laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל

ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: João V de Portugal; ‏22 באוקטובר 1689 – 31 ביולי 1750) היה מלך פורטוגל בין השנים 1707–1750. ז'ואאו החמישי נולד בליסבון ב-22 באוקטובר 1689, לפדרו השני, מלך פורטוגל ומריה סופיה מנויבורג, בתם של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט. על אף היותו של ז'ואאו יורש העצר, לא קיבל בטקס הטבלתו את התארים "נסיך ברזיל" ו"דוכס ברגנסה", מתוך כבוד לאחיו הבכור ז'ואאו, נסיך ברזיל שמת זמן קצר לפני לידתו. ז'ואאו קיבל חינוך מעולה, ואף קיבל הדרכה פוליטית מעולה כהכנתו לשלטון. בשנת 1696 בהיות ז'ואאו בן 7, העניק לו אביו בטקס מפואר במיוחד את התארים "נסיך ברזיל" ו"דוכס ברגנסה". בשנת 1699 מתה אמו מריה סופיה מנויבורג, ובעקבות כך נכנס ז'ואאו לדיכאון. על מנת לעזור לו חזרה דודתו קתרינה, נסיכת פורטוגל לפורטוגל, וגידלה אותו עד למותה בשנת 1705. בשנת 1704 מתה אחותו של ז'ואאו תרזה מריה, ובעקבות כך נכנס ז'ואאו שוב לדיכאון למשך כמה חודשים. ב-9 בדצמבר 1706 מת אביו פדרו השני, מלך פורטוגל, וז'ואאו עלה במקומו לשלטון. ז'ואאו המשיך לסייע לבריטניה ואוסטריה במלחמת הירושה הספרדית, ואף סייע בכיבוש מדריד. ז'ואאו שלט בממלכה בצורה אבסולוטית, ואף לא טרח לכנס את הקורטס. לאחר שנתגלו בברזיל מאגרי זהב ואבנים יקרות עשירים ביותר, הפך ז'ואאו החמישי לאחד המונרכים העשירים באירופה. על מנת לחזק את בריתו עם אוסטריה, התחתן ז'ואאו ב-27 ביוני 1708 עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אחותו של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהביאה כנדוניה 100,000 כתרים. ב-26 באוקטובר הגיעה מריה אנה לליסבון, והחתונה המפוארת נמשכה על ה-27 בדצמבר. נישואיהם של השניים היו מוצלחים, אולם חלק גדול מהזמן בני הזוג חיו בנפרד, וז'ואאו אף החזיק בכמה פילגשים. בשנת 1713 נחתם הסכם אוטרכט, ולפיו זכתה פורטוגל בכמה טריטוריות שנכבשו על ידה במהלך המלחמה. אולם, מיד לאחר סיום המלחמה, החל ז'ואאו לטפח את קשריו עם ממלכת צרפת, ואף ניסה להשיא את בתו ללואי החמישה עשר, מלך צרפת. בשנת 1729 לאחר משא ומתן בן 4 שנים, חיתן ז'ואאו את בנו ז'וזה עם מריאנה ויקטוריה מספרד, בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד, בעוד שבתו ברברה מפורטוגל התחתנה עם בנו של פליפה פרננדו, לימים מלך ספרד. ב-31 ביולי 1750 מת ז'ואאו החמישי בליסבון כתוצאה מבצקת, ובנו פדרו השלישי, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. בשנת 1708 התחתן ז'ואאו עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים: ברברה מפורטוגל (1711–1758) פדרו, נסיך ברזיל (1712–1714) ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל (1714–1777) קרלוס, נסיך פורטוגל (1716–1736) פדרו השלישי, מלך פורטוגל (1717–1786) אלכסנדרה, נסיך פורטוגל (1723–1728) בנוסף היו לז'ואאו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות. מדיה וקבצים בנושא ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל בוויקישיתוף ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פיינמן

פֶיינמַן או פַיינמֶן (באנגלית: Feynman, Feynman או Fineman) הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... אורי פיינמן – זמר ומלחין ישראלי אשר זליג פיינמן – מחזאי יידיש אמריקאי יליד קישינב חוסה פבלו פיינמן – סופר, פילוסוף ומסאי ארגנטינאי טוביה פיינמן – אלוף-משנה בצה"ל סיליה פיינמן אדלר – שחקנית אמריקאית, "הגברת הראשונה של תיאטרון היידיש" פול פיינמן – שופט אמריקאי ריצ'רד פיינמן – פיזיקאי יהודי-אמריקאי זוכה פרס נובל דיאגרמת פיינמן – ייצוג של תהליכים בתורת השדות הקוונטית באמצעות מסלולי חלקיקים
תמונה באבן

תמונה באבן הוא מיזם ירושלמי, שבמסגרתו מונצחות המשפחות שבנו את שכונת "אוהל משה", שהיא חלק משכונת "נחלאות", אחת השכונות הראשונות שנבנו מחוץ לחומות, בשלהי המאה ה-19. את המיזם יזמה דבורה אבי-דן. למימושו פנתה לצאצאיהם של מייסדי שכונת "אוהל משה", בבקשה לקבל תמונות מהאלבום המשפחתי. מתוך כ-600 תמונות שנאספו, נבחרו עשרים לתלייה על בתי השכונה. המעצב עופר קוטלר עיצב את המיזם. בשלב הראשון הוגדלו תמונות אלה, נצרבו באבן, ונוסף להן תקציר קורות חייהן של המשפחות. מרביתן נתלו על בתי המשפחות המתאימות. את השלב הזה מימן עוזי הלוי, נכדו של ר' בנימין הלוי שהיה ממייסדי השכונה. בינואר 2006 מומש השלב השני של "תמונה באבן", 17 תמונות קטנות יותר נתלו בסמטה שעל יד בית הכנסת הגדול של אוהל משה. השלב השני מומן על ידי הצאצאים של המשפחות המופיעות בתצלומים. בפתח השלב השני נקבע שירו של אלישע פורת, "פחיתה", העוסק, בדומה למיזם כולו, בשלשלת הדורות. וסוגר את המיזם התרגום לאנגלית של השיר. בכוונת היזמית להקים גם בשכונת "אבן ישראל" ובשכונות הכורדים "זיכרון יוסף" מפעל דומה. עם המשפחות המונצחות נמנית משפחת נבון שאחד מבניה היה נשיא המדינה יצחק נבון, ומשפחות נכבדות נוספות. אבן נגף תמונה באבן בפרסומי המנהל הקהילתי של ירושלים נחלאות - מישהו כבר גר כאן קודם, באתר "ירושלים ברשת" תמונה באבן - ירושלים, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2005 דוד הכהן, תמונות באבן בשכונת אהל משה בירושלים, באתר ynet, 5 במרץ 2006 שלטי "תמונה באבן, מתוך אתר שלטי רחובות, אתרים ומספרי בתים האולטימטיבי השלט על קיר ביתה של משפחת נבון מתוך אתר שלטי רחובות, אתרים ומספרי בתים האולטימטיבי
גביע (כלי)

גביע הוא כוס בעלת רגל דקה וארוכה. לרוב הגביע עשוי זכוכית, אך ניתן למצוא גם גביעי מתכת (בעיקר כסף) או חרסינה. גביעים בצורות שונות משמשים למגוון משקאות, בהם - גביע שמפניה, גביע יין וגביע מרטיני. גביעי זכוכית יכולים לשמש ככלי הגשה למנות קרות שונות כגון סלט פירות וגלידה. הרגל של הגביע מאפשרת לאחוז אותו מבלי להירטב או להניח אותו על שולחן מבלי להרטיב אותו בשל לחות שמצטברת על דפנותיו של הגביע שמלא בנוזל קר. הגביע הקדוש תואר בתחילה כקערה, אך מאוחר יותר החל להיות מתואר בדמות גביע של ימינו. נהוג להציב גביע יין לאליהו הנביא בליל הסדר. בקידוש ובהבדלה מקובל לעשות שימוש בגביע יין. גביע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ויליאם מונטגומרי ואט

ויליאם מונטגומרי ואט (באנגלית, William Montgomery Watt‏, 14 במרץ 1909 - 24 באוקטובר 2006) היה מזרחן סקוטי וחוקר אסלאם. ידוע בעיקר בזכות ספריו "מוחמד במכה" (1953) ו"מוחמד במדינה" (1956). ואט נולד וגדל בסקוטלנד. בצעירותו החל בלימודי מדעי הרוח - ספרות ופילוסופיה במוסדות אקדמיים שונים כאוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת אדינבורו ואוניברסיטת יינה שבגרמניה וכל זאת מתוך עניין עמוק בדת, שהוביל אותו למסלול של הסמכה לכמורה בכנסייה הסקוטית האפיסקופלית. ב-1937, לאחר שכבר היה בעל מספר תארים בתחומים שונים במדעי הרוח החל להתעניין באסלאם לאחר שבמהלך לימודי הדוקטורט שלו השכיר חדר לסטודנט מוסלמי מפקיסטן, מזרם האחמדייה. לאחר שהוסמך לכמורה כיהן ככומר במשך שנים אחדות, ובין היתר שירת כעוזר של הבישוף האנגליקני בירושלים בין 1943 ל-1946. לאחר 1946 חזר לסקוטלנד ושימש כמרצה לערבית ואסלאם באוניברסיטת אדינבורו עד לפרישתו ב-1979. בעבודתו זכה להערכה רבה ולכיבודים ופרסים אקדמיים, ושימש גם ככומר פעיל במהלך חלק מן התקופה בה לימד. היה נשוי לג'ין דונלנדסון ולזוג נולדו בן אחד וחמש בנות. ואט היה בעל אמונה דתית חזקה, ועל אף שהיה נוצרי מאמין, ראה בנביא מוחמד דמות מופת. ספריו "מוחמד במכה" ו"מוחמד במדינה" הם ביוגרפיה אוהדת של הנביא. ב-1961 יצא ספרו "מוחמד, נביא ומדינאי", שהוא מעין תקציר של שני הספרים. באישיותו שאף ואט לגשר על פני שני העולמות, ולהביא להבנה רבה יותר של האסלאם בקרב הלא-מוסלמים. מדיה וקבצים בנושא ויליאם מונטגומרי ואט בוויקישיתוף ו. מונטגומרי ואט, דף שער בספרייה הלאומית הספד בעיתון הגרדיאן, 14.11.2006 הספד בעיתון האינדפנדנט, 8.11.2006 ערך זה הוא קצרמר בנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צלופחי-קושק

צלופחי-קושק (שם מדעי: Ophidiiformes) היא סדרה של דגי גרם ממחלקת מקריני סנפיר למרות שמם הם אינם קשורים לצלופחים. דגים אלה בעלי ראשים קטנים וגופים וזנבות ארוכים. העור שלהם חלק וריר והם חסרי קשקשים. הלסתות גדולות וסנפיר הגב ארוך ויש להם 2 זיזים מתחת ללסתות. רובם מטילי ביצים אך חלקם גם משריצי ולדות. אורכם מגיע מ-5 ס"מ ל-2 מ'. הם חיים באוקיינוסי אזורים הטרופיים וחלקם גם במים מתוקים. הם יכולים לחיות בעומק של 8,500 מטר. מינים אחרים חיים דווקא במים רדודים כמו בשוניות וחלקם אף במים הקפואים של גרינלנד. סדרה צלופחי-קושק (Ophidiiformes) משפחה Aphyonidae משפחה בִּיתְנִיִּים (Bythitidae) משפחה דַּיָּרִיִּים (Carapidae) משפחה זַלְדְּקָנִיִּים (Ophidiidae) משפחה Parabrotulidae מדיה וקבצים בנושא צלופחי-קושק בוויקישיתוף צלופחי-קושק, באתר ITIS (באנגלית) צלופחי-קושק, באתר NCBI (באנגלית) צלופחי-קושק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צלופחי-קושק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צלופחי-קושק, באתר GBIF (באנגלית) תרגום לא רשמי של השם cusk-eels
קוהלר

קוהלר הוא שם משפחה. האם התכוונתם ל... ארנסטו קוהלר – חלילן ומלחין איטלקי דון קוהלר – האיש הגבוה ביותר סטיבן קוהלר – אדמירל בצי ארצות הברית קאופמן קוהלר – רב רפורמי ותאולוג בארצות הברית קולר קהלר
בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק

בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק (בגרמנית: Fliegerhorst Fürstenfeldbruck, כיום Flugplatz Fürstenfeldbruck) הוא בסיס צבא ושדה תעופה צבאי בלתי פעיל ליד העיירה פירסטנפלדברוק בבוואריה שבגרמניה, מצפון-מערב לעיר מינכן. שדה התעופה נפתח ב-1935 כבסיס הדרכה של חיל האוויר הגרמני. בשל נזקי ההפצצות על גרמניה במלחמת העולם השנייה הוחל באוקטובר 1944 בהארכת מסלולי הבסיס לשימושם של מטוסי קרב, באמצעות עבודתם של אלפי עובדי כפייה. בהמשך אכן הופעלו ממנו מטוסי קרב כנגד בעלות הברית, ובעקבות זאת הופצץ הבסיס על ידי מטוסי ארצות הברית ובריטניה, שפסחו עליו קודם לכן. בשלהי אפריל 1945 כבש הצבא האמריקאי את הבסיס. לאחר המלחמה ועד 1948 שימש הבסיס את כוחות הכיבוש האמריקאים בגרמניה כבסיס רגיל, ואז הוחלט לשוב ולנצלו כשדה תעופה. בשנים הבאות הוצבו בו מטוסי קרב ומטוסי סיור וצילום אמריקאים. בשנת 1957 הותר לחיל האוויר של גרמניה המערבית לשוב ולהשתמש בבסיס ביחד עם חיל האוויר של ארצות הברית, אשר עזב את השדה ב-1960. מאז 1957 שוכן בבסיס בית הספר לקצינים של חיל האוויר הגרמני. הטיסות מהשדה נמשכו עד 1997 ואז הופסקו כליל. כיום משכן הבסיס יחידות אימונים ויחידות מנהלה שונות של חיל האוויר הגרמני. בבסיס מצוי עד היום מסלול טיסה אחד (מסלול 08/26, שכאמור אינו פעיל) באורך של 2,744 מטר. ערך מורחב – טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-5 בספטמבר 1972 תקפו שמונה מחבלים מארגון ספטמבר השחור את מגורי המשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן, רצחו שניים מחברי המשלחת ולקחו תשעה אחרים בכבני ערובה. המחבלים דרשו מגרמניה במטוס מנמל התעופה של מינכן. במהלך המשא ומתן שנוהל עמם הוסכם במקום זאת להעביר את המחבלים ובני הערובה במסוקים מהכפר האולימפי לבסיס פירסטפלדנברוק, שם ימתין מטוס נוסעים שיטיס אותם למצרים. בשעה 22:30 נחתו שני המסוקים בשדה התעופה. שם הותקפו המחבלים בירי צלפים לפי תוכנית שהכינו השלטונות הגרמנים לחילוץ בני הערובה. התוכנית בוצעה ברישול רב ולא השיגה את מטרתה, ובסופו של דבר רצחו המחבלים את תשעת בני הערובה הישראלים בעודם כבולים זה לזה בתוך המסוקים. ב-18 באוגוסט 2020 קיימו חיל האוויר הישראלי והלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), בהובלת מפקדיהם עמיקם נורקין ואינגו גרהרץ בהתאמה, את "מטס זיכרון לעתיד" - מטס של מטוס נחשון מטייסת 122 ושני מטוסי ברק מטייסת 105 בלוויית שני מטוסי יורופייטר טייפון גרמנים אשר עבר מעל מחנה הריכוז דכאו ומעל בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק. מדיה וקבצים בנושא בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק בוויקישיתוף מידע על שדה התעופה עמי רוחקס דומבה, מטס חיל האוויר מעל מחנה הריכוז "דכאו", באתר IsraelDefense, ‏19 אוגוסט 2020. מגזין "יד ושם: ירושלים", סתיו 2020, ע' 33, באתר יד ושם
דגי-לווייתן

דגי-לווייתן (שם מדעי: Cetomimiformes) הם סדרת דגים מקריני סנפיר החיים במצולות האוקיינוס. הם יכולים לחיות בעומק של יותר מ-3,500 מ', בעיקר באזורי הטרופי. לדגים אלה סנפירים קטנים, גופים כהים או אדומים ולסתות גדולות ענקיות המזכירות לסתות לווייתן וכן קיבה ענקית. חלקם גם בעלי אורות מיוחדים. העיניים קטנות וכמה איברים אצלם מנוונים. דגים אלה הם קרוביהם הרחוקים של החכאים. דגי הלווייתן יכולים להגיע לאורך של 40 ס"מ, כשהנקבות גדולות לפעמים פי 10 מהזכרים, שבעונת הרבייה נצמדים אליהם. הזכרים של חלק מהמינים יכולים להיות טפילים למיני חכאים החיים בעומק. סדרה דגי-לווייתן (Cetomimiformes) משפחה Cetomimidae משפחה Rondeletiidae משפחה Barbourisiidae - בה סוג ומין יחיד Barbourisia rufa מדיה וקבצים בנושא דגי-לווייתן בוויקישיתוף דגי-לווייתן, באתר ITIS (באנגלית) דגי-לווייתן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) דגי-לווייתן, באתר GBIF (באנגלית)
גשר תלוי

גשר תלוי (באנגלית: Suspension bridge) הוא סוג של גשר אשר מתאפיין במיפתח גדול ובגמישות של המבנה וכשמו - מִסעתו נתלית בעזרת כבלים. העיקרון ההנדסי של גשר תלוי הוא המרת כל כוחות הלחיצה והפיתול לכוחות מתיחה, והעברתם דרך כבלים, המאופיינים במשקל נמוך, בגמישות ובעמידה בכוחות מתיחה, אל שני עמודים גבוהים בצידי הגשר, ומהם אל הקרקע. מבחינה זו גשר תלוי בנוי בעיקרון הפוך לזה של גשר אבן קשתי, שבו כל הכוחות מומרים לכוחות לחיצה, ומועברים דרך האבן אל קצות הקשת. בין ראשי העמודים בגשר תלוי תלויים כבלים מאסיביים אשר מהם תלויה המיסעה או המדרכה עליה עוברת הדרך. קצות הכבלים מעוגנים לקרקע בשני הצדדים הקיצוניים ביותר של הגשר. היתרון הגדול של גשר תלוי הוא בכך שהמשקל של כל הגשר עובר אל העמודים דרך הכבלים ומהם אל האדמה, ולפיכך אין צורך בקורה עבה או במסבך שיחזיקו את מיפתח הגשר באוויר. יתרון נוסף הוא הגמישות המבנית המקנה לגשר עמידות גבוהה בפני רעידות אדמה. הגשר התלוי בעל המיפתח הגדול ביותר בעולם הוא גשר אקשי-קייקיו שביפן שנבנה בשנת 1998. אורך מיפתחו 1,991 מטר ואורכו הכולל 3,911 מטר. עם זאת, ישנם גשרים תלויים בעלי מיפתח קטן יותר ואורך כולל גדול יותר. גשרים המתבססים לעיתים על עמוד אחד אינם עונים להגדרה של גשר תלוי המחייב שתי נקודות משען (למשל שני עמודים). טיפוס זה של גשרים מכונה גשר מעוגן כבלים. אחד מהאדריכלים הבולטים כיום בתחום הוא סנטיאגו קלאטרווה, אשר תכנן שני גשרים תלויי כבלים בישראל (בירושלים עבור הרכבת הקלה ובפתח תקווה להולכי רגל). גשרים תלויים מצטיינים גם בנוכחות ויזואלית ייחודית ומרשימה, וכך הפכו מספר גשרים כאלו לסמלים של המקומות בהם הם ניצבים. בין אלו ניתן לציין את גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר ברוקלין בניו יורק. גשר סקיי ברידג' 721 שאורכו 721 מטר, הוא הגשר התלוי המיועד להולכי רגל הארוך בעולם. קדם לו גשר ארוקה 516, שאורכו 516 מטר. מדיה וקבצים בנושא גשר תלוי בוויקישיתוף גשר תלוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמרה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אמרת כנף – ציטוט בעל מוסר השכל או עוקץ מסוים אמרה - שולי בגד או אריג אישים: גירמה אמרה – אתלט ישראלי לואן אמרה – זמרת ושחקנית צרפתייה אמר אישים ששמם הפרטי הוא אמרה
קרלוטה חואקינה מספרד

קרלוטה חואקינה מספרד (בספרדית: Carlota Joaquina de Borbón‏; 25 באפריל 1775 - 7 בינואר 1830) הייתה אשתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל. קרלוטה חואקינה נולדה בארנחואס ב-25 באפריל 1775, לקרלוס הרביעי, מלך ספרד, ומריה לואיסה מפארמה, בתם של פליפה, דוכס פארמה ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת. בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה בת ה-10 בלבד עם ז'ואאו, נסיך ברזיל באישור האפיפיור פיוס השישי, והנישואים נחגגו בפאר גדול, ואחותו של ז'ואאו מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל התחתנה עם אחיה של קרלוטה ז'ואקינה האינפנטה גבריאל מספרד. בשנת 1788 מת אחיו הבכור של ז'ואאו ז'וזה, נסיך ברזיל, וז'ואאו מונה ליורש העצר של פורטוגל. מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, אמו של ז'ואאו, סבלה מדיכאון שהחמיר מאוד בשנת 1792 אחרי מותו של הכומר המוודה שלה עד כדי אי-מסוגלות לשלוט, ולפיכך בשנת 1799 מונה ז'ואאו לעוצר השלטון במקומה. פורטוגל הייתה חלק מהקואליציה האנטי צרפתית השנייה, ובעקבות כך בשנת 1801 פלשה ספרד לפורטוגל. בהסכם בדחוס שנחתם בחודש יוני של אותה שנה הסיגה ספרד את כוחותיה, בתמורה לוויתור על טריטוריות מצד פורטוגל. בשנת 1805 ניסתה קרלוטה חואקינה שתמכה בספרד להדיח את בעלה מהשלטון, אך כשלה והוגלתה לעיר מפרה. פורטוגל סירבה בשנת 1807 להיענות לדרישת נפוליאון לתמוך במצור על בריטניה, כחלק מאמברגו על הממלכה המאוחדת. כתוצאה מכך, כוחות צרפתיים, תחת פיקודו של הגנרל ז'ונו (Junot), פלשו לפורטוגל כחלק ממלחמת חצי האי והשתלטו על הבירה ב-1 בדצמבר 1807. לאחר הכיבוש עברה חצר המלוכה לברזיל, וכתוצאה מכך הפכה ברזיל לחלק מהממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל ואלגרבש, ובמעמד שווה לפורטוגל. מעורבותם של הכוחות הבריטיים במלחמת העצמאות הספרדית השיבה למדינה את עצמאותה, ובשנת 1812 גורשו אחרוני החיילים הצרפתים מהמדינה. בשנת 1821 נאלצו זואאו השישי וקרלוטה חואקינה לחזור לפורטוגל, בעקבות המהפכה הליברלית, וז'ואאו נאלץ להסכים לחוקה שהתקבלה על ידי הקורטס. בשנת 1824 ניסה בנה מיגל בתמיכתה להדיח את ז'ואאו מהשלטון, אולם המרד נכשל בתמיכה בריטית, ומיגל הוגלה לווינה, וקרלוטה חואקינה נעצרה במעצר בית. ב-7 בינואר 1830 מתה קרלוטה חואקינה בסינטרה, והיו טענות על כך שהתאבדה. בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה עם ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים: מריה תרזה, נסיכת ביירה (1793–1874) פרנסיסקו אנטוניו, נסיך ביירה (1795–1801) מריה איזבל, נסיכת פורטוגל (1797–1818) פדרו הראשון, קיסר ברזיל (1798–1834) מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל (1800–1834) איזבל מריה, נסיכת פורטוגל (1801–1876) מיגל הראשון, מלך פורטוגל (1802–1866) מריה דה אסוסאו, נסיכת פורטוגל (1805–1834) אנה דה ז'זוס מריה, נסיכת פורטוגל (1806–1857) מדיה וקבצים בנושא קרלוטה חואקינה מספרד בוויקישיתוף קרלוטה חואקינה מספרד, באתר "Find a Grave" (באנגלית) רק בשנת 1790 מומשו הנישואים ישנם טענות שילדיה הצעירים אינם ילדיו של ז'ואאו, אלא נולדו כתוצאה מניאופיה של קרלוטה ז'ואקינה
מריה לואיסה מפארמה

מריה לואיסה מפארמה (בספרדית: Maria Luisa de Borbón‏; 9 בדצמבר 1751 - 2 בינואר 1819) הייתה אשתו של קרלוס הרביעי, מלך ספרד. מריה לואיסה נולדה בפארמה ב-9 בדצמבר 1751, לפליפה, דוכס פארמה, ולואיז אליזבת, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה. על אף ניסיונותיה של אמה לחתנה בשנת 1761 עם לואי, דופן צרפת, התחתנה לבסוף מריה לואיסה בשנת 1765 עם בן דודה קרלוס, נסיך אסטוריאס. ב-14 בדצמבר 1788 נפטר חמיה קרלוס השלישי, מלך ספרד, ובעלה קרלוס עלה לשלטון במקומו. בשנת 1807 הסכים קרלוס עם נפוליאון לחלק את פורטוגל ביניהם, אולם משכבשה צרפת את צפון ספרד, נמלט קרלוס לדרום על מנת לברוח לאמריקה הלטינית. בהגיעו לארנחואס אילצה אותו התקוממות עממית להתפטר ב-19 במרץ 1808 לטובת בנם פרננדו השביעי, מלך ספרד, אולם, נפוליאון הזמין את שניהם לבאיון, ושם הודתה אשתו מריה לואיסה בלחץ נפוליאון, שפרננדו הוא בנו של מנואל דה גודוי שהיה מאהבה. פרננדו נאלץ להתפטר לטובת קרלוס, וקרלוס התפטר שוב לטובת ז'וזף בונפרטה וגלה יחד עם מריה לואיסה לרומא. ב-2 בינואר 1819 מתה מריה לואיסה ברומא, וב-20 בינואר אותה שנה מת אף בעלה קרלוס הרביעי, מלך ספרד. בשנת 1765 התחתנה מריה לואיסה עם קרלוס הרביעי, מלך ספרד, ממנו היו לה 14 ילדים: קרלוס קלמנטה (1771–1774). קרלוטה ז'ואקינה (1775–1830). מריה לואיסה (1777–1782). מריה אמליה (1779–1798). קרלוס דומינגו (1780–1783). מריה לואיסה (1782–1824). קרלוס פרנסיסקו דה פאולה (1783–1784). פליפה פרנסיסקו דה פאולה (1783–1784). פרננדו (1784–1833). קרלוס מריה איסידרו בניטה (1788–1855). מריה איזבלה (1789–1848). מריה תרזה (1791–1794). פליפה מריה (1792–1794). פרנסיסקו דה פאולה (1794–1865). מדיה וקבצים בנושא מריה לואיסה מפארמה בוויקישיתוף מריה לואיסה מפארמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
כיבוש השממה

כיבוש השממה (או בשמה הרשמי: תערוכת אקספו "ירושלים 1953") הייתה תערוכה עולמית אשר נערכה בירושלים, ישראל במרכז הקונגרסים הבינלאומי בנייני האומה בין התאריכים 22 בספטמבר 1953 ל-14 באוקטובר 1953. התערוכה הייתה התערוכה הבינלאומית הראשונה שנערכה בישראל. טקס הפתיחה נערך במעמד נשיא המדינה, יצחק בן-צבי, וראש הממשלה, משה שרת. בתערוכה ביקרו כ-600,000 אנשים. התערוכה עסקה בנושא "הפרחת השממה" ואכלוס ופיתוח האזורים המדבריים ברחבי העולם. הרעיון לתערוכה הגיע מעצם העובדה שהיא נערכה בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל, ובשנים אלו עסקו רבות בפיתוח אזורים שוממים במדינה עבור קליטת העלייה מארצות ערב ואירופה. 13 מדינות, בהן ארצות הברית, השתתפו בתערוכה למרות שהודיעו באופן רשמי שהן עלולות להחרים את פתיחת התערוכה[דרוש מקור]. ברית המועצות סירבה להשתתף. בין המשתתפים בתערוכה היו גם ארגון אונסק"ו וארגון הבריאות העולמי. הונפקו מדליות ובולי דואר בנושא התערוכה בעיצובו של המעצב הגרפי הבריטי אברם גאיימס[דרוש מקור]. "תערוכת אקספו 1953 - לכבוש את המדבר" באתר הלשכה לתערוכות בינלאומיות תערוכת כיבוש השממה באתר בנייני האומה גדעון עפרת, תערוכת "כיבוש השממה", באתר "המחסן של גדעון עפרת" אופירה גראוויס קובלסקי ויוסי כץ, ‏'תערוכת כבוש השממה': התערוכה הבינלאומית הראשונה בירושלים, 1953, ישראל 20, אביב 2012 הכנות לתערוכת כיבוש השממה בירושלים, 1953, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים התערוכה הבינלאומית ״כיבוש השממה״ בירושלים, 1953, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים סוכנות הידיעות היהודית, Israel’s First International Exhibition Closes; Visited by 600,000, ‏16 באוקטובר 1953 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
BY בדרקון

BY בדרקון (בלועזית: BY Draconis, נקרא גם גליזה 719) הוא מערכת בת שלושה כוכבים הנמצאת במרחק של כ-54 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים דרקון. המערכת מורכבת מזוג כוכבי הסדרה הראשית כתומים המקיפים זה את זה ומננס אדום המקיף את שניהם. לשני הכוכבים הכתומים יש כרומוספירה פעילה המכילה כתמי שמש רבים והסיבוב שלהם על צירם חושף ומסתיר לסירוגין אזורים עם כמות שונה של כתמי שמש ובכך גורם לשינויים בבהירות נראיתם, והם מהווים אב-טיפוס לסוג של כוכבים משתנים שנקראים על שמם משתני BY בדרקון. המערכת נמצאת במרחק של כ-54 שנות אור ובהירותה הכוללת היא בממוצע מדרגה 8.04, כאשר הבהירות של BY בדרקון C היא זניחה ביחס לבהירות של השניים האחרים. גילה של המערכת מוערך בכ-300 מיליון שנים, כלומר זוהי מערכת צעירה למדי. BY בדרקון A ו-B הם שניהם כוכבי הסדרה הראשית כתומים עם סיווג ספקטרלי K6V ו-K7V. לשניהם מסה סביב שלושת-רבעי מסת שמש, רדיוס סביב שני שלישים רדיוס שמש וטמפרטורה מעל 4,000 קלווין, אך BY בדרקון A מעט יותר מסיבי ויותר גדול מ-BY בדרקון B, ומסיבה זו גם טמפרטורת פני השטח שלו מעט גדולה יותר ועוצמת ההארה שלו כפולה משל בן זוגו, כך שלמעשה BY בדרקון A אחראי לכשני שלישים מעוצמת ההארה של המערכת. שני הכוכבים מקיפים זה את זה במחזור של פחות משישה ימים במסלול מאוד אליפטי והמרחק ביניהם משתנה בין 5 מאיות של יחידה אסטרונומית (כ-7.5 מיליון קילומטר) ל-8 מאיות של יחידה אסטרונומית (כ-12 מיליון קילומטר). BY בדרקון A משלים סיבוב על צירו במשך 3.83 ימים ומכיוון שרוב עוצמת ההארה היא ממנו, זו התדירות הראשית של השינויים בבהירות המערכת. גודל הכתמים וכמותם משתנים גם הם כך שמשרעת השינוי בבהירות משתנה בעצמה במחזוריות של 13–14 שנים. BY בדרקון C הוא ננס אדום עם בהירות מדרגה 15.75 ששקולה לעוצמת הארה של כ-120 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה. מסתו מוערכת בכ-0.13 מסות שמש והוא נמצא במרחק זוויתי של כ-17 שניות קשת מ-BY בדרקון A ו-B, ששקול למרחק של כ-260 יחידות אסטרונומיות. זמן ההקפה שלו את הזוג מוערך בכ-2,050 שנים. BY בדרקון AB, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים BY בדרקון C, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים SIMBAD:BY בדרקון A.F. Boden & B.F. Lane: A Preliminary Visual Orbit of BY Draconis, The Astrophysical Journal, Vol. 547, Issue 2, p. 1071 (2001) K. G. Hełminiak, M. Konacki, M. W. Muterspaugh, S. E. Browne, A. W. Howard & S. R. Kulkarni: New high-precision orbital and physical parameters of the double-lined low-mass spectroscopic binary BY Draconis, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 419, Issue 2, p. 1285 (2012) B.Zuckerman, R. A. Webb, E. E. Becklin, I. S. McLean & M. A. Malkan:BY Draconis is a Triple Star System, The Astronomical Journal, v. 114, p. 805 B. R. Pettersen, K. Olah & W. H. Sandmann:Longterm behaviour of starspots. II - A decade of new starspot photometry of BY Draconis and EV Lacertae, Astronomy and Astrophysics Supplement Series, vol. 96, no. 3, p. 497 Gaia DR2
טרי יוטלי

טרי יוטלי (באנגלית: Terri Utley; נולדה ב-1961) היא עיתונאית אמריקאית. מיס ארצות הברית לשנת 1982. יוטלי נולדה בארקנסו ובתיכון הייתה סגנית נשיאת הכיתה. ב-1982 היא נבחרה למיס ארקנסו ובתחרות מיס ארצות הברית היא לקחה את המקום הראשון ובכך נהייתה נציגת ארקנסו הראשונה שזכתה בתואר זה. היא נודעה גם עקב שיערה הקצר שכן רוב מלכות היופי בתקופתה היו בעלות שיער ארוך. בתחרות מיס תבל היא עלתה לגמר ונבחרה לסגנית הרביעית. היא למדה עיתונאות באוניברסיטה ונהייתה לכתבת בתחנת חדשות, לאחר מכן היא עבדה בערוץ E! וסיקרה אירועים וטקסים שונים כמו גלובוס הזהב ופסטיבל קאן. ב-2011 יצא הספר שכתבה "The Enlightened Mom". היא נשואה ולה שלוש בנות. אתר האינטרנט הרשמי של טרי יוטלי (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא טרי יוטלי בוויקישיתוף הרשמי(הקישור אינו פעיל) טרי יוטלי, ברשת החברתית פייסבוק טרי יוטלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרי יוטלי, ברשת החברתית אינסטגרם טרי יוטלי, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל בולגר

דניאל פטריק בולגר (באנגלית: Daniel Patrick Bolger‏; 8 באוגוסט 1953) הוא לוטננט גנרל אמריקאי בדימוס, שפיקד על כוחות נאט"ו באפגניסטן. לאחר שהשלים את לימודיו באקדמיה הצבאית של דרום קרוליינה, "המצודה" (The Citadel), והוסמך כקצין התגייס בולגר בשנת 1978 לצבא ארצות הברית. בולגר עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בדיוויזיית החי"ר ממוכן ה-24. לאחר מכן שימש כסמג"ד בדיוויזיית חיל הרגלים ה-2 וכקצין מבצעים בדיוויזיה המוטסת ה-101. בתפקידו הבא שימש כמפקד הגדוד הרגלים ה-1 ברגימנט 327 שבדיוויזיה המוטסת ה-101 ובשנת 1999 מונה למפקד החטיבה ה-2 שבדיוויזיית חיל הרגלים ה-2. בהמשך פיקד בולגר על דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) וכמפקד הדיוויזיה הרב לאומית בעיראק. לאחר מכן שימש כמפקד כוחות נאט"ו באפגניסטן. בשנת 2013 פרש מן השירות והפך למרצה להיסטוריה צבאית באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. מדיה וקבצים בנושא דניאל בולגר בוויקישיתוף ג'ון א' מילר ודניאל פ' בולגר, ‏אל העומק! מבצעי - סער אוויריים ברמת הדיוויזיה, מערכות 338, נובמבר 1994 , עמוד 33. נטשה מוזגוביה‏, ארה"ב תגייס עוד 22 אלף חיילים כדי לעמוד בעומס בשתי חזיתות, באתר וואלה, 22 ביולי 2009. גרשון הכהן, המשבר בצבא היבשה, בתוך "אסטרטגיית צה"ל" בראי הביטחון הלאומי בעריכת מאיר אלרן, גבי סיבוני, קובי מיכאל, המכון למחקרי ביטחון לאומי, 2016, עמוד 101. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.