laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הספרייה היהודית הפופולרית

הספרייה היהודית הפופולרית (בהונגרית: Népszerű Zsidó Könyvtár) הייתה סדרת ספרים בהונגרית בשנות העשרים של המאה העשרים. הספרייה נערכה על ידי יוז'ף באנוצי ואיגנץ גאבור. 1. הברון יוז'ף אטווש : שחרור היהודים. 2. יצחק יהודה גולדציהר : המהות וההתפתחות של היהדות. חלק 1. 3. לאיוש בלאו : התלמוד. 4. ארנולד קיש : על שלמה איבן גבירול . 5. דב ברנאט הלר : הסיפור העברי. הסיפור העברי במזרח ובארצות האסלאם. 6. איגנץ גאבור : חייו ושירתו של מנואלו . 7.יהודה יצחק גולדציהר : המהות וההתפתחות של היהדות. חלק 2. 85 עמודים. 8.קארוי שבשטין : אמיל מקאי . 9. משה רוביני : יוז'ף קיש. 10. פלוטארך היהודי. חלק 1. לאיוש ונטיאנר, לאופולד לעף, דיולה פישר, גאבור ריסר, לאיוש בלאו, ליפוט צונץ. 11. ברנאט אלכסנדר : שפינוזה. 12. ספר המכבים . תרגם מיוונית וליווה אותו בהערות: מוריץ דרצ'ני. מבוא על ידי שמעון הבשי. 13. אדוארד מאהלר : לימודי מזרח. מתי עזבו בני ישראל את מצרים? לוח השנה של עמי המזרח הקדום . 14. דב ברנאט הלר: הסיפור העברי. הסיפור העברי במערב, סיפורים שגילם ומולדתם אינם בטוחים. ייחודו של הסיפור העברי. 15. פרנץ מזאי: תמונות מהחיים היהודים בהונגריה. 16. אברהם גייגר: מכתבים על המרת דת. מבוא: אברהם שטרן. 17–18. פילון האלכסנדרוני: חיי משה . תרגם מיוונית: דיולה פישר. 19. פלוטארך יהודי. חלק 2 . דב ברנאט הלר: וילמוש באכר. מיהאי גוטמן: מוזש בלוך. ברטלן אדלשטיין: קאופמן דויד. 20. ארנולד קיש: שמואל הנגיד 21. מקס נורדאו: כתבים על ציונות . תרגום ומבוא על ידי ינה מוהאצ'י. שאנדור קוזוצ'ה: ספרנות הונגרית 1911–1920 (I - II.), בודפשט, 1939–1942 Népszerű zsidókönyvtár. Szerk.: Bánóczi József–Gábor Ignác. Bp., 1919. A Népszerű Zsidókönyvtár kiadása. Egy-egy kötet 1.80 | MAGYAR KÖNYVÉSZET 1712–1920 | Kézikönyvtár, www.arcanum.com רשימת סדרות ספרים הונגריות פרסומי האגודה הספרותית היהודית-הונגרית
בנג'מין מרקלי בויר

בנג'מין מרקלי בויר (באנגלית: Benjamin Markley Boyer;‏ 22 בינואר 1823 – 16 באוגוסט 1887) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מדינת פנסילבניה. בויר נולד בפוטסטאון (אנ') שבפנסילבניה בשנת 1823. הוא למד תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה, וסיים שם את לימודיו בשנת 1841. לאחר סיום תוארו הראשון, החל לעבוד במשרד עורכי דין בפנסילבניה. בין השנים 1848–1850 היה סגן התובע הכללי של מחוז מונטגומרי (אנ') שבפנסילבניה. בשנת 1864, נבחר לקונגרס ה-39 של ארצות הברית ולאחר מכן גם לקונגרס ה-40, מטעם המפלגה הדמוקרטית. בבחירות לקונגרס ה-41, שהתקיימו ב-1868, לא היה מועמד. הוא מונה לשופט בית המשפט המחוזי במחוז מונטגומרי בשנת 1882 וכיהן בתפקיד זה עד מותו. בויר נפטר ב-1887 בנוריסטאון (אנ') שבפנסילבניה, ונקבר בבית העלמין מערב לורל היל בעיר באלה סינוויד. מדיה וקבצים בנושא בנג'מין מרקלי בויר בוויקישיתוף בנג'מין מרקלי בויר, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) בנג'מין מרקלי בויר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Boyd-fields to Boyland, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בויר

האם התכוונתם ל... פול בויר – ביוכימאי אמריקאי בנג'מין מרקלי בויר – פוליטיקאי אמריקאי אנג'ליק בויר – שחקנים ודוגמנית מקסיקנית בור בויאר
הבועה

"הבועה" הוא סרט קולנוע ישראלי של איתן פוקס וגל אוחובסקי, אשר יצא לאקרנים ב-29 ביוני 2006. פוקס ביים את הסרט, ואוחובסקי כתב את התסריט. הסרט עוקב אחר סיפורם של חבורת צעירים המתגוררים בלב תל אביב, רחוב שינקין, וחיים את הוויית "הבועה" התל אביבית הבורגנית: נועם – מוכר דיסקים בחנות "האוזן השלישית". לולו – עובדת בחנות הסבונים "סבון של פעם". יהלי – מנהל משמרת במסעדת "אורנה ואלה". חיי השלושה משתנים כאשר לחייהם נכנס אשרף, צעיר פלסטיני, איתו מפתח נועם סיפור אהבה ייחודי. החבורה מחליטה לאמץ אותו אליה, והופכת אותו, באמצעות שם בדוי ועבודה חדשה במסעדה, לחלק מהבועה בה הם עצמם חיים. עד מהרה מגלה החבורה כי המציאות העגומה חזקה מהם, כי הדברים אינם מסתדרים בקלות, ולבסוף הבועה בה הם חיים מתנפצת באכזריות ישראלית טיפוסית. בסרט מופיעים מספר ידוענים, בהם: דנה מודן, גיא פינס, ליאור אשכנזי ואליענה בקייר. עלילת הסרט עוסקת בהוויית החיים התל אביבית; היוצרים חיים הוויה זו בעצמם, ונוהגים לתאר אותה ברבות מעבודותיהם, כשהבולטת שבהן היא סדרת הטלוויזיה "פלורנטין". גם נושא יחסי יהודים-ערבים מוכר מעבודותיהם האחרות, בהן "ללכת על המים", ונושאי ההומוסקסואליות, המוכרים גם מסרטם "יוסי וג'אגר". בסרט זה, שני היוצרים שמו דגש על תיאור מפורט של הפרטים השונים שיוצרים הוויה "בועתית" זו, למשל דרך תיאור מקומות בולטים ומרכזיים בנוף של מרכז תל אביב, כמו חנות "האוזן השלישית" ומסעדת "אורנה ואלה", מקומות שהפכו למוקדים עירוניים עבור צעירי העיר. הנושא העיקרי בסרט הוא הקשר השבור והמקרטע (אך האפשרי) בין הבוהמה של מרכז תל אביב הבורגנית לבין שאר חלקי הארץ ואזורי הרשות הפלסטינית, נושא המועבר דרך היחסים בין הדמויות המרכזיות לדמותו של אשרף. אורי קליין סבר כי מדובר ב"סרט עילג מכל בחינה אפשרית כמעט". לדברי שמוליק דובדבני, "במקום לייצר איזו אמירה בעלת משמעות על צעירים החיים במקום הזה ובזמן הזה, הוא מכונן - ע"ע ללכת על המים - מרטירולוגיה הומואית מזככת מהסוג הזול ביותר". ואילו מבקר נענע10, גולן כספי, ראה בו "סרט בינוני, דחוס קלישאות שלא מצליח לייצר רגע דרמטי ראוי". הסרט זכה בפרס איגודי הקולנוע באירופה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2007, כסרט בעל פוטנציאל ההצגה הגדול ביותר בבתי הקולנוע באירופה. כמו כן, זכה הסרט באותו פסטיבל במקום השני בפרס חביב הקהל. בנוסף, זכה הסרט בפרס טדי ובפרס בחירת הקהל בפסטיבל טורינו. בקיץ 2007 יצא הסרט להפצה מסחרית בבתי קולנוע בצרפת. "הבועה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הבועה", באתר נטפליקס "הבועה", באתר AllMovie (באנגלית) "הבועה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הבועה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הבועה", באתר ספר הקולנוע הישראלי "הבועה", באתר Metacritic (באנגלית) "הבועה", באתר אידיבי "הבועה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "הבועה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורי קליין, הריק שבתוך הבועה, באתר הארץ, 6 ביולי 2006 שמוליק דובדבני, אל תגעו לי בלביבות הבטטה, באתר ynet, 2 ביולי 2006 תמרה שרייבר, ‏גם הבועה בברלין, באתר גלובס, 17 בינואר 2007 אסף אוני וברלין, איתן פוקס וגל אוחובסקי התגאו בברלין: צה"ל שיתף פעולה, באתר הארץ, 10 בפברואר 2007 פרסים ל"אדמה משוגעת" ול"הבועה" בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 17 בפברואר 2007 נירית אנדרמן, פרסים ל"אדמה משוגעת" ול"הבועה" בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 17 בפברואר 2007 נירית אנדרמן, "הבועה" עלה לאקרנים בצרפת, באתר הארץ, 4 ביולי 2007
פיטר אדוארד קוסטלו

פיטר אדוארד קוסטלו (באנגלית: Peter Edward Costello;‏ 27 ביוני 1854 – 23 באוקטובר 1935) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת פנסילבניה. קוסטלו נולד בבוסטון שבמסצ'וסטס בשנת 1854, ועבר לפילדלפיה בשנת 1877, שם עסק בענפי ייצור שונים, עבודות בנייה כלליות ונדל"ן. בין השנים 1895–1903 היה חבר במועצה של פילדלפיה, ובין השנים 1903–1905, היה מנהל המחלקה לעבודות ציבוריות של פילדלפיה. בשנת 1908 חזר להיות חבר במועצה של פילדלפיה, והתפטר ממנה בשנת 1915. הפוליטיקאי ואיש העסקים רודולף בלנקבורג, שלימים היה ראש עיריית פילדלפיה, כתב על קוסטלו שהוא פוטר מהמועצה של פילדלפיה משום שהיה בעל אינטרסים משותפים יחד עם ארגוני פשע. ב-1915, נבחר קוסטלו לקונגרס ה-64, ולאחר מכן גם לקונגרס ה-65 וה-66 מטעם המפלגה הרפובליקנית. קוסטלו נפטר ב-23 באוקטובר 1935 בפילדלפיה. פיטר אדוארד קוסטלו, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) פיטר אדוארד קוסטלו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Arena, Arena Publishing Company, 1905. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זמליאנקה

זמליאנקה (ברוסית או אוקראינית: Землянка (רו'). בפולנית: ziemianka) הוא שם סלאבי עבור בית מתחת לאדמה, ששימש מחסה לבני אדם או לבעלי חיים מבויתים. בהתבסס על חור או שקע באדמה, מבנים אלה הם אחד מסוגי הדיור העתיקים ביותר הידועים. זמליאנקה יכולה להיות שקועה באופן חלקי או מלא מתחת לאדמה, עם גג שטוח מכוסה בענפים או סיד, או להיות חפורה בצלע גבעה. השימוש באדמה טבעית לצורך בידוד והגנה לשם מגורים במחתרת התפתח לטכנולוגיית "מקלט אדמה" הנהוגה כיום בארכיטקטורה. במלחמת העולם השנייה גרו פרטיזנים או לוחמי התנגדות חמושים במזרח אירופה בזמליאנקות ששימשו כבונקרים תת-קרקעיים וסיפקו מחסה ומסתור מפני אויבים. הם שימשו את חברי "הפרטיזנים של בלסקי" בבלארוס של ימינו. זמליאנקה היה שמו של שיר שהיה פופולרי בקרב חיילי הצבא האדום בחזית המזרחית, שיר שכתב א' סורקוב והלחין ק' ליסטוב ב-1941 במהלך הקרב על מוסקבה. השימוש בזמליאנקות על ידי חיילים מוזכר בשיר. עם זאת, בשל הפסימיות שלו, השיר נחשב לא פטריוטי על ידי הממשלה הסובייטית באותה תקופה. בית חפור, הידוע גם בשמו הגרמני grubenhaus מדיה וקבצים בנושא זמליאנקה בוויקישיתוף ניצול השואה אברהם אביאל מתאר את חייו בזמליאנקה בתקופת השואה. "Virtual Zemlyanka". Jewish Partisan Educational Foundation. אורכב מ-המקור ב-2007-09-28. Zemlyanka.mp3— by Community Music Project; from the album Dreams of Flying; vocal & guitar: Jamuna; guitar & bass: Paul
דייוויד בארד

דייוויד בארד (באנגלית: David Bard;‏ 1744 - 12 במרץ 1815) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ולאחר מכן גם המפלגה הרפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי, ולאחר מכן גם הרביעי והתשיעי של מדינת פנסילבניה. בארד נולד במחוז אדמס שבפנסילבניה בשנת 1744. למד תואר ראשון בתאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי, וסיים שם את לימודיו ב-1773. בשנת 1777 החל לעבוד כמטיף בכנסיית דונגל. בשנת 1779 שינה את הזרם שהשתייך אליו מהנצרות הקתולית לנצרות הפרסביטריאנית. הוא החל לעבוד בתור מטיף פרסביטריאני בווירג'יניה. בין 1786 ל-1789 היה כומר בבדפורד שבפנסילבניה, ואחר כך בפרנקסטאון (כיום הולידייסבורג). בארד נבחר לקונגרס הרביעי של ארצות הברית, ולאחר מכן גם לקונגרס החמישי, מטעם המפלגה הדמוקרטית-הרפובליקנית, וכיהן מ-4 במרץ 1795 עד 3 במרץ 1799 כאשר במקומו נבחר הנרי וודס. הוא נבחר לקונגרס השמיני מטעם המפלגה הרפובליקנית, והמשיך לכהן גם בששת הקונגרסים שלאחר מכן. הוא כיהן בקונגרס של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית מ-4 במרץ 1803 ועד מותו. בארד נפטר ב-1815, בעודו מכהן בבית הנבחרים, בעיר אלכסנדריה (אנ') שבפנסילבניה. הוא נקבר בבית העלמין בעמק סינקינג. דייוויד בארד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) דייוויד בארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Barboura to Barhydt, politicalgraveyard.com ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארי או'שונסי

גארי או'שונסי (באנגלית: Gary O'Shaughnessy) הוא זמר ומוזיקאי אירי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2001 עם השיר "Without Your Love" והגיע למקום ה-21 מתוך 23. הוא דודו של ריאן או'שונסי, שייצג את אירלנד באירוויזיון 2018. או'שונסי גדל למשפחה מוזיקלית. סבתו הייתה נגנית פסנתר וכינור מחוננת. מלבד השירה, הוא מנגן בגיטרה, גיטרה בס וקלידים. אחיו בריאן ואחותו הם גם מוזיקאים, כשאחיו מנגן בגיטרה ואחותו בפסנתר. או'שונסי החל ללמוד בגיל 12 במשך ארבע שנים אצל גיטריסט הג'אז האירי יוג'ין מקארי. בשנת 1989, הוא הקים להקה עם אחיו בריאן ויחד הם סיירו באירלנד, ספרד ובריטניה. בשנת 1995 שני האחים הופיעו כצמד בשם "2 of a Kind" שהפך פופולרי מאוד בקברטים, במועדונים ובפאבים. גארי או'שונסי התחרה פעמיים בתחרות קדם-האירוויזיון האירית, עד שנבחר לייצג את מדינתו באירוויזיון 2001 בקופנהגן, דנמרק עם השיר "Without Your Love" מאת פט שרידן. קודם לבחירתו, הוא ניסה להיבחר כנציג אירוויזיון 1997 עם שירו "Love and Understanding" אך הגיע למקום השלישי. בנוסף, בשנת 1999, הוא התחרה עם השיר "I'll Be There" והגיע למקום החמישי. 1997: "Love and Understanding" 1999: "I'll Be There" 2001: "Without Your Love" גארי או'שונסי, באתר MusicBrainz (באנגלית) גארי או'שונסי, באתר Discogs (באנגלית) גארי או'שונסי, באתר Genius ESC Today:
וינסנט מתיוס

וינסנט "וינס" אדוארד מתיוס (באנגלית: Vincent "Vince" Edward Matthews;‏ נולד ב-16 בדצמבר 1947) היה אתלט אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי (מינכן 1972) בריצת 400 מטר. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בויניפג, קנדה בסוף יולי תחילת אוגוסט 1967 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:02.03 דקות ומדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.13 שניות, אחרי חברו לנבחרת לי אוונס (44.95 שניות) ודון דומנסקי מקנדה (45.80 שניות). באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם לארי ג'יימס, רון פרימן ולי אוונס בשיא עולם חדש של 2:56.16 דקות, לפני קניה (2:59.64 דקות) וגרמניה המערבית (3:00.57 דקות). כעבור 20 שנה הושווה שיא זה על ידי הרביעייה האמריקאית באולימפיאדת סיאול (1988) וכעבור עוד 4 שנים השיא נשבר באולימפיאדת ברצלונה (1992) (2:55.74 דקות). באולימפיאדת מינכן (1972) הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.66 שניות, לפני חברו לנבחרת וויין קולט (44.80 שניות) ויוליוס סאנג מקניה (44.92 שניות). ג'ון סמית' שסיים ראשון במבחנים האמריקאים נפצע בשרירי מיתר הברך במהלך הריצה. שני האמריקאים הפגינו בטקס חלוקת המדליות כמו טומי סמית' וג'ון קרלוס במשחקים האולימפיים במקסיקו סיטי והורחקו על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC) ולכן ארצות הברית לא יכלה להציב קבוצת שליחים לריצה זו, במשחקים אלה. מדיה וקבצים בנושא וינסנט מתיוס בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם בריצת שליחים 4x400 מטר (ויקיפדיה באנגלית) וינסנט מתיוס, באתר olympedia.org וינסנט מתיוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית וינסנט מתיוס, באתר Track and Field (גברים) אמיר ענבר, וינסנט מת'יוס וחברו וויין קולט הושעו מהאולימפיאדה בגלל מחאה. מעטים זוכרים אותה, ואף אחד לא מבין אותה, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2024
42 דאג

דיון מרקיז הייז (באנגלית: Dion Marquise Hayes; נולד ב-25 בנובמבר 1994), הידוע בשם הבמה 42 דאג (42 Dugg), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי מדטרויט, מישיגן. הייז נולד בצד המזרחי של דטרויט ב-25 בנובמבר 1994. הוא הכיר את אמן ההיפ-הופ ליל בייבי ב-2017, איתו שיתף פעולה לימים לעיתים קרובות במהלך הקריירה שלו. הייז זכה לראשונה להכרה כאשר הוציא את הסינגלים "The Streets" ו-"STFU". בהמשך, הוחתם בלייבלים 4PF של ליל בייבי ו-CMG של יו גוטי. בפברואר 2020 התארח בשיר "Grace" של ליל בייבי, שהגיע בשיאו למקום ה-48 במצעד הבילבורד הוט 100. בהמשך, התארח גם בשירו של ליל בייבי, "We Paid", שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100. הופעותיו בשירים אלו עזרו לעלייה במכירות של המיקסטייפ שלו, Young & Turnt, Vol. 2, שהגיע בשיאו למקום ה-58 במצעד הבילבורד 200. ב-22 באוגוסט 2020 יצא הסינגל המוביל מתוך המיקסטייפ הרביעי שלו, "Free Merey", בליווי וידאו קליפ. בהמשך, יצא הסינגל השני, "Free Me". באפריל 2021 הוציא את הסינגל השלישי מתוך המיקסטייפ, "4 Da Gang", ביחד עם הראפר רודי ריץ'. הסינגל הגיע למקום ה-67 במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לסינגל הראשון של 42 דאג כאמן מוביל שנכנס למצעד. ב-17 במאי, הכריז על המיקסטייפ הרביעי שלו, Free Dem Boyz, ותאריך צאתו, 21 במאי. 2018: 11241 Wayburn 2019: Young and Turnt 2020: Young & Turnt, Vol. 2 2021: Free Dem Boyz 2018: 11241 Wayburn, Pt. 2 42 דאג, ברשת החברתית פייסבוק 42 דאג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) 42 דאג, ברשת החברתית אינסטגרם 42 דאג, סרטונים בערוץ היוטיוב 42 דאג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) 42 דאג, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) 42 דאג, באתר ספוטיפיי 42 דאג, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) 42 דאג, באתר Last.fm (באנגלית) 42 דאג, באתר AllMusic (באנגלית) 42 דאג, באתר MusicBrainz (באנגלית) 42 דאג, באתר דיזר 42 דאג, באתר Discogs (באנגלית) 42 דאג, באתר Genius 42 דאג, באתר בילבורד (באנגלית) 42 דאג, באתר טיידל (באנגלית) "The Break Presents: 42 Dugg". XXL. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Saponara, Michael (13 באפריל 2020). "Life's a Gamble: How Shooting Dice With Lil Baby Led to 42 Dugg's Blossoming Rap Career". Billboard. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link) 42 Dugg Reveals New Album Release Date & Tracklist, HotNewHipHop (באנגלית)
שמואל אורבך

שמואל נתן אורבך (נולד בי"ט בסיון תש"כ, 14 ביוני 1960) הוא סופר ופובליציסט חרדי ישראלי. נולד במנהטן לאהרן יהושע ולאדל, ניצולי שואה, ב-1971 עלה לירושלים. למד בישיבות עטרת ישראל ומיר, ונחשב מקורב לראש ישיבת עטרת ישראל רבי ברוך מרדכי אזרחי, בבגרותו התקרב למוהרא"ש מיבניאל, משמש כיום כ'משיב' בישיבת מיר מודיעין עילית. אורבך משמש כמדריך במחנה בני תורה ומדי שנה מנהל את רבי-השיח במחנה. אורבך כתב מספר ספרים ובהם 'חבורות' שמסר בַּישיבה, כמו כן כתב ספרי השקפה וסיפורת. מאמרים שכתב נגד חסידות ברסלב עוררו הד תקשורתי והוא נאלץ לחזור בו מהם לאחר שקיבל איומים על חייו. שערי כתובות, ירושלים, התשנ"ז שערי יבמות, ירושלים, אדר ב' תשס"ה שערי בבא קמא, אדר ב', תשס"ה מדרש כתובה (על מסכת כתובות), מודיעין עילית, אייר תשע"ט קונטרס והצדיקו את הצדיק (על מסכת מכות), מודיעין עילית, אלול תשע"ט נוי סוכה (על מסכת סוכה), מודיעין עילית, תשרי תש"פ הכשר נזיקין (על מסכת בבא קמא), יד לקידושין (על מסכת קידושין), והצדיקו את הצדיק (על מסכת מכות), מודיעין עילית, ניסן תשפ"א אבן הטוען (על מסכת בבא מציעא), השבתת השאור (על מסכת פסחים), מודיעין עילית, חשוון תשפ"א. קול קורא במדבר, השקפת עולם ישיבתית עכשווית, מודיעין עילית, ניסן תשע"ד לכתך אחרי במדבר, השקפת עולם ישיבתית עכשווית, מודיעין עילית, כסליו תשע"ח גבול אדום, סיפורים שהיו והינם, הוצאת יפה נוף, ירושלים, כסליו תשע"ט קמט בעלילה, סיפורים שהיו והינם, הוצאת יפה נוף, ירושלים, כסליו תשפ"א מדון, הוצאת יפה נוף, ירושלים, ניסן תשפ"ב מדון 2, הוצאת יפה נוף, ירושלים, כסלו תשפ"ד קול קורא במדבר, סרטון תדמית באתר יוטיוב ישראל כהן, ‏סערת ברסלב: מחבר הספר מתנצל, באתר כיכר השבת, 5 במאי 2014 משה ויסברג, המחבר: "איימו על חיי; אני גונז את המאמר", באתר בחדרי חרדים, 4 במאי 2014 ביקורת ספרות | גְבוּל אֶדוֹם, באתר פרוג פורום אודותיו באתר אזמרך בלאומים שמואל בן אהרן יהושע אורבך, דף שער בספרייה הלאומית המורכבות שבפשטות: משיב בישיבה ליטאית חשובה בדברי הספד מרטיטים על כ"ק מוהרא"ש זי"ע, באתר ברסלב סיטי, ‏י"א באדר תשע"ה, 02/03/2015 משה ויסברג, המחבר: "איימו על חיי; אני גונז את המאמר", באתר בחדרי חרדים, 4 במאי 2014
פרנקה די ריינצו

פרנקה די ריינצו (באיטלקית: Franca di Rienzo; נולדה ב-11 בדצמבר 1938) היא זמרת איטלקייה, ילידת צרפת. ב-6 בפברואר 1961, פרנקה ניצחה בקדם השווייצרי לאירוויזיון 1961, ונבחרה לייצג את המדינה בתחרות. ב-18 במרץ, היא ביצעה את השיר "Nous Aurons Demain". בתום ההצבעה, הגיעה למקום השלישי עם 16 נקודות. בשנת 1963, ייצגה שוב את שווייץ בפסטיבל סופוט, פולין. בשנת 1965, הקימה את להקת הפולק הצרפתייה "Les Troubadours". פרנקה די ריינצו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנקה די ריינצו, באתר MusicBrainz (באנגלית) פרנקה די ריינצו, באתר Yandex.Music (ברוסית) פרנקה די ריינצו, באתר Discogs (באנגלית) Eurovision 1961 Results: Voting & Points ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ספר יואינג בריידי

ג'ספר יואינג בריידי (באנגלית: Jasper Ewing Brady‏; 4 במרץ 1797 – 26 בינואר 1871) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הוויגית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מדינת פנסילבניה. בריידי נולד בסאנבורי (אנ') שבפנסילבניה בשנת 1797. הוא למד משפטים, ובשנת 1827 התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד בעיר צ'מברסבורג (אנ'). במשך שלוש שנים, כיהן בתור הגזבר של מחוז פרנקלין, וכיהן כחבר בבית הנבחרים של פנסילבניה בשנים 1844–1845. ב-1847, נבחר לקונגרס ה-30 של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית. בבחירות לקונגרס ה-30 הוא לא נבחר, וחזר לעבוד בתור עורך דין. ב-1849 עבר להתגורר בפיטסבורג. בין השנים 1861–1869 עבר בתור פקיד במשרדו של מנהל התשלומים במחלקת המלחמה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי. ב-1869, פרש מעבודתו, והתגורר בוושינגטון עד מותו. בריידי נפטר בשנת 1871 ונקבר בבית העלמין העירוני בסאנברי ובשנת 1893, הועברו עצמותיו לבית העלמין רוק קריק שבוושינגטון. לבריידי היו 8 ילדים. ג'ספר יואינג בריידי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ג'ספר יואינג בריידי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) The Political Graveyard: Index to Politicians: Brady, politicalgraveyard.com Jasper Ewing Brady, bradyheritage.org ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביאנקה קסטאפיורה

ביאנקה קסטאפיורה (באיטלקית: Bianca Castafiore), המכונה גם "הזמיר ממילאנו" (בצרפתית: le Rossignol milanais) היא זמרת בדיונית המופיעה כדמות ראשית בכמה מספרי הקומיקס הבלגים "הרפתקאותיו של טינטין" מאת הרז'ה. קסטאפיורה היא זמרת אופרה הידועה בכל העולם, אשר יש לה קשרי ידידות חד צדדיים עם אחת מהדמויות הראשיות בסדרה, קפטן האדוק, ודרך כך גם עם טינטין. קסטאפיורה היא בין הדמויות הנשיות הבודדות שזכו למקום ראשי בסדרה, והדמות הראשית הנשית הראשונה שהופיעה בקומיקס, בשנת 1939. אסטרואיד 1683 (אנ') בחגורת האסטרואידים נקרא על שמה של קסטאפיורה. קסטאפיורה היא בעלת שיער בלונדיני קצר, מעוצב בתסרוקת אופיינית. היא מתלבשת בהידור רב, במיוחד בספרים המאוחרים יותר בסדרה. דמותה התפתחה ולאורך הסדרה הפכה לאופנתית, מושכת ומפורסמת יותר, מה שיכול להסביר את התאהבותו הפתאומית של פרופסור קלקולוס בה בספר תעלומת תכשיטי הזמרת. לפי הרז'ה היא בת 45. קסטאפיורה מצטיירת בקומיקס כנרקיסיסטית, גחמנית, שתלטנית, חסרת מחשבה והתחשבות, כאשר נראה שאינה מודעת לכך שקולה צורם וקולני להחריד. היא עשירה בצורה יוצאת דופן, ובעלת אובססיה לתכשיטים ובמיוחד ליהלומים, אובססיה המתבטאת באופן הקיצוני ביותר בספר תעלומת תכשיטי הזמרת העוסק בגנבתו של אחד מתכשיטיה. למרות מגרעותיה היא נאמנה ומסורה מאוד, עוזרת לידידיה בעת צרה ומתנהגת באומץ לב. בספר תעלומת תכשיטי הזמרת עיתונאי רכילות דיווחו על רומן שמתנהל לכאורה בין קסטאפיורה וקפטן האדוק, אף על פי שיחסים כאלו מעולם לא היו ולא נבראו. קסטאפיורה אמנם מתייחסת לקפטן בחיבה ואולי אף מאוהבת בו, אך הקפטן מבועת ממנה ותמיד מנסה להתחמק ממפגשים עמה. במשך הסדרה היא הופיעה פעמיים בסיוטיו של הקפטן. טינטין כנראה חש פחות רתיעה כלפיה, אך גם הוא משתדל למעט במפגשים איתה. קסטאפיורה מתוארת לעיתים באופן מרומז כמושא אהבתו של פרופסור קלקולוס, אשר נדמה כי זוהי הפעם היחידה שדמות כלשהי בסדרה מביעה רגש רומנטי כלפי המין השני. קסטאפיורה מופיעה לראשונה בספר שרביטו של המלך אוטוקר משנת 1939, ובהמשך נמצאת גם בספרים שבעת כדורי הבדולח, פרשת קלקולוס, תעלומת תכשיטי הזמרת, טינטין והפיקורוס, כרישי הים האדום, והייתה מופיעה גם בספר טינטין ואלף ארט, אולם הסופר הרז'ה נפטר לפני שהספיק לסיים אותו. שיריה של קסטאפיורה מושמעים ברדיו במספר ספרים, בהם ארץ הזהב השחור וטינטין בטיבט. בספר טיסה 714 לסידני קפטן האדוק מדמיין שהוא שומע את שירתה, ובאופן דומה בספר הטיסה לירח מוזכר שירה המפורסם. למרות שהיא מתוארת כאחת מזמרות האופרה המובילות בדורה, הדבר היחיד שקסטאפיורה שרה במהלך כל ההופעות שלה בקומיקס הן אותן כמה שורות בודדות משירה המפורסם ביותר, "שיר התכשיט" (l'air des bijoux). כמעט בכל הופעה שלה בקומיקס קסטאפיורה מלווה בנגן הפסנתר שלה, איגור, ובמשרתת הנאמנה שלה, אירמה. בניגוד למוניטין שלה כזמרת אופרה מובילה ומופרסמת בכל העולם, ב"שבעת כדורי הבדולח" היא מופיעה כחלק ממופע חובבני ושלישית בסדר ההופעה, אחרי מהפנט וקוסם. היא מתוארת כדרך קבע בתור דיווה, אם כי בעלת לב טוב ונדיבות. בספר "פרשת קלקולוס", לצורך העניין, היא מסיחה את דעתו של הגנרל המרושע כדי שטינטין וקפטן האדוק יוכלו להימלט ולהציל את חברם פרופסור קלקולוס. בדיחה שחוזרת על עצמה בקומיקס היא הסלידה שחש האדוק מקסטאפיורה, אשר לעולם אינה זוכרת את שמו. ביאנקה קסטאפיורה, באתר הרשמי של מעריצי טינטין IAU Minor Planet Center, www.minorplanetcenter.net למעט בהופעה בשבעת כדורי הבדולח, שם שערה חום. Michael Farr, Tintin & Co., עמ' 70 בספר תעלומת תכשיטי הזמרת, עמ' 14, ובספר טינטין ואלף ארט, עמ' 1.
מסוף קריית אונו

מסוף קריית אונו הוא מסוף אוטובוסים בקצה הדרומי של העיר קריית אונו, מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס לאזור בקעת אונו וגוש דן.
STS-4

STS-4 היא המשימה הרביעית של מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה הרביעית של מעבורת החלל קולומביה. STS-4 שוגרה אל החלל ב-27 ביוני 1982, וחזרה שבוע לאחר מכן, ב-4 ביולי 1982. מפקד המשימה: תומאס מטינגלי (Thomas K. Mattingly) טייס: הנרי הרטספילד (Henry W. Hartsfield) משימת STS-4 הייתה המשימה הראשונה בתוכנית החלל שיצאה ללא שום עיכוב, והייתה המשימה האחרונה לצורך מחקר ופיתוח של המעבורת. השיגור התבצע ב-27 ביוני 1982 בשעה 11:00:00 לפי שעון קיץ החוף המזרחי של ארצות הברית, כשעל סיפונה של מעבורת החלל, מפקד המשימה תומאס מטינגלי והטייס הנרי הרטספילד. המצנחים האמורים להאט את נפילתם של מאיצי הדלק המוצק בזמן השיגור, לא נפתחו, וכתוצאה מכך המאיצים הריקים פגעו במים ושקעו. ניסוי מערכת האלקטרופורזה וניסוי Monodisperse Latex Reactor בוצעו שנית. הצוות ביצע צילומים של פעילות ברקים באטמוספירה באמצעות מצלמות ידניות, וערכו על עצמם ניסויים רפואיים לשני פרויקטי סטודנטים, הצוות גם השתמש בזרוע הרובוטית של המעבורת (ה-RMS) כדי להניף ניסוי שנקרא Induced Environment Contamination Monitor סביב המעבורת. מטען המעבורת כלל תשעה ניסויים של אוניברסיטת המדינה של יוטה, ניסוי מסחרי ראשון הכולל מערכת אלקטרופורוזה בזרימה רציפה, המשימה כללה גם מטען מסווג של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. כאשר המעבורת הייתה על כן השיגור, חדרו מי גשם לכיסוי המגן של מספר אריחי מגן. כאשר המעבורת הגיעה לחלל, הופנו האריחים אל השמש, והמים התאדו, ובכך נמנע נזק נוסף מקפיאת המים. STS-4 תוכננה לשהייה בחלל של 7 ימים. היא נחתה ב-4 ביולי 1982 בשעה 9:10 בבוקר לפי שעון קיץ האזור הפסיפי (PDT) על מסלול הנחיתה 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה מעבורת חלל נחתה על מסלול נחיתה מבטון (אורכו 4.6 ק"מ). המשימות הקודמות נחתו על קרקע האגם היבש רוג'רס שבשטח אותו בסיס. המשימה ארכה 7 ימים, שעה אחת 9 דקות ו-31 שניות. הקולומביה עברה במהלך כל המשימה 4.7 מיליון ק"מ והקיפה את כדור הארץ 113 פעמים. המעבורת הוחזרה למרכז החלל קנדי בפלורידה ב-15 ביולי 1982. משימות מעבורות החלל מדיה וקבצים בנושא STS-4 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של STS-4 סיכום המשימה באתר מרכז החלל קנדי סרטון של נאס"א על המשימה תיאור המשימה