הלל מיטלפונקט

הִלֵּל מִיטְלְפּוּנְקְט (נולד ב-18 בספטמבר 1949) הוא מחזאי, מתרגם ובמאי תיאטרון ישראלי, מהבולטים במחזאים הישראלים החל משנות ה-70 של המאה ה-20. מיטלפונקט, בנו של הצייר והמשורר מרדכי מיטלפונקט ונכדו של הסופר האידי יוסף דוד מיטלפונקט, גדל והתחנך בחולון. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני, שבה עבר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר ושירת כסמל מחלקה. הוא בוגר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב, שם גם לימד. כתב מחזות לתיאטרון חיפה, התיאטרון הקאמרי, הבימה, תיאטרון באר שבע ותיאטרון בית ליסין. הוא ביים חלק ממחזותיו בעצמו, וכמו-כן ביים מחזות מהקלאסיקה העולמית, בהם "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" ו"המים זוכרים". הוא תרגם מחזות כמו "עקומים" ו"כותרת ראשית". במחזותיו מרבה מיטלפונקט לעסוק בחברה הישראלית ובפניה של מדינת ישראל, בנושאים כמו המיליטריזם הישראלי, היחס לחריגים ולאנשים בשולי החברה, יחסים בתוך המשפחה, הבורגנות ותאוות הכסף, והשפעת השואה על חיי החברה. במחזה "מכולת" שהוצג בתיאטרון הבימה ב-1982, מציג מיטלפונקט תמונה רבת פרטים של המשפחה היהודית שהגיעה ממזרח אירופה, על אופייה, דרך חשיבתה ובעיקר קשיי ההסתגלות במדינה, שלא מסתיימים גם שנים רבות לאחר העלייה. במחזה טמונה ביקורת על החשיבות הרבה המוקנית לכסף, בעיקר על ידי ניצולי השואה, שמחשבים כל פרט בחייהם - ואף ביחסים ביניהם - על פי ערכו במטבעות. מחזה הרוק "מאמי", שכתב וביים ב-1986, עסק בכיבוש הישראלי והיחס לפלסטינים, ובקיפוח ובאפליה של תושבי הדרום. המחזה הוצג שוב על ידי הבימה ב-2002 ועל ידי בית הספר למשחק בית צבי ב-2012. ביוני 2018 החלו צילומי סרט המבוסס על אופרת הרוק בבימויה של קרן ידעיה. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אופיר וזכה בשניים: פרס המוזיקה המקורית ופרס עיצוב הפסקול. הסרט הוצג לראשונה לציבור בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2019, ויצא לאקרנים להקרנות מסחריות ב-12 במרץ 2020. המחזות שכתב החל משנות ה-90, "גורודיש", "עיר הנפט" ו"איסמעיליה", עוסקים בהרואיות הניצחון של מלחמת ששת הימים, אשר סחפה אז את החברה הישראלית והפריחה בה חלומות גדולים. חלומות אלה התנפצו בשבר הלאומי שהגיע במלחמת יום הכיפורים, שגרר גם שבר פרטי בחיי הגיבורים. ב"גורודיש" היה זה אלוף שמואל גונן, גיבור הניצחון בששת הימים שהודח בעקבות מלחמת יום הכיפורים, ב"עיר הנפט" מדובר על עיוות מוסרי של ישראלים (כולל גיבורה ניצולת שואה) המחפשים את הכסף הקל והמהיר בסיני בין שתי המלחמות, ו"איסמעליה" עוסק בשלושה חברים מאז מלחמת יום הכיפורים, והתנפצות החלומות והאידיאלים שלהם לאורך השנים. במחזהו "מדריך למטייל בוורשה" (1995), עסק מיטלפונקט בהשפעת השואה על גיבוריו הישראלים, על יחסם של בני הדור השני להוריהם ולעבר, מול המציאות בהווה. זאת, דרך ביקור של אם ניצולת השואה ובנה בוורשה המודרנית. במחזה "תאונה" (2004), בדק את המצפון של בני האדם והיחס לזר בחברה הבורגנית, דרך תאונת 'פגע וברח' שבה נהרג עובד זר סיני. בשנת 2009 הועלה המחזה באנגלית ב"תיאטר ג'יי", בוושינגטון, ובגרמנית בתיאטרון בעיר קיל שבגרמניה, ובהמשך בציריך. בשנת 2010 הוצג המחזה "מסילה לדמשק" של מיטלפונקט בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון. ב-2006–2013 שימש מיטלפונקט כמחזאי הבית וכיועץ אמנותי של תיאטרון בית ליסין. במסגרת תפקידו זה שימש ב-2010 כשופט בפסטיבל "פותחים במה - פסטיבל בית ליסין למחזאות ישראלית". כמו כן נמנה ב-2012 על חבר השופטים של פרס קרן רבינוביץ' לתרגום מחזות על-שם עדה בן-נחום. כתב ארבעה תסריטים לסרטי קולנוע: "שרגא קטן" (ביחד עם זאב רווח) (1978) ו"בובה" (1987) שקודם לכן העלה את התסריט כהצגה בתיאטרון, "ספר נשים (1984)" ו"שחקנים"" (1995). כמו כן שיחק בתפקידי משנה בסרטים "שרגא קטן" (1978) ו"ב-72 לא הייתה מלחמה" (1995). מיטלפונקט היה נשוי לאירית סלע מנישואיו אלו יש לו שני ילדים דניאל ושאול. מיטלפונקט נשוי לעיתונאית יעל דן ולהם שני ילדים, אלון כתב חדשות 13 בעבר, והשחקנית והמדבבת מאיה מיטלפונקט. בשנת 2009 השתתף בתפקיד קטן, לצד אשתו יעל, בסרט סטודנטים של בנם אלון "בשידור חי". מתגורר במרכז תל אביב. התקווה האחרונה של רחוב נחמני, תיאטרון חיפה, 1974 הקוף, תיאטרון חיפה, 1975 שרגא קטן, תיאטרון חיפה, 1975; נכתב גם כתסריט לסרט. הגג, הבימה, 1976 מי תהום, הבימה, 1977, החאן 1988. ויהי חור, צוותא, 1979 (נכתב עם יהושע סובול) סטריפטיז אחרון, הוצג בצוותא ב-1980 ושוב ב-1988 וב-1995 הגרסה הראשונה נכתבה עם יהושע סובול. בובה, תיאטרון חיפה, 1982 מכולת, הוצג בהבימה, בבימוי עמית גזית, בשנת 1982, הוצג בשנית, בבימויו של מיטלפונקט, בקופרודוקציה של הקאמרי ובית ליסין ב-2010. עמוד העץ, צוותא, 1983 (נכתב עם יהושע סובול) אנשים בלילה, צוותא, 1984 (נכתב עם יהושע סובול) פירוד זמני, הוצג בהבימה, בבימוי מיטלפונקט, בשנת 1985. טירונות, הוצג בתיאטרון צה"ל, 1985, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער 2005 נטושים, בית לסין, 1986 מאמי (אופרת רוק), הוצגה בצוותא ב-1986, ובהבימה, אוקטובר 2002, הוא עצמו ביים, מוזיקה יוסי מר-חיים ואהוד בנאי, תלבושות יובל כספין, תפאורה איתן לוי. נהג, ציירת, תיאטרון באר שבע, 1988; גרסה שנייה הוצגה ב-2006 בבית ליסין שם המשחק, תיאטרון באר שבע, 1989 מפיסטו, (על פי קלאוס מאן), תיאטרון באר שבע, 1989; התיאטרון הקאמרי, 2016 שלושה בלילה, בית לסין, 1990 הנאהבים, תיאטרון באר שבע, 1991 סמארה (אופרת רוק) צוותא, 1992 אחים לנשק, תיאטרון באר שבע, 1992 אם הבית, תיאטרון באר שבע, 1993. גרסה שנייה עלתה בתיאטרון הבימה ב-2013 גורודיש, הוצג בתיאטרון הקאמרי, בבימוי מיטלפונקט, בשנת 1993 ופעם נוספת ("גרסת 2015") בקאמרי בעונת 2014/2015 בויטרה, הוצג בקאמרי, בבימוי מיטלפונקט, בשנת 1995 גן עדן דרום, בית לסין, 1996 אדון וולף, הוצג בקאמרי, בבמוי אילן רונן, בשנת 1997 השחקן, הוצג בקאמרי, בבימוי מיטלפונקט, בשנת 1998 מדריך למטייל בוורשה, הבימה 1999; גרסה שנייה עלתה בתיאטרון היידישפיל ב-2013; גרסה שלישית עלתה בתיאטרון העברי ב-2023 איסמעיליה, בית ליסין, 2002; הקאמרי, 2017 עיר הנפט, הוצג בקאמרי ב-2004 התאונה, הועלה בתיאטרון בית ליסין ב-2003, ועלה גם בתיאטראות באירופה וארצות הברית ריגוש, הועלה בתיאטרון בית ליסין בין השנים 2005 ל-2007 גוד ביי, אפריקה, הועלה בבית ליסין בשנת 2007 אנדה, הועלה בבית ליסין בשנת 2008 מסילה לדמשק, הוצג בתיאטרון הבימה, 2010 מקסי ואני, הוצג בתיאטרון בית ליסין, 2012 אז, בפראג, הוצג בתיאטרון בית ליסין, 2013 חברים של חברים, הוצג בקאמרי, 2014 הזאבים, הוצג בקאמרי, 2016 הנוקמים, סיפור אהבה, הוצג בהבימה, 2022 מי תהום, הקיבוץ המאוחד, 1979. מכולת, אור עם, 1982. בובה, אור עם, 1982. פירוד זמני, אור עם, 1985. נהג, ציירת, אור עם, 1988. אחים לנשק, כנרת, 1992. גורודיש, אור עם, 1993. אם הבית, אור עם, 1993. השחקן ; גן עדן דרום, גוונים, 1998. המדריך למטייל בוורשה, גוונים, 1999. הוצג בהבימה, הבמאי הלל מיטלפונקט, מוזיקה רונן בן-דוד, תפאורה אדריאן ווקס, מרס 1993. חבילות מאמריקה ; אסמעיליה, גוונים, 2003. הוצג בהבימה, הבמאי רוני פינקוביץ', מוזיקה אבי בללי, דצמבר 2000. עיר הנפט, גוונים, 2005. התאונה, גוונים אנדה, גוונים, תשס"ט 2009. מקסי ואני, גוונים, 2012. אז, בפראג, גוונים, 2013 הזאבים, גוונים, 2016 תמורה קטנה, מחזה בשני חלקים, מאת פיטר גיל, בית צבי, 1982. קומיקאים, מאת טרבור גריפית, מרכז ישראלי לדרמה, 1984. צילו של אקדחן, טרגדיה בשתי מערכות, מאת שון או'קייסי, מרכז ישראלי לדרמה, 1984. עקומים, מאת מרטין שרמן, אור עם, תל אביב, 1983. כותרת ראשית, מחזה, מאת בן הכט וצ'ארלס מקארתור, מרכז ישראלי לדרמה, 1984. מראה מעל הגשר, מחזה, מאת ארתור מילר, 2009 נורית נתנאל, "מראות נשברות - ייצוג הישראליות ועיצובה במחזותיהם של יהושע סובול והלל מיטלפונקט", הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון מופ"ת, 2012. הלל מיטלפונקט, אנדה, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 407–414, הוצאת כרמל, 2017. הלל מיטלפונקט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הלל מיטלפונקט, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הלל מיטלפונקט, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" הלל מיטלפונקט, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית) יחיעם ויץ, אייכמן בתא זכוכית, בן-גוריון במקדש בודהיסטי, באתר הארץ, 23 בינואר 2009 שרית פוקס, בית הלל: ריאיון עם הלל מיטלפונקט, באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2010 מרב יודילוביץ', 25 "מאמי": הפקה חדשה, פצעים ישנים, באתר ynet, 18 ביוני 2012 יעקב בר-און, ‏הלל מיטלפונקט על "המהפכה התרבותית" של מירי רגב: "הכל שקרים", באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2016 חגית גינזבורג, הלל מיטלפונקט: בסופו של דבר, 40-30 מנדטים, איפה אתם בתרבות?, באתר הארץ, 24 באפריל 2022 יואב בירנברג, "פעם הטריד אותי מה יהיה המחזה הבא שלי, היום העשייה הגדולה כבר מאחוריי", באתר ynet, 18 בספטמבר 2024 על אזרחי עם אילן בירן, גלי צה"ל, 15 בספטמבר 2012 נירית אנדרמן, "מאמי" חוזרת ויכול להיות שהפעם זה יגלוש לאלימות פיזית, באתר הארץ, 25 ביוני 2018 שני ליטמן, "מאמי" הוא אחד הסרטים המרגשים והחזקים שנוצרו כאן בשנים האחרונות, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2019 אורי קליין, הרווחנו: העיבוד הקולנועי המרגש ל"מאמי" מגיע ישר לטלוויזיה, באתר הארץ, 24 במרץ 2020 ציפי שוחט, הלל מיטלפונקט כובש את העולם, באתר הארץ, 1 בינואר 2009 ציפי שוחט, הלל מיטלפונקט באנגליה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2008 טל פרי, ‏בחזרה לימי המנדט, באתר גלובס, 21 במרץ 2010 ציפי שוחט, הלל מיטלפונקט מונה למחזאי הבית של בית לסין, באתר הארץ, 5 ביולי 2006 יואב בירנברג, "פעם הטריד אותי מה יהיה המחזה הבא שלי, היום העשייה הגדולה כבר מאחוריי", באתר ynet, 18 בספטמבר 2024 שוש אביגל, ביקורת תיאטרון - במיטה עם העם היהודי, כותרת ראשית, 12 בדצמבר 1984 ציפי שוחט, מיטלפונקט הולך לתיכון, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2005 מיכאל הנדלזלץ, "מפיסטו": זהירות, רק שחקן, באתר הארץ, 16 במרץ 2016 שוש אביגל, בכורה / מחזה קטן לחמישה שחקנים רגישים - "הנאהבים", מאת הלל מיטלפונקט, חדשות, 5 במאי 1991 ציפי שוחט, גרסה מעודכנת למחזהו של הלל מיטלפונקט "אם הבית", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2006 מיכאל הנדלזלץ, "גורודיש": הצגה יותר חשובה מעצמה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2014 איתן בלום, למה היה צריך להעלות מחדש את ההצגה האנכרוניסטית הזאת?, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2017 הארץ, התאונה, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003 ציפי שוחט, הלל מיטלפונקט כובש את העולם, באתר הארץ, 1 בינואר 2009 מיכאל הנדלזלץ, חיים, שקרים ווידאוטייפ, באתר הארץ, 7 בפברואר 2006 איתן בר-יוסף, עכבר העיר ת"א, פיהוק, באתר הארץ, 5 במרץ 2006 ציפי שוחט, הצגה חדשה: גוד ביי, אפריקה, באתר הארץ, 18 ביולי 2007 קובי ניב, ‏און ושלטון, באתר גלובס, 23 בספטמבר 2008 מיכאל הנדלזלץ, המחזה השערוריתי של הלל מיטלפונקט, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2008 ביקורות: מיכאל הנדלזלץ, מסילה לדמשק: אמת שאפשר לחיות אתה, באתר הארץ, 13 באפריל 2010 איתן בר יוסף, עכבר העיר, מסילה לדמשק: מפגן של פעלתנות מופרזת ויצירתיות יתר, באתר הארץ, 14 באפריל 2010 טל לוין, עכבר העיר, מסילה לדמשק: ההיסטוריה הרגה את הדרמה, באתר הארץ, 9 באפריל 2010 מיכאל הנדלזלץ, מקסי ואני של הלל מיטלפונקט, באתר הארץ, 14 בפברואר 2012 אייל מלובן, עכבר העיר, הלל מיטלפונקט: "אני כותב את עצמי", באתר הארץ, 22 בפברואר 2013 מיכאל הנדלזלץ, "חברים של חברים": הקרום הדביק של הישראליות, באתר הארץ, 1 ביוני 2014 ביקורות: מרט פרחומובסקי, עכבר העיר, "הזאבים": הרוויזיוניסטים עושים את העבודה, באתר הארץ, 28 ביולי 2016 מיכאל הנדלזלץ, "הזאבים": משל הבצל הציוני, באתר הארץ, 28 ביולי 2016 מיכאל הנדלזלץ, בזכות המשחק, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2001