אינקרנציה

אינקרנציה (בלטינית: incarnatio; מהמילה incarnare‏, in משמעותו בתוך, caro משמעותו בשר, מתורגם כ"התגשמות", "התגלמות" או "התאנשות") הוא מונח תאולוגי נוצרי, הבא לתאר את התגשמותו בבשר ודם של האל הבן (גם הלוגוס, "הדבר"), אחד משלושת מרכיבי השילוש הקדוש, כשמרים הבתולה התעברה מרוח הקודש והרתה את ישו. דוקטרינה זו היא אחת מאלו הנוגעות לאחדות הטבע האנושי והטבע האלוהי בישו עצמו. הדיון בנושא התעורר כחלק מהדיון הכריסטולוגי בדבר מערכת היחסים בין האל האב, ה"בן" (ישו) ו"רוח הקודש" הנזכרים בברית החדשה. הוויכוחים והדיונים בעניין ניטשו במיוחד בשלוש מאות השנים הראשונות לקיומה של הנצרות, והיו מעורבים בהם יהודים ונוצרים, גנוסטים, אריאנים, חסידי אתנסיוס מאלכסנדריה ואחרים. ההתגלמות היא הוראת יסוד תאולוגית של האורתודוקסיה הנוצרית (הזרם הניקאי), המבוססת על פירושו את הברית החדשה. על פי פרשנות זו, המבוססת על הפסוקים "וְהַדָּבָר נִהְיָה בָשָׂר וַיִּשְׁכֹּן בְּתוֹכֵנוּ וַנֶּחֱזֶה כְבוֹדוֹ כִּכְבוֹד בֵּן יָחִיד לְאָבִיו רַב־חֶסֶד וֶאֱמֶת" — הבשורה על-פי יוחנן, פרק א', פסוק 14 "וְיַעַן כִּי הַיְלָדִים כֻּלָּם יַחְדָּו בָּשָׂר וָדָם אַף־הוּא לָבַשׁ בָּשָׂר וָדָם כְּמוֹהֶם" — האיגרת אל העברים, פרק ב', פסוק 14 ההתגלמות מייצגת את האמונה כי ישו, אחד ממרכיבי השילוש הקדוש, הוא התגשמות של אלוהים שירד מהשמיים, התגלם בגוף אנושי (בבשר) והפך לאדם ואל כאחד אף כי הופיע כאדם. ההגדרה המסורתית של התגלמות טוענת כי הטבע האלוהי של הבן, לאחר שהתרוקן מהמרכיבים הגלויים של אלוהיותו, צורף יחד, אך לא התערב, עם הטבע האנושי של אדם אחד, הוא ישו המושיע, שהיה הן אלוהי והן אנושי. התייחסויות שונות לנושא (למשל אצל האביונים וכן באיגרת אל העברים המוזכרת אצל הירונימוס) הוצעו במשך מאות בשנים אבל נדחו על ידי הזרם הנוצרי המרכזי. רעיון זה בא לידי ביטוי בתפילת אני מאמין, כפי שהתגבשה בוועידת ניקיאה: "אני מאמין... באדון אחד, ישוע המשיח, בן יחיד לאלוהים, אשר נולד מן האב לפני כל הדורות. אל מאל, אור מאור, אל אמת מאל אמת. לא נברא כי אם מולד; עצמו עצם האב ועל ידו נעשה הכל..." עם עיצובה של האמונה הנוצרית באינקרנציה, היו נוצרים-יהודים שראו בקבלתה של דוגמה זו על ידי הממסד הנוצרי משום הפרה של עשרת הדיברות ועבירה על הדיבר ”לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי”. ואולם, הזרם המרכזי בנצרות ביקש לאמץ הן את האמונה באינקרנציה של ישו, והן את עקרון שלילת הגשמות כמרכזי בהבחנה המקראית בין האל האחד ובין האלילות הפגאנית. על המזבח במערת הבשורה שבבזיליקת הבשורה בנצרת, חקוקה הכתובת ”Verbum caro hic factum est” (כאן היה הדבר לבשר) לציון המקום בו, על פי המסורת הקתולית, התרחשה ההתגלמות, שכן זה המקום בו ניתנה הבשורה למרים. הפסוק הכתוב המקורי בחזון יוחנן הוא ”Et Verbum caro factum est, et habitavit in nobis” (כאן היה הדבר לבשר וישכון בקרבנו). התוספת "hic" באה לסמן כי כאן בדיוק התרחש האירוע. תפילת אנג'לוס (הקרויה על שם המילה הראשונה בפסוק: ”מלאך אדוני בישר למרים והיא הרתה לרוח הקודש, שלום לך מרים” (”Angelus Domini nuntiavit Mariæ Et concepit de Spiritu Sancto, Ave Maria”) היא תפילה נוצרית הנאמרת שלוש פעמים ביום לציון האינקרנציה. בתפילה מוזכרת הבשורה שבישר המלאך גבריאל למריה כי תלד את ישו. חוקרי מיתולוגיה השוואתית מצאו דמיון למושג האינקרנציה גם בקרב עובדי-אלילים. התגלמות אל בגוף אדם מופיעה במיתולוגיות שונות, החל במושג האווטאר ההודי, דרך המיתולגיות היווניות והרומיות אודות התגלמות אל בבשר ודם, כבן אנוש או כבעל חיים. (לדוגמה זאוס התגלם בגוף שור ופיתה את אירופה), אובידיוס במטמורפוזות תיאר עשרות מקרים של גלגולי צורה שעברו הדמויות בסיפוריו, ואף באיליאדה מסופר על אלים שלבשו דמות אדם וירדו לארץ למשל "וַתֶרֶד מִמְּרוֹם פַּלַס-אַתֵינֵי .... נִגְלְתָה לוֹ אַךְ לְבַדּוֹ, וְאִישׁ מִבַּלְעָדָיו לֹא רָאָה.... עָנְתָה בַּת-צֵּאוֹס אוֹתוֹ, אַתֵינֵי חַכְלִילַת הָעַיִן" במיתולוגיות מופיע גם רעיון הולדה של ילד שאביו אל ואימו בת-אדם והתוצאה היא אל למחצה. עם זאת, הפירוש הנוצרי לאינקרנציה שונה במקצת, ובו הבן של בת-אדם ואל הוא אל של ממש בעצמו. אהרון לירון (אלטשולר), הנצרות וארץ הקודש: מידע בסיסי ללומד ולמטייל, צ'ריקובר, 1997, עמ' 165 מדיה וקבצים בנושא אינקרנציה בוויקישיתוף topic/incarnation-religion אינקרנציה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) התגלמות, דף שער בספרייה הלאומית המילה "דבר" מפורשת כדבר אלוהים או הלוגוס. במקומות אחרים בבזיליקה, ובין היתר גם על החזית המערבית, המילה "hic" אינה מופיעה. תרגום דוד פרישמן