laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה

ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה (בצרפתית: Jean-Louis Ernest Meissonier; ‏ 21 בפברואר 1815 – 31 בינואר 1891) היה צייר ופסל קלאסיקני צרפתי הידוע בציורי הקרבות שלו, בהם התמקד בעיקר בציורי צבאותיו של נפוליאון בונפרטה. מסונייה נולד בליון שבצרפת. הוא החל לצייר ולרשום בצעירותו, למד אמנות בסטודיו של הצייר לאון קונייה. הוא ביקר ברומא ובשווייץ והציג בשנת 1831 את יצירתו "הבורגנים ההולנדים" (Les Bourgeois Flamands) בפריז. יצירה זו היא אחת ממספר רב של יצירות מיניאטוריות בהם התמחה האמן (אשר היה הראשון שצייר בסוגת ציור זו בצרפת, וזכה להצלחה רבה). בשנת 1838 התחתן ונולד לו בן אחד - ז'אן שארל מסונייה, אשר למד תחת אביו, ולימים הפך צייר בעצמו. בשנת 1841 הציג את היצירה "משחק שח" אשר זכתה להצלחה רבה, וכן גם יצירתו משנת 1842 "צעיר מנגן בצ'לו", היצירה משנת 1842 "האמן בסטודיו שלו", והיצירות "צעיר מביט על ציור", "בחדר המשמר" ו"משחק פיקה" משנת 1845. בשנת 1848 צייר את "חיילים" והחל את "יום ביוני" - יצירה אותה לא השלים. בשנת 1849 יצר את "מעשן" ובשנת 1952 את "בראבו". יצירתו משנת 1855 - "המהמרים" ו"הריב" זכו להצלחה רבה והוצגו בחצרו של הקיסר נפוליאון השלישי. בשנת 1857 הציג בתערוכה בפריז תשע יצירות שזכו להצלחה. הוא שב והציג את יצירותיו בתערוכות בשנת 1861 ו-1864, וכן בתערוכה העולמית בשנת 1878 בה הציג 16 מיצירותיו. במהלך המצור על פריז בשנת 1871 שירת מסונייה בדרגת קולונל. בשנת 1883 נבחר כנשיא "התערוכה הלאומית הגדולה" והציג בה מספר יצירות. תערוכה רטרוספקטיבית שלו נפתחה ב-24 במאי 1884 וכללה 146 מיצירותיו. מסונייה היה חבר בחבר השופטים של התערוכה העולמית של פריז (1889) ואף הציג בתערוכה מספר יצירות. מסונייה נפטר בפריז ב-31 בינואר 1891. בשנת 1846 קיבל מסונייה את התואר אביר לגיון הכבוד על עבודותיו. הוא הועלה בדרגה בשנת 1856 ושוב ב-29 ביוני 1867 ו-1880, וקיבל את התואר הגבוה ביותר של הארגון ב-29 באוקטובר 1889 בשנת 1890 הפך מסונייה לנשיא החברה הלאומית לאמנות יפה של צרפת (Société Nationale des Beaux-Arts). רוס קינג, משפט פריס, מאנגלית: יותם פלדמן ונעמי כרמל, הוצאת דביר, 2010. מדיה וקבצים בנושא ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה בוויקישיתוף ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה, באתר Discogs (באנגלית)
בית דניאל

האם התכוונתם ל... בית דניאל (תל אביב) בית דניאל (זכרון יעקב)
פרנק גינאי

הפְרַנְק הַגִינָאִי הוא ההילך החוקי של רפובליקת גינאה שבמערב אפריקה, מאז קיבלה את עצמאותה ב-1958 מידי צרפת. שמו של המטבע מבוסס על הפרנק הצרפתי. במרכז השטר שבתמונה, כמו גם על כל השטרות האחרים של המדינה, מופיע התאריך 1 במרץ 1960, שבו נוסד הבנק המרכזי של גינאה. לפני כן הייתה גינאה שותפה באיחוד המוניטרי של קולוניות צרפת במערב אפריקה, הפרנק CFA, וכשפרשה מן האיחוד הוחלף הפרנק של האיחוד בפרנק גינאי ביחס של אחד לאחד. בין השנים 1971 ו-1985 היה בשימוש הסילי (Syli), ששוויו עשרה פרנק. מדיה וקבצים בנושא פרנק גינאי בוויקישיתוף
בורשה

בוֹרשַׁה (ברומנית: Borşa) היא עיירה במחוז מרמורש שבצפון מערב רומניה הממוקמת בעמק נהר וישו ליד מעבר פריסלופ המחבר את טרנסילבניה לבוקובינה. העיר שוכנת למרגלות הרי רודנה והרי מרמורש. העיר היא עיר ספא ובקרבתה ישנם מעיינות מינרלים. אחד מהמראות המיוחדים בבורשה הוא כנסיית עץ עתיקה. בעבר הייתה בבורשה קהילה יהודית, אך היא חרבה. אוכלוסיית העיר מנתה 27,247 תושבים, נכון ל-2002. היהודים הראשונים בבורשה הגיעו מגליציה בסביבות שנת 1750 הקהילה היהודית נודעה כקהילה חסידית. רוב יהודי בורשה היו איכרים ועובדי יערות, והיו ביניהם גם בעלי מנסרות ובתי מלאכה לעיבוד עץ. בשנת 1930 מנו יהודי בורשה כ-2,500 נפש וביולי של אותה השנה הועלו בתי היהודים באש, בעקבות הסתה אנטישמית. בימי מלחמת העולם השנייה נמסר האזור לשליטת הונגריה ובתקופת הכיבוש ההונגרי נלקחו צעירים יהודים לעבודות כפייה ונסגרו חנויות של יהודים. בשנת 1944 הועברו יהודי בורשה לגטו סמוך לעיר, ומשם שולחו לאושוויץ. בתום המלחמה חזרו לבורשה כ-395 יהודים אך לא השתקעו במקום ובשנת 1969 ישבו בבורשה שתיים או שלוש משפחות יהודיות. בית הקברות היהודי העתיק של העיירה פעל כ-200 שנה, והנשים והגברים בו נקברו באזורים נפרדים. כיום הוא במרכז העיירה, ואפשר לבקר בו בתשלום סמלי לשומרת המקומית. מדיה וקבצים בנושא בורשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בורשה ספר הזיכרון לבורשה באתר ספריית ניו-יורק "בורשה", באתר JewishGen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקטור סאדה

ויקטור סאדה רמיזה (בספרדית: Víctor Sada Remisa; נולד ב-8 במרץ 1984 בבדאלונה שבקטלוניה) הוא כדורסלן ספרדי המשחק בעמדת הרכז באנדורה. גובהו 1.92 מטר. עם ברצלונה היה שותף לזכייה באליפות היורוליג ב-2010 ובאליפות ספרד בשנים 2004 ו-2009. סאדה ידוע במיוחד במשחק ההגנה הלוחמני וביכולת חטיפת הכדורים שלו. סאדה גדל במחלקת הנוער של ברצלונה. בשנת 2002 הוא השתתף עם נבחרת העתודה של ספרד באליפות אירופה עד גיל 20. באותה שנה הוא הצטרף לברצלונה ב', קבוצת מילואים של המועדון ששיחקה בליגת החובבים. הוא שיחק במשך שלוש עונות בקבוצה והיה אחד מהשחקנים הבולטים שלה. בעונת 2003/2004 הוא הגיע לשיא יכולתו במדי הקבוצה כאשר קלע 10.9 נקודות ומסר 4.5 אסיסטים בממוצע למשחק. בעקבות היכולת הטובה שהפגין, קודם סאדה לקראת סיום אותה עונה לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, ששיחקה בליגת העל הספרדית וביורוליג. באותו קיץ הוא השתתף פעם נוספת עם ספרד באליפות אירופה עד גיל 20. עם זאת, הוא לא הצליח להשתלב בברצלונה מבחינה מקצועית וקיבל דקות משחק מועטות במשחקים בהם שותף. בעקבות מעמדו הירוד בקבוצה הוא עבר לז'ירונה ב-2006. בעונתו הראשונה בז'ירונה, 2006/2007, השיג סאדה ממוצעים של 5.2 נקודות ו-1.8 אסיסטים למשחק, וסייע לקבוצה לזכות באליפות היורוצ'לנג' ולסיים במקום החמישי בליגה הספרדית - המיקום הגבוה בתולדותיה. בעונה שלאחר מכן, בה השתתף עם ז'ירונה בגביע יול"ב, הוא שיפר את ממוצעיו ל-7.8 נקודות ו-4.2 אסיסטים. לפני עונת 2008/2009 חזר סאדה ברצלונה, והחל לקבל דקות משחק רבות יותר. לעיתים הוא פתח בחמישיית הקבוצה, ובסך הכול השיג באותה עונה ממוצעים של 2 נקודות ו-2.7 אסיסטים ביורוליג, ושל 4 נקודות ו-3 אסיסטים במסגרת הליגה הספרדית. הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות ספרד באותה עונה, לאחר ניצחון על טאו ויטוריה בסדרת הגמר. בעונה הבאה, 2009/2010, היה סאדה שותף לזכיית הקבוצה באליפות היורוליג, כאשר תרם לקבוצה בעיקר ברוח הלחימה שהכניס לה במשחק ההגנה ושימש כרכז מחליף לריקי רוביו. הוא לא שותף כלל בחצי גמר הפיינל פור מול צסק"א מוסקבה, אך במשחק הגמר מול אולימפיאקוס היה משמעותי עבור קבוצתו, כאשר שיחק 21 דקות וקלע שבע נקודות. בקיץ 2012, חתם סאדה לשנתיים עם אופצייה לשנתיים נוספות בברצלונה. מדיה וקבצים בנושא ויקטור סאדה בוויקישיתוף פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) דף השחקן באתר ברצלונה פרופיל וסטטיסטיקות באתר היורוליג ויקטור סאדה באתר הליגה הספרדית (בספרדית)
ספנסר הוז

ספנסר מייסון הוז (באנגלית: Spencer Mason Hawes; נולד ב-28 באפריל 1988) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.16 מטרים. בתקופת התיכון שיחק הוז עבור קבוצת "סיאטל פרפ" עמה זכה בעונת 2005/2006 באליפות התיכונים של מדינת וושינגטון, תוך שהוא נבחר לשחקן המצטיין בליגה לאותה עונה. בעונת 2006/2007 שיחק הוז בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וושינגטון מליגת המכללות, בה קלע 14.9 נקודות והוריד 6.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 2007 נבחר הוז בבחירה העשירית, על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס. בעונתו הראשונה בקבוצה פתח הוז כשחקן חמישייה ראשונה ב-8 משחקים בלבד מתוך 71 בהם נטל חלק, והעמיד עד לסוף העונה ממוצעים של 4.7 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. בעונת 2008/2009, בעקבות העברתו של הסנטר בראד מילר לשיקגו בולס, זכה הוז לדקות משחק רבות יותר והעמיד ממוצעים של 11.4 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק. בסוף עונת 2009/2010 הועבר הוז עם אנדרס נוצ'יוני בטרייד לפילדלפיה 76', תמורת הסנטר סמואל דלמברט. ב-3 וחצי עונותיו בפילדלפיה קלע 10.0 נקודות ואסף 7.0 ריבאונדים בממוצע למשחק, לרוב כשחקן חמישייה. בעונת 2011/2012 סייע לקבוצה להעפיל לסיבוב הפלייאוף השני, לראשונה מזה 9 עונות, ובמהלך אותו הפלייאוף רשם ממוצעים של 9.3 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק. בפברואר 2014 הועבר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בתמורה לארל קלארק, הנרי סימס ושתי בחירות דראפט עתידיות. לאורך אותה עונה קבע שיאי קריירה של 13.2 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים בממוצע למשחק. לקראת עונת 2014/2015 חתם על חוזה ל-3 עונות בלוס אנג'לס קליפרס, עבור כ-17 מיליון דולר. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 5.8 נקודות למשחק, כמחליפו מהספסל של דיאנדרה ג'ורדן. ביוני 2015 נשלח עם מאט בארנס בטרייד לשארלוט הורנטס, בתמורה ללאנס סטיבנסון. בפברואר 2017, לאחר כעונה וחצי עם ההורנטס, הועבר עם רוי היברט בטרייד למילווקי באקס, בתמורה למיילס פלאמלי. בסיום עונת 2016/2017 שוחרר מהבאקס ומאז לא חזר לשחק ב-NBA. בעונת 2018/2019 השתתף בתשעה משחקים עם קבוצת סאות' ביץ' לייקרס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ולאורך התקופה העמיד ממוצעים של 14.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-4.0 אסיסטים למשחק. בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד מדיה וקבצים בנושא ספנסר הוז בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN הסטטיסטיקות של הוז בליגת המכללות, באתר sports-reference.com הוז ונוצ'יוני נשלחים בטרייד לפילדלפיה, באתר הקבוצה, 17 ביוני 2010 קליבלנד מצרפת את הוז, באתר הקבוצה, 20 בפברואר 2014 הקליפרס מחתימים את הוז ופארמאר, באתר הקבוצה, 9 ביולי 2014 שארלוט מצרפת את הוז ובארנס, באתר הקבוצה, 15 ביוני 2015 מילווקי מצרפת את הוז והיברט, באתר הקבוצה, 2 בפברואר 2017 הסטטיסטיקות של הוז בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
קארו

האם התכוונתם ל... אישים אריאל קארו – תת-אלוף בצה"ל ג'ון קארו (Carew) - כדורגלן נורווגי דוד קארו – איש תנועת ההשכלה היהודית הורציו קארו – שחמטאי אנגלי יאיר קארו – מתמטיקאי ואיש חינוך ישראלי יוסף קארו – מגדולי פוסקי עם ישראל יצחק קארו – רב וראש ישיבה, דודו של רבי יוסף קארו מארק קארו – במאי סרטים צרפתי אחר קארו (אנ') – מחוז בצפון סומטרה, אינדונזיה קארו (אנ') (Karow) - שכונה ברובע פנקו שבברלין קארו (Karoo) - רמה הררית גדולת ממדים ומאוכלסת בדלילות בדרום אפריקה, שחלקה הצפון מערבי יבש ומדברי קארו (Karo) — רשת בתי קולנוע רוסית, מהגדולות במזרח אירופה
מיכאל רבין (כנר)

מיכאל רבין (באנגלית: Michael Rabin;‏ 2 במאי 1936 - 19 בינואר 1972) היה כנר יהודי-אמריקאי. רבין החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שבע. אביו, ג'ורג', כנר בפילהרמונית של ניו יורק, עמד על כישרונו. גם אמו, ז'אן, הייתה פסנתרנית שהשתלמה בג'וליארד. לילד נקבע שיעור אצל יאשה חפץ ורב-האמן יעץ לו ללמוד אצל איוון גלאמיאן. רבין היה לתלמידו של גלאמיאן בניו יורק, וכן למד בבית הספר למוזיקה מדאואומאונט ובבית הספר למוזיקה ג'וליארד. הוא החל להופיע עם תזמורות שונות בארצות הברית וב-29 בנובמבר 1951, בגיל חמש-עשרה, ניגן לראשונה בקרנגי הול את הקונצ'רטו ברה מז'ור של פגניני, עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח דימיטרי מיטרופולוס. הופעת הבכורה שלו בלונדון התקיימה ב-13 בדצמבר 1954, בנגינת הקונצ'רטו של צ'ייקובסקי ברה מז'ור ברויאל אלברט הול, עם תזמורת רשות השידור הבריטית. מיכאל רבין הקליט קונצ'רטי של מנדלסון, גלאזונוב, פגניני (מס' 1 ברה מז'ור, שתי הקלטות), וייניאבסקי (מס' 1 בפה דיאז מינור, מס' 2 ברה מינור) וצ'ייקובסקי, כמו גם את הפנטזיה הסקוטית של ברוך ואת הסונאטות השלישית והרביעית לכינור סולו מאת אז'ן איזאיי וקטעים וירטואוזיים, בהם אלבום עם תזמורת הוליווד בואול. רבין הרבה בסיורי קונצרטים וניגן בכל כרכי ארצות הברית, אירופה, דרום אמריקה ואוסטרליה. במהלך רסיטל בקרנגי הול איבד לרגע את שיווי משקלו וכשל קדימה, אות ראשון לפגיעה נוירולוגית, שהשפיעה באופן חמור על הקריירה שלו. הוא מת בגיל 35 מפגיעת ראש, שנגרמה בנפילה בדירתו בניו יורק. רבין ניגן שנים רבות בכינור "קובליק" של גוארנרי דל ג'זו משנת 1735. רב-האמן בבניית כלי קשת, ג'וזפה גוארנרי, שבנה את הכינור הזה, נודע בשם דל ג'זו, משום שהתוויות ששם על כלי הנגינה שבנה נשאו את ראשי התיבות I.H.S. ‏ (In Hoc Signo) וצלב נוצרי. מיכאל רבין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מיכאל רבין, באתר AllMusic (באנגלית) מיכאל רבין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מיכאל רבין, באתר Discogs (באנגלית) קטעי נגינה של מיכאל רבין ביוטיוב מיכאל רבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיירו

פְּיֶרוֹ (באיטלקית: Pierrot), ״הליצן העצוב״, הוא דמות גברית ארכיטיפית, אשר מקורותיה נטועים בעיקר בפנטומימה ובקומדיה דל'ארטה, ובהרכבים של שחקנים איטלקים שהופיעו ברחובות פריז בסוף המאה ה-17. דמותו של פיירו היא של ליצן עצוב, פתטי ותמים, המשתוקק יותר מכל לאהבה של אהובתו קולומבינה, אולם היא בסופו של דבר שוברת את ליבו ועוזבת אותו למען ארלקינו. פיירו הליצן מופיע ללא מסיכה כשפניו צבועות בלבן ועל לחיו דמעה. הוא לבוש בחולצה לבנה רפויה וכפתורים גדולים. ניתן גם לראותו לובש מעין כיפה שחורה, שנועדה בעיקר לאפיין את התמימות שבו. דמויות בשם הזה מופיעים בתיאטרון הצרפתי כבר מהמאה ה-16 ומוצאם מה-פדרולינו של הקומדיה דל'ארטה. כבר אצל מולייר אפשר למצוא במחזהו "דון ז׳ואן" את דמות פיירו. הגילום המיוחד של הפנטומימאי הצרפתי ז'אן-גספאר דבורו הפכו את הדמות למפורסמת בכל העולם. פיארו זה אינו רשע, אלא מעורר רחמים, ומתאים לתפקידי מאהבים. הוא תמים ומלנכולי, וכמובן אילם. היצירה המפורסמת ביותר שמנציחה גם את פיירו וגם את יוצרו, דבורו, היא הסרט "ילדי גן העדן" של מרסל קרנה משנת 1945. בשנת 2008 הופיע פיירו על הבמה בישראל בהצגה "מנוחת הליצנים" בתיאטרון אל-מידאן. פאליאצ'י מנוחת הליצנים משנת 2008, סרטון באתר יוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לדינית

לאדינית (Ladin) היא שפה רומאנית המדוברת בצפון איטליה באזור הרי הדולומיטים (דרום טירול). שפה זו איננה ניב איטלקי, אלא שייכת לענף הרטו-רומאני של השפות הרומאניות, יחד עם השפות רומאנש המדוברת בשווייץ ופורלן המדוברת במחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה. מדיה וקבצים בנושא לדינית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ורייזון תקשורת

חברת ורייזון תקשורת (באנגלית: .Verizon Communications Inc) היא חברת תקשורת אמריקאית רב-לאומית, המספקת שירותי תקשורת סלולרית, טלפוניה, מערכות מידע, ושירותי פס רחב ללקוחות בארצות הברית ובעולם. מטה החברה ממוקם בבניין ורייזון אשר במנהטן, ניו יורק. פעילות החברה מאורגנת בארבע חברות עסקיות: חברת תקשורת פנים המספקת שירותי טלפוניה מקומית, תעבורת קול, מרכזיות, גישה לרשתות, קווים פרטיים, טלפונים ציבוריים, שירותי רשתות דיגיטליות, שיחות בינלאומיות, פתרונות ואינטגרציית מערכות, גישת אינטרנט, ועוד - ב-28 מדינות בארצות הברית. חטיבת הסלולר (Verizon Wireless) מספקת שירותים סלולרים ארציים, מכשירי קצה, ושירותים נלווים ליותר מ-150 מיליון מנויים בארצות הברית. חטיבת שירותי המידע כוללת הוצאה לאור של ספר הטלפונים, ואתר האינטרנט "סופר פייג'ס", שירותי גישה לאינטרנט, וכן שירותי הקמת אתרים, ושירותי סחר אלקטרונים. החטיבה הבינלאומית מספקת מגוון שירותים סלולרים, וקווים במדינות אמריקה הצפונית והדרומית ואירופה. לחברה גם שיתוף פעולה עם יאהו!, להשקת שירותי אינטרנט מהיר. החברה הוקמה בשנת 1983 בשם בל אטלנטיק (Bell Atlantic) כחלק מהליך הפיצול שכפתה ממשלת ארה״ב על מונופול הטלפוניה הארצי של תאגיד AT&T שנוסד במאה ה-19 בידי ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל. לפני הפיכתה ל-Verizon, בל אטלנטיק התמזגה בשנת 1997 עם חברת NYNEX (שגם היא הייתה אחת החברות שפוצלו מ-AT&T באמצע שנות השמונים). במאי 2015 הודיעה החברה על רכישת ספק שירותי האינטרנט AOL תמורת 4.4 מיליארד דולר. ב-25 ביולי 2016 הודיעה ורייזון על רכישת עסקי האינטרנט של יאהו! תמורת 4.83 מיליארד דולר. מטרת הרכישה היא למזג את יאהו! עם AOL וליצור ארגון העוסק בשרותי תוכן ויכול להתמודד עם ענקי המדיה הדיגיטלית כמו גוגל ופייסבוק. ב-1 באוגוסט 2016 הודיעה ורייזון על כוונתה לרכוש את Fleetmatics Group PLC מדבלין שבאירלנד תמורת 2.4 מיליארד דולר. ב-13 ביוני 2017 הושלמה רכישת יאהו!. יאהו! נרכשה תמורת 4.48 מיליארד דולר, זאת לאחר הפחתה של כ-350 מיליון דולר בשל פרצות אבטחה חמורות שנתגלו בשרתי יאהו! בשנים 2013 ו-2014. פרצות אבטחה אלו גרמו לדליפת נתוניהם האישיים של למעלה ממיליארד משתמשים. מדיה וקבצים בנושא ורייזון תקשורת בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ורייזון תקשורת ורייזון תקשורת, ברשת החברתית פייסבוק ורייזון תקשורת, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מידע עסקי על חברת ורייזון תקשורת באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) ורייזון תקשורת, בגוגל פיננסים ורייזון תקשורת, באתר Crunchbase (באנגלית) ורייזון תקשורת, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) ענקית הטלקום ורייזון קונה את AOL ב-4.4 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2015 Verizon completes Yahoo acquisition, creating a diverse house of 50+ brands under new Oath subsidiary, www.verizon.com (באנגלית) "IT HAPPENED AGAIN: Yahoo says 1 billion user accounts stolen in what could be biggest hack ever". Business Insider (באנגלית). נבדק ב-2017-06-16.
פלאנט 51

פלאנט 51 (באנגלית: Planet 51) הוא סרט אנימציה משנת 2009 בבימויו של חורחה בלאנקו (באנגלית Jorge blanco) ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'סיקה בייל, ג'סטין לונג, שון ויליאם סקוט, גארי אולדמן וג'ון קליז. עלילת הסרט מתמקדת במשפחה של חייזרים אשר חייה בשלווה עד אשר פולש לכוכב שלהם תושב מכוכב אחר: האסטרונאוט האמריקאי קפטן צ'ארלס "צ'אק" בייקר (מדובב על ידי דוויין ג'ונסון). צ'אק סבור בתחילה כי הכוכב איננו מיושב. בהמשך הוא מגלה כי הכוכב מאוכלס בחייזרים קטנים וירוקים המפחדים ממנו ורואים בו פולש אימתני. צ'אק, אשר מתיידד עם משפחת החייזרים, מחפש דרך להימלט מכוחות הצבא של פלאנט 51 ולחזור לכדור הארץ. מדיה וקבצים בנושא פלאנט 51 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלאנט 51 "פלאנט 51", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פלאנט 51", באתר נטפליקס "פלאנט 51", באתר AllMovie (באנגלית) "פלאנט 51", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פלאנט 51", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פלאנט 51", באתר Metacritic (באנגלית) "פלאנט 51", באתר אידיבי "פלאנט 51", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "פלאנט 51", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פלאנט 51, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרים פריד

מרים פריד (נולדה ב-9 בספטמבר 1946) היא כנרת ישראלית בעלת שם עולמי. מרים פריד נולדה בסאטו מארה שברומניה, ובגיל שנתיים, עם קום מדינת ישראל, עלתה לארץ עם משפחתה והתיישבה בהרצליה. אביה, טיבור, היה מנהל חשבונות, ואמה, לילי, מורה לפסנתר. בגיל שמונה החלה ללמוד כינור אצל אליס פניבש-רוזנברג ואחר המשיכה את לימודיה בארצות הברית (עם מלגה מטעם מפעל המלגות ע"ש שרת של קרן התרבות אמריקה-ישראל) אצל איוון גלאמיאן בג'וליארד ואצל ג'וזף גינגולד באוניברסיטת אינדיאנה. מרים פריד הופיעה עם תזמורות מן החשובות בעולם, בהן התזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת קליבלנד, תזמורת פילדלפיה ותזמורת פיטסבורג בארצות הברית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית המלכותית והתזמורת הסימפונית של וינה. כמו כן הופיעה בפסטיבלי מוזיקה וניגנה במרכזי מוזיקה חשובים באמריקה ובאירופה. מאז 1993 מנהלת מרים פריד את מרכז המוזיקה ברוויניה. פריד מנגנת גם עם הרכבי מוזיקה קאמרית והיא חברה ברביעיית מנדלסון. בין השאר ניגנה עם אייזק שטרן, עם פנחס צוקרמן ועם בעלה, הכנר-ויולן פאול ביס. מלגת קרן התרבות אמריקה ישראל 1968 - פרס ראשון בתחרות הבינלאומית על שם פגניני 1971 - פרס בתחרות הבינלאומית על שם המלכה אליזבת סונאטות ופרטיטות לכינור סולו של באך (לירינקס) קונצ'רטו לכינור של סיבליוס, הפילהרמונית של הלסינקי בניצוח אוטו קאמו (פינלנדיה) קונצ'רטו לכינור של דונלד ארב (נכתב למענה), התזמורת הסימפונית של גרנד רפידס (קוס) מרים פריד, באתר AllMusic (באנגלית) מרים פריד, באתר MusicBrainz (באנגלית) מרים פריד, באתר Discogs (באנגלית) מרים פריד, באתר Songkick (באנגלית) מרים פריד, באתר "הבמה" ביוגרפיה באתר הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד (באנגלית) ביוגרפיה באתר אוניברסיטת אינדיאנה (באנגלית) ביוגרפיה באתר Mendelssohn String Quartet (באנגלית) אופוס 3 ארטיסטס המורה והתלמידה ינגנו יחד, מעריב, טור 3, 22 ביולי 1962 שרגא הר-גיל, מרים ניגנה בכנור פאגאניני, מעריב, 18 באוקטובר 1968, המשך
אילריון ואסילצ'יקוב

אילריון ואסילצ'יקוב (ברוסית: Илларион Васильевич Васильчиков‏; 1776 - 5 במרץ 1847 סנקט פטרבורג) היה רוזן, נסיך, מדינאי רוסי, ראש ממשלת רוסיה בשנים 1838–1847. אילריון ואסילצ'יקוב קיבל השכלה ביתית ובשנת 1792 החל את השירות הצבאי. התקדם מהר בדרגות ובשנת 1803 היה מפקד גדוד פרשים. במהלך המלחמה עם נפולאון השתתף בקרבות בלימה. נפצע בקרב בורודינו. עבור השתתפותו בקרבות קיבל עיטור גאורגי מדרגה שלישית. למרות הפציעות המשיך בשרות הצבאי גם במערכה באירופה. בשנת 1817 קיבל פיקוד על אוגדה ובשנת 1823 קודם לדרגת אלוף בחיל הפרשים. בשנת 1831 הוענק לו תואר רוזן. במהלך מרד הדקבריסטים היה ליד ניקולאי הראשון והמליץ על פעילות אקטיבית נגד המורדים. היה חבר בחבר השופטים לאחר דיכוי המרד. בשנת 1828 היה ביחד עם קיסר ניקולאי בחזית המלחמה נגד הטורקים. השתתף בהתייעצויות בהקשר לפעילות התקפית של הצבא תוך מעבר דרך הרי בלקן. בשנים 1831–1838 היה מפקד הכוחות בבירה ובסביבתה. בנוסף לפעילות צבאית טיפל בענייני המדינה. בשנת 1821 התמנה לחבר במועצה מדינית. היה פעיל בוועדות המועצה. בשנת 1838 התמנה ליושב ראש המועצה ולראש הממשלה. בשנת 1839 הוענק לו תואר נסיך. בהתאם לעדויות היה קרוב מאוד לקיסר ניקולאי הראשון. היה בין הבודדים שיכלו להיכנס לקיסר בכל עת. הקיסר העריך מאוד את פעילותו. מדיה וקבצים בנושא אילריון ואסילצ'יקוב בוויקישיתוף קורות חיים (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרנגי

האם התכוונתם ל... אישים אנדרו קרנגי – איל פלדה ונדבן אמריקאי ג'יה קרנג'י – דוגמנית אמריקאית דייל קרנגי – סופר אמריקאי ומפתח שיטת קרנגי למודעות עצמית ודיבור לפני קהל גופים אוניברסיטת קרנגי מלון – אוניברסיטה בעיר פיטסבורג בארצות הברית, תרומתו של אנדרו קרנגי מגדל קרנגי הול – גורד שחקים בניו יורק מכון קרנגי למדע – מכון מחקר בוושינגטון קרנגי הול – אולם קונצרטים בניו יורק, תרומתו של אנדרו קרנגי אחרים דיפלודוקוס קרנגי – דינוזאור
איבתיסאם מחאמיד

איבתיסאם מחאמיד (בערבית: ابتسام محاميد; נולדה ב-1960) היא פעילת שלום ערבייה-ישראלית מפוריידיס, כלת פרס "Unsung Heroes" לשלום מאת הדלאי לאמה (2009). יושבת ראש עמותת "השלום מתחיל מבפנים". בשנת 1998 התמודדה ברשימה עצמאית בבחירות לתפקיד ראש הכפר פוריידיס שליד זכרון יעקב, בו היא מתגוררת עם בעלה סובחי ושלושת ילדיהם. בפעילותה היא מתמקדת בנושא זכויות האישה. מחאמיד חברה בוועדה המייעצת של תנועה ש.י.ן (לשוויון ייצוג נשים) שהוקמה בשנת 1989 על ידי ד"ר אסתר הרצוג; לצדה פעילות נשים כגון יונת קלר, רע’דה מסאלחה, וד"ר רבקה נרדי. בנוסף הקימה ב-2002 על ידי ש.י.ן ועמותת "השלום מתחיל מבפנים", את "אנואר" - קבוצת מנהיגות של נשים יהודיות וערביות. הקבוצה מונה עשרות פעילות יהודיות וערביות הנפגשות במגמה לקדם נושאים חברתיים ופוליטיים, כגון אי צדק חברתי, שלום עם המדינות השכנות, זכויות האישה הערבייה, והבטחת איכות חיים הוגנת לכל קבוצות האוכלוסייה בישראל. מחאמיד פעילה גם בעמותת "מורשת אברהם אבינו", הפועלת בשיתוף עם נוצרים, מוסלמים ויהודים. היא מנחה דיונים מסוג "מעגלי הקשבה" בין יהודים לערבים. כפעילת שלום ושוויון לנשים, היא חברת הוועד המנהל של "פרלמנט נשים". ב-25 באפריל 2009 קיבלה את פרס הדלאי לאמה לשלום. מאז היא מרואיינת בערוצי תקשורת שונים ברחבי העולם, ופעילה בפעילויות שלום מגוונות ביותר, בעולם. בנוסף רואיינה לספר "שישים שנה שישים קולות", הכולל ראיונות עם נשים יהודיות וערביות, ולתערוכה "עטויות" של הצלם מיכה שמחון. מדיה וקבצים בנושא איבתיסאם מחאמיד בוויקישיתוף איבתיסאם מחאמיד, חברת הוועד המנהל של "פרלמנט נשים" זכתה בפרס חברתי מהדלאי למה, באתר פרלמנט נשים קול אחר, ריאיון עם מחאמיד באתר המקומון "גפן", 8 בינואר 2009 אריאל רובינסקי, הג'ינס לא הפכו אותי לאזרחית ישראלית, באתר הארץ, 17 ביוני 2008 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קלף אספנות

קלף אספנות הוא קלף קטן, העשוי בדרך כלל מנייר עבה או קרטון חלק, ועליו מודפסת דמות של אדם מסוים, תמונת מקום, או חפץ (דמיוני או אמיתי) ותאור קצר של התמונה לצד מידע נוסף. קיים מגוון גדול של קלפי אספנות, באופי הגרפי של התמונה, תוכן הקלף ונושאו, ואף החומר ממנו הוא עשוי. הנושא העיקרי של קלפי אספנות הוא ספורט, וקלפי אספנות ועליהם תמונות שחקני בייסבול ידועים במיוחד. קיימים אף קלפי אספנות בנושאים אחרים, בהם: דמויות מצוירות, דמויות קומיקס, סדרות טלוויזיה, או שחקני קולנוע. בדומה לקלפי משחק, אף קלפי אספנות משמשים לעיתים למשחקים שונים. מדיה וקבצים בנושא קלף אספנות בוויקישיתוף אלעד זאבי, קלף הכדורסל הישן הסגיר את האחים שרצחו את הוריהם. השאר - היסטריה, באתר הארץ, 19 במרץ 2019
ראובני

האם התכוונתם ל... אישים: אהרן ראובני – סופר עברי ומתרגם אהרן ראובני (עיתונאי) – עיתונאי בהארץ אמיר ראובני – תת-אלוף בצה"ל, מפקד חטיבת גולני דורית ראובני – זמרת ישראלית זלמן ראובני – מחלוצי ספורט הנכים בישראל חיים ראובני – רופא ישראלי המתמחה ברפואת עור יואב ראובני – דוגמן ושחקן ישראלי יותם ראובני – משורר, סופר, מתרגם ומו"ל שי ראובני – מוזיקאי, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי תום ראובני – גולש רוח ישראלי אחר: האחים ראובני – חברת הפקות המתמחה במוזיקה מזרחית ילקוט ראובני – ספר ליקוטים על התורה ראובני שר היהודים – רומן ומחזה מאת מקס ברוד ראובן (פירושונים)
בארוק פופ

בארוק פופ (Baroque pop) או בארוק רוק (Baroque rock) הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-60. בסגנון זה נעשה שימוש באלמנטים של מוזיקה קלאסית במוזיקת רוק ובמוזיקת פופ. ההבדל העיקרי בין בארוק פופ לרוק מתקדם, סגנון מוזיקלי המשלב מוזיקת רוק ומוזיקה קלאסית, הוא שבבארוק פופ בדרך כלל מבנה השירים פשוט בדומה לשירי פופ סטנדרטיים, בעוד שברוק המתקדם השירים ארוכים יחסית ובעלי מבנה מורכב. הסגנון הגיע לשיא בסוף שנות ב-60 עם אלבומיהם של הביטלס והביץ' בויז. עם עליית הפאנק רוק והמוזיקה האלקטרונית ירדה הפופולריות של הסגנון, אולם חזרה בשנות ה-90 עם להקות כמו R.E.M ו Mercury Rev. אמני פופ מודרניים המשלבים בשיריהם עיבודים תזמורתיים בדרך כלל מתויגים גם כאינדי. הביטלס ביץ' בויז הזומביס המודי בלוז לאב ניק דרייק רופוס ויינרייט The Divine Comedy אנתוני הגרטי יונסי Fleet Foxes ומפייר ויקנד פיונה אפל