טריטוריית אלסקה

הטריטוריה של אלסקה או טריטוריית אלסקה הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית מ-24 באוגוסט 1912, ועד שאלסקה הפכה למדינה ב-3 בינואר 1959. הטריטורייה הייתה בעבר אמריקה הרוסית, 1784–1867; מחלקת אלסקה, 1867–1884; ומחוז אלסקה, 1884–1912. העברת החוק הפלילי מ-1899, שכלל בין היתר מס על משקאות חריפים, הוביל להגברת הקריאות לייצוג אלסקה בקונגרס, והוויכוח הסתיים לבסוף ב-24 באוגוסט 1912, כאשר מחוז אלסקה הפך למאורגן ולטריטוריה מאוגדת של ארצות הברית. החוק האורגני השני של 1912 שינה את שמו של המחוז לטריטוריית אלסקה. עד 1916 מנתה אוכלוסייתה כ-58,000 נפש. ג'יימס ויקרשאם, ציר לקונגרס, הציג את הצעת חוק המדינה הראשונה של אלסקה, אך היא נכשלה בגלל חוסר עניין מצד תושבי אלסקה. אפילו ביקורו חסר התקדים של הנשיא וורן הרדינג ב-1923 (ימים ספורים לפני מותו) לא הצליח ליצור עניין נרחב במדינה. בתנאים של החוק האורגני השני, אלסקה פוצלה לארבע נפות. המאוכלסת ביותר מבין הנפות, שבירתן הייתה ג'ונו, תהו אם היא יכולה להפוך למדינה נפרדת משלוש האחרות. השליטה הממשלתית הייתה הדאגה העיקרית, כאשר בטריטוריה היו 52 סוכנויות פדרליות השולטות בו. בשנת 1920, חוק ג'ונס חייב לבנות בארצות הברית ספינות השטות תחת דגל ארצות הברית, בבעלות אזרחי ארצות הברית ומתועדות לפי חוקי ארצות הברית. כל הסחורה שנכנסה או יצאה לאלסקה הייתה צריכה להיות מועברת על ידי מובילים אמריקאים ולהישלח לסיאטל לפני משלוח נוסף, מה שהפך את אלסקה לתלויה דה פקטו במסחר במדינת וושינגטון. בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי הוראת החוקה האומרת שמדינה אחת לא צריכה לשלוט על המסחר של אחרת לא חלה מכיוון שאלסקה הייתה רק טריטוריה. המחירים שגבו עסקי השילוח של סיאטל החלו לעלות כדי לנצל את המצב. השפל הגדול גרם לירידת מחירי הדגים והנחושת, שהיו חיוניים לכלכלת אלסקה באותה תקופה. השכר ירד וכוח העבודה ירד ביותר ממחצית. בשנת 1935, הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט חשב שניתן להעביר אמריקאים מאזורים חקלאיים לעמק מטנוסקה-סוסיטנה באלסקה כדי לקבל הזדמנות חדשה לקיום עצמי חקלאי. המתיישבים היו בעיקר ממדינות צפוניות במערב התיכון העליון, כמו מישיגן, ויסקונסין ומינסוטה מתוך אמונה שרק מי שגדל באקלים דומה לזה של אלסקה יכול להתמודד עם חיי המתיישבים שם. האגודה לשיפור קונגו המאוחדת ביקשה מהנשיא ליישב 400 חקלאים אפרו-אמריקאים באלסקה, ואמרה שהשטח יציע זכויות פוליטיות מלאות, אך דעות קדומות גזעיות והאמונה שרק מדינות הצפון יכשירו מתיישבים מתאימים גרמו לכישלון ההצעה. החקר וההתיישבות של אלסקה לא היו מתאפשרים ללא פיתוח מטוסים, שאפשרו נהירה של מתיישבים אל פנים המדינה, והובלה מהירה של אנשים ואספקה לכל אורכה. עם זאת, בשל תנאי מזג אוויר לא נוחים והיחס הגבוה בין טייסים לאוכלוסייה, למעלה מ-1,700 אתרי טרופות מטוסים פזורים ברחבי אלסקה. הריסות רבות מתארות גם את מקורותיהן להתגבשות הצבאית של המדינה במהלך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה. חשיבותה האסטרטגית של אלסקה לארצות הברית התבררה יותר במהלך מלחמת העולם השנייה. באפריל 1942, יותר מ-200 אנשים ממוצא יפני בשטח הוצאו בכוח ונשלחו למחנות המעצר בפנים הארץ כתוצאה מצו נשיאותי 9066, שאישר לממשלה לגרש ולהכליא כל אדם ממוצא יפני מהחוף הפסיפי. מיוני 1942 ועד אוגוסט 1943 פלשו היפנים לארצות הברית באמצעות שרשרת האיים האלאוטיים, בקרב על האיים האלאוטים. זו הייתה הפעם הראשונה מאז מלחמת 1812 שבה אדמת ארצות הברית נכבשה על ידי אויב זר. היפנים נהדפו בסופו של דבר מהאיים האלאוטיים על ידי כוח של 34,000 חיילים אמריקאים. באביב ובקיץ 1945, מפרץ קר בחצי האי אלסקה היה האתר של תוכנית ההעברה הגדולה והשאפתנית ביותר של מלחמת העולם השנייה, פרויקט הולה, שבה העבירה ארצות הברית 149 ספינות וכלי יד לברית המועצות והכשירה 12,000 אנשי ברית המועצות בפעולתם לקראת כניסת ברית המועצות למלחמה נגד יפן. בכל זמן נתון, כ-1,500 עובדים אמריקאים שהו במפרץ קולד ובפורט רנדל במהלך פרויקט הולה. ב-3 בינואר 1959 הפכה אלסקה למדינה ה-49. היה עיכוב מסוים בגלל חשש של חברי המפלגה הרפובליקנית הלאומית שאלסקה תבחר בחברי המפלגה הדמוקרטית לקונגרס, בניגוד להוואי, שגם היא הייתה מועמדת למדינה באותו זמן ונחשבה כתומכת של המפלגה הרפובליקנית. בשנים לאחר מכן התחזיות אלו התבררו בדיוק ההפך עבור שתי המדינות. הבירה הטריטוריאלית של אלסקה הייתה בסיטקה עד 1906, אז הועברה צפונה לג'ונו. בניית אחוזת מושל אלסקה החלה באותה שנה. לפני הקמתה של סוכנות ייעודית לאכיפת חוק טריטוריאלית, אכיפת החוק באלסקה טופלה על ידי סוכנויות פדרליות שונות במשך עשרות שנים, כולל צבא ארצות הברית, הצי ושירות שירות ספינות המכס. עם הקמת ממשלה אזרחית ב-1884, שירות המרשלים של ארצות הברית פרס גם סגני מרשלים אמריקאים ברחבי הטריטוריה. מרשלים פדרליים, מחלקות משטרה שנקבעו על ידי ערים וקציני אכיפת חוק פדרליים אחרים ישמשו כאמצעי העיקרי לאכיפת חוק טריטוריאלית עד 1941, כאשר בית המחוקקים הטריטוריאלי יצר את פטרול הכביש המהיר של אלסקה. סיורי כבישים מהירים סיירו רק בכבישים המהירים הראשיים של אלסקה, ולא ביקרו באזורים או אזורים מרוחקים. הם הוזמנו לאכוף רק את חוקי התעבורה. בסופו של דבר הם הועמדו בתפקיד סגן מרשלים אמריקאיים מיוחדים כדי למלא את החלל הזה בתחום השיפוט. בית המחוקקים סירב להפוך אותם לשוטרים עד ששם הסוכנות ישונה למשטרת הטריטוריה של אלסקה וכוח אדם נוסף נשכר משורות המרשלים של ארצות הברית. הסוכנות הפכה למשטרת אלסקה הטריטוריאלית ב-1953, ושוב שינתה את התואר שלה ל־Alsa State Troopers ב-1967. לפני הקמת המדינה, לשכת בתי הכלא הפדרלית הייתה בעלת סמכות שיפוט על אלסקה. וולטר א. קלארק (1912–1913) JFA Strong (1913–1918) תומאס ריגס ג'וניור (1918–1921) סקוט סי בון (1921–1925) ג'ורג' א. פארקס (1925–1933) ג'ון וו. טרוי (1933–1939) ארנסט גרינינג (1939–1953) פרנק היינצלמן (1953–1957) וויינו הנדריקסון (בפועל) (1957) מייק סטפוביץ' (1957–1958) וויינו הנדריקסון (בפועל) (1958–1959) מדיה וקבצים בנושא טריטוריית אלסקה בוויקישיתוף Gislason, Eric. "The 49th State: A Brief History of Alaska Statehood (1867–1959)". American Studies at the University of Virginia. נבדק ב-2005-08-31. Hughes, Zachariah (22 בפברואר 2016). "Japanese community recalls JBER internment camp". Alaska Public Media. {{cite web}}: (עזרה) Alaska History and Cultural Studies – Governing Alaska – Campaign for Statehood "History of Lemon Creek Correctional Center" (Archive).