laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יעקב ביטון

יעקב ביטון (נולד ב-1974) הוא משורר ישראלי. יעקב ביטון נולד בבאר שבע בשנת 1974 וגדל בראשון לציון, בן להורים יוצאי מרוקו שגדלו במעברה. ביטון גודל רוב ילדותו על ידי סבתו. ב-2001 החל ללמוד תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שבירושלים. ביטון פרסם לראשונה שירים בכתב העת "מטעם" ולאחר מכן באנתולוגיית השירה המעמדית "אדומה". ב-2007 זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית בקטגוריית "משוררים בתחילת דרכם". סיפרו "אינה דדה" (במרוקאית: "האם הגדולה"), יצא לאור בינואר 2008, בהוצאת כתר וזכה בפרס טבע לשירה לשנת 2008. ספר השני, "מחברות התבוסה", הופיע ב-2013 בהוצאת הספרים של הליקון. בשנת 2015 זכה בפרס מתנאל (במסגרת כנס כיסופים), ובפרס היצירה לסופרים עבריים, ובשנת 2016 בפרס לנדאו של מפעל הפיס, בשנת 2018 בפרס בוסתן של הספרייה הלאומית ובשנת 2022 בפרס דוליצקי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. אינה דדה : משירי האם הגדולה (הוצאת כתר, 2007) מחברות התבוסה : שירים (הוצאת הליקון, 2013) אחותי בזוהר (הוצאת הליקון-אפיק, תשע"ח 2017) סיגל נאור פרלמן, "יותר משקל של הווה לדברים", מטעם 10, יוני 2007 יעקב ביטון, דף שער בספרייה הלאומית יעקב ביטון, בלקסיקון הספרות העברית החדשה יעקב ביטון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יעקב ביטון, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" יעקב ביטון באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן שלושה שירים של יעקב ביטון, מטעם שירה אינה דדה: משירי האם הגדולה, אופקים חדשים, גיליון 41 שיר של יעקב ביטון מתוך "אדומה" יעקב ביטון, תבואות המלח, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2010 דליה קרפל, שירי סבתא, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2007 מתי שמואלוף, על ספר השירה השני של ביטון דרור בורשטיין, גם הירח והכוכבים הם חלק מן המקום, באתר הארץ, 9 במרץ 2008 אלי הירש, על "אינה דדה", ידיעות אחרונות, 25 בינואר 2008 תמר משמר, היום במדור ביקורת השירה החדש: הגלגלים של סבתא (על הספר "אינה דדה" ליעקב ביטון)(הקישור אינו פעיל), "בננות Blogs", ‏6 בספטמבר 2008 אילן ברקוביץ', משורר בשטח, אפרסק בסוף הקיץ, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2009 דרור בורשטיין, http://wp.me/pRI7O-hCh(הקישור אינו פעיל), על שיר אחד מ"מחברות התבוסה" יעקב ביטון, מחברות התבוסה, באתר כתב העת אורות מרב יודילוביץ', פרס טבע לשירה הוענק ליעקב ביטון, באתר ynet, 10 ביוני 2008
TICOM

TICOM היה פרויקט שנוסד בתקופת מלחמת העולם השנייה, על ידי ארצות הברית, על מנת למצוא וללכוד נכסים מודיעיניים של הגרמנים, במיוחד נכסים קריפטוגרפיים. הפרויקט זורז על ידי ארגונים קריפטוגרפיים צבאיים אמריקניים, וזכה לתמיכה מהדרגים הגבוהים ביותר. מספר צוותים נשלחו לשטח מאחורי חזית הלחימה על מנת לחשוף במהירות את הנכסים המודיעיניים. באפריל 1945 מצא צוות TICOM קוד רוסי וכן חומר הצפנה בתוך מרכז פענוח גרמני. אנשי צופן גרמניים שנלקחו בשבי חשפו כי בינם לבין עצמם הם ידעו היטב שהאניגמה ניתנת לפענוח. הם פשוט סברו שאיש לא יעשה את כברת הדרך המייגעת על מנת לפענח את המסרים בשיטות ההתקפה היחידות שהם היו מסוגלים להעלות בדעתם. TICOM היה מבצע אחד מני רבים שנעשו על ידי בעלות הברית על מנת ללכוד מידע ואנשים הקשורים להתקדמויות המדעיות והטכנולוגיות של הגרמנים וכן במהלך ואחרי המלחמה. מבצעים נוספים היו מבצע פייפרקליפ (ללכידת מידע אודות רקטות), מבצע אלסוס (ללכידת מידע גרעיני) ומבצע מנתח (ללכידת הישגים בתחום התעופה). Body of Secrets, by James Bamford (includes material on the TICOM take)
אדי אדמס

אדי אדמס (באנגלית: Eddie Adams;‏ 12 ביוני 1933 – 19 בספטמבר 2004) היה צלם אמריקאי שנודע בצילום תמונותיהם של ידוענים ופוליטיקאים במהלך עבודתו כצלם עיתונות. סיקר 13 מלחמות. ב-1 בפברואר 1968, בעת שסיקר את מלחמת וייטנאם עבור סוכנות הידיעות Associated Press צילם את התמונה בזכותה התפרסם בעולם – תמונתו של מפקד משטרת סייגון מוציא להורג אסיר ביריית אקדח לרקה. אדמס זכה בשנת 1969 בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית על צילומו המפורסם (אשר כותרתו הייתה "גנרל נויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"). שנים מאוחר יותר ביכה אדמס את פרסומו כתוצאה מתמונה זו. האסיר שנהרג רצח שוטר דרום וייטנאמי ואת ששת ילדיו זמן מועט לפני שצולמה התמונה. אדמס כתב על התצלום המפורסם בטיים מגזין בדברים לזכרו של הגנרל נויין: זכיתי בפרס פוליצר בשנת 1969 על תמונה של אדם אחד ההורג אדם אחר. שני אנשים מתו בתמונה הזו: האדם שספג את הקליע וגנרל נויין נגוק לואן. הגנרל הרג את הווייטקונג; אני הרגתי את הגנרל במצלמתי. עדיין צילומים הם כלי הנשק החזק ביותר בעולם. אנשים מאמינים בהם; אבל צילומים משקרים, אפילו ללא מניפולציה. הם רק חצאי-אמיתות. מה שהצילום לא אמר היה, 'מה אתה היית עושה לו אתה היית הגנרל באותו זמן באותו מקום באותו יום חם, ואתה לכדת את הבחור הרע לאחר שהוא הרג אחד, שניים או שלושה אזרחים אמריקאים?' — Eulogy, Eddy Adams. Time, July 27, 1998 שנים אחר כך התנצל אדמס בפני גנרל נויין ומשפחתו על הנזק חסר התקנה אשר גרם לכבודו של הגנרל בחייו. לאחר מותו של הגנרל, שיבח אותו אדמס כגיבור של מטרה צודקת. הוא אמר פעם כי "הייתי מעדיף להיות ידוע בזכות סדרת תמונות שצילמתי של 48 פליטים וייטנאמים אשר הצליחו לשוט לתאילנד בסירה של 10 מטר, ומיד נגררו לים הפתוח על ידי הצי התאילנדי." התמונות והדיווחים שליוו אותן, עזרו לשכנע את הנשיא ג'ימי קרטר להעניק מקלט מדיני לכ-200,000 פליטים וייטנאמים שנמלטו מארצם בסירות. אדמס העיר, "עשיתי דבר טוב ואיש לא נפגע כתוצאה מכך." לצד זכייתו בפרס פוליצר, אדמס זכה ביותר מ-500 פרסים אחרים, כולל עיטור ג'ורג' פולק על צילומי חדשות בשנים 1968, 1977 ו-1978 וכן פרסים רבים מארגוני צילום ועיתונות שונים בעולם. אדמס הלך לעולמו בניו יורק לאחר שחלה במחלת ניוון שרירים ALS. צילום מלחמה צילום עיתונות מדיה וקבצים בנושא אדי אדמס בוויקישיתוף ״הכל בראש״ - פרק על אדמס וצילום גנרל נגויין נגוק לואן שמוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון בהסכת ״עושים מינהר״ סדנת אדי אדמס אדי אדמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אדי אדמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,988783,00html?iid=chix-sphere ריאיון עם אדי אדמס באתר הטלוויזיה הציבורית האמריקאית.
ביקוש מצרפי

במקרו-כלכלה, הביקוש המִצרפי הוא סך כל הביקוש לכל הסחורות והשירותים ברגע נתון. כאשר מודדים את הביקוש המצרפי לאורך זמן, מקובל למדוד אותו בערכים נומינליים, ללא התייחסות לאינפלציה. מכונה גם הוצאה מצרפית. הביקוש המצרפי נוצר על ידי משקי הבית, הממשלה והחברות לצורכיהן השונים: צריכה שוטפת, השקעות ולייצוא נטו (יצוא פחות יבוא). מקובל כי את גובה הביקוש לצריכה שוטפת קובעת רמת ההכנסה, ואת גובה הביקוש להשקעות קובע שער הריבית במשק. בשיווי משקל, חייב להתקיים שוויון בין הביקוש המצרפי וההיצע המצרפי. ביקוש מצרפי שהוא נמוך לעומת ההיצע המצרפי יוצר אבטלה; ביקוש מצרפי שהוא גבוה לעומת ההיצע המצרפי יוצר אינפלציה. הגישה הקיינסיאנית טוענת כי קיימים קשיים בהתאמה בין סך המוצרים המיוצרים במשק - התוצר הלאומי - לבין סך הביקושים למוצרים במשק - הביקוש המצרפי. רמת התוצר, שבה יהיה הביקוש המצרפי שווה לתוצר הלאומי, - היא 'רמת התוצר של שיווי משקל' (equilibrium level of national income) שבה יתייצב המשק לאורך זמן ואינה בהכרח רמת התוצר של תעסוקה מלאה. ממשלות מנסות להשפיע על רמה זו במגמה להשיג תעסוקה מלאה, למנוע אינפלציה, לגרום לצמיחה כלכלית ואיזון במאזן התשלומים.
עמנואל-ז'וזף סיאייס

עמנואל-ז'וזף סְיֵאיֵיס (בצרפתית: Emmanuel-Joseph Sieyès‏; 3 במאי 1748 – 20 ביוני 1836) היה כומר, פוליטיקאי והוגה דעות צרפתי, מנהיג בולט בעת המהפכה הצרפתית. ב-1799 נבחר לדירקטוריון ושלט בפועל במדינה למספר חודשים. ארגן את הפיכת 18 בברימר, אך נפוליאון הדיח אותו מכל עמדת השפעה ממשית. סיאייס נולד בדרום צרפת, והוכשר לכמורה בסורבון. במהלך לימודיו העדיף נושאי מחשבה מדינית (כגון כתביו של ג'ון לוק) על פני תאולוגיה. עם סיום לימודיו הצטרף בכל זאת למערך הכמורה, התקדם במהירות בתפקידיו, ומונה לכומר הראשי של מחוז שארטר. הוא תמך ברעיונות ההשכלה ופרסם את המאמר המפורסם "מהו המעמד השלישי?" (?Qu’est-ce que le tiers-état). תשובתו לשאלה זו התחילה במילים: "הכול. מה הוא היה עד כה מבחינה פוליטית? לא כלום. למה הוא משתוקק? להיות משהו". במאמר זה הוא טען שהמעמד השלישי (הבורגנות והאיכרוּת) הוא הרוב והכוח במדינה, ועל כן צריך לקבל את הזכות להשתתף בקבלת ההחלטות ולשרת בתפקידים צבאיים מתקדמים. סיאייס היה מגדולי הרדיקלים בשלב הראשון של המהפכה: הוא היה מיוזמי "שבועת מגרש הטניס" שבעקבותיה קמה האספה הלאומית תוך מרי נגד המלך, תרם רבות לניסוח הצהרת זכויות האדם והאזרח, התנגד למתן סמכות וטו כלשהי ללואי השישה-עשר, ועוד. בהמשך, כשכוחות רדיקליים עקפו אותו משמאל, הפכו עמדותיו למתונות ביחס למפה הפוליטית סביבו. בהתאמה, נעשה לאחד הכוחות שעמדו מאחורי מועדון הפייאנטים השמרני, שקם ב-1791. מעמדו שקע בהדרגה, אך הוא נותר ציר בוועידה לאומית גם לאחר הפיכת ה-10 באוגוסט 1792. עם קץ שלטון הטרור שב לאיטו למרכז הבמה, בתחילה כדיפלומט ולאחר מכן כנשיא הרשות המחוקקת. ב-1799 נבחר לדירקטוריון, הגוף העליון ברשות המבצעת, שם הדיח במהרה את פול בראס מעמדת הבכורה והפך לאיש החזק ביותר בצרפת. פרוץ מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השנייה, שכנע אותו עוד יותר שהמשטר הקיים חסר תוחלת ויש להפילו באמצעות הפיכה צבאית. הוא גייס למזימתו את נפוליאון בונפרטה, שבו ראה חייל חסר ניסיון פוליטי, ויחדיו ביצעו את הפיכת 18 בברימר ב-1799. סיאייס היה לאחד משלושת הקונסולים ששלטו בצרפת, אך נפוליאון התגלה במהרה כמוכשר הרבה יותר משציפה ותפס את הכוח לעצמו. סיאייס שירת כנשיא הסנאט וקיבל תואר אצולה וכיבודים אחרים בימי האימפריה הצרפתית הראשונה, אך היה חסר השפעה ממשית. עם הרסטורציה יצא לגלות בבריסל, בשל תמיכתו בשעתו בהוצאה להורג של לואי השישה-עשר. הוא חזר למולדתו לאחר מהפכת יולי 1830, ומת בפריז ב-1836. מדיה וקבצים בנושא עמנואל-ז'וזף סיאייס בוויקישיתוף עמנואל-ז'וזף סיאייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) עמנואל-ז'וזף סיאייס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Le Phare

Le Phare (המגדלור), הוא אלבום האולפן השלישי של המלחין הצרפתי יאן טירסן. זהו האלבום שהחדיר אותו לתודעת הציבור ובו הוא שיתף פעולה עם כותב השירים הצרפתי דומיניק א. (שכתב את השירה בשירים - Monochrome ו- Les Bras de Mer). באלבום זה טירסן משתמש בכלים הטיפוסיים למוזיקה שלו (כינור, פסנתר, מנדולינה, אקורדיון ועוד) וגם בכלים פחות טיפוסיים, כולל גלגל אופניים, מכונת כתיבה וסיר. שלושה שירים מתוך אלבום זה, "La Dispute", "La Noyee" ו-"Sur Le Fil" שימשו לאחר מכן בפסקול שכתב טירסן לסרט אמלי. L'homme Aux Bras Ballants הוא גם פסקול לסרט קצר באותו השם. Le Quartier - 2:01 La Rupture - 2:49 (שיתוף פעולה עם Claire Pichet) Monochrome - 3:16 (שיתוף פעולה עם דומיניק א.) La Dispute - 4:14 L'Arrivée sur l'île - 1:03 La Noyée - 2:23 Le Fromveur - 1:20 L'Homme aux bras ballants - 5:05 Sur le fil - 7:28 Les Jours heureux - 2:10 La Crise - 1:37 Les Bras de mer - 3:10 (שיתוף פעולה עם דומיניק א.) La Chute - 5:48 L'Effondrement - 1:32 מידע על האלבום Le Phare באתר MusicBrainz האלבום Le Phare באתר Discogs האלבום Le Phare באתר ספוטיפיי האלבום Le Phare באתר יוטיוב L'Homme aux bras ballants, סרטון באתר יוטיוב sur le fil in madrid 2006, סרטון באתר יוטיוב
אנגלית אמריקאית

אנגלית אמריקאית או אנגלית אמריקנית (באנגלית: American English, U.S. English) היא ניב נפוץ של השפה האנגלית המדוברת, נקרא ונכתב בעיקר בארצות הברית. נכון לסטטיסטיקות משנת 1990, 97% מתושבי ארצות הברית מדברים אנגלית "טובה" או "טובה מאוד", ובסטטיסטיקות מ-2004 נקבע כי יותר משני שלישים מהם משתמשים בניב האמריקני. בבתי הספר במדינת ישראל מלומדת האנגלית האמריקאית, אולם מלמדים גם את ההבדלים בין הניבים של השפה האנגלית. ערך מורחב – הבדלי איות בין אנגלית אמריקאית לאנגלית בריטית בין שני הניבים יש הבדלים הן באיות, הן בדקדוק והן במבטא, אם כי אלה אינם מונעים הבנה הדדית, והדבר נכון גם לגבי שאר ניבי האנגלית. האנגלית האמריקאית התפתחה מהבריטית, תוך כדי ניסיון לעשות אותה "הגיונית" יותר. בניגוד לשינויים ורפורמות שנעשו בשפות אחרות במהלך המאה ה-20 (למשל השינוי באלפבית הטורקי, והרפורמה באיות השפה הנורווגית), שנעשו על ידי הממשלות או מוסדות ללשון, שינויי האיות באנגלית האמריקאית התפתחו בצורה טבעית ותועדו על ידי סופרים וכותבי מילונים. המילון האמריקאי הראשון חובר על ידי נואה ובסטר, ב-1828. באותה תקופה, ארצות הברית הייתה מדינה צעירה יחסית, והתרומה של ובסטר הייתה בעיקר כדי להציג את העובדה שניב האנגלית בארצות הברית שונה מזה שבבריטניה. מילון ובסטר הכיל שינויים רבים באיות של מילים, ורבים משינויים אלה נכנסו לשפה היומיומית. בנוסף לכך, ובסטר ביקש לפשט את השפה, ושינויים רבים שלו התקבלו בצורה חלקית. התוצאה הייתה בלבול וסיבוך רב יותר של השפה משהיה קודם. מילים רבות באנגלית אמריקאית הן קצרות ופשוטות יותר מהאנגלית הבריטית, למשל "center" האמריקאית לעומת "centre" הבריטית או "pajamas" האמריקאית ו-"pyjamas" הבריטית. עם זאת, קיימות גם מילים מסובכות יותר, כמו "transportation" באנגלית אמריקאית לעומת "transport" באנגלית בריטית, או "elevator" באנגלית אמריקאית ו- "lift" באנגלית בריטית. מלבד שינויים אלה, האנגלית האמריקאית אף שואלת מילים משפות מגוונות יותר מאשר האנגלית הבריטית. באוצר המילים האמריקאי ישנן גם מילים משפות אפריקאיות, גרמנית, צרפתית, שפות של ילידי אמריקה, ספרדית, יידיש ועוד. דיאלקטים של דרום ארצות הברית אנגלית בריטית אנגלית קנדית אנגלית אוסטרלית מדיה וקבצים בנושא אנגלית אמריקאית בוויקישיתוף מילון מריאם-ובסטר, המילון המקיף לאנגלית אמריקאית מייסודו של נואה ובסטר מילון סלנג בריטי לדוברי אנגלית אמריקאית, מציג את ההבדלים במילים רבות בין שני הניבים. אטלס האנגלית האמריקאית (באנגלית) שפה אנגלית - ארצות הברית, דף שער בספרייה הלאומית
אוהם

אוהם (הגייה: אוֹם, לעיתים מאוית גם באופן זה) היא יחידת מידה להתנגדות חשמלית, מסומנת באות אומגה (Ω). היא נקראת על שמו של גאורג אוהם, אשר גילה את הקשר בין זרם למתח במוליכים מתכתיים, הקרוי על שמו (חוק אוהם). האוהם מוגדר בתור ההתנגדות בין שני קצוות של מוליך מתכתי שהפעלת מתח של וולט אחד ביניהם גורמת למעבר זרם בן אמפר אחד, כלומר וולט חלקי אמפר. הגדרות מפורטות יותר קיימות עבור מקרים לא אידיאליים שעבורם חוק אוהם מתקיים רק בקירוב. לדוגמה, טרנזיסטורים יכולים לפעול בנקודות עבודה שונות, ובכל נקודה יש קשר שונה בין המתח והזרם. התנגדות אפקטיבית של אוהם אחד מתקבלת כאשר הנגזרת של המתח לפי הזרם שקולה לוולט חלקי אמפר, לדוגמה כאשר שינוי מתח של מיקרו-וולט יגרום לשינוי זרם של מיקרו-אמפר (בקירוב). במערכות מפולגות (בהן עדיף להתייחס לגלים אלקטרומגנטיים ולא לזרם ומתח), אוהם משמש גם בתור יחידת עכבה אופיינית, שהיא היחס בין השדה החשמלי לשדה המגנטי המתפתחים בתווך נתון. העכבה יכולה להשתנות בתלות בתדר. לעכבה יש אותם ממדים פיזיקליים כמו להתנגדות, ועל כן נעשה שימוש באותה יחידה. יחידת המידה ההופכית לאוהם היא סימנס, המודדת מוליכות. כלומר: סימנס אחד שווה אחד חלקי אוהם. יחידות מידה על שם אישים אבאוהם אוהם-מטר technology/megohm אוהם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קלבריטה

קלבריטה (ביוונית: Καλάβρυτα), היא עיר נופש המונה כ-6,011 נפשות הנמצאת ביחידה האזורית אכאיה בצפון חצי האי פלופונסוס, 190 ק"מ מערבית לאתונה. אחת האטרקציות התיירותיות היא מסילת הרכבת באורך 22 ק"מ המחברת בין עיירת החוף דיאקופטו לקלבריטה. מסילה זו מטפסת לאורך ערוצו העמוק של נהר Vouraikos ובסיבובים הצרים והתלולים היא משוננת, בהתאמה לגלגלי השיניים של קרון הרכבת המיוחדת. לקלבריטה יש מקום בהיסטוריה של יוון המודרנית. לפי המקובל הכריז הבישוף גרמניקוס מפטרס במנזר Agia Lavra בקלבריטה ב-25 במרץ 1821 בפעם הראשונה על חירות או מוות ופתח בזה את התקוממות היוונים נגד האימפריה העות'מאנית. תאריך זה נחוג עד היום ביוון. קלבריטה חקוקה בזיכרון היוונים בגלל הטבח שבצע הוורמאכט בתושבי העיירה במלחמת העולם השנייה. בשנים הראשונות למלחמה שלטו באזור האיטלקים ויחסם לאוכלוסייה האזרחית היה נסבל. כאשר פרשה איטליה מהמלחמה בשנת 1943 תפסו את מקומם כוחות של הוורמאכט. המחתרת היוונית הגבירה את התקפותיה על הגרמנים וגרמה להם אבדות. הגרמנים הגיבו בפעולת עונשין בכפרי הסביבה אך זה לא הפסיק את פעילות הפרטיזנים. לפיכך הכינו הגרמנים מבצע צבאי גדול בקלבריטה. המבצע כונה מבצע קלבריטה (Unternhemen Kalavryta) והיה מיועד לאגף את לוחמי הגרילה באזור. במהלך המבצע, הגרילה היוונית הוציאה להורג 78 חיילים גרמנים שנפלו בשבי באוקטובר. גנרל קארל וון-לה סוויר (Karl von Le Suire) הגיב בזעם והחליט על פעילות נקם. הוא הורה אישית על הטבח. בבוקר יום ה-13 בדצמבר 1943 חדרו כוחות הוורמאכט לקלבריטה וסגרו אותה מכל העברים. לתושבים נאמר כי הם עומדים להיות מועברים למקום אחר משום שהם משתפים פעולה עם הפרטיזנים. נאמר להם להצטייד במזון ולפנות מיד את בתיהם. התושבים רוכזו בבית הספר המקומי. כעבור זמן קצר הם פקדו על כל התושבים הזכרים מגיל 14 ומעלה להיפרד ממשפחותיהם והבטיחו שלא יאונה להם כל רע. בינתיים בזזו הגרמנים את בתי התושבים והעלו אותם באש. הגברים הוצעדו לשדה מחוץ לעיירה. מכונות הירייה הוסוו בשיחים. כאשר ניתנה הפקודה, החלו מכונות הירייה לירות, ותוך זמן קצר נרצחו 1258 תושבים. רק 13 ניצלו. הנשים והילדים שמעו את היריות ממקום ריכוזם בבית הספר אך לא יכלו לעשות מאומה. רק בערב שוחררו הנשים והלכו לזהות את יקיריהם ולהביאם לקבורה. בחצר בית הספר נמצאת אנדרטה המראה אישה הסוחבת את גופת בעלה בנוכחות ילדיה. בכנסייה בקלבריטה יש שני מגדלי שעון: האחד מראה את השעה הנכונה, והשני נעצר בשעה שבה התחיל הטבח. מדי שנה נערך ביום זה טקס זיכרון. הטבח בקלבריטה, לצד רצח למעלה משמונים אחוז מיהודי יוון, הוא פשע המלחמה הגדול ביותר של הוורמאכט נגד אוכלוסייה יוונית במלחמת העולם השנייה (אחריו, הטבח בדיסטומו). ב-18 באפריל 2000 ביקר במקום נשיא גרמניה דאז יוהאנס ראו. הוא הביע את רגשי צערו ותחושות הבושה על הטבח הזה, אך לא קיבל את אחריות מדינת גרמניה הנוכחית על כך ולא התייחס לשאלת הפיצויים. מדיה וקבצים בנושא קלבריטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קלבריטה (ביוונית מודרנית) הדרמה בקלבריטה (באנגלית) מסילת הרכבת המשוננת דיאקופטו-קלבריטה בערוץ הווראיקוס. תמונת שדה הטבח בקלבריטה
דקו

אנדרסון לואיס דה סוזה (בפורטוגזית: Anderson Luis de Souza; נולד ב-27 באוגוסט 1977 בסאו ברנרדו דו קאמפו, מדינת סאו פאולו, ברזיל) המוכר בשמו הפורטוגזי דקו (Deco), הוא כדורגלן עבר ברזילאי-פורטגלי, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. לזכותו של דקו 75 הופעות במדי נבחרת פורטוגל. כיום משמש כמנהל טכני בברצלונה. דקו שיחק בפורטו בשנים 1999–2004, שבמהלכן הבקיע 32 שערים והפך לשחקן המפתח בקבוצתו. בעונת 2002/2003 הבקיע 10 שערים ב-30 משחקים, ובנוסף זכתה פורטו בגביע אופ"א לאחר ניצחון 3-2 על סלטיק במשחק הגמר. בעונת 2003/2004 הוביל את קבוצתו לזכייה בליגת האלופות לאחר ניצחון 3-0 על מונקו, וכבש את השער השני בדקה ה-71 של המשחק. בזכות הצלחתו בטורניר נבחר דקו לשחקן המצטיין לאותה עונה. בשנת 2004 עזב את פורטו וחתם בברצלונה ב-26 ביוני עבור חוזה על סך 21 מיליון אירו. במהלך 2005 הודחה ברצלונה מליגת האלופות לאחר הפסד לצ'לסי 5-4 בסיכום שני המשחקים. בשנת 2006 פגשה שוב את צ'לסי בשמינית גמר ליגת האלופות אך הפעם ניצחה 3-2. בגמר פגשה את ארסנל וניצחה אותה 2-1 משערים של סמואל אטו ובלטי וזכתה בפעם השנייה בתולדותיה בליגת האלופות. בשנים 2005 ו-2006 זכה עמה באליפות הליגה הספרדית. בעונת 2006/2007 בארסה סיימה במקום השני והפסידה את האליפות לריאל מדריד בשל הסיכום הכללי בין 2 הקבוצות (בית חוץ). העונה שלאחר מכן התאפיינה במספר רב של פציעות, ודקו שותף ב-18 משחקי ליגה והבקיע שער בודד. בסיום העונה הרביעית שלו עם המועדון, שהסתיימה באיבוד אליפות נוסף, הודיע דקו על עזיבתו את ברצלונה. ב-30 ביוני 2008 חתם דקו בצ'לסי. את שערו הראשון בצ'לסי הבקיע דקו במחזור הפתיחה של הפרמייר ליג, ב-17 באוגוסט 2008. לפני מונדיאל 2010 דקו הודיע שיפרוש מכדורגל מקצועני אחרי המונדיאל, אך הצטרף לפלומיננסה הברזילאית באוגוסט 2010. ב-26 באוגוסט 2013 הודיע על פרישה מכדורגל. לאחר פרישתו הקים סוכנות ספורט שניהלה כמה שחקני כדורגל מליגות בכירות. ב-2023 נסגרה הסוכנות, ובאותה השנה מונה דקו למנהל הספורטיבי של ברצלונה. פורטו ליגת העל הפורטוגזית (3): 1998/1999, 2002/2003, 2003/2004 הגביע הפורטוגזי (3): 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003 הסופר קאפ הפורטוגזי (2): 2001, 2003 ליגת האלופות (1): 2003/2004 הליגה האירופית (1): 2002/2003 ברצלונה לה ליגה (2): 2004/2005, 2005/2006 הסופר קאפ הספרדי (2): 2005, 2006 ליגת האלופות (1): 2005/2006 צ'לסי פרמייר ליג (1): 2009/2010 הגביע האנגלי (1): 2008/2009 נבחרת פורטוגל יורו 2004- מקום שני דקו, ברשת החברתית פייסבוק דקו, באתר Transfermarkt דקו, באתר Soccerway דקו, באתר BDFutbol דקו, באתר WorldFootball.net דקו, באתר National Football Teams דקו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt דקו במדור "השחקנים האגדיים" של ברצלונה Deco shuts down his sports agency — it has to do with Barca, באתר Tribuna,‏ 21 ביוני 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברקודה (כטב"ם)

ברקודה הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שפותח על ידי חברת EADS לשימוש כמדגים טכנולוגיה. המיזם הוא פרי שיתוף פעולה בין גרמניה וספרד. הברקודה המריא לטיסת בכורה מבסיס חיל האוויר הספרדי סן חוויאר שבדרום ספרד ב-2 באפריל 2006. הטיסה, שאותה ביצע הברקודה באופן אוטונומי, ארכה כ-20 דקות והוכתרה כהצלחה. במאי אותה שנה נחשף הברקודה רשמית בסלון האווירי בברלין. ב-23 בספטמבר 2006, בעת שביצע גישה לנחיתה בבסיס סן חוויאר בתום טיסת ניסוי, התרסק הברקודה בים. אורך: 27 רגל 0 אינץ' (8.25 מטר) מוטת כנפיים: 23.7 רגל (7.22 מטר) משקל ריק: 5,070 ליברות (2,300 ק"ג) משקל המראה מרבי: 7,165 ליברות (3,250 ק"ג) הנעה: מנוע טורבו-מניפה מדגם JT15D-5C מתוצרת פראט אנד ויטני קנדה, בעל דחף של 14 קילו-ניוטון מהירות מרבית: 0.85 מאך מדיה וקבצים בנושא ברקודה בוויקישיתוף UAV demonstrator opens up new technology perspectives for EADS, באתר EADS היסטוריית פיתוח ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברקודה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ברקודה – דג ברקודה (כטב"ם) – כלי טיס בלתי מאויש ברקודה (טורפדו) – טורפדו גרמני ברקודה (קומיקס) – דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס המעניש ביקום של מארוול קומיקס צוללות מסדרת ברקודה – סדרת צוללות צרפתיות עתידית פלימות' ברקודה – מכונית קופה מתוצרת חטיבת "פלימות'" בקונצרן הרכב קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1964-1974 בארצות הברית ובקנדה
צבי ג'ירפי

צבי ג'ירפי או גרנוק (שם מדעי: Litocranius walleri) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת הצבאיים. צבי זה חי במזרח אפריקה והוא מתאפיין בצווארו הארוך. השם גרנוק מקורו מהשפה הסומלית ופירושו "בעל צוואר ג'ירף". הצבי הג'ירפי נפוץ באזור הסרנגטי שבצפון טנזניה, בקניה, באתיופיה, באריתראה ובדרום סומליה. לצבי ג'ירפי ראש קטן יחסית לגופו, אך עיניו ואוזניו גדולות. סביב עיניו אזור כהה, וסביבו אזור בהיר. לזכרים, בניגוד לנקבות, יש קרניים המגיעות באורכן ל-25–44 ס"מ, וכן צוואר שרירי יותר. לצבי הג'ירפי פרווה קצרה שצבעה חום, ובחלק גופו התחתון צבעה בהיר. לצבי הג'ירפי רגליים דקות וזנב קצר באורך של 25–35 ס"מ שצבעו שחור. מהראש ועד הזנב, אורכו של הצבי הג'ירפי כ-150 ס"מ. הזכרים מעט גבוהים יותר מן הנקבות, וגובהם 89–105 ס"מ, בעוד שגובה הנקבות 80–100 ס"מ. משקלם 29 עד 58 ק"ג. הצבי הג'ירפי ניזון ממקומות גבוהים, בניגוד לצבאים ואנטילופות אחרות שניזונים לרוב ממזון המצוי קרוב לקרקע. הם מסוגלים לעשות זאת באמצעות עמידה על רגליהם האחוריות ומתיחת צווארם הארוך כדי להגיע למזון המצוי בשיחים גבוהים. הם ניזונים בעיקר מעלים ומענפים של צמחים קוצניים ועצים, אך גם מניצנים, פרחים, פירות, וצמחים מטפסים. צבי ג'ירפי לא זקוק לעשב או מים, וזאת מאחר שהוא משיג די מים מהצמחים שמהם הוא ניזון. קיימים טורפים רבים המאיימים על הצבי הג'ירפי בהם צ'יטות, נמרים, אריות, זאבים טלואים וצבועים. כדי להימנע מטריפה פיתח הצבי הג'ירפי שיטות הגנה שונות. צבאים צעירים נותרים ללא תנועה כאשר הם מסתתרים בין השיחים ונשארים קרוב לאמם. כבוגרים הם קופאים על מקומם בהתקרב סכנה. לצבי הג'ירפי טקס חיזור מורכב. כאשר נתקל הזכר בבת זוג פוטנציאלית הנקבה מרימה את אפה, ומושכת אוזניה קרוב לראשה כסימן להתגוננות ובינתיים מציג הזכר את צווארו וקרניו. אם הנקבה מעוניינת בזיווג, יסמן הזכר את הנקבה באמצעות הפרשה מבלוטה מיוחדת, וימשיך ללכת בעקבות הנקבה תוך כדי בעיטות באמצעות רגליו הקדמיות באזור הירך של הנקבה. כאשר הנקבה משתינה מרחרח הזכר את השתן ומסוגל לזהות אם בת זוגו נכנסה לתקופת הייחום. הזכרים מזדווגים עם כמה נקבות. הרבייה יכולה להתקיים בכל זמן במהלך השנה. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שנה, ואילו הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה וחצי. ההיריון אורך כ-165 יום. בהמלטה נולד לרוב עופר יחיד שמסוגל ללכת דקות מעטות לאחר הלידה. הנקבות נגמלות מיניקה בגיל שנה והזכרים בגיל שנה וחצי. אורך חייהם מגיע לכ-8 שנים בטבע, ואילו בשביה מסוגלים לחיות עד גיל 13 ואף יותר. מדיה וקבצים בנושא צבי ג'ירפי בוויקישיתוף צבי ג'ירפי, באתר ITIS (באנגלית) צבי ג'ירפי, באתר NCBI (באנגלית) צבי ג'ירפי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צבי ג'ירפי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) צבי ג'ירפי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צבי ג'ירפי, באתר GBIF (באנגלית) צבי ג'ירפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) צבי ג'ירפי באתר Gerenuk צבי ג'ירפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
תומאס אלפרד סמית'

תומאס אלפרד סמית' (באנגלית: Thomas Alfred Smyth;‏ 25 בדצמבר 1832 - 9 באפריל 1865) היה בריגדיר גנרל בצבא האיחוד בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא היה הגנרל האחרון שנהרג במלחמה. סמית' נולד באירלנד ועבד בחווה של אביו. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1854 והתיישב בפילדלפיה. בשנת 1861 הוא התגייס לצבא האיחוד. בשנת 1864 קודם סמית' לדרגת בריגדיר גנרל בעת המצור על פטרסבורג, וירג'יניה. הוא נורה על ידי צלף. מדיה וקבצים בנושא תומאס אלפרד סמית' בוויקישיתוף תומאס אלפרד סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חונטה

האם התכוונתם ל... חונטה (מוסד שלטוני) – מוסד שלטוני-מנהלתי שאפיין את התרבות ההיספנית בספרד ומושבותיה בתקופת המשטר הישן (לפני סוף המאה ה-18), ואשר שרד את התקופה המודרנית והמשיך לשמש בה. חונטה צבאית – מוסד שלטוני המונהג במשותף על ידי קציני צבא בכירים, בדרך כלל בעקבות הפיכה צבאית.