laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
כלא 6 (הרכב)

כלא שש היה הרכב ראפ ישראלי המונה שלושה חברים: איתמר אליאסי (יאנג), אמיר פז (בייבי ג'י) ועמית אלק (סיקס). ההרכב בתצורתו הנוכחית נוסד בשנת 1998. עוד לפני האלבום הראשון הוציא ההרכב מספר שירים בתפוצה פרטית או באוספים מחתרתיים והשתתפו במספר אירועי להקות צעירות וערבי היפ-הופ. בשנת 2000 השתתפו כלא 6 באלבום האוסף של חברת מאד מאן, "מיקרופון למקסימום" בשירים "סגנון חופשי" עם סניקס ו"המשחק". ב-2001 השתתפו כלא 6 באלבום השני, "מיקרופון למקסימום 2" בשירים "מכים שנית", גם הוא עם סניקס ו"תמיד קדימה". ב-2004 השתתפו כלא 6 בשיר "ישראל" ביחד עם סאבלימינל, הצל, שי 360 וצ׳ולו מתוך האלבום "אולסטארז". השיר אף נכלל באלבומם של ההרכב. באוגוסט 2004 הוציאו כלא 6 את אלבום הסולו הראשון שלהם, "כלא 6", שכלל בתוכו את הסינגלים "פצצת זמן" ו"דיבור חדש". לאחר צאת האלבום הראשון התפרסמו כלא 6 כאשר התארחו בעיבוד המחודש לשיר "זה היה ביתי", שבוצע על ידי הילה הררי והתארח בבית אחד מני בגר. הסינגל יצא בשנת 2004, בסמוך לתוכנית ההתנתקות, ועורר סערה רבה. האלבום השני של ההרכב, "חופשי להשתחרר", יצא במרץ 2006 וכלל את הלהיטים "דרך המלך", "לא יכול" (חידוש לשיר "לא יכול להוריד ממך את העיניים" של מאיר אריאל) ו"זה היה ביתי"(שיצא שנתיים לפני). בשנת 2008 הוציאו ההרכב את שירם, "ג׳רוסלם" בשנת 2009 התארחו כלא 6 ברימיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, דנידין, מטרו ו-dj בריינדד. בשנת 2011 הוציאו את השירים "ידיים באוויר" ו"סקסי" ביחד עם הרכב ההיפ הופ "האידיוטים" במסגרת המיקסטייפ של האידיוטים שנקרא "מי אידיוט?" כלא 6 הופיעו במשך זמן רב בפרויקט "הנוער ינהג אחרת" של עמותת "אור ירוק" המקדמת נהיגה בטוחה בקרב תיכוניסטים ובני נוער. כלא 6 (2004, בהוצאת פונוקול) חופשי להשתחרר (2006, בהוצאת פונוקול) סינגלים: דיבור חדש (2004) פצצת זמן (2004) בוא (אל תשאיר אותי פה) (2004) אין מסיבה (2004) זה היה ביתי (2004) דרך המלך (חידוש 2006) זה היה ביתי (2006,עם הילה הררי) לא יכול (2006) כלא 6, באתר Tab4u כלא 6, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) כלא 6 באתר פזמונט הערוץ הרשמי של הלהקה ביוטיוב
אהרן מתתיהו פרידמן

אהרן מתתיהו (מאטעסל) פרידמן (בגרמנית: Friedmann, Mathias Aharon) (1892-1917), בן לאדמו"ר אברהם יהושע השיל פרידמן ואשתו הראשונה גילט פרידמן (בתו של האדמו"ר מנחם נחום פרידמן משטפנשט) היה מהחצר של חסידות אדז'וד מגזע בוהוש. אחיו הגדול היה רבי מנחם נחום פרידמן מאיצקן. לאחר שעזב את מורשת בית אביו הצטרף לציונות הסוציאליסטית ועסק בפובליציסטיקה, ותפקד גם כמזכיר של ארגון תרבות יהודי. פרידמן היה נשוי ואב לבת אחת. אלמנתו חווה ובתו רחל נספו בשואה. נולד בעיר אדז'וד שברומניה למשפחה משושלת חסידית מהענף של בית רוז'ין. גדל והתחנך על ברכי החסידות בעיר מולדתו, אך בעוזבו את החצר החסידי נחשף לרעיונות ציוניים ואף התקרב לחוגים סוציאליסטיים רומניים. תחילה עבר לגור בפוקשאן, שם הוא שימש כמזכיר הכללי של 'הוועד המרכזי של ההסתדרות לשפה ולתרבות העברית ברומניה' (Comitetul Central pentru Limba şi Cultura Ebraică din România). מאוחר יותר עזב לצ'רנוביץ כאות הזדהות עם קרוב משפחתו דב בער (בערניו) פרידמן מלאובה שמרד במורשתו והזדהה עם משכילי העיר כבר ב-1869. פרידמן פרסם מאמרים ביידיש, בעברית וברומנית, בין השאר בכתב העת הציוני 'התקווה' שיצא לאור בגאלאץ, בכתב העת 'ליכט' (אור) שיצא ביאשי ובכתב העת 'דער האמער' (הפטיש) שיצא בבראילה. את מאמריו חתם בשמות בדויים על מנת לא לצער את אביו האדמו"ר ומשפחתו. אחדים משמות העט שלו: פ"מ אהרן, א"מ חשמונאי, א"מ תלמודי, אמ"ת ואחרים. נפטר בגיל 25 ממחלת הטיפוס ב-1917. בשל חייו הקצרים והשתייכותו לזרם הציוני הסוציאליסטי הוא לא הוזכר בתיאורי השושלת מאדז'וד ברוב ספרי החסידים. מסופר, כי לאחר מותו בני משפחתו שרפו את כל כתבי היד שלו. רק אחדים שרדו, ביניהם גלויה וכתב יד מקורי של אחד היצירות שלו שנמצאים בספרייה הלאומית. א"מ חשמונאי (פרידמן, מתתיהו אהרן), "אויס'ן טאג-בוך פון א נאטור-מענטש", ליכט, א, יאשי, תרע"ה-תרע"ו, עמ' 59–61, 119-123, 178-182 א"מ תלמודי (פרידמן, מתתיהו אהרן), "נאטיצן", שם, עמ' 74–77, 190-193 פ"מ אהרן (פרידמן, מתתיהו אהרן), "מכח יודישקייט ... (מחשבות)", שם, עמ' 79–82, 138-144, 203-210 א"מ תלמודי (פרידמן, מתתיהו אהרן), "פרצע'ס חסיד'ישע מעשיות", שם, עמ' 114–116 אמ"ת (פרידמן, מתתיהו אהרן), "כ' תמוז - א טאג פון חשבון", שם, עמ' 149–152 (מוקדש ליום פטירתו של הרצל) פרידמן, מתתיהו אהרן, "וואהין?" (לאן?), התקווה, בחמישה חלקים בגיליונות 18, 20-21, 22, 23, ו-24, גאלאץ, 1916. (נמצא בספרייה הלאומית) פרידמן, מתתיהו אהרון, "דער רבי ר' בער" (דרמה) דוד אסף, נאחז בסבך - פרקי משבר ומבוכה בתולדות החסידות, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, 2006, עמ' 312–313 חומר ארכיוני: התכתבות וכתבי יד של רבי מתתיהו אהרן פרידמן בארכיון הספרייה הלאומית (רישום באנגלית) מידע על אהרן מתתיהו פרידמן בקטלוג הספרייה הלאומית שאול גרינשטיין, ערכו של הפרט – על פי מתתיהו אהרן פרידמן, צאצא למשפחת חסידי בּוּהוּש ידועה., בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 05.07.2017 יד ושם, מאגר שמות קרבנות השואה המרכזי: דף עד מאת רבי ישראל פרידמן בן שלום לזכרה של רחל פרידמן (כולל תצלום), בתו של רבי מתתיהו אהרון פרידמן (רישום באנגלית, טקסט דף העד המקורי בעברית) רייזען, לעקסיקאן, ג, עמ' 173-176
מכה קלה בכנף

מכה קלה בכנף הוא ביטוי המשמש בשיח הציבורי הישראלי לתאר את החשיבות המועטה שמייחסים גורמים בעלי כוח למעשים או לפעולות בעלי משמעות קשה ונרחבת יותר בעיני אחרים. עיקר השימוש בתחומי הפוליטיקה והתקשורת. הביטוי הוא פרפרזה על דבריו של דן חלוץ (לימים הרמטכ"ל ה־18 של צה"ל) בריאיון שנערך עימו כאשר כיהן כמפקד חיל האוויר. ב־22 ביולי 2002, במהלך האינתיפאדה השנייה, הפציץ חיל האוויר מבנה בעיר עזה במטרה לחסל את בכיר החמאס סלאח שחאדה. מלבד שחאדה נהרגו 14 אזרחים ובהם ילדים. בציבור ובתקשורת נשמעו קולות שהאשימו את טייסי חיל האוויר בפשעי מלחמה, וטענו שהאחראים לפעולה צריכים להישפט בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג. פעילים מהשמאל הלא־ציוני גם ריססו כתובות נאצה על מכוניות של טייסים.[דרוש מקור] בעת ביצוע הפעולה שהה חלוץ בחו"ל ולא היה מעורב בקבלת ההחלטה לבצעה, אך כמפקד חיל האוויר היה אחראי לה. בריאיון שנערך עימו במוסף "הארץ" לאחר המקרה, ענה חלוץ לשאלת המראיינת בנוגע למידת הרגשות שטייס צריך לגלות: אם את בכל זאת מאוד רוצה לדעת מה אני מרגיש כשאני משחרר פצצה, אז אני אומר לך: אני מרגיש מכה קלה באווירון, כתוצאה משחרור הפצצה. כעבור שנייה זה עובר, וזה הכל. זה מה שאני מרגיש. תשובת חלוץ עוררה תגובות סוערות, והביטוי "מכה קלה בכנף" הפך למטבע לשון המשמש לציון דבר מה שגרם נזק משמעותי לצד נפגע מבלי שהצד הפוגע מייחס לפגיעה חשיבות. לעיתים המשפט מתאר גם פגיעה קלה שאינה מורגשת. חלוץ הסביר מאוחר יותר כי האמירות הללו נאמרו בהקשר של מתן גיבוי המפקד לפקודיו, שהוא ערך בפני עצמו, על רקע ההתקפה התקשורתית המילולית והישירה שספגו צוותי האוויר בעקבות חיסולו של סלאח שחאדה. ערך מילוני בנושא מכה קלה בכנף, בוויקימילון דני חלוץ: הציטוטים הגדולים, באתר ynet, 17 בינואר 2007 ורד לוי־ברזילי, יפי נפש, נמאסתם, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2002
גביע המדינה בכדורסל 1985/1986

גביע המדינה בכדורסל לעונת 1985/1986 היא התחרות ה-26 מאז היווסדו של המפעל. מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-22 בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על הפועל חולון. מכבי תל אביב זכתה בגביע המדינה ה-22 בתולדותיה לאחר ניצחון על הפועל חולון, שחזרה למעמד הגמר לאחר 25 שנה. בדקה ה-26 הובילה חולון 50:51, אבל פציעה של ישראל אלימלך הכריעה את המשחק. מכבי ניצלה את פציעתו כדי לברוח ליתרון דו ספרתי ולבסוף ניצחה את המשחק 90:86. מיקי ברקוביץ' הניף את הגביע לראשונה כקפטן. אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי, עמודים 266-269 גמר גביע המדינה 1986, מכבי תל אביב - הפועל חולון 86:90, ערוץ היוטיוב של מכבי תל אביב מרדכי רוזנבלום, אין חדש גם בגביע: מכבי, מעריב, 8 באפריל 1986 אריה ליבנת, הגמרים בין מכבי תל אביב להפועל חולון: 60 שנים, מנצחת אחת, באתר הארץ, 15 בפברואר 2018 המידע באדיבות אלישע שוחט, ספר הכדורסל הישראלי
יחסי סין–צ'אד

יחסי סין–צ'אד הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין רפובליקת צ'אד. כינון היחסים הבילטראליים בין שתי המדינות החל בשנת 1972. בשנת 1997 נותקו היחסים בשל הכרתה של צ'אד ברפובליקת סין (טאיוואן), אולם הם חודשו באוגוסט 2006, כשצ'אד ניתקה את יחסיה עם רפובליקת סין ונשיא צ'אד התחייב לדבוק במדיניות הגבלת הילודה בסין. מאז חידוש היחסים בשנת 2006, צ'אד קיבלה מסין 219 מיליון דולר למימון פיתוחים רשמיים. סכום זה כולל: 80 מיליון דולר לשיתוף פעולה כלכלי וטכני יחד עם הסכמי הלוואה וחוב. הלוואה בסך 92 מיליון דולר להקמת בית חרושת למלט. סלילת מערכת כבישים בנג'מנה על ידי חברת גואנגדונג - בנייה בינלאומית בע"מ. Chad chooses China over Taiwan, BBC, ‏7 באוגוסט 2006 (באנגלית) Chad President Vows to Adhere to One-China Policy, china.org.cn, ‏10 באוגוסט 2006 (באנגלית) AidData | Economic Agreement signed in conjunction with debt relief a…, archive.is, ‏2013-06-28 AidData | $92m Baoare Cement Factory, archive.is, ‏2013-06-28 AidData | $30m for Road Network, archive.is, ‏2013-06-28
אלברטירשה

אלברטירשה (בהונגרית: Albertirsa; הלחם של שמות הכפרים שהרכיבו אותה - אלברטי ואירשה) היא עיר במחוז פשט שבמרכז הונגריה. היהודים הראשונים באירשה הגיעו בשנת 1746 (ה'תק"ו), רובם סוחרים ובעלי מלאכה, וכמה שנים לאחר מכן התארגנה גם קהילה באלברט. תקנון הקהילה שנשמר נכתב בשנת 1772. בעיר היו לבסוף שני בתי כנסת, בית ספר, תלמוד תורה, חברה קדישא וארגונים קהילתיים שונים. החוקים האנטי-יהודיים המפלים שחוקקו במיוחד אחרי שנת 1938 (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) פגעו בפרנסתם ובמעמדם של יהודי העיר. משנת 1941 נלקחו גברים יהודים בגילאי 40-20 מהעיר לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודיים עבור הצבא ההונגרי). ב-4 באפריל 1944 חויבו יהודי העיר לענוד טלאי צהוב על בגדם, להסתגר בבתים ולמסור תכשיטים וחפצי ערך לשלטונות. ובסוף חודש מאי הובלו לגטו מונור משם הוסעו למחנה ההשמדה אושוויץ בחודש יוני. לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו כמה ניצולים לאירשה אך בעקבות רוחות האנטישמיות שעדיין שררו באזור, לא נשארו. לקהילה היו במשך השנים מספר רבנים: רבה הראשון של קהילת אירשה היה הרב אברהם פרסבורגר, שכיהן כרב הקהילה מה'תקמ"ד עד לפטירתו בה'תקמ"ט. הוא ייסד את ה"חברה קדישא" של הקהילה. לאחריו היו הרב אלעזר קרפלס, תלמידו של הנודע ביהודה שכיהן כרב המקום 3 שנים בשנות ה-90 של המאה ה-18, הרב דוב בער אשכנזי שכיהן במקום 5 שנים, עד לפטירתו (ה'תקס"ח-ה'תקע"ג) ולאחריו הרב עמרם רוזנבוים ששימש כרב העיר עד לשנת ה'תק"ף. לאחר הרב רוזנבוים כיהן הרב משה בודק כרב המקום. לאחר פטירת הרב בודק, בי"ב בתמוז ה'תקפ"ד, יולי 1824, מונה גיסו של הרב רוזנבוים, הרב חיים קיצה. יוז'ף ז'ודי (1923 – 2013) היה במאי, שחקן יהודי-הונגרי. זוכה פרס יאסאי מארי (1968). לאיוש גלרט במקור גרינפלד (1885 – 1963) שחקן יהודי-הונגרי, סופר, זוכה פרס האמן המצטיין אדם פוליצר (1835 – 1920) היה רופא יהודי-הונגרי-אוסטרי, פרופסור באוניברסיטה ומחלוצי רפואת האוזניים. מור פורוס, (במקור פופר, 1867 – 1935) היה רופא עור, אורולוג, סקסולוג, סופר יהודי-הונגרי. איטליה גג'אנו (אנ'), איטליה צרפת בור-סן-אנדאול (אנ'), צרפת סלובקיה מלצקי (אנ'), סלובקיה רומניה שימלאו סילבאניי, רומניה פולין ז'נין (אנ'), פולין פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 153–154 אלבארט-אירשא (אירשא), בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 32. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא אלברטירשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אלברטירשה (בהונגרית) "אלברטירשה", באתר JewishGen (באנגלית) מונור, באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אליו נלקחו יהודי העיר צלמת בהיכל כתבה על צילומי בתי כנסת בהונגריה, ביניהם בית הכנסת באלברטירשה, ישראל היום דף קהילת אלברטירשה בפנקס הקהילות (בהונגרית). אלברטירשה באתר הלמ"ס ההונגרי (באנגלית) עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה בית הכנסת באלברטישה
מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי

מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי (באנגלית: Air Force Space and Missile Museum) הוא מוזיאון שנפתח לקהל הרחב בשנת 1966 וממוקם בנמל החלל קייפ קנוורל במחוז ברווארד, בתוך אתר שיגור 26 בפלורידה שבארצות הברית. הוא מציג לקהל טילים, רקטות וחפצים שהיו בתוכניות חלל אמריקאיות מוקדמות. ליד המוזיאון נמצאים גן טילים ושני אתרי שיגור, אתר שיגור 26 ואתר שיגור 5/6, שמהם שוגרו חלק מהטילים, הרקטות והלווינים האמריקאיים הראשונים מסוגם. המוזיאון נגיש לקהל הרחב במשך ארבעה ימים בשבוע באמצעות אתר המבקרים של מרכז החלל קנדי. המוזיאון מציג לקהל מספר רב של טילים ורקטות, תווכים להם ולחלליות, מאיצי צד, מנועים וחפצים שהיו על שיגורים אמריקאיים מוקדמים. בין היתר, ניתן למנות את: הטיל הבליסטי הבין-יבשתי האמריקאי המבצעי הראשון, Snark (אנ') טיל הטיטן 1 שהיה הטיל האמריקאי הראשון בעל מספר שלבים טיל ה-Jupiter (אנ'), שהיה הטיל הבליסטי לטווח בינוני הראשון של חיל האוויר האמריקאי שיכל לסחוב ראש נפץ גרעיני רדסטון, הטיל הראשון שנשא פצצה גרעינית "חיה" המנוע הרקטי של הטיל הבליסטי הראשון בעולם, V-2 (תוצרת גרמניה הנאצית) שבר ממשגר הלוויינים ג'ונו 2 המשגר Arcas, שיכל לאסוף מידע על מזג האוויר בגובה גבוה קפסולת ג'מיני, שהיוותה סימולציה של שליטה בידי 2 אסטרונאוטים בטיסה הראשונה שלה, ובדקה מגן חום חיוני בשנייה זרקור השימש לסריקת השמיים לחיפוש אחרי מטוסי אויב מתקרבים אנטנת הרדאר Mod II, שהיה רדאר המעקב המבצעי בתחום גלי המיקרו המוצלח הראשון ניתן להגיע אל המוזיאון דרך סיור אוטובוס היוצא ממרכז החלל קנדי הנקרא “קייפ קנוורל: אז והיום” הנמשך כשעתיים וחצי וכרוך בתשלום. ליד המוזיאון, נמצא מרכז ההיסטוריה (באנגלית: Sands Space History Center, בעבר United States Air Force Space and Missile History Center) המשמש כהרחבה שלו, ומכיל היסטוריה למבקרים על כל אחד מאתרי השיגור בנמל החלל קייפ קנוורל, תצוגות ותמונות היסטוריות מאתר השיגור. בסמוך למוזיאון נמצאים שני אתרי שיגור, אתר שיגור 5/6, ואתר שיגור 26 שמכיל את המוזיאון. מאתר השיגור 26 שוגרו, מתוך כל 36 השיגורים, הלוויין האמריקני הראשון, אקספלורר 1 בשנת 1958, שהיה הראשון בתוכנית אקספלורר שכללה יותר מ-92 שיגורים, שלושת השימפנזות הראשונות ששוגרו לחלל, גורדו, אייבל ומיס בייקר בשנים 1958–1959 על הטיל יופיטר AM-18. מאתר שיגור 5/6 שוגרו, בין היתר, שני האסטרונאוטים האמריקנים הראשונים, אלן שפרד (על מרקורי-רדסטון 3) ווירג'יל גריסום (על מרקורי-רדסטון 4 (אנ')) בשנת 1961, מרקורי-רדסטון 1 (אנ') שכשל להתרומם לגובה גבוה יותר מ-10 סנטימטרים, עקב הפרדה בסדר לקוי של 2 מכבלי השליטה והחשמל בעת ההמראה, ואת אקספלורר 3, שביחד עם אקספלורר 1, גילה את חגורות ואן אלן הגורמות לזוהר הקוטב. מבצרו של אתר שיגור 26, המכיל את המוזיאון. שיגורו של הטיל דלתא 2 בגן הטילים. משגר הלוויינים תור-אייבל מוצג במוזיאון. מבצריהם המשותף של אתרי השיגור 5–6, הסמוך למוזיאון. מרכז ההיסטוריה. הקפסולה של הטיל ג'ימיני מוצגת במוזיאון (בעבר). שיגורו של מרקורי-רדסטון 3 מאתר שיגור 5, בתאריך 5 במאי 1961. הלוויין אקספלורר 1. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון החלל והטילים של חיל האוויר האמריקאי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון סיור וירטואלי במוזיאון רשימה של מוצגים במוזיאון מידע על, בין היתר, המוזיאון מידע על המוזיאון מידע על אתר השיגור 26 ועל אתר השיגור 5/6
ליגת קט-סל

ליגת קט-סל היא ליגת כדורסל לתלמידי כיתות ה'-ו' בישראל. הליגה מהווה את החוליה השנייה בשרשרת התפתחות הכדורסלן בישראל: בית ספר לכדורסל, קט־סל, ילדים, נערים, נוער, בוגרים. מטרת הליגה היא להקל על הילדים ללמוד את רזי הכדורסל באמצעות תנאים המתאימים לגילם. מקורה של ליגת הקט-סל בארצות הברית בשנת 1950, שנקראה "Mini-Basket". לאורך השנים התפתח המשחק בעולם וכן נערכו אליפויות מיוחדות. בישראל הפעיל מרכז הפועל ליגות קט סל אזוריות ואליפות ארצית החל ב-1969. גם מרכז מכבי הפעיל קט סל החל מתחילת שנות השבעים . בשנת 1981 אימץ איגוד הכדורסל הישראלי את הרעיון והוקמו ליגה מסודרת. נכון ל-2021 הליגה מחולקת ל-62 מחוזות לבנים ו-14 מחוזות לבנות. בכל מחוז ישנן 8–9 קבוצות. בנוסף לכך קיימות מספר קבוצות מעורבות (בנים ובנות). המשחקים נערכים כל שבועיים. בשנת 2013 עלתה יוזמה להקים ליגת קט-סל מעורבת לבנים ובנות. הרקע ליוזמה הייתה תקרית במהלכה סירב מאמן קבוצת הילדים של אליצור רעננה לשחק מול אלפי מנשה כיוון שבסגל של היריבה משחקת ילדה. חוקי המשחק בליגה שונים מכדורסל בגילאים המבוגרים יותר. ההתמודדות היא בקבוצות של ארבעה שחקנים מול ארבעה (אצל הבנות) וחמישה מול חמישה (אצל הבנים) והמשחק נחלק לחמישה חלקים בני שמונה דקות כל אחד (סה"כ 40 דקות). בנוסף לכך, כל שחקן רשאי לשחק בשלושה חלקים בלבד (מתוך חמישה), זאת כדי למנוע אפשרות שכבר בגיל צעיר ייווצרו מעמדות והיררכיות ברורות בקבוצה. כן, כל שחקן מתוך ה־15 שנרשמו בטופס המשחק חייב לשחק לפחות בחלק אחד מתוך החמישה. שינויים נוספים הם שגובה הסל נמוך משמעותית – 2.60 מ' (לעומת 3.05 מ' בגילים המבוגרים יותר), וכדור המשחק במשקל של עד 450 גרם ("כדור 5") במקום כדור במשקל של עד 620 גרם ("כדור 7") שבו נעשה שימוש מליגת הנערים והלאה. חוקת ליגת קט-סל, עונת המשחקים 2017/2018, איגוד שופטי הכדורסל בישראל ברק חקלאי, לקט־סל חוקים משלו, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בנובמבר 2015 רועי גלדסטון, ‏יוזמה נגד הדרת בנות: ליגת קט-סל מעורבת, באתר ערוץ הספורט, 14 בפברואר 2013 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ליגת הקט סל הראשונה בארץ נפתחה במסגרת מרכז הפועל בלבד ב-1970
יחסי טאיוואן–צ'אד

יחסי טאיוואן–צ'אד הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הסינית לבין רפובליקת צ'אד. היחסים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1962, לפני שצ'אד בחרה לשנות את הכרתה מטאיוואן לרפובליקה העממית של סין ב-1972. בשנות ה-90 הגדילה טאיוואן את כמות הסיוע הכלכלי לצ'אד והקשרים נרקמו מחדש בשנת 1997. בשנת 2000 הפך נשיא טאיוואן צ'ן שואי-ביאן, למנהיג המדינה הלא-אפריקאית הראשון שביקר בצ'אד. ביולי 2006 ביקר שר החוץ הטאיוואני ג'יימס הואנג בנג'מנה ונועד עם מנהיגי צ'אד למען שיפור היחסים בין שתי המדינות. ב-6 באוגוסט 2006 בחרה צ'אד בשנית להכיר ברפובליקה העממית של סין, וכך נותקו היחסים בין המדינות. טאיוואן סייעה לצ'אד בפיתוח התשתיות שלה והציעה לה שתסייע בהרחבת תעשיית הנפט במדינה. בינואר 2006 חתמה חברת הנפט הלאומית של טאיוואן הסכם עם ממשלת צ'אד בנוגע לזכותה לחקור שדות נפט וגז. Chen receives enthusiastic welcome in Chad, taipeitimes.com, ‏25 באוגוסט 2000 (באנגלית) Taiwan Breaks Relations With Chad, washingtonpost.com, ‏5 באוגוסט 2005 (באנגלית) Taiwan Loses Chad to China, petroleumafrica.com, ‏7 באוגוסט 2006 (באנגלית)
קרב אברנקור

קרב אברנקור הוא קרב שהתרחש ב-12 בספטמבר 1918 בין הארמייה השלישית של הצבא הבריטי בפיקודו של ג'וליאן בינג לבין החיילים הגרמנים ששהו במאחזים של צבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה בעיר אברנקור שבצרפת בקדמת קו הינדנבורג כחלק ממתקפת מאה הימים. אף על פי שמדובר בקרב קטן ושולי יחסית לקרבות אחרים בחזית המערבית הייתה זו הפעם הראשונה בה חצו כוחות מדינות ההסכמה את קו הינדנבורג בדרך לניצחון במלחמת העולם הראשונה. כוחות: הארמייה השלישית של צבא בריטניה הורכבה משלוש דיוויזיות: הדיוויזיה ה-37 הדיוויזיה הניו זילנדית (אנ') הדיוויזיה ה-62 שהייתה דיוויזיית חיל רגלים לא הייתה אמורה להשתתף בקרב אך קיבלה הוקרה עקב הצלחתה בקרב קמברה הראשון ככוח רכוב. הארמייה הרביעית של הצבא הקיסרי הגרמני הורכבה משני קורפוסים הקורפוס העשירי שכלל בתוכו את דיוויזיית הלנדווהר ה-26, דיוויזיית המילואים הבווארית ה-30 והדיוויזיה ה-31 של הצבא הקיסרי. הקורפוס השלישי למרות יתרון מספרי מובהק לכוחות הגרמניים והביצורים הטובים של המוצבים הגרמנים הצליחו הכוחות הבריטים לפרוץ בזמן קצר יחסית את הביצורים אשר הגנו על העיר אברנקור ולכבוש אותו עוד באותו היום, הניצחון הבריטי לא היה מרשים במיוחד מבחינה מבצעית אך הדגיש את חוסר המורל בצבא הגרמני וחוסר הרצון של החיילים הגרמנים ללחימה. בעקבות הקרב וביקוע קו הינדנבורג השתכנע הפילדמרשל דאגלס הייג לצאת לקרב נוסף וכבר למחרת אישר את היציאה לקרב אפאי שהתקיים ב-18 בספטמבר.
יחסי דנמרק–הודו

יחסי דנמרק-הודו הם יחסי החוץ בין דנמרק להודו. לדנמרק יש שגרירות בניו דלהי, ולהודו יש שגרירות בקופנהגן. טאנקבאר, עיר בדרום הודו במדינת טאמיל נאדו, הייתה מושבה דנית בהודו מ-1620 עד 1845. היא נמכרה, יחד עם שאר היישובים הדניים בהודו, ובראשם סרמפור (כיום במערב בנגל), לבריטניה הגדולה בשנת 1845. איי אנדמן וניקובר יושבו על ידי דנמרק, עד שנמכרו לבריטים בשנת 1868, שהפכו אותם חלק מהמושבה שלהם של הודו הבריטית. לאחר קבלת העצמאות בשנת 1947, ביקור ראש ממשלת הודו, פאנדיט ג'וואהרלאל נהרו, בדנמרק ב -1957, הניח את הבסיס ליחסים ידידותיים בין הודו לדנמרק, שסבל מאז. היחסים הבילטראליים בין הודו לדנמרק הם לבביים וידידותיים, המבוססים על שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים, כלכליים, אקדמיים ומחקריים. היו ביקורים תקופתיים ברמה גבוהה בין שתי המדינות. אנדרס פוג רסמוסן, ראש ממשלת דנמרק לשעבר, בלוויית משלחת עסקית גדולה, ערך ביקור ממלכתי בהודו בין התאריכים 4–8 בפברואר 2008. הוא ביקר את אינפוסיס, את ביוקון ואת איים בנגלור בבנגלור ובאגרה. הוא השיק "תוכנית פעולה בהודו", שקראה לחיזוק הדיאלוג המדיני, לחיזוק שיתוף הפעולה בסחר ובהשקעות, מחקר במדע וטכנולוגיה, אנרגיה, אקלים וסביבה, תרבות, חינוך, חילופי סטודנטים ומשיכת כוח אדם מיומן ומומחי IT לדנמרק לתקופות קצרות. שתי המדינות חתמו על הסכם להקמת הוועדה המשותפת הדו-צדדית לשיתוף פעולה. בחודש יולי 2012, החליטה ממשלת הודו לצמצם את הקשרים הדיפלומטיים שלה עם דנמרק לאחר סירובם לערער בבית המשפט העליון שלהם נגד החלטה של בית המשפט התחתון שלה לדחות את ההסגרה של מקרה הנשק הנוטף של פרוליה הנאשם קים דייוי שידוע גם כנילס הולק. כשהיא כועסת על סירובה של דנמרק לפעול על פי בקשותיה החוזרות ונשנות של הודו לערער בבית המשפט העליון שלהם כדי להקל על הסגרתו של דייוי להודו, פרסמה ממשלת הודו חוזר המנחה את כל הפקידים הבכירים שלא להיפגש או לארח כל דיפלומט דני שהופיע בהודו. דנמרק מדורגת במקום ה-26 בקרב המשקיעים הזרים בהודו. במהלך השנים 2008 ו-2009 ההשקעה הדנית הישירה בהודו הייתה 57 מיליון ו-75 מיליון דולר אמריקני בהתאמה. הסכמים דו-צדדיים חשובים: הסכם שיתוף פעולה טכני - 1970 הסכם דו-צדדי על פרויקט דיג משולב בטדרי, קרנטקה, 1981 הסכם השקעה והסכמה דו - צדדית - 1995 פרוטוקול בדבר הימנעות ממיסוי כפול - 1995 מזכר הבנות לשיתוף פעולה בין כת"ש לבין הקונפדרציה של דנית תעשיות - 1995 פרוטוקול על ייעוץ במשרד החוץ - 1995 הסכם המועצה העסקית המשותפת בין FICCI לבין התעשייה הדנית - 2002 משרד הביוטכנולוגיה המשותף לשיתוף פעולה דו-צדדי - 2004 מנגנון פיתוח נקי של מזכר הבנות - 2008 שיתוף פעולה עם משרד החינוך בנושא איכות הסביבה - 2009 שותפות ניידות של משלחת העבודה - 2009 הסכם ביטוח לאומי - 2010 מדיה וקבצים בנושא יחסי דנמרק–הודו בוויקישיתוף "Danish Embassy in New Delhi". Ministry of Foreign Affairs of Denmark. אורכב מ-המקור ב-19 ביולי 2011. נבדק ב-14 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Indian Embassy in Copenhagen". Ministry of Foreign Affairs of Italy. אורכב מ-המקור ב-2011-07-30. נבדק ב-14 ביולי 2010. {{cite web}}: (עזרה) יחסים דו-צדדיים בין דנמרק להודו "India to scale down diplomatic ties with Denmark". 12 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-9 במאי 2013. {{cite news}}: (עזרה)
מרה ורומסדל

מרה ורומסדל (בנורווגית: Møre og Romsdal, בתעתיק לעברית: "מרה או רומסדל") הוא אחד ממחוזות נורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות טרנדלג, אופלנד, וסון או פיורנה. מרה ורומסדל הוא המחוז ה-11 הגדול ביותר מבחינת שטח וה-8 הגדול ביותר מבחינת אוכלוסייה. מנהל המחוז נמצא במולדה. המחוז קיבל את שמו הנוכחי בשנת 1936. הוא קרוי על שם הנפות "נורדמרה" ו"סונמרה". האלמנט האחרון מתייחס לשמו של המחוז ההיסטורי רומסדל. עד שנת 1919 נקרא המחוז "אמט רומסדלנס", ומ-1919 ועד 1935 נקרא המחוז "אמט פילקה". בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 באזור נבנתה הדרך האטלנטית שהיא אטרקציה תיירותית וגם נתיב תחבורה חשוב. כפר גייראנגר היא אטרקציה תיירותית נוספת במחוז. מרה ורומסדל תואם בערך את הממוצע הארצי מבחינת רמת ההכנסה. בשנת 2013 24% ממשקי הבית הרוויחו מתחת ל -350,000 כתר נורווגי ו -24% על יותר ממיליון כתר נורווגי (לעומת מקסימום 24 ו -23% במדינה כולה). רמת ההשכלה נמוכה – 24.9% מהאנשים הם בעלי השכלה גבוהה, לעומת 30.4% בנורווגיה בסך הכל. תוחלת החיים נמצאת הרבה מעל הממוצע הארצי לשני המינים. הגברים במורגה ואוד רומסדל יכולים לסמוך על היותם בני 79 והנשים 83.9 שנים, לעומת מקסימום 78.4 ו -82.9 בכל המדינה. שיעור הגירושין ומספר העבירות המדווחות לתושב הם השני הנמוך ביותר במדינה, ויש מעט פחות מעשנים מהממוצע. 23% מהמורינגים והרומסדלים הבוגרים מעשנים מדי יום או מדי פעם, לעומת 26% מכל הנורווגים. 6.7% מהאנשים הם בני קהילות דתיות ופילוסופיות מחוץ לכנסיית נורווגיה, הרבה מתחת לממוצע הארצי (11.5%). אתר האינטרנט הרשמי של מרה ורומסדל Møre og Romsdal fylke, allkunne.no ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של נורווגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אלברטפלבה

אלברטפלבה (בהונגרית: Albertfalva, בגרמנית: Sachsenfeld, זקסנפלד) היא שכונה ברובע אויבודה בעיר בודפשט, בירת הונגריה, אשר הייתה עד שנת 1950 כפר נפרד. בכפר הייתה קהילה יהודית אשר בשיאה מנתה 56 יהודים. רוב יהודי הקהילה נשלחו בשנת 1944 למחנה אושוויץ. פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 155 אלבארט-פאלוה, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 33. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944) מדיה וקבצים בנושא אלברטפלבה בוויקישיתוף "אלברטפלבה", באתר JewishGen (באנגלית) דף הקהילה בפנקס הקהילות(בהונגרית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרגוט קלסטיל לפלר

מרגוט קלסטיל לפלר (בגרמנית: Margot Klestil-Löffler; נולדה ב-4 במרץ 1954) היא דיפלומטית אוסטרית. לפלר נולדה באוסטריה תחתית לזוג הורים חוואים. היא עבדה כדיפלומטית במוסקבה ולאחר מכן החלה לעבוד במשרדו של תומאס קלסטיל. היא ניהלה את קמפיין הבחירות של קלסטיל לנשיאות אוסטריה בשנת 1992, שהסתיים בניצחון. במהלך כהונתו הראשונה של קלסטיל כנשיא אוסטריה, פורסם בתקשורת שהוא מנהל רומן עם לפלר. לאחר מכן התגרש מאשתו, וב-1998 הם נישאו. היא החלה לשמש כגברת הראשונה של אוסטריה, אך המשיכה את עבודתה במשרד החוץ. היא חדלה מלהיות הגברת הראשונה ב-2004, עם מות בעלה סמוך לפני מועד סיום הקדנציה השנייה שלו. באותה שנה החלה לשמש כשגרירת אוסטריה בצ'כיה. ב-2009 נכנסה לתפקיד של שגרירת אוסטריה ברוסיה, ובמסגרת תפקידה פתחה ספרייה אוסטרית באוניברסיטה בניז'ני נובגורוד. מדיה וקבצים בנושא מרגוט קלסטיל לפלר בוויקישיתוף * New Austrian Ambassadress to the Czech Republic, Getty Images, ‏2005-03-30 (באנגלית אמריקאית) The Ambassador of Austria to Russia, Dr. Margot Klestil-Löffler, opened an Austrian Library at the HSE, www.hse.ru (באנגלית)