laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כחול (להקה)

כחול הוא הרכב מוזיקלי שמנגן מוזיקה אירית. להקת "כחול" הוקמה בסוף שנות התשעים על ידי אורי מילס כ"סופרגרופ" שמטרתה לנגן ולהקליט מוזיקה אירית וקלטית עם "טוויסט" מזרח-תיכוני. הלהקה מופיעה בכל רחבי הארץ במועדונים ובפסטיבלי מוזיקה עממית, ואחד משיאיה היה חימום ללהקת "ג'ת'רו טאל" הבריטית בשנת 2000. בשנת 2003, ערכו מופע בפסטיבל המוזיקה האירית בתל אביב בו אירחו את דויד ברוזה. אורי מילס, מייסד הלהקה, מוזיקאי רב-גוני שניגן בהרכבים שונים, מלהקת "טאטו" ועד "טיפקס". מילס שר, מנגן בכלי נשיפה עממיים שונים – החל מחמת חלילים אירית וסקוטית דרך חלילית אירית וחלילית אירית בעלת צליל נמוך (אנ') וכלה באוכרינות. הוא גם מנגן באקורדיון ובבוראן – תוף אירי ובכלי נגינה אקזוטיים אחרים. הגיטריסט ונגן הבוזוקי האירי רמי יוסיפוב (חבר בלהקת טיפקס), שהחליף את מיקי הררי, גיטריסט החברים של נטאשה לשעבר. נגן הבס גלעד אפרת (המנגן גם בקונטרבס), שהחליף את ויקטור אזוס. במשך השנים נגנו במקהלה גם: נועם חן בכלי הקשה, רמי שולר, אלון נדל בבס, דורון רפאלי בתופים, נמרוד אלישר, עופר בן ציון, יוסי זיג, ארקן אוגור וטרסה הארקין. הלהקה הקליטה אלבום בכורה, הגמל הקלטי (The Celtic Camel), שיצא לאור ב-2003. ומאותה הקלטה יצא תקליט שדרים: עיבוד "אירי-מזרח-תיכוני" של השיר "את ואני והרוח" (מילים: יורם טהרלב, לחן: נחום היימן). שם האלבום מבליט את השילוב בין מזרח ומערב במוזיקה של הלהקה. באלבום התארחו, מלבד הנגנים הישראליים, גם נגן הגיטרה והקומוז (כלי פריטה בין עוד לקתרוס) הטורקי ארקאן אוגור ונגנית המלודיאון (אקורדיון כפתורים) טריסה הארקין מאירלנד. רשימת השירים באלבום: כחול, ברשת החברתית פייסבוק כחול, באתר AllMusic (באנגלית) כחול, באתר MusicBrainz (באנגלית) כחול, באתר Discogs (באנגלית) כחול, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) גידי אביבי, שניים קלטים עם כינור, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2002 שירי לב-ארי, השבוע הבא, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2003 ארנה קזין, פסטיבל אירי בסינמטק ת"א, באתר הארץ, 18 בינואר 2005 גבע קרא עוז, שומעים כחול באוזניים, באתר ynet, 19 באוגוסט 2003
אספה מכוננת (פירושונים)

אֲסֵפָה מְכוֹנֶנֶת היא גוף נבחר שמטרתו העיקרית היא לנסח טיוטה לחוקה, או אף לאמץ חוקה למדינה בהתהוותה. מושג זה יכול להתייחס למספר אספות מכוננות ספציפיות. האם התכוונתם ל... האספה המכוננת הלאומית אשר נוסדה ב-1789 במהלך המהפכה הצרפתית האספה המכוננת של הרפובליקה הצרפתית השנייה בשנת 1848 האספה המכוננת הרוסית אשר נוסדה ב-1917 במהלך מהפכת פברואר הרוסית האספה המכוננת שנבחרה בישראל ב-1948 והפכה לכנסת הראשונה האספה המכוננת של פנמה האספה המכוננת של פקיסטן האספה המכוננת הראשונה – התכנסות נציגי היישוב ב-2 בינואר 1918, נועדה להקים מוסדות מרכזיים ליישוב אחרי מלחמת העולם הראשונה האספה המכוננת השנייה – תמוז תרע"ח, לקביעת סדר הבחירות לאספת הנבחרים האספה המכוננת השלישית – י"ז בטבת תרע"ט, ביפו, דיונים על קיום בחירות כלליות לכנסת ישראל ומתן זכות בחירה לנשים
מצודת לה פרייר

מצודת לה פרייר (בצרפתית: Citadelle La Ferrière), או בשמה הרשמי טירת אנרי כריסטוף (Citadelle Henri Christophe), היא הטירה הגדולה ביותר בחצי הכדור המערבי. היא שוכנת בגובה של 970 מטר על פסגתו של הר בונה א ל'אווק (Bonnet a L’Eveque) בצפון האיטי, כ-28 ק"מ מדרום לעיר קאפ-האיטיין שלחוף האוקיינוס האטלנטי. מאז שנת 1982 המצודה מוכרזת כאתר מורשת עולמית. המצודה נבנתה בין השנים 1805 ו-1820 כחלק ממערך הביצורים שנועד להגן על האיטי מפני הצרפתים לאחר קבלת עצמאותה ב-1804. גנרל אנרי כריסטוף שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה הופקד גם על הקמת המצודה. ב-1806 תפס כריסטוף את השלטון במדינה יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני. ב-1811 הכריז על עצמו קריסטוף כמלך הנרי הראשון מהאיטי והקים גם את ארמון סן סוסי למרגלות המצודה. הוא שלט באזור עד שהתאבד ב-1820 וגופתו נעטפה בסיד ונקברה באחת מחצרות המצודה. המצודה לא נאלצה לעמוד במבחן של התקפות צרפתיות, אך שרדה מספר רעידות אדמה שהקשה שבהן התרחשה ב-1842. היא שופצה מספר פעמים אך נותרה במידה רבה במצבה המקורי. בשל גודלה הייתה המצודה לאחד מסמליה של האיטי והיא הופיעה מספר פעמים על בולים שהנפיקה המדינה ועל מטבעות שהטביעה. המצודה בנויה בצורת מלבן שצלעותיו הארוכות באורך של כ-120 מטר פונות למזרח ולמערב. רוחבה כ-80 מטר ויש בה שמונה מפלסים. היא משתרעת על שטח של כ-10,000 מ"ר ונישאת לגובה של עד 53 מטר מעל הקרקע. בפינה הצפון-מזרחית בולט מהמצודה אגף גדול בצורת מעוין המכונה "טור דה ל'אפרון" (Tour de l'Eperon). אורכו 70 מטר ורוחבו 30 מטר, והוא מחובר אל מבנה המצודה באמצעות מגדל עגול המכונה "הרוטונד" (La Rotonde). המבנה המרכזי מקיף חצר פנימית וסביבו ארבעה מגדלי שמירה. במצודה נבנו מאגרי מים ומחסני מזון אשר יוכלו לכלכל עד 5,000 איש במשך שנה. אגף מיוחד נבנה עבור המלך ובני משפחתו למקרה שייאלצו לשהות במקום. במצודה 150 תותחים בגדלים שונים, וכמויות גדולות של כדורי תותח עדיין מסודרות בערימות בחצרותיה. אל מצודת לה פרייר מוביל שביל באורך של 11 ק"מ שאינו עביר בכל עת לכלי רכב, אך למרות זאת מהווה המצודה את אחד מאתרי התיירות הפופולריים במדינה. פנים המצודה תותחים ותחמושת במצודה מדיה וקבצים בנושא מצודת לה פרייר בוויקישיתוף ארמון סנסוסי ומצודת לה פרייר על בולים של האיטי סנסוסי ומצודת לה פרייר באתר worldheritagesite
ארמון סנסוסי (האיטי)

ארמון סנסוסי (צרפתית Palais de Sans-Souci) הוא ארמון חרב בעיירה מילו בצפונה של האיטי. מאז 1982 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית. גנרל אנרי כריסטוף, שהיה מופקד מטעם צבא האיטי על צפונה של המדינה, תפס את השלטון במדינה ב-1806 יחד עם אלכסנדר פטיון (Alexandre Pétion), אך השניים הסתכסכו והמדינה חולקה לשתיים, כשכריסטוף שולט בחלקה הצפוני. ב-1810 החל כריסטוף בהקמת הארמון למרגלותיה של מצודת לה פרייר שהקים על פסגת ההר הסמוך והעבודה נשלמה ב-1813. הארמון נקרא במכוון על שמו של ארמון סנסוסי בפוטסדם, שהוקם על ידי פרידריך השני, מלך פרוסיה, ומשמעות השם בצרפתית היא "ללא דאגה". ב-1811 הכריז על עצמו כמלך אנרי הראשון מהאיטי, ושלט באזור עד שהתאבד בארמון ב-1820. הארמון עצמו חרב ברעידת אדמה ב-1842 ומאז לא הוקם שוב. מדיה וקבצים בנושא ארמון סנסוסי בוויקישיתוף ארמון סנסוסי ומצודת לה פרייר על בולים של האיטי סנסוסי ומצודת לה פרייר באתר worldheritagesite
אננטיומר

אננטיומר היא מולקולה א-סימטרית, אחת משני סטריאואיזומרים, אשר מהווה תמונת מראה מדויקת של מולקולת האננטיומר השנייה כל עוד האחרונה נהפכת ב-180 מעלות בציר האופקי. מקור המושג אננטיומר ביוונית: Enantios, ופירושו "הפוך". לאננטיומרים, בניגוד לאיזומרים אחרים, תכונות פיזיקליות זהות (למעט פעילות אופטית, ראו בפרק הבא): הם רותחים וניתכים באותה הטמפרטורה, יש להם צפיפות זהה, וכן הלאה. מצב זה נובע מכך שהגורמים הקובעים את התכונות הפיזיקליות, כמו הקשרים הכימיים בין אטומי האננטיומרים, מיקום האטומים, אורכי הקשרים, הזוויות וכן הלאה, זהים לגמרי. תגובה כימית נקראת אננטיוסלקטיבית אם נוצר במהלכה עודף משמעותי של אחד האננטיומרים. שני האננטיומרים מסומנים כ-(+) ו-(-) או R ו-S, ובביולוגיה נהוג להשתמש באותיות D ו-L. ניתן להבדיל בין אננטיומרים על פי השפעתם על אור מקוטב - תופעה המכונה פעילות אופטית. כאשר מקרינים תמיסה של אננטיומר נקי באור מקוטב מישורית (אור שעובר דרך מסנן אופטי מיוחד המאפשר רק לקרניים במישור מסוים לעבור), המרכזים הכיראליים במולקולות מסיטים את האור לכיוון מסוים. פעילות אופטית קיימת רק במולקולות כיראליות. שני אננטיומרים שונים מסיטים את האור באותה הזווית בדיוק, אך בכיוון ההפוך. האננטיומר המסיט את האור עם כיוון השעון מסומן בסימן הפלוס (+), ואילו האננטיומר המסיט את האור כנגד כיוון השעון מסומן בסימן המינוס (-). הפעילות האופטית של אננטיומר מסוים ניתנת למדידה בעזרת מכשיר אופטי פשוט. הנתון נמדד במעלות של זווית הסטת האור, והוא נקרא הסטה אופטית ומסומן באות היוונית אלפא (α). כיוון שההסטה הנמדדת תלויה גם בריכוז החומר, בממס, באורך התווך (כלומר, בעובי הכלי בו נמצאת התמיסה אותה מודדים) ובטמפרטורה, הוגדרו תנאים סטנדרטיים למדידת ההסטה, זאת כדי למנוע טעויות. הנתון הסופי אליו יש להתייחס נקרא הסטה ספציפית, והוא מסומן באלפא הנתונה בסוגריים מרובעים: [α]. כך, למשל, לחומצת האמינו (+)-אלנין (כלומר, לאננטיומר של אלנין המסיט את האור עם כיוון השעון) יש 8.5+=[α]. ל-(-)-אלנין יש הסטה ספציפית של 8.5-. תערובת המכילה כמויות שוות של שני אננטיומרים מכונה תערובת רצמית (Racemic), ואין לה פעילות אופטית. הסטת האור של כל אחד מהאננטיומרים מבטלת את זו של השני. מקור המושג בלטינית: רצמוס פירושו "אשכול ענבים"; תערובת רצמית התגלתה לראשונה על ידי המיקרוביולוג הצרפתי לואי פסטר בחומצה טרטרית, שמקורה בענבים. תהליך שבו אננטיומר אחד הופך בהדרגה לשני נקרא רצמיזציה. לפי הסטת האור של תערובת (לא-רצמית) של שני אננטיומרים ניתן לחשב את שיעור כל אחד מהאננטיומרים. תמיסה של אלנין, לדוגמה, בעלת הסטה ספציפית של 4.25+ (מחצית מההסטה הספציפית האופיינית לאלנין), מורכבת מ-25% מאננטיומר ה-(-) ומ-75% מאננטיומר ה-(+), המסיט את האור עם כיוון השעון. לאננטיומריות חשיבות רבה בעולם החי מכיוון שמרבית מרכיבי התא הם אננטיומרים מסוג מסוים בלבד. כך, למשל, מרבית חומצות האמינו, אבני הבניין של החלבונים, הן אננטיומרים מסוג L בלבד. אננטיומטרים קיימים גם בסוכרים למיניהם: אננטיומר D הוא ברירת המחדל של הטבע בייצור סוכרים. הבדל זה בא לידי ביטוי בפעילות מרכיבי התא - בגוף האדם ישנו אנזים המיועד לפירוק סוכרוז D (הלא הוא הסוכר הרגיל בו אנו משתמשים ביומיום) אך אין אנזים לפירוק סוכרוז L. משמעות הדבר היא שסוכרוז L הוא הממתיק האופטימלי, שכן יש לו טעם של סוכר, אך משום שהגוף אינו מסוגל לפרקו הוא אינו נכנס למחזור הדם ועל כן אינו מסוכן לחולי סוכרת. כיראליות איזומר היטל פישר תלידומיד מדיה וקבצים בנושא אננטיומר בוויקישיתוף
מורשיליש

מוּרְשִילִיש הוא שמם של שלושה מלכי החתים. האם התכוונתם ל... מורשיליש הראשון – נכדו של לברנש השני. המלך השלישי בתקופה החתית הקדומה בין השנים 1620 - 1590 לפנה"ס. כובש ממלכת בבל. מורשיליש השני – בנו הצעיר של שופיליליומש הראשון ואחיו של ארנוואנדש השני. מלך בתקופת הממלכה החתית החדשה בין השנים 1321 - 1295 לפנה"ס. מורשיליש השלישי – בנו הבכור של מוותליש השני. מלך בתקופת הממלכה החתית החדשה בין השנים 1272 - 1267 לפנה"ס.
הצל

האם התכוונתם ל... צל – מצב בו מוסתר מקור האור הראשי, והאזור נהיה חשוך מסביבתו הצל (פסיכולוגיה) – מושג בפסיכולוגיה היונגיאנית המתייחס לחלקים המודחקים בנפש האדם הצל (דמות בדיונית) – דמות ספרותית שנוצרה על ידי הסופר וולטר בראון גיבסון הצל (ראפר) – כינוי הבמה של הראפר הישראלי יואב אליאסי הצל (מחזה) – מחזה מאת המחזאי יבגני שוורץ פייר-ז'ול הצל – סופר צרפתי בן המאה ה-19 צל גשם תופעת מדבור המדרון האחורי של רכס שאינו פונה לכיוון ממנו מגיעות מערכות גשם. צל רעידת אדמה אזור שנמצא בכיוון המרוחק מכיוון התקדמות הגלים סייסמיים, והסמוך לאזור שחלה בו הגברה של האנרגיה הסייסמית כתוצאה מתגובת אתר סייסמית
מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי

מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי (באנגלית: The Trans-Atlantic Slave Trade Database) הוא מסד נתונים המקבץ את מרבית המידע המוכר על עשרות אלפי מסעות סחר העבדים שחצו את האוקיינוס האטלנטי בין המאות ה-16 וה-19. מסד הנתונים הראשון הוא פרי עבודתם המשותפת של כמה מגדולי חוקרי סחר העבדים הטרנס-אטלנטי שאספו, אימתו וערכו את הנתונים על 27,233 מסעות בין השנים 1993–1997 במסגרת מכון דו בויז (Du Bois) למחקר אפריקאי ואפרו-אמריקאי באוניברסיטת הרווארד. מסד נתונים זה ראה אור בשנת 1999 בידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בעריכתם של דייוויד אלטיס (Eltis) ואוגו נוקג'י (Nwokeji) על גבי תקליטור. המידע הכלול במסד הנתונים הוא על מספר האפריקנים שהובלו בדרכם לשיעבוד, מספר אנשי הצוות ושמות רבי החובל ובעלי הספינות, שמות הספינות ונפחן, הנמלים בהם התבצע הסחר הן באפריקה והן באמריקות וכן תאריכי היציאה וההגעה. מידע זה אינו מלא עבור כל הרשומות. מסד הנתונים מאפשר חיפוש וסינון המידע בהתאם למשתנים רבים, ביניהם אזורים, אישים, תקופות ונמלים וכן לחולל סטטיסטיקות על תמותה, זמן המסע והתפלגות דמוגרפית של האפריקאים המשועבדים. בסוף 2008, במלאת 200 שנה לביטול סחר העבדים בבריטניה ובארצות הברית, עלתה לרשת האינטרנט גרסה מעודכנת של מסד הנתונים, ובה מידע על כ-35,000 מסעות, המוערכים כמהווים כ-82% מנפח כלל סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, בממשק רב לשוני ובשימוש חופשי. נוסף על נתוני הסחר כגון מסעות, מטען אנושי, דמוגרפיה, בעלות וכדומה כולל מסד הנתונים מפות, תמונות, מידע על ספינות ומסמכים מקוריים. אתר מסד הנתונים כולל גם מערכי שיעור מוצעים לרמות לימוד שונות וכן מסד נתונים של כ-67,000 שמות של אפריקאיים שנסחרו. נוסף על כך הממשק החדש מאפשר הוספת מידע חדש לעדכונו המתמיד של מסד הנתונים. מימון הגרסה השנייה ופרויקט המקוון נעשה בעיקר בידי אוניברסיטת אמורי, אוניברסיטת הרווארד והקרן הלאומית למדעי הרוח של ממשלת ארצות הברית. על פי מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, התחלקו העבדים שהובאו מאפריקה בין החלקים השונים באמריקה כדלקמן: אפריקאים שעזבו את חופי היבשת במסגרת סחר העבדים הטרנס-אטלנטי לעבדות בתקופה שבין 1501 ו-1866 כ-15% מהעבדים לא שרדו את המסע הכרוך בחציית האוקיינוס האטלנטי. על פי המחקר, בסה"כ הגיעו לאמריקה 10,702,656 עבדים, או 85.48% מהיוצאים לדרך. למעלה ממחצית העבדים הגיעו לנמלי היעד בברזיל ואילו בריטים היו הקבוצה הגדולה ביותר המעורבת בארגון ומימון הסחר, והיוו כשליש מנפחו הכולל. אתר האינטרנט הרשמי של מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי Trans-Atlantic Slave Trade Database(הקישור אינו פעיל) - דף הפרויקט במכון דו בויז (Du Bois) למחקר אפריקאי ואפרו-אמריקאי The Trans-Atlantic Slave Trade: A Database on CD-ROM - דף תקליטור מסד הנתונים בהוצאת קיימברידג' (ובו גם סיור וירטואלי במסד הנתונים)
נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה

נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה (באנגלית: Honiara International Airport), לשעבר שדה הנדרסון (באנגלית: Henderson Field). נמל התעופה ממוקם באי גוודלקנל באיי שלמה. זהו הנמל הבין-לאומי היחיד של איי שלמה והוא נמצא שמונה קילומטרים מעיר הבירה הוניארה. לשדה התעופה שני מסופי נוסעים קטנים: מסוף לטיסות בינלאומיות ומסוף לטיסות פנים. המסופים נמצאים במרחק של כ -500 מטרים זה מזה. המסוף הבינלאומי מכיל שלושה דלפקי צ'ק-אין, בנק, טרקלין VIP, חנות דיוטי פרי, חנות מתנות, כמו גם סוכן נסיעות, דלפק מידע לתיירים ודלפק להשכרת רכב. השליטה בנתיבי הטיסה הייתה הגורם לקרב על שדה הנדרסון בקרב גוודלקנל במהלך מלחמת העולם השנייה. שדה הנדרסון נקרא על שם נחת מארינס אמריקני, לופטון הנדרסון, טייס שנהרג בקרב מידוויי, בעת שהוביל את הטייסת בפעולה נגד נושאת מטוסים יפנית והפך לטייס הימי הראשון שנהרג בקרב. אייר ניוגיני (נמל מורסביי, נדי) אייר פסיפיק (נמל וילה, נדי) אור קווי תעופה (לשעבר אייר נאורו) (בריסבן, נאורו, טרווה) סולומון קווי תעופה (ארונה, אטויפי, אאוקי, בלונה, בריסבן, אספיריטו סנטו, פרה, גטוקאה, גיזו, קירהקירה, קגאו, האי מראו, מונדה, סגה, סוובנאו) חיל האוויר קקטוס מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי הוניארה שדה הנדרסון ifly.com, HIR Airport - Honiara International Airport ( Guadalcanal, Solomon Islands , Solomon Islands )
הרובע החמישי של פריז

הרובע החמישי של פריז (בצרפתית: Ve arrondissement), הממוקם בגדה השמאלית של נהר הסן, הוא אחד הרבעים המרכזיים של פריז, בירת צרפת. רובע זה מכיל את אזור הרובע הלטיני, ובו רבות מהאוניברסיטאות, הקולז'ים ובתי הספר המפורסמים של צרפת. הרובע החמישי הוא גם אחד האזורים העתיקים ביותר של פריז, שנבנה כבר בתקופת העת העתיקה. עקבות של שרידי העבר ניתן למצוא באתרים כארנה של לוטטיה, אמפיתיאטרון רומאי, ובית המרחץ של קלוני, שהוא בית מרחץ רומאי. הרובע החמישי של פריז מכסה שטח בן 2.541 קמ"ר במרכז העיר. שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1911, אז הגיע מספר התושבים ל-121,378 איש (שהם כ-47,768 תושבים לקמ"ר). בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה 58,849 איש, בעוד שהרובע הציע 48,909 משרות. כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע החמישי הם: רובע סן-ויקטור (Quartier Saint-Victor) רובע זַ'רְדָן-דֶה-פְּלָאנט (Quartier du Jardin-des-Plantes) רובע וָאל-דה-גראס (Quartier du Val-de-Grâce) רובע הסורבון (Quartier de la Sorbonne) הרובע הלטיני מוזיאון קלוני ובו בית המרחץ של קלוני הארנה של לוטטיה הפנתאון מכון העולם הערבי המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע זַ'רְדַּן דֶּה פְּלַנְט מסעדת לה טור דארז'אן הסורבון: אוניברסיטת פרי I: פנתאון-סורבון אוניברסיטת פרי III: סורבון נובל אוניברסיטת פרי IV: סורבון אוניברסיטת פרי V: דקארט קולז' דה פראנס אקול נורמאל סופרייר אקול פוליטקניק כנסיית סן מדאר כנסיית סנט אטיין די מו כנסיית סן סוורן המסגד הגדול של פריז שדרות סן ז'רמן שדרות סן מישל רחוב סן ז'אק רחוב מופטאר מדיה וקבצים בנושא הרובע החמישי של פריז בוויקישיתוף הרובע החמישי של פריז, ברשת החברתית פייסבוק הרובע החמישי של פריז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הרובע החמישי של פריז, ברשת החברתית LinkedIn אטרקציות ברובע החמישי מתוך האתר "פרנקופילים אנונימיים". אתר האינטרנט הרשמי של הרובע החמישי של פריז (בצרפתית) האתר של עיריית הרובע החמישי של פריז (אורכב 09.09.2008 בארכיון Wayback Machine)
גד נשיץ

פטר גד נשיץ (16 ביולי 1932 – 7 בספטמבר 2017) היה עורך דין ישראלי, עסק בתחומי משפט מסחרי ודיני נזיקין והיה ממייסדי משרד נשיץ ברנדס אמיר ושות' וקונסול כבוד של איסלנד. גד נשיץ נולד בברשוב שברומניה בשנת 1932. ב-1940 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בדירה ברחוב רופין בתל אביב. אביו, פריץ נשיץ, היה משורר וסופר (בין היתר כיהן כקונסול כבוד של איסלנד), ואמו הייתה עקרת בית. נשיץ למד בגימנסיה שלווה בתל אביב, במגמה ההומנית, ובהמשך למד משפטים באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1955 סיים את לימודיו בהצטיינות והתמחה במשרדו של עורך הדין דוד הרמן. עם סיום התמחותו, בשנת 1957, פתח משרד עצמאי. לכבוד התערוכה העולמית של בריסל, שנערכה בשנת 1958, מילא בהתנדבות תפקיד של עוזר נספח כלכלי בשגרירות ישראל בבריסל. בשנת 1973 קיבל תואר שני במשפטים, אף הוא מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 הציע לעו"ד חנינא ברנדס לפתוח משרד משותף, והמשרד, נשיץ-ברנדס, לימים נשיץ-ברנדס-אמיר, התפתח לאחד המשרדים הגדולים והידועים בישראל. נשיץ הוביל במשרד את תחומי הביטוח, הבנקאות, המשפט הימי והליטיגציה. בדירוג צ'יימברס נבחר נשיץ למקום השלישי בין הליטיגטורים בישראל (אחרי אלקס הרטמן ודורי קלגסבלד). עסק גם בבוררות בישראל ובחו"ל. בשנת 1956 מונה לסגן קונסול כבוד של איסלנד, ובנובמבר 1960 מונה לקונסול כבוד של איסלנד. עד לפטירתו כיהן כיו"ר ארגון הסגל הדיפלומטי של הקונסולים של כבוד בישראל. כיהן כיו"ר עמותת ארתור רובינשטיין (המארגנת את התחרות הבינלאומית לפסנתר ע"ש ארתור רובינשטיין) ויו"ר האגודה הישראלית למשפט ימי. בין 2003 ל-2007 עמד בראש פורום הנזיקין של לשכת עורכי הדין. התגורר בהרצליה. היה נשוי לנחמה, ואב לשתי בנות ובן. אחת מבנותיו, ענת, היא מייסדת-שותפה של קרן אורבימד ישראל. הבן, עו"ד איתן אלכסנדר נשיץ, נפטר במפתיע באוגוסט 2010. נפטר ב-7 בספטמבר 2017 ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה. Peter Gad Naschitz, באתר של משרד נשיץ ברנדס אמיר חן קוטס, חיש גד, באתר nrg‏, 16 בנובמבר 2007 צמרת פרנט, אבא לימד אותי: כל תיק, גדול או קטן, הוא הכי חשוב בעולם, באתר כלכליסט, 18 בפברואר 2010 אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד גד נשיץ, מבכירי עורכי הדין בישראל, הלך לעולמו בגיל 85, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2017 סגן קונסול איסלנד נספח בשגרירות ישראל בבריסל, דבר, 2 ביוני 1958 ארנון בן-יאיר, דירוג צ'יימברס: הליטיגטורים המובילים בישראל הם אלקס הרטמן ודורי קלגסבלד, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2006 עו"ד גד נשיץ, באתר "יתרו" אישים ומוסדות, מעריב, 29 בנובמבר 1960
אפנון

אִפְנוּן (באנגלית: Modulation) הוא תהליך שינוי של גל מחזורי, הנקרא גל נושא, שהוא לרוב גל סינוסי בתדר הגבוה מזה של המידע המאופנן, באמצעות אות המייצג את המידע אותו מבקשים להעביר. הרכיב באמצעותו מתבצעת פעולת האפנון קרוי אַפְנָן (modulator). אפנון אותות נדרש בתקשורת משלוש סיבות עיקריות: לא ניתן להעביר כל אות באופן ישיר (דרך מוליך או כקרינה אלקטרומגנטית) משום שמכשירי השידור והקליטה רגישים רק לתחומי תדר מסוימים, וכמו כן התווך בו עובר האות אינו מעביר בצורה טובה את כל התדרים, ובפרט לא את תדר האפס. בעזרת אפנון ניתן לבצע הזזות בתדר ולעבוד בתדרים השונים מאלה שמכיל האות אותו אנו מעבירים. לאחר אפנון ניתן לבצע ריבוב תדרים ולהעביר אותות רבים בו זמנית מבלי שהם יפריעו זה לזה. לדוגמה, שידור תחנות רדיו רבות דרך האוויר או קיום שיחות טלפון רבות דרך אותה תשתית. בשביל לשדר אות מידע בתדר הדיבור, נצטרך אנטנה גדולה מאוד, מה שיהפוך את מערכת השידור לגדולה. באפנון אותות אנלוגים, המידע המאפנן, הגל הנישא, הוא רציף. AM (אפנון משרעת) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים במשרעתו של גל. FM (אפנון תדר) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים בתדר של גל. PM (אפנון מופע) – האות הנישא מיוצג על ידי שינויים במופע (פאזה) של גל. QAM – שני אותות נישאים מיוצגים על ידי שינויים במשרעות של הגל הנושא ושל הגל הנבדל ממנו במופע בן 90°. שקול לשימוש ב-AM ו-PM יחדיו. כאשר מדובר באותות אנלוגיים, ישנה שקילות בין FM ו-PM. אפנון של מידע ספרתי נקרא בדרך כלל מִפתּוּחַ (keying). באפנון דיגיטלי הגל הנושא האנלוגי מאופנן על ידי רצף של סיביות בשיטות שונות. השינויים בגל הנושא הם מתוך קבוצה קבועה של 2M אפשרויות (סימבולים) המייצגים צירופים שונים של M סיביות. ASK היא שיטה המשנה את עוצמת הגל-הנושא על מנת לייצג נתונים דיגיטליים (בדומה ל-AM). המימוש הפשוט ביותר מעביר את הביט "1" כגל הנושא עצמו, ואת הביט "0" כהפסקה בגל הנושא. במימוש זה משתמשים חובבי הרדיו לשידור קוד מורס על ידי משדר פשוט ביותר המשדר גל נושא ממותג על ידי מפסק ידני – מפתח מורס. מימושים מורכבים יותר מייצגים צירופים שונים של ביטים על ידי עוצמות שונות של הגל הנושא (ככל שיש שימוש ביותר רמות-עוצמה של הגל הנושא כך עולה הסיכוי לשגיאה בתקשורת). FSK היא שיטה המייצגת ביטים באמצעות שינויים בדידים בתדר של הגל הנושא, כאשר כל שינוי בתדר מייצג ביט או צירוף מסוים של ביטים. PSK היא שיטה המייצגת ביטים באמצעות שינויים בדידים במופע של הגל הנושא, כאשר כל שינוי מייצג ביט או צירוף מסוים של ביטים. QAM היא שיטה המשתמשת בשני גלים-נושאים, שביניהם יש הפרש פאזה של 90°. כל אחד מהגלים הנ"ל משנה את משרעתו על מנת לייצג צירופים שונים של ביטים. צירופי המשרעות האפשריים נקבעים מראש. על מנת לחלץ את האות המקורי מהגל הנקלט, דרוש תהליך ההפוך לתהליך האפנון הקרוי גילוי או מיצוי (Demodulation). לכל שיטת אפנון יש שיטת גילוי המתאימה לה. לדוגמה, שיטת הגילוי הבסיסית לאפנון המשרעת נקראת עקיבת מעטפת. שיטה זו מתבססת על דיודות המרכיבות מיישר זרם, ומעגל RC הנותן תגובה דועכת מעריכית. התוצאה היא דעיכה אחרי כל מקסימום של הגל הנושא, הדומה למעטפת הגל המאופנן שהיא האות המקורי. באוד תקשורת אלחוטית מדיה וקבצים בנושא אפנון בוויקישיתוף אפנון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אפנון (אלקטרוניקה), דף שער בספרייה הלאומית
קונדור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עופות קונדוראים – סדרת עופות דורסים גדולים קונדוריים – משפחת עופות מסדרת הקונדוראים קונדור האנדים קונדור קליפורני לחימה לגיון הקונדור – יחידת מתנדבים גרמנית שפעלה לצד הלאומנים במלחמת האזרחים בספרד מבצע קונדור – מבצע לחיסול מתנגדי השלטון בדרום אמריקה תחבורה קונדור איירליינס – חברת תעופה גרמנית פוקה-וולף Fw 200 קונדור – מטוס תובלה, סיור ימי, הפצצה ונוסעים גרמני מימי מלחמת העולם השנייה מוטו גוצי קונדור 500 – אופנוע מתוצרת החברה האיטלקית מוטו גוצי שיוצר בשנים 1938-1940 אחר קונדור - כינויו של האקר המחשבים קווין מיטניק שלושת ימי הקונדור – סרט מתח אמריקאי משנת 1975 בכיכוב רוברט רדפורד El Cóndor Pasa (הקונדור עובר) - נעימה משנת 1913 מאת המלחין הפרואני דניאל אלומיה רובלס לה בוצעו אלפי עיבודים קונדור (סדרת לוויינים) – סדרת לוויינים רוסים
לריסה (ירח)

לריסה, הידוע גם כ-נפטון VII, הוא הירח החמישי הקרוב ביותר לנפטון, כוכב הלכת השמיני במערכת השמש. לריסה התגלה בשנת 1981, ונקרא על שמה של הנימפה לריסה במיתולוגיה היוונית, שאהבה את אל הים פוסידון אהבה ללא גבולות. לריסה התגלה ב-24 במאי 1981 על ידי הרולד ריטסמה, ויליאם הוברט, לארי לבובסקי ודוד טולן, בזמן שביצעו תצפיות טלסקופיות. ההכרזה הרשמית (IAUC 3608) בדבר גילוי הירח החדש הגיעה ב-29 במאי 1981. אישור הגילוי בוצע על ידי גשושית המחקר וויאג'ר 2, בשעה שזו ביצעה מעוף באזור של נפטון בשנת 1989. הצהרתו של סטפאן סינוט התייחסה ל"עשרה פריימים אשר צולמו במהלך חמישה ימים", כך שהאישור הסופי לתגלית בוצע מעט לפני ה-28 ביולי 1989. עם גילויו קיבל הירח את שמו הזמני S/1981 N 1 על ידי הרולד ריטסמה. ב-2 באוגוסט 1989, כאשר פורסמו הצילומים של וויאג'ר 2, הוא קיבל (IAUC 4824) שם זמני נוסף S/1989 N 2. שמו הרשמי לריסה ניתן לירח רק ב-16 בספטמבר 1991, על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAUC 5347), הסמכות העליונה בקביעת שמות לגופי שמים. מעט מאוד ידוע אודות הירח. התמונות של וויאג'ר 2 מלמדות כי צורתו אינה כדורית, וכי פני שטחו מכילים מכתשים רבים. הירח אינו מכיל אטמוספירה, והוא אינו מראה שום עדות לפעילות גאולוגית. לריסה בעל קוטר ממוצע של 195 ק"מ, והוא נמצא במרחק של 73,548 ק"מ מנפטון. מסלולו קרב יותר ויותר לנפטון, כך שבעתיד ייתכן ויתנגש באטמוספירה של נפטון או יתפרק לטבעות פלנטריות, זאת כאשר יחצה את גבול רוש עקב השפעת כוחות גאות. מדיה וקבצים בנושא לריסה בוויקישיתוף פרופיל של לריסה באתר של נאס"א לריסה, באתר "תשע 8 כוכבי לכת" לריסה, ירח של נפטון, באתר "במבט במערכת השמש" הרולד ריטסמה (1982), ליקוי אפשרי של ירח שלישי לנפטון, Science גיליון 215, עמודים 289-291. IAU Circular No. 3608, פרסום 29 במאי 1981 IAU Circular No. 4824, פרסום 2 באוגוסט 1989 IAU Circular No. 5347, פרסום 16 בספטמבר 1991