laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אליפות ברזיל בכדורגל 1990

אליפות ברזיל בכדורגל 1990 הייתה הפעם ה-34 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 18 באוגוסט 1990 והסתיימו ב-16 בדצמבר 1990. בתחרות השתתפו 20 קבוצות. מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה ברגנטינו וסאו ז'וזה. בעונה הסדירה הקבוצות חולקו לשני בתים. הקבוצות נפגשו עם הקבוצות האחרות של הבית משחק בית ומשחק חוץ. ארבע קבוצות מכל בית העפילו להמשך התחרות. הקבוצות שזכו במקום אחרון בבית יירדו לליגת משנה. השלב הבא כלל משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. במהלך שלב הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות. קורינתיאנס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון. בסיום העונה אתלטיקו פרנאאנסה ואינטרנציונל דה לימיירה ירדו לליגת משנה. בעקבות החלטה לצמצם את הלידה ל-20 קבוצות מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה רסיפה ואתלטיקו פרנאאנסה. צ'ארלס, שחקנה של באהיה כבש 11 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. סזאר קמפאיו, שחקנה של סנטוס זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. נתונים מאתר rsssf נתונים מאתר futpedia
אמודאי אירופי

אמודאי אירופי (שם מדעי: Cinclus cinclus) היא ציפור שיר קטנה ממשפחת האמודאיים החיה בנהרות מהירים ובאגמים באירופה, צפון אפריקה ובמערב ומרכז אסיה ובכמה אזורים במזרח התיכון ובתת-היבשת ההודית. אמודאי אירופי היא ציפור קטנה שאורכה 18 ס"מ בממוצע והיא בעלת גוף שחור עם עורף וראש חומים, מקור קצר ושחור הפונה כלפי מעלה ומהמקור התחתון ועד קצה החזה הנוצות לבנות. הבטן חומה-אדמדמה והרגליים לבנות. ציפורים אלו יכולות לשחות במים בעזרת כנפיהן, עמן הן חותרות עד לקרקעית. הן אוגרות חמצן בנוצותיהן והוא מסייע להן לצוף ולשחות במים. הן מסוגלות לצלול בתוך זרמים מהירים, קרוב למפלים ואף בתוכם. הן מצויות בין סלעי הגדה של נהרות ואגמים ומחפשות מקומות בהם יוכלו לצלול. אמודאי אירופי ניזון מטרף ימי כמו שעירי כנף, זחלי חרקים, חיפושיות מים, חלזונות ועוד רכיכות, אמפיפודים ואפילו מראשנים או דגים קטנים. בחורף, כשהמים קופאים, הציפור תדרים לשפלה או אף לחוף הים כדי למצוא מזון, אך בדרך כלל היא מצויה רק במים מתוקים. האמודאי מקנן בחורים בסלעים, סדקים או על עצים והקן מכוסה בעשבים וטחבים. הנקבה מטילה 3–6 ביצים. כאשר מפריעים לאמודאי המצוי בקרבת מים הוא יצלול לתוכם ולא יעוף. פרחונים לומדים לצלול כך מגיל צעיר מאוד. האמודאי האירופי הוא הציפור הלאומית של נורווגיה. C.c. cinclus C.c. gularis C.c. hibernicus C.c. aquaticus C.c. minor C.c. caucasicus C.c. persicus C.c. rufivrentris C.c. olympicus - נכחד C.c uralensis C.c. leucogaster C.c. cashmeriensis C.c. przewalskii C.c. baicalensis Cinclus cinclus מדיה וקבצים בנושא אמודאי אירופי בוויקישיתוף אמודאי אירופי, באתר ITIS (באנגלית) אמודאי אירופי, באתר NCBI (באנגלית) אמודאי אירופי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) אמודאי אירופי, באתר GBIF (באנגלית) אמודאי אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סיס שחור גדול

סיס שחור גדול (שם מדעי: Cypseloides senex) הוא מין של עוף ממשפחת הסיסיים המצוי באמריקה הדרומית באזורים הטרופיים. זהו סיס גדול יחסית באורך 18 ס"מ, בעל כסות שחורה עם ראש חיוור ועיניים גדולות. רגליו, כמו של שאר הסיסים קטנות וגמדיות ועוזרות רק להיצמד לסלעים. הכנפיים והזנב ארוכים וחדים. הסיס מצוי בעיקר סביב ברזיל וגם בצפון ארגנטינה, בוליביה ופרגוואי. הוא מצוי ביערות טרופיים, יערות סובטרופיים ויערות שפילה ותפוצתו רחבה מאוד. הוא ניזון מחרקים אותם הוא תופס באוויר. חלק מסיסים אלה חיים קרוב למפלי איגואסו שבדרום ברזיל. סיסים אלה כה קלים ומהירים שהם יכולים להתעופף מבעד למים ולקנן על הקירות הסלעיים שמאחוריו, בלי שאף טורף יוכל להגיע אחריו לקנים. הקנים נבנים על ידי חומרים מעופפים שהסיס אוסף במעופו. מדיה וקבצים בנושא סיס שחור גדול בוויקישיתוף סיס שחור גדול, באתר ITIS (באנגלית) סיס שחור גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיס שחור גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סיס שחור גדול, באתר GBIF (באנגלית) סיס שחור גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
טרגופן טמינק

טרגופן טמינק (שם מדעי: Tragopan temminckii) הוא מין דמוי תרנגול מהסוג טרגופן שבמשפחת הפסיוניים. אורכו של הטרגופן עד 64 סנטימטרים ומשקלו 980-1,600 גרם, כשהנקבות שוקלות 970-1,100 גרם. הזכרים בעלי כסות אדומה מנוקדת בלבן עם זנב, קצוות כנף וראשים שחורים ולזכר לחיים כחולות עזות והכיפה, אחורי הראש, העורף והחזה כתומים. הנקבות לעומת הזכר חיוורות ואפורות אך מנומרות בלבן. הטרגופן מצוי ביערות הרריים ויערות אחרים מהודו ומרכז סין עד לוייאטנאם ולמינמאר. הזכרים מתקבצים יחדיו וקוראים בקול כדי למשוך את הנקבות אך אינם עוזרים כלל בגידול הצאצאים. הוא אוכל בעיקר גרגרים, זרעים, דשא ועלים. הוא אינו נמצא בסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא טרגופן טמינק בוויקישיתוף טרגופן טמינק, באתר ITIS (באנגלית) טרגופן טמינק, באתר NCBI (באנגלית) טרגופן טמינק, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) טרגופן טמינק, באתר GBIF (באנגלית) טרגופן טמינק באתר הרשימה האדומה של IUCN
סיס דקלים

סיס דקלים (שם מדעי: Cypsiurus) הוא סוג של עופות ממשפחת הסיסיים שבסדרת הסיסאים המקננים על דקלים. בסוג שני מינים החיים ברוב חלקי אפריקה ובדרום-מזרח אסיה והודו. אורכם 13-16 ס"מ והם בעלי גוף בהיר עם כנפיים ארוכות דמויות בומרנג איתם הם עפים ביעילות. המקור קצר והזנב ממוזלג. הרגליים קטנות עם אצבעות היכולות רק להיאחז בקירות תלולים ולא יכולים לנוע על הקרקע. סיסים אלה מתקיימים כמעט רק באוויר, תופסים חרקים מעופפים, שותים תוך כדי מעוף ואף מזדווגים באוויר. הקן שלהם מורכב מחומרים מרחפים שונים שהם אוספים במקורם הקטן ומדביקים בעזרת רוקם. את הרוק הדביק הזה הם מדביקים לענף של עץ דקל מבסיסו הפנימי וכשהוא מתקשה מטילים שתי ביצים. סיס דקלים אסייתי (Cypsiurus balasiensis) סיס דקלים אפריקני (Cypsiurus parvus) סיס דקלים מלגשי (Cypsiurus gracilis) מדיה וקבצים בנושא סיס דקלים בוויקישיתוף סיס דקלים, באתר ITIS (באנגלית) סיס דקלים, באתר NCBI (באנגלית) סיס דקלים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיס דקלים, באתר GBIF (באנגלית)
עוף הקרחת

עוף הקרחת או ציפור הפרה או ציפור הקפוצ'ין (שם מדעי: Perissocephalus tricolor) הוא מין עוף טרופי ממשפחת הקוטינגיים החי באמריקה הדרומית. עוף זה יחידי בסוגו. אורכו של עוף זה 40 ס"מ ומשקלו 340-420 גרם והוא אחד מהגדולים שבמשפחתו. לזכרים גוף כתום עם נוצות עבות כתומות, ראש קירח לגמרי בצבע כחול ומקור גדול וחזק. הרגליים והזנב קטנים ויש לזכרים בקצה הגוף גדילים כתומים בקצה הרגל. ציפורים אלה חיים ביערות גשם הרריים עד גובה 1,400 מטר בברזיל, קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם וגיאנה הצרפתית באזור הריו נגרו ובאמזונאס. הזכרים פועלים על עצים גבוהים וקוראים לנקבות בקריאות רועמות המזכירות געיית פרה. הזכרים מתגודדים מסביב לנקבה ומנסים למשוך אותה אליהם ואז אחד מהם מזדווג איתה. לרב הם ניזונים מפירות וחרקים קטנים אשר הם מוצאים בתעופה בין עצי הג'ונגל. בטבע הוא חי 15-20 שנים. מדיה וקבצים בנושא עוף הקרחת בוויקישיתוף עוף הקרחת, באתר ITIS (באנגלית) עוף הקרחת, באתר NCBI (באנגלית) עוף הקרחת, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עוף הקרחת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עוף הקרחת, באתר GBIF (באנגלית) עוף הקרחת באתר הרשימה האדומה של IUCN ישראל מרום, עופות האמזונס, סדרת העולם המופלא, חלק 3- אגן האמזונס, אייר תשפג-2023, עמ' 103
חופמי (סוג)

חוֹפָמִי (שם מדעי: Charadrius) הוא סוג של עוף ממשפחת החופמיים שבסדרת החופמאים. עופות אלו חיים בכל העולם בסמוך לחופי ימים או לגדות נהרות וביצות והם בעלי מקור קצר איתו הם יכולים לחטוף יצורים קטנים כמו חרקים או תולעים מהאדמה במהירות. את הטרף הם תופסים בעיקר מהאוויר ולא מהאדמה כמו מיני חופמאים אחרים. אלו עופות קטנים בעלי כסות אפורה-לבנה ולעיתים גם כתומה ולחלקם חזה גדול בעל פס שחור לאורכו. העיניים גדולות והמקור שחור וקצר. הם יכולים להגיע לאורך 12-30 ס"מ. החופמים מקננים על פני הקרקע ומטילים ביצים בעלות הסוואה. אם טורף מאתר את הביצים למרות ההסוואה, האם מתרחקת מהקן ומתנהגת כאילו היא נפצעה בכנף כאמצעי הסחה והטורף נמשך אחריה לאיטו עד שהוא מאבד את מקום המחבוא של הביצים. לאחר מכן נמלטת האם מן הטורף וחוזרת לקן המוסווה. Charadrius obscurus חופמי צווארון (Charadrius hiaticula) חופמי אמריקני (Charadrius semipalmatus) Charadrius placidus חופמי גדות (Charadrius dubius) Charadrius wilsonia חופמי כפול-צווארון (Charadrius vociferus) Charadrius melodus Charadrius thoracicus חופמי אפריקני (Charadrius pecuarius) Charadrius sanctaehelenae חופמי תלת-צווארון (Charadrius tricollaris) Charadrius forbesi חוֹפָמִי אֲלֶכְּסַנְדְּרִי (Charadrius alexandrinus) Charadrius nivosus Charadrius javanicus Charadrius marginatus Charadrius ruficapillus Charadrius peronii Charadrius pallidus Charadrius collaris Charadrius alticola Charadrius bicinctus Charadrius falklandicus חופמי מונגולי (Charadrius mongolus) חוֹפָמִי עֲרָבָה (Charadrius morinellus) חופמי חוף (Charadrius leschenaultii) חופמי אסיה (Charadrius asiaticus) Charadrius veredus Charadrius morinellus חופמי אדמדם-חזה (Charadrius modestus) Charadrius montanus מדיה וקבצים בנושא חופמי בוויקישיתוף חופמי, באתר ITIS (באנגלית) חופמי, באתר NCBI (באנגלית) חופמי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חופמי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חופמי, באתר GBIF (באנגלית) חופמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
נחמיה גינזבורג

הרב נחמיה הלוי בירך גינזבורג מדוברובנה (ט"ו בשבט ה'תקמ"ח – ט"ו בשבט ה'תרי"ב; 24 בינואר 1788 – 5 בפברואר 1852) היה רב, פרשן ופוסק. נחמיה מדוברובנה נולד בעיירה סמוליאני שברוסיה. אביו ר' אברהם בירך היה נמנה עם חסידי רבי שניאור זלמן מליאדי, וכך גידל את בנו נחמיה. התחתן בזיווג ראשון עם בתו של ר' זלמן וועלקעס שהתגורר בעיירה דוברובנה. עם נישואיו השניים עבר להתגורר בדוברובנה, אשר על שמה נקרא. זו נפטרה בדמי ימיה, ואז נשא לאשה את נכדתו של רבי שניאור זלמן מליאדי, בת בנו הרב חיים אברהם שניאורי. ר' נחמיה כל ימיו לא חפץ להתפרנס מהרבנות, ולפרנסתו ניהל בית חרושת לטליתות אותו ירש מחותנו ר' זלמן. רווחיו היו גדולים והיה נחשב לעתיר נכסים. בערוב ימיו התקלקל עסקו והתרושש מנכסיו. מחותנו הרב ברוך מרדכי אטינגר אב"ד בוברויסק, המליץ לאנשי קהילתו לקחתם לרב עליהם, אחר נסיעתו לארץ ישראל. אך ר' נחמיה מיאן. נפטר ביום 5 בפברואר 1852, באותו יום בו, לפי הלוח העברי, חל גם יום הולדתו – ט"ו בשבט. על פטירתו מסופר: "פטירתו הי' נפלא מאד שכל הלילה למד וכתב שו"ת, ואחר כך בבוקר שמע בחדרו בהמנין שאצל חדרו ברכו וקדושה ואחר התפלה נפטר פתאום זיע"א, בדבר פטירתו יש מעשה נפלאה ואכ"מ". תורתו של ר' נחמיה לא נדפסה בחייו, ורק לאחר פטירתו קובצו השו"ת שכתב ונדפסו בשם "שו"ת דברי נחמיה". שו"ת אלו על אורח חיים, יורה דעה ואבן העזר. חיבורו זה כולל גם השלמה לשולחן ערוך הרב, חלק מחיבוריו נשרפו, כולל חלק מההשלמה. נוסף לזה הערותיו וחידושיו על הש"ס נדפסו בש"ס וילנא. תחת ידו היו חיבורים נוספים בכתב יד, ולא ראו את אור הדפוס. נשא ונתן עם רבני דורו, ובראשם הרב יצחק אייזיק אפשטיין מהומל, הרב מנחם מנדל שניאורסון, הרב ברוך מרדכי מבברויסק, ועוד. היה חסיד של רבי שניאור זלמן מליאדי וממשיכי דרכו, ואף היה בקיא בתורת החסידות. נישא בזיווג שני לנכדת רבי שניאור זלמן מליאדי. מחותניו היו הרב דוד לוריא מביחוב, הרב ברוך מרדכי אטינגר. בנו הוא הרב דובער יהודה לייב. חיבר ספר בשם "אמונת חכמים" (ווילנא, תרנ"ב). בית רבי, חלק א, פרק כו. תלמוד בבלי, מהדורת עוז והדר, מסכת ברכות בסופו. שו"ת דברי נחמיה מספר 24 בספר הצאצאים, עמוד 104 ו-105 בית רבי, חלק א, עמוד 138.
מתתיהו (יישוב)

מַתִּתְיָהוּ היא התנחלות, יישוב קהילתי, השייכת למועצה אזורית מטה בנימין סמוך למודיעין עילית, בעלת אופי חרדי. הגרעין החרדי-ציוני שהתיישב במתתיהו התגבש בארצות הברית ולאחר מכן במבוא מודיעין. עבודות התשתית של היישוב החלו בסוף 1977. הקבוצה הראשונה עלתה לישראל בשנת 1979 והתיישבה במבוא חורון. החטיבה להתיישבות התכוונה תחילה ליישב אותם באזור נחל שורק, אולם חברי הגרעין נאבקו להתיישב בחבל מודיעין וכך היה. ההתנחלות ממוקמת בסמוך לכפרים הערבים בלעין וחרבתא. לצורך הקמת היישוב נתפסו 600 דונם של אדמות פרטיות באמצעות צווים צבאיים. בעלי הקרקע תושבי נעלין עתרו לבג"ץ שדחה את העתירה ביולי 1979 וקיבל את עמדת הצבא בעניין החשיבות הביטחונית ביישוב המקום. בשנת 1981 הוקמה מתתיהו כמושב שיתופי. 30 יחידות דיור נבנו מכספם של העולים, אך לא נותר לחברי הגרעין כסף לתשתיות. חברי מבוא חורון סייעו בכל הקשור למעבר וציידו את המתיישבים הראשונים בגנרטור. המושב היה בראשיתו שיתופי והתבסס על חקלאות, לולים וכרמים. התנאים לא היו קלים והקליטה איטית. לאחר מספר שנים עבר היישוב תהליך של הפרטה, צעד שהקל על הקליטה ביישוב וכן גרם לשגשוג כלכלי ולהעלאת מחירי הדירות. כיום מגוון המקצועות ביישוב רחב, מאברכים ועד חקלאים. בשנת 2008 נבנה ביישוב אזור תעשייה גדול. כיום (2022) ביישוב ישנם בערך 150 משפחות. חלק גדול מתושבי היישוב הם ממוצא אנגלו-סקסי, והשקפתם החרדית שונה מזו של רוב הציבור החרדי בארץ. השקפת שאר התושבים חרדית. ביישוב ישיבה תיכונית חרדית – ישיבת מערבא. רב היישוב הוא הרב זאב לף. אתר האינטרנט הרשמי של מתתיהו מתתיהו באתר המועצה אזורית מטה בנימין מתתיהו (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 יישוב חדש עלה על הקרקע באיזור לטרון, דבר, 10 באוקטובר 1977 חטיבת ההתיישבות מציעה להקיף את שכם ב־11 ישובים ישראליים, דבר, 26 ביולי 1979 דליה מזורי, תצהירו של אלוף דני מט גבר על תצהירו של אלוף (מיל.) מתי פלד, מעריב, 26 ביולי 1979 יענקי פרבר, הרב שנצפה לומד במשחק כדורגל - מסביר, באתר בחדרי חרדים, 26 בנובמבר 2018
רונלד דוויסון

סר רונלד קית' דוויסון (באנגלית: Ronald Keith Davison;‏ 16 בנובמבר 1920 – 2 ביולי 2015) היה עורך דין ושופט ניו זילנדי שכיהן כנשיא העשירי של בית המשפט העליון של ניו זילנד בשנים 1978 – 1989. דוויסון ישב בראש ההרכב ששפט במשפט פרשת הטבעת האונייה ריינבו וורייר. גזר הדין של עשר שנות מאסר שהוא גזר על הסוכנים החשאיים הצרפתים זכה לתשבחות וזכורים דבריו מתוך פסק הדין: "אנשים המגיעים לארץ הזאת כדי לבצע פעולות טרור לא יכולים לצפות לחופשה קצרה על חשבון ממשלתנו ולשוב הביתה כגיבורים". כאשר חגג העיתון הניו זילנד הראלד 150 שנה לייסודו בנובמבר 2013, הוא הכתיר 150 אישים בתואר "הניו זילנדי של השנה" עבור כל שנה משנות קיומו. דוויסון זכה לתואר לשנת 1985, עבור ניהול משפטם של הסוכנים הצרפתים. דוויסון עמד בראש ועדת החקירה הממשלתית בשנים 1994 – 1997 שעסקה במיסוי חברות זרות, שנודעה בכינויה "חקירת ווינבוקס" (Winebox Inquiry). ועדה זו חקרה חשדות כנגד מספר חברות כולל הבנק המסחרי "פיי ריצ'ווייט" (Fay Richwhite). כמו כן הוא היה יושב ראש ועדת החקירה בנוגע להליכי בית משפט למשפחה בנוגע למשפחת בריסטול, שבעקבות מסקנותיה חלו מספר שינויים בנוגע לחקיקה בניו זילנד בנוגע להגנת הילד. במסגרת חלוקת הכיבודים לרגל יום ההולדת של המלכה בשנת 1975 הוענק לדוויסון התואר עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. ב-11 בפברואר 1978. זמן קצר לאחר מינויו לתפקיד נשיא בית המשפט העליון, הוענק לו התואר אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית. ב-1948 נשא רונלד דוויסון לאישה את ג'קלין מאי קאר. לזוג נולדו שלושה ילדים, בניהם פול דוויסון, עורך דין שעמד בראש צוות התביעה במשפטו של סקוט ווטסון על רציחתם של בן סמרט ואוליביה הופ בינואר 1998. סר רונלד דוויסון מת ב-2 ביולי 2015. רעייתו מתה ב-16 בנובמבר 2016. Geoff Adlam, Rt Hon Sir Ronald Keith Davison GBE CMG QC, 1920 – 2015, New Zealand Law Society Caseload: Uncompromising judge jailed Greenpeace bombers, NZ Herald, 10 Jul, 2015 "No. 46595". The London Gazette (Supplement). 6 June 1975. p. 7405. "No. 47471". The London Gazette (Supplement). 23 February 1978. p. 2451.
ציצנית ססגונית

ציצנית ססגונית (שם מדעי: Bombycilla garrulus; לפי האקדמיה ללשון: ציצנית) היא ציפור קטנה ממשפחת הציצניתיים החיה באמריקה הצפונית ובצפון אסיה ואירופה. בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר, עד היום נרשמו שלוש תצפיות בלבד בין השנים 1967 ל-1978 בהר הנגב. אורך הציצנית 19-23 ס"מ, מוטת כנפיה 23-25 ס"מ ומשקלה 55 גרם. הציצנית בעלת גוף ורוד, כנפיים אפורות בחלק הקדמי ושחורות עם גוני אדום וצהוב על גבי לבן בחלק מהנוצות והזנב דומה לכנפיים. הראש אדמדם עם מסיכה שחורה על העיניים, פס שחור לאורך הסנטר ומקור קצר שחור. מאחורי העין נמשך פס אדום עד לאחורי הציצה שעל ראשה. הציצנית חיה ביערות הצפוניים וכן ביערות נשירים וגם בהרים גבוהים עד לגובה קו העצים. הציצנית ניזונה בעיקר מפירות יער קטנים כמו פטל, אוכמנית ופירות של יצהרוניים ומגוונת את הפירות ביתושים וכינים. כשהתנאים טובים אלפי פריטים יתקבצו יחדיו. נראה שהציצניות מתרגלות לחברת בני אדם אשר מאכילים אותן. הציצנית יכולה להיטרף בעיקר על ידי עופות דורסים שונים כמו נץ מצוי, נץ גדול, בז נודד ועוד. Bombycilla garrulus garrulus Bombycilla garrulus centralasiae Bombycilla garrulus pallidiceps מדיה וקבצים בנושא ציצנית ססגונית בוויקישיתוף ציצנית ססגונית, באתר ITIS (באנגלית) ציצנית ססגונית, באתר NCBI (באנגלית) ציצנית ססגונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ציצנית ססגונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ציצנית ססגונית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) ציצנית ססגונית, באתר GBIF (באנגלית) ציצנית ססגונית באתר הרשימה האדומה של IUCN ד"ר יואב פרלמן, ציצנית, Bombycilla garrulus, באתר מרכז הצפרות הישראלי
קיכלי אפור

קיכלי אפור (שם מדעי: Turdus pilaris) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת הקיכליים המצוי ברחבי אירופה ואסיה, כולל בישראל. אורכו של הקיכלי 22-28 ס"מ והוא בעל גוף אפור עם כנפיים אדמדמות ומעט אפורות, בטן צהובה מנומרת בשחור, זנב, עורף וכיפת ראש אפורים, לחי וסנטר צהובים ומקור צהוב גדול. אזור השת לבן והרגליים כהות. קיכליים אלה חיים ביערות מחט, יערות פתוחים, ביצות ושדות וחיים בקבוצות קטנות של ציפורים הנשארות בקרבה אחת לשנייה כדי לגלות טורפים. כשקיכלי מזהה טורף או שודד ביצים הוא משמיע קריאת אזהרה, הגורמת לאחרים לתקוף את הפולש או לברוח. ואז האחרים בורחים או תוקפים את הפולש. הם ניזונים מחסרי חוליות גדולים המצויים ביער או באדמה. במקורם הגדול הם יכולים להוציא שלשולים מהאדמה וכן חלזונות, רכיכות דומות, עכבישים, זבובים, חיפושיות, זחלים שונים וחגבים. הם ניזונים גם מזרעים של כמה עצים ופרחים. מדיה וקבצים בנושא קיכלי אפור בוויקישיתוף קיכלי אפור, באתר ITIS (באנגלית) קיכלי אפור, באתר NCBI (באנגלית) קיכלי אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קיכלי אפור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) קיכלי אפור, באתר GBIF (באנגלית) קיכלי אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
פלשבק

פלשבק או פלאשבק (מאנגלית: Flashback) או לפי האקדמיה ללשון: הֶבְזֵק לֶעָבָר הוא מושג בנרטולוגיה (חקר הדרך בה בנויים ומסופרים סיפורים) המשמש במיוחד בתסריטאות והמתאר אירוע בעלילה הקודם לאירוע שאליו הגיעה העלילה בסצנה הקודמת, המראה את ה"עבר" שקדם לאותה הסצנה. הפלשבק קרוי גם אָנָלֶפְּסִיס (Analepsis, בעברית: מַעְתָּק לֶעָבָר), והיפוכו הוא פלשפורווד או פְּרוֹלֶפְּסִיס (Prolepsis; מַעְתָּק לֶעָתִיד או הַטְרָמָה) המראה את ה"עתיד" הרחוק יותר של הזמן בו מתרחשת העלילה, מתוך כוונה לשוב לרצף הזמן לאחר סיום הסצנה. בקולנוע ובטלוויזיה, סצנות פלשבק אורכות בדרך כלל שניות ספורות או דקות אחדות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רבים הספרים המשתמשים בטכניקת הפלשבק. דוגמה לכך היא ספרו של תורנטון ויילדר "הגשר של סן לואיס ריי" הפותח בתיאור התמוטטות של גשר, וחוזר בזמן אל מעשיהם של הקורבנות לאסון, ותיאור הפעולות שהביאו אותם אל הגשר ביום ובשעה בה התמוטט. טכניקות כתיבה אלו, כשהן מיושמות בקולנוע מאפשרות מתן מידע על עתידן ועברן של הדמויות, דבר שהוא הכרחי בתסריט, שבו המידע שאנו מקבלים הוא רק המידע המופיע על המסך. כך, למשל, כאשר מופיעה בסרט דמות השתיין הזקן בבר, סצנת פלשבק תאפשר לגלות כי השתיין הזקן היה פעם מיליונר שאיבד את רכושו. אפשרות אחרת, "שתילת" המידע בדיאלוג עלולה לגרום לדיאלוג להיראות מלאכותי וארכני שלא לצורך. הפלשבק יכול להראות אירוע שחל לפני תחילת הסיפור, על מנת לתת מידע חשוב הנוגע לפעולות בעבר, כך, למשל, סצנות הפלשבק ב"קזבלנקה" מציגות את סיפור האהבה בין ריק ואילזה (המפרי בוגרט ואינגריד ברגמן) המתרחש בזמן הפלישה הנאצית לפריז בשנת 1940, כאשר ה"הווה" הסיפורי מתרחש בשנת 1942. פלשבק יכול להראות אירוע שהוצג כבר מנקודת ראות אחרת, על מנת להבהיר אירוע שנותר עד עתה סתום. כך למשל, בסרטי הבלשים מסוגת "מי עשה זאת" (whodunit) מקובל להראות את הפשע ולהסתיר את המבצע, ולאחר חשיפת זהותו של האשם, להראות בסצנת פלשבק נוספת את הפשע בשלמותו, כולל המבצע. אפשרות נוספת היא שימוש בסיפור מסגרת שבו מתחיל התסריט ב"עתיד" העלילתי וחוזר לנקודת התחלה בעבר, ממנה הוא מתקדם עד שהוא שב לנקודה שהוצגה בסצנה הראשונה. כך למשל, הסרט "שדרות סאנסט" (1950) מתחיל בהתמקדות בגווייה הצפה בבריכה. קולו של השחקן ויליאם הולדן המשחק את הגיבור בסרט, מזמין את קהל הצופים לראות כיצד הוא הגיע למצב עגום זה, והסרט חוזר אחורה בזמן אל האירועים שקדמו לרצח, והובילו אליו. חלוץ השימוש בטכניקה זו הוא הסרט האקספרסיוניסטי הגרמני משנת 1919 "הקבינט של ד"ר קליגרי". פלשבקים כאלה עשויים להיות ארוכים מהרגיל. פלשפורוורד פלשבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Flashbacks Can Deepen Stories – Flashbacks Effective in Deepening Novel, Darcy Pattison, ‏June 27th, 2007 הֶבְזֵק לֶעָבָר במילון תקשורת המונים (תשע"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
יום הידידות

יום הידידות (באנגלית: Friendship Day) הוא יום שנועד על מנת לחגוג חברויות. היום נחוג בכמה מדינות בדרום אמריקה במשך שנים רבות, במיוחד בפרגוואי, שבה הוצע ב-1958 יום החברות העולמי הראשון - יום החברות הבינלאומי. חג זה נוצר על ידי חברת כרטיסי הברכה Hallmark ב-1919. מאתרים ברשתות חברתיות עולה שההתעניינות בחג גדלה עם התפשטות האינטרנט, במיוחד בהודו, בנגלדש, ומלזיה. התקשורת הדיגיטלית כגון האינטרנט והטלפונים הניידים מסייעים בהפצת המנהג, שכן כיום קל יותר לשלוח ברכה המונית לחברים מאשר קודם. האנשים המקיימים את החג בדרום אסיה מייחסים את המסורת של הקדשת יום לכבוד החברים שמקורה בארצות הברית ב-1935, אבל זה למעשה התחיל מ-1919. יום החברות נועד להזכיר לחברים את קשרי החברות על ידי שליחת כרטיסי ברכה. מטרתו לעודד את היחסים הקרובים בין אנשים, יחסים של אהדה, נתינה, עזרה ואכפתיות, כדי להפוך את כדור הארץ למקום טוב יותר. חגיגות יום החברות מתרחשות בתאריכים שונים בארצות שונות. יום החברות העולמי הראשון הוצע ב-30 ביולי 1958, על ידי "מסע הידידות העולמי" (World Friendship Crusade) ששידלו את האו"ם במשך שנים רבות להכיר ב-30 ביולי כיום החברות העולמי ובסופו של דבר ב-20 במאי, החליטה האספה הכללית של האו"ם לקבוע את 30 ביולי כיום החברות הבינלאומי ולעודד את כל המדינות החברות באו"ם לקיים את יום החברות הבינלאומי בהתאם לתרבות ולמנהגים של הקהילות המקומיות, הלאומיות והאזוריות, לרבות באמצעות חינוך ופעילות ציבורית. עם זאת, כמה מדינות, כולל הודו, ממשיכות לחגוג את יום החברות ביום הראשון של חודש אוגוסט. ובאוברלין, אוהיו, יום החברות נחגג ב-8 באפריל. לכבוד יום החברות ב-1998, קופי אנאן, מזכ"ל האו"ם, מינה את פו-הדוב כשגריר יום החברות העולמי באו"ם. האירוע נערך בחסות מחלקת המידע של דיסני בארצות הברית, ושיתוף פעולה עם קאתי לי גיפורד. אתר האינטרנט הרשמי של יום הידידות (בספרדית) אתר האינטרנט הרשמי של יום הידידות (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא יום הידידות בוויקישיתוף יום החברות באתר פרינטיים http://www.printime.co.il/יום-החברות.html Cruzada Mundial de la Amistad, cruzadamundialdelaamistad.blogspot.co.il
אמירות הקווקז

אמירות הקווקז (בצ'צ'נית: Имарат Кавказ; ברוסית: Кавказский Эмират, לעיתים מכונה האמירות הקווקזית) היה ארגון ג'יאהדיסטי מיליטנטי (אנ'), שפעל בדרום רוסיה. מטרת הארגון הייתה לגרש את הנוכחות הרוסית באזור צפון הקווקז ולהקים במקום אמירות אסלאמית עצמאית. אמירות הקווקז היוותה באופן מסוים יורשת לרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה והיא הוקמה על ידי דוקה אומרוב, הנשיא לשעבר של איצ'קריה, אשר הפך לאמיר הראשון של המדינה. בשלהי 2015 כבר לא הייתה לאמירות זו נוכחות ניכרת בצפון הקווקז, שכן, לאחר שרוב מנהיגיו חוסלו, רוב חברי האמירות ערקו למחוז הקווקז של המדינה האסלאמית בהנהגתו של אחד מפורשי הארגון, רוסטם אסילדרוב (Рустам Магомедович Асельдеров). לאחר התפרקות ברית המועצות, הכריזו צ'צ'נים לאומניים בהנהגת ג'וחר דודייב על פרישת רפובליקת צ'צ'ניה מהפדרציה הרוסית כמדינה עצמאית בשם הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה. לאחר שתי מלחמות קשות עם רוסיה בשנות התשעים, השתתפה איצ'קריה במרד נגד הכוחות הרוסים ובעלי בריתם הצ'צ'נים החל משנת 2000, בתחילה בהנהגתו של אסלאן מסחאדוב. אף על פי שאיצ'קריה נוסדה ברובה על ידי מוסלמים סופיים שמונעים על ידי לאומנות, הפך עם הזמן האסלאם הסלפי נפוץ בקרב צ'צ'נים רבים, מה שגרם לפילוג בין הלאומניים לסלפים. מכיוון שרבים מן המורדים הלאומניים נהרגו בידי הכוחות הרוסיים, קיבלה ההתקוממות נימה סלפית גוברת והולכת של מפקדים כמו שאמיל בסאייב והלוחם הערבי איבן אל-ח'טאב. רבים מן הלאומנים ששרדו ויתרו על המאבק, ועד שהוכרז דוקה אומרוב כנשיא איצ'קריה בגלות ביוני 2006, הייתה לסלפים השפעה רבה יותר על התנועה. ב-7 באוקטובר 2007, שבע שנים לאחר פירוק איצ'קריה והקמת הממשלה הגולה, ביטל דוקה אומרוב (הנשיא הגולה באותה העת) את הממשלה הגולה של הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה ואת מוסד הנשיאות בה, והכריז על הקמת אמירות בקווקז ועליו כאמיר של המדינה החדשה. ההכרזה על אמירות הקווקז נידונה במהירות על ידי אחמד זאייב, שר החוץ של עומרוב; זקייב, המתגורר בגולה בלונדון, קרא לכל הלוחמים והפוליטיקאים הבדלנים הצ'צ'נים להשבע אמונים ישירות לממשלתו בגלות, בניסיון לבודד את אומרוב משלטונו. זאקייב גם הביע צער על כך שאומרוב נכנע ללחץ מצד "פרובוקטורים" וביצע "פשע" המערער את הלגיטימיות של הרפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה. אומרוב אמר כי הוא אינו זקוק לכל סנקציה של המג'לס-א-שורא (מועצת מפקדי שדה המורדים) או כל אדם אחר שיכריז על האמירות, שכן "חובתו כמוסלמי" היא להקים מדינה אסלאמית "כנדרש על ידי השריעה". ב-1 באוגוסט 2010 הפיץ "מרכז הקווקז", אתר האינטרנט הרשמי של האמירות, סרטון בו פורש דוקה אומרוב מתפקידו כאמיר וממנה במקומו את אסלאמבק ואדלוב כיורשו. יומיים לאחר מכן, אומרוב טען כי אין לו שום כוונה לפרוש מתפקידו וכי הסרטון מפוברק. הסרטון וטענותיו של אומרוב, הובילו למהומות באמירות. כמה מן המנהיגים המרכזיים של המורדים הכריזו שהשבעות אמוניהם לאומרוב בטלה. אומרוב מת בסופו של דבר מהרעלת מזון בספטמבר 2013. שישה חודשים לאחר מכן, הוכרז אליאסהב קבקוב כיורשו. בשלהי 2015 כבר לא הייתה לאמירות זו נוכחות ניכרת בצפון הקווקז, שכן, לאחר שרוב מנהיגיו חוסלו, רוב חברי האמירות ערקו למחוז הקווקז של המדינה האסלאמית בהנהגתו של אחד מפורשי הארגון, רוסטם אסילדרוב (Рустам Магомедович Асельдеров). מדיה וקבצים בנושא אמירות הקווקז בוויקישיתוף אינה חברה באו"ם, דורשת עצמאות מסוריה. Kavkaz Center.com