אלפרה וודארד

אלפרה וודארד (באנגלית: Alfre Woodard; נולדה ב-8 בנובמבר 1952) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. היא זכתה לשבחים שונים, כולל ארבעה פרסי אמי (שיא לשחקנית אפרו-אמריקאית, יחד עם רג'ינה קינג), פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי גילדת שחקני המסך, בנוסף למועמדויות עבור פרס אוסקר ולשני פרסי גראמי. בשנת 2020, הניו יורק טיימס דירג את וודארד במקום השבע-עשר ברשימת "25 השחקנים הגדולים של המאה ה-21". היא ידועה גם בעבודתה כפעילה פוליטית ובתור חברת מועצת המנהלים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע. וודארד החלה את קריירת המשחק שלה בתיאטרון. לאחר תפקיד הפריצה שלה באוף ברודוויי "נשים צבעוניות" (אנ') בשנת 1977, היא הופיעה לראשונה בסרט הקולנוע "זכור את שמי" (אנ') (1978). היא זכתה לשבחי הביקורות והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1983 על תפקידה בסרט "שנותי היפות בקרוס קריק". באותה שנה זכתה וורדרד בפרס אמי הראשון שלה על הופעתה בסדרת הדרמה "בלוז לכחולי המדים" של רשת NBC. מאוחר יותר בשנות ה-80, וודארד כיכבה בתור ד"ר רוקסן טרנר בסדרת הדרמה הרפואית "מקום אחר (אנ') (1988-1985) ברשת NBC, עליה הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה ב-1986 ולשחקנית אורחת ב-1988; היא גם זכתה בפרס אמי נוסף על הופעתה בתור אישה הגוססת מלוקמיה בפרק הבכורה של הסדרה "פרקליטי אל איי" (1986). בשנות ה-90, וודארד כיכבה בסרטים כמו "גרנד קניון" (1991), "עוד צ'אנס לחיים" (אנ') (1993), "קרוקלין" (אנ') (1994), "מעשה בשמיכת טלאים" (אנ') (1995), "פחד ראשוני" (1996) ו"מסע בין כוכבים: המפגש" (1996). היא גם זכתה לשבחי הביקורות על הופעתה בדרמות העצמאיות "דג התשוקה" (אנ') (1992), עבורו זכתה בפרס פרס אינדפנדנט ספיריט והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וכן בסרט "דרומה בדלתה" (אנ') (1998). על תפקידה הראשי בסרט Miss Evers' Boys" (אנ')‏ (1997) מבית HBO, זכתה וודארד בפרס גלובוס הזהב, פרס אמי, פרס גילדת שחקני המסך ופרסים נוספים. בשנים מאוחרות יותר, היא הופיעה בכמה שוברי קופות, כמו "קיי-פקס (2001), "שעת האפס" (אנ') (2003) ו"הנשכחים" (אנ') (2004), כיכבה בסרטים עצמאיים, וזכתה בפרס אמי הרביעי שלה על תפקידה בסדרה "הפרקליטים" (2003). בשנים 2005 עד 2006, וורדרד כיכבה בתור בטי אפלוייט (אנ') בסדרת הדרמה הקומית "עקרות בית נואשות" ברשת ABC, ולאחר מכן כיכבה במספר סדרות קצרות מועד. היא הופיעה בסרטים שזכו לשבחי הביקורת וביניהם "12 שנים של עבדות" (2013), "חואניטה" (אנ') (2019), "חסד אחרון" (אנ') (2019, שעליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי) וכן בשובר הקופות "אנאבל" (2014) והגרסה המחודשת של "מלך האריות" (2019). ביקום הקולנועי של DC היא גילמה את מרים שארפ (אנ') בסרט "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים" (2016) ואת מריה השחורה (אנ') בסדרה "לוק קייג'" (2018-2016) מבית נטפליקס. וודארד נולדה בטולסה, אוקלהומה; בתם של קונסטנס, עקרת בית, ומריון ה. וודארד, יזם ומעצב פנים. היא הצעירה מתוך שלושה ילדים. ווארד למדה בתיכון בישופ קלי (Bishop Kelley High School) בית ספר קתולי פרטי בטולסה, וסיימה שם את לימודיה בשנת 1970. לאחר מכן למדה לתואר ראשון בחוג לדרמה באוניברסיטת בוסטון, שם סיימה את לימודיה בשנת 1974. בשנת 1975 קיבלה את תפקידה הראשון בתיאטרון, כאשר הופיעה במחזמר "Me and Bessie" בתיאטרון ברודוויי; בבימויו של רוברט גרינוולד (אנ') שיצרו וכתבו וויל הולט (אנ') ולינדה הופקינס (אנ'), על חייה והקריירה של זמרת הבלוז בסי סמית'. את תפקידה הראשון בקולנוע עשתה וודארד בשנת 1978 בדרמת המתח "זכור את שמי" בבימויו של אלן רודולף. בשנת 1979 שיחקה במיני-סדרה "נתיב החירות" מבית NBC בדמותה של קייטי; המבוססת על הרומן באותו שם מאת הווארד פאסט. לאחר מכן, בשנת 1980 שיחקה בסרטו של רוברט אלטמן "HealtH" בתור אשת יחסי הציבור סאלי בנבואו. בשנת 1983 התפרסמה לקהל הרחב בתפקידה בתור ביאטריס "ג'יצ'י", המציעה את עזרתה לסופרת זוכת פרס הפוליצר מרג'ורי קינן רולינגס (מרי סטינבורגן) בדרמה של מרטין ריט "שנותי היפות בקרוס קריק", על הופעתה הטובה בסרט קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1984 זכתה בפרס אמי על הופעתה בשלושה פרקים בסדרת המשטרה "בלוז לכחולי המדים". בשנת 1985 כיכבה בסיטקום של רשת NBC‏ "Sara" פרי יצירתו של גארי דייוויד גולדברג; עד שזו בוטלה לאחר עונה. ב-1987 זכתה בפרס אמי שני על שלוש הופעות אורח בסדרה "פרקליטי אל איי". הייתה מועמדת במהלך שנות ה-80 לעוד ארבעה פרסי אמי, שניים מהם על תפקידה בדרמה הרפואית "מקום אחר" מבית רשת NBC. ב-1988 גילמה את גרייס קוליי בדרמה הקומית של ריצ'רד דונר "מארח השדים". בשנת 1991 שיחקה בדרמת הפשע "גרנד קניון" בדמותה של ג'יין, אשתו של נהג המשאית השחור סיימון (דני גלובר), ובשנה שלאחר מכן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "דג התשוקה" בתור שנטל המגיעה לטפל בכוכבת אופרות הסבון מיי אליס שולהיין (מרי מקדונל), שמשותקת בעקבות תאונת דרכים שעברה. על הופעתה זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1996 זכתה בפרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה/סרט טלוויזיה על תפקידה בסרט הטלוויזיה "שיעור פסנתר". על אותו תפקיד הייתה מועמדת גם לפרס אמי ולפרס אמי נוסף לשחקנית בתפקיד משנה על משחקה בגרסה טלוויזיות המבוססת על הספר הסאטירי "מסעי גוליבר". באותה השנה התפרסמה גם בהופעותיה הקולנועיות בתור השופטת שוט בדרמת בתי המשפט "פחד ראשוני" ובתור לילי סלואן במותחן הפעולה הבדיוני "מסע בין כוכבים 8: המפגש". ב-1997 זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת השחקנים השני שלה על תפקידה בתור האחות יוניס אברס שהייתה עדה לניסוי העגבת בטסקיגי בסרט הטלוויזיה "גברת נערי אברס". זכתה להערכה רבה על הופעתה הראשית בתור האם החד הורית המסוממת לורטה סינקלייר, בדרמה התקופתית "דרומה בדלתה" בבימויה של הסופרת מאיה אנג'לו ובהפקתו של וסלי סנייפס. בשנת 2000 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב בפעם השלישית על תפקידה בסרט "ליבו של הולידיי" בהפקתו של רוברט דה נירו ודיבבה בסרט האנימציה שובר הקופות "דינוזאור" את דמותה של פילו. בשנת 2001 שיחקה בסרט "קיי-פקס" בתור ד"ר פאולה וילארס. ב-2003 זכתה בפרס אמי רביעי בקריירה על תפקידה בסדרה "הפרקליטים" ובאותה שנה שיחקה בסרט האסונות "שעת אפס" בתור מפקדת המשימה ד"ר טלמה סטיקל. בשנת 2004 שיחקה לצדה של ג'וליאן מור במותחן האימה הבדיוני "הנשכחים" בתור הבלשית אן פופ. בשנת 2005 שיחקה בסרט הקומדיה "סלון יופי" בכיכובה של קווין לטיפה. בשנת 2006 שיחקה את מנהלת בית הספר לריקוד בסרט "רוקדים". התפרסמה בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות" בדמותה של בטי אפלווייט, אם חד הורית ושכנתן החדשה של עקרות הבית. על הופעתה בעונה השנייה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית. ב-2010 קיבלה מועמדות לפרס גראמי לאלבום הילדים הטוב ביותר. בשנת 2014, השתתפה בסרט האימה שובר הקופות "אנאבל". בשנת 2019 היא דיבבה את דמותה של סאראבי, אימו של סימבה, בסרט "מלך האריות". בשנת 1983 נישאה לסופר רודריק ספנסר. הזוג אימץ בן ובת; דאנקן ומייביס. הם מתגוררים בסנטה מוניקה, קליפורניה. בתה, מייביס, כיהנה כמיס גלובוס הזהב לשנת 2010. וודארד היא חברה בתנועה הדתית המדע הנוצרי. וודארד פעילה למען קשת רחבה של ארגוני צדקה. היא מייסדת וחברת מועצת המנהלים של "Artists for a New South Africa", ארגון ללא מטרות רווח המוקדש למאבק במגפת האיידס באפריקה ולקידום הדמוקרטיה והשוויון בדרום אפריקה מאז 1989. ארגון הצדקה גייס יותר מ-9 מיליון דולר וסיפק שירותי בריאות ללמעלה מ-3,500 יתומי איידס מדרום אפריקה. וודארד גם חברת מועצת המנהלים של המפלגה הדמוקרטית, והשתתפה בקמפיינים למען ברק אובמה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008 וגם בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. היא מעניקה תמיכה מתמשכת למאבק למען זכויות להט"ב ונישואים חד מיניים. בפברואר 2009 היא הצטרפה לקבוצה של במאים ושחקנים אמריקאים למסע תרבותי באיראן בהזמנת פורום "בית הקולנוע" בטהראן. מדיה וקבצים בנושא אלפרה וודארד בוויקישיתוף אלפרה וודארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אלפרה וודארד, ברשת החברתית אינסטגרם אלפרה וודארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אלפרה וודארד, באתר AllMovie (באנגלית) אלפרה וודארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אלפרה וודארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)