laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אוסטרליה–הודו

יחסי אוסטרליה–הודו הם היחסים הבילטרליים בין אוסטרליה להודו. לפני עצמאותן, שתי המדינות השתייכו לאימפריה הבריטית. כיום שתי המדינות חולקות קשרים פוליטיים, ביטחוניים, כלכליים ותרבותיים ענפים. מלבד חברותן בחבר העמים הבריטי, הודו ואוסטרליה נמנות בין מייסדות האומות המאוחדות וחברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה. כיום הודו מפעילה שגרירות קנברה וקונסוליות בסידני ובמלבורן. לאוסטרליה יש שגרירות בדלהי וקונסוליות בצ'נאי ובמומבאי. בתחילת 2018 הודיעה ממשלת אוסטרליה כי תקים קונסוליה בקולקטה. לפי עדויות DNA שונות, התקיימה הגירה מהודו לאוסטרליה עוד לפני שנת 5000 לפני הספירה. הקשרים המודרניים בין התרבויות החלו עם הקולוניזציה של אוסטרליה בשנת 1788 והרמתה של מושבת העונשין ניו סאות' ויילס אשר נשלטה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית. מרבית מן הסחר הימי לאוסטרליה נעזר בנמליה של הודו. במושבות הראשונות באוסטרליה הובאו הודים כפועלים אם כי ייבוא פועלים נבלם לאחר עצמאותה של אוסטרליה. במהלך המאה ה-19 התקיים ייצוא נרחב של פחם וסוסים מניו סאות' ווילס להודו. במהלך שתי מלחמות העולם חיילים הודים ואוסטרלים נלחמו אלו לצד אלו, כאשר שיתוף הפעולה הנרחב ביותר התרחש במערכת גליפולי בשנת 1915 במסגרת מלחמת העולם הראשונה. הודו הקימה לראשונה משרד סחר בסידני בשנת 1941. לאחר מלחמת העולם השנייה ממשלת אוסטרליה בהובלת בן צ'יפלי תמכה בעצמאותה של הודו כחלק מהמאבק בקומוניזם. לאחר מכן ראש הממשלה רוברט מנזיס הוביל את הצטרפותה של הודו לחבר העמים הבריטי. בשנת 1950 מנזיס הפך לראש הממשלה האוסטרלי הראשון שביקר בהודו, שם נפגש עם ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו. בשנות ה-50 וה-60 ניתן לסטודנטים רבים מהודו ללמוד באוסטרליה. לקראת סוף שנות ה-60 החל גל הגירה בולט מהודו לאוסטרליה. אוסטרליה נוטה לתמוך פומבית בהודו ובסכסוכיה הטריטוריאליים עם הרפובליקה העממית של סין. אמנם לשתי המדינות היו מחלוקות קלות בנוגע למלחמה הקרה, אך מאז שנת 2009 התחזק שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות. אחת לשנתיים אוסטרליה והודו עורכות גם תרגיל ימי משותף באוקיינוס ההודי. בשנת 2014 ביקר בהודו ראש הממשלה האוסטרלי טוני אבוט. באתה השנה ביקר באוסטרליה נרנדרה מודי שהיה ראש הממשלה ההודי הראשון שביקר באוסטרליה מזה 28 שנים. בשנת 2017 ביקר שוב בהודו ראש הממשלה האוסטרלי מלקולם טרנבול על מנת לחזק את יחסי המדינות. בשנת 2016, המסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-21.9 מיליארד דולר, לאחר שגדל מ-4.3 מיליארד דולר בשנת 2003. נכון לשנת 2017, לומדים באוסטרליה כ-60,000 הודים. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוסטרליה–הודו בוויקישיתוף
יצחק ארדיט

הרב יצחק ארדיט (ה'תקי"ט בערך, ~1759 - י"ד בתמוז ה'תקע"ב, 24 ביוני 1812) היה מרבני איזמיר, מחבר הספר יקר הערך. נולד בשנת התקי"ט בערך באיזמיר לרב שלמה ארדיט. אחיו של הרב רפאל ארדיט. נישא לשרה בת הגביר ר' חיים משה ארדיט, שתמך בו ואפשר לו לשקוד על תלמודו. התבלט כבר בגיל צעיר, וכשהיה בן 15 הספיד את סבו, רבי אהרן אלפנדרי מחבר ספר יד אהרן. החיד"א התכתב עמו בדברי תורה ומביא מתורתו בכמה מספריו, וכן שלח לו מספריו בתוספת הקדשה, על ספרו שם הגדולים כתב: ”לחמיד רצוף אהבה וחיבה החכם השלם והכולל חתנא דבי נשיאה ורב חסד כמה"ר יצחק ארדיט נר"ו. הרי זה מקטני המנ'ה ומדת קונו יש בו בהגיע תו'ר נאמר בו ריח נחוח. זאת היתה לי תזל כטל אמרתי, אני הצעיר חיד"א ס"ט.” חידושיו מוזכרים גם בספרים אחרים של בני תקופתו. עלה לארץ ישראל לזמן קצר, אך חזר לאיזמיר ונפטר שם. על מצבתו נכתב: ”חסידא קדישא כמוהר"ר יצחק ארדיט ב"ר שלמה ז"ל, בעל ספר יקר הערך, י"ד תמוז שנת התקע"ב”. הוא פעל להדפסת ספר "מטה אפרים" של אפרים ארדיט. אין להחליף בינו לבין סבו, רבי יצחק ארדיט, (תפ"ד, 1724 - תקל"ח, 1778), שנפטר בירושלים ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. חיבר את הספר "יקר הערך" על מסכת ערכין (עד דף כא), והספר הושלם עד סוף המסכת על ידי בנו, ר' שלמה, בשם "פחות שבערכין". בסוף הספר נוספו עשרים וחמש דרשות של הרב ארדיט. הספר נדפס לראשונה בסלוניקי, תקפ"ג, והוא מצוטט לרוב כאחד הספרים החשובים על מסכת זו. מהדורה שנייה מחודשת יצאה לאור על ידי מכון 'עבודה ברורה', ירושלים תשס"ח. שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני ספרד, עמ' 1229. שמעון ואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמ' 377–378. יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ-ישראל, ב, עמ' קעב ספרו יקר ערך, סלוניקי, תקפג באתר היברובוקס הספד לזכרו על ידי ר' חיים פלאג'י בספרו ראה חיים, סלוניקי, תר"ך מן הגנזים, ספר ששה עשר, עמוד שסא אריה ליב פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, ג, עמ' 101 והערת המו"ל שם.
באנאט

באנאט או הבאנאט (באנות) של טימיש (בלטינית: Banatus Timisiensis ;רומנית: Banat או Banatul timișean ; סרבית: Банат או Banat; הונגרית: Bánság או Bánát או Temesi Bánság) הוא חבל היסטורי המשתרע בחלקו המזרחי של מרכז אירופה. חלקו המזרחי והגדול ביותר הוא במערב רומניה, חלקו המערבי בצפון סרביה, וחלק קטן בשטחו הצפוני נמצא במזרח הונגריה. השם באנאט מוזכר בחוזה פאסארוביץ משנת 1718 ומשמעותו היא - מקום שנשלט על ידי באן. למרות השם, מעולם לא שלט באן בבאנאט. בהתאם להסכם זה שסיים מלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית האזור סופח לאימפריה ההבסבורגית. בעקבות כך לשטח הגיעו מתיישבים גרמנים שפיתחו תעשיית פלדה בפרדינדסברג. הגבולות הטבעיים של באנאט הם הנהרות דנובה, טיסה, מורש והרי הבאנאט. בירת החבל הרומני, ולמעשה הבירה ההיסטורית של כל החבל היא העיר טימישוארה. החבל השתייך לאימפריה האוסטרו-הונגרית עד סוף מלחמת העולם הראשונה. לאחריה הוקמה בו הרפובליקה של באנאט שהתקיימה עד לחתימת חוזה טריאנון ביוני 1920, שבו חולק החבל בין רומניה, סרביה והונגריה. רומניה: מחוז טימיש מחוז קאראש סברין מחוז ארד (רק החלק הדרומי) הונגריה: מחוז צ'ונגראד-צ'נאד סרביה: וויבודינה חלק מזרחי העיר ורשאץ שבסרביה מדיה וקבצים בנושא באנאט בוויקישיתוף באנאט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מישור המימונט

מישור המימונט (באנגלית: Hemimont Plateau; בבולגרית: плато Хемимонт) הוא מישור גבוה, המכוסה קרח, בדרום ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. גובהו הממוצע של המישור 1,600 מטרים מעל פני הים. בחלקו הדרומי המישור מתנשא לגובה 1,700 מטרים מעל פני הים; בחלק דרומי זה מצויות גבעת מקלאוד, גבעת ביקון, וגבעת ארמדילו. המישור גובל במישור אייברי שמצפון לו. המישור ממוקם באמצע הדרך בין חוף לובה וחוף פאלייר שממערב לו, לבין חוף באומן שממזרח לו. המישור משתרע לאורך 100 קילומטרים, החל מראשי קרחון פינסטרוואלדר וקרחון דמורסט שבצפון, ועד קרחון נני שבדרום. המישור מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1974. הרמה קרויה על שם הפרובינקיה הרומית "המימונטוס" (באנגלית: "המימונט") שהייתה בדרום מזרח בולגריה. הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) מישור המימונט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור מישור המימונט גאזט השמות האנטארקטי הבולגרי מידע גאוגרפי והיסטורי
מולי וינדזור

מולי וינדזור (באנגלית: Molly Windsor; נולדה ב-19 ביוני 1997) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה מהופעותיה בסרט הטלוויזיה "The Unloved" משנת 2009, ובמיני-סדרה "Three Girls", עליו זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2018. ב-2017 נכללה וינדזור ברשימת BAFTA Breakthrough Brit של 20 אישים מתחומי הקולנוע, הטלוויזיה והמשחקים. התפקיד המקצועי הראשון של וינדזור היה בדמות לוסי מנוורס בסרט הטלוויזיה "The Unloved". על הופעתה נכתב בעיתון הטיימס ש"הדמות מגולמת על ידי וינדזור בשקט מערער יציבות". סמנתה מורטון, התסריטאית והבמאית של הסרט "The Unloved" גילתה אותה בבית ספר למשחק וסוכנות שחקנים "Rama Young Actors". ב-2011 גילמה וינדזור את בתה של מרגרט בסרט "תפוזים ושמש". וינדזור למדה משחק ב-Nottingham Actors Studio, חברה שהיא עסק חברתי, וסדנת טלוויזיה. היא חתמה על חוזה עם סוכנות כישרונות Artists Partnership שבסיסה בלונדון. באוגוסט 2024, פורסם כי וינדזור לוהקה לסדרה חדשה של נטפליקס בשם "Out of the Dust". מדובר במותחן פסיכולוגי המתרחש בתוך כת נוצרית שמרנית. הסדרה עוקבת אחרי רוזי (מגולמת על ידי וינדזור), אישה נשואה ואמא, שעוברת תהליך של שחרור והתעוררות מינית בעקבות מפגש עם אסיר נמלט. וינדזור חיה בבריסטון שבדרבישייר עם משפחתה. היא למדה ב-Central Junior Television Workshop, ובגיל 10 הצטרפה ל-Rama Young Actors. מולי וינדזור, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מולי וינדזור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Khaleeli, Homa (16 במאי 2017). "Molly Windsor, star of Rochdale abuse drama Three Girls: 'It made me really angry'". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-3 ביוני 2017. {{cite news}}: (עזרה) "BAFTA Announces Breakthrough Brits of 2017". BAFTA. 25 באוקטובר 2017. נבדק ב-17 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה) Lesley White (10 במאי 2009). "Samatha Morton uses her life for The Unloved". The Times. נבדק ב-17 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) "Talent 1st". נבדק ב-17 במאי 2018. {{cite news}}: (עזרה) K. J. Yossman, Asa Butterfield, Molly Windsor, Fra Fee, Siobhan Finneran and Christopher Eccleston Set for Netflix Series ‘Out of the Dust’ (EXCLUSIVE), Variety, ‏2024-08-27 (באנגלית אמריקאית) "RTS Programme Awards 2018, In Partnership with Audio Network". UK: Royal Television Society. 20 במרץ 2018. נבדק ב-9 ביולי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
מישור אייברי

מישור אייברי (באנגלית: Avery Plateau) הוא מישור מכוסה קרח, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. המישור מצוי באמצע הדרך בין חוף לובט לבין חוף פוין. אורכו של המישור 64 קילומטרים, והוא מתנשא לגובה של 2,000 מטרים מעל פני הים. המישור גובל במישור המימונט שמדרום לו, ובמישור ברוס שמצפון לו. לא ידוע מתי התגלה המישור או נראה לראשונה, אך על פי המשוער ראו אותו בינואר 1909 חברי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בראשות ז'אן-באטיסט שארקו ממיקומם במצר מאתה. המישור מופתה באמצעות תצלומי אוויר ובהתבסס על פי סקרים שנערכו על הקרקע על ידי סקר שטחי החסות של איי פוקלנד, בשנים 1946–1962. ההוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה נתנה למישור את שמו בשנת 1955. המישור נקרא על שמו של סרן ג'ורג' אייברי (George Avery), שהיה רב החובל בספינה לייבלי (Lively), אשר, יחד עם סרן ג'ון ביסקו שהיה רב החובל בבריג טולה (Tula), חקרו אזור זה בחצי האי האנטארקטי בפברואר 1832. מישור אייברי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית מישור אייברי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי
הופלוצפלוס סטפנסי

הופלוצפלוס סטפנסי (שם מדעי: Hoplocephalus stephensii) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי באוסטרליה. שמו של המין ניתן על שם האקדמאי האוסטרלי ויליאם סטפנס (אנ'). הנחש מגיע לאורך 70 ס"מ כשהשיא הוא 125 ס"מ, והוא בעל קשקשים שחורים-בהירים. הגוף שטוח בצורתו עם ראש גדול ועיניים שחורות בעלות אישונים מוגדלים. זנבו של הנחש חזק ועוזר לו לחתור במים. נחש זה משריץ עד 9 צאצאים חיים. נחש זה חי בטבע לאורך חופה המזרחי של אוסטרליה בקווינסלנד וניו סאות' ויילס ומדרים עד לסידני. הוא מצוי באזורי יערות, מישורים נמוכים ובחוף הים. נחש זה מותאם לחיים במים אך יכול להימצא בין ענפי עצים או בין סלעים. הוא פעיל בלילות ואז יוצא לחפש בעזרת לשונו המפוצלת טרף הכולל בעיקר לטאות כמו שממיות וגם נחשים אחרים אך גם עופות ויונקים כמו עכברים ועטלפים קטנים. הנחש בעל ארס חזק המשפיע על קרישת הדם והוא יכול להרוג אם לא ניתנת עזרה בזמן למטופל. מדיה וקבצים בנושא הופלוצפלוס סטפנסי בוויקישיתוף הופלוצפלוס סטפנסי, באתר ITIS (באנגלית) הופלוצפלוס סטפנסי, באתר NCBI (באנגלית) הופלוצפלוס סטפנסי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) הופלוצפלוס סטפנסי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) הופלוצפלוס סטפנסי, באתר GBIF (באנגלית) הופלוצפלוס סטפנסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוסטרלפס סופרבוס

אוסטרלפס סופרבוס (שם מדעי: Austrelaps superbus) הוא מין נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג אוסטרלפס המצוי בדרום-מזרח אוסטרליה ובאי טסמניה. הוא מכונה "נחש הנחושת האוסטרלי", להבדיל בינו לבין מוקסין הנחושת האמריקאי. אורך נחש זה 1-1.5 מטר והוא בעל קשקשים חומים, אדמדמים, צהבהבים ועד אפורים כהים ושחורים עם בטן בהירה. למרות שמו הוא לא תמיד בעל "ראש נחושת". נחש זה שוכן בין צמחייה נמוכה באזורים לחים ובמקרים רבים בביצות ומקווי מים רדודים אך באזור העיר סידני נמצא סביב יערות פתוחים. הנחש ניזון מצפרדעים, לטאות וגם מנחשים קטנים ממנו. זהו נחש ארסי בעל ניבים חלולים היכול להרוג בהכשה מלאת נוירוטוקסינים חזקים. הארס חזק דיו לקטול אדם בוגר, אך במרבית הנחש מעדיף להימנע מעימות. גם כשמתרחשת הכשה, רוב המוכשים מקבלים טיפול בזמן וניצולים. רק פעמים בודדות נחש זה גרם למוות. עם זאת אין נסיוב לארסו. מדיה וקבצים בנושא אוסטרלפס סופרבוס בוויקישיתוף אוסטרלפס סופרבוס, באתר ITIS (באנגלית) אוסטרלפס סופרבוס, באתר NCBI (באנגלית) אוסטרלפס סופרבוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אוסטרלפס סופרבוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אוסטרלפס סופרבוס, באתר GBIF (באנגלית) אוסטרלפס סופרבוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
טיטניק II

טיטניק II (טיטניק 2; באנגלית: Titanic II) היא אוניית נוסעים מתוכננת הנבנית כהעתק של טיטניק. הפרויקט הוכרז בשנת 2012 על ידי איש העסקים האוסטרלי קלייב פאלמר (אנ'). ב־2012 הכריז קלייב פאלמר שבכוונתו לייסד חברת ספנות חדשה בשם ה"כוכב הכחול" (כהומאז' לחברת "הכוכב הלבן" שבבעלותה הייתה הטיטניק) ולבנות את הטיטניק מחדש לה הוא ייקרא בשם "טיטניק 2". האונייה הייתה אמורה להפליג ב־2016 אך בגלל בעיות במימון הפסיקו את הבנייה. ב־2018 פורסם כי בעיית המימון טופלה ושהאונייה תושק במהלך שנת 2022 ותפליג את הפלגת הבכורה שלה מסין לדובאי. עלות האונייה היא כחצי מיליארד דולר, בעוד הטיטניק המקורית עלתה רק 144 מיליון דולר. האונייה תיבנה במספנות "CSC Jinling" (אנ') הממוקמות בסין, בניגוד למקום הבנייה של הטיטניק המקורית שהיה בבלפסט שבאירלנד. נכון לסוף 2022 הפרויקט נראה כגנוז וללא התקדמות לבנייה. מבחינה חיצונית האונייה תיראה כשכפול של הטיטניק המקורית, אך יוספו לה בצדדים סירות הצלה, שבניגוד למצב באונייה המקורית אמורות להספיק לכלל הנוסעים. האונייה תחולק למחלקות ראשונה, שנייה ושלישית, כמו באונייה המקורית. המחלקות יעוצבו לפי עיצובן בטיטניק המקורית. לנוסעים במחלקה הראשונה יחולקו תחפושות תקופתיות, אותן הם יוכלו ללבוש כדי לדמות חוויה של הפלגה בטיטניק המקורית. לאונייה יהיו 4 ארובות, שתיים מהן יתפקדו כארובות רגילות והשתיים האחרות ישמשו כגלריות הנצחה. היא תשקול 56 אלף טון, אורכה יהיה 269.15 מטרים וגובהה 53.35 מטרים. האונייה תוכל לשאת 2,435 נוסעים ו־900 אנשי צוות. בניגוד לאונייה המקורית, האונייה החדשה תונע באמצעות מנועי דיזל. רוב הביקורות למיזם הן חיוביות, מיליוני איש הביעו את התעניינותם ב"טיטניק 2" ורצונם לקנות כרטיס להפלגה על האונייה שלטענתם המיזם הוא "חלום שמתגשם". ישנן גם ביקורות לא חיוביות, הביקורות הלא חיוביות באו מצאצאיהם של הנספים באסון הטיטניק המקורי שטענו כי טיטניק חדשה "תפגע בזיכרון הנספים". בסמוך להכרזתו של פאלמר על הפרויקט, הכריזו בעליהם של אתר הנופש "רומנדיסי" במחוז סצ'ואן שבסין גם הם על כוונה לבניית אוניית העתק לטיטניק המקורית. האונייה תשמש כאטרקציה תיירותית, ותעגון בנהר הסמוך לאתר הנופש. בניגוד ל"טיטניק II", אונייה זו אינה מיועדת לשיט. מועד הפעלתה של האונייה מתוכנן לסוף 2022. הדגם הממוחשב של ה"טיטניק 2" מדיה וקבצים בנושא טיטניק II בוויקישיתוף רויטרס, פרויקט "טיטאניק II" יוצא לדרך: הפעם לא מצהירים שלא ניתן להטביעה, באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2013 טייק 2: הטיטאניק תצא להפלגה חוזרת ב־2022, באתר mako, ‏2018-10-25 https://www.msn.com/en-au/news/other/whats-happened-to-clive-palmers-titanic-ii-and-another-planned-replica/ss-AA12f0sG#image=31 רויטרס‏, הצצה ראשונה: כך תיראה ספינת הפאר "טיטניק 2", באתר וואלה, 27 בפברואר 2013 סוכנויות הידיעות, צפו: כך תיראה "טיטאניק 2" שתפליג ב-2018, באתר ynet, 14 בפברואר 2016 מצטרפים? ספינת 'טיטאניק 2' תצא להפלגה ראשונה, באתר "סרוגים", 1 בנובמבר 2018 110 שנה אחרי: טיטאניק תחזור אל המים, באתר ynet, 24 באוקטובר 2018 Work begins on £116million life-size replica of the TITANIC in China, Mail Online, ‏2016-11-30 By Francesca Street, CNN, Titanic II could sail as soon as 2022, CNN, ‏2 בספטמבר 2018
יחסי הממלכה המאוחדת – מלטה

יחסי הממלכה המאוחדת–מלטה הם יחסי החוץ בין מלטה והממלכה המאוחדת. שתי המדינות חברות בחבר העמים הבריטי. בשנת 1800 כבשו הבריטים את האיים מידי הצרפתים וכחלק מהסכם פריז של 1814, עברה מלטה רשמית לשלטון האימפריה הבריטית. האיים שימשו כמפקדת הצי הבריטי בים התיכון (עד שנת 1937). בתקופת מלחמת העולם השנייה היה למלטה תפקיד חשוב עקב קרבתה לקווי האספקה הגרמניים. על גילוי אומץ הלב בשעת המצור על מלטה, הוענק לאי כולו עיטור גבורה - צלב ג'ורג', אשר מופיע בסמל ובדגל המדינה. גרמניה הנאצית ואיטליה הכינו בשנת 1942 תוכנית מפורטת לפלישה למלטה ("מבצע הרקולס"), אך היא לא הוצאה לפועל. אחרי מלחמת העולם השנייה התמודדה מלטה עם קשיים כלכליים. כלכלת מלטה התבססה במידה רבה על עבודה עבור הבסיס הימי הבריטי באי. קיצוצים בתקציב הביטחון של בריטניה הביאו לפיטורים במלטה, ומנהיגי האיים הביעו אכזבה מאי התמיכה של ממשלת בריטניה ובעקבות זאת, דרשו מנהיגי האי עצמאות. באוגוסט 1962, בקשה ממשלת מלטה מבריטניה להעניק לאי עצמאות בהקדם האפשרי. בשנת 1964 הוענקה למלטה עצמאות מהאימפריה הבריטית, וחוקת 1964 העמידה את אליזבת השנייה כראש המדינה ומינתה מושל כנציג המלכה באיים. בשנת 1973 הפכה מלטה לרפובליקה החברה בחבר העמים הבריטי ולה נשיא כראש המדינה. מלטה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004. ישנה קהילה מלטזית קטנה בבריטניה. בנוסף, הטריטוריה הבריטית של גיברלטר הושפעה משמעותית במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19 מהגירה ממלטה. מאז משאל העם על פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי, מספר הבקשות עבור אזרחות מלטזית על ידי אזרחים בריטיים, המבוסס על קשרי משפחה או מגורים לטווח ארוך מגורים, עלייה חדה מ-382 ב-2016 ל-619 ב-2017 ו-704, רק במהלך עשרת החודשים הראשונים של שנת 2018. מלטה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון, וקונסוליות בבלפסט, קארדיף, גלאזגו והאי מאן. מאידך, בריטניה מחזיקה במלטה נציבות עליונה בוולטה בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – מלטה בוויקישיתוף מאלטה - נקודת התווך של ההגנה האירופית, חרות, 9 בנובמבר 1951 הבריטים יסולקו ממלטה, מעריב, 1 בינואר 1958 מאלטה ביקשה מלונדון להעניק לה עצמאות ב"הקדם האפשרי", חרות, 21 באוגוסט 1962 Times of Malta אתר על יחסי מדינות
ופל (מאפה)

וָפֶל או אֲפִיפִית הוא מאפה העשוי מבלילה הדומה לבלילת חביתית, העשויה מקמח, ביצים, סוכר, אבקת אפיה, שמן או חמאה. בהשוואה לחביתית, בלילת הוופל מחוממת במכשיר הטבעה הקרוי דפוס אפיפיות (Waffle iron) הדומה ברעיון לטוסטר. לוופל צורת חריצה ייחודית של שתי וערב, הנוצרת בשל מבנה המכשיר. בישראל המאכל לא צבר פופולריות כמו בארצות אחרות בעולם, אף שהמאכל מוצע כקינוח בבתי קפה רבים ובגלידריות. צורת ההגשה המקובלת של הוופל היא בצירוף של רטבים שונים (כדוגמת שוקולד, חמאת בוטנים ואף טחינה) ותוספות מתוקות של סוכריות, שוקולדים ופירות. ישנם ישראלים שאינם מכירים עדיין את המאכל ונוטים להתבלבל ולחשוב כי מדובר בחטיף אשר מכונה בישראל "ופל", "ופלה" או "בפלה". בישראל מכשירים ביתיים להכנת ופלים אינם נפוצים כשלעצמם, אך רבים ממכשירי קליית הכריכים (בהם הכריך נקלה בין שני משטחי מתכת בעלי תבנית פסים) נמכרים עם משטחים נוספים, בתבנית שתי וערב, המיועדים להכנת אפיפיות. ופל לייז' (גוֹפְרְ דה לייז') - סוג ופל שמקורו באזור ולוניה שבדרום בלגיה. הוא עשוי מבצק בריוש שהוטמעו לתוכו 'פניני' סוכר השומרות על גבישיותן גם לאחר צליית הוופל. זהו סוג הוופל הנפוץ ביותר בבלגיה. ופל בריסל (גוֹפְרְ דה בריסל) - סוג ופל שמקורו בבלגיה במאה ה-18. עשוי בלילה נוזלית, וגורם ההתפחה המסורתי בו הוא שמרי בירה. הוא אוורירי יותר מופל לייז' וצורתו מלבנית. ופל בלגי - מוגש בדרך כלל כקינוח, בתוספת גלידה, פירות או קצפת. גרסה פשוטה ל'ופל בריסל' בה גורם ההתפחה הוא אבקת אפייה והוא אוורירי לעומת הגרסה מלייז'. מונח שהתקבע בצפון אמריקה. באנגליה הוופל הוא אוכל קפוא מסורתי, אלא שבניגוד לארצות אחרות, נהוג להכין אותו מתפוחי אדמה ושמן. את הוופלים ניתן לטגן, לצלות או לבשל, והם משמשים כתוספת לארוחה. ופל אמריקאי - אל ארצות הברית הגיע הוופל דרך החלוצים ב-1620, מהולנד. כיום הוא בדרך כלל מוגש כחלק מארוחת בוקר מתוקה בתוספת חמאה או סירופ. הוופל האמריקאי נחשב דחוס יותר ודק יותר מהמקביל הבלגי. הוופל המודרני התפתח ככל הנראה מימי הביניים. יש אגדה המספרת על כך שהוופל הראשון נוצר כאשר אביר עוטה שריון קשקשים התיישב במקרה על התערובת החמה, וכך הוטבע בה הדגם של שתי-וערב. דפוסי האפיפיות הראשונים הורכבו משתי צלחות מתכת המחוברות בציר, ולהן ידית עץ. חלק מהמכשירים הוטבעו בחותמות או ציורי נוף. על פי השערות השימוש במכשיר היה באמצעות הנחתו מעל האש וסיבובו כל כמה שניות כדי לשמור על שני צידי הוופל חמים. בערים הוופל נמכר באמצעות עגלות, ולפי ציורים מהתקופה נראה שהוא היה בגודל של פיצה מודרנית. דפוס אפיפיות חביתית יעל גרטי, ופל - המתנה של הבלגים לעולם, באתר ynet, 11 בספטמבר 2005 רותי קינן, ואפל בלגי כמו שצריך: מתכון, באתר ynet, 14 באפריל 2015 ופל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) How to Make Waffles, wikiHow (באנגלית)
גומצן אינסולאריס

גומצן אינסולאריס (שם מדעי: Bothrops insularis) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים ומהסוג גומצן. נחש זה נדיר מאוד בטבע והוא חי רק באי קווימדה גרנדה (אנ') שלחופי סאו פאולו, ברזיל. כינויו של מין זה באנגלית הוא: "golden lancehead" - "גומצן ראש-חנית זהוב". הגומצן מגיע לאורך 70 ס"מ בממוצע ולעיתים לאורך 118 ס"מ. הוא בעל קשקשים זהובים-בהירים עם רצועות חומות בהירות עד זהובות לאורכו והבטן בהירה עד לצבע קרם. הראש רחב ואזור האף מוצר יותר. הוא בעל עיניים צהובות ולצידיהם גומות העוזרות לו לקלוט חום גוף של טרפו. הנחש מצוי בטבע רק באי מבודד קטן וטרופי שסביבתו מכילה יער גשם טרופי, קרחות ושיחים קטנים ביניהם חיים הנחשים. בעוד הצעירים יאכלו פרוקי-רגליים הבוגרים ניזונים בעיקר מעופות ומלטאות אך גם מנחשים אחרים ואף מגומצנים קטנים מהם. הם ניזונים בדרך כלל ממארב בין ענפי העצים. הנחש מצוי באי שומם מאנשים כך שאין הרבה מפגשים עם מין זה, אך נחשים שהובאו ליבשת הכישו אנשים. הסיכוי של הקורבן למות הוא 7% ללא טיפול רפואי ו-0.5-3% עם טיפול. ארסו של נחש זה דומה לארס קרובו - גומצן יאררקה וכנראה חזק יותר. מדיה וקבצים בנושא גומצן אינסולאריס בוויקישיתוף גומצן אינסולאריס, באתר ITIS (באנגלית) גומצן אינסולאריס, באתר NCBI (באנגלית) גומצן אינסולאריס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גומצן אינסולאריס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) גומצן אינסולאריס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גומצן אינסולאריס, באתר GBIF (באנגלית) גומצן אינסולאריס באתר הרשימה האדומה של IUCN
צפעון דקל

צפעון דקל (שם מדעי: Bothriechis) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים ותת-משפחת צפעוני הגומה המצוי ביערות גשם לאורך מקסיקו ואמריקה המרכזית והמין צפעון דקל עפעפי מצוי גם באמריקה הדרומית דרומה עד קולומביה ופרו. תפוצתם העיקרית היא ביערות גשם טרופיים בתחומי תפוצתם. צפעונים אלה דומים במראם לצפע בעלי ראש רחב, שפתיים בשרניות מסורטטות ועיניים גדולות והם בעלי "גומות" ליד עיניהם. אורכם הממוצע 60–80 ס"מ ולעיתים גם מטר אחד. נחשים אלה בעלי הסוואה בין העצים והענפים וצבעם בדרך כלל ירוק או צהוב בהיר אך לעיתים גם מגיע לגוונים אפורים, צהוב או אדמדם. אלו נחשים ארסיים היכולים להרוג בקלות אדם שלא יקבל טיפול. עם זאת הטרף העיקרי שלהם הוא יונקים קטנים, עופות, לטאות ונחשים קטנים יותר, אותם הם מכישים ממארב מוסווה. Bothriechis aurifer Bothriechis bicolor צפעון דקל ג'ויפרו (Bothriechis guifarroi) Bothriechis lateralis Bothriechis marchi Bothriechis nigroviridis Bothriechis nubestris Bothriechis rowleyi צפעון דקל עפעפי (Bothriechis schlegelii) Bothriechis supraciliaris Bothriechis thalassinus מדיה וקבצים בנושא צפעון דקל בוויקישיתוף צפעון דקל, באתר ITIS (באנגלית) צפעון דקל, באתר NCBI (באנגלית) צפעון דקל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפעון דקל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפעון דקל, באתר GBIF (באנגלית)
מעגל תמורה

מעגל תמורה הוא מעגל חשמלי תאורטי, המייצג על ידי רכיבים אידיאליים רכיב חשמלי אמיתי. מעגל התמורה הוא מודל מופשט של הרכיב האמיתי, וכך הוא מאפשר לבצע חישובים ולנתח את פעולת הרכיב, את תכונותיו החשמליות ואת תכונות המעגל החשמלי כולו בו נמצא הרכיב. מעגלי תמורה בנויים מרכיבים ליניאריים ופאסיביים: נגדים, קבלים וסלילים. עם זאת, ניתן גם לדמות מערכות שאינן ליניאריות על ידי שימוש ברכיבים נוספים. לדוגמה, לקבל מעשי הבנוי בטכנולוגיה נתונה יש מעגל תמורה כבאיור משמאל. כל הרכיבים באיור הם רכיבים אידיאליים, היינו: הקבל C הוא קבל אידיאלי, ללא כל סממנים פאראזיטיים. אין לו זרם זליגה או התנגדות והשראות טוריים. יש לו רק קיבול "טהור". זרם הזליגה דרך התווך הדיאלקטרי מיוצג על ידי הנגד האידיאלי והליניארי R-Leakage הסממנים הפאראזיטיים כתוצאה מהמוליכים בהדקי הקבל וטכנולוגית החיבור מיוצגים על ידי הנגד R-series והמשרן L-Series, שניהם אידיאליים. לא תמיד ניתן לתרגם תכונה פזיקלית כגון זליגה לרכיב ליניארי ואידיאלי יחיד. לעיתים בוחרים בפשרה המהווה קירוב מספיק לניתוח הזרמים והמתחים במעגל. תכנון מעגלי תמורה מתבסס על משפט תבנין, משפט נורטון, מחלק מתח ועוד. מדיה וקבצים בנושא מעגל תמורה בוויקישיתוף Johnson, D.H. (2003a). "Origins of the equivalent circuit concept: the voltage-source equivalent" (PDF). Proceedings of the IEEE. 91 (4): 636–640. doi:10.1109/JPROC.2003.811716. hdl:1911/19968. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.