laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים נייגר

חיים (יואכים) נייגר (1873–1944) היה פעיל ציוני בגליציה ובארץ ישראל, יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה וחבר מועצת העיר טרנוב שבגליציה. נולד באוטפינוב (Otfinów) שבמערב גליציה. אביו, משה אהרן, היה ממייסדי אגודת "אהבת ציון" בגליציה, שייסדה את המושבה מחניים. קיבל חינוך תורני וכללי. התגורר בטרנוב (Tarnów) והיה פעיל בתנועה הציונית. היה יו"ר ועד הקהילה היהודית בטרנוב וחבר מועצת העיר. שלוש פעמים היה מועמד לסיים הפולני, אך לא נבחר. לפרנסתו עסק בעסקי ביטוח, ניהל את הסוכנות של חברת "פניקס" הווינאית במערב גליציה. החברה הייתה קשורה בחוזה עם הקרן הקיימת לישראל וחלק מהכנסותיה מעסקי הביטוח עם יהודים ציונים הופרש לטובת הקרן הקיימת. ייסד בטרנוב שבועון ציוני בפולנית ופרסם מאמרים רבים בעיתונות הציונית בגליציה ובפולין. כמו כן היה שותף לייסוד היומון הציוני "וינר מורגנצייטונג" בווינה. היה יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה. השתתף כציר בעשרה קונגרסים ציוניים רצופים, מהקונגרס ה-11 בווינה ועד הקונגרס ה-20. כמו כן השתתף בוועידת לונדון בשנת 1920 ובוועידת קרלסבד בשנת 1922. בין השנים 1923 - 1938 היה חבר הוועד הפועל הציוני והשתתף בכמה מישיבותיו בלונדון, בברלין ובירושלים. הצטיין כנואם ודרשן. חיבר פירוש על מסכת אבות בשם "אבות לבנים". בשנת 1932 ביקר בארץ ישראל, ובשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. המשיך לעסוק בפעילות ציונית ובעסקי ביטוח. היה יו"ר המועצה הארצית של ברית הציוניים הכלליים ויו"ר הסניף בחיפה. היה חבר ועד הקהילה היהודית בחיפה. נפטר בחיפה בשנת 1944. דוד תדהר (עורך), "חיים נייגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 581
גמלין

האם התכוונתם ל... גמלין (גרמניה) (אנ') – יישוב קהילתי בגרמניה יוהאן גאורג גמלין – חוקר טבע גרמני, אחיו של פיליפ פרידריך גמלין יוהאן פרידריך גמלין – בוטניקאי וכימאי גרמני לאופולד גמלין – כימאי ורופא גרמני, בנו של יוהאן פרידריך גמלין פיליפ פרידריך גמלין – בוטניקאי וכימאי גרמני, אבי של יוהאן פרידריך גמלין
גואה טראנס

גואה טראנס (באנגלית: Goa Trance) הוא ז'אנר מוזיקלי שהתפתח בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 במדינת גואה שבדרום הודו, במקביל למוזיקת הטראנס שהתפתחה באירופה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. לגואה טראנס קשר הדוק עם טראנס פסיכדלי, ויש המחשיבים את שניהם כאותו ז'אנר, אך המתנגדים טוענים שטראנס פסיכדלי הוא בעל צליל "מתכתי" יותר, בעוד לגואה טראנס יש צליל יותר "גולמי". בארצות רבות נמצאים הגואה-טראנס והטראנס הפסיכדלי ב"מחתרת", ונחשבים לפחות מסחריים מצורות אחרות של טראנס. לגואה טראנס ישנו גם תת-סגנון בשם "אסיד טראנס": זהו סגנון ישן יותר, בעל מבנה מלודי קצר ופשוט יותר. הוא מתאפיין במקצבים ברוטאליים ומלודיות "אפלות" יותר. היווצרותו של סגנון הגואה-טראנס קשורה קשר הדוק לאסיד, שמו המוכר יותר של סם ה-LSD, שהשפעותיו כחומר משנה תודעה (סם פסיכדלי) הובילו להיווצרותן של רבות מהיצירות המפורסמות ביותר בז'אנר[דרוש מקור]. ז’אנר נוסף שהתפתח בעקבות הגואה טראנס הוא ז’אנר הניצחונות, שמאופיין במלודיות הבולטות שלו. דוגמאות לאומנים מתחום הגואה טראנס: New Born - ישראל Astral Projection - ישראל The Muses Rapt - ספרד Tsuyoshi Suzuki - יפן פילטריה Filteria - שוודיה Parvatix - ישראל goa wheels - ישראל shibush- ישראל GT GAL TUBUL - ישראל מדיה וקבצים בנושא גואה טראנס בוויקישיתוף הסברים על תתי ז'אנרים של טראנס וההבדלים ביניהם, באתר mesibatube ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרון המיס שיפר

שרון המיס שיפר (באנגלית: Sharon Hammes-Schiffer; נולדה ב-27 במאי 1966 באית'קה, ניו יורק) היא כימאית ופיזיקאית העובדת כחלק מסגל מעבדת הכימיה באוניברסיטת אלינוי. מנהלת קבוצת מחקר המתמקדת בפיתוח ויישום של שיטות תאורטיות בהשוואה לתגובות כימיות בממשקים, ומכהנת כעורכת הראשית של האתר Chemical Reviews. כתבה עד היום יותר מ-200 מאמרים אקדמיים. שיפר נולדה ב-27 במאי 1966 בניו יורק, ארצות הברית. היא למדה באוניברסיטת פרינסטון, וסיימה את לימודיה בשנת 1988. בשנת 1993 קיבלה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת סטנפורד. עם סיום לימודיה פרופ' שיפר מונתה כחברה בסגל אוניברסיטת נוטרדאם, שם פעלה כחוקרת בשנים 1995–2000. בשנת 2000 עברה פרופ' שיפר לאוניברסיטת פנסילבניה, שם עבדה במשך 12 שנים עד לשנת 2012. באוגוסט 2012 פרופ' שיפר הצטרפה למחלקה לכימיה באוניברסיטת אלינוי ושם היא עובדת עד היום (נכון ל-2016). המחקר שלפרופ' שיפר מתמקד בפיתוח ויישום של שיטות תאורטיות חישוביות לתיאור תגובות כימיות בשלבי ממשקים. המחקר מתבצע באוניברסיטת אלינוי באורבנה שמפיין במחלקה לכימיה. הוא מתחלק לשלושה תחומים: תגובות של העברת פרוטונים לאלקטרונים, תהליכים אנזימטיים, ושיטות מבנה אלקטרוניות. יעדי המחקר נוגעים לקביעת העקרונות הפיזיקליים בתהליכי זירוז העברת המטען. במהלך עבודתה, פרופ' שיפר תרמה לחברה דרך מספר פרויקטים שיזמה והובילה, כגון אולימפיאדת המדעים באלינוי, מוזיאון המדע של הילדים בארצות הברית, מחנה שנתי לנערות אשר מקדם נערות לחקר מדעי, שיתוף פעולה עם תיכון בארצות הברית על מנת לקדם את הכימיה והפיזיקה בבתי הספר ועוד. בשנת 2010 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקאית לפיזיקה. בשנת 2011 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקאית לכימיה. בשנת 2012 פרופ' שיפר הייתה חברה באגודה האמריקנית לאומנויות ומדעים. בשנת 2013 פרופ' שיפר הייתה חברה באקדמיה הלאומית למדעים ובאגודה האמריקאית לקידום המדע לשנת 2015. בשנת 2014 פרופ' שיפר נבחרה לחברה לאומית באקדמיה למדעים מולקולריים בארצות הברית. במהלך חייה זכתה שיפר במספר פרסים חשובים על עבודתה: 1996 – פרס הקרן הלאומית למדע על עבודתה בגילוי התאגדות של אפקטים קוונטים בהדמיה על תגובות מעבר של פרוטונים. 2005 – פרס Iota Sigma Pi Agnes Fay Morgan Research 2005- פרופ' שיפר זכתה במדליית מדע מהאקדמיה הבינלאומית של קוונטים מולקולריים 2008 – פרס האגודה האמריקאית לכימיה מחלקת אקרון 2011 – פרס של המכון הלאומי לבריאות בארצות הברית על שיטה להרחבת המחקר בזמן של 10 שנים בלבד. אתר האינטרנט הרשמי של שרון המיס שיפר אתר האינטרנט הרשמי של שרון המיס שיפר שרון המיס שיפר, באתר גוגל סקולר אתר הבית של אנויברסיטת אלינוי ומחקרה של שרון המיס שיפר מחקרה של שרון, באתר news gazette ילדותה ולימודה של שרון, באתר ILLINOIS chemistry illinois (ארכיון) מערבותה, באתר Theoretical analysis מחקרה ומטרתה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שרון המיס שיפר".
ברברה קיפיץ

ברברה לי קיפיץ (באנגלית: Barbara Lee Keyfitz; נולדה ב-7 בנובמבר 1944) היא מתמטיקאית קנדית-אמריקאית. קיפיץ מחזיקה במשרת פרופסור ע"ש ד"ר צ'ארלס סולטר למתמטיקה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. היא ידועה בשל תרומתה הרבה לתחום המתמטיקה השימושית, ומחקרה עוסק במשוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות ובחוקי שימור הקשורים אליהן. קיפיץ נולדה באוטווה, קנדה בשנת 1944 והיא בתם של הדמוגרף הקנדי נתן קיפיץ  ורעייתו ביאטריס. כיום היא מתגוררת באוהיו, ארצות הברית. קיפיץ נשואה למרטין גולוביצקי, פרופסור למתמטיקה ומדעים פיזיקליים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ולהם שני ילדים. קיפיץ השלימה את לימודי ההסמכה שלה באוניברסיטת טורונטו, ובשנת 1970 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק, בהנחייתו של פיטר לקס. לפני שמונתה לתפקידה הנוכחי באוניברסיטת המדינה של אוהיו, לימדה באוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת המדינה של אריזונה ובאוניברסיטת יוסטון; שם הייתה פרופסור [ע"ש] ג'ון ורבקה מוּרס למתמטיקה. בנוסף, ניהלה את מכון פילדס בשנים 2004 - 2008. קיפיץ כיהנה כנשיאת האגודה לנשים במתמטיקה (AWM) בשנים 2005 - 2006, ובשנת 2011 מונתה לתפקיד נשיאת המועצה הבין-לאומית למתמטיקה שימושית והנדסית (ICIAM). תחום המחקר של ד"ר קיפיץ הוא משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות, עם דגש על חוקי שימור היפרבוליים (הקשורים להיפרבולה) ומשוואות התפתחות (Evolution equations) המשנות את סוגן מהיפרבוליות לאליפטיות. קיפיץ פיתחה טכניקה חדשה להתמודדות עם בעיות שפה חופשית (Free boundary problems) המאפשרת הבנה מעמיקה יותר של הלם טרנס-סוני (הקרוב למהירות הקול) והצליחה להתאים טכניקות מדינמיקה של שדות וקטוריים לבעיית הקבילות של גלי הלם. פרס קריגר-נלסון של האגודה הקנדית למתמטיקה (CMS) לשנת 2005 מרצה ע"ש נֶתֶר של האגודה לנשים במתמטיקה בשנת 2011 פרס האגודה למתמטיקה שימושית והנדסית (SIAM) עבור תרומה נכבדה למקצוע לשנת 2011 מרצה ע"ש סוניה קובַלֵבְסקי של האגודה לנשים במתמטיקה והאגודה למתמטיקה שימושית והנדסית בשנת 2012 חברה באגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS) משנת 2002 חברה באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS) חברה באגודה למתמטיקה שימושית והנדסית בנוסף, קיפיץ הייתה האישה המדענית הראשונה שזכתה בפרס אסתר פארפל, הפרס היוקרתי ביותר המוענק על ידי אוניברסיטת יוסטון על מצוינות בחינוך, מחקר ושירות. מדיה וקבצים בנושא ברברה קיפיץ בוויקישיתוף ברברה קיפיץ, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ברברה קיפיץ, באתר dblp Conservation Laws - Not Exactly a la Noether, Association for Women in Mathematics Nathan Keyfitz & David P. Smith, Mathematical Demography: Selected Papers, Springer Science & Business Media, 2013, עמ' xvi Martin Golubitzky, The Ohio State University Barbara Lee Keyfitz, The Ohio State University (ארכיון) Barbara Lee Keyfitz, Mathematics Genealogy Project Barbara Keyfitz receives awards for research and service in applied mathematics, Society for Industrial and Applied Mathematics, ‏20 באוגוסט 2012 Mathematician Elected President of International Professional Society, The Ohio State University, ‏29 בספטמבר 2011 List of Fellows of the American Mathematical Society, American Mathematical Society
סבטלנה קטוק

סבטלנה קטוק (ברוסית: Светлана Каток, נולדה ב-1 במאי 1947) היא מתמטיקאית יהודייה אמריקאית-רוסית, ופרופסורית למתמטיקה באוניברסיטת פנסילבניה. קטוק נולדה במוסקבה רוסיה בשנת 1947. גדלה בסביבה שעודדה אותה לעסוק במתמטיקה. אביה, בוריס רוזנפלד, עסק בגאומטריה ואחד מההיסטוריונים הבולטים של עולם המדע. קטוק השתתפה בצעירותה בתחרויות מתמטיקה והפעילויות נוספות לנוער במתמטיקה. כבר בגיל 13 החליטה להיות מתמטיקאית. בשנת 1969 הוענק להתואר שני (M.A) בהצטיינות על ידי אוניברסיטת מוסקבה (Moscow State University). חרף העובדה שהתגלתה כסטודנטית מבטיחה, היא לא התקבלה לתואר שלישי בעקבות המדיניות האנטישמית אשר שררה באותה תקופה. לכן, עבדה מספר שנים כמורה בבתי ספר יסודיים ותיכונים. בשנת 1978 היגרה קטוק לארצות הברית והשתלבה בתוכנית הדוקטורט באוניברסיטת מרילנד, שם שינתה את תחום המחקר שלה ממערכות דינמיות לתורת המספרים. בשנת 1990 עברה לאוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1993 קיבלה קביעות באוניברסיטה. בנוסף, קטוק היא המייסדת של "הכרזות המחקר האלקטרוני של החברה האמריקנית למתמטיקה" שעד היום היא משמשת בו כעורכת ראשית. תחום מחקרה העיקרי של קטוק הוא תורת המספרים. בנוסף, קטוק מתעסקת בתבניות אוטומורפיות, מרחבים סימטריים, יריעות רימניות, גאומטריה היפרבולית, וחבורות פוקסיות. קטוק תמיד התעניינה בחינוך מתמטי. כיום היא מובילה את תוכנית MASS הייחודית,  תוכנית העשרה לסטודנטים בתואר ראשון. בנוסף אחד מספרי הלימוד הפופולריים ביותר בתחום החבורות הפוקסיות נכתב על ידי קטוק. Fuchsian Groups, אוניברסיטת שיקגו, 1992 p-adic Analysis Compared with Real, האגודה האמריקאית למתמטיקה, 2007 קטוק הייתה העורכת של הספר: MASS Selecta: Teaching and Learning Advanced Undergraduate Mathematics ,האגודה האמריקאית למתמטיקה, 2003 בשנת 2004 זכתה בפרס אמי נתר מטעם ה"AWM". בשנת 2012 היא ובן זוגה אנטולי קטוק מונו לחברים באגודה האמריקאית למתמטיקה. מערכות דינמיות תורת המספרים גאומטריה היפרבולית Automorphic form Fuchsian group Symmetric space מדיה וקבצים בנושא סבטלנה קטוק בוויקישיתוף סבטלנה קטוק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה דף החוקר של קטוק בגוגל סקולר האתר של תוכנית MASS Cornell University Library, פרופיל של קטוק Association for Women in Mathematics, קורות חייה של קטוק (ארכיון) American Mathematical society, רשימה של החברים באגודה האמריקאית למתמטיקה
מארי אנגל פנינגטון

מארי אנגל פנינגטון (באנגלית: Mary Engle Pennington;‏ 8 באוקטובר 1872 - 27 בדצמבר 1952) הייתה כימאית ובקטריולוגית אמריקאית שפיתחה שיטות קירור להארכת חיי מדף של מוצרי מזון המתקלקלים במהירות. זכתה במדליית גרוון-אולין בשנת 1940. מארי אנגל פנינגטון נולדה בנאשוויל, טנסי להנרי ושרה ב. פנינגטון, והיא הייתה המבוגרת מבין שתי אחיות. זמן קצר לאחר הולדתה, משפחתה עברה לפילדלפיה, פנסילבניה. היא החלה להביע עניין במדע כבר מגיל צעיר וב-1890 לאחר סיום לימודיה בתיכון, היא החלה ללמוד ביולוגיה וכימיה באוניברסיטת פנסילבניה. שנתיים מאוחר יותר השלימה את הלימודים הנדרשים לקבלת תואר ראשון, אך בגלל שאוניברסיטת פנסילבניה לא העניקה תארים לנשים באותה תקופה, היא קיבלה "תעודת מומחיות". בשנת 1895 השלימה את הדוקטורט שלה וב-1897 התחילה התמחות של שנה באוניברסיטת ייל. ב-1901 פתחה פנינגטון מעבדה קלינית עצמאית בפילדלפיה, ולאחר-מכן, ב-1904, התבקשה לעמוד בראש המעבדה הבקטריולוגית בשם המחלקה לבריאות וארגוני הצדקה של פילדלפיה. ב-1905, נכנסה לתחום הקירור כשהצטרפה לצוותו של ד"ר הארווי ו. וויילי (באנגלית: Dr. Harvey W. Wiley), ראש המחלקה האמריקאית של הלשכה לכימיה של חקלאות. כשנה מאוחר יותר, פנינגטון מתמנה להיות ראש המעבדה למחקר מזון, שם, בהתבסס על מחקרה, היא מציבה סטנדרטים בסיסיים לטיפול היגייני בעופות שנועדו למאכל.. ב-1919 עזבה פנינגטון את המעבדה למחקר מזון ועברה לניו-יורק. ב-1922 פתחה עסק עצמאי כיועצת בנוגע לאחסון אוכל לחברות אחסון ומשלוח מזון. בשנת 1940 הוענקה לה מדליית גרוון-אולין. פנינגטון מעולם לא נישאה ובמהלך חייה התמקדה בעיקר בעבודתה ובמחקר שלה. היא נפטרה מהתקף לב ב-27 בדצמבר 1952. בשנות המחקר המוקדמות שלה ערכה פנינגטון ניתוחים כימיים ובקטריולוגים במוצרי חלב (במעבדה העצמאית שלה), ובהמשך כחלק מעבודתה במעבדה הבקטריולוגית בפילדפיה בחנה את הבעיות שבחלב לא בטוח וחקרה את הישמרות החלב בטמפרטורות נמוכות וכך יצרה סטנדרטים בסיסיים לתעשייה זו שאומצו בכל רחבי המדינה. בהמשך, לאחר כניסתה לתחום המקררים, בדקה את ההשפעה של קירור על התנהגות של מוצרי מזון המתקלקלים במהירות וכראש המעבדה למחקר מזון מחקרה התמקד בכל השלבים העוברים עופות המיועדים למאכל בדרך לצרכן. היא האמינה שעל-מנת שעוף המאוחסן בקירור יגיע בבטחה לשולחנו של הצרכן, כל שלב בתהליך חייב להיות מלווה בקירור מתאים וסביבה הגיינית. מחקרה הוביל אותה להבנה שעוף יכול להיות מאוחסן בבטחה ולהישאר באיכות גבוהה למשך תקופה של מעל לשנה בטמפרטורה של 0 מעלות פרנהייט, וכך, בתחום נוסף שבו לא היו נהלים הקבועים בחוק, הצליחה פנינגטון להציב תקנים בסיסיים . תגליתה העיקרית הייתה ההבנה שמזונות טריים נשארים בטוחים למאכל ולא מתקלקלים למשך זמן רב יותר בטמפרטורות נמוכות וקבועות. על ידי ביטול תנודות הטמפרטורה ספירת החיידקים נשארת נמוכה לאורך פרק זמן ארוך יותר. תגלית זו הייתה קריטית לטוהר ובטיחות המזון . -בשנת 1940 הוענקה לפנינגטון מדליית גרוון-אולין על עבודתה בתחום הכימיה. -פנינגטון מונצחת בידי ארגון ASHRAE ובהיכל התהילה הלאומי לנשים ונבחרה להיכל התהילה של החברה ההיסטורית לעופות (באנגלית: American Poultry Historical Society). מדיה וקבצים בנושא מארי אנגל פנינגטון בוויקישיתוף מארי אנגל פנינגטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Mary Engle Pennington: The “Cold Chain” of Food Safety, U.S FOOD AND DRUG ADMINISTRATION Mary Engle Pennington Facts, Your Dictionary Francis P. Garvan-John M. Olin Medal, ACS Chemistry for Life Mary Engle Pennington, NATIONAL WOMEN'S HALL OF FAME
לזלי סיבנר

לזלי מילמן סיבנר (באנגלית: Lesley Millman Sibner; ‏13 באוגוסט 1934- 11 בספטמבר 2013) הייתה מתמטיקאית אמריקאית. תחומי המחקר העיקריים שלה היו משוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות ותורת הכיול. סיבנר לימדה באוניברסיטת ניו יורק בבית הספר להנדסה. סיבנר הייתה בת יחידה לאיזדור ושרלוט מילמן. שני הורי עסקו בהוראה - אביה כמורה להיסטוריה בתיכון ואמה כמורה בבית ספר יסודי. בתום לימודיה בבית הספר התיכון, החליטה סיבנר ללמוד באוניברסיטת קרנגי מלון לימודי תיאטרון. בהמשך ללימודי התיאטרון, קיבלה סיבנר תואר ראשון באומנות מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1959. סיבנר גילתה את אהבתה למתמטיקה כשלקחה קורס במתמטיקה כקורס בחירה במסגרת לימודי התואר הראשון. כשהייתה בסיטי קולג', הכירה את מי שהיה לבעלה. בשנת 1964 קיבלה סיבנר את הדוקטורט שלה, שעסק במשוואות מסוגים מעורבים, במכון קוראנט למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת ניו יורק, בהנחייתם של ליפמן ברס וקתלין מוראווץ. סיבנר הרצתה באוניברסיטת סטנפורד בשנים 1965–1966, וכשזכתה במלגת פולברייט מלאה נסעה לחקור במכון הנרי פוינקר בפריז בשנים 1966–1967. לאורך כל הקריירה שלה התעמקה סיבנר באנליזה, ובעיקר של משוואות דיפרנציאליות חלקיות. מעבר לעבודת הסולו, סיבנר ובעלה חקרו את התאוריה הלא ליניארית של הודג' (nonlinear Hodge theory). סיבנר התעניינה בבעיות גאומטריות שיכולות להיפתר על ידי אנליזה, ויצרה משוואות אינטגראליות שמוכיחות את משפט רימן- רוך. כשהייתה במכון למחקר מתקדם בשנים 1971–1972, חקרה לצידם של מייקל עטיה וראול בוט, מהם הושפעה. באותה התקופה היא החלה גם לחקור בעיות וריאציה לא ליניאריות (nonlinear variational problems) בעקבות הכרותה עם קארן אולנבק שהציעה לה לחקור שאלות אנליטיות שקשורות למשוואות יאנג-מילס. במהלך שבתון במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנים 1979–1980, סיבנר למדה את תורת הכיול. כתוצאה מכך סיבנר עסקה בהוכחת תוצאות הסרת נקודה סינגולרית במשוואות יאנג- מילס ויאנג- מילס- היגס. העניין שלה בנקודות סינגולאריות גרם לה להתעמק בגאומטריה, והוביל לסיווג חיבורים סינגולאריים ולמצב של הסרת נקודות סינגולאריות דו- ממדיות. ההבנה שחלקיקים מדומים יכולים בתנאים מסוימים להיות מונופולים, אפשרה לסיבנר ואולנבק לבנות נקודות קריטיות לא יציבות ולא מינימליות בפונקציית יאנג- מילס בספירה ה-4. לזלי מילמן סיבנר היא זוכת פרס פרופסור אורח לנשים של הקרן הלאומית למדע בשנים 1986–1987, וכן זכתה במלגת בנטינג למדע במכללת רדקליף בשנים 1990–1991. האוניברסיטה הפוליטכנית בברוקלין הייתה האוניברסיטה העיקרית בה עבדה החל משנת 1967. תורת הכיול לזלי סיבנר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מידע על לזלי סיבנר, באתר Biographies of Women Mathematicians Charlene Morrow and Teri Perl, Notable Women in Mathematics: A Biographical Dictionary, Greenwood, 1998, עמ' 229 מידע על לזלי סיבנר מידע על לזלי סיבנר, באתר American Mathematical Society
איליין פוקס

איליין פוקס (באנגלית: Elaine Fuchs; נולדה ב-5 במאי 1950) היא ביולוגית אמריקאית שמתמקדת בביולוגיה של התא ופרופסור להתפתחות התא ביונקים באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק. מחקריה עוסקים בתאי גזע של העור ותפקידם ביצירת שיער ועור. פוקס זכתה בפרסים רבים ובהם המדליה הלאומית למדעים בשנת 2008. איליין פוקס נולדה בארצות הברית וגדלה בפרוורי שיקגו. אביה, אחותה ודודתה היו מדענים ועודדו אותה לעבוד בתחום. בשנת 1972 סיימה תואר ראשון בהצטיינות במדעי הכימיה באוניברסיטת אילינוי. לאחר קבלת התואר עברה פוקס מאילינוי לאוניברסיטת פרינסטון ושם עבדה על הדוקטורט שלה בביוכימיה כאשר חקרה שינויים בדופן התא של חיידקי מגטריום (Bacillus megaterium) (אנ') במהלך תהליך הנביגה. בשנת 1977 הצטרפה להאוורד גרין במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס למטרת לימודי הפוסט דוקטורט שלה, שם התמקדה בהבנת המכניקה הבסיסית של האיזון בין הגדילה והחלוקה של תאי אפידרמיס (נושא שלדבריה, ממשיך לרתק אותה גם היום). בשנת 1980 עברה לאוניברסיטת שיקגו, שם עלתה בסולם הדרגות עד שהפכה לפרופסורית בכירה לגנטיקה מולקולרית. בשנת 2002 עברה לאוניברסיטת רוקפלר, כפרופסורית לביולוגיה והתפתחות התא ביונקים. מחקרה הראשון של פוקס עסק בהבנת ביולוגית תאי העור והסיבה ל"צמיחתם" מחדש כל פעם לאחר שאנו פוגעים בהם. לשם כך חקרה פוקס את החלבון קרטין וגילתה שהקרטין מקבל צורת סיבים ונצמד לתאי העור כמו רשת ברזל וכך מגן על התאים ומעניק להם חוזק מכני. פוקס גילתה גם שתאי העור המתחדשים הם תאי גזע. כיום מעבדתה של פוקס חוקרת את תאי הגזע על מנת למצוא דרך לייצור תרופות המתבססות על מנגנון ההתחדשות של תאי הגזע ובכך להביא לריפוי מחלות עור קשות. בנוסף מעבדתה של פוקס חוקרת את התהליך של יצירת רקמות עור על מנת להבין איך תהליך זה נפגם כאשר נוצרות מחלות עור גנטיות שונות. נבחרה לחברה באקדמיה האמריקאית לאומנויות ולמדעים (1994) נבחרה לחברה בחבר האמריקאי למיקרוביולוגיה (1997) הפרס הלאומי למדעים (2009) פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע (2010) כיום היא חברה במועצת הקרן "דמון מוניון" לחקר הסרטן. מדיה וקבצים בנושא איליין פוקס בוויקישיתוף כתבה על איליין פוקס, באתר journal of science, ‏2004 סרטון על איליין פוקס, באתר youtube, ‏29.3.2010 המעבדה להתפחות תאית וביולוגיה של תאי יונקים, באתר אוניברסיטת רוקפלר, ‏25.3.15 ביוגרפיה של איליין פוקס, באתר אוניברסיטת רוקפלר, ‏25.3.15
מארי אלן רודין

מארי אלן רודין (באנגלית: Mary Ellen Rudin; ‏7 בדצמבר ‏1924 - 18 במרץ 2013) הייתה מתמטיקאית אמריקאית אשר חקרה שאלות טופולוגית בעלות זיקה ליסודות תורת הקבוצות. היא ידועה עקב היותה הראשונה לבנות מרחב דאוקר וכן עקב הוכחתה את השערת מוריטה. בין יתר תפקידיה, מארי כיהנה כנשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה. מארי אלן אסטיל נולדה בהילסבורו, טקסס, לאב מהנדס אזרחי בשם ג'ו אסטיל ולאם מורה לאנגלית בבית ספר תיכון אירנה שוק. בגיל צעיר עברה משפחתה לליקי, עיר קטנה בה השלימה את לימודיה, ובגיל עשר נולד לה אח. שתי סבותיה היו בעלות חינוך אקדמאי, בקולג' שארפ שבווינצ'סטר. מארי סיפרה בהמשך חייה שהחינוך היה חלק מאוד מרכזי מההווי המשפחתי שלה. מארי למדה מתמטיקה באוניברסיטת טקסס בהוראתו של רוברט לי מור, שעל הבעיות המתמטיות שהוא פרסם המשיכה לעבוד מאוחר יותר ובשנת 1949 השלימה דוקטורט בנושא הוכחת אקסיומות מור באמצעות הוכחות נגד ועברה לאוניברסיטת דיוק שבדורהאם. בדורהאם היא פגשה את וולטר רודין, אף הוא מתמטיקאי ונישאה לו בשנת 1953. לאחר נישואיהם עברו לרוצ'סטר בניו יורק. בשנת 1959, וולטר רודין קיבל הצעת עבודה כפרופסור באוניברסיטת ויסקונסין, ומארי קיבלה עבודה כמרצה בחוג לטופולוגיה, עד שבשנת 1971 קודמה למשרת פרופסורית מהמניין. למארי אלן היו למעלה מעשרים דוקטורנטים במהלך הקריירה שלה. בשנים 1954-1955 נולדו למארי שתי בנות ושמן קתרין ואלנור. ובמהלך שנות עבודתה בוויסקונסין נולדו לה שני ילדים ששמם רוברט ג'פרסון וצ'ארלס מישל בשנים 1961 ו-1964. במהלך שנות חייה, מארי קיבלה יותר מארבעה תוארי דוקטור של כבוד, נבחרה להיות סגנית הנשיא של החברה האמריקאית למתמטיקה בשנת 1980-1981, נשיאת האיחוד האמריקאי למתמטיקה, חברה באקדמיה האמריקאית למדע ולאמנויות, והוזמנה לאקדמיה ההונגרית למדע. לאחר פרישתה, במקביל לניהול חיי משפחה, מארי המשיכה לעסוק במתמטיקה, כעת מתוך עניין בלבד, עד לפטירתה בשנת 2013 הקריירה המתמטית של מארי נסובה בעיקר סביב שאלות טופולוגית להן זיקה הדוקה ליסודות תורת הקבוצות. בין הישגיה הראויים לציון בתחום ניתן למנות את הוכחת השערת מוריטה והשערת נקיאל, וכן את הבנייה הראשונה של מרחב דאוקר, אשר הפריכה את השערתו בת עשרים השנים של דאוקר לפיה מרחב כזה אינו יכול להתקיים. בנוסף היא עסקה במשפט אוריסון, וכן בבעיות של קדם דחיסות. מארי אלן רודין נודעה במיוחד עקב דוגמאות הנגד שמצאה להשערות ידועות בתחום. הקרן, הקרויה על שמה של מארי אלן, מעניקה פרס שנתי לחוקרים מבטיחים בתחומים טופולוגיים מרכזיים, מאז מותה בשנת 2013. מארי אלן רודין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה מארי אלן רודין, באתר MacTutor (באנגלית) מארי אלן רודין, באתר dblp מארי אלן רודין, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה מקוצרת, MacTutor History of Mathematics archive ביוגרפיה מקוצרת ותיאור קצר של תחום המחקר של מארי, Association for Women in Mathematics The Aperiodical- Colin Beveridge-כתבה על מארי אלן לאחר מותה מאמר מתוך אלסביר, המתאר בקצרה את ההיסטוריה והמטרות של הקרן ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי אלן רודין".
שירלי טילמן

שירלי מארי טילמן (באנגלית: Shirley Marie Tilghman; נולדה-17 בספטמבר 1946) היא חוקרת מתחום הביולוגיה המולקולרית ואחראית על כמה מפריצות הדרך החשובות בתחום זה. טילמן היא האישה הראשונה שנבחרה לנשיאות אוניברסיטת פרינסטון והיא חברת דירקטוריון בגוגל. לאורך כל הקריירה שלה הייתה טילמן אישיות לדוגמה לנשים רבות בתחום המדע, לא רק דרך פרסום ותקשורת, היא דאגה גם לעזור לנשים באופן אישי ולפנות להן זמן. טילמן נולדה בטורונטו שבקנדה. סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון קווין שבוויניפג, ועברה לאונטריו ללימודי תואר ראשון בכימיה ב-1968. טילמן הייתה מורה מחליפה בבית ספר בסיירה לאון שבמערב אפריקה דרך " canadian University Services Overseas (CUSO) Program" היא נישאה לג'וסף טילמן ב-1970 והם התגרשו ב־1983. שירלי זכתה במשמורת על ילדיהם המשותפים. טילמן קיבלה את הדוקטורט שלה בביו כימיה באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה, תחת הנחייתו של ריצ'רד הנסון. שם עבודת הדוקטורט שלה היה "הוויסות ההורמונלי של PEPCK". ב-2001 ירשה טילמן את מקומו של ארנולד שפירו ונהייתה לנשיאה ה-19 של אוניברסיטת פרינסטון, ולאישה הראשונה בתפקיד זה. עבודתה של טילמן מתמקדת בביולוגיה מולקולרית ככלל, ובוויסות הגנים במהלך ההתפתחות, בפרט. בזמן עבודתה על הדוקטורט, שכפלו טילמן וחבריה לקבוצה המחקר לראשונה גן של יונק. בהמשך הוכיחה טילמן כי גן הגלובין הוא גן מאוחה, משמע חלבון הגלובין הוא חלבון מאוחה אשר נוצר משילוב שני גנים, הוכחה שאיששה חלק מהתאוריות הרבולוציוניות על התנהגות הגן. היא המשיכה לגלות פריצות דרך בתחום המדע כחוקרת עצמאית במכון לחקר הסרטן בפילדפיה, וכעוזרת לפרופסור לגנטיקה האנושית באוניברסיטת פנסילבניה. ב־1988 הצטרפה טילמן למכון הווארד יוס לרפואה כחוקרת. טילמן הייתה חלוצה בתחום השימוש בעכברים על מנת להבין את התנהגות הגנים על ידי חקירת ההשפעה של החדרת גנים בתאים עובריים. בשנת 1998 היא לקחה על עצמה תחומי אחריות נוספים כמייסדת של המכון הרב- תחומי לחקירת גנים מאוחים, באותו זמן שבו היא חקרה איך גנים של נשים וגברים נארזים והשלכת ההבדלים על וויסות צמיחת העובר. טילמן הפכה לנשיאה ה-19 באוניברסיטת פרינסטון בשנת 2001. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לנשיאת אוניברסיטת פרינסטון. תחת הניהול שלה, האוניברסיטה בנתה בית מגורים שישי, מכללה על שם מג ויטמן, כדי להכיל הרחבה של 11 אחוזים סטודנטים ומשתלמים (גידול של כ-500 תלמידים). במהלך הקריירה שלה זכתה טילמן בפרסים הבאים; החברה האמריקאית לביולוגיה תאית (ASCB)- פרס לנשים בחקירת ביולוגיה תאית (2000) לוריאל יוניסקו  פרס לנשים בתחום המדע (2002) פרס הישג חיים מהחברה לביולוגיה התפתחותית (2003) מדליית מוריאל סלואן קטרינג על תרומות יוצאות דופן לתחום הביו-רפואי (2004) מדליית החברה האמריקאים לגנטיקה (2007) פרס החלום האמריקאי להגירה מוצלחת לארצות הברית (2007) פרס בינלאומי ע"ש הנרי ג. פרייזן על מחקר רפואי (2010) קצינה במסדר של קנדה (2014) פרס בנג'מין פרנקלין ליצירתיות בתחום המדע (2014) אשת השנה בתחום המדע ע"פ כתב העת Science (2014) פרס מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו (2017) מדיה וקבצים בנושא שירלי טילמן בוויקישיתוף שירלי טילמן, באתר ResearchGate princeton.edu makers- shirly tilgman (ארכיון) Shirley Tilghman UCSF Medal, Office of the Chancellor (באנגלית)