laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תשתית המחשוב הסריגי האירופית

תשתית המחשוב הסריגי האירופית (EGEE) הוא פרויקט הממומן על ידי התוכנית השישית של הנציבות האירופית באמצעות דירקטוריון F: טכנולוגיות ותשתיות חדשות, השייך ל- General for Information Society and Media של הנציבות. פרויקט EGEE מחבר 70 מוסדות מחקר ו-27 מדינות של האיחוד האירופי במטרה לבנות מערך מחשוב סריגי בעבור האיחוד האירופי. הכוונה היא למחשב על וירטואלי המורכב מאשכולות מחשבים, כאשר האשכולות מצויים באתרים שונים ובמדינות שונות. לבד מבניית המערך, מטרות פרויקט ה- EGEE כוללות תכנון ושיפור של "תווכה" הקרוי gLite לשימוש בדיסצפלינות שונות, ולבנות את קהילת המשתמשים במערך. פרויקט EGEE הוא פרויקט מחשוב סריגי אשר החל לפעול במרץ 2004 תחת השם - Enabling Grids for E-science in Europe, אך שמו שונה זמן קצר לאחר מכן לאחר ששותפים הצטרפו אליו מארצות הברית מאזור אסיה-פאסיפיק. בסיסו של הפרויקט הוא בתשתית מחשוב סריגי של CERN, אשר מטרתו לחבר משאבי מחשוב מתחום פיזיקת החלקיקים. EGEE התבסס על תשתית זו, והוסיף עוד משאבים רבים מכל רחבי הגלובוס ומשך מספר רב של משתמשים גם מקהילות מדעיות אחרות. אתר האינטרנט הרשמי של תשתית המחשוב הסריגי האירופית ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים ובנושא האיחוד האירופי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונסטנטין, קיסר אתיופיה

האם התכוונתם ל... קונסטנטין הראשון, קיסר אתיופיה – קיסר אתיופיה (1434-1468) נקרא גם זרע יעקב קונסטנטין השני, קיסר אתיופיה – קיסר אתיופיה (1478-1494) נקרא גם אסקאנדאר
ישיבת דרך השם

ישיבת דרך השם היא ישיבה גבוהה חרדית-ליטאית אלטרנטיבית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. הישיבה מיועדת עבור צעירים שלא מצאו את מקומם במסגרות רגילות והחינוך בה אינדיבידואלי ומגוון. הישיבה הוקמה בשנת 2001, על ידי ראש הישיבה, הרב ברוך צבי גרינבוים, תלמידם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שלמה וולבה, הרב לייב מינצברג והרב יצחק שלמה זילברמן. עם צוות הישיבה נמנים הרבנים ארי מור, צבי רענן, יצחק גלצר, אליהו מאיר פייבלזון, אפרים אקרמן, איתמר טעפ, אוריה ענבל ואברהם ליפשיץ. בחורף 2009 פתחה הישיבה סניף בבית הכנסת אוהל יצחק ששופץ מחדש בגבול הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. הסניף מונה כארבעים תלמידים הגרים בפנימייה סמוכה. התלמידים מלווים פרויקטים של הקרן למורשת הכותל ומתלמדים להיות מדריכי סיור ומדריכים בפרויקט בר מצווה של הקרן. בקיץ 2011 עברה הישיבה למבנה ארעי בשכונת גבעת שאול, חלק מהבחורים גרים בדירות שכורות בסביבה. בשנת 2010 רכשה הישיבה מגרש בשכונת הר נוף, עבור המבנה המרכזי שלה ובשנת 2011 החלו בבנייתו. ב-2016 יצאה הישיבה במיזם שבו גייסו כמיליון דולר תוך 24 שעות עבור השלמת הבניין. נכון לתשפ״ג לומדים בישיבה כמאה ועשרים תלמידים[דרוש מקור]. הישיבה נוסדה עבור צעירים שלא מצאו את מקומם בישיבות הרגילות. הישיבה מדגישה את הלימוד בסוגיות במחשבה יהודית. מבחינה חינוכית מודגש הצורך בעיצוב אישיות כל תלמיד באופן אינדיבידואלי והישיבה מאפשרת גוונים שונים של לימוד תורה. הישיבה מבקשת להציג בפני התלמידים מגוון גישות ולכן אנשי הצוות באים מרקע מגוון, מתלמידי הרב יצחק שלמה זילברמן ועד נטייה לברסלב. חלק מתלמידי הישיבה מוכוונים לרכישת מקצוע וחלקם לומד גם במכללות אקדמיות. אלו מהם שאינם בוגרי תיכון או ישיבה תיכונית משלימים בין סדרי הלימוד את לימודי הבגרות. הישיבה שואפת כי בוגריה יחיו חיי תורה ומצוות תוך קביעת עיתים לתורה, יחד עם הצלחה בחיי המעשה ובמקצועות חופשיים. הישיבה מקבלת בחורים שלומדים או עובדים. היא נמנעת מלקבל בחורים שמבקשים לעזוב את אורח החיים התורני. במסגרת הישיבה הוקמו מספר מיזמים המיועדים עבור נוער חרדי המתמודד עם קשיים: לב שומע - מענה טלפוני חינוכי לנערים הנתונים בלבטים ומצוקות, בהנהלת הרב אליאב מילר. תא שמע - מכון להוצאת ספרים העוסקים בהוראת לימוד הגמרא. עד כה יצאו שני ספרים מאת הרב גרינבוים: תא שמע ולדעת ללמוד. בר דעת - מועדון במרכז ירושלים הכולל חדרי צפייה, חדרי משחק, חדר מוזיקה ובית קפה אלטרנטיבי. אמצע הדרך - מרכז המאבחן נערים חרדים בסיכון ודואג להשמתם במסגרות מתאימות. חלקי בעמלי - הקמת מרכזים תורניים לבני תורה העמלים לפרנסתם, במסגרת זו מתקיימים שיעורים תורניים והוקם מרכז לימוד כולל "קובעי עיתים" בשכונת גבעת שאול. כמו כן מופק גיליון שבועי, המופץ החל מחורף תשע"ג בדואר האלקטרוני לאלפי כתובות. ביטאון תלמידי הישיבה רון פרסלר, רגל פה, רגל שם - מסע בין התלבטויות, בחורות וסיגריות גנובות בשבת של יוצאים בשאלה, באתר הארץ, 28 במאי 2009 רון פרסלר, רגל פה, רגל שם - המשך הכתבה, באתר הארץ, 27 במאי 2009 אתר המיזם
מאמה מיה

האם התכוונתם ל... להקת אבבא ויצירות המבוססות עליה Mamma Mia (שיר של אבבא) – שיר של להקת אבבא מאמה מיה! (מחזמר) – מחזמר המבוסס על שירי להקת אבבא. הועלה לראשונה בשנת 1999 והופק מאז ברחבי העולם מאמא מיה! (סרט) – סרט קולנוע משנת 2008 המבוסס על המחזמר מאמה מיה! Here We Go Again – סרט ההמשך משנת 2018 אחר מאמא מיה (מחזמר ישראלי) – מחזמר ישראלי משנת 2004 מאת רחל שיין ארגמן
אבאשה

אַבָּאשָׁה (בגאורגית: აბაშა) היא עיירה במערב גאורגיה, משמשת כמרכז המנהלתי של נפת אבאשה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית. אוכלוסייתה העיר מונה 4,941 איש, והיא ממוקמת בין נהר אבאשה לבין נהר נוֹרְ'לָה (גאו') בגובה 23 מטר מעל פני הים, וכ-283 ק"מ מערבית לטביליסי. בשנת 1964 קיבלה העיר מעמד של ישוב עירוני. מטה האיפרכיה של צ'קונדידי (גאו') של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית נמצאת באבאשה. ההיסטוריה המודרנית של אבאשה קשורה בראש ובראשונה לניסוי הכלכלי של התקופה הסובייטית שהונהג על ידי המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה (אנ'), אדוארד שוורדנדזה, בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1971, קיבץ שוורדנדזה את המוסדות החקלאיים המחוזיים, כולל את הקולחוזים, לתוך תאגיד אחד תחת הנהלה אחת. באותו הזמן, קיבלו אלה שעבדו את האדמה העדפה בחומרי הגלם ובסיוע פיננסי. הצעד קידם את היוזמה המקומית והתאום והוביל להגברת הייצור החקלאי בנפה שהייתה עניה עד לאותו הזמן. זו הייתה היוזמה הפרטית הראשונה ברחבי ברית המועצות מאז ימי לנין. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, הורחב "ניסוי אבאשה", שהצליח בדרגות שונות במקומות האחרים. קונסטנטין גמסחורדיה - סופר גאורגי פופולרי ראדיש טורדיה - צייר גאורגי רונלד גריגור סאני (1994), יצירת האומה הגאורגית, עמ' 312, ISBN 0253209153, (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא אבאשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אבאשה (בגאורגית) אתר האינטרנט הרשמי של אבאשה (באנגלית) על פי מפקד מ-2014
קרואטים

הקרואטים (בקרואטית: Hrvati) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי קרואטיה שהיא מדינת הלאום הקרואטי וכן בבוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות, שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית. בבלקן כולו מתגוררים כ-6 מיליון קרואטים, מהם 4.265 מיליון בקרואטיה עצמה (2001). מספרם של דוברי הקרואטית כשפת אם בכל העולם מגיע ל-6.2 מיליון. מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של קרואטים בבוסניה והרצגובינה שם הם מונים למעלה משליש האוכלוסייה, בארצות הברית, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צ'ילה, אוסטריה, שווייץ ובאיטליה. הקרואטים דוברים את השפה הקרואטית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים קתולים. מוצאם המדויק של השבטים הקרואטים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות, ואף שברור שהם שייכים לקבוצת העמים הסלאבים, קיים מידע מועט בלבד על יחסי הגומלין שלהם עם עמים אחרים השייכים למשפחת העמים הזו, או על מידת השפעתם המדויקת בשטחים שיישבו לאחר גלי ההגירה הגדולים. רוב החוקרים מחזיקים בדעה שהקרואטים היגרו מהשטחים שמצפון להרי הקרפטים וממזרח לויסלה אל שטחי יוגוסלביה לשעבר במאה ה-7. קרואטים "לבנים" יישבו את צפון דלמטיה והונגריה של ימינו, וקרואטים "אדומים" התיישבו בדרומה. בתקופת התחייה הלאומית הקרואטית בתחילתה של המאה ה-19 הועלו תאוריות לפיהן מקורם של הקרואטים הוא במערב הבלקן, אך באמצע המאה ה-19, תאוריות אלה נזנחו ואף הועלו תאוריות חדשות לפיהן חלקם היחסי של השבטים הקרואטים המוקדמים בעיצוב הזהות הקרואטית המודרנית היה שולי יחסית, וכי זו הושפעה בעיקר מהשבטים האילירים שישבו באזור קודם לגלי ההגירה. קרואטים, דף שער בספרייה הלאומית אתר אתנולוג (מבוסס על מספר דוברי השפה הקרואטית) כל הנתונים אלא אם צוין אחרת הם מאתר קרן המורשת הקרואטית הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קרואטיה CIA World Factbook: Bosnia and Herzegovina
מוזיאון אנקוסטיה

מוזיאון אנקוסטיה (אנגלית: Anacostia Community Museum) הוא אחד מהמוזיאונים של הסמית'סוניאן. במוזיאון זה מוצגת ההיסטוריה והתרבות של השחורים בארצות הברית. המוזיאון ממוקם בעיר וושינגטון בארצות הברית. המוזיאון קרוי על שם השכונה בוושינגטון - שכונה אנקוסטיה, בה הוקם המוזיאון לראשונה, בשנת 1967. בעת הקמתו מוקם המוזיאון בבית קולנוע ישן - "the old Carver movie theater" שהיה ממוקם בשדרת מרטין לותר קינג הבן. המוזיאון הוקם ביוזמת סידני דילן ריפלי, מזכיר הסמית'וניאן בין השנים 1964 ו-1984. אוספי המוזיאון מתמקדים בשימוש והגנה על מוצגים המראים את ההיסטוריה והמסורות של משפחות שחורים בארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון אנקוסטיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון אנקוסטיה (באנגלית) מוזיאון אנקוסטיה, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון אנקוסטיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון אנקוסטיה, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון אנקוסטיה, סרטונים בערוץ היוטיוב
פרנקופנים

הפרנקופנים (בקרואטית: Frankapani; בהונגרית: Frangepán; בטורקית: Frangipani) היו משפחת אצילים קרואטית ידועה ורבת השפעה בסוף המאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-17. שמם של הפרנקופנים נזכר לראשונה בשנת 1133 כשליטיו של האי קרק ושל חלק מהחופים הסמוכים לו בצפונה של קרואטיה של ימינו. הם פרסמו ב-1287 את ספר החוקים של וינודול (Vinodol), הנחשב לאחד העתיקים באירופה. למרות שהשטחים שהיו בשליטתם היו נתונים להתקפות ולפלישות מצד צבאות שונים, צברה המשפחה כוח והשפעה, ושלטה על שטחים נרחבים שהגיעו במאה ה-17 עד לקרלובץ במזרח. הפרנקופנים באו בבריתות נישואין עם בני בית זרינסקי (Zrinski), ושתי המשפחות נחשבו לחשובות בקרואטיה, גם בעיני בתי האצולה והמלוכה מחוץ למדינה. לאחר קנוניית בית זרינסקי והפרקופנים (Urota zrinsko-frankopanska) במהלכה מרדו שתי המשפחות בלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בין השנים 1664-1670, הוצא מנהיג המשפחה באותה עת, פראן קרסטו פרנקופן (Fran Krsto Frankapan), להורג ב-1671 בווינה. בכך נגדע הענף המשפחתי העיקרי של המשפחה, והנותרים גורשו ממקומות מגוריהם ורכושם הוחרם או נהרס. חלק מטירות הפרנקופנים ניצבות עד היום ברחבי האי קרק ומחוז פרימוריה-גורה בקרואטיה. מדיה וקבצים בנושא פרנקופנים בוויקישיתוף
אורווה

אורווה היא מבנה המשמש לשיכון סוסים או חיות משק נוספות ממשפחת הסוסיים, למשל פרדות או חמורים. זאת בניגוד לרפת, לשיכון פרות, או דיר, לשיכון כבשים, עיזים, סוסים או חזירים. האורווה מחולקת לתאים לכל חיה (לעיתים גם עם דלת נפרדת). בנוסף, אורוות משמשות ושימשו לאחזקת הציוד לסוסים ולרכיבה עליהם, כמו מרכבות ועגלות, ולמעשה שימשו את חיל הפרשים. בתנ"ך מוזכר כי המלך שלמה החזיק באורוות: ”וַיְהִי לִשְׁלֹמֹה אַרְבָּעִים אֶלֶף אֻרְו‍ֹת סוּסִים לְמֶרְכָּבוֹ וּשְׁנֵים עָשָׂר אֶלֶף פָּרָשִׁים”. בתקופת ימי הביניים והבארוק החלו באירופה לקשט אורוות ולהוסיף להן "אולם אבירים", שבו האבירים יוכלו לנוח ולסעוד. באורוות מודרניות קיים לעיתים גם אולם שבו ניתן להתאמן ברכיבה. מספר ביטויים בעברית (כמו גם בשפות אחרות) מתייחסים לאורוות: הביטוי "ניקוי אורוות" מתייחס לצורך לעשות בדק בית ו"לנקות" ארגון מסוים משחיתות. מקורו של הביטוי הוא במיתולוגיה היוונית, שבה אחת ממשימותיו של הרקולס הייתה ניקוי אורוותיו של המלך אוגיאס, שלא נוקו במשך שנים. הרקולס ביצע את המשימה באמצעות הטיית הנהרות פניוס ואלפאוס לתוך האורווה. העוסק בטיפול באורוות נקרא אורוון. אורוות שלמה - מבנה עתיק בירושלים, מכונה כך על שם התיאור התנ"כי חווה חקלאית ספר מלכים א', פרק ה', פסוק ו'
משחקי סטוק מנדוויל

משחקי סטוק מנדוויל הבין-לאומיים (באנגלית: International Stoke Mandeville Games), או בשמם הקודם המשחקים העולמיים לקטועי איברים ומשתמשי כיסאות גלגלים (World Wheelchair and Amputee Games) הוא אירוע ספורט רב תחומי בו משתתפים ספורטאים עם מוגבלויות פיזיות. בעוד שבאולימפיאדת הנכים משתתפים בעלי מוגבלויות פיזיות שאינם רתוקים לכיסא גלגלים (למשל עיוורים), משחקי סטוק מנדוויל מיועדים למשתתפים הרתוקים לכיסא גלגלים. את המשחקים יזם לראשונה סר לודוויג גוטמן ב-1948, כאשר ארגן אירוע ספורט לחיילים פצועים ששירתו במלחמת העולם השנייה וסבלו מפגיעות בעמוד השדרה. התחרויות התקיימו בבית החולים השיקומי בסטוק מנדוויל שבאנגליה. ב-1952 הצטרפה הולנד למשחקים והפכה אותם לתחרות בין-לאומית לספורט נכים. ב-1960 התקיימו האירוע התשיעי של משחקי סטוק מנדוויל ברומא, לאחר משחקי הקיץ האולימפיים באותה שנה; משחקים אלה נחשבים למעשה למשחקים הפאראלימפיים הראשונים. משחקי סטוק מנדוויל ה-17, שנחשבו בהמשך למשחקים הפאראלימפיים השלישיים, נערכו ב-1968 בתל אביב. עד 1995 נערכו המשחקים מדי שנה, כולל 4 אולימפיאדות נכים. מ-1995 התקיימו המשחקים רק בשנים שבהן לא התקיימה אולימפיאדת נכים. מ-2009 נערכים המשחקים מדי שנתיים. בנוסף, מ-2005 נערכים מדי שנה משחקים המיועדים למשתמשי כיסאות גלגלים מנבחרות צעירות, מתחת לגיל 23. ישראל במשחקי סטוק מנדוויל אתר האינטרנט הרשמי של משחקי סטוק מנדוויל אתר המשחקים, באתר ארגון IWAS דן פחטר, אולימפיאדת הנכים השלישית, דבר, 20 באוגוסט 1954 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונראד הראשון, מלך גרמניה

קונראד הראשון, מלך גרמניה (בגרמנית: Konrad;‏ 890 לערך - 23 בדצמבר 918) היה, למן שנת 906, דוכס פרנקוניה ומ-911 עד 918 מלך פרנקיה המזרחית. למרות שמעולם לא השתמש בתואר "rex Teutonicorum" (רקס טויטוניקורום, תאודיסקוס) הוא נחשב לאחד המלכים הקדומים של גרמניה. הוא נחשב למלך היחיד בשושלת שלעיתים נקראת על שמו ("קונראדינים"). הוא הפך למלך פרנקיה המזרחית כיורשו של לודוויג הילד, ומדינה זו הפכה להיות מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה. קונראד, המכונה לעיתים קונראד הצעיר, היה בנו של קונראד הזקן, הדוכס מתורינגיה, שהקים שושלת שמלכה באזור להנגאו בהסן של ימינו. אימו הייתה גליסמוט, שהייתה בתו הלא-חוקית (מחוץ לנישואין) של המלך הקרולינגי ארנולף מקרינתיה, שהיה מלך פרנקוניה המזרחית. קונראד הצעיר נולד בוויילבורג. לאחר קרב פריצלר נגד בית באבנברג, בו נהרג גם אביו (כמו גם שני בנים מבין שלושת בני בבנברג; בן שלישי הוצא להורג לאחר מכן), הוכרזה שושלתו של קונראד כמנצחת, והוא הפך לשליט פרנקוניה. קונארד נבחר, לפי החיבור קורות שוואביה, על ידי: "פרנקים, סקסונים, שוואבים ובווארים" – דבר שהוביל מאוחר יותר לטקס הכתרה, כשהמלך נבחר על ידי העם. קונארד הראשון, בעת הכתרתו, עבר משיחה בשמן. תיאור המשיחה דומה למשיחות מסורתיות מוכרות דוגמת משיחתו של דוד המלך. מלכותו של קונארד לא הצליחה להתבסס כיאות כשהוא נתון תחת מתקפות קבועות על ידי המדיארים שאיימו על הממלכה ממזרח. קונארד מת ב-918 ונקבר בפולדה. מדיה וקבצים בנושא קונראד הראשון, מלך גרמניה בוויקישיתוף קונראד הראשון, מלך גרמניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זכריה מדר

זכריה מדר (נולד ב-1943) הוא מבכירי החוקרים בישראל בתחום הביוכימיה, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית בירושלים, וראש בית הספר לתזונה במרכז האקדמי פרס. מדר נולד בתימן במחוז ירים בשנת 1943. עלה לישראל בעליית מרבד הקסמים בשנת 1949, למחנה העולים עין שמר. משם עבר עם בני משפחתו למושב עמינדב ואחר כך לטירת יהודה. משפחתו סבלה ממצוקה כלכלית קשה ועקב כך, נבצר ממנו ומשאר אחיו ללמוד בבתי הספר והוא התמסר לפרנסת הבית. לאחר מאמצים ובעידודו של אחיו שמריה, הצליח לחזור ללימודים סדירים בישיבת כפר הרא"ה. מדר סיים תואר ראשון ושני בבביוכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם סיים דוקטורט בשנת 1978. הצטרף כחבר סגל לפקולטה לחקלאות, בשנת 1984 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1994 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. במחקריו ומאמריו הרבים הוא עסק במחלת הסוכרת וגורמיה. הוא גר כיום ברחובות, נשוי ואב לשלושה. ב-12 ביוני 2011 התמנה מדר למדען הראשי של משרד החינוך. חתן פרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום מזון ותזונה לשנת 2015. דף הבית של זכריה מדר באתר האוניברסיטה העברית. תומר ניר, ‏המדען הראשי של משרד החינוך שוב סרוג, באתר "סרוגים", 13 ביוני 2011 זכריה מדר, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלגה (חינוך)

מלגה (סטיפנדיה) היא מענק כספי לצורך מזערי לפיתוח מיומנות כדי שמקבל המלגה לא יצטרך לדאוג לדמי קיום (או לשם הקלת נטל הקיום) בזמן רכישת המיומנות, הלמידה או החונכות. מלגות ניתנות על בסיס קריטריונים שונים אשר משקפים בדרך כלל את מטרותיהם וערכיהם של נותני המלגה. מלגות מוענקות על ידי מוסד הלימוד שבו לומד מקבל המלגה, לפי קריטריונים של מוסד זה, או על ידי גופים חיצוניים, לשם קידום תחומים החשובים להם. קריטריונים נפוצים לקבלת מלגה: מלגות הצטיינות – מלגות המוענקות למי שהצטיין בלימודים, בספורט, באמנות או במיומנות אחרת. מלגת הצטיינות יכולה להיות סמלית, ואחת ממטרותיה היא עידוד ההצטיינות. מלגת ספורט – בארצות הברית ובמדינות אחרות מקובל להעניק מלגות לאתלטים. מלגות חונכות – בישראל נהוג לתת מענק מלגה לחונך מתנדב המוכן להקדיש מזמנו לסייע לחניך המתקשה בלימודים. תפקידו של הסטודנט-חונך הוא לתת לחניך ליווי צמוד ודוגמה. המלגה ניתנת לחונך כהוקרה ועידוד לפעילותו והתנדבותו. מלגות מבוססות צורך – עזרה כספית לסטודנטים אשר הקריטריון לקבלתה הוא המצב הכלכלי של הסטודנט ובני משפחתו. מלגות כאלו בדרך כלל יכסו חלק ניכר משכר הלימוד ולעיתים גם את הוצאות המחיה בזמן הלימודים. מלגות על סמך מוצא – סיוע כספי הניתן לסטודנטים על בסיס מוצא גזעי או אתני, דת וכדומה. לאחר מעבר הסף הראשוני, מופעלים קריטריונים נוספים כדי להחליט למי לתת את המלגה. חלק מהמלגות כוללות תנאי. למשל, הזוכים במלגה נדרשים לעבוד אצל מעסיק מסוים למשך פרק זמן, או לבצע שירות למען הקהילה. כך לדוגמה, סטודנטים רבים בישראל חונכים תלמידים ומקבלים מלגה במסגרת פר"ח. ישנן גם מלגות המוענקות על ידי הצבא במסגרת שירות בעתודה. סעיף 9(29), שנוסף לפקודת מס הכנסה בשנת 2010, מעניק פטור ממס הכנסה למלגה שניתנת לסטודנט או לחוקר בתקופת לימודיו במוסד לימוד ומחקר, ובלבד שלא ניתנת בעדה כל תמורה מצד הסטודנט או החוקר. חוזר מס' 7/2011 מבאר סעיף זה ומפרט אותו. FAFSA אילון גלעד, המילה מלגה, ההיבט הלשוני, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2013 מלגות, דף שער בספרייה הלאומית חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 175), התש"ע–2010, באתר הכנסת חוזר מס' 7/2011
ג'יימס ניוטון הווארד

ג'יימס ניוטון הווארד (באנגלית: James Newton Howard; נולד ב-9 ביוני 1951) הוא מלחין פסקולי סרטים אמריקאי ממוצא יהודי. הלחין סרטים הוליוודיים מכל הז'אנרים במהלך הקריירה שלו, והיה מועמד לפרסים שונים על עבודותיו ואף זכה בפרסי אמי וגראמי. הווארד נולד בלוס אנג'לס שבארצות הברית, לאם נוצרייה ולאב ממוצא יהודי. כשני עשורים לאחר שאביו נפטר הוא גילה אודות הרקע היהודי שלו, ולאחר מכן הווארד הצטרף לזרם היהדות הרקונסטרוקציוניסטית. כבר בגיל שנתיים נמשך לנגינה בפסנתר ובגיל ארבע החל ללמוד שיעורי נגינה קלאסיים. הושפע בילדותו ממוזיקה קלאסית, משום שסבתו הייתה כנרת. אחת מהשראותיו הבולטות למוזיקה הקלאסית היה בטהובן. בהמשך נמשך גם לסגנונות הג'אז והפופ. הווארד נהג להאזין לאמנים של מוזיקת הרוק של שנות ה-50 ואילך. בסוף שנות ה-60 החל ללמוד נגינה באקדמיה למוזיקה בסנטה ברברה, קליפורניה, תוך התמחות בנגינה על פסנתר. הוא שימש כקלידן בהופעותיו של אלטון ג'ון לאחר שסיים את לימודיו בקולג' בסוף שנות ה-70, ובתחילת שנות ה-80 עבר להלחין פסקולי סרטים. את עבודתו בתעשייה ההוליוודית החל הווארד בשנת 1983 בהלחנת המוזיקה לסרט "אזור הדמדומים". סרטים ידועים להם הלחין פסקול בשנות ה-90 הם "אישה יפה", "גרנד קניון, "עין תחת עין" ו"נסיך הגאות והשפל". בשנת 2005 הלחין לצד הנס צימר את פסקול הסרט "באטמן מתחיל". באותה שנה הווארד החליף את המלחין הווארד שור בהלחנת החידוש לסרט "קינג קונג". הווארד עבד בשיתוף פעולה עם הבמאי מ. נייט שאמלאן והלחין את כל סרטיו, בהם סרטו הנודע "החוש השישי". בנוסף הלחין את הפסקול בארבעה סרטי אנימציה של דיסני: "דינוזאור", "אטלנטיס: האימפריה האבודה", "כוכב המטמון" ו"ריה והדרקון האחרון" בנוסף לסרטים, הווארד הלחין גם עבור סדרות טלוויזיה, בהן "ER" ו"סנטינל". ב-2018 הוא הלחין את הפסקול לסרט "מפצח האגוזים וארבע הממלכות" מבית דיסני. ב-2020 הלחין את פסקול הסרט "חדשות העולם הגדול". מדיה וקבצים בנושא ג'יימס ניוטון הווארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס ניוטון הווארד ג'יימס ניוטון הווארד, ברשת החברתית פייסבוק ג'יימס ניוטון הווארד, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יימס ניוטון הווארד, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'יימס ניוטון הווארד, סרטונים באתר Vimeo ג'יימס ניוטון הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר AllMovie (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר ספוטיפיי ג'יימס ניוטון הווארד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר Last.fm (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר AllMusic (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר דיזר ג'יימס ניוטון הווארד, באתר Discogs (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר Songkick (באנגלית) ג'יימס ניוטון הווארד, באתר Genius ג'יימס ניוטון הווארד, באתר בנדקמפ James-Newton-Howard.com, אתר לא רשמי. פירוט הפרסים והמועמדויות של הווארד באתר imdb Commentary track of Defiance, 42:10 Fowler, Lilly (19 בפברואר 2009). "Family Secret, Persistent Bias Inspire Soul of 'Defiance' Score". Jews and Oscars. Jewish Journal. נבדק ב-2014-08-04. {{cite web}}: (עזרה)
וילה ד'אסטה

וילה דֵ'אֵסְטֶה (באיטלקית: Villa d'Este) הוא ארמון בטיבולי שבאיטליה, הידוע בגנים המיוחדים ובמזרקות הרבות ויוצאות הדופן שבשטחו. הוילה, יחד עם אדריכלות הנוף שלמרגלותיה, המשלבת מערכת מדרגות, מזרקות וגינון, מהווים דוגמה מופתית לאדריכלות הרנסאנס ולעיצוב הנוף האיטלקי ועל כן הוכר המקום כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו מאז שנת 2001. הארמון שימש בעבר כמנזר בנדיקטיני, עד שעבר לידיו של הקרדינל איפּוליטו השני דֵ'אֵסְטֶה (1509-1572), בנם של אלפונסו הראשון דֵ'אֵסְטֶה ושל לוקרציה בורג'ה. איפּוליטו השני מונה בשנת 1550 למושל טיבולי על ידי האפיפיור יוליוס השלישי, ואז החל בהסבת מבנה המנזר למעון מפואר. תכנון הגנים והמזרקות נעשה על ידי הארכיטקט האמן והארכאולוג הנפוליטני פירו ליגוריו Pirro Ligorio‏ (1510–1583), לפי הוראותיו של האדריכל אלברטו גלבני Alberto Galvani. הצייר הראשי שצייר את קירות הארמון היה ליוויו אגרסטי Livio Agresti‏ (1508–1580), שהיה בעל סגנון רנסאנסי - מנייריסטי. הגן הגדול שלמרגלות הארמון מכיל מגוון גדול ומרשים של מזרקות ובריכות בסגנונות שונים. סך הכל נספרו כ-500 סילוני מים. מקור המים - מנהר אניינה וממעיין סמוך. המזרקות העיקריות: מזרקת הספל הגדול (פונטאנה דֶל בִּיקֶיירוֹנֶה Fontana del Bicchierone) עם אגן בצורת קונכייה. מיוחסת לברניני. מזרקת רומא בזעיר אנפין (פונטאנה רוֹמֶטָה Fontana Rometta) ובה העתקים של פסלים מפורסמים מרומא. שדירת מאה המזרקות (ויאלֵה דֶלֶה צֶ'נטו פונטאנֶה Viale delle Cento Fontane) מאה מזרקות בצורות שונות לאורך שביל. המזרקה הסגלגלה (פונטאנה דֶל אוֹבַאטוֹ Fontana dell'Ovato). מזרקת הדרקונים (פונטאנה דיי דְרַאגִי Fontana dei Draghi) במרכז הגן, ובה פסליהם של שלושה דרקונים. נבנתה בשנת 1572 לכבוד ביקור האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר, אשר על המגן שלו מופיעה דמות דרקון. מזרקת העוגב (פונטאנה דֶל אוֹרְגָנוֹ Fontana dell'Organo) בה ניגנו בעבר בעוגב שהופעל בכוח המים. במבנה המזרקה מוצבים פסלי האלים התאומים אפולו ודיאנה. מזרקת נפטון (פונטאנה די נטונו Fontana di Nettuno) - המזרקה הגדולה והמרשימה ביותר בגן כולו. מזרקת אלת הטבע (פונטאנה דֶלָה דֶאָה נאטוּרה Fontana della Dea Natura), הקרויה גם מזרקת השפע (פונטאנה דֶל אַבּוֹנְדַנְצָה Fontana dell'Abbondanza), ובה פסל האלה דיאנה מאֶפֶסוּס ולה שדיים מרובים. מזרקת הינשוף (פונטאנה דֶלָה צִ'יבֶטָה Fontana della Civetta), שבעבר הפיקה צלילים דומים לצלילי ציפורים. מזרקת פְּרוֹסֶרְפִּינָה (פונטאנה די פְּרוֹסֶרְפִּינָה Fontana di Proserpina) - על שם אלה רומית, המקבילה ל-פרספונה היוונית. מזרקת פגסוס (פונטאנה דֶל פֶּגָסוֹ Fontana del Pegaso) ובה פסל של היצור מיתולוגי. הפארק של וילה ד'אסטה, תמונה של קארל בלכן, 1830 הארמון פנים הארמון הקפלה מזרקת הספל הגדול מבט מהארמון אל מזרקת רומא בזעיר אנפין מזרקת רומא בזעיר אנפין המזרקה הסגלגלה מבט מהארמון אל מזרקת נפטון למעלה - מזרקת העוגב, למטה - מזרקת נפטון שדירת מאה המזרקות מזרקת הדרקונים מזרקת אלת הטבע, הקרויה גם מזרקת השפע מזרקת הינשוף מזרקת פ{{ס:דגש}}ְרוֹסֶרְפ{{ס:דגש}}ִינָה מזרקת פגסוס מדיה וקבצים בנושא וילה ד'אסטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וילה ד'אסטה אתר האינטרנט הרשמי של וילה ד'אסטה (באיטלקית) טיבולי - וילה ד'אסטה - מידע ותיאור המקום. וילה ד'אסטה - רוברטו פיפרנו. גני וילה ד'אסטה - מראת החלומות וילה ד'אסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מוזיאון האוויר והחלל הלאומי

מוזיאון האוויר והחלל הלאומי (באנגלית: National Air and Space Museum, בראשי תיבות: NASM) הוא אחד המוזיאונים של הסמית'סוניאן, אשר נמצא בוושינגטון בארצות הברית. למוזיאון האוסף הגדול בעולם של כלי טיס וחלליות. למוזיאון שלוחה נוספת הנמצאת בסמוך לנמל התעופה הבין-לאומי וושינגטון דאלס בשטח מדינת וירג'יניה. המטוס של האחים רייט מ־1903. רוחו של סנט לואיס - מטוסו של צ'ארלס לינדברג, בו חצה לראשונה בטיסה את האוקיינוס האטלנטי. קפסולה של אקספלורר II - הגיע בשנת 1935 לגובה של 22 ק"מ, שיא שנשבר רק בשנת 1955. המטוס בל X-1 בו צ'אק ייגר חצה לראשונה את מהירות הקול. טיל V-2 - הטיל הראשון שהגיע לחלל. תא הפיקוד של החללית אפולו 11 - המשימה הראשונה בה נחתו אסטרונאוטים על הירח. תא הפיקוד של החללית ג'מיני 4 (בשלוחה בווירג'יניה). סלעים מהירח. הדגם המקורי של ספינת החלל אנטרפרייז מסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים. ספייס שיפ 1 - החללית הפרטית הראשונה בהיסטוריה. האנולה גיי - מטוס חילות האוויר של צבא ארצות הברית מסוג בואינג B-29 סופרפורטרס, שהטיל את פצצת האטום "ילד קטן" על הירושימה (בשלוחה בווירג'יניה). מעבורת החלל דיסקברי (בשלוחה בווירג'יניה). המוזיאון הוא אחד מאתרי התיירות הפופולריים ביותר במול ואחד מחמשת המוזיאונים המתוירים בעולם (עדכני ל-2017). במוזיאון כ־30,000 מוצגים הקשורים לתחום התעופה, ו־9,000 מוצגים הקשורים לתחום החלל. הוא תוכנן על ידי האדריכל ג'יו אובטה. למוזיאון אגף נוסף הנמצא ליד שדה התעופה הבינלאומי דלס - מרכז סטיבן פ. אודבר הייזי, אשר נפתח בשנת 2003. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון האוויר והחלל הלאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון האוויר והחלל הלאומי (באנגלית) מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, סרטונים בערוץ היוטיוב מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, באתר פליקר מוזיאון האוויר והחלל הלאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מוזיאון האוויר והחלל הלאומי Smithsonian's National Air and Space Museum - | First Floor | Second Floor | Google Arts & Culture, 2019 15 המוזיאונים המתויירים בעולם, מקום רביעי, פברואר 2017 http://metro.co.uk/2017/05/18/international-museum-day-the-10-most-visited-museums-in-the-world-6644635/ 10 המוזיאונים המתוירים בעולם], מקום שני, מאי 2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.