laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גאוגרפיה של קטר

קטר ממוקמת בחצי האי ערב אשר בדרום מערב אסיה, קטר גובלת במפרץ הפרסי, בערב הסעודית ובקרוב תסתיים בנייתו של גשר הצפוי לעבור בין קטר לבחריין ויהווה חיבור יבשתי ביניהן. שטח כללי - 11,586 קילומטרים מרובעים. אדמה - 11,586 קילומטרים מרובעים שטחי מים - זניחים. נקודת שפל - 0 מטרים (המפרץ הפרסי) נקודת שיא - 103 מטרים (קוריאן אבו אל באול) כללי - 628 קילומטרים. עם ערב הסעודית - 65 קילומטרים. קו החוף - 563 קילומטרים. טריטוריית הים - 12 מיילים ימיים אוצרות הטבע בקטר כוללים, מתכות, שמנים, ובעיקר נפט וגז טבעי. אדמה ראויה לעיבוד: 1% אדמה בעלת יבול תמידי: 0% שדה מרעה תמידי: 5% יערות: 0% שטחים אחרים: 95% חלקיה הגאוגרפיים של קטר הם מעגלים, מהחוץ לפנים מכיוון שקטר היא חצי אי. המעגל החיצוני - רצועת חוף שאורכה 563 קילומטרים, רוב אוכלוסיית קטר מתגוררת במעגל החיצוני והערים הגדולות של קטר נמצאות בו: דוחה, אל-ח'ור, א-דעאין, לוסייל ואום סלאל מוחמד. המעגל האמצעי - אזור מדברי נמוך, קצת יותר חם מרצועת החוף, העיר הגדולה היחידה באזור זה היא א-ריאן. המעגל הפנימי - אזור מדברי בגובה של מאה מטרים, באזור זה קיימים רק כפרים קטנים ולא ידועים של כ-1,000 איש בכל אחד מהם. מדיה וקבצים בנושא גאוגרפיה של קטר בוויקישיתוף תמ"ג - 2022
גוסטב פון הולן

גנרל חיל הפרשים גוסטב קרל אמיל ביאטוס פרייהר פון הולן (בגרמנית: Gustav Karl Emil Beatus Freiherr von Hollen; 22 בדצמבר 1851 – 7 בנובמבר 1917) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. פון הולן נולד ב-22 בדצמבר 1851 בעיר שנוויידה שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה (כיום גרבין (אנ'), שלזוויג-הולשטיין, גרמניה). במאי 1873 התגייס לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-15. באוגוסט 1883 קודם לדרגת לויטננט, ובספטמבר 1888 הועלה לדרגת האופטמן. החל מפברואר 1889, מילא תפקידי מטה במשרד המלחמה הפרוסי. בפברואר 1892 מונה למפקד פלוגה ברגימנט האולאנים ה-16, ובנובמבר 1898 הפך להיות קצין מטה ברגימנט הרגלים ה-6. בספטמבר 1898 הועלה לדרגת מיור. בספטמבר 1901 מונה למפקד רגימנט היגרים ה-1 בפוזנן, ובאפריל 1905 הועבר לפקד על רגימנט היגרים המלכותי. בפברואר 1906 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמרץ 1908 מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-4 בברומברג. במרץ 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט מונה למפקד הדיוויזיה ה-21 בפרנקפורט. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הולן למפקד קורפוס הפרשים ה-4, אשר היה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הולן פיקד על הקורפוס שלו במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק. בדצמבר של אותה שנה הולאן קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-3, אשר הועברה לחזית המזרחית. הוא פיקד על הדיוויזיה עד יוני 1915, עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ופיקד עליה במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. במהלך שנת 1916 הוא חלה באופן אנוש, וביולי של אותה שנה נאלץ לצאת לחופשה. בינואר 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא לא התאושש מהמחלה, ומת בקניגסברג ב-7 בנובמבר 1917 בגיל 65. גוסטב פון הולן (באנגלית) גוסטב פון הולן (בגרמנית)
מגדל הנביאים

מגדל הנביאים הוא פרויקט מסחר ומשרדים השוכן בקצה הצפוני של רחוב הנביאים, על גבול הדר הכרמל וואדי ניסנאס שבחיפה. המבנה כולל 5 מפלסים מסחריים מעל 2 קומות חניון ומעליו 9 קומות המיועדות למשרדים. המגדל תוכנן בסוף שנות ה-70 על מגרש של שבעה דונם בו שכן בעבר בית משפחת ח'ורי ששיכן את משרדי הרכבת המנדטורית. יזם המגדל היה זכריה דרוקר והבנייה החלה בסוף שנת 1981. המתכנן היה האדריכל משה צור שביקש לשוות מראה של צמיחה מתוך העיר. בתי הקולנוע בבניין נפתחו באוגוסט 1985. המגדל נחנך רשמית בשנת 1986 ונחשב למרכז הקניות, הבידור והמשרדים הגדול בחיפה. המגדל מתנשא לגובה של 58 מטרים ובן 16 קומות, ומקיף שטח כולל של כ-34,000 מ"ר. צורתו מורכבת ממספר גושים מלבניים והוא מחופה בזכוכית רפלקטיבית. כתובת המגדל היא רחוב ח'ורי 2. בקומה הראשונה במגדל שוכן תיאטרון אל-מידאן, תיאטרון ערבי שהוקם בשנת 1994 על בסיס בתי קולנוע שנסגרו. שאר הקומות מאכלסות שימושי משרדים, מרפאות ומסחר. בעבר שכנו במגדל משרדי ממשלה, ביניהם משרדי מחוז חיפה של משרד החינוך, משרדי רישום מקרקעין (טאבו) ולשכת הפרסום הממשלתית, אך לאחר בניית מגדל המפרש בקריית הממשלה עברו המשרדים לבניין החדש. אף על פי שהמגדל אינו גבוה ביחס למגדלים אחרים בחיפה, מיקומו מביא לכך שהוא בולט בנוף העיר ונראה היטב מהעיר התחתית וממגדל המפרש. כיום הקניון שבכניסה למגדל נחשב למוזנח ופועלות בו חנויות בודדות בלבד. מראה כללי של המגדל מכיוון הרחוב מעבר פנימי בקומה מסחרית חלקו העליון של הבניין מגדל ארמון מדיה וקבצים בנושא מגדל הנביאים בוויקישיתוף מגדל הנביאים חיפה - מרכז הקניות העסקים והבילוי, מעריב, 1 באוקטובר 1985 מיכאל יעקובסון, סיבוב במגדל הנביאים, באתר 'חלון אחורי', 21 בינואר 2017 ביטאון איגוד האדריכלים ומתכנני הערים, משה צור, אא 3 עמ' 16 הודעה, מעריב, 10 ביולי 1980 35 מיליון דולר יושקעו בהקמת פרוייקט מגדל הנביאים בחיפה, דבר, 1 בנובמבר 1981 ר. בן צבי, 2 בתי קולנוע חדשים בהדר הכרמל, מעריב, 20 באוגוסט 1985 אמיר גילת, פנורמה חיפנית, מעריב, 12 בספטמבר 1986 ערך זה הוא קצרמר בנושא אדריכלות ובנושא חיפה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נחש פרעה (כימיה)

נחש פרעה או נחש שחור ענק הן שתי תגובות בעירה כימיות דומות עם תוצרים ויזואליים. לאחר ההצתה, הבעירה מתחילה לעשן ולפלוט בתגובה תופחת אפר דמוי נחש. היא נשארת על הקרקע ואינה פולטת ניצוצות, זיקוקים או כל צורה של רסיסים או כל צליל, אך יכולה לפלוט עשן. הכימיקלים הנפוצים להדגמת הנחש השחור הענק הם סודיום ביקרבונט שמייצר פחמן דו-חמצני וסוכר היוצר פחמן שמכיל אפר. לפי מקורות אחרים להדגמתו משמשים "תערובת של שמן פשתן ונפטלנים שעברו העשרה בניטרציה". "נחש פרעה" המסורתי מייצר נחש מרשים יותר, אך הפעלתו תלויה בתיוציונט של כספית בערכיות שתיים, שלא נפוץ בשימוש בשל רעילותו. הסוכר והסודה מתפרקים ונוצרת כמות גדולה של גז CO2 שנלכד בתוך שיירי החומרים. מתקבלת צורה של נחש . גודל ה"נחש" מהווה מדד לנפח הגז שהתקבל. נוכל להגדיל את הנחש אם נגדיל את כמויות החומרים הבוערים - כך יתקבל יותר פחמן דו-חמצני שילכד. מדיה וקבצים בנושא נחש פרעה בוויקישיתוף Anne Helmenstine, Ph.D. "Black Snakes or Glow Worms". about.com. "LISTSERV 15.0 - CHEMED-L Archives". Mailer.uwf.edu. אורכב מ-המקור ב-2006-09-13. נבדק ב-2009-04-05. Anne Helmenstine, Ph.D. (2011-05-12). "Pharaoh's Snake Firework or Chemistry Demonstration". about.com. נבדק ב-2011-10-20.
אוטו פרוינדליך

אוטו פרוינדליך (בגרמנית: Otto Freundlich;‏ 10 ביולי 1878 – 9 במרץ 1943) היה צייר ופסל גרמני ממוצא יהודי, מאמני הדור הראשון של האמנות המופשטת. נולד בשטולפ (Stolp) בפומרניה שבפרוסיה (כיום סלופסק, Słupsk, שבפרובינציית פומרניה הפולנית). למד רפואת שיניים לפני שבחר להפוך אמן. עבר לפריז ב-1908, והתגורר בקומונה במונמארטר, שנקראה לה באטו-לאוואר - "סירת המכבסה" (Le Bateau-Lavoir), שבה גרו גם פבלו פיקאסו, אמדאו מודיליאני וז'ורז' בראק. ב-1914 חזר לגרמניה. אחרי מלחמת העולם הראשונה הפך פעיל פוליטית, כחבר קבוצת נובמבר. ב-1919 ארגן את תערוכת הדאדא הראשונה בקלן, יחד עם מקס ארנסט ויוהאנס תיאודור בארגלד (אנ'). לאחר 1925 עבד בעיקר בצרפת. בגרמניה, עבודתו הוקעה על ידי הממשל הנאצי כמנוונת, והוסרה מתערוכות. כמה מעבודותיו המוחרמות הוצגו בשנת 1937 בתערוכת האמנות "אמנות מנוונת", שהציגה את מה שהיה בעיני הנאצים מושחת, מנוון וסוטה באמנות המודרנית. פסלו המונומנטלי "Der Neue Mensch" ("האדם החדש") הוצג בתערוכה, וצילום לא-מחמיא שלו הוצג כאיור העטיפה של קטלוג התערוכה. הפסל לא התקבל מעולם בחזרה, וההנחה היא שהוא נהרס. אחד מפסליו האחרים שהוחרם, מ-1925, נמצא בחפירות לתוואי רכבת תחתית בברלין, ומוצג כיום במוזיאון החדש בברלין. בצרפת הצטרף ל"איחוד האמנים הגרמנים החופשים" (Union des Artistes Allemands Libres), אגודת אמנים גרמנים שחיו בפריז לאחר עליית הנאצים לשלטון, לצד מקס ארנסט, הנס הארטונג וגרט וולהיים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעצר פרוינדליך על ידי השלטונות הצרפתיים, אך שוחרר לאחר זמן קצר, בעקבות לחצים שהפעיל פבלו פיקאסו. ב-1943 נעצר ונשלח למיידנק, ונרצח ביום הגיעו לשם. בשנת תשל"ח 1978, במלאת מאה שנה להולדתו, הוצגה במוזיאון ישראל תערוכה לזכרו, שאצר יונה פישר. גם ב-2017 הציג מוזיאון ישראל תערוכה עם יצירותיו. למרות שמאז החרמתו על ידי הנאצים התעלם עולם האמנות מפרוינדליך, סרט תיעודי בשם "Das Geht Nur Langsam" ("זה הולך רק לאט", דָאס גֵט נוּר לַאנְגְזָם) יצא ב-2012. הסרט עוקב אחר חזונו לפסלים נעים ברחובות אירופה, המסמלים רעיונות אוטופיים שלו על העולם והחברה. מדיה וקבצים בנושא אוטו פרוינדליך בוויקישיתוף ביוגרפיה באתר Ketterer Kunst ביוגרפיה (בגרמנית) אוטו פרוינדליך (1878-1943), דף שער בספרייה הלאומית דניאל ראוכוורגר, עכבר העיר אונליין, פסלים שהחרימו הנאצים נמצאו במקרה בחפירת רכבת תחתית בברלין, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2010 Siegfried Gnichwitz, "Heinz Kiwitz: gekämpft · vertrieben · verschollen", Stiftung Brennender Dornbusch. חוברת מתערוכה במלאת 100 שנה להולדתו של היינץ קיוויץ. ליבפראואנקירכה, דואיסבורג (7 בנובמבר – 5 בדצמבר 2010), p. 5. אתר הסרט
ידיד כזב

בבלשנות, ידידי כזב הם זוג מילים בשפות שונות, אשר נהגות או נכתבות באופן זהה בשתי השפות, אך בעלות משמעויות שונות, כמו המילים "מי" בעברית ו-"me" באנגלית, או "היא" בעברית ו-"he" באנגלית, שהמשמעויות שלהן שונות, אבל הן נשמעות אותו הדבר (לפחות בחלק מהמבטאים). את המונח טבעו מקסים קסלר (Maxime Kœssler) וז'ול דרוקיני (Jules Derocquigny) בשנת 1928 בספר שכתבו, ושמו Les Faux Amis ou les trahisons du vocabulaire Anglais ("ידידי כזב, או מעשי הבגידה של אוצר המילים האנגלי"), אשר תיאר את ידידי הכזב הקיימים בין צרפתית ואנגלית. ייתכן כי זוג מילים שהן ידידות כזב מהוות קוגנטים אשר התפתחו מאותה מילה מקורית, אך בעקבות שינויים תרבותיים, משמעויות המילים השתנו. כך לדוגמה משמעות המילים 手紙 הן נייר טואלט בסינית, אך ביפנית משמעותן מסר רשום. באופן דומה, המילה магазин ברוסית נהגית magazine ומשמעה "חנות", ולא "מגזין", כמו באנגלית. לפעמים, בעקבות שאילת מילים משפות שונות, המשמעות משתנה ונוצרים ידידי כזב. למשל המילה Angst בגרמנית משמעה "פחד", אך האנגלית שאלה אותה כמושג מקצועי בפסיכולוגיה, במשמעות של חרדה קיומית. מדיה וקבצים בנושא ידיד כזב בוויקישיתוף
ברווז פינץ'

ברווז פינץ' (שם מדעי: Chenonetta finschi) הוא מין נכחד של ברווז יבשתי גדול שהיה אנדמי לאיי ניו זילנד והוכחד מן העולם. על בסיס המאובנים שהתגלו באיים עולה שבעבר הוא היה אחד העופות הנפוצים ביותר. מעמדו המדעי של מין זה נקבע סופית רק בשנת 1930 על ידי האורניתולוג האוסטרלי וולטר אוליבר (Walter Reginald Brook Oliver‏; 1957–1883), ובשל תאריך הכחדתו המוקדם למדי מעולם לא נצפה פרט חי ממין זה על ידי האירופאים. בדומה לברווזים רבים, ישנה מחלוקת האם מין זה משויך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לברווזי צדפות. בעוד שבעבר הוא נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי Euryanas finschi, כיום מוסכם שהוא משויך לסוג צ'נונטה (Chenonetta), בשל הקשר ההדוק שלו למין ברווז עצים אוסטרלי (או ברווז הרעמה). מקור שמו של ברווז זה הוא על שם הצפר וחוקר הטבע הגרמני הקולוניאלי - פרידריק הרמן אוטו פינץ' (Friedrich Hermann Otto Finsch‏; 1917–1839). ברווז פינץ' היה גדול יותר מאשר ברווז הרעמה, וככל הנראה משקלו היה כפליים ממנו (בסביבות 1–2 קילו) וגם היו לו רגליים גדולות יותר. בממדי גופו הוא היה דומה כנראה לברווז שחור פסיפי ובמקצת לאווזים. כנפיו לעומת זאת היו קטנות בהרבה ולא מפותחות, ומשערים כי יכולת התעופה שלו אבדה במהירות יחסית לאחר שהוא הגיע לניו זילנד (בדומה לעופות רבים כמו הקאקאפו המואה והקיווי). מעט מאוד ידוע על הביולוגיה של המינים, אולם מכיוון ששרידיו נמצאו באופן נרחב בניו זילנד, נראה שבניגוד לברווזים אחרים הוא לא היה קשור כל כך למקורות מים. בשל כך, הוא גם היה אוכל עשב וצמחייה קרקעית אחרת לצד פירות ומספר חסרי חוליות שהשתרבבו למזונו. הוא אכלס כרי דשא, שיחים או יערות דלילים שכללו לעיתים גם ביצות ואגמים. ככל הנראה אזורי הרבייה והקינון המועדפים עליו אזורים חלולים כדוגמת גזעי עצים שנפלו בדומה לברווז הרעמה וכן שקעים באדמה ובכניסה למערות. ברווז פינץ' נכחד ככל הנראה כתוצאה מציד על ידי המאורים שהגיעו לאיים כחלק מההתיישבות הפולינזית, אם כי יש הסוברים שההכחדה הושלמה דווקא על ידי האירופאים. חוקרים מסוימים מעריכים שכבר מ-750 לספירה החלה ירידה הדרגתית באוכלוסיית הברווז וב-1350 מצבו היה על סף הכחדה; עובדה זאת נתמכת בכך שהברווז מעולם לא תואר בחיים על ידי האירופאים. בין הגורמים העיקריים להכחדה ניתן למנות את אכילת ביצי ואפרוחי הברווז על ידי בעלי חיים שהובאו לאיים כדוגמת חולדה פולינזית, בעוד שחלקו של שינוי האקלים בהכחדה בשל הצטמצמות בית הגידול אינו ברור. בדומה לציפורי ניו זילנד גדולות אחרות, רבים משרידיו נמצאו בערימות פסולת של המאורים. תיארוך רדיואקטיבי של העצמות מראה שהברווז היה עדיין קיים עד המאה ה-15 או המאה ה-17. תיאור של ציד "אווז גאלאפגוס" גדול באי הצפוני של ניו זילנד מרמז שהמין אולי שרד עד 1870. מכיוון שחלפו מאות שנים ללא צפייה בפרט חי המין מסווג על ידי IUCN כמין נכחד (EX). מדיה וקבצים בנושא ברווז פינץ' בוויקישיתוף ברווז פינץ', באתר GBIF (באנגלית) ‏ ברווז פינץ' באתר הרשימה האדומה של IUCN ‏ article on Finsch's Duck ‏ (Finschs Ente (Chenonetta finschi ברווז פינץ' באתר הרשימה האדומה של IUCN
יצהר (חברה)

יצהר הייתה חברה לייצור שמן וסבון שהפעילה בית חרושת בנחלת יצחק ולאחר מכן באשדוד. בית החרושת יצהר בנחלת יצחק נפתח בשנת 1934 על ידי משה סלצבובסקי, האחים לויטין, מאיר ברגר והאחים טורבוביץ. הציוד הובא מצ'כוסלובקיה. בתחילת דרכו ייצר המפעל שמן בטנים תחת המותג "לשד". בשנת 1935 העסיק כ-70 עובדים. באותה עת שלטה בשוק השמנים בישראל חברת "שמן" אשר הסכימה למכור את תוצרתה רק לחנויות שפעלו איתה באופן בלעדי, דבר שהקשה על חדירת יצהר לענף. בשנת 1937, בעקבות הקשיים הכלכליים, הוכנס ישראל ליכטנשטיין כשותף במפעל. לאחר מספר שנים פרשו המייסדים וליכטנשטיין ושמעון סגינדר רכשו את חלקם במפעל. חלק מהמייסדים הקימו בשנת 1947 את מפעל טית בית בפתח תקווה. באותה תקופה, היו יצהר ושמן תעשיות שני היצרנים הגדולים של שמן בארץ ישראל. בשנת 1952 כללו מוצרי החברה: שמנים נוזליים: שמן בוטנים, שמן זית, שמן חמניות, שמן כותנה, שמן סויה, שמן קוקוס - תחת שם המותג "קוקוסול" ושמן שומשמין שמנים מוקשים סבונים: סבון כביסה "בית" וסבון מטבח אבקת כביסה "גל" טיפות נס לניקוי משחת שיניים יצהר ומי פה "אורול" בשנת 1960 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", ו"עץ הזית" ובהמשך צורפה גם "אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. בתחילת שנות ה-70 תמכה החברה בקבוצת כדורגל הנשים מיל"ן ששינתה את שמה ל"מיל"ן יצהר". במסגרת החוזה תמכה החברה בפעילות הקבוצה ואף סייעה בהעסקת השחקניות. בעקבות שרפה במפעל בנחלת יצחק, בשנת 1977, הוקם מתקן זיקוק חדש באזור התעשייה עד הלום באשדוד ומפעל חדש בבאר טוביה. בדו"ח מבקר המדינה משנת 1986 נקבע שהיעילות של מפעל יצהר הייתה נמוכה ב-46% מזו של טית בית, המפעל היעיל ביותר בענף ייצור השמן בישראל. במהלך השנים נרכש מפעל יצהר באשדוד מכונס נכסים, על ידי הבעלים של טית בית והחברות אוחדו. בשנת 2012 הגיעה חברת טית בית (יצהר) לכינוס נכסים ונמכרה. ייצור שמן, 1940 יצור סבון, 1939 מעבדה, 1940 מרפאת קופת חולים כללית ביצהר, 1945 אלפי שאולי, יצרנית השמן יצהר תימכר ועובדיה יפוטרו, באתר ynet, 24 באפריל 2012 הנציב העליון ווקופ מבקר בבית חרושת יצהר, 1937, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים מפה מתוך 'מדריך כיס של תל אביב יפו 1959-1960' בהוצאת נחום דרימר, עם סימון בית החרושת בנחלת יצחק (סריקה זמינה לצפיה מתוך בנין הספרייה), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור זה נהדר זה יצהר, מעריב, 16 בפברואר 1987 חוסר בפועלים עברים, דבר, 13 בספטמבר 1935 בין יצהר לשמן, דבר, 3 ביוני 1936 מסיבה בבית החרושת לשמנים יצהר, דואר היום, 8 ביוני 1936 התנצלות שמן לאור העובדות, דבר, 28 ביולי 1936 בתעשיית השמנים הארצישראלית, על המשמר, 21 באפריל 1948 תעודת הכשר, חרות, 3 באפריל 1952 משרד המסחר מתנגד לקרטל יצרני השמנים, דבר, 12 בספטמבר 1960 ארבעה מפעלי שמן מבקשים להקים קרטל, דבר, 3 באוקטובר 1962 עמוס כרמלי, שמן אחרי המיתון, דבר, 27 במרץ 1968 כדורגלניות מיל"ן חתמו חוזה מקצועני עם "יצהר", דבר, 16 ביולי 1971 קבוצת הכדורגל המקצוענית הראשונה בארץ, מעריב, 18 ביולי 1971 יצהר מקימה מתקן זיקוק סמוך לאשדוד, דבר, 30 בדצמבר 1977 כור מקימה המפעל החדש של יצהר, דבר, 16 בפברואר 1978 שרגא מקל, יותר יבוא חופשי של שמן ויוסר הפיקוח על מחיריו, מעריב, 23 בנובמבר 1986 זהבה דברת, ‏משפחת ברגר רכשה ממשפ' טרובוביץ %50 ממניות טית-בית - והגיעה ל-%100, באתר גלובס, 26 ביולי 1998 אלה לוי וינריב, ‏המחוזי אישר את מכירת יצרנית השמן טית בית ב-49 מיליון שקל, באתר גלובס, 13 ביוני 2012 מארק שון, שמן יצהר תימכר תמורת 49 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 13 ביוני 2012
קונרד פון גוסלר

קונרד ארנסט פון גוסלר (בגרמנית: Konrad Ernst von Goßler; 28 בדצמבר 1848 – 7 בפברואר 1933) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה. גוסלר נולד ב-28 בדצמבר 1848 בעיר פוטסדאם, שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. משפחתו הייתה משפחת אצולה עתיקה. אביו היה הפוליטיקאי הפרוסי קרל גוסטב פון גוסלר, אמו סופיה פון מילר הייתה בתו של המדינאי וערך הדין היינריך גוטלוב פון מילר. אחיו היה גוסטב פון גוסלר, לימים שר התרבות של פרוסיה. שני אחים נוספים היינריך ווילהלם שרתו גם כן בצבא והגיעו לדרגות גנרלים. בשנת 1868 התגייס גוסלר לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט הגרנדירים ה-2 של המשמר. בשנת 1870 הועלה לדרגת לוטננט שני. בהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא השתתף במצור על שטרסבורג, ועל גבורתו בקרב עוטר בצלב הברזל. מאוחר יותר השתתף במצור על פריז. לאחר המלחמה שרת ביחידות שונות, ומילא תפקידי פיקוד ומטה. בפברואר 1897 קיבל פיקוד על רגימנט המשמר ה-4 בקובלנץ, ובמרץ של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1900 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובמאי 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. בספטמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1908 מונה למושל הצבאי של מיינץ, והחזיק בתפקיד עד שנת 1910 עת פרש מהצבא. ערך מורחב – מלחמת העולם הראשונה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר גוסלר לשירות פעיל, ומונה למפקד קורפוס המילואים ה-6, שהיה חלק מהארמייה החמישית בפיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הוא פיקד על הקורפוס שלו במהלך קרב הארדנים. החל מפברואר 1916 השתתף הקורפוס שלו בקרב ורדן, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד הארמייה השנייה תחת פיקוד פריץ פון בלו. על תפקודו בקרבות אלו, הוענק לו ב-10 באוגוסט 1916 עיטור הפור לה מריט. הוא פרש מהצבא סופית בפברואר 1917. פון גוסלר מת ב-7 בפברואר 1933 בעיר אייזנך, זמן קצר לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, והוא בן 84. ב-7 באוגוסט 1878 הוא נישא לקלרה קלטש, אשר ילדה לו ארבע בנות. מדיה וקבצים בנושא קונרד פון גוסלר בוויקישיתוף קונרד פון גוסלר (בגרמנית)
יובל סיני

יובל סיני (נולד ב-1971) הוא משפטן ישראלי, ראש רשות המחקר ופרופסור מן המניין למשפטים במכללה האקדמית נתניה, מלמד דיון אזרחי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ולשעבר נשיא מכללת אורות ישראל. עמית בכיר בפורום קהלת. יובל סיני נולד ב-1971. בשנים 1982–1988 למד בישיבה התיכונית "יבנה" בחיפה, במגמה הריאלית. עם סיום לימודיו, בשנת 1989, החל ללמוד בישיבת ההסדר "ברכת משה" במעלה אדומים. שירת בצה"ל בחיל השריון. סיים את לימודיו בישיבה ב-1995. בשנת 1995 החל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1999 קיבל תואר ראשון. במקביל למד לימודים תורניים במסגרת המכון הגבוה לתורה של האוניברסיטה. בשנים 1999–2003 למד את חושן משפט ואבן העזר במסגרת התוכנית לדוקטורנטים מצטיינים של המכון הגבוה לתורה. בשנת 2003 קיבל תואר שלישי בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, במסלול דוקטורט ישיר. עבודתו המדעית היא רב-תחומית, בהיותה משלבת דיסציפלינות של משפט השוואתי, לצד משפט אזרחי ישראלי ואנגלו-אמריקאי בתחומי משפט שונים: סדר דין אזרחי וראיות, יישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות, דיני נזיקין ודיני משפחה. וכן במתודות שונות: משפט השוואתי (בדגש על משפט עברי), משפט דוקטרינרי-פוזיטיבי, ניתוח כלכלי של המשפט ותורת המשפט. בשנים האחרונות הממד הרב-תחומי הועמק מאוד, והוא מתבטא בכך שכתב מחקרים עם מחברים משותפים שהם מומחים בתחומי משפט אחרים, כגון פרופ' בני שמואלי ופרופ' גווידו קלברזי (מומחים בדיני נזיקין ובניתוח כלכלי של המשפט), פרופ' מרתין גולדינג (מומחה לתורת המשפט) ופרופ' מיכל אלברשטיין (מומחית ליישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות). מרצה מן החוץ לדיון אזרחי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. שימש מרצה מן החוץ במשפט עברי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים וכן, מרצה מן החוץ בסדר דין אזרחי ובמשפט עברי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2004–2007 היה מרצה מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמית נתניה, ולאחר מכן, עד שנת 2016, פרופ' חבר וראש המרכז ליישומי משפט עברי בבית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה. בשנים 2021-2016 כיהן כנשיא מכללת אורות ישראל. כיהן כפרופ' אורח באוניברסיטאות אחדות, בהן אוניברסיטת ייל בארצות הברית (2015-2013) ואוניברסיטת מקגיל בקנדה (2008). משנת 2021 משמש פרופ' מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמיה נתניה, ובשנת 2023 מונה לראש הרשות למחקר במכללה. השופט וההליך השיפוטי במשפט העברי, מפרסומי מכון ע"ש הרי סאקר, הפקולטה למשפטים האוניברסיטה העברית, ירושלים 2010. יישום המשפט העברי בבתי המשפט בישראל, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, תל אביב 2009. Maimonides and Contemporary Tort Theory - Law, Religion, Economics, and Morality, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2019 (עם בני שמואלי). יובל סיני, באתר המכללה האקדמית נתניה יובל סיני, באתר ResearchGate יובל סיני, באתר SSRN דבר נשיא מכללת אורות ישראל עפרה לקס, עניין אישי עם פרופ' יובל סיני, באתר ערוץ 7, 31 באוגוסט 2016 יובל סיני (1971-), דף שער בספרייה הלאומית
אהבה עיוורת (תוכנית טלוויזיה)

אהבה עיוורת היא תוכנית מציאות ישראלית העוסקת בשידוכים והיכרויות בהנחיית סיוון קליין. התוכנית שודרה החל מ-7 באוגוסט עד 28 באוגוסט 2016 בערוץ 10. לאחר שידור הפרק הראשון, הוחלט שהתוכנית לא תמשיך לעונה שנייה והיא הסתיימה לאחר עונה אחת בלבד. רווקה צופה יום שלם בחיים של גברים שנבחרו במיוחד לה, מבלי שהיא רואה אותם, על ידי מצלמת וידאו המחוברת לגופם. היא מנהלת עם כל אחד מהם מספר דייטים קצרים לסירוגין, דרך המסך. בסוף היום היא צריכה להחליט מי הגבר שכבש את לבה. את ההחלטה היא צריכה להודיע בסוף היום מול שלושת הגברים בלי שהיא יודעת מי הגבר שבחרה ואיך הוא נראה. לאחר הבחירה, היא תמשיך איתו לארוחת ערב רומנטית אם היא מרוצה מהמראה שלו. סמדר שילוני מאתר "ynet" ביקרה את פורמט התוכנית: ”'אהבה עיוורת' עדיין מנסה למכור את האשלייה שהמראה החיצוני לא משחק תפקיד בעולם הדייטים ושמשתתפיה יצליחו למצוא אהבה על המסך”. אביעד קדרון מאתר "וואלה!" נתן לתוכנית ביקורת צוננת: ”'אהבה עיוורת' שמזכירה מעט את 'דייט בחשיכה', היתה יכולה לצאת נשכרת מקיצורה ומשינויים קלים בפורמט, אבל בסך הכל היא תוכנית לא מזיקה שמלמדת משהו על רוח התקופה”. אהבה עיוורת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שני ליטמן, היופי כל כך לא חשוב כשהמנחה היא מלכת יופי, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2016 נועה פרייס‏, בעקבות הרייטינג הנמוך: "אהבה עיוורת" לא תמשיך בערוץ 10, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2016 משה בנימין, הצופים לא עיוורים: פתיחה חלשה ל'אהבה עיוורת' בערוץ 10, באתר אייס, 8 באוגוסט 2016 אלכסנדר כץ, בלי מדליה, עם אחלה רייטינג: פיק של 16.8% למעיין דוידוביץ', באתר אייס, 15 באוגוסט 2016 כולנו פתאום מתעמלים: 16% לגמר ההתעמלות האמנותית, אלכסנדר כץ, באתר ice, ‏22 באוגוסט 2016 אלכסנדר כץ, המצב מאכזב: פחות מ-10% ל'זה המצב' - ברצועת פריים שנייה, באתר אייס, 29 באוגוסט 2016 סמדר שילוני, "אהבה עיוורת": שוב רימו את הצופים, באתר ynet, 7 באוגוסט 2016 אביעד קדרון‏, רואים שלא רואים: "אהבה עיוורת" חיננית אבל עושה סיבוב על הצופים, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2016
משתנה BY בדרקון

כוכב משתנה מטיפוס BY בדרקון (או בקיצור, משתנה BY בדרקון, באנגלית: BY Draconis variable) הוא כוכב משתנה שמנגנון השינוי שלו נובע מבהירות לא אחידה של פני הכוכב שגורמת לכך שהבהירות הנראית משתנה עם סיבוב הכוכב על צירו. כוכבים אלה הם כוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי M ו-K (כלומר ננסים אדומים וכתומים) שמסתובבים במהירות על צירם וכתוצאה מכך נוצרים בהם שדות מגנטיים חזקים שגורמים לפעילות מגנטית בכרומוספירה שלהם. כתוצאה מכך נוצרים בכרומוספירה כתמי שמש מרובים על חלקים גדולים מפני הכוכב ומכיוון שכתמים אלה בהירים פחות מפני הכוכב שבהם אין כתמים, בהירות הכוכב אינה אחידה ומשתנה בין מספר מאיות של דרגת בהירות לחצי דרגת בהירות בהתאם לכמות הכתמים. השינוי הוא מחזורי על פי זמן הסיבוב של הכוכב על צירו ומכיוון שמדובר בכוכבים המסתובבים במהירות, זמן המחזור האופייני הוא של מספר ימים עד חודש. עם זאת, לאורך הזמן הכתמים נעלמים ומופיעים כתמים חדשים במקומות אחרים ולכן השינוי בבהירות משתנה מעט מסיבוב לסיבוב ועל פני פרקי זמן ארוכים המחזוריות למעשה נעלמת. כוכבים משתנים אלה נקראים על שם הכוכב BY בדרקון שהוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים ששניים מהם, כוכבי הסדרה הראשית מסוג K הם בעלי כתמים מרובים ועקב כך בהירותם הכוללת משתנה במחזוריות של 3.8 ימים בין 0.2 ל-0.4 דרגות בהירות בהתאם לכמות כתמי השמש, שבעצמה משתנה במחזוריות של כ-14 שנים. כוכבים משתנים נוספים מסוג זה הם 61 בברבור, כוכב קפטיין ו-UV בלווייתן. חלק ממשתני BY בדרקון הם גם כוכבי הבזק שבהם ההשתנות היא גדולה בהרבה וללא סדירות כתוצאה מהתפרצויות שמש שנגרמות גם כן כתוצאה של פעילות מגנטית חזקה בשכבות החיצוניות של הכוכב. דוגמה לכוכב כזה הוא UV בלווייתן. חלק ניכר ממשתני BY בדרקון הם כוכבים זוגיים שהמרחק ביניהם קטן וזמן ההקפה קצר. ככל הנראה ההשפעה ההדדית של השדות המגנטיים שלהם מגבירה את הפעילות בכרומוספירה ומגדילה את כמות כתמי השמש על פניהם. עם זאת קיימים גם משתני BY בדרקון שאינם כפולים. משתנה אלפא2 בכלבי ציד מדיה וקבצים בנושא משתנה BY בדרקון בוויקישיתוף M. Lopez-Morales, N. I. Morrell, R. P. Butler & S. Seager: Limits to Transits of the Neptune-mass planet orbiting Gl 581, p. 2 B. R. Pettersen, K. Olah & W. H. Sandmann: Longterm behaviour of starspots. II - A decade of new starspot photometry of BY Draconis and EV Lacertae, Astronomy and Astrophysics Supplement Series, vol. 96, no. 3, p. 497 (1992) B. W. Bopp & F., Jr. Fekel: Binary incidence among the BY Draconis variables, Astronomical Journal, vol. 82, p. 490 (July 1977)