laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עמית בחובר

עמית בחובר (נולד ב-28 ביוני 1979) הוא תסריטאי, שחקן, קומיקאי, עורך ואושיית רשת ישראלי. בחובר נולד וגדל בעיר חיפה, וכבר בנעוריו החל לשחק בתיאטרון הנוער העירוני. תחום עיסוקו העיקרי היה קומדיה, ועם הקמתו של ערוץ ההומור ביפ הוא הצטרף אליו כשחקן בתכנים שונים. בחובר יצר, כתב וערך תוכניות שונות עבור הערוץ, וגם הוביל מאחורי הקלעים את תוכנית המערכונים "שידורי המהפכה" בערוץ 2 יחד עם אסי כהן וגורי אלפי. בחלוף הזמן, עבר אל עולם הילדים והנוער – הגיש תוכנית יומית בערוץ לוגי, כתב את התסריטים לטקס נבחרי הילדים והצטרף למערכת ערוץ הילדים. בחובר יצר, כתב והנחה את "בית ספר לשטויות" יחד עם אודי ואביעד, וזו נמשכה בהצלחה לאורך שתי עונות. הוא שימש ככתב בתוכנית Y בערב. ב-2020, עם פרוץ מגפת הקורונה בישראל, החל בחובר לתפעל ברשת החברתית אינסטגרם עמוד בנושא טבע, בו הוא ממליץ לעוקביו על מסעות ושבילים, מעיינות ונחלים, ונקודות תצפית על נופים. כמו כן, הוא ממליץ לעוקביו גם על מסעדות באזור גוש דן. נכון ל-20 ביולי 2022, החשבון מונה כ-285 אלף עוקבים. לאור ההצלחה ברשת החברתית, בחובר החל להגיש פינה קבועה בנושא טבע בתוכנית "הצינור" בערוץ רשת 13, ולאחר מכן גם הצטרף אל מהדורות חדשות היום של "חדשות 13" כאורח – ולבסוף הפך לחבר קבוע בסגל החדשות של הערוץ ככתב לענייני טבע. בנוסף, הוא הוזמן להרצות בכנסים בנושאי איכות הסביבה בכנסת. עמית בחובר, ברשת החברתית אינסטגרם עמית בחובר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית עמית בחובר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עמית בחובר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פנקס הרופאים

"פנקס הרופאים" (מכונה לעיתים גם "רשם הרופאים") הוא חלק ממאגר רישוי מקצועות רפואיים שבו רשומים כל בעלי רישיון לעסוק ברפואה בישראל. המאגר מנוהל מכוח חוק על ידי משרד הבריאות. עיון בפנקס הרופאים מתאפשר גם באתר האינטרנט של משרד הבריאות, ומאפשר לברר אם אדם המציג עצמו כרופא בישראל, אכן מוכר ככזה על ידי משרד הבריאות ובאתר מוצג מספר רישיון רופא, מספר מומחה, עיר מגוריו וממתי האדם מחזיק ברישיון לעסוק ברפואה (תאריך קבלת הרישיון). על פי כלל, רשומים בפנקס הרופאים אך ורק אנשים שהם בעלי תואר דוקטור ברפואה (ממוסד ישראלי או שאינו ישראלי), ושבנוסף לכך גם עברו את בחינות הרישוי לעיסוק ברפואה בישראל לאחר לימודיהם, שניתנים גם הם מטעם משרד הבריאות. אלו בדרך כלל רשאים לעסוק ברפואה בישראל עיסוק קבוע. לעיתים נרשמים בפנקס אנשים שאינם רופאים באופן זמני בלבד העוסקים בתחום בעל השפעה מכרעת על תחומי רפואה שונים, או שתחומם מושפע יפה מתחום זה (כגון ביוכימיה, רוקחות, רב-חובלות ועוד) וזאת לצורך ביצוע פעולה מסוימת המוגדרת בחוק "עיסוק ברפואה". הרופאים הרשומים בפנקס הם בחלקם רופאים שביצעו בהצלחה התמחות באחד או יותר מתחומי ההתמחות המוכרים על ידי משרד הבריאות הישראלי. אחרים הם מי שמוגדרים "רופא כללי" והם משוללי התמחות כזו. הפנקס מהווה דוגמה ליישום של חוק חופש המידע. מטרת פנקס הרופאים היא לצמצם את הסיכוי לשרלטנות מסוג התחזות רפואית מחד, ולהגדיל הסיכוי לעיסוק ברפואה על ידי רופאים בלבד, מאידך. קיימים גם "פנקס רופאי השיניים", ו"פנקס הפסיכולוגים", האוגדים בתוכם רופאי שיניים ופסיכולוגים המותרים לעסוק בתחומם בישראל ובנוסף קיימות רשומות נוספות של המורשים לעסוק במקצועות הרפואה והבריאות ביניהם "פנקס הרוקחים" ו"פנקס האחיות". פנקס הרופאים, באתר של משרד הבריאות ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אכילס (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים אכילס – היה גיבור מן המיתולוגיה היוונית, גדול הלוחמים במלחמת טרויה. אכילאס – מצביא צבאו של תלמי השלושה עשר, מלך במצרים התלמיית צייר אכילס – הוא כינוייו של אמן קרמיקה ביוון העתיקה שחי במאה ה-5 לפנה"ס אחר אכילס (אסטרואיד) – הוא אסטרואיד במערכת השמש. אכילס והצב – אחד הפרדוקסים של זנון גיד אכילס – גיד בשוק עקב אכילס – הוא ביטוי שבא לתאר נקודת חולשה
טטרפילון

טטרפילון (יוונית Τετράπυλον, תרגום: "ארבעה שערים", ברבים "טטרפליה", לטינית Tetrapylum או Quadrifrons, תרגום: "ארבע חזיתות") הוא מבנה מונומנטלי שבו ארבעה שערים או פתחים. הטטרפילון רווח באדריכלות הקלאסית, בעיקר באדריכלות הרומית, ובייחוד בחלקו המזרחי של הים התיכון. המבנה התאפיין לעיתים קרובות בצורת קובייה שבכל אחד מצדדיה נקבע שער, ובין השערים ניצבו עמודים או פילסטרים אשר תחמו אותם ונשאו את הגג. הטטרפילון עשוי להיבנות ממבנה בודד או ממספר מבנים נפרדים, כדוגמת ה"טטרקיאוניון" (Tετρακιόνιον), מעבר לא מקורה התחום על ידי ארבעה עמודים או מבנים נפרדים. הטטרפיליה הוקמו בדרך כלל בצמתים חשובים או בנקודות בעלות חשיבות גאוגרפית יוצאת דופן, דוגמת שערי ניצחון, או כמבנים דקורטיביים בעלי ערך אסתטי. לטטרפיליה שניצבו בצמתים חשובים נודע קשר לאל יאנוס, אל השערים וההתחלות, הצמתים והמעברים במיתולוגיה הרומית. ארתור סג"ל, ד: ב. טטרפילה, ארכיטקטורה מונומנטלית בארץ ישראל ובמזרח הרומי, חיפה: הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשנ"ה - 1995, עמ' 150–160, מסת"ב 965-311-016-0 מדיה וקבצים בנושא טטרפילון בוויקישיתוף
מימזיס

מימזיס (מיוונית: μίμησις) הוא מונח פילוסופי וביקורתי שפירושו "חיקוי" או "ייצוג" של המציאות. אריסטו היה זה שטבע את המושג. הן אפלטון והן אריסטו ראו במימזיס ייצוג של הטבע. עם זאת, אפלטון חשב שהבריאה כולה היא חיקוי של עולם האידיאות, ולכן החיקוי האומנותי הוא למעשה "חיקוי של חיקוי". אריסטו חשב אף הוא על מימזיס כעל חיקוי של הטבע, אולם, ככל הנראה, במונח "טבע" הוא התכוון לשינוי. העלילה, לכן, היא חיקוי של שינוי, של פעולה. המושג משמש בעולם האמנות והתיאטרון. באמצעות המימזיס (חיקוי המציאות) הצופה קולט את המסר החינוכי שנלמד מהמחזה. ביוון העתיקה היה תפקיד המחזאי חשוב, שכן הוא מעביר בצורה ישירה לאזרחי הפוליס את הערכים שעליהם להפנים ולחיות על פיהם. אריסטו ואפלטון הנגידו בין מימזיס לדיגסיס. בדיגסיס אין זו הצורה בה יצירת אמנות מחקה את המציאות, אלא האופן בו המחבר או הדובר מתארים את המאורעות המיוצגים לקהל. בדיגסיס המחבר פונה לנמעניו ישירות, כדי לבטא את החופש שהוא נטל לעצמו בייצוג בדיון. לרוב חושבים על דיגסיס כעל "הגדה" (telling), המחבר מספר על הפעולות באופן בלתי ישיר, ומתאר מה הדמויות חושבות ומרגישות, בזמן שמימזיס נתפס כ"הראיה" (showing) של המתחולל בנפש הדמויות באמצעות פעולתן. ההבחנה בין "הראיה" ל"הגדה" הייתה מקובלת עד לשנות החמישים, כשספרו של וויין בות', "The Rhetoric of Fiction", התפרסם. בות' טען שהבחנה זו היא מלאכותית, מאחר שכל סיפור דורש מספר, בין אם הוא מדגיש את קיומו בטקסט ובין אם לא. בהתאם לכך, גם ההעדפה המקובלת של "הראיה" על פני "הגדה" אין בה תועלת. על כל סופר לבחור את המספר המתאים לאפקטים האמנותיים אותם הוא מנסה להשיג. מימזיס - ספרו של אריך אוארבך אריך אוארבך, מימזיס - התגלמות המציאות בספרות המערב, מוסד ביאליק, 1958 מימזיס באנציקלופדיה של הרעיונות מימזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אפולוגטיקה

אָפּוֹלוֹגֶטִיקָה היא העיסוק האנושי בהגנה שיטתית על עמדה מסוימת, ספרותית, דתית, אמונית, או עקרונית. מקור המילה הוא ביוונית - ἀπολογία, שמשמעותה תגובת הנאשם לקטגוריה אותה הוא מביע בעצמו (ולא באמצעות בא כוח כגון עורך דין). המושג השתרש בהשאלה בעיקר בענף התאולוגיה, ובעיקר זו הנוצרית (Christian apologetics), במשמעות של הגנה אינטלקטואלית על עיקרי האמונה והוכחת אמיתותה. מבחינים בין אפולוגטיקה לבין ספרות פולמוס שהיא לא הגנתית אלא אגרסיבית. המונח משמש להביע צידוק אינטלקטואלי-לוגי, באמצעים רטוריים, לתפיסה, אמונה, מערכת ערכים ותורה פילוסופית. רוברט מקינטוש, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ערך Apologetics ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה ובנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב דב בלייך

הרב יעקב דב בלייך רבה הראשי של אוקראינה (נולד ב-19 באוקטובר 1964, ברוקלין, ניו יורק) בשנים 1984–1986 למד בישיבת קרלין-סטולין בירושלים. ב-1989 עבר להתגורר בקייב מאז 1992 פעל להקמת איחוד הארגונים היהודיים של אוקראינה ובשנים 1996–2022 היה חבר בוועדה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי. ב-2001 התמנה לסגן נשיא המועצה האירופית של הקהילות היהודיות וכסגן נשיא הקונגרס היהודי האירופי ומונה גם לחבר בכנס הרבנים. ב-1999 הוענק לו אות מסדר "ההצטיינות" מדרגה 3 באוקראינה. בלייך ניהל בית ספר יהודי ובית יתומים יהודי בקייב. הוא גם עמד בראש עמותת הרווחה "חסד אבות" בקייב, רשת השירותים החברתיים "מגן אבות" באוקראינה ושורת ארגונים אחרים. יעקב דב בלייך יחד עם סוויאטוסלב שבצ'וק (אנ') ואפיפניוס הראשון חשפו את האנדרטה וקיימו תפילה לחברי ארגון הלאומנים האוקראינים (אנ') בבית הקברות היהודי סמביר, דבר שגרר ביקורת רבה מצד ארגונים יהודיים.. מאז 1987 נשוי לבאשי ויגדר ולהם שמונה ילדים. מדיה וקבצים בנושא יעקב דב בלייך בוויקישיתוף קייב - קהילה של איש אחד, אתר דעת בית הכנסת "אורח חיים" של הרב בלייך הרב יעקב דב בלייך, אוקראינה, באתר ועידת הנשיא, 2013(הקישור אינו פעיל, 2020) בסמביר הוחלפה בהתעללות בהתעללות - אנדרטה לגיבורי ה- OUN-UPA נפתחה בבית הקברות עם קברי היהודים שהרגו. https://nk.org.ua/ukraina/palachi-i-jertvyi-vo-lvovskoy-oblasti-osvyatili-pamyatnik-oun-upa-ustanovlennyiy-na-evreyskom-kladbische-202907 ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוזיאון משה קסטל

מוזיאון משה קסטל לאמנות נמצא במעלה אדומים ובו מבחר מיצירותיו של הצייר משה קסטל. הרעיון לבניית המוזיאון הועלה על ידי קסטל בשנת 1981 כאשר נסע עם אשתו בלהה לחופשה בים המלח. הם נכנסו למעלה אדומים וקסטל הוקסם מהנוף הנשקף משם על ירושלים ועל מדבר יהודה. תכנון המוזיאון נמסר לאדריכל דוד רזניק. בלהה קסטל עברה ב-2004 למעלה אדומים. היא השקיעה כ-3.5 מיליון דולר ממכירת תמונותיו של קסטל ושאר המימון הגיע מעיריית מעלה אדומים ותורמים נוספים. המוזיאון הוקם בצמוד לביתה ונפתח ב-21 בפברואר 2010. במוזיאון מוצגות בשתי קומותיו מיטב עבודותיו של קסטל בתקופות ובטכניקות שונות. באולם הכניסה הגדול מוצגת יצירתו הגדולה האחרונה "כהנים בכותל" משמן ואבקת בזלת על בד (1991). המוזיאון נתקל עם פתיחתו בקשיי מימון ונסגר לתקופת מה אך שב לפעילות. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון משה קסטל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון משה קסטל מוזיאון משה קסטל - הסגירה, באתר יוטיוב דנה גילרמן, עדיין לימינו, באתר הארץ, 25 באפריל 2008
עזריאל חייקין

הרב עזריאל חייקין (נולד בי' בסיוון תר"ץ, 6 ביוני 1930 בברית המועצות) היה רבה הראשי של אוקראינה מטעם רבני חב"ד באוקראינה ובעולם,[דרוש מקור] ממייסדי וחבר מועצת מרכז רבני אירופה. בעבר היה הרב הראשי של קופנהגן ושל בלגיה. עזריאל חייקין נולד לרב מאיר חיים (היה אסיר גולאג, לאחר צאתם מרוסיה ב-1946 עבר לשוודיה, שם שימש כרב בית הכנסת בסטוקהולם אחר כך היה אב בית דין מונטריאול, קנדה). ב-1946 יצא הרב חייקין מרוסיה דרך פולין והגיע לפריז ולאחר מכן ב-1947 נסע לניו יורק ולמד בישיבת תומכי תמימים המרכזית 770. לאחר הסמכתו לרבנות מונה ב-1954 לרב בית הכנסת בעיר פיטסבורג וניהול את ישיבת חב"ד בעיר. ב-1955 המשיך לימודיו במונטריאול והפך לדיין. באותה עת היה בן 24. באפריל אותה שנה הגיע למרוקו בה שימש כשליח חב"ד וסייע לחותנו לעתיד, הרב מיכאל ליפסקר, להקים רשת חינוך יהודי ברחבי מרוקו. כיהן גם כראש ישיבה בקזבלנקה. ב-1958, הרבי מלובביץ' הציע לרב חייקין לשמש כשליח בדנמרק לנהל שם הישיבה את בית התלמוד ישורון בקופנהגן עבור יהודי סקנדינביה. שנה לאחר מכן הקהילה היהודית בקופנהגן הציעה לו להתמנות לרב ראשי, תפקיד בו שימש במשך עשור. ב-1968 מונה לרב העיר בריסל ופעל להקים מערך דתי עבור יהודי העיר ופעל להשגת אוכל כשר זמין עבור יהודי העיר. הרב חייקין כיהן באותה עת גם כאב בית דין בבריסל. ב-1988 הרב חייקין הקים את בית הקפה הכשר הראשון[דרוש מקור], עבור הסטודנטים היהודיים בעיר, בבניין האוניברסיטה הפתוחה בבריסל. לאחר מכן, האוניברסיטה הפכה לביתם של הסטודנטים היהודיים בבריסל. עם תחילת הפרסטרויקה החל לעסוק בהחייאת[דרושה הבהרה] יהדות ברית המועצות ועם השנים היה ליועץ עבור מועצת רבני חבר המדינות. ב-1990 בודואן, מלך בלגיה העניק לו תואר אבירות ואת אות מסדר הכתר הבלגי. ב-1992 היה לרבה הראשי של בלגיה. בספטמבר 2003 נבחר על ידי כנס הרבנים של אוקראינה לרבה הראשי של אוקראינה, שימש כרבה הראשי של המדינה מטעם רבני אוקראינה, חב"ד ואור אבנר עד מאי 2008. לפני שהרב חייקין עזב את כס רבנות אוקראינה הוא הוריש את עבודתו לרב יונתן בנימין מרקוביץ' הרב חייקין נחשב למומחה בענייני אישות ובשנת 1992 מונה אף ליועץ לענייני אישות של אגודת רבני חבר העמים. הרב חייקין גר בקראון הייטס, ולו שלושה ילדים. אחיו, הרב שלום דובער, חבר בוועד רבני ליובאוויטש ורב קהילת חב"ד בקליבלנד באוהיו. מדיה וקבצים בנושא עזריאל חייקין בוויקישיתוף הביוגרפיה באתר אינטרפקס (ברוסית) Главный раввин Украины сложил полномочия, Jewish.ru (ברוסית) צבי הירש נוטיק, תיבת "מנאי" שבנוסח הכתובה (גליון), באתר קובץ הערות וביאורים גל' תתפג, ‏כ"ב שבט תשס"ה ערך זה הוא קצרמר בנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כיכר דניה

כיכר דֶניָה היא הכיכר המרכזית של שכונת בית הכרם בירושלים. הכיכר שוכנת בצומת שדרות הרצל עם רחוב בית הכרם ורחוב הארזים. היא מהווה מרכז תחבורתי חשוב בשכונה ולצידה ממוקמת תחנה של הרכבת הקלה. נמצא בה אחד המרכזים המסחריים העיקריים של השכונה, ובסביבתה שוכנים מוסדות נוספים, כסניפי בנקים, בית ספר יסודי ובית הכנסת המרכזי. בחלק משטח הכיכר נטוע גן. הכיכר נקראה על שם דניה (דנמרק) כאות הוקרה על הצלת יהודי דנמרק על ידי העם הדני בימי השואה. שם זה הוכרז בטקס שנערך ב-11 בינואר 1962, במהלך ביקורו בישראל של ראש ממשלת דנמרק ויגו קמפמן, אשר הסיר את הלוט מעל שלט שמה של הכיכר. בטקס נכחו גם ראש הממשלה דוד בן-גוריון וראש עיריית ירושלים מרדכי איש שלום. בשנת 1969 נפתח מעבר תת-קרקעי בין הכיכר לבין עברן השני של שדרות הרצל, שהיה הראשון מסוגו בירושלים. ביולי 2019 הסתיימו עבודות השדרוג של הכיכר שנמשכו שמונה חודשים. הכיכר שופצה בעלות כוללת של 2.5 מיליון שקלים. העבודות כללו הוספת דק עץ ופינות ישיבה, נשתלו עצים חדשים ואנדרטת האוניה ההיסטורית (להלן) עברה שימור וטיפול. בלב הכיכר ניצבת אנדרטה לזכר מבצע ההצלה של יהודי דניה. האנדרטה היא יצירתו של רולף (רודא) ריילינגר ומפוסלת כספינה המפליגה בים מרובה סלעים ושרטונות. שלטים בצד האנדרטה מספרים בחמש שפות – עברית, ערבית, אנגלית, דנית ושוודית – את סיפור הצלת יהודי דניה וקבלתם בשוודיה ומעלים אותו על נס כמופת של אנושיות בימי השואה. ערך מורחב – הרכבת הקלה בירושלים ב-2011 נפתחה תחנת הרכבת הקלה הצמודה לכיכר דניה, על שדרות הרצל. מראה כללי של הכיכר האנדרטה בכיכר מדיה וקבצים בנושא אנדרטת כיכר דניה בוויקישיתוף ר"מ דניה בטקס קריאת ככר בירושלים על שם ארצו: "ככר זאת תהיה לאות ולסמל לידידות הקיימת בין ישראל ודניה", חרות, 12 בינואר 1962 מחר – חנוכת הסופרמרקט הגדול בירושלים, דבר, 28 במאי 1969 שלומי הלר, נחת לבעלי העסקים בבית הכרם: הסתיימו עבודות השדרוג של כיכר דניה, באתר כל העיר, 22 ביולי 2019
רות אנדרסון

רות אנדרסון (באנגלית: Ruth Anderson;‏ 21 במרץ 1928 - 29 בנובמבר 2019) הייתה מלחינה, מתזמרת וחלילנית אמריקאית, שיצירתה הושפעה מחקר הזן שבו עסקה. רות אנדרסון נולדה בקליספל, מונטנה. היא הייתה תלמידתו של דריוס מיו. מאז פרישתה ממכללת האנטר בשנת 1989 ועד למותה, היא התגוררה בניו יורק במשך החורף ובמונטנה בחודשי הקיץ. אנדרסון הייתה מלחינה אלקטרונית ידועת-שם, שיצירותיה יצאו לאור בחברת אופוס אחד ובתקליט האנתולוגיה החלוצי "מוזיקה חדשה לתקשורת אלקטרונית ומוקלטת" של צ'ארלס אמירחאניאן (1977). הפואמה הקולית (Sound poem) שלה, "מתוך שנתך אני באה" (עובדה והוקלטה על "סינופה" 1997 XI) הייתה מורכבת מצלילי דיבור בשירה של לואיז בוגן "לובליה קטנה". המלחינה הסבירה: "רמה דינמית חרישית מאוד היא רכיב אינטגרלי של היצירה הזו. חשוב להאזין לה בדרך שבה הולחנה, סמוך לסף השמיעה." יצירת הקולאז' שלה SUM ‏ (State of the Union Messag) כלולה ב"אוסף המלחינות הלסביות האמריקאיות" (1989 ‏ CRI:780). SUM ו-[DUMP [5 ׁ‏ (1970), גם היא קולאז' צלילי, הן יצירותיה הידועות ביותר. היא הגדירה את לימודי הזן שלה, שאותם החלה בשנת 1990, "שלוחה טבעית של המוזיקה שלי," והציבה כמקורות השפעה, בייחוד על עניינה במוזיקה ובריפוי, את המלחינות פולין אוליברוס ואניאה לוקווד. אנדרסון קיבלה תואר בחליל ובהלחנה באוניברסיטת וושינגטון ובהמשך למדה אצל דריוס מיו ונדיה בולאנז'ה בשנות ה-50 של המאה ה-20. כן למדה חליל אצל ז'אן-פייר רמפל, ואצל ולדימיר אוסצ'בסקי ופריל סמיילי בשנות ה-60 במרכז למוזיקה אלקטרונית של קולומביה-פרינסטון. היא כתבה, שלאחר חשיפתה לתפעול סרט הקלטה נפתחה לפוטנציאל של "כל הצלילים... כחומר למוזיקה". היא הצטרפה לסגל המורים במכללת האנטר בניו יורק בשנת 1966 והקימה שם את המרכז למוזיקה אלקטרו-אקוסטית אחרי שפוטרה ונשכרה מחדש לעבודה באתר החדש של מכללת האנטר ב-1968, שם לימדה תאוריה של המוזיקה והלחנה עד 1989. תואר ראשון במדעי הרוח בהצטיינות יתרה, אוניברסיטת וושינגטון - 1949 תואר שני במדעי הרוח, אוניברסיטת וושינגטון - 1951 לימודים בבית הספר מנהטן למוזיקה - 1951 לימודים במאנס קולג' - 1955-1953 בית הספר למוסמכים של אוניברסיטת פרינסטון (האישה הראשונה שהתקבלה) - 1963-1962 אולפן מוזיקה אלקטרונית של אוניברסיטת קולומביה - 1965, 1966, 1969 סינתזה ממוחשבת של מוזיקה באוניברסיטת ניו יורק - 1967 רות אנדרסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) Andreu, Montse. "Innovative Women Composers" Tyranny, "Blue" Gene. "I come out of your sleep", All Music. Gann, Kyle. https://web.archive.org/web/20070509163218/http://www.kylegann.com/women.html "List of Women Composers". ברברה פטרסן וג'ודית רוזן, "רות אנדרסן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין גרוב
Muscular

Muscular ‏(DS-200B) הוא שמה של תוכנת מעקב וריגול, אשר חוברה במשולב על ידי ה-GCHQ הבריטי והסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית (NSA). תוכנה נחשפה על ידי מסמך שהודלף על ידי המדליף ואיש ה-NSA בעברו אדוארד סנודן, וכן בראיונות עם מקורות רשמיים העוסקים בנושא. התוכנה שוכנת בממלכה המאוחדת וה-GCHQ היה יוזם התוכנה הראשוני. התוכנה מייצרת גישה באמצעות פרצה, אל מרכזי המידע של גוגל ויאהו!. התוכנה נחשפה בסוף אוקטובר 2013. Muscular היא אחת מארבע תוכנות דומות לפחות, המסתמכות על צד שני מאובטח, אשר נקראות ביחד WINDSTOP. בפרק זמן בן 30 יום, מדצמבר לינואר 2013, אספה התוכנה 181 מיליון הקלטות מידע. סכום זה נחשב לקטן ביחס לתוכנות אחרות מסדרת ה-WINDSTOP אשר אחת מהם הידועה רק על ידי שמות הקוד DS-300 ו-INCENSER אשר אספה למעל מ-14 מיליארד הקלטות מידע באותו פרק זמן. על פי המסמך שהדליף סנודן יחידה ב-NSA שולחת מיליוני הקלטות כל יום, מרשתות פנימיות של גוגל ויאהו!, אל התקני אחסון השוכנים בבסיס הצבא פורט מיד במדינת מרילנד שבמזרח ארצות הברית. התוכנה הבסיסית פועלת באמצעות נקודת גישה הידועה כ-DS-200B השוכנת מחוץ לארצות הברית, ונסמכת על חברת תקשורת שאין ידוע שמה לציבור בהקשר זה, המאפשרת גישה סודית ל-NSA ול-GCHQ. על פי מידע שהתפרסם בוושינגטון פוסט שלא כמו התוכנית PRISM ה- Muscular לא דורשת הרשאות שימוש. בשל כמות המידע הגדולה המעורבת בתוכנה, ה- Muscular הציבה אתגרים רבים למחלקת "מבצעי מקורות מיוחדים" ב-NSA. לדוגמה כאשר יאהו! החליטה להעביר חשבונות דואר אלקטרוני בין מרכזי מידע שלה, בסיס המידע PINWALE של ה-NSA נמחץ מידית מכמות המידע שהגיע מה- Muscular. תוכנות נוספות הקשורות באופן הדוק ל- Muscular הם ה-INCENSER וה-TURMOIL. ה-TURMOIL השייכת ל-NSA, היא מערכת האחראית על עיבוד המידע המתקבל מה- Muscular. על פי ה-post-it הפרצה ששימשה את התוכנה התבססה על כך שמידע בין הענן הפרטי של גוגל עם שרתי גוגל הקדמיים, היה לא מוצפן, והוסר בו לסירוגין פרוטוקול ה-SSL בעת התחברויות למקורות חיצוניים. גוגל הודיעה לאחר הפרסום כי היא עובדת על הצפנת המידע בתעבורה בין בסיסי המידע שלה. לאחריה גם יאהו! ומיקרוסופט הודיעו על נקיטת צעדים בעניין. מדיה וקבצים בנושא Muscular בוויקישיתוף ‏"N.S.A. Said to Tap Google and Yahoo Abroad" באתר הניו יורק טיימס ‏"Reports that NSA taps into Google and Yahoo data hubs infuriate tech giants" באתר הגרדיאן ‏"How the NSA is infiltrating private networks" באתר הוושינגטון פוסט ‏"Angry Over U.S. Surveillance, Tech Giants Bolster Defenses" באתר הניו יורק טיימס ‏"NSA Eavesdropping on Google and Yahoo Networks" ב-Schneier on Security ‏"N.S.A. May Have Penetrated Internet Cable Links" באתר הניו יורק טיימס להלן NSA "NSA infiltrates links to Yahoo, Google data centers worldwide, Snowden documents say" אתר הוושינגטון פוסט "How we know the NSA had access to internal Google and Yahoo cloud data" אתר הוושינגטון פוסט "How the NSA's MUSCULAR program collects too much data from Yahoo and Google" אתר הוושינגטון פוסט [1] אנגלית: Special Source Operations "How the NSA’s MUSCULAR tapped Google’s and Yahoo’s private networks" ב-Ars Technica "Googlers say “F*** you” to NSA, company encrypts internal network". ב-Ars Technica. [2] "Microsoft Compares NSA to ‘Advanced Persistent Threat’ - Digits - WSJ". ב-Blogs.wsj.com "Microsoft labels US government a ‘persistent threat' in plan to cut off NSA spying" ב-The Verge
דורניה דו 17

דורניה דו 17, המכונה גם "עיפרון מעופף" (בגרמנית: Dornier Do 17), היה מפציץ קל גרמני במלחמת העולם השנייה. המטוס תוכנן כך שיהיה מהיר ויוכל לחמוק ממטוסי יירוט של האויב. הוא היה דו מנועי, אחד על כל כנף, וזנב-H, כך שהיה יכול לתמרן ביעילות ובגובה נמוך. הוא היה חמוש במספר מקלעים ויכל לשאת עד 1,000 ק"ג פצצות. המטוס תוכנן בתחילת שנות השלושים, והיה אחד משלושת המפציצים המרכזיים של הלופטוואפה בשלוש השנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. טבילת האש הראשונה של המטוס הייתה במלחמת האזרחים בספרד, במסגרת לגיון הקונדור. דורניר Do 17, והיינקל He 111 היו המפציצים המרכזיים של גרמניה ב-1939–1940. הוא שימש בעיקר עד 1941, אבל עד סוף המלחמה היה פעיל. הייצור שלו הופסק ב-1940, עקב פיתוח הדורניר Do 217. לדורניר Do 17, היו גרסאות רבות, הנפוצה ביותר הייתה Do 17Z. מדיה וקבצים בנושא דורניה דו 17 בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי טיס צבאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צומת חשמלי

צומת חשמלי הוא נקודת מפגש של שלושה רכיבים או יותר במעגל חשמלי. על פי חוק קירכהוף הראשון, המכונה חוק הזרמים – סכום הזרמים הנכנסים לצומת שווה לסכום הזרמים שיוצאים ממנה. חוק זה מתבסס על חוק שימור המטען החשמלי. הצמתים יכולים להיות מיישרי זרם וגם לא מיישרי זרם. צמתים שאינם מיישרים זרם נקראים קשרי אוהם (אנ'). דוגמה לרכיב אלקטרוני בעל צומת מיישר זרם הוא הטרנזיסטור ביפולרי חיבור בטור ובמקביל קצר חשמלי
תסמונת השלפוחית הרגיזה

תסמונת השלפוחית הרגיזה (באנגלית: Overactive Bladder או OAB) היא תסמונת אורולוגית שמתאפיינת בדחיפות ובתכיפות במתן שתן, ובמקרים מסוימים גם בקושי בשליטה בשתן והטלת שתן לילית. הסימפטום העיקרי של שלפוחית רגיזה הוא דחיפות במתן שתן, והאבחון כולל גם תכיפות במתן שתן, הפרעות שינה בגלל הצורך להטיל שתן, חוסר שליטה בשתן ואיבוד שתן בלתי רצוני המלווה בצורך עז ופתאומי להטלת שתן. לשלפוחית רגיזה מספר גורמים בהם סוכרת, נטילת תרופות משתנות וצריכה גבוהה של קפאין ואלכוהול. מקרים קשים של דחיפות במתן שתן לרוב קשורים למצבים נוירולוגיים כמו טרשת נפוצה, והטיפול בהם הוא לרוב שונה מטיפול בשלפוחית רגיזה. תסמונת שלפוחית השתן הכאובה ד"ר איתי גל, כשקשה להתאפק: 10 עובדות על שלפוחית רגיזה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2009 תסמונת השלפוחית הרגיזה - איך מאבחנים? פרופ' קובי סתיו, שוב בשירותים? המדריך המקיף לשלפוחית רגיזה, באתר ynet, 10 באוגוסט 2016
בועז צפריר

בועז צפריר (נולד ב-25 בפברואר 1957) הוא איש ניהול ישראלי. כיהן כמנכ"ל חברת "ממן מסופי מטען וניטול" בע"מ. קודם לכן שימש מנכ"ל רכבת ישראל. צפריר נולד בירושלים ב-1957 לאם פסיכולוגית ולאב כלכלן. בעל תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב. את שירותו בצה"ל עשה בסיירת שקד ויחידת שלדג. הוא אלוף-משנה במילואים. לאחר השירות הצבאי, עבד כ-13 שנה בתפקידים שונים בחברת שמן תעשיות לרבות סמנכ"ל הכספים. ביוני 1996 מונה למנכ"ל, ושימש בתפקיד זה עד לשנת 2004, אז פרש מתפקידו. לאחר מכן שימש כמנכ"ל חברת זוגלובק, והיה למנכ"ל הראשון שאינו בן למשפחות בעלי השליטה בזוגלובק. לאחר מכן מונה ליו"ר ומנכ"ל חברת PETROTEC AG, מקבוצת החברה לישראל, הפועלת במערב אירופה. בספטמבר 2011 מונה צפריר למנכ"ל רכבת ישראל וכיהן בתפקידו עד אוקטובר 2016. באפריל 2018 מונה צפריר למנכ"ל החברה הציבורית ממן - מסופי מטען וניטול וכיהן בתפקידו עד יולי 2022. צפריר נשוי ואב לשלושה ילדים. תני גולדשטיין, מנכ"ל חדש לשמן תעשיות, באתר ynet, 10 באוקטובר 2004 גלי ברגר, זוגלובק חוזרת לידי המשפחה: אלי זוגלובק מונה למנכ"ל במקום בועז צפריר, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2009 אבי בר-אלי‏, בועז צפריר ימונה למנכ"ל רכבת ישראל, באתר וואלה, 28 ביוני 2011 אבי בר-אלי, "במשך שנים לא כיבו את הקרונות בלילה כי היה ויכוח מי אמור להניע אותם בבוקר", באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2012 תומר הדר, מנכ"ל הרכבת: "מספר הנוסעים עלה, הטמענו את ערך השירות", באתר כלכליסט, 11 בפברואר 2013 עופר פטרסבורג, "נפלה עלינו רולטה פוליטית, אבל הרכבת תמשיך לבצע עבודות בשבת", באתר "ידיעות אחרונות", 4 בנובמבר 2016 בועז צפריר, בארכיון הבימה הדס מנור, ‏בועז צפריר, מנכ"ל שמן תעשיות, פורש; יחליפו - יו"ר מדרוג, יעקב לסקוב, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2004 אילנית חיות, ‏מנכ"ל חדש לזוגלובק: אלי זוגלובק יחליף את בועז צפריר, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2007 עמירם ברקת, ‏מהחברה לישראל לרכבת: בעז צפריר מונה למנכ"ל הרכבת, באתר גלובס, 28 ביוני 2011 אורן דורי, דלתות מסתובבות: בכיר נוסף מרכבת ישראל עובר לחברת ממן, באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2018 אביב לוי, ‏מרכבת ישראל למטענים: בעז צפריר מונה למנכ"ל ממן, באתר גלובס, 10 באפריל 2018 גולן חזני, מנכ"ל ממן עוזב אחרי ארבע שנים, באתר כלכליסט, 26 ביולי 2022
תליין

תליין הוא אדם הכפוף לרשות שופטת והוא המוציא לפועל של עונשי מוות הנקבעים על ידי המדינה או סמכות חוקית אחרת. במערב אירופה וקולוניותיה, התליינים נודו על ידי שכניהם. גישת ההגליה הזו תועדה במספר רומנים, כמו "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומא האב, וסרטים כמו "האלמנה מסנט פייר". מסיבה זו ביצירות שונות נוהגת דמות התליין לכסות לעיתים קרובות את פניה בעזרת מסכה או ברדס. ביפן, תליינים נחשבו כחלק מהבוראקומין, מעמד חברתי שנחשב תת-אנושי בתקופה הפיאודאלית. באימפריה העות'מאנית, רק צוענים יכלו להיבחר לתפקיד התליין, מתוך תפיסה חברתית שאנשים המבצעים את התפקיד דינם גיהנום בעולם הבא. בבריטניה, משפחת התליינים המפורסמת ביותר היא פיירפוינט, ממנה יצאו, בין השנים 1902–1956, שלושה תליינים - הנרי, אחיו תומאס ובנו של הנרי, אלברט. חוקר שקרא חומר הדרכה לתליינים בריטים טוען כי חוק עונש מוות יחייב את הקמתה של מכללה שתכשיר תליינים, ולאחר התמחות תעניק תעודת־סיום מקצועית. מדיה וקבצים בנושא תליין בוויקישיתוף תליין סיני: העבודה לא מסובכת כמו שחושבים, באתר ynet, 15 בנובמבר 2011 סודותיו של התליין, באתר nana10‏, 4 בדצמבר 2006 ישראל אורון, מה מלמד המחקר על אצ"ל, הארץ 21 בנובמבר 2023 ערך זה הוא קצרמר בנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.