laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנט קרוסבי

אנט קרוסבי (באנגלית: Annette Crosbie; נולדה ב-12 בפברואר 1934) היא שחקנית אופי סקוטית. קרוסבי נולדה בגורברידג' במחוז מידלותיאן שבסקוטלנד להורים פרסביטריאנים שהסתייגו מרצונה להיות שחקנית. עם זאת הצטרפה עוד כשהייתה בגיל העשרה לבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". הפריצה הגדולה בקריירה שלה הייתה ב-1970 כשגילמה את דמותה של קתרין מאראגון בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "שש נשותיו של הנרי השמיני", ועל תפקיד זה זכתה ב-1971 בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר. ב-1973 כיכבה לצידה של ונסה רדגרייב בסדרה "A Picture of Katherine Mansfield". ב-1975 גילמה קרוסבי שוב מלכה, את המלכה ויקטוריה, בסדרת הדרמה התקופתית "אדוארד השביעי" של ITV, וב-1976 זכתה בפרס באפט"א נוסף כשחקנית הטובה ביותר. היא שיחקה בתפקיד הפיה הטובה בגרסת המחזמר סינדרלה ("The Slipper and the Rose") שנבחר כ-"Royal Film Première" לשנת 1976. בסרט היא שרה את שירם של האחרים שרמן "Suddenly It Happens". ב-1978 דיבבה קרוסבי את דמות האלפית גלדריאל בסרט האנימציה של ראלף באקשי עיבוד לספר "שר הטבעות". ב-1980 שיחקה את אם המנזר בסרט "Hawk the Slayer". ב-1986 השתתפה בסדרה "Paradise Postponed" בתפקיד אשת הכומר. התפקיד הגדול הבא של קרוסבי היה כמרגרט מלדרו, אשתו למודת הסבל של ויקטור מלדרו (ריצ'רד וילסון) בסיטקום הבריטי "רגל אחת בקבר". הסדרה רצה מ-1990 עד 2000 וזה תפקידה הידוע ביותר. ב-1993 שיחקה בתפקיד ג'נט, סוכנת הבית של ד"ר פינלי, עיבוד מחודש לסיפוריו של א. ג'. קרונין. היא השתתפה בסרט "The Debt Collector" ב-1999. תפקידים נוספים של קרוסבי היו: אינגריד סטריינג' חובבת הקופים בפרק בסדרה "ג'ונתן קריק" (1997), אדית ספרשוט בסדרה "An Unsuitable Job for a Woman" (1997–2001) וג'סי בסרט הקולנוע "נערות לוח השנה" (2003). בשנת 2004 הופיעה קרוסבי בהופעת קמע בעונה השלישית של הסדרה "Black Books". ברדיו ה-BBC השתתפה בעונות השישית והשביעית של התוכנית "Old Harry's Game" בה גילמה את אדית', היסטוריונית שמתה לא מכבר. ב-2008 שיחקה בעיבוד של ה-BBC לרומן "דוריט הקטנה" מאת צ'ארלס דיקנס ובפרסומות טלוויזיה ל-"AXA Sun Life". ב-2009 גילמה את סיידי קיירנקרוס בסדרה "הופ ספירנגס". ב-2010 הופיעה קרוסבי בתפקיד אורח בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרק "השעה האחת עשרה". ב-2014 שיחקה בסרט "החופשה הסקוטית שלי" (אנ') עם דייוויד טננט ובילי קונולי. ב-1998 הוענק לקרוסבי אות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתה לתחום הדרמה. קרוסבי היא גרושה ממייקל גריפיתס, אבי שני ילדיה אואן וסלינה. היא פעילה לקידום רווחתם של כלבי גרייהאונד. מאז 2003 היא נשיאת ארגון הפועל לרווחתם של בעלי חיים "League Against Cruel Sports". אנט קרוסבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנט קרוסבי, באתר AllMovie (באנגלית) אנט קרוסבי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנט קרוסבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנט קרוסבי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנט קרוסבי, באתר Discogs (באנגלית) About Annette Crosbie, Annette Crosbie's Blog
אבנון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אבנון – סוג דג ממשפחת האבנוניים הר אבנון – הר מהרי הנגב, הצופה על המכתש הגדול מחנה מחפשי נפט הר אבנון – אתר מגורים שהקימה חברת הנפט העיראקית ב-1941 עבור עובדיה שעסקו בחיפוש נפט במכתש הגדול אישים ששם משפחתם הוא אבנון: אהרן אבנון – איש צבא ישראלי דן אבנון – פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים יצחק אבנון – סופר ישראלי שלומי אבנון – ממייסדי חברת הפרסום "שלמור אבנון עמיחי"
גוף העובדים הלגיונרי

גוף העובדים הלגיונרי (ברומנית: Corpul Muncitoresc Legionar) הוא ארגון עובדים רומני שנוצר על ידי התנועה הלגיונרית ופעל בכפוף לה. בשנות השלושים של המאה העשרים חל גידול רב בתעשייה הכבדה ברומניה ובעיקר בתעשייה המטלורגית. בתקופה שבין 1933 לבין 1938 גדל מספר העובדים בה ב-197%, כשהעובדים החדשים מגיעים מהתחום החקלאי. ב-1936 ייסד קורנליו זליה קודריאנו את גוף העובדים הלגיונרי במטרה לחזק אחיזה לתנועה הלגיונרית בקרב עובדי התעשייה ברומניה. בראש הארגון הוצב המהנדס גאורגה קלימה (Gheorge Clime) ונפתחו סניפים, בנוסף לעיר הבירה, בוקרשט, גם בערי רומניה התעשייתיות האחרות. הגוף התבסס על תשתית הקינים הלגיונרים הקיימים. התארגנות הפועלים עלתה באיכותה על פני התארגנות המגזרים האחרים - ביולי 1937 היו לגוף העובדים הלגיונרי 60 סניפים מחולקים ל-1,130 יחידות. גוף העובדים הלגיונרי יזם, הקים וניהל קנטינות וחנויות עבור העובדים החברים בגוף. בתקופה בה הוצאה התנועה הלגיונרית מחוץ לחוק (1938 - 1940) הגוף פעל והתארגן לפי הוראותיו של הוריה סימה. עם הקמת המדינה הלאומית-לגיונרית בספטמבר 1940 גוף העובדים הלגיונרי התארגן מחדש תחת הנהגתו של דומיטרו גרוזה. חברי גוף העובדים הלגיונרי לקחו חלק בפעולות לגיונריות אלימות, כמו מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט. לאחר מרד הלגיונרים הגוף התארגן מחדש תחת הנהגתו של טיבי תאודורסקו ואחרי 1 ביוני 1941 ההנהגה עברה לפופה יון. הגיוס והמלחמה פגעו קשה בגוף ולאחר 15 בספטמבר 1943 השלטונות חשפו את הפיקוד של תאופנסקו קונסטנטין. עם התפרקות הגוף חלק מאנשיו מצאו את הדרך למפלגה הקומוניסטית הרומנית. O structură mai putin cunoscută a Mişcării Legionare: Corpul Muncitoresc Legionar (אורכב 12.07.2015 בארכיון Wayback Machine) (ברומנית)
ווקופ

האם התכוונתם ל... ארתור ווקופ – הנציב העליון הבריטי הרביעי של ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי על ארץ ישראל גשר ווקופ – גשר מעל הירקון, בקצהו המערבי כיכר ווקופ - שמה של כיכר העצמאות בנתניה מהקמתה בשנת 1939 ועד להקמת המדינה
כביש חוצה שומרון

האם התכוונתם ל... כביש 5 – כביש מהיר המוביל ממחלף גלילות עד סמוך לפני אריאל כביש 505 – כביש אזורי המוביל ממחלף שער שומרון ועד לצומת פצאל בבקעת הירדן
ראונג

הר ראונג (באינדונזית: Gunung Raung) הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר באי ג'אווה שבאינדונזיה. ההר שוכן במחוז מזרח ג'אווה על השוליים הדרום מזרחיים של קלדרת איג'ן, קלדרה עתיקה גדולת ממדים. בפסגתו קלדרה בקוטר של כ-2 קילומטרים ובעומק של כ-500 מטרים, המוקפת בשוליים אפורים. ההבדל בגוון שבין שולי הקלדרה למורדות הר הגעש נובע מהיעדר מוחלט של צמחייה על השוליים כנגד הצמחייה השופעת, הנרחבת והעשירה שעל המורדות. גובהו 3,332 מטרים מעל פני הים, ההר הגבוה בקבוצת הרי הגעש שבמזרח ג'אווה. אף שהעמקים בין הרי הגעש העיקריים מכוסים באדמה פורייה מאוד שמקורה באפר הגעשי, השטח החקלאי מוגבל מאוד. ראונג כולל כמה מרכזי התפרצות המסודרים לאורך קו מצפון מזרח לדרום מערב, כשהרי הגעש השכבתיים סוקט (Gunung Suket) וגאדונג (Gunung Gadung) שוכנים בצפון מזרח ובמערב בהתאמה. התמוטטות פרהיסטורית של הר גאדונג על המורדות המערביים יצרה מפולת גדולה שהגיעה למרחק של 79 קילומטרים מהר הגעש, קרוב לאוקיינוס ההודי. ניתן לצפות על ההר מחוף לובינה (Lovina) בסינגארג'ה (Singaraja) בצפון באלי. מסלול הטיפוס המקובל אל ההר הוא דרך נפת בונדובוסו (Bondowoso) וסומבר ורינגין (Sumber Wringin). ההתפרצות הגעשית הראשונה המתועדת התרחשה ב-1586 והיא גרמה להרוגים. בין 1586 ל-1817 נרשמו חמש התפרצויות קטלניות נוספות. התגברות של פעילות געשית אובחנה בהר הגעש ראונג ב-24 ביוני 2015. ב-25 ביוני הראו צילומים שהגיעו ממערך הלוויינים של לנדסט שבהר נוצר אגם לבה חדש, שנוסף לאגם הלבה שכבר היה בהר. בשל כך הניחו כי תימנע התפרצות כיוון שהקלדרה מספיק גדולה ועמוקה על מנת להכיל את כל הלבה. ב-29 ביוני 2015 החל ההר לפלוט חומרים שגרמו לענן אפר שגרם להתראות לכלל התושבים ברדיוס של 38 קילומטרים מהקלדרה. ב-9 ביולי 2015 נסגרו כמה שדות תעופה באינדונזיה, כולל שדות התעופה באתר הנופש הפופולרי של האי באלי בשל האפר שנפלט מההתפרצויות. מדיה וקבצים בנושא ראונג בוויקישיתוף אתר Global Volcanism Program Mount Raung Muncul Lubang Magma Baru di Kaldera Raung Volcanic ash causes Indonesia airport closures מאתר ה-BBC.
המפעל הבריטי בבית נבאלא

המפעל הבריטי בבית נבאלא הוא מפעל שבנו הבריטים בבית נבאלא שבשפלה, בתקופת המנדט, כדי לייצר ג'ריקנים. המפעל היה אחד ממספר מפעלים שהוקמו בתחומי המחנה הצבאי בית נבאלא וחוברו בשלוחות רכבת למסילת הרכבת לכפר א-לובן ומשם לרחבי האימפריה. מבני המפעל נמצאים מדרום ליישוב שוהם וממערב למחנה צה"ל הנוכחי. המקום ננטש לאחר מלחמת העצמאות ועומד בשממונו מאז על אף שהמבנים הוכרזו כאתר מיועד לשימור. בגלל קרבתו למסילת הרכבת הונח, בטעות, שהייתה זו תחנת רכבת להסעת חיילים למחנה. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הקימו הבריטים בבית נבאלא מרכז צבאי לוגיסטי שכלל מחסנים ומפעלי ייצור ציוד צבאי. אחד מהמפעלים היה מרכז לייצור ג'ריקנים. על מנת לאפשר העברת חומרי גלם למפעל ואיסוף התוצרת הסופית בנו הבריטים שלוחת רכבת שהגיעה עד לרציף הצמוד למבנה המרכזי של המפעל (לפי מפות מתקופת הבריטים נבנו מספר רב של שלוחות כאלו מה שמצביע על מספר רב של מפעלים). המסילה הייתה פעילה עד שנת 1949. לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום בסיס תובלה של צה"ל "בית נבאלא", המפעל נזנח ופסי הרכבת פורקו. נכון לשנת 2015, מבני המפעל בהתפוררות וסביבתו משמשת להשלכת פסולת. ניתן עדיין לזהות ממזרח למפעל את שרידי סוללת העפר עליה עברה הרכבת. מעבר לגדרות המחנה הצבאי הנוכחי נמחק כל סימן לסוללה. ניכר במקום ניסיון של חיילי בסיס התובלה השכן ליצור שבילי הליכה עבור מטיילים אך זו טיפה בים ההזנחה. המפעל כולל 4 מבנים עיקריים: המבנה המערבי: מבנה בן 2 קומות חסר גג שלאורכו רציף. בגבו של המבנה שתי במות מוגבהות הנראות כמו בסיסים למיכלי מים. שימש כנראה לאחסון ושינוע הג'ריקנים המוכנים. המבנה המרכזי: מבנה בן קומה אחת עם גג מעוגל (הגג כבר לא קיים). חלקו האחורי התמוטט. כנראה שימש למגורים ומשרדים של המפעל. המבנה המזרחי: מבנה בן 2 קומות חסר גג (דומה לבנין המערבי). בחצרו בורות איסוף מים הנראים כבורות ניקוז שפכים (כנראה שימש לקליטת שפכים בתהליך ציפוי הפח של הג'ריקנים). מגדל המים: נמצא מצפון לסוללת המסילה. מהמבנה שרד רק בסיס שעומד על 4 עמודים. ניתן לראות צינור מים מבטון למרגלות המגדל. מבני המפעל בנויים מבטון ולבנים. ניתן להניח שהגגות העגולים של המבנים כוסו בלוחות פח (מאפיין מבנים בריטים) אף על פי שלא נשארו עדויות בשטח. מבנה מערבי מבנה אמצעי בן קומה אחת וגג עגול בסיס מגדל המים מסילת הרכבת לכפר א-לובן מדיה וקבצים בנושא המפעל הבריטי בבית נבאלא בוויקישיתוף תחנת הרכבת בית נבאלא באתר "עמוד ענן" תוואי הרכבת המנדטורית: כפר ג'יניס, בית נבאלא, א-לובן באתר היישוב שוהם סיכום סקר המסילה ל א-לובן סקר 2007, באתר השטח של יהודה גדיש (אורכב) מיכאל יעקובסון: סיבוב בשרידי המפעל בבית נבאללה, באתר 'חלון אחורי', 4 בינואר 2017. קיימות בשטח הריסות של מבנים נוספים שהיו שייכים, כנראה, למפעלים נוספים אולם המבנים המדוברים הם השלמים ביותר
מהומה רבה על לא דוור

מהומה רבה על לא דוור (באנגלית: Going Postal) הוא ספר קומי מאת טרי פראצ'ט, שיצא לאור בבריטניה ב-25 בספטמבר 2004. זהו הספר ה-33 בסדרת "עולם הדיסק", והראשון שמציג את דמותו של שפריץ פון שתמבור (Moist von Lipwig). עלילת הספר מתרחשת באנך-מורפורק. שלא כמו ברוב ספריו של פראצ'ט, "מהומה רבה על לא דוור" מחולק לפרקים. הפרקים נפתחים בתקציר של הנושא הפילוסופי, בדומה לרומנים מן התקופה הוויקטוריאנית ולסיפוריו של ז'ול ורן. לשמו האנגלי של הספר משמעות כפולה המתייחסת מחד לתוכנו ומאידך למונח "going postal" ("לצאת מהכלים"). הספר היה ברשימת המועמדים הסופית לפרס נבולה בקטגוריית "הרומן הטוב ביותר" ולפרס לוקוס בקטגוריית "רומן הפנטזיה הטוב ביותר", אולם לבקשת טרי פראצ'ט מועמדות הספר בוטלה כיוון שחש כי הדבר יפגום בהנאתו מהפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני. הייתה זו הפעם הראשונה שיצירה של פראצ'ט הייתה מועמדת לאחד הפרסים. סרט הטלוויזיה הבריטי "Terry Pratchett's Going Postal" (אנ') משנת 2010 מבוסס על הספר. הספר מתחיל בתלייתו של שפריץ פון שתמבור, שניצל ממנה מפני שהרודן של אנך מורפורק, וטינרי רוצה שהוא יהיה מנהל סניף הדואר הכושל של אנך מורפורק. וטינרי מציע לשפריץ שתי אפשרויות: להיתלות, או ללכת לנהל את סניף הדואר. כמובן ששפריץ בוחר באפשרות השנייה. שפריץ מובל לדואר על ידי גולם, שמוצמד אליו למקרה שינסה לברוח. שפריץ מנהל את סניף הדואר לאחר כמה מנהלים לפניו, שמתו במיתות משונות, ופוגש את הדוור המזדקן גרוט, והדוור המתלמד סטנלי ואת אלפי המכתבים המחכים להימסר. לאחר מסירה מקרית של מכתב, סניף הדואר מתחיל לנוע מחדש ושפריץ מנהל את הדואר ביד רמה, אך מנהלי 'העורק', דרך התקשורת הראשית באותו זמן מנסים להפריע לו ככל יכולתם. הספר נגמר בתבוסתו של מנהל העורק חסר המוסר, ובהפיכתו של שפריץ למושיע העיר. מהומה רבה על לא דוור, באתר OCLC (באנגלית) 2005 Nebula Awards, Nebula Awards
הספינה האחרונה (סדרת טלוויזיה)

הספינה האחרונה (באנגלית: The Last Ship) היא סדרת דרמה פוסט-אפוקליפטית אמריקאית, המבוססת על רומן באותו שם משנת 1988, שנכתב על ידי ויליאם ברינקלי. במאי 2013, הזמינה רשת הכבלים TNT עשרה פרקים לעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה. הקרנת הבכורה לפרק הראשון התקיימה ב-22 ביוני 2014, בארצות הברית. הסדרה מצולמת על גבי משחתות מסדרת המשחתות ארלי ברק. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. התיאור תקוע על תחילת העונה הראשונה. לאחר שמגפה עולמית הרגה מעל 80% מאוכלוסיית העולם, על הצוות (המורכב מ-218 גברים ונשים) של משחתת צי ארצות הברית מסדרת ארלי ברק בשם הבדיוני USS נייתן ג'יימס, היחידה שלא נפגעה מהמגפה, הוטלה המשימה למצוא תרופה למגפה, למגר את הנגיף ולהציל את האנושות. ב-18 ביולי 2014, הוזמנו עוד 13 פרקים לעונה השנייה. העונה השנייה עלתה לשידור ב-21 ביוני 2015. ב-12 באוגוסט 2015, הוזמנו 13 פרקים נוספים לעונה השלישית. העונה השלישית עלתה לשידור ב-12 ביוני 2016. ב-31 ביולי 2016, הוזמנו 10 פרקים נוספים לעונה הרביעית שהחלה להיות משודרת ב-20 באוגוסט 2017. ב-8 בספטמבר 2016, הוזמנו 10 פרקים נוספים לעונה החמישית והאחרונה שהחלה להיות משודרת ב-9 בספטמבר 2018. אריק דיין - קפטן טום צ'נדלר, מפקד הספינה USS נייתן ג'יימס. רונה מיטרה - ד"ר רייצ'ל סקוט הכינה את התרופה ונרצחה בפרק האחרון של העונה השנייה. אדם בולדווין - מייק סלאטרי, קצין המבצעים של הנייתן ג'יימס. בטרם גיוסו לצי שירת סלאטרי כבלש במחלק הרצח של משטרת שיקגו שבוי של טקאייה בעונה השלישית. ג'ון פייפר-פרגוסון - טקס נולאן, קבלן אבטחה פרטי יוצא הכוחות המיוחדים אשר חובר לצוות הספינה במפרץ גואנטנמו. טרוויס ואן וינקל - לוטננט דניאל ג'ושוע "דני" גרין, מפקד מחלקת לוחמה הררית של הכוחות המיוחדים של הצי שמוצבת על הנייתן ג'יימס. ברידג'ט רגן - סשה קופר, קצינת מודיעין של הצי לשעבר המשרתת תחת מסווה של דיפלומטית בסין עבור ממשלת ארצות הברית החדשה. הצטרפה לצוות הספינה החל מעונה 3 ומוצבת תדיר למשימות פשיטה של הכוחות המיוחדים אלפרה וודארד - איימי גרנדרסון, סגנית היו"ר של המועצה למדיניות ההגנה של נשיא ארצות הברית. היא הבכירה ביותר שידוע בוודאות ששרדה, מקרב חברי הבית הלבן, בתה, סגן אלישה גרנדרסון משרתת על הנייתן ג'יימס. במהלך הסדרה מתגלה כי היא הורגת אנשים הנגועים במחלה ושורפת את גופותיהם במטרה להפעיל תחנת כוח ולספק חשמל לבולטימור. ענבר לביא - סגן רוית ביווס מצה"ל, חברה בתוכנית ההכשרה של צי ארצות הברית למבצעים משותפים מתה בעונה השנייה בעקבות הפיצוץ באסדה ג'ודי טרנר-סמית' - סמ"ר אזימה קאנדי. גרייס קאופמן(אנ') - אשלי צ'נדלר. בתו של טום. מדיה וקבצים בנושא הספינה האחרונה בוויקישיתוף הספינה האחרונה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "הספינה האחרונה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הספינה האחרונה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הספינה האחרונה", באתר Metacritic (באנגלית) "הספינה האחרונה", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "הספינה האחרונה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אורי קובו

אוֹרי קוֹבּוֹ (נולד ב־24 באפריל 1997) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב־אמן. מצעירי רבי־האמנים בישראל והירושלמי הראשון שהשיג דרגה זו. לשעבר סגן אלוף ישראל עד גיל 20. מאמן שחמט. נכון לאוקטובר 2024, מדורג במקום ה-15 בישראל לפי מד כושר. אורי קובו הוא בנם של גיל וליאורה קובו. יש לו שני אחים. הוא משחק בליגה הלאומית בשורות מועדון הפועל באר שבע. קובו יליד ירושלים והוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה. קובו מאמן את חברת נבחרת ישראל לנשים, דנה כוכבי. 2011 - זכה בסגנות אליפות מועדון השחמט הירושלמי, ירושחמט, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2012 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות. 2013 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 16, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 8 נקודות מ-9 אפשריות. 2013 - סיים במקום רביעי באליפות אירופה עד גיל 16, שנערכה במונטנגרו, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות. 2014 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל עד גיל 18, שנערכה באלקנה, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2015 - זכה לציון שלישי ואחרון לדרגת אמן בינלאומי באליפות אירופה בשחמט, לאחר שצבר 5.5 נקודות מ-11 אפשריות. 2015 - היה שותף לזכייתה של ישראל בסגנות אליפות אירופה עד גיל 18 לקבוצות שנערכה בפולין. קובו צבר בלוח השלישי 3.5 נקודות מ-7 אפשריות. 2016 - זכה בסגנות "תחרות הכתר" במריאנסקה לאזנה, צ'כיה לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. הישגו זה זיכה את קובו בציון ראשון לדרגת רב-אמן. 2017 - נמנה עם מצטייניה הליגה הלאומית, לאחר שצבר 5.5 מ-7 נקודות אפשריות. ניצח, בין היתר, את רב-אמן אמיל סוטובסקי, מבכירי שחמטאי ישראל. 2017 - זכה בסגנות אליפות ישראל עד גיל 20, לאחר שצבר 5 נקודות מ-7 אפשריות. 2018 - חלק מקום ראשון בתחרות "אתגר סטוקהולם" לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2023 - השתתף בגביע העולם בשחמט, והודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד 0.5-1.5 ליריב אוסטרי. המכביה ה-19 ב-2013 אליפות אירופה בשחמט 2015 אליפות ישראל בשחמט 2016 אליפות ישראל בשחמט 2021 גביע העולם בשחמט 2023 מדיה וקבצים בנושא אורי קובו בוויקישיתוף אורי קובו, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אורי קובו, באתר פיד"ה (באנגלית) אורי קובו, באתר האיגוד הישראלי לשחמט טבלת תוצאות של אליפות מועדון ירושחמט ב-2011 באתר מועדון השחמט עירוני נתניה טבלת תוצאות של אליפות ישראל עד גיל 16 ב-2012 באתר מועדון השחמט עירוני נתניה טבלת תוצאות של אליפות ישראל עד גיל 16 ב-2013 באתר מועדון השחמט עירוני נתניה טבלת תוצאות של אליפות אירופה עד גיל 16 ב-2013 באתר צ'סרזלטס טבלת תוצאות של אליפות ישראל עד גיל 18 ב-2014 באתר מועדון השחמט עירוני נתניה טבלת התוצאות של קובו באליפות אירופה ב-2015 באתר צ'סרזלטס טבלת תוצאות של אליפות אירופה לקבוצות עד גיל 18 ב-2015 באתר התחרות הרשמי סיקור הישג נבחרת ישראל עד באליפות אירופה לקבוצות עד גיל 18 ב-2015 באתר האיגוד הישראלי לשחמט ציון לרב אמן לאורי קובו באתר האיגוד הישראלי לשחמט טבלת תוצאות אליפות ישראל עד גיל 20 לשנת 2017, באתר האיגוד הישראלי לשחמט בכורה ירושלמית בשוודיה!, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 13 במאי 2018
מורשה

האם התכוונתם ל... רשת מורשה – רשת בתי ספר למורשת היהדות ולמעורבות קהילתית מוסררה – שכונת מורשה בירושלים תלמוד תורה מורשה – מוסד חינוכי ישיבה קטנה מורשה – ישיבה קטנה לאומית מורשה (שכונה) – שכונה ברמת השרון מורשה (מחלף) – על כבישים 4 ו-5 בית הקברות מורשה – בית קברות של רמת השרון, סמוך למחלף מורשה סיעת מורשה – סיעה בכנסת האחת עשרה בית מורשה בירושלים – מרכז אקדמי להכשרת מנהיגות יהודית ציונית מורשה - סדרת ספרים על התורה והמועדים מאת הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא מורשה (ביטאון) – ביטאון תורני של קהילת קהל פרושים בירושלים
אברהם גינזבורג (כדורגלן)

אברהם גינזבורג (23 במאי 1930 - 29 בדצמבר 1994) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. גינזבורג שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, והוא מלך השערים של הפועל חיפה בכל הזמנים. גינזבורג נולד ביבנאל וגדל ברחובות. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת הראל. גינזבורג החל לשחק כדורגל לאחר השחרור מצה"ל, בקבוצת הכדורגל של הפועל רחובות ששיחקה בליגה השנייה. בשנת 1953 זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן ג'רי בית הלוי, למשחקים מול יוון ויוגוסלביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1954. גינזבורג יצא עם הנבחרת למסע משחקים בדרום אפריקה, והותיר את רושמו על דוד שווייצר, שבשנת 1955 העבירו מהפועל רחובות להפועל חיפה. גינזבורג עבר לגור עם אשתו שרה ברמת שאול, שכונה חדשה שרק נבנתה בחיפה, ואימן בהתנדבות את קבוצת "מגן", קבוצת הכדורגל של ילדי השכונה (שוער קבוצת הילדים היה יענקלה רוטבליט), ועבד במקביל כנהג בחברת החשמל. בשנת 1957 היה מלך השערים של הליגה הראשונה, כאשר כבש 14 שערים מתוך 22 השערים של קבוצתו. בסך הכל כבש בהפועל חיפה, בה שיחק עד שנת 1962, 66 שערים. בחצי גמר "גביע העשור" (1958) מול מכבי פתח תקווה כבש ארבעה שערים, והעלה את קבוצתו לגמר מול הפועל ירושלים. לפני הגמר חלה בשפעת, ולא שיחק, ובסופו של דבר זכתה הקבוצה בגביע. במהלך הקריירה שלו בהפועל חיפה שיחק גם ב"נבחרת העיר" חיפה. מהפועל חיפה חזר לתקופה קצרה להפועל רחובות וסיים את הקריירה בהפועל אילת. לאחר שפרש מכדורגל אימן את קבוצת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 1966 סיים את המחזור הראשון של בית הספר למאמנים במכון וינגייט ואימן (במקביל לעבודתו בחברת החשמל) את הפועל בני נצרת, הפועל קריית אתא, הפועל נהריה ועוד מספר קבוצות בצפון הארץ. אברהם גינזבורג נפטר ממחלה קשה ב-29 בדצמבר 1994, בהיותו בן 64. הותיר אחריו את אשתו שרה ושלוש בנות, בהן הסופרת ועורכת הדין דורית זילברמן. הפועל חיפה גביע העשור (1) : 1958 מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1956/1957 2022, נקרא על שמו רחוב אברהם גינזבורג בחיפה גליל גלסברג, אברהם גינזבורג – מלך השערים של הפועל חיפה בכל הזמנים גינזבורג - מלך השערים, חרות, 19 באפריל 1957 אשר גולדברג, גביע העשור של הפועל חיפה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל האגודות הירושלמיות הוזמנו לועדת משמעת, מעריב, 8 בדצמבר 1965 עיריית חיפה, כבוד באדום: רחוב על שמו של מלך השערים של הפועל חיפה, באתר https://www.facebook.com/, ‏25 יולי 2022
חצי האי לברדור

חצי האי לברדור (באנגלית: Labrador Peninsula) הוא חצי אי גדול במזרח קנדה. ממערב תוחם אותו מפרץ הדסון, מצפון מצר הדסון ממזרח ים לברדור ומדרום-מזרח מפרץ סנט לורנס. חצי האי כולל את מחוז לברדור, המהווה חלק מפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור, ואת מחוזות סאגנה-לאק-סה-ז'ה, קוט-נורד ונורד דו-קוובק, השוכנים בקוויבק. שטחו הוא 1,400,000 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה כ-150,000 נפש, לפי מפקד האוכלוסין של 2006. חצי האי מוקף ים מכל עבריו פרט לדרום-מערב, שם הוא מתחבר עם קנדה גופא. החלק הצפון-מערבי של חצי האי לברדור הוא בצורת חצי-אי קטן, חצי האי אונגבה, המוקף במפרץ הדסון, מצר הדסון ומפרץ אונגבה. הנקודה הצפונית ביותר של חצי האי אונגבה, כף וולסטנהולם, היא גם הנקודה הצפונית ביותר של חצי האי לברדור ושל נפת קוובק. חצי האי מהווה רמה שעמקי נהרות חוצים אותה. כמה רכסי הרים מתנוססים מעליה. הרי טורנגאט, בחלקו הצפוני של חצי האי, כוללים את הנקודה הגבוהה ביותר של חצי האי, מאונט קובוויק, המגיע לרום של 1652 מטרים והוא גם הנקודה הגבוהה ביותר בקנדה מזרחית לאלברטה. בהרים אלה נמצא גם הפארק הלאומי הרי טורנגאט, הפארק הלאומי היחיד של קנדה בחצי האי לברדור. הפארק שוכן בנפת ניופאונדלד ולברדור, ואילו הפארק הלאומי קורויואג שייך לנפת קוובק. חצי האי קרוי על שם חוקר ארצות פורטוגזי, ז'ואאו פרננדש לוורדור (João Fernandes Lavrador). מנואל הראשון מלך פורטוגל מסר לו בשנת 1499 כתב הרשאה, שנתן לו את הזכות לחקור חלק זה של האוקיינוס האטלנטי כפי שנקבע בחוזה טורדסיאס. יחד עם פרו דה ברסלוש (Pêro de Barcelos), צפה לראשונה בלברדור בשנת 1498. פרננדש מיפה את חופי דרום-מערב גרינלנד והודיע על קיומם בפורטוגל ובאירופה. מעמדו כבעל נחלה איפשר לו להשתמש בתואר "לָוְרָדוֹר", שמשמעו בפורטוגזית איכר או "בעל חזקה בנחלת אדמה". פרננדש נתן למעשה את השם "טרה דה לוורדור" לגרנלנד, היבשה הראשונה שצפה, אבל עם הזמן התפשט השם לכל האזורים ובסופו של דבר התקבע בלברדור. מדיה וקבצים בנושא חצי האי לברדור בוויקישיתוף http://www.heritage.nf.ca/exploration/portuguese.html=Memorial University of Newfoundland
סימון לאודר

סימון לאודר (בגרמנית: Simone Laudehr;‏ נולדה ב-12 ביולי 1986 ברגנסבורג, מערב גרמניה) היא כדורגלנית גרמנייה שמשחקת בעמדת החלוץ בקבוצת באיירן מינכן ובנבחרת גרמניה בכדורגל נשים. ב-2003 היא התחילה את הקריירה הבוגרת שלה בקבוצה הגרמנית באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. ב-2004 עברה לאודר לדואיסבורג ושם היא שיחקה עד שנת 2012, אז עברה לפרנקפורט. ב-2007 היא ערכה את הופעת הבכורה בנבחרת הלאומית נגד נבחרת דנמרק ובמשחק נגד נבחרת צ'כיה היא הבקיעה את השער הראשון שלה במדים הלאומיים. בגמר מונדיאל 2007 במצב של יתרון 1-0 לנבחרת גרמניה על נבחרת ברזיל, עלתה לאודר לכדור קרן והבקיעה בנגיחה שער שקבע את תוצאת הסיום, 2-0. מדיה וקבצים בנושא סימון לאודר בוויקישיתוף סימון לאודר, באתר Soccerdonna (בגרמנית) סימון לאודר, באתר Soccerway סימון לאודר, באתר WorldFootball.net סימון לאודר, באתר FootballDatabase.eu פרופיל השחקנית באתר התאחדות הכדורגל הגרמנית |} ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יפים לבוביץ' מינקין

יֶפִים לְבוֹבִיץ' מִינְקִין (ברוסית Ефим Львович Минкин; ‏22 בינואר 1922 - 11 בנובמבר 2011) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה ובהמשך חוקר בתחום מי תהום. נולד במשפחת פועל בחברת טבק ובהמשך צבעי. היה הבוגר בין שלושת האחים והייתה לו אחות נוספת. ב-1926 המשפחה עברה לבאקו וב-1936 חזרה למוהילב שם הוא גם סיים את בית הספר בשנת 1939. עד למלחמה הספיק לסיים שנתיים במוסד להידרומטרולוגיה של מוסקבה ובמסגרתו למד גם סאמבו - שיטת קרב המגע הסובייטית. לאחר חפירת בורות נגד טנקים בקרב ילניה הועבר עם שאר לומדי המוסד ללנינאבאד. תחילה הגיש בקשה להתגייס לטייס אך סורב מפאת קוצר ראייה. התגייס ב-1942 ונשלח לסטלינגרד שם התחיל את הלחימה באוגדת הסיור מס' 138 של הארמייה ה-62 במהלך הגנה על מפעל "בריקדי". נפצע בשתי רגליו וטופל בבית החולים של העיר אורלסק (כעת בקזחסטן). הוצע לו להשתחרר מן השירות עקב פציעתו אך הוא סירב. בהמשך מונה לפקד על נגמ"ש ובהיותו בחזית האוקראינית השנייה במסגרת פלוגת סיור של החטיבה הממונעת מס' 45 בארמיית השריון ה-6 בסמוך לזרמני שברומניה ב-26 באוגוסט 1944 נכנס לתוך שיירת הכוחות מנגד וחיסל בתת-מקלע כעשרה חיילי אויב ותפס עוד 11 שבויים ממנה. ב-12 בספטמבר באותה שנה תפס שבוי, שסיפק נתונים חיוניים וב-17 לחודש הוביל מתקפה על הגבעה במהלכה חיסל 15 ולקח בשבי 5 חיילי אויב. על כך קיבל את עיטור התהילה מדרגה שלישית. ב-13 - 14 בדצמבר בהיותו תת-מקלען פלוגת סיור של החטיבה הממונעת מס' 18 באותה הארמייה חדר עם עוד לוחמים לעורף האויב בסמוך לעיירה שאקי (Szágy) שבהונגריה, השיג מידע חיוני למפקדת החטיבה. בהדיפת מתקפת נגד משך את הלוחמים לקרב בו אישית חיסל 15 ולקח בשבי חמישה חיילי ורמאכט. על ההתנהלות המתוארת קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה. ב-30 במרץ 1945 בהיותו מפקד נגמ"ש באותה החטיבה ליד ברומסברג שבאוסטריה חדר לעומק האויב, חיסל כעשרה ושבה מספר חיילי אויב. ב-1 באפריל בסמוך לעיר באדן הגן על העמדה עד להגעת הכוחות העיקריים כשבמהלך ההגנה חיסל יותר מ-20 חיילי אויב ושניים נלקחו בשבי. ב-3 באותו החודש חיסל עמדת מרגמה ועל כל הפעולות הללו זכה בעיטור התהילה מדרגה ראשונה ב-15 במאי 1946. השתתף במצעד הניצחון מטעם החזית האוקראינית ה-2. לאחר מכן נשלח לחזית היפנית והשתתף בכיבוש מוקדן והשתלט על מחסני צבא קוואנטונג. לאחר ששוחרר מן השירות ב-1945 סיים "מוסד לגילוי שכבות גאולוגיות" במוסקבה שם גם קיבל תואר מועמד למדעים ב-1958 והשלים עבודה לתואר דוקטור בנושא גודל שאיבת מי תהום ב-1968. עבד במוסד לפתרון בעיות המים באקדמיית המדעים של ברית המועצות. עבר לגרמניה ב-1992 שם התגורר בעיר קלן בה גם נפטר ב-2011. אתר הרדיו "אחו מוסקבי" (רוסית) אתר "גיבורי המדינה" (רוסית) אתר "Lebensgeschichten jüdischer Zuwanderer aus der ehemaligen Sowjetunion in Nordrhein-Westfalen Истории жизни еврейских иммигрантов, приехавших из бывшего Советского Союза и поселившихся в федеральной земле Северный Рейн-Вестфалия" (רוסית)