laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נבחרת סוריה בכדורגל

נבחרת סוריה בכדורגל (בערבית: منتخب سوريا لكرة القدم) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סוריה. למרות שנבחרת זו לא נחשבת לאחת החזקות ביבשת אסיה, היא זכורה כבעלת עבר עשיר יחסית. הנבחרת השתתפה במוקדמות מונדיאל 1950 ומוקדמות מונדיאל 1958, טורנירים שרוב נבחרות אסיה שהיו קיימות באותה עת לא השתתפו בהן. במוקדמות מונדיאל 1966 הועברה נבחרת סוריה, ביחד עם נבחרת ישראל לבית האירופי אך הנבחרת, ששובצה בשלב הבתים נגד נבחרות אירלנד וספרד, פרשה כצעד מחאה ביחד עם כל נבחרות יבשת אפריקה ורוב נבחרות יבשת אסיה, למעט נבחרות ישראל וצפון קוריאה, מפני שלשתי היבשות יחדיו ניתן אז רק מקום אחד בגביע העולם. ההופעה הטובה ביותר של הנבחרת היא במוקדמות מונדיאל 1986, שבו העפילה עד לשלב ההעפלה האחרון ואז הפסידה לנבחרת עיראק. הדירוג הנוכחי של נבחרת סוריה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-92 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,252.91 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 73 נמדד לראשונה ביוני 2018, והדירוג הנמוך ביותר 152 נמדד לראשונה בספטמבר 2014. 1930 עד 1938 - לא נכנסה 1950 - פרשה בזמן העפלה 1954 - לא נכנסה 1958 - לא העפילה 1962 - לא נכנסה 1966 - פרשה 1970 - לא נכנסה 1974 - לא העפילה 1978 - פרשה בזמן העפלה 1982 עד 2010 - לא העפילה 2014 - הושעתה עקב שיתוף שחקן שלא כחוק 2018 עד 2026 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה 2000 - מקום שני 2002 - מקום רביעי 2004 - מקום שני 2007 - חצי גמר 2008 - חצי גמר 2010 - סיבוב ראשון 2012 - מקום ראשון 2014 - פרשה נכון ל-26 במרץ 2024. שחקנים מודגשים הם שחקנים פעילים בנבחרת. מדיה וקבצים בנושא נבחרת סוריה בכדורגל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת סוריה בכדורגל דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
ערן אליקים

ערן אליקים (נולד ב-30 ביוני 1969) הוא איש רדיו, שדרן, מגיש חדשות וקריין בגלי צה"ל ובגלגלצ, ראש מחלקת השידורים וסגן העורכת הראשית בגלי צה"ל. אליקים נולד בפתח תקווה, בן שלישי מתוך ארבעה ליהודה וסימה, עולים מעיראק. בגיל 17 עבר עם משפחתו למיאמי שבארצות הברית, שם סיים את לימודיו התיכוניים בעיר פורט לודרדייל. כעבור כשנתיים שב ארצה, והתגייס לצה"ל. הוא שירת בבסיס משמר הנגב בתפקיד מחסנאי תחמושת בחיל החימוש, ובהמשך עבר לבסיס ענתות סמוך לירושלים, הוסב לרס"פ סדנת הרכב, ובשנת 1992 השתחרר בדרגת סמל. לאחר שחרורו, אליקים חזר לארצות הברית לטובת לימודי תקשורת, במהלכם התנסה בתחום המעשי של שידור הרדיו והטלוויזיה, וזכה בתעודות הצטיינות אקדמיות. בסיום לימודיו שב ארצה, והחל לעבוד בגלגלצ כמפיק. עד מהרה החל למלא תפקידים נוספים, ביניהם עורך שידור, שדרן דיווחי התנועה של גלגלצ מהמסוק, עורך מוזיקלי ועורך חדשות. כעבור זמן קצר החל לשמש גם כקריין ומגיש, בנוסף לתפקידיו מאחורי הקלעים. בתחילת שנות האלפיים מונה ערן אליקים לתפקידי ניהול בגלי צה"ל, ושימש כראש מחלקת הקדימונים, ראש מחלקת חיילים וצבא וכעורך התנועה הראשי בגלגלצ. לתפקיד זה קיבל בהמשך את בני כבודי, הממלא אותו כיום. בשנת 2005, עם עזיבתו של אלדד קובלנץ את תפקיד מנהל גלגלצ, התמודד אליקים לתפקיד, בו שימש ממלא מקום בשנה בה למד קובלנץ בארצות הברית. לבסוף מונה לסגנה של דלית עופר, שנבחרה למשרה. ב-2005–2006 שימש אליקים כקריין הראשי לתשדירי השירות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. בין השנים 2007–2015 הגיש את תוכנית המוזיקה המואזנת בישראל, "מדינה בדרך", ששודרה בגלגלצ מ-6:00 עד 9:00 בבוקר. במקביל סיפק שירותי קריינות לתשדירי שירות, חסויות ופרסומות למגוון גופים. בשנת 2013 החל למלא את תפקיד הממונה על פניות הציבור של גלי צה"ל וגלגלצ, האחראי לקשר עם הציבור ועל ביקורת פנימית בתחנה הצבאית. אליקים כיהן בתפקיד עד שנת 2020. בשנת 2015, לאחר 8 שנים בהן הגיש את "מדינה בדרך", ביקש אליקים לסיים את תפקידו כמגיש הרצועה, ונכנס מיד לאחר מכן לשידור תוכנית הדגל "ארבע אחרי הצהריים" בגלי צה"ל. שנתיים אחר כך, הוא חזר לשדר רצועה קבועה בגלגלצ - התכנית "עשורים", ואת שתי התוכניות הוא מגיש בקביעות עד היום. לצידן, אליקים ממלא שורת תפקידים מקצועיים בגלי צה"ל: ראש מחלקת השידורים (החל בשנת 2015), במסגרתה בין היתר הוא מכשיר את הקריינים החיילים בתחנה, וסגן העורך הראשי (החל בשנת 2021) אשר מעורב בענייני תוכן ועיצוב לוח השידורים של גלי צה"ל. אליקים סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי המדינה, יחסים בינלאומיים ותקשורת באוניברסיטה הפתוחה בשנת 2013. בעבר הנחה סדנאות רדיו שונות במכללות ברחבי הארץ. בנוסף, אליקים הוא בוגר קורס מדריכי חדר כושר וספינינג באוניברסיטת תל אביב והדריך סדנאות באופן עצמאי. בהשבעת הכנסת ה-21 וה-22 לקח חלק בטקס והקריא פרקי תהילים. אליקים מתגורר בתל אביב, חובב ספורט מוטורי, אוהד טניס וסנוקר. חובב גדול של שנות השמונים במוזיקה. מדיה וקבצים בנושא ערן אליקים בוויקישיתוף ערן אליקים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
בוואריה תחתית

בוואריה תחתית (בגרמנית: Niedabayern) הוא אחד משבעת האזורים המנהליים של בוואריה, גרמניה, הממוקם במזרח המדינה. בוואריה תחתית מחולקת לשני אזורים – לנדסהוט ודונאו-ולד. חלק זה של בוואריה כולל את היער הבווארי, יעד תיירותי ידוע בגרמניה, ואת הרמה הבווארית התחתונה. תוצאות הבחירות האחרונות מסמנות אותה כחלק השמרני ביותר בגרמניה, בדרך כלל פערים גדולים לטובת המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה. דגנדורף דינגולף-לנדאו פריונג-גרפנאו קלכהיים לנדסהוט פסאו רגן רוטל-אין שטראובינג-בוגן לנדסהוט פסאו שטראובינג התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג) של האזור עמד על 48.5 מיליארד אירו בשנת 2018, ומהווה 1.4% מהתפוקה הכלכלית הגרמנית. התמ"ג לנפש המותאם לכוח הקנייה היה 36,100 אירו, שהוא 120% מהממוצע של EU27 באותה שנה. התמ"ג לעובד היה 100% מהממוצע באיחוד האירופי. באזור בתי המגורים הדוכסיים לשעבר בלנדסהוט ושטראובינג והעיר האפיסקופלית הבארוקית פסאו, כמו כן העיר קלהיים עם הבפרייונגשלה ומנזר ולטנבורג המהווים אטרקציות תיירותיות מרכזיות. לאטרקציות הציוריות שייכים נהר הדנובה כולל דונאודרשברוך בוולטנבורג והיער הבווארי עם הר גרוסר ארבר. דוכסות בוואריה תחתית נוצרה לראשונה עם החלוקה הבווארית הראשונה בשנת 1255 תחת הדוכס הנרי (אך לא הייתה זהות מדויקת עם הטריטוריה הנוכחית). לאחר האיחוד ב-1340 בוואריה חולקה שוב ב-1349, ולאחר מכן ב-1353 נוצרו הדוכסיות בוואריה-שטראובינג ובוואריה-לנדסהוט בבוואריה התחתונה. בשנת 1505 התאחדה בוואריה לצמיתות. השליטה בבוואריה התחתונה הייתה אחת הסוגיות המעורבות במלחמת הירושה הבווארית בשנים 1778–1779. לאחר ייסוד ממלכת בוואריה בעקבות פירוק האימפריה הרומית הקדושה ב-1805, המדינה אורגנה מחדש לחלוטין, וב-1808 חולקה ל-15 מחוזות מנהליים (בגרמנית: Regierungsbezirke). הם נוצרו בצורת החלוקות הצרפתיות, די אחידות בגודל ובאוכלוסייה, ונקראו על שם הנהרות העיקריים שלהם. בשנים הבאות, עקב שינויים טריטוריאליים צומצם מספר המחוזות ל-8. אחד מהם היה אונטרדונאוקרייס (מחוז הדנובה התחתון). בשנת 1837, המלך לודוויג הראשון מבוואריה שינה את שמו של הקרייז על שם שמות טריטוריאליים ושבטים היסטוריים. זה היה כרוך גם בשינויי גבולות או החלפות טריטוריאליות, כך עבר האונטרדונאוקרייס לבוואריה התחתונה. בירת המחוז הועברה מפסאו ללנדסהוט. בשנת 1972 עוצבה מחדש בוואריה תחתית כך שהמחוזות הכפריים באזור עוצבו מחדש. מדיה וקבצים בנושא בוואריה תחתית בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוואריה תחתית בוואריה תחתית, ברשת החברתית פייסבוק
היכל התהילה של הפדרציה הבין-לאומית לרכב

היכל התהילה של הפדרציה הבינלאומית לרכב הוקם על ידי הפדרציה בשנת 2017. ראשונים נכנסו להיכל התהילה 33 הנהגים שזכו באליפות הפורמולה 1, אחריהם נכנסו 17 הזוכים באליפות העולם בראלי ו-28 הזוכים באליפות העולם במרוצי סיבולת אתר האינטרנט הרשמי של היכל התהילה של הפדרציה הבין-לאומית לרכב (באנגלית) F1 Champions Gather In Paris As FIA Opens Hall Of Fame, FIA.com, 5 December 2017 World Rally Champions Inducted Into The FIA Hall Of Fame, FIA.com, 30 Janauary 2019 FIA World Endurance Champions Inducted Into The Hall Of Fame, FIA.com, 2 December 2019
יצחק הראל

יצחק (חקי) הראל (נולד ב-14 במאי 1957) הוא מנכ"ל רכבת ישראל לשעבר. הראל שירת בצה"ל כאלוף. בתפקידיו האחרונים בצבא שימש כראש אגף התקשוב וראש אגף התכנון. הראל נולד כיצחק שוורץ, עד גיל 14 גדל בחיפה ואז עבר עם משפחתו לצפת. הראל התגייס לחיל ההנדסה בשנת 1975 ולאחר סיום קורס הקצינים עבר לשרת בחיל השריון. בין התפקידים שעשה בחיל: 1984-1986: מפקד גדוד 75 בחטיבה 7 1986: מפקד גדוד בחטיבה 460 (בית-הספר לשריון) 1987-1988: קצין אג"ם עוצבת געש 1988-1991: מפקד חטיבת מרכבות האש (חטיבת שריון במילואים) ומפקד מגמת שריון בקורס מ"פים 1991-1993: מפקד חטיבה 7 1994-1995: סגן-מפקד עוצבת הפלדה 1995-1997: מפקד עוצבת עידן ומפקד המרכז לאימון מפקדות (מרא"ם) 1998-1999: מפקד עוצבת הפלדה בשנת 1999 עבר הראל למטכ"ל, ומונה לעוזר ראש אגף התכנון לתכנון. בשנת 2002 הועלה לדרגת אלוף וקיבל את הפיקוד על הגיס המטכ"לי. במרץ 2003 מונה הראל לעמוד בראש אגף התקשוב, שהיה ממקימיו. בדצמבר אותה שנה החליף את גיורא איילנד בראשות אגף התכנון. הראל פרש מצה"ל ב-21 באוגוסט 2006, לאחר 32 שנות שירות. עם שחרורו משירות צבאי, התמנה כיו"ר הדירקטוריון ללא שכר בחברה הלאומית לדרכים בישראל (מע"צ). ב-25 באוקטובר 2007 בחר בו דירקטוריון רכבת ישראל לתפקיד מנכ"ל החברה. בפברואר 2010 הודיע הראל על כוונתו לסיים את תפקידו במאי, כשנתיים וחצי לאחר שהחל לכהן כמנכ"ל. לאחר שוועדת איתור לא הצליחה להחליט על מועמד ראוי לתפקיד המנכ"ל, שוכנע הראל לשוב לתפקידו, והוא אכן עשה זאת. בשנת 2011 סיים הראל את תפקידו כמנכ"ל הרכבת. ב-2012 מונה לדירקטור חיצוני בחברת שיכון ובינוי. הראל הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, ובעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר ברעות; נשוי לדפנה (סא"ל במיל') ואב לשניים (בן ובת). מדיה וקבצים בנושא יצחק הראל בוויקישיתוף שוקי שטאובר, חקי הראל: הסברים בבקשה, באתר כלכליסט, 16 באפריל 2010 ליאור גוטמן, מנכ"ל רכבת ישראל פרש מתפקידו, באתר כלכליסט, 16 בפברואר 2010
טלי גבע

טלי גבע (נולדה ב-1950) היא סופרת, מרצה לספרות, מורה ומחנכת ישראלית. גבע נולדה וגדלה בקריית טבעון. למדה בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג. לאחר סיום שירותה בצה"ל החלה ללמוד באקדמיה: היא למדה ספרות ומקרא לתואר ראשון במכללת אורנים ולאחר מכן למדה תואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה חזרה לבית הספר התיכון בו היא עצמו למדה, והייתה מחנכת ומורה לספרות במשך למעלה משלושים שנה. בשנת 1987, עוד בהיותה מורה, יצא לאור ספרה הראשון. בשנת 2002 עברה להתגורר עם משפחתה בוונקובר, בדרום מערב קנדה. בוונקובר עסקה גבע בהוראה למבוגרים בתחומים שונים, בין היתר ספרות עברית, לסטודנטים מבוגרים דוברי עברית ואנגלית. בתקופת מגוריה בוונקובר היא כתבה רומן נוסף שפורסם בישראל, "אהבת פתאום". בשנת 2010 חזרה מקנדה ולאחר מספר שנים ראה אור "שמור בתמונה", ספר שבמרכזו סופרת שחוזרת להתגורר בישראל אחרי שנים של מגורים בארצות הברית. ספריה מושפעים מז'אנר הריאליזם הקסום. הציר המעגן את עלילת הרומנים שכתבה הוא המטא-נרטיב הציוני אך כתיבתה עדיין חותרת לעיצוב משמעויות אוניברסליות. מתגוררת בתל אביב. שממית בהיכלי מלך, הוצאת ספרית פועלים, 1987 דרך האלה, הוצאת ירון גולן, 1994 אהבת פתאום, אריה ניר הוצאה לאור, 2008 שמוּר בתמונה, הוצאת עולם חדש, 2016 טלי גבע (1950-), דף שער בספרייה הלאומית רשימת הפרסומים של טלי גבע, בקטלוג הספרייה הלאומית הספרים של טלי גבע, באתר "סימניה" טלי גבע, באתר library.osu.edu "שבויה בעצמה" וספרים חדשים אחרים, באתר הארץ, 3 ביוני 2016
דניאל וארנאי

דניאל וארנאי (במקור דז'ה וייס - Dezső Weisz, בהונגרית: Várnai Dániel; מישקולץ, 7 בנובמבר 1881 – בודפשט, 1 באפריל 1962) היה פוליטיקאי, סופר, עיתונאי, מתרגם ספרותי יהודי-הונגרי. חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט) במשך שתי קדנציות (1922-1930). הוא אביו של היסטוריון המוזיקה והמנצח פטר וארנאי. דז'ה וייס נולד במשפחה יהודית כבנם של מור וייס ושל תרז קצנדר. הוא החל את דרכו כעובד דפוס ובשנת 1907 הפך לחבר מערכת של היומון נפסבה, יומון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ונשאר חבר מערכת העיתון עד 1948. הוא בילה ארבע שנים כשבוי מלחמה בשבי הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בין השנים 1922 לבין 1924 ערך את כתב העת "סוציאליסמוס" (Szocializmus). מ-1922 עד 1930 היה חבר בפרלמנט מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 (מבצע מרגרטה) הוא גורש למחנה הריכוז מאוטהאוזן והצליח לשרוד את שואת יהודי הונגריה. משם חזר הביתה ב-1945. כתביו התפרסמו בעיקר בנפסבה, והוא גם פרסם אותם בכרכים אחדים. וארנאי תרגם את יצירותיהם של כמה סופרים רוסים להונגרית, כולל יצירותיהם של טולסטוי, טורגנייב, גוגול ואנדריייב. רעייתו הייתה ארז'בט ואש, בתם של שומה וייס ושל קטלין וייסקופף, לה נישא ב-7 בנובמבר 1909 בבודפשט. וארנאי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. שירי בוקר (סיפורים, בודפשט, 1902) גורלנו, חיינו (סיפורים, בודפשט, 1919) מלחמה (סיפורים, בודפשט, 1922) אתמול ושלשום (הערות, בודפשט, 1948) Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת Magyar politikai lexikon. Szerk. T. Boros László. Budapest, Európa Irodalmi és Nyomdai Rt., 1929. (לקסיקון פוליטי הונגרי) Révai új lexikona XVIII. (Tob–Z). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2006. ISBN 963-955-641-6, ISBN 978-963-955-641-6 (הלקסיקון החדש של רוואי) Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 109681/1910 Forrás: MNL-OL 30808. mikrofilm 354. kép 1. karton Névváltoztatási kimutatások 1911. év 68. oldal 25. sor "Születési bejegyzése a miskolci izraelita hitközség születési akv. 207/1881. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-10. "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 573/1962. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-10. "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1602/1909. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-03-10.
מחנה גור

מחנה גור, הידוע גם כמחנה בית לִיד הוא בסיס צבאי של צה"ל, השוכן בסמוך לכפר יונה. המחנה נקרא על שמו של הרמטכ"ל מרדכי (מוטה) גור. בבסיס שוכנים בסיסים של חיל המשטרה הצבאית ומפקדת קצין משטרה צבאית ראשי, כלא 10, בתי הדין הצבאיים, התביעה הצבאית והסנגוריה הצבאית (במקום בתי הדין בחיפה, יפו וקסטינה) סיירת ומפח"ט חטיבת הצנחנים, מפח"ט חטיבת עוז וסיירת ומפח"ט חטיבת הנח"ל וכמו כן בינוי 562. לעיתים גדודי חי"ר, לרוב אם לא תמיד מחטיבת הצנחנים, יורדים לתקופת אימון במחנה בעורפיות גדודי החטיבה, הידועים בתנאיהן הירודים והמוזנחים לעומת אלו של שאר היחידות בבסיס[דרוש מקור]. בעבר שכנו במחנה בה"ד 13 שעבר לעיר הבה"דים בשנת 2015, וכן בסיס שיטור השרון ופלוגת המפקדה של גדוד תעוז של המשטרה הצבאית, שנסגרו. ב-29 ביולי 2024 הגיעה המשטרה הצבאית למחנה שדה תימן, אשר שימש במהלך מלחמת חרבות ברזל כמקום כליאה להחזקת מחבלים, ועיכבה תשעה חיילי מילואים לחקירה בחשד להתעללות מינית במחבל נוח'בה שהיה עצור בבסיס. בעקבות עיכוב החיילים הגיעו מפגינים רבים למחות בשערי הבסיס בשדה תימן, ועשרות מהם אף פרצו את שעריו. מאוחר יותר, כאשר החיילים שעוכבו לחקירה הובאו למחנה בית ליד, החלו הפרות סדר חמורות גם בבסיס זה, ועשרות מפגינים פרצו לבסיס ובתוכו למבנה בית הדין הצבאי, והתעמתו באלימות עם חיילים ועם כוחות האבטחה במקום. בספטמבר 2024 פורסם כי מזכירו הביטחוני של השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר, הנחה קציני משטרה שלא להפעיל כוח בזמן ההתפרעויות. איש מהמתפרעים בבסיסי הצבא לא נעצר ואף לא זומן לחקירה, לא ביום הפריצה ולא בימים שלאחריהם, אף שהמעשים תועדו. מדיה וקבצים בנושא מחנה גור בוויקישיתוף "סיפורו של מקום", באתר צה"ל, 29 במרץ 2022 אילנה קוריאל, יואב זיתון, מורן אזולאי, שילה פריד, פשיטה בשדה תימן: עוכבו 9 חיילי מילואים שחשודים בהתעללות מינית במחבל, באתר ynet, 29 ביולי 2024 אילנה קוריאל, יואב זיתון, איתמר אייכנר, רענן בן צור ומורן אזולאי, מהומות בשדה תימן ובבית ליד אחרי פשיטת מצ"ח, מפגינים פרצו לבסיסים, באתר ynet, 29 ביולי 2024 אורי איזק ניצן שפירא ברהנו טגניה, ‏מהומות אחרי עיכוב החיילים בחשד להתעללות: אחרי הפריצה לבסיס בשדה תימן - ההפגנה עברה אל מול בסיס מצ"ח, באתר ‏מאקו‏, 29 ביולי 2024 איתי בלומנטל איציק זוארץ הדס גרינברג רועי שרון, מפגינים פרצו לבסיס שדה תימן בעקבות חקירת חיילים על התעללות במחבל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 30 ביולי 2024 שלומי גבאי, שלומי הלר‏, עימותים אלימים התגלעו בין חיילים ושוטרים למפגינים בבית ליד; הרמטכ"ל הגיע למקום: "על גבול האנרכיה", באתר וואלה, 29 ביולי 2024 יהושע בריינר, מזכירו של בן גביר הנחה קצינים במשטרה שלא להפעיל כוח בזמן ההתפרעויות בבית ליד, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2024 ערך זה הוא קצרמר בנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
GeoQuest Systems

מערכות GeoQuest (באנגלית: GeoQuest Systems) הייתה חברה המציעה תוכנות גאולוגיה, אינטגרציה של מערכות ושירותי ניהול מידע ותוכנה לתעשיית הנפט והגז שפעלה משנת 1984 ועד 2001. החברה נוסדה בשנת 1984. באמצעות חברת הבת Seismograph Service Corporation, חברת ריית'יאון השקיעה ובעקבות זאת רכשה את GeoQuest Systems בערך ב-1989. בשנת 1992 רכשה שלומברגר את החברה. בשנת 1993, שלומברגר מיזגה את קבוצת שירותי הנתונים שלה, Finder Graphics, עם GeoQuest Systems כדי להקים את קו המוצרים GeoQuest, שבסיסו ביוסטון, טקסס. בנובמבר 1995 רכשה GeoQuest את קו המוצרים של תוכנת הדמיית מאגרי ECLIPSE מחברת אינטרה. ביולי 1999 רכשה GeoQuest את Merak Projects, חברת תוכנות עתודות, כלכלה ואופטימיזציה בשטח. בשנת 2001 שולבה החברה ב-Schlumberger Information Solutions (SIS). "BusinessWire". 18 במאי 2004. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2012. נבדק ב-21 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Schlumberger History website". אורכב מ-המקור ב-6 בפברואר 2010. נבדק ב-21 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה ובנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'יגהבייט טכנולוגיות

ג'יגהבייט טכנולוגיות (באנגלית: Gigabyte Technology, נכתב לרוב כ-GIGABYTE; בסינית: 技嘉科技) היא חברה טייוואנית העוסקת בייצור והפצה של רכיבי חומרת מחשבים. עיקר מוצרי החברה הם לוחות אם. ברבעון הראשון של 2015 ייצרה החברה מעל ל-4.8 מיליון לוחות אם, ובכך עקפה את חברת ASUS והפכה לספקית לוחות האם הגדולה ביותר בעולם. כמו כן, עוסקת החברה בייצור והפצה של מחשבים ניידים וכן בייצור ברישיון של כרטיסי מסך מבית Nvidia ו-AMD. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך של טאייוואן (אנ'). החברה נוסדה ב-1986 על ידי פיי-צ'נג יה. ביוני 2006 השיקה ג'יגהבייט את לוחות האם הראשונים שמותגו תחת הסיסמה השיווקית "Ultra Durable" - לוחות האם הראשונים שיוצרו תוך שימוש בקבלים עשויים פולימר-אלומיניום, שעמידותם רבה יותר משל קבלים אלקטרוליטיים שמועדים יותר להתנפח ולהתפוצץ כעבור זמן. באוגוסט אותה השנה הכריזו ASUS וג'יגהבייט על שותפות עסקית במטרה לבלום רכישה אפשרית של ג'יגהבייט על ידי החברה המתחרה Foxconn, וכן על מנת לחזק את התחרות כנגד יצרניות אחרות כמו MSI. ב-2007 פיתחה ג'יגהבייט את ספק הכוח הראשון הניתן לשליטה בעזרת תוכנה ייעודית. ב-2010 הציגה ג'יגהבייט טכניקה המאפשרת הטענת מכשירי אייפון ואייפד בעזרת מחשב. ב-2011 הציגה החברה את לוח האם הראשון בעולם שהכיל את ערכת השבבים Z68 של אינטל. ג'יגהבייט עוסקת בייצור והפצה של לוחות אם תואמי אינטל ותואמי AMD עבור מחשבים אישיים, וכן עוסקת בייצור ברישיון של גרסאות מותאמות אישית לכרטיסי מסך תוצרת Nvidia ו-AMD. גרסאות אלו כוללות לרוב גופי קירור מותאמים אישית, לרבות קירור מים, ולעיתים גם מבוצעת המהרה קלה למעבדים ולזכרונות של כרטיסי המסך. המוצרים של ג'יגהבייט משווקים, בין היתר, גם במחשבי מותג יוקרתיים כגון סדרת Alienware של דל. כמו כן, עוסקת החברה גם בייצור של מחשבים נייחים מורכבים מראש, מחשבים ניידים, טלפונים חכמים, טאבלטים, לוחות אם ומסדים לשרתים, ציוד רשת, כוננים אופטיים, ספקי כוח, מארזים, פתרונות קירור וציוד היקפי (עכברים, מקלדות, מסכי מחשב ועוד). חלק מהמוצרים מיוצרים ומשווקים תחת המותג AORUS, בבעלות החברה הסינגפורית Aorus Pte. Ltd., חברת-בת של ג'יגהבייט. מוצרי AORUS מיוצרים ומשווקים במיוחד עבור שוק הגיימרים. לוח אם מדגם GA-486TA תואם למעבדי אינטל 80486 לוח אם מדגם GA-965P-DS3 תואם למעבדי אינטל בתושבת 775 כרטיס מסך GeForce GTX 970 תוצרת ג'יגהבייט כרטיס מסך GeForce RTX 2080 Super מחשב מיני תוצרת החברה מסך מהמותג AORUS במהלך תערוכה מדיה וקבצים בנושא ג'יגהבייט טכנולוגיות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יגהבייט טכנולוגיות (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ג'יגהבייט טכנולוגיות ג'יגהבייט טכנולוגיות, ברשת החברתית פייסבוק ג'יגהבייט טכנולוגיות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'יגהבייט טכנולוגיות, ברשת החברתית אינסטגרם ג'יגהבייט טכנולוגיות, ברשת החברתית LinkedIn ג'יגהבייט טכנולוגיות, סרטונים בערוץ היוטיוב GIGABYTE passes ASUS, becomes the leading motherboard vendor, TweakTown GIGABYTE Announces Ultra Durable "All Solid Capacitor" Motherboard - PCStats.com, web.archive.org, ‏2013-01-26 Marco Chiappetta, Asustek and Gigabyte to Form Joint Venture, HotHardware, ‏2006-08-08 (באנגלית אמריקאית) Gigabyte's New Odin GT 800W Power Supply, www.anandtech.com Gigabyte launches on/off charge for Apple products, SemiAccurate, ‏2010-04-23 (באנגלית אמריקאית) GIGABYTE showcases latest mSATA equipped Z68 motherboards at Computex 2011, as well as newly launched AMD 900 Series, DIGITIMES (באנגלית) About | AORUS, web.archive.org, ‏2017-03-21
הרשות לאיכות הסביבה (הרשות הפלסטינית)

הרשות לאיכות הסביבה (בערבית: سلطة جودة البيئة) היא הגוף המוסמך המרכזי לכל נושאי הסביבה בשטחים הפלסטיניים. זהו הגוף שבמסגרתו נוצרות ומיושמות כל התקנות הסביבתיות, הפרויקטים והאסטרטגיות. המטרה העיקרית של הרשות היא שימור ושימוש בר-קיימא של הסביבה הטבעית. הרשות שואפת לשמור ולהגן על הסביבה באמצעות תוכניות להגנה על בריאות האדם, לרסן ולהפחית את דלדול משאבי הטבע, להילחם במדבור, למנוע החמרה של זיהום אוויר ומים, לקדם מודעות סביבתית ולהבטיח השגת פיתוח עירוני בר קיימא. ב-10 בדצמבר 1996 הקים נשיא הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת, את הרשות שהייתה הארגון הראשון במדינה האחראי על הגנת הסביבה הטבעית והפחתת ההשפעות על בריאות האדם. הרשות נוצרה במקביל להסכמי אוסלו ב', שבמסגרתם הוסכם על הקמת מספר משרדים ורשויות שמטרתן תכנון, ניהול ויישום של משימות מועילות לסביבה בתוך הרשות הפלסטינית. עד סוף 1997, מוזגו לרשות גם אגף התכנון הסביבתי וחלק ממשרד התכנון. באוגוסט 1998 מינה הנשיא ערפאת שר לאיכות הסביבה. אגודת חיות הבר של פלסטין המשרד להגנת הסביבה lacs.ps, www.lacs.ps Wayback Machine, web.archive.org, ‏2016-03-04
בולו דה ארוז

בולו דה ארוז (בפורטוגזית: Bolo de Arroz) הוא מאפה העשוי מאורז ונפוץ בפורטוגל בקרב מדינות הדוברות פורטוגזית. המאפה מורכב מקמח אורז, חיטה, סוכר, חלב, ביצים, חמאה ותמצית וניל. פירוש המילה בולו דה ארוז הוא עוגת אורז. מדיה וקבצים בנושא בולו דה ארוז בוויקישיתוף מתכון להכנת בולו דה ארוז, באתר Vaqueiro Condé Nast, The Prettiest Pastries of Portugal, and How to Recognize Them, Vogue, ‏2018-05-16 (באנגלית אמריקאית) Bolo de arroz cru SEM TRIGO bem fofinho - sem glúten e sem lactose!, tudoreceitas.com (בפורטוגזית) Bolo de arroz - Arca del Gusto, Slow Food Foundation (באנגלית אמריקאית)
לימנונקטיס מקרודון

לימנונקטיס מקרודון (שם מדעי: Limnonectes macrodon) היא מין של צפרדע ממשפחת הדיקרוגלוסיים החיה בטבע רק באינדונזיה באיים ג'אווה וסומטרה. הצפרדע מצויה סביב לנחלים וגדות נהרות ביערות גשם ובהם היא מתרבה. הצפרדע תוארה ב-1841 בידי החוקרים אנדרה מרי קונסטון דומריל וגבריאל ביברון ומשמעות שם המין הוא: "macro odon" - (מילולית: "גדול ניבים"), עקב השיניים הגדולות דמויות הניבים לאורך אחורי הלסת התחתונה. צפרדע גדולה יחסית, חסונה ובעלת רגליים חזקות וירכיים שריריות. אורכה הוא כ-70 מ"מ אך פרטים גדולים נצפו גם בגודל 150 מ"מ. הצפרדע בעלת גוף לח בצבע חום בהיר עד אדמדם עם כתמים כהים לאורכה והיא בעלת ראש גדול וחוטם מעט מוארך. לעיתים מבלבלים בינה לבין המין Limnonectes blythii, המצוי גם במזרח אינדונזיה. הצפרדעים פעילים ביערות הגשם בקרבת מקווי מים ולעיתים נעים אחרי פילים ומטילים ביצים בגומות שיצרו רגליהם, בהם מים עומדים רדודים המהווים הגנה לראשנים והם חסרי דגים טורפים. הצפרדע מצויה כיום בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות ועקב פגיעה במקום חיותה המיימי. צפרדע הסרטנים - צפרדע קרובת משפחה. מדיה וקבצים בנושא לימנונקטיס מקרודון בוויקישיתוף לימנונקטיס מקרודון, באתר ITIS (באנגלית) לימנונקטיס מקרודון, באתר NCBI (באנגלית) לימנונקטיס מקרודון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לימנונקטיס מקרודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לימנונקטיס מקרודון, באתר GBIF (באנגלית) לימנונקטיס מקרודון באתר הרשימה האדומה של IUCN
לנגור תומאס

לנגור תומאס (שם מדעי: Presbytis thomasi) הוא מין של פרימט מהסוג לנגור שבקבוצת הקולובים, האנדמי לצפון סומטרה שבאינדונזיה (לרוב סביב מחוז אצ'ה) בהם הוא חי ביערות. הלנגור מגיע לאורך 420 עד 620 מ"מ, עם זנב באורך 500 עד 850 מ"מ ומשקל של 6.7 ק"ג בממוצע, ללא הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות. הלנגור בעל פרווה אפורה-כסופה והחזה והבטן לבנים. הראש בעל מספר ציצות כהות ולבנות הזקורות קדימה והפנים כחולות. הלנגור בעל זנב ארוך העוזר לו להתאזן על העצים והוא מקפץ הייטב באמצעות רגליו. הלנגורים חיים ביער בחבורות קטנות של 3 עד 21 פרטים הנשלטים בידי זכר אלפא חזק ונעים יחד בין צמרות העצים. הלנגורים הם אוכלי עלים ופירות בעיקרם כשהם מגוונים גם בדבש, פרחים, חרקים, ביצים וחיות קטנות. הם עצמם עלולים להיטרף בידי טיגריס סומטרה, כשהם יורדים לקרקע ובידי נחשים או עופות דורסים בין העצים. הלנגור מצוי בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות הגשם בהם חי. מדיה וקבצים בנושא לנגור תומאס בוויקישיתוף לנגור תומאס, באתר ITIS (באנגלית) לנגור תומאס, באתר NCBI (באנגלית) לנגור תומאס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לנגור תומאס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) לנגור תומאס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לנגור תומאס, באתר GBIF (באנגלית) לנגור תומאס באתר הרשימה האדומה של IUCN