laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פליאס

במיתולוגיה היוונית, פליאס (ביוונית עתיקה: Πελίας) היה מלך איולקוס. הוא זה ששלח את יאסון למסע אחר גיזת הזהב. פליאס היה בנם של טירו ופוסידון. אשתו מתועדת כאנקסיביה, בתו של ביאס, או כפילומאכה, בתו של אמפיון. הוא היה אביהם של אקסטוס, פיסידיקה, אלקסטיס, פלופיה, היפותואה, אמפינומה, אוודנה, אסטרופיה, אנטינואה ומדוזה. בנות אלה נקראות לפעמים ביחד בשם הפליאדות על שם אביהם. טירו הייתה נשואה למלך קרתיאוס מאיולקוס, שאיתו נולדו לה שלושה בנים, איסון, פרס ואמיתאון, אך היא אהבה את אניפאוס, אל נהר. היא רדפה אחרי אניפאוס, שסירב לזכותה. יום אחד, פוסידון, מלא תאווה לטירו, התחפש לאניפאוס ושכב איתה; מהאיחוד שלהם נולדו בנים תאומים, פליאס ונלאוס. טירו שמה את בניה על הר כדי שימותו, שלא יתגלה המעשה, אך הם נמצאו על ידי רועה צאן שגידל אותם כשלו, או שהם גודלו על ידי משרתת. כשהגיעו לבגרות, פליאס ונלאוס מצאו את טירו והרגו את אמם החורגת סידרו על כך שהתעללה בה (סידרו הסתתר במקדש שהוקדש להרה אבל פליאס הרג אותה בכל זאת, מה שגרם לשנאתה הנצחית של הרה כלפי פליאס). פליאס היה רעב לכוח ורצה להשתלט על כל תסליה. לשם כך, הוא גירש את נלאוס ופרס, ונעל את איסון בצינוקים באיולקוס (ליד העיר המודרנית וולוס). בזמן שהותו בצינוקים, איסון התחתן והוליד כמה ילדים, המפורסם ביותר, יאסון. איסון שלח את יאסון מאיולקוס מחשש שפליאס יהרוג אותו כיורש פוטנציאלי לכס המלכות. יאסון גדל בהשגחתו של כיירון הקנטאור, על מורדות הר פיליון, כדי להתחנך. בזמן זה, פליאס, מחשש שיופל, הוזהר על ידי אורקל להיזהר מאדם שלובש סנדל אחד. שנים רבות לאחר מכן, פליאס הקריב קורבן ליד הים לכבוד פוסידון. יאסון, שזומן יחד עם רבים אחרים לקחת חלק בהקרבה, איבד את אחד מסנדליו בנהר האנאורוס המוצף בזמן שמיהר לאיולקוס. באיניאדה של ורגיליוס ובפאבולות של היגינוס, הרה/יונו התחפשה לאישה זקנה, שיאסון עזר לה לעבור את הנהר כשאיבד את הסנדל שלו. כשיאסון נכנס לאיולקוס, הוכרז כי אדם הלובש סנדל אחד הגיע לעיר. בפחד, פליאס שאל את יאסון מה הוא יעשה אם יתעמת עם האיש שיהיה מפלתו. יאסון הגיב שהוא ישלח את האיש הזה אחרי גיזת הזהב. פליאס קיבל את עצתו של ג'ייסון ושלח אותו להביא את גיזת הזהב. היא נמצאה בזמן ההוא בקולכיס, בחורשה המקודשת לארס, אל המלחמה. למרות שגיזת הזהב פשוט הייתה תלויה על עץ אלון, זו הייתה משימה בלתי אפשרית לכאורה, מכיוון שדרקון שעיניו לעולם לא נעצמו שמר עליה. במהלך היעדרותו של יאסון, פליאס חשב שהארגו שקעה, וזה מה שהוא אמר לאיסון ולפרומכוס, שהתאבדו בשתיית רעל. עם זאת, לא ידוע, אך ייתכן שהשניים נהרגו ישירות על ידי פליאס. כשיאסון חזר יחד עם מדיאה, פליאס עדיין סירב לוותר על כסאו. מדיאה קשרה קשר להביא את בנותיו של פליאס עצמו (הפליאדות) להרוג אותו. היא אמרה להם שהיא יכולה להפוך איל זקן לאיל צעיר על ידי חיתוך האיל הזקן ובישולו. במהלך ההפגנה קפץ איל צעיר וצעיר מהסיר. בהתרגשות חתכו הבנות את אביהן לחתיכות וזרקו אותן לסיר, מתוך ציפייה שייצא מחודש. פליאס, כמובן, לא שרד. מכיוון שהוא כעת עזר לפשע נורא, יאסון עדיין לא הומלך. בנו של פליאס אקסטוס גירש מאוחר יותר את יאסון ומדיאה, לקורינתוס, וכך החזיר לעצמו את הממלכה. סיפור חלופי היה שמדיאה שיספה את גרונו של אביו של יאסון, איסון, שאותו היא באמת מחייה כגבר צעיר בהרבה; בנותיו של פליאס שיספו את גרונו של אביהם לאחר שהיא מבטיחה לעשות את אותו הדבר עבורו, והיא רק שוברת את דברה ומשאירה אותו מת. מדיה וקבצים בנושא פליאס בוויקישיתוף David Leeming, The Oxford Companion to World Mythology, Oxford University Press, 2005, ISBN 978-0-19-515669-0. (באנגלית)
ריצ'רד אראונר

ריצ'רד אראונר (בגרמנית: Richard Arauner 19 באפריל 1902 - 1 בנובמבר 1936) היה אוברפיהרר באס אס ופונקציונר בתחום החקלאות בגרמניה הנאצית. ריצ'רד אראונר נולד במשפחה אוונגלית של בעלי מחצבות. הוא השלים תואר בחקלאות וקיבל דיפלומה בתחום. בשנת 1923 הצטרף לארגון הפרייקורפס אוברלנד (Freikorps Oberland) והשתתף בניסיון הפוטש במרתף הבירה במינכן, ניסיון ההפיכה הכושל של המפלגה הנאצית. ב-1 במאי 1933 הצטרף אראונר למפלגה הנאצית, וב-1 באוקטובר של אותה שנה, הצטרף לאס אס. מאז 1931 שימש כראש המשרד למדיניות חקלאית, והיה גם חבר במועצת החקלאות של הרייך הגרמני. עם הצטרפותו לשוצשטאפל, החל לשמש כקצין במשרד הראשי לגזע והתיישבות (RuSHA), שהיה אחראי על מדיניות הגזע וההתיישבות של הרייך. אראונר התקדם בדרגות האס אס, מאובר-שטורמפיהרר ועד לאוברפיהרר. ב-1 בנובמבר 1936, נהרג אראונר בתאונת מטוס בדרכו חזרה מחנוכת מועצת החקלאים של הלנדסבאורנשאפט זאר-פפאלץ (Landesbauernschaft Saar-Pfalz). הוא נקבר בעיר גוסלאר. "Rasse, Raum und Autarkie Sachverständigengutachten zur Rolle des Reichsministeriums für Ernährung und Landwirtschaft in der NS-Zeit" (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine). bmel.de. Retrieved 2016-03-16. Waldemar Sadaj (Scypion). "Richard Arauner". dws-xip.pl. נבדק ב-2016-03-16. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ריצ'רד אראונר".
ואיו

במיתולוגיה ההינדואית, וַאיוּ, ואטה או פאבאנה (סנסקריט: वायु), הוא האל ההינדואי של הרוחות, כמו גם שליח האלים. בכתבי הקודש הוודיים, וַאיוּ הוא אל חשוב ומזוהה באופן הדוק עם אינדרה, מלך האלים. מוזכר שהוא הראשון ששתה סומה. האופנישדות משבחים אותו בתור פראנה או 'נשמת החיים של העולם'. בכתבי הקודש ההינדיים המאוחרים יותר, הוא מתואר כדיקפאלה (אחד משומרי הכיוון), המשקיף לכיוון צפון-מערב. האפוסים ההינדיים מתארים אותו כאביהם של האל הנומאן ובהימה. חסידיו של מדהבא הקדוש מהמאה ה-13 מאמינים בגורו שלהם כגלגול של וַאיוּ. הם סוגדים לאל כמוקהיאפראנה ורואים בו את בנו של האל וישנו. איולוס (אל) מדיה וקבצים בנושא ואיו בוויקישיתוף Stephanie W. Jamison, Joel P. Brereton, The Rigveda: The Earliest Religious Poetry of India, Oxford University Press, 2014, ISBN 978-0-19-937018-4. (באנגלית) George M. Williams, Handbook of Hindu Mythology, OUP USA, 2008-03-27, ISBN 978-0-19-533261-2. (באנגלית) Suresh Chandra, Encyclopaedia of Hindu Gods and Goddesses, Sarup & Sons, 1998, ISBN 978-81-7625-039-9. (באנגלית) Alain Daniélou, The Myths and Gods of India: The Classic Work on Hindu Polytheism from the Princeton Bollingen Series, Inner Traditions / Bear & Co, 1991-12, ISBN 978-0-89281-354-4. (באנגלית) Jeffery D. Long, Historical Dictionary of Hinduism, Scarecrow Press, 2011-09-09, ISBN 978-0-8108-7960-7. (באנגלית) Dr Ravi Prakash ‘Babloo’, Religious Debates in Indian Philosophy, K.K. Publications, 2022-01-15. (באנגלית) R. K. Madhukar, Gayatri: The Profound Prayer, Motilal Banarsidass, 2014-01-01, ISBN 978-81-7822-467-1. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Fox 2000 Pictures

Fox 2000 Pictures הייתה חברת הפקות קולנוע אמריקאית שפעלה במסגרת אולפני וולט דיסני. החברה הייתה אולפן אחות לאולפני אולפני המאה ה-20 ו-Fox Searchlight Pictures, והתמחתה בהפקת סרטים עצמאיים עם תקציב בינוני, שכיוונו לקהלים פחות פופולריים. החברה פורקה ב-14 במאי 2021, יציאת הסרט האישה בחלון בנטפליקס, בעקבות רכישת אולפני המאה ה-21 על ידי חברת וולט דיסני ב-20 במרץ 2019. רוב הסרטים שהופקו על ידי Fox 2000 Pictures יצאו תחת המותג של 20th Century Fox, ולעיתים תחת Fox Searchlight Pictures. מאז רכישתה של החברה על ידי דיסני בשנת 2019 ועד לסגירתה ב-2021, סרטי האולפן הופצו בבתי הקולנוע על ידי סרטי אולפני וולט דיסני. Fox 2000 Pictures הפיקה מעל 70 סרטים. הסרט חיי פיי של האולפן היה מועמד ל-11 פרסי אוסקר, כולל פרס הסרט הטוב ביותר, וזכה בארבעה פרסים, והיה הסרט הרווחי ביותר של האולפן עם הכנסות של 609 מיליון דולר ברחבי העולם.הסרט מארלי ואני היה ההצלחה המסחרית הגדולה ביותר של Fox 2000 Pictures עם שיא בקופות ביום חג המולד, כאשר גרף 14.75 מיליון דולר במכירת כרטיסים. מדיה וקבצים בנושא Fox 2000 Pictures בוויקישיתוף Mendelson, Scott (22 במרץ 2019). "Thanks To Netflix And YouTube, Fox 2000 Was An Inevitable Casualty Of The Disney-Fox Deal". Forbes (באנגלית). נבדק ב-23 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה) Littleton, Cynthia (19 במרץ 2019). "Disney Completes 21st Century Fox Acquisition". Variety. נבדק ב-19 במרץ 2019. {{cite news}}: (עזרה) Keegan, Rebecca (9 ביולי 2019). "Amy Adams' 'Woman in the Window' to Move to 2020 as Disney Retools Fox Film". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-9 ביולי 2019. {{cite news}}: (עזרה) Ivie, Devon (4 במרץ 2021). "The Woman in the Window Movie Really, Finally Has a Release Date". Vulture. נבדק ב-27 במרץ 2021. {{cite web}}: (עזרה) Lang, Brent (21 במרץ 2019). "Disney Ending Fox 2000 Label". Variety. נבדק ב-23 באפריל 2019. {{cite news}}: (עזרה) "'Marley & Me' sets Christmas Day record". Today.com. Associated Press. 25 בדצמבר 2008. נבדק ב-7 בינואר 2014. {{cite news}}: (עזרה)
הקונגרס השני של ארצות הברית

הקונגרס השני של ארצות הברית, המורכב מהסנאט של ארצות הברית ובית הנבחרים של ארצות הברית, התכנס באולם הקונגרסים בפילדלפיה, פנסילבניה, מ-4 במרץ 1791 עד 4 במרץ 1793, במהלך השנים השלישית והרביעית לנשיאות ג'ורג' וושינגטון. חלוקת המושבים בבית הנבחרים התבססה על הוראות סעיף 1, סעיף 2, סעיף 3 של חוקת ארצות הברית. מושבים נוספים בבית הוקצו לשתי המדינות החדשות של ורמונט וקנטקי. לשני הבתים היה רוב פדרליסטי. 5 באפריל 1792: הנשיא וושינגטון השתמש בווטו בפעם הראשונה, והטיל וטו על הצעת חוק שנועדה לחלק נציגים בין מדינות ארצות הברית. אפריל-מאי, 1792: בית הנבחרים ערך את דיוני השימוע הראשונים של הממשלה, תוך בחינת תבוסתו של גנרל ארתור סנט קלייר בקרב הוואבאש. 13 באוקטובר 1792: קרן וושינגטון הבירה: הונחה אבן הפינה של אחוזת המנהלים של ארצות הברית, הידועה כיום בשם הבית הלבן. 20 בפברואר 1792: חוק שירות הדואר, הקים את משרד הדואר האמריקאי 1 במרץ 1792: חוק ביחס לבחירת נשיא וסגן נשיא ארצות הברית ולירושה נשיאותית, הצהיר על התהליך של האלקטורים והקונגרס לפעול בעת בחירת נשיא וסגן נשיא, וקבע איזה פקיד פדרלי ישמש כנשיא אם הן משרות הנשיא והן סגן הנשיא יתפנו. 2 באפריל 1792: חוק המטבעות משנת 1792, הקים את מטבעת ארצות הברית והסדיר את המטבעות 14 באפריל 1792: חוק ההפרשה משנת 1792, הגדיל את גודלו של בית הנבחרים מ-69 מושבים בקונגרס השני ל-105 בקונגרס ה-3 וחילק את המושבים הללו בין מספר המדינות לפי מפקד האוכלוסין של 1790 2 במאי 1792: חוק המיליציה הראשון משנת 1792, הסמיך את הנשיא להזעיק את המיליציות של המדינות השונות במקרה של פלישה או מרד. 5 במאי 1792: חוק סיוע בכלא לחייבים משנת 1792, קבע תקנות עונשין והגבלות למאסרים בגין חובות רכוש, העלמת מס והתנגדות למס. 8 במאי 1792: חוק המיליציה השני משנת 1792, דרש שכל אזרח לבן גבר בעל יכולת חופשית של המדינות השונות, בין הגילאים 18 עד 45, חייב להירשם למיליציה של המדינה שבה הוא מתגורר. 12 בפברואר 1793: חוק העבד הנמלט משנת 1793, 2 במרץ 1793: חוק המשפטים משנת 1793 (כולל חוק נגד צו מניעה) 4 במרץ 1791: ורמונט התקבלה כמדינה ה-14 1 ביוני 1792: קנטקי התקבלה כמדינה ה-15 15 בדצמבר 1791: 10 התיקונים הראשונים לחוקת ארצות הברית, הידועים ביחד בשם מגילת הזכויות, אושרו על ידי המספר הדרוש של מדינות (אז 11) כדי להפוך לחלק מהחוקה. לא היו מפלגות פוליטיות בקונגרס הזה. החברים התקבצו באופן לא פורמלי לפלגים בעלי עניין דומה, על סמך ניתוח של מאזן ההצבעה שלהם. במהלך קונגרס זה נוספו שני מושבים חדשים בסנאט לכל אחת מהמדינות החדשות של ורמונט וקנטקי. במהלך הקונגרס הזה, נוספו שני מושבים חדשים בבית עבור כל אחת מהמדינות החדשות של ורמונט וקנטקי. נשיא: ג'ון אדמס (P) נשיא זמני: ריצ'רד הנרי לי (P) ג'ון לנגדון (P), נבחר ב-5 בנובמבר 1792 יו"ר: ג'ונתן טראמבל הבן (P) מדיה וקבצים בנושא הקונגרס השני של ארצות הברית בוויקישיתוף
הולט מק'קלני

הולט מק'קלני (באנגלית: Holt McCallany; נולד ב-3 בספטמבר 1963) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בשל גילום דמותו של סוכן ה-FBI ביל טנץ' בסדרת הטלוויזיה "מיינד האנטר". בנוסף, הופיע מק'קלני בתפקידים ראשיים ומשניים במספר רב של סדרות טלוויזיה וסרטים, כולל "מועדון קרב", "שומר טינה" "סמטת הסיוטים" ו"המתאבקים". הולט מק'קלני נולד בניו יורק להורים שעבדו בתחום התיאטרון. אמו, ג'ולי וילסון (1924–2015), הייתה זמרת ושחקנית אמריקאית, שנחשבה ל"מלכת הקברט". אביו, מייקל מק'קלני (1924–2000), היה שחקן ומפיק אירי, הידוע בעיקר בזכות הפקת המחזה האוטוביוגרפי "Borstal Boy" מאת ברנדן ביהן, שזכה בפרס טוני. מק'קלני נשלח בגיל צעיר לאירלנד עם אחיו, כדי לקבל חינוך קלאסי. הוא למד בבית הספר הלאומי בהאוות', אך לאחר גירושי הוריו, חזר לארצות הברית. מאוחר יותר למד בפריז באקדמיה האמריקאית לאמנות בפריז (Paris American Academy), ולאחר מכן תיאטרון ב-"L'École Marcel Marceau" וב-"L'École Jacques Lecoq". מק'קלני גם למד בקיץ אחד שייקספיר באוניברסיטת אוקספורד. קריירת המשחק של מק'קלני החלה כאשר התקבל לעבודה כשחקן מתלמד בפסטיבל השייקספירי של האגמים הגדולים בקליבלנד, אוהיו. לאחר מכן חזר לניו יורק, שם שימש כמחליף בהפקה בברודוויי של המחזה "Biloxi Blues". מק'קלני החל לקבל תפקידים קטנים בסרטים כמו "Casualties of War", "הנוסע השמיני 3", "Creepshow 2" וסדרות טלוויזיה כמו "CSI: Miami" ו"מחשבות פליליות". במהלך השנים, שיחק מק'קלני בתפקידים שונים במספר רב של סרטים, כולל "מועדון קרב", "שלושת המלכים", "אלפא דוג" ו"הבחור המושלם". בשנת 2010, השתתף בסרט "המפסידנים" של האחים וורנר המבוסס על הנובלה הגרפית של DC Comics. בשנת 2011, כיכב ב־14 פרקים בסדרת הטלוויזיה "Lights Out" של רשת FX, שם גילם מתאגרף מזדקן בשם פטריק "לייטס" לארי. משנת 2017 עד 2019, שיחק בסדרת הנטפליקס "מיינד האנטר" שבוימה על ידי דייוויד פינצ'ר, שם גילם את דמותו של סוכן ה-FBI ביל טנץ'. תפקיד זה זיכה אותו בהכרה רחבה. בשנת 2022 החל לשחק בדרמה המשפטית "61st Street" ברשת AMC. אתר האינטרנט הרשמי של הולט מק'קלני הולט מק'קלני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הולט מק'קלני, ברשת החברתית אינסטגרם הולט מק'קלני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הולט מק'קלני, באתר AllMovie (באנגלית) הולט מק'קלני, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) הולט מק'קלני, באתר Metacritic (באנגלית) הולט מק'קלני, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Holden, Stephen (6 באפריל 2015). "Julie Wilson, Sultry Cabaret Legend and Actress, Dies at 90". The New York Times. נבדק ב-11 ביולי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Kelly, Aoife (22 באוקטובר 2017). "Mindhunter star Holt McCallany on channelling his late Irish father for role in hit new Netflix series". Irish Independent (באנגלית). נבדק ב-2017-11-05. {{cite news}}: (עזרה) "Biography". Holt McCallany.net. נבדק ב-1 בנובמבר 2019. {{cite web}}: (עזרה)
כיאונה (בת ניילוס)

במיתולוגיה היוונית, כִיאוֹנֵה (יוונית עתיקה: Χιονη) הייתה בתם של אל הנהר ניילוס והאוקיינידית קלירואה. היא נאנסה על ידי איכר מקומי והפכה לענן שלג על ידי הרמס בפקודתו של זאוס. מהעננים היא הטילה שלג על המדבר. חושבים שהמילה היוונית לשלג, "כיאון" (χιών), באה משמה. כיאונה, באתר פרויקט תאואי סרוויוס, 4.250, פרשנות על האיניאדה של ורגיליוס Graham Anderson, Fairytale in the Ancient World, Psychology Press, 2000, ISBN 978-0-415-23703-1. (באנגלית)
Fresh Fruit for Rotting Vegetables

Fresh Fruit for Rotting Vegetables הוא אלבום הבכורה של להקת הפאנק רוק האמריקאית דד קנדיז. האלבום יצא לאור לראשונה ב-2 בספטמבר 1980, דרך צ'רי רד רקורדס בבריטניה ו-I.R.S. רקורדס בארצות הברית. מאוחר יותר הוא הונפק על ידי חברת התקליטים אלטרנטיב טנטקלס של ג'לו ביאפרה בארצות הברית. זהו אלבום האולפן היחיד של דד קנדיז בו משתתפים המתופף ברוס סלזינגר והגיטריסט קרלו קדונה (ברצועה אחת). התמונה על העטיפה הקדמית, שבה נראות כמה ניידות משטרה עולות באש, צולמה במהלך מהומות ליל וייט ב-21 במאי 1979, שנבעו מגזר הדין הקל שנגזר על מפקח עיריית סן פרנסיסקו לשעבר, דן וייט, בגין רצח ראש העיר ג'ורג' מוסקונה והמפקח הארווי מילק. כשביאפרה התמודד על ראשות העיר, אחת ממדיניותו הייתה להקים פסל לדן וייט, ושיהיו ביצים, עגבניות ואבנים זמינות בקרבת מקום להשלכתו. בנוסף, הלהקה הקליטה גרסת לשיר "I Fight the Law" שבה כתבה מחדש את מילות השיר בהתייחסות לאירוע. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ג'לו ביאפרה (למעט היכן שמצוין אחרת).  מידע על האלבום Fresh Fruit for Rotting Vegetables באתר MusicBrainz מידע על האלבום Fresh Fruit for Rotting Vegetables באתר AllMusic האלבום Fresh Fruit for Rotting Vegetables באתר Discogs האלבום Fresh Fruit for Rotting Vegetables באתר ספוטיפיי Fresh Fruit for Rotting Vegetables - Dead Kenn... | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-08-12 Larson, Thomas E, History of Rock and Roll, 2014, עמ' 270, ISBN 978-1-4652-3886-3 35 Years Ago Today, Jello Biafra Came In Fourth In the S.F. Mayoral Race | All Shook Down, web.archive.org, ‏2017-08-05
בלה ינבאך

בלה ינבאך (במקור יעקובוביץ או יעקובוביץ', בהונגרית: Jenbach Béla;‏ מישקולץ, 1 באפריל 1871 – וינה, 21 בינואר 1943) היה שחקן לבריתן ותמלילן יהודי-הונגרי-אוסטרי. אחותו, אידה ינבאך, הייתה שחקנית ותסריטאית באזורים דוברי גרמנית. בלה ינבאך נולד במשפחה יהודית של חמישה אחים. אמם גידלה אותם, האב עבד במקום אחר ורק שלח את הכסף למשפחתו מדי חודש. בלה התחיל להתעניין בתיאטרון בילדותו, הוא הלך לתיאטרון עם אחותו הגדולה אידה. הילד רצה להיות שחקן, אז בגיל 18 נסע לווינה, שם השתלט מצוין על השפה הגרמנית ללא מבטא. הוא סיים את האקדמיה לתיאטרון והחל לשחק בבורגתיאטר. לאחר מכן שינה את שמו לינבאך. בעצת חבר התחיל לכתוב לבריות. הוא פגש את אימרה קלמן ב-Café Sperl - שהיה מקום קבוע לאמנים וינאים - ויחד עם לאו שטיין כתב את הטקסט הגרמני של נסיכת הצ'רדש (אז עדיין נקרא (Éljen a szerelem). בתיאטרון הקרוי על שם יוהאן שטראוס כל הכרטיסים אזלו שבועות לפני המופע, והאופרטה זכתה להצלחה גדולה. ינבאך כלל גם את עיר הולדתו, מישקולץ, במערכה השלישית. בנוסף, מקושרים לשמו כמה טקסטים של אופרטה (בעיקר עם מחברים שותפים). אשתו הייתה השחקנית אנה ברנדשטטר (הלא יהודייה), נולדה להם בת (לידיה). הוא לא רצה להגר גם אחרי האנשלוס, אבל משנת 1940 נאלץ להסתתר במרתף ליד קאוניצגאסה (Kaunitzgasse). מצבו הבריאותי הידרדר, הוא אושפז עם סרטן הקיבה ונפטר ב-1943. אשתו שרדה רק שמונה ימים, היא מתה מסרטן השד ב-29 בינואר 1943. ב-1955 נקרא רחוב ברובע היצינג בווינה על שם בלה ינבאך. במישקולץ, ב-11 במאי 2024, בחג העיר מישקולץ, נחשף פסל החזה שלו בפארק הפסלים של התיאטרון הלאומי של מישקולץ. דומינו סגול, 1912 (עם אמריך פון גאטי), מוזיקה מאת שארל קיוויֶה יום בגן עדן, 1913 (עם לאו שטיין), מוזיקה מאת אדמונד אייזלר נסיכת הצ'רדש, 1915 (עם לאו שטיין), מוזיקה: אימרה קלמן הכלה ההולנדית, 1920 (עם לאו שטיין), מוזיקה: אימרה קלמן המזור הכחול, 1920 (עם לאו שטיין), מוזיקה: פרנץ להאר Clo-Clo (Apukám), 1924, מוזיקה: פרנץ להאר פגניני, 1925 (עם פאול קנפלר), מוזיקה: פרנץ להאר The Tsarevich, 1927 (עם היינץ רייכרט), מוזיקה: פרנץ להאר Die Fahrt in die Jugend, 1933 (עם לודוויג הירשפלד), מוזיקה מאת אדוארד קינקה Fedor Vilmos: Miskolc és a Csárdáskirálynő. minap.hu. Miskolc: MIKOM (2021. április 4. Kleines österreichisches Literaturlexikon. H. Giebisch, L. Pichler, K. Vancsa (szerk.). Bécs: Brüder Hollinek. 1948. Felix Czeike: Historisches Lexikon Wien 3. Bécs: Kremayr & Scheriau. 1994. מדיה וקבצים בנושא בלה ינבאך בוויקישיתוף בלה ינבאך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) בלה ינבאך, באתר AllMovie (באנגלית) בלה ינבאך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) בלה ינבאך, באתר MusicBrainz (באנגלית) בלה ינבאך, באתר Discogs (באנגלית)
פרויקט תאואי

פרויקט תאואי (אנגלית: Theoi Project) הוא אתר ספרייה דיגיטלית על המיתולוגיה היוונית וייצוגה בספרות הקלאסית ובאמנות היוונית העתיקה. הוא משמש כהתייחסות חופשית לאלים (תאוי), לרוחות (דיימון), ליצורים מיתולוגיים (שם) ולגיבורי המיתולוגיה והדת היווניות העתיקות. האתר, שהוקם ב־שנת 2000, מכיל יותר מ-1,500 עמודים ו-1,200 תמונות. באתר יש גם ספרייה של ספרות קלאסית בנושא המיתולוגיה היוונית, לרבות יצירותיהם של רבים מהמשוררים הפחות מוכרים. האתר נוצר על ידי אהרון ג'יי אטסמה מאוקלנד, ניו זילנד. פרויקט פרסאוס אתר האינטרנט הרשמי של פרוייקט תאואי (באנגלית) Amanda Tickner, LibGuides: Classical Studies: Web sites, libguides.lib.msu.edu (באנגלית) Resource Reviews: Mythology Web Sites, Becoming a Classics Librarian, ‏2010-11-16 (באנגלית)
Self talk (שיר של פארקר ג'ק)

"Self talk" הוא שיר של הראפר הקנדי פארקר ג'ק. השיר נכתב והולחן על ידי פארקר ויצא לאור ב-11 במרץ 2022. השיר נכתב והולחן על ידי הראפר הקנדי פארקר ג'ק, במהלכו מנהל פארק מעין דיאלוג עם הגרסה הצעירה של עצמו. השיר יצא לאור ב-11 במרץ 2022 וצבר מעל ל-30 מיליון השמעות בספוטיפיי. ב-12 באוגוסט 2022 יצא לאור "Self talk 2", המהווה דיאלוג המשך לזה הקודם אשר גם הוא נכתב והולחן על ידי פארקר. השיר צבר מעל ל-13 מיליון השמעות בספוטיפיי. סרטון השיר "Self talk" באתר יוטיוב מידע על השיר "Self talk" באתר iTunes מידע על השיר "Self talk" באתר ספוטיפיי Parker Jack - Topic (2024-06-26), Self Talk, נבדק ב-2024-08-12 Parker Jack, ספוטיפיי Parker Jack - Topic (2024-07-01), Self Talk 2, נבדק ב-2024-08-12 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "Self talk (שיר של פארקר ג'ק)".
דאידליון

במיתולוגיה היוונית, דאידליון (יוונית עתיקה: Δαιδαλίων) היה בנו של הספרוס, אל כוכב הערב או פוספורוס, אל כוכב הבוקר ואחיו של קאיקס. קאיקס מתאר את אחיו דאידליון כלוחם גדול, מלא אומץ ומרץ אך הודה שהוא יכול להיות גם קשוח, להתענג על אכזריות המלחמה. סיפור חייו של דאידליון מסופר בעיקר במטמורפוזות של אובידיוס, אם כי ניתן למצוא התייחסויות חולפות ביצירות קלאסיות אחרות. ייתכן שהסיפור מקורו בבויוס. בסיפור, דאידליון, מוכה יגון לאחר מותה של בתו כיאונה, מנסה להפיל את עצמו מהר פרנסוס רק כדי להפוך לנץ על ידי אפולו. ערך מורחב – כיאונה (בת דאידליון) נאמר כי בתו של דאידליון, כיאונה, כל כך יפה, שהיא הייתה מושא אהבתם של אלף גברים ברגע שמלאו לה ארבע-עשרה. כפי שהתברר, מעריציה של כיאונה לא היו מוגבלים לבני התמותה. בזמן שחזרו מביקורים בעולם, גם אפולו וגם הרמס ראו את כיאונה והתמלאו בתאווה יוקדת. אפולו החליט לחכות עד שירד הלילה; עם זאת, הרמס לא היה כל כך סבלני. באמצעות שימוש בקסם, הוא גרם לכיאונה ליפול בשינה עמוקה ואנס אותה. מאוחר יותר באותו ערב, אפולו גם ביקר אותה במסווה של אישה זקנה. כתוצאה משני הביקורים הללו ילדה כיאונה תאומים. להרמס היא ילדה את אוטוליקוס שגדל לגנב ושרלטן ידוע לשמצה. על ידי אפולו היא ילדה את פילאמון, אדם מפורסם הן בקולו והן בכישרון הלירה. תשומת הלב שלה לזה שלא אחד אלא שני אלים התאהבו בה, הובילה את כיאונה להתפאר בכך שהיופי שלה עולה אפילו על זה של ארטמיס. כדי לנקום על כך, ארטמיס הכתה את כיאונה על ידי ירי חץ ישר דרך לשונה. אביה, דאידליון, מת מצער למרות מאמציו הטובים ביותר של אחיו לנחם אותו. בהלוויה של בתו ניסה דאידליון לזרוק את עצמו על המדורה שלוש פעמים אך נבלם. לאחר ניסיון רביעי שלא צלח הוא רץ, במהירות בלתי אפשרית, בין השדות והיערות, טיפס לפסגת הר פרנסוס וקפץ. אפולו ריחם על האב האבל, והפך אותו לנץ לפני שהספיק לפגוע בקרקע. אומרים שכוחו הרב של הנץ, כמו גם נטייתו לצוד ציפורים אחרות, הם תוצאה של האומץ של דאידליון והזעם שנגרם על ידי מות בתו. אובידיוס, מטמורפוזות, 11.289 Myers, K. Sara. Ovid's Causes: Cosmogony and Aetiology in the Metamorphoses. p. 36-37. היגינוס, פאבולות, 200 אובידיוס, מטמורפוזות, 11.301 היגינוס, פאבולות, 201 אובידיוס, מטמורפוזות, 11.318
California Über Alles

"California Über Alles" הוא סינגל הבכורה של להקת הפאנק רוק האמריקאית דד קנדיז. זו הייתה ההקלטה הראשונה של הלהקה והיא יצאה ביוני 1979 בלייבל Optional Music, כאשר "The Man with the Dogs" הופיע כבי-סייד שלה. השיר הוקלט מחדש בשנת 1980 עבור אלבומה הראשון של הלהקה, Fresh Fruit for Rotting Vegetables, וההקלטה המקורית, כמו גם הבי-סייד, נכללו מאוחר יותר באוסף משנת 1987 Give Me Convenience or Give Me Death. המילים נכתבו על ידי ג'לו ביאפרה וג'ון גרינוויי עבור להקתם The Healers. ביאפרה הלחין את המוזיקה באחד מניסיונותיו הנדירים להלחין על גיטרה בס. הכותרת היא רמז לבית הראשון של ההמנון הלאומי של גרמניה, המתחיל במילים "Deutschland, Deutschland über alles" ("גרמניה, גרמניה מעל הכל"). לאחר סיום הרייך השלישי ב-1945 קוצר ההמנון לבית השלישי בלבד של השיר המקורי, שכן קטע זה מזוהה לעיתים עם הנאציזם ובעקבותיו תובע שטח אדמה גדול שאינו כלול עוד בגבולותיה הנוכחיים של גרמניה. המילים הן התקפה סאטירית מחודדת על ג'רי בראון, מושל קליפורניה בשנים 1975–1983 (ומאוחר יותר 2011–2019), ומושרות מנקודת מבטו, כשגרסה דמיונית של בראון משרטטת חזון היפי-פשיסטי של אמריקה. השורה "ביצת הנחש כבר בקעה" היא התייחסות להערה על טבעו המאכל של הכוח ממחזהו של ויליאם שייקספיר יוליוס קיסר, וגם התייחסות לסרטו של אינגמר ברגמן ביצת הנחש המתרחש בברלין של שנות העשרים ומקבל את שמו מהמחזה השייקספירי. השורות "האח הגדול על סוס לבן קרוב" ו"עכשיו זה 1984" מתייחסות בהתאמה להצהרה שבראון אמר במהלך כהונתו הראשונה כמושל שהאמריקאים מחפשים כביכול "מנהיג על סוס לבן", ולמשטר הטוטליטרי ברומן הקלאסי של ג'ורג' אורוול "1984" כדי לתאר עתיד (מנקודת מבט של 1979) שבו ג'רי בראון הפך לנשיא, ו"המשטרה החשאית של זמש/ג'ינס" שלו הורגת אנשים "לא מגניבים" בתאי "גז רעיל אורגני". לאחר יציאתו הראשונית של השיר, התעורר בלבול קל בסצנת המוזיקה באזור המפרץ מדוע ביאפרה (שהתבטא בגלוי על דעותיו הפוליטיות מהשמאל הקיצוני) מכוון לג'רי בראון (פוליטיקאי ליברלי בולט באותה תקופה). בראון החליף את רונלד רייגן כמושל קליפורניה, ורייגן היה מטרה ברורה יותר. עם זאת, ביאפרה הביע לעיתים קרובות את סלידתו מהיפים, והדד קנדיז הרבו לעשות סאטירה על פוליטיקאים מהשמאל ומהימין. מידע על היצירה "California Über Alles" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "California Über Alles" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"California Über Alles" באתר SecondHandSongs Jello Biafra and The Melvins. Liner notes. Sieg Howdy! San Francisco: Alternative Tentacles. 2005. Dead Kennedys' "California Uber Alles", web.archive.org, ‏2014-11-10
כיאונה (בת ארקטורוס)

במיתולוגיה היוונית, כִיאוֹנֵה (ביוונית עתיקה: Χιόνη; מהמילה χιών, "שלג") הייתה בת זוג של בוריאס. פסאודו-פלוטרכוס מחשיב אותה כבתו של ארקטורוס (Ἀρκτοῦρος); מספרים שהיא נחטפה על ידי בוריאס והובאה על ידו להר ניפנטס, שם ילדה את בנם הורפקס, שלימים ירש את כס המלכות של המלך הניוכוס; נאמר כי ההר נקרא "המיטה של בוריאס" מאותה נסיבות. שמו של הירפקס אינו ידוע אחרת, אך איליאנוס מזכיר את בוריאס וכיאונה כהורים לשלושה כוהני אפולו ההיפרבוראים; לפי דיודורוס סיקולוס, שושלת שלמה של מלכים וכמרים היפרבוראים טענה למוצאם מבוריאס. כיאונה, באתר פרויקט תאואי פסאודו-פלוטרכוס, על נהרות, 5.3 איליאנוס, על טבע בעלי החיים, 11.1 דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 2.47.6