laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סנה יורינאץ

סנה יורינאץ (בסרבו-קרואטית: Sena (Srebrenka) Jurinac;‏ 24 באוקטובר 1921 בטראווניק, בוסניה - 22 בנובמבר 2011 באאוגסבורג, גרמניה) הייתה זמרת סופרן אופראית. אביה של יורינאץ היה רופא קרואטי ואמה הייתה וינאית. היא למדה באקדמיה למוזיקה של זגרב וגם אצל מילקה קוסטרנצ'יץ' (שעוד תלמידה ידועת שם שלה היא זינקה מילאנוב). קולה האפל ורב-העוצמה של יורינאץ נמצא בדיוק בין סופרן למצו סופרן. הרפרטואר שלה כלל את מאדאם באטרפליי, דסדמונה באותלו, אליזבת בטנהויזר, איליה, איפיגניה, ינופה, לאונורה (בכוחו של גורל, המלחין ב"אריאדנה בנקסוס", מריה ווצק, פמינה (חליל הקסם), פופאה וטוסקה. באופרות רבות כלל הרפרטואר שלה יותר מתפקיד ראשי אחד: כרובינו והרוזנת אלמביבה בנישואי פיגארו, דונה אנה ודונה אלווירה בדון ג'ובאני, פיורדיליג'י ודוראבלה (בכך עושות כולן), אמור ואאורידיצ'ה, לאונורה ומרצלינה (בפידליו), מרינה ופיודור (בבוריס גודונוב), אוקטביאן, מדי פעם סופי ולבסוף המרשלין (ב"אביר הוורד"). כמו כן שיחקה בתפקידים משניים בטבעת הניבלונגים: ווגלינדה, גוטרונה וכמה מן הנורנות (טוות חוט הגורל). הופעת הבכורה של סנה יורינאץ הייתה בתפקיד מימי (לה בוהם) בזגרב, בשנת 1942. בשנתיים הבאות שרה בתפקידי הרוזנת, פריה ואיזבלה בהצגת הבכורה של "קולומבוס" מאת ורנר אגק. ב-1944 נשכרה לעבודה באופרה של וינה. בגלל המלחמה לא יכלה לשיר שם עד 1946, אז שרה בתפקיד כרובינו. בשנתה הראשונה בווינה הופיעה בלמעלה מ-150 הצגות. יורינאץ עמדה במשך קרוב לארבעים שנה בקשר עם האופרה הווינאית וקיבלה חברות כבוד בלהקה, שהעניקה לה את התואר "קאמרזנגרין" ("זמרת הלשכה") ואת מדליית מוצרט. בסתיו 1946 הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון עם להקת האופרה של וינה, בתפקיד דוראבלה. הופעתה הראשונה בפסטיבל זלצבורג הייתה בשנת 1947. בלה סקאלה שבמילאנו שרה בתפקיד כרובינו. יורינאץ הייתה בין הזמרים הקבועים באנסמבל הווינאי (יחד עם אירמגרד זיפריד, אליזבת שוורצקופף, כריסטה לודוויג, ליזה דלה קאזה, אנטון דרמוטה ואחרים). נוסף לכך, המשיכה לבקר בקביעות באנגליה: בין השנים 1951 ל-1956 שרה את תפקידי הסופרן הראשיים באופרות של מוצרט בפסטיבל גליינדבורן, והקליטה הן את הרוזנת ב"נישואי פיגארו" והן את איליה ב"אידומניאו". היא הופיעה דרך קבע בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנים 1959 ו-1963, בשירת ליאונורה ב"פידליו" בהפקה של קלמפרר בשנת 1961. הופעתה הראשונה בארצות הברית הייתה בתפקיד מאדאם באטרפליי בסן פרנסיסקו בשנת 1959. הופעתה בתפקיד אוקטביאן הונצחה בסרט "אביר הוורד" של פאול צינר, בניצוח הרברט פון קאראיין, עם שוורצקופף בתפקיד המרשלין. יורינאץ גילמה את מריה בסרט ווצק. הופעתה האופראית האחרונה של סנה יורינאץ הייתה בתפקיד המרשלין באופרה של וינה בנובמבר 1982. היא המשיכה לשיר ברסיטלים ולהגיש כיתות אמן, וישבה בחבר השופטים בתחרויות זמרה בינלאומיות. Bach Cantata website[1] Classical CD Review [2] Naxos website [3] Rasponi, Lanfranco: The Last Prima Donnas, Alfred A Knopf, 1982. ISBN 0-394-52153-6 Discography (Capon's Lists of Opera Recordings) מדיה וקבצים בנושא סנה יורינאץ בוויקישיתוף סנה יורינאץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סנה יורינאץ, באתר AllMovie (באנגלית) סנה יורינאץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סנה יורינאץ, באתר AllMusic (באנגלית) סנה יורינאץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) סנה יורינאץ, באתר Discogs (באנגלית) סנה יורינאץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
האדמו"ר מבוסטון

האם התכוונתם ל... חסידות בוסטון רבי פינחס דוד הורוביץ - האדמו"ר מבוסטון (דור הראשון) רבי לוי יצחק הורוביץ - האדמו"ר מבוסטון (דור השני) רבי פינחס הורוביץ - האדמו"ר מבוסטון (דור השלישי) רבי מאיר אלטר הורוביץ - האדמו"ר מבוסטון (דור השלישי) רבי נפתלי הורוביץ - האדמו"ר מבוסטון (דור השלישי)
קלי ויליאמס

קלי רנה ויליאמס (באנגלית: Kelli Renee Williams; נולדה ב-8 ביוני 1970) היא שחקנית אמריקאית. נולדה וגדלה בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בתם של שאנון וילקוקס, שחקנית, וג'ון ויליאמס, מנתח פלסטי, ולה אח אחד ושני אחים חורגים. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 13. ויליאמס למדה בתיכון בוורלי הילס שבבוורלי הילס, שם לקחה שיעורי משחק והשתתפה בהפקות של בית הספר. עוד בטרם מלאה לה שנה הופיעה ויליאמס בסרטוני פרסומת. לאחר לימודיה התיכוניים החלה לגלם תפקידים קטנים על המסך הקטן; וילאמס גילמה את חברתו של רוס בקומדיית המצבים של NBC ‏"Day by Day"‏ (1989) ואת דמותה של קייט ברודריק בסרט הטלוויזיה "A Woman Scorned: The Betty Broderick Story" ‏(1992). את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה בסרט "There Goes My Baby"‏ (1993) לצד השחקנים דרמוט מולרוני ונואה ויילי. ויליאמס הופיעה במחזה הקומי "Wrong Turn at Lungfish" לצד טוני דנזה וג'ורג' סי סקוט. ב-1996 השתתפה בסרט הפשע הטלוויזיוני של NBC "קול מהקבר", לצדם של רוברט נפר וג'ון קרול לינץ'. ב-1997 עלתה למסכים סדרת הדרמה "הפרקליטים" של דייוויד אי קלי העוסקת בחייהם המקצועיים והאישיים של חבורת עורכי דין בבוסטון, שעוסקים בעיקר במשפט פלילי. ויליאמס גילמה את דמותה של לינדזי דול, עורכת דין ואחת הדמויות הראשיות. את התפקיד גילמה במשך שבע עונות (מתוך 8) ואיתו היא מזוהה יותר מכל. במהלך צילומי הסדרה עברה ויליאמס שלושה הריונות. ההיריון הראשון וההיריון השלישי הוסוו על ידי צוות ההפקה, אך ההיריון השני שולב בסדרה; לינדזי הייתה נשואה אז לשותף הבכיר במשרד, בובי דונל (גולם בידי דילן מקדרמוט) והתסריטאים כתבו עבור הדמות היריון שהסתיים בלידת בנם הבכור של דול ודונל. ויליאמס הופיעה בתפקידי אורח בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות; בין היתר בסדרות: "חוק וסדר" (1992 ו-2007) "שולחן לחמישה" (1994), "סודות העיר" (1996), "סקראבס" (2002),‏ "מאורת האריות"‏ (2003)‏, "האק" (2003) ו"משמרת שלישית" (2005). ויליאמס כיכבה בסדרת הדרמה "חקירה רפואית" של NBC, שם גילמה את דמותה של ד"ר נטלי דוראנט (2004), ובסדרת הדרמה "שקר לי" של פוקס, שם היא מגלמת את דמותה של ד"ר ג'יליאן פוסטר (2009). בשנת 2010 שיחקה בסרט "המרווח שבפנים" לצדה של מליסה לאו. בשנים 2012–2013 גילמה את ג'קי קלארק בסדרה "נשות קבע" לצד דרו פולר. ויליאמס הייתה במאית במגוון סדרות טלוויזיה, ביניהן הפרקליטים, משפחת פוסטר, צרות טובות, המתמחה, מכושפות ומגנוליות מופלאות. ויליאמס דוברת אנגלית, צרפתית וספרדית. היא נשואה לבמאי והסופר אג'יי סאהגה (ממוצא הודי) ולהם שלושה ילדים. קלי ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלי ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית) קלי ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קלי ויליאמס, באתר Discogs (באנגלית)
פריניצה

פריניצה (ברומנית: periniţa) הוא ריקוד עממי רומני. הפריניצה היא הורה עם כמה אפיונים מיוחדים. לצורך הריקוד משתמשים בכרית שמניחים במרכז מעגל הרוקדים. בריקוד משתתפים הצעירים הלא נשואים ומקובל לרקוד אותו ביום שלפני נישואיה של אחת הבנות וזה אמור להיות ריקוד הפריניצה האחרון בו תשתתף. אחד הבחורים יוצא בריקוד בתוך המעגל, כשהוא מחזיק בידו מטפחת ועובר על פני הרוקדים עד שהוא בוחר לו את אחת הבחורות. הבחור כורך את המטפחת סביב הבחורה שנבחרה והשניים כורעים על ברכיהם על הכרית שבמרכז המעגל ומתנשקים. לאחר הנשיקה הבחור משתלב במעגל הרוקדים והבחורה עוברת בריקוד על פני שורת הרוקדים עד שבוחרת לה בן זוג לנשיקה והריטואל נמשך כך הלאה. שם הריקוד נגזר מהמילה הרומנית לכרית, פרניצה (periniţa), הכרית שמניחים במרכז המעגל ועליה כורעים ברכי המתנשקים. הריקוד מכונה לעיתים גם בשם "ריקוד המטפחת" ואם אין כרית, מניחים על הארץ את המטפחת, כתחליף לכרית. בתחילה זה היה ריקוד כלולות, שהיה מתחיל בכך שהחתן מרקיד את כלתו ולאחר מכן מזמין בנות אחרות. הייתה אמון שבת, שנושקה על ידי החתן, תזכה להתחתן במהרה. הבנות באו לריקוד עם מטפחות ראש, שרקמו עליהן בבית ונתנו את המטפחת במתנה לבחור, שהזמין אותן לראשונה לרקוד. פריניצה (ברומנית)
לאה טרן

לאה טרן היא משוררת, עיתונאית ואמנית רב-תחומית ישראלית. יצירותיה תורגמו למספר שפות. טרן, ילידת קריית טבעון בוגרת מכללת אורנים, החוג לתנ"ך ולהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, המכללה לאמנות בלונדון, אנגליה, בעלת תואר שני לספרות עברית באוניברסיטת יוהנסבורג בשיתוף עם אוניברסיטת בר-אילן ולימודים אקדמיים לצורך קבלת תואר דוקטור.[דרוש מקור] כלת פרס רחל לשירה, פרס רוטרי הבינלאומי ומספר מלגות ספרותית (קרן עמו"ס שליד לשכת נשיא המדינה קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב טרן פועלת גם כציירת. לעיתים קשורים ציוריה בשירתה. היא השתתפה ב-5 תערוכות יחיד וב-16 תערוכות קבוצתיות, בישראל ומחוצה לה. טרן הופיעה בספר אמנות שיצא לרגל 60 שנים למדינת ישראל בצרפת באנגלית ובצרפתית, בשיתוף עם מגזין האמנות לגזט. לאה מציגה את שיריה בקלטת שהוציאה בשם "להתלבש, להתפשט". מלבד יצירותיה ושיריה, עסקה לאה טרן בארגון אירועים ספרותיים ובפעולות למען הסופר והמשורר העברי, ומילאה תפקידים באגודת הסופרים, בתיאטרון חיפה ובעוד מקומות. שיריה התפרסמו בכתבי העת עכשיו, מטעם, מאזנים ועוד. בנוסף היא מנחה ערבי ספרות וכן סדנאות לכתיבה יוצרת. בעבר לימדה באוניברסיטת תל אביב ובמכללת לוינסקי לחינוך הבעה עברית וכתיבה יוצרת. עשתה בשליחות הסוכנות היהודית באנגליה, ניהלה אולפנים לעברית לעולים חדשים, מרכזים קהילתיים לנשים, יסדה מועדון לסופרים ולאמנים בשם "מלאת", בחיפה, וכיום כותבת טורי תרבות אמנות וספרות באתרי אינטרנט. טרן שימשה חברת הוועד המרכזי באגודת הסופרים העבריים. שמשה בו כיו"ר ועדת אירועים. כמו כן היא חברה באקו"ם, בפא"ן ובאיגוד העיתונאים לכתבי עת. שיריה תורגמו לערבית, אנגלית וצרפתית, ורבים מהם הולחנו והושמעו מעל במות ספרותיות שונות. "יום מקפל כיסאו", בהוצאת רנסאנס, חיפה 1974 "יולדת צבעים", בהוצאת אל"ף, תל אביב 1987 "עטופת עשן", בהוצאת ירון גולן, תל אביב 1993 "רחוב הסבוראים 11", בהוצאת ירון גולן, תל אביב 1997 "אהבה היא שיחתי", בעריכתה של עדנה מיטווך-מלר, בהוצאת צבעונים, 2009. להתלבש להתפשט. 2011 קיומיומים 2021 בהוצאת עכשיו. שושנה ויג על לאה טרן אלי אשד‏, לאה טרן משוררת על הגולשים ברשת, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 23 בדצמבר 2006 מאמריה של טרן באתר "חדשות מחלקה ראשונה" לאה טרן, דף שער בספרייה הלאומית לאה טרן, בלקסיקון הספרות העברית החדשה לאה טרן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" לאה טרן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" משה גרנות, שיחתה של לאה טרן, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 26 בינואר 2010 לאה טרן, במיזם "סופרים קוראים" של המרכז לספריות וספרות בישראל שושנה ויג, לאה טרן: משוררת, אמנית, עיתונאית, אימגו משה גרנות, ארוחת בוקר על הקילימנג'רו, nfc‏, 1 בפברואר 2010 כגון כאן
ג'ושוע רדמן

ג'ושוע רדמן (באנגלית: Joshua Redman ; נולד ב-1 בפברואר 1969) הוא סקסופוניסט ומלחין ג'אז אמריקאי יהודי, מנגן בסקסופון סופרן וטנור. נחשב לאחד מנגני הסקסופון החשובים בעולם הג'אז. ניגן עם נגני ג'אז רבים בהם פט מתיני, ביל פריזל, בילי היגינס, צ'יק קוריאה, בראד מלדאו, הרבי הנקוק, בי-בי קינג ועוד. ג'ושוע רדמן נולד בברקלי שבמדינת קליפורניה, בארצות הברית לדיואי רדמן, סקסופוניסט אמריקאי שחור, ורנה שדרוף, אמריקאית יהודייה. בילדותו נחשף לסוגי מוזיקה רבים במרכז למוזיקת העולם בברקלי, בו למדה אימו ריקוד. חלק משיעוריו הראשונים בנגינה ואלתור היו בהדרכת נגן הגמלאן ג'ודי דיאמונד. בשנת 1991 סיים רדמן בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, במהלך לימודיו באוניברסיטה שמר על שם נעוריה של אמו כשם משפחתו. באותה שנה, זכה רדמן בתחרות סקסופון הג'אז הבינלאומית על-שם מונק והחל להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו. בשנת 2009 הופיע ג'ושוע רדמן עם הטריו שלו בירושלים במסגרת פסטיבל ישראל. באוגוסט 2018, היה רדמן האורח המרכזי בפסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת. מדיה וקבצים בנושא ג'ושוע רדמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ושוע רדמן (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של ג'ושוע רדמן ג'ושוע רדמן, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ושוע רדמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ושוע רדמן, באתר ספוטיפיי ג'ושוע רדמן, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ושוע רדמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ושוע רדמן, באתר Discogs (באנגלית) ג'ושוע רדמן, באתר Songkick (באנגלית) אתר "הבמה" בן שלו, ג'ושוע רדמן: למה דווקא אני?, באתר הארץ, 2 ביוני 2009 בן שלו, פסטיבל הג'ז אילת: יופיו הבלתי רגיל של הרגע, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודים למען ישוע

יהודים למען ישוע (באנגלית: Jews for Jesus) הוא ארגון נוצרי-אוונגליסטי, המזוהה עם היהדות המשיחית, שמתמקד בפעילות מיסיונרית בקרב יהודים. בדומה לשאר הזרמים ביהדות המשיחית, חברי הארגון מגדירים עצמם כיהודים ורובם ממוצא יהודי. הם משתמשים בסמלים, בחגים ובסיפורים ממקורות יהודיים, ונותנים להם משמעויות הקשורות לנצרות. הארגון הוקם בשנת 1973 בסן פרנסיסקו, כ"מיסיון הנני" על ידי מוישה רוזן, יהודי שהתנצר ושימש ככומר בפטיסטי. רוזן שימש כמנהל הארגון עד שנת 1996, בה הוחלף על ידי דוד בריקנר, גם הוא ממוצא יהודי. הארגון פועל בעיקר בזכות תרומות מנוצרים ומחברי הארגון. לארגון כ-150 עובדים בשכר מלא, הפועלים בסניפים בכל רחבי ארצות הברית. בנוסף פועל הארגון באוסטרליה, ברזיל, קנדה, צרפת, גרמניה, רוסיה דרום אפריקה, אוקראינה, אנגליה ובישראל. בשנת 2005 דווח כי הכנסות הארגון נאמדו בכ-17 וחצי מיליון דולר. עיקרי האמונה של הקבוצה, כפי שכתובים באתר האינטרנט של הארגון: הברית הישנה (התנ"ך) והברית החדשה נכתבו בהשראה אלוהית והם מושלמים. אלוהים קיים כשילוש הקדוש, הוא מושלם, יודע הכל, כל יכול ורחום. ישו הוא המשיח ואלוהים כחלק מן השילוש, נולד למריה הבתולה, מת לכפר על חטאי האנושות, חזר מהמתים לאחר מכן. בעתיד הקרוב תתקיים הביאה השנייה של ישו. גאולה אישית היא דרך אמונה בישו כמשיח, ובהכרה בחטאים האישיים של האדם. גן עדן לאחר המוות לאלו שניצלו גם בזכות בשורתו של ישו, ולסרים מדרך הישר ומדרך האל הגעה לגיהנום לנצח נצחים. הסניף בישראל, מפעיל אתר אינטרנט ויוצא בקמפיינים של הארגון מדי פעם. מנכ"ל הארגון הישראלי הוא דן סרד, ישראלי חוזר שהתגורר במשך תקופה ארוכה בניו יורק. הארגון עוזר לנזקקים ומקיים קייטנות לנוער וכנסים.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא יהודים למען ישוע בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Jews for Jesus Jews for Jesus (Accredited Organization Profile) - ECFA.org
תומר הימן

תומר הֶימן (נולד ב-12 באוקטובר 1970) הוא במאי ומפיק סרטי תעודה ישראלי. ביים למעלה מעשרה סרטים וסדרות, כולם דוקומנטריים, ורובם עוסקים בדמויות משולי החברה הישראלית. עובד עם אחיו, ברק הימן, במאי ומפיק סרטים, שהפיק איתו אחדות מיצירותיו. הימן גדל בכפר ידידיה במשפחה בת חמישה בנים. את משפחתו ובני זוגו תיעד בסדרה "בדרך הביתה", שנוצרה מתוך מאות קלטות בהן צילם את משפחתו וחבריו במשך שנים אחדות. הימן למד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים, וכשבחר להתמקד בקולנוע, עבר ללמוד בבית הספר לאמנות קמרה אובסקורה. שם, הוא פיתח את תשוקתו לסרטים תיעודיים. סרטו המוכר הראשון של הימן הוא "תומר והשרוטים" משנת 2001, בו תיעד את עצמו ואת קבוצת הנערים שהדריך במשך שנה. במהלך הסרט הימן יוצא מהארון בפני הקבוצה, ומספר להם שהוא הומו. כמו ברבות מהיצירות המאוחרות שלו, הימן מופיע בסרט בעצמו ומשמש אחד הגיבורים שסיפורם מתואר. את הסרט, שהקנה לו את שמו כבמאי מוערך, הפיק עמו חגי לוי. לוי הפיק גם את סרטו הבא, "אביב", משנת 2003, שעסק באביב גפן וזכה לביקורות מעורבות. ב-2010 יצא סרטו "I Shot My Love" שעסק ביחסיו של הימן עם בן זוגו הגרמני, רקדן במקצועו. בסרט התמודד הימן עם היחסים האנושיים הטעונים בין גרמניה ובין ישראל, כפי שהשתקפו ביחסיו עם בן זוגו וכן ביחסה של אמו, בתו של יהודי שנמלט מגרמניה ערב מלחמת העולם השנייה. חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל. הימן הוא אב לשניים. מדיה וקבצים בנושא תומר הימן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תומר הימן תומר הימן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית תומר הימן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) תומר הימן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי תומר הימן, באתר AllMovie (באנגלית) תומר הימן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) דן לחמן, תומר היימן מדבר, באתר אימגו, 16 בנובמבר 2006 ליאת רון, ‏תומר היימן | במאי, באתר גלובס, 24 באפריל 2008 נרי ליבנה, תומר הימן לא הפסיק לצלם את המשפחה שלו, עד שיצאה לו סדרה דוקומנטרית, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2009 אלון הדר, ביקורת טלוויזיה: רוח סתיו, באתר nrg‏, 24 בדצמבר 2009 נמרוד דביר, הולך הביתה, באתר nrg‏, 6 בינואר 2010 חגית גינזבורג, אני, תומר היימן, באתר ynet, 30 בדצמבר 2009 קובי מידן, "אנשים בלילה" עם תומר הימן, באתר iCast‏, 1 באוגוסט 2010 בן שני, ‏"אנשים בלילה" עם תומר הימן, באתר iCast‏, 11 בדצמבר 2013 גלעד אמיליו שנקר, ריאיון עם היימן, בתוכנית "חי בסרט", הטלוויזיה החינוכית אלכסנדרה לוקש, האחים הימן: "משנים חיים עם הסרטים שלנו", באתר ynet, 13 באפריל 2016 עמית קלינג, ‏בדרך הביתה: האחים היימן בריאיון לילי, באתר "Time Out ישראל", 26 באפריל 2016 עופרה עופר אורן, האחים היימן: "מי יאהב אותי עכשיו?", בבלוג "סופרת ספרים", 19 ביולי 2016 אלון הדר, אחים לצרה, באתר "ידיעות אחרונות", 14 בספטמבר 2017 ליאת רון, ‏מה הוא מחפש בפורנו? הבמאי תומר הימן הלך לספר את סיפורו של כוכב המין הישראלי וחזר עם תובנות, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2018 על "אני לא" באתר קולנוע מידע על תומר הימן בקטלוג הספרייה הלאומית
Remixes 81-04

Remixes 81-04 הוא אלבום אוסף רמיקסים שהוציאה להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית דפש מוד, שיצא בשנת 2004. האלבום כולל רמיקסים ומיקסים שנעשו כמחווה ללהקה באורך השנים. האלבום יצא ב-3 מהדורות שונות: גרסת שני דיסקים, גרסה מוגבלת של שלושה דיסקים, וגרסת דיסק בודד שאוגדת את המיטב מן השלושה. הסינגל היחידי שיצא מהאלבום הוא Enjoy the Silence '04. באותה השנה, סמוך להוצאת האוסף, יצאה גרסת DVD לסרט הווידאו Devotional. גרסת שני תקליטורים גרסת שלושה תקליטורים גרסת תקליטור בודד כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור, למעט Shout!, Just Can't Get Enough, Photographic שנכתבו על ידי וינס קלארק ו- Route 66 שנכתב על ידי בובי טרופ. דייב גהאן שר את כל השירים למעט A Question of Lust ו- Home ששר מרטין גור, ו-Painkiller האינסטרומנטלי. מידע על האלבום Remixes 81-04 באתר MusicBrainz מידע על האלבום Remixes 81-04 באתר AllMusic האלבום Remixes 81-04 באתר Discogs האלבום Remixes 81-04 באתר יוטיוב
Paper Monsters

Paper Monsters הוא אלבום הסולו הראשון שהוציא דייב גהאן, סולן להקת דפש מוד, בשנת 2003. דייב גהאן יצא לסיבוב הופעות לקידום האלבום שנקרא Live Monsters. האלבום הגיע למקומות 36 ו-127 במצעדי האלבומים בבריטניה וארצות הברית (בהתאמה). אתר האינטרנט הרשמי של Paper Monsters (באנגלית) מידע על האלבום Paper Monsters באתר MusicBrainz מידע על האלבום Paper Monsters באתר AllMusic האלבום Paper Monsters באתר Discogs האלבום Paper Monsters באתר ספוטיפיי האלבום Paper Monsters באתר אפל מיוזיק האלבום Paper Monsters באתר Last.fm האלבום Paper Monsters באתר סאונדקלאוד האתר הרשמי של דייב גהאן
Hourglass

Hourglass הוא אלבום הסולו השני של סולן להקת דפש מוד דייב גהאן, שיצא לאור ב-2007. האלבום קיבל ביקורות חיוביות יותר מקודמו, ורוב מחמאות המבקרים היו לזכות הסאונד האלקטרוני, שנשמע דומה למדי לסאונד האלקטרוני של דפש מוד. כל השירים נכתבו על ידי דייב גהאן, אנדרו פילפוט וכריסטיאן אייגנר. אתר האינטרנט הרשמי של Hourglass (באנגלית) מידע על האלבום Hourglass באתר MusicBrainz מידע על האלבום Hourglass באתר AllMusic האלבום Hourglass באתר Discogs האלבום Hourglass באתר ספוטיפיי האלבום Hourglass באתר אפל מיוזיק האלבום Hourglass באתר Last.fm האלבום Hourglass באתר סאונדקלאוד האתר הרשמי של דייב גהאן ביקורת על האלבום (הקישור אינו פעיל) (באנגלית) גל אליה, שעון החול מתקתק - ביקורת על האלבום, באתר "Bin חיי לילה", 31 באוקטובר 2007 רום לבקוביץ', עאלק דפש מוד, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2007 "Hourglass World Charts". aCharts.us. Retrieved November 1, 2007.
רון ליבמן

רון ליבמן (באנגלית: Ron Leibman;‏ 11 באוקטובר 1937 – 6 בדצמבר 2019) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי, זוכה פרס אמי ופרס טוני. ליבמן נולד בניו יורק לזוג הורים יהודים, גרייס ומאורי ליבמן. את לימודיו ב"אוניברסיטת ווסליאן אוהיו" סיים ליבמן בהצלחה בשנת 1958. את מלוא פרסומו קיבל ליבמן ב-1979 בזכות הופעתו הראשית בסדרת דרמת הפשע "כץ", ליבמן אשר היה אף במאי ויוצר התוכנית גילם את דמותו של מרטין "כץ" קצינסקי, אסיר לשעבר שהפך לנציגם של פושעים במשפטם. על תפקידו קיבל ליבמן את פרס אמי. את ההצלחה הנוספת שלו גרף ליבמן בשנת 1993 כשזכה בפרס הטוני בעקבות הופעתו במחזה זוכה פרס פוליצר "מלאכים באמריקה". במחזה הוא גילם את רוי כהן, עורך דין יהודי מפוקפק, הומוסקסואל בארון אשר ברצונו להיות האדם המשפיע ביותר בניו יורק ומתגאה בכך שהרשיע את יוליוס ואתל רוזנברג שנידונו למיתה. אתל רודפת אותו בהזיותיו, והוא נוכח לדעת כי למרות ניסיונות ההכחשה מצידו אין בכוחו להינצל מאיידס. ליבמן מוכר גם כלאונרד גרין, אביה של רייצ'ל גרין גיבורת הסיטקום המצליח "חברים", בנוסף הופיע במספר פרקים בדרמת הפשע המפורסמת "הסופרנוס" בתור ד"ר פליפלר. בשנת 2002 שיחק בדרמה הקומית "למצוא את הקול" לצד אדריאן ברודי. ב-2010 שיחק בסרט "עזרה קטנה". ליבמן היה נשוי פעמיים במהלך חייו. נישואיו הראשונים היו בשנת 1969 לשחקנית זוכת פרס גלובוס הזהב ופרס הטוני לינדה לאבין. הזוג נפרד בשנת 1981. נישואיו השניים היו לשחקנית הקולנוע זוכת פרס אמי ג'סיקה וולטר. ליבמן היה ראש מחלקת תחום המשחק במוסד להשכלה גבוהה "בית הספר החדש" שבניו יורק. נפטר ב-6 בדצמבר 2019 מסיבוכים של דלקת ריאות. רון ליבמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רון ליבמן, באתר AllMovie (באנגלית) רון ליבמן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רון ליבמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
מערת ספונים

מערת ספונים היא מערת נטיפים הנמצאת בצידו הדרומי של ואדי נחל ספונים שבכרמל. פתח המערה נמצא כ־15–20 מטר מעל האפיק. אורך המערה כ־50 מטר. בכניסה למערה נמצאים גושי גיר גדולים המכילים ריכוז של מאובני רודיסטים. המצאות מאובנים אלה היא עדות שגושי גיר אלה הם מתקופת הטורון. פיתחה של המערה קשתי ברוחב של 12 מטר וגובה מרבי של 5 מטר. פתח המערה מוביל לאולם ראשי גדול המכיל בחלקו הפנימי עמודי נטיפים וזקיפים גדולים. בין הנטיפים נמצא מעבר לחלקה הפנימי הדרומי של המערה. בחלק הפנימי נמצא אגן אבן קטן מהתקופה הפרהיסטורית. האגן קולט את המים המטפטפים מתקרת המערה. במערה נערכו מספר חפירות ארכאולוגיות. החפירה הראשונה התקיימה בשנת 1941 בראשות הארכאולוג משה שטקליס. חפירה נוספת נערכה בין השנים 1965–1970 בראשות הארכאולוג אברהם רונן. חפירות אלה העלו ממצאים מהתקופות והתרבויות הפרהיסטוריות הבאות: התרבות המוסטרית, התרבות הכבארית, התרבות הנאטופית, נאוליתית וכלקוליתית. בנוסף נמצאו גם ממצאים המעידים על שימוש שנעשה במערה גם בתקופות היסטוריות. שמה של המערה בערבית הוא ערק אל-ברוד שמשמעותו היא "מערת הפיצוץ". הרועים הערבים שהשתמשו במערה כמכלאה לצאן, נהגו להבריח את העטלפים השוכנים במערה על ידי פיצוצים. במחצית הדרך שבין פתח הנחל ומערת ספונים, על מדרגת סלע נמצאו שרידי אתר פרהיסטורי מהתקופות המוסטרית והנאוליתית. אתר זה נחפר על יד רונן ומ' למדן. השרידים כללו נדבך של קיר בנוי, נתזי צור, עצמות בעלי חיים, קליפות ביצי יען, גלעינים, קוצים של קיפוד ים וקונכיות. המצוק שמעל לאתר מכוסה בצמחים מטפסים בסבך צפוף ביותר. ניתן למצוא בו יערה קיסוסית, זלזלת ועוד. קיר זה נקרא "קיר המטפסים". למרגלותיו נמצא גוש סלע ענק שניתק מהמצוק ויצר מחסה אשר בתקרתו מקננת סנונית המערות ועל גגו גרים שפני סלע. במעלה הנחל בקטע שבין מצוק המטפסים ומערת ספונים מצויה מערה קרסטית גדולה הכוללת אולם מרכזי בעל קרקעית משופעת. למערה חמישה פתחים שהם פירים שקרקעיתם בעומק 16 מטר. בסמוך לבור נמצא כוך שהוא שרידי מערה שהתמוטטה. בכוך בתוך משקע גירני נמצאו עצמות ושברי צור. למרגלות הכוך נמצא גוש סלע המכיל גם הוא עצמות בעלי חיים כנראה מהתקופה הנאטופית ושברי צור[דרוש מקור]. שרידי מערה במצוק הצפוני ממול למערת ספונים מדיה וקבצים בנושא נחל ספונים בוויקישיתוף מערת ספונים (29), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל מערת ספונים ב'" (המערה המזרחית) (28), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל נחל ספונים (21), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל Excavations at the cave of Sefunim (lraq El-Barud), Mt. Carmefl Preliminary report, by A.Ronen
דן בהט

דן בהט (נולד ב-1938 בפולין) הוא ארכאולוג ישראלי. בהט נולד בפולין ליצחק ורחל בהט בשנת 1938, זוג חלוצים ששהו בפולין בנסיבות בריאותיות. בהיותו בן שנה חזרה המשפחה לארץ. גדל בתל אביב, למד בבית ספר הכרמל ובתיכון חדש. ב-1964 קיבל תואר ראשון בארכאולוגיה ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. וב-1974 קיבל שם את התואר השני בהצטיינות. בין 1978 ל-1990 למד לתואר דוקטור במחלקה להיסטוריה כללית בהתמחות לימי הביניים. ב-1990 קיבל את הדוקטורט עם התזה Topography and Toponymy of Crusader Jerusalem תחת הדרכתו של פרופסור יהושע פראוור. באוקטובר 1963 עמד בראש קבוצת חופרים של הדרגה העליונה של הארמון הצפוני במצדה במהלך מבצע החפירות במקום בראשות יגאל ידין. הקבוצה בראשותו מצאה קטע עתיק מתוך ספר ויקרא. בין 1963 ל-1990 עבד באגף העתיקות קודם להפיכתו לרשות העתיקות. עבודתו הביאה אותו לחפירות הצלה וסקירות ארכאולוגיות בכל רחבי ישראל, מג'בל מע'רה בצפון סיני ועד צפת ותל דן בצפון ישראל. בעמק בית שאן ניהל חפירות רבות בחורפים מעוטי הגשמים באזור. בשנים 1970–1972 השתתף במספר עונות חפירה בבית שאן. בשנת 1973 ערך סקירה ארכאולוגית לאחר גילוי כתובת רחוב ופרסם את הכתובת. בשנת 1976 ניהל חפירות הצלה בבית ירח. בירושלים סקר מערות קבורה רבות וחפר את מנהרות הכותל. במהלך השנים התרכז יותר ויותר בירושלים ואף שימש כארכאולוג מחוז ירושלים. לימד ארכאולוגיה במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן עד לפרישתו ב-2004 כמרצה בכיר. מ-2003 מלמד ארכאולוגיה מקראית בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת טורונטו (St. Michael's College). פרסם ספרים ואטלסים רבים על ההיסטוריה והארכאולוגיה של ירושלים בתקופותיה השונות. מתמחה במיוחד בירושלים בתקופה המוסלמית. הוא פעיל במסגרת אגודת דנטה אליגיירי ובמסגרת אגודת הידידות ישראל איטליה. ב-1987 קיבל את מלגת רחל ינאית בן-צבי מטעם יד יצחק בן-צבי על "תרומתו לחקר ירושלים" וב-1989 היה חתן פרס ירושלים לארכאולוגיה. את פרס "איש שלום לחקר תולדות ירושלים וארץ ישראל" קיבל על ספרו "האטלס הגדול לתולדות ירושלים" ב-1993, וב-2004 קיבל מנשיא איטליה תואר של אביר בלגיון הכבוד האיטלקי על תרומתו לקידום הידידות בין ישראל ואיטליה. מדיה וקבצים בנושא דן בהט בוויקישיתוף הספרים של דן בהט, באתר "סימניה" דן בהט, חשיפת הכותל המערבי ומנהרותיו (הקישור אינו פעיל), באתר "הקרן למורשת הכותל המערבי" דן בהט, ‏שערי ירושלים לפי אלמֻקדסי והגניזה הקאהירית, קתדרה 110, טבת תשס"ד רשימת פרסומיו (באנגלית) שיחה עם ד"ר דן בהט באתר יוטיוב (באנגלית) קורות חיים (באנגלית) דן בהט (1938-), דף שער בספרייה הלאומית שלמה גבעון, המשלחת העפילה עם שחר, מעריב, 15 באוקטובר 1963 חפירות מצדה מתחילות היום, דבר, 15 באוקטובר 1963 במצדה נתגלתה מגילה מויקרא, חרות, 6 בדצמבר 1964; המשך צבי אילן, קסרוית ודרכם של יוצאי מצרים, דבר, 5 ביוני 1973 דחפור שהועסק בחפירות חשף צפת, מעריב, 23 בדצמבר 1969 שפי גבאי, ממצאים חשובים נחשפו, דבר, 3 ביוני 1966 כתובת ארמית - בפסיפס של ביכ"נ ראשון שנחשף בבית שאן, מעריב, 14 באוגוסט 1970 עונת חפירות שלישית, מעריב, 4 בינואר 1972 גילויים מעניינים בחפירות בית שאן, דבר, 5 באוקטובר 1972 כתובת עברית ענקית נחשפה ברחוב הקדומה, דבר, 3 במרץ 1974 צבי אילן, תגליות מהחפירות בעמקים, דבר, 24 בדצמבר 1976 קבר יהודי עתיק נתגלה בגבעת המבתר, מעריב, 1 בפברואר 1970 סוד המערה, באתר ישראל היום טובה צימוקי, נעצרו 20 חרדים שאיימו להפריע, דבר, 3 באוקטובר 1983