חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות

חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, תשע"ט-2018 הוא חוק שחוקק בשנת 2018 ועיקרו התקנת מצלמות במעונות יום לילדים בגילאי 0–3. החוק נועד למנוע אלימות של מטפלות כלפי פעוטות ובכך להגן על שלומם הנפשי והגופני. הוא חוקק על רקע גילוי של מקרי אלימות כלפי פעוטות על ידי מטפלות במעונות, אשר הביא למחאת הורים בכל רחבי הארץ ולקידום החוק. מעונות יום להשגחה על פעוטות מגיל לידה עד שלוש בישראל נמצאים תחת אחריות משרד העבודה והרווחה. ישנן מגוון מסגרות פרטיות, ביניהן משפחתונים, פעוטונים וגנים, כאשר שמותיהן לא משקפים הבדלים ביניהם. על המסגרות הפרטיות עדיין לא חלה חובת פיקוח, כלומר, המטפלות אינן חייבות לעבור הכשרה, אין בקרה על יחס מספרי בין כמות המטפלות לכמות הילדים במסגרת, ואין פיקוח על התנאים הפיזיים בהם שוהים הפעוטות. במקביל, קיימים גם מעונות הנמצאים תחת פיקוח משרד העבודה והרווחה ובהם ישנה בקרה על עמידה בתקינה, לרבות חובת הכשרה על אנשי הצוות המטפל תחת החוק לפיקוח על מעונות היום לפעוטות שנועד להבטיח את שלומם של הפעוטות. במדינת ישראל חל חוק לימוד חובה שנכנס לתוקפו בשנת תש"ט-1949 על מסגרות לילדים מגיל שלוש ומעלה. בעקבות עלייה באחוזי הילודה בישראל בין השנים 2000–2018 קמו מסגרות חינוכיות רבות לילדים מגיל לידה עד שלוש בנוסף לאלו הקיימות שנמצאות תחת פיקוח משרד העבודה והרווחה, עליהן אין פיקוח מלא מטעם המדינה. כבר בשנת 1965 חוקק "חוק הפיקוח על מעונות - התשכ"ה" העוסק בפיקוח על מעונות בהם שוהים חסרי ישע כגון ילדים, זקנים, בעלי מום גופני או הלוקים בפיגור שכלי. החוק קבע כי יש לפקח על כל מעון יום לפעוטות בו שוהים שני ילדים ומעלה. בשנת 2018 חוקק חוק חדש אשר התייחס למעונות יום לפעוטות לפיו: "כל אדם המפעיל או מבקש להפעיל מעון יום לפעוטות המיועד לשהייה של שבעה פעוטות או יותר חייב ברישיון הפעלה קבוע או ברישיון זמני, לפי העניין, שאותו יש לבקש מהממונה על יישום החוק". החוק הובל על ידי ח"כ יפעת שאשא-ביטון וח"כ קארין אלהרר בעקבות מקרי התעללות של מטפלות בפעוטות שתועדו ופורסמו. החוק אושר בכנסת ב-24 בדצמבר 2018. תחילת מרבית סעיפיו נקבעה ל-1 בספטמבר 2019, ותחילתם של סעיפים 9, 12(1) ו־13 נקבעה ל-1 בספטמבר 2020. בקיץ 2020 הודיעו שר הרווחה איציק שמולי ושר המשפטים אבי ניסנקורן על מחויבותם ליישומו המיידי של החוק. החוק מחייב כל מעון בו שוהים שבעה ילדים ומעלה מגיל לידה עד שלוש להתקין במרחב המבנה מצלמות אשר תתעדנה את כל הנעשה במעון בכל שעות הפעילות בצילום וידאו ללא קול, וכן להוסיף שלטים המיידעים על כך את סובבים. לפי החוק, המצלמות יותקנו בכל חלל שבו שוהים הפעוטות, למעט במרחבי השירותים וחדרי הרחצה כדי לשמור על פרטיותם של אנשי הצוות ושל הפעוטות. צילומי הווידאו יישמרו לתקופה של 30 יום, ולאחר מכן יימחקו, למעט חריגות הניתנות בהוראת הוועדה הממונה על החוק. במקרה של חשד לפגיעה נפשית או גופנית בפעוטות או לשם מניעת פגיעות מסוג זה תינתן גישה לצילומים למפקח המעון, מנהל האגף למעונות יום ומשפחתונים לגיל הרך במשרד ומשטרת ישראל, או לגורם אחר על פי צו של בית משפט. הוחרגו מכך התקנת מצלמות במעון הנמצא במקום המשמש למגורים פרטיים או הנמצא בתוך מוסד רפואי, וכן במקרה בו לפחות 70% מהורי הפעוטות מתנגדים בכתב להתקנת המצלמות. החוק קורא לתמיכה כספית של המדינה בהתקנת המצלמות. החוק מדגיש כי חוק זה אינו פותר מחובת הדיווח, על פיה מבוגר או מחנך היודע על התעללות בקטין חייב לדווח על כך לרשויות החוק. השיח הציבורי סביב חוק המצלמות מתמקד במספר נושאים מרכזיים. אחד מהם הוא נושא הפרטיות. קולות שעולים נגד החוק טוענים כי בהתקנת מצלמות בגני ילדים יש משום פגיעה בזכות לפרטיות הן של הפעוטות והן של המטפלות. בנוסף לפגיעה בזכותם הטבעית לפרטיות, מחקרים מראים כי יש לפגיעה בפרטיות בגילים מוקדמים השפעה שלילית על התפתחות הילד. כנגד קולות אלו, מקדמי החוק ותומכיו טוענים כי הפגיעה בפרטיות מינורית לעומת ההגנה שהן מספקות. פעוטות אינם יכולים להתריע על מקרי אלימות נגדם ולכן הפגיעה בפרטיות הכרחית למען שמירה על שלומם. פתרונות חלופיים שפגיעתם בפרטיות פחותה אינם מספקים מספיק הגנה. ההתנגדות לחוק נובעת גם מחשש של דליפת הסרטונים ממצלמות האבטחה והפצתם. כמו כן, קיים חשש שהחוק ישמש פרצה לשינוי התנאים הנוכחיים בשוק העבודה השומרים על פרטיותם של העובדים. אלו המתנגדים לחוק מתייחסים גם להשפעת המצלמות על הסביבה הנוצרת במעון. לטענתם, המצלמות יוצרות סביבה מרתיעה ולא מכילה כפי שמסגרת בה שוהים ילדים קטנים ופעוטות אמורה להיות. סביבה זו פוגעת באמון הבסיסי בין ההורים למטפלות. טענת נגד נוספת שעולה בקרב הציבור ואנשי מקצוע מתייחסת להשפעת החוק על החינוך במעון – הצבת מצלמות תשפיע על מעשיהן על סמך הנראות של כך דרך המצלמות ולא על פי בחירות חינוכיות שקולות. ישנם קולות התומכים בחוק המצלמות בשל יעילותו בהרתעה - 90% מהתיקים שהוגשו בשנים האחרונות בגין אלימות כלפי קטינים בגני ילדים ומעונות יום נסגרו בשל חוסר בראיות. ריבוי ראיות יוביל לריבוי אכיפת מקרי האלימות במעונות יום וייצור הרתעה בקרב המטפלות. בצורה זו, עתידה להיות מגמת ירידה במקרי האלימות במעונות יום לפעוטות. בנוסף, טוענים התומכים בחוק, יעילותן של המצלמות בתור ראיה באה לידי ביטוי גם ביכולתן להגן על המטפלות במקרים של תלונות שווא. מנגד עולה הטענה כי נכון להיום גם במסגרות בהן הותקנו מצלמות הייתה פגיעה בפעוטות. מחקר בין לאומי השוואתי שנעשה במסגרת המכון הישראלי לחינוך בגיל הרך, המכללה האקדמית לחינוך - אורנים, מראה כי במדינות בהן מותקנות מצלמות באופן מנדטורי - סין, קוריאה הדרומית, מלזיה והודו - לא נרשמה הפחתה במקרי האלימות. לעיתים אף נרשמה עלייה, למשל בקוריאה הדרומית ובמלזיה. בסין, שבה חוברו המצלמות (בחלק מהמקרים) למערכות הניטור של המשטרה המקומית, הסתירו מבצעי העבירה את פגיעתם בילדים בדרכים שונות, והדרישה להעמקת הפיקוח הטכנולוגי הולכת וגוברת. בישראל בדק המחקראת יעילותן של המצלמות באמצעות ניתוח של מסמכים משפטיים. המחקר הראה כי 72% מההסדרים המותנים שנערכו בשנים 2012–2023 נקבעו לאחר תחולת החוק המחייב התקנת מצלמות במעונות יום לפעוטות. ניתוח פסקי הדין ותסקירי שירות המבחן בעבירות חמורות אשר נידונו בבתי המשפט בשנים 2008–2023 מלמד כי ב-90% מהמקרים התקיימה הפגיעה חרף היות המקום מצולם. מכאן שהמצלמות לא יוצרות הרתעה מספקת ואינן מונעות מקרים של אלימות כלפי הפעוטות. על עניין זה וכן על המגבלות של החמרת הענישה ביצירת הרתעה עמדה גם השופטת נועה תבור. התנגדות נוספת שעולה מהציבור היא החשש שחוק הצבת מצלמות במעונות יום לפעוטות יעכב קידום חוקים רלוונטיים לסוגיה, כמו חוק הפיקוח על פעוטות בגיל לידה עד שלוש. על פי טענה זו, חוק המצלמות יהיה משמעותי רק בהוצאה לפועל של חוק הפיקוח על מעונות יום (הכולל חיוב הכשרה צוות המטפל) כך שיהיה מחד אמצעי המספק תיעוד וראיות במקרי אלימות, ומאידך גם שיפור יכולות ההוראה והפיקוח שלא בדרך החודרת לפרטיות ויוצרת סביבה מאיימת ואי אמון בין הצוות המטפל להורי הפעוטות. חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, תשע"ט-2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט היסטוריית החקיקה של חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת כללים ליישום חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט-2018, באתר משרד המשפטים, ‏19 אוקטובר 2020 מסגרות לילדים בגיל הרך, באתר הכנסת, ‏14 יולי 2019 מסגרות לילדים בגיל הרך והפיקוח הממשלתי עליהן, באתר הכנסת, ‏2 פברואר 2020 אור רביד‏, "צריך לצאת לרחובות": עשרות הגיעו לגן שבו נהרגה הפעוטה בפ"ת, באתר וואלה, 8 ביוני 2018 שירית אביטן כהן, מקרי ההתעללות בגנים: בעוד שבוע ייכנס לתוקפו "חוק המצלמות", באתר מקור ראשון, ‏23 אוגוסט 2020 חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, תשע"ט-2018, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט נרמול של פרקטיקות מעקב שונות, המתרחש במישורים חברתיים שונים, נתפס כיום על ידי חוקרים שונים כאחד המהלכים המרכזיים העומדים בבסיס הפיכתה של החברה המערבית לחברת מעקב )society surveillance .)ראו David Murakami Wood & C. William R. Webster, Living in Surveillance Societies: The ,לדוגמה Normalisation of Surveillance in Europe and the Threat of Britain’s Bad Example, 5 J. CONTEMP. (2009 (259. RES EUROPEAN .מאמר זה טוען, באופן ביקורתי, כי השימוש בכלי הפיקוח השונים הופך ל"נורמלי" יותר ויותר ברחבי אירופה וכי למהלך זה השפעה על היחס בין חירות לביטחון. מתוך: כללים ליישום חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות, התשע"ט-2018, משרד המשפטים. יודן קוריצקי, ‏חוק המצלמות: התנגשות חזיתית בין חירויות | דעה, עו"ד יודן קוריצקי, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2020 רייצ'ל פינק, שש סיבות מדוע חוק המצלמות בגני ילדים הוא גרוע - מסע הילדוּת, באתר הארץ, 17 בפברואר 2020 כרמית ספיר ויץ, ‏התקנת מצלמות בגני ילדים תמנע התעללות? "לפתוח מסגרת זה פשוט מלפתוח דוכן פלאפל", באתר מעריב אונליין, 25 ביולי 2017 ד"ר בינט גלית, התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות, המכון הישראלי לחינוך בגיל הרך, מכללת אורנים, 2024 Huang, G., Qiao, D. P., Lu, M., & Lian, T. T, How child abuse by kindergarten teachers (CAKT) happens in a Chinese context: findings based on 35 cases of CAKT, Children and youth services review, 2022, עמ' 141, 106616. ד"ר ימית אלפסי, אריאל כדורי, ניצב-משנה ד"ר בשורה רגב, שי עמרם, תחת מעקב, ביטחון פנים 7 ת"פ 1525-11-18 – מדינת ישראל נ' אלקיים־וייס, 2021, סעיף 20