laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משלחת מס' 32 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 32 (באנגלית: Expedition 32) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-1 ביולי 2012 ועד ל-16 בספטמבר 2012. מפקד המשלחת היה גנאדי פדאלקה מרוסיה. המשפחת פעלה במשך 77 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-1 ביולי 2012 עם עזיבת חללית סויוז TMA-03M בה היה מפקד המשלחת מס' 31 אולג קונוננקו וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 31. ב-17 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-05M עם 3 חברי המשלחת החדשים. היא התחברה למודול "פואיסק". ב-22 ביולי מתחנת החלל התנתקה חללית מטען פרוגרס M-15M שהייתה מחוברת מאפריל. המטרה הייתה לבדוק גרסה חדשה של מערכת עגינה. ניסיון עגינה ב-24 ביולי לא הצליח. לאחר שינוי תוכנה, ב-29 ביולי בוצע עגינה מוצלחת. החללית התנתקה סופית ב-31 ביולי. ב-27 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית אספקה HTV-3 שהתחברה למודול "הרמוני" בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2. החללית הביאה כ-3,500 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-12 בספטמבר. ב-31 ביולי חללית מטען "פרוגרס M-15M" נותק המתחנת החלל והחלה בטיסה נפרדת במהלכה בוצעו מספר תצפיות מדעיות. היא הורדה מהמסלול ב-20 באוגוסט ונשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-2 באוגוסט לתחנת החלל התחברה חללית אספקה פרוגרס M-16M שהתחברה למודול "פירס". החללית הביאה כ-2,639 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל פברואר 2013. ב-20 באוגוסט פדאלקה ומלנצ'נקו ביצעו פעילות חוץ רכבית. מטרת הפעילות הייתה לשנות מיקום של מנוף בחלק החיצוני של תחנת החלל ולשחרר לחלל לוויין Sfera-53 שהגיע לתחנת החלל כמטען בחללית אספקה "פרוגרס M-16M". כמו כן הותקן ציוד נוסף בחלק החיצוני של תחנת החלל ופורק ציוד מיותר. הפעילות נמשכה כ-6 שעות. ב-30 באוגוסט ויליאמס והושידה ביצעו פעילות חוץ רכבית. מטרת הפעילות הייתה להכין תחנת החלל ללקיטת מודל "נאוקה" החדש ולהחליף חלק פגום במערכת אספקת החשמל. הפעילות נמשכה כ-8 שעות אך החלפת חלק פגום לא הושלמה. ב-5 בספטמבר ויליאמס והושידה ביצעו פעילות חוץ רכבית. מטרת הפעילות הייתה להחליף חלק פגום במערכת אספקת החשמל. הפעילות נמשכה כ-6.5 שעות והסתיימה בהצלחה. היקף החשמל המסופק לתחנת החלל חזר לרמה תקינה. ב-16 בספטמבר פדאלקה, אקבה ורווין נכנסו לחללית סויוז TMA-04M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 33. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 32 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 32 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 32 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל תיאור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-15M תיאור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-16M תיאור פעילות של חללית אספקה HTV-3 לוויין Sfera-53
משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית

משלחת מס' 33 (באנגלית: Expedition 33) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-16 בספטמבר 2012 ועד ל-18 בנובמבר 2012. מפקד המשלחת הייתה סוניטה ויליאמס מארצות הברית. המשלחת פעלה במשך 63 ימים. פעילות המשלחת החלה ב-16 בספטמבר 2012 עם עזיבת חללית סויוז TMA-04M בה היה מפקד המשלחת מס' 32 גנאדי פדאלקה וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 32. במהלך פעילות המשלחת לתחנת החלל למודול "פירס" הייתה מחוברת חללית אספקה פרוגרס M-16M שהגיע ב-22 באוגוסט עם כ-2,600 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל פברואר 2013. ב-10 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית אספקה דרגון שהתחברה למודול "הרמוני" בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2. החללית הביאה כ-454 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-28 באוקטובר כאשר על סיפונה מטען של 904 ק"ג. באותו יום החללית נחתה בהצלחה. ב-25 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-06M עם 3 חברי המשלחת החדשים. היא התחברה למודול "פואיסק". ב-1 בנובמבר ויליאמס והושידה ביצעו פעילות חוץ רכבית. מטרת הפעילות הייתה לתקן בעיה במערכת קירור שחלק ממנה נפגע מפגיעה חיצונית. הפעילות נמשכה כ-6.5 שעות והסתיימה בהצלחה. ב-31 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית אספקה פרוגרס M-17M שהתחברה למודול "זבזדה". החללית הביאה 2,369 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל מרץ 2013. ב-18 בנובמבר ויליאמס, מלנצ'נקו והושידה נכנסו לחללית סויוז TMA-05M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 34. חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים. אתר האינטרנט הרשמי של משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית מדיה וקבצים בנושא משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית בוויקישיתוף תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס מידע מאתר נאס"א פעילות משלחת מס' 33 בתחנת החלל הבין-לאומית תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל תאירו פעילות חללית אספקה spacexcrs-1 דרגון תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-16M תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-17M
שנקר דיאל שרמה

שנקר דיאל שרמה (בהינדי: शंकरदयाल शर्मा ‏האזנה‏Ⓘ‏;‏ 19 באוגוסט 1918 – 26 בדצמבר 1999) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כנשיא הודו. קודם לכן כיהן כראש השרים של בופאל וכשר בממשלת מאדהיה פרדש, כשר בממשלת הודו, כמושל אנדרה פרדש, פנג'אב ומהאראשטרה וכסגן נשיא הודו. שנקר דיאל שרמה נולד בבופאל, בממלכת בופאל בהודו הבריטית, ב-19 באוגוסט 1918, למשפחה ברהמינית. שרמה למד באוניברסיטאות אגרה ולאקנאו, ועשה דוקטורט במשפטים באוניברסיטת קיימברידג' לאחר מכן למד כאורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. ב-1940 החל לעסוק בעריכת דין בלאקנאו, ונהיה חבר בקונגרס הלאומי ההודי. מעורבותו בתנועת העצמאות ההודית הביאה למעצרו בידי הבריטים לשמונה חודשים. שרמה לימד משפטים באוניברסיטת קיימברדג' ב-1946–1947, ובאוניברסיטת לאקנאו. ב-1947 החל שרמה בפעילות פוליטית. הוא נבחר לראש ועדת הקונגרס במדינת בופאל (1950–1952) ולאחר הבחירות לאספה המחוקקת של בופאל ב-1952 מונה לראש השרים של בופאל, כשהוא האדם היחיד להחזיק במשרה מהיווצרותה ב-1952 ועד לאיחוד בופאל עם מאדהיה פרדש בעקבות חוק ארגון מחדש של המדינות ב-1 בנובמבר 1956. לאחר האיחוד כיהן כחבר באספה המחוקקת של מאדהיה פרדש עד היבחרותו ללוק סבהה ב-1971. הוא שימש כשר התקשורת בממשלת אינדירה גנדי מ-1974 עד 1977. ב-1972 מונה שרמה לנשיא מפלגת הקונגרס, תפקיד בו החזיק עד 1974. מ-1984 עד 1987 היה מושל אנדרה פרדש (1984–1985), פנג'אב (1985–1986) ומהאראשטרה (1986–1987). ב-1987 נבחר שרמה למועמד הקונגרס לסגן נשיא הודו. למרות שעשרים ושישה מועמדים נוספים הגישו מועמדות, מועמדותם נפסלה ושרמה, שנותר מועמד יחיד, הוכרז כמנצח ב-21 באוגוסט. שרמה נבחר לנשיא הודו בתמיכת מפלגתו, הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגות השמאל שתמכו בממשלת פ. ו. נרסימהה ראו מבחוץ, בבחירות לנשיאות הודו ב-1992. הוא קיבל 64.8% מהקולות, לאומת 33.2% למועמד האופוזיציה, ג'ורג' גיבלט סוואל. במהלך כהונתו הוא התמודד עם חוסר יציבות פוליטי בהודו, כשלאחר הבחירות ללוק סבהה ב-1996 הוא השביע כראש ממשלה את אטאל ביהארי ואג'פאיי, שכשל בניסיונו לגבש תמיכה והתפטר לאחר 13 יום, את ה. ד. דווה גאודה, שממשלתו החזיקה מעמד לשנה אחת, ואת אינדר קומאר גוג'ראל. שרמה נפטר מהתקף לב ב-26 בדצמבר 1999. מדיה וקבצים בנושא שנקר דיאל שרמה בוויקישיתוף שנקר דיאל שרמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Dr. Shankar Dayal Sharma, אתר נשיא הודו (באנגלית) שנקר דיאל שרמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Consensus on president vital, says Rao, New Sunday Times, ‏23 ביוני 1992 (באנגלית) Deaths - Shankar Dayal Sharma, Toledo Blade, ‏27 בדצמבר 1999 (באנגלית) Shankar Dayal Sharma | Indian Politician, 9th President, Congress Leader, Encyclopedia Britannica, ‏3 במאי 2002 (באנגלית) CIA Behied Violence, Indian President says, Lakeland Ledger, ‏8 באוקטובר 1972 (באנגלית) Rajiv joggles posts, rewrads frindes, New Straits Times, ‏15 בנובמבר 1985 (באנגלית) Sharma elected Vice-Presudent, The Indian Express, ‏22 באוגוסט 1987 (באנגלית) Sharma is new Indian Prasident, 17 ביולי 1992, ‏New Straits Times (באנגלית)
מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות

מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות הייתה תערוכת אמנות שהתקיימה ביוני-יולי 1994 במשכן לאמנות בעין חרוד ובאוקטובר-נובמבר באותה שנה במוזיאון בת ים לאמנות עכשווית. האוצרות הראשיות של התערוכה היו תמי כץ-פרימן ותמר אלאור. "מטאסקס" עסקה ישירות בנושאים הנוגעים לזהות המינית: אתגור גבולות המין, הזיקה בין גוף למיניות, ונגעה בייצוגן של תכונות המזוהות בחברה כנשיות (פיתוי, יופי, קישוט, הזנה, אורגניות, טבעיות, שבריריות). היא שיקפה את המהלכים הפמיניסטיים הבולטים של ראשית שנות התשעים, ועסקה בקונבנציות ובסטריאוטיפים מגדריים שקשורים לחלוקת עבודה מגדרית: לאישה כאם, כרעיה, כמי שסמוכה לטבע, לבית, למטבח וכמי שמופקדת על מלאכות הניקוי. התערוכה היוותה אבן דרך עבור אמניות רבות שהחלו את דרכן בעולם האמנות הישראלי, אך מעבר לכך, היא היוותה אבן דרך ביצירה של קול נשי ייחודי, ובהכרה כי יש חשיבות למגדר היוצר/ת באמנות. התערוכה הייתה אחת משתי תערוכות מרכזיות בתחילת שנות ה-90, שתרמו לסימונו של הפמיניזם כערך וכמגמה נראית בשיח האמנותי בישראל. התערוכה שקדמה לה נאצרה על ידי אלן גינתון, ונקראה "הנוכחות הנשית: אמניות ישראליות בשנות השבעים והשמונים" (מוזיאון תל אביב לאמנות, 1990). בשנות ה-90, בעקבות מחלת האיידס בעולם המערבי, החלו לעסוק באמנות בעולם בנושאים שקשורים לגוף, למיצי הגוף ולהפרשות. אמנים כמו קיקי סמית (ארצות הברית), גילברט וג'ורג' (לונדון) מישירים מבט לתכנים אלו. התערוכה לקחה חלק גם במגמה זו, בכך שנתנה מקום לאמנות העוסקת בגופניות, מיניות, בזהות הנשית וזהות מינית (ג'נדרית) בכלל. בשנת 2022 הייתה התערוכה חלק מקורס של בית לאמנות ישראלית "קיצור תולדות התערוכות", אשר כלל תערוכות קבוצתיות פורצות דרך. האוצרת תמי כץ-פרימן הגתה את התערוכה ב-1993 וחברה אל האנתרופולוגית פרופ' תמר אלאור לאוצרות משותפת במשכן לאמנות בעין חרוד, בניהולה של גליה בר-אור. בשנים אלו כבר הוכרה האמנות הנשית והפמיניסטית ברחבי עולם האמנות הפוסט-מודרני, כעוד ביטוי של ה"אחר" שחדר אל מרכז השיח האמנותי. בישראל זו הייתה הפעם הראשונה שבה ניתנה התייחסות מובהקת לנושא זה. באותם ימים לא הייתה בעברית מילה למושג ג'נדר. את התמונה על קטלוג התערוכה צילם קריסטוף ברטולוסי. האמנים והאמניות שנבחרו להציג בתערוכה יצרו בטכניקות וחומרים שונים - עבודות וידאו, מיצג, מיצב, צילום, פיסול, ציור וקולאז'. כולם עסקו בדרכים שונות בגוף וגופניות, במיניות במובן של סקס, במובן של ג'נדר או טרנסג'נדר. גלית אילת ענת בצר-שפירא טירנית ברזילי ניר הוד איילת השחר כהן מרים כבסה מרילו לוין אריאן ליטמן-כהן הילה לולו לין גנית מייזליץ-כסיף, כיום אדריכלית תמרה מסל מקס פרידמן ענת צחור מיכל שמיר מאירה שמש תמי כץ-פרימן; תמר אלאור, מטא-סקס 94, זהות גוף ומיניות, המשכן לאמנות עין חרוד, 1994 שרי גולן, פמיניזם ומגדר באמנות הישראלית - שני מקרי מבחן אוצרותיים, המדרשה, 2007 גליה יהב, מה מקומה של אמנות פמיניסטית בישראל, באתר הארץ, 9 במרץ 2012 מטא-סקס - זהות גוף ומיניות, באתר מוזיאון בצפון |המשכן לאמנות, ‏2016-07-27 מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית - עבודות, באתר museum.imj.org.il Meta-Sex 94: Identity, Body and Sexuality, Tami Katz-Freiman (באנגלית אמריקאית) דוד שפרבר, לנפש אין מין?, באתר www.bac.org.il בית אבי חי קובי הראל, המין המצייר, מעריב, 29 ביוני 1990 מה זו תערוכה פורצת דרך?, באתר ערב רב Erev Rav התערוכות "מטא-סקס 94" ו-"אנטיפאתוס": קיצור תולדות התערוכות | בית לאמנות ישראלית, באתר לימודי אמנות, קורסים באמנות, לימודי אוצרות | בית לאמנות ישראלית Mayslits Kassif Roytman | מייזליץ כסיף רויטמן אדריכלים, ‏2019-10-25 (באנגלית אמריקאית)
עודה אבו מועמר

שייח' עודה מנצור אבו מועמר (נפטר ב־15 בפברואר 2009) היה שייח' שבט מסעודין אל עזאזמה שבנגב, מראשוני הגששים בצה"ל, ואבי שיתוף הפעולה בין שבטי הבדואים בנגב לצה"ל, וממקימי יחידת הגששים של פיקוד הדרום. ראשית שיתוף הפעולה שלו עם המדינה שבדרך הייתה כששימש כשומר של מצפה רביבים לאחר עלייתו על הקרקע, והצטרף בשנת 1944 כגשש ומורה דרך למסע ה-14 לאום רשרש, מסע שבראשו עמד שמעון פרס, והיה הסיור המודיעיני הראשון לאיסוף מידע על הנגב הרחוק והיווה בסיס מודיעיני למבצע עובדה. במהלך מלחמת העצמאות, היה בין אלה שפירקו מוקשים שהוטמנו למתיישבי משמר הנגב ורביבים, לצד פעילות הספקת מזון להם בתשלום. קודם לכן דיווח בדואי מהשבט ליחידות הפלמ"ח על התרוקנותה של משטרת עמארה (אורים), מידע שנוצל להשתלטות הפלמ"ח עליה. במהלך המלחמה נפל אבו מועמר בשבי המצרים, והוחזק בידיהם 3 חודשים. טרם הסמכתו לשֵייח', רכש נשק רב מהמצרים ומהבריטים והעבירם לכוחות "ההגנה". בסוף 1947 העביר ידיעות מודיעיניות לשירות הידיעות על כנופיות בדואיות עוינות, ובסוף 1948 כשנותר השבט ללא מנהיג, מונה אבו מועמר לשֵייח' והיה תמיד בראש כאשר קיבל קריאה משירות הביטחון, ואף נלחם באופן אישי שכם אל שכם עם לוחמיו. בשל מעשיו היה מבוקש בידי הבדואים בסיני ובירדן, שאף פרסמו פרס כספי גבוה למי שיתפוס אותו חי או מת. ב-1963 הוענק לו אות מלחמת הקוממיות על חלקו במלחמת העצמאות. לאחר המלחמה, דרשו הבדואים בנגב, בתמורה לשיתוף פעולה עם המדינה וצה"ל, הקצאת שדות מרעה, מתן אישורי תנועה לשבטים כנגד החומרה בה נהג בהם הממשל הצבאי, והקמת תשתיות במרכזי השבטים, הקמת מרפאות ובתי ספר. בדצמבר 1948 פנה שייח' עודה למפקד מחוז באר-שבע במכתב (המצוי בארכיון המדינה) בו פירט את הבקשות מהמדינה: אלה כללו סיוע כספי, במיוחד בשנות בצורת, הגנה מפני המודיעין המצרי וקבלת נשק מצה"ל לצורכי הגנה עצמית. את הקשר בין השבטים שנותרו בנגב לאחר המלחמה, לבין מוסדות המדינה הצעירה, תִּחזקו המוכתרים העבריים בישובי הנגב אשר המדינה, באמצעותם, העבירה לשייח'ים את מסריה וכן תשלומים עבור השייח' המכהן כמוכתר וכבעל בית בשבטו (על-פי תזכיר שכתבו המוכתרים העבריים באוקטובר/נובמבר 1948 בארכיון המדינה). מאז ועד יום מותו, ב־15 בפברואר 2009, פעל לגיוס גששים משבטי הבדואים בנגב לצה"ל, תרם גמלים לצבא לצורך הקמת יחידת רוכבי הגמלים, וכן להקמת יחידת גששים פיקודית בפיקוד הדרום. הוא היה מקורב מאוד לאלוף פיקוד הדרום בזמנו אריאל שרון, וגם לקצינים בכירים אחרים בצה"ל. בשנת 2012 התקיים ברמת נגב אירוע לזכרו, בו השתתפו ונאמו אלופי פיקוד הדרום בעבר, השר לביטחון פנים ונכבדים נוספים. בדואים בישראל הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב סיראג' (עמותה) מדיה וקבצים בנושא עודה אבו מועמר בוויקישיתוף כרמית ספיר ויץ, ‏100 שנים להקמת ה"הגנה": מה הקשר בין המפקדה של אז לממשלת האחדות?, באתר מעריב אונליין, 11 ביוני 2020 אליהו נאוי. שייח' עודה אבו מועמר - מותה של אגדה. "אריאל", 194. עמ' 104 -105, דצמבר, 2010. פסיפס: דתות ועדות בצה"ל - בדואים, באתר גיליון "מערכות" מיוחד, עמ' 194. חנינא פורת, הבדואים במלחמת העצמאות, באתר News1, 10/03/2019 אילנה קוריאל, מת השייח' אבו מועמר שחצה את התעלה עם שרון, באתר ynet, 15 בפברואר 2009 חנינה פורת, תרומתם של המוכתרים העבריים בנגב, באתר News1 מחלקה ראשונה נגב ברמה 41 - ארוע לזכרו של שיח עודה ז"ל, באתר YouTube.com, 2012
ורדה וסרמן

ורדה וסרמן (נולדה ב-10 ביולי 1965) היא סוציולוגית ארגונית, פרופסור מן המניין במחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה. וסרמן למדה את כל תאריה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה בשנת 1991 תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה וספרות גרמנית, ובשנת 1998 סיימה תואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. את הדוקטורט היא סיימה בשנת 2009 במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובבית הספר למנהל עסקים, עם התמחות בהתנהגות ארגונית. נושא עבודת הדוקטור שלה היה העיצוב הארכיטקטוני של בניין משרד החוץ והשפעתו על יחסי הכוח בתוך המשרד. העבודה נכתבה בהדרכתם של פרופסור מיכל פרנקל ופרופסור אברהם קלוגר. היא גם בוגרת לימודי עיצוב פנים. בשנת 2014 החקבלה כחברת סגל בדרגת מרצה בכירה במחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה ובשנים 2016–2018 כיהנה כראש המחלקה. בשנת 2018 הועלתה לדרגת פרופסור חבר. בנוסף לכך היא משמשת כיועצת הנשיא להוגנות מגדרית וכיושבת ראש קהילת ארגונים ועבודה באגודה הסוצילוגית הישראלית. בעבר שימשה כראש המכון לניתוחי מדיניות באוניברסיטה הפתוחה. וסרמן גם מרצה בבית ספר פדרמן למדיניות ציבורית וממשל באוניברסיטה העברית בירושלים. וסרמן עוסקת בעיקר בבחינה ביקורתית של יחסי כוח בארגונים. תחומי המחקר שלה מגוונים ונוגעים בשליטה ובהתנגדות בארגונים, במרחבי עבודה ממוגדרים, באסתטיקה ארגונית ובהשפעת עיצוב מרחבי העבודה על יחסי הכוח בארגון, בתמורות בחברה החרדית בישראל ובתהליכי כינון של זהויות מגדריות בעבודה (זהויות גבריות או זהויות מצטלבות של נשים מקבוצות חברתיות שונות). עבודותיה התפרסמו בכתבי עת בין-לאומיים רבים והיא גם חברת מערכת במספר כתבי עת. התנהגות ארגונית (עם שרון אריאלי ואורלי טנא-גזית), רעננה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2023. ישו היה יהודי (עם אורית רמון ואינס גבל), תל אביב, רסלינג, 2023. מדיה וקבצים בנושא ורדה וסרמן בוויקישיתוף ורדה וסרמן, באתר המחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה ורדה וסרמן, ברשת החברתית LinkedIn ורדה וסרמן, באתר ResearchGate ורדה וסרמן, באתר גוגל סקולר ורדה וסרמן, באתר Academia.edu ורדה וסרמן - תעסוקת חרדים בין מדיניות למציאות, סרטון בערוץ "The Open University of Israel", באתר יוטיוב (אורך: 03:46)
מודרן בייסבול

מודרן בייסבול (באנגלית: Modern Baseball) הייתה להקת אימו אמריקאית מפילדלפיה, פנסילבניה המורכבת מברן לוקנס, ג'ייק אוולד, שון הובר ואיאן פארמר. הלהקה הוקמה ב-2012 באוניברסיטת דרקסל והוציאה את אלבומה הראשון, Sports, באותה שנה. האלבומים הבאים שלהם, You're Gonna Miss It All ו-Holy Ghost, ב-2014 וב-2016. הלהקה הודיעה על הפסקת פעילותה ב-2017. אלבום הבכורה של הלהקה Sports תואר כאינדי אימו, פולק פאנק,ופופ פאנק. You're Gonna Miss It All תואר גם כאימו, פולק רוק אינדי פולק, אינדי רוק, פופ פאנק, פאוור פופ, ורוק. Holy Ghost תואר כאימו ואינדי רוק. מודרן בייסבול, ברשת החברתית פייסבוק מודרן בייסבול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מודרן בייסבול, ברשת החברתית אינסטגרם מודרן בייסבול, סרטונים בערוץ היוטיוב מודרן בייסבול, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר ספוטיפיי מודרן בייסבול, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר Last.fm (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר AllMusic (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר MusicBrainz (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר דיזר מודרן בייסבול, באתר Discogs (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר Songkick (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר Genius מודרן בייסבול, באתר בנדקמפ מודרן בייסבול, באתר בילבורד (באנגלית) מודרן בייסבול, באתר טיידל (באנגלית) "Modern Baseball Swing for the Fences on Upcoming Album (And New Surprise EP)". 22 באוקטובר 2015. {{cite web}}: (עזרה) Doherty, Kelly (23 בנובמבר 2012). "Modern Baseball – Sports". AbsolutePunk.net. אורכב מ-המקור ב-27 באוקטובר 2014. נבדק ב-27 באוקטובר 2014. {{cite web}}: (עזרה) Ash, Alex (19 בדצמבר 2014). ""You're Gonna Miss It All" – Modern Baseball [Official Full Album Stream + Zumic Review]". Zumic.com. נבדק ב-3 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) Nassiff, Thomas (11 בפברואר 2014). "Modern Baseball – You're Gonna Miss It All – Album Review". AbsolutePunk.net. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2014. נבדק ב-2016-02-22. {{cite web}}: (עזרה) "Modern Baseball – You're Gonna Miss It All (album review 4)". Sputnikmusic.com. 2014-02-11. נבדק ב-2016-02-22. Brennan, Collin (2014-11-25). "Modern Baseball – You're Gonna Miss It All | Album Reviews". Consequence of Sound. נבדק ב-2016-02-22. ""You're Gonna Miss It All" – Modern Baseball [Official Full Album Stream + Zumic Review] | Zumic | Free Music, Lyrics, Reviews". Zumic.com. 19 בדצמבר 2014. נבדק ב-2016-02-22. {{cite web}}: (עזרה) "Best of 2014 – Renaldo Matadeen's picks". Punknews.org. 2014-12-29. נבדק ב-2016-02-22. "Modern Baseball: You're Gonna Miss It All | Album Reviews". Pitchfork. 2014-02-11. נבדק ב-2016-02-22. Fiander, Matthew (1 במאי 2014). "Modern Baseball: You're Gonna Miss It All". Popmatters.com. נבדק ב-2016-02-22. {{cite web}}: (עזרה) Cohen, Ian (16 במאי 2016). "Modern Baseball: Holy Ghost Album Review %7c Pitchfork". Pitchfork.com. נבדק ב-3 במרץ 2018. {{cite web}}: (עזרה) "It's another huge week for album streams". Chartattack.com. Channel Zero. 13 במאי 2016. אורכב מ-המקור ב-26 באוגוסט 2016. נבדק ב-5 בספטמבר 2016. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סטברוס גבריאל

סטברוס גבריאל (ביוונית: Σταύρος Γαβριήλ; נולד ב-29 בינואר 2002 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין. גבריאל גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. בעונת 2022/2023 הושאל לאקריטאס חלוראקאס מליגת העל הקפריסאית, במדיה ערך 32 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים. ב-12 באוקטובר 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 4-0 לנבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024. סטברוס גבריאל, באתר Transfermarkt סטברוס גבריאל, באתר Soccerway סטברוס גבריאל, באתר WorldFootball.net סטברוס גבריאל, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטברוס גבריאל".
פטר קוסיץ'

פטר קוסיץ' (בסרבית: Петар Косић‏; 13 במאי 1881 – 18 במאי 1949) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 1940–1941. תמך בהצטרפות יוגוסלביה למדינות הציר במלחמת העולם השנייה. הודח מתפקידו בעקבות הפוטש של מרץ. קוסיץ' נולד ב-13 במאי 1881 בכפר בויאצ'יץ'. ב-1898 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד בבית הספר לתותחנים של האקדמיה הצבאית הסרבית. לאחר סיום לימודיו שרת כמפקד פלוגה. במהלך מלחמות הבלקן הוא היה מפקד תחנות הרכבת בפריבוז', פירוט ו-ורנג'ה, ולאחר מכן שרת במפקדת הארמייה ה-2. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב במטה דיוויזיית ביטולה, כעבור זמן קצר הוא הוחזר לשרת בארמייה ה-2. לקראת סוף 1914 מונה לראש מטה דיוויזיית טימוק ובתפקיד זה שרת עד סוף המלחמה. לאחר סיום המלחמה התגייס קוסיץ' לצבא יוגוסלביה ומונה לפרופסור באקדמיה הצבאית היוגוסלבית. במקביל שימש כראש המחלקה המבצעית במטה הכללי. בנובמבר 1921 הוא החל לשרת במטה המחוז הצבאי ה-2. ב-11 באפריל 1923 הוא מונה לראש מטה המחוז. ב-10 בנובמבר 1925 הוא הועבר לשמש כמפקד הזמני של בריגדת הרגלים דראבה. ב-10 בפברואר 1927 הוא הועבר לשמש כראש מטה המחוז הצבאי ה-3. ב-11 באפריל 1929 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-2. ב-18 באפריל 1934 הוא מונה לממלא מקום ראש המטה הכללי, עד 1 ביוני של אותה שנה כאשר הוחלף על ידי ליובומיר מאריץ'. ב-10 במרץ 1935 הוא מונה שוב לממלא מקום הרמטכ"ל, עד 12 במאי. ב-8 במרץ 1936 הוא מונה לתפקיד בפעם השלישית, עד 6 בספטמבר של אותה שנה, אז מונה למפקד המחוז הצבאי ה-1. ב-18 בנובמבר 1937 מונה למפקד העיר בלגרד. ב-3 בינואר 1940 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא היוגוסלבי. במסגרת תפקידו, קוסיץ' תמך בעמדתו של העוצר פאבלה על פיה מוטב ליוגוסלביה להצטרף למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. ב-25 במרץ 1941 ממשלת יוגוסלביה חתמה על ההסכם התלת-צדדי עם גרמניה, איטליה ויפן. ההסכם עורר זעם רב בממלכה, וב-27 במרץ התחוללה הפיכה צבאית בתמיכת בריטניה (הפוטש של מרץ). הממשלה נאלצה להתפזר, וקוסיץ' פוטר מתפקידו. ב-6 באפריל פלשו מדינות הציר ליוגוסלביה וכבשו אותה במהירות. קוסיץ' עזב את יוגוסלביה, ובמהלך המלחמה הביע תמיכה במדינות הציר והתנגדות לפרטיזנים של טיטו. בפברואר 1949 הוא חזר ליוגוסלביה, ונעצר בידי המשטרה. הוא פתח בשביתת רעב במחאה על תנאי מאסרו, וכתוצאה מכך מת ב-18 במאי. פטר קוסיץ' באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
יאניס סטסיאס

יאניס סטסיאס (ביוונית: Γιάννης Σατσιάς; נולד ב-28 בדצמבר 2002) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין. סטסיאס גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. ב-17 ביוני 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024. אביו הוא כדורגלן העבר של נבחרת קפריסין ואפואל ניקוסיה מארינוס סטסיאס. יאניס סטסיאס, באתר Transfermarkt יאניס סטסיאס, באתר Soccerway יאניס סטסיאס, באתר WorldFootball.net יאניס סטסיאס, באתר FootballDatabase.eu
אנדרוניקוס קאקוליס

אנדרוניקוס קאקוליס (ביוונית: Ανδρόνικος Κακουλλής; נולד ב-3 במאי 2001 בקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין. קאקוליס גדל במחלקת הנוער של אומוניה ניקוסיה. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. ב-7 באוקטובר 2020 ערך קאקוליס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת צ'כיה במשחק ידידות. ב-14 בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2-1 לנבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. אומוניה ניקוסיה אליפות קפריסין (1): 2020/2021 הגביע הקפריסאי (2): 2021/2022, 2022/2023 הסופר קאפ הקפריסאי (1): 2021 אנדרוניקוס קאקוליס, באתר Transfermarkt אנדרוניקוס קאקוליס, באתר Soccerway אנדרוניקוס קאקוליס, באתר National Football Teams אנדרוניקוס קאקוליס, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנדרוניקוס קאקוליס".
מרינוס ציוניס

מרינוס ציוניס (ביוונית: Μαρίνος Τζιωνής; נולד ב-16 ביולי 2001 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ספורטינג קנזס סיטי מה-MLS ובנבחרת קפריסין. ציוניס גדל במחלקת הנוער של אומוניה ניקוסיה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. הוא ערך 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים. ב-24 בינואר 2022 חתם ציוניס על חוזה לשלוש שנים בספורטינג קנזס סיטי מה-MLS. ב-5 בספטמבר 2020 ערך ציוניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-0 לנבחרת מונטנגרו במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת אסטוניה במסגרת ליגת האומות. אומוניה ניקוסיה אליפות קפריסין (1): 2020/2021 הסופר קאפ הקפריסאי (1): 2021 מרינוס ציוניס, באתר Transfermarkt מרינוס ציוניס, באתר Soccerway מרינוס ציוניס, באתר WorldFootball.net מרינוס ציוניס, באתר National Football Teams מרינוס ציוניס, באתר FootballDatabase.eu Sporting KC acquires 20-year-old winger Marinos Tzionis באתר הרשמי של ספורטינג קנזס סיטי, 24 בינואר 2022 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרינוס ציוניס".
ליובומיר מאריץ'

ליובומיר מאריץ' (בסרבית: Љубомир Марић‏; 18 בינואר 1878 – 11 באוגוסט 1960) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1935–1936, וכשר הצבא והצי של יוגוסלביה בין 1936–1938. מאריץ' נולד ב-18 בינואר 1878 בכפר גאלוביצ'י שבמחוז זלטיבור. ב-1897 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית של הצבא הסרבי. הוא לחם במלחמות הבלקן במסגרת דיוויזיית מורביה. בשנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה שימש כראש מטה דיוויזיית ברגלניצה ולאחר מכן שימש כראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בסוף המלחמה שימש כראש מטה דיוויזיית דרינה. לאחר המלחמה מונה למפקד כוחות באזור הגבול עם אוסטריה. לאחר מכן שימש כמפקד המחוז הצבאי ה-4. ב-12 במאי 1935 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-8 במרץ 1936 הוא עזב את התפקיד ומונה לשר הצבא והצי עד 8 במרץ 1938, אז פרש מהצבא. הוא נפטר בבלגרד ב-11 באוגוסט 1960. ליובומיר מאריץ' באתר המוקדש לצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה