laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אנריקה בז'סטררו

אנריקה בז'סטררו (בספרדית: Enrique Ballestrero;‏ 18 בינואר 1905 – 11 באוקטובר 1969) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת השוער. בז'סטררו נולד בקולוניה דל סקרמנטו שבאורוגוואי ב-18 בינואר 1905. במהלך תקופתו ברמפלה ג'וניורס הוא זכה עימה בליגה האורוגוואית ב-1927 וסיים במקום השני בשנים 1928 ו-1932. ב-1929 יצא איתה לסיבוב הופעות אירופי גדול בו השיגו ניצחונות משמעותיים נגד הקבוצות אייאקס אמסטרדם ואולימפיק מרסיי. משנת 1935 עד 1937 בז'סטטרו שיחק בפניארול וזכה עימה בשלוש אליפויות רצופות. בשנת 1939 הוא סיים את הקריירה שלו. בז'סטררו זכה עם אורוגוואי במונדיאל 1930 אותו גם אירחה ושיחק בכל המשחקים בטורניר, כולל במשחק הגמר נגד ארגנטינה. בסיום הטורניר זכה בתואר השוער המצטיין והיה גם לראשון לזכות בתואר זה ונבחר גם להיות בנבחרת המצטיינת. בנוסף לזכייתו במונדיאל הוא גם זכה באליפות דרום אמריקה של 1935 שנערכה בפרו והגיעה במקום השלישי באותו הטורניר שנערך שנתיים אחר כך ב-1937. רמפלה ג'וניורס אליפות אורוגוואי: 1927 פניארול אליפות אורוגוואי (3): 1935, 1936, 1937 נבחרת אורוגוואי גביע העולם: 1930 אליפות דרום אמריקה: 1935 גביע ניוטון: 1930 אישיים השוער המצטיין בגביע העולם: 1930 הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1930 מדיה וקבצים בנושא אנריקה בז'סטררו בוויקישיתוף אנריקה בז'סטררו, באתר Transfermarkt אנריקה בז'סטררו, באתר WorldFootball.net אנריקה בז'סטררו, באתר National Football Teams אנריקה בז'סטררו, באתר FootballDatabase.eu
נשיא הרשות הפלסטינית

נשיא הרשות הפלסטינית המכונה בעברית גם יושב ראש הרשות הפלסטינית או ראש הרשות הפלסטינית (בערבית: رئيس السلطة الوطنية الفلسطينية או الرئيس الفلسطيني) הוא בעל התפקיד הבכיר ביותר במנגנון הרשות הפלסטינית והוא זוכה למעמד של ראש מדינה. עד כה כיהנו בתפקיד שני אנשים: יאסר ערפאת מיום הקמת הרשות הפלסטינית ועד מותו, ומחמוד עבאס (אבו מאזן) מה-15 בינואר 2005. רוחי פתוח שימש נשיא זמני בפרק הזמן שבין מותו של ערפאת למינויו של עבאס. הרשות הפלסטינית בנויה לפי שיטת המשטר הנשיאותי, כך שבידי נשיא הרשות מרוכזות סמכויות ביצועיות רבות, בפרט בתחום ניהול מנגנוני הביטחון וקשרי החוץ של הרשות. בלחץ ארצות הברית והאיחוד האירופי מונה ב-19 במרץ 2003 ראש ממשלה לרשות הפלסטינית במטרה לצמצם את סמכויות הנשיא דאז יאסר ערפאת, ולהעביר חלק מהן למחמוד עבאס (כיום נשיא הרשות). חוקת הרשות הנוכחית קובעת כי נשיא הרשות ממנה לעצמו ראש ממשלה מתוך המועצה המחוקקת הפלסטינית כדי שיסייע לו בניהול הרשות. בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ומספר הסכמים נוספים, החל מספטמבר 1993, בין ישראל לאש"ף הוקמה הרשות הפלסטינית והוסכם כי עד לבחירות שיערכו במועד מאוחר יותר, יאסר ערפאת מנהיג אש"ף, יעמוד בראש הרשות. בכך הפך יאסר ערפאת ליושב ראש הראשון של הרשות הפלסטינית ושלטונו אושר בבחירות שהתקיימו ב־20 בינואר 1996 בגדה המערבית וברצועת עזה. הבחירות הבאות שהיו אמורות להתקיים נדחו מספר פעמים, וערפאת נשאר בתפקיד עד מותו ב־11 בנובמבר 2004. מותו של ערפאת הביא לעריכת בחירות חדשות לנשיאות הרשות. עד לעריכת הבחירות שימש רוחי פתוח, יושב-ראש המועצה המחוקקת הפלסטינית, כנשיא זמני למשך 60 יום, אולם הוא לא הפעיל את רוב הסמכויות שהופקדו בידיו. הבחירות ליושב ראש הרשות הפלסטינית התקיימו ב-9 בינואר 2005 בהם נבחר מחמוד עבאס. למרות שבאופן רשמי הסתיימה כהונתו של עבאס בינואר 2009 על פי חמאס או בינואר 2010 על פי אש"ף הרי שהוא ממשיך לכהן כנשיא עד היום עקב הסכסוך בין חמאס לפת"ח המונע קיומן של הבחירות. כשהוקמה הרשות הפלסטינית סירבו הרשויות בישראל לכנות את העומד בראשה "נשיא", ותבעו כי המשרה תכונה "יושב ראש הרשות הפלסטינית". זאת כדי לא ליצור את הרושם כאילו הרשות היא מעין מדינה עצמאית. ההבחנה בין "נשיא" לבין "יושב ראש" כלל אינה קיימת בשפה הערבית, כך שהתואר "ראיס" (رئيس - "ראש") שבו משתמשים הפלסטינים יכול להתפרש באותה מידה כ"נשיא" או כ"יושב ראש", אולם בתרגום מסמכים רשמיים לאנגלית משתמשים הפלסטינים במילה "president", שמשמעותה נשיא, ולא "chairman" שהוא יושב ראש. ארצות הברית, בהיותה מתווכת הראשית בין הצדדים, השתמשה בתארים שונים בהתאם להקשר. בהודעות לתקשורת שניתנו על ידי שגרירות ארצות הברית בישראל נעשה שימוש בתואר "יושב ראש" בעוד שבמסיבות עיתונאים בבית הלבן השתמשו האמריקנים בתואר "נשיא", ובכל מקרה נמנעו משימוש בתואר "מנהיג הפלסטינים". התקשורת האמריקנית השתמשה בדרך כלל בטרמינולוגיה הפלסטינית. להלן רשימה של נשיאי הרשות הפלסטינית: הרשות הפלסטינית המועצה המחוקקת הפלסטינית ראש ממשלת הרשות הפלסטינית אבי יששכרוף, חמאס: לא נכיר בכהונת עבאס החל מינואר 2009, באתר הארץ, 29 ביוני 2008 כהונתו של עבאס כנשיא הסתיימה באופן רשמי ב-15 בינואר 2009, אך עבאס ממשיך לכהן בתפקידו והבחירות לנשיאות נדחות מעת לעת.
קולומיאגי (כדורגל)

קולומיאגי (ברוסית: «Коломя́ги») הוא מועדון כדורגל מהעיר סנקט פטרבורג, שנוסד לראשונה בשנת 1904 ובשיאו נחשב לאחד ממועדוני הכדורגל המפורסמים בעיר בתקופת האימפריה הרוסית ומהחזקים בה. לאחר התפרקות ברית המועצות, המועדון הוקם מחדש בשנת 2010 כקבוצה חובבנית בשם "קולומיאגי-47" שחזרה להתמודד באליפות העיר, אך במדים צהובים וירוקים, במקום מדי התכלת המקוריים. מקורו של השם קולומיאגי אינו ברור. יש הסבורים כי זה קשור למוזרותו של ההר עליו שכן כפר בשם זה ("קולו" בפינית - חלול, "מיאגי" - גבעה). אחרים שואבים את השם מהפועל "קולואה" - ניקוי קליפה ומאמינים שכנראה בכפר הייתה עבודת עיבוד עצים. בתקופת שלפני פרוץ המהפכה הבולשביקית הקבוצה איחדה אתלטים חובבים המעורבים במשחקי אופניים וספורט. קבוצת הכדורגל שלו, שנוסדה בשנת 1905, הפכה פעמים רבות לאלופת העיר בתחילת המאה העשרים. ב-23 בספטמבר 1908 אומצה אמנת המועדון וב-30 ביוני 1909 הצטרפה קולומיאגי לליגת הכדורגל של סנקט פטרבורג. אחרי 1923, "קולומיאגי" שינתה את שמה מספר פעמים עד שבשנת 1931 המועדון חדל להתקיים. הצבעים הכחולים והלבנים של מדי הקבוצה שימשו בהמשך את נבחרת העיר ואת מועדון "זניט". מאז התפרקות ברית המועצות פועל בעיר סנקט פטרבורג מועדון כדורגל חובבני בשם זה. אלופת העיר (פטרוגרד, סנקט פטרבורג) (4): 1916, 1917, 1918, 1920 גביע האלופות של ערי הבירה (גביע טוסמן) (2): 1919, 1923 אתר האינטרנט הרשמי של קולומיאגי История ФК «Коломяги»
פסטיבל אדינבורו

פסטיבל אדינבורו הוא מונח המציין אוסף של פסטיבלים שונים, המתקיימים מדי שנה, בשלושת השבועות האחרונים של חודש אוגוסט, בעיר אדינבורו שבסקוטלנד. הפסטיבל הבינלאומי של אדינבורו - הפסטיבל המקורי (החל משנת 1947) והרשמי למוזיקה ואומנויות הבמה בו מתקיימים מופעי תיאטרון קלאסי ומודרני, אופרה, מוזיקה ומחול. אדינבורו פרינג' פסטיבל - החל את חייו כאירוע "שולי" לפסטיבל הבינלאומי, אבל עכשיו הוא הגדול בפסטיבלים ולמעשה פסטיבל האמנות הגדול ביותר בעולם. הוא כולל תיאטרון, על כל סוגיו וסוגותיו, מהמחזמר, הטרגדיה, הקומדיה ועד הצגות ילדים, וכן מוזיקה, מחול ועוד. פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו. פסטיבל אדינבורו לתזמורות צבאיות, המכונה טאטוּ (Tattoo). פסטיבל אדינבורו לג'אז ובלוז. פסטיבל הטלוויזיה הבינלאומי של אדינבורו. פסטיבל אדינבורו לבידור אינטראקטיבי. הפסטיבל העממי של אדינבורו. פסטיבל המדע הבין-לאומי של אדינבורו. אדינבורו מלה. מלבד הפסטיבלים האלה, נערכים באדינבורו עוד פסטיבלים, רובם ייחודיים לתרבות הסקוטית ומנהגיה. מופע רחוב, פסטיבל אדינבורו, אוגוסט 2004 מופע רחוב, פסטיבל אדינבורו מתופפים, אדינבורו פרינג' פסטיבל, אוגוסט 1999 אדם עושה תרגילים על סולם ברחובות אדינבורו, פסטיבל אדינבורו 2007 פסטיבל אדינבורו, אוגוסט 2005 מופע רחוב מוזיקלי, פסטיבל אדינבורו 2005 מדיה וקבצים בנושא פסטיבל אדינבורו בוויקישיתוף תמי זר, ‏כל אדינבורו במה, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2006 Home, Edinburgh International Festival (באנגלית)
גביע טוסמן

גביע טוסמן או גביע האלופות של ערי הבירה (ברוסית: Кубок Тосмена по футболу ,Кубок Чемпионов двух Столиц) הייתה תחרות הכדורגל הרשמית ברוסיה הסובייטית ובברית המועצות, שנערכה לסירוגין בשנים 1919–1929 והכריע למעשה מי הייתה קבוצת הכדורגל הטובה במדינה, בתקופה שעוד לא נערכה אליפות לאומית, כעשור לפני הקמת ליגת העל הסובייטית. הגביע נערך בחסות מועדון הכדורגל טוסמן (Тосмен) שהוקם בסנקט פטרבורג בשנת 1916 כחוג הספורט של אנשי הדפוס והדואר. לאחר מהפכת פברואר הקבוצה שינתה שמה ל"טוסמן" (ראשי התיבות ברוסית של "ספורטאי חברת הטלגרף", ברוסית: Телеграфное общество спортсменов) הזוכה הראשונה בגביע הייתה קבוצת קולומיאגי מפטרוגרד (שהוקמה עוד בשנת 1904). הזוכה האחרונה, עשור לאחר מכן, הייתה קבוצת פישצ'ביקי. נערך משחק אחד בין אלופת העיר סנקט פטרבורג לאלופת העיר מוסקבה והמנצחת הוכתרה למחזיקת הגביע. הטורניר הוקם על ידי אגודת טוסמן. בשנת 1916 הוקם בסנקט פטרבורג מועדון ספורט של פקידי דואר וטלגרף (PTC). תחתיו הוקמה קבוצת כדורגל, שלאחר מהפכת פברואר שינתה את שמה ל"טוסמן", שפירושה אגודת האתלטים של טלגרף. עד מהרה הקימה אגודה זו את גביע טוסמן, שהיה אמור להיות מוענק למעשה למועדון הטוב ביותר מדינה. מחזיקת הגביע הראשונה בשנת 1919 הייתה קבוצת קולומיאגי מפטרוגרד כשהאחרונה לזכות בו בשנת 1929 הייתה קבוצה פישצ'ביקי ממוסקבה. גביע זה שוחק בין הזוכות בשתי האליפויות האזוריות החזקות ביותר ברוסיה הסובייטית. בדרך כלל השתתפו בו קבוצות כדורגל ממוסקבה ולנינגרד (ולכן כונה גם גביע האלופות של ערי הבירה). משחקי גמר נערכו לסירוגין בלנינגרד ובמוסקבה. אחרי פירוק גביע טוסמן, הטורניר שקבע את הקבוצה הטובה ברוסיה היה אליפות הכדורגל של רוסיה הסובייטית (בקרב מועדונים). דרבי ערי הבירה
ארנסטו מסקרוני

ארנסטו מסקרוני (בספרדית: Ernesto Mascheroni;‏ 21 בנובמבר 1907 – 3 ביולי 1984) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הבלם. מסקרוני ערך 13 הופעות בנבחרת אורוגוואי בין השנים 1930–1939, וזכה עימה במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה. בשנת 1934 עבר לאיטליה ושיחק במועדון אמברוסיאנה (כיום אינטר מילאנו) ובנבחרת איטליה. בשנת 1936 חזר לאורוגוואי ושיחק במשך 4 שנים במועדון פניארול. מסקרוני נפטר בשנת 1984, בגיל 76, והיה לשחקן האחרון שנשאר בחיים מסגל נבחרת אורוגוואי שזכה במונדיאל 1930. מדיה וקבצים בנושא ארנסטו מסקרוני בוויקישיתוף ארנסטו מסקרוני, באתר Transfermarkt ארנסטו מסקרוני, באתר Soccerway ארנסטו מסקרוני, באתר WorldFootball.net ארנסטו מסקרוני, באתר National Football Teams ארנסטו מסקרוני, באתר FootballDatabase.eu
Juice (שיר)

Juice הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית-זמרת האמריקאית ליזו, השיר יצא לאור ב-4 בינואר 2019, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של ליזו Cuz I Love You ועל ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. השיר נכתב על ידי ליזו, תורן תומאס(אנ'), ריקי ריד(אנ'), סם סאמסר ושון סמאל ומשלב את סגנונות הפאנק והאר אנד בי. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, הועלה לערוץ היוטיוב של ליזו ב-4 בינואר 2019. בקליפ ניתן לראות את ליזו בעירום עם בן זוג, בפרסומת לבושם יוקרתי, רוקדת עם רקדניות באמצע ספורט ומתארחת בתוכנית אירוח. הקליפ של השיר עומד נכון לפברואר 2021, על למעלה מ-80 מיליון צפיות ביוטיוב. כמו כן השיר הצליח להתברג למצעד הדאנס של הבילבורד. מידע על היצירה "Juice" באתר מיוזיק בריינז מילות השיר "Juice" באתר Genius סרטון השיר "Juice" באתר יוטיוב ליזו, תורן תומאס, ריקי ריד, סם סאמסר, שון סמאל
ג'ין קריין

ג'ין קריין (באנגלית: Jeanne Elizabeth Crain‏; 25 במאי 1925 – 14 בדצמבר 2003) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ב-1943, בגיל 18 הופיעה לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Gang's All Here. תפקיד יותר רציני שיחקה בסרט Home in Indiana ב-1944, לצידו של וולטר ברנן. סרט זה זכה להצלחה וביסס את הקריירה שלה. באותה שנה שיחקה בסרט המלחמה "הניצחון המכונף" (Winged Victory) שזכה לביקורות חיוביות. ב-1945 שיחקה בסרט המוזיקלי "יריד המדינה" (State Fair) לצידו של דנה אנדרוז עם מוזיקה של ריצ'רד רוג'רס. קטעי השירה שלה דובבו על ידי הזמרת לואן הוגאן. באותה שנה שיחקה בסרט בצבת הקנאה לצידם של ג'ין טירני וקורנל ויילד. שני הסרטים האלה קצרו הצלחה וב-1946 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט Margie בו הפגינה את כישוריה בהחלקה על קרח. ב-1949 שיחקה בסרטו המצליח של ג'וזף ל. מנקייביץ' "מכתב לשלוש נשים" לצידן של לינדה דרנל ואן סאות'רן. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר. באותה שנה הגיעה לפסגת הצלחתה בסרט "פינקי" בבימויו של איליה קאזאן. בסרט זה העוסק בתופעת הגזענות בארצות הברית היא מגלמה אחות לבנה ממוצא אפריקאי שמגיעה לדרום כדי לעזור לקהילת השחורים המדוכאים. על תפקידה זה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אך הפסידה אותו לאוליביה דה הבילנד בסרט היורשת. ב-1951 שיחקה בסרט "יומנו של רופא" (People Will Talk) לצידו של קרי גרנט. לאורך הקריירה שלה הופיעה ב-39 סרטים ובסדרות טלוויזיה. סרטה האחרון היה Skyjacked לצידו של צ'רלטון הסטון (1972). מדיה וקבצים בנושא ג'ין קריין בוויקישיתוף ג'ין קריין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ין קריין, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ין קריין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ין קריין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ין קריין, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ין קריין, באתר Discogs (באנגלית) ג'ין קריין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
Fever (אלבום של קיילי מינוג)

Fever (בעברית: חום) הוא אלבום האולפן השמיני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. האלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2001, על ידי חברת התקליטים פרלופון רקורדס. ב-26 בפברואר 2002, הוא יצא לאור גם בארצות הברית על ידי קפיטול רקורדס ובכך נהיה לאלבום הראשון שלה ששוחרר במדינה מאז אלבומה השני ב-1989. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. מינוג עבדה על אלבום עם מגוון כותבים ומפיקים שביניהם קת'י דניס, רוב דייוויס, ריצ'רד סטנרד, ג'וליאן גאלגר, טומי די, טום ניקולס ופסקל גבריאל. מטרתה של מינוג הייתה ליצור אלבום נו-דיסקו עם השפעות של יורו-פופ ודאנס-פופ. בנוסף האלבום הושפע גם מסינת'פופ וממוזיקת מועדונים. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Can't Get You Out of My Head" אשר הופץ בספטמבר 2001, והפך לסינגל המצליח ביותר בקריירה של מינוג, הוא הגיע למקום הראשון ב-40 מדינות שונות ונמכר ביותר מ-6 מיליון עותקים, מה שהופך אותו לשיר הנמכר ביותר שלה ולאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. לימים, הוא הפך לשיר המזוהה ביותר עם מינוג ביחד עם השיר "I Should Be So Lucky". לאחר מכן, יצאו הסינגלים "In Your Eyes" ו-"Love at First Sight" אשר גם זכו להצלחה בעולם כאשר נכנסו לעשירייה הפותחת של אירופה הוט 100. הסינגל האחרון מהאלבום "Come into My World" גם זכה להצלחה בעולם ואף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הדאנס הטובה ביותר". על מנת לקדם את האלבום, מינוג יצאה לסיבוב ההופעות השביעי שלה "KylieFever2002". עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים שרבים מהם שבחו את הפקת האלבום. בדומה לשיריו, האלבום זכה להצלחה ענקית בעולם, הוא מכר כ-10 מיליון עותקים ונחשב לאלבום המצליח ביותר בקריירה של מינוג. הוא הגיע למקום הראשון במדינות רבות ביניהן בריטניה, אוסטרליה, אוסטריה, גרמניה ואירלנד ואף הגיע למקום ה-3 בארצות הברית ונהיה לאלבום הראשון של מינוג שהגיע לחמישייה הפותחת בארצות הברית וגם הפך לאלבום המצליח ביותר שלה במדינה. באוסטרליה, האלבום הגיע למעמד שבע פלטינות עם מכירות של 490 אלף עותקים. גם בבריטניה האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למעמד 5 פלטינות ואף הגיע בפעם הראשונה גם למעמד פלטינה בארצות הברית. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 הוכרז כי האלבום הוא האלבום ה-13 הנמכר ביותר בבריטניה באותו עשור. ב-2002 הוא זכה בפרסי המוזיקה הבריטית בקטגוריית "האלבום הבינלאומי של השנה". מידע על האלבום Fever באתר MusicBrainz מידע על האלבום Fever באתר AllMusic האלבום Fever באתר Discogs האלבום Fever באתר ספוטיפיי האלבום Fever באתר יוטיוב Artists, www.officialcharts.com
מיקיטלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מיקיטלה – עיר במיאנמר מיקיטלה (אנ') – נפה במיאנמר מיקיטלה (אנ') – עירייה במיאנמר אגם מיקיטלה (אנ')
בית הכנסת קהל אוחריד (איסטנבול)

בית הכנסת קהל אוחריד (בטורקית: Ahrida Sinagogu, מכונה גם "אָחְרִידָה") הוא בית כנסת, אשר פועל בשכונת באלאט בעיר איסטנבול מהמחצית השנייה של המאה ה-15. בית הכנסת הוקם על ידי יהודים רומניוטים שהועברו מאוחריד אשר בשטחי מקדוניה הצפונית המודרנית, לאיסטנבול במסגרת טרנספר אוכלוסיות שביצע מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית ברחבי הבלקן לאחר שהכריע את האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-17 נהרס המבנה הקדום, ועל יסודותיו הוקם בית כנסת חדש על ידי הקהילה הספרדית שהתיישבה בעיר ולתוכה נטמעה הקהילה הרומניוטית. ערכים מורחבים – הקהילה היהודית באוחריד, יהדות איסטנבול תיעוד ליהודים רומניוטים ואשכנזים המתגוררים באוחריד קיים משלהי המאה ה-11. בעיר פעל טוביה בן אליעזר שמקור משפחתו ממגנצא. בן אליעזר העמיד תלמידים רבים ואחד מהם לאו מונג המיר את דתו לנצרות אורתודוקסית וכיהן לימים כארכיבישוף של אוחריד. בהמשך נודע הרב יהודה לאון מוסקוני(אנ') אשר חי במהלך המאה ה-14. ב-1395 נכבשה אוחריד על ידי צבאותיו של ביאזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך המאה ה-15 תקופת שלטונו של מהמט השני הוכרעה האימפריה הביזנטית, והעות'מאנים ביצעו טרנספר אוכלוסיות של יהודים ונוצרים מהשטחים האירופיים לשטחי אסיה הקטנה. יהודים רבים הגיעו לקונסטנטינופול והועסקו שם בעבודות כפייה שעיקרן שיקומה של העיר. יהודי אוחריד הקימו קהילה גדולה יחסית בקונסטנטינופול אשר נודעה במקורות כ"קהל אחרידה" או "קהל אוחריד" ולה שלושה בתי כנסת. בהמשך, הגיעו לעיר מגורשי ספרד והקהילה הרומניוטית נטמעה בהדרגה לתוך הקהילה הספרדית. מראשית המאה ה-17 לא מתועדת עוד קהילה מאורגנת באוחריד. בית הכנסת הוקם במחצית השנייה של המאה ה-15 באזור באלאט וביחד עם בית הכנסת קהל ימבול נמנה עם העתיקים שעדיין עומדים על תילם באיסטנבול. בית כנסת זה היה אחד משלושה השייכים לקהילת אוחריד וראשוני המתפללים במקום היו רומניוטים. בשלהי המאה ה-17 חרב המבנה המקורי בשריפה שפרצה במקום, וב-1694 ניתן היתר להקים מבנה חדש. בתקופה זו נטמעה הקהילה הרומניוטית אל תוך הקהילה הספרדית הגדולה שהתגוררה בקושטא. בית הכנסת החדש נבנה בסגנון אדריכלות הבארוק. הבימה נבנתה בצורת ספינה לציון הגעתם של מגורשי ספרד אל שטחי האימפריה העות'מאנית בספינות ששלח הסולטאן באיזיט השני תחת פיקודו של קמאל ראיס. ב-1992 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב לציון חגיגות 500 שנים להקמת הקהילה היהודית באיסטנבול והוא פעיל בעיקר בחגי ישראל ומועדיו. באולם התפילה עשויים מושבי המתפללים מעץ מגולף ועל רצפתו מונח שטיח. מן התקרה תלויות נברשות ובחלקו העליון של האולם שורת חלונות עם ויטראז'ים ועליהם סמלי יודאיקה. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת קהל אוחריד בוויקישיתוף בית הכנסת קהל אוחריד באיסטנבול , באתר יוטיוב (באנגלית) בית הכנסת קהל אוחריד, באתר המרכז לאמנות יהודית בית הכנסת קהל אוחריד באתר synagogues 360 ג'ני לבל, גאות ושבר - פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת ועד עדות הספרדים ועדות המזרח בירושלים, ירושלים, 1986, עמודים 19-17. בית הכנסת קהל ימבול, באתר iwasinturkey.com (באנגלית). Inalcik Halil, The Ottoman Empire,The Classical Age 1300-1600, The Trinity Press ,London ,1973, pages 28-35. בית הכנסת קהל אוחריד, באתר turkishjews.com (באנגלית). בית הכנסת קהל אוחריד, באתר הספרייה הלאומית (באנגלית).
חואן בוטאסו

חואן בוטאסו (בספרדית: Juan Botasso;‏ 23 באוקטובר 1908 – 5 באוקטובר 1950) היה כדורגלן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת השוער. בוטאסו החל את הקריירה בשנת 1927 במועדון ארחנטינו דה קילמס. לאחר מכן עבר לראסינג קלוב שם שיחק עד 1938. הוא חזר לארחנטינו דה קילמס מליגת המשנה בארגנטינה. במדי נבחרת ארגנטינה ערך 9 הופעות, והיה שותף לזכייתה באליפות דרום אמריקה של 1929 על אף שלא שיחק כלל. במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, שיחק במשחקי חצי הגמר והגמר כשהחליף את אנחל בוסיו וארגנטינה סיימה במקום השני לאחר הפסד 4–2 במשחק הגמר לנבחרת אורוגוואי, המארחת של אותו טורניר. מדיה וקבצים בנושא חואן בוטאסו בוויקישיתוף חואן בוטאסו, באתר Transfermarkt חואן בוטאסו, באתר WorldFootball.net חואן בוטאסו, באתר National Football Teams חואן בוטאסו, באתר FootballDatabase.eu
Summer Holiday

Summer Holiday (בעברית: חופשת קיץ) הוא שיר שהקליטו קליף ריצ'רד ולהקת הצלליות. את השיר כתבו הגיטריסט ברוס ולץ' והמתופף בריאן בנט. השיר לקוח מתוך הסרט "חופשת קיץ", ויצא לאור כסינגל שני מתוך הסרט בפברואר 1963. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי בתוך שלושה שבועות, כמו הסינגל הראשון מתוך הסרט "The Next Time". אחרי ש-"Summer Holiday" שהה בראש המצעד שבועיים, תפס את מקומו הקטע האינסטרומנטלי של הצלליות "Foot Tapper", גם הוא מתוך אותו סרט, ושהה שם שבוע אחד, לפני ש-"Summer Holiday" חזר למקום הראשון לשבוע נוסף. זהו אחד השירים הידועים ביותר של ריצ'רד והוא הרבה להשמיע אותו בהופעות חיות. זה היה אחד מששת השירים שביצע ריצ'רד בהופעה הספונטנית שלו באליפות וימבלדון 1996, כאשר המשחק הופסק בגלל הגשם. הלחן של השיר מושמע בפזמון של שיר הראפ "Holiday Rap" משנת 1986 בביצוע הצמד ההולנדי MC Miker G & DJ Sven. הבי-סייד של התקליט "Dancing Shoes" נכנס אף הוא למצעדי הפזמונים. מידע על היצירה "Summer Holiday" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"Summer Holiday" באתר SecondHandSongs Roberts, David (2006). British Hit Singles & Albums (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. pp. 147–8. ISBN 1-904994-10-5. "Number 1 Singles – 1960s". The Official Charts Company. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2008. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite web}}: (עזרה)
מלכה טננבאום

מלכה טננבאום (נולדה בשנת 1937) היא שחיינית עבר ישראלית. היא אלופת צליחת הכנרת החמישית (1953) והאישה הראשונה שצלחה את הכנרת לאורכה (1954) והחמישית בכלל. טננבאום נולדה בדרזדן, גרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עברה להולנד. היא עלתה לארץ ישראל בשנת 1947 עם עליית הנוער. אמא של טטנבאום היא יהודית ויינר האישה המצילה הראשונה בישראל, עבדה בבריכת גלי גיל ברמת גן, שם היא התאמנה בשחייה בקבוצת ברית מכבים עתיד. באוקטובר 1953 נסעה טננבאום לטבריה על מנת להשתתף בצליחת הכנרת החמישית. קבוצתה לא הייתה מוכנה לממן עבורה את הסירה המלווה בתחרות, אך לשמחתה אחד המשתתפים ביטל את השתתפותו ובכך נותרה סירה מלווה פנויה. מרכז הפועל שמח להעניק לה את הסירה כדי שתוכל להשתתף בצליחה. היא זכתה במקום הראשון מבין הנשים ובמקום 15 כללי בתוצאה של 3:16:10.6 שעות, לפני אראלה כהן (3:17.16.0 שעות) שזכתה בצליחה הרביעית. האירוע סביב השתתפותה בצליחה, עורר כעס רב בין מרכז הפועל למרכז מכבי והיא בחרה לעזוב את קבוצתה ולעבור לשחות בקבוצת הפועל תל אביב. ב-23 באוקטובר 1954 צלחו שתי נשים ראשונות את הכנרת לאורכה מטבחה לדגניה א'. האירוע מומן וסוקר על ידי עיתון העולם הזה. לשתי השחייניות הייתה סירה מלווה אחת בלבד, כך שהן נאלצו לשחות ביחד, בקצב אחיד. לקראת הסיום, החלה טננבאום להגביר את קצב שחייתה וסיימה ראשונה בתוצאה של 9:20:40 שעות, לפני עדנה בורנשטיין שסיימה בתוצאה של 9:40 שעות. בשנות ה-50 הופיעה טננבאום בפרסומת של גוטקס לבגדי ים. היא עסקה גם בשחייה צורנית ובקפיצות למים והשתתפה בתחרויות בשחייה צורנית. בשנת 1968 זכתה טטבנבאום בפרס מציל בריכה מצטיין ובשנת 1969 עברה ללמוד פיזיותרפיה בניו יורק שם היא מתגוררת עד היום. אחותה הצעירה של טננבאום היא גלינה ויינר, אלופת ישראל בשחייה ואחייניתה (הבת של גלינה ויינר), היא מעיין דוידוביץ' השייטת האולימפית של ישראל (בייג'ינג 2008 וריו דה ז'ניירו 2016). שחיית מרתון במים פתוחים שתי צעירות צלחו את הכנרת לאורכה, על המשמר, 24 באוקטובר 1954 ישראל פז, דרום-אפריקנים ניצחו בצליחת הכנרת ה-5, על המשמר, 7 באוקטובר 1953 איה אורנשטיין, הבת נכנסה לבגד הים של אמא, מעריב, 13 ביוני 1979 חולקו פרסים לחופי רחצה, הצופה, 7 בנובמבר 1968
בנגבהאבאן

בנגבהאבאן (בבנגלית: বঙ্গভবন, בתרגום חופשי: "הבית של בנגל") הוא מעונו הרשמי ומקום העבודה של נשיא בנגלדש. הוא ממוקם בדאקה, בירת בנגלדש, בכביש הנושא את אותו השם של המשכן ומוקף בגני בנגבהאבאן. הנשיא אבו סייד צ'וודהורי הפך לנשיא בנגלדש הראשון שהתגורר במקום לאחר שבועה ב 12 בינואר 1971. יחידת גדוד הנשיא משמר אחראית לביטחון הארמון. בתקופת סולטנות בנגל, קדוש סופי בשם הזרת שח'אלאל דכיני מדאקה, וחסידיו נהרגו על ידי סוכני הסולטאן ונקברו באתר בנגבהאן. האתר התפרסם במהרה כמזהר (מוזוליאום) עבור חסידי הקדוש. משערים שהיא הייתה שייכת לזמינדר בתקופת השלטון הבריטי. נואב חוואג'ה עבדול גאאני מדאקה קנה את האתר ובנה בו בונגלו (Bungalow) אותו כינה גן דילקושה. עם חלוקת בנגל בשנת 1905 על ידי לורד קורזון, רכשה ממשלת מזרח בנגל ואסאם את האתר ובנתה בו ארמון ששימש בית מגורים זמני למשנה המושל של הודו עד שנת 1911. משנת 1911 עד 1947 נקרא הארמון בית המושל ושימש כמקום מגוריו הרשמי של מושל בנגל. בעקבות עצמאותן של פקיסטן והודו בשנת 1947, כאשר מזרח בנגל הפכה רשמית לחלק מפקיסטן ונודעה בשם מזרח פקיסטן, הפך הארמון למעונו של מושל מזרח פקיסטן. הארמון נפגע מסערה בשנת 1961. שיפוץ משמעותי הושלם עד 1964. בשנת 1971 עם סיומה של מלחמת העצמאות של בנגלדש והכרזתה על עצמאותה, היווה הארמון את משכנו של נשיא בנגלדש. הבנגאבהאן הוא תערובת של אדריכלות מוגולית עם נגיעות של עיצובים מהתקופה הבריטית המאפיינות מספר מבנים מהתקופה הבריטית (1857–1947) בדאקה. עם השחזור בין 1961 ל -1964 שולבו אלמנטים רבים של אדריכלות אסלאמית וסגנונות בנגל. לארמון קירות גבול גבוהים מכל ארבעת הצדדים. הבניין הראשי הוא מתחם בן שלוש קומות, סביבו ניצבת גינה וכיסוי עצים נרחב. שטח הרצפה של קומת הקרקע הוא 7000 מ"ר. בית הנשיא נמצא בפינה הצפונית-מזרחית, הכולל שתי קומות של שתי סוויטות יחד עם חמישה חדרי שינה מרווחים ומרוהטים היטב. בקומת הקרקע ממוקמים גם משרד הנשיא, משרד המזכירות האזרחיות והצבאיות ונציגי נשיא אחרים וחדרים נפרדים לקהל עם מבקרים מקומיים וזרים. בנוסף, ישנו חדר ארונות, אולם אירועים, אולם דארבר (בית משפט), חדר ארוחות, אודיטוריום קטן וטרקלין למבקרים מקומיים. בנוסף למעון הנשיא, ישנם חמישה חדרים לפקידים, חדר בקרה וסטודיו בקומה הראשונה. בקומה השנייה ישנן ארבע סוויטות לראשי מדינות וממשלות זרות. לבנגבהאן יש מתחם פתוח של 20 דונם. משרד האבטחה, סניף הדואר, בנק, אולם קפיטריה, מסגד בן שלוש כיפות וצריפים של גדוד המשמר של הנשיא נמצאים בסמוך לשער הראשי של בנגבהאן. המגורים לקצינים ואנשי לשכת הנשיא ממוקמים בשלושה אזורים נרחבים בבנגבהאן. ישנם גם שני צימרים האחד עבור המזכיר הצבאי והשני עבור עוזר המזכיר הצבאי. מדיה וקבצים בנושא בנגבהאבאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בנגבהאבאן