laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לוקאס בלטראן

לוקאס בלטראן (בספרדית: Lucas Beltrán; נולד ב-29 במרץ 2001 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פיורנטינה מהסרייה א'. בלטראן גדל במחלקות הנוער של אינסטיטוטו דה קורדובה וריבר פלייט. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. בין השנים 2021–2022 הושאל בלטראן לאתלטיקו קולון מליגת העל הארגנטינאית, וערך במדיה 31 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). הסופר קאפ הארגנטינאי: 2019 (שוחק ב-2021) ליגת העל הארגנטינאית: 2023 לוקאס בלטראן, ברשת החברתית אינסטגרם לוקאס בלטראן, באתר Transfermarkt לוקאס בלטראן, באתר Soccerway לוקאס בלטראן, באתר BDFutbol לוקאס בלטראן, באתר FootballDatabase.eu Baja confirmada en River: Colón anunció oficialmente la llegada como nueva incorporación a préstamo del delantero Lucas Beltrán באתר tntsports, ‏ 16 ביולי 2021 (בספרדית) #JuegosOlímpicos Estos son los jugadores convocados por el entrenador Javier Mascherano para competir en París 2024 בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ארגנטינה בכדורגל, 2 ביולי 2024 (בספרדית)
ג'ון הווארד פייל

ג'ון הווארד פייל (באנגלית: John Howard Pyle;‏ 25 במרץ 1906 – 29 בנובמבר 1987) היה שדרן רדיו ופוליטיקאי אמריקאי מאריזונה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אריזונה התשיעי בשנים 1951–1955. לאחר כהונתו כמושל הוא שימש כפקיד בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. ג'ון הווארד פייל נולד בשרידן, ויומינג. ב-1930 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של אריזונה, שם הוא היה חבר באחוות למבדא-כי-אלפא. בשנים 1930–1951 הוא היה מנהל התוכניות בתחנת הרדיו KFAD (כיום KTAR) בפיניקס. במלחמת העולם השנייה הוא שימש ככתב רדיו וסיקר את טקס כניעת האימפריה היפנית. במסע הבחירות שלו למשרת מושל אריזונה ב-1950 ניצח פייל את האישה הראשונה שהתמודדה לתפקיד, מועמדת המפלגה הדמוקרטית אנה פרומילר. הוא כיהן בתפקיד בשנים 1951–1955. הוא היה ראשון מושלי אריזונה שנולד במאה ה-20. ב-1953 הוא ניסה לחסל מתחם של המורמונים הפונדמנטליסטים בקולורדו סיטי, אריזונה, במה שנודע כפשיטה על שורט קריק (אנ'), שכתוצאה ממנה נעצרו 24 גברים ו-236 ילדים הועברו למשפחת אומנה. מהלך זה גרם לניכור כלפיו מצד מצביעים רבים באריזונה לאחר שתצלומים של ילדים דומעים שהורחקו בעל כורחם מאימהותיהם הנסערות הופיעו בעיתונים. מאוחר יותר ציין פייל את תגובת המצביעים לפשיטה כסיבה לכך שהוא בסופו של דבר נוצח במערכת הבחירות של 1954, בה ניסה להתמודד על תקופת כהונה שלישית, והפסיד ליריבו הדמוקרטי, לשעבר מנהיג הרוב בסנאט של ארצות הברית, ארנסט מקפרלנד, ובינואר 1955 סיים את כהונתו. לאחר תום כהונתו כמושל, הצטרף פייל לממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר בתפקיד סגן עוזר לנשיא, ושימש בעיקר כאחראי על ועדת שיתוף הפעולה בין הממשל הפדרלי למדינות שקידמה ממשלה מקומית חזקה ואחראית יותר, ובסופו של דבר היה למנהל משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים. ב-1959 התפטר פייל מתפקידו כדי לקבל על עצמו את תפקיד נשיא המועצה הלאומית לבטיחות. הוא פרש באותה שנה ושב לביתו שבטמפה, שם הוא היה פעיל בענייני הקהילה וכתב טורים לעיתונות. פייל קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רדלנדס, אוניברסיטת צ'פמן, אוניברסיטת המדינה של אריזונה, לבנון קולג' ואוניברסיטת ברדלי. ג'ון הווארד פייל נפטר בטמפה ב-29 בנובמבר 1987. היה נשוי לרעייתו לוסי ולהם שתי בנות. נטמן בבית הקברות דאבל ביוט שבעיר. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 55-56. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הווארד פייל בוויקישיתוף ג'ון הווארד פייל באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ג'ון הווארד פייל באתר The Political Graveyard (באנגלית) ג'ון הווארד פייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון הווארד פייל, באתר Find a Grave
אוסאמה אל-עזוזי

אוסאמה אל-עזוזי (בהולנדית: Oussama El Azzouzi, בערבית: أسامة العزوزي, בתעתיק מדויק: אסאמה אלעזוזי; נולד ב-29 במאי 2001 בפייננדאל שבהולנד) הוא כדורגלן מרוקאי-הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בולוניה 1909 מהסרייה א' ובנבחרת מרוקו. אל-עזוזי גדל במחלקות הנוער של ויטסה ארנהם וחרונינגן. בעונת 2020/2021 שיחק אל-עזוזי באמן מליגת המשנה ההולנדית, במדיה ערך 34 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-30 ביולי 2022 חתם אל-עזוזי ברויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 למכלן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2022/2023. הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-20 ביולי 2023 חתם אל-עזוזי על חוזה לארבע שנים בבולוניה 1909 מהסרייה א'. אל-עזוזי היה חלק מסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 לטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023. ב-17 באוקטובר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 3-0 על נבחרת ליבריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023. נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024). נבחרת מרוקו עד גיל 23 גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 (1): 2023 מדיה וקבצים בנושא אוסאמה אל-עזוזי בוויקישיתוף אוסאמה אל-עזוזי, באתר Transfermarkt אוסאמה אל-עזוזי, באתר Soccerway אוסאמה אל-עזוזי, באתר WorldFootball.net אוסאמה אל-עזוזי, באתר National Football Teams אוסאמה אל-עזוזי, באתר FootballDatabase.eu Oussama El Azzouzi al Bologna באתר הרשמי של בולוניה 1909, 20 ביולי 2023 (באיטלקית) CAN Côte d'Ivoire 2023 : le coach Hoalid dévoile sa liste finale (27 joueurs) באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית) السيد طارق السكتيوي يكشف عن قائمة اللاعبين المتوجه إلى باريس באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 4 ביולי 2024 (בערבית) ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בוא נתחיל מבראשית

"בוא נתחיל מבראשית" הוא אלבום האולפן ה-19 של הזמרת הישראלית אילנית. את האלבום הוציאה בשנת 1991 לאור חברת התקליטים התקליט חיפה. הוצאתו סימנה את דעיכת הקריירה המוזיקלית של אילנית. אף אחד מהסינגלים שהוצאו נכנסו לעשרת השירים הפותחים במצעד הפזמונים של רשת ג' וגלי צה"ל. בוא נתחיל מבראשית באתר סטריאו ומונו
ג'ף אגוס

ג'פרי אלן אגוס (באנגלית: Jeffrey Alan Agoos; נולד ב-2 במאי 1968) הוא כדורגלן עבר שווייצרי-אמריקאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי. אגוס נולד בז'נבה למשפחה יהודית ועבר עם משפחתו לריצ'רדסון שבטקסס, ארצות הברית בעקבות עבודתו של אביו. בשנים 1985 ו-1989 הגיע לישראל על מנת להשתתף עם ארצות הברית במסגרת המכביה השתים-עשרה והמכביה השלוש-עשרה בהתאמה ובזו הראשונה היה הצעיר ביותר בסגל הנבחרת. ב-13 בפברואר 1991 נבחר שני בדראפט על ידי דאלאס סיידקיקס. מהעמדה של המגן השמאלי הבקיע 7 שערים ב-30 משחקים. ב-26 ביוני 1994 חתם בלוס אנג'לס סלסה מהליגה המקצועית של ארצות הברית. בעונת 1994/1995 עבר לגרמניה וחתם בווהאן ויסבאדן. בסיום העונה, חזר לארצות הברית וחתם בדי. סי. יונייטד שהייתה עתידה לשחק עונה לאחר מכן ב-MLS, שהוקמה גם היא באותה עונה. במקביל שימש כעוזרו של ברוס ארנה. בסיום העונה, זכתה די. סי. בגביע ה-MLS. בשנת 1998 זכה עם המועדון בגביע הבין-אמריקאי אחרי ניצחון על ואסקו דה גאמה הברזילאית. בשנת 2000 הושאל לווסט ברומיץ' אלביון האנגלית במדיה לא רשם דקות משחק. בשנת 2001 חזר לארצות הברית וחתם בסן חוזה ארת'קווייקס, עמה זכה פעמיים בגביע ה-MLS. באותה שנה אגוס נבחר למגן השנה ב-MLS. בשנת 2004 חתם במטרוסטארס. בשנת 2005, אגוס נבחר לנבחרת העשור הראשון של ה-MLS. ב-8 בדצמבר 2005 הודיע על פרישה. אגוס ייצג את ארצות הברית במשחקי המכביה 1985 בישראל בעודו בן 17 והיה השחקן הצעיר ביותר בנבחרת. ב-10 בינואר 1988 אגוס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית במשחק נגד גואטמלה. 3 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, גם הוא היה נגד גואטמלה. לקראת מונדיאל 1994 נכלל בסגל הרחב, אך לא נכלל בזה הסופי. במונדיאל 1998 נכלל בסגל הנבחרת, אך לא שיחק. ב-26 במאי 2003 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת במשחק נגד ויילס. אגוס היה גם חבר בנבחרת ארצות הברית פוטסל 1992 שזכתה במדליית כסף בהונג קונג. הוא כבש עשרה כיבושים וכבש שני שערים עם קבוצת הפוטסל. ב-28 בספטמבר 2006 מונה למנהל הטכני של ניו יורק רד בולס. ב-7 בינואר 2008 הפך למנהל ספורטיבי. בשנת 2009 אגוס נכנס להיכל התהילה הלאומי של הכדורגל האמריקאי. ב-28 במרץ 2011 אגוס נבחר על ידי ה-MLS למנהל הטכני של הליגה. די. סי. יונייטד גביע ה-MLS: 1996, 1997, 1999 מגן האוהדים של ה-MLS: 1997, 1999 גביע ארצות הברית הפתוח: 1996 גביע האלופות של אמריקה הצפונית: 1998 גביע אינטראמריקנה: 1998 סן חוזה ארת'קווייקס גביע ה-MLS: 2001, 2003 נבחרת ארצות הברית גביע הזהב: 2002 מדיה וקבצים בנושא ג'ף אגוס בוויקישיתוף ג'ף אגוס, באתר Transfermarkt ג'ף אגוס, באתר National Football Teams ג'ף אגוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מקסים אסטבה

מקסים אסטבה (בצרפתית: Maxime Estève; נולד ב-26 במאי 2002 במונפלייה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מונפלייה מליגת העל הצרפתית. אסטבה גדל במחלקת הנוער של מונפלייה. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-8 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 2–3 לאולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הצרפתית לעונת 2021/2022. מקסים אסטבה, באתר Transfermarkt מקסים אסטבה, באתר Soccerway מקסים אסטבה, באתר BDFutbol מקסים אסטבה, באתר WorldFootball.net מקסים אסטבה, באתר FootballDatabase.eu מקסים אסטבה, באתר ESPN ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוני צוקרמן

רוני צוקרמן (נולדה ב-1981) היא טייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי. רוני צוקרמן נולדה וגדלה בקיבוץ לוחמי הגטאות. אביה שמעון, מהנדס חשמל ואמה מתי, דוקטור להנדסה גנטית. צוקרמן היא נכדתם של צביה לובטקין ויצחק צוקרמן, שהיו בין מנהיגי מרד גטו ורשה במלחמת העולם השנייה ובין 34 הלוחמים ששרדו. סביה היו ממייסדי הקיבוץ, שהוקם על ידי פרטיזנים יהודים לשעבר ב-1949 לזכר לוחמי הגיטאות. בילדותה חיה מספר שנים בסן דייגו, ארצות הברית. בתיכון למדה צוקרמן במגמה הריאלית בבית הספר "סולם צור" שבגשר הזיו, בית ספר אזורי בגליל המערבי. בתיכון נבחרה להשתתף במשלחת חילופי תלמידים לברלין. אף על פי שנשים שירתו כטייסות במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 וכמה שנים לאחר מכן, צבא ההגנה לישראל שלל עד 1995 מנשים את האפשרות להיות טייסות. ב-8 בנובמבר 1995 הוגשה עתירתה של אליס מילר לבג"ץ על ידי האגודה לזכויות האזרח ושדולת הנשים. בג"ץ קיבל את העתירה והורה לצה"ל להשוות את זכויותיהן של נשים לאלו של גברים. בעקבות העתירה נפתחו בפני נשים הכשרות שונות שהיו עד אז סגורות בפניהן, בהן קורס טיס, קורסים שונים בחיל התותחנים, מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי ומשמר הגבול. התיקון לחוק שירות ביטחון, מינואר 2000, השלים את פסיקת בג"ץ בעגנו את זכותה של חיילת להתנדב למקצועות לחימה, שנקבעו על ידי שר הביטחון. בשנת 2000 נוסף לחוק שירות ביטחון סעיף 16א, שאותו יזמה ח"כ נעמי חזן בעקבות פרשת אליס מילר, והוא קובע את העיקרון לפיו לכל אישה יש זכות שווה לזכותו של גבר למלא תפקיד כלשהו בשירות הצבאי, אלא אם כן הדבר מתחייב ממהותו ומאופיו של התפקיד. בדצמבר 1998 סיימה אשה ראשונה את הקורס - שרי רהט מרעננה, נווטת קרב, והוצבה כנווטת F16 בטייסת 109. רוני צוקרמן סיימה קורס טיס בהצטיינות ב-2001 והייתה האישה הרביעית שסיימה קורס טיס וטייסת הקרב הראשונה בצה"ל. היא שובצה בטייסת F16 בבסיס רמת דוד. בהמשך שירותה חזרה לבית הספר לטיסה כמדריכת טיס וכמפקדת. היא השתתפה בתקיפות אוויריות גם מעבר לקווי האויב ונלחמה במלחמת לבנון השנייה. השתחררה מצה"ל בשנת 2007 והמשיכה לטוס בשירות מילואים. ראש ממשלת ישראל אהוד ברק הזכיר את רוני צוקרמן בנאום אישי לאו"ם ביום השואה, תוך יצירת קשר בין גורל משפחתו שלו, סבה וסבתה של צוקרמן, לבין צוקרמן עצמה כטייסת הקרב הראשונה של חיל האוויר הישראלי. לאחר שחרורה למדה צוקרמן הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב. כיום היא סמנכ"לית הנדסה, תפעול ורכש בחברת אנרגיה. צוקרמן נשואה לבן זוגה, אותו הכירה בקורס טיס, ואם לשלושה ילדים. ביוני 2018 קיבלה אות כבוד של המרכז הבינתחומי הרצליה. קוד צוקרמן - סרטם של בן שני ונועה שבתאי לתוכנית עובדה, על רוני צוקרמן, 11 באפריל 2018 יעל רום תמר אריאל אליס מילר שרי רהט אור בן יהודה שירות נשים בצה"ל עליזה ארבלי, טייסת הקרב הראשונה קיבלה אתמול כנפי טיס, באתר הארץ, 29 ביוני 2001 אביב מלחי‏, סג"מ רוני, טייסת קרב, באתר וואלה, 28 ביוני 2001 נאוה צוריאל, רוני סופר-קרב, באתר www.makorrishon.co.il, ‏12 באוקטובר, 2005 Female IAF pilots cleared to fly while pregnant רוני צוקרמן- טייסת הקרב הראשונה, באתר www.paradive.co.il Major (Res) Roni Zuckerman עדי רובינשטיין, "עובדה" וקוץ בה: אילנה דיין בדרך להפוך לאמנון לוי? - מאמר על הסרט על רוני צוקרמן, באתר www.israelhayom.co.il, ‏11 באפריל 2018 [https://www.jewishpost.com/news/UN-International-Day-of-Holocaust-Commemoration.html JewishPost.com - UN Marks Int�l Day of Commemoration of the Victims of the Holocaust Statement], www.jewishpost.com נועה שבתאי בן שני, ‏קוד צוקרמן, באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2018
עונת 2023 בגביע הליגות

עונת 2023 בגביע הליגות הייתה המהדורה השלישית של גביע הליגות, שהוא טורניר כדורגל בין קבוצות מליגת ה-MLS ומליגת העל המקסיקנית. הטורניר נערך בין 21 ביולי ל-19 באוגוסט 2023, כאשר כל 77 המשחקים נערכו בארצות הברית או בקנדה. הטורניר מאורגן על ידי ה-MLS והתאחדות הכדורגל המקסיקנית ומאושר על ידי CONCACAF, הגוף המנהל היבשתי של הספורט בצפון אמריקה. לראשונה בתולדות הטורניר, התחרו בו כל קבוצות ה-MLS וליגת העל המקסיקנית (47 בסך הכל), כאשר שתי הליגות משהות את העונות שלהן על מנת להתחרות בטורניר. בנוסף, הקבוצות שמגיעות לגמר גביע הליגות זכאיות להשתתפות בליגת האלופות של CONCACAF 2024, כאשר הזוכה מתקדמת אוטומטית לרבע הגמר של הטורניר. בפעם הראשונה אי פעם, גביע הליגות כולל את כל קבוצות ה-MLS וליגת העל המקסיקנית, בסך הכל כ-77 משחקים שיתארחו בארצות הברית ובקנדה. 15 הקבוצות המובילות מכל ליגה יסומנו ל-15 קבוצות על בסיס דירוג הליגה שלהן מהעונה הקודמת, בעוד שאר הקבוצות יקבלו סיכוי גדול להפגש על בסיס קרבה גאוגרפית. שלב הבתים כולל 3 קבוצות ושתי הקבוצות המובילות (מקומות 1-2) יעפילו לשלב הנוקאאוט. שתי קבוצות נוספות יקבלו העפלה אוטומטית לשלב הנוקאאוט: אלופת ליגת ה-MLS המכהנת ואלופת ליגת העל המקסיקנית. הטורניר יכלול את כל 47 הקבוצות משתי הליגות: 29 מה-MLS ו-18 מליגת העל המקסיקנית. הקבוצות יסודרו לפי מיקומם בליגה המקומית. אלופת כל ליגה תקבל כרטיס חופשי לשלב הנוקאאוט. 15 הקבוצות הנותרות המובילות מכל ליגה יוכנסו לקבוצות על בסיס דירוג ובסדר הפוך (לדוגמה, המועדון ה-2 בדירוג של ה-MLS ישחק נגד מועדון במקום ה-16 בדירוג של ליגת העל המקסיקנית). הקבוצות הנותרות (13 מה-MLS ו-2 מהליגה המקסיקנית) יכנסו לקבוצות ויופרדו לפי אזורים גאוגרפיים.   קבוצות שסיימו במקום ה-1 בליגה המקומית, ומעפילות אוטומטית לשלבי הנוקאאוט.   קבוצות שישוייכו לשלב הבתים עם קבוצות בהתאם לדירוג הליגה.   קבוצות שיוגרלו לשלב הבתים בהגרלה. לוח הזמנים של התחרות הוא כדלקמן. בשלב הבתים, הקבוצות מחולקות ל-15 בתים כשבתוך כל בית כ-3 קבוצות, כאשר שתי הקבוצות הראשונות מעפילות לשלב הנוקאאוט. אם אחד המשחקים מסתיים בתיקו לאחר 90 דקות, הקבוצות מקבלות נקודה אחת. עם זאת, המשחק חייב להסתיים בהכרעה, כך שבמידה והמשחק עדיין ללא הכרעה לאחר 90 דקות, שתי הקבוצות יחלו בדו-קרב פנדלים. הקבוצה שמנצחת בדו-קרב הפנדלים תקבל נקודה נוספת. המנצחת בקרב על המקום השלישי, תעפיל לסיבוב הראשון בטורניר ליגת האלופות של CONCACAF ב-2024. שתי הקבוצות העפילו לליגת האלופות של CONCACAF ב-2024, כשהקבוצה המפסידה תתחיל את דרכה בסיבוב הראשון. בעוד שהקבוצה המנצחת תעפיל אוטומטית לשמינית גמר ליגת האלופות של CONCACAF ב-2024. מדיה וקבצים בנושא עונת 2023 בגביע הליגות בוויקישיתוף האתר הרשמי של גביע הליגות (אנגלית) Leagues Cup Tournament Regulations 2023, mlssoccer, ‏14 ביולי 2023 LEAGUES CUP STANDING, האתר הרשמי של גביע הליגות, ‏2023 Leagues Cup 2023 » Top Scorer, https://www.worldfootball.net/ (באנגלית)
קוסלה

האם התכוונתם ל... ארמי קוסלה – דוגמנית פינית יז'י קוסלה – מוזיקאי פולני פאול קוסלה – מוזיקאי ישראלי קוסל קסולה
אנטס לאנאוטס

אנטס לאנאוטס (באסטונית: Ants Laaneots; נולד ב-16 בינואר 1948) הוא איש צבא ופוליטיקאי אסטוני. שימש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2006–2011. מאז 2015 הוא מכהן כחבר הריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני) מטעם מפלגת הרפורמה. לאנאוטס נולד ב-16 בינואר 1948 בקילינגי-נמה שהשתייכה אז לברית המועצות. אביו השתייך לאחי היער - מורדים בלטים שלחמו כנגד השלטון הסובייטי. ב-1949 לכדו הסובייטים את אביו ואמו ושלחו אותם למחנה עבודה בסיביר. אמו מתה במחנה ב-1952, אולם אביו שרד ושוחרר ב-1958. לאנאוטס גדל באסטוניה, ולאחר סיום לימודיו החל לעבוד כמכונאי בתחנת רכבת. ב-1966 הוא התגייס לצבא האדום והוכשר כנהג טנק. הוא למד בבית הספר הצבאי בחרקוב וב-1970 הועלה לדרגת לייטננט. ב-1978 הוא מונה למפקד גדוד הטנקים ה-300 באוקראינה. בין 1981–1987 הוא הוצב במזרח קזחסטן בגבול עם הרפובליקה העממית של סין. הוא שימש כמפקד רגימנט הטנקים ה-96, ואז כמפקד רגימנט הטנקים ה-180, ולבסוף כסגן מפקד דיוויזיית הטנקים ה-78. ב-1987 הוא הועלה לדרגת פולקובניק ונשלח לאתיופיה כיועץ צבאי לממשלתו של מנגיסטו היילה מריאם. ב-1989 הוא חזר לברית המועצות, ומונה למפקד חיל המצב של טרטו. לאחר ניסיון ההפיכה במוסקבה באוגוסט 1991, ערק לאנאוטס מהצבא האדום. לאחר פירוק ברית המועצות, הכריזה אסטוניה על עצמאותה המחודשת, ולאנאוטס מונה למפקד הזמני של הצבא האסטוני. הוא סייע לגבש מחדש את הכוחות המזוינים האסטוניים, וסייע למדינה הצעירה לעבור מדוקטרינה צבאית סובייטית לדוקטרינה מערבית. ב-1994 הוא פרש מהצבא והקים חברת אבטחה פרטית. ב-1997 הוא חזר לשירות ומונה שוב למפקד צבא אסטוניה. הוא סיים את התפקיד ב-1999. בספטמבר 2001 הוא מונה למפקד מכללת ההגנה הלאומית האסטונית. ב-14 בנובמבר 2006 הוא מונה למפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד 5 בדצמבר 2011. לאחר סיום תפקידו הוא החל לעבוד כיועצו הצבאי של ראש הממשלה אנדרוס אנסיפ. הוא כיהן בתפקיד עד סיום כהונתו של אנסיפ ב-2014. לאחר מכן הוא הצטרף למפלגת הרפורמה והתמודד מטעמה בבחירות הפרלמנטריות ב-2015. הוא נבחר לחבר בריגיקוגו - הפרלמנט האסטוני. הוא נבחר בשנית בבחירות של 2019, ופעם שלישית בבחירות 2023. מדיה וקבצים בנושא אנטס לאנאוטס בוויקישיתוף אנטס לאנאוטס באתר נאט"ו
שרי רהט

שרי רהט (נולדה ב-1977) היא נווטת הקרב הראשונה בחיל האוויר הישראלי. סיימה קורס טיס בשנת 1998 והייתה האישה הראשונה לעשות זאת מאז שנות ה-50 של המאה ה-20. שרי רהט נולדה וגדלה ברעננה. אביה הוא מהנדס ואמה עוסקת בתחום האופנה. לרהט שני אחים. רהט עסקה מגיל צעיר בהתעמלות קרקע ומכשירים ובקפיצה למים. היא בוגרת המגמה הביולוגית של בית-הספר "תיכון אוסטרובסקי" ברעננה. אף על פי שנשים שירתו כטייסות במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 וכמה שנים לאחר מכן, צבא ההגנה לישראל שלל עד 1995 מנשים את האפשרות להיות טייסות. ב-8 בנובמבר 1995 הוגשה עתירתה של אליס מילר לבג"ץ על ידי האגודה לזכויות האזרח ושדולת הנשים. בג"ץ קיבל את העתירה והורה לצה"ל להשוות את זכויותיהן של נשים לאלו של גברים. בעקבות העתירה נפתחו בפני נשים הכשרות שונות שהיו עד אז סגורות בפניהן, בהן קורס טיס, קורסים שונים בחיל התותחנים, מערך הנ"מ בחיל האוויר הישראלי ומשמר הגבול. התיקון לחוק שירות ביטחון, מינואר 2000, השלים את פסיקת בג"ץ בעגנו את זכותה של חיילת להתנדב למקצועות לחימה, שנקבעו על ידי שר הביטחון. בשנת 2000 נוסף לחוק שירות ביטחון סעיף 16א, שאותו יזמה ח"כ נעמי חזן בעקבות פרשת אליס מילר, והוא קובע את העיקרון לפיו לכל אישה יש זכות שווה לזכותו של גבר למלא תפקיד כלשהו בשירות הצבאי, אלא אם כן הדבר מתחייב ממהותו ומאופיו של התפקיד. לפני שהתנדבה לקורס הטיס, שירתה רהט כמדריכת כושר צבאי (מד"סניקית). היא התנדבה לקורס הטיס בדצמבר 1996, במחזור השני שנפתח בפני נשים, בעקבות אחת מחברותיה. בדצמבר 1998 הייתה האישה הראשונה שסיימה את הקורס בתפקיד נווטת קרב. היא הוצבה כנווטת F16 בטייסת 109. כעבור כשנתיים השתתפה בתקיפה הראשונה שלה בלבנון. בשנת 2004 היא סיימה את שירותה והשתחררה, אך המשיכה לשרת שרות מילואים פעיל. ב-2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, תקפה יעדים רבים בלבנון, זאת בעודה בהיריון. לאחר הלידה שבה לשרות מילואים פעיל בבסיס רמת דוד. לאחר השחרור מצה"ל הפכה רהט לתזונאית קלינית ונישאה לבן זוגה, רופא ילדים. לזוג שלושה ילדים. כיום רהט־רוזנבלום היא יזמית בעלת חברת הסטארט־אפ ביוטאקס. יעל רום תמר אריאל אליס מילר רוני צוקרמן שירות נשים בצה"ל ליעד ברקת, ‏70% עירונים, 13% קיבוצניקים, 11% חובשי כיפות סרוגות, באתר חיל האוויר הישראלי, 1 בדצמבר 1998 אביב מלחי‏, סג"מ רוני, טייסת קרב, באתר וואלה, 28 ביוני 2001 Mitch Ginsburg, Female IAF pilots cleared to fly while pregnant, The Times of Israel, ‏9 January 2014 רוני צוקרמן – טייסת הקרב הראשונה, באתר Paradive פליקס פריש, נווטת הקרב הראשונה חוזרת לטוס אחרי לידה, באתר nrg‏, 17 בספטמבר 2007 יפעת גליק, "המוסף לחג", אני אנווט, באתר ynet, 6 במאי 2008 קורין אלבז־אלוש, נגעו בשמיים, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בנובמבר 2020
ריהו טראס

ריהו טראס (באסטונית: Riho Terras; נולד ב-17 באפריל 1967) הוא איש צבא ופוליטיקאי אסטוני. שימש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 2012–2018. החל מ-2020 הוא משמש כחבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת המולדת האסטונית. טראס נולד ב-17 באפריל 1967 בקוכטלה-יארבה שהשתייכה אז לברית המועצות. הוא שרת בצי הסובייטי ובמקביל למד היסטוריה באוניברסיטת טרטו. לאחר פירוק ברית המועצות זכתה אסטוניה בעצמאות מחודשת, וטראס התגייס לצבא אסטוניה. בין השנים 1998–2000 הוא פיקד על גדוד המשמר האסטוני, ולאחר מכן כיהן כנספח הצבאי בברלין עד 2004. בשנים שלאחר מכן הוא עבד בתפקידים שונים במשרד ההגנה. בסוף שנת 2011 הוא נבחר לשמש כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל). הוא נכנס לתפקידו ב-5 בדצמבר של אותה שנה. בתפקידו זה, הוא פעל להידוק היחסים בין אסטוניה למדינות נאט"ו, והוביל קו נוקשה כנגד רוסיה. במאי 2015 הכריזה עליו רוסיה כפרסונה נון גראטה. באותה שנה הוכרז שהקדנציה בת חמש השנים של טראס בתפקיד מפקד כוחות ההגנה, תוארך בשנתיים נוספות. הוא סיים את תפקידו ב-5 בדצמבר 2018. לאחר פרישתו מהצבא, החל טראס לעבוד בחברה אסטונית לפיתוח כלי רכב לא-מאוישים. ב-2019 הוא הצטרף למפלגת המולדת והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט האירופי. באותה תקופה, לאסטוניה היו רק שישה חברים בפרלמנט, ובבחירות, הגיע טראס למקום השביעי ולפיכך לא נכנס לפרלמנט. עם זאת, בתחילת 2020 פרשה בריטניה מהאיחוד האירופי (הברקזיט). מושביהם של הנציגים הבריטים בפרלמנט האירופי חולקו בין המדינות שנותרו באיחוד, ואסטוניה זכתה במושב נוסף. טראס הפך לחבר הפרלמנט האירופי והחל את כהונתו ב-1 בפברואר 2020. הוא חבר בוועדה לתעשייה, מחקר ואנרגיה. מדיה וקבצים בנושא ריהו טראס בוויקישיתוף ריהו טראס באתר נאט"ו
פתחי וזמרי בעם

פתחי וזמרי בעם היא תוכנית רדיו אקטואלית קומית בהגשת נועם פתחי ויותם זמרי המשודרת מאז יוני 2016. התוכנית משודרת ברדיו גלי ישראל, רדיו דרום ורדיו חיפה. התוכנית זכתה בפרס אגודת העיתונאים לשנת 2018 בקטגוריית תוכנית המלל הטובה ביותר. התוכנית החלה את דרכה ברדיו גלי ישראל ביוני 2016. בתוכנית מתראיינים בקביעות שרים, חברי כנסת, אישי ציבור ומובילי דעת קהל נוספים, לצד פרשנים צבאיים ופוליטיים וכדומה. הצמד מגדיר את התוכנית כתוכנית "פאנטואליה" – הלחם של fun ואקטואליה. התוכנית מועברת גם בשידור חי בדף הפייסבוק של התוכנית, ובדף הפייסבוק האישי של נועם פתחי ויותם זמרי. השעה הראשונה מוקדשת בדרך כלל לאקטואליה, פוליטיקה ונושאי ביטחון וכוללת פתיח פובליציסטי או הומוריסטי, ואחריו ראיון עם פוליטיקאי או עם עיתונאי או פרשן מדיני, פוליטי או צבאי. השעה השנייה קלילה יותר ומוקדשת לנושאי תרבות, בידור, הומור, רשתות חברתיות וכו'. לעיתים יש גם פעילות בה מעלים מאזינים על הקו ושואלים אותם שאלות שונות, חלקן נושאות פרסים. את התוכנית נוהגים השניים לסיים באמירה: "האזנתם לתוכנית הפאנטואליה שקובעת את סדר היום אחרי שכולם עשו את זה פחות טוב". שיר הפתיח נכתב על ידי פתחי וזמרי, והולחן על ידי ישי רזיאל. הביצוע של גילן שחף ומיכל שפירא. את פינת המוזיקה של התוכנית מגיש דודי פטימר. לעיתים משמשת מגישת הטלוויזיה ליטל שמש כמגישה אורחת בתוכנית, בהיעדרו של אחד מהם. בימי חמישי בדרך כלל מושמעת בתוכנית פינת התניא עם שחר טנג'י. העיתונאי רביב דרוקר הגיש נגד המגישים ותחנת גלי ישראל, וכנגד עוד מספר אישיים וכלי תקשורת נוספים, תביעת דיבה בגובה מיליון וחצי שקל בטענה על "ביצוע עבירה פלילית של סחיטה באיומים כלפי שר הביטחון בני גנץ", זאת בעקבות טור שפרסם בעיתון "הארץ". מנגד בכתב ההגנה נטען שתביעה זו היא "ניסיון פסול ונפסד לגדוע את הזכות הבסיסית לחופש ביטוי והבעה של הנתבעים". בטקס פרס אגודת העיתונאים תל אביב שהתקיים במסגרת כנס אילת ה-12 לעיתונות 2018, הכריזה ועדת הרדיו, בראשות אמנון נדב, על התוכנית "פתחי וזמרי בעם" כזוכת הפרס בקטגוריית תוכנית המלל שאינה אקטואליה הטובה ביותר. לפי הודעת השופטים, הסיבה לזכייה היא היות התוכנית "בגובה העיניים, המשקפת מזווית ראייתם את המתרחש בזירה הדיגיטלית, "כיכר העיר" של ימינו. פתחי וזמרי מובילים סגנון תקשורתי השונה מהמקובל בתקשורת המסורתית – בלי כפפות ובלי פוליטיקלי קורקט. לתוכנית מאות אלפי עוקבים שהפכו למאזינים פעילים, מגיבים, משתפים ומדברים". הדס צורי – עכשיו מגזין, ריאיון זוגי עם פתחי וזמרי, הזוג שעושה לכם את הרדיו, באתר עכשיו 14, 14 בפברואר 2023 רשת 13, אל תפילו את המיליון, עונה 1, פרק 7: פתחי וזמרי, באתר חדשות 13, 21 באוגוסט 2021 רשת 13, פתחי וזמרי בעם: צמד חדש לימין השפוי הגיע לרדיו, באתר חדשות 13, 8 באוגוסט 2016 ישי רזיאל הלחין את הפתיח של תוכנית הרדיו 'פתחי וזמרי בעם' | מזבלה, באתר מזבלה, ‏5 ביוני 2016 מתן וסרמן, ‏"לא נתקפל": תחנת גלי ישראל תוקפת בעקבות התביעה של רביב דרוקר, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2022 פרס תכנית הרדיו הטובה ל'פתחי וזמרי בעם", באתר "סרוגים", 28 באוקטובר 2018