חיים ארז

חיים ארז (נולד ב-11 בנובמבר 1935 בוורשה) הוא איש צבא ומנהל ישראלי שכיהן כאלוף בצה"ל, ושימש כמפקד פיקוד הדרום בעת השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני עם כינון הסכם השלום עם מצרים וכראש אג"א (כיום אט"ל). לאחר שירותו הצבאי שימש כמנכ"ל כימיקלים לישראל (כיל). חיים ארז נולד בשנת 1935, בוורשה בירת פולין בשם הניק רוזנברג, למשפחה יהודית גדולה ומבוססת. לאחר שכבשו הגרמנים את מערב פולין ב-1939, החליטו הוריו לעבור לביאליסטוק, עיר במזרח פולין שהייתה אז תחת כיבוש סובייטי. בתקופה זו נעלמו עקבותיו של אביו, שניסה לחזור אל ורשה. ב-1940 אספו השלטונות הסובייטיים את היהודים ושלחו אותם למחנות עבודה. כשפרצה המלחמה בין ברית-המועצות לגרמניה ב-1941 שחררו הסובייטים את האזרחים הפולנים שכלאו, אז עברו ארז ואימו לבוכרה. ב-1942 נעצרה האם על סחר בלתי-חוקי ונכלאה, ואילו ארז בן ה-7 הועבר לבית-יתומים בחסותו של הצלב האדום. ב-1943 עלה ארז לארץ ישראל במסגרת ילדי טהראן, דרך איראן, הודו ומצרים. בתקופה זו שוחררה אמו מן הכלא, ולאחר המלחמה החלה במסע מערבה במטרה לעלות לארץ גם-כן. ב-1947 פגשה את דוד בן-גוריון שסייר במחנות-העקורים בגרמניה, והוא סייע לה לאתר את בנה, שהתגורר בנהלל. בהגיעה ארצה בשנת 1948 נפגשה עם בנה, ועם סיום לימודיו בנהלל ב-1951 עבר להתגורר עימה בביתה שבנהריה. ארז התגייס לצה"ל בשנת 1954, והחל לשרת כלוחם בחטיבת גולני, ועבר במסגרתה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת גולני, מונה למפקד מחלקה, ולחם בשורות החטיבה במהלך מלחמת סיני (מבצע קדש) בשנת 1956. ולאחר המלחמה עבר לחיל השריון, במסגרתו מילא מספר תפקידי פיקוד והדרכה: חבר במשלחת קציני השריון הראשונה שיצאה לגרמניה ב-1964, לקראת קליטתם של טנקי הפטון (הידועים בשמם הצה"לי "מגח"). סגן-מפקד גדוד 79, גדוד הפטונים בחטיבה 7 לפני מלחמת ששת-הימים (1967), ומפקד הגדוד עם נפילתו של המג"ד, אהוד אלעד, ביום הראשון למלחמה. ארז לחם עם הגדוד בחזית המצרית עד ההגעה לתעלת סואץ. סגן-מפקד חטיבה בגיזרת התעלה במהלך מלחמת ההתשה (1969–1970). מ-1972 כיהן כמפקד חטיבת שריון במילואים 421 באוגדה 143. בימיה הראשונים של מלחמת יום הכיפורים לחמה החטיבה בקרבות הבלימה בגזרה המרכזית של חזית הדרום. בין היתר השתתפה בקרבות על רכס "חמוטל". לאחר מכן הייתה חטיבת השריון הראשונה שצלחה את תעלת סואץ אל הגדה המערבית של תעלת סואץ. סגן-מפקד אוגדה 36 (אוגדת הגולן, "עוצבת געש") מ-1974. סגן-מפקד גייסות השריון בדרגת תת-אלוף מ-1976. מפקד עוצבת הפלדה מ-1978. בשנת 1979 יצא ארז ללימודים במכללה לביטחון לאומי, ועם סיום לימודיו ב-1980 מונה לסגן ראש אגף התכנון במטה הכללי. בתחילת שנת 1982 הועלה ארז לדרגת אלוף, ומונה למפקד פיקוד הדרום. במהלך שירותו בתפקיד פיקד על השלמת נסיגת כוחות צה"ל מסיני ועל פינוי היישובים, כפי שסוכם בהסכם השלום עם מצרים, וכן תיאם וארגן את היערכות הכוחות החדשה במרחב הפיקוד שלאחר הנסיגה. עם סיום תפקידו כמפקד הפיקוד לקראת סוף שנת 1983, מונה ארז לראש אג"א (היום אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה - אט"ל). הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 1986, אז השתחרר משירותו בצה"ל לאחר 33 שנים. לאחר פרישתו מצה"ל, מונה ארז למנכ"ל חברת כימיקלים לישראל (כי"ל) בע"מ (שימש בתפקיד בשנים 1988–1995). כיום ארז הוא בעל חברה פרטית לניהול וייעוץ, ובנוסף הוא מכהן כדירקטור של מספר חברות (בהן אפריקה ישראל השקעות בע"מ, כימיקלים לישראל בע"מ, אי.די.בי. ומפעלי ים המלח), חבר בוועדה המייעצת לעניין מינויים בכירים בשירות המדינה (ועדת בך) וכיו"ר עמותת "יד לשריון". בסוף שנת 2016 הצטרף ארז לעמותת "דורות ההמשך" שפועלת להנצחת השואה באמצעות תיעוד זיכרונות של ניצולים, ומלמדת את דורות ההמשך לשאת את הסיפורים האישים של אלו שאבדו. בנוסף משמש ארז כיו"ר העמותה להקמת "מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה" בלטרון. ב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל. הוא טען ש"פינוי רצועת עזה מהתיישבות יהודית הוא חיוני לביטחון ישראל ויהיה שלב חשוב בחיזוקה של מדינת ישראל, חיזוק ביטחונה והיכולת להגיע לשלום עם שכנינו הפלסטינים." ארז למד שנת לימודים בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. לארז שני בנים, אשר שירתו שניהם כקצינים בחיל השריון, וארבעה נכדים. אילן כפיר, "אחי גיבורי התעלה", הוצאת ידיעות ספרים, 2003. רונן ברגמן וגיל מלצר, "מלחמת יום כיפור – זמן אמת", הוצאת משכל, 2004. ד"ר עמירם אזוב, "צליחה", הוצאת דביר, 2011. אלישיב שמשי, "אליהם נשואות העיניים: על מפקדי חטיבות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2006. אלישיב שמשי, "בכוחם להכריע: על מפקדי אוגדות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2007. אילן כפיר ודני דור, מסע חיים, אלוף חיים ארז, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2017 מדיה וקבצים בנושא חיים ארז בוויקישיתוף יעקב דריה, סיפורו של מג"ד שריון, על המשמר, 4 באוקטובר 1967, המשך עדות אל"ם ארז חיים - מח"ט 421, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים חיים ארז, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון אלוף (מיל') חיים ארז באתר משרד ראש-הממשלה מלחמת יום הכיפורים: סיפורה של חטיבה 421, באתר ynet, 7 באוקטובר 2005 יעקב אגמון, שאלות אישיות עם חיים ארז, 8 בנובמבר 2011 "ארבע (ים) אחרי המלחמה" - רשת "ספה" חט' 421, בבלוג של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון יעקב בר-און, ‏לא נסוג: המפקד על פינוי ימית לא שוכח את התחושות הקשות, באתר מעריב אונליין, 17 בפברואר 2016 נצחיה יעקב, בשם הילדים שלא זכו ישראל היום 11 באפריל 2018 זהר אליה, מוורשה לטהרן ולצמרת צה"ל: דרכו של הקצין הבכיר משואה לתקומה, באתר Xnet‏, 1 במאי 2019 מימין לשמאל: אלוף עמרם מצנע - עוזר ראש אג"מ, תא"ל אפרים לפיד, דובר צה"ל, אלוף חיים ארז - ראש אג"א. אלישיב שמשי, "אליהם נשואות העיניים: על מפקדי חטיבות בשדה הקרב", תל אביב: משרד הביטחון, 2006, עמוד 203. דורות ההמשך dorothahemshech.org.il "דמעות של מפקד", חיים ארז, 82, קריית אונו ידיעות אחרונות, מוסף ידיעות תל אביב יפו, נעמי רייכמן, 13 באפריל 2018, עמוד 36 אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004