laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יום המחול הבין-לאומי

יום המחול הבין-לאומי מצוין בכל שנה ב-29 באפריל לכבודה של אמנות המחול בשלל הופעות וסדנאות בכל רחבי העולם. צוין לראשונה בשנת 1982 על ידי ארגון המחול הבינלאומי (אנ'). מועד ציונו של היום אינו מסמל אירוע בתולדות המחול, אך מזוהה עם תאריך לידתו של הרקדן הצרפתי ואחד מחלוצי הבלט ז'אן ג'ורג' נובר. להקות ומרכזי מחול רבים ברחבי העולם נוהגים לציין יום זה בסדנאות, מופעים ושיעורים פתוחים לקהל הרחב. יום המחול נוסד על ידי ארגון המחול הבינלאומי, שהוא ארגון גג לכל סגנונות המחול השונים. הארגון ממוקם בפריז, והוא מאגד את להקות המחול, בתי הספר, הסתדרויות והאיחודים החשובים ביותר של המחול בכל העולם. הארגון מוכר כארגון בינלאומי על ידי אונסק"ו ("UNESCO"). ארגון המחול ייסד את יום המחול הבינלאומי על מנת לקדם את אמנות המחול, להגדיל את המודעות הציבורית ולתת במה למרכזי מחול להציג את עבודותיהם בפני הקהל הרחב ובפני משקיעים ומעניקי חסות. בכל שנה, מכריז ארגון המחול על הנושא שבו יעסוק יום המחול באותה שנה. בין היתר הוקדש יום המחול בשנים קודמות לציון נושאים כגון ריקוד כתרפיה וריקוד כמפגש בין תרבויות שונות. בשנת 2017, הכריז הארגון על שיתוף הפעולה בינו לבין תוכנית המזון העולמית השייכת לארגון המזון והחקלאות. יום המחול הוקדש להעלאת המודעות לבעיית הרעב הגלובלי ולחשיבות של תזונה בריאה. הארגון גם קרא לבתי הספר למחול, לקיים סדנאות לימוד של תזונה בריאה עבור ילדים ונוער וליצור כוריאוגרפיות העוסקות בחשיבותם של נושאים אלו. יום המחול הבין-לאומי צוין לראשונה בישראל בשנת 2015 על ידי עמותת הכוריאוגרפים. כחלק מציון היום, העלתה העמותה מופע שכלל שיתוף פעולה עם להקות ורקדנים אורחים מבריטניה, קפריסין ונורווגיה. במופע העלו עידן כהן ומרכז "The Place" מלונדון מיצג שנוצר כשיתוף פעולה של עמותת הכוריאוגרפים עם המרכז. באותה שנה הנושא שבחר ארגון המחול היה שילוב אמנות המחול עם אמנויות נוספות. כחלק מכך העלתה רונית זיו יצירת מחול שבה שילבה אלמנטים מעולמות המוזיקה והתיאטרון. בהופעתה, נטלה זיו השראה מדמותו של אגממנון, גיבור המחזה של אייסיכלוס, ושילבה יסודות מן המוזיקה הקלאסית עם הופעת ריקוד. מדיה וקבצים בנושא יום המחול הבין-לאומי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של יום המחול הבין-לאומי (באנגלית) Ntional Today International Dance Day 2018, danceday.cid-portal.org International Dance Day - International Theatre Institute ITI, www.international-dance-day.org (באנגלית) מחול - תראו, יש מחול והוא צומח, באתר www.habama.co.il
קטאר (פגיון)

הקטאר הוא פגיון בעל להב אנכית לידית במקום המשך שלה, אורך הלהב הוא בין 30 – 90 ס"מ. לסוגים מסוימים של הקטאר ישנם להבים עם צורה גלית שנועדה להקנות להם עמידות. בגרסאות מאוחרות ומודרניות שלו מצויים גם רובים משני צדיו, על רבים מהקטארים חרוטים עיטורים שונים על הידית, הלהב, או שניהם. מוצאו של הקטאר בהודו והוא אחד מהכלים בשימוש בתרבות הלחימה ההודית עיקר השימוש בו היה בין המאה ה-14 עד המאה ה-19. הקטאר נחשב ל"פגיון אגרופן", העדויות הקדומות ביותר לקיומו הן בדרום מזרח אסיה, אזור הודו, במאה ה-14 באימפריית ויג'איאנגר. עם הזמן בשל השימוש הרחב בקטאר ותכונותיו הייחודיות הוא הפך לאמצעי הלחימה הסימבולי ביותר בהודו המייצג את התרבות ההודית, עם זאת השימוש בו הלך ודעך בסביבות המאה ה-19, וכיום הוא נפוץ בעיקר כפריט אספנים. בהכנת הקטאר בהרבה מקרים המתכת של הלהב קופלה או שניתנה לה צורה גלית על מנת להקנות לה עמידות גבוהה יותר. הקצה של הלהב עבה יותר על מנת לאפשר לו לחדור שריון שרשראות, שהיה בשימוש נרחב באותו הזמן. הידית מורכבת משני מוטות אשר מחוברים לשתי קורות רוחב לפחות ומקנה לקטאר את הצורה ואת התכונות הייחודיות שלה. בניגוד לרוב הפגיונות הלהב של הקטאר מאונכת לידית ולא מהווה המשך של הידית על מנת לאפשר כוח רב יותר בעת הפגיעה. הקטאר היה בשימוש לעיתים קרובות על ידי בני המעמדות הגבוהים והאצולה בעיקר לצורכי ציד, בספרות אף מופיע תיעוד של שימוש בקטאר לציד טיגריסים ולצורך תחרויות והפגנת כוח. במרוצת השנים השתכלל הדגם המקורי של הקטאר ונוצרו צורות חדשות ומפותחות שלו. בין סוגים אלו ניתן למנות פגיוני קטאר בעלות שלושה להבים אשר שניים מהם מכסים את הלהב השלישי ונפתחים בעת החדירה. קטאר מסוג זה נראית כבעלת להב אחד אך הלהבים יכולים להיפתח בעזרת קפיץ שמופעל בידי משיכה של המוטות שמחזיקים בהן. לא ידוע אם כלי זה אכן הפיק תוצאות טובות יותר בקרב או נועד בעיקר למטרות הפחדה או איום. סוג נוסף ומודרני יותר של קטאר כולל שני אקדחים משני צידי הלהב, קטאר מסוג זה נמצא במוזיאון ארמון העיר בג'איפור. מדיה וקבצים בנושא קטאר בוויקישיתוף www.vajramutthi.org. "The Katar Weapon". शिरयन् वज्रमुट्ठी युद्ध शास्त्र (באנגלית). נבדק ב-2018-02-07. Dr Tobias Capwell (2009). The World Encyclopedia Of Knives, Daggers And Bayonets. Anness Publishing., Anness, 2009 George Cameron Stone, Glossary of the Construction, Decoration and Use of Arms and Armor in All Countries and in All Times, Courier Corporation, 1999. (באנגלית)
שבוע האופנה בפריז

שבוע האופנה בפריז הוא אירוע חצי שנתי שמתקיים בפריז וכולל סדרת תצוגות אופנה של חברות שונות במהלך כמה ימים. האירוע נערך בשתי תצוגות שונות: ״מוכן ללבוש״ ו-״הוט קוטור״. שבוע האופנה הפריזאי  נערך בשני מועדים שונים; מועד סתיו/חורף ומועד אביב/קיץ. כל מועד מכיל את שני סוגי האופנה המוזכרים לעיל, בתאריכים נפרדים. כל שבוע אופנה מביא עמו טרנדים חדשים בעולם העיצוב, דגמים חדשים וכמובן קולקציות מבתי המעצבים הגדולים. תצוגות האופנה הראשונות, עוד לפני שקיבלו את השם ״שבוע האופנה״ התרחשו בארצות הברית, בעיר ניו יורק בשנת 1903. בשנת 1920 מופעי האופנה הפכו לאירועים מרכזיים יותר ויותר בחברה והתבצעו בבתי מלון בעיקר. רק בשנת 1943 עלה הרעיון להקים שבוע אופנה מלא בעיר פריז. למעשה, שבוע האופנה הראשון בעיר פריז התרחש בשנת 1945 בתצוגת ההוט קוטור בלבד אך בתלבושות ״יום״ ותלבושות ״ערב״. בין בתי האופנה והמעצבים אשר מציגים במסגרת שבוע האפנה ניתן למנות את לואי ויטון, ז'יבנשי, ולנטינו, שאנל, סטלה מקרטני, הרמס, אלכסנדר מקווין וכמו כן גם רשתות האפנה המתמחות בייצור המוני כגון H&M. ״הפדרציה הצרפתית לתפירה ואופנה עילית״ הוא הארגון אשר מנצח על שבוע האופנה הפריזאי. הארגון נוסד בשנת 1868 ואז היה נקרא בשם: ״Chambre Syndicale de la Couture״. הצוות המקצועי של הפדרציה הצרפתית אחראי על הנושאים שכלולים בשבוע האופנה. הצוות מונה 6 חברים: נשיא, סגן נשיא וארבעה חברי צוות נוספים, שנבחרים על ידי הנשיא וסגנו. חלק מחברי הצוות של הפדרציה הצרפתית הם ראשי בתי אופנה גדולים - כמו 'שאנל', 'הרמס' וחברות נוספות. כיום, מאז שנת 1973 האירוע עבר לניהול על ידי ה״פדרציה הצרפתית לאופנה״. במהלך תצוגת חורף 17–2016 הייתה גליה להב לישראלית הראשונה שהציגה במסגרת תצוגות ההוט קוטור בשבוע האופנה בפריז. הד מיינר מעצב האפנה לגברים היה לישראלי השני שהציג בשבוע האופנה את תצוגותיו לקיץ 2018 אשר נערכה ביולי 2017. אתר האינטרנט הרשמי של שבוע האופנה בפריז (באנגלית ובצרפתית) אתר האינטרנט הרשמי של שבוע האופנה בפריז (בצרפתית ובאנגלית) "Paris Fashion Week Schedule | Fashion Week Online®". Fashion Week Online® (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-07. "Fédération de la Haute Couture et de la Mode - Fédération de la Haute Couture et de la Mode". Fédération de la Haute Couture et de la Mode (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-07. "הד מיינר מצטרף ללוח התצוגות הרשמי של שבוע האופנה בפריז". thecritical-f. 2017-06-01. אורכב מ-המקור ב-2018-02-19. נבדק ב-2018-02-07.
רוברט סמיתסון

רוברט סמיתסון (באנגלית: Robert Smithson;‏ 2 בינואר 1938 - 20 ביולי 1973) היה פסל אמריקני. סמיתסון נולד בניו ג'רזי, ארצות הברית בשנת 1938. עוד כשהיה תלמיד תיכון זכה במלגה שאפשרה לו להתחיל ללמוד אמנות ב"ליגת הסטודנטים לאמנות" בניו יורק. הוא למד ציור ורישום, ועבודותיו הראשונות היו קולאז'ים שהושפעו מאמנות הפופ וממדע בדיוני. לאחר שנת לימודים אחת (1953-1954) שוטט במשך כשנתיים כטרמפיסט ברחבי ארצות הברית ומקסיקו. בשנת 1959, בהיותו בן 21, נערכה תערוכת הציורים הראשונה שלו. בשנת 1961 טייל סמיתסון באירופה והחל מתעניין בהיסטוריה המקומית ובדת. באותה תקופה שילב ביצירותיו סגנון אקספרסיוניסטי מופשט ונושאים מיתולוגיים. הוא המשיך לצייר עד 1963, השנה בה נישא לננסי הולט, פסלת אמריקאית. בשנת 1964 התחיל סמיתסון לעסוק בכתיבת מאמרים בנושא האמנות ולפסל בסגנון מינימליסטי. בעבודותיו מאותה תקופה עשה שימוש רב במראות כמייצגות את רעיון האמנות כמשקפת מציאות. בשנת 1966 יצר סמיתסון סדרה בשם "א-לוגון" (מונח מהפילוסופיה היוונית המתאר את הנפש הלא-רציונלית באדם), וביטאה את תפיסת החיים של האמן כדבר אבסורדי וחסר הגיון. בשנת 1968 יצר סמיתסון סדרות של יצירות להן קרא "לא-אתר". יצירות אלו הורכבו בדרך כלל מסוגי קרקע שונים שנחצבו באתרים מרוחקים והוצגו בגלריה. הם היוו מעין מפות תלת־ממדיות וסימנו את תחילת התעניינותו של סמיתסון באמנות אדמה. מאוחר יותר החל מתעניין בעבודות אדמה מונומנטליות במרחב הפתוח. עבודתו הידועה ביותר, "מזח לולייני" מ-1970, היא עבודת אמנות אדמה. היא מורכבת מסוללה הבנויה בתוך אגם מלח ביוטה שבארצות הברית. רוברט סמיתסון נעשה לאחד האמנים הידועים בתחום אמנות האדמה. חשיבותו הייתה בכך שהיה גם מבקר אמנות ומאמריו בירחון ארטפורום (artforum) עזרו בביסוס המסגרת התאורטית לתחום. בשנת 1973 עבד סמיתסון על עבודת אדמה חדשה, "רמפת אמרילו". בעת שערך מדידות עבור העבודה נפל ממסוק ונהרג בגיל 35. אשתו השלימה את עבודתו על פי תוכניות מדויקות שהשאיר אחריו. פיסול בשדה המורחב מדיה וקבצים בנושא רוברט סמיתסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוברט סמיתסון רנדי קנדי, אי צף של רוברט סמיתסון, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2005 רוברט סמיתסון באתר 'מפגשים מהסוג החוויתי' רוברט סמיתסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רוברט סמיתסון, באתר Discogs (באנגלית)
אבנים מן הנהר

אבנים מן הנהר (באנגלית: Stones from the River) הוא רומן מאת אורסולה הגי משנת 1994. הוא מספר את סיפורה של טרודי מונטג, אישה גמדה מן העיירה הגרמנית הפיקטיבית ברגדורף, ואת חייה לפני, במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה. הספר היה רב מכר, זכה במועמדות לפרס PEN Faulkner, ונכלל במועדון הקריאה של אופרה וינפרי. טרודי מונטג נולדת בשנת 1915 לאביה, לאו מונטג, יוצא מלחמת העולם הראשונה, ואמה, גרטרוד מונטג, אישה הסובלת מהפרעות נפשיות. לאו מנהל ספרייה בתשלום מתוך בית המשפחה. גרטרוד בהתחלה דוחה מעליה את התינוקת, שנולדה עם גמדות, אך בגיל שנתיים בערך מתחילה לגלות כלפיה אהבה. אך האם, לאחר שהיות במוסד לחולי נפש, נפטרת כשטרודי בת ארבע.  טרודי מגלה עם הזמן שהסביבה אינה מקבלת אותה כמות שהיא. היא שומעת שתושבי העיירה מכנים אותה "צוורג" (גמדה), וסובלת גם מהתקפות וביזוי מצד ילדים אחרים. טרודי אוצרת בליבה את הרצון לנקמה, ומחליטה שמכיוון שלא תצליח להתערות בחברה הנורמטיבית, היא תתרכז בהישרדות ולא בקבלה.  טרודי עוזרת לאביה בספרייה, שם היא נפגשת עם מגוון מבני העיר, ושומעת על רכילות, סיפורי חיים, אירועים, ומידע אחר. טרודי הופכת למאזינה סימפתית עבור המספרים, ובתורה מוסיפה על הסיפורים ומעבירה אותם הלאה. היא לומדת להשתמש בשוני שלה כדי להתקרב ולהתנקם בסביבה. טרודי נמשכת במיוחד לאנשים אחרים שכמוה נדחקים אל השוליים מכל מיני סיבות, ובמיוחד, בהקשר של התקופה, ליהודים השנואים והנרדפים, ואף מסתירה אישה יהודייה במרתף ביתה. הפוליטיקה הגרמנית לא מאחרת להגיע גם לעיירה הקטנה, והצעירים מתגייסים לתנועות הנוער והסטודנטים של היטלר – שמטרתם בין היתר לשרוף ספרים אסורים – מטרה שמביאה להתנגשות ישירה בינם לבין טרודי והספרייה. בביקורתה בניו יורק טיימס, סוזן רוטה משבחת את הכתיבה של הגי, ומשווה את הדמות של טרודי לדמותו של אוסקר בספרו של גינטר גראס, תוף הפח, ואומרת כמה זה נדיר שגיבורה בספר תהא מכוערת. היא כותבת בחיוב על מטרתה של הגי לספר על התקופה הזו, מזווית ראייה של בני האדם שחיו בה, דבר שלדבריה חסר בתרבות, ומציינת שהתוצאה של בניית הדמויות הארכטיפיות בספר היא תחושה שעולה מדי פעם של הנדסתן ולא צמיחתן של האנשים המתוארים. Publishers Weekly קרא לספר בביקורתו "רומן עוצמתי, אשר הכנות המצמררת והחזון המוסרי המהדהד שלו מגישים לנו סיפור דרמטי" אשר "מעמיק את הבנתנו את הזמן והמקום" דרך תיאורם של גרמנים רגילים, בהקשר התרבותי שלהם. הביקורת מציינת את ההתמודדות עם האמנזיה ההמונית ששרתה בקרב גרמנים אחרי המלחמה אשר זמן קצר קודם לכן היו נאצים נלהבים. ג'ודי גיגסטאד, מקבוצת The Book Report Network, מציינת כיצד דרך ההתבוננות של טרודי, הספר מתאר את חיי היומיום של אנשים רגילים במהלך עליית הנאצים בגרמניה, ומספק הצצה לתוך לבם ונפשם – כך שמאוחר יותר בעלילה, כאשר כל אחד מהם נאלץ להתייחס או לפעול במסגרת אירועי התקופה, הקורא מעורה בהליכים הפנימיים של הדמויות, וכך מרגיש גאווה כשהם פועלים נכון או בגידה וכעס כאשר מעשיהם אינם עומדים בציפיותיו, וכך הקורא נאלץ להכיר במורכבותם, ואף לשאול את עצמו כיצד היה פועל באותן הנסיבות. הספר היה מועמד לפרס פן/פוקנר, ונבחר למועדון הספרים של אופרה וינפרי.  The Secrets of a Small German Town, Suzanne Ruta, The New York Times, March 20, 1994 Stones from the River, Publishers Weekly, February 28, 1994 Review: Stones from the River, Judy Gigstad, Bookreporter.com, January 23, 2011
אלכסנדר משקביץ

אלכסנדר משקביץ (נולד ב-1957 בפרונזה, קירגיזסטן) הוא איל הון יהודי קזחי, המחזיק גם באזרחות ישראלית. נשיא הקונגרס היהודי האירו-אסיתי. נולד להורים פליטים מאירופה. אביו אנטון היה רופא, ואמו רחל יופה עורכת דין שהתפרסמה בפרונזה. משקביץ למד בלשנות באוניברסיטה הלאומית של קירגיזסטן, לאחר שסיים תואר שלישי נהפך לדיקן הפקולטה. בשנות ה-90 עבר לקזחסטן, קשר קשרים עם הנשיא נורסולטאן נזרבייב והתמנה לראש החברה לייצור אלומיניום. חברתו קצרה הצלחה. משקביץ משמש כיושב ראש דירקטוריון הבנק האירו-אסייתי. הוא נבחר למזכיר הקונגרס היהודי האירו-אסייתי, וכן הוא משמש כנשיא האיגוד המסחרי האירו-אסייתי. הוא תורם רבות לקהילות היהודיות במרכז אסיה ובקווקז, ולאחרונה התחיל בפרויקט בניית בתי כנסת בקהילות היהודיות בקזחסטן. נכון לשנת תשפ"א (2021) משקביץ בנה בקזחסטן 3 בתי כנסת בערים נור סולטן (אסטנה), פאבלודר, קוסטנאי. ב-2011 דירג אותו כתב העת פורבס כאיש השישי בעושרו בישראל ובמקום ה-297 בין עשירי העולם, עם הון של 3.7 מיליארד דולר וב-2013 דורג על ידי פורבס במקום ה-704 בעולם עם הון אישי של כ-2.1 מיליארד דולר . נשוי ללריסה ואב לשתי בנות, אנה ואלה. בעקבות אסון השריפה בכרמל דאג יחד עם איש העסקים מיכאל מירילשוילי להקמת צי של כלי רכב למלחמה באש. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדר משקביץ בוויקישיתוף רשימת עשירי ישראל, גלובס, 10 במרץ 2011 רשימת המיליארדרים העולמית, כלכליסט, 4 במרץ 2013 Alexander Mashkevich and Michael Mirilashvili to Create Specialty Vehicle Firefighting Brigade, ‏29 בדצמבר 2010 (באנגלית) (ארכיון)
מייבאך W5 SG

מייבאך W5 SG (בגרמנית: Maybach W 5 SG) היא מכונית סלון תוצרת יצרנית כלי הרכב היוקרתיים הגרמנית "מייבאך" אשר יוצרה בין השנים 1928–1929. "מַיְבָּאךְ-מוֹטוֹרֶנְבָּאוּ" (בגרמנית: Maybach-Motorenbau GmbH) היא חברה גרמנית לייצור רכבי יוקרה אשר נוסדה בשנת 1909. הייתה במקורה חברת בת של חברת צפלין ונקראה תחילה "Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH" ("חברת מנועי ספינות אוויר") עד שנת 1918. כיום המותג נמצא בבעלות התאגיד דיימלר-קרייזלר שמרכזו בשטוטגרט. "מייבאך W5 SG" - סלון, 4 דלתות "מייבאך W5 SG" - לנדולט, 4 דלתות "מייבאך W5 SG" - קבריולה, 4 דלתות "מייבאך W5 SG" - קבריולה, 2 דלתות, 2 מושבים שסתום: שקע כניסה / יציאה אופקית קרבורטור: 1 קרבורטור תאומים מייבאך קירור: קירור מים / משאבה, רדיאטור תרמוסטטי, תריס ונציאני בולמי זעזועים הידראוליים מערכת היגוי: הברגה-הגה, שמאלה או ימינה לפי הצורך בלם רגל: כבל בלם הידראולי-מכני, הפועל על כל ארבעת הגלגלים גלגלים: דיסקי פלדה "מייבאך W5 SG" "מייבאך W5 SG" "מייבאך W5 SG" "מייבאך W5 SG" "מייבאך W5 SG" מייבאך מייבאך צפלין "מייבאך W5 SG" - תמונות מדיה וקבצים בנושא מייבאך W5 SG בוויקישיתוף מייבאך W5 SG, סרטון באתר יוטיוב "מייבאך W5 SG - לימוזינה" (dailymotion.com/video) מועדון בעלי מכוניות מייבאך דגמי "מייבאך" ranker.com/list/full-list-of-maybach-models סדרת מייבאך (דגמי W) w1-w6 maybach.de/w1-w6 "מייבאך W5 SG" fastestlaps.com/models/maybach-w-5-sg "מייבאך W5 SG" - מפרט autogallery.org.ru/m/maybw5 "מייבאך W5 SG" flickr.com/photos "מייבאך W5 SG" - דגם סגור לנדולט - תמונה (ראו משמאל שורה עליונה) pinterest.com/pin/355291858077504129 "מייבאך W5 SG" - דגם פתוח 2 דלתות - תמונה (ראו משמאל שורה עליונה) pinterest.com/pin/218987600613927525 "מייבאך W5 SG" - מפרט טכני history-of-cars.com/php/maybach/1928-w5-sg-pullman-limousine
כלכלת אי

כלכלת אי הוא מונח המתייחס לכלכלה המתנהגת כמשק מבודד ושאינה מתבססת בעיקרה או מקיימת כלל מסחר יבשתי עם כלכלות המדינות השכנות לה ומכאן נגזר דימוי הכלכלה המדוברת לאי בים. הכלכלות השונות בעולם מקיימות קשרים כלכליים ומעברי סחורות דרך הים, האוויר והיבשה באמצעות מגוון אמצעי ההובלה הקיימים בעולם; כלי טיס, כלי שיט, רכבות, כלי רכב וכו'. ב"כלכלת אי" עיקר מעבר הסחורות ושרשרת האספקה אל המדינה מתבצעים באמצעות מטוסים ואניות. ישנן מדינות איים שתנאי הסביבה הפיזית שלהן הובילו לקיומה של "כלכלת אי" התלויה אך ורק בסחר ימי ואווירי בשל הים המקיף אותן, כמו: אירלנד ואיסלנד. לעומת זאת, ישנן מדינות שסיבות גאופוליטיות הובילו לניתוק יחסי מסביבתן, מה שהוביל ליצירת תנאים מלאכותיים ולקיומה של "כלכלת אי" ובהן מדינות כמו ישראל. ישנן מדינות שלהן יחסי שלום מלאים עם שכנותיהן, אך הן מקיימות "כלכלת אי" עקב תנאי טבע קשים באזורן ומרחקים גדולים בין מרכזי הסחר, מה שמייתר את אפשרויות ההובלה היבשתיות ומותיר את אפשרויות ההובלה האוויריות והימיות כדרכי ההובלה האטרקטיביות ביותר. במדינות בעלות אופי של "כלכלת אי" ישנה חשיבות רבה לנמלי התעופה ולנמלים הימיים בגלל המוגבלות הלוגיסטית של העברת הסחורות מהמדינה ואל המדינה. לכן, במדינות אלו ניתן לראות ריכוזי כוח בנמלים בשל התלות הרבה של המדינה בנמלים ומחסור במגוון אפשרויות ההובלה אל המדינה, בייחוד במדינות עם "כלכלת אי" בעלות גישה מוגבלת לים, מה שמחזק את חשיבות נמלי התעופה במדינה. מצב זה עשוי להוביל לרמת מחירים גבוהה במדינה בהשוואה למדינות עם "כלכלת אי" אחרות בשל יוקר ההובלה האווירית שמגולם במחירי המוצרים לצרכן בהשוואה להובלה הימית הנחשבת לרוב כדרך ההובלה הזולה ביותר. במצב זה ישנה סבירות שתיווצר ריכוזיות במשק, מאחר שבחלק חשוב משרשרת האספקה אינה מתקיימת תחרות המעודדת הוזלת מחירים. מצב זה עשוי להשפיע רבות הן על היבוא של הסחורות אל המדינה והן על יצוא סחורות מהמדינה ואף להוביל לקיפאון בצמיחת המשק המקומי ופעילות היזמות בו. מדינת ישראל היא מדינה בעלת רצועות חוף הן בים התיכון והן בים האדום ובעלת גבול יבשתי משותף עם לבנון, סוריה, ירדן ומצרים. מבין שכנותיה מדינת ישראל מקיימים יחסי שלום עם ירדן ומצרים בלבד. כמו כן, למדינת ישראל מדינות עוינות לה השכנות לשכנותיה, מה שמחזק את תנאי היווצרותה של "כלכלת אי". בשל המצב הביטחוני והפוליטי המתוח באזור המזרח התיכון ושל ישראל בפרט עם העולם הערבי, המסחר היבשתי המתקיים בין ישראל לירדן ומצרים לא ממומש במלואו, בעל פוטנציאל רב לצמיחה ואינו מקל משמעותית אם בכלל על התלות של ישראל בהובלה הימית והאווירית אליה וממנה. אם כן, בשל הבידוד האזורי של ישראל ולמרות התנאים הסביבתיים המאפשרים קיום של כלכלה רגילה, כלכלת ישראל מאופיינת כ"כלכלת אי". שרשרת אספקה מקרו-כלכלה הערכת מצב אסטרטגית כלכלית חברתית 2015, משרד ראש הממשלה, עמ' 13 כלכליסט, המלצות ועדת הריכוזיות: מה הן בעצם אומרות?, באתר כלכליסט, 19 בספטמבר 2011 A profile of the Israeli economy, OECD, 2011
עט חלל

עט חלל (באנגלית space pen) הוא עט המסוגל לכתוב בתנאי חוסר כבידה וטמפרטורה קיצוניים ביותר. לכתוב במהופך, בחלל, ומתחת למים. במהלך המשימות הראשונות שלהם, נאס"א השתמשה בעפרונות מכניים (הקרויים גם עפרונות חודים), לדוגמה פרויקט ג'מיני, שבו נאס"א הזמינה 34 עפרונות, במחיר של 4382.50$ (128.89$ ליחידה). אנשים תמהו על המחיר העצום, וגם נאס"א החליטה שזה יקר מידי. באותו זמן אדם בשם פאול פישר החליט לבנות עט כדורי שיכול לכתוב בחלל, מתחת למים, ולשרוד בטמפרטורות קיצוניות. הפרויקט היה ללא מימון נאס"א, החברה של פישר השקיעה מיליון דולר בפיתוח העט, ולאחר מכן החברה רשמה פטנט ופנתה לשוק. בשנת 1965 ניסה פישר למכור את העטים שלו לנאס"א אך רק בשנת 1967 נאס"א קיבלה את ההצעה. עט החלל פישר הוא עט כדורי במרקם ג'ל ובלחץ גז שהופך לדיו רק במגע עם נייר. הוא עובד במגוון רחב של תנאים כמו ללא כוח הכבידה, בוואקום ובטמפרטורות קיצוניות. הדיו הטיקסוטרופי שלו לא משחרר כמות גבוהה של אדים בטמפרטורות רגילות או בלחץ נמוך. הדיו נלחץ החוצה על ידי חנקן דחוס בלחץ של כמעט PSI 35. הוא עובד בגובה של עד 3,800 מטר ובטמפרטורות של בין 35- ל-120 מעלות צלזיוס. הוא היה בשימוש של אסטרונאוטים רוסים ואמריקאים באפולו ובתוכנית מיר ומעבורות החלל. ישנו מיתוס שמספר שבמרוץ לחלל בין רוסיה לארצות הברית, ארצות הברית השקיעה מיליון דולר כדי לפתח עט שכותב בחלל, ואילו הרוסים השתמשו בעיפרון. למעשה, הכתיבה בעיפרון יצרה מגוון בעיות טכניות כגון: זיהום אוויר משבבי העץ ואבקת הגרפיט שאף היו עלולים לגרום קצר חשמלי ברכיבים לו חדרו אליהם. לכן שני הצדדים עמלו קשות על פיתוח כלי כתיבה ללא הבעיות האלה. מדיה וקבצים בנושא עט חלל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של עט חלל (באנגלית) העיפרון שלא היה שם: האמת על עט החלל שפותח לתוכנית אפולו. באתר סוכנות החלל הישראלית ניצן סדן, פאדיחה בין כוכבים: אגדת עט החלל והסנדוויץ' הכי יקר בהיסטוריה, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2018 NASA's 'Astronaut Pen' The Fisher Space Pen Fisher Space Pen, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:22) The Truth About the Million-Dollar Space Pen, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:34) Fisher Space Pen a Closer Look, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 13:20) The Fisher Space Pen, an EDC standard: The Full Nick Shabazz Review, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:57) Space Pen - The Animation Movie, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:37)
שמעון מימון

הרב שמעון מימון (? - כ' בשבט ה'תשמ"א, 25 בינואר 1981), היה רב בישיבת "תורה וחיים", ומחבר, ששימש כדיין ורב העיר גאבס שבתוניסיה. נולד לעסילה ולרב כליפה מימון, בעיר גאבס שבתוניסיה. את ראשית תורתו למד מפי הרב יצחק חי בוכבזה, ורוב תורתו מרבו המובהק הרב חיים חורי. נשא לאישה את פורטונה ונולדו להם שישה ילדים. בנם ניסים נפטר בגיל 14, לאחר ייסורים בשנת ה'תש"ב (1942). הרב מימון שימש כרב בישיבת "תורה וחיים". בשנת ה'תשי"ד (1954), לאחר שרבו הרב חיים חורי עלה לארץ ישראל, מילא את מקומו ושימש כדיין ורב העיר גאבס. בהמשך עלה לארץ והתיישב בבאר שבע, שם נודע כרב ומבני עדתו באו להתברך מפיו. נפטר בכ"ב בשבט ה'תשמ"א (1981). אהל שם - דרושים, יצא לאור בתוניסיה בשנת ה'תש"י (1950) שם משמעון - סדרת ספרים, דרושים, כללי התלמוד, מערכות וחידושים. יצאו לאור בארץ ישראל שלום ירושלים שמעון מימון, באתר "החכם היומי"
דריכת ענבים

דריכת ענבים היא אחת הדרכים להכנת יינות מענבים. הדריכה על הענבים נעשית ברגליים יחפות על מנת שמצד אחד ישוחררו המיצים שלהם ביתר יעילות, אך מצד שני לא יתרסקו גרעיני הענבים, וכתוצאה מכך ייצרו טעם מר ביין - דבר שהיה עלול לקרות באם היו דורכים על הענבים עם נעליים קשות. דריכת הענבים נעשית על גבי משטח דריכה מיוחד המכונה "גת". דריכת ענבים הייתה נפוצה מאוד בהיסטוריה של היין, אך עם התפתחותן של שיטות תעשייתיות ומכניות לייצור יין, נזנחה פעולת דריכת הענבים בשוק התעשייתי והפכה לפעילות פנאי, תיירות או כחלק מתחרויות בפסטיבלים וסדנאות תרבותיות. אחד המייצגים הוויזואליים המוקדמים ביותר של דריכת יין מופיע על סרקופג רומי עתיק מהמאה ה-3, המתאר אירוע עם קבוצה של ענבי בציר ודריכת ענבים. ערך מורחב – הגת בארץ ישראל בארץ ישראל תעשיית הגתות ודריכת הענבים הייתה מפותחת מאוד החל מימי קדם ועד המאה ה-7. בתקופה הביזנטית פרחה תעשיית היין בשל השימוש הפולחני הרב שעושים הנוצרים ביין. מתקופה זו שרדו אלפי גִּתּוֹת בכל רחבי הארץ, המתאפיינות במשטחי דריכה ענקיים המרוצפים בפסיפסים, מערכות ניקוז משוכללות, תאי אחסון ובורות איגום גדולים. דוגמאות לגתות ביזנטיות כאלה ניתן למצוא, למשל, בחורבת חכלילי בכניסה לבת עין שבגוש עציון, בכנסיית יוחנן בהרים שבעין כרם בירושלים, בחורבת דיר סמען שבשומרון ובכפר יעבץ שבשרון. החל מהמאה ה-7, עת הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל, נפסקה תעשיית הגתות ודריכת הענבים בארץ ישראל, עקב האיסור האסלאמי על שתיית משקאות אלכוהוליים. בעת החדשה התפתחה שוב תעשיית היין בארץ ישראל, אולם עם תעשייה זו התפתחו גם שיטות ייצור יין מכניות ואפקטיביות יותר, שהזניחו את תעשיית הגתות ודריכת הענבים. יחד עם זאת, עדיין ניתן למצוא מעט מקומות שמפעילים גתות מסורתיות בכפרים ערבים-נוצריים, וכן באתרי תיירות עתיקים. פוסטינג גת (משטח דריכה) - איך דרכו ענבים וייצרו יין בעבר?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה גילי סופר, דורכים על ענבים, באתר ynet, 14 באוגוסט 2003. "סדנאות בציר ענבים, דריכה בגת ועוד", באתר "כפרי האחוד". "דריכת ענבים בגת", באתר "הארץ". Wight, Karol (2008). Roman sarcophagus, c. 290-300 AD. מוזיאון פול גטי
יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI

יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI (שם רשמי באנגלית: Hostage Rescue Team) היא יחידה מיוחדת ב-FBI שבין תפקידיה תגובה לאירועי לקיחת בני ערובה, לוחמה בטרור ופעולות מיוחדות נוספות לאכיפת החוק הפדרלי של ארצות הברית. היחידה פועלת גם ברחבי העולם בשיתוף עם פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים של הכוחות המזוינים. היחידה הוקמה ב-1983 במסגרת ההכנות לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כחלק מהלקחים של אירוע טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. משום שנאסר על יחידה צבאית לפעול בתוך גבולות ארצות הברית ללא אישור מראש של הנשיא או החוק, נדרשה הקמה של מסגרת פדרלית לפעולות לוחמה בטרור. מאז הקמתה נבחרו לשרת בה כ-300 סוכנים בלבד. הם עוברים הכשרות מיוחדות הכוללות בין השאר השתלשלות ממסוקים, צניחה עם ציוד משימה מלא, צלילה, צליפה, שימוש בחומרי נפץ ולוחמה במתחמים סגורים. בין הפעולות שהיחידה השתתפה בהן היו אבטחת המשחקים האולימפיים, חילוץ בני הערובה לאחר מרד האסירים בבית הכלא הפדרלי טלדגה שבאלבמה ב-1991, חטיפת היאכטה "SY Quest" במפרץ עדן ב-2011 (אנ'), מעצר החשודים בביצוע ההתקפות על שגרירויות ארצות הברית בקניה ובטנזניה ב-1998 ומעצרם של הצלפים מוושינגטון ב-2002 (אנ'). היחידה השתתפה גם במספר אירועים מעוררי מחלוקת, בהם המצור על רובי רידג' באיידהו ב-1992 והמצור בווייקו ב-1993, שהסתיימו בהרג חפים מפשע על ידי סוכניה. צוות משא ומתן משטרתי מדיה וקבצים בנושא יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI בוויקישיתוף סקירה על היחידה באתר ה-FBI
Above

Above הוא אלבומה היחיד של הסופרגרופ מד סיזן. הסגנון באלבום הוא שילוב בין בלוז וגראנג'. האלבום הוקלט במהלך תקופה נדירה של פיכחות מצידו של הסולן ליין סטאלי, שנאבק בהתמכרותו להרואין במשך יותר מעשור. הבלדה "River Of Deceit" הפכה ללהיט מתוך האלבום. השיר "Artificial Red" נכתב תוך-כדי אחת מההופעות. כל האיורים באלבום וכן תמונת העטיפה צוירו בידי ליין סטאלי. הצד השני של העטיפה האחורית כולל תמונה של חברי הלהקה, כשהכפפות של סטאלי, האופייניות למכורים כבדים להרואין, נראות בבירור. מארק לאנגן, סולן סקרימינג טריז, שר ב"I'm Above" ו"Long Gone Day". סטאלי כתב את מילות כל השירים, חוץ מ"Long Gone Day" שאותו כתב בשיתוף עם מארק לאנגן. כל הלחנים מאת מד סיזן. מידע על האלבום Above באתר MusicBrainz מידע על האלבום Above באתר AllMusic האלבום Above באתר Discogs האלבום Above באתר ספוטיפיי