laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חברים על הכוונת (סדרת סרטים)

חברים על הכוונת היא סדרת סרטים בהנפשה ממוחשבת, שמופצים על ידי חברת סוני אנימציות. הסרט הראשון בסדרה יצא ב-2006, הצליח בקופות וקיבל ביקורות מעורבות. שלושה סרטי המשך יצאו ישירות ל-DVD ב-2008,‏ 2011 ו-2015. ערך מורחב – חברים על הכוונת בוג הוא דוב גריזלי שאומץ בילדותו על ידי ציידת ולאחר שהוא תוקף את אליוט במהלך מופע תיאטרון שלו היא מרדימה אותו ו משחררת אותו לחופשי. הוא פוגש את אליוט, צבי פטפטן שנזרק מהקהילה שלו ונלכד על ידי צייד. השניים נאלצים לסמוך אחד על השני ולאחד את כול חיות היער למלחמה נגד הציידים. ערך מורחב – חברים על הכוונת 2 לאחר שאליוט מתאהב בג'יזל, אליוט דוהר לחופה ומתעקב כאשר קרניו נשברות. וויני נחטף על ידי קבוצה של חיות מחמד מפונקות שרוצות להחזיר אותו לבעליו. בוג, אליוט, מקסקוויזי, באדי ושאר החבורה יוצאים למשימת הצלה נרחבת להצלת חברם דמוי הנקניקייה. במהרה מוצאים עצמם במחנה האויב, עולם חיות המחמד, שמונהג על ידי פודל בשם פיפי. חיות המחמד לא מתכוונות לוותר על וויני ללא מאבק, ומתחילה מלחמה ביניהם. ערך מורחב – חברים על הכוונת 3 בוג תכנן טיול גברים ואף אחד לא יכול לבוא איתו, אפילו לא אליוט שנשוי לג'יזל עם שלושת ילדיו: ג'יזלה, ג'יזליטה ואלוויס. בעקבות זאת, בוג ברח לקרקס והתחלף עם דאג, בקרקס הוא הכיר את אליסטר הלאמה והתאהב באורסה, דובת גריזלי שנולדה ברוסיה, בינתיים שהחברים ביער גילו את האמת שזה דאג הם הלכו להציל את בוג יחד עם מר נקניקיה וחיות המחמד. כאשר הם מצאו את בוג, אליוט התנצל על מעשיו ובוג ביקש מאורסה לבוא איתו ליער, בהתחלה אורסה לא יכלה, אולם כאשר דאג הגיע אורסה הסכימה ובילתה ביער עם שאר החיות. הסרט מסתיים כאשר בוג, אליוט וכל החיות הגברים יוצאים לטיול ואילו הנשים עורכות קבלת פנים לאורסה. ערך מורחב – חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב כאשר יצור לא נודע נחשב בטעות לזאב מגיע ליער, הצייד לשעבר שו פותח בשנית את עונת הצייד. כשהחיות בשמורה בסכנה, בוג, אליוט ומר נקניק יצאו כדי לחקור את התעלומה על איש הזאב, וגרמו לסגירת עונת הצייד. בוג - דוב גריזלי שאומץ על ידי בת' שהיה גור קטן ונשלח ליער כדי לשרוד. אליוט - צבי פטפטן שנזרק מקהילתו ואיבד קרן, התחתן עם ג'יזל בסרט השני. ג'יזל - איילה יפת תואר, מושא אהבתו של אליוט. בת' - שומרת יער, אימצה את בוג בסרט הראשון. מקסקוויזי - סנאי קטן ורגזן, מדבר במבטא סקוטי. מר נקניק - הכלב של בוב ובוביה, מדבר במבטא גרמני, הצטרף לחיות בסרט הראשון וחזר לבעלים בסרט השני. איאן - מנהיג קהילת האיילים. פיפי - כלב פודל עצבני, מנהיג חיות המחמד בסרט השני. דאג - דב קרקס אשר דומה לבוג שתי טיפות מים. אליסטייר - לאמה ארגנטינאית, חבר טוב של דאג. אורסה - דובה מקרקס רוסי, התיידדה עם בוג בסרט השלישי ועזבה את הקרקס לטובתו. ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ריצ'רד סווינברן

ריצ'רד סווינברן (באנגלית: Richard G. Swinburne; נולד ב-26 בדצמבר 1934) הוא פילוסוף בריטי. פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת אוקספורד. לעמדתו של סיוונברן בזכות הטיעונים הפילוסופיים להוכחת קיומו של האל השפעה רבה. תרומתו הפילוסופית העיקרית היא בשטח הפילוסופיה של הדת. סווינברן למד לימודים קלאסיים, פילוסופיה, מדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד. במהלך עבודתו כמרצה היה מחבר פורה מאוד, וכל שנתיים לערך יצא לאור ספר פרי עטו. ספריו ידועים במורכבות הטכנית הטיפוסית לפילוסופיה האקדמית, אם כי הוציא סווינברן מתחת ידו אף ספרים להדיוטות בהם שטח את תמצית טיעוניו בנוגע לקיום האל. כחבר בכנסייה האורתודוקסית המזרחית, מתבלט סווינברן כאחד האפולוגיסטים הנוצרים הדובקים בגישה לפיה אמונה נוצרית היא בהסכם עם השכל, וחפה מסתירות מבחינה לוגית. אליבא דסווינברן, האל הוא ישות אשר קיומה אינו הכרחי מבחינה לוגית, אולם הכרחית היא מבחינה מטאפיזית. שיטתו הפילוסופית נגזרת מזו של תומאס אקווינס. The Concept of Miracle, 1970 The Coherence of Theism, 1977 The Existence of God, 2004 Faith and Reason, 2005 The Evolution of the Soul, 1986 Miracles, 1989 Responsibility and Atonement, 1989 Is There a God?, 1996 Simplicity as Evidence of Truth, The Aquinas Lecture, 1997 Providence and the Problem of Evil, 1998 Epistemic Justification, 2001 The Resurrection of God Incarnate, 2003 Was Jesus God?, 2008 Free Will and Modern Science, 2011 Mind, Brain, and Free Will, 2013 שיחה עם ריצ'רד סווינברן (מראיינת: מיכל סגל) דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ט', 2018. מדיה וקבצים בנושא ריצ'רד סווינברן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד סווינברן
האצטדיון הבין-לאומי עמאן

האצטדיון הבין-לאומי עמאן (בערבית: استاد عمان الدولي) הוא האצטדיון הגדול בירדן, ובו 25,000 מושבים. האצטדיון, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, שוכן צפונית-מערבית למרכז העיר, והוא משמש כאצטדיון הבית של נבחרת ירדן בכדורגל ושל מועדון הכדורגל אל-פייסלי ( الفيصلي). האצטדיון שימש גם במספר טורנירי ספורט בינלאומיים, כגון אליפות פדרציית הכדורגל המערב-אסייתית (WAFF) ב-2007, אליפות האתלטיקה האסייתית ב-2007, טורניר גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17 שהתקיים באוקטובר 2016 ואליפות אסיה בכדורגל נשים 2018. באצטדיון נערכו שלוש מיסות אפיפיוריות - הראשונה בשנת 2000 בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בירדן, השנייה ב-2009 בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר במדינה, והשלישית בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בממלכה בשנת 2014. מדיה וקבצים בנושא האצטדיון הבין-לאומי עמאן בוויקישיתוף אודות האצטדיון ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אבי ארוך

אבי ארוך הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק כוח האדם. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת UMI יוניברסל מוטורס ישראל (יבואנית מכוניות ג'נרל מוטורס לישראל). ארוך נולד בתל אביב ולמד בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה. התגייס לצה"ל ב-1965 והוכשר כמכונאי מטוסי סילון. שירת כמכונאי בטייסת 101 במהלך מלחמת ששת הימים. לאחר קורס קצינים שירת כשליש בטייסת 109. בהמשך שירת כמפקד גף מנהלה בבמצ"א 108 (בית מלאכה לציוד אלקטרוני בצריפין), מפקד גף מנהלה ביחידת בקרה אווירית הדרומית (יב"א 509), ראש ענף חינוך בחיל האוויר, מפקד טייסת מנהלה בבסיס חצור ומפקד טייסת מנהלה של בסיס תל נוף. לאחר מבצע שלום הגליל שימש מפקד שדה התעופה ביירות. שירת כראש מחלקת פרט וחוגרים בחיל האוויר. ב-1990 מונה לראש להק כוח האדם בחיל ושירת בתפקיד זה עד 1992. לאחר שחרורו משירות הקבע, הצטרף לחברת יוניברסל מוטורס ישראל, יבואנית ג'נרל מוטורס, בה כיהן מפקדו לשעבר בחיל האוויר אביהו בן-נון כיושב הראש. ארוך כיהן כסמנכ"ל לענייני שיווק ומכירות, בינואר 2008 מונה למנכ"ל החברה וכיהן בתפקיד עד סוף 2014. ניר בן-טובים‏, אבי ארוך, מנכ"ל UMI פורש מתפקידו, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2014
גיורא בירן

גיורא בירן הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים. בירן (במקור בירמן), התגייס לצה"ל ב-1965 ושירת כקצין בחיל השריון. במלחמת יום הכיפורים שימש קצין אג"ם בחטיבה 179, חטיבת שריון במילואים שהייתה חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון. במהלך המלחמה החליף את מפקד החטיבה רן שריג שנפצע ופונה ולאחר שובו פיקד על גדוד בחטיבה עד שנפצע באורח אנוש. על פועלו במלחמה עוטר בעיטור המופת. בתיאור המעשה נכתב: עם פרוץ הקרבות היה רס"ן גיורא בירן מאושפז בבית-חולים בשל צהבת קשה. הוא עזב את בית-החולים וחזר לחטיבתו שנלחמה ברמת-הגולן. מחמת פציעתו של ה-מח"ט נטל רס"ן גיורא בירן לידיו את הפיקוד על הכוח החטיבתי ועמד בראש קרבות-השריון האכזריים שהתנהלו שלושה ימים. הוא הצליח להדוף את השריון הסורי עד חושניה והשמיד כ-150 טנקי-אויב. כשחזר ה-מח"ט, קיבל רס"ן גיורא בירן את הפיקוד על גדוד-טנקים. הוא הוביל את הגדוד בקרב-ההבקעה האכזרי בציר קוניטרה-דמשק, עד שנפגע ופונה במצב אנוש לאחור. במעשיו אלה גילה אומץ-לב, כושר-מנהיגות ודבקות במשימה למופת. — אתר בעוז רוחם לאחר המלחמה המשיך בשירות הקבע, פיקד על עוצבת הסוס הדוהר, שירת כסגן מפקד אוגדה, נספח יבשה בוושינגטון בארצות הברית וקצין אג"ם גיס. השתחרר ב-1990. לאחר שחרורו עבד כקצין ביטחון וסמנכ"ל למינהל ומשאבי אנוש ברשות העתיקות, ב-2002 מונה לראש אגף תברואה בעיריית תל אביב-יפו וב-2008 לסמנכ"ל למשאבי אנוש במרכז הרפואי ת"א. בירן בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן. מכהן כיו"ר סניף אגודת ניצן בתל אביב. עיטור המופת שהוענק לגיורא בירן, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל יעל בניה, "נסענו על הדרך כצאן שמובל לטבח"(הקישור אינו פעיל), במחנה, 19 ביוני 2014 מר בירן גיורא, אתר המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
המוזיאון היהודי של בלגיה

המוזיאון היהודי של בלגיה (בצרפתית: Musée Juif de Belgique; בהולנדית: Joods Museum van Belgïe) הוא מוזיאון בבריסל, בירת בלגיה, המוקדש לתרבות ולחיים החברתיים היהודיים בבלגיה, ובאירופה כולה. המוזיאון משתרע על פני שני בניינים ובו תערוכת קבע, ספרייה שבה 25,000 כותרים, אולמות כנסים ותערוכות מתחלפות. במוזיאון 750 מוצגים הקשורים בפולחן, 1,250 יצירות אמנות, 20,000 תצלומים וכ-5,000 כרזות. ייסוד המוזיאון נהגה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, והאוסף החל להתהוות בראשית שנות ה-90. המוזיאון נחנך בשנת 2005. ערך מורחב – פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה ב-24 במאי 2014 התפרץ אלמוני למוזיאון, ירה למוות בארבעה אנשים, מהם זוג תיירים ישראלים, תושבי תל אביב, ופצע אדם נוסף. היורה הצליח לברוח מן המקום, באמצעות רכב מילוט. מדיה וקבצים בנושא המוזיאון היהודי של בלגיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון היהודי של בלגיה (בהולנדית ובצרפתית) אתר המוזיאון המוזיאון היהודי של בלגיה, ברשת החברתית פייסבוק המוזיאון היהודי של בלגיה, ברשת החברתית אינסטגרם המוזיאון היהודי של בלגיה, ברשת החברתית טיקטוק המוזיאון היהודי של בלגיה, סרטונים בערוץ היוטיוב ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיאונים ובנושא בלגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יה"ב 230

יחידת הנדסה ובחינה 230 (יה"ב 230) הייתה יחידה צבאית בחיל האוויר הישראלי אשר עסקה בתחומי ההנדסה, המחקר ובחינה של חלקים תעופתיים. היחידה שכנה במבנה היסטורי אשר שימש את השייח' אבו כביר, באבו כביר, יפו, בסמוך למכון לרפואה משפטית. בשנת 2001 היחידה הועברה לבסיס תל נוף תחת יחידת האחזקה האווירית 22 כתחום חומרים. מיד לאחר הקמת המדינה הוקמה יחידת מחקר 230 שהכילה מעבדות דלק ושמנים במסגרת חיל המדע של צבא ההגנה לישראל. המבנה שנבחר לאכלס את המעבדות היה ביתו של שייח׳ אבו כביר, בשכונה שנקראה על שמו ביפו. תוך זמן קצר היחידה סופחה לחיל האוויר והוקם ענף מצ״ד 3 אשר היה אחראי על ייצור חלקי חילוף למטוסי חיל האוויר. היחידה, בנוסף לעיסוק בתחומי הכימיה והדלק החלה לעסוק בייצור פריטים בבתי המלאכה המקומיים. שמה של היחידה שונה ליחידת ייצור ומחקר 230 (יצמ״ח 230) היחידה עסקה כבר בשנותיה הראשונות בפרויקטים חשובים שהיו בלב העשייה של להק הציוד בחיל האוויר – ייצוא חלקי מבנה למטוס המוסקיטו. בעוד שהתכן ההנדסי וביקורת האיכות התבצעו ביחידה, הייצור בוצע בתעשיות אזרחיות ולעיתים גם ביחידה יא״א 22. לאחר מלחמת ששת הימים, עם הטלת האמברגו הצרפתי על מכירת כלי נשק למדינת ישראל, הצורך בייצור פריטים באופן עצמאי גדל באופן משמעותי. זה היה ״תור הזהב״ של היחידה, שגדלה באופן משמעותי והייתה מקור כמעט בלעדי לחלקי חילוף למטוסי חיל האוויר מתוצרת צרפת. בשנת 1978 הגיע ליחידה המיקרוסקופ האלקטרוני הראשון והוכנה התשתית לעיסוק בחקר כישלונות ותאונות אוויריות. בשנת 1982 נבנתה המעבדה לבדיקות מכניות המאפשרת ביצוע ניסויי מתיחה והתעייפות לפריטים. זהו למעשה המבנה האחרון שנבנה בשטח היחידה. בשנת 1987 הוקם גף אבטחת איכות ביחידה שהיה אחראי לבחינת כלל הפריטים הבטיחותיים בחיל. היחידה התחלקה לגפים על פי תחומי העיסוק המקצועיים: גף חומרים וחקירות (חו״ח) – עיסוק בתחומי החומרים המתכתיים, תהליכי ציפוי, חקר כישלונות וניסויים מכניים. הגף התפצל בשנת 2000 לשני גפים: גף חומרים ותהליכים (חו״ת) וגף חקירות. גף דלק וכימיה – עיסוק בתחומי הכימיה והאל מתכות - דלקים, שמנים, צבע, גומי וכיוצ״ב. גף הנדסה – עיסוק בתכן מכני של חלקים תעופתיים ובתכן חוזר (Reverse Engneering) גף אבטחת איכות – עיסוק בבחינה של פריטים מרכש וייצור לפני הכנסתם למלאי חיל האוויר וביצוע אבטחת איכות לפרויקטים. גף תכנון פיקוח ייצור (תפ״י) – ניהול ומעקב אחר תהליכים הייצור ביחידה ומחוצה לה. גף ניהול – אחריות על כלל נושאי הפרט והניהול ביחידה ובכלל זה חדר אוכל, שלישות, רכב, חינוך ועוד. מפקד היחידה הוא קצין טכני בדרגת סגן-אלוף. אלה מפקדי היחידה מאז הקמתה:
סנד

האם התכוונתם ל... ז'ורז' סאנד – סופרת צרפתייה חוסה סאנד – כדורגלן ארגנטינאי יאן אולה סאנד – המפקח על תחרות האירוויזיון יונת ואלכסנדר סנד – זוג סופרים ומתרגמים ישראלים מייקל נביל סנד – פעיל פוליטי ובלוגר מצרי עדי סנד – אמן ישראלי אסנאד – רשימת מוסרי החדית' המופיעה בראש כל אחד זנד
עינב שלו

עינב שלו הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אלוף בצה"ל. שימש ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה, קצין אג"ם של פיקוד המרכז ומפקד חטיבה 401. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר שלו הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. ביצע מספר תפקידי פיקוד בחיל בהם מפקד פלוגה מבצעית בגדוד 9, סגן מפקד ומפקד גדוד 9, עליו פיקד במהלך מבצע חומת מגן. בהמשך פיקד על עוצבת מרכבות האש, חטיבת שריון מילואים, ועל המרכז לאימונים באש במל"י. בשנים 2010–2012 פיקד על חטיבה 401, בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז. באוגוסט 2014 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש חטיבת היבשה בזרוע היבשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2017. נשוי לקרן ולהם שלוש בנות. לילך שובל, "401 היא החטיבה הממוגנת בעולם", באתר ישראל היום, 30 ביולי 2012. עמירה הס, צה"ל מודה: אימונים בשטחי אש בגדה משמשים לסילוק אוכלוסייה פלסטינית, באתר הארץ, 21 במאי 2014. יואב זיתון, ערוץ ישיר: מייל מהורי החייל לאייפון של המח"ט, באתר ynet, 10 בפברואר 2012. מכתביו איך מגדלים מצביאים, מערכות 424, 2009. לילך שובל, "401 היא החטיבה הממוגנת בעולם", באתר ישראל היום, 30 ביולי 2012. פלורית שויחט, אל"ם צור מונה למח"ט 401: "חותרים לשלום אך מתכוננים למלחמה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 באוגוסט 2012 בינואר 2012 עמירה הס, צה"ל מודה: אימונים בשטחי אש בגדה משמשים לסילוק אוכלוסייה פלסטינית, באתר הארץ, 21 במאי 2014. יוחאי עופר, הרמטכ"ל אישר: סבב מינויים בצמרת צה"ל, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2013.
אריך פוקס

אריך פוקס (בגרמנית: Erich Fuchs;‏ 9 באפריל 1902 – 25 ביולי 1980) היה חייל נאצי בדרגת אס-אס שארפיהרר שלקח חלק בתוכנית T4 - אותנסיה ובמבצע ריינהרד במהלך השואה. פוקס החל את הקריירה שלו כמכונאי רכב והצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולאס אה במאי 1933. בשנת 1940 שובץ בתוכנית T4 אותנסיה, ושימש כנהגו האישי של אירמפריד אברל כשאברל היה המנהל האחראי של מרכזי ההמתה בברנבורג ובברנדנבורג. פוקס נכח בהוצאות רבות להורג בגז של נכים ומוגבלים. בפברואר 1942 שובץ במחנה ההשמדה בלז'ץ למשך שישה שבועות על מנת להתקין את תאי הגזים במחנה. לאחר מכן, באפריל עבר למחנה סוביבור למשך ארבעה שבועות. בעודו בסוביבור, פוקס הפעיל את המנוע בהמתות נוספות בגז. לאחר שהועלה לדרגת אס-אס שארפיהרר, נשלח למחנה טרבלינקה תחת פיקודו של מנהלו הקודם אברל. בהמשך העיד: "לבסוף הגעתי לטרבלינקה. במחנה השמדה זה התקנתי גנרטור שסיפק אור חשמלי לצריפים. העבודה בטרבלינקה לקחה לי כשלושה עד ארבעה חודשים עמוסים. במהלך שהותי שם משלוחים של יהודים שהומתו בגז הגיעו יום אחר יום." לקראת סוף 1942 פוקס חזר לזמן קצר למרכז האותנסיה בברנבורג. בהמשך, מדצמבר עד פברואר 1943 הוצב במוסד פסיכיאטרי בגרמניה, שם היה מעורב ב"מחקר אותנסיה" ושוב נכח בפעולות של המתה הגז. במרץ 1943 פוקס הוצא מתוכנית האותנסיה ופועלו ברצח המוני וברצח העם היהודי הסתיים. לאחר המלחמה עבד כנהג משאית, מכונאי רכב ואיש מכירות כלי רכב. פוקס הועמד לדין במשפט בלז'ץ שנערך במינכן בשנים 1964-1963 אך זוכה[דרוש מקור]. הוא נעצר שוב והועמד לדין במסגרת משפט סוביבור בהאגן. ב-20 בדצמבר 1966 פוקס נמצא אשם בסיוע לרצח המוני של 79,000 אנשים ונידון לארבע שנות מאסר בלבד. עדותו של אריך פוקס במשפט סוביבור-בולנדר (באנגלית) The Sobibor Perpetrators, באתר deathcamps Biographies of SS-men באתר sobiborinterviews
זונדרסהאוזן

זונדרסהאוזן (בגרמנית: Sondershausen) היא עיר ורשות מקומית במדינת תורינגיה אשר בגרמניה, בירת מחוז קיפהויזרקרייס. העיר שוכנת 50 קילומטרים צפונית לבירת תורינגיה ארפורט. במהלך המאה ה-8 הוקם כפר במקום על ידי שבטים פרנקים וקיים אזכור לגביו בכתובים החל מ-1125. במהלך המאה ה-14 התפתח הכפר לכדי עיר ובה כ-400 בתי אב. זונדרסהאוזן הייתה מרכז שלטוני של רוזנות אשר נשלטה על ידי בית האצולה שוורצבורג. במהלך המאה ה-16 עברה העיר תנופת בינוי במסגרתה נבנה ארמון לשליט. במהלך מלחמת שלושים השנים נכבשה זונדרסהאוזן בידי צבא ממלכת שוודיה וב-1621 נפגעה קשות משרפה שפרצה בה. ב-1697 קיבל האזור מעמד של נסיכות אשר כונתה נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן ובירתה הייתה זונדרסהאוזן. הנסיכות התקיימה באופן רשמי עד 1918. במהלך מלחמת שבע השנים הייתה עיר זירת לחימה ולאחריה עברה תקופת שיקום ובינוי מחדש, אך בראשית המאה ה-19, במהלך המלחמות הנפוליאוניות נפגעה שוב ונגרמו בה נזקי רכוש כבדים. לאחר איחוד גרמניה הראשון, נכללה זונדרסהאוזן בשטחי הקיסרות הגרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך עברה לחזקת גרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה השני הועברה העיר לחזקת גרמניה. בזונדרסהאוזן התקיימה קהילה יהודית לפחות משלהי המאה ה-13. בחלק המערבי של העיר העתיקה נתגלו שרידי מקווה שתוארכו לסביבות 1300. באמצע המאה ה-14 התחוללה באירופה המגפה השחורה, ובזונדרסהאוזן תועדו מספר אירועים אנטישמיים ושיאם פוגרום שנערך ביהודי העיר ובמהלכו נרצחו או גורשו כל יהודי העיר. עדות לחידוש הקהילה היהודית בעיר קיימת משלהי המאה ה-17. ב-1699 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1826 הוקם בית כנסת לקהילה, וב-1871 נמנו בה 149 נפשות. לאחר עליית הנאצים לשלטון התגברו הרדיפות האנטישמיות. ב-1933 התגוררו בזונדרסהאוזן 67 יהודים, ומרביתם היגרו מגרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך ליל הבדולח חולל בית הכנסת ונגרם לו נזק כבד, אך הוא לא הועלה באש משום שהיה ממוקם באזור צפוף ובו מבני עץ רבים. במהלך מלחמת העולם השנייה חרב בית הכנסת בהפצצת בעלות הברית. בית העלמין, ובו כ-180 קברים, שרד את המלחמה. 19 היהודים שהתגוררו בעיר עם פרוץ המלחמה נשלחו כולם למחנות ההשמדה. מדיה וקבצים בנושא זונדרסהאוזן בוויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא בית העלמין היהודי בזונדרסהאוזן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זונדרסהאוזן (בגרמנית) הקהילה היהודית בזונדרסהאוזן, באתר .alemannia-judaica (באנגלית).
אר טי אמצעים מתנפחים

אר טי אמצעים מתנפחים (באנגלית: RT Aerostats systems) היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח, תכנון וייצור של בלוני תצפית למטרות מודיעין, אבטחה ותקשורת. החברה נמצאת בבעלות משותפת של חברת המל"טים אירונאוטיקס וטלי שמואלי, המכהנת כמשנה למנכ"ל החברה. משרדי החברה וקווי הייצור שלה ממוקמים ביבנה וחברת בת שלה פועלת מטקסס. החברה הוקמה על ידי רמי שמואלי, בשנת 1996 כחברה לייצור בלונים טכנולוגים ובלוני פרסום. באותה שנה פותח בחברה הבלון הראשון לצורכי פיקוח ובקרה עבור חברת שחל. ב-2004 פיתחה החברה את משפחת בלוני התצפית SkyStar והחלה למכור מערכות בלוני תצפית גם לצה"ל. בשנת 2008 רכשה חברת המל"טים אירונאוטיקס חלק ממניות החברה. כיום פועלות ברחבי העולם כ-40 מערכות בלוני תצפית מתוצרת החברה ב-10 מדינות ובהן ישראל, קנדה, ארצות הברית, רוסיה, תאילנד, אפגניסטן, מקסיקו, קולומביה ומדינות באפריקה, והם צברו יותר ממיליון שעות הפעלה מבצעיות. המערכות שימשו את צה"ל במבצע "צוק איתן". בשנת 2016 הקימה אר טי חברת בת בשם Aero-T, אשר מתמחה בפיתוח וייצור של מערכות בלון גדולות. המוצר הראשון של חברת Aero-T הוא מערכת ה-SkyGuard1, מערכת בלון גדולה שתוכל לרחף בגובה של עד 1,000 מטר למשך 7 ימים, ולשאת מטען במשקל של עד 90 ק"ג. SkyStar 300 – מערכת בלון טקטית גדולה, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 50 ק"ג. ייצור המערכת הסתיים בדצמבר 2015. SkyStar 330 – מערכת בלון טקטית גדולה, המבוססת על מערכת ה-SkyStar 300, וכוללת מערכת ניווט משודרגת וכבל המכיל ארבעה סיבים אופטיים. SkyStar 250 – מערכת בלון טקטית בינונית, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 11 ק"ג. SkyStar 220 – מערכת בלון טקטית בינונית, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 9.5 ק"ג. SkyStar 180 – מערכת בלון טקטית קטנה, הנישאת לגובה של עד 300 מטר ויכולה לשאת מטען של עד 6.5 ק"ג. SkyStar 100 – מערכת בלון מיני-טקטית, ניידת המופעלת באמצעות שני מפעילים. אתר האינטרנט הרשמי של החברה (באנגלית) אמיר בוחבוט‏, הישראלים שעוקבים אחרי ולדימיר פוטין ומדונה, באתר וואלה, 10 במאי 2014 שובם של בלוני המודיעין, כתבה מאתר Israel Defense Armada | Article |, armadainternational.com (ארכיון) שלומית לן, ‏ביקור בחברה שאחראית על התצפיות בשמי ירושלים, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2014 זיו, אמיתי (2014-08-02). "האח הגדול - עזה: האמצעים הטכנולוגיים שצופים על הרצועה 24 שעות ביממה". TheMarker. נבדק ב-2016-07-13. http://www.israeldefense.co.il/he/content/%25D7%2597%25D7%2591%25D7%25A8%25D7%25AA-rt-%25D7%25A4%25D7%2595%25D7%25AA%25D7%2597%25D7%25AA-%25D7%2597%25D7%2591%25D7%25A8%25D7%25AA-%25D7%2591%25D7%25AA-%25D7%259C%25D7%2591%25D7%259C%25D7%2595%25D7%25A0%25D7%2599-%25D7%25AA%25D7%25A6%25D7%25A4%25D7%2599%25D7%25AA-%25D7%2592%25D7%2593%25D7%2595%25D7%259C%25D7%2599%25D7%259D, www.israeldefense.co.il (ארכיון) RT LTA to Unveil New Member of the SkyStar Family: the SkyStar 330, www.israeldefense.co.il
חטופה 3

חטופה 3 (באנגלית: Taken 3) הוא סרט מותחן פעולה אמריקאי בכיכובו של ליאם ניסן. הסרט הוא סרט המשך לחטופה 2 והוא יצא לאקרנים ב-9 בינואר 2015. על פי דיווחים שונים[דרוש מקור] ייתכן שזהו הסרט האחרון שחותם את טרילוגיית סרטי "חטופה". בסרט מככבים: ליאם ניסן, מגי גרייס, פמקה ינסן ופורסט ויטאקר. הסרט הפך לשובר קופות והכניס כ-326 מיליון דולר. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בריאן מילס (ליאם ניסן), סוכן ה-CIA לשעבר, מואשם כעת ברצח אשתו (פמקה ינסן) אותו לא ביצע וחייו מתנפצים. הוא נרדף על ידי בלש משטרתי מתוחכם, לכן בריאן מגייס את כל כישוריו המיוחדים על מנת ללכוד את הרוצח האמיתי ולנקות את שמו ואומר לבתו קים (מגי גרייס) לא לסמוך על אף אחד ולהגן גם עליה כי היא הדבר החשוב ביותר שנותר לו. הצילומים לסרט החלו ב-29 במרץ 2014. פוקס המאה ה-20 הוציאו את הסרט לאקרנים בארצות הברית ב-9 בינואר 2015. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-IMAX וב-4DX (ארבעה-ממדים) אף על פי שהסרט לא הומר לפורמט 4DX כמו קודמו. ב-30 בספטמבר 2014, חזר נתנאל מקהיילי, מלחין הפסקול של שני הסרטים הקודמים להלחין ולכתוב את הפסקול לסרט זה. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי נתנאל מקהיילי.  אתר האינטרנט הרשמי של חטופה 3 "חטופה 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חטופה 3", באתר נטפליקס "חטופה 3", באתר AllMovie (באנגלית) "חטופה 3", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חטופה 3", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "חטופה 3", באתר Metacritic (באנגלית) "חטופה 3", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית) "חטופה 3", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "חטופה 3", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג", 13 בינואר 2015 דני לרנר, "חטופה 3": אולי די?, באתר nrg‏, 8 בינואר 2015 דורון פישלר‏, פושעי ניסן לדין: "חטופה 3" נושם את אדי האקשן האחרונים וזה מספיק בקושי, באתר וואלה, 12 בינואר 2015 ארז דבורה, "חטופה 3": תחסכו את זה מעצמכם, באתר ynet, 13 בינואר 2015
די ארצטה

די אֶרְצְטֶה (בגרמנית: Die Ärzte, "הרופאים"; בסמליל הרשמי מופיע האומלאוט עם שלוש נקודות) היא להקת פאנק רוק גרמנית. מאז היווסדה מכרה כשבעה מיליון תקליטים בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. ארבעה מאלבומיהם דורגו כאלבום זהב ושישה כפלטינה. הלהקה נוסדה ב-1982 במערב ברלין על ידי הסולן יאן אולריך מקס פטר (Vetter), הידוע בשם הבמה שלו "פארין אוּרלַאוּבּ" (Farin Urlaub – משחק מילים על "צא לחופשה" בגרמנית, Fahr in Urlaub), המתופף, הנגן והזמר דירק אלברט פֶלזֶנהַיימֶר, "בֶּלָה ב.", והבסיסט האנס רוּנגֶה. ב-1983 יצא המיני-אלבום הראשון שלהם, "...Uns geht's prima" (הולך לנו מצוין...). כעבור זמן מה הם חתמו על חוזה עם קולומביה רקורדס שערכה את האלבום המלא הראשון שלהם, Debil (דביל), וזה הופץ ב-1984. במהלך שנות ה-80 פרש רונגה, וב-1988 התפרקה הלהקה סופית. פארין ובלה החליטו על איחוד מחדש ב-1993 וצירפו את הבסיסט יליד צ'ילה אלברטו גונזלס. באותה שנה הם הוציאו את האלבום "Die Bestie in Menschengestalt" (החיה בצלם אדם), בו נכלל השיר "Schrei nach Liebe" (צרחה לאהבה) שהביע מסר אנטי-גזעני אל מול התחזקות הימין והפך לאחת מיצירותיהם הידועות. הוא זכה לביצועים נוספים על ידי הרכבים כמו די טוטן הוזן. ב-1998 הופץ שירם "Männer sind Schweine" (גברים הם חזירים), הנחשב למצליח ולמפורסם ביותר שלהם. הוא הגיע למקום הראשון במצעדי הפזמונים של גרמניה, אוסטריה ושווייץ גם יחד. לאחר סדרה של סיבובי הופעות החליטה הלהקה לקחת פסק זמן ולעולם לא לבצע את "גברים הם חזירים" שוב. ב-2003, בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, הם זכו בפרס להרכב הגרמני המצליח ביותר. כמו כן, זכו בארבעה פרסי אקו של התאחדות חברות התקליטים הגרמניות. 1984: Debil 1985: Im Schatten der Ärzte 1986: Die Ärzte 1988: Das ist nicht die ganze Wahrheit 1993: Die Bestie in Menschengestalt 1995: Planet Punk 1996: Le Frisur 1998: 13 2000: Runter mit den Spendierhosen, Unsichtbarer! 2003: Geräusch 2005: Devil 2007: Jazz ist anders 2012: auch מדיה וקבצים בנושא די ארצטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של די ארצטה (בגרמנית) די ארצטה, סרטונים בערוץ היוטיוב די ארצטה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) די ארצטה, באתר ספוטיפיי די ארצטה, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) די ארצטה, באתר Last.fm (באנגלית) די ארצטה, באתר AllMusic (באנגלית) די ארצטה, באתר MusicBrainz (באנגלית) די ארצטה, באתר דיזר די ארצטה, באתר Discogs (באנגלית) די ארצטה, באתר Songkick (באנגלית) די ארצטה, באתר SecondHandSongs די ארצטה, באתר בילבורד (באנגלית)