laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קורי

האם התכוונתם ל... אישים: אוון קורי – שופט בריטי ארתור קורי – גנרל קנדי ג'ף קורי (אנ') – שחקן יהודי-אמריקאי גרטי קורי – ביוכימאית אמריקנית יארי קורי – שחקן הוקי קרח פיני ליוויו קורי (Cori) - ראפר ושחקן איטלקי. קרל קורי – ביוכימאי אמריקני רוברט קורי – ביוכימאי אמריקני רייצ'ל קורי – פעילה אמריקנית בתנועת הסולידריות הבינלאומית אחר: מעגל קורי – מסלול מטבולי המתרחש בבעלי חיים פונקציית קורי – פונקציה מתמטית אישים ששמם הפרטי הוא קורי קור קורה
קולפיק

קוֹלְפִּיק הוא סוג של כובע פרווה, הנחבש על ידי אדמו"רים שמוצאם מפולין, רוסיה, גליציה והונגריה. הקולפיק צר יותר מהשטריימל ובהיר יותר מהספודיק. צבעו חום עם פסים בהירים. את הקולפיק לובשים בדרך כלל אדמו"רים בימי חול מיוחדים, כמו בסעודת ראש חודש, הדלקת נרות חנוכה או "יארצייט" של אדמו"ר מהחסידות. בחלק מהחצרות לובשים אותו גם צאצאי האדמו"ר הבחורים בשבתות ובחגים. בין החסידויות בהן נהוג כיום ללבוש קולפיק: סקווירא, ויז'ניץ, אלכסנדר ורוז'ין. האדמו"ר מבעלז נהג בעבר לחבוש קולפיק, וכיום רק צאצאיו חובשים קולפיק. האדמו"ר מבעלזא, הרב יששכר דב רוקח הרב שמעון סופר מקרקוב האדמו"ר מאלכסנדר, האמרי מנחם רבי ישכר דב רוקח, האדמו"ר מבעלזא חובש קולפיק רבי משה יהודה לייב רבינוביץ, האדמו"ר ממונקאטש הרב שמואל סלנט חובש כובע דמוי קולפיק הרב צבי הירש חיות (מילון אנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון") הרב אליעזר יודקובסקי, האדמו"ר מסטוטשין, חבוש בקולפיק במעמד הכנסת ספר תורה יהודי הונגרי חובש קולפיק משה ויסברג • צילום: שוקי לרר, ה'קולפיק' כובש את חצרות החסידים, באתר בחדרי חרדים, 8 בדצמבר 2015 יעקב כהן, ומי מחזיק בקולפיק של האדמו"ר מבעלזא זצ"ל?, באתר בחדרי חרדים, 18 בנובמבר 2011 ישראל כהן, ‏התרגשות בויז'יניץ: לראשונה חבש האדמו"ר את ה"קולפיק", באתר כיכר השבת, 5 באפריל 2012 חיים שאולזון, פרוייקט חובשי הקולפיקס חלק ב' - רבנים ואדמו"רים זצ"ל, באתר בעולמם של חרדים, ‏14 בדצמבר 2015 Shtreimel Variations: The History of a Hat in Segula - Jewish history magazine By LEVI COOPER, Of ‘spodiks’ and ‘shtreimels’, The Jerusalem Post, ‏17 ביולי 2014
הרמן מולר

הרמן ג'וזף מולר (באנגלית: Hermann Joseph Muller;‏ 21 בדצמבר 1890 – 5 באפריל 1967) היה גנטיקאי ומחנך יהודי-אמריקאי. בשנת 1946 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריו בתחום המוטציה הגנטית הספונטנית. מולר נולד בעיר ניו יורק. אביו, הרמן מולר, היה קתולי בעל שורשים גרמניים ועבד כחרש ברזל, ואמו, פרנסיס לבית לייונס, הייתה יהודיה בעלת שורשים ביהודי ספרד ופורטוגל. מולר גדל בהארלם בבית צנוע באמצעים. את לימודיו באוניברסיטת קולומביה היה יכול לממן רק הודות למלגת לימודים ועבודות מזדמנות רבות בהן עבד בעת לימודיו. הוא סיים לימודי תואר ראשון בשנת 1910. לאחר מכן, למד שנתיים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל, ושב ללימודי דוקטורט לקולומביה, אותם סיים בשנת 1916. לימודי הביולוגיה ריתקו אותו מעת שהתחיל בלימודים אקדמאיים. הוא היה תלמידו של חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1933) תומאס הנט מורגן. מולר לימד במכון רייס בטקסס בין השנים 1915 – 1918. באוניברסיטת קולומביה בין השנים 1918 – 1920, באוניברסיטת טקסס 1920 – 1932. בשנת 1932 עזב את ארצות הברית לגרמניה ומשם עבר לברית המועצות, חדור באמונה סוציאליסטית. תחילה עבד בלנינגרד ואחר כך במוסקבה שם התמנה לגנטיקאי בכיר במכון לגנטיקה של מוסקבה. הוא עבר ביחד עם ישראל אגול, שקודם לכך השתלם אצל מולר בארצות הברית. לאחר מעצר של אגול ומדענים נוספים בשנת 1937, הוא שהתפכח מן הפער שבין האידאולוגיה הסוציאליסטית למציאות החיים בברית המועצות ועבר לאדינבורו. הוא שב לארצות הברית בשנת 1940 וקיבל משרה ללא קביעות באמהרסט קולג', שם עבר עד 1945. בתקופה זו הדגים במחקריו את היחס שבין הזדקנות התא לבין מוטציות ספונטניות. בשנת 1945 קיבל משרת פרופסור לזואולוגיה באוניברסיטת אינדיאנה. השיטה שפיתח לזיהוי מוטציה גנטית ספונטנית הובילה אותו לגילוי שיטה לגרימת מוטציה על ידי הקרנה בקרני רנטגן. שיטה שנמצאו לה יישומים רבים, תאורטיים ומעשיים גם יחד. על תגליותיו אלה קיבל את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1946. מולר ניצל את הפרסום לאחר קבלת הפרס להזהיר מפני הסכנות הכרוכות בחשיפה לקרינה בסביבה תעשייתית לבריאות האדם. בשנת 1955 הוא היה אחד מאחד-עשר החותמים על מניפסט ראסל-איינשטיין הקורא נגד שימוש בנשק גרעיני. הוא פרש לגמלאות בשנת 1964. בשנות עבודתו הרבות פרסם למעלה מ-300 מאמרים על נושאי מחקריו ומספר ספרים. מדיה וקבצים בנושא הרמן מולר בוויקישיתוף הרמן מולר, באתר פרס נובל (באנגלית) מאמר על חשיבות הניסויים של מולר בהשפעות הגנטיות של קרינת רנטגן ביוגרפיה באתר NNDB הרמן מולר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הרמן ג'וזף מולר (1890-1967), דף שער בספרייה הלאומית אתר NNDB
דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס

דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס הוא ספר בנושא ארכאולוגיה מקראית מאת ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, שיצא לאור בספטמבר 2006 בהוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב. הספר יצא תחילה באנגלית בשם David and Solomon: In Search of the Bible's Sacred Kings and the Roots of Western Tradition בתחילת 2006 בהוצאת Free Press. פרופ' ישראל פינקלשטיין, חתן פרס דן דוד ולשעבר ראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, הוא דמות מפורסמת בעולם הארכאולוגיה, הגם שלא מקובלת על כולם. בפרט, התיארוך שלו לממצאים מארץ ישראל, לפיו הוא מייחס ממצאים רבים מתקופת המקרא לזמן המאוחר במאה שנים בערך מהתאריך המקובל, אינו מוסכם בקהילת הארכאולוגים. ד"ר ניל אשר סילברמן חבר במרכז אנמה לארכאולוגיה ציבורית בבלגיה. ספרם "דוד ושלמה" הוא שיתוף פעולה שני לאחר הספר ראשית ישראל: ארכאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי. בספרם הראשון טענו המחברים שעל פי מה שידוע מהארכאולוגיה, אין ראיות לקיומה של ממלכת ישראל המאוחדת, ירושלים הייתה לא יותר מכפר גדול והממלכה החשובה הייתה דווקא ישראל ולא יהודה. הם העלו השערה על פיה רוב הטקסט המקראי הדן בהיסטוריה של ישראל נכתב בממלכת יהודה לקראת סוף קיומה, במאה השביעית לפנה"ס (תקופת המלך יאשיהו), למטרות של תעמולה פוליטית ודתית, כצורך לאחד שתי מסורות של שתי ישויות מדיניות שונות - יהודה וישראל. הספר זכה לחשיפה תקשורתית גדולה ועורר הד ציבורי נרחב. הוא אף הפך לרב-מכר במקומות רבים בעולם. בספר דוד ושלמה מתחקים המחברים אחר ראשיתן והתפתחותן של מסורות המקרא אודות דוד המלך ושלמה המלך ותקופתם, המניעים והרקע מאחורי מסורות אלו, והשפעתן על תרבות המערב. המחברים טוענים שעל פי הארכאולוגיה, עיקר תוכנן של המסורות לא משקף מציאות היסטורית אמיתית, אם כי הן מכילות גרעין אותנטי של ממלכה מקומית. המחברים טוענים שדורות אחרי דורות הוסיפו לגרעין זה ושינו אותו על פי השקפותיהם ומגמותיהם, וכך התפתחו התפיסות לגבי דוד ושלמה המופיעות בתנ"ך ובמסורת היהודית והנוצרית. כמו קודמו (ראו: ביקורת על הספר "ראשית ישראל"), גם על הספר דוד ושלמה יש ביקורת קשה מצד חלק מהממסד האקדמי. כך כותב פרופ' מייקל קוגן מסטונהיל קולג', בכתב עת פופולרי: "לאחר זמן מה, שיחזורם של פינקלשטיין וסילברמן כמעט דומה לתאוריית קונספירציה: תחשבו על צופן דה וינצ'י או על זיהוי שייקספיר כאדוארד דה ויר. כמו תסריטים אלה ואחרים הדמיוניים כמותם, שיחזורם של פינקלשטיין וסילברמן מסתמך על שימוש סלקטיבי ומגמתי ביותר בראיות. לטעמי הוא לא משכנע." רענן אייכלר, ‏שודדי הממלכה האבודה, תכלת תכלת 26, חורף התשס"ז / 2007 דוד ושלמה, אתר ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב דוד ושלמה, בבלוג של ניל אשר סילברמן באתר אמזון (אנגלית) אלכס דורון, דוד מלך ישראל?, nrg ניו אייג' חדשות 31.01.05 מאיה פלדמן, שוברי מסורת, באתר ynet, 16 באוקטובר 2006 הספר יצא לאור ראשית באנגלית בשם The Bible Unearthed: Archaeology's New Vision of Ancient Israel and Its Sacred Texts בשנת 2001, ואחר כך בגרסה עברית בשנת 2003 בהוצאת אוניברסיטת תל אביב Michael D. Coogan, "Assessing David & Solomon: From the Hypothetical to the Improbable to the Absurd," The Biblical Archaeology Review July/August 2006, pp. 56-60
אדיאמן (נפה)

נפת אדיאמן (בטורקית: Adıyaman) היא נפה במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. הנפה הוקמה בשנת 1954 ושטחה 7,614 קילומטרים רבועים. נכון לשנת 2020 חיו בנפה זו 632,459 תושבים. בירת הנפה היא העיר אדיאמן. מדיה וקבצים בנושא אדיאמן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרנוטיט

קרנוטיט הוא מינרל נדיר המכיל אשלגן, ונדיום, אורניום ומים בכמות משתנה. לעיתים קרובות מוצאים בקרנוטיט כמויות זעירות של סידן, בריום, מגנזיום, ברזל ונתרן. צבע הקרנוטיט צהוב זוהר עד צהוב ירקרק, והוא מצוי בעיקר בגושים ופתיתים באבן חול. המינרל צובע את אבן החול בצהוב אפילו בכמות קטנה של אחוז מהנפח. הקרנוטיט הוא מקור חשוב להפקת אורניום בשל תכולת האורניום במינרל הגבוהה יחסית ושבעטיה הוא גם רדיואקטיבי. הקרנוטיט קרוי על שם מהנדס המכרות והכימאי הצרפתי מארי אדולף קרנו (Marie Adolphe Carnot‏) (1839 – 1920). הקרנוטיט דומה מאוד למינרל טיויאמוניט. המבנה הכימי של שני המינרלים זהה, כאשר בטיויאמוניט מחליף סידן את האשלגן ויש בו מעט יותר מים. שני המינרלים נוצרים מהתפרקות של מינרלי אורניום בסביבה צחיחה והתגבשות בסלעי משקע, כשהם מתפזרים באבן החול או מתרכזים סביב לגזעי עצים מאובנים. ניתן למצוא קרנוטיט במדינות ויומינג, קולורדו, אריזונה, נבדה, יוטה, וניו מקסיקו בארצות הברית, וכן במדינות מרוקו, זאיר, אוסטרליה וקזחסטן. מדיה וקבצים בנושא קרנוטיט בוויקישיתוף קרנוטיט באתר webmineral קרנוטיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
תא גרנולוזה

תא גְרָנוּלוֹזָה הוא תא סומטי הקשור בהתפתחות תא הביצה בשחלת נקבות יונקים. תאי גרנולוזה מרוכזים בשכבה בודדת פחוסה סביב תא הביצה בזקיק החל מהיווצרו, ובמהלך הבשלת הזקיקים (פוליקולוגנזה) הם מתפתחים ויוצרים "ענן" רב-שכבתי (הנקרא קוּמוּלוּס אוֹאוֹפוֹרוּס, "ענן נושא-תא ביצה") האופף את תא הביצה בזקיק. תפקידם העיקרי של תאי הגרנולוזה הוא ייצור סטרואידים ומספר חומרים אחרים, שלפי הסברה מעודדים את גדילת תא הביצה. ההורמון FSH מעורר את תאי הגרנולוזה להפוך אנדרוגנים לאסטרדיול. ערך זה הוא קצרמר בנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתנגדים

האם התכוונתם ל... ההתנגדות לחסידות – התנגדותה של הקהילה היהודית הממוסדת באירופה לתנועת החסידות, שהחלה במחצית השנייה של המאה ה-18 ליטאים (זרם) – כינוי לממשיכי דרכם של המתנגדים לחסידות, המהווים תת-קבוצה בקרב היהדות החרדית עד ימינו
אירניה

אירניה (שם מדעי: Irania gutturalis) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת החטפיתיים (Muscicapidae), בעבר סווג המין למשפחת הקיכליים (Turdidae). האירניה זוהתה באופן מדעי לראשונה בשנת 1843 באתיופיה. אורכה הוא קצת פחות מ-20 סנטימטרים ומזונה המועדף הוא חרקים. השם העממי והשם המדעי של הסוג "אירניה" מרמז על אזור התפוצה של הטייפ, שם המין gutturalis מלטינית ומשמעותו "של הגרון". בישראל האירניה נדירה ביותר עד לסכנת העלמות מקומית, אך מחוצה לה אינה מוגדרת כמצויה בסכנת הכחדה. היא נצפתה מספר פעמים מקננת במורדות הר חרמון ובמספר מועט של תצפיות זוהתה הימצאותה בערבה. החברה להגנת הטבע פעלה להצמדת טבעות זיהוי לאירניה במסגרת טיבוע ציפורים שנערך בעבר באזור החרמון אך הופסק מסיבות ביטחוניות. ב-2011 הוצמדה טבעת זיהוי לאירניה שנלכדה בערבה בנוסף הוצמדה טבעת לאירניה בשנת 2012 בירוחם. באוגוסט 2015 טובעה אירניה בירושלים מדיה וקבצים בנושא אירניה בוויקישיתוף אירניה, באתר ITIS (באנגלית) אירניה, באתר NCBI (באנגלית) אירניה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אירניה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) אירניה, באתר GBIF (באנגלית) אירניה באתר הרשימה האדומה של IUCN ארז ארליכמן, פצצה של ציפור: מבקרת איראנית נחתה באילת, באתר ynet, 15 באוגוסט 2012 אירניה באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קבוצת המאה של ה-MLB

קבוצת המאה של ליגת ה-MLB היא רשימה של 25 שחקני הבייסבול הגדולים ביותר ששיחקו בליגת ה-MLB במהלך המאה העשרים. הרכב הקבוצה נבחר בשני שלבים. בשלב הראשון פאנל של מומחי בייסבול בחר את מאה שחקני הבייסבול הגדולים של המאה, ובשלב השני, נפתחה ההצבעה לקהל הרחב, ולמעלה משני מיליון אוהדי בייסבול בחרו מתוך הרשימה את 20 שחקני הבייסבול הטובים ביותר. מבין השחקנים שקיבלו את מירב הקולות נלקחו שני שחקנים בכל עמדה על המגרש, למעט מגישים (שישה שחקנים) ושחקני השדה החיצון (תשעה שחקנים). בתום הבחירה הוסיף פאנל מומחים לרשימה חמישה שחקנים (שלושה מגישים, עוצר ביניים ושחקן השדה החיצון) שלא נבחרו לקבוצה. רשימת מאה השחקנים הוצגה לראשונה במשחק האולסטאר של עונת 1999 בפנוויי פארק, והרשימה הסופית לאחר בחירת האוהדים הוצגה לראשונה לפני המשחק השני של הוורלד סיריס בסוף אותה העונה, כאשר שחקני הקבוצה שהיו בחיים הוזמנו למשחק. בחירתו של פיט רוז, שחקן השדה החיצון שנבחר לקבוצה בקולות האוהדים, עוררה סערה מכיוון שבשנת 1989, בעת שכיהן כמנהל קבוצת סינסינטי רדס, נחשף שבהיותו שחקן הימר על תוצאות משחק ולמעשה "מכר" את המשחק. רוז הכחיש את העניין, אך בשנת 1991 החליטה הליגה להעניש את רוז בהרחקה מפעילות בליגה לכל החיים. למרות מחאה ציבורית על צירופו לקבוצה, התקבל רוז באצטדיון בכפיים סוערות. כעבור מספר שנים הודה רוז באוטוביוגרפיה שכתב, כי הימר על המשחק והתנצל על העניין. קבוצת המאה לפי מספר הצבעות היכל התהילה של הבייסבול עידן ויניצקי‏, מנגנון השעייה: 25 שנה להשעייתו לכל החיים של פיט רוז מה-MLB, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2014
פארק הסלעים

פארק הסלעים הוא פארק בגליל העליון בו ניתן לצפות בתופעה גאולוגית של שכבות סלע המונחות זו על זו ויוצרות פסלים טבעיים. הפארק נמצא בתוך חורש טבעי והוא חלק משמורת הטבע הר סנה, בשטח המועצה המקומית כיסרא-סומיע. הפארק בנוי סלעי ענק עשויים גיר בשכבות. מבנה השכבות הוא תופעה קרסטית, שנוצר כאשר בין שכבות סלע הגיר הקשות היו בעבר שכבות רכות של חומר פריך שנעלם עקב בליה של מי הגשמים, הרוח והצמחייה, והביא להיווצרות מדפי סלע הרובצים אחד על השני. כך נוצרו פסלי טבע מרהיבים ומוזרים: עמודים, פטריות ומערות. בין הידועים הם הצניר ו"נחירי הממותה". בכניסה לפארק נמצאת אנדרטה לזכר הנערה וג'דאן אבו חמיד, תלמידת כיתה י"א בת 16 שנרצחה ב-20 בדצמבר 2016 על ידי תלמיד כיתה י"ב בן 17 לאחר שסירבה להיות חברתו. אנדרטה נוספת לזכרה נמצאת בתוך פארק הסלעים, במקום הרצח. אזור הפארק שימש שנים רבות כמזבלה מקומית. האתר התגלה במקרה, נוקה ופותח על ידי החברה הממשלתית לתיירות. לנוחות המטיילים נחלק המסלול לשלושה שבילים: שביל הממותות - השביל המרשים ביותר, ובו סלעים גדולים ומרשימים, חלקם ענקיים ומזכירים ראשים של ממותות. שביל היערון - נקרא ע"ש מכרסם קטן ממשפחת העכבריים הניזון מבלוטי האלון המצויים בשפע באזור. בקטע זה גם כן סלעים בעלי צורות מיוחדות. שביל הקטלב - עובר בחורש ים-תיכוני בו נמצאים שלושה עצי קטלב, ועצי אלון רבים. המסלול כולו מיועד למשפחות, ואורכו כקילומטר. מדיה וקבצים בנושא פארק הסלעים בוויקישיתוף פארק הסלעים - משרד החינוך - מינהלת הטיולים. פארק הסלעים באתר 'אי ירוק' של קק"ל. משה גלעד, המזבלה נהפכה לאתר מושלם לטיולים, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2021
התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית

התיקון האחד עשר לחוקת ארצות הברית מעניק חסינות למדינות ארצות הברית מפני תביעות משפטיות של אזרחי מדינות אחרות או אזרחים זרים, בפני בתי משפט פדרליים של ארצות הברית. בהתאם לפסיקה, כל תביעה נגד אחת ממדינות ארצות הברית צריכה להתבצע בפני בתי המשפט של אותה מדינה ולא בפני בתי משפט פדרליים. "הסמכויות השיפוטיות של ארצות הברית לא תקפנה תביעות משפטיות נגד אחת המדינות על ידי אזרחי מדינה אחרת או אזרחים של מדינה זרה." The Judicial powers of the United States shall not be construed to extend to any suit in law or equity, commenced or prosecuted against one of the United States by Citizens of another State, or by Citizens or Subjects of any Foreign State. התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית יצא לדרך בעקבות פסיקה של בית המשפט העליון בשנת 1793 שבו נקבע כי לבית המשפט הפדרלי סמכות לדון בתביעות של אזרחים נגד מדינות, ושאין למדינות ארצות הברית חסינות מתוקף ריבונותן. בעקבות פסיקה זו העביר הקונגרס את התיקון לחוקה ב-4 במרץ 1794, והתיקון אושרר על ידי מדינות ארצות הברית ב-7 בפברואר 1795. בית המשפט העליון קבע בנוסף שהחסינות של מדינות ארצות הברית חלה גם על תביעות של אזרחיהן שלהן כלפי המדינה. בסוף המאה ה-20 ניצלו אוניברסיטאות שונות בארצות הברית את התיקון ה-11 לחוקה כדי להתגונן מפני תביעות של הפרת פטנט, המוענק מתוקף חוק פדרלי. בהתאם לפסיקה של בית המשפט רשאיות אוניברסיטאות השייכות למדינות ארצות הברית להפר פטנטים בלא לשלם כל תשלום לבעל הפטנט, מתוקף חסינותן מחוקים פדרליים. במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לתקן חוקים שימנעו את הפרצה ויחייבו מדינות לוותר על חסינותן כדי שיוכלו לאכוף את הפטנטים שלהם. מדיה וקבצים בנושא התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית בוויקישיתוף התיקון ה-11 לחוקת ארצות הברית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) התיקון ה-11 לחוקה - ספריית הקונגרס National Archives: 11th Amendment התיקון ה-11 לחוקה - הארכיב הלאומי של ארצות הברית
ישראל אחת (יצחק יצחקי)

ישראל אחת הייתה סיעת יחיד בכנסת התשיעית שיסד חבר הכנסת יצחק יצחקי, לאחר שעזב את סיעת הליכוד. הסיעה הוקמה באופן רשמי ב-11 בנובמבר 1980 לאחר שיצחקי, בעקבות פרישתו מהליכוד, שימש כח"כ יחיד למשך חודש. יצחקי נבחר לכנסת באמצעות מפלגת שלומציון שהקים אריק שרון לאחר שלא הצליח להגיע להסכם עם הליכוד, שרון הציב את יצחקי במקום השני ברשימה ולאחר הבחירות ב-5 ביולי 1977 התמזגה המפלגה בחטיבת חירות בליכוד. יצחקי לא מצא את מקומו בליכוד ופזל לאופציות פוליטיות אחרות, באותו זמן דובר שהוא עשוי להצטרף למפלגת מרכז שהקים משה דיין, או לחלופין לערוק למערך. אך כאמור פרש ב-14 באוקטובר 1980 והפך לח"כ יחיד, ובהמשך ב-11 בנובמבר זכה להכרה בסיעתו באופן רשמי. יצחקי ייעד את המפלגה החדשה להתמודדות בבחירות לכנסת העשירית, ואף פנה אל טל ברודי ועוד מספר אנשים, אך הם סירבו להצטרף אליו. עם זאת, המפלגה התמודדה במערכת הבחירות לכנסת ה-10 בסופו של דבר. נרשמו לזכותה 3,726 קולות בלבד, כך שלא עברה את אחוז החסימה. אתר האינטרנט הרשמי של ישראל אחת סיעת ישראל אחת בכנסת התשיעית, באתר הכנסת
ביסמרק (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים אוטו פון ביסמרק – קנצלר פרוסיה, וקנצלר גרמניה בית ביסמרק – בית אצולה גרמני גאוגרפיה ארכיפלג ביסמרק – ארכיפלג באוקיינוס השקט פיתון ביסמרק טבעתי – פיתון שנפוץ בארכיפלג ביסמרק ים ביסמרק – ים באוקיינוס השקט רכס ביסמרק – רכס הרים בפפואה גינאה החדשה ביסמרק (דקוטה הצפונית) – בירת מדינת דקוטה הצפונית בארצות הברית אחר אנדרטת ביסמרק – אנדרטה בטירגארטן שבברלין ביסמרק (אונייה) – אוניית מערכה גרמנית ממלחמת העולם השנייה קרב ים ביסמרק – קרב ימי במלחמת העולם השנייה
לארי גאורגי

לארי (בגאורגית: ლარი) או לארי גאורגי (בגאורגית: ქართული ლარი , כּארתוּלי לארי) הוא ההילך החוקי של גאורגיה. מתחלק ל-100 תתרי (თეთრი). גאורגיה החליפה את הרובל הרוסי בשנת 1993 ב"קופון לארי". הקופון הורכב משטרות, ללא חלוקת משנה, וסבל מהיפר-אינפלציה. ב-2 באוקטובר 1995 החליפה ממשלתו של אדוארד שוורדנדזה את הקופון הזמני עם המטבע "לארי", בשער של מיליון ל-1. הלארי נותר יציב למדי מאז. השם לארי הוא מילה גאורגית עתיקה המציינת מצבור, רכוש, כאשר התתרי הוא מונח מוניטרי גאורגי עתיק מהמאה ה-13. מטבעות ששימשו בעבר את גאורגיה נקראו אבזי (הילך חוקי עד 1833) ומנתי גאורגי, ששימש בין 1919 ל-1922. שיטרי הכסף הגאורגים מתחלקים ליחידות של 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 ו-200 לארי, והמטבעות מונפקים ביחידות של 1, 2, 5, 10, 20, ו-50 תתרי. על שטרות הכסף הגאורגים מתנוססות הדמויות הבאות: 1 לארי - גדול ציירי גאורגיה ניקו פירוסמני 2 לארי - גדול מלחיני המוזיקה הגאורגית זכריה פליאשווילי 5 לארי - ההיסטוריון איוון ג'ווחישווילי 10 לארי - המשורר המפורסם אקקי צרתלי 20 לארי - הסופר והמדינאי הגאורגי איליה צ'בצ'בדזה, "אבי האומה הגאורגית" 50 לארי - תמר מלכת גאורגיה 100 לארי - המשורר שותא רוסתוולי 200 לארי (מתוכנן, טרם הונפק) - גיבור לאומי גאורגי ככוצה צ'ולוקאשווילי 500 לארי (רק בקשרים האינטרפיננסיים) - המלך דוד הבנאי שערו של שקל חדש ישראלי נכון ליולי 2022 הוא: 1.19 1 לארי 2 לארי 5 לארי 10 לארי 20 לארי 50 לארי 100 לארי 200 לארי מדיה וקבצים בנושא לארי גאורגי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לארי גאורגי אתר הבנק המרכזי של גאורגיה, שיטרי הכסף אתר תמונות שיטרי כסף, תמונות שיטרי הכסף של גאורגיה משנת 1919 ועד היום אתר לבדיקת שערי המטבע (אורכב 20.08.2008 בארכיון Wayback Machine) ZENO.RU - Oriental Coins Database, תמונות לארי וקופון לארי The World Factbook, 2013 מתוך טבלה היסטורית של המטבעות בעולם
מנתי גאורגי

מנתי גאורגי (בגאורגית: ქართული მანეთი, כּארתוּלי מַנֶתי) היה ההילך החוקי של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בשנים 1919 עד 1922. הוא החליף את הרובל הרוסי, והיה שווה ערך ל-100 קופייקות. בשנת 1922 הוחלף שוב לרובל הרוסי. המנתי הודפס בשטרות בלבד, שערכם נע בתחילה בין 50 ו-5000 מנתי (עם כיתוב בצרפתית וברוסית כ"רובל"); ולאחר מכן הגיע הסכום ל-שטרות של 5 מיליון מנתי. אתר תמונות שטרות כסף, תמונות שטרות הכסף של גאורגיה משנת 1919 ועד היום ZENO.RU - Oriental Coins Database, תמונות מנתי גאורגי ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תתרי

תֶתרי (בגאורגית: თეთრი) היא היחידה המוניטרית הבסיסית בגאורגיה. תתרי הוכנס למחזור בשנת 1995. המילה "תתרי" ("לבן") אומצה מהמונח המתאר מטבעות זהב, כסף או נחושת, שהיה ידוע בעת העתיקה ובימי הביניים בגאורגיה. 100 תתרי = 1 לארי ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לארי

האם התכוונתם ל... גביע לארי אובריאן – גביע ספורט המוענק לקבוצה הזוכה באליפות ה-NBA המופע של לארי סנדרס – קומדיית מצבים סאטירית אמריקנית שעסקה באחורי הקלעים של תוכנית אירוח לארי גאורגי – המטבע הלאומי (ההילך החוקי) של גאורגיה לארי (דיאלקט) – דיאלקט של הפרסית המדובר במחוז לאריסטן שבפרובינציית פארס באיראן לארי (חתול) – החתול ברחוב דאונינג 10, מעונו הרשמי ומשרדו של ראש ממשלת הממלכה המאוחדת לארי (יחידת מטבע) – יחידת מטבע באיים המלדיביים השווה למאה רופייה מלדיבית לארי (מחוז) – מחוז בפרובינציית קאילומה בפרו לארי (קבוצה אתנית) – קבוצה אתנית ברפובליקה של קונגו לארי (שבט) – שבט של הבאלוצ'ים מפקיסטן Leisure Suit Larry – סדרת משחקי המחשב למבוגרים אישים: מולא מוחסן לארי – יהודי מורי מפרס פול לרי – זמר טנור (ומאוחר יותר בריטון) צרפתי לאורי אישים ששמם הפרטי הוא לארי
שחף (סוג)

שַׁחַף (שם מדעי: Larus) הוא סוג עוף ימי מתלהק, בעל כנפיים ארוכות וקרומי שחייה. השחפים הם עופות בינוניים עד גדולים, בעלי מקור עבה ומוארך בגוון צהוב. השחף בדרך כלל בעל גוון אפור או לבן, בצירוף סימנים שחורים הממוקמים באזור הראש והכנפיים. השחף מהווה היום את הסוג בעל מספר המינים הגדול ביותר במשפחת השחפיים והוא נפוץ בכל העולם, אולם המגוון הרב ביותר של שחפים נמצא בחצי הכדור הצפוני. רוב מיני השחפים קיימים במספרים גדולים באזורי המחיה שלהם. בעבר היו בעיקר בים, אך כיום ניתן למצאם בפנים היבשות ולאורך חופי הים, ניזונים מפסולת האדם, נבלות ודגים. קיימים מאובנים של שחפים המתוארכים עד לאמצע תקופת המיוקן לפני בין 15 - 20 מיליוני שנים. מאמינים כי הם התפתחו באוקיינוס האטלנטי והתפשטו במהלך תקופת הפליוקן לפני בין 1.75 - 5.5 מיליוני שנים, בתקופה בה מגוון מיני עופות הים היה הרב ביותר. הספר "ג'ונתן ליווינגסטון השחף", שחיבר ריצ'רד באך, היה בראש רשימת הספרים הנמכרים ביותר בארצות הברית במשך כ-38 שבועות רצופים בין השנים 1972–1973. שחף היה גיבור עלילת ספרה של סיגל מגן "לעוף". המחזה השחף הוא אחד ממחזותיו המפורסמים שחיבר אנטון צ'כוב. ערך מורחב – מיני טבעת#השחפים בחצי הכדור הצפוני כמה ממיני השחף שייכים למיני הטבעת המתרבים בדפוס טבעתי מסביב לקוטב הצפוני ובכך מקיימים קרבה גנטית. ישנם סוגים הקרובים יחסית לשחף אך שונים ממנו: הסוגים שחף אמריקני, כרויקוצפלוס, שחף דגים והשחף הגמד (Hydrocoloeus minutus) היחידי בסוגו. עם זאת סוג זה כולל כמעט את כל מיני השחפים. להלן 24 מיני הסוג שחף: מצוי שחף צר-מקור Harrison, Peter (1988): Seabirds (2nd ed.). |Christopher Helm, London ISBN 0-7470-1410-8 Liebers, Dorit; de Knijff, Peter & Helbig, Andreas J. (2004): The herring gull complex is not a ring species. Proc. Roy. Soc. B 271(1542): 893-901. PDF fulltext(הקישור אינו פעיל) Electronic Appendix(הקישור אינו פעיל) Olson, Storrs L. (1985): Section X.D.2.j. Laridae. In: Farner, D.S.; King, J.R. & Parkes, Kenneth C. (eds.): Avian Biology 8: 181-182. Academic Press, New York. Pons J.-M. ; Hassanin A. ; Crochet P.-A.(2005) Phylogenetic relationships within the Laridae (Charadriiformes: Aves) inferred from mitochondrial markers. Molecular phylogenetics and evolution 37(3):686-699 שחף, באתר ITIS (באנגלית) שחף, באתר NCBI (באנגלית) שחף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שחף, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שחף, באתר GBIF (באנגלית) מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית ד"ר נורית קינן, שחף (1998), באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
רבקה פאלוך

רבקה פאלוך (נולדה ב-1956) היא אשת תקשורת ועיתונאית חרדית. יועצת ראש הממשלה לענייני חרדים, בין השנים 2001–2006 תקופת כהונתו של אריאל שרון, ומשנת 2016 עד 2021 יעצה לבנימין נתניהו. נולדה וגדלה בתל אביב למשפחה של חסידי גור. נישאה לשמחה פאלוך, יצרן ארונות קודש אמנותיים ולהם 7 ילדים. פאלוך מתגוררת בבני ברק. בשלהי שנות השמונים החלה בקריירה של עיתונאית, בתחילה בעיתון "השבוע" (כיום שעה טובה), ובהמשך ובמקביל הגישה תוכנית שידוכים ברדיו קול חי. בשנת 2001 מונתה על ידי אריאל שרון ליועצת ראש הממשלה לענייני חרדים. בדצמבר 2006 סיימה את כהונתה. פאלוך ושתי עדות נוספות העידו לטובת השר לשעבר חיים רמון ערב מתן הכרעת הדין במשפט ההטרדה המינית שהתנהל נגדו. בהכרעת הדין נכתב: "לא זו בלבד שמדובר בעדויות כבושות שמשקלן אפס, אלא שמדובר בעדות בלתי אמינות ובלתי מהימנות, שתיאמו את גרסתן בניצוחה של רבקה, ערב מתן עדותן בביהמ"ש. התיאור שתארו הינו מופרך ובלתי סביר בעליל." עד שנת 2016 החזיקה פאלוך במשרד יחסי ציבור ושידרה ברדיו לב המדינה מדי יום שישי בתוכנית "שבת שלום". ב-2016 התמנתה ליועצת במשרד ראש הממשלה. במאי 2021 הושעתה מתפקידה לאחר שפורסם כי שידלה בני משפחות של הרוגי אסון הר מירון לצלם סרטוני תמיכה בבני הזוג נתניהו. מדיה וקבצים בנושא רבקה פאלוך בוויקישיתוף צבי זרחיה, העיתונאית החרדית שתנסה לחבר את נתניהו למפלגות החרדיות, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2016 סיון רהב-מאיר, ‏"אשת החצר" נחשפת, באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2011 יועצת רה"מ לענייני חרדים תסיים את תפקידה, באתר ערוץ 7, 17 באוקטובר 2006 ת. פ. 5461/06 מדינת ישראל נ' חיים רמון, הכרעת הדין המלאה (מקור נוסף) צבי זרחיה, הממונה על המשמעת: להפסיק את כהונתה של רבקה פאלוך, היועצת של נתניהו, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיליקס (כלי)

קיליקס (ביוונית: κύλιξ, שמשמעה: "כוס") היא כוס שטוחה (למעשה קערה) לשתיית יין שהייתה נפוצה ביוון העתיקה. סוג זה של כוסות היה מעוטר בסגנון הדמות השחורה (אנ') או הדמות האדומה (אנ') של המאות החמישית ושישית לפנה"ס, בדרך כלל בתיאורים הקשורים להפקת היין. סצנות אלה עצבו באופן שיפתיעו את לוגם היין כאשר הן מתגלות עם שתיית המשקה - הסצנות היו בדרך כלל סצנות הומוריסטיות, בעלות אופי מיני או ארוטי. דמויות שכיחות על גבי כוסות אלה היו דיוניסוס, אל היין, וכן דמויות של סטירים. השימוש העיקרי של הקיליקס היה במשתאות מסוג "סימפוזיון" (או "סימפוזיום") שהיו אירועים חשובים בתרבות יוון העתיקה. קדרות יוון העתיקה קיליקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)