laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דניס לינדסי

דניס לינדסי (באנגלית: Dennis Lindsey; נולד ב-1969) הוא מנהל קבוצות כדורסל אמריקאי, המשמש כג'נרל מנג'ר של קבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA. לינדסי נולד בעיר פריפורט שבטקסס, ובין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת ביילור אשר בווייקו, טקסס. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העפילו ה"ביילור ברס" לטורניר אליפות המכללות לראשונה מזה 38 שנים, בהובלתם של מייקל ויליאמס ודריל מידלטון. בעונתו האחרונה בליגת המכללות, 1991/1992, פתח בחמישייה הפותחת של הקבוצה לצדו של דייוויד וסלי, וקלע 10.6 נקודות בממוצע למשחק. בכך תמה קריירת המשחק של לינדסי, אשר לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 1992. בשנת 1996 הצטרף לינדסי לצוות המקצועי של קבוצת יוסטון רוקטס בתור סקאוט ומנהל מחלקת הווידאו, ובהמשך קוּדם לתפקיד האחראי על פיתוח שחקנים. בין השנים 2002–2007 שימש ביוסטון כסגן הנשיא לפעולות כדורסל. בין השנים 2007–2012 שימש כעוזרו של ג'נרל מנג'ר סן אנטוניו ספרס, אר. סי. ביופורד. באוגוסט 2012 מונה לג'נרל מנג'ר של יוטה ג'אז, במקומו של קווין אוקונור. להלן רשימה חלקית של פעולותיו הבולטות בתפקיד: בדראפט 2013 בחר את רודי גובר בבחירה ה-27. ביוני 2014 מינה את קווין סניידר למאמן הקבוצה במקומו של טיירון קורבין. בדראפט 2014 בחר את דנטה אקסום בבחירה החמישית ואת רודני הוד בבחירה ה-23. באוקטובר 2014 החתים על חוזה את ג'ו אינגלס. ביולי 2016 העביר את הבחירה ה-12 בדראפט 2016 (טוריאן פרינס) לאטלנטה הוקס, בתמורה לג'ורג' היל. בערב דראפט 2017 העביר לדנוור נאגטס את טריי ליילס ואת הבחירה ה-24 בדראפט (טיילר ליידון), בתמורה לבחירה ה-13, בה בחר את דונובן מיטשל. ביוני 2017 החתים על חוזה את ריקי רוביו. בפברואר 2018 העביר את ג'ו ג'ונסון (לסקרמנטו) ורודני הוד (לקליבלנד), בתמורה לג'יי קראודר ובחירת דראפט עתידית. ביולי 2019 העביר את ג'יי קראודר, קייל קורבר, גרייסון אלן, דריוס בייזלי ובחירת דראפט עתידית לממפיס גריזליס, בתמורה למייק קונלי. ביולי 2019 החתים על חוזה את בויאן בוגדנוביץ'. רשימת הפעולות של לינדסי כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של לינדסי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com לינדסי מונה לג'נרל מנג'ר של יוטה, באתר הקבוצה, 7 באוגוסט 2012 פרופיל, באתר Sports-Reference
רולף קנלר

רולף קנלר (1921 - 21 ביולי 2005) היה צלם קולנוע ישראלי. רולף מיכאל קנלר נולד למשפחה יהודית בברלין. בצעירותו למד ציור וגרפיקה. בעקבות קורס צילום שעבר, עבד בשנות ה-30 כמתלמד באולפני הקולנוע UFA, שהוקמו בידי המשטר הנאצי. לאחר שהתגלה מוצאו היהודי ובעקבות התנכלויות מצד הגסטאפו עלה באביב 1939 לארץ ישראל. בארץ עבד בהסרטת יומני קולנוע, עד שגויס לצבא הבריטי. המשיך בפעולתו כצלם קולנוע. קנלר השתתף ב-1952 בפגישה בדירתו של יעקב מרקס ברחוב הירקון בתל אביב, שבה הוחלט על הקמת איגוד ההסרטה, על יסוד פסטיבל קולנוע בחיפה ועל חלוקת "פרס צבר". עמו השתתפו בפגישה הצלם נפתלי אבנון (רובינשטיין), מפקד יחידת ההסרטה בצה"ל, הבמאי אלפרד שטיינהרדט והצלם יעקב יונילוביץ'. בשנת 1961 נקרא לצלם את משפטו של אדולף אייכמן יחד עם מילק קנבל ויעקב יונילוביץ'. ב-1988 הציג בגרמניה תערוכה מצילומיו בשם "Und sie haben Deutschland verlassen müssen" (והם היו חייבים לעזוב את גרמניה). בשנת 2003 זכה לרטרוספקטיבה מיצירותיו במכון גתה בירושלים. קנלר נפטר בירושלים בשנת 2005. סרטים שצולמו בידי קנלר, מתוך אוסף ארכיון שפילברג ארבעים ושמונה שעות ביממה, סרטון באתר יוטיוב יום העצמאות, סרטון באתר יוטיוב ההזדמנות האחרונה של דני, סרטון באתר יוטיוב דרו פירסון מדווח: דת בישראל, סרטון באתר יוטיוב דרו פירסון מדווח: המדבר החי של ישראל, סרטון באתר יוטיוב דרו פירסון מדווח: מדע בישראל, סרטון באתר יוטיוב דרו פירסון מדווח: מלחמה ושלום בישראל, סרטון באתר יוטיוב על קצה הסכנה, סרטון באתר יוטיוב הבית על הגבעה, סרטון באתר יוטיוב ישראל לידה מחדש, סרטון באתר יוטיוב ירושלים עירי, סרטון באתר יוטיוב סיפורו של לכיש, סרטון באתר יוטיוב נאום מאת דוד בן-גוריון, סרטון באתר יוטיוב במו עיניי, סרטון באתר יוטיוב שירי ישראל: קציר בגליל, סרטון באתר יוטיוב שמותיהם קיימים לעד, סרטון באתר יוטיוב זמן, מרחב והאוניברסיטה העברית, סרטון באתר יוטיוב מעשה בכפר, סרטון באתר יוטיוב ילדי השמש, סרטון באתר יוטיוב אתם עדיי, סרטון באתר יוטיוב ישראל במערכה, סרטון באתר יוטיוב דני ועליזה, (1953) רולף קנלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רולף קנלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי דרומי, צלם הקוממיות, באתר הארץ, 27 ביולי 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תמונתו של דוריאן גריי (סרט, 2004)

תמונתו של דוריאן גריי (באנגלית: The Picture of Dorian Gray) הוא סרט אמריקאי משנת 2004 בבימויו של דייב רוזנבאום, ובכיכובו של ג'וש דוהאמל. הסרט מבוסס על הרומן תמונתו של דוריאן גריי מאת אוסקר ויילד. ג'וש דוהאמל – דוריאן גריי ברנדן וו – הארי ווטון ריינר ג'אד – בזיל וורד דרבי סטנצ'פילד – סיביל ויין בריאן דורקין – ג'יימס ויין ג'ולי איימוס – לורה ווטון "תמונתו של דוריאן גריי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "תמונתו של דוריאן גריי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Ersatzeltern wider Willen". Gala. 21 באוקטובר 2010. נבדק ב-2015-01-30. {{cite web}}: (עזרה) "La maledizione di Dorian Gray". SKY.it. 27 בנובמבר 2009. נבדק ב-2015-01-30. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מייקל דומינגז

מייקל לואיס דומינגז (באנגלית: Michael Luis Dominguez;‏ נולד ב-4 בספטמבר 1953) הוא פקיד ממשל אמריקאי שכיהן כסגן תת-מזכיר ההגנה לכוח אדם ומוכנות בשנים 2006–2009 וכסגן מזכיר חיל האוויר לענייני כוח אדם ומילואים בשנים 2001–2006, ובתוקף זה כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל לתקופה קצרה בשנת 2005. מייקל דומינגז נולד למשפחה שאביה היה איש חיל האוויר של ארצות הברית, ועקב כך הוא גדל במספר בסיסים של החיל ברחבי העולם. ב-1975 הוא סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוצב כקצין בדרגת לוטננט-משנה בצבא ארצות הברית בויצ'נצה שבאיטליה. לאחר מכן הוא הוצב במגוון משימות בגדוד הראשון של רגימנט הרגלים ה-509 ובכוח המשימה של דרום אירופה. לאחר תום שירותו הצבאי פנה דומינגז לעסקים פרטיים ולמד בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת סטנפורד. מיוני 1983 ועד ספטמבר 1988 הוא עבד בלשכת מזכיר ההגנה כניתוח מידע. לאחר מכן ועד ספטמבר 1991 הוא היה עוזר לסגן מזכיר ההגנה ליחסי ציבור. לאחר מכן ועד ספטמבר 1994 הוא היה מנהל התכנון וניתוח המידע. הוא היא אחראי על תחזית התכנון לטווח ארוך של מחלקת ההגנה ועל התקציב השנתי שלה בסכום של 12 מיליארד דולר על טכנולוגיות מידע. הוא גם ניהל את התחדשות מערכות המחשוב של מערכת יחסי הציבור. באוקטובר 1994 הוא הצטרף לצוות ראש המבצעים הימיים וסייע לצי ארצות הברית לפתח תוכניות לתקציבים רב שנתיים. באפריל 1997 סיים דומינגז את עבודתו בשירות הממשלתי והיה למנהל הכללי לארגון שירות טכנולוגי בחברת Tech 2000 בהרנדון, וירג'יניה. בספטמבר 1999 החל דומינגז לעבוד במרכז לניתוח מידע ימי, שם הוא ארגן וניהל את המחקר למדיניות ותכנון ציבורי. בינואר 2001 הוא שב לצוות ראש המבצעים הימיים כעוזר המנהל לחלל, לוחמת מידע ופיקוד ושליטה. מאוגוסט 2001 ועד יולי 2006 שימש דומינגז כסגן מזכיר חיל האוויר לענייני כוח אדם ומילואים. במהלך תקופה זו הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר בפועל ממרץ ועד יולי 2005. לאחר מכן ועד ינואר 2009 הוא שימש כסגן תת-מזכיר ההגנה לכוח אדם ומוכנות. מדיה וקבצים בנושא מייקל דומינגז בוויקישיתוף Prepared Statement of The Honorable Michael L. Dominguez Principal Deputy Under Secretary of Defense (Personnel and Readiness) Before the U.S. Senate Committee on Veterans Affairs
נמל התעופה הבין-לאומי פליקס הופואה-בואני

נמל התעופה הבין-לאומי פליקס הופואה-בואני ממוקם 16 קילומטרים דרומית-מזרחית לאביג'אן, חוף השנהב. זהו שדה התעופה הגדול במדינה לתעבורה אווירית. שדה התעופה הוא בסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית של חוף השנהב, אייר חוף השנהב. שמו של נמל תעופה בינלאומי זה נקרא על שמו של נשיא חוף השנהב הראשון, פליקס הופואה-בואני. חברות התעופה הפועלות בתדירות גבוהה יותר הן אייר פראנס, דלתא, אייר אלג'יר ורויאל אייר מרוק. בנוסף לכך, קווי התעופה הפופולריים ביותר מאבידג'אן הם אבידג'אן לפריס, ואבידג'אן לקזבלנקה עם 215, 128 טיסות שבועיות בהתאמה. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי פליקס הופואה-בואני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי פליקס הופואה-בואני "Abidjan Félix Houphouët-Boigny International Airport Guide (ABJ)". אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2007. נבדק ב-23 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה) Abidjan Airport, www.cleartrip.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל

נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל הוא שדה התעופה הבין-לאומי הראשי של כף ורדה. שדה התעופה נקרא על שם המנהיג המהפכני אמילקר קברל. הוא ממוקם שני ק"מ דרומית-מערבית מאספרגוס באי סאל. הנמל הוא בסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית של כף ורדה, קאבו ורדה איירליינס, ומשמש כבסיס לחברת ההובלה Cabo Verde Express. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי אמילקר קברל
נמל התעופה הבין-לאומי ח'רטום

נמל התעופה הבין-לאומי של ח'רטום (בערבית: مطار الخرطوم الدولي) הוא נמל התעופה הראשי בח'רטום, בירת סודאן. נמל התעופה של ח'רטום ממוקם בלב הבירה ומשמש כשער מרכזי למדינות העולם. הוא מהווה בסיס פעולה מרכזי של שלוש חברות תעופה סודאניות: חברת הדגל סודאן איירווייז, טארקו תעופה ובאדר איירליינס (אנ'). על פי התכנון, הנמל הנוכחי יוחלף בנמל תעופה חדש 40 ק"מ דרומית למרכז ח'רטום. השדה החדש מתוכנן עם שני מסלולים של 4000 מטר, מסוף נוסעים בשטח של 86,000 מ"ר ומלון בינלאומי בן 300 חדרים. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי ח'רטום בוויקישיתוף "Construction of the new Khartoum Airport begins in October". Sudan Tribune. 20 בפברואר 2006. אורכב מ-המקור ב-1 באוגוסט 2006. נבדק ב-13 ביוני 2008. {{cite web}}: (עזרה) "Sudan to build new international airport near Khartoum". English.peopledaily.com.cn. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2020. נבדק ב-23 ביוני 2020. {{cite web}}: (עזרה)
נמל התעופה הבין-לאומי סרייבו

נמל התעופה הבינלאומי סרייבו (בבוסנית: Međunarodni aerodrom Sarajevo) הוא נמל התעופה הבינלאומי העיקרי בבוסניה והרצגובינה, ומשמש כשער הכניסה העיקרי למדינה, הוא ממוקם במרחק 12 קילומטרים מערבית למרכז העיר סרייבו ומשמש כבסיסה של חברת B&H איירליינס. בשנת 2019 עברו 1,143,680 נוסעים בנמל התעופה, לעומת 323,499 בשנת 2001. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי סרייבו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי סרייבו "Record year for Sarajevo and Tuzla airports". ערך זה הוא קצרמר בנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסיף מוסא

יוסיף דאודה מוסא (בצרפתית: Yussif Daouda Moussa; נולד ב-4 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן ניז'רי-גנאי, המשחק בעמדת הקשר בא-טלאבה. מוסא התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל פוליס המקומית. ב-3 באפריל 2019, מוסא חתם ביילבס מליגת העל הפינית. 4 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד קוקולן פלובייקוט. ב-27 ביולי 2019, הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד היפק. מוסא שיחק ביילבס עונה אחת וזכה עמה בגביע בסיום העונה. בינואר 2020, מוסא חתם בבני יהודה מליגת העל, אך כעבור זמן קצר נפצע ובני יהודה ויתרה על שירותיו עד לסיום העונה.. ב-23 ביוני 2020, מוסא חתם לארבע שנים בקבוצה ב-2 בספטמבר 2021 חתם בהפועל פתח תקווה. בינואר 2022 חתם ביילבס מליגת העל הפינית. בפברואר 2024 חתם בא-טלאבה מליגת העל המצרית. ב-13 באוגוסט 2017, מוסא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר בניצחון 1–2 נגד חוף השנהב. ב-19 בנובמבר 2019, מוסא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–6 למדגסקר במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021. יילבס הגביע הפיני: 2019 יוסיף מוסא, באתר Transfermarkt יוסיף מוסא, באתר Soccerway יוסיף מוסא, באתר National Football Teams יוסיף מוסא, באתר FootballDatabase.eu מאור רחמני, ‏"עשית לעצמך דין ונקטת בצעד קיצוני בחומרתו", באתר ONE‏, 7 בפברואר 2020 מאור רחמני, ‏קמפוס ומוסא חתמו לארבע שנים בבני יהודה, באתר ONE‏, 23 ביוני 2020
נמל התעופה הבין-לאומי קישינב

נמל התעופה הבין-לאומי קישינב הוא נמל התעופה הבינלאומי הראשי של מולדובה, הממוקם במרחק של 13 קילומטרים דרומית-מזרחית ממרכז קישינב, בירת מולדובה. נמל התעופה שימש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת אייר מולדובה עד שנסגרה בשנת 2023, וחברת הייסקיי. בעבר, קוד ה-IATA של שדה התעופה, KIV, נגזר מ-Kishinev (שמה של העיר הרוסית והאנגלית לשעבר), ואילו ב־18 בינואר 2024 שונה הקוד ל-RMO. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי קישינב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי קישינב נמל התעופה הבין-לאומי קישינב, ברשת החברתית פייסבוק "Aeroportul Internațional Chișinău a trecut la abrevierea în limba română, renunțându-se la cea moștenită din epoca sovietică". HotNews (ברומנית). 18 בינואר 2024. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא מולדובה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאמיל (ניגון)

ניגון שאמיל (Шамил) הוא ניגון חב"די ללא מילים, אשר על פי המסורת בחב"ד הלחין אותו האימאם שאמיל, והוא אחד מניגוני הרבי מלובביץ'. הניגון נפוץ גם מחוץ לחסידות חב"ד. את הניגון לימד הרבי מלובביץ' בשמחת תורה ה'תשי"ט (1958). קודם שלימד הרבי את הניגון, הקדים כי החסידים מהם שמע את הניגון, סיפרו את הרקע לחיבורו: בזמן מלחמת הקווקז, חיו בהרי הקווקז שבטים פראיים שלא היו תחת שלטון חוק כלשהו. כשהתחילה האימפריה הרוסית להתפשט ולכבוש שטחים, נערכה פלישה צבאית לקווקז, במטרה לשלוט בשטח זה. השבטים שהתגוררו בהרים אלו הביעו התנגדות אקטיבית לכיבוש הרוסי, שכללה פעולות גרילה בהן נגרמו נזקים לצבא רוסיה. בראש מערך ההתנגדות עמד המנהיג האימאם שאמיל. בשל הקושי בכיבוש האזור, הנחשב לגבוה, נקטו הרוסים בתחבולה כדי להכניע את תושבי המקום; הם רימו את מנהיג ההתנגדות והבטיחו לו כי יעשו עמו שלום ויאפשרו לו ולאנשיו הנחות תחת השלטון הרוסי. כאשר התרצה לשתף עם הרוסים פעולה, ב-1859, אסרו ושלחו אותו לגלות בקלוגה, עיר קטנה במרכז רוסיה. במקום גלותו, בעת שנזכר בתקופה בה היה יושב בהרים הגבוהים כאדם חופשי, היה שר ניגון זה, הפותח ברגשות געגועים לעבר ומסתיים בתקווה לעתיד טוב יותר. משכך, ניתן למצוא בניגון ביטוי לגעגועים אל העבר הטוב, כשאחריהם מובעת תקווה לעתיד שיוטב. חסידים ברוסיה, לדברי הרבי מלובביץ', הקבילו את געגועי שאמיל לגעגועיה של הנשמה לכור מחצבתה. הניגון מופיע בספר הניגונים - חב"ד מספר ש"ב (302). כמה שנים לאחר שהרבי לימד את הניגון, עבר כשליח ציבור באחת השבתות במניין של הרבי אחד החסידים, ובחזרת הש"ץ כשהגיע ל'ממקומך' בקדושה, החל לנגן את ניגון שאמיל. כיום נהוג בבתי כנסת חב"ד רבים בעולם לנגן ניגון זה ב'ממקומך'. ב-1963 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 4" של ניח"ח בביצוע החזן משה טלישבסקי. ב-1973 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 11" של ניח"ח. ב-1995 הופיע באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה. ב-2004 הוציא הזמר יוני שלמה אלבום "שאמיל" על שם ניגון זה, המבוצע באלבום. ב-2014 הופיע באלבום "אהבה רבה" בביצוע להקת התזמורת העממית של נאור כרמי. ב-2015 הופיע הניגון באלבום "צמאה 1" בביצוע אברהם פריד. ב-2020 הופיע באלבום "לחיים טיש חב"ד" מספר 2 בביצוע זאנוויל ויינברגר. ב-2021 הופיע באלבום "ניגוני עתניאל - אלול" של ישיבת עתניאל. הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי אלי מרכוס יחד עם בני פרידמן, שמחה פרידמן ואחרים. יוזביץ מנחם, תשרי בליובאוויטש: יומני חודש החגים בבית חיינו, ישראל, 2016. עמודים 273-269 (הספר בקטלוג ULI) מידע על היצירה "שאמיל" באתר מיוזיק בריינז מידע על שאמיל (ניגון) בקטלוג הספרייה הלאומית תמר זיגמן, לוחם החופש הסופי שהיה השראה לרבי מליובאוויטש, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 27.06.2017 ניגון שאמיל מושר אצל הרבי מליובאוויטש קטע אודיו שהרבי מליובאוויטש שר את הניגון ערן מינהר, ניגון ישן, פרק בפודקאסט "מינהר הזמן" של תאגיד השידור הישראלי. איך התגלגלה נעימה עתיקה של אימאם מוסלמי ממזרח אסיה לרפרטואר של אחת מתנועות החסידות הגדולות בעולם? אורחים: פרופ׳ דן שפירא וד"ר תמר זיגמן. 50 דקות. הפודקאסט בקובץ שמע באתר חב"ד און ליין. תורת מנחם תשי"ט כרך כ"ד, עמוד 133 ואילך ובעמוד 170 ואילך שאמיל באתר חבד אורג שאמיל ביוטיוב התזמורת העממית - שאמיל שאמיל שאמיל ישיבת עתניאל שאמיל עם בני פרידמן ואלי מרקוס, סרטון בערוץ "𝕷𝖎𝖋𝖊 𝖎𝖘 דאָך 𝖌𝖔𝖔𝖉", באתר יוטיוב (אורך: 03:39) נמואל הרוש, ניגון שאמיל באתר בית חב"ד, אחיה אשר כהן אלורו - שאמיל ניגוני חב"ד בפסנתר - אחיה אשר כהן אלורו. באתר יוטיוב, לב לייבמן - הרב לייבמן מצטלם עם 'שאמיל' ומציג על המסך את הסיפור והמסר של הניגון ועוד באתר col, סיוון תשע"ז
רחמנא דעני

ניגון רחמנא דעני הוא ניגון חב"די, אחד מניגוני הרבי מלובביץ'. הניגון נפוץ גם מחוץ לחסידות חב"ד. הניגון הולחן על ידי סבו של הרבי מלובביץ' הרב מאיר שלמה ינובסקי מילות הניגון הם מתוך פיוט בשפה הארמית, הנאמר כחלק מנוסח הסליחות: רַחֲמָנָא דְעָנֵי לַעֲנִיֵּי עֲנֵינָא. רַחֲמָנָא דְעָנֵי לִתְבִירֵי לִבָּא עֲנֵינָא בתרגום לעברית: ”הרחמן העונה לעניים – עננו, הרחמן העונה לשבורי לב – עננו” . הרבי מלובביץ' לימד את הניגון בשמחת תורה לפנות בוקר ה'תש"ך (1959) ואמר כי תחילה יש לנגנו במתינות, ואחר כך במהירות ובשמחה, כי בתחילה הרי זו תנועה-מנגינה של תחנונים, וככל שממשיכים הולכת ומתחזקת תנועת-מנגינת התביעה והביטחון. בהמשך השנים הפך לניגון המושר בחצרו רבות ובתי כנסת של חב"ד בעיקר בעת סיום הסליחות ובעת התוועדות בחודשי אלול־תשרי. הניגון מופיע בספר הניגונים – חב"ד מספר רמ"ב (247). ב-1960 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 1 של ניח"ח, באלבום "שירה וזמרה" של זלמן ברונשטיין, ב־1995 הופיע באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה בביצוע מנדי ג'רופי. ב־1998 הופיע השיר באלבום ניגון הבעש"ט של אברהם פריד. ב־2010 יצא באלבום אוחילה של אודהליה ברלין, ב־2014 הופיע השיר באלבום "שרים תפילה" של יצחק מאיר ובאלבום "אהבה רבה" של להקת התזמורת העממית בביצוע ברי סחרוף, ב־2015 הופיע השיר באלבום צמאה 1 בביצוע שי צברי באלבום "ולנר ווקאלי" ועוד. השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי עידו פורטל, רועי אמיר, אלי מרקוס, בני פרידמן, עמיר בניון עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב, מוטי שטיינמץ ואחרים. מידע על היצירה "רחמנא דעני" באתר מיוזיק בריינז לב לייבמן, ניגון "רחמנא דעני", ר' מאיר שלמה ינובסקי, קיר הניגונים ניגון 'רחמנא דעני' אצל הרבי מליובאוויטש – אלול תשכ"ה באתר יוטיוב קטע אודיו שהרבי מליובאוויטש שר את הניגון שמוליק קפלן, רחמנא // פודקאסט 'הללו' פרק 6 רחמנא דעני מתוך תקליט ניח"ח, להאזנה באתר Chabad.org. רחמנא דעני רחמנא ביוטיוב רחמנא ביוטיוב (הניגון השני) רחמנא אוחילה ביוטיוב יצחק מאיר - רחמנא דעניי ביוטיוב רחמנא ביוטיוב שי צברי – רחמנא // מתוך פרויקט צמאה 1 ביוטיוב ניגון רחמנא דעני – עידו פורטל ורועי אמיר באתר יוטיוב רחמנא באתר חבד אורג בני פרידמן ואלי מרכוס עמיר בניון - רחמנא ביוטיוב מוטי שטיינמץ שר ובוכה רחמנא דעני באתר ערוץ 7, 26 בדצמבר 2022
יהודה גראמי

הרב יהודה גראמי הוא הרב הראשי של יהודי איראן[דרושה הבהרה] וחבר איחוד הרבנים במדינות האסלאם. נולד בשנת ה'תשמ"ד בטהראן מספר שנים לאחר המהפכה האיראנית, למשפחה שומרת מצוות בעלת שורשים עתיקים בפרס, אביו ד"ר שלמה גראמי שימש כרופא מנתח במספר מרכזים רפואיים בטהראן ביניהם המרכז הרפואי היהודי 'ספיר'. בילדותו למד בבית ספר מקומי והשתתף בתלמוד תורה שהתקיים מחוץ לשעות הלימודים. בגיל 15 הגיע לארץ - דרך טורקיה, ולמד במשך שנה בישיבת עטרת ישראל בירושלים. לאחר מכן עבר לישיבת נר ישראל בבולטימור שבמרילנד, שם למד במשך מספר שנים, במהלכם קיבל סמיכה לרבנות. בגיל 25 חזר לאיראן ונישא לציפורה, ילידת איראן גם היא. לאחר חתונתו החל למסור שיעורי תורה, החל להתעסק בענייני כשרות, בתי דין ומקוואות. הוא מונה על ידי הקהילה היהודית באיראן לשמש כרבם, המשטר האיראני מכיר בו כרב הראשי של איראן, ומזמינו לוועידות בין-דתיות. הרב יהודה חבר באיחוד הרבנים במדינות האסלאם. גראמי דובר פרסית ועברית והוא מתראיין לעיתים בתקשורת ואף בעברית, אך לא לכלי תקשורת ישראליים. השלטונות האיראניים מקפידים על חופש דת, ולכן הם מכירים בתפקידו ובמעמדו של גראמי. גראמי מרבה להדגיש כי יהודי איראן נהנים מחופש דת מוחלט בתי הכנסת פתוחים ומתקיימים בהם שיעורי תורה. לדבריו, יש ליהודי איראן מוסדות חינוך מפוארים, הכוללים, בתי ספר, תלמודי תורה, ישיבות וחטיבות ביניים. גראמי מרבה לתקוף את הציונות ואת ישראל והוא טוען כי ישראל אינה מייצגת את היהדות. לאחר חיסולו של קאסם סולימאני מפקד כוח אל קודס על ידי האמריקאים, השתתף גראמי בביקור תנחומים אצל משפחתו לאחר מותו. עם התפרצות נגיף הקורונה באיראן בשנת 2020 הורה הרב גראמי לסגור את כל בתי הכנסת באיראן וקבע כי אין צורך לצום את תענית אסתר בשל המגפה וכי יש לשמוע קריאת מגילת אסתר בלייב. מה שלטענתו גרם לפגיעה מועטה של הקורונה ביהודי איראן. יהדות איראן יחסי איראן-ישראל הסכסוך האיראני-ישראלי מנחם כהן, חיים יהודיים, שיחת השבוע, גיליון 1828. מדיה וקבצים בנושא יהודה גראמי בוויקישיתוף יהודה גראמי, ברשת החברתית פייסבוק יהודה גראמי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שאול רגב, יהודי איראן, הנהגה, חברה, תרבות, אוניברסיטת בר-אילן, 2014. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר" אריה ארליך, משטר האייתוללות ואני, באתר משפחה (שבועון), ‏כ' ניסן התשפ"א אריה ארליך, Behind the Persian Curtain, mishpacha, ‏23/03/2021 (באנגלית) רשימת הרבנים החברים באיחוד באתר איחוד הרבנים במדינות האסלאם. הרב של איראן: "הנגיף לא פגע בקהילה", באתר כיכר השבת N12 - הרב הראשי של אירן: "הישראלים לא מייצגים את היהדות", באתר N12, ‏25 במאי 2020 Megillah Read by Kever Mordechai and Esther (באנגלית) Mordechai Goldman, Chief rabbi of Iran: Israel does not represent Judaism, Al-Monitor, ‏2020-06-21 (באנגלית)
מחלף חצוצרה

מחלף חצוצרה הוא סוג של מחלף שנועד לחבר בין שני כבישים מהירים. מחלף חצוצרה מיועד לחיבור בין שני כבישים (בדרך-כלל מהירים), שאינם חוצים אחד את השני, כלומר אחד מהם מסתיים במחלף. המחלף בנוי משלוש רמפות ולולאה אחת. לדוגמה: כביש A מתחבר לכביש B שנגמר במחלף. מכביש A מכיוון אחד יש רמפה שמתחברת לכביש B ורמפה והחיבור ללא רמזורים. מכביש B יש רמפה לכביש A לכיוון אחד ולכיוון השני - או רמפה או לולאה. מכיוון נוסף של כביש A יש חיבור לכביש B באמצעות לולאה או רמפה. מחלף זכרון יעקב מחלף רמלה מערב מחלף משמר הגבול מחלף עין תות מחלף תקווה מחלף חורשים מחלף קמה מחלף עד הלום מחלף משמר הגבול מחלף חורשים מחלף עין תות מחלף רמלה מערב מחלף תקווה מחלף קמה מחלף זכרון יעקב מדיה וקבצים בנושא מחלף חצוצרה בוויקישיתוף
סימון באלאר

סימון באלאר (בצרפתית: Simone Ballard;‏ 1895 – 1978) הייתה זמרת מצו-סופרן ואלט אופראית, ששרה בתפקידים ראשיים, לרבות ביצועי בכורה, בלה מונה, בריסל. סימון באלאר נולדה בפריז. שני הוריה עבדו באופרה של פריז, אביה לואי באלאר היה זמר בס מ-1894 עד 1897, ואילו אמה, ברת' ברונוויל (נולדה ב-6 במרץ 1865 בפריז), הופיעה לראשונה כסופרן בתפקיד אליס ב"רוברט השד" של ג'אקומו מאיירבר, אבל ויתרה על הקריירה עם נישואיה בשנת 1891. באלאר החלה בלימודי פסנתר בגיל צעיר ולמדה פיתוח קול בקונסרבטואר הלאומי של פריז אצל אז'ן לורן וז'אק איזנארדון. הופעת הבכורה שלה הייתה בתיאטרון לה מונה בשנת 1921, בתפקיד אמנריס באאידה של ורדי. בעקבות הופעתה זו משכרה לעבוד בלה מונה, שם שרה עד 1940. באלאר הופיעה בביצועי בכורה: ב-2 במאי 1926 שרה בתפקיד הגיסה בLes malheurs d'Orphee של מיו; ב-28 בדצמבר 1927 שרה את התפקיד הראשי ב"אנטיגונה" של הונגר ב-1929 הופיעה ב"Le Joueur" (המהמר) של פרוקופייב. היא הופיעה בהפקות הראשונות של כמה אופרות בלה מונה, בהן כאומנת של קסנייה בבוריס גודונוב (1921) וחיביירה ב"יריד סורוצ'ינצי" (1925), שתיהן של מוסורגסקי, טקאצ'יכה ב"סיפורו של צאר סאלטאן" של רימסקי-קורסקוב (1926), האם, השפירית וספל החרסינה ב"הילד והקסמים" של ראוול (1926), דבורה ב"דבורה ויעל" של פיצטי (1929), ואורסולה ב"La farsa amorosa" של זנדונאי (1933). מכלול תפקידיה, כ-70 במספר, כללו את אזוצ'נה באיל טרובטורה של ורדי, דלילה בשמשון ודלילה של קאמי סן-סאנס והתפקיד הראשי ב"הרודייאדה" של מאסנה. היא ביצעה תפקידים באופרות מאת וגנר, כגון מגדלנה בהמייסטרזינגר מנירנברג, בראנגנה בטריסטן ואיזולדה ופריקה בטבעת הניבלונגים. כמו כן הופיעה כרוזנת במלכת העלה מאת צ'ייקובסקי, כאנינה ב"אביר הוורד" של ריכרד שטראוס, כסבתא ב"La Vida breve" של מנואל דה פאיה, וכיונו ב"אורפיאוס בשאול" של אופנבאך. באלאר פרשה מן הבימה עם נישואיה למלחין והמנצח אלברט וולף בשנת 1940. סימון באלאר, באתר MusicBrainz (באנגלית) "סימון באלאר", אלמנך גרארדו קאזליה
זרקורי במה

זרקורי במה (באנגלית: Stage Struck) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 בבימויו של סידני לומט, עם סוזן סטרסברג, הנרי פונדה, כריסטופר פלאמר (בהופעה ראשונה בקולנוע) וג'ואן גרינווד בתפקידים הראשיים. זה רימייק לסרט Morning Glory משנת 1933 בו השתתפה קתרין הפבורן בתפקיד הראשי והמבוסס על מחזה בשם זה מאת זואי אקינס (אנ'). העלילה היא על בחורה צעירה שמגיעה לניו יורק ושואפת להיות שחקנית ולכבוש את בימות ברודוויי אווה לבלייס (סוזן סטרסברג) היא צעירה המגיעה לניו יורק מורמונט בתקווה לכבוש את במות ברודוויי. היא פונה למפיקים שונים ונדחית. לבסוף היא מחליטה לפנות ישירת למפיק לואיס איסטון (הנרי פונדה) למרות שאין לה כל הזמנה אליו. לפני דלתו של המפיק היא מזהה את רוברט הדג'ס (הרברט מרשל), שחקן מבוגר, ותיק ומפורסם. היא מתחילה בשיחה איתו והוא מתרשם מהנחישות שלה להצליח. כאשר הדלת נפתחת היא נכנסת איתו והוא מציג אותה בפני איסטון והמחזאי הצעיר שלו, ג'ו שרידן, (כריסטופר פלאמר). ג'ו סיים לכתוב מחזה חדש ובו תפקיד לשחקנית הוותיקה ריטה ורנון (ג'ואן גרינווד) שהיא גם אחת מהמאהבות של איסטון. איסטון שולח אותה לאודישן באחד מהתיאטרונים והיא נכשלת בו. ג'ו מאוהב בה ובהצגת הבכורה הוא נזמין אותה למסיבה בביתו של איסטון שם היא משתכרת ופוצחת במונולוג מתוך רומיאו ויוליה. איסטון מבחין בכישרונה ומתחיל להתאהב בה אך מחליט לנתק את הקשר אתה בגלל הבדלי הגילים וצורת חייו. ג'ו כותב מחזה חדש אותו הוא גם מביים ובו יש לריטה תפקיד ראשי אך בחזרות מתברר לו שהיא אינה מתאימה וגם היא טוענת שהמחזה גרוע ומתפטרת. איסטון מחפש את אווה המופיעה בתיאטרון שוליים ומשכנע אותה לשחק בהצגה בהתראה קצרה. היא מהססת אבל לבסוף מסכימה וזוכה לתשואות נלהבות. היא הגיעה לשיא אותו קבעה לעצמה. "זרקורי במה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זרקורי במה", באתר AllMovie (באנגלית) "זרקורי במה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לזרקורי במה, באתר יוטיוב זרקורי במה, באתר TCM