laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בית ספר שדה עפרה

בית ספר שדה עפרה נמצא ביישוב עפרה שבאזור הרי בנימין. הוא נחשב לאחד מבתי הספר שדה הפופולריים[דרוש מקור]. בית הספר עוסק בהדרכות טיולים באזור בנימין, השומרון ובקעת הירדן. בית ספר שדה עפרה הוקם בשנת 1983. צוותו עוסק בלימוד, הדרכה ובמחקר שדרת ההר המרכזי של ארץ ישראל משכם בצפון עד ירושלים בדרום, השפלה במערב ובקעת הירדן ומדבר יהודה במזרח. בית הספר פיתח שורה של פעילויות לקהילה, החל בצעדות ובטיולים למשפחות בחגים ובחופשות, דרך פעילויות ט"ו בשבט ואחרות לכלל התלמידים, סדרת הרצאות למבוגרים ולנוער וצעידה בשביל ישראל. בית ספר שדה עפרה מתרכז בהנחלת ערכי טבע ומורשת באזורים המהווים את "ערש" התנ"ך. העיסוק בחשיפת ובשימור העבר הוא חלק בלתי-נפרד מהעבודה היומיומית בבית ספר שדה עפרה. מעבר לעבודה השוטפת של הדרכות בנושאי תנ"ך ותולדות ישראל בית הספר עוסק גם בשמירת הטבע. צוות בית הספר פועל בירושלים, תוך עבודה צמודה עם בתי ספר ירושלמיים ושילוב תוכני הטיולים עם חומר הלימודים, נושאי הלימוד של בית הספר או חגי ישראל. בית הספר מפעיל מסלול טיול ייחודי העובר בין שבעת יקבי בוטיק הקיימים באזור: יקב ענתות, יקב תניא בעפרה, יקב מעלה לבונה, יקב שילה, יקב גבעות בגבעת הראל, יקב פסגות ויקבי הררי קדם ביצהר. בשנת 2008 השלים בית ספר השדה פריצת שביל ועריכתו לגישת מטיילים אל ואדי מז'ור כחלק ממסלול גדול יותר הנקרא סובב דולב. המסלול כולל את הואדיות: מוואדי מז'ור וואדי דילב במקיפים את היישוב דולב. הכנת המסלול מבוצע בתיאום עם צה"ל וממשרד החינוך והוא הוכנס למערכת תיאום הטיולים הארצית. בית הספר פעיל במאבק למניעת הצבת גדר הפרדה בנחל פרת (ואדי קלט) במדבר יהודה, גדר אשר, להשקפתו, תפגע בשמירת הטבע ותמנע את מסלולי ההליכה במקום. בית הספר הכין מסמך בנושא שיוגש לשדולה הסביבתית-חברתית בכנסת ולמקבלי ההחלטות בנושא קו התפר באזור צפון מדבר יהודה. במבני בית ספר השדה שוכן גם בית הספר דעת למחוננים ומצטיינים. אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר שדה עפרה בית ספר שדה עופרה, דף שער בספרייה הלאומית אתר בית הספר - החברה להגנת הטבע יגאל צור, ארץ בנימין: עזבו אתכם מפוליטיקה, באתר ynet, 13 במרץ 2007 תיירות בבנימין - אתר מועצת יש"ע
רולטת הרשת

רולטת הרשת היא טקס חניכה ומשחק שהיה נהוג בחיל האוויר הישראלי למסיימי קורס פקחי טיסה. דבר קיומו של הטקס נודע ברבים ב-1992 לאחר שחייל נהרג בעת ביצועו. מהותו של הטקס הייתה מעין "מבחן אומץ" במסגרתו שוכב החייל בגבו על הרצפה ואוחז, מלמטה, ברשת ביטחון שנועדה לבלום מטוסים נוחתים, שבעת שחרורה היא מתרוממת במהירות גבוהה ביותר. מבנה הרשת אמור לבלום את החייל. ב-21 ביולי 1992 נפצעו קשה החייל אמיר מלט והחיילת לילך בר-נתן בבסיס חצרים, כאשר הפעלת הרשת הדפה אותם לעבר מסלול הנחיתה, עליו התרסקו. כעבור חמישה ימים נפטר מלט מפצעיו. בגרסת צה"ל לאירוע "נפגע החייל אנושות מכבל לבלימת מטוסים, במהלך שיעור הדרכה במתקן, מתוך רשלנות הקצינים במקום". לאחר האסון הועמדו לדין שלושה קצינים בדרגת סגן. אחד מהם זוכה ואילו השניים האחרים, סגן נועה טרנר וסגן ירון נעים, הורשעו בגרימת מותו של רב"ט אמיר מלט ובפציעתה של טוראית לילך בר נתן ונשפטו למאסר בפועל ולהורדה בדרגה. בעקבות המקרה עלתה לסדר היום הציבורי הדרישה להוציא אל מחוץ לצה"ל את חקירת תאונות האימונים בעיקר הודות לפעולתה של שולמית מלט, אמו של החייל ההרוג, וביתר שאת לאחר התאבדותה ב-6 בפברואר 1994. מחאתה של שולמית מלט כללה דרישה להעמיד לדין את מפקד הבסיס ומפקד הטייסת, החרמה של טקס הזיכרון לחללי חיל האוויר, מחאה במהלך משפטם של טרנר ונעים, ובכלל זה השלכת ביצה לעבר התובע במשפט, לאחר שטען שנעים הועמד לדין כבעל הדרגה הבכירה ביותר שידע על משחק רולטת הרשת. בהשפעת האירוע כתבה הסופרת בתיה גור את הרומן "אבן תחת אבן". שחר גולדמן, חורים ברשת, באתר העין השביעית, 1 במרץ 1999 חדשות nana10, וידוי על רולטת הרשת: לילך בר נתן מדברת אחרי 16 שנים, באתר nana10‏, 23 בדצמבר 2008 סגן ירין כהן, פרשת "רולטת הרשת", באתר צה"ל (הקישור אינו פעיל) לתיאור ה"משחק" ראו במראות המשטרה גיליון 174, עמוד 25. תיאור נסיבות מותו של החייל אמיר מלט באתר "נזכור את כולם". ניקול קראו, נעה טרנר וידון נעים – לכלא, חדשות, 27 ביולי 1993 עמוס הראל, המפקדים בצה"ל כבר לא חוששים לצאת לפעולות בלי עורך דין, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2003 ליטל לוין, 6.2.1994 / התאבדה אם שכולה שלחמה בתאונות בצה"ל, באתר הארץ, 5 בפברואר 2011. משה טוב־אל, שולה מלט: לשפוט קצינים בכירים האחראים למות בני, חדשות, 9 במרץ 1993; משה טוב־אל, אם החייל שנהרג ברולטת הרשת: האשמים האמיתיים לא הועמדו לדין, חדשות, 8 ביוני 1993 משה טוב־אל, "בהרגשת בחילה קיבלנו את הזמנתך לעצרת הזיכרון", חדשות, 9 באפריל 1993 ניקול קראו, "מיטב הנוער היה בני ולא טרנר" צעקה האם השכולה על הסנגור, חדשות, 13 ביולי 1993 גלית ברונשטיין, כולם היו בנינו? שיח שכולים ושיקולי השכול, המשפט, ח', תשס"ג, עמ' 183–238; אסא כשר, "האמון הציבורי בצבא", עמ' 17
אם למסורת ואם למקרא

אֵם למסורת ואֵם למקרא הן שתי צורות לימוד המופיעות בגמרא ללימוד ההלכה מתוך פסוקי התנ"ך. אם למסורת היא דרך פרשנית הגורסת שניתן לדרוש את הפסוקים גם על פי מסורת הכתיב, בעוד המחזיקים בשיטת אם למקרא מפרשים ודורשים את הכתוב בהתבסס על מסורת הקריאה בלבד. שאלת אם למסורת או אם למקרא שנויה במחלוקת בין התנאים, ובמקומות שונים מזהה התלמוד מחלוקות הלכתיות שונות ככאלו התלויות בשאלת אם למסורת ואם למקרא. דיון ומספר דוגמאות למחלוקת זו מופיעים בתלמוד הבבלי במסכת סנהדרין. התלמוד שם מביא את דברי רב יצחק בר יוסף שמנה חמשה מקורות תנאים בהם מסתמכים התנאים על "יש אם למקרא". בהמשך אותה סוגיה בתלמוד מופיעים מקורות תנאיים נוספים התלויים בדיון זה. שתים מהמחלוקות המובאות בתלמוד מודגמות בטבלה זו: מצוות העלייה לרגל מופיעה בפסוק בשמות, כ"ג, י"ז: "שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ אֶל פְּנֵי הָאָדֹן ה'"; המילה יֵרָאֶה ניתנת לקריאה בשני אופנים: 'יֵרָאה' דהיינו שעל הזכרים להיראות לפני הקב"ה, או 'יִרְאה', כלומר, שעל הזכרים לראות את השכינה השורה בבית המקדש. לסוברים ש"יש אם למקרא", הרי שאופן הלימוד והדרש הוא לפי איך שנקראת המילה ולא איך שהיא כתובה, דהיינו שהציווי 'יראה'- משמעה חובה להיראות. אך לסוברים ש"יש אם למסורת", מתייחסים אנו לכתיב, ולכן, כוונת המקרא ל"יראה" כוללת את החובה לראות בעיניך. התלמוד מביא את דברי יוחנן בן דהבאי בשם רבי יהודה בן תימא הפוטר עיוור באחת מעיניו ממצוות עלייה לרגל משום שאינו יכול לראות בשתי עיניו, ולא מתקיים בו "כדרך שבא לראות כך בא ליראות". הראב"ן כתב, שכיון שהתלמוד הביא סדרה של חמשה תנאים הסוברים שיש אם למקרא, חל כאן הכלל ההלכתי שאין הלכה כשיטה, ומכאן שלהלכה יש אם למסורת. רבי יהונתן אייבשיץ כתב שלהלכה יש אם למקרא, והפרי מגדים השיג עליו וכתב שנראה מפסיקות הרמב"ם שיש אם למסורת. כך כותב גם הערוך לנר. יוסף עופר, המסורה למקרא ודרכיה — פרקי מבוא, הוצאת מאגנס, 2022 שלמה נאה, אין אם למסורת או: האם דרשו התנאים את כתיב התורה שלא כקריאתו המקובלת?, תרביץ, ס"א (ג–ד), עמ' 401–448, באתר JSTOR מסכת סנהדרין, דף ג', עמוד ב' - דף ד', עמוד ב' לביטוי זה כמה פרשנויות, ראו בתוספות, מסכת סנהדרין, דף ד', עמוד ב', ד"ה כדרך תחילת מסכת סנהדרין ראו בפלתי יורה דעה סימן פז סעיף קטן ב יורה דעה סימן פז משבצות זהב סעיף קטן א. למחלוקת זו השלכה לגבי טיגון בשר בחלב, שאם יש אם למקרא אין הוכחה מהתלמוד שטיגון אינו נקרא בישול, אך אם יש אם למסורת משמע מתוך התלמוד שטיגון אינו בישול, ולשיטה זו בשר שטוגן בחמאה אינו אסור מדאורייתא, אלא מדרבנן בחידושיו לכריתות דף יז עמוד ב חננאל מאק, שראיתי שיבוש גדול בדברים אלו, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2022 ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
התקופה הכחולה של פיקאסו

התקופה הכחולה של פיקאסו (1901–1904) הייתה תקופה בחייו של האמן פבלו פיקאסו, במהלכה יצר בעיקר ציורים שהתאפיינו בצבעים כהים וקרים, כמו כחול, ירוק כהה ושחור, המוכרים כצבעים המקנים לציור אווירה עצובה. בציורים אלו צוירו אנשים שעל פניהם הבעה עגומה או אפאטית, לרוב בפוזיציה סגורה ובמצבים אנושים עגומים. סיבות שונות הביאו את האמן לתקופה חשוכה זו, אך שתי סיבות עיקריות לתקופה זו מוכרות לנו: מות חברו קרלוס קסאחאמס, אשר התאבד בירייה בראשו. כאשר היגר פיקאסו מברצלונה לפריז ב-1901, ציוריו של פיקאסו כמעט ולא נמכרו, והוא היה רעב ללחם. רבים סבורים כי הציורים אשר הראו אנשים בודדים וחלשים היו לאות הזדהות עם האנשים שצייר. הציורים בתקופה הכחולה מאופיינים בשימוש בקווי מתאר בסיסיים ומודגשים. בחלקם נעשה שימוש בסגנון כתמי במשיחות מכחול קצרות ונחפזות בנוסף לתיחום הצורות בקווי המתאר. השימוש בכחול מרמז על האפשרות שהתמונות צוירו בשעות הלילה, שכן אם היו מצוירות בשעות היום היה הדבר מצריך שימוש גם בסקאלת הצבעים החמים יותר. ייתכן גם שהשימוש בכחול נבע מתוך צורך אקספרסיבי של האמן. על פי תנוחות ובגדי המופיעים בתמונה, הכחול עשוי לרמז גם על תחושת קור או ניכור. התקופה הכחולה של פיקאסו הסתיימה כאשר פגש בנערה בשם פרננדה אוליבר. עד מהרה השניים התאהבו וציוריו של פיקאסו החלו להיות עליזים יותר תוך שימוש בצבעים חמים כמו ורוד וכתום. הייתה זו תחילתה של התקופה הוורודה (1904 - 1907). בתקופה זו ציוריו של פיקאסו נעשו מלאי-חיים הרבה יותר. אלמנטים מרכזיים בתקופה הוורודה מתקשרים לאנשי קרקס וחיות. התקופה הוורודה של פיקאסו הטרגדיה (ציור) מאמר אינטרנטי על התקופה הכחולה, באתר התיכון "אלון" ברמת השרון
מסלול (פיזיקה)

בפיזיקה, מסלול (באנגלית: Trajectory) הוא שם כללי לנתיב שעצם מסוים עובר בו בנועו במרחב. מקרה פרטי של מסלול הוא מסלול כבידתי, בו גוף אחד מושפע מכבידה של גוף אחר ונע מסביבו, כמו למשל המסלול של כוכב לכת סביב שמש. מקרה אחר הוא מסלול בצורת פרבולה, בו נע קליע תותח, מסלול כזה נקרא מסלול בליסטי. במכניקה קלאסית, המסלול מתואר על ידי וקטור המקום כתלות בזמן (ביחס למערכת צירים (קואורדינטות) מסוימת, בה נקבעת ראשית הצירים). כלומר: על ידי הפונקציה הווקטורית r → ( t ) {\displaystyle {\vec {r}}(t)} . הנגזרת של פונקציה זו היא המהירות v → = d r → ( t ) d t {\displaystyle {\vec {v}}={\frac {d{\vec {r}}(t)}{dt}}} והנגזרת השנייה היא התאוצה. דרך היא המרחק המצטבר לאורך המסלול שעשה הגוף, בניגוד להעתק, שהוא המרחק בין נקודת המוצא לנקודת הסיום-לדוגמה, אם גוף נקודתי נמשך במעלה שיפוע וחזרה לנקודת ההתחלה, הדרך שהוא עשה היא פעמיים אורך השיפוע וההעתק הוא אפס. במכניקה יחסותית, המסלול של גוף הוא "קו העולם" שלו במרחב-זמן המתואר על ידי פרמטר אפיני, כגון הזמן העצמי:   x μ ( τ ) = ( t ( τ ) , r → ( τ ) ) {\displaystyle \ x^{\mu }(\tau )=\left(t(\tau ),{\vec {r}}(\tau )\right)} . במכניקת הקוונטים החלקיק יכול להיות בכל המסלולים האפשריים, כאשר יש לו הסתברות (או אמפליטודת פונקציית הגל) להיות בכל מסלול. כדי לחשב את הפרופוגטור, כלומר האמפליטודה שלו להתקדם מ-   x 1 ( t 1 ) {\displaystyle \ x_{1}(t_{1})} ל-   x 2 ( t 2 ) {\displaystyle \ x_{2}(t_{2})} יש לסכום על כל מסלולי הביניים האפשריים באמצעות אינטגרל מסלול של פיינמן:   ⟨ x 2 ( t 2 ) | x 1 ( t 1 ) ⟩ = ∫ D x ( t ) e i S [ x ( t ) ] / ℏ {\displaystyle \ \langle x_{2}(t_{2})|x_{1}(t_{1})\rangle =\int Dx(t)e^{iS[x(t)]/\hbar }} . המסלול הקלאסי הוא המסלול עבורו הפעולה S היא סטציונרית (כלומר:   δ S = 0 {\displaystyle \ \delta S=0} ). בעבר, התנועה של כוכבי הלכת, אשר נראתה בעין בלתי מזוינת, הוסברה בעזרת האפיציקל, כתנועה מעגלית. הסבר זה חזה את מסלול כוכבי הלכת בצורה מדויקת יחסית. רק בתחילת המאה ה-17 יוהאנס קפלר הצליח להראות כי תנועת כוכבי הלכת היא בעצם אליפטית סביב השמש ולא מעגלית, והיה זה אייזק ניוטון שהצליח להסביר מדוע נעים כוכבי הלכת בצורה זו. ניוטון פרסם חלק מהתוצאות אליהן הגיע בחיבורו "De Motu Corporum" שפורסם ב-1684 והיה היסוד לספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע" בו ניסח את חוק המשיכה האוניברסלי שקבע כי ישנה משיכה בין כל שני גופים בעלי מסה, וכי הם ימשכו ביחס ישר למסתם, וביחס הפוך לריבוע המרחק שביניהם. במאה ה-20 הראה אלברט איינשטיין במסגרת תורת היחסות הכללית שהמסה של השמש מעוותת את המרחב, ומסלולי כוכבי הלכת הם מסילה גאודזית. טיסה מסלולית מדיה וקבצים בנושא מסלול בוויקישיתוף יישום לחישוב מסלול של קליע תותח הדגמה של מסלול כבידתי
אמריקה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמריקה – יבשת המשתרעת לכל אורך חצי כדור הארץ המערבי אמריקה הצפונית – חלקה הצפוני של יבשת אמריקה אמריקה הדרומית – חלקה הדרומי של יבשת אמריקה אמריקה המרכזית – רצועה גאוגרפית צרה המחברת בין אמריקה הצפונית לבין אמריקה הדרומית ארצות הברית – פדרציית מדינות באמריקה הצפונית אמריקה הלטינית – כינוי למדינות יבשת אמריקה והאיים הקריביים אשר שפתן העיקרית היא ספרדית או פורטוגזית אמריקה הספרדית – כינוי למדינות יבשת אמריקה והאיים הקריביים אשר שפתן העיקרית היא ספרדית קונפדרציית המדינות של אמריקה – איחוד היסטורי של מדינות דרום ארצות הברית בספורט: קופה אמריקה – אליפות אמריקה הדרומית לאומות בכדורגל קלוב אמריקה – מועדון כדורגל מקסיקני אמריקה קאלי – מועדון כדורגל קולומביאני אמריקה פוטבול קלוב (בלו הוריזונטה) – מועדון כדורגל מבלו הוריזונטה, ברזיל אמריקה פוטבול קלוב (נאטאל) – מועדון כדורגל מנאטאל, ברזיל אמריקה פוטבול קלוב (ריו דה ז'ניירו) – מועדון כדורגל מריו דה ז'ניירו, ברזיל אמריקה פוטבול קלוב (סאו ז'וזה דו ריו פרטו) – מועדון כדורגל מסאו ז'וזה דו ריו פרטו, ברזיל באמנות: אמריקה X – סרט קולנוע אמריקאי קפטן אמריקה – דמות קומיקס בדיונית צוות אמריקה – סרט קולנוע סאטירי אמריקה (להקה) – להקת רוק אמריקאית-בריטית אמריקה (ספר) – רומן מאת פרנץ קפקא, שעובד לתסכית רדיו ישראלי אמריקה (סרט) – סרט קולנוע ישראלי משנת 2022 בבימויו של אופיר ראול גרייצר אחר: אמריקה של דיסני – פארק שעשועים שאמור היה להיבנות במדינת וירג'יניה, אך בנייתו בוטלה "אמריקה" – כינויה ברשת הקשר של משימת החלל אפולו 17 אמריקה (CV-66) – נושאת מטוסים מסדרת קיטי הוק
פיליפוס הקדוש

פיליפוס הקדוש (ביוונית: Φίλιππος; מת בשנת 80 לספירה) היה אחד משנים עשר שליחיו של ישו בברית החדשה. פיליפוס נולד בבית צידא שבגליל, והיה בין ראשוני החוברים לישו. יום החג לפיליפוס נקבע לאחד במאי, אך בנצרות הקתולית חוגגים אותו ב-3 בו, ובנצרות האורתודוקסית המזרחית - ב-14 בנובמבר. פיליפוס הטביל לנצרות ברחבי הארץ בסוריה, בפריגיה, וביוון. הוא נצלב בשנת 80 בעיר היוונית הייראפוליס באסיה הקטנה. על פי הבשורה על-פי יוחנן, פיליפוס ערך לישו הכרות עם תלמיד נוסף, נתנאל (ברתולומאוס הקדוש). באותה בשורה מבקש פיליפוס מישו, במהלך הסעודה האחרונה: וַיֹּאמֶר אֵלָיו פִּילִפּוֹס אֲדֹנִי הַרְאֵנוּ נָא אֶת הָאָב וְדַי לָנוּ׃ 9 וַיֹּאמֶר אֵלָיו יֵשׁוּעַ זֶה כַּמָּה יָמִים אָנֹכִי אִתְּכֶם וְאַתָּה פִילִפּוֹס הֲטֶרֶם תֵּדָעֵנִי הַרֹאֶה אֹתִי רָאָה אֶת הָאָב וְלָמָּה זֶּה תֹאמַר הַרְאֵנוּ אֶת הָאָב׃ 10 הַאֵינְךָ מַאֲמִין כִּי אָנֹכִי בְאָבִי וְאָבִי בִּי הַדְּבָרִים אֲשֶׁר אֲדַבֵּר אֲלֵיכֶם לֹא־מִנַּפְשִׁי אָנֹכִי דֹבֵר כִּי אָבִי הַשֹּׁכֵן בְּקִרְבִּי הוּא עֹשֶׂה אֶת־הַמַּעֲשִׂים׃ — יוחנן, י"ד אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 237, מסת"ב 978-965-566-137-8 מדיה וקבצים בנושא פיליפוס הקדוש בוויקישיתוף פיליפוס הקדוש, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פיליפוס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אדו בירק

אדו בירק (באסטונית: Ado Birk;‏ 14 בנובמבר 1883 - 2 בפברואר 1942) היה מדינאי אסטוני, שכיהן לתקופה בת שלושה ימים כראש ממשלת אסטוניה. בירק נולד בטרבאסטו וסיים את לימודיו בסמינר התאולוגי בריגה. לאחר מכן הוא למד באקדמיה התאולוגית בסנקט פטרבורג ובפקולטאות למשפטים בטרטו (1907–1908), סנקט פטרבורג (1908 - 1911) ולייפציג (1911). בשנים 1911 - 1912 הוא עמד בראש משרד הרישום של טאלין ובשנים 1912 - 1917 עסק בעריכת דין במשרדו של יאן פוסקה. בשנת 1917 מונה בירק לשמש מזכיר האספה המכוננת של אסטוניה. בשנת 1918 הוא נשלח לשמש כנציג אסטוניה בפינלנד ובשנים 1918 - 1919 הוא שימש יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לאספה המכוננת של אסטוניה ויו"ר מועצת המדינה הזמנית. לאחר כינונה שימש בירק סגן יו"ר האספה המכוננת. בשנים 1919 - 1920 ובשנית ב-1925 הוא כיהן כשר החוץ. למשך יומיים, בין ה-28 ביולי ל-30 ביולי 1920, הוא החזיק בתפקיד ראש הממשלה של אסטוניה. כהונתו באספת הנבחרים נמשכה עד 1922. לצד פעילותו הפוליטית כיהן בירק גם כיו"ר אגודת הכבאים של טאלין (1917–1924) ובשנים 1919 - 1922 עמד בראש התאחדות הכבאים האסטונית. בשנים 1922–1926 כיהן בירק כציר אסטוניה בברית המועצות. בשנתו האחרונה בתפקיד הוא הסתכסך עם הדרג המקצועי במשרד החוץ ונתבקש לחזור לאסטוניה, אך סירב לעשות כן. בקיץ 1926 הוא נאסר על ידי סוכנות הביון ה"גה פה או" ונכלא ברוסיה. לאחר בריחה ממאסר בשנת 1927 הוא ביקש מקלט מדיני בשגרירות נורווגיה במוסקבה. הוא שב לאסטוניה והואשם בה במסירת מידע חשאי לידי שלטונות ברית המועצות. בירק נותר במאסר עד לזיכויו בנובמבר 1927. למרות הזיכוי הקריירה הפוליטית שלו הסתיימה. בירק התמסר לאחר סיום פעילותו הציבורית לפעילות במסגרת הכנסייה האסטונית האורתודוקסית ובשנים 1939–1940 היה למזכיר העולמי של הכנסייה, בעודו עוסק בטאלין כאיש עסקים פרטי. ב-14 ביוני 1941, כשנה לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות, נאסר בירק על ידי הקומיסריון העממי לענייני פנים. הוא נידון למיתה ב-28 בינואר 1942, אך נפטר בטרם הוצאתו להורג בעודו שוהה במחנה עבודה של הגולאג במחוז סברדלובסק. מדיה וקבצים בנושא אדו בירק בוויקישיתוף קורות חייו באתר הרשמי של נשיא אסטוניה
אנדרס טאראנד

אנדרס טאראנד (באסטונית: Andres Tarand;‏ נולד ב-11 בינואר 1940) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש ממשלת אסטוניה. טאראנד נולד בטאלין ובשנת 1963 סיים לימודי תואר ראשון בקלימטולוגיה מאוניברסיטת טרטו. לאחר מכן הוא סיים לימודי תואר שני בגאוגרפיה (1973) והמשיך במחקר אקדמי באוניברסיטה. בשנים 1979–1981 עמד טאראנד בראש מחלקת המחקר ובשנים 1988–1990 היה מנהל הגנים הבוטניים של טרטו. משנת 1996 הוא משמש חבר מועצת המנהלים של האוניברסיטה. בשנים 1992–2004 היה טאראנד חבר הפרלמנט של אסטוניה. במהלך תקופה זו הוא נבחר לשמש ראש הממשלה (1994–1995) וכיהן בתפקיד השר לאיכות הסביבה (1992 - 1995). בשנים 2004–2009 היה טאראנד חבר הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. טאראנד עוסק רבות בתחום איכות הסביבה ופועל בתחום זה באסטוניה ובאזור הבלטי. במסגרת פעילותו זו הוא שותף לעשייתם של ההתאחדות האסטונית לגאוגרפיה, המכון האסטוני לפיתוח בר-קיימא, מכון סטוקהולם לנושאי סביבה, החברה האסטונית להגנת הטבע ואחרים. מדיה וקבצים בנושא אנדרס טאראנד בוויקישיתוף האתר הרשמי של טאראנד (באסטונית)
קופוניוס

קופוניוס היה הנציב הראשון של השלטון הרומי ביהודה, בשנים 6 עד 9 לספירה. מינויו שם קץ לתקופת שלטונו של בית הורדוס בשטחה העיקרי של יהודה, כשאחרון שליטיו היה ארכלאוס. בשנה זו הוגלה ארכלאוס ללוגדונום (כיום העיר ליון) שבגליה (כיום צרפת) ונכסיו הרבים הוחרמו לטובת הרומאים, בשל חוסר יכולתו, לטענת הרומאים, לנהל כראוי את אזורי שלטונו. עם זאת, אין להוציא מכלל אפשרות, בגלל נסיבות היסטוריות וכמקובל בהיסטוריה הרומית, שרומא תכננה ממילא להפוך את יהודה לפרובינקיה, ותוך כדי כך להשתלט על נכסיו האדירים של בית הורדוס. תקופת הנציבות הראשונה אמורה הייתה לממש את הטמעתה של יהודה באימפריה הרומית. קופוניוס התמנה בשנת 6 לספירה על ידי קוויריניוס, נציבה של סוריה, אליה הייתה כפופה יהודה, ושלט ביהודה עד לשנת 9 לספירה. קופוניוס, ראשון הנציבים ביהודה, היה בעל תואר procurator ("משגיח", אם כי מכנים אותו "נציב"), והיה בן מעמד הפרשים הרומי. הוא היה כפוף לנציב הרומי בסוריה, מי שהיה ממעמד הסנאטורי וקונסול לשעבר - לגאטוס על-פי המינוח הרומאי. סמכויות הפרוקוראטור היה נרחבות: צבאיות (פיקוד על חיל עזר רומי); שיפוטיות, ובכללן סמכות ה-ius gladius ("זכות החרב", המקנה את הזכות לפסוק בדיני נפשות); סמכויות אכיפה בתחום גזרי הדין וסמכויות כלכליות, כגון גביית כספי המיסים והעברתם לאוצר הרומי; סמכויות מינהליות, שעניינן עמידה בראש מערכת הפקידות הרומית. מקום מושבו של הפרוקוראטור היה בקיסריה. קופוניוס, מונחה על ידי הנציב קוויריניוס שבסוריה, וזה על ידי הקיסר הרומאי אוגוסטוס, הורה לפקידיו ביהודה לערוך "קנסוס", שהוא מהלך בירוקרטי של שמאות הנכסים המקומיים, הנזילים והנדל"ניים ומיפקד אוכלוסין, כדי לארגן את מערכת גביית המיסים. צעד זה, מעבר להיותו כלכלי ואדמיניסטרטיבי, סימל את ראשית שיעבודה של יהודה לרומא, לאחר תקופת שלטונו של בית הורדוס, ואולי אף דרך להכבדת עול המיסים. פעולה זו עוררה, כצפוי, התנגדות עממית, שבראשה עמדו חוגים קנאים, קיצוניים, וביניהם צדוק הפרושי ויהודה איש הגולן מהעיר גמלא. בקושי רב עלה בידי הכוהן הגדול, יועזר מבית בייתוס, להשקיט את הרוחות ולהשפיע על העם לקבל עליהם את הדין ולהיפקד. פרשה זו שימשה אות וסימן להתארגנותה של קבוצה קנאית מהגליל, שכינוייה בפי יוסף בן מתתיהו היה "הפילוסופיה הרביעית". למרות המפקד, לא נראה שהייתה התנגדות ממשית לשלטונו של קופוניוס ביהודה, ויש הסוברים כי אחד משערי הר הבית "שער קיפונוס" קרוי למעשה על שמו של נציב זה.
אונה יוקנביצ'ניה

אונה יוקנביצ'ניה (בליטאית: Ona Juknevičienė; נולדה ב-28 באפריל 1955) היא אשת ציבור ליטאית. יוקנביצ'ניה נולדה בכפר דוסמנליאי בליטא. בהיותה בת שלוש עברה משפחתה לווילנה, שבה סיימה את לימודיה התיכוניים ולימודי תואר ראשון בכלכלה תעשייתית. בשנים 1986–1989 עבדה יוקנביצ'ניה כחוקרת במכון לעבודה ורווחה. בשנת 1992 היא סיימה לימודי דוקטורט במדעי החברה והצטרפה לסגל אוניברסיטת וילנה. בשנת 1992 החלה יוקנביצ'ניה לעבוד כיועצת לענייני הפרטה עבור מיזם "ESOP Services International" המשותף לליטא ולארצות הברית. לאחר מכן היא עמדה בראש המיזם ומשנת 1995 עברה לנהל את חברת "Consulta" לייעוץ ארגוני. באותה עת החלה יוקנביצ'ניה לייעץ לבנק העולמי ובמשך שנים ספורות ליוותה את תוכניות הסיוע של הבנק לאוזבקיסטן ולסרביה. בשנת 2000 היא עבדה כיועצת לממשלת ליטא בנושאי הפרטה, ארגון מחדש ופשיטות רגל כלכליות. עבודתה האקדמית נמשכה לאורך שנים אלו. בשנים 2004–2009 כיהנה וקנביצ'ניה כנציגה בפרלמנט האירופי מטעם מפלגת העבודה ושימשה בו יו"ר הוועדות המשותפות של הפרלמנט עם מדינות מרכז אסיה ומונגוליה. כמו כן, היא הייתה חברת הוועדה לביקורת התקציב, ועדת העבודה והרווחה, ועדת הכלכלה, וועדות לענייני פנים ומשפט. במהלך כהונתה הייתה יוקנביצ'ניה חברת המפלגה הדמוקרטית האירופאית וחברת הברית הליברלית-דמוקרטית של אירופה. הייתה מועמדת לפרלמנט האירופי בשנת 2009, אך לא נבחרה. קורות חיים ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לזרוס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לזרוס או אלעזר הוא שם פרטי תסמונת לזרוס – חזרה של קצב לב תקין לאחר החייאה. לזרוס מבית עניה - דמות בברית החדשה האיש העשיר ואלעזר – משל מהבשורה על-פי לוקאס Lazarus – תוכנת מחשב Lazarus (אלבום) – אלבום של הראפר טרבי מקוי ציור הקיר "תחיית לזארוס" - ראו כנסיית העלייה הרוסית, הפיסקה "תחיית לזארוס" פרויקט לזרוס (ספר) – רומן מאת הסופר אלכסנדר המון פרויקט לזרוס – סרטו של הבמאי ג'ון גלן, ארצות הברית 2008 לזרוס לונג - דמות בדיונית המופיעה לאורך רבים מספריו של רוברט היינליין לזרוס - שיר מאלבומו האחרון של דייוויד בואי Blackstar שיצא ב-2016 לזרוס - שיר של להקת פורקיופיין טרי מהאלבום Deadwing. אמה לזרוס – משוררת יהודייה-אמריקאית. מוריץ (משה) לצרוס – פילוסוף, אתנולוג ופסיכולוג יהודי-גרמני, מייסד הפסיכולוגיה הלאומית והפסיכולוגיה ההשוואתית. חוה לצרוס-יפה – פרופסור לדת האסלאם במכון ללימודי אסיה ואפריקה שבאוניברסיטה העברית.
מניפולציה

האם התכוונתם ל... תפעול כלי או שימוש בחפץ בעזרת תנועות הידיים מניפולציה (התנהגות) סחיטה רגשית פעולת אדם בעורמה להשגת מטרה מסוימת מניפולציה (שיטות מחקר) מניפולציה שדרתית (פרקטיקה טיפולית הנפוצה בטיפול כירופרקטי ואוסטאופתי) מניפולציה (תכנות) מניפולציה ישירה – מושג במדעי המחשב הונאה – עבירה המתאפשרת בעזרת שקר מניפולציה (ניירות ערך) מניפולציה (תורת המשחקים)
אולטראס מכבי 96

האם התכוונתם ל... אולטראס מכבי 96 (כדורגל) – ארגון אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל שפעל בשנים 2013-1996. אולטראס מכבי 96 (כדורסל) – ארגון אוהדי מכבי תל אביב בכדורסל שהוקם בשנת 2002.
Requiem - Mezzo Forte

Requiem - Mezzo Forte הוא אלבום מטאל סימפוני/מטאל גותי/דום מטאל של להקת הדום הגותי Virgin Black מאדלייד, אוסטרליה. האלבום הוא חלק מטרילוגיית הרקוויאם של הלהקה, שכוללת את האלבומים Requiem - Pianissimo הקלאסי באופיו ואת Requiem – Fortissimo הנוטה יותר לדום-דת'. האלבום Requiem - Mezzo Forte מהווה שילוב בין שני הסגנונות, ומכיל ריפי גיטרות כבדים ואיטיים לצד מוזיקה קלאסית, שאותה מבצעת התזמורת הסימפונית של אדלייד, ולצד שירה אופראית ומקהלה. שירי הלהקה באלבום מושרים באנגלית ולטינית ועוסקים במוות ושכול. האלבום זכה לביקורות טובות במגזיני מוזיקה ומטאל כגון Allmusic ומטאל האמר. רואן לונדון Rowan London – קלידים, שירה גברית - טנור סמנתה אסקרב Samantha Escarb – גיטרה, צ'לו גריי - Grayh – גיטרה בס דינו ציאלו Dino Cielo – תופים התזמורת הסימפונית של אדלייד, מנצח: ברוס סטוארט Bruce Stewart סוזן ג'ונסון Susan Johnson - שירה נשית, סופרנו המקהלה של אקדמת סטמפורד, אדלייד מקהלת המוות: דני בלייק, סימון דראנט, דאמון גוד, טרוי מוני, גריי, רואן לונדון מידע על האלבום Requiem - Mezzo Forte באתר MusicBrainz האלבום Requiem - Mezzo Forte באתר Discogs ביקורת, ב-Allmusic
מרמורש

האם התכוונתם ל... מרמורש (חבל ארץ) – אזור המשתרע ברובו בצפון מערבה של רומניה ובחלקו בדרום מערב אוקראינה. הרי מרמורש – חלק מהרי הקרפטים רוזנות מרמורש – מחוז בממלכת הונגריה מחוז מרמורש – מחוז ברומניה כנסיות העץ במרמורש – אתר מורשת עולמי יהדות מרמורש – תולדות הקהילה היהודית של חבל מרמורש
פואייה

פוּאָיֶיה (מצרפתית: Foyer) הוא חלל גדול במבני ציבור שונים כדוגמת תיאטרון, בית קולנוע, בית אופרה וכדומה. החלל נמצא בין הכניסה למבנה או משמש בעצמו כחלק ממבואת הכניסה לבין אולם התיאטרון או האודיטוריום אליהם נכנסים לרוב דרך מספר מעברים. הפואייה משמש להתכנסות הקהל לפני פתיחת דלתות הכניסה לאולם בו נפגשים האנשים בתחילת הערב בו נערך המופע ובו ניתן אף לקיים אירועי תרבות משניים או לקיים אף תערוכות שונות. הפואייה גם כולל מזנון כיבוד ומשקאות הפועל טרם המופע ובמהלך ההפסקה בה באה לידי ביטוי גם כן חשיבותו של המקום. הפואייה של מבני תרבות רבים הוא חלק מפואר וחשוב במיוחד במבנה. לרוב, הוא אף מפואר יותר מן האולם עצמו שכן בפואייה מקבלים את פני הקהל, בו מתקיים המפגש האנושי הגדול, לעומת האולם, שבו עיקר ההתמקדות היא במופע האמנותי עצמו. אולם תיאטרון לובי אטריום מדיה וקבצים בנושא פואייה בוויקישיתוף
לטאה (קבוצת כוכבים)

לטאה היא קבוצת כוכבים קטנה שנמצאת בחלק הצפוני של השמים ומורכבת מכוכבים חלשים במיוחד. בנוסף מאפילות על הקבוצה קבוצות הכוכבים הבולטות שמסביבה - אנדרומדה, ברבור וקסיופאה. הקבוצה הוגדרה במאה ה-17 על ידי האסטרונום הפולני יוהנס הווליוס על אזור ללא כוכבים בהירים שלא היה שייך לאף קבוצת כוכבים אחרת. בתנאי צפייה טובים יוצרים כוכבי הקבוצה צורת W המזכירים את קבוצת קסיופאה ולכן הקבוצה מכונה לעיתים "קסיופאה הקטנה". α בלטאה הוא הכוכב היחיד בקבוצה עם בהירות נראית מדרגה נמוכה מ-4. זהו כוכב לבן-כחלחל במרחק של כ-100 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.8. NGC-7243 הוא צביר פתוח המכיל כמה עשרות כוכבים לבנים-כחולים עם בהירות סביב דרגה 6.5, הניתן לצפייה במשקפת. הצביר נמצא במרחק של כ-2800 שנות אור וגילו מוערך בכמאה מיליון שנים. מדיה וקבצים בנושא לטאה בוויקישיתוף לטאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)