laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ונגה מגלנית

ונגה מגלנית (שם מדעי: Falculea palliata) היא מין של ציפור קטנה החיה באי מדגסקר ושייכת למשפחת הוונגיים- משפחה האנדמית למדגסקר ולאיי קומורו. ציפור זו היא הגדולה במשפחתה. אורכה כ-32 ס"מ ומשקלה 106-119 גרם בממוצע. הוונגה המגלנית בעלת נוצות לבנות עם כנפיים שחורות, ראש קטן בעל עיניים שחורות וגדולות ומקור ארוך, כפוף ומעוקל בצורת מגל. שני המינים דומים במראם. הוונגה חיה במדגסקר ביערות פתוחים וטרופיים וכן ביערות הקוצים המדגסקריים (Madagascar spiny forests) וגם בסוואנות פתוחות ובכפרים רבים. היא חיה בפארקים לאומיים רבים במדגסקר כמו פארק אנחדוההלה (Andohahela National Park), פארק אנקרפאנטסיקה (Ankarafantsika National Park) ואזור השימור של ברנטי. מצב השימור שלה הוא "ללא חשש". ציפור זו ניזונה מחרקים ומעופפת בקבוצות של עד 50 פרטים ברחבי היער. היא מחפשת בעיקר זחלים שונים וניזונה מעכבישים, מקקים, צרצרים, חיפושיות, גמלי שלמה ותולעים ואף מחולייתנים קטנים כמו זיקיות או שממיות קטנות. לעיתים היא ניזונה עם מינים אחרים מהמשפחה. הוונגות מתמחות בחיטוט בעזרת מקורן אחרי חרקים, והן נחשבות לכאלו הממלאות את הגומחה האקולוגית של הנקריים, שאינם נמצאים במדגסקר. מדיה וקבצים בנושא ונגה מגלנית בוויקישיתוף ונגה מגלנית, באתר ITIS (באנגלית) ונגה מגלנית, באתר NCBI (באנגלית) ונגה מגלנית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ונגה מגלנית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) ונגה מגלנית, באתר GBIF (באנגלית) ונגה מגלנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלכסנדר באומיוהאן

אלכסנדר באומיוהאן (בגרמנית: Alexander Baumjohann; נולד ב-23 בינואר 1987 בואלטרופ שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בסידני מליגת העל האוסטרלית בעמדת הקשר. באומיוהאן החל לשחק בשנת 2000 בקבוצת הנוער של שאלקה 04, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2005. באומיוהאן לא השתלב בקבוצה הבוגרת, בה שיחק פעמיים בלבד עד לשנת 2007, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של שאלקה, אך רשומה לזכותו זכייה בגביע הליגה הגרמנית עם שאלקה 04, בשנת 2005. בפגרת החורף של עונת 2006/07 עבר באומיוהאן לבורוסיה מנשנגלדבך, גם שם שיחק במקביל הן בקבוצה הבכירה והן בקבוצת המילואים. בעונת 2008/09, עונה בה חזרה בורוסיה מנשנגלדבך לבונדסליגה לאחר שנה אחת בבונדסליגה השנייה, באומיוהאן תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, צבר 28 הופעות בבונדסליגה, הבקיע שלושה שערים והציג יכולת טובה. יכולת זו גררה התעניינות ממועדונים גדולים, ובאומיוהאן חתם לקראת עונת 2009/10 בבאיירן מינכן. באומיוהאן לא השתלב במועדון הבווארי, ושיחק שלוש פעמים בלבד בבונדסליגה ושלוש פעמים בקבוצת המילואים, בנוסף להופעה אחת בגביע הגרמני, וחזר כבר לאחר חצי עונה לשאלקה 04. בשאלקה שיחק באומיוהאן במשך שתי עונות וחצי, לרוב בקבוצה הבכירה, אך לעיתים גם בקבוצת המילואים. עם שאלקה זכה באומיוהאן בגביע הגרמני בעונת 2010/11 לאחר ניצחון 5-0 בגמר על דיסבורג, בו לא שותף. באומיוהאן זכה באותה שנה גם במשחק הסופר קאפ הגרמני, לאחר ניצחון בגמר על בורוסיה דורטמונד בבעיטות הכרעה, לאחר 0-0 בתום 90 דקות. באומיוהאן הוחלף במשחק זה בדקה ה-89. בעונת 2012/13 עבר באומיוהאן לשחק בקייזרסלאוטרן ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. באומיוהאן הציג עונה טובה, וקבוצתו סיימה את העונה במקום השלישי והגיעה למבחני העלייה מול הופנהיים, בהם הפסידה ונשארה בבונדסליגה השנייה. בתום עונה זו עבר באומיוהאן להרטה ברלין. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה מיעט באומיוהאן לשחק, ואף החמיץ את כל עונת 2014/15 עקב קרע ברצועה הצולבת, אך בעונת 2015/16 הפך לשחקן הרכב בהרטה ברלין. בעונת 2016/17 מיעט מאוד לשחק עקב ריבוי פציעות, ובתום העונה שוחרר מהקבוצה. בקיץ 2017 חתם באומיוהאן בקוריטיבה מליגת העל הברזילאית, אליה עבר על מנת להתגורר בברזיל עם אשתו הברזילאית. בשנת 2018 הוא עבר לשחק באוסטרליה ובשנת 2021 זכה עם קבוצתו סידני באליפות ליגת העל האוסטרלית. לבאומיוהאן שתי הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך הוא מעולם לא זומן לנבחרת גרמניה הבוגרת. עם שאלקה 04: הגביע הגרמני: 2010/11 הסופר קאפ הגרמני: 2011 גביע הליגה הגרמנית: 2005 עם סידני אליפות ליגת העל האוסטרלית בכדורגל: 2021 מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר באומיוהאן בוויקישיתוף אלכסנדר באומיוהאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלכסנדר באומיוהאן, באתר Transfermarkt אלכסנדר באומיוהאן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אלכסנדר באומיוהאן, באתר Soccerway אלכסנדר באומיוהאן, באתר BDFutbol אלכסנדר באומיוהאן, באתר WorldFootball.net אלכסנדר באומיוהאן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדר באומיוהאן".
ולדימיר קוץ

ולדימיר פטרוביץ' קוץ (ברוסית: Владимир Петрович Куц; ‏7 בפברואר 1927 – 16 באוגוסט 1975) היה אתלט סובייטי. היה אלוף אולימפי (מלבורן 1956), אלוף אירופה (ברן 1954) ושיאן עולם בריצת 5000 מטר ובריצת 10000 מטר. קוץ נולד בכפר שבמחוז סומי, באוקראינה של היום. בשנת 1943, כאשר הצבא האדום שחרר את האזור מכיבוש הנאצי, קוץ הצהיר שהוא כבר בן 18 והתגייס לצבא. קוץ החל להתאמן בריצה בשנת 1945 לאחר שהועבר לצי הבלטי. בשנת 1953 הוא זכה באליפות ברית המועצות. באליפות אירופה בברן, שווייץ בשנת 1954 זכה קוץ במדליית זהב בריצת 5000 מטר בשיא עולם חדש של 13:56.6 דקות, שיפור לשיא העולם של אמיל זטופק (13:57.2 דקות). באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה קוץ זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בשיא אולימפי חדש של 13:39.6 דקות, לפני גורדון פירי (13:50.6 דקות) ודרק איבטסון (13:54.4 דקות), שניהם בריטניה ובריצת 10000 מטר בשיא אולימפי חדש של 28:45.6 דקות, לפני יוז'ף קובאץ' מהונגריה (28:52.4 דקות) ואלן לורנס מאוסטרליה (28:53.6 דקות). לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד קוץ כמאמן אתלטיקה. הוא סבל מכאבי בטן חוזרים שהובילו לאלכוהוליזם ועד לאובדן העבודה. בשנת 1972 עבר קוץ שבץ ונפטר בשנת 1975. הוא נפטר מערבוב גלולות ואלכוהול ישן, ייתכן שהתאבד. בסך הכל קבע קוץ 5 שיאי עולם, 4 שיאי עולם בריצת 5000 מטר ושיא עולם אחד בריצת 10000 מטר. ריצת 5000 מטר: 13:35.0 דקות (1957) ריצת 10000 מטר: 28:30.4 דקות (1956) מדיה וקבצים בנושא ולדימיר קוץ בוויקישיתוף ולדימיר קוץ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ולדימיר קוץ, באתר olympedia.org ולדימיר קוץ, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ולדימיר קוץ, באתר Track and Field (גברים) ולדימיר קוץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדימיר קוץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
שמירה על השלום

שמירה על השלום מתייחסת לפעולות הננקטות במטרה ליצור תנאים לשלום בר-קיימא. בין המדינות החברות באו"ם ישנה הבנה כללית כי כוח לשמירה על השלום, שנמצא באזורים בהם הלחימה הסתיימה, יכול לסייע לצדדים ליישם את ההתחייבויות עליהם חתמו בהסכמי השלום. סיוע שכזה יכול לבוא לידי ביטוי בדרכים שונות וכולל: צעדים בוני אמון, תמיכה אלקטורלית, חיזוק שלטון החוק, ופיתוח כלכלי וחברתי. בהתאם לכך, כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות (ידועים גם בכינוי "הקסדות הכחולות" או "הכומתות הכחולות") יכולים לכלול חיילים, שוטרים ואנשי צוות אזרחיים. האו"ם אינו הגורם היחיד המשתתף במשימות לשמירה על השלום. כוחות לשמירה על השלום שאינם מקרב האו"ם כוללים את כוח קוסובו של נאט"ו ואת כוח המשקיפים הרב-לאומי בסיני וכוחות נוספים מטעם האיחוד האירופי כדוגמת EUFOR RCA ברפובליקה המרכז-אפריקאית. ערך מורחב – היסטוריה של כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות לאחר שמצרים הלאימה את תעלת סואץ, ניסו בריטניה, צרפת וישראל לפתור את הנושא ללא הצלחה. הדבר הוביל למלחמת סיני ב-1956. במהלך פגישה באו"ם ב-4 בנובמבר 1956, הציע הדיפלומט הקנדי לסטר פירסון את הרעיון בשימוש בכוח שמירת השלום החובש קסדות כחולות לזיהוי. מטרת הכוח הייתה לשמור על השלום באזורי סכסוך ולפקח על ההתרחשויות. פירסון הציע כי כל מדינה תקצה חיילים לכוח שמירת השלום של האומות המאוחדות. זו הייתה המשימה הראשונה של כוח שמירת השלום של האו"ם, וכך נולד רעיון שמירת השלום. לא כל הכוחות הבינלאומיים לשמירה על השלום הם מטעם האומות המאוחדות. ב-1981 הוקם כוח המשקיפים הרב-לאומי במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים, כוח זה פועל עד היום בסיני. האיחוד האפריקאי פועל על מנת לבנות כוח שמירת שלום אפריקאי במטרה לאכוף את השלום ביבשת. במקרה של רצח עם או הפרת זכויות אדם חמורה, ניתן יהיה לשגר את הכוח אפילו אם הממשלה של המדינה שבשטחה מבוצעות ההפרות תתנגד לכך. מגילת האומות המאוחדות קובעת כי על מנת לסייע בשמירה על שלום וביטחון בעולם, כל המדינות החברות באו"ם נדרשות להקצות כוחות מזוינים למועצת הביטחון. מאז 1948 כ-130 מדינות תרמו כוחות צבא ומשטרה לפעולות שמירת השלום. ההערכה היא כי מיליון חיילים ואזרחים שירתו תחת דגל האו"ם ב-56 השנים האחרונות. נכון ל-2008, 113 מדינות הקצו כ-88,862 חיילים ושוטרים למשימות האו"ם. נכון לדצמבר 2021, 4,173 אנשים ממעל 100 מדינות נהרגו בעת ביצוע תפקידם במשימות שמירת השלום. פעולות צבאיות לא-מלחמתיות מדיה וקבצים בנושא שמירה על השלום בוויקישיתוף כוחות שמירת שלום, דף שער בספרייה הלאומית
גן ססקי

גן ססקי (בפולנית: Ogród Saski, "הגן הסקסוני", מוכר גם בשם זה) הוא גן ציבורי בוורשה. הגן הוקם בשנת 1661 סביב בית אחוזה עשוי עץ שנבנה עבור האציל והמשורר הפולני יאן אנדז'יי מורשטין (אנ') שהיה גם גזבר המלך. לאחר שנים מעטות נבנה במקום בניין אבן ולו שתי קומות. עם השנים הרחיב מורשטין את הארמון, הוסיף בו אולמות מעוצבים בטעם מערב אירופי, בדומה לארמון ורסאי הצרפתי, והקים גן לארמון ובו ביתנים מקושטים, שהיווה את ראשיתו של הגן הנוכחי. הארמון והגן שימשו לארוח קונצרטים, מסיבות והצגות. אוגוסט השני, מלך פולין, שמוצאו היה מסקסוניה, התארח רבות בארמון ולאחר מות בעליו קנה אותו, הרחיב אותו והשתכן בו בשנת 1724 בתור מעון המלוכה הראשי. המלך קנה את רוב הקרקעות סביב הארמון. לימים נקרא האזור 'הציר הסקסוני'. בפולנית הסקסונים נקראים Sasi, ובסמיכות Saski, וזהו מקור שמו של הגן. הפארק נפתח לציבור באופן רשמי ב-1727. לאחר מות אוגוסט השני השתכן בארמון פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה, נסיך ורשה תחת נפוליאון בונפרטה משנת 1807. אחרי תבוסת נפוליאון עברה ורשה לשליטת הצאר אלכסנדר הראשון. ארמון ססקי הפך למפקדת מטה הכוחות הפולניים בפיקודו של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והגן שימש לאימונים ותהלוכות. אחרי דיכוי מרד נובמבר (אנ') של שנת 1831 נבנה בכיכר שמול הארמון (שנקראה "הכיכר הסקסונית") צריח ארטילריה ולו ארבע קומות. הוצבו בו תותחים שהופנו לכיוון ורשה. בשנת 1841 הוקמה אנדרטה לזכר שבעה קצינים שנשארו נאמנים לצאר ונהרגו בידי המורדים. בסוף המאה ה-19 נבנה בגן כנסייה אורתודוקסית, כנסיית אלכסנדר נבסקי. עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה אחרי מלחמת העולם הראשונה נהרסה הכנסייה ופסל של הנסיך יוזף פוניאטובסקי הועמד בכיכר. בשנת 1925 נחנך קבר החייל האלמוני בארמון הסקסוני. בשנת 1928 הוחלף שמה של הכיכר הסקסונית ל"כיכר מרשל יוזף פילסודסקי" ובארמון שוכנו מספר משרדי ממשלה, בהם המטה הכללי של הצבא הפולני. משרד החוץ הוקם בארמון בריל (אנ') ששכן אף הוא בצמוד לגן ססקי. בספטמבר 1940, לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית, שונה שמה של כיכר פילסודסקי לכיכר אדולף היטלר. בדצמבר 1944, אחרי תבוסת מרד ורשה הפולני, הרסו הגרמנים את הארמון הסקסוני ואת ארמון בריל אך קבר החייל האלמוני לא נהרס בהפצצת הארמון. ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה הסמוך, פעל מרכז אמנות. באזור שכנו ארמון קרוננברג מהמאה ה-19, מלון אורופייסקי ותיאטרון וילקי. מדיה וקבצים בנושא גן ססקי בוויקישיתוף
ינס הגלר

ינס הגלר (בגרמנית: Jens Hegeler, נולד ב-22 בינואר 1988 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר. הגלר החל לשחק בקבוצת הנוער של באייר לברקוזן בשנת 2006, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2008, כאשר הוא משחק לסירוגין גם בקבוצת המילואים. הגלר הושאל בפגרת החורף של עונת 2008/09 לאאוגסבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. הגלר שיחק באאוגסבורג במשך עונה וחצי, ובעונת 2009/10 סיים עמה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה, שמקנה מקום במבחני העלייה לבונדסליגה. במשחקי מבחן אלה כשלו אאוגסבורג והגלר מול נירנברג, שנשארה בבונדסליגה. בתום עונה זו סיים הגלר את ההשאלה לאאוגסבורג, והושאל שוב מבאייר לברקוזן, הפעם למשך שתי עונות לאותה נירנברג, ששיחקה אז בבונדסליגה. הגלר הציג יכולת טובה בשתי עונותיו בנירנברג, כשבעונת 2010/11 סיימה נירנברג במקום השישי, ובעונת 2011/12 סיימה במקום העשירי. הגלר צבר 65 הופעות ליגה במדי נירנברג, בהן הבקיע ארבעה שערים. בתום תקופת ההשאלה חזר הגלר לבאייר לברקוזן, שם שיחק שתי עונות מלאות. בעונת 2012/13 הגיע עם באייר לברקוזן למקום השלישי כשהוא מרבה לשחק בהרכב. בעונת 2013/14 ירדה כמות ההופעות של הגלר באופן משמעותי, ובאייר לברקוזן סיימה רביעית בבונדסליגה. בתחילת עונת 2014/15 עבר הגלר להרטה ברלין. בעונתו הראשונה בקבוצה צבר 24 הופעות והפך לשחקן הרכב. לאחר מכן ירד משמעותית מספר ההופעות של הגלר. בינואר 2017 חתם הגלר על חוזה לשנתיים וחצי בבריסטול סיטי. בדצמבר 2018 שוחרר מהקבוצה בהסכמה משותפת, ולא חזר לשחק עוד כדורגל. להגלר ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. מדיה וקבצים בנושא ינס הגלר בוויקישיתוף ינס הגלר, באתר Transfermarkt ינס הגלר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ינס הגלר, באתר Soccerway ינס הגלר, באתר WorldFootball.net ינס הגלר, באתר FootballDatabase.eu
לשכת המסחר ירושלים

לשכת המסחר ירושלים הנה הגוף הרשמי המייצג את הסוחרים ובעלי העסקים בירושלים וסביבתה. הלשכה נוסדה בימי השלטון העות'מאני על ארץ ישראל, ופועלת מאז ועד היום לקידום והעמקת קשרי המסחר בירושלים והשפלה. נשיא לשכת המסחר המכהן הוא דרור אטרי. לשכת המסחר ירושלים היא עמותה רשומה, חברה בפדרציה של איגוד לשכות המסחר. לשכת המסחר ירושלים נוסדה בשנת 1908 [דרוש מקור] בימי השלטון העות'מאני על ארץ ישראל. לאחר כיבוש הארץ על ידי המנדט הבריטי והתבססות העליות, פעילות הלשכה גדלה באופן ניכר, וסייעה לסוחרים משלוש הדתות בעיר לבסס ולהרחיב את פעילותם המסחרית. עם הקמת המדינה נוספו לעיר בתי עסקים רבים בסיוע לשכת המסחר וסייעו בפיתוח והתרחבות העיר וכלכלתה. לשכת המסחר ירושלים מעניקה את השירותים הבאים לחבריה. קשרי מסחר עם נספחים מסחריים בישראל ומחוצה לה, חברות בינלאומיות וארגונים כלכליים מרחבי העולם, קידום הסכמי סחר, וטיפוח קשרי מסחר בינלאומיים. הנחות ושירותים מיוחדים לחברי הלשכה: ייעוץ מס, ייעוץ משפטי, מחלקה בינלאומית, ושירותים נלווים המשתנים תקופתית. סמינרים, השתלמויות, ימי עיון, והשתלמויות בנושאי סחר חוץ, מיסוי, מימון ועוד. שירותי מידע, הפצת מידע על הזדמנויות עסקיות בישראל ומחוצה לה לחברי הלשכה, פרסומים בנושאי כלכלה ומסחר, ופרסומים מקצועיים. גבייה מרוכזת של מיסי ארנונה, וטיפול בבעיות ארנונה מול העירייה. אישור חתימות ותעודות מקור, הנפקת תעודות מעבר, וקרנה אט"א. סיוע בקבלת מענקים לבעלי עסקים אשר נפגעו מהמצב הביטחוני. נשיא הלשכה: מר דרור אטרי מנכ"ל הלשכה: מר דודי צמח אתר לשכת המסחר ירושלים
מש"ק דת

מש"ק דת הוא חייל בשירות חובה בצה"ל בחיל הרבנות הצבאית שתפקידו לסייע בשמירת הדת לחיילים המעוניינים בכך, בבסיס שבו הוא מוצב. בעשור השני של המאה ה-21 חודש שמו הרשמי של התפקיד לרכז מסורת ורוח (נקרא בדרך כלל בראשי תבות מו"ר), אך הוא כמעט אינו ידוע בציבור הרחב ופרסומים בעיתונות ממשיכים להשתמש בשם "מש"ק דת". בדומה לרוב התפקידים ברבנות הצבאית, מש"קי הדת הם חיילים דתיים או חרדיים. על אף שאין מניעה לכך שחיילות ישרתו בתפקיד זה, וחיילות המעוניינות ומתאימות יתקבלו לתפקיד, מש"קי הדת בפועל הם גברים. רבים ממש"קי הדת הם בני ישיבות בשירות ההסדר, בעלי פרופיל עורפי. חיילים המיועדים לשמש בתפקיד "מש"ק דת" עוברים קורס באורך ארבעה שבועות, המכשיר אותם לתפקיד. הקורס כולל שיעורים והרצאות בנושאי הלכה, כשרות, זיהוי חללים וקבורה ו"תודעה יהודית". בעבר התקיים הקורס בשטח בה"ד 11 בצריפין, במסגרת נפרדת של הרבנות הצבאית. עם המעבר לעיר הבה"דים עבר גם הקורס לשם. חלק מהחיילים המצטיינים בקורס, לאחר זמן הכשרה נוסף - הכולל בין השאר התנסות מעשית בעבודתו של מש"ק דת, מוצבים כמפקדים בקורס. לפי צה"ל, "רכזי המסורת ורוח משמשים כנציגי הרבנות הצבאית ביחידותיהם ומייעצים למפקדים בתחום הדת. בעבר, תפקידו הרשמי של מש"ק הדת הצטמצם לפעולות ספורות: דאגה לניקיון בית הכנסת בבסיס שבו הוא מוצב, אספקת סידורים ותשמישי קדושה (נר, בשמים ויין להבדלה, ארבעת המינים וכו') וביקורת אחת לשבוע שהעירוב בבסיסו כשר. לאורך השנים הרבנות הצבאית מיתגה מחדש את התפקיד, תחת השמות "מש"ק יהדות" ו"רכז מסורת ורוח". ניסיון זה הצליח במידה מסוימת. כיום, בנוסף לתחומים המסורתיים, חולש מש"ק הדת גם על תחום תודעה יהודית, הכולל בין השאר ארגון ימי עיון, שיחות והרצאות לכלל החיילים ביחידה בנושאים כמו מוטיבציה לשירות. מפקדו של מש"ק הדת הוא לרוב רב צבאי (רב"ץ) או נגד כשרות ודת המוצב בבסיסו. על פי חזונו של תא"ל (במיל') הרב אביחי רונצקי, הרב הראשי לצה"ל מ-2006 עד 2010: מש"ק היהדות תורם לקירוב לבבות, ליצירת דו-שיח בין כלל חיילי היחידה, ולגישור על הפערים בין הציבור הדתי לציבור החילוני. מש"ק היהדות נוטל חלק משמעותי בפעילות החינוכית והערכית המתקיימת ביחידה – קיום שיחות הסברה לחיילים ולמפקדים, הוצאת חומר בכתב על פרשת השבוע, החגים והמועדים, אגרון ימי עיון, שיעורים והרצאות בנושאים תורניים. מש"ק היהדות מופקד על הכנות היחידה לשבתות ולמועדי ישראל, על התפילות ועל התוכן הרוחני של הסעודות המשותפות. כך הופכים השבת והמועד בצה"ל לחוויה מעשירה בעבור החיילים. — אביחי רונצקי, מש"ק יהדות, באתר איגוד ישיבות ההסדר בשנת 1994 יצא הסרט האח של דריקס, העוסק בחייל דתי המסיים קורס מש"קי דת ומוצב בבסיס חימוש נידח. הסרט מבוסס על סיפור קצר מאת אמנון דנקנר - "האח של רמלר". הוא בוים על ידי אורי ענבר וכיכבו בו טל פרידמן, דני שטג ועמוס לביא. רעיון לחג הסוכות - צור יגאל יפרח, מש"ק דת- גדוד 51, באתר יוטיוב, 23 בספטמבר 2015 רכז מסורת ורוח (מו"ר) באתר מתגייסים אמיר בוחבוט, מש"ק הדת הגדיל ראש והפך ל"מש"ק יהדות", באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2007 עדו בן פורת, מש"קי דת בחוד החנית, באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2013 האח של דריקס (דורון צברי ואורי ענבר 1994), באתר "כותר"
הכוחות המזוינים של ספרד

הכוחות המזוינים של ספרד (בספרדית: Fuerzas Armadas Españolas, FFAA) הם הכוח הצבאי של ספרד. הכוחות אחראיים להגן על שלמות הממלכה. הם מורכבים מהצבא, חיל הים וחיל האוויר. מלך ספרד הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים. הכוחות הם חברים פעילים בנאט"ו, יורוקורפס, היחידות הצבאיות של האיחוד האירופי ומהווים חלק מכוחות שמירת השלום של האו"ם. במהלך המאה ה-15 וה-16, ספרד הפכה להיות הכוח הצומח באירופה, עם מסעותיו של כריסטופר קולומבוס שהוביל את ספרד להשגת אדמות רבות באמריקה. במהלך שלטונתם של קרלוס השני ופליפה השני, הגיעה האימפריה הספרדית לשיא כוחה והשתרעה על פני 19.4 מיליון קמ"ר, כ-13% מפני כדור הארץ. מלחמת שלושים השנים והבעיות הכלכליות החלישו את השלטון הספרדי עד אמצע המאה ה-17. במהלך המאה ה-18 בית בורבון שיקם את הכלכלה והצבא הספרדי באמצעות סדרת רפורמות, בעיקר בהובלת קרלוס השלישי. ספרד תפקדה היטב במלחמות המהפכה הצרפתית, במלחמת אוזנו של ג'נקינס ובמלחמת הירושה האוסטרית ובקרבות נוספים הודות לרפורמה שבוצעה. בשל המלחמות הנפוליאוניות בתחילתהמאה ה-19, נכבשה ספרד על ידי צבאות צרפת. כתוצאה מכך צבאה נחלש וחוסר היציבות הפוליטית הביא לכך שספרד איבדה את רוב המושבות שלה. הכוחות המזוינים של ספרד הם כוחות קבע עם 123,300 חיילים בשירות ו-16,400 חיילי מילואים נכון לשנת 2012. בנוסף משרתים עוד כ-80,000 במשמר האזרחי הספרדי שנמצא תחת שליטת שר ההגנה בעיתות חירום לאומיות. תקציב הביטחון עומד על 5.71 מיליארד אירו נכון ל-2015, והוא מהווה גידול של אחוז אחד ביחס לשנה שעברה. יחידות שנותנות שירותים לככלל הצבא אוחדו לקורפוס המשותף של הכוחות המזוינים של ספרד. בשנת 2005 הוקמה היחידה הצבאית למצבי חירום לטיפול בהשלכות אסונות טבע. ערך מורחב – הצבא הספרדי הצבא הספרדי מורכב מ-15 חטיבות פעילות. בראש הצבא עומד מלך ספרד. חיילי הרגלים יכולות מגוונות והגדודים מחולקים בהתאם לפעילויות: חיל רגלים ממוכן, חיל רגלים קל ותקיפה אווירית. ערך מורחב – הצי הספרדי הצי שכפוף לראש הצי הספרדי הממוקם במדריד, מחולק ל-4 אזורי פיקוד: אזור הים הקנטברי והמפקדה שנמצאת בפרול, גליסיה על חוף האוקיינוס האטלנטי אזור מיצר הים עם המפקדה שנמצאת בסן פרננדו במחוז קדיס, ליד העיר קדיס אזור הים התיכון עם המפקדה בקרטחנה אזור האיים הקנריים עם המפקדה בלאס פאלמאס דה גראן קנריה אוניית הדגל של הצי הספרדי היא אוניית סער אמפיבית Juan Carlos 1 המשמשת גם כנושאת מטוסים. בנוסף הצי מכיל 2 אוניות תובלה אמפיביות, 11 פריגטות, 3 צוללות, 6 ציידות מוקשים, 23 סירות סיור, ומספר ספינות עזר. נכון לשנת 2012, כוח האדם בצי הספרדי עומד על 20,800 אנשים. הנחתים הספרדים (Infanteria de Marina) של הצי הספרדי, הם הנחתים הוותיקים ביותר בעולם. הם מורכבים מ-5,000 חיילים המחולקים לכוחות הגנה וכוחות נחיתה.  ערך מורחב – חיל האוויר והחלל של ספרד לחיל האוויר 10 טייסות קרב שכל אחת מכילה 18–24 מטוסים. חיל האוויר פועל מ-15 בסיסי חיל אוויר ברחבי ספרד. כלי הטיס מגוונים החל ממטוסי קרב ועד מטוסי תובלה, מטוסי נוסעים ומסוקים ובסך הכל כ-450 כלי טיס (130 הם מטוסי קרב, כולל יורופייטר טייפון).  אתר האינטרנט הרשמי של הכוחות המזוינים של ספרד מדיה וקבצים בנושא הכוחות המזוינים של ספרד בוויקישיתוף
מלכים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ספר מלכים – מספרי הנביאים בתנ"ך מלכים ג – רומן תנ"כי מאת הסופרת יוכי ברנדס קטגוריה:מלכים – מלכים עליהם נכתב ערך בוויקיפדיה קטגוריה:מלכים בתנ"ך – מלכים מהתנ"ך עליהם נכתב ערך בוויקיפדיה מונרך מלכה (פירושונים)
פרוקופיי איוואנוב

פרוקופיי איוואנוב (Прокофий Иванов, נולד ב-1888) היה מורה בבית ספר בכפר קוסצ׳בקה ברוסיה, והוכר כחסיד אומות העולם ב-13 בדצמבר 1995 על הצלת הילד היהודי לב מרדיפות הנאצים. איוואנוב חיי עם אשתו ושתי בנותיו, ליובה ולוסיה. בשנת 1941 פלשו הנאצים לברית המועצות. בתו ליובה גויסה לצבא האדום ונפלה בקרב. ביולי 1941, נכבש הכפר קוסצ'בקה, אך הזוג איוואנוב המשיכו ללמד בבית הספר, וגם עזרו לפרטיזנים במזון, מידע ותחמושת. בתם לוסיה קישרה בינם לפרטיזנים. בסוף יולי של 1942 הביאו הפרטיזנים לבית איוואנוב את לב, יהודי שניצל עם אחיו ועוד ניצולים מהטבח בפטרוביצ'י. זמן קצר לאחר הצטרפותו לפרטיזנים, לב נפצע ברגלו, והתבקש מהאיוואנובים לטפל בוא. לב הוחבא בביתם בעליית הגג, בסככה ולסיום בבור שנחפר במיוחד בשבילו. בפברואר 1943, כאשר אלמוני הלשין על לידיה ולוסיה לגרמנים, שתיהן נהרגו. לידיה הוצאה להורג במקום ולוסיה עונתה למוות. לאחר זמן מה, עזרה לאיוואנוב השכנה בענייני הבית ובטיפול בנער, יליזבטה קונדרטייבה. מדי פעם המשטרה הייתה מחפשת בביתו של איוואנוב, הייתה קונדרטייבה לוקחת את לב למקום מסתור ביער, ומסתתרים שם עד שחיפוש הסתיים. איוואנוב נשא את קונדרטייבה לאישה מאוחר יותר. בספטמבר 1943 שוחרר מחוז סמולנסק, ולב עזב את קוסצ'בקה, והמשיך להתכתב עם מציליו זמן רב לאחר מכן. בשנת 1991 לב עלה לישראל והגיש בקשה להכיר באיוואנוב כחסיד אומות העולם. ב-1995, הוכרו איוואנוב ולידיה אשתו כחסידי אומות העולם. ב-1999, הוענק האות גם לקונדרטייבה. מאוחר יותר התגלה שאחותה של לידיה, אקרטינה, עלתה לארץ ישראל עקב בעלה שהתגייר. פרוקופיי איוואנוב, יד ושם ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרוקופיי איוואנוב".
הכוחות המזוינים של סלובקיה

הכוחות המזוינים של סלובקיה (בסלובקית: Ozbrojené sily Slovenskej Republiky) מכילים 12,500 חיילים ועוד כ-3,700 אזרחים. הכוחות המזוינים של סלובקיה הוקמו לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-1 בינואר 1993, על בסיס חלק מהצבא הצ'כוסלובקי שהופרד, שרוב הכוחות עברו לצבא צ'כיה. באוקטובר 2000, נפגש סגן שר הביטחון, אפרים סנה עם ראש ממשלת סלובקיה, עם שר ההגנה, הרמטכ"ל, מפקד חיל האוויר וראש איגוד התעשיות הביטחוניות המקומיות. בין השאר במטרה לקדם את השתתפותן של התעשיות הביטחוניות הישראליות בפרויקטים להשבחה של מטוסי קרב ומסוקי קרב בסלובקיה. סלובקיה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004. לאחר הצטרפות סלובניה לנאט"ו זכתה חברת תדיראן קשר מישראל בחוזה לאספקת מערכות קשר מודרניות לכוחות המזוינים של סלובניה, אך החוזה בוטל. החל משנת 2006 הצבא צבא קבע מלא וגיוס החובה בוטל. בינואר 2021, נחתם הסכם יצוא ביטחוני בין ישראל וסלובקיה, הכולל מכירת 17 מערכות מכ"ם מתוצרת התעשייה האווירית לישראל ומערכות נוספות תמורת כ-150 מיליון אירו. עוד כולל ההסכם העברת טכנולוגיה וידע מישראל לסלובקיה ושיתוף פעולה תעשייתי, לרבות תמיכה בתעשייה המקומית. במסגרת העסקה ייוצרו מרכיבי המכ"מים בשיתוף תעשיות ביטחוניות מקומיות בסלובקיה. כוחות היבשה - מורכבים מ-2 חטיבות חיל רגלים ממוכן וחטיבה תומכת לחימה. חיל האוויר וההגנה האווירית - מורכב מכנף אחת של מטוסי קרב, כנף של מסוקים למטרות שונות וגדוד טיל קרקע-אוויר אחד. כוחות שונים תחת פיקודו הישיר של המטה הכללי, כולל הגדוד החמישי של כוחות המיוחדים.  הגדוד החמישי של כוחות המיוחדים הוא יחידת הלוט"ר והכוחות המיוחדים של סלובקיה. היחידה כפופה ישירות למטה הכללי של הכוחות המזוינים. סלובקיה פרשה 158 אנשי צבא בקפריסין כחלק מכוח שמירה על השלום UNFICYP של האומות המאוחדות. סלובקיה התחייבה להעלות את מספר החיילים באפגניסטן ל-36 עד סוף 2015. כמו כן שלחה 41 לבוסניה והרצגובינה לטובת כוח EUFOR Althea. מאז עצמאות סלובקיה ב-1993 ועד 2015, נהרגו 59 חיילים במסגרת תפקידם באומות המאוחות ונאט"ו. מדיה וקבצים בנושא הכוחות המזוינים של סלובקיה בוויקישיתוף דרור מרום, ‏תעשיות ביטחוניות ישראליות ישתתפו בפרוייקטים של השבחה בסלובקיה, באתר גלובס, 18 באוקטובר 2000 שירות "הארץ", שבע מדינות ממזרח אירופה הצטרפו לנאט"ו, באתר הארץ, 29 במרץ 2004 עידו אלון, עיתונים בסלובקיה: חברת תדיראן קשר הפסידה חוזה של 50 מיליון יורו, באתר הארץ, 7 ביולי 2004 דני זקן, ‏ממשלת סלובקיה אישרה רכישת מערכות מכ"מ מתע"א בחצי מיליארד שקל, באתר גלובס, 14 בינואר 2021
סוויניוחי

סוויניוחי (באוקראינית: Привітне - פריביטנה, פריבטנויה; בפולנית: Świniuchy; ביידיש: סווינעך) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. סוויניוחי החלה כיישוב בבעלות מלוכה, ובאמצע המאה ה-17 הייתה בבעלות האציל הפולני לשצ'ינסקי. במהלך המאה ה-18 הוענק ליישוב זכויות עירוניות שונות, ובשנת 1790 הוענקו לו זכויות מגדבורג. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמחצית השנייה של המאה ה-16. בישיבת גליל ווהלין של ועד ארבע הארצות משנת 1700 עולה כי ביישוב ישבו באותה עת כ-100 יהודים. בשנת 1897 נמנו בעיירה 629 יהודים. במהלך הכיבוש הרוסי בתחילת מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מרעב, ורבים מהם עזבו אותה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 498 יהודים, קרוב למחצית מתושביה, ואלו השתייכו לקהילת הורוכוב הסמוכה. בתקופה זו נמנו רוב יהודי העיירה על חסידות אליק ועל חסידות טריסק, והתקיימו בה שני בתי כנסת. עם עזיבת הסובייטים את האזור, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נותרה העיירה זמן מה ללא שלטון. לאחר כניסת הגרמנים אליה נמסרה השליטה בה לידי המשטרה האוקראינית, אשר הטילה על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, החרמת רכוש וחובת ביצוע עבודות כפייה, תוך ביצוע מעשי התעללות ושוד מצד האוכלוסייה האוקראינית המקומית. באוקטובר 1941 גורשו יהודי העיירה לגטו לוקאצ'י, ושם נערכה בהם סלקציה, כאשר ל"יעילים" הוקצבו 300 גרם לחם ליום ול"בלתי יעילים" הוקצבו 150 גרם לחם ליום. ב-13 בספטמבר 1942 נרצחו יהודי העיירה יחד עם כל יהודי גטו לוקאץ' בבורות ירי. מדיה וקבצים בנושא סוויניוחי בוויקישיתוף סוויניוחי באתר מרכז מורשת יהדות פולין סוויניוחי באתר JewishGen (באנגלית)