laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טום ואדל

טום ואדל (באנגלית: Tom Waddell; ‏1 בנובמבר 1937 - 11 ביולי 1987) היה אתלט אמריקאי אולימפי, רופא ואקטיביסט. מקום שישי באולימפיאדה (מקסיקו סיטי 1968) בקרב עשר ומייסד "המשחקים הגאים" שנערכו לראשונה בסן פרנסיסקו (1982). ואדל למד בספרינגפילד קולג', מסצ'וסטס כשהוא נהנה ממלגת הצטיינות בספורט, הוא היה שחקן פוטבול, מתעמל, לאחר סיום לימודיו ב-1959 החל להתאמן בקרב עשר. למד רפואה בשלוחה של אוניברסיטת סיטון הול וב-1966 גויס לצבא ושירת כקצין רפואה מונעת. במהלך שירותו נשלח לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) באתלטיקה בקרב עשר וסיים במקום השישי עם 7719 נקודות. בזמן שוודל עבד בסטנפורד בשנת 1970, הוא הכיר את לי בריאן, איתו ניהל מערכת יחסים של חמש שנים. בתחרות שנערכה בהוואי בשנת 1972 הוא נפצע בברכו בתחרות קפיצה לגובה, שסיימה את הקריירה הספורטיבית שלו. לאחר שירותו הצבאי, למד תחת מלגה באוניברסיטת סטנפורד, כרופא עבד בשנים 1974 עד 1981 במזרח התיכון, טיפל בבני משפחת המלוכה הסעודית ואף היה רופא המשלחת הסעודית לאולימפיאדת מונטריאול. בשנת 1975 פגש וואדל את בן זוגו מעצב הנוף צ'ארלס דיטון, שהיה מבוגר ממנו ב-12 שנים. הזוג הופיע בכתבת שער של המגזין פיפל ב-11 באוקטובר 1976 ובכך היו לזוג ההומואים הראשון בארצות הברית שהופיע על שער מגזין לאומי גדול. לאחר שחזר לארצות הברית עבד במרפאה בסן פרנסיסקו. באותה תקופה יזם את המשחקים הגאים. בשנת 1981 החל לנהל מערכת יחסים חדשה עם איש יחסי הציבור וגיוס התרומות זוהן ארטמן. באותה העת הוא הכיר את הספורטאית הלסבית, שרה לוינשטיין ואתה הוא הביא את בתם, ג'סיקה שנולדה בשנת 1983. כדי להגן על זכויותיהם החוקיות של ג'סיקה ואמה הם התחתנו בשנת 1985. במשחקים הגאים בסן פרנסיסקו (1986) זכה ואדל במדליית זהב בהטלת כידון, על אף היותו חולה באיידס. ואדל נפטר ממחלת האיידס ב-1 ביולי 1987. ריצת 100 מטר: 11.3 שניות (מהירות גבית של 0.2 מ/ש) קפיצה לרוחק: 7.47 מטר הדיפת כדור ברזל: 14.45 מטר קפיצה לגובה: 2.01 מטר ריצת 400 מטר: 51.2 שניות ריצת 110 מטר משוכות: 15.3 שניות (מהירות גבית של 3.3 מ/ש) זריקת דיסקוס: 43.73 מטר קפיצה במוט: 4.50 מטר הטלת כידון: 63.70 מטר ריצת 1500 מטר: 5:04.52 דקות טום ואדל, באתר olympedia.org טום ואדל, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית ביוגרפיה של טום ואדל, באתר browse biography טום ואדל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) הביוגרפיה של טום ואדל באתר www.browsebiography.com.
רד אורבך

האם התכוונתם ל... רד אאורבך – נשיאה ומאמנה של קבוצת הכדורסל בוסטון סלטיקס בשנים 1950-1966 רד אורבך - דמותו של סולן להקת הבובות "רד בנד"
האפמן

האם התכוונתם ל... בוקר האפמן – מתאבק אמריקאי הידוע בשם הבמה, בוקר טי דייוויד האפמן – חלוץ אמריקאי בתחום מדעי המחשב נייט האפמן – כדורסלן עבר אמריקאי פליסיטי האפמן – שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית רוזנה האפמן (אנ') – שחקנית אמריקאית הופמן
קשר שמינית כפול

קשר שמינית כפול (נקרא גם לולאת שמינית או לולאת שמונה עוקב) היא לולאה שאינה מתהדקת, שנעשה בה שימוש נרחב בטיפוס ובסנפלינג. לקשר זה מספר שימושים: לולאה מוכנה (קושרים קשר שמונה על לולאה) לולאה הנקשרת סביב מוט, רתמה או טבעת (קושרים קשר שמונה בחבל אחד, משחילים את השרך בטבעת, למשל, וממשיכים עם השרך כדי לקשור את הקשר אחרי הלולאה) כקשר חיבור חבלים הנקרא קשר פלמי (קושרים בחבל אחד קשר שמונה, ועם השני עוקבים אחריו ליצירת קשר שמונה כפול). לולאת שמונה מקובלת כקשר המועדף לטיפוס מסלולים ארוכים ולטיפוס הרים, מכיוון שהוא קשר בטיחותי ביותר והסיכויים שיותר מעצמו הם קלושים. מאידך, קשר שמונה עשוי להתהדק בנפילות חוזרות ונשנות ואז קשה מעט להתירו. מכיוון שהנפילות אינן "רצויות" בטיפוס הרים, זהו חיסרון לא משמעותי. להשוואה, בטיפוס ספורטיבי, בו הנפילות תכופות, משתמשים בקשר הצלה. מדיה וקבצים בנושא קשר שמינית כפול בוויקישיתוף "לולאת שמונה" באנציקלופדיית הטיפוס "לולאת שמונה עוקב" באנציקלופדיית הטיפוס "קשר פלמי" באנציקלופדיית הטיפוס ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטאד דה ז'רלן

סטאד דה ז'רלן (בצרפתית: Stade de Gerland) הוא אצטדיון הספורט המרכזי של העיר ליון, הממוקם ברובע ז'רלן שבעיר, אשר נקרא על שמו. האצטדיון שימש עד שנת 2016 את קבוצת הכדורגל אולימפיק ליון במשחקיה הביתיים. באצטדיון נערכו במשחקים במסגרת יורו 1984 ומונדיאל 1998. כמו כן, מארח האצטדיון משחקי רוגבי בינלאומיים. על פי התוכניות האצטדיון יוסב וישמש לאצטדיון רוגבי בלבד עבור קבוצת הרוגבי של ליון, ומספר המקומות בו יוקטן ל-25,000 צופים בלבד. כמו כן, ישודרגו תנאי האירוח ותאי האח"מים שבו. שם האצטדיון ישונה ל"אצטדיון מאטמוט ז'רלן", כשם האצטדיון הקודם ששימש את קבוצת הרוגבי עד לשנת 2011, "אצטדיון מאטמוט". אתר האינטרנט הרשמי של סטאד דה ז'רלן (בצרפתית ובאנגלית) סטאד דה ז'רלן, באתר The Stadium Guide סטאד דה ז'רלן, ברשת החברתית אינסטגרם ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל צרפתי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בארי

האם התכוונתם ל... מקומות בארי (קיבוץ) – קיבוץ בישראל הנקרא על שם ברל כצנלסון (בארי הוא שמו העברי) דפוס בארי – מפעל דפוס מתקדם בקיבוץ בארי יער בארי – יער בנגב המערבי בסמוך לקיבוץ בארי מכרות גופרית בארי – מכרות גופרית ליד קיבוץ בארי שהופעלו בזמן המנדט הבריטי הטבח בקיבוץ בארי בארי (ויילס) – עיר נמל בוויילס בארי (נפה) – נפה באיטליה בארי (עיר) – עיר באיטליה בארי (קנדה) – עיר באונטריו שבקנדה בורי (אנגליה) – עיר במנצ'סטר רבתי, באנגליה האי בארי – איים בשם זה: בארי (אי, אנטארקטיקה) – אי באיי דבנהאם בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה בארי (אי, ארצות הברית) – אי במדינת אילינוי שבארצות הברית בארי (איים, קנדה) – קבוצת איים בטריטוריית נונאווט שבקנדה בארי איילנד – אתר נופש בוויילס אישים ודמויות איסר בארי – ראש הש"י בימי קום המדינה וראש מחלקת המודיעין הראשון בצה"ל בארי (דמות מקראית) – אביו של הנביא הושע בארי וייט – זמר ויוצר אמריקאי ישראל בארי – רב העיר נס ציונה בנימין בארי – רב ודיין ישראלי ברנט בארי – שחקן כדורסל ג'ון בארי – מלחין בריטי דוד בארי – יו"ר עמותת אלע"ד דייב בארי – כותב טורים הומוריסטי אמריקאי דן בארי – רב טובה בארי – חוקרת שירה עברית ידידיה בארי – חבר כנסת ירון בארי – ניצב במשטרת ישראל מאדאם דו בארי – פילגשו של לואי ה-15 מורית בארי – רופאת ילדים ישראלית, מנהלת בית החולים השיקומי לילדים אלי"ן עמנואל בארי – מתרגם ועורך ישראלי רועי בארי – קצין צה"ל תום בארי – שחיין ישראלי ספורט בארי (כדורגל) – קבוצת כדורגל איטלקית הפועל בארי – קבוצת כדורסל ישראלית קולנוע וטלוויזיה בארי לינדון – סרט של הבמאי סטנלי קובריק בארי (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה משנת 2018 של רשת HBO שונות בי"ס בארי ראשון לציון – בית ספר יסודי בראשון לציון בארי (כלב) – כלב סן ברנרד שווייצרי מפורסם בארי (רכב) – רכב שטח של צה"ל ברי (פירושונים) אישים ששמם הפרטי הוא בארי
Virgin Killer

עטיפת האלבום המקורית ובה תמונה של ילדה עירומה אפקט הזכוכית הסדוקה הוא חלק מהתמונה class=notpageimage|הצגה Virgin Killer הוא אלבום הסטודיו הרביעי שיצרה להקת הרוק הכבד הגרמנית הסקורפיונז. האלבום הושק בשנת 1976, והיה לאלבומם הראשון שמשך תשומת-לב מחוץ לתחומי אירופה. עטיפת האלבום המקורית, המציגה ילדה בטרום גיל ההתבגרות במערומיה, היוותה סלע מחלוקת בארצות הברית וביתר רחבי העולם; אי לכך, האלבום נמכר גם בעטיפות אחרות. העטיפה מתייחסת לזמן כרוצח התמימות. בדומה ליתר אלבומי הסקורפיונז בהם לקח חלק הגיטריסט הראשון של הלהקה אולי ג'ון רות': הוא "כשל למשוך תשומת לב מיוחדת בארצות הברית" אך היה "פופולרי למדי ביפן" בה העפיל למקום ה-32 במצעדי הפזמונים. האלבום היה צעד נוסף בדרכה של הלהקה ממוזיקה פסיכדלית אל הרוק הכבד. המבקר וינסנט ג'פריז מ-Allmusic העריך בדיעבד כי האלבום היה "הראשון מארבע השקות סטודיו שעיצבו את הסקורפיונז ואת הצליל המטאלי שלהם שהיה לימים בעל השפעה רבה." ג'פריז מוסיף ומצביע על הסינגל שעל שמו קרוי האלבום ועל "Pictured Life" ככאלה הנמנים עם "הסינגלים הבולטים ביותר של הסקורפיונז בכל הזמנים." מספר שירים מהאלבום זכו לגרסאות כיסוי, ביניהם השיר "Yellow Raven" שזכה בשנת 2009 לגרסת כיסוי על ידי להקת המטאל המתקדם השוודית Pain of Salvation. קלאוס מיינה – שירה אולי ג'ון רות' - גיטרה, שירה, קולות רקע רודולף שנקר - גיטרה חשמלית, קולות רקע פרנסיס בוכהולץ - גיטרה בס, קולות רקע רודי לנרס - תופים, כלי הקשה אחים קירשנינג - סינתיסייזר, קלידים צד אחד: "Pictured Life" (Meine, Roth, Schenker) – 3:21 "Catch Your Train" (Meine, Schenker) – 3:32 "In Your Park" (Meine, Schenker) – 3:39 "Backstage Queen" (Meine, Schenker) – 3:10 "Virgin Killer" (Roth) – 3:41 צד שני: "Hell Cat" (Roth) – 2:54 "Crying Days" (Meine, Schenker) – 4:36 "Polar Nights" (Roth) – 5:04 "Yellow Raven" (Roth) – 4:58 מידע על האלבום Virgin Killer באתר MusicBrainz מידע על האלבום Virgin Killer באתר AllMusic האלבום Virgin Killer באתר Discogs האלבום Virgin Killer באתר ספוטיפיי האלבום Virgin Killer באתר יוטיוב פרטים על האלבום באתר הרשמי של הסקורפיונז ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פט ג'נינגס

פטריק אנתוני ג'נינגס (באנגלית: Patrick Anthony Jennings; נולד ב-12 ביוני 1945 בניורי, צפון אירלנד) הוא כדורגלן עבר צפון אירי ששיחק בעמדת השוער, והשתתף בלמעלה מ-1,000 משחקים בקריירה. בתחילת הקריירה שלו שיחק ג'נינגס בקבוצה עד גיל 18 של שמרוק רוברס, אך לאחר זמן מה החל לעסוק בכדורגל גאלי עד גיל 16, אז הצטרף לניורי טאון מהעיר שבה גדל. ג'נינגס הפגין יכולת טובה, ובמאי 1963 הועבר לווטפורד האנגלית מהליגה השלישית. גם במדיה הוא המשיך להפגין את יכולתו הגבוהה, ושיחק בכל אחד ממשחקי המועדון בעונתו הראשונה, ובסופה הועבר לטוטנהאם הוטספר תמורת 27,000£. ב-15 באפריל 1964, בגיל 18 ובעוד משחק עבור ווטפורד, ערך ג'נינגס את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת במשחק נגד נבחרת ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. המשחק הסתיים בניצחון של אירלנד בתוצאה 3 - 2; שחקן נוסף שערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו במשחק זה היה ג'ורג' בסט. ג'נינגס שיחק במשך 13 שנים בווייט הארט ליין, ובסך הכול הופיע במדי טוטנהאם ב-591 משחקים בכל המסגרות, מתוכם 472 בליגה. ב-1967 הוא זכה עם טוטנהאם בגביע ה-FA, בגביע הליגה ב-1971 ו-1973, ובגביע אופ"א ב-1972. במשחק מגן הצדקה נגד מנצ'סטר יונייטד שנערך ב-1967 הוא הצליח לכבוש את שערו היחיד בקריירה. ב-1973 הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל, ושלוש שנים מאוחר יותר בתואר כדורגל השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות שחקני הכדורגל. באוגוסט 1977 הועבר ג'נינגס למועדון הכדורגל ארסנל, היריב הידוע ביותר של טוטנהאם, כיוון שבטוטנהאם האמינו כי הוא על סף סיום הקריירה שלו. אולם, ג'נינגס שיחק בארסנל במשך שמונה עונות, בהן סייע למועדון להעפיל לשלושה משחקי גמר של גביע ה-FA (‏1978, 1979 ו-1980). אולם, רק המשחק השני, נגד מנצ'סטר יונייטד, הסתיים בניצחון של ארסנל. במשך שמונה השנים שבהן שיחק עבור ארסנל הוא השתתף ב-327 משחקים, מתוכם 237 בליגה. בזמן ששיחק בארסנל ג'נינגס היה חלק מסגל הנבחרת הצפון אירית שהעפילה לסיבוב השני במונדיאל 1982. לאחר פרישתו מכדורגל קבוצתי ב-1985 הוא חזר לטוטנהאם, ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון על מנת שיהיה בכושר לקראת השתתפותה של נבחרת צפון אירלנד במונדיאל 1986. זמן קצר לאחר המונדיאל הוא חזר לשמרוק רוברס, והשתתף במשחק לזכרו של הבלם המרכזי שיי ברנן. משחקו הבינלאומי האחרון של ג'נינגס נערך ביום הולדתו ה-41, ובאותה תקופה הוא היה השחקן המבוגר ביותר שמשתתף במונדיאל. המשחק היה האחרון בשלב הבתים של מונדיאל 1986, וצפון אירלנד הפסידה בו לנבחרת ברזיל בתוצאה 0 - 3. בסך הכול הופיע ג'נינגס 119 פעמים במדי הנבחרת, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה. ג'נינגס החל לעבוד כמאמן שוערים לאחר פרישתו, ועסק בתפקיד זה בטוטנהאם עד 1993. בשנת 2003 צורף שמו של ג'נינגס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי כהוקרה על הכישורים שהפגין בליגה האנגלית. בנו של ג'נינגס, פטריק ג'וניור, משחק גם כן כשוער. טוטנהאם הוטספר: גביע ה-FA (‏1967), גביע הליגה (1971 ו-1973), גביע אופ"א (1972) ארסנל: גביע ה-FA‏ (1979) אישיים: שחקן השנה בליגה האנגלית (1973 - התאחדות עיתונאי הכדורגל, 1976 - התאחדות שחקני הכדורגל) *Jennings, Pat (1983). Pat Jennings: An Autobiography. London, Willow Books, ISBN 0-00-218069-3 מדיה וקבצים בנושא פט ג'נינגס בוויקישיתוף פט ג'נינגס, באתר Transfermarkt פט ג'נינגס, באתר WorldFootball.net פט ג'נינגס, באתר National Football Teams פט ג'נינגס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt פט ג'נינגס באתר הרשמי של ארסנל פט ג'נינגס באתר Goalkeeping Greats
אצטדיון מסטאייה

אצטדיון מסטאייה (בספרדית: Estadio de Mestalla), ובקיצור מסטאייה (בספרדית: Mestalla), הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר ולנסיה שבספרד. מסטאייה הוא ביתה של קבוצת ולנסיה. האצטדיון מכיל 48,600 מקומות, והוא האצטדיון השמיני בגודלו בספרד. ב-20 במאי 1923 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בין שתי הקבוצות של העיר, ולנסיה ולבאנטה. חנוכת האצטדיון משמעותה עבור האוהדים גם פרידה מאצטדיון הקבוצה הקודם, אלגירוס, שהיה ביתה הראשון. עם פתיחתו, כשולנסיה טרם השתייכה לליגה הבכירה, האצטדיון הכיל 17,000 מקומות. הצלחתה של ולנסיה באותה תקופה הובילה להרחבתו הראשונה ב-1927, לאחריה הכיל 25,000 מקומות, לפני שניזוק קשות במלחמת האזרחים, במהלכה שימש האצטדיון כמחנה ריכוז וכמגרש גרוטאות. לאחר שהאצטדיון שופץ מנזקי המלחמה, הצליחה ולנסיה לזכות בתארה הראשון, גביע המלך הספרדי, ב-1941. עשור מוצלח שכלל שלוש אליפויות ושני גביעים עודד את מנהלי הקבוצה להשקיע באצטדיון ולהרחיבו. בשנות ה-50 עבר האצטדיון שינוי משמעותי כשהורחב לכמות של 45,500 מקומות, אך האצטדיון ניזוק פעם נוספת בעקבות השיטפון בוולנסיה באוקטובר 1957, שנגרם בעקבות ההצפה של נהר הטוריה. בעקבות ההצפה, האצטדיון שוחזר ואף שופר באמצעים רבים (כגון תאורה מלאכותית), שנחנכו במהלך חג מקומי ב-1959. במהלך שנות ה-60 האצטדיון שמר על חזותו, בעוד הנוף העירוני סביבו החל להשתנות למראה המאפיין ערים אירופאיות גדולות אחרות. ב-15 בספטמבר 1961 אירחה הקבוצה המקומית את נוטינגהאם פורסט האנגלית, שהייתה הקבוצה הראשונה שאינה ספרדית המשתתפת במשחק רשמי במסטאייה. משחק זה היה תחילתה של תקופה מוצלחת עבור המועדון, שזכה פעמיים ברצף בגביע ערי הירידים האירופאי, ב-1962 ו-1963. ב-1969 שונה שם האצטדיון ל"אצטדיון לואיס קסנובה", כדי לחלוק כבוד לנשיא המועדון ששירת בתפקיד 25 שנה. קסנובה עצמו הצטנע והודה כי קריאת האצטדיון על שמו היא צעד גדול מדי, וביקש להחזיר את שמו הקודם, המסטאייה, ב-1994. האצטדיון גם חזה בשורה של הצלחות בשנות ה-70, שכללו אליפות (תחת אלפרדו די סטפנו כמאמן), שתי הופעות בגמר גביע המלך, והופעות בגביע האלופות וגביע אופ"א. ב-1972 נחנכו משרדי המועדון, שהציגו עיצוב חדשני וחדר גביעים חדש. בקיץ 1973 הוחלף יציע שכלל 14 שורות עמידה ביציע ישיבה. בעקבות הצלחות הקבוצה והגידול במספר אוהדיה התגבשה תוכנית להעברת האצטדיון אל מחוץ לתחומי העיר, אך זו לא צלחה. באותן שנים זכתה ולנסיה ברציפות בגביע המלך הספרדי, גביע אירופה למחזיקות גביע ובסופר קאפ האירופי (כשבאותן שנים מככב בקבוצה מריו קמפס), כשהסופר קאפ האירופי אף משוחק באצטדיון המסטאייה עצמו. המסטאייה נבחר לארח את משחק הבכורה של נבחרת ספרד במונדיאל 1982, ו-10 שנים מאוחר יותר את משחקי הכדורגל של אולימפיאדת 1992, שנערכו במקור בעיר ברצלונה. ב-2011 הייתה אמורה ולנסיה לעבור לאצטדיון המסטאייה החדש, בעל קיבולת של 61,500 מקומות ישיבה, אולם בנייתו הופסקה עקב בעיות פיננסיות. בשנת 2013, לציון 90 שנים לחניכת האצטדיון, החל האצטדיון לעבור מתיחת פנים שבמסגרתה הוחלפו הכיסאות באצטדיון לכיסאות בצבעים כתום, שחור ולבן כצבעי המועדון. בנוסף, הכיסאות ביציע המזרחי הונחו כך שיצרו צורה של עטלף כסמל המועדון. כמו כן, המעטפת החיצונית של האצטדיון נצבעה מחדש ועוטרה בתמונות היסטוריות של המועדון. גם אזורים מחלקו הפנימי של האצטדיון חודשו. מראה האצטדיון, 2011 מראה האצטדיון, 1923 אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון מסטאייה (בספרדית) האצטדיון באתר The Stadium Guide האצטדיון באתר World Stadiums "Valencia's Mestalla. Capacity of 48,600" (באנגלית). מארקה. נבדק ב-25 בספטמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה)
פטר וייס

פטר וייס (בגרמנית: Peter Weiss) ‏ (8 בנובמבר 1916 נויבבלסברג ליד ברלין - 10 במאי 1982, סטוקהולם), סופר ומחזאי גרמני ממוצא יהודי למחצה. את מרבית חייו הבוגרים העביר בשוודיה, שאליה היגר מאימת הנאצים. עבודתו מושפעת בצורה עמוקה מחוויית ההגירה הכפוייה שלו ממולדתו גרמניה. בין יצירותיו המפורסמות ביותר המחזות "מארה סאד" ו"החקירה" והרומן הפוליטי עב-הכרס "האסתטיקה של ההתנגדות". החקירה, (Die Ermittlung) (1965), מחזה, מגרמנית: עדנה קורנפלד, חמו"ל, תשכ"ח 1968. הצל של גופו של העגלון (1960), "מיקרו-רומאן", מגרמנית אילנה המרמן, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תשל"ח 1978. תרגום חדש של אילנה המרמן ראה אור ב-2016 בסדרת "הספרייה הקטנה", הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה. מארה סאד, "סיפור רדיפתו ומותו של ז'אן-פול מארה. כפי שהוצג על ידי להקת השחקנים של בית-המרפא בשארנטון בהדרכתו של מר דה סאד" (1962-5), מחזה בשתי מערכות, מרכז ישראלי לדרמה, תשמ"ב 1982. יצא לראשונה כמחזה בעברית 1960. פרידה מן ההורים (Abschied von den Eltern) (1961), נובלה אוטוביוגרפית, מגרמנית: אילנה המרמן, עם עובד, תשמ"ז. 1988. מדיה וקבצים בנושא פטר וייס בוויקישיתוף פטר וייס, ברשת החברתית Goodreads קטע מתוך "האסתטיקה של ההתנגדות" פטר וייס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פטר וייס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פטר ויס (1916-1982), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מגדל חברה לביטוח

מגדל חברה לביטוח בע"מ היא חברת ביטוח ישראלית שהוקמה בשנת 1934 ועוסקת במגוון סוגי ביטוח, כולל ביטוח חיים, ביטוח רכוש וביטוח בריאות. חברת הביטוח מגדל נוסדה בשנת 1934 בירושלים, על ידי משפחות אנשי עסקים יהודים מאלכסנדריה כשהבולט ביניהם היה איש העסקים אדוארד אגיון, אטיין בש וחברת הביטוח האיטלקית "אסיקורציוני ג'נרלי". שמה של החברה הוענק לה על ידי המשורר חיים נחמן ביאליק, כביטוי לחוסן ולביטחון שהחברה מבקשת להעניק ללקוחותיה. בשנות הארבעים הצטרף למחזיקי המניות בחברה גם בנק אפ"ק שהפך לימים לבנק לאומי לישראל. המשורר שאול טשרניחובסקי שימש כרופא הראשון מטעם החברה. סימני האש של "מגדל" הם מהנפוצים בקרב 55 סוגי סימני האש שזוהו בישראל מתקופת המנדט. מגדל הייתה החברה הראשונה שהשיקה ביטוח מנהלים בישראל, והראשונה שהקימה קרן פנסיה לא הסתדרותית. בשנות האלפיים, "מגדל ביטוח" נמצאת בבעלות החברה הציבורית "מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ" שבשליטת איש העסקים שלמה אליהו. בשנת 2000 רכשה מגדל שתי סוכנויות ביטוח "סימון את ויזל" ו"מבטח שמיר" ואיחדה אותן לחברה אחת - מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ. בשנת 2002 רכשה מגדל את קרן הפנסיה תאוצה ואיחדה אותה עם קרן הפנסיה תנופה, הנמצאת בבעלותה. בכך הפכה לבעלים של קרן הפנסיה הפרטית הגדולה בישראל באותה עת. בשנת 2004 רכשה מגדל את קרן הפנסיה מקפת החדשה. בשנת 2006 מוזגו כל קרנות הפנסיה של קבוצת מגדל לקרן אחת. קרנות הפנסיה "מקפת אישית", "תאוצה", "יוזמה חדשה" ו"תנופה" אוחדו לקרן "מגדל מקפת אישית". בדצמבר 2018 התפטר יו"ר החברה עודד שריג מתפקידו. במכתב ההתפטרות כתב כי "בשל הממשל התאגידי הנוהג בחברה, היא פועלת לפי שיקולים קצרי טווח, ללא תוכנית מוגדרת". בנובמבר 2019 הודיעה החברה על הפסקת השיווק של ביטוחים סיעודיים פרטיים. בינואר 2021 היו למגדל כ-2.3 מיליון מבוטחים (פרטיים ועסקיים) וכ-2,800 סוכנים ומנהלי הסדרים. החברה מנהלת כ-33% מביטוחי החיים וקרנות הפנסיה החדשות בישראל, במונחי פרמיות ודמי גמולים. כיום מחזיקה מגדל ב-100% מקרן הפנסיה "מגדל מקפת". מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים אתר האינטרנט הרשמי של מגדל חברה לביטוח מגדל - האתר הרשמי תערוכת סימני אש בישראל מגדל - באתר איגוד חברות הביטוח שלומי גולובינסקי, מגדל ממשיכה לרכוש סוכנויות ביטוח: רוכשת את מבטח שמיר ב-90 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 2 באוקטובר 2000 שלומי שפר, מגדל: סיכום עקרוני לרכישת קרן הפנסיה תאוצה; תתמזג עם תנופה, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2002 שלומי שפר, גורביץ, ג'נרלי ודנקנר זכו, אבל האם לא שילמו יותר מדי?, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2004 סמי פרץ, מגדל של בעיות: התפטרות היו"ר מזמנת נאמן לשלמה אליהו, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2018 אסא ששון, המשבר בביטוח הסיעודי: גם מגדל מפסיקה לשווק פוליסות פרטיות, באתר TheMarker‏, 11 בנובמבר 2019 מגדל: אודות, באתר מגדל ביטוח נט - באתר משרד האוצר
תוכנית קופרניקוס

תוכנית קופרניקוס (באנגלית: Copernicus Programme) היא מיזם של האיחוד האירופי, שנועד להקנות לאירופה עצמאות בתחום החישה מרחוק באמצעות לוויינים, חיישנים אוויריים, ימיים וקרקעיים למטרות שונות, ובהן ביטחון, הגנת הסביבה, מעקב אחר משאבי טבע וניטור אסונות טבע. השותפים העיקריים למיזם הם הנציבות האירופית וסוכנות החלל האירופית (ESA). המידע שיתקבל מחיישני מיזם GMES יסייע לחוקרים להבין טוב יותר את אופי השינויים הסביבתיים בכדור הארץ. על פי הציפיות, מיזם GMES יאפשר תכנון מיטבי של כבישים ודרכים, יעזור למתכנני ערים, יסייע לקבלת החלטות בנושאי תכנון חקלאי וניהול משאבי אנרגיה, ובכלל זה אנרגיה מתחדשת. חלק ניכר מהחישה מרחוק של כדור הארץ יעשה באמצעות לוויינים ייעודיים למיזם GMES. הלוויינים נקראים Sentinel והם כוללים מגוון של מטע"דים לניטור כדור הארץ. סנטינל 1 - לוויין מכ"ם שפועל במסלול קוטבי. שוגרו 2 לוויינים: Sentinel-1A באפריל 2014 ו-Sentinel-1B באפריל 2016 סנטינל 2- לוויין חישה מרחוק בתחום האופטי, מולטי ספקטראלי, שישמש לבניית מסד נתונים בכיסוי גלובלי. שוגרו 2 לוויינים: Sentinel-2A ביוני 2015 ו-Sentinel-2B במרץ 2017 סנטינל 3 - לוויין שייעודו העיקרי הוא חקר הסביבה הימית של כדור הארץ. שוגרו 2 לוויינים: Sentinel-3A בפברואר 2016 ו-Sentinel-3B באפריל 2018 סנטינל 5p - מיועד לחקר אמוספירה. שוגר באוקטובר 2017 סנטינל 4 - מיועד לחקר אטמוספירה. מיועד לשיגור בשנת 2024 סנטינל 5 - מיועד לחקר אטמוספירה. מיועד לשיגור בשנת 2025 סנטינל 6- לוויין למדידת מפלס הים. מתוכננים 2 לוויינים: Sentinel-6A שוגר בנובמבר 2020 ו-Sentinel-6B מתוכנן לשיגור בשנת 2025. התוכנית צפויה לכלול לוויינים נוספים שמועד שיגורם טרם הוגדר. מדיה וקבצים בנושא תוכנית קופרניקוס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית קופרניקוס פעילויות GMES של סוכנות החלל האירופית תוכנית קופרניקוס, ברשת החברתית פייסבוק
אלון חלפון

אלון חלפון (נולד ב-2 ביולי 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם. חלפון החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובשנת 1990 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. בקיץ 1994 עבר להפועל חיפה, והיה שותף מרכזי בזכייה של הקבוצה באליפות בעונת 1998/1999, תחת הדרכתו של המאמן אלי גוטמן, כשלצידו מככבים דודו אוואט, רן בן שמעון וג'ובאני רוסו. בעונת 2000/2001 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובעונה שלאחר מכן ירד עמה לליגה הלאומית ועזב את הקבוצה. לקראת עונת 2002/2003 חתם חלפון בקבוצת הפועל תל אביב. ב-24 בדצמבר 2002 כבש צמד במשחק גביע הטוטו מול מכבי קריית גת, שהיו לשערים היחידים שהבקיע במדי הפועל תל אביב. לאחר שנתיים במועדון עבר להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ועזר לה לסיים במקום הראשון ולעלות לליגת העל כבר בעונתו הראשונה בקבוצה. בתום שלוש עונות בכפר סבא, במהלכן היה גם קפטן הקבוצה, פרש חלפון ממשחק פעיל באוקטובר 2007. במדי הנבחרת הצעירה של ישראל רשם חלפון 29 הופעות, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת שיאני הנבחרת הצעירה בכל הזמנים. ב-8 בספטמבר 1999 הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת, בניצחון 0:8 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2000. לזכותו של חלפון בסך הכל 5 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה שבהן ב-7 באוקטובר 2000, בהפסד 2:0 לנבחרת ספרד במדריד, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. הפועל חיפה אליפות: 1998/1999 גביע הטוטו: 2000/2001 אלון חלפון, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אלון חלפון, באתר Transfermarkt אלון חלפון, באתר FootballDatabase.eu משה גוזגל, הפועל תל אביב: אלון חלפון חתם בקבוצה, באתר ynet, 21 ביולי 2002
אצטדיון נשר

אצטדיון נשר הוא אצטדיון כדורגל שנחנך בחודש מרץ 2008 בנשר כחלק מהפיתוח העירוני. האצטדיון מכיל 2,500 מקומות ישיבה ומשמש את מועדון הכדורגל "עירוני נשר" ואת מחלקות הנוער שלו. בעונת 2017/18 אירח גם את משחקי הפועל רובי שפירא. מתחם האצטדיון כולל מלבד מגרש הדשא הטבעי באצטדיון גם מגרש אימונים מוקטן עם דשא סינתטי הממוקם מצידו המזרחי. האצטדיון תוכנן להכיל בסה"כ 5,000 מושבים בשני יציעים ברמה שנועדה להתאים לליגת העל הישראלית, אך נחנך עם יציע אחד בצדו המערבי הכולל כ-2,500 מקומות ישיבה. מתחת ליציע הוקמו תאי הלבשה ושירותים. בעונת 2017/2016 העפילה קבוצת "עירוני נשר" לליגה הלאומית, אך האצטדיון נפסל לשימוש בליגה עד שתוקם בו עמדת תקשורת לשידור המשחקים. כמו כן, נדרשו בו עבודות התאמה של משטח הדשא לגודל תקני של מגרש כדורגל. באמצע העונה אושר האצטדיון לאירוח משחקים. ב-26 ספטמבר 2016 נחנכה במבנה האצטדיון שלוחת משרדים צפונית של ההתאחדות לכדורגל שבה ינוהלו ענייני הקבוצות בצפון בליגות הנמוכות, בית דין משמעתי של ההתאחדות וכן משרד שיטפל בכרטיסי השחקנים ובעניינים בירוקרטיים נוספים. עלות הקמת המשרדים נאמדת בכ-900,000 ש"ח. חלום שמתגשם - אצטדיון הכדורגל בנשר, באתר העיר נשר ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וודס

וודס (Woods) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו יער. האם התכוונתם ל... הסכם ברטון-וודס – הסכם סחר שנחתם בשנת 1944 אשר קבע את שערי החליפין של מטבעות בין המדינות המפותחות ג'יימס וודס – שחקן אמריקני טייגר וודס – גולפאי מקצועני אמריקאי סיימון וודס – שחקן טלוויזיה וקולנוע אנגלי הנרי וודס – פוליטיקאי אמריקאי