laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רפאל ביטון

הרב רפאל ביטון (ה'תרע"ו, 1916 - כ' בסיון ה'תשס"א, 11 ביוני 2001) היה ר"מ בישיבת פורת יוסף ורבה של הוד השרון קרוב לארבעים שנה. נולד בצפת לדוד ביטון בנו של רבי מסעוד ביטון. בילדותו למד בתלמוד תורה בעיר הולדתו, ובנעוריו בישיבת תפארת ישראל בחיפה; שבה נקשר לרבו הראשון, הרב דב מאיר רובמן. בהמשך נסע לירושלים ולמד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה, שם קיבל סמיכה לשוחט מידי הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. נישא לקטי יעקב והזוג התגורר בשכונת בית ישראל בשכנות לרב יהודה צדקה שכיהן כראש ישיבת פורת יוסף. שנים לאחר נישואיו הוסמך לרבנות בידי ראש הישיבה הרב עזרא עטיה שגם מינה אותו כר"מ בישיבת פורת יוסף. במקביל למשרתו זו, העביר בין השנים ה'תרצ"ו-ה'תש"ג (1936-1943) מדי יום שיעור הלכה, מוסר ופרשת שבוע בבית הכנסת מוסאיוף במקומו של הרב רפאל עבו שייסד את השיעור ועבר לטבריה. בשנת ה'תש"ג עבר לבקשת הרב עוזיאל לכהן כרב ספרדי במושבה מגדיאל בהוד השרון ואת מקומו באמירת השיעור הקבוע ב"מוסאיוף" מילא הרב עובדיה יוסף. בין השנים תש"ג-תשי"ב כיהן כרב במגדיאל, ובמקביל עבד כפקיד במשרד לפרנסתו מאחר שבאותן שנים לא היו שני תקני רבנות, ספרדי ואשכנזי, בערים. החל משנת 1953 כיהן במקביל גם כרב המושב אלישמע. עם העלייה ההמונית מעיראק בשנות ה-50 הקים בית כנסת גדול בשם "הוד יוסף" על שם רבי יוסף חיים מבגדאד, ה"בן איש חי". כשאוחדו היישובים רמתיים ומגדיאל בשנת 1964 ליחידה עירונית אחת, התמנה הרב ביטון כרבה של הוד השרון. הוא נשא במשרתו זו קרוב לארבעים שנה, עד פטירתו בכ' בסיון ה'תשס"א, 11 ביוני 2001. אמרי איש, סיומים למסכתות התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי בשלושה כרכים חיי איש - דרשות מוסריות לפי סדר פרשיות השבוע שמחה לאיש - דרשות לבר מצווה ושירים ופיוטים שחיבר לשמחות א. דניאל, זיכרון לאיש - קוים לדמותו בתוך: אור תורה שנה ל"ג גיליון יב (תו), אלול ה'תשס"א, סי' קמז, עמ' תתס-תתעא. שיר ערש - שכב הרדם - שר הרב רפאל ביטון, סרטון באתר יוטיוב רפאל ביטון, באתר "החכם היומי" רפאל בן דוד ביטון, דף שער בספרייה הלאומית
אייתוללה

המונח "אייטולה" מפנה לכאן. לערך העוסק בראפר ישראלי, ראו אייטולה (ראפר). אייתוללה (בערבית: آية الله, בפרסית: آیت‌الله, תעתיק מדויק: אית אללה) הוא דרגה דתית בשיעה אימאמית אשר ניתנת למנהיגים דתיים שיעים פרסיים המגיעים לדרגת ידע דתי גבוהה במיוחד ורשאים לפסיקות דתיות עצמאיות יותר מבעלי דרגות דתיות נמוכות מהם. שם הדרגה נוצר מצירוף של שתי מילים בערבית, המשמשות גם בפרסית: "איה" - אות, מופת, סימן, ו"אללה" - אלוהים בערבית. משמעות הצירוף היא "המופת האלוהי". "אייתוללה" היא הדרגה הגבוהה ביותר בסולם הדרגות השיעי למעט הדרגה אייתוללה עוזמא (עט'מא, בתעתיק מדויק מערבית), שהיא דרגה הניתנת לאדם הנחשב לחכם בדורו ויכול אף לבצע פסיקות ופרשנויות של הקוראן בעצמו. דרגת האייתוללה דומה עד מאוד לדרגת המרג'ע תקליד, וההבדל בין הדרגות הוא בפונקציה שהן ממלאות - האייתוללה הוא דרגה דתית הקשורה לסמכות פסיקות החכם, והמרג'ע תקליד הוא דרגה מוסרית של אדם אשר יש ללכת בעקבותיו. בנוסף, לא תמיד יש חפיפה בין הדרגות, ואדם יכול להיות אייתוללה מבלי להיות מרג'ע תקליד. רשמית דרגת האייתוללה אינה מוענקת בהחלטה, אלא על ידי קונצנזוס של קהילת המאמינים השיעית. עם זאת, ישנן עדויות לקיומה של ועדה היושבת בקום, העיר שהיא המרכז הדתי של איראן, אשר מבצעת החלטות מסוג זה. כחלק מהגדרות הדרגה, רק אדם פרסי יכול לקבל דרגה זו, ולא ערבי או טורקי. פרשנות הקוראן העצמאית ופסיקה דתית, האג'תהאד, היא בעלת חשיבות בזרם השיעי. על כן, סמכותו של האייתוללה לביצוע עצמאי של פרשנות קוראן מקנה לו חשיבות רבה בקרב השיעים. את התואר "אייתוללה" נשא רוחאללה ח'ומייני, מנהיגה הדתי ושליטה העליון של איראן, שעלה לשלטון ב-1979 במהפכה האסלאמית שהדיחה את השאה. תואר זה הוענק גם לעלי ח'אמנאי בעת מינויו לאחר ח'ומייני לתפקיד המנהיג העליון (עד אז הוא נשא בתואר הפחוּת יותר - חוג'ת אל-אסלאם). נשים מעטות באיראן זכו להכרה שווה למעמד האייתוללה. המפורסמת שבהן היא נוסרת אמין, הידועה גם בכינויים "הגברת המוג'תהדה" ו"גברת אספהאני". בשנים האחרונות זכו להכרה הפוסקות זוהרה ספאתי ועאטיה חסני (בתו של האייתוללה הגדול ע'ולאם רזא חסני). בעבר היו מספר נשים שהוכרו כפוסקות הלכה במעמד שווה לאייתוללה, בעיקר מתוך משפחתו של עלאמה אל-חילי ומשפחת ברע'אני מקזווין. מדיה וקבצים בנושא אייתוללה בוויקישיתוף Nasr, Seyyed Hossein, Hamid Dabashi, and Seyyed Vali Reza Nasr, eds., Shi'ism: Doctrines, thought, and spirituality, SUNY Press, 1988, עמ' 242 Calmard, J., Mard̲j̲aʿ-i Taḳlīd, Encyclopaedia of Islam, Second Edition Calmard, J., Āyatullāh, Encyclopaedia of Islam, Second Edition ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפרובינציה הצפון-מערבית

הפרובינציה הצפון-מערבית (באנגלית: North West) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה. בירת הפרובינציה היא מפיקנג. העיר הגדולה ביותר היא רסטנבורג. הפרובינציה שוכנת בצפונה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון במדינת בוטסואנה, ממזרח בלימפופו וחאוטנג, מדרום במדינה החופשית וממערב בהכף הצפוני. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ערכים מורחבים – טרנסוואל (פרובינציה), כף התקווה הטובה (פרובינציה) פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. טרנסוואל (פרובינציה) כף התקווה הטובה (פרובינציה) בריאן כריסטי, סחר קטלני, נשיונל ג'יאוגרפיק, גיליון 221, אוקטובר 2016 מדיה וקבצים בנושא הפרובינציה הצפון-מערבית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפרובינציה הצפון-מערבית הפרובינציה הצפון-מערבית, ברשת החברתית פייסבוק הפרובינציה הצפון-מערבית, סרטונים בערוץ היוטיוב הפרובינציה הצפון-מערבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר רשות התיירות של הפרובינציה הצפון-מערבית Mid-year population estimates, 2015 (PDF) (Report). Statistics South Africa. 31 July 2015. p. 3. Retrieved 11 August 2015. Census 2011: North West, Statistics South Africa ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דב מאיר רובמן

הרב חיים דב מאיר רובמן (ה'תרנ"ה, 1895‏ בערך - ו' בכסלו ה'תשכ"ח, 8 בדצמבר 1967) היה ראש ישיבה ליטאי, חניך אסכולת קלם של תנועת המוסר, ראש ישיבת "אור תורה" בווילקומיר, מייסד וראש ישיבת תפארת ישראל ותפארת הכרמל בחיפה. נולד בקובנה לזלאטע איטע והרב לייב רובמן, במשפחה מרובת ילדים וענייה. בגיל צעיר למד בישיבתו של רבי צבי הירש לויתן בפרבר הקובנאי סלובודקה, בישיבת לומז'ה בפרילוקי אצל רבי אליעזר שולביץ וחתנו רבי יהושע זליג רוך. בפרילוקי כינו אותו "מאיר חורולר" על שם העיירה הסמוכה חורול, אליה התגלגל עם משפחתו בתוך זרם פליטים מקובנה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה; היה לו מעמד מיוחד בין הבחורים, והוא עמד בראש קופת הגמ"ח בישיבה. לאחר מכן למד ב"תלמוד תורה" בקלם אצל רבי נחום זאב זיו ורבי צבי הירש ברוידא. בגיל 19 (1914 בערך) נקרא לכהן כראש ישיבה בישיבת "אור תורה" בווילקומיר. נשא את שרה בלומה בת הדסה ויהודה יעקב וולק. עם עליית הזוג לארץ ישראל בשנת תרפ"ה (1925) יסד בחיפה את ישיבת תפארת ישראל. בשנת ה'תש"ח פעל למניעת הפעלת קו הרכבת בין קריית מוצקין לחיפה בשבתות, למרות שהרכבת המנדטורית פעלה בקו זה בשבתות, וקבע בכך את הסטטוס קוו בנושא זה. לקראת פתיחת הכרמלית בסוף שנות ה-50, נאבק בהצלחה לקביעת העמדה הדתית שלא לאפשר הפעלה, אף לא חלקית, שלה בשבתות. המאבק צלח, ואכן, הוחלט להחיל את הסכם הסטטוס קוו גם על הכרמלית, ובשונה ממערכת התחבורה הציבורית הפנימית בחיפה הפועלת במתכונת חלקית בשבתות, היא אינה פעילה. בשנת ה'תשכ"א (1961) יסד את ישיבת "תפארת הכרמל" כמוסד המשך לישיבתו, ובשנת ה'תשכ"ג (1963) את ישיבת "ירחי כלה". הוא היה מעורב בחייה הציבוריים של חיפה הדתית ונשא נאומים בעצרות וכנסים רבים, מאות משיחותיו המוסריות וההשקפתיות כינס בספרו "זיכרון מאיר" שנדפס בחמש מהדורות. שרה בלומה רובמן (נפטרה בתשל"ט), רעייתו, הייתה אף היא נואמת מפורסמת בכינוסי נשים בקהילה הדתית בחיפה. היה מפורסם באמרותיו השנונות ובהלצותיו, ותלמידיו מדגישים עובדה זו בזיכרונותיהם. בחיפה היה מכונה "הראש ישיבה" בה"א הידיעה, בשל היותו מייסד הישיבה הראשונה בעיר שהשפיעה על צביונה של הקהילה הדתית. הרב רובמן נפטר בחיפה בו' בכסלו ה'תשכ"ח, 8 בדצמבר 1967, ונקבר בבית הקברות בעיר. בתו היחידה זהבה (גולדה) נישאה לרב רפאל שפירא שכיהן בחיי חמיו כראש ישיבה בישיבה הגבוהה "תפארת הכרמל", ועמד אחרי פטירתו בראש המוסדות. יהודה ארז, פגישות עם שלשה „כזהו”, שדמות, גיליון ל', קיץ תשכ"ח ד. ז. קובנר, דמויות שהכרתי - הרב ר' ד.מ. רובמן ז"ל, ארחות: ביטאון המועצה הדתית בחיפה, גליון י"ז, ניסן תשל"ג. עמ' 55–57., באתר אוצר החכמה דב מאיר בן אריה ליב רובמן (1895-1967), דף שער בספרייה הלאומית ספרו זכרון מאיר, מהדורה חמישית, בני ברק, ה'תשע"ב, באתר היברובוקס זכרון מאיר, מהדורה שישית מְנוּקֶּדֶת, בני ברק, ה'תשע"ד, באתר היברובוקס על ספרו ד. י. זכאי, שיחות מוסר - בדפוס: עיון ב"זכרון מאיר" להרד"ם רובמן, ארחות: ביטאון המועצה הדתית בחיפה, גליון ג', ניסן תשכ"ו. עמ' 34–35., באתר אוצר החכמה
אריק דה רוטשילד

הברון אריק דה רוטשילד (בצרפתית: Éric de Rothschild, נולד ב-1940) הוא בן למשפחת רוטשילד, יינן צרפתי ונשיא מוזיאון השואה בפריז. אריק נולד בצרפת בשנת 1940 לאלן דה רוטשילד (אנ'), נצר לענף הצרפתי של משפחת רוטשילד. קיבל בירושה מאביו את ניהול היקב שאטו לאפיט רוטשילד, מעורב בקהילה היהודית בצרפת ומכהן כנשיא מוזיאון השואה בפריז, נשיא הארגון היהודי Casip, נשיא של כבוד בבית הכנסת הגדול בפריז ונשיא הארגון SPCJ, אשר שם לו למטרה להילחם באנטישמיות, ומנפיק דו"חות על מצב האנטישמיות בצרפת. אריק מנהל את היקב שאטו לאפיט רוטשילד אשר נמצא בבעלות משותפת של בני משפחתו, היקב מדורג ברמה המיטבית (יחד עם עוד שלשה יקבים) על פי התקינה הבורדולזית שהתקבעה ב-1855 ומאה שנים אחר כך. בשנת 2014, הוערך הון משפחתו בכ-530 מיליון אירו. הערה: אילן יוחסין זה אינו כולל את כל חברי משפחת רוטשילד, אלא מתרכז באישים בולטים בה, בפרט בענפים הצרפתי והבריטי. משפחת רוטשילד מדיה וקבצים בנושא אריק דה רוטשילד בוויקישיתוף השירות להגנת הקהילה היהודית בצרפת ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרבוט

שרבוט הוא רישום שבמתבצע בשעה שהקשב של האדם נודד למקומות אחרים. שרבוטים הם איורים שיכולים להיות בעלי משמעות קונקרטית או בעלי אופי מופשט. המילה "שרבוט" שאולה מהשורש ש.ר.ב.ט, המופיע במגילת אסתר כחלק מהמילה שרביט. עם זאת, המילה היא ככל הנראה תשמו"ץ (תרגום משמר משמעות וצליל) של השורש היידי "שרייבן", שפירושו "לכתוב". ערך מורחב – שרבוט גוגל שרבוט גוגל, הידוע גם בכינוי "דודל" (במקור: Google Doodle) הוא איור המבוסס על הלוגו של גוגל ומוצג במקומו בעמוד הבית של אתר גוגל בשפות שונות. האיורים המשתנים מציינים את יצירתם של אישים מפורסמים בהיסטוריה, חייהם, מותם, מבליטים חגים ואירועים חשובים, או התרחשויות אקטואליות מרכזיות. בתחילת דרכם הופיעו לרוב "שרבוטים" של חגים נוצריים או אמריקאים, אך במרוצת השנים החלו לפרסם שרבוטים מיוחדים, גם לציון אירועים שאינם בהכרח ידועים לכלל. גרפיטי דמויות גפרורים שעמום מדיה וקבצים בנושא שרבוט בוויקישיתוף שרבוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Doodling in Math Class – סדרת סרטונים של Vi Hart על שרבוט בשיעור חשבון (באנגלית) גלעד צוקרמן, ישראלית שפה יפה, תל אביב: עם עובד, 2008, עמ' 171
אוכלי פירות

אוכל פירות או פרוגיבור (Frugivore) הוא בעל חיים הניזון בעיקר מהציפה, החלק המתוק והעסיסי העוטף את זרעי העץ או השיח. אוכלי פירות ניזונים בנוסף גם מעלים וחרקים. למרות שפרוגיבורים וצמחים בעלי פירות עם ציפה נפוצים ברחבי העולם כולו, הריכוז הגבוה ביותר שלהם מצוי בחלקים הטרופים של העולם. אכילת הפירות על ידי בעלי החיים מסייעת לתפוצת זרעי הצמח למרחק. היתרונות של הפצת הזרעים על ידי פרוגיבורים ככל הנראה גרמה להיווצרותם של הפירות בעלי הציפה, פירות שמגרים את הפרוגיבורים ומעודדים אותם להפיץ את זרעי הצמח. פירות שמותאמים להפצה על ידי פרוגיבורים הם בעלי ציפה עבה יחסית, עשירה בפחמימות, מים, מינרלים וויטמינים, לפרי צבעים חזקים לרוב והוא בעל ריח. קיבתם של פרוגיבורים מותאמת לעיכול פירות ביעילות גבוה ובזמן קצר, כך שהזרעים של הצמח לא יתעכלו בקיבה. מרבית הפרימטים הם אוכלי כל אך במידת האפשר תזונתם מכילה אחוז מסוים של פירות למשל, קופי האדם כמו מיני השימפנזה. עיקר תזונתם מהווים חלקי צמחייה כמו פירות, זרעים, אגוזים, עלים ומעט מתזונתם מגיע ממזון מן החי שמקורו בחיות קטנות כגון פרוקי רגליים, לטאות, ציפורים ואף קופים אחרים. שאר קופי האדם כגון גורילה ואורנג אוטנג, הם בעלי תזונה שמורכבת בעיקר מן הצומח, אך גם הם מגוונים מעט בחי. יונקים אוכלי פירות נוספים הם איילים וחזיריים שונים, הפילים, עטלפי פירות, הארמדיל, כמה מכרסמים כמו נמנמניים, וטורפים שונים כמו גחניים (ובעיקר גחן דקלים אסייתי), ראקוניים כמו הקינקז'ו, ודובים. אוכלי פירות נוספים הם התוכים, הקלאו, הטוקאן, הטווס, כמה יונים והקזואר אצל העופות, איגואנות וצבי יבשה אצל הזוחלים, מספר דגים בנהר האמזונאס שעוקבים אחרי קופים ואוכלים כל פרי שנופל למים. ישנם עשרות חרקים שנוברים בכל פרי שהם יכולים בין השאר נמלים, כנימות, פשפשים וחיפושיות שונות, מינים רבים של פרפרים אף מטילים את ביציהם על פרחים, כדי שכשהזחל יבקע הוא יהיה בתוך פרי ויבלה את חייו הצעירים בנבירה בפרי. מבין הסרטנים יש את סרטן הקוקוס (אך הוא אוכל פירות לעיתים נדירות). אוכלי עשב פירותנות מדיה וקבצים בנושא אוכלי פירות בוויקישיתוף אוכלי פירות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יהודה אריה לייבוש פרנקל

רבי יהודה אריה לייבוש פרנקל (תרמ"ה - ב' סיוון תרע"ז, 1885 - 23 במאי 1917), היה האדמו"ר השלישי בשושלת חסידות בוטשעטש בוטושאן ורב העיר בוטושאן שברומניה. נולד בשנת תרמ"ה לאביו רבי משולם זלמן פרנקל בנו של רבי יוסף אהרן מבוטשעטש וגדל על ברכי סביו לאחר שהתייתם בצעירותו מאביו. אחרי הגיעו למצוות נשלח על ידי סבו ללמוד תורה לעיר ברודי שבגליציה, והיה לגדול בתורה. בהגיעו לפרקו נישא לרחל בילא בת רבי מרדכי שור מגדולי ה'יושבים' אצל הרבי מבעלז, בן אחר בן לבעל ה"תבואות שור". בשנת תרס"ז (1906) בהיותו אברך צעיר בן עשרים ושניים בלבד, החל לכהן ברבנות העיר בוטושאן, שהייתה סמוכה לעיר בוטשעטש שם כיהן באדמורו"ת סביו רבי יוסף אהרן. בתחילת כהונתו, קיבל מהקהילה בית למגורים, אך העדיף להעניק את הבית עבור תלמוד תורה שהקים בעיר. כמה שנים אחר כך, כשפרצה מלחמת העולם הראשונה הוחרמו כל מבני הציבור לצורך החיילים, רק מבנה תלמוד התורה לא נלקח משום שהיה רשום על שמו של רבי יהודה אריה לייבוש, ותלמוד התורה בבוטושאן המשיך להתקיים כסדרו גם בימי המלחמה. בשנת תרע"ג לאחר פטירת סבו יוסף אהרן מבוטשעטש, למרות גילו הצעיר יחסית, הוכתר רבי יהודה אריה לייבוש על ידי חסידי סביו שהיו פרוסים ברחבי רומניה לכהן כאדמו"ר, ולהנהיג את עדת החסידים. נפטר ביום רביעי ב' בסיון תרע"ז (23 במאי 1917) לאחר שטיפל בחייל יהודי שהיה חולה אנוש, הכניסו לביתו וריפאו, אך נדבק ממחלתו ונפטר. נטמן בעיר בוטושאן, חסידיו הקימו אוהל על קברו. על מצבתו כתבו החסידים: "פה נטמן הרב הגאון הצדיק אדונינו מורינו ורבינו רבי יהודה אריה לייבוש פרענקיל זכר צדיק וקדוש לברכה, שירת בקודש בתור רב דקהילה קדושה באטאשאן בשנות תרס"ז - תרע"ז, הפקיר חייו לתורה ועבודה וגמילות חסדים ונסתלק רך בשנים, נשמתו הקדושה עלתה עדן ביום ב' לחודש סיוון תרע"ז". עוד בחייו העלה על הכתב חלק קטן מתורתו, וחסידיו הדפיסו את ספרו "ליקוטי מהרי"ל" על התורה. האדמו"ר רבי מרדכי פרנקל מבוטושאן, שהיה פעוט בפטירת אביו, ולימים ממלא מקומו ברבנות ובאדמורו"ת ברומניה, ולאחר מכן בארץ ישראל. הרב משולם זלמן פרנקל. הרב אברהם יעקב פרנקל. הילד יוסף אהרן והילדה מינצי, נספו יחד עם אביהם במחלה ונטמנו באוהל בבוטושאן. פערל אשת הרב ישראל פסטינגר.
הארי קינארד

הארי ויליאם אוסבורן קינארד השני (באנגלית: Harry William Osborne Kinnard II;‏ 7 במאי 1915 - 5 בינואר 2009) היה גנרל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה במלחמת וייטנאם. קינארד נולד וגדל במחוז ארלינגטון, וירג'יניה. קינארד החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית באקדמיה הצבאית ווסט פוינט. בשנת 1939 סיים את לימודיו, הוסמך כקצין והתגייס לצבא. קינארד עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל הרגלים. במהלך המתקפה על פרל הארבור לחם כמקלען נ"מ. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב קינארד לצנחנים ושירת במספר תפקידי פיקוד ומטה בדיוויזיה המוטסת ה-101 וצנח בנורמנדי. במהלך מבצע מרקט גארדן בהולנד שירת קינארד כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט החי"ר המוצנח ה-501 של הדיוויזיה המוטסת ה-101. על האופן בו פיקד על הגדוד במערכה עוטר קינארד בצלב השירות המצוין. במהלך הקרב על הבליטה שימש קינארד כקצין המבצעים של הדיוויזיה ה-101. לאחר המלחמה נשלח קינארד לפורט בנינג ועסק בפיתוח טקטיקות סער אוויריות. בשנת 1962 שירת כסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת 101. על קינארד הוטל לגבש את תורת הלחימה ומבנה יחידת הסער האווירית החדשה של צבא ארצות הברית - דיוויזיית הפרשים הראשונה. קינארד מונה למפקד הדיוויזיה ופיקד עליה במלחמת וייטנאם, בין היתר בקרב יה דראנג.. בשנת 1969 פרש לגמלאות. ס.ל.א מרשל, "הם צנחו בלילה", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר. הארולד ג' מור וג'וסף ל' גאלוויי, "חיילים היינו וצעירים!", הוצאת צה"ל/ פו"ם – המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח, 2006 (עובד לסרט "חיילים היינו" בשנת 2002) ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972. מדיה וקבצים בנושא הארי קינארד בוויקישיתוף הארי קינארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) גל פרל פינקל, יוזמה היא משחק סכום אפס, באתר זמן ישראל, 18 בינואר 2021. ס.ל.א מרשל, "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 2001, עמודים 108-109. ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 212-213. סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 221. הארולד ג' מור וג'וסף ל' גאלוויי, "חיילים היינו צעירים!", הוצאת צה"ל/ פו"ם – המכון לחקר הטקטיקה והפעלת הכוח, 2006, עמוד 37. ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972, עמודים 320-349.
את ואני (אלבום)

את ואני הוא אלבומו השישי של שלמה ארצי משנת 1975 בעיבודו של אלדד שרים. האלבום יצא בעקבות השיר "את ואני", שאתו ייצג ארצי את ישראל באירוויזיון של אותה שנה. האלבום "את ואני" כלל את תרגומיו של ארצי לשירים "Teenage Idol" של ריקי נלסון ו-"Things" של בובי דארין, וכן את השיר "את הלכת" שכתב ארצי על פי מנגינת ה"אדאג'יו" של תומאזו אלבינוני. מנור כתב שיר נוסף לאלבום בשם "מתחת למיטה", וארצי כתב והלחין מספר שירים נוספים, כ"שיר אהבה אחרון" ו"היי ליזה". מידע על האלבום את ואני באתר MusicBrainz
עונת 1958/1959 ב-NBA

עונת 1958/1959 היא העונה ה-13 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה השנייה של בוסטון סלטיקס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את מיניאפוליס לייקרס בתוצאה 4–0 (הסוויפ הראשון בהיסטוריית גמר ה-NBA). זוהי האליפות הראשונה של הסלטיקס מתוך רצף של 8 אליפויות רצופות. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה בוב פטיט מקבוצת סנט לואיס הוקס בפעם השנייה בקריירה, לאחר שסיים כמלך הסלים עם 29.2 נקודות בממוצע למשחק. דראפט 1958 התקיים ב-22 באפריל 1958 בניו יורק. מיניאפוליס לייקרס בחרה במקום הראשון את חבר היכל התהילה אלג'ין ביילור, שזכה בסיום העונה בתואר רוקי השנה. מלבד ביילור, נבחרו בדראפט 1958 עוד שני שחקני היכל התהילה - האל גריר (בחירה 13) וגאי רוג'רס (בחירה טריטוריאלית) - ושלושה שחקני אולסטאר - ויין אמברי (בחירה 22), דון אוהל (36) ואדריאן סמית' (85). להלן רשימת נבחרי הסיבוב הראשון (מתוך 17 סיבובים): משחק האולסטאר בעונה זו נערך בדטרויט, מישיגן. המאמנים במשחק היו רד אאורבך מבוסטון סלטיקס ואד מקאולי מסנט לואיס הוקס. חמישיית המזרח כללה את בוב קוזי, ביל שרמן, פול אריזין, קני סירס וביל ראסל. חמישיית המערב כללה את סלייטר מרטין, ג'ין שו, קליף הייגן, אלג'ין ביילור ובוב פטיט. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 124-108, ואת תואר ה-MVP של משחק האולסטאר חלקו בוב פטיט ואלג'ין ביילור. ‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף. MVP של העונה הסדירה - בוב פטיט, סנט לואיס הוקס רוקי העונה - אלג'ין ביילור, מיניאפוליס לייקרס סגל האלופה, בוסטון סלטיקס: ביל ראסל, בוב קוזי, טום היינסון, ביל שרמן, פרנק רמזי, ג'ים לוסקוטוף, סם ג'ונס, ג'ין קונלי, קיי. סי. ג'ונס ובני סוויין. מאמן ראשי: רד אאורבך. מדיה וקבצים בנושא עונת 1958/1959 ב-NBA בוויקישיתוף סיכום עונת 1958/1959 באתר nba.com רשימת הנבחרים בדראפט 1958, basketball-reference.com סיכום משחק האולסטאר 1959, nba.com
מחנה בר-לב

מחנה בר לב (על שם רב-אלוף חיים בר-לב) הידוע גם בשם מחנה קסטינה או מז"י היא מפקדת זרוע היבשה של צבא הגנה לישראל. מחנה בר לב ממוקם ליד היציאה הדרומית של קריית מלאכי, בשטח קריית מלאכי. במחנה שוכנות מפקדותיהם של ארבעה מחילות זרוע היבשה: קצין חי"ר וצנחנים ראשי (מקחצ״ר), קצין שריון ראשי (מקשנ״ר), קצין הנדסה ראשי (מקהנ״ר) וקצין תותחנים ראשי (מקתמ״ר). כמו כן, במחנה שוכן רמת״ג (רשימה מקובצת תגבורת) האחראית על שיבוץ החיילים ליחידות זרוע היבשה ואט״ל (אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה). בבסיס שכנה מפקדת גייסות השריון מאז 1954. ב-1983 הוקמה בבסיס מפקדת חילות השדה וכחלק מכך הועברו אליו השלישויות של שאר החילות שהוכפפו לה (תותחנים, הנדסה וחי"ר). בבסיס שוכנים גם יחידת שיטור של חיל המשטרה הצבאית, ויחידת מצ"ח יואב. בעבר שכן במחנה גם מטה הפרקליטות הצבאית במחוז הדרום. ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
וולודימיר גרויסמן

ווֹלוֹדימיר בוריסוביץ' גרויסמן (באוקראינית: Володи́мир Бори́сович Гро́йсман; נולד ב-20 בינואר 1978, ויניצה, ברית המועצות – כיום באוקראינה) הוא יהודי-אוקראיני שכיהן כראש ממשלת אוקראינה, יושב ראש הפרלמנט וסגן ראש הממשלה של אוקראינה. לפני כן היה ראש העיר ויניצה. גרויסמן נולד ב-1978 בעיר ויניצה (ברית המועצות דאז) למשפחה יהודית. אביו היה איש עסקים ובהמשך הפך לחבר במועצת העיר. וולודימיר גרויסמן סיים את לימודי בית הספר ב-1994. עם סיום לימודיו, הצטרף לעסק של אביו בתפקיד ניהולי. ב-2003 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים. ב-2010 השלים תואר שני. במקביל ללימודיו ניהל עסקים ועסק בפוליטיקה של ויניצה. גרויסמן נשוי לאלנה ואב לשלושה. בשנת 2002 נבחר למועצת העיר ויניצה, והיה לחבר המועצה הצעיר ביותר עד אז (בגיל 24). ב-2005 הדיחו חברי המועצה את ראש העיר המכהן ומינו את גרויסמן לראש העיר הזמני. בשנת 2006 זכה גרויסמן בבחירות לראשות העירייה והפך לראש העיר באופן רשמי. כעבור ארבע שנים התמודד שוב על התפקיד, וזכה בכ-78% מקולות הבוחרים, שיעור התמיכה הגבוה ביותר בראש עיר באוקראינה. בפברואר 2014, לאחר אירועי יברומאידאן, הודח הנשיא המכהן של אוקראינה ויקטור ינוקוביץ', וגורמי אופוזיציה עלו לשלטון. ארסני יאצניוק, אשר התמנה לראש הממשלה הזמנית באוקראינה, מינה את גרויסמן לשר לענייני פיתוח אזורי ובינוי. באוקטובר 2014 נבחר גרויסמן לראדה העליונה (הפרלמנט של אוקראינה) מטעם מפלגתו של פטרו פורושנקו, הנשיא המכהן. ב-27 בנובמבר 2014 מונה על ידי פורושנקו לתפקיד יושב ראש הפרלמנט. ב-14 באפריל 2016, מספר ימים לאחר שיאצניוק התפטר, נבחר גרויסמן על ידי הפרלמנט האוקראיני לראש הממשלה, בתמיכתם של 250 חברי פרלמנט ו-57 מתנגדים. ב־20 במאי 2019 התפטר גרויסמן מראשות ממשלת אוקראינה בעקבות השבעתו של נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי ופיזור הפרלמנט. ב-6 במאי 2024 נודע כי משרד הפנים של רוסיה הכניס את וולודימיר גרויסמן לרשימת מבוקשים. ב-2016, כשהיה עדיין יושב ראש הפרלמנט האוקראיני, הוא הקים על רגליהם את חברי הפרלמנט לדקת דומייה כמחווה ליום השואה הבינלאומי, לראשונה בתולדות פרלמנט זה. ב-2017 ביקר גרויסמן בכותל המערבי עם משלחת מאוקראינה. חלק מקרובי משפחתו אף עלו לישראל וגרים כיום באשדוד. אביו, בוריס גרויסמן, בן לניצול שואה. מדיה וקבצים בנושא וולודימיר גרויסמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וולודימיר גרויסמן (באוקראינית) וולודימיר גרויסמן, ברשת החברתית פייסבוק וולודימיר גרויסמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) וולודימיר גרויסמן, ביישום טלגרם וולודימיר גרויסמן, ברשת החברתית אינסטגרם וולודימיר גרויסמן, סרטונים בערוץ היוטיוב ביוגרפיה של גרויסמן באתר העירייה של ויניצה (באוקראינית) וולודימיר גרויסמן באתר הפרלמנט של אוקראינה (באוקראינית) אריק בנדר, ‏הכירו את ולדימיר גרויסמן, ראש ממשלת אוקראינה, היהודי הראשון בתפקיד הרם, באתר מעריב אונליין, 18 באפריל 2016 איריס ז'ורלט, ‏"אנו בונים מדינה חדשה": ראש ממשלת אוקראינה בראיון מיוחד, באתר מעריב אונליין, 12 באוגוסט 2018 Гройсман Борис Исаакович Владимир Гройсман, (רוסית) Jewish wunderkind turned Ukrainian prime minister - who is Vlodymir Groysman?, Haaretz.com (באנגלית) סוכנויות הידיעות, יהודי נבחר רשמית לראש ממשלת אוקראינה, באתר ynet, 14 באפריל 2016 סוכנויות הידיעות, לאחר השבעת הנשיא החדש - ראש הממשלה פורש, באתר ynet, 20 במאי 2019 https://strana.news/news/463887-v-rf-objavili-v-rozysk-avakova-klimkina-danilova-i-hrojsmana.html Гройсман оставил в Стене плача в Иерусалиме записку с просьбой о мире для Украины. ФОТО (רוסית)
סטרליץ

האם התכוונתם ל... חנוך סטרליץ – חבר מפקדת אצ"ל ולח"י, ומומחה ללשון העברית שלמה סטרליץ – מתמטיקאי ישראלי שמעון סטרליץ – ממייסדי מכון הרי פישל לדרישת התלמוד
השליחים (סדרת טלוויזיה)

השליחים היא סדרה אמריקאית ששודרה ברשת The CW. פרק הבכורה שודר ב-17 באפריל 2015. הסדרה בוטלה על ידי CW ב-7 במאי 2015, עקב אחוזי רייטינג נמוכים. חפץ מסתורי נופל על פני כדור הארץ ושולח גל הלם אשר גורם לחמישה אנשים זרים למות למשך דקות ספורות. אותם אנשים, בצורה לא מוסברת, חוזרים לחיים לאחר כמה רגעים. חברי הקבוצה הם ורה (שאנטל ונסאנטן), רדיו-אסטרונומית שחיה בניו-מקסיקו, אשר מחפשת את בנה שנחטף כאשר היה תינוק; ארין (סופיה בלאק-דליה), אמא צעירה שחייה בטוסון, אריזונה מגנה על ביתה בת השבע מפני בעלה לשעבר, איש אלים ופוגעני; פיטר (ג'ואל קורטני) תלמיד תיכון, יתום שחי בליטל רוק, ארקנסו; ראול (ג'יי. די. פארדו), סוכן פדרלי במקסיקו שרוצה לברוח מהמשימה החשאית ומהסוכנות שלו; ג'ושועה (ג'ון פלטשר) אדם כריזמטי, דור שני למטיפים אוונגליסטיים שמופיע באופן קבוע בטלוויזיה ביוסטון, טקסס. הדמות המסתורית ביותר מבין כל הדמויות בסדרה היא הדמות הידועה בשם "האיש" (דיאגו מורגאדו), שמציע לספר לוורה היכן נמצא בנה אם היא תשלים עבורו משימה. המשימה מובילה אותה לרוז (אנה דיופ), אחות בבית חולים שהייתה ללא הכרה במשך שבע שנים, לאחר שנורתה על ידי איש לא ידוע. כל האנשים הללו, השליחים, קשורים זה לזה על ידי גורל ונבואה מקראית. מאוחר יותר השליחים מגלים שיש להם כוחות על טבעיים, וכן שכוחות אלו הם התקווה היחידה שלהם על מנת לעצור את סוף העולם המתקרב. אתר האינטרנט הרשמי של השליחים השליחים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "השליחים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "השליחים", באתר נטפליקס "השליחים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "השליחים", באתר Metacritic (באנגלית) "השליחים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) CW-The Messengers, באתר הערוץ The CW The Messengers, IMDb