laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יומי הוא חלום

יומי הוא חלום הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי שי נובלמן, אשר הופק מוזיקלית ידי עוזי פיינרמן ונובלמן. האלבום יצא בשנת 2013 והוא הראשון של הזמר שמילותיו הן בשפה העברית. העבודה על האלבום החלה בקיץ 2010, עת נובלמן חבר לשכנו, ושותפו להפקת האלבום, המוזיקאי עוזי רמירז, והסתיימה כשנתיים אחר כך. חלק מהנושאים ומהמוטיבים בשירי האלבום הושפעו ישירות מהעיר: בשיר "רץ ביפו" (שאת מילותיו כתב עם דן תורן), הוא שר על סוס הדוהר בין רחובותיה של העיר, ומביא סיפור אהבה בדיוני בין ילדיהם של שני משוררים, ערבי ויהודי: שמואל בן עדיה ואל קייאס. בשיר "אין לה אוויר", מתוארת בחורה מקומית, בת האלוהים, המטיילת בשדרה בעיר ונרדפת על ידי קריאות המואזין. שני שירים אחרים (אותם כתב עם ערן צור), הושפעו מהקרבה אל הנמל והים: "בילי באד" - אדפטציה של צור על פי ספרו הקלאסי של הרמן מלוויל, אודות מלח אונייה המוצא להורג, ו"דייגת" המספר על אשה היוצאת לדוג סיכויים אבודים בנהר. האלבום כלל גם מספר שירים אוטוביוגרפיים: "כל יום משתנה", שיצא כסינגל הראשון מתוך האלבום, (ואף שובץ ברשימות השידור בתחנות הרדיו השונות), ומספר על השינויים התכופים אותם חווה הכותב בתקופה ההיא, "ג'וליאן ואני" המספר על יום בדירה, מחסומי היצירה ואבהות טרייה, ו-"סיפורו של גולש", המתאר את ההתמכרות שבגלישה באתרי האינטרנט. האלבום כולל גם שתי גרסאות כיסוי לשירים לועזיים אותם תרגם נובלמן לעברית: הראשון שבהם, שיר הנושא, "יומי הוא חלום", היה במקור My year is a day, להיט פופ פסיכדלי צרפתי משנת 1968 של Les Irresistibles ו-"שדים" (במקור "Demons") של הלהקה הבריטית Super furry animals. ארבעה סינגלים יצאו מהאלבום, כאשר לשלושת הראשונים אף צולמו קליפים: "כל יום משתנה", "אין לה אוויר", "יומי הוא חלום" ו"רץ ביפו"/ "יש אהבה". קליפ נוסף יצא לשיר ״סיפורו של גולש״. מוזיקאים אורחים שהשתתפו באלבום תרמו גם הם לצביונו: אלי לולאי (סולנה של להקת רוקפור), סוזי מילר, דנה עדיני בילי לוי, יונתן שילנסקי בקולות רקע, עוזי רמירז בגיטרה, שחם אוחנה בבס ועוד. עטיפת האלבום מציגה צילום עתיק של נמל יפו משנת 1898, בו נשתל צילומו של נובלמן, לצד דייגים מקומיים (מהצילום המקורי), עם קליגרפיה של האמנית גיתית רפאל. השיר ״רץ ביפו״ נכלל בשנת 2016 בדיסק אוסף כפול של המוזיקאי דן תורן, ״לא ארזתי לבד״. יומי הוא חלום יצא לחנויות בחודש יוני 2013. אלבום ראשון מזה שנים שהוציא נובלמן בשפה העברית. יואב קוטנר שיבח את האלבום בישראל היום. רועי בהריר כתב ביקורת אוהדת ב-nrg. כתבי מגזין Timeout בחרו בו כ"אלבום הישראלי של הקיץ". גם נדב מנוחין מ-Walla שיבח את האלבום. גיא חג'ג' כתב ביקורת חיובית בבלוג המוזיקה עונג שבת. רץ ביפו (04:19) יומי הוא חלום (03:08) אין לה אוויר (03:09) כל יום משתנה (04:18) בילי באד (04:43) דייגת (05:04) סיפורו של גולש (03:43) נטלי (03:46) גלויה מנוטינג היל (01:20) ג'וליאן ואני (02:47) שדים (04:29) תצפיות מהגבעה (03:06) יש אהבה (04:24) יומי הוא חלום - עמוד אלבום באתר Bandcamp בן שלו, למה שי נובלמן השאיר את לונדון מאחור, באתר הארץ, 24 ביוני 2013 יואב קוטנר, יוצא מן הכלל טוב, ישראל היום, 5.7.2013 רועי בהריר, סינגולר, nrg, 2.1.2014 בחירת המערכת, מוזיקה לקיץ, Timeout. 15.8.2013 נדב מנוחין, קשוב מאוד, וואלה, 2.7.2013 גיא חג'ג', לקרוא ולשרוף, עונג שבת, 21.6.2013
פול דה מאן

פול דה מאן (פלמית: Paul de Man; ‏6 בדצמבר 1919 - 21 בדצמבר 1983), היה פילוסוף וחוקר ספרות דקונסטרוקציוניסט. דה מאן נולד בבלגיה, לאנרי דה מאן שהיה יו"ר מפלגת הפועלים הבלגית ופנה לכיוון הנאציונל-סוציאליזם, ולאחר מלחמת העולם השנייה לימד בארצות הברית. דה מאן ידוע במיוחד בקריאותיו המעודנות בשירה ובפילוסופיה רומנטית, ובשל מאמריו הקצרים על מגוון שאלות פילוסופיות וספרותיות. המאמר, "ההתנגדות לתאוריה" ("The Resistance to Theory"), שחוקר את מטרות והנחות היסוד הפילוסופיות של תורת הספרות, הוזמן כהקדמה לספר על חקר הספרות, ונדחה לאחר מכן על ידי האגודה לשפות מודרניות. המאמר טוען, שההתנגדות הרחבה והפולמוסית לתאוריה היא, למעשה, התנגדות לקריאה עצמה, התנגדות לשימוש בשפה לשם דיבור על שפה. מאמר זה פורסם לאחר מותו, בשנת 1986, בספר בשם זה, שבו נכללים גם עוד כמה מהמאמרים הידועים שפרסם בשנותיו האחרונות. תורתו של דה מאן חלחלה בעיקר דרך השפעת סטודנטים שלו, אם כי לאחרונה עבודותיו שלו נעשו יותר ויותר נפוצות. מחלוקת חריפה פרצה בסוף שנות השמונים, כאשר, לאחר מותו של דה מאן, מאמריו לעיתון בלגי, ששיתף פעולה עם הנאצים, התגלו. חלק מהמאמרים מכילים דעות אנטישמיות. הכרך, Responses : on Paul de Man's wartime journalism (נערך על ידי ורנר המאכר, ניל הרץ ותומס קנן. נברסקה, 1989), מכיל אוסף מאמרים שנכתבו על ידי תלמידיו של דה מאן וקולגות שלו, שעוסקים במחלוקת חדשה זו סביב עבודתו של דה מאן. בין השאר, אף ז'אק דרידה, פילוסוף יהודי צרפתי, וידידו של דה מאן, ניסה להגן על שמו הטוב של חברו, ולהסביר את הביטויים האנטישמיים במאמרים אלו. מיכל בן-נפתלי, תלמידתו של דרידה, ומרצה באוניברסיטה העברית, כתבה מאמר בו היא מנסה להגן על הגנתו של דרידה על פול דה מאן. הספר "ההתנגדות לתאוריה" תורגם לעברית על ידי שי גינזבורג, ויצא לאור בהוצאת רסלינג ב-2010. Johns Hopkins Guide to Literary Theory פול דה מאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פול דה מן (1919-1983), דף שער בספרייה הלאומית
פייג'ווד

פייג'ווד (באנגלית: Pagewood) הוא פרוור בסידני, הממוקם 8 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. הפרוור מנוהל על ידי עיריית בוטאני ביי (City of Botany Bay). פייג'ווד ממוקם בלב הפרוורים המזרחיים של סידני, וגובל ממזרח באיסטגרדנס, ממערב בבוטאני, מדרום בהילסדייל ומטרוויל, ומצפון בדייסיוויל ומסקוט. בקצהו הצפוני של הפרוור מצוי מגרש הגולף איסטלייק. פייג'ווד נבנה במקור כפרוור גנים, בדומה לדייסיוויל הסמוכה. הפרוור החל בשנת 1919, והבית הראשון שנבנה בו היה אחוזת גני מונאש (Monash Gardens). בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה החלה תנופת בנייה בפרוור, ונבנו בו מספר רב של בנייני מגורים. כבר בשנת 1929 נקבע שם הפרוור לפייג'ווד על שם חבר המועצה העירונית פ.ג. פייג'. פייג'ווד היה ביתו של אולפן הפקת הסרטים נשיונל שנפתח ב-1935. האולפן הפיק סרטי קולנוע אוסטרלים ובריטים. מ-1940 ועד 1981 פעל בפרוור מפעל המכוניות של ג'נרל מוטורס הולדן. בשנת 1987, על הקרקע שבה פעל אולפן הקולנוע נשיונל וחלק מהקרקע של מפעל הרכב הולדן, נבנה קניון גדול בשם וסטפילד איסטגרדנס. האזור סביב הקניון הופרד והוכרז מחדש כפרוור איסטגרדנס בשנת 1999. פייג'ווד הוא בעיקר פרוור מגורים, ללא אתרי בילוי רבים. מצוי בו מגרש גולף מצליח בשם איסטלייק, ששטחו תופס חלק נרחב מצפון הפרוור. בנוסף קיימים בו מספר גנים ציבוריים כגון פארק מאץ', פארק אסטרולאב וגן גאיארין. בפרוור בית ספר יסודי הקרוי על שמו, ברחוב פייג'. מדיה וקבצים בנושא פייג'ווד בוויקישיתוף פייג'ווד באתר "Dictionary of Sydney" פייג'ווד באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)
מקס Q

בהנדסת אווירונאוטיקה, נקודת הלחץ הדינמי המקסימלי, הנקראת גם maximum Q או max Q, היא נקודת הגובה שבה העומס האווירודינמי על כלי רכב חללי בטיסה אטמוספירית הוא מקסימלי. זהו פקטור חשוב בתכנון המבני והמשימתי של רקטות, טילים, וכלי רכב חלליים אחרים שמטיילים דרך האטמוספירה. לחץ דינמי, q {\displaystyle q} , מוגדר מתמטית כ: q = 1 2 ρ v 2 {\displaystyle q={\tfrac {1}{2}}\,\rho \,v^{2}} כאשר ρ {\displaystyle \rho } היא צפיפות האוויר המקומית, ו־ v {\displaystyle v} היא המהירות של כלי הרכב. עבור משימת שיגור טיפוסית מהקרקע אל החלל, הלחץ הדינמי הוא: אפס, בנקודת השיגור, כאשר צפיפות האוויר היא גבוהה, אבל מהירות הרכב היא v = 0 {\displaystyle v=0} . אפס מחוץ לאטמוספירה, כאשר המהירות v היא גבוהה, אבל צפיפות האוויר היא ρ = 0 {\displaystyle \rho =0} . תמיד לא שלילי. לפיכך, על פי משפט רול, יש תמיד נקודה שבה הלחץ הדינמי הוא במקסימום. הנקודה בה זה קורה נקראת max Q. במילים אחרות, בגובה מתחת ל־max Q, ההשפעה של תאוצת כלי הרכב מתגברת על הירידה בצפיפות האוויר כך שנוצר יותר לחץ דינמי (אנרגיה קינטית מתנגדת) הפועל על כלי הרכב. בגובה מעל max Q, ההפך הוא הנכון. הלחץ הדינמי שפועל נגד כלי הרכב יורד כשצפיפות האוויר יורדת, ובסופו של דבר מגיע ל־0 כאשר צפיפות האוויר הופכת לאפס. לדוגמה, במהלך שיגור של מעבורת חלל ה־max Q מתרחש בגובה של בערך 11 קילומטר (35,000 רגל). במהלך משימת אפולו טיפוסית, ה־max Q מתרחש בגובה של בין 13 ל־14 קילומטר (43,000-46,000 רגל). נקודת ה־max Q היא נקודת מפתח במהלך שיגור רקטה, שכן זו הנקודה בה השילדה חווה עומס מכני מקסימלי. לחץ דינמי לחץ
פתי בר

פתי בר (בצרפתית: Petit Beurre; בעברית: "חמאה קטנה") הוא סוג של ביסקוויט חמאה מהמטבח הצרפתי שהומצא ב-1886 וזכה להצלחה עולמית. הביסקוויט הומצא ב-8 בספטמבר 1886 על ידי לואי לפבר-איטיל (Lefèvre-Utile) מן העיר נאנט, שכינה אותו "החמאה הקטנה". צורתו מייצגת את השנה הקלנדרית. ארבע פינות לכל ארבע העונות, 14 שיניים לאורכו, 10 שיניים לרוחבו, כלומר 52 שיניים כמספר השבועות בשנה. פני הביסקוויט מחוררים ב-24 חורים כמספר השעות ביממה. הביסקוויט זכה להצלחה רבה, אך מאחר שלואי לא רשם אותו בזכויות יוצרים, החלו חברות רבות להעתיק את המתכון והצורה. הביסקוויט נרשם בזכויות יוצרים רק ב-1888, ולואי נאלץ לקרוא לו "החמאה הקטנה המקורית" כדי לבדל אותו ממותגים של חברות מתחרות. בשנת 1970, רכשה אסם את מפעל "לחמנו" והחלה למכור גרסה מקומית של פתיבר בשקיות. לאור הביקוש הרב הייצור הועבר בשנת 1975 למפעל גדול יותר ביקנעם והחל להימכר בשרוולי ניילון כפי שנעשה היום.. בשנות ה-80 החלה עלית לייצר גרסה נוספת של פתיבר. בשנת 2018 היא החליטה לשנות את המתכון כחלק מאסטרטגיה חדשה של חברת שטראוס אך בשנת 2022 בעקבות בעיות איכות בקו הייצור החליטה שטראוס להשבית את מפעל עלית ולסגור את קו המוצרים. ביסקוויט לייבניץ מדיה וקבצים בנושא פתי בר בוויקישיתוף נווית זומר, "הביסקוויט שהוא סמל": יצרנית פתי בר נמכרת, באתר ynet, 21 באפריל 2020 פתי בר – הביסקוויט הישראלי הראשון, באתר ynet, 12 בינואר 2024 מוגש מטעם אסם-נסטלה, פתי בר – הביסקוויט הישראלי הראשון, באתר ynet, 28 באפריל 2021 יעל געתון‏, לראשונה מזה 30 שנה: מתיחת פנים כוללת למותג פתי בר, באתר וואלה, 24 באפריל 2018 נווית זומר, שטראוס תפסיק לייצר פתי בר ועוגות עלית, באתר ynet, 28 בספטמבר 2022
עטרות (אפרים)

עטרות הוא יישוב בנחלת שבט אפרים. הוא מוזכר פעם אחת בתנ"ך, בספר יהושע, בתיאור הגבול הצפון מזרחי של נחלת שבט אפרים. על פי המסופר בספר יהושע, היא נמצאה בגבול שבט אפרים: וַנסב הגבול מזרחה תאנת שִׁלֹה ועבר אותו ממזרח ינוחה. וירד מינוחה עֲטָרוֹת ונערתה ופגע ביריחו וירד הירדן — ספר יהושע טז ו-ז זכריה קלאי, פרנקלין ובנימין מזר הציעו שמקור השם הוא מהשורש "עטר", שמשמעותו להקיף, דבר שיכול להצביע על אתר עגול, למשל בראש גבעה. אלברכט אלט זיהה את עטרות של נחלת שבט אפרים בחירבת אל-עוג'ה אל-תחתא. זיהוי זה נתקל בבעיה שהאתר קטן ונמצאו בו רק מעט חרסים. בנוסף, זיהוי זה נחשב לדרומי מדי ועל כן שינה אלט את זיהויו לתל שייח א-דיב שמדרום לסרטבה, סמוך לעינות פצאל. לזיהוי חדש זה הצטרף גם קרל אליגר. לעומת זאת, נלסון גליק הציע לזהות את עטרות בתל אל-מזר שמקומו בחלקו התחתון של ואדי אל-פארעה, על הדרך הראשית משכם למעברות הירדן בסמיכות לאדם. זיהוי נוסף הוא בתל א-צמדי הנמצא כקילומטר דרומית מזרחית לתל אל-מזר. בתל שייח א-דיב ובתל אל-מזר נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הישראלית התואמים קיום יישוב בתקופת כתיבת ספר יהושע. זכריה קלאי כתב, שאם גבולות נחלת שבט אפרים ביהושע פרק ט"ז חופפים לנחלת שבט אפרים כמתואר ברשימת ערי הלויים ביהושע כא, יש להעדיף את הזיהוי הצפוני יותר של גליק, בתל אל-מזר, שכן עטרות הוא היישוב הצפוני ביותר בנחלת אפרים. אם, לעומת זאת, גורסים שהגבולות בפרק ט"ז מצומצמים מאלו המשתמעים מרשימת ערי הלויים, יש להעדיף את הזיהוי בתל שייח א-דיב. אדם זרטל, יחד עם דרור בן יוסף, אורן כהן ורון בארי זיהו בשנת 2009 את עטרות בחירבת אל-עוג'ה אל-פֿוקה (תל אטרוני) הנמצאת 11 ק"מ צפונית-מערבית ליריחו. אתר זה זוהה כעתיק בשנת 2004. לטענתם, לא הגיוני שהגבול בין נחלת אפרים ומנשה שכיוונו בין שכם לחרבת ינון הוא דרום מזרחה, ישנה כיוון וירד לבקעת הירדן תוך חציית הר כביר. בעת הקמת היישוב חמרה, במעלה נחל פרעה, שבעה קילומטרים צפונית מערבית מתל אל-מזר, כונה היישוב גם עטרות ו"עטרה", כשם עטרות של נחלת שבט אפרים. Zertal, Adam et al. “Kh. 'Aujah El-Foqa (Ataroth) — an Iron Age Fortified City in the Jordan Valley.” Palestine Exploration Quarterly 141.2 (2009): page 120 זכריה קלאי, עטרות, אנציקלופדיה מקראית, כרך ו', עמ' 165-166 Zertal, Adam et al. “Kh. 'Aujah El-Foqa (Ataroth) — an Iron Age Fortified City in the Jordan Valley.” Palestine Exploration Quarterly 141.2 (2009): pages 104-105 החלה פריצת 7.5 קילומטר כביש לעמק הירדן, דבר, 24 בנובמבר 1972 מקורות משקיעה מיליוני ל"י בפיתוח מפעלי מים, דבר, 13 בדצמבר 1971
אנני איזלי

אנני איזלי (באנגלית: Annie Easley; ‏23 באפריל 1933 - 25 ביוני 2011) הייתה מדענית אפרו-אמריקאית בתחום מדעי המחשב, מתמטיקה והנדסת חלל. איזלי נולדה באלבמה וגדלה בימים שלפני התנועה לזכויות האזרח. אמה של איזלי הקפידה להזכיר לה, שהיא יכולה להשיג כל מה שתרצה - בתנאי שתעבוד קשה. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, נסעה לניו אורלינס, שם היא למדה רוקחות במשך שנתיים. בשנת 1955 הגישה בקשת עבודה בוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (NACA) ותוך שבועיים התקבלה לעבודה. בזמן קבלתה לעבודה היא הייתה אחת מארבעה אפרו-אמריקאיים מתוך 2,500 עובדים. במהלך חייה היא עבדה במרכז לואיס ובארגון החלל נאס"א. היא הייתה חלק מהצוות המוביל ולקחה חלק בפיתוח טיל הקנטאור. איזלי הייתה חלק מצוות האחראי על פיתוח פונקציות מתמטיות מורכבות שנדרשו על ידי מדענים לפיתוח. בפיתוח הקריירה שלה ב-NACA ומאוחר יותר בנאס"א, היא השלימה קבלת תואר במתמטיקה באוניברסיטת המדינה של קליבלנד. מדיה וקבצים בנושא אנני איזלי בוויקישיתוף אתר על אנני איזלי (בעברית) אנני איזלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מודל הייזנברג

מודל הייזנברג – יכול להתייחס לשני מודלים במכניקה סטטיסטית. האם התכוונתם ל... מודל הייזנברג (קלאסי) – מודל ספינים קלאסי של שכנים קרובים. מודל הייזנברג (קוונטי) – מודל שבו הספינים מיוצגים קוונטית בעזרת מטריצות פאולי.
יעקב בלופולסקי

יעקב בוריסוביץ בֵּלוֹפּוֹלְסְקִי (ברוסית: Яков Борисович Белопольский‏; 6 במאי 1916 – 5 במאי 1993) היה אדריכל יהודי-סובייטי, התפרסם בתכנון שיקום מספר ערים לאחר מלחמת העולם השנייה ובנה אנדרטות לזכרה המתפרסות על פני אירופה ואסיה. בלופולסקי נולד בקייב, למד במכון לאדריכלות במוסקבה בין 1932 ו-1937. מ-1938 השתתף בתכנון ארמון הסובייטים, מבנה פנימי של אולם קבלות הפנים, אולם הכניסה לאורחים בעולם התצוגה הסובייטי בתערוכת ניו יורק של 1939. באותו הזמן גם תכנן מספר אנדרטות לזכר גיבורי ברית המועצות. אחרי מלחמת העולם השנייה השתתף בתוכניות שיקום של נובורוסיסק ומוסקבה. חבר באקדמיית האמנויות של ברית המועצות מ-1983. נקבר בבית העלמין דונסקויה החדש. בין הפרויקטים בתכנונו נמנים: פרויקט גדת הפרונזה, קרקס מוסקבה, ספריית אקדמיית המדעים וספריית אקדמיית מדעי הרפואה של ברית המועצות ואוניברסיטת אחוות העמים יחד עם שותפים נוספים. מוזיאון אחוות הלוחמים הסובייטית-פולנית בלנינו. פסל לזכר גנרל ניקולאי ואטוטין בקייב. טריפטיכון המורכב משלושה פסלים: הלוחם-המשחרר בפארק טרפטו שבדרום ברלין, אמא מולדת על גבעת ממאי בוולגוגרד והעורף - לחזית במגניטוגורסק (לפי סדר ההקמה). מרכז העסקים "זניט". מדיה וקבצים בנושא יעקב בלופולסקי בוויקישיתוף 23 באפריל לפי לוח השנה דאז
יאפ פנראט

יאפ פנראט (בהולנדית: Jaap Penraat;‏ 1918 – 2006) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד. פנראט נולד באמסטרדם. בילדותו סייע לשכניו היהודים בתור גוי של שבת. הוא היה אדריכל במקצועו. עם כיבוש הולנד על ידי הוורמאכט במלחמת העולם השנייה סייע ליהודים להסתתר וזייף עבורם מסמכים שהציגו אותם כארים. בנוסף הבריח כ-400 יהודים לספרד הנייטרלית באמצעות הסוואתם כפועלים עבור החומה האטלנטית. פנראט נתפס, נכלא ועונה, אך לא חשף את דבר פעילותו. לאחר שחרורו מהמעצר המשיך לפעול להצלת יהודים עד 1944. כאשר עמדה פעילותו בסכנת גילוי, נמלט והסתתר עד שחרור הולנד בתחילת 1945. פנראט הפך למעצב נודע באמסטרדם, ובשנת 1958 עבר לארצות הברית, שם המשיך בפעילותו האמנותית. פנראט מת בגיל 88 בביתו בהרי קטסקיל בניו יורק, שלוש שנים לאחר מות אשתו, ג'טי. הוא הותיר אחריו שלוש בנות: מרג'לין, מיר, ונואל. בשנת 1997 העניק יד ושם לפנראט את התואר חסיד אומות העולם. הצלת יהודים במהלך השואה פועלו של פנראט להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית) יאפ פנראט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אינפיניטי בית השקעות

קבוצת ההשקעות אינפיניטי היא קבוצת ההשקעות החמישית בגודלה בישראל על פי דירוג Dun's 100 לשנת 2013. הקבוצה נוסדה בשנת 1997 על ידי איש העסקים אמיר איל המשמש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה והבעלים היחידי. נכון לסוף 2013 קבוצת אינפיניטי מנהלת נכסים בהיקף של כ-37 מיליארד ש"ח עבור לקוחות פרטיים, מוסדיים ותאגידים. בשנת 2010 נבחרה אינפיניטי על ידי ועדת המכרזים של דירקטוריון חברת החשמל להיות הגוף המנהל של קרן הפנסיה של עובדי חברת חשמל המסתכמת לסך של כ-28 מיליארד ש"ח. בשנת 2016 התקיים מכרז לבחירת גוף ניהול לקרן הפנסיה של עובדי חברת החשמל בו זכה בית השקעות הלמן-אלדובי. קבוצת ההשקעות אינפיניטי מעסיקה כ-120 עובדים ומשרדיה ממוקמים בבית אופק שבהרצליה פיתוח. אינפיניטי ניהול תיקי השקעות (בישראל ובעולם) בע"מ: ניהול תיקי השקעות בישראל ובעולם. אינפיניטי השתלמות, גמל ופנסיה בע"מ: ניהול קרנות השתלמות, קרנות פנסיה וקופות גמל. אילים קרנות נאמנות בע״מ: ניהול קרנות נאמנות. אינפיניטי ניהול קופת גמל מרכזית לקצבה בע"מ: ניהול קופת גמל מרכזית לקצבה של עובדי חברת החשמל. אינפיניטי שירותי חברה מנהלת - גמל בע"מ: שירותי תפעול קופות גמל. א. אילים החזקות בע"מ. אינפיניטי-אילים סוכנות לביטוח פנסיוני בע"מ. תחומי פעילותן יזמות עסקית וליווי פיננסי. השקעות ריאליות. ניהול הון משפחתי (Family Office). הקבוצה אינה עוסקת בפעילויות פיננסיות אחרות, כגון: חיתום והנפקות, ניהול נוסטרו, הנפקת מוצרים פיננסים (תעודות סל, מוצרים מובנים,זאת מתוך מטרה להימנע מניגודי עניינים. אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניטי בית השקעות אינפיניטי בכלכליסט אינפיניטי בגלובס פרופיל קבוצת ההשקעות אינפיניטי באתר "גלובס Dun's 100" אתר אינפיניטי - עיתונות מקצועית דירוג D&B: פסגות - בית ההשקעות הגדול בישראל, באתר גלובס, 29 במאי 2013 יעל גרונטמן ועמירם ברקת, ‏ניהול קרן הפנסיה של עובדי חברת החשמל עובר לאינפיניטי, באתר גלובס, 11 בפברואר 2010 רחלי בינדמן, בית ההשקעות הלמן אלדובי זכה לנהל את קרן הפנסיה של חברת חשמל, באתר כלכליסט, 1 בספטמבר 2016 אפרת פרץ ועירן פאר, ‏מה שלא סיפרו לכם על ניהול תיקים, באתר גלובס, 26 ביוני 2011
מודל הייזנברג (קלאסי)

מודל הייזנברג הקלאסי הוא מודל מתמטי במכניקה סטטיסטית המשמש לתיאור פרומגנט, או כל מערכת שקולה של יחידות הנמצאות בסריג ומבצעות אינטראקציית שכנים קרובים. המודל הוא מקרה פרטי של מודל n-וקטור, עבור n = 3 {\displaystyle n=3} . עבור סריג בעל d ממדים ועבור סט של ספינים באורך יחידה: s → i ∈ R 3 , | s → i | = 1 ( 1 ) {\displaystyle {\vec {s}}_{i}\in \mathbb {R} ^{3},|{\vec {s}}_{i}|=1\quad (1)} בכל נקודת סריג ממוקם ספין אחד. ההמילטוניאן המתאר את המערכת מוגדר כך: H = − ∑ i , j J i j s → i ⋅ s → j ( 2 ) {\displaystyle {\mathcal {H}}=-\sum _{i,j}{\mathcal {J}}_{ij}{\vec {s}}_{i}\cdot {\vec {s}}_{j}\quad (2)} כאשר: J i j = { J if  i , j  are neighbors 0 else. {\displaystyle {\mathcal {J}}_{ij}={\begin{cases}J&{\mbox{if }}i,j{\mbox{ are neighbors}}\\0&{\mbox{else.}}\end{cases}}} הוא קבוע הצימוד או מקדם אינטראקציית השחלוף בין הספינים. הפורמליזם המתמטי הכללי שבו משתמשים על מנת לתאר ולפתור את מודל הייזנברג פותח במאמר על מודל פוטס. בגבול הקוואנטי, מקבלים מההמילטוניאן (2) את משוואת התנועה הבאה: S → t = S → ∧ S → x x {\displaystyle {\vec {S}}_{t}={\vec {S}}\wedge {\vec {S}}_{xx}} משוואה זו נקראת משוואת הייזנברג פרומגנט המתמשכת או בקיצור "מודל הייזנברג" והיא אינטגרבילית כסוליטון. במקרה של אינטראקציה ארוכת טווח, J x , y ∼ | x − y | − α {\displaystyle J_{x,y}\sim |x-y|^{-\alpha }} , הגבול התרמודינמי מוגדר היטב אם α > 1 {\displaystyle \alpha >1} ; המגנטיזציה נשארת אפס אם α ≥ 2 {\displaystyle \alpha \geq 2} ; אבל עבור טמפרטורה נמוכה מספיק, אם 1 < α < 2 {\displaystyle 1<\alpha <2} , המגנטיזציה היא חיובית. כמו בכל מודל n-וקטור של שכנים קרובים עם תנאי שפה חופשיים, אם השדה המגנטי החיצוני הוא אפס, קיים פתרון מדויק פשוט. במקרה של אינטראקציה ארוכת טווח, J x , y ∼ | x − y | − α {\displaystyle J_{x,y}\sim |x-y|^{-\alpha }} , הגבול התרמודינמי מוגדר היטב אם α > 2 {\displaystyle \alpha >2} ; המגנטיזציה נשארת אפס אם α ≥ 4 {\displaystyle \alpha \geq 4} ; אבל עבור טמפרטורה נמוכה מספיק, אם 2 < α < 4 {\displaystyle 2<\alpha <4} , המגנטיזציה היא חיובית. פוליאקוב שיער כי, בניגוד למודל XY (קלאסי), אין פאזה דיפולית עבור T > 0 {\displaystyle T>0} ; כלומר בטמפרטורה שונה מאפס, פונקציית ההתאמה בין הספינים גדלה אקספוננציאלית מהר. ללא תלות בטווח האינטראקציה, בטמפרטורה נמוכה מספיק, המגנטיזציה חיובית. השערתית, בכל אחת מרמות הטמפרטורה הנמוכה החיצוניות, פונקציית ההתאמה בין הספינים דועכת אלגברית. מודל הייזנברג (קוונטי) מודל איזינג מודל XY (קלאסי) מגנטיות פרומגנטיות מודל המוצק של איינשטיין Absence of Ferromagnetism or Antiferromagnetism in One- or Two-Dimensional Isotropic Heisenberg Models The Heisenberg Model - a Bibliography ( Polyakov, A.M. (1975), Interaction of goldstone particles in two dimensions. Applications to ferromagnets and massive Yang-Mills fields ,Phys. Lett. B 59
Monolith Productions

Monolith Productions (או בקיצור Monolith) היא חברת פיתוח משחקי מחשב השוכנת בקירקלנד שבוושינגטון. Monolith ידועה בשל פיתוח מנוע המשחק הגרפי Lithtech, אשר שימש אותה ברוב משחקיה. בין 1997 ו-1999 עסקה החברה גם בהוצאה לאור של משחקים, אשר פותחו או על ידי, ה או על ידי חברות צד שלישי. החברה נוסדה באוקטובר 1994 ומשחקה הראשון היה Blood. הרישיון על הטכנולוגיה שפותחה ב-Monolith נתון כיום לחברת Touchdown Entertainment. בשנת 2004 נרכשה החברה על ידי חברת Warner Bros. Interactive Entertainment, חברת בת של Time Warner‏. במהלך הזמן הוציאה החברה משחקים המתאימים לפלטפורמות משחק שונות כדוגמת, DOS,‏ Amiga,‏ Xbox,‏ חלונות ולינוקס. מדיה וקבצים בנושא Monolith Productions בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Monolith Productions (באנגלית) Monolith Productions, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Monolith באתר MobyGames הוויקי של Blood -מכיל קטעים על היסטוריית החברה ‏ Warner Bros קונים את Monolith ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה ובנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סגונטיום

סגונטיום (בלטינית: Segontium) הוא קסטרום שהוקם בצפון-מערב ויילס, כיום בקרנארפון. מקור השם ככל הנראה נובע ממיקום המבצר בסמוך לשפך נהר הסיונט, וייתכן והשם נקשר גם לשבט הקלטי 'סיגונטיאקי' אשר תואר על ידי יוליוס קיסר באזור לונדון בשנת 55 לפני הספירה. בשנת 77-78 לספירה, כבש צבא רומי בפיקודו של גנאיוס יוליוס אגריקולה את אזור צפון ויילס והביס בכך את השבט האורדוביקים הקלטי ששכן באזור. כחלק מביסוס השלטון הרומי, נבנתה סגונטיום באזור המזוהה עם לב שטחי השבט המובס. הקסטרום נבנה כדי להכיל כ-1,000 לוחמים אוקסילרים, בנוסף למבני תשתית ושירותים לחיילים ועיירה קטנה מסביב. המבצר חובר באמצעות דרך רומית חדשה למרכז הרומי החשוב בצ'סטר. במהלך אמצע המאה ה-4 עזבו הצבאות הרומיים את בריטניה וככל הנראה המשיכה ההתיישבות בסגונטיום להתקיים. לאחר התקופה הרומית הוקמה באזור ממלכת גוויניד' הברטונית, כאשר אזור זה היה למרכז הממלכה. במשך השנים הוקמה בסמוך לסגונטיום העיירה קרנארבון אשר שמה נובע מהמבצר, שכן השם המקורי בוולשית הוא "y gaer yn Arfon", 'המבצר מעבר לארץ המון' כאשר מון היה השם הוולשי העתיק לאנגלסי. כיום הריסות סגונטיום נמצאות בתוך העיירה קרנארבון, כאשר הם נחצות על ידי כביש ה-A4085 ובשטח מתחם העתיקות אף נבנו מספר בתים פרטיים. הריסות בית המרחץ תבליט בסגנון קלטי של האל הרומי מארס, אשר נמצא במקום. המרתף במבצר המרכזי. הריסות הפרינקיפיה. מבנה המוזיאון במרכז המתחם. קרנארבון בריטניה (פרובינקיה רומית) מדיה וקבצים בנושא סגונטיום בוויקישיתוף
מיולניר

במיתולוגיה הנורדית, מיולניר (באיסלנדית: Mjölnir, בנורדית עתיקה: Mjǫllnir) הוא מקבתו של ת'ור, אל מרכזי במיתולוגיה הנורדית אשר קשור לרעמים. מיולניר מיוצג במיתולוגיה הנורדית כאחד מכלי הנשק המפחידים ביותר. השם מיולניר לרוב מפורש כ"האחד שמוחץ", מגיע מהפועל Mölva שפירושו "למחוץ". מילים נוספות בשפות אירופאיות אשר המשמעות שלה היא מקבת, היא המילה הסלאבית "מולוט" (Molot), והמילה הלטינית "מלאוס" (Malleus). דעה נגדית משווה את שם המקבת למילה הרוסית "מולנייה" (Mолния) והמילה הולשית "מלט" (Mellt), שתיהן מילים אשר משמעותן היא "ברק". האפשרות השנייה תהפוך את מיולניר לנשקו של אל הברק, ונשק של סערה. בטקסטים הנורדים העתיקים, מיולניר מזוהה עם המילה "מקבת", מילה אשר בנורדית עתיקה יכולה להתפרש כאבן, סלע או צוק, אשר בסופו של דבר מגיע מהמילה ההינדו־אירופאית "H₂éḱmō" אשר פירושה סלע, או כלי עשוי סלע, הדומה למילה הסנסקריטית "אשמאן" שמשמעותה זהה. באדה הפרוזאית, סנורי סטורלוסון כותב שהמקבת נוצרה בידי האחים הגמדים סינדרי וברוקר. בנוסף הוא דיבר על כך שידיתו הקצרה יחסית של המקבת היא תוצאה של טעות בזמן יצור המקבת. הפטיש מיולניר היה חלק בלתי נפרד מת'ור ומאופיו המלחמתי. באיקונוגרפיה ובפיסול הטבטוני מוצג הפטיש כמאפיין הבולט ביותר של תור. מאמינים רבים בנאו-פגאניזם גרמאני עונדים שרשראות עם מיולניר בתור סמל לאמונתם. עיבודים רבים של מיולנרים מיוצרים, נמכרים ומשמשים בידי קבוצות נאו־פגאניות או בידי נאו־פגאנים בודדים. מחלוקת מסוימת התעוררה כאשר מאמינים בארצות הברית ניסו לקבל הכרה ממשלתית במיולניר כסמל דתי. במאי 2013 הכירה ממשלת ארצות הברית במיולניר כסמל דתי. מיונליר היה שם העט האנס שוויצר (אנ'), קריקטוריסט שעבד בדֵר אַנְגְרִיף, עיתון שהקים ב־1927 יוזף גבלס, שר התעמולה הנאצי. בעקבות פעילותו האנטישמית, נודע שוויצר בכינוי "המאייר של גבלס". בקומיקס תור, מיולניר היא נשקו של גיבור-העל ת'ור ומקנה לו כוחות-על כמו תיעול ברקים, תעופה ושליטה במעוף הפטיש. המיולניר מאפשרת רק לאנשים או חייזרים ראויים להרימה. ביקום הקולנועי של מארוול. מדיה וקבצים בנושא מיולניר בוויקישיתוף מיולניר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)