חמרה (מושב)

חַמְרָה היא התנחלות ומושב השייך לארגון מושבי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן. היישוב ממוקם במורדות השומרון, בערוץ נחל תרצה, בחלקה הצפוני של בקעת הירדן. היישוב נקרא "חמרה" בגלל תל חמרה הסמוך או בגלל גידול גפנים ליין (חמרא בארמית). בראשיתו כונה גם "עטרות" ו"עטרה". שטח היישוב כ-3,500 דונם. רוב התושבים עוסקים בגידול פרחים, כרם, פרדס ולול תרנגולי הודו. היישוב הוקם בשנת 1971 כמושב שיתופי במסגרת נסיונותיו של אורי גלעד להקים יישוב על פי עקרונות התיישבות רב תכליתית. גרעין המתיישבים, שהיה מבוסס על זוגות צעירים ישראלים, עבר הכשרה בטרם עלה למקום. בשלושת החודשים הראשונים התגוררו המתיישבים במקלטים ולאחר מכן עברו למבנים טרומיים עד להשלמת מבני הקבע שהקמתם התעכבה. בתחילה קבלו המתיישבים מים מבאר קטנה, ובהמשך חוברו לקידוח גדול של מים מנחל פרעה. בשנת 1975 עיבד המושב 2,000 דונם וייצא אבטיחים. בשנים הראשונות חובר המושב לשירות טלפון באופן אלחוטי. בשנת 1977 הוסב המושב למושב רגיל וחדל להיות שיתופי. באותה שנה גם הוקם בית ספר במושב, בו למדו קרוב ל-90 ילדים מיישובי בקעת הירדן. בהמשך, עבר בית הספר האזורי לקרבת משואה ומבנה בית הספר שימש מוסדות שונים. בשנת 2015 הוקמה במתחם אולפנה לבנות. בשנת 1986 עברו תושבי חמרה הליך של כינוס נכסים בגלל חובות של המושב. ערכים מורחבים – פיגוע הירי במושב חמרה, פיגוע הירי בצומת חמרה ב-6 בפברואר 2002 חדר למושב מחבל פלסטיני מהכפר הסמוך טמון, כשהוא מחופש לחייל צה"ל. המחבל חדר מאזור החממות, נתקל בסייר הביטחון של היישוב ובחייל צה"ל. מן המארב הוא ירה למוות בחייל המילואים משה מגוס מקונן אשר הוקפץ למקום. לאחר מכן התבצר המחבל בבית משפחת אוחנה. הוא ירה באם מירי, שנפצעה קשה, ובבת יעל, ילדה עם מוגבלות, אשר מתה במקום. למקום הוקפץ כוח מגדוד ההכשרה של חטיבת גולני וכוח מפלס"ר 500. קצין צה"ל מחטיבת גולני זיהה את המחבל בתוך הבית וחיסל את המחבל בשעה שהוא הציץ מהחלון כדי ליידות רימון אל עבר כוחות צה"ל. מאוחר יותר מתה מפצעיה מירי אוחנה. בעקבות הפיגוע הודחו מתפקידם מפקד גדוד הנח"ל החרדי וסגן המ"פ. ב-7 באפריל 2023, ט"ז בניסן ה'תשפ"ג, בוצע פיגוע ירי נוסף על ידי מחבל פלסטיני בצומת חמרה שליד המושב, שבו נרצחו אם ושתי בנותיה מהישוב אפרת. מדיה וקבצים בנושא חמרה בוויקישיתוף חמרה, באתר מועצה אזורית בקעת הירדן חמרה (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 2633, 10 ביוני 1980, עמ' 1821 החלה פריצת 7.5 קילומטר כביש לעמק הירדן, דבר, 24 בנובמבר 1972 מקורות משקיעה מיליוני ל"י בפיתוח מפעלי מים, דבר, 13 בדצמבר 1971 שפי גבאי, לאורך השבר האפרו אסייתי, דבר, 28 במאי 1971 יוסי ביילין, בין הר"ת לחמרה, דבר, 12 באפריל 1974 יוסף מיכלסקי, שני יישובים חדשים בבקעה, דבר, 29 באוקטובר 1971 ב-שפי גבאי, מסע בבקעה, דבר, 10 באוקטובר 1971 כתוב שהם כבר במבני הקבע, אולם הכוונה כנראה למבנים טרומיים גרעין נוסף של האיחוד החקלאי יעלה בבקעת הירדן, דבר, 26 באוקטובר 1971 מים רבים וטובים נתגלו בבקעה, דבר, 18 באוגוסט 1971 עיכוב ניצולו של קידוח מים, דבר, 27 באוקטובר 1971 עליית היישוב בוקע על הקרקע נדחתה לשנה הבאה, דבר, 15 בנובמבר 1971 4 שנים לחמרה - בבקעת הירדן, דבר, 11 בספטמבר 1975 מושב חמרה בבקעת הירדן, דבר, 9 בספטמבר 1976 א. סדומי, אין לחם ואין טלוויזיה, דבר, 25 במרץ 1977 הושלמה בניית בי"ס בחמרה, דבר, 30 בספטמבר 1977 הישוב מכורה ומנותק בגלל הגשמים, דבר, 27 בדצמבר 1979 עוקל רכושם של חברי מושב חמרה, מעריב, 23 בדצמבר 1986 אילן בכר, תושבי חמרה ומכורה החזירו, מעריב, 30 בדצמבר 1986 יהודה גורן, עשרה מישובי הגולן והבקעה בסכנת כליה, מעריב, 12 בינואר 1987 כתבי ynet, פיגוע ירי בבקעת הירדן: שתי אחיות נרצחו, האם נפצעה אנוש, באתר ynet, 7 באפריל 2023