laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סריארקה

סריארקה (בקזחית: saryarka או Сарыарка - "הרכס הצהוב") היא ערבה המשתרעת על פני רמה בצפון קזחסטן. חלקים מסריארקה הוכרזו בשנת 2008 כאתר מורשת עולמית בשם "סריארקה - הערבות והאגמים של צפון קזחסטן". האתר משתרע על פני שתי שמורות הטבע נאורזום וקורגלז'ין, המשמשות נקודות עצירה ראשונות במעלה בחשיבותן עבור עופות נודדים, וכבית גידול לפאונה ולפלורה של הערבה האירואסייתית. שטחו הכולל של האזור המוכרז, הכולל ארבעה מוקדים, הוא 4,500,344 דונם. הערבה משתרעת על פני מרבית שטחה של צפון קזחסטן וחלקים מדרום רוסיה. אורכה כ-3,000 ק"מ מהים השחור במערב עד לגבול סין במזרח ורוחבה עומד על כ-500 ק"מ. בצפון גובלת הערבה בחורש של עצי מחט ובדרום באזור החצי-מדברי המשתרע בדרום קזחסטן. האקלים יבשתי ומתאפיין בקיץ חם ובחורף קר. באזור מספר אגמים של מים מתוקים ומליחים, השוכנים בסביבות קו פרשת המים שבין האוקיינוס הארקטי ובין אזור הניקוז המרכז אסייתי של ימת אראל. אגמים אלה הם ליבן של שמורות הטבע והם משתרעים על פני מרבית השטח המוכרז. סביב האגמים משתרעת ערבה בשטח של 1,200,000 דונם (בתחומי השטח המוכרז). המרחק בין שתי השמורות הוא 350 ק"מ. שמורת נוזרום (49°55′29″N 63°54′00″E﻿ / ﻿49.92472°N 63.90000°E﻿ / 49.92472; 63.90000) שוכנת בבקע טורגאי (Torghay), בגבהים של בין 200 ל-350 מטר מעל פני הים. בשמורה מספר אגמים הכפופים למשטר הצפות עונתי קיצוני. בעונות שכונות עשויים האגמים להתייבש לחלוטין, דבר המאיץ את פריחתן של אצות. שמורת קורגלז'ין (50°26′56″N 69°11′14″E﻿ / ﻿50.44889°N 69.18722°E﻿ / 50.44889; 69.18722) שוכנת בשקע שבו שכן בעבר אגם, בגובה של 300 עד 400 מטר מעל פני הים. בשטחה של השמורה משתרעת מערכת גדולה של אגמים וביצות. שטחו של האגם הגדול ביותר, אגם טנגיז (Tengiz), עשוי להשתנות באופן קיצוני והוא נע בין 1,590,000 ל-1,130,000 דונם. מימי האגם מליחים והוא ניזון בעיקר על ידי נהר נורה שגם מימיו מליחים. הנהר נשפך אל האגם בדלתה, ובעת הצפה היא הופכת לאגם רדוד בשטח של 470,000 דונם. אגמי סריארקה הם צומת חשוב עבור עופות נודדים, החוצים את מרכז אסיה בדרכם מאירופה במערב ועד יקוטיה במזרח, ומחופי האוקיינוס הארקטי בצפון ועד אוסטרליה בדרום. רק בקורגלז'ין עשוי מספרם של עופות אלה להגיע לכ-15 עד 16 מיליון פרטים בעונת הנדידה. סך הכל נסקרו בשטח השמורות 351 מיני עופות, מהם 259 מינים של עופות נודדים. אוכלוסיית העופות תומכת בתורה באוכלוסייה מגוונת של עופות דורסים. בשטח המוכרז 53 מיני יונקים ובהם מיני מרמיטה, סנאים, למינג וארנבאים. על מיני היונקים הטורפים נמנים הזאב, השונר, השועל המצוי, השועל הקורסאקי והגירית. הפרסתנים כוללים, בין היתר, את האייל הקורא, את אייל סיבירי, הסאיגה ואת חזיר הבר. עוד חיים בשטח עשרה מיני זוחלים ודו-חיים, 16 מיני דגים ולמעלה מאלף מיני חסרי חוליות. בשטח המוכרז כ-770 מיני צמחים. מדיה וקבצים בנושא סריארקה בוויקישיתוף אודות שמורת קורגלז'ין
נצח ישראל (פירושונים)

האם התכוונתם ל... נצח ישראל – מושג במסורת היהודית המבטא את נצחיותו של עם ישראל אגודת נצח ישראל - אגודת סתרים בישיבת וולוז'ין שפעלה למען התנועה הציונית. ראו: אגודות סתר ציוניות בישיבת וולוז'ין#נצח ישראל נצח ישראל (פתח תקווה) – בית ספר דתי בפתח תקווה ישיבת נצח ישראל – ישיבתו של הרב ישראל זאב גוסטמן, הוקמה בתחילה בניו יורק ולאחר מכן עברה לירושלים נצח ישראל (ספר) – אחד מספריו של המהר"ל מפראג גדוד נצח ישראל – גדוד מילואים חרדי בצה"ל ניל"י (נצח ישראל לא ישקר) - מחתרת יהודית במלחמת העולם הראשונה ניל"י (ישוב) – ישוב מסוגת התנחלות בעל אופי חילוני בשומרון
קונסטנטינוס קנאריס

קונסטנטינוס קנאריס (ביוונית: Κωνσταντίνος Κανάρης‏ 1795[דרושה הבהרה]–1877) היה אדמירל, מדינאי ולוחם חופש יווני. נולד באי פסארה (אנ') שבים האגאי, והתייתם בגיל צעיר. כמו רבים מבני משפחתו החליט להיות יורד ים, והצטרף כנער סיפון לאניית המשא של דודו. הוא הפך למנהיג בתקופת מלחמת העצמאות, ולאחריה היה ראש ממשלת יוון מספר פעמים. קנאריס זכה לפרסום במלחמת העצמאות של יוון (1821-1829). למרות שלא היה חבר בארגון המחתרתי פיליקי אטריה (Εταιρεία των Φιλικών - אגודת הידידים) שפעל לשחרור יוון מהשלטון העות'מאני. כאשר שמע על ההתקוממות שהוכרזה ב-1821, חזר לאי הולדתו והצטרף לשורות המהפכה. ספני האי פסארה, המנוסים במאבקים ימיים (בעיקר בפיראטים), הוכיחו עצמם כיעילים במיוחד במהלך המאבק בטורקים, וקונסטנטינוס קנאריס התבלט במיוחד כרב-החובל של אחת מספינות המלחמה. לאחר טבח כיוס, שבו הרגו הטורקים עשרות אלפים יוונים בשנת 1822, הצליחו כוחות בפיקודו של קנאריס להעלות אש בספינתו של האדמירל הטורקי קרה עלי פשה (אנ'), בשעה שהטורקים חגגו, כפעולת תגמול. כ-2,000 טורקים נספו בשריפה, כולל האדמירל הטורקי. מאוחר יותר הוביל קנאריס סדרה של התקפות מוצלחות נוספות נגד הצי הטורקי. במסגרת הסכם שכרת הסולטאן הטורקי עם הצבא המצרי המתעצם של אבראהים פאשא, הובטחה לאחרון שליטה בכרתים, בתנאי שיעזור לטורקים נגד היוונים. איברהים פשה, בסיוע קצינים צרפתיים בדימוס מצבאו של נפוליאון, תקף סדרה של איים יווניים, ביניהם האי פסארה, אי הולדתו של קונסטנטינוס קנאריס, שנהרס כמעט לחלוטין. אוכלוסיית האי שלא הצליחה לברוח נטבחה באכזריות, ובחלקה נלקחה לעבדות. שליטתו של הצי המצרי-טורקי באיים היווניים נמשכה עד קרב נאווארינו המפורסם בשנת 1827, כאשר צי משותף של צרפת, בריטניה ורוסיה הצליח להשמיד את הצי העות'מאני, ולתת ליוונים "חסות". עם סיום המלחמה והכרזת העצמאות היונית, מונה קנאריס לאדמירל הצי היווני החדש. קנאריס שימש כשר בתפקידים שונים בממשלת יוון, ומספר פעמים כראש ממשלה בתקופות שונות. בפעם הראשונה הוא מונה בשנת 1844 במקום אנדראס מטאקסס. ב-1862 היה אחד מן הבודדים מוותיקי מלחמת העצמאות שסייעו להפיכה השקטה, בה הודח המלך אוטו מיוון, והוחלף בנסיך וילהלם מדנמרק, אשר הוכתר ביוון כגאורגיוס הראשון, מלך היוונים. תחת וילהלם שימש קנאריס כראש ממשלה בפעם הרביעית, החמישית והשישית (לתקופות של מספר חודשים בכל פעם). קנאריס נחשב כגיבור לאומי ביוון, ומספר כלי שיט ופריגטות בצי היוני קרויים על שמו. האדמירל הגרמני וילהלם קנריס, אשר התרשם מאוד מפסלו של קנאריס, טען כי הוא מצאצאיו, או לפחות בעל קרבת דם לקונסטנטינוס קנאריס. הבדיקה הגנאלוגית של הגרמנים ב-1938 העלתה שאין קשר בין השניים, וכי וילהלם קנאריס מוצאו ממשפחה איטלקית. מאוחר יותר העלו היסטוריונים את הסברה כי ייתכן שהטענה הייתה נכונה, ואכן קיים קשר דם בין השניים, אך העובדות הוטו על ידי החוקרים הנאצים, שלא רצו להודות בקרבת דם בין אדמירל גרמני ליווני. הצלב הגדול של מסדר המושיע (ממלכת יוון) אביר הצלב הגדול של מסדר הגואלפים (ממלכת הנובר) הצלב הגדול של מסדר דנבורג (ממלכת דנמרק) מדיה וקבצים בנושא קונסטנטינוס קנאריס בוויקישיתוף קונסטנטינוס קנאריס, באתר ויקיפדיה באנגלית קונסטנטינוס קנאריס, באתר Rulers.org מלחמת העצמאות היוונית קונסטנטינוס קנאריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קונסטנטינוס קנאריס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ויליאם וילסון

ויליאם וילסון (באנגלית: William Wilson‏; נולד בלונדון ב-13 בנובמבר 1844 - מת ב-1 ביוני 1912 בגלאזגו) היה עיתונאי, מדריך שחייה ומאמן סקוטי שפעל בשלהי המאה ה-19, ותרם לשיטות המדעיות שמאחורי השחייה התחרותית. ב-1883 פרסם וילסון את "מדריך השחייה", אחד מהספרים הראשונים על שחייה שהגדירו את המושגים המודרניים של יעילות החתירה, אימון, פניות תחרותיות ובטיחות במים. תיאר ואייר את הזינוק למשחה ואת הפניות. שיפר את המכניקה של ביצוע כמה גריפות. פיתח את האימון הראשון בהנשמה מלאכותית. היה חלוץ בשיטות אימון, הן מחוץ למים והן במים, כולל מנוחה לפני תחרויות. העיתונאי הראשון שדיווח על ספורט השחייה. ממציא בתכנון בריכות שחייה סגורות. ב-1877 כתב וילסון אוסף של חוקים למשחק כדור קבוצתי במים, שלו הוא קרא "כדורגל מימי". המשחק הראשון התנהל בין גדותיו של הנהר די (River Dee) בפסטיבל בון אקורד (Bon Accord) באברדין שבסקוטלנד. דגלים מוקמו במרחקים שבין שמונה לעשרה רגל על החוף, והמתחרים השתמשו בכדור רך מגומי הודי הקרוי "פּוּלוּ". בפועל היה המשחק תחרות היאבקות מקצה עד קצה של מגרש המשחקים, אבל הוא היה פופולרי בין הצופים בפסטיבלים של מים בתקופה ההיא. ב-1885 הכיר איגוד השחייה של בריטניה הגדולה (Swimming Association of Great Britain) במשחק, שכעת היה קרוי כדורמים, וניסח אוסף של חוקים שהתבססו על החוקים שווילסון ניסח במקור. בסופו של דבר הפכו חוקים אלו לבסיס על פיו נוסחו החוקים הבינלאומיים של פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA), שעה שהספורט התפשט לאירופה, אמריקה ואוסטרליה. ב-1891 פרסם וילסון כמה מאמרים מאוירים בעיתון על הטכניקות של הצלת חיים במקרי טביעה, וחילק פרסים למועדוני שחייה מקומיים בגין מיומנות בטכניקות של הצלת חיים. שיטותיו של וילסון הופצו כספר כיס, וכהכרה בתרומתו, הוא נבחר לנשיא הראשון של החברה המלכותית להצלת חיים (Royal Lifesaving Society). ססיל קולווין, פרופיל של תרומותיו של ויליאם וילסון לטכניקות השחייה, 1999 ויליאם וילסון באתר "היכל התהילה של השחייה"
1734

שנת 1734 היא השנה ה-34 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1734 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 17 באפריל- טקסין הגדול, מלך תאילנד (נפטר ב-1782) 2 בנובמבר- דניאל בון, חלוץ אמריקאי (נפטר ב-1820) 20 בינואר – גבריאיל גולובקין, מדינאי רוסי (נולד ב-1660) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1734 התחילה ביום ח' בשבט ה'תצ"ד (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ו בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1734 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1734‎ נפטרים ב-1734‎ מדיה וקבצים בנושא 1734 בוויקישיתוף
חולצת רכיבה

חולצת רכיבה (ג'רזי) היא חולצה המשמשת לרכיבת אופניים. על אף שמרבית רוכבי האופניים משתמשים בבגדיהם הרגילים בעת רכיבה על אופניים, חובבים ומקצוענים עושים שימוש בחולצות ייעודיות לרכיבת אופניים, כיוון שהיא מספקת יתרונות רבים. בראשית המאה ה-20 היו חולצות הרכיבה סרוגות מצמר, אך כיום הן עשויות מבדים מתקדמים המאפשרים נידוף זיעה, הגנה מפני קור ורוח ויוצרים מעטפת אווירודינמית. בבגדי רכיבה משתמשים כיום בסיבים מתקדמים כדוגמת לייקרה, קולמקס ופוליאסטר. לחולצת הרכיבה כיסים בחלקה האחורי על מנת לאפשר נשיאה של חפצים ללא שבירת האווירודינמיות של הרוכב. לחלק מחולצות הרכיבה יש רוכסן לכל אורכן (על מנת שניתן יהיה לפתוח אותן במזג אוויר חם), לחלק רוכסן חלקי ויש חולצות ללא רוכסן כלל. חלקה האחורי של החולצה ארוך יותר על מנת לכסות את הגב התחתון של הרוכב בעת שהוא כפוף. חולצות הרכיבה המודרניות מודפסות בשלל גוונים ולכל קבוצת אופניים מדים משלה. מדי קבוצות מקצועיות, שעליהן מודפס לוגו הספונסר, נמכרים בחנויות בדומה למדי קבוצות כדורסל או כדורגל. חולצות רכיבה נחשבות פרס במספר מרוצים: למנצח באליפות העולם מוענקת חולצת הקשת בענן על מנת להבדילו משאר הרוכבים. חולצות מיוחדות ניתנות לרוכבים שהם אלופי מדינתם. במרוצי קטעים מוענקת מדי יום חולצה לרוכב המוביל בדירוג הכללי, ולעיתים בדירוגים נוספים. החולצה המפורסמת ביותר היא החולצה הצהובה של מוביל הטור דה פראנס. זמן הופעתה אינו ברור, אך צבעה נובע מצבע דפיו של עיתון הצרפתי ל'אקיפ, שנתן את חסותו למרוץ. חולצה מפורסמת נוספת היא החולצה הוורודה של הג'ירו ד'איטליה. גם צבעה שלה נובע מצבע דפיו של נותן החסות, העיתון לה גזטה דלו ספורט. מדיה וקבצים בנושא חולצת רכיבה בוויקישיתוף
פרנקו (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פוליטיקאים ומדינאים: פרנסיסקו פרנקו – רודן ספרדי, אשר שלט בספרד שלטון דיקטטורי מ-1939 ועד מותו בשנת 1975 רבנים: חיים רחמים יוסף פרנקו – רב בחברון אמנים: איוון פרנקו – סופר ומשורר לאומי אוקראיני, ממייסדי הספרות האוקראינית המודרנית ג'יימס פרנקו – שחקן, במאי ותסריטאי אמריקני, הידוע בזכות תפקידו בסרטי "ספיידרמן" כדורגלנים: גיז'רמו פרנקו – כדורגלן מקסיקני ממוצא ארגנטינאי המשחק בווסטהאם יונייטד ובנבחרת מקסיקו לאו פרנקו – כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער בגלאטסראיי קציני משטרה: אהרן פרנקו – ניצב במשטרת ישראל, מפקד מחוז ירושלים אילן פרנקו – ניצב במשטרת ישראל, סגן המפכ"ל פרנק אישים ששמם הפרטי הוא פרנקו
טרני

טֶרנִי (Terni) היא עיר עתיקה באיטליה בדרום מחוז אומבריה ובירת נפת טרני. היא שוכנת במישור הנהר נרה (Nera). העיר נמצאת במרחק 104 ק"מ צפונית-מזרחית לרומא, 36 ק"מ צפונית מריאטי (שבמחוז לאציו) ו-29 ק"מ דרומית מספולטו. מסילת הברזל רומא - אנקונה עוברת בעיר. בעיר יש אוניברסיטה, והיא נחשבת לאחד ממרכזי התעשייה החשובים של אומבריה. התעשייה בה זכתה לתנופה לאחר שבמלחמת העולם השנייה העיר נהרסה מהפצצות בעלות הברית. טרני נוסדה על ידי העם הסביני במאה ה-7 לפנה"ס. במאה ה-3 לפנה"ס היא נכבשה על ידי רומא העתיקה ונחשבה לעיר חשובה (municipium) בדרך המלך מרומא צפונה ויה פלמיניה (Via Flaminia). הרומאים כינו את העיר בשם "Interamna", שפירושו בין שני נהרות. מתקופת הקיסרות הרומית נותרו בעיר אמות מים, חומות, אמפיתיאטרון, מקדשים וגשרים. בשנת 755 נכבשה העיר על ידי הלומברדים ואיבדה את מעמדה לטובת העיר השכנה, ספולטו, בגלל הדוכסות שבספולטו. בשנת 1174 היא נהרסה על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים לאחר מכן היא הייתה אחד ממקומות התפילה החביבים על פרנציסקוס מאסיזי. במאה ה-14 העיר הייתה לעצמאית וחוקקה חוקה משלה. בשנת 1353 היא הרחיבה את תחום חומותיה. כמו ערים אחרות במחוז היא סבלה מהריב בין שתי הסיעות: הגואלפי והגיבליני (Guelfi e ghibellini), אשר הפכו לשתי מפלגות הנובילי (Nobili) והבנדררי (Banderari). בסוף הייתה לחלק ממדינת האפיפיור. בשנת 1580 החלה כריית ברזל באזור. במאה ה-17 הייתה קרבן למגפות ולמחסור במזון. במאה ה-19 היא נהנתה מהמהפכה התעשייתית. ושל האפשרות לניצול אנרגיה הידרואלקטרית. בטרני הוקמו מפעלי מתכת וצמר. בשנת 1927 הוקמה נפת טרני והעיר הייתה לבירתה. ריכוז התעשיות הכבדות שבה, יחד עם היותה צומת רכבות, הביאו לכך שתהיה קרבן ל-118 התקפות אוויריות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. רבעים רבים נחרבו ומבני תעשייה נהרסו. בעיר הייתה קהילה יהודית קטנה בין סוף המאה ה-13 עד סוף המאה ה-16. עיסוקה היה דומה לזה של שאר הקהילות היהודיות באיטליה: עסקי שולחני - מתן הלוואות. על הנוצרים נאסר לעסוק בכך במדינת האפיפיור.. נמצאו מסמכים המביאים את פרטיהם של רופאים יהודים שהיו בעיר, כעשרה במספר. היהודים גורשו מהעיר, יחד עם כל יהודי מדינת האפיפיור במאה ה-16. בשנת 2009 הוצב לוח זיכרון באחד מקירות הטיילת ליד גן בעיר (Parco Ciaurro), בנוכחות הרב הראשי של איטליה והבישוף המקומי, עם הכתובת הבאה: "Qui si trovava il cimitero ebraico che questa terra accolse nel tardo medioevo" (כאן היה בית קברות יהודי בימי הביניים המאוחרים). על פי המחקר גודלו המקורי של בית הקברות היה מרשים ומעיד על גודלה ויכולתה הכלכלית של הקהילה. בית הקברות נפתח בשנת 1495 והתאריך מעיד על כך שהקהילה התרחבה (ייתכן שהייתה קיימת גם לפני זה) בעקבות ההגירה לאזורים באיטליה בשלטון האפיפיור ובצפון איטליה בימי גירוש היהודים מספרד ודרום איטליה. שרידי האמפיתיאטרון הרומי כיכר בעיר העיר לאחר מלחמת העולם השנייה "רומח האור"; מבנה (המגיע לגובה 30 מ') שיצר הפסָל ארנלדו פומודורו אתר האינטרנט הרשמי של טרני טרני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טרני (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית המאמר כולל רשימה ביבליוגרפית עשירה על תולדות יהודי העיר
נבחרת ניז'ר בכדורסל

נבחרת ניז'ר בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ניז'ר. נבחרת ניז'ר לא דורגה ברשימת הדירוג של פיב"א לגברים, נכון ל-10 באוגוסט 2024 נבחרת ניז'ר השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1968 וסיימה במקום השמיני והאחרון. נבחרת ניז'ר מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת טנזניה בכדורסל

נבחרת טנזניה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של טנזניה. הדירוג הנוכחי של נבחרת טנזניה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-149 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. נבחרת טנזניה השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1974 וסיימה במקום השמיני. נבחרת טנזניה מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת טוגו בכדורסל

נבחרת הכדורסל הלאומית של טוגו השתתפה 3 פעמים באליפות אפריקה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום החמישי בשנת 1974. נכון ל-2022, נבחרת טוגו מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל. הדירוג הנוכחי של נבחרת טוגו ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-132 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יליזבטה סקובצובה

יליזבטה יורייבנה סקובצובה (ברוסית: Елизавета Юрьевна Скобцова)‏, ידועה כ"האם מריה" (ברוסית: Мать Мария; בצרפתית: Mère Marie;‏ 1891 – 1945) הייתה משוררת ונזירה רוסייה שהצילה יהודים בצרפת הכבושה בימי מלחמת העולם השנייה. הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם.} נולדה בשם יליזבטה פילנקו ב-21 בדצמבר 1891 בעיר ריגה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בלטביה) למשפחת אצולה. למדה בגימנסיה בסנקט פטרבורג והשתייכה לחוג המשוררים מהזרם האקמיסטי. כבר בגיל 15 החלה לכתוב שירים, אשר פורסמו בכתבי עת ספרותיים. בשנת 1910 התחתנה ועברה עם בעלה להתגורר בחצי האי קרים. הוציאה שלושה ספרי שירה. לאחר המהפכה הבולשביקית הפכה לתומכת של הצבא הלבן האנטי-קומוניסטי. בשנת 1920, לאחר תבוסת הצבא הלבן במלחמת האזרחים, היגרה עם בעלה השני, דניאל סקובצוב, ושני ילדיה לטורקיה. לאחר שהות קצרה עברה לסרביה ומשם לצרפת. הייתה פעילה חברתית בארגונים שונים של הגולים הרוסים. בשנת 1932 התגרשה מבעלה השני והפכה לנזירה. עם קבלת שבועת הנזירות שינתה את שמה למריה. היא ניהלה בית תמחוי לפליטים רוסים בפריז. לאחר כיבוש פריז על ידי הנאצים בשנת 1940, נרתמה מריה לעזרת היהודים בעיר. ביחד עם הכומר דמיטרי קלפינין, שותפה בניהול בית התמחוי, ארגנה מקומות מסתור ליהודים ודאגה להם לתעודות זהות מזויפות, שבעזרתן התחזו היהודים, בעיקר הפליטים מפולין שביניהם, לגולים רוסים. בתחילת 1942 עמדו האם מריה והאב דימיטרי בפני זרם של יהודים שהתדפקו על דלתם וביקשו תעודות המרה לנצרות. השניים סיפקו תעודות טבילה, מזון, מקלט והברחה אל מחוץ לצרפת או לדרום צרפת, אזור שבתחילת 1942 היה עדיין תחת שלטון משטר וישי ולא תחת שלטון נאצי. ביולי 1942 הוציא הגסטפו הוראה האוסרת על יהודים להימצא כמעט בכל המקומות הציבוריים. במטה הגסטפו בפריז התקיימו דיונים כיצד לנהל את המצוד אחרי היהודים בעיר. המשטרה הצרפתית קיבלה אחריות על המבצע, המכונה "מצוד ולודרום ד'איבר" (Vélodrome d'hiver), והחליטה לגרש גם ילדים, אף על פי שלא התבקשה לעשות זאת על ידי השלטון הנאצי. אלפי יהודים פריזאים נעצרו על ידי הנאצים והמשטרה הצרפתית ונכלאו באצטדיון ישן למרוצי אופניים. כששמעה על המעצר החליטה מריה לנצל את גלימת הנזירה שלה ויחד עם בנה יורי והכומר קלפינין סעדו במשך שלושה ימים את האנשים. הם הבריחו למקום מים ומזון עד כמה שהיה ניתן, ובעזרת עובדים לפינוי אשפה שגייסה לעזרתה הצליחה להבריח כמה עשרות ילדים יהודים בתוך פחי זבל גדולים. הילדים הוצאו מן האצטדיון והובאו לבתי מסתור. ב-8 בפברואר 1943 נעצרה האם מריה, יחד עם בנה והכומר קלפינין, על ידי הגסטפו. הבן והכומר נשלחו למחנה הריכוז דורה-מיטלבאו, ממנו לא שבו. האם מריה נשלחה למחנה הריכוז רבנסברוק. היא נרצחה בתאי הגזים ב-31 במרץ 1945. בשנת 1985 הוכרו יליזבטה סקובצובה ודמיטרי קלפינין כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. בשנת 2004 הכריזה ההכנסייה הנוצרית אורתודוקסית על מריה כקדושה. בשנת 1982 הופק בברית המועצות סרט עלילתי על חייה, אשר נקרא "האם מריה". הצלת יהודים במהלך השואה מדיה וקבצים בנושא יליזבטה סקובצובה בוויקישיתוף יליזבטה סקובצובה, באתר יד ושם (באנגלית)
1735

שנת 1735 היא השנה ה-35 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1735 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. מתפרסם ספרו של קארולוס ליניאוס, "שיטת הטבע" (או "מערכת הטבע", Systema naturae), שהניח את המסד למיון המודרני של בעלי החיים. 1 בינואר – פול רוויר, לוחם חירות אמריקאי (נפטר ב-1818) 5 בספטמבר – יוהאן כריסטיאן באך, מלחין גרמני, בנו של יוהאן סבסטיאן באך (נפטר ב-1782) 30 באוקטובר – ג'ון אדמס, נשיאה השני של ארצות הברית (נפטר ב-1826) 2 בספטמבר – פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל (נולד ב-1680) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1735 התחילה ביום י"ח בטבת ה'תצ"ה (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-ז' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1735 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1735‎ נפטרים ב-1735‎ מדיה וקבצים בנושא 1735 בוויקישיתוף
הרצל פינת רפאלי

הרצל פינת רפאלי היא סדרה תיעודית בת 5 פרקים אשר שודרה לראשונה בערוץ HOT בידור ישראלי בשנת 2008 לקראת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. דוד דרעי, יוצר הסדרה, יצא בה למסע ביקורתי אל ה"אייקונים" שהובילו את התרבות בששים שנות קיומה של המדינה, ובחן באמצעותם את השינויים התרבותיים והערכיים שהתחוללו בישראל. בתוך כך, שרטט דרעי את המעבר של "גיבורי התרבות" של אז, ל"כוכבים" שבאו אחריהם ועד ל"סלבס" בני ימינו. "הרצל פינת רפאלי" קיבלה מועמדות לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בקטגוריית הסדרה התיעודית הטובה ביותר לשנת 2008. הסדרה חוזרת אל הדמויות, הגיבורים והסמלים שעיצבו את עולם התרבות של ישראל, מתבוננת בדמויות שמרכיבות את התרבות הישראלית הפופולרית ומציפה שאלות ערכיות העומדות בבסיסה של תרבות זו: מה הביא להכתרת גיבורי התרבות שלנו ומהם הכוחות שגרמו להסתלקותם מהבמה, חושפת את המנגנונים הבלתי נראים שממציאים, יוצרים ומפיצים את אבק הכוכבים, כמו גם את "ביצת המפורסמים" המקומית – בבידור ובתרבות, ביופי ובזוהר, בפוליטיקה ובצבא. בין גיבורי התרבות שהסדרה עוסקת בדמותם: אהוד אולמרט, נעמי פולני, יעל אבקסיס, בר רפאלי, רינה מור, פנינה רוזנבלום, חנה רובינא, דודו טופז, אילנה דיין, שרון איילון, מיכל מודעי, זיוה רודן, שמעון פרס, בנימין נתניהו, אהוד ברק, ירדנה ארזי, עופרה חזה, מירה אברך, שולה יריב-"רחל המרחלת", בייגה שוחט, קארן דונסקי, יפה ירקוני, צביקה פיק, זוהר ארגוב, רבקה מיכאלי, רות דיין, טומי לפיד, אורי אבנרי, אדם, טל פרידמן, איל קיציס. ואחרים. פרקי הסדרה עסקו בשלושה נושאים: "היופי והזוהר של ישראל" (פרק 1 ופרק 2) - סיפורן של מלכות היופי ו"נערות הזוהר" מהשנים הראשונות לאחר הקמת המדינה ועד שנת ה-60. "הבידור והבמה של ישראל" (פרק 3 ופרק 4) - עסק בכוכבי הבידור והבמה וכלל בין השאר: ראיון אחרון עם חנה רובינא בחייה, ראיון עם מי שכונתה "זמרת המלחמות" - יפה ירקוני, בו התמודדה עם הטענה שבנתה את הקריירה הארוכה שלה על גב הצבא. ותיאור של התחרות בין שתי הזמרות הפופולריות של שנות ה-80 - ירדנה ארזי ועופרה חזה. "הבידור והרכילות בפוליטיקה הישראלית" (פרק 5) - מסע מאסיפות עם בכיכרות ומנאומים חוצבי להבות, אל תוכניות אירוח צעקניות ומדורי רכילות נוצצים, בעקבות הפוליטיקאים, והגנרלים. והצורך הקיומי שלהם לזכות בתשומת הלב, באהבת הציבור, בכוח ובהשפעה. מהמאבק להשגת הראיון הראשון עם פולה בן-גוריון ועד המאבק היומיומי של פנינה רוזנבלום על דקות מסך, מסיפורי הבגידות הסודיות של משה דיין ועד "פרשת הקלטת הלוהטת" של "בנימין נתניהו. הכל בניסיון לברר שתי שאלות חשובות: איך הפכו הפוליטיקאים שלנו מאידאולוגים – לכוכבי טלוויזיה, והאם הדרך פתוחה משני הכיוונים - ועיתונאים וכוכבי טלוויזיה יכולים להיות מנהיגים ראויים? הרצל פינת רפאלי, באתר ynet עכבר העיר, רד בנד היא הזוכה הגדולה של טקס פרסי האקדמיה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2009 עכבר העיר, ראש השנה בטלוויזיה: גיבורי התרבות הישראלית, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013 דוד דרעי, "אני לא דוגמנית עבר", באתר ynet, 16 במאי 2008 דוד דרעי, "רק לא לעשות פדיחות", באתר ynet, 18 באפריל 2008 דוד דרעי, "אני לא זמרת מלחמות", באתר ynet, 5 במאי 2008 דוד דרעי, בייגה חוזר למעגל, באתר ynet, 22 באפריל 2008
פיקטוגרף

פִּיקְטוֹגְרָף או פיקטוגרם (כתב פיקטוגרפי, הלחם מילים של picto מהמילה הלטינית pictus שמשמעותה ציור והמוספית graph שמשמעותה כתיבה, תרגום מילולי - רישום תמונה) הוא צורת ייצוג של אובייקטים באמצעות ציורים. דוגמאות קדומות של פיקטוגראם הם פטרוגליפים וציורי מערות שהתגלו במקומות שונים. בשלב מאוחר יותר בהתפתחות הכתב נוצרו סמלים מוסכמים המייצגים רעיון או מושג ונוצר הכתב הפיקטוגרפי שבו יש מערכת ציורים, סמלים או צירוף של סמלים וציורים כאשר כל סמל מייצג מילה. דוגמאות לכתב פיקטוגרפי הם כתב יתדות בגרסותיו המוקדמות וכתב הירוגליפי. בשלב הבא של התפתחות הכתב נוצר כתב אידיאוגרפי. הכתב הפיקטוגרפי מובן לכולם והשימוש בו זמין. ציור של שמש לתיאור המילה שמש מובן לכל אדם, ללא תלות בשפת הדיבור שלו. חסרונותיו נדרש אימון רב לציור הכתב הפיקטוגרפי וכן לקריאתו ובנוסף, הפירוש עלול להיות שונה מקורא לקורא. לעיתים יש צורך לצייר סמלים רבים להעברת מסר בודד. ניידותו של הטקסט מוגבלת מאחר שצויר על קירות מערה או על גבי חרסים. אין הפשטה של רעיונות. דוגמה לשימוש עכשווי לפיקטוגרף - כף היד שבתמרור עצור. פיקטוגרפיה נמצאת בשימוש רווח בתחומים רבים. בתחום התיירות נוהגים להוסיף סמלים מוסכמים לשלטי הכוונה ומידע, למשל ציור מיטה עבור בית מלון או צימר, ציור סכין ומזלג עבור מסעדה ולהפניית גברים ונשים לבתי השימוש המתאימים. אנשים הדוברים שפות שונות יכולים להשתמש בפיקטוגרפיה על מנת לגשר על פער השפה. בתחום האינטרנט יש שימוש פיקטוגרפי בסמל דף הבית, ריענון וכדומה. פיקטוגרף הנמצא בפארק הלאומי קניונלנדס שבארצות הברית פיקטוגרפים של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית פיקטוגרפים מ-1510 המספרים על בואם הקרב של מיסיונרים להיספניולה מים, ארנבת וצבי בשחזור של לוח השנה האצטקי סימני אזהרה של חברת הרכבות הבריטית הכניסה עם כלבים אסורה לוגוגרמה אידאוגרמה אמוג'י איזוטייפ פיקטוגרף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) משי אייד, התרבות המסתורית שציירה על סלעים בוונצואלה, באתר ynet, 4 ביולי 2024