laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבוע חום

צבוע חום (שם מדעי: Hyaena brunnea) הוא מין במשפחת הצבועיים החי באפריקה הדרומית והוא המין הנדיר ביותר במשפחה זו. צבוע חום בוגר מגיע למשקל של עד 50 ק"ג ורוחבו בין כתפיו הוא 70.6–86.8 ס"מ. בניגוד לצבוע מפוספס, לרוב אין הבדלי גודל בין הזכר לנקבה. פרוותו ארוכה ומדובללת, בעיקר באזור הגב והזנב, וצבעה חום כהה או שחור ברוב חלקי הגוף. צבע הפרווה בקדמת גופו הוא אפור, והרגליים מפוספסות באפור וצהוב. הפרווה באזור הצוואר והגב עשויה להזדקף ולשוות לו מראה גדול יותר. הוא מצויד בלסתות רבות עוצמה המסוגלות לשבור עצמות קשות שטורפים אחרים אינם מסוגלים לשבור, אף שיכולת זו נשחקת עם השנים. גולגולתו גדולה יחסית לזו של שאר הצבועיים. בית גידולו של הצבוע החום מצוי ברחבי אפריקה הדרומית, במדינות בוטסואנה, דרום אפריקה, זימבבואה, נמיביה ומוזמביק. ריכוזי האוכלוסייה הגדולים ביותר הם באזור מדבר הקלהרי בנמיביה ולאורך החוף המערבי של המדינה. הצבוע החום מותאם לתנאי המדבר אך מעדיף את האזורים ההרריים והסלעיים, בהם הוא מוצא מחסה תחת העצים והשיחים בשעות היום. הצבוע החום הוא בעל חיים חברתי החי לרוב בקבוצה המונה זכר אחד, נקבה אחת וגורים, אף על פי שנצפו גם להקות המונות מספר זכרים ונקבות ביחד. מעריכים שבמצב זה קיים זכר דומיננטי אחד לפחות. הצבועים שומרים על מדרג חברתי ברור באמצעות מצגי איום הדדיים ומאבקי כוח לא אלימים. הלהקה שומרת על טריטוריה קבועה המשתרעת על פני 200–900 קמ"ר באזורי המדבר, אך באזורים המיושבים על ידי האדם שטחה מצטמצם לכמה עשרות קמ"ר בלבד. סימון הטריטוריה מתבצע על ידי ריח. הגירה של צבועים נפוצה, בעיקר בקרב הצעירים, המחפשים קבוצות משלהם בהגיעם לבגרות. הצבוע החום פעיל בלילה ולרוב אוכל נבלות, אך מתקיים גם מתזונה של מכרסמים, חרקים, ביצים ופירות. לעיתים נדירות הוא טורף בעלי חיים גדולים יותר כמו אנטילופות ושועלים. במהלך החיפוש אחר מזון, עשוי צבוע בודד לנדוד למרחק של יותר מ-30 ק"מ בלילה אחד, כשהוא מסתמך על חוש הריח המפותח שלו לאיתור פגרים. נקבת הצבוע החום מתייחמת לראשונה בגיל שנתיים ולאחר מכן כל שנה, מחודש מאי עד אוגוסט. ההזדווגות מתרחשת לרוב בין צבועים מקבוצות שונות ולא מאותה קבוצה כמו אצל הצבועון, והזכרים מאותה קבוצה אינם מפגינים התנגדות ואף מסייעים לנקבה בגידול והאכלת הצאצאים. לרוב ממליטה רק הנקבה הדומיננטית, אך אם ממליטה נקבה נוספת, הן מסייעות זו לזו בגידול הגורים. ההריון נמשך כמאה ימים ובסופו ממליטה הנקבה בין צאצא אחד לחמישה, בתוך מאורה המוסתרת מטורפים. הגורים שוקלים כקילוגרם אחד עם לידתם ופוקחים את עיניהם לראשונה לאחר שמונה ימים. בגיל שלושה חודשים הם עוזבים את המאורה ועד גיל 14 חודשים הם נגמלים מחלב. אוכלוסיית הצבוע החום מוערכת ב-5,000 עד 8,000 פרטים, ונשקפת לו סכנה בשל יחסם השלילי של התושבים המקומיים, הרואים בו סכנה למקנה, אף על פי שמקרי טריפה על ידי צבועים חומים הם נדירים יחסית. הרעלות ומלכודות גרמו במשך השנים לדילול האוכלוסייה, כמו גם התפשטות החקלאות, המצמצמת את שטחי הצבועים וכופה עליהם מגע תכוף יותר עם האדם. עם זאת, יכולת ההסתגלות המהירה של הצבוע החום ושרידותו באזורים חקלאיים נותנת תקווה למאמצי השימור. כיום הוא מוגדר כקרוב לסיכון על ידי ארגון IUCN. מדיה וקבצים בנושא צבוע חום בוויקישיתוף צבוע חום, באתר ITIS (באנגלית) צבוע חום, באתר NCBI (באנגלית) צבוע חום, באתר GBIF (באנגלית) צבוע חום באתר IUCN צבוע חום באתר הרשימה האדומה של IUCN Chapter 4: Rich Man's Table from David MacDonald’s The Velvet Claw BBC books, 1992 Walker's carnivores of the world by Ronald M. Nowak, published by JHU Press, 2005
חורי

האם התכוונתם ל... חורים – עם קדום שחי בצפון מסופוטמיה אישים: חיים חורי – מהבולטים ברבני יהדות תוניסיה יוסי חורי – מוזיקאי ומלחין ישראלי, מחצית מצמד הפרברים מושגים חורי – בתולות גן העדן באסלאם מכונות חורי או חור אל-עין ח'ורי חור
מערכת מידע לבית קברות

מערכת מידע לבית קברות מיועדת לאפשר לציבור למצוא מידע אודות נפטרים ואיתור מקום קברים בבתי העלמין, ולסייע לגופים המנהלים את בתי העלמין בשמירת המידע על נפטרים. עלייה לקברי אבות היא מנהג עתיק יומין, וכדי לסייע לקיומו נוהגים בתי הקברות לערוך רישום של מקום הקברים, כך שיתאפשר איתור של הקבר לפי שמו של הנפטר. קודם למחשוב פעילות זו, התנהל הרישום בשתי שיטות: ספר הנפטרים, שבו נרשמו הנפטרים לפי סדר קבורתם, מאפשר איתור נפטר לפי תאריך קבורתו. כרטסת הנפטרים, שבה לכל נפטר כרטיס עם שמו ומקום קבורתו. מיון הכרטיס בסדר אלפביתי לפי שם משפחה ושם פרטי מאפשר איתור נפטר לפי שמו. פנייה לפקיד המודיעין בבית הקברות מאפשרת קבלת כתובתו של הקבר המבוקש, בהתאם לאופן רישום הכתובות בבית הקברות, כגון אזור, גוש, חלקה וכדומה. בדרכו לקבר מסתייע המבקר במפות שבשטח בית הקברות או בהכוונה אנושית. עם התפתחות המחשוב הוקמו מערכות מידע ממוחשבות גם לנושא זה. מערכת ממוחשבת בסיסית מחליפה את ספר הנפטרים ואת כרטסת הנפטרים, ומספקת שירות דומה לזה שמספקים כלים ידניים אלה, יחד עם שיטות נוספות לאיתור נפטרים. שילוב מערכת מידע גאוגרפי, שבה מפה של בית העלמין, מאפשר, לאחר איתור כתובת הקבר, הצגת מפה מדויקת של בית הקברות ומקום הקבר בו, וקבלת מסלול הליכה. המערכת מאפשרת גם לסייר באופן גרפי במפה הממוחשבת של בית העלמין, להצביע באמצעות הסמן על קבר, ולקבל את הפרטים אודות הנפטר הטמון בו. קיוסק מידע, המוצב בחלק מבתי הקברות, מאפשר לעולים לקבר את מציאת המידע על הנפטר ללא הזדקקות לשירותיו של פקיד מודיעין. הצגת המידע באתר אינטרנט של בית הקברות מאפשרת לקבל מידע זה גם קודם להגעה לבית הקברות. לעיתים משולבים במערכת המידע שירותים נוספים, כגון הדלקת נר נשמה וירטואלי לזכר הנפטר, בקשה לתזכורות אוטומטיות באמצעות דואר אלקטרוני על מועדי אזכרה, הוספת מסמכים אודות נפטר, הוספת תצלום של נפטר, הוספת תצלום של קבר, ועוד. האתר של חברה קדישא גחש"א ת"א-יפו והמחוז אתר מרכז המידע של הר הזיתים איתור נפטרים בשמונה בתי עלמין באתר נשמה
מכבי באר יעקב (כדורסל)

מכבי "איתי" באר יעקב הייתה קבוצת עבר בכדורסל הישראלי מהעיירה באר יעקב, שהתפרקה בקיץ 2014. הקבוצה הוקמה מחדש תחת השם מכבי עצמה באר יעקב וכעת משחקת בליגה א'. הקבוצה הוקמה בשנת 1998 ושיחקה בליגות הנמוכות עד עונת 2006/07 כשהעפילה לליגה הארצית, שם שיחקה שנתיים. בעונה הראשונה (2007/08) זכתה הקבוצה בגביע האיגוד. בעונה השנייה (2008/09) עם המאמן חיים אדחוח העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית. המועדון מפעיל 4 קבוצות במחלקת הנוער. הקבוצה מארחת באולם מרכז מקס. המאמן חיים אדחוח מאמן את קבוצת הנוער ילדים א', שבעונות 2012/2013 ו-2013/2014 זכתה באליפות פעמיים ברצף מבלי הפסד אחד. ב-4 בינואר 2011 ארעה טרגדיה במועדון כששחקן הקבוצה איתי לוי התמוטט במהלך אימון שגרתי מדום לב ונפטר. בעקבות כך, התווספה לשם הקבוצה המילה "איתי". ונקבע טורניר שנתי לזכרו של השחקן. בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לסדרת הגמר של הפלייאוף של הליגה הלאומית, והפסידה 3:1 להפועל תל אביב. באותה עונה העפילה לרבע גמר גביע ושם הפסידה למכבי אשדוד. בין השחקנים ששיחקו בעונה זו: יפתח בוכמן, יועד בית יוסף, דרו האוזמן, איגור סימין, יונתן לוי, המתאזרח כריס ווטסון, צמד הזרים נייט מילר וג'רמיין הול וכן, נדב דבש, כפיר חודרה תומר בסלר מתי עשור וליאור חסון הצעירים. בעונת 2012/2013 התקשתה באר יעקב לשחזר את ההישג של העונה שקדמה לה, וסיימה בפלייאוף התחתון במקום התשיעי, וזאת על אף ששיחקו בקבוצה שחקנים כדוגמת: אבי אליהו, ינעם אירם, איגור סימין והזר שהגיע באמצע העונה והיה תוספת כח משמעותית, ג'וש אלכסנדר. בעונת 2013/2014 הקבוצה חוותה עונה קשה שהחלה בסאגה מתמשכת על הבעיות הכספיות והקבוצה כמעט הורדה ליגה, הקבוצה פתחה את העונה בליגה הלאומית אך הקבוצה נבנתה בעיקר סביב שחקנים צעירים, ובסוף העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 ונשרה לליגה הארצית. עם זאת הגיעה לשלב שמינית הגמר בגביע המדינה. לקבוצה הייתה מחלקת נוער עם שחקנים כגון: דור אשכנזי, אריאל סעוני, ליאן ערוב, מידן וקנין, שליו סרור, טוהר דהן, אייל מיוחס מתי עשור. הקבוצה נמצאת בקשיים כלכליים וככל הנראה תשנה את שמה ל-"עוצמה" באר יעקב, הקבוצה תפעל רק עם מחלקות נוער בלי מחלקת בוגרים. בקיץ 2014 התקבלה ההחלטה הסופית לסגור את הקבוצה עקב בעיות כלכליות. גביע האיגוד זכייה (1): 2008 אריה ליבנת, טרגדיה בבאר יעקב - איתי לוי בן ה-24 מת מדום לב במהלך אימון, באתר הארץ, 5 בינואר 2011 אריה ליבנת, שש שנים אחרי - הפועל ת"א חזרה לליגת העל, באתר הארץ, 16 במאי 2012 נקבעו משחקי שמינית גמר גביע הכדורסל, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
הלגיון הערבי החופשי

הלגיון הערבי החופשי (בגרמנית: Legion Freies Arabien; בערבית: جيش بلاد العرب الحرة) היה יחידה ערבית שפעלה במסגרת הצבא הנאצי במלחמת העולם השנייה. הלגיון הוקם כתוצאה מהשתדלות של המנהיגים הערבים שגלו באירופה, רשיד עאלי אל-כילאני ואמין אל-חוסייני, אשר הציעו להקים יחידה ערבית אתנית בדצמבר 1941. הצעתם נתקבלה כעבור כשנה והוחל בהקמת היחידה. היחידה נבנתה על בסיסה של היחידה הקטנה בפיקודו של הגנרל הגרמני הלמוט פלמי, בשם "זונדרשטאב פ'". יחידה זאת הוקמה כדי לסייע למרד הפרו נאצי בעיראק, אולם בפועל המרד דוכא על ידי הבריטים לפני שהיחידה יכלה לפעול. היחידה ישבה תחילה בסוריה וכללה כמה עשרות פליטים ערבים מעיראק וכן ערבים מסוריה ומפלסטינה לאחר כיבוש סוריה על ידי בריטניה וכוחות צרפת החופשית, היחידה עברה לשבת בכף סוניון שביוון הכבושה על ידי מדינות הציר. לאחר ההחלטה על הקמת הלגיון, גויסו אליו גולים ערבים באירופה ושבויי מלחמה ערבים שהיו בידי מדינות הציר, כך שבסופו של דבר הלגיון מנה כמה מאות חיילים ערבים. כוונתם של הגרמנים הייתה להשתמש בלגיון לאחר שיכבשו את הקווקז. לפי התוכנית הגרמנית, המנהיגים הערבים יובאו לטביליסי ושם יכריזו על הקמת ממשלה עיראקית גולה, שיחד עם הלגיון תסייע לכוחות הגרמנים לחדור ולכבוש את עיראק. אולם התפתחות המאורעות הייתה בניגוד לציפיות הגרמנים. הם לא הצליחו לכבוש את הקווקז ולכן הרעיון של הקמת ממשלה עיראקית גולה והתקדמות, בעזרת הלגיון, לכיבוש עיראק, ירד מן הפרק. במבצע לפיד הנחיתו בעלות הברית את כוחותיהם בצפון אפריקה והיה ברור שצרפת של וישי לא תוכל להתנגד להם. לכן הכוחות הגרמנים-איטלקים כבשו את תוניסיה (שבאופן רשמי עדיין הייתה בשליטת צרפת של וישי), וכוחות הלגיון הועברו לתוניסיה, שם התווסף להם כוח אדם של כמה מאות לוחמים שגויסו מן האוכלוסייה הערבית המקומית. הלגיון לקח חלק משני בקרבות בין כוחות מדינות הציר לבעלות הברית. המורל של חיילי הלגיון היה נמוך ונראה שהגרמנים לא היו שבעי רצון מתפקודם. לאחר נפילתו בקרב של מפקד הלגיון, אוברסט מאייר-ריקס, הגרמנים החליטו להוציא את הלגיון מן החזית. לאחר מכן הלגיון הוצב ביוון ובשלהי המלחמה נלחם בחזית המערבית. ל. הירשוביץ, הרייך השלישי והמזרח הערבי, מרחביה: ספרית פועלים, 1965 Joseph B. Schechtman, The Mufti and the Fuehrer: The Rise and Fall of Haj Amin El-Husseini, T. Yoseloff, 1965. (באנגלית) עמ' 135 Nation Associates (New York N.Y.), The British Record on Partition as Revealed by British Military Intelligence and Other Official Sources, Author, 1948. (באנגלית) עמ' 45 Heinz Tillmann, Deutschlands Araberpolitik im Zweiten Weltkrieg, Deutscher Verlag der Wissenschaften, 1965. (בגרמנית) [1] עמ' 401 David Motadel, Islam and Nazi Germany's War, Harvard University Press, 2014-11-30, ISBN 978-0-674-72460-0. (באנגלית) ע'מ 227
אנדרטת ביסמרק

אנדרטת ביסמרק (בגרמנית: Bismarck-Nationaldenkmal) בטירגרטן בברלין היא פסל זיכרון של הפסל ריינהולד בגאס משנת 1901, המוקדש לנסיך אוטו פון ביסמרק, ראש ממשלת פרוסיה והקנצלר הראשון של הקיסרות הגרמנית. הפסל, כמו גם עמוד הניצחון של ברלין ניצבו במקור בכיכר הרפובליקה (אנ') לפני בניין הרייכסטאג, אך הועברו למקומם הנוכחי בכיכר הכוכב הגדול (Großer Stern) ב-1938. ככל הנראה העברת הפסל היא זו שהצילה אותו מהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה, והוא נותר בשלמותו עד היום, למעט נזקים מרסיסים שספג במהלך הפצצות בעלות הברית על ברלין. בגאס זכה בחוזה לעיצוב האנדרטה מבין 90 משתתפים שהגישו הצעות לתחרות שיזם הקייזר וילהלם השני. גובהו של הפסל 15 מטר, רוחבו 20 מטר ובסיסו חפור בעומק 4 מטר. התכנון המקורי כלל גם שתי בריכות בצורת חצי עיגול עם מזרקות ופסלי אבן של נימפות וטריטונים שיצר הפסל לודוויג קאוור בין השנים 1897-1901. חנוכת האנדרטה נערכה ב-16 ביוני 1901. מעמד הפסל עשוי גרניט אדום ועליו מתנשאת לגובה 6.6 מטר דמותו המפוסלת בברונזה של ביסמרק במדי פרשים, שאותם נהג ללבוש בהופעותיו בפני הרייכסטאג. ידו השמאלית אוחזת בחוזקה בניצב של חרב בעלת להב רחב, ידו הימנית שעונה על חוקת האימפריה, ומבטו צופה אל האופק. על חזית המעמד שעליו ניצב הפסל חקוקה בפשטות הכתובת "ביסמרק", ומתחתיה ההקדשה "הקאנצלר הראשון של העם הגרמני 1901". בצידו הימני של המעמד נמצא תבליט המתאר שני צעירים - אחד אוחז בידו בלפיד והשני תוקע בקרן, ומאחוריהם דמותו של ביסמרק כאל יווני כשמלאך שומר מרחף מעליו. תבליט נוסף נמצא על צידו השמאלי של המעמד ומתאר ינשוף האוחז בציפורניו עט נוצה כשמסביב מעופפת להקת עורבים. ארבעת הפסלים שבתחתית האנדרטה משמשים להאדרת שמו של ביסמרק כסמל לכך שפסל רגיל אינו יכול לייצג את דמותו: אטלס כורע בתחתית האנדרטה, על גבו העולם, ומסמל את כוח האיתנים של ביסמרק. זיגפריד כורע ברך ומחשל חרב סמל לתבוסות שהנחיל ביסמרק לאויבי העם הגרמני. גרמאניה נושאת שרביט ולראשה כתר, מרתקת ברגלה נמר (שאותו פיסל אוגוסט גאול, תלמידו של בגאס), סמל לדיכוי המחלוקות והמרידות על ידי המדינה. נביאה רכובה על גבי ספינקס וקוראת בספר ההיסטוריה, סמל לחשיבותו הרוחנית של ביסמרק. כחלק מתוכניתו של אלברט שפר להפוך את ברלין לבירת העולם הועברה האנדרטה, יחד עם עמוד הניצחון של ברלין, ופסליהם של אלברכט פון רון ומולטקה, לחלק הצפוני של "הכוכב הגדול" (Großer Stern), שהיה אמור להיות אזור הנצחה לרייך השני - הקיסרות של 1871. במסגרת שיפוץ האנדרטה בשנים 1958-1961 הוסרו ממעמד הגרניט שישה תבליטי ברונזה שתיארו באמצעות דמויות סימבוליות את הצעדים שהובילו לאיחוד גרמניה ב-1871 ואת השלמת מפעלו של ביסמרק לאחר האיחוד. מאז חנוכת האנדרטה זכו תבליטים אלה לביקורת רבה, בין היתר בגלל האיכות האומנותית הנמוכה שלהם. התבליטים לא הוחזרו למקומם, וככל הנראה נעלמו, כך שמעמד הגרניט נותר כיום חלק.
קונטקט (סרט מצויר)

קונטקט (ברוסית: Контакт) הוא סרט מונפש קצר סובייטי. הסרט נוצר בשנת 1978 באולפני סויוזמולטפילם ובוים על ידי ולדימיר טרסוב. צייר הולך לטייל בטבע מחוץ לעיר. בזמן שהוא שוכב על הדשא ומזמזם את Speak Softly Love – מנגינת הנושא של הסרט "הסנדק" מאת נינו רוטה – נוחתת לידו חללית גדולה. מהחללית יוצא חוצן, שמצלם את הצמחים והחיות ליד אתר הנחיתה ומנסה ליצור קשר עם הצייר. הצייר נבהל ובורח והחוצן רודף אחריו. הצייר נופל מִצוּק, נשכב על הדשא ומדמיין שהחוצן עומד ללכוד אותו ולכלוא אותו בכלוב. החוצן נעמד ליד הצייר ומנסה לזמזם את אותה המנגינה, אבל עושה טעויות. הצייר מבין שהחוצן ידידותי, מלמד אותו את המנגינה הנכונה והם ממשיכים ללכת יחד יד ביד. בסרט אין דיבור בשום שפה. כל התקשורת נעשית על ידי תנועות ידיים, מבטים ומנגינות; החוצן גם מנסה לשנות את צורתו לדמויות של חיות וחפצים שהוא רואה. הנושא של תקשורת אוניברסלית היה אחד הנושאים העיקריים גם בסרטים אחרים של הבמאי ולדימיר טרסוב; הוא אמר על אמנות ההנפשה שהיא "האספרנטו של כל האנושות." הסרט גם מציג את היחס המתנשא של האדם כלפי טבע: כשהצייר מביט על פרפרים וציפורים, הוא מדמיין את הפרפר על סיכה באוסף חרקים ואת הציפור בתוך כלוב, וחושב שבאותה צורה מסתכל עליו החוצן. המנגינה של נינו רוטה מושמעת בסרט בעיבוד פול מוריאה, שאוספי מוזיקה קלה בניצוחו היו נפוצים בברית המועצות באותה התקופה. בנוסף לשיר הנושא, סצנת הפתיחה וסצנת המרדף מלֻוות במוזיקת ג'אז של ג'ורג' גרשווין בעיבוד לאוניד צ'יז'יק. הסרט "הסנדק" לא הופץ בברית המועצות, והמנגינה הייתה מוכרת לאנשים סובייטיים בעיקר מהסרט הזה. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים הבאים: הפסטיבל ה־18 לסרטי מדע בדיוני בטריאסטה – 1979 הפסטיבל ה־8 לסרטים קצרים וסרטי תעודה בליל – 1979 "קונטקט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קונטקט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אודות הסרט "קונטקט" באתר animator.ru (ברוסית) Есть "Контакт"!.., Андрей Щербак-Жуков (ברוסית) אודות ולדימיר טרסוב באתר animator.ru (ברוסית)
סאות'המפטון (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סאות'המפטון – עיר נמל באנגליה סאות'המפטון (כדורגל) – מועדון הכדורגל של העיר סאות'המפטון סאות'המפטון (אי) – אי במפרץ הדסון שבקנדה הנרי ווריוטסלי – רוזן סאות'המפטון ה-3
שלב העזיבה של כדור הארץ

שלב העזיבה של כדור הארץ (באנגלית: Earth Departure Stage ובקיצור EDS) הוא מערכת הנעה רקטית שפותחה כחלק מתוכנית קונסטליישן. תוכנית הפיתוח של שלב זה בוטלה עם ביטולה של תוכנית קונסטליישן כולה. שלב העזיבה של כדור הארץ היה אמור להיות מונע באמצעות מנוע J-2X יחיד שמפותח ממנוע ה-J-2 של טיל השיגור סטורן 5 שפעל בזמן תוכנית אפולו. כחלק מתוכנית קונסטליישן, שלב העזיבה של כדור הארץ היה משוגר לחלל על גבי טיל השיגור ארס 5 שם הייתה מתחברת החללית אלטאיר עם החללית אוריון. לאחר ההתחברות, מנוע ה-J-2X של שלב העזיבה של כדור הארץ היה ניצת והיה מטיס את החלליות לכיוון הירח. לפי התכנון הראשוני שהתבסס על המנועים והטכנולוגיה של מעבורות החלל, אמור היה שלב העזיבה של כדור הארץ להכיל שני מנועי J-2X בעוד ארס 5 יכיל 5 מנועי SSME (המנועים הראשיים של מעבורות החלל). אולם, עם שינוי התכנון של ארס 5 לשימוש עם שישה מנועי RS-68 בשלב הראשון, עוצב מחדש גם שלב העזיבה של כדור הארץ כך שיכיל מנוע J-2X יחיד. עם העיצוב החדש של השלב, הוא היה דומה מאוד בצורתו לשלב העזיבה של כדור הארץ בתוכנית אפולו שנקרא S-IVB, אולם שלב העזיבה של כדור הארץ הנוכחי מפותח יותר ויכול לשאת מטען לזמן רב יותר. שלב העזיבה של כדור הארץ, שתוכנן לשימוש במשימות מאוישות לירח, ישוגר יחד עם החללית אלטאיר על גבי ארס 5 למסלול נמוך סביב כדור הארץ. לאחר ההגעה לחלל, הארס 5 יתנתק משלב העזיבה של כדור הארץ ומהחללית אלטאיר וייפול ויישרף באטמוספירה. לאחר ההתנתקות מהטיל ארס 5, מנוע ה-J-2X של השלב יוצת על מנת לכוון את השלב ואת החללית אלטאיר למסלול הרצוי סביב כדור הארץ, שם הם יחכו לשיגורה של החללית אוריון על גבי טיל השיגור ארס 1. עם הגעתה של החללית אוריון לחללית אלטאיר ולשלב העזיבה של כדור הארץ, היא תתחבר עמם, והמנוע של השלב יוצת בשנית, הפעם בניצול של 80% מכוחו של המנוע, וזאת על מנת להשתחרר מכוח המשיכה של כדור הארץ ולטוס לכיוון הירח. ההצתה של המנוע תארך רק דקות מעטות. בזמן ההצתה של המנוע, האסטרונאוטים יפנו לכיוון שלב העזיבה של כדור הארץ, שיטה שמכונה בנאס"א "עיניים החוצה" (eyeballs out) מאחר שהתאוצה גורמת לאסטרונאוטים להימשך קדימה, ולתחושה שהעיניים שלהם נמשכות החוצה. לאחר סיום פעילותו של המנוע, שלב העזיבה של כדור הארץ יתנתק מהחלליות אוריון ואלטאיר, או שיכנס למסלול סביב השמש או שבאופן מכוון יתרסק על פני הירח כחלק מהניסיון לחקור את הירח. בהתחלה חשבה נאס"א לצייד את שלב העזיבה של כדור הארץ (שישמש בבלוק II ב-SLS) בשלושה מנועי J-2X באיזשהו שלב החליטה לצייד אותו רק בשני מנועים כאלו, אך הרעיון בוטל לטובת הexploration upper stage. בנוסף לייעודו המרכזי של שלב העזיבה של כדור הארץ כמרכיב במשימות מאוישות לירח, נאס"א מתכננת להשתמש בו או בשדרוגים שלו לשימושים נוספים: כמרכיב במשימות מאוישות לאסטרואידים הקרובים לכדור הארץ כמרכיב במשימות מאוישות למאדים בשיגור טלסקופ חלל לנקודת לגראנז' בין כדור הארץ לשמש אדם בחלל ‏‏
עולמו המופלא של דיסני

עולמו המופלא של דיסני (באנגלית: The Wonderful World of Disney, לפעמים נקראה בישראל גם עולמו של וולט דיסני, עולמו הנפלא של דיסני ועולמו המופלא של וולט דיסני) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית לילדים שהופקה בין השנים 1954 ל-2008 לערוצים ABC, NBC, CBS וערוץ דיסני. התוכנית כללה אוסף של סרטים בנושאים שונים החל מסרטוני הנפשה וכלה בסרטי הרפתקאות, סרטים תיעודיים וסרטי טבע. חלק מהסרטונים התיעודיים ששודרו בתוכנית התמקדו באמנות ובטכנולוגיה שמאחורי ההנפשות עצמן. על אף שהמטרה המקורית של התוכנית הייתה ליצור מודעות בקרב קהל הצופים לפארק השעשועים דיסנילנד, הושם בתוכנית גם דגש רב על הפן הבידורי של התוכנית. כמו כן, בהמשך שימשה התוכנית גם לקידום סרטים חדשים של דיסני לפני יציאתם לאקרנים. את התוכנית הנחה וולט דיסני עצמו בין השנים 1954 ועד מותו בדצמבר 1966. בשנים 1986–2005 הנחה את התוכנית מנכ"ל חברת וולט דיסני מייקל אייזנר. בישראל, שודרה הסדרה (עם כתוביות תרגום) בשנות השבעים, בשנות השמונים ובשנות התשעים תחילה בטלוויזיה הישראלית ומאוחר יותר בערוץ 2 הניסיוני וכן בערוץ 2 המסחרי. מדיה וקבצים בנושא עולמו המופלא של דיסני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עולמו המופלא של דיסני "עולמו המופלא של דיסני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עולמו המופלא של דיסני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליאו ליונס

ליאו ליונס (באנגלית: Leo Lyons; נולד ב-25 במאי 1987 בטופיקה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד, ומתנשא לגובה של 2.06 מטרים. ליונס שיחק שלוש עונות במכללת מיזורי ובעקבות עונה שלישית טובה בה קלע 13.1 נקודות והוריד 5.7 ריבאונדים, החליט להירשם לדראפט 2008, אך מספר ימים לפני הדראפט החליט למשוך את שמו ולחזור לעונה נוספת במיזורי, בה קלע 14.6 נקודות והוריד 4.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. באוגוסט 2009 חתם ליונס בקבוצה הישראלית הפועל ירושלים, ובאוקטובר אותה שנה זכה עמה בגביע ווינר. בספטמבר 2010 חתם בקבוצת הפועל גלבוע גליל למשך שנה, אך שוחרר כעבור מספר חודשים. מדיה וקבצים בנושא ליאו ליונס בוויקישיתוף ליאו ליונס, ברשת החברתית אינסטגרם פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket שי לוי, ‏ליאו ליונס שוחרר מגלבוע/גליל שתעמוד לדין, באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארבע עין

ארבע עין (שם מדעי: Anableps tetrophthalmus) הוא סוג דגים ממשפחת הארבע עיניים. דגים אלה הם הגדולים ביותר בבני סדרת הגמבוזאים ויכולים להגיע לאורך 34 ס"מ. בסוג זה 3 מינים: Anableps anableps Anableps dowei Anableps microlepis אורך הבוגרים: מגיע ל-34 ס"מ והם הגדולים ביותר בבני סדרת הגמבוזאים. הם ניזונים ממגוון יצורים קטנים החיים במים ויכולים גם להביט אל חרקים המצויים מחוץ למים בערת עיניהם המיוחדות. הם חיים בנהרות ומקווי מים כולל מים מליחים ואף לקרבת חופים טרופיים ממקסיקו עד לצפון אמריקה הדרומית. דגים אלה קרויים כך בשל המבנה המיוחד של עיניו. העיניים ממוקמות משני צידי הראש והן בולטות וגדולות במיוחד. כל עין מחולקת על ידי קרום לשתי קרניות ושתי רשתיות, וכך יש להם מעין ארבע עיניים, שתיים עליונות ושתיים תחתונות. מבנה זה מאפשר לדג לראות את הנעשה בתוך המים ומחוץ למים, בעת שהוא שוחה סמוך לפני המים. ראשו קטן וחרטומו קצר וקהה. גופו מוארך, סנפיריו מעוגלים וצבעו ירוק-זהוב. מערכת המין של הדג גם היא מיוחדת במינה. הזכר מסוגל להפרות את הנקבה רק בהפריה פנימית. פתח איבר המין הנקבי נמצא רק באחד הצדדים, בצד ימין או בצד שמאל. הזכרים יכולים להחדיר את זרעם לפתחה של הנקבה רק מצד אחד, יש כאלה מצד ימין ויש כאלה מצד שמאל. לכן ההפריה מתאפשרת רק כשנקבה "ימנית" פוגשת זכר "שמאלי" או שזכר "ימני" נפגש עם נקבה "שמאלית". כמו מרבית הדגים המשריצים, גם נקבת ארבע עין מסוגלת להשריץ מספר פעמים לאחר הפריה בודדת. היא יכולה להשריץ עד 5 צאצאים בפעם בודדת. מדיה וקבצים בנושא ארבע עין בוויקישיתוף ארבע עין, באתר ITIS (באנגלית) ארבע עין, באתר NCBI (באנגלית) ארבע עין, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארבע עין, באתר GBIF (באנגלית) ארבע עין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שטפן וולה

שְטֶפַן ווֹלֶה (בגרמנית: Stefan Wolle; נולד ב-22 באוקטובר 1950 בהאלה) הוא היסטוריון גרמני המתמחה בחקר גרמניה המזרחית. וולה למד היסטוריה במזרח ברלין. ב-1972 הביאו סיבות פוליטיות לסילוקו מאוניברסיטת הומבולדט. בין השנים 1976–1989 היה חבר הסגל האקדמי באקדמיה למדעים של גרמניה המזרחית, וממנה קיבל בשנת 1984 תואר דוקטור. אחרי נפילת חומת ברלין הוא הפך מומחה לתיקי השטאזי, חבר הוועדה לפירוק המשרד לביטחון המדינה וראש הנציבות הפדרלית לשמירה על ארכיוני המשרד לביטחון המדינה של מזרח גרמניה (BStU). בין השנים 1991–1996 היה עוזר מחקר באוניברסיטת הומבולדט ולאחר מכן התקבל כחבר מן המניין בחברה הגרמנית למחקר. בין השנים 1998–2000 שימש כדובר הקרן לחקר הדיקטטורה בגרמניה המזרחית, ומאז 2002 הוא חבר רשת המחקר של גרמניה המזרחית של האוניברסיטה החופשית של ברלין. ב-2005 התמנה למנהל המדעי של מוזיאון גרמניה המזרחית. בנוסף משמש היום וולה גם כחבר בוועדה המדעית המייעצת של המוסד להיסטוריה של בון, חבר המועצה המייעצת של מרכז התיעוד של חומת ברלין ברחוב ברנאואר, וחבר המועצה ההיסטורית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. מדיה וקבצים בנושא שטפן וולה בוויקישיתוף שטפן וולה, ברשת החברתית Goodreads קורות החיים של שטפן וולה באתר אוניברסיטת ברלין (בגרמנית) ריאיון עם שטפן וולה (בגרמנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קונטקט

"קונטקט" היא מילה לועזית שפירושה מגע. האם התכוונתם ל... קונטקט (משחק) – משחק מחשבה חברתי קונטקט אימפרוביזציה – אמנות אימפרוביזציה בתנועה הכוללת מגע בין הרוקדים קונטקט (סרט מצויר) – סרט מצויר סובייטי מדע בדיוני משנת 1978 מגע (ספר) – ספר מדע בדיוני מאת קרל סייגן ("קונטקט" במקור) קונטקט (סרט) – סרט קולנוע אמריקאי משנת 1997 בכיכובה של ג'ודי פוסטר, עיבוד לספר של קרל סייגן קונטקט (להטוטנות) – סוג של להטוטנות
שמן שיזוף

שמן שיזוף הוא תמיסה אשר מורחים על העור כדי להשיג שיזוף ולמנוע את התייבשות העור. בצורתו הקדומה היה זה שמן זית מזוקק שעליו הוסיפו טיפות יוד. מאוחר יותר החלו משתמשים גם בשמן אגוז הקוקוס. בישראל היה נפוץ בעבר שמן שיזוף אגוזים. כיום, כאשר ידוע ששיזוף פוגע בעור, מייצרים קרמים להגנה מפני קרינת השמש, המכילים מקדמי הגנה שמפחיתים את הפגיעה בתאי העור על ידי הקרניים האולטרה סגולות המגיעות מהשמש. מוצר קוסמטי שפותח במקור כדי להוסיף צבע ובכך ליצור מראה גוף שזוף. שמן שיזוף פועל על ידי משיכה ומיקוד של קרני השמש האולטרא סגולות לפני העור. כאשר קרני האולטרא סגול חודרות לעור, הן מאיצות את ייצור המלנין של המלנוציטים. ככל שנוכחות מלנין גדולה יותר בעור, העור יראה כהה יותר. חומרים המכילים שמן שיזוף, מסייעים לאדם להשתזף מהר יותר עם פחות זמן בשמש. שמני שיזוף מאיצים את תהליך השיזוף במספר דרכים. הברונזר הנפוץ והיעיל ביותר הוא DHA (Dihydroxyaceton) (אנ') - סוכר חסר צבע המגיב כימית עם חומצות האמינו הטבעיות בשכבה החיצונית של העור. התגובה הכימית מייצרת את אפקט צבע הברונזה, שמתפוגג כעבור שבוע, כאשר שכבת תאי העור המושפעת מתה ומתקלפת באופן טבעי. ויטמין E, גליצרין. מסייעים בהגנת העור על ידי שמירה על לחות, או על ידי שאיבת לחות מהאוויר כדי להעניק לחות לעור. אף על פי שיותר ויותר שמני שיזוף מוסיפים להרכב שלהם SPF, רובם עדיין אינם מספקים מחסום מספיק מפני ההשפעות המזיקות של קרני האולטרא סגול, במיוחד ה-UVB. קרינת UV פוגעת בתאי העור, ועלולה לשנות את מבנה התא. בסופו של דבר, עלולות ליצור תא סרטני, שעלול להוביל לסרטן העור. קרם הגנה מיטת שיזוף העור שלך מגן עליך, באתר משרד הבריאות