laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמסיס (אסימוב)

נמסיס (באנגלית: Nemesis) הוא רומן מדע בדיוני של הסופר היהודי-אמריקאי ממוצא רוסי, אייזק אסימוב. הספר יצא לאור שלוש שנים לפני מותו של אסימוב, ב-1989. עלילת הספר קשורה באופן רופף לעלילות ספרים אחרים של אסימוב הנוגעים להיסטוריה של העתיד, אם כי הסופר מציין בהקדמה לספר כי הוא עומד בפני עצמו ואינו חלק מסדרות אחרות שכתב, אך הוא שומר לעצמו את הזכות לקשר אותו לסדרות אלו בעתיד. רעיונות שונים המופיעים בספר, כגון אינטליגנציה חייזרית פלנטארית וחלק מהמנועים המשמשים בו, הופיעו גם בספרים אחרים של המחבר. עלילת הספר מתמקדת ברוטור, מושבה אנושית המונה כ-60,000 תושבים, הממוקמת בתחנת חלל שהייתה הראשונה לפתח את המנוע העל-ממדי המאפשר תנועה במהירות הקרובה למהירות האור, ולפיכך הייתה הראשונה לעזוב את מערכת השמש. הרוטוריאנים עזבו למערכת חדשה אותה גילו באמצעות גשושה רחוקה שאותה פיתחו והמונעת בעזרת המנוע העל-ממדי. רוטור נמצא במסלול סביב אריתרו, ירחו של מגאס, ענק גזי שסובב שמש אדומה הקרויה נמסיס. לאריתרו אטמוספירה המאפשרת קיום חיים, אך הרוטוריאנים אינם מתיישבים בו בשל מגפה הגורמת לאלו הנחשפים לאטמוספירה של הכוכב לאבד את שפיות דעתם. במהלך הספר מתברר כי חיידקים על פניו של הלוויין מהווים מוח כוורת בעל תודעה קולקטיבית (בדומה לגאיה מסדרת המוסד) המסוגל ליצור קשר טלפתי עם בני אנוש, אך בתוך כך גורם להם נזק מוחי בלתי הפיך. מרלנה פישר, גיבורת הספר, היא הראשונה שמצליחה ליצור קשר עם התודעה הקולקטיבית של הכוכב מבלי להיפגע, וזאת בשל מבנה מוחה הייחודי. שלטונות כדור הארץ מגלים את יעדם של הרוטוריאנים ובתוך כך כי נמסיס נמצאת במסלול התנגשות עם מערכת השמש ועתידה לשנות את מסלולו של כדור הארץ דבר שיביא לקץ החיים על פניו. מתברר כי עובדה זו הייתה ידועה לפיט יאנוס, מנהיג רוטור, וכי יבגניה אינסיניה פישר, אימה של מרלנה, הייתה זו שגילתה זאת. יאנוס החליט לשמור את המידע חסוי על מנת שלא לגלות לכדור הארץ את יעדו של רוטור. הגילוי מביא את שלטונות כדור הארץ להאיץ את המחקר בהינע על-אורי ולפתח לבסוף מנוע שמאפשר טיסה במהירות גבוהה ממהירות האור. החללית העל אורית הראשונה נשלחת לנמסיס, כשעל סיפונה גם אביה הביולוגי של מרלנה, סוכן ביון מטעם כדור הארץ, שניהל בעבר מערכת יחסים עם אימה של מרלנה במטרה לגלות מידע על רוטור. במהלך מסעה של החללית לכיוון נמסיס מתגלה כי במהירות גבוהה ממהירות האור מתהפכת השפעת כוח המשיכה. גילוי זה מאפשר להציל את כדור הארץ מהגורל המיועד לו. את הספר מרכיבים שלושה קווי עלילה, המתפצלים ומתאחדים זה עם זה. האחד מתרחש בעבר של הסיפור ומתאר את המאורעות שהובילו למסעו של רוטור אל מחוץ למערכת השמש. קו עלילה זה מתמקד ביבגניה אינסיניה פישר, אז חוקרת צעירה ברוטור, בבעלה, קרייל פישר ובפיט יאנוס, שליטו הנבחר של רוטור. קו העלילה השני מתרחש בהווה של הסיפור. הוא מתמקד במרלנה פישר, בתם של יבגניה וקרייל, וקורותיה על רוטור ולאחר מכן על אדמת אריתרו. קו העלילה השלישי מתפצל מהראשון, ומתאר את קורותיו של אביה של מרלנה, קרייל פישר, על כדור הארץ לאחר צאתו של רוטור אל מחוץ למערכת השמש, ומתמקד באירועים שהובילו ליצירת החללית על-אורית. הספר "נמסיס", באתר "סימניה" נמסיס, באתר OCLC (באנגלית)
ס.אוליבר וירצבורג

ס.אוליבר וירצבורג (בגרמנית: s.Oliver Würzburg), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר וירצבורג, המתמודדת בבונדסליגה. הקבוצה נוסדה ב-1975 כחלק מ"מועדון הספורט DJK וירצבורג", שהיה קיים משנת 1920 והיה מזוהה עם הכנסייה הרומית-קתולית בגרמניה. ההיסטוריה של המועדון קשורה במידה רבה לכוכב הקבוצה בעבר דירק נוביצקי, איתו העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה בסיום עונת 1997/98. בסיום העונה עזב נוביצקי לאחר שנבחר בדראפט ה-NBA ‏1998, אך הקבוצה שרדה בליגה מספר עונות גם בלעדיו. ב-2005 התפרק המועדון לאחר שוויתר על מקומו בליגת העל הגרמנית, והקבוצה הפסיקה להתחרות. בשנת 2007 רכש את המועדון ענק האופנה "ס.אוליבר" והקבוצה החלה לטפס בחזרה מהליגה הרביעית לבונדסליגה. ב-2009 העפילה הקבוצה לליגה השלישית, ב-2010 עלתה לליגה השנייה ובסיום עונת 2010/11 העפילה לליגה הבכירה מהמקום השני. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום השישי בטבלה והגיעה עד לחצי גמר הפלייאוף. בעונת 2012/2013 השתתפה הקבוצה לראשונה במפעל אירופאי, היורוקאפ, אך לא עברה את שלב הבתים. ב-2014 סיימה הקבוצה במקום ה-17 בבונדסליגה וירדה ל-ProA, אך לאחר עונה אחת בלבד סיימה במקום השני ושבה לליגה הגרמנית הבכירה. ב-2018/2019 התחרתה הקבוצה ביורופקאפ, הגיעה עד לגמר המפעל והפסידה לדינמו סאסארי. הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל ס.אוליבר ארנה המכיל 3,140 מקומות ישיבה. גרמניה דירק נוביצקי גרמניה מקסי קלבר הבונדסליגה: חצי גמר: 2012 יורופקאפ: גמר: 2019 מדיה וקבצים בנושא ס.אוליבר וירצבורג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ס.אוליבר וירצבורג
בלומנטל

בלומנטל (Blumenthal) הוא שם משפחה יהודי שמקורו בגרמנית ומשמעותו עמק הפרחים. האם התכוונתם ל... אוסקר בלומנטל – מחזאי יהודי גרמני אילזה בלומנטל-וייס – משוררת יהודיה גרמנייה איתי בלומנטל – כתב ועיתונאי צבאי של צה"ל ארנה שטיין-בלומנטל – מנהלת המוזיאון היהודי בברלין (1933–1935) ומבקרת אמנות ישראלית הרב אברהם יוחנן בלומנטל – רב ואיש חינוך מאנשי היישוב הישן בירושלים, הקים את בית היתומים בלומנטל בשכונת גאולה בירושלים בית היתומים ציון-בלומנטל – בית יתומים בשכונת גאולה רחוב הושע פינת רחוב יחזקאל ירושלים בית חולים בלומנטל – בית חולים פסיכיאטרי במרכז הכרמל בחיפה הסטון בלומנטל – שף אנגלי-יהודי מאיר בלומנטל – כדורגלן ישראלי מיכאל בלומנטל – רופא ישראלי, מחלוצי רפואת העיניים נעמי בלומנטל – חברת כנסת ישראלית נפתלי בלומנטל – איש ציבור ישראלי פליציה בלומנטל – פסנתרנית יהודייה, על שמה מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ופסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה הספרייה במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה קורט בלומנטל – נוירופסיכיאטר ישראלי ריצ'רד בלומנטל – סנאטור אמריקאי יהודי רנצו בלומנטל – דוגמן שווייצרי איתי בלומנטל – הכתב הצבאי של כאן חדשות
הנרי דיוסי צ'דס

אדמירל הנרי דְּיוּסִי צֶ'דְס (באנגלית: Henry Ducie Chads;‏ 1788 - 1868) היה קצין בצי המלכותי הבריטי, שתקופת שירותו השתרעה מהמלחמות הנפוליאוניות עד מלחמת קרים. צ'דס הצטרף לאקדמיה של הצי המלכותי בהיותו בן 12. ב-1803 הוצב באוניית הקו "אקסלנט" (74 תותחים), והשתתף בהגנה על גָּאֶטָה ובכיבוש קאפרי. ביולי 1808, במהלך המערכה על מאוריציוס, שירת בפריגטה "אִיפִיגֶ'נָאיָה" (36 תותחים) והצטיין בכיבוש איל דה לה פאס. בעקבות תבוסת השייטת הבריטית בקרב גרנד פורט נפל צ'דס בשבי הצרפתים, אך חולץ משביו עם כיבושה של מאוריציוס בידי הצבא הבריטי ושב לתפקידו הקודם כלפטננט הראשון של "איפיג'נאיה". כשפרצה מלחמת 1812 שירת צ'דס כלפטננט ראשון בפריגטה "ג'אווה". בדצמבר 1812 נתקלה אונייתו בפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן". בקרב אונייה-מול-אונייה שנתלקח ביניהן נפצע אנושות מפקד ה"ג'אווה", קפטן הנרי למברט. צ'דס, שנפצע גם הוא, נטל את הפיקוד והמשיך בקרב, אך נאלץ לבסוף, לאחר ארבע שעות לחימה עזה, להיכנע. אחרי הקרב קודם בדרגה וקיבל את הפיקוד על הסלופ "קולומביה". ב-1815 שירת עם אונייתו בגוואדלופ. ב-1824 השתתף עם אונייתו בחיל המשלוח הבריטי המושט לרנגון שבבורמה. ב-25 ביולי 1825 קודם לדרגת קפטן מלא (פוסט קפטן), נתכבד בתואר חבר מסדר האמבט, וזכה לשבחים ממושל הודו והפרלמנט הבריטי. מ-1834 עד 1837 פיקד על אה"מ "אֶנְדְרוֹמֶקִי" (Andromache); בספטמבר 1834 השתתף עם אונייתו בפריצה בכוח אל מצר בּוֹקָה טִיגְרִיס, במסגרת נסיונותיו של לורד ויליאם נֶפייר לכפות על המשנה לקיסר סין בקנטון את הרחבת המסחר עם בריטניה. בין השנים 5–1841 פיקד על אה"מ "קמבריין" בתחנת הצי בסין, ואחר כך עבר לפקד על בית הספר לתותחנות של הצי המלכותי אה"מ "אקסלנט". במהלך כהונתו יזם שיפורים ושינויים נרחבים בתחום התותחנות הימית, כמו למשל במשקל הקלעים ובמהירות הירי. ב-12 בינואר 1854 הועלה לדרגת סגן אדמירל. באותה שנה, במהלך מלחמת קרים, השתתף יחד עם שאר הצי בפיקודו של אדמירל צ'ארלס נפייר בהרעשה ובכיבוש המצודה הרוסית בבומרסונד שבאיי אולנד, כשהוא מניף את דגל סגן האדמירל על תורנה של אה"מ "אדינבורו". הוא שב לאנגליה ב-1855, וכגמול על שירותו הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האמבט. מ-1856 עד סוף 1858 שימש המפקד הראשי של הצי באירלנד. ב-24 בנובמבר 1858 הועלה לדרגת תת-אדמירל וב-3 בדצמבר 1863 לדרגת אדמירל מלא. ב-1865 קיבל את התואר אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט ואת גימלת השירות הטוב (good service pension) של אדמירל. מדיה וקבצים בנושא הנרי דיוסי צ'דס בוויקישיתוף
ארמילוס

ארמילוס הוא דמות של מלך רשע בתורת אחרית הימים היהודית המוכרת מספרות המדרשים של תקופת הגאונים ואילך. האזכור הקדום ביותר של ארמילוס הוא בספר זרובבל. על פי המסופר שם ארמילוס עתיד להיוולד מאבן שיש בדמות אישה לאחר שישכב השטן עמה. הוא עתיד לשלוט בעולם ביד קשה ויהרוג בחרב את מתנגדיו. הוא יעלה על ארץ ישראל עם עשרה מלכים ויהרוג את משיח בן יוסף. ישראל ימלטו מפניו למדבר. לבסוף הוא יומת על ידי משיח בן דוד שגם יביס את צבאו. דמותו מתוארת כך, צבע שער ראשו כזהב וכבול, ידיו ארוכות עד עקבי רגליו, גובהו שתים עשרה אמות, פניו ארוכים, עיניו עקומות ומרוחקות זו מזו, יש לו שני קדקודים, וכל רואיו ייראו ממנו. התייחסויות מוקדמת נוספת לארמילוס, היא בתרגום יונתן (ישעיהו יא ד) על תכונותיו של משיח בן דויד, "וברוח שפתיו ימית רשע" - "בממליל ספותיה יהי ממית ארמילוס רשיעא" (בעברית: בדיבור שפתיו יהא ממית את ארמילוס הרשע). התרגום מפרש פסוק זה מספר ישעיהו כמוסב ספציפית על דמותו של ארמילוס. חוקרים רבים סבורים שהתייחסות זו היא עריכה מאוחרת של תרגום יונתן. ייתכן ששמו נגזר משיבוש שמו של מייסד רומא המיתולוגי רומולוס, או משמו של אל הרע והחושך הפרסי אהרימן. נראה כי הקישור למייסד רומא בא כדי להצביע שהוא, ארמילוס, יהיה אחרון מלכי "רומי הרשעה" (שהביאה לחורבן בית המקדש), כפי שרומולוס היה מלכה הראשון. ייתכן גם ששמו נגזר משמו של רומולוס אוגוסטולוס, אחרון קיסרי האימפריה הרומית המערבית. ארמילוס, אחרון מלכי רומי, אמור להתמודד עם המשיח, אחרון מלכי יהודה לפני אחרית הימים. האגדות המאוחרות יודעות לספר שמלחמת ארמילוס ביהודים תימשך שלושה חודשים. הן גם מתארות אותו בצורה מאוד לא מחמיאה, כקירח בעל עיניים בגדלים שונים. גם ידיו באורכים שונים ועל מצחו צרעת. מסופר גם שאוזנו הימנית סתומה ומשמשת אותו כאשר באים אנשים להגיד דברים טובים על אחרים ולעומת זאת, כשבאים אנשים לדבר רעות, אז הוא מפנה אליהם את אוזנו השמאלית, האוזן השומעת.[דרוש מקור: מה הן אותן אגדות מאוחרות] יש תיאורים נוספים של ארמילוס, הסותרים את התיאור, שהובא לעיל, אך כל התיאורים מציגים אדם מעוות, מפלצתי. הוא מתואר גם כבן השטן והאבן, ולעיתים גם מצוין שהוא גר באבן. לפי אגדה שנמצאה במאמר "אותות המשיח", מקורו באבן דמוית נערה יפת תואר שברא אלוהים ונמצאת ברומא, ורשעי אומות העולם בועלים אותה, ומזרעם אלוהים יוצר בה ולד, והיא מתבקעת ויוצא ממנה ארמילוס: "ויבוא אצל אדום הרשעה ויאמר להם משיח אני, אני אלהיכם! מיד מאמינים בו וממליכים אותו עליהם." אגדה זו השתלשלה מאגדה נוכרית לפיה המשורר הרומי ורגיליוס יצר דמות אבן של נערה, דמות מופלאה כל כך, שרומיים מסוימים קיימו איתה יחסי מין.[דרוש מקור] יש מהאחרונים שהנחו לכוון בתפילה על כך שמשיח בן יוסף לא יהרג בידי ארמילוס. התייחסויות נוספות לארמילוס נמצאות בספר האמונות והדעות (מאמר ח'), בן איש חי (פרשת מקץ) וספר מעייני הישועה (מעיין ח תמר ו). אנטיכריסט דג'אל ארמילוס, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" על פי חלק מעדי הנוסח של ספר זרובבל נחמיה בן חושיאל, היינו משיח בן יוסף, ידקר על ידי שירון מלך פרס. ספר זרובבל ARMILUS - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com הוראות הגר"א לתלמידיו שהובאו ב(ספר הקול התור חלק א' או' ו', בן איש חי (פרשת בשלח), שו"ת מנחת אלעזר (חלק ג', סימן עו), ילקוט יוסף (תפילה ב')
חוסיין דרח'שאן

חוסיין דרח'שאן (פרסית: حسين درخشان; נולד ב-7 בינואר 1975) הוא עיתונאי ובלוגר איראני-קנדי. נודע כאחד מניצניה של מהפכת האינטרנט והבלוגים באיראן ובביקורתו כלפי המשטר האיראני. בינואר 2006 ביקר דרח'שאן בישראל על מנת להביא ממקור ראשון את רשמיו מהמדינה ולהביא לתחילת דיאלוג בין ישראל לאיראן. ב-1 בנובמבר 2008 נעצר בטהראן. בספטמבר 2010, סעיד מורתזווי גזר את דינו ל-19 וחצי שנות מאסר באשמת שיתוף פעולה עם מדינה עוינת, הפצת תעמולה נגד השלטון, קידום רעיונות הנוגדים את המהפכה האיסלאמית והפצת עלבון נגד האסלאם ונגד חכמי הדת. דרח'שאן ריצה את עונשו בכלא אווין שבצפון מערב איראן. בנובמבר 2014 עלי ח'אמנאי נתן לו חנינה והוא עזב את איראן. מדיה וקבצים בנושא חוסיין דרח'שאן בוויקישיתוף חוסיין דרח'שאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הטור של דרח'שאן באתר הגרדיאן חוסיין דרח'שאן, Democracy's Double Standard, הניו יורק טיימס, 28 בספטמבר 2006 מירון רפופורט, איראני גאה, באתר הארץ, 10 בינואר 2007 קובי אופק, כוח הבלוג, באתר הארץ, 30 בינואר 2006 דודי כהן, איראן: נפתח משפטו של הבלוגר חוסיין דרח'שאן, באתר ynet, 24 ביוני 2010 בלוגר אירני מוכר נידון ל-19 שנות מאסר, באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2010 Blog Spring, באתר Wired, יוני 2005 The Blogfather: Times are hard for Iran's online free-speech pioneer(הקישור אינו פעיל), באתר canada.com,‏ 2 בנובמבר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סוורסקי דונץ

סוורסקי דונץ (רוסית: Северский Донец; אוקראינית: Сіверський Донець; לעיתים קרובות נקרא פשוט דונץ) הוא נהר הזורם בדרום המישור המזרח אירופאי, בשטחן של רוסיה ואוקראינה. מוצאו של הנהר סמוך לעיר בלגורוד ברוסיה, הוא זורם בכיוון דרום-מזרח דרך הערים חרקוב, דונצק ומחוז לוהנסק אשר באוקראינה, ומשם חזרה לרוסיה דרך מחוז רוסטוב, עד שנשפך לנהר דון במרחק של כ- 100 קילומטרים מים אזוב. סוורסקי דונץ הוא הנהר הרביעי בגודלו באוקראינה ומהווה מקור מים חשוב במזרח המדינה. מקור שמו של הנהר היא העובדה שמוצאו באזור שהיה ידוע בשם "סוורסקי" (צפוני), והוא מזין את הנהר הגדול יותר - הדון. היה ידוע גם בשם "טנאיס הקטן" (טנאיס היה שמו של הדון בפי הרומאים ועמי מערב אירופה בימי הביניים). ההתיישבות המוקדמת ביותר סמוך לנהר מתוארכת לתקופת האבן. מדיה וקבצים בנושא סוורסקי דונץ בוויקישיתוף סוורסקי דונץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Etsy

Etsy (בעברית: אטסי) הוא אתר מסחר אלקטרוני שנוסד בשנת 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace. האתר הוא שוק עולמי מקוון הממוקד במסחר מקומי ובינלאומי של עבודות יד ופריטי אספנות. המוכרים הם אנשים פרטיים ועסקים קטנים המציעים מיליוני פריטים ושירותים דרך הפלטפורמה המקוונת. כיום, אטסי הוא אחד האתרים המובילים בעולם. בספטמבר 2012 הוא דורג במקום ה-178 במדרג אלקסה. האתר הושק ב-18 ביוני 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace, חברה קטנה שהורכבה מרוברט קיילין, כריס מגווייר, חיים שופיק, וג'ארד טארבל. הגרסה הראשונית של האתר נוצרה במהלך חודשים וחצי בלבד. במאי 2007 האתר עבר את ה-1.7 מיליון דולרים במכירות. ב-29 ביולי 2007 בוצעה המכירה המיליון דרך האתר. במאי 2009 היו לחברה כ-60 עובדים והמכירות שבוצעו דרך האתר עברו את ה-10 מיליון דולרים בחודש, כאשר העלייה בפופולריות של האתר ובמקביל העניין המוגבר של הצרכנים במוצרים מותאמים אישית וזולים יותר יוחסה למיתון בארצות הברית. במרץ 2010 האתר הכיל שבעה מיליון משתמשים רשומים מכל רחבי העולם. כמו כן, במהלך 2010 ההכנסות של האתר צמחו מ-180 מיליון דולרים בשנה ל-314 מיליון דולרים בשנה. במרץ 2011 האתר השיק רשת חברתית מקוונת בסגנון פייסבוק בשם "People Search" "על מנת לסייע לקונים וגם למוכרים לתקשר זה עם זה ולהפוך לחברים". האתר גובה דמי רישום בסך 20 סנט עבור כל פריט שמוצג באתר ולוקח 3.5% מכל מכירה, כאשר עלות מרבית הפריטים שנמכרים היא בין 15 עד 20 דולרים. אופי המוכרים באתר מגוון, והם כוללים בין היתר חובבים ועד אמנים מקצועיים המתפרנסים בעיקר ממכירת יצירותיהם דרך האתר. המשרד הראשי של האתר ממוקם ברובע ברוקלין שבניו יורק. מסחר אלקטרוני מדיה וקבצים בנושא Etsy בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Etsy (באנגלית אמריקאית, באנגלית בריטית, בגרמנית, בספרדית, באיטלקית, ביפנית, בהולנדית, בפולנית, בפורטוגזית וברוסית) Etsy, ברשת החברתית פייסבוק Etsy, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Etsy, ברשת החברתית אינסטגרם Etsy, באתר פינטרסט Etsy.com הדר קנה, "פתאום הגיע הבום": הם התקשו להתפרנס - עד שגילו את האתר ששינה את חייהם, באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2019 Etsy, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדריך לפתיחת חנות באטסי, באתר Digital Elephant Etsy.com Site Info Where the Crafts Babes and D.I.Y. Dudes Are - New York Times Etsy Crafts a Recession Success - eMarketer For Craft Sales, the Recession Is a Help - NYTimes.com Etsy may be the coolest, most feel-good way to shop Ecommerce Collides with Handmade: An Interview with Etsy
יעקב סער

יעקב (יענקל'ה) סער (נולד ב-1951) הוא כימאי וסופר ישראלי. נולד בברית המועצות ומשפחתו עלתה לישראל כאשר היה בן חמש. הוא גדל בחיפה ולמד בתיכון חוגים, והיה חניך תנועת השומר הצעיר. את שרותו הצבאי עשה בחטיבת גולני ובחיל המודיעין. סער הוא בוגר הטכניון בכימיה. את התואר השלישי שלו סיים ב-1983. הוא פרסם כשלושים מאמרים מדעיים וטכניים. אחרי השתלמות פוסטדוקטורט בארצות הברית התגורר ביישוב עומר ועבד ככימאי בחברות בנגב. בשנים 1994-2006 היה בעלים של חברה בתחום ההיי טק. בשנת 2007 החל לכתוב ולהוציא לאור מדריכי טיולים. בשנת 2013 הקים את חברת הבדלה מחקר שעוסקת בתחום רפואי. בשנת 2005 ראה אור הרומן הראשון שלו, "הבת הרביעית שלי". הרומן נכתב למגירה, וללא כוונה למכירה בחנויות. בעקבות בתו הצעירה שהלכה את שביל ישראל ב-2004 אחרי שירותה הצבאי, יצא סער למסע הראשון שלו על שביל ישראל, וב-2005 הלך אותו לראשונה ברצף. בתום המסע התמסר לכתיבה של מדריכי טיולים. ספר הטיולים הראשון שפרסם, "Israel National Trail", נכתב באנגלית ונועד למטיילים מחו"ל בשביל ישראל. הספר שכתב בעברית על שביל ישראל קיבל את הכינוי "המדריך האדום" והפך למדריך הידוע ביותר בעברית על השביל. סער כתב על שבילים ארוכים בארץ, בהם שביל הגולן, שביל ירושלים, שביל הבשורה ("שביל ישו"), שביל עמק המעיינות, שביל סובב באר שבע, שביל רמת מנשה, המסע מים לים ואחרים. סער כותב את ספריו יחד עם ד"ר יגיל הנקין מדריך במכללה לפיקוד ומטה ועם דני גספר ממכון אבשלום. ספריו של סער רואים אור בהוצאת אשכול. הבת הרביעית שלי - דאנאקוד 800-32011 שביל ישראל - דאנאקוד 357-1648 מדריך שבילים ארוכים בישראל - דאנאקוד 357-1543 Israel National Trail - ISBN 978-965-42059-1-7 Jesusweg und Jerusalem - ISBN 978-370-79138-1-1 Jesus Trail and the Golan trail - ISBN 978-965-42057-5-7 יעקב סער, באתר ויקישביל יעקב סער, באתר סימניה רשימת הפרסומים של יעקב סער, בקטלוג הספרייה הלאומית
רש"ש

האם התכוונתם ל... רבי שלום שבזי (1619–1719) – רב, מקובל ופייטן מתימן רבי שלום שרעבי (1720/1703–1782/1777) – רב ומקובל תימני נודע, ראש ישיבת המקובלים בית אל רבי שמואל שְׂטְרָאשׁוּן (1793–1872) – רב ליטאי, מהבולטים ביהודי וילנה בדורו, מגיה התלמוד הבבלי והמדרש רבי שמעון שְׁקוֹפּ (1860–1939) – ראש ישיבת שער התורה בגרודנה (מכונה "הגרש"ש")
הפועל מועדון ספורט אורתודוכסים לוד

הפועל מועדון ספורט אורתודוכסים לוד הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר לוד. אורתודוכסים לוד נוסדה בשנת 2003 על ידי סוסו מונייר. עם הקמתה ובראשית דרכה הייתה הקבוצה מורכבת כולה משחקנים ערבים-נוצרים תושבי לוד ונחשבה למייצגת של הקהילה הערבית-נוצרית (האורתודוקסית) בעיר. במשך השנים היא הפכה ליותר ויותר מעורבת ונכון לשנת 2011 נותרו בה רק שני שחקנים ערבים-נוצרים, הקפטן פאנוס והמגן השמאלי זיתונה. עם זאת, פאנוס מרגיש עד היום שהוא והקבוצה מייצגים את המיעוט הנוצרי בארץ: "...זו מסגרת של נוצרים, שאין הרבה כמוה, זה נותן לך גאווה מסוימת שאתה מייצג את הקהילה.". באפריל 2004 שיחקה לראשונה הקבוצה ב"דרבי נוצרי" נגד קבוצת הפועל אורתודוקסים יפו. בשלוש השנים הראשונות שלה שיחקה הקבוצה בליגה ג', אחר כך עלתה לליגה ב' בה שיחקה שוב, במשך שלוש שנים ובשנת 2011 היא העפילה לליגה א'. בעונתה הראשונה בליגה זו, היא סיימה במרכז הטבלה. בתום עונת 2012/2013 ירדה לליגה ב', אולם לא נרשמה לליגה בעונה הבאה והתפרקה. אחד המשחקים האחרונים ששיחקה היה משחק העלייה של הפועל קטמון לליגה הלאומית, באצטדיון טדי לעיני 5,500 צופים. אורתודוכסים לוד הופיעה למשחק עם 11 שחקנים בלבד וללא שוער בסגל, והפסידה בתוצאה 9-1. בגביע המדינה העפילה פעמיים לסיבוב ו' בעונת 10–2009 ובעונת 2012-13. הקבוצה אירחה את משחקי הבית שלה באצטדיון העירוני בלוד, המכיל כ-3,000 מושבים. אורתודוכסים לוד מוזכרת באחת הסצנות בקומדיית הכדורגל הישראלית משנת 2014 שושנה חלוץ מרכזי. אורתודוקסים לודבאתר ההתאחדות לכדורגל הכסף נגמר, השחקנים שבתו, והמאמן הלך, באתר ערוץ הספורט, 20 בפברואר 2012 בועז רביד, לוד לא מרימה ידיים, באתר דאבל פס, 18 בספטמבר 2009 אורתודוקסים לוד: "מצפים ליותר נוצרים בקבוצה", mynet 23.08.11 אור שדה, משפחת טועמה ומלחמתה במונופול, באתר הארץ, 10 באפריל 2004 אסי ממן ואסף שמש, ‏קטמון בלאומית אחרי 1:9 על אורתודוכסים לוד, באתר ONE‏, 3 במאי 2013 הושלמה תמונת סיבוב ו' של גביע המדינה, באתר דאבל פס, 8 בנובמבר 2011
בית זייד

בֵּית זַיִיד הוא מושב על גבעות שייח' אבריק, הנושק לקריית טבעון ונמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל, בה הוא מהווה כיישוב המערבי ביותר. ב-1926, לאחר שגורש עם משפחתו מכפר גלעדי, התיישב אלכסנדר זייד, מוותיקי ארגון השומר, עם רעייתו ציפורה זייד ועם ארבעת ילדיהם על הגבעות עליהן שמר בשם "הקרן הקיימת". יזם את החפירות הארכאולוגיות שערך פרופ' בנימין מזר בעתיקות בית שערים וסייע להתיישבותו של קיבוץ אלונים הסמוך. ב-11 ביולי 1938, בדרכו לפגישה עם אנשי אלונים, נרצח אלכסנדר זייד על ידי קאסם אל טאבש, בדואי משבט ערב אל-חילף. על שמו הוקם היישוב גבעות זייד, בו חיו בני משפחתו עד שעזבו בשנת 1951 והקימו את בית זייד במקום בו התגוררו לפני כן. סמוך ליישוב ניצבת אנדרטת אלכסנדר זייד של דוד פולוס המראה את אלכסנדר זייד, רכוב על סוסתו, משקיף על מרחבי העמק. הפסל חובל והופל ממקומו באוקטובר 2007 ולאחר תקופה קצרה שוקם והושב למקומו. מדיה וקבצים בנושא בית זייד בוויקישיתוף בית זייד, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. | ערך זה הוא קצרמר בנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עיבור

האם התכוונתם ל... הפריה – מפגש של שני תאי רבייה, שמתאחדים ליצירת עובר העיבור ללא חטא – ההפריה של חנה, שיצרה את מרים כשהיא נקייה מהחטא הקדמון (דוֹגמה נוצרית-קתולית) היריון – תהליך שבו נקבה נושאות ברחמה צאצא, הקרוי עובר עיבור (מיסטיקה) – (בלעז: אינקובציה) ישות או השפעה חיצונית הפועלת על נפש האדם לזמן קצוב ומסיימת את פעולתה מעצמה וללא התערבות עיבור (מכניקה) - המעוות היחסי, ראו: מעוות עיבור השנה – בהלכה היהודית: קביעה, מדי 2-3 שנים, של שנה מעוברת (שנה בת 13 חודשים, שבה נוסף חודש אדר א') "עיבור החודש" בהלכה היהודית: הוספת יום לחודש, כך שיהיה מלא (בן שלושים ימים), ראו: קידוש החודש הוספת יום 29 לחודש פברואר: בלוח היוליאני ובלוח הגרגוריאני "עיבור דקה" (לפעמים נקרא "עיבור שנייה") - הוספת שנייה אחת לדקה מסוימת (כדי לשמור על תיאום בין הזמן האטומי הבינלאומי לבין זמן אוניברסלי מתואם), ראו: דקה מעוברת
ליקיסה

מחוז ליקיסה (בטטום: Liquiçá) הוא מחוז השוכן על החוף הצפוני של המדינה מזרח טימור. האוכלוסייה במחוז מונה 54,834 אנשים שחיים בשטח של 543 קמ"ר. המחוז גובל במחוזות דילי מכיוון מזרח, אילאו מדרום מזרח, ארמרה מדרום ובובונרו מדרום מערב. במחוז ישנן אוכלוסיות גדולות של יתושים הנושאים מחלות קטלניות כמלריה וקדחת דנגי. המחוז מחולק ל-3 גזרות מרכזיות והן: מאוברה (באנגלית: Maubara) ליקיסה (באנגלית: Liquiçá) בזרטטה (באנגלית: Bazartete) מחוזות מזרח טימור מדיה וקבצים בנושא מחוז ליקיסה בוויקישיתוף לפי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2004
חסן פירוזאבאדי

הגנרל סייד חסן פירוזאבאדי (בפרסית: سيد حسن فيروزآبادی;‏ 3 בפברואר 1951 – 3 בספטמבר 2021) היה ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של הרפובליקה האסלאמית של איראן בשנים 1989–2016. פירוזאבאדי היה פעיל בצבא איראן מאז שנת 1981 והיה גנרל במלחמת איראן–עיראק. היה מקורב מאוד למנהיג העליון של איראן, עלי ח'אמנאי, ומונה לראש המטה שלו ב-2 בנובמבר 2002. נמנה עם תומכיו החשובים של נשיא איראן לשעבר, מחמוד אחמדינז'אד, בבחירות לנשיאות באיראן. מת בטהרן ב-3 בספטמבר 2021. מדיה וקבצים בנושא חסן פירוזאבאדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של חסן פירוזאבאדי (באנגלית, בעברית, בערבית ובטורקית) ערך זה הוא קצרמר בנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שריד

שָׂרִיד הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי השוכן בצפון עמק יזרעאל, ליד מגדל העמק, ונמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל. בתקופת העלייה הרביעית (1924–1928), היה עמק יזרעאל בראש סדר העדיפויות של קק"ל, אשר רצו להקים בעמק הפורה התיישבות חקלאית משמעותית, ויצירת רצף טריטוריאלי של היישוב, על ידי חיבור חיפה לגוש ההתיישבות בין עפולה לבית שאן. במסגרת המאמץ ליישב את העמק, קק"ל רכשו 30,175 דונם מהכפרים הערביים על יד נהלל ב-1924, עליהם הוקמו היישובים משמר העמק, רמת דוד, גבת, כפר ברוך וכן, שריד. שריד הוקם בתחילת שנת תרפ"ז (סוף שנת 1926) על גבעת כניפס. מקימי היישוב היו חברי קבוצת "אחוה" של חברי החלוץ מליטא, שעלו בשנת 1920 והחל משנת 1925 עבדו את קרקעות היישוב בעת שהותם במחנה הכשרה סמוך לגניגר. באביב 1927 הצטרפו לשריד קבוצת "ביברכה" של תנועת הנוער בלאו וייס מגרמניה שעלו בשנת 1924. בתחילה הוקצה ליישוב שטח של 2500 דונם. היישוב קרוי על שם העיר המקראית "שריד" המזוהה עם תל שדוד הסמוך ומוזכרת בתנ"ך בגבולו של שבט זבולון. כלכלת הקיבוץ מבוססת על המפעל לייצור אבני ליטוש "גמל" ועל ענפי חקלאות מגוונים - גידולי שדה, רפת, פרדס ועוד. בין חברי הקיבוץ היה גם המשורר נתן יונתן. בנו ליאור שנפל במלחמת יום הכיפורים קבור בבית הקברות של הקיבוץ. את השיר שני אלונים כתב יונתן על שני אלונים בקיבוצו שנגדעו. השיר קיבל משמעות חדשה לאחר נפילתו של ליאור יונתן. בשנות ה-60 של המאה ה-20 פעלה בישראל שלישיית שריד, שהורכבה משלושה אנשי קיבוץ שריד. ליד שריד בנו הבריטים שלושה בונקרים בהם אוחסנה תחמושת לצורכי שדה התעופה הסמוך ברמת דוד. ביוזמת הקרן הקיימת לישראל ובסיועה של ממשלת סלובניה ניטעה במקום חורשה והוקם חניון הנקרא חניון הבונקרים או חורשת סלובניה. בקיבוץ קיים מערך גנים המשרת את ילדי המקום. תלמידי היסודי לומדים בבית הספר שגיא בקיבוץ שריד ותלמידי התיכון מתחנכים בבית הספר העמק המערבי בקיבוץ יפעת ובבית הספר עמקים תבור בקיבוץ מזרע. אתר האינטרנט הרשמי של שריד שריד באתר הרשות לפיתוח הגליל חניון הבונקרים-חורשת סלובניה באתר "נלך" א. מש, 5 עובדים יותר משאישרנו, דבר, 13 באוקטובר 1966 קיבוץ שריד, ימים ראשונים, באתר ynet, 29 ביולי 2005 שריד (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 חסקין, גילי, רכישת אדמות עמק יזרעאל עשר שנות משק שריד, דבר, 16 במרץ 1937 אחוה גניגר, דבר, 27 ביולי 1926 יהושע י"ט/י'