laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אברהם הכהן (תימן)

הרב אברהם הכהן (ה'תרכ"ט, 1869 - י"ט באלול ה'תשי"ט, 1959) היה ראש ישיבת בית שרעבי בתימן. נולד לרב אהרן הכהן בצנעא, תימן בשנת ה'תרכ"ט (1869). כבר בגיל צעיר למד מרבי יוסף הכהן. לאחר מכן עבר ללמוד אצל הרב יוסף קרח, ובנו הרב חיים קרח. בהגיעו לבגרות עבר ללמוד עם אביו בישיבה המרכזית והגדולה שבצנעא, ישיבת מהרי"ץ. עיקר לימודו היה בגמרא ובפוסקים. אחד מחבריו לספסל הלימודים היה הרב עמרם קרח ששימש בסוף ימיו כרב ראשי ליהודי תימן. חתנו, הרב שלום יצחק הלוי, כתב עליו: "זכורני בהיותי צעיר לימים כשהייתי לומד כתלמיד לפניו והייתה מתעוררת שאלה בבית המדרש, היו הלומדים נושאים מבטיהם אליו שיאיר עיניהם בהלכה, מתוך שברורים לו שבילי ההלכות כשבילי שכונתו, היה פותח ההלכה בלא היסוס ומציין את הפרק ואת הסימן המבוקש". בשנת ה'תרס"ה, 1905, בימי מלחמת האמאם נגד הטורקים, חרבה עיר הבירה צנעא. בעקבות זאת נסגרה הישיבה והרב הכהן גלה חודשים ספורים ממקום מגוריו עם כל משפחתו ובראשם אביו הרב אהרן לכפר סיאן הסמוך לעיר. אחיו משולם היה דואג להם לצורכי מזון ולכלכלת ביתם. כשפסק הרעב, חזר הרב יחד עם אביו וחבריו לצנעא. הוא עבר יחד עם אביו לבית מדרשו של הרב יחיא קאפח, בה למדו כעשר שנים. בשנת ה'תר"פ, 1920, פרשו הרב ואביו מבית המדרש ופתחו ישיבה בבית כנסת של הרב חותר, שנקראה "כניס בית אלשרעבי". הרב החל ללמד ולהורות בישיבתו של אביו. רבים באו לשמוע אותו. הוא הפך לראש הישיבה לצד אביו. עיקר לימודיו בישיבה היו תלמוד ופוסקים ובעיקר ברמב"ם. אביו עמד בראשות הישיבה לצידו 14 שנה, עד שנפטר בשנת ה'תרצ"ד, 1934 ולאחר-מכן המשיך הרב לבדו לעמוד בראש הישיבה עד עלותו לארץ ישראל. בכסלו שנת ה'תש"ד, 1943, עלה הרב לארץ ישראל. בראשונה הגיע למחנה עולים בעתלית, ולאחר תקופה קצרה עבר להתגורר בשכונת כרם התימנים בעיר תל אביב. עם בואו נפתחה ישיבת "אהל תורה" בתל אביב. והוא שימש כמגיד השיעור ונשיא הישיבה במשך 16 שנים. נפטר בי"ט באלול שנת ה'תשי"ט, 1959, והוא בן תשעים שנה. הוא נטמן בהר המנוחות בירושלים, לצד דודיו, שהיו בין עולי תימן הראשונים. חתנו הוא הרב שלום בן הרב יחיא יצחק הלוי, חבר הרבנות הראשית לישראל. יוסף קאפח, הרב ר' אברהם הכהן זצ"ל (שבעה לפטירתו), הצופה, 30 בספטמבר 1959
שלום קלזאן

הרב שלום קלזאן (תר"ע, 1910 – ל' בתשרי תש"מ, אוקטובר 1979) היה ראש ישיבת סוכת שלום בירושלים. נולד בצנעא, בירת תימן, צאצא למשפחת רבנים בת כמה מאות שנים. למד בישיבת בית שרעבי מפי הרב אהרן הכהן ומפי הרב אברהם הכהן. אחר כך למד אצל הרב חיים כסאר. היה רב שכונה, ורב בית הכנסת בית צאלח. סירב לכהן בראשות בית הכנסת חג'אג'י. לאחר שעלה לישראל, התגורר בירושלים. את לימודו קבע בישיבת שערי ציון של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל ובישיבות נוספות. לאחר מכן למד בישיבת סוכת שלום של הרבנים שלום כסאר והרב שלום יצחק הלוי[דרושה הבהרה], ולאחר פטירתם נתמנה לראשות הישיבה. מונה לרב בית הכנסת "תפארת ירושלים" בשכונת קטמון ג'. לצורך פרנסתו עבד כסופר סת"ם וכמגיה ספרי תורה של הרבנות הראשית. היה חזן ומומחה בשירת יהודי תימן ונעימותיה. אחר פטירתו של הרב שלום הוציא בנו ספר ביוגרפי לזכרו שזכה להקדמות מהרב חיים כסאר, הרב יוסף קאפח, הרב יחיא אלשיך ועוד. בנו הרב יוסף קלזאן היה רב הקהילה התימנית במצפה יריחו. אחיינו הוא פרופ' יוסף טובי. עלון תוצאות חיים, גיליון 17, תשרי ה'תשע"ד ספר זיכרון - לזכר הר"ר שלום קלזאן, ה'תשמ"ב לזכר הר"ר שלום קלזאן, עמוד י"א לזכר הר"ר שלום קלזאן, עמוד י"ב נפטר בכ"ה באלול ה'תש"פ. ראו כאן.
קוריאן אייר

קוריאן אייר (בקוריאנית: 대한항공, תעתיק: דֶּה הָאן הָאנְג גוֹנְג) היא חברת התעופה הגדולה בקוריאה הדרומית. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה אינצ'און בסיאול. קוריאן אייר נוסדה בשנת 1962 על ידי ממשלת קוריאה הדרומית כדי להחליף את חברת "קוריאן נשיונל איירליינס". טיסתה הבינלאומית הראשונה של החברה התקיימה באפריל 1972 בקו ללוס אנג'לס. קוריאן אייר הייתה החברה האסיאתית הראשונה שהשתמשה במטוסי איירבוס. ב-1 בספטמבר 1983 הופלה טיסה 007 של קוריאן אייר על ידי מטוסי קרב סובייטים לאחר שהטיסה נכנסה בשוגג לתחום האווירי של ברית המועצות. ב-29 בנובמבר 1987 פוצץ מטוס בטיסה 858 של קוריאן אייר לאחר שסוכנים צפון קוריאנים שהתחזו לאזרחי יפן השאירו על סיפונו תיק יד ובו שתי פצצות. קוריאן אייר מפעילה טיסות לשבע היבשות המיושבות (אסיה, אפריקה, אירופה, דרום אמריקה, צפון אמריקה ואוקיאניה). צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020: בשנים 1995 - 1997 הפעילה טיסה שבועית אחת מסיאול לתל אביב במטוס 747-400. החל מאמצע חודש ספטמבר 2008, חידשה החברה את הטיסות הסדירות בין נמל התעופה בן-גוריון לסיאול, נמל התעופה אינצ'און. החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות בקו סיאול-תל אביב. הטיסה בתחילת דרכה הופעלה על ידי מטוס הבואינג 400–747 קומבי בעל שתי מחלקות - עסקים ותיירים, שחלקו האחורי סגור למטען. עד שנת 2020 הפעילה החברה טיסות ישירות לישראל במטוס הבואינג 777-200ER. בנוסף, החברה הפעילה טיסות מטען בקו סיאול-וינה-תל אביב במטוס בואינג 777F. בשנת 2020 הפסיקה החברה לטוס לישראל, זאת לאור מגפת הקורונה. בדצמבר 2022 חזרה החברה להפעיל טיסות לנמל התעופה בן-גוריון. עד אוקטובר 2023 הפעילה החברה 3 טיסות שבועיות לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי אירבוס a330-200. בעקבות מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר, הפסיקה החברה לטוס לישראל. מדיה וקבצים בנושא קוריאן אייר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוריאן אייר (בשפות מרובות) קוריאן אייר, ברשת החברתית פייסבוק קוריאן אייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוריאן אייר, ברשת החברתית אינסטגרם קוריאן אייר, סרטונים בערוץ היוטיוב מדיה וקבצים בנושא קוריאן אייר, באתר Airliners.net פרטי צי המטוסים של קוריאן אייר, באתר airfleets.net (באנגלית) חברת התעופה של קוריאה תפסיק באפריל לטוס לארץ, באתר גלובס, 1 בינואר 1997
פאנדאב

פאנדאב (שלא כמו פאנסאב) הוא עותק של סרט או סדרת טלוויזיה זרה (בדרך כלל אנימה), שהפסקול המקורי שלה הוחלף בפסקול של דיבוב חובבני, שנעשה על ידי מעריצים (בדרך כלל בשפה אחרת). שימוש עיקרי אחד של הפאנדאב, הוא דיבוב פרודי. בגלל כמות הפרטים הטכניים הדרושים ליצירת הפסקול החדש מתוך סדרה/סרט מסוימת, יצירת פרק פאנדאב קשה בכמה רמות מיצירת פרק פאנסאב. בנוסף לתרגום ולתזמון, פאנדאברים צריכים גם להתחשב באיכות של המדובבים ובעבודה הכרוכה בהפקת הפרק. עוד סוגיות בהם יש צורך להתחשב: התאמת הקול לתנועת השפתיים (Lips Sync) מוזיקת רקע אפקטים קוליים מקום אטום לקול להקליט בו זכויות היוצרים שחלות על פרק פאנדאב דומות מאוד לאלה החלות על פרק פאנסאב, להוציא את העובדה שיש הבדל בגודל התופעה. יש כמה שלא מסכימים עם הטענה הזאת, וטוענים שמטרת הפאנדאב היא לא חלוקה אל המעריצים (שלא כמו בפאנסאב, שהמטרה היא מהמעריצים אל המעריצים). למעשה, כמה אתרי טורנט, לא מרשים בכלל העלאה של פאנדאב לאתרם. דיבוב חובבני לפרק 1 מסדרת המעריצים "דרגון בול מולטיוורס" (בעברית) דיבוב חובבני לפרק 1 מסדרת המעריצים "דרגון בול יום הדין" (בעברית) דיבוב חובבני של פרק באנימה Bleach (באנגלית)
מוריס עמנואל

מוריס עמנואל (בצרפתית: Maurice Emmanuel; ‏2 במאי 1862 – 14 בדצמבר 1938) היה מלחין צרפתי. מארי פרנסואה מוריס עמנואל נולד בבורגונדי וגדל בדיז'ון. הוא החל לשיר במקהלת קתדרלה בגיל שבע. נכנס לקונסרבטואר של פריז, שם למד קומפוזיציה אצל ליאו דליב ויצר קשר עם קלוד דביסי, שלמד שם אף הוא. עמנואל פיתח קריירה אקדמית ראויה לציון. הוא כתב בשנת 1895 מסה על המוזיקה של יוון העתיקה והתמנה לפרופסור לתולדות המוזיקה בקונסרבטואר של פריז בשנת 1909. בין תלמידיו שם היו אוליבייה מסייאן ואנרי דיטייה. עמנואל התעניין בשירי עם, מוזיקה אוריינטלית ומודוסים אקזוטיים – השימוש שעשה במודוסים אלה בחיבוריו הבעית את דליב, שפסל אותו מלגשת לפרס רומא. עוד שימש מנצח מקהלה בכנסיית סן-קלוטילד, שם היה שארל טורנמיר נגן העוגב, בשנים 1904 עד 1907. יצירותיו כוללות אופרות על פי "פרומתאוס הכבול" ו"סאלאמין" של אייסכילוס, סימפוניות, רביעיות מיתרים ועוד מוזיקה קאמרית. בדומה לרבות מיצירותיו, שש הסונטינות שלו לפסנתר סולו מציגות את תחומי התעניינותו האקדמית. הראשונה יונקת מן המוזיקה של בורגונדי, בשנייה ממוזגת שירת ציפורים, השלישית מביאה נעימה עממית מבורגונדי כפרק הסיום שלה, הרביעית מכונה בכותרת משנה en divers modes Hindous ("במודוסים הינדים שונים"). Malcolm MacDonald, notes for recording Continuum CCD 1048, Maurice Emmanuel Six Sonatines, Peter Jacobs (piano). אתר האינטרנט הרשמי של מוריס עמנואל (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא מוריס עמנואל בוויקישיתוף מוריס עמנואל, באתר AllMusic (באנגלית) מוריס עמנואל, באתר MusicBrainz (באנגלית) מוריס עמנואל, באתר Discogs (באנגלית)
48 (מספר)

48 (במילים בלשון זכר: ארבעים ושמונָה ; בלשון נקבה: ארבעים ושמונֶה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 47 והבא לפני 49. 48 הוא מספר הרשאד. 48 הוא העצרת הכפולה של 6. 48 הוא פלינדרום בבסיסי הספירה 7, 11, 15, 23 ו-47. 48 הוא ארבעה תריסרים. 48 הוא מספר דמוי משוכלל, ומספר שופע. 48 הוא מספר שניתן לכתוב אותו כסכום של שני מספרים ראשוניים במספר רב יותר של דרכים מכל המספרים שקדמו לו. 48 הוא חלק משלשה פיתגורית פרימיטיבית, שכן   48 2 + 55 2 = 73 2 . {\displaystyle \ 48^{2}+55^{2}=73^{2}.} ארבעים ושמונה הוא המספר האטומי של קדמיום. 48 שעות הן שתי יממות. 48 הוא מספר הכרומוזומים של קופי אדם. 48 הוא הקידומת לחיוג בינלאומי לפולין. 48 דקות הן אורכו של משחק כדורסל ב-NBA מדיה וקבצים בנושא 48 בוויקישיתוף
טרינידד (בוליביה)

לה סנטיסימה טרינידד (בספרדית: La Santísima Trinidad, מילולית: "השילוש הקדוש", מכונה בקיצור "טרינידד") היא עיר באמזוניה הבוליביאנית, המשמשת כבירתו של מחוז בני. היא שוכנת כ-400 ק"מ צפונית-מערבית ללה פאס וכ-500 ק"מ צפונית-מזרחית לסנטה קרוס, בגובה של 130 מטר מעל פני הים. בשנת 2006 התגוררו בה כ-86 אלף תושבים. העיר הוקמה בשנת 1686 כמסדר ישועי על גדות נהר הממורה. מי הנהר הציפו אותה בשנת 1769, ותושביה הקימו אותה מחדש במיקומה הנוכחי, במרחק של כ-14 ק"מ. חקלאות מהווה את עיקר פרנסתם של תושבי העיר, וגידול הבקר הוא הענף הבולט ביותר. בעיר שדה תעופה, ובמרחק 13 ק"מ ממנה נמל הפעיל כאשר מפלס הנהר מאפשר שיט. מדיה וקבצים בנושא טרינידד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרינידד טרינידד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרנטיק

פרנטיק (באנגלית: Frantic) (בתרגום לעברית: 'נרעש') הוא סרט מתח משנת 1988 שבוים על ידי רומן פולנסקי, בכיכובו של האריסון פורד. האריסון פורד מגלם את ד"ר ריצ'רד ווקר, שהגיע עם אשתו סונדרה (בטי באקלי) לפריז על מנת להשתתף בכנס רפואי. בזמן שווקר מתקלח, אשתו נעלמת באופן מסתורי מחדר המלון שלהם, כשהיא משאירה רמזים מעטים מאחוריה. ווקר פונה לרשויות שונות על מנת לקבל מהן סיוע בחיפושיו, אך שיטותיהם הבירוקרטיות עוזרות לו במעט מאוד. הוא לוקח את החוק לידיים, ופוגש סוחרי סמים, נתקל בזירת רצח, ובבחורה בעלת חכמת-רחוב (עמנואל סנייה), שבלא כוונה אספה את מזוודתה של אשתו בנמל התעופה. צילום הסרט ברחבי פריז והפסקול של אניו מוריקונה עם שיר הנושא המצליח I've Seen That Face Before (אנ') בביצועה של גרייס ג'ונס תורמים רבות לאווירת הסרט. "פרנטיק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פרנטיק", באתר נטפליקס "פרנטיק", באתר AllMovie (באנגלית) "פרנטיק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פרנטיק", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פרנטיק", באתר אידיבי "פרנטיק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
כתב יד וינה של תרגום השבעים לספר בראשית

ספר בראשית מווינה (באנגלית: Vienna Genesis) הוא כתב יד מאויר של תרגום השבעים לספר בראשית, אשר נוצר כנראה במחצית הראשונה של המאה ה-6. כתב היד שמור בספרייה הלאומית האוסטרית בווינה. רובו של כתב היד נשרף ואבד במאה ה-18 ונותרו ממנו 24 דפים (פוליו). קיימות הערכות שונות הנוגעות למספר דפיו המקורי של כתב היד המקורי. יש המציעים ממספר כפול של דפים ועד 96 דפים (כלומר, 192 עמודים). כתב היד נכתב ביוונית באותיות רישיות (אנ') בכתב מעוגל. הטקסט כתוב בדיו כסופה על גבי קלף מעור עגל הצבוע בגוון סגול-ארגמן, ויש בכך להעיד כי מזמין הספר היה אדם רם מעלה, או אפילו חבר משפחת המלוכה. האיורים בכתב היד הם כנראה עבודה משותפת של כמה אמנים. הם תופשים בין שליש למחצית עמוד בחלקים הקיימים של כתב היד. לפיכך, יש אשר ראו בו יותר "ספר תמונות" מבואר לעומת כתב יד מאויר, דבר העשוי להאיר קיצורים שונים אשר נעשו בטקסט. האיורים מתחילים בתיאור אדם וחוה ומות יעקב. האיורים מציגים טכניקת איור בעלת סממני ציור רומיים בעיצוב הדמויות ובתיאור סביבת ההתרחשות. חלק מן האיורים מקובעים בתוך מסגרת, כך שהדמויות מופיעות בתוך רגיסטר או "אפריז" ואילו אחרים בעלי קומפוזיציה חופשית. האיורים מציגים סטיות שונות מן הטקסט המקראי. חלקן של הסטיות נובע מאיחוד של כמה מצבים לאיור אחד. כך יכולה להופיע דמות מספר פעמים באיור אחד. סטיות אחרות נובעות מתיאור של אירועים שאינם מופיעים בטקסט המקורי ומקורן הוא בפרשנות ובתרבות הפופולרית של התקופה. הערכות שונות אלו עשויות לנבוע מן המשקל השונה שייחסו לאיורים בטקסט. Milburn, Robert, Early Christian Art & Architecture, University of California Press, Los Angeles, 1988, p. 298. ראו: כנען-קדר, נורית, האמנות הנוצרית בימי-הביניים, מושגי יסוד, סדרת אוניברסיטה משודרת, הוצאת משרד הביטחון, 1990, עמ' 134; Rodley, Lyn, Byzantine Art and Architecture, An Intreduction, Cambridge University Press, 1994, pp. 109-110
אסטרטגיה

אסטרטגיה היא תוכנית פעולה כוללת. המונח נגזר מהמילה היוונית סטרטגוס שמשמעה "גנרל" או "מצביא" ומשמש במספר רב של תחומים. האם התכוונתם ל... בלוחמה אסטרטגיה צבאית – שם כולל לכל רמות התכנון והביצוע של לוחמה, למעט הרמה הפשוטה שבה יש להשתמש במונח טקטיקה נשק אסטרטגי כמונח כללי ובמדינאות אסטרטגיה (מדעי החברה) – תוכנית פעולה הקובעת מטרות או יעדים רצויים ואת עקרונות הפעולה להשגתם גאואסטרטגיה – תת-תחום של גאופוליטיקה, העוסקת בהשפעות גאוגרפיה אנושית ופיזית בכדור הארץ, על הפוליטיקה, הכלכלה והיחסים הבין-לאומיים מהיבטים שונים בתורת המשחקים תכסיס (תורת המשחקים) ("אסטרטגיה") – תוכנית פעולה המגדירה מראש לשחקן כיצד לפעול בכל מצב אפשרי משחק אסטרטגיה – משחק שהניצחון בו מותנה בגיבוש אסטרטגיה יעילה אסטרטגיה אופטימלית – אסטרטגיה (תכסיס) במשחק סכום אפס, שמבטיחה לשחקן המשחק בה לפחות את ערך המשחק כנגד כל אסטרטגיה של היריב שליטה של אסטרטגיות ("אסטרטגיה שלטת") – אסטרטגיה של שחקן, שטובה יותר עבורו מכל אסטרטגיה אחרת ללא תלות בפעולות שאר השחקנים אסטרטגיה יציבה אבולוציונית – השימוש במושג האסטרטגיה בתורת המשחקים האבולוציונית בעסקים אסטרטגיה עסקית – תוכנית הפעולה של יחידה עסקית להשגת מטרותיה אסטרטגיה שיווקית – אופן תכנון תוכנית והמצאת דרכי פעולה למכירת מוצרים והשקתם בשוק אסטרטגיה תפעולית – אסטרטגיה שמיועדת לתפעול ארגונים וחברות, דינמית יותר מהאסטרטגיה העסקית אחר אסטרטגיית למידה – אסטרטגיית למידה היא הליך או תוכנית פעולה המיועדים להשגת מטרות לימודיות בצורה יעילה גאוגרפיה אסטרטגית – מקצוע אקדמי הנלמד באוניברסיטה העוסק בסיווג שימושי הקרקע טקטיקה
מלזיה איירליינס

מלזיה איירליינס (במלזית: Penerbangan Malaysia Berhad, באנגלית: Malaysia Airlines) היא חברת התעופה הלאומית של מלזיה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור. החברה נוסדה בשנת 1947 בשם מלייאן איירווייז. החברה החלה לטוס בשנת 1947 ליעדים קרובים במטוסי DC-3 דקוטה. צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019: טיסה 370 של מלזיה איירליינס – מטוס בואינג 777 של החברה התרסק במהלך טיסתו ב-8 במרץ 2014. ב-24 במרץ, 16 ימים לאחר שנותק הקשר עם המטוס, הודיעה ממשלת מלזיה כי המטוס התרסק באוקיינוס ההודי, זאת על סמך ניתוח נתיב הטיסה ומבלי שהתגלו שרידיו. בטיסה שהו 239 נוסעים ואנשי צוות. שרידי המטוס התגלו רק בקיץ 2015. טיסה 17 של מלזיה איירליינס – מטוס בואינג 777 של החברה הופל ב-17 ביולי 2014 על ידי טיל קרקע אוויר מעל שטח אוקראינה סמוך לגבול עם רוסיה. בתקרית נהרגו כל 298 הנוסעים ואנשי הצוות. מדיה וקבצים בנושא מלזיה איירליינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מלזיה איירליינס (באנגלית) מלזיה איירליינס, ברשת החברתית פייסבוק מלזיה איירליינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מלזיה איירליינס, ברשת החברתית אינסטגרם מלזיה איירליינס, ברשת החברתית טיקטוק מלזיה איירליינס, ברשת החברתית LinkedIn מדיה וקבצים בנושא מלזיה איירליינס באתר Airliners.net חברת התעופה שאף אחד לא רוצה לטוס איתה, באתר וואלה, 27 באוגוסט 2014 פרטי צי המטוסים של מלזיה איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא חברות תעופה ובנושא מלזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הדנברגיט

הדנברגיט הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. ההדנברגיט שייך לשורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הכוללת את הדיופסיד (MgCaSi2O6, בהדנברגיט מחליף ברזל את המגנזיום שבדיופסיד) והאוגיט. גבישי ההדנברגיט הם בדרך כלל בעלי גוון ירוק כהה עד שחור והגוון היא אחת הדרכים בהן ניתן להבדילו מדיופסיד שלו גוון ירוק בהיר. הדנברגיט מצוי בסלעי יסוד ובמגוון של סלעים מותמרים, כמו בסקארן. מקומות בהם ניתן למצוא הדנברגיט כוללים את נורדמרק בשוודיה שם נתגלה המינרל לראשונה, ברוקן היל באוסטרליה, האי אלבה, חבל טוסקנה באיטליה, קזחסטן ובמדינות קליפורניה וניו ג'רזי בארצות הברית. תכונה מעניינת להדנברגיט היא התפרקותו בנוכחות חומצה קרבונית, שגורמת ריאקציה שהתוצרים שלה הם חומצה אורתוסיליצית והמטיט. זוהי דוגמה קלאסית לתהליך של בלייה כימית של מינראלים, שמקורם בסלעים פלוטוניים וגם הסבר לכמויות גדולות של המטיט שמצויות בסמוך לאזורים מגמתיים. את שם המינרל טבע הכימאי השוודי יונס יעקב ברצליוס ב-1819 על שם המינרלוג השוודי מ.א. לודוויג הדנברג (M.A. Ludwig Hedenberg) שגילה אותו. הדנברגיט באתר Mineral Gallery הדנברגיט באתר ALKALI-NUTS הדנברגיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ויקטור נוימן

ויקטור נוימן (Victor Neumann‏; נולד ב-28 באוקטובר 1953) הוא היסטוריון רומני ממוצא יהודי. נולד בעיר לוגוז', במחוז טימיש, בחבל באנאט שברומניה. גדל בעיר אראד ובעיירות טליאגד ואינאו בחבל קרישאנה או פרטיום. אביו יהודי ואמו בת להורים רומנים יוונים-קתוליים. אחרי לימודים תיכוניים בעיר אינאו, סיים תואר ראשון באוניברסיטת קלוז'. בשנת 1992 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת בוקרשט על עבודה בנושא "לידת הרעיונות המודרניים במרכז ודרום מזרח אירופה". נוימן הוא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת וסט של טימישוארה ובשנים 2013–2021 כיהן כמנהל המוזיאון לאמנות של טימישוארה. הוא נחשב למומחה בתחום התרבותי-אינטלקטואלי של ההיסטוריה של מזרח אירופה ומרכזה. מוקד עבודתו ברב תרבותיות ובבינתרבותיות. רבות מעבודותיו עוסקות בהיסטוריה של יהדות רומניה, בהיסטוריה של האנטישמיות ובקשריהם עם הלאומיות. נוימן מילא מספר תפקידי פרופסור-אורח באוניברסיטאות שונות ובהן: האוניברסיטה הקתולית של המערב (באנז'ה); אוניברסיטת אמורי באטלנטה; אוניברסיטת ג'ורג'יה באת'נס; במרכז הלאומי להשתלמויות ביחסי חוץ; באוניברסיטת וינה; וכמשתתף בתוכנית פולברייט, באוניברסיטה הקתולית של אמריקה. 1984 Vasile Maniu - Monografie istorică "ואסילה מניו - מונוגרפיה היסטורית". Istoria evreilor din România. Studii documentare şi teoretice 1996 "היסטורית היהודים ברומניה - מחקרים מתועדים ותאורטיים" Identităţi multiple în Europa regiunilor. Interculturalitatea Banatului 1997. "זהויות מרובות במחוזות אירופה - הבינתרבותיות של הבאנאט". 1999 Istoria evreilor din Banat. O mărturie a multi- şi interculturalităţii Europe oriental-centrale . "היסטורית היהודים בבאנאט - עדות לרב ובין תרבותיות במרכז-מערב אירופה". Neam, popor sau naţiune? 2004 "גזע, עם או אומה?" מדיה וקבצים בנושא ויקטור נוימן בוויקישיתוף M-a atras orice fel de diferenta" (I). Interviu cu Victor NEUMANN, Svetlana Cârstean, Observator cultural, numărul 151, ianuarie 2003" (ראיון) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריונים ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקו האדום (סרט)

הקו האדום (באנגלית: The Thin Red Line) הוא סרט מלחמה הוליוודי משנת 1998, בבימויו של טרנס מאליק. הסרט מציין את חזרת מאליק לתעשיית הסרטים ההוליוודית, לאחר היעדרות של שני עשורים. הסרט מספר את סיפור קרב גוודלקנל, אשר התרחש באיי שלמה, כחלק מן המערכה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, בין כוחות אמריקניים ליפניים. הסרט מתמקד בקרב יבשתי של אחת מן הפלוגות האמריקניות. בסרט תמונות נוף מרהיבות של איי שלמה, המצולמות בצורה סוריאליסטית אופיינית לסרטי טרנס מאליק ובאות בניגוד לסצנות המלחמתיות האלימות. גם בסרט הזה מאליק משתמש בקריינות, של כל דמות ודמות כדי לתאר את רגשותיה ותהיותיה. הסרט מבוסס על ספר בעל שם זהה, של הסופר האמריקני ג'יימס ג'ונס, אשר היה חייל בחיל הרגלים האמריקני בזמן מלחמת העולם השנייה. ג'ונס לחם ואף נפצע בקרב גוודלקנל. ג'ונס כתב מספר ספרים על חוויותיו ובהם גם את "הקו האדום הדק", עליו ביסס מאליק את הסרט, שתורגם בארץ לשם "הקו האדום". הליהוק לסרט כלל כוכבי קולנוע רבים, בין השאר השתתפו בו: שון פן, ג'יימס קאבייזל, ג'ון קיוזאק, ניק נולטה, וודי הארלסון, ג'ארד לטו, בן צ'אפלין, ג'ון ס. ריילי, דאש מיהוק ואדריאן ברודי. ג'ורג' קלוני וג'ון טרבולטה מופיעים לזמן קצר בסרט, בתפקידי משנה. ככל הנראה, ארכה הגרסה הראשונה של הסרט כחמש שעות. מאליק ערך שינויים מפליגים בסרט במהלך חודשי העריכה הארוכים, וסצינות רבות מצאו עצמן לבסוף על רצפת חדר העריכה. שחקנים רבים שהשתתפו בצילומי הסרט אינם מופיעים בגרסה הסופית, ביניהם: בילי בוב ת'ורנטון, מרטין שין, גארי אולדמן, ביל פולמן, לוקאס האס, ג'ייסון פטריק, ויגו מורטנסן ומיקי רורק. אדריאן ברודי, שאמור היה לגלם את התפקיד הגדול והמשמעותי בסרט, גילה לתדהמתו בהקרנת הבכורה, שתפקידו התכווץ לכשתי שורות טקסט וכחמש דקות זמן מסך. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי האקדמיה האמריקנית לקולנוע (האוסקר), אך לא זכה בפרס. הסרט נבחר לסרט השנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, בשנת 1999. המוזיקה לסרט, שהייתה גם היא מועמדת לאוסקר, הולחנה על ידי הנס צימר, ג'ון פאוואל, קלאוס באדלט ואחרים, וכוללת גם קטעי מקהלה מלנזית מהוניארה, קטע לפי "נבואת הכפר קרמנה" מאת ארסניה יובנוביץ', קטע "אין פרדיזום" מתוך הרקוויאם מאת פורה והרגעים הפותחים את "השאלה ללא מענה" מאת צ'ארלס אייבס. "הקו האדום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקו האדום", באתר נטפליקס "הקו האדום", באתר AllMovie (באנגלית) "הקו האדום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקו האדום", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקו האדום", באתר Metacritic (באנגלית) "הקו האדום", באתר אידיבי "הקו האדום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
תמיס (סדרת לוויינים)

תמיס (באנגלית: THEMIS) היא סדרת לוויינים של נאס"א המיועדים לחקור את תופעת תת-הסופות (substorms) - תופעה מגנטית המגבירה את אורות זוהר הקוטב בקרבת קטבי כדור הארץ. שם החללית, מלבד שמו של אחד מאלי יוון, הוא גם ראשי תיבות של Time History of Events and Macroscale Interactions during Substorms. THEMIS שוגרה ב-17 בפברואר 2007 על גבי משגר מדגם דלתא 2 מבסיס חיל האוויר בכף קנוורל. המשימה כוללת חמישה לוויינים נפרדים הנעים ביחד במבנה המכונה קונסטלציה, כדי לחקור את האנרגיה הנפלטת מהמגנטוספירה של כדור הארץ. תופעה זו היא המכונה תת-סופות. בעוד הלוויינים יצפו בתופעה מלמעלה, ינטרו כ-20 תחנות קרקע בצפון אמריקה את זוהר הקטבים. כל לוויין מכיל שני סוגי מגנטומטרים, מכשירים למדידת שדות חשמליים וטלסקופ מצב מוצק. פיקוד הקרקע של הלוויינים והתפעול המדעי שלהם יבוצעו על ידי המעבדה למדעי החלל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-23 במרץ 2007 התרחשה התפרצות סולרית שגרמה לסערה גאומגנטית מעל קנדה ואלסקה, ויצרה זוהר בשמיים שנמשך כשעתיים. במקביל ללוויינים, שמדדו את שטף החלקיקים ואת השדות המגנטיים, צולם הזוהר מפני כדור הארץ על ידי רשת מצלמות. התנהגות הסערה הייתה בלתי צפויה, הזוהר נע לכיוון מערב במהירות כפולה מהמהירות שחשבוה לאפשרית, כשהוא חוצה 15 מעלות אורך בפחות מדקה, כלומר עובר כ-700 ק"מ ב-60 שניות. ניתוח המידע מכל המקורות, כולל לוויין נוסף של נאס"א, הראה סדרת התפרצויות, באורך כ-10 דקות כל אחת, שניתוחן הוכיח השערה בדבר קיום "מיתרים מגנטיים" המקשרים את אטמוספירת כדור הארץ אל השמש. "מיתר מגנטי" או "חבל מגנטי" הוא אוסף של מספר שדות מגנטיים המאוגדים יחדיו. עד כה לא הצליחו למפות מיתר מגנטי היות שמבנהו הוא תלת-ממדי. חמש החלליות יחד עם התצפיות מכדור הארץ הצליחו לראשונה לבצע מיפוי מדויק. המיתר המגנטי הראשון התגלה במגנוטופאוזה בחודש מאי 2007. מדיה וקבצים בנושא תמיס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תמיס (באנגלית) לדף הבית של המבצע באתר נאס"א לידיעה על השיגור, באתר "הידען" להרחבה בנושא מיתרים מגנטיים או חבלים מגנטיים ראו Birkeland current מגנטופאוזה Magnetopause הוא שכבת גבול שבה מתקיימת "התקלות" של חלקיקי רוח השמש עם המגנטוספירה בתוך היונוספירה, והיא מאופיינת על ידי פעילות אלקטרומגנטית
תמיס

האם התכוונתם ל... תמיס (מיתולוגיה) – אחת הטיטאנידות במיתולוגיה היוונית תמיס (אסטרואיד) תמיס (סדרת לוויינים) תמיס (חברה) – חברה ישראלית המשכירה שירותי מזל"ט
אנטוניו חוסה דה סוקרה

אנטוניו חוסה דה סוקרה (בספרדית: Antonio José de Sucre‏; 3 בפברואר 1795 - 4 ביוני 1830) היה ממנהיגי המאבק לעצמאות באמריקה הדרומית. הוא כיהן הן כנשיא פרו (לתקופה קצרה) והן כנשיא בוליביה. סוקרה נולד למשפחה מבוססת בקומאנה שבוונצואלה. היסטוריונים חלוקים באשר למוצאה של משפחתו. יש הסבורים כי הוא מצאצאיו של מושל קובה הצרפתי-פלמי שארל דה סוקרה, ויש הטוענים כי הוא צאצא למשפחת צוקר היהודית.[דרוש מקור] בגיל 16 הצטרף סוקרה למאבק לעצמאות מדינות אמריקה הדרומית. הוא הוכיח כישורים צבאיים גבוהים, ומונה לקולונל בשנת 1817 ולבריגדיר גנרל בשנת 1819, והוא בן 24 בלבד. ב-1821 עמד סוקרה בראש הכוחות ששחררו את קיטו, וב-6 באוגוסט 1824 שוחררה גם חונין. ניצחונו של סוקרה בקרב אייקוצ'ו ב-9 בדצמבר אותה שנה הבטיח למעשה את שחרורן של פרו ושל אלטו פרו, שהפכה עם שחרורה לבוליביה, והיה אקורד הסיום במאבק העצמאות. כהוקרה, ניתן לו העיטור הגבוה ביותר האפשרי - "המרשל הגדול של אייקוצ'ו". ביטוי נוסף להערכה הגבוהה לה זכה, ניכר בכך שסימון בוליבר בעצמו התפנה לכתוב עבורו ביוגרפיה קצרה ומחמיאה. ב-1826 נבחר סוקרה לנשיא בוליביה, אך התפטר כעבור שנתיים, כאשר החלה להתפתח תנועת מחאה נגד בוליבר ואנשיו ונגד החוקה שהוא עצמו ניסח. הוא עזב לקיטו, ובעידודו של בוליבר נבחר לנשיא הקונגרס של רפובליקת קולומביה הגדולה. ב-1829 הצטרף למשלחת שנועדה לסכל את השאיפות הבדלניות של ונצואלה, שהייתה אז חלק מקולומביה הגדולה. כישלון המשלחת הגדיל את אכזבתו מהפוליטיקה. לאחר התפטרותו של בוליבר ב-1830 החליט לפרוש באופן סופי מהחיים הפוליטיים. בדרכו מבוגוטה לקיטו נורה ממארב ומת. פרטי ההתנקשות שנויים במחלוקת, ויש תאוריות שונות לגבי נסיבותיה והעומדים מאחוריה, על אף שנאשמים בפרשה נשפטו והוצאו להורג. יש הסבורים כי ההתנקשות נועדה להותיר את בוליבר ללא יורש ברור. על שמו של סוקרה נקראו בין היתר הבירה החוקתית של בוליביה, מחוז סוקרה בקולומביה, מדינת סוקרה בוונצואלה, וכן המטבע ששימש את אקוודור עד שנת 2000. מדיה וקבצים בנושא אנטוניו חוסה דה סוקרה בוויקישיתוף אנטוניו חוסה דה סוקרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא אמריקה הלטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.