טל קלאי

טל קלאי (נולד ב-8 באוגוסט 1984 בירושלים), שידוע כמלכת דראג בשם במה "טלולה בונט", הוא קומיקאי, שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי. קלאי נולד בירושלים. נינה של הצ'לנית תלמה ילין לבית משפחת בנטוויץ' ובן הנין של דוד ילין. משפחתו של קלאי מתגוררת בירושלים זה שבעה דורות. בהיותו נער צעיר ובמקביל ללימודיו בתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית', החל לשחק ולהופיע על בימות התיאטרון. הוא שיחק "במת עשרה" בתיאטרון הנוער הירושלמי, השתתף בהצגה "כנגן המנגן" בתיאטרון החאן וכתב את המחזה המקורי "פאני המשוגעת" בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. בתום שירותו הצבאי למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. קלאי שיחק על בימות התיאטרון, בין היתר בהצגות : "פרימה דונה" בתיאטרון גשר, "הכל אודות אמא" בתיאטרון תהל, "נולדו אשמים" של צוותא, "הג'יני של הקולה" של צוותא, "שופרא" בתיאטרון תמונע, "הרמן ודורותיאה" של צוותא, "אני לא רפפורט"(אנ') בתיאטרון הבימה ועוד. היה חבר באנסמבל "you make remake" של רננה רז ואף החליף את מיקי קם בתפקיד אורסולה בהצגה "בת הים הקטנה" לצדם של גיא זוארץ ורינת גבאי. בטלוויזיה שיחק בסדרות "2,3 הקשב" בטלוויזיה החינוכית' "המשרד" ב"yes" ו"רמזור" בערוץ 2. בקולנוע שיחק בסרטים שונים, בהם "שושנה חלוץ מרכזי" בבימויו של שי כנות, "הצגה יומית" בבימויה של עינת פרנבך בן אהרון, ו"פרחים של מרציפן" בבימויו של אדם קלדרון (שם גילם קלאי את דמותה של פטל, לצדן של נולי עומר ואפרת אביב). השתתף בהצגה "משפחה עליזה" בתיאטרון הלאומי הבימה בבימויו של נתן דטנר לצדם של נורמן עיסא, רובי פורת שובל ועוד. כמו כן גילם את ז'קלין (ותפקידים נוספים) במחזמר גבעת חלפון אינה עונה בבימויו של משה קפטן, ואת יאנוש במחזמר "קזבלן" של תיאטרון הבימה ותיאטרון השעה הישראלי, ובבימויו של אלדר גוהר גרויסמן. כאשר היה בן 16 הגה קלאי את דמות הדראג של טָלוּלָה בּוֹנֶט. בהופיעו בדמות זו, הוא השתתף בהצגה "רומיאו ויוליה גרסת המועדונים" שהועלתה במסגרת פסטיבל ישראל והאנגר תיאטרון גשר (לצד מיכאל מושונוב, ליאל דניר, יוסף סוויד ואורי הוכמן). בנוסף, בדמות זו הוא הגיש פינה קבועה בתוכניתה של מיכל אמדורסקי בערוץ 24, הנחה את שידורי אחורי הקלעים בקדם-אירוויזיון 2005 והתארח בסדרות הטלוויזיה "תמיד אותו חלום" ו"מתלהבת", ובסרטו של דורון ערן "נמס בגשם". קלאי מופיע עם דמותה של טלולה באופן קבוע ברחבי הארץ ואף ייצג באמצעותה את העיר תל אביב ואת מדינת ישראל במצעדי הגאווה המרכזיים של קלן, ברלין, אמסטרדם, לונדון ואתונה. בנוסף הוביל לצד חברו ללהקת "פאות קדושות" שורה של ערבי מחווה לדיוות הישראליות ובהן שלומית אהרון, לאה לופטין, חני נחמיאס, ציפי שביט, מיכל ינאי, מיכל אמדורסקי, מאיה בוסקילה, שולה חן, שמרית אור, אילנית, סי היימן ואחרות. כולן לקחו חלק פעיל במופע לצד דמותה של טלולה. העלה כטלולה בונט, מופע יחיד בשם "מלכת הכמעט" מאת הדס בשן, בבימויו של עידן עמית. בשנת 2011 גייס ארגון בלה דואגת אנשי לילה מובילים ומובילי דעת קהל מהקהילה הגאה למען המאבק להעלאת המודעות ל-HIV והפיק לוח שנה בהשתתפותם. בין המשתתפים היה קלאי בדמותו כטלולה בונט (לצד שמעון שירזי, אליוט, קיי-לונג ואחרים).[5] בשנת 2011 השתתף קלאי בדמותה של טלולה בונט בפרק 11 של העונה הרביעית של השעשועון מונית הכסף, יחד עם מלכות הדראג קיי לונג ועושרי. ב-2013 השתתף קלאי בדמות זו בתוכנית פרויקט הלהקה, בתור אמן אורח. קלאי הופיע כטלוה בונט יחד עם חבריו להרכב פאות קדושות במופע בידור בבימיו של אמיר פרישר גוטמן ובהפקתם של ציפי מייזלר ויואב חיימובסקי. טלולה בונט (שנייה מימין) ביחד עם פאות קדושות על משאית במצעד הגאווה בתל אביב, 2009 טלולה בונט במצעד הגאווה בתל אביב, יוני 2011 טל קלאי בסרטה של עינת פרנבך בן אהרון "הצגה יומית" (2013) מדיה וקבצים בנושא טל קלאי בוויקישיתוף טל קלאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית טל קלאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טל קלאי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי טל קלאי, באתר ספר הקולנוע הישראלי טל קלאי, בארכיון הבימה עמוד שחקן באתר תיאטרון גשר (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) ג'וזף וקסלר, טלולה בונט: לא כולם מוכנים לצאת עם דראגיסט, באתר ynet, 9 במרץ 2012 רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏לחיות את הפנטזיה: טלולה בונט עושה מיכל נגרין, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2012 דני קושמרו וציון נאנוס, שקט מצלמים: קולנוע תחת אש בדרום, חדשות ערוץ 2, 19 בנובמבר 2012 צבי גורן, ביקורת: מלכת הכמעט – החיים חייכו אליה, באתר הבמה, 11 בדצמבר 2012 "הצגת יחיד לדראג טלולה בונט", חדשות הבידור, HOT בידור ישראלי, 25 בדצמבר 2012 ציפי שוחט, כשטל קלאי נהפך לטלולה בונט, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2012 גיל נוה, השחקן טל קלאי מקדיש את חייו לגילום תפקידי נשים, באתר הארץ, 17 ביולי 2014