laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גלסטונברי

גְלִסְטוֹנבֶּרִי (באנגלית: Glastonbury) היא עיר בנפת מנדיפ שבמחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה. העיר ממוקמת במישור סאמרסט, כ-45 ק"מ דרומית לבריסטול, ומתגוררים בה כ-8,800 תושבים (2002). בעיר נמצאים מנזר גלסטונברי וגלסטונברי טור המהווים מוקד תיירותי בשל האגדות המשויכות להן. כמו כן נערך בקרבת מקום פסטיבל גלסטונברי. העיר גלסטונברי ידועה בהיותה המקום אליו משויכות אגדות רבות, שהעיקרית בהם היא האגדה הקשורה ליוסף הרמתי ולגביע הקדוש. כמו כן ממוקם בעיירה קברו של המלך ארתור. בשל השיוך של יוסף הרמתי לעיר, מהווה העיר, על פי המסורת, המקום הנוצרי הראשון בבריטניה, והמקום בו נבנתה הכנסייה הראשונה (שנועדה להכיל את הגביע הקדוש) כ-30 שנה לאחר צליבתו של ישו. אגדה אחרת טוענת כי יוסף הרמתי ביקר במקום עם ישו בעת היותו של האחרון ילד קטן. על פי האגדה שמקורה כנראה במאה ה-12, נמסר ישו להשגחת יוסף הרמתי, המתואר באגדה זו כדודו של ישו (למרות שאין לכך ביסוס במקורות אחרים). יוסף הרמתי שהיה סוחר עשיר לקח איתו את ישו להפלגותיו וישו תפקד בהפלגות אלו כנגר האונייה. בין שאר ההפלגות, הגיע יוסף הרמתי לגלסטונברי בסירה בעת שמישור סומרסט היה מוצף מים. בעת רדתו מהסירה הוא תקע את מטהו באדמה, והמטה פרח והפך ל"דרדר הקדוש" - עץ עוזרר הצומח באזור ופורח פעמיים בשנה - באביב ובחג המולד. בהתאם לאמונה זו, כל שנה נוהג הכומר המקומי לקטוף ענף מן העץ ולשלוח אותו למלכת אנגליה (העומדת בראש הכנסייה) על מנת שיקשט את שולחן חג המולד שלה. העוזרר המקורי היה מוקד לעלייה לרגל בימי הביניים אולם נכרת במהלך מלחמת האזרחים האנגלית (ועל פי האגדה החייל "עגול הראש" שכרת אותו התעוור). על פי אחת הגרסאות לאגדה, ישו עצמו, בעת ששהה במקום היה שותף לבניית מבנה עץ. מבנה זה שנקרא ברבות הימים the Wattle Church הפך לכנסייה הראשונה באיים הבריטיים. על פי חלק מגרסאות אגדות המלך ארתור, גלסטונברי הוא האי אבלון, בו נקבר המלך. זיהוי זה מופיע לראשונה בכתבי ג'פרי ממונמות' משנת 1133. בשנת 1191 טענו נזירי מנזר גלסטונברי כי מצאו במקום את קברו של ארתור. הארון הוצא ונקבר מחדש במנזר. היסטוריונים בני ימינו סבורים כי "גילוי" זה נועד להפוך את המנזר למקום עלייה לרגל ולהביא לו תרומות. עיקר כלכלת גלסטונברי מתבססת על תיירות דתית ומיסטית. העיר מהווה אתר עלייה לרגל הן כאתר דתי, והן כאתר פולקלוריסטי בשל האופי המיסטי והפגאני של המקום. בעיר חנויות רבות המוכרות מוצרי "ניו אייג'" וכן עבודות יד. בולטת בעיר פעילות תנועת האלה (Goddess movement), דת נאו-פגנית שבמרכזה אמונה באלות שונות. ברחוב הראשי פועל מ-2016 בית האלה (Goddess House), ובסמוך נמצאים מקדש האלה (Goddess Temple) והיכל האלה (Goddess Hall). אתרי התיירות העיקריים בעיר כוללים את שרידי מנזר גלסטונברי, גבעת גלסטונברי טור, באר הגביע, מוזיאון החיים הכפריים בסאמרסט באסם של מנזר גלסטונברי ששוחזר, בית החולים סנט מרי מגדלן, כנסיית יוחנן המטביל ומלון ג'ורג' ופונדק עולי הרגל. המלך ארתור מדיה וקבצים בנושא גלסטונברי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלסטונברי מדריך בלתי רשמי של העיר אתר "האי אבלון" פסטיבל גלסטונברי סומרסט באתר ה-BBC גלסטונברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Glastonbury Goddess House
I Really Like You

I Really Like You (בעברית: אני באמת מחבבת אותך) הוא שיר של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. השיר יצא לאור ב-2 במרץ 2015 כסינגל הראשון מתוך האלבום השלישי של ג'פסן Emotion. השיר זכה להצלחה רבה בעולם והגיע למקום 3 בבריטניה, 4 ביפן ו-14 בקנדה ונכנס לעשירייה הגדולה ביותר מ-10 מצעדים בעולם. בארצות הברית השיר הגיע למקום 39. השיר מכר מעל מיליון עותקים בארצות הברית ומעל 600 אלף עותקים בבריטניה. ג'פסן הופיעה עם השיר ב-2 במרץ 2015 בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" ולאחר מכן ב-5 במרץ הופיעה איתו גם בתוכנית "ג'ימי קימל לייב". היא הופיעה עם השיר במקומות נוספים כגון: רוקדים עם כוכבים והמופע של אלן דג'נרס. מידע על היצירה "I Really Like You" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"I Really Like You" באתר SecondHandSongs
אצטדיון ת'אני בן ג'אסם

אצטדיון ת'אני בן ג'אסם (בערבית: ملعب ثاني بن جاسم), ידוע גם כאצטדיון אל-ע'ראפה (בערבית: ملعب الغرافة), הוא אצטדיון רב שימושי בא-ריאן, קטר. כיום הוא משמש בעיקר למשחקי כדורגל. אצטדיון זה הוא הבית של קבוצת אל-ע'ראפה. האצטדיון יכול להכיל עד כ-25,000 איש. האצטדיון אירח את גביע אסיה בכדורגל 2011, ועוד תחרויות בינלאומיות. תוכנן שחזית המבנה תהיה מורכבת מצבעי דגלי המדינות שהאצטדיון יארח במונדיאל 2022, ויסמל כדורגל וידידות, סובלנות הדדית, כבוד והבנה. כמות הקיבולת הקיימת כיום באצטדיון, 25,000, תורחב ל-44,740 כדי להכיל את כמות האנשים שיבואו מכל העולם למשחקים. לאחר המשחקים התוספת תהיה ניתנת לפירוק, וכך יוכלו להוריד את המושבים לאחר משחקי העולם. מדיה וקבצים בנושא אצטדיון ת'אני בן ג'אסם בוויקישיתוף
פלנדיני (מכונית)

פלנדיני (באנגלית: Pellandini Cars) היא מכונית ספורט, מתצורות קופה ורודסטר (קבריולה), 2 מושבים, אשר בנתה יצרנית הרכב Pellandini Cars Ltd באוסטרליה בין השנים 1970–1978. בראש יצרנית הרכב "Pellandini Cars Ltd " עמד המהנדס ומעצב הרכב "Peter Pellandine". מפעל יצור הרכב "Pellandini Cars Ltd " שכן ב-"Cherry Gardens" (דרום אוסטרליה). תאוצת דגם "פלנדיני" 0-100 קמ"ש היא 5.0 שניות (מנוע בנזין). קופה (יוצרו 7 יחידות) רודסטר (קבריולה) (נבנה משנת 1974) מנוע בנזין 1,048 סמ"ק מנוע בנזין 1,275 סמ"ק מנוע קיטור - 2 צילינדרים המפיק 40 כ"ס מנוע קיטור מדיה וקבצים בנושא פלנדיני בוויקישיתוף מכוניות "פלנדיני" באוסטרליהallcarindex.com/main-index/car-make-details/Australia-Pellandini "פלנדיני (מכונית)"revolvy ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פלנדיני (מכונית)".
אליהו חמווי

רבי אליהו חמווי (ה'ת"ר - ה'תרע"ו; 1839–1915) היה ראב"ד חלב (ארם צובא) שבסוריה, פייטן ומקובל. נולד בסביבות שנת ה'ת"ר (1839) לעזרא ולשרה בארם צובא שבסוריה. בגיל צעיר התייתם מאביו וחי חיי עוני ומחסור. על תקופה זו כתב לימים: ”הגם שצרות רבות מנעורי כתרוני, כי אבי הישר ותמים דרך הח' כה"ר עזרא נ"ע עזבני עולל רך וערום ואותו לא אכירה, ואימי הצדקת בעבודתה הקשה, מלחם דמעתה פרנסתני”. בהמשך עבר להתגורר אצל קרובי משפחתו עד נישואיו בשנת ה'תרי"ט (1859) לגרז, בתו של יצחק סוויד. רבו העיקרי היה רבי מרדכי עבאדי שהיה רבם של רבים מחכמי ופוסקי ההלכה המפורסמים של הדור הבא. כמו רבו, גם הוא עסק בפיוט. פיוטו הידוע "אור עליון מאיר כספירים" נכנס לשירת הבקשות של יהודי חלב. בהיותו בן 51 מונה לדיין בבית הדין של חלב ובהמשך מונה לשמש כאב בית הדין. נפטר ביום הראשון של ראש השנה ה'תרע"ו. בין מספידיו היה חברו לבית הדין הרב עזרא חמווי ודבריו נדפס בספר "מנחת יהודה". פה אליהו – פירושים על פרשות השבוע, דרשות ושו"ת. חיבורים נוספים שכתב וטרם נדפסו הם "שיר מזמור" על ספר תהלים ו"בן יין" - הלכות ודרושים. תשובות וחידושים ממנו נמצאים גם בירחון התורני "המאסף" אליו שלח מכתביו החל מהופעת הגיליון הראשון, ובספרי חכמי דורו כמו "שערי רחמים" ו"מעשה איש". קדושת אר"ץ: משא ומתן תורני בין חכמי ארם צובה, Sephardic Heritage Museum, ניו יורק, תשע"ד חמוי, אליהו בן עזרא, פה אליהו - חלק א, ‏ירושלים תשמג, באתר היברובוקס חמוי, אליהו בן עזרא., פה אליהו - חלק ב, ‏ירושלים תשמה, באתר היברובוקס חכם אליהו חמווי, באתר "החכם היומי"
עונת 1931/1932 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

עונת 1931/1932 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה העונה הראשונה וההיסטורית של הליגה הבכירה בכדורגל בארץ ישראל. זו הייתה העונה הראשונה לאחר הקמת ההתאחדות לכדורגל הישראלית ב-1928 במהלך תקופת המנדט. הליגה הייתה הליגה הבכירה שהתקיימה בישראל בשנים אלו, ומתחתיה שיחקו בליגה ב'. כתנאי לרישום הליגה תחת הגוף הבינלאומי לכדורגל, פיפ"א, האחרונה ביקשה שהליגה תהיה כמה שיותר מגוונת ותכלול קבוצות עבריות, אנגליות ואף ערביות. אך לבסוף לא נמצאה קבוצה ערבית שתסכים להשתתף בתחרות. לאחר שהתקבל אישור מפיפ"א באוגוסט 1931, כאשר המהלך הובל על ידי פרסי ספייד ויצחק חלוץ שהיה מראשי ההתאחדות לכדורגל בזמנו, הוצאה הודעה על קיום ליגת כדורגל רשמית בארץ ישראל. 9 קבוצות נרשמו לעונה הראשונה בליגה ולמעשה הקימו את הליגה המקצוענית בכדורגל כפי שאנו מכירים כיום (9 קבוצות מתוכן 8 קבוצות עבריות: מכבי תל אביב, הפועל תל אביב, מכבי חיפה, הפועל חיפה, מכבי חשמונאי ירושלים, הפועל ירושלים, מכבי פתח תקווה ומכבי נס ציונה. וכמו כן קבוצה אנגלית אחת: המשטרה הבריטית). העונה החלה ב-7 בנובמבר 1931, בה נערך רק משחק אחד בין מכבי חשמונאי ירושלים נגד הפועל ירושלים, לעיני כ-5,000 צופים, על מגרשה של חשמונאים - בשכונת הבוכרים שבירושלים המשחק הסתיים בתוצאה 0:8 לטובת חשמונאי. שאר המשחקים שתוכננו ליום זה בוטלו. עוד משחק מפורסם בעונה זו היה ב-26 במרץ 1932, אז נערך "משחק עונה" בין שתי הקבוצות הטובות ביותר עד אז והבלתי מנוצחות, המשטרה הבריטית ירושלים והפועל חיפה. בשל צו של שלטונות המנדט שלא לקיים משחקי כדורגל בירושלים בשבת, המשחק הועבר למגרש הכדורגל במחנה הצבאי סרפנד (צריפין כיום), אליו הגיעו כ-10,000 צופים. הבריטים חגגו בסיום עם 0:2 יקר, במשחק שבמהלכו הפועל חיפה נותרה בעשרה שחקנים לאחר שיאנה שטרן - אחד החלוצים המפורסמים בשנות ה-30 - בעט ללא כדור בריינור הבריטי וראה את הכרטיס האדום. במשחק זכור נוסף מאותה עונה רמסו הבריטים 0:9 את קבוצת מכבי תל אביב, שהגיעה להתמודדות עם ההרכב השני שלה וזאת בשל סכסוך פנימי בקבוצה. זו לא הייתה התבוסה הצורמת היחידה של מכבי תל אביב, שהובכה עם 5:1 מול הפועל בדרבי הראשון בתולדות הליגה הבכירה בישראל. הליגה הסתיימה ב-27 במאי 1932. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים. בתום העונה סיימה המשטרה הבריטית במקום הראשון וזכתה באליפות היחידה בתולדותיה והראשונה בתולדות הכדורגל הישראלי. בנוסף - זכתה קבוצת המשטרה הבריטית גם בגביע המדינה של אותה עונה - הגביע הארץ-ישראלי של 1932, והשלימה דאבל היסטורי. בעונה זו לא היו ירידות ליגה. שבעה משחקים בליגה לא שוחקו עקב סכסוך בין מרכזי "מכבי" ו"הפועל" אודות העונה הראשונה באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אשר גולדברג‏, מגרש צבאי, גמר שפוצץ ושק חבטות בשם מכבי תל אביב, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2021 במדור הספורט, הארץ, 2 בנובמבר 1931 המאזן החדש של הליגה הארצית, דואר היום, 27 במאי 1932
יחסי ארצות הברית – סלובניה

היחסים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין סלובניה כוננו בשנת 1992 לאחר התנתקות סלובניה מיוגוסלביה, וכיום שתי המדינות חברות בנאט"ו, ומתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ביניהם. על פי דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 26% מהסלובנים מרוצים מההנהגה האמריקנית, כאשר 52% אינם מסכימים ו-22% אינם בטוחים. בנובמבר 2016 נבחר דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית, ובכך הפכה אשתו מלניה טראמפ, שהיא ילידת סלובניה, לגברת הראשונה של ארצות הברית. בתחילת שנות ה-70, פתחה סוכנות המידע האמריקנית (USIS) ספרייה ועיתונות אמריקנית ותרבותית בליובליאנה. מפתיחתו ועד לשנת 1992 פעל המרכז האמריקאי לפיתוח יחסי גומלין קרובים בין ארצות הברית לרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה, שהייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ב-23 בדצמבר 1990 הצביעו תושבי סלובניה במשאל עם על התנתקות מיוגוסלביה, וב-25 ביוני 1991, הכריזה סלובניה רשמית על עצמאותה. בעקבות כך פרצה מלחמת עשרת הימים, שבמסגרתה נלחמו כוחות טריטוריאליים סלובניים נגד הצבא העממי היוגוסלבי. ארצות הברית הכירה רשמית ברפובליקה החדשה ב-7 באפריל 1992, וכדי לפתח את היחסים הדיפלומטיים עם המדינה החדשה, פתחה ארצות הברית שגרירות חדשה בליובליאנה. בשנת 2004 תמכה ארצות הברית בהצטרפותה של סלובניה לאיחוד האירופי ולנאט"ו. ארצות הברית היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של סלובניה. בשנת 2014 ייבאה ארצות הברית בשווי של 699.7 מיליון דולר מסלובניה, וייצאה אליה בשווי של 305.5 מיליון דולר. במסגרת חוק התמיכה בדמוקרטיות המזרחיות (SEED), ארצות הברית סיפקה סיוע טכני בארגון הבנקאות והפנסיה, מדיניות התחרות, וארגון מחדש של החוב הלאומי, וסלובניה הייתה אחת המדינות הראשונות שזכתה להצלחה במסגרת התוכנית. סלובניה היא חברה באיחוד האירופי ויחסיה המסחריים כפופים לחוק הסלובני, האיחוד האירופי וארצות הברית. סלובניה תרמה סיוע לארצות הברית ולנאט"ו על ידי סיוע בהקמת כוח האכיפה בבוסניה והרצגובינה, ולאחר מכן תרמה מסוקים, אנשי רפואה, משטרה צבאית ופלוגת חיל רגלים לכוח הייצוב (SFOR), והיא ממשיכה להיות פעילה בכוח האיחוד האירופי. ארצות הברית תמכה בהצטרפותה של סלובניה לנאט"ו במרץ 2004, וממשיכה לעבוד עם הצבא הסלובני כדי לקדם שיתוף פעולה גדול יותר ויכולת פעולה הדדית עם כוחות נאט"ו. פיקוד אירופה של ארצות הברית מספק צוות קישור שעובד עם משרד ההגנה הסלובני, כדי לשפר את שיתוף הפעולה עם נאט"ו. נכון ליוני 2008, לסלובניה היו 34 חיילים שהיו פרוסים בבוסניה והרצגובינה, 363 חיילים בכוח קוסובו, 65 חיילים במשלחת סיוע בינלאומי (ISAF) באפגניסטן, 2 מדריכים למשימת ההדרכה של נאט"ו בעיראק, 14 חיילים בלבנון (יוניפי"ל), 3 בסוריה (UNTSO‏), 15 במשלחת האיחוד האירופי בצ'אד ואחד בארצות הברית (CENTCOM). באוקטובר 1997 הצטרפה סלובניה לקבוצת המדינות שאזרחיהן נהנים מהזכות של נסיעות ללא ויזה לארצות הברית, ומטיילים אמריקנים מקבלים הטבות הדדיות בסלובניה. כ-17,000 סלובנים נוסעים לארצות הברית מדי שנה, וכ-20,000 אמריקנים מבקרים בסלובניה. תוכנית פולברייט הממומנת על ידי ממשלת ארצות הברית, שולחת 6-8 חוקרים וסטודנטים לסלובניה מארצות הברית מדי שנה, ומארחת 6-8 חוקרים וסטודנטים מסלובניה בארצות הברית. ארצות הברית מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה. מאידך, סלובניה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-12 קונסוליות בשיקגו, קליבלנד, דנוור, הונולולו, יוסטון, קנזס סיטי, נוקסוויל, מיאמי, מיניאפוליס, ניו יורק, פיטסבורג וסן פרנסיסקו. מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – סלובניה בוויקישיתוף דו"ח המנהיגות העולמית של ארצות הברית - 2012 אתר על יחסי מדינות
יחסי יפן–צ'כיה

יחסי יפן–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין מדינת יפן לבין הרפובליקה הצ'כית. היחסים בין שתי המדינות נוסדו ב-1919 בין צ'כוסלובקיה לבין יפן. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו כבר בשנת 1919. האדריכל הצ'כי אנטוני ריימונד היה קונסול הכבוד הראשון של צ'כוסלובקיה בין השנים 1926–1939, וייצג את ממשלת טומאש מסריק. היחסים בין שתי המדינות נותקו עקב מלחמת העולם השנייה, עד 1957. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993 הכירה יפן ברפובליקה הצ'כית וברפובליקה הסלובקית והיחסים בין שתי המדינות נמשכו. בחודש יולי 2002 קיסר יפן אקיהיטו ורעייתו מיצ'יקו ביקרו בפראג. באוגוסט 2003, ראש ממשלת יפן, ג'וניצ'ירו קואיזומי ערך ביקור רשמי במרכז אירופה, במהלכו ביקר בין היתר בצ'כיה. ב-20 באוגוסט הוא הגיע לפראג כיעד האחרון במסעו. למחרת אחר הצוהריים הוא נפגש עם ראש ממשלת צ'כיה ולדימיר ספילדה. לאחר הפגישה הוציאו השניים הצהרה משותפת שעסקה ב"שותפות האסטרטגית של יפן וצ'כיה". היחסים הכלכליים בין שתי המדינות מתפתחים בהתמדה עם צמיחה מהירה בהשקעות ישירות בקנה מידה גדול. ברפובליקה הצ'כית ישנן שלוש אוניברסיטאות שבהן קורס ללימודי יפנית: אוניברסיטת צ'ארלס בפראג, אוניברסיטת מסריק בברנו ואוניברסיטת פאלאקי באולומואוץ. לרפובליקה הצ'כית שגרירות בטוקיו וקונסוליה של כבוד בקובה. ליפן שגרירות בפראג. יחסי צ'כיה-רוסיה יחסי יפן-ישראל מדיה וקבצים בנושא יחסי יפן–צ'כיה בוויקישיתוף שגרירות הרפובליקה הצ'כית בטוקיו לשכת המסחר והתעשייה היפנית בצ'כיה שגרירות יפן בצ'כיה (ביפנית), (בצ'כית) אגודת הידידות הצ'כית ביפן (ביפנית) היסטוריה של היחסים בין יפן לצ'כיה, באתר משרד החוץ היפני ריינולדס, לא ידוע, 2001, עמ' 81 השקת היחסים הדיפלומטיים, באתר שגרירות הרפובליקה הצ'כית בטוקיו הרפובליקה הצ'כית ב-2002: יולי-ספטמבר
יחסי ארצות הברית – טורקמניסטן

יחסי ארצות הברית–טורקמניסטן הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת טורקמניסטן. במשך מספר שנים, טורקמניסטן לקחה חלק ביוזמה האמריקנית "קרן האנרגיה הכספית", אשר תפקידה היה להקל על המשא ומתן בין השותפים המסחריים לבין ממשלות טורקמניסטן, גאורגיה, אזרבייג'ן וטורקיה כדי לבנות צינור מתחת לים הכספי ולייצא גז טורקמני לשוק האנרגיה הטורקי המקומי ומעבר לו - הנקרא צינור הגז הטרנס-כספי (TCGP). עם זאת, ממשלת טורקמניסטן הוסרה למעשה מן המשא ומתן בשנת 2000 בגין סירוב כל ההצעות של השותפים המסחריים שלה והעלאת דרישות בלתי מציאותיות והוגנות. בעקבות הפסגה המשולשת עם נשיאי רוסיה וקזחסטן במאי 2007 שבו הגז היה נושא מרכזי, הנשיא החדש ברדימוחמדוב העלה את רעיון צינור הגז, וסירב לשלול את האפשרות של בניית צינור כזה בעתיד. ארצות הברית וטורקמניסטן ממשיכות להתווכח על דרכה של המדינה השנייה לקראת רפורמה דמוקרטית וכלכלית. ארצות הברית דנה בפומבי בהפרטה תעשייתית, בליברליזציה של השוק וברפורמה הפיסקלית, וכן ברפורמות משפטיות ורגולטוריות לפתיחת הכלכלה לסחר חוץ ולהשקעות, כדרך הטובה ביותר להשיג שגשוג, עצמאות וריבונות אמיתיים. שגרירות ארצות הברית, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי וחיל השלום ממוקמים באשגבאט שבטורקמניסטן. יחסי החוץ של ארצות הברית יחסי ארצות הברית–קירגיזסטן יחסי אוזבקיסטן–ארצות הברית יחסי ארצות הברית–טג'יקיסטן מדיה וקבצים בנושא יחסי ארצות הברית – טורקמניסטן בוויקישיתוף ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–טורקמניסטן
עונת 1929/1930 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

עונת 1929/1930 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה אמורה להיות העונה הראשונה של ליגת הארץ בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט אך הופסקה באמצע בעקבות מאורעות תרפ"ט. מתחתיה שיחקו הליגות המחוזיות האזוריות. חלק ממשחקי העונה שכן התקיימו, נערכו בשנת 1929. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים. בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: מכבי והפועל תל אביב, מכבי פתח תקווה, קבוצת פ.ג.ה (צריפין סרפנד), המעופפים רמלה (קבוצת חיל האוויר הבריטי) ואלחוט סרפנד (קבוצת חיל הקשר הבריטי). העונה הסדירה נקטעה בעת התחלת המאורעות ולא חודשה מעולם, ועל כן לא הוכרזה אלופה לעונה זו. רק 2 עונות לאחר מכן החלה הליגה להתקיים באופן סדיר לראשונה, בעונת 1931/1932.
ניקולא פיובאני

ניקולא פיובאני (באיטלקית: Nicola Piovani, נולד ב-26 במאי 1946) הוא נגן מוזיקה איטלקית קלאסית-קלה, מלחין מוזיקה לתיאטרון ופסקולי מוזיקה לסרטים, וזוכה פרס אוסקר למוזיקה הדרמטית המקורית הטובה ביותר על הפסקול לסרטו של רוברטו בניני "החיים יפים". לאחר סיום לימודיו התיכוניים, נרשם פיובאני לאוניברסיטת סאפיינצה ברומא, ובשנת 1967 קיבל תואר בפסנתר מן הקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילאנו. בהמשך למד תזמור אצל המלחין היווני מאנוס חג'ידאקיס. בין יצירותיו הפופולריות הפסקול לסרט "אינטרוויסטה" של פדריקו פליני, השני משלושת שיתופי הפעולה שלו עם הבמאי המפורסם (השניים האחרים היו "ג'ינג'ר ופרד" (Ginger e Fred) ו"קול הירח" (La voce della luna). שנים אחר כך הלחין בלט בשם "באלטו פליני". בשנת 2000 היה הפסקול זוכה האוסקר שלו ל"חיים יפים" מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של "היצירה האינסטרומנטלית הטובה ביותר שנכתבה לקולנוע, טלוויזיה או אמצעי ויזואלי אחר". הפרס ניתן לבסוף לרנדי ניומן. בשנת 2005 ישב בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 של מוסקבה. לאור עבודתו בשנים האחרונות עם במאים צרפתים, בעיקר דניאל תומפסון, פיליפ לאורה ואריק-עמנואל שמיט, העניק לו שר התרבות הצרפתי את התואר "שבלייה" (אביר) של מסדר האמנויות והספרות ב-21 במאי 2008 בפסטיבל הסרטים של קאן. עד כה, חיבר פיובאני למעלה מ-130 פרטיטורות, בהן מוזיקה לסרטים כמו "הכה במפלצת בעמ' הראשון" (1972), "בושם האישה בשחור" (1974), "פלאוויה הכופרת" (1974), "טביעות-רגל על הירח" (1975), "קפיצה בחשיכה" (1980), "הלילה בו נפלו הכוכבים" (1982) וקאוס (1984). המוזיקה ל"קאוס" נחשבת לדעת רבים לאחת המשובחות ביותר שנכתבה אי פעם לקולנוע. עם זאת, פיובאני עצמו סבור, ש"יותר מדי מוזיקה לסרטים עושה את המלחין לשכיר-עט לכל עת, אבל בתיאטרון המוזיקה עולה על כל מעשה אמנות". נאמן לדעתו זו, הוא ממשיך לעבוד בתיאטרון מוזיקה ואף מחבר מוזיקה קונצרטנטית ומוזיקה קאמרית. מדיה וקבצים בנושא ניקולא פיובאני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניקולא פיובאני (באיטלקית) ניקולא פיובאני, ברשת החברתית פייסבוק ניקולא פיובאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניקולא פיובאני, באתר AllMovie (באנגלית) ניקולא פיובאני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ניקולא פיובאני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ניקולא פיובאני, באתר ספוטיפיי ניקולא פיובאני, באתר AllMusic (באנגלית) ניקולא פיובאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) ניקולא פיובאני, באתר Discogs (באנגלית) ניקולא פיובאני, באתר Songkick (באנגלית) Biography of Nicola Piovani http://www.moscowfilmfestival.ru/miff34/eng/archives/?year=2005 פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-27 של מוסקבה (2005)
דואר אוקראינה

דואר אוקראינה הוא שמה של חברת מניות ציבורית משותפת (באוקראינית: Публiчне акціонерне товариство «Укрпошта», בקיצור ПАТ «Укрпошта») שאחראית לכל תקשורת הדואר של אוקראינה וחברה באיגוד הדואר העולמי. מייסד החברה ומחזיק המניות היחיד בה הוא משרד התשתיות של המדינה. החברה מחזיקה כ-11.8 אלף סניפי דואר ברחבי אוקראינה ומעסיקה 67,069 אלף עובדים. חברת דואר אוקראינה מנוהלת על ידי משרד התשתיות של אוקראינה ומהווה מפעיל הדואר הלאומי של אוקראינה על פי צו של קבינט השרים של אוקראינה מ-10 בינואר 2002. פעילות "דואר אוקראינה" מעוגנת בחוק "אודות תקשורת הדואר" מיום ה-4 באוקטובר 2001, כמו גם חוקים אחרים, הנחיות איגוד הדואר העולמי וצווים ממשלתיים. החברה פועלת כגוף עצמאי מאז שנת 1994, כאשר הוקמה חברת "דואר אוקראינה" ("Ukrposhta"), ובחודש יולי 1998 אורגנה מחדש כחברה ממשלתית. עד 2014 החברה העסיקה 85,000 עובדי דואר. כיום (2017) היא מעסיקה 67,069. ב-2 בפברואר 1994, על בסיס החלטת קבינט השרים של אוקראינה, נוצרו החברות "Ukrposhta" (דואר אוקראינה) ו"Ukrelectromash" (חברת טלקומוניקציה), שהיו כפופים למשרד התקשורת של אוקראינה. בשנת 1999, חברת הדואר שוב עברה ארגון מחדש ונוספו שיטות מספור חדשות. על פי צו של שר התשתיות של אוקראינה מ-16 בפברואר 2017 החברה הפכה מחברה ממלכתית לחברת מניות ציבורית משותפת. ערכים מורחבים – משבר אוקראינה, יברומאידן, מלחמת האזרחים באוקראינה, סיפוח חצי האי קרים (2014) אירועי שנת 2014 צמצמו את שדה הפעילות הגאוגרפי של החברה: באפריל אותה שנה, "דואר אוקראינה" הפסיקה את פעילותה בחצי האי קרים ובסבסטופול, בדצמבר הפסיקה את פעילותה גם בשטחי הרפובליקה העממית של דונצק וברפובליקה העממית של לוהנסק. על בסיס התשתיות שלה באזורים אלה הופיעו, בהתאמה, חברת "דואר קרים" (ב-21 באפריל), "דואר דונבאס" (ב-2 בדצמבר) ו"דואר הרפובליקה העממית של לוהנסק". מאז 27 במרץ 2014 חדלה החברה לחלוטין לפעול בחצי האי קרים ובעיר סבסטופול. סמלי החברה הלוגו בשנים 1992-2009 בול אוקראיני (2007) עם הלוגו של החברה לוגו החברה בשנים 2013-2016 מדיה וקבצים בנושא דואר אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דואר אוקראינה אתר דואר קייב אתר דואר לבוב דואר אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק דואר אוקראינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דואר אוקראינה, ביישום טלגרם דואר אוקראינה, ברשת החברתית אינסטגרם דואר אוקראינה, ברשת החברתית LinkedIn דואר אוקראינה, סרטונים בערוץ היוטיוב החברה הוקמה כחברת בת של חברת דואר רוסיה
פלך צ'רניגוב

פלך צ'רניגוב (ברוסית: Черниговская губерния, צ'רניגובסקאיה גוברניה. לעיתים: הגוברנמנט של צ'רניגוב) היה גוברנייה באימפריה הרוסית שבירתה העיר צ'רניגוב (כיום צ'רניהיב שבאוקראינה). הפלך הוקם ב-1802 ופורק סופית ב-1 באוגוסט 1918.[דרושה הבהרה] כיום רוב השטח של הפלך ההיסטורי נמצא בשטחה של אוקראינה. פילוח הרכב אוכלוסיית הפלך ב-1897 לפי שפות: מדיה וקבצים בנושא פלך צ'רניגוב בוויקישיתוף מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897 (ברוסית). ערך זה הוא קצרמר בנושא האימפריה הרוסית ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המעבדה הלאומית לפיזיקה

המעבדה הלאומית לפיזיקה בישראל פועלת במסגרת משרד הכלכלה והתעשייה ומחזיקה את אבות המידה (יחידות המידה הרשמיות) של ישראל בתחומים: אורך, מסה, טמפרטורה, מתח חשמלי, התנגדות חשמלית, לחץ, ואקום, כמות החומר וזמן. המעבדה הוקמה ב–1951 על ידי צבי תבור, שניהל אותה במשך 25 שנים. בשנים הראשונות פעלה המעבדה במרתף של בניין ג'נרלי בירושלים, ממנו עברה למחנה שנלר ובשנת 1960 עברה למשכנה הנוכחי בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים. במעבדה פועלים מכשירי מדידה מדויקים, המאפשרים מתן שירות לתעשייה בתחומי כיול ודיוק. בהתאם לחוק קביעת הזמן המעבדה קובעת בישראל את הזמן האוניברסלי המתואם. עד תחילת המאה ה-21 העסיקה המעבדה 40 עובדים, אך בהמשך הצטמצמה פעילותה ובשנת 2017 הועסקו בה שלושה עובדים בלבד. בשנת 2009 איבדה המעבדה את ההכרה של הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות (BIPM), ועקב כך היא מוגבלת בשירותיה, והתעשייה הישראלית רוכשת שירותים מסוג זה בחו"ל או מספקים פרטיים בישראל. המעבדה הלאומית לפיזיקה, באתר של משרד הכלכלה והתעשייה שעון סטאנדרד מרכזי לישראל, זמנים, 20 בינואר 1954 אמיתי זיו, הכירו את האחראית על השעון הלאומי של ישראל, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2014 אורה קורן, שערוריית המעבדה לבדיקת השעה: כך הוזרמו מיליונים לגוף עם שלושה עובדים - שלא תורם למשק, באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2017 מרכז הדיוק הוקם במעבדה הישראלית לפיסיקה, על המשמר, 4 בינואר 1953 המעבדה לפיסיקה - לבנין האוניברסיטה, דבר, 25 בינואר 1960 חוק קביעת הזמן, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט אורה קורן, שערוריית המעבדה לבדיקת השעה: כך הוזרמו מיליונים לגוף עם שלושה עובדים - שלא תורם למשק, באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2017