laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סוגה בשושנים

סוּגָה בַּשּׁוֹשַׁנִּים הוא ביטוי מקראי. פירושו המילולי הוא: מקום מגודר בגדר העשויה משושנים. שימושו הרווח בעברית ישראלית הוא דרך נעימה ללא מזיקים או הפרעות. חז"ל ראו בביטוי זה מצב של דרגה מוסרית בה אין צורך בכפייה חיצונית, האדם מעצמו כובש את יצרו. במגילת שיר השירים נאמר: ”שָׁרְרֵךְ אַגַּן הַסַּהַר, אַל-יֶחְסַר הַמָּזֶג; בִּטְנֵךְ עֲרֵמַת חִטִּים, סוּגָה בַּשּׁוֹשַׁנִּים.” רבי אברהם אבן עזרא מסביר שגדר השושנים הסתירה את ערמת החטים. כנמשל לדברי שיר השירים ראו חז"ל דרגה מוסרית של עם ישראל, בה הם אינם צריכים גדר וסייג חזקים כדי למנוע אותם מעבירה, מספיקה לכך גדר עדינה העשויה שושנים. כך מובא בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"ז, עמוד א': ”אמר ליה ההוא צדוקי לרב כהנא, אמריתו נדה שרי ליחודי בהדי גברא, אפשר אש בנעורת ואינה מהבהבת, אמר ליה, התורה העידה עלינו סוגה בשושנים, שאפילו כסוגה בשושנים לא יפרצו בהם פרצות.” הרחבה לכך כותב הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק: ”חתן וכלה צעירים, חסונים, במלוא כוחם, ואהבה לוהטת ביניהם, ושניהם המתינו באורך רוח לפגישה זו. רק צעד אחד ואהבתם מתממשת, חלומם מתגשם. לפתע פורשים השניים ונסוגים לאחור. הוא, כדרך האבירים, מציג גבורה פרדוקסלית. הוא מביס את עצמו. כל זוהר חיצוני אינו מתלווה לנסיגה זו. אין בה מחווה ראוותנית, שהרי נעדרים ממנה עדים להעריץ ולהלל. הפעולה ההירואית אינה מתרחשת לנוכח המון מתרונן. משוררים לא ישירו על שני צעירים ענווים צנועים אלה. הכל אירע בצנעתו החסויה של ביתם, בדממת הלילה...” במדרש אחר ראו חז"ל את השושנים כצדיקים שזכותם מגינה על עם ישראל: ”סוגה בשושנים אלו הצדיקים שגודרין גדירן של ישראל.” יש לשים לב שהמילה "סוגה" בביטוי זה מתפרשת מלשון "סייג", ולא במשמעות ז'אנר כמו בעברית החדשה מגילת שיר השירים, פרק ז', פסוק ג' בפירוש לפסוק "הפעם השנית" "דברי הגות והערכה", עמוד 246. מובא גם בספר פוע"ה חלק א עמוד 87 פסיקתא זוטרתא שיר השירים פ"ז סי' ג
ג'רג' גדו

ג'רג' גדו (בהונגרית: Gedó György; אויפשט, 23 באפריל 1949) מתאגרף ומאמן איגרוף יהודי-הונגרי בעבר. אלוף אולימפי (מינכן 1972) פעמיים אלוף אירופה (1969, 1971) ו-8 פעמים אלוף הונגריה (1968–1973, 1975, 1980) באיגרוף משקל זבוב קל. גדו נולד במשפחה יהודית. בגיל 8 החל להתאמן במועדון קדימה של בוני בקשצ'בה (Békéscsabai Építők Előre), ומ-1965 היה מתאגרף של מועדון הכותנה הונגרית (Magyar Pamut), ומ-1967 של בודפשט ואשאש. הוא התחרה במשקל זבוב קל, של עד 48 ק"ג. מ-1968 עד 1980 היה חבר בנבחרת הונגריה. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא לא התייצב לקרב הראשון שלו. באליפות אירופה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1969 זכה במדלייתז הב במשקל זבובו קל באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1971 זכה במדליית זהב ובכך הגן על תוארו. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית זהב במשקל זבוב קל. בסיבוב השלישי ניצח את סוראפונג סריפירום מתאילנד בנוק-אאוט טכני. בשמינית הגמר ניצח את דניס טלבוט מאוסטרליה בהחלטת שופטים 0–5, ברבע גמר ניצח את ולדימיר איבנוב מברית המועצות בהחלטת שופטים 2–3, בחצי גמר ניצח את ראלף אוונס מבריטניה בהחלטת שופטים 0–5 ובגמר ניצח את קים או-גיל מקוריאה הצפונית בהחלטת שופטים 0–5. באולימפיאדת מונטריאול (1976) לאחר שני קרבות שבהן ניצח, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר לפיאו פונטרט מתאילנד בהחלטת שופטים 1–4 ולא הצליח להגן על תוארו. באולימפיאדת מוסקבה (1980) לאחר הקרב הראשון שבו ניצח, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר להיפוליטו ראמוס מקובה בהחלטת שופטים 0–5. ב-1980 פרש מתחרויות והחל לאמן מחלקת האיגרוף של ואשאש. עבד כמנהל העסקים של חברת הקייטרינג במרכז העיר, מנהל הביטחון של חברת נפשטדיון (האצטדיון הלאומי) ומוסדותיו, ובין 1994 ל-1995 היה המאמן הראשי של Kordax SE באגר. בינואר 2016 הוא משמש כמנהל המקצועי של איגוד האגרוף בהונגריה. מתאגרף השנה בהונגריה (1968, 1972) פרס פרנץ צ'יק (2013) אזרחות כבוד של זוגלו (2015) כוכב הספורט האלמותי של בקשצ'בה (2017) Gedó György profilja az Olympedia oldalán (ג'רג' גדו בעמוד אולימפדיה) Ki kicsoda a magyar sportéletben?: I. kötet (A–H). Szekszárd: Babits. 1994. 378. ISBN  963-495-008-6 (מיהו מי בחיי הספורט ההונגרי. 1994) מדיה וקבצים בנושא ג'רג' גדו בוויקישיתוף ג'רג' גדו, באתר olympedia.org מתאגרפים יהודים שזכו במדליות זהב אולימפיות
פחמון

האם התכוונתם ל... פחמון (כימיה) – קרבוניזציה, תהליך בו תכולת הפחם בחומר אורגאני מתגבש בתהליך בעירה אנארובי. פחמון (בליה) – תגובה כימית של המסת המינרל קלציט על ידי חומצה פחממית. פחמון (פטרייה) – פטרייה טפילית הגורמת לפגיעה ביבולים
Attention Attention (סרט)

Attention Attention הוא סרט של להקת הרוק שיינדאון. את הסרט כתב וביים ביל יוקיך שביים בעבר קליפים עבור שיינדאון עצמה, ועבור מוזיקאים בולטים נוספים כמו ביונסה (שגם ערך את סרטה "Beyoncé: Lemonade"), מרילין מנסון, פו פייטרס ועוד. הסרט הופץ לראשונה בשירותי וידאו על פי דרישה ב-3 בספטמבר 2021. הסרט מבוסס על אלבום הקונספט של הלהקה Attention Attention, שתיאר התמודדות עם הפרעות נפשיות שונות, וזכה להצלחה בינלאומית משמעותית. האלבום לא תוכנן בתחילה כאלבום קונספט, אך הפך להיות כזה במהלך כתיבתו. ברנט סמית, סולן הלהקה, סיפר שכשהלהקה עבדה על הווידאו קליפים לשירי האלבום, הם עצרו אחרי שני קליפים, כשהבינו שנדרשת הצגה ויזואלית של סיפור רחב יריעה יותר, והקדישו 11 ימים לצילום קטעי וידאו לכל תשעת השירים הנותרים. הסרט מתאר, דרך שירי האלבום, הפרעות נפשיות שונות וכיצד הדמויות בסרט מתמודדות איתן. סמית תיאר את הסרט כ”נפילה חופשית לתוך הנפש האנושית. מסע ויזואלי דרך עיניהן של דמויות, מקומות ומצבים מורכבים”. ביל יוקיך, הבמאי, סיפר ש”הסרט הוא מסע דרך נפשן של הדמויות. מה שמתחיל כאוסף של סיפורים ללא קשר ביניהם, מתאחד בסופו של דבר לסיפור אחד, מסע אחד, והסיפורים השונים מתאחדים”. רוב הביקורות על הסרט היו חיוביות, והוא מחזיק בציון 8.5 מתוך 10 באתר IMDb. באתר "The Music Universe" נכתב כי מדובר בחוויה שמיעתית וויזואלית מהממת, וכי הסרט מביא לחיים את האלבום, כשהוא טווה את 14 שירי האלבום למסע מסעיר, עמוק ומעורר מחשבה אל נפש האדם וההתמודדויות הנפשיות. באתר "Loudwire" נכתב שלמרות החגיגה הוויזואלית, אבן הפינה של הסרט הם עדיין שירי האלבום. מבקרת המגזין "Sidestage" ציינה שלאור ההיכרות עם ההשקעה של הלהקה בהופעות, ברור היה שגם הסרט יזכה לאיכות הפקה ורמת סיפור גבוהות, וציינה שמעריצי הלהקה ישמחו בוודאי לצפות בסרט שוב ושוב. המבקר רוג'ר מור ציין שהסרט לא רע, אך גם לא מעניין כמו סרט שמתאר הפקת אלבום או סרט שמכיר לנו את חברי הלהקה, ומזכיר סרטי MTV מ-1989. הוא ציין שהסרט יתאים בעיקר למעריצי הלהקה, ונתן לו 2 מתוך ארבעה כוכבים. אתר האינטרנט הרשמי של Attention Attention "Attention Attention", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Attention Attention", באתר AllMovie (באנגלית) Tina Benitez-Eves, Shinedown Brings ‘Attention’ to New Film, American Songwriter Jason Price, Shinedown Announces 'Attention Attention' Feature Film Experience, August 24, 2021, Icon Vs. Icon Buddy Iahn, Shinedown releases ‘Attention Attention’ film, September 13, 2021, The Music Universe Chad Childers, Shinedown’s Cinematic ‘Attention Attention’ Film Heads to VOD, July 20, 2021, Loudwire Zaneta Padilla, Shinedown ATTENTION ATTENTION Feature Film Review, September 7, 2021, Sidestage Magazine Roger Moore, Movie or uh “Video Album” Review: Shinedown shouts for more “Attention Attention” for their last LP, September 1, 2021, Roger's Movie Nastion
Jezebel

Jezebel (בעברית: איזבל) הוא שיר באנגלית של הלהקה הפינית דה ראסמוס. השיר זכה בקדם הפיני לאירוויזיון 2022, UMK 2022, ב-26 בפברואר 2022, וייצג את המדינה באירוויזיון בטורינו, איטליה. במהלך חודש ינואר נחשפו שיריו של הקדם הפיני לתחרות האירוויזיון, ביניהם השיר Jezebel של להקת דה ראסמוס. ב-26 בפברואר התחרה השיר בגמר וזכה במקום הראשון עם 310 נקודות ו-27% מקולות הצופים, ונבחר לייצג את המדינה בתחרות האירוויזיון. המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי פינלנד תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני. לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. פינלנד הופיעה ראשונה, לפני ישראל. ב-12 במאי 2022 ביצעה דה ראסמוס את "Jezebel" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. פינלנד הופיעה רביעית, לפני שווייץ ואחרי פורטוגל. ב-14 במאי הופיעה הלהקה בגמר התחרות. עם תום הקראת התוצאות הויא דורגה במקום ה-21 עם 38 נקודות. מידע על היצירה "Jezebel" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Jezebel" באתר יוטיוב The Finnish flag will be flown by The Rasmus at Eurovision in Turin 🇫🇮, אתר האירוויזיון, 26 בפברואר 2022 "Turin, Italy, to host the 66th Eurovision Song Contest in May 2022 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 8 באוקטובר 2021. ארכיון מ-9 באוקטובר 2021. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Eurovision 2022: Which Semi-Final is your country performing in? 🇮🇹". Eurovision.tv. EBU. 2022-01-25. נבדק ב-2022-01-25. Eurovision Song Contest 2022 Semi-Final running orders revealed!, Eurovision.tv, ‏2022-03-29 (באנגלית בריטית) Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 2 result – these are the lucky qualifiers, ‏12th May 2022 Eurovision.tv, Eurovision 2022: The Grand Final running order, ‏13/05/2022
יבהן קורניצ'וק

יֶבְהֶן וולודימירוביץ' קורניצ'וק (באוקראינית: Корнійчук Євген Володимирович; בעברית נקרא לעיתים בהגייה רוסית יבגן קורניצ'וק; נולד ב-18 באוקטובר 1966 בוויניצה) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אוקראיני המכהן כשגריר אוקראינה בישראל. בעבר כיהן כחבר בפרלמנט ומנהיג המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוקראינית, וקודם לכן כסגן שר המשפטים האוקראיני). קורניצ'וק סיים בשנת 1987 את לימודיו בבית הספר הצבאי הגבוה לקצונה פוליטית (politruk/komisar) במינסק. ב-1996 השלים את לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת קייב, והחל לעסוק בעריכת דין. שנתיים לאחר מכן סיים את לימודיו לתואר שני במשפט בינלאומי באוניברסיטת סאות'רן מתודיסט שבארצות הברית. את עבודתו בשירות המדינה החל ב-1992 כיועץ בכיר של משרד המשפטים האוקראיני. בין השנים 1993–1998 כיהן כסגן קונסול אוקראינה בניו יורק. במהלך שהותו בארצות הברית שימש גם במשך כשנה כרשם בבית המשפט הפדרלי בטקסס, אצל השופט ג'רי בושמייר. לאחר מכן שב למשרד החוץ בארצו ושימש כיועץ לענייני אמריקה וקנדה, וכן כסגן ראש מחלקת חוזים ומשפטים. בהמשך מונה לראש המחלקה להסכמים בינלאומיים של משרד החוץ של אוקראינה, ומשנת 2000 היה מרצה בכיר באקדמיה הדיפלומטית במשרד החוץ, ושותף בכיר במשרד עורכי הדין "Master & Partners". דורג ברשימת "100 עורכי דין מומלצים" של ההוצאה לאור "פרקטיקה משפטית".[דרוש מקור] ב-2006 הוא נבחר לסגן ראש העיר קייב. ב-10 בספטמבר 2020 מינה נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי את קורניצ'וק לשגריר אוקראינה בישראל. ב-16 בנובמבר 2020 נכנס השגריר לתפקידו, ונפגש עם שר החוץ גבי אשכנזי. בדצמבר 2021, בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין המדינות אמר קוריניצ'וק כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושתיפתח בה שלוחה של שגרירות אוקראינה. מדיה וקבצים בנושא יבהן קורניצ'וק בוויקישיתוף Court grants amnesty for former First Deputy Justice Minister Korniychuk, Kyiv Post (8 March 2012) Decree of the Cabinet of Ministers of Ukraine N1239 about the appointment of E.V. Korniychuk First Deputy Minister of Justice of Ukraine (26 December 2007) יהונתן ליס, שגריר אוקראינה: ירושלים היא בירת ישראל, נפתח שם שלוחה של השגרירות, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2021 ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינים ובנושא דיפלומטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פריץ זאוקל

ארנסט פרידריך כריסטוף "פריץ" זאוקל (בגרמנית: Ernst Friedrich Christoph "Fritz" Sauckel;‏ 27 באוקטובר 1894 – 16 באוקטובר 1946) היה פושע מלחמה נאצי. "ממונה בעל סמכויות בלתי מוגבלות על כוח העבודה", ולמעשה האחראי העיקרי לשעבודם של מיליונים לעבודות כפייה, בהם מצאו רבים מהם את מותם. גופתו של זאוקל גופתו של זאוקל לאחר ביצוע גזר הדין של משפטי נירנברג class=notpageimage|הצגה זאוקל נולד בעיירה האספוּרט (Haßfurt) על נהר המיין, בן יחיד לפקיד דואר ולתופרת. הוא התחנך בבתי ספר מקומיים, אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגיל 15 כאשר אמו נפלה למשכב. זאוקל הצטרף לצי הסוחר, ושירת בו מספר שנים. הוא הפליג לאוסטרליה כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה. ספינתו נתפסה על ידי בעלות הברית, והוא בילה את השנים 1914 עד נובמבר 1919 במחנה שבויים בצרפת. לאחר מכן שב לגרמניה ועבד כפועל בעיר שוויינפורט. הוא למד הנדסה, והצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1923 (מספר חבר 1395). באותה השנה נישא, ומנישואים אלו באו לעולם עשרה ילדים. בשנת 1925 מונה לגאולייטר (מפקד מחוז) של המפלגה בתורינגיה, והפך לחבר בממשלה המקומית בשנת 1929. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, מונה למושל תורינגיה, ולחבר ברייכסטאג. ב-1934 קיבל דרגות כבוד באס אס ובאס אה. במהלך מלחמת העולם השנייה היה הממונה על ההגנה במחוז קאסל (אנ'), וב-21 במרץ 1942 מונה ל"ממונה בעל הסמכויות הבלתי מוגבלות על כוח העבודה", בהמלצתו של שר החימוש אלברט שפר. הוא היה כפוף ישירות לאדולף היטלר, ודיווח גם למשרד תוכנית ארבע השנים בראשות הרמן גרינג. הוא היה האחראי לכוח העבודה בגרמניה. בשלב זה זעקו מפעלי החימוש בגרמניה לידיים עובדות, וזאוקל היה האיש שיכול לספק אותן. זאוקל הכריז כי האמצעים שינקוט לא יונחו על ידי סנטימנטליות או רומנטיקה. הייתה זו אמירה גלוית לב שהעידה על שיטותיו של זאוקל – העברת מיליוני עובדי כפייה (כחמישה מיליון) מרוסיה ומאוקראינה, תוך ציד אדם בערים ובכפרים, דחיסת האנשים שנתפסו אל קרונות רכבת, והסעתם אל מפעלי התחמושת שם עבדו שעות רבות ביממה, במשטר אכזרי, בתזונה בלתי מספיקה, ללא לבוש מתאים, בתנאי מזג אוויר קשים, ובהתעללות גופנית ונפשית. רבים מאוד לא שרדו תנאים אלו. הוראתו של זאוקל הייתה לנצל את העובדים "במידה המקסימלית ובמחיר המינימלי". פירושה המעשי של הוראה זו הייתה כי עובדים אלו ינוצלו בעבודות כפייה עד מותם. זאוקל עמד בלחץ מכל הכיוונים – מחד הגיעו דרישותיהם של אלברט שפר והרמן גרינג (ראש תוכנית ארבע השנים) לעוד כוח עבודה, ומאידך, טענות האס-אס כי העברת עובדי הכפייה מפריעה להם במלאכת השמדת היהודים, וטענות הצבא כי מדיניות ציד האדם שהונהגה על ידי זאוקל גורמת לאוכלוסייה להצטרף אל הפרטיזנים. זאוקל הועמד לדין כפושע מלחמה במשפטי נירנברג. הוא הואשם בקשר לביצוע פשעים נגד השלום, בתכנון וביצוע מלחמה תוקפנית, בפשעי מלחמה, ובפשעים נגד האנושות. עורך דינו במשפט היה רוברט סרווציוס, לימים עורך הדין של אדולף אייכמן במשפטו בירושלים. זאוקל הגן על "חזית העבודה" בטענה כי לא היה מדובר בניצול אלא בתהליך כלכלי של אספקת עבודה. הוא הכחיש כי היה אחראי לעבודת כפייה, או כי היה מקובל להעביד אנשים עד מותם, או להתייחס אליהם כעבדים. הוא נמצא אשם בפשעי מלחמה ובפשעים נגד האנושות, ונתלה בנירנברג ב-16 באוקטובר 1946. מילותיו האחרונות היו ”אני מת חף מפשע. משפטי אינו צודק. אלוהים הושע את גרמניה!”. מדיה וקבצים בנושא פריץ זאוקל בוויקישיתוף פריץ זאוקל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פריץ זאוקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פריץ זאוקל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
רובע דונגצ'נג

דוֹנְגְצֶ'נְג (בסינית מפושטת: 东城区; בסינית מסורתית: 東城區; בפין-יין: Dōngchéng Qū; תעתיק: דוֹנְגְצֶ'נְג צ'וּ') הוא רובע במרכז המחוז העירוני בייג'ינג שבצפון הרפובליקה העממית של סין. הרובע מכיל בין היתר את החצי המזרחי של העיר העתיקה של בייג'ינג. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסייתו מנתה 708,829 תושבים ב-17 תתי-רבעים. הרובע משתרע על פני 41.79 קילומטרים רבועים והוא גובל מצפון וממזרח ברובע צ'אויאנג, ברובע פנגטאי מדרום וברובע שיצ'נג ממערב. ההתיישבות באזור החלה מתחילה לפני כאלף שנים. רובע דונגצ'נג הפך באופן רשמי לרובע של בייג'ינג רק לאחר הקמת הרפובליקה של סין ב-1911. הרובע קיבל את השם דונגצ'נג ב-1958. הרובע קיים במתכונתו הנוכחית כתוצאה מאיחוד שבוצע בשנת 2010 עם רובע צ'ונגוון ששכן מדרום לו. הרובע כולל חלק גדול מהאטרקציות התרבותיות העיקריות של בייג'ינג, כגון העיר האסורה ומקדש השמיים, אשר שניהם הם אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו. יותר מרבע מהאתרים ההיסטוריים והתרבותיים הלאומיים המרכזיים של העיר נמצאים בתחום הרובע. גם כיכר טיין-אן-מן נמצא בתחום הרובע, וכמו גם יעדים פופולריים נוספים בקרב התיירים שמבקרים בבייג'ינג והאזור כולל גם סצנת חיי לילה תוססת באזור נאנלווגושיאנג (אנ') ואזור הקניות הפופולרי ואנגפוג'ינג (אנ'). למעלה משלושה רבעים מהפעילות הכלכלית של הרובע כרוכה במגזר מתן שירות. תחנת הרכבת של בייג'ינג ממוקמת ברובע. העיר האסורה כיכר טיין-אן-מן פארק ג'ונגשאן אזור הקניות ואנגפוג'ינג אתר האינטרנט הרשמי של רובע דונגצ'נג (בסינית מפושטת ובסינית מסורתית) China: Bĕijīng Municipal Province (Districts and Townships) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טום מידנדורפ

תומאס אנטוניוס "טום" מידנדורפ (בהולנדית: Thomas Antonius Middendorp; נולד ב-6 בספטמבר 1960) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בין השנים 2012–2017. טום מידנדורפ נולד ברדן במזרח הולנד ב-6 בספטמבר 1960. בשנת 1979 הוא התגייס לצבא הולנד ועבר קורס קצינים בברדה. לאחר סיום הקורס והכשרה מקצועית הוא הוצב בחיל הנדסה. לאחר מספר תפקידים, מידנדורפ חזר ללימודים באקדמיה צבאית ובשנת 1996 נשלח להשתלמות בארצות הברית. לאחר חזרה להולנד, מידנדורפ חזר לשרת במטה. בשנת 1999 הוא מונה למפקד של יחידה בחיל הנדסה ועם יחידתו השתתף במשימות בבוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית ועיראק. בשנת 2001 מונה מידנדורפ לקולונל ועבר למשרד ההגנה של הולנד. בשנת 2006 הוא שירת באפגניסטן כיועץ של כוחות נאט"ו באזור. בשנת 2009 הוא חזר לאפגניסטן ומונה למפקד כוח הולנדי במדינה שכלל כ-1,200–1,400 חיילים. בשנת 2009 חזר להולנד ושירת במטה הכללי. בשנת 2011 הוכרז שמידנדורפ יהיה ראש הצבא במקום פטר ואן אום, ובעקבות זאת הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל. ביוני הוא מונה לתפקיד. ב-3 באוקטובר 2017 התפטר מידנדורפ בעקבות תאונת אימונים שהתרחשה בכוח הולנדי שהיה מוצב במאלי ובה נהרגו שני חיילים. מדיה וקבצים בנושא טום מידנדורפ בוויקישיתוף ביוגרפיה
קוורמש

קוורמש (בהונגרית: Kevermes) הוא כפר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית. כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בקוורמש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,708 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,760 תושבים. על פי ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בסתיו 1962, האזור היה מיושב עוד מתקופת הברונזה. יהודים חיו בקוורמש במאה ה-19. בפינת בית העלמין הציבורי נמצא בית קברות יהודי קטן, מטופח בחלקו, ובו קברי משפחות הסוחרים והאומנים היהודיים של הכפר. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא קוורמש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוורמש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בקוורמש תיעוד יהודי קוורמש שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
אלמאשקמראש

אלמאשקמראש (בהונגרית: Almáskamarás) הוא כפר בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית. כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים באלמאשקמראש נמצא בירידה, נכון לשנת 2021. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,157 תושבים, ובשנת 2021 רק 765 תושבים. האזור מיושב כבר מהמאה ה-15, ומוזכר לראשונה בכתבים משנת 1418. מעט יהודים חיו באלמאשקמראש במאה ה-19. על פי מרשמי האוכלוסייה, בשנת 1880 חיו 10 יהודים, ובשנת 1910 רק 7 יהודים. לאחר מכן אין תיעוד של יהודים, מלבד בן כפר אחד שנרצח בשנת 1944 בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא אלמאשקמראש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלמאשקמראש (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993 תיעוד יהודי אלמאשקמראש שנרצחו בשואה
פיני (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פינים – קבוצה אתנית אישים: אלברט פיני – שחקן בריטי האל פיני – מתכנת אמריקאי טום פיני – כדורגלן אנגלי קארן פיני – דוגמנית אוסטרלית ראיין פיני שחיין מפפואה גינאה פין פוני
קורט זינגר

קורט זינגר (Kurt Singer; 1885–1944) היה מוזיקאי ונוירולוג יהודי-גרמני. מנהל האופרה בברלין מ-1932 עד לפיטוריו עם עליית הנאצים לשלטון, ואחד ממקימי האגודה היהודית לתרבות. זינגר נרצח בשואה בשֿנת 1944 בגטו טרזינשטט. קורט זינגר נולד ב-11 באוקטובר 1885 בקושצ'ינה (אנ') בגבול פולין גרמניה, זינגר היה בן של רב. לאחר שהוא סיים תיכון הוא למד פסיכולוגיה, רפואה ומוזיקולוגיה. בשנת 1908 זינגר קיבל את הדוקטורט ברפואה, ומיד לאחר מכן הוא החל לעבוד באוניברסיטת ברלין. בתחילת 1910 הוא התחיל לכתוב מוזיקה ובשנת 1913 הקים את תיאטרון ברלין והיה מנהל התיאטרון עד משבר הסוציאליזם בשנת 1923. באותה שנה מונה זינגר לפרופסור באקדמיה הארצית למוזיקה (בגרמנית: Staatliche Akademische Hochschule für Musik). משנת 1923 עד שנת 1932 זינגר היה יושב ראש ונוירולוג של הייעוץ הרפואי באקדמיה. בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון, מוזיקאים יהודים רבים איבדו את עבודתם. כתוצאה מכך הקים זינגר את האגודה לתרבות יהודית, הקולטורבונד. בשנת 1935 השם של האגודה שונה בגין איומים של הגסטפו. בשנת 1936 ביקרו חברי הקולטורבונד בפלשטינה, בכוונה להקים שם מופע, כמה שנים לאחר מכן בתחילת 1938 נמצא במאי להופעה, שתיערך כהפגנה נגד הנאצים, בנוסף לכך תיאטרון הבימה היה אמור להיכנס תחת כנפי הקולטורבונד, אך בקיץ 1938 חל איסור על הוצאת חפצים וכספים מהארץ. באוקטובר 1938 זינגר טס לארצות הברית, יחד עם כסף מארגונים יהודיים, כדי לעזור ולהוציא יהודים מגרמניה, בעיקר את אנשי ארגון הקולטורבונד, במכתב שכתב זינגר לפני שעזב, חמש שנים בדיוק לאחר ההצגה הראשונה שלהם, נכתבה תוכנית העזיבה שלו לאמריקה, ותכנונו להגר עם קבוצתו. בזמן ביקורו הוא הרצה בהרווארד, וקיבל הצעות עבודה שונות באוניברסיטאות כגון אוניברסיטת ייל, ואוניברסיטת ניו סקול, למרות בקשת משפחתו של זינגר הוא החליט לחזור לגרמניה, בכוונה לא לנטוש את הקבוצה. ארנסט לנארט (גר') חבר הקבוצה שכבר היגר לאמריקה סיפר שיום אחרי ליל הבדולח בא לבקר אותו בחדרו וראה שחפציו ארוזים לנסיעה. באפריל 1943 הוא עלה על אחת הרכבות האחרונות ממחנה המעצר וסטרבורק המגיעות לטרזינשטט. בשנת 1944, חלה במחלת ריאות, וב-30 בינואר הוא נפטר בגיל 58. מדיה וקבצים בנושא קורט זינגר בוויקישיתוף kurt singer ORT German Resistance Memorial Center Objekt-Metadaten @ LexM, www.lexm.uni-hamburg.de יהויקם כוכבי, תולדות השואה גרמניה, כרך שני, יד ושם, 1997, עמ' 471-473 Adam.J Sacks, Kurt SInger’s Shattered hopes, The Leo Baeck Institute year book, 2003, עמ' 194-195 Adam.J Sacks, Kurt SInger’s Shattered hopes, The Leo Baeck Institute year book, עמ' 196
יוסף לוונהרץ

יוסף לוונהרץ (באנגלית: Josef Loewenherz), 1884, פיבובשצ'יזנה (בפולנית: Piwowszczyzna), מחוז סוקל, בגליציה, היום באוקראינה, - 1960, ארצות הברית) עמד בראש הקהילה היהודית בווינה במהלך מלחמת העולם השנייה. הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים, אך שוחרר בהיעדר הוכחות, מעבר לעצם הישרדותו כמנהיג יהודי באוסטריה הנאצית בכל תקופת המלחמה. ב־1913 נשא לאישה את סופי שנפלד (Schonfeld) ומשנת 1914 חי אתה בווינה. שם עבד כעורך דין ואף השלים תואר דוקטורט במשפטים. לוונהרץ היה ציוני, חבר באספת הנציגים מ-1924 ולזמן מה שימש סגן יושב ראש הקהילה היהודית בווינה. ב־1935 מונה כיושב ראש הקהילה הזמני, וב-1937 נעשה מינויו קבוע. עם סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוטל על לוונהרץ על ידי אדולף אייכמן ב-12 במרץ 1938 ארגונה מחדש של הקהילה היהודית וניהולה. לשם כך מונתה לצידו מועצה של שמונה חברים יהודים, אך הם היגרו לאחר מכן. לוונהרץ עמד בראש הקהילה היהודית בווינה עד 1945. החל מינואר 1953 שימש כראש "מועצת הזקנים של היהודים בווינה". ביוני 1942, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, האשים חבר ב"ארגון החיילים המשוחררים היהודיים" את לוונהרץ שהעביר מידע שהיה כלול ברשימות הארגון והשתמש בו לצורכי גירוש יהודים מאוסטריה. חבר הארגון למעשה האשים את לוונהרץ בבגידה ביהודים, וכמה מחבריו אף היו שותפים לרגשותיו. הטענה הייתה כי מנהיגי הקהילה היהודית (Kultusgemeind) בווינה שימשו כעושי דבריו של הגסטאפו. יהודים מווינה שבני משפחותיהם נרצחו הטיחו בו האשמות, אולם ההיסטוריון מיניון לנגנס טוען בספרו, כי ככל הידוע ההאשמות התבססו על רגשות מובנים של טינה וחוסר אונים יותר משהתבססו על עובדות שאפשר להוכיחן. במאי 1945 נעצר לוונהרץ בידי הצבא האדום והואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים. הוא היה עצור שלושה חודשים והועבר לצ'כוסלובקיה. אחרי שחרורו הצטרפו הוא ורעייתו אל שני ילדיהם בארצות הברית. הוא מעולם לא חזר לאוסטריה. לוונהרץ נפטר בארצות הברית בשנת 1960, ולא הספיק להעיד במשפט אייכמן, כמתוכנן, אך שלח מסמכים לבית המשפט. רעייתו, סופי לוונהרץ (Sofie Lowenhertz) לבית שנפלד, שימשה מ 1928 נשיאת ויצו ומ-1934 נשיאת סיוע החירום היהודי לנשים. היא נשארה בווינה עד 1945 ונפטרה בארצות הברית ב-1981, בגיל 91. הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי השלישי של חוקרי השואה (1977). דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1933- 1945, הוצאת יד ושם. "הפוליטיקה של מדיניות הגזע הנאצית ותפקיד היודנראט במסגרתה: דיון בסרטו של קלוד לנצמן 'אחרון הלא צדיקים'", סליל - כתב עת מקוון להיסטוריה, קולנוע וטלוויזיה, בחסות מרכז קבנר-מינרווה להיסטוריה גרמנית והאוניברסיטה העברית בירושלים. מדיה וקבצים בנושא יוסף לוונהרץ בוויקישיתוף דליה עופר, דרך בים: עלייה ב' בתקופת השואה 1939–1944, ירושלים: יצחק בן צבי, 1988 לנגנס מ', היקרים לי מכל מכתבים ורשומות יומן של אחות יהודייה בווינה, ירושלים: יד ושם משפט אייכמן (תיק פלילי 40/61) - רשימת מסמכים שנתקבלו מן הד"ר יוסף לוונהרץ בווינה, באתר ארכיון המדינה