laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
התלוליות הטקסיות של ההופוול

התלוליות הטקסיות של ההופוול (באנגלית: Hopewell Ceremonial Earthworks) הן אתר מורשת עולמית שהוכרז על יד ארגון אונסק"ו בספטמבר 2023. האתר מורכב משמונה אתרי משנה, כולם באוהיו שבארצות הברית. כל אתרי המשנה כוללים מתחמים גדולים התחומים בסוללות עפר שנבנו מלפני 2,200 ועד לפני 1,500 שנים לאורך היובלים הראשיים של הנהר אוהיו. אתרים אלו נבחרו משום שהם מייצגים בצורה הטובה ביותר את השרידים שנותרו למסורת של עמים ילידים ששגשגו משנת 200 לפנה"ס לערך ועד שנת 500 לספירה ומכונים בשם הכולל תרבות הופוול. על פי אונסק"ו: "קנה המידה והמורכבות שלהם באים לידי ביטוי בדמויות גאומטריות מדויקות, כמו גם בראשי גבעות המפוסלים כך שהם תוחמים כיכרות מפולסות נרחבות. יש יישור קו עם מחזורי השמש והמחזורים המורכבים הרבה יותר של הירח. עבודות עפר אלו שימשו כמרכזים טקסיים והאתרים הניבו חפצים פולחניים מעוצבים היטב שנוצרו מחומרי גלם אקזוטיים שהתקבלו ממקומות רחוקים". להלן רשימת אתרי המשנה כלולים באתר המורשת: Squier, Ephraim G. and Davis, Edwin H., Ancient Monuments of the Mississippi Valley, Washington D.C.: Smithsonian Institution Press, 1998. (reprint of 1848 book) Woodward, Susan L. and McDonald, Jerry N., Indian Mounds of the Middle Ohio Valley, Blacksburg, VA: McDonald & Woodward Publishing, 1986. A. Martin Byers and DeeAnne Wymer, eds. Hopewell Settlement Patterns, Subsistence, and Symbolic Landscapes (University Press of Florida, 2010); 400 pages Christopher Carr and D. Troy Case, eds. Gathering Hopewell: Society, Ritual, and Ritual Interaction (Interdisciplinary Contributions to Archaeology, Springer Verlag, 2005)' 733 pages מדיה וקבצים בנושא התלוליות הטקסיות של ההופוול בוויקישיתוף Nomination Text - מסמך המועמדות לאתר מורשת עולמית (באנגלית) Hopewell Ceremonial Earthworks - UNESCO world heritage sites Hopewell Ceremonial Earthworks maps "History". Ohio History Connection. Maag, Christopher (2005-11-28). "Ohio Indian Mounds: Hallowed Ground and a Nice Par 3". New York Times. Hopeton Earthworks Mound City Group High Bank Works Hopewell Mound Group Seip Earthworks Smith, Steve (2007). "Arts & Attractions". Cincinnati USA City Guide. Cincinnati Magazine. p. 22.
זורו (סדרת טלוויזיה, 2024)

זורו (באנגלית: Zorro) היא סדרת פעולה-הרפתקאות ספרדית בהפקת "Secuoya Studio" ובכיכובו של מיגל ברנרדו, המבוססת על דמותו של זורו, שנוצרה על ידי ג'ונסטון מקולי. כל פרקי הסדרה עלו לשירות הזרמת המדיה "פריים וידאו" ב-19 בינואר 2024. מיגל ברנרדו – זורו / דייגו דה לה וגה רנטה נוטני – לוליטה מרקז דליה שיוכטול פאקו טוס פיטר ויבס אליה גלרה אנדרס אלמיידה אמיליאנו זוריטה צ'צ'ה הואנג ג'ואל בוסקאד פרנסיסקו רייס מיריה ממבו אווה קמאצ'ו חוליאן לאקאבה חוזה גייגר אנחלו אוליבייה אלחנדרו מארו דייוויד פלטה פלה מרטינז צילומי העונה הראשונה ארכו שמונה חודשים, מיולי 2022 עד לפברואר 2023, והתקיימו באיים הקנריים ובעיריות לאס פלמאס, ארוקאס, גאלדר, סן ברטולומה דה טיראחנה וטלדה, וכן בפארק דל נובלו ובאגן הוולקני טחרה. במקביל, נסגר חלק מהפארק המקומי באי לה פלמה לציבור למשך תקופת הצילומים, עבור בניית הסטים הראשיים וצילומי חלק מהסדרה. ביולי 2023, נכנסה הסדרה לשלב הפוסט פרודקשן. הסדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "פריים וידאו" ב-19 בינואר 2024 באמריקה הלטינית, ארצות הברית, ספרד, אנדורה ופורטוגל. ב-17 ביולי 2023, חשפה "פריים וידאו" תמונה ראשונה מתוך הסדרה, בה הופיע מיגל ברנרדו בדמותו של זורו. "זורו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זורו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) AlloCine (July 18, 2023). "Guzmán de Elite est le nouveau Zorro ! Découvrez sa première photo en costume". AlloCiné (in French). Retrieved September 29, 2023. "Secuoya Studios Begins Principal Photography on Zorro Series". TTV News. July 29, 2022. Retrieved September 29, 2023. Hopewell, John (January 25, 2023). "'Zorro' Producer Secuoya Studios Unveils 2023 Production Slate (EXCLUSIVE)". Variety. Retrieved September 29, 2023. Timon (June 10, 2022). "A 50th birthday gift for Gran Canaria's iconic Sioux City, as production begins on Prime Zorro reboot". The Canary News. Retrieved September 29, 2023. "Le nouveau Zorro de Prime Video se dévoile". Premiere.fr (in French). July 19, 2023. Retrieved September 29, 2023. Quinteros, Paulo (July 17, 2023). "Prime Video presentó la primera imagen de "Zorro", su nueva serie basada en el clásico héroe". La Tercera. Retrieved September 29, 2023. Quinteros, Paulo (July 17, 2023). "Prime Video presentó la primera imagen de "Zorro", su nueva serie basada en el clásico héroe". La Tercera. Retrieved July 19, 2023.
ריח פועלים

ריח פועלים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2011 בבימוים של גד (גודיס) שניידר ושונית אהרוני, עם אושרי סהר, ריקי בליך ועמיאל שפירא בתפקידים הראשיים. התסריט של שניידר מתאר צילומי סרט במשך חמישה ימים בחוות בקר ברמת הגולן. סיפוריהם האישיים של השחקנים משולבים בצילומי הסרט. גודיס מביים הסרט העלילתי ושונית אהרוני אחראית על צילום היחסים האמיתיים בין השחקנים. גם השחקנים וצוות ההפקה של הסרט נאבקים בקשיים בעבודה ובזוגיות. כדי להתעודד, או לפחות להתנחם, כולם שואבים השראה משיריו של מאיר אריאל ובעיקר מהאלבום "רישומי פחם" (1995)". הסרט הוא למעשה מחווה למאיר אריאל ושם הסרט הוא מתוך "שיר התעסוקה" מאלבום זה אותו שר בסוף שלומי שבן. הסרט זכה בפסטיבל הסרטים חיפה 2011 בפרס אביר הפרינג' (במסגרת פרינג'ידר). עומר (אושרי סהר) עובד בחוות בקר של אביו וגם רוצה להיות שחקן. גיורא (עמיאל שפירא) הוא תסריטאי מובטל. הם גרים באוטובוס נטוש, מבשלים לעצמם ומאזינים לשירים של מאיר אריאל. מצטרפת אליהם יעל (ריקי בליך) שעומדת לפני גירושין ומשחקת בסרט. שתי נשים מצטרפות אליהם, ענת (נעמה דותן) חברתו של עומר שהיחסים ביניהם יודעים מעלות ומורדות, וחברתה אלה (קרן ברי) שמתחברת לגיורא. בסיום הצילומים ביום החמישי מגיע שלומי שבן למקום ושר את "שיר התעסוקה" של מאיר אריאל כשהוא מלווה את עצמו בפסנתר צעצוע... ריח פועלים, ברשת החברתית פייסבוק "ריח פועלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ריח פועלים", באתר ספר הקולנוע הישראלי "ריח פועלים", באתר אידיבי "ריח פועלים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית קדימון לריח פועלים, באתר יוטיוב קטע בסרט עם מאיר אריאלי, באתר יוטיוב ריח פועלים, באתר "שישי בגולן"
אלש אופטה

אלש אופטה (בצ'כית: Aleš Opata; נולד ב-9 בספטמבר 1964) הוא גנרל ודיפלומט צ'כי. כיהן כראש המטה הכללי הצ'כי בין השנים 2018–2022. כיום מכהן כשגריר צ'כיה בליטא. אופטה נולד בהראניצה ב-9 בספטמבר 1964. ב-1983 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה ולמד באקדמיה הצבאית בברנו עד 1987, אז הוצב בחטיבת שריון ה-4 כמפקד מחלקה. ב-1990 הוא מונה למפקד גדוד. עם פירוק צ'כוסלובקי ב-1993 הוא הצטרף לצבא צ'כיה. ב-1998 הוא מונה למפקד הרגימנט הממוכן ה-43 בחרודים. ב-2004 הוא הועבר לפקד על הבריגדה המהירה ה-4 בז'אטק. ב-2008 הוא מונה לסגן מנהל המדור לפיתוח כוחות במשרד ההגנה. ב-2010 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי . ב-2014 הוא מונה לנציג הצבא הצ'כי בוועדה הצבאית של נאט"ו. באוגוסט 2017 הוא חזר לתפקיד סגן הרמטכ"ל. ב-1 במאי 2018 הוא מונה לרמטכ"ל. הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 2022. ב-2023 הוא מונה לשגריר צ'כיה בליטא. מדיה וקבצים בנושא אלש אופטה בוויקישיתוף אלש אופטה באתר משרד ההגנה הצ'כי אלש אופטה באתר NBNS
יוליוס הומאי

יוליוס הומאי (בסלובקית: Július Humaj;‏ נולד ב-7 בנובמבר 1949) הוא גנרל סלובקי בדימוס. שימש כראש המטה הכללי הראשון של סלובקיה לאחר ההיפרדות מצ'כוסלובקיה ב-1993. הומאי נולד בגלנטה שבצ'כוסלובקיה ב-7 בנובמבר 1949. ב-1969 החל ללמוד בבית הספר הצבאי בווישקוב, וב-1971 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה בדרגת לוטננט. הוא שרת כמפקד פלוגת טנקים, וכן מפקד גדוד וכראש מטה ברגימנט הממוכן ה-8 בברטיסלבה. בין 1975–1978 למד באקדמיה הבצאית "פרונזה" במוסקבה. לאחר מכן פיקד על רגימט הטנקים ה-103 עד 1983. לאחר מכן למד במשך שנתיים באקדמיה הצבאית בברנו. לאחר מכן שימש כסגן ראש המחלקה לאימונים קרביים במטה המחוז הצבאי המזרחי עד 1989. לאחר מכן שימש כסגן מפקד המחוז הצבאי המזרחי. ב-1992 הוא מונה לראש המינהל המבצעי של הפיקוד הצבאי המזרחי. בתחילת שנת 1993 זכתה סלובקיה בעצמאות מצ'כוסלובקיה, והוקם צבא סלובקי עצמאי. הומאי מונה למפקד הראשון של הצבא הסלובקי העצמאי, וב-18 במרץ קיבל מינוי רשמי של ראש המטה הכללי. הוא יכהן בתפקיד עד 31 באוגוסט 1994. יוליוס הומאי באתר צבא סלובקיה יוליוס הומאי באתר valka
וורקא

ווֹרְקא (כך בפי היהודים; בפולנית: Warka, וַרְקה) היא עיירה על הגדה המערבית של הנהר פיליצה במרכז פולין, 60 קילומטר מדרום לוורשה. בשנת 2004 נמנו בעיירה כ-11,000 תושבים. וורקא זכתה למעמד עיר בשנת 1321. בשנת 1478 נוסדה בוורקא מבשלת שיכר ששמעה יצא למרחוק. אחד מראשוני החסידות, רבי יצחק קאליש הקים את חצר החסידות שלו בעיירה וורקא, והיא נקראת על שמה. רבי ישראל יהושע מקוטנא כיהן תקופה מסוימת כרב בוורקא. בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים התגוררו בוורקה כ-2,200 יהודים, שהיו כמחצית מאוכלוסייתה. בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את וורקא, והחלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך שריפת בית הכנסת בעיירה. בסתיו 1940 הוקם בוורקה גטו. בפברואר 1941 גורשו יהודי וורקא לטרבלינקה בידי אנשי אס-אס, שוטרים פולנים ופלוגות של ליטאים ואוקראינים. מדיה וקבצים בנושא וורקא בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וורקא ורקה (Warka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם ספר יזכור לקהילת ורקה, בספריית העיר ניו יורק ורקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "וורקא", באתר השטעטל הווירטואלי אניה בוריישה-ויסוצקה ומרטין דין, ורקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 454–456), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) וורקה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית ישועות מלכו, עמוד השער ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בפולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מקווינול

מקווינול (באנגלית: Mequinol, MeHQ או 4-methoxyphenol), היא תרכובת אורגנית עם הנוסחה CH3OC6H4OH. זהו פנול עם קבוצת מתוקסי במיקום פארה (מיקום פארה בכימיה אורגנית הוא זה שבו יש שתי קבוצות פונקציונליות זהות הקשורות לטבעת של בנזן במיקום 1 ו-4. הקיצור "p" משמש, לדוגמה, p-Hydroquinone הוא 4,1-dihydroxybenzene). הוא מוצק חסר צבע, משמש בדרמטולוגיה ובכימיה אורגנית. מקווינול הוא מרכיב פעיל נפוץ בתרופות מיקומיות (Topical medication) המשמשות לדפיגמנטציה של העור. כתרופה אקטואלית מקווינול מעורבב לעיתים קרובות עם טרטינואין (Tretinoin), רטינואיד מקומי. נוסחה נפוצה לתרופה זו היא תמיסה אתנול של 2% מקווינול ו-0.01% טרטינואין בנפח. רופאי עור בדרך כלל רושמים את התרופה לטיפול בכתמי גיל. נעשה שימוש במינונים נמוכים יותר של מקווינול בשילוב עם לייזר עם Q-switch לדיפיגמנטציה של העור בחולים עם ויטיליגו אידיופטי מפושט. בכימיה אורגנית 4-methoxyphenol משמש כמעכב פולימריזציה (למשל אקרילטים (Acrylate) או מונומרים של סטירן). ניתן לייצר 4-Methoxyphenol מ- p-benzoquinone ומתנול באמצעות תגובה של רדיקלים חופשיים. המכון הלאומי האמריקאי לבטיחות ובריאות בעבודה (NIOSH) קבע מגבלת חשיפה מומלצת (REL) של 5 מ"ג/ מ"מ (מטר מעוקב) במשך יום עבודה של 8 שעות. מונובנזון (benzyloxyphenol) Hydroquinone Guaiacol 2-Hydroxy-5-methoxybenzaldehyde "Mequinol". Drug Information Portal. U.S. National Library of Medicine. Stiefel Laboratories, Inc. "Full Prescribing Information" (PDF). US Food and Drug Administration. נבדק ב-2 בינואר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Komen L, Zwertbroek L, Burger SJ, van der Veen JP, de Rie MA, Wolkerstorfer A (בדצמבר 2013). "Q-switched laser depigmentation in vitiligo, most effective in active disease". The British Journal of Dermatology. 169 (6): 1246–51. doi:10.1111/bjd.12571. PMID 23909405. {{cite journal}}: (עזרה) Gambarotti C, Melone L, Punta C, Shisodia SU (2013). "Selective Monoetherification of 1,4-Hydroquinone Promoted by NaNO2". Current Organic Chemistry. 17 (10): 1108–1113. doi:10.2174/1385272811317100011. "4-Methoxyphenol". NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards. CDC. נבדק ב-2015-11-20. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
צחוק מרושע

צחוק מרושע או צחוק מטורף הוא צחוק מאני של נבל בסיפורת. נגזרות של הביטוי מופיעות בספרות אנגלית לפחות משנת 1784. גרסה נוספת לביטוי, "צחוק סרדוני", מופיעה ב-1714 וככל הנראה הייתה קיימת גם קודם לכן. בשנת 2018, התפרסם מאמר שהסביר את מקורותיו של הסוג הספציפי הזה של צחוק באמצעות פסיכולוגיה אבולוציונית. קריסטיאנסן מתאר כי הצחוק המאפיין נבלים מגיע ממניע סאדיסטי והנאה מסבלם של אחרים, מה שמתפרש כ-"רוע טהור" של הדמות ביצירה. בחוברות קומיקס, בהן נבלי-על משמיעים צחוקים כאלו, הצחוק מתומלל בדרך כלל באופן הבא: מואהאהאה (mwahahaha), מוואהאה (muahahaha), בוואהאהא (bwahahaha) ועוד. דרך כתיבה זו מופיעה לעיתים קרובות גם בבלוגים באינטרנט, מערכות לוח מודעות ומשחקי מחשב. שם, השימוש בצחוק מתאר צורה כלשהי של ניצחון, עליונות על האחר או כאמצעי סרקסטי. במהלך שנות ה-30, תוכנית הרדיו הפופולרית, הצל, השתמשה בצחוק מרושע כחלק מההצגה שלה. זו דוגמה למקרה נדיר שבו דמות שאינה דמות נבל משתמשת בצחוק מרושע. הצחוק הפך למאפיין בולט של הדמות ונשמר גם לאחר שהמדובב של הדמות הראשית הוחלף באורסון וולס. הצחוק המרושע של השחקן וינסנט פרייס היה בשימוש או הועתק פעמים רבות ברדיו, קולנוע, מוזיקה וטלוויזיה,[דרוש מקור] במיוחד בסוף הווידאו קליפ לשיר Thriller של מייקל ג'קסון. בסרטים, צחוק מרושע ממלא לעיתים קרובות את הפסקול כאשר הנבל נמצא מחוץ לזווית הצילום. במקרים כאלה, הצחוק מתנגן ברקע בזמן שהגיבור או הקורבן מנסים לברוח. דוגמה לכך היא שודדי התיבה האבודה, שם צחוקו של בלוק ממלא את הג'ונגל הדרום אמריקאי בזמן שאינדיאנה ג'ונס בורח מההוביטוס. Fanny Burney, 1778 to 1784, Bickers and son, 1784. (באנגלית) Kjeldgaard-Christiansen, Jens (באוקטובר 2018). "Social Signals and Antisocial Essences: The Function of Evil Laughter in Popular Culture". The Journal of Popular Culture (באנגלית). 51 (5): 1214–1233. doi:10.1111/jpcu.12728. {{cite journal}}: (עזרה) Anonym, Here is the psychological explanation behind the evil laughs, www.tellerreport.com (באנגלית) Neil Zawacki, How to be a villain, Chronicle Books, 2003, ISBN 978-0-8118-4666-0 Robert L. Mott, The Audio Theater Guide: Vocal Acting, Writing, Sound Effects and Directing for a Listening Audience, McFarland, 2014-11-26, ISBN 978-0-7864-5699-4. (באנגלית)
דיוקן סביבתי

דיוקן סביבתי הוא דיוקן המבוצע בסביבה הרגילה של הנבדק, כמו בביתו או במקום עבודתו, ובדרך כלל מאיר את חייו וסביבתו של המצולם. המונח משמש לרוב לז'אנר של צילום. על ידי צילום אדם בסביבתו הטבעית, נראה שאפשר להאיר טוב יותר את אופיו, ולכן לתאר את מהות האישיות שלו, ולא רק את הדמיון לתכונותיו הפיזיות. כמו כן, נהוג לחשוב כי על ידי צילום אדם בסביבתו הטבעית, האדם ירגיש נוח יותר, וכך יהיה לו יותר נוח לבטא את עצמו, בניגוד לסטודיו, שיכול להיות חוויה מפחידה ומלאכותית למדי. הסביבה או הרקע הם מרכיב מרכזי בצילום דיוקנאות סביבתי, ומשמשים להעברת מידע נוסף על המצולם. בצילום דיוקנאות בסטודיו ואפילו בצילום גלוי מיקום, מקובל לצלם באמצעות עומק שדה רדוד, ובכך להוציא את הרקע ממיקוד. בפורטרט סביבתי הרקע הוא חלק בלתי נפרד מהתמונה. צמצם קטן ועומק שדה גדול משמשים בדרך כלל בסוג זה של צילום. נכון כי לעיתים קרובות הרקע עלול לשלוט בנושא, אבל זה לא בהכרח כך. למעשה, הפרטים המעבירים את המסר מהסביבה, יכולים לרוב להיות די קטנים ועדיין משמעותיים. נראה שהמפתח נמצא בסמליות המובעת על ידי פרטים שונים ברקע; למשל, כובע בייסבול אולי לא אומר לך הרבה על הנושא שלך (אלא אם כן הוא או היא שחקן בייסבול), אבל כובע שף נותן לך הרבה יותר פרטים על מי הוא ומה הוא עושה. דיוקן סביבתי הוא סגנון פופולרי שאומץ גם על ידי אלה העובדים בתחום צילום חיות מחמד. הסיבה לכך היא שדיוקנאות חיות מחמד מתאימים לכך שהנושא נראה בהקשר או בסביבה רגועה בבית. מדיה וקבצים בנושא דיוקן סביבתי בוויקישיתוף Jonathan Hilton (ביולי 1999). Special Occasions Photography. RotoVision. ISBN 978-2-88046-374-8. {{cite book}}: (עזרה) Kenneth Kobrė (באפריל 2000). Photojournalism - The Professionals' Approach. Focal Press. ISBN 978-0-240-80415-6. {{cite book}}: (עזרה) "Environmental Portraits". Digital Photography School. "Examples:". Pet Photography UK. אורכב מ-המקור ב-2009-09-08. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלריסאלה בנגב

אלריסאלה בנגב הוא עיתון מקומי שיצא לאור באזור הנגב, עבור החברה הערבית הבדואית, והיה לעיתון השני בגודלו[דרושה הבהרה]. העיתון "אלריסאלה בנגב" דגל בדרך אידאולוגית דמוקרטית ופרסם כתבות וחדשות המעניינים את הקהילה הערבית בנגב - דרום ישראל. הוא נקרא גם "המסר השבועי". העיתון המשיך להתפרסם משנת 1994 עד 2006 בצורתו המודפסת, ולאחר מכן הפך לפורמט הדיגיטלי ולאתר חדשות אינטרנטי מקומי בשם "ג'אנוב - אתר הנגב הדרומי". בשנת 1998 הוענק לו רישיון ממשרד הפנים בישראל, באמצעות מייסדו והעורך הראשי הראשון שלו, העיתונאי עבד אל מוטלב אעסם, שלימים מילא שורה של תפקידים ציבוריים, החשובים ביותר בינם היה סגן יו"ר איגוד הדוברים לרשויות המקומיות, ומייסד הוועידה המדינית בחברה הערבית בנגב. הראשון בנגב. העיתון נוסד בעיר רהט והופץ ברהט, תל שבע, לקייה, כסייפה, חורה, באר-שבע, ערערה בנגב, שגב שלום, והכפרים הלא מוכרים בנגב. "الرسالة من النقب". الرسالة من النقب. 2013-07-17. "موقع جنوب النقب". "انتخاب عبد المطلب الأعسم نائبا لرئيس نقابة الناطقين باسم السلطات المحلية في البلاد". רשויות (25 בדצמבר 2021). "לראשונה: סגן ליו"ר איגוד הדוברים מהמגזר הערבי". {{cite news}}: (עזרה) "ديار النقب". ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלריסאלה בנגב".
ז'ורז' מואנה

שארל ז'ורז' מואנה (בצרפתית: Charles Georges Moynet,‏ 11 באוקטובר 1849 - 18 באוקטובר 1908) היה צייר, מאייר, אדריכל, מעצב במה, עיתונאי וסופר צרפתי. נודע בעיקר בזכות ספרו הקלאסי "אביזרים ותפאורות:הסבר מושכל של כל האמצעים ליצירת אשליות בתיאטרון" (1893) ז'ורז' מואנה נולד ב-1849 בוורסאי במחוז איוולין, על יד פריז כאחד משלושת ילדיהם של הצייר ומעצב הבמה ז'אן-פייר מואנה (1876-1819) ושל סלסט אלכסנדרין מארי ז'ורד (Jorde) (1876-1825). למד אדריכלות וציור ובעקבות אביו עסק גם בעיצוב במה. כמו אביו. שחיבר את הספר L'Envers du théatre:machines et décorations: (מאחורי התיאטרון:מכונות ותפאורות) (1873) פרסם גם ז'ורז' מואנה ב-1893 ספר (Trucs et décors:Explication raisonée de tous les moyens employés pour produire les illusions théatrales (או בכותרת La Machinerie théatrale: על האביזרים, המכונות והתאורות היוצרות אשליות הבמה של התיאטרון והאופרה. בשנים 1878–1880 נמנה מואנה עם חברי המועדון Le Hydropathe ("הנפגע ממים" כלומר המעדיפים יין) הידוע גם כ"Les Hirsutes" (כלומר,"השעירים" או "המזוקנים") מיסודו של אמיל גודו, שפרסם את המגזין באותו השם . מואנה היה "סגן יושב ראש המועדון". בהמשך סופרים ואמנים רבים מאותה חבורה בוהמית פריזאית התכנסו סביב העיתונים "La Jeune France" " L Anticlérical" ובמיוחד במועדון Le Chat Noir בפרסומיו הספרותיים שיתף מואנה פעולה עם המאייר ארתור סאפק (Sapeck) (יליד 1854), עם הסופר לאו טקסיל ואחרים. ז'ורז' מואנה היה נשוי לאישה בשם קרולין ויטמן. בחייו הבוגרים התגורר ברחוב קלוטר בפריז, קרוב לפנתאון. מואנה נפטר ב-1908 בניי-סיר-סן. La Lanterne (הפנס) Tous Tartuffes (כולם טרטיף) Les fabriques de miracles -(בתי חרושת לנסים) עם לאו טקסיל En famille - monologue1881 (במשפחה) בביצועו של קוקלן קאדה - עם איורים מאת ארתור סאפק 1883 ,1881 - Un canard, monologue dit par Coquelin Cadet (ברווז), מונולוג בביצוע קוקלן קאדה 1882 - Gobart, monologue Entre garçons 1885 (בין בנים) Les Amours de Dumollard - (אהבותיו של דימולאר) רומן, עם מוריס ז'וגאן L'Héritage au guillotiné - (ירושתו של המוצא להורג בגיליוטיה) בשם העט ז'ול פרוואל, עם לאו טקסיל לאופרטה "בדיג" (A la pèche) מאת ז'ורז' פרז'רול - עם אוקטאב פראדל ליצירה "תיבת נח" L Arche de Noé מאת שארל דה סיוורי - שהוצגה במועדון "Le Chat Noir" Trucs et décors :Explication raisonée de tous les moyens employés pour produire les illusions théatrales 1893 או Machinerie téatrale L exposition illustrée, au Champ de Mars. Les installations mécaniques1899 1902 Observations météorologiques, Inde française 1902 - Alexandre Dumas, voyageur ב Journal des voyages Le Tresor fatal Le Chemin de fer, la Ceinture de Paris1904 איזבל מרינון אמיל קוהל והבוהמים - במגזין 1895 לתולדות הקולנוע Isabelle Marinon Emile Cohl et le bohémiens Revue de la association française sur l'histoire du cinéma 53, 2007 pp.38-57 I.Marinon
נבחרת מולדובה בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של מולדובה בכדורגל חופים מייצגת את מולדובה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל המולדבית. מאמן: מולדובה רוסלן פרנאי דף הנבחרת באתר הרשמי של כדורגל החופים דף הנבחרת באתר הרשמי של כדורגל החופים (ברוסית)
פייטרו ביאנקי (מוזיקאי)

פייטרו ביאנקי (באיטלקית: Pietro Bianchi, נולד ב-15 במאי 1953) הוא אתנומוזיקולוג, זמר ונגן רב-כלי שווייצרי איטלקי. הוא מנגן בכינור, אקורדיון, הארדי גארדי ("גירונדה") וכלים נוספים ונודע במאמציו לשימור המורשת המוזיקלית של תושבי טיצ'ינו. פייטרו ביאנקי נולד ב-1953 בג'וביאסקו בשווייצריה האיטלקית. הוא למד פסנתר אצל ז'אן-ז'אק האוזר בבלינצונה, אחר כך למד מוזיקה ואתנולוגיה באוניברסיטת פריז. סיים שם ב-1979 את לימודי הדוקטורט במדעי המוזיקה עם תזה על המוזיקה והשירה העממית בשווייצריה האיטלקית. החל מ-1976 משתתף בקביעות בתוכניות מוזיקליות של רשות השידורים השווייצרית באיטלקית. "“Itinerari folcloristici” (מסלולי פולקלור), I Musicanti (המוזיקאים), “Il Documentario”, Altramattina” (באחד הבקרים), Musica popolare svizzera” (מוזיקת העם של שווייץ), ““Il canto della terra” (שירת הארץ) והוא חוקר מטעמה בעיקר את מוזיקת העם שבהרי האלפים. אחרי 1979 היה מנהל אמנותי של הפורום לסריקת המוזיקה והאמנות העממית בחבל לאנגה בפיימונטה. ב-1980 כעמית במכון השווייצרי ברומא השתלם בסמינר לאתנומוזיקולוגיה של ד. קרפיטלה באוניברסיטת רומא. ביאנקי מנגן בכינור, באקורדיון ובכלי הקרוי גירונדה. הוא ניגן בכמה תזמורות של מוזיקת עם: "בנדאלפינה" (Bandalpina), חמישיית אורקסטרינה (Orchestrina), Lyonesse (ליונס), "פאדוס" (Padus) וכו'. החל מ-1972 ביאנקי הוא חבר בלהקה למוזיקה עתיקה ועממית “Lyonesse". הוא מופיע לאורך השנים בדואט עם גיטריסט רוברטו מאג'יני עם רפרטואר של שירי עם ידועים או נשכחים מטיצ'ינו. שניהם השקיעו בחקר תולדות השירים הטי'צינזים, על לחניהם, מילותיהם וכליהם המלווים. 1984 – פרס אסקונה לתרבות 1990 – פרס וינצ'נצו פאלקטו באתר ricercamusica באתר discogs באתר שווייצרי למוזיקה אתנית Christoph Wagner – Nowt So Queer As Volk in Simon Broughton et al. Rough Guide of World Music London 1994 עמ' 56 discogs ricercamusica C.Wagner ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פייטרו ביאנקי (מוזיקאי)".
צ'ארלס הובו

צ'ארלס הובו (באנגלית: Charles Owen Hobaugh; נולד ב-5 בנובמבר 1961 בבר הרבור, מיין) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. צ'ארלס הובו נולד בעיירה בר הרבור שבמיין. הוא סיים לימודי בית הספר באוהיו ולמד הנדסת אוירונאוטיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1984. לאחר סיום הלימודים צ'ארלס הובו התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. בשנת 1987 הוא סיים קורס טיס והוצב כטייס "מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II". הוא שירת במספר בסיסים של החיל והשתתף במשימות מבצעיות של מלחמת המפרץ כטייס של נושאת מטוסים USS Nassau. בשנת 1992 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי. ניסיון טיס של הובו מסתכם בכ-5,000 שעות טיסה ב-40 מטוסים וכולל כ-200 נחיתות על נושאת מטוסים. בשנת 1996 הובו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע. ביולי 2001 הובו השתתף במשימת STS-104 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (סטיבן לינדזי היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית ולהתקין יחידת מעבר חדשה. באוגוסט 2007 הוא טס בפעם השנייה במשימה STS-118 על סיפון מעבורת החלל אנדוור (סקוט קלי היה מפקד צוות). מטרת המשימה הייתה להביא אל תחנת החלל הבין-לאומית את קורה S5, שתתחבר בקצה הימני של הקורה הראשית של התחנה. כמו כן הועברה אספקה חדשה. בנובמבר 2009 הובו היה מפקד צוות משימה STS-129 של מעבורת החלל אטלנטיס. המטרה הייתה להביא לתחנת החלל ציוד חדש, חלקי חילוף ומצרכים. כמו כן הוחזרה לכדור הארץ ניקול סטוט לאחר סיום תוכניתה. הובו עזב את נאס"א בשנת 2013 והשתלב בפדקס. מדיה וקבצים בנושא צ'ארלס הובו בוויקישיתוף ביוגרפיה