laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איציק וייס

איציק וייס (נולד ב-1948) הוא שדרן רדיו, שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי. וייס שירת בלהקת הנח"ל והשתתף בתוכניותיה "מהנח"ל באהבה" (1966) "הנח"לאים באים" (1967) ו"תוכנית 21" (1968). ב-1970 השתתף במחזמר "עיר הגברים". עיקר פרסומו בא לו כששיחק בסדרת טלוויזיה לילדים בשנות השבעים בנושא זהירות בדרכים את דמותו של "בולבול הקבולבול", ילד שהיה כל כך מבולבל שכדי לעזור לו, תיקן לו אביו כובע מיוחד שבכל פעם שהיה מבצע פעולה מסוכנת היה הפעמון מצלצל והפנס בכובע נדלק, ובכך היו מאותתים לו על טעותו. שידורים חוזרים של הסדרה הובאו עד אמצע שנות השמונים. בשנת 1971 הופיע בתוכנית 'לול' השלישית בפרודיה 'חמוץ חמוץ' על השיר 'מתוק מתוק'. וייס שיחק בסרטים כמו "חסמבה ונערי ההפקר", "מתנה משמיים", "תיק ירושלים" ו"אבא גנוב 2" ובמיני-סדרה לילדים "ילדי הים האדום". משנת 1996 עובד וייס בתחנת הרדיו המקומית "קול הים האדום" באילת ומשדר בה את תוכנית הבוקר המוקדמת "בוקר באוויר". כמו כן הוא משתלב בצוות טכנאי האולפן של התחנה האילתית ובהגשת תוכניות מוזיקה נוספות בסופי שבוע. איציק וייס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איציק וייס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איריס קדם, בולבול הקבולבול חי, נושם ובועט באילת, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 באוקטובר 2012 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפועל קריית אונו

הפועל קריית אונו היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר קריית אונו, המתמודדת בליגה ב'. בשיאה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה במשך תשע עונות. הקבוצה הוקמה בשנת 1952 בשם "הפועל כפר אונו". לאחר שנתיים הקבוצה עברה איחוד ונקראה "הפועל בני ברק/קריית אונו" עד לסיום עונת 1956/1957, כשהעפילה לראשונה לליגה ב'. בסיום עונת 1962/1963 העפילה לראשונה לליגה א' (הליגה השנייה), בה שיחקה תשע עונות רצופות וירדה לליגה ב'. בסיום עונת 1976/1977 העפילה בחזרה לליגה א' שהפכה כבר לליגה השלישית ושיחקה בה עד עונת 1997/1998. הקבוצה ירדה וחזרה לאחר עונה אחת. בעונת 1990/1991 הגיעה הקבוצה עד למעמד חצי גמר גביע המדינה והפסידה 2–4 לקבוצת הפועל פתח תקווה. לזכות קריית אונו כבשו מיקי סנדרוב ואבי בן עזרא. לאורך השנים התחרתה הקבוצה עם היריבה המקומית, בית"ר קריית אונו, עד שזו התפרקה בשנת 2004, ותקציב העירייה אשר היה מופנה אליה, מגיע מאז לקבוצת הפועל קריית אונו, שהפכה לקבוצה היחידה בעיר. בשנת 2007 הוזכרה הקבוצה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מסודרים" כחלק מהעלילה. בסיום עונת 2014/2015 הייתה הקבוצה על סף עלייה לליגה א' כשהפסידה 0–2 למכבי יפו במשחקי המבחן. מחלקת הנוער של המועדון הוקמה מחדש בשנת 1975, על ידי ישראל (ללה) שצ׳וצ׳ינסקי. ב-1976 הוקם במועדון בית הספר לכדורגל הראשון בישראל[דרוש מקור]. ב-1989 הוביל המועדון, יחד עם ועדת הנוער בהתאחדות לכדורגל, באמצעות ישראל שצ׳וצ׳ינסקי (אז מנהל נבחרת הנוער) ואמנון רז (מאמן נבחרת הנערים), את שיטת המשחקים לרוחב המגרש לשנתונים הצעירים. ראו: רשימת כדורגלני הפועל קריית אונו עמרי אפק לירן שטראובר מנור חסן צדיק בינו ישראל פוגל אבי בקר עופר בקר יעקב כליפה יוסי גואטה אשר בלוט דרור קשטן יורם אורנשטיין ערן קוליק הפועל קריית אונו באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל בית"ר קריית אונו התפרקה, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2004
וולדמאר הגלונד

יוהאן וולדמאר הגלונד (Johan Woldemar Hägglund;‏ 10 באוגוסט 1893 – 12 בפברואר 1963) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה. הגלונד נולד בויפורי שבדוכסות הגדולה של פינלנד (כיום ברוסיה). הוא למד הנדסה באוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה. בשנת 1915 כמו צעירים פינים רבים שרצו לשחרר את ארצם מהכובש הרוסי השנוא, התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אז רכש הכשרה צבאית בסיסית. ב-1917 לאחר שזכתה פינלנד בעצמאות חזר אליה הגלונד והצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים". הוא לחם במלחמת האזרחים הפינית בהצטיינות. לאחר מכן המשיך לשרת בצבא וקיבל הכשרה נוספת בשוודיה. הוא נישא לאנה ליזה ונולדו לו שלושה ילדים, אחד מהם גוסטב הגלונד שימש כרמטכ"ל צבא פינלנד בין השנים 1994–2000. ערך מורחב – פינלנד במלחמת העולם השנייה עד 1939 כבר מונה לגנרל, ועם תחילת מלחמת החורף מונה למפקד החזית מצפון לאגם לדוגה. לאחר מכן החליף את יוהוי הייסקינן בפיקוד על הקורפוס הרביעי. השיטה החביבה עליו בהתקפות הייתה שיטה שזכתה לכינוי "מוטי". במסגרת שיטה זו היו הפינים מאתרים יחידות רוסיות שהתרחקו ואז נפטרים מהן בתנאים שלהם. מפקדים פינים נוספים עשו שימוש בטקטיקה זו ביניהם היילמאר סילאסוואו, ופאבו טלוולה. לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת בצבא ועזר בבנייתו מחדש. עם פרוץ מלחמת ההמשך קיבל את הפיקוד על הקורפוס השביעי. לאחר מכן השתתף בפלישה לשטחי ברית המועצות, במהלכה חיסל יחידות סובייטיות שנלכדו באזור אגם אונגה. לאחר מכן המשיך הגלונד לכיוון פטרוזבודסק, ולאחר עשרה ימי מצור כבש אותה. לאחר המלחמה מונה לעמוד בראש ועדת חקירה אודות פשעי מלחמה שבוצעו במחנות ריכוז שהקימו הפינים בקרליה. הוא פרש משירות צבאי בשנת 1945, ומאז חי בהלסינקי מקצבה עד מותו בשנת 1963. אל"ם (מיל') בני מיכלסון, ‏70 שנה למלחמת החורף - גוליית ניצח אבל בקושי, מערכות 430, 2010 מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 196. מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 212. מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 217. מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 219.
גוסטב הגלונד

יוהאן אדווין בירגר גוסטב הגלונד (שם מלא בפינית: Johan Edvin Birger Gustav Hägglund; ‏נולד 6 בספטמבר 1938) הוא גנרל פיני. לשעבר רמטכ"ל צבא פינלנד בין השנים 1994–2001, ויושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2001–2004. נולד בוויבורג בשנת 1938. כיום עיר זו שייכת לרוסיה, אולם באותה תקופה היא הייתה שייכת לפינלנד. אביו הוא הגנרל המפורסם וולדמאר הגלונד. הוא התחנך בבית ספר לקצינים, הצטרף לצבא פינלנד, ובשנת 1978 נשלח במסגרת כוח החירום השני של האו"ם לפקח על הפסקת השלום בין ישראל למצרים בתום מלחמת יום כיפור. כמו כן היה קצין ביוניפי"ל בדרום לבנון. בשנת 1994 מונה לרמטכ"ל, והמשיך לכהן בתפקיד זה תחת הנשיאים מרטי אהטיסארי וטריה הלונן. תקופת פיקודו התאפיינה במודרניזציה כללית, הוא הפך את הצבא הפיני לצבא קטן ומקצועי, ייבא לפינלנד כלי נשק חדישים, וקיצר את תקופת שירות החובה לשישה חודשים (לפניו היא ארכה שמונה חודשים). הוא פרש מתפקידו ב-2001, ועד 2004 כיהן כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. הגלונד פרסם שלושה ספרים בנושא צבא וביטחון. הראשון עוסק בצבא פינלנד, ואילו השני עוסק במעמדה של אירופה בעולם. הספר השלישי, הנקרא "אוטופיה של שלום", עורר סערה משום שבו טען הגלונד כי היהודים מפותחים יותר מבחינה שכלית מהערבים. הגלונד טוען שהסיבה לכך היא החשיפה הרבה של היהודים, בפרט החרדים, לספרים וללימוד בילדותם. גוסטב הגלונד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ריאיון עם הגנרל הגלונד
לואיס פרנקל

לואיס ג'יין פרנקל (באנגלית: Lois Jane Frankel; נולדה ב-17 במאי 1948) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-22 של מדינת פלורידה, מאז 2013. בשנים 2023-2017 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-21, וקודם לכן את המחוז ה-22 אותו שבה לייצג בינואר 2023. טרם שירותה בקונגרס כיהנה כראש עיריית וסט פאלם ביץ'. פרנקל נולדה בלונג איילנד שבניו יורק. ב-1970 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בוסטון, בתקופת לימודיה היא הייתה פעילה פוליטית והשתתפה במחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1973 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בתום לימודיה עברה לוסט פאלם ביץ' שבפלורידה, היא עבדה כעוזרת בפרקליטות הציבורית ולאחר מכן הייתה שותפה במשרד עורכי דין. הייתה חברה בתנועות פמיניסטיות, ונטלה חלק במאבק למען זכויות אסירים וחולי איידס. ב-1986 זכתה לראשונה בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה, ב-1992 התמודדה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחרה. שנתיים מאוחר יותר זכתה שוב בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה וכיהנה עד 2002. במהלך כהונתה הייתה לאישה הראשונה שנבחרה למנהיגת סיעת המיעוט בבית הנבחרים. ב-2003 נבחרה לראשות עיריית וסט פאלם ביץ' וכיהנה תפקיד עד 2011. במהלך כהונתה פעלה להרחיב את התעשייה הימית בעיר ולהתחדשות מרכז העסקים. ב-2012 נבחרה לנציגת מחוז 22 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 54.6%. ב-2014 זכתה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 58%, ב-2016 ברוב של כ-63% וב-2018 נבחרה לתקופת כהונה רביעית מטעם מחוז ה-21. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים וכן בוועדת התחבורה והתשתיות. פרנקל גרושה, אם לבן ששירת כקצין מארינס במלחמת אפגניסטן. היא יהודיה. מדיה וקבצים בנושא לואיס פרנקל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לואיס פרנקל (באנגלית) לואיס פרנקל, ברשת החברתית פייסבוק לואיס פרנקל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לואיס פרנקל, ברשת החברתית אינסטגרם לואיס פרנקל, סרטונים בערוץ היוטיוב לואיס פרנקל, באתר בית הנבחרים הדף של לואיס פרנקל בפייסבוק Rep. Lois Frankel: From “Majoring in Protest” to the US House, מגזין אוניברסיטת בוסטון, 4 ביוני 2015 אתר הבחירות של לואיס פרנקל לואיס פרנקל, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) The Battle for Florida’s Jews, מגזין סלייט, 24 באוקטובר 2012
מייק דאנקן

מייק דאנקן (באנגלית: Mike Duncan) (נולד ב-14 בפברואר 1980) הוא פודקאסטר אמריקאי. נולד ברדמונד שבמדינת וושינגטון בארצות הברית. למד מדעי המדינה באוניברסיטת מערב וושינגטון. נשוי לברנדי ולהם שני ילדים. הוא מתגורר במדיסון, ויסקונסין. בשנת 2021 הוא פרסם ספר "Hero of Two Worlds: The Marquis de Lafayette in the Age of Revolution". מייק יצר שתי סדרות פודקאסט: ההיסטוריה של רומא (the history of rome) פודקאסט המכסה את ההיסטוריה של רומא מהיווסדה ועד לנפילת האימפריה הרומית המערבית ואורכו כמעט 200 פרקים. הפקתו ארכה חמש שנים והסתיימה בשנת 2012. במקביל ליצירת הפודקאסט, הנחה דאנקן סיורים שעסקו בהיסטוריה של רומא. מהפכות (revolutions) פודקאסט העוסק במהפכות שונות על פני ההיסטוריה והגלובוס. שידורו החל ב-2013, ועד כה נסקרו בו: המהפכה האמריקאית; המהפכה האנגלית; ובשנת 2015, המהפכה הצרפתית. נכון ל-27 ביולי 2015 הופקו בסדרה זו 75 פרקים. לפי התכנון, תעסוק הסדרה בהמשך בסיקור המהפכה בהאיטי . מייק דאנקן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייק דאנקן, ברשת החברתית אינסטגרם מייק דאנקן, ברשת החברתית Goodreads פודקאסט מהפכות
מגדלי הבירה

מגדלי הבירה הם זוג בניינים רבי קומות ברחוב ירמיהו 39 בירושלים (מאחורי התחנה המרכזית של ירושלים), בגובה 14 ו-16 קומות ובשטח בנוי כולל של 34,000 מ"ר, המושכרים למשרדי הממשלה של ממשלת ישראל. במגדלים, שאוכלסו החל מ-2013, רוכזו יחידות רבות של משרדי הממשלה שהיו פזורות לפני כן ברחבי ירושלים. בכלל זה מטה משרד הבריאות, לשכת שר הבריאות ורוב יחידות המשרד, מטה משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לשכת הקשר נתיב, יחידות-סמך של משרד המשפטים (רשות התאגידים, רשות האכיפה והגבייה, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות) ועוד. הבניינים ממוקמים בכניסה לעיר הבירה, באחת הנקודות הגבוהות בה ובסמוך למוקד תחבורה ראשי הכולל את התחנה המרכזית, תחנת הרכבת הקלה ותחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון של רכבת ישראל. הפרויקט הוקם על ידי קבוצת עופר וקרסו נדל"ן בתכנון משרד האדריכלים קולקר קולקר אפשטיין והושכר לממשלה לתקופה של 25 שנים. הבניינים כוללים גם חניון תת-קרקעי בשטח של כ-30,000 מ"ר ושטחי מסחר והסעדה בשטח 1,400 מ"ר. לפני בניית המגדלים שימשה הקרקע את "א.ת.י (אחים תופיק ירושלים) חברה לרכב", סוכני צ'מפיון מוטורס בירושלים, שהפעילו במקום סוכנות מכירות ומוסך לרכבי פולקסווגן ואאודי. מדיה וקבצים בנושא מגדלי הבירה בוויקישיתוף על הפרויקט באתר משרד האדריכלים קולקר-קולקר-אפשטיין רנית נחום הלוי, הממשלה תשכור בניין מעופר נכסים ל-25 שנה ב-30 מיליון שקל לשנה, באתר TheMarker‏, 1 בפברואר 2010 על הפרויקט באתר קבוצת עופר אביו ודודיו של דן תופיק מודעות וברכות להקמת המוסך מעריב, יום ו', 2 ביוני 1967, עמוד 26
הנוקם (ספר)

הנוקם (באנגלית: Avenger) הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית'. את הספר הקדיש המחבר, לאנשי יחידת "עכברושי מנהרות" במלחמת וייטנאם. בשנת 2006 עובד הספר לסרט קולנוע בבימויו של רוברט מרקוויץ ובכיכובם של סם אליוט, טימותי האטון וג'יימס קרומוול. במהלך מלחמת בוסניה נרצח ריקי קולנסו, מתנדב אמריקני בידי אנשי המיליציה הסרבית של גוראן זיליץ'. סבו, המיליארדר הקנדי סטיבן אדמונדס, טייס קרב בחיל האוויר אשר לחם במלחמת העולם השנייה, שואף נקם. אדמונדס מפעיל את כל קשריו על מנת להביא לדין את רוצחו, אולם מגלה כי פושע המלחמה הסרבי נחשב ל"נכס מוגן" בידי ה-CIA. בייאושו פונה אדמונדס לקלווין "קאל" דקסטר, אשר שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה. הוא שירת כלוחם ביחידה מובחרת של "עכברושי מנהרות" ולחם במלחמת וייטנאם. שם התמחה בפריצה לבונקרים התת-קרקעיים של הווייטקונג, בלחימה מטווחים קרובים ובלוחמה זעירה. לאחר שחרורו מן הצבא למד דקסטר משפטים והיה לעורך דין. כאשר נרצחה בתו בידי כנופיית סוחרי סמים הפך לנוקם והפנה את הכישורים שרכש בצבא לתחום זה. דקסטר המתמחה בחדירה למקומות מבוצרים, באיתור רוצחים נמלטים אשר החוק אינו יכול להגיע עדיהם ובהבאתם לדין. מנגד, ה-CIA מגן על פושע המלחמה הסרבי משום שהלה הוא חלק מהותי ממבצע עוקץ מורכב ללכידת מנהיג ארגון טרור הפועל מאפגניסטן, ואחראי למתקפת הטרור על שגרירויות ארצות הברית בשנת 1998. שם האיש אוסאמה בן לאדן. הספר "הנוקם", באתר "סימניה" הסרט "הנוקם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית). פרדריק פורסיית', "הנוקם",הוצאת שלגי, 2004, עמודים 37–60. פרדריק פורסיית', "הנוקם",הוצאת שלגי, 2004, עמודים 146–152.
לוריסיים

לּוֹרִיסִיִּים (שם מדעי: Lorisidae) היא משפחת פרימטים ננסיים החיים ברחבי יערות הודו ודרום-מזרח אסיה ואפריקה הטרופיים. הם מחולקים לשתי תת-משפחות: הלוריסים, בעלי העיניים הגדולות והגוף האיטי והם חיים בדרום-מזרח אסיה, והפוטויים בעלי הפרווה הכתומה והאף הארוך והם חיים באפריקה. הם יצורים צמריים, בעלי עיניים גדולות המותאמות לחיים בחשיכה הלילית, אצבעות חזקות וטפרים המתאימים לסירוק פרווה. הם חסרי זנב כמעט לגמרי והם הרבה פחות ניידים מרוב הפרימטים. למעשה הם הפרימיטיביים ביותר מכל הפרימטים למעט הגלגויים. בנוסף יש להם חוש ריח חד, הנעדר משאר הפרימטים וגם שמיעה חדה ואוזניים גדולות. הלוריסיים מותאמים לחיי עצים ויורדים מעט מאוד לקרקע. מזונם העיקרי הוא חרקים שונים אך הם יאכלו גם בעלי חוליות קטנים, ביצים ופירות. במשפחה זו 5 סוגים: תת-משפחה פוטויים (Perodicticinae) פוטו זהוב (Arctocebus) - בו 2 מינים סוג ומין יחיד פוטו מצוי (Perodicticus potto) סוג ומין יחיד פוטו חקיין (Pseudopotto martini) תת-משפחה לוריסים (Lorinae) לוריס קטן (Loris) - בו 2 מינים לוריס איטי (Nycticebus) - בו 8 מינים מדיה וקבצים בנושא לוריסיים בוויקישיתוף לוריסיים, באתר ITIS (באנגלית) לוריסיים, באתר NCBI (באנגלית) לוריסיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לוריסיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לוריסיים, באתר GBIF (באנגלית) לוריסיים באתר ADW גלריות של לוריסיים(הקישור אינו פעיל) מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
גלגויים

גלגויים (שם מדעי: Galagidae) הם משפחת טרום קופים קטנים החיים רק באפריקה שמדרום לסהרה באזורי שיחים ויערות טרופיים. הם בין הקטנים שבפרימטים וגם בין הפרימיטיבים ביניהם יחד עם הלוריסיים והם שונים מאוד מקרוביהם הקופים - עיניהם הגדולות מותאמות לראיית לילה ואוזניהם גדולות בהרבה יחסית לפרימטים. הגלגויים מסוגלים לקפוץ באופן מרשים תוך כדי שיטוטיהם בין העצים או השיחים בחשכת הלילה באמצעות שרירי רגליהם העצומים והעצמות הארוכות ובאמצעות כפותיהם המרופדות התופסות ויכולים להגיע בקפיצה אחת למרחק 2.25 מטרים. הם רודפים בלילה אחרי חרקים שונים ויכולים לתפוס אותם גם במעופם. ביום הם מקננים בחבורות בחורים בין העצים ומשמיעים קולות גבוהים שמזכירים תינוקות, מה שנתן להם את שמם האנגלי "בושבייבי" (תינוקות הסבך). גלגו ענק (Otolemur) - בו שלושה מינים גלגו מחטני (Euoticus) - בו שני מינים גלגו (Galago) - בו ארבעה מינים גלגו הסנאי (Sciurocheirus) - בו ארבעה מינים גלגו ננסי מערבי (Galagoides) - בו שלושה מינים גלגו ננסי מזרחי (Paragalago) - בו שבעה מינים מדיה וקבצים בנושא גלגויים בוויקישיתוף גלגויים, באתר ITIS (באנגלית) גלגויים, באתר NCBI (באנגלית) גלגויים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) גלגויים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גלגויים, באתר GBIF (באנגלית) גלגויים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גלגויים, באתר ADW הופרד מהסוג גלגו ננסי מערבי
אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 - 2015

אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 לשנת 2015, נערכה בישראל בתאריכים 15–27 ביולי 2015. זוהי האליפות ה-14 של המפעל מאז יישום הפורמט הנוכחי וה-18 מאז ייסוד הטורניר. ישראל נבחרה על ידי אופ"א לאירוח התחרות במרץ 2012, ובעקבות כך העפילה הנבחרת הישראלית בפעם הראשונה בתולדותיה לטורניר הגמר. השופטת הישראלית לילך אסולין, נבחרה לשמש כאחת משתי השופטות הרביעיות של הטורניר. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם עד גיל 20 שייערך ב-2016 בפפואה גינאה החדשה. נבחרת ישראל הפסידה בכל שלושת משחקיה, אך במשחק השלישי הצליחה לכבוש שער היסטורי וראשון לישראל באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19. את השער כבשה עדן אביטל מבישול של מריאן עוואד. הנבחרת שזכתה בטורניר היא שוודיה שבמשחק הגמר גברה 3 - 1 על נבחרתה של ספרד. לפי הצעת ההתאחדות לכדורגל, המשחקים נערכו בארבעה אצטדיונים בארבע ערים שונות. שלבי חצי הגמר נערכו באצטדיונים בנתניה ובלוד וגמר הטורניר נערך באצטדיון נתניה. הגרלת המשחקים לטורניר התקיימה ב-20 במאי 2015 במחצית גמר גביע המדינה. 8 הנבחרות חולקו ל-2 בתים נפרדים. הנבחרות המדורגות במקומות 1–2 בכל בית, בסיום סיבוב משחקים אחד (3 מחזורים), העפילו לחצי הגמר. האתר הרשמי של הטורניר בעברית הדף הרשמי של הטורניר באתר אופ"א מוטי פשכצקי, ‏יורו עד גיל 19 לנשים ייערך בישראל ב-2015, באתר ערוץ הספורט, 20 במרץ 2012 אופ"א, Match officials, ‏16 ביולי 2015 שער למזכרת. צפו: ישראל הפסידה 2:1 לדנמרק, באתר ערוץ הספורט, 21 ביולי 2015
גרגוילאוזאורוס

גרגוילאוזאורוס (שם מדעי: Gargoyleosaurus) הוא סוג של דינוזאור במשפחת נודוזאוריים - הדינוזאורים המשוריינים. הוא חי באמריקה הצפונית בשלהי תור היורה, כ-154-150 מיליון שנה לפני זמננו ונחשב לאחד האנקילוזאורים הקדומים יותר. הוא נתגלה בחלק של תצורת מוריסון שבוויומינג ב-1998 ותואר וסווג על ידי הפלאונטולוג קנת' קרפנטר. פירוש שמו הוא "לטאת גרגויל" על שם מפלצות המרזב שעיטרו מבנים גותיים. הגרגוילאוזאורוס היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו. למרות מעטה השריון המרשים הזה, לגרגוילאוזאורוס היו גם נקודות תורפה. בטנו, לדוגמה, חסרה מעטה שריון ומשום כך נותרה חשופה לחלוטין. רגליו היו קצרות למדי וכל מבנה הגוף השטוח שלו נועד בשביל להגן על בטנו החשופה ולאפשר לו להיצמד אל הקרקע, כאשר רק גבו המשוריין וזנבו הקטלני בולטים. למרות מראהו המאיים הוא היה צמחוני ואכל צמחייה נמוכה. גרגוילאוזאורוס היה בינוני בגודלו: הוא שקל טון, לערך, ואורכו נע בין 3 ל-4 מטרים. הגולגולת שלו - שאורכה 29 ס"מ - הייתה קטנה ועבה, ומוחו היה קטן יחסית. יש מחלוקת האם הוא היה שייך למשפחת הנודוזאוריים או למשפחת האנקילוזאוריים. מדיה וקבצים בנושא גרגוילאוזאורוס בוויקישיתוף גרגוילאוזאורוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גרגוילאוזאורוס, באתר GBIF (באנגלית) Gargoyleosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) Carpenter, K., Miles, C. and Cloward, K. (1998). "Skull of a Jurassic ankylosaur (Dinosauria)." Nature 393: 782-783. ערך זה הוא קצרמר בנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מבחן קטלאז

מבחן קטלאז (באנגלית: Catalase test) הוא אחד מהמבחנים הביוכימיים המקובלים במיקרוביולוגיה שמיועד לשם ביצוע הבחנה ראשונית בין סוגים שונים של מיקרואורגניזמים בכלל וחיידקים בפרט. המבחן מתבסס על יכולתו (או אי-יכולתו) של מיקרואורגניזם לפרק מי חמצן למים וחמצן. את המבחן מבצעים בדרך כלל על גבי זכוכית נושאת של מיקרוסקופ, או בתוך מבחנה. מבחן הקטלאז כשלעצמו אינו מספיק, במרבית המקרים, כדי לקבוע בצורה חד משמעית את סוג המיקרואורגניזם הנבדק. אולם שילובו עם מבחנים ביוכימיים נוספים (מבחן אוקסידאז, מבחן אוראז, מבחן קואגולאז ועוד) מעלה את יכולת הזיהוי של הסוגים ולעיתים אף של המינים. ערך מורחב – קטלאז על מנת לשרוד בתנאי עקה בהם שורר ריכוז גבוה של רדיקלים חופשיים של חמצן, כתוצאה מהתפרקות מולקולת מי החמצן (הידרוקסיל רדיקל), מייצרים כמעט כל האורגניזמים הנחשפים לחמצן, וביניהם גם המיקרואורגניזמים, את אנזים הקטלאז. אנזים זה מפרק את מי החמצן למים וחמצן ובכך מנטרל את ההשפעה הטוקסית של המולקולה. להלן שתי השיטות הנפוצות לביצוע מבחן קטלאז על כל שלביהן. באמצעות כלי מתאים (פיפטה, טפי וכדומה) יש למקם טיפת מי חמצן בריכוז 3% (15% במקרה בו בודקים חיידקים אנאירוביים) על גבי זכוכית נושאת של מיקרוסקופ. באמצעות מחט בקטריולוגית, או קיסם עץ סטרילי יש להרים מושבת חיידקים מבודדת, נקייה וטרייה מעל צלחת פטרי (18-24 שעות לאחר זריעה על מצע אגר) ולמרוח אותה בעדינות בתוך טיפת מי החמצן. אם כעבור מספר שניות ניתן להבחין בהיווצרות בועות או קצף של חמצן, אזי המיקרואורגניזם שנבדק ייקרא קטלאז-חיובי. אם כעבור מספר שניות לא ניתן להבחין בהיווצרות בועות או קצף של חמצן, אזי המיקרואורגניזם שנבדק ייקרא קטלאז-שלילי. באמצעות כלי מתאים יש להוסיף 4-5 טיפות מי חמצן בריכוז 3% (15% במקרה בו בודקים חיידקים אנארוביים) לתוך מבחנה בגודל 12x75 מילימטר. באמצעות מחט בקטריולוגית, או קיסם עץ סטרילי יש להרים מושבת חיידקים מבודדת, נקייה וטרייה מעל צלחת פטרי ולטבול אותה בעדינות בתוך תמיסת מי החמצן שבמבחנה. אם כעבור מספר שניות ניתן להבחין בהיווצרות בועות או קצף של חמצן סביב המושבה הטבולה, אזי המיקרואורגניזם שנבדק ייקרא קטלאז-חיובי. אם כעבור מספר שניות לא ניתן להבחין בהיווצרות בועות או קצף של חמצן סביב המושבה הטבולה, אזי המיקרואורגניזם שנבדק ייקרא קטלאז-שלילי. אין להרים יחד עם מושבות החיידקים חתיכות של אגר. הערה זאת חשובה במיוחד כאשר מרימים מושבות שגדלו על גבי אגר דם, שכן תאי הדם האדומים בתוך אגר דם מכילים אנזים קטלאז משל עצמם, דבר שעלול להוביל לקבלת תוצאות חיוביות שגויות (False positive). אין להשתמש במושבות ישנות מעבר ל-24 שעות אחרי זריעה על מצע אגר, שכן תהליכי הזדקנות במושבה עלולים להוביל לקבלת תוצאות שליליות שגויות (False negative). יש להימנע מיצירת קצף בעת מריחה/טבילה של המושבות בתוך מי החמצן, שכן הקצפה עלולה להוביל לקבלת פענוח שגוי של המבחן כחיובי. יש להיעזר בזכוכית מגדלת כאשר מדובר במיקרואורגניזמים שלהם ידועה פעילות קטלאז חלשה. מינים מסוימים של חיידקים, דוגמת Neisseria gonorrhoeae, מבטאים אנזים קטלאז חזק מאוד. במקרים אלה ניתן לנצל עובדה זאת על מנת לקבוע את מין החיידק. לשם כך יש להשתמש במי חמצן בריכוז 30% (Superoxol). להלן רשימה של מספר סוגים שכיחים של חיידקים נפוצים המחולקים לפי מבחן קטלאז. קטלאז מבחן אוקסידאז מגוון סרטונים המתארים ביצוע של מבחן קטלאז באתר Youtube ‏Catalase test protocol. Chelikani P, Fita I, Loewen PC. (2004). Diversity of structures and properties among catalases. Cellular and Molecular Life Sciences. Jan;61(2):192-208. PMID 14745498. ‏Catalase test: principle, uses, procedure and results.
האראלד אקוויסט

האראלד אקוויסט (בשוודית: Harald Öhquist;‏ 1 במרץ 1891 – 10 בפברואר 1971) היה לוטננט גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה. נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא השלים תואר במשפטים באוניברסיטת הלסינקי, אולם בחר כמו צעירים פינים רבים שרצו לשחרר את ארצם מהכובש הרוסי השנוא, להצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה במהלכה רכש ניסיון קרבי בסיסי. לאחר המלחמה כשארצו זכתה בעצמאות חזר לפינלנד והצטרף לקבוצת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית, ולאחריה המשיך לשרת בצבא פינלנד הטרי. עם פתיחת "מלחמת החורף" פיקד אקוויסט על הקורפוס השני של צבא פינלנד שהוצב מול הארמייה השביעית הרוסית. לא רחוק ממנו הוצב הקורפוס השלישי תחת פיקודו של הגנרל אריק היינריקס. יחסיו עם מפקד הצבא קארל גוסטף אמיל מנרהיים היו קרירים, ומנרהיים לא בטח בו ולא הפקיד בידיו אחריות. אולם בהדרגה החלו הרוסים לרכז את מאמציהם בזירה שתחת פיקודם של אקוויסט והיינריקס. בהמשך עלה היינריקס בדרגה ופאבו טלוולה הובא לחזית. אולם הלחץ הרוסי היה גדול מדי, ובלית ברירה נכנעה פינלנד ב-1940. במהלך "מלחמת ההמשך" הוא היה אחראי על הקשר עם החיילים הגרמנים שחנו בשטחה של פינלנד. ב-1949 הוציא בפינית ספר בשם "Talvisota minun näkökulmastani" ("מלחמת החורף מנקודת מבט שלי"). הוא עזב את הצבא שנתיים לאחר מכן, ונפטר בהלסינקי בשנת 1971. מדיה וקבצים בנושא האראלד אקוויסט בוויקישיתוף אל"ם (מיל') בני מיכלסון, ‏70 שנה למלחמת החורף - גוליית ניצח אבל בקושי, מערכות 430, 2010 מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 212. מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 214.
ג'מס (בירה)

ג'מס היא מבשלת בוטיק הנמצאת ברמת סיב, אחד מאזורי התעשייה של פתח תקווה. המבשלה הוקמה בשנת 2009 על ידי דניאל אלון וג'רמי וולפלד, שעלו לארץ מארצות הברית במטרה להקים מבשלת בירה. המבשלה היא מבשלת הבוטיק בראשונה בישראל שייצרה בירה עם כשרות. הבירות המיוצרות נמכרות בפאב הצמוד למבשלה ובסניפים הנוספים הנמצאים בכפר סבא, ברעננה, במתחם שוק צפון ברמת החייל בתל אביב, במודיעין, בקיסריה, בפרדס חנה, ברחובות, בבני דרור, בבאר שבע ובנתניה. לצד הבירה, מוגשות בפאבים נקניקיות המיוצרות במקום. ג'מס פילס - 5%. בירת לאגר בסגנון פילזנר צ'כי. ג'מס וויט - 5%. בירת חיטה בסגנון באוורי במרקם סמיך ובעל משקעים. ג'מס אמבר אייל - 5.3%. בירת אייל אנגלי. צבע נחושת, בעלת טעמי פירות ומתיקות קלה. ג'מס 8.8 - 8.8%. בירת אייל בלגי מחוזקת. צבע נחושת, טעם פירות עשיר, מרירות נמוכה. ג'מס דארק לאגר - 5%. בירת לאגר כהה בסגנון גרמני, עם טעמי קרמל קלים. ג'מס סטאוט - 5%. בירה בסגנון אייל אירי. צבע כהה, טעמים של קפה ושוקולד. ג'מס-IPA 6%. בירת אייל ישראלית. צבע זהוב ארומטית, רמת מרירות בינונית. ג'מס סאמר אייל - 5%. בירת אייל ישראלית. בירה קלילה, ארומטית, רמת מרירות נמוכה. ג'מס ברי אייל 7.5%. אייל פירות יער בעלת טעמי פטל ודובדבן. ג'מס בלייזר - 6%. בירת אייל חום (Brown Ale). מהדורה מיוחדת בשיתוף המגזין בלייזר. ג'מס פילס MTA - מהדורה מיוחדת של ג'מס פילס בשיתוף עם קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב . אתר האינטרנט הרשמי של ג'מס ג'מס, ברשת החברתית פייסבוק מרדכי חיימוביץ, המס על הבירות יהרוסאת מבשלות הבוטיק?, באתר nrg‏, 18 באוגוסט 2012 גלי וולוצקי, "בירה היא משקה עממי", באתר כלכליסט, 8 בינואר 2015 כתבה מתוך האתר Beers.co.il מכבי תל אביב האתר הרשמי