laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לשון המעטה

לשון הַמְעטה (באנגלית: understatement) היא צורת ביטוי מילולי המשתמשת במילים או בביטויים בעלי עוצמה לשונית-מילולית "חלשה" לעומת הצפוי או המקובל באותו הקשר שבה נאמרו. השימוש בלשון המעטה מקובל במיוחד בעולם דובר האנגלית. דוברי אנגלית נוהגים להתבטא באופן פחות נסער במצבים שבהם דוברי שפות אחרות נוטים להתלהם או להעביר מסרים ברגשניות. בתרבות הדיבור הבריטית מקובלת לשון ההמעטה גם כאמצעי הומוריסטי, בעיקר באירועים עגומים, או לחלופין באירועים בעלי משמעות היסטורית. אחת הדוגמאות המפורסמות ביותר לשימוש בלשון המעטה באירוע מרגש ובעל משמעות היסטורית מיוחסת לעיתונאי הנרי מורטון סטנלי, אשר ניהל מסע חיפושים בראש משלחת גדולה אחרי המיסיונר דייוויד ליווינגסטון. מסע החיפושים המתיש והמסוכן נמשך שמונה חודשים והקיף 11,000 קילומטרים ביערות מרכז אפריקה. משנפגשו לבסוף אמר: ”ד"ר ליווינגסטון, אני מניח...”. לשון ההמעטה מקובלת גם בתחומים אחרים. אדם עשיר או בן למעמד ציבורי גבוה המתנייד ברכב פשוט או בתחבורה ציבורית משדר מסר של פשטות וחיבור לעם. זכור במיוחד מנהגו של השר בני בגין להשתמש באוטובוס בנסיעותיו מביתו למשרדו, או הנסיך ויליאם, שלמד נהיגה במכונית מסוג פולקסווגן גולף. בתיאטרון ובקולנוע משתמשים לעיתים באמצעים פשטניים כגון פרצופים או מחוות גוף במקום דיבור או צעקה, כדי למקד את תשומת לב הצופים במסר ייחודי וברגעים דרמטיים במהלך העלילה. בתחום הפרסום והמכירות משתמשים לעיתים באמצעים ישירים ובלתי מורכבים כדי להעביר מסר שיווקי. לעיתים מעדיפה החברה המפרסמת להציג רק צילום "נקי" של המוצר אשר "מדבר בעד עצמו" מבלי להשתמש באפקטים שיווקיים או בהוספת מידע נלווה אשר יתמוך בהכוונת הקנייה של הצרכן. בכל מקרה יש להבחין בהבדל בין לשון המעטה לבין יופמיזם, שפירושו שימוש בביטויים של שפה נקייה במקום בשפה בוטה, גסה או אגרסיבית. Meyer H. Abrams and Geoffrey Galt Harpham. A Glossary of Literary Terms, 11th ed. (Stamford, CT: Cengage Learning, 2015), 169. The Oxford Dictionary of Quotations, rev. 4th ed., Anonymous, 14:12, which notes that the quote is "probably apocryphal"
שריר הכנפה הצידי

שריר הכנפה הצידי (או שריר הכנף החיצוני) הוא שריר משרירי הלעיסה בעל שני ראשים. הוא נמצא מעל שריר הכנפה התיכון. הראש העליון שלו יוצא מהמשטח שמתחת לעצם הרקה ומהרכס של הכנף הגדולה של עצם היתד. והראש התחתון של השריר יוצא מהמשטח הצידי של הלוח הפטריגואידית הצידית. הראש התחתון נאחז בתוך הזיז של צוואר הלסת התחתונה; הראש העליון נאחז לתוך הדיסק הסחוסי והקופסית של המפרק הלסתי-רקתי. סעיף הלסת התחתונה של העצב הגולגולתי החמישי, העצב המשולש, באופו מיוחד העצב הכנפי הצדדי, מעצבב את שריר הכנף הצדדי. התפקיד הראשי של השריר הוא למשוך את ראש הלסת התחתונה מחוץ לגומץ הלסת על אורך הגבשושית המפרקית ולעשות את תנועת הקידום של הלסת התחתונה. תיאום הפעולה של שני שרירי הכנפות עוזר בהורדת הלסת התחתונה ופתיחת הלסת בזמן שפעולת רק אחד מהם תורמת לתנועה צדדית של הלסת (סוג של לעיסה), בדרך כלל מבוצעת בהתאמה עם שריר הכנפה התיכון. במנוגד לשאר שלושת שריר הלעיסה, שריר הכנפה הצידי הוא השריר היחיד שעוזר בהורדת הלסת התחתונה (פתיחת הלסת). בהתחלת התנועה הזאת הוא נעזר בשריר הדו-בטני ושרירי עצם הלשון. מדיה וקבצים בנושא שריר הכנפה הצידי בוויקישיתוף
Who You Love

Who You Love (בעברית: מי שאתה אוהב) הוא שיר של הזמר ג'ון מאייר, בהשתתפות קייטי פרי, מאלבום האולפן השישי של הזמר, Paradise Valley. שיר זה הוא השישי באלבום מבחינה כרונולוגית, והסינגל השלישי מהאלבום. השיר נכתב על ידי מאייר ופרי, והופק על ידי מאייר ודון וואס. הוא הופץ כסינגל ב-3 בספטמבר 2013, ועוסק בקבלת העובדה שאתה מאוהב באדם מסוים. השיר זכה לביקורות חיוביות. ב-17 בדצמבר 2013, הועלה הקליפ לחשבון היוטיוב של הזמר, ובו נראים זוגות שונים, ביניהם קייטי וג'ון, רוכבים על שור מכני. הקליפ בוים על ידי סופי מולר. בארצות הברית קיבל את תואר הזהב. מידע על היצירה "Who You Love" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Who You Love" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Who You Love" באתר יוטיוב
Dark Horse (שיר של קייטי פרי)

"Dark Horse" הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי בהשתתפות הראפר האמריקאי ג'וסי ג'יי. הוא יצא לאור במקור ב-17 בספטמבר 2013, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס כסינגל שיווקי ראשון מתוך אלבום האולפן הרביעי של פרי, Prism ‏(2013). שלושה חודשים לאחר מכן, הוא יצא לאור כסינגל הרשמי השלישי ב-17 בדצמבר. שני האמנים כתבו את השיר יחד עם מפיקיו, מקס מרטין, סירקט וד"ר לוק, לצד שרה הדסון. ביוני 2015 וידאו הקליפ לשיר חצה את סף מיליארד הצפיות באתר יוטיוב והפך את קייטי לזמרת הראשונה בעולם שמגיעה לשיא כזה. נכון למאי 2024, וידאו הקליפ לשיר ממוקם במקום ה-26 ברשימת הסרטונים הנצפים ביותר ביוטיוב, עם מעל ל-3.7 מיליארד צפיות. השיר נכתב על ידי דר. לוק, מקס מרטין, שרה הדסון, ג'סי ג'יי, וסירקט. השיר הגיע למקום הראשון ב-iTunes של ארצות הברית ושהה שם למשך חודש שלם, למקום הראשון במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד, ולמקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, שם שהה במשך ארבעה שבועות, כל אלו לפני שחרור הקליפ. פרי הופיעה עם השיר יחד עם הראפר Juicy J בטקס ה-Grammys 2014, ובטקס ה-Brits Awards 2014 ב-19 בפברואר, יום לפני שחרור הקליפ, ללא הראפר. בריאיון בטקס ה-Grammys סיפר הראפר Juicy J כי הקליפ הולך להיות "גדול כמו כל הדברים שעשתה". זמן קצר לאחר מכן חשף כי החלו הצילומים לקליפ. מאוחר יותר אדם המשתתף בקליפ העלה תמונה לחשבון האינסטגרם שלו, ובה היה לבוש בלבוש מצרי עתיק, ובכך חשף את סגנון הקליפ. לאחר מכן, פורסמה באינטרנט גם תמונה מהסט לצילומי הקליפ, בו נראתה פרי במקדש מצרי, מה שאימת את סגנון הקליפ. ב-13 בפברואר 2014 הועלה לחשבון היוטיוב של הזמרת סרטון טריילר לקליפ, אשר אישר סופית את סגנון הקליפ, בו קייטי היא קלאופטרה מלכת מצרים, אשר נסיכים מגיעים לכבוש את ליבה. ביום הוצאת הקליפ, 20 בפברואר 2014, פורסמו מספר תמונות גיף בתור טיזרים לקליפ. מאוחר יותר, שוחרר הקליפ. הקליפ הגיע ל-100 מיליון צפיות תוך פחות מחודש, ב-22 ימים, ובכך הפך לקליפ הנצפה ביותר השני שלה, לקליפ הראשון של אישה שעבר את רף המיליארד צפיות, לסרטון השני הנצפה ביותר באותה שנה והרביעי הכי נצפה באתר. השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, ונכנס ל"Top 10" ביותר מ-30 מצעדים ברחבי העולם, השיר גם זכה להצלחה רבה בישראל כשנכנס לפליליסט של גלגלצ והגיע למקום השני במצעד השבועי של גלגלצ, וגם הגיע למקום הרביעי במצעד השבועי של "מדיה פורסט". מדיה וקבצים בנושא Dark Horse בוויקישיתוף מידע על היצירה "Dark Horse" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Dark Horse" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Dark Horse" באתר יוטיוב מידע על הרצועה "Dark Horse" באתר ספוטיפיי אסף נבו, ‏קייטי-פטרה: קייטי פרי קליאופטרה בקליפ "Dark Horse", באתר ‏מאקו‏, 23 בפברואר 2014 ג'וסי ג'יי, שרה הדסון, קייטי פרי, סירקט, דוקטור לוק, מקס מרטין מידע על Dark Horse, באתר המצעד האוסטרי, ארכיון מידע על Dark Horse, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון מידע על Dark Horse, באתר המצעד הגרמני מידע על Dark Horse, באתר מצעד דנמרק מידע על Dark Horse, באתר המצעד הנורווגי מידע על Dark Horse, באתר המצעד של ניו זילנד מידע על Dark Horse, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון British Phonographic Industry
יאנוש קמני

יאנוש קמני מדיארדיירה-מונושטורי ; (בהונגרית: Magyargyerőmonostori Kemény János; ‏ 14 בדצמבר 1607 מדיארביקיש, בימינו ביקיש, במחוז מורש 23 בינואר 1662 סאסנאג'סלש) היה אציל הונגרי, איש צבא וסופר מטרנסילבניה, שכיהן כשליט טרנסילבניה בשנים 1660–1662. קמני היה צאצא למשפחת אצילים ידועה בטרנסילבניה. לפי הכרוניקה ההונגרית של גאשאפר הלטאי Magyar Cronica, אחד מאבות משפחת קמני, שימון קמני, היה הלוחם שהתחפש למפקדו יאנוש הוניאדי ונהרג על ידי הטורקים במקומו. אביו של יאנוש קמני היה בולדיז'אר קמני. קמני מילא תפקידים פוליטיים וצבאיים בנסיכות טרנסילבניה, בימי שלטונם של הנסיכים גאבור בתלן וג'רג' ראקוצי הראשון. תחת שלטון ג'רג' ראקוצי השני קמני הפך ליועץ הראשי של הנסיך וניהל עבורו מסעות צבאיים בנסיכות מולדובה ב-1653 ובפולין ב-1657, כשהמסע השני נועד להשיג לראקוצי את כתר המלכות של פולין. האימפריה העות'מאנית התנגדה בתוקף לשאיפות הפולניות של ראקוצי ואסרה על כל פעילות צבאית מסוג זה נגד פולין. גם יאנוש קמני בעצמו ניסה להניא את השליט מהיוזמה הצבאית הנ"ל ופיקד באי רצון על המסע בפולין. המסע הסתיים בכישלון חרוץ:צבאו של קמני, שננטש על ידי בני הברית השוודים, נפל בשבי בידי הטטרים של קרים. קמני עצמו היה שבוי בידי הטטרים עד אוגוסט 1659 כששוחרר תמורת כופר ענק. בימי השבי כתב קמני אוטוביוגרפיה בהונגרית, הנחשבת לאחד מנכסי צאן הברזל של הספרות הממוריאליסטית ההונגרית במאה ה-17. בשובו לטרנסילבניה, קמני מצא מדינה קרועה בין שאפתנותו של ג'רג' ראקוצי השני, שלא היה מוכן להתפטר, לתומכים בטוענים הרבים לכתר. הטורקים העות'מאנים לא סלחו לטרנסילבנים על אי הציות לפקודותיהם. "השער הנשגב" לא הכירה שוב בזכות הפרלמנט (הדיאטה) הטרנסילבני לבחור בשליט. משראה זאת ולאחר הפהשיטות החוזרות ונשנות של הטורקים ושל בני בריתם הטטרים של קרים לטרנסילבניה, קמני חשש מאוד לאבדן האוטונומיה של מולדתו והחליט לפנות לעזרת ההבסבורגים. ב-1 בינואר 1661 אחרי שהשליט אקוש ברצ'אי, איש הטורקים, נאלץ להתפטר, הדיאטה הטרנסילבנית בחרה ביאנוש קמני לשליט. באפריל 1661 הדיאטה הטרנסילבנית, בראשות קמני, הכריזה על השתחררות מדינתו מחסות העות'מאנים וקראה לעזרתה של אוסטריה. כתגובה, ביוני 1661 הותקפה טרנסילבניה על ידי צבא טורקי-טטרי גדול. קמני הובס ואולץ להימלט לשטח הונגריה שבשליטה הבסבורגית. הטורקים העלו את מיהאי אפּאפי על כס הנסיכות של טרנסילבניה. בהתחלת ספטמבר 1661 שב יאנוש קמני לטרנסילבניה, כשהוא מלווה בכוח צבאי אוסטרי בפיקוד הגנרל ריימונדו מונטקוקולי. אולם במהרה ננטש על ידי האוסטרים ונהרג בקרב נאג'סלש נגד הטורקים. Kemény János és Bethlen Miklós művei, Budapest 1980 Szépirodalmi Kiadó Magyar Életrajzi Lexikon 1000-1990 online Javított, átdolgozott kiadás,Főszerkesztő: Kenyeres Ágnes מדיה וקבצים בנושא יאנוש קמני בוויקישיתוף ויקיטקסט:כתבי יאנוש קמני באתר לספרות הקלאסית ההונגרית ערך בלקסיקון ביוגרפי הונגרי מבוטא כ-קֶמֵן, כשבסוף המילה ן מרוככת תרגום ועיבוד של הכרוניקה הלטינית של אנטוניו בונפיני משנות ה-1560
סרוויוס סולפיקיוס רופוס

סרוויוס סולפיקיוס רופוס (בלטינית: Servius Sulpicius Rufus; סביב 106 לפנה"ס - 43 לפנה"ס) שכונה למוניה (Lemonia) על שם השבט הרומי שהוא היה מבניו, היה נואם ומשפטן רומי. רופוס למד רטוריקה עם קיקרו והתלווה אליו לרודוס בשנת 78 לפנה"ס. רופוס לא היה מרוצה מכישורי הנאום שלו ופנה לעיסוק במשפט. רץ לכהונת הקונסול בשנת, אך הפסיד ללוקיוס ליקיניוס מורנה (Lucius Licinius Murena). בשנת 52 רץ פעם שנייה והפעם הצליח להיבחר לקונסול לשנת 51. במלחמת האזרחים של יוליוס קיסר שפרצה בשנת 49 לפנה"ס צידד בקיסר. בשנת 46 לפנה"ס היה לנציב אכאיה. נפטר בשנת 43 לפנה"ס בעודו בשליחות מדינית מטעם הסנאט הרומי למרקוס אנטוניוס במוטינה (כיום מודנה, איטליה) סרוויוס סולפיקיוס רופוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פיקטונים

פיקטונים (בלטינית: Pictones) היו שבט גאלי שחי לחופי מפרץ ביסקאיה ולאורך החוף הדרומי של נהר הלואר. בתקופת שלטונו של אוגוסטוס הועבר השטח לפרובינקיית גאליה אקוויטניה. שמה של העיר המודרנית פואטיה נובע משמו של שבט זה. הפיקטונים מוזכרים לראשונה בספרות בספרו של גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה. הפיקטונים נשלטו על ידי מלך, אך כוחו היה מוגבל. בעת כיבוש גאליה (58 - 50 לפנה"ס) תמכו ביוליוס קיסר וסייעו לו לבנות את ציו בשנת 52, בעת מרד ורקינגטוריקס, הצטרפו חלק מהקפיקטונים למרד. כישורי הלחימה שלהם היו נמוכים והם הובסו עד מהרה על ידי הלגאטוס גאיוס קניניוס רבילוס (Gaius Caninius Rebilus). לאחר השלמת הכיבוש הרומי, השתלבו היטב באימפריה. מסחרם פרח, במיוחד עם איטליה ועם האי הבריטי. מדיה וקבצים בנושא פיקטונים בוויקישיתוף
איידואים

איידואים (בלטינית: Aedui) היו שבט גאלי גדול, אחד משלושת השבטים הגאלים החשובים ביותר לצד הארוורנים והסקוואנים. שטחיהם נמצאו בין נהרות הסון והלואר. על פי טיטוס ליוויוס השתתפו האיידואים במסעו של בלובסוס לאיטליה במאה ה-6 לפנה"ס. לאיידואים היו קשרים מבוססים היטב עם רומא והם אימצו מנהגים רומים רבים. באמצע המאה ה-1 לפנה"ס ביקשו את עזרת רומא להדיפתו של אריוביסטוס הסואבי. בקשתם הייתה אחד הגורמים לכיבושה של גאליה כולה על ידי יוליוס קיסר שהשתמש בבקשות מעין אלה כדי להצדיק את מלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס). האיידואים היו נאמנים לקיסר לאורך המלחמה, אך מרדו בו בשנת 52 לפנה"ס והצטרפו לוורקינגטוריקס. התבוסה הגאלית במצור אלסיה הפסיקה את מרד האיידואים. בשנת 21 לספירה מרדו בשלטונו של טיבריוס תחת מנהיגותו של יוליוס סקרוויר (Julius Sacrovir), אך הובסו על ידי גאיוס סיליוס. בהמשך היו הראשונים מבין הגאלים לקבל את האפשרות להיבחר לסנאט הרומי בעת שלטונו של קלאודיוס. מדיה וקבצים בנושא איידואים בוויקישיתוף איידואים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרוורים

טרוורים או טרווירים (בלטינית: Treveri, Treviri) היו שבט בלגי אשר התגורר בעמק הנמוך של נהר המוזל. הופיעו באזור לכל הפחות בשנת 150 לפנה"ס וייתכן שאף מוקדם יותר. כיום שטחם חופף לשטחה של לוקסמבורג, דרום-מזרח בלגיה וחלקים ממערב גרמניה. שמם הונצח בעיר המודרנית טריר שניצבת במרכז ארצם של הטרוורים. על פי טקיטוס לטרוורים מוצא גרמאני. במהלך מלחמת גאליה (58 לפנה"ס - 50 לפנה"ס) התנגדו לכיבוש הרומי. מעודדים מהצלחתו של אמביוריקס בקרב אטואטוקה מרדו בשלטון הרומי המתהווה בחורף שנת 54 ותקפו את המחנה המבוצר של טיטוס לאביינוס. לאביינוס הצליח לחסל את מנהיג המרד, אינדוטיומרוס (Indutiomarus) והמרד נקטע באיבו. לאחר הכיבוש הרומי, היו מרכיב חשוב במרד הבטאווי בשנת ארבעת הקיסרים. שירתו בחיל הפרשים הרומי. בעת משבר המאה השלישית ארצם סבלה מפלישות אלמאניות ופרנקיות. כמו כן, היו חלק מהאימפריה הגאלית קצרת הימים. שגשו בעת שלטונו של קונסטנינוס וכנסיות רבות נבנו בשטחן. מדיה וקבצים בנושא טרוורים בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אונלים

האוּנֶלִים או בשמם האחר וֶנֶלִים (ביוונית: Οὐένελοι, אוּאֶנֶלִים; בלטינית: Unelli או Venelli) היו בני שבט גאלי קדום של יורדי ים שחי בחצי האי קוטנטן (Cotentin), בצפון מערבה של צרפת, בחבל הארץ שנקרא בפי הרומאים ארמוריקה. יוליוס קיסר מזכיר אותם בספרו "מלחמת גאליה" לצדם של הוונטים, האוסיסמים, הקוריוסוליטים ושבטים גאלים נוספים שחיו לחופו של האוקיינוס האטלנטי ועליו הייתה פרנסתם. הם ושכניהם נכנעו ללא קרב לפובליוס ליקיניוס קראסוס ב-57 לפנה"ס. שנה אחר כך התקוממו יחד עם שבטים גאלים אחרים נגד השלטון הרומי, ומנהיגם, וירידוביקס, עמד בראש הצבא המשותף לשבטים המורדים באזורם, שכלל גם את האולרקים, האבורוביקים והלקסובים. קיסר שיגר נגדם ונגד שכניהם את קווינטוס טיטוריוס סבינוס (Sabinus) ועימו שלושה לגיונות. סבינוס הקים את מחנהו על גבול ארץ האונלים והמתין לראות כיצד יתפתחו הדברים. ניסיון העבר לימד שצבאות גאלים גדולים לא היו מסוגלים להישאר בשדה הקרב לאורך זמן והזמן פעל לטובתו של סבינוס. וירידוביקס, שהקים את מחנה הגאלים מרחק שני מילין בלבד ממחנה הרומאים, ניסה למשוך את סבינוס לקרב, אך סבינוס נותר איתן בדעתו ולא יצא לקראתו. וירידוביקס, מצידו, לא רצה לתקוף את המחנה הרומאי המבוצר. כדי למשוך את וירידוביקס לתקוף את המחנה ובכך לתת את היתרון לרומאים, הגה סבינוס תחבולה. הוא שלח גאלי ששירת בחיל העזר שלו כדי שזה יתחזה לעריק ויספר לווירידוביקס שרוחו של הצבא הרומי נפלה וסבינוס מתכוון לסגת. הגאלים השתכנעו שדברי העריק אמיתיים, במיוחד נוכח התנהגותו הפסיבית של סבינוס שלא יצא לקרב בשדה הפתוח נגד הגאלים. הגאלים הנלהבים החלו לאסוף קוצים ושיחים כדי למלא את החפיר שנחפר סביב המחנה הרומי והתכוננו להסתערות. סבינוס, שהיה מודע היטב לתוכניותיהם, המתין עם צבאו מוכן לעימות. כשהגיע זמן ההתקפה, רצו הגאלים רצו לעבר חומות המחנה כדי לצמצם את הפגיעה מכלי ארטילריה רומאים והגיעו חסרי נשימה. ברגע זה הורה סבינוס על גיחה מחוץ לשערי המחנה. ההפתעה הייתה מוחלטת. הגאלים התשושים מהריצה לא ציפו להתקפת הפתע ונשברו. הרומאים רדפו אחרי הגאלים הנסים על נפשם וטבחו ברבים מהם. לאחר תבוסת הצבא המשותף, התפרקה הקואליציה הגאלית וסבינוס כבש את שטחיהם. ב-52 לפנה"ס, תוך כדי המרד הגאלי הגדול בהנהגת ורקינגטוריקס, שלחו האונלים כוח המונה 6000 חיילים כדי להילחם ברומאים הצרים על אלסיה. המרד דוכא בסופו של דבר, והאונלים – יחד עם השבטים הגאלים האחרים – הוכנעו. יוליוס קיסר. מלחמת גאליה בשבעה ספרים, בצירוף ספר שמיני מאת אבלוס הירציוס. תרגם מן המקור הרומי והוסיף מבוא, הערות ומפתח שמות נ' רבן, תל אביב, הוצאת יבנה, תשי"ט (1958). גאיוס יוליוס קיסר. מלחמת גאליה. תרגום מלטינית, מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011). Caesar. The Gallic War. Translated by H.J. Edwards. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1917. Facsimile copy in: Hathi Trust Digital Library. s.v. Unelli in: William Smith (editor). Dictionary of Greek and Roman Geography. 1854. Digitized copy in Perseus.tufts.edu. מדיה וקבצים בנושא אונלים בוויקישיתוף יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 2.34 . יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.17 . יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.11 . תיאור הקרב: יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 3.17-19 . יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, 7.75 .
מרקוס ליקיניוס קראסוס (קווסטור)

מרקוס ליקיניוס קראסוס (בלטינית: Marcus Licinius Crassus ‏ 86 לפנה"ס או 85 לפנה"ס - 49 לפנה"ס) היה בנו הבכור של מרקוס ליקיניוס קראסוס, בן בריתו הפוליטי של יוליוס קיסר. מרקוס קראסוס נבחר לקווסטור ושירת בצבאו של יוליוס קיסר במהלך מלחמת גאליה, אך לא התבלט בה. לאחר מותם של אביו ואחיו, פובליוס ליקיניוס קראסוס בקרב חרן בשנת 53 לפנה"ס, המשיך לתמוך בקיסר במהלך מלחמת האזרחים שפרצה בשנת 49 לפנה"ס, עת קודם לדרגת לגאטוס והיה לנציב גאליה קיסאלפינה. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמים

רמים (בלטינית: Remi) היו שבט בלגי מאזור העיר ריימס הצרפתית שקיבלה את שמה משבט הזה. הרמים היו שבט גדול וחזק ונלחמו בתדירות גבוהה נגד הפאריסים והסנונים. נודעו כפרשים טובים. היו בעלי קשרים חזקים לגאליה קלטיקה ותרבותם דומה לתרבות הגאלית, בניגוד לתרבות הבלגית שהושפעה רבות מהתרבות הגראמנית. במהלך מלחמת גאליה (58 לפנה"ס - 50 לפנה"ס) קשרו את גורלם בקיסר ונותרו נאמנים לו גם ברגעים הקשים כמו מרד אמביוריקס וורקינגטוריקס. נאמנותם השתלמה והאופידום העיקרי שלהם (דורוקונטורום; כיום ריימס) היה לבירת גאליה בלגיקה. מדיה וקבצים בנושא רמים בוויקישיתוף
הלגיון התשיעי היספנה

הלגיון התשיעי היספנה (בלטינית: Legio IX Hispana) היה לגיון של הצבא הרומי. הלגיון גויס על ידי גנאיוס פומפיוס בשנת 65 לפנה"ס בספרד הלגיון נלחם במלחמת גאליה (58 לפנה"ס - 50 לפנה"ס) והשתתף בכל האירועים החשובים של המלחמה. הלגיון לא השתתף בפלישה הראשונה של קיסר לבריטניה ונותר מאחור בגאליה. נלחם בקרב ביבראקטה ובמצור על אלסיה. לאחר מכן, תמך בקיסר במלחמת האזרחים נגד גנאיוס פומפיוס. לאחר סיום המלחמה נלחם נגד סקסטוס פומפיוס בסיציליה. הלגיון תמך באוקטוויאנוס במלחמה האחרונה של הרפובליקה הרומית ונכח בקרב אקטיום. לאחר מכן, השתתף במלחמות הקנטבריות נגד שבטים ספרדים ושם קיבל את הכינוי שלו "היספנה" - ספרדי. לאחר ניצחון רומי במלחמה הוצב על גדות הריין. לאחר התבוסה הרומית בקרב טאוטובורג הוצב בפאנוניה. הלגיון השתתף בפלישה הרומית לבריטניה בשנת 43 לספירה תחת פיקודו של המצביא אולוס פלוטיוס (Aulus Plautius) ונותר בה. הלגיון ספג תבוסה קשה במהלך מרד בודיקיאה בשנת 61 לספירה וקיבל תגבורת כוח אדם מהלגיונות המוצבים ליד הגבול הגרמאני. הלגיון נעלם במהלך המאה ה-2 אם כי גורלו לא ידוע בוודאות. ייתכן שהושמד במהלך מרד בר כוכבא או במלחמה נגד האימפריה הפרתית, אך אין לכך עדות חותכת. העדות הפיזית האחרונה לקיומו היא אבן משנת 108 לספירה שנמצאה בחפירה ארכאולוגית שבוצעה במחנה רומי ביורק. ראיות נסיבתיות מצביעות על כך שהמשיך לשרת עד אמצע המאה ה-2 לספירה והוא לא נמצא ברשומותיו של מרקוס אורליוס (שלט בין 161 ל-180) מכאן שהושמד מתישהו במחצית הראשונה של המאה ה-2 לספירה. גורלו המסתורי של הלגיון שימש קרקע פורייה לאזכוריו בספרות ובקולנוע והופיע בעשרות ספרים, סרטים וסדרות טלוויזיה. מדיה וקבצים בנושא הלגיון התשיעי היספנה בוויקישיתוף livius.org תולדות הלגיון באתר ליוויוס (באנגלית) הלגיון התשיעי היספנה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
C--

c-- היא שפת תכנות שנוצרה ב-1988 על ידי סיימון פייטון ג'ונס(אנ') ונורמן רמסי. הגרסה הראשונה פורסמה ב-1988, והגרסה האחרונה, גרסה 2.0, פורסמה במאי 2005. C++ BCPL אתר האינטרנט הרשמי של C-- ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרפורמה הכלכלית בברית המועצות (1965)

הרפורמה הכלכלית בברית המועצות (ברוסית: Экономи́ческая рефо́рма 1965 года) הייתה רפורמה נרחבת בניהול המשק שבוצעה בשנים 1965–1970. היא ידועה גם כרפורמת קוסיגין (שהיה ראש הממשלה באותן שנים) ובמערב כרפורמת ליברמן (שפרסם לראשונה את העקרונות). לקראת מחצית שנות ה-60 כלכלת ברית המועצות כללה כ-300 ענפי תעשייה, 47 אלף מפעלים וארגונים כלכליים וכ-12,800 חברות בנייה. ראשי המשק ניסו למצוא דרך לניצול מלא של יתרונות הכלכלה הריכוזית. לצורך כך הם חיפשו דרכים לשיפור אפקטיביות של שעות העבודה וניצול מרבי של המשאבים. היה ברור שהשיטה הקיימת אינה גורמת למנהלי המפעלים לעלות את התפוקה ולהכניס לשימוש שיטות ייצור מתקדמות. כמו כן הדעה הרווחת הייתה ששינוי שבוצע על ידי ניקיטה חרושצ'וב בסוף שנות ה-50 כאשר הוא ביטל משרדי תעשייה ענפיים כלל-ארציים ובמקומם הקים מועצות אזוריות לניהול המשק נכשל. עקרונות הרפורמה פורסמו לראשונה על ידי פרופסור לכלכלה של אוניברסיטת חרקוב יבסיי ליברמן במאמרו בעיתון פראבדה. מספר כלכלנים סובייטים בולטים לרבות לב לאונטייב תמכו בעקרונות שפרסם ליברמן, אחרים התנגדו. לצורך בדיקה יישומית של העקרונות, הם הופעלו במספר מפעלים כניסיון ניהולי והצלחות היו מהירות. כחלופה אחרת הוצאו רעיונות של כלכלן ויקטור גלושקוב שהציע להכניס את כול הנתונים למערכת מחשוב מתקדמת. לאור העלויות הגבוהות של יישום רעיונותיו הם לא התקבלו. הרפורמה התבססה על 5 עקרונות: ביטול מועצות אזוריות לניהול המשק שהוקמו בשנת 1957. הקטנה של מדדים תכנוניים של המפעל מ-30 ל-9. הרחבת חופש כלכלי של ארגונים כלכליים. כול מפעל היה יכול להחליט בעצמו על איזה פריטים הוא מתרכז בקו הייצור ולחתום על חוזים דו-צדדיים עם מפעלים אחרים. הפרת חוזה מסוג זה הייתה מלווה בקנס כבד. בראש הערכת פעילות הארגון הועמדו רווח וכלכליות. על חשבון הרווחים מפעל היה יכול להפנות כספים לרווחת העובדים. מערכת המחירים הייתה צריכה לאפשר יעילות כלכלית של הארגון. בתחום החקלאות, מחירים שבהם הממשל קנה תוצרת חקלאית הוגדלו פי 2, היה ניתן לשלם בנפרד לסחורה שסופקה מעבר לתוכנית והוקטנו באופן ניכר עלויות חלקי חילוף למכונות חקלאיות. תיאור השיטה החדשה נכלל בחוקה חדשה שאושרה בשנת 1977. יישום הרפורמה בוצע במהלך חומש עד לשנת 1970. באפריל 1969 בשיטה חדשה פעלו 32 אלף מפעלים שיצרו כ-77% מכלל תוצרת של המדינה. בחומש זה גידול התוצרת התעשייתית הגיע לכ-6.1% בשנה וזו הייתה רמה גבוהה מאוד שלא הושגה באף חומש אחר במהלך תקופת שלטונו של ליאוניד ברז'נייב. אומנם לאחר שנת 1970 קידום הרפורמה נעצר. לכך היו מספר סיבות: ניקולאי פודגורני התנגד לתחילת הרפורמה, ניקולאי טיחונוב שהייתה לו השפעה גדולה על הכלכלה היה יריב של קוסיגין, דמיטרי אוסטינוב דרש הגדלה של משאבים שמופנים לפיתוח תעשייה ביטחונית. הגדלת רווחים ממכירת נפט השפיעה גם על התמריצים לשיפור יעילות המשק. בשנת 1971 אלכסיי קוסיגין ציין בשיחה עם ראש ממשלת צ'כוסלובקיה שקידום הרפורמה הופסק ובניהול המשק נמצאים אנשים שלא מעוניינים לקדם אותה.
אמביוריקס

אמביוריקס (בלטינית: Ambiorix) היה מלך גאלי ששלט יחד עם שותפו לשלטון, קאטיבולקוס, על השבט הגאלי האבורונים שישב באזור הבלגי של גאליה במאה הראשונה לפני הספירה. אמביוריקס מוכר לנו בעיקר בזכות ספרו של יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, בו מתאר קיסר את כיבוש גאליה על ידו, ומלחמתו בשבטים השונים שבהתנגדותם הוא נתקל. בספרו מציין קיסר את אמביוריקס ואת שבטו האבורונים, כשבט החשוב ביותר מבין השבטים הגרמאנים בם נלחם. בזמן ההתעוררות הלאומית ששטפה את מדינות אירופה במאה ה-19, הפך אמביוריקס לסמל בלגי לאומי חשוב בזכות התמרדותו ההירואית כנגד קיסר שמתוארת בפירוט בספר מלחמת גאליה. ב-57 לפנה"ס כבש קיסר את גאליה לרבות החלק הבלגי שלה (שמורכב מבלגיה של ימינו, צפון צרפת, לוקסמבורג, חלק מהולנד שמתחת לנהר הריין וחלקו הדרום-מערבי של דרום הריין-ווסטפליה של גרמניה). מספר שבטים אכלסו שטח זה ונהגו להילחם אחד בשני באופן קבוע. האבורונים נשלטו על ידי אמביוריקס וקאטיבולקוס. ניתן להניח שבתחילה היו האבורונים אסירי תודה לרומאים, שכן הרומאים שחררו את כל השבטים מיחסי השליטה שהיו מקובלים ביניהם, הווה אומר - שום שבט אינו נמצא תחת חסותו של שבט אחר. זאת משום דרישת הרומאים עם כניסתם כי על השבטים להיות כפופים כולם לרומא בלבד. טענה זו מקבלת אישוש מהעובדה שלא שמענו על התנגדות השבטים הבלגים לרומאים וכניסתם לשטח שלוש שנים מתחילת הכיבוש. במשך 3 שנים לא היו עימותים בין השבטים לרומאים. בשנת 54 לפנה"ס כוחותיו של קיסר אשר שבו למגוריהם לאחר המערכה בבריטניה נזקקו באופן דחוף למזון. לפיכך השבטים המקומיים אולצו להעביר חלקים מיבולם, שלא היה מוצלח באותה השנה, ללגיונות הרומיים. נושא זה גרם לתסיסה רבה בקרב השבטים כלפי הרומאים. בעקבות התסיסה, חבר אמביוריקס לקאטיבולקוס בתוכנית להתקוממות כנגד הכוחות הרומאיים ששלטו באזור. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה תרגום מלטינית, מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011). (גרסה דיגיטלית של הספר בפרויקט גוטנברג) (באנגלית) יוליוס קיסר, מלחמת גאליה בשבעה ספרים, בצירוף ספר שמיני מאת אולוס הירטיוס. תרגם מן המקור הרומי והוסיף מבוא, הערות ומפתח שמות: נ' רבן, תל אביב, יבנה, תשי"ט (1958). קאסיוס דיו, היסטוריה (תרגום לאנגלית) אמביוריקס, מאמר על המצביא הגאלי מאת ג'ונה לנדרינג (Jona Lendering), מבוסס על ספרו של לנדרינג Edge of Empire אודות הגבול הבלגי של האימפריה הרומית. אמביוריקס 53-54 לפנה"ס, מאמר מאת ד"ר ג'ון ריקארד (היסטוריון של ימי הביניים), Rickard, J (26 March 2009), Ambiorix, fl.54-53 B.C. The Fall of the Roman Empire: A New History of Rome and the Barbarians, מאת Peter Heathe, ‏Oxford University Press, ‏ 28 באוקטובר 2005 מלחמת גאליה מדיה וקבצים בנושא אמביוריקס בוויקישיתוף אמביוריקס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) אבורונים, מתוך Encyclopedia of the Roman Empire מאת Matthew Bunson אמביוריקס, מאמר על המצביא הגאלי מאת ג'ונה לנדרינג (Jona Lendering), מבוסס על ספרו של לנדרינג Edge of Empire אודות הגבול הבלגי של האימפריה הרומית. לנדרינג מציין כי סיבה אפשרית לתקופה השלווה היא בחירתו של קיסר להעביר את המערכה הרומאית לבריטניה, שמעבר ליוקרה הצבאית כוונה גם כדי לשחרר את לחץ הכיבוש מהשבטים ועול האכלת הלגיונות הרומיים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.