laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יצחק יחיאל יעקבוביץ

הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ (ו' באייר תר"צ, מאי 1930 – ג' בשבט תשע"ט, 9 בינואר 2019) היה רבה הראשי האשכנזי של הרצליה במשך 66 שנה. נולד בגרמניה, בנם של הרב חיים יוסף יעקבוביץ, ר"מ בישיבת פרנקפורט, ודינה, בתו של הרב גרשון פוזן, מדייני העיר. בשנת תרצ"ה (1935) עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והם התיישבו בירושלים. בסוף שנות ה-30 נמנה אביו עם מייסדי ישיבת קול תורה. היה מראשוני תלמידי ישיבת פוניבז' בחורף תש"ד. בשנות ה-50 נישא לשפרינצה מובשוביץ, בתו של הרב בנימין מובשוביץ, רבה של הרצליה ומייסד ישיבת השרון. לאחר נישואיו הצטרף לצוות רבני הישיבה, לצד דודו הרב יעקב אדלשטיין. לאחר פטירת חותנו הרב בנימין מובשוביץ, בשנת תשי"ג (1953), התמנה תחתיו כרבה של הרצליה בהמלצת החזון איש, והחל לכהן בתפקידו כשהוא בשנות העשרים לחייו. כרב העיר נאבק מספר פעמים כנגד חילול שבת בעיר, ואף נעצר, נשפט, הורשע ונקנס. במקביל המשיך לשמש כר"מ בישיבת השרון וכאחד מראשי כולל אברכים חרדי בעיר, והיה מראשוני הפעילים לחיזוק הדת לעולים החדשים במעברות. ראה באדמו"ר מגור ה"בית ישראל" אחד ממוריו הרוחניים והרבה להתייעץ עמו. הרב יעקבוביץ כיהן כרב העיר הרצליה במשך 66 שנים, עד לפטירתו בג' בשבט תשע"ט (9 בינואר 2019). אלמנתו, הרבנית שפרינצה, נפטרה בגיל 91 בי' בניסן תשפ"ג (1 באפריל 2023). אחותו היא הסופרת החרדית רבקה שזורי ואחיו הוא הרב מאיר ישראל, ממייסדי מודיעין עילית ומי שכיהן כרב המקוואות בעיר. גיסיו הם הרב אורי קלרמן - שהיה מראשי ישיבת כנסת חזקיהו, הרב אברהם ארלנגר - מראשי ישיבת קול תורה, הרב אברהם עמרם קוך המכונה הצדיק מחיפה, והרב צבי ובר - רב שכונת נווה יעקב וחבר בד"ץ שארית ישראל. בניו: הרב דניאל - ראש ישיבת נחלת בנימין במודיעין עילית, על שם סבו הרב בנימין מובשוביץ הרב חיים יוסף - ר"מ בישיבת פוניבז' לצעירים ישראל מאיר - מנהל ישיבת נחלת הלויים הרב מרדכי שלמה - ר"מ בישיבת אוצר התורה בירושלים ומשגיח בישיבה הגדולה 'דעת חיים' בבית וגן, ורב בית הכנסת הגדול בהרצליה. הרב אברהם ישעיהו - ר"מ בישיבת דברי מרדכי בבני ברק הרב יהודה- ר״מ בישיבת תורת חיים בבית שמש טוביה פריינד, הלב הגדול שנדם - כתבה נרחבת על הרב יעקובוביץ, המודיע - תוספת לגיליון, י"ב שבט תשע"ט, עמ' 54–59 ו-66 יעל גרמן: "הרב יצחק יעקובוביץ' לא ראוי לתפקידו", באתר nrg,‏ 12 בדצמבר 2010 קובי נחשוני, 65 שנה בתפקיד: נפטר הרב של הרצליה, "זקן רבני הערים", באתר ynet, 9 בינואר 2019 יתד נאמן, 10 בינואר 2019, עמ' 2 הרב יצחק נתנאל יעקובוביץ נבחר לרבה של הרצליה, הצופה, 20 בפברואר 1953 (עמ' 8) הכתרת רבה של הרצליה, באתר שערים, ‏24 במרץ 1953 (עמ' 3) סופרנו בשרון, מחאה פומבית נגד חילול השבת בהרצליה, שערים, 29 במאי 1957 (עמ' 3); תובעים למנוע חילול שבת בהרצליה, מעריב, 18 באוגוסט 1974 (עמ' 7) 13 הועמדו לדין על הפגנת השבת בהרצליה, דבר, 3 באוגוסט 1970, עמ' 5; אוטובוסים הסיעו חינם את תושבי הרצליה לים, מעריב, 9 באוגוסט 1970 (עמ' 4) כיכר השבת, ‏נפטר הגאון רבי יצחק יחיאל יעקבוביץ זצ"ל, באתר כיכר השבת, 9 בינואר 2019 אלמנת רב העיר נפטרה בפתאומיות בצאת השבת, באתר בחדרי חרדים בן שאול, מודיעין עילית: רב המקוואות נפטר, באתר ערוץ 7, 12 באוגוסט 2018 הממשיך בהרצליה: בנו השביעי של הרב; ה'מעמיד' של 'אור ישראל', באתר בחדרי חרדים, 21 באפריל 2019
טקס פרסי אוסקר ה-86

טקס פרסי אוסקר ה-86 (באנגלית: 86th Academy Awards) התקיים להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 2013. הטקס נערך בתיאטרון דולבי שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-2 במרץ 2014, והונחה על ידי אלן דג'נרס, שביצעה תפקיד זה בפעם השנייה. "12 שנים של עבדות" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ובשני פרסים נוספים. "כוח משיכה" ו"חלום אמריקאי" היו בעלי מספר המועמדויות הגדול ביותר - עשרה, כאשר "כוח משיכה" זכה במספר הפרסים הרב ביותר - שבעה, ואילו "חלום אמריקאי" לא זכה כלל. המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-86 הוכרזו ב-16 בינואר 2014 בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס. הסרטים עם מירב המועמדויות היו "חלום אמריקאי" ו"כוח משיכה", עם 10 מועמדויות. הזוכים מודגשים ונמצאים בראש הרשימה. טקס פרסי גלובוס הזהב ה-71 מדיה וקבצים בנושא טקס פרסי אוסקר ה-86 בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טקס פרסי אוסקר ה-86 ynet, אוסקר: "כוח משיכה" ו"חלום אמריקאי" בראש, באתר ynet, 16 בינואר 2014 טקס פרסי אוסקר ה-86, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
קבר דניאל הנביא

קבר דניאל הנביא הוא מקום קברו המסורתי של הנביא דניאל. קיימות מספר מסורות נוספות בדבר מיקום הקבר. האתר בשושן הוזכר לראשונה בכתביו של בנימין מטודלה - שם מציין מטודלה את קברו של דניאל בעיר שושן (סוסה) שבאיראן. בספר דניאל מתואר חזון של הנביא דניאל בעיר שושן: וָאֶרְאֶה, בֶּחָזוֹן, וַיְהִי בִּרְאֹתִי, וַאֲנִי בְּשׁוּשַׁן הַבִּירָה אֲשֶׁר בְּעֵילָם הַמְּדִינָה; וָאֶרְאֶה, בֶּחָזוֹן, וַאֲנִי הָיִיתִי, עַל-אוּבַל אוּלָי. — ספר דניאל, פרק ח', פסוק ב' הספר אינו מציין את מקום פטירתו של דניאל, ורק מסורות מאוחרות מציינות את מקום קבורתו בעיר שושן. בספר סדר הדורות הוא מציין כי ארונו של דניאל קבור בנהר חידקל . כנראה כהשראה מארונו של יוסף האזכור הראשון של הקבר באתר זה מופיע בכתביו של בנימין מטודלה אשר ביקר באסיה בין השנים 1160–1163. בנימין מתאר בית כנסת בפרס שבחזיתו קבר דניאל הנביא. בנימין סיפר כי קברו של דניאל היה במיקום אחר, בחלקה האחד של העיר, ותושבי אותו הצד התעשרו באופן מפתיע בעוד בני החלק השני של העיר היו עניים, והעניים באו בטענה כי העושר נגרם לבני החלק השני של העיר בשל קבר דניאל שאצלם ודרשו להעביר את הקבר אל חלק העיר שלהם. בין בני העיר פרץ מאבק ממושך, שבסופו נהגתה פשרה מקורית: ארון הקבורה הוצא ממקומו והועבר אחת לשנה מחלק אחד של העיר לחלקה השני, ובכל חלק שהה הארון שנה אחת, ואכן בני כל העיר התעשרו. הסדר זה נהג שנים רבות, עד אשר בא לעיר השאה סינג'אר, שהוא לדברי בנימין 'המולך במלכות פרס על ארבעים וחמישה מלכים שהם תחת ידו והוא שולטאן אל-פארס אל-כביר בלשון ערב, והוא מולך משער נהר סאמארא עד עיר סמרכנת ועד נהר גוזן ועד מדינת ניסבור והרי הפתון ועד מדינת טיבת שנמצא ביערות שלה חיות שיוצא מהם המור וממשלתו מהלך ארבעה חודשים וארבעה ימים'. השאה התרעם על מנהג העברת ארונו של דניאל הנביא וראה בו בזיון חמור. הוא הורה להפסיק לאלתר את העברת העצמות, וציווה לתלות את הארון באמצע הגשר שבין שני חלקי העיר ולבנות במקום בית-תפילה לבני כל הדתות בשווה. הקבר קדוש גם לפי מסורות מוסלמיות. על פי מסורות אלה הובא ארונו של דניאל לשושן בשנת 638 על מנת לעצור בצורת. ישנן מספר מסורות אחרות הממקמות את הקבר באתרים אחרים: אתר נוסף באיראן בו מצוין קברו של דניאל הוא בסמוך לדזפול, בפרובינציית קוזסטאן שבאיראן. על פי מסורות נוצריות (ה-Martyrologium Romanum משנת 1583) דניאל קבור בבבל שבעיראק; מסורת אחרת מציין את קברו של דניאל בתוך מצודת כירכוכ שבעיראק. במקום עמד בית כנסת יהודי, שלימים הפך לכנסייה ולאחר מכן למסגד מוסלמי. במסגד מצוינים קברי דניאל, חנניה, מישאל ועזריה. אתר זה פוצץ על ידי כוחות המדינה האסלאמית ביולי 2014. מסורת שלישית מציינת את מקום הקבר במוקדדיה שבעיראק. ישנה מסורת לפיה הקבר ממוקם בסמרקנד שבאוזבקיסטן. מדיה וקבצים בנושא קבר דניאל הנביא בוויקישיתוף קבר דניאל באנציקלופדיה היהודית תיאור ביקור בקרב ותמונות הקבר תיאור המסגד על קברו של דניאל בכירכוכ שבעיראק
גרמקנודל

גרמקנודל (בגרמנית אוסטרית: Germknödel - "כופתת שמרים") היא מאכל קינוח אוסטרי עשוי בצק שמרים עם זרעי פרג וסוכר וממולא בפובידל. המאכל מוגש לרוב עם חמאה מומסת או עם רוטב וניל. המאכל פופולרי באוסטריה, ובאזורי בוואריה ובוהמיה, ונאכל באופן מסורתי בימי שישי. צורת הכופתה לרוב כלחמנייה. יש למאכל מספר גרסאות, ובהן גרסאות בהן המאכל מוגש כמנה עיקרית. גרמקנודל - אוכל - ynet / נעמי אבליוביץ', באתר ynet תיאור המאכל סער אהרוני,גרמקנודל,תיאור המנה והמתכון, באתר ksn.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטריה ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לינד

האם התכוונתם ל... אמילי אלין לינד – שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית אנה לינד – שרת החוץ של שוודיה ג'ון ווקר-לינד – אמריקאי שלחם בשורות הטליבאן ג'ני לינד – זמרת סופרן שוודית
אולשנה (אוקראינה)

אולשנה (באוקראינית: Вільшана, וילשנה) היא יישוב עירוני במחוז צ'רקאסי במרכז אוקראינה. בני אולשנה השתתפו במרד חמלניצקי נגד האיחוד הפולני-ליטאי בשנת 1648. בחלוקת פולין השנייה (1793) סופחה אולשנה לאימפריה הרוסית. בסוף המאה ה-19 התגוררו ביישוב יותר מ-3,000 נפש והיו בו בנק, מפעל סוכר, סניף דואר, בית חולים, בית מרקחת, מטחנה, אכסניות ומוסד רווחה. בתחילת המאה ה-20 היו ביישוב כ-6,000 נפש. בשנת 1965 קיבלה אולשנה מעמד של עיירה. בראשית המאה העשרים התגוררו באולשנה כ-1,200 יהודים. בעקבות פוגרום בעיירה בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה וכן עיור ותיעוש היגרו כמעט כל יהודי העיירה ונותרו בה כ-200 יהודים. הגרמנים כבשו את אולשנה ביולי 1941. באוגוסט הוקם בעיירה גטו ובאוקטובר נרצחו מחוץ לעיירה כ-100 מהגברים היהודיים שבה. במאי 1942 גורשו כל היהודים שנותרו בגטו לגטו זבניגורודקה ונרצחו עם יושבי גטו זה בקיץ 1942. מדיה וקבצים בנושא אולשנה בוויקישיתוף אולשאנה, בתוך: אליעזר דוד רוזנטל, מגילת הטבח, כרך ראשון עמ' 24, באתר היברובוקס אולשנה (Olshana), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר פרוסין, אולשנה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1598–1599), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) "אולשנה (אוקראינה)", באתר JewishGen (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ

מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ (באנגלית: Hot R&B/Hip-Hop Songs) הוא מצעד שירים שבועי שמופק על ידי מגזין הבילבורד בארצות הברית. המצעד התחיל לפעול ב-1942, המצעד עוקב אחר השירים המצליחים והפולאריים בציבור העירוני או בעיקר בקרב אוכלוסיית האפרו-אמריקאים. בעבר המצעד היה בעיקר לסגנונות ג'אז, רית'ם אנד בלוז, דו-וופ, מוזיקת נשמה ופאנק (Funk), והיום הוא עוסק ברית'ם אנד בלוז והיפ הופ. מ-30 בנובמבר 1963 עד ה-23 בינואר 1965, לא היה מצעד סינגלים של הז'אנר רית'ם אנד בלוז. המצעד הפסיק לפעול כאשר בילבורד העריכה שהוא לא נחוץ מכיוון שהייתה גלישה בין הז'אנרים רית'ם אנד בלוז לפופ לאור העלייה של חברת התקליטים מוטאון. המצעד חזר לפעול בתחילת 1965 כאשר חלה עלייה בשוני שבין הז'אנרים בעקבות תחילת תקופת הפלישה הבריטית ב-1964. ב-11 בדצמבר 1999, בילבורד שינתה את השם של המצעד לHot R&B/Hip-Hop Singles & Tracks על מנת להדגיש את הקשר שבין ההיפ הופ לרית'ם אנד בלוז. ב-30 באפריל 2005 שם המצעד קוצר לHot R&B/Hip-Hop Songs. ב-20 באוקטובר 2012, שיטת הדרוג של המצעד שונתה, בגלל בעיית התאמה בין המצעד למצעד בילבורד הוט 100, שמדרג על פי מספר הורדות ועל פי זמן שידור ברדיו של שירי רית'ם אנד בלוז והיפ הופ. במהלך השנים השתנה שם המצעד מספר פעמים: 1. אריתה פרנקלין - 20 1. סטיבי וונדר - 20 3. לואיס ג'ורדן - 18 4. ג'יימס בראון - 17 5. ג'נט ג'קסון - 16 6. הפיתויים - 14 7. מייקל ג'קסון - 13 7. מרווין גיי - 13 9. אשר - 12 9. אר. קלי - 12 10. ריי צ'ארלס - 11 18. "Choo Choo Ch'Boogie" - לואיס ג'ורדן (1946) 18. "The Honeydripper" - ג'ו ליגינס (1945) 15. "Be Without You" - מרי ג'יי בלייג' (2006) 14. "Super Bass" - ניקי מינאז' (2011) 14. "Nobody's Supposed to Be Here" - דברה קוקס (1998 - 1999) 14. "We Belong Together" - מריה קארי (2005) 14. "Blame It" - ג'יימי פוקס עם טי-פיין (2009) 14. "Pretty Wings" - מקסוול (2009) 13. "Can't Be Friends" - טריי סונגז (2010 - 2011) 12. "Un-Thinkable (I'm Ready)" - אלישה קיז (2010) 12. "Single Ladies (Put a Ring on It)" - ביונסה נואלס (2008 - 2009) 12. "Bump N' Grind" - אר. קלי (1994) 11. "Climax" - אשר (2012) 11. "...You Make Me Wanna" - אשר (1997) 11. "I Will Always Love You" - ויטני יוסטון (1992 - 1993) 11. "Let Me Love You" מאריו (2005) 76 שבועות - "God In Me" - מרי מרי (2009) 75 שבועות - "Be Without You" - מרי ג'יי בלייג' (2005) 73 שבועות - "On The Ocean" - קלווין ג'ונסון (2009) 71 שבועות - "...You Make Me Wanna" - אשר (1997) 70 שבועות - "Step in the Name of Love" - אר. קלי (2003) 59 שבועות - "Pretty Wings" - מקסוול (2009), "(Un-Thinkable (I'm Ready" - אלישה קיז (2010) 57 שבועות - "Love on Top" - ביונסה (2011) 56 שבועות - "Until the End of Time" - ג'סטין טימברלייק וביונסה (2008) 55 שבועות - "Heaven Sent" - קישה קול (2008) 55 שבועות - "Drank in My Cup" - קירקו באנגז (2011) 54 שבועות - "Stay" - טייריס גיבסון (2011) מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ המצעד, באתר בילבורד
קרל ג'ון

קרל ג'ון (באנגלית: Carl Howard June, נולד ב-1953) הוא רופא וחוקר אמריקאי, פרופסור לפתולוגיה, רפואה ורפואה מעבדתית באוניברסיטת פנסילבניה, שהמציא את השימוש בנגיף HIV נגד לוקמיה, שיטה רפואית חדשה למלחמה בסרטן הדם, בעזרת נגיף HIV, גורם האיידס. ב-2011 וב-2012 ובהיקף נרחב יותר גם ב-2016 הוכיחה השיטה הצלחה מפתיעה בריפוי מוחלט לכאורה של לוקמיה, אצל אחוז גבוה של החולים הסופניים עליהם היא נוסתה. ב-2017 אושרה השיטה לשימוש רפואי, ריפוי גני ראשון שאושר אי פעם על ידי ה-FDA. ערך מורחב – HIV נגד לוקמיה ג'ון נולד ב-1953 בניו יורק, לרונלד ומרי ג'ון. למד וסיים תואר ראשון (BSc) בביולוגיה באקדמיה הימית של ארצות הברית באנאפוליס, מרילנד, ב-1971 וקיבל תואר דוקטור לרפואה, בבית הספר לרפואה שביוסטון, טקסס, ב-1979. את השנתיים האחרונות ללימודי הדוקטורט (1978 - 1979) הוא עשה כחוקר חיסונים ומלחמה במלריה, במסגרת ארגון הבריאות העולמי בז'נבה, שווייץ. במשך עשרים השנים שלאחר מכן (1979 - 1999) שירת בצי האמריקאי, כאימונולוג, חוקר רדיואקטיביות, והשתלות מח עצם ומרצה. הוא החל את דרכו בצי כרופא מתמחה וחוקר, במרכז הרפואי של הצי האמריקאי בבת'סדה, מרילנד והתקדם במסגרת המוסדות הרפואיים והלימודיים השונים של הצי עד דרגת פרופסור מן המניין לרפואה ב-1995. ב-1999 עזב את הצי האמריקאי והצטרף לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה, כפרופסור להנדסה תאית ומולקולרית. ב-1996 אובחנה אשתו סינתיה (1953 - 2001), כחולה בסרטן השחלה, וב-2001 היא נפטרה מהמחלה. טראומה זו הייתה הגורם הישיר לכך שמאותה עת ואילך היפנה את מרבית תשומת לבו המחקרית למלחמה בסרטן. החל מ-2001 הוא משמש כפרופסור לפתולוגיה ורפואה מעבדתית והחל מ-2004 גם כפרופסור לרפואה, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה. חבר החברה האמריקאית להמטולוגיה (יו"ר הוועדה המדעית לביולוגיה של הלימפוציטים, 2002 - 2005), חבר החברה האמריקאית לרפואה גנטית (יו"ר הוועדה לחיסונים גנטיים, 2005 - 2007), דירקטור בקרן להסמכה בריפוי תאי החל מ-2007, וכן דירקטור בחברה הבינלאומית לריפוי ביולוגי החל מ-2008, ובנוסף גם חבר החברה לאימונולוגיה קלינית ומי שהיה נשיאה בשנים 2009 - 2010. קיבל פרסים רפואיים רבים, החל מפרס החוקר המצטיין, עוד בתקופת לימודיו לדוקטורט ב-1978 ועד לפרסים צבאיים (כמו לגיון ההצטיינות), פדרליים, אזרחיים ואוניברסיטאיים שונים, במהלך השנים מאז ועד היום. בין השאר קיבל ג'ון גם פרס בגין מפעל חיים מטעם החברה האמריקאית ללימפומה ולוקמיה, לשנת 2002. ב-3 בינואר 2013 הודיע ה-Men's Health News כי ג'ון זכה במקום הראשון בין "12 גיבורי הבריאות לשנת 2012", בגין תגליתו בדבר הטיפול בסרטן. בשנת 2021 קיבל יחד עם פרופ' סטיבן רוזנברג מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ופרופ' זליג אשחר ממכון ויצמן למדע את פרס דן דוד. רונלד דה פיניו קייט פארמה מדיה וקבצים בנושא קרל ג'ון בוויקישיתוף קרל ג'ון, באתר ResearchGate פרטים ביוגרפיים אחדים על פרופסור קרל ג'ון, באתר אוניברסיטת פנסילבניה על פרופסור קרל ג'ון ומעבדתו, באתר אוניברסיטת פנסילבניה "Pivotal Year Looms for CAR T-Cell Therapies", אנדרו סמית', OncLive, מרץ 2017 "המדע שמאחורי האקזיט המוצלח", באתר מכון דוידסון, 29 באוגוסט 2017 סרטון קצר על השיטה והצלחתה, באתר Focus Forward Films שלושת מקבלי פרס נוברטיס לאימונולוגיה קלינית ל-2016, זליג אשחר, סטיבן רוזנברג וקרל ג'ון, באתר נוברטיס, 15 באוגוסט 2016 ג'יימס גלאגר, "First cancer 'living drug' gets go-ahead", באתר BBC,‏ 30 באוגוסט 2017 "Dr. Carl June, Cancer Buster", ספטמבר 2011, ביזנסוויק באתר המגזין על רקע מגפת הקורונה: הוכרזו הזוכים בפרס דן דוד, באתר וואלה, 15 בפברואר 2021
קינג בבון

קינג בבון (שם מדעי: Pelinobius muticus. בעבר הייתה ידועה גם בשמות Citharischius crawshayi ו-Citharischius crawshagi) היא מין של טרנטולה ממזרח אפריקה. זהו המין היחיד בסוג Pelinobius. הקינג בבון הבוגר הוא בעל מוטת רגליים המגיעה עד ל-20 ס"מ. מין זה גדל באיטיות. צבעה של הטרנטולה הוא לרוב חום חלודה או כתום. מין זה חי במחילות, ורגליו האחוריות עבות ומשמשות לחפירה. מין זה פופולרי בקרב מגדלים, אך עקב אופיו האגרסיבי הוא אינו מומלץ למגדלים מתחילים. ארסה של הטרנטולה חזק מאוד, אם כי אינו קטלני לבני אדם. נשיכת פרט צעיר (עד 1 ס"מ) גורמת לכאב חד והזיות. אזור הנשיכה מגרד במשך 5 ימים נוספים. הקינג בבון הוא שוכן מחילות. העכביש טווה רשת קורים סביב המחילה על מנת לאתר תנועה. עכבישים אלו צדים בעלי חיים קטנים כגון חיפושיות, מקקים ועכבישים אחרים, אם כי הם מסוגלים להרוג גם עכברים, לטאות, נחשים וציפורים. ככל טרנטולות העולם הישן אין לקינג בבון שערות צורבות, והם אגרסיביים ביותר. כשהם חשים מותקפים הם מתרוממים על רגליהם האחוריות ומכים פעם אחר פעם בעזרת פלג גופם הקדמי. טורפיו הטבעיים של הקינג בבון הם ציפורים, קופי בבון ויונקים נוספים. הקינג בבון חיים באזורי שיחים או עשב גבוה, שם הם חופרים את מחילותיהם. ניתן למצוא את הקינג בבון ברוב מזרח אפריקה, ובעיקר בקניה וטנזניה. ניתן לגדל קינג בבון בטרריום מותאם ומאוורר היטב. יש לספק להם מצע עמוק (לפחות 25 ס"מ). אבקועים ניתן לשמור במכלים קטנים (כמו קופסאות של סרט צילום). עכבישים גדולים יותר ניתן לשמור במכלי פלסטיק לאחסון מזון. מדיה וקבצים בנושא קינג בבון בוויקישיתוף קינג בבון, באתר ITIS (באנגלית) קינג בבון, באתר NCBI (באנגלית) קינג בבון, באתר GBIF (באנגלית) כיצד לטפל בטרנטולה קינג בבון (באנגלית) Klátil, L., Sklípkani, Zlín 1998, p. 37 and 40 Platnick, Norman I. (2009). The world spider catalog (version 9.5 ed.). American Museum of Natural History.
פמלה גלר

פמלה גלר (באנגלית: Pamela Geller, נולדה ב-14 ביוני 1958) היא בלוגרית יהודיה-אמריקאית בעלת דעות ימניות קיצוניות, פרשנית ופעילה פוליטית. גלר התפרסמה בעקבות קידום תיאורית קונספרציה כאילו נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה, נולד בקניה. וכן בעקבות סדרת התבטאויות חריפות כנגד אסלאם פוליטי בארצות הברית ובכלל. גלר הצהירה כי מקרים של רצח עם שהקורבנות בהם היו מוסלמים לא התקיימו למשל בבוסניה ובמיאנמר. גלר היא השלישית מבין ארבע אחיות שנולדו במשפחה אמריקאית-יהודית. אביה, ראובן, היה יצרן טקסטיל, ואימה, ליליאן הייתה עקרת בית. היא גדלה בנמל היולט (אנ'), שבלונג איילנד במדינת ניו יורק. היא עזרה בעסקי אביה, שם למדה לדבר ספרדית שוטפת. גלר למדה בתיכון לינברוק (אנ') ובאוניברסיטת הופסטרה (אנ'), אם כי עזבה לפני סיום התואר. נודעה בשל התנגדותה להקמת מרכז אסלאמי הכולל מסגד בקרבת אתר מרכז הסחר העולמי שבו התחוללו פיגועי 11 בספטמבר, אותו כינו רבים ״מסגד ניצחון״. גלר התבטאה רבות על התפשטות האסלאם בעולם ועל השפעתו. בין השאר קראה להסרת כיפת הסלע מעל הר הבית, והתבטאה על אודות הלבנים בדרום אפריקה כקורבנות רצח עם. ביוני 2015 התפרסם כי חוסל מוסלמי תומך דאעש שתכנן לערוף את ראשה של גלר. היא הייתה נשואה למייקל אושרי מ-1990 עד שהזוג התגרשו ב-2007, והיא אם לארבעה ילדים. נכון לאפריל 2013 היא גרה בהיולט (אנ'), ניו יורק. מדיה וקבצים בנושא פמלה גלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פמלה גלר פמלה גלר, ברשת החברתית פייסבוק פמלה גלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פמלה גלר, ברשת החברתית אינסטגרם פמלה גלר, סרטונים בערוץ היוטיוב Atlas Shrugs הבלוג הרשמי הטור שלה באתר American Thinker(הקישור אינו פעיל) Column archive באתר BigGovernment.com של אנדרו ברייטברט Freedom Defense Initiative Hauslohner, Abigail (2016-11-05). "How a series of fringe anti-Muslim conspiracy theories went mainstream — via Donald Trump". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2022-08-06. Swan, Betsy (2017-11-13). "The American Far Right Asks: What Rohingya Ethnic Cleansing?". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2022-08-06. The US blogger on a mission to halt 'Islamic takeover', the Guardian, ‏2010-08-20 (באנגלית) [1] [2] יצחק בן-חורין, וושינגטון, מוסלמי תכנן לערוף ראשה של סופרת יהודייה, באתר ynet, 4 ביוני 2015. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בנק אינטרנטי

בנק אינטרנטי או "בנק ישיר", (באנגלית: Direct Bank) הוא בנק המקיים את התקשורת עם לקוחותיו בעיקר באמצעות האינטרנט והטלפון. לחלק מהבנקים האינטרנטיים יש גם סניפים פיזיים אך מספרם קטן בהרבה ביחס לבנקים רגילים. בנק אינטרנטי מתאפיין בהוצאות תפעול נמוכות יותר שמאפשרות לו להעניק תנאים טובים יותר ללקוחותיו. יתרונו העיקרי של הבנק האינטרנטי הוא בעלויות התפעול הנמוכות – הוצאות נמוכות בהרבה על מבנים וכוח אדם. מתוך כך הוא יכול להציע שירותי בנקאות כמו הלוואות, פיקדונות, חשבונות עו"ש ופעולות שונות בחשבון במחירים נמוכים יותר. חסרונו של הבנק האינטרנטי הוא בהיעדר הקשר פנים אל פנים בין עובדי הבנק ובין הלקוחות. לקשר זה חשיבות בתחושת השייכות והאמון של הלקוח וגם ביכולת הבנק להעריך את סיכוני האשראי בהלוואה ללקוח. הבנק הראשון שהציע בנקאות ישירה באמצעות הטלפון וללא סניפים היה "First Direct" הבריטי באוקטובר 1989. בתוך שנתיים שירת הבנק כ-100,000 לקוחות ובתוך חמש שנים הגיע לאיזון כלכלי תוך שהוא משרת מעל חצי מיליון לקוחות. כיום משרת הבנק מעל מיליון לקוחות. בנקים בולטים נוספים בתחום הבנקאות האינטרנטית הם ING Direct (שבהמשך שינה את שמו ל-Capital One) הבנקים Discover Bank ו-Ally Bank שפועלים באמריקה הצפונית ו-Rabodirect מקבוצת Rabobank שפועל באירלנד, אוסטרליה, גרמניה וניו זילנד, N26, Starling bank ו-Monzo הבריטים, Nubank מברזיל ו-Bunq ההולנדי. מגפת הקורונה העצימה את כניסתם של הבנקים האינטרנטיים למגרש התחרותי, כאשר הסגרים שהוטלו במדינות ברחבי העולם הקשו על הלקוחות להגיע לסניפי הבנק והגבירו את הצורך בפתרונות אינטרנטיים. "הבנק הישיר הראשון" הוקם על ידי בנק לאומי ב-1994 כבנק ישיר (למעשה סניף של בנק לאומי). ב-2001 הושק אתר האינטרנט של הבנק ועיקר פעילותו התבצעה בערוץ זה. הבנק הגיע לרווחיות תוך 3 שנים ול-100 אלף לקוחות תוך קצת יותר מ-5 שנים אך בשלב זה ירדה מאוד הנוכחות התקשורתית שלו והוא הפסיק להתרחב. משנת 2007 פועלת קבוצת יזמים בראשות שלמה פיוטרקובסקי, מנכ"ל הבנק הבינלאומי הראשון לשעבר, להקמת בנק אינטרנטי והיא עובדת עם הרגולטורים השונים להסרה הדרגתית של החסמים הרלוונטיים. במסגרת דו"ח הועדה להגברת התחרותיות בין הבנקים ממליצה הוועדה להקים בנק אינטרנטי ולדו"ח אף מצורף תהליך ההקמה מול הפיקוח על הבנקים. ב-2017 הבנק הדיגיטלי Pepper הוקם על ידי בנק לאומי כבנק ישיר. בשנת 2019 אישר בנק ישראל את הקמת "הבנק הדיגיטלי הראשון" (לימים ONE ZERO) על ידי מריוס נכט ואמנון שעשוע. בשנת 2022 אישר בנק ישראל את הקמת "בנק אש ישראל" על ידי ניר צוק, יובל אלוני, אלכס ליברנט ואלון שיין. שרון שפורר, מתחת לבלטה הווירטואלית: מהפכת האינטרנט עוד לא כאן, באתר הארץ, 7 באפריל 2012 Rabodirect Australia Discover Bank - USA Capital One דפנה צוקר, ‏הישיר הראשון הופך לבנק אינטרנט: מאפשר צ'ט עם יועצי השקעות, 24 שעות ביממה, באתר גלובס, 25 ביולי 2001 דפנה צוקר, ‏נתונים פנימיים בלאומי: הכנסות הישיר הראשון בשנת 2000 - 55.1 מיליון שקל, באתר גלובס, 14 בינואר 2001 עירית אבישר, ‏זקן: "היחסים בין הבנקים ללקוחות יהיו שקופים יותר והוגנים יותר", באתר גלובס, 16 ביולי 2012 העתק דו"ח הוועדה רעות שפיגלמן, הבנק הדיגיטלי PEPPER של לאומי זמין מהבוקר לכלל הציבור, באתר כלכליסט, 26 ביוני 2017 הודעות לעיתונות - בנק ישראל אישר הקמה של בנק חדש, באתר בנק ישראל בנק ישראל אישר הקמה של בנק חדש נוסף: בנק אש ישראל, ‏25 בדצמבר 2022
קליק (סדרת טלוויזיה)

קליק היא תוכנית מערכונים ואירוח קומית ישראלית, המשודרת אחת לשבוע בערוץ הילדים בשנת 2013. התוכנית עוסקת בתרבות אינטרנט לילדים, ומגישה את חדשות הרשת, סרטונים ויראליים פופולריים, פינת המלצות על אפליקציות בהגשת דנה פרידר, אירוח כוכבי רשת כגון גיא לרר ומפורסמים אחרים כגון יניב פולישוק, שיר ביטון (מבית ספר למוסיקה) ורון שובל. מגישי התוכנית הם ילדים בעצמם, כאשר כל מגיש מקבל מספר דקות מדי תוכנית. התוכנית לקחה את הפורמט של התוכנית האינטרנטית "דה טוק" (בהנחייתו ובימויו של דילן שיטרית) והביאה מספר ילדים שונים שינחו אותה. הדף הרשמי של הסדרה באתר פייסבוק ערך זה הוא קצרמר בנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דניאל כהן-שגיא

דניאל כהן שגיא (נולד ב-1943) הוא סופר ומשורר עברי, עיתונאי שדרן ועורך תוכניות רדיו, וחוקר חשיבה אסטרטגית. כהן שגיא נולד בעפולה. היה עורך ומפיק תוכניות בגלי צה"ל ובערוץ 1 בטלוויזיה והיה כתב ה"דויטשה צייטונג" בארץ בשנות השבעים. הוא בוגר בית הספר הגבוה לתקשורת באוניברסיטת מינכן, גרמניה, ובוגר "המכון לעתיד אלטרנטיבי" בארצות הברית. בשנות השבעים נעלם מחיי הספרות והתקשורת בארץ, נסע לארצות הברית, ולאחר שהות של שנים בארצות הברית, התמחה בחקר החשיבה האסטרטגית. עוסק מזה רבע מאה שנים בנווט תהליכים אסטרטגיים ובבירור התרבות הארגונית של ארגונים למטרות רווח. מאז שובו ארצה ב-2005, חזר אל הפרוזה העברית. מאז 2008 פרסם שני רומנים, המתווספים לספרים שפרסם בטרם יציאתו. דניאל כהן שגיא כותב על שנות גידולו ולימודיו בארץ, על חייו במשפחה מאוד מורכבת של יוצרת ומשוררת מצד אחד ואב קשוח תובעני ולא ספרותי כלל מצד שני. סיפורה המיוחד של אמו מלווה אותו בכתיבתו, אף שלא כתב עליה במישרין. בדידותה של נערה עולה מצ'כיה, שירתה הגרמנית, בידודה בקרית ספר, מקס ברוד המסייע ועוד - כל אלה נכרכים ברומנים שלו, אך כאמור לא כתב המפורש על אמו. בין העורכים שאיתם עבד כהן שגיא הם חיים פסח ויגאל שוורץ. Elf Uhr Nachts ich schreibe Dir : Lyrik aus Israel / übersetzt aus dem Hebräischen, Netti Boleslav (Dülmen : Verlag Der Steg im Kreis der Freunde, 1975) איש ציפה בפנים שאזלו, שירים, תל אביב, ספרית פועלים, תשל"ו 1976. מר פריפקה, רומן, כתר ספרים, 1980. מותו של בנימין, רומן, זמורה ביתן, תשמ"ד 1984. כאילו יום אהבה אחרון, רומן, אבן חושן, תשס"ט 2008. אהבה גרמנית, רומן, זמורה ביתן 2013. אשה לוקחת לה מאהב, הוצאת כרמל, 2017. דניאל כהן-שגיא, דף שער בספרייה הלאומית דניאל כהן-שגיא, בלקסיקון הספרות העברית החדשה דניאל כהן-שגיא, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" דניאל כהן-שגיא, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית" אריק גלסנר, עריכה רשלנית בספרו של כהן-שגיא, באתר nrg‏, 24 במאי 2009 אלי אליהו, כאילו יום אהבה אחרון, דניאל כהן-שגיא, באתר הארץ, 4 בפברואר 2009 שרי שביט, ראיון - דניאל כהן-שגיא: האהבה לגרמניה מסובכת, באתר ynet, 19 במרץ 2013 דניאל כהן-שגיא באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית באתר של נילי דגן