laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עונת 2011/2012 בליגה הלאומית

עונת 2011/2012 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-13 של הליגה הלאומית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל. הליגה החלה ב-19 באוגוסט 2011 והסתיימה ב-18 במאי 2012. על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 16 קבוצות שתחילה שיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 15 משחקים כל אחד - 30 מחזורים בסה"כ. לאחר מכך, קוזזקו הנקודות שצברו הקבוצות בחצי, והליגה חולקה ל-3 בתים: פלייאוף עליון (6 קבוצות), פלייאוף אמצעי (4 קבוצות) ופלייוף תחתון (6 קבוצות). לפני תחילת העונה הוחלט שרק קבוצה אחת תעלה ליגה בסיום העונה, מליגת העל ירדו שלוש קבוצות, שלוש קבוצות תרדו ליגה ורק קבוצה אחת תעלה לליגה לאומית מליגת א'. בכך, למרות השינויים הליגה הייתה צריכה לכלול 16 קבוצות גם בעונת 2012/2013. העונה הסתיימה בניצחון של הפועל רמת גן שעלתה לעונת 2012/2013 לליגת העל. מכבי עירוני בת ים, הפועל הרצליה ומכבי באר שבע ירדו לליגה השלישית. מוראד אבו ענזה מהפועל בני לוד זכה בתואר מלך השערים של הליגה עם 19 כיבושים. תוך הורדת נקודה לאור כך ש-3 קבוצות סיימו עם אותו מספר נקודות, 2 הקבוצות עם הפרש שערים טוב שיחקו משחק מבחן תוך הורדת 3 נקודות בגלל מהומה במשחק תוך הורדת נקודה בסיום העונה התקיים משחק עלייה לליגה הבכירה כשהפועל רמת גן שסיימה במקום הראשון בליגה התמודדה מול הפועל בני לוד שסיימה במקום השני, וזאת מפאת שיטת הקיזוז שקבעה כי אם שתי קבוצות יסיימו עם מספר נקודות זהה יתקיים משחק בסוף העונה לקביעת המיקום הסופי (המשחק התקיים בין שתי הקבוצות בעלות ההפרש העדיף). השיטה הייתה משחק אחד שנערך במגרש נייטרלי. הפועל רמת גן ניצחה 2:0 ועלתה לליגת העל לעונת 2012/2013. טבלת התחרות נתוני העונה
מיקה אלטונן

מיקה אלטונן (בפינית: Mika Aaltonen; נולד ב-16 בנובמבר 1965 בטורקו שבפינלנד) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת הקשר. במהלך 12 שנות הקריירה שלו שיחק אלטונן בפינלנד, באיטליה, בשווייץ, בגרמניה ובישראל עבור טורון פאלוסאורה, אינטר מילאנו, AC בלינצונה, בולוניה 1909, הרטה ברלין, הפועל באר שבע וטמפרין פאלו-פייקוט. הוא סיים את הקריירה שלו בגיל מוקדם יחסית בשל פציעה בקרסול. במהלך הקריירה שלו למד אלטונן כלכלה, ולאחר פרישתו קיבל תואר דוקטור בתחום. אלטונן זכור בשל שער שהבקיע לשוער האיטלקי וולטר זנגה בגביע אופ"א 1987 במשחק בין טורון פאלוסאורה לאינטר מילאנו בסן סירו. זמן קצר לאחר השער עבר אלטונן לאינטר מילאנו. טמפרין פאלו-פייקוט אליפות פינלנד (1): 1993/1994 מדיה וקבצים בנושא מיקה אלטונן בוויקישיתוף מיקה אלטונן, באתר Transfermarkt מיקה אלטונן, באתר WorldFootball.net מיקה אלטונן, באתר National Football Teams מיקה אלטונן, באתר FootballDatabase.eu שי מוגילבסקי, מילאנו, מאינטר לוסרמיל: סיפורו של מיקה אלטונן, באתר ynet, 14 בספטמבר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיקה אלטונן".
יאיר אלדן

יאיר אלדן (נולד ב-8 בפברואר 1973) הוא סופר, משורר ומרצה בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו. אלדן נולד בשיקגו שבארצות הברית. ב-1976 עלה ארצה וגדל בבאר שבע. למד בתיכון הרטמן, בית הספר התיכון של מכון שלום הרטמן בירושלים. לאחר שרות צבאי כקצין בשריון (1991–1995) למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית (1996–2000), וב-2001 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין. בשנים 2000–2001 עבד בכנסת כעוזרו הפרלמנטרי של יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט, חה"כ אופיר פינס-פז. בשנים 2003 עד 2008 השלים לימודיו באוניברסיטת בר-אילן ובאפריל 2008 הוענק לו תואר דוקטור. בין השנים 2008–2011 היה עמית מחקר במכון שלום הרטמן. אלדן הוא בוגר מכון כרם, ובין השנים 2018-2021 שימש גם כמורה לאזרחות בתיכון הישראלי למדעים ואמנויות בירושלים. אלדן פרסם שני ספרי עיון העוסקים בספרות חז"ל, ושלושה ספרי פרוזה, וכן שירים בבמות שונות. משמש כיום כמרצה בפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בספר נידוי מוות ואבלות שיצא בהוצאת רסלינג בשנת 2011, בוחן אלדן את הקשר שבין נידוי, מוות ומנהגי אבלות, המופיעים בספרות חז"ל זה לצד זה. בספר משיחיות? עבודה זרה! ההיגיון הפנימי של המסכת במשנה שיצא בהוצאת כרמל בשנת 2011, מציע אלדן דרך חדשה לקריאת מסכתות המשנה המתייחסת אליהן כאל סיפורים, והמבקשת לחשוף את הדילמה שאתה מתמודד הקובץ ההלכתי, ואת הדרך שבה הוא מתיר אותה. במפת הגוף שיצא בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2011, עוסק אלדן בהשפעותיה של תוכנית ההתנתקות על חייה ושברה של משפחה אחת. המכתב (עם אורנה ראובן) שיצא בהוצאת כתר בשנת 2016, הוא רומן מכתבים בין מטופל לשעבר (איתמר) לפסיכולוגית שלו (אלה) שנכתב על ידי אלדן והפסיכולוגית אורנה ראובן. במרכז חיי חוק, שיצא בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2023, נסיבות עלייתה ונפילתה של נעמי יהב שעמדה בראש מפלגת נשים בישראל ואף כיהנה כראשת ממשלה, ומערכת היחסים המורכבת שניהלה עם בת זוגה. אלדן הוא בוגר כיתת השירה של הליקון לשנת 2001, ופרסם שירים בבמות שונות. הוא ממקימי כתובת, קבוצת משוררים ירושלמית, וחבר הוועד המנהל של עמותת "מקום לשירה" מהקמתה ועד היום. ספרם של שולמית אלמוג ואלדן, שיצא בהוצאת כרמל במרץ 2021, מתאר מערכת יחסים בין גבר ואישה שהיכרותם מעמיקה על רקע יחסם למגדר וכפי שמתברר, לנזילות מגדרית. יאיר אלדן, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל יאיר אלדן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" יאיר אלדן, דף שער בספרייה הלאומית יאיר אלדן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
אלון גרינפלד

אלון גרינפלד (נולד ב-17 באפריל 1964, בניו יורק) הוא שחמטאי בדרגת רב-אמן ומאמן שחמט ישראלי. סגן אלוף אירופה לנוער בשנת 1982. 34 שנה אחרי שזכה באליפות ישראל בשנת 1984 זכה בשנית באליפות בשנת 2018, בגיל 54, ובכך היה לשחמטאי המבוגר ביותר מזה 53 שנה שזוכה באליפות ישראל. נכון לאפריל 2022, מדורג במקום ה-21 בישראל לפי מד כושר. משחק בליגה הלאומית בשורות מועדון השחמט באר שבע. זכה עם קבוצתו מספר פעמים באליפות ישראל ובגביע המדינה. התאמן אצל אליהו לבנט. מאמנה של מרסל אפרוימסקי. אימן בעבר את אמיל סוטובסקי ושחמטאים הודים צעירים וכישרוניים, ביניהם וידיט גוג'ראתי. מעביר מעת לעת הרצאות בתחום השחמט. חיבר את רפרטואר הפתיחות לתוכנת דיפ ג'וניור. בנוסף, התמודד מולה במשחקי ראווה שהתקיימו באוניברסיטאות ישראליות: בשנת 2002 באוניברסיטת חיפה ובשנת 2012 באוניברסיטה הפתוחה. שימש כפרשן של אליפות אירופה בשחמט 2015. אמן בינלאומי -1983 רב-אמן - 1989. 1978 - זכה באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, בגיל 14. 1979 - זכה בשנית באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, בגיל 15. 1980 - זכה במדליית כסף באליפות העולם לקדטים עד גיל 17 שנערכה בלה הבר, צרפת. 1982 - זכה במדליית כסף באליפות אירופה בשחמט לנוער שנערכה בחרונינגן, הולנד. 1983 - זכה במקום ראשון באליפות צה"ל בשחמט, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות. 1984 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל. 1992 - זכה במקום השני באליפות ישראל. 1993 - זכה במקום ראשון בתחרות שנערכה בפרדוביצה, צ'כיה. 2015 - זכה במקום ראשון בתחרות פתוחה בפורטוגל, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. 2018 - זכה בשנית באליפות ישראל, שנערכה במעלות-תרשיחא, לאחר שצבר 6.5 נקודות מ-9 אפשריות. אליפויות ישראל בשנים: 1984, 1986, 1992, 1996, 1998, 2002, 2008 ו-2018. אלון גרינפלד ייצג את ישראל 5 פעמים באולימפיאדת השחמט. מדיה וקבצים בנושא אלון גרינפלד בוויקישיתוף אלון גרינפלד, ברשת החברתית פייסבוק אלון גרינפלד, באתר צ'סגיימס (באנגלית) אלון גרינפלד, באתר פיד"ה (באנגלית) אלון גרינפלד, באתר האיגוד הישראלי לשחמט דף השחקן של אלון גרינפלד, באתר האיגוד הישראלי לשחמט אלון גרינפלד, באתר אולימבייס (באנגלית) אלון גרינפלד, צוואתו הבלתי מקוימת של סטפן צווייג, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2004 אלון גרינפלד מבאר-שבע - אלוף הנוער בשחמט, עיתונות יהודית היסטורית, 24 באוגוסט 1979 שאול הון, סגנונו של אלון גרינפלד, מעריב, 5 בספטמבר 1980 סגן אלוף העולם חזר "נשכח" לב"ש, מעריב, 18 באוגוסט 1980 אלון גרינפלד אלוף צה"ל, עיתונות יהודית היסטורית, 30 בדצמבר 1983 אלון גרינפלד ניצח בפורטוגל, האיגוד הישראלי לשחמט, 6 בספטמבר 2015 יוחנן אפק, אלון גרינפלד ויוליה שוויגר – אלופי ישראל!, באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 21 בדצמבר 2018 אלון גרינפלד באולימפיאדת לוצרן 1982, באתר אולימפבייס (באנגלית) אלון גרינפלד באולימפיאדת סלוניקי 1984, באתר אולימפבייס (באנגלית) אלון גרינפלד באולימפיאדת סלוניקי 1988, באתר אולימפבייס (באנגלית) אלון גרינפלד באולימפיאדת נובי סד 1990, באתר אולימפבייס (באנגלית) אלון גרינפלד באולימפיאדת מוסקבה 1994, באתר אולימפבייס (באנגלית)
שיק

האם התכוונתם ל... רבנים: מהר"ם שיק – מגדולי הפוסקים והרבנים בהונגריה ברוך שיק משקלוב – רב ודיין במאה ה-18, מן המשכילים הראשונים אליהו שיק – רב הערים לידא, זאגר וקוברין ומחבר הספר עין אליהו אליעזר שלמה שיק – רבה של קהילת ברסלב ביבנאל שלמה צבי שיק – רבה של קרצג ברכיה שיק – רבה של טימישוארה אישים: ארתור שיק – אמן יהודי אמריקאי הגדת שיק זאב שיק – משורר עברי ניצול השואה ישעיהו תומא שי"ק – הוגה דעות שמאלני פטריק שיק (Schick) - כדורגלן צ'כי קונרד שיק – אדריכל, ארכאולוג, חוקר ארץ ישראל ומיסיונר פרוטסטנטי מוזיאון הדגמים של קונרד שיק אחר: צ'ק - כינוי להמחאה בנקאית שיק (גילוח) – חברת מוצרי גילוח שיק (Chic) - מילת סלנג לאלגנטי, מסוגנן, אופנתי שיק (Chic) - להקת דיסקו אמריקנית שנוסדה בשנת 1976
מכון משנת הרמב"ם

מכון משנת הרמב"ם – עמותת מכון משנת הרמב"ם (מכון מש"ה בראשי תיבות) היא עמותה המקדמת את חקר משנת הרמב"ם וחקר יהדות תימן. המכון עוסק, חוקר ומוציא ספרים הנוגעים בהלכה, הגות, מנהגי תימן, משפט עברי, כולם ברוח משנת הרמב"ם. כמו כן, המכון מוציא ספרים עתיקים שטרם ראו אור, ביניהם מאור האפלה, מדרש הביאור, פירושים עתיקים על חמש המגילות ועוד. המכון נמצא כיום בקריית אונו, והרב רצון ערוסי, תלמידו של הרב יוסף קאפח, הוא נשיא העמותה. יוסף פרחי מכהן כיושב ראש העמותה. המכון שותף בפורום המכונים התורניים-ציונים, 'פורום חותם'. עיקר עיסוקו של המכון הוא בספרים ובחיבורים העוסקים במשנת הרמב"ם, חלק מרכזי מהם, נכתבו בערבית ותורגמו על ידי הרב יוסף קאפח. כמו כן, המכון הוציא ספרים רבים של ראשוני ספרד. גולת הכותרת של המכון, הוא מחקרו המרכזי של הרב קאפח, משנה תורה לרמב"ם, שיצא על פי כתבי יד עתיקים מתימן, ב-24 כרכים. הסדרה שכללה אוסף פירושים מכשלוש מאות מפרשים שונים, רוכזה ובוארה על ידי הרב קאפח, בצמוד להלכות שכתב הרמב"ם. במסגרת המכון הוצאו מספר רב של ספרים של רב סעדיה גאון. ביניהם, הנבחר באמונות ובדעות, פירושו לתורה, ופירושיו לחמש מגילות, איוב, משלי, תהילים ודניאל. כמו כן, יצאו הספרים "הכוזרי", "תורת חובות הלבבות", "ספר האמיתיות" ועוד. כיום המכון עוסק, בנוסף, בהפצת תורתו של הרב קאפח. בין היתר, המכון הוציא עשרות דיסקים המכילים שיעורים של הרב קאפח, במורה הנבוכים, הקדמות הרמב"ם למשנה, שמונה פרקים, הנבחר באמונות ובדעות, ועוד. כמו כן, המכון מוציא כתב עת, "מסורה ליוסף", הכולל עשרות מאמרים העוסקים בתורת הרב קאפח, ביהדות תימן, משנת הרמב"ם ועוד. אוצר מכון משה הוא תקליטור המכיל כותרים וספרים רבים שהוצאו במסגרת המכון. הרב יוסף קאפח אתר האינטרנט הרשמי של מכון משנת הרמב"ם על המכון(הקישור אינו פעיל), באתר נצח ישראל מכון משנת הרמב"ם, באתר המו"לים הישראלי מכון משנת הרמב"ם (קרית אונו), דף שער בספרייה הלאומית
אסון אייברוקס (1971)

אסון אייברוקס (באנגלית: Ibrox disaster) התרחש ב-2 בינואר 1971. היה זה אסון תדחוקת קהל, שהתחולל בעת שקהל צופים במשחק כדורגל בין ריינג'רס לסלטיק באצטדיון אייברוקס בעיר גלאזגו שבסקוטלנד עשה את דרכו החוצה דרך אחת היציאות מהמבנה. באסון נספו 66 בני אדם ויותר ממאתיים נפצעו. היה זה אסון הכדורגל החמור ביותר בתולדות בריטניה עד לאסון הילסבורו בשנת 1989. ביום ראשון, 2 בינואר 1971, נערך באצטדיון משחק של שתי קבוצות הכדורגל הבכירות של גלאזגו - הקבוצה הביתית גלאזגו ריינג'רס מול יריבתה הגדולה סלטיק, בנוכחות כ-80 אלף צופים. בסיום המשחק עזבו אלפי צופים את האצטדיון דרך שער 13. אז אירע האסון, כאשר מאות אנשים מעדו במדרגות אל השער ונערמו זה על גבי זה לגובה של קרוב לשני מטרים. רוב הנספים מתו מחנק. בין המתים היו 26 ילדים ונערים עד גיל 17. הנספים באו מכל רחבי סקוטלנד אך למעלה משליש מהם היו בני גלאזגו. לא היה זה האסון הראשון באייברוקס. ב-5 באפריל 1902, במהלך משחק בין נבחרת סקוטלנד לבין נבחרת אנגליה, קרס יציע בנוי עץ באצטדיון. האירוע הביא למותם של 25 אנשים ולפציעתם של למעלה מ-500. ב-16 בספטמבר 1961 נרמסו למוות שני אנשים במדרגות שער מס' 13 באצטדיון ו-70 נפצעו. בשתי תאונות אחרות באותו מקום - ב-1967 וב-1969 - נפצעו עשרות אנשים נוספים. שופט מקומי בגלאזגו קבע כי האסון התרחש בשל רשלנותה ואף אדישותה של בעלת האצטדיון, קבוצת גלאזגו ריינג'רס. בעקבות זאת תבעו קרובי הנספים פיצויי נזיקין מהקבוצה, אשר לא חלקה על קביעת אחריותה בעניין. האסון הביא את ממשלת בריטניה לערוך בדיקה מעמיקה בנוגע לבטיחותם של מתקני ספורט במדינה. היא מינתה את השופט הסקוטי לורד ויטלי (Wheatley) לחבר דין וחשבון בנושא. דו"ח זה היווה את הבסיס למדריך הירוק - מדריך לבטיחות מתקני ספורט, שפורסם ב-1973. האסון גם הביא לעריכת שיפוץ מקיף באייברוקס, וב-1981 הושלמה הסבתו לתכולה של 44 אלף צופים (עד 1990 הוגדלה תכולתו ל-50 אלף), ואופ"א העניקה לאייברוקס מעמד של אצטדיון בדרגה של חמישה כוכבים. במשך שנים רבות הונצח האסון על ידי שלט זיכרון שנקבע על קיר האצטדיון. בשנת 2001, ביום השנה השלושים לאסון, נחנכה בו אנדרטה שהנציחה את שמות כל הנספים באסון וכן את שמות אלו שנספו באסונות 1902 ו-1967. ב-2011, ביום השנה הארבעים לאסון, ניצבו הנוכחים בפתיחת משחק בין ריינג'רס לסלטיק דקת דומייה לזכר הנספים. תדחוקת קהל אסון אייברוקס (1902) אסון בת'נל גרין תיאור האסון באתר ה-BBC דברי עדים לאסון, באתר ה-BBC עמוד זיכרון לנספים באסון ירון ניר, הטראומה הגדולה של העיר גלזגו, באתר ynet, 4 בינואר 2001 מקור: http://ayeready.com/ibrox/disaster.html
ריינאך

ריינאך (בגרמנית: Reinach, בגרמנית שווייצרית: Riinech) היא עיר במחוז ארלסהיים, שבקנטון בזל-לנדשאפט שבשווייץ. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קיים מידע בערך הגרמני (גר'). האזכור הראשון אודות ריינאך הוא בין השנים 1168 – 1176 בשם Rinacho. שטחה של ריינאך הוא 7 קמ"ר. מתוכם 26.3% משמשים לחקלאות, 16.6% הם שטחים מיוערים, 55.3% הם שטחים בנויים, 0.9% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.6% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר שוכנת במחוז ארלסהיים. הכפר המקורי צמח לאורך נחל קטן. בראשית המאה ה-21 היא מהווה חלק מבזל רבתי. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית ריינאך 18,810 תושבים. מדיה וקבצים בנושא ריינאך בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריינאך משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ הערך ריינאך במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
נקר

האם התכוונתם ל... נַקָּר – עוף ממשפחת הנקריים המנקר בעצים נֶקֶר – תֶּקֶר, נקב בגלגל ("פנצ'ר") מקומות נֶקֶר (אי) (Necker) – אי קטן באיי הוואי הצפון-מערביים נֶקֶר (איי הבתולה הבריטיים) (אנ') (Necker) – אי קטן באיי הבתולה הבריטיים, בבעלות ריצ'רד ברנסון נֶקַאר (Neckar) – נהר בגרמניה, יובלו של הריין אישים ז'אק נֶקֶר (Necker;‏ 1732–1804) – היה מדינאי וכלכלן צרפתי ממוצא שווייצרי, דמות מפתח במהפכה הצרפתית מאיר נַקַר (1926–1947) – היה חבר מחתרת האצ"ל שנתפס והוצא להורג, אחד מעולי הגרדום
פן (סרט, 2015)

פן (באנגלית: Pan) הוא סרט פעולה בדיוני מ-2015 המספר את סיפורו של פיטר פן לפני הספר, בבימויו של ג'ו וייט. בסמל הסרט מופיע באות "A" (בעברית באות פ') המשרוקית של פיטר, כשהיא דומה מיניאטורית לחליל של פאן. פיטר מושאר בבית יתומים לונדוני על ידי אמו. בית היתומים מנוהל על ידי נזירות אכזריות שבסתר מוכרות יתומים לעבדות. כעשר שנים מאוחר יותר, בזמן מלחמת העולם השנייה, רוב היתומים נחטפים בבת אחת על ידי ספינת פיראטים מעופפת- כולל פיטר. הספינה טסה לכיוון הכוכב השני מימין והילדים מוצאים את עצמם באי ענק שנשלט על ידי פיראטים בראשות שחורזקן (יו ג'קמן). בסצנה מרהיבה כמעט כל שחקני הסרט שרים את Smells Like Teen Spirit של נירוונה. הילדים מועבדים במכרות המפוזרות באי כדי למצוא אבק פיות, שמביא לנעורי נצח. פיטר מתיידד עם עבד אחר בשם ג'יימס הוק. פיטר מוצא אבק פיות אבל עבד אחר גונב ממנו ומאשים את פיטר בשקר וגנבה. פיטר מועלה על ספינת האם ומוצעד על הקרש עם עוד 2 ילדים שסרחו. השניים האחרים מופלים למותם, אבל פיטר מרחף באוויר להפתעת כולם. שחורזקן לוקח את פיטר למגוריו הפרטיים בספינת האם ומספר לו שהאינדיאנים מחפשים משיח שיודע לעוף. כשפיטר חוזר למכרה הוק והוא מחליטים לברוח עם קרונית אספקה, תוך שהם נעזרים בסמואל "סמי" סמיגל (אדיל אקטר) להתפנות מהמכרה. השלושה נוסעים ברכבל לעבר הנמל האווירי וגונבים ספינה. שחורזקן מנסה לרדוף אחריהם אבל מאבד אותם מעבר למכרות. הספינה מתרסקת ביער הילידים והשלושה נתפסים על ידי האינדיאנים. האינדיאנים דורשים מהם שהאלוף שלהם יילחם נגד הפאן האינדיאני, לוחם אסייתי גמיש וזריז. הוק לא מהווה בדיוק תחרות ל"פאן", ובסוף הוא ופיטר טוענים שפיטר הוא הפאן- הוא הרי יכול לעוף. פיטר מראה להם את מחרוזת המשרוקית שלו, שדומה לחליל של האל היווני פאן. לילי נמר, נסיכת האינדיאנים, מספרת לפיטר שרק פאן האמיתי יוכל להציל את האי לעולם לא. בינתיים, סמי הולך לעשות צרכיו ונתפס על ידי הפיראטים. הפיראטים פושטים על הכפר האינדיאני ורוצחים את הצ'יף. פיטר, הוק ולילי נמר בורחים לנהר, ממנו הפיראטים פוחדים כי שורץ תניני ענק. השלושה מגיעים למפרץ עזוב בו ספינה ישנה (בעתיד היא תיקרא "רוג'ר העליז"). הוק מסיע את פיטר ולילי נמר לארץ הפיות וטס משם- הביתה, לטענתו. לילי נמר מספרת לפיטר על אמו: היא התאהבה בפייה ממין זכר והולידה אותו, ולכן פיטר יכול לעוף. שחורזקן מופיע, חוטף מפיטר את המשרוקית ומשתמש בה כדי לפתוח את הפתח לארץ הפיות. עם ספינתו הוא מתחיל להפציץ את ארץ הפיות, כשלפתע מופיע הוק על סיפון הספינה שלו ומציל את פיטר ולילי נמר. בחסות הקרב סמי בורח בסירת הצלה. פיטר והוק מצליחים להרוג את שחורזקן ופיטר מתיידד עם פייה בשם טינקר בל. פיטר, לילי נמר והוק טסים ללונדון ולוקחים איתם את היתומים שנשארו לעבר האי לעולם לא, כשבסיום הסרט נראה שפיטר והוק נהיים חברים טובים. מדיה וקבצים בנושא פן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פן פן, ברשת החברתית פייסבוק פן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פן, ברשת החברתית אינסטגרם "פן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "פן", באתר נטפליקס "פן", באתר AllMovie (באנגלית) "פן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "פן", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "פן", באתר Metacritic (באנגלית) "פן", באתר אידיבי "פן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
לביא

לביא – שם פרטי הנפוץ אצל גברים לביא – שם משפחה יהודי הנפוץ בעיקר בקרב פזורת מגורשי ספרד באגן הים התיכון ובפרט בקרב יהודי לוב. על פי המסורת יהודי לוב אימצו שם זה עקב השפעתו של ר' שמעון לביא אשר הטביע את חותמו על הקהילה. בין היתר על ידי קביעת שם המשפחה על שם העומד בראשה שגם קרוי על שם הרב. בנוסף בימנו נפוץ שם זה כשם פופולרי גם אצל אנשים המעברתים את שמם. לביא הוא אחד משמותיו של האריה. האם התכוונתם ל... לביא (קיבוץ) – קיבוץ המשתייך לתנועת הקיבוץ הדתי, ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון פרויקט הלביא – מטוס קרב מתוצרת התעשייה האווירית לישראל, שייצורו בוטל M-346 מאסטר – מטוס סילון המיועד לאימון צבאי מתקדם; נקרא בחיל האוויר הישראלי "לביא" מתחם לביא – מתחם מעונות פועלים שהוקם בעיר גבעתיים בשנות ה-30 של המאה ה-20 גדוד לביא – בעבר גדוד בחטיבת כפיר משפחת הפשע לביא או "האחים לביא" - משפחת פשע מרחובות אישים ששם משפחתם הוא לביא: אביב לביא – עיתונאי ישראלי אורית לביא-נשיאל – עיתונאית ישראלית אורן לביא – זמר, במאי תיאטרון, מחזאי, פזמונאי ומלחין אמריקאי-ישראלי אורנה לביא פלינט – מדבבת, מפיקה ושחקנית ישראלית איל לביא – שף ישראלי אילן לביא – תת-אלוף בצה"ל, שימש כראש מטה פיקוד הצפון אסף לביא צנעני – כותב, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי אפרת לביא – שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית ארוין לביא – תת-אלוף בצה"ל, מפקד חטיבת גולני במלחמת לבנון הראשונה אריק לביא – זמר ושחקן ישראלי דוד לביא – כדורגלן עבר ישראלי דוד לביא (זמר) – זמר ושחקן ישראלי דליה לביא – שחקנית קולנוע וזמרת גרמנייה ממוצא ישראלי טליה לביא – במאית ותסריטאית ישראלית יואב לביא – מתרגם, פובליציסט, סופר, יועץ, חוקר ומרצה יואל לביא – ראש עיריית רמלה יוני לביא – איש חינוך תורני ישראלי יניב לביא – כדורגלן עבר ישראלי יעל לביא – עיתונאית וסופרת ישראלית יעקב ג'יי לביא – מומחה לכירורגיית לב-חזה, פרופסור, הקים ומנהל היחידה להשתלות לב, במרכז הרפואי שיבא בתל השומר ירון לביא – אלוף-משנה בצה"ל ישעיהו לביא – ממייסדי חיל הקשר ומנכ"ל משרד הביטחון מורן לביא – כדורגלנית ישראלית מרדכי לביא – שדרן רדיו ואיש תקשורת ישראלי חרדי, מייסד אתר החדשות כיכר השבת נפתלי לאו-לביא – דיפלומט, עיתונאי ואיש ציבור ישראלי סמדר לביא – אנתרופולוגית ופעילה חברתית ישראלית המתגוררת בארצות הברית עודד גור לביא – תת-אלוף בצה"ל, שימש כראש מספן הים בחיל הים הישראלי עידו לביא – שחקן כדוריד ישראלי עליזה לביא – חברת הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד" עמוס לביא – שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי עמוס לביא (כלכלן) – כלכלן ואיש ציבור ישראלי ענבר לביא – שחקנית ישראלית-אמריקאית פרץ לביא – פסיכולוג ישראלי צבי לביא – עיתונאי ישראלי רפי לביא – אמן ומבקר אמנות ישראלי שלמה לביא – מאבות התנועה הקיבוצית וחבר הכנסות הראשונה והשנייה שלמה לביא (צלם) – צלם עיתונות ישראלי שמעון לביא – משורר, פילוסוף ומקובל מדור גירוש ספרד שמעון לביא (קצין משטרה) – קצין משטרה ישראלי בדרגת ניצב תיאודור לביא – היסטוריון, עיתונאי, מורה ופעיל ציוני יהודי רומני אישים ששמם הפרטי הוא לביא אריה (פירושונים) ליש כל השמות | אתר השמות הגדול, ‏2018-04-11 האריה ושמותיו באתר האקדמיה ללשון העברית.
מוטנז

מוטנז (בגרמנית: Muttenz, בגרמנית שווייצרית: Muttez) היא עיר במחוז ארלסהיים שבקנטון בזל-לנדשאפט שבשווייץ. בתקופת השלטון הרומי בשווייץ התקיים במקום כפר קטן בשם Montetum, שהפולשים האלמאנים קראו לו Mittenza החל מהמאה ה-3 לספירה. בראשית המאה ה-9 היה היישוב לנחלתו של בישוף שטרסבורג. במאות השנים הבאות הייתה העיר פייף של משפחות אצולה שונות. מוטנז מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1225 – 1226 בשם Muttence. במסמך משנת 1227 היא מוזכרת בשם Muttenza. ב-1606 היה הכפר לנחלתה של משפחת מינש ממינשנשטיין שביצרה את כנסיית הכפר על שם ארגובסט הקדוש עם סוללה בראשית המאה ה-15, לאחר שהמבצרים שלהם בוורטנברג הסמוכה נהרסו בחלקם ברעידת האדמה שהתרחשה בבזל ב-1356. לאחר שהמשפחה נקלעה לזמנים קשים הם מכרו את מוטנז ואת וורטנברג לעיר בזל ב-1517. בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית בבזל, הפכה הכנסייה של מוטנז לפרוטסטנטית ב-1529. ב-1628 איבדו 112 אנשים, שביעית מתושבי הכפר, את חייהם במגפת דבר. רבים מתושבי הכפר, שעדיין היו נתינים של העיר בזל, היו עניים ובאמצע המאה ה-18, כאשר הזדמן להם לעזוב את מוטנז, הם היגרו ליבשת אמריקה. ב-1790 רק שארית האיכרים שנותרו במוטנז שוחררו מהשיעבוד על ידי המועצה הגדולה של העיר בזל. בעקבות המהפכה הצרפתית בוטלה חובת תשלום מעשר כספים לכנסייה. לאחר מלחמת אזרחים קצרה פוצל ב-1833 הקנטון של בזל לשניים, קנטון בזל-לנדשאפט וקנטון בזל-שטאדט. מוטנז הייתה לחלק מקנטון בזל-לנדשאפט ונותרה כפר איכרים עד לתחילת המאה ה-20, כאשר היא החלה להתפתח כעיר התעשייתית הקטנה שהיא מהווה כיום. שטחה של מוטנז הוא 16.64 קמ"ר. מתוכם 16% משמשים לחקלאות, 40.6% הם שטחים מיוערים, 41.2% הם שטחים בנויים, 2% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.1% הם שטחים בלתי מעובדים. העיר שוכנת במחוז ארלסהיים, ממזרח לעיר בזל. הכפר העתיק שכן בין גבעות ריטיהרד ווורטנברג. אזור המגורים המודרני ואזור התעשייה שוכנים לאורך הריין. נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית מוטנז 17,538 תושבים. נכון לשנת 2000 רוב אוכלוסיית העיר דוברת גרמנית (87.9%), כאשר איטלקית היא השפה השנייה הנפוצה ביותר (3.9%). מדיה וקבצים בנושא מוטנז בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוטנז (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ הערך מוטנז במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית) משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
נינה אמיר

נינה אמיר (נולדה ב-17 בינואר 1999) היא שייטת ישראלית המתחרה במפרשיות מדגם 470. אמיר זכתה במקום השני באליפות ישראל בדגם 420 בשנת 2015, יחד עם גילי אברך. בשנת 2016 החלה להתחרות בדגם 470, יחד עם גיל כהן. הן ויתרו על השתתפות באליפות העולם שנערכה באותה שנה כדי להקדיש את הזמן לאימונים. בתחרות גביע הנסיכה סופיה שנערכה בפאלמה דה מיורקה באפריל אותה שנה, סיימו השתיים במקום התשיעי, והבטיחו את השתתפותן באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באליפות אירופה, שנערכה אף היא בפאלמה דה מיורקה, סיימו השתיים במקום ה-18. באולימפיאדה עצמה הן סיימו במקום ה-17. מדיה וקבצים בנושא נינה אמיר בוויקישיתוף נינה אמיר, ברשת החברתית פייסבוק נינה אמיר, באתר olympedia.org נינה אמיר, באתר Sailing.org נינה אמיר, באתר הוועד האולימפי בישראל אורן קורנפלד‏, שייט: גיל כהן חברה לנינה אמיר בניסיון אחרון להגיע לריו, באתר וואלה, 17 בפברואר 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אורי שרגא קלרמן

הרב אורי שרגא הלוי קלרמן (י"ג בניסן ה'תרפ"ה, 7 באפריל 1925 – ה' בסיוון ה'תשנ"ג, 25 במאי 1993) היה ר"מ בישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים דברי תורתו כונסו בסדרת ספרים בשם "אור לישרים". נולד בפרנקפורט דמיין לשמואל חיים קלרמן. לאחר ליל הבדולח, בהיותו כבן 13, נלקח אביו למחנה ריכוז, ושוחרר רק לאחר שהצליח להשיג אשרת כניסה להולנד והתחייב לעזוב את גרמניה בתוך שבועיים. המשפחה עלתה לארץ ישראל ובחודש שבט תרצ"ט הגיעה לרעננה. בהמלצת רבם מגרמניה שלימים היה לחמיו, הרב חיים יוסף יעקובוביץ שכבר שהה בירושלים נשלח אורי ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. בלומז'ה התקרב לרב שמואל רוזובסקי שלמד בחברותא בתשלום עם הבחור חיים פרידלנדר, כדי להצטרף ללימוד הציע שיגיש להם את הספרים הדרושים מן הארון. עם הקמת ישיבת פוניבז' על ידי הרב יוסף שלמה כהנמן, בשנת ה'תש"ד, עבר הרב שמואל רוזובסקי לבני ברק, ולקח עמו כמה מתלמידיו וקלרמן ביניהם. אורי קלרמן היה אחד משבעה הבחורים הראשונים של הישיבה במשכנה הזמני בבית הכנסת הליגמן. בתקופת לימודיו בבני ברק התקרב לרב אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש"). נישא בשנת תשי"ב. בראשית אייר ה'תשט"ו החל לכהן כר"מ בישיבת כנסת חזקיהו ברכסים. משרה שבה נשא עד לפטירתו בה' בסיוון ה'תשנ"ג, 25 במאי 1993 ונקבר בבית העלמין בכפר חסידים. נישא ללאה, בתו של הרב חיים יוסף יעקבוביץ, ששימשה מורה במשך שנים ומסרה הרצאות. מילדיו הרב שמואל - משגיח קטן בישיבת בית מדרש עליון. מרים - נישאה לרב אלחנן אילן מילר, בעבר ר"מ בישיבות שונות ומחבר ספרים. ברוריה - נישאה לרב אברהם יצחק מישקובסקי, חבר מועצת רכסים, ור"מ בישיבה בכרמיאל[דרושה הבהרה]. הרב יחיאל קלרמן - אחד מראשי ישיבת ארחות תורה. אלישבע - נישאה לרב יצחק שכטר רב שכונת בנה ביתך ברכסים וחבר בית הדין של הרב נסים קרליץ. הרב ישראל - סגן ראש עיריית ירושלים הרב אליהו אליעזר - משגיח בישיבת פוניבז' הרב יחזקאל - משגיח בישיבת תורת חיים לצעירים בבית שמש דינה - נשאה לרב אברהם שמעון ליפשיץ, רב בקהילה החרדית בקריית אתא, ר"מ ומנהל רוחני בישיבה לצעירים המקומית. הקדמת המו"ל לספר אור לישרים - מאמרי מוסר הספדים בנספח לספר אור לישרים על מסכת בבא בתרא ספרים שיצאו לאחרי פטירתו אור לישרים - מאמרי מוסר והשקפה, תשנ"ד, באתר אוצר החכמה אור לישרים - פסחים וסוכה, תשנ"ז, באתר אוצר החכמה אור לישרים - קידושין ובבא קמא, תשס"ב, באתר אוצר החכמה אור לישרים - בבא מציעא, תשס"ז, באתר אוצר החכמה אור לישרים - בבא בתרא ומכות, תשע"ד, באתר אוצר החכמה מצבתו באתר "עדה המצבה" אורי שרגא בן שמואל חיים קלרמן (1925-1993), דף שער בספרייה הלאומית עדה המצבה ישראל כהן, הרבנית לאה קלרמן, באתר כיכר השבת לאחר פטירתה בתש"ן, נכתבה עליה הביוגרפיה "אשת חיל", שהתפרסמה במספר שפות.