laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תחרות הערבזיון

תחרות הערבזיון (בערבית: العرفزيون) הייתה תחרות זמר טלוויזיונית שהופקת בשנים 2000–2013 בשפה הערבית על ידי ערוץ 33 בקרב חברי המגזר הערבי בישראל. התוכנית החלה את שידוריה בשנת 2000 כשבטלוויזיה בערבית הרגישו שיש צורך להראות את החלק המוזיקלי של המגזר הערבי. רשות השידור החליטה להגיש הצעה לחברות ההפקה במגזר הערבי להפקת התחרות. חברת אקסטא טופ הגישה את מועמדותה להפקת ארבע תוכנית קדם ותוכנית הגמר וזכתה במכרז, ומאז אקסטא טופ הפיקה את התוכנית עבור ערוץ 33. בשנת 2011 שודרה התחרות בערוץ 33, בערוץ הראשון. הייתה זו התכנית הראשונה שהופקה על ידי ערוץ 33 בערבית ושודרה באיכות HD. ב-2013 שודרה העונה האחרונה של הערבזיון. בכל פעם נרשמו לתחרות 100 מועמדים ומועמדות; בהמשך, הם נבחנו במבחני מוזיקה, ומתוכם נבחרו 11 מתמודדים שישירו בערבזיון. לבסוף אחד המתמודדים מהם זוכה בתואר "כוכב הערבזיון". אופי הערבזיון היה דומה לאופי הקדם-אירוויזיון ששודר בערוץ הראשון, אך מעמדו של הזוכה שונה בכך שהזוכה בערבזיון היה מתחרה בפסטיבל הזמר של קזבלנקה שבמרוקו כנציג "ערביי 48'". אתר התחרות (בערבית) לינדה בר, "הערבזיון" בשידור חי ב"קול ישראל בערבית" ובערוץ 33, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 באוקטובר 2010 ריהאם כיוף, ערבזיון 2013 עונה אחרונה, 29/10/2013, באתר פורטל הכרמל והצפון ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כדור מים (מתקן)

כדור מים או כדור וואזו הוא מתקן מתנפח המאפשר לאדם שבתוכו להתהלך על גבי מאגרי מים. הכדור משמש בדרך כלל כמתקן לילדים, כאשר הילד נכנס לכדור דרך פתח מיוחד שאחר כך נסגר ברוכסן אטום ואז מפעיל המתקן מנפח את הכדור באוויר. לאחר מכן הילד נכנס לבריכה מיוחדת שבה הוא יכול ללכת. זורבינג - כדור פלסטיק המאפשר לאדם שבתוכו להתגלגל ביבשה. כדור אוגרים - כדור פלסטיק שמיועד לאוגרים. ערך זה הוא קצרמר בנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטרם

האם התכוונתם ל... סנטרם (ברזיל) – עיר בצפון ברזיל, סמוך למפגש הנהרות אמזונאס וטפז'וס סנטרם (פורטוגל) – עיר במרכז פורטוגל סנטרום (אוסלו)
אפרים להב

אפרים להב (1914 – 11 בינואר 1987) היה קצין הנדסה ראשי (קהנ"ר) בשנים 1954–1958, וכן לוחם בחיל ההנדסה המלכותי של צבא בריטניה, בבריגדה היהודית ובצה"ל. נולד ב-1914 בגליציה המזרחית, ועלה לארץ ישראל ב-1923. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס להב אל הצבא הבריטי ב-1941 ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. בשלהי המלחמה הצטרף לבריגדה היהודית ושירת כקצין ביחידת השדה 643 של חיל ההנדסה המלכותי. אחרי המלחמה חזר להב ארצה, ואחרי תקופה קצרה שבה עבד בשוק האזרחי, התגייס לשירות קבע בצה"ל ב-1948 ושירת כקצין המבצעים של חיל ההנדסה. בתפקיד זה היה להב שותף לתכנון כל מבצעי ופעולות חיל ההנדסה בזמן מלחמת העצמאות. בסוף 1949 התמנה לקצין ההנדסה הפיקודי של פיקוד הדרום. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להב מספר הכשרות: ב-1951 השתתף בקורס המג"דים הראשון בצה"ל וב-1952 נשלח לארצות הברית לקורס קציני הנדסה בכירים בפורט בלוור (אנ') שבווירג'יניה, אותו סיים כחניך מצטיין. ב-1954 התמנה לתפקיד קצין הנדסה ראשי והמשיך בבניין החיִל שהתחיל אל"ם עמנואל שחר. בתקופתו התרחש מבצע קדש (1956) בו פעל חיל ההנדסה בהצלחה: החיל פרץ שדות מוקשים ודרכים עבור חיל השריון ועסק גם בהספקת מים ליחידות בחזית. עיקר תהילתו באה אחרי המלחמה, כאשר חיל ההנדסה הצטיין בעת נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957) ב"מבצע לקט" בו אסף שלל של טנקים, אמצעי לחימה, תחמושת, משאיות, כלי צמ"ה וציוד ממה שהותיר אחריו צבא מצרים, וב"מבצע עמורה" בו הרס גדוד "אסף" של החיל את תשתיות הצבא המצרי בחצי האי סיני לפני החזרתו למצרים. על מבצע זה זכה גדוד "אסף" בצל"ש גדודי (הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל). ב-1958 סיים את כהונתו כקהנ"ר ופרש מצה"ל. באזרחות עבד בחברת החשמל ומאוחר יותר ב"סולל בונה" כאחראי על הציוד וכחבר מועצת המנהלים של החברה. נפטר בשנת 1987, בגיל 73. נקבר בבית עלמין הדרום. דניאל אופיר (עורך), להב פלסים: דרכו של אפרים להב בהקמת חיל-ההנדסה, תל אביב: עמותת הפלס, תשנ"ב-1992. אפרים להב ז"ל(הקישור אינו פעיל), באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית "אצלנו כל אחד עובד", דבר, 20 במרץ 1963. דף הנפטר באתר חברה קדישא ת"א והמחוז.
ויקטור ירופייב

ויקטור ירופייב (ברוסית: Ви́ктор Влади́мирович Ерофе́ев; נולד ב-19 בספטמבר 1947) הוא סופר רוסי. נולד להורים שעבדו בשירות הדיפלומטי בברית המועצות הסובייטית. שהה חלק גדול מילדותו בפריז, שם נחשף לזרמי מחשבה מערביים שהיו זרים לרבים מבני גילו ברוסיה. הוא סיים לימודים בספרות ובלשנות באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1970, ואחר כך סיים דוקטורט בשנת 1975 בנושא פיודור דוסטויבסקי והאקזיסטנציאליזם הצרפתי. פרסם מספר מאמרים העוסקים בנושאים אלה. בשנת 1979 החל לערוך כתב עת מחתרתי, ובמהרה סולק מ"איגוד הסופרים הסובייטים" שאליו התקבל שנה קודם לכן. הוא נעשה אחד מהסופרים הבולטים בחוגי התרבות האנטי-ממסדית בברית המועצות. בשנים אלה כתב ספרים רבים שלא פורסמו, עד לשנת 1988. ספרו "יופי רוסי", שנכתב בשנים 1980–1982 ופורסם בשנת 1990, זכה להצלחה ולשבחים. מדיה וקבצים בנושא ויקטור ירופייב בוויקישיתוף ויקטור ירופייב, סיפור: סתיו בולדינו, באתר הארץ, 18 במרץ 2020 ויקטור ארופיב (1947-), דף שער בספרייה הלאומית ויקטור ירופייב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ויקטור ירופייב, באתר MusicBrainz (באנגלית) ויקטור ירופייב, באתר Discogs (באנגלית)
תלתן ארץ ישראלי

תלתן ארצישראלי (שם מדעי: Trifolium palaestinum) הוא אחד ממיני תלתן הבר הגדלים בישראל. התלתן הארצישראלי הוא צמח חד-שנתי. הצמח פורח באביב, ממרס עד מאי, פרחו לבן ואורכו כ-15 מ"מ. התלתן נפוץ מאוד ברחבי הארץ, גדל בקרקע חולית, במיוחד במישור החוף. התלתן הארצישראלי קיבל את שמו במאה ה-19 על ידי החוקר השווייצרי פייר אדמון בואסייה. תלתן ארץ ישראלי, באתר ITIS (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר NCBI (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר צמח השדה תלתן ארץ ישראלי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה תלתן ארץ ישראלי, באתר Tropicos (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר GBIF (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר The Plant List (באנגלית) תלתן ארץ ישראלי, באתר IPNI (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירות הביון והביטחון של ניו זילנד

שירות הביון והביטחון של ניו זילנד (באנגלית: New Zealand Security Intelligence Service, בראשי תיבות NZSIS) הוא סוכנות הביון העיקרית של ממשלת ניו זילנד. בסיס הארגון בוולינגטון, בירת ניו זילנד. כמו כן, יש סניפים באוקלנד ובכרייסטצ'רץ'. ישנם בין 110 ל-140 אנשי קבע, קצת פחות מאשר הלשכה הממשלתית לביטחון תקשורת של ניו זילנד (GCSB) - סוכנות מודיעין אחרת של ניו זילנד. תקציב הארגון הוא בסביבות 43,500,000 דולר ניו זילנדי ותקציבהּ הוא גבוה יותר מזה של GCSB. הארגון מנהל קשרים עם ארגוני מודיעין זרים, בעיקר מבריטניה ואוסטרליה. ראש הארגון הוא מנהל הביטחון, שמפוקח על ידי המפקח הכללי של המודיעין והביטחון. הארגון עצמו מדווח ישירות לראש הממשלה. ממשלת ניו זילנד הקימה את NZSIS בשנת 1956 וסמכויותיו עוגנו בחקיקה פרלמנטרית ובחוק שירות הביון והביטחון של ניו זילנד מ-1969. תיקונים שונים שבוצעו מאז הביאו להרחבת תחומי פעילותו כאשר לתיקון השנוי ביותר במחלוקת נחשב התיקון לחוק מ-1977 של רוברט מולדון, אשר הרחיב את סמכויות הארגון לתפקידי פיקוח מורחבים. סר ויליאם גילברט (1956-1976) פול מולינו (1976-1983) לין סמית (1983-1991) דון מק'איוור (1991-1999) ריצ'רד וודס (1999-2006) וורן טאקר (2006 - 2014) רבקה קיטרידג' (2014 - ואילך) אתר האינטרנט הרשמי של שירות הביון והביטחון של ניו זילנד שירות הביון והביטחון של ניו זילנד, ברשת החברתית LinkedIn ערך זה הוא קצרמר בנושא ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שינאנו

נהר שינאנוֹ (ביפנית: 信濃川) הוא הנהר הארוך והגדול ביותר ביפן. הנהר זורם באי הונשו לאורך 367 ק"מ ונשפך לים יפן. בחלקו העליון נקרא הנהר נהר צ'יקוּמה (千曲川). מקורו של הנהר הוא בהר קובושי, בגבול בין חבל קאנטו לחבל צ'ובו. הוא זורם לכיוון צפון-מזרח ונפגש סמוך לנאגנו עם נהר סאי שמגיע מכיוון מאצומוטו. מפגש זה בין נהר סאי לנהר צ'יקומה היה אתר פריצת קרבות קוואנקג'ימה. לאחר המפגש פונה הנהר צפון-מזרחה עד למפגשו עם נהר אוּאוֹנוּ שנשפך אליו. ממפגש זה זורם הנהר צפונה, דרך העיר נגאוקה, אל עבר שפכו בים יפן. בשנת 1922 נחפרה תעלת אוֹקוֹזוּ על מנת להגן על ניאיגטה והמחוז מהצפות של הנהר. הדבר אפשר את גידולו של האורז במישורי ניאיגטה. מדיה וקבצים בנושא שינאנו בוויקישיתוף שינאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של יפן ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תקשורת בין תהליכים

במדעי המחשב, תקשורת בין תהליכים (באנגלית: inter-process communication או IPC) היא אוסף של שיטות ומנגנונים להעברת נתונים בין תהליכונים בתוך אותו תהליך או בין תהליכים שונים. התקשורת יכולה להתבצע בין תהליכים שרצים על גבי אותו המחשב, או על גבי מחשבים שונים המחוברים ברשת. ניתן לחלק את השיטות לתקשורת בין תהליכים לקטגוריות הבאות: העברת מסרים סנכרון זיכרון משותף הפעלת פרוצדורות מרחוק השיטה הנבחרת לתקשורת בין תהליכים תלויה ברוחב הפס, בזמן ההשהיה בתקשורת בין התהליכונים, ובסוג הנתונים המועברים. מהסיבות ליצירת תשתית המאפשרת שיתוף פעולה בין תהליכים: שיתוף מידע, זירוז תהליכים, מודולריות, נוחות, הפרדת הרשאות. תקשורת בין תהליכים יכולה להתבצע על ידי פורטים. ערך זה הוא קצרמר בנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ועידת אוסקה

ועידת אוסקה של 1875 (ביפנית: 大阪会議) הייתה סדרת פגישות בין המנהיגים העיקרים של הרסטורציה של מייג'י, אשר התרחשה באוסקה שביפן ב-1873, ודנה בהקמת מועצת נציגי עם במדינה. אף שהוועידה סיימה להתכנס ב-1873, החלטותיה אושרו רשמית במנשר אשר פורסם רק ב-1875, ומכאן שמה. המנהיגים המשתתפים בוועידה היו טושימיצ'י אוקובו, טקיושי קידו, איטגאקי טאיסוקה, איטו הירובומי ואינואואה קאורו. ב-1873 פרש איטגאקי מהממשלה בעקבות משבר הסייקנרון, מחלוקת פוליטית מרכזית באותם ימים שעסקה בשאלת תקיפת קוריאה וכיבושה בידי יפן. בעקבות פרישתו הוא דיבר גלויות ובאופן פומבי התסיס את העם בדרישה למועצת נציגי העם, מתוקף תפקידו כמנהיג תנועת "החירות וזכויות האדם". כמוהו, ב-1874, פרש קידו מהממשלה בעקבות התנגדותו למשלחת לטאיוואן. הנותרים מבין האולגרכים של מייג'י, כפי שנודעה קבוצת מנהיגי עידן מייג'י, קראו לישיבה באוסקה בתחילת 1873, בניסיון לגשר על הפערים ולהחזיר את איטגאקי וקידו לממשלה. הוויתורים שנעשו הם הקמת סנאט (הגנרואין, מועצת הזקנים), מערכת מושלים על פי מחוזות ובית משפט עליון. רק לאחר שנתיים הועברו ההחלטות במנשר מיוחד, שבעקבותיו נכנסו לתוקף. Fraser, Andrew. The Osaka Conference of 1875. Journal of Asian Studies, Vol. 26, No. 4 (Aug., 1967), pp. 589–610 Banno, Junji. The Establishment of the Japanese Constitutional System. Routledge (1992). ISBN 0415004977 Brunton, Richard. Building Japan 1868-1876. RoutledgeCurzon (1995). ISBN 1873410050 Buruma, Ian. Inventing Japan: 1853-1964. Modern Library; Reprint edition (2004) ISBN 0812972864 Sims, Richard. Japanese Political History Since the Meiji Renovation 1868-2000. Palgrave Macmillan. ISBN 0312239157 ערך זה הוא קצרמר בנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סלו ג'ין

סלו ג'ין (באנגלית: Sloe Gin) הוא ליקר פירות המופק על ידי השריית שזיפי בר וסוכר בג'ין. באופן מסורתי ריכוז האלכוהול בסלו ג'ין נע בין 15 ל-33 אחוזי אלכוהול. כדי להכין סלו ג'ין משתמשים בשזיפי בר בשלים. בוקעים את השזיפים וממלאים אותם בצנצנת. בפולקלור האנגלי אין בוקעים את השזיפים בכלי ממתכת, אלא אם הכלי מצופה כסף. לאחר מכן מוסיפים סוכר, כמה עלי ציפורן מעט מקלות קינמון וממלאים בג'ין. את הצנצנת שומרים במקום מוצל וקריר והופכים מדי יום. לאחר שלושה חודשים הנוזל הופך לאדום עז וניתן לשתות אותו. זיון איטי ונוח כנגד הקיר
לוואצה

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] לוואצה (באיטלקית: .Luigi Lavazza S.p.A) היא חברה איטלקית המייצרת מוצרי קפה. החברה הוקמה בשנת 1895 בטורינו, על ידי לואיג'י לוואצה, ובמקור נוהלה מתוך חנות מכולת קטנה ברחוב ויה סן טומיסו מספר 10 שבטורינו. כיום העסק מנוהל על ידי הדור השלישי והרביעי למשפחת לוואצה. לוואצה מייבאת את פולי הקפה בהן היא משתמשת מרחבי העולם: ממדינות כמו ברזיל וקולומביה בדרום אמריקה, גואטמלה, קוסטה ריקה והונדורס במרכז אמריקה, אוגנדה באפריקה, אינדונזיה ווייטנאם באסיה, וארצות הברית ומקסיקו בצפון אמריקה. החברה, אשר ממתגת את הקפה שלה כ"קפה האהוב באיטליה", טוענת כי 16 מיליון מתוך 20 מיליון המשפחות שרוכשות קפה באיטליה, בוחרות בקפה לוואצה. החברה מנהלת גם מספר בתי קפה (בדומה לסטארבקס), בהן היא מציעה משקאות קפה שונים, בנוסף לקפה טחון מתוצרתה, לשימוש ביתי. לוואצה משווקת את מוצריה במעל ל-90 מדינות ברחבי העולם ובישראל משנת 1985 באמצעות חברת גילס קפה, לוואצה היא חברה משפחתית עד עצם היום הזה ומנוהלת על ידי משפחת לוואצה. החל משנת 1991, לוואצה החלה לפרסם את 'לוח השנה של לוואצה', המציג תצלומי אופנה מידיהם של חלק מהצלמים המובילים בעולם: אנני ליבוביץ' בשנת 2009, דייוויד לה-שאפל בשנת 2002, הלמוט ניוטון בשנים 1993 ו-1994 ורבים נוספים. קפה לוואצה החל להיות מיובא לישראל לראשונה בשנת 1985, ביוזמתו של איש העסקים גיל שגיא ובאמצעות חברת "גילס קפה בע"מ" שבבעלותו. היום ניתן להשיג את קפה לוואצה בכל רשתות השיווק בארץ, במעדניות המובחרות וכן בחנויות הייבואן. מדיה וקבצים בנושא לוואצה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של לוואצה (באנגלית) לוואצה, ברשת החברתית פייסבוק לוואצה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) לוואצה, ברשת החברתית אינסטגרם לוואצה, ברשת החברתית LinkedIn לוואצה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר זכיינית lavazza בישראל אתר זכיינית לוואצה בישראל גילס קפה אורנה יפת, איטליה בדרך השלום, באתר ynet, 21 במרץ 2003
ריץ'

ריץ' (באנגלית: Rich) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו עושר. האם התכוונתם ל... אדריאן ריץ' – תאורטיקנית פמיניסטית אמריקאית אלן ריץ' (אנ') – שחקן יהודי-אמריקאי באדי ריץ' – מתופף ג'אז אמריקאי ג'ורג'ינה ריץ' – שחקנית בריטית ג'ייסון ריץ' – כדורסלן אמריקאי כריסטופר ריץ' (אנ') – שחקן אמריקאי מארק ריץ' – איש עסקים ומיליארדר בלגי לי ריץ' – מפיק טלוויזיה וקולנוע אמריקני ריצ'רד ריץ' – לורד צ'נסלור בימי מלכותו של אדוארד השישי, מלך אנגליה ריץ' - קצפת צמחית ריץ ריצ'י
אגם ביווה

אגם ביווה (ביפנית: 琵琶湖) הוא אגם המים המתוקים הגדול ביותר ביפן. האגם שוכן במערבו של מרכז האי הונשו, צפונית-מזרחית לקיוטו. קרבתו זו לבירה הקודמת של יפן הביאה להתייחסויות רבות אליו בספרות היפנית. השם ביווה נטבע בתקופת אדו, כאשר ישנן מספר תאוריות למקור השם. הסברה הרווחת היא שהשם קשור לכלי המיתר ביווה. האגם נודע בעבר בשם אוואוּמי (淡海. מיפנית: ים מים מתוקים) או צ'יקאצוּ אוואוּמי (近淡海. מיפנית: ים מים מתוקים ליד עיר בירה). בשלב מאוחר יותר שונה שמו לאגם אוֹמי, על שם החבל בו שכן באותה תקופה. האגם נקרא גם בספרות ניוֹ נוֹ אוּמי (鳰の海. מיפנית: אגם הטבלן הגמד). אגם ביווה נוצר כתוצאה מפעילות טקטונית והוא אחד מעשרים האגמים העתיקים בעולם, בהיותו מתוארך כבן 4 מיליון שנה. במהלך תקופה זו התפתחה באגם מערכת אקולוגית מגוונת, עם כ-1,100 מינים, מתוכם 58 אנדמיים. בנוסף, כ-5,000 מיני עופות ימיים מבקרים באגם מדי שנה. המגוון הביולוגי באגם ניזוק קשות, בעיקר לאחר פלישתם של דגים זרים. שטחו של האגם הוא כ-670 קמ"ר ועומקו המרבי הוא 104 מ'. הוא מנקז מספר נהרות קטנים מההרים סביבו ונשפך לנהר סטה, אשר בהמשך משנה שמו לנהר יודו ונשפך לים הפנימי סטו במפרץ אוסקה. גובה פני האגם עולה בכשלושה מטרים באביב עם הפשרת השלגים והגשמים, וכן בסתיו לאחר גשמי הטייפון. אגם ביווה משמש מקור מים לערים קיוטו ואוצו, וכן לתעשיות הטקסטיל הסמוכות. הוא מספק מי שתייה לכ-15 מיליון איש בחבל קנסאי. בשטחי האגם חלקות גידול לדגי מים מתוקים כשמך ולפנינים. בעשור האחרון של המאה ה-19 נחפרה תעלת אגם ביווה, אשר לאחר מכן הורחבה בתקופת טאישו. תעלה זו מילאה תפקיד חשוב בעירורה של התעשייה בקיוטו, לאחר שזו שקעה כתוצאה מהעברת עיר הבירה לטוקיו. בצדו הדרום-מערבי של האגם חופי רחצה פופולריים. כמו כן, בעיר קוסצו פועלים הגנים הבוטניים הימיים מיזונומורי ומוזיאון אגם ביווה שמגולל את ההיסטוריה של האגם. מכון אגם ביווה לחקר הסביבה אגם ביווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מצפה אילן

מִצְפֵּה-אִילָן הוא יישוב קהילתי דתי בין קציר לבין חריש (כ-2 ק"מ מזרחית לחריש), בתחומי מועצה אזורית מנשה. ביוני 2003 הוקמה במקום היאחזות נח"ל, בהחלטת ממשלת ישראל, בשם היאחזות הנח"ל עירון שאוישה בידי גרעיני תנועת הנוער העובד והלומד ותנועת הצופים. באפריל 2005 התיישבו במקום כ-44 משפחות מטעם תנועת אור, במטרה להפכו ליישוב אזרחי. המתיישבים העניקו למקום את השם מצפה אילן, על שמו של האסטרונאוט הישראלי הראשון אילן רמון. מספר ארגונים להגנת הסביבה מחו על ההחלטה להקים את היישוב והחברה להגנת הטבע אף עתרה לבג"ץ בדרישה לפנות את היישוב ולנקוט הליכים פליליים נגד המתיישבים. בפברואר 2008 החליטה הממשלה לקדם את אזרוחו של היישוב החדש, שנקרא בהתחלה "מצפה עירון", והוכר בהמשך באופן רשמי בשמו "מצפה אילן". ביוני 2008 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את הקמתו. בעקבות כך, בפברואר 2009 דחה בג"ץ את עתירת החברה להגנת הטבע ואישר סופית את הקמת היישוב. בהמשך אכלוסו מיועד היישוב לכלול 300–350 משפחות. ביישוב גנים, מעונות, מכינה קדם צבאית, סניף בני עקיבא, מרכז נוער, בית כנסת ומקווה נשים. ב-4 בספטמבר 2018, הונחה אבן הפינה למכינה הקדם-צבאית "אחד משלנו" שלוחת "בית אסף" על שם סרן אסף רמון, בנם של רונה ואילן רמון. היה זה כשלושה וחצי חודשים טרם פטירתה של האם, שהשתתפה יחד עם נשיא המדינה רובי רבלין בהנחת אבן הפינה של המכינה בישוב. אתר האינטרנט הרשמי של מצפה אילן אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 אודות מצפה אילן. אתר הבית אלי אשכנזי, 3 שנים אחרי שקם אושר היישוב מצפה עירון, באתר הארץ, 30 באפריל 2008 בג"ץ 2147/06 החברה להגנת הטבע (מלכ"ר) נ' היועץ המשפטי לממשלה החלום שנולד בשבעה הפך למציאות, באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2016
IPC

האם התכוונתם ל... תקשורת בין תהליכים (Inter-process communication) - מושג במדעי המחשב הוועד הפאראלימפי הבינלאומי (International Paralympic Committee) - הוועד המארגן את המשחקים הפאראלימפיים חברת הנפט העיראקית (Iraq Petroleum Company) - חברה בינלאומית שהייתה בעבר בעלת מונופול על הפקת נפט בעיראק
הימג'י

הימג'י (ביפנית: 姫路, "הימג'י-שִי") היא עיר במחוז היוגו בחבל קנסאי שביפן. אוכלוסיית העיר מונה כ-535 אלף איש (נכון ל-2011). בעיר נמצאת אחת הטירות הידועות ביפן, טירת הימג'י, אשר הוכרזה כאתר מורשת עולמית בשנת 1993. בלגיה שרלרואה, בלגיה ארצות הברית פיניקס, אריזונה, ארצות הברית אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה ברזיל קוריטיבה, ברזיל הרפובליקה העממית של סין טאי-יואן, הרפובליקה העממית של סין קוריאה הדרומית צ'נגוון, קוריאה הדרומית אתר האינטרנט הרשמי של הימג'י (ביפנית) הימג'י, ברשת החברתית פייסבוק הימג'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הימג'י, ברשת החברתית אינסטגרם הימג'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר העיר (ביפנית ובאנגלית) אתר התיירות של העיר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנאר ארנו

ברנאר ארנו (בצרפתית: Bernard Arnault; נולד ב-5 במרץ 1949) הוא מיליארדר צרפתי, מנכ"ל תאגיד LVMH. בשנת 2022 הוערך לראשונה כ"האיש העשיר בעולם". נכון לאוקטובר 2024, הונו מוערך בכ-207 מיליארד דולר. ארנו נולד ברובה, עיר במחוז נור שבצפון צרפת. לאחר שהשלים את לימודי התיכון התקבל לאקול פוליטקניק וסיים לימודי הנדסה בשנת 1971. עם סיום לימודיו החל לעבוד בחברה של אביו. בשנת 1976 הוא שכנע את אביו למכור את חטיבת הבניין של החברה במחיר של 40 מיליון פרנק צרפתי ולשנות את מוקד העיסוק של החברה לנדל"ן. חברת פרינל (Férinel) התמחתה בשיווק מעונות נופש. בשנת 1979 הוא החליף את אביו כנשיא החברה. לאחר בחירתו של הסוציאליסט פרנסואה מיטראן לנשיא צרפת בשנת 1981, היגר ארנו לארצות הברית והקים שם את חברת פרינל בע"מ (Ferinel Inc). באמצעות החברה החל לעסוק בתחום הבניין בארצות הברית והקים בניין דירות בווסט פאלם ביץ' בפלורידה. הוא לא זכה להצלחה עסקית מיוחדת בעת שהותו בארצות הברית. שלוש שנים לאחר שהיגר, מששונתה המדיניות הכלכלית של ממשלת צרפת למדיניות שמרנית יותר, שב ארנו לצרפת והפך למנכ"ל חברת פיננסייר אגאש (Financière Agache), חברה המתמחה במוצרי מותרות. בעזרת סובסידיה ממשלתית שקיבל בתמורה להבטחה שלא לקצץ בכוח האדם, ארנו רכש את חברת הטקסטיל בוסאק (Boussac) שעה שנקלעה למשבר. ארנו מכר כמעט את כל נכסי החברה שרכש, זולת מותג היוקרה כריסטיאן דיור, וחנות הכלבו הידועה ביותר בפריז Le Bon Marché. בשנת 1987, זמן קצר לאחר יסוד התאגיד LVMH, ניצל ארנו את מפולת המניות יום שני השחור כדי לבצע רכישות ענק במניות התאגיד והגיע לאחזקה בשיעור 43% ממניותיו. כדי לחזק את כוחו הוא ביצע פיטורים נרחבים בדרג ההנהלה של התאגיד ומינה את אביו ליושב ראש מועצת הפיקוח בטרם התמנה רשמית בשנת 1989 ליושב ראש החברה ולמנכ"ל. הוא הוביל את החברה בתוכנית פיתוח שאפתנית תוך שהתאגיד הופך לאחד מתאגידי מוצרי היוקרה הגדולים בעולם. בשנת 2007 הוא רכש 10.69% ממניות רשת המרכולים הצרפתית המובילה קרפור, שהייתה ספק המזון השני בגודלו בעולם. בספטמבר 2012, פורסם שארנו ביקש אזרחות בלגית. היו שקשרו את הבקשה עם ניסיונות של עשירי צרפת להתחמק מהעלאת מדרגת מס ההכנסה העליונה בצרפת ל-75%, אולם ארנו טען שהוא ימשיך להיות אזרח צרפתי ולשלם מיסים לצרפת. בסוף דצמבר 2022, הפך ארנו לאיש העשיר בעולם עם הון של מעל 187 מיליארד דולר, בעוקפו את אילון מאסק וג'ף בזוס. מדיה וקבצים בנושא ברנאר ארנו בוויקישיתוף Being Bernard Arnault, WSJ, ‏5 במרץ 2009 (באנגלית) אסף אוני, ‏השתלטויות עוינות וניצול חולשות: כך הפך ברנאר ארנו לאיש העשיר בעולם, באתר גלובס, 26 בינואר 2023 בראד סטון, אנג'לינה רסקווט, בלומברג ביזנסוויק, איך ברנאר ארנו — "הזאב בקשמיר" מהרובע השמיני — בנה את תאגיד היוקרה הגדול בעולם, באתר TheMarker‏, 16 באוגוסט 2024 ברנאר ארנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ברנאר ארנו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Who Is Bernard Arnault, the World's Richest Person?". Bloomberg.com (באנגלית). 2022-12-13. נבדק ב-2022-12-17. דן רבן, "ממעט להיחשף": מיהו האיש שעקף את אילון מאסק והפך לעשיר ביותר בעולם?, באתר ynet, 16 בדצמבר 2022 סוכנויות הידיעות, האדם העשיר ביותר באירופה מכחיש כי ניסה להתחמק ממס, באתר TheMarker‏, 9 בספטמבר 2012 סמדר כלאב, ‏איך הופכים לאיש העשיר בעולם בגיל 73? תשאלו את ברנאר ארנו, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2022
סמל וושינגטון

חותם מדינת וושינגטון הוא הסמל הרשמי של מדינת וושינגטון, ובו מונצח דיוקן דמותו של "אבי האומה" האמריקאית, ג'ורג' וושינגטון. הדיוקן צויר על ידי גילברט סטוארט. בטבעת החיצונית של הסמל כתוב: "The Seal of the State of Washington" (עברית: "סמל מדינת וושינגטון") ושנת הקמתה של המדינה, 1889. בשנה הזאת הופכת מדינה להיות המדינה מספר 42 בקונפדרציית המדינות של אמריקה. הסמל מופיע גם בדגל מדינת וושינגטון, במרכז, כאשר מתחתיו רקע ירוק. הסמל עוצב על ידי צ'ארלס טלאקוט, בהתבסס על דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון, שצויר על ידי גילברט סטיוארט. בסמל היה אמור להופיע איור של הר ריינייר שנמצא במחוז פירס של מדינת וושינגטון, אבל טאלקוט התנגד לכך, והציע תחתיו את דיוקנו של ג'ורג' וושינגטון. בנוסף לסמל הנוכחי, לסגן מושל המדינה יש סמל משלו, שנוצר בשנת 1959. מדינת וושינגטון דגל מדינת וושינגטון מדיה וקבצים בנושא סמל וושינגטון בוויקישיתוף אתר המדינה (באנגלית) היסטוריית סמל מדינת וושינגטון באתר המדינה
אליאב (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם אליאב אליאב בן חלון - נשיא שבט זבולון בדור המדבר אליאב בן פלוא - נכדו של ראובן, אבי דתן ואבירם. אליאב בן ישי – אחיו הגדול של דוד המלך ארז אליאב – כדורגלן ישראלי אריה (לובה) אליאב – חבר הכנסת, סופר, הוגה דעות ואיש עשייה מהבולטים בציונות, איש התנדבות בולט ופעיל שלום בנימין אליאב – עיתונאי, איש רוח, חוקר, עורך ודיפלומט, יזם תרבותי גיא אליאב – יזם ומנהל בתחום האינטרנט בישראל יעקב (ישקה) לבשטיין אליאב – לוחם מחתרת נועז שהיה אחראי לפעולות הארגון הצבאי-לאומי (אצ"ל) בירושלים, ממייסדי לח"י יעקב אליאב (קויפמן) – מחנך, סופר ומתרגם ישראלי מירי אליאב-פלדון – פרופסור בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב מרדכי אליאב – היסטוריון של עם ישראל, חוקר תולדות היישוב והציונות. שמות עט משה גרילק – סופר ועיתונאי. השתמש בשם העט "ח. אליאב" אברהם אריה עקביא – סופר ומתרגם עברי וחוקר הלוח העברי. אחד משמות העט בה השתמש היה "ל. אליאב" מקומות אליאב (שם קודם: חרוב) - יישוב קהילתי בחבל לכיש, קרוי על שם אריה (לובה) אליאב מעבר לובה אליאב – מעבר גבול על גבול ישראל מצרים
סירת גומי

סירת גומי (בראשי תיבות: ס"ג) היא סירה מעוטת משקל אשר צפה במים באמצעות חלל גומי ממולא באוויר. חלק מסירות הגומי הקטנות מצוידות בתחתית גמישה, אך בסירות גומי גדולות, או כאלה המיועדות לנשיאת מטען כבד, התחתית עשויה מחומר קשיח. חלק מסירות הגומי עוצבו באופן המאפשר לפרק ולארוז אותן בקלות אל תוך מכל קטן. בזכות תכונה זו, וכן בזכות ניידות, סירות גומי מתאימות לשמש כסירות הצלה לכלי שיט גדולים יותר ולצוותי מטוסים. הן משמשות גם למטרות צבא ונופש. חיילי גרמניה הנאצית חוצים את נהר מז במהלך מלחמת העולם השנייה. סירת הגומי ששימשה בשייטת הטרפדות לקישור ולהורדת צוות השתלטות. מורנה (כלי שיט) סירת הלקיט זודיאק (סירה) מדיה וקבצים בנושא סירות גומי בוויקישיתוף סיגל בוכריס, מה עושים כשסירת גומי מתהפכת, 'בין גלים' 178 אוגוסט 1989 עמ' 57. ערך זה הוא קצרמר בנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ליגת העל הלובית בכדורגל

ליגת העל בכדורגל של לוב (בערבית: الدوري الليبي الممتاز) היא הליגה הבכירה בכדורגל שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל של לוב. הליגה דורגה בשיאה על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל במקום ה-56 בעולם בשנת 2009. שני מועדוני הכדורגל המצלחים ביותר בליגה הם אל-איתיחאד טריפולי עם 18 זכיות באליפות הליגה ואל-אהלי טריפולי עם 13 זכיות באליפות הליגה. כמו כן, ב-42 מתוך 43 האליפויות זכו מועדוני כדורגל מטריפולי ובנגאזי (נכון ל-2020). הליגה נוסדה ב-1963, כשקודם לכן התקיימו שלוש אליפויות פרובינציאליות: אליפות המזרח, אליפות המערב ואליפות הדרום. האליפות המאוחדת הראשונה, שאיגדה את שלוש האליפויות הללו, הפגישה מחדש בין אלופת המערב, אל אהלי טריפולי לבין אלופת המזרח, אל אהלי בנגאזי ואלופת הדרום - חילאל סבחה, כמעט מדי עונה. האלופה משתתפת בעונה שלאחר האליפות בליגת האלופות האפריקאית. קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הלובי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי. עקב מלחמת האזרחים בלוב עקב מלחמת האזרחים בלוב אתר האינטרנט הרשמי של ליגת העל הלובית בכדורגל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.