laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רון אטיאס

רון אטיאס (נולד ב-19 באפריל 1995 בבאר יעקב) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה (2016) בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג. אטיאס החל להתאמן בקראטה, ובגיל 9 עבר להתאמן בטאקוונדו. כבר כשהיה בן 12 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2007 בבודפשט, הראשונה בה השתתף, הודח בשלב רבע הגמר. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2009 בזאגרב זכה אטיאס במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 49 ק"ג, והוכתר כאלוף אירופה. ב-2010 השתתף לראשונה באליפות העולם לנוער בטיחואנה, והודח בקרב הראשון בשנת 2011, ימים ספורים לפני אליפות העולם שנערכה בקיונגג'ו, נפטר אביו. הוא החליט להשתתף בכל זאת באליפות, כדי להגשים את חלומו של אביו. בתחרות עצמה, בה השתתף כשהוא בן 16 בלבד, הודח בקרב השני. בהמשך השנה זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער שנערכה בפאפוס, בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג. בשנת 2012 השתתף אטיאס לראשונה באליפות אירופה לבוגרים, שנערכה במנצ'סטר, והודח בשמינית הגמר. באליפות אירופה שנערכה באינסברוק ב-2014 הודח בסיבוב הראשון, ובאליפות אירופה שנערכה בבוקרשט ב-2015, אז התחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג, הודח בשמינית הגמר. בשנת 2016 זכה במדליית הזהב בטורניר הקדם-אולימפי שנערך באיסטנבול, והבטיח את השתתפותו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בכך, היה לגבר הראשון שמייצג את ישראל במשחקים בענף זה, לאחר שקדמו לו מאיה ערוסי ובת אל גטרר. בהמשך השנה רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה במונטרה שבשווייץ. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הפסיד בסיבוב הראשון לונילטון טורס טיישיירה מברזיל, והודח מתחרות מאחר שטיישיירה לא העפיל לגמר. רון אטיאס, באתר olympedia.org רון אטיאס, באתר הוועד האולימפי בישראל רון אטיאס באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו רון אטיאס באתר taekwando data אורי טלשיר, אליפות העולם בטאקוונדו: "רוצה להצליח למען אבא, הייתי גאוותו", באתר הארץ, 1 במאי 2011 אורי טלשיר, לוחם הטאקוונדו רון אטיאס השיג את הקריטריון לאולימפיאדת ריו, באתר הארץ, 16 בינואר 2016 אורן קורנפלד‏, רון אטיאס בראיון: "הייתה תקופה שרציתי לפרוש. שאלתי את עצמי מה אני עושה פה", באתר וואלה, 21 בינואר 2016 סתיו איפרגן, ‏‏רון אטיאס: "אני נוסע בשביל להביא מדליה", באתר ספורט1, 22 ביולי 2016 תומר גנור, רון אטיאס: "אני מרגיש בשיא ומכוון למדליה", באתר ynet, 29 ביולי 2016
וילי רוהר

וילי מרטין ארנסט רוהר (בגרמנית: Willy Martin Ernst Rohr; ‏ 19 במאי 1877 – 8 במרץ 1930) היה קצין בצבא הקיסרות הגרמנית, שהשפיע רבות על טקטיקת חיל הרגלים של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. נודע כאבי שיטת "חיילי הסער". רוהר נולד בעיר מץ שבממלכת פרוסיה (כיום בחבל אלזס-לורן בצרפת המודרנית). הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ובשנת 1896 הועלה לדרגת לוטננט שני ושרת ברגימנט ה-33 (מגדבורג). בין השנים 1911–1912 שימש כמורה בבית ספר צבאי לירי. הועבר לרגימנט ה-10 (ריינלנד) והועלה לדרגת האופטמן. לבקשתו, הועבר בשנת 1913 לבטליון הרובאים השלישי של המשמר. ערך מורחב – חיילי סער רוהר לחם במסגרת הבטליון בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה סביב אן ושמפאן. הוא הועבר ל"פלוגת הסער קלזו" (Calsow), שהייתה למעשה הניסיון הראשון להקמת כוח מאורגן של חיילי סער. בהמשך הוכנסה היחידה תחת פלגת הארמייה B (גדה). שימוש מוטעה בכוח גרם לכך שביוני 1915 מחצית ממנה הושמדה, בהמשך היא הוצבה בתפקיד הגנתי בלבד בצרפת. ב-8 בספטמבר קיבל רוהר את הפיקוד על הפלוגה. הוא ארגן אותה מחדש, וארסנל הנשק שלה הורחב. הפלוגה תוגברה במחלקת מקלעים וכן במחלקת להביורים. רוהר, שהבין שמהירות היא הגנה טובה יותר משריון, ויתר על אפודי המגן. ההגנה היחידה על החיילים שהשתמש בה הייתה קסדה. הטקטיקה של רוהר הייתה להשתמש בחיילי סער בסדר גודל של כיתה לפשיטה על חפירות בסיוע של ארטילריה ונשקים כבדים. כדי לטהר את החפירות נעשה שימוש ברימוני יד. ב-12 באוקטובר פיקד רוהר לראשונה על היחידה בקרב. הם ביצעו פעולה מוצלחת, ולכדו שתי עמדות צרפתיות. החל מדצמבר 1915 החלה פלוגת הסער לאמן חיילים וקצינים מיחידות גרמניות אחרות בטקטיקת ההסתערות החדשה. במשך הזמן גם ציוד הפלוגה השתנה בהתאם לדרישות הטקטיקה: נעשה שימוש בהנעלה קלה יותר, טלאי עור הולבשו על המרפקים והברכיים של החיילים המסתערים ועוד. בעת אימון היחידות האחרות הפלוגה השתתפה גם בפשיטות על חפירות ובהתקפות על יעדים מוגבלים. ההתקפה הגדולה הראשונה של פלוגת הסער הייתה בקרב ורדן. חלק מחיילי היחידה לא פעלו במהלך קרב זה באופן המצופה, ורוהר נשאל בידי וילהלם, נסיך הכתר מדוע חלק מהחיילים מפגרים מאחור, רוהר השיב שאין לו די נשק ומקלעים, וכן שחלק מהחיילים לא אומנו כיאות ולא הכירו מספיק את רימוני היד כדי לבטוח בהם, חלקם אף נטשו אותם מאחור ביער. כתוצאה מכך, בהוראה אישית מטעם נסיך הכתר, ב-1 באפריל 1916 שונה שם הכוח ל"גדוד ההסתערות של רוהר" הכוח הוגדל וניתנו לרוהר תקציבים נרחבים לצורך אימונים ונשק חדשני. פעולותיהם של חיילי רוהר היו מוצלחות כל כך, עד שבהמשך נשלחו קצינים גרמניים כדי להקים ולאמן יחידות דומות בצבא בולגריה ובצבא האימפריה העות'מאנית. ב-27 במאי פרסם רוהר מדריך קצר בו הוא בוחן את שיטות התקיפה שלו. הגנרל אריך לודנדורף נפגש בספטמבר 1916 עם נסיך הכתר ועם רוהר, והתרשם לטובה מחייליו של רוהר. הוא הצהיר שעל כל החיילים בצבא הגרמני לראות בחיילי הסער מודל לחיקוי. לאחר המלחמה פורק הגדוד. רוהר המשיך לשרת בצבא הגרמני החדש הרייכסווהר אולם התפטר ב-1921. לאחר מכן חי בליבק עד מותו ב-8 במרץ 1930 והוא בן 52. הוא הותיר מאחוריו אשה ושני ילדים. מדיה וקבצים בנושא וילי רוהר בוויקישיתוף קפטן א. ל. באוזר, ‏כוחות-סער קלים, מערכות 8, אוגוסט 1941 Sturm-Bataillon Nr.5 (Rohr) kaiserscross.com Captain Willy Rohr and his Stormtroopers militarian.com The Dynamics of Doctrine: The Change in German Tactical Doctrine During the First World War (באנגלית) בטליון ההסתערות החמישי (רוהר) באתר צלב הקייזר
יעקב יצחק פלאנצגראבן

הרב יעקב יצחק פלאנצגראבן (בכתיב יידי: ר' יאנקעלע פלאנצגראבען; באנגלית: Yaakov Yitzchok Flanzgraben; ה'תרנ"ג, 1893 - כ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965) היה למדן וראש ישיבה אמריקאי. מחבר סדרת הספרים בית יעקב וראש ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק. נולד ברדומישל ויילקי לרב אליעזר בן ניסן פלנצגרבן, הוא למד אצל הרב שמואל אנגל רבה של העיר, והיה חסידו של האדמו"ר ר' אברהם חיים מפלאנטש. נישא לרוזה בת יעקב בק מקולבסוב (נפטרה ה' בטבת תשל"ד). לאחר נישואיו התגורר ברדומישל, הוא שימש ר"מ בבית המדרש המקומי והתפרסם בבתי המדרש בגליציה כלמדן, כמתמיד וכעילוי. בעקבות מלחמת העולם הראשונה הוזמן בידי הנהלת ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק לבוא לכהן בה, הוא היגר לארצות הברית ב-1920, והשתקע בניו יורק. עם הגיעו התמנה כראש הישיבה. במקביל כיהן כרב בקהילת "שארית עדת ישראל" בניו יורק. בתו גיטה נישאה בראשית שנות ה-50 לרב אשר ישעיה פרנקל. הוא היה מחמיר מאוד בענייני כשרות, אכל רק בשר עוף משחיטה פרטית, ורק דברים שבושלו על ידי אשתו. הוא היה גם גבאי צדקה עבור כולל חיבת ירושלים. סדרת ספריו "בית יעקב" עוסקת בסיווג נושאים רבים לפי מקור חיובם מדאורייתא או מדרבנן; היא ראתה אור בניו יורק בין השנים תש"ט-תשכ"א (1949–1961). ספרו "עולת שבת" עוסק במלאכות שבת, הוא הספיק להדפיס רק את חלקו הראשון (ניו יורק תשכ"ה, 1965). נפטר בכ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965, ונקבר בבית הקברות בית דוד באלמונט (אנ'). בית יעקב - חלק ראשון, ניו יורק: מוינשטר, תש"ט, באתר היברובוקס בית יעקב - חלק שני, ניו יורק: הדר, תשי"ב, באתר היברובוקס בית יעקב - חלק שלישי, ניו יורק: בלשן, תשכ"א, באתר היברובוקס עולת שבת - חלק ראשון, ניו יורק: בלשן, תשכ"ה, באתר היברובוקס הרב הגאון ר' יעקב יצחק פלאנצענגראבען זצ"ל רב ור"מ בניו יארק, בתוך: ספר זכרונות המאור, עמ' תשמח, באתר היברובוקס קברו ופרטים נוספים באתר "קברים" (באנגלית) אשכול אודותיו באתר "אידישע וועלט פארומס" (ביידיש) זכרונותיו על עיר הולדתו תלמיד מספר על רבו, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 99–102 (ספר יזכור לקהילת רדומישל רבתי, בספריית העיר ניו יורק תמונות מס. 61–63) תורה אין ראדאמישלע, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 110–111 (ספר יזכור לקהילת רדומישל רבתי, בספריית העיר ניו יורק תמונה מס. 67) במקורות אחדים בטעות: פלאנצענגראבען [=פלנצנגרבן].
פשבורסק

פשבורסק (בפולנית: Przeworsk; ביידיש: פּרשעוואָרסק) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. נמצאת בחבל גליציה ההיסטורי. פשבורסק נזכרת לראשונה בשנת 1280, ובשנת 1394 הוענקו לה זכויות עיר. בסוף המאה ה-15 השתייכה העיר למנזר במייחוב, ולאחר מכן עברה לבעלות האציל הפולני יאן טרנבוסקי. בתחילת המאה ה-17 עמדה העיר במצור שהטילו עליה הטטרים, ובהמשך אותה מאה נפגעה ממספר שריפות ומגפות שפקדו אותה. במהלך המאות ה-18 וה-19 התבססה כלכלת העיר על תעשיית אריגה ביתית. בשנת 1895 הוקם בעיר בית חרושת גדול לסוכר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית. ערך מורחב – קהילת יהודי פשבורסק יהודים ישבו בעיר מתחילת המאה ה-16, אך בסוף אותה מאה הוטלו עליהם מגבלות מגורים ועבודה ביישוב. בתחילה היו יהודי העיר כפופים לקהילת ז'שוב, אך תוך מספר שנים קיימו קהילה עצמאית, ובשנת 1610 הוקם בעיר בית כנסת ראשון. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 הגיע לשיאו. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיר על החסידות, ובתחילת המאה ה-20 החלה בעיר גם פעילות ציונית. בין רבני העיר היה רבי מנחם יששכר ויסבלום, נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק. לפני השואה התגורר בעיר רבי משה יצחק גווירצמן שכונה האדמו"ר מפשעווארסק. בנובמבר 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. דליקה גדולה שפרצה בעיר בשנת 1930 פגעה במיוחד ביהודיה. בתקופה שבין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,457 יהודים, קרוב למחצית מתושביה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-14 בספטמבר 1939 (ראש השנה ת"ש) הם העלו באש את בית הכנסת העתיק בה. למחרת יום כיפור שלאחר מכן, ריכזו הגרמנים את היהודים מגיל 13 ומעלה מהעיר, והתעללו בהם בפומבי, תוך הכאת רב הקהילה וגזיזת זקנו. לאחר מכן, נערך שוד של רכוש יהודי העיר. טרם חג הסוכות ת"ש גורשו כ-2,000 יהודי העיר אל מעבר לנהר סן, לשטח הסובייטי. כ-35 יהודים שעוד נותרו בעיר שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה המעבר בפלקיניה, וממנו הועברו לבלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא פשבורסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פשבורסק פשבורסק באתר מרכז מורשת יהדות פולין "פשבורסק", באתר השטעטל הווירטואלי יולנטה קריימר, פשבורסק, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 558–559), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) פרשעווארסק (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
יורג בומה

יורג בומה (בגרמנית: Jörg Böhme, נולד ב-22 בינואר 1974 בהוהנמולזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר. בומה גדל בקרל צייס ינה, מועדון מהעיר ינה שבגרמניה המזרחית. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וכעבור שנה עבר לנירנברג, ובהמשך לאיינטרכט פרנקפורט, מינכן 1860 וארמיניה בילפלד. הקדנציות של בומה בקבוצות אלו מעולם לא ארכו יותר משנתיים. בשנת 2000 חתם בומה בשאלקה 04, שהפכה למועדון המזוהה עמו ביותר. עם שאלקה 04 זכה בומה פעמיים בגביע הגרמני. בעונת 2001 הבקיע צמד בניצחון על אוניון ברלין בגמר הגביע הגרמני, וכעבור שנה הבקיע שער בניצחון על באייר לברקוזן. בומה היה חלק ממחזור סיום דרמטי בעונת 2001, בו שאלקה 04 הייתה קרובה מאוד לזכות באליפות, לאחר שהייתה צריכה לנצח את אונטרהאכינג ושבאיירן מינכן תפסיד להמבורג. שאלקה פיגרה 2-0 מול אונטרהאכינג והפכה את התוצאה ל-3-2, כאשר בומה מבקיע צמד מהיר, והמשחק הסתיים בתוצאה 5-3 לשאלקה, כשהמבורג עלתה ליתרון 1-0 מול באיירן מינכן בדקה ה-90 משער של סרגיי ברברז, ואוהדי שאלקה החלו לחגוג את זכייתם באליפות, אך בומה ושאלקה הפסידו את האליפות על אף שזו כמעט הייתה מובטחת להם, עקב שער שוויון של פטריק אנדרסון מבאיירן מינכן מול המבורג עמוק בתוך תוספת הזמן. המקום השני בו סיימה שאלקה, הבטיח לה את המקום בליגת האלופות בעונה העוקבת, אך הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון. עם זאת, בומה הציג יכולת טובה בעונה זו, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2002. בומה עזב את שאלקה בתום עונת 2004, עם 23 הבקעות ב-101 הופעות בבונדסליגה. לאחר עזיבת שאלקה שיחק עונה אחת בבורוסיה מנשנגלדבך. בתום עונה זו עבר בומה לקדנציה שנייה בארמיניה בילפלד, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-52 הופעות בבונדסליגה, ובסופן פרש ממשחק פעיל בשנת 2008. לבומה עשר הופעות בנבחרת גרמניה, כולן בין השנים 2001–2003, בהן הבקיע שער אחד. בומה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2002 על ידי המאמן רודי פלר, אך לא שותף. בטורניר זה גרמניה סיימה במקום השני לאחר הפסד 2-0 לנבחרת ברזיל במשחק הגמר. לאחר פרישתו, נשאר בומה בארמיניה בילפלד ושימש עוזר מאמן בקבוצת המילואים ואחר כך בקבוצה הבכירה ובנוער. אחר כך מונה למאמן ראשי בקבוצת SC הרפורד, ובשנת 2014 מילא מספר תפקידי אימון באנרגי קוטבוס, לרבות מאמן ראשי. עם שאלקה 04: הגביע הגרמני (2): 2000/01, 2001/02 מדיה וקבצים בנושא יורג בומה בוויקישיתוף יורג בומה, באתר Transfermarkt יורג בומה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) יורג בומה, באתר WorldFootball.net יורג בומה, באתר National Football Teams יורג בומה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
עיניים לא רק לראייה

עיניים לא רק לראייה (באנגלית: Eyes do more than see) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1965, ותורגם לעברית בפנטסיה 2000 גיליון 6 בשם "עיניים", ושוב ב-1980 בשם "עיניים אינן רק רואות" בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזיק אסימוב חלק 2 בשם "עיניים אינן רק לראייה". בשנת 1964 הזמין מגזין מאסימוב סיפור על בסיס תמונה של ראש חימר שאבריו מסומנים באותיות דפוס, במטרה להדפיס שלושה סיפורים של סופרים שונים על בסיס אותה התמונה. המגזין דחה את סיפורו של אסימוב, והסיפור פורסם לבסוף במגזין לפנטזיה ומדע בדיוני בשנת 1965. בעתיד המרוחק טריליוני שנים, בני האדם נטשו את צורתם החומרית והם קיימים כישויות אנרגיה. שני בני אדם, איימס וברוק, המשתתפים בתחרויות של אמנות באנרגיה, דנים ברעיון חדש: ליצור אמנות בחומר. איימס יוצר פיסול של ראש, וברוק נזכרת בכאב בגופה האנושי וביכולת שלה לאהוב. היא מצטערת על פזיזותם של בני האדם ועל הוויתורים שעשו בעוזבם את גופם החומרי.
קלאודי בלקלי

קלאודיה "קלאודי" בלקלי (באנגלית: Claudia "Claudie" Blakley; נולדה ב-4 בינואר 1974) היא שחקנית אנגלייה. אביה אלן בלקלי היה חבר בלהקת הטרמלוס, שהייתה פופולרית בשנות ה-60 של המאה ה-20. אחותה קריסטן בלקלי היא זמרת וחברה בלהקת האינדי "Little Spitfire". בלקלי למדה בבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama". ב-1998 זכתה בפרס איאן צ'ארלסון על הופעתה במחזה "השחף" בתיאטרון וסט יורקשייר פלייהאוס שבלידס. תפקידה הידוע ביותר הוא כאמה טימינס בסדרת הדרמה של ה-BBC "הדרך לקנדלפורד". תפקידים בולטים נוספים של בלקלי היו בסרטו זוכה האוסקר של רוברט אלטמן "פארק גוספורד" בתפקיד מייבל נסביט, וב-2005 בסרט "גאווה ודעה קדומה" בבימויו של ג'ו רייט בתפקיד שרלוט לוקאס. ב-2007 שיחקה בתפקיד מרתה בסדרת הטלוויזיה "קרנפורד", עיבוד לספריה של אליזבת גסקל. ב-2010 גילמה בלקלי את דמותה של סינתיה לנון בהפקה של ה-BBC "לנון העירום", דרמה המבוססת על חיי ג'ון לנון בשנים 1964–1971. ב-2013 הופיעה בלקלי בהצגת הבכורה של המחזה "Chimerica". קלאודי בלקלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קלאודי בלקלי, באתר AllMovie (באנגלית) קלאודי בלקלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) BBC - Press Office - Lark Rise to Candleford. Accessed 7 May 2013 Jane Austen Film Club: Actor of the Week, 6 April 2013. Accessed 7 May 2013 Cast Credits for The Cherry Orchard at National Theatre web site
ליאת קישון-רבין

ליאת קישון-רבין (נולדה ב-1960) היא קלינאית תקשורת ישראלית, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב, מרצה וחוקרת המתמחה בתחום הפרעות תקשורת אצל ילדים. מכהנת כדקאנית לענייני חדשנות בהוראה ולמידה באוניברסיטת תל אביב. קישון-רבין בוגרת תואר ראשון ושני בקלינאות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט קיבלה בשנת 1990 מהמרכז לתארים מתקדמים באוניברסיטת העיר ניו יורק (Graduate center, City University of New York). לאורך השנים ערכה מחקרים רבים וחברה מאמרים בנושא הפרעות בשמיעה אצל ילדים. בין היתר, פיתחה קישון-רבין ערכה להערכת תפיסות דיבור לילדים בעלי הפרעות שמיעה בעברית. בנוסף, עמדה בראש צוות שפיתח שאלון על פיו ניתן לקבוע את מידת התפתחות השפה עוד בשלבי הינקות המוקדמת. לאורך השנים קיימה קישון-רבין שיתופי פעולה מחקריים עם חוקרים מגרמניה ומארצות הברית. משמשת כמרצה באוניברסיטת תל אביב, לימדה במכללת מבח"ר ובמכללת לוינסקי לחינוך ועבדה כמנחת קלינאי תקשורת בעבודת שדה. בהמשך מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ומאוחר יותר לפרופסור מן המניין. במסגרת תפקידיה השונים עמדה בראש החוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטה וכיהנה כראש בית הספר למקצועות הבריאות ומשנה לדקאן לחדשנות. בנוסף, הייתה ממונה על תוכנית שילוב האוכלוסייה החרדית באוניברסיטה. ב-2020 מונתה לתפקיד דקאנית החדשנות בהוראה ולמידה של אוניברסיטת תל אביב. במסגרת תפקידה, עוסקת בתהליכי מודרניזציה של כלי הוראה ולמידה ומתווה את מדיניות האוניברסיטה בתחום החדשנות הדיגיטלית בפן האקדמי, לרבות הכשרות פדגוגיות, הטמעת כלים דיגיטליים ובקרת איכות. קישון-רבין היא הראשונה המכהנת בתפקיד זה, שנוצר בעקבות המעבר ללמידה מקוונת בעולם האקדמי בעת משבר הקורונה. חברה בארגונים מקצועיים שונים, ביניהם באגודה הישראלית לאוריינות ושפה. קישון נשואה ואם לשלושה ילדים, אביה, הקרדיולוג פרופסור יחזקאל קישון, היה מייסד ומנהל מכון הלב בבית החולים וולפסון. ליאת קישון-רבין באוניברסיטת תל אביב פרופ' ליאת קישון-רבין זכתה בהוקרה בינלאומית ייחודית על תרומת מחקרה לתחום שתל השבלול, באתר אוניברסיטת תל אביב, 15 במאי 2017 ברוריה אתר, ונפתח בב, מ ופ, באתר הארץ, 25 ביולי 2005 https://m.tau.ac.il/new-Appointment-7-2020. ליאת קישון-רבין, דף שער בספרייה הלאומית
החבובות (זיכיון)

החבובות (באנגלית: The Muppets) הן משפחת דמויות שנוצרה על ידי ג'ים הנסון בשנת 1954. תחילה הן היו מיועדות לתוכנית Sam and Friends שהוקרנה בתחנת טלוויזיה מקומית בוושינגטון. כיום הן זיכיון בבעלות חברת דיסני. הזיכיון כולל בין היתר סרטי קולנוע, סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה. המילה "Muppet" הושמעה בראשונה בשנת 1956 ולפי גרסת הנסון היא התבססה על המילים "Marionette" ו-"puppet". הדמויות המפורסמות הן: קרמיט הצפרדע, מיס פיגי, גונזו הגדול, חיה, הטבח השוודי, סטטלר ווולדורף ופוזי הדוב. על אף הכישלון של "החבובות" ב-2015, דיסני המשיכה להביע רצון מתמשך בחידוש המותג. כחלק משירות הזרמת המדיה "דיסני+", סדרת טלוויזיה חדשה בשם "Muppets Live Another Day" הייתה אמורה לעלות ב-2020 ולעקוב אחר מעללי החבורה לאחר אירועי הסרט "החבובות כובשות את מנהטן", כאשר היא בוטלה באוגוסט 2019. סדרה חדשה נוספת לדיסני+ נקראת "Muppets Now", הפקתה הוכרזה באוגוסט 2019 והיא החלה להיות משודרת ב-31 ביולי 2020. ב-8 באוקטובר 2021, ספיישל של החבובות לליל כל הקדושים בשם "החבובות: האחוזה הרדופה" עלה בדיסני+. החבובות - 1979 תעלול החבובות הגדול - 1981 החבובות כובשות את מנהטן - 1984 מזמור חג המולד של החבובות - 1992 החבובות באי המטמון - 1996 החבובות בחלל - 1999 החבובות - 2011 החבובות - מבוקשות - 2014 החבובות: האחוזה הרדופה - 2021 אתר האינטרנט הרשמי של החבובות החבובות, ברשת החברתית פייסבוק החבובות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) החבובות, ברשת החברתית אינסטגרם החבובות, סרטונים בערוץ היוטיוב "החבובות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
תולעת צינור ענקית

תולעת צינור ענקית (שם מדעי: Riftia pachyptila) היא מין של תולעת טבעתית, המצויה במעשנות שחורות, סוג של נביעות הידרותרמיות בקרקעית האוקיינוס השקט. הן ייחודיות בשל יכולתן לשרוד בסביבה בה יש ריכוז גבוה במיוחד של מימן גופרי. אורכן עשוי להגיע ל-3 מטרים. הטמפרטורות בבית הגידול שלהן נעות בין 2 ל-30 מעלות צלזיוס. התולעים מתפתחות מפגיות השוחות באזור הפלאגי, ולאחר שהתבגרו, הן מחפשות נביעה הידרותרמית מתאימה לידה יוכלו לחיות. לאחר שזיהו את החומרים הכימיים המתאימים, הן מתיישבות על קרקעית האוקיינוס ונהפכות לנייחות. תולעי הצינור הענקיות כמעט ואינן מאוימות בידי טורפים. תולעת הצינור הענקית מתרבה בהפריה חיצונית: הנקבה משחררת תאי ביצה עשירים בליפידים אל תוך המים; לאחר מכן, הזכרים משחררים תאי זרע, ששוחים במים עד שהם מתמזגים עם תאי הביצה ליצירת זיגוטה. תולעי הצינור הענקיות גדלות בקצב הגבוה ביותר שנמדד בחסרי חוליות ימיים: הן גדלות לגודל של כ-1.5 מטר, מגיעות לבגרות מינית ומאכלסות נביעה הידרותרמית תוך פחות משנתיים. זאת בניגוד לתולעי ה-Lamellibrachia, שגדילתן עד לאורך של 2 מטר נמשכת 170–250 שנים. בפנים גופה של התולעת, ישנו מבנה ייחודי הנקרא טרופוזום, ומכיל מיליוני חיידקים סימביוטיים. החיידקים, החיוניים להזנת התולעת, אינם נמצאים בתוך הגמטות מלכתחילה, אלא נכנסים אל תוך התולעת באמצעות עיכול במהלך חייה. התולעת קולטת חומרי הזנה דרך הפתח בחלקה העליון. המזון נע משם דרך המעי הקדמי, האמצעי והאחורי, עד לפי הטבעת. לאחר שהחיידקים נקלטים במעי האמצעי, מתרחשים בו שינויים כימיים הגורמים לגדילתו, ולבסוף להיווצרותו של הטרופוזום. בחלקה העליון של התולעת, ישנו אזור שצבעו אדום בשל ריכוז הגבוה של המוגלובין הנמצא בו; באזור זה ישנם צינורות הובלה רבים, דרכם התולעת קולטת חומרי הזנה (מימן גופרי, חמצן, פחמן דו-חמצני וכו') מסביבתה. החמצן נקלט בגופה של התולעת באמצעות המוגלובין; עם זאת, ההמוגלובין יכול לשאת חמצן במין זה גם בנוכחות סולפיד, תכונה שאינה קיימת במינים אחרים. למרות רעילותם של החנקה והנתרן החנקיתי, החנקן חיוני לתולעת על מנת שתוכל לבנות ממנו חלבונים וחומצות גרעין. החיידקים השוכנים בטרופוזום משנים את החנקה לאמוניום, +NH4. על מנת לקלוט חנקן בתהליכים אלה, התולעת קולטת חנקה בכמויות גדולות; ריכוז החנקה בדמן של תולעי צינור ענקיות גדול פי 100 מאשר במים בהן הן חיות. המנגנון בעזרתו התולעים מסוגלות לעמוד בריכוזים גבוהים כל כך של חנקה לא ידוע. מדיה וקבצים בנושא תולעת צינור ענקית בוויקישיתוף תולעת צינור ענקית, באתר ITIS (באנגלית) תולעת צינור ענקית, באתר NCBI (באנגלית) תולעת צינור ענקית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תולעת צינור ענקית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) תולעת צינור ענקית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולעת צינור ענקית, באתר GBIF (באנגלית) Riftia pachyptila, Animal Diversity Web
לייב (פירושונים)

לייב (Leib) הוא שם פרטי וכן שם משפחה שמקורו ביידיש ומשמעותו אריה. האם התכוונתם ל... הופעה – הצגת יצירה בפני קהל שידור חי – שיטה להפצת תוכן באופן מיידי לייב – להקת גראנג'-רוק אלטרנטיבי אמריקאית לייב (אלבום) – אלבום הופעה של אסף אמדורסקי לייב 8 – קונצרט רוק גדול אישים: לייב בעל הייסורים – רבן מקובל מחברון מני לייב – שם העט של משורר היידיש מנחם לייב בראהינסקי לב אישים ששמם הפרטי הוא לייב
תנאי אי-החלקה

במכניקת הזורמים, תנאי אי-החלקה עבור זורם צמיג קובע שבגבול מוצק, לזורם תהיה מהירות אפס ביחס לדופן איתו הוא במגע. כלומר מהירות הזורם בכל הממשקים בין הזורם לחומר אחר (מוצק או זורם) שווה לזאת של הממשק. רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות של הזורם אשר באות במגע עם הממשק כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו. תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה. תנאי זה נובע מהנחת הרצף בזרימה, לפיה אין החלקה בין שכבות של זורם ופונקציית המהירות תמיד רציפה וגזירה. כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם. למשל, בממשקים של נוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס. כמו רוב ההנחות ההנדסיות, תנאי אי החלקה אינו תמיד מתקיים במציאות. לדוגמה, בלחץ נמוך מאוד (למשל בגובה רב),אפילו שהנחות מכניקת הרצף עדיין בתוקף, מספר המולקולות על פני השטח כל כך נמוך שהם "מקפצות" לאורכו. קירוב שכיח להחלקת הזורם הוא: u − u W a l l = β ∂ u ∂ n {\displaystyle u-u_{Wall}=\beta {\frac {\partial u}{\partial n}}} כאשר n {\displaystyle n} היא הקואורדינטה בכיוון הניצב לשפה ו β {\displaystyle \beta } מוגדרת להיות אורך ההחלקה. עבור גזים אידיאלים, אורך ההחלקה הוא בקירוב β ≈ 1.15 ℓ {\displaystyle \beta \approx 1.15\ell } כאשר ℓ {\displaystyle \ell } הוא המהלך החופשי הממוצע. משטחים הידרופוביים מסוימים התגלו כבעלי אורך החלקה כמעט ואפסי. בזמן שתנאי אי החלקה משמש כמעט בכל מודל של נוזל צמיגי, לעיתים מזניחים אותו לטובת תנאי "אי חדירה" (כאשר רכיב מהירות הנוזל הניצב לפני השטח הוא אפס ורכיב מהירות הנוזל שמקביל לפני השטח איננו מוגבל)באנליזות של נוזל שאינו צמיגי ,היכן שהשפעת שכבת הגבול זניחה. משוואת רציפות משוואות נאוויה-סטוקס זרימת טיילור-קואט
לולב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לולב – אחד מארבעת המינים מבצע לולב – פעולת תגמול שנערכה ב-25 בספטמבר 1956 בחוסאן, כפר ערבי סמוך לבית לחם ולגוש עציון AIM-9 סיידוויינדר – טיל אוויר-אוויר מתוצרת ארצות הברית; מכונה בישראל "לולב"