laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מפרץ הרוחות

מפרץ הרוחות (באנגלית: Bay of Winds) הוא מפרץ בחוף ארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה. המפרץ ממוקם בין כף דוברס וסלעי אבאלאנש; המפרץ ממוקם ממזרח לכף דוברס. רוחבו של המפרץ (רוחב פתחו של המפרץ) 14 קילומטרים; אורכו של המפרץ (מרחק כניסתו לתוך היבשת) 22 קילומטרים. המפרץ התגלה על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base Party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון. מוסון נתן למפרץ את שמו. שמו תיאורי, מאחר שבמפרץ נושבות באופן קבוע רוחות עזות, מכיוון שאוויר קר זורם באופן קבוע המישור שסמוך למפרץ, ומתנשא מעליו, אל תוך המפרץ שתחתיו. • Sir Douglas Mawson, D.Sc., B.E., THE HOME OF THE BLIZZARD: BEING THE STORY OF THE AUSTRALASIAN ANTARCTIC EXPEDITION, 1911-1914, Project Gutenberg EBook • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 233 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 283 • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 415 מפרץ הרוחות באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה מפרץ הרוחות באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי ראו בספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת" ראו בספר Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica המפורטים בפסקת "לקריאה נוספת"
חצי האי מלבה

חצי האי מלבה (באנגלית: Melba Peninsula), הוא חצי אי רחב, המכוסה קרח, בארץ המלכה מרי, שבאנטארקטיקה. חצי האי ממוקם בין קרחון ריד, למפרץ הרוחות. מדף הקרח שקלטון ממוקם לחוף חצי האי מלבה. שיא גובהו של חצי האי מלבה - 393 מטרים מעל פני הים. חצי האי התגלה על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון. מוסון נתן לחצי האי את שמו. חצי האי נקרא על שם דיים נלי מלבה, ממלבורן שבאוסטרליה, שהייתה אחת מפטרוני משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה. • Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 415 • National Imagery and Mapping Agency 2002, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 169 • United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 234 חצי האי מלבה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי מלבה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה חצי האי מלבה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מרחקים לאתרים סמוכים נתוני זריחת/שקיעת שמש/ירח עדכניים עבור חצי האי מלבה מזג אוויר נוכחי מעודכן בחצי האי מלבה תחזית מזג אוויר שעתית קצרת טווח עבור חצי האי מלבה תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי מלבה נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור חצי האי מלבה סטטיסטיקות מזג אוויר עבור חצי האי מלבה מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי
אלכסנדר ליכנוס

אלכסנדר (Ἀλέξανδρος) המכונה ליכנוס (Λύχνος), היה רטוריקן ומשורר יווני עתיק. הוא היה יליד אפסוס, שעל שמה מכנים אותו לעיתים "אלכסנדר אפסיוס", וחי כפי הנראה רק מעט לפני זמנו של סטראבון (המאה ה-1 לפנה"ס). סטראבון מזכיר את אלכסנדר בין הסופרים האפסיים המאוחרים יותר, וגם מציין שהוא לקח חלק בעניינים הפוליטיים של עיר הולדתו. סטראבון מייחס לו חיבור היסטורי, ושירים מסוג דידקטי, אחד על אסטרונומיה ואחד על גאוגרפיה, בהם הוא מתאר את היבשות הגדולות בעולם, ומטפל בכל אחת מהן ביצירה או בספר נפרדים, שכפי שנלמד ממקורות אחרים, נשא את שם היבשת שתיאורה נכלל בו. לא בטוח לאיזה סוג היסטוריה סטראבון רומז. אורליוס ויקטור מצטט את הספר הראשון של חיבור על ההיסטוריה של המלחמה המארסית מאת אלכסנדר האפסי; אך מקור זה נחשב מפוקפק. יש סופרים שהניחו כי אלכסנדר זה הוא מחבר ההיסטוריה של שושלות הפילוסופים היוונים, שמתייחס אליה לעיתים קרובות דיוגנס לארטיוס; אך יצירה זו שייכת ככל הנראה לאלכסנדר פוליהיסטור. השיר הגאוגרפי שלו, שכמה קטעים מתוכו שרדו, נזכר לעיתים קרובות על ידי סטפנוס מביזנטיון ואחרים. משירו האסטרונומי שרד קטע אחד, אשר יוחס גם לאלכסנדר אייטולוס (אנ'). סביר מאוד להניח כי קיקרו מדבר על אלכסנדר ליכנוס כאשר הוא מזכיר "אלכסנדר" שלדבריו הוא משורר רע, וסופר רשלני, אך עם זאת שיריו כוללים גם מידע עובדתי. מילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומית (אנ') בעריכת ויליאם סמית, הערך "אלכסנדר", עמ' 117–118. סטראבון, גאוגרפיקה, ספר 14, פרק 1, סעיף 25. אורליוס ויקטור, על מוצא העם הרומאי, פרק 9, סעיף 1. דיוגנס לארטיוס, ספר 1, פרק 11, פסקה 116; ספר 2, פרק 5, פסקה 19, פרק 10, פסקה 106; ספר 3, פסקאות 4, 5; ספר 4, פרק 9, פסקה 62; ספר 7, פרק 7, פסקה 179; ספר 8, פרק 1, פסקה 24; ספר 9, פרק 11, פסקה 61. סטפנוס מביזנטיון, אתניקה, הערכים: Λάπηθος, Ταπροβάνη, Δῶρος, Ὑρκανοὶ, Μελιταία. למשל אוסטאתיוס מסלוניקי (אנ')‏, "על דיוניסיוס פרייגטס", 388, 591. קיקרו, מכתבים לאטיקוס, 20 (36), 22 (38).
ספרד באירוויזיון 2021

ספרד באירוויזיון 2021 תשתתף עם השיר "Voy a quedarme", שיבוצע על ידי הזמר הספרדי בלאס קנטו. ב-5 באוקטובר 2019, רשות השידור הספרדית הכריזה כי קנטו נבחר לייצג את ספרד באירוויזיון 2020. ב-18 במרץ 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי אירוויזיון 2020 יבוטל עקב מגפת הקורונה. זמן קצר לאחר ההכרזה, רשות השידור הספרדית הודיעה כי קנטו ייצג את ספרד באירוויזיון 2021, ברוטרדם, הולנד. ב-29 בדצמבר 2020, רשות השידור אישרה כי בחירת השיר תעשה באמצעות קדם פרטי בן שני שירים. שני השירים הנבחרים, "Voy a quedarme" ו-"Memoria" יצאו לאור ב-10 בפברואר 2021 על ידי רשות השידור הספרדית. הקדם נערך ב-20 בפברואר 2021, שם השיר "Voy a quedarme" זכה ב-57.99 אחוזי הצבעה. כחלק מ"חמשת המדינות הגדולות", ספרד מעפילה לגמר באופן אוטומטי. במאי ומפיק המשלחת הספרדית הוא מרווין דיטמן, אשר הפיק את המשלחת האוסטרית, הבולגרית והגרמנית באירוויזיון 2014. זמרי הליווי של קנטו הם אלבה גיל, הקטור ארטילס, דאירה מונזון, איירין אלמן ודנגלו אורטגה. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע בלאס למקום ה-24 עם שש נקודות, כשלא קיבל נקודות מהקהל. שגיא בן נון‏, בעקבות התפשטות הקורונה: בוטל אירוויזיון 2020, באתר וואלה, 18 במרץ 2020 In, out or maybe? Here are all the confirmed artists for Eurovision 2021 as of 29 March Spain: RTVE confirms Blas Cantó as Eurovision 2021 Spanish act TVE hará una preselección para elegir la canción de Blas Cantó para Róterdam 2021 Eurovisión 2021 Marvin Dietmann dirigirá la puesta en escena de Blas Cantó en Eurovisión 2021 "Destino Eurovisión" Blas Cantó comienza los ensayos de "Memoria" y "Voy a quedarme" con Marvin Dietmann Eurovision 2021 Results: Voting & Points
Loco Loco

"Loco Loco" (בעברית: "לוקו לוקו") הוא שיר של הלהקה הסרבית "הוריקן". השיר יצג את סרביה באירוויזיון 2021. ב-1 במרץ 2020 ניצחו הוריקן בקדם הסרבי לאירוויזיון 2020 עם השיר "Hasta la Vista". ב-18 במרץ 2020, איגוד השידור האירופי הכריז כי אירוויזיון 2020 יבוטל עקב מגפת הקורונה. ב-17 בדצמבר 2020, רשות השידור הסרבית הודיעה כי הוריקן ייצגו את סרביה באירוויזיון 2021. ב-22 בפברואר 2021, נחשפה כותרת השיר, "Loco Loco". ב-20 במאי 2021, הן ביצעו את השיר בחצי הגמר השני של התחרות, והגיעו למקום השמיני עם 124 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה הלהקה למקום ה-15 עם 102 נקודות. סרטון השיר "Loco Loco" באתר יוטיוב Ускоро премијера песме групе Hurricane – "Loco Loco" за Евросонг שגיא בן נון‏, בעקבות התפשטות הקורונה: בוטל אירוויזיון 2020, באתר וואלה, 18 במרץ 2020 Brace yourself: Hurricane storms into Eurovision 2021 Semi-final 2: The 10 songs qualified for the Grand Final Eurovision 2021 Results: Voting & Points
יחסי ברזיל–תאילנד

יחסי ברזיל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין ממלכת תאילנד. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 באפריל 1959. באותה שנה נפתחה שגרירות ברזיל בבנגקוק, ואילו שגרירות תאילנד בברזיליה נפתחה בשנת 1964. בשנת 2019 נחגגו 60 שנות יחסים דיפלומטיים בין המדינות. בשנת 2018 הפכה ברזיל לשותפת הסחר המובילה של תאילנד באמריקה הלטינית, ותאילנד דורגה במקום השביעי בין השותפות של ברזיל באסיה. הסחר הדו-צדדי עלה על 3.5 מיליארד דולר, כאשר ברזיל ייצאה כ-2 מיליארד דולר וייבאה כ-1.4 מיליארד דולר - עודף של 600 מיליון דולר מצד ברזיל. מעורבותן של חברות תאילנדיות במלונות ובאלקטרוניקה בברזיל נמצאת במגמת עלייה. הקבוצה התאילנדית מינור אינטרנשיונל השקיעה רבות במלונות יוקרה כמו Tivoli Mofarrej, בסאו פאולו, Tivoli Ecoresort, בסלבדור, ו-NH Hotel, בקוריטיבה. פרויקט תאילנדי גדול הוא אתר הנופש אננטרה מארו באהיה. בשנת 2019 כ-66,000 תיירים ברזילאים ביקרו בתאילנד. ברזיל מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה בפוקט. תאילנד מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליות בריו דה ז'ניירו וסאו פאולו. מדיה וקבצים בנושא יחסי ברזיל–תאילנד בוויקישיתוף Brazil now attractive to Thai investors באתר agenciabrasil‏, 22 באפריל 2019 אתר על יחסי מדינות
עונת 2021 בגביע ליברטדורס

עונת 2021 בגביע הליברטדורס היא העונה ה-62 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. משחק הגמר יערך ב-20 בנובמבר 2021, המנצחת בגמר תזכה להשתתף בעונה הבאה של הטורניר, כמו כן תעפיל לגביע העולם למועדונים 2021 ובנוסף תתמודד עם הזוכה בגביע הסודאריקנה על גביע רקופה סודאמריקנה . שלשות המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השני. שמונת המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב המוקדמות השלישי. ארבע המנצחות בשלב זה יעפילו אל שלב הבתים, המפסידות יעברו לגביע הסודאמריקנה. שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלבי ההכרעה של הטורניר והמסיימות במקום השלישי בכל אחד מהבתים עוברת לגביע הסודאמריקנה. מדיה וקבצים בנושא עונת 2021 בגביע ליברטדורס בוויקישיתוף
עונת 2021 בגביע סודאמריקנה

עונת 2021 בגביע הסודאמריקנה היא העונה ה-20 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון צפוי להתקיים ב-16 במרץ 2021 ומשחק הגמר יערך ב-6 בנובמבר 2021, הטורניר יהיה הראשון בפורמט החדש, הגביע יורחב מ-54 קבוצות ל-56 קבוצות, בשלב הראשון יתמודדו 32 קבוצות מ-8 מדינות שאינן ארגנטינה או ברזיל על פי מדינות, שתי מעפילות מכל מדינה (סה"כ 16 קבוצות) יעפילו לשלב הבתים ויצטרפו ל-12 הנציגות מארגנטינה ומברזיל (6 מכל מדינה) וארבע המודחות במוקדמות גביע ליברטדורס, קבוצה אחת מכל בית תעפיל אליהן תצטרפנה 8 הקבוצות שייסמו במקום השלישי בשלב הבתים של גביע ליברטדורס. המנצחת בגמר תזכה להשתתף בעונה הבאה בשלב הבתים של טורניר גביע ליברטדורס, תתמודד עם הזוכה בגביע הליברטדורס. בשלב הראשון, כל מפגש ישוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא יכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים. 32 קבוצות לוקחות חלק בשלב הבתים, 16 קבוצות העפילו משלב הפלייאוף ו-16 קבוצות הצטרפו בשלב זה.
אמנות קונספט

אמנות קונספט (באנגלית: Concept art) היא אמנות, אשר מטרתה להעביר רעיון, להדגים סגנון מסוים, לתת השראה ומושג, ולהוות מעין אב טיפוס ליצירה הסופית. אמנות זאת מתאפיינת בעיקר באיורים זריזים אך לא בהכרח, לדוגמה איור קונספט למודל תלת-ממדי עלול לדרוש ציור מאוד מפורט, או אפילו מודל תלת־ממדי מקדים ופשוט יותר, אך האיור/המודל עדיין יחשבו קונספטואלים. העוסקים בתחום נקראים "אמני קונספט". חשיבותה של אמנות זאת היא גדולה, וקיים בה בדרך כלל דגש אומנותי יותר ופחות טכני, מכיוון שאינה דורשת ליטושים סופיים. האמנות לרוב חוסכת זמן יקר בכך שהיא מאפשרת לאמן או לצוות להחליט על כיוון אומנותי שנחשב בעינייהם חיובי לפני הקדשה של יותר משאבים ליצירה הסופית, ובכך גם מאפשרת ליצור מספר גרסאות שונות כדי לדייק את הכיוון האומנותי. אף על פי שאין בה לרוב דגש טכני, ניתן במהלך ההכנה של קונספטים שלא רק באיור (כמו תלת מימד או אנימציה) לשים דגש על בעיות טכניות שעולות, או לעשות חזרה על הצעדים החשובים כדי לראות שהם עובדים יחד. ניתן בהליך זה לבדוק קונספט של סגנון חדש, אפילו אם התוצאה בעלת דרישה יותר טכנית (כגון סגנון רנדר חדש). אומנות קונספט כיום משומשת כמעט בכל שלב אמנותי בתעשיות הקולנוע, המשחקים, העיצוב ועוד. תחילתה של האמנות באופן רשמי (כתפקיד) החל בשנת 1930 באולפני ההנפשה של וולט דיסני. איור אומנות מידול תלת־ממדי מדיה וקבצים בנושא אמנות קונספט בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'נבאי האקסינג A7

ג'נבאי האקסינג A7 (באנגלית: Jinbei Haixing A7) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Jinbei (אנ') (בסינית: 華頌), אשר יוצר בין השנים 2011–2017 בסין. גרסאות טנדר מנוע חשמלי "SRM Shineray T20EV" מיוצרים משנת 2018. עד 2017 Jinbei נשלטה על ידי Shenyang Brilliance Jinbei Automotive שהייתה חברת בת של Brilliance. ג'נבאי היא חברת בת של חברת Brilliance Automobile, המייצרת טנדרים מסחריים ומיניוואנים. ל-Brilliance Automobile ויצרנית הרכב הגרמנית BMW יש מיזם משותף שמייצר את ה-3Li, 5Li ו-X1 לשוק הרכב הסיני. Jinbei הוקמה בשותפות מיזם משותף בין Brilliance Auto (אנ') (51%) ויצרנית הרכב הצרפתית רנו (49%) בדצמבר 2017. Jinbei Haixing A7 - מחיר היחידה נע בין 29,800–34,800 רנמינבי (שנת 2011, סין). Jinbei Haixing A9 – מחיר היחידה נע בין 34,800–39,900 רנמינבי (שנת 2011, סין). Jinbei Haixing T20 - טנדר, מחיר היחידה 31,800 רנמינבי, בסיס גלגלים ארוך 2,760 מ"מ. SRM Shineray T20EV - יוצר משנת 2018 ב-3 גרסאות טנדר המונע על ידי מנוע חשמלי אחורי, סוג הנעה: אחורית, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 35.04 קילוואט־שעה, טווח: 230 ק"מ, משקל הרכב: 990 ק"ג, 1,080 ק"ג, 1,210 ק"ג (ריק). 4 דלתות צד + דלת אחורית. מנוע מרכזי-קדמי. מנוע בנזין: 1.0 ליטר. מערכת הנעה אחורית. "ג'נבאי האקסינג A7" "ג'נבאי האקסינג A7" "ג'נבאי האקסינג A7" "ג'נבאי האקסינג A9" "ג'נבאי האקסינג A9" "ג'נבאי האקסינג A9" "ג'נבאי האקסינג T20" - טנדר מיניוואן Jinbei F50 ג'נבאי 750 ג'נבאי S70 ג'נבאי גרנסה ג'נבאי האקסינג X30 ג'נבאי קונקט מדיה וקבצים בנושא ג'נבאי האקסינג A7 בוויקישיתוף אתר היצרן "ג'נבאי האקסינג A7" autohome.com.cn/2601 חברת Brilliance ביחד עם bmw עם מיניוואן חדש בסין / דגמים: ג'נבאי האקסינג X30, "ג'נבאי האקסינג A7" carnewschina.com/2013/05/16/brilliance-goes-bmw-again-with-new-minivan-in-china "ג'נבאי האקסינג A7" ו-"A9" chinacarforums.com/threads/jinbei-haishi-a7-a9-haixing-x30-t-series "ג'נבאי האקסינג T20" - תמונה flickr.com/photos/rutgervandermaar דגמי SRM Shineray T20EV shineray.com.cn/product
עניינם של היהודים

עניינם של היהודים – מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת הוא ספרו השני של ד"ר משה ברנט. הספר הודפס ב-2019 בירושלים בסדרת הספרים "פרשנות ותרבות" בהוצאת כרמל, סדרה אותה ערך פרופ' אבי שגיא. הספר מרחיב על נושאים מספרו הקודם של ברנט "עם ככל העמים – לקראת הקמתה של רפובליקה ישראלית" מתוך ניסיון לענות על השאלות: באיזו מידה שאפה התנועה הציונית למדינה? האם בין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית מעוניינת בעלייה המונית של יהודי אירופה לארץ ישראל? באיזו מידה פעלה התנועה הציונית כנדרש להצלת יהודים בשואה? הספר הנוכחי יוצא כנגד כמה אמיתות מקובלות בהיסטוריוגרפיה הציונית ובציבור הישראלי. התנועה הציונית נוסדה על ידי הרצל כתנועה למען "העניין היהודי", כלומר פתרון הבעיה היהודית באירופה באמצעות הגירה המונית של יהודים למדינת־לאום יהודית. עם מותו של הרצל ולאחר משבר אוגנדה חל שינוי בתפיסת ההנהגה הציונית את מטרותיה של התנועה. זו לא נתפסה עוד כאחראית ל"עניין היהודי", אלא כפרויקט לבנייתה האיטית של ארץ־ישראל כ"מרכז רוחני" או כ"חברת מופת", שנועד לאכלס אותה, לפחות בטווח הנראה לעין, באליטה יהודית מצומצמת, בעוד מרבית העם היהודי נועד להישאר בגולה על כל המשתמע מכך. כך העובדה שערב מלחמת העולם השנייה לא הייתה קיימת מדינה יהודית, כמו גם העובדה שהיישוב מנה כ-450 אלף נפש בלבד, אינן רק תוצאה של התנגדות הבריטים והערבים, אלא בעיקר של מדיניותה של התנועה הציונית, שגררה רגליים בכל הנוגע לייסודה של מדינה, והתנגדה להגירה יהודית המונית מתוך חשש שזו תפגע ב"חברת המופת" שרצתה ליצור בארץ. היות שהתנועה הציונית לא ראתה עצמה אחראית ל"עניינם של היהודים", היא גם לא ראתה עצמה אחראית לגורלה של יהדות אירופה, ולא פעלה כמצופה להצלת יהודים בשואה. על הספר, באתר הוצאת מאגנס ערב עיון באוניברסיטה הפתוחה לרגל צאתו לאור של הספר, 26 בנובמבר 2019 הפודקאסט של "היסטוריה גדולה, בקטנה" מארח את ברנט בדיון על הפרויקט הציוני, הנוכחות היהודית במזרח התיכון, השואה והקשר ביניהם, פרק 84, הועלה ב-25 בדצמבר 2019: אפל, סאונדקלאוד, פודטייל על הספר, במגזין סגולה להיסטוריה יהודית, פורסם ב-16 במרץ 2020 ביקורת על הספר של ד"ר אייל לוין במגזין חוסן לאומי, פוליטיקה וחברה, גיליון 2 / מס' 1 / אביב 2020, הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון עניינם של היהודים, באתר OCLC (באנגלית) עניינם של היהודים: מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת / משה ברנט ; עריכת לשון: בני מזרחי | ברנט, משה, 1954 – מחבר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
נירטלק

נירטלק (בהונגרית: Nyírtelek) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בנירטלק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 6,589 ובשנת 2020 רק 6,472 תושבים. העיר הייתה חלק מנירג'האזה וכונתה בשם סרקוט (Sőrekút), ובשנת 1952 קיבלה עצמאות כעיר בפני עצמה. מדיה וקבצים בנושא נירטלק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נירטלק נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
מיראז' (סרט, 1965)

מיראז' (באנגלית: Mirage) הוא סרט מתח אמריקאי מסוגת נאו נואר ומותחן פסיכולוגי משנת 1965, בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם גרגורי פק, דיאן בייקר ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי פיטר סטון (אנ') (שכתב גם את התסריטים לחידון בחרוזים, אבא אווז ו"ערבסק") ומבוסס על הספר "Fallen Angel" של הווארד פאסט משנת 1952. אדוארד דמיטריק זכה בפרס צדף הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן. דייווידג סטילוול (גרגורי פק) נמצא בקומה 27 במגדל משרדים בניו יורק שאירעה בו הפסקת חשמל. הוא פוגש במדרגות בחורה בשם שילה (דיאן בייקר) שטוענת שהיא מכירה אותו ושואלת על ה"מייג'ור". דייוויד לא מכיר אותה ויצא לרחוב שם מסתבר שפעיל השלום צ'ארלס קלווין (וולטר אבל) נמצא מת על הקרקע לאחר שנפל מקומה 27. לדירתו מגיע לסטר (ג'ורג' וסטון) ופוקד עליו באיומי אקדח להיפגש עם ה"מייג'ור". דייוויד משתלט עליו, קושר אותו ונועל אותו באחד המחסנים. ברחוב הוא פוגש שוב את שילה שמזכירה לה שהם היו חברים. הוא יודע שהוא סובל משכחה ופונה לעזרת פסיכיאטר ד"ר ברדום (צ'ארלס האריס) שבפעם הראשונה מתייחס אליו בזלזול אבל אחר כך מסביר לו שמדובר באיבוד זיכרון בגלל טראומה נפשית שעבר לאחרונה. מדי פעם חוזרים אליו שברי זיכרון בצורת מצבים שהוא אינו מכיר ומחשיב אותם כחזיונות שווא (מיראז'). דייוויד שוכר את שירותיו של החוקר הפרט טד קסל (וולטר מתאו) שבתחילה מטיל ספק בכשירותו הנפשית אבל אחר כך משתכנע בסיפורו של דייוויד, מתחיל לחקור ומגלה שהוא עבד שנתיים במכון מחקר בקליפורניה. הוא מבקר עם דייוויד בבניין המשרדים, הם יורדים למרתף ושם פותח עליהם באש ווילארד (ג'ורג' קנדי), אחד מאנשי המייג'ור, אך הם מצליחם לברוח. ווילארד מצליח לחסל את לסטר וקסל. זכרונו של דייוויד מתחיל לחזור אליו. הוא נזכר שעבר ככימאי בקליפורניה במפעל של קלווין תחת פיקודו של ג'וספסון (קווין מקארתי) וגילה נוסחה שמנטרלת קרינה רדיואקטיבית. הוא הגיע להציג את הנוסחה לקלווין אך זה אמר לו שהוא מתכוון למסור אותה למייגור קרופורד (ליף אריקסון) לצרכים מסחריים וכי יש לסמוך על המייג'ור שלא יעשה בה שימוש לרעה. דייוויד מתחיל לשרוף את הנוסחה אך קלווין חוטף אותה ובחוסר משים נופל מהחלון הפתוח. מאז נמצא דייוויד באמנזיה. הוא הולך לפגישה עם המייג'ור שכופה עליו באיומים פיזיים ונפשיים למסור לו את הנוסחה. ווילארד מאיים עליו ברולטה רוסית אך דייוויד לא נשבר. שילה יורה בווילארד ודייוויד משכנע את ג'וספסון לא לירות בו אלא להסגיר את המייג'ור למשטרה. לסוף מתחבקים שילה ודייוויד. "מיראז'", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מיראז'", באתר נטפליקס "מיראז'", באתר AllMovie (באנגלית) "מיראז'", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מיראז'", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למיראז' 1965, באתר יוטיוב
רקמז

רקמז (בהונגרית: Rakamaz) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם ברקמז מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 5,235 ובשנת 2020 רק 4,289 תושבים. היהודים הראשונים החלו להתיישב ברקמז במחצית השנייה של המאה ה-18, בחסותם של בעלי האחוזות. רובם עסקו במסחר ובמלאכה ואחדים רכשו משקים שעובדו בידי איכרים ואחרים ניהלו אחוזות של האצולה המקומית. הקהילה התארגנה בשנת 1840. באותה שנה נוסדו גם החברה קדישא והוקם "חדר" בעיר. בשנת 1885 נסתפחו יהודי רקמז לקהילה האורתודוקסית שבוונצ'לו Gávavencsellő. בית כנסת הוקם ברקמז בסוף המאה ה-19 ועד אז נערכו התפילות בציבור בבתים פרטיים. ככל הנראה היה גם בית קברות יהודי בעיר שאינו קיים היום. במרץ 1944, עם כניסת הגרמנים להונגריה, נכנסה לרקמז יחידת צבא גרמנית, במטרה לאבטח את העורף מפני הצבא הרוסי המתקדם. באפריל רוכזו יהודי העיירה בבית הכנסת, ובתחילת מאי הועברו בעגלות לטוקאי הסמוכה. לאחר שהות קצרה בטוקאי, הועברו לשאטוראליאויהיי, ומשם גורשו למחנה ההשמדה באושוויץ . בתום המלחמה נותרו בחיים רק 6 מיהודי רקמז וגם הם לא חזרו לעיירתם. פנקס הקהילות הונגריה, עמוד 508–509 ראקאמאז, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 391. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא רקמז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רקמז "רקמז", באתר JewishGen (באנגלית) קהילת רקמז, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מיקום של בית הקברות היהודי ברקמז תיעוד יהודים מרקמז שנרצחו בשואה באתר יד ושם מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
קבר השייח' סלמאן אל-פארסי

קבר השייח' סלמן אל פארסי הוא אתר תיירותי בשמורת אלוני יצהר. האתר ממוקם ברום של 818 מטר בהתנחלות יצהר, וגדלים בו עצי אלון עתיקים. במרכז האתר נמצא מקאם עגול כיפה בן כ-400 שנה, בעל חדר אחד מעל הקרקע, וכניסה מתחת למבנה. לימים הכניסה התחתית נסגרה ברשת ברזל מטעמי בטיחות. המבנה הוא אתר קדוש למוסלמים ומהווה ציון לסלמאן אלפארסי, מחסידיו של מוחמד, ונחשב באסלאם לאחד מהמאמינים שלא בגדו בנביא. אל פארסי נפטר במאה השישית ולפי המסורת נקבר בעיר קטסיפון שבמסופוטמיה, כך שהמבנה מהווה כנראה רק ציון לזכרו. עד להקמת יצהר נהגו תושבי הסביבה הערבים לעלות לרגל למקום על מנת להתפלל ולחגוג בו. מסביב למבנה גדלים עצי אלון גדולים, אלה אטלנטית, עיריוני צהוב, ועוד מיני צמחים אופייניים לישראל. עצי האלון העתיקים השתמרו הודות לאיסור שחל על כריתת עצים על ידי מוסלמים סמוך לקבר השייח'. בנוסף יש בשמורה פינות ישיבה מאבן ושתי נקודות תצפית, אחת בדרום השמורה והשנייה במערבה. מהתצפיות ניתן לראות את מגדל אוניברסיטת חיפה בצפון, את ארובות חדרה והשפלה, נמל התעופה בן-גוריון, ואת ערי מישור החוף עד אשקלון. בצפון מזרח ניתן להבחין לעיתים אף בחרמון. בדרום מזרח ניתן לראות את הרי השומרון ובנימין, הר בעל חצור ועוד. בעבר המקום שימש נקודת התכנסות ליציאה לציד צבאים. מדיה וקבצים בנושא קבר השייח' סלמאן אל-פארסי בוויקישיתוף שמורת סלמן אל פארסי, באתר inature שייח סלימן אל פרסי – שמורת אלוני יצהר, באתר "מועצה אזורית שומרון" מקאם סלמן אל פרסי, באתר "מחסום ווטש" אירית סגולי, כך מוחקת ישראל את המורשת הדתית הפלסטינית בשטחים, באתר "שיחה מקומית", 3 בספטמבר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוהאן אקשטיין

יוהאן או ג'ון אקשטיין (באנגלית: John Eckstein‏; 1735 – 1817) היה פסל, חרט וצייר יליד גרמניה, שעבד זמן קצר בלונדון לפני שחזר לגרמניה ומשם היגר לאמריקה. הוא נולד בפופנראוט ליד נירנברג ב-25 בנובמבר 1735, בנו של קונרד אקשטיין, חוטב עצים. הוא למד באקדמיה לאמנויות בנירנברג לפני שעבר לאנגליה. ידוע על הקריירה המוקדמת של אקשטיין בלונדון מהעובדה שהוא חתם על התבליט באנדרטה לרוג'ר טאונסנד במנזר וסטמינסטר, שנעשה בבית המלאכה של בנג'מין ותומאס קרטר בשנת 1761. עם זאת, הוא לא תכנן אותה בעצמו, אך עבד על פי מודל מחרס של לוק פרנסואה ברטון. באפריל 1762 החברה לאמנויות העניקה לו שכר עבור תבליט אבן בפורטלנד, אותו הציג בשנה לאחר מכן בחברת האמנים. עבודה נוספת נכנסה בעקבותיה בשנת 1764. בשנת 1765 אקשטיין קיבל את הזמנתו של פרידריך הגדול לעבוד בחצר הפרוסית, שם הפך לפסל הראשי של המלך, כשהוא מבצע עבודות רבות בפוטסדאם. בשנת 1769 הזמנה נוספת הביאה אותו לחצרו של הדוכס הגדול ממקלנברג בלודוויגשלוסט, שנה לאחר מכן חזר לאנגליה. בלונדון הוא הציג דיוקנאות שעווה באקדמיה המלכותית. לאחר שנה חזר לחצר הדוכסות הגדולה, שם עבד על פסל ועשה תבליטי שעווה, כולל דיוקן של פרידריך פרנץ הראשון. לאחר ארבע שנים בלודוויגשלוסט הוא חזר לברלין בהזמנת המלך. בשנים 1775–1776 עיצב עבור מפעל החרסינה והציג את עבודתו באקדמיה. בשנת 1786 הוא לקח את מסכת המוות של פרידריך, שממנה הכין ראשים לפסלי חזה משעווה. הוא המשיך לקבל חסות מלכותית מיורשו של פרידריך, פרדריק ויליאם, וייתכן שגילף דגמים של יוהאן גוטפריד שאדו לשער ברנדנבורג בברלין בשנת 1792. בשנת 1793 כתב אקשטיין לג'ורג' וושינגטון מפוטסדם, וביקש כסף עבור מעברו לארצות הברית, מכיוון שהתכוון להתיישב בפילדלפיה. לא ידוע אם וושינגטון הגיב, אך אקשטיין נסע לאמריקה באותה שנה, כאשר הוא ובנו פרדריק פרסמו תערוכה של ציורים, פסלים ודוגמיות שעווה בביתם בפילדלפיה. אקשטיין הפך לחבר מייסד באקדמיה בפילדלפיה ובין השנים 1810–1814 הציג גם עבודות באגודת האמנים, שם כללו תערוכותיו דמות של וושינגטון ברכיבה על סוס, שהייתה מיועדת ככל הנראה לאנדרטה שתוקם בעיר. אקשטיין היה אמן רב תחומי, אך לא מצא הצלחה גדולה באמריקה. בינואר 1817 הפליג להוואנה, נמשך על ידי הסיכוי לסיים אנדרטה גדולה שנותרה שם. הוא נפטר בהוואנה ב-27 ביוני 1817, בן 81. אקשטיין היה אביו של יוהאן אקשטיין אחר, צייר שהציג באקדמיה המלכותית בלונדון בין השנים 1787–1802. בשנת 1803 ליווה את סמואל הוד ל"סלע היהלום" ליד מרטיניק. לאחר מכן נסע לברבדוס שם צייר דיוקנאות של קצינים המוצבים באי, ונראה כי מת באיי הודו המערבית בסביבות 1838. מדיה וקבצים בנושא יוהאן אקשטיין בוויקישיתוף Collections Online | British Museum, www.britishmuseum.org Details of Sculptor, archive.vn, ‏2013-03-06 The New Jerusalem Church Repository, 1818. (באנגלית) Founders Online: To George Washington from Johann Eckstein, 28 May 1793, founders.archives.gov (באנגלית)