laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Midnight City

Midnight City (בתרגום חופשי: "עיר חצות") הוא שיר של להקת המוזיקה האלקטרונית הצרפתית M83. הרצועה יצאה לראשונה לאור בצרפת ב-16 באוגוסט 2011, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי של הקבוצה, Hurry Up, We're Dreaming (2011). השיר נכתב על ידי אנתוני גונזלס, יאן גונזלס, מורגן קיבי וג'סטין מלדאל-ג'ונסן. המסלול זכה להצלחה בינלאומית, הגיע למקום השמיני בצרפת ונכנס במצעד של שירי בילבורד אלטרנטיביים ושירי רוק. עקב השימוש של רשת TF1 הצרפתית בשיר כנושא הסיום לאחר משחקי הכדורגל של אופ"א יורו 2012, השיר הגיע לראש המצעד הצרפתי הדיגיטלי. במקומות אחרים, "עיר חצות" זכה לשבחים בבריטניה ב-2012, בעקבות בחירתו כנושא לתוכנית הריאליטי Made in Chelsea ושימוש בולט לסיקור המשחקים האולימפיים של ה־BBC בלונדון 2012; היא הגיעה לשיא במקום שלושים וארבע במצעד הסינגלים הבריטי. מידע על היצירה "Midnight City" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Midnight City" באתר יוטיוב "TF1 propulse M83 en tête des charts, grâce à l'Euro 2012". Charts in France (בצרפתית). 14 ביוני 2012. נבדק ב-29 באוגוסט 2012. {{cite web}}: (עזרה) "Chart Profile > M83 > Midnight City". Official Charts Company. 2012-01-20.
אנה קוקרל

אנה קוקרל (באנגלית: Anna Cockrell; נולדה ב-28 באוגוסט 1997) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופה האולימפית (פריז 2024) בריצת 400 מטר משוכות. קוקרל נולדה בסן רמון, קליפורניה, הבת הצעירה מבין שלושה אחים. בת למשפחה של ספורטאים. אביה שיחק כדורגל באוניברסיטת קולומביה. אחיה רוס (אנ'), שחקן פוטבול זוכה סופרבול LV עם טמפה ביי באקנירס ואחותה סיירה, שחקנית כדורעף במכללת דייווידסון. באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין ביולי 2016 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות (55.20 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:29.11 דקות). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר (3:26.46 דקות) ומדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות (55.50 שניות). באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום שביעי אך פסלה בגלל שעברה את הקו ולכן סיימה במקום שמיני. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 54.17 שניות ועלתה מהמקום החמישי. באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 51.87 שניות, אחרי בת ארצה סידני מקלוכלין-לברוני שקבעה שיא עולם חדש של 50.37 שניות ולפני פמקה בול מהולנד (52.15 שניות). ריצת 100 מטר משוכות: 12.54 שניות (2021) ריצת 400 מטר משוכות: 51.87 שניות (2024) מדיה וקבצים בנושא אנה קוקרל בוויקישיתוף אנה קוקרל, ברשת החברתית אינסטגרם אנה קוקרל, באתר olympedia.org אנה קוקרל, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית אנה קוקרל, באתר Track and Field (נשים)
מרקו גרול

מרקו גרול (בגרמנית: Marco Grüll; נולד ב-6 ביולי 1998) הוא כדורגלן אוסטרי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בוורדר ברמן ובנבחרת אוסטריה. גרול החל את קריירת הבוגרים שלו במועדונים ס.ו. פפארוורפן וסיינט יוהאן, ובינואר 2019 הצטרף לס.ו. ריד מליגת המשנה האוסטרית. גרול השתלב במהרה במועדון זה, ובעונתו השנייה במועדון, 2019/20, סייע למועדון להעפיל לבונדסליגה האוסטרית, כשהוא מבקיע 13 שערי ליגה. בעונת 2020/21 גרול הבקיע 11 שערי ליגה במדי ריד, וסייע לה להישאר בליגה. בקיץ 2021 עבר גרול לראפיד וינה. גרול הצטיין בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2021/22, והבקיע תשעה שערי ליגה, ונכנס לנבחרת העונה של הבונדסליגה האוסטרית, על אף שקבוצתו סיימה את העונה רק במקום החמישי. בעונת 2022/23 הבקיע גרול שישה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי. בעונת 2023/24 הבקיע גרול 13 שערי ליגה, ושוב סיים עם הקבוצה במקום הרביעי. בעונה זו, גרול וראפיד וינה הגיעו לגמר הגביע האוסטרי, בו הפסידו לשטורם גראץ בתוצאה 2-1. גרול סיים כמלך השערים של הגביע האוסטרי לאותה עונה עם שש הבקעות. בפברואר 2024 חתם גרול בורדר ברמן מהבונדסליגה הגרמנית, על חוזה שיתחיל ביולי 2024. גרול שיחק בנבחרות אוסטריה הצעירות, ובאוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה הבוגרת, בהפסד 1-0 לדנמרק במוקדמות מונדיאל 2022. גרול זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024, אך לא שותף ולו לדקה אחת. מדיה וקבצים בנושא מרקו גרול בוויקישיתוף מרקו גרול, באתר Transfermarkt מרקו גרול, באתר Soccerway מרקו גרול, באתר WorldFootball.net מרקו גרול, באתר FootballDatabase.eu
סיימון בולדווין

סיימון בולדווין (באנגלית: Simeon Baldwin‏; 14 בדצמבר 1761 – 26 במאי 1851) היה חתנו של רוג'ר שרמן, אביו של מושל קונטיקט והסנאטור האמריקני רוג'ר שרמן בולדווין, סבו של מושל קונטיקט והשופט הראשי סיימון א. בולדווין וסבא רבא של שופט בית המשפט העליון בניו יורק, אדוארד בולדווין ויטני. בולדווין נולד ב-14 בדצמבר 1761 בנוריץ' שבמושבת קונטיקט. הוא השלים לימודי הכנה (למד אצל הכומר ג'וזף הנטינגטון ואחר כך בבית הספר מאסטר טיסדייל בלבנון, קונטיקט, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1781. הוא נשא את הנאום בלטינית ביוני 1782; הוא עדיין שמור בספריית אוניברסיטת ייל. הוא היה מרצה של האקדמיה באלבני, ומורה במכללה שלו. לאחר מכן למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בניו הייבן. הוא נבחר לפקיד העיר ניו הייבן בשנת 1790, מונה לפקיד בתי המשפט המחוזיים והמעגליים של ארצות הברית עבור מחוז קונטיקט וכיהן עד נובמבר 1803, אז התפטר, לאחר שנבחר לקונגרס. בולדווין נבחר כפדרליסט לקונגרס השמיני וכיהן מ-4 במרץ 1803 עד 3 במרץ 1805. הוא סירב להיות מועמד לבחירה מחדש, ושוב מונה לתפקידו לשעבר, אך הודח על ידי השופט אדוארדס ב-1806. הוא כיהן כשופט חבר של בית המשפט העליון (1806–1808) ובית המשפט העליון לערעורים בקונטיקט (1808–1818). הוא היה נשיא מועצת הנציבים שאיתר את תעלת פרמינגטון, והיה ראש עיריית ניו הייבן. הוא מת בגיל 89 ב-26 במאי 1851 ונקבר בבית הקברות ברחוב גרוב. הוא נישא לרבקה, בתו של רוג'ר שרמן, שמתה ב-4 בספטמבר 1795, ולאחר מכן התחתן עם אחותה אליזבת שרמן בר. סיימון בולדווין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) סיימון בולדווין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
טימותי פיטקין

טימותי פיטקין (באנגלית: Timothy Pitkin‏; 21 בינואר 1766 – 18 בדצמבר 1847) היה עורך דין, פוליטיקאי והיסטוריון אמריקאי. פיטקין נולד ב-21 בינואר 1766 בפרמינגטון, מושבת קונטיקט. הוא סיים את לימודיו בייל ב-1785, לימד באקדמיה בפליינפילד, קונטיקט, במשך שנה, למד משפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1788. הוא כיהן בבית המחוקקים של קונטיקט בשנים 1790, 1792 ו-1794–1805, כיהן כפקיד בית-המשפט בשנים 1800–1802 וכיושב-ראש בשנים 1803–1805. הוא נבחר כפדרליסט לקונגרס של ארצות הברית בקונגרס התשיעי כדי למלא חלקית את המשרות הפנויות שנגרמו כתוצאה מהתפטרותם של קלווין גודארד ורוג'ר גריסוולד; ונבחר מחדש לקונגרס העשירי ולחמשת הקונגרסים הבאים, ובכך כיהן מ-16 בספטמבר 1805 ועד 3 במרץ 1819. פיטקין נבחר כחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1815. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש לקונגרס הפדרלי ב-1818, אלא היה ציר לוועידה שכתבה את חוקת המדינה החדשה באותה שנה. כשחזר לעיסוקו במשפט הפרטי, הוא גם חזר לכהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת קונטיקט מ-1819 ועד 1830. כתיבתו ואיסוף חומרים סטטיסטיים הם ההישגים המעניקים לו מקום מיוחד בהיסטוריה של ארצות הברית. נכתב בקפידה רבה, מבט סטטיסטי על המסחר של ארצות הברית של אמריקה (1816) וההיסטוריה הפוליטית והאזרחית של ארצות הברית משנת 1763 ועד סוף הממשל של וושינגטון (2 כרכים, 1828) הם עבודות עיון יקרות ערך לתלמידי היסטוריה אמריקאית. הוא נפטר ב-18 בדצמבר 1847 בניו הייבן, ונקבר בבית הקברות ברחוב גרוב. הוא היה דודו מצד אמו של אשתו של רוג'ר שרמן בולדווין, אמילי פיטקין פרקינס. מדיה וקבצים בנושא טימותי פיטקין בוויקישיתוף טימותי פיטקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טימותי פיטקין, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) Members | American Antiquarian Society, www.americanantiquarian.org Pitkin, Timothy (1967). A Statistical View of the Commerce of the United States. ISBN 9780678002193. Pitkin, Timothy. A Political and Civil History of the United States of America: From the Year 1763 to the Close of the Administration of President Washington, in March, 1797: Including a Summary View of the Political and Civil State of the North American Colonies, Prior to that Period. ISBN 9780608406299.
ישיבת תורה והוראה

ישיבת תורה והוראה היא ישיבה גבוהה בשכונת יד אליהו בתל אביב. מוסדות הישיבה כוללים גם ישיבה קטנה. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשכ"ח על ידי הרב אליהו שרים, מרבני ישיבת פורת יוסף, בסיועו של הנדיב סלימאן דוד ששון. בשנת ה'תשכ"א הקים הרב שרים סניף של ישיבת פורת יוסף בתל אביב, ביחד עם ידידו הרב שלמה בן שמעון. בשנת ה'תשכ"ח הוקמו מוסדות 'תורה והוראה' במימונו של הנדיב סלימאן דוד ששון. בישיבה נמסרו שיעורים על ידי רבני ישיבת פורת יוסף: הרב שמעון בעדני, אז תושב ירושלים, והרב עובדיה יוסף, שכיהן כרב ראשי לתל אביב. בשנת ה'תשמ"ז הקים הרב שרים תלמוד תורה וגן ילדים, בעידודם של הרבנים אלעזר מנחם מן שך והרב אליהו הררי רפול, ראש ישיבת נוה ארץ. בשנת ה'תשנ"ז הוקמה ישיבה קטנה. בה'תשס"א, כשנה לפני פטירתו, העביר הרב אליהו שרים את סמכות ראשות הישיבה לבנו הרב מתתיהו שרים, המכהן בה כיום כראש הישיבה. ראש הישיבה: הרב מתתיהו שרים. משגיחים: הרב דוד טופיק (בישיבה הגדולה), והרב יגאל בשארי (בישיבה הקטנה). הרב דביר שרים משמש כר"מ. הרב מיכאל עבו שימש כראש הכולל. לצורך הקמת המוסדות נעזר הרב שרים בסגן ראש עיריית תל אביב אברהם בויאר, שפעל להקצאת שטח של עשרה דונמים בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשטח זה הקים הרב שרים שלושה בניינים: בניין 'ניסים ודינה גאון' על שם נסים גאון שתרם להקמתו חצי מיליון דולר בתנאי שמשרד האוצר יעביר למוסד סכום זהה; 'בית יוסף' על שם הנדיב יוסף עדס; ובניין שלישי שתרם אברהם דילאמאני מאיטליה. הרב אברהם יוסף - רב העיר חולון הרב יעקב זמיר - דיין בבית הדין הרבני הגדול הרב יוסף הדנה - רב יהודי אתיופיה בארץ ישראל הרב יוסף שעשוע - פוסק הלכה ומחבר ספרים הרב דביר שרים, ויעל אליהו, תולדות חייו ומעשיו של רבי אליהו שרים, המכון לחקר תורני שעל יד ישיבת תורה והוראה, תל אביב, תשס"ב דבר, 22 נוב' 1978
בנקאות אסלאמית

בנקאות אסלאמית היא בנקאות המבוססת על עקרונות השריעה האוסרת גביית ריבית בדומה לדיני ההלכה היהודית. האידיאל עליו מבוססת בנקאות כזאת הוא כלכלה נטולת ריבית. איסור על גביית ריבית ולכן פותחו מנגנונים רבים אחרים לעשיית רווח. למשל ה"מוראבחה" בה הלקוח משלם סכום קבוע עבור רכישת המוצר או "מושארכה" בו הלווה והמלווה הם שותפים ומתחלקים בסיכון בכל השקעה, בדומה להיתר עסקה הנהוג ביהדות. תורים נפרדים לנשים ולגברים בסניפי הבנקים או בנקים נפרדים לשני המינים. איסור השקעה בנכסים שמטרתם אלכוהול או הימורים. תרומה לעניים ("אלזכאה") בגובה 2.5% מההכנסה הפרטית. הערכות שונות גורסות כי הבנקאות האסלאמית מגלגלת מדי שנה כ-300 מיליארד דולר ברחבי העולם. הפוטנציאל הכלכלי והאנושי הגלום בה מושך גם את הבנקאות המערבית להתאים את עצמה לבנקאות האסלאמית תוך התאמה למאפייניה הייחודיים. כך לדוגמה, הקים דויטשה בנק, הבנק הגרמני הגדול ביותר, קרן השקעות בסך 2 מיליארד דולר המבוססת על עקרונות הבנקאות האסלאמית. גם בנקים בינלאומיים גדולים אחרים עשו זאת: סיטיבנק, HSBC ו-UBS. בשווייץ נפתח בנק אסלאמי בשם "פייסל פייננס" המאפשר גם ללא מוסלמים להשתמש בשירותיו. לבנקאות האסלאמית השפעה רבה גם על הפוליטיקה. במצרים, לדוגמה, ניסה הנשיא חוסני מובארכ לקדם הצעת חוק אשר תסייע לזוגות צעירים בקבלת משכנתאות נוחות. ואולם בהצעת החוק היה גם סעיף שממנו השתמע כי במידה ולא יעמדו הלווים בהחזר התשלמים ניתן יהיה לסלקם מהדירה. השייח' מוחמד סיד טנטאווי, העומד בראש "אל אזהר", ממוסדות הדת החשובים במצרים, פסק כי החוק נוגד את האסלאם הואיל והוא מאפשר סילוק אנשים מדירתם וכן משתמע מהחוק שמהלווה תיגבה ריבית. הצעת החוק שונתה מספר פעמים ולבסוף הוגשה כשהיא שונה לחלוטין מזו המקורית ולא ממש מסייעת לזוגות הצעירים במדינה.[דרוש מקור] מאז שנות הארבעים של המאה ה-20 מתנהל דיון בין חכמי הדת המוסלמים בשאלת היחס לריבית המודרנית. דעת רוב חכמי הדת היא שאין הבדל עקרוני בינה לבין הריבית המתוארת בקוראן, והיא אסורה. אמנם רבים מהמלומדים המוסלמים סבורים שיש הבדל עקרוני: הריבית שנאסרה בקוראן היא הריבית שהייתה נהוגה אז והאיסור נועד בעיקר להציל את העניים בחברה מניצול, ואילו הריבית המודרנית בעיקרה אינה מכוונת לעניים אלא להשקעות ובזה היא מניעה את הכלכלה. איסור ריבית בדת היתר עיסקא (בהלכה היהודית) יואב בורנשטיין, אללה או אג"ח, באתר כלכליסט, 21 בנובמבר 2012 עלייתה של הבנקאות האסלאמית - מגזין המזרח הקרוב, 9 מאי 2014 הידעתם? בבריטניה ניתן לקבל משכנתא ללא ריבית - עלונדון, 22 מרץ 2018 בנקים ובנקאות - היבטים דתיים אסלאם, דף שער בספרייה הלאומית אביעד הכהן וזלמן סורוצקין, בנקאות ללא ריבית והיתר עיסקא ב'מדינה יהודית ודמוקרטית' – הלכה ואין מורים כן? ", שערי משפט 4 (תשנ"ט), 100-77 Mohamed Ariff, University of Malaya Islamic Banking, USC University of Southern California חסן אל-הוזייל, כתב העת ג'מאעה גיליון יד, Abdullah Saeed, Islamic Banking and Interest: A Study of the Prohibition of Riba and its Contemporary Interpretation, אוניברסיטת בן גוריון, ‏תשס"ה 2005
אי האהבה (זיכיון)

אי האהבה (באנגלית: Love Island) היא תוכנית מציאות היכרויות שמקורה בבריטניה בשנת 2005 בשם "אי האהבה - מפורסמים" (Celebrity Love Island) . הפורמט נוצר על ידי אולפני ITV, הוא הוליד גרסה בריטית שנייה בשנת 2015, כמו גם כמה גרסאות בינלאומיות. התוכנית מציגה קבוצה של מתמודדים "רווקים", המכונים "תושבי האי" שמקורם בסוכנויות שונות, הם גרים יחד בוילה שנבנתה במיוחד לצורך צילומי הסדרה ומבודדת מהעולם החיצון, בניסיון "למצוא אהבה". תושבי האי נמצאים במעקב תמידי במהלך שהותם בבית על ידי מצלמות טלוויזיה בשידור חי וכן מיקרופונים אודיו אישיים. לאורך כל הסדרה, כל מתמודד נדרש לעצמו "חבר" כדי להימנע מהדחה, משתמש שנותר "רווק" מודח מהווילה. בנוסף, קהל הצופים יכול להצביע עבור תושבי האי האהובים עליהם, על מנת שיישארו בסדרה. כשתושבי האי הישנים מודחים, תושבי האי החדשים נכנסים לווילה. בסוף העונה, הקהל מצביע בפעם האחרונה כדי לקבוע את הזוג המנצח. ב-2024 עלתה לשידור ב-FreeTV גרסה ישראלית. ב-11 בספטמבר 2017 עלתה לראשונה גרסה גרמנית של "אי האהבה" ב-RTL II. גרסה אוסטרלית הוזמנה על ידי רשת Nine עבור הערוץ המשני שלה 9Go! ובעולם היא משודרת ב־ITVBe ו-3e עם סטרימינג בינלאומי זמין ב-Hulu ו־ITVX. ב-8 באוגוסט 2018, CBS הזמינה גרסה אמריקאית של התוכנית. הגרסה ההולנדית-פלמית בוטלה לאחר עונה אחת ב-2019, לצד "אי הפיתוי" (Temptation Island אנ') ו"גן עדן אהבה חינם" (Free Love Paradise), כתוצאה משערורייה באחת מסדרות הריאליטי האחרות של רשת RTL - "הווילה" (De Villa). ב-21 בספטמבר 2020, הוכרז על ידי אולפני ITV כי גרסה ספרדית של התוכנית וגרסה ניגרית של התוכנית, היו שניהם בשלב קדם-הפקה. הגרסה הניגרית הוזמנה על ידי Digital Play Networks ושודרה ב-TVC וב-9 Vision Media בניגריה. הגרסה הספרדית הוזמנה על ידי Atresmedia ושודרה ב־Neox בספרד. ב-6 בנובמבר 2020, רשת הטלוויזיה הדרום אפריקאית M-Net הזמינה גרסה דרום אפריקאית של התוכנית שהוצגה לראשונה ב-28 בפברואר 2021. ב-2023. עלתה עונה מיוחדת בשם "משחקי אי האהבה" (Love Island Games). העונה היוותה איחוד של כל המתמודדים הקודמים של "אי האהבה", להם ניתנה הזדמנות שנייה לאהבה וזכייה בפרס של מאה אלף דולר. הפרק הראשון שוחרר ב-1 בנובמבר 2023. ב-2024 עלתה לשידור ב-FreeTV גרסה ישראלית.   כרגע משודר   זיכיון עם עונה קרובה   הזיכיון כבר לא משודר   סטטוס לא ידוע אהבה חדשה מחפשים אהבה הרווק (תוכנית טלוויזיה ישראלית) מפרץ האהבה "אי האהבה אוסטרליה מגיע ל-9GO! בשנת 2018", באתר . www.nineentertainmentco.com.au . "תוכנית הריאליטי המוצלחת של אי האהבה מקבל סדרה חדשה ב-" . www.cbs.com ., באתר CBS, ‏אוחזר ב-17 ביוני 2019 . "RTL הפסיק לעצור את הריאליטי בטלוויזיה על דה וילה", באתר nos.nl ., ‏. 26 בנובמבר 2019. . מטרו . 21 בספטמבר 2020 . אוחזר ב-27 בפברואר 2021. ווסט, איימי (21 בספטמבר 2020). . מרגל דיגיטלי. אוחזר ב-27 בפברואר 2021 . השתתפו בה ליהוק של אי האהבה, התוכנית החדשה של ניאוקס?" ., באתר Neox (בספרדית אירופאית)., ‏אוחזר ב-5 במרץ 2021 . 'Love Island SA' מתוכנן לפברואר 2021, כניסות ייפתחו בקרוב" ., באתר www.iol.co.za . 6, ‏בנובמבר 2020 . אוחזר 6 בפברואר 2021 . Montari, Phoeby, "Love Island South Africa S1: הכניסות נפתחות ב-8 בנובמבר | בידור" ., באתר עכשיו ב-SA ., ‏אוחזר ב-6 בפברואר 2021 . Njoki, Eunice (7 בנובמבר 2020). . בקצרה. אוחזר ב-6 בפברואר 2021 . אי האהבה ישראל, בתרגום חופשי. לאב איילנד ישראל, באתר מאקו "Veronica Verho Love Island Suomen juontajaksi: "Elän itsekin rakkauskuplassa"" . iltalehti.fi ., ‏אוחזר ב-1 ביוני 2021 .
גלינה וולצ'ק

גלינה וולצ'ק (ברוסית: Галина Борисовна Волчек‏; 19 בדצמבר 1933 - 26 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית ובמאית תיאטרון סובייטית-רוסיה ממוצא יהודי. בשנת 1989 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. הוענקו לה עיטורי ההצטיינות למען המולדת מכול הדרגות. גלינה וולצ'ק נולדה בשנת 1933 במוסקבה למשפחה יהודית. אביה בר וולצ'ק היה צלם, במאי ותסריטאי קולנוע. על פעילותו הוא קיבל פרס ברית המועצות ארבע פעמים. אשתו הייתה תסריטאית. בשנת 1955 גלינה וולצ'ק סיימה לימודים בבית ספר לשחקנים ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ביחד עם אולג יפרמוב, יבגני יבסטיגנייב, אולג טבקוב ועוד הם הקימו תיאטרון חדש שבהמשך קיבל שם "תיאטרון סוברמניק". בשנת 1962 גלינה וולצ'ק לראשונה ביימה הצגת תיאטרון. הצגה זו הייתה ברפרטואר התיאטרון כ-30 שנים. על הצגה שוולצ'ק ביימה בשנת 1966 היא קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1972 היא מונתה לבמאי ראשי של התיאטרון ומשנת 1989 ועד פטירתה היא הייתה מנהלת אמנותית של התיאטרון. בשנת 1978 וולצ'ק הוזמנה ליוסטון בה ביימה הצגת תיאטרון. בשנים 1996–1997 התיאטרון עשה סבב הופעות בניו יורק. בנוסף לעבודה בתיאטרון וולצ'ק השתתפה במספר סרטי קולנוע כשחקנית. בשנת 1995 היא נבחרה לדומה הנייה כנציגת "רוסיה ביתנו". היא סיימה את הכהונה בשנת 1999. בשנת 2000 וולצ'ק חתמה על העצומה נגד חזרה להמנון ברית המועצות. בשנים אחרונות וולצ'ק הייתה חולה ומרותקת לכיסא גלגלים. על פעילותו בתחום התיאטרון וולצ'ק קיבלה עיטורים רבים לרבות 4 עיטורי ההצטיינות למען המולדת ועיטור "גיבור העמל של הפדרציה הרוסית". בשנת 1989 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. וולצ'ק קיבלה פרסים ועיטורים נוספים לרבות עיטורים מאוקראינה ופולין. ווולצ'ק נפטרה בשנת 2019 במוסקבה ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה. בעלה הראשון היה יבגני יבסטיגנייב, שחקן קולנוע ותיאטרון. לזוג נולד בן דניס יבסטיגנייב שפעיל בתחום הקולנוע. בשנת 1966 וולצ'ק התחתנה בפעם השנייה. בעלה היה מארק אבלב, פרופסור להנדסת בניין. מדיה וקבצים בנושא גלינה וולצ'ק בוויקישיתוף גלינה וולצ'ק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) גלינה וולצ'ק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ביוגרפיה (ברוסית) גלינה וולצ'ק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
לב דודין

לב דודין (ברוסית: Лев Абрамович Додин‏; נולד ב-14 במאי 1944) הוא במאי תיאטרון סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1993 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. לב דודין נולד בשנת 1944 בנובוקוזנצק למשפחה יהודית. אביו היה גאולוג ואמו הייתה רופאת ילידים. לדודין היה אח צעיר שלמד גאולוגיה ונבחר לשורות האקדמיה הרוסית למדעים. משפחת דודין פונתה לאזור מלנינגרד הנצורה וחזרה לעיד לאחר סיום הקרבות בשנת 1945. בהיותו ילד דודין השתתף בחוג תיאטרון. לאחר סיום בית ספר בשנת 1961 הוא התחיל לימודים באקדמיה לאמנויות התיאטרון בלנינגרד. הוא סיים את הלימודים בשנת 1966 כולל סיום לימודי הלשמה לבמאי. דודין התחיל לביים במספר תיאטראות בלנינגרד. בשנת 1967 הוא התחיל ללמד במכון אותו סיים. בשנת 1972 דודין ביים הצגה ב"תיאטרון דרמה מאלי של לנינגרד". בהמשך הוא מונה למנהל אמנותי של התיאטרון ובשנת 2002 כיהן בתפדיד מנהל התיאטרון. לאור הצלחותיו אולג יפרמוב הזמין את דודין לביים הצגה בתיאטרון האמנותי של מוסקבה עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד ראשי. על פעילותו בתחום התיאטרון דודין קיבל פרס ברית המועצות ו-3 פעמים פרס הפדרציה הרוסית. הוא קיבל מספר עיטורים לרבות מסדר האמנויות והספרות הצרפתי ו"מסדר כוכב איטליה". בשנת 1993 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה דודין פנה לולדימיר פוטין עם מכתב פתוח תוך קריאה לסיים את המלחמה. בשנת 2023 תיאטרון בו דודין עבד שנים רבות נסגר בדרישת השלטונות. דף אישי של דודין הורד מאתר התיאטרון. בהמשך התיאטרון נפתח מחדש ודודין המשיך לפעול בו. אתר האינטרנט הרשמי של לב דודין מדיה וקבצים בנושא לב דודין בוויקישיתוף לב דודין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ביוגרפיה (ברוסית)
באיה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... באיה – עיר בהונגריה אישים: ויטור באיה – כדורגלן פורטוגלי ירד באיה – כדורגלן אתיופי ביה באהיה
עכבר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... עכברים – על-משפחה בסדרת המכרסמים עכבריים – משפחה בעל-משפחת העכברים עכברים (תת-משפחה) – תת-משפחה במשפחת העכבריים עכבר – סוג בתת-משפחת העכברים עכבר מצוי – המין הנפוץ ביותר בסוג עכבר עכבר (מחשב) – אביזר קלט במחשב עכבר (אמר"ל)(אנ') - אמצעי לראיית לילה עכבר - סיפורו של ניצול – ספר-זכרונות בסגנון סיפור-מצויר אודות השואה
אמא (שיר של שולה חן)

"אמא" הוא שיר שכתב והלחין היוצר שייקה פייקוב וביצעו שולה חן, והילד רונן בהונקר בפסטיבל שירי הילדים ה-12, שנערך בחנוכה 1981. השיר זכה במקום הראשון בתחרות והפך ללהיט גדול. השיר נכתב בהשראת הילד המבצע רונן בהונקר. ליוצר השיר שייקה פייקוב הגיעה קלטת של רונן הצעיר, דרך חברה משותפת שהכירה אותו בדימונה, ופייקוב התלהב מכישרונו. את השיר הוא כתב עבורו, בהשראת הקשר הקרוב בין בהונקר לאמו. המבצעת המקורית שולה חן סיפרה: "באותה תקופה נפצעתי בהפקה של המחזמר 'ברנשים וחלומות' ולכן דחיתי את הפגישה שבה הייתי אמורה לבחור את השיר שאבצע בפסטיבל. לא נשארו לי שירים למעט אחד, שאף אחד לא רצה לבצע. ביקשתי מבעלי אבי קורן להקשיב לו. הוא האזין ואמר: 'אין לאף אחד שכל - זה השיר הזוכה', וכך היה". בשנת 1982 בהונקר ביצע את השיר בתחרות בינלאומית בסיאול, וזכה גם שם במקום הראשון. גם במצעד הפזמונים השבועי ברשת ג' הגיע השיר למקום הראשון, שם שהה שבועיים. זה קרה במרץ 1982. במצעד השנתי לסיכום שנת תשמ"ב הגיע השיר למקום ה-14. לשיר היו ביצועים רבים במהלך השנים. בין המבצעים השונים ניתן למצוא את: מאיה בוסקילה, נינט טייב ויהודה לוי, ציפי שביט, שימי תבורי, דודו אהרן, נתי לוי, שיר ביטון, צחי יונה, עמוס ברזל, שיקו חייק, מורן כרמל ושולה חן. בשנת 2020, כ-40 שנה אחרי ששר את השיר בפעם הראשונה, החליט רונן בהונקר להקליט מחדש את השיר "אמא" ולהקדיש אותו לכל האמהות לנוכח תקופת הקורונה שהפרידה בין הורים מבוגרים לילדיהם מחשש להדבקה. סרטון השיר "אמא" באתר יוטיוב מילות השיר "אמא" באתר שירונט "אמא" [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית אקורדי השיר "אמא", באתר Tab4u אמא [דף שיר], באתר הספרייה הלאומית יעקב בר-און, רונן בהונקר מספר על החיים אחרי פסטיבל שירי הילדים, באתר מעריב, ‏29.1.2023 ״אמא״ רונן בהונקר (2020), באתר יוטיוב, ‏17 באפריל 2020
וון גטינג

המפרי וון אפ דייוויד גטינג (בוולשית: Vaughan Gething; נולד 15 במרץ 1974) הוא פוליטיקאי וולשי מטעם הלייבור שכיהן כמנהיג הלייבור הוולשי וכשר הראשון של ויילס ממרץ עד אוגוסט 2024, מה שהפך אותו למנהיג השחור הראשון מבין מדינות אירופה. גטינג כיהן בעבר כשר הבריאות והשירותים החברתיים בין השנים 2016 עד 2021 (כולל בתקופת התפרצות נגיף קורונה) ושר הכלכלה משנת 2021 עד 2024. גטינג הוא חבר הפרלמנט הוולשי המייצג את מחוז הבחירה דרום קארדיף ופנארת' – עיר מגוריו – מאז 2011. גטינג, יליד זמביה, קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת אבריסטווית' ב-1999; לאחר מכן למד בבית הספר למשפטים של קארדיף באוניברסיטת קארדיף. לאחר שסיים את הכשרתו כעורך דין בחברת האיגודים המקצועיים תומסונס בקארדיף בשנת 2001, בחר גטינג להתמחות בדיני עבודה. גטינג הצטרף למפלגת הלייבור כשהיה בן 17. הוא התמודד כנציג מרכז ומערב ויילס עבור הלייבור בבחירות הפתיחה לאספה הלאומית של ויילס ב-1999, אך לא נבחר. הוא כיהן כחבר מועצה מ-2004 עד 2008, וייצג את מחלקת הבחירות של ביוטאון במועצת קארדיף. בבחירות לאספה הלאומית לוויילס בשנת 2011, גטינג נבחר כמועמד הלייבור הוולשי של מחוזות הבחירה קארדיף דרום ופנארת' בפרלמנט. הוא הגדיל את קולות הלייבור בתנופה של 12.5%. בבחירות שלאחר מכן ב-2016, גטינג נבחר מחדש. גטינג כיהן בממשלתו של מארק דרייקפורד כשר הבריאות; כהונתו התאפיינה בין היתר על ידי התפרצות מגפת מחלת נגיף הקורונה. במרץ 2024, גטינג זכה בבחירות להנהגת הלייבור הוולשי כדי להחליף את דרייקפורד בתפקיד השר הראשון העומד בראש ממשלת ויילס. לאחר הפסד בהצעת אי אמון שהוגשה על ידי השמרנים הוולשים וביקורת על תרומת קמפיין בסך 200,000 ליש"ט, והתפטרותם של ארבעה משרי ממשלתו, ביולי 2024 התפטר גטינג מתפקיד השר הראשון והוחלף בראש המפלגה וכן מתפקיד השר הראשון על ידי אלינד מורגן הברונית מורגן מאילי. הוא התפטר רשמית ב-5 באוגוסט 2024. מדיה וקבצים בנושא וון גטינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של וון גטינג (באנגלית ובולשית) וון גטינג, ברשת החברתית פייסבוק וון גטינג, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Cemlyn Davies and David Deans, Who is Vaughan Gething, Wales' first minister?, BBC Wales, ‏16 במרץ 2024 (ארכיון) ברושור קמפיין הבחירות של גטינג, ‏2011 Rosie Mercer & David Deans, The Welsh first minister who lasted 118 days, BBC Wales, ‏16 ביולי 2024