laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הבשורה (בוטיצ'לי, גלאזגו)

הבשורה היא ציור טמפרה על לוח עץ במידות של 510 ס"מ לגובה ו-620 ס"מ לרוחב מאת הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. הציור מוצג במוזיאון לאומנות קלווינגרוב בעיר גלאזגו. המועד המדויק בו צוירה הבשורה אינו ברור, אולם רוב מבקרי האומנות מסכימים כי בשל הופעת אלמנטים מסגנון ציורו של הצייר ורוקיו, מדובר ככל הנראה באחד מציוריו המוקדמים של בוטיצ'לי. אחרים סוברים כי מדובר בשנת 1490. מאחורי הציור מופיעה הערה כי הציור הוצג במקור בכנסיית ברנבאס הקדוש בפירנצה. הציור כולל את האלמנטים האייקוניים של הבשורה למרים, מרים הבתולה, אוחזת בספר, החדר והמיטה, הפתח לגן ברקע התמונה, מבע הצניעות בעמידתה (שמעיד על כבודה לאל, ועל רצונה לקבל עליה את המשימה) ודמותו של המלאך גבריאל בצידו השמאלי של הציור וקרני השכינה הזהובות. בין הפרוטגוניסטים מרחק רב, ומפריד ביניהן עמוד; הניתוח המקובל לציור מצביע על הארכיטקטורה (במיוחד העמודים ואריחי הריצוף), כיוצרת את האווירה והפרסקטיבה התלת־ממדית בציור. נושא הבשורה העסיק את בוטיצ'לי במשך שנים. כיום מוכרים שבעה ציורים של האמן המתארים את האירוע, הראשון מ-1479 והאחרון מ-1493. הבשורה שבגלריית אופיצי בפירנצה. הבשורה במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק. הבשורה - פרסקו בגלריה אופיצי. מדיה וקבצים בנושא הבשורה בוויקישיתוף הבשורה של בוטיצ'לי במוזיאון לאומנות קלווינגרוב בגלאזגו (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ציור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיכלשטאדט

מיכלשטאדט (גרמנית: Michelstadt, נכתב גם מיכלשטאט, מיכלשטט) היא עיר במחוז אודנוולדקרייס, בדרום מדינת הסן, גרמניה. העיר ידועה כמקום הולדתו של הבעל שם ממיכלשטאדט. מדיה וקבצים בנושא מיכלשטאדט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיכלשטאדט מיכלשטט (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אודי סמליין

אודי סמליין (באפריקנס: Eudy Simelane;‏ 11 במרץ 1977 - 28 באפריל 2008) הייתה כדורגלנית דרום אפריקנית לסבית מוצהרת ופעילת זכויות להט"ב באפריקה, אשר נרצחה לאחר אונס מְתַקֵּן. סמליין נולדה ב-11 במרץ 1977 בבית החולים הגדול ביותר בעולם בקוות'מה, חאוטנג, דרום אפריקה. בעקבות סיבוכים בלידה, נאלצה סמליין לשהות בבית החולים מספר חודשים לאחר לידתה. סמליין התגלתה בגיל 21 על ידי ג'וזף מקהונזה, שחקן עבר של קייזר צ'יפס שעסק בפיתוח כדורגל הנשים בדרום אפריקה. מקהונדה הוא המאמן של קבוצת הכדורגל הלאומית של דרום אפריקה לנשים הנקראת גם "בויאנה בויאנה". סמליין שיחקה גם עבור קבוצת הכדורגל "Springs Home Sweepers F.C" . סמליין גם שימשה כמאמנת של ארבע קבוצות שונות והשתתפה בלימודים כדי להפוך לשופטת כדורגל. ב-28 באפריל 2008 נחטפה סמליין, נאנסה ונדקרה כ-25 פעמים בכל חלקי גופה. סמליין מתה מפצעיה וגופתה הושלכה בערוץ נחל בפאתי יוהנסבורג. ארבעה חשודים במעשה נתפסו והמשפט החל ב-11 בפברואר 2009. אחד מהחשודים הודה במעשה ונידון למאסר של 32 שנים, נאשם אחר נידון למאסר של 35 שנים והשניים הנותרים זוכו מכל אשם . במהלך המשפט לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח. מקרה הרצח נידון בהרחבה בכלי התקשורת באירופה, בדגש על כך שממשלת דרום אפריקה מנסה להסתיר את התופעה ובמשך זמן רב הצליחה להעלים את הרצח מהתקשורת. בשנת 2009, הוקם בעיר מולדתה גשר זעיר לזכרה של סמליין. אלימות מינית בדרום אפריקה זכויות להט"ב באפריקה http://www.safa.net/index.php?page=tribute http://www.gmax.co.za/think/pride/news/081003-jhbpriderp2008.html דניאל שחק, כוכבת העבר נאנסה ונרצחה כי היא לסבית, אתר חדשות מחלקה ראשונה, 13/03/2009 http://www.news24.com/SouthAfrica/News/Life-for-killing-lesbian-activist-20090923
סיגמואידוסקופיה

סיגמואידוסקופיה (מכונה לעיתים רקטוסקופיה) היא בדיקת קולונוסקופיה קצרה בה נבדק רק חלקו הסופי של המעי הגס, הסיגמואיד. סיגמואידוסקופיה היא בדיקה המאפשרת הסתכלות ישירה אל הקטע הסופי של חלל המעי הגס. בדומה לבדיקות הפולשניות, גם במהלכה מוחדר אנדוסקופ – צינור דק וגמיש שמצלם את החלק הרלוונטי ומאפשר צפייה בו. הבדיקה מבוצעת, כאשר ישנן תלונות חוזרות ונשנות על כאבי בטן, דימום ממערכת העיכול, שלשולים, עצירות ועוד. ביום הבדיקה יש לעשות באופן עצמאי שני ניקויים של המעי הגס על ידי חוקן, שעתיים לפני הבדיקה. משך הבדיקה הוא כ-10 דקות בלבד, במהלכה מוחדר הצינור דרך פי הטבעת, כשהנבדק שוכב על צידו השמאלי בברכיים מכופפות. במהלך הבדיקה, ייתכן והנבדק יחוש תחושת אי נוחות, עקב כניסת אוויר שמרחיבה את המעי הגס. לאחר הבדיקה יש להישאר להשגחה של חצי שעה. בשלב זה ניתן לאכול ולשתות כרגיל, אך ללא הגזמה. תיתכן תחושת לחץ, עקב גזים. סיבוכים אפשריים: אם נערך גם טיפול כמו כריתת גידול או נטילת ביופסיה, קרוב לוודאי שיהיה דימום קל שייעצר תוך זמן קצר. הסיבוכים נחשבים לנדירים ביותר. מדיה וקבצים בנושא סיגמואידוסקופיה בוויקישיתוף סיגמואידוסקופיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרא"ה

האם התכוונתם ל... רא"ה – רבי אהרון הלוי, מחכמי ספרד במאה ה-13 ורבו המובהק של הריטב"א. יש המייחסים לו את חיבור ספר החינוך הרב אברהם יצחק הכהן קוק - מייסד הרבנות הראשית והוגה הדעות העיקרי של הציונות הדתית
ישראל ראש

ישראל ראש (נולד ב-5 במרץ 1988 באשדוד) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת עירוני אשקלון. ראש התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הכח עמידר רמת גן. לקראת עונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת של הכח, רשם 25 הופעות בליגה וסייע למועדון להעפיל בחזרה לליגת העל. במחזור הראשון של עונת 2008/2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול הפועל תל אביב באצטדיון וינטר, שהסתיים בתיקו 2-2. בסך הכול רשם בעונת זו 31 הופעות בליגת העל, בנוסף לשתי הופעות במשחקי המבחן, אולם לאחר עונה אחת בלבד ירדה הכח בחזרה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד. במשך שנתיים לא מצא את מקומו אך בעונת 2011/2012 הצליח לתפוס את מקומו בהרכב. ב-17 בדצמבר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 נגד הפועל רמת השרון. בתום עונת 2014/2015 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, לאחר שסיימה במקום האחרון בטבלה. ב-28 ביולי 2015 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה שיחק שנתיים וכבש עשרה שערי ליגה ב-63 הופעות. ב-6 ביוני 2017 חתם בהפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול קבוצתו הקודמת הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. בליגה הלאומית ערך 17 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה עלה עם הקבוצה לליגת העל. ב-19 ביוני 2018 חזר להפועל רמת גן, וחתם על חוזה לשנתיים במועדון. ב-19 באוגוסט 2021 חתם בעירוני טבריה מליגה א' צפון. ב-17 ביוני 2022 חתם בהפועל רעננה. ב-6 באוגוסט 2023 חתם בהפועל אשדוד ב-28 באוגוסט 2024 חתם בעירוני אשקלון. נכון ל-1 ביוני 2024 ישראל ראש, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ישראל ראש, באתר Transfermarkt ישראל ראש, באתר Soccerway ישראל ראש, באתר FootballDatabase.eu השמיני: ישראל ראש חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 6 ביוני 2017 מערכת אתר דאבל פס, ישראל ראש חתם בעירוני טבריה, באתר דאבל פס, 19 באוגוסט 2021 ישראל ראש חתם בהפועל רעננה, באתר דאבל פס, 17 ביוני 2022 מיכאל וייסרמן, ישראל ראש חתם באדומים אשדוד, באתר דאבל פס, 6 באוגוסט 2023
אנדוסקופיה

אֶנְדּוֹסְקוֹפְּיָה (Endoscopy; בעברית: שקיפת פְּנים או שקיפה) היא טכניקה כירורגית לבדיקה רפואית (ולעיתים ביופסיה ואף ניתוח פנימי) של גוף האדם, המתבצעת באמצעות החדרת צינור המכיל סיב אופטי ומצלמה, דרך פתחים טבעיים בגוף, או דרך חתך עור. האנדוסקופ (בעברית: מַשְׁקֵף) הוא למעשה צינור פלסטי גלילי, שבתוכו סיבים אופטיים המקרינים אור לעבר הגוף, ומעבירים תמונות באמצעות מצלמת וידאו זעירה המותקנת בקצהו, לצג הנשקף לעיני המנתח וצוות הרופאים. לאנדוסקופים מספר סוגים. כיום רווחים בשימוש הסוג הקשיח, שעוביו עשוי להגיע לעד 10 מ"מ, והסוג הגמיש, שעוביו כשני מילימטר בלבד. אולטרסאונד אנדוסקופי (EUS) מאפשר, בנוסף למצלמה, להחדיר מכשיר אולטרה סאונד לבדיקת איבר פנימי ומחט לביצוע ביופסיה. סריקת איברים פנימיים, למשל: ושט, קיבה ודרכי העיכול, (גסטרוסקופיה), קנה נשימה וסימפונות (ברונכוסקופיה), גרון ומיתרי הקול (לרינגוסקופיה) - דרך הפה מעי גס (קולונוסקופיה) דרך פי הטבעת חלל הבטן (צפק), מאפשר סקירת אברי הבטן והאגן, דרך חתך זעיר בדופן הבטן (לפרוסקופיה) שלפוחית השתן ודרכי השתן (ציסטוסקופיה), נרתיק וצוואר הרחם (קולפוסקופיה) דרך איברי המין חלל בית החזה - דרך הבינה (מדיאסטנוסקופיה) הלבלב ודרכי המרה (ERCP), חלל הבטן, כבד ואיברי המין הנשיים (לפרוסקופיה) - דרך הטבור חלל המפרקים בברך ובמרפק (ארטרוסקופיה) - דרך חתך בעור הסמוך למפרק והיסטרוסקופיה לבדיקת חלל הרחם. בלוטות הרוק הבדיקה משמשת בעיקר למטרות אבחנה כגון גילוי מוקדם של גידולים סרטניים, גילוי עצמים שנשאפו לריאות, וגילוי כיבים ופוליפים במערכת העיכול, אולם ניתן להשתמש באנדוסקופ גם לצורך טיפול, בעיקר בתחומי האורולוגיה, האורתופדיה והגינקולוגיה, כמו למשל כריתת פוליפים, קשירה וכריתת חצוצרות, כריתת רחם, כריתת כיס מרה, צריבת גידול בשלפוחית השתן או בפרוסטטה, ניתוחי ברכיים וניתוחי סינוסים. הבדיקה והטיפול בהתאם לסוגה ולכאב וחוסר הנוחות שהיא מעוררת, נעשית בזריקת טשטוש, בהרדמה מקומית, ולעיתים אף בהרדמה מלאה. גרימת נזק מועט לגוף והחלמה מהירה של המטופל תוך מזעור צלקות חיצוניות. עלות אשפוז נמוכה. אפשרות להתייעצות ובקרה של צוות גדול, שיש לו אינדיקציה כמו למנתח, ואף שיתוף פעיל בניתוח של מומחה שנמצא הרחק. קושי בחיטוי של האנדוסקופ ואפשרות להדבקת חולים אפשרות לפגיעה באיברים פנימיים שדה ראייה צר של המנתח, שעלול לפגוע בקבלת החלטות ובניתוח. למרות זאת היתרונות שבשיטה זו גוברים על החסרונות, ויש מגמה להכניס טכניקה זו במקום שהיא יכולה להחליף את הטכניקה הכירורגית המסורתית. לאחרונה התחילה טכניקה זו לחדור לתחום של הכירורגיה הפלסטית, ונעשים בה מספר סוגי ניתוחים כמו מתיחת מצח, מתיחת בטן, הגדלת חזה ומתיחת פנים. אנדוסקופיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אנדוסקופיה, באתר MathWorld (באנגלית) אנדוסקופיה, דף שער בספרייה הלאומית מונחים חדשים ברפואה ובטכנולוגיית המידע והחלטות בדקדוק (תשע"ד, 2014), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 במרץ 2014 מונחי שקיפה באנדוסקופיה במילון מונחים שונים ברפואה ב (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
ויקיפדיה ההולנדית

ויקיפדיה ההולנדית היא הגרסה בשפה ההולנדית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. זוהי הוויקיפדיה השישית בגודלה מבחינת מספר הערכים. נכון ל-21 בספטמבר 2024 ישנם בוויקיפדיה ההולנדית 2,167,673 ערכים. ויקיפדיה ההולנדית נוסדה ב-19 ביוני 2001. ב-14 באוקטובר 2005 נכתב הערך ה-100,000. כשלוש שנים אחרי כן, ב-30 בנובמבר 2008 נכתב הערך ה-500,000 של ויקיפדיה זו. במחקר שנערך ב-2006, דורגה ויקיפדיה ההולנדית במקום השלישי ברשימת אתרי האינטרנט הפופולריים ביותר בהולנד, אחרי גוגל ו-Gmail. [דרוש מקור] הערך המיליון של ויקיפדיה זו נכתב בדצמבר 2011. בסוף מרץ 2013 הפכה ויקיפדיה ההולנדית לוויקיפדיה השלישית בגודלה לאחר שעקפה את ויקיפדיה הצרפתית, אך עד 2019 ירדה למקום השישי. אתר האינטרנט הרשמי של ויקיפדיה ההולנדית (בהולנדית) ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
ווסטוק (משגר)

משגר הווסטוק (ברוסית: Восток, באנגלית: Vostok, תרגום: מזרח) היה שדרוג של משגר "לונה" שהיה מבוסס של הטיל הבליסטי R-7. הוא שימש לשיגור למסלול של חלליות מאוישות "ווסטוק" כחלק מתוכנית ווסטוק (התוכנית המאוישת הראשונה של ברית המועצות) ומספר חלליות לא מאוישות. המשגר כלל שלוש שלבים. כיום מקובל לכלול משגר "לונה" בסדרה זו. בשנת 1958 בוצעו מספר שיגורים לא מוצלחים. השיגור המוצלח הראשון היה ב-2 בינואר 1959 כאשר שוגרה חללית לונה 1. לפי הקטלוג המקובל בברית המועצות וברוסיה נבנו משגרים מ-4 דגמים: 8К72 - היה בשימוש בשנים 1958–1960 לשיגור חלליות לכיוון הירח וובהמשך תוך שדרוג השלב הארחון בוצעו שיגור חלליות עם כלבים כשיגורים מוקדמים של תוכנית "ווסטוק". סה"כ 13 שיגורים. כיום המשגר נקרא "ווסטוק L" לדגמים מתקדמים ו"לונה" לדגמים הראשונים. 8К72К - ("ווסטוק K") היה בשימוש בשנים 1960–1964 לשיגור חלליות מאוישות ראשונות של ברית המועצות וחלליות נוספות. סה"כ 13 שיגורים מזה 9 מוצלחים. 8А92 ("ווסטוק 2")- היה בשימוש בשנים 1962–1967 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס". סה"כ 45 שיגורים 8А92M - ("ווסטוק 2M") היה בשימוש בשנים 1964–1991 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס" ו-"מטאור". סה"כ 93 שיגורים בשנת 1980 בזמן הכנות לשיגור בקוסמודרום פלסצק התרחשה תקלה ושרפה שגרמה לפטירת 48 אנשי צוות. מדיה וקבצים בנושא ווסטוק בוויקישיתוף תיאור המשגר (ברוסית) תיאור המשגר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
השובבים

השובבים היא להקת קומדי רוק ישראלית שהוקמה בשנת 2005 בתל אביב. למרות שבשנותיה הראשונות לא פנתה לרדיו והחליפה נגנים רבים (נטע ארמה, ישי זומר, איתי איזנברג, שלומי מור, שלומי קזס ואסף אורלב), להקת השובבים הצליחה לבסס את עצמה בקרב מאזינים צעירים לאורך זמן, ומופיעה בהצלחה בפני קהל רב ואדוק בהופעותיה. השובבים מאופיינים בתלבושות ססגוניות, שירים וקטעי מעבר קומיים, בסגנונות מוזיקליים משתנים, כאשר העיקרי מביניהם הוא רוק אמריקאי, עם נגיעות של פאנק, אתני, וספרדי/קובני. לשובבים קליפים רבים ומגוונים, סרט קצר שהוא מחזמר בשם "מריחוזמר" שזכה להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2009. בתחילת 2011 החל המפיק המוזיקלי אבי ליבוביץ' (שהפיק מוזיקלית עבור ברברה סטרייסנד, אסף אבידן, "הדג נחש", "פאנקנשטיין", מרינה מקסימיליאן בלומין, "האורקסטרה של אבי ליבוביץ'" ועוד) להפיק עבור השובבים. הצטרפותו היוותה נקודת מפנה מבחינה מוזיקלית ומבחינת תוכן עבור השובבים. יחד עם ליבוביץ', הפיקו השובבים את אלבום האולפן הראשון שלהם "ג'אנק", שהשתחרר רשמית בשנת 2013. בפברואר 2017, התקיימה הופעת הפרידה של השובבים במועדון הבארבי בתל אביב. ב-2018 הקימו שלושה מחברי השובבים את להקת ביש בש. השובבים זכו לחשיפה עם כתבות בידיעות אחרונות, במעריב, בחדשות ערוץ 2, חדשות ערוץ 10, בחדשות HOT3, "לונדון וקירשנבאום", "שי ודרור", "תוצרת הארץ" בערוץ 1, "צינור לילה", ובאתרים רבים נוספים. במהלך הופעותיהם אירחו השובבים להקות ומוזיקאים רבים, ביניהם "רד בנד", "כל החתיכים אצלי", "לא דובים", "תירס סקסואל", באלדי אולייר, "של נעליך", "דון ויקטור", "הבנים של שמעון", "פישיבום", "צנזורה" ועוד. ג'אנק (כרמל מיוזיק, 2013) החיים על פי הטבעת (הוצאה עצמית, 2008) נכס צאן ברזל (2016) השובבים, ברשת החברתית פייסבוק השובבים, סרטונים בערוץ היוטיוב השובבים, באתר שירונט השובבים, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) השובבים, באתר בנדקמפ השובבים, באתר הבמה השובבים, באתר עכבר העיר השובבים, באתר Qube ביקורת על האלבום ג'אנק, בבלוג של יובל אראל "השובבים- מריחוזמר", באתר YouTube "האורקסטרה של אבי ליבוביץ'", באתר הרשמי "ג'אנק", אלבום באתר בנדקאמפ השובבים- הופעת פרידה!, באתר www.facebook.com
סולנום העגבנייה

סולנום העגבנייה (שם מדעי: Solanum sensu stricto) הוא תת סוג בסוג סולנום במשפחת הסולניים. מוצאו של תת-הסוג במערב יבשת דרום אמריקה, בעיקר בשטחי המדינות אקוודור ופרו, ומשם הופץ באמצעות הרוח למקומות אחרים והתייצב גם באיי גלאפגוס. תת הסוג שייך לסוג סולנום בו יש עוד מינים רבים, חלקם קרובים מאוד זה לזה וחלקם פחות. בעבר לא התייחסו לקרבה של המינים השונים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית ועגבנייה דומדמנית (Solanum pimpinellifolium), ולא מיינו אותם תחת תת סוג, אך הצלחת ניסויים בהכלאות בין המינים (הפריה ויצירת צאצא פורה עם גנים משני ההורים) שנועדו להכניס לעגבנייה התרבותית גנים של ננסיות פרי או עמידות בפני מחלות, הוכיחה את הקרבה הרבה ביניהם ביחס לקרבה למינים אחרים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית וחציל, ולסיווגם תחת תת-סוג. לרוב המינים בתת-סוג זה יש בדרך כלל פריחה צהובה בוהקת הנמשכת כשבועיים עד חודש, ובסופה מתקבלים חנטים קטנים המתפתחים לפירות בוסר בצבע ירוק לרוב, המקבלים גוון אדמדם מפוספס בירוק עם הבשלתם. במין "עגבנייה תרבותית" רוב הזנים מקבלים צבע אדום מלא עם סיום ההבשלה, אך קיימת קשת רחבה של צבעים, ויש זנים בעלי פירות צהובים ואף שחורים. בני האינקה בפרו גידלו את המין עגבנייה תרבותית עוד לפני בוא האירופאים ליבשת, ובדרום מקסיקו ישנן עדויות לגידול העגבנייה בשנת 500 לפנה"ס. נראה שהטיפוסים הראשונים של העגבנייה התרבותית היו דומים יותר לעגבנייה דומדמנית. בני הפואבלו האמינו כי מי שהיה עד לבליעה של זרעי עגבניות יתברך בכוחות נבואיים. כשיובא הצמח לאירופה חשבו האירופאים במשך כ-200 שנה שהצמח רעיל[דרוש מקור], אך מאז שגילו שהוא אכיל הוא צבר פופולריות רבה. עגבניית שרי
מכללת סוויט ברייר

מכללת סוויט ברייר (באנגלית: Sweet Briar College) היא מכללה פרטית לבנות, המלמדת תרבות כללית (ל"אמנויות חופשיות") ביישוב סוויט ברייר, וירג'יניה, בארצות הברית, כ-19 ק"מ צפונית מלינצ'בורג. המוטו הלטיני של בית הספר הוא Rosam quae meruit ferat, כלומר "מי שמגיע לה הוורד, תישא אותו". שטח המכללה הוא כ-13,000 דונם שנתרמו לשם הקמתה בשנת 1901 על ידי משפחתה של אינדיאנה פלצ'ר ויליאמס (1828-1900). בית הספר חבר באיגוד הדרומי של המכללות ובתי הספר. בחודש מרץ 2015 הודיעה המכללה כי תסגור את שעריה בתום שנת הלימודים האקדמאית 2014-2015. בית הספר נקרא על שם המטע "סוויט ברייר" שהשתייך לאלייג'ה פלצ'ר (Elijah Fletcher,‏ 1789 - 1858) מורה, איש עסקים וראש העיר לינצ'בורג בשתי קדנציות. את השם "סוויט ברייר", לפי סוג של ורד הנקרא Briar, מיחסים לאשתו של פלצ'ר,מריה קרופורד. באמצע המאה ה-19 החזיק פלצ'ר במטע שלו בין 80- 100 עבדים. אחרי שחרורם בשנת 1865, חלקם המשיך לעבוד, תמורת שכר, ולחיות בו. אחרי מותו של אלייג'ה פלצ'ר, בתו אינדיאנה ירשה את המטע וכשהלכה לעולמה בשנת 1900, בהתאם לצוואתה אדמותיו שימשו להקמת מכללה לבנות, לזכר בתה דייזי שנפטרה בגיל 16 ולא הייתה לה הזדמנות ללמוד במכללה. קמפוס המכללה שוכן למרגלות הרי בלו רידג'. הסגנון האדריכלי של המכללה - של "התחייה הקולוניאלית" - נשלט על ידי עבודתו של ראלף אדמס קראם,שהטביע את חותמו גם על בניית הקמפוסים של אוניברסיטת פרינסטון ושל אקדמיית וסט פוינט. הקמפוס כולל גם את חלקת הקברות של המטע סוויט בייר, שבו נטמנו שישים עבדים. 21 מתוך 30 המבנים של המכללה וכן "בית סוויט ברייר" (הווילה בסגנון איטלקי של אלייג'ה פל'קר, בימינו מושב נשיא המכללה) מוכרים על ידי הרשם הלאומי לאתרים היסטוריים של ארצות הברית כ"מחוז ההיסטורי של מכללת סוויט ברייר". המכללה זוכה באופן קבוע לאורך השנים בדירוגים גבוהים מטעם ארגונים שונים. בשנת 2000, מבין 20% המכללות הראשונות, סוויט ברייר דורגה במקום הרביעי, לפי כל חמשת הקריטריונים, בסקר הלאומי למעורבות סטודנטים NSSE המודד את יעילות הלמידה. במדריך למכללות לשנת 2014 של "פרינסטון רוויו" בין 20 המכללות הראשונות בארצות הברית, דורגה סוויט ברייר במקום הרביעי. גם הקמפוס מדורג בין היפים בארצות הברית. במדריך הנ"ל היא דורגה במקום השישי. המכללה מפעילה 60 קורסים לתואר ראשון, וכן שלוש תוכניות טרום-תואר בתחום המשפטים, הרפואה והרפואה הווטרינרית. בנוסף יש לה שני מסלולים לתואר שני, פתוחים לשני המינים. מכללת סוויט ברייר הייתה המכללה השנייה לבנות שהכינה לתואר שני בהנדסה. המכללה מעניקה גם מספר תוכניות השתלמות בחו"ל, מהן המקיפות למשך שנה הן Junior Year בספרד ובצרפת. רוב הסטודנטיות גרות בקמפוס למשך לימודיהם. קיימים 7 מעונות סטנדרטיים ומגורים עצמאיים בגרין וילג' ובפאטסון האוס, זמינים לנשים מן המעמד הגבוה. למכללה יש חמישים מועדונים וארגונים. קבוצות הספורט של המכללה ידועות בכינוי "ויקסנס" (Vixens). הן פעילות בהוקי דשא, לקרוס, כדורגל, סופטבול,שחיה,טניס,כדורעף. בקמפוס פעיל גם מועדון לסיוף הסטודנטיות משתתפות גם בפעילות ספורט ופנאי כמו טיולים בהרים ובמערות, דיג, טיפוס הרים, קיאק, סקי. קיימת גם תוכנית מקיפות לרכיבה על סוסים. ג'נט לי בובייה, אמה של ג'קלין קנדי-אונאסיס דיאנה מולדואר, שחקנית תיאטרון וקולנוע אתר האינטרנט הרשמי של מכללת סוויט ברייר (באנגלית) מכללת סוויט ברייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אתר המכללה
ולנטינה טולקונובה

ולנטינה טולקונובה (ברוסית: Валентина Толкунова; ‏ 12 ביולי 1946 - 22 במרץ 2010) הייתה זמרת סובייטית ורוסיה. בשנת 1987 הוענק לה תואר אמן העם של רוסיה. על פעילותה בתחום השירה היא זכתה במספר עיטורים רוסיים. ולנטינה טולקונובה נולדה בעיר ארמוויר שבמחוז קרסנודר למשפחת עובדי מסילות הרכבת. במרץ 1948 המשפחה עברה למוסקבה. בגיל 10 היא החלה לשיר במקהלה. לאור הניסיון שהיה לה בשירה במקהלה, לאחר סיום בית הספר טולקונובה החלה ללמוד ניצוח מקהלות במכון מוסקבאי לתרבות. בתחילת שנות ה-60 להקת ג'אז בראשות יורי סאולסקי חיפשה זמרת חדשה. ולנטינה טולקונובה החליטה לנסות להתקבל ללהקה ועברה בחינות קבלה בהצלחה. החל מקיץ 1966 היא החלה לשיר בלהקה ותוך זמן קצר התחתנה עם יורי סאולסקי. לאור לוח זמנים לחוץ ונסיעות רבות, טולקונובה לא יכלה להמשיך בלימודים ולכן היא עברה ללימודים אקסטרניים במכון על שם גנסין. בשנת 1971 היא סיימה את לימודיה וקיבלה הסמכה כמנצחת מקהלות. משפחתה הייתה ביחסי ידידות עם המלחין איליה קטייב והוא הציע לטולקונובה לשיר את שיריו בסדרת טלוויזיה חדשה. השירים זכו לפופולריות רבה ומבוצעים עד היום. בשנת 1971 להקת יורי סאולסקי התפרקה וגם הזוג החליט להתגרש. בתקופה זו טולקונובה הייתה מוכנה לכל עבודה מזדמנת - השתתפה בסרטים בתפקידים קטנים, שרה בלהקות וכו'. בשנת 1972 היא השתתפה בהופעה שהוקדשה לשירי איליה קטייב והמשורר לב אושנין הציע לה לשיר את השיר החדש שהוא כתב ביחד עם ולדימיר שאינסקי. ביצוע שיר זה הביא לה פופולריות רבה. היא נחשבת ליורשת של קלבדיה שולז'נקו ולידיה רוסלנובה. מלחינים ידועים כמו אוסקר פלצמן, אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב החלו להציע לה את השירים החדשים. בשנת 1975 היא הכירה את הפסנתרן דוד אשכנזי שהיה שותף לכל הופעותיה במשך 18 שנים. בסוף שנות ה-70 - תחילת שנות ה-80 טולקונובה הייתה בין הזמרות הידועות בברית המועצות. באותן השנים היא התחתנה בפעם השנייה ובשנת 1977 ילדה בן. בשנת 1986 היא החליטה לעשות תפנית בקריירה שלה וביימה אופרה "נשים רוסיות" על בסיס שירי ניקולאי נקרסוב, אלכסנדר פושקין ואלכסיי קולצוב. את המוזיקה כתב ידידה הוותיק איליה קטייב. לצידה על הבמה הופיע אינוקנטי סמוקטונובסקי. היא עצמה הופיעה ב-4 תפקידים וקיבלה ביקורת חיובית. לאור ההצלחה, בשנת 1987 טולקונובה הקימה תיאטרון לדרמה ושירה במוסקבה שפעל שנים רבות. בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות טולקונובה הצליחה להמשיך ולשיר במיוחד בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר. בהופעות אלו היא שילבה שירים ישנים עם החדשים. בין היתר בתקופה זו היא ביצע שירים של יאן טבצ'ניק. בשנת 2006 הזמרת חלתה בסרטן אך החלימה. המחלה חזרה בשנת 2009 ובשנת 2010 היא נפטרה. במהלך הקריירה המקצועית טולקונובה ביצעה מעל ל-600 שירים ו-25 פעמים השתתפה בפסטיבל "שיר השנה". מדיה וקבצים בנושא ולנטינה טולקונובה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ולנטינה טולקונובה ולנטינה טולקונובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ולנטינה טולקונובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ולנטינה טולקונובה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ולנטינה טולקונובה, באתר Discogs (באנגלית)
קרולה נהר

קָרוֹלָה נֶהֶר (בגרמנית: Carola Neher; ‏2 בנובמבר 1900 – 26 ביוני 1942) הייתה שחקנית גרמנייה. נהר נולדה במינכן למורה למוזיקה בשנת 1900. היא החלה לעבוד כפקידה בבנק ב-1917. בקיץ שנת 1920, ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון באדן-באדן ללא לימוד משחק קודם, ואחר כך המשיכה לעבוד בתיאטרוני דרמשטאדט, נירנברג וב-Munich Kammerspiele. ב-1924, נהר החלה לעבוד בתיאטרון בורוצלב, שם פגשה את תרזה גיזה ואת פיטר לורה. ב-7 במאי 1925 נישאה לאלפרד הנשקה (המשורר קלאבונד), שעבר עבורה ממינכן לוורוצלב והיה באותה תקופה אמן ומשורר מוכר ומצליח למדי. ב-1926 עברה נהר לברלין כדי לעבוד עם ברטולט ברכט. ברכט כתב את המחזה אופרה בגרוש, בו הייתה נהר אמורה לשחק בתפקיד פולי פיצ'ם אך לאור פטירתו של בעלה באוגוסט 1928 נעדרה מהצגת הבכורה. נהר גילמה את פולי בהופעות מאוחרות יותר. ברכט כתב תפקידים נוספים עבור נהר, אותם שיחקה בהצלחה. כמו כן, נחלה נהר הצלחה בגילום דמותה של מריאנה בהצגה אגדות מיערות וינה של אדן פון הורבאט. היא גילמה והנציחה את דמותה של פולי בסרט אופרה בגרוש, שבוסס על המחזה. בעודה בברלין, נהר תרגלה איגרוף עם המאמן הטורקי סאברי מאהיר בסטודיו שלו, שנפתח לנשים בשנות ה-20 (כולל ויקי באום ומרלן דיטריך). היא הצטלמה לתמונה בעמדה נגדית למאהיר, בעודה מצוידת בכפפות איגרוף וגרביונים, והגדירה עצמה כ"אישה חדשה", המאתגרת קטגוריות מגדריות מסורתיות. ב-1932 נישאה לאנטול בקר ועזבה את גרמניה לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון באביב 1933. היא היגרה לפראג, שם עבדה בתיאטרון הגרמני החדש, אך המשיכה לברית המועצות ב-1934, שם פגשה בגוסטב וון ונגנהיים (אנ') ועבדה עמו בקברט דובר הגרמנית שלו, Kolonne Links. ב-1936, במהלך הטיהורים הגדולים של משטר הסטליניזם, ונגהיים האשים את נהר ובעלה אנטול בקר בטרוצקיזם. נהר נאסרה ב-25 ביולי 1936. בקר הוצא להורג ב-1937 ונהר נשפטה לעשר שנות מאסר ונשלחה לגולאג ליד אורנבורג. היא נפטרה בעודה בכלא מטיפוס ב-26 ביולי 1942. גורלה גרר מחאות בקרב מהגרים אחרים מחוץ לברית המועצות, במיוחד לאור העובדה שברכט שתק ולא סייע לנהר. בנה של נהר, גאורג בקר, נמסר לבית יתומים. הוא חי בברית המועצות עד שנת 1975, אז הורשה להגר למערב גרמניה. רחוב קרולה נהר בשכונת הלרסדורף שבמזרח ברלין קרוי על שמה של נהר. Matthias Wegner: Klabund und Carola Neher – eine Geschichte von Liebe und Tod. Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 1996. ISBN 3-87134-266-1 Tita Gaehme: Dem Traum folgen. Das Leben der Schauspielerin Carola Neher und ihre Liebe zu Klabund.. Dittrich, Köln 1996. ISBN 3-920862-11-2. Guido von Kaulla: Und verbrenn in seinem Herzen: Die Schauspielerin Carola Neher und Klabund. Herder, Freiburg/Br. 1984 Michaela Karl: Carola Neher: Die Silberfüchsin. In: Bayerische Amazonen – 12 Porträts. Pustet, Regensburg 2004. ISBN 3-7917-1868-1. S. 168-189 מדיה וקבצים בנושא קרולה נהר בוויקישיתוף קרולה נהר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קרולה נהר, באתר MusicBrainz (באנגלית) קרולה נהר, באתר Discogs (באנגלית) ביוגרפיה של קרולה נהר (בגרמנית) האישה שלמדה מברכט איך להתרחץ, "משהו מתרחש במחסן הפסנתרים", דצמבר 2010