laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יוסף סאמיגה

רבי יוסף סאמיגה (נפטר בט"ו בסיוון ה'שפ"ט, 6 ביוני 1629) היה רב, ראש ישיבה ומקובל טורקי בן המאות ה-16 וה-17. נולד לרב בנימין סאמיגה בסלוניקי, כיהן כראש ישיבה בפדובה ומאוחר יותר בוונציה שבה נפטר. רבי יוסף סאמיגה היה מחבר פורה והדפיס כמה מספריו: "מקראי קודש" (ונציה שמ"ו) בשני חלקים, הספר התקבל בקרב ציבור הלומדים היהודי באירופה כולה וזכה למהדורות נוספות, בין היתר הוא מצוטט בידי המהרש"א, ובידי רבי יצחק נוניש בילמונטי בספרו "שער המלך". ספרו השני הוא "פורת יוסף" (ונציה ש"נ) על מסכת כתובות ומסכת חולין, על הלכות הרי"ף ועל התוספות למסכתות אלו. עבודתו השלישית היא "פירוש דרך ימין" (ללא שער) הכולל דרשות וענייני קבלה. בין תלמידיו בולטים: רבי חיים בנבנישתי, מחבר "כנסת הגדולה"; ורבי יוסף שלמה דלמדיגו, "יש"ר מקנדיאה". סאמיגה, יוסף, מקראי קדש, ‏ויניציאה שמו, באתר היברובוקס סמיגה, יוסף בן בנימין, פירוש דרך ימין, ‏ונציה שסו, באתר היברובוקס סמיגה, יוסף בן בנימין, פורת יוסף, ‏ויניציאה שנ, באתר היברובוקס כמה תשובות בהלכה שכתב נדפסו בספר השו"ת של בן דורו רבי חיים שבתי "תורת חיים" (חלק א סימן צא. חלק ג סימן נג). איזידור זינגר ומקס זליגסון, ‏"סאמגה (סאמיגה), יוסף בן בנימין", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) מידע על יוסף סאמיגה בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף בן בנימין סמיגה (נפטר 1629), דף שער בספרייה הלאומית נוסח מצבתו נדפס בשנת ה'תצ"ג (1733) על ידי ההבראיסט יוהאן כריסטוף וולף (אנ'), Bibliotheca Hebræa כרך רביעי, עמ' 1200. ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויקיפדיה הסרבו-קרואטית

ויקיפדיה הסרבו-קרואטית היא המהדורה של ויקיפדיה בשפה הסרבו-קרואטית. בנוסף אליה קיימות גם ויקיפדיות בשפה הסרבית, הקרואטית והבוסנית. נכון ל-6 באוקטובר 2024 ישנם בוויקיפדיה הסרבו-קרואטית 459,983 ערכים ו-187 משתמשים פעילים. בשנת 2005 נסגרה מהדורה זו עקב חוסר פעילות, ונפתחה מחדש לאחר פרק זמן קצר. מדד העומק של ויקיפדיה הסרבו-קרואטית, המהווה מדד גס לאיכות הערכים, עומד על 747.13 נכון לדצמבר 2023. זהו מדד עומק מכובד, שכן הוא ממקם אותה כוויקיפדיה השנייה באיכותה, כשמעליה נמצאת רק ויקיפדיה האנגלית. בנוסף, לרוב הוויקיפדיות שעברו את רף 400 אלף הערכים הראשונים יש מדד עומק נמוך מאוד עקב שימוש בבוטים, שיוצרים ערכים רבים קצרי מלל ומיעוטי קישורים, דוגמת ויקיפדיה השוודית וויקיפדיה ההולנדית, שהיו בעלות מדד עומק של 17.34 ו-18.8 בהתאמה באותה התקופה. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה. מדיה וקבצים בנושא ויקיפדיה הסרבו-קרואטית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה הסרבו-קרואטית (בסרבו-קרואטית) ויקיפדיה הסרבו-קרואטית, ברשת החברתית פייסבוק ויקיפדיה הסרבו-קרואטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) All Wikipedias ordered by number of articles.
בז'שץ' קויאבסקי

בז'שץ' קויאבסקי (בפולנית: Brześć Kujawski; ביידיש: בריסק דקויא או בריסק קויאבסק) היא עיירה במחוז ולוצלאווק שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. בעיירה מתגוררים 4,603 תושבים, כך על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-31 בדצמבר 2010. האזכור הראשון ליישוב הוא מראשית המאה ה-13, ובמשך שנים שימש כמרכז מסחר ומלאכה לכפרים החקלאיים שסביבו. ליישוב הוענקו זכויות עיר, אשר אושרו בידי זיגמונט השלישי ואזה, ונערכו בו ירידים שנתיים. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת השוודים. האזכור הראשון לקיום קהילה יהודית בעיירה הוא מראשית המאה ה-16, עת נציגיה השתתפו בכינוסי ועד ארבע הארצות. באותה התקופה חי בה הרב יעקב קופלמן, תלמיד רבי מרדכי יפה ובעל פירוש "אהל יעקב" לספר העיקרים. בשנת 1656 נרצחו למעלה ממאה יהודים ביישוב, ובתיהם נשרפו, בידי חיילותיו של הפולני סטפן צ'ארנייצקי, אשר האשים את היהודים בסיוע לפולשים השוודים. במחצית השנייה של המאה ה-18 הוצאו להורג יהודים מהעיירה בהאשמת שווא של סיוע לרוסים. עד שנת 1862 הוגבלו מגורי היהודים בעיירה לרובע אחד. בתחילת המאה ה-20 כיהן כרב העיר הרב שמואל ברוט. לטקס הכתרתו הגיעו רבנים רבים, ובראשם הרב מאיר יחיאל הלוי הולשטוק מאוסטרובצה. בין מלחמות העולם חיו בעיירה כ-800 יהודים, מתוך כ-3,800 תושבים. בעיירה פעל סניף של הציונים הכלליים, וכן פעלו בה תנועות הנוער גורדוניה והנוער הציוני. בתקופה זו כיהן כרב הקהילה יקותיאל נתן רבינוביץ' (נספה בשואה). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש העיירה בידי הגרמנים, נלקחו יהודיה לעבודות כפייה, ורכושם נבזז. בסוף שנת 1939 נלקחו עשרות גברים יהודים מהעיירה למחנה העבודה ויטנברג. ב-28 בספטמבר 1941 גורשו כ-400 יהודים מהעיירה לגטו לודז', ובתחילת מאי 1942 שולחו יתר יהודי העיירה למחנה ההשמדה חלמנו. מדיה וקבצים בנושא בז'שץ' קויאבסקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בז'שץ' קויאבסקי בז'שץ' קויאבסקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין "בז'שץ' קויאבסקי", באתר השטעטל הווירטואלי "בז'שץ' קויאבסקי", באתר JewishGen (באנגלית) אוולין צגנהאגן וסמואל פישמן, בז'שץ' קויאבסקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 43), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) GUS - Główny Urząd Statystyczny - Stan i struktura ludności oraz ruch naturalny w przekroju terytorialnym. Stan w dniu 31 XII 2010 r., web.archive.org, ‏2011-11-27
ספר צביעה

ספר צביעה או חוברת צביעה הוא ספר המאויר בציורי קו שהקורא יכול להוסיף להם צבע באמצעות עפרונות צבעוניים, טושים, צבע או כל חומר אמנותי אחר. ספרי הצביעה מיועדים בדרך כלל לילדים, עם זאת קיימים גם ספרי צביעה למבוגרים. בתקופה המודרנית ספרי ציור רבים לילדים מציגים דמויות מצוירות פופולריות. באופן מסורתי ספרי צביעה ודפי צביעה מודפסים על גבי נייר או כרטיס. לחלק מספרי הצביעה יש דפים מחוררים באופן שמאפשר את הסרתם מהספר ושימוש בהם כגיליונות בודדים. עם זאת, יש גם ספרי קריאה המציגים קו עלילתי כלשהו שכדי לשמור על שלמותו הדפים בהם אינם מיועדים להסרה. ספרי צביעה יכולים להכיל גם אפשרויות לפעילויות נוספות כמו חיבור נקודות, מבוכים וחידונים אחרים. חלק מספרי הצביעה משלבים גם שימוש במדבקות. ספרי צביעה פורסמו בארצות הברית כחלק מתהליך הדמוקרטיזציה של אמנות.  השימוש בספרי הצביעה יכול לתרום להתפתחות המוטורית והקוגניטיבית בגילאי הילדות. פעולת הצביעה מתרגלת את הקואורדינציה ותיאום עין-יד שעליהן מתבססות פעולות מורכבות יותר כמו הכתיבה, אשר נלמדת בבית הספר היסודי כחלק מפיתוח האוריינות של התלמיד. בהתאם לכך נעשה בספרים אלו שימוש נפוץ בגילאי הגן, כחלק מההכנה לכיתה א'. בשלבים הראשונים הצביעה יכולה להיות מנותקת מהציור המודפס על הדף ועם הזמן תתפתח היכולת של צביעה בתוך הקווים ובחירה של שילובי צבעים על פי הייצוג המקביל במציאות או מתוך שיקולים אסתטיים וטעם אישי. בגיל בית הספר נעשה שימוש רחב בספרי צביעה לילדים ממספר סיבות, בהן יצירת עניין ועידוד הזיכרון באמצעות חשיפה לייצוג חזותי. ספר הצביעה יכול לשמש כפעילות מקדימה להטרמה והצגה של הנושא, או כפעילות להמחשה והטמעה של החומר הנלמד. כמדיום בלתי מילולי, לספרי צביעה יש יישומים חינוכיים רבים עבור קהל יעד שאינו מבין את שפת ההוראה או התקשורת העיקרית.  ספרי הצביעה יכולים לשמש ככלי עבודה במסגרת החינוך לאמנות. כאשר הדמות כבר מוכנה עבור התלמיד הוא פנוי להתמקד ביצירת הגוונים ולהתנסות בשילובים שונים של צבעים. מאז שנות השמונים, מספר מוציאים לאור פרסמו ספרי צביעה חינוכיים המיועדים ללמידה של נושאים מתוך תוכנית הלימוד כמו אנטומיה ופיזיולוגיה. הצוות החינוכי חושף את הילדים כבר בגיל הרך ליצירה עם דפי צביעה - במטרה לפתח כישורים אישיים נרחבים המתייחסים ליכולת ביטוי עצמי, רכישת ידע ומיומנויות מוטוריות, תרגול, קואורדינציה ותרפיה. דפי צביעה הם שלב יסוד בהתפתחותו של הילד ופעילות זו נפוצה לא רק במסגרת החינוכית, אלא גם במסגרת ביתית וחברתית בה ישנם ילדים. דפי צביעה נגישים ונפוצים מאוד ברשת האינטרנט, ומחולקים לנושאים רבים העוסקים בהיבטים חינוכיים וגם פנאי. דרך אפקטיבית ללמד ילדים, היא בעזרת דפי צביעה המייצגים מושגים, סמלים או רעיונות מסוימים שעוזרת לילד להפנים בקלות את המסר המתאים. שימוש נפוץ בדפי צביעה הוא באובייקטים וסמלים הקשורים לערכות נושא, חגים ומועדים, דמויות מפורסמות ועונות השנה. ספר משחק מדיה וקבצים בנושא ספר צביעה בוויקישיתוף לירון ורדי, חוג בית: המדריך השלם לחוברות צביעה למבוגרים, באתר "בניין ודיור" Secret Garden Coloring Book (page 1-2) - סרטון המדגים את השימוש בספרי צביעה אריאנה מלמד, כולם עושים את זה: ריפוי בצביעה, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2015 איתן גילור מילר, מה עדיף להרגעת הנפש ושיפור מצב הרוח? צביעה או ציור?, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2017 חוברות צביעה, דף שער בספרייה הלאומית
תל שאע'ר בזאר

תל שאע'ר בזאר (בערבית: تل شاغر بازار) הוא תל ואתר ארכאולוגי שנמצא 35 ק"מ צפונית לעיר אל-חסכה בצפון-מזרח סוריה, באזור חטין. הוא משתרע על 200X300 מטר. משנת 1935 עד שנת 1937 נערכו בתל חפירות ארכאולוגיות על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן ורעייתו, הסופרת אגאתה כריסטי. בחפירות של המשלחת הארכאולוגית הסורית-בלגית-בריטית המשותפת בתל שאע'ר בזאר בשנים מאוחרות יותר, נחשפו השכבות הארכאולוגיות של התל, שתוארכו בין האלף החמישי לפני הספירה והאלף השני לפני הספירה. נתגלו חלקים של מבנה ממשל שנבנה מלבנים באלף השני לפני הספירה (התקופה הבבלית) וקבוצת מבני מגורים שבתוכם נתגלו מספר קברים. בין המבנים מפרידים רחובות ותעלות ניקוז שפכים. אורכו של אחד הרחובות מגיע ל-35 מטר ורוחבו מטר אחד. הוא מרוצף באבנים ובשברי חרסים, ומשני צדדיו מספר מבנים מהאלף השני ומהאלף השלישי לפני הספירה. זוהו גם שכבות ארכאולוגיות מהאלף הרביעי ומהאלף החמישי לפני הספירה. כמו כן נתגלו בו מספר לוחות חרס בכתב יתדות וחותמות מהתקופה הבבלית הקדומה (המאה ה-18 לפני הספירה). החותמות היו בכניסה למבנה הממשל הבבלי שחלקים ממנו נתגלו. ממצאים חשובים נוספים היו פסל-בובה מטין של האלה אשתר מהאלף השני לפנה"ס ופסל של האלה האם (האלה הסורית  הקדומה) מתרבות חלף, כלומר מהאלף החמישי לפני הספירה. המשלחת המשותפת גילתה גם מספר כלי חרס וכלים מברונזה, שהחשובים שבהם מתקופת נינוה, מספר חרוזים ובובות דמויות בני אדם ובעלי חיים וכלים מבזלת מאחת מתקופות השגשוג של התרבויות הסוריות באלף השני ובאלף השלישי לפני הספירה. הממצאים בתל שאע'ר בזאר מעידים על הקשרים הכלכליים, על הלידות והפטירות ועל היחסים בין תרבות שאע'ר בזאר לבין התרבויות הסוריות באזורים הסמוכים. בממצאים הוזכר שמו של המלך האשורי שמשי-אדד הראשון, ששלט במאה ה-18 לפני הספירה. מדיה וקבצים בנושא תל שאע'ר בזאר בוויקישיתוף Chagar Bazar, באתר אוניברסיטת גנט אתר העיר קמישלי (בערבית)
אוז'וונטיס

אוז'וונטיס (בליטאית: Užventis ‏האזנה‏Ⓘ‏); ביידיש: אוז'וונט) היא עיירה על גדות הנהר ונטה ברשות המקומית קלם. באוז'וונט התקיימה קהילה יהודית קטנה, וחלק מרבניה התפרסמו ברחבי ליטא. ב-1897 נמנו בה 300 יהודים, 35% מן האוכלוסייה הכללית, לאחר מלחמת העולם הראשונה הצטמצמה הקהילה עוד, ובסקר שנערך ב-1923 נמנו בה רק 173 נפש. יהודי העיירה נרצחו בו' באב ה'תש"א, 30 ביולי 1941 ביער פאשילווה,[דרושה הבהרה] המרוחק כ-3 ק"מ מהעיירה. מרבני העיירה הרב יעקב מרדכי דינזון - מחבר "שארית יעקב" הרב שלמה נתן קוטלר (עד תרנ"ט, 1889) הרב דוד גרשון רובינשטיין הרב נתנאל יוסף גרז (תרנ"ט-תרפ"ו, 1889-1926) - "העילוי משאָט" הרב יעקב וולפה מדיה וקבצים בנושא אוז'וונטיס בוויקישיתוף "אוז'וונטיס", באתר JewishGen (באנגלית) 'אוז'וונט (אוז'וואֶנטיס), מחוז שאוולי', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 284 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1486). על השמדת יהודי אוז'וונט: שם, כרך ד, עמ' 237–238 (שם, תמונות 1939–1940) מרטין דין, אוז'וונטיס, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1137–1138), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יששכר באהליך

יששכר באהליך היא רשת ליטאית של כוללי אברכים, ובה כ-36 סניפים בישראל (נכון ל-2019). בראש הרשת עומד הרב אלחנן ויסבורד. שם הרשת נגזר מהסכם יששכר וזבולון, הנלמד מהפסוק:"וְלִזְבוּלֻן אָמַר שְׂמַח זְבוּלֻן בְּצֵאתֶךָ וְיִשָּׂשׂכָר בְּאֹהָלֶיךָ". רשת הכוללים יששכר באהליך הוקמה בשנת תשס"ד בשכונת רמה א' בעיר בית שמש. הסניף הראשון של הרשת היה כולל אברכים קטן שנקלע לקשיים ועמד בפני סגירה, הרב אלחנן ויסבורד נטל על כתפיו את הוצאות הכולל בהוראת הרב אהרן לייב שטינמן. בהמשך השנים הוקמו סניפים נוספים בכל רחבי הארץ כאשר חלק ניכר מהם היו כוללי אברכים שנקלעו למשבר כספי וצורפו לרשת הכוללים כדי שיוכלו להמשיך להתקיים. נכון ל-2016 מונה הרשת למעלה מ-2500 אברכים בכל סניפי הרשת ונחשבת לרשת הכוללים הגדולה בישראל. למרות היותה רשת כוללים גדולה, גובה המלגה הניתן לאברכים מדי חודש נחשב גבוה יחסית ועומד על 2100 ש"ח (בסה"כ) לאברך, בלא קשר לגובה ההשתתפות של משרד החינוך. סניפי רשת הכוללים פרוסים ביישובים: ירושלים, בני ברק, מודיעין עילית, בית שמש, ביתר עילית, אלעד, פתח תקווה, כרמיאל, נתיבות, אור יהודה, אופקים, רכסים, עפולה וסביון. בחלק מן הערים הגדולות יש לרשת מספר סניפים מרכזיים. בשנת תשע"ז פתחה הרשת סניף ראשון מעבר לים בעיר ניו ג'רזי. באפריל 2014 נקלעה הרשת למשבר חמור, כאשר לאחר הקיצוצים בתקציבי האברכים לא שולמו המלגות לאברכי הרשת במשך ארבעה חודשים. הנהלת הרשת הודיעה כי תסגור חלק מן הסניפים בשל אי יכולתה לעמוד בהתחייבויות. אולם לאחר שבועיים, הושגה תרומה שאפשרה את המשך קיום הרשת ואף את הגדלת סניפי הרשת. בשנת תשע"ז התקשתה רשת הכוללים שוב לשלם את המלגות לאברכים, ונוצר איחור של עשרה חודשים לכ- 1400 אברכים שהם כשני שלישים מכלל האברכים בכולל, כאשר כ- 800 אברכים אחרים מוחזקים על ידי תורמים קבועים אשר כל תורם מחזיק כולל אחר ואותם כוללים קיבלו את משכורתם בזמן. ולקראת סוף השנה הצליח ראש הכולל לגייס חלק גדול מהכסף, המספיק לשבעה חודשי איחור, וחילק את המלגות לאברכים. רשת הכוללים יששכר באהליך בארה"ק - דף הבית ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ח משבר: 'יששכר באהליך' סגרה חלק מהכוללים "רשת כוללים 'יששכר באהלך' ניצלה מקריסה - כיכר השבת". כיכר השבת. נבדק ב-2017-12-14.
בלד (פירושונים)

האם התכוונתם ל... בלד – עיירת נופש בצפון-מערב סלובניה. אגם בלד – אגם בסלובניה, ליד העיירה בלד. בלד – עיירה בהונגריה. בל"ד – ברית לאומית דמוקרטית, מפלגה ערבית הדוגלת בהפיכת מדינת ישראל ל"מדינת כל אזרחיה".
פוגצ'וב

האם התכוונתם ל... ויקטור פוגצ'וב – טייס ניסוי סובייטי סרגיי פוגצ'וב – בנקאי רוסי לשעבר, איש עסקים, משקיע בינלאומי ומדינאי, דוקטור למדעים טכניים עמנואל עמירן-פּוגצ'וב – מלחין ישראלי שניאור זלמן פוגצ'וב – מחנך ציוני ימליאן פוגצ'וב – מנהיג מרד קוזקים
עוגן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עוגן – אמצעי לריתוק כלי שיט העוגן – קיבוץ במועצה אזורית עמק חפר מבצע עוגן – מבצע צבאי בריטי ביפו עמותת עוגן – עמותה ישראלית למאבק בשחיתות קבוצת עוגן – אגודה ישראלית להלוואות ללא ריבית אישים: גדולה עוגן – פסלת ישראלית יאיר עוגן – איש צבא ישראלי יצחק עגן – משורר עברי צפירה עוגן – מוזיקולוגית וסופרת ישראלית
1929 בספורט

ערך מורחב – 1929 טור דה פראנס - מוריס דה וייל (בלגיה בלגיה) ג'ירו ד'איטליה -אלפרדו בינדה (איטליה איטליה) ערכים מורחבים – אליפות צרפת הפתוחה 1929, אליפות וימבלדון 1929 אליפות אוסטרליה הפתוחה - דפנה קוזנס (אוסטרליה אוסטרליה) אליפות צרפת הפתוחה - הלן וילס (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות וימבלדון - הלן וילס (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות ארצות הברית הפתוחה - הלן וילס (ארצות הברית ארצות הברית) אליפות אוסטרליה הפתוחה - קולין גרגורי (בריטניה בריטניה) אליפות צרפת הפתוחה -רנה לקוסט (צרפת צרפת) אליפות וימבלדון - אנרי קושה (צרפת צרפת) אליפות ארצות הברית הפתוחה - ביל טילדן (ארצות הברית ארצות הברית) ערך מורחב – גביע דייוויס 1929 נבחרת צרפת ניצחה את נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית עם התוצאה 3:2 נבחרת ארגנטינה ניצחה את נבחרת פרגוואי בגמר קופה אמריקה. סרייה א' -בולוניה 1909 זוכה באליפות פרמייר ליג - שפילד ונסדיי זוכה באליפות הגביע האנגלי - בולטון וונדררס ליגת העל הארגנטינאית - חימנסיה לה פלאטה מלה פלאטה זוכה באליפות בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי. אליפות סאו פאולו בכדורגל - קורינתיאנס ופאוליסטנו זכו בתחרויות נפרדות אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - "Ypiranga" זכה באליפות בונדסליגה - גרויטר פירט ערך מורחב – הגביע הארץ ישראלי 1929 מכבי תל אביב זכתה בגביע. גביע המלך הספרדי - אספניול מברצלונה זכה בגביע. ליגת העל האיטלקית בכדורסל - תחרות לא התקיימה בארצות הברית קבוצת "קליבלנד רוזנבלומס" מקליבלנד זכתה באליפות ABL. א.ס.ק. ריגה לטביה לטביה גלאטסראיי טורקיה טורקיה לימוז' צרפת צרפת שטרסבורג IG צרפת צרפת וירטוס בולוניה איטליה איטליה מרוצי הגרנד פרי למכוניות צרפת - ויליאם גרובר-ויליאמס (בריטניה בריטניה) במכונית מתוצרת בוגאטי מונקו - ויליאם גרובר-ויליאמס (בריטניה בריטניה) במכונית מתוצרת בוגאטי אינדי 500 - ריי קיטץ' (ארצות הברית ארצות הברית) במכונית מתוצרת "מילר" ז'וזפין מקים (ארצות הברית ארצות הברית) 10 באוגוסט בהונולולו, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 12:03.8 דקות אלינור גרטי (ארצות הברית ארצות הברית) 7 באוגוסט בהונולולו, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.8 דקות אלבינה אוסיפוביץ (ארצות הברית ארצות הברית) 25 באוגוסט בסן פרנסיסקו, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.4 דקות יושיוקי צורוטה (יפן יפן) 27 ביולי בקיוטו, יפן - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.0 דקות מדיה וקבצים בנושא 1929 בספורט בוויקישיתוף
אלנטה

אלנטה (בליטאית: Alanta, בהגייה המקומית: אַלוּנְטה; ביידיש: אַווּאַנטה) היא עיירה קטנה במחוז משנה מולייטי במחוז אוטנה שבליטא. על שפך נחל האלנטה (אוואנטקי) לווירינטה, יובלו של נהר השוונטוי. שמה של העיר נגזר משם הנהר הסמוך, אלנטה, ששמו נגזר מהפועל הליטאי "alėti" שפירושו זרימה או מרוצה. אחרי 1598 הייתה העיירה שייכת למשפחת רדזיוויל, ומ-1828 עד מלחמת העולם הראשונה למשפחת האצולה פמרנקי. בתקופת השלטון הרוסי בליטא, השתייכה אלונטה למחוז וילקומיר. עם עצמאותה של ליטא סופחה העיירה למחוז אוטנה, וחיו בה כ-460 איש. בשל מיקומה על צומת של שתי דרכים חשובות סבלה אלנטה רבות בעתות מלחמה שעברו על ליטא, פלישתו של נפוליאון לאימפריה הרוסית, מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. גם לאחר כינונה של ליטא העצמאית המודרנית, לא השתנה מספר תושבי העיירה, הוא עמד ב-1989 על 446; במפקד של שנת 2001 נמנו בעיירה 464 איש. באלנטה שרד בית כנסת נדיר עשוי עץ שהיה בשימוש קהילת יהודי אלנטה. מדיה וקבצים בנושא אלנטה בוויקישיתוף 'אוואנטה (אלונטא), מחוז אוטיאן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 284 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1486). על השמדת יהודי אוואנטה: שם, כרך ד, עמ' 237 (שם, תמונה 1939) תולדות יהודי אלונטה
גונמה (מחוז)

מחוז גונמה (ביפנית: Gunma-ken 群馬県) הוא מחוז באזור קאנטו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר מָאֵבַּאשִׁי. מחוז גונמה היה בעבר מרכז להרבעת סוסים, ומרכז סחר עבור מהגרים חדשים שהגיעו מיבשת אסיה. השילוב בין השניים השפיע על תרבות יפן, וסוסים הפכו למרכיב חשוב בשדה הקרב היפני. בעבר היו מחוז גונמה ומחוז טוצ'יגי מאוחדים למחוז אחד שנקרא קֶנוּ, שלאחר מכן נפרד לשני חלקים שהפכו ברבות השנים למחוזות של ימינו. בעת שיצרה יפן קשר ראשון עם העולם המערבי במאה ה-16, נקרא האזור בפי המלחים המערביים "מדינת ג'ושו". מחוזות אלה היו ידועים בנאמנותם לשוגונות טוקוגאווה, והמון של המשפחה מתנוסס מעל מבנים ציבוריים. בראשית המאה ה-20 הקים חלוץ התעופה היפני נקג'ימה צ'יקושי ממחוז גונמה את מפעל המטוסים נקג'ימה. בשנות ה-30 החל המפעל לייצר מטוסים עבור הצי הקיסרי היפני, בהם המטוס המוביל נקג'ימה B5N. כיום המפעל מייצר מנועים עבור רכבי סובארו. ארבעה מראשי ממשלת יפן נולדו במחוז גונמה: טקאו פוקודה, יסוהירו נקסונה, קייזו אובוצ'י ויאסואו פוקודה. מחוז גונמה הוא אחד משמונה מחוזות ביפן שאין להם גישה לים, והוא ממוקם בחלק הצפון-מערבי של מישור קאנטו. מרבית משטחו של המחוז הוא הררי, מלבד המרכז ודרום-מזרח, שהם גם האזורים המאוכלסים ביותר. מצפון שוכנים המחוזות ניאיגטה ופוקושימה, במזרח נמצא מחוז טוצ'יגי, במערב נאגנו, ובדרום מחוז סאיטאמה. מחוז גונמה הוא הררי ברובו, ובשטחו נמצאים ההרים אקאגי, הרונה, מיוגי, ניקו-שיראנה, ואסאמה. הנהרות טונה, אגצומה וקראסו חוצים את המחוז. בסך הכל, מוקדשים 14% מכלל שטח המחוז לפארקים לאומיים. מכיוון שמחוז גונמה נמצא בלב הונשו, ישנם הבדלים משמעותיים בטמפרטורות בין החורף לקיץ, וכך גם בכמות המשקעים. בחורף נושבת רוח קרה מים יפן, ומביאה שלג למחוז ניאיגטה. הרוח נושאת את העננים לפנים הארץ, אך רכס הרי אצ'יגו חוסמים את העננים ולכן הרוח שמגיעה לגונמה היא קרה ויבשה. במחוז גונמה 12 ערים: התעשיות המודרניות של גונמה כוללות ייצור ציוד אלקטרוני וציוד תחבורה, בהם מפעל סובארו באוטה, ואזורי התעשייה מרוכזים באזור המזרחי של המחוז, הקרוב ביותר לטוקיו. בנוסף, ישנן גם תעשיות חקלאות ומשי. מדיה וקבצים בנושא גונמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גונמה (ביפנית) האתר הרשמי של מחוז גונמה גונמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מרוצי פורמולה

מרוצי פורמולה היא מונח המתאר מרוצים שונים של מכוניות מרוץ ייעודיות, שנבנו בהתאם למפרט טכני מסוים (פורמולה) - לרבות גלגלים "פתוחים", שמורכבים מחוץ לגוף המכונית. הליגה העליונה של הקבוצה היא פורמולה 1 – אליפות עולם לנהגים ולקבוצות. מדיה וקבצים בנושא מרוצי פורמולה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אובליאי

אובליאי (בליטאית: Obeliai ‏האזנה‏Ⓘ‏; ביידיש: אָבּעֶל) היא עיירה ברשות מקומית רוקישקיס, במחוז פוניבז' שבליטא. סביבת העיירה מלאה ביערות ואגמים, שהקנו לה את השם "שווייצריה הקטנה" של ליטא. שרפה שפרצה בעיירה קצת לפני מלחמת העולם הראשונה כילתה את רוב ככל בתי העיירה. ב"אבעל" התקיימה קהילה יהודית וותיקה, ובבית הקברות היהודי המקומי ישנן מצבות מן המאה ה-16 וקודם לה. בשנת 1897 התגוררו בעיירה 652 יהודים, ובראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 מצא בה סקר של הג'וינט 760 יהודים, שהיו 67% מכלל אוכלוסייתה. לפני מלחמת העולם השנייה הגיע מספר היהודים בעיירה לכדי 300 משפחות. עד מלחמת העולם הראשונה התחנכו ילדי הקהילה ב"חדרים" מסורתיים, ובודדים למדו בבית הספר היסודי הרוסי שבעיירה. אחרי המלחמה הוקם בה בית ספר יהודי של רשת "תרבות" שחלק מחניכיו המשיכו ללימודים תיכוניים מחוץ לעיירה. 1,160 יהודי העיירה וכפרי הסביבה (112 גברים, 627 נשים ו-421 ילדים), נרצחו בידי הצבא הגרמני באוגוסט 1941 בבורות ירי שאולצו לחפור בעצמם ביער אנטנשאי הסמוך. ר' שלמה ב"ר גרשון (סוף המאה ה-18) ר' חיים ב"ר שלמה מגרודנה ר' זלמן סגל הרב שבתי חיים שוחט, מחבר "זהב שחוט" הרב בונים צמח זילבר (סילבר) ר' ברל'קה - "הרב הצהוב" הרב אברהם מאירוביץ (תרפ"ח-תש"א, 1928-1941) - רבה האחרון של העיירה סבו של אהרן ברק מדיה וקבצים בנושא אובליאי בוויקישיתוף 'אבל (אוביאליאי), מחוז ראקישוק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 284 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1486). על השמדת יהודי אבל: שם, כרך ד, עמ' 237 (שם, תמונה 1939) ישראל מייקל-מיכאלעוויץ, אבעל, בתוך: מלך באקאלטשוק-פעלין (עורך), יזכור-בוך פון ראקישאק און אומגעגנט, עמ' 271 ואילך (ספר יזכור לקהילת ראקישאק, בספריית העיר ניו יורק תמונה 277 ואילך) (ביידיש) "אובליאי", באתר JewishGen (באנגלית) דף הקהילה באתר "JewishGen" מרטין דין, אובליאי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1096), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אזור העיר זרסאי כונה "שווייצריה הליטאית".
צבת צימות

צבת צימות (באנגלית: Blasting Cap Crimping Plier) הוא מכשיר מכני ידני (פלייר) שיוצר במיוחד עבור אנשי החבלה. כלי פשוט אחד המשמש לארבע פעולות שונות: הסרת בידוד של חוטי חשמל המשמשים את אנשי החבלה לחיבור מטעני נפץ. חיבור מכני חזק ואמין של פתיל ההשהיה לנפץ באמצעות פעולת הלחיצה. הברגה על ידי הקצה של ידית אחת העשוי בצורת מברג. חירור בתוך חומר נפץ להכנסת נפצים על ידי הקצה של הידית השנייה העשוי בצורת חוד. המכשיר שימש בצורה נרחבת את אנשי ההנדסה הקרבית והחבלה ברחבי העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה ובשנים שלאחריה עד ימים אלה. שימש גם את אנשי החבלה בארץ במהלך מלחמת העצמאות. שימש את שני החבלנים בהקמת מערך החסימות במחסום כפר ורבורג במאי 1948. ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קויאיקה

קוֹיַאִיקֶה (בספרדית: Coyhaique או Coihaique) היא עיר וקומונה בצ'ילה, בירת מחוז אייסן ופרובינציית קויאיקה. העיר שוכנת במפגש הנהרות קויאיקה וסימפסון בחלק הצ'יליאני של פטגוניה. בעיר מתגוררים 57,818 תושבים (נכון ל-2017). עד המאה ה-19 אזור קויאיקה היה מיושב על ידי בני הטוולצ'ה (Tehuelche), הקאווסקר (Kawésqar) והצ'ונו (Chono). באמצע המאה ה-19 האוכלוסייה המקומית הידלדלה מאוד בעקבות גורמים שונים, בהם רצח בידי הצ'יליאנים, חיסול מקורות הפרנסה שלהם ומחלות שונות. ההתיישבות הצ'יליאנית באייסן החלה בערך באותו זמן ונמשכה בעוצמה גדולה יותר בתחילת המאה ה-20. באותו זמן החלה לפעול "החברה התעשייתית של אייסן" (Sociedad Industrial de Aysén) שהחלה לכרות את היערות באזור ובנתה בו תשתיות כהכנה להתיישבות עתידית. ב-1927 נוצרה טריטוריית אייסן, כהכנה להקמת מחוז נפרד בתחומי הטריטוריה. ב-1928 מושל הטריטוריה לואיס מרצ'נט גונסאלס הורה להקים התיישבות חדשה במרכזהּ בשם "בקדנו". ההתיישבות, שנוסדה באופן רשמי ב-12 באוקטובר 1929, נקראה על שמו של מנואל בקדנו, איש צבא צ'יליאני שהיה ממפקדי הצבא הצ'יליאני במלחמת האוקיינוס השקט. ב-1834 השם שונה לקויאיקה כדי למנוע בלבול עם התיישבות בעלת שם דומה במחוז אנטופגסטה בצפון צ'ילה. מקור השם הוא משפת טוולצ'ה ומשמעו "מחנה הלגונה". ההתיישבות החדשה התפתחה במהירות והיא הפכה למרכז העירוני של חלקים גדולים מאייסן. ב-1959 היא עקפה באוכלוסייתה את הבירה המחוזית פוארטו אייסן והפכה לגדולה במחוז. בשנות ה-70 של המאה ה-20 המשטר הצבאי ששלט בצ'ילה באותן שנים ארגן מחדש את המחוזות בצ'ילה. במסגרת המהלך נוצר מחוז אייסן במתכונתו הנוכחית ובירתו הועברה מפוארטו אייסן לקויאיקה. קויאיקה נמצאת על מסלול הקארטרה אאוסטרל, נתיב התחבורה המרכזי באזור המקשר בין העיר פוארטו מונט, בירת מחוז לוס לאגוס, ובין העיירה וייה או'היגינס בדרום אייסן. במרחק של כ-50 קילומטרים מהמרכז העירוני של קויאיקה, אך עדיין בתחומי הקומונה, נמצא הכפר בלמסדה שבו שוכן נמל התעופה בלמסדה, המשרת את כלל המחוז. ארגנטינה קומודורו ריבדביה, ארגנטינה מדיה וקבצים בנושא קויאיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קויאיקה קויאיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl