laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
המחפשים

המחפשים (הסרצ'רז, באנגלית: The Searchers) היא להקת רוק בריטית מהעיר ליברפול שפעלה בתחילת שנות ה-60. הלהקה הוקמה בשנת 1960 על ידי ג'ון מקנלי עם חבריו מייק פנדר וכריס קרטיס, אליהם הצטרף הזמר טוני ג'קסון. שם הלהקה נלקח מהמערבון של ג'ון פורד המחפשים בכיכובו של ג'ון ויין. הלהיט הראשון של הלהקה בחברת Pye היה Sweets for my sweet שבמקור הושר על ידי הלהקה האמריקאית הדריפטרס. הלהיט הבא Sugar and spice נכתב על ידי המפיק שלהם טוני האץ'. להיט ענק שלישי היה Needles and Pins שנכתב על ידי ג'ק ניצ'ה וסוני בונו עבור ג'קי דה-שנון (אנ') ואחריו הלהיט Don’t throw your love away של השירלס והלהיט Someday we’re gonna love again של ברברה לואיס. להיט כיסוי נוסף של ג'קי דה-שנון היה When you walk in the room. בשנת 1964 עזב טוני ג'קסון את הלהקה, פרנק אלן הצטרף במקומו ומייק פנדר הפך לסולן. פרט ללהיטי רוק, ביצעו המחפשים גם שירי עם כמו What have they done to the rain ו-Where have all the flowers gone. להיט מתוך תקליט EP של הלהקה משנת 1965 Love potion #9, במקור של הקלוברס, הצליח כסינגל במצעד בארצות הברית. לקראת סוף שנת 1967 דעכה הלהקה. במשך 6 שנים הקליטה בחברות Liberty ו-תקליטי RCA אך ללא הצלחה. בתחילת שנות השמונים החיה ג'ון מקנלי מחדש את הלהקה שקיבלה חוזה הקלטה בחברת Sire, אך לא חזרה למצעדים. הלהקה מקליטה ומופיעה עד היום. Sweets for my sweet #1UK 08/63 Sugar and spice #2UK #44US 09/63 Needles and Pins #1UK #13US 01/64 Don’t throw your love away #1UK #16US 05/64 Someday we’re gonna love again #11UK #34US 08/64 When you walk in the room #3UK #35US 10/64 What have they done to the rain #13UK #29US 01/65 Love potion #9 #3US 01/65 Goodbye my love #4UK #52US 04/65 Bumble bee #21US 04/65 He’s got no love #12UK #79US 08/65 When I get home #35UK 10/65 Take me for what I’m worth #20UK #76US 10/66 Take it or leave it #31UK 05/66 Have you ever loved somebody? #48UK #94US 10/66 Popcorn double feature 1967 Western Union 1967 Ain’t gonna kiss ya #1UK 1963 Sweets for my sweet #5UK 1963 Hungry for love #4UK 1964 The Searchers play The system #4UK 1964 When you walk in the room #12UK 1965 Bumble bee #1UK 1965 Searchers ’65 #15UK 1965 Meet The Searchers #2UK 09/63 Sugar and spice #5UK 11/63 It’s The Searchers #4UK 06/64 Sound like Searchers #8UK 04/65 Take me for what I’m worth 12/65 The Searchers 1980 הפלישה הבריטית מדיה וקבצים בנושא המחפשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המחפשים המחפשים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) המחפשים, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) המחפשים, באתר ספוטיפיי המחפשים, באתר AllMusic (באנגלית) המחפשים, באתר MusicBrainz (באנגלית) המחפשים, באתר דיזר המחפשים, באתר Discogs (באנגלית) המחפשים, באתר Songkick (באנגלית) המחפשים, באתר DNCI המחפשים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) המחפשים, באתר בילבורד (באנגלית) האתר של מייק פנדר, סולן הלהקה
חזן

האם התכוונתם ל... שליח ציבור – ביהדות, אדם המייצג את הקהל בתפילתו לאלוהים חזנות – כינוי לקריאה של פרקי דת יהודית, בצורה מוזיקלית בלשון חז"ל, הגבאי נקרא חזן מערות חזן – קבוצת מערות מסתור ליד מושב אמציה בחבל לכיש הכוללות שרידים עתיקים אישים ששמם חזן: אברהם חזן – רב משטרת ישראל אברהם חזן (ברסלב) – ממנהיגי חסידות ברסלב, בנו של רבי נחמן חזן אורן חזן – חבר הכנסת מטעם הליכוד אלון חזן – כדורגלן ישראלי אליהו בכור חזן – חכם באשי ורב במזרח התיכון, נכדו של הרב חיים דוד חזן. שימש כשד"ר ופעל רבות בארצות אירופה. אליהו חזן (ראש ישיבה) – ראש ישיבה אמריקאי, מתלמידי הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק. היה מעורכי האנציקלופדיה התלמודית. ארז חזן – כדורסלן ישראלי חיים דוד חזן – בנו של הרב רפאל יוסף חזן, מרבניה החשובים של ארץ ישראל, בה שימש כראשון לציון וחכם באשי. חיים חזן (אנתרופולוג) – אנתרופולוג ישראלי חיים חזן (כדורסלן) – כדורסלן ישראלי יחיאל חזן – חבר כנסת בכנסת ה-16 מסיעת הליכוד, אביו של אורן חזן יהודה חיים חזן – אחד הפעילים הטריטוריאליסטים הבולטים בוורשה. פעל והוביל את קידום תוכנית אוגנדה והיה ממקימי ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית - יט"א, אביו של יעקב חזן. יוסף חזן – רב מאזמיר, מחבר ספר עין יוסף ועין יהוסף ואבי שושלת רבני משפחת חזן רפאל יוסף חזן – הראשון לציון ומחבר שו"ת "חקרי לב", מגדולי רבני טורקיה וארץ ישראל במאה ה-19. יעקב חזן – ממייסדי השומר הצעיר וממייסדי מפ"ם יעקב חזן מלונדון (רב) – פוסק ורב מחכמי אנגליה בימי הביניים, תלמיד רבי ברכיה מניקולא. יצחק חזן – רב, פוסק הלכה, דיין בבית הדין הרבני בקזבלנקה, אב"ד בעיר חיפה, וחבר בית הדין הגדול בירושלים. ישראל משה חזן – בנו של רבי יוסף חזן, שד"ר ומקובל מרבני ירושלים. לי חזן – מורה וסופר עברי נחמן חזן – ממנהיגי חסידות ברסלב ניסים חזן – קצין ישראלי נעמי חזן – חברת כנסת מטעם מרצ בכנסות 13 עד 15 שלמה חזן – אב בית דין ביפו ובירושלים ורבה הספרדי של צפת. שלמה חזן – רבה של אלכסנדריה. חזנוב קנטור קנטורוביץ זינגר סינגר ספיבק
מצפה משואה

מִצְפֶּה מַשּׂוּאָה הוא מגדל תצפית אש שבנתה הקרן הקיימת לישראל באזור רמת אבישור, ממערב ליישוב צפרירים. המצפה ממוקם בפארק בריטניה. מגדל התצפית מתנשא לגובה של 8 מטרים מעל הקרקע ו-364 מטרים מעל פני הים. סמוך מאוד למגדל התצפית מצויים חניון ללינת שטח ושירותים שלא משתמשים במים (הפסולת עוברת בהם פירוק אורגני). המקום נגיש לרכב ומהווה אתר טיולים פופולרי. המצפה, המצוי בין תל לכיש לבין עזקה קרוי על שם כתובת שנמצאה בתל לכיש ובה כתוב: כי אל מַשואות לכיש אנחנו שומרים ככל האותות אשר נתן אדוני, כי לא נראה את עזקה — מכתבי לכיש, חרס מס' 4, צד ב' על־פי הארכאולוג יגאל ידין "אל מַשואות לכיש" משמעו "על" מַשואות לכיש: כלומר משמר העיר מדווח כי המשואות בעזקה, העיר הסמוכה - כבו, וכי נבוכדנצר מלך בבל כבש את העיר וכל מה שנותר למגיני לכיש לעשות הוא להוסיף ולהתבצר בעירם. מגדל התצפית הוקם בשנת 1957 ותוכנן על ידי ישראל דן מילוסלבסקי. ביולי 1965 התפוצץ במקום מטען חבלה שהניח מחבל מהפת"ח. מדיה וקבצים בנושא מצפה משואה בוויקישיתוף שביל סובב מצפה משואה, באתר החברה להגנת הטבע, יולי 2017 מגדלי תצפית אש ביערות קק"ל (עמ' 213), ‏2014 ישראל 50 בעמוד על שנת 1965
קירי

קירי (בקיצור Ci) הוא יחידת מידה לרדיואקטיביות והוא שווה ערך ל-‎3.7×1010‎ בקרל, שהוא קצב ההתפרקות של גרם 226Ra. היחידה קרויה על שמם של בני הזוג פייר ומארי קירי מגלי הרדיום. כיום לא נהוג להשתמש ביחידת המידה זו, שהוחלפה על ידי יחידת המידה בקרל Bq. יחידות מידה על שם אישים קירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויזואל קיי

ויזואל קיי (ביפנית: ヴィジュアル系; באנגלית: Visual Kei, "סגנון ויזואלי") מתייחס לתנועה חתרנית ברוק היפני שהתפתחה במהלך שנות השמונים ביפן וזכתה לפופולריות נרחבת במהלך בשנות התשעים והאלפיים המוקדמות. את הויזואל קיי מאפיינים בעיקר שימוש באיפור, תלבושות צעקניות וצבעוניות ותסרוקות מיוחדות וססגוניות. לעיתים קרובות, אם כי לא בכל המקרים, קיימים גם סימנים של אנדרוגניות, מוזיקאים גברים המגלמים דמויות נשיות, ושימוש במאפיינים נשיים כלליים. גליי (במיוחד בתחילת דרכה) Alice Nine Antique Cafe Cali Gari cinema bizarre D'erlanger D'espairsRay Diaura Dir en grey Dué le Quartz Golden Bomber hide with Spread Beaver Hizaki Grace Project Jupiter Kagrra Kamijo Kuroyume L'Arc~En~Ciel La'cryma Christi Lareine Luna Sea Malice Mizer Moi dix Mois Moran Mucc Nightmare Penicillin Pierrot Plastic Tree Psycho le Cému Raphael scarlet valse Shazna SID The Gazette Velvet Eden Versailles X Japan מדיה וקבצים בנושא ויזואל קיי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רודולף אדום האף

רודולף – אייל הצפון אדום־האף (Rudolph the red-nosed reindeer) הוא דמות בדיונית מסיפור פופולרי לחג המולד. הסיפור הופיע בגרסאות שונות לרבות שירה, טלוויזיה וקולנוע. סיפורו של רודולף נכתב במקור על ידי רוברט ל. מיי עבור רשת חנויות הביגוד "מונטגומרי וורד" ב-1939. הסיפור הופץ בבתי הכלבו בחינם בתקופת חג המולד לילדים שנכנסו לחנות. מיי היה יהודי ששירותיו נשכרו על ידי הרשת ככותב. על פי הסיפור רודולף היה בנו של דונר (donner), אחד משמונת איילי הצפון המקוריים של סנטה קלאוס. רודולף נולד עם אף אדום זוהר, שהפך אותו למנודה חברתית בקרב איילי הצפון האחרים. אולם ערב חג מולד אחד השמיים היו מעוננים מדי וסנטה קלאוס לא יכול היה לעוף עם מזחלתו רתומת האיילים. לפתע הבחין סנטה קלאוס באפו הזוהר של רודולף והחליט שאפו ישמש כפנס, ושהוא יעמוד בראש האיילים הגוררים. מאז כלל צוות גרירת מזחלתו של סנטה קלאוס 9 איילים. ג'וני מרקס גיסו של מיי החליט לאמץ את הסיפור וכתב עליו שיר, שבמשך השנים הוקלט ובוצע על ידי מספר רב של אמנים. השיר נחשב לנכס תרבותי במדינות דוברות אנגלית. מדיה וקבצים בנושא רודולף אדום האף בוויקישיתוף
קרל וינסון

קרל וינסון (באנגלית: Carl Vinson;‏ 18 בנובמבר 1883 - 1 ביוני 1981) היה חבר קונגרס דמוקרטי מטעם מדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית. תקופת הכהונה שלו בקונגרס נמשכה יותר מ-50 שנה. וינסון נולד במחוז בולדווין שבג'ורג'יה, סיים את לימודיו בקולג' הצבאי של ג'ורג'יה והחל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מרסר ב-1900. בשנת 1909 וינסון נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ושימש בתור יו"ר זמני בבית-הנבחרים החל מ-1911. לאחר שהפסיד בבחירות לכהונה שלישית בעקבות חלוקה מחדש למחוזות בג'ורג'יה ושינוי קהל הבוחרים בעקבותיה, מונה וינסון למשך זמן קצר לשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז בולדווין. אך עם מותו של סנאטור מטעם המדינה שהובילה לחילופי תפקידים בין נציגי המדינה בקונגרס, התפנה מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית. וינסון הכריז על מועמדותו וגבר על שלושה מתמודדים אחרים בדרך לזכייה במושב. הוא הושבע ב-3 בנובמבר 1914 בתור חבר הקונגרס הצעיר ביותר בבית המחוקקים. וינסון היה תומך נלהב בסוגיית הביטחון הלאומי ובמיוחד בצי ארצות הברית. בשנת 1931, מונה וינסון ליושב ראש ועדת הצי בקונגרס. במהלך 1934, עזר וינסון להעביר חוק שעקף את ההגבלות על ציים ימיים שנקבעו באמנת לונדון הראשונה, ובכך סייע לצי האמריקאי להחליף את האוניות המזדקנות שלו באוניות מלחמה חדישות. החוק גם סייע ביצירת מקומות עבודה רבים במספנות השונות במהלך שיא השפל הגדול. התוכנית השאפתנית עזרה רבות לצי האמריקאי בשעה שארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה. בהיותו תומך חזק באדמירל ויליאם הלסי, חסם מספר פעמים את מינויו של ריימונד ספרואנס לתפקיד אדמירל הצי. כפיצוי, חוק חסר תקדים שעבר בקונגרס קבע שאדמירל ספרואנס יקבל משכורת של אדמירל מרגע פרישתו ועד יום מותו. לאחר המלחמה, מוזגה ועדת הצי עם ועדת הצבא ונוצרה ועדה חדשה בשם "ועדת הכוחות המזוינים". וינסון שימש בתור יושב ראש הוועדה עד פרישתו מהקונגרס ב-1965. במהלך כהונתו בתור יושב ראש הוועדה, וינסון פיקח על המודרניזציה של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחילת המלחמה הקרה וכן על בנייתה של נושאת המטוסים הגרעינית הראשונה של הצי, אוניית צי ארצות הברית "אנטרפרייז". ב-1964 העניק לו הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. נושאת מטוסים מסדרת נימיץ קרל וינסון (CVN-70) נקראה על שמו. וינסון אף השתתף בטקס השקתה ב-15 במרץ 1980, כשהיה כבר בן 96. וינסון מסיב, ההר הגבוה ביותר באנטארקטיקה נקרא על שמו. מדיה וקבצים בנושא קרל וינסון בוויקישיתוף קרל וינסון, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) קרל וינסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) sci.military.naval FAQ, Part C - General Naval Information, www.hazegray.org
קיריל ספונוב

קיריל ספונוב (ברוסית: Кирилл Сафонов; נולד ב-21 ביוני 1973) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי-רוסי. בשנת 2002 גילם ספונוב את דמותו של אנדריי בהצגה "הערב: הניצול" שלאחר מכן עברה לטלוויזיה לערוץ 2. לאחר כשנתיים, בשנת 2004, השתתף בסרט "ורוניקה". ב־2006 השתתף ספונוב בשתי טלנובלות - "האלופה" (הוט 3) ו־"ילדות רעות" (ערוץ 24). בנוסף באותה שנה, שיחק ספונוב בסרט הקולנוע "סיפור חצי רוסי" את דמותו של רומן. אתר האינטרנט הרשמי של קיריל ספונוב קיריל ספונוב, ברשת החברתית פייסבוק קיריל ספונוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיריל ספונוב, ברשת החברתית אינסטגרם קיריל ספונוב, ברשת החברתית VK קיריל ספונוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
NetBSD

NetBSD היא מערכת הפעלה דמוית יוניקס (מבוססת 4.4BSD LITE), שנועדה להיות חופשית להשגה וניתנת להפצה חוזרת. יתרונה של NetBSD על פני מערכות דומות כגון FreeBSD וOpenBSD היא היסיבות (פורטאביליות) הנרחבת של המערכת, שהביאה לכך שהמערכת אכן הוסבה לפלטפורמות חומרה רבות, כ־54 במספר נכון ל-2005. הצורך ביסיבות גם הביא את המערכת לתמיכה בממשקים ופרוטוקולים רבים. הסלוגן הידוע של הפרויקט הוא "of course it runs NetBSD", והיא אכן ידועה בתור המערכת שרצה על מערכות חומרה רבות. שם המערכת מורכב מ־BSD שמראה על זיקה למערכת BSD, ומ־Net כהבעת הערכה לאינטרנט ששימשה כלי לפיתוח המערכת על ידי אנשים שעולם לא פגשו זה בזה, דבר שלא היה מקובל באותה תקופה. NetBSD היא אחת ממספר מערכות הפעלה אשר מבוססות על הקוד של BSD אשר פותח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. לקראת סוף שנות השמונים החלו בברקלי לפתח גרסה אשר לא משתמשת קוד קנייני של יוניקס מחברת AT&T. מסיבות היסטוריות המאמצים הללו החלו מהקוד של מחסנית התוכנה של התמיכה ברשת (ובפרט: התמיכה ב-TCP/IP. לכן הגרסה החופשית כונתה BSD/Net. מדיה וקבצים בנושא NetBSD בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של NetBSD (באנגלית) NetBSD, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דף הבית של פרויקט NetBSD ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרפדה (סוג)

קרפדה (בלטינית: bufonem emittunt) הוא סוג במשפחת הקרפדיים אשר בסדרת חסרי הזנב. בסוג זה נכללים יותר מ-250 מינים של 'קרפדות אמיתיות'. סוג הקרפדה הוא סוג קוסמופוליטי, ומיניו מסוגלים לחיות בתנאים קשים. אף על פי כן, הם אינם חיים בקוטב הצפוני, באוסטרליה (למעט קרפדת הקנים, Bufo marinus), בגינאה החדשה ובאיים הסמוכים. המינים בסוג זה הם בעלי מראה חסון ורגליים קצרות, עובדה שהופכת את הניתור שלהם לחלש יחסית לזה של הצפרדעים. כמו יתר חברי משפחת הקרפדיים, הם חסרים זנב ושיניים. האישונים שלהם אופקיים. עורם נוטה להיות עבה ומחוספס, יבש ומכוסה יבלות. בכפות רגליהן הקדמיות אין קרומי שחייה, ולכן האצבעות חופשיות לנוע. לעומת זאת, בכפות הרגליים האחוריות קיימים קרומי שחייה, אולם הם קטנים. הנחיריים של מיני הקרפדה נמצאים בצדדים. עצם החזה שלהם רחבה, ועשויה מרקמה סחוסית. הביצים שלהם, בדומה לשל יתר הקרפדיים, מוטלות בשרוכים (מין שרשראות). Bufo ailaoanus Bufo aspinius Bufo bankorensis קרפדה מצויה (Bufo bufo) Bufo cryptotympanicus Bufo eichwaldi קרפדה גרגריזנס (Bufo gargarizans) Bufo japonicus Bufo luchunnicus Bufo menglianus קרפדת קנים (Bufo marinus) Bufo pageoti קרפדה זהובה (Bufo periglenes) - נכחדה Bufo spinosus Bufo stejnegeri Bufo torrenticola Bufo tuberculatus Bufo tuberospinius Bufo verrucosissimus קרפדה ירוקה (Bufo viridis) קרפדה, באתר ITIS (באנגלית) קרפדה, באתר NCBI (באנגלית) קרפדה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קרפדה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קרפדה, באתר GBIF (באנגלית)
ראול גלר

ראול גלר (נולד ב-23 בינואר 1936) הוא כדורגלן עבר ורופא ישראלי, מגדולי חלוצי בית"ר ירושלים בכל הזמנים ואורתופד מומחה. גלר נולד בקיאבמבה שבפרו, והיה חניך תנועות הנוער בית"ר והנוער הציוני המקומיות. אביו מרכוס (מרדכי) גלר היה כדורגלן ידוע בפולין והיגר לפרו עוד לפני מלחמת העולם השנייה, שם התחתן עם בחורה מקומית. עוד מגיל צעיר הראה כישרון גדול למשחק הכדורגל, ובגיל 13, בעקבות מעבר משפחתו ללימה, הצטרף לקבוצת דפורטיבו מוניסיפל, שם הגיע אל קבוצת הבוגרים כשהוא בן 17 בלבד. כשהיה בן 24, עבר לפורבניר מירפלורס, הצטיין בה כחלוץ וזכה לכינוי "המפציץ היהודי". יכולתו הגבוהה זיכתה אותו בזימון לנבחרת פרו, אך בגלל שנפצע לא הספיק לשחק בנבחרת. במקביל סיים גלר את לימודי הרפואה שלו בתחום האורתופדיה, והתכוון להתחיל בהתמחות בשיקגו. אלא שבמפגש מקרי עם שליח בית"ר ירושלים שהגיע לביקור בפרו (אבי פדרמן), שוכנע גלר לעלות לישראל. בינואר 1965 הצטרף לבית"ר, ששיחקה אז בליגת המשנה, והתאכזב מרמת הכדורגל בישראל לדבריו. אך כבר במשחקו הראשון בקבוצה, כבש צמד וחיש מהר הפך לאחד מהבולטים והפופולריים שבשחקני הקבוצה. כותרות העיתונים עשו מטעמים מתואר הד"ר שלו: "איזה קילר דוקטור גילר", "הדוקטור הביא תרופה לבית"ר", "רופא ואליל". למרות תואר הדוקטור הלא שיגרתי לכדורגלן הצטייר גלר בתקשורת כאדם צנוע, חביב וביישן. היה זה עיתונאי הספורט מאיר גבאי ששיבש בכוונה את שמו של גלר ל"גילר" (בכותרת מאמרו "גילר הקילר!"). השיבוש "גילר" השתרש ונתפס בתודעה הציבורית, כשגם ביציעים היו קוראים לו האוהדים "גילר! גילר!". לאחר שסיים את ההתמחות והפך לאורתופד מנתח, נאלץ לשלב את קריירת הכדורגל עם הרפואה ולא פעם הגיע מאוחר למשחקים בגלל משמרות בבית החולים. גלר נחשב, עד לעלייתם של אורי מלמיליאן ודני נוימן, לשחקן המקצוען והטכני ביותר ששיחק בקבוצה הירושלמית. גלר היה הכוכב הגדול בעונה הכפולה (1966 עד 1968) שבה עלתה הקבוצה לליגה הלאומית (אז הראשונה). באותה עונה כבש 44 שערים, כולל שלושה שלושערים. בשנת 1969 ראול גלר שיחק במדי נבחרת פרו למשחקי המכביה השמינית. ב-1970 הוא פרש ממשחק פעיל, לטובת עבודה במחלקה האורתופדית של בית החולים הדסה עין כרם. ב-1971 הוא חזר ללבוש שוב את מדי הקבוצה למשך כחצי עונה, על פי בקשת המאמן סמואל רזניק, שחשש מירידת ליגה וחיפש חיזוק מיידי. לאחר סיום עונה זו בה סייע לבית"ר להישאר בליגה, תלה גלר סופית את הנעליים ופרש מעולם הכדורגל כשהוא בן 35. בהיסטוריה של בית"ר ירושלים, גלר מדורג שלישי בין מבקיעי השערים: 87, ומדורג ראשון בשערים למשחק: 0.64. מאז פרישתו מהכדורגל, עובד גלר כרופא אורתופד מומחה. הוא גם שחקן טניס מצטיין ומגיל 35 זכה מספר פעמים באליפות ישראל לגילו. גלר הוא השחקן היחידי בהיסטוריית הכדורגל הישראלי שתפקד גם כרופא בנוסף להיותו שחקן פעיל. ראול גלר, באתר National Football Teams "ד"ר ראול גלר - המפציץ היהודי", אתר בית"ר.נט בן ישי דניאלי, בגובה העיניים עם ראול גלר, אגדה בית"רית, באתר nrg‏, 27 במרץ 2012 אריה ליבנת, הדוקטור לשערים שכיכב בבית"ר ירושלים, באתר הארץ, 31 בינואר 2012
הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות

הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (בצרפתית: Le Bureau International des Poids et Mesures; באנגלית: The International Bureau of Weights and Measures; בראשי תיבות: BIPM) היא הארגון הבינלאומי האחראי על תקנים של יחידות מידה על־פי מערכת היחידות הבינלאומית (SI). על הלשכה אחראית: "הוועדה הבין-לאומית למשקלות ומידות" המארגנת את "הוועידה הכללית על משקולות ומידות". הארגון שוכן במתחם Pavillon de Breteuil בעיירה סבר על יד פריז, בירת צרפת. על־פי אמנה בינלאומית על מידות (Convention du Mètre) משנת 1875, ועל־פי הסכם עם ממשלת צרפת שנחתם בשנת 1969 נחשב המתחם לשטח בינלאומי בעל מעמד חוקי מיוחד. הארגון אחראי על אחדות כלל־עולמית של מידות ועקביות של מערכת היחידות הבינלאומית (SI). הוא פועל באמצעות מעבדות מטרולוגיה של מדינות החברות בו וכן על ידי מעבדות שלו עצמו. במתחם הארגון שמורים בתנאים מבוקרים חפצים שמהווים את התקן הסופי ליחידות מדידה, כגון מטר וקילוגרם. נכון לינואר 2021, ישנן 63 מדינות חברות ו־40 מדינות עמיתות. מדיה וקבצים בנושא הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (בצרפתית) הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דווית השני, קיסר אתיופיה

דווית השני (בגעז: "ዳዊት", בעברית: "דוד") היה קיסר האימפריה האתיופית בסוף תקופת תור הזהב ותחילת תקופת השפל, בנו של הקיסר נהואד מאשתו הקיסרית נהואד מוגסה. נולד ב-1496 בשם "אגרדוס", הוטבל לנצרות בשם "לבנה דנגל". הוכרז כקיסר ב-13 באוגוסט 1507 כאשר אביו נפטר, הוכתר בשם "אנבסה סגד" (געז: "አንበሳ ሰገድ", "לו סוגדים האריות") ב-13 במאי 1508 ואימץ את השם "דווית" כשם מלכותו בנוסף לכינוי "וונגה סגד" ("לו סוגדים האריות"). דווית על לכס המלוכה כאשר אביו נפטר, דווית היה רק בן 13 ומפאת גילו הצעיר הורכבה הוחלט כי הקיסרית האם, הלני, שהייתה אז בת למעלה משבעים, תשלוט במקומו כעוצרת. היא שלטה עד 1516. תקופת שלטונו המוקדמת עמדה בסימן קשרים דיפלומטיים עם פורטוגל, אשר בשיתוף פעולה עמה הנחיל דווית תבוסות למוסלמים שבדרום אתיופיה. לאחר ניצחונות אלו חש דווית בטוח בשלטונו וסירב לכרות ברית צבאית עם הפורטוגזים, מה שהתברר כטעות. עם מותו של הסולטאן אבו באקר ב-1520, השתלט אחמד אבן איברהים אל-גאזי, הנודע בכינויו ״אחמד גראן״, על סולטנות אדאל ובסיוע של נשק מהאימפריה העות'מאנית איחד את מוסלמי קרן אפריקה לג'יהאד על האימפריה האתיופית. משם יצא אל-גאזי בסדרת מסעי מלחמה למוטט את האימפריה האתיופית. הוא תקף לראשונה ב-1528 והנחיל לדווית השני תבוסה כואבת ב 7 או ב 9 במרץ 1529, בקרב שימברה קור. כעבור שנתיים הוא יצא למתקפה נוספת ושוב הביס את הכוחות האתיופיים בקרב אמבסאל, שם כמעט נפל דווית בשביו. ההיסטוריון טוען R.S. Whiteway שמאז איבד דווית השני את היכולת הצבאית להתמודד בקרב שווה כוחות מול אויביו. אחמד וצבאותיו הרסו כנסיות ומנזרים רבים בשטחים שכבשו, ואסלמו בכוח אתיופים רבים. באפריל 1533 כינס שוב אל-גאזי את כוחותיו בדברה ברהן במטרה לבזוז את המחוזות הצפוניים של תיגראי, בגמדר וגוג'ם. אתיופיה כולה נפגעה קשות במלחמות אלו, והמלך דווית השני גם חווה אובדן אישי: בנו הבכור פיקטור נהרג בקרב ב-7 באפריל 1537 בידי קצין של אל-גאזי, בן אחר בשם מינאס נפל בשבי ב-19 במאי 1539 והוגלה לתימן. הארמון המלכותי באמבה גישן נפל בינואר 1540, אסירי הכלא המלכותי ושומריהם נהרגו כולם והאוצר המלכותי נבזז. מאוחר יותר באותה שנה נהרג דווית עצמו בקרב ליד דברה דאמו ב 2 בספטמבר. ההיסטוריון האתיופי טדסה תמרת כתב: הכיבוש המוסלמי של אזורי ההר הנוצריים בידי אחמד גראגן נמשך מעט יותר מעשור (1531-1543), אך החורבן בשנים אלו יכול להאמד רק במונחים של מאות. — מסופר כי אחד מבניו הצעירים של דווית, יעקב, הסתתר במערה בשוואה. נכדו של יעקב, סוסניוס, הביס את דודניו ב 1604 בדרכו למלוכה והחל את "הענף הגונדרי" בשושלת הסלומונית של המלוכה באתיופיה. הענף הגונדרי בשושלת המשיך לשבת על כס המלוכה עד עליית תוודרוס השני (1855). דווית נהרג בלחימה מידי כוחות אחמד אבן איברהים אל-גאזי ליד דברה דמו שבתיגראי ב-2 בספטמבר 1540 ונקבר במנזר אבא ארגוי שבדברה דמו. מדיה וקבצים בנושא דווית השני, קיסר אתיופיה בוויקישיתוף Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (1270 - 1527), p. 301.
תושתי

תוּשֶתי (בגאורגית: თუშეთი) או טושתיה במקורות רוסיים ואירופאיים, הוא אזור היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. שטחו כולל את נפת אחמטה שבקצה הצפוני של מחוז קאחתי בגאורגיה. תושתי ממוקם במדרונות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול וגובל בצ'צ'ניה מצפון ודאגסטן ממזרח השייכות לרוסיה. כמו כן, גובל תושתי במחוז ההיסטורי של קאחתי, פשאבי-חבסורתי מדרום וממערב. הוא כולל עשרה כפרים, ביניהם אומלו ודרתלו, כאשר אומלו הוא הגדול מביניהם. האוכלוסייה האתנית של האזור היא ברובה של גאורגים המכונים "תושים" ("თუშები", תוּשֶבּי). היסטורית, תושתי כוללת ארבע קהילות הרריות המקיפות את עמק נהר האלזני: צובה (წოვა) או צובה-תושים (წოვა-თუშები), אשר צאצאיהם נקראים באצים (ბაცი) דוברי הבאצב גוֹמֶטצרי (გომეწრი) שהוא בעצם רכס הרים צ'אר'מה (ჩაღმა) "פּיריכּיתי תושתי" ("პირიქითი თუშეთი"), הידוע גם בשם "תושתי של פארסמן", הוא רכס הרים, שבין ההרים בו נמצא גם הר הטבולי המתנוסס לגובה של 4,493 מטר. הראשונים שאכלסו את הפרובינציה היו גאורגים פגנים מפחובי, שמצאו מפלט בהרים הלא מיושבים במהלך המרד שלהם כנגד ניצורם על ידי מיריאן השלישי מלך איבריה בתחילת שנות השלושים של המאה הרביעית. כתוצאה מכך המירו בכוח את דתם לנצרות מפחד המלכים הגאורגים. אחרי נפילת הממלכה הגאורגית המאוחדת, במאה ה-15, הייתה תושתי תחת שליטתם של מלכים קאחיים. במאה ה-16, הבאצבים (קרובי משפחה של הצ'צ'נים והאינגושטים), החלו להתיישב ברכס צובה של תושתי. המלך לבן מלך קאחתי (1520–1574) הבטיח להם את עמק האלוואני בתמורה לשירותים צבאיים. הם נקראו בידי גאורגים מקומיים "תושי-צובה" (התושים מצובה), ונטמעו במהירות בגאורגים המקומיים והשתמשו גם בשפה הגאורגית וגם בשפתם המקורית, באצב. כיום שפה זו מדוברת בכפר אלוואני עילית (זמו אלוואני). במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות, בשנים 1942–1943, מיעוט של מורדים אנטי סובייטים התמקמו באזור זה. באופן מסורתי, התושים הם רועי צאן. הגאודה התושית והצמר התושתי האיכותי מפורסמים באיכותם ומיוצאים לרוסיה ולאירופה. גם כיום הצאן והבקר הם הענפים המובילים בכלכלה של הרמה התושית. הרועים המקומיים מעבירים את חודשי הקיץ באזורים הגבוהים של תושתי אבל חיים בכפרים שנמצאים נמוך יותר, "אלוואני עילית" ו"אלוואני תחתית" בחורף. המנהגים והמסורות שלהם דומים לגאורגים החיים באזורים ההרריים של מזרח גאורגיה (כמו החבסורים). תושתי הוא אחד האזורים שלא השתנו אקולוגית בקווקז, ואזור פופולרי לטרקים בהרים. אתר האינטרנט הרשמי של תושתי פטר נסמית' (2006), צועדים בקווקז - גאורגיה: מדריך מושלם לציפורים, צמחים וחיות של אירופה, עמ' 121–140 (באנגלית) ISBN 1845112067 יותם יעקבסון, ‏הדרך לטושטי: טקסים ליליים, הליכות ארוכות והרבה שתייה בחבל ארץ גיאורגי נסתר, באתר גלובס, 29 ביוני 2019 ראו גם מאמרו של רולנד טופצ'ישווילי, "הצובה-תושים (הבאצים)"
קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן

קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן (בגרמנית: Karl Anton von Hohenzollern-Sigmaringen;‏ 7 בספטמבר 1811 - 2 ביוני 1885), היה נסיך מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, וראש ממשלת פרוסיה, מ-6 בנובמבר 1858 ועד 12 במרץ 1862. קרל אנטון נולד ב-7 בספטמבר 1811 בזיגמרינגן, לקרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, בתם של פייר מירא ולואיז ד'אסטור. בשנת 1848 הודח אביו קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן במהלך מהפכות אביב העמים, וקרל אנטון עלה לשלטון במקומו. קרל אנטון קיבל סיוע מהצבא הפרוסי שהחזירו לשלטונו, ובדצמבר 1849 הגיע לידי הסכם עם ממלכת פרוסיה על סיפוח הנסיכות לפרוסיה. בשנת 1850 סופחה הנסיכות לפרוסיה יחד עם נסיכות הוהנצולרן-הכינגן, והשתיים אורגנו כפרובינציית הוהנצולרן. בשנת 1852 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-14, ובשנת 1853 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בין השנים 1858–1861 שימש קרל אנטון כראש ממשלת פרוסיה, ובשנת 1869 קיבל את התואר "נסיך הוהנצולרן", לאחר מותו של קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן ללא יורשים. בנו השני של קרל אנטון - קרל אייטל פרידריך, נסיך הוהנצולרן מונה לנסיך רומניה בשנת 1866, ובשנת 1881 הוכתר כקרול הראשון, מלך רומניה. משפחתו נשארה בשלטון עד לסיום המונרכיה ברומניה בשנת 1947, עם הדחתו של המלך האחרון מיכאי הראשון, מלך רומניה. בנו הבכור של קרל אנטון - לאופולד, נסיך הוהנצולרן קיבל בשנת 1869 הצעה לכתר ספרד, מה שהביא לבסוף למלחמת צרפת–פרוסיה ולהקמת הקיסרות הגרמנית. ב-2 ביוני 1885 מת קרל אנטון בברלין, ובנו לאופולד, נסיך הוהנצולרן ירש את תאריו. ב-31 באוקטובר 1834 התחתן קרל אנטון עם יוזפינה, נסיכת באדן, בתו של קרל, הדוכס הגדול של באדן, ממנה נולדו לו 6 ילדים: לאופולד, נסיך הוהנצולרן (1835–1905) סטפני, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (1837–1859), התחתנה עם פדרו החמישי, מלך פורטוגל קרול הראשון, מלך רומניה (1839–1914) אנטון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן (1841–1866) פרידריך, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן (1843–1904) מריה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (1845–1912), התחתנה עם הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה מדיה וקבצים בנושא קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן בוויקישיתוף קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)