laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית הכנסת של באיה

בית הכנסת של באיה (בהונגרית: Bajai zsinagóga) היה בית כנסת שנבנה לראשונה במחצית המאה ה-18 בעיירה באיה שבהונגריה. הבניין נבנה פעמיים נוספות עקב שרפות, ומסוף 1985 הוסב הבניין הנוכחי והוא משמש עבור הספרייה העירונית אדי אנדרה, (בהונגרית: Ady Endre Városi Könyvtár), שהיא מוסד תרבות ציבורי בעיר. הספרייה נקראת על שם המשורר אנדרה אדי. בית הכנסת הראשון של עיירת השדה באיה נבנה בין השנים 1762–1765 בתמיכתו של שמעון לאזאר, יהודי מאובודה. בית כנסת זה נשרף בשריפה של 1806. בית הכנסת השני שנבנה נשרף גם הוא בשריפה הגדולה של באיה בשנת 1840. הבניין שנראה כיום נבנה בין השנים 1842-1845 על פי תוכניותיו של האדריכל לאיוש פריי והביצוע היה של הנגר האמן יוז'ף נובאק מבאיה. חנך את בית הכנסת ב-26 בספטמבר 1845 הרב הראשי של ארד יעקב שטיינהרדט, בנאום פתיחה בהונגרית, שנדפס אחר כך בארד. בבניין נשמר עד היום זיכרון השריפה של שנת 1840 על ידי לוח הגיר האדום של קופות העניים. אפילו אגן נטילת הידיים מאבן הגיר האדום השתמר מתקופת הבנייה. העיר באיה רכשה את הבניין בשנת 1974 מהקהילה היהודית של באיה. הפיכתו של בית הכנסת לספריה תוכננה בשנת 1982 על ידי אנדרה טורנאי, שקיבל בשל כך את פרס איבל. המסירה החגיגית של הבניין שהוסב לספרייה התרחשה ב-22 באוקטובר 1985. ספריית העיר על שם אנדרה אדי החלה לפעול בעצם בשנת 1948 כחלק ממוזיאון באיה, כספק שירותי הספרייה הציבורית הראשון בעיר. ספריית העיר באיה נחשבת לספרייה ציבורית מרכזית במדינה. הספרייה הציבורית, שהוקמה בשנת 1948, הופרדה מהמוזיאון בשנת 1950. פתרון טוב מבחינת העירייה היה לשקם את בית הכנסת של באיה ולהפוך אותו לספריה. לאחר עבודות שיפוצים שהחלו בשנת 1982, הספרייה המרכזית נפתחה ב-22 באוקטובר 1985. ב-1 בדצמבר 1993, ליד בית הכנסת – במטה הקהילה היהודית לשעבר, בית הספר היהודי לשעבר – נחנכה רשמית גם ספריית הילדים. רשימת בתי כנסת בהונגריה רשימת הספריות בהונגריה (הו') מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת של באיה בוויקישיתוף בית הכנסת בבאיה (בהונגרית) בית הכנסת באיה (היום ספריית עדי אנדרה) (בהונגרית) Az épület története a Bajai Könyvtár honlapján
אוסקר בגס

אוסקר בגס (בגרמנית: Oskar Begas‏; 31 ביולי 1828 – 10 בנובמבר 1883) היה צייר פורטרטים והיסטוריה גרמני. השיג מוניטין והכרה גבוהים, במיוחד בציורי פורטרטים של בני המעמד הבינוני והעליון. לאחר מותו, כמו אמנים אקדמיים רבים בדורו, הוא נשכח במהרה. אוסקר בגס התמסר לציור בהדרכת אביו בילדותו. כמה פורטרטים של בני המשפחה הקרובים ביותר נותרו משלב מוקדם בחייו משנת 1842. בסטודיו של אביו התאמן בהעתקה של תמונות, עבד על עבודותיו של אביו ובגיל 13 ביצע את העבודה המוזמנת הראשונה למען החברה הגבוהה בברלין. מאוחר יותר, באקדמיה לאמנויות, עבד בתחילה בתחום ציור ההיסטוריה. לאחר שהות של שנה (1849/50) בדרזדן, שם היה תלמידו של אדוארד בנדמן, שב בגס לברלין ובשנת 1852 קיבל את מלגת רומא מהאקדמיה בברלין. ברומא, שם שהה עד 1854. הציור "ההורדה מהצלב של סנט מיכאל" זכתה במדליית זהב. לאחר חזרתו לברלין ומותו המוקדם של אביו בנובמבר 1854, הופקד בידו המשך עבודתו של אביו בהזמנת המלך פרידריך וילהלם הרביעי. הוא תיאר אישים כמו היינריך פרידריך לינק, אוגוסט בוך, יוהנס פון מולר ויוהאן לוקאס שנליין. כצייר פורטרטים הוא נותר בחוגים חברתיים גבוהים עד מותו והיה מיוצג בתערוכות רבות בגרמניה ומחוצה לה. הוא היה חבר הבונים החופשיים בברלין. בדיוקנאותיו הדגיש בגס את המאפיינים האישיים ביד בטוחה. ידועים הם דיוקנם של הצייר פטר פון קורנליוס דיוקנאותיו של נסיך הכתר של פרוסיה, הרוזן מולטקה (1868) ודיוקן עצמי משנת 1850. עבודתו על דיוקנאות נשים מגלה גם אמפתיה רבה, למשל בפורטרט הכפול של שתי בנותיו הבוגרות אליזבת וסוזן (1877). בתחום הדיוקנאות, בגס נשאר תקוע במוסכמות של זמנו. בהשוואה לעבודתו של אביו, הוא השתמש בנוסחאות פורטרטים ייצוגיות, לפעמים משופרות באופן מונומנטלי, העונות לטעמם של המעמד הבינוני הגבוה בימיו הראשונים. אפילו יותר מאשר בדיוקנאות המוזמנים, יכולתו ואהבתו לחידושים, ניכרים בנופי החורף והסתיו המעוצבים שלו עם ציידים וצייד, ובדיוקנאות שנוצרו לשימוש פרטי. כמעט שום דבר מהעבודותיו הטובות של בגס כצייר דקורטיבי בברלין לא שרד. עבודותיו העיקריות בתחום זה הן: ארבע קומפוזיציות מהמיתוס של אמור ונפש (1866), "ארוחת הצהריים" באולם הנשפים של בית העירייה החדש בברלין (1869/70) והציורים באולם האירועים בשדרת אונטר דן לינדן בברלין. "קבלת הפנים של פרוטסטנטים על ידי פרידריך וילהלם הראשון" בפוטסדאם (1862) ופרידריך הגדול לאחר תום מלחמת שבע השנים, בקפלה של ארמון שרלוטנבורג (1863) היו אהובות במיוחד מתמונותיו הנדירות בנושאים היסטוריים. הינסברג לאופולד אולשטיין פסק הדין של פריס הלמוט בגס פרנציסקה שפייר דיוקן אישה מריה בגס מדיה וקבצים בנושא אוסקר בגס בוויקישיתוף אוסקר בגס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) "Begas, Oskar", daten.digitale-sammlungen.de Wolfgang Cortjaens: Oscar Begas (1828-1883). Ein Berliner Maler zwischen Hof und Bourgeoisie. Michael Imhof Verlag, Petersberg 2017 Deutsche Biographie, Begas, Oskar - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)
רובין צנג

צֶנְג יוּצ'וּן (בסינית: 曾毓群; פיניין: Céng Yùqún) או בשמו המערבי רובין צנג (או זנג) הוא איש עסקים ומיליארדר סיני. הוא המייסד והיו"ר של Contemporary Amperex Technology, אחת הספקיות הגדולות בעולם של סוללות לרכבים חשמליים (עם שווי שוק של מעל 100 מיליארד דולר נכון לדצמבר 2020). בשנת 2018 הוא נבחר לוועדה הלאומית של ה CCPCC (ארגון ייעוץ בכיר למפלגה הקומוניסטית). בנובמבר 2021 הוערך הונו האישי במעל 61 מיליארד דולר. בשנת 2023 הופיע ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים. זנג סיים את לימודיו במחלקה להנדסת בניית ספינות באוניברסיטת ג'יאו טונג בשאנגחאי בשנת 1989, וקיבל תואר שני במחלקה להנדסת אלקטרוניקה ומידע באוניברסיטה הטכנולוגית של דרום סין בשנת 2001. זנג הוא בעל תואר דוקטור בפיזיקה של חומר מעובה מהמכון לפיזיקה באקדמיה הסינית למדעים . הפרופיל של צנג, באתר פורבס צ'ארלי קמפבל, Robin Zeng Is on the 2023 TIME 100 List, טיים, ‏13 באפריל 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האקדמיה למדעים של קליפורניה

האקדמיה למדעים של קליפורניה (באנגלית: California Academy of Sciences) היא מכון מחקר ומוזיאון להיסטוריה של הטבע בסן פרנסיסקו, קליפורניה. הוא בין המוזיאונים הגדולים ביותר להיסטוריה של הטבע בעולם, המאכלס למעלה מ-46 מיליון דגימות. האקדמיה החלה את דרכה בשנת 1853 והיא ממוקמת בפארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו. האקדמיה למדעים בקליפורניה, המוזיאון הוותיק ביותר בקליפורניה ומוסד המחקר למדעי הטבע, מנוהלת על ידי ארבעים ואחת חברי מועצת הנאמנים המועמדים ונבחרים על ידי חברי האקדמיה למדעים בקליפורניה. מלבד תפקידה כמקור לחינוך מדעי לציבור הרחב באמצעות המוזיאון שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מפעילה גם את המכון למדע המגוון הביולוגי וקיימות (IBSS) כזרוע המחקר שלה, ומבצעת מחקר בתחומי הטקסונומיה, הפילוגנטיקה והמגוון הביולוגי. אף על פי שהיבט אחד של ה-IBSS זמין לתצוגה של פטרוני המוזיאון בתערוכת "מעבדת הפרויקטים" המדעית, רוב המחקר מתרחש במעבדות ובמתקנים "מאחורי הקלעים" ולא נגיש לצפייה לציבור הרחב. למעשה, ללא ידיעת רוב הפטרונים, מתקני המחקר והניהול תופסים כמעט 50% מהמבנה הפיזי של האקדמיה. עיקר התצוגות הוא בתחום ידיעת הטבע. בין התצוגות העיקריות של המוזיאון נכללות: מוזיאון היסטוריית הטבע של קימבול - כולל בדרך כלל את כל המוזיאון מחוץ לפלנטריום, יערות הגשם והאקווריום, וכולל את אולם אפריקה (התערוכה הוותיקה ביותר של האקדמיה), האגף המזרחי (הכולל מטוטלת פוקו, תערוכה זו מוצגת כבר משנת 2008, לפני השיפוץ שעברה האקדמיה), האגף המערבי (שכיום מאכלס מספר תערוכות גיאופיזיות), וכן כמה תערוכות קטנות יותר הפזורות ברחבי בניין האקדמיה. פלנטריום מוריסון - כולל כיפת פלנטריום דיגיטלית לחלוטין שגובהה 27.5 מטרים עם מסך בקוטר 23 מטרים. יערות הגשם של העולם - תערוכת יערות גשם סגורה בכיפת זכוכית בגודל 90 מטרים. אקווריום סטיינהרט - כולל תערוכות של שונית אלמוגים, בריכת גאות, ובתי גידול, כמו גם מושבה של פינגווינים אפריקאים. מלבד תוכניות המוזיאונים שלה, האקדמיה למדעים בקליפורניה מציעה תוכניות הסברה חינוכיות וקהילתיות רבות לציבור הרחב. מדעני האקדמיה, תחת מכון האקדמיה למדע וקיימות המגוון הביולוגי, עורכים מחקר שיטתי ושימור בכמה תחומים שונים, כולל אנתרופולוגיה, ביולוגיה ימית, בוטניקה, אנטומולוגיה, הרפטולוגיה, איתיולוגיה, זואולוגיה, יונקים, אורניטולוגיה, גאולוגיה, ופליאונטולוגיה. כמו כן, יש דגש חזק על דאגות סביבתיות, כאשר כל המחלקות השונות משתפות פעולה באופן הדוק כדי להתמקד בביולוגיה שיטתית ובמגוון הביולוגי. חוקרי האקדמיה חוקרים את החיים ברחבי העולם: משלחת שיצאה בשנת 2011 לפיליפינים גילתה כ-300 מינים חדשים למדע. האקדמיה מפרסמת את כתב העת Proceedings of the Academy of Sciences של קליפורניה, וכן מאמרים מזדמנים, זיכרונות ופרסומים מיוחדים. מדיה וקבצים בנושא האקדמיה למדעים של קליפורניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה למדעים של קליפורניה (באנגלית) האקדמיה למדעים של קליפורניה, ברשת החברתית פייסבוק האקדמיה למדעים של קליפורניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האקדמיה למדעים של קליפורניה, ברשת החברתית אינסטגרם האקדמיה למדעים של קליפורניה, סרטונים בערוץ היוטיוב האקדמיה למדעים של קליפורניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מריה וולן, Academy of Sciences reopens with green theme, באתר NBC News‏, 24 בספטמבר 2008 (באנגלית)
פכתיכא

פכתיכא (בדארי/פשטו: پکتیکا) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בדרום אפגניסטן והוא גובל במחוזות זאבול מדרום-מערב, ע'זני ממערב וצפון, ופכתיא וח'וסת מצפון. כמו כן המחוז גובל בגבול בינלאומי עם הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. שטחו של המחוז 19,482 קילומטר רבוע ואוכלוסייתו מונה 434,742 איש נכון לשנת 2015. מבחינת הטופוגרפיה של המחוז, גבעות שינקאי היוצאות מרכס הרי הינדו-כוש עוברות מצפון למרכז פכתיכא; רכס טובא קקר עובר לאורך הגבול עם פקיסטן והדרום ודרום מערב המחוז עשוי ברובו ממישורים צחים. ישנה כמות גבוהה של גשמים בנפות דרום המחוז המטופחים לסירוגין שמשמשות בתור מרכז החקלאות המחוזי, צפון המחוז ומרכזו הרריים ברובם וישנה אוכלוסייה נוודית המתגוררת בהם. ישנם יערות טבעיים ועבים בנפת זירוק, ניקה, גאיאן וברמל. יערות אלו לא עברו גזם מרכזי לשימוש האוכלוסייה האזרחית ולכן השתמרו זמן רב. החלוקה האתנית/עדתית של תושבי מחוז פכתיכא מורכבת בעיקר מפשטונים, טג'יקים, ערבים, פשאי ועוד קבוצות מיעוט שונות. בפכתיכא יש מעל 1,200 פרויקטים ותשתיות לאומיות של סיוע מחוזי בעלות צפויה של מעל 10 מיליון דולר אמריקני לפיתוח המחוז. רוב העבודות במחוז מתבססות על חקלאות, הגידולים המרכזים המפותחים במחוז הם: חיטה, תירס, תרד, ואורז. מתוך המשק החי יש בעיקר כבשים, פרות, עזים. השפעת הטליבאן גבוהה במחוז פכתיכא עקב הקירוב למחוז זאבול הבלתי יציב. קרבתו של המחוז אל הבירה קאבול הביא להעלאת הכוחות של צבא אפגניסטן וכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי במחוז. דווח גם על פעילויות של קבוצות מורדים נפרדות מהטליבאן. 11 מנפות המחוז מסווגות כמחולקות בין הממשלה האפגנית לכוחות שונים, ארבע נפות נמצאות בשליטה מלאה של הממשלה, וארבע בשליטת הטליבאן. 92 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 - פברואר 2019 (ממוצע של 1.5 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות כמה אירועי ביטחון במהלך הבחירות לפרלמנט ותקיפות אוויריות שבוצעו על ידי כוחות הביטחון האפגניים והארצות הברית נגד החמושים, שגרמו גם לאבידות אזרחיות. היו בנוסף לכך אירועי פיצוץ של מטעני חבלה באזורים מאוכלסים. תועדו 150 נפגעים אזרחיים (67 הרוגים ו-83 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 20 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. זו ירידה של 6% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו מטעני נפץ, ואחריהם רצח ממוקד ופיגועים מעל פני השטח באזורים מאוכלסים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 - 28 בפברואר 2019, 445 אנשים נעקרו ממחוז פכתיכא. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, את סגירת הכביש המהיר ע'נזי-פכתיכא למשך חצי שנה, וכן סגירת בתי ספר עקב עימותים בין כוחות הביטחון למורדים חמושים. מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז פכתיכא ואוכלוסייתן. ברמל - 88,028 דילה - 50,203 גאיאן - 42,495 גומאל - 64,275 ג'אנקהל - 35,251 קאריקוט - 38,024 מטה ח'אן - 19,758 ניקה - 15,103 אומנה - 15,103 סאר האוזה - 36,236 סורובי - 48,291 שרנה - 54,416 טרווה - 15,332 אורגון - 89,718 ואזקאווה - 50,818 וור מאמאי - 30,135 יהאיקל - 30,161 יוסופקל - 32,648 זירוק - 45,190 טליבאן הינדו-כוש מדיה וקבצים בנושא פכתיכא בוויקישיתוף פכתיכא - EASO פכתיכא - תוכנית ללימוד תרבות ומאבקים
איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס

איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס (LAFCA) הוא ארגון מבקרי קולנוע אמריקאי שנוסד בשנת 1975. חבריה כוללים מבקרי קולנוע מגופי תקשורת מודפסים ואלקטרוניים המבוססים בלוס אנג'לס. בדצמבר של כל שנה, הארגון מעניק את פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, ומכבד את חברי תעשיית הקולנוע שהצטיינו בתחומם במהלך השנה החולפת. פרסים אלה מוענקים בכל חודש ינואר. אתר האינטרנט הרשמי של איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "About LAFCA". Los Angeles Film Critics Association. אורכב מ-המקור ב-2 בדצמבר 2015. נבדק ב-17 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה)
אמלי בנזינגר

אמלי בנזינגר (בגרמנית: Amalie Bensinger;‏ 28 במרץ 1809 – 16 בנובמבר 1889) הייתה ציירת גרמנית. אמלי בנזינגר באה ממשפחת סוחרים ותיקה ממנהיים. אביה היה בן האמונה הקתולית ועבד כעורך דין בבית המשפט, האם השתייכה לעדה הפרוטסטנטית וכך גידלה גם את בתה. משנת 1835 למדה באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, שם למדה שיעורים פרטיים אצל יוליוס הובנר, ומשנת 1839 אצל קרל פרדיננד זון ווילהלם פרידריך שדו. לאחר לימודים נוספים במנהיים ובקרלסרוהה, נסעה לאיטליה בשנת 1851, שהתה בפירנצה ומשנת 1852 ברומא. שם התיידדה עם יוזף ויקטור פון שפל ושימשה מודל לדמות מינורית ביצירתו הראשונה, "טרומפטר פון סאקינגן", שהיה פופולרי מאוד והפך לבסיס לאופרה של ויקטור נסלר וב -1907 לסרט אילם מאת פרנץ פורטן. היא הייתה גם ההשראה לסצנה מהרומן הקצר שלו "אקקהרד". ברומא השתייכו שניהם לחוג החברים הקרוב ביותר סביב אדוארד פון אנגרת (1818–1897) ואשתו האיטלקית. אמלי בנזינגר באה במגע גם עם תנועת הנצרתיים שחיו כאן והתלהבה מציורם בעל המניע הדתי. במיוחד מפטר פון קורנליוס (1783–1867) ויוהאן פרידריך אוברבק (1789–1869) שהשפיעו עליה השפעה אמנותית, וכתוצאה מכך פנתה יותר ויותר לציור דתי. הנצרתיים חיו בתחילה כאחוות אמנים במנזר הרומי ואמלי בנזינגר חלמה להקים קהילת אמנים עם מוטיבציה דתית דומה לנשים. משנת 1857 שהתה בנזינגר במינכן. בשנת 1860 היא הפכה מפרוטסטנטית לקתולית בכנסיית מנזר ליכטנטל ליד באדן-באדן. על פי עדות עצמית, על ידי הזמנת ציור מזבח המתאר את "השינוי של ישו" עבור כנסיית הקהילה הקדושה פטרוס ופול בלהר. היא עסקה בנושאים מקראיים ובסיפורי הדת באופן יסודי, עד שלבסוף הגיעה לאמונה הקתולית. אמלי בנזינגר באה במגע עם ציירי הכנסיות פטר לנץ (1832–1928, (לימים האב דסידיאר לנץ) ויקוב ווגר (1829–1892; לימים האב גבריאל ווגר), שפיתחו סגנון ציור ספציפי משלהם על פי הסגנון הנצרתיים. בשנת 1864 החלה בפרויקט גדול - "מנזר אמנות" שיועד במקור לרומא, אך בגלל ידידותה עם קתרינה פון הוהנצולרן-זיגמרינגן, עבודותיה הוצבו בארצ'ביי ביורון (אנ'). היא עדיין התמסרה לרעיון שלה לקהילה נזירית לאמנים, ועברה לאיי רייכנאו ורכשה את "שלוסלה", בית אחוזה שהתכוונה להפוך לסניף נשי של הארכאבי. פרסקו (שכעת אבד) צויר על החזית על ידי ווגר, אך מעט מאוד מהפרויקט הושלם והחלום מעולם לא מומש. היא נשארה ברייכנאו, ליד מנזר מיטלזל, וציירה יצירות דתיות ומתה שם בגיל שמונים. את קברה עיטרה דמותו של פירמין הקדוש. מדיה וקבצים בנושא אמלי בנזינגר בוויקישיתוף Brief biography, www.altekunst-vienna.com
לוני ווקר

לוני ווקר הרביעי (באנגלית: Lonnie Walker IV; נולד ב-14 בדצמבר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. ווקר נולד וגדל בעיר רידינג שבפנסילבניה, ובנערותו למד ב"תיכון רידינג" המקומי. בעונת 2016/2017 הוליך את קבוצת הכדורסל של התיכון לזכייתה הראשונה אי פעם באליפות ליגת התיכונים של פנסילבניה, עם ממוצע של 18.4 נקודות למשחק. לאורך אותה עונה שבר את שיאו של דונייל מרשל כשיאן הנקודות של רידינג בכל הזמנים, עם 1,828 נקודות בסך הכול. בסיום העונה זכה בתואר שחקן העונה של ליגת התיכונים בפנסילבניה (Mr. Pennsylvania Basketball), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן. בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת מיאמי. בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל שלה – "מיאמי הוריקנס" – הוביל את קלעיה עם ממוצע של 11.5 נקודות למשחק, אליהן הוסיף 2.6 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. באפריל 2018 הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה, לאחר שנה אחת בלבד, לטובת התמודוות לבחירה בדראפט ה-NBA. בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר ווקר על ידי סן אנטוניו ספרס, בבחירה ה-18. לאורך עונת הרוקי שלו שותף ב-19 משחקים בלבד ב-NBA, אולם הצטיין במדי קבוצת הבת של סן אנטוניו מליגת הפיתוח – אוסטין ספרס – עבורה קלע 16.6 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2019/2020 שימש כשחקן רוטציה קבוע של הספרס, ותרם 6.4 נקודות בממוצע למשחק. ב-4 בדצמבר 2019 קלע שיא קריירה של 28 נקודות, כולל 19 ברבע האחרון, בניצחון קבוצתו מול יוסטון רוקטס. מדיה וקבצים בנושא לוני ווקר בוויקישיתוף לוני ווקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוני ווקר, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN ביוגרפיה של ווקר, באתר קבוצת מיאמי הוריקנס הסטטיסטיקות של ווקר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com ווקר מעמיד את עצמו לבחירה בדראפט 2018, באתר 247sports.com,‏ 4 באפריל 2018 רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של ווקר בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com סיכום המשחק בין הספרס לרוקטס, באתר ESPN,‏ 4 בדצמבר 2019
חי גאליס

חי גאליס (נולד ב-5 בינואר 1976) הוא מנכ"ל חברת ביג מרכזי קניות גאליס נולד בתל אביב ולמד בגימנסיה הרצליה. שירת בצה"ל כלוחם ומפקד ביחידת מודיעין מטרות. בגיל 21 קיבל מעופר שחטר, מנכ"ל חברת ניהול הקניונים אריאל פרומול, הצעה להצטרף לחברה ולנהל את מרכז "שופינג" ברמת גן. משם עבר לדיזנגוף סנטר ועבד כסגן מנהל תפעול ומנהל פרויקטים, ובין השאר ייסד את שוק האוכל. היה מנהל פרויקטים בקבוצת ברן. משם עבר לביג מרכזי קניות, כשזו מנתה ארבעה מרכזים. עם הצטרפותו של איתן בר זאב לקבוצה, בשנת 2004, מונה גאליס למנהל המרכזים. בתחילת 2009 מונה לסמנכ"ל ניהול ותפעול. בשנת 2017 מונה למנכ"ל הקבוצה. בתחילת נובמבר 2020, לאחר שקבינט הקורונה הכריז על פתיחת חנויות הרחוב, הוציא גאליס מכתב לשוכרים בו קרא להם לפתוח את החנויות במרכזים הפתוחים בערים הירוקות. הדבר הוביל לפתיחה המרכזים והוביל גם רשתות אחרות לפתוח את שעריהן. ב-20 בדצמבר 2021 בית המשפט המחוזי בלוד דחה את תביעתה של חברת ביג כנגד כידן דהרי וירון אביב אודות מתחם ישפרו במודיעין, בפסיקתו ציין השופט כי חברת ביג נהגה בחוסר תום לב בהליך, וחייב אותה לפצות את דהרי ואדיב בהוצאות משפט בסך 100,000 ש"ח. לאחר שפורסמה הכוונה להביא להצבעה בקריאה ראשונה בכנסת הצעת חוק לצמצום עילת הסבירות אמר גאליס כי אם וההצעה תעבור הוא ישבית את מרכזי רשת ביג ב-11 ביולי. בתגובה הודיעו מספר רשתות שמחזיקות בשטחי מסחר במרכזי ביג, בהן רמי לוי שיווק השקמה, שופרסל, קרפור, בריל, אופטיקה הלפרין, ועידן 2000 כי הם יפתחו את חנויותיהן ב-11 ביולי על אף הודעתה של רשת ביג. גאליס הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו. גאליס התחתן עם אפרת (לבית דהאן) ב-2002. להם שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב. חי גאליס, ברשת החברתית פייסבוק היאלי יעקבי־הנדלסמן, מרכזי הקניות הפתוחים חוזרים לפעול: "מברכים על ההחלטה, אך נגרם לנו עוול גדול", באתר ישראל היום, 16 בנובמבר 2020 מגזין TheMarker, 40/40 הצעירים המבטיחים 2009: המשווקים, באתר TheMarker‏, 15 בספטמבר 2009 אורנה יפת, "משבר רפואי מנוהל פוליטית, והעסקים משלמים מחיר", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2020 יהודה שרוני, ‏"הסגר יביא לפגיעה קטלנית בענף המשרדים", באתר מעריב אונליין, 15 בספטמבר 2020 שני מוזס, ‏"כישלון זועק לשמיים": הקניונים נערכים להשבתה. ביג תעניק הקלות לשוכרים, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2020 מנהלים בימי משבר: ראיון עם חי גאליס, מנכ"ל קבוצת ביג, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 12:31) קובי ישעיהו, ‏המוסדיים התנגדו: בעלי המניות של ביג דחו את תנאי השכר של המנכ"ל גאליס, באתר גלובס, 6 במאי 2019 חברי הנהלת ביג, באתר ביג שירי דובר, ‏הופעה ששווה מיליונים: מה עשה יוחנן לוקר באמפי בעומר?, באתר גלובס, 1 ביולי 2019 יובל ניסני, ביג: 3 מיליון שקל למנכ"ל החדש - למרות התנגדות בעלי המניות, באתר מרכז הנדל"ן, ‏4 באפריל 2019 שרון טל, מנכ"ל החודש: חי גאליס, מנכ"ל קבוצת ביג, באתר אייס, 27 בנובמבר 2020 בניגוד להנחיות: רשת 'ביג' החליטה לפתוח את החנויות, באתר "סרוגים", 1 בנובמבר 2020; רשת "ביג" הודיעה כי תפתח מחר את מרכזי הקניות, בניגוד להגבלות, באתר ynet, 1 בנובמבר 2020 עידן יוסף, בעלי הקניונים הציגו למשרד הבריאות מתווה לפתיחה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בנובמבר 2020 תא (מרכז) 21758-09-21 ביג מרכזי קניות בע"מ נ' די אנד איי 2 בע"מ ואחרים, ניתן ב-20 בדצמבר 2021 ביג מרכזי קניות מאיימת: ביום שלישי כל המתחמים נסגרים, באתר אייס, 9 ביולי 2023 היאלי יעקבי-הנדלסמן, העסקים חלוקים לגבי המהלך של ביג; רמי לוי ושופרסל הודיעו כי הסניפים יהיו פתוחים, באתר ישראל היום, 9 ביולי 2023 בוגרים – מינויים חדשים, באתר הקריה האקדמית אונו
השבוי מזנדה (סרט, 1937)

השבוי מזנדה (באנגלית: The Prisoner of Zenda) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי משנת 1937 בבימויו של ג'ון קרומוול, עם רונלד קולמן וריימונד מאסי בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על הרומן "השבוי מזנדה" מאת אנתוני הופ (אנ')‏ (1896) שהוא הראשון מתוך הטרילוגיה שלו שמתרחשת במדינה דמיונית בשם רוריטניה. הספר עובד לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה. הופקו שלושה סרטים אילמים (1912, 1915, 1922), סרטים מדברים (1937, 1952, 1979) וסרטי טלוויזיה (1961, 1984). הגרסה המוצלחת ביותר היא מ-1937. העלילה היא על הדמיון המוחלט של רודולף ראסנדייל לרודולף החמישי מלך רוריטניה, שמסבך אותו בהרפתקה מרתקת. רונלד קולמן משחק בתפקיד כפול של ראסנדייל והמלך רודולף. בסרט לא מוזכר שם המדינה. בשנת 1991 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס "על חשיבותו מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית". רודולף ראנסדייל (רונלד קולמן), מגיע מאנגליה למדינה קטנה באירופה כדי לנוח ולדוג. ברדתו מהרכבת הוא מתפלא שהאנשים מסתכלים עליו בהפתעה ובתימהון. הוא פוגש ביער את קולונל זאפט (סי. אוברי סמית) וקפטן טרלנהיים (דייוויד ניבן) שמלווים את המלך רודולף החמישי (רונלד קולמן) שעומד להיות מוכתר למחרת. כולם משתאים מהדמיון המפתיע בין שניהם ומתברר שיש להם אבות קדומים משותפים. לרודולף יש חצי אח בשם מייקל (ריימונד מאסי) שלא נבחר להיות מלך כי אמו אינה בת אצולה. מייקל מחליט למנוע את ההכתרה. הוא שולח לאחיו בקבוק יין עם תרופות הרדמה בתקווה שלא יתעורר להכתרה ואז הוא יוכתר במקומו. זאפט וטרלנהיים מגלים את מזימתו של מייקל כאשר רודולף לא מתעורר בבוקר. כדי למנוע ממייקל את תוכניתו להפוך למלך, הם מציעים לראנסדייל להופיע להכתרה בתור רודולף והוא מסכים. בטקס ההכתרה המפואר נדהמים מייקל ועוזרו רופרט (דאגלס פיירבנקס הבן) מהופעתו של "רודולף". "רודולף" מופגש בטקס עם ארוסתו, הנסיכה פלאביה (מדלין קארול) שאינה מבחינה בשינוי שנעשה, אבל שמה לב לשינוי לטובה ביחסו של "רודולף" אליה: קודם הוא היה קצר רוח, עצבני ומזלזל, וכעת הוא עדין וטוב מזג. שניהם מתאהבים. בינתיים מגלה רופרט את רודולף הישן וכולא אותו בטירת זנדה. הוא מציע לראנסדייל כי יחסל את המלך והם יתחלקו בממלכה, ראנסדייל מסרב. על מנת לחזק את שלטונו מתעתד מייקל לשאת את הנסיכה פלאביה. זה מרגיז את פילגשו של מייקל, אנטואנט (מרי אסטור), ששונאת את רופרט ושולחת שליח לראסנדייל שמוסר פרטים על המלך השבוי, כדי לסכל את תוכניתו של מייקל. הטירה מוקפת בחפיר מלא מים. ועליו גשר צונח. ראנסדייל יוצא לשם עם קבוצת חיילים, קופץ למים ומצליח לעלות לטירה בעזרתה של אנטואנט. בינתיים מתחיל רופרט עם אנטואנט; מייקל רואה אותו, ובתמורה רופרט הורג אותו. ראנסדייל מתגבר על שני שומרים ולבסוף מתפתח דו-קרב בינו לרופרט, שבסופו נכנע רופרט נכנע וקופץ למים. ראנסדייל מוריד את הגשר, החיילים פורצים והמלך משוחרר זמן קצר לפני שהיה אמור להיות מוצא להורג. ראנסדייל חוזר לנסיכה פלאביה ומציע לה לעבור איתו לאנגליה אך היא מסרבת מפני שמולדתה חשובה לה יותר. מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר. מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. מדיה וקבצים בנושא השבוי מזנדה בוויקישיתוף "השבוי מזנדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השבוי מזנדה", באתר נטפליקס "השבוי מזנדה", באתר AllMovie (באנגלית) "השבוי מזנדה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השבוי מזנדה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "השבוי מזנדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) השבוי מזנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) השבוי מזנדה 1937, באתר TCM הקרב בין רופרט לראנסדייל, באתר יוטיוב סצנת הפרידה, באתר יוטיוב
יעקב שטיינהרדט (רב)

הרב יעקב שטיינהרדט (בהונגרית: Steinhardt Jakab; מאקו, 17 בדצמבר 1818 – ארד, 2 בפברואר 1885) היה רב הונגרי. יעקב שטיינהרדט היה תלמידו של הרב אלעזר אולמן ממאקו ואחר כך של החתם סופר בברטיסלאבה (בהונגרית: פוז'ון; אז מקום מושבה של האספה הלאומית ההונגרית, למעשה בירת הונגריה). במהלך מושב הפרלמנט שם בשנת 1843 הוא ערך מאמר ליתוגרפי שכותרתו ששמו היה "המבשר" (Hírnök). לאחר מותו של הרב אהרן חורין (1844) הוא הפך לרב הראשי של העיר ארד. הוא כיהן בתפקיד זה בארד 40 שנה (1844–1885). בשנת 1868, בקונגרס הכללי של יהודי הונגריה הוא היה ממנהיגי המפלגה הפרוגרסיבית. בשנת 1877 היה חבר מייסד של בית המדרש לרבנים בבודפשט והיה חבר בוועדת הניהול של בית המדרש עד 1885. בשנת 1843 נשא את רוזליה לפלר. דרשה שנשא בחנוכת בית הכנסת של באיה שזה עתה נבנה מחדש בעיר באיה ( ארד, 1845) Auftrittspredigt (ארד, 1845) דרשה בהונגרית ביום הולדתו של המלך (ארד, 1845) דרשה שנשא בבית הכנסת של ארד ב-29 באוגוסט 1846. לרגל ביטול מס הסובלנות שהוטל עד אז על היהודים ההונגרים ובוטל על פי כתב מלכותי. Predigt zur Feier der glückl. Geneung Franz Josef I.... in der Synagoge zu Nagy-Várad (1853) Rede am Sarge des seligen Herrn Friedrich Gross (1858) Rede (1860) לרגל השעיית ההגבלות. נאום הזיכרון שלו על לאופולד לעף רבה של העיר סגד הלקסיקון הגדול של פאלאס (אנ'), אנציקלופדיה של כל הידע, פאלאס-רוואי, 1893–1904. לקסיקון יהודי הונגרי יוזף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים Gyászjelentése