laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ניסן כץ

ניסן כץ (‏נולד ב־2 ביוני 1974) הוא במאי ומפיק סרטים תיעודיים ויזם סטארט אפ שמתגורר ביעף כץ גדל בחיפה ולמד בתיכן עירוני ג'. סיים את לימודי הקולנוע בשנת 2000 במכללת תל חי. בשנת 2001 סיים את סרטו הראשון: "הודו לה' כי טוב" על תופעת התרמילאות הישראלית בהודו ועל המפגש של התרמילאים עם ההורים. הסרט זכה להצלחה והוקרן במשך חודשים רבים בסינמטק תל אביב ולאחר מכן בערוץ 8 בטלוויזיה בישראל. בשנת 2003 כץ הפיק וביים את סרטו השני "שוקו בננה בצפון קרוליינה" שגם הוא שודר בערוץ 8. בשנת 2009 יצא הסרט השלישי של כץ, אותו הפיק וביים ביחד עם שותפו אייל זוסמן - "חדר הלבשה" סרט שמתעד את המתרחש בחדרי הלבשה של משחקי כדורגל ברחבי העולם כולל במקומות כמו נפאל, זנזיבר ונצרת. הסרט שודר בערוץ 8 ובערוצי טלוויזיה שונים בעולם כגון הטלוויזיה הציבורית בברזיל ובשווייץ והשתתף בפסטיבלים רבים כגון DOCSDF ו-vivisect fest. כץ ביים בשנים 2010 ו-2011 שני סרטים תיעודיים ליום הזיכרון ששודרו בערוץ 10: "החיים על פי עומר" ו"נדב - נשמה". בשנת 2012 הפיק כץ את הסרט בעין הסערה של הבמאית שלי חרמון, שהוא קו-פרודוקציה עם France 5 מצרפת ומכון Sundance Film Festival ארצות הברית. הסרט זכה לפרסים רבים בעולם כגון בתחרות היוקרתית JAPAN PRIZE ו-DOCMIAMI בשנת 2014 סיים כץ שני סרטים חדשים: "לשתות משהו קר בלב מדבר" לרשות השידור ו"הנני כאן" - סיפורו של יקותיאל אדם (קותי). בשנת 2015 הפיק ניסן כץ את הסרט "המסע" - סרט על משבר הזהות ומסע שורשים של צעירים קווקזים מהעיר באר שבע - הסרט שודר בערוץ 1 בישראל. בשנת 2017 הפיק וביים סרט בשם "מחוץ למגרש" - סרט המספר את הסיפור של הכדורגל הערבי בישראל, כולל ראיונות וסיפורים של שחקנים כמו בירם כיאל, עלי עותמן, עבאס סואן ואחרים. הסרט שודר בתאגיד הישראלי. בשנת 2017 התחיל ניסן פרויקט חדש בשם " ברוכים הבאים למהפכה" עבור יס דוקו - הסרט מתעד את תעשיית התרופות ואת המהפכה שמנסים חולי פרקינסון לחולל בתחום בעזרת חכמת ההמונים. ניסן כץ הוא גם המייסד של חברת הסטארט אפ Make My Day. הסטארט אפ מייצר מערכת חכמה לנהגים שעוזר להם לנהל את תכנון הנהיגה שלהם. הסטארט אפ זכה בפרסים רבים בתחרויות של חברות רכב כגון פורד, פולקסוואגן ומרצדס. מדיה וקבצים בנושא ניסן כץ בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ניסן כץ ניסן כץ, ברשת החברתית פייסבוק ניסן כץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ניסן כץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי הצצה ראשונה: "עם ישראל היי" – סרט דוקומנטרי חדש, על סרט עתידי של ניסן כץ, 24 באוקטובר 2013 דף הבית של הסרט בעין הסערה הודו לה' כי טוב אתר חברת הסטארט אפ Make My Day ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לקטאז

לקטאז (בקיצור LCT) הוא אנזים ממשפחת β-גלקטוזידאז המופרש על ידי בלוטות באזור המכונה "ברש בורדר" במעי הדק בתגובה לשתיית חלב המכיל את סוכר החלב - לקטוז. תפקידו של הלקטאז הוא לפרק לקטוז לשני חד-הסוכרים המרכיבים אותו, גלוקוז וגלקטוז. יונקים מייצרים את הלקטאז בינקות כדי להזין עצמם באמצעות יניקה וממשיכים לייצר את האנזים כל עוד הם ממשיכים לשתות חלב. בני אדם רבים, מיעוט באוכלוסיות ממוצא אירופאי, ואוכלוסיות שלמות ממוצאים אחרים, חדלים בשלב מוקדם בחייהם להיזון ממוצרי חלב, הלקטאז מפסיק להיווצר בגופם, סוכר החלב, הלקטוז ממשיך כמות שהוא בלתי מפורק אל המעי הגס, שם הוא מתפרק בדרך של התססה בעזרת חיידקים בעיקר מסוג של אי קולי (Escherichia coli) המצויים שם. תופעות הלוואי של פירוק זה הן גזים (בעיקר מתאן ופחמן דו-חמצני). מחסור קיצוני בלקטאז עשוי להוביל לכאבי בטן ולשלשול מסיבה זאת חברות תרופות שונות מייצרות טבליות לקטאז בשביל בני אדם שלא מייצרים מספיק לקטאז בעצמם על מנת לחפות על המחסור. מדיה וקבצים בנושא לקטאז בוויקישיתוף שימושי לקטאז בתעשיית מוצרי החלב לקטאז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זוראן ז'יווקוביץ'

זוראן ז'יווקוביץ' (בסרבית: Зоран Живковић; ‏נולד ב-22 בדצמבר 1960) הוא ראש ממשלתה לשעבר של סרביה, שהחליף בתפקיד את זוראן ג'ינג'יץ' לאחר הירצחו במרץ 2003. ז'יווקוביץ' נולד בעיר ניש, ושם גם סיים את לימודי התיכון. לאחר מכן עבר ללמוד בקולג' של בלגרד ועסק ביזמות לפני שנכנס לזירה הפוליטית. בשנת 1992 הצטרף ז'יווקוביץ' למפלגה הדמוקרטית של סרביה והפך למנהיג המפלגה ולנציגה בפרלמנט. בסוף 1996 הוא הוביל את מחאת האופיזיציה נגד זיופי הבחירות, ונבחר לראש העיר הראשון של עירו ניש ב-1997. בשנת 2000 היה ז'יווקוביץ' אחד הכוחות המניעים של הזרם הדמוקרטי להפלתו מהשלטון של סלובודן מילושביץ', ולאחר מכן התמנה לשר הפנים של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, תפקיד בו כיהן עד 2003, אז הפכה הרפובליקה לאיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו. לאחר ההתנקשות בזוראן ג'ינג'יץ' התייצב ז'יווקוביץ' בראש ממשלת הרפורמה בזמן המשטר הצבאי שהוכרז במדינה והוביל את הלחימה בפשיעה ובשחיתות. כהונתו סבלה מביקורת רבה על מעצרים שעוררו מחלוקת, שערוריות פוליטיות, וקואליציה לא יציבה. עקב התמיכה הפוחתת בו פרש ז'יווקוביץ' מהנהגת המפלגה הדמוקרטית בבחירות לפרלמנט הסרבי ב-2004, לטובת בוריס טאדיץ', שנבחר למנהיג החדש. הוא נשוי ואב לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא זוראן ז'יווקוביץ' בוויקישיתוף זוראן ז'יווקוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרבים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קתרין (הטריטוריה הצפונית)

קתרין (באנגלית: Katherine) היא עיירה בטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה. העיירה שוכנת על גדות נהר הנושא את אותו שם במרחק של 320 ק"מ מדרום מזרח מבירת הטריטוריה דרווין. אוכלוסיית העיירה מנתה 6,094 תושבים במפקד 2011. העיירה היא גם היישוב הקרוב ביותר לבסיס טינדל (RAAF Base Tindal) של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי הממוקם במרחק 17 ק"מ מדרום-מזרח לעיירה. העיירה מספקת שירותי חינוך, בריאות, מנהל ותעסוקה ל-742 אנשי הבסיס ובני משפחותיהם. כרבע מתושבי הבסיס מועסקים בעבודה שאינה קשורה לתפעולו, רובם בקתרין. ראשיתה של קתרין הייתה כתחנה של קו הטלגרף בין דרווין לאדלייד שסלילתו הושלמה ב-1872. בהמשך התפתחה העיירה סביב ענף הכרייה, במיוחד כריית הזהב, כמקום המספק שירותים לבסיס חיל האוויר וכבסיס לתעשיית התיירות האזורית. האזור ידוע בשיטפונות הפוקדים אותו לעיתים תכופות. האזור היה מיושב בשבטים אבוריג'ינים, שימש להם מקום התכנסות ונשאר כזה עד היום. האירופאי הראשון שעבר באזור היה החוקר ג'ון מקדאול סטיוארט (John McDouall Stuart) שחצה את נהר קתרין, בנקודה המרוחקת 90 ק"מ במעלה הזרם מהעיירה, ב-4 ביולי 1862. סטיוארט קרא לנהר על שם קתרין, בתו של ידידו ג'יימס צ'ימברס (James Chambers). תחנת הטלגרף של קתרין הוקמה ב-1872 והעיירה החלה עם גרעין קטן של תושבים שהתמקמו על הגדה המערבית של הנהר. העיירה נהנתה מקרבתם של מרבצי הזהב 90 ק"מ מצפון לה. ב-1889 התגלו מרבצי זהב נוספים במרחק 50 ק"מ בהר טוד שמצפון לעיירה. המכרה פעל עד שנת 2000. ב-1926 חוברה העיירה באמצעות קו רכבת לדרווין ונבנה גשר החוצה את נהר קתרין. לצורך כך הועבר מרכז העיירה לגדה המזרחית של הנהר. במלחמת העולם השנייה הקים צבא אוסטרליה שני בתי חולים שדה ומפקדה ליד קתרין. ב-22 במרץ 1942 הופצצה העיירה על ידי מטוס יפני ואדם אחד נהרג. האקלים בקתרין הוא אקלים סוואנה טרופי, שבו שתי עונות: עונה יבשה ועונה גשומה. בעונה הגשומה עשויים לרדת גשמים עזים, ברציפות, לאורך מספר ימים, ולגרום להצפות. במשך השנים סבלה העיירה משיטפונות. המשמעותיים בהם התרחשו בשנים 1957 ו-1974. ביום אוסטרליה, ב-26 בינואר 1998 החריב שיטפון את העיירה והיא הוכרזה כאזור אסון. השיטפון אירע כתוצאה מ-300 עד 400 מ"מ גשם שגרמו לנהר קתרין לעלות על גדותיו. מי השיטפונות הציפו את העיירה ואת רוב השטחים סביבה והיה צורך לפנות תושבים רבים. השיטפון כיסה שטח של 1,000 קמ"ר, הציף 1,100 בתים וניתק את רוב הכבישים המובילים לקתרין. שלושה אנשים איבדו את חייהם. באפריל 2006 הוצפו חלקים רבים של קתרין בשיטפון נוסף. 50 בתים הוצפו והנזק נאמד במיליוני דולרים. עם זאת לא דווח על נזקים לתשתיות. תושבי העיירה הוזהרו מבעוד מועד ויותר מ-1,100 מתושבי העיירה פונו למרכזי חירום מחוץ לה. בעשורים האחרונים התפתחה קתרין כמרכז לענפי החקלאות, גידול הבקר והתיירות. נהר קתרין הקניון של נהר קתרין מפלי אדית בנהר קתרין נהר קתרין מדיה וקבצים בנושא קתרין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קתרין קתרין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קתרין במפקד 2011 בסיס טינדל במפקד 2011 מתוך אתר מועצת העיירה מתוך אתר המכרה סיכום השיטפון באתר השירות המטאורולוגי האוסטרלי
נקודת דמיון

בגאומטריה, נקודת דמיון של שני מעגלים (שאינם מכילים זה את זה) היא נקודה שממנה נראים שני המעגלים באותה זווית. אלו הן הנקודות שבהן אפשר להעביר לשני המעגלים משיק משותף. לכל שני מעגלים שאינם מכילים זה את זה יש שתי נקודות דמיון: פנימית וחיצונית. את נקודות הדמיון אפשר לבנות במחוגה וסרגל (ראו האיור השני), והן משמשות לבניות גאומטריות אחרות, כמו זו של מעגל המשיק במשותף לשני מעגלים נתונים (ראו ציר רדיקלי). נקודת דמיון, באתר MathWorld (באנגלית)
נולונביי

נולונביי (באנגלית: Nhulunbuy) היא עיירה בטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה. העיירה הוקמה בסוף שנות השישים כדי לשכן בה עובדי מכרה בוקסיט ובני משפחותיהם וכן נבנה בה נמל מים עמוקים. העיירה שוכנת 996 ק"מ ממזרח לבירת הטריטוריה דרווין. אוכלוסיית העיירה מנתה 3,933 תושבים במפקד 2011. בנולונביי שולט אורח חיים טבעי ורגוע. הנוף היפה והמחוספס והחופים החוליים הלבנים מאפשרים בריחה מההמולה של החיים בעיר, והאזור מושך אליו הרפתקנים מרחוק ומחפשים אחר הזדמנות להתחבר ליופי ולתרבות המסורתית העשירה שלה. תושבי המקום נהנים מפעילויות מבוססות טבע הכוללות דייג, טיולים בין השיחים, קמפינג, אומנויות מסורתיות, ציד וספארי. האזור הוא מקום מושבם של שבטים אבוריג'ינים מזה 40,000 שנים. האירופאי הראשון שהיה במקום הוא החוקר מתיו פלינדרס שהגיע לאזור ב-1803 במסגרת מסע ההפלגה שלו סביב לאוסטרליה. ב-1963 החליטה הממשלה הפדרלית להקים במקום מכרה בוקסיט. תושבי היישוב ירקאלה (Yirrkala) משבט היולנגו (Yolngu) התנגדו לכך חריפות והגישו עצומה לבית הנבחרים האוסטרלי. המהלך משך תשומת לב בקנה מידה לאומי ובינלאומי. ב-1971, כאשר נותרה הממשלה בעמדתה, עתרו אנשי השבט לבית המשפט. הם הפסידו בעתירה מאחר שבתי המשפט היו אז כבולים לעקרון הטרה נוליוס שעל פיו לא הוכרה בעלות על האדמות של האבוריג'ינים מלפני תקופת ההתיישבות האירופאית. עם זאת, השופט הכיר בשימוש הדתי והכלכלי שעשו העותרים באדמות ובכך נסללה הדרך להכרה בזכויות הקרקעיות של האבוריג'ינים באוסטרליה. נולונביי נוסדה על ידי חברת אלומיניום שווייצרית כדי לשכן בה את עובדי מכרה הבוקסיט ואת מפעל התכת האלומיניום שמופק ממנו. ב-2007 רכשה חברה קנדית את הבעלות על המכרה. בנקודת זמן מסוימת הייתה אוכלוסיית העיירה מורכבת מאנשים מיותר מ-100 מדינות ובשנות השבעים היא מנתה כ-3,500 תושבים. כביש הגישה לעיירה הוא דרך לא סלולה באורך של יותר מ-700 ק"מ ונדרש אישור מיוחד כדי לנסוע בו. לפיכך רוב האספקה והמבקרים בעיירה מגיעים אליה בדרך הים או האוויר. בנובמבר 2013 הודיעה החברה הקנדית על סגירת מפעל התכת האלומיניום ומקור התעסוקה היחיד במקום נותר מכרה הבוקסיט. עקב כך פוטרו כ-1,100 עובדים, כרבע מתושבי העיירה וצעדים ננקטים כדי לפתור את מצוקת האבטלה. מדיה וקבצים בנושא נולונביי בוויקישיתוף נולונביי במפקד 2011 NORTHERN TERRITORY GOVERNMENT, Nhulunbuy (ארכיון) McGrath, Pat (29 November 2013). "About 1,100 jobs cut as Rio Tinto suspends production at Gove alumina refinery in the Northern Territory". ABC Online. McGrath, Pat (29 November 2013). "Rio Tinto reveals rescue package for future of Nhulunbuy after alumina refinery closure". ABC Online.
ציר רדיקלי

בגאומטריה, ציר רדיקלי של שני מעגלים הוא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שהחזקות שלהן ביחס לשני המעגלים שוות. זהו תמיד קו ישר. לציר הרדיקלי תפקיד חשוב בתאוריה של אינוורסיה במעגל. לכל שני מעגלים שאינם בעלי מרכז משותף יש ציר רדיקלי. הציר הרדיקלי הוא תמיד קו ישר; אם המעגלים נחתכים, זהו הישר העובר דרך נקודות החיתוך. נניח שהישר t הוא הציר הרדיקלי של המעגלים C1 ו-C2. מעגל C ש-t הוא הציר הרדיקלי שלו ושל C1 נקרא מעגל קואקסלי ("בעל ציר משותף") עם C1 ו-C2; קבוצת כל המעגלים האלה (לרבות C1 ו-C2) נקראת המניפה הקואקסלית (pencil of coaxal circles) של C1 ו-C2. לכל שני מעגלים במשפחה הזו יש אותו ציר רדיקלי, והמרכזים שלהם נמצאים על ישר אחד, המאונך לציר. אינוורסיה במעגל מעבירה מניפה קואקסלית למניפה קואקסלית. תהי P נקודה על הציר הרדיקלי של שני מעגלים; ל-P יש אותה חזקה ביחס לכל אחד מהמעגלים, ואם החזקה הזו חיובית (היינו P מחוץ לאחד המעגלים, ולכן מחוץ לכולם), אז מעגל שמרכזו P ורדיוסו הוא שורש החזקה חוצה במאונך את כל המעגלים במשפחה הקואקסלית. אפשר לבחור נקודה נוספת על הציר הרדיקלי, וליצור גם סביבה מעגל החוצה במאונך את כל המעגלים במניפה. המשפחה הקואקסלית של שני המעגלים האלה משלימה למשפחה המקורית: כל מעגל מאחת המשפחות חוצה במאונך כל מעגל מן המשפחה השנייה. אם המעגלים במניפה קואקסלית אינם חוצים זה את זה, אז המעגלים במניפה המשלימה עוברים כולם דרך אותן שתי נקודות, הנקראות נקודות הגבול של המשפחה הראשונה (ואכן, ככל שהמעגל קטן יותר, כך קרוב יותר מרכזו לאחת מנקודות הגבול). ראו איור 1. העובדה שאפשר לבנות את הציר הרדיקלי בסרגל ובמחוגה (ראו איורים 2 ו-3) מקנה לו תפקיד מועיל בבניות גאומטריות שונות. יהיו C1,C2,C3 שלושה מעגלים שאינם קואקסליים, ואינם קונצנטריים. הצירים הרדיקליים של כל שניים מן המעגלים האלה, נפגשים בנקודה אחת הנקראת מרכז החזקה של המעגלים. בעזרת מרכז החזקה, אפשר לבנות את שני המעגלים המשיקים במשותף ל-C1,C2,C3, באופן הבא: מצא את נקודות הדמיון של כל שני מעגלים. העבר ישר דרך שלוש נקודות הדמיון החיצוניות (ישר זה נקרא ישר ד'לאמבר של שלושת המעגלים). לכל i=1,2,3, הורד אנך מן המרכז של Ci אל ישר ד'לאמבר, ומצא על ידי אינוורסיה במעגל Ci את הנקודה הצמודה למפגש האנך עם הישר. הוצא ממרכז החזקה קרניים אל שלוש הנקודות שהתקבלו. הקרניים האלה פוגשות את שלושת המעגלים בפנים ובחוץ. המעגל החוסם את המשולש שקודקודיו הם נקודות המפגש הפנימיות, והמעגל החוסם את המשולש שקודקודיו הם נקודות המפגש החיצוניות, משיקים במשותף ל-C1,C2,C3. מדיה וקבצים בנושא ציר רדיקלי בוויקישיתוף ציר רדיקלי, באתר MathWorld (באנגלית) דוד פרייברט, חידושים בגאומטריה אוקלידית - תיאוריה של מרובע קמור ומעגל היוצר נקודות פסקל על צלעותיו, הוצאת אקדמון, 2021, נספח א'.
קוונטום

בפיזיקה, קוונטום (ברבים: קוונטה) הוא הכמות המינימלית של ישות פיזיקלית כלשהי באינטראקציה. ביסודו של המונח עומד הרעיון שגודל פיזיקלי (לדוגמה אנרגיה, תנע, וכו') עשוי לקבל את ערכו רק מתוך קבוצה בת מנייה של ערכים. הנחה זו נקראת "הנחת הקוונטיזציה", ואומרים אז שהגודל מקוונטט. לדוגמה, פוטון הוא קוונטום בודד של אור, ומתייחסים אליו כמנת אור בדידה. כמו כן, האנרגיה של אלקטרון שקשור לאטום היא מקוונטטת, מה שגורם ליציבות האטום. רעיון הקווינטוט מהווה אחד הבסיסים של מכניקת הקוונטים הנקראת על שמו, ונדרשת על מנת לתאר את העולם בקני מידה קטנים מאוד (קנה מידה של חלקיקים). רעיון הקוונטיזציה של קרינה הוצע על ידי מקס פלאנק בשנת 1900. פלאנק חקר את קרינתם של גופים שחורים. באמצעות ההנחה שהאנרגיה יכולה להיבלע או להיפלט רק כמנות קטנות ובדידות (שלהן קרא "אלמנטי אנרגיה") מצא פלאנק הסבר שלם לפליטת האנרגיה (ושינוי הצבע) של גופים כאשר מחממים אותם. ממצאיו של פלאנק נקראו חוק פלאנק על שמו, ובפרט, נקרא על שמו קבוע פלאנק, שפלאנק חזה את קיומו, ואף מדד את ערכו. על תאוריה זו קיבל פלאנק פרס נובל בשנת 1918. במאמרו משנת 1902, חקר פיליפ לנארד את תכונותיהן של הקרניים הקתודיות, והסביר כמה מהתופעות שהקרניים מפגינות בעזרת הטענה שהן מורכבות מ"קוונטה של חשמל" (שייקראו לימים אלקטרונים). בשנת 1905, בתגובה לעבודתם של פלאנק ושל לנארד, הציע אלברט איינשטיין שקרינה מורכבת מסכום של מנות בדידות, שלהן הוא קרא "קוונטה של אור" (בגרמנית, "Lichtquant"). המילה קוונטום מגיעה מהמילה הלטינית quantus, שמשמעה היא "כמה". במאמרו של לנארד, הוא השתמש במילה קוונטה (כקיצור של "קוונטה של חשמל"), ונתן קרדיט להרמן פון הלמהולץ על השימוש במילה בתחום החשמל. עם זאת, השימוש במילה קדם לכך, למשל בביטוי "Quantum Satis" (הכמות הדרושה).. כמו כן, יוליוס פון מאייר השתמש במילה "קוונטום" במכתב שכתב ב-1841, אגב ניסוח של החוק הראשון של התרמודינמיקה. בעבודותיו, השתמש מקס פלאנק במילה קוונטה כדי לתאר קוונטה של חומר וחשמל, גז וחום. אטום חלקיק יסודי גרביטון פוטון פונון מכניקת הקוונטים קוונטום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Wiener, N. (1966). Differential Space, Quantum Systems, and Prediction. Cambridge: The Massachusetts Institute of Technology Press Max Planck (1901). "Ueber das Gesetz der Energieverteilung im Normalspectrum ("על חוק חלוקת האנרגיה בספקטרום הנורמלי") E. Cobham Brewer 1810–1897. Dictionary of Phrase and Fable. 1898.
טננט קריק

טננט קריק (באנגלית: Tennant Creek) היא עיירה בטריטוריה הצפונית שבאוסטרליה. העיירה ממוקמת במרחק 989 ק"מ מדרום לבירת הטריטוריה דרווין ובמרחק 508 ק"מ מצפון לעיר אליס ספרינגס. אוכלוסיית העיר מנתה 3,062 תושבים במפקד 2011, מתוכם 1,591 ממוצא אבגוריג'יני. בסביבתה של טננט קריק מצויים כמה אתרים ידועים כמו האתר הידוע בשם "הגולות של השטן" (Devils Marbles), אתר פולחני אבוריג'יני בעל תצורות סלע מיוחדות, אגם מרי אן (Lake Mary Ann), מוזיאון לתולדות הכרייה ומרכז לאומנות ותרבות אבוריג'ינים. העיירה נמצאת במרכזו של שטח בעל אדמה שחורה עם משטחי עשב נרחבים המשתרע על פני 240,000 קמ"ר בדרום שטחה של הטריטוריה הצפונית ובחלקה של קווינסלנד. האזור מהווה את אחד האזורים הגדולים בעולם לגידול בקר. האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה החוקר ג'ון מקדאול סטיוארט (John McDouall Stuart) שעבר במקום בניסיון הראשון והבלתי מוצלח שלו לחצות את היבשת מדרום לצפון. הוא קרא לערוץ הנחל הזורם מצפון לעיירה על שמו של ג'ון טננט שמימן את מסעו. ראשיתו של היישוב בתחנת ממסר על קו הטלגרף בין מלבורן לבין לונדון שנבנתה ב-1872. בתחילה נבנתה תחנת הממסר כמבנה עץ זמני ושנתיים לאחר מהן הוקם מבנה אבן הקיים עד היום והוא אחד מארבעת המבנים מסוג זה שהשתמרו באוסטרליה עד היום. טננט קריק הייתה האזור השלישי בתפוקת הזהב שלו בתקופת הבהלה לזהב של שנות השלושים של המאה ה-20. גילויים ראשונים של מרבצי זהב התגלו באזור ב-1926 וב-1927 ובאזור העיירה פעלו מכרות זהב עד לשנת 1942. במלחמת העולם השנייה הקים צבא אוסטרליה ליד העיירה בית חולים שדה וחיל האוויר המלכותי האוסטרלי הכשיר מנחת חרום ליד העיירה. בעבר הייתה טננט קריק יצרן הזהב השלישי בגודלו באוסטרליה ועדיין מתקיימת פעילות כרייה במקום. מצפון לעיירה פועל מכרה מנגן שתוצרתו מיוצאת לסין. כמו כן מופקים באזור בוקסיט, עופרת, אבץ, כסף ונחושת. במרחק 250 ק"מ ממזרח לעיירה התגלו מרבצי זרחה. טננט קריק נמצאת במרכזו של אחד מאזורי רעיית הבקר העשירים ביותר באוסטרליה. "גולות השטן" "גולות השטן" מרכז המבקרים של מכרה הזהב שרידי קו הטלגרף בין אדלייד לדרווין מדיה וקבצים בנושא טננט קריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טננט קריק דף מידע על אתרי תיירות בטננט קריק ובסביבתה אתר מרכז התרבות והאומנות האבוריג'ינים אתר תיירות נוסף טננט קריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) טננט קריק במפקד 2011 אבוריג'ינים בטננט קריק במפקד 2011
אנדרטת חללי שועוט

תקרית שועוט התרחשה ב-9 בדצמבר 1947, כאשר חוליה של תשעה לוחמי פלמ"ח, בהם מרים שחור, יצאה מקיבוץ גבולות לקיבוץ נירים. עקב טעות בניווט החוליה נכנסה לכפר הערבי שועוט והותקפה. שישה לוחמים נהרגו בתקרית ושלושת הנותרים הצליחו להימלט. החולייה הלכה לכיוון קיבוץ נירים, כדי לשמש כתגבורת בהגנה. חברי החולייה נשאו עמם רימונים ו תת-מקלע סטן, אולם בשל איסור הבריטים לשאת נשק, פורק המקלע והוסתר. לאחר שנכנסו לשועוט, התקיפו אותם תושבי הכפר, ומספר חיילים של הלגיון הערבי ושוטרים ערבים ניסו לבצע חיפוש בחברי החולייה. הם תקפו אותם, חטפו את חלקי תת-המקלע המפורק והרגו במקום שלושה מהם. מפקד החולייה, אסף שכנאי, הורה לסגת וניסה לחפות על הנסיגה עם עוד שני לוחמים על ידי זריקת רימונים. אנשי הכפר רדפו אחר הנסוגים. מרים שחור הצליחה להתחבא במערה קטנה אך מתה מאיבוד דם. רק שלושה מבין חברי החולייה הצליחו להימלט ולהגיע לנירים. יום לאחר מכן יצאו לתחקר את האירוע מספר שוטרים בריטים, שני נוטרים יהודים, ורופא יהודי מגבולות. הם הגיעו לשועוט אך מצאו את הכניסה חסומה, עם חפיר לרוחבה. הכפר היה נטוש וכל יושביו ברחו לח'אן יונס מפחד של נקמת דם. חיפושים ממושכים הביאו למציאת הגופות שעברו התעללות, והושחתו על ידי הפורעים. חמישה מאנשי החוליה, נקברו בבית הקברות בנחלת יצחק בתל אביב (חלקה 66 שורה 13). המפקד, אסף שכנאי, נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. עם פרוץ המלחמה ב-29 בנובמבר 1947 היו בנגב הדרומי 400 איש ופלוגת פלמ"ח אחת (פלוגה י"ב) שעליה הוטלה משימת ביטחון כמעט בלתי אפשרית להגן על היישובים ובעיקר על קו צינור המים מנירעם. הקו הזה הוקם ב-1947 ויצא מקידוחי המים בניר עם דרומה בשתי זרועות. הזרוע המערבית הסתיימה בדנגור (נירים) והמזרחית בבית אשל וחצרים. באזור שכנו כ-20.000 בדווים והיחסים אתם היו תקינים. לאחר החלטת החלוקה היחס השתנה והחלו חבלות לאורך צינור המים, עורק החיים של היישובים. עקב כך יצאו פטרולי סיור לאורך קו המים. בגלל חוסר ברכב נשלחו סיורים רגליים. האנדרטה נמצאת בצומת גבולות, במקום שהיה בו הכפר הבדואי שועוט שבו נהרגו לוחמי הפלמ"ח. האנדרטה הוקמה ביוזמת חברי גבולות בשנת 1989, ותוכננה על ידי האדריכל יפתח אלוני. היא מורכבת משישה לוחות מתכת כמניין ששת חברי החוליה. ליד האנדרטה נמצאות משוכות צבר רבות המציינות את מקומו של שועוט. על שמו של אסף שכנאי נקרא מבצע אסף בדצמבר 1948. אורי מילשטיין: תולדות מלחמת העצמאות - החודש הראשון; הוצאת זמורה ביתן, עמ' 217–250, 1989 אברהם אדן: עד דגל הדיו; הוצאת מערכות, עמ' 99–124, 1984 חטיבת הנגב במערכה; הוצאת מערכות. משה גבעתי, בדרך המדבר והאש – תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד – 1994, עמ' 11–29. אנדרטה לשישה לוחמי פלמ"ח שהגנו על הנגב, אתר "יזכור" שישה נרצחו בדרך מגבולות לנירים, דבר, 11 בדצמבר 1947, באתר עיתונות יהודית היסטורית יומן בנגב – על המשמר, 5 בינואר 1949, באתר עיתונות יהודית היסטורית. שועוט – מפת אתרי מלחמת העצמאות קטע מתוך "עלון שדה", יומן בנגב - שני רימונים וסטן מפורק, על המשמר 5 בינואר 1949, 1949 קרב שועוט, באתר אתרי מלחמת העצמאות
בלאראט

בלאראט (באנגלית: Ballarat) היא עיר במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. העיר שוכנת על גדות נהר יארוווי (Yarrowee) במישורים שממערב ל"רכס החוצה הגדול" (Great Dividing Range), במרחק של 105 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה מלבורן. בלאראט היא העיר השלישית בגודלה בוויקטוריה ואוכלוסייתה מנתה 85,935 תושבים במפקד 2011. העיר נקראה בשמה על ידי המתיישב הסקוטי ארצ'יבלד יוילי (Archibald Yuille) שייסד אותה ב-1837. יוילי הקים במקום חווה לגידול כבשים שקרא לה בשם האבוריג'יני המקורי "באלא – אראט" שמשמעותו "מקום מנוחה". בלאראט היא אחת מהערים בוויקטוריה שהתפתחו בקצב מהיר במהלך התקופה הוויקטוריאנית. הבהלה לזהב בשנות החמישים של המאה ה-19 האיצה את פיתוחה של העיר שהפכה מחווה קטנה לגידול כבשים ליישוב גדול. באוגוסט 1851 התגלה במקום זהב והשמועה משכה לאזור כ-20,000 מחפשי זהב שנהרו לאזור תוך כמה חודשים. שלא כמו ערים שצמחו במהירות במהלך הבהלה לזהב, מרבצי הזהב בבלאראט הניבו תפוקה מרשימה במשך עשורים. ב-1854 פרץ בעיר מרד יוריקה (Eureka Rebellion), המרד המזוין היחידי בהיסטוריה של אוסטרליה. אחת ההשלכות של המרד הייתה מיסודה של זכות ההצבעה באוסטרליה והוא מהווה אבן דרך חשובה בתולדותיה של הדמוקרטיה באוסטרליה. דגל המרד המקורי מוצג עד היום במוזיאון הדמוקרטיה בבאלראט. אתרים נוספים בעלי חשיבות לאומית הם הגנים הבוטניים של בלאראט, בניין תיאטרון שקיים מאז 1875, מצפה כוכבים שהוקם ב-1886 ושדרת הזיכרון הראשונה שהוקמה באוסטרליה לאחר מלחמת העולם הראשונה. בלאראט הוכרזה כעיר ב-1871 ושגשוגה המשיך עד לסוף המאה ה-19 בקצב דומה לזה של מלבורן ושל ג'ילונג. בהמשך הואטה צמיחתה עם חלוף הבהלה לזהב. באולימפיאדת מלבורן ב-1956 ארחה בלאראט את תחרויות החתירה והקיאקים. העיר היא המרכז המסחרי הראשי של הרמות המרכזיות של ויקטוריה ויעד תיירותי חשוב. מדיה וקבצים בנושא בלאראט בוויקישיתוף אתר הבית של עיריית בלאראט אתר התיירות הרשמי של העיר בלאראט באתר התיירות של מדינת ויקטוריה בלאראט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) בלאראט במפקד 2011 "Victoria - Mount Alexander". Sydney Morning Herald. 11 December 1852. p. 2.
אמא אדמה (שיר)

"אמא אדמה" הוא שיר בביצוע אריק איינשטיין מאלבומו, יסמין (1972). את השיר כתב יענקל'ה רוטבליט והלחין מיקי גבריאלוב. היא תביט אלי טובה וחכמה כמו בבן השב הביתה מן הדרך תחבק אותי אליה בנשימה חמה אמא אדמה. פסקה זו אינה כוללת מקורות או הערות שוליים, ואף שהמידע בה כנראה אמין רצוי להוסיף לו מקורות. אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (27 באוגוסט 2023) האדמה בשיר משולה לאם. הקולטת את בנה בכל מצב, מרפאה אותו וסולחת לו על כל פגמיו. אוהבת אותו אהבת אמת. השיר מבטא אהבה פשוטה ובלתי אמצעית לאדמה, שממנה מקור הכל. רבים ניכסו את השיר לאהבת המולדת, וחיברו אותו לערכי הטבע, הפטריוטיות והפשטות. ניתן לפרש את השיר גם במשמעות מורבידית. לפי פירוש זה, השיר מתאר את מותו של האדם השב בחזרה אל אמא אדמה, המחבקת אותו, מרפאת את כל פצעיו וסולחת לו. לימים סיפר מיקי גבריאלוב כי הלחין את השיר בתקופה בה התגורר בלונדון וחש געגועים עזים לישראל, ושהמלים שחיבר רוטבליט למנגינה ביטאו במדויק את רחשי ליבו של גבריאלוב. יש שקישרו את השיר לכתוב בספר בראשית, פרק ג', פסוק י"ט, המתאר את העונש שקיבל האדם לאחר האכילה מפרי עץ הדעת: "בזיעת אפיך, תאכל לחם, עד שובך אל-האדמה, כי ממנה לוקחת: כי-עפר אתה, ואל-עפר תשוב." המשמעות הנוספת המתגלה בעזרת פסוק זה מאירה את השיר באור אמיתי ונוגה: מן האדמה קורצנו, והיא זו שתקלוט את גופנו בבוא העת. עם פטירת אריק איינשטיין, שביצע את השיר פעמים רבות, קושר השיר "אמא אדמה" למותו, והפך לנכס צאן ברזל בשיריו ובמורשתו. סרטון השיר "אמא אדמה" באתר יוטיוב "אמא אדמה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "אמא אדמה" באתר שירונט