למעלה מ-6 מיליון עותקים מכל כותר. מדיה וקבצים בנושא קאפקום בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קאפקום (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של קאפקום (ביפנית) אתר האינטרנט הרשמי של קאפקום (בגרמנית) קאפקום, ברשת החברתית פייסבוק קאפקום, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קאפקום, ברשת החברתית טיקטוק חנות הרשת של קאפקום קאפקום-יוניטי