laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנסידמוס

אנסידמוס (יוונית: Αἰνησίδημος; המאה הראשונה לפנה"ס) היה פילוסוף יווני. אנסידמוס נולד בעיר קנוסוס שבאי כרתים, למד באלכסנדריה והיה תלמידו של פילון מלאריסה שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. אנסידמוס טען כי אנשיה של אקדמיה זו החזיקו בתאוריות מסוימות (ובהן אלה של הפילוסופים מן האסכולה הסטואית) ללא הצדקה, ודחו תאוריות אחרות ללא סיבות מספיקות. בתגובה לדוגמטיזם פילוסופי זה, אנסידמוס תמך בעיקרון שלפיו אין לחרוץ משפט על דבר - עיקרון שהוצע לראשונה על ידי פירון מאליס ותלמידו טימון מפליוס כפתרון לבעיית מגבלותיו של הידע האנושי. האסכולה של אנסידמוס נודעת כפירוניזם. הוא פיתח תורה ספקנית זו בתגובה לטיעונו של פילו מלאריסה שלפיו אם כי החושים מוליכים אותנו שולל, יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו. דבר לא שרד מכל כתביו של אנסידמוס, אך אנו יודעים על אודותיו באמצעות פוטיוס, סקסטוס אמפיריקוס, דיוגנס לארטיוס ופילון האלכסנדרוני. יצירתו העיקרית של אנסידמוס "פירוניה", שהוקדשה ללוקיוס טוברו, ידידו של קיקרו וחבר האקדמיה האפלטונית, עוסקת בראש ובראשונה בצורך שלא לחרוץ משפט על דבר. ביצירה זו הוא עוסק בארבעה נושאים יסודיים: הסיבות לספקנות ולאי ודאות. טיעונים נגד הסיבתיות והאמת. תאוריה של הפיזיקה. תאוריה של המוסר. הנושא הראשון הוא המשמעותי ביותר בתורתו של אנסידמוס. תורתו הספקנית, שלפיה לא ניתן לדעת דבר, מבוססת על עשרה טיעונים: קיימים הבדלים ניכרים באופן שבו יצורים שונים תופסים את הדברים. לשם דוגמה: השליו אוכל עשבים ארסיים המהווים סם מוות בעבור האדם. הבדלים דומים קיימים גם בין בני אדם שונים ומצביעים על אותה עובדה. הידע שאותו האדם מקבל באמצעות החושים הוא מלא ניגודים. ידע זה משתנה מעת לעת עם השתנותם הפיזית של העצמים. ידע זה משתנה בהתאם לתנאים המקומיים. אנו מכירים את העצמים השונים בעקיפין באמצעות האוויר, הלחות וכיוצא בזה. עצמים אלה נמצאים בתהליך תמידי של שינוי גוון, טמפרטורה, גודל ותנועה. כל הפרטים שאותם אנו מקבלים באמצעות החושים הם יחסיים וכרוכים זה בזה. אנו מתרגלים לפרטים אלה באופן חוזר ונשנה ומקבלים אותם ללא ביקורת. בני האדם מחזיקים באמונות שונות ובחוקים שונים, וחיים בתנאים חברתיים שונים. במילים אחרות, אנסידמוס טען כי האמת משתנה בהתאם לנסיבות. היות שכל אדם תופס את הדברים באופן שונה, ומסדר אותם במוחו באופן מתאים לו בלבד, אנסידמוס דחה את האפשרות שקיימת אמת אובייקטיבית, וטען כי האמת היא סובייקטיבית. ארקסילאוס אנסידמוס, האנציקלופדיה האינטרנטית לפילוסופיה אנסידמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
צבא הג'יהאד הקדוש

צבא הג'יהאד הקדוש, הנקרא בעברית גם צבא מלחמת הקודש (בערבית: جيش الجهاد المقدس, בתעתיק מדויק: ג'יש אלג'האד אלמקדס, בכתיב חופשי: ג'יש אל-ג'יהאד אל-מוקאדס) הייתה מיליציה של לוחמים פלסטינים תומכי המופתי. מפקדה הבולט ביותר היה עבד אל-קאדר אל-חוסייני. בשנת 1931 ארגן עבד אל-קאדר אל-חוסייני צעירים באזור ירושלים כדי להתכונן למאבק מיליטנטי. ב-1933 הצטרף אליו אמיל אל-ע'ורי והארגון קרא לעצמו "הג'יהאד הקדוש" ובחר באל-חוסייני למנהיגו. בזמן הקמתו, היו בו 17 חברים, שלושה מהם נוצרים. ב-25 במרץ 1934 התכנסו 27 מחבריו הפעילים ביריחו והחליטו על ארגון של תאים בני חמישה חברים ועל בחירת "ועדה ארגונית עליונה", שתסייע לאל-חוסייני בניהול: נאפד' אל-חוסייני ואמיל אל-ע'ורי (ירושלים), צאלח אל-רימאוי (בית רימא, ליד רמאללה), חסן סלאמה (קולה, ליד לוד) וג'מיל אל-פארס (טלוזה ליד שכם). במהלך 1934 התפתח הארגון. בעזרת תרומות מעשירים נקנו כמאה רובים ואקדחים. על פי ע'ורי, הצטרפו אז 400 צעירים נוספים לארגון, ואלה קיבלו הדרכה צבאית. ביולי אותה שנה גילתה הוועדה העליונה לחאג' אמין אל-חוסייני על קיומו של הארגון. המופתי שמח לשמוע זאת וב-1935 לקח לידיו את הפיקוח על האגודה. בשנת 1946 הוקמה המליציה מחדש על ידי הוועד הערבי העליון וסרה למרותו של אמין אל-חוסייני, כקריאת תיגר על מגמת הליגה הערבית לשלול מההנהגה הפלסטינית כל סמכות שהיא בניהול מאבקם, וכתוצאה מסירובה של הליגה הערבית למנות את חאג' אמין אל-חוסייני או את בן דודו עבד אל-קאדר אל-חוסייני למפקד צבא ההצלה, תפקיד בו זכה פאוזי אל-קאוקג'י. יחידות המיליציה אשר הונהגו על ידי עבד אל-קאדר אל-חוסייני וחסן סלאמה לחמו במהלך מלחמת העצמאות סביב ירושלים ולאורך כביש תל אביב-ירושלים. עבד אל-קאדר אל-חוסייני הגיע לירושלים בדצמבר 1947 עם כמאה מתומכיו, אשר הוכשרו בסוריה לפני פרוץ המלחמה והפכו לקצינים בצבא שלו. הוא הקים את מפקדתו בעיירה ביר זית שליד רמאללה והחל לגייס מתנדבים. באמצעותם הוא ארגן בהמשך מצור על ירושלים וביצע התקפות מאורגנות על שיירות יהודיות בעיר. במקביל, חסן סלאמה היה אחראי על פעולות הארגון באזור לוד ורמלה ובכניסה לכביש תל אביב-ירושלים. אל-חוסייני נהרג לבסוף על ידי כוחות ההגנה ב-8 באפריל באזור מצודת הקסטל בעת ניסיון כיבוש המקום. בעקבות מותו של אל-חוסייני הפך אבראהים אבו דאיה למפקד הבכיר של מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש באזור ירושלים. מותו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני המריץ בתחילה את הכוחות הערביים, אשר כבשו במהירות את המצודה. אולם זו חזרה לידי הפלמ"ח כאשר יחידה שנשלחה לכבוש את המצודה מצאה אותה ריקה; הכוחות הערביים היו עסוקים באותה עת בהלווייתו של אל-חוסייני. מותו של אל-חוסייני נחשב מכה מוראלית קשה לכוחות הערביים הבלתי סדירים. חסן סלאמה מת מפצעיו בתחילת יוני, לאחר שנפצע קשה בקרבות עם האצ"ל, בסוף מאי, בגזרת ראש העין. כוח נוסף של 'הג'יהאד הקדוש' פעל באזור נצרת עד לכיבושה על ידי צה"ל באמצע יולי. כאשר הליגה הערבית הקימה את ממשלת כל פלסטין בעזה ב-22 בספטמבר 1948 במהלך מלחמת העצמאות, היא הקימה מחדש את מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש, אשר מטרתה המוצהרת כעת הייתה "שחרור פלסטין". ב-3 באוקטובר 1948 הורתה ירדן ללגיון הערבי לפרק את היחידות השונות של מיליציית צבא הג'יהאד הקדוש מנשקן. בפועל המשיכו יחידות אלה בקיומן עד לאביב 1949. צבי אל-פלג, מדוע לא קמה מדינה פלסטינית ב-1948?, THE JERUSALEM QUARTERLY, 1989, חוברת מספר 50 בעריכת עמנואל סיון וזאב שטרנהל. יהושע פורת, ממהומות למרידה: התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929, עמ' 162-161. Simon, Mattar and Bulliet, 1996, p. 114.
ויליאמסבורג

האם התכוונתם ל... ויליאמסבורג (ברוקלין) – שכונה בברוקלין. גשר ויליאמסבורג – גשר בין ברוקלין למנהטן. ויליאמסבורג (וירג'יניה) – עיר בווירג'יניה. ויליאמסבורג הקולוניאלית – מוזיאון פתוח בוויליאמסבורג המציג שחזור שלה בתקופה הקולוניאלית.
קונכט

קונכט (אנגלית: Connacht, בעבר נקראה Connaught; אירית: Connachta / Cúige Chonnacht) היא אחת מפרובינציות אירלנד. קונכט שוכנת במערב האי, לחופו של האוקיינוס האטלנטי. שטחה הכולל הוא 18,810 קמ"ר. אוכלוסייתה נאמדת בכ-503,000 תושבים, ובכך היא הפרובינציה הפחות מיושבת באי. שמה האירי של הפרובינציה הוא Cúige Chonnacht, כלומר פרובינציית קונכט ;‏ Cúige משמעותו "חמישית", ומקורו בתקופה בה היו באירלנד חמש פרובינציות. Chonnacht מקורו בשושלת קונכטה שישבה באזור לפנים. באנגלית היה מקובל השם בעבר קונוט ("Connaught"), והמלכה ויקטוריה אף העניקה לבנה השלישי, הנסיך ארתור, את התואר דוכס קונוט וסטראת'רן. בקונכט חמישה מחוזות: מחוז גולוויי: 6,148 קמ"ר, כ-231,000 תושבים (2006) מחוז מאיו: 5,397 קמ"ר, 126,000 תושבים מחוז סלייגו: 1,837 קמ"ר, 61,000 תושבים מחוז רוסקומון: 2,547 קמ"ר, 58,700 תושבים מחוז ליטרים: 1,588 קמ"ר, 29,000 תושבים העיר הגדולה ביותר היא העיר גולוויי, ובה כ-73,000 תושבים. בקונכט נמצא האי הגדול בחופי אירלנד, אקיל (Achill, במחוז מאיו), והאגם השני בגודלו (לוך קוריב, במחוז גולוויי). האדמה בחלק מהפרובינציה, ובפרט ליד חופי הים, אינה מתאימה לעיבוד חקלאי, אך מצטיינת בנופיה ומושכת תיירות. אזור כזה הוא קונמארה, חבל ארץ מיושב בדלילות יחסית המשתרע לצד החוף האטלנטי, העשיר בנוף הררי, באגמים, בנחלים ובביצות-כבול. מצפונו שוכן נמל קילארי שהוא פיורד טבעי - היחיד באירלנד. יעד תיירותי נוסף הם איי אראן המשמרים במידה רבה את מסורתה ותרבותה של אירלנד ההיסטורית. מדיה וקבצים בנושא קונכט בוויקישיתוף יניב דוידסון, ירוק עד: טיול לדבלין ומערב אירלנד, באתר הארץ, 24 ביוני 2019 ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של אירלנד ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חג העלייה

חג העלייה (בלטינית: Ascensionis Domini - "עליית האדון") הוא חג נוצרי הנחוג 40 יום לאחר חג הפסחא (ולכן חל תמיד ביום חמישי, ולרוב נחוג בזמן שונה בכנסייה הקתולית ובכנסייה האורתודוקסית). החג מציין את עליית ישו השמימה (המתוארת בספר מעשי השליחים מתוך הברית החדשה), שהתרחשה, על פי המסורת הנוצרית, 40 יום לאחר תחייתו מן המתים. בכנסייה הקתולית, חג העלייה הוא אחד מ"חגי החובה" (Holy Days of Obligation), שבהם חובה על כל המאמינים להיות נוכחים במיסה ולהימנע מעבודה. בכנסייה האורתודוקסית נחשב החג לאחד משנים-עשר "החגים הגדולים". בחלק מהמדינות הנוצריות, בגרמניה ובמדינות סקנדינביה למשל, חג העלייה הוא יום שבתון כללי. עליית ישו מתוארת בברית החדשה בשלושה מקומות: מעשי השליחים א' 9-12, לוקאס כ"ד 50-51 ומרקוס ט"ז 14-19 (ברם, רוב החוקרים כיום סבורים שהנוסח של מרקוס ט"ז לאחר פסוק 8 נכתב מאוחר יותר משאר הבשורה). על פי מקורות אלה, לאחר תחייתו ישו הטיף והפיץ את בשורתו על הארץ במשך 40 יום, ואז עלה השמיימה לעיני השליחים על הר הזיתים. קודם לעלייה עצמה ישו אמר לשליחים שלאחר עלייתו רוח הקודש תצלח עליהם ושעליהם להמשיך ולהפיץ את תורתו בעולם. לאחר שישו עלה השמיימה, הופיעו שני מלאכים והודיעו לשליחים כי ישו ישוב באותו אופן שבו נאסף. על פי האמונה העממית הוולשית, כל עבודה הנעשית ביום זה תיגמר בביש מזל. אמונה עממית אחרת טוענת כי ביצים שהוטלו ביום זה לא יתקלקלו, ואם יניחו אותן מתחת לגג הבית, הן יביאו מזל. עוד נאמר כי גשם הנאסף ביום זה מרפא דלקות עיניים, וכי נתינת מתנות לעיוורים או לנכים ביום זה תביא לנותן המתנה עושר בתוך שנה. מנהגי חג העלייה שונים ממדינה למדינה. חלק מן המנהגים הוא שליחת גלויות ושירת מזמורי החג. באירופה נוהגים לצאת לתהלוכות עם כלי נגינה וחצוצרות שבהם מדמים את העלייה בפתחת השמיים בקולות החצוצרה. מנהגים נוספים הם קניית מתנות לעניים ועיסוק בהתנדבות. ביום זה נוהגים להשאיר ביצים מחוץ לבית למזל. בחלק מהמדינות רואים באירוע זה מפגש משפחתי לארוחות משפחתיות. בשוודיה, לדוגמה, מנצלים את חופשת החג לטיולים עם המשפחה ופיקניקים בחיק הטבע. מדיה וקבצים בנושא חג העלייה בוויקישיתוף
קלווין קליין

קלווין ריצ'רד קליין (באנגלית: Calvin Richard Klein; נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא מעצב אופנה יהודי-אמריקאי. הקים את בית האופנה הנושא את שמו קלווין קליין (Calvin Klein Inc.), כן הקים על שמו סדרות בשמים. נולד ברובע הברונקס, ניו יורק, להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית. הוא למד במכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק בין השנים 1959–1962; מאוחר יותר, ב-2003, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם מכון זה. בתקופת לימודיו במכון פגש את ג'יין סנטר, הם נישאו ב-1964 ונולדה להם בת. לפני שהחל לעבוד כמעצב עצמאי הוא עבד כשנתיים כעוזר למעצב דן מילשטיין, שם סייע בעיצוב חליפות לגברים. ב-1968 הקים את בית האופנה על שמו "קלווין קליין" ביחד עם שותפתו וחברו ילדותו בארי שוורץ(אנ'); קליין עסק בעיצוב בחברה, ואילו שוורץ התמקד בניהול העסקי שלה. תחילה מכרה החברה מעילי נשים, בהמשך התפתחה לביגוד ספורט, ובשנות ה-70 צברה פופולריות ומכרה קולקציות הכוללות מגוון רחב של בגדי נשים. בתקופה זו השיק קליין גם את קולקציות מכנסי הג'ינס הידועות שלו, ובחר בדרכי פרסום חדשניות יחסית לשיווקן – פרסומות בעלות אופי מיני ופרקטי. ב-1982 החל לעצב תחתוני גברים ושיווק גם אותם באופן חדשני, בכך שהפך את תחתוני הגברים ממוצר פונקציונלי ופשוט למוצר אופנתי ונחשק. בשנות ה-70 וה-80 השיק קליין מספר סדרות בשמים פופולריות, בהן "Obsession",‏ "Eternity" ו-"Escape". ב-1993 השיק את סדרת הבשמים החדשנית "cK One", בושם יוניסקס המתאים לנשים וגברים כאחד. במקביל, בשנה זו זכה קליין בפרס השנתי של מעצבי האופנה הן עבור קולקציית הנשים שלו והן עבור קולקציית הגברים, ובכך היה הראשון שזכה בשני הפרסים באותה שנה. כמו כן, משנת 2005 לערך השיק בושם פופולרי נוסף ושמו Euphoria. קליין הרחיב את עסקיו מעבר לארצות הברית, וכיום קיימים סניפים של החברה ברחבי יבשות אמריקה, אירופה, באסיה וכן באוסטרליה. החברה כוללת שלושה ענפים: קולקציית קלווין קליין לגברים, נשים ובית; cK לגברים ונשים; ו"ג'ינס cK" לגברים, נשים וילדים. סלבריטאים הוליוודים רבים נוהגים ללבוש את עיצוביו, בהם ג'סטין ביבר ג'וליה רוברטס, גווינת' פלטרו וסנדרה בולוק. חלק ממסעות הפרסום החדשניים של קליין עוררו ביקורת, כגון פרסומות שנויות במחלוקת מ-1993 בהן הופיעה קייט מוס בעירום בסגנון ה"הרואין שיק" (אנ'), שכללו ביקורת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון על השימוש בסגנון זה; וכן פרסומות משנת 1995 שכללו מתבגרים בסצנות מיניות שונות. ב-1986 נישא קליין בשנית לקלי רקטור, שעבדה בחברה שלו. אולם הזוג התגרש ב-2006. קלווין קליין (חברה) - (Calvin Klein Inc.) אתר האינטרנט הרשמי של קלווין קליין (באנגלית) קלווין קליין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלווין קליין, באתר bio קלווין קליין, באתר Fasion Informat קלווין קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חדשות בן עזר

"חדשות בן עזר - מכתב עיתי לֵילִי חינם מאת סופר נידח" הוא ניוזלטר בעריכתו של אהוד בן עזר, המופץ למנויים בדואר אלקטרוני פעמיים בשבוע, אור ליום שני ואור ליום חמישי. השבועון החל לצאת לאור ב-12 בפברואר 2005, והוא כולל פובליציסטיקה (המרבה להציג עמדות ימניות), ביקורת ספרות, סיפורת ושירה. מקום נכבד מוקדש לחייה ויצירתה של דודתו של בן עזר, המשוררת אסתר ראב, ולתולדות פתח תקווה, המושבה שבה נולד. תחילה נכתב השבועון על ידי בן עזר לבדו (החותם גם בשמות העט "ס. נידח" ו"ס. גרוס"), ובמהלך הזמן הצטרפו אליו כותבים רבים, ובהם המזרחן ד"ר גיא בכור, המשוררים יוסי גמזו, עקיבא נוף, אלישע פורת וישראל הר, הסופרים יצחק אוורבוך אורפז, פוצ'ו (ישראל ויסלר) ומשה גרנות, המתרגם יהודה גור-אריה, חוקר הזמר העברי אליהו הכהן, דן אלמגור, יוסף דוריאל, אורי הייטנר ואברהם וולפנזון. בראש כל גיליון מודפס המסר: אם אינך מוצא ספר לקרוא בו – כתוֹב ספר או קרא ספר ישן אם אינך מוצא עיתון לטעמך – עשה לך עיתון חדש העיתון לאנשים חושבים. לא כורתים עצים להדפיסו ואינו מצטבר כִּפסולת דברינו מגיעים רק לכמה אלפי קוראים אבל גם בעוד שנים רבות יקראו אותנו מאות. לציון מלאת 10 שנים ו-1,000 גיליונות ל"חדשות בן עזר", סיפר אהוד בן עזר לקוראיו: בחודש פברואר 2005 נשבר לי סופית מהמגבלה של הצורך להביע את דעותיי במאמרים ובמכתבים למערכות העיתונים, ולהיות תלוי בעורכים שלא פעם סילפו את דבריי או לא פרסמו אותם. נשבר לי גם מהתלות במו"לים, במפיצים ובחנויות וברשתות הספרים, שכמעט לא הפיצו את ספריי החדשים, כי לא הייתי אז, כמו שאינני כיום, "סופר חשוב" או פרו-פלסטיני. במקביל נהגתי לשלוח מכתבים ומאמרים ב"תפוצת נאט"ו" לחבורה של ידידים ושל אחרים, בקובצי אי-מייל של וורד עברי, כאשר לעיתים, במכתבים האישיים, הייתי משנה את מילות הפתיחה אבל שולח את אותו המכתב או המאמר. ... וכך, החל מחודש פברואר 2005, שלחתי לתפוצת האי-מיילים שהיו ברשותי (רק מאות אחדות) – את "חדשות בן עזר / מכתב עיתי מאת סופר נידח". ארכיון חדשות בן עזר ארנה גולן, חג האלף ל"חדשות בן עזר", "חדשות בן עזר" 1019, 12 בפברואר 2015 אהוד בן עזר, 1000 גיליונות ו-10 שנים למכתב העיתי, "חדשות בן עזר" 1019, 12 בפברואר 2015
Acoustica

Acoustica הוא אלבום אקוסטי של הלהקה הגרמנית סקורפיונז אשר יצא לשווקים במאי 2001. האלבום הוקלט במהלך 3 הופעות חיות בליסבון שבפורטוגל אשר נערכו במהלך פברואר 2001. האלבום כולל ארבעה שירים חדשים: "Life Is Too Short", "Back To You", "I Wanted To Cry" ו- "When Love Kills Love". האלבום מכיל גם גרסאות כיסוי לשירים כמו השיר "Drive" של להקת The Cars, השיר "Dust In The Wind" של קנזס והשיר "Love Of My Life" של להקת קווין. קלאוס מיינה - שירה מייקל שנקר - גיטרה ראשית רודולף שנקר - גיטרה וולפגנג דזיוני - תופים לותאר היימברג - גיטרה בס מידע על האלבום Acoustica באתר MusicBrainz האלבום Acoustica באתר Discogs ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שטייר SSG 69

רובה SSG 69 (קיצור של Scharfschützengewehr 69) של שטייר מאנליכר הוא רובה צלפים בריחי המיוצר על ידי Steyr Mannlicher. הרובה משמש מספר צבאות והוא רובה הצלפים התקני של צבא אוסטריה. הרובה אומץ בשנת 1969. הוא הקדים את זמנו בשימוש של קנים סינתטיים שחושלו בשיטת "cold-hammer" כדי להגביר את הדיוק. ה-SSG נחשב לרובה צלפים מדויק מאוד ובעל דיוק של מתחת ל-0.5 דקת קשת (MOA). הרובה שימש מספר קלעים בתחרויות קליעה בינלאומיות בהם ניצחו. לרובה מספר גרסאות. ישנה גרסה אזרחית בשם SSG 69 PI והיא נמצאת בשימוש, בנוסף לצבאות, גם בכוחות משטרה. הגרסאות השונות נבדלות בעיקר בפרטים קוסמטיים, למעט גרסת SSG-PIV בעלת קנה קצר יותר - 409 מ"מ - עם מעלה סלילים של 1:250mm (בערך 1:10 אינץ') שתוכנן להתמודד עם תחמושת תת-קולית. אוסטריה אוסטריה - צבא אוסטריה ו-EKO קוברה ישראל ישראל - היה בעבר בשירות הימ"מ ארגנטינה ארגנטינה הולנד הולנד - חיל הנחתים ההולנדי טוגו טוגו ירדן ירדן סוריה סוריה פולין פולין פרו פרו רובה SSG 69 של צבא אוסטריה הפעולה הבריחית של ה-SSG 69 גרסת SSG 69 PII גרסת SSG 69 PIV מדיה וקבצים בנושא שטייר SSG 69 בוויקישיתוף רובה SSG 69 באתר שטייר מאנליכר סקירה על הרובה ובדיקתו במטווח, Sniper Central רובה SSG 69 וגרסאותיו, מידע ותמונות SSG-69: Steyr's Cold War Sniper Rifle, סרטון בערוץ "Forgotten Weapons", באתר יוטיוב (אורך: 15:44) דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד). תמונה ישנה של צלף ימ"מ באתר Isayeret. אוחזר ב-23 בדצמבר 2018. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארומנית

ארומנית (Armãneashce; רומנית Aromână או Macedoromână), הידועה גם כמקדו-רומנית או וְלאכית היא שפה רומאנית מזרחית מקבוצת השפות הרומאניות במשפחת השפות ההודו-אירופיות. הארומנית חולקת מאפיינים רבים עם השפה הרומנית, בהם מורפולוגיה ותחביר דומים, כמו גם אוצר מילים גדול שמקורו בשפה הלטינית. מקור השוני בין שתי השפות הוא בהשפעה של שפות אחרות. בעוד שהרומנית הושפעה משפות סלאביות ומהונגרית, הארומנית הושפעה מן השפה היוונית. דוברי שפה זו נקראים ארומנים או ולאכים. ערך זה הוא קצרמר בנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אובפמי מרטינס

אובפמי אקינוונמי מרטינס (באנגלית: Obafemi Akinwunmi Martins; נולד ב-28 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ. ייצג את נבחרת ניגריה ביותר מ-40 משחקים. בשנת 2001 הצטרף מרטינס לקבוצת הנוער של אינטר מילאנו תמורת 750,000 אירו, בעונתו הראשונה בקבוצת הנוער כבש מרטינס 23 שערים, והוליך את הקבוצה לזכייה באליפות ליגת הנוער האיטלקי. משחק הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת היה בדצמבר 2002 נגד פארמה. את בכורתו בליגת האלופות שיחק נגד מעסיקיו העתידיים ניוקאסל יונייטד באצטדיון הסנט ג'יימס פארק. את עונתו הראשונה סיים עם שער אחד בארבעה משחקים. בשנת 2005, חתם מרטינס על חוזה ארוך טווח עם אינטר עד לשנת 2010 אשר הוערך בכ-2.5 מיליון אירו לעונה. יכולתו הטובה לאורך העונה זיכתה אותו לזימון לנבחרת ניגריה לקראת גביע אפריקה לאומות 2006. למרות הצלחתו היחסית באינטר בכיבוש של 28 שערים ב-88 משחקים, בנוסף ל-11 כיבושים בתחרויות הבינלאומיות, נמכר מרטינס באוגוסט 2006, בעקבות הבאת שני חלוצים נוספים לקבוצה, הרנן קרספו הארגנטינאי אשר הגיע מהשאלה בצ'לסי, וזלאטן איברהימוביץ' אשר נרכש מיובנטוס. באוגוסט 2006 עבר מרטינס לניוקאסל יונייטד תמורת 10 מיליון ליש"ט בעסקה לחמש שנים, וקיבל את החולצה מס' 9 אשר הייתה שייכת למלך שערי הקבוצה הפורש אלן שירר. את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל ערך ב-27 באוגוסט בהפסד לאסטון וילה, כאשר סיים את המשחק כשהוא מפונה באלונקה מחוץ לתחומי המגרש בעקבות פציעה בברך. במהלך שלוש שנותיו בקבוצה הפך מרטינס לאחד מחביבי האוהדים כאשר כבש 29 שערים ב-105 משחקים בכל המסגרות. באופן מקרי, מרטינס כבש במדי אינטר מילאנו 28 שערים ב-88 משחקים אשר שיחק בסרייה א', ובניוקאסל רשם סטטיסטיקה זהה במשחקים בהם השתתף בפרמייר ליג. ביולי 2009 חתם מרטינס לארבע שנים באלופת גרמניה וולפסבורג, אשר שילמה לניוקאסל 9 מיליון ליש"ט תמורתו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה נגד פ.צ. קלן. ב-9 ביולי 2010 עבר מרטינס לרובין קאזאן הרוסית וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה אשר שילמה לוולפסבורג 8 מיליון אירו תמורת המעבר. ב-31 בינואר 2011 הצטרף החלוץ לקבוצת ברמינגהאם סיטי בהשאלה עד לתום העונה. ב-11 במרץ 2013 חתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS. ב-18 בפברואר 2016 חתם בשאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית. ב-29 במרץ 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה בניצחון 0:3 נגד אירלנד. מרטינס השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות בשנים 2006, 2008 ו-2010 ובמונדיאל 2010. אינטר מילאנו אליפות איטליה: 2005/2006 קופה איטליה: 2004/2005, 2005/2006 הסופר קאפ האיטלקי: 2004/2005, 2005/2006 ניוקאסל יונייטד גביע האינטרטוטו: 2006 ברמינגהאם סיטי גביע הפוטבול ליג: 2011 סיאטל סאונדרס מגן האוהדים: ‏ 2014 גביע ארצות הברית הפתוח: 2014 שאנגחאי שנחווה הגביע הסיני: 2017 מדיה וקבצים בנושא אובפמי מרטינס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אובפמי מרטינס אובפמי מרטינס, ברשת החברתית אינסטגרם אובפמי מרטינס, באתר Transfermarkt אובפמי מרטינס, באתר Soccerway אובפמי מרטינס, באתר BDFutbol אובפמי מרטינס, באתר WorldFootball.net אובפמי מרטינס, באתר National Football Teams אובפמי מרטינס, באתר FootballDatabase.eu
התחנה המרכזית של נתניה

התחנה המרכזית של נתניה היא מסוף האוטובוסים המרכזי של העיר נתניה. שוכנת במרכז החלק המערבי של העיר, סמוך לרחוב הרצל בקרן הרחובות אחד העם ואלון צבי. מבנה התחנה המרכזית כולל חנויות ומשרדי חברת אגד תעבורה וחברת קווים. רציפי התחנה שוכנים לאורך עמדות חניה אלכסוניות ומקורות. התחנה הוקמה ביוזמת חברת אגד ונפתחה ב-8 במרץ 1963. התחנה הוחזקה בידי חברת נצבא ("נכסי צאן ברזל אגד"), שבשנת 2002 נמכרה לאיש העסקים קובי מימון. מימון תכנן להקים קניון בשטח התחנה, בהשקעה צפויה של כ-100 מיליון דולר. התוכנית לא יצאה לפועל במקום זאת בשנים 2009–2010 שופצה התחנה, רחבת הרציפים רוצפה בשיש והונחו ברציפים לוחות זכוכית המוליכים על מנת להוות גורם מבודד מהרעש שבחניית האוטובוסים. במקביל נבנה מבנה משרדים חדש בן שתי קומות כשבקומתו הראשונה ישנה עמדת הנפקת לכרטיסים חכמים מסוג רב קו. לפני חנוכת התחנה במיקומה הנוכחי, שכנה התחנה המרכזית של נתניה בכיכר ציון שבעיר. תחנת האוטובוס המרכזית של נתניה היא תחנת האוטובוסים הגדולה והחשובה בצפון ומרכז השרון. בתחנה עוברים מדי יום אלפי נוסעים במאות אוטובוסים, הן בקווים העירוניים בתוך העיר והן בקווים הבינעירוניים. עם זאת, מיקום התחנה הסמוך לרחוב הרצל הראשי מעכב קווים העוברים בה כתחנת ביניים, ועל כן קווים העוברים בכביש החוף אינם נכנסים לתחנה, אלא עוצרים במחלף נתניה. קווי האוטובוס הפנימיים בנתניה מופעלים על ידי חברת אקסטרה תחבורה ציבורית. מקרא סימנים: ♿ - אוטובוס עירוני נגיש 🔄 - קו סיבובי (מעגלי) ⬅️ - קו חד כיווני מדיה וקבצים בנושא התחנה המרכזית של נתניה בוויקישיתוף אלי אלון, סיפורה של התחנה המרכזית בנתניה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 17 באפריל 2019 מיכל מרגלית, ‏נצבא מתכננת להקים קניון בנתניה בהשקעה של כ-100 מיליון דולר, באתר גלובס, 31 במרץ 2010 ניתן לשמור מקומות בקו זה
מנגנון היגס

מנגנון היגס הוא מודל תאורטי בפיזיקת חלקיקים, המסביר את קיומה של מסת חלקיקי היסוד השונים במסגרת המודל הסטנדרטי. המנגנון מסביר את מסת הפרמיונים ואת מסת בוזוני W ו-Z בעזרת שבירת סימטריה ספונטנית של הכוח האלקטרו-חלש עקב קיומו ותכונותיו של חלקיק הנקרא בוזון היגס. החלקיק והמודל נקראים על שם הפיזיקאי הבריטי פיטר היגס, שחזה את קיומו. את המודל פיתחו בו-זמנית ובאופן בלתי-תלוי גם הפיזיקאים היהודים רוברט בראוט ופרנסואה אנגלר מבלגיה. על תגלית זאת, שאושרה בניסוי במאיץ החלקיקים ב-CERN זכו פיטר היגס ופרנסואה אנגלר בפרס נובל לפיזיקה ב-2013. מנגנון היגס הוא דוגמה למנגנון שבירת סימטריה ספונטנית, אשר קיים גם במערכות נוספות, כמו במוליכי-על ובחומרים מגנטיים. במסגרת המודל הסטנדרטי, בוזוני ה-W,Z, הגלואונים והפוטון ההתחלתיים מתוארים כבוזוני כיול חסרי מסה, שקיומם נדרש כדי להבטיח שימור של סימטריות הכיול:   S U ( 3 ) C × S U ( 2 ) L × U ( 1 ) Y {\displaystyle \ SU(3)_{C}\times SU(2)_{L}\times U(1)_{Y}} . מנגנון היגס מניח את קיומו של חלקיק בעל ספין 0 - בוזון היגס. חלקיק זה מקיים אינטראקציות חלשות עם חלקיקי "החומר" - הפרמיונים, שעקב האינטראקציה מקבלים מסה במודל הסטנדרטי. בניגוד לשאר חלקיקי המודל הסטנדרטי, לחלקיק זה יש ערך תצפית שונה מאפס במצב היסוד שלו. המשמעות היא שלבוזון היגס יש ערכים נמדדים שונים מאפס בריק - כלומר המרחב מלא ברקע של שדה היגס גם בריק מוחלט. האינטראקציה בין שדה הרקע של בוזון ההיגס לבין חלקיקי המודל הסטנדרטי שוברת את הסימטריה   S U ( 2 ) L × U ( 1 ) Y {\displaystyle \ SU(2)_{L}\times U(1)_{Y}} , כך שנוצרות מסות לבוזוני הכיול W ו-Z, ובנוסף נוצרות האינטראקציות המאפשרות מסה לפרמיונים. ההיגס אינו משתתף באינטראקציה האלקטרו-מגנטית ולא באינטראקציה החזקה, ולכן הוא לא שובר אותן ולא משפיע על מסת הפוטון והגלואונים הנושאים כוחות אלו. פוטנציאל ההיגס מכיל איבר מהצורה λφ4+μφ2 (כאשר φ הוא שדה ההיגס, 0<μ<0, λ) הכולל אינטראקציות בין שדה ההיגס לבין עצמו. בשלושה ממדים, נראה גרף הפוטנציאל כסומבררו בעל שוליים גבוהים (ראו תמונה) המקבל מקסימום מקומי בראשית הצירים (השקולה לריק) ומינימום גלובלי על מעגל המקיף את הראשית. באנרגיות נמוכות מאנרגיית ה-0 ההיגס לא יכול לקבל את כל הערכים סביב המרכז, והוא מתרכז באזור המינימום שאיננו בראשית, ולכן כולל ערך תצפית שונה מאפס. ניתוח של המערכת סביב המינימום מראה כי חלק מבוזוני הכיול והחלקיקים הופכים למאסיביים כתוצאה משבירת הסימטריה. ב-4 ביולי 2012 דיווחו שתי קבוצות מחקר נפרדות במרכז המחקר ב-CERN כי צפו בחלקיק בעל מאפיינים דומים לבוזון היגס וב-14 במרץ 2013 הודיעו הפיזיקאים במאיץ כי הם משוכנעים שהחלקיק אותו הם גילו הוא אכן בוזון היגס. http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/2013/press.pdf יום חג למדע: פיזיקאים איתרו את "החלקיק האלוהי", באתר וואלה, 14 במרץ 2013