ציפור הנפש (ספר)

ציפור הנפש הוא ספר ילדים מאת מיכל סנונית שהפך לרב-מכר בינלאומי. את הספר איירה נעמה גולומב. סנונית כתבה את הספר באחד הלילות של שנת 1985, עת שהתה בבית מלון באיטליה. בתחילה, הספר לא התקבל להדפסה על ידי הוצאת הספרים "מסדה", כמו גם הוצאות ספרים נוספות, בטענה, שילדים לא יבינו את משמעותו, ושמבוגרים לא יתעניינו בו. שנתיים מאוחר יותר, הוחלט בהוצאת מסדה להדפיסו, והספר נמכר בכ-100 אלף עותקים תוך פחות משנתיים. בשנות האלפיים המוקדמות, ציינו בלונדון את מהדורת המיליון ו-750 אלף בגרמניה. הספר הפך עד מהרה לרב-מכר בינלאומי, תורגם עם השנים ל-48 שפות ויותר, ונכון ל-2021, נשקלת גם הוצאה בשפת היידיש. במהלך השנים, היה ניסיון פרסום הספר בארצות הברית, והוא הוחמץ. הוצאת עברית לילדים הוציאה גרסה אינטראקטיבית לספר. הספר משווק בחו"ל כספר רוחני פילוסופי ולאו דווקא כספר ילדים. הספר זכה בפרסים רבים, ובשנת 1993, זכה במקום הראשון בעולם בתחרות לספרי ילדים, שנערכה בז'נבה[דרושה הבהרה]. מקור שמו של הספר בביטוי "ציפור הנפש", אך הספר מעניק לביטוי משמעות מילולית, שונה מזו המקובלת. מסופר בו על "ציפור הנפש", ציפור שנמצאת בתוך נפשם של בני אדם ומרגישה את מה שהם מרגישים. הציפור מייצגת את הנפש, שעל פי הסיפור גם אם אף אחד לא ראה אותה, אין לאיש ספק שהיא קיימת. או על פי הניסוח בסיפור: בתוך הגוף, עמוק עמוק, שוכנת לה הנפש. איש עוד לא ראה אותה, אבל כולם יודעים שהיא קיימת. ועוד אף פעם, אף פעם לא נולד אדם שלא הייתה לו נפש. כי הנפש נכנסת לתוכנו ברגע בו אנו נולדים ואינה עוזבת אותנו - אף לא פעם אחת - כל עוד אנו חיים. בדומה לאוויר, אותו נושם האדם מרגע הולדתו ועד לרגע מותו. ציפור הנפש בנויה מגירות מגירות, אשר רק היא יכולה לפתוח אותן. כל מגירה מייצגת רגש, שברגע שהמגירה שלו נפתחת הוא מתפרץ. על פי הסיפור "לפעמים יכול האדם לבחור לעצמו ולסמן לציפור אילו מפתחות לסובב ואילו מגרות לפתוח. ולפעמים זוהי הציפור שמחליטה בשבילו." ציפורי הנפש שונות, ולכן אופיים של בני האדם שונה. הספר מסתיים בהמלצה להקשיב לציפור הנפש שבתוכנו. הספר תורגם לשפות רבות ובכל מדינה האיורים שונים, בהתאם להווי המקומי ולאקלים: לציפור יש עיניים מלוכסנות ב-מזרח הרחוק, פתיתי שלג מרכיבים את הציפור מפינלנד, בשוודיה - הציפור והספר צבועים באפור, במקסיקו הספר מודפס באלבום צבעוני המזכיר את סגנונה של פרידה קאלו, באסטוניה, יש פס סביב ראש הציפור ועוד. בשנת 1986 עובד הספר להצגה על ידי דניאלה מיכאלי, רחל שיין ארגמן ומיכל ורד, הן גם הפיקו לאחר מכן קלטת וידאו של ההצגה, שיצאה ב-1991. בינואר 1988 יצא אלבום של יוסי בנאי ונורית גלרון, שהתבסס על הספר וכלל שירים שהולחנו על ידי אילן וירצברג ויוני רכטר וקטעי קריינות של יוסי בנאי. ממנו התפרסם השיר "תחת עץ האהבה". בשנת 2004 הופקה סדרת אנימציה על פי הספר. בשנת 2009 עלה מחזה בפסטיבל ישראל על פי הספר, שזכה לביקורות אוהדות. בשנת 2019 עלה עיבוד בימתי נוסף של הספר. ציפור הנפש, באתר OCLC (באנגלית) דב אלפון, מדפיסים בלבד, כותרת ראשית, 7 במאי 1987 שיר, סמדר (2021-10-21). "מיכל סנונית: "הוצאת הספרים לא רצתה בהתחלה את 'ציפור הנפש'"". Ynet. נבדק ב-2021-10-27. יוסי עוזרד, הצגה - ציפורה נחמדת, חדשות, 30 בדצמבר 1986 רחל שיין ארגמן, הצגת ה־200 - ציפור הנפש, גם אמריקה רוצה, חדשות, 25 בדצמבר 1988 חגי לוי, "ציפור הנפש" מכה שלישית, חדשות, 12 באוגוסט 1991 תקליט בעבודה, חדשות, 11 בדצמבר 1987 ענת באלינט, סדרת אנימציה ישראלית לפי "ציפור הנפש" נמכרה לשידור בארה"ב, באתר הארץ, 3 בינואר 2004 תמר רותם, הכי נוח עם ילדים: מיכל סנונית ו"ציפור הנפש" בפסטיבל ישראל, באתר הארץ, 17 במאי 2009 נורית אסיאג, עכבר העיר תל אביב, ציפור הנפש: הצגה מושלמת לאוהבי הספר, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2009 רותי קדוש, ‏מיכל סנונית, יוצרת "ציפור הנפש", שתורגם ל-48 שפות משיקה עיבוד בימתי, באתר מעריב אונליין, 23 באוקטובר 2019