laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תאו מורנסיס

תאו מורנסיס המכונה תאו המים האירופי (שם מדעי: Bubalus murrensis) הוא מין נכחד של בקר מהסוג תאו שהיה קרובם של תאו המים ההודי והתאו האסייתי החיים אך הוא חי באירופה, אליה כנראה היגר מאסיה. מאובניו של מין זה התגלו בריינלנד-פפאלץ שבגרמניה ותואר בשנת 1927. הוא חי בסוף הפליסטוקן עד לתחילת ההולוקן לפני 126,000-10,000 שנים, עד לסוף עידן הקרח האחרון. ממין תאו זה נמצאה אך ורק גולגולת באורך 107 ס"מ שהייתה בעלת קרניים רחבות מצידי הראש המתעקלות רק בקצה ובעלות בסיס ישר, בדומה לתאואים חיים. תפוצת התאו כנראה השתרעה בין הביצות והגדות של נהרות הריין, האלבה והמור (Murr) שבגרמניה והולנד. כמה מאובנים אפשריים נמצאו באוסטריה ובברית המועצות. למרות גודלו הוא כנראה סלד מהקור של עידן הקרח ואולי נדד לאזורים דרומיים יחסית במרכז אירופה החמימה יותר. לצידו נמצאו מינים גדולים אחרים כמו: פיל ישר-חט, היפופוטם אנתיקוס, הקרנף סטפנורינוס, סוסי בר, שור הבר ויחמורים וגם אוגרים ונמנמנים. בין הטורפים שלו ניתן למנות את אריה המערות, הדוב החום והזאב. לא ברור אם חי לצד האדם. מדיה וקבצים בנושא תאו מורנסיס בוויקישיתוף תאו מורנסיס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תאו מורנסיס, באתר GBIF (באנגלית)
אל דוראדו

אל דוראדו (פירוש המילה בספרדית "המוזהב") הוא המונח בו השתמשה האימפריה הספרדית לתיאור עיר זהב אגדית, אשר הייתה אמורה להתקיים באמריקה הדרומית. במהלך המאה ה-16 התפשטה שמועה בקרב הקונקיסטאדורים הספרדים, שצ'יף השבט של העם הילידי מואיסקה (Muisca) נהג להתרחץ באגם, כאשר הוא מכוסה לחלוטין באבקת זהב. השמועה הובילה לכך שהושקו משלחות רבות לאיתור העיר אל דוראדו, לא רק על ידי הספרדים, אלא גם על ידי ההולנדים, הצרפתים והאנגלים. במהלך המאה ה-18 נערכו חיפושים נרחבים אחר אל דוראדו באזורים בהם שוכנות בימינו קולומביה, ונצואלה, ברזיל, סורינאם, וגיאנה. על אף השמועות הרבות על מיקומים אפשריים אל דוראדו לא נמצאה. לפי הסיפור המקורי, כיסה עצמו הצ'יף של המואיסקה באבקת זהב במהלך טקס דתי שנערך באגם גוואטביטה, אשר ממוקם בקרבת המקום בו נמצאת כיום העיר הקולומביאנית בוגוטה. המונח אל דוראדו יוחס בהמשך לעיר האגדית מאנואה בה היו אמור להימצא זהב ואבנים יקרות בשפע. העיר אל דוראדו היוותה מקור השראה לאירופאים רבים שהגיעו לאזור במשך קרוב למאתיים שנה. האגדה הייתה בעלת וריאציות רבות וגרמה לכך שספרדים רבים הובילו משלחות חיפוש אחר האוצר, אך אף משלחת לא הצליחה למצוא את אל דוראדו. כיום נעשה שימוש במונח "אל דוראדו" כמטפורה למקום בו ניתן להתעשר במהירות. בספר קנדיד מאת וולטר, גיבור הספר קנדיד מוסטפאליה ומשרתו ממוצא אמריקאי־ספרדי מעורב קקמבו מגיעים לאל דוראדו דרך נהר מסוכן, ומתקבלים בברכה ובאדיבות על־ידי המקומיים; הם מתפלאים מעושרה המופלג של הארץ בזהב ואבני חן, מטוב לבם של אנשי הארץ, מהתקדמות הממשל והמדעים, מפאר הממלכה ומהטבע הייחודי בה. לבסוף מחליטים לעזוב את הארץ עם כמה "כבשים אדומות" (כנראה למות) עמוסות בזהב ואבני חן שקיבלו במתנה, במטרה לשוב לאירופה כעשירים. ארץ אל דוראדו מתוארת כאוטופית, מקום מבטחים משאר העולם המלא תהפוכות ונוכלים. אל דוראדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אל דוראדו, דף שער בספרייה הלאומית אל דוראדו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) מהי אל-דוראדו?, באתר אנציקלופדית אאוריקה וולטר, תרגום: דורי מנור, קנדיד, או: האופטימיות, פֶּן, 2006, עמ' 77–87 גיטה מיי, "אחרית דבר", בתוך: וולטר, תרגום: דורי מנור, קנדיד, או: האופטימיות, פֶּן, 2006, עמ' 163
In Utero

In Utero הוא אלבום האולפן השלישי והאחרון של להקת הגראנג' האמריקאית נירוונה. הוא יצא לאור בספטמבר 1993. שם האלבום מתאר מונח נפוץ בביולוגיה וברפואה - אין אוטרו, שמשמעותו "טרם לידה", או באופן מילולי "בתוך הרחם". לאחר הצלחתו המסחרית המסיבית והבלתי צפויה של אלבומה השני, Nevermind, שאפה נירוונה "לחזור לשורשים" וליצור אלבום בעל צליל קשוח יותר ונעים פחות לאוזן. הזמר היוצר קורט קוביין הודה בחששו מאיבוד גרעין המעריצים הוותיק של הלהקה, שוחרי הפאנק והאינדי, לאחר הגעתה למעמד של להקת-על, והלהקה הזמינה את סטיב אלביני להפיק את האלבום. בסופו של דבר הצליחה הלהקה ליהנות משני העולמות: האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בילבורד, ומספר סינגלים שלו הפכו ללהיטים, ביניהם "Heart-Shaped Box" ,"All Apologies" ו-"Rape Me", אך הצליחו להציג את הצליל החלוד והניסיוני המקורי שלה בשירים כמו "Scentless Apprentice" ו-"Milk It", כאשר היא ממשיכה לשמור על תדמית הפאנק שלה. קוביין כינה את תהליך הקלטת האלבום, שארכה כ-12–14 ימים, כהקלטה הקלה ביותר של הלהקה מאז ומעולם. שלושה שירים מוקססו מחדש מאוחר יותר בידי סקוט ליט, מה שיצר סדק ביחסים בין אלביני והלהקה. האלבום כלל התייחסויות רבות לנושאים רפואיים, נטייה שהחלה כבר בשיר "Drain You" מן האלבום הקודם ובאיורים ובקולאז'ים שיצר קוביין. החל משם האלבום, האלבום מכיל אזכורים והתייחסויות למונחים כמו זרע, ממברנה, פצע פתוח, טפילים, חלב והפלה, כאשר עטיפתו של האלבום מציגה גוף של אישה בהיריון באופן אנטומי (עם כנפי מלאך שאותם הוסיף קוביין), וקולאז' של פרחים, עוברי פלסטיק ושריונות של צבים המוקף בסמלי פריון יווניים על העטיפה האחורית. עוד לפני צאתו החל האלבום לעורר מחלוקות, כאשר השמועות דיברו על הססנות מצד חברת גפן לגבי הוצאת האלבום, וגרמו לקוביין להצהיר בפומבי על שליטה של מאה אחוז של הלהקה על המוזיקה שלה. ארגונים פמיניסטיים מחו כנגד השיר "Rape Me" ("אנוס אותי"), וקוביין הצהיר מספר פעמים שהשיר הוא נגד אונס. גרסה "נקייה" של האלבום נוצרה עבור הרשתות וולמארט וקיי-מארט שסירבו להציג את האלבום על מדפיהן בגלל עטיפתו. העטיפה האחורית שונתה לצילום "זום-אין" של העטיפה המקורית ושם השיר "Rape Me" שונה ל- "Waif Me", למרות שמילות השיר לא שונו. חברי הלהקה תירצו את מהלכם זה במצבם של תושבי מקומות כגון המערב התיכון של ארצות הברית, שחנויות תקליטים לא קיימות במקומות ממגוריהן והמקום היחיד בו הם מסוגלים להשיג אלבומים הוא חנויות קיי-מארט. האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר ב-1994 והפסיד ל-Zooropa של U2. אלבום MTV Unplugged in New York של נירוונה זכה בפרס שנתיים מאוחר יותר. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-173 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קורט קוביין (למעט היכן שמצוין אחרת).  רצועת הבונוס הוקלטה בינואר 1993 בריו דה ז'ניירו, ומתחילה להתנגן כ-20 דקות של שקט מוחלט, לאחר סיומו של השיר האחרון באלבום "All Apologies". היא נכללה רק במספר מדינות מצומצם מחוץ לארצות הברית. מידע על האלבום In Utero באתר MusicBrainz מידע על האלבום In Utero באתר AllMusic האלבום In Utero באתר Discogs האלבום In Utero באתר ספוטיפיי אור ברנע, "היינו דפוקים ומכוערים". 20 שנה ל-In Utero, באתר ynet, 11 בספטמבר 2013
בן גבר

בֶּן גֶּבֶר היה הממונה על נעילת השערים בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש. בבית המקדש השני היו שערים רבים: שערי העזרה, שכללו את השער העליון, שער הדלק, שער הבכורות, שער המים - בדרום, שער יכניה או שער הניצוץ, שער הקרבן, שער הנשים, שער השיר או שער המוקד - בצפון, שני שערי המערב, ובמזרח - שער ניקנור והפשפשים הסמוכים לו, ושער עזרת נשים הניצב במזרח עזרת הנשים ומחבר בינה לבין החיל, כשהוא משמש שער ככניסה הראשית לעזרת הנשים. מלבדם היו גם שערי האולם וההיכל הפנימיים, וייתכן שבתפקידו של בן גבר נכללו גם חמשת שערי הר הבית, החיצוניים מכל השערים - שני שערי חולדה מדרום, שער קיפונוס ממערב, שער טדי מצפון ושער המזרחי שבמזרח. על כל השערים הללו היה להינעל בלילה ולהיפתח שנית בבוקר. שומרי השערים שהיו אחראיים לפתיחתם ונעילתם של שערי המקדש לא היו הכהנים אלא הלוויים, העושים זאת כשירות כהנים, ובן גבר היה הממונה העליון עליהם; וכדברי הרמב"ם - ”על פיו נועלין ועל פיו פותחין, ואין התוקעין תוקעין בכל יום לפתיחת השערים אלא ברשותו. ובכל יום תוקעין במקדש שלש תקיעות לפתיחת השערים, תקיעה תרועה ותקיעה.” כך גם בפירוש המשנה כתב הרמב"ם כי בן גבר היה ”מכריז בבוא השמש לנעילת שערים, והיו נועלין שערי המקדש.” התפארת ישראל הוסיף ושיער כי בן גבר היה האחראי גם על תיקון השערים, כשהיה צורך לתקנם. המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם בן גבר: אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; מתתיה בן שמואל, על הפייסות; פתחיה, על הקינין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל (כלי נגינה); הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש. — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א' שערי המקדש שמירת המקדש ראו מסכת מידות. משנה תורה, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ז' הלכה ג'. מסכת שקלים, פרק ה' משנה א'. מסכת שקלים, שם.
רובוט תעשייתי

רובוט תעשייתי הוא רובוט בו נעשה שימוש בתהליכי ייצור. רובוטים תעשייתיים מתוכנתים לבצע פעולות ספציפיות באופן אוטומטי שוב ושוב, ובמידה גבוהה של דיוק. ניתן גם לתכנת אותם לבצע מטלות אחרות. יישומים טיפוסיים של רובוטים תעשייתיים כוללים ריתוך, צביעה, הרכבה, פירוק, אריזה, הדבקת תוויות, סידור מוצרים על משטח, ובדיקת מוצרים. לפי הערכה של הפדרציה הבינלאומית לרובוטיקה, נכון לשנת 2017 נעשה שימוש בכ-2.439 מיליון רובוטים תעשייתיים ברחבי העולם. מהם כ-30% בתעשיית הרכב וכ-25% בתעשיית החשמל ואלקטרוניקה. בישראל נכנסו רובוטים תעשייתיים בסוף שנות ה-70'. רובוט אוטונומי מדיה וקבצים בנושא רובוט תעשייתי בוויקישיתוף Robot Assisted Disassembly for the Recycling of Electric Vehicle Batteries ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התזמורת הסימפונית של שאנגחאי

התזמורת הסימפונית של שאנגחאי (בסינית: 上海交响乐团), שמקום מושבה הקבוע הוא בשאנגחאי היא אחת התזמורות המובילות בעולם והראשונה שהוקמה בסין. התזמורת הוקמה בשנת 1879 כ"להקה ציבורית של שאנגחאי" בניהולו של המוזיקאי הצרפתי ג'אן רמוסו. רוב הנגנים היו פיליפינים. בשנת 1919 מריו פאצ'י קיבל ניהול על התזמורות. הוא ארגן אותו מחדש לפי המקובל בתזמורות באירופה. לאחר נסיעה לאירופה הוא הביא מספר נגנים מאיטליה. מריו פאצ'י ניהל את התזמורת במשך 23 שנים והוא היה נחשב לטוב ביותר במזרח הרחוק. לאחר מלחמת העולם השנייה רוב הנגנים האירופיים עזבו את התזמורת. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התזמורת אורגנה מחדש וביצע סיור הופעות בכל העולם. בשנת 1990 היא הוזמנה להופיע בקרנגי הול לציון 100 שנה של האולם. ההופעה זכתה להצלחה גדולה. בשנת 2004 היא הופיעה לציון 125 שנים לפילרמונית של ברלין. בשנת 2014 נבנה בשאנגחאי אולם מיוחד לקונצרטים של התזמורת. מדיה וקבצים בנושא התזמורת הסימפונית של שאנגחאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של שאנגחאי התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, ברשת החברתית פייסבוק התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, באתר AllMusic (באנגלית) התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, באתר MusicBrainz (באנגלית) התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, באתר Discogs (באנגלית) התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגול (אלבום)

מרגול הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. האלבום יצא לאור באמצע שנת 1993, בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני. בשנת צאתו של האלבום, שודרה לראשונה תוכנית האירוח "מרגול", בהנחייתה של מרגלית צנעני, עד שנת 1995. את כל שירי האלבום הלחינה מרגלית צנעני עצמה, למעט השיר "עמק השווה", אותו הלחין יוני רועה. צנעני גם הייתה אחראית להפקה המוזיקלית, כאשר חיים חדד עיבד את כל שירי האלבום. האלבום הוקלט באולפני "זא-זא" בדומה לאלבום האולפן החמישי שלה, חומות חימר שהוקלט שם באפריל – נובמבר 1990. מתוך האלבום, יצא הסינגל הכפול "למה לקחת לי אותו" / "רגעים", הסינגל "מרגול" שתיפקד גם כשיר הנושא, והסינגל האחרון "עמק השווה". הפקה מוזיקלית: מרגלית צנעני עיבודים: חיים חדד קלידים, סינתיסייזר, אקורדיון, תיכנות תופים וכלי הקשה: חיים חדד גיטרות: שמוליק בודגוב, יוסי מאזיג ודוד חן בוזוקי: 'אריס' נחום ויוסי מאזיג כינור: פליקס מזרחי סקסופון: ירוסלב יעקובוביץ' הוקלט באולפני "זא-זא" טכנאי אולפן: יהודה תמיר ואמנון ילון האלבום מרגול באתר ספוטיפיי האלבום מרגול באתר אפל מיוזיק media.israel-music.com 8.8.1993 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il 30.5.1993 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il 24.10.1993 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
פגישה (אלבום)

פגישה הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. האלבום יצא לאור בינואר 1991 בהוצאת חברת התקליטים האחים ראובני. שנתיים לאחר צאתו של האלבום, הוציאה צנעני את אלבום האוסף השני שלה, להיטי זהב חלק ב'. תשעה מתוך שנים-עשר שירי האלבום הולחנו על ידי מרגלית צנעני עצמה. האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי צנעני ואייל קליין. האלבום הוקלט באולפני "גל-קול" בבני ברק. מתוך האלבום יצאו כסינגל המוביל "פגישה", ששימש כשיר הנושא, ושני הסינגלים הנוספים מתוכו היו "ידועה בציבור" ו"חלומות האתמול". קלידים, פסנתר ותיכנות תופים: אייל קליין גיטרות: שמוליק בודגוב, משה דוידסון גיטרה מזרחית ב"מחפשת אהבה": אביחי מליחי בס: אייל קליין ומשה דוידסון תופים: ז'אן פול זימבריס, רע מוכיח ואביעד זנדני קונגס: יוסי כהן בוזוקי: 'אריס' נחום כינור: פליקס מזרחי חליל: אלברט אליאס דרבוקה: עזיז נדאף הוקלט ב-1991 באולפני "גל קול" בבני ברק טכנאי הקלטה: גרהם ג'קסון ויורם יעקובס האלבום פגישה באתר ספוטיפיי האלבום פגישה באתר אפל מיוזיק פגישה, 1991-01-01, נבדק ב-2023-12-13 מרגלית צנעני- להיטי זהב - חלק ב', באתר www.ahim-reuveni.co.il(הקישור אינו פעיל) 17.11.1991 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il 26.1.1992 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il 16.2.1992 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
מפרץ סולארי

מפרץ סולארי (באנגלית: Solari Bay;בבולגרית: залив Солари) הוא מפרץ בחוף נורדנשלד בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. רוחבו של פתח המפרץ 11.2 קילומטרים, ואורכו של המפרץ 4.5 קילומטים. המפרץ נמצא מצפון לנקודת באלוואן, ודרומית לקצה המזרחי של גבעת ריצ'רד. המפרץ נוצר בעקבות ההיפרדות של מדף הקרח לארסן מהיבשה בסוף המאה ה-20, ובעקבות הנסיגה של קרחון דריגאלסקי. המפרץ נקרא על שם הכפר סולארי (Солари) שבצפון בולגריה. מפרץ סולארי בגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית) מפרץ סולארי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה שם המפרץ בגאזט השמות האנטארקטי הרשמי של בולגריה מידע גאוגרפי והיסטורי
בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה

בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (בהונגרית: Kozma utcai izraelita temető) נפתח בשנת 1893, ליד בית העלמין הציבורי החדש ברובע העשֹירי של בודפשט. הוא קיבל את שמו על פי הכניסה אליו מרחוב קוזמה. בתי העלמין הישנים היו מלאים, ונדרשה הקמת בית קברות יהודי מרכזי. כך נוצר בית הקברות היהודי הגדול ביותר בהונגריה. עד כה מהווה בית הקברות ברחוב קוזמה את מקום מנוחתם האחרון של כ-300,000 נפטרים. בית ההלוויות הלבן נבנה בשנת 1891 על בסיס התוכניות של וילמוש פרוינד. כניסתו המעוטרת באריות היא פרי יצירתו של הפסל המפורסם אלאיוש שטרובל. חדרי ההלוויות של הגברים והנשים נפרדים. ההלוויות הראשונות החלו עם העברת מספר גדול של שרידים שנשלחו מבית הקברות בדרך ואצי. אז הוקמה גם החלקה הראשונה של הרבנים בה הוטמנו רבנים בולטים שהפכו לסמלי יהדות הונגריה, כגון אופנהיימר- שמעון בן דו-ראש מועצת הרבנים, מורה הדת ישראל וַארמַן-הרב הראשי הראשון של פֶּשט, משה קוניץ-הרב הראשי של אובודה בתחילת המאה ה-19. כיום מתופעל בית הקברות על ידי הקהילה היהודית של בודפשט שהיא חברה באיגוד הקהילות היהודיות של הונגריה. בשנת 1927 הופרדה חלקה מיוחדת עבור החרדים בבית הקברות הכללי החדש ברחוב גראנאטוש. האנדרטה לזכר מות קדושי השואה בבית הקברות עוצבה לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי אלפרד האיוש, האלוף האולימפי היהודי הראשון של הונגריה (שחיה-1896). עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הותרה בבית הקברות רק קבורה מסורתית בארונות קבורה, אבל אז הורה "המשרד הממלכתי לדתות" להנהלת בית הקברות לאפשר קבורה גם של יהודים שלא חפצו בקבורה דתית, אך ביקשו להביאם למנוחת עולם בבית הקברות היהודי. בעקבות תלונה, נפתחה בנובמבר 2011 חקירה סמויה בנוגע לניהול הכספים של בית הקברות ולגבי מעשי שחיתות סביב טקסי הקבורה (כגון קבורות ששולמו כולן או חלקן בצורה לא רשומה ולא מדווחת). ב-1 בדצמבר אותה שנה, נערך חיפוש במשרדי הקהילה היהודית בבודפשט ובבית העלמין. בחיפוש נמצאו ונתפסו ספרי ניהול חשבונות כפולים (אחד מקורי ואחד עבור דיווח לשלטונות) ונמצאו גם מסמכים שהעידו על מעילה בכספים. (רשימת הנפטרים המפורסמים בבית הקברות ברחוב קוזמה) A Kozma utcai izraelita temető nevezetes halottainak listája (בית הלוויות של בית הקברות ברחוב קוזמה) A Kozma utcai izraelita temető ravatalozója טיול בבית הקברות היהודי בבודפשט (בהונגרית) Dr. Varga József: (הקישור אינו פעיל, 15.9.2019)Séta a Kozma utcai temetőben. BME Általános és Felsőgeodézia Tanszék. (Hozzáférés: 2011. szeptember 18.) Kozma utcai temető: hazánk legnagyobb zsidótemetője, IN: Felbecsülhetetlen értékeket rejtenek a fővárosi zsidó temetők, 7. oldal, mult-kor, 2004. november 12. בית הקברות ברחוב קוזמה הוא בית הקברות היהודי הגדול בהונגריה Kozma utcai izraelita temető, vendegvaro.hu מדיה וקבצים בנושא בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בוויקישיתוף יהודים הקבורים בבית הקברות ברחוב קוזמה, שיש עליהם ערך בוויקיפדיה
Carry On (שיר של קייגו וריטה אורה)

"Carry On" (בעברית: תמשיך או המשך) הוא סינגל של הדי ג'יי הנורווגי קייגו, שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה. השיר יצא לאור כסינגל מתוך פסקול הסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון בין קייגו לריטה אורה. השיר הגיע למקום השלישי במצעד שירי הדאנס של אוסטרליה. השיר נכתב על ידי קייגו, ג'וש קאמבי, אילן קדרון, נטלי דאן וריטה אורה והופק על ידי קייגו, אלשין וקאמבי גם כן. ב-15 באפריל 2019, פרסמה אורה בחשבון הטוויטר שלה, כי היא הקליטה שיר ביחד עם קייגו שעתיד לצאת בזמן הקרוב. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קייגו ב-19 באפריל 2019. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אורה, כשהיא לבושה במעיל גשם צהוב. בהמשך, ניתן לראות סצנות מתוך הסרט "פוקימון: הבלש פיקאצ'ו", בהן מופיע פיקאצ'ו. לפני שיצא הקליפ, הועלה האודיו של השיר. נכון לדצמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-75 מיליון צפיות. סרטון השיר "Carry On" באתר יוטיוב Home, RCA Records (באנגלית) Carry On (באנגלית), נבדק ב-2019-04-19 "ARIA Dance Singles Chart – Week Commencing 6 May 2019" (PDF). Australian Recording Industry Association. Retrieved 6 May 2019. Kygo & Rita Ora – Carry On (באנגלית), נבדק ב-2019-04-19 Rita Ora - Carry On - Twitter KygoOfficialVEVO (2019-04-18), Kygo, Rita Ora - Carry On (Official Video), נבדק ב-2019-04-19 Pokemonthemovie (2019-04-15), Kygo, Rita Ora - Carry On (Audio) Pokemon Detective Pikachu, נבדק ב-2019-04-19 Carry On (from the Original Motion Picture "POKÉMON Detective Pikachu") (Official Video), נבדק ב-2019-12-20 "ARIA Chart Watch #529". auspOp. 15 June 2019. Retrieved 15 June 2019. BPI - Carry On ZPAV :: Bestsellery i wyróżnienia - Wyróżnienia - Złote płyty CD - Archiwum, bestsellery.zpav.pl Gold/Platinum, Music Canada (באנגלית) (ארכיון) Hear the Detective Pikachu theme song 'Carry On' by Rita Ora now, Nintendo Enthusiast, ‏2019-04-19 (באנגלית) (ארכיון) Top 40/M Future Releases | Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..., web.archive.org, ‏2019-05-08
חגיגת ארבעה עשר

חגיגת ארבעה עשר היא כינוי לקורבן שלמים שהיה מוקרב בערב פסח עם קרבן הפסח. מצות הקרבת חגיגת ארבעה עשר לא נכתבה במפורש במקרא והיא נדרשה על ידי חכמים – "וזבחת פסח ליי' אלהיך צאן ובקר" - צאן לפסח ובקר לחגיגה. חגיגת ארבעה עשר אינה חובה לרוב הדעות, והיא חלק מהקרבת קרבן הפסח. החגיגה אינה מוקרבת בתנאים הבאים: בשבת – בערב פסח שחל בשבת. בטומאה – אם קרבן פסח הוקרב בטומאה, כגון שרוב הציבור היו טמאים. במרובה – כגון שחבורת הפסח היו חבורה קטנה ומספיק להם אכילת קרבן פסח לבדו. קרבן החגיגה היה מוקרב אחרי חצות ולפני קרבן התמיד של בין ערביים. בשר הקרבן היה נאכל לפני אכילת קרבן הפסח כדי שהפסח יהא נאכל על השובע. "חגיגת ארבעה עשר", ככל קרבן שלמים, נאכלת לשני ימים ולילה אחד, היינו ארבעה עשר וחמשה עשר בניסן והלילה שביניהם, בניגוד לקרבן הפסח שאינו נאכל אלא בליל ראשון של פסח עד חצות. ומכל מקום בשר חגיגה שעלה עם הפסח על השולחן, ומתבער עמו אחר חצות כדין נותר גזירה מפני תערובת. חיוב ביעור הנותר מקרבן החגיגה נלמד הפסוק - "ולא ילין מן הבשר אשר תזבח בערב ביום הראשון לבקר" והיא מצוות לא תעשה מהתורה. זכר לקרבן החגיגה שמים בקערת ליל הסדר ביצה – זכר לקרבן החגיגה, בנוסף על הזרוע שהייתה זכר לקרבן הפסח. הביצה המבושלת מסמלת את בשר החגיגה שיכול להיות מבושל בניגוד לקרבן הפסח שחייב להיות צלי. בברכת "גאל ישראל" מזכירים "ונאכל שם מן הזבחים ומן הפסחים" – כאשר "הזבחים" זה קרבן החגיגה. יש אחרונים הסוברים שאכילת האפיקומן צריכה להיות בשיעור של שני זיתים – זכר לקרבן הפסח וקרבן החגיגה. ספר דברים, טז, ב מכילתא דרבי ישמעאל, בא - מסכתא דפסחא פרשה ד ספר דברים, טז, ד ספר המצוות, לאו קיח ספר חמדת ימים, דפוס ונציה עמ' כז, חיי אדם כלל קל סעיף יד
ירון פרנסקי

ירון פרנסקי (3 באפריל 1959 - 8 בספטמבר 2023) היה כנר ישראלי. נולד לשמחה ולגרשון ברחובות וגדל במושב בית עובד, שם היה לסבו משק חקלאי. בגיל 13 שב עם הוריו לרחובות. פרנסקי החל את לימודי הכינור עם אביו, שהיה כנר, מלחין, מעבד, מנצח, ומורה לנגינה בחלילית. שירת בצה"ל במשטרה הצבאית (לאחר שלא התקבל לתזמורת צה"ל) ולאחר שחרורו המשיך את לימודיו אצל ישראל עמידן ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל יאיר קלס. למד בגרמניה אצל אנדרה גרטלר ובארצות הברית אצל דורותי דיליי, פרנקו גולי והנרי טמיינקה. בגיל 21 נבחר לכהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של נאשוויל (ארצות הברית), ובהמשך כיהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) ושל ג'קסונוויל (פלורידה). בשנת 1986 שב לישראל בהזמנתו של מנדי רודן, לכהן ככנר ראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע. ב-1989 הוזמן על ידי נעם שריף לכהן ככנר ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, שבה ניגן כ-5 שנים. ב-1994 שב לסינפונייטה הישראלית באר שבע, ככנר ראשי ומשנה למנהל המוזיקלי, הוא כיהן בשני התפקידים עד לפרישתו בספטמבר 2020. בשנותיו האחרונות הופיע כנגן ראשי אורח בתזמורות בספרד ובגרמניה. הוזמן להוביל את תזמורת בית האופרה "סן קרלו" בנאפולי. הוביל את תזמורת הפסטיבל הבינלאומי במקסיקו סיטי והוזמן קבוע כמחליף בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. ירון פרנסקי הוזמן להופיע כסולן וכמנצח בישראל ומחוצה לה, והרבה להופיע בהרכבים קאמריים. הוא לקח חלק בפסטיבלים חשובים כמו: שלזוויג-הולשטיין בגרמניה, ארנן בשווייץ, פסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון ועוד. ניגן בהרכב המוזיקלי "רביעיית ראשונים" כ-30 שנה. במקביל לקריירה המוזיקלית שלו הוא גם היה מטפל מוסמך בשיטת טיפול בילדים אוטיסטים הנקראת "הומוריקה", המשלבת הומור ומוזיקה. החל משנת 2017 לערך, פרנסקי התנדב בקונסרבטוריון העירוני במסגרות שונות - עבודה עם הרכבים קאמריים, מתן שיעורים פרטיים בכינור, שיפוט בתחרויות והופעות בהתנדבות בבתי אבות בעיר. בשנים האחרונות, הוא גם הרבה לעצב תכשיטים מזהב וכסף. בקיץ 2022 עבר פרנסקי לארצות הברית ויעקב רובינשטיין נכנס לתפקידו ככנר הראשי בסינפונייטה. בשנות ה-80 הכיר את אשתו הראשונה, גילה לבית לנג, בבאר שבע. השניים השתקעו בשכונת נווה נוי בבאר שבע ונולדו להם שני ילדים. בהמשך התגרשו בני הזוג. מ-10 בספטמבר 2020 היה נשוי בשנית לכנרת תמי סימור. פרנסקי נפטר ב-8 בספטמבר 2023. נטמן בבית העלמין ברחובות. עודד בר-מאיר, להתאהב בבאר שבע: נגני הסינפונייטה שבאו בגלל המוזיקה ונשארו בגלל העיר ‏, mynet באר שבע, 1 ביוני 2018 יהלי אוזן, צל"ש השבוע: ירון פרנסקי, באתר b7net‏, 30 ביולי 2019 נפרדים מהכנר הראשי של הסינפונייטה, באתר מקומונט, 6 בספטמבר 2020 סינפונייטת באר שבע מגייסת כשרון חדש: כנר ראשי חדש לסינפונייטה הישראלית באר שבע, באתר negevnews‏, 31 ביולי 2022 https://kdr.org.il/deceased/%D7%A4%D7%A8%D7%A0%D7%A1%D7%A7%D7%99-%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%9F/
אילן לוקאץ'

אילן לוּקאץ' (נולד ב-7 במאי 1962) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב בחברת החדשות של ערוץ 12. לוקאץ' נולד בחיפה ולמד בתיכון חוגים. אביו עבד כמסגר מכני בתחנת הכוח בחברת החשמל והיה שחמטאי חובב, ואמו, שנפטרה ממחלת הסרטן כשהיה בכיתה י"ב, עבדה כאחות. בצבא שירת בגדוד הקשר של פיקוד הצפון. בתום השירות, נרשם ללימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה. לוקאץ' מנגן על גיטרה בס וקונטרבס. בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 היה מוזיקאי פעיל. ב-1988 היה שותף בהרכב בשם "מקהלת השירות הבולאי", יחד עם הגיטריסט אופיר לוקיי והמתופף אסף מרוז (שמאוחר יותר הצטרף ללהקת "אבטיפוס" ולאחר מכן ל"איפה הילד?"). לאחר מכן ניגן עם רע מוכיח בהרכב שנקרא "בלוז אביוז". בשנת 1992 היה חבר בלהקת הליווי של טל גורדון, בסיבוב הופעות שנערך לאחר צאת אלבום הבכורה שלה. לעיתונות הגיע במקרה, אחרי שהתחיל את לימודי התואר השני. תחילה עבד כמגיה בעיתון "העיר", הפך לעורך לשוני ואז עורך. לאחר מכן עבר לוקאץ' לקבוצת מירור של איל העיתונות הבריטי רוברט מקסוול, שפעלה בישראל עד תחילת שנות ה-90 ורכשה את העיתון "מעריב". לאחר זמן קצר התפטר ועבר לעיתון "הארץ", שם שימש כסגן עורך המוסף, המשיך לדסק היומי ולבסוף מונה לעורך "גלריה". כשרצה לעסוק יותר באקטואליה, עבר לדסק הלילה של העיתון ובשנת 1995 עבר לחברת החדשות של ערוץ 2 כעורך משנה במהדורה המרכזית ואחר כך כעורך המהדורה ו"סדר עולמי". לאחר מכן התמנה לכתב התרבות, וערך גם את "אולפן שישי" ב-2005. מאז 2007 הוא כתב מגזין ותחקירים ב"אולפן שישי". לוקאץ' הוא חבר ארגון מנסה והיה תקופה מסוימת חבר הנהלת הסניף הישראלי שלו. ב-2014 נערך ללוקאץ' בירור משמעתי בחברת החדשות בעקבות תגובה שכתב בפייסבוק, לפיה "יש ימנים (בחברת החדשות), כמובן שיש יותר שמאלנים, אבל זה בגלל שיש מיתאם בין איי-קיו לבין נטייה שמאלה, ובכירים בתקשורת נמצאים בדרך כלל מעל לממוצע". לוקאץ' מתגורר בתל אביב, נשוי לד"ר רונית פוריאן ואב לשלושה ילדים. מדיה וקבצים בנושא אילן לוקאץ' בוויקישיתוף אילן לוקאץ', ברשת החברתית פייסבוק אילן לוקאץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר) כתבות ותחקירים של אילן לוקאץ', באתר חדשות 12 אילן לוקאץ', ‏מיקי חיימוביץ' חגגה 50 עם החבר'ה מבית הספר, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2012 פגוש את העיתונות - 07.05.2022, באתר קשת 12, (34:50) "מקהלת השירות הבולאי", חדשות, 7 בספטמבר 1988 הגר רם, יפה מאוד, חדשות, 1 באוגוסט 1988 שוליים רכים- שוליים קשים, מעריב, 3 בדצמבר 1990 יואב בירנברג, נערה בכוך חשוך - טל גורדון בתיאטרון פרגוד, ירושלים, חדשות, 22 במאי 1992 יגאל לביב, מקסוול החליט להפסיק להשקיע כספים בישראל, חדשות, 18 בנובמבר 1990 יגאל לביב, אומדן חובות ״מעריב״ – יותר מ־25 מיליון דולר, חדשות, 10 בדצמבר 1991 חגית גינזבורג, לה וידה לוקאץ', באתר ynet, 11 בינואר 2008 יעל גאוני, ‏אילן לוקאץ' יערוך באופן זמני את "אולפן שישי" בערוץ 2, באתר גלובס, 26 ביולי 2005 דוד אברהם‏, נתלה על אילן גבוה: לוקאץ' זומן לבירור משמעתי - וננזף, באתר וואלה, 2 בפברואר 2014