laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איידה

איידה (בהולנדית: Ede) היא עיר שנמצאת במחוז חלדרלנד, הולנד. העיר ממוקמת כ-63 ק"מ מבירת הולנד, אמסטרדם, וכ-19 ק"מ מבירת המחוז חלדרלנד, ארנהם. בנוסף, ליד העיר נמצא הפארק הלאומי הוכה פלוהה. הטמפרטורה הממוצעת היא 8 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוגוסט (17 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא דצמבר (-3 מעלות צלזיוס). מדיה וקבצים בנושא איידה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של איידה (בהולנדית) אתר האינטרנט הרשמי של איידה (בהולנדית) איידה, ברשת החברתית פייסבוק איידה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) איידה, סרטונים בערוץ היוטיוב Ede, Ede (באנגלית) Coordinate Distance Calculator, boulter.com Coordinate Distance Calculator, boulter.com "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא הולנד ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רם פרומן

רם פרומן (נולד ב-30 ביולי 1968) הוא פעיל חברתי ישראלי בולט בנושא דת ומדינה, מקים עמותת הפורום החילוני. בעברו עורך דין ומנהל קרנות סיכון. נולד בתל אביב. למד תואר ראשון במשפטים ובהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן עשה דוקטורט להיסטוריה בבית הספר הגבוה למדעי החברה בפריז בהדרכת ז'אן-קלוד שמיט (אנ'). פרומן העיד ש"היה בהלם" כשפגש בצרפת, לראשונה בחייו, אנשים ללא דת. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה ב-1996, עסקה בהפרשות גופניות בתלמוד. בשנת 2011 ייסד פרומן את הפורום החילוני, עמותה רשומה ללא מטרות רווח שהוקמה כארגון ארצי לקידום תודעה חילונית ולמאבק בתופעת ההדתה. הפורום פועל נגד תהליכי הדתה בישראל ובפרט במערכת החינוך, בצבא ובמרחב הציבורי בכלל. בשנת 2019 בחר מגזין "ליברל" בפרומן כאחד המשפיעים על החברה הישראלית. בשנת 2019 התפרסם בהוצאת "ידיעות ספרים" ספרו "הדרך החילונית". בספר מתאר פרומן את ההדתה בישראל כתהליך מאורגן ומתוכנן, ומסביר כיצד לדעתו צריכה החברה החילונית לעמוד מולו. באפריל 2021 הגיש לרשם המפלגות בקשה להקמת מפלגה בראשותו בשם "חופש". כותב באופן קבוע מאמרים ב"הארץ" וב-"ynet". לתפישתו של פרומן, המגזר החילוני בישראל שבוי בהשקפת עולם ממלכתית, שמתנכרת לעצם היותו מגזר. בחברה הישראלית המגזרית והשבטית, השקפה זו מונעת מהחילונים יכולת לייצר כוח פוליטי. לטענתו, הדומיננטיות של המרכיב הדתי בבסיס הזהות היהודית יוצרת אצל החילונים קונפליקט זהותי, ומייצרת רגשי נחיתות מול הדתיים. פרומן קורא לחילונים להשתחרר מהממלכתיות ולצמצם את חשיבותה של הזהות היהודית לטובת פיתוח זהות ישראלית נטולת מרכיבים דתיים ופיתוח תודעה מגזרית חילונית. פרומן נשוי ואב לשניים. מתגורר ברמת אביב. הדרך החילונית (ידיעות ספרים, 2019) "מה עושים חילונים בחגים", (מתוך "לא להאמין: מבט אחר על דתיות וחילוניות", אוניברסיטת תל אביב, 2004, עורך: אביעד קליינברג) "סופרי הצללים של המהפכה: סמיוטיקה של עורכי דין בעולם היי-טק" (מתוך "טכנולוגיות של צדק: משפט, מדע וחברה", אוניברסיטת תל אביב, 2003, עורך: שי לביא). "מה קורה כשלאומיות חילונית מושתתת על דת", המכון למחשבה ישראלית, 22 ביולי 2024. אתר הפורום החילוני הדרך החילונית, תקציר ופרק ראשון באתר "עברית" רם פרומן, כשרות היא גזענות, באתר הארץ, 8 בפברואר 2020 רם פרומן, "הדרך החילונית", נאום בכנס ארגון האתאיסטים הישראלי. Excrétions corporelles dans le Talmud : réflexions sur texte et contexte à propos de l'étude d'un objet par Ram Vromen. 1996. מעקב הדתה וריכוז מקורות מידע באתר הפורום החילוני ליברל, רשימת המשפיעים 2019 רם פרומן מקים מפלגה חילונית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 18 באפריל 2021 מאמריו ב"הארץ" מאמריו ב"ynet" רם פרומן, די לממלכתיות: אוטונומיה חילונית עכשיו, באתר הארץ, 24 במאי 2020
סיס לבן-קן

סיס לבן-קן (שם מדעי: Aerodramus fuciphagus) הוא מין של סיס מהסוג סיס קיני המאכל או סלנגנה, החי בדרום-מזרח אסיה. סיס זה הוא שוכן מערות ומהקנים שלו מפיקים מרק קיני ציפורים. הסיס מגיע לאורך של 14 ס"מ בממוצע, משקלו 15 עד 18 גרם בממוצע והוא בעל כנפיים חרוטיות המתאימות לתמרונים בין חרכים צרים במערות, נוצותיו שחורות עד חומות כהות וקצה הזנב והכנפיים לבנים. בשל האור המועט במערה הסיס משתמש באקולוקציה חדה, המשמשת בדומה לאקולוקצית עטלפים שלעיתים חיים לצידו. הסיס מקנן בקבוצות מקנים שהוא מייצר בעזרת רוק נוקשה אותו הוא מדביק היטב לסלע במערה. הקן יכול להגיע לאורך 6 ס"מ, לעומק 1.5 ס"מ ולמשקל 14 גרם ובו מוטלות 2 ביצים לבנות. סיס זה הוא פעיל יום הצד חרקים בדומה לסנוניות והוא מעופף מעל מגוון אזורים מחופים ויערות ועד הרים עד גובה 2,800 מטר מפני הים. לעיתים הוא ניזון בלהקות. אוכלוסיית הסיס מעט נפגעת בשל פועלים המוציאים את הקנים לייצור מרק קני הציפורים, אך באינדונזיה ומלזיה נקבעו חוקים נוקשים הקובעים היתר ללקיחת קנים ריקים בלבד ולאחר עונת הקינון כדי לא לפגוע בסיסים. Aerodramus fuciphagus fuciphagus Aerodramus fuciphagus inexpectatus Aerodramus fuciphagus dammermani Aerodramus fuciphagus micans Aerodramus fuciphagus vestitus Aerodramus fuciphagus perplexus מדיה וקבצים בנושא סיס לבן-קן בוויקישיתוף סיס לבן-קן, באתר ITIS (באנגלית) סיס לבן-קן, באתר NCBI (באנגלית) סיס לבן-קן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) סיס לבן-קן, באתר GBIF (באנגלית) סיס לבן-קן באתר הרשימה האדומה של IUCN
השפעת האסייתית (1957–1958)

מגפת השפעת האסייתית 1957–1958 הייתה מגפה עולמית של שפעת מתת-סוג של הנגיף H2N2 שמקורו בגוויג'ואו שבדרום סין. מספר מקרי המוות שנגרמו על ידי המגפה נאמד בין 1 ל-4 מיליון ברחבי העולם, מה שהפך אותה לאחת מהמגפות הקטלניות בהיסטוריה. עשור לאחר מכן זן חדש יותר של הנגיף H3N2 גרם למגפת שפעת הונג קונג (1968–1969). המקרים הראשונים של השפעת דווחו בגוויג'ואו שבדרום סין, בשנת 1956 או בתחילת 1957. עד מהרה דווח עליהם במחוז השכן יונאן בסוף פברואר או תחילת מרץ 1957. באמצע מרץ התפשטה השפעת בכל רחבי סין. הרפובליקה העממית של סין לא הייתה אז חברה בארגון הבריאות העולמי (לפחות עד 1981) ולא הודיעה למדינות אחרות על ההתפרצות בשטחה. לעומת זאת, המרכז לבקרה ולמניעת מחלות של ארצות הברית (CDC), הצהיר כי השפעת דווחה לראשונה בסינגפור בפברואר 1957. בסוף שנת 1957 התרחש הגל השני של השפעת בצפון סין, במיוחד באזורים כפריים. באותה השנה כתגובה למגפה, הקימה ממשלת סין את המרכז הסיני הלאומי לשפעת, שפרסם עד מהרה ספר הוראות על השפעת בשנת 1958. באוקטובר 1957 הגיעה השפעת לישראל, כאשר הייתה התפרצות שלה בשכונת התקווה ובחלקים אחרים של תל אביב. מדיה וקבצים בנושא השפעת האסייתית בוויקישיתוף יוסף לפיד, השפעת האסיאתית מוסיפה לתקוף, מעריב, 8 באוקטובר 1957
אינטגריטי

אינטגריטי (באנגלית: INTEGRITY) ואינטגריטי-178B הן מערכות הפעלה זמן אמת (RTOS) המיוצרות ומשווקות על ידי חברת גרין הילס. אינטגריטי מוסמכת POSIX ומיועדת לשימוש במערכות משובצות 32 סיביות או 64 סיביות. ארכיטקטורות מחשבים נתמכות כוללות וריאנטים של: ARM, Blackfin, ColdFire, MIPS, PowerPC, XScale ו-x86. כמו כן אינטגריטי נתמך על ידי ספריות SSL/TLS פופולריות כגון wolfSSL. אינטגריטי-178B היא גרסה תואמת התקן התעופתי DO-178, של אינטגריטי. משתמשים בה בכמה מטוסי צבא כמו ה-B-2 -16, F-22 ו-F-35, וכלי הטיס המסחרי איירבוס A380. תכנון הליבה שלה מבטיח זמני מחשוב מוגבלים על ידי ביטול תכונות כגון הקצאת זיכרון דינמית. יכולות הביקורת והנדסת האבטחה אפשרו לה להשיג את דירוג הערכת הבטחת הערכה (EAL) ברמה 6, על ידי הסוכנות לביטחון לאומי (NSA). אולם יש לציין כי הערכת האבטחה (TOE) של ארכיטקטורת היעד של לא כוללת רכיבים כמו מערכת קבצים ותקשורת, ומתמקדת כמעט אך ורק בליבה. מערכות הפעלה אחרות, כגון Windows, MacOS או Linux, אף שהן מוערכות ברמות אבטחה נמוכות יותר, כוללות בדרך כלל יכולות אלה בתוך ה-TOE שלהן. חבילת התמיכה בארכיטקטורה (ASP) של אינטגריטי מספקת תמיכה למשפחות מעבדים רבות: PowerPC/Power ISA AMD ו Intel: x86 ARM Holdings: ARM MIPS "i.MX6 CAAM with Integrity OS - wolfSSL" (באנגלית אמריקאית). 2018-10-26. נבדק ב-2019-02-14. "Board or bored? Lockheed Martin gets into the COTS hardware biz". VITA Technologies Magazine. 10 בדצמבר 2010. נבדק ב-9 במרץ 2012. {{cite web}}: (עזרה) Kelly Jackson Higgins (2008-11-18). "Secure OS Gets Highest NSA Rating, Goes Commercial". Dark Reading. נבדק ב-2013-12-01. "Integrity-178B Separation Kernel Security Target" (PDF). SAIC. 2011-01-31. נבדק ב-2011-03-22.
יוהאן היינריך רמברג

יוהאן היינריך רמברג (בגרמנית: Johann Heinrich Ramberg ‏; 22 ביולי 1763 – 6 ביולי 1840) היה צייר וסטיריקן גרמני, קריקטוריסט ומאייר יצירות ספרותיות. יוהאן היינריך היה בנם של מזכיר המלחמה, היועץ המסחרי והאדריכל יוהאן דניאל רמברג וסופי מרגרטה (1739–1811), בתו של יצרן הבגדים פרידריך גרסטנברג בהמלן. יוהאן היינריך רמברג למד לשרטט בעזרת אביו, שהיה בעצמו צייר, חובב אמנות ואספן. [3] האב ביקש לפתח ולקדם את כישרון בנו, שהתגלה מוקדם. לאחר שרמברג ערך טיול בהרי ההארץ, בשנת 1780, נוצר אלבום ובו תריסר "נופים מהרי ההארץ" והוגש למלך האנגלי ג'ורג' השלישי שהיה באותה עת גם הנסיך הבוחר מהנובר. המלך עזר לרמברג בן ה -17 ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1781 בלונדון. רמברג שהה כמעט תשע שנים לצורך לימודים בבירת בריטניה. בנג'מין וסט לימד אותו ציור היסטורי באקדמיה המלכותית. עם זאת, רמברג זכה להצלחה מהירה עם רישומים סאטיריים, תבניות לחריטה, דיוקנאות וציורי מזבח לקפלה הגרמנית בארמון סנט ג'יימס. בנוסף לאיורים, רמברג - בנוכחות המלך, שהיה אז כבר חולה נפש - צייר לפעמים תוך כמה דקות בדיחות וקריקטורות, חלקן עם תיאורי המלך עצמו. בתמיכת פטרונו המלכותי, רמברג, בן 25, יצא למסע לימוד משנת 1788 ואילך, תחילה להולנד לביקור בגלריות שם, ואחר כך לגרמניה. בשנת 1789 תכנן את וילון התיאטרון בהנובר (שנתלה בסוף בבית האופרה שם ונשרף במהלך מלחמת העולם בשנת 1943). רמברג התאמן באמנות החריטה בדרזדן. שם פגש את הצייר כריסטיאן גוטפריד קורנר. דעתו של קורנר על רמברג הייתה "לא חיובית במיוחד". במכתב מדרזדן ב -2 בפברואר 1791, כתב קורנר לפרידריך שילר כי רמברג הוא בחור פרוע וגס-רוח...באופן כללי, הוא [רמברג] מעדיף ליהנות מהחיים בדרכו מאשר להמשיך את לימודיו באמנות". אולם מבקרים אחרים, פרט לקורנר, שפטו את יכולותיו של רמברג באופן הפוך וסיעו לו בתמיכה בהמלצות שונות. רמברג המשיך דרך פראג לווינה. הוא שהה בשתי הערים זמן רב והמשיך במסעו הלאה לאיטליה, בשנת 1791 היה בוונציה, ולאחר שהות ברומא, בנאפולי, רמברג שב לבסוף לגרמניה. לאחר יצירת קשר עם המוציא לאור גאורג יואכים גושן בלייפציג, החלה ההפקה היציבה והעשירה של איוריו לספרים, כולל "מהדורת וילנד המפורסמת 1794–1802", איורי טקסטים של פרידריך שילר, יוהאן ולפגנג פון גתה ואחרים. בשנת 1793 מונה רמברג לצייר החצר בהנובר. בנוסף לתפקידו בעיצוב התיאטרון, הוא עיצב - בעיקר ייצוגים אלגוריים - תמונות קיר ותקרה, עבור הבורסה בהנובר וארמון הרנהאוזן. כולם נהרסו במלחמת העולם השנייה, אך תועדו בחלקם כטיוטות. בשנת 1797 התחתן עם לואיז טיממן, בתו של בעל הפונדק. לזוג נולד בן ושלוש בנות, וכן היה לו בן שנולד מחוץ לנישואין. רמברג קיבל אזרחות בעיר הנובר בשנת 1800. יוהאן היינריך רמברג נקבר בבית העלמין בהנובר ליד קברו של אביו. בית חולים גילוי נער בין נזירות גיל ויוקרה אוהבים ג'ון פלסטף משחק את המלך הפוליטיקאים מדיה וקבצים בנושא יוהאן היינריך רמברג בוויקישיתוף Rines, George Edwin, ed, Ramberg, Johann Heinrich, The Encyclopedia Americana Hugo Thielen: Ramberg, (2) Johann Heinrich. In: Stadtlexikon Hannover, S. 513. Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 27, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1888, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 207 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יוהאן היינריך רמברג".
אימאם אל-קורטובי

מוחמד בן אחמד בן אבו בכר בן פרח (בערבית: محمد بن أحمد بن أبي بكر بن فَرْح; 1214 – 29 באפריל 1273) הידוע בכינוי אבו עבדאללה אל-קורטובי או פשוט האימאם אל-קורטובי, היה משפטן אנדלוסי מוסלמי, אשר עסק והתמחה במדע החדית', תפסיר, ותחומים נוספים במדעי האסלאם. אימאם אל-קורטובי נולד וגדל בקורדובה שאז הייתה בשליטה המוסלמית. לאחר כיבוד העיר על ידי הנוצרים בשנת 1236 הוא עבר לאלכסנדריה. אל-קורטובי כתב מספר טקסטים במהלך חייו, וביניהם: תפסיר אל-קורטובי, שהוא למעשה אחר מספרי הפרשנות המפורסמים ביותר לספר הקוראן. אל-אסנא פי שרח אסמאא אללה אל-חוסנא, שהוא ספר המדבר על שמותיו של אללה לפי האמונה האסלאמית. קמע אל-חרס באלזהד ואלקנאעה א-תד'כּאר פי אפדל אל-אד'כּאר מחמד בן אחמד אלקרטבי, דף שער בספרייה הלאומית WikiIslam: Biography of Imam Al-Qurtubi, WikiIslam, ‏2018-05-24 wikimili Shamela.org, www.facebook.com
Dangerous: The Double Album

Dangrous: The Double Album הוא אלבום האולפן השני של זמר הקאנטרי האמריקאי מורגן וולן. האלבום הכפול יצא לאור ב-8 בינואר 2021 על ידי חברות התקליטים ביג לאוד רקורדס וריפבליק רקורדס, בפורמטים של תקליטור, אריך-נגן והורדה דיגיטלית. האלבום נתמך על ידי שני סינגלים: "More Than My Hometown" ו-"7 Summers"; ושישה סינגלים שיווקיים: "Cover Me Up",‏ "This Bar",‏ "Somebody's Problem",‏ "Still Goin' Down",‏ "Heartless" ו-"Livin' the Dream". האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 לעשרה שבועות רצופים. האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021. האלבום דורג במקום ה-108 ברשימת "108 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 של RIFF". מידע על האלבום Dangerous: The Double Album באתר MusicBrainz האלבום Dangerous: The Double Album באתר Discogs האלבום Dangerous: The Double Album באתר ספוטיפיי Kaufman, Gil (12 בנובמבר 2020). "Morgan Wallen Announces 30-Track Double Album 'Dangerous': The 'Idea Started Off As Just a Joke'". Billboard. נבדק ב-21 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Morgan Wallen's 'Dangerous: The Double Album' Debuts at No. 1 on Billboard 200, Breaks Country Streaming Record, Billboard (באנגלית) The 108 best albums of 2021: 10-1, RIFF Magazine, ‏2021-12-10 (באנגלית אמריקאית) ARIA Top 100 Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית) Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית) Top Canadian Albums, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית) Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Top Current Album Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית) Sep 2023 Accreds - Albums.pdf, Dropbox (באנגלית) "Morgan Wallen Announces Dangerous: The Double Album, Out January 8". Umusic. 12 בנובמבר 2020. {{cite web}}: (עזרה) Erlewine, Stephen Thomas. "Dangerous: The Double Album - Morgan Wallen". AllMusic. נבדק ב-16 בינואר 2021. {{cite web}}: (עזרה)
המכון האמריקאי לברזל ופלדה

המכון האמריקאי לברזל ופלדה הוא האגודה של יצרני הפלדה בצפון אמריקה. יחד עם ההתאגדויות שקדמו לו, הוא אחד מאגודות המסחר הוותיקות בארצות הברית שנוסדו עוד בשנת 1855. הצורך בקיום ארגון שייקח על עצמו את ביצוע כל הפעילות כדי לקדם את האינטרסים של תעשיית הברזל, הביאו להקמת האיגוד האמריקאי לברזל בשנת 1855. בשנת 1864, עם ההתוודעות לתהליך בסמר, החליטה הנהלת הארגון שישבה בפילדלפיה, על שינוי השם לאיגוד האמריקאי לברזל ופלדה. בתחילת המאה ה-20, לאחר יותר משלושים שנה של שגשוג מתמיד של התעשייה, ראו ראשי הארגון צורך להשלים את עבודות הסטטיסטיקה שביצע האיגוד. צורך זה הביא בשנת 1908 להקמת המכון האמריקאי לברזל ופלדה. עד שנת 1912 פעלו המכון והאיגוד זה לצד זה, ובינואר 1913 התמזגו שני הגופים הללו לשם הנוכחי, ומקום מושבו של המכון עבר לניו יורק. השפל הגדול שהחל בשנת 1929, ולאחר מכן מלחמת העולם השנייה, העלו את קרנו של המכון בעקבות הנחיצות שלו לריכוז הצרכים בתעשייה כלפי הממשל הפדרלי, והמכון עצמו זכה לפריחה גדולה מבחינת היקף העבודה שלו והמועסקים על ידו. בשנת 1974 עבר המכון על כל מחלקותיו לוושינגטון הבירה, למעט המשרד לתקני בנייה אזוריים שנשאר בניו יורק. פלדה מדיה וקבצים בנושא המכון האמריקאי לברזל ופלדה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המכון האמריקאי לברזל ופלדה (באנגלית) המכון האמריקאי לברזל ופלדה, ברשת החברתית פייסבוק המכון האמריקאי לברזל ופלדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שיפור תהליך הפקת הפלדה, טִיוּב איכותה והוזלתה בצורה משמעותית. A History Spanning More Than 160 Years, American Iron and Sreel Institute
יוהאן פשיידט

יוהאן פשיידט (בגרמנית: Johann Pscheidt;‏ נולד ב-8 באוגוסט 1901 בברלין-נויקלן; נפטר במועד לא ידוע) היה קבלן בניין אוסטרי, שפעל למען היהודים בתקופת הנציונל-סוציאליזם. בשנת 1963 הוכר כחסיד אומות העולם. פשיידט התגורר בזלצבורג והיה קבלן בניין וסוחר בנאמנות עבור חברות יהודיות. ב-1941 עבר לזגלמביה (סוסנוביץ, בנדין וזוויירצ'יה) שבפולין, שם ניסה להציל יהודים שעמדו בפני שילוח למחנות ריכוז נאציים. הוא פתח מפעל למשחת נעליים בשם "רקורד" (Rekord) כדי לסייע ליהודים בגטו האזורי. בית החרושת שלו היה גם מקלט ועמדת מעבר ליהודים שברחו מהגטו. בנוסף לכך, פשיידט נתן להם דרכונים אריים מזויפים והשיג עבור רבים מהם תעודות עבודה ממשרד הרכש בטרנוב שייעדו אותם לעבודה במשרד רכש העבודה בווינה, תעודת שבמקור הוקצו לעובדים זרים ממוצא פולני. באופן זה הוא הציל 80 איש תוך כארבעה חודשים. ב-25 בפברואר 1963 החליט יד ושם להעניק ליוהאן פשיידט את אות חסידי אומות העולם. חסיד אומות העולם האוסטרי יוהאן פשיידט - פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם Gutman, Israel; Bender, Sara (30 ביוני 2005). Lexikon der Gerechten unter den Völkern: Deutsche und Österreicher (בגרמנית). Wallstein Verlag. pp. 351–3. ISBN 978-3-89244-900-3. נבדק ב-4 ביולי 2011. {{cite book}}: (עזרה)
תיאודור רבניץ

תיאודור רבניץ (בגרמנית: Theodor Rehbenitz‏; 2 בספטמבר 1791 – 19 בפברואר 1861) היה צייר ושרטט גרמני, המזוהה עם תנועת הנצרתיים. רבניץ נולד באחוזה בה שימש אביו כמפקח. לאחר שקיבל הדרכה מהרקטור המקומי, השתתף בגימנסיה ההומניסטית "קתרינאום" בליבק. כאשר אביו נפטר בשנת 1810, ראש עיריית באד אולדסלוי נהיה לאפוטרופוס שלו. בשנה שלאחר מכן הוא הפך לסטודנט למשפטים באוניברסיטת קיל, ואז עבר לאוניברסיטת היידלברג. בעודו שם, הוא הצליח לראות את אוסף הציורים שהוצג שם. התצוגה נתנה לו השראה לוותר על לימודי משפטים ולהפוך לצייר היסטורי. הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בשנת 1813. בשנת 1816 יצא למסע הלימודים המסורתי לרומא. מכיוון שאחותו אוגוסטה התחתנה עם אחיו של יוהאן פרידריך אוברבק, כריסטיאן גרהרד, הוא מצא כניסה מהירה לחוגים הפנימיים של תנועת הנצרתיים אף שבניגוד לרובם הוא נשאר פרוטסטנטי. הוא טייל רבות ברחבי איטליה במשך שנים. בשנת 1819 הוא הקים סטודיו משותף עם יוליוס שנור פון קרולספלד ופרידריך פון אוליבייה בפאלאצו קפרלי ליד גבעת הקפיטולין. עם זאת, הוא עבד לאט, משימה גדולה שהתחיל, לא הושלמה, בזמן שהוא מהר לעזוב את רומא. קיץ 1823 בילה בפירנצה ובפיזה, ובעקבותיו נסע לפרוג'יה, שם שהה עד 1827. בין השנים 1828 עד 1831 עבד במשרדי השגריר הפרוסי, כריסטיאן צ'ארלס ג'וזיאס פון בונסן. מעט מאוד יצירות שרדו מהתקופה האיטלקית שלו. רבניץ עבר לליבק בשנת 1832, ועבד בעיקר כצייר פורטרטים. בין השנים 1835 עד 1841 הוא חי במינכן ושוב היה מעורב במיזם משותף עם קרולספלד והאחים אוליבייה. שם עבד בעיקר על נושאים דתיים ועל סדרת דיוקנאות עצמיים. לאחר שהות קצרה נוספת בליבק, הוא התקבל לעבודה כמדריך באוניברסיטת קיל, תפקיד שכלל ניהול אוסף האמנות של האוניברסיטה. הוא הפך לחבר באגודה לאמנות קיל והיה בדירקטוריון החברה לאיסוף ושימור לשימור עתיקות גרמניות. הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת. מרינה פלורנזי ויטוריה קלדוני אטלקיה צעירה איטליה וגרמניה מדיה וקבצים בנושא תיאודור רבניץ בוויקישיתוף Biography of REHBENITZ, Theodor Markus in the Web Gallery of Art, www.wga.hu Rehbenitz, Theodor. In: Allgemeines Künstler-Lexicon. Literarische Anstalt, Rütten & Loening, Frankfurt a. M. 1895, S. 31 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תיאודור רבניץ".
SOR NS 18

SOR NS 18 הוא אוטובוס מפרקי (אוטובוס ארוך) בשירות עירוני, מתוצרת יצרנית האוטובוסים הצ'כית SOR Libchavy (פול') (שם רשמי: "SOR Libchavy spol. s r.o") אשר מיוצר משנת 2018 בצ'כיה. דגם "SOR NS 18" מוגדר כ"אוטובוס ארוך" ("אוטובוס מפרקי"). מספר מושבים: 64–80. 4 דלתות כניסה. גובה רצפה מקרקע - 32 ס"מ, אוטובוס נמוך-רצפה. SOR B 7,5 SOR B 9,5 SOR BN 9,5 SOR NB 18 מדיה וקבצים בנושא SOR NS 18 בוויקישיתוף אתר היצרן SOR SOR NS 18, סרטון באתר יוטיוב SOR NS 18, סרטון באתר יוטיוב דגם "SOR NS 18" (בצ'כית) sor.cz/sor-ns-diesel דגם "SOR NS 18" ms12.rajce.idnes.cz/Testovaci_autobus_SOR_NS_18 "אוטובוס מפרקי" הוא אוטובוס המחולק לשני מקטעים או יותר, המחוברים זה לזה באמצעות מפרק מסתובב. המפרק מקטין את רדיוס הפניות של האוטובוס הארוך ומאפשר לאוטובוס הארוך יכולת תמרון למרות אורכו דגם "SOR NS 18" דיזל (בסלובקית) imhd.sk/ba/doc/sk/18497/Bratislava-testuje-klbovy-autobus-SOR-NS-18-Diesel דגם "SOR NS 18" (בצ'כית) cs-dopravak.cz/tag/sor-ns-18 דגם "SOR NS 18" (בצ'כית) seznam -autobusu.cz/vuz/77881
כוח צבאי למחצה

כוח או ארגון צבאי למחצה (באנגלית: Paramilitary) הוא ארגון בעל מאפיינים צבאיים בהם הכשרה, ציוד, מבנה, טקטיקה ולעיתים גם ייעוד, אך אינו נכלל באופן רשמי בכוחות המזוינים של המדינה. תחת ההגדרה הרחבה של ארגונים צבאיים למחצה ניתן לכלול מספר רב של גורמים וכוחות ממגוון תחומים, המשותף להם הוא הדמיון שלהם לכוחות הצבא הרשמיים. ניתן לפצל את ההגדרה הרחבה של כוח צבאי למחצה לכוחות וארגונים הפועלים בתוך מדינה בשיתוף או כחלק משלטונות המדינה וכאלו המתנגדים או פועלים באופן עצמאי משלטונות המדינה. בהגדרה של כוחות מתנגדים ניתן למנות ארגוני טרור, לוחמי חופש וארגונים פוליטיים מתנגדים. בהגדרה של ארגונים שמשתפים פעולה ניתן למנות שלל כוחות צבאיים-משטרתיים (כגון משמר אזרחי, משמר גבול וז'נדרמניה), כוחות משמר למוסדות מיוחדים (כגון משמר נשיאות), מיליציות אזוריות וכדומה. כוחות צבא לא סדירים: בהם מיליציות, כוחות גרילה, ארגוני טרור וכדומה. כוחות עזר: חיילות עזר, כוחות משמר נשיאות, משמר רפובליקה, הגנה אזרחית, כוחות עזר משטרתיים, משמר אזרחי וכדומה. ארגונים פוליטיים חמושים: ארגונים מהפכניים ותנועות חמושות (דוגמת האס אה). ארגוני אכיפת חוק: בהם ז'נדרמריה, SWAT, משמר גבול וארגוני אבטחה. מדיה וקבצים בנושא כוח צבאי למחצה בוויקישיתוף
מתגעגעת אותך

"מתגעגעת אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הישראלי עידן רייכל והזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-25 בינואר 2021, בהוצאת חברות התקליטים הליקון, ארומה מיוזיק ושרית הפקות, כסינגל השביעי מתוך אלבום האולפן החמישי של בן זקן, מועבט. השיר נכתב והולחן על ידי רייכל ואבי אוחיון, הופק על ידי רייכל ומתן דרור והוא שיתוף הפעולה השני (אחרי "מכל הכוכבים בלילה") של אוחיון ורייכל. השיר ושמו מנוסחים בשגיאה לשונית מכוונת ומבוססים על משפט שאמרה לו בתו של רייכל. על השיר אמר רייכל כי "בגיל ארבע, בחרה בתי הקטנה סלומה במשפט הכל כך מיוחד 'אבא, אני מתגעגעת אותך', כדי לבטא את הגעגועים אליי כשהייתי רחוק", והוסיף כי "סלומה הייתה סופרת את הלילות עד שאחזור, ושואלת כל הזמן: 'כמה עוד לילה טוב עד שתחזור?', ואני הייתי עונה לה: 'עוד חמישה או ארבעה לילה טוב, והיא, כך חשבתי לעצמי, הייתה מביטה אל הירח מבעד לחלון ומתגעגעת אותי". על החיבור עם בן זקן אמר כי "ברגישות רבה ובשירה פשוטה ומרגשת, עדן הפכה את השיר הזה לשיר געגועים מיוחד משלה, אולי לשוקי, אולי למישל". קליפ המילים של השיר פורסם ב-25 בינואר 2021, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. לדף השיר באתר הספרייה הלאומית מתגעגעת אותך (Mitga'aga'at Ot'cha), באתר genius (באנגלית) "מתגעגעת אותך וזה חוזר בלילה": השיר החדש של עידן רייכל ועדן בן זקן, באתר וואלה, 25 בינואר 2021 בהשראת הבת הקטנה: עידן רייכל ועדן בן זקן בשיר חדש, באתר "סרוגים", 25 בינואר 2021 מערכת mako מוזיקה, ‏מאחדים כוחות: עדן בן זקן ועידן רייכל - מתגעגעת אותך, באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2021 אושר סיגרון, שיר געגועים חדש לעידן רייכל ועדן בן זקן, באתר פרוגי, ‏25 בינואר 2021 Idan Raichel & Eden Ben Zaken - Mitga'aga'at Ot'cha | עידן רייכל ועדן בן זקן - מתגעגעת אותך, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:14) מתגעגעת אותך - Single by Idan Raichel & Eden Ben Zaken (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-01-25
דינגהושאן

דִינְגְהוּשַאן (בסינית: 鼎湖山, פיניין: Dǐnghúshān) או הר דינגהו הוא הר ואתר תיירות במחוז דינגהו, 18 ק"מ ממזרח לג'אוצ'ינג סיטי, ברכס הרי דאיונוו, שבגואנגדונג, דרום סין. זהו אחד מארבעת ההרים המפורסמים במחוז גואנגדונג, יחד עם ההרים דאנשיה, שיצ'יאו ולואופו. ההר מכונה "הפנינה הירוקה שעל חוג הסרטן", פסגותיו מתנשאות מעל עצים עתיקים וגבוהים, מפלים, אוויר צח, ומגוון ציפורים ופרחים. מאז ימי קדם, זו הייתה אטרקציה תיירותית וגם מקום הקדוש לבודהיסטים. המקדשים מושכים כמיליון מבקרים בשנה (1997). מדיה וקבצים בנושא דינגהושאן בוויקישיתוף UNESCO Biosphere Reserves entry
יחסי בלגיה–שוודיה

יחסי בלגיה–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין בלגיה ושוודיה. שתי המדינות הן חברות מלאות באיחוד האירופי. בשנת 1934 הוקמה האגודה השוודית–בלגית, אשר מטרתה לקדם ולפתח את קשרי האהדה בין המדינות, כמו גם את היחסים המסחריים והכלכליים ביניהן. כ-8,000 בלגים מתגוררים בשוודיה וכ-5,000 שוודים מתגוררים בבלגיה. בלגיה מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם. שוודיה מיוצגת בבלגיה באמצעות שגריר שאינו תושב השוכן בסטוקהולם. מדיה וקבצים בנושא יחסי בלגיה–שוודיה בוויקישיתוף דף הבית של האגודה ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקיץ האחרון (אלבום)

הקיץ האחרון הוא אלבום הבכורה של להקת שפיות זמנית בהפקתו של אורן קריסטל, שיצא בנובמבר 1991 על גבי דיסק, תקליט וקלטת אודיו. באלבום זה ישנם ביצועי סולו שבוצעו על ידי בסיסט הלהקה וכותב המילים מקס גת-מור והגיטריסט אלון מן. שיר הנושא של האלבום (הרצועה הראשונה), "הקיץ האחרון" היה להיטה הגדול ביותר של הלהקה, וזכה להצלחה מסחררת ביחס לשאר יצירותיה של הלהקה. השיר יצא לראשונה בשנת 1990 כסינגל, וצעד 52 שבועות רצופים במצד הפזמונים של רשת ג', מתוכן שבועיים במקום הראשון – הישג חסר תקדים לשיר שיצא במדינת ישראל. כמו כן זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי 1991. הצלחת השיר, ביחס לשיריה האחרים של הלהקה, יצרה לה תדמית של להקה של להיט אחד, על אף שהיו לה להיטים נוספים שהצליחו אך נשכחו. האלבום מכר כ-20 אלף עותקים וזכה לתואר "אלבום זהב", אך בתודעה הוא נכשל ושאר שירי הלהקה לא מוכרים ולא הצליחו ביחס לשיר הנושא. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מקס גת-מור (למעט הרצועה "קטע מעבר והביתה" שהולחן על ידי אלון מן).  כותב השירים והלחנים – מקס גת מור (למעט "קטע מעבר והביתה" שהולחן על ידי אלון מן). סולנית – מירית ליבה קלידים – אייל ברוק מתופף – ירמי כדורי, יהושע לימוני סקסופון – שי מאירי גיטרה, לחן שיר 5 – אלון מן עיבודים – להקת "שפיות זמנית" הפקה מוזיקלית – מקס גת מור, גיל תורן הפקת אלבום – אורן קריסטל הפקה בפועל – אורן קריסטל ואבי מאור תכנות ומיקסים – גיל תורן, אולפני די.בי. (1991) עוזרי טכנאי – בועז עצמון, אוהד דקל (עריכת מחשב), עידו קגן, דדי טל עריכה דיגיטלית – ה.מ. אקוסטיקה, בן ברנפלד וגיל תורן אפקטים – עולם המוזיקה עמית שהם, תקליטים - ישראלי - הכול ולא כלום, חדשות, 20 בנובמבר 1991 השיר שהפך לסמל: הסיפור האמיתי מאחורי "הקיץ האחרון", באתר ‏מאקו‏, 21 בינואר 2021