laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אוסטריה באירוויזיון 1977

אוסטריה השתתפה באירוויזיון 1977, שהתקיים בלונדון שבממלכה המאוחדת, עם השיר "Boom Boom Boomerang" בביצוע להקת שמטרלינגה. זוהי הייתה השתתפותה ה-16 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון. קדם לאירוויזיון 1977 השתתפה אוסטריה 15 פעמים בתחרות מאז הצטרפותה ב-1957. את ניצחונה הראשון רשמה באירוויזיון 1966, אז נשלח אודו יורגנס עם השיר "Merci, Chérie". אל המקום האחרון הגיעה שלוש פעמים שונות: בשנת 1957 עם השיר "Wohin, kleines Pony?" מאת בוב מרטין, ובשנים 1962–1963 עם "Sehnsucht" של ג'ימי מקוליס ו-"Nur in der Wiener Luft" בביצוע אלאונורה שוורץ. אוסטריה נעדרה מהתחרות בשנים 1969–1970 ו-1973–1975. תאגיד השידור האוסטרי בחר באופן פנימי את להקת שמטרלינגה לייצוג המדינה באירוע האירוויזיון הקרוב. שירה, "Boom Boom Boomerang", יצא לאור בהמשך שנת 1977. הוא נחשב באותה עת לאחד מהשירים הפרובוקטיביים הראשונים באירוויזיון: ברוב הפעמים מילותיו לא הכילו משמעות כלשהי. המהדורה ה-22 של האירוויזיון התקיימה בלונדון שבממלכה המאוחדת, והורכבה משמונה עשרה מדינות משתתפות שהופיעו בערב אחד ב-7 במאי 1977. על פי סדר ההופעות, שובצה אוסטריה כמדינה הרביעית, לפני אניטה סקורגן הנורווגית ואחרי הדי לסטר ההולנדית. עם תום ספירת הקולות דורגה אוסטריה במקום ה-17 עם 11 נקודות. בעת ההופעה עצמה על בימת התחרות הפנו חברי הלהקה את גבם לקהל והורידו את מכנסיהם. Eurovision 1966 Results: Voting & Points Eurovision 1957 Results: Voting & Points Eurovision 1962 Results: Voting & Points Eurovisionworld, Eurovision 1977 Results: Voting & Points – Austria (באנגלית)
יום הזיכרון לרצח העם הארמני

יום הזיכרון לרצח העם הארמני הוא יום זיכרון שנתי ב-24 באפריל, לזכר רצח העם הארמני בשנים 1915–1918 ולזכר רצח כ-1.5 מיליון ארמנים על ידי העות'מאנים, על ידי סדרה של מעשי טבח, הרעבה, וצעדות מוות, שלוו גם במעשי אונס רבים ושעבוד מיני. בירוואן, בירת ארמניה, צועדים מאות אלפי אנשים אל אנדרטת רצח העם ציסנרקאברד כדי להניח פרחים על הלהבה הנצחית. יום זה נקרא גם "יום הקדושים הארמנים". 24 באפריל, הוא התאריך שבו נעצרו ונרצחו בשנת 1915 כ-250 אינטלקטואלים ומנהיגים ארמנים בבירה איסטנבול בידי ממשלת הטורקים הצעירים. בתאריך זה מציינים הארמנים את יום השנה לרצח העם. ב-24 באפריל 1965, יום השנה ה-50 לאחר רצח העם, התקיימו ההפגנות המוניות בירוואן ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית, שהייתה אז חלק מברית המועצות. בהפגנה השתתפו כ-100,000 איש, שהפגינו במשך 24 שעות מול בניין האופרה של ירוואן (Yerevan Opera Theater) בדרישה שהשלטון הסובייטי יכיר ברצח העם הארמני, ובדרישה להקמת אתר זיכרון בעיר הבירה ירוואן שינציח את זכר הקורבנות. בעקבות ההפגנות החליט הקרמלין, בשיתוף שלטונות ארמניה ואנשי הכנסייה הארמנית, להקים אתר הנצחה. הפגנות אלה נחשבות תחילת ההתעוררות הציבורית הראשונה של התודעה הארמנית בארמניה הסובייטית, ולתחילת מאבקו של העם הארמני בדרישה להכרה של אומות העולם ברצח העם. ב-1965 ערכה הקהילה הארמנית בישראל טקס פומבי ראשון, ביפו, לציון יום הזיכרון לנספים. מאז 1972 הקהילה הארמנית בישראל מציינת את יום הזיכרון ברובע הארמני בירושלים. הכחשת רצח העם הארמני המוזיאון לרצח העם הארמני מדיה וקבצים בנושא יום הזיכרון לרצח העם הארמני בוויקישיתוף אורון 2005, עמ' 62–63.
אנדראס קארו

אנדראס קארו (ביוונית: Ανδρέας Καρώ נולד ב-9 בספטמבר 1996 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית ובנבחרת קפריסין. קארו גדל במחלקת הנוער של נוטינגהאם פורסט. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות אפולון לימסול, נאה סלמיס פמגוסטה ופאפוס מליגת העל הקפריסאית. ב-12 ביולי 2019 חתם קארו בלאציו מהסרייה א'. ב-19 ביולי הושאל לסלרניטנה מהסרייה ב'. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, בהן ערך 30 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-30 בינואר 2021 חתם במאריטימו מליגת העל הפורטוגלית. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לספורטינג ליסבון במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2020/2021. הוא ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון. ב-9 ביוני 2021 חתם קארו באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 53 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים. ב-7 ביוני 2023 חתם קארו ב-OFI כרתים מליגת העל היוונית. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אריס סלוניקי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024. הוא ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-1 בפברואר 2024 חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל הישראלית. ב-16 בנובמבר 2019 ערך קארו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת סקוטלנד במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-28 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת ארמניה במשחק ידידות. אפולון לימסול הגביע הקפריסאי: 2016/2017 מכבי פתח תקווה גביע המדינה: 2023/2024 סגנות אלוף האלופים: 2024 מדיה וקבצים בנושא אנדראס קארו בוויקישיתוף אנדראס קארו, באתר Transfermarkt אנדראס קארו, באתר Soccerway אנדראס קארו, באתר National Football Teams אנדראס קארו, באתר FootballDatabase.eu Comunicato 12.07.2019 באתר הרשמי של לאציו, 12 ביולי 2019 (באיטלקית) Σύναψη συμφωνίας με Ανδρέα Καρώ באתר הרשמי של אפואל ניקוסיה, 9 ביוני 2021 (ביוונית) הבלם הקפריסאי אנדראס קארו חתם במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 1 בפברואר 2024
תוכנית אטלנטיס

תוכנית אטלנטיס הייתה תוכנית של צה"ל להצפת מנהרות טרור של ארגון הטרור חמאס במהלך מלחמת חרבות ברזל. בבוקר יום שבת כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, שמיני עצרת ושמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. בעקבות המתקפה פתחה ישראל במלחמת חרבות ברזל למיטוט שלטון חמאס והשבת החטופים. כחלק מהמלחמה פתחה ישראל במבצע אטלנטיס להצפת מנהרות הטרור של חמאס שהיוו חלק גדול ממערך התקיפה וההגנה של חמאס. ב-30 בינואר 2024 פרסם דובר צה"ל כי במהלך מלחמת חרבות ברזל צה"ל מנטרל תשתיות טרור תת-קרקעיות ברצועה באמצעות הזרמת מים בספיקה גבוהה למנהרות של חמאס ברצועה, וזאת לאחר שצוותי ההנדסה ערכו ניתוח של מאפייני הקרקע ומערכת המים באזור, בין היתר כדי לוודא שלא תיפגע האפשרות להשתמש במי התהום באזור בעקבות הפעולה. על פי העיתון וול סטריט ג'ורנל, גורמים ישראלים ואמריקנים מעריכים כי ייתכן ש-80% ממערכת המנהרות של חמאס נותרה בשלמותה, והניסיון להציפן במי ים לא נשא פירות כפי המצופה. עוד פורסם בעיתון זה כי ישראל החלה בהצפת המנהרות בסוף 2023, וכי בצפון רצועת עזה הותקנו משאבות השואבות מים מהים התיכון לתוך המנהרות, ואילו בינואר 2024 הותקנה משאבה באזור ח'אן יונס ששואבת מים מישראל. עוד דווח שם מפי גורמים אמריקאים וישראליים כי הכוחות נתקלו במחסומים לא צפויים שהאטו או עצרו לחלוטין את זרימת המים. המלחמה שמתחת לאדמה: הצפת מנהרות הטרור ופריצת דרך של מערכת הביטחון, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 04:06), 31 בינואר 2024 יניב קובוביץ, איתן אבריאל, תחקיר "הארץ": כך כשל פרויקט אטלנטיס להצפת מנהרות חמאס ברצועת עזה, באתר הארץ, 25 ביולי 2024 ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024 ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024 ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023 ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו) מובצעה יכולת לנטרול תשתיות טרור תת"ק ברצועה באמצעות הזרמת מים, באתר צה"ל, 30 בינואר 2024 יואב זיתון, "תוכנית אטלנטיס" להזרמת מים למנהרות - מבצעית: "פריצת דרך מול עזה תחתית", באתר ynet, 30 בינואר 2024 ynet, דיווח: רוב מנהרות חמאס לא נפגעו, תוכנית "אטלנטיס" להצפתן - לא מספיק יעילה, באתר ynet, 28 בינואר 2024 ישראל גראדווהל, ‏היכן מסתתר יחיא סינוואר? | אלו האמצעים שנקטה ישראל להשמדת המנהרות, באתר כיכר השבת, 28 בינואר 2024
ספרינגטיים

ספרינגטיים (בגרמנית: Springtime) הייתה להקה אוסטרית. חברי הלהקה היו נורברט ניידרמאייר, ולטר מרקל וגרהארד מרקל. ספרינגטיים הוקמה בשנת 1977, וב-1978 נבחרה על ידי תאגיד השידור האוסטרי לייצג את המדינה באירוויזיון 1978, שהתקיים בפריז שבצרפת. שירה לאירוע, "Mrs. Caroline Robinson" יצא לאור בהמשך השנה. לבסוף, היא דורגה במקום ה-15 עם 14 נקודות בלבד. ניידרמאייר ייצג את אוסטריה גם באירוויזיון 1972, כשהיה חבר בלהקת מיילסטונס. שירה, "Falter im Wind", הגיע למקום החמישי עם מאה נקודות. ספרינגטיים, באתר MusicBrainz (באנגלית) ספרינגטיים, באתר Discogs (באנגלית) ספרינגטיים, באתר Songkick (באנגלית) Eurovision 1978 Results: Voting & Points, Eurovisionworld Eurovision 1972 Results: Voting & Points
יניב לוי

יניב לוי (נולד ב-14 בפברואר 1976) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי. בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין וזוכה במלגת הצטיינות בלימודים. לוי הוא בוגר הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנים 2000-2003. זכה במלגת הצטיינות בלימודים בשנים 2002–2003. בשנת 2003 שיחק בפרק הראשון של סדרת הדרמה "משחק החיים" ששודרה ב-HOT שיחק בתור שחקן באודישן. בשנת 2004 שיחק בסדרת הדרמה "מיכאלה" ששודרה ב-HOT גילם את יובל אקריש. בשנת 2005 שיחק בכמה פרקים בודדים בתפקיד קטן בסדרת הדרמה "טלנובלה בע"מ" ששודרה ב-HOT בתפקיד משוגע בבית משוגעים שרננה הייתה בו כשניסתה להתאבד. בשנת 2006 גילם כתב באחד הפרקים של סדרת הדרמה "האלופה" ששודרה ב-HOT. בשנת 2011 שיחק בסדרה הקומית "השועלים" בתפקיד רחמים באותה השנה גילם גם אבישי בן בסט בסדרה הקומית "בנות הזהב" ששודרה בערוץ עשר. בשנת 2015 השתתף באחד הפרקים בסדרת הפעולה "המדרשה" ששודרה בערוץ 2 גילם טרמפיסט. בשנת 2017 השתתף באחד הפרקים של סדרת הדרמה "מתים לרגע" ששודרה ב-HOT שיחק בתפקיד אודי. בשנת 2018 גילם את אבינועם בסדרה "האחיות המוצלחות שלי" ששודרה ב-Yes. באותה השנה השתתף גם בסדרה "חטיפה: קו 300" גילם את קובי פרומר. בשנת 2019 שיחק בסדרת דרמת המתח "בתולות" ששודרה ב-HOT בתור פקח. באותה השנה גם שיחק בסדרה הקומית "שב"ס" בערוץ כאן 11 בתפקיד שר. בשנת 2020 גילם את סמי בסדרה הדרמה הקומית "רון" ששודרה ב-Yes. באותה השנה גם שיחק בסרט הטלוויזיה דוקו-דרמה "ענת אלימלך: הילדה הכי יפה בירושלים". בשנת 2021 שיחק בסדרה "פגע וברח" בתפקיד שאול מנדל. בשנת 2022 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מי שמע על חווה ונאווה" בתור שומר. בשנת 2023 גילם את מאיר בסדרת הטלוויזיה "אלף" ששודרה ב-Yes. בשנת 2024 גילם את קוליש בסדרה "האחיין שלי בנץ" ששודרה בערוצים כאן חינוכית וכאן 11. לוי משחק גם בהצגות רבות, בהן בתיאטרון בית ליסין. הוא שיחק בהצגות פילומנה, "מייק", "חלום של לילה בלב קיץ", "תמונות יפואיות", ו"בעלת הבית". כמו כן גם בהצגות הילדים "המלאך", "הקוסם מארץ עוץ". לוי הוא גם מוזיקאי שהלחין ועיבד מוזיקה להפקות בעל זבוב, "אוזו ומוזו" ו"סיפור אהבה ארץ ישראלי". יניב לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יניב לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) יניב לוי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יניב לוי באתר ספר הקולנוע הישראלי לילך גביש, זיכרונות מהמכולת, אתר הבמה, 15 בדצמבר 2010 יניב לוי באתר בית ליסין
סמל ליבריה

סמל ליבריה הוא סמלה הרשמי של מדינת ליבריה. הסמל מתאר מגן שעליו מתוארת ספינת מפרש מהמאה ה-19 המסמלת את הספינה שבה הגיעו העבדים המשוחררים מארצות הברית לליבריה. מעל המגן מופיע מוטו המדינה באנגלית: "אהבת החירות הביאה אותנו לכאן" ("The love of liberty brought us here") ומתחת למגן שמה הרשמי של המדינה: "רפובליקת ליבריה" (Republic of Liberia). דגל ליבריה המנון ליבריה מדיה וקבצים בנושא סמל ליבריה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזראטי 3200GT

המזראטי 3200GT היא מכונית ספורט שיוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1998 ל-2001. הדגם נמכר ברובו באירופה. ה-3200GT חולקת את מנוע ה-3.2 ליטר טורבו כפול בתצורת V8 שקיים במזראטי קוואטרופורטה IV ובמזראטי Shamal, ששופר, ובעל הספק מרבי של 365 כ"ס. דגם ה-3200GTA צויד בתיבת הילוכים אוטומטית והמנוע שלו סיפק 363 כ"ס. ה-"Assetto Corsa" היה דגם בייצור מוגבל של ה-GT עם חבילת החזקה מיוחדת, והוא הוצג לראשונה לציבור בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2001. ה-3200GT עוצב על ידי חברת Italdesign. הפנסים האחוריים של המכונית כללו נורות לד מסודרות בצורת בומרנג. הנורות החיצוניות ב"בבמורנג" היוו את אורות הבלימה והנורות הפנימיות היוו את אורות האיתות. המכונית הוחלפה בתחילת 2002 על ידי המזראטי קופה בעלת התכנון הדומה, כאשר מזראטי חזרו לשוק האמריקאי. לא נעשו שינויים רציניים בין הדגמים פרט להחלפת הנורות האחוריות על מנת לעמוד בתקן האמריקאי לראות בנהיגת לילה. ה-4200GT זכה להצלחה רבה עד שנת 2007, אז החליף אותו המזראטי גראן-טוריסמו הגדול יותר שחזר להשתמש בנורות לד לאורות האחוריים, אך הפעם תוך עמידה בתקן האמריקאי. מדיה וקבצים בנושא מזראטי 3200GT בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחש בירית מערבי

נחש בירית מערבי (שם מדעי: Thamnophis elegans) הוא מין של נחש ממשפחה הזעמניים אשר חי לאורך מערב אמריקה הצפונית, בין קנדה וארצות הברית. ידועים 5–6 תת-מינים מוכרים שלו. זהו אחד הנחשים הצפוניים בעולם. זהו נחש בינוני באורך של 46 עד 104 ס"מ בקירוב והוא בעל פס גבי צהוב, כתום בהיר או לבן כששני פסים מצידיו בולטים באותו צבע. כמה מהפרטים בעלי כתמים אדומים או שחורים ביניהם. בדומה לשאר נחשי הבירית הם בעלי רוק המכיל ארס חלש יחסית וקל מכדי לפגוע באנשים, אך קטלני לטרפו מאחר שהוא יכול לגרום לתמיסת שרירים ואף לאנשים הוא יכול לגרום בצקת מקומית. בנוסף הנחש מתפתל בחיבוק חונק של טרפו. הנחש מצוי בטבע במגוון רחב של אזורים ביניהם בערבות, יערות מחטניים ויערות אחרים, בהרים עד לגובה 3,962 מטרים וחלק מהנחשים מצויים באיים ולמדו לשחות בים. בנוסף האוכלוסיות של האגן הגדול והרי הרוקי הם אמפיביים. הנחש ניזון בהתאם לאורח חייו כאשר האוכלוסיות היבשתיות יותר ניזונים מטרף יבשתי כמו תולעים, חרקים, חלזונות ועוד רכיכות, דו-חיים, זוחלים אחרים וצעירי מכרסמים. האוכלוסיות האמפיביות ניזונות יותר מצפרדעים, טריטונים, דגים קטנים, תולעים ועלוקות ומעוד מזונות המצויים במים. ישנם 6 תת-מינים של הנחש, אם כי חלקם נתונים במחלוקת: Thamnophis elegans arizonae Thamnophis elegans elegans Thamnophis elegans hueyi Thamnophis elegans terrestris Thamnophis elegans vagrans Thamnophis elegans vascotanneri מדיה וקבצים בנושא נחש בירית מערבי בוויקישיתוף נחש בירית מערבי, באתר ITIS (באנגלית) נחש בירית מערבי, באתר NCBI (באנגלית) נחש בירית מערבי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נחש בירית מערבי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נחש בירית מערבי, באתר GBIF (באנגלית) נחש בירית מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN Jansen, David W (1987). "The Myonecrotic Effect of Duvernoy's Gland secretion of the snake Thamnophis elegans vagrans". Journal of Herpetology. 21 (1): 81–83. doi:10.2307/1564384. JSTOR 1564384. Gomez, H.F.; Davis, M.; Phillips, S.; McKinney, P.; Brent, J. (1984). "Human envenomation from a wandering garter snake". Annals of Emergency Medicine. 23 (5): 1119–22. doi:10.1016/s0196-0644(94)70113-x. PMID 8185110.
מזח הדייגים ביסוד המעלה

מזח הדייגים ביסוד המעלה היה מזח שבנו חברי קיבוץ חולתה לחופי אגם החולה כדי לפתח את ענף הדיג. המזח הוקם ממזרח ליסוד המעלה במקום בו ישב הקיבוץ בתחילת דרכו. ב-1958, עם סיום ייבוש החולה, ננטש המקום. המקום הוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וב-2021 שופץ המזח והפך לחלק מפארק תיירותי. ב-1936 הוקם קיבוץ חולתה על ידי קבוצה של חברי הנוער העובד, המחנות העולים ונוער עולה מגרמניה שהוכשרו בחוות תל חי. תחילה עבדו עבור חקלאי המושבה יסוד המעלה ובמרץ 1937 קיבלו מהכשרת היישוב מגרש של 6 דונם במזרח המושבה שהיה שייך ל"זיכיון (קונצסיה) החולה" וכונה "חצר הזיכיון". החלוצים הקימו במקום שני בתי מגורים שהפכו לקיבוץ חולתה הראשון. אחד מענפי המשק אותו החליטו חברי המשק לפתח היה הדיג ולשם כך הניחו סוללת עפר ואבני בזלת, בצורת ר', מהחוף לתוך אגם החולה שהיווה מזח ושובר גלים. בראש הסוללה נבנתה מסילת רכבת עבור קרונית טרזינה שאיפשרה לדייגים לפרוק את שלל הדייג ולהעבירו לחוף. המזח הוגן לאורכו על ידי חומת בזלת נמוכה שנועדה לעצור גלים גבוהים שנוצרו באגם על ידי רוחות השרקייה. דייגי הקיבוץ השתמשו בשיטת דיג ייחודית שהובאה מגרמניה בידי אחד מחברי חולתה, הצלם פטר מרום לפיה יוצרים שדה חשמלי במים (אנ') והדגים (בעיקר שפמנונים וקרפיונים) נמשכו לאלקטרודה השלילית ונלכדו. ענף הדיג היה מוצלח ובאוקטובר 1939 סיפק הקיבוץ לשוק מעל מחצית מתוצרת הדיג העברי בארץ. פיתוח ענף הדיג בקיבוץ נעשה למרות שכבר ב-1929 נחתם חוזה לייבוש החולה. תהליך הייבוש התעכב (בין השאר בגלל פרוץ המרד הערבי הגדול ומלחמת העצמאות) ורק ב-1951 חודש והסתיים ב-1958. עקב ירידת מפלס המים נחשף המזח ואילץ את חברי הקיבוץ לנטוש אותו. ב-1942 עברו חברי הקיבוץ לאזור דרדרה וב-1946 עובר הקיבוץ למקום הקבע מדרום ליסוד המעלה. האזור המיובש, בו היה האגם לפני כן, הפך לשדה חקלאי והמבנים של המזח הלכו והתפוררו עם השנים. ב-2021 הוחלט לשקם את המזח ולהפוך את המקום לפארק. השיקום נעשה בסיוען של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, המועצה המקומית יסוד המעלה, רשות ניקוז כנרת, משרד ירושלים ומסורת ישראל ומשרד התרבות והספורט. במסגרת השיקום חודש קיר המגן וחלק מהמזח ועליו הותקנה מסילת הרכבת והקרונית שנסעה עליו. כמו כן הוצבו במקום שלטי הסבר והסביבה הפכה לפארק. חלק מהמזח ומסילת הרכבת קטע מהקיר שהגן על המזח המדרגות שירדו מהמזח לאגם מדיה וקבצים בנושא מזח הדייגים ביסוד המעלה בוויקישיתוף עדי חשמונאי, קיבוץ חולתה: העבר עוד לפנינו, באתר ישראל היום, 20 בנובמבר 2017 מזח חולתה, יסוד המעלה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, גיליון 61 מזח הדייגים במושבה יסוד המעלה, באתר של אחוזת דוברובין מזח הדייגים יסוד המעלה, באתר "מסבירן" שיקום מזח הדייגים המשוחזר ביסוד המעלה נמצא לקראת סיום, באתר "הפורטל לחקלאות טבע וסביבה" המזח המשוחזר על אגם החולה – יסוד המעלה, באתר "אבני מורשת" שיקום מזח הדייגים ביסוד המעלה לקראת סיום, באתר "גליל עולה" מאיר ינקו, ביסוד המעלה משחזרים את מזח הדייגים המיתולוגי, באתר "חדש בגליל" עבודות תשתית ונוף במזח הדייגים המשוחזר ביסוד המעלה, באתר "איגוד ערים כנרת" נעה שפיגל, באו וייבשו את הכל: בקיבוץ חולתה עדיין מבכים את ייבוש החולה, באתר הארץ, 22 ביולי 2016 הדייג העברי באוקטובר, דבר, 16 בנובמבר 1939
Mrs. Caroline Robinson

"Mrs. Caroline Robinson" (בעברית: "גברת קרוליין רובינסון") הוא סינגל שהוקלט על ידי הלהקה האוסטרית ספרינגטיים. את השיר הוציאה בשנת 1978 לאור חברת התקליטים אטום רקורדס, והוא נבחר על ידי תאגיד השידור האוסטרי לייצג את המדינה באירוע האירוויזיון השנתי. "Mrs. Caroline Robinson" נכתב והולחן על ידי נורברט ניידרמאייר, ולטר מרקל וגרהארד מרקל. במרכז מילותיו מסופר על חייה של קרוליין רובינסון – אישה עקרת בית מלאת חושניות ויופי. המהדורה ה-23 של האירוויזיון התקיימה בפריז שבצרפת, והורכבה מעשרים מדינות משתתפות שהופיעו בערב אחד ב-22 באפריל 1978. על פי סדר ההופעות, שובצה אוסטריה כמדינה ה-19, לפני ביורן חיפס השוודי ואחרי יזהר כהן ולהקת אלפא-ביתא הישראליים. עם תום ספירת הקולות דורגה אוסטריה במקום ה-15 עם 14 נקודות. מידע על היצירה "Mrs. Caroline Robinson" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Mrs. Caroline Robinson" באתר Discogs Eurovisionworld, Eurovision 1978 Results: Voting & Points – Austria (באנגלית)
סמל לוב

סמל לוב הנוכחי אומץ בשנת 2021. סמל זה אינו סמל רשמי, ואף שנעשה בו שימוש בפועל על ידי ממשלת האחדות הלאומית, "ההצהרה החוקתית הזמנית של לוב" ממרץ 2021 מפרטת את מראה דגל לוב אולם אינה מתייחסת לסמל המדינה. הסמל כולל סהר וכוכב מוזהבים ומסביבם רשום בערבית "ממשלת האחדות הלאומית - מדינת לוב" (حكومة الوحدة الوطنية - دولة ليبيا). הסהר והכוכב, הכיתוב וצורות הקישוט המקיפות אותם במעגל כולן בצבע זהוב. סמל זה שימש כסימלה של ממלכת לוב ונודע בכינויו "כתר לוב". בסמל זה נעשה שימוש בין השנים 1952–1969. חוקת לוב משנת 1952 תיארה את דגל המדינה (בסימן 7 לחוקה), אך לא התייחסה לסמל המדינה. סמל המדינה כלל חצי סהר וכוכב בן חמישה קצוות לבנים על רקע שחור. מעליהם כתר בצבע זהב, ועליו כתר נוסף. בכתר העליון תומכים עיטורים בצורת האות האנגלית S, בצבע זהב, ותחתיהם עיטור דמוי קלף בצבע זהב. סמל זה, שהחליף את סמל עיט צלאח א-דין, אומץ רשמית בשנת 1977 עם פרישתה של לוב מפדרציית הרפובליקות הערביות, ונעשה בו שימוש עד לנפילת משטרו של מועמר קדאפי בשנת 2011. במרכז הסמל הופיע שלט אצולה שצבעו ירוק, בדומה לצבע דגל לוב. הצבע הירוק מסמל את האסלאם, הקשר לנביא מוחמד וכן את "המהפכה הירוקה" של מועמר קדאפי. במרכז הסמל מתואר הנץ של שבט קורייש - סמל שבטו של הנביא מוחמד. בתחתית הסמל כתוב בערבית השם: "איחוד הרפובליקות הערביות" (اتحاد الجمهوريات العربية). סמל מועצת המעבר הלאומית הופיע על מסמכי המדינה הרשמיים. הסמל כולל חצי סהר וכוכב בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית - אדום, שחור וירוק (צבעים המופיעים גם על דגל המדינה), וסביבו רשום בערבית בחלקו העליון של הסמל "מועצת המעבר הלאומית" (المجلس الوطني الانتقالي) ושמה של המדינה (ليبيا), וכן באנגלית: "The Transitional National Council" ו- "Libya". דגל לוב המנון לוב מדיה וקבצים בנושא סמל לוב בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הנדריק לורנץ

הנדריק אנטון לורנץ (בהולנדית: Hendrik Antoon Lorentz) ‏(18 ביולי 1853 – 4 בפברואר 1928) היה פיזיקאי הולנדי וזוכה פרס נובל לפיזיקה (ביחד עם פיטר זימן) בשנת 1902 בזכות תרומתו למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה. כמו כן תרם לפיתוח תורת היחסות הפרטית, עליה קיבל את הקרדיט אלברט איינשטיין. הישגים חשובים נוספים שנרשמו לזכותו הם כוח לורנץ, התפלגות קושי-לורנץ וטרנספורמציות לורנץ. לורנץ נולד בעיר ארנהם שבמזרח הולנד. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת ליידן, שם למד מתמטיקה ופיזיקה. הוא הושפע רבות ממורהו, האסטרופיזיקאי פרדריק קייזר. לאחר שסיים את התואר הראשון שב לעיר הולדתו כדי לעסוק בהוראת מתמטיקה בבית ספר תיכון, ובמקביל המשיך ללמוד באוניברסיטת ליידן, עד קבלת התואר השלישי ב-1875. כותרת התיזה שלו הייתה "על התאוריה של שבירה והחזרה של אור (בהולנדית: Over de theorie der terugkaatsing en breking van het licht), ובה שיפר את התאוריה האלקטרומגנטית של ג'יימס קלרק מקסוול. ב-1878, והוא בן 24 בלבד, מונה לתפקיד שאך נוצר, פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן, משרה בה החזיק במשך 34 שנים, עד פרישתו ב-1912. לאחר הפרישה ניהל את מוזיאון טיילרס (Teylers) בעיר הארלם, אך המשיך לשמש כיועץ חיצוני לאוניברסיטת ליידן וכן המשיך להרצות. ממשיכו בתפקיד היה פאול ארנפסט ותחת ניהולו הוקם המכון לפיזיקה תאורטית הנקרא גם מכון לורנץ. בנוסף לעבודתו כפיזיקאי ותאורטיקן, בשנים 1918–1926 היה לורנץ יושב ראש הוועדה שהוקמה כדי לתכנן את הסכר אפסלוטדייק. ב-1881 נישא לאלטה קתרינה קייזר, אחייניתו של פרדריק קייזר, מורהו לשעבר, ובתו של יוהאן וילהלם קייזר, מנהל בית הספר לחרטים של אמסטרדם והמעצב של בולי הדואר הראשונים של הולנד. בתם גרטרוידה הייתה לימים לפיזיקאית בעצמה. בנוסף לפרס נובל זכה לורנץ במדליות ופרסים נוספים, ביניהם מדליית רמפורד היוקרתית (1908). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בעבודתו בליידן עיקר עיניינו היה התאוריה האלקטרומגנטית בכל הנוגע לקשר בין חשמל, מגנטיות ואור. ממאמרים שפרסם, ניתן לראות כי בנוסף לעיסוקו הראשי בנושא זה עסק ותרם גם לתאוריות במכניקה, תרמודינמיקה, הידרודינמיקה ופיזיקת מצב מוצק. תרומותיו העיקריות היו בתחום האלקטרומגנטיות, האלקטרון ותורת היחסות. בתאוריות שלו הציע לורנץ כי אטומים עשויים להכיל חלקיקים טעונים וכי התנודות של חלקיקים אלו הן שמייצרות את האור. כאשר קולגה שלו ותלמידו לשעבר, פיטר זימן, גילה את אפקט זימן ב-1896, סיפק לורנץ את ההסבר התאורטי לאפקט. השניים זכו על הישג זה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1902. ב-1892 הציע הסבר לתוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי והוא כי הגופים הנעים מתכווצים בכיוון התנועה. מדיה וקבצים בנושא הנדריק לורנץ בוויקישיתוף הנדריק לורנץ, באתר פרס נובל (באנגלית) הנדריק לורנץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה הנדריק לורנץ, באתר MacTutor (באנגלית) ביוגרפיה באתר MacTutor (אנגלית) ביוגרפיה באתר האקדמיה המלכותית למדעים של הולנד (אנגלית) הנדריק לורנץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי הנדריק לורנץ בפרויקט גוטנברג (באנגלית) הנדריק לורנץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אוסטריה באירוויזיון 1978

אוסטריה השתתפה באירוויזיון 1978, שהתקיים בפריז שבצרפת, עם השיר "Mrs. Caroline Robinson" בביצוע להקת ספרינגטיים. זוהי הייתה השתתפותה ה-17 של המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון. קדם לאירוויזיון 1978 השתתפה אוסטריה 16 פעמים בתחרות מאז הצטרפותה ב-1957. את ניצחונה הראשון רשמה באירוויזיון 1966, אז נשלח אודו יורגנס עם השיר "Merci, Chérie". אל המקום האחרון הגיעה שלוש פעמים שונות: בשנת 1957 עם השיר "Wohin, kleines Pony?" מאת בוב מרטין, ובשנים 1962–1963 עם "Sehnsucht" של ג'ימי מקוליס ו-"Nur in der Wiener Luft" בביצוע אלאונורה שוורץ. אוסטריה נעדרה מהתחרות בשנים 1969–1970 ו-1973–1975. באירוויזיון 1977 הגיעה להקת שמטרלינגה עם השיר "Boom Boom Boomerang" למקום ה-17 עם 11 נקודות. תאגיד השידור האוסטרי בחר באופן פנימי את להקת ספרינגטיים לייצוג המדינה באירוע האירוויזיון הקרוב. שירה, "Mrs. Caroline Robinson", יצא לאור בהמשך שנת 1978. מילותיו עוסקות סביב סיפור חייה של הגברת קרוליין רובינסון, אישה עקרת בית מלאת חושניות ויופי. נורברט ניידרמאייר, חבר הקבוצה, ייצג את אוסטריה גם באירוויזיון 1972, כשהיה חבר בלהקת מיילסטונס. שירה, "Falter im Wind", הגיע למקום החמישי עם מאה נקודות. המהדורה ה-23 של האירוויזיון התקיימה בפריז שבצרפת, והורכבה מעשרים מדינות משתתפות שהופיעו בערב אחד ב-22 באפריל 1978. על פי סדר ההופעות, שובצה אוסטריה כמדינה ה-19, לפני ביורן חיפס השוודי ואחרי יזהר כהן ולהקת אלפא-ביתא הישראליים. עם תום ספירת הקולות דורגה אוסטריה במקום ה-15 עם 14 נקודות. Eurovision 1966 Results: Voting & Points Eurovision 1957 Results: Voting & Points Eurovision 1962 Results: Voting & Points Eurovisionworld, Eurovision 1977 Results: Voting & Points – Austria (באנגלית) Eurovision 1972 Results: Voting & Points Eurovisionworld, Eurovision 1978 Results: Voting & Points – Austria (באנגלית)