laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אי החלומות

אי החלומות (ברוסית: Остров Мечты) הוא פארק שעשועים המקורה הגדול ביותר באירופה הנמצא במוסקבה שנחנך ב-27 בפברואר 2020 ונפתח לקהל יומיים לאחר מכן. "אי החלומות" ממוקם בדרום מוסקבה על גדות נהר מוסקבה במרחק 10 דקות נסיעה מהקרמלין ונבנה על שטח של 100 הקטר. הפארק מחולק לעשרה אזורי נושא עם מגוון אטרקציות בידור לילדים ולמבוגרים. במרכזו של הפארק, מתחת לכיפת זכוכית ענקית, פארק שעשועים מקורה לכל עונות השנה שנחשב לגדול ביותר באירופה. שטחו שווה ל-25 מגרשי כדורגל[דרוש מקור]. בפארק אולם הקונצרטים ל-3,500 מושבים וקומפלקס הקולנוע הגדול ביותר במוסקבה שכולל 17 אולמות, כולל IMAX. הפארק נמצא בבעלות קבוצת רגיונים. עלות הקמת הפארק 1.5 מיליארד דולר. בנייתו החלה בפברואר 2018 והושלמה בדצמבר 2019. בפארק שלל מתקנים המבוססים על דמויות הדרדסים, צבי הנינג'ה, מפלצת של מלון, ספר הג'ונגל ודמויות של חברת וולט דיסני וסויוזמולטפילם. אזורי הנושא הבאים מוצגים בפארק השעשועים: כפר האגדות - אזור נושא כניסה, הבנוי על בסיס מיקומים ודמויות מהאגדה "מפתח הזהב, או הרפתקאותיו של פינוקיו". כפר הדרדסים - אזור נושא שנבנה ברישיון IMPS S.A. מבוסס על הזיכיון הדרדסים, הוא ממוקם בחלק המרכזי של פארק השעשועים בשטח של 3.5 אלף מ"ר והוא מכיל בעיקר אטרקציות ובילוי לילדים ומשפחה. Hello Kitty - אזור נושא שנבנה בצורת טירת מרשמלו ורודה תחת רישיון חברת Sanrio על בסיס המותג היפני הפופולרי הלו קיטי, מכיל אטרקציות לילדים ומשפחה ובידור בעיקר לקהל נשי. צבי הנינג'ה - אזור הנושא "ניו יורק" נבנה ברישיון של ניקלודיאון על בסיס הזכיינית Teenage Mutant Ninja Turtles והוא מכיל בעיקר אטרקציות בידור קיצוניות למבוגרים. מוגלי במדינת הדינוזאורים - האזור התימטי המקורי והגדול ביותר של "אי החלומות" בנוי בסגנון הג'ונגל ומשתרע על שטח של 10 אלף מ"ר. בית נטוש - אזור נושא מקורי שנבנה בצורה של אחוזה שחורה ומרושעת של הרוזן סטרחוב, מוקף גרגווילים. מלון טרנסילבניה - אזור נושא שנבנה ברישיון Sony Pictures Consumer Products על בסיס מיקומם ודמויות הסדרה האמריקאית של סרטי אנימציה"מפלצת של מלון", מכיל אטרקציות משפחתיות ובילויים. מרוץ החלומות - אזור נושא מקורי, המסוגנן כעיר עתידנית של העתיד. טירת מלכת השלג - אזור נושא שנבנה על בסיס מיקומם ודמויותיו של האגדה "מלכת השלג" של הסופר הדני האנס כריסטיאן אנדרסן, ומעוצב בסגנון חורפי. מדיה וקבצים בנושא אי החלומות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אי החלומות אי החלומות, ברשת החברתית פייסבוק אי החלומות, ביישום טלגרם אי החלומות, ברשת החברתית אינסטגרם אי החלומות, ברשת החברתית VK אי החלומות, סרטונים בערוץ היוטיוב באיחור של 60 שנה - פארק השעשועים הראשון של רוסיה נפתח https://www.mos.ru/en/news/item/60108073/ אי החלומות": התשובה של רוסיה לדיסנילנד, ynet Первый в России и крупнейший в Европе: Путину показали "Остров мечты"‏, Vesti.ru http://regionsgroup.ru/en/projects/indoor_theme_park_dreamisland/moscow2/ http://welcome2018.com/en/journal/materials/_dream_island_amusement_park_planned_in_moscow_for_late_2017/ ערך זה הוא קצרמר בנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רכס איתנה

רכס איתנה או רכס איטנה (בספרדית ובולנסית: Aitana) הוא הר ברכס פריבטיקוס בקצהו המזרחי של חצי האי האיברי. בחלקו הצפוני של מחוז אליקנטה, בולנסיה שבספרד. שיאו של ההר, שגובהו 1,557 מטרים מעל פני הים הוא הנקודה הגבוהה ביותר במחוז. רכס איתנה משתרע על פני שטח של 2,000 דונם, כ-15 קלומטרים מחוף הים התיכון. פסגת איתנה היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס, הנותנת לרכס את שמו. פסגות נוספות ברכס הן: פסגת פניה אלטה  (Penya Alta) - שגובהה 1,506 מטרים; פסגת פניה קאטחה (Penya Catxa ) -שגובהה 1,467 מטרים; פסגת אל מולרו (El Mulero) - שגובהה 1,308 מטרים; פסגת קאראסאר (Alt del Carrascar) - שגובהה 1,208 מטרים. מדיה וקבצים בנושא רכס איתנה בוויקישיתוף מידע על הרכס באתר summitpost תיאור מסלולי הליכה ברכס איתנה תמונות ומפות הרכס מידע על הרכס
ג'אמע סיידנא מחמוד

ג'אמע סיידנא מחמוד (ערבית: جامع سيدنا محمود, תרגום לעברית: מסגד אדוננו מחמוד) הוא מסגד הממוקם בשכונת כבאביר בחיפה, המוכר כאתר מורשת. למסגד שני מינרטים שגובהם כ-35 מטרים, והוא נבנה כמבנה מתומן לפי מתכונת כיפת הסלע בירושלים. על הקיר בפתח מתנוסס המשפט: "כל מי שישהה כאן בטוח יהיה". ראשיתה של שכונת כבאביר במאה ה-19, בהגירתה של משפחת עודה מהכפר נעלין שבשומרון. אבי המשפחה וחמשת ילדיו נמלטו ב-1850 מהשומרון, ככל הנראה בשל חובת הגיוס לצבא העות'מאני. המשפחה הייתה מוסלמית סונית והשתייכה לזרם הסופי השאזלית אשר מרכזה היה בעכו. בהמשך, בני המשפחה התיישבו באזור כבאביר של היום, ומסביבם החל לצמוח היישוב החדש. אף שבמקור, תושבי הכפר היו חברים כאמור בזרם הסופי, ב-1924 הגיע לחיפה הח'ליף מירזא בשיר א-דין מחמוד אחמד, בנו של מייסד העדה האסלאמית האחמדית מירזא ע'ולאם אחמד אל-קאדיאני. בני משפחת עודה התפללו במסגד איסתיקלאל בעיר התחתית של חיפה ושם פגשו את ג'לאל אדין שמס, המבשר האחמדי מהודו. בני המשפחה החליטו להצטרף לקהילה האחמדית. במהלך שנת 1934, כעשור לאחר ההצטרפות לקהילה האחמדית, נחנך בכפר המסגד, כאשר שמו נבחר כהוקרה לח'ליף מחמוד, ולזכר ביקורו בכפר עשור טרם לכן. בשנת 1979, המסגד עבר שיפוץ מקיף. יוסי בן-ארצי, האחמדים ומרכזם בכבביר, בתוך: אריאל, גיליון 37–39: חיפה ואתריה, עמ' 141–144 מדיה וקבצים בנושא ג'אמע סיידנא מחמוד בוויקישיתוף ישנם חוקרים הרואים את תחילתו של הכפר מיוצאי עזה. ראו הערה אצל אהרון גבע קלינברגר ויוסי בן ארצי, עריכה ההדרה ותרגום, הכרמל של פון מולינן, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים 2013, עמ' 167. עודה פלאח, האחמדים בארץ הקודש ובעולם, עמ' 4 מוחמד שריף עודה, ראש העדה האחמדית בכבאביר בהרצאה שנשא בעמותה לתולדות חיפה ב-18/3/2010.
וילה זיו

וילה זיו או בית הדר נבנתה במושבה תל מונד בשנת 1935 עבור ליידי רבקה זיו ובעלה הלורד ישראל משה זיו מבריטניה. הם התגוררו בבית כאשר שהו בישראל, עד מותה בשנת 1966. הווילה תוכננה על ידי האדריכל ריכרד קאופמן בסגנון הבינלאומי (המכונה לעיתים באוהאוס). הנחלה בה בנוי הבית משתרעת על פני כ־36 דונם. בשטח המרכזי שגודלו 11.5 דונם ממוקם המבנה המרכזי המשקיף על נוף השרון, משתרע על פני שתי קומות בשטח של כ־700 מ"ר ומסביבו עצי פיקוס גבוהים. בשטח גם ברכת שחייה, מבנה המיועד לשימושים ספורטיביים ומגרש טניס. בצד הצפוני של האחוזה חורשת אורנים בשטח של כ־9.5 דונם. באחוזה היה גם פרדס ומטע של מנגו ששטחם כ-15.5 דונם.עד שבשנת 2015 נבנתה שכונה חדשה בשטחה. בתקופת המנדט נהגה להתארח בווילה צמרת השלטון הבריטי, כאשר בסמוך פעל בסודיות מתחת לקרקע מפעל "סלע" של "ההגנה" לייצור נשק. לאחר קום המדינה המשיכו לפקוד את המקום נכבדים. במוצאי שבת 15.12.56 הותקפה הווילה על ידי פידאיון והעובד שמעון ויג נהרג. ליידי רבקה זיו נפטרה בשנת 1966. בני המשפחה מכרו את האחוזה למשפחת סבה מאנגליה, ששיפצה אותה בשנות השבעים. לאחר מכן החליפה האחוזה ידיים מספר פעמים. בשנת 2008 הוצאה למכירה תמורת 52 מיליון שקל. בשנת 2010 צולמה במקום העונה הרביעית של תוכנית המציאות לרדת בגדול. בשנת 2012 הוצא צו הפסקת עבודה לשיפוץ ללא היתר שביצע הבעלים יוסי קרתא, בניגוד להנחיה מפורשת בתוכנית החלה על המקום הצ/ 68/ 5-1: "כל תוספת או שינוי לבניין יהיו חייבים בתוכנית בינוי באישור הוועדה המקומית והוועדה המחוזית, וזאת כדי למנוע פגיעה בערכים ההיסטוריים והארכיטקטוניים של הבניין". היום מבנה הווילה והשטח הסובב אותה נותרו מוזנחים, מלבד מספר בתי מגורים שנבנו בשנים האחרונות על אחת מצלעות השטח. אליעזר אסתרין, וילה זיו - בית הדר, באתר ראשונים, ‏11.12.1992 (ארכיון) נועם דביר, עבודות הבנייה בווילה זיו נעצרו בגלל תלונה, באתר הארץ, 23 בפברואר 2012 מיכל בן ארי, בית הלורדים: בעקבות הברון מונד, באתר ynet, 30 בדצמבר 2007 וילה זיו, באתר בלמורל ייזום והשקעות גיא ליברמן, למכירה: אחוזת ענק של 36 דונם ב-52 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2008
הנמל התת-ימי בקיסריה

הנמל התת-ימי בקיסריה הוא הנמל הקדום ביותר שנתגלה מימי האימפריה הרומית, אשר היה הגדול והמודרני ביותר בזמנו[דרוש מקור]. את הנמל בנה הורדוס, והעיר קיסריה נבנתה סביבו. מלבד היותו מרשים ומפואר במיוחד באותם ימים, הוא שימש כמענה לצורך ממשי להשתלב בסחר התבואות בין רומא לאלכסנדריה, ששימשה אסם התבואות של האימפריה. הנמל, שהיה הנמל המלאכותי הראשון בעולם שנבנה על חופים חוליים,[דרוש מקור] שרד 100 שנים בלבד, ועל מנת לראות את שרידיו יש לצלול במעמקי נמל קיסריה. נמל קיסריה של ימינו הוא נמל צלבני קטן שהיה בשימוש במאות ה-11 וה-12. בשנת 31 לפנה"ס קיבל הורדוס את היישוב, יחד עם כל חופה של ארץ ישראל, מהקיסר הרומי אוגוסטוס לאחר שהאחרון ניצח בקרב אקטיום. בתגובה על שי זה, העיר שנבנתה מאוחר יותר (בין השנים 10-22 לפנה"ס) נקראה קיסריה על שמו של אוגוסטוס. את נמלה של קיסריה הימית (מריטימה), החל המלך הורדוס לבנות לפני הקמת העיר. הנמל היה נמל המזחים הראשון במזרח התיכון, ומיקומו נבחר בשל הסמיכות לאזורים חקלאיים ודרכי גישה נוחות. המניע לבנייתו היה אסטרטגי כלכלי, מלבד הפגנת העוצמה והשגת ההשפעה הפוליטית המלווים את קיומו של נמל מפואר בתקופה בה נמלי החוף התבססו על מעגנים טבעיים. הנמל אפשר עגינה של לפחות 100 ספינות גדולות, המזחים הושקעו בים על גבי דוברות מעץ, ולצדם נבנו גם מגדלור ושוברי גלים. שובר הגלים היה באורך 600–700 מטר. רוב המסחר שהיה נהוג בנמל היה של תבלינים (שכללו גם חומרי שימור וריפוי, קוסמטיקה וצבע), טקסטילים יקרים ואבני חן בשל ביקוש הולך וגובר ברחבי האימפריה הרומית מאז שלטונו של אוגוסטוס קיסר. תהליך בניית הנמל המלאכותי המפואר, על חופיה החוליים של קיסריה, וכן בניית העיר נערך במשך 12 שנים, ובתומן (2-10 לפנה"ס) הסתיימה בנייתם. העיר והנמל הפכו תוך זמן קצר למרכז הכלכלי והפוליטי של הארץ. בימים ההם השיט היה שיט חופים וספינות ששטו ממצרים ליוון לא חצו את הים התיכון אלא שטו לאורך החופים ועגנו במפרצים טבעיים או בפתחי נחלים. לאורך חופי ארץ ישראל לא היה נמל משמעותי מכיוון שהחופים חוליים. ממזרח לנמל הוקמו גם מחסנים רבים לסחורות היצוא והיבוא; שרידי מחסנים אלו נמצאים כיום (בשנת 2017) מול הנמל, מזרחה, בתוך העיר הצלבנית. מעל למחסנים יצר האדריכל משטח נרחב, ועליו נבנו המקדשים לאוגוסטוס ולאלילה רומא. כמו כן נבנו בנמל אכסניות ליורדי ים. מיקומו של הנמל התת-ימי העתיק נשכח עד לגילויו בשנת 1960. החפירות התת-ימיות נערכו בעיקר בין השנים 1975–2004 מטעם המרכז ללימודי ים באוניברסיטת חיפה בהובלת פרופסור אבנר רבן. זהו הנמל הקדום ביותר שנתגלה, אשר נעשה בו שימוש בהמלצות ההנדסיות של ויטרוביוס, מהנדס רומי בן-דורו של הורדוס. בכך היה לנמל המלאכותי הראשון בהיסטוריה, הגדול והמודרני ביותר ברחבי האימפריה הרומית בזמנו. רן לוי, תעלומת הנמל העתיק של קיסריה, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו) שי שמש, אוצר רומי תת-ימי נדיר בן כ-1,600 שנה התגלה בקיסריה, באתר מדע גדול, בקטנה, 17 במאי 2016 עורכי רשות הטבע, עיר הנמל האדירה שבנה המלך הורדוס, באתר רשות הטבע והגנים עורכי מטח, גן לאומי קיסריה, באתר מטח Traveling Israel, קיסריה (ארכיון)
המרכב

המרכב הוא אתר מורשת תת-מימי ואתר צלילה בקרבת איי אכזיב. המרכב היא אוניית סוחר לבנונית, שהייתה בדרכה לנמל הישן שהיה בעבר במפרץ סער בקרבת אכזיב. האונייה עלתה על שרטון, התהפכה על הסלעים הרדודים של שוניות אכזיב, וטבעה. כיום האונייה היא אתר צלילה. כאונייה טרופה, שרידי ה"מרכב" פזורים על שטח רחב, בדומה למרבית הספינות האחרות הטבועות בסביבתה שנשברו והתרסקו עם תנועות הים. באזור האי הדרום מערבי של קבוצת איי אכזיב. עיקר השברים של המרכב נמצאים במרחק של כ-20 מטרים מזרחית לאי הדרום מערבי, בעומק שבין 4-6 מטרים. ניתן לראות את תחתית ה"המרכב" והשדרית שלו, את חלקי המנוע, גל הארכובה ומדחף בעל שלושה להבים (אורכו של כל להב כמטר). המרכב ממוקם בשטח שמורת הטבע הימית של ראש הנקרה, ומשופע בבעלי חיים ימיים המתגוררים בין השברים. מידע על "המרכב" באתר מידע לצוללנים באתר mapa מידע לצוללנית באתר amirgur מידע היסטורי ובשונה מהגוררת איתנה תיאור אתר הצלילה
מרכב

האם התכוונתם ל... מרכב – סוג של אוניית סוחר שהייתה נפוצה מרכב מכונית שלדת רכב המרכב – אתר צלילה בסמוך לאיי אכזיב טומאת מרכב - טומאת מדרס בכלים המשמשים לרכיבה מרקב מרכבה (פירושונים)
מרכב (אונייה)

מרכב היא ספינת מטען שהייתה נפוצה ביותר בקווים שבין טורקיה, סוריה, לבנון, מצרים, ובראשית מאה ה-20 גם בקווים שקישרו בין מדינות אלה לבין ארץ ישראל. ידועה גם בכינוי "סקונר לבאנטיני" (סקונר - ספינת סוחר קלה בעלת שני תרנים). בדגם זה מותקן מנוע, בנוסף על מפרשים. תצלום של דגם "מרכב" ותיאור "מרכב" באתר המוזיאון הימי הלאומי תיאור מרכב באתר המוזיאון הימי הלאומי ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בית הבאר (נתניה)

בית הבאר הוא בניין היסטורי ואתר מורשת בעיר נתניה, המשמש כמוזיאון להיסטוריה של העיר. בית הבאר ממוקם במרכז שכונת "פרדס הגדוד" בצפון נתניה. המבנה הוא שריד לחווה החקלאית "פרדס הגדוד", שהוקמה ב-1927 (שנתיים לפני היווסדה של נתניה) על ידי חמישה שותפים מיוצאי הגדוד העברי (על שמם נקרא הפרדס). הם הצליחו לקבל זיכיון מהנציב העליון לרכישת הקרקע כמשוחררי מלחמה. כיום בית הבאר משמש כמוזיאון מקיף לתולדות העיר נתניה ולהיסטוריה שלה בין השנים 1928–1948, עשרים שנותיה הראשונות כמושבה. החווה התנהלה כיישוב עצמאי וגרו בו מספר משפחות שעלו לארץ בתקופת המנדט הבריטי. בחווה פעל בית ספר. עד לפני קום המדינה פרדס הגדוד שימש גם כבסיס לפעולות ההגנה. כשהחווה נבנתה, בית הבאר הוצב בצידה המזרחי. החווה נבנתה כחצר מלבנית, בקומה העליונה של בית הבאר התגורר מנהל החווה. הפרדסים ניטעו סביב למתחם. באתר מבוצעות הפעילויות הבאות: מרכז הדרכה וסיורים מונחים למבקרים על תולדות העיר נתניה והחווה. צפייה בבאר המים הראשונה של נתניה שעדין פועלת ושואבת מים. תצוגת תצלומים מתקופת עשרים השנים הראשונות של נתניה. תצוגת חפצים וכלים אותנטיים מהתקופה שנשמרו בחדרו של מנהל החווה. מצגת עם סרטונים על המשפחות הראשונות שהתגוררו בחווה ועל תהליך ההתיישבות, סרטון על העלייה הלא חוקית לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, קטעים שמתארים את עץ השקמה (מבין העצים העתיקים ביותר ששרדו בארץ ישראל), קטעים על טיילת העיר והים מתקופת קום המדינה. הדרכה לילדים עם דפי פעילות. המקום משמש כחוויה לימודית עבור תלמידי בתי ספר אזוריים בעיר. מדיה וקבצים בנושא בית הבאר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הבאר * מוזיאון בית הבאר נתניה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. בית הבאר נתניה, באתר www.netanya.co.il
.ke

ke. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בקניה, הסיומת הושקה בשנת 1993. שמות המתחם והסיומות מנוהלות על ידי ארגון 'Kenya Network Information Center' ‏ (KeNIC) הקנייתי. נכון ליולי 2017, רשומים תחת סיומת זו 58,268 שמות מתחם. co.ke. - חברות or.ke. - ארגונים ללא מטרת רווח ne.ke. - רשתות go.ke. - גופים ממשלתיים. נדרשים מסמכים נלווים. (על מנת להירשם בסיומת זו) ac.ke. - מוסדות חינוך להשכלה גבוהה, נדרשים מסמכים נלווים. sc.ke. - מוסדות חינוך. נדרשים מסמכים נלווים. me.ke. - אתרים לאינדיבידואלים mobi.ke. - תוכן סלולרי info.ke. - מידע מדיה וקבצים בנושא .ke בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של .ke מידע על הסיומת .ke באתר IANA ערך זה הוא קצרמר בנושא סיומות אינטרנט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוניית הבוטנים

אוניית הבוטנים הייתה סוחרת קיטור מצרית שם "Bilbeis", ששימשה כספינת דואר, באורך של כ-90 מ', שהגיעה מנמל אלכסנדריה, בדרכה לאירופה, אך עלתה על שרטון בחוף גבעת עלייה ביפו, ב-5 במרץ 1934. על סיפונה היו 8 נוסעים, 56 אנשי צוות ומטען כללי, כשעיקרו היה בוטנים, ומכאן שמה. כעת היא משמשת כאתר צלילה. הספינה נבנתה ב-1907 ומידותיה היו 86.9*7.8*12.6 מטר. למנוע הקיטור שלה היו 275 כוחות סוס, והיא הגיעה למהירות של 13 קשר. הספינה שהתגלתה על ידי צוללים, שוכבת כאונייה טרופה במים הרדודים (6 מטרים), וניתן להגיע אליה מהחוף. חלקים רבים בספינה נשתמרו בצורה יפה: דוודי הקיטור, ציר ההגה הענקי שנשאר זקוף במים, חלקים מן המדחף, התורן ועוד הרבה חלקים אחרים. יותם ברק, אתר צלילה בתל אביב ספינת הבוטנים (אורכב 08.12.2017 בארכיון Wayback Machine), באתר קבוצת הריף אוניית הבוטנים ביפו, באינדקס אתרי הצלילה של אמיר גור Bilbeis, באתר הפורטל הישראלי לצלילה מתקדמת אודות הספינה, באתר wrecksite
מנשלך

מֶנְשָלָך או מֶנְטְשָלָך (ביידיש: מֶענטשָעלָעך - מילולית: "אנשים קטנים"; בעברית: אישונים) - מתקן הממוקם מחוץ למבנים אשר שימש להחזקת תריסים במצב "פתוח" ולמנוע את סגירתם בשל עוצמת רוח. המנשלך הם מתקני מתכת הצמודים לקירות מבנים שנבנו בתחילת המאה ה-20, אשר שימשו להחזקת תריסי העץ של חלונות המבנה. המנשלך הוצבו משני צידי החלון, במקביל לאדן החלון, שתפקידם היה לשמור על התריסים פתוחים גם כאשר נושבת רוח חזקה, ולמנוע את טריקתם. כיום ניתן לראות מנשלך במבנים היסטוריים משוחזרים. המתקן בנוי כך, שכאשר הוא ניצב מעלה (מחזיק את התריס פתוח) הוא נראה כחלקו העליון של גוף גבר - מהמותניים ומעלה, כאשר ראש הדמות מחזיקה את התריס. כאשר הוא פונה מטה, ומאפשר סגירת התריס - הוא נראה כדמות אישה. על פי אגדה אורבנית ידועה, שימשו המנשלך כלי לאפשר בגידה: כאשר יצא הבעל לעבודה בבוקר היו הנשים שומטות את המנשלך כך שדמות האישה תיראה לעין כל ותסמן שהאישה לבדה בבית והדרך למאהב פנויה. כשהבעל היה חוזר מעבודתו הייתה האישה מרימה את המנשלך למצב "גבר", וכך סימנה למאהב לא להתקרב. תיאור המנשלך רן אהרונסון, לכו ונלכה סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, 2004, עמ' 31 האגדה האורבנית
פיאט פילה

פיאט פילה (באיטלקית: Fiat Phylla) היא מכונית קונספט, 2 מושבים, בתצורת מכונית מיקרו, אשר מוגדרת כמכונית ירוקה, בגלל היותה מצוידת בתאים סולארים, , ובמנוע חשמלי מונע מצבר, מופעלת דלק מימן. "פיאט פילה" הוצגה על ידי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט בשנת 2008. פיאט פילה תוכננה להיות "מכונית עירונית", בממדיה קטנה יותר מדגם פיאט 500. תאוצת דגם "פיאט פילה" בין 0 - 48.3 קמ"ש היא 6.0 שניות. תאוצת דגם "פיאט פילה" בין 0 - 100 קמ"ש היא פחות מ-12.0 שניות. פיאט פילה בנויה מאלומיניום וביופלסטיק "פיאט פילה" מופעלת על ידי דלק מימן 1 קילו-ואט, מצויד עם תאים סולארים 3.4 קילו-ואט. טווח הטעינה - 220 ק"מ 2 מושבים 3 דלתות פיאט פילה פיאט פילה מכונית קונספט מכונית ירוקה רכב חשמלי מונע מצבר מכונית מיקרו פיאט פילה כולל תמונות (evworld.com/news) פיאט פילה - פרוטוטיפ (motorpasion.com/coches-hibridos-alternativos/fiat-phylla-prototipo-de-coche-solar ) מדיה וקבצים בנושא פיאט פילה בוויקישיתוף פיאט פילה (1:35), יו-טיוב פיאט פילה (2:53 דקות), יו-טיוב מכונית סולארית - היא מכונית הממירה את אנרגיית השמש לאנרגיה חשמלית באמצעות תאים פוטו-וולטאיים פיאט פילה ilsole24ore פיאט פיילה מופעלת על ידי דלק מימןhydrogencarsnow.com/index.php/hydrogen-cars/fiat-phylla-solar-car-uses-hydrogen-fuel-cell
יוקאטה

יוקאטה (ביפנית: 浴衣) הוא סוג של קימונו קיצי. להבדיל מהקימונו, העשוי משי, היוקאטה מיוצר בדרך כלל מכותנה או מסיבים סינתטיים והוא חסר בטנה. מלבוש זה משמש הן נשים והן גברים את היוקאטה לובשים בחגיגות של זיקוקי די נור ואירועי קיץ אחרים ביפן. היוקאטה משמש גם כחלוק רחצה ולמרות שאינה משמשת רק לפני או אחרי רחצה, משמעות השם היא "חלוק רחצה". היוקאטה מיוצר עם שרוולים רחבים ותפרים ישרים. באופן מסורתי היו מייצרים יוקאטה מבדים בצבע אינדיגו, אך כעת ניתן למצוא יוקאטה בצבעים שונים וככל שהלובש צעיר יותר, הצבעים יותר חיים והאיור על הבד נועז יותר. מדיה וקבצים בנושא יוקאטה בוויקישיתוף יוקאטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חיים בן יאיר

חיים בן יאיר (1911–1998) היה סוחר, מנהל חשבונות, פעיל ועד העדה הספרדית בתל אביב וחלוץ גואלי הקרקעות של חבל אשכול בנגב. נולד בח'אן יונס שבעזה בערב סוכות 1911 (ה'תרע"א) לג'נטיל ולאברהם בן יאיר. אמו הייתה בתו של הרב נחמן בטיטו, ואביו היה סוחר אמיד שעסק בייבוא ויצוא תוצרת חקלאית למדינות רבות, ובעל בתים ושטחים רבים בח'אן יונס, בן למשפחה שמוצאה במצרים, לשם הגיעה מאזור הבלקן שהיה בשליטת האימפריה העות'מאנית. בשנת 1930 סיים לימודי הנהלת חשבונות בבית הספר "שיעורים למסחר" בירושלים. לאחר שהתייתם מאביו בשנת 1932, עברה משפחתו לירושלים, וכדי לסייע לאמו בפרנסת המשפחה, המשיך לעסוק בעסקי המסחר של אביו, בעיקר בייבוא ויצוא סחורה חקלאית. למרות המעבר לירושלים, משפחתו ביקרה מדי תקופה בח'אן יונס כדי לפקח על הנכסים שברשותה, וכך החל חיים להכיר שייח'ים בדואים מאזורי הנגב, צפון סיני ועבר הירדן. בתקופה שלאחר מעבר המשפחה לירושלים, הציעו לו בדואים מאזור הנגב לרכוש מהם קרקעות. הוא נענה להצעות בחיוב, ורכש אדמות רבות באזורים הסמוכים לעזה, וחלקות אדמה גדולות באזור הנגב ובאר שבע. בהמשך גייס משקיעים ורכש חלקות אדמה בשרון ובהר סמוך לבית לחם, שכיום שוכן עליו בית הספר הר גילה. בשנת 1934 הושיב קבוצת פועלים יהודים על קרקע שרכש בסמוך לביר-שנק (באר צאלים), וכינה את היישוב "אבן יאיר". הפועלים התגוררו באוהלים, זרעו בשטח שעורה ופיתחו את האדמה לפעילות חקלאית. בתקופה זו קרן קיימת לישראל עדיין לא התעניינה בנגב, וחיים הציע לה להקים על השטחים שקנה שורה של מושבות עבריות בין עזה לברר שבע, שיהיו מיועדות לחקלאים, אולם היא התעלמה מהצעתו, ולבסוף היישוב שהקים לא שרד. כדי לבצע את רכישת האדמות מידי הבדואים, היה צורך בחתימה על הסכמים וחוזים עם בעלי הקרקע, וגם בניהול מאבקים משפטיים מול הפקידות הבריטית. לשם כך חתם חיים על שותפות עם עורך דין, כדי שזה האחרון יקל על תהליכי הרכישה. עם פרוץ המרד הערבי בשנת 1936, נותקו קשריו העסקיים של חיים עם בעלי הקרקעות, ושטחי האדמה שהיו בבעלות יהודים בנגב נותקו בשל סכנת המרד. כשהתאפשר לחיים להגיע לנגב בבטחה, התברר לו כי עורך הדין מעל (ככל הנראה) בשותפות והעביר לקרן קיימת את כל הקרקעות שרכש בנגב. במשך מספר פעמים ניסו הוא ומשפחתו לתבוע פיצויים על רכושו ממינהל מקרקעי ישראל, אך התביעות נדחו. לאחר הקמת מדינת ישראל, פנה בשנת 1949 אל פקידים בכירים ושרים בממשלה, והציע להעמיד לרשות המדינה הצעירה את קשריו עם ערביי ארץ ישראל והמדינות הקרובות, אולם הצעתו נדחתה ולא נענתה. מלבד גאולת קרקעות, עסק במשך חייו בתיווך נדל״ן וכפעיל בוועד העדה הספרדית בתל אביב, ושלט בשפות עברית, צרפתית, איטלקית, אנגלית, לאדינו, ספרדית, גרמנית, ערבית ספרותית ומספר ניבים של ערבית מדוברת. עם סיום מלחמת ששת הימים בשנת 1967, נסע לבקר במקום לידתו, ח'אן יונס, והתקבל שם בכבוד רב. הלך לעולמו בשנת 1998. ארכיונו היווה בסיס ל"מוזיאון בן יאיר לתולדות גאולת אדמות הנגב", שהוקם לזכרו בקיבוץ גבולות. דן גזית, חיים בן יאיר – חלוץ גואלי הקרקעות בחבל הבשור, באתר אבני גזית, 4 במרץ 2017 דן גזית, מאבן יאיר ליישוב הנגב, באתר יד יצחק בן צבי אבנר פרץ, לאדינו בח'אן יונס שברצועת עזה, באתר FolkMasa
סיפורים של ברווזים

סיפורים של ברווזים (באנגלית: DuckTales) היא סדרת הנפשה אמריקאית המהווה אתחול לסדרה "אגדות ברווזים", אשר מבוססת על סדרת הקומיקס "הדוד קמצוץ". הסדרה מאזכרת גם את שאר הזיכיונות המונפשים שקשורים ליקום דונלד דאק, ביניהם הסרט "שלושת הקבלרוס", הסדרה "דארקווינג דאק" ועוד דמויות דיסני מפורסמות, ביניהן דייזי דאק וגופי. הסדרה עלתה בארצות הברית ב-12 באוגוסט 2017, ובישראל בדיבוב עברי ב-14 בדצמבר 2017. תחילה הסדרה שודרה בערוץ דיסני XD, ולאחר מכן שודרה בערוץ דיסני. טרם עלתה הסדרה לשידור, הוזמנה עבור הסדרה עונה שנייה שעלתה לראשונה ב-20 באוקטובר 2018 בארצות הברית ובמרץ 2019 בישראל. ב-21 בספטמבר 2018, טרם עלתה העונה השנייה לשידור, הוזמנה עבור הסדרה עונה שלישית. העונה השלישית והאחרונה התחילה את שידורה ב-4 באפריל 2020 בארצות הברית, ובישראל ב-6 בספטמבר 2020. הסדרה הסתיימה בסוף העונה השלישית שלה עם פרק סיום הסדרה "ההרפתקה האחרונה" שעלה ב-15 במרץ 2021 בארצות הברית. כמה מפרקי הסדרה בוימו על ידי דנה טרס, שלימים יצרה את "בית הינשוף" ששודרה באותו ערוץ וזכתה להצלחה רבה. הסדרה עוקבת אחר הרפתקאותיהם של סקרוג' מקדאק, הברווז הכי עשיר בעולם, שלושת האחיינים שלו, יואי, דואי ולואי, וגם וובי, שמתגלה שהיא הבת של סקרוג׳ בסוף הסדרה והנכדה של עוזרת הבית, גברת ביקלי, ברחבי העולם ובאחוזה. בעונה הראשונה דואי חוקר תעלומת היעלמותם של אמו דלה דאק ואת התשובה לשאלה למה דונלד וסקרוג' לא דברו זה עם זה 10 שנים לפני תחילת אירועי הסדרה. בעונה השנייה לואי מקים את "לואי תעשיות" ומנסה להפוך לברווז עשיר כמו הדוד שלו סקרוג', והעונה גם עוקבת אחרי חזרתה של דלה ופלישת החייזרים שבעקבותיה. בעונה השלישית יואי לוקח את המשפחה לאסוף את האוצרות האבודים שמתוארים ביומן של החוקרת והמופרסמת איזבלה פינץ', לפני שארגון או"ף המרושע ינסה לקחת אותם ולתת למשפחת מקדאק את ההרפתקה האחרונה שלהם. מדיה וקבצים בנושא סיפורים של ברווזים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיפורים של ברווזים "סיפורים של ברווזים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סיפורים של ברווזים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סיפורים של ברווזים", באתר Metacritic (באנגלית) "סיפורים של ברווזים", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "סיפורים של ברווזים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "סיפורים של ברווזים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית Petski, Denise (14 ביוני 2017). "'DuckTales': Cartoon Reboot Gets Premiere Date On Disney XD". Deadline. נבדק ב-2 בספטמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) סיפורים של ברווזים - הצצה, יוטיוב Calvario, Liz (2 במרץ 2017). "Disney XD Renews 'DuckTales' Ahead Of Launch, Unveils First-Look Video". Deadline. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite web}}: (עזרה)
הקוטר המערבי המהיר

הקוטר המערבי המהיר (ברוסית: Западный скоростной диаметр) הוא כביש אגרה עירוני בסנקט פטרבורג. "הקוטר המערבי המהיר" נבנה בשלבים. בניית הכביש התחילה בדצמבר 2005 ובדצמבר 2016 נפתח כל הכביש לתנועה. אורכו של הכביש 46.6 ק"מ. הכביש נמצא לאורך החלק המערבי של סנט פטרסבורג שמוביל למפרץ הפיני ומחבר את נמל הים של סנט פטרסבורג ואת מתחמי ההובלה העיקריים של העיר עם כביש הטבעת של סנקט פטרבורג ויוצא למדינות הבלטיות, סקנדינביה ואזורי רוסיה. מדיה וקבצים בנושא הקוטר המערבי המהיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקוטר המערבי המהיר
Día Especial

"Día Especial" (באנגלית: "Special Day"; בעברית: "יום מיוחד") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הקולומביאנית שאקירה, בשיתוף הזמר הארגנטינאי גוסטבו סראטי, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Fijación Oral, Vol. 1. השיר יצא לאור ב-3 ביוני 2006, יומיים לפני שיצא האלבום. עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום ה-26 במצעד שירי הפופ הלטיניים שבארצות הברית. השיר נכתב על ידי שאקירה, לואיס פרננדו אוצ'ואה וגוסטבו סראטי, והופק על ידי שאקירה ואוצ'ואה גם כן. השיר הוא בלדה בסגנון פופ לטיני. לשיר יצאה גרסה בשפה האנגלית בשם "The Day and the Time", שנכללה באלבומה השביעי Oral Fixation, Vol. 2, ונכתבה על ידי שאקירה ופדרו אזנר. כמו כן, צבר השיר למעלה מ-13 מיליון השמעות בספוטיפיי. מידע על היצירה "Día Especial" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Día Especial" באתר יוטיוב "Shakira". Billboard. נבדק ב-2017-12-08. Fijación Oral, Vol. 1 - Shakira | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic Tonimausi1996 (2011-06-05), Shakira The Day and the Time Lyrics, נבדק ב-2017-12-08 Fijación Oral, Vol. 1, נבדק ב-2020-04-01