laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סמואל ויליאמסון

סמואל ויליאמסון (באנגלית: Samuel Williamson; נולד ב-19 בדצמבר 1997) הוא שחיין אוסטרלי, אלוף עולם (דוחה 2024) ושיאן אוקיאניה במשחה ל-50 מטר חזה, סגן אלוף עולם (פוקואוקה 2023) ואלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, וסגן אלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) במשחה ל-50 מטר חזה. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכה בארבע מדליות: מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב, מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חזה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה. באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר במלבורן שבאוסטרליה סיים במקום 23 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 58.13 שניות, ובמקום 11 במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אישי חדש של 26.25 שניות. באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב וזאת לאחר ששחה בשלבי המוקדמות של המשחים. בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 26.82 שניות. באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא אוקיאניה חדש של 26.32 שניות, לפני ניקולו מרטיננגי מאיטליה (26.39 שניות) וניק פינק מארצות הברית (26.49 שניות). כבר בשלב חצי הגמר של המשחה קבע שיא אוקיאניה חדש של 26.41 שניות. בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 59.21 שניות. 50 מטר חזה: 26.32 שניות (2024) 100 מטר חזה: 58.80 שניות (2024) 200 מטר חזה: 2:13.09 דקות (2019) 50 מטר חזה: 26.25 שניות (2022) 100 מטר חזה: 57.00 שניות (2020) 200 מטר חזה: 2:07.11 דקות (2022) סמואל ויליאמסון, באתר Swimrankings
יוסט ליבמן

יוסט ליבמן (בגרמנית: Jost Liebmann, שמו בעברית: יהודה ברלין, נולד בסביבות 1639 בהלברשטט; נפטר ב-כ' בטבת ה'תס"ב, 30 בינואר 1702 בברלין) היה יהלומן, איש עסקים ובנקאי יהודי גרמני. שימש כפרנס וכיהודי חצר במרקיזות ברנדנבורג ובממלכת פרוסיה. נולד בהלברשטט בסביבות 1639 למירל אשכנזי ולבעלה אליעזר ליפמן – סוחר מגטינגן. בשנת 1660 נסע יוסט להמבורג, שם התגוררה קרובת משפחתו גליקל מהמלין. הוא החל לעסוק במסחר בעזרתו של חיים מהמלין בעלה הראשון של גליקל, והתעשר. ב-1664 חתמו השניים על שותפות אך זו לא עלתה יפה והם נפרדו כעברו שנה והסתכסכו. יוסט עבר לעסוק עצמאית במסחר תכשיטים ויהלומים. בין השאר סיפק כתר משובץ יהלומים בשווי 300,000 ר"ט לבת זוגו של פרידריך הראשון בעת הכתרתו ב-1701. הוא היה היהודי הראשון בממלכה שזכה להכרה רשמית בספרי המסחר שלו. נישא בפעם הראשונה למלכה גולדשמידט בתו של הרב שמואל מהילדסהיים אחיו של חיים מהמלין, וב-1676, לאחר מותה, נישא לאסתר ליבמן (אנ') בתו של שמואל שולהוף ואלמנתו של יהודי החצר ישראל אהרן. בעקבות נישואין אלו עבר להתגורר בברלין, ומאז הוא ואסתר היו פעילים בנושאים ציבוריים שונים בעיר. הם היו הראשונים שקיבלו אישור חוקי להפעלת בית כנסת בברלין, ועל רקע זה התנגדה אסתר להקמתו של בית הכנסת הישן שנחנך לבסוף רק לאחר מותה ב-1714. בנוסף הקימו בני הזוג גם ישיבה ומינו את חתנם אהרן בן בנימין וולף לעמוד בראשה. לאחר מכן, פעלו למנותו גם כרב העיר והרב הראשי של מרקיזות ברנדנבורג. כתב עליו אליעזר ליזר לנדסהוט: היה עמוד ברזל, וחומה בצורה לישראל ובפרט ליהודים בברלין — סדר בקור חולים מעבר יבק וספר החיים, ברלין תרכ"ז יוסט מת ב-1702 בברלין ואשתו השנייה המשיכה את עסקיו. לדברי גליקל מהמלין, רכושו הסתכם ב-100,000 רייכס-טאלר. אביו היה אחי אמו של יהודי החצר ליפמן כ"ץ(אנ') חמיו של הרב דוד אופנהיים. אחיו הוא הרב יצחק בנימין וולף, הידוע בשל ספרו "נחלת בנימין". בנו ר' אברהם (1671–1730) היה רב הערים הלברשטט ואמסטרדם. (נפטר כ"ד באדר ה'ת"ץ). בתו הינדכן, נישאה לר' נפתלי הירץ פער אופנהיים מפרנקפורט. נינם יהודה (יעקב הרץ) היה בעלה של אשת הסלון אמליה בר, ואביהם של המלחין ג'אקומו מאיירבר והאסטרונום וילהלם בר(אנ'). אודות המחלוקת על בנין בית המדרש, ראו: יצחק דוב פעלד, קונטרס חלקי אבנים, נספח לשו"ת נשאל דוד, חלק ג', ירושלים תשל"ה, עמ' ריד, באתר היברובוקס. "יוסט ליבמן", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) פרנץ מנגס, Liebmann, Jost, באתר ביוגרפיה גרמנית (בגרמנית) האמל, גליקל בת ליב פינקרלה, זכרונות גליקל, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) האמל, גליקל בת ליב פינקרלה, זכרונות גליקל, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) האמל, גליקל בת ליב פינקרלה, זכרונות גליקל, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) לאנדסהוט, אליעזר ליזר בן מאיר, תולדות אנשי השם, באתר אוצר החכמה
אלברטו ראצטי

אלברטו ראצטי (באיטלקית: Alberto Razzetti; נולד ב-2 ביוני 1999) הוא שחיין איטלקי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) ואלוף אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) במשחה ל-200 מטר פרפר, אלוף אירופה (רומא 2022) ואלוף אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2022) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, וסגן אלוף אירופה (רומא 2022) וסגן אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2022) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. באליפות אירופה לנוער שנערכה ביולי בנתניה שבישראל זכה ראצטי במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:50.99 דקות. בנוסף, זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זאת לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות של המשחה, בו ניצחו חבריו לנבחרת בגמר. באליפות העולם לנוער שנערכה באוגוסט באינדיאנפוליס שבארצות הברית זכה ראצטי במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, זאת לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות של המשחה, בו ניצחו חבריו לנבחרת בגמר. באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים ראצטי במקום 26 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.70 שניות, במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:55.41 דקות, במקום 19 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 53.59 שניות, ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:52.61 דקות. באליפות אירופה שנערכה במאי בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:11.17 דקות, אחרי איליה בורודין מרוסיה (4:10.02 דקות) ולפני מקס ליצ'פילד מהממלכה המאוחדת (4:11.56 דקות). אלברטו ראצטי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלברטו ראצטי, ברשת החברתית אינסטגרם אלברטו ראצטי, באתר olympedia.org אלברטו ראצטי, באתר Swimrankings אלברטו ראצטי, באתר SwimSwam
אסמבלאז'

אסמבלאז' (Assemblage) היא טכניקה אמנותית בה יוצרים אובייקט תלת-ממדי מחיבור של חפצים שונים. האסמבלאז' יכול לתפקד כפסל חופשי בחלל או כתבליט. מקורו של האסמבלאז' הוא בעבודות הקולאז' של חברי תנועת הדאדא והסוריאליזם. מבין האמנים הראשונים שיצרו אסמבלאז' ניתן למנות את מאן ריי, פבלו פיקאסו ואחרים. המונח "אסמבלאז'", הופיע לראשונה בתחילת שנות החמישים, אז יצר האמן הצרפתי ז'אן דובופה (Jean Dubuffet) סדרה של קולאז'ים המכילים כנפי פרפרים, אותם כינה "assemblages d'empreintes". קולאז' רדי מייד מידע על אסמבלאז' בקטלוג הספרייה הלאומית אליק מישורי, תולדות האומנות, מבוא כללי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמוד 407 ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיקולאי "האדום" רדזיוויל

מִיקוֹלַי רַדְזִיוִיל (בפולנית: Mikołaj Radziwiłł; 1512 – 27 באפריל 1584) המכונה האדום (בפולנית: Rudy, בליטאית: Radvila Rudasis), הידוע גם כ"מיקולאי רדזיוויל השישי" היה אציל פולני-ליטאי, וויבוד וילנה, הקנצלר הגדול של ליטא (אנ') (מאז 1566), והטמאן גדול של ליטא (אנ') (1553–1566 ומאז 1576) בדוכסות הגדולה של ליטא ואחר כך באיחוד הפולני-ליטאי. יחד עם בן דודו מיקולאי "השחור" רדזיוויל ומשפחת רדזיוויל קיבלו תואר ותפקיד כנסיך של האימפריה הרומית הקדושה (אנ') (Reichsfürst - רייכספירסט ("נסיך קיסרי"). אביו היה יז'י רדזיוויל, שנקרא "הרקולס", הטמאן ליטאי. אמו הייתה ברברה קולנקה, בתו של וויבוד מחוז פודוליה פאבל קולה, נציגה של משפחת מלופולסקה העשירה. אחיותיו היו אנה וברברה (אנ'), לימים אשתו של המלך הפולני זיגמונט השני אוגוסט. מיקולאי רדזיוויל קיבל חינוך ביתי, לא הטוב ביותר. שפתו הראשונה הייתה פולנית, בה השתמש על בסיס יומי. הוא ידע גם רותנית מערבית, השפה הרשמית בדוכסות הגדולה של ליטא. הוא קרא וכתב הן בפולנית והן ברותנית, אם כי מכתביו בכתב ידו כתובים בכתב יד בלתי קריא ורשלני, דבר המעיד על רמת הקליגרפיה הנמוכה שלו. הוא לא ידע לטינית, או ידע אותה ברמה בסיסית לחלוטין. החינוך הושלם בשירות בחצר המלוכה בקרקוב. רדזיוויל עצמו לא העריך מאוד את החינוך האוניברסיטאי, ולא שלח את בניו לאוניברסיטה, והגביל את הכשרתם לחינוך ביתי. בשנת 1532 היה מיקולאי מאורס לבתו של קנצלר הכתר הגדול (אנ') קשישטוף שידלוביצקי (אנ'), אנה. הנישואים מעולם לא מומשו, שכן הכלה מתה בשנת 1536 לפני שהגיעה לגיל נישואין. השתתפותו הראשונה של מיקולאי בחיים הציבוריים הייתה במלחמת ליטא-מוסקבה של 1534 לצד אביו. מיקולאי רדזיוויל היה במשך שנים רבות מפקד צבאי. אחד מניצחונותיו הבולטים הושג בראש צבא הדוכסות הגדולה של ליטא במהלך קרב אולה (אנ') של 1564 כאשר כוחותיו הביסו את כוחותיו הגדולים בהרבה של איוואן האיום. תחת המלך סטפאן באטורי, הוא הצליח למדי בהגנה על הגבולות המזרחיים של הדוכסות הגדולה של ליטא נגד רוסיה הצארית. הקריירה הפוליטית שלו התאפיינה בברית שלו עם בן דודו מיקולאי "השחור" רדזיוויל, יחד איתו התעמת עם שאר המשפחות הליטאיות הבולטות ביריבות על המעמד הדומיננטי בדוכסות הגדולה. הברית סימנה את היווצרותו של שיתוף פעולה שושלתי בין בני משפחת רדזיוויל והראתה כיצד אינטרסים משפחתיים יכולים להשפיע על יחסי מגנאטים בתוך האיחוד הפולני-ליטאי. מיקולאי רדזיוויל הפך לתומך בריבונות ליטא ולפיכך למתנגד קולני של האיחוד הפולני-ליטאי הפוליטי בלובלין בשנת 1569. בניגוד לשאר המגנאטים, הוא סירב לחתום על החוק כמזיק לאינטרסים של הדוכסות הגדולה של ליטא. הוא היה אחד המומרים הבולטים ותומכי הפרוטסטנטיות בחבר העמים הפולני-ליטאי וצאצאיו הפכו לחברים ומגינים מסורים של הכנסייה הרפורמית האוונגליסטית הליטאית (אנ') עד להיכחדותה. הוא הונצח בשיר האפי רדיוויליאס (אנ') (1592). מדיה וקבצים בנושא מיקולאי "האדום" רדזיוויל בוויקישיתוף "Mikalojus Radvila Rudasis". vle.lt. "Ulos mūšis". vle.lt. Radivilias, sive De vita, et rebus praeclarissime gestis immortalis memoriae
דגל מחוז סארה

דגל מחוז סארה הוא הדגל של מחוז סארה שבאסטוניה. הדגל נוצר ב-26 בספטמבר 1996, על פי הסמל שנוצר 59 שנים קודם, ב-1937. הספינה הויקינגית מרמזת על הקשר עם סקנדינביה, בעיקר שוודיה. אף על פי שהמיעוט דובר השוודית עזב את האי בכיבוש הסובייטי, תושבי האי החליטו לשמר את הקשר הזה (כמו כן, הסמל נוצר לפני הכיבוש הסובייטי, כשעדיין היו דוברי-שוודית רבים במחוז). הרקע הירוק-לבן מופיע בדגלי כל מחוזות אסטוניה. היחס בין רוחב הדגל ואורכו הוא 7:11 והגודל הרגיל של הדגל הוא 105x165 ס"מ. סמל מחוז סארה סארה (מחוז) דגלים וסמלים של אסטוניה, באתר האתר של קנצלר גרמניה (ארכיון) Estonia - Subdivisions (Municipalities), www.crwflags.com ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחום חי

נחום חי (נולד ב-1947) הוא מהנדס אלקטרוניקה ישראלי. במסגרת שירותו באגף המודיעין זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל. נחום חי נולד בעיראק ב-1947. עלה לישראל עם משפחתו ב-1951, ומאז הוא מתגורר בחולון. למד בבית הספר היסודי "רמז" ובתיכון קוגל בחולון במגמה הפיזיקלית והיה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר". התגייס לצה"ל במסגרת העתודה האקדמית ובשנת 1969 סיים את לימודיו בטכניון כמהנדס אלקטרוניקה. החל את שירותו הסדיר בצה"ל בחיל האוויר ובהמשך עבר ליחידה טכנולוגית של חיל המודיעין, שבה עבד כמהנדס פיתוח ואחר כך כמנהל פרויקטים. השתתף בשני צוותי פיתוח שזכו בפרס ביטחון ישראל, ב-1979 וב-1988. במהלך שירות הקבע שלו סיים לימודי תואר שני בהנדסת אלקטרוניקה בטכניון. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן אלוף. עם פרישתו מצה"ל בשנת 1992 החל לעבוד בחברת "אלתא מערכות" והיה שותף להקמת גוף חדש שפיתח מוצרים בתחום התקשורת הלוויינית. המשיך בעבודה בחברת הייטק. אחד הפרויקטים המרכזיים בו הוא עוסק הינו יישום טכנולוגיה לערים חכמות. הוא משקיע מזמנו בהתנדבות בעיריית חולון ובסיוע לקידום נושא טכנולוגיית "ערים חכמות" בעיר לרווחת תושביה. בשנת 2017 הוענק לו תואר יקיר העיר חולון. נחום חי נישא לציפי, ילידת חולון, פסיכולוגית ואמנית. לבני הזוג שלושה ילדים. נחום חי, באתר חולון יקירי חולון 2017 - נחום חי, סרטון בערוץ "Gilad Adin", באתר יוטיוב (אורך: 03:23)
הייזל בלבו

הייזל בלבו (באנגלית: Hazel Belvo,; נולדה ב-1934) היא ציירת אמריקאית, מחנכת ותומכת באמנות. בלבו נולדה וגדלה בחווה בסנטרוויל, אוהיו. היא למדה במכון לאמנות דייטון. היא לימדה אמנות באקדמיית סנט פול. היא בילתה את הקיצים שלה בגרנד פורטאז', מינסוטה והייתה אמנית במושבה לאמנות גרנד מארה, ולימדה שם במשך שנים רבות. היא הייתה מייסדת שותפה של איגוד הנשים באמנות של מינסוטה (WARM). היא הפכה ליו"ר למחלקה לאמנויות יפות במכללת מיניאפוליס לאמנות ועיצוב ב-1989. היא פרשה כפרופסור אמריטוס ממכללה זו לאחר שלימדה שם במשך 34 שנים. האמנות של בלבו עוסקת ברוחניות, במיתוסים ובנשיות, כאשר חקר הטבע הוא נושא בולט. תערוכתה Spirit Tree בגלריה בוקלי הציגה ציורים של עץ ארז הקטן . הסדרה שלה ״רביעיית העירוי״ התבססה על חוויותיה בהמתנה לקבלת עירוי דם והתמונות קיבלו "משמעות מטאפיזית תחת המציאות הפסיכולוגית והפיזית ונראו קשורות בקשר שלא יינתק." בלבו הייתה אחת מ-12 אמנים שנכללו בספרה של ג'ואנה אינגלוט משנת 2007 WARM: A Feminist Art Collective in Minnesota. העבודות של בלבו נכללות באוספים פרטיים וציבוריים כולל מכון מיניאפוליס לאמנות, מרכז ווקר לאמנות, מוזיאון וייסמן לאמנות, מוזיאון טוויד לאמנות, מוזיאון בצלאל, אוסף דוויט וואלאס וג'נרל מילס. בלבו הייתה נשואה והיו לה שני בנים היא פגשה את אמן ג'ורג' מוריסון במכון לאמנות דייטון באוהיו. הם התחתנו ב-1960 ונולד להם בן, בריאנד מסבה, ב-1961. הם גרו בכנסייה משופצת בסנט פול ובאמצע שנות ה-70 רכשו קרקע לידד אגם סופיריור באזור גראנד פורטאז'. הם קראו לו "סלע אדום" והוא שימש כבית וסטודיו לאמנים. בלבו התגרשה ממוריסון ב-1991 והשניים נשארו חברים. מוריסון מת בשנת 2000. בלבו חיה במיניאפוליס ובגרנד מארה, מינסוטה. Makholm, Kristin; Kinney, Marla J. (2006). Vermillion Editions Limited: A History and Catalogue, 1977-1992. Minneapolis, Minnesota: Minneapolis Institute of Arts. pp. 102, 287 Inglot, Joanna (2007). Westlund, Laura (ed.). WARM: A Feminist Art Collective in Minnesota (1st ed.). Minneapolis: Weisman Art Museum. p. 86 Mary Abbe, Star Tribune, Art spotlight: Hazel Belvo at Bockley Gallery, Star Tribune Estella Lauter, Women as Mythmakers: Poetry and Visual Art by Twentieth-Century Women, Indiana University Press, 1984-07-22, ISBN 978-0-253-11502-7. (באנגלית) Gardner-Huggett, Joanna (Spring 2008). "Reviewed Work: WARM: A Feminist Art Collective in Minnesota by Joanna Inglot". Woman's Art Journal. 29 (1): 65 Bill Anthes, Native Moderns: American Indian Painting, 1940-1960, Duke University Press, 2006-11-03, ISBN 978-0-8223-3866-6. (באנגלית) Montiel, Anya (Summer 2005). "The Art of George Morrison and Allan Houser: The Development and Impact of Native Modernism". American Indian Quarterly. University of Nebraska Press. 29 (3/4): 481 Mason Riddle, VISUAL ARTS | An appreciation of George Morrison, a brilliant local artist who hung out with Jackson Pollock, who taught at Cornell and RISD, and who happened to be Native, Twin Cities Daily Planet, ‏2010-01-31 (באנגלית אמריקאית)
קאפרי (עיירה)

קאפרי היא עיר נמל קטנה והיישוב הגדול ביותר על האי קאפרי שבמפרץ נאפולי באיטליה. נכון לראשית 2023 היו בעיירה 6,804 תושבים. קאפרי ממוקמת במזרח ובמרכז האי וחולשת על סביבתה. ממערב לה נמצאת אנאקפרי, שאליה מובילות 784 מדרגות חצובות בסלע, חלק מהמדרגות הפיניקיות. במרכז העיירה נמצאת, מאז שנות השלושים של המאה העשרים, כיכר אומברטו הראשון (Piazza Umberto I), הכיכר היפה ביותר באי ומקום התכנסותם של תושבי העיירה ושל התיירים. הכיכר מכונה "התיאטרון הקטן של העולם". כנסיית סטפאנו הקדוש (Santo Stefano), שנבנתה במאה ה-17 והייתה קתדרלה עד 1818, היא המרכז הדתי של העיירה. לפני בניית כנסיית סטפאנו הקדוש הייתה במקום כנסייה עתיקה, שנוסדה בשנת 580, על שם סופיה הקדושה. אתר האינטרנט הרשמי של קאפרי מדיה וקבצים בנושא קאפרי בוויקישיתוף Chiesa di S. Stefano (באיטלקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באיטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יו ייטינג

הרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא יו. יו ייטינג (בסינית מפושטת: 余依婷; נולדה ב-5 בספטמבר 2005) היא שחיינית סינית, פעמיים ברציפות זוכת מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023 ודוחה 2024) וסגנית אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר 2021 האי זכתה בשתי מדליות כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש לנערות של 2:04.48 דקות, אחרי סידני פיקרם מקנדה (2:04.29 דקות) ולפני קייט דאגלס מארצות הברית (2:04.68 דקות). מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.74 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:07.17 דקות) ואלכס וולש (2:07.97 דקות), שתיהן מארצות הברית. נוסף לכך, היא סיימה במקום 11 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.84 דקות ובמקום 16 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.27 שניות. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם פאן ג'אנלה, ואנג האויו ולי בינגג'יה בשיא אסיה חדש של 3:21.18 דקות, לפני אוסטרליה (3:21.78 דקות) וארצות הברית (3:22.28 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 53.37 שניות. מדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.01 דקות, אחרי קייט דאגלס (2:07.05 דקות) וסידני פיקרם (2:08.56 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:59.16 דקות, כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 57.16 שניות. היא סיימה בשלב חצי הגמר במשחה ל-50 מטר פרפר במקום רביעי בתוצאה של 25.81 שניות ופרשה מהמשך התחרות. באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה בשתי מדליות ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשניהם בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.49 דקות. 50 מטר פרפר: 25.81 שניות (2024) 100 מטר פרפר: 58.21 שניות (2021) 200 מטר מעורב אישי: 2:08.74 דקות (2023) 400 מטר מעורב אישי: 4:38.46 דקות (2021) 100 מטר מעורב אישי: 58.27 שניות (2022), שיא סין 200 מטר מעורב אישי: 2:04.48 דקות (2021), שיא סין 400 מטר מעורב אישי: 4:33.29 דקות (2021) יו ייטינג, באתר olympedia.org יו ייטינג, באתר Swimrankings
ז'רמי דפלנש

ז'רמי דפלנש (בצרפתית: Jérémy Desplanches; נולד ב-7 באוגוסט 1994) הוא שחיין שווייצרי, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), סגן אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) ואלוף אירופה (גלאזגו 2018) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 זכה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:57.04 דקות, לפני פיליפ היינץ מגרמניה (1:57.83 דקות) ומקס ליצ'פילד מהממלכה המאוחדת (1:57.96 דקות). באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.56 דקות, אחרי דאיה סטו מיפן (1:56.14 דקות) ולפני צ'ייס קייליש מארצות הברית (1:56.78 דקות). באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:56.95 דקות, אחרי הוגו גונזלס מספרד (1:56.76 דקות) ולפני אלברטו ראצטי מאיטליה (1:57.25 דקות). באולימפיאדת טוקיו שנערכה בסוף יולי זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא לאומי חדש של 1:56.17 דקות, אחרי ואנג שון מהרפובליקה העממית של סין (1:55.00 דקות) ודנקן סקוט מהממלכה המאוחדת (1:55.28 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא לאומי חדש של 1:00.29 דקות. באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני 2022 הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.31 דקות ובמקום 22 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.24 דקות. באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.89 דקות. באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 הוא סיים במקום 14 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.29 דקות, במקום 23 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.95 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:35.46 דקות, כשחיין חזה הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:00.96 דקות. באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.08 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 1:58.17 דקות ועלה ראשון לשלב חצי הגמר ובמקום 26 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.90 דקות. באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.04 דקות. באולימפיאדת פריז שנערכה בתחילת אוגוסט הוא סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:58.93 דקות. 100 מטר חזה: 1:00.29 דקות (2021), שיא שווייץ 200 מטר מעורב אישי: 1:56.17 דקות (2021), שיא שווייץ 400 מטר מעורב אישי: 4:12.86 דקות (2019), שיא שווייץ 200 מטר מעורב אישי: 1:53.51 דקות (2018) 400 מטר מעורב אישי: 4:03.71 דקות (2019), שיא שווייץ ז'רמי דפלנש, ברשת החברתית פייסבוק ז'רמי דפלנש, ברשת החברתית אינסטגרם ז'רמי דפלנש, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ז'רמי דפלנש, באתר olympedia.org ז'רמי דפלנש, באתר Swimrankings ז'רמי דפלנש, באתר SwimSwam
אנדרטה לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל

אנדרטה לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל היא אנדרטה ברובע הקריה ("הסיטי") אשדוד שנוצרה על ידי משה סעידי המנציחה את חללי העיר שנפלו במערכות ישראל. בשלהי שנות ה-90, עם תחילת בנייתו של רובע הקריה באשדוד, החליטה עיריית אשדוד, להקים את פארק הסיטי – הנחצה על ידי שדרות מנחם בגין, ובו למקם אנדרטה לחללי העיר, בגבול שבין שכונת המגורים למתחם המסחר, הנפגשים במרכז שדרות הרצל. מיקום האנדרטה, בעיני העירייה, היה סמלי – במרכז העיר השוקק, כדי להזכיר לתושביה את מגניה, שבזכותם הם חיים. לתחרות על עיצוב האנדרטה, הוגשו 14 הצעות, שמתוכן זכתה הצעתו של משה סעידי. סעידי, חבר קיבוץ כפר מנחם, יצר שתי יצירות אמנותיות נוספות במרחב הציבורי באשדוד ושתיהן קירות קרמיקה – בתחנת הדלק "עד הלום" שנהרסה ובכניסה לתיכון מקיף ד' שהושחתה ונצבעה בלבן. בעבר, הייתה האנדרטה דומיננטית יותר בנוף, וכיום היא מוקפת מגדלים גבוהים שנבנו מסביבה. במאי 2024, שופצה האנדרטה, ועודכנו בה שמות חללי העיר ממתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 ומלחמת חרבות ברזל. פסל האנדרטה "קדיש ותפילה" מורכב מצינורות פליז בקטרים של 5–6 סנטימטרים, הנפוצים בתעשיית הבנייה, שכופפו והוגמשו באמצעות גז. הצינורות מדמים עצים פורחים, השלובים זה בזה אך כבולים לגורל משותף המונע מהם להמשיך ולצמוח. צינורות הפסל הם ירקרקים כיום, אך במקור היו מוזהבים. עוד קודם שהוצב בפארק, הוריקו כתוצאה מקורוזיה. האנדרטה היא יוצאת דופן מבין יצירותיו של סעידי, הידוע כאמן שמרבית יצירותיו הן קרמיות. האנדרטה, המוצבת על במה נמוכה, מתנשאת לגובה של 6 מטרים. על גבי הבמה, לוח שיש שחור, עליו חרוטים שמות חללי העיר ומועד נפילתם, והכתובת: לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל ובמותם ציוו לנו את החיים האנדרטה נבנתה במסגריה בכפר מנחם, והותקנה בפארק בשנת 2000. סעידי יצר גם קיר קרמיקה בבית הספר התיכון מקיף ד' הסמוך. אנדרטת הנר אנדרטה לנופלים על שחרור אשדוד במלחמת העצמאות יד לחללי חיל הים מדיה וקבצים בנושא אנדרטה לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל בוויקישיתוף אנדרטה לזכר בני העיר שנפלו במערכות ישראל, אשדוד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון מיכאל יעקובסון, סיבוב באנדרטה לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל, באתר חלון אחורי, ראיון עם משה סעידי, יוצר האנדרטה, ‏20 באוקטובר 2023 מיכאל יעקובסון, סיבוב באנדרטה לזכר בני אשדוד שנפלו במערכות ישראל, באתר חלון אחורי, ‏20 באוקטובר 2023 אנדרטה לזכר בני העיר שנפלו במערכות ישראל, אשדוד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
אסגראט

אסגראט (בספרדית: Esgarraet; בוולנסית: Esgarradet, כלומר "קרוע") הוא מאכל טיפוסי מקהילת ולנסיה בספרד. המאכל מורכב מסלט פלפלים אדומים תלויים בגריל, בקלה מבושל, שום, שמן זית ולפעמים זיתים שחורים. השם נובע מטכניקת ההכנה המחייבת לקרוע גם את הפלפלים וגם את הדג לרצועות עדינות. הוא מוגש גם כטאפס והוא אופייני מאוד לעיר ולנסיה. המאכל פופולרי מאוד, מכיוון שהטעם של דג הבקלה המומלח מנוגד היטב למתיקות הפלפלים והמיץ שלהם מתערבב עם שמן הזית ונספג בדרך כלל בלחם. בוולנסיה מנה זו עשויה להיחשב כווריאציה של אספנקאט (espencat), מנה פופולרית נוספת של המטבח הוולנסיאני. בקטלוניה יש וריאציה שנקראת esqueixada שפירושה "קרוע" בקטלאנית וכוללת עגבנייה בגריל במקום פלפלים אדומים. באזור המרכזי של מחוז קאסטיון מוסיפים חציל אפוי וכל המרכיבים נקצצים לחתיכות קטנות. המתכון עשוי לכלול גם מוחאמה או דג בקלה. אסקליבדה עם אנשובי גם היא מנה דומה קלאסית מקטלוניה, המוגשת בדרך כלל על טוסט של לחם פג'ס שנקלה על אותן גחלים שבו נצלו הפלפלים, החצילים, העגבניות, הבצל וכו'. אסקליבדה Esqueixada "'Esgarraet' valenciano". El Comidista (בספרדית). 2019-06-17. ארכיון מ-2023-03-24. נבדק ב-2023-03-24.