אינפיניה

אינפיניה בע"מ, שעד לפברואר 2022 נקראה נייר חדרה בע"מ, היא החברה הגדולה בישראל בתחום ייצור, שיווק ומיחזור מוצרי נייר. בעלת השליטה בחברה (45.6%) היא חברת ורידיס הציבורית החברה מאגדת תחתיה מספר חברות בת וחטיבות עסקיות, דוגמת אינפיניה מיחזור (לשעבר אמניר תעשיות מיחזור בע"מ), כתיבה והדפסה, גרפיטי, חטיבת ניירות אריזה ומחזור, חטיבת פיתוח ותשתיות ואחרות - הפזורות במיקומים שונים ברחבי הארץ. בחברה ובחברות הבת מועסקים כ-700 עובדים והיא בעלת מחזור מכירות של כ-1.7 מיליארד ש"ח בשנה. כבר בשנות ה-40 דובר על הקמת תעשיית נייר בחדרה, שינצל את חומר הגלם של עצי אקליפטוס. בשנת 1950 שכנע פנחס ספיר קבוצה של תעשייני נייר יהודים, יוסף מייזר מבעלי "פאלפ אנד פייפר ניו-יורק", אסטורה מאייר מאיטליה לאון פפר מברזיל ומקס פרייליך מאוסטרליה, להקים מפעל נייר בארץ באזור חדרה. כעבור שנה, ב-1951, הוקמה החברה בשם "מפעלי נייר אמריקאיים ישראליים בע"מ" (מנא"י). איגוד המו"לים וארגון בעלי תעשיית הדפוס הוכנסו גם הם כמשקיעים בחברה, כדי להבטיח שהם ירכשו מתוצרת המפעל. הסכם להקמת המפעל נחתם בינואר 1952 בין המשקיעים לממשלת ישראל. באוקטובר 1953 הגיע משלוח ראשון של חומר גלם למפעל לנמל חיפה וב-16 בדצמבר 1953 נחנך המפעל רשמית, בוטלו רישיונות הייבוא לנייר מסוגים המיוצרים על ידי המפעל והוצגו תקוות לחסכון גדול במטבע חוץ שנדרש לייבוא נייר. אולם במהרה התברר שהחסכון הקטן במטבע חוץ אינו מצדיק את המחירים הגבוהים שנגבו והרווחים הגבוהים שגרפו היזמים, הודות להיעדר יבוא מתחרה. באופן כללי, מחירי נייר חדרה היו גבוהים בכ-20-25% ממחירי נייר מיובא. בנוסף עלו טענות על האיכות הגרועה של הנייר המיוצר על ידי המפעל. ביולי 1957 הונחה אבן פינה להרחבה של המפעל לייצור תאית ועוד קווי ייצור נייר שירחיבו את כושר הייצור ל-30-40 אלף טון לשנה. ההרחבה הושלמה בפברואר 1960. באמצע שנות ה-60 הגיע היקף ייצור הנייר ל-40 אלף טון לשנה ודובר על הרחבה לקו ייצור שלישי, אך מפעל ייצור התאית הושבת בגלל חוסר כדאיות. מכונה רביעית לייצור נייר הוכנסה למפעל במחצית הראשונה של 1976 וב-1978 ייצר המפעל כ-105 אלף טון נייר. באמצע 1976 נכנס המפעל לקשיי נזילות ועלו דרישות להגביל את ייבוא הנייר לישראל כדי לסייע למפעל. לאחר כשנה וחצי שב המפעל לרווחיות. עם פתיחתו, העסיק המפעל 75 פועלים בשלוש משמרות. בשנת 1976 הגיע מספר העובדים לכ-1450. ב-1988 הוכרזה נייר חדרה כבעלת מונופולין בתחום הנייר בגלילים ובגליונות. במשך השנים השתרש השם "נייר חדרה" לחברה, אולם רק בשנת 2008 הוחלט לאמץ את הכינוי ושמה הרשמי שונה ל"נייר חדרה בע"מ". בחודש פברואר 2022 הודיעה החברה כי היא משנה את שמה ל"אינפיניה" ושם חברת הבת "אמניר מיחזור" שונה ל"אינפיניה מיחזור". בסוף שנות ה-60 החלה החברה במדיניות השקעה במפעלים ומיזמים בתחום הנייר ומחוצה לו. היא הקימה את חברות חוגלה ודפניר, רכשה מחברת כלל את מפעל לתרגומי מדע וכן רכשה את חברה אמריקנית ישראלית למולות בע"מ. בתחילת שנת 1970 הוקמה חברת הבת אמניר לאיסוף ומיחזור נייר ישן. החברה השקיעה בחברת סבקל לייצור מנועים בכרמיאל ובשנות ה-70 נכנסה לעסקי ייבוא קופות רושמות. החברה גם הקימה את נירעוז שהייתה חברת השקעות והחזקות, ואת יבניר לייבוא סוגי נייר שלא יוצרו על ידי המפעל. בינואר 2015 הודיעה החברה על הסכם למכירת חלקה (49.9%) בחוגלה - קימברלי, תמורת סכום של כ-650 מיליון שקלים, לחברת קימברלי קלארק. במאי 2015 הודיעה החברה על הסכם למכירת חברת אנרגיה משולבת ומרכז האנרגיה הקיים שלה לאיי.סי פאואר, מקבוצת קנון, תמורת 60 מיליון. כבר עם חנוכת המפעל עלו טענות על כך שהחברה מחייבת פועלים לעבוד בשבת ומפטרת את המסרבים. הרבנות הראשית קיימה דיונים עם הנהלת המפעל והגיעה להסכם שלא יועסקו במפעל פועלים יהודיים בשבת. אולם לאחר שהרבנות מצאה שההסכם לא קויים היא הוציאה איסור להדפיס ספרי קודש על נייר מתוצרת המפעל. בעקבות מגעים בין הנהלת המפעל לרב יצחק נסים נקבע בתחילת 1958 הסדר על פיו העבודה במפעל תופסק לפני כניסת השבת ותחודש רק במוצאי שבת. במהלך השבת ייעשו רק עבודות אוטומטיות של מכונות בטיפול של חמישה עובדים לא יהודים. בנוסף ישהו במפעל 3-4 יהודים למקרה חירום אך לא יעשו כל עבודה. במקרה של הפסקת עבודה בגלל תקלה תחודש העבודה רק במוצאי שבת. נכון ל-2011 ועדת הרבנים למען קדושת השבת טרם נתנה הכשר למפעלים שניזונים מנייר מתוצרת נייר חדרה (לדוגמה, חוגלה קימברלי), כיוון שעדיין ישנם מעט יהודים שעובדים בשבת, על אף שרוב עובדי המפעל בשבת אינם יהודים.[דרוש מקור] מניות החברה הונפקו בבורסה בניו יורק בסוף שנות ה-50 ובכך הייתה לחברה הישראלית הראשונה שמניותיה הונפקו בניו יורק. בשנת 1984 היו כמחצית ממניות החברה בבעלות משקיעים שונים מארצות הברית, 25% בידי כלל תעשיות ו-15% בידי השקעות דיסקונט. ביולי 2012 הושלמה מכירת והעברת השליטה ב"נייר חדרה" (יחד עם חברת האם "כלל תעשיות") מ"אי די בי חברה לפיתוח" לאיש העסקים לאונרד בלווטניק. ביוני 2015 הודיעה כלל תעשיות על מכירת 59.1% ממניות נייר חדרה לקרן פימי תמורת 355 מיליון ש"ח. באוגוסט 2021 מכרה קרן פימי 13.8% ממניות החברה לידי משקיעים מוסדיים. באוגוסט 2022 פורסם שחברת ורידיס חותרת להסכם לרכישת חלקה של קרן פימי בחברה ולרכישת יתר המניות שבידי הציבור. אלדין חתוקאי - עובד המפעל שזכה בפרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים אורן קלמן, 'נייר מתוצרת הארץ: מפעל הנייר בחדרה ומדיניות הפיתוח של ממשלות מפא"י בשנות המדינה הראשונות', עיונים בתקומת ישראל, כרך 26 (2016), עמ' 385-348. מדיה וקבצים בנושא אינפיניה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניה אינפיניה, ברשת החברתית פייסבוק אינפיניה, ברשת החברתית LinkedIn מפעלי ניר אמריקאיים ישראליים (חדרה), דף שער בספרייה הלאומית אינפיניה בע"מ, באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב אינפיניה בע"מ, באתר "מאיה" אינפיניה בע"מ, באתר גלובס אתר האינטרנט הרשמי של כרמל פרנקל מקבוצת אינפיניה אתר האינטרנט הרשמי של אינפיניה מיחזור מקבוצת אינפיניה אינפיניה בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. תעודת שינוי שם חברה, 23 בפברואר 2022 י. שיוו, הדאגה לעתידה של חדרה, דבר, 23 בינואר 1947 מוקם בית חרושת לנייר בחדרה, על המשמר, 3 באפריל 1952 ביח"ר לנייר יפעל במחצית 1953 בחדרה, על המשמר, 18 בינואר 1952 נחתם ההסכם על ביח"ר לנייר, מעריב, 18 בינואר 1952 הגיע חומר הגלם למפעלי הנייר בחיפה, הצופה, 7 באוקטובר 1953 י. שדמי, ישראל מייצרת נייר!, מעריב, 17 בדצמבר 1953 צבי בן דוד, לבעיית המחסור בנייר עיתון, חרות, 11 ביולי 1955 מחיר מוגזם לנייר מקומי, דבר, 28 בספטמבר 1955 נייר חדרה - מחירים גבוהים, רווחים גדולים, חרות, 19 בדצמבר 1955 למפעל הנייר בחדרה אין זכות קיום, הצופה, 21 ביוני 1957 הופסק ייבוא נייר עיתון, דבר, 2 בפברואר 1960 טענות נגד מפעל הנייר בחדרה, דבר, 1 בספטמבר 1957 הונחה אבן פינה בחדרה, דבר, 26 ביולי 1957 מפעלי הנייר האמריקאיים, דבר, 17 בפברואר 1960 ניהול עסקי טוב, ערובה להצלחה, דבר, 22 בספטמבר 1965 המחזור של נייר חדרה גדל - אבל הרווח ירד, דבר, 9 במרץ 1976 מפעלי נייר חדרה מתכנן, דבר, 31 באוגוסט 1978 מתכננים לפטר 300 פועלים, דבר, 8 באוגוסט 1976 הסכם ארליך - גפני, דבר, 29 במאי 1978 ע. פרי פז, פנייה לשרים וראשי ההסתדרות, דבר, 13 באוגוסט 1976 מיכל רז-חיימוביץ', ‏מנייר חדרה ל"אינפיניה": החברה הוותיקה יוצאת במיתוג מחודש | בלעדי, באתר גלובס, 23 בפברואר 2022 יובל אליצור, בנקים ובתי חרושת בסימן מיזוג, מעריב, 18 ביולי 1969 שאול אברון, מדיניות השקעה נמרצת בחברות הבת של מפעלי נייר חדרה, מעריב, 24 באוגוסט 1970 עמוס כרמלי, גם עיתון של יום אתמול שווה משהו, דבר, 24 באפריל 1970 מנוע הואנקל ייוצר בישראל, דבר, 8 בנובמבר 1971 מניות מפעלי נייר בסבקל, דבר, 23 בספטמבר 1976 מפעלי נייר נכנס לעסקי, דבר, 24 בדצמבר 1975 חוגלה החברה הרווחית ביותר במפעלי נייר, דבר, 28 בנובמבר 1977 גיל קליאן, נייר חדרה מוכרת את חלקה בחוגלה תמורת 648 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 26 בינואר 2015 אביב לוי, ‏נייר חדרה מוכרת תחנת כוח לאיי.סי פאואר ב-60 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 במאי 2015 בית החרושת לנייר בחדרה נחנך רשמית, הצופה, 18 בדצמבר 1953 יהושע ביצור, הרבנות אסרה להדפיס כתבי קודש על נייר חדרה, מעריב, 22 באוגוסט 1957 הושג הסכם במפעל הנייר בחדרה, דבר, 14 בינואר 1958 פורסם על ידי ועדת הרבנים לענייני קדושת השבת, על פי סיורים במפעל והידברות עם הנהלת המפעל נחטפו מניות אליאנס, דבר, 11 במרץ 1960 מאיר הראובני, נייר כחול לבן, מעריב, 7 באוגוסט 1984 יורם גביזון, קרן פימי רוכשת את השליטה בנייר חדרה מכלל תעשיות תמורת 355 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2015 עומרי כהן, ‏פימי מממשת: מכרה למוסדיים מניות נייר חדרה ב-206 מיליון שקל, באתר גלובס, 15 באוגוסט 2021 גולן חזני, גם תחת הבעלות של אגמון: אינפיניה תישאר עצמאית, המנכ"ל ימשיך בתפקיד, באתר כלכליסט, 28 באוגוסט 2022