laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
טומי עמנואל

טומי עמנואל (באנגלית Tommy Emmanuel ; נולד ב-31 במאי 1955) הוא אמן וגיטריסט אוסטרלי המנגן על גיטרה אקוסטית. עמנואל ידוע בשימושו הווירטואוזי בטכניקת הפריטה "פינגר סטייל" וכן ביכולתיו להשתמש בגיטרה ככלי הקשה בנוסף לנגינה הרמונית. הוא בעל התואר Certified Guitar Player, תואר שניתן לו על ידי צ'ט אטקינס בנוסף לשלושה נגנים נוספים, ג'רי ריד, סטיב וורנר וג'ון נוולס. במהלך הקריירה המוזיקלית שלו ניגן עם מספר אמנים רבים, ביניהם אטקינס עצמו, אריק קלפטון, סר ג'ורג' מרטין וג'ון דנוור. עמנואל נולד במדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה למשפחה מוזיקלית אשר היוותה גם להקה נודדת. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 4 ולמרות היותו חסר השכלה מוזיקלית רשמית, שנים רבות מילדותו עברו בסבבי הופעות באוסטרליה כחלק מהלהקה המשפחתית בהם פיתח את סגנונו הייחודי. ב-1966, עם פטירתו של אביו, התפרקה הלהקה ועמנואל החל ללמד נגינה בגיטרה. פריצתו לתודעה הציבורית הייתה בזכות זכייתו במספר רב של תחרויות כישרונות צעירים. עד מהרה חזר להופיע, הפעם עם אחיו פיל בלהקה "גולדראש". במהלך שנות השבעים והשמונים המשיך להופיע כחלק מהרכבים או כנגן עבור אמני סולו ולאחר מכן הכריז על קריירת סולו. במסגרת הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא עמנואל 18 אלבומים. הישגיו המוזיקליים זיכו אותו בהכרה רבה בקרב קהל הנגנים וקהל חובבי המוזיקה כאחד. הופעותיו מתאפיינות בחופשיות והנאה גלויה של טומי עצמו מהנגינה שלו. רוב הקטעים שהוא מנגן אינם קטעי מקור אלא עיבודים ייחודיים לקטעים מוכרים מתחום הפופ או הבלוז והקאנטרי, אשר מדגישים את טכניקת הנגינה הווירטואוזית של עמנואל. 2015 It's Never Too Late 2013 Live And Solo in Pensacola, Florida 2013 The Colonel and The Governor (with Martin Taylor) 2011 All I Want For Christmas (Holy day Album) 2010 Tommy Emmanuel Essential 3.0 2010 Little by Little 2009 Just Between Frets (with Frank Vignola) 2008 Center Stage 2006 The Mystery 2006 Happy Hour (with Jim Nichols) 2005 Live One 2004 Endless Road 2001 Greatest Hits 2000 Only 1998 Collaboration 1997 The Day Finger Pickers Took Over The World (With Chet Atkins) 1997 Midnight Drive 1996 Can't Get Enough 1995 Classical Gas 1995 Initiation 1994 Back On Terra Firma 1993 The Journey Continues 1993 The Journey 1992 Determination 1990 Dare To Be Different 1987 Up From Down Under 1979 From Out Of Nowhere מדיה וקבצים בנושא טומי עמנואל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טומי עמנואל טומי עמנואל, ברשת החברתית פייסבוק טומי עמנואל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טומי עמנואל, ברשת החברתית אינסטגרם טומי עמנואל, סרטונים בערוץ היוטיוב טומי עמנואל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טומי עמנואל, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טומי עמנואל, באתר ספוטיפיי טומי עמנואל, באתר Last.fm (באנגלית) טומי עמנואל, באתר AllMusic (באנגלית) טומי עמנואל, באתר MusicBrainz (באנגלית) טומי עמנואל, באתר דיזר טומי עמנואל, באתר Discogs (באנגלית) טומי עמנואל, באתר Songkick (באנגלית) ראיון עם עמנואל באתר musicfrisk.com 2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל גבון

דגל גבון אומץ בשנת 1960. הדגל הוא דגל תלת צבעי הכולל את הצבעים הכלל-אפריקאיים: ירוק, צהוב וכחול (מלמעלה למטה). הירוק מסמל את הצמחייה ואוצרות הטבע הטבעיים, הצהוב מסמל את קו המשווה העובר דרך המדינה והכחול מסמל את הים. גבון הייתה קולוניה של צרפת עד לשנת 1960. הדגל הקודם, היה דומה לנוכחי, אולם באותו זמן היה בפינה השמאלית העליונה את דגל צרפת. דגל גבון הנוכחי, אומץ ב-9 באוגוסט 1960, שבוע לפני שגבון זכתה בעצמאות ב-17 באוגוסט 1960. הדגל עוצב על ידי לואי מילמן (Louis Mühlemann). הדגל ביחס אורך / גובה של 3:4. דגל נשיא גבון, שתוכנן גם הוא על ידי לואי מילמן, מכיל את סמל גבון: שלט הרלדי על רקע הדגל התלת צבעי. שני פנתרים שחורים העומדים על רגליהם האחוריים תומכים במגן ובו ספינת מפרש. הפנתרים מציינים את אומץ ונחישות הנשיא להגן על המדינה. הספינה מסמלת את גבון שטה לעתיד טוב יותר. יש שני סרטים, שעל כל אחד כתוב מוטו. על הראשון, מתחת למגן, כתוב בצרפתית: UNION, TRAVAIL, JUSTICE (איחוד, עבודה, צדק). קלף נוסף מצוי תחת עץ האוקומה ועליו המוטו בלטינית: UNITI PROGREDIEMUR (ננוע קדימה מאוחדים). . הדגל ביחס של 3:4. סמל גבון המנון גבון מדיה וקבצים בנושא דגל גבון בוויקישיתוף גבון, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל גבון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) http://www.mapsofworld.com/flags/gabon-flag.html http://www.learn-french-help.com/flag-of-gabon.html ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גלריית דגלי אפריקה

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באפריקה לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב': ערכים מורחבים – גלריית דגלי הממלכה המאוחדת, גלריית דגלי ספרד הצבעים הכלל-אפריקאיים מדיה וקבצים בנושא גלריית דגלי אפריקה בוויקישיתוף
דגל האיחוד האפריקאי

דגל האיחוד האפריקאי הוא הדגל המייצג את ארגון האיחוד האפריקאי. הדגל ירוק, במרכזו מפת אפריקה בירוק על רקע שמש לבנה, וסביבה 53 כוכבים המייצגים את המדינות החברות באיחוד. הדגל החליף את זה הקודם ב-31 בינואר 2010. הדגל הקודם היה מורכב מפס ירוק אופקי בראש הסמל, לאחריו פס צר בצבע זהב, מתחתיו, במרכז הסמל, פס אופקי רחב בצבע לבן שעליו סמל האיחוד האפריקאי, ומתחתיו פס נוסף צר בצבע זהב, ובתחתית הדגל פס רחב בצבע ירוק. הצבע הירוק מסמל את התקווה לאחדות של מדינות אפריקה. הצבע המוזהב מסמל את העושר של מדינות אפריקה, ואת התקווה לעתיד טוב יותר. הצבע הלבן מסמל טוהר, והרצון לאחווה בין מדינות אפריקה ליתר מדינות העולם. הצבע האדום שמופיע על הסמל במרכז הדגל מסמל את האחווה האפריקאית, ואת הדם שנשפך במלחמות לשחרור מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם. הצבעים הכלל-אפריקאיים מדיה וקבצים בנושא דגל האיחוד האפריקאי בוויקישיתוף האיחוד האפריקאי, באתר דגלי העולם (באנגלית) אתר רשמי (מציג את הדגל הישן) (באנגלית)
זורבה היווני

האם התכוונתם ל... זורבה היווני (ספר) – ספר מאת ניקוס קאזאנצאקיס זורבה היווני (סרט) – סרט שנוצר על-פי הספר
דגל בורונדי

דגל בורונדי אומץ ב-28 ביוני 1967. הצבע הירוק מסמל תקווה, הלבן מסמל טוהר, והאדום את המאבק לעצמאות. הדגל מורכב מצלב לבן שמחלק אותו לארבעה אזורים - שניים ירוקים ושניים אדומים. במרכז הדגל ישנו עיגול שמכיל שלושה כוכבים ומסמל את שלוש הקבוצות האתניות המרכזיות של בורונדי: ההוטו, הטווה והטוטסי. שלושת הכוכבים מסמלים גם את שלושת מרכיבי המוטו הלאומי: אחדות, עבודה וקדמה. סמל בורונדי המנון בורונדי מדיה וקבצים בנושא דגל בורונדי בוויקישיתוף בורונדי, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל בורונדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ג'יין מארפל

ג'יין מארפל (באנגלית: Jane Marple), המוכרת גם בשם "גברת מארפל", היא בלשית, דמות ספרותית באחדים מספריה של אגתה כריסטי. גברת מארפל מופיעה במותחנים רבים, שהראשון שבהם היה "רצח בבית הכומר" והאחרון "רצח באישון הלילה". ג'יין מארפל היא קשישה בריטית, רווקה זקנה, שהופעתה החיצונית מטעה, משום שאיננה נראית שונה מכל קשישה כפרית מצויה, אך שכלה חריף ושנון. היא פותרת תעלומות בשקט וביעילות, בדומה לדמות ספרותית אחרת פרי עטה של אגתה כריסטי הבלש הבלגי הרקול פוארו. גברת מארפל מתגוררת בכפר קטן ושקט, שמעשי פשע ופרשיות אפלות מתרחשים בו, למרבה ההפתעה, ומגיעים לידיעתה. גם היא, כפוארו, מסייעת בידי המשטרה לפתור את התעלומות. ייחודם של פוארו ושל הגברת מארפל הוא באמונתם העמוקה, שבכוח הניתוח ההגיוני, המסודר והקפדני ובעזרת הכרת הטבע האנושי ניתן לפתור כל "חידה" בלשית ואין צורך לבלש להתרוצץ ככלב ציד בעקבות טרפו. בניגוד לטיפולה בהרקול פוארו, לא ראתה אגתה כריסטי לנכון לסיים את חייה של גברת מארפל (הקריירה של פוארו, יחד עם חייו, באו אל קצם בספר "מסך המוות"), אך הספר האחרון שעסק בבלשית הקשישה (רצח באישון הלילה) היה המפתיע ביותר. הוא נכתב כשלושים שנה לפני מותה של אגתה כריסטי, אך זו גנזה את הספר בכספת, כשם שעשתה עם ספרה על הרקול פוארו "מסך המוות", בגלל רצונה שספרים אלו יהיו החותמים את קריירת גיבורם. שחקניות שגילמו את דמותה של מיס מארפל היו מרגרט רתרפורד בסדרת סרטים (הכוללים 5 סרטים; בשנים 1961–1965), אנג'לה לאנסברי בסרט "מראה סדוקה" (משנת 1980), הלן הייז, ג'ואן היקסון בסדרת טלוויזיה בשנים 1984 עד 1992, ג'רלדין מקיואן וג'וליה מקנזי בסדרה "מארפל" בשנים (6 עונות; בשנים 2004–2013). תעלומת 13 המדרגות רצח הקולונל הרצח באיים הקריביים רצח באישון הלילה הרצח מאחורי הקלעים מודעת רצח הגופה בחדר הספריה גברת מארפל רצח החדרנית גברת מארפל נוקמת מלכודת העכברים (בחלק מהסיפורים) גברת מארפל בתעלומת הרצח המשולש מדיה וקבצים בנושא ג'יין מארפל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'יין מארפל (באנגלית) ג'יין מארפל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גברת מארפל בתעלומת הרצח המשולש, באתר סימניה
דגל הונדורס

דגל הונדורס אומץ ב-9 בינואר 1866. הוא מבוסס על דגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה. שני הפסי הטורקיז מסמלים את האוקיינוס השקט והים הקריבי. חמשת הכוכבים מסמלים את חמש האומות של הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה והתקווה שהאומות יקימו מחדש את האיחוד. בתיקון משנת 1949 שונה צבע הדגל מכחול לתכלת, אך בפועל המשיכו את השימוש בצבע הכחול עד ל-27 בינואר 2022, אז התחילו ליישם את השינוי עם השבעת הנשיאה החדשה שיומארה קסטרו. סמל הונדורס המנון הונדורס מדיה וקבצים בנושא דגל הונדורס בוויקישיתוף הונדורס, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל הונדורס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבה על השבעת קסטרו באתר ה-BBC ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל סאו טומה ופרינסיפה

דגל סאו טומה ופרינסיפה אומץ ב-5 בנובמבר 1975. צבעי הדגל הם הצבעים הכלל-אפריקאיים. הדגל מורכב משלושה פסים - שנים ירוקים (בחלקו העליון והתחתון של הדגל) ופס צהוב במרכז הדגל. בקרבת הניצב מצוי משולש אדום. על הפס הצהוב שני כוכבים שחורים. המשולש האדום מסמל את מאבקה של סאו טומה ופרינסיפה לעצמאות. שני הכוכבים השחורים מסמלים את שני האיים העיקריים של המדינה. סמל סאו טומה ופרינסיפה המנון סאו טומה ופרינסיפה מדיה וקבצים בנושא דגל סאו טומה ופרינסיפה בוויקישיתוף סאו טומה ופרינסיפה, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל סאו טומה ופרינסיפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מידה

האם התכוונתם ל... יחידת מידה (גם "אמת מידה") – גודל מוסכם וקבוע המשמש למדידת מאפיין של עצם מסוים ראו גם קטגוריה:יחידות מידה ליחידות מידה תקניות מידה (מתמטיקה) – פונקציה המתאימה מספר אי–שלילי (או אינסוף) לאוסף מסוים של תת–קבוצות של קבוצה נתונה, ומקיימת תכונות שימושיות מסוימות קנה מידה – היחס בין גודל המיוצג במפה, בתוכנית אדריכלית, בשרטוט טכני או באמצעי אחר להדמיה, לבין גודלו במציאות מידה (פילוסופיה) – היכולת להבין כיצד נכון לפעול ואיך לבחור את הנקודה הנכונה בין מספר נקודות קיצון, ראו פילוסופיה של המוסר (אתיקה) מידה (יהדות) – תכונה או רגש שעל האדם לשפר כחלק מעבודת תיקון המידות מידה (אתר אינטרנט) – אתר אקטואליה בעל השקפת עולם שמרנית וליברלית מבחינה כלכלית מידות (פירושונים)
דגל סנט קיטס ונוויס

דגל סנט קיטס ונוויס אומץ ב-19 בספטמבר 1983, לאחר שזכה בתחרות שהתנהלה בנושא בתחילת שנות ה-80', כחלק מהתהליך בה קיבלו האיים את עצמאותם. הדגל שתוכנן על ידי הסטודנט אדריס לואיס, מורכב מהצבעים הכלל-אפריקאיים אף על פי שרשמית לצבעים ישנה משמעות אחרת, מה גם שהאיים הללו נמצאים בים הקריבי: ירוק: פוריותו של האי אדום: מאבקם של תושבי האי מעבדות, דרך הקולוניאליזם ועד לעצמאות צהוב: אור שמש סביב השנה שחור: מורשתם האפריקנית של תושבי האי הכוכבים הלבנים: תקווה וחירות סמל סנט קיטס ונוויס המנון סנט קיטס ונוויס מדיה וקבצים בנושא דגל סנט קיטס ונוויס בוויקישיתוף דגל סנט קיטס ונוויס, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל סנט קיטס ונוויס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Carol P. Shaw (1992). Flags. Glasgow: HarperCollins. ISBN 0-00-470114-3 ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל האיחוד האפריקאי

סמל האיחוד האפריקאי הוא סמל עגול, בהיקפו מצויים ענפי עץ דקל (כפות תמרים), המסמלים שלום. במרכז, בצבע זהב מצויה מפת אפריקה. צבע הזהב מסמל את עושרה של אפריקה ואת עתידה, והצבע הירוק של כפות התמרים מסמל את התקווה של אפריקה לעתיד טוב יותר. המפה אינה מציגה את גבולות המדינות, וזאת על מנת לסמל את השאיפה לאחדות. הטבעות האדומות בבסיס הסמל משולבות זו בזו. הצבע האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק לחירות של מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם ושילוב הטבעות מסמל הסולידריות של המדינות האפריקאיות. דגל האיחוד האפריקאי הסבר על הסמל באתר הרשמי של האיחוד האפריקאי ערך זה הוא קצרמר בנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דלק מאובנים

דלק מאובנים או דלק מאובן (בלועזית דלק פוסילי, מלטינית: Fossilis, "נכרה מהאדמה") הוא דלק שנוצר מהתאבנות של אורגניזמים בסביבה מחוסרת חמצן (אנאוקסית). גילם של האורגניזמים ושל דלק המאובנים שנוצר מהם הוא בדרך-כלל מיליוני שנים, ולעיתים אף מעל 650 מיליון שנה. דלקי המאובנים שנוצרו הם פחם, נפט וגז טבעי – שמכילים כולם כמות גדולה של פחמן. תהליך ההיווצרות כלל קבורה של החומר האורגני, שקיעה ודחיסה אל מתחת לפני האדמה ו"בישול" (בטמפרטורה ולחצים ספציפיים) לאורך זמן. תהליך זה יצר סוגים שונים של דלק מאובנים. תנאי הסביבה שפעלו על החומר הם שקבעו איזה סוג של דלק מאובנים נוצר: פחם, נפט או גז טבעי. התאוריה המקובלת על מקורם הביולוגי (מאובניהם של צמחים ובעלי-חיים) של דלקי המאובנים, הוצעה לראשונה על ידי גאורגיוס אגריקולה ב-1556 ופותחה לאחר מכן על ידי מיכאיל לומונוסוב במאה ה-18. סוגי הדלק המאובנים בעלי חשיבות רבה כיוון שלאחר שריפתם הם מתחמצנים לפחמן דו-חמצני ומים, ויכולים להפיק כמויות משמעותיות של אנרגיה ליחידת משקל. בעבר תתי-חומרים כאלה שימשו לצורכי חניטה ואיטום. ערכים מורחבים – התחממות עולמית, זיהום אוויר במהלך השריפה של הדלק המאובן נפלטים לאוויר אפר, פיח וגזי חממה. הפיח והאפר מתפזרים באוויר. גזי החממה עולים לאטמוספירה ותורמים לתהליך ההתחממות עולמית. תופעות אלה הובילו במאה ה-21 להחלטות לצמצום השימוש בדלק מאובנים. אנרגיה מתחדשת הערך "דלק מחצבי", באתר אקו-ויקי 300 שנים של דלק פוסילי ב-300 שניות, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית) דלק מאובנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רץ

האם התכוונתם ל... ספורט: ריצה – צורת תנועה מהירה של בעלי רגליים רץ (שחמט) – כלי במשחק השחמט אצן – ספורטאי המתחרה בריצות קצרות רץ (אתלטיקה) – ספורטאי המתחרה בריצות רץ אחורי – עמדה במשחק הפוטבול האמריקאי שליח (דואר) רצ – מפלגת שמאל ישראלית שפעלה משנות ה-70 עד שנות ה-90 רץ מדבר – מין של עוף מדברי מסדרת החופמאים רץ (קובץ סיפורים) – קובץ סיפורים של דויד גרוסמן אישים: ואסילי רץ – כדורגלן סובייטי-אוקראיני לסלו רץ – מורה הונגרי למתמטיקה ריץ
דגל בנין

דגל בנין אומץ במקור בשנת 1959 והוחלף בשנת 1975. ב-1 באוגוסט 1990 אומץ מחדש העיצוב הנוכחי, לאחר תום המשטר המרקסיסטי. הצבעים הם צבעים כלל-אפריקאיים מסורתיים: ירוק מסמל תקווה, צהוב מסמל עושר ואדום מסמל אומץ לב. סמל בנין המנון בנין מדיה וקבצים בנושא דגל בנין בוויקישיתוף בנין, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל בנין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דגל ארמניה

דגל ארמניה (בארמנית: Եռագույն) הוא דגלה הלאומי של ארמניה. עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים אדום, כחול וכתום. ישנם פירושים רבים למשמעות הצבעים, אך אחד המקובלים שבהם הוא שהאדום מסמל את הדם הארמני שנשפך בהגנתם על מדינתם, הכתום מסמל את האדמה הפורייה של האומה, והכחול מסמל את השמים. דגל ארמניה הונף לראשונה במהלך תקופת העצמאות הקצרה של המדינה, לאחר פרישתה מהאימפריה הרוסית ב-1918 ועד לצירופה לברית המועצות ב-1921. עיצוב הדגל נעשה על בסיס הדגל האחרון של ממלכת קיליקיה הארמנית, המדינה הארמנית האחרונה, אך הצהוב שבתחתית הדגל הומר בכתום. כשהצבא האדום כבש את ארמניה ב-1920, היא אוחדה עם גאורגיה ואזרבייג'ן ליצירת הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז, שהתקיימה עד ל-1936. בתקופה זו לא היה דגל נפרד לארמניה. לאחר הקמת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית הניפה הרפובליקה דגל שדמה לדגל ברית המועצות, פטיש ומגל זהובים על רקע אדום, עם ראשי התיבות של הרפובליקה בארמנית. ב-1952 אימצה הרפובליקה דגל חדש, שכלל קו כחול דק באמצעו מתחת לפשטי ומגל. כאשר ארמניה פרשה מברית המועצות ב-1990, אימצה המדינה את הדגל ההיסטורי כדגלה הרשמי. דגל נגורנו קרבאך, הרפובליקה הבדלנית הארמנית, מכיל את דגל ארמניה בתוספת משולש לבן בצד הימני של הדגל. סמל ארמניה המנון ארמניה מדיה וקבצים בנושא דגל ארמניה בוויקישיתוף ארמניה, באתר דגלי העולם (באנגלית) Armenia, www.fotw.info
ברית לונדון

ברית לונדון (באנגלית: London Pact) הוא הסכם סודי בין איטליה ומדינות ההסכמה, אשר נחתם בלונדון ב-26 באפריל 1915 על ידי ממלכת איטליה, הממלכה המאוחדת, צרפת ורוסיה. בהתאם לברית איטליה תעזוב את הברית המשולשת (שנחתמה בשנת 1882 בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה) ותצטרף למדינות ההסכמה, כפי שכבר הוצהר בהסכם סודי שנחתם בלונדון ב-4-5 בספטמבר 1914. איטליה אף תכריז מלחמה על גרמניה ואוסטרו-הונגריה בתוך חודש – ואכן הכרזת המלחמה פורסמה ב-25 במאי באותה שנה. בתמורה לכך תזכה איטליה בשטחים הבאים בסיומה של המלחמה: טריאסטה טרנטו גוריציה חצי האי איסטריה, אבל ללא פיומה (רייקה) זאדר (זארה בשמה האיטלקי) דודקניז חסות על אלבניה ולורה חלק מאזור דלמטיה חלק מן המושבות הגרמניות באסיה ובאפריקה לממלכת סרביה הובטחו: ספליט החוף והאיים מדרום לנהר קראקה ועד דוברובניק וחצי האי פליישאק. לממלכת מונטנגרו יועדו: דוברובניק החוף מדרום לנמל האלבני של שנגיין. לסרביה אף הובטחו בצורה כללית יותר: בוסניה-הרצגובינה מחוז שטרם אזור בצ'קה סלאבוניה (זאת כנגד מחאות איטליה) וכן אזורים שלא הוגדרו באלבניה (אשר תחולק בין סרביה, מונטנגרו ויוון) לאחר התעקשות האיטלקים הסכימו החברות להסכם כי שאלת החוף הקרואטי שבין נמל זאדר ואיסטריה צריכה להיפתר לאחר המלחמה. האיטלקים אף עמדו על כך כי סרביה לא תהיה מודעת להסכמות אלה. אולם, מדינות ההסכמה לא קיבלו תנאי זה ושלחו לממשלת סרביה הודעה רשמית, מיום 14 באוגוסט 1915, אשר אישרה את התביעות הטריטוריאליות של סרביה ומונטנגרו עם סיום המלחמה. ההסכם היה צריך להישמר בסוד, אולם לאחר מהפכת אוקטובר, הוא פורסם על ידי העיתון הרוסי איזווסטיה, בחודש נובמבר 1917. עם חתימת הסכם ורסאי בוטל ההסכם, זאת כיוון שוודרו וילסון תמך בתביעות הסלאביות מבלי שהכיר בהסכם, תוך דחיית הדרישות של איטליה לקבלת שטחים בדלמטיה. הסכם רפאלו (1920) מדיה וקבצים בנושא ברית לונדון בוויקישיתוף ברית לונדון ברית לונדון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הילדרלדו בליני

הילדרלדו לואיס בליני (בפורטוגזית: Hilderaldo Luís Bellini;‏ 7 ביוני 1930, איטפירה שבסאו פאולו – 20 במרץ 2014) היה כדורגלן ברזילאי. בליני החל את הקריירה שלו בואסקו דה גאמה ומשם עבר לסאו פאולו וסיים את הקריירה בקבוצת אתלטיקו פרנאאנסה. בליני זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962 והשתתף במונדיאל 1966. פסל בדמותו מניף את גביע ז'יל רימה הוצב בכניסה לאצטדיון המרקנה. מדיה וקבצים בנושא הילדרלדו בליני בוויקישיתוף הילדרלדו בליני, באתר Transfermarkt הילדרלדו בליני, באתר WorldFootball.net הילדרלדו בליני, באתר National Football Teams הילדרלדו בליני, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ובנושא כדורגל ברזילאי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עזית הכלבה הצנחנית (סרט)

עזית הכלבה הצנחנית (ידוע גם בשם "עזית של הצנחנים") הוא סרט הרפתקאות ישראלי מ-1972, בבימויו של בועז דוידזון לפי ספרו של מרדכי גור "עזית הכלבה הצנחנית". הסרט נחשב לאחת הקלאסיקות של הקולנוע הישראלי וסחף אחריו צופים נלהבים ומעריצים רבים. ד"ר חרובי (גדעון זינגר) גידל את "עזית הכלבה הצנחנית", כלבת רועים גרמנית, ושלח אותה לקורס אילוף צבאי. ד"ר חרובי ובתו תמי (מונה זילברשטיין) עוברים לגור בשכונה חדשה. יחד עמם עוברת גם כלבתם עזית הנבונה והאמיצה. תמי ובן השכנים אורי (יוסי פולק), סגן בחטיבת הצנחנים, מפתחים זה לזה חיבה שמתלהטת לכדי סיפור אהבה. גם אורי ועזית נקשרים זה בזו. עזית מתקבלת בדעות חלוקות בשכונה. רוב הדיירים מחבבים את הכלבה החדשה, אך בעלי האטליז השכונתי סולדים ממנה, עד שהיא מחזירה לאשת הקצב את ארנקה שנגנב על ידי שודד. האילוף שעברה הכשיר אותה גם למשימות צניחה, איתור ובילוש, ועד מהרה מגויסת הכלבה למשימות קרביות ומעורבת בפעולת הצלה נועזת. בסצנה המפורסמת מהסרט, מצניחים את עזית ממטוס על מנת לאתר את חמי ורותי. עזית מחלצת אותם מהכבלים לאחר שהם נלכדו על ידי מחבלים וננטשו במדבר שורץ עקרבים. במשימה אחרת, עוזרת עזית לסגן אורי ללכוד חוליית מחבלים שפעלה בחרמון. כפרס מקבל אורי חופשה באתר החרמון ומבלה אותה ביחד עם תמי ועזית. בזמן החופשה מבצעת חוליית המחבלים של אבו חסן ירי רקטות לעבר יישובים הסמוכים לגבול. אורי ועזית מוזעקים כדי להוביל פשיטה על מעוז מחבלים בירדן, כדי לשים קץ אחת ולתמיד לטרור של כנופיית אבו חסן. הצנחנים נלחמים בגבורה ופוגעים במחבלים רבים אך אורי נפצע ונופל בשבי המחבלים. עזית נשארת בשטח, מגיעה אל המקום בו מוחזק אורי ומעבירה עבורו הודעה, ובעת שהמחבלים מעבירים אותו למפקדה הראשית, לוחמי הצנחנים צונחים מעליהם ועוצרים אותם. לבסוף, אורי הורג את מפקד המחבלים אבו חסן תוך כדי מאבק. אורי מחולץ על ידי הצנחנים ומובהל לבית החולים, שם מתברר שהפציעה איננה קשה וכוללת רק שבר ביד. לאחר שחרורו מבית החולים באים ד"ר חרובי ותמי לבקרו, בעוד עזית ממתינה בחוץ. אורי שומע על כך ורץ לעברה. דוד ברוך - המפקד של אורי גדעון זינגר - ד"ר חרובי מונה זילברשטיין - תמי חרובי יוסי פולק - אורי תקווה עזיז - מטילדה (אשתו של פפר הקצב) שמואל אומני - אבו חסן ראובן שפר - פפר שמואל וולף - ניסים שוורץ יוסף כרמון - נהג משאית הובלות לדירה של ד"ר חרובי ובתו תמי גדעון שמר יצחק אלוני אליעזר יונג רפי נתן משה טל הסרט הצליח באופן מיוחד בישראל ורכש לו צופים נלהבים[דרוש מקור] מכמה סיבות: מחבר העלילה היה מרדכי גור, אישיות צבאית בכירה ומעוררת השראה. בנוסף, ימי הקרנת הסרט בקולנוע היו ימים של שכרון חושים צבאי בישראל, בשנים שלאחר מלחמת ששת הימים והציבור חש חיבה לכל סרט בעל מוטיב צבאי.[דרוש מקור] מוטה גור, שהסרט התבסס על ספרו, הסתייג מהאופן שבו מוצגים הערבים בסרט. ביקורת דומה הגיעה גם מצד תלמידי בית ספר מבאר שבע שפנו לראש הממשלה גולדה מאיר בעניין. המועצה לביקורת סרטים ומחזות לא המליצה על הסרט לילדים ולנוער. "עזית הכלבה הצנחנית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "עזית הכלבה הצנחנית", באתר נטפליקס "עזית הכלבה הצנחנית", באתר ספר הקולנוע הישראלי "עזית הכלבה הצנחנית", באתר אידיבי "עזית הכלבה הצנחנית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "עזית הכלבה הצנחנית", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית בילי פרנקל, למי קראתם כלבה?, באתר nrg‏, 1 במאי 2007 סרטים - עזית של הצנחנים, מסמך באתר ארכיון המדינה
מטקות (משחק ילדים)

מטקות הוא משחק ילדים שהיה נפוץ בישראל של ראשית המאה העשרים. עזרי המשחק הם מקל מחודד בשני קצותיו, שאורכו כ-15 ס"מ, ומקל ארוך יותר, המשמש כמחבט. באמצעות הכאה על קצה המקל המחודד בעזרת מקל המחבט מרים השחקן את המקל מחודד הקצוות מן הקרקע. מטרת השחקן היא להחזיקו באוויר זמן ארוך ככל שאפשר. לפי בלשנים מקור השם הוא במילה הערבית מדקה המשמשת בערבית גם כשמו של העלי (עלי ומכתש), וגם כשם הפעולה של נקישה קצובה. דודס דוויל סטיק רוביק רוזנטל, יוחנן הסנדלר פינת שוסטר, באתר nrg‏, 16 בדצמבר 2005 ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דגל מאלי

דגל מאלי אומץ ב-1 במרץ 1961. הדגל הוא טריקולור בצבעים כלל-אפריקאיים מסורתיים: אדום, צהוב וירוק. הדגל הקודם של מאלי אומץ ב-4 באפריל 1959 עת שמאלי הצטרפה לפדרציית מאלי. הדגל הקודם זהה לנוכחי, למעט דמות שחורה שהופיעה במרכז הפס הצהוב. דמות זו המכונה "קאנאגה" היא דמות של אדם המצוירת על ידי קווים, ומתארת אדם שידיו מורמות לשמיים. הדמות הוסרה בשל איסור האסלאם על הצגת דמויות אדם. סמל מאלי המנון מאלי מדיה וקבצים בנושא דגל מאלי בוויקישיתוף מאלי, באתר דגלי העולם (באנגלית) דגל מאלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יעקב איינשטיין

יעקב איינשטיין (30 באפריל 1909 – 18 ביולי 1970) היה שחקן תיאטרון וזמר ישראלי. יעקב בן אריה איינשטיין נולד בשנת 1909 בעיר ורשה וגדל בעיר וולקוביסק שבבלארוס. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה העברית הממשלתית בעיר, עלה לארץ ישראל ב-1929 כחבר "השומר הצעיר", הצטרף לקבוצת הסולל בפתח תקווה ועבד בבניין ובחקלאות. החל את דרכו התיאטרונית בלימוד משחק בסטודיו לדרמה בהנהלת זאב ברבן בפתח תקווה. ערך מופעי קריאה אמנותית של שירה ופרוזה בעברית ויידיש בישראל ובקהילות יהודיות במזרח אירופה ודרום אמריקה. איינשטיין עבר לתל אביב, ומשנת 1934 כיכב בתיאטרון "אֹהל", עד לסגירתו בשנת 1969. השתתף ביותר מ-50 הצגות, בהן: "הבן יקיר לי", "מסעות בנימין השלישי", "יעקב ורחל", "המכשפה", "אופרה בגרוש", "מזימה ואהבה", "יושה עגל", "האחים אשכנזי", "5:5", "תמר אשת ער", "גם הוא באצילים", "בר כוכבא"," עיר המחר", "אינקובטור על הסלע", "החייל האמיץ שווייק", "שומרי החומות", "העיר הזאת", "קערת העץ"," חכם והוא פתי", "ד"ר קנוק", "עת הזמיר", "לפי רוח הזמן", "קולחוז של נשים", "סולון בלודיה", "שורשים עמוקים", "לילאום", "מות דנטון", "הגזע הטהור", "הורדוס ומרים", "למי צלצלו הפעמונים", "מלון פרדיסו", "הידעת את נתיב החלב", "הצמא והרעב", "ויקטור", "בית קברות למכוניות" (ההצגה האחרונה שהשתתף בה) ועוד. ב-1963 שיחק בסרט ניני לצד בנו, אריק איינשטיין. לאחר סגירתו של תיאטרון "האהל" ב-1969 נסע להופיע בארגנטינה עם יצירותיו של שלום עליכם. בשנת 1970 העלה איינשטיין את המופע "ביישוב הדעת ובבדיחות הדעת". המופע התבסס על יצירותיהם של נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ואפרים קישון. איינשטיין היה נשוי לדבורה עד למותו. בנו היחיד הוא הזמר אריק איינשטיין. נפטר בתל אביב ב-18 ביולי 1970 מהתקף לב בגיל 61, ונקבר בבית העלמין הדרום. יעקב איינשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית יעקב איינשטיין, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי יעקב איינשטיין, באתר ספר הקולנוע הישראלי יעקב איינשטיין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב יעקב איינשטיין, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב יעקב איינשטיין מקריא את הסיפור "פארבענקט אהיים" מאת שלום עליכם ביידיש (ההקלטה נערכה באולפני קול ישראל באוקטובר 1955), (13:00 דקות), יו-טיוב 'יעקב איינשטיין'; כתריאל לשוביץ, 'על יעקב איינשטיין כחבר', בתוך: כתריאל לשוביץ (מלבה"ד), וולקוביסק: סיפורה של קהילה יהודית-ציונית, תל אביב: [חמו"ל], תשמ"ח 1988, עמ' 82–83 (ספר יזכור לקהילת וולקוביסק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 86 ואילך) (בעמ' 83 תצלומו לצד אשתו דבורה ובנם אריק) יעקב איינשטיין, דבר, 19 ביולי 1970 מת השחקן יעקב איינשטיין, מעריב, 19 ביולי 1970 יעקב איינשטיין – למנוחות, דבר, 20 ביולי 1970 א. כנרתי, יעקב איינשטיין – שנה למותו, דבר, 8 ביולי 1971 לנסוע בעגלה לדפנה כדי לשחק, מעריב, 8 ביולי 1971 (במלאת שנה למותו) אורי קיסרי, אפילוג של שחקנים, מעריב, 30 ביולי 1971, המשך (על השחקנים שרגא פרידמן ויעקב איינשטיין) יעקב איינשטיין "ביישוב בדעת ובבדיחות הדעת" המחברים: נתן אלתרמן, שמואל יוסף עגנון, שלום עליכם, יצחק שלונסקי-בבל ו-אפרים קישון יעקב איינשטיין באתר חברה קדישא ת"א–יפו ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.