laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שברולט קוואליר

שברולט קוואליר (באנגלית: Chevrolet Cavalier) היא דגם משפחתי קטן שיוצר בין השנים 1982-2005 על ידי תאגיד ג'נרל מוטורס. הקוואליר היה מיוצר לצד קדילאק סימארון, ביואיק סקיהוק, אולדסמוביל פירנצה ופונטיאק J2000 / 2000/ Sunbird. הקוואליר החלפה על ידי הדגם "שברולט קובאלט". הקוואליר החליף את השברולט מונזה בצפון אמריקה. המונזה הייתה זמינה בגרסת 2 דלתות קופה, הקאווליר הראשונה יצא למכירה בתחילת 1981 כמודל 1982, הייצור הראשוני היה בהיקף של פחות מ 1000 יחידות . 1983 Cavaliers הציע גרסה עם מערכת הזרקת דלק, ומנוע V6 הפך להיות זמין משנת 1985. במודלים משנת 1984 קיבל מתיחה קלה עם פנסים מרובע. הגרסה הספורטיבית Z24 הוצגה בשנת 1986 בתצורות קופה ו hatchback. . לאחר מכן, Cavaliers 1982: 1.8 L L46 carbureted OHV I4 1983-1986: 2.0 L LQ5 TBI OHV I4 1987–1989: 2.0 L LL8 TBI OHV I4 1985–1989: 2.8 L LB6 MPFI OHV V6 הקאווליר עוצבה מחדש בשנת 1987 לשנת הדגם 1988. ייצור ההאצ'בק בן שלוש הדלתות הופסק, בעוד שהקופה, הסדאן, והסטיישן נמשכו. הסדאן והסטיישן לא השתנו הרבה, ואילו החלק החיצוני של הקופה עוצב מחדש לחלוטין. הקאווליר עוצבה ותוכננה מחדש לשנת הדגם 1995, עם מידות מורחבות ועיצוב אווירודינמי יותר, כשהיא לוקחת רמזים עיצוביים קלים מהדור הרביעי של שברולט קמארו. חלק מרמזי הסטיילינג הבסיסיים נותרו עם זאת, כמו הסורג המשולב בפגוש, קו החגורה הטבול של הקופה, והפגושים בצבע פחם בחלק ממכוניות הדגם הבסיסיות. אופציות קופה, סדאן ואביזרים להמרה הוצעו, אולם ייצור דגם הסטיישן הופסק. למכונית הייתה גם גרסאות של גלגלי 15 ו-16 אינץ'. בשנת 1997, הפך הקאווליר למכונית הנמכרת ביותר בין כל מותגי ג'נרל מוטורס. החל משנת 1995 שווקה השברולט קוואליר מדור שלישי על ידי חברת יוניברסל מוטורס ישראל. הקוואליר הצליחה בשוק המשפחתיות לאחר ששווקה כמכונית אמריקאית במחיר שאינו גבוה משמעותית ממשפחתיות איכותיות יפניות. בשנת 1995 נמסרו 5,289 רכבים (הייתה המכונית ה-5 הנמכרת ביותר בישראל בשנה זו) וב-1996 נמסרו 3,905 רכבים (מקום 9 בשוק הרכב בישראל). חלק מהרכבים שיובאו לישראל יוצרו בארצות הברית וחלקם במקסיקו. מדיה וקבצים בנושא שברולט קוואליר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שברולט קוואליר (בספרדית) ששי כהן, נוסטלגיה לשבת: שברולט קוואליר, באתר "וויל חדשות ומבצעי רכב", 7 בפברואר 2020 אסף בר-שי, מדד מוטוקאר: קוואליר יותר מבוקשת מ-307, באתר TheMarker‏, 14 בדצמבר 2003 מגזין הגה, קוואליר אאוט - קובאלט אין: הדגם החדש יגיע לישראל ב-2005, באתר TheMarker‏, 29 בדצמבר 2003 דובי בן גדליהו, ‏שוק הרכב קצת השתגע ב-96', באתר גלובס, 28 בינואר 1997 מיכל רז חיימוביץ, ‏אמריקנית תוצרת קוריאה, באתר גלובס, 2 בינואר 2006
אדווינס גירדוואיניס

אדווינס גירדוואיניס (בליטאית: Edvinas Girdvainis; נולד ב-17 בינואר 1993) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת הבלם בקובנה ז'לגיריס ובנבחרת ליטא. גירדוואיניס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קובנה, וכשהיה בן 17 עבר לאיטליה והחל לשחק בקבוצת הנוער של פדובה. ביולי 2012 חזר לליטא וחתם בקבוצת אקרנאס, באמצע העונה של ליגת העל הליטאית, ועד סופה ערך ארבע הופעות וזכה עם הקבוצה באליפות. בעונתו השנייה במועדון הפך גירדוואיניס לשחקן הרכב וערך 24 הופעות בליגה. בתחילת עונת 2014 ערך 16 הופעות בליגה, אך במהלכה נכנסה אקרנאס לחובות כספיים וגירדוואיניס נמכר למארבייה מהליגה השלישית בספרד. ב-23 בנובמבר 2014 קיבל גירדוואיניס את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד 0–3 לסביליה אתלטיקו. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 28 הופעות בליגה, ובעונת 2015/2016 ערך 31 הופעות. בקיץ 2016 חתם גירדוואיניס בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה ובעונת 2016/2017 שותף בעשרה משחקי ליגה. ב-21 ביולי 2017 הושאל לטום טומסק מליגת המשנה ברוסיה, ובמדיה ערך 22 הופעות ליגה בעונת 2017/2018, ובסך הכל 25 הופעות בכל המסגרות. ב-11 ביולי 2018 הגיע גירדוואיניס לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב לאחר שחזרה לליגת העל לקראת עונת 2018/2019. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. גירדוואיניס פתח בשני המשחקים הבאים בגביע הטוטו, אך פחות מחודש לאחר שחתם בקבוצה הוחלט לשחררו מהמועדון בטרם החלה העונה. ב-18 באוגוסט 2018 חתם גירדוואיניס בקשלה מליגת העל האזרית. עם תום העונה באזרבייג'ן, גירדוואיניס חתם בריגאס מליגת העל הלטבית. ב-9 בינואר 2020 חתם גירדוואיניס באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. ב-17 באוגוסט 2021, גירדוואיניס חתם בקובנה ז'לגיריס מליגת העל הליטאית. ב-23 במרץ 2018 ערך גירדוואיניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, במשחק ידידות מול רומניה. גירדוואיניס היה שחקן סגל קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018, ושותף בשישה משחקים במהלך הטורניר. אקרנאס אליפות ליטא: 2012 אדווינס גירדוואיניס, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל אדווינס גירדוואיניס, באתר Transfermarkt אדווינס גירדוואיניס, באתר Soccerway אדווינס גירדוואיניס, באתר BDFutbol אדווינס גירדוואיניס, באתר WorldFootball.net אדווינס גירדוואיניס, באתר National Football Teams אדווינס גירדוואיניס, באתר FootballDatabase.eu מאור רחמני, ‏הבלם אדבינאס גירדבאיניס חתם בהפועל ת"א, באתר ONE‏, 11 ביולי 2018 נדב צנציפר, אחרי שלושה שבועות בלבד: גירדבאיניס שוחרר מהפועל ת"א, באתר ynet, 7 באוגוסט 2018
קנטה (רכב)

קנטה (בהולנדית: Canta) הוא דגם של מכונית מיקרו, אשר פותח בשנת 1995 על ידי יצרן מכוניות המיקרו ההולנדי Waaijenberg (אנ') יחד עם אוניברסיטת דלפט טכנולוגיה ("Delft University of Technology" (אנ')), אשר נוצר במיוחד עבור נהגים נכים. מפני שרוחבו של הרכב הוא רק 1.10 מטר, הוא עשוי - בניגוד למכוניות-מיקרו גדולות יותר - לשמש בנתיבי אופניים, כמו גם במדרכות ובשבילים, בנוסף, אין צורך ברישיון נהיגה. כל דגם "קנטה" בנוי עם ההתאמות המיוחדות הנדרשות על ידי הלקוח, כגון איתור בקרות ומתגים בצד שמאל או ימין, או על כל ההגה. נכון להיום דגמי "קנטה" עדיין מיוצרים. "Canta LX" - מחיר היחידה 11,850 שטרלינג "Exclusive" - מנוע 200 סמ"ק, מחיר היחידה 12,850 שטרלינג "LX Exclusive" - מחיר היחידה 13,850 שטרלינג "Inrij-Canta" - בדגם זה הנהג יכול להיכנס עם כיסא הגלגלים (מהדלת האחורית) ולנהוג כשהוא יושב על כיסא הגלגלים האישי שלו, (בדומה לדגם הChairiot solo), מחיר היחידה 18,500 שטרלינג 2 מושבים 2 דלתות צד מנוע בנזין מנוע חשמלי (גרסה גרמנית) מכל דלק - 18 ליטר חלון קדמי עמוק ורחב מאוד - שפור בשדה הראיה של הנהג 4 בלמי דיסק מגוון רחב של מושבים - כולל מושבים מסתובבים כדי להקל על כניסה ויציאה החלק האחורי של הרכב מופנה לקרקע כאשר הוא חונה, והוא מורם באופן פנאומטי כאשר המנוע מופעל כדי שנכה המשתמש בכיסא גלגלים יכול להיכנס על יד הכבש בחלק האחורי דגם "קנטה" דגם "קנטה" דגם "קנטה" דגם "קנטה" דגם "קנטה" דגם "קנטה", שנת 2016 דגם "קנטה", שנת 2016 דגם "קנטה" Chairiot solo מיניסימה דגם "קנטה (רכב)" - תמונות מדיה וקבצים בנושא קנטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קנטה קנטה, סרטון באתר יוטיוב קנטה, סרטון באתר יוטיוב קנטה, סרטון באתר יוטיוב קנטה - מפרט טכני en.help4u.eu/webshop/products/canta-lx קנטה (רכב) trouw.nl/home/met-een-canta-kun-je-over-de-stoep-rijden-en-je-mag-hem-overal-parkeren-~a72cae92 דגמי "קנטה (רכב)" amsterdamlogue.com/the-worlds-smallest-car "קנטה (רכב)" 24oranges.nl/2012/06/17/canta-the-little-can-do-car קנטה transeum.com/weird-car/the-canta-microcar-starting-at-11500-euros
נבחרת הונגריה בכדוריד

נבחרת הונגריה בכדוריד היא הנבחרת לאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-21 אליפויות העולם בכדוריד ובשנת 1986 הגיע למקום השני. במשחקים האולימפיים היא הצליחה להגיע למקום הרביעי 5 פעמים. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון לדצמבר 2022 הנבחרת מדורגת במקום הרביעי מדיה וקבצים בנושא נבחרת הונגריה בכדוריד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת הונגריה בכדוריד דף באתר איגוד הכדוריד האירופי דף באתר האיגוד העולמי https://www.ihf.info/member-federations/hungary/132 דירוג של האיגוד העולמי
שרלוטה, רוזנת הסן-קאסל

שרלוטה, רוזנת הסן-קאסל (בגרמנית: Charlotte von Hessen-Kassel;‏ 20 בנובמבר 1627 – 26 במרץ 1686), הייתה בתו של וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ואשתו של קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ. שרלוטה נולדה ב-20 בנובמבר 1627 בהיידלברג לוילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ולאמליה אליזבת מהנאו-מינצברג, בתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג. שרלוטה תוארה כילדה בלונדינית גבוהה, עם רגליים ארוכות וחזה יפה. ב-22 בפברואר 1650 התחתנה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בתחילה היו נישואי השניים מוצלחים, אולם עד מהרה החל קרל לודוויג לבגוד בה עם מריה לואיזה פון דגנפלד. בשנת 1654 גילתה שרלוטה שקרל לודוויג בוגד בה, ומאז היא הפכה לאשה תוקפנית ואלימה. בשנת 1658 גירש אותה קרל לודוויג, והתחתן בנישואים מורגנטיים עם מריה לואיזה. בשל גירושי השניים נשלחו ילדיה לחיות אצל דודתם סופיה מהנובר. בשנת 1680 מת קרל לודוויג, ובנה קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו, וב-26 במרץ 1686 מתה שרלוטה בהיידלברג. ב-22 בפברואר 1650 התחתנה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 3 ילדים: קרל השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1651–1685) אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ (1652–1722) פרידריך מפפאלץ (1653) מדיה וקבצים בנושא שרלוטה, רוזנת הסן-קאסל בוויקישיתוף שרלוטה, רוזנת הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יהושע השל שפירא

רבי יהושע השל שפירא (? - תרס"ח, 1908) היה רבן של שאקי ושצ'וצ'ין ונשיא כולל סובאלק-לומז'ה. נולד באוגוסטוב שבפרוסיה, לרב דוב בר שפירא. אחיו הגדול היה רב העיר אוגוסטוב (ולימים רבה של מזריטש) רבי ישראל איסר שפירא (מזריטש). למד אצל רבי משה יהודה ליב זילברברג מקוטנה, מחבר "זית רענן". נישא לבתו של רבי ליפא חיים הכהן אב"ד זמברובה (תקופה קצרה שימש גם אב"ד לומז'ה), נשיא כולל לומז'ה-סובאלק. לאחר נישואיו התמנה הרב שפירא כרבה של שאקי. בשנות ה-60 של המאה ה-19 התמנה כרבה של שצ'וצ'ין, וכיהן בתפקידו כארבעים שנה עד פטירתו. חידושי תורתו מופיעים בספרי אחיו וחכמים נוספים. בשנת 1882, לאחר פטירת חמיו רבי ליפא חיים הכהן, התמנה תחתיו כנשיא כולל לומז'ה-סובאלק, שתמך בתושבי ירושלים. היה ידידו של רבי יהושע לייב דיסקין מירושלים. בניגוד לאחיו, התנגד לתנועת חיבת ציון. הרב שפירא הוא אחד הרבנים שנתנו הסכמה על הספר "ליקוטי הלכות" של החפץ חיים. גיסו, חתן נוסף של רבי ליפא חיים הכהן, רבי דוב מנחם רגנשברג כיהן כרבה של זמברובה קרוב ל 60 שנה עד למלחמת העולם השנייה, נספה בשואה. חתנו של הרב שפירא הוא רבי יצחק מרדכי קלפפיש. בנו של רבי יצחק מרדכי, הרב אהרן יעקב קלפפיש, נישא לבתו של רבי דוב מנחם רגנשברג. הרב אהרן יעקב קלפפיש הביא מתורתו של סבו הרב שפירא בספרו "מנחת אהרן". ספר קהילת אוגוסטוב, עמ' 104 בפורום אוצר החכמה.
ארבע העונות (רשת מלונות)

רשת ארבע העונות (באנגלית: Four Seasons Hotels and Resorts) היא רשת אירוח ובתי מלון יוקרתית שבסיסה בטורונטו, קנדה. היא מפעילה יותר מ-100 מלונות ואתרי נופש ברחבי העולם. מאז שנת 2007, ביל גייטס (באמצעות השקעות Cascade) והנסיך אל-וליד בן טלאל מחזיקים ברוב הבעלות על הרשת. הסדרה "הלוטוס הלבן" מבית HBO צולמה במלונות הרשת "ארבע העונות הוואי" ו"ארבע העונות סיציליה", על פי פרסומים, העונה השלישית תצטלם באחד מארבע המלונות בתיאלנד איש העסקים הקנדי-יהודי איזדור שארפ ייסד את "ארבע עונות" ב-1960. בזמן שהיה אדריכל צעיר שעבד עבור אביו, שארפ תכנן מלונית לחבר משפחה, הצלחתו הניעה אותו לנסות ליצור מלון משלו. הוא קנה חלקת אדמה גדולה באזור טורונטו, ותכנן להקימה כתחנת מעבר לאנשי עסקים. מלון ארבע העונות הראשון נפתח בשנת 1961. יוקרה הפכה לחלק מהמותג כאשר החברה התרחבה ללונדון. כאשר היזם התקשר עם רשת ארבע עונות על בניית מלון בלונדון, שארפ תכנן אותו כדי להתחרות עם העולם הישן של בתי מלון, המלון נפתח ב 1970. בשנות השישים פתחה הרשת מלון בנתניה, אומנם היא יצאה מניהולו לאחר שלא עמד בסטנדרטים המחמירים של הרשת. לאחר המשבר העולמי בתיירות משנת 2000 ועוד יותר לאחר הפיגוע במגדלי התאומים החברה סירבה להוריד עלויות על מנת לשמור על יוקרת המותג וספגה על כך ביקורת. ב-2007 החברה נמכרה לאיש העסקים האמריקני ביל גייטס ולנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל. בעקבות המשבר הפיננסי העולמי ב-2007–2010 החברה פיטרה כ-10 אחוז מכוח האדם שלה בטורונטו. בשנות האלפיים, ארבע עונות המשיכה להתרחב, בעיקר בסין. היא פתחה מלונות בערים האנגג'ואו, גואנגג'ואו, שאנגחאי ובייג'ינג. כמו כן יש לרשת מלון יחיד בהודו, בעיר מומבאי. בשנת 2013, היא פתחה את המלון הראשון שלה ברוסיה Lobanov-Rostovsky Residence בסנקט פטרבורג, ולאחר מכן נפתח מלון שני במוסקבה. באינדונזיה יש לרשת מלון אחד בג'קרטה ועוד שניים בבאלי. משנת 2015, הרשת מציעה טיולים במטוס בואינג 757 מושכר שעבר שדרוג עם 52 מושבים. ב-2021, שידרגה הרשת את מטוסה למטוס איירבוס A321. באפריל 2021, דווח כי יוקם על ידי חברת סילברסטיין האמריקאית מלון בישראל של רשת המלונות ארבע העונות ברחוב אילת שבעיר תל אביב-יפו, במתחם בו עתידים להיבנות שלושה מגדלים בני 35–45 קומות ובהם מגורים, מלונאות ומסחר. מדיה וקבצים בנושא ארבע העונות בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארבע העונות ארבע העונות, ברשת החברתית פייסבוק ארבע העונות, ברשת החברתית אקס (טוויטר) רינה רוזנברג קנדל, החופשה שאתם חולמים עליה: "באים לכאן אנשים שרוצים שיגישו להם צ'יפס והמבורגר ב-3 לפנות בוקר, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2021 שמעון יעיש, הכי יפה שיש: זה המלון שבו צפויה להצטלם העונה הבאה של הלוטוס הלבן, באתר ישראל היום, ‏13/8/2023 "הכל התחיל בקיבוץ: סיפורה של רשת המלונות היוקרתית בעולם - וואלה! תיירות". וואלה! תיירות. נבדק ב-2018-07-11. כלכלה - שוק ההון nrg - ...גייטס רוכש את "ארבע העונות" ב-, באתר www.makorrishon.co.il "מסביב לעולם במטוס פאר: הצצה למלון המוטס החדש של רשת ארבע העונות". כלכליסט - www.calcalist.co.il. 2015-04-26. נבדק ב-2018-07-11. גיא נרדי, קנדה ישראל תקים את מלון "ארבע העונות" הראשון בארץ ביפו, באתר גלובס, ‏8 באפריל 2021
יחסי איטליה–בולגריה

יחסי איטליה–בולגריה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה האיטלקית לבין הרפובליקה הבולגרית. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1879. בשנת 2016, ייצאה איטליה לבולגריה סחורה בשווי 2.03 מיליארד דולר אמריקאי שעיקרה טרקטורים, מכוניות, קפה, נפט גולמי ובשר חזיר. לעומתה, בולגריה ייצאה לאיטליה סחורה בשווי 2.68 מיליארד דולר אמריקאי. שעיקרה נחושת מזוקקת, חיטה, מכוניות, תירס ושסתומים. בולגריה מיוצגת באיטליה על ידי שגרירותה ברומא, בירת המדינה. בנוסף, בולגריה מחזיקה קונסוליה כללית במילאנו ובמספר קונסוליות כבוד באנקונה, בפירנצה, בג'נובה, בנאפולי, בטורינו ובטרוויזו. איטליה מיוצגת בבולגריה על ידי שגרירותה בסופיה, בירת המדינה. בנוסף, איטליה מחזיקה קונסולית כבוד בפלובדיב. מדיה וקבצים בנושא יחסי איטליה–בולגריה בוויקישיתוף Bulgaria and Italy in Europe of the Spirit: 132 Years of Diplomatic Relations, באתר novinite Products that Italy exports to Bulgaria (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון) Products that Italy imports from Bulgaria (2016), The Observatory of Economic Complexity (באנגלית) (ארכיון)
מארי ויקטואר דה נואיי

מארי ויקטואר דה נואיי (בצרפתית: Marie-Victoire de Noailles; ‏6 במאי 1688 - 30 בספטמבר 1766), הייתה אשתו של לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, בנו של לואי ה14 מלך צרפת. מארי ויקטואר נולדה ב-6 במאי 1688 בארמון ורסאי, לאן ז'ול דה נואיי ולמארי פרנסואז דה בורנונוויל, בתם של אמברואה פרנסואה, דוכס בורנונוויל ולוקרס פרנסואז דה לה ויוויל. ב-25 בינואר 1707 התחתנה מארי ויקטואר עם לואי דה פרדאיאן דה גונדרן, בנו של לואי אנטואן דה פרדאיאן דה גונדרן, שהיה בנם של לואי אנרי דה פרדאיאן דה גונדרן ופרנסואז-אתנאיס דה רוששואר דה מורטמר, ממנו נולדו לה שני ילדים. לאחר נישואיה היא שימשה כנערת לוויה של מארי אדלייד, דוכסית בורגונדיה, אולם בשנת 1712 מתו גם בעלה וגם דוכסית בורגונדיה. ב-2 בפברואר 1723 התחתנה מארי ויקטואר עם לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ממנו נולד לה ילד אחד - לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר, אולם הנישואים הוכרזו באופן רשמי רק לאחר מותו של פיליפ השני, דוכס אורליאן, שהיה עוצר הממלכה. בשנת 1737 מת בעלה לואי אלכסנדר, ובשנת 1744 היא סידרה את נישואי בנה עם מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה. מארי ויקטואר הייתה ביחסים טובים מאוד עם לואי החמישה עשר, מלך צרפת, שהיה הסנדק של בנה, ואף היה לה אליו גישה חופשית ללא הגבלה. ב-30 בספטמבר 1766 מתה מארי ויקטואר בפריז, ונקברה לצד בעלה. ב-25 בינואר 1707 התחתנה מארי ויקטואר עם לואי דה פרדאיאן דה גונדרין, ממנו נולדו לה שני ילדים: לואי דה פרדאיאן דה גונדרן (1707–1743) אנטואן פרנסואה דה פרדאיאן דה גונדרן (1709–1741) ב-2 בפברואר 1723 התחתנה מארי ויקטואר עם לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ממנו נולד לה ילד אחד: לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר (1725–1793), התחתן עם מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה. מדיה וקבצים בנושא מארי ויקטואר דה נואיי בוויקישיתוף
בילי בדאי

בילי בדאי (באנגלית: Billy Liar) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של ג'ון שלזינגר עם טום קורטני בתפקיד הראשי. התסריט מבוסס על הרומן בילי בדאי מאת קית' ווטרהאוס משנת 1959. הסרט צולם בשחור לבן בעיר בראדפורד והוא שייך לדרמות כיור המטבח (אנ') שהיו חלק מסרטי הגל הבריטי החדש (אנ') שעסק בחיי מעמד הפועלים קשיי היום בבריטניה. הסרט היה מועמד לשישה פרסי באפט"א – השחקן הטוב ביותר (טום קורטני), השחקנית הטובה ביותר (ג'ולי כריסטי) הסרט הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר והסרט הבריטי הטוב ביותר. הסרט הזניק את הקריירה של ג'ולי כריסטי. ב-1999 בחר מכון הסרטים הבריטי ב"בילי בדאי" במקום ה-76 ברשימת הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20. בילי פישר (טום קורטני) הוא צעיר בריטי המתגורר עם הוריו וסבתו ועובד כפקיד בחברת קבורה. הוא אינו מרוצה ממצבו ומעבודתו ולהקל על מצבו הוא שוקע מדי פעם בדמיון שבו הוא שליט אהוד במדינה בשם אמברוזיה וכל התושבים סוגדים לו. כאשר הוא מתרגז על מישהו (אביו או הבוס שלו), הוא מדמה לעצמו שהוא מצויד בתת-מקלע והורג. עולם הדמיון שלו גולש גם למציאות היומית והוא ממשיך לשקר לאנשים ומכונה בשם "בילי בדאי". הוא מחזר אחרי שתי בחורות ומציע להן אירוסים. ברברה (הלן פרייזר) היא בחורה מופנמת ובתולה וריטה (גוונדולין וואטס) היא בחורה דעתנית וצעקנית הדורשת ממנו לתת לה את טבעת האירוסין שהבטיח לה. התרמית מתגלית כאשר שתיהן נפגשות בנשף ריקודים ביחד עם בילי ומתחילות להתקוטט. בילי מיואש מעבודתו ושואף לפתוח דף חדש כתסריטאי. הוא מודיע לבוס שלו (לאונרד רוסיטר) על החלטתו להתפטר והבוס מאיים עליו שיתבע אותו לאחר שלא שלח לוחות שנה ללקוחות ולא החזיר את דמי הדואר שקיבל. בילי שולח מספר תסריטים לבדרן דני בום (לסלי רנדל) המבקר בעיר לרגל פתיחת סופרמרקט אך הוא נדחה. להוריו הוא משקר כי התקבל יפה ומוזמן לבוא ללונדון. בינתיים פוגש בילי את ליז (ג'ולי כריסטי) ידידתו לשעבר. ליז היא אשת העולם הגדול שהגיעה מלונדון. היא היחידה שמבינה את בילי למרות מגרעותיו ומשכנעת אותו לבוא איתה ללונדון ולהיפתח לעולם הגדול. בילי מודיע להוריו על החלטתו. אביו מתייחס אליו בבוז. בילי מגיע לבית חולים בו מאושפזת סבתו במצב קשה ולאחר שהיא מתה הוא נפרד מאימו וממהר לתחנת הרכבת שם מחכה לו ליז. הם עולים על הרכבת אך בילי מפחד להינתק מביתו וסביבתו. הוא הולך לקנות חלב בתחנת הרכבת ובהיעדרו נוסעת הרכבת עם ליז. בילי חוזר הביתה כשבדמיונו מלווים אותו מאות תושבי אמברוזיה. ב-1960, מחבר הרומן, קית' ווטרהאוס, כתב יחד עם וויליס הול גרסה בימתית בת שלוש מערכות. כל המחזה מתרחש ביום שבת אחד על סט יחיד המשלב את הסלון, המסדרון והמרפסת של בית פישר. ההפקה הראשונה הועלתה בשנת 1960 בווסט אנד של לונדון עם אלברט פיני בתפקיד הראשי. מאז הוא הופק בכל רחבי העולם, והפך לאהוב בקרב קבוצות חובבים. בישראל הועלה בילי בדאי בתיאטרון הבימה ב-1963 עם אריק איינשטיין בתפקיד הראשי. "בילי בדאי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בילי בדאי", באתר נטפליקס "בילי בדאי", באתר AllMovie (באנגלית) "בילי בדאי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בילי בדאי", באתר Metacritic (באנגלית) "בילי בדאי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסרט בילי בדאי, באתר יוטיוב הסבר על בילי בדאי, באתר יוטיוב השחקנית שאי אפשר להסתיר ממנה את המבט, באתר הארץ בילי בדאי באתר ארכיון "הבימה" בילי בדאי בתיאטרון הבימה
כדוריד באולימפיאדת מונטריאול (1976)

אולימפיאדת 1976 נערכה במונטריאול, קנדה. תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-18 ביולי ל-30 ביולי. זו הייתה תחרות כדוריד השלישית במשחקים האולימפיים והראשונה בה השתתפו נבחרות נשים. המשחקים נערכו בשיטת 7 ספורטאים. בתחרות השתתפו 243 ספורטאים (161 גברים ו-82 נשים) מ-17 נבחרות גברים. משחקי הבתים נערכו במספר אתרים. משחקי הגמר נערכו במונטריאול פורום. נבחרת ברית המועצות (ברית המועצות) זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ובתחרות הנשים. בתחרות הגברים רק אלופת העולם המהכנת, נבחרת רומניה העפילה ישירות לאולימפיאדה, יתר הנבחרות העפילו דרך המוקדמות. 12 נבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. שתי הנבחרות שסיימו במקום הראשון בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הזהב ושתי הנבחרות שדורגו במקום השני בכל בית נפגשו במשחק על מדליית הארד. בתחרות הנשים 4 נבחרות העפילו בהתאם לתוצאות אליפות העולם בכדוריד נשים 1975. נוסף לכך, הוזמנו נבחרות קנדה (מארחת) ויפן שניצחה במוקדמות אזור אפריקה/אסיה/אמריקה. התחרות נערכה בשיטת ליגה. משחק על מדליית זהב ברית המועצות ברית המועצות 19 - 15 רומניה רומניה משחק על מדליית ארד פולין פולין 21 - 18 גרמניה המערבית גרמניה המערבית משחק על מקום 5 יוגוסלביה יוגוסלביה 21 - 19 הונגריה הונגריה משחק על מקום 7 צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה 25 - 21 דנמרק דנמרק מדיה וקבצים בנושא כדוריד באולימפיאדת מונטריאול בוויקישיתוף כדוריד באולימפיאדת מונטריאול - גברים, באתר Sports-Reference (באנגלית) כדוריד באולימפיאדת מונטריאול - נשים, באתר Sports-Reference (באנגלית)
אליזה אורז'שקובה

אליזה אורז'שקובה (באנגלית Eliza Orzeszkow;‏ 6 ביוני 1841 – 18 במאי 1910) הייתה סופרת ממוצא פולני, אשר הובילה את תנועת הפוזיטיביזם במהלך חלוקת פולין. בשנת 1905, יחד עם הנריק סנקביץ' היא הייתה מועמדת לפרס נובל בספרות. אורז'שקובה נולדה למשפחת האצולה לבית פאולאוסקי Pawłowski, מהעיר Milkowszczyzna, ונפטרה ב-גרודנו (נמצאת בבלארוס). בגיל שש-עשרה, אלייזה נישאה לפיוטר אורזסקו, אציל פולני, שגילו היה כפול משלה, אשר הוגלה לסיביר בעקבות מרד ינואר של 1863. הם נפרדו באופן חוקי ב-1869. היא התחתנה שוב בשנת 1894, לאחר 30 שנים של רומן ארוך וסוער עם סטניסלב נהורסקי, אשר נפטר שנים מספר מאוחר יותר. אורז'שקובה כתבה סדרה של 30 רומנים ו-120 סקיצות עוצמתיות, דרמות ונובלות, אודות התמודדות עם המצב הסוציאל אוקונומי של העם שלה החי במדינה תחת כיבוש. הרומן שלה איליי מקואוור (1875) מתאר את היחסים בין היהודים לבין מעמד האצולה הפולני; רומנה השני, Meir Ezofowicz – מאיר אזופוויץ (1878) מתאר את הקונפליקט בין היהדות האורתודוקסית לבין הליברליזם המודרני. בשנת 1888 אורז'שקובה כתבה שני רומנים אודות נהר ניימן (כיום בבלארוס): הרומן "חם" (בפולנית: "עם הארץ", Cham) המתמקד בחייהם של הדייגים; והרומן המפורסם ביותר שלה, Nad Niemnem (על הניימן) אשר מוזכר לעיתים קרובות בהשוואה לפואמה Pan Tadeusz (פאן תדיאוש) – עוסק בהתמודדות עם בעיות של האצולה הפולנית על רקע הסדר הפוליטי והחברתי של אותה תקופה. המחקר שלה אודות הפטריוטיות ועל הקוסמופוליטיות התפרסם ב-1880. מהדורה אחידה של עבודותיה פורסמה בוורשה בין 1884–1888.רבות מעבודותיה תורגמו לגרמנית. בשנת 1905 הייתה אמורה אורז'שקובה לחלוק את פרס נובל לספרות עם הנריק סנקביץ' וליאו טולסטוי. ברגע האחרון הפרס הוענק לסנקוביץ' בלבד. על פי הדוחות הרשמיים של וועדת פרס נובל, הרעיון לחלוקת הפרס נדחה כאקט של השפלה, ולבסוף הוחלט להכתיר רק את סנקוביץ' כחתן הפרס. מדיה וקבצים בנושא אליזה אורז'שקובה בוויקישיתוף כתבי אליזה אורז'שקובה בפרויקט בן-יהודה סקירת חייה של אורז'שקובה, נחום סוקולוב, פורסם בפרויקט בן יהודה פרצופים/אליזה אורז'ושקובה - מאמר ראשון, דוד פרישמן, ויקיטקסט אליזה אורז'שקובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי אליזה אורז'שקובה בפרויקט גוטנברג (באנגלית) אליזה אורז'שקו (1842-1910), דף שער בספרייה הלאומית Eliza Orzeszkowa, Britannica, Retrieved June 5, 2016 "Eliza Orzeszkowa" from the Encyclopædia Britannica. Retrieved September 22, 2011. Prof. dr hab. Józef Bachórz, Eliza Orzeszkowa. Virtual Library of Polish Literature. Retrieved September 22, 2011. Eliza Orzeszkowa. Słownik pisarzy polskich. Brykowisko. Retrieved September 22, 2011. Chisholm 1911. The Nobel Prize in Literature: Nominations and Reports 1901–1950 Bo Svensén בו סוונסון, The Nobel Prize in Literature: Nominations and Reports 1901–1950, אתר הנובל לספרות .nobelprize.org
אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג

אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג (בגרמנית: Amalie Elisabeth von Hanau-Münzenberg;‏ 29 בינואר 1602 – 8 באוגוסט 1651), הייתה בתו של פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ואשתו של וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל. אמליה אליזבת נולדה ב-29 בינואר 1602 בהנאו לפיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג ולקתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו, בתם של וילם הראשון, נסיך אורנז' ושארלוט דה בורבון. בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם מהסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים. בשנת 1627 מת חמיה מוריץ, רוזן הסן-קאסל, ובעלה וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1630 כרת וילהלם ברית עם גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, ולחם יחד עמו בקרב ברייטנפלד בשנת 1631. בשנת 1632 כרת בן דודו גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט ברית עם פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבות כך קרא וילהלם לעזרת שוודיה, אולם גוסטב אדולף נהרג בקרב ליצן. לאחר שלום פראג בשנת 1635 ניסה וילהלם לכרות ברית עם צרפת, ובעקבות כך הוכרז כ"אויב האימפריה". כתוצאה מכך הותקפה רוזנות הסן-קאסל, ובשנת 1637 נכבשה הרוזנות על ידי כוחות הקיסר. כתוצאה מכך נאלצו וילהלם ואמליה אליזבת לברוח לרוזנות פריזיה המזרחית, שם מת וילהלם בעיר לר ב-21 בספטמבר אותה שנה. לאחר מותו של וילהלם, הייתה אמליה אליזבת עוצרת בשם בנה וילהלם השישי, רוזן הסן-קאסל, ובסיוע צרפתי ושוודי, השתלטה מחדש על שטחים שהשתייכו בעבר לרוזנות. בשנת 1650 הגיע וילהלם השישי לבגרות, ונטל לידיו את השליטה ברוזנות. באותה שנה נסעה אמליה אליזבת לחתונת בתה שרלוטה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ בהיידלברג, מה שהתיש אותה לחלוטין, וב-8 באוגוסט 1651 היא מתה בקאסל. בשנת 1619 התחתנה אמליה אליזבת עם וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, ממנו נולדו לה 12 ילדים: אגנס (1620–1621) מוריץ (1621) אליזבת (1623–1624) וילהלם (1625–1626) אמיליה (1626–1693), התחתנה עם אנרי שארל דה לה טרמואיל. שרלוטה (1627–1686), התחתנה עם קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ. וילהלם (1629–1663) פיליפ (1630–1638) אדולף (1631–1632) קרל (1633–1635) אליזבת (1634–1688) לואיזה (1636–1638) מדיה וקבצים בנושא אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג בוויקישיתוף אמליה אליזבת מהנאו-מינצברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)