לואיז בורז'ואה

לואיז ג'וזפין בורז'ואה (בצרפתית: Louise Joséphine Bourgeois; ‏25 בדצמבר 1911 – 31 במאי 2010) הייתה פסלת צרפתית-אמריקאית. יצירותיה משלבות בין שפת האמנות הסוריאליסטית, לבין סוגות אמנות מאוחרת יותר, כגון האקספרסיוניזם המופשט, מיצבים וכדומה. יצירותיה זכו לתהודה החל משנות השמונים של המאה ה-20, כביטוי מורכב של פמיניזם באמנות. בורז'ואה היא זוכת פרס וולף לשנת 2002. לואיז בורז'ואה נולדה כבת האמצעית למשפחה בורגנית. אביה, שהיה בעל הכשרה של אדריכל נוף, החזיק סדנה בה עבד כמשחזר של שטיחי קיר. האב, שהתעלל נפשית וגופנית בבתו הפך לדמות בעלת משמעות ביצירתה. בורז'ואה נרשמה ללימודי מתמטיקה וקיבלה תואר בוגר בפילוסופיה ב"סורבון". בשנת 1932 נרשמה ללימודי תולדות האמנות בבית הספר לאמנויות (École des Beaux-Arts). בשנת 1938 הכירה את רוברט גולדווטר, חוקר תולדות האמנות, עמו התחתנה לאחר הכרות קצרה. בשנת 1939 היגרה עמו לניו יורק, שם למדה ציור במשך שנתיים בליגת הסטודנטים לאמנות (Art Students League). בהשפעת הסוריאליזם ואסכולת ניו יורק יצרה בעבודותיה בשנים אלו שפה סימבולית ומופשטת. בשנת 1949 הציגה את תערוכת הפיסול הראשונה שלה. החל משנת 1951, בעקבות מותו של אביה, עברה טיפולי פסיכואנליזה במשך 30 שנה אך פיקפקה ביעילותם. היא ביטאה ביצירותיה תחושות על עירום, מין, פחד, ילדות וזכרונות על המשטר של 'צניעות' שהשליט המקארתיזם בארצות הברית. ביצירות המוקדמות שלה היא הצביעה על הבית כעל מקור לעימות עבור אשה אמנית, המבקרים קראו בהם אישור ל'זיהוי הטבעי' בין האשה לבית. ב-1998, הוצב אגן טבילה של מי-קודש, שהיא יצרה במנזר הקרוי על שמה Louise Bourgeois church בכפר Bonnieux בצרפת. ב-2000, הוצג פסלה "אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש" (I Do, I Undo, I Redo), במוזיאון לאמנות מודרנית טייט מודרן, בלונדון, כחלק מסדרת יוניליוור. בשנת 2008 תרם נדבן אלמוני את פסל ה"עכביש" שיצרה ל"טייט מודרן". ב-2003 קיבלה בישראל את פרס וולף. הנשיא משה קצב העניק את הפרס לבורז'ואה בטקס שהתקיים במשכן הכנסת. לואיז בורז'ואה נפטרה בגיל 98. ב-2017, ערך לראשונה מוזיאון תל אביב תערוכת רטרוספקטיבה מקיפה של יצירתה. אמנות פמיניסטית מדיה וקבצים בנושא לואיז בורז'ואה בוויקישיתוף לואיז בורז'ואה, ביוגרפיה קצרה באתר קרן וולף סמדר שפי, "לאכול את אבא", באתר הארץ, 23 בדצמבר 2007 אריאל קריל‏, מתה האמנית לואיז בורז'וא, באתר וואלה, 1 ביוני 2010 ניקולס רו, גרדיאן, לואיז בורז'ואה: האמנית ששנאה את אבא, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2013 חנה סֵקֶרָה, בראשית החיים הייתה האם - התערוכה שניים, באתר "מניפה", 13 בנובמבר 2017 סתיו אברהם, ‏אשת העכביש, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 בפברואר 2019 לואיז בורז'ואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואיז בורז'ואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיז בורז'ואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיז בורז'ואה, באתר MusicBrainz (באנגלית) חגית פלג רותם, ‏לואיז בורז'ואה, 1911-2010, באתר גלובס, 1 ביוני 2010 סמדר שפי, לואיז בורז'ואה, 1911-2010, באתר הארץ, 3 ביוני 2010 כריסטופר טרנר, גרדיאן, לואיז בורז'ואה על הספה של פרויד, באתר הארץ, 6 במאי 2012 A closer look 10 Things to Know about Louise Bourgeois, Artsper Magazine (באנגלית) Whitney Chadwick, In and Out of the Mainstream, Women, Art, and Society, 1994, Lomdon: THAMES AND HUDSON, 1990, עמ' 303-304, ISBN 0-500-20241-9. (באנגלית) סוכנויות הידיעות, פסל עכביש של לואיז בורז'ואה נתרם לטייט מודרן, באתר הארץ, 13 בינואר 2008 הניו יורק טיימס, עכביש ענק על גדות התמזה, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007 פרס וולף לאמנית לואיז בורז'ואה, באתר הארץ, 12 במאי 2003 ליאור סורוקה, "האמנות שלה היתה דרך לשרוד את היומיום": רטרוספקטיבה ראשונה בארץ ללואיז בורז'ואה, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2017 ביקרות על התערוכה: שאול סתר, "שניים" של לואיז בורז'ואה: תערוכה שקשה להסיר ממנה את העיניים, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2017 טל ניב, לואיז בורז'ואה לא משחקת בבובות, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2017 מיטל רז , ‏האם כדי להיות אמנית מצליחה את צריכה להיות סוערת ודיכאונית?, באתר "Time Out ישראל", 12 בספטמבר 2017