laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טים או'ריילי

טים או'ריילי (באנגלית: Tim O'Reilly; נולד ב-6 ביוני 1954) הוא מתכנת ואיש עסקים אמריקאי, מייסד הוצאת "או'ריילי מדיה" (O'Reilly Media; נקראה בעבר O'Reilly & Associates). או'ריילי טבע את המונחים וב 2.0 ותוכנת קוד פתוח והפך אותם למוכרים בציבור. או'ריילי נולד במחוז קורק שבאירלנד, ועבר עם משפחתו לסן פרנסיסקו, קליפורניה. יש לו שני אחים ושלוש אחיות. כנער הושפע מהתאוריות של אלפרד קוז'יבסקי, והתעניין בספרות. סיים תואר ראשון בלימודים קלאסיים בקולג' הארוורד ב-1975. לאחר סיום לימודיו נישא לכריסטינה, מורה במקצועה, והם עברו להתגורר באזור בוסטון. לזוג נולדו שתי בנות. ב-1981 פרסם או'ריילי ספר שכתב על סופר המדע הבדיוני פרנק הרברט, וכן ערך אוסף של כתבים וראיונות של הרברט. או'ריילי החל לעבוד ב-1977 ככתב טכני. ב-1983 החל לפרסם ספרי הדרכה למשתמשים בתחום המחשבים. העסק הקטן שפתח פעל מתוך אסם בניוטון, מסצ'וסטס, וב-1989 הוא הועבר לסבסטופול, קליפורניה. ב-1992 פרסם מדריך וקטלוג שלם לאינטרנט, שהפך לרב-מכר. החברה שלו גדלה במהלך שנות ה-90, ובתקופה זו הוא עבר מפרסומים מודפסים לפרסומים באינטרנט. ב-1993 הפך הקטלוג של החברה לפורטל אינטרנט, Global Network Navigator; הוא נמכר ב-1995 לחברת אמריקן אונליין עבור 11 מיליון דולר. החברה נקלעה לקשיים בעקבות משבר הדוט-קום בשנת 2000, ומכירות הספרים ירדו. או'ריילי נאלץ לפטר כ-70 איש, כרבע מעובדי החברה. לאורך השנים היה או'ריילי פעיל חברתי ידוע בתחום הקוד הפתוח באינטרנט. ב-1996 כתב לגורמים כמו משרד המשפטים של ארצות הברית, ביל גייטס ו-CNN על המגבלות שעדיין קיימות באינטרנט וחששותיו מהשפעתן על הטכנולוגיה. ב-2001 היה מעורב במחלוקת מול חברת אמאזון לגבי הפטנט שהוציאה על קנייה באינטרנט בקליק אחד; המחלוקת הסתיימה בשיתוף פעולה של או'ריילי ומייסד אמאזון ג'ף בזוס, ליצירת רפורמה בוושינגטון הבירה בתחום הפטנטים. ב-1998 היה או'ריילי אחד האישים המרכזיים במסגרת המאמץ להפיץ תוכנה חופשית תחת המונח קוד פתוח. הוא ראה בקוד הפתוח כחלק בלתי נפרד מהתפתחות האינטרנט. ב-2004, בשיתוף עם ג'ון בטל ודייל דוהרטי, טבע או'ריילי את המונח וב 2.0 ופיתח אותו. באותה שנה הוא ארגן ועידה בתחום זה ל-500 אנשי עסקים וטכנולוגיה מובילים, וב-2005 ארגן ועידה דומה לכלל הציבור; ועידות שנתיות דומות, שנקראו "פסגת וב 2.0", התקיימו בשנים 2006–2011. או'ריילי דוגל ברעיון לפיו האינטרנט יהפוך בהדרגה ל"מוח גלובלי", רשת חכמה של אנשים ומכונות שתתפקד כמערכת העצבים של העולם. כיום משמש או'ריילי כחבר דירקטוריון במספר חברות מדיה ואינטרנט. מדיה וקבצים בנושא טים או'ריילי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טים או'ריילי (באנגלית) טים או'ריילי, ברשת החברתית פייסבוק טים או'ריילי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טים או'ריילי, ברשת החברתית Goodreads INTERVIEW: Tim O'Reilly, 2008, Futurist אור הירשאוגה, טים או'ריילי: "גוגל היו צריכים להיות ישראלים", באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2011 נדב דופמן-גור, הרצאת השבוע: טים או'ריילי, אלפא-גיקס ועתיד הטכנולוגיה, באתר גיקטיים, 20 באפריל 2012 עמיחי שלו, איש השבוע: טים או'ריילי, באתר nana10‏, 17 באפריל 2007
בניין איימס

בניין איימס (באנגלית: Ames Building) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב קורט 1 בעיר בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 57.3 מטרים, הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים שפלי, רוטאן וקולידג' ונבנה בין השנים 1889–1893. משנת 1893 שבה הושלמה בנייתו ועד שנת 1915 שבה הושלם מגדל בית המכס בעיר, נחשב בניין איימס לגבוה בבוסטון. זאת אף שהוא נמוך מצריח כנסיית האמנה, שהושלמה ב-1867. בניין איימס נחשב לגורד השחקים הראשון בבוסטון. גורדי שחקים מוקדמים מדיה וקבצים בנושא בניין איימס בוויקישיתוף בניין איימס באתר Emporis
מגדל בית המכס

מגדל בית המכס (באנגלית: Custom House Tower) הוא גורד שחקים הממוקם בכיכר מקינלי 3 בעיר בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. חלקו התחתון נבנה בשנת 1849 והמגדל בראשו הוקם בשנת 1915. המגדל מתנשא לגובה של 151 מטרים, והוא חלק ממתחם בית המכס של בוסטון ובעל מעמד של מבנה היסטורי לאומי משנת 1973. מדיה וקבצים בנושא מגדל בית המכס בוויקישיתוף Short tour of the tower with some photos and views from the top Emporis.com The custom house on google maps בית המכס של בוסטון באתר Emporis
כנסיית האמנה (בוסטון)

כנסיית האמנה (באנגלית: Church of the Covenant) היא מבנה בעל חשיבות היסטורית, שנבנה בין השנים 1865–1867 על ידי "הכנסייה הקהילתית המרכזית" (Central Congregational Church) וכיום מסונפת ל"כנסייה הפְּרֶסְבִּיטֶרְיָאנִית" (Presbyterian Church) ול"כנסייה המאוחדת של ישו" (United Church of Christ) מדיה וקבצים בנושא כנסיית האמנה בוויקישיתוף כנסיית האמנה באתר Emporis
חיים אברהם שפירא

רבי נח חיים אברהם שפירא (תקפ"א-תקפ"ג, 1821–1823 (בערך), איליה - ד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886) היה רב וראש ישיבה ליטאי, רבה של סמרגון וראש ה"קיבוץ" המפורסם בעיר זו. נולד באיליה לרב אריה לייב שפירא, תלמידו של רבי מנשה מאיליה ומגדולי תלמידי רבי חיים מוולוז'ין, שכיהן באותה תקופה כרבה של העיירה. חיים אברהם היה הבן השלישי בין שישה בנים שכולם היו רבנים מפורסמים בליטא. בצעירותו עברה המשפחה לסמרגון והוא למד תורה מפי אביו, חברו ללימודים אצל אביו היה ראובן (ראוב'לה) לוין, שנעשה לימים רבה של דווינסק. כשעזב אביו את רבנות סמרגון לטובת רבנות קובנה הגדולה, מינו אותו בני הקהילה המקומית כרב, אך הוא סירב לשבת על כיסא אביו בחייו ולקבל את תואר הרבנות. הוא ענה לשאלות הלכתיות והתמקד בשיעוריו בישיבה, ה"קיבוץ" אותו הקים אביו בעיר, שמשך אליו את טובי הלמדנים בתקופתו. מעמדו בקרב אחיו הרבנים היה נכבד, ואחיו רבי רפאל שפירא כיבד אותו להוביל את בתו ליפשא לחופתה עם רבי חיים הלוי סולובייצ'יק. לאחר פטירת אביו בראשית 1853 התמנה רשמית כרבה של סמרגון, תפקיד בו כיהן עד פטירתו בד' באייר תרמ"ו, 9 במאי 1886. הוא התפרנס ממסחר, ואת משכורתו על עבודת הרבנות תרם בקביעות לצדקה, בעיקר לתמיכה בלומדי ה"קיבוץ". הוא הנהיג תמיכה מסודרת ומכובדת ללומדי ה"קיבוץ" כדי שלא יצטרכו להתארח בבתי תושבים מקומיים כמנהג אותם ימים. כתביו אבדו ככתבי אביו, אך חידושים מתורתו שבעל פה מצוטטים בכתבי בני דורו. בתשס"ד (2004) נעשה ניסיון ראשון ללקטם. בעת שהותו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק בסמרגון למד אצל הרב שפירא תורה, וזה אף נהג בו כבן. בתו צביה התאלמנה בצעירותה ונישאה בשנית לרב מאיר פיימר רבה של סלוצק בתו השנייה נישאה לרב מנשה יוסף גינצבורג מרבני ה"קיבוץ" ומו"ץ בסמרגון, מחבר "גבעות עולם" (וילנה תרנ"ח). בנם הוא רבי איסר גינצבורג רבה של פאריץ' ורב בברונקס בתו הצעירה רבקה (תר"כ, סמרגון - שבט תרצ"ח, יאשינובקה) נישאה לרב תנחום גרשון ביליצקי, מגדולי תלמידי וולוז'ין, רבה של יאשינובקה משה צינוביץ, רבני קהילת סמורגון, י: ר' חיים אברהם שפירא, בתוך: אבא גורדין (עורך), סמורגון, תל אביב תשכ"ו, עמ' 90–91 (ספר יזכור לקהילת סמורגון, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 94–95). בצלאל ברמן, ילקוט שמועות - "חיי אברהם": מתורתו של הגאון רבי נח חיים אברהם שפירא אב"ד ור"מ סמארגון, בתוך: ישורון (מאסף תורני), יד, ירושלים-ניו יורק, ניסן תשס"ד, עמ' תתרל-תתרמ, באתר היברובוקס מבין תלמידי ה"קיבוץ" התפרסמו רבים, בהם: רבי שמעון שקופ ורבי אברהם יצחק הכהן קוק. ראו גם: אפרתי, תולדות אנשי שם, ורשה, תרל"ה. עמ' 23 הערה ט, המונה את בני רא"ל שפירא ומונה רק שנים מהם: ”הוא אבי הבנים הגאונים המפורסמים בחריפותם ובקיאותם הנפלאה כו', מו"ה חיים אברהם שפירא שי' הגאבד"ק סמארגאָן, ומו"ה רפאל שפירא שי' מוואלאזין...”. בסוף הספר נדפס מכתבו של רבי חיים ברלין המעיר למחבר על כך שלא שמע על שאר האחים. חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, הערה 353. המנהג שזכה לכינוי "ימים", היה מנהג רווח בקרב תלמידי ישיבות מזרח אירופה העניים לאכול את ארוחותיהם אצל משפחות הגרות סמוך לישיבה ראו הפנייה בפרק "קישורים חיצוניים" יעקב אבן חן, רב ומנהיג, ירושלים: ספרית אלינר, 1998 עליו ראו: משה צינוביץ, עץ חיים: תולדות ישיבת וולוז'ין, תל אביב: מור, תשל"ב. עמ' 371–372. וראו עוד: אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' איסר גינזבורג שליט"א", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 19, באתר היברובוקס.
מאיר פיימר

רבי מאיר פיימר (ה'ת"ר, 1840 - כ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911) היה רב ליטאי, רבן של ברזין, קרליץ, לכוביץ' וסלוצק. נולד בסלוצק לרבה של העיר, רבי יוסף פיימר. בין השנים תרכ"ט-תרל"ה (1869-1875) כיהן כרבה של ברזין. בתקופת כהונתו של רבי יוסף דב הלוי סולובייצ'יק בסלוצק, עיר רבנותו של אביו המנוח ר' יוסף פיימר, עמד רבי מאיר לימינו, במספר מקרים בהם ערערו גורמים בקהילה על מנהיגותו, לפעמים בטענה כי רבי מאיר הוא האמור לרשת את אביו ולא הרב סולובייצ'יק. בקיץ תרל"ה, 1875, לאחר התפטרותו של הרב סולובייצ'יק מרבנות העיר, מינו אנשי הקהילה לבקשתו את רבי מאיר פיימר, על כסאו של אביו המנוח. בתחילה סירב לשבת על כסאם של אביו ושל ה"בית הלוי", אך לאחר התערבות חותנו (מנישואין שניים) רבי נח חיים אברהם שפירא קיבל על עצמו את המשרה, אך לפי דרישתו הוגדר כממלא-מקום בלבד, כל עוד לא נבחר ה"בית הלוי" לכהן ברבנות עיר אחרת. הוא נכנס לתפקידו בחודש סיוון תרל"ה. בשנת תרמ"ח עזב את סלוצק ועבר להתגורר כאדם פרטי במינסק. הוא היה מראשוני המתנגדים לתנועת המוסר ופרסם מאמר בשם "התורה והמוסר" נגד התנועה, בתגובה למאמרו פרסם הרב נחום גרינהויז, רבה של טרוקי, מאמר תגובה חריף, תחת הכותרת "שבקיה רבי מאיר לחסידותיה" [=עזב רבי מאיר את חסידותו]. בין השנים ה'תר"ן-תרנ"ה (1890-1895) כיהן כרבן של העיירות קרליץ ולכוביץ'. ובשנת תרנ"ה חזר לסלוצק והתיישב בה כחבר קהילה מן המניין. הוא נפטר בסלוצק בכ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911. בנו, רבי יוסף פיימר, נולד י"ט באדר ב' תרל"ה בברזין, סירב לכהן ברבנות סלוצק ולכן שימש רב אזורי של קהילת ה"בעלי-בתים" בסלוצק, בין השנים תר"ס-תרפ"ב. בשנת ה'תר"ף (1920) נשרף ביתו בסלוצק שבו היו כל כתביו של אביו. הוא היגר לארצות הברית ונפטר בברוקלין בראש חודש כסלו תרצ"ט. בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' מאיר פיימעהר, דור רבניו וסופריו, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ד, עמוד 28, באתר היברובוקס חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, מהדורה חדשה, ירושלים, תשס"ד, עמ' 237–238. סיבת עזיבתו את רבנות העיר סלוצק אינה ברורה. יצחק ניסנבוים, עלי חלדי, ירושלים תשכ"ט, עמ' 80, מביא שתי גרסאות: 1. בתו הבכורה נהייתה "חפשית בדת", והוא אמר שבידיו הברירה לגרש את בתו מביתו או לעזוב את משרתו, ולכן העדיף לפרוש מתפקידו. 2. במהלך הפעילות הציבורית לשיקום העיר לאחר שרפה גדולה שפרצה בה, גילה שחיתויות של עסקנים בכירים בקהילה, ולא רצה יותר לעבוד עמם בענייני הציבור. התורה והמוסר, המליץ, 21 במרץ 1897. אליעזר אליהו פרידמן, לתולדות כתת המוסראים, ירושלים: התור, תרפ"ו, באתר אוצר החכמה, עמ' יג. על משקל דברי רבה בר בר חנה בשם רבי יוחנן: "שבקיה רבי עקיבא לחסידותיה" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"י, עמוד ב'. לפי ניסנבוים, עלי חלדי, עמ' 212. חזרתו של רבי מאיר לסלוצק נעשתה בשל בקשת חברים בהנהלת הקהילה היהודית בסלוצק, שביקשו לנגח את הרב המחליף, רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז), וכי בעקבות חזרתו פרצה מחלוקת בעיר.
זבורטורול

זבורטורול (ברומנית לפי כתיב ארכאי Sburătorul) היה מגזין ספרותי רומני והחוג הספרותי שהתגבש סביבו, שדגל בקידום מגמות וסגנונות מודרניים בספרות הרומנית. מנהיגו היה מבקר הספרות אאוג'ן לובינסקו. עם הזרמים הספרותיים שמצאו בו כר פורח ניתן למנות את הסימבוליזם, הריאליזם בעל שורשים עירוניים והאוונגרד. המגזין הוקם באפריל 1919 ונשא כתת-כותרת את המלים Revista literară artistică şi culturală "כתב עת ספרותי, אמנותי ותרבותי". "זבורטורול" יצא לאור בתקופות אפריל 1919 - מאי 1921 ומרץ 1926 - יוני 1927. בתקופה ספטמבר 1921 -דצמבר 1922 הופיע שבועון בשם "זבורטורול ליטראר" (Sburătorul literar) בתקופה האחרונה להופעתו התגייס "זבורטורול" בפולמוס עם חסידי הסגנון השמרני-מסורתי יותר, שהתקבצו בעיקר סביב המגזין "סמנטורול" שבניהולו של ניקולאיה יורגה. לובינסקו עצמו חלק, בין היתר, על השקפתו האתנוצנטרית של יורגה בנוגע להיסטוריה הרומנית בימי הביניים. עם העורכים והכותבים ב"זבורטורול" נמנו אנשי ספרות ידועים ברומניה, כמו ג'ורג'ה קלינסקו, ולדימיר סטראינו, פרספסיצ'וס, יון מינולסקו, ליביו רבריאנו, קמיל פטרסקו, הורטנסיה פפדאט-בנג'סקו, אנטון הולבן, יון בארבו ואחרים. לחלקם כדוגמת יון בארבו, קמיל פטרסקו, אילריה וורונקה, אנטון הולבאן, ג'ורג'ה קלינסקו, פומפיליו קונסטנטינסקו, ולדימיר סטראינו, היה "זבורטורול" ביתם הספרותי הראשון. כמה מהם, כמו ליביו רבריאנו והורטנסיה פאפאדט- בנג'סקו זכו בו לעידוד הסגנון המודרני יותר שאפיין את כתיבתם. גויסו בו גם סופרים בעלי ותק כמו ויקטור יפטימיו ויון מינולסקו. כתב העת אירח בדפיו כישרונות לא מעטים מקרב בני המיעוט היהודי, כגון טודור ויאנו, פליקס אדרקה,אילריה וורונקה,בנימין פונדויאנו, ניקולאיה שטיינהרדט, אאוג'ן רלג'יס. המגזין נקרא לפי "זבורטורול" (בתרגום מלולי: "המעופף"), יצור מיתי רומני, גילום של התשוקה, המופיע בדמות צעיר יפה-תואר מסתורי בעל תכונות דמוניות, והפוקד את הנערות המתבגרות ומטריף את חלומותיהן. Dicționar enciclopedic român, Editura Politică, București, 1962-1964 (לקסיקון אנציקלופדי רומני 1964-1962) Gheorghe Gheorghiță Sburătorul: revista și cenaclul [condus de E. Lovinescu],, Editura Minerva, 1976 Alexandru George Sburătorul: agende literare, Eugen Lovinescu,, Editura Fundația națională pentru știință și artă, 1993 "Eugen Lovinescu, Gabriela Omăt, Alexandru George Sburătorul": 1926-1929,, Editura Minerva, 1996 "Eugen Lovinescu, Monica Lovinescu, Gabriela Omăt, Alexandru George Sburătorul: 1933-1936,, Editura Minerva, 2000 מאמר על "זבורוטול" באתר חינוכי רומני
פראמפאנל

פראמפאנל (שם מסחרי פייקומפה, Fycompa) היא תרופה אנטי-אפילפטית הפועלת כאנטגוניסט (פרמקולוגיה) לא מתחרה (non-competitive antagonist) של קולטן. פראמפאנל הוכחה כיעילה בטיפול בפרכוסים חלקיים עמידים לתרופות בשלושה ניסויים קליניים (שלב 3) חשובים ואושרה לשיווק בשם המסחרי פייקומפה על ידי הסוכנות האירופית לתרופות. המינון היעיל המינימלי הוא 5 מ"ג ביום. המינונים 7 ו-1 מ"ג ביום מספקים ערך טיפולי גבוה יותר עם עלייה דומה בתופעות לוואי. סחרחורת וישנוניות/טשטוש/עייפות הם תופעות הלוואי הנפוצות ביותר בקשר למינון. התרופה מאושרת לשימוש על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי כדי לשלוט בפרכוסים חלקיים אצל אנשים שיש להם אפילפסיה והם בני 12 ומעלה. חקרו את פראמפאנל לשם טיפול במחלות אחרות, כולל מחלת פרקינסון. לפראמפאנל יש זמן מחצית חיים ארוך של בערך 105 שעות. התרופה קשורה ב-95% לחלבון פלזמה. התרופה פיקומפה פועלת על קולטנים של המעביר העצבי גלוטמט, ובייחוד קולטנים מסוג AMPA. היא לא משפיעה על אנזימים P450. כ־70% מן המינון מופרש בצואה ו- 30% בשתן. פחות מ-2% מן המינון מופרש ללא שינוי לשתן. בניסויים קליניים נסבלה פראמפאנל, בדרך כלל, בצורה טובה למרות שמקרים של תופעות לוואי עלו בהתאם למינון. לא הייתה עלייה של תופעות לוואי קשות בהשוואה לפלצבו. על פי FDA תופעות הלוואי השכיחות ביותר של פראמפאנל, כפי שדווחו על ידי אנשים שנטלו את התרופה בניסויים קליניים היו: סחרחורת, ישנוניות, עייפות, אי שקט, זיהום בדרכי הנשימה העליונות, עלייה במשקל, ורטיגו (רפואה), אטקסיה, הפרעה בשיווי משקל, חרדה, ראייה מטושטשת, דיסארתריה (דיבור חלש איטי ולא מתואם), חולשה, תוקפנות ושינה מרובה. במארז התרופה יש אזהרה לרושמי התרופה ולנוטלים אותה על סכנה לאירועים נוירו-פסיכיאטריים חמורים. כמה אירועים כאלה דווחו כקשים ומסכני חיים. מחשבות אלימות או התנהגות מאיימת (כולל מחשבות רצחניות) היו אצל כמה חולים. חולים ומופלים חייבים לדווח מיד על שינויים בהתנהגות שאינם אופייניים לחולה. מדיה וקבצים בנושא פראמפאנל בוויקישיתוף Rogawski MA, Hanada T. Preclinical pharmacology of perampanel, a selective non-competitive AMPA receptor antagonist. Acta Neurol Scand 2013;127 (Suppl. 197): 19–24. Rogawski, M. (2011), Revisiting AMPA receptors as an antiepileptic drug target "European Medicines Agency Report on Perampanel". Gottwald MD, Aminoff MJ (ביולי 2008). "New frontiers in the pharmacological management of Parkinson's disease". Drugs Today. 44 (7): 531–45. doi:10.1358/dot.2008.44.7.1217105. PMID 18806903. {{cite journal}}: (עזרה) http://www.webmd.com/epilepsy/news/20121024/epilepsy-drug-fycompa-approved על פייקומפה, על פייקומפה http://www.fda.gov/NewsEvents/Newsroom/PressAnnouncements/ucm325038.htm הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גלן מטלוק

גלן מטלוק (באנגלית: Glen Matlock; נולד ב-27 באוגוסט 1956) הוא נגן גיטרה בס בריטי. הוא נודע בעיקר כנגן הבס המקורי של להקת הפאנק הסקס פיסטולס. חברי הסקס פיסטולס לא חיבבו את מטלוק, מכיוון שנהג להאזין למוזיקה בסגנון הביטלס. גיטריסט הסקס פיסטולס, סטיב ג'ונס, טען כי הסיבה שבגללה הוא אינו מחבב את מטלוק היא משום שמטלוק כל הזמן שוטף את הרגליים שלו. לבסוף פוטר מטלוק מהלהקה והוחלף על ידי סיד וישס שלא ידע לנגן על גיטרה בס, אך מטלוק דאג להעביר לו שיעורים. למעשה בהקלטת האלבומים של הלהקה בא מטלוק להחליף את וישס בקטעי הבס. לאחר שפוטר מטלוק מהסקס פיסטולס הוא הקים את להקת הילדים העשירים. בסדרה פיסטול אודות להקת סקס פיסטולס מגלם את דמותו השחקן הבריטי כריסטיאן ליס. מדיה וקבצים בנושא גלן מטלוק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גלן מטלוק גלן מטלוק, ברשת החברתית פייסבוק גלן מטלוק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גלן מטלוק, ברשת החברתית אינסטגרם גלן מטלוק, ברשת החברתית Goodreads גלן מטלוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלן מטלוק, באתר AllMusic (באנגלית) גלן מטלוק, באתר MusicBrainz (באנגלית) גלן מטלוק, באתר Discogs (באנגלית) גלן מטלוק, באתר Songkick (באנגלית) גלן מטלוק, באתר SecondHandSongs גלן מטלוק, באתר DNCI
זבורטור

זבורטור (ברומנית: Zburător "מתעופף", מהפועל הרומני: a zbura "לעוף" שמקורו בלטינית וולגרית exvolare, באיטלקית svolare) הוא דמות דמונית ארוטית במיתולוגיה הרומנית, בתרגום משמעותו "מעופף". בדרך כלל הוא מתואר כצעיר יפה תואר ושחור שיער, הנכנס לבתים דרך חלונות או ארובות, ומטריף בלילות את שנתן של נערות ונשים צעירות, על ידי נשיקות ועינוגים מיניים. תואם גרסה של המושג הלטיני incubus (אינקובוס) על מיתוס ה"זבורטור" כתב המלומד הרומני, הנסיך דימיטריה קנטמיר בספרו בלטינית "תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae) (1716-1714). לדבריו, הזבורטור רוח רפאים, גבר צעיר יפה תואר הפוקד באמצע הלילה את הנערות, ובמיוחד את הנשים הנשואות לא מזמן, ומקיים איתן יחסי מין שאינם נראים על ידי איש, אף לא על ידי הבעל השוכב לצידו. עם זאת ציין קנטמיר שנמצאו בעלים שחוננו בתכונות מיוחדות שתפסו "זבארטורים" כאלה והענישו אותם. ה"זבורטור" הוא מסוכן, יש לו כוח פיתוי עצום וגורר את קרבנו למגעי מין חסרי גבולות הגורמים למותה. לפי אחד ההסברים העממיים של התופעה ה"זבורטור" אינו אלא תוצר של געגועים או חלומות של הנערות המתבגרות עצמן ודמותו כצלם הגבר הנחשק בדמיונן, באופן נדיר ישנם סיפורים שבהם מתואר ה"זבורטור" בצורת להבה בעלת ראש גבר. המיתוס הפך לנושא פואמה רומנטית מאת הסופר יון אליאדה רדולסקו, בשם "זבורטורול" (Sburătorul, לפי הכתיב הארכאי שבו כתב המחבר). האגדה מופיעה שוב בספרות הרומנטית המאוחרת הרומנית, בשיריו של מיכאי אמינסקו - "קלין (דפי סיפור)" ו "לוצ'אפרול" (כוכב השחר) (1884). לפעמים בטעות היו שבלבלו את מושג ה"זבורטור" עם דמויות דרקונים מסוג זמאו. Victor Kernbach, Dicționar de mitologie generală, Editura Albatros, București 1983 "מיתוס הזבורטור", מאמר באתר חינוכי רומני V.Kernbach עמוד 707 V.Kernbach עמוד 707 V.Kernbach עמוד 707 V.Kernbach עמוד 707
בסיס אימונים פיקודי

בסיס אימונים פיקודי (בראשי תיבות, בא"פ) הוא מחנה צבאי של צה"ל המשמש כבסיס האימונים הראשי של פיקוד מרחבי. בסיסי האימונים הם: בא"פ אליקים השייך לפיקוד הצפון. מפקד הבסיס: אל"ם גיל ורנר. בא"פ לכיש השייך לפיקוד המרכז. מפקד הבסיס: אל"ם עודד זימן. בסיס צאלים (בא"פ דרום) השייך לפיקוד הדרום. מפקד הבסיס: סא"ל איתמר גדיר. מטרתו העיקרית של הבסיס לאפשר עריכת אימונים בסדר גודל רחב וכן שמירה על כשירותו המבצעית של הפיקוד המרחבי. האימונים בבסיסים אלה מתקיימים לאורך כל השנה, הן על ידי כוחות סדירים והן על ידי כוחות מילואים, ומתחלקים לשני סוגי אימונים עיקריים: אימונים לפני תעסוקה מבצעית (אל"תים) ולחימה המתבצעות בגזרת הפיקוד אימוני כשירות ליחידות הפיקוד השונות אימונים אלה מתבצעים בעזרתה של מִפקדת הבא"פ, שתפקידה לתת תמיכה הדרכתית ולוגיסטית הכוללת מדריכים, כיתות, ציוד ושטחי אימונים. הבא"פים מהווים בסיסי־אם ליחידות משנה נוספות. בבא"פ אליקים שוכן בית הספר ללוחמה נגד גרילה ובבא"פ לכיש שוכן בית הספר ללחימה ובית הספר לגששים. בא"פ אליקים בא"פ לכיש בא"פ דרום מרדכי חיימוביץ', בבטן האדמה: בסיס האימון (בא"פ) של פיקוד צפון, באתר nrg‏, 26 באפריל 2011 נעם ויטמן, תג יחידה חדש בצה"ל: בא"פ דרום, במקור, מתוך אתר צה"ל, 20 באוגוסט 2013; מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is" איתמר שגב, הגששים בהופעה, אתר זרוע היבשה, 18 בינואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע דייוויס 1999

גביע דייוויס 1999 הייתה התחרות ה-88 במניין מאז ייסוד התחרות. לתחרות נרשמו 128 נבחרות. התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. מחזיקת הגביע נקבעה במשחקי הבית העליון בו נכללו 16 נבחרות. לראשונה הקבוצות שמשתתפות בבית העליון קיבלו דירוג. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-הבית העליון ו-3 תתי-הבית התחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים (4 מבית אירופה/אפריקה, 2 מבית אמריקה ו-2 מבית אסיה/אוקיאניה) קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית העליון. נבחרת שוודיה שהייתה מחזיקת הגביע הייתה מדורגת אך הפסידה כבר במשחקה הראשון. יתרה מכך, בעקבות משחקי העברה היא ירדה לבית אירופה. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת צרפת בניס. הוא הסתיים עם התוצאה 2:3 לטובת אוסטרליה שניצחה בתחרות בפעם ה-27 בסך הכול. בעקבות המשחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון לבין הקבוצות שעלו מהבתים האזוריים: צ'כיה, גרמניה, בריטניה, איטליה, הולנד, ספרד וזימבבואה נותרו בבית העליון אוסטריה עלתה לבית העליון שוודיה ירדה לבית האזורי בתחרות שנת 1999, נבחרת ישראל שיחקה בבית אירופה. במשחקה הראשון היא שובצה נגד נבחרת פינלנד. בעקבות ההפסד נבחרת ישראל שיחקה נגד נבחרת אוקראינה. בעקבות ההפסד הנבחרת ירדה לבית אירופה-2. אתר התחרות
אנשי האדמירל

אנשי האדמירל (באנגלית: Admiral's Men) הייתה להקת תיאטרון בתקופה האליזבתנית. הלהקה כונתה בתחילת דרכה "אנשי לורד האו" על שמו של מממן הקבוצה צ'ארלס האוורד, וכאשר האוורד הפך בשנת 1585 למפקד הצי הבריטי - הלורד אדמירל הראשי שינתה הלהקה את שמה על מנת לאזכר את תארו של פטרונם. כינויים נוספים, מאוחרים יותר, של הלהקה היו: אנשי נוטינגהאם, אנשי הנסיך הנקרי וכן אנשי אלקטור פלאטינייט. השחקן הראשי שבלהקה היה אדוארד אלין ומנהל הלהקה היה פיליפ הנסלו. הלהקה הופיע בעיקר בתיאטרון הוורד במחזותיו של כריסטופר מארלו - "טאמבורליין" ו"דוקטור פאוסטוס", וכן במחזות של ג'ורג' צ'פמן וויליאם הוטון. הלהקה התחרתה בלהקת אנשי הלורד צ'מברלין אשר הציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ועם פרישתו של אלין ב-1603 החלה דעיכתה של הלהקה, אשר פורקה לבסוף בשנת 1631. אנשי האדמירל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קורבאק

מייקל קורבאק (באנגלית: Michael Korvac) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Giant Size Defenders #3 מינואר 1975 ונוצרה על ידי הכותבים סטיב גרבר, לן ויין וג'ים סטארלין ששימש גם כמאייר. קורבאק הוא מאויביהם של קבוצת שומרי הגלקסיה, וכמותם הגיע מארץ-691 אך לרוב הופיע בהמשכיות הקומיקס ביקום מארוול המרכזי, ארץ-616. קורבאק הופיע ב"האוונג'רס: סדרת האנימציה", ובסדרת האנימציה "אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה". מייקל קורבאק היה טכנאי מחשבים בארץ-691, שנולד באזור הכחול של הירח בשנת 2997. אביו של מייקל נהרג, והוא גודל לבד בידי אמו. כאשר מערכת השמש נכבשה בידי גזע הבאדון, מייקל בגד באנושות ועבר לצד הבאדון. יום אחד הוא נרדם ליד מכונה פועלת, מה שהרגיז את הבאדון - שחתכו את פלג גופו התחתון של מייקל, הרכיבו את העליון למכונה והפכו אותו לקיבורג. קורבאק נתלש מציר הזמן אל ארץ-616 בידי הגראנדמאסטר, וזאת כדי שישמש ככלי בקרב נגד הדפנדרס ודוקטור סטריינג'. למעשה קורבאק הפסיד לדפנדרס בכוונה, וזאת כדי שיוכל לסרוק ולנתח את הכוח הקוסמי של הגראנדמאסטר. קורבאק זכה לכמה וכמה כוחות חדשים כתוצאה מכך, הרג את מפקדי הבאדון ותכנן לכבוש את היקום. הוא גייס קבוצת חייזרים כדי להפוך את השמש לנובה, אך הובס בידי שומרי הגלקסיה ותור. בארץ-616 קורבאק הגיע לתחנת החלל של גלקטוס, ובעת שניסה להוריד את הידע של גלקטוס למערכותיו, קיבל כוח קוסמי ונעשה דמוי-אל. קורבאק שיחזר את עצמו כאדם רגיל, והסווה את עצמו בכדור הארץ בכוונה להפוך את הכוכב לאוטופיה. קורבאק נרדף בידי שומרי הגלקסיה, שאף חברו לאוונג'רס בחיפושים אחריו. סטארהוק מוצא את קורבאק ונלחם בו, בקרב שבסופו קורבאק מפורר את סטארהוק אך משחזר אותו ללא יכולת למציאתו. בינתיים, זקן היקום האספן צופה בשני יצורים המסוגלים לקרוא תיגר על הזקנים - תאנוס וקורבאק - ושולח את בתו קארינה להינשא לקורבאק. איירון מן מצא את קורבאק וקארינה בפורסט הילס, קווינס. החל קרב בין קורבאק וקארינה לבין האוונג'רס, שומרי הגלקסיה וגברת מארוול. קורבאק הרג מרבית מן הגיבורים, אך נתפס חלש ולא מוכן בידי קפטן אמריקה ו-וונדר מן. לאחר שנחלש עוד יותר בידי איירון מן, ויז'ן, תור וסטארהוק, קורבאק התאבד היות שחש כי קארינה מפקפקת בו. קארינה הזועמת תקפה את שאר הגיבורים, אך בסוף נהרגה בידי תור. הקרב נצפה בידי מונדרגון, שהבינה שקורבאק רצה לעזור לאנושות ושרצה להחיות את הגיבורים שהרג. לאחר עלילה נוספת בנבכי הזמן, קורבאק הוקם לתחייה בצורתו האנושית בידי הגראנדמאסטר להילחם בגולש הכסוף, באוונג'רס ובאוונג'רס מהחוף המערבי. כאשר קורבאק נכשל בניסיון להשתמש בקפטן אמריקה כדי להשיג את הקובייה הקוסמית מהגולגולת האדומה, הגולגולת השתמש בכוח הקובייה כדי לפזר את קורבאק על פני שישה ממדים. בחוברות "אקדמיית האוונג'רס", וייל החייתה את קארינה במחשבה שהחייתה את הצרעה. קורבאק הופיע בשבילה, אם כי קארינה סירבה מה שגרם לקרב בין קורבאק לכל קבוצות האוונג'רס, ביניהן אקדמיית האוונג'רס הבוגרים. בשלב מסוים וייל עברה דרך גופו ושיתקה אותו, ואילו האזמאט השמידה אותו עם פיצוץ אנטי-חומר. דף הדמות באתר הרשמי של מארוול קומיקס דף הדמות בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס Guardians of the Galaxy Annual #1 Giant-Size Defenders #3 Thor Annual #6 Avengers #167-177 Fantastic Four Annual #24, Thor Annual #16, Silver Surfer Annual #4 and Guardians of the Galaxy Annual #1 Avengers Annual #16 Captain America Vol.3 #19 Avengers Academy #11-12