laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איבויה צ'אק

איבויה צ'אק (בהונגרית: Csák Ibolya; ‏6 בינואר 1915 – 10 בפברואר 2006) הייתה אתלטית יהודייה-הונגרייה. אלופה אולימפית (ברלין 1936) ואלופת אירופה (וינה 1938) בקפיצה לגובה. הייתה הספורטאית האישה הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית עבור הונגריה. צ'אק נולדה בבודפשט. באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בתוצאה של 1.60 מטר, לפני שיאנית העולם דורותי טיילר-אודם מבריטניה (1.60 מטר) ואלפרידה קאון מגרמניה (1.60 מטר). שלוש הקופצות הראשונות עברו את אותו הגובה וכשלו בניסיון לעבור גובה של 1.62 מטר. נערכה קפיצה רביעית וצ'אק עברה בניסיון הראשון 1.62 מטר וזכתה במדליית הזהב. שבועיים לפני התחרויות הודיעו ראשי הנבחרת הגרמנית לגרטל ברגמן שיאנית גרמניה שזכתה במבחנים הגרמניים לאולימפיאדה ובתוצאה השנייה בטיבה בעולם באותה שנה (1.60 מטר), כי לא תוכל ליטול חלק במשחקים בשל היותה יהודייה. באליפות אירופה השנייה באתלטיקה והראשונה לנשים שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1938 זכתה צ'אק במדליית זהב בתחרות הקפיצה לגובה בשיא הונגרי חדש של 1.64 מטר, לפני נלי ון-באלן-בלאנקן מהולנד (1.64 מטר) ופאודורה צו זולמס מגרמניה (1.64 מטר). שיא זה החזיק מעמד 24 שנים כשיא הונגריה לנשים. באולימפיאדת ברלין (1936), לאחר שהודיע הכרוז על ניצחונה של צ'אק, הגיעה לאצטדיון המרכזי בו נכחו 110 אלף צופים, הידיעה שבבריכת השחייה ניצח השחיין ההונגרי פרנץ צ'יק במשחה הגמר הראשון והיוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי. האוהדים ההונגרים שלא ידעו את נפשם מרוב שמחה, פרצו בקריאות צ'יק צ'אק, צ'יק צ'אק וכל הקהל הצטרף אליהם. יש חושבים שזהו מקור הביטוי. בסך הכל זכתה צ'אק ב-9 תוארי אליפות הונגריה, מהם 7 תארים בקפיצה לגובה בשנים 1933–1939 ו-2 תארים בקפיצה לרוחק בשנים 1937 ו-1939. מדיה וקבצים בנושא איבויה צ'אק בוויקישיתוף איבויה צ'אק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי איבויה צ'אק, באתר olympedia.org איבויה צ'אק, באתר Track and Field (נשים) Hungarian great Csak dies aged 91, ,‏ CNN,‏ 10 בפברואר 2006 איבויה צ'אק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: המילון לרצח רבין, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2009
פני צלקת

האם התכוונתם ל... פני צלקת (1932) – סרט בבימויו של הווארד הוקס ובכיכובו של פול מוני פני צלקת (1983) – סרט בבימויו של בריאן דה פלמה ובכיכובו של אל פצ'ינו, המבוסס על עלילת הסרט משנת 1932 כינויו של אל קפונה (1899–1947), גנגסטר אמריקאי כינויו של פרנק ריברי, שחקן כדורגל צרפתי פני צלקת – דמות קומיקס בדיונית של בובה בדמות גנגסטר וראש מאפיה המופעלת על ידי הפיתום, אויב של באטמן
נפל תחמושת

נפל תחמושת הוא חלק מאמצעי לחימה או תחמושת שנפל מבלי להתפוצץ ועודו מכיל חומר נפץ חי. נפלי תחמושת הם מסוכנים ביותר ועלולים להתפוצץ בכל רגע. במסגרת הצבא, יחידת סילוק הפצצות של חיל הנדסה היא האחראית על טיפול בנפלי תחמושת ונטרולם בבטחה. יש הבדל בין נפלי תחמושת שנורו על ידי צבא ידידותי (למשל: במהלך אימונים) לבין נפלי תחמושת שנורו על ידי האויב. ההבדלים נובעים מכך שמאז מלחמות העולם התפתח מרוץ חימוש במלכוד הפצצות לשם פגיעה בחבלני הצד השני כשאלו מנסים לנטרל את הנפל. בתחמושת שנורתה על ידי צבא ידידותי, גם אם מלכוד כזה קיים, הוא מוכר וידוע מראש ולכן ניתן להפעיל עליו דרכי טיפול מתאימות. בנפלי תחמושת של האויב, לעומת זאת, דרכי המלכוד ואופן הפעולה של המרעום אינם ידועים ומשימת הנטרול הופכת קשה ומסוכנת יותר. בישראל מפוזרים נפלי תחמושת רבים שמקורם באימונים ובקרבות הרבים שהתרחשו בארץ. נפלי תחמושת אלה גרמו ללא מעט תאונות של אספני תחמושת ומתכות שלא היו זהירים מספיק ונפגעו מנפל שהתפוצץ בידיהם. עם הזמן, ישנם חומרי נפץ שמתפרקים לניטרוגליצרין, המתפוצץ אף מנקישה קלה, מה שמגביר עד מאוד את הסיכון בנגיעה בהם. קציר ברזל מדיה וקבצים בנושא נפל תחמושת בוויקישיתוף כתוצאה ממשחק בפצצה נהרגו אמש בקריית-מוצקין 5 ילדים, על המשמר, 22 במאי 1949
צעיר עירום יושב על שפת הים

צעיר עירום יושב על שפת הים (בצרפתית: Jeune Homme nu assis au bord de la mer, figure d'étude) הוא ציור שמן מאת ז'אן-איפוליט פלנדרן שצויר בין שנת 1835 ל-1836 המוצג במוזיאון הלובר בצרפת. בשנת 1832 זכה פלנדרן בפרס רומא, מענק שנלווה אליו טיול לרומא. הוא שהה בעיר חמש שנים ובה צייר פלנדרן את 'צעיר עירום יושב על שפת הים' שנשלח חזרה לפריז בשנת 1837. הציור נרכש על ידי נפוליאון השלישי. עם פרסומו זכה הציור לתשומת-לב רבה של מבקרי אמנות, והוא נחשב לאחד מציוריו המפורסמים ביותר למרות שנעשה בשלב מוקדם יחסית של הקריירה שלו. בציור נראית דמות גבר צעיר, יושב עירום על סלע כאשר זרועותיו שלובות סביב ברכיו, ראשו רכון ועיניו עצומות. ברקע נראה ים בלבד, ללא אלמנט נוסף העשוי לרמוז על מיקום. המסתורין האופף את הציור לא מספק הסבר לתנוחה בה יושב הנער: תאופיל גוטייה (1811–1872) ביקר את הציור ואמר שנראה כי מדובר בנער שנסחף לאי בודד, או ברועה צאן שאיבד את העדר שלו. בסופו של דבר הפרשנות נתונה למביט בציור, והדבר מביא להשוואה שלו לסגנון מאוחר יותר - הסוריאליזם של המאה ה-20. היסטוריונית ומבקרת האמנות אליזבת פרטג'ון (Prettejohn) בחנה את השפעת תאוריית האסתטיקה הגרמנית על האמנות הצרפתית. ב'צעיר עירום יושב על שפת הים' היא בחנה את הרקע שבציור ואת גופו "חסר הפגמים" של הנער, ומצאה כי אלה מתיישבים עם הגדרת מושג היופי של יוהאן יואכים וינקלמן, היסטוריון גרמני בתחום תולדות האמנות. את תנוחתו העגולה של המודל השוותה פרטג'ון לרישום האדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י. אחד הדברים שהשפיעו באופן ניכר על תפוצתו של הציור הייתה אדפטציה שלו בדמות תחריט שיצר ז'אן-בטיסט דנגֶן (Danguin), שהוזמנה באופן רשמי על ידי המדינה. ככל שהמוּדעות לציור גדלה, נעשו לו אדפטציות נוספות והוא הפך לאייקון הומוסקסואלי - למרות שלא הייתה כוונה כזו בציור המקורי. הצלמים מרסל מור וקלוד קהון עשו לו אדפטציות, כמו גם וילהלם פון גלודן, פרד הולנד דיי, ורוברט מייפלת'ורפ. Aldrich, Robert and Garry Wotherspoon (2003). Who's who in gay and lesbian history: from antiquity to World War II. Routledge. ISBN 0415159830. Latimer, Tirza True (2005). Women together/women apart: portraits of lesbian Paris. Rutgers University Press, pp. 71–73. ISBN 0813535956. Prettejohn, Elizabeth (2005). Beauty & Art, 1750–2000. Oxford: Oxford University Press, pp. 65–67. ISBN 0-19-280160-0. מדיה וקבצים בנושא צעיר עירום יושב על שפת הים בוויקישיתוף
תוכנית אירוח

תוכנית אירוח (באנגלית אמריקנית/אוסטרלית: Talk Show, באנגלית בריטית: Chat Show) היא תוכנית טלוויזיה או תוכנית רדיו, שבה מתארח אדם אחר (או קבוצה של אנשים) על מנת לדון בנושאים שונים, אותם מעלה המנחה של תוכנית האירוח. לעיתים, בתוכנית יתקיים פאנל של אורחים, המורכב בדרך כלל מקבוצה של אנשים, המלומדים או המנוסים בנושא שבו דנה התוכנית. בפעמים אחרות, יהיה זה אורח יחיד אשר ידון על תחום עבודתו או תחום ההתמחות שלו עם המנחה. בתוכניות אירוח אשר משודרות בשידור חי עשויים להיות אורחים או מרואיינים שאינם נמצאים פיזית באולפן הטלוויזיה או בתחנת הרדיו, אלא בביתם, במכוניתם או בכל מקום אחר, אשר ינהלו שיחה עם המנחה באמצעות הטלפון. לעיתים, מוצגת שיחה עם אורח כשיחת טלפון, בעוד האורח עצמו נמצא מאחורי הקלעים. טכניקה נפוצה בתוכניות אירוח, היא צילומן מול קהל חי(אנ'), על פי רוב כדי להוסיף מחיאות כפיים או צחוק לפסקול התוכנית, בדומה להוספת צחוק מוקלט בסיטקומים. בין מנחי ומנחות תוכניות האירוח האמריקאיות המפורסמים ביותר ניתן למנות את: אופרה וינפרי, רוזי או'דונל, אלן דג'נרס, קלי ריפא, ריג'יס פילבין(אנ'), ראיין סיקרסט, אד סאליבן, ג'וני קרסון, ג'יי לנו, קונאן או'בראיין, קרייג פרגוסון, ג'יימס קורדן, ג'ימי קימל, ג'ימי פאלון, דייוויד לטרמן, לארי קינג, ג'ון סטיוארט, ביל מאהר, הווארד סטרן, סת' מאיירס, ריקי לייק, צ'לסי הנדלר, רוזאן בר, ג'רי ספרינגר וד"ר פיל מק'גרו. בתוכניות אירוח בטלוויזיה, האורחים, לעיתים תכופות, הם ידוענים, שמדברים על חייהם האישיים ועל עבודתם, כמו גם על סרטם האחרון, תוכנית טלוויזיה שהם משתתפים בה או פרויקטים אחרים שהם רוצים לקדם. לעיתים קרובות, המנחים בתוכניות אלו הם קומיקאים, אשר פותח את התוכנית עם מונולוג קומי בפני הקהל שבאולפן. תוכנית אירוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דוד גורביץ' ודן ערב, הערך "טוק שואו", באתר אנציקלופדיה של הרעיונות רובינשטיין, אלעד (2012-07-10). "קהל יקר: הביזנס שמאחורי מחיאות הכפיים". ynet. נבדק ב-2017-12-30. ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוג'ין בינגהאם

יוג'ין קוק בינגהאם (אנגלית: Eugene Cook Bingham; ‏8 בדצמבר 1876 - 6 בנובמבר 1945) היה פרופסור וראש המחלקה לכימיה בלאפאייט קולג' שבפנסילבניה, ארצות הברית. בינגהאם תרם רבות לתחום הריאולוגיה אותו פיתח ביחד עם עמיתו למחקר, פרופסור מרכוס ריינר. הוא נחשב לחלוץ בביסוס החלק התאורטי של התחום, וכמו גם החלק המעשי, ויישומיו במדעי ההנדסה. הוא זכה בשנת 1921 בפרס על תרומתו למחקר המדעי ועל בניית מכשיר למדידת צמיגות (אנ') מטעם מכון פרנקלין שבפילדלפיה. על שמו קרוי סוג נוזל הנקרא "בינגהאם פלסטיק" או "נוזל בינגהאם". בתור יושב ראש האגודה האמריקנית לכימיה, הוא ניהל קמפיין לנטישת השיטה המטרית בתואנה שהיא אינה משתלבת עם החשיבה המדעית. בנוסף, הוא נודע כאחד האנשים האחראים לקידום ובניית שביל האפלצ'ים. Journal of Industrial and Engineering Chemistry (1914) vol. 6(3) pp. 233–237: A new viscometer for general scientific and technical purposes Journal of Physical Chemistry (1914) vol. 18(2) pp. 157–165: The Viscosity of Binary Mixtures Fluidity and Plasticity (1922) McGraw-Hill (Internet Digital Archive) Journal of Physical Chemistry (1925) vol. 29(10) pp. 1201–1204: Plasticity Review of Scientific Instruments (1933) vol. 4 p. 473: The New Science of Rheology Journal of General Physiology (1944) vol. 28 pp. 79–94, pp. 131–149 [Bingham and Roepke], (1945) vol. 28 pp. 605–626: The Rheology of Blood ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארט פוקוס

"ארט פוקוס" (באנגלית: Art Focus) הוא פרויקט אמנות ישראלי שמופק על ידי הקרן לירושלים ומטרתו היא חשיפת האמנות הפלסטית הישראלית בפני שוק האמנות הבינלאומי. הפרויקט החל את פעילותו בשנת 1994 והוא מתנהל כמעין ביאנלה או טריאנלה בינלאומית לאמנות. פרויקט ארט פוקוס נערך לראשונה בשנת 1994, ובמסגרתו נערכו שורה של תערוכות של אמנים ישראלים בגלריות ובמוזיאונים ברחבי ישראל. הפיזור הגדול של התערוכות הוביל לשינוי בתפיסת הפרויקט, והחל משנת 1996 מקיים הפרויקט תצוגה מרכזית. בנובמבר 1996 נערכה בחלל מתחת לאצטדיון טדי תצוגה שכללה ארבע תערוכות, ששילבו בין אמנים ישראלים לזרים. אחת התערוכות - "מחבואים" - כללה תצוגה של עבודות וידאו ארט רבות והיוותה ביטוי להתפתחות מדיום הוידאו ארט בישראל. בנוסף לתערוכות באצטדיון הוצגו גם תערוכות בגלריות ומוזיאונים ברחבי הארץ. תערוכת "ארט פוקוס 3" נפתחה ב-24 בנובמבר 1999 וכללה שני מוקדים עיקריים. בחלל של אצטדיון טדי נערכו 12 תערוכות שונות של אמנים ישראלים ובהם אורי צייג, גיל שחר, גל וינשטיין, שאריף ואכד, משה גרשוני וזהר קניאל ואחרים. ואילו בחלל הפתוח של בריכת הסולטאן הוצגה תערוכה בינלאומית אותה אצר קספר קניג. התערוכה של קניג הוצגה בעיתונות המקומית ככישלון רהבתני בכל הקשור להשקעה העצומה בהכשרת המקום לתצוגה ולאיכות העבודות ולהקשרן. בנוסף, הוצגו במסגרת הפרויקט התערוכה הקבוצתית "מראית עין" במוזיאון ישראל (אוצרת: שרית שפירא), תערוכה של בוגרי התוכנית ללימודי המשך של בצלאל בבית האמנים בירושלים ותערוכה של מיכה אולמן ואברהם אופק בבית טיכו. כמה שערוריות נקשרו לתצוגות הפרויקט. עבודתו של יואב שמואל, הוצגה במוזיאון ישראל ללא ציון שם האמן בעקבות סכסוך כספי ומשפטי עם המוזיאון. בנוסף, הנהלת ארט פוקוס ביקשה לבטל את תערוכתם של משה גרשוני וזוהר קניאל, משום העובדה שיצירות דומות הוצגו גם במוזיאון ישראל, וזאת על אף שבהנהלת הפרויקט ישבו שני אוצרים קבועים של המוזיאון. "ארט פוקוס 4" נפתח ב-4 בדצמבר 2003 והתקיים במוזיאון אסירי המחתרות - ירושלים. את התערוכה אצרו סוזן לנדאו ויגאל צלמונה ב-23 בספטמבר 2008 נפתח "ארט פוקוס 5" במבנה באזור התעשייתי של שכונת תלפיות בירושלים. בתערוכה, אותה אצרו ברנאר בליסטן ועמי ברק הוצגו 66 אמנים מ-25 מדינות תחת הכותרת "האם אמנות יכולה יותר?". אודליה ברקין, "ארט פוקוס - 3 אמנות עכשווית בירושלים", אתר נענע10, 24 באוקטובר 1999. "ארט פוקוס 5", באתר עכבר העיר 2008. "למי יש יותר גדול", אתר מארב, 27 באוגוסט 2008 דנה גילרמן, קפיצה קטנה אל ההווה, באתר הארץ, 28 באפריל 2008 Dana Gilerman, Art Focus 4, two years late, but worth the wait ראו: שרה בריטברג-סמל, "הפיאסקו בבריכת הסולטאן", סטודיו 108, נובמבר 199, עמ' 6-8.
עיר המתים

האם התכוונתם ל... מינאס מורגול – המכונה לעיתים "עיר המתים" בשר הטבעות נקרופוליס – כינוי לאזור של קברים עתיקים עיר המתים – כינוי לרובע בקהיר בו מתגוררים התושבים בקברים
I Wanna Go

I Wanna Go (בעברית: אני רוצה ללכת) הוא הסינגל השלישי מתוך אלבומה השביעי, Femme Fatale, של זמרת הפופ האמריקנית בריטני ספירס. השיר הוצא כסינגל' אחרי שנבחר כשיר המועדף על מעריצי הזמרת, בסקר שנערך באתר האינטרנט שלה. שיר זה הוא השיר המצליח ביותר של ספירס ברדיו של ארצות הברית, בשל השמעותיו הבלתי פוסקות. השיר נכתב והופק על ידי מקס מרטין ושאלבאק, ואמור היה לשמש סינגל שני מתוך אלבומה של ספירס, אך נדחה לטובת Till the World Ends. ספירס ערכה סקר באתרה, ובו שאלה את מעריציה להעדפתם לסינגל השלישי. בחירת הרוב (68%) בשיר הובילה לבחירה בו. השיר זכה לביקורת אוהדת, בהשוואה לשאר שירי האלבום, עם הוצאתו במרץ 2011. הקליפ לשיר "I Wanna Go" צולם בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובוים בידי כריס מארס. ב-19 ביוני, הוכרז שהקליפ ישוחרר ב-22 ביוני, ואילו ב-19 ביוני תשוחרר הצצה לקליפ בת 30 שניות. הקליפ זכה להקרנת בכורה בשעה 10:00 (שעון ישראל) ב-22 ביוני ב-MTV ובערוץ ה-Vevo הרשמי של ספירס באתר יוטיוב. הקליפ נפתח כאשר בריטני לבושה ככוכבת רוק משנות ה-60, מתראיינת במסיבת עיתונאים מול אנשי תקשורת. ספירס נשאלת שאלות חודרניות חסרות בסיס וטעם. כאשר נמאס לספירס מן הראיון היא מתבטאת במספר קללות (מצונזרות), ויוצאת החוצה אל הרחוב. ברחוב שנראה כמו רחוב טיפוסי במרכז ניו יורק, ישנו בית קולנוע אשר מציג את הסרט "Crossroads 2: Cross Harder", כמעין סרט המשך לסרטה של ספירס מ-2002: "קרוסרודס". ספירס מבצעת מספר מעשים לא הולמים: תופסת בישבנו של מעריץ, חושפת את שדיה אל מול אב ובנו העוברים במקום, מרסקת מצלמה של צלם פפראצי ונלקחת על ידי שוטר, אך משוחררת, לאחר שמפעילה עליו את כוחה הנשי. בסצנה הבאה של הקליפ, נראית ספירס נלחמת עם צלמי פפראצי ברחוב, כאשר היא מצליפה בהם בעזרת המיקרופון שלה, אך מסתבר שהם רובוטים וקמים חזרה ללא פגע. ספירס המבועתת קופצת לתוך מכוניתו של אחד מן האנשים, שנכחו קודם לכן במסיבת העיתונאים, ונוסעת איתו בכביש מהיר, כאשר לגופה חזייה מנוקדת וחצאית שחורה. אותו אדם, שופך על עצמו חלב (ככל הנראה כחלק מפרסומת סמויה), ולאחר שעולים ממנו ניצוצות, מסתבר שגם הוא רובוט. השיר נגמר, וספירס מתעוררת שוב באולם שבו התקיימה מסיבת העיתונאים, שם היא ממשיכה להישאל שאלות חסרות בסיס. האיש, אשר נסעה איתו קודם לכן במכונית, עוצר את מסיבת העיתונאים, וספירס מספרת לו שהיא חלמה חלום מוזר. הוא, מצדו, עונה לה שהוא אוהב חלומות וצדפות. בסוף הקליפ, האיש, שנראה כי היה רובוט, מסתובב אל המצלמה, עיניו הופכות אדומות וקורנות, והוא צוחק צחוק פרוע – ככל הנראה, כחלק ממחווה לקליפ של מייקל ג'קסון "Thriller". במצעד החצי שנתי של בילבורד, שנערך בתחילת חודש יולי, זכתה ספירס בחמש קטגוריות – ביניהן, הקליפ הטוב ביותר, ברוב של 43.5% מההצבעות, עם הקליפ השיר I Wanna Go. נכון לנובמבר 2017 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-230,000,000 צפיות באתר הvevo הרשמי שלה. ב-22 באוגוסט, הפך השיר לשיר המצליח ביותר של ספירס ברדיו, לאחר ששבר את שיא קודמו, עם כמות השמעות של 100,000,000 השמעות (נכון ל-23 באוגוסט 2011). מידע על היצירה "I Wanna Go" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "I Wanna Go" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "I Wanna Go" באתר Discogs סרטון השיר "I Wanna Go" באתר יוטיוב
ננו-מבנה

ננו-מבנה הוא עצם בקנה מידה, שגדול יותר ממבנים מולקולריים, אך קטן יותר ממבנים מיקרוסקופיים (שהם בגודל של כמיקרומטר). בתיאור ננו-מבנים מבחינים בין מספר הממדים ברמה הננומטרית: ננו-משטח (Nanotextured surface) – משטח בעל ממד אחד ברמה הננומטרית; כלומר, עובי פני השטח של עצם כלשהו עשוי להימצא בין 0.1 ל-100 ננומטר (nm). ננו-צינורית (Nanotube) – עצם בעל שני ממדים ברמה הננומטרית. קוטרו של ננו-צינור נמצא בטווח של 0.1 ל-100 ננומטר, אך אורכו עשוי להיות גדול הרבה יותר. ננו-חלקיק או נקודה קוונטית – מבנה כדורי, בעל שלושה ממדים בקנה המידה הננומטרי. לעיתים קרובות משתמשים במונח "ננו-מבנה" לתיאור טכנולוגיות מגנטיות זעירות. ננוטכנולוגיה ננו-חומרים מדיה וקבצים בנושא ננו-מבנה בוויקישיתוף ננו-מבנים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרגון נטוורקס

סרגון נטוורקס בע"מ (באנגלית: Ceragon Networks Ltd) היא חברת טכנולוגיה ישראלית המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק מערכות תקשורת אלחוטיות בפס-רחב העובדות בתדרי מיקרוגל וגלים מילימטריים. ציוד החברה משמש בעיקר ספקי שירותים סלולריים כדי לקשר את תחנות הבסיס אחורה אל לב הרשת (Backhaul). סרגון היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק תחת הסמל CRNT. סרגון נוסדה בשנת 1996 בשם Giganet על ידי שרגא כץ וינון ברכה. ההשקעה הראשונית הגיעה מהאחים יהודה זיסאפל וזהר זיסאפל מקבוצת רד-בינת. בשנים הראשונות פיתחה החברה ציוד אלחוטי שנועד לתת פתרון לחברות המתחרות לחברות הבזק המקומיות (CLEC) בעקבות פתיחת שוק התקשורת לתחרות במדינות רבות במערב. חברות אלו היו זקוקות לפתרון חלופי לקווי התקשורת שנפרסו על ידי חברות הבזק השונות. בין השנים 1998 ל-2000 מכירות החברה צמחו כך שבשנת 2001 החברה הגיעה לראש רשימת החברות הצומחות בישראל של פירמת רואי החשבון דלויט (Fast50). בשנת 2000 הונפקה החברה בבורסת נאסד"ק. כחלק מההנפקה נאלצה החברה לשנות את שמה לסרגון נטוורקס בגלל התנגדות של חברה פרטית במסצ'וסטס שנקראה Giganet Inc. בשנת 2001, לאחר התפוצצות בועת הדוט-קום נקלעו גם חברות ה-CLEC למשבר ורבות פשטו רגל, בעקבות כך החברה נקלעה למשבר. כדי לצאת מהמשבר שינתה החברה את האסטרטגיה שלה ופנתה לשוק חדש, שוק התקשורת הסלולרית שהיה בצמיחה גדולה עם כניסת דור 3 (3G). שינוי זה חילץ את החברה מהמשבר. החברה נמנתה ברשימת 50 הצומחות במהירות 11 שנים ברציפות עד שנת 2011 . בשנת 2004 נרשמה סרגון למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 פרש שרגא כץ מניהול החברה והוחלף על ידי עירא פלטי, לשעבר מנכ"ל סיברידג'. בסוף שנת 2017 נמחקה החברה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. כיום סרגון עוסקת בייצור ושיווק של ציוד אלחוטי המאפשר קישוריות גבוהה ברשתות סלולר, 5G, רשתות פרטיות, רשתות ארגוניות, ולאסדות קידוח של נפט וגז. מוצרי החברה כוללים אנטנות, ציוד תקשורת, חומרה ותוכנה. מרכז החברה נמצא בראש העין. בשנת 2011 רכשה מחברת Eltek הנורווגית את חברת הבת שלה, Nera, ב-48.5 מיליון דולר. בשנת 2013 תבעה סרגון את אלטק על נזקים של 21.5 מיליון דולר בתהליך הרכישה. בסוף שנת 2023 רכשה סרגון את חברת סיקלו(Siklu) הישראלית. החברה פיתחה פתרונות תמסורת בגלים מילימטריים לתקשורת אלחוטית בפס-רחב. סרגון דיווחה לבורסה כי הכנסותיה בשנת 2023 עמדו על כ-347.2מיליון דולר. אתר האינטרנט הרשמי של סרגון נטוורקס סרגון נטוורקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סרגון נטוורקס, ברשת החברתית אינסטגרם סרגון נטוורקס, סרטונים בערוץ היוטיוב מידע עסקי על חברת סרגון נטוורקס באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית) סרגון נטוורקס, בגוגל פיננסים סרגון נטוורקס, באתר Crunchbase (באנגלית) סרגון נטוורקס, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית) אילן רוזן מונה ליו"ר חברת סרגון, באתר TechTime‏, 3 באוגוסט 2023 תוצאות 2021, באתר החברה סרגון נטוורקס בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה. F-20 לשנת 2020, באתר החברה Ceragon Networks, What is Backhaul: Meaning, Uses & Applications [2022 Updated], www.ceragon.com (באנגלית) Fast Ceragon, עיתון גלובס (באנגלית), ‏11 בפברואר 2002 דלויט - ברייטמן אלמגור זוהר, בשיתוף TheMarker, Technology Fast 50 Israel 2011, deloitte.com(הקישור אינו פעיל) שירי חביב ולדהורן, ‏סרגון תובעת נזקים בהיקף 21.5 מיליון דולר בגין רכישת Nera, באתר גלובס, 25 ביוני 2013 Ceragon Reports 20% Growth in the Fourth Quarter of 2023; Exceeds Full-Year 2023 Guidance, www.ceragon.com, ‏February 20, 2024 (באנגלית)
בוביה דה פלאנדר

בוביה דה פלאנדר (מצרפתית: Bouvier des Flandres) הוא גזע כלבי רועים שמקורו בפלנדריה אשר בבלגיה. משמעות שמו בצרפתית היא "רועה הפרות של פלנדריה", בהתייחסו למוצאו הפלמי של הגזע. הגזע שימש בעבר בעבודות החווה, כגון רעיית בקר או כבשים, וגרירת עגלות. כיום הכלבים הללו משמשים בעיקר ככלבי מחמד, כלבי שמירה וכלבי משטרה. נזירים מפלנדריה היו המגדלים הראשונים של הגזע. שורשיו של הגזע מגזעי כלבים כמו וולפהאונד אירי ודירהאונד סקוטי אשר הוכלאו עם כלבי חווה מקומיים, עד אשר נוצר האב הקדמון של הבוביה דה פלאנדר המודרני. הוא שימש ככלב עבודה לרעיית ושמירת הבקר, ואף למשיכת עגלות בזכות עוצמתו ואופיו, והתאים למזג האוויר המקומי בזכות הפרווה העבה שלו. עד תחילת המאה ה-20 הגזע לא היה מוגדר וכלל מספר סוגים. ב-1912 ו-1913 מספר מועדוני כלבנות מקומיים אימצו סטנדרטים לבוביה. מלחמת העולם הראשונה גרמה לגזע להיעלם כמעט לחלוטין, עקב הרס מקום מוצאו של הבוביה ושימושו במלחמה למטרות צבאיות. ואכן, ניק, כלב זכר מאולף לחפירות אשר שירת במלחמה, וזכה בתחרויות כלבים אחריה, נחשב למייסד הגזע. תקן אחיד לגזע נוצר ב-1936 על ידי ועדה צרפתית-בלגית. מלחמת העולם השנייה העמידה בסכנה שנית את הגזע. בגלל אילוצים אלה התפתחותו של הבוביה הייתה איטית, ורק ב-1964 הוכר על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות. התכונה הבולטת ביותר של הבוביה דה פלאנדר הוא הפרווה בפניו וזקנו. הוא כלב חסון, בעל פרווה ארוכה אפורה, שחור, חומה או זהובה ולעיתים מנומרת. זהו כלב נאמן ומגן מטבעו, ולכן הוא חיית מחמד וכלב שמירה טוב. הוא בדרך כלל ממושמע עם אופי טוב, וקל יחסית לאילוף. מדיה וקבצים בנושא בוביה דה פלאנדר בוויקישיתוף בוביה דה פלאנדר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
HTPC

HTPC ‏(באנגלית: Home Theater PC, בעברית: מחשב מדיה סלוני) הוא מחשב אישי המתפקד כרכיב המרכזי של מערכת קולנוע ביתי. מחשבים אלו משמשים להצגה ולהשמעה של מדיה דיגיטלית כגון תמונות, מוזיקה ווידאו ומתאפיינים בכונן קשיח בעל נפח גדול, ביציאות וידאו לטלוויזיה ברזולוציה גבוהה (HDTV), בחיבור למערכת קולנוע ביתית עם 5.1 עד 7.1 ערוצי שמע או יציאה דיגיטלית (SPDIF) למפענח חיצוני. מחשב כזה עשוי לכלול גם אפשרות ללכידת וידאו ממקורות שונים כמו מצלמה או ממיר טלוויזיה, וקורא כרטיסי זיכרון. מאחר שבבסיסם מחשבי HTPC הם מחשבי PC רגילים, קל לחבר אותם לרשת לשם שיתוף משאבים בין מחשבים שונים בבית או שימוש באינטרנט. יש משתמשים המעדיפים להעביר את אמצעי האחסון, כמו דיסקים קשיחים, למחשב מרוחק (בחדר אחר) ולצפות בווידאו דרך הרשת, כדי למזער את הרעש שהמערכת יוצרת. מכיוון שהמרחק בין הצופה למחשב הוא גדול יחסית, נוח ומקובל להשתמש באמצעי קלט (מקלדת ועכבר) אלחוטיים בתקנים שונים. למחשבים אלו קיימות תוכנות ייחודיות כגון Meedio, Yahoo! Go, SageTV, BeyondTV, Mediaportal ומערכת ההפעלה Windows XP Media Center Edition של מיקרוסופט, בנוסף לכך רכיב הMedia Center של חברת מיקרוסופט קיים גם בWindows Vista Ultimate וב-Windows Vista Home Premium, כמו כן קיימות מערכות הפעלה ייעודיות אחרות מבוססות לינוקס. למחשבי HTPC ניתן להקנות פונקציונליות דומה למכשיר וידאו ביתי באמצעות התקנת שלט רחוק המתממשק למחשב (לדוגמה IR-Blaster). ניתן לתת שמות לקבצים המוקלטים באופן אוטומטי על ידי תוכנות המורידות מידע על לוח השידורים מהאינטרנט. הואיל והשימוש בהם נעשה בסביבה שקטה, נעשים מאמצים על ידי מתכנני המערכות לשמור על רמת רעש נמוכה. להשגת מטרה זו נעשה שימוש ברכיבים שקטים במיוחד בעת הרכבת המחשב, ופתרונות קירור הלקוחים לעיתים מתחום ההמהרה כמו קירור מים. תוכנות המכילות גם יכולת הקלטה נקראות בשם הכללי Personal Video Recorder. תוכנות כאלו הנפוצות בקרב דוברי עברית הן SageTV ו־GB-PVR. חלופות למחשב HTPC הם נגני מדיית רשת ונגני דיסק קשיח. פתרונות אלו אינם גמישים כמו מערכת מבוססת PC, אולם מצטיינים ברמת רעש נמוכה, תחזוקה פשוטה וצריכת חשמל נמוכה. דונגל Smart TV טלוויזיה חכמה מקליט וידאו דיגיטלי קודי בנה מחשב HTPC בעצמך, באתר hometheater המלצה על מכשירי מדיה סלונים, באתר KODI ISRAEL ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב מזרחי

האם התכוונתם ל... יעקב מזרחי (חבר הכנסת) – רב, כיהן כחבר הכנסת בשלהי הכנסת השביעית יעקב מזרחי (חייל) – לוחם צה"ל בעל עיטור הגבורה יעקב מזרחי - בעלה של אסנת ברזאני