laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כירורגיית לב-חזה

כירורגיית לב-חזה (באנגלית: Cardiothoracic Surgery) היא ענף בכירורגיה העוסק במחלות של בית החזה, שבאופן מסורתי יכולות להפתר על ידי ניתוח, אולם לא בהכרח. ענף זה כולל טיפול במחלות כירורגיות של הלב, קרום הלב (פריקרד), הריאות, קרום הריאה (פלאורה), וכלי הדם הגדולים שבבית החזה. כמו כן, עוסק המקצוע בטראומה של בית החזה ובתיקון מומים מולדים של הלב וכלי הדם שבחזה. לעיתים עוסק התחום גם בניתוחי ושט, קנה וסרעפת. ניתוחים נפוצים המבוצעים על ידי כירורג לב-חזה הם: ניתוחי מעקפים של העורקים הכליליים (עורקי הלב). ניתוחי תיקון או החלפה של מסתמים (למשל, החלפת מסתם צניפי). מדיאסטינוסקופיה וטורקוסקופיה - הסתכלות וטיפול בשיטה חודרנית מינימלית (Minimally Invasive Surgery) בבינה (מדיאסטינום) ובבית החזה. כריתת נגעים מהריאה ניתוחי תיקון של מפרצת או בתירת אבי העורקים החזי (תיקון של אבי העורקים הבטני מתבצע על ידי רופא המומחה בכירורגיית כלי דם). תיקון מומים מולדים של הלב וכלי הדם שבחזה השתלת לב, השתלת ריאה והשתלת לב-ריאות חלק מניתוחי הלב מתבצעים בגישה של ניתוח לב פתוח. זהו ניתוח שבו מחובר החולה למכונת לב-ריאה- מכונה השואבת את הדם, מחמצנת אותו ומחזירה אותו לחולה. באופן מסורתי, רוב הניתוחים בתחום היו ניתוחי מעקפים שמטרתם עקיפת היצרויות או חסימות בעורקים הכליליים. כיום, בשל ההתקדמות הטכנולוגיה הרפואית, השתפרה היכולת לבצע התערבות בעורקים הכליליים מבלי צורך לפתוח את בית החזה, באמצעות צנתור לב. התערבות כזו נקראת "צנתור טיפולי" (בשונה מ"צנתור אבחנתי") והיא מבוצעת על ידי רופא קרדיולוג שאינו כירורג. מאז, יש ירידה כללית במספר ניתוחי המעקפים המבוצעים, ועלה חלקם היחסי של ניתוחי תיקון והחלפת מסתמים וניתוחים לתיקון מומי לב המולדים. כיום רק מקרים מורכבים או מקרים ספציפיים של חסימות בעורקים הכליליים מנותחים. צנתורים חוסכים מהחולים את זמן ההחלמה הממושך הקשור בניתוח לב פתוח וכן חלק מהסיבוכים. לצנתורים יש סיבוכים, חלקם עשויים להיות קטלניים, בעיקר כאשר מנסים להשתמש בהם במצבים שבהם יש התוויה ברורה לניתוח. ניתוח נותן בדרך כלל פתרון ארוך טווח ומקטין את מספר ההתערבויות שהמטופל יצטרך לעבור בעתיד. The Genius of C. Walton Lillehei and the True History of Open Heart Surgery; Daniel A. Goor, Vantage Press, 2008. מדיה וקבצים בנושא כירורגיית לב-חזה בוויקישיתוף רשת כירורגיית לב חזה, אתר לרופאים וסטודנטים לרפואה. מכיל ספרי לימוד מקוונים. אמנון ז'קונט, הכל התחיל במשאבה קטנה לייצור מיונז, באתר הארץ, 8 באפריל 2008 לב - כירורגיה, דף שער בספרייה הלאומית
שדים (ספר)

"שדים" (ברוסית: Бесы) הוא רומן משנת 1872 שנכתב על ידי הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי. הרומן עוסק בפעילות המהפכנית המחתרתית ברוסיה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19. דוסטויבסקי מציג ברומן את מגוון הדעות והאידאולוגיות המודרניות שפשטו ברוסיה באותה התקופה, בין היתר בהשפעת גורמים מהפכניים במדינות המערב, ואת חוסר היכולת של השלטון הקיים להתמודד עם הרוחות החדשות. שמו של הרומן מתייחס לסיפור המופיע בברית החדשה. בסיפור פוגש ישו באדם אחוז דיבוק, ומגרש את השדים שאחזו בו לתוך עדר חזירים הרועה בסמוך (הבשורה על פי לוקאס, פרק ח', 37-32). הקטע עצמו מופיע כאפיגרף לרומן וגם במסגרת העלילה עצמה. עלילת הרומן מתרחשת באזור פרובנציאלי ברוסיה, ונסובה על שני צירים מרכזיים - האנרכיסט ניקולאי סטאברוגין והמהפכן הצעיר פיוטר ורכובינסקי. אמו של סטאברוגין, וארוארה פטרובנה, היא אצילה קרתנית, אלמנתו של גנרל משנה. וארוארה היא ידידה ותיקה ופטרונית של סטפאן טרופימוביץ' ורכובינסקי, אביו של פיוטר ומי ששימש חונך של ניקולאי. סטאברוגין, דמות קודרת, שכלתנית ולכאורה מעבר לעקרונות של טוב ומוסר, נתפס על ידי ורכובינסקי כמי שמסוגל לעמוד בראש תנועה מהפכנית שתפיל בסופו של דבר את הממשל ברוסיה. ורכובינסקי עצמו, שמגיע לאזור על מנת לעורר התקוממויות ואי סדר, אוסף סביבו חבורה של קושרים, בהם איש צבא לשעבר, פקיד פלך מקומי וסוחר יהודי. על מנת להבטיח את נאמנותם ואת המחויבות למטרה, הוא משכנע אותם שעליהם לרצוח חבר לשעבר בקשר שעשוי להלשין עליהם לשלטונות. דוסטויבסקי החל להרהר בכתיבת רומן הומרי לאחר הופעת מלחמה ושלום של לב טולסטוי, בזמן שישב בגרמניה. בשנת 1869 הוא החל לגבש את התוכנית לרומן, שהיה אמור לכלול חמישה חלקים. ברומן זה ביקש דוסטויבסקי לתאר את קורות חייו של ניהליסט רוסי צעיר, מילדותו ונעוריו, דרך שנות נדודים ארוכות בהן הוא מחליף אמונות ואסכולות דתיות שונות, עד לחזרתו לרוסיה. מלבד "מלחמה ושלום" הושפע דוסטויבסקי גם מרומן של ז'ורז' סאנד בשם ספירידון (Spiridion), שנושאו המרכזי היה "סוציאליזם או נצרות?". לצורך כתיבת הרומן החליט דוסטויבסקי לחזור לרוסיה, אך לפני נסיעתו, ברגע של משבר, הוא החליט לשרוף את כתבי היד עליהם עבד במשך שלוש השנים שישב באירופה, ובהם "האידיוט", "הבעל הנצחי" ואת הפרקים הראשונים של "שדים", מתוך חשש שמשטרת הגבולות תמצא אותם ותעצור אותו ואת אשתו. עם זאת, אנה גריגורבינה, אשתו של דוסטויבסקי, הצליחה להציל כמה מפנקסי הרשימות עבור "שדים". בסופו של דבר ביסס דוסטויבסקי את הרומן על רצח אמיתי שאירע בשנת 1869. קורבן הרצח היה הסטודנט איוואן איוואנוב, חבר בתנועה מהפכנית סוציאליסטית בשם "נקמת העם" שביקש להפסיק את פעילותו המהפכנית. האחראי לרצח היה ראש התנועה, מהפכן רוסי בשם סרגיי ניצ'אייב, עליו מבוססת דמותו של פיוטר ורכובינסקי הצעיר. את דמותו של ניקולאי סטאברוגין, שהייתה אמורה לעמוד במרכז הרומן המקורי, ביסס דוסטויבסקי על האנרכיסט הרוסי מיכאיל באקונין. באקונין היה מקורבו של ניצ'אייב, והשניים אף שיתפו פעולה בחיבור המסמך "קטכיזם של מהפכן", שהכיל הנחיות וכללים לביצוע מהפכה ברוסיה. Dostoevsky's the Devils and the Antinihilist Novel, by Serge Gregory אריק גלסנר, על המוקד הדו-ראשי של "שדים" לדוסטויבסקי, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2003 אריאנה מלמד, דוסטוייבסקי למתקדמים, באתר ynet, 4 באוגוסט 2003 שדים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "להולדת הרומן שדים", מאת עזרא זוסמן. מופיע בסוף "שדים", הוצאת עם עובד, 1974 The Theme of Demons, by Bob Moraley
אלגוריתם תוך-מקומי

במדעי המחשב, אלגוריתם תוך-מקומי הוא אלגוריתם המתמיר מבנה נתונים תוך שימוש בכמות קטנה וקבועה של שטח אחסון נוסף. בדרך כלל, פלט האלגוריתם נכתב על-גבי שטח הקלט, ללא שימוש במבנים זמניים משמעותיים. אלגוריתם שאינו תוך-מקומי נקרא לעיתים לא-תוך-מקומי או חוץ-מקומי. דוגמאות: מיון ערימה, מיון בועות. נגדיר מערך 'a' באורך 'n' . עכשיו, נגדיר פונקציה בשם reverse שתחזיר את המערך בצורה ההפוכה. למשל: אם הפונקציה תקבל את המערך [1,2,3] היא תחזיר [3,2,1] עכשיו נציג שתי דרכים לעשות זאת: שיטת אלגוריתם חוץ-מקומי: function reverse(a[0..n - 1]) allocate b[0..n - 1] for i from 0 to n - 1 b[n − 1 − i] := a[i] return b שיטה זו פחות יעילה, מכיוון שהיא צורכת כמות זיכרון גבוהה יותר בשביל המערך 'b'. עכשיו נראה איך נוכל להפוך את הקוד ליותר יעיל, וגם לכתוב את הקוד במקום (אלגוריתם תוך-מקומי). שיטת אלגוריתם תוך-מקומי: function reverse_in_place(a[0..n]) for i from 0 to floor(n/2) tmp := a[i] a[i] := a[n − 1 − i] a[n − 1 − i] := tmp כפי שניתן לראות האלגוריתם השני (אלגוריתם תוך-מקומי) יעיל בהרבה, מבחינת ניצול הזיכרון. מבחינת סיבוכיות ריצה ללא הפיכה ל O ( n ) {\displaystyle O(n)} ניתן לראות שהפונקציה הראשונה תהיה O ( 2 n ) {\displaystyle O(2n)} והשנייה O ( n 2 ) {\displaystyle O{\begin{pmatrix}{n \over 2}\end{pmatrix}}} . כך שיוצא שהפונקציה השנייה יעילה במקצת בסיבוכיות. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויפסניה אגריפינה

ויפסניה אגריפינה (Vipsania Agrippina; ‏36 לפנה"ס - 20 לספירה), הייתה אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית. ויפסניה נולדה בשנת 36 לפנה"ס, אביה מרקוס ויפסניוס אגריפה היה מצביאו הראשי של אוקטביוס ואמה הייתה קייקיליה אטיקה בתו של טיטוס פומפוניוס אטיקוס שהיה חברו הקרוב של קיקרו וחבר בולט במעמד הפרשים. בערך כשמלאו לה שנה אורסה ויפסניה על ידי אביה ואוקטביוס לטיבריוס, שהיה בנו החורג של הקיסר, הזוג התחתן בשנת 20 לפנה"ס ובנם דרוסוס יוליוס קיסר נולד בשנת 13 לפנה"ס. למרות שהיה מדובר בנישואים פוליטיים שנועדו לחזק את הקשר בין אוגוסטוס לאגריפה, אהב טיבריוס את ויפסניה אהבה עמוקה. כשנפטר אגריפה בשנת 12 לפנה"ס הכריח אוגוסטוס את טיבריוס להתגרש מוויפסניה ולשאת את יוליה, אלמנתו של אגריפה. ויפסניה, שהייתה באותה שעה בהריון, הפילה את עוברה, לפי סווטוניוס מההלם על החדשות האלה. צערו של טיבריוס היה כל כך גדול שפעם אחת כשפגש את ויפסניה הוא עקב אחריה לביתה בעודו ממרר בבכי מצער על גירושיהם. ויפסניה נישאה מחדש לסנאטור גאיוס אסיניוס גאלוס בשנת 11 לפנה"ס, לזוג נולדו שישה ילדים ששנים מהם שימשו כקונסולים בבגרותם, ייתכן גם שבנה דרוסוס, בניגוד למנהג הרומאי, חי עם אימו לאחר גירושיה מטיבריוס. כשבעלה מונה למושל אסיה בשנת 6 לפנה"ס ויפסניה ככל הנראה הלכה אחריו והתגוררה בפרובינקיה. ויפסניה נפטרה בשנת 20 לספירה, אחרי שבנה דרוסוס הפך ליורשו של טיבריוס. דרוסוס טבע מטבעות והקים פסלים לכבודה. מדיה וקבצים בנושא ויפסניה אגריפינה בוויקישיתוף ויפסניה בארה פקיס? וויפסניה על מטבעות?, על הייצוג של ויפסניה באמנות (באנגלית)
רוברט קלייב

מייג'ור גנרל רוברט קלייב או לורד פלסי (באנגלית: Robert Clive;‏ 29 בספטמבר 1725 – 22 בנובמבר 1774) היה קצין ואיש צבא ומדינאי בריטי בעל תואר אצולה. אוטודידקט ובעל אישיות הפכפכה, ניסה להתאבד פעמיים והצליח בפעם השלישית. הוא הצליח במיוחד בקרבות בין הבריטים לצרפתים ונודע בעיקר בגלל קרב פלסי - בעקבותיו התעשר מכיבוש ושליטה על חבל בנגל שבהודו. קלייב נולד כבנו של חבר בפרלמנט הבריטי. בילדותו התגלה כבעייתי ולא הסתדר בלימודיו, וכן ניסה להתאבד פעמיים. כשהתבגר הוא התגייס לצבא הבריטי והפך לקצין זוטר. בשנת 1751, בקרבות שהתנהלו בין הבריטים לצרפתים, הוא כבש את העיר הצרפתית ארקוט והתעשר ממנה, ובשנת 1753 שב לאנגליה עם אשתו. בשנת 1756 נשלח קלייב להודו, שם שימש כמושלו של מבצר סנט דייוויד - בו רוכז הפיקוד על הכוחות הבריטיים באזור. בהודו הצטיין קלייב בתפקידו והצליח למעלה מן המשוער בקרבות מול ההודים. אחד מקרבותיו הבולטים - קרב פלסי היה יוצא דופן בהצלחתו, והיווה פריצת דרך משמעותית ראשונה בכיבוש הודו, והשתלטות בריטניה עליה. במהלך הקרב הוא כבש את חבל הארץ בנגל והפך למושלו, אך בפועל מעל בכספים וגנב לכיסו הון תועפות. קלייב מסמל את השחיתות של המדינאים בחברה הבריטית הקולוניאליסטית. הם שיחדו את הפוליטיקאים המקומיים והפעילו כוח צבאי נגד מתנגדיהם. קלייב היה אחד הפקידים הראשונים שהפעילו כוח צבאי נגד אוכלוסייה מקומית. בשנת 1760 חזר קלייב לבריטניה כשהונו מוערך בכ-300.000 לירות שטרלינג, שנה לאחר מכן נבחר לפרלמנט הבריטי, ושנה נוספת מאוחר יותר קיבל תואר אצולה לורד. בהמשך הוא נשלח שוב להודו כמפקד הראשי של הצבא. בשלב זה של כהונתו כמושל ומפקד הצבא, הוא שינה את דרכיו והנהיג רפורמות שחוללו שינוי במדינה. אך בפועל קלייב כפה את אותן רפורמות על נתיניו, ולמעשה מכר את חבל בנגל לידי חברת הודו המזרחית הבריטית והתעשר גם בגללה. קלייב נודע בקשיחותו, ועקב כך רכש לו אויבים רבים. כשחזר לבריטניה אלה שנאוהו בעקבות כך, אך גם בגלל עושרו שהשיג בדרכים לא-כשרות בהודו. בשנת 1772 הוא הואשם בשחיתות, אך זוכה בפני ועדת חקירה מטעם הפרלמנט. לאחר מכן הוא התאבד ככל הנראה מדיכאון, או משימוש באופיום. מדיה וקבצים בנושא רוברט קלייב בוויקישיתוף biography/Robert-Clive רוברט קלייב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט קלייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית) מייג'ור גנרל רוברט קלייב / לורד פלסי (1725-1774), דף שער בספרייה הלאומית מקור: פנחס פיק, "קליו, רוברט, לורד פלסי", האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות, ירושלים - תל אביב, ה'תשל"ז. ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קדיס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מחוז קדיס – נפה באנדלוסיה קדיס – עיר בדרום-מערב ספרד קדיס (כדורגל) – המועדון כדורגל ספרדי מהעיר קדיס שבאנדלוסיה מפרץ קדיס – מפרץ באוקיינוס האטלנטי בדרום-מערב ספרד אנדרטת קדיז – אנדרטה בלונדון לזכר הניצחון בקרב קדיס ב-1812 קדיז (אוהיו) – עיר באוהיו קדיז – יישוב באנטילים הקטנים קדיס הוא שם הנגזר מהמילה הערבית "קדוש" בשינוי הניבים בערבית לפעמים נהגה כגימ"ל ולפעמים קו"ף. קַדִּיס וגדסי שמות משפחה ביהדות תימן
שדים

האם התכוונתם ל... שדים (ספר) – ספר מאת דוסטויבסקי שָד – האיבר המשמש נשים להנקה שֵד – יצור מיתולוגי שדים (אלבום) – אלבום של להקת איפה הילד? שדים (סרט) – סרטו של קן ראסל
טרוילוס וקרסידה (פואמה)

טרוילוס וקרסידה (באנגלית: Troilus and Criseyde) היא פואמה שחיבר ג'פרי צ'וסר על אהבתם הטראגית של נאהבים השבויים בכבלי גורלה האכזרי של טרויה: הנסיך הטרויאני טרוילוס וקרסידה, האשה הבוגדנית. בפואמה זו צ'וסר השתמש בחרוז מלכותי. בחלק ה-24 של האיליאדה מאת הומרוס מוזכר טרוילוס אך פעם יחידה, בשעה שאביו פריאמוס מקונן על נפילתו בקרב. דמותו פותחה הרבה בפואמה "הרומן של טרויה" מאת המשורר הצרפתי בנוא דה סנט-מור (1154–1173). המחבר הסיציליאני גידו דלה קולנה (Guido delle Colonne) חיבר לה גרסה בפרוזה בשם "תולדות חורבן טרויה", ועל פיה חיבר ג'ובאני בוקאצ'ו את שירו "Il Filostrato". מקור זה שימש את צ'וסר בעבודתו. ויליאם שייקספיר בתורו התבסס על המשורר האנגלי בחברו את הטרגדיה "טרוילוס וקרסידה". טרוילוס וקרסידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ספר הדוגמאות של פטרוניו לרוזן לוקאנור

ספר הדוגמאות של פטרוניו לרוזן לוקאנור הוא שם חיבורו של דון חואן מנואל משנת 1335. בסיפור המסגרת מופיעים לוקאנור הצעיר וחסר הניסיון אשר מעלה את ספקותיו ושואל שאלות שונות, והמחנך פטרוניו משיב לו באמצעות סיפור ומשל שיש בהם פתרון ותשובה. 51 הסיפורים הכלולים בספר נדלו ממקורות ערביים, מן המסורת היוונית והלטינית וגם מהודו ומיפן. בחתירתה להנחיל לקוראיה לקח מוסרי קרובה היצירה לסוגת הרומן הפיקרסקי הספרדי, שהבשילה במאה ה-16. הסיפור הקרוי "האיש הצעיר שנישא לאשה מאוד חזקה ולוהטת" הוא בעל קווים דומים לאלה של המחזה "אילוף הסוררת" מאת ויליאם שייקספיר. מדיה וקבצים בנושא ספר הדוגמאות של פטרוניו לרוזן לוקאנור בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בריטים

הבריטים (באנגלית: Britons או British people) הם לאום, השוכן בממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. הזהות הלאומית הבריטית היא מורכבת, כיוון שהממלכה המאוחדת כוללת ארבע אומות נפרדות – אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד (וכן נכללות בה יחידות גאוגרפיות קטנות יותר). האנגלים, הסקוטים והוולשים הם קבוצות אתניות וכן אומות בפני עצמן, לצד היותם חלק מהאומה הבריטית. מאז היווצרה של הממלכה המאוחדת כיחידה פוליטית ב-1707, מחזיקים תושבי האיים הבריטיים בזהות "שכבתית", שיכולה להתבטא בצורות שונות. בקוטב האחד מצויים אלה שזהותם העיקרית היא הסקוטית, האנגלית או הוולשית (במידה פחותה בהרבה, הצפון-אירית). המשתייכים לקוטב זה רואים בזהותם הבריטית עניין פורמלי גרידא, ולעיתים אף רוחשים איבה לעמים הבריטים האחרים. בקוטב הנגדי מצויים אלה שרואים עצמם קודם-כל כבריטים, ובזהותם הנוספת (סקוטית, למשל) כזהות אזורית בלבד, שחשיבותה משנית. בין שני הקטבים מצויים הבריטים הרואים בשתי הזהויות (ולעיתים יותר מכך) זהויות דומות במעמדן. סקר שערכה הממשלה הבריטית ב-2001 אמד את שיעור התושבים המגדירים עצמם כבריטים. נמצא ש-31 אחוזים מתושבי בריטניה (ללא צפון אירלנד) הגדירו עצמם כבריטים בלבד, 15 אחוזים הגדירו עצמם כבריטים ובנוסף לכך משתייכים לאחת האומות המרכיבות את בריטניה, וכ-49 אחוזים השתייכו רק לאחת האומות. (5 אחוזים השיבו תשובות אחרות). בקרב מיעוטים אתניים, שיעור המזדהים כבריטים היה גבוה משמעותית באשר בקרב לבנים. מידת ההזדהות הגבוהה ביותר עם הלאום הבריטי מצויה בקרב תושבי צפון אירלנד הפרוטסטנטים, שרבים מהם ממוצא אנגלי או סקוטי. התושבים הקתולים, שהם ברובם ממוצא אירי, רואים עצמם כאירים. רק מיעוט, משתי הקבוצות, רואה את זהותו המרכזית כזהות צפון-אירית נבדלת. תושבי הממלכה המאוחדת מונים (נכון ל-2007) כ-60 מיליון נפש. מניינם של תושבי מדינות אחרות שמוצאם בריטי מוערך בכ-100 מיליון. על-פי מפקדי אוכלוסין שבהם נשאלו התושבים למוצאם נמצא שכ-36 מיליון תושבים בארצות הברית טענו למוצא בריטי, כ-17 מיליון באוסטרליה (רוב האוכלוסייה), כ-10 מיליון בקנדה, כ-2.3 מיליון בניו זילנד וקרוב ל-300 אלף באירלנד. מלבד מדינות אלה, יש אוכלוסייה משמעותית של יוצאי בריטניה וצאצאיהם בדרום אפריקה (מספר ילידי בריטניה במדינה הוא כ-200 אלף, אין נתון רשמי על מספר הצאצאים לבריטים). ראשיתן של האוכלוסיות ממוצא בריטי במדינות אלה, ושל אוכלוסיות קטנות יותר במדינות אחרות, היא בתקופה שבה נשלטו על ידי האימפריה הבריטית. (אם כי חלק מהמדינות משכו הגירה בריטית גם לאחר עצמאותן). כיום ישנן גם אוכלוסיות של מהגרים בריטים בכמה מדינות מערב אירופיות, שהגדולה שבהן, בספרד, מונה קרוב למיליון נפש. מדיה וקבצים בנושא בריטים בוויקישיתוף UK Government Web Archive, webarchive.nationalarchives.gov.uk ערך זה הוא קצרמר בנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שכטר

שכטר (Schächter, Schechter) הוא שם משפחה שמקורו ביידיש ומשמעו שוחט. האם התכוונתם ל... אישים: אייל שכטר – שחקן, זמר וסולן אבטיפוס איתי שכטר – שחקן כדורגל אלי שכטר – שחקן כדורגל אליהו שכטר – הראשון שכיהן ראש ישיבה בישיבת חורב ירושלים, תלמיד הרב משה צבי נריה וכן הרב יצחק אייזיק שר והרב מרדכי שולמן בישיבת סלבודקה בני ברק, וכן הרב אליעזר יהודה פינקל בישיבת 'מיר' ירושלים ג'ודי שכטר – נהג מרוצים יהודי חן שכטר – פרופ' לחינוך ושחיין ישראלי יוסף שכטר – הוגה ומחנך ישראלי יוסף משה שכטר – רב הכותל יעקב שכטר – היה הרב הראשי של צפון אירלנד יעקב שכטר (רופא) – פרופ' לאונקולוגיה מייסד ומנהל מכון אלה לטיפול ומחקר במלנומה וסרטן העור במרכז הרפואי שיבא יעקב מאיר שכטר – רב, מראשי המנהיגים בחסידות ברסלב איציע מרדכי שכטר – בלשן של שפת היידיש משה שכטר – ראש העיר הראשון של מודיעין מרדכי שכטר – פרופסור באוניברסיטת חיפה מומחה במדעי הסביבה עמית שכטר – פרופסור לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון עפר שכטר – שחקן, קומיקאי ודוגמן ישראלי צבי שכטר – ראש ישיבה בישיבה יוניברסיטי רבקה שכטר – פילוסופית ישראלית רלי שכטר – מזרחן והיסטוריון ישראלי שניאור זלמן שכטר – חוקר במדעי היהדות מגלה וחוקר גניזת קהיר, ומורה-דרכה של התנועה הקונסרבטיבית ביהדות שרגא שכטר – ביוכימאי ישראלי, פרופסור אמריטוס בבית ספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב אחר: שכטר (חברה) – חברה אמריקאית לייצור גיטרות מכון שכטר – מכון העוסק בחקר, לימוד והנחלת מדעי היהדות נווה שכטר – מרכז יהודי רוחני יוצר בתל אביב-יפו בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר – בית מדרש להסמכת רבנים ורבות קונסרבטיבים בירושלים
אולגה טאוסקי-טוד

אולגה טאוסקי-טוד (בגרמנית: Olga Taussky-Todd; 30 באוגוסט 1906 – 7 באוקטובר 1995) הייתה מתמטיקאית יהודיה, ילידת האימפריה האוסטרו-הונגרית, פעלה בווינה, בבריטניה ובארצות הברית. אולגה טאוסקי נולדה באולומואוץ (כיום, צ'כיה) בת אמצעית (מתוך שלוש) למשפחה יהודית. אביה היה כימאי תעשייתי. בהגיעה לגיל שלוש עברה משפחתה לווינה, וב-1916 ללינץ, בה ניהל אביה מפעל להפקת חומץ. בגיל ארבע עשרה נרשמה לתיכון, בו בילתה שנה לפני שעברה לגימנזיום. בתחילה, התעניינה בעיקר בשירה, כתיבה ולימוד השפה הלטינית, עד שהחלה לעסוק במתמטיקה. ראנד החלה ללמד באופן פרטי, ולאחר מות אביה הגדילה מאוד את היקף עבודתה כדי לסייע בפרנסת משפחתה. בנוסף, עבדה גם במפעל החומץ המשפחתי. על טאוסקי הופעל לחץ רב ללמוד כימיה, ומכיוון שאהבה את הנושא נרשמה ללימודים באוניברסיטת וינה. לאחר שאחותה הבכורה סיימה את לימודיה בכימיה, ובהמשך מלאה את מקום אביהן, פחת הלחץ המשפחתי והיא בחרה במתמטיקה כתחום לימודיה המרכזי. באוניברסיטה למדה אצל האנס האן, קרל מנגר הבן ואחרים, ובמקביל לקורט גדל. פיליפ פורטוונגלר (Philipp Furtwängler) הנחה אותה בלימודי הדוקטורט, אך התמקדותה בתחום החדש של שדות מספרים אלגבריים הובילה להיעדר משוב מעמיתים, ומחלתו של פורטוונגלר גרמה לכך שבמשך זמן רב לא הודרכה כלל. במהלך לימודיה השתתפה גם במפגשי החוג הווינאי. ב-1930 קיבלה תואר דוקטור, ולאחר מכן המשיכה לעסוק בהוראה ובמחקר. בהמלצתו של האן קיבלה משרת עוזרת הוראה באוניברסיטת גטינגן ב-1931. לפני תחילת שנת הלימודים הבאה, בחרה שלא לחזור לגטינגן עקב התערערות המצב הפוליטי. ב-1932-3 לימדה בווינה, וכעבור שנתיים זכתה למלגת מחקר בגירטון קולג', קיימברידג'. הארדי סייע לה בהשגת משרת הוראה בקולג' בלונדון ב-1937, ומעט אחר כך פגשה במתמטיקאי האירי ג'ון טוד שלימד מתמטיקה בקולג' לונדוני אחר. הם החלו בעבודה מתמטית משותפת ונישאו בהמשך. במהלך מלחמת העולם השנייה נדדו בני הזוג טוד ממקום למקום. הם שהו בבלפסט וכן באוקספורד, לשם עבר הקולג' של טאוסקי עקב ההפצצות האוויריות. בתקופה זו עסקה טאוסקי בתורת החבורות וחיברה, יחד עם בעלה, מספר מאמרים על מטריצות בגודל סופי. במסגרת המאמץ המלחמתי עבדה, בשנים 1943-1946, במעבדת הפיזיקה הארצית, שם חקרה התנהגות אווירודינמית. בשנת 1947 עברו בני הזוג לארצות הברית, כשבכוונתם לשהות שם שנה בלבד. הם שהו זמן מה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון שם עבדו על פרויקט המחשב של ג'ון פון נוימן, ולאחר מכן עבדו במעבדה למתמטיקה שימושית של מכון התקנים האמריקאי. כל אותו הזמן המשיכה טאוסקי במחקריה המתמטיים. ב-1955 לימדו בני הזוג במכון קוראנט למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת ניו יורק, ושנתיים אחר עברו למכון הטכנולוגי של קליפורניה. ב-1971 מונתה טאוסקי-טוד לפרופסור, וב-1977 פרשה לגמלאות, אך המשיכה בפעילותה המתמטית. טוד פרסמה למעלה משלוש מאות מאמרים, כשהבולטים שבהם עסקו בתורת המטריצות. נוסף לכך, תרמה גם לתורת המספרים. היא זכתה לעיטורים רבים כשהחשובים ביניהם הם צלב הכבוד האוסטרי ופרס פורד של ההתאחדות המתמטית האמריקנית. אולגה טאוסקי-טוד נפטרה ב-7 באוקטובר 1995 בפסדינה, קליפורניה. Olga Taussky-Todd, An Autobuographical Essay, in Donald J. Albers and G. L. Alexanderson (eds.), Mathematical People, 1985. מדיה וקבצים בנושא אולגה טאוסקי-טוד בוויקישיתוף אולגה טאוסקי-טוד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אולגה טאוסקי-טוד, באתר MacTutor (באנגלית) סימור קאס, אולגה טאוסקי-טוד, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית) הביוגרפיה של טאוסקי (אנגלית) Chandler Davis, Olga Taussky-Todd אולגה טאוסקי-טוד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רוז ראנד

רוז ראנד (בגרמנית: Rose Rand; 14 ביוני 1903 – 28 ביולי 1980) הייתה לוגיקנית ופילוסופית, יהודייה-אוסטרית, חברת החוג הווינאי. ראנד נולדה בלמברג שבאוסטריה-הונגריה (היום לבוב שבאוקראינה) במשפחה יהודית. לאחר שמשפחתה עברה לווינה החלה שם את לימודיה הגבוהים בגימנסיום הפולני. ב-1924 נרשמה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת וינה, סגל מוריה כלל את קרנפ, שליק וגומפרץ. לאחר שסיימה את לימודיה, בעת היותה מועמדת ללימודי דוקטורט, שמרה על קשר עם שליק והשתתפה בדיוני החוג הווינאי, אותם הייתה היחידה שתיעדה. בשנים 1930–1937 השתתפה במחקר במרפאה פסיכיאטרית - נוירולוגית בווינה, וכן שימשה כמורה פרטית הן לסטודנטים והן בחינוך למבוגרים. ב-1938 זכתה לתואר דוקטור על עבודתה שנושאה "הפילוסופיה של ט. קוטראבינסקי". בעקבות המצב הפוליטי באוסטריה, היגרה שנה אחר כך לאנגליה. ב-1940, לאחר תקופה בה עבדה כאחות, נרשמה כ-"distinguished foreigner" כדי להשתתף בהרצאות בפקולטה למדעי המוסר, באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1943 בוטלו זכויותיה האקדמיות מה שהוביל למצוקה כלכלית. עקב כך, לימדה גרמנית ופסיכולוגיה בשיעורי ערב במגוון קולג'ים. באותה שנה התגייסה לסיוע למאמץ המלחמתי, ועבדה במפעל מתכת. עד 1950 עבדה כמהנדסת אזרחית. באותה שנה, בסיועו של קרל פופר זכתה במלגת מחקר קטנה, שאפשרה לה להירשם לאוקספורד כ-"recognized student." ב-1954 היגרה לארצות הברית. בשנתה הראשונה במדינה ניסתה להמשיך במחקרה וחיפשה משרה אקדמית. בין 1955 ל-1959 שימשה כמרצה באוניברסיטת שיקגו (מתמטיקה בסיסית) אוניברסיטת אינדיאנה (פילוסופיה עתיקה ולוגיקה) והייתה שותפה למחקר באוניברסיטת נוטרדאם. לאחר מכן שבה לקיימברידג', מסצ'וסטס ובהמשך לאוניברסיטת פרינסטון. עד מותה ב-1980 התפרנסה בעיקר ממלגות שניתנו לה על עיסוקה בתרגום, מהלוואות, ועבודות זמניות. ראנד נפטרה ב-28 ביולי 1980 בפרינסטון, ניו ג'רזי. כתביה של ראנד נרכשו על ידי אוניברסיטת פיטסבורג. הם כוללים, בין היתר, את מחקריה, הפרוטוקולים שרשמה ומעל 1,600 מתכתובותיה עם אוטו נוירת, לודוויג ויטגנשטיין, אלפרד טרסקי ואחרים. אוסף רוז ראנד
נחמיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נחמיה בן חכליה – ממנהיגי שיבת ציון, המתואר בספר נחמיה ספר נחמיה – אחד מספרי התנ"ך רבי נחמיה – תנא, תלמידו של רבי עקיבא מבצע עזרא ונחמיה – מבצע להעלאת יהודי עיראק לישראל נחמה אישים ששמם הפרטי הוא נחמיה
שוסטר

שוסטר (Schuster) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סנדלר. האם התכוונתם ל... אלון שוסטר – שר החקלאות וחבר כנסת מטעם מפלגת כחול לבן. בעבר ראש המועצה האזורית שער הנגב אסף שוסטר – פרופסור מן המניין למדעי המחשב בטכניון בוריס שוסטר – קצין ישראלי ברנד שוסטר – שחקן ומאמן כדורגל גרמני ג'ו שוסטר – אחד מיוצרי סופרמן ג'וזף שוסטר – צ'לן אמריקאי ממוצא רוסי גיורא שוסטר – מלחין ומורה ישראלי דירק שוסטר – כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם יוסף שוסטר – רופא גרמני יהודי נועם שוסטר-אליאסי – קומיקאית ישראלית צבי שוסטר – צלם ישראלי, במשך 30 שנה היה הצלם היחיד בגדרה רודולף שוסטר – הנשיא השני של סלובקיה שלאמק שוסטר – חבר בתנועת "דרור" (פרייהייט), ומגיבורי מרד גטו ורשה הצעירים ביותר. שלומית שוסטר – יועצת פילוסופית ודוקטור לפילוסופיה מטעם האוניברסיטה העברית. שלמה שוסטר – רב בלודז' ומתיר עגונות אחר שוסטר ושוסטר – תוכנית טלוויזיה קומית-לימודית המשודרת בכאן חינוכית, ובעבר בטלוויזיה החינוכית.
Favourite Worst Nightmare

Favourite Worst Nightmare (בתרגום חופשי לעברית: "הסיוט הכי גרוע המועדף") הוא אלבום הסטודיו השני של להקת האינדי רוק, ארקטיק מאנקיז, משפילד, אנגליה. האלבום יצא לאור לראשונה ביפן ב-18 באפריל 2007, ולאחר מכן במדינות אחרות בעולם בין התאריכים 20–24 באותו החודש. נכון ליוני 2007 מכירות האלבום עומדות על 1,213,675 עותקים, בבריטניה יותר מ-400,000, דבר המקנה לו מעמד של אלבום פלטינה שם, אך הוא לא שחזר את הצלחת אלבום הבכורה של הלהקה, "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not". השירים נכתבו על ידי אלכס טרנר, אלא אם מצוין אחרת. Brianstorm – 2:50 Teddy Picker – 2:43 D Is for Dangerous – 2:16 Balaclava – 2:49 Fluorescent Adolescent- 2:57 (טרנר/יוהאנה בנט [חברתו של טרנר דאז]) Only Ones Who Know – 3:02 Do Me a Favour – 3:27 This House Is a Circus – 3:09 If You Were There, Beware – 4:34 The Bad Thing – 2:23 3:11 - Old Yellow Bricks (טרנר/כריס מקולר) 4:13 - 505 Da Frame 2R – 2:20 (מהדורה יפנית) Matador – 4:57 (מהדורה יפנית) 2:50 - Brianstorm (וידאו - הזמנה מוקדמת מ-iTunes) מידע על האלבום Favourite Worst Nightmare באתר MusicBrainz מידע על האלבום Favourite Worst Nightmare באתר AllMusic האלבום Favourite Worst Nightmare באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.