גירל פאוור

גירל פאוור (באנגלית: Girl power) היא סיסמה המעודדת העצמת נשים. המצאת הסלוגן מיוחסת לזכותה של להקת הפאנק האמריקאית ביקיני קיל, לאחר שפרסמה את Bikini Kill #2: Girl Power‏ בשנת 1991.‏ באותה תקופה, להקת הבנות הבריטית, ספייס גירלז, השתמשה במונח באמצע שנות ה-90.‏ לפי המגזין רולינג סטון, השימוש בסיסמה על ידי הספייס גירלז היה אחד מאבני הבוחן התרבותיות שעיצבו את דור ה-Y‏. ב-1990, להקת הפאנק האמריקאית, ביקיני קיל, החלה לייצר פנזין פמיניסטי משלהם. כותרת המשנה של הגיליון הראשון היה A color and activity book‏. שנה לאחר מכן פרסמה הלהקה את הגיליון השני של הפנזין, עם כותרת המשנה Girl Power‏. סולנית הלהקה, קתלין האנה, אמרה כי הסיסמה הגיעה בהשראת הסיסמה בלאק פאוור. המונח צבר תאוצה ונהיה לפופולרי בתרבות הפאנק בתחילת שנות ה-90. באנציקלופדיית הרולינג סטון של הרוק אנד רול נכתב כי: "בפנזין הפמיניסטי של ביקיני קיל, הם ניסחו אג'נדה לנשים צעירות במוזיקה ומחוצה לה; הלהקה מימשה את הרעיונות האלה לפועל. ביקיני קיל זכתה למוניטין במחתרת הפאנק על עמידה בסטנדרטים מסוימים של הז'אנר הזה; למשל, לבקש מאנשים לטרוק בצד הבמה, כדי שנשים לא יידחקו לחזית, והזמנת נשים לקחת את המיקרופון ולדבר על התעללות מינית". לעיתים, הביטוי נכתב עם שגיאת כתיב מכוונת (אנ') כ-"grrrl power", בהתבסס על האיות של "riot grrrl". בין האמנים המוזיקליים שהשתמשו בסיסמה היו הלהקה הוולשית, הלן לאב (אנ') (הסיסמה מופיעה בפזמון של השיר "Formula One Racing Girls"),‏ וצמד הפופ-פאנק האנגלי, שמפו (אנ') (הסיסמה מופיעה באלבום האולפן השלישי של הלקה, Girl Power, ובשיר "Girl Power").‏ להקת הבנות הבריטית, ספייס גירלז, הביאה את הסיסמה למיינסטרים באמצע שנות ה-90.‏ גרסת הספייס גירלז ל-"גירל פאוור" התמקדה בחשיבות של חברות חזקה ונאמנה בין נשים, עם מסר של העצמה שפונה לנערות צעירות, מתבגרות ונשים בוגרות. לפי המגזין בילבורד, הלהקה הפגינה ידידות נשית אמיתית, לא תחרותית. בסך הכל, ההצגה הממוקדת והעקבית של "גירל פאוור" היוותה את מרכז המשיכה שלהם כלהקה. חלק מהמבקרים טענו כי השימוש בסיסמה על הספייס גירלז חיזקה את הופעת הפמיניזם במיינסטרים בשנות ה-90, כאשר הסיסמה "גירל פאוור" שימשה שער לפמיניזם עבור מעריציהם הצעירים. מצד שני, חלק מהמבקרים טענו כי השימוש בסיסמה על ידי הלהקה היה לא יותר מאשר טקטיקה שיווקית רדודה. כמו כן, חלק מהמבקרים הדגישו את המראה הפיזי, ודאגו על ההשפעה הפוטנציאלית על צעירים מודעים לעצמם. כפי שציינה הפמיניסטית האמריקאית, ג'ניפר פוזנר (אנ'), זו הייתה "כנראה הנחה הוגנת לומר ש-'זיג-א-זיג-אה' אינו קיצור של ספייס [גירלז] "לחתירת נגד הפרדיגמה השלטת". ללא קשר למבקרים, הסיסמה נהייתה לתופעה תרבותית, ואומצה כסיסמה למיליוני בנות, ואף הופיעה במילון האנגלי של אוקספורד. לסיכום הרעיון, הסופר ריאן דוסון אמר כי: "הספייס גירלז שינו את התרבות הבריטית מספיק כדי שגירל פאוור תיראה כעת חסרת ערך". בשנת 2018, המגזין רולינג סטון דירג את המותג של הספייס גירלז כ-"גירל פאוור" במקום השני ב-The Millennial 100, רשימה של 100 אבני בוחן תרבותיות ותנועות שעיצבו את דור ה-Y. בספרה של סוזן הופקינס מ-2002, Girl Heroes: The New Force in Popular Culture, הציעה המחברת כי ישנו קשר עמוק בין הסיסמה לספייס גירלז. בספרה של רבקה היינס מ-2019, Growing Up With Girl Power, נכתב כי הקישור בין הסיסמה "גירל פאוור" לספייס גירלז היה יותר שיווקי מאשר קידום העצמת נשים בפועל. הסיסמה נבדקה גם בהקשר של התחום האקדמי, וכן בלימודי באפי (אנ').‏ קתלין רו קרלין, במאמרה "Scream, Popular Culture, and Feminism's Third Wave: I'm Not My Mother", ואיירין קראס, במאמרה "The Third Wave's Final Girl: Buffy the Vampire Slayer" כי יש קשר בין באפי ציידת הערפדים לגל השלישי של הפמיניזם. פרנסס ארלי וקתלין קנדי, ב-"Athena’s Daughters: Television’s New Women Warriors", טענו כי יש קשר בין הסיסמה "גירל פאוור" לבין הדימוי של נשים לוחמות בתרבות הפופולרית. ד"ר דבי ג'ינג, מהאוניברסיטה העירונית של דבלין (אנ'), מתחה ביקורת על הסיסמה, וקשרה אותו למיניזציה של ילדים צעירים יותר, ובפרט ילדות. ד"ר איימי מקלור, מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, טענה כי לסיסמה אינן אלמנט של העצמה. לדבריה, "אידאולוגיה המבוססת על צרכנות לעולם לא יכולה להיות תנועה חברתית מהפכנית. העובדה שנראה שמדובר בתנועה מהפכנית היא שקר מסוכן שלא רק משווקים מוכרים לנו אלא שאנו לרוב מוכרים לעצמנו בשמחה". ד"ר רבקה היינס, מאוניברסיטת סיילם (אנ'), מתחה ביקורת על תפקידו המסחרי של המונח, וטענה בכתב העת האקדמי הפמיניסטי, Women's Studies in Communication (אנ'), כי הסיסמה "מערערת את העבודה האמיתית למען שוויון, משרת את האינטרסים הארגוניים על חשבון האינטרסים האישיים של הנשים", וכינתה את הסיסמה כ-"גרסה מעודכת של 'פמניזם מסחרי' (אנ')." חברות מדיה וצעצועים יכולים להציג הגדרה מצומצמת של ילדה, כמו הברבי של מאטל. ניתן לטעון כי על אף שהברבי מייצגת את ה-"גירל פאוור", הברבי מציגה רק מבחר מצומצם של אפשרויות שבהן בנות יכולות להזדהות, ובכך מגבילה את הפוטנציאל של "גירל פאוור". בנוסף לחששות מההשלכות של הסיסמה על בנות, חלק מהמבקרים הטילו ספק בשימוש בסיסמה על ידי נשים. לדוגמה, האנה ג'יין פרקינסון, מהגרדיאן, מתחה ביקורת על הסיסמה "גירל פאוור", באמרה כי: "[רק] נשים צעירות [שהן] מרגישות בטוחות יותר לגבי הפמיניזם שלהן ועל עמידה על עקרונות של שוויון" צריכות להשתמש בסיסמה. בנוסף, היא גינתה את ההכללה של "גירל" ("ילדה"), בטענה שהסיסמה מעודדת לקרוא לנשים בוגרות "ילדה". מדיה וקבצים בנושא גירל פאוור בוויקישיתוף "Kathleen Hanna | Bikini Kill Girl Power". ארכיון מ-2022-03-31. נבדק ב-2022-08-27. "Bikini Kill". ארכיון מ-2022-01-24. נבדק ב-2022-08-27. Taylor, Alex (24 במאי 2019). "Spice Girls: What happened to Girl Power?". BBC News. ארכיון מ-2021-02-23. נבדק ב-23 בפברואר 2021. {{cite web}}: (עזרה) "The Millennial 100: #2.The Spice Girls' 'Girl Power'". Rolling Stone. 17 באוקטובר 2018. ארכיון מ-2021-03-01. נבדק ב-2 בפברואר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) עותק בארכיון (ארכיון) Coscarelli, Joe (11 ביולי 2016). "Kathleen Hanna on Hit Reset, Her Recovery and Her Feminist Path". The New York Times. ארכיון מ-2019-05-04. נבדק ב-2017-06-13. {{cite web}}: (עזרה) Marcus, Sara (2010). Girls to the Front. New York: Harper Perennial. "Bikini Kill Bio". RollingStone.com. אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2011. נבדק ב-2017-06-13. {{cite web}}: (עזרה) Gonick, Marnina (2008). "Girl Power". Girl Culture. Westport, Conn. [u.a.]: Greenwood Press. pp. 310–314. ISBN 978-0-313-33909-7. ארכיון מ-2022-10-10. נבדק ב-2022-08-27. Leonard, Marion (1997). "'Rebel Girl, You Are the Queen of My World': Feminism, 'Subculture' and Grrrl Power". Sexing The Groove: Popular Music and Gender. London: Routledge. pp. 230–55. ISBN 978-0-415-14670-8. "Helen Love - Gabba Gabba We Accept You". Homepage.ntlworld.com. אורכב מ-המקור ב-2012-10-23. נבדק ב-2012-09-30. "Shampoo - Interview by Alexander Laurence". Free Williamsburg. באפריל 2001. אורכב מ-המקור ב-2019-06-04. נבדק ב-2012-09-30. {{cite web}}: (עזרה) "Spice Girls' 'Wannabe': How 'Girl Power' Reinvigorated Mainstream Feminism in the '90s". Billboard. 15 ביולי 2016. ארכיון מ-2021-02-12. נבדק ב-15 ביולי 2016. {{cite journal}}: (עזרה) "From Title IX to Riot Grrrls". Harvard Magazine. בינואר–בפברואר 2008. ארכיון מ-2019-05-04. נבדק ב-2012-09-30. {{cite journal}}: (עזרה) "Girl power | You've come a long way baby". BBC News. 30 בדצמבר 1997. ארכיון מ-2017-09-03. נבדק ב-2012-09-30. {{cite news}}: (עזרה) ""Girl Power is just a Nineties way of saying it." How feminism went pop during the reign of the Spice Girls". stylist.co.uk. אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2017. נבדק ב-12 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Girl Power!: The Spice Girls and Feminism". The 13th Floor. אורכב מ-המקור ב-21 בפברואר 2017. נבדק ב-9 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "How the Spice effect still packs punch". BBC News. 7 ביולי 2016. ארכיון מ-2021-02-23. נבדק ב-9 בפברואר 2017. {{cite news}}: (עזרה) “You've come a long way baby..." (אורכב 03.09.2017 בארכיון Wayback Machine). BBC. 30 December 1997. “20 years of Girl Power: Were the Spice Girls feminists or just opportunists?” (אורכב 15.08.2021 בארכיון Wayback Machine). Irish Independent. 6 July 2016. "It's Time To Give The Spice Girls The Credit They Deserve". The Huffington Post. 6 באוגוסט 2015. ארכיון מ-2017-02-22. נבדק ב-15 בפברואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "The Spice Girls were my gateway drug to feminism". The Guardian. 13 בדצמבר 2012. ארכיון מ-2021-02-23. נבדק ב-13 בדצמבר 2012. {{cite web}}: (עזרה) Harris, John (16 ביולי 2006). "Girl power as anarchism". The Guardian. ארכיון מ-2021-11-08. נבדק ב-8 בנובמבר 2021. {{cite news}}: (עזרה) Will there ever be another girl band like the Spice Girls? (אורכב 19.08.2021 בארכיון Wayback Machine). New Statesman. 14 July 2016. BBC News. Article on "Girl Power" being added to the Oxford English Dictionary (אורכב 14.03.2007 בארכיון Wayback Machine). British Broadcasting Corporation. 17 January 2002. Dawson, Ryan. "Beatlemania and Girl Power: An Anatomy of Fame". Bigger Than Jesus: Essays On Popular Music. University of Cambridge. Archived from original on 28 April 2005. Retrieved 17 February 2017. Costi, Angela (4 באוקטובר 2002). "Super Slick Power Chicks: The New Force or Elaborate Parody?". Senses of Cinema. ארכיון מ-2012-09-28. נבדק ב-2012-09-30. {{cite journal}}: (עזרה) Hains, Rebecca (2019). Growing Up With Girl Power - Girlhood On Screen and in Everyday Life. New York: Peter Lang. p. 315. ארכיון מ-2022-06-21. נבדק ב-8 בנובמבר 2021. {{cite book}}: (עזרה) Hains, Rebecca (2009). "Power Feminism, Mediated: Girl Power and the Commercial Politics of Change". Women's Studies in Communication. 32 (1): 89–113. doi:10.1080/07491409.2009.10162382. ארכיון מ-2022-06-19. נבדק ב-8 בנובמבר 2021. {{cite journal}}: (עזרה) "The Third Wave's Final girl: Buffy the Vampire Slayer" (אורכב 20.06.2005 בארכיון Wayback Machine) Karlyn, Kathleen Rowe (2003). "Scream, Popular Culture, and Feminism's Third Wave: I'm Not My Mother". Genders. אורכב מ-המקור ב-2012-06-12. נבדק ב-2012-09-30. Karras, Irene (2002). "The Third Wave's Final Girl: Buffy the Vampire Slayer". Thirdspace: A Journal of Feminist Theory & Culture (באנגלית). 1 (2). ISSN 1499-8513. ארכיון מ-2021-10-25. נבדק ב-2022-08-27. Riley, Robin (במאי 2004). "Review of Early, Frances; Kennedy, Kathleen, eds., Athena's Daughters: Television's New Women Warriors". H-Net Reviews. אורכב מ-המקור ב-2007-06-10. נבדק ב-2012-09-30. {{cite web}}: (עזרה) Ging, Debbie. "Girl Power" doesn’t empower: why it’s time for an honest debate about the sexualisation of children in Ireland (אורכב 14.12.2016 בארכיון Wayback Machine) July 2007. [1] (אורכב 31.01.2008 בארכיון Wayback Machine) Hains, Rebecca. "Power feminism, mediated: Girl power and the commercial politics of change" (אורכב 15.02.2022 בארכיון Wayback Machine) Spring 2009. "Barbie Toys & Playsets | Mattel". Mattel Shop. ארכיון מ-2022-02-11. נבדק ב-2022-08-27. Lamb, Sharon; Brown, Lyn Mikel (2007). Packaging Girlhood: rescuing our daughters from marketers' schemes. New York: St. Martin's Griffin. ISBN 9780312370053. Hannah Jane Parkinson (8 ביולי 2015). "Stop calling women 'girls'. It's either patronising or sexually suggestive". The Guardian. ארכיון מ-2019-06-19. נבדק ב-25 בנובמבר 2016. {{cite news}}: (עזרה)