laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
וונסן

ווֹנסָן (בקוריאנית: 원산시) היא בירת מחוז קאנגוודו בדרום-מזרח קוריאה הצפונית והעיר החמישית בגודלה אוכלוסייתה במדינה, ממוקמת על שפת ים יפן ומשמשת כאחת מערי הנמל המרכזיות של קוריאה הצפונית. הנמל נפתח על ידי כוחות כיבוש יפניים בשנת 1880. בוונסן שוכנים כמה מפעלים גדולים. בשנת 2013 הכריז קים ג'ונג און כי העיר תהפוך ליעד תיירותי, יוקמו בה מלונות ומקומות בילוי. שטח אזור השיפוט של וונסן הוא 269 קילומטרים רבועים. העיר ממוקמת במחוז קאנגוודו, על חופו המערבי של ים יפן. בים הקרוב לוונסן יש יותר מ-20 איים. וונסן נחשבת נמל טבעי מצוין, משום שהיא ממוקמת במפרץ. וונסן הוקמה כנמל מסחר בשנת 1880. שמה המקורי היה וונסנג'ין, אבל היא הייתה ידועה גם בשמה הרוסי - לזרב (Lazaref). בתקופת הכיבוש היפני בחצי האי הקוריאני, נקראה העיר בשם גֶנסָן. בשנת 1914, נפתח בעיר קו רכבת, המחבר אותה לפיונגיאנג ולסיאול. לכן, העיר התפתחה במהרה לנמל ולמקום המסחר המרכזי של מזרח קוריאה. תחת השלטון היפני, בעיר היו מפעלים רבים, והיא שימשה כנמל מסחר עם יפן. במהלך מלחמת קוריאה הופצצה העיר בכבדות על ידי כוחות האו"ם, וצי ארצות הברית הטיל עליה מצור ממרץ 1951 עד ל-27 ביולי 1953, מה שהופך אותו למצור הארוך ביותר בהיסטוריה של הצי האמריקאי המודרני. בוונסן ישנם מפעלים רבים, כגון: מפעל לטיהור מים, מספנה, תעשייה כימית ומפעל מלט. בוונסן כמה תחנות רכבת בקו קאנגוודו, כולל תחנה בנמל (לנוסעים ולמטען) והיא מחוברת לרשת הכבישים הארצית. בוונסן נמל ימי גדול, בין הגדולים שבקוריאה הצפונית. לנמל מגיעים נוסעים ומטענים מרחבי קוריאה הצפונית. בוונסן ישנו נמל תעופה בינלאומי, בעל שני ייעודים: צבאי ואזרחי. בנמל התעופה שני מסלולים, אחד עשוי מאספלט והשני עשוי בטון. תמונות מגוגל מפות משנת 2014 הראו שחלה בנמל התעופה תנופת בנייה, ובין היתר נבנו שני מסלולים חדשים. בוונסן מספר מוסדות להשכלה גבוהה: אוניברסיטת סונגדוון אוניברסיטת קומגנג אוניברסיטת טנגהא אוניברסיטת ג'ונג ג'ון טיק לכלכלה אוניברסיטת וונסן לרפואה אוניברסיטת ג'ו גון סי להנדסה אוניברסיטת וונסן לחינוך אוניברסיטת רי סו דוק רוסיה ולדיווסטוק, רוסיה מקסיקו פואבלה, מקסיקו מדיה וקבצים בנושא וונסן בוויקישיתוף תמונת של וונסן מ-Google Earth(הקישור אינו פעיל) מידע כללי על וונסן וונסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גרז'בילה ונצלאוסקאיטה

גרז'בילה ונצלאוסקאיטה (בליטאית: Gražbylė Venclauskaitė;‏ 31 במאי 1912, ריגה – 1 בפברואר 2017, ליטא) הייתה עורכת דין ליטאית וחסידת אומות העולם מליטא. אביה של ונצלאוסקאיטה היה עורך דין ואמה - שחקנית. סנדקה היה הפילוסוף והסופר וידונס (אנ'), מראשי האגודה התאוסופית בליטא. במלחמת העולם הראשונה התגוררה ונצלאוסקאיטה בטולה שברוסיה. בשנת 1930 סיימה את לימודיה בגימנסיה בשאוולי והחלה לימודי משפטים בקובנה. בשנת 1937 הוסמכה בתור עורכת דין. היא הייתה שופטת ומשנת 1941 - נוטריונית ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. משנת 1944 הייתה משפטנית בקובנה, ומשנת 1947 עד פרישתה ב-1981 הייתה משפטנית בשאוולי. סטניסלבה ונצלאוסקיינה (Stanislava Venclauskienė), אמה של גראז'בילה, הייתה ידועה בשאוולי בזכות העובדה שהיא גידלה בביתה כשמונים יתומים נטושים. בשנות מלחמת העולם השנייה פתחה ונצלאוסקיינה מתפרה בביתה ובה העסיקה כמעט חמישים יהודיות. כך סייעה לפרנסת משפחותיהן, שחיו בגטו שאוולי. זאת עשתה בעזרת בנותיה, גרז'בילה ודנוטה. בסוף 1941 נרצחו הנשים היהודיות מהעיירה טלז בבורות ירי. שתיים מהן, אטה בלנק ובתה אניקה-חנה, היו בין היהודיות שנורו אך לא נהרגו, וזחלו מהבור חזרה לגטו טלז. אטה הצליחה לצאת בחשאי מהגטו ויצרה קשר עם מכרה ליטאית. זו השיגה לבלנק אישור עבודה בביתה והסתירה אותה גם כשציוו הגרמנים על כל יהודי טלז להיכנס לגטו. בלנק ובתה נשארו בבית המכרה עד שהלשנה אילצה אותן לעזוב. לאחר מכן הגיעו לשאוולי וניצלו בידי ונצלאוסקיינה, שקלטה אותן בביתה. לפחות חמישה יהודים נוספים הסתתרו בביתן של ונצלאוסקיינה ובנותיה. בני משפחת ונצלאוסקיינה הסתירו את היהודים למרות עונש המוות שהוכרז על ידי הכובשים הגרמנים וחל על כל ליטאי שהסתיר יהודים, ולמרות ההלשנות המרובות של ליטאים על מסתירי יהודים. בשלביה האחרונים של המלחמה התחוור למסתירות שהמשך ההסתרה מסוכן. גרז'בילה לקחה את חנה אל מחוץ לשאוולי ואימצה אותה כחוק. ביתר תקופת הכיבוש הגרמני שהתה חנה עם גרז'בילה, הרחק משאוולי, עד השחרור. ב-1995 העניק יד ושם לוונצלאוסקאיטה, לאמה ולעוד ארבעה מבני משפחתן את התואר "חסידי אומות העולם". כמו כן קיבלה ונצלאוסקאיטה אזרחות כבוד של שאוולי. מדיה וקבצים בנושא גרז'בילה ונצלאוסקאיטה בוויקישיתוף על פעילות ההצלה של ונצלאוסקאיטה, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
One (פירושונים)

האם התכוונתם ל... ONE – אתר אינטרנט ישראלי בתחום הספורט ערוץ ONE – גוף שידור בתחום הספורט, בבעלות מפעילי אתר ONE One (שיר של מטאליקה) – סינגל של מטאליקה מתוך האלבום ...And Justice for All One (שיר של U2) – סינגל של להקת הרוק האירית U2 מתוך האלבום Achtung Baby One1 – חברת מחשוב ישראלית OnePlus One – טלפון חכם של חברת OnePlus HTC One – טלפון חכם של חברת HTC Xbox One – דגם מתקדם של קונסולת המשחקים XBOX של חברת מיקרוסופט Ubuntu One – תוכנת לקוח של שירות מחשוב ענן למערכות הפעלה אובונטו Force One – יחידת קומנדו הודית One – מיני אלבום של ריטה One – רצף הופעות של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה ראו גם: 1 (פירושונים) אחד (פירושונים)
סוסנה מלקורה

סוסנה מלקורה (בספרדית: Susana Malcorra; נולדה ב-18 בנובמבר 1954) היא דיפלומטית ומנהלת ארגנטינאית שכיהנה בין היתר כשרת החוץ של ארגנטינה. מלקורה נולדה ברוסאריו שבפרובינציית סנטה פה. ב-1978 סיימה לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטה הלאומית ברוסאריו. ב-1979 החלה לעבוד בחברת IBM והתקדמה עד לתפקיד מנהלת השלוחה הארגנטינאית של החברה. ב-1993 עברה לחברת ארגנטינה טלקום וכיהנה כסמנכ"לית תפעול וכמנכ"לית החברה עד 2002. לאחר מכן הקימה חברת ייעוץ פרטית. בספטמבר 2004 החלה לעבוד כסמנכ"לית תפעול בארגון הסיוע הבינלאומי "תוכנית המזון העולמית" (WFP) של האומות המאוחדות. היא ריכזה את מאמצי האו"ם לסייע לנפגעי הצונמי באוקיינוס ההודי. ב-2008 מונתה לתת-מזכ"ל האו"ם לענייני תמיכה לוגיסטית ולראש מחלקה חדשה האחראית על נושא הלוגיסטיקה והפריסה של כוחות שמירת השלום. ב-2012 מונתה לראש לשכת מזכ"ל האו"ם באן קי-מון. לאחר היבחרו של מאוריסיו מאקרי לנשיא ארגנטינה מונתה מלקורה לשרת החוץ בקבינט שלו והושבעה לתפקיד בדצמבר 2015. ב-2016 ניסתה להתמודד על משרת מזכ"ל האו"ם, אך היא סיימה בהצבעה בין המקומות האחרונים. ב-2017 הודיעה על פרישתה מסיבות אישיות, שנכנסה לתוקף ב-12 ביוני. היא הוחלפה על ידי הדיפלומט חורחה פורי. מלקורה נשואה ואם לבן. מדיה וקבצים בנושא סוסנה מלקורה בוויקישיתוף סוסנה מלקורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סוסנה מלקורה באתר האו"ם
חרארד פליישויאר

חרארד פליישויאר (בהולנדית: Adele Jan Gerard Fleischeuer;‏ 25 בפברואר 1889, אוירסבייק (אנ'), דרום מזרח הולנד – 29 במרץ 1945, דכאו) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד שנספה בדכאו. פליישויאר היה פקיד בשירות הציבורי בכפרו אוירסבייק וחבר המשמר האזרחי בהולנד (אנ'). במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא ושירת במשמר החופים. מיד לאחר כיבוש הולנד בידי הגרמנים במאי 1940 החל פליישויאר לפעול בשורות המחתרת ההולנדית. הוא פעל להסתרת יהודים נרדפים בביתו למרות שהיו לו חמישה ילדים. בסך הכל הסתיר בביתו עשרה יהודים. רובם לא יכלו לסייע בפרנסתם, ופליישויאר קיים אותם על חשבונו. בנובמבר 1943 הגיעו אנשי גסטפו לביתו של פליישויאר, ככל הנראה עקב הלשנה, ועצרו שם את עשרת היהודים המסתתרים. גם פליישויאר נעצר. הוא נשלח למחנה הריכוז פיכט ובמאי 1944 גורש לדכאו. במרץ 1945 נספה בדכאו. כל היהודים שהסתיר נרצחו באושוויץ. בשנת 1965 התגלה קברו של פליישויאר בדכאו וגופתו הועברה למסטריכט, שם נקבר מחדש. בשנת 1982 הוענק לו צלב זיכרון ההתנגדות (אנ') - אות כבוד הולנדי שמוענק לאנשים שהיו חברי המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1990 הכיר יד ושם בחרארד פליישויאר ובאשתו, פילומנה קתרינה פליישויאר-בטונוויל (Philomene Catharine Fleischeuer-Bettonville), בתור חסידי אומות העולם. בעיר מגוריו של פליישויאר, אוירסבייק, נקרא רחוב על שמו. פועלו של חרארד פליישויאר להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית). מידע על חייו של חרארד פליישויאר ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנדים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חרארד פליישויאר".
פרנק באומן

פרנק באומן (בגרמנית: Frank Baumann, נולד ב-29 באוקטובר 1975 בווירצבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בוורדר ברמן ובנבחרת גרמניה בעמדות הבלם והקשר האחורי. באומן גדל במועדון הנוער של נירנברג, ובשנת 1994 עלה לקבוצה הבוגרת. בתחילה שיחק כקשר, ועם השנים עבר לעמדות הגנתיות יותר. באומן החל לשחק בקבוצה כאשר שיחקה בליגת הבונדסליגה, אך ירד עמה לליגת הבונדסליגה השנייה בתום עונת 1994, ואף לליגה האזורית הדרומית, שהייתה אז הליגה השלישית בהייררכיה, בתום עונת 1996. באומן ונירנברג עלו בחזרה שתי ליגות תוך שתי עונות, ובעונת 1999 שיחקה נירנברג שוב בליגת הבונדסליגה, אך ירדה שוב אל הבונדסליגה השנייה בתום אותה עונה, ובאומן בחר לעזוב לורדר ברמן, לאחר ששיחק חמש עונות בקבוצה הבוגרת של נירנברג, וכבש 11 שערים ב-130 הופעות. כבר בעונה הראשונה שלו בוורדר ברמן, באומן עלה עם הקבוצה לגביע אופ"א, אליו העפילה כסגנית מחזיקת הגביע הגרמני, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לבאיירן מינכן. באומן מונה בשנת 2002 לקפטן הקבוצה, והחליף בתפקיד את דיטר איילטס, אחד מסמלי הקבוצה שפרש מכדורגל באותה עונה. באומן זכה בהמשך עם ורדר ברמן בדאבל בעונת 2004, בגביע הליגה הגרמנית בשנת 2006, ובגביע נוסף בשנת 2009. עונת 2009 הייתה עונת שיא אישית מבחינת באומן, כאשר נוסף לזכייה בגביע הגרמני, הוא הוביל את הקבוצה כקפטן אל גמר גביע אופ"א. באומן כבש את השער המכריע במשחק חצי הגמר מול המבורג בדקה ה-83, שהעניק לוורדר ברמן את הכרטיס לגמר, אך ברמן הפסידה בגמר לשחטאר דונצק בתוצאה 2-1. בתום אותה עונה פרש באומן ממשחק פעיל, לאחר שכבש 15 שערים ב-260 הופעות בבונדסליגה במדי ורדר ברמן, והצטרף לצוות האימון של הקבוצה. לבאומן 28 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שני שערים. באומן החל לייצג את גרמניה בשנת 1999, בה השתתף בגביע הקונפדרציות. באומן השתתף במונדיאל 2002 בו שיחק רק בשמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי, ונבחרתו המשיכה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-0 לנבחרת ברזיל. באומן הופיע במדי הנבחרת גם ביורו 2004, ושיחק שני משחקים בשלב הבתים, בו הודחה הנבחרת. הופעתו האחרונה של באומן בנבחרת גרמניה הייתה בשנת 2005. עם ורדר ברמן: אליפות הבונדסליגה: 2004 הגביע הגרמני (2): 2004, 2009 גביע הליגה הגרמנית: 2006 באומן נשוי לסטפני, והם הורים ללואיזה ולמוריץ. מדיה וקבצים בנושא פרנק באומן בוויקישיתוף פרנק באומן, באתר Transfermarkt פרנק באומן, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) פרנק באומן, באתר Soccerway פרנק באומן, באתר WorldFootball.net פרנק באומן, באתר National Football Teams פרנק באומן, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
שאול גרוס

שאול גרוס (נולד ב-5 בספטמבר 1973) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, איש חינוך ומטפל. שאול ("שאולי") גרוס נולד בירושלים, למשפחה דתית והתחנך בזרם הדתי-לאומי. בגיל 15 נטש את הדרכים המקובלות והחל במסע ארוך לחיפוש עצמי שכלל תחנות בישראל, בהודו ובאירופה. את להקתו הראשונה - זיזיטריפו, הקים במהלך שירותו הצבאי. הלהקה הייתה חלק מזרם הגל החדש הירושלמי של ראשית שנות התשעים. לאחר שירותו הצבאי נסע למסעות בהודו, לתקופה שעיצבה את תפיסתו ונטייתו הרוחנית והמוזיקלית. עם שובו למד מוזיקה ברימון - בית ספר למוזיקה, ובהמשך למד חינוך בירושלים. לימודי החינוך השפיעו עליו לעתיד ליצור מוזיקה לילדים. במקביל ללימודיו החל את דרכו כמוזיקאי פעיל. בשנת 2000 הקים בירושלים את להקת הרגאיי קנגורו (נקראה גם "כן-גורו" ו"קנגורו"). הלהקה ביצעה משיריו של גרוס, והייתה מחלוצי הרגאיי בישראל, עם טקסטים ששילבו מחאה חברתית ופוליטית עם קריאה להתעוררות רוחנית. הלהקה, שהופיעה ברחבי ישראל בשנים 2000–2007, הוציאה את אלבום הבכורה ב-2005, בהפקה מוזיקלית של אסי אילון. בשנת 2007, לאחר שבמהלך היותו סטודנט לחינוך, נחשף לרפרטואר רחב של שירי ילדים, רובם לא מוכרים, בניהם שירים שנכתבו במיוחד לכיתה או לגן-ילדים מסוים על ידי מורים ומחנכים מהזרם האנתרופוסופי. כך נולד ההרכב "מוזיקה אורגנית", שבמהלך השנים הפך להרכב והוציא שבעה אלבומים עד כה - אלבומים של שירי ילדים המשלבים שירים שליקט מגני ובתי-ספר ולדורף בארץ ובעולם, לצד קלאסיקות ישראליות. האלבום הראשון בסדרה, "שיר מבוקר עד ליל", יצא בשנת 2007 והפך עם השנים לקלסיקה, וזכה למעמד אלבום זהב בשנת 2018. בשנת 2015 הפיק את המופע המוזיקלי "סיפורים מארץ קולילי", בבימויה של ירדן בר-כוכבא. המופע משלב אגדות-עם ושירים מהרפרטואר של מוזיקה אורגנית, מחמשת האלבומים. בשנת 2010 החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו - אודיסיאה עברית. האלבום ראה אור בשנת 2016, ובו מתארח אהוד בנאי בדואט לתרגום של "Girl From the North Country" של בוב דילן. לצד עיסוקו בהפקות מוזיקליות, עוסק בייעוץ ביוגרפי - שיטת טיפול המשלבת פסיכותרפיה עם ידע אנתרופוסופי. קנגורו- קנגורו (2005) שיר מבוקר עד ליל - מוזיקה אורגנית (2005) שיר לסתיו - מוזיקה אורגנית (2008) שיר לחורף - מוזיקה אורגנית (2010) שני/אחרון/אוק' - יופי (מעבד ומפיק מוזיקלי, 2010) שיר לאביב ולקיץ - מוזיקה אורגנית (2012) שיר לעת ערב - מוזיקה אורגנית (2015) אודיסיאה עברית (אלבום סולו ראשון, 2016) סיפורים מארץ קולילי - מוזיקה אורגנית (2017) שיר לוסיפור לכל עת (פורמט ספר) - מוזיקה אורגנית (2018) שאול גרוס, ברשת החברתית פייסבוק 5 שאלות עם שאול גרוס - מגזין אדם עולם, אביב 2012 לימור גל, המוסיקה האקוסטית מתה, תחי המוסיקה האורגנית, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2008 טל גורדון על "סיפורים מארץ קולילי", את הבמה דיסקים איכותיים לילדים - יואב קוטנר, ישראל היום שאולי גרוס, אנחנו לא יותר טובים מהם, באתר nana10‏, 17 בפברואר 2006 שאולי גרוס, אנחנו מאבדים את המנהיגים - ומתבגרים, באתר nana10‏, 31 בינואר 2006 שאולי גרוס, פשע מלחמה - הסיפור של יהושע, באתר nana10‏, 22 בינואר 2006 רפי ברבירו, זה השיר של אפריקה, באתר ynet, 12 ביוני 2006 ערוץ היוטיוב של מוזיקה אורגנית ערוץ היוטיוב של שאול גרוס אתר מוזיקה אורגנית
קספר שמייכל

קספר שמייכל (בדנית: Kasper Peter Schmeichel, נהגה סמייקל; נולד ב-5 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת השוער בסלטיק מליגת העל הסקוטית ובנבחרת דנמרק. הוא הבן של כדורגלן העבר פטר שמייכל. לשמייכל מעל 100 הופעות בנבחרת דנמרק. שמייכל נולד בקופנהגן. הוא בנו של פטר שמייכל, שוער נבחרת דנמרק בעברו. ב-2002 הצטרף למועדון הנוער של מנצ'סטר סיטי. במהלך 2006 הושאל למועדון דרלינגטון ולאחר מכן לבורי מהליגה הרביעית. ב-2007 הושאל לפאלקירק מליגת העל הסקוטית ולאחר מכן לקארדיף סיטי מהליגה השנייה באנגליה. ב-2008 הושאל לקובנטרי סיטי מהליגה השנייה. ב-2009 עבר לנוטס קאונטי מהליגה השלישית וסייע לה להעפיל לליגה השנייה. ב-2010 עבר ללידס יונייטד מהליגה השנייה. בשנת 2011 עבר ללסטר סיטי מהליגה השנייה וב-2014 העפיל עמה לפרמייר ליג. בדצמבר 2014 שבר את כף רגלו במהלך אימון ונאלץ להחמיץ חלק משמעותי מהעונה. הוא חזר לשחק במרץ 2015 וסייע ללסטר להישאר בפרמייר ליג. בעונת 2015/2016 זכה עם לסטר באליפות הראשונה בתולדותיה. במהלך העונה שמר ב-15 משחקים על רשת נקייה מכיבושים, שני רק לפטר צ'ך מארסנל. ב-3 באוגוסט 2022 עזב את לסטר לאחר 11 עונות וחתם בניס. ב-5 בספטמבר 2023 חתם באנדרלכט. משנת 2004 משחק שמייכל בנבחרות הלאומיות של דנמרק. תחילה שיחק בנבחרת עד גיל 19 ולאחר מכן בנבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21, במסגרתה השתתף במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-2011 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. הוא היה חבר סגל הנבחרת ליורו 2012 אך לא שותף באף משחק בטורניר. בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב במשחק הידידות מול נבחרת מקדוניה. את ההופעה הראשונה שלו במשחק רשמי רשם באוקטובר 2013 בניצחון 0–6 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא פתח בהרכב הנבחרת בכל עשרת משחקי מוקדמות יורו 2016 בשלב הבתים והפלייאוף. במונדיאל 2018 העפיל שמייכל עם הנבחרת לשלב שמינית הגמר, בו הודחה על ידי קרואטיה. שמייכל עצר במהלך הארכה בעיטת עונשין של לוקה מודריץ' ושתיים נוספות במהלך שלב בעיטות ההכרעה. נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024, והגיע עימה עד לשלב שמינית הגמר בו הודחה על ידי המארחת, גרמניה. לסטר סיטי אליפות הפרמייר ליג: 2016/2015 הגביע האנגלי: 2020/2021 מגן הקהילה: 2021 מדיה וקבצים בנושא קספר שמייכל בוויקישיתוף קספר שמייכל, ברשת החברתית פייסבוק קספר שמייכל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קספר שמייכל, ברשת החברתית אינסטגרם קספר שמייכל, באתר Transfermarkt קספר שמייכל, באתר Soccerway קספר שמייכל, באתר BDFutbol קספר שמייכל, באתר WorldFootball.net קספר שמייכל, באתר National Football Teams קספר שמייכל, באתר FootballDatabase.eu קספר שמייכל, באתר לסטר סיטי קספר שמייכל, באתר נבחרת דנמרק זאב אברהמי, היורש: הקשר המיוחד בין פטר וקספר שמייכל, באתר ynet, 5 ביולי 2021 Schmeichel's son joins Man City. BBC Sport. 6 September 2002 Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
אדולף הנריק לינדסטרום

אדולף הנריק לינדסטרום (בנורווגית: Adolf Henrik Lindstrøm ‏ 17 במאי 1866 - 21 בספטמבר 1939) היה שף וחוקר קטבים נורווגי לינדסטרום נולד בהאמרפסט. מוצאו היה משבט הקוון (Kven). הוא השתתף במשלחת פראם של אוטו סוורדרופ מ-1898 עד 1902. אחר כך הפליג עם רואלד אמונדסן בשיוט החקר שלו במעבר צפון-מערבי באונייה "יִיֶה", בין 1903 ל-1906, ובמשלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן בשנים 1912-1910. עוד השתתף במשלחת לסיביר מ-1914 עד 1916. לינדסטרום מת באוסלו. לינדסטרום היה גבר בעל-גוף וטוב-מזג ורק לעיתים נדירות יצא מן הספינה, שלא כיתר משתתפי המשלחת. הדבר היחיד שהיה בכוחו למשוך אותו החוצה היה הסיכוי לצוד טָרְמַכֵן, מין עוף דמוי שכוי, משום שבשר טרי זכה להערכה רבה במסעות הממושכים. לינדסטרום היה גם אדם שקול ומיושב בדעתו, נכס אמיתי לאנשי הצוות, כש"עצבנות הקוטב" השתלטה עליהם והגעגועים הביתה ניקרו בהם במשך הלילה הקוטבי הארוך, לאחר שנים אחדות על הקרח. רואלד אמונדסן כתב ביומנו ב-5 באפריל 1911, "תרומותיו למשלחת הקוטב הנורווגית עולות בחשיבותן על אלה של כל אדם אחר." בשנת 1906 עוטר לינדסטרום בתואר אביר "מסדר סנט אולאף" "על הישג ימי נועז". הוא קיבל את מדליית פראם ואת מדליית הדרומי. רואלד אמונדסן וצוות ה"יִיֶה" חוגגים את חג המולד של 1903 בקנדה, במהלך המסע אל המעבר הצפון-מערבי אדולף לינדסטרום במטבח בפראמהיים, בסיס משלחת הקוטב הדרומי, 1910–1913. אדולף לינדסטרום עם צלחת לביבות בפראמהיים, 1911. אדולף לינדסטרום, סוורה האסל. אוסקר ויסטינג, הלמר האנסן, רואלד אמונדסן, יורגן סטוברוד וקריסטיאן פרסטרוד בצריף בפראמהיים. רואלד אמונדסן משעין את מרפקו על המצלמה. מדיה וקבצים בנושא אדולף הנריק לינדסטרום בוויקישיתוף Norsk biografisk leksikon: Adolf Lindstrøm. Store norske leksikon: Adolf Henrik Lindstrøm. Rainer-K. Langner, Scott & Amundsen, English translation t. Beech, Haus Pablication london 2007, pp/ 152-3
דראפט ההרחבה של שנת 1967 ב-NBA

דראפט ההרחבה של שנת 1967 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה השלישי בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-1 במאי 1967 בעקבות הצטרפתן הצפויה ליגה של סן דייגו רוקטס וסיאטל סופרסוניקס בעונת 1968. בדראפט הרחבה לכל קבוצה יש אפשרות "להגן" על חלק משחקני הסגל שלה, בחירת השחקנים מתבצעת מתוך רשימת השחקנים הלא-מוגנים. לפני תחילת הדראפט יכלה כל קבוצה להגן על 7 שחקנים. במהלך הדראפט נערכו 3 סבבים של בחירה, כאשר בכל סבב בחרה כל קבוצה שחקן אחד. לאחר סיום כל סבב יכלה כל אחת מ-12 הקבוצות הוותיקות להוסיף שחקן נוסף לרשימת השחקנים המוגנים שלה. הדראפט נמשך עד שכל קבוצה בחרה 15 שחקנים, 3 שחקנים מכל קבוצה קיימת. מבין 15 השחקנים שנבחרו על ידי סן דייגו רוקטס 10 שיחקו במדי הקבוצה במהלך עונת הבכורה שלה בליגה, אך רק מחצית מהם שיחקו יותר מעונה אחת. דון קוג'יס, ששיחק 3 עונות בקבוצה, נבחר למשחק האולסטאר בעונת הבכורה של הקבוצה והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שמשתתף במשחק. סיאטל בחרה בדראפט את ריצ'י גארין, שרשם 6 הופעות במשחקי אולסטאר ושימש כשחקן ומאמן בסנט לואיס הוקס. גארין הודיע על פרישה ממשחק והפך להיות מאמן ההוקס במשרה מלאה. הוא לא שיחק עבור הסופרסוניקס למרות ששב לשחק בקבוצה עונה לאחר מכן. מבין 15 השחקנים שבחרה הקבוצה בדראפט, 9 שיחקו במדי הקבוצה בעונת הבכורה שלה, אך רק ארבעה שחקנים שיחקו בה יותר מעונה אחת. וולט האזרד נבחר למשחק האולסטאר בעונת הבכורה של הקבוצה והפך לשחקן הראשון בתולדות המועדון שמשתתף במשחק. ותק בליגה עד הדראפט עונות בהן שיחק השחקן עם הקבוצה בה נבחר בדראפט ההרחבה ריצ'י גארין-הביוגרפיה, באתר NBA.com רשימת השחקנים לא מסודרת על פי סדר בחירת השחקנים בדאפט
Piano Tiles

Piano Tiles (בתרגום חופשי: "קלידי הפסנתר") הוא משחק מובייל שיצא לשוק מכשירי ה-IOS והאנדרואיד ב-28 במרץ 2014, על ידי Umoni Stuio. מפתח המשחק הוא יו וון זנג הסיני. במשחק ישנים שישה מצבים שונים והם: מצב קלאסי, מצב ארקייד, מצב זן, מצב מהיר (Rush mode) והמצבים Arcade+ mode ו-Relay mode. כבר חודש לאחר השקתו, באפריל 2014, המשחק צבר מאות אלפי הורדות הן במכשירי האייפון והן במכשירי האנדרואיד. בתחילת יולי המשחק הושק אף למכשירי Windows Phone. במשחק מוצגת טבלה בת ארבע עמודות ומספר שורות, כאשר תאי הטבלה הם בצבע לבן או שחור. לחיצה על תא שחור שקולה ללחיצה על קליד של פסנתר ומובילה להשמעת תו ממנגינה כלשהי. לחיצה על תא לבן משמעו פסילה. ככל שהמשחק מתקדם, קצב ניגון המוזיקה (ירידת שורות הטבלה ונפילתם לתחתית המסך) הולך וגובר משמעותית. המשחק מתחיל עם נעימות ומנגינות פשוטות ועם התקדמות בשלבים השונים מנוגנות יצירות מורכבות יותר. בין הנעימות שמושמעות לשחקן ניתן למנות את "לאליזה" ו"האודה לשמחה". מצב קלאסי במצב זה השחקן חייב ללחוץ על מספר מינימלי של קלידים כדי לסיים כל שלב. במצב זה נפילת תווי הפסנתר היא לפי קצב הלחיצות של השחקן. ניתן לשחק כל שלב אינסוף פעמים ולשבור את השיא בניגון היצירה. מצב ארקייד קלידי הפסנתר נופלים לפי קצב המוגדר על ידי המשחק והשחקן חייב לעמוד בקצב זה. שלב במצב זה מסתיים אם השחקן לוחץ על קליד לבן או שהוא מפספס קליד שחור במהלך הניגון. מצב זה מכיל מגוון נוסף של מאפיינים, למשל בשורה אחת במצב זה יכולים להופיע מספר קלידים שחורים. מצב זן במצב זה השחקן מכתיב את קצב ניגון הנעימה, אך הוא מוגבל בזמן. אם הוא אינו מספיק להקליד על הקלידים בטרם נגמר הזמן המוקצב - השלב נגמר. כמו במצב הארקייד - הקלידים נופלים בהתאם לקצב הלחיצה של השחקן. מצב Rush הקלידים נעים על המסך לפי קצב מוגדר מראש בדומה למצב ארקייד. אלא, שקצב הניגון הולך וגובר והשחקן חייב לעמוד בקצב זה. השלב מסתיים כאשר השחקן נפסל (לוחץ על קליד לבן או מפספס קליד שחור) ומוצג לו קצב הלחיצות המקסימלי לשנייה שהצליח להשיג. מצב Relay דומה למצב זן, אך מגבלת הזמן מתאפסת מחדש אם לוחצים על קלידים מסוימים. אם השחקן לא מספיק ללחוץ על 50 קלידים שחורים בטרם מסתיים הזמן אז השלב נגמר. קצב ניגון המנגינה הוא לפי קצב ההתקדמות של השחקן, כמו במצב זן ומצב קלאסי. מצב +Arcade שדרוג של המצב הארקייד שיכולים להופיע בו אחד מהבאים: • "פצצה" - מדי פעם מופיע קליד ועליו עיגול לבן. אם השחקן לוחץ עליו השלב מסתיים. • "ברק" - מפעם לפעם מופיע הבזק של אור. • "דאבל" - מפעם לפעם יופיעו שני קלידים באותה השורה. • "ערפל" - מדי פעם צץ ערפל מעל לקלידי המשחק. • "רעד" - באופן אקראי, המשחק ירעד. • "שינוי" - מפעם לפעם קליד שחור יחליף מקום בשורה בה הופיע. • "סיבוב" - הניגון יתבצע לפתע אחרונית ואז שוב קדימה. מדיה וקבצים בנושא Piano Tiles בוויקישיתוף
טימרמן

האם התכוונתם ל... אולף טימרמן – אתלט מזרח-גרמני שהחזיק בשיא העולם בהדיפת כדור ברזל ג'ורג' טימרמן – פוליטיקאי אמריקאי, כמושל קרוליינה הדרומית בשנים 1955–1959 מטעם המפלגה הדמוקרטית הקטור טימרמן – עיתונאי ופעיל זכויות אדם יהודי-ארגנטינאי שכיהן כשר החוץ של ארגנטינה, בנו של חקובו טימרמן חקובו טימרמן – סופר ועיתונאי יהודי-ארגנטינאי שנרדף על ידי החונטה הצבאית פטרונלה יוהאנה דה טימרמן – משוררת ומדענית הולנדית קנת' ר. טימרמן – סופר פוליטי ופעיל שמרני אמריקאי מומחה לענייני המזרח התיכון.
ראיגרוד

ראיגרוד (בפולנית: Rajgród; ביידיש: רײַגראָד) היא עיירה במחוז גרייבו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, על חוף אגם, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. ראיגרוד נזכרת לראשונה בתעודות משנת 1245, והשתייכה תחילה לדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1509 עברה לבעלות ממלכת פולין, ובשל היותה על הגבול בין ממלכות אלה, הפכה למרכז מסחרי חשוב, ובמחצית השנייה של המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר, והותר לה לקיים ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיירה קשות מפלישת האימפריה השוודית. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1807 הועברה לתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1863 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, בשל השתתפות תושביו במרד ינואר, ומעמד זה הושב ליישוב בשנת 1924, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1587, ובתחילת המאה ה-18 כבר התקיימו בעיירה בית כנסת ובית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים כשלושה רבעים מאוכלוסיית העיירה, ובשנת 1857 נמנו בה 1,659 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בעיירה כ-750 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו בעזרת פולנים מקומיים כ-100 מיהודיה, אשר הופשטו, והוצעדו תוך מעשי התעללות ליער חוינקי הסמוך לעיירה, בו נרצחו כולם. כעבור כחודש רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו סבלו מרעב, וממנו נלקחו לעבודות כפייה, שכללו גם ריצוף של כבישי העיירה במצבות בית העלמין היהודי המקומי. מעת לעת נכנסו הגרמנים לגטו, וביצעו ביושביו מעשי התעללות, שוד ורצח. בסוף אוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, וגירשו באלימות רבה את כ-600 היהודים שנותרו בו לגרייבו. בשעת האקציה התנגדו לשוטרים ארבעה אחים ממשפחת צוקרבראון, אשר נרצחו במקום. לאחר ארבעה ימים בגרייבו, הועברו יהודי העיירה למחנה הריכוז בוגושה, וממנו שולחו לטרבלינקה ולאושוויץ. לאחר הגירוש פוצצו הגרמנים את בית הכנסת ואת בית המדרש בעיירה, והפולנים המקומיים בזזו את דירות היהודים בה. מספר יהודים שהצליחו להסתתר בעיירה הוסגרו לגרמנים בידי הפולנים, או נרצחו על ידם ישירות. מדיה וקבצים בנושא ראיגרוד בוויקישיתוף ראיגרוד באתר מרכז מורשת יהדות פולין ראיגרוד (Rajgród), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "ראיגרוד", באתר השטעטל הווירטואלי לאורה קרגו ומוניקה טומקייביץ', ראיגרוד, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 944–946), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)