laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
האספה הלאומית (צרפת)

האספה הלאומית (בצרפתית: Assemblée nationale) היא הבית התחתון של הפרלמנט הצרפתי (הבית העליון הוא הסנאט). באספה הלאומית חברים 577 נציגים הנבחרים בבחירות אזוריות. הנציגים נבחרים בכל אזור בשיטת בחירות של שני סיבובים. בראש האספה הלאומית עומד יו"ר האספה, בדרך כלל נציג המפלגה הגדולה ביותר, ולצדו סגנים הבאים מקשת המפלגות המיוצגות בבית. אורך קדנציה של האספה הלאומית הוא חמש שנים, אך לנשיא הרפובליקה הסמכות להורות על פיזור האספה ועריכת בחירות חדשות, ובלבד שלא עשה כן במהלך השנה הקודמת. האספה הלאומית מתכנסת ב"ארמון בורבון" ברובע השביעי שבלב פריז, על גדת הסן. חיילי משמר הרפובליקה מאבטחים את המבנה. מסורת שהחלה באספה הלאומית הראשונה בזמן המהפכה הצרפתית קובעת כי מפלגות השמאל הפוליטי יושבות לשמאלו של יו"ר האספה (מנקודת מבטו), בעוד מפלגות הימין יושבות לימינו. סדרי ישיבה אלה קיימים עד היום, כך שסידור המושבים באספה מייצג סמלית את מערך הקשת הפוליטית. בהשראת האספה הלאומית הצרפתית, אומצו המונחים "שמאל" ו"ימין" ברחבי העולם כמונחים המייצגים את המצע האידאולוגי של מפלגות ופוליטיקאים. נכון לבחירות הפרלמנטריות בשנת 2022, מפלגתו של נשיא צרפת, עמנואל מקרון, רנסאנס (Renaissance) וסיעתה הפרלמנטרית, אינה מחזיקה ברוב מוחלט באספה הלאומית, זאת לאחר שאיבדה 100 מושבים שבהן החזיקה לאחר בחירות 2017, ונותרה עם 250 מושבים מתוך 577, ולכן, כעת מונהגת ממשלת מיעוט בראשותו של גבריאל אטאל, חבר המפלגה. ב-9 ביוני 2024, הודיע מקרון על פיזור האספה הלאומית ועריכת בחירות בזק ב-30 ביוני 2024, בעקבות הפסדה של מפלגתו רנסאנס בבחירות לפרלמנט האירופי למפלגתה של מארין לה פן. ארמון בורבון בפריז, מושב האספה הלאומית ארמון בורבון בערב האספה הלאומית בעת המהפכה הצרפתית הפרלמנט הצרפתי פוליטיקה של צרפת בתי מחוקקים לפי מדינה האספה הלאומית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האספה הלאומית, ברשת החברתית אינסטגרם האספה הלאומית, ברשת החברתית LinkedIn אתר האינטרנט הרשמי של האספה הלאומית (בצרפתית) מדיה וקבצים בנושא האספה הלאומית בוויקישיתוף תמר שבק, פריז, מקרון הודיע על פיזור הפרלמנט הצרפתי: "עליית הלאומנים - סכנה ליבשת", באתר ynet, 9 ביוני 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא צרפת ובנושא רשויות מחוקקות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירוויזיון הילדים 2006

אירוויזיון הילדים 2006 הייתה התחרות הרביעית של אירוויזיון הילדים. רומניה אירחה את האירוויזיון הזה באולם סאלה פוליואלאנטה (אנ'). שלוש מדינות התמודדו על אירוח התחרות ב-2006: TVR (רשות השידור הרומנית) HRT (רשות השידור בקרואטיה) ו-AVRO (רשות השידור ההולנדית). ב-2006, רשות השידור הרומנית TVR נבחרה לארח את התחרות. פורטוגל פורטוגל: ג'ואנה גאלו קוסטה קפריסין קפריסין: ג'ורג לואנידיאס הולנד הולנד: טס גאארט רומניה רומניה: אנדראה נאסטייס אוקראינה אוקראינה: אסול גומניוק ספרד ספרד: לוסיה סרביה סרביה: מיליקה סטאניסיק מלטה מלטה: ג'ק קרטיס מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית: דניס דימוסקי שוודיה שוודיה: איימי דאימונד יוון יוון: אלכסנדרוס צ'ונטאס בלארוס בלארוס: ליזה אנטון-באייצ'וק בלגיה בלגיה: סנדר קליקייט קרואטיה קרואטיה: לוראנה ג'ליוסיק רוסיה רוסיה: רומן קרימוב דנמרק דנמרק - רשות השידור בדנמרק DR הודיעה שהיא פורשת מהתחרות. נורווגיה נורווגיה - רשות השידור הנורווגית NRK הודיעה שהיא פורשת מהתחרות. סרביה ומונטנגרו סרביה ומונטנגרו - סרביה ומונטנגרו פרשה מהתחרות עקב משאל העם על עצמאותה של מונטנגרו. באותה שנה הצטרפה סרביה לתחרות כמדינה עצמאית. שוודיה שוודיה - רשות השידור השוודית SVT הודיעה שהיא פורשת מהתחרות. למרות זאת, רשות השידור השוודית TV4 הודיעה שהיא רשת השידור שתייצג את שוודיה בתחרות. הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - רשות השידור בממלכה המאוחדת ITV הודיעה שהיא פורשת עקב אחוזי צפייה נמוכים. מונקו מונקו - מונקו התעניינה להשתתף בתחרות. למרות זאת, היא לא השתתפה בתחרות. לטביה לטביה - לטביה פרשה מהתחרות עקב סיבות כספיות. אתר האינטרנט הרשמי של אירוויזיון הילדים 2006 "'EBU Confirms: Romania to host Junior 2006'". נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision Monaco plans junior participation in 2006 - ESCToday.com". 22 ביולי 2005. נבדק ב-2 באוגוסט 2018. {{cite web}}: (עזרה)
לטביה במשחקים האולימפיים לנוער

לטביה השתתפה בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הלטביים 18 מדליות, מהן חמש מדליות זהב. במשחקי הקיץ צברו ספורטאי הנוער הלטביים שתי מדליות ארד ובמשחקי החורף הם צברו שש עשרה מדליות. במשחקי החורף הענף הבולט ביותר הוא לוז' בו מדורגת לטביה במקום השלישי עם תשע מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב, ובענף הסקלטון עם ארבע מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. לטביה מדורגת במקום הרביעי בענף הוקי קרח עם שתי מדליות זהב. המשלחת הראשונה של לטביה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה אחת עשרה ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בהטלת כידון לנערים, חתירה עם דירוג במקום הרביעי בטורניר היחידים לנערות, והרמת משקולות עם דירוג במקום הרביעי בקטוגריית משקל עד 56 ק"ג נערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים אופניים, קרב חמש מודרני, שחייה ושיט. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 13 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפים. המשלחת זכתה במדליית ארד יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים הרמת משקולות עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 48 ק"ג נערות, אתלטיקה עם העפלה לשני גמרים וסיום במקום הרביעי בהטלת כידון לנערות, ובמקום השמיני בהליכה תחרותית לנערים למרחק של 10 ק"מ. המשלחת דורגה במקום השמיני בענפים קרב חמש מודרני בטורניר הנערים ושחייה במשחה 50 מטר בסגנון שחיית פרפר לנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים טניס, כדורעף חופים, קליעה ושיט. לטביה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשלושה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים הוקי קרח בתחרויות הכישורים לנערים, ולוז' עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים ובמדליית ארד בטורניר הזוגות ובמקום השישי בטורניר המעורב. המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף הבובסלי בטורניר הזוגות לנערים, ודורגה במקום השמיני בענף הסקלטון בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, סקי אלפיני וסקי למרחקים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים לוז' עם זכייה במדליית זהב בטורניר הנערים ודירוג במקום החמישי בטורניר המעורב, החלקה אמנותית עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים ודירוג במקום החמישי בטורניר הנערות. המשלחת דורגה במקום הרביעי בענף הסקלטון בטורנירים לנערות ונערים. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, החלקה מהירה במסלול קצר, סקי אלפיני וסקי למרחקים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 30 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שלטביה שלחה עד כה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת זכתה בחמישה מדליות, מתוכן שתי מדליות זהב. לטביה במשחקים האולימפיים לטביה במשחקים הפאראלימפיים
הלל פריש

הלל פריש (באנגלית: Hillel Frisch, (נולד ב-21 באוגוסט 1953) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה ללימוד המזרח התיכון באוניברסיטת בר-אילן, במחלקה למדע המדינה ובמחלקה ללימודי המזרח התיכון וחוקר בכיר במרכז בגין-סאדאת. חיבר לפחות שישה ספרים בתחום, בנוסף למאמרים רבים וכן ערך ספרים נוספים. פריש נולד בניו יורק למשפחה ציונית. אביו, אליעזר (לארי) פריש, היה מחלוצי תעשיית הסרטים בישראל, וסבו, דניאל פריש, היה נשיא ארגון ציוני אמריקה. פריש הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב (BA - 1974) ומוסמך אוניברסיטת קולומביה (MA ביחסים בינלאומיים - 1977). קיבל תואר דוקטור (PhD - 1990) מהאוניברסיטה העברית. נשוי לעדנה (לבית מגן), אב לחמישה ילדים ותושב מעלה אדומים. פרופסור פריש מבקר את הבניה הפלסטינית בשטח C שנעשית במימון אירופי, ורואה בה סכנה ביטחונית חמורה בטווח הארוך. הוא קרא לממשלת ישראל "לחדש את מפעל ההתיישבות האסטרטגי ביהודה ושומרון – כתגובה למפעל ההתפשטות הפלסטיני, וכאמצעי לגביית מחיר מהרשות על קמפיין הדה-לגיטימציה לישראל שהיא מנהלת במוסדות בינלאומיים". בתחילת יולי 2024 טען פריש כי ישראל מתקרבת לקראת ניצחון על חמאס בעזה אך שעל הציבור להבין שצה"ל יאלץ להמשיך בפעילות "קציר דשא" כפי שהוא עושה בג'נין מאז 2002. ספריו: Israel’s Security and its Arab Citizens New York and London: Cambridge University Press, 2011. The Palestinian Military: Between Militias and Armies London: Routledge, 2008. Countdown to Statehood: Palestinian State Formation in the West Bank and Gaza Albany: State University of New York Press, 1998. Paul King, Daniel Elazar, Orli HaCohen and Hillel Frisch, Project Renewal in Israel: Revitalization Through Partnership New York: University Press of America, 1987. Shmuel Sandler and Hillel Frisch, Israel, the Palestinians, and the West Bank: A Study in Intercommunal Conflict Lexington, Mass.: Lexington Books, 1984. Winner of the Michael Landau Prize, 1986). (Stagnation and Frontier: Arab and Jewish Industry in the West Bank Jerusalem: The West Bank Project, 1983. ספרים בעריכתו: Hillel Frisch and Efraim Inbar (eds), Islamic Radicalism and International Security: Challenges and Response London: Routledge, 2008. Shmuel Sandler, Manfred Gerstenfeld and Hillel Frisch (eds.), Israel at the Polls -2009 London: Routledge, 2010. מדיה וקבצים בנושא הלל פריש בוויקישיתוף הלל פריש, באתר גוגל סקולר הלל פריש, באתר Academia.edu הרצאה של פרופ' פריש ב-2016, ביוטיוב הרצאה של פרופ' פריש ב-2018, ביוטיוב הלל פריש, דף שער בספרייה הלאומית מאמריו: מבחר מאמרים אחרונים, באתר מרכז בגין-סאדאת מאמרים באתר 'מכון ירושלים לחקר ביטחון' JISS מבחר מאמרים אחרונים, באתר ערוץ שבע מבחר מאמרים אחרונים, באתר Algemeiner מבחר מאמרים אחרונים, באתר Jewish Press מבחר מאמרים אחרונים, בג'רוזלם פוסט דוד וינברג, ‏"מכון ירושלים למחקרים אסטרטגיים – JISS", השילוח, 7, נובמבר 2017 מאמר ביקורת על הספר, ב-Middle East Quarterly, גיליון סתיו 2009 מאמר ביקורת על הספר, ב-Foreign Affairs, גיליון 3-4/99
מושל דקוטה הצפונית

מושל דקוטה הצפונית (באנגלית: Governor of North Dakota) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת דקוטה הצפונית, והמפקד העליון של כוחותיה המזוינים. חוקת דקוטה הצפונית קובעת כי "הסמכויות הביצועיות נתונות למרות המושל" בפרק הראשון, סעיף שביעי, שם מצוין כי "המושל הוא ראש הרשות המבצעת של המדינה, והמושל יהא אחראי לכך שענייני המדינה ינוהלו כראוי ושחוקיה ימולאו בנאמנות". על פי הסעיף החמישי של החוקה, על מנת להיבחר כמושל, למתמודד חייבת להיות זכות בחירה בדקוטה הצפונית, להיות לפחות בן שלושים שנה ביום הבחירות ולהיות תושב דקוטה הצפונית בחמש השנים שקדמו ליום הבחירות. עד 1964 היה משך כהונת המושל שנתיים. החל מהבחירות שנערכו באותה שנה, הוארכה כהונת המושל לארבע שנים. מועדי הבחירות הכלליות למשרד המושל נקבעו על ידי בית המחוקקים של דקוטה הצפונית. באופן מסורתי, מועד הבחירות הכלליות מתקיים באופן סימולטני עם הבחירות לנשיאות ארצות הברית, כאשר אלו האחרונות נערכות ביום שלישי הראשון של חודש נובמבר בשנים קבועות כל ארבע שנים (אם יום שלישי הראשון נופל על תאריך ה-1 בנובמבר תתקיימנה הבחירות ב-8 בנובמבר). על פי חוקת ארצות הברית, יש לבחור את המושל ואת סגן המושל בהצבעה משותפת או בפתק הצעה אחד. בדקוטה הצפונית, כל שם של מועמד לתפקיד המושל מופיע באותו פתק עם עמיתו למרוץ מאותה המפלגה. לא ניתן לבחור מועמד אחד לתפקיד המושל ממפלגה פוליטית אחת ומועמד שני לתפקיד סגן המושל ממפלגה פוליטית אחרת. מדיה וקבצים בנושא מושל דקוטה הצפונית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מושל דקוטה הצפונית (באנגלית) סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת. הבחירות הראשונות שנערכו לתקופת כהונה של ארבע שנים. התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית. חוקת דקוטה הצפונית, פרק ראשון, סעיף שביעי (באנגלית)
ליאופולד רוקונשטיין

הרב דוקטור ליאופולד רוֹקוֹנְשְטֶיין (בהונגרית: Rokonstein Lipót, בגרמנית: Leopold Rockonstein;‏ 1822, פקש, האימפריה האוסטרית – 2 בפברואר 1872, בוקרשט, ממלכת רומניה) היה רב בקהילת אוראדיה, הרב הראשי השלישי של יהודי זאגרב בין השנים 1850–1858, והרב הראשי של סומבטהיי. בין השנים 1847–1848 היה רב בקהילת אוראדיה. עבר לבוקרשט. השתתף במהפכת 1848 בהונגריה וזכה לעיטור כבוד על פועלו. לאחר הקרע ביהדות זאגרב שהוביל למינוי הרב מוריץ גולדמן תחת הרב אהרן פאלוטה חזרו הקהילות האורתודוקסית והנאולוגית לשתף פעולה, כחלק מהמאמץ המשותף להקים בית כנסת מרכזי לקהילה. הרב גולדמן שהיה אולטרא-רפורמיסט אולץ לסיים את תפקידו ובמקומו מונה ב-1850 ד"ר ליאופולד רוקונשטיין שהיה מקובל על שתי הקהילות. מינויו נתמך על ידי יו"ר הקהילה ד"ר מאברו זק"ש והשניים שיתפו פעולה לאיחוד השורות. ב-30 במרץ 1856 הגיעו שתי הקהילות להסכמה על נוסחי התפילות והמחלוקת יושבה. ב-1858 פסקה הקהילה האורתודקסית לתפקד כקהילה נפרדת, והרב רוקונשטיין סיים את תפקידו. הוא עסק בתפקידי הוראה בנג'קניז'ה וב-1865 מונה לרב הראשי של יהודי סומבטהיי. ב-1861 ייסד את העיתון היהודי הראשון באזור הונגריה "Magyar Izraelita" אשר הופץ על ידי "החברה היהודית ההונגרית" (בהונגרית: Magyar Izraelita Egyesületet). ב-1871 נבחר לרבנות בבוקרשט וכיהן כדרשן בית הכנסת הכוראלי של בוקרשט. ב-1872 הלך לעולמו בבוקרשט. סניישקה קנז'ביץ', יהודי זאגרב (בקרואטית) גאברו שוורץ, יהדות זאגרב, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית). הרב ליפוט רוקונשטיין, עמוד 176 (בהונגרית). ליאופולד רוקונשטיין, באתר ויקיסורס (בהונגרית). ליאופולד רוקונשטיין, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). Raphael Patai,‏ The Jews of Hungary: History, Culture, Psychology, הוצאת אוניברסיטת ויין סטייט, 1996, עמוד 309 (באנגלית). ליפוט רוקונשטיין, באתר arcanum.hu (בהונגרית).
דניאל מט (חוקר קבלה)

דניאל חנן מט (באנגלית: Daniel Chanan Matt לעיתים נכתב: מעט; נולד ב-1950) הוא חוקר קבלה, מתרגם ספר הזוהר לאנגלית. קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ברנדייס. בשנים 1979–2000 היה פרופסור למיסטיקה יהודית ב-Graduate Theological Union בברקלי שבקליפורניה. לימד גם באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטה העברית בירושלים. הוביל את מיזם תרגום ספר הזוהר לאנגלית בשנים-עשר כרכים ("מהדורת פריצקר"), ותרגם בעצמו את תשעת הכרכים הראשונים. על תרגום שני הכרכים הראשונים קיבל בשנת 2004 את פרס קורט לספר היהודי (אנ'), ואת הפרס הלאומי לספרים יהודיים. נשוי לחנה, מרצה לדתות, ולהם בן ובת. מתגורר בברקלי, קליפורניה. Zohar: Pritzker Edition. Stanford: Stanford University Press, 2004-2016. Zohar: Annotated and Explained. Woodstock, Vt.: SkyLights Paths Publishing Co., 2002. (Selections) Zohar: The Book of Enlightenment. New York: Paulist Press, 1983. (Selections) God & the Big Bang: Discovering Harmony Between Science and Spirituality, Jewish Lights Pub, 1996 The Essential Kabbalah: The Heart of Jewish Mysticism, HarperCollins, 1995 תורגם לגרמנית, הולנדית, ספרדית, פורטוגזית, איטלקית וקרואטית. תרגום לעברית בשם לב הקבלה: מבחר מקורות מתורת הסוד היהודית יצא לאור בשנת 2011 בהוצאת "עולם קטן". אתר האינטרנט הרשמי של דניאל מט דניאל מט, ברשת החברתית פייסבוק Daniel Matt, באתר Counterbalance (באנגלית) רשימת הפרסומים של דניאל מט, בקטלוג הספרייה הלאומית דף הבית של מהדורת פריצקר של ספר הזוהר "העתיד של הזוהר" (אורכב 15.09.2018 בארכיון Wayback Machine), מכון שלום הרטמן תומר פרסיקו, לתרגם את הזוהר – ריאיון עם דניאל מט משפה לשפה - שיחה על קבלה ותרגום: כיצד לפרוץ סורג שפה בערוץ יוטיוב של הספרייה הלאומית דניאל מט, בערוץ יוטיוב של מרכז אליישר הרצאות של דניאל מט, באתר יוטיוב אריאל הורוביץ, "אנשים כאן לוקחים את הנשגב באופן אישי", ריאיון עם דניאל מט, בעיתון מקור ראשון, 26 בינואר 2020 על כתביו: רועי הורן, קבלה סטרילית, מקור ראשון, מוסף "שבת", 7 בדצמבר 2012 עמרי שאשא, לבסוף פושטת תורת הסוד את מלבושיה לפני הפרשן, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2018 Berkeley Kabbalah scholar wins Koret Book Award, The Jewish News of Northern California, March 5, 2004
חיים ממן

חיים ממן (נולד ב-22 באפריל 1945) הוא עיתונאי וסופר ישראלי. ממן נולד ב-22 באפריל 1945 במרוקו למשפחה ציונית. בשנת 1955, בהיותו כבן 10, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה במושב מטע, וכעבור מספר שנים עברה לירושלים. ממן למד באליאנס ובגימנסיה "דעת". באוניברסיטה העברית למד חברה ורוח, ובתל אביב למד בבית ספר לעיתונאות ותקשורת. עם סיום שירותו הצבאי החל לעבוד במשרד החינוך בתפקידים כלכליים, ביניהם האחריות על תקציבים של מרחב ירושלים ופיקוח מינהלי במוסדות החינוך. בשנת 1976 החל לשמש כדובר ההסתדרות במרחב ירושלים. בשנת 1989 נבחר לסגן ולממלא מקום יו"ר ההסתדרות במרחב ירושלים וליו"ר האגף לחינוך ולתרבות. ממן כתב מעל ל-1,300 מאמרים וכתבות בנושאים חברתיים, כלכליים ומדיניים, ביניהם עיתון "דבר". כמו כן כתב מאמר בספר "העולם היהודי" ("THE JEWISH WORLD"), שהופץ באנגלית ובעברית ב-103 מדינות. כתב וערך 11 ספרים וחוברות: "מקוצ'ין לארץ ישראל", "נשים בעידן הטכנולוגי", לשכת המסחר ירושלים, "עלמה" בנושא מעמד הנשים, ארגון מושבי ההר, מ. א. מטה יהודה, "ארבע שנות עשייה בירושלים" ועוד. שימש חבר דירקטוריון של החברה הממשלתית למדליות וחבר דירקטוריון בתיאטרון ירושלים וחבר דירקטוריון מרכז הפועל. כן ערך מעל ל-350 מגזינים, כולל המגזין השבועי הארצי "אנשים". משנת 2005 משמש בעלים ועורך המגזין "ירושלים שלנו", שתכניו רבים ומגוונים בנושאים רבים ובירושלים בפרט. ממן משמש מזה כ-13 שנים יו"ר מועצת האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית (עורכי כתבי העת והעיתונאים בישראל), שמאגד בתוכו 300 עיתונאים. חבר בארגונים ציבוריים בהווה ובעבר, חבר בהנהלת ארגון קהילות יהודי צפון אפריקה בירושלים, חבר המועצה הציונית בישראל, חבר איגוד הדוברים, חבר לשכת העיתונות הממשלתית וחבר מועצת המרכז העולמי למורשת יהודי צפון אפריקה. ממן נשלח פעמים רבות בשליחויות לחו"ל מטעם גופים ציבוריים כגון: האיגוד הישראלי לעיתונות תקופתית, עיריית ירושלים, ההסתדרות הכללית ועוד. ממן אב לשלושה ילדים. הוא התאלמן מאשתו כשהייתה בת 33 וגידל לבדו את שני ילדיהם. מאוחר יותר נישא בשנית ונולדה לו בתו עדן, מפיקה ברשת ב' ושדרנית ברשת ג'. חיים ממן, דף שער בספרייה הלאומית חיים ממן חוזר למשרד החינוך, דבר, 1 בפברואר 1978
פסגת בלוסלאב

פסגת בֶּלוֹסְלָאב (באנגלית: Beloslav Peak;בבולגרית: връх Белослав) היא פסגה ברמת דויראן, דרומית מזרחית לרכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה. הפסגה נמצאת 4.44 קילומטרים דרומית מזרחית להר הייבנר, 8.37 קילומטרים דרומית מערבית לפסגת גובש, 4.97 קילומטרים צפונית מערבית למצוק ספר, ו-8.92 קילומטרים צפונית מזרחית לפסגת מקפרסון. גובהה של הפסגה 2,100 מטרים מעל פני הים, והיא מתנשאת מעל קרחון גואררו שמדרום מערב לפסגה, ומעל עמק סיקרה שממזרח לפסגה. הפסגה נקראת על שם העיירה בלוסלאב, שבצפון-מזרח בולגריה. פסגת בלוסלאב באתר הגאזט האנטארקטי SCAR של ממשלת אוסטרליה פסגת בלוסלאב באתר ממשלת אוסטרליה פרסומי ועדת השמות האנטארקטיים של בולגריה
טמזין מאלסון

טמזין מאלסון (באנגלית: Tamzin Malleson; נולדה ב-1 במאי 1974) היא שחקנית אנגלייה. מאלסון נולדה ביאוביל שבסאמרסט. היא שיחקה בתפקיד אליסון דיינג'רפילד בעונות השלישית והרביעית של סדרת הדרמה "דיינג'רפילד" של ה-BBC. אחר כך כיכבה במשך שלוש עונות בדמות פני נוויל בסדרה הקומית "מורים" של ערוץ 4. עוד שיחקה בתפקיד אורח בפרק "Evil Under The Sun" מסדרת סרטי "פוארו" של רשת ITV, עיבודים לרומנים מאת אגאתה כריסטי. מאלסון הופיעה בסדרה "The Bill", בסדרה הבלשית "A Touch of Frost", וכיכבה בדרמה הרפואית "Bodies". בשנים 2011 עד 2015 גילמה מאלסון את דמות הפתולוגית ד"ר קייט וילדינג בסדרת הדרמה "רציחות במידסומר" בעונות ה-14 עד ה-17. בן זוגה של מאלסון הוא השחקן קית' אלן. ב-2006 נולדה בתם, טדי. טמזין מאלסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טמזין מאלסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) Johnson, Sarah (6 בדצמבר 2006). "Johnson, Sarah; "Actor chooses home birth shock horror"; Birth Wisdom; 6 December 2006". Sarahdoula.blogspot.com. נבדק ב-2014-07-19. {{cite web}}: (עזרה)
פסגת רנד

פסגת רנד או פסגת ראנד (באנגלית: Rand Peak) היא פסגה נישאת בדרום פסגות נברסקה, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה. גובהה של הפסגה 1,510 מטרים מעל פני הים. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. הפסגה נקראת על שם ג'ון ה. רנד ( John H. Rand), חבר מחלקת המחקר של האזורים הקרים של צבא ארצות הברית, אשר חקר את מדף הקרח רוס בין השנים 1974-1975 ו-1976-1977. פסגת רנד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת רנד באתר גאזט SCAR של ממשלת אוסטרליה תחזית מזג אוויר עדכנית עבור פסגת רנד מידע גאוגרפי והיסטורי
קרמלין איזמאילובו

קרמלין איזמאילובו (ברוסית: Кре́мль в Изма́йлово) הוא מתחם תרבות רוסי וגם מסחרי הממוקם ברובע איזמאילובו בצפון-מזרח מוסקבה, רוסיה. המתחם הוקם בסגנון של אדריכלות רוסית מתקופת ימי הביניים בין השנים 1999–2008 בתור דגם של עיר רוסית מסורתית וחלק מן המבנים בנוי מעץ. את המתחם מקיפות חומות בסגנון הקרמלין שחלקם עשוי עץ וחלקם אבן. במתחם ישנם מתקני שעשועים, שווקים מסורתיים, אולם תערוכות, וכמה מוזיאונים לכבוד התרבות הרוסית. מוזיאונים במתחם: המוזיאון לצעצועים בסגנון רוסי מוזיאון לזכר מייסדי חיל הים הרוסי מוזיאון ההיסטוריה של הוודקה מוזיאון הלחם הרוסי המסורתי מוזיאון השוקולד הרוסי מוזיאון המיניאטורות - היסטוריה עולמית של פלסטלינה מוזיאון מוסקבה לאנימציה פארק קייב-רוס מדיה וקבצים בנושא קרמלין איזמאילובו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קרמלין איזמאילובו קרמלין איזמאילובו, ברשת החברתית פייסבוק קרמלין איזמאילובו, ברשת החברתית אינסטגרם
פסגת בוב רנד

פסגת בוב רנד או פסגת בוב ראנד (באנגלית: Rand Peak) היא פסגה נישאת על האי מריון באיי הנסיך אדוארד, השייכים לפרובינציית הכף המערבי של דרום אפריקה, והנמצאים בדרום האוקיינוס ההודי. גובהה של הפסגה 1,510 מטרים מעל פני הים. ההר נקרא על שם רוברט ו. רנד (Robert W. Rand) שהיה הביולוג הראשון שחקר את האי מריון, וכן היה האדם הראשון שהקיף בהליכה את האי מריון. • A. Terauds, J. Cooper, S.L. Chown, P. Ryan, Marion & Prince Edward: Africa's Southern Islands, P 61 • P.D. Sumner, K.I. Meiklejohn, J.C. Boelhouwers and D.W. Hedding, Climate change melts MarionIsland’s snow and ice, South African Journal of Science 100, Month 2004, P 3 פסגת בוב רנד באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין מידע גאוגרפי
צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי

צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי (שם מדעי: Anguilla dieffenbachii) הוא מין של צלופח ממשפחת הצלופחיים החי רק באגמים בניו זילנד, והוא הגדול שבצלופחי האי. מסלול חייו מתחיל באוקיינוס השקט סביב חופי טונגה, ולאחר התבגרותו הוא שוחה לעבר נתיבי מים מתוקים לאגמים בניו זילנד, ושם גדל עד לעת הרבייה שלו, אז הוא חוזר לאוקיינוס. צלופח זה נידוג למאכל בידי המאורים ואוכלוסייתו בטבע הצטמצמה. צלופחים רבים מגודלים בבריכות דגים. אורך הצלופח יכול להגיע ל-185 סנטימטרים ומשקלו יכול להגיע ל-25 ק"ג מרבי. מרבית הזכרים מגיעים לאורך 66 סנטימטרים והנקבות הגדולות יותר מגיעות לאורך 115 סנטימטרים. הנקבות גם מאריכות ימים יותר, ומגיעות לגיל 20–60 שנה, בעוד הזכרים מגיעים רק לגיל 23. הצלופח בעלי סנפיר גבי מוארך ביותר שאורכו כשני שלישים מאורך הגוף, ממנו קיבל את שמו, הנפרש עד לזנב. סנפירי החזה קצרים מאוד ומצויים בקדמת הגוף והראש גדול עם לסתות בעלות שפתיים מודגשות המגיעות אל מאחורי העיניים. עור הצלופח חלק למגע וצבעו אפור-ירוק עד חום והבטן בהירה. לצלופחים ישנם 4 שלבים בגלגולם: מהביצה בוקעת לרווה דמוית-זחל הנסחפת כפלנקטון בזרמים טרופיים עמוקים ליד חופי טונגה, בהמשך היא מתגלגלת לפגית שקופה דמוית סרט (Leptocephalus) המתחילה לחזור לנהרות, משם היא מתגלגלת לצורת צלופח בוגר צעיר, אך דקיק מאוד והוא מתחיל לשחות לעבר שפכי נהרות בניו זילנד, ורק באגמים של האי הוא נהפך לבוגר. זרמי אל ניניו עלולים לפגוע בהתקדמותם. הבוגרים מסתתרים בין סלעים ומחפשים מזון כאשר חמים מספיק. הם ניזונים בתחילת חייהם מזואופלנקטון ומזחלי חרקים. לאורך גדילתם והתבגרותם הם ניזונים מדגים שונים כמו טרוטה ומדגים מהמשפחה Galaxiidae, אך גם נשמעו דיווחים שצלופחים כבר טרפו עופות מים קטנים. מדיה וקבצים בנושא צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי בוויקישיתוף צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי, באתר ITIS (באנגלית) צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי, באתר NCBI (באנגלית) צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי, באתר FishBase (באנגלית) צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי, באתר GBIF (באנגלית) צלופח ארך-סנפיר ניו זילנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אונטרגרופנפיהרר

אונטרגרופנפיהרר (בגרמנית: Untergruppenführer, מילולית: "מנהיג קבוצה זוטר") הייתה דרגה קצרת ימים בדרגות האס אה, אשר התקיימה מספר חודשים מסוף 1929 עד 1930. הדרגה נוצרה כדרגת ביניים בין הדרגות אוברפיהרר וגרופנפיהרר. הדרגה נועדה לקצינים אשר נועדו לפקד על חטיבות האס אה שהוקמו בשנת 1929. לא היו סימני דרגה מיוחדים בדרגה זו, ונושאיה המשיכו ללבוש מדי אוברפיהרר. הדרגה הוחלפה על ידי האס אה בדרגת בריגדפיהרר בשנת 1931, אך המשיכה להיות תואר "אד-הוק" עד שנת 1933. Senior Rank Insignia of the SA and SS (Poster Chart), NSDAP (1931)
יהדות לואיזיאנה

הקהילה היהודית בלואיזיאנה היא אחת הקהילות היהודיות בדרום ארצות הברית. היהודים הראשונים הגיעו ללואיזיאנה בשנת 1719. היהודים שהגיעו בתקופה זאת היו מעטים מאוד בגלל האיסור על עיסוק דתי יהודי במקום במהלך המאה ה-18. ב-1802 התיישב בניו אורלינס איש העסקים והנדבן הנודע יהודה טורו, ממייסדי שכונת משכנות שאננים בירושלים. לאחר שהצטרפה לואיזיאנה לארצות הברית החל לגדול מספר היהודים בה. בשנת 1828 אף הוקם בה בית הכנסת הראשון, בעיר ניו אורלינס. לפני סופת ההוריקן קתרינה חיו בלואיזיאנה כ-10,000 יהודים, ומרביתם התרכזו בעיר ניו אורלינס. עם זאת, בעקבות פינוי תושבי העיר לפני ההוריקן והליך השיקום האיטי, רבים מאוד מהתושבים לא חזרו, ואוכלוסיית היהודים אחרי קתרינה מונה 6,100 יהודים (נכון לדצמבר 2006). ערך זה הוא קצרמר בנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.