מגדל דוד

המונח "מגדל דוד" מפנה לכאן. לערך העוסק בתקופה באמנות הישראלית החדשה, ראו תקופת מגדל דוד. מגדל דוד הוא שמה של מצודה הנמצאת על חומות ירושלים בסמוך לשער יפו. המצודה שוכנת באחד המקומות הגבוהים בעיר העתיקה, מעל נקודת ההשקה של גיא בן הינום ונחל צולב. נקודה אסטרטגית זו היוותה עילה להקים ביצור במקום, במטרה להגן על העיר ממערב. המבנה הקיים היום משויך ברובו לתקופת ממלכת ירושלים הצלבנית, בה עברה המצודה (או הטירה) הרחבה ניכרת במיוחד, כאשר הייתה צמודה למתחם הארמוני של המונרך (במתחם הקישלה של היום). בנוסף לתקופה הצלבנית, ישנם גם שרידים מתקופת הורדוס, מהתקופה הרומית המאוחרת, הביזנטית, המוסלמית הקדומה, הממלוכית והעות'מאנית. כיום שוכן במבנה מוזיאון המוקדש לתולדותיה של ירושלים. המלך הורדוס בנה מצפון לארמונו שלושה מגדלי שמירה, מהם נותרו שרידים רק באחד, כנראה כמגדל פצאל, הגדול מבין השלושה, אך יש הרואים בו את שרידי מגדל היפיקיוס. בזמן המרד הגדול, מצודה זו הייתה הנקודה האחרונה שעמדה בפני הרומאים (החומה נבקעה בי"ז בתמוז, בית המקדש הועלה באש בט' באב, העיר העליונה נפלה בח' באלול, ומגדל דוד נפל בכ"ח באלול). על חורבות מגדליו של הורדוס הקימו הרומאים אחרי החורבן את מחנה הלגיון העשירי פרטנסיס, שממנו נמצאו בחפירות ארכאולוגיות רעפים ולבנים עם טביעות חותם של הלגיון. בתקופה הערבית המוקדמת המבצר היה קטן ביחס לגודלו הנוכחי. עם זאת לפני ההרחבות הצלבניות הנרחבות הספיק לבקר בירושלים האב דניאל ב-1107, אשר התרשם מהמגדל כבר אז: בנוי בצורה מעניינת באבנים כבדות, גבוה מאוד... הוא נראה כאילו אבן אחת מבסיסו ומעלה. יש בו הרבה מים, חמישה שערי ברזל ומאתיים מדרגות המובילות לפסגה. קשה מאוד לכבשו והוא מהווה את הביצור העיקרי לעיר. הוא נשמר בזהירות מרובה ואסור בשום פנים להכנס אליו אלא בהשגחה. בחסד אלהים, על אף שלא הגיע לי נתנו לי להכנס למגדל הקדוש הזה... המצודה עצמה היוותה בסיס צבאי חשוב לממלכה הנוצרית, ומאידך גם לעיר ירושלים הנוצרית של אותה התקופה, כאשר המצודה עצמה הייתה לרכושו האישי של המונרך, ואף על כן היוותה לסמלו הגדול ביותר לאחר מעברו לאזור זה של העיר מהמתחם הכנסייתי והארמוני שעל הר הבית. ראש המצודה נקרא הקסטלאן, והיה לדמות מפתח בחשיבותו הפוליטית בעיר אשר נשאה כבוד רב. סביר להניח שרוב השינויים המהותיים במבנה וההרחבות הגדולות קרו באזור שנות השישים של המאה ה-12, עקב תיאורו של תיאודוריך מ-1172, כי המגדל היה מלווה בחפירים, ברביקן ואף הארמון שהיה קיים כבר אז בסמוך למצודה. רוב הבנייה הייתה מערבה וצפונה ביחס למבנה הראשוני מהתקופה הערבית הקדומה וכאשר נחל המצודה שעבר במקום הוסב לחפיר. קודם לכן הכניסה המערבית הייתה באזור "מגדל דוד" עצמו (להבדיל מהשם המתייחס למצודה כולה), כאשר לאחר ההרחבות הגדולות הכניסה עברה למקום שער יפו כיום. המצודה לא עברה שינויים מרובים גם תחת ידיו של צלאח א-דין, ואף לא בעת הפגיעה בביצורי החומה בתקופה המוסלמית שלאחר מכן ב-1219. עם זאת כן ישנה אפשרות להמשך בנייה מסוימת בידי הנוצרים בתקופה הצלבנית השנייה בין 1229-1244. בשנת 1538, בנה סולימאן המפואר, הידוע כבונה חומות ירושלים, את קיר החומה במגדל דוד, באורך כ-50 מטר, על אדמת חפיר, תעלת שפכים עמוקה, שנועדה להגן עליה הן מתוקפים מבחוץ, והן מפני מרידות תושבי העיר מבפנים. הטורקים הפכו את המצודה לקסרקטין, הוסיפו לה רחבת תותחים, ובמאה ה-17 אף עיטרו אותה במינרט (צריח המסגד), שהפך לסמל ירושלמי. בשנת 1898 מולא חלק מחפיר זה באדמה, בחלק הצמוד לשער יפו, וקטע קטן מחומת החפיר הוסרה, כדי ליצור מעל המילוי מעבר נוח למרכבתו של קיסר גרמניה, וילהלם השני. השם "מגדל דוד" מקורו בכתבי יוסף בן מתתיהו: והעיר ירושלים הייתה מוקפת בשלוש חומות בצורות מכל עבריה… כי שם נמצאה רק מצודה אחת. בעיר נוסדה על שתי גבעות צופות ועמק מפריד ביניהן בתווך… האחת, אשר נמצאה עליה העיר העליונה, היא גבוהה הרבה מאחותה… על חוסנה נקראה הגבעה הזאת בשם "מצודת דוד המלך." — מלחמת היהודים ה, ד, א עם זאת, במגילת שיר השירים מוזכר מבנה גדול, שככל הנראה היה בירושלים, ונקרא גם הוא "מגדל דוד": ”כְּמִגְדַּ֤ל דָּוִיד֙ צַוָּארֵ֔ךְ בָּנ֖וּי לְתַלְפִּיּ֑וֹת אֶ֤לֶף הַמָּגֵן֙ תָּל֣וּי עָלָ֔יו כֹּ֖ל שִׁלְטֵ֥י הַגִּבֹּרִֽים׃” (פרק ד', פסוק ד') הבריטים היו הראשונים שהשתמשו במצודה למטרות שלום, כאשר הפכו אותה למוזיאון קטן. בין השנים 1921–1932 הוצגו במבנה מספר תערוכות, המכונות כיום "תערוכות מגדל דוד", שהציגו את האמנות החזותית הארצישראלית הצעירה. מדינת ישראל המשיכה בקו זה, ועד היום משמשת המצודה כמרכז תרבות ותיירות. ב-1989 נפתח במגדל דוד המוזיאון לתולדות ירושלים. תצוגת הקבע כוללת מיצגים חזותיים שונים, לרבות הולוגרמות, מודלים תלת־ממדיים ואמצעי מדיה הממחישים אירועים שונים בהיסטוריה הארוכה של העיר, מתקופת בית המקדש הראשון והשני ועד תקופת המנדט ומדינת ישראל. בנוסף, המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות ואף יצירות אמנות סביבתיות (כגון פסלי הזכוכית של האומן דייל צ'יהולי). בחצר המצודה, המכילה ממצאים ארכאולוגיים, מתקיימים קונצרטים ואירועים ציבוריים שונים. בשנת 2008 נחנך החיזיון הלילי במוזיאון, שבו מסופר סיפורה ההיסטורי של העיר ירושלים בדימויי-ענק על חומות המצודה והשרידים הארכאולוגיים בה. בנוסף מוצג במוזיאון מופע המלך דוד, חיזיון אור-קולי המספר את סיפורו של דוד המלך לאורך השנים, ועל החותם שהותיר על ירושלים. בשנת 2023 – לאחר שש שנות תכנון ושלוש שנות עבודה – נפתח במגדל דוד מוזיאון ירושלים החדש. במוזיאון תצוגת קבע חדשה בת עשר גלריות, שבהן משולבים ממצאים ארכאולוגים, תעודות וחפצי אמנות יחד עם עמדות אינטראקטיביות חדשניות, עבודות וידאו-ארט וסרטים. התערוכה מציעה למבקרים לצאת למסע בעקבות העיר שהפכה לטבורו של עולם, והתקדשה ליהדות, לנצרות ולאסלאם. לצד זאת פתח המוזיאון שלוש גלריות לתערוכות מתחלפות, העוסקות באמנות ובתרבות, הנוגעות לירושלים. במתחם מגדל דוד סמוך לקישלה נמצא חלל תת-קרקעי גדול (50x9מ') שנבנה על ידי העות'מאנים לצורך מגורי חיילים, ושימש בתקופה הבריטית כבית מעצר. חפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום זה חשפו שרידים מחומת חזקיהו מהמאה ה־8 לפני הספירה, לצד שרידי חומה חשמונאית ויסודות לארמון הורדוס. שרידים אחרים שנתגלו הם בריכות ששימשו לצביעת בדים בימי הביניים. בנוסף, נמצא, שאין לחומה בסיס חזק, ושלמעשה היא הוקמה על תעלה עמוקה של שפכים הנקראת חפיר, ובה נמצאו חפצים עתיקים, עצמות של בעלי חיים, רימון יד, מטבעות ועוד. לכן, בהמלצת מומחים לשימור עתיקות, ובמימון משרד התיירות, משרד ירושלים ומורשת, עיריית ירושלים ותורמים פרטיים, נערכו בשנים 2020-2021, עבודות לחיזוק החומה, הוקמו 70 כלונסאות בטון בעומק של 17 מטר, וכל החומה רושתה בחיישנים, שעקבו אחר התזוזות שלה בזמן השיפוץ, מחשש לקריסתה. בשנת 2022 שופץ צריח המצודה באופן מקיף, לאחר שנמצא כי הוא עומד בסכנת קריסה בעקבות תהליך הבליה שלו. בעבודות השיפוץ הוחלפו חלק מאבני הצריח, חודש הטיח וכן טופלו הסדקים במבנה. מגדל דוד בתחריט מתוך "ארץ ישראל הציורית" על פי ציור של ג'ון דאגלס וודוורד (סביבות 1880) הכניסה למצודה בתחריט על פי ציורו של הארי פן (סביבות 1880) מגדל דוד, 1925 -1937 המצודה משתלבת בחומות העיר העתיקה חצר המצודה בשלג מגדל דוד ב-1911 מגדל דוד ב-1911 מגדל דוד בצילום מ-1934 החפיר המקיף את מגדל דוד דגם המצודה תערוכת כלים מוזיקליים במצודה בלילה בולים נפוצים מימי המנדט הבריטי עליהם איור של מגדל דוד המסגד של המצודה שימש את החיילים הטורקיים ולאחריהם את החיילים הירדניים ששרתו במצודה דגם ירושלים מהמאה ה-19 המוצג במצודה; נוצר על ידי סטפן אילש עבור התערוכה העולמית של וינה (1873) מגדל דוד מאחורי גדר הביטחון שעברה לאורך הקו העירוני, 1951 מראה ממגדל פצאל אל דגם האתר חצר המצודה, ובצידה הימני שרידי החומה החשמונאית המינרט של המצודה תקופת מגדל דוד תערוכות מגדל דוד אתר האינטרנט הרשמי של מגדל דוד (בעברית, באנגלית, בגרמנית, בצרפתית, ברוסית, באיטלקית, בערבית ובמנדרינית) מידע על מגדל דוד בקטלוג הספרייה הלאומית מידע על אתר מגדל דוד, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות פורטל תמונות ירושלים - מגדל דוד סיור וירטואלי מהמוזיאון - 360 מעלות במגדל דוד ד"ר אביגיל אורן, מגדל דוד, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח מיכאל יעקובסון, מנהרת הזמן של ירושלים: 3,000 שנים נחשפו מתחת למגדל דוד, באתר Xnet‏, 17 באוקטובר 2013 נעמה ריבה, 40 מיליון דולר כדי לרענן את סביבת העיר העתיקה, באתר הארץ, 14 במאי 2018 נעמה ריבה, מוזיאון מגדל דוד המחודש: ככה עוד לא ראיתם את ירושלים, באתר הארץ, 8 ביוני 2023 מגדל דוד (ירושלים, ישראל), דף שער בספרייה הלאומית בעריכת: יהושע פראוור, חגי בן-שמאי, ספר ירושלים; התקופה הצלבנית והאיובית 1099–1250, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, עמ' 68-71 Denys Pringle, Secular Buildings in the Crusader kingdom of Jerusalem; an Archeological Gazetteer, Cambridge University Press, עמ' 54-55 הלל גבע, The 'Tower of David'—Phasael or Hippicus?, Israel Exploration Journal 32, מס' 1/2, 1981‏, JSTOR 27925783. לפי ד. בהט, ירושלים, אוסף מקורות, עמ' 128, מצוטט ב- אייל מירון (עורך) - ירושלים וכל נתיבותיה - הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים, 1996 החיזיון הלילי במגדל דוד מופע המלך דוד, באתר מגדל דוד מוזיאון ירושלים יואל רפל, מצודת מגדל דוד: הגילויים החדשים על תולדות ירושלים, באתר ynet, 1 באוקטובר 2023 התחדשות המוזיאון, באתר מגדל דוד מוזיאון ירושלים ככה לא בונים חומה: תיקון נערך אחרי כ-500 שנה, באתר ynet, 10 במאי 2021 אחרי 390 שנה: שיפוץ מקיף למגדל דוד, באתר מקור ראשון, 18/11/2022