laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונאן המשמיד

קונאן המשמיד (באנגלית: Conan the Destroyer) הוא סרט פעולה בכיכובו של ארנולד שוורצנגר, שהופק בשנת 1984 כסרט המשך ל"קונאן הברברי" משנת 1982. במאי הסרט הוא ריצ'רד פליישר. הסרט מגולל את סיפורו של לוחם שרירי בשם קונאן, שנשלח על ידי מלכת "אי הברברים" להרוג מכשף רשע ולהשיג אבן חן ממקדשו. קונאן נעזר באחייניתה של המלכה, היחידה שביכולתה לגעת באבן החן. ארנולד שוורצנגר - קונאן גרייס ג'ונס - זוּלה (לוחמת/גנבת) וילט צ'מברלין - בומבאטה (לוחם) אוליביה ד'אבו - הנסיכה ג'נה מאקו - אקירו (מכשף) טרייסי וולטר - מאלאק (גנב) פאט רואץ' - ת'ות'-אמון (מכשף) שרה דאגלס (אנ') - המלכה טאראמיס ג'ף קורי - גרנד ויזיר (מכשף) סוון-אול ת'ורסן - טוגרה (לוחם) אנדרה "הענק" רוסימוף - דאגות' (האל הרע, "החיה") "קונאן המשמיד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קונאן המשמיד", באתר נטפליקס "קונאן המשמיד", באתר AllMovie (באנגלית) "קונאן המשמיד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קונאן המשמיד", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "קונאן המשמיד", באתר Metacritic (באנגלית) "קונאן המשמיד", באתר אידיבי "קונאן המשמיד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סופי קוקסון

סופי לואיז קוקסון (באנגלית: Sophie Louise Cookson; נולדה ב-15 במאי 1990) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד הסוכנת החשאית רוקסן "רוקסי" מורטון / לנסטלוט בסרט הריגול "קינגסמן: השירות החשאי" משנת 2014, וסרט ההמשך "קינגסמן: מעגל הזהב" מ-2017. עוד גילמה את הדמות הראשית בסדרה "The Trial of Christine Keeler". קוקסון גדלה בסאסקס ואחר כך בסאפוק, שם למדה בבית הספר וודברידג'. מאז ילדותה עסקה בשירה ובמחזות זמר. אחרי ששיחקה עם להקת תיאטרון בסיבוב הופעות ביפן, החליטה לעזוב את תחום המשחק וללמוד תולדות האמנות וערבית באוניברסיטת אדינבורו. עד מהרה חזרה לקריירת המשחק והחלה ללמוד במשך שלוש שנים בבית הספר לדרמה של אוקספורד. את הלימודים סיימה ב-2013. עוד בהיותה בבית הספר למשחק לוהקה קוקסון למיני-סדרה "מונפליט" של ערוץ SKY 1, המבוססת על הרומן באותו שם מאת ג'ון מיד פוקנר. בתחילת 2014 הופיעה קוקסון בעיבוד הקולנועי של הרומן "Unknown Heart" מאת רוזמונד פילצ'ר, בהפקת הרשת הגרמנית ZDF. באותה שנה שיחקה בתפקיד הגדול הראשון שלה בסרט קולנוע, בתפקיד הסוכנת החשאית רוקסן "רוקסי" מורטון, בסרט הריגול "קינגסמן: השירות החשאי", המבוסס על הקומיקס באותו שם מאת מארק מילר ודייב גיבונס. ב-2016 הופיעה קוקסון בסרט "הצייד: מלחמת החורף" בתפקיד קטן בדמות ציידת בשם פיפה. החל מיוני 2017 הופיעה בסדרה "צוענייה" של נטפליקס בתפקיד הזמרת סידני פירס. אבל הסדרה בוטלה באוגוסט אחרי עונה אחת בלבד, אף על פי שהעונה השנייה כבר הוזמנה והייתה בפיתוח. ביולי שיחקה בסרט האימה "הצליבה" בתפקיד העיתונאית החוקרת את גירוש השדים שנעשה לנזירה. בספטמבר אותה שנה הופיעה מחדש בתפקיד רוקסי מורטון ב"קינגסמן: מעגל הזהב", סרט ההמשך של "קינגסמן: השירות החשאי". עוד הופיעה במחזמר קצר לשיר "Pleader" של להקת האינדי רוק הבריטית אלט ג'יי. ב-1 במאי 2018 שיחקה קוקסון בתפקיד ג'והאנה מגנט בסרט הדרמה ההיסטורי "Emperor". ההפקה נדחתה אחרי שהאשמות בהונאה נגד המפיק הביאו למעצרו. בסופו של דבר הסרט יצא לאור בשירות הזרמת מדיה הולו. ב-2018 גילמה את דוטי בהפקה של המחזה "Killer Joe" לצדו של אורלנדו בלום, שהועלה בטרפלגר סטודיוס. מדיה וקבצים בנושא סופי קוקסון בוויקישיתוף סופי קוקסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סופי קוקסון, ברשת החברתית אינסטגרם סופי קוקסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סופי קוקסון, באתר AllMovie (באנגלית) סופי קוקסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סופי קוקסון, באתר Box Office Mojo (באנגלית) סופי קוקסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Halligan, Fionnulla (5 ביוני 2014). "Sophie Cookson, UK Stars of Tomorrow 2014". screendaily.com. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) Wallace, Chris (8 ביוני 2014). "Sophie Cookson". Interview Magazine. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) Putchko, Kristy (5 ביוני 2014). "Newcomer Sophie Cookson Beats Out Emma Watson For Secret Service". Cinema Blend. נבדק ב-7 ביולי 2017. {{cite web}}: (עזרה) Andreeva, Nellie (2017-08-11). "'Gypsy' Canceled By Netflix After 1 Season". Deadline. נבדק ב-2017-08-11. "Lee Tamahori's Emperor caught up in legal battle involving producer Paul Breuls". Stuff. 11 ביולי 2017. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}: (עזרה)
אלקובזאורוס

אלקובזאורוס (שם מדעי: Alcovasaurus) הוא סוג של דינוזאור בן למשפחת הסטגוזאוריים שחי באמריקה הצפונית של היורה העליון לפני 150 מיליון שנה מזמננו. סוג זה נחשב במשך שנים למין של סטגוזאורוס בעל מספר הבדלים קטנים (אותם החשיבו להבדלים בין זכרים לנקבות), אך בשנת 2015 הוחלט להפרידו לסוג משלו. הוא התגלה בידי משלחת של אוניברסיטת ויומינג בחפירות בתצורת מוריסון בויומינג והוא קרוי על שם "מחצבת אלקובה" (Alcova Quarry), שבאלקובה (אנ'), מחוז נוטרונה בוויומינג, בה התגלו מאובניו. הסוג כולל מין יחיד - Alcovasaurus longispinus, שפירושו: "ארוך", עקב הזיזים הארוכים שעל הזנב. דינוזאור זה הגיע לאורך של 5.7 מטרים בערך והיה דומה במראהו לקנטרוזאורוס האפריקני ולמירגאיה האירופי, והיה בעל זיזים דקים יחסית ללוחות הענק של הסטגוזאורוס. הוא היה בעל חוליות גבוהות בעלות דוקרנים בולטים שהזדקרו בזוגות משני צדדים, לאורך עצמות הזנב. המבנה שלהם עזר לדקור טורפים כמו האלוזאורוס ולהצליף בהם בפראות. כמו שאר הסטגוזאוריים הוא היה אוכל צמחייה שניזון מצמחים כמו שרכים, ציקסיים ומחטניים. מדיה וקבצים בנושא אלקובזאורוס בוויקישיתוף אלקובזאורוס, באתר GBIF (באנגלית)
אודומנטים

האודומנטים (ביוונית עתיקה: Ὀδόμαντες) היו שבט תראקי קדום. יש הרואים בו כפאיוני (אנ'), ואילו אחרים טוענים כי השבט היה בוודאות תראקי. האודומנטים נזכרים על ידי הרודוטוס, תוקידידס, סטפנוס מביזנטיון ופליניוס הזקן. המחוז בו ישבו נקרא על שמם, אודומנטיקה (Ὀδομαντική). השבט התיישב על כל ההר הגדול אורבלוס, המשתרע לאורך צפון-מזרח המישור הסטרמוני התחתון, בערך ממלניק (בולגריה) וסידירוקסטרו (אנ') (יוון) ועד זיכנה (Zikhne), שם גבלו בפנגאיון (אנ'), שבמכרות הזהב והכסף שבו הם עבדו יחד עם הפיירים (אנ') והסאטרים (אנ'). בטוחים במיקומם הבלתי נגיש, הם קראו תגר על מגבאזוס (אנ'). החלק הצפון מערבי של הטריטוריה שלהם נפרש לימינו של סיטאלקס (אנ') כשחצה את הר קרקיני (אנ'); ומצבם הכללי הולם את תיאורו של תוקידידס, שלפיו הם ישבו מעבר לסטרימון בצפון, כלומר מצפון לסטרימון התחתון. קליאון הזמין את פולס, ראש השבט שלהם, להצטרף אליו עם שכירי חרב תראקים רבים ככל שניתן היה להטיל. בתקופה הרומית, רוב אדמתם הייתה שייכת לשטח ("כורה") של העיר העתיקה סירה (כיום סרס). בסכוליה לקומדיה "האכארנים" מאת אריסטופאנס, מעיר מחבר הפרשנות על האודומנטים: "יש האומרים כי הם יהודים". ייתכן ותרם לכך הזיהוי המסורתי הישן בין האל התראקי סבאזיוס עם האל היהודי. ODOMANTI, במילון לגאוגרפיה יוונית ורומאית (1854), עמ' 463. הרודוטוס, היסטוריות, ספר שביעי, סעיף 112. תוקידידס, תולדות המלחמה הפלופונסית, ספר שני, פרק 101; ספר חמישי, פרק 6. פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר רביעי, פרק 18. אריסטופאנס, האכארנים, שורות 156, 158, 164. M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. III (1984), XV. Scholia in Aristophanem, pp. 59-60. Scholia in Acharnenses, 156 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרחון סטאב

קרחון סטאב (באנגלית: Stubb Glacier) הוא קרחון בהרי אריסטוטל, בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 20 קילומטרים. הקרחון זורם לכיוון מזרח מהר שרה טאודורה, ונשפך לתוך מפרצון סקאר, בין הר קוויקווג ונקודת טשטגו. חלקיו התחתונים של הקרחון נסקרו וצולמו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947. חלקיו העליונים של הקרחון נסקרו בשנת 1955. שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1956 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הנקודה נקראת על שם "סטאב" - דמות מ"מובי דיק" - ספרו של הרמן מלוויל. שם זה ניתן בדומה לשמות אתרים נוספים באזור, הקרויים על שם דמויות מהספר. קרחון סטאב באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון סטאב באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון סטאב באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה אתרים נוספים הקרויים על שם דמויות מהספר "מובי דיק" מפת אזור קרחון סטאב מחשבון מרחקים - המרחק מקרחון סטאב לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי אתרים נוספים הקרויים על שם דמויות מהספר "מובי דיק"
קריימר

האם התכוונתם ל... קריימר (Cramer) הוא ההגייה האנגלית לשם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סוחר. סטנלי קריימר – במאי ומפיק סרטים אמריקאי קווין קריימר – פוליטיקאי אמריקאי קוזמו קריימר – דמות בסדרה סיינפלד קני קריימר – סטנדאפיסט אמריקאי, עליו מבוססת הדמות "קוזמו קריימר" קרמר
הר המור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ישיבת הר המור – ישיבה גבוהה השייכת לזרם התורני לאומי, הממוקמת בהר חומה שבירושלים הר המור – ספר בו נדפסו שו"ת של מהר"ם בנט עם תשובות תלמידו, ראו מרדכי בנט#מספריו אגודת אל הר המור אל הר המור (ספר) הר המוריה – אחד משמותיו של הר הבית הרי מוריה – שלושה הרים בדיוניים המתוארים בלגנדריום של הסופר ג'. ר. ר. טולקין, ראו מוריה (טולקין) מוריה (פירושונים)
דסקי גריי

דסקי גריי (באנגלית: Dusky Grey) הוא צמד מוזיקלי ולשי שנוסד ב-1 בספטמבר 2016. ב-22 במרץ 2019, הצמד הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלהם, Communication. ב-8 במאי – 11 במאי 2019, הצמד הופיע בפסטיבל המוזיקה The Great Escape Festival (אנ'). אתר האינטרנט הרשמי של דסקי גריי (באנגלית) דסקי גריי, ברשת החברתית פייסבוק דסקי גריי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דסקי גריי, ברשת החברתית אינסטגרם דסקי גריי, סרטונים בערוץ היוטיוב דסקי גריי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דסקי גריי, באתר ספוטיפיי דסקי גריי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דסקי גריי, באתר Last.fm (באנגלית) דסקי גריי, באתר AllMusic (באנגלית) דסקי גריי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דסקי גריי, באתר דיזר דסקי גריי, באתר Discogs (באנגלית) דסקי גריי, באתר Songkick (באנגלית) דסקי גריי, באתר Genius נתונים ביוגרפיים Dusky Grey - New Songs, Playlists & Latest News - BBC Music, BBC (באנגלית) Communication by Dusky Grey, Genius (באנגלית) Dusky Grey, Ents24 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דסקי גריי".
חן פומרנץ

חן פומרנץ (נולד ב-28 במאי 1984) הוא שחקן כדוריד עבר ישראלי. המשמש כמאמן בקבוצת הכדוריד של מכבי תל אביב. פומרנץ נולד וגדל ברמת השרון ולמד בתיכון ע"ש רוטברג בעיר. התחיל את דרכו בקבוצת א.ס. רמת השרון תחת הדרכתו של המאמן ראובן יוספולסקי. בגיל 17 עבר פומרנץ לקבוצת מכבי תל אביב, בה שיחק בקבוצות הבוגרים והנוער של המועדון. בקבוצת הנוער הוא שיתף פעולה עם דן מירקוס. לאחר מכן התקדם פומרנץ לקבוצת אס"א תל אביב עמה זכה בגביע המדינה בשנת 2005, כאשר הוא היה אחד המצטיינים במשחק הגמר. בשנת 2023 פרש מקריירת המשחק, ובהמשך הצטרף לסגל האימון של הנבחרות הצעירות של ישראל. בשנת 2004, לאחר טורניר השלום שנערך בשווייץ ובו לקח חלק בנבחרת מעורבת של ישראל ופלסטין קיבל פומרנץ הצעה לעבור לקבוצת גראסהופרס השווייצרית, ולבסוף אחרי התלבטויות רבות עבר אליה. בעת ששיחק בגראסהופרס הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע ה-EHF, בו הודחה על ידי קבוצת מגדבורג הגרמנית. אך למרות זאת, חן מצא את עצמו פעמים רבות על הספסל ולא משחק כלל, ולאחר עונה זאת חיפש קבוצה שתיתן לו דקות משחק רבות יותר. בתחילת עונת 2007/8 עבר פומרנץ אל קריינס השווייצרית, מהעיר לוצרן, בה הפך לכוכב הקבוצה והציל אותה במו ידיו מירידה לליגה השנייה תוך שהוא מסיים כמלך השערים של הליגה. ב-26 באפריל 2008 עבר לקבוצת ווצלאר מגרמניה, בה שיחק גם אבישי סמולר, ובכך הגשים חלום ילדות, לשחק בבונדסליגה הגרמנית. ב-21 ביולי 2008 נפצע פומרנץ בעת משחק אימון וקרע את הרצועה הצולבת בברכו- מה שהשבית אותו למחצית הראשונה של העונה. בחודש מרץ חזר פומרנץ לפעילות, ומהר מאוד הפך לבורג חשוב בקבוצתו, וסיים את העונה עם 21 שערים ב-11 משחקים. חוזהו של פומרנץ בווצלאר היה לעונה אחת בלבד והסתיים בסיום עונת 2008/9. בתחילת עונת 2009/10 חתם לעונה אחת בקבוצת "האאם". בסוף 2010 נבחר לשחק באולסטאר של הבונדסליגה. בעונת 2011/12 חזר, לאחר תחילת העונה ולאחר פציעה נוספת, לשחק ב"האאם", שירדה לליגה השנייה, כדי לסייע לה לחזור לליגה העילית. בעונת 2012/2013, חתם פומרנץ על חוזה ל-3 שנים בקבוצת גרוסוולשדאדט, מהליגה הגרמנית בכדוריד. בינואר 2016 חזר למועדון נעוריו מכבי תל אביב. חן פומרנץ שיחק בנבחרות ישראל בכל הגילאים ובשנת 2005 סיים ביחד עם נבחרת העתודה במקום ה-10 באליפות העולם לנבחרות עתודה שנערכה בהונגריה כאשר הוא סיים כמלך השערים של הטורניר ובמקום השני בטבלת האסיסטים. החל מגיל 19 הוא נכלל בסגל נבחרת ישראל בכדוריד והחל משנת 2005 הוא שחקן קבוע בהרכבה הפותח. פומרנץ עולה לזריקה מול נבחרת מקדוניה פומרנץ במהלך זריקת פנדל מול נבחרת בולגריה מדיה וקבצים בנושא חן פומרנץ בוויקישיתוף חן פומרנץ, באתר פדרציית הכדוריד האירופאית עמוד השחקן של חן פומרנץ באתר הרשמי של הליגה הגרמנית. דף השחקן של חן פומרנץ(הקישור אינו פעיל) באתר Handball World אלעד זאבי, כדוריד: את זה חן פומרנץ לא יזרוק, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2010 חן פומרנץ, ניצחתי: יום השואה של חן פומרנץ, באתר nrg‏, 19 באפריל 2012 אורי טלשיר, הטראומה של חן פומרנץ הפכה למתנה עבור הכדוריד הישראלי, באתר הארץ, 15 ביוני 2016 חן פומרנץ נפרד: "אני אסיר תודה על הכישרון שקיבלתי במתנה", באתר וואלה, 21 בספטמבר 2023 פומרנץ מצטרף לסגל האימון של הנבחרות הצעירות, באתר ONE‏, 29 בינואר 2024
AST (הוצאת ספרים)

קבוצת ההוצאה לאור AST (ברוסית: АСТ) הוא אחד משני בתי ההוצאה לאור הגדולים ברוסיה (יחד עם אקסמו). בית ההוצאה נוסד ב־1990 בשם TKO "AST". ההוצאה מפרסמת מדריכי ספרות, סיפורים קצרים וספרים פופולריים. ידועה בשיתוף הפעולה שלה עם מחברים כמו יאנוש וישנייבסקי, דמיטרי גלוכובסקי, פולינה דשקובה, סרגיי לוקיאננקו, סרגיי מינאייב, אנדז'יי ספאקובסקי, פאולו קואלו וטרי גודקיינד. קבוצת ההוצאה לאור כוללת למעלה ממאה חברות שמרביתן בבעלות חברה הרשומה בקפריסין AABP‏ (Advanced Achievement Books Publishers Ltd.) השייכת לבעלי עסקים רוסים. מחזור החברה לא נמסר, אך על פי המתחרות, הכנסות הקבוצה ביוני 2010-יולי 2011 הסתכמו ב-5.7 מיליארד רובל. מאז תחילת יוני 2012, מתנהלת ההוצאה לאור על ידי בית ההוצאה לאור אקסמו. בסוף שנות השמונים החליט אנדריי גרצב לפתוח חברת הוצאה לאור משלו. הוא הגיע לרעיון הזה בתהליך איסוף ספרייה משלו. הוא החל ללמוד את עסק ההוצאה לאור. במשך כמה שנים בסופי שבוע, הוא נסע לריגה ולווילנה להשתתף בישיבות מועדון חובבי הספרים. בשנת 1990 אנדריי גרצב, סרגיי וטטיאנה דרוויאנקו פתחו את AST, כאשר ראשי התיבות "AST" נוצר משמות מייסדי החברה (אנדריי, סרגיי וטטיאנה). בעבודת הקואופרטיב השתתף גם יאקוב חלמסקי. בתחילה עסקה החברה בסחר והחלה להוציא ספרים מאז 1992. הרומנים של רוברט לודלאם, אלכסנדר דיומא, הרולד רובינס, כמו גם ספרים המבוססים על סדרות הטלוויזיה היו בין הראשונים שהוצאת AST הוציאה לאור. בשנת 1993, על פי החלטת המייסדים, החברה פוצלה לחברת "AST" בהנהלתו של אנדריי גרצב, וחברת AST-Press בבעלותם של סרגיי וטטיאנה דרוויאנקו. בשנת 2003 הפך אנדריי גרצב למייסד הוצאת הספרים Astrel-SPb העוסקת בעיקר בסיפורת ובספרות ילדים. ההוצאה מפרסמת כ-30 ספרים בחודש וייסדה מספר פרסים ותחרויות ספרותיות, בפרט, הפרס הספרותי "כתב היד של השנה". הפרס מוענק לסופרים שואפים שעבודותיהם טרם פרסמו. עד 2005, AST הפכה לאחת מחברות הפרסום הגדולות ברוסיה. בשנת 2008 רכשה AST את Avanta +, ההוצאה המובילה ברוסיה בהדפסת אנציקלופדיות. שווי העסקה מוערך בטווח שבין 4 מיליון דולר ל 10 מיליון דולר. במרץ 2012 נודע כי רשויות המס הפדרליות, על פי תוצאות הבדיקות, גבו מע"מ ומס רווח בסכום של 6.68 מיליארד רובל מקבוצת AST. רשויות המס האשימו את AST בשימוש בחברות זמניות בעת מכירת ספרים, בהן התיישבו הרווחים שהיו אז בניכוי מס. מוקדם יותר הגישה ועדת החקירות של רוסיה תביעה פלילית בעוון העלמת מס בהיקף של 1.5 מיליארד רובל נגד אחת מחברות הקבוצה, המפעילה הלוגיסטית PolyMix Center. ב-19 באפריל 2012 נודע כי יחידת המסחר של קבוצת AST, Fifth Ocean LLC, החלה בפהליך שיטת רגל עקב חובות של יותר מ-7.5 מיליארד רובל. במקביל הודיעה אקסמו, בית הוצאה לאור גדול ברוסיה, על רכישה אפשרית של קבוצת ההוצאה לאור AST. ביוני 2012 הודיע אולג נוביקוב, מנהל חברת "אקסמו", על קבלת אופציה לשליטה ב-AST. לדברי אלכס קרווי, בשנים 2006–2007 ההוצאה הפעילה צנזורה פנימית (לאחר ביקור אנשי השירות הפדרלי למלחמה בסמים) כאשר נשלחו הוראות לכל חברות הבת של AST מייד כדי לדווח על הכנת כל פרוזה בעלת תוכן מסוים (למשל, על שטניזם) וספרים שבהם תיאור גרפי של אלימות ומין. בעניין זה צוין כי במקרה של התנגשות עם החוק בעניין הספר שנדפס, המדפיסים ישלמו את כל ההפסדים מכיסם או יפוטרו. אתר האינטרנט הרשמי של AST AST, ברשת החברתית פייסבוק AST, ברשת החברתית אקס (טוויטר) AST, ברשת החברתית אינסטגרם AST, סרטונים בערוץ היוטיוב
דפוס אופסט

דפוס אוֹפסֶט (מאנגלית: Offset printing)(פירוש השם אופסט בעברית הוא הלאה מהמקור, כלומר לא המקור מדפיס [בניגוד לדפוס בלט]) היא שיטת הדפסה מודרנית. שיטה זו מבוססת על יצירת דמות, שהיא תמונה של הדף המודפס, על לוח אלומיניום דק. הלוח מורכב על גליל במכונת הדפוס. מכונת הדפוס מצמידה גליל עם צבע דפוס אל הלוח, הלוח מוצמד אל הבלנקט שמוצמד אל הנייר, וכתוצאה מהמגע מועבר חלק מהצבע אל הנייר. דפוס אופסט הוא פיתוח ושיפור של הדפס אבן. בדפוס האופסט שטח פני הלוח מורכבים משני אזורים נבדלים: אזורים שיקלטו צבע ויעבירו את הצבע אל הבלנקט ויודפסו (למשל האות עצמה), ואזורים שלא יקלטו צבע ולא יעבירו את הצבע אל הבלנקט ולכן לא יודפסו (למשל השטח ה"לבן" שמסביב לאות). בדפוס אופסט נוצר ההבדל בלוח בין השטח המדפיס (האותיות) והשטח הלא מדפיס בדרך שונה, המבוססת על שטחים הצבועים בחומר הידרופובי על בסיס שומני (כמו צבע הדפוס). הלוח נמרח בשכבת אמולסיה. בעבר היו מכניסים את הלוח לשולחן אור מיוחד, תחת נגטיב או פוזיטיב של המקור, ועליו היו מקרינים אלומת אור חזקה. כיום משתמשים בלייזר, בשני המקרים התוצאה היא זהה כלומר החשיפה לאור או הצריבה בלייזר גורמות לשינוי כימי באמולסיה. לאחר מכן עובר הלוח, הצרוב\מוקרן, פיתוח בדומה לפיתוח תמונות בצילום, על ידי חומצות ומפתחים. כך למעשה נוצר הלוח כאשר חלקו מכוסה בשכבה שומנית הידרופובית וחלקו לא. החלקים שנחשפו לאור או נצרבו (על ידי לייזר) יתקשו והאמולסיה המוקשית תישאר ותדפיס, בעוד החלקים שלא נחשפו לאור ולא נצרבו האמולסיה תורד בשלב הפיתוח וחלקים אלה לא יודפסו. בשלב ההדפסה, מרטיבה מכונת הדפוס את הלוח במים. מאחר שהאותיות צבועות בחומר הידרופובי (שומני), ירטב שטח הלוח ללא האותיות, בעוד שטח האותיות יישאר יבש. בשלב הבא מורחת מכונת הדפוס את הלוח בצבע דפוס על בסיס שמן, אזורי האותיות יקלטו את שכבת הצבע השומנית מכיוון ששמן נקשר לשמן, ואילו באזורים בהם אין חומר הידרופובי אלא שכבת מים הצבע השומני לא ייקלט. בצורה זו נוצרת ההפרדה וההבדלה בין אזורים מדפיסים ובין אזורים שאינם מדפיסים. כעת הלוח צבוע בצבע הדפוס רק במקומות אותם אנו רוצים להדפיס, האותיות. בשלב זה מועברת הדמות, אל גליל הבלנקט, הבלנקט מוצמד אל הנייר ומעביר אליו את הצבע. השימוש בבלנקט כמתווך מסייע לשמירת הלוח מנזקי שחיקה. הבלנקט גם מקל את תהליך תכנון וייצור הלוח, מאחר שהוא מאפשר לייצר לוח מקור רגיל ולא לוח בכתב ראי. בהדפסה צבעונית התהליך חוזר על עצמו עבור כל צבע והלוח המתאים לו. המיקום המדויק של גיליון הנייר בתהליך ההדפסה (המכונה "רגיסטר") חייב להיות זהה עבור כל אחד מהלוחות בצבעים השונים כדי שהתמונה הצבעונית תידפס נכון. יש חשיבות רבה לכמות המים והצבע המוזרמים ללוח. כאשר אחד מהם נמרח בכמות יחסית גדולה מדי, האיזון יופר והסלקטיביות תפגע, עובדה זו תפגע באיכות ההדפסה. הדפס אבן דפוס דפוס בלט דפוס שקע פלקסוגרפיה מדיה וקבצים בנושא דפוס אופסט בוויקישיתוף technology/dry-offset דפוס אופסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דפוס אופסט, דף שער בספרייה הלאומית
ז'אק ז'אן לרמיט

ז'אק ז'אן לרמיט (בצרפתית: Jacques Jean Lhermitte; ‏20 בינואר 1877 - 24 בינואר 1959) היה נוירולוג צרפתי. לרמיט נולד במונט-סן-פר, במחוז אן שבצרפת, בנו של ליאון אוגוסטין לרמיט, צייר ריאליסטי צרפתי. לאחר שסיים את לימודיו בסנט אטיין, הוא עבר ללמוד בפריז ובשנת 1907 סיים שם את לימודי הרפואה. הוא התמחה בנוירולוגיה והפך לרופא מומחה בשנת 1908 ופרופסור לפסיכיאטריה 1922. במהלך מלחמת העולם הראשונה התמחה בפגיעות בעמוד השדרה והתחיל להתעניין בנוירופסיכיאטריה. התמחות זו הובילה לפרסומים על הזיות חזותיות של העצמי. כאדם מאמין, הוא חקר את ההקשר בין תאולוגיה לרפואה, והדבר הוביל אותו למחקרים מעניינים על איחוז וסטיגמטה. לרמיט היה נוירולוג קליני ידוע ומספר מונחים רפואיים נושאים את שמו: הסימן של לרמיט : מצב בו כיפוף הצוואר בקרב חולי טרשת נפוצה מייצר תחושות דומות לשוק חשמלי, המשתרעות לאורך עמוד השדרה ועלולות להתפשט לגפיים התחתונות. תסמונת לרמיט: תסמונת נדירה של שיתוק בעיניים עם ניסטגמוס. תסמונת לרמיט-לווי: תסמונת של שיתוק מתקדם באיטיות לאחר שבץ מוחי טכניקות anatomo-pathologiques du système nerveux . פריז, 1914. Psycho-névroses de guerre . פריז, 1916. Les blessures de la moelle épinière . פריז, 1917. La section totale de la moelle épinière . פריז, 1918. Les fondements biologiques de la psychologie . פריז, 1925. Les hallucinations: clinique et physiopathologie . פריז, 1951. Vrais et faux possédés. פריז, 1956. מדיה וקבצים בנושא ז'אק ז'אן לרמיט בוויקישיתוף Bibliothèque nationale de France (n.d.). "Jean Lhermitte (1877–1959)". Retrieved August 1, 2019. Also archived here. Whonamedit? A Dictionary of Medical Eponyms (n.d.). "Jacques Jean Lhermitte". Retrieved August 1, 2019.
ג'ון קרוקר

ג'ון טרדיניק קרוקר (באנגלית: John Tredinnick Crocker;‏ 4 בינואר 1896 – 9 במרץ 1963) היה גנרל בצבא הבריטי ומפקד קורפוס במלחמת העולם השנייה. קרוקר נולד ב-4 בינואר 1896 בלונדון, והיה בנם של מרי (טרדיניק) ואייזק קרוקר. בגיל 4 מת אביו, ובשל היותו חולני אמו שלחה אותו ללמוד אצל הכומר המקומי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס קרוקר לרגימנט רובאי האמנים. ב-1917 קיבל דרגת קצונה והועבר לקורפוס המקלעים, שם לחם במערכות העיקריות של החזית המערבית בחודשי המלחה האחרונים, עבור לחימתו הוענק לו אות השירות המצוין ועיטור הצלב הצבאי כששירת בדיוויזיה ה-59 (סטפורדשייר) בצרפת. לאחר שביתת הנשק, קרוקר עזב את הצבא כדי להיות עורך דין. הוא לא אהב את העבודה החדשה שלו והחליט לחזור לצבא. לאחר תקופה קצרה כקצין חי"ר ברגימנט מידלסקס, התמחה קרוקר בתחום הלוחמה המשוריין והצטרף לרגימנט הטנקים המלכותי בשנת 1923. הוא מילא מספר תפקידי פיקוד ומטה, כראש מטהו של פרסי הוברט וקצין אג"ם של אלן ברוק כשפיקד על הדיוויזיה הממונעת. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא היה קצין אג"ם בפיקוד דרום. באפריל 1940 מונה למפקד חטיבת השריון ה-3 בדיוויזיית השריון הבריטית הראשונה בצרפת. בשנת 1940, כמו רוב חיל המשלוח הבריטי (BEF), הדיוויזיה הושמדה ברובה במהלך המערכה על צרפת. כאשר פונו שרידי BEF לאנגליה במבצע דינמו לאחר קרב דנקירק, נחתה שוב הדיוויזיה המשוריינת הראשונה בשרבור ותקפה ללא הצלחה את ראשי הגשר הגרמניים מעבר לסום. לאחר מכן נסוגה בחזרה לשרבור, משם פונו הכוחות שנותרו, כולל 13 הטנקים האחרונים שנותרו. לאחר החזרה לאנגליה קרוקר קיבל בספטמבר 1940 את הפיקוד על דיוויזיית השריון ה-6 שהוקמה אז. במרץ 1942 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11 במזרח אנגליה, ובספטמבר 1942 על הקורפוס ה-9. בשנת 1943 הוא נשלח עם יחידותיו לתוניסיה, כחלק מהארמייה הראשונה, שם הוא נפצע בתאונת אימונים ולא חווה באופן אישי את המאבק האחרון על תוניס. לאחר החלמתו, באוגוסט 1943, הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה השנייה בפיקודו של מיילס דמפסי, שהתכוננה למבצע אוברלורד. במהלך הפלישה לנורמנדי פיקד קרוקר על הכוחות בשני חופי נחיתה; חוף ג'ונו וחוף סורד, ועל הכוחות של הדיוויזיה המוטסת ה-6 (מבצע טונגה). העובדה שהנחיתה התנהלה בצורה טובה יחסית נובעת מזכותו של קרוקר. העיר קן לא נפלה כמתוכנן ב-6 ביוני 1944, ובשל כך ניטש עליה קרב עקוב מדם במשך חודשיים, שבמסגרתו היה מעורב הקורפוס ה-1 במבצע צ'רנווד, בין היתר. הקורפוס הוצב תחת הארמייה הראשונה תחת הארי קריראר באוגוסט 1944. היא פנתה אל נהר הסן והשתתפה ב"ניקיון" הפחות זוהר פחות לאורך החוף הצרפתי ומאוחר יותר בבלגיה. בסוף המלחמה, ב-8 במאי 1945 עמד הקורפוס על גדות אוד מאס בדרום הולנד מול הארמייה ה-25 הגרמנית. העובדה שקרוקר לא מילא תפקיד חשוב בחודשי המלחמה האחרונים לא נבעה מהעובדה שמונטגומרי איבד את אמונו בו, אלא מאחר שבנו היחיד (וילפריד קרוקר), קצין טנקים במשמר הדרגונים ה-5 המלכותי אינסקילינג, נהרג בלחימה בהולנד ב-20 באוקטובר 1944. בשנת 1945 הפך קרוקר למפקד פיקוד דרום, ובשנת 1947 מונה למפקד כוחות היבשה במזרח התיכון. בשנת 1950 הקריירה שלו הגיעה לשיא עם מינויו למפקד אגף כוח האדם של הצבא הבריטי. מונטגומרי המליץ עליו כיורשו כראש המטה הכללי הקיסרי בשנת 1948, אך ראש הממשלה קלמנט אטלי בחר בויליאם סלים הידוע יותר לתפקיד. ההישג החשוב ביותר של קרוקר לאחר המלחמה היה ניסוח תקנות האימונים שקבעו את תורת השריון של הצבא הבריטי במהלך המלחמה הקרה. לאחר פרישתו בשנת 1953 הוא הפך לסגן יו"ר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, וללורד לוטננט של מידלסקס, וב-9 במרץ 1963 הוא מת בביתו בלונדון. מדיה וקבצים בנושא ג'ון קרוקר בוויקישיתוף