laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מוזיאון שוולס

מוזיאון שוולס (בגרמנית: Schwules Museum; באנגלית: Gay Museum) הוא מוזיאון ומרכז מחקר בברלין, גרמניה, שמתמקד בהיסטוריה של הקהילה הגאה ובתרבות להט"ב. המוזיאון נפתח לציבור ב-1985, והוא המוזיאון הראשון בעולם שהוקדש להיסטוריה הלהט"בית. בארכיון המוזיאון, נמצאים כתבי עת מ-1896 ואוסף של תצלומים, קטעי וידאו, סרטים, הקלטות קול, חתימות, עבודות אמנות ואפמרות. בספריה של המוזיאון יש כ-20,000 ספרים בנושא הומוסקסואליות. המוזיאון הוקם ב-1985 במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין. המוזיאון הועבר בקיץ 2013 למפעל דפוס לשעבר בלוצובשטראסה 73, שכונת מיטה, ברלין. כתוצאה מההעברה של המוזיאון, שטח התצוגה של המוזיאון הוכפל. הדחף להקמת מוזיאון שוולס היה תערוכה מוצלחת על נושאים הומוסקסואליים במוזיאון מרקישס (אנ') בברלין בקיץ 1984, שנקראה אז בשם "Eldorado - Homosexual Women and Men in Berlin 1850-1950" (בעברית: "אלדורדו - נשים וגברים הומוסקסואלים בברלין 1850-1950"). התערוכה הייתה התערוכה הציבורית הראשונה שהוצגה בגרמניה על חיי ההומואים במדינה. ב-1985, אגודת ידידי מוזיאון שוולס בברלין נוסדה ופתחה מוזיאון משלה, המוקדש אך ורק לנושאים הלהט"בים, במרינגדאם 61, שכונת קרויצברג, ברלין. הבניין רכש את המוטו Homo-Hof (מילולית: "החצר הגאה") מאחר שהיה נמצא במבנה מועדון הלילה הגאה ובית הקפה הידידותי להומוסקסואלים, SchwuZ, וקבוצת הלימוד ההומוסקסואלית הכללית (גר'), קבוצת התמיכה לזכויות להט"ב. בדצמבר 2009, קיבל המוזיאון הקצאה ראשונה של כספי ציבור, מענק לשנתיים מכספי התרבות של הסנאט של ברלין (אנ')‏. המענק שימש להרחבת הצגת הזהויות המיניות, למעט הומוסקסואליות, בעיקר בשביל לשים דגש רב יותר על נשים לסביות וטרנסים. אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים (ברלין) Bollé, Michael (ed.) (1984) Eldorado: Homosexuelle Frauen und Männer in Berlin, 1850–1950: Geschichte, Alltag und Kultur. Berlin: Frölich und Kaufmann, 1984. ISBN 3-88725-068-0. 2nd ed. (1992) Berlin: Verein der Freunde eines Schwulen Museums in Berlin e.V. ISBN 3-89468-032-6. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון שוולס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון שוולס (בגרמנית) מוזיאון שוולס, ברשת החברתית פייסבוק מוזיאון שוולס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מוזיאון שוולס, ברשת החברתית אינסטגרם בקרו בברלין; מוזיאון שוולס (באנגלית) ג'פרי אפטון במוזיאון שוולס, סיפורי ברלין, 14 בפברואר 2010 Sara Richards (17 בפברואר 2010). "Berlin's Schwules Museum, Exploring The Past And Present". NPR blogs. נבדק ב-3 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) Ingeborg Wiensowski (16 ביולי 2013). "Zarte Fußballer und Frauen mit Bart" [Tender footballers and women with beards]. Der Spiegel (בגרמנית). {{cite news}}: (עזרה) "Schwules Museum - Freunde eines Schwulen Museums e.V." Die Tageszeitung (בגרמנית). AHA Berlin.Geschichte.Ein Blick zurück–Die Geschichte der AHA. Retrieved 28 January 2019 "Senatsgeld für das Schwule Museum" [Public funds for the Schwule Museum]. Siegessäule (בגרמנית). 15 בדצמבר 2009. נבדק ב-3 באפריל 2010. {{cite news}}: (עזרה) "Berlin: Das Schwule Museum wird immer lesbischer" [Berlin: The Gay Museum is becoming more and more lesbian]. lesben.org. 29 במאי 2009. אורכב מ-המקור ב-20 ביוני 2010. נבדק ב-3 באפריל 2010. {{cite web}}: (עזרה)
הפארק הלאומי טטרה (סלובקיה)

הפארק הלאומי טטרה, סלובקיה (בסלובקית: Tatranský národný park; בראשי תיבות: TANAP) הוא אחד מתשעת הפארקים הלאומיים בסלובקיה. הפארק נמצא בצפון מרכז סלובקיה בהרי הטטרה. חשיבותו של הפארק בהגנה על מגוון מגוון החי והצומח באזור, הכוללים מינים אנדמיים רבים, כולל צפיר האלפים של הרי הטטרה. הרי הטטרה יוצרים גבול טבעי בין סלובקיה מדרום לפולין מצפון ושתי המדינות שיתפו פעולה מאז ראשית המאה ה-20 במאמצים להגן על ערכי הנוף והטבע באזור. פולין הקימה את הפארק הלאומי טטרה בתחומה, מאוחר יותר ייעדה אונסק"ו את השטח המשולב של שני הפארקים כשמורה ביוספרית חוצה גבולות במסגרת Natura 2000. הפארק הלאומי טטרה מגן על האזורים בתחום סלובקיה של רכסי הרי הטטרה הגבוהים באזור הרי הטטרה המזרחיים (Východné Tatry), ואזורי הרי הטטרה המערביים (Západné Tatry). החלק המערבי של הפארק הלאומי טטרה ממוקם באזור ז'ילינה והחלק המזרחי באזור פרשוב . הפארק הלאומי משתרע על שטח של 738 קמ"ר, ואזור החיץ סביב הפארק משתרע על שטח של 307 קמ"ר; סך הכל 1045 קמ"ר. בפארק 600 ק"מ של שבילי הליכה ו- 16 שבילי אופניים מסומנים ומתוחזקים. הרי הטטרה המערביים מחולקים לשישה אזורים: Osobitá, Roháče, Sivý vrch (מילולית: ההר האפור), Liptovské Tatry (Liptov Tatras), Liptovské Kopy, Červené vrchy (מילולית: הרי אדום). הרי הטטרה המזרחיים מחולקים לאזור הרי הטטרה הגבוהה (Vysoké Tatry) ו-Belianske Tatry. הפסגה הגבוהה ביותר בסלובקיה, Gerlachovský štít, בגובה 2,655 מטר, נמצאת בשטח הפארק. זוהי גם הפסגה הגבוהה ביותר בהרי הטטרה ובקרפטים . Bystrá הוא ההר הגבוה ביותר בהרי הטטרה המערביים, בגובה 2,248 מטר, והר Havran (מילולית: עורב) הוא הנקודה הגבוהה ביותר באזור Belianske של הרי הטטרה, בגובה 2,152 מטר. בשטח הפארק למעלה ממאה אגמים הרריים, הגדול והעמוק שבהם הוא Veľké Hincovo pleso, שטחו 0.2 קמ"ר ועומקו 58 מטר. השטח סביב היישוב Štrbské Pleso הוא קו רכס המחלק את שטח הפארק לשני אגני ניקוז. מזרחה לאזור זה הנחלים הם מוצא נהר פופרד הנשפך לים הבלטי ואילו מערבה לאזור הנחלים מהווים את מוצא נהר ואה הנשפך לים השחור. בפארק כ-300 מערות, אולם רק אחת מהן פתוחה לציבור: מערת בליאנסקה (Belianska jaskyňa). פארק טטרה בסלובקיה נוסד ב-1 בינואר 1949 והוא הפארק הלאומי הראשון בסלובקיה. בשנת 1987 נוסף לשטח הפארק חלק משטח הרי טטרה המערביים. בשנת 1992 הפך הפארק לחלק מתוכנית אונסק"ו "אדם וביוספרה", יחד עם הפארק הלאומי טטרה בפולין. מאז שנת 2004 הפארק הוא חלק משטחי Natura 2000 באירופה. הפארק הלאומי טטרה (פולין) מדיה וקבצים בנושא הפארק הלאומי טטרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי טטרה (בסלובקית) אתר הרשמי של הפארק הלאומי טטרה הפארק הלאומי טטרה "Inorganic nature". Tatras National Park. n.d. אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2007. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "A Man and nature". Tatras National Park. n.d. אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2007. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Príroda TANAPu [Nature of TANAP]" (בסלובקית). Štátne lesy TANAPu. n.d. אורכב מ-המקור ב-9 ביוני 2007. נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Ecological Sciences for Sustainable Development
מריה גורסקה

מריה גורסקה (בפולנית: Andrzeja Gorska; ‏ 2 בפברואר 1917 – 15 בדצמבר 2007), הייתה נזירה קתולית, אם מנזר "Congregation of the Ursulines of the Agonizing Heart of Jesus" (אנ').[דרוש תרגום] חסידת אומות העולם על הצלת ילדים יהודים במלחמת העולם השנייה. במהלך הכיבוש הגרמני בפולין, מנזר האחיות Ursuline היה מוקד פעיל להצלת יהודים. ילדות יהודיות רבות נאלצו להסתתר במנזר תחת זהות בדויה. הילדות בטחו באם המנזר גורסקה ושיתפו אותה בסוד יהדותן, והיא התרגשה מהריסון העצמי ומהקשיים שלהן. גורסקה עסקה באופן רשמי בניהול בית תמחוי לילדים יתומים ונטושים. באופן לא רשמי, עסקה בהברחת ילדות יהודיות מחוץ לגטו ורשה והעברתן למוסדות בפולין שהיו שייכים למנזר. היא סיפקה להן מסמכים מתאימים, הגנה עליהן והסתירה אותן כשהגרמנים פשטו על המקום. חלק מהאחיות היהודיות במנזר בחרו להיטבל לנצרות כדי להסתתר. גורסקה הייתה גאה בכך שכמה מהאחיות שהגיעו כפליטות יהודיות החליטו להישאר כנזירות במנזר גם לאחר סיום המלחמה. לאורך כל המבצעים המסוכנים שלקחה בהם חלק, גורסקה הונעה מתוך אהבה נוצרית ותחושת מחויבות להצלת חיי אדם. ב-27 באוקטובר 1997 מריה גורסקה הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם, על מאמציה וסיכון חייה למען הצלת יהודים. בשנת 2007, היא זכתה ב-Commander's Cross of the Polonia Restituta, שמוענק לאזרחים בעלי הישגים יוצאים מן הכלל בתחומי החינוך, מדע, תרבות, כלכלה, עבודה סוציאלית ושירות אזרחי, וגם על העמקת קשרים טובים בין מדינות. אחת הניצולות בזכות גורסקה, Zofia Rosenblum-Szymańska, פרסמה ספר על הימלטותה מהגטו למנזר ובו כתבה על יחסה החם של האחות גורסקה ופעולותיה בזמן המלחמה. היא תיארה בספרה את מנהגה של האחות לבקר אותה בחדרה, ולשמש לה אוזן קשבת לבעיותיה, ולדאוג לתמיכה נפשית בעת הצורך. Rosenblum-Szymańska, Zofia, “Bylam tylko lekarzem (I Was Only a Doctor)”, Warsaw, 1979. ילדי המנזר: הצלת ילדים יהודיים במנזרים בפולין בזמן השואה, מתוך אתר יד ושם, באתר יד ושם דף חסיד אומות העולם של מריה גורסקה, באתר יד ושם מאמר על הצלת יהודים בזמן המלחמה על ידי הכמורה הקתולית הפולנית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה גורסקה".
הגענו הבנות

"הגענו הבנות" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-16 במרץ 2021, בהוצאת חברות התקליטים שרית הפקות וארומה מיוזיק, כסינגל השמיני מתוך האלבום, מועבט. ב-14 במרץ 2021, העלתה העלתה בן זקן של קטע מתוך השיר בעמוד האינסטגרם בו חשפה את עטפית הסינגל ותאריך צאתו. השיר נכתב על ידי דולב רם ופן חזות, עדן בן זקן, הופק על ידי דולב רם ופן חזות. הווידאו קליפ של השיר, העלתה בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את וידאו הקליפ המלא של השיר. כמו כן, הקליפ מציג בתוכו את בן זקן יחד עם נטע אלחמיסטר ונועה בני אשר מציגות את קולקציית הקיץ של בננהוט 2021. במאקו, אמר דוד מאיר מועלם כי בן זקן "הוכיחה שאין אמן שמחובר לשטח יותר ממנה. עם או בלי קורונה - החאפלות הביתיות רק התחזקו בשנה האחרונה וכולם דאגו לתעד את עצמם בטיקטוק שרים או רוקדים כשברקע נשמעים בעיקר שירים בערבית. כבר נאמר פה בעבר שהקהל הישראלי לא יחכה שהזמרים בארץ יוציאו שירים בסגנון אלא פשוט ילכו לשמוע את אלו שמעבר לגדר - והנה בן זקן מצילה את כבודה של הסצנה הישראלית". עם זאת, דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת שלילית, ואמר כי "השיר יוצר את האווירה החפלתית ההולמת, אבל אם חיפשתם מקוריות, איכות (מינימלית), חוסר בורות וכבוד אליכם כמאזינים – זה לא השיר בשבילכם!". הגענו הבנות, באתר genius (באנגלית) הגענו הבנות, ברשת החברתית אינסטגרם עדן בן זקן - הגענו הבנות - הקליפ הרשמי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:27) דור מאיר מועלם, ‏על החפלה ועל העוקץ, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2021 דודי פטימר, ‏השיר החדש של עדן בן זקן הוא עילג ומפדח, באתר מעריב אונליין, 18 במרץ 2021 הגענו הבנות - Single by Eden Ben Zaken (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-03-12
פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון

פורום הגז של מזרח אגן הים התיכון (באנגלית: EMGF - East Mediterranean Gas Forum) הוא ארגון בינלאומי, שנוסד על ידי איטליה, יוון, ישראל, ירדן, מצרים, צרפת, קפריסין, והרשות הפלסטינית. הארגון הוקם באופן לא רשמי בשנת 2019, האמנה הרשמית שלו נחתמה בספטמבר 2020, כאשר הסכם מסגרת נוסף נחתם ב-16 בינואר 2021, והאמנה נכנסה לתוקף באופן חוקי ב-9 במרץ 2021. מטה הארגון יושב בקהיר שבמצרים. במקור, גוש המדינות החברות בארגון היה פורום בלתי-פורמלי של מצרים, קפריסין, ישראל ויוון. חברות גז גדולות כגון טוטאל, Eni (אנ'), נובאטק, ו-Exxon (אנ'), חתמו על הסכמי חיפושים וייצור הנוגעים לגז עם אותן ממשלות. ב-22 בספטמבר 2020 חתמו המדינות החברות על אמנה רשמית להקמת ארגון בין-ממשלתי חדש. מאוחר יותר, גם צרפת ביקשה להצטרף לפורום כחברה, בעוד האיחוד האירופי ואיחוד האמירויות הערביות ביקשו להצטרף כמשקיפים קבועים. ב-9 במרץ 2021 אושרה חברותה של צרפת ל-EMGF, ואילו על חברותה של איחוד האמירויות הערביות הוטל וטו בוועידת השרים של ה-EMGF שהתקיימה בקהיר. הארגון הודיע גם באותו יום כי אמנתו נכנסה לתוקף באופן רשמי. איטליה איטליה יוון יוון ישראל ישראל ירדן ירדן מצרים מצרים הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית צרפת צרפת קפריסין קפריסין האיחוד האירופי האיחוד האירופי ארצות הברית ארצות הברית איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות – על פי דיווחים מסוימים הרשות הפלסטינית הטילה וטו על קיום משקיפה במרץ 2021 זאת אף על פי שלאור דיווחים קודמים נטען כי היא כבר הפכה למשקיפה בדצמבר 2020. "East Mediterranean Gas Forum's statute comes into effect as ministers meet in Cairo". Ahram Online. 9 במרץ 2021. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) "East Mediterranean states formally establish Egypt-based gas forum". Reuters. 22 בספטמבר 2020. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Charter of E. Mediterranean Gas Forum enters into force". XinhuaNet. 10 במרץ 2021. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) Anselmo, Fabrizio (27 בינואר 2020). "Verso un'OPEC del gas mediterraneo?" (באיטלקית). Istituto per gli Studi di Politica Internazionale. נבדק ב-2 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Congress Quietly Adopts Exxon Mobil-Backed Law Promoting New Gas Pipeline, Arms to Cyprus". The Intercept. נבדק ב-20 בפברואר 2020. {{cite news}}: (עזרה) "EastMed gas: Paving the way for a new geopolitical era?". Deutsche Welle. נבדק ב-2 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) "France asks to join Eastern Mediterranean Gas Forum". Reuters. 16 בינואר 2020. {{cite web}}: (עזרה) "UAE joins East Mediterranean Gas Forum | Kathimerini". www.ekathimerini.com (באנגלית). נבדק ב-2020-12-17. "France becomes member of the East Med Gas Forum (Original: Η Γαλλία νέο μέλος του East Med Gas Forum)" (ביוונית). Capital.gr. 9 במרץ 2021. נבדק ב-10 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Palestine vetoes UAE membership in EastMed Gas Forum". anews. נבדק ב-2021-03-10. כך נקמו הפלסטינים באמירויות על הסכם הנורמליזציה עם ישראל, באתר בחדרי חרדים, 10 במרץ 2021 "Palestinian Authority vetoes UAE bid to join Eastern Mediterranean Gas Forum: reports". The New Arab. 10 במרץ 2021. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה) "Egypt says UAE joins East Mediterranean gas forum as an observer". Reuters. 16 בדצמבר 2020. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite news}}: (עזרה)
הפארק הלאומי טטרה

האם התכוונתם ל... הפארק הלאומי טטרה (סלובקיה) – פארק לאומי בהרי טטרה בתחום סלובקיה הפארק הלאומי טטרה (פולין) – פארק לאומי בהרי טטרה בתחום פולין
ג'ון אוקונור

ג'ון אוקונור (באנגלית: John O'Connor‏; 12 באוגוסט 1830 – 23 במאי 1889) היה צייר אירי, שהתמחה בציור תפאורות לתיאטרון. נולד בשנת 1830 במחוז לונדונדרי, בנם השלישי של פרנסיס אוקונור ואשתו, רוז קנינגהם מבאת', הוא נותר יתום בגיל שתים עשרה. דודו, הפיק מופעים בתיאטרון בבלפסט וליברפול, סיפק לו עבודה כעוזר בציור סצינות בתיאטרון בלפסט. הוא התחתן עם אן באטלר פיירברן ב-30 בדצמבר 1851, ונולדו להם 2 בנים: פרנסיס (נולד ב-1853) וג'ון פיטר (נולד ב-1854). אשתו אן נפטרה ב-17 ביולי 1860 בביתם במרילבון. ג'ון התחתן שנית עם אחותה למחצה של אן, אלן פיירברן, ב-9 בינואר 1862 בכנסייה באיזלינגטון, ונולדו להם 2 בנים: הנרי (נולד בשנת 1862) וג'וזף ויליאם (נולד בשנת 1864). בשנת 1888 החלה בריאותו של ג'ון אוקונור להתדרדר בעקבות מחלות לב, והוא נפטר בהית'קרופט, המפשייר ב-23 במאי 1889. הוא הותיר אחריו את אשתו אלן שנפטרה בעצמה בשנת 1931 באדמונטון, מידלסקס. לאחר שהפך לצייר, אוקונור מצא עבודה בשנת 1848 בדרורי ליין, ומשנת 1863 היה צייר הסצנות הראשי בתיאטרון היימרקט. בשנת 1879 הוא הוזמן על ידי ריצ'רד ד'אולי קארט לספק את התפאורות לאופרה חדשה של גילברט וסאליבן, שודדי פנזנס (1880). התפאורות היו מוצלחות מאוד, עד שאוקונור התבקש להיות מעצב של ההפקה הבאה של גילברט וסאליבן. הוא החל להציג באגודת האמנים הבריטים בשנת 1854 ובאקדמיה המלכותית משנת 1857 עד 1888. בתקופה זו הפך פופולרי בקרב משפחת המלוכה, והפיק רישומים של טקסי חצר חשובים רבים: 1871 - נישואין של הנסיכה לואיז ; 1872 ציור של טקס ההודיה בכנסיית סנט פול; 1874 ציור הגעתם של הדוכס והדוכסית מאדינבורו לארמון בקינגהאם; 1887 ציור של טקס במנזר ווסטמינסטר. הוא הציג גם בתערוכות ובגלריות שונות, בחברת האמנים הבריטים, באגודה המלכותית לצבעי מים ובאקדמיה המלכותית להיברניאן משנת 1875 ועד מותו. מדיה וקבצים בנושא ג'ון אוקונור בוויקישיתוף Biography for: John O'Connor, web.archive.org, ‏2008-03-10
מועאד' אבן ג'בל

מֻעאד' אִבְּן ג'בּל (בערבית: مُعاذ ابن جبل; 603 – 639) היה אחד מהצחאבה, בני לווייתו של מוחמד. אבן ג'בל היה בין שבעים האנשים מהאנצאר אשר נשבעו אמונים לנביא בשבועת עקבה השנייה. דבקותו הפכה אותו לפוסק הלכה מומחה, גדול יותר מכל האחרים. ההיסטוריה מציירת אותו כאדם בעל תובנות יוצאות דופן, ובעל שכל היוצא מגדר הרגיל. ועומר בן אל-ח'טאב נהג להתייעץ איתו. מספרים שכאשר הוא היה מדבר, היה זה כאילו שאור ופנינים זוהרים מתוך פיו. הוא הגיע לפסגות הידע והכבוד בעוד הנביא היה בחיים, ונשאר במעמדו הנישא גם לאחר מותו של הנביא. אבן ג'בל היה ידוע בנדיבותו. כאשר מוחמד נפטר, הוא היה עדיין בתימן, לשם שלח אותו מוחמד במטרה ללמד את המוסלמים את דתם והלכתם. כאשר שב מתימן במהלך שלטונו של אבו בכר, עומר אבן אלח'טאב שמע שהתעשר, והציע לאבו בכר שהקהילה תיקח חצי מהונו. לאחר זמן מה, אבן ג'בל היגר לסוריה, שם הוא חי בין האנשים כמורה ומומחה להלכה. כאשר אבו עוביידה, המושל של סוריה נפטר, עומר אבן אלח'טאב מינה את אבן ג'בל לתפוס את מקומו של אבו עוביידה בשלטון. כמה חודשים אחר כך הוא נפטר. מדיה וקבצים בנושא מועאד' אבן ג'בל בוויקישיתוף Lings, Martin., Muhammad : his life based on the earliest sources, 2nd U.S. ed, Rochester, Vt.: Inner Traditions, 2006 Hazleton, Lesley, 1945-, The first Muslim : the story of Muhammad, New York: Riverhead Books, 2013 "Mu'adh Ibn Jabal (RA)". Hadith of the Day (באנגלית אמריקאית). 2012-12-24. נבדק ב-2018-04-01. Armstrong, Karen, 1944-, Islam : a short history, Modern Library ed, New York: Modern Library, 2000 Mu’adh Ibn Jabal RA, sohabih.blogspot.co.il (באנגלית)
רודי אוגרטן

רודולף "רודי" אוגרטן (באנגלית: Rudolph "Rudy" Augarten‏, ידוע גם בשם זאב כרמי; 16 ביוני 1922 - 11 בספטמבר 2000) היה טייס קרב יהודי אמריקאי, ששירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית ועוטר בצלב התעופה המצוינת על פועלו במלחמת העולם השנייה. היה ממתנדבי חוץ לארץ ומראשוני חיל האוויר הישראלי. הפיל במלחמת העצמאות שלושה וחצי מטוסים מצריים (הפלה אחת בשיתוף עם בוריס סניור), הדריך את קורסי הטיס הראשונים בחיל האוויר ופיקד על בסיס רמת דוד. אוגרטן נולד בפילדלפיה בן להורים יהודים שהיגרו מפולין. במלחמת העולם השנייה שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא הוכשר כטייס P-47 ת'נדרבולט, שירת בזירה האירופית ונטל חלק בכ-100 גיחות מבצעיות. במהלך הפלישה לנורמנדי נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא נאלץ לנוטשו בסמוך לעיר קן שבצרפת. לאחר מספר ימים נפל בשבי הגרמנים, מהם הצליח להימלט ולחבור לכוחות הפלישה האמריקאית. הוא המשיך לשרת כטייס קרב והפיל שלושה מטוסי אויב. באחת מגיחותיו רשם הפלה של שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 גרמנים, גיחה שזיכתה אותו בצלב השירות המצוין. לאחר המלחמה חזר לארצות הברית, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו שמע הרצאה של אבא אבן והחליט להתנדב לצה"ל. הוא עבר הכשרה בצ'כוסלובקיה על מטוסי מסרשמיט Bf 109 שהיו בשימוש שירות האוויר והגיע לישראל בתום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. שירת בטייסת 101 כמפקד גף א' והטיס מטוסי אוויה S-199, ספיטפייר וP-51 מוסטנג. הוא היה שיאן ההפלות של חיל האוויר (יחד עם ג'ק דויל) לאחר שיירט ארבעה מטוסים מצריים. את ההפלה הראשונה השיג ב-16 באוקטובר 1948 במהלך מבצע יואב, כשטס במטוס אוויה S-199 והפיל ספיטפייר מצרי. ב-21 באוקטובר 1948 היה בגיחת סיור בספיטפייר והפיל מטוס ספיטפייר מצרי נוסף. במבצע משה רשם את הפלתו השלישית. ב-22 בדצמבר 1948 הפיל מטוס מאקי MC205V ובמהלך מבצע חורב השתתף בהפצצת אל עריש. הוא שימש מפקד גף מתקדם בבית הספר לטיסה והדריך את חניכי קורס הטיס הראשון והשני של חיל האוויר על מטוסי הרווארד וספיטפייר. ולאחר מכן חזר לארצות הברית. ביוני 1950 חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמת דוד תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1951. בתקופה זו שינה את שמו לזאב כרמי. הוא השתתף בתקיפת חיל האוויר בסוריה בתגובה לתקרית אל-חמה. לאחר מכן שב לארצות הברית, סיים את לימודיו בהרווארד ועבד כמהנדס ואיש נדל"ן. אוגרטן נישא פעמיים והותיר שני בנים ובת. רודי אוגרטן באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה אייל בירנברג, ‏רודי אוגרטן הלך לעולמו, באתר חיל האוויר הישראלי רודי אוגרטן באתר findagrave.com Rudy Augarten – avenging the Holocaust אחד הראשונים-רודי אוגרטן, אתר מרקיע שחקים דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 71 דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 156, עמ' 38 דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 117
בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה

בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה הוא בית קברות יהודי עתיק בצ'סקה ליפה (בצ'כית: Česká Lípa, ביידיש לעיפן או לייפען, בעברית גם לייפא) בצפון צ'כיה. זהו אחד מבתי הקברות היהודיים העתיקים ביותר בחבל הסודטים, שלא נהרס במהלך השואה. בשל השטח המצומצם נקברו בו במשך מאות שנות פעילותו בשכבות. בית העלמין נוסד לפני 1575 מאחורי חומות העיר (על פי מסורת בלתי ניתנת להוכחה כבר בשנת 1479), הוא הורחב בשנת 1758 והיה בשימוש עד 1905, אז הוקם בית קברות יהודי חדש ליד בית העלמין בעיר הנוצרית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, בית הקברות הישן נהרס על ידי הנאצים בשנת 1938 וחלק מהמצבות נלקחו והיו ממלאות את הנהר. עד היום השתמרו כ-140 מצבות, העתיקה שבהן היא משנת 1682. מרבית המצבות מתוארכות למאה ה-17 וה-18 והן סטלות מסיביות. בבית הקברות קבורים גם בני משפחות אלטשול או גנז, צאצאיו של דוד גנז. בית הקברות מטופל על ידי הקהילה היהודית של דצ'ין, ומנוקה וננעל באופן קבוע. מדיה וקבצים בנושא בית הקברות היהודי העתיק בצ'סקה ליפה בוויקישיתוף Příspěvky od Michal Spevák, Synagoga v České Lípě – Maskil המשכיל (בצ׳כית) Ceska Lipa, www.jewishvirtuallibrary.org JMP collections, ca.jewishmuseum.cz Historie Židů v Děčíně – Židovská obec Děčín (בצ׳כית)
יחסי דרום סודאן – ספרד

יחסי דרום סודאן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין דרום סודאן וספרד. ספרד הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בעצמאות דרום סודאן. היא מיוצגת באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן, ומחזיקה משרד דיפלומטי בג'ובה. מאז משבר יולי, המשרד בג'ובה נסגר באופן זמני. התגובה ההומניטארית של משרד הפעולה ההומניטרית (OAH) למשבר בדרום סודאן מבוססת על קריטריונים הומניטריים בלבד ומתמקדת בכיסוי הצרכים הבסיסיים של האוכלוסייה, תוך התמקדות בתחום המזון וביטחון תזונתי, בריאות, כמו גם הגנה על עקורים, יחד עם שותפיו העיקריים WFP‏, ANUR‏, UNICEF, OCHA‏, ICRC, WHO‏, FAO. מאז 2011, מימון ה-OAH לדרום סודאן מסתכם ב-11,345,500 אירו. אם נוסיף לכך את המימון של ה-CAP הישן והפעלת הסכמי חירום, סכום ה-AECID הכולל המיועד לפעולות הומניטריות מגיע ל-13,733,232 אירו. ספרד מיוצגת בדרום סודאן באמצעות שגרירותה בח'רטום, סודאן. דרום סודאן מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת. Ficha de Sudán del Sur Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Diplomatic relations. Ficha de Sudán del Sur Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Cooperation. Ficha de Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Spanish Representation Data.
יואל קרמר

יואל קרמר (Joel L. Kraemer;‏ 1933 – 11 באוקטובר 2018) היה פרופסור באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת שיקגו, חוקר של העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים. יואל קרמר נולד בשנת 1933 בניוארק שבניו ג'רזי וגדל בפטרסון שבניו ג'רזי. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת ראטגרס במקביל למד בבית המדרש לרבנים באמריקה וקיבל תואר ראשון בספרות עברית. בשנים 1960–1963 לימד פילוסופיה של הדת בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1963 עבר לאוניברסיטת ייל ובה קיבל בשנת 1967 תואר דוקטור בלימודי המזרח התיכון, על עבודה בהנחייתו של פרופ' פרנץ רוזנטל. בשנים 1967–1971 לימד בנושאי דת, ערבית ואסלאם באוניברסיטת ייל. בשנת 1971 עלה לישראל עם אשתו, רוברטה ני, והצטרף לסגל האקדמי של החוג ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1972–1992 היה ראש התוכנית ללימודי האסלאם, בשנת 1986 מונה לפרופסור מן המניין. לאחר פטירתה של אשתו עבר לשיקגו ובשנת 1993 מונה לפרופסור ללימודי יהדות בבית הספר לתאולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ושימש במשרה זו עד לפרישתו ב-2003. מחקריו התמקדו בעיקר בכתבי הרמב"ם, יהדות ימי הביניים, העולם האינטלקטואלי והתרבותי של המזרח התיכון המוסלמי בימי הביניים, כמו גם של יחסי הגומלין התרבותיים בין אסלאם ויהדות. נישא לרוברטה ני ולזוג נולדו שלוש בנות המתגוררות בישראל. לאחר פטירתה נישא בשנית. נפטר בשיקגו ב-11 באוקטובר 2018. Maimonides: The Life and World of One of Civilization’s Greatest Minds תרגום לעברית: הרמב"ם - ביוגרפיה, הוצאת רסלינג, 2019 (תרגמה מאנגלית: שונמית ליפשיץ) Humanism in the Renaissance of Islam: The Cultural Revival during the Buyid Age, 1986 (2nd rev. ed., 1992) hilosophy in the Renaissance of Islam: Abū Sulaymān al-Sijistānī and His Circle, 1986 Y. Tzvi Langermann and Josef Stern (Editors) Adaptations and Innovations: Studies on the Interaction between Jewish and Islamic Thought and Literature from the Early Middle Ages to the Late Twentieth Century, Paris/Louvain: Peeters, 2007 יואל קרמר (1933-), דף שער בספרייה הלאומית Berel Lang, Joel L. Kraemer, 1933-2018, AAJR, October 22, 2018 Mordechai Akiva Friedman, Joel Kraemer – Death of a Scholar, Katz Center, University of Pennsylvania, November 28, 2018 אברהם בורג, "הרמב"ם": ביוגרפיה ללא כל פגם על המלומד היהודי החשוב ביותר בכל הזמנים, באתר הארץ, 11 במרץ 2021