laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חנוך זונדל גרוסברג

הרב חנוך זונדל גרוסברג (ט' בטבת תרס"ד, 28 בדצמבר 1903 – י"ג באדר תשל"ז, 3 במרץ 1977) היה מחבר תורני. חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית ואוצר הפוסקים. נולד בירושלים לר' דובער, תלמידו של הרב יהושע ליב דיסקין, ולאיטה בת הרב אליהו יסילביץ מהורודנא. בגיל חמש התייתם מאמו. למד ב"ישיבת מדרש בני ציון" וישיבת עץ חיים, שם נקשר לרב איסר זלמן מלצר. הוסמך להוראה על ידי הראי"ה קוק, הרב חיים זוננפלד, הרב שמשון אהרן פולונסקי ועוד. ספריו זכו להסכמות מרבני ירושלים מכל החוגים: הרבנים הראשיים לדורותיהם לצד רבני העדה החרדית. התמסר בעיקר ללימוד מצוות התלויות בארץ, ואגב כך עמד בקשר עם החזון איש. היה חבר בוועדה למצוות התלויות בארץ של הרבנות הראשית לישראל, ותמך בהיתר המכירה. נשא את בת הרב נטע צבי וייס. התגורר בעיר העתיקה, והחל משנת תש"ח בשכונת קטמון. בשנת תשל"ה (1975) הוענק לו תואר יקיר ירושלים. על שמו רחוב בשכונת תל ארזה בירושלים. תורת השמיטה (מהדורה ראשונה תרצ"ח) על הלכות שמיטה. המעשר והתרומה (תרצ"ט ומהדורה מתוקנת תשי"ח) על הלכות תרומות ומעשרות. נטע הילולים על הלכות ערלה ונטע רבעי. חוקות השדה (תש"ך) - על הלכות כלאים. ספריו אלה מצוטטים רבות בין העוסקים במצוות התלויות בארץ. אגרת הפורים על המעבר מעיר מוקפת חומה לשאינה מוקפת חומה והשלכותיו על הלכות פורים. במהדורה נוספת, תחת השם "אגרת הפורים השנית" (תשל"ו), נוספו גם דיני פורים משולש וערב פסח שחל בשבת. זר התורה (תשכ"ד) - הלכות קריאת התורה חיי חנוך (תשל"ב) - רעיונות על פרשיות השבוע, שרשם מדי מוצאי שבת ממה שהתחדש לו בשבת. כמה מפירושיו שולבו בפירוש דעת מקרא חזון ישעיהו (תש"ל) - חידושים על התנ"ך. יד השל"ה (תש"ל) - ליקוט מפירושי השל"ה על התנ"ך. חזון למועד (תשל"ה) - הלכות אבלות חזון ציון - הגהות על הש"ס (בכתב יד שטרם נדפס) מלבד כתביו, השתתף בעריכת האנציקלופדיה התלמודית (כרכים א-ו) ואוצר הפוסקים על שולחן ערוך אבן העזר. בנוסף, ערך את הגהות החתם סופר על שולחן ערוך אורח חיים שנדפסו, לצד אחרונים נוספים, בספר זר השולחן (לוין-אפשטיין תשי"ז). ספרי הלכה נוספים שחיבר כבר בגיל 19 נותרו בכתב יד ואבדו עם כיבוש העיר העתיקה בידי הירדנים בתש"ח. הרב גרוסברג פרסם סדרת מאמרים נוספים, חלקם כקונטרס שהדפיס וחלקם כמאמרים בביטאונים תורניים מכל החוגים הדתיים, כמו נועם, כרם ציון, המעיין, אור תורה, התורה והמדינה, שנה בשנה, שמעתין ועוד. רבים ממאמריו כונסו לאחר פטירתו בספר משנת חנוך (ירושלים תשס"ב). מבין הקונטרסים: דרישת צבי (תש"א) - דיני הרואה את ירושלים והמקדש וערי יהודה בחורבנם. דובר מישרים (תשט"ז) לבירור והצדקת מנהג ארץ ישראל בעניין זמן צאת הכוכבים. נבואה שעריך (תשכ"ח, בעקבות מלחמת ששת הימים) - דיני הכניסה להר הבית וכניסת כהנים לקבר רחל ארחות חיים, מבוא לספר משנת חנוך, מאת הרב אהרן דב שאג, חתן הרב גרוסברג. מקורות על מערת המכפלה, באתר דעת חנוך זונדל גרוסברג (1903-1977), דף שער בספרייה הלאומית תורת השמיטה, עמ' מ; שנה בשנה, תשכ"ה, עמ' 147
רבקה נייט

רבקה נייט (באנגלית: Rebecca Night; נולדה בשם רבקה הרדוויק ב-13 ביולי 1985) היא שחקנית אנגלייה. היא כיכבה בתפקיד הראשי בעיבוד של BBC Four לרומן "פאני היל" בבימויו של ג'יימס הוז. נייט נולדה בעיר פול שבדורסט. היא למדה בבית הספר "יארלס" באפטון שבדורסט שם השתתפה בהפקות מוזיקליות שנתיות. אחרי כן למדה בבית הספר פארקסטון בפוּל וב-"Brownsea Open Air Theatre". נייט הייתה חברה ב"תיאטרון הלאומי לנוער", במסגרתו הופיעה בתפקיד הירו במחזה "מהומה רבה על לא דבר". ב-2005 סיימה תואר בבית הספר למשחק "רוז ברופורד קולג'" וזכתה שם לשבחים על משחקה במחזה "After Miss Julie" (אנ') מאת פטריק מרבר. תפקידה הבולט ביותר של נייט על במת התיאטרון הוא במחזה "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד שהועלה בווסט אנד. נייט השתתפה בשתי סדרות דרמה של ITV. האחת "אנקת גבהים" בתפקיד קתרין לינטון, והשנייה "Caught in a Trap", שביים מייקל סמואלס, בתפקיד בקי. נייט נשואה לשחקן הארי האדן-פטון אותו הכירה כששיחקו יחד במחזה "חשיבותה של רצינות". רבקה נייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Rebecca Night". btvguide.net. נבדק ב-23 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) BBC Four gets turned on to Andrew Davies' steamy adaptation of Fanny Hill, BBC (13 July 2007) Guilfoyle, Lizzie The Importance of Being Earnest — casting complete, Indie London "Harry Hadden-Paton". 18 בינואר 2012. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite news}}: (עזרה)
חיוויאי חום

חיוויאי חום (שם מדעי: Circaetus cinereus) הוא מין של דורס יום ממשפחת הנציים החי באפריקה שמדרום לסהרה. החיוויאי החום חי בטבע ברחבי דרום ומזרח אפריקה לרבות מסודאן ודרום אפריקה עד מאורטניה וסנגל. הוא מצוי במישורים פתוחים כולל במדבריות. אורכו 60–70 ס"מ ומשקלו מגיע עד 2.5 ק"ג. עם זאת הוא נחשב לממוצע ממדים בין העופות הדורסים. נוצותיו חומות והעיניים הגדולות בעלי נוצות אפורות סביבם וסביב המקור. כלשאר החיוויאים עינייו צהובות עזות. החיוויאי ניזון בעיקר מנחשים שהוא מאתר במעופו ואז יורד לקרקע כדי לחטוף אותם ולהורגם עם טפריו או מקורו. הוא יכול גם לצוד נחשים ארסיים כמ הקוברה או הביטיס ויש לו ציפוי קרני על רגליו המגן עליו מהכשות. לעיתים נדירות יותר הוא ניזון מיונקים קטנים ומלטאות. החיוויאים משתלטים על קן קיים ומטילים בפנים ביצה אחת עליה דוגרת הנקבה. מדיה וקבצים בנושא חיוויאי חום בוויקישיתוף חיוויאי חום, באתר ITIS (באנגלית) חיוויאי חום, באתר NCBI (באנגלית) חיוויאי חום, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חיוויאי חום, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חיוויאי חום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חיוויאי חום, באתר GBIF (באנגלית) חיוויאי חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
חיוויאי שחור-חזה

חיוויאי שחור־חזה (שם מדעי: Circaetus pectoralis) הוא עוף דורס בינוני מהסוג חיוויאי. בעבר נחשב לתת־מין של חיוויאי הנחשים או של חיוויאי ביאודיום (Circaetus beaudouini). לחיוויאי חזה וראש שחורים או חומים כהים ובטן לבנה מתחת. גם החלק החיצוני של הכנפיים והזנב חומים כהים. אורכו של החיוויאי 65 ס"מ ומשקלו 1-2.5 ק"ג. הנקבות גדולות מהזכרים. כמו שאר החיוויאים העיניים שלו צהובות. חיוויאי זה מצוי באזורים פתוחים מאתיופיה וסודאן עד דרום אפריקה ומערבה עד אנגולה. האוכלוסייה העולמית איננה נמצאת בסכנת הכחדה. הוא יכול לשרוד באזורים חמים וצחיחים כולל במדבר, אך צריך עצים לקנן עליהם וכן צל. את הנוזלים הוא משיג מטרפו שהוא צד. הוא מתמחה בציד נחשים כולל נחשים ארסיים כמו הקוברה והעכן. בנוסף על נחשים הוא יצוד לטאות, יונקים וצפרדעים. הנקבה של החיוויאי מטילה ביצה אחת ומטפלת בה לבדה. הביצה בוקעת לאחר 50 יום והגוזל פורח לאחר 3 חודשים. מדיה וקבצים בנושא חיוויאי שחור-חזה בוויקישיתוף חיוויאי שחור-חזה, באתר ITIS (באנגלית) חיוויאי שחור-חזה, באתר NCBI (באנגלית) חיוויאי שחור-חזה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חיוויאי שחור-חזה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חיוויאי שחור-חזה, באתר GBIF (באנגלית) חיוויאי שחור חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN חיוויאי שחור חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
עיטם מדגסקרי

עֵיטָם מַדַגַסְקַרִי (שם מדעי: Haliaeetus vociferoides) הוא מין של עוף דורס מהסוג עיטם, האנדמי לאי מדגסקר ונתון בסכנת הכחדה חמורה. זהו עיט בינוני בגודלו. אורכו 60–66 ס"מ ומוטת כנפיו 165–180 ס"מ. גופו בעל נוצות חומות-כהות עם ראש לבן וזנב לבן. המקור שחרחר והרגליים אפורות ובעלות קשקשים גדולים. הזכרים קטנים מהנקבות. משקלם 2.2-2.8 ק"ג בעוד שמשקל הנקבות 2.8-3.5 ק"ג. הוא קרוב למין עיטם קולני החי על באי בניגוד אליו הראש שלו איננו לבן מובהק אלא יותר חיוור. עיטם זה מצוי בעיקר באזור החופים המערביים בבתי גידול שונים, מביצות עד יערות גשם. כמו רוב העיטמים הוא דייג מנוסה השולה דגים מהמים באמצעות טפריו הגדולים. הוא אוכל אותם על ענף על החוף. עיטם זה צד הן במים מתוקים והן במלוחים. עיטם זה מצוי בסכנת הכחדה חמורה עקב הפגיעה ביערות הגשם, סחף הקרקע והפיכת הביצות בהן הוא נפוץ לשדות אורז. הוא גם עלול להיפגע מדיג-יתר אנושי הפוגע בזמינות מזונו. ע"פ סריקות שנעשו ב-1991 ו-1995 נצפו רק 222 פרטים בוגרים בטבע. מדיה וקבצים בנושא עיטם מדגסקרי בוויקישיתוף עיטם מדגסקרי, באתר ITIS (באנגלית) עיטם מדגסקרי, באתר NCBI (באנגלית) עיטם מדגסקרי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיטם מדגסקרי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיטם מדגסקרי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיטם מדגסקרי, באתר GBIF (באנגלית) עיטם מדגסקרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
עיט נחשים מדגסקרי

עיט נחשים מדגסקרי (שם מדעי: Eutriorchis astur) הוא מין של עוף דורס גדול החי רק באי מדגסקר ומצוי בסכנת הכחדה. זהו המין היחיד בסוגו. זהו דורס בינוני בעל זנב ארוך וכנפיים מעוגלות העוזרות לו לעוף ביער הגשם הסבוך. הוא מזכיר בצורתו החיצונית נץ גדול כהה עם ציצה ומגיע לאורך 57–66 ס"מ ומוטת כנפיו 90–106 ס"מ. הנוצות אפורים כהים על הראש והגב והצוואר וחזה אפורים בהירים כשהבטן לבנה. הגוף מפוספס מעט בפסים דקים לאורך הבטן וכן לאורך החזה. הראש גדול ובעל מקור חזק וקצר, העיניים צהובות ומאחורי הראש ציצה גדולה אפורה. הזנב שחור עם מעט פסים לבנים והרגליים צהובות. עיט זה חי אך ורק בצפונה ובמזרחה של מדגסקר. הוא מצוי בעיקר ביערות הטרופיים ורק לעיתים נדירות עולה אל מעל 550 מ'. הוא דואה במהלך היום ומעופף לבדו ביער. כשהוא מחפש טרף הוא עשוי לשבת על ענף גבוה ולהשקיף על היצורים מתחתיו ואז לצלול במהירות ולהרוג אותם עם טפריו החזקים. הוא ניזון בעיקר מנחשים שונים, אך גם מלמורים, עטלפים, עכברים, עופות אחרים, לטאות וצפרדעים. עיט זה נחשב שנכחד כבר ב-1930 ואז הוא התגלה מחדש ב-1993. עם זאת הוא עדיין בסכנה גדולה מצד כריתת יערות וכן מהתרבות מאוד איטית ונמוכה. ככל הנראה חיים היום בטבע 250-1,000 פרטים בוגרים. הפארק הלאומי מרוג'ג'י מדיה וקבצים בנושא עיט נחשים מדגסקרי בוויקישיתוף עיט נחשים מדגסקרי, באתר ITIS (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי, באתר NCBI (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי, באתר GBIF (באנגלית) עיט נחשים מדגסקרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דיית זנב-מספריים

דיית זנב-מספריים (שם מדעי: Chelictinia riocourii) היא מין עוף טורף בעל זנב מפוצל והמין היחיד בסוגה שבמשפחת הנציים. הדיה חיה באפריקה שמדרום לסהרה. זהו עוף דורס קטן מאוד. אורכה של הדיה עד 30 ס"מ ומטת כנפיה עד 78 ס"מ. לדיה נוצות לבנות וזנב ארוך ומפוצל המזכיר צורת מספריים. צבע הראש, הגב העליון והכנפיים אפור-כחול והעיניים אדומות. מקורה קטן מאוד. היא חיה בקבוצות חברתיות גדולות החיות וישנות יחדיו על אותם ענפים, אך הציד מתרחש ביחידות. הדייה מחפשת חרקים קטנים או עכבישים ובעונת הרבייה גם מכרסמים ולטאות ומתנפלת עליהם מלמעלה. הקנים מוטלים בין שיחים קוצניים בהם הנקבה מטילה 4 ביצים בממוצע. הדייה חיה בטבע במדינות:בנין, בורקינה פאסו, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, חוף השנהב, ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גאנה, קניה, ליבריה, מאלי, מאורטניה, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה, סודאן, טוגו ואוגנדה וכן ייתכן שהיא מגיעה לתימן. היא מצויה במגוון תנאי מחיה מיערות פתוחים שונים וסוואנות ועד לאזורים הרריים ואף למדבריות. מדיה וקבצים בנושא דיית זנב-מספריים בוויקישיתוף דיית זנב-מספריים, באתר ITIS (באנגלית) דיית זנב-מספריים, באתר NCBI (באנגלית) דיית זנב-מספריים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דיית זנב-מספריים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) דיית זנב-מספריים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית) דיית זנב-מספריים, באתר GBIF (באנגלית) דיית זנב-מספריים באתר הרשימה האדומה של IUCN
זרון אפריקני

זֵרוֹן אפריקני (שם מדעי: Circus ranivorus) הוא מין של דורס יום המצוי באפריקה ושייך לסוג זרון. אורך הזרון האפריקני 44–49 ס"מ ומשקלו 382–590 גרם, כאשר הנקבות גדולות ב-30% מהזכרים. לזרון עיניים צהובות ונוצות חומות וכמו ששמו רומז גם "זר" של נוצות מסביב לצווארו בצבע חום כהה. הירכיים והבטן אדמוניים מעט והכנפיים הלבנות גדולות ובעלות שכמה עליונה חומה וקצוות שחורים. הרגליים גדולות ומכוסות בקשקשים צהובים גדולים. הם ציפורים קולניות בעונת הרבייה ובחיזור הזכר צריך להגיש לנקבות הגדולות פיסת מזון וכן מעוף מיוחד בשביל להתקרב אליה. הוא חי בעיקר בדרום ודרום מזרח אפריקה מדרום סודאן לדרום אפריקה ונצפו בודדים עד לניגריה. לעומת שאר מיני הזרונים הם חיים ביחד במשך כל השנה. הם מזדווגים במאי-יוני והקן נבנה בין ערוגות הסוף ולעיתים אף על המים. הם מטילים 2–4 ביצים אך הצאצאים יכולים לאכול אחד את השני. הם טורפים שניזונים מיונקים קטנים כמו עכברי Rhabdomys וכן מצפרדעים, דגים ונבלות. זרונים אלה זקוקים לשטחי ביצות עצומים כדי לשגשג. הם עלולים להיפגע מזיהום ביצות או מייבושן לצורכי חקלאות ובנייה. מדיה וקבצים בנושא זרון אפריקני בוויקישיתוף זרון אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) זרון אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) זרון אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) זרון אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זרון אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) זרון אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
דיה צהובת-מקור

דיה צהובת-מקור (שם מדעי: Milvus aegyptius) היא מין עוף מהסוג דיה שבמשפחת הנציים בעל מקור צהוב שנתן לו את שמו. לפעמים היא נחשבת לתת-מין של דיה שחורה - קרובתה הגדולה והנפוצה יותר. על פי מחקרים נקבע שהיא מין עצמאי, אך לא כל שיטות המיון מקבלים את זה. הדיה דומה לדיה השחורה למעט במקורה הצהוב הגדול עם נוצות חומות ועיניים גדולות ושחורות. הדיה השחורה נפוצה באפריקה בעיקר בחורף ואז נודדת חזרה לאירופה. לעומתה, הדיה הצהובה נותרת במקום ולא נודדת, אך הן דומות מאוד. הן חיות בסוואנה ובאזורים חמימים. הן צדות יצורים קטנים כמו יונקים קטנים, עופות וזוחלים וחלק אפילו למדו לדוג. הן גם מחטטות באשפות בהרבה מקומות ומחפשות נבלות, למעט באזורי המדבר של הקארו הדרום אפריקני או במדבר נמיב. בהנחה שדיה זו היא מין עצמאי יש לה שני תת-מינים: M. a. aegyptius - חיה במרבית אפריקה כולל במדגסקר, אך לא באגן קונגו (שסביב נהר קונגו). M. a. parasitus - חיה במצריים, מערב חצי האי ערב וכן בקרן אפריקה. מותאמת לאזורים חמים ויבשים. מדיה וקבצים בנושא דיה צהובת-מקור בוויקישיתוף דיה צהובת-מקור, באתר ITIS (באנגלית) דיה צהובת-מקור, באתר NCBI (באנגלית) דיה צהובת-מקור, באתר GBIF (באנגלית) דיה צהובת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוסטין ספרס

אוסטין ספרס (באנגלית: Austin Spurs) היא קבוצת כדורסל מהעיר אוסטין שבטקסס המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2001 כקלומבוס ריברדרגונס ובשנת 2005 עברה למיקומה הנוכחי. בשנת 2007 נרכשה הקבוצה בידי קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA ובשנת 2014 שינתה את שמה לאוסטין ספרס בדומה לקבוצת האם. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה של המועדון בעונת 2011-12, ובאליפות השנייה של המועדון בעונת 2017-18. קלומבוס ריברדרגונס הוקמה בשנת 2001 בעיר קולומבוס, ג'ורג'יה, כחלק מהקמת ליגת הפיתוח. הקבוצה שיחקה 4 עונות בליגה לפני שנקנתה על ידי קבוצת משקיעים שהעבירה אותה בסיום עונת 2004/05 לאוסטין, טקסס ושינתה את שמה לאוסטין טורוס. ביוני 2007 נרכשה הקבוצה על ידי קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, שהפכה להיות קבוצת ה-NBA השנייה שמחזיקה בבעלותה קבוצה בליגת הפיתוח. בעונת 2007/08 סיימה הקבוצה במקום הראשון באזור הדרום-מערבי והגיעה עד לגמר, בו הפסידה לאיידהו סטאמפייד. בעונת 2011/12 הגיעה הקבוצה שוב לסדרת הגמר, בה גברה בשלושה משחקים על הלוס אנג'לס די-פנדרס וזכתה באליפות הראשונה בתולדות המועדון. באוקטובר 2014 הודיעה הקבוצה על שינוי שמה מאוסטין טורוס לאוסטין ספרס, על שם קבוצת האם. מדיה וקבצים בנושא אוסטין ספרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אוסטין ספרס (באנגלית) אוסטין ספרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Spurs Purchase Austin Toros of NBA Developmental League, nba.com, 28 June 2007 Austin Toros Win 2012 NBA Development League Championship, NBA.com, 28 April 2012 Toros Announce Name Change: Austin Spurs, NBA.com, 15 October 2014
בז גדול

בז גדול (שם מדעי: Falco rupicoloides) הוא עוף דורס מהסוג בז שבמשפחת הבזיים החי בדרומה של אפריקה. הבז הגדול הוא מהמינים הגדולים ביותר בסוגו. הוא מגיע לאורך 29–37 סנטימטרים ולמשקל 165–334 גרם. הצבע שלו אדמוני חיוור והכנפיים מעט כהות יותר. המקור שלו קטן ובצבע אפור, הרגליים צהובות חיוורות, הזנב מעט מפוספס והעיניים כהות. זהו בז החי בשטחים צחיחים ואיננו בולט במיוחד. הוא חי בערבות עשב, סוואנות ואזורים תת-מדבריי ומעדיף רמות בגובה 800-1,800 מטרים. הוא נפוץ בעיקר במדינות הדרומיות של אפריקה. המספר העולמי כולל 100,000-200,000 פרטים והאוכלוסיות יציבות. הוא יושב על עמוד חשמל או ענף גבוה ומחפש משם טרף קטן. הוא ניזון מחסרי חוליות כמו טרמיטים, חגבים, חיפושיות, עקרבים ועכשובים, דו-חיים, זוחלים שונים כמו לטאות, שממיות, זיקיות ונחשים וכן מיונקים קטנים ועופות. הוא נמשך למקומות שרפה כדי לתפוס חיות שבורחות מהאש. את שאריות הטרף הוא יטמון מתחת לאבנים. לבז זה 2 תת-מינים: F. r. arthuri - נפוץ מטנזניה עד קניה r. fieldi – נפוץ מסומליה עד אתיופיה מדיה וקבצים בנושא בז גדול בוויקישיתוף בז גדול, באתר ITIS (באנגלית) בז גדול, באתר NCBI (באנגלית) בז גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בז גדול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בז גדול, באתר GBIF (באנגלית) בז גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
בזון גמדי

בזון גמדי (שם מדעי: Polihierax semitorquatus) הוא הדורס היומי הקטן ביותר בעולם והוא מין יחיד בסוגו במשפחת הבזיים. זהו הדורס היומי הקטן ביותר בעולם ואורכו 19–20 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות על הראש, הגב והכנפיים ולבן בבטן. העיניים אדומות ביותר וגם האזור סביבן והמקור אדום וקטן. נוצות הכנפיים שחורות עם לבן, הרגליים אדומות והזנב שחור. הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. הבזונים עפים נמוך יחסית וקרוב לקרקע בחיפוש אחר טרפם הכולל חרקים, זוחלים קטנים ויונקים קטנים. הבזון מצוי ברחבי אפריקה בערבות שיחים. הוא נפוץ ב-2 מוקדים גדולים: מדרום סודאן עד סומליה וצפונה עד טנזניה ואוגנדה, ואוכלוסייה שנייה מאנגולה עד דרום אפריקה. הבזונים מקננים לעיתים בקיני אורגיים כמו אורג תאו לבן-ראש, אורג תאו אדום-מקור ואורג שתפן. הם יתרבו בחללים פנויים אם כי הם לא יתמודדו עם להקת אורגים. עם זאת הם עשויים לחטוף גוזלים וביצים ואף מבוגרים מהקינים. P. s. castanonotus P. s. semitorquatus מדיה וקבצים בנושא בזון גמדי בוויקישיתוף בזון גמדי, באתר ITIS (באנגלית) בזון גמדי, באתר NCBI (באנגלית) בזון גמדי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בזון גמדי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) בזון גמדי, באתר GBIF (באנגלית) בזון גמדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
איה זרונית

איה זרונית (שם מדעי: Polyboroides) הוא סוג של עופות דורסים ממשפחת הנציים החיים באפריקה שמדרום לסהרה ובמדגסקר. הם אינם קשורים לאיה אלא קרובים לזרון. לאיה זו יש גוף אפור, רגלים צהובות, עור פנים חשוף בצבע צהוב או ורוד וציצה על הראש. רגליה בעלות כפל מפרקים ("מפרקים כפולים"), מבנה המאפשר לה לתחוב את טפריה למקומות חריגים כמו קיני אורגים, אותם היא אוהבת לצוד. המינים הקרובים אליהן ביותר הם מיני הזרון (Circus) והנץ העגורי (Geranospiza caerulescens) מאמריקה הדרומית - שלושה סוגים אלה מרכיבים את תת-משפחת הזרונים. איה זרונית אפריקנית (Polyboroides typus) איה זרונית מדגסקרית (Polyboroides radiatus) מדיה וקבצים בנושא איה זרונית בוויקישיתוף איה זרונית, באתר ITIS (באנגלית) איה זרונית, באתר NCBI (באנגלית) איה זרונית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) איה זרונית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) איה זרונית, באתר GBIF (באנגלית)
ערן

האם התכוונתם ל... ער"ן – עמותה התנדבותית המעניקה שירותי עזרה נפשית דורון ערן – איש קולנוע ישראלי עודד ערן – דיפלומט ישראלי עמוס ערן – מנהל ישראלי ערן בן שותלח – דמות מקראית משבט אפרים, נזכר בספר במדבר אישים ששמם הפרטי הוא ערן
אוהד נג'מה

אוהד נג'מה (נולד ב-16 במרץ 1976) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כקצין השריון הראשי. קודם לכן שימש מפקד חטיבה 401, מפקד חטיבת אגרוף הברזל ומפקד גדוד 9 בחטיבה 401. עם גיוסו לצה"ל שובץ נגמ'ה בחטיבה 500 של חיל השריון, עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. שימש מדריך בקורס מפקדי טנקים, מפקד מחלקה בחטיבה 500 וקצין הדרכה בקורס מפקדי טנקים. לאחר קורס מפקדי פלוגות פיקד על פלוגת צמ"פ של מחזור מרץ 1998 בגדוד 433 של חטיבה 500. לאחר מכן התקדם לפקד על פלוגה ג' של הגדוד עמה לחם ברצועת הביטחון. לאחר סיום תפקידו כמ"פ מונה לסגן מפקד גדוד 433 חטיבה 500, ולחם עמה באירועי אוקטובר 2000. שימש ראש לשכת אגף המבצעים בתקופתם של ישראל זיו וגדי איזנקוט. במהלך מלחמת לבנון השנייה הצטרף ללחימה עם גדוד 52 של חטיבה 401. לאחר לימודים בפו"ם שימש ראש ענף שריון במרכז לאימונים באש במל"י. בשנת 2008 מונה למפקד גדוד 9 של חטיבה 401 והוביל אותו במבצע עופרת יצוקה. בהמשך שימש מפקד גדוד 195 בחטיבה 460 ומפקד חטיבת אגרוף הברזל. בתפקידו הבא שימש סגן מפקד אוגדת הבשן. ביולי 2016 מונה למפקד חטיבה 401. ולאחר מכן פיקד על פו"ם "אלון". ב-3 באוקטובר 2019 מונה לקצין השריון הראשי. ב-4 באוגוסט 2022 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל. נג'מה בוגר תואר ראשון בכלכלה מהמרכז האקדמי רופין. נשוי ואב לשלושה. טל זגרבה וגילי כהן, "זה היה פשוט מקרה נקודתי", במחנה,‏ 6 בנובמבר 2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים". יוחאי עופר, צהל: סבירות גבוהה לפיגוע משמעותי על הגדר הסורית, באתר nrg‏, 14 באפריל 2016 אמיר בוחבוט‏, קצין שריון ראשי היוצא חושף: לחיל יש יחידה מסווגת העוסקת באיתור האויב ופגיעה בו, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2022 אוהד נג'מה, חיבור בין אנשים הוא המפתח לניצחון, באתר ישראל היום, 30 ביולי 2017 טל זגרבה וגילי כהן, "זה היה פשוט מקרה נקודתי", במחנה,‏ 6 בנובמבר 2008, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים". יואב זיתון, כתבנו הצבאי, הסימולטור שבטנק ינצח: השריון בקרב ממוחשב, באתר ynet, 7 באוקטובר 2011. מפקד חדש ל"עקבות הברזל", באתר ערוץ 7, 21 ביולי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטוקטון קינגס

סטוקטון קינגס (באנגלית: Stockton Kings) היא קבוצת כדורסל מהעיר סטוקטון, קליפורניה המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2008 וכיום נמצאת תחת חסות הסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשם "רינו ביגהורנס" בשנת 2008. במהלך עונת 2010/11 הוצבו בקבוצה ג'רמי לין שנשלח על ידי הגולדן סטייט ווריירס (הוצב פעמיים במהלך העונה) וחסן וייטסייד שנשלח על ידי סקרמנטו קינגס. בסיום העונה עמד מאזן הקבוצה על 34 ניצחונות ו-16 הפסדים. הקבוצה גברה על אירי בייהוקס בסיבוב הראשון של משחקי הפלייאוף, אך הפסידה בחצי הגמר לריו גראנדה ואלי וייפרס. הישגים אלו הם הטובים ביותר שהשיגה הקבוצה עד כה. ב-5 בינואר 2015 קבעה הקבוצה שיא ליגה כשבמהלך משחק נגד קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס זרקה הקבוצה 61 זריקות מעבר לקשת השלוש. ב-2 באפריל, אותה שנה, השוותה הקבוצה שיא ליגה, כאשר דייוויד סטוקטון (26 נקודות, 15 אסיסטים ו-10 ריבאונדים) וקובי קארל (26 נקודות, 10 אסיסטים ו-11 ריבאונדים) השיגו טריפל דאבל במשחק אחד. במהלך עונת 2014/15 הובילה הקבוצה את הליגה במספר הנקודות למשחק. בשנת 2018 עברה הקבוצה לעיר סטוקטון שבקליפורניה, ושינתה את שמה ל"סטוקטון קינגס". מדיה וקבצים בנושא סטוקטון קינגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סטוקטון קינגס (באנגלית) סטוקטון קינגס, ברשת החברתית פייסבוק סטוקטון קינגס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סטוקטון קינגס, ברשת החברתית אינסטגרם סטוקטון קינגס, סרטונים בערוץ היוטיוב Warriors' Jeremy Lin Reassigned to Reno Bighorns, kolotv.com, 10 January 2011 NBA D-League's Reno Bighorns Shot 61 Three-Pointers in a Game, TheBigDeal.com, 5 January 2015 Erika Marmolejo, Bighorns Make History in Tuesday’s Win, NBA.com, 2 April 2015 NBA Inside Stuff: Reno Bighorns High-Scoring Offense, NBA.com
בית הונדרטוואסר

בית הונדרטוואסר (בגרמנית: Hundertwasserhaus) בעיר וינה בירת אוסטריה הוא בית מגורים, אשר תוכנן בסגנון אקספרסיוניסטי על פי רעיונותיו של האמן האוסטרי פרידנסרייך הונדרטוואסר. הוא מהווה אחת מהאטרקציות התיירותיות הבולטות של העיר ומושך אליו מבקרים רבים. ביזמת קנצלר אוסטריה ברונו קרייסקי הזמין ראש עיריית וינה לאופולד גראץ את הונדרטוואסר בשנת 1977 לבנות בעיר מתחם מגורים על פי רעיונותיו האדריכליים. כיוון שהונדרטוואסר לא היה אדריכל בהכשרתו צירפה אליו העירייה לבקשתו אדריכל שייצור תוכניות על פי רעיונותיו. האדריכל, יוזף קרווינה (Josef Krawina), הכין תוכנית ראשונית למבנה, שאותה דחה הונדרטוואסר על הסף כמנוגדת לרעיונותיו. הוא הביא להחלפתו של קרווינה באדריכל פיטר פליקן (Peter Pelikan), אשר היה לשותפו של הונדרטוואסר גם בתכנון מבנים אחרים. המבנה נבנה בין השנים 1983 עד 1985. הוא נחנך ב-17 בפברואר 1986 וביום זה ביקרו בו 70 אלף איש. מאז ביקרו בו מיליוני מבקרים. הבית אינו תואם את הנורמות המקובלות של האדריכלות. המודלים שהיוו השראה להונדרטוואסר לקוחים בין היתר מאנטוני גאודי, פרדינאן שבאל ומגדלי הווטס (אנ'). הבניין בנוי מלבנים. בהתאם לרעיונותיו של הונדרטוואסר מצויות בו רצפות גליות, גג המכוסה באדמה ועשב, עצים גדולים הצומחים מתוך חדרי הדירות וענפיהם מציצים מחלונותיו. חזיתות הדירות השונות וכן החללים הפנימיים שלהן צבועים ומקושטים בסגנונות שונים. המבנה מכיל 52 דירות בגדלים שונים, ארבעה משרדים, 16 מרפסות פרטיות ושלוש מרפסות ציבוריות. נטועים בו 250 עצים ושיחים, שעבורם נעשה בבניין שימוש כ-900 טון אדמה, והם משתרעים על שטח כולל הגדול משטח המגרש שעליו נבנה הבניין. בשנת 2010, לאחר שמונה שנות התדיינות, פסק בית המשפט העליון של אוסטריה כי יש להכיר באדריכל קרווינה כיוצר משותף של המבנה ביחד עם הונדרטוואסר, עם פליקן כמתכנן. מדיה וקבצים בנושא בית הונדרטוואסר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הונדרטוואסר (בגרמנית)