laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהודה חיים פרחיה

יהודה חיים הכהן פרחיה (1886 – 1970) היה איש ציבור ופעיל ציוני יליד יוון, סוחר ועיתונאי, משורר, מחזאי וסופר. נולד בחודש מרץ 1886 בסלוניקי שביוון (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית) לאהרון פרחיה ולאסתר אלבו, בן למשפחת רבנים מיוחסת שגורשה מספרד. בילדותו למד בבית ספר המקומי של כל ישראל חברים, ואת לימודיו התיכוניים סיים בשנת 1907. במשך תקופת לימודיו רכש ארבע שפות: צרפתית, טורקית, יוונית ולאדינו, בסיום לימודיו עבר להתגורר בקוואלה שבחבל תראקיה. לפרנסתו עבד שם במפעל לייצור טבק, ואט אט התקדם בתפקידו, עד שהפך למזכירו של נשיא החברה. במקביל לעבודתו נמנה עם פעילי התנועה הציונית ביוון, והרבה לפרסם מאמרים בעיתונות היהודית בעיר. בשנת 1912 ייסד בקוואלה את "אגודת בוגרי בית ספר כי"ח", ובשנת 1914 החל להוציא לאור עיתון בלאדינו בשם "הציונית", בעזרתו הפיץ את רעיונות הציונות ותחיית ישראל בקרב יהודי יוון. בין היתר שימש כחבר בוועד הקהילות ולקח חלק בפעילות וועד בית הכנסת ומוסדות הסעד המקומיים. הודות לתפקידיו הניהוליים בחברת הטבק, נאלץ לנסוע רבות מחוץ לעירו, ומדי פעם התגורר בערים שונות ברחבי העולם. בארץ ישראל ביקר מספר פעמים, ולמשך תקופה התגורר באלכסנדריה שבמצרים. החל מראשית המאה ה-20 עבר להתגורר בקסנתי שבחבל תארקיה, וניהל מפעל טבק עד לסיום מלחמת העולם השנייה. בעיר זו נמנה עם עשירי הקהילה היהודית, תמך רבות בנזקקים וסייע במימון מוסדות הקהילה, ואף של הקהילה השכנה בקומוטיני. כש-4000 מיהודי קסנתי הובלו ברכבות למחנה ההשמדה טרבלינקה בשנת 1943, ניצלו חייו בשל מחלה שהכריחה אותו לשהות בקוואלה. מיד לאחר מכן נמלט לאתונה יחד עם משפחתו בסיוע מנהלת הבית שלו, ושהה במחבוא בבית דודה עד לסיום המלחמה, אז חזר לקסנתי בשנת 1945 והמשיך לעבוד בחברת הטבק. במקביל שב לפעול עבור צורכי הקהילה היהודית בעיר, ודאג להנציח את בני הקהילה שנספו בשואה. בשנת 1965 פרש לגמלאות, ולמרות בקשות מצד בני משפחתו בארצות הברית, בישראל ובקוואלה לבוא ולהתגורר לידם, העדיף להמשיך לחיות בקסנתי ליד מנהלת הבית שלו ובני משפחתה, שדאגו לו עד לפטירתו. במשך חייו פרסם 85 מאמרים וכתבות בעיתונים, 21 נובלות, 44 שירים בלאדינו וכ־25 שירים על השמדת הקהילה היהודית-ספרדית בשואה. הלך לעולמו ב-25 ביולי 1970, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בסלוניקי. ארכיונו הפרטי, שנתרם לספריית מכון יד יצחק בן-צבי, כולל בין היתר אוסף של גלויות ותמונות מסלוניקי וסביבתה. רוב התמונות צולמו לפני שנת 1917, בה פרצה שרפה שכילתה את מרבית בתי העיר, והן מספקות עדות היסטורית לחיי הקהילה היהודית בפרט - שהושמדה ברובה בשואה, ולעיר בכלל - לפני שנשרפה. סוזי גרוס, יהודה חיים פרחיה הכהן (1886 - 1970): איש קסנתי ויצירתו בלאדינו: מונוגרפיה, רמת גן, 2011 מדיה וקבצים בנושא יהודה חיים פרחיה בוויקישיתוף משה דוד גאון, "יהודה חיים פרחיה", יהודי המזרח בארץ ישראל ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 576–577, באתר היברובוקס אלבומו ותמונותיו של יהודה חיים פרחיה, באתר ישראל נגלית לעין ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יהודה חיים פרחיה".
ארנים זולא

ארנים זולא (באנגלית: Arnim Zola) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #208 מאפריל 1977, והיא נוצרה בידי הכותב והמאייר ג'ק קירבי. ארנים זולא הוא מדען וביוכימאי גאון ממוצא שווייצרי, שנולד בתחילת שנות ה-20 והיה שווה ביכולותיו למדענים גאוניים דוגמת הרברט וינדהאם וג'ונתן דרו. יכולותיו המתקדמות בהנדסה גנטית הובילו אותו להצטרפות למפלגה הנאצית, שרצתה להיעזר בכישוריו ליצירת גזע עליון חדש. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד זולא לצד הברון היינריך זמו, ונקלע לעימות נגד קבוצת הפולשים כשניסה להשתמש ב-DNA של קפטן אמריקה, הסאב מרינר, הלפיד האנושי וטורו ליצירת חייל-על בשירות הנאצים. על מנת להינצל מווירוס מפלצתי שיצר, זולא העביר את תודעתו לגוף רובוטי, עליו מותקנת "קופסת ESP" המעניקה לו יכולות על-חושיות שונות. לקראת תום המלחמה הציג זולא בפני אדולף היטלר שיבוט שנוצר עבורו במקרה וייהרג, הדריך את הגולגולת האדומה להציב את עצמו בהקפאה, והצטרף לארגון הידרה של ברון סטרוקר. בשנים הבאות היה זולא אחראי על קיומו של היטלר בתוך שיבוט הנודע בשם "סוחר-השנאה", וכן על יצירת מגוון יצורי כלאיים דמויי אדם במימונו של הגולגולת האדומה. עבודתו לצד הגולגולת האדומה הובילה אותו לעימות ראשון בגופו הרובוטי נגד קפטן אמריקה, שנתקל בזולא בג'ונגל במרכז אמריקה לאחר קרב נגד אחד מיצורי הכלאיים שלו. זולא המשיך בעבודותיו הזדוניות, והתנסה במרוצת השנים ביצירת שיבוטים, הענקת כוחות-על ושטיפת מוח. הוא לקח חלק פעיל בקנוניה להתנקשות בחייו של קפטן אמריקה, וסייע לגולגולת האדומה ולדוקטור פאוסטוס לתמרן את הסוכנת שרון קרטר להתנקשות בחיי אהובה. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נסוג זולא ל"מימד Z", עולם טכנולוגי אותו יצר ואכלס במוטציות מעשה ידיו, שבו הזמן עובר במהירות מואצת בהשוואה לכדור הארץ. קפטן אמריקה התקיף את ממלכתו החדשה של זולא, והצליח לחלץ תינוק מהונדס-גנטית, אותו גידל במימד Z בשם "איאן רוג'רס". קפטן אמריקה ובנו חברו לזן חייזרי יליד מימד Z והובילו מרד נגד זולא, שסופו בקריסת מימד Z, מותה לכאורה של שרון קרטר ועריקתה של ג'ט בלאק זולא, בתו של ארנים זולא ואחותו של איאן, לצדו של קפטן אמריקה. מאוחר יותר השתתף זולא באירועי "אימפריה סודית" כחבר במועצה העליונה של הידרה. את דמותו של ארנים זולא בסרטי הלייב אקשן "קפטן אמריקה" ו"קפטן אמריקה: חייל החורף" מגלם השחקן טובי ג'ונס, ששב לגלם את דמותו בסדרת הטלוויזיה "הסוכנת קרטר". בסרט "קפטן אמריקה" מופיע זולא כמדען נאצי שמסייע לגולגולת האדומה. בהמשך, כפי שמתגלה בסרט "קפטן אמריקה: חייל החורף", זולא חדר לשורות סוכנות S.H.I.E.L.D. ולקח חלק בהפיכתו של באקי ברנס לחייל החורף. הוא העביר את תודעתו למחשב על עקב מחלה סופנית, ותמרן את פעולותיה הסמויות של הידרה בתוך סוכנות S.H.I.E.L.D. ג'ונס דיבב גרסה חלופית של זולא בסדרת האנימציה "מה אם...?". דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס
פישר איילנד (פלורידה)

פישר איילנד (באנגלית: Fisher Island) הוא אי מלאכותי שנוצר בשנת 1905 בפלורידה ארצות הברית. פישר איילנד הוא המקום עם ההכנסה-לנפש הגבוהה ביותר בארצות הברית. האי היה בעבר בבעלותו של איש העסקים קארל פישר, שהעניק לו את שמו הנוכחי "אי פישר". האי נוצר ב- 1905 במהלך העבודות לייבוש החוף של מיאמי. האי היה שייך למיליונר האפרו אמריקני הראשון בדרום פלורידה, דיינה דורסי. ב-1919 החלה הבניה באי לאחר שקארל פישר רכש את האי מדורסי. ב-1925 רכש את האי איל ההון ויליאם ואנדרבילט תמורת יאכטה. לאחר מותו של ואנדרבילט, האי נמכר בשנת 1944 לתעשיין הפלדה אדוארד מור שהפך את האי לאחוזה פרטית. לאחר מותו של מור בשנת 1950 נמכר האי לגארפילד ווד. באי התגוררו פוליטיקאים ואנשי ציבור מפורסמים, כמו הנשיא ריצ'רד ניקסון שעבר להתגורר באי במהלך פרשת ווטרגייט. בשנת 2005 ניסו תושבי האי להפוך אותו לעיר, אך הוועדה המחוזית של מיאמי דחתה את הבקשה. כיום האי משמש לבתי נופש לאוכלוסייה העשירה בארצות הברית והוא המקום עם ההכנסה הגבוה ביותר לנפש בארצות הברית. כאשר ההכנסה הממוצעת לנפש עומדת על 236 אלף דולר לנפש. גודלו של האי הוא קצת פחות מקילומטר מרובע. תושביה שוהים באי בממוצע בין חודשיים לשלושה חודשים, האי מוקף מים מכל צדדיו. ההגעה לאי היא בשיט במעבורת או דרך האוויר. האי סגור לזרים, והכניסה אליו היא אך ורק לתושבים ולאורחיהם או לתיירים הבאים לשהות במלון שבאי. האי כולל שתי מרינות, האחת ליאכטות קטנות, והשנייה ליאכטות גדולות. באי ישנם כ-18 מגרשי טניס ועשרות בריכות, חולות החופים באי מיובאים מהאיים הקריבים. מדיה וקבצים בנושא פישר איילנד בוויקישיתוף A Gilded Island, Swirling With Intrigue, New York Times, 27/12/2012 שלום יצחקי, צרות באי המיליונרים, המבשר שבועי 6 באוגוסט 2017
גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה

גאורגי מיכאילוביץ' רומנוב (ברוסית: Георгий Михайлович Романов; נולד ב-13 במרץ 1981), הוא בנה של הטוענת לכתר הרוסי מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. גאורגי נולד במדריד ב-13 במרץ 1981, לפרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה ולמריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולאונידה גאורגייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. ב-6 במאי אותה שנה הוטבל גאורגי במדריד, וסנדקו היה קונסטנטינוס השני, מלך יוון. בנוסף נכחו בטקס חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד, סופיה, מלכת ספרד, סימאון השני, מלך בולגריה ומרגריטה, מלכת בולגריה. גאורגי קיבל מסבו ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה את התואר "הנסיך הגדול של רוסיה", אולם וסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה, שכיהן כנשיא אגודת משפחת רומנוב, הגיב על כך שזה מאורע משמח למשפחת האצולה הפרוסית, ולא קשור למשפחת האצולה הרוסית. בשנת 1982 נפרדו הוריו, ובשנת 1985 התגרשו הוריו באופן רשמי ואביו חזר לתוארו הפרוסי. בשנת 1992 ביקר גאורגי לראשונה ברוסיה, במהלך הלוויית סבו ולדימיר קירילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ובשנת 1996 חזר יחד עם אמו מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה וסבתו לאונידה גאורגייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה לרוסיה, בה הוא מתגורר כיום. גאורגי התחנך במכללת רונימיד במדריד, ולאחר מכן למד באוניברסיטת אוקספורד. לאחר מכן עבד גאורגי בבריסל בפרלמנט האירופי, שם שימש כעוזר ללויולה דה פלאסיו, הנציב האירופי לשעבר לתחבורה ואנרגיה. מאוחר יותר הוא עבר ללוקסמבורג, שם הועסק בוועדה האירופית לאנרגיה אטומית וביטחון. ב-12 בדצמבר 2008 מונה גאורגי ליועץ למנכ"ל נורילסק-ניקל - חברת כרייה רוסית למתכות, ובשנת 2012 הוא היה מועמד למנכ"ל של מטאל סחר בחו"ל, מרכז המכירות העיקרי עבור נורילסק-ניקל בשווייץ. בשנת 2014 הקים גאורגי את חברת רומנוף ושות', בבריסל. בינואר 2021 הודיע על אירוסיו לרבקה בטריני, בתו של דיפלומט איטלקי העוסקת בסחר בינלאומי. היא המירה את דתה לנצרות אורתודוקסית וקיבלה את השם ויקטוריה רומנובה. ב־1 באוקטובר 2021 הם נישאו בקתדרלת איסק הקדוש בסנקט פטרבורג, במה שהיה לטקס הנישואין הראשון בקתדרלה מזה 120 שנים בהשתתפות בני שושלת רומנוב. מדיה וקבצים בנושא גאורגי מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה בוויקישיתוף "האתר הרשמי של בית המלוכה הרוסי" בראשות מריה ולדימירובנה The Russian Imperial Succession, Brien Purcell Horan
אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Antoinette von Sachsen-Altenburg;‏ 17 באפריל 1838 - 13 באוקטובר 1908), הייתה אשתו של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט. אנטוינטה נולדה ב-17 באפריל 1838 בבמברג, לאדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ולאמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא. ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, שהיה אחד הנסיכים הגרמנים העשירים ביותר בגרמניה, ולרגל הנישואים אף הוטבעה מדליה. הנישואים היו מוצלחים, ולזוג נולדו 6 ילדים. ב-22 באפריל 1854 התחתנה אנטוינטה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט, ונולדו לה ממנו 6 ילדים: לאופולד, נסיך הכתר של אנהלט (1855–1886) פרידריך השני, דוכס אנהלט (1856–1918) אליזבת, נסיכת אנהלט (1857–1933), התחתנה עם אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אדוארד, דוכס אנהלט (1861–1918) אריברט, נסיך אנהלט (1866–1933) אלכסנדרה, נסיכת אנהלט (1868–1958), התחתנה עם זיצו, נסיך שוורצבורג מדיה וקבצים בנושא אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אליפות ברזיל בכדורגל 2010

אליפות ברזיל בכדורגל 2010 הייתה הפעם ה-54 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-8 במאי 2010 והסתיימו ב-5 בדצמבר 2010. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו ואסקו דה גאמה, גוארני, סיארה ואתלטיקו גויאניינסה. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. פלומיננסה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השלישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו ויטוריה, גוארני, גויאס וגרמיו פרודנטה. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו קוריטיבה, פיגיירנסה, באהיה ואתלטיקו מיניירו. תוך הורדת שלוש נקודות על שיתוף שחקן מושהה ז'ונאס, שחקנה של גרמיו כבש 19 שערים וזכה בתואר מלך השערים. דריו קונקה, (ארגנטינה ארגנטינה) שחקנה של פלומיננסה זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. דריו קונקה, (ארגנטינה ארגנטינה) שחקנה של פלומיננסה זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2010 בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia
סיארה (כדורגל)

סיארה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פורטלזה שבברזיל. נכון לשנת 2018 משחק המועדון בסריה ב’ בברזיל. המועדון הוקם בשנת 1914. בהיותו המועדון הוותיק במדינת סיארה הוא קיבל כינוי "סבא". בשנת 1971 הקבוצה לראשונה השתתפה בליגה הבכירה ונשרה ממנה לאחר עונה בודדת. בשנת 1985 הקבוצה זכתה במקום ה-7, הגבוה ביותר בתולדות המועדון. בשנת 1994 הקבוצה הגיעה לגמר גביע ברזיל. בעקבות כך בשנת 1995 היא השתתפה בתחרות גביע קונמבול. לזכותו של המועדון 44 זכיות באליפות סיארה. מדיה וקבצים בנושא סיארה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיארה (בפורטוגזית) סיארה, ברשת החברתית פייסבוק סיארה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סיארה, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Transfermarkt פרופיל, באתר Soccerway פרופיל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג

אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (בגרמנית: Eduard von Sachsen-Altenburg; 3 ביולי 1804 – 16 במאי 1852), היה נסיך גרמני ומפקד בכיר בצבא הבווארי. אדוארד נולד ב-3 ביולי 1804 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן ולשרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, וסנדקו היה הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטרת'רן, אביה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת. אדוארד התגייס לצבא הבווארי כריטמייסטר ברגימנט הפרשים הקלים ה-6 (דוכס לוכטנברג), ובהמשך מונה למפקד רגימנט הפרשים הקלים ה-1. בשנת 1832 נשלח אדוארד בראש משלחת צבאית, ללוות את אחיינו אוטו ליוון, שם הוכתר אוטו למלך יוון. בשובו לבוואריה בשנת 1834, המשיך אדוארד לשרת בצבא הבווארי, ובשנת 1841 מונה למפקד חטיבת הפרשים הבווארית ה-1. בשנת 1848 פיקד אדוארד על חיל המשלוח הבווארי במלחמת שלזוויג הראשונה, ולחם עמו בקרב דיפל. לאחר מכן הוא הועלה אדוארד לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד דיוויזיית הפרשים הבווארית ה-1 במינכן, והחזיק בתפקיד זה עד לשנת 1851. אדוארד היה ביחסים קרובים מאוד עם גיסו לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ומשנת 1843 היה יו"ר התאחדות מינכן נגד התעללות בבעלי חיים. כמו כן היה אדוארד קרוב מאוד לאחותו תרזה, מלכת בוואריה, ותמך בה במיוחד בפרשת לולה מונטז. ב-16 במאי 1852 מת אדוארד במינכן, והוא בן 48 שנים. ב-25 ביולי 1835 התחתן אדוארד עם אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן, בתם של קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, ממנה נולדו לו 4 ילדים: תרזה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1836–1914), התחתנה עם הנסיך אוגוסט, דוכס דלרנה אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1838–1908), התחתנה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט לודוויג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1839–1844) יוהאן, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1841–1844) ב-8 במרץ 1842 התחתן אדוארד עם לואיזה קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך התשעה עשר, נסיך רויס-גרייץ וגספרינה, נסיכת רוהאן-רוכפורט, ממנה נולדו לו 2 ילדים: אלברט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1843–1902) מריה גספרינה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1845–1930), התחתנה עם קרל גינטר, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן מדיה וקבצים בנושא אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג בוויקישיתוף אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן

אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן (בגרמנית: Karl Anton von Hohenzollern-SigmaringenAmalie; ‏30 באפריל 1815 - 14 בינואר 1841), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, ואשתו של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג. אמליה נולדה ב-30 באפריל 1815 בזיגמרינגן, לקרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן ומארי אנטואנט מירא, בתם של פייר מירא ולואיז ד'אסטור. ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים. לאחר לידת בנה הרביעי התדרדר מצבה, וכעבור 6 ימים ב-14 בינואר 1841 מתה אמליה בזיגמרינגן. ב-25 ביולי 1835 התחתנה אמליה עם אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, בנו של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ממנו נולדו לה 4 ילדים: תרזה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1836–1914), התחתנה עם הנסיך אוגוסט, דוכס דלרנה אנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1838–1908), התחתנה עם פרידריך הראשון, דוכס אנהלט לודוויג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1839–1844) יוהאן, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1841–1844) אמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן
סיגמואיד (מתמטיקה)

פונקציית סיגמואיד היא פונקציה מתמטית, בעלת עקומה בצורת האות "S" הנקראת גם עקומת סיגמואיד. לעיתים קרובות "פונקציית סיגמואיד" מתייחסת למקרה פרטי של הפונקציה הלוגיסטית, כפי שניתן לראות באיור 2, ומתוארת על ידי הנוסחה הבאה: S ( x ) = 1 1 + e − x = e x e x + 1 {\displaystyle S(x)={\frac {1}{1+e^{-x}}}={\frac {e^{x}}{e^{x}+1}}} . פונקציות סיגמואיד מוגדרות על המספרים הממשיים, והן עולות מונוטונית. פונקציית סיגמואיד היא פונקציה ממשית S : R → [ a , b ] ⊊ R {\displaystyle S:\mathbb {R} \to [a,b]\subsetneq \mathbb {R} } , דיפרנציאבילית חסומה המוגדרת על כל המספרים הממשיים ובעלת נגזרת אי-שלילית בכל נקודה. הפונקציה הלוגיסטית f ( x ) = 1 1 + e − x = e x e x + 1 {\displaystyle f(x)={\frac {1}{1+e^{-x}}}={\frac {e^{x}}{e^{x}+1}}} פונקציית tanh f ( x ) = tanh ⁡ x = e x − e − x e x + e − x {\displaystyle f(x)=\tanh x={\frac {e^{x}-e^{-x}}{e^{x}+e^{-x}}}} פונקציית arctan f ( x ) = arctan ⁡ x {\displaystyle f(x)=\arctan x} פונקציית גודרמן f ( x ) = gd ⁡ ( x ) = ∫ 0 x 1 cosh ⁡ t d t {\displaystyle f(x)=\operatorname {gd} (x)=\int _{0}^{x}{\frac {1}{\cosh t}}\,dt} פונקציית השגיאה f ( x ) = erf ⁡ ( x ) = 2 π ∫ 0 x e − t 2 d t {\displaystyle f(x)=\operatorname {erf} (x)={\frac {2}{\sqrt {\pi }}}\int _{0}^{x}e^{-t^{2}}\,dt} פונקציה לוגיסטית מוכללת f ( x ) = ( 1 + e − x ) − α , α > 0 {\displaystyle f(x)=(1+e^{-x})^{-\alpha },\quad \alpha >0} פונקציות אלגבריות מסוימות f ( x ) = x 1 + x 2 {\displaystyle f(x)={\frac {x}{\sqrt {1+x^{2}}}}} . פונקציית השברון לוג'יט. פונקציות סיגמואיד, ובפרט הפונקציה הלוגיסטית, משמשת ברשתות עצביות מלאכותיות. מדיה וקבצים בנושא סיגמואיד בוויקישיתוף סיגמואיד, באתר MathWorld (באנגלית)
אליזבת, נסיכת אנהלט

אליזבת, נסיכת אנהלט (בגרמנית: Eduard von Anhalt;‏ 7 בספטמבר 1857 - 20 ביולי 1933), הייתה בתו של פרידריך הראשון, דוכס אנהלט ואשתו של אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. אליזבת נולדה ב-7 בספטמבר 1857 בוורליץ, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו-קתן ואנטוינטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתם של אדוארד, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, נסיכת הוהנצולרן-זיגמרינגן. ב-17 באפריל 1877 התחתנה אליזבת עם אדולף פרידריך, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1904 מת חמיה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובעלה עלה לשלטון במקומו כאדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1914 מת בעלה אדולף פרידריך, ובנה אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1918 מת בנה אדולף פרידריך, ואליזבת ירשה את טירת הציד פרילביץ. ב-נוישטרליץ מתה אליזבת ב-20 ביולי 1933, ובנותיה ירשו את נחלותיה. ב-17 באפריל 1877 התחתנה אליזבת עם אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 4 ילדים: מריה, דוכסית מקלנבורג (1878–1948), התחתנה עם גאורג, רוזן יאמטל, ולאחריו התחתנה עם יוליוס ארנסט, נסיך ליפה יוטה, דוכסית מקלנבורג (1880–1946), התחתנה עם דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (1882–1918) קרל בורווין, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1888–1908) מדיה וקבצים בנושא אליזבת, נסיכת אנהלט בוויקישיתוף אליזבת, נסיכת אנהלט אליזבת, נסיכת אנהלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו

דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו (במונטנגרית: Данило Петровић Његош; ‏29 ביוני 1871 - 24 בספטמבר 1939), היה בנו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ונסיך הכתר של מונטנגרו בתקופת שלטון אביו. דנילו נולד ב-29 ביוני 1871 בצטיניה, לניקולה הראשון, מלך מונטנגרו ולמילנה ווקוטיץ', בתם של פטר ווקוטיץ' וילנה ווקוטיץ'. ב-27 ביולי 1899 התחתן דנילו עם יוטה, דוכסית מקלנבורג, בתם של אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ואליזבת, נסיכת אנהלט, אך לזוג לא היו ילדים. במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד דנילו על צבא מונטנגרו, יחד עם אביו וינקו ווקוטיץ'. לאחר המלחמה סופחה ממלכת מונטנגרו לממלכת סרביה, והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. ב-1 במרץ 1921 מת אביו ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, ודנילו ירש את תאריו ואת טענתו לכתר מונטנגרו. ב-5 במרץ ויתר דנילו על טענתו לכתר לטובת אחיינו מיכאילו, נסיך מונטנגרו, אולם למחרת חזר בו מכך, וב-7 במרץ שוב ויתר על זכויותיו. לאחר מכן התגורר דנילו בעיקר בניס, צרפת, וב-24 בספטמבר 1939 מת דנילו בווינה. מדיה וקבצים בנושא דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו בוויקישיתוף
רוכבה

רוּכְבָּה (מערבית: الركبة - אל-רוּקְבָּה - "הברך") או δ בקסיופאה הוא אחד הכוכבים הבולטים שבקבוצת הכוכבים קסיופאה עם בהירות נראית מדרגה 2.68. במרחק זוויתי של כמעלה ממזרח-צפון-מזרח לו נמצא הצביר הפתוח M103, אך למרות המרחק הזוויתי הקטן הם אינם קרובים כלל זה אל זה, שכן רוכבה נמצא במרחק של פחות מ-100 שנות אור ממערכת השמש בעוד ש-M103 נמצא במרחק גדול כמעט פי 100 מכך. רוכבה הוא תת-ענק לבן מסוג ספקטרלי A5 IV, מסתו כ-2.5 מסות שמש, רדיוסו מעט פחות מ-4 רדיוסי שמש, טמפרטורת פניו כ-8,400 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 67 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 77 מצירוף הקרינה בתחום העל-סגול. גילו של הכוכב כ-600 מיליוני שנים והוא נמצא לקראת סיום שלב התכת המימן שבליבתו להליום שבסופו הוא צפוי להתנפח ולהתקרר בהתהליך הפיכתו לענק כתום או אדום. את רוכבה מקיף בן זוג עמום מאוד שעליו לא ידוע דבר, מלבד שזמן ההקפה הוא 759 ימים (שנתיים וחודש) ושמישור ההקפה מקביל לקו הראייה ממערכת השמש, כך שמדובר בכוכב משתנה לוקה. כאשר הכוכב העמום עובר על פני הבהיר, נמדדת ירידה של כ-8 מאיות של דרגת בהירות וכשהכוכב הבהיר מסתיר את העמום נמדדת ירידה של כ-7 מאיות של דרגת בהירות. רוכבה באתר של ג'ים קלר רוכבה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD: δ Cassiopeiae J. H. Rhee, I. Song, B. Zuckerman & M. McElwain: Characterization of Dusty Debris Disks: The IRAS and Hipparcos Catalogs, The Astrophysical Journal, Vol. 660, Iss. 2, p. 1560 (2007) M. L. Malagnini & C. Morossi: Accurate absolute luminosities, effective temperatures, radii, masses and surface gravities for a selected sample of field stars, Astronomy & Astrophysics Supplement Series, vol. 85, no. 3, p. 1019 (1990) O. Yu. Malkov, E. Oblak, E. A. Snegireva & J. Torra: A catalogue of eclipsing variables, Astronomy & Astrophysics, Vol. 446, Iss. 2, p. 785 (2006)
ממלכת מונטנגרו

ממלכת מונטנגרו (בסרבית קירילית: Краљевина Црнa Горa), הייתה מדינה בבלקן שהתקיימה בין השנים 1910–1918, וצורפה לאחר מכן לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. בשנת 1851 הכריז דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו על הקמת נסיכות מונטנגרו, ולאחר מותו בשנת 1860 עלה לשלטון ניקולה, נסיך מונטנגרו. בשנת 1876 הכריז ניקולה, נסיך מונטנגרו על מרד באימפריה העות'מאנית. המרד נחל הצלחה וכוחותיו הצליחו להגיע עד לחופי הים האדריאטי. העצמאות של מונטנגרו הוכרה בקונגרס ברלין בשנת 1878 ובעשורים הראשונים לעצמאותה נהנתה מונטנגרו משגשוג ויציבות. מערכת החינוך והעיתונות התרחבו במידה רבה. הצבא נהנה מתמיכה וסיוע של רוסיה הצארית. בשנת 1883 ביקר הנסיך ניקולה את הסולטאן הטורקי, שעמו שמר לאחר מכן על יחסים לבביים. בשנת 1896 הוא חגג מאתיים שנה של שושלת פטרוביץ', ובאותה השנה השתתף בהכתרתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני. במאי 1898 ביקר הנסיך את המלכה ויקטוריה בטירתה בוינדזור. ניקולה הראשון הסכים לכינון החוקה הראשונה של מונטנגרו בשנת 1905 בעקבות לחץ ציבורי מהאוכלוסייה שדרשה יותר זכויות וחופש. הוא הסכים לחופש עיתונות וכינון קודי משפט ברורים בתחום הפלילי. בשנת 1906 קיבלה מונטנגרו מטבע משלה. ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה ניקולה את תארו והכריז על עצמו כמלך. כאשר מלחמת הבלקן הראשונה פרצה בשנת 1912 החליט ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה כבשה מונטנגרו שטחים נרחבים באזור מקדוניה ואת שקודרה באלבניה, אך בלחץ המעצמות נאלצה לסגת משקודרה. במלחמת העולם הראשונה שהחלה בשנת 1914, הייתה מונטנגרו הראשונה שהחליטה לצאת לעזרתה של סרביה לאחר שאוסטרו-הונגריה פלשה אליה, לאחר ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד בעיר סרייבו. ואכן מונטנגרו הצטרפה למלחמה וספגה אבדות כבדות, ובתחילת 1916 נכבשה הממלכה על ידי הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, מונטנגרו נכבשה אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, והמלך נמלט לאיטליה ולאחר מכן לצרפת. ב-20 ביולי 1917 נחתמה הצהרת קורפו, אשר החליטה על איחוד מונטנגרו עם סרביה. ב-26 בנובמבר 1918 החליטה האספה של פודגוריצה, גוף נבחר המייצג את מונטנגרו, בהחלטה פה אחד על איחוד מונטנגרו עם סרביה, ואכן ב-1 בדצמבר התאחדו השניים והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו שהיה עדיין בגלות בצרפת התנגד למהלך, וטען לזכותו על הכתר עד מותו בשנת 1921. במהלך מלחמת העולם השנייה, חשבו האיטלקים על הפיכת הממשלה האיטלקית במונטנגרו לממלכת בובות, אך התוכנית לא יצאה לבסוף אל הפועל. מדיה וקבצים בנושא ממלכת מונטנגרו בוויקישיתוף
אליפות ברזיל בכדורגל 2011

אליפות ברזיל בכדורגל 2011 הייתה הפעם ה-55 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-21 במאי 2011 והסתיימו ב-4 בדצמבר 2011. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו קוריטיבה, פיגיירנסה, באהיה ואמריקה פוטבול קלוב. המשחקים התקיימו בשיטת ליגה תוך מפגש כפול בין הקבוצות. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תיקו. בסוף העונה ארבע קבוצות ירדו לליגת משנה. קורינתיאנס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה החמישית בתולדות המועדון. בסיום העונה לליגת משנה ירדו אתלטיקו פרנאאנסה, סיארה, אמריקה פוטבול קלוב ואוואי. במקום הקבוצות שירדו לליגה הבכירה עלו פורטוגזה, פונטה פרטה, נאוטיקו ורסיפה. בורז'ס, שחקנה של סנטוס כבש 23 שערים וזכה בתואר מלך השערים. ניימאר, שחקנה של סנטוס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. ניימאר, שחקנה של סנטוס זכה בפרס כדורגלן העונה של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. מדיה וקבצים בנושא אליפות ברזיל בכדורגל 2011 בוויקישיתוף נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia