הנרי א. דו פונט

הנרי אלגרנון דו פונט (באנגלית: Henry Algernon du Pont‏; 30 ביולי 1838 – 31 בדצמבר 1926) היה קצין צבא אמריקאי, איש עסקים ופוליטיקאי מדלאוור. בן למשפחת דו פונט, הוא סיים ראשון בכיתתו בווסט פוינט זמן קצר לאחר תחילת מלחמת האזרחים האמריקנית ושירת בצבא ארצות הברית, וזכה בעיטור מדליית הכבוד על מעשיו במהלך קרב סידר קריק באוקטובר 1864. לאחר פרישתו מהצבא ב-1875, הוא היה נשיא חברת הרכבות וילמינגטון והצפון במשך 20 שנה, עד 1899. כחבר פעיל במפלגה הרפובליקנית, הוא נבחר על ידי בית המחוקקים של המדינה כסנאטור אמריקאי מדלאוור, וכיהן ברוב שתי הקדנציות. דו פונט היה גם חבר נבחר באגודה הפילוסופית האמריקאית. דו פונט נולד ב-30 ביולי 1838 ב-Eleutherian Mills, ליד גרינוויל, דלאוור, והיה בנם של הנרי ולואיזה גרהרד דו פונט ונכדו של אלייתייר אירנה דו פונט, מייסד EI du Pont de Nemours and Company. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה וסיים ראשון בכיתתו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, ניו יורק, בשנת 1861, בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית. דו פונט הוסמך ללוטננט משנה בחיל ההנדסה עם סיום לימודיו בווסט פוינט ב-6 במאי 1861. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט ראשון ברגימנט הארטילריה ה-5. הוא שירת כקצין ארטילריה קלה בצבא האיחוד במהלך המלחמה, והוצב בתחילה להגנת וושינגטון וניו יורק הרבור. מ-6 ביולי 1861 עד 24 במרץ 1864, שימש כספיח גדוד (קצין מנהלי) עד שהועלה לדרגת קפטן. לאחר מכן הוא מונה לראש ארטילריה בצבא וירג'יניה המערבית. דו פונט שירת בצבאו של גנרל פיליפ שרידן בעמק שננדואה שבצפון וירג'יניה. הוא קיבל את עיטור מדליית הכבוד על טיפולו בנסיגה בקרב סידר קריק, מה שאיפשר לשרידן לזכות בניצחון בקרב. במהלך המלחמה קיבל דו פונט שני קידומים (קידום כבוד). הראשון היה לדרגת מייג'ור, עבור שירות אמיץ בקרבות אופקון וגבעת פישר. הקידום השני היה לדרגת לוטננט קולונל, מיום 19 באוקטובר 1864, עבור שירות מכובד בקרב סידר קריק, וירג'יניה. לאחר המלחמה, דו פונט המשיך בקריירה צבאית עד שהתפטר ב-1 במרץ 1875. בשנים שלאחר המלחמה הוא הפך לעמית המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית (MOLLUS), ארגון לקצינים לשעבר של צבא האיחוד וצאצאיהם. ב-1874, בגיל 36 נישא דו פונט למרי פאולין פוסטר ונולדו להם שני ילדים, הנרי פרנסיס דו פונט ולואיז אוולינה דו פונט. הם גרו באחוזה שלו, וינטרתור, ליד גרינוויל, דלאוור. בני המשפחה היו חברים בכנסייה האפיסקופלית בכריסטיאנה האנדרד. ב-1875 חזר דו פונט במשרה מלאה לדלאוור. תוך שנים ספורות הוא הפך לנשיא ומנהל כללי של חברת Wilmington & Northern Railroad Company, כיהן מ-1879 עד 1899. במהלך אותה תקופה, ובמשך שארית חייו, הוא גם הפעיל חוות ניסויים באחוזתו. מאז 1951, כאשר בנו הקים אותה כמוזיאון, האחוזה מופעלת כמוזיאון וינטרתור, הגן והספרייה ליד גרינוויל, דלאוור. בשנת 1895, דו פונט התמודד לסנאט האמריקאי, וטען כי נבחר. בדצמבר 1895, תומכיו של דו פונט הגישו בשמו עתירה לוועדת הסנאט לענייני הרשאות ובחירות, בטענה שהוא נבחר במאי לכהונה שהחלה במרץ של אותה שנה. העצומה התרכזה בשאלה האם ויליאם ט. ווטסון, יו"ר הסנאט של דלאוור שעלה לכהונת המושל עם מותו של ג'ושוע ה. מרוויל ב-8 באפריל, היה רשאי להצביע במושב המשותף של בית המחוקקים ב-9 במאי. לולא קולו של ווטסון, דו פונט היה נבחר בהצבעה של 15 מול 14, אבל עם הצבעתו, בית המחוקקים נתקל במבוי סתום. חוקת דלאוור אוסרת על המושל לשבת בבית המחוקקים, אך הועלו שאלות האם ווטסון היה בעצם המושל או שרק "ממלא את תפקיד המושל". בעוד שהוועדה שבשליטת הרפובליקנים מצאה לטובתו של דו פונט, הסנאט בכללותו התנגד להושיב אותו בהצבעה לפי קווי המפלגות, כאשר פופוליסטים וחבר מפלגת הכסף מצטרפים לדמוקרטים, תוך ציון זכותו של בית מחוקקים במדינה לקבוע את חברותו בעצמו. דו פונט הגיש עתירה נוספת בינואר 1897, אך לא הציג ראיות חדשות, מה שהוביל לכך שהוועדה דחתה את עתירתו. דו פונט נבחר לסנאט האמריקני ב-13 ביוני 1906 כדי למלא את המושב הפנוי בקדנציה החל מה-4 במרץ 1905. במהלך קדנציה זו כיהן עם הרוב הרפובליקני בקונגרס ה-59, ה-60 וה-61. בקונגרס ה-61 הוא היה יושב ראש ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית. הוא נבחר שוב לסנאט האמריקאי ב-1911. במהלך קדנציה זו כיהן עם הרוב הרפובליקני בקונגרס ה-62, אך היה במיעוט בקונגרס ה-63 וה-64. בקונגרס ה-62 היה שוב יו"ר הוועדה להוצאות במחלקת המלחמה, בקונגרס ה-63 היה חבר בוועדה לעניינים צבאיים, ובקונגרס ה-64 היה חבר בוועדה לתחבורה ומכירה של מוצרי בשר. בבחירות העממיות הראשונות של סנאטור אמריקאי בדלאוור, דו פונט הפסיד בניסיון להיבחר לכהונה מלאה שלישית בשנת 1916 לדמוקרט ג'וזיה או. וולקוט, התובע הכללי של דלאוור. בסך הכל, הוא שירת את רוב שתי הקדנציות מ-13 ביוני 1906 עד 4 במרץ 1917, בתקופת הממשלות של נשיאי ארצות הברית תאודור רוזוולט, ויליאם ה. טאפט ווודרו וילסון. בשנת 1919 נבחר דו פונט כחבר כבוד באגודת דלאוור של סינסינטי. הנרי א. דו פונט מת ב-31 בדצמבר 1926 בביתו, וינטרתור, והוא קבור בבית הקברות Du Pont de Nemours בגרינוויל, דלאוור. בנו, הנרי פרנסיס דו פונט, הפך את ביתו למוזיאון וינטרתור, הגן והספרייה, המוזיאון הראשי של המדינה לאמנויות דקורטיביות אמריקאיות. חומרי ארכיון הקשורים אליו הם חלק מהאוספים שבידי ספריית וינטרתור. דו פונט הוצג על ידי דייוויד ארקט בסרט "שדה הנעליים האבודות" מ-2014, שתיאר את הקרב על השוק החדש במאי 1864. מדיה וקבצים בנושא הנרי א. דו פונט בוויקישיתוף הנרי א. דו פונט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הנרי א. דו פונט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) "APS Member History". search.amphilsoc.org. נבדק ב-2024-03-28. "The Election Case of Henry A. Du Pont of Delaware (1897)". United States Senate. 1995.