laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מריו (סדרת טלוויזיה)

מריו היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת קומדיה, אשר עלתה לשידור ב-7 באוקטובר 2015 בערוץ הילדים ללקוחות yes. הסדרה, הכוללת עונה אחת ו-40 פרקים, הופקה על ידי נגה תקשורת ודורי מדיה דרסט. מריו (רועי בר נתן) (מריו גוסטו איבנז פליפו קרתחנה אוטוואלו בורחס סנטו בניוס אומברטו קריסטבל קולון) הוא מכשף בוליביאני גרוע שמופיע בטעות בסלון של משפחת גדות הכוללת את ציפי, עמי, טלי וערן, לאחר כישוף שהסתבך. משפחת גדות מסכימה לתת למריו לגור בביתם בתור עוזר בית, ובהמשך הם מלמדים את מריו על העולם המודרני שאותו הוא אינו מכיר. מריו קולון (רועי בר נתן): מריו מכשף שבא מבולביה לבית משפחת גדות באמצעות כישוף שנכשל בו. מריו מבשל מאוד טוב וטעים. מאז שמריו הגיע לבית משפחת גדות המשפחה התחברה כל כך למריו ומריו נקשר אליהם ציפי גדות (מיה דגן): אמם של טלי וערן, ואשתו של עמי, כריזמטית ביותר, עורכת דין בכירה. נוטה להיות מאיימת ומלחיצה כאשר מישהו (ובעיקר מריו) מקלקל לה משהו. לרוב מכינה מאכלים לא טעימים. אויבתה המושבעת של נילי, שכנתה. עמי גדות (דב נבון): אביהם של טלי וערן, ובעלה של ציפי. חרדתי ביותר שמפחד כל הזמן או חושש מכל דבר אפשרי, ביישן ומופנם. כל הזמן מביא לציפי בלי שהוא שם לב רעיונות מתוחכמים. לא מחובב במיוחד על ידי פויירמן. איש היי-טק. טלי גדות (שירה האס): אחותו הקטנה של ערן. שקדנית וחרוצה ביותר בלימודים ועל כך מקבלת ציונים גבוהים במיוחד, אינה מקובלת. נלחצת לעיתים קרובות. מתאהבת במספר בנים במהלך הסדרה אך כאשר מתחילה לדבר איתם היא מתחילה לגמגם. נוהגת להגיד "למות, עכשיו, תודה" כשהיא עצבנית או כשהיא נכנסת לצרה. ערן גדות (דניאל מורשת): אחיה הגדול של טלי. מוצג כטיפש ואינו מודע לכך ואף מאמין שהוא התלמיד הכי חכם בכיתה. למרות גילו המבוגר הוא מתנהג בטיפשות וילדותיות שלא מתאימה לגילו. לעיתים מתבסס על ביטויים או אמירות ולא משתמש בהם כנכון או עושה את ההפך. נילי רשף (טלי אורן): רופאה והשכנה המציקה מהבית ממול, ב"מלחמה" עם ציפי שנים. מנסה כל הזמן לגרום למריו לעבוד אצלה בבית. משוויצה בציונים של הבת שלה, נטע, דבר המוביל לרוב הסכסוכים של נילי וציפי. אלכס פויירמָן (יאיר רובין): סבא המשפחה, אבא של ציפי. מתואר כאיש כעסן ועצבני. מנסה לטעון כל הזמן שהוא אינו זקן והוא צעיר במיוחד. מנסה לחבר את הדור של היום אל הסיפורים של העבר. עקשן בהחלטותיו. אסי ורד (אייל רוזלס): השכן הקשוח בבניין, גונב לעמי את העיתון מדי יום. מנצל את תמימותו של עמי. נוטה להיכנס לבית משפחת גדות. דן (דני קרפל): עובד עם עמי בחברת היי-טק, עצלן שלא מבין כלום בעבודתו ורק משתעשע. חבר של עמי. מגניב יותר מעמי. גדעון (עודד פז): עוזר של ציפי, עובד במשרד עורכי-דין. איש נחמד מאוד אך נוטה גם לפחד ולהירתע מציפי. לעיתים חכם ולעיתים מוזר. גדי רשף (אורי הוכמן): בעלה של נילי. התחרה בעמי על מי "האבא עם הטנדר" לקראת אספת הקרשים לל"ג בעומר. לא מחבב את מריו אדווה (שני קליין): המורה של ערן, שסובלת מהטיפשות שלו, ומנסה ללמד אותו הכי פשוט שאפשר. מלמדת את כיתת י"א. שגית (דנה אברהם סמו): המורה של טלי, מנסה להתחבר לתלמידים בעזרת בדיחות משעשעות. מלמדת את כיתת י'. המנהל (יורם שנער): מנהל בית הספר, לא נותן דוגמה לתלמידים, וכשטלי צריכה אותו הוא עושה תמיד את ההפך ממה שהיא צריכה. עומר (נמרוד הוכנברג): מלך הכיתה. היריב של ערן. תום אליהו (עמית מורשת): ילד בכיתה של טלי, היא מתאהבת בו ומבקשת את עזרתו של מריו כדי לדעת האם הוא מאוהב בה בחזרה. "מריו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מריו", באתר אידיבי "מריו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ז'רקי

ז'רקי (בפולנית: Żarki) היא עיירה במחוז מישקוב שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. זרק'י נזכרת לראשונה בשנת 1382, עת כבר היו בידיה זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות, ושימשה כמרכז מסחר לסביבתה. בעקבות שרפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1664, היא נבנתה מחדש במקום סמוך. בשנת 1870 שללו הרוסים את מעמדה העירוני של ז'רקי, בשל השתתפותה במרד ינואר. מעמד זה הושב לה בשנת 1949. בסוף המאה ה-17 התקיימה בז'רקי קהילה יהודית מאורגנת, שפרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ויהודי המקום תרמו להתפתחותו התעשייתית. בין מלחמות העולם הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה. בשנים אלה התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. כמו כן, התקיימה בעיירה ישיבה. במרץ 1939 ניסו פולנים מצ'נסטוחובה לערוך פוגרום בעיירה, אך אלו נבלמו בידי קבוצת הגנה עצמית יהודית. בעקבות זאת, הועמדו לדין 20 יהודים שהתנגדו לפורעים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-3,500 יהודים, רוב תושביה. ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה ז'רקי בידי הגרמנים, ואלו רצחו כעבור יומיים כ-90 מיהודיה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן איסור קשר עם לא-יהודים, תשלומי כופר, סימון דירותיהם וביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, תוך מינוי יודנרט בראשות ישראל בורנשטיין. אל הגטו הובאו בחורף 1941-1940 כ-250 פליטים יהודים מפלוצק, וכעבור זמן מה פרצה בו מגפת טיפוס הבהרות. בעקבות שמועות שהגיעו לגטו בראשית אוקטובר 1942 על השמדת יהודי האזור, נמלטו ממנו יהודים רבים בעצת ראש היודנרט. כ-800 היהודים שנותרו בגטו הובלו באלימות ב-6 באוקטובר 1942, בצעדה רגלית, גברים, נשים וילדים, לתחנת הרכבת זלוטי פוטוק, מרחק של כ-12 ק"מ מז'רקי, וממנה שולחו במספר קרונות משא צפופים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה ירו הגרמנים בנשים ובתינוקות. בז'רקי הושארו כ-120 יהודים לאיסוף רכוש היהודים, ואלו הועברו לאחר מכן לגטאות הסביבה. לאחר השלמת הגירוש, פשטו פולנים ואוקראינים על בתי היהודים בעיירה, ובזזו את הרכוש שנותר בהם. על אותה תקופה בז'רקי, כתב בשנת 2017 מיכאל בורנסטין (בנו של ישראל בורנשטיין- ראש היודנראט) ספר בשם מועדון הניצולים מדיה וקבצים בנושא ז'רקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ז'רקי ספר יזכור לקהילת ז'ארקי, בספריית העיר ניו יורק ז'רקי באתר מרכז מורשת יהדות פולין ז'רקי (Żarki), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "ז'רקי", באתר השטעטל הווירטואלי אוולין צגנהאגן וסמואל פישמן, ז'רקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 348–350), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) ז'רקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית
טום ג'ורג'סון

טום ג'ורג'סון (באנגלית: Tom Georgeson; נולד ב-8 באוגוסט 1937) הוא שחקן אנגלי הידוע מתפקידיו בקולנוע ובטלוויזיה. ג'ורג'סון נולד בעיר ליברפול שבלנקשייר. תפקידיו הידועים ביותר הם תפקידי משנה בסדרה "בין השורות" (1992–1994); בסדרות הדרמה שכתב אלן בליזדייל: "Boys from the Blackstuff" (מ-1982) "Scully" (מ-1984) ו-"G.B.H" (מ-1991); בסדרת הטלוויזיה משנת 2005 "הצוואה" עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס, גילם ג'ורג'סון את דמותו של קלאם הפקיד של טולקינגהורן (צ'ארלס דאנס). הופעות נוספות בטלוויזיה היו בסדרות משטרה או סדרות רפואיות כמו "הולבי סיטי", "ג'ולייט בראבו", "The Manageress", "פיק פרקטיס", "פוארו", "A Touch of Frost", "קדפאל", "The Bill", "דיאל ופסקו", "המקצוענים" וכן "Z-Cars". עוד שיחק פעמיים בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בפרק "Genesis of the Daleks" ובפרק "Logopolis". הוא השתתף גם בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אפר לאפר", "המלחמה של פויל", "ברוקסייד" ובסדרה "The Crimson Petal and the White". בקולנוע הופיע ג'ורג'סון בסרט "דג ושמו וונדה" (1988), שבו שם הדמות שלו, ג'ורג' תומאסון, הוא משחק מילים על שמו. עוד שיחק בסרט ההמשך "חיות רעות" (1997). ג'ורג'סון ידוע גם מעבודתו בתיאטרון. ב-2002 היה מועמד לפרס התיאטרון של "לונדון איבנינג סטנדרד" כשחקן הטוב ביותר על תפקידו במחזה "Frozen" בתיאטרון קוטסלו שבתיאטרון המלכותי הלאומי. טום ג'ורג'סון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Tom Georgeson Biography, IMDb Paddy Shennan previews a Boys From The Blackstuff , www.liverpoolecho.co.uk, 20 AUG 2011
הארמייה השנייה (ורמאכט)

הארמייה השנייה הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במערכה בבלקנים, ובמבצע ברברוסה. הארמייה נוסדה ב-20 באוקטובר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות A ולקחה חלק בקרבות סביב פריז במסגרת מערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן במסגרת המערכה בבלקנים, פלשה ליוגוסלביה דרך בולגריה, וכבשה את בלגרד. ביוני 1941, עם פרוץ מבצע ברברוסה, נכללה בקבוצת ארמיות מרכז, ולקחה חלק בקרבות באוקראינה. השתתפה בקרב קייב, קרב ויאזמה-בריאנסק וקרב מוסקבה. בתחילת 1942, הועברה לקבוצת ארמיות דרום, והשתתפה בקרבות ההגנה באזור קורסק. ביוני של אותה שנה השתתפה במבצע וורונז'-וורושילובגרד. לאחר קרב קורסק נסוגה אל מעבר לדנייפר, והגנה על קובל. הארמייה לחמה בקרבות בפרוסיה המזרחית ופרוסיה המערבית, וב-7 באפריל 1945 שונה שמה לארמיית מזרח פרוסיה. הארמייה המשיכה להילחם, ולאחר כניעת גרמניה ב-8 במאי 1945, נכנעה לכוחות הסובייטיים. גנרל אוברסט פדור פון בוק (29 באוגוסט 1939 - 2 בספטמבר 1939) גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס (20 באוקטובר 1939 - 15 בנובמבר 1941) גנרל חיל השריון רודולף שמידט (15 בנובמבר 1941 - 15 בינואר 1942) גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס (15 בינואר 1942 - 15 ביולי 1942) גנרל חיל הרגלים הנס פון זלמות (15 ביולי 1942 - 3 בפברואר 1943) גנרל חיל הרגלים ולטר וייס (3 בפברואר 1943 - 9 במרץ 1945) גנרל חיל השריון דיטריך פון זאוקן (10 במרץ 1945 - 7 באפריל 1945) הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית) הארמייה השנייה, באתר Axis History הארמייה השנייה, באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
בן-ציון זילברפרב

בן-ציון זילברפרב (נולד ב-9 באוקטובר 1949) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, דקאן ומייסד בית הספר לבנקאות ושוק ההון במכללה האקדמית נתניה. כיהן כמנכ"ל משרד האוצר בשנים 1999-1998. זילברפרב נולד בחיפה ולמד בתיכון צייטלין בתל אביב. בעל תואר ראשון ושני בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שלישי מאוניברסיטת פנסילבניה (1977). בשובו לישראל שימש מרצה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, מנהל המכון למחקר כלכלי, ראש מכון עזריאלי לחקר כלכלת ישראל, ראש המחלקה לכלכלה, ראש המרכז לכלכלת ביטחון ושלום, דקאן הפקולטה למדעי החברה וראש מרכז אהרון מאיר לבנקאות. משנת 2001 מכהן כדקאן בית הספר לבנקאות ושוק ההון במכללה האקדמית נתניה. כמו כן מכהן כעמית בתוכנית מדיניות הכלכלה של מרכז טאוב. בשנים 1982–1985 שימש מנהל הרשות לתכנון כלכלי במשרד הכלכלה והתכנון. שימש יועץ לבנק דיסקונט, בנק ישראל, בנק מזרחי, רשות ניירות ערך וחברת כביש חוצה ישראל. ב-1998 מונה על ידי שר האוצר יעקב נאמן למנכ"ל משרד האוצר ושירת בתפקיד עד סיום כהונת ממשלת ישראל העשרים ושבע ביולי 1999. כיהן כדירקטור בבנק דיסקונט, בחברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה, בנק יורו טרייד, קרנית, כלל גמל וקרנות השתלמות, פאנדטק, פרטנר תקשורת, טמרס מלונות, ברימאג, קבוצת דלק ופריגו. ב-2018 הועלה שמו כמועמד לנגיד בנק ישראל. זילברפרב נשוי ואב לחמישה. בן-ציון זילברפרב באתר המכללה האקדמית נתניה בן-ציון זילברפרב באתר אוניברסיטת בר-אילן בן-ציון זילברפרב באתר מרכז טאוב בן ציון זילברפרב, דף שער בספרייה הלאומית
זבלוטוב

זבלוטוב (באוקראינית: Заболотів, זבולוטיב; בפולנית: Zabłotów; ביידיש: זאַבלאָטאָוו) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. זבלוטוב נזכרת לראשונה בשנת 1455, והייתה בבעלות משפחות אצולה. בראשית המאה ה-17 נהרס היישוב מפלישת הטטרים, אך לאחר מכן השתקם, ובראשית המאה ה-18 קיבל זכויות עיר. פרנסת העיירה לאורך השנים הייתה על גידול ועיבוד טבק, ועם חיבורה לרשת מסילת הברזל במאה ה-19, הואץ פיתוחה. יהודים ישבו בזבלוטוב מהכרזתה כעיר. בראשית המאה ה-19 התיישב בעיירה האדמו"ר רבי דוד הגר, והדבר הביא לגידול בקהילה היהודית במקום. בשנת 1903 פרץ בעיירה פוגרום. במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה העיירה בחזית הלחימה זמן רב, ופרצה בה מגפת טיפוס הבהרות, שהפילה חללים רבים מקרב האוכלוסייה היהודית. לאחר המלחמה השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט ויוצאי היישוב בארצות הברית. בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות רבות. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-1,700 יהודים, כמחצית מתושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 גברו והלכו התקיפות האנטישמיות בעיירה. עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הופסקה בה הפעילות היהודית והציונית, ועסקי היהודים בה הולאמו. ב-1 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו לעיירה כוחות הצבא ההונגרי, והחלו בהחרמת רכוש היהודים בה, ובלקיחת היהודים לעבודות כפייה. בד בבד, ביצעו אוקראינים מקומיים מעשי התעללות ביהודי העיירה. בספטמבר 1941 הועברה השליטה בעיירה לידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודי היישוב גזירות שונות, והגבירו את עבודות הכפייה בה. ב-22 בדצמבר 1941 פשטו שוטרים גרמנים ואוקראינים על העיירה, וריכזו את יהודיה בשוק המקומי, תוך ירי בחולים ובתשושים במיטותיהם. במהלך האקציה הצליחו להימלט מהעיירה מספר מאות יהודים. ממקום הכינוס הוצעדו היהודים לבורות ירי בסמוך לעיירה, וכ-1,000 מהם נרצחו שם, תוך שחלקם נקברו חיים. כ-100 יהודים נוספים נרצחו בעיירה עצמה. למחרת, הוטל על היודנרט בעיירה לשלם סכום כסף גבוה עבור כיסוי עלויות הקליעים ששימשו לרצח היהודים. ב-11 באפריל 1942 בוצעה בעיירה אקציה שנייה, בה סרקו שוטרים גרמנים ואוקראינים את בתי היישוב, ושילחו למחנה ההשמדה בלז'ץ כ-400 יהודים מהעיירה, לצד יהודים נוספים מכפרי הסביבה. בסוף אפריל-תחילת מאי 1942 הועברו אחרוני יהודי העיירה לגטו קולומיאה, תוך גזל כל רכושם. בגטו זה מתו רבים מיהודי העיירה מרעב וממחלות. כ-200 יהודים ששבו לעיירה שולחו ב-7 בספטמבר 1942 לבלז'ץ, וזבלוטוב הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". מקהילת זבלוטוב שרדו את השואה יהודים בודדים. עיר ומתים: זבלוטוב המלאה והחרבה, גצל קרסל, בשיתוף עם אברהם קייש, מאיר הניש ואחרים, בהוצאת יוצאי זבלוטוב בארץ-ישראל ובאמריקה, 1949 מדיה וקבצים בנושא זבלוטוב בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת זבלוטוב, בספריית העיר ניו יורק זבלוטוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "זבלוטוב", באתר השטעטל הווירטואלי זבלוטוב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
זאסלאב

זאסלאב (בפולנית: Zaslaw; בגרמנית: Zwangsarbeitslager Zaslaw) היה מחנה ריכוז ומחנה עבודה שהוקם בתקופת השואה ליד הכפר זאסלאב בסמוך לעיירה זאגוז' שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, אליו הובאו כ-15,000 יהודים. מחנה זאסלאב הוקם בסמוך לתחנת הרכבת של העיירה זאגוז' בין החודשים מרץ ואוגוסט 1942 באמצעות עובדי כפייה יהודים מזאגוז', בליגרוד ומיישובים נוספים הסביבה. מחנה העבודה הוקם בשטח בית חרושת לנייר שעמד במקום. באוגוסט ובספטמבר 1942 הועברו למחנה כ-10,000 יהודים, בעיקר מאזור סאנוק, ואלו הועסקו בו בעבודות כפייה קשות, ונשלחו כעבור זמן קצר למחנה ההשמדה בלז'ץ. באוקטובר 1942 הוצאו להורג במחנה כמה מאות יהודים, ובאמצע נובמבר 1942 נרצחו בבורות ירי ליד המחנה כ-1,000 יהודים נוספים. ב-16 בינואר 1943 חוסל המחנה, תוך רצח אלפי היהודים שנותרו בו. 68 יהודים שהושארו במחנה לסידור הרכוש הנותר בו נרצחו לאחר מכן. באביב 1944 הובאו לשטח המחנה אסירים יהודים, שבפקודת הגרמנים, כחלק ממבצע 1005, הוציאו את הגופות מקברי האחים במקום, ושרפו אותן, על מנת לטשטש את הראיות לרצח ההמוני באתר. מדיה וקבצים בנושא אנדרטאות לזכר נרצחי מחנה זאסלאב בוויקישיתוף זאגוז' באתר מרכז מורשת יהדות פולין "זאסלאב (חלק מזאגוז')", באתר השטעטל הווירטואלי
זגורוב

זגורוב (בפולנית: Zagórów) היא עיירה במחוז סלופצה שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. האזכור הראשון של זגורוב הוא משנת 1145. בשנת 1407 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו. באמצע המאה ה-17 נחרב היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית. בעקבות מרד ינואר איבד היישוב את מעמדו העירוני, אך זה הושב לו בשנת 1918, עת הוקמה הרפובליקה הפולנית השנייה. יהודים ישבו בזגורוב מסוף המאה ה-18, והחזיקו במספר טחנות קמח במקום. בשנת 1882 נבנה ביישוב בית כנסת חדש. בשנת 1917 נפתח במקום סניף של ההסתדרות הציונית. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 630 יהודים, כשישית מכלל תושביה. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים סבלו יהודי העיירה מהתקפות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, וכן מחרם על עסקיהם. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-6 בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן תשלומי כופר, עבודות כפייה, החרמת דירות ורכוש וחובת ענידת סרט זרוע. באביב 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים שגורשו מגולינה ויישובים נוספים בסביבה. מספר יושבי הגטו הגיע בתחילת 1941 לכ-2,000 איש. עד אוקטובר 1941 שולחו מאות גברים מהגטו לעבודות כפייה במכרות מלח. בהמשך חודש זה הובלו היהודים שנותרו בגטו, בעיקר נשים וילדים, ליערות קז'ימייז' ביסקופי, ושם נרצחו כולם. בשלב זה הוכרזה העיירה רשמית כ"נקייה מיהודים". מדיה וקבצים בנושא זגורוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זגורוב זגורוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין זגורוב (Zagórów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "זגורוב", באתר השטעטל הווירטואלי אוולין צגנהאגן ומרטין דין (אנ'), זגורוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 120–121), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
קבוע צ'אמפרנאוונה

במתמטיקה, קבוע צאמפרנאוונה (Champernowne constant), המסומן כ- C 10 {\displaystyle C_{10}} , הוא מספר ממשי שהצגתו העשרונית מתקבלת מהדבקת ההצגה של המספרים הטבעיים בזה אחר זה: C 10 = 0.12345678910111213141516 … {\displaystyle C_{10}=0.12345678910111213141516\dots } . הקבוע הוגדר על ידי דייוויד צ'אמפרנאוונה בשנת 1933. קבועים דומים אפשר להגדיר לכל בסיס ספירה: C b {\displaystyle C_{b}} , הוא המספר שההצגה שלו בבסיס b מתקבלת מהדבקת ההצגה של המספרים הטבעיים בבסיס זה בזה אחר זה. לדוגמה, C 2 = 0.11011100101110111 … {\displaystyle C_{2}=0.11011100101110111\dots } ו- C 3 = 0.12101112202122 … {\displaystyle C_{3}=0.12101112202122\dots } קבוע צ'אמפרנאוונה ה-b שווה לסכום הטור C b = ∑ n = 1 ∞ ∑ k = b n − 1 b n − 1 k b n ( k − b n − 1 + 1 ) + ( b − 1 ) ∑ l = 1 n − 1 b l − 1 l {\displaystyle C_{b}=\sum _{n=1}^{\infty }\sum _{k=b^{n-1}}^{b^{n}-1}{\frac {k}{b^{n(k-b^{n-1}+1)+(b-1)\sum _{l=1}^{n-1}b^{l-1}l}}}} . כל מספר C b {\displaystyle C_{b}} הוא מספר טרנסצנדנטי נורמלי בבסיס b {\displaystyle b} : רצפי ספרות בפיתוח העשרוני מתנהגים כאילו נבחרו באקראי בהתפלגות שווה. מידת האי-רציונליות של האיבר C b {\displaystyle C_{b}} היא b {\displaystyle b} . את המספר C 10 {\displaystyle C_{10}} ניתן להציג כשבר משולב באופן הבא: C 10 = [ 0 ; 8 , 9 , 1 , 149083 , 1 , 1 , 1 , 4 , 1 , 1 , 1 , 3 , 4 , 1 , 1 , 1 , 15 , {\displaystyle C_{10}=[0;8,9,1,149083,1,1,1,4,1,1,1,3,4,1,1,1,15,} 4 57540 11139 10310 76483 64662 82429 56118 59960 39397 10457 55500 06620 04393 09026 26592 56314 93795 32077 47128 65631 38641 20937 55035 52094 60718 30899 84575 80146 98631 48833 59214 17830 10987 , {\displaystyle 4\,57540\,11139\,10310\,76483\,64662\,82429\,56118\,59960\,39397\,10457\,55500\,06620\,04393\,09026\,26592\,56314\,93795\,32077\,47128\,65631\,38641\,20937\,55035\,52094\,60718\,30899\,84575\,80146\,98631\,48833\,59214\,17830\,10987,} 6 , 1 , 1 , 21 , 1 , 9 , 1 , 1 , 2 , 3 , 1 , 7 , 2 , 1 , 83 , 1 , 156 , 4 , 58 , 8 , 54 , … ] . {\displaystyle 6,1,1,21,1,9,1,1,2,3,1,7,2,1,83,1,156,4,58,8,54,\dots ].} כאשר חושבים על קבוע צ'אמפרנאוונה כמילה אינסופית מעל האלפבית המתאים לבסיס הספירה (למשל, C 10 {\displaystyle C_{10}} הופכת למילה אינסופית מעל האלפבית בן עשר הספרות), מתקבלת מילה מילה רקורנטית שאינה רקורנטית-אחידה. קבוע ארדש-קופלנד קבוע ליוביל מדיה וקבצים בנושא קבוע צ'אמפרנאוונה בוויקישיתוף קבוע צ'אמפרנאוונה, באתר MathWorld (באנגלית) סדרת הספרות העשרוניות של קבוע צ'אמפרנאוונה באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
זאטור

זאטור (בפולנית: Zator) היא עיירה במחוז אושוויינצ'ים שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדת נהר סקאווה (Skawa), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. העיירה נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1292 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1327 הושלמה בנייתה של טירה מבוצרת במקום. משנת 1445 הייתה זאטור לבירת נסיכות עצמאית שהתקיימה עד שנת 1513. במאות ה-15 וה-16 נודעה העיירה כמרכז מסחר חשוב, וכאתר ברכות דגים. בחלוקת פולין הראשונה נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1919 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. היישוב היהודי בזאטור התקיים מימי הביניים, ותחילה היו יהודי היישוב כפופים לקהילת אושוויינצ'ים הסמוכה. בנובמבר 1918 נערך פוגרום ביהודי העיירה, תוך שוד רכוש, השחתת בתי היהודים והכאת יולדות יהודיות בבית החולים המקומי. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 436 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כניסת הגרמנים לעיירה בספטמבר 1939, פונו היהודים בה מדירותיהם, ורוכזו במחסנים ובסככות, מהם נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך שהוטלו עליהם תשלומי כופר ורכושם נלקח מהם. רב הקהילה, משה יוסף זאלץ, שנתפס לומד תורה, נכלא עם בני משפחתו, ונלקח עמם ליעד לא ידוע. בשנים 1941-1940 שולחו צעירים יהודים מהעיירה למחנות עבודה. ב-2 ביולי 1942 גורשו כל יהודי העיירה הנותרים לודוביצה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. מדיה וקבצים בנושא זאטור בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זאטור זאטור באתר מרכז מורשת יהדות פולין "זאטור", באתר השטעטל הווירטואלי
דוריאיוס

דוריאיוס (ביוונית: Δωριεύς; המאה ה-6 לפנה"ס) היה נסיך ספרטני בנו של אנכסנדרידס השני ואחיהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון. יצא למסעות מלחמה בצפון אפריקה וסיציליה ומת במהלכם. דוריאיוס היה בנו של אנכסנדרידס השני מלך ספרטה שנחשב לצאצאו של הרקולס. הרודוטוס מוסר סיפור מפוקפק אודות לידתו. לפי טענת הרודוטוס אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים. והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים. האישה החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאיוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד. הסיפור הוא ככל הנראה המצאה שנועדה להכפיש את קלאומנס. הרודוטוס טוען שקלאומנס לא היה מיושב בדעתו, לעומת דוריאיוס שהצטיין בפיקחות. אולם קלאומנס היה הבכור ולכן ירש את הכס. האחים הצעירים יותר לאונידס וקלאומברוטוס השלימו עם הדבר, אולם דוריאיוס לא היה מסוגל לשאת זאת, על כן ביקש מקלאומנס לשלוח אותו בשליחות מחוץ לספרטה. קלאומנס שמח להיפטר ממנו והעניק לו את האמצעים הדרושים כדי לצאת למסע. אם כי יש המעריכים שקלאומנס עצמו עמד מאחורי הרעיון. דוראיוס יצא לצפון אפריקה, וניסה לייסד שם מושבה. הוא נאחז באזור במשך שלוש שנים, אולם המקומיים שלא אהבו את הנוכחות הספרטנית, איחדו כוחות עם קרתגו והכריחו אותו לסגת. בלית ברירה חזר דוריאיוס לספרטה. הוא קיבל את עצת האורקל מדלפי לצאת למסע חדש בסיציליה, ולנסות לייסד מושבה ספרטנית בעיר הרקלאה. מיקום העיר כיום לא ידוע. אולם בדרך לסיציליה עבר ביוון הגדולה, שבאיטליה. באזור שררה מלחמה בין הערים סיבריס וקרוטון, הרודוטוס מצטט מקורות שעל פיהן סייעו דוריאיוס ואנשיו לבני קרוטון, ומקורות אחרים השוללים את הטענה. בשנת 510 לפנה"ס בערך, הם הגיעו בסופו של דבר לסיציליה. המשלחת התבררה ככישלון, הקרתגים ששלטו בחלק המערבי של האי, לא חפצו גם כאן בשכן ספרטני, וכמו באפריקה איחדו כוחות עם ערים אחרות והביסו את הספרטנים בקרב. דוריאיוס עצמו נהרג. לקלאומנס לא היו ילדים, ועל כן לאונידס ירש אותו לאחר מותו. אילו רק דוריאיוס לא היה יוצא למסע ככל הנראה היה הוא יורש אותו. דוריאיוס באתר ליוויוס דוריאיוס באנציקלופדיה הצבאית המקוונת הרודוטוס, ספר חמישי, 41-39. ביוגרפיה באתר ליוויוס הרודוטוס, ספר חמישי, 42. הרודוטוס, ספר חמישי, 44-45. דוריאיוס באנציקלופדיה הצבאית המקוונת
זאלוז'צה

זאלוז'צה (באוקראינית: Залізці, זאליזצי; בפולנית: Załoźce; ביידיש: זאַלעשיץ) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית. זאלוז'צה נזכרת לראשונה בשנת 1483, ובתחילת המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1675 ערכו הטורקים מצור על העיירה, והעלו אותה באש. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1606. במהלך המאה ה-19 גדלה באופן משמעותי האוכלוסייה היהודית בעיירה, חרף מספר שריפות שפקדו אותה. החל מסוף המאה ה-19 היגרו מהעיירה יהודים רבים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הואשמו יהודי העיירה בידי הרוסים בהצתתה, והם גורשו ממנה. לאחר המלחמה, פחתה האוכלוסייה היהודית בעיירה, והתגברה בה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 704 יהודים. עם הכיבוש הסובייטי בספטמבר 1939, פוזרו הארגונים היהודיים והציוניים בעיירה, ומספר משפחות יהודיות בה הוגלו לעומק ברית המועצות. בתחילת יולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר קרב שניהלו עם הצבא האדום. כעבור ימים אחדים רצחו הגרמנים כ-20 יהודים מהעיירה, לאחר שהכומר המקומי העליל על היהודים כי ירו על הגרמנים בעת הקרבות. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת התייצבות לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. מעת לעת הגיעו לעיירה אנשי גסטאפו מטרנופול, וירו באופן אקראי ביהודי העיירה. באוקטובר 1942 גורשו רוב יהודי העיירה לגטו שהוקם בזבורוב, והעיירה הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". כ-60 יהודים הושארו בעיירה עבור ביצוע עבודות כפייה, ואלו נרצחו עד אביב 1943. בד בבד, ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד אחר יהודים מהעיירה שהסתתרו בה, או שנמלטו ליערות הסביבה, תוך רצח הנמצאים. מדיה וקבצים בנושא זאלוז'צה בוויקישיתוף זאלוז'צה באתר מרכז מורשת יהדות פולין "זאלוז'צה", באתר השטעטל הווירטואלי