laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מתבודדי הרמן

מתבודדי הרמן (באנגלית: Herman's Hermits) הייתה להקת רוק בריטית מהעיר מנצ'סטר משנות ה-60. הלהקה נקראה במקור "פעימות הלב" (Heartbeats), עד שבשנת 1963 צורף אליה הזמר פיטר נון (Peter Noone, נולד ב-5 בנובמבר 1947), שגדל כילד פלא בטלוויזיה. הסולן החדש כונה הרמן והלהקה שינתה את שמה ל-מתבודדי הרמן. הלהקה הוחתמה על ידי האמרגן מיקי מוסט, וקיבלה חוזה בחברת EMI-Columbia. הלהיט הראשון שהקליטה הלהקה, I’m into something good של ארל-ג'ין, כבש את פסגת המצעד הבריטי בספטמבר 1964, ובעקבותיו הקליטה הלהקה שרשרת של להיטים מצליחים. בשנת 1965 זכתה הלהקה להצלחה עצומה גם בארצות הברית עם חוזה הקלטה בחברת MGM, בייחוד עם הלהיט Mrs. Brown you’ve got a lovely daughter והחידוש לשיר משנת 1911- I’m Henry VIII, I am שהגיעו לפסגת המצעד האמריקאי. עד שנת 1969 המשיכו מתבודדי הרמן להקליט להיטים בשרשרת. בשנת 1970 הם עברו להקליט בחברת RAK, ושני להיטים שהקליטו זכו להצלחה בינונית בבריטניה. בשנת 1971 עזב פיטר נון את ההרמיטס והתחיל קריירת סולו שהביאה את הלהיט של דייוויד בואי Oh you pretty thing אל המקום ה-12 בבריטניה, אבל בהמשך הוא לא הצליח לשחזר את ההצלחה. ההרמיטס הקליטו עוד שלושה סינגלים שלא נכנסו למצעד. I’m into something good #1UK #13US 09/64 Show me girl #19UK 12/64 Silhouettes #3UK 03/65 Can’t you hear my heartbeat #2US 03/65 Mrs. Brown you’ve got a lovely daughter #1US 05/65 Wonderful world #7UK #4US 05/65 I’m Henry VIII, I am #1US 08/65 Just a little bit better #15UK #7US 09/65 A must to avoid #6UK #8US 01/66 You won’t be leaving #20UK 04/66 Listen people #3US 03/66 Leaning on a lamp post #9US 05/66 This door swing both ways #18UK #12US 07/66 No milk today #7UK #35US 11/66 Dandy #5US 11/66 East west #37UK #27US 12/66 There’s a kind of hush (all over the world) #7UK #7US 03/67 Don’t go out into the rain (you’re going to melt) #18US 07/67 Museum #39US 09/67 I can take or leave your loving #11UK #22US 02/68 Sleepy Joe #12UK #61US 05/68 Sunshine girl #8UK 08/68 Something’s happening #6UK 01/69 My sentimental friend #2UK 04/69 Here comes the star #33UK 11/69 Years may come, years may go #7UK 03/70 Bet yer life I do #22UK 06/70 Lady Barbara #13UK 01/71 Hermania #19UK 1965 Mrs. Brown you’ve got a lovely daughter #3UK 1965 Herman’s hermits hits #10UK 1965 A must to avoid 1966 Music from the soundtrack "Hold on" #4UK 1966 Dandy 1967 Introducing Herman’s Hermits #2US 05/65 Herman’s Hermits #16UK #2US 09/65 Both sides of Herman’s Hermits #48US 07/66 There’s a kind of hush all over the world #13US 05/67 Blaze #75US 10/67 הפלישה הבריטית מדיה וקבצים בנושא מתבודדי הרמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מתבודדי הרמן (באנגלית) מתבודדי הרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר ספוטיפיי מתבודדי הרמן, באתר Last.fm (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר AllMusic (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר דיזר מתבודדי הרמן, באתר Discogs (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר Songkick (באנגלית) מתבודדי הרמן, באתר בילבורד (באנגלית)
טאוריס

טאוריס או טאוריסה (ביוונית: Ταυρίς או Ταυρίδα, בלטינית: Taurica) הוא שמו העתיק של אזור חצי האי קרים. היוונים קראו לארץ על שם תושבי הארץ - הטאורי, שנהגו להתגורר באזור ההררי של חצי האי, ורק מאוחר יותר התיישבו בחופי חצי האי. על פי המיתולוגיה היוונית, איפיגניה נלקחה לטאוריס מאאוליס על ידי האלה ארטמיס שהצילה אותה מאביה (של איפיגניה), אגממנון שרצה להקריב אותה. בטאוריס שימשה איפיגניה ככהנת במקדש ארטמיס עד שברחה עם אחיה אורסטס. ערך מורחב – איפיגניה בטאוריס בטאוריס התיישבו עמים רבים ובהם הסקיתים שישבו באזורים הדרומיים ההרריים של חצי האי. מתיישבים יווניים הקימו מושבות לחופי חצי האי בהם העיר כרסונסוס (כיום סבסטופול). הרודוטוס מספר כי תושבי טאוריס שנאו את היוונים ונהגו להרוג את המתיישבים היוונים שבאו אל הארץ. במהלך המאה השנייה לפנה"ס הפך חלקה המזרחי של טאוריס לחלק מממלכת הבוספורוס, ובמהלך המאה הראשונה לפנה"ס נכבשה על ידי האימפריה הרומית. כאשר הטטרים כבשו את חצי האי הם שינו את שמו לקרים - השם המודרני של האזור, שמקורו בשם העתיק הטטרי Qırım (וביוונית: קירימאה - Κριμαία). לאחר סיפוח קרים בשנת 1783 על ידי האימפריה הרוסית, ניסו השלטונות להחיות את השם העתיק של קרים וקראו לממשל המקומי גוברניית טאורידה (טאברידה), אולם שם זה לא היה פופולרי, ובמרבית המסמכים הרשמיים נותר השימוש בשם "קרים". לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 שונה שם הממשל של חבל הארץ לרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית טאורידה (ברוסית: Советская Социалистическая Республика Тавриды) לזמן קצר, בטרם נכבש חצי האי על ידי כוחות מעצמות המרכז בשנת 1918. בשנת 1921 שב חצי האי להיות תחת שליטה סובייטית, וחצי האי חולק בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קרים לבין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. כיום לא נעשה כל שימוש רשמי בשם טאוריס, אולם מספר מוסדות משמרים שם זה, בהם האוניברסיטה המרכזית של קרים הנקראת "האוניברסיטה הלאומית טאורידה". קרים (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
שולגי

שׁוּלגִי היה מלך שומרי, אשר מלך בין 1999–2047 לפני הספירה לערך. שולגי היה המלך השני בשושלת השלישית של אור, בתקופה המכונה בפי החוקרים "תקופת הרנסאנס השומרי". הוא מלך 48 שנה, המתוארכות לשנים 1999–2047 לפני הספירה על פי הכרונולוגיה המאחרת, או לשנים 2113–2161 על פי הכרונולוגיה המקדימה. שולגי היה בנו של מייסד השושלת השלישית של אור, המלך אור-נמו. הוא החשיב עצמו לאל, והתגאה ביכולות מיתולוגיות ועל-אנושיות. כך למשל הוא הקדיש מזמור של הלל עצמי לתיאור מרוץ שערך מן הבירה אור אל עיר הקודש ניפור ובחזרה - מרחק של כמאה ושישים קילומטר - במשך יום אחד בלבד, וכל זאת במזג אוויר סוער. אחד המפעלים הבולטים של שולגי היה סלילתן ותחזוקתן של דרכים בממלכתו. הוא בנה פונדקים בצדי הדרכים, בהם יכולים היו עוברי האורח להינפש, להסתתר מפני הגשם או השמש וללון. שולגי ידוע גם במהפכה שערך בתוכנית הלימודים של בתי הספר השומריים: הוא היה השליט המסופוטמי הראשון אשר זיהה את כוחו של בית הספר כמעצב תודעה ודעת קהל, ועל כן דאג להפוך את המזמורים הרבים שנכתבו בשמו ולכבודו לחומר לימוד בסיסי, אשר הועתק שוב ושוב בבתי הספר ללבלרים בשומר, וכך להנציח את זכרו[דרוש מקור]. רשימת המלכים השומרית חוקי אור-נמו מזמורי המלך שולגי - מאת יעקב קליין מדיה וקבצים בנושא שולגי בוויקישיתוף שולגי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
אינטגרטור מים

אינטגרטור מים היה מחשב אנלוגי אשר נבנה בברית המועצות בשנת 1936. הוא תפקד באמצעות העברה של מים דרך חדר מלא בצינורות ומשאבות מחוברים זה לזה. גובה המים בתאים שונים (בדיוק של חלקי המילימטר) יצג מספרים אגורים. קצב זרימת המים יצג פעולות מתמטיות. המכונה הייתה מסוגלת לפתור משוואות דיפרנציאליות לא הומוגניות. מחשבי מים אנלוגיים היו בשימוש בברית המועצות עד שנות ה-80 של המאה ה-20 עבור בניית מודלים ממוחשבים רחבי יריעה. היסטוריה של המחשוב מחשב המים של MIT ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מוחמד שביר

מוחמד עיד שביר (1946 – 14 בנובמבר 2023) היה פוליטיקאי ומיקרוביולוג פלסטיני ונשיא האוניברסיטה האסלאמית בעזה. שביר נולד ב-1946 בח'אן יונס שבמנדט הבריטי. אביו, השייח' עיד שביר, נחשב בחייו לאחד הבכירים בתנועת האחים המוסלמים ברצועת עזה. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת אלכסנדריה, משם המשיך לאוניברסיטת מערב וירג'יניה, שם קיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה. לאחר מכן עבר לאוניברסיטה האסלאמית בעזה, שם שימש כראש בית הספר לרפואה, כדקאן, ולבסוף כנשיא האוניברסיטה, עד פרישתו ב-2005. בעקבות מבצע גשמי קיץ שבא בעקבות חטיפת גלעד שליט נעשו מגעים בין פת"ח לחמאס על הקמת ממשלת אחדות שהייתה אמורה להיות מורכבת ממומחים ולא מפוליטיקאים. ב-13 בנובמבר 2006 דווח כי שביר קיבל את ההצעה לעמוד בראש ממשלה זו. שביר, שלא היה פעיל פוליטית, נחשב כמקורב לחמאס, אך היה מקובל גם על תנועת פת"ח וההסכמה על מינויו כראש ממשלה הייתה תוצאה של פשרה בין שתי התנועות. בעקבות התגברות העימותים הפנים-פלסטיניים המינוי לא יצא לפועל ואסמאעיל הנייה וממשלתו המשיכו לכהן בתפקידם. ממשלת האחדות הוקמה בסופו של דבר ב-17 במרץ 2007, שוב בראשות הנייה. שביר לא נכלל בממשלה זו או בממשלות המקבילות והמתחרות של הנייה ושל סלאם פיאד שהוקמו בעקבות השתלטות חמאס על רצועת עזה, פיטוריו של הנייה ומינויו השנוי במחלוקת של פיאד. שביר התגורר בעזה, ונולדו לו שני בנים וארבע בנות. אשתו שימשה כסגנית השרה לענייני נשים ברשות הפלסטינית. שביר נהרג ב-14 בנובמבר 2023 בהפצצה של חיל האוויר הישראלי במלחמת חרבות ברזל. איי.פי, "שביר קיבל ההצעה להתמנות לר"מ פלסטיני", באתר ynet, 13 בנובמבר 2006 מקור בחמאס: מוחמד שביר הסכים לקבל עליו את תפקיד ראש ממשלת הרשות, באתר הארץ استشهاد رئيس الجامعة الإسلامية في غزة جراء قصف إسرائيلي لمنزله, مصر تايمز, ‏14 בנובמבר 2023 (ב־) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמנה

האם התכוונתם ל... אמנה (הסכם) – סוג של הסכם, לרוב בינלאומי אמנה (ארגון) – תנועת ההתיישבות של "גוש אמונים" אמנה חברתית – תאוריה במדעי המדינה המתארת את התהליך בו בני-אדם התקבצו לחברות מטעמים אינטרסנטיים אמנה (חברה) – חברה אמריקאית המייצרת מוצרי חשמל אמנה (אולפנה) – אולפנה לבנות בכפר סבא אָמְנָה (מבוטא אוֹמנה) - מוסד של החזקת ילד שלא במסגרת הוריו הביולוגיים. ומכאן: משפחת אומנה – משפחה המקבלת לחזקתה ילד כסידור זמני, עד להגיעו של הילד לגיל 18, או עד להעברתו לסידור חוץ-ביתי אחר, או עד לחזרתו של הילד להוריו הביולוגיים או עד להעברתו לאימוץ אמנה (נהר) – נהר באזור דמשק (מוזכר במלכים ב', ה', י"ב) טורי אמנה -(מוכר בשמות "טורי אמנום", "טורי סמנום") אזור הררי בצפון ארץ ישראל שמוזכר בתלמוד ירושלמי (מסכת שביעית דף יז עמוד א) כאחד מסימני הגבול בין ארץ ישראל לחוץ לארץ אומנה (אדריכלות) – עמוד קישוטי שאינו משמש להחזקת המבנה אומנה
סתירה (לוגיקה)

בלוגיקה, סתירה (או אנטיפסה, מיוונית: αντίφαση) פסוק מורכב שאינו אמיתי באף מצב עניינים. במילים אחרות, סתירה היא טענה אשר מורכבת מצירוף של מספר טענות פשוטות יותר; הטענה המורכבת הזו היא בהכרח שקרית שכן הטענות הפשוטות המרכיבות אותה אינן מתיישבות זו עם זו. למשל, כאשר טוענים לדבר והיפוכו. הסתירה משמשת במהלך הטיעונים לאישוש טענה, כהוכחה עקיפה על דרך השלילה, ובכך מפריכה ושוללת אותה. השלילה של סתירה היא טאוטולוגיה - פסוק שהוא אמיתי בכל מצב אפשרי. פסוק נחשב "סתירה" בתחשיב הפסוקים, אם הוא שקרי תמיד, כלומר; לכל ערך אמת של תתי הפסוקים המרכיבים אותו, הוא יהיה תמיד שקרי. ובניסוח מתמטי: אם P {\displaystyle P} הוא פסוק, אזי ¬ P ∧ P {\displaystyle \neg P\wedge P} (גם 'P' וגם 'לא P') היא סתירה, ו־ ¬ ( ¬ P ∧ P ) = ¬ P ∨ P {\displaystyle \neg (\neg P\wedge P)=\neg P\vee P} (או ש'P' או ש'לא P' שווה ל- לא נכון ש- גם'P' וגם 'לא P'), שהרי כבר הזכרנו שטאוטולוגיה היא שלילתה של הסתירה. "אני בירושלים ואני גם לא בירושלים". "הלכתי לשם וגם לא הלכתי לשם". "אני בחו"ל וגם בארץ". נשים לב שהשלילה של פסוקים אלו היא אמת תמיד (כלומר טאוטולוגיה). למשל, השלילה של המשפט הראשון היא: "אני לא בירושלים או שאני כן בירושלים", וזו טאוטולוגיה. גם נוסחאות לוגיות שקבוצת הצבות האמת שלהן ריקה נחשבות לסתירות. למשל, בנוסחה   5 < n < 2 {\displaystyle \ 5<n<2} , המשתנה n חופשי, אבל ערך האמת של כל הצבה הוא שקר. מדיה וקבצים בנושא סתירה בוויקישיתוף סתירה, דף שער בספרייה הלאומית
פרנק לויד

פרנק לויד (אנגלית: Frank Lloyd‏; 2 בפברואר 1886 – 10 באוגוסט 1960) היה במאי, תסריטאי ומפיק ראינוע וקולנוע אמריקאי-בריטי. פרנק לויד נולד בגלאזגו שבסקוטלנד. עוד כשהיה ילד משפחתו היגרה לארצות הברית. שם החל להיכנס לתעשיית הסרטים, שהייתה אז בראשיתה. הקריירה הקולנועית שלו דומה ביותר לבמאי פרנק בורזייגי. בין השנים 1913 - 1916 עבד כשחקן בסרטי ראינוע קצרים. באותה תקופה גם החל לכתוב תסריטים ולביים. חלקם בסרטים שהוא עצמו משמש בהם ביותר מתפקיד אחד. כך היה לאורך כל העשור השני של המאה ה-20. שנות העשרים הביאו לפריצה בקריירת הבימוי שלו. סרטו המשמעותי הראשון כבמאי היה "אוליבר טוויסט" (1922), עיבוד לרומן הנודע של צ'ארלס דיקנס. זוהי הגרסה המפורסמת ביותר מתקופת הראינוע לספר, בו גילם את אוליבר השחקן-ילד ג'קי קוגן. במהלך עשור זה פרנק לויד היה שותף להקמת האקדמיה האמריקאית לקולנוע (עם 35 אחרים) ואף הוא שימש כנשיא האקדמיה בין השנים 1934 - 1935. את פרס האוסקר הראשון שלו קיבל לויד כבר בשנה השלישית לחלוקת פרסי האקדמיה האמריקנית לקולנוע. הוא קיבל את פרס הבימוי באפריל 1930 על "אישה אלוהית", כשבקטגוריית הבימוי היו שבעה מועמדים, כשפרנק לויד מועמד עוד פעמיים פרט ל"אישה אלוהית". הסרט עצמו כלל לא היה מועמד לקטגוריית הסרט הטוב ביותר. סרטו משנת 1933, תהלוכה, דרמה היסטורית, על פי המחזה של נואל קאוורד, זכה בשלושה פרסי אוסקר, ביניהם לבימוי ולסרט הטוב ביותר. ב-1935 ביים את הסרט הקלאסי "המרד על הבאונטי" בכיכובו של "מלך הוליווד", קלארק גייבל. הסרט גרף 8 מועמדויות לפרס האוסקר ובהם, בפעם היחידה בתולדות הפרס, שלושה שחקנים המועמדים לקטגוריית שחקן ראשי על אותו סרט. לויד עצמו קיבל גם הוא מועמדות, על הבימוי. הוא אומנם הפסיד לג'ון פורד, אך הסרט זכה בפרס "הסרט הטוב ביותר". סרטים בולטים אחרים שביים לויד: סרט ההרפתקאות "תחת שני דגלים" (1936), "לו הייתי מלך" (1938), בו גילם השחקן רונלד קולמן את דמותו של פרנסואה ויון, הדרמה "The Howards of Virginia", בו כיכב קרי גרנט ודרמת המלחמה "דם על השמש", עם ג'יימס קאגני. גם לויד, כמו הבמאים האמריקאים פרנק קפרה וג'ורג' סטיבנס ביים סרט דוקומנטרי על מלחמת העולם השנייה. שמו היה "הפצצה האחרונה" והוא היה סרט דוקומנטרי קצר שעסק בהתקפה האווירית של המפציצים האמריקאים על העיר טוקיו. סרט זה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר. מדיה וקבצים בנושא פרנק לויד בוויקישיתוף פרנק לויד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פרנק לויד, באתר AllMovie (באנגלית) פרנק לויד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) פרנק לויד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) פרנק לויד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) פרנק לויד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סיטי הייטס

סיטי הייטס (באנגלית: City Heights) היא שכונה גדולה בחלק המזרחי של סן דייגו, קליפורניה. השכונה ידועה במגוון האתני שיש בה. אפרו-אמריקאים, היספנים, סינים, ערבים ועוד. סיטי הייטס היא שכונה גדולה ומפוזרת אשר שוכנות בה שכונות קטנות יותר. למעשה, היא יותר אזור בסן דייגו מאשר שכונה ספיציפית. בין השכונות בתוך סיטי הייטס ניתן למנות את: קורידור, טראלדה, קולינה פארק, צ'רוקי פוינט, קאסטל, פאיירמוט ווילג', פוקס קניון, צ'ולס קריק, איילנר, סווין קניון, אזלאה פארק, רידג'ויו, הוליווד פארק, פאירמונט פארק, בייברידג', קנסינגטון, קולג' אריאה (אזור המכללה), וובסטר, גאטוואי, ודארנל. רוב תושבי השכונות בסיטי הייטס הם במעמד סוציאלי נמוך. בעבר היו השכונות שכונות פשע, עד שהחליטה משטרת סן דייגו להביא סדר בשכונה. נכון להיום, יש בשכונה את הנוכחות משטרתית הגבוהה ביותר בסן דייגו. נכון לשנת 2006, חיים בשכונת סיטי הייטס 70 אלף תושבים. 57% מתושבי סיטי הייטס הם היספנים, 15% אסיאתיים, 12% לבנים, 12% אפרו-אמריקאים, ו-4% אחרים. הגיל הממוצע בשכונה הוא 23. האזור הוקם בשנת 1880. הקבלנים אברהם קלאובר וסמאול סטיינר קנו כמות מסוימת של דונם בגובה של 400 מטר מעל פני הים צפונית לפארק בלבואה בתקווה לפתח את האזור וקראו לו סיטי הייטס (תרגום לעברית: גבעות העיר). בשנת 1912 עם פתיחת תעלת פנמה, החלו להגיע לאזור סן דייגו מתיישבים חדשים. חלקם התיישבו באזור סיטי הייטס, והוחלט שהאזור ההוא יהפוך לעיר עצמאית בשם איסט סן דייגו (בעברית: סן דייגו המזרחית). תוך זמן קצר זינק מספר התושבים מ-400 ל-4,000. בשנת 1922 קמה 'התנועה למען סיפוח איסט סן דייגו לסן דייגו'. בשנת 1923 הצביעו רוב תושבי איסט סן דייגו בעד הסיפוח, ותושבי סן דייגו הסכימו לו. ב-31 בדצמבר הפכה העיר איסט סן דייגו לחלק מסן דייגו. בתחילת 1924 הייתה אי ודאות בקרב תושבי האזור, מכיוון שנאמני איסט סן דייגו המשיכו בהתנגדות שלהם לסיפוח. בשנות ה-30 החלה עיריית סן דייגו להשקיע בתשתיות, בשיפור הגישה לסיטי הייטס שהייתה קשה לפני כן. בשנת 1965 הוחלט להפוך את סיטי הייטס ואת האזורים לידה לאזור עסקים גדול. אז, החלו לבנות שם בנייני דירות בניגוד לבתים פרטיים שהיו בעבר. בשנות ה-70 וה 80 חלה עליה בפשיעה בשכונות של סיטי הייטס. בשנות ה-90 הגיע אחוז הפשיעה הגיע לשיאו, והעירייה הכריזה על מצב חירום בשכונות סיטי הייטס. הפשע גרם למשפחות רבות לעזוב, ובתים רבים ננטשו. עובדה זו רק תרמה לסחר בסמים בתוך הבניינים הנטושים ולהוצאות להורג של המאפיה באזור. בעצם אזור שלם היה נטוש בשכונה, ורק באמצע שנות ה-90 נהרס המתחם הנטוש ונבנה בו כביש מהיר. בשנת 1993 נהרגו שלושה ילדים שנקלעו בטעות לקרב יריות בין כנופיות בתוך בית ספר בשכונה ותושבי השכונה כבר לא יכלו לספוג. הם יצאו להפגנת מחאה והציבו בכניסה לשכונה שלט "ברוכים הבאים לסיטי הייטס, בירת הפשע של סן דייגו". בשנת 1996 נפתחה תחנת משטרה חדשה בשכונה שנועדה למנוע או להפחית את הפשע בשכונה. מאז החלה השכונה לפרוח מעט בזכות ההשקעה שהחלה בה ותשומת הלב שהוענקה לה . בשנות ה-2000 נבנו בתי ספר נוספים, רשתות שיווק פתחו סניפים (עובדה שלא הייתה קיימת עד אז), ספריה ומרכז תרבות. בזכות נוכחות משטרתית גדולה, גם החלה דרגת הפשיעה לרדת מעט.
לואיס מיילסטון

לואיס מיילסטון (באנגלית: Lewis Milestone‏; 30 בספטמבר 1895, קישינב, בסרביה, האימפריה הרוסית – 25 בספטמבר 1980, לוס אנג'לס, קליפורניה) היה במאי קולנוע אמריקאי-יהודי זוכה פרס האוסקר. נודע בזכות סרטים "שני אבירים ערבים" (1927), "במערב אין כל חדש" (1930), "על עכברים ואנשים" (1939), "אהבתה המוזרה של מרתה אייברס" (1946), "שער הניצחון" (1948), "אושן 11" (1960) ו"המרד על הבאונטי" (1962). נולד בשם לב מילשטיין בעיר קישינב שבבסרביה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (שם התרחשו ב-1903 פרעות קישינב; כיום בירת מולדובה) למשפחה יהודית אמידה. דודנו היה הכנר הווירטואוז נתן מילשטיין. זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה היגר מיילסטון לארצות הברית, שם עבד בעבודות מזדמנות טרם התגייסותו לצבא ארצות הברית, שם שירת כעוזר במאי שתיעד בבסיס אימונים את המלחמה. לאחר המלחמה הגיע להוליווד, שם החל לעבוד כעוזר עורך ובהמשך כעוזר במאי. הווארד יוז קידם את מיילסטון לבימוי סרטים (1925), כשאחד מסרטיו הראשונים, סרט הרפתקאות "שני אבירים ערבים" הביא לו את פרס האוסקר בטקס פרסי האוסקר הראשון. הוא זכה בקטגוריה חד פעמית - הבמאי הקומי הטוב ביותר. הוא גם ביים את "ההונאה", סרט גנגסטרים מוקדם, שהיה לאחד משלושת הסרטים הראשונים שהיו מועמדים לאוסקר לסרט הטוב ביותר (בקטגוריה שזכה "כנפיים"). שנתיים אחר כך עזר להווארד יוז לביים סצינות מסרטו "מלאכי הגיהנום", ולא קיבל על כך קרדיט. הוא נחשב אחד מטובי הבמאים בז'אנר סרטי המלחמה. ב-1949 ביים את הפוני האדום לפי ספרו של ג'ון סטיינבק. ב-1959 ביים את "גבעת הדמים" בכיכובו של גרגורי פק. מיילסטון זכה בפרס אוסקר שני על סרטו "במערב אין כל חדש", עיבוד לספרו של אריך מריה רמרק. סרטו הבא היה "העמוד הראשי" (The Front Page), עיבוד קולנועי למחזה המצליח של בן הכט וצ'ארלס מק'ארתור. החל מראשית פריצתה (אמצע שנות החמישים), החל מיילסטון לעבוד באינטנסיביות בטלוויזיה. שניים מסרטיו המאוחרים נודעו במיוחד - "האחד עשר של אושן", ו- "המרד על הבאונטי", בכיכובם של מרלון ברנדו וטרוור האוורד. מיילסטון הלך לעולמו בגיל 84 ונקבר בלוס אנג'לס. מדיה וקבצים בנושא לואיס מיילסטון בוויקישיתוף לואיס מיילסטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לואיס מיילסטון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי לואיס מיילסטון, באתר AllMovie (באנגלית) לואיס מיילסטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) לואיס מיילסטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לואיס מיילסטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לואיס מיילסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפת אוני

נפת אוֹני (בגאורגית: ონის მუნიციპალიტეტი, מילולית: אוֹניס מוניציפליטי) היא נפה במחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית שבגאורגיה. הנפה מוקמת באזור רצ'ה עילית, כאשר מצפון גובלת רוסיה, ממזרח נפת ג'ווה ורוסיה, מדרום נפת סצ'חרה, וממערב נפת לנטחי ונפת אמברולאורי. הנפה מאוכלסת ב-6,130 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3,58 איש לקמ"ר. העיר אוני מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה קוואיסה. כמו כן ישנן 65. שטח הנפה מכסה 1712 קמ"ר. הגובה הממוצע הוא 750 מטר מעל פני הים כשההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 1,900 מטר מעל פני הים. האקלים בנפה לח כשהטמפרטורות הממוצעות בקיץ נעות בין 18 ל-20 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 900 ל-1100 מ"מ. אוכלוסיית הנפה היא בבסיסה של איכרים. המגזרים העיקריים של חקלאות הם: גננות, תפוחי אדמה, פירות, גידולי גפן, דגנים (תירס, שעועית) וייצור בשר וחלב. המגזר התעשייתי כולל: עץ, מזון ותעשיית מיחזור. אתר הנופש שוֹבי הממוקם על מדרונות הקווקז, מרוחק 25 ק"מ צפונית למרכז המנהלי אוני. בניית האתר החלה בשנת 1923 ואיחרה את המבקר הראשון שלה 4 שנים מאוחר יותר. בתוך שנה הפכה שובי למפורסמת ופופולרית, ומאוחר יותר נתגלו באזור מים מינרליים טבעיים. האתר נמצא בגובה 1,500 מטר מעל פני הים. וממוקם באזור הררי מוקף בפסגות הרים מושלגות. האתר מכיל 20 מלונות היכולים להכיל כ-1,000 איש לפחות. במרכז האתר מתנוסס פסל של סטלין. במעבר ממיסיוני שנמצא גבוה יותר (2,800 מטר), בגבול עם רוסיה ניתן גם לעשות טרקים. בדרך משובי למעבר ממיסיוני ישנן 10 מעיינות עם מים הראויים לשתייה. היישוב הקרוב לאתר הוא הכפר "גלוֹלה" (מרוחק כ-2 ק"מ). אתר נופש מפורסם נוסף בנפה נקרא אוּצֶרה והוא מרוחק 10 ק"מ בלבד מהעיר אוני. הוא ממוקם בערוץ ציורי על גדות נהר הריוני בגובה 982 מעל פני הים. ישנם 28 סוגים של מים מינרליים לטיפולים רפואיים. העיר אוני היא אחת מהערים העתיקות בעולם בכלל ובגאורגיה בפרט. על פי מקורות כתובים מהמאה ה-15, ההיסטוריה של העיר מגיעה עד למאה ה-2 לפנה"ס. בחלק השני של המאה ה-19 אוני הייתה המרכז של חבל רצ'ה, והקשר העיקרי בין אוכלוסיית רצ'ה תחתית, אימרתי וצפון הקווקז. המסחר היה עסק פורח כתוצאה מריכוז גדול מאוד של יהודים בכל נפת אוני. כתוצאה מכך חלק גדול מהמונומנטים הדתיים בנפה הם בתי כנסת יהודיים וכנסיות ארמניות. מבין הכנסיות הראויות לציון יש את כנסיית גיאורגי הקדוש מהמאה ה-11 במראוואלדזאלי (הושחתה לאחרונה בעקבות רעידת האדמה ברצ'ה שהתחוללה באזור, והוחל בפעולות שחזור הכנסייה). בנפה 14 בתי ספר יסודיים, 5 תיכונים. ו-231 מורים. בית חולים מרכזי בעיר אוני. בנפה 28 סיפריות, 16 מועדונים, תיאטרון ציבורי מפורסם, אנסמבל רצ'ה, מוזאון, בית ספר למוזיקה ולאומנות. אתר האינטרנט הרשמי של נפת אוני מדיה וקבצים בנושא נפת אוני בוויקישיתוף תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת. אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
אדיאטור

האדיאטור הוא מכונת חישוב מכנית לחיבור ולחיסור. הוא יוצר על ידי חברת אדיאטור גזלשאפט בברלין. גרסאות של התכן המקורי נמכרו החל מאוגוסט 1920, עד ל-1982. המחשבון היה בנוי מלוחות הזזה ממתכת שהופעלו על ידי מחט. למחשבון היה מנגנון נשא מקורי אשר ביצע הפחתה של עשר עם נשא של אחד באמצעות תנועת מחט פשוטה. המחשבון היה פשוט וזול. היה ביכולתו לבצע גם חישובים לא דצימליים. חיבור וחיסור דרשו "מסכים" שונים. הדבר הושג על ידי היפוך ההתקן, או היפוך הלוח הקדמי או מאוחר יותר על ידי לוחות הזזה מוארכים ולוח תחתון נוסף. גרסאות יקרות יותר של המחשבון הכילו בגב ההתקן סרגל חישוב מובנה. האדיאטור נמנה עם סוג של מחשבונים שהוצגו לראשונה על ידי הצרפתי טרונסט בשנת 1889. האדיאטור היה אחד המחשבונים הפופולריים יותר מאותו סוג והשם משמש בדרך כלל בעת התייחסות לכל מחשבון מסוג זה. מדיה וקבצים בנושא אדיאטור בוויקישיתוף http://www.vintagecalculators.com/html/addiator.html http://www.calculators.de מוזיאון המחשבונים http://www.peterkernwein.de/Rechengeraete-Sammlung/addiator_universal.htm http://www.tcocd.de/index.shtml אוסף התקני חישוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגנד

ליגנד או קשיר (אנגלית: Ligand) הוא יון או מולקולה המסוגלים לתרום זוג אלקטרונים (או מספר זוגות) לא קושר ליצירת קשר. מולקולות שהן ליגנדים יכולות לתפקד גם כבסיסי לואיס. ליגנדים יוצרים קומפלקס עם יון "מרכזי", לרוב מתכת. "דנטטיות" (Denticity, "שן" מיוונית) מוגדרת כמספר האטומים במולקולת הליגנד שנקשרים ליון המתכת המרכזי. ליגנד התורם זוג אלקטרונים אחד, כגון קרבוניל, מכונה מונו דנטטי. ישנם ליגנדים המסוגלים לתרום שניים, ארבעה ואפילו שישה זוגות אלקטרונים. אתילן דיאמין טטרא-אצטט נקשר ליוני מתכת רבים (ליגנד מגשר) או מיצר כמה קשרים עם אותו יון (קלאט). ליגנד כזה הנפוץ בשימוש הוא EDTA ובשל תכונה זו משתמשים בו לטיפול במקרים של הרעלת כספית. הראשונים שהשתמשו במונח "ליגנד" היו אלפרד ורנר וקרל סומיסקי, ביחס לכימיה של סיליקון. ליגנדים קלאסיים או בסיסי לואיס פשוטים (simple donor): תורמים זוג אלקטרונים לקשר לכל חומצת לואיס שהיא: יונים, מולקולות או מתכות. ליגנדי π: בנוסף לתרומת זוג האלקטרונים ליצירת קשר קואורדינטיבי יש קישור נוסף הנוצר מחפיפה בין אורביטלי π בליגנד לאורביטלי d במתכת. הליגנד לא רק תורם זוג אלקטרונים לקשר אלא גם מקבל לאורביטלי π ריקים שלו צפיפות אלקטרונית מאורביטלי d של המתכת. סוג קישור זה קיים רק למתכות מעבר וכך ניתן להסביר, למשל, את יצירת הקומפלקסים של פחמן חד-חמצני CO, שאין לו בסיסיות לואיס כלפי פרוטונים, עם מתכות מטור הניקל (ניקל, פלדיום ופלטינה), קישור שבבסיס הפעולה של ממירים קטליטיים במכוניות. ליגנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ליגנד, דף שער בספרייה הלאומית Jackson, W. Gregory; Josephine A. McKeon, [doi:10.1021/ic040042e Alfred Werner's Inorganic Counterparts of Racemic and Mesomeric Tartaric Acid: A Milestone Revisited"], עמ' norganic Chemistry. 43 (20): 6249–6254 ערך זה הוא קצרמר בנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.