laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שלמה מולה

שלמה נגוסה מולה (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי, לשעבר סגן יושב ראש הכנסת וחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה ומפלגת התנועה. מולה נולד וגדל באתיופיה, בכפר יהודי קטן במחוז גונדר. הוא נולד בשם נגוסה זמנה מולה, למשפחה בת תשעה אחים ושתי אחיות. הוא עלה לישראל דרך סודאן בגיל 16 במסגרת מבצע אחים, בשנת 1982, לאחר מסע רגלי של 780 ק"מ, במהלכו נתפס על ידי השלטונות המקומיים ונכלא למשך מספר חודשים. למד בבית הספר ליאו בק בחיפה, ולאחר מכן למד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו. שימש יושב ראש ארגון הסטודנטים יוצאי אתיופיה וכמתאם האוכלוסייה במצוקה בארגון הסטודנטים העולמי. בשנת 1991 מונה למנהל מרכז קליטה בטבריה. בהמשך, מונה מולה להיות מפקח על העלייה מאתיופיה ופיקח על מרכזי הקליטה והאולפנים בקיבוצים בצפון הארץ. במסגרת תפקידו היה אחראי על קליטתם של עולים רבים שהגיעו במסגרת מבצע שלמה. בשנת 1998 מונה לממונה על קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה. בשנת 1999 הוצב במקום השמיני ברשימת ישראל בעלייה לכנסת ה-15, אך המפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד. בין השנים 1999–2005 היה מנהל האגף לעולי אתיופיה במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית. לקראת הבחירות לכנסת ה-17, הצטרף מולה למפלגת קדימה. מולה הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה אך לא נבחר לכנסת. בשנת 2006 נבחר לעמוד בראש המחלקה למוסדות ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית וכחבר בהנהלות ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית. לאחר התפטרותו של ח"כ אביגדור יצחקי, ב-7 בפברואר 2008, הושבע מולה לכנסת ה-17. לקראת הבחירות המקדימות שערכה מפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת ה-18, סירב מולה להתמודד על מקום ברשימה ששוריין לעולים חדשים והתמודד על מקום מן המניין, הוצב במקום ה-19 ברשימת המפלגה ונבחר שוב לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בעשרים ושמונה מנדטים. מולה שימש כחבר בוועדת הכנסת, ועדת החוקה, חוק ומשפט, הוועדה לקידום מעמד האשה, הוועדה המיוחדת לפניות הציבור וועדת משנה למאבק בסחר בנשים. כמו כן היה ממלא-מקום בוועדת הכספים בכנסת. משמש יושב ראש השדולה לשוויון אזרחי ופלורליזם והשדולה למאבק בגזענות, ויושב ראש אגודת הידידות ישראל-אתיופיה. בשנת 2011 מונה לסגן יושב ראש הכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הודיע מולה על כוונתו להקים מפלגה סקטוריאלית שתאחד את יוצאי אתיופיה יחד עם דרוזים ונוצרים, אך הרעיון לא יצא לפועל. בנובמבר 2012 פרש מקדימה והצטרף לסיעת התנועה. הוא הוצב במקום השמיני ברשימת התנועה לכנסת ולא נבחר לכנסת ה-19. בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת מרצ. מולה הוא תושב ראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים. מדיה וקבצים בנושא שלמה מולה בוויקישיתוף שלמה מולה, באתר הכנסת שלמה מולה, באתר כנסת פתוחה כרטיס ביקור – שלמה מולה, בערוץ כנסת באתר יוטיוב שלמה מולה, באתר הסוכנות היהודית ריאיון עם ח"כ שלמה מולה, באתר "אקטואלי", 12 בדצמבר 2011 תומר קרן, ח"כ מולה: די לשפוך כסף על התנחלויות וחרדים, באתר nrg‏, 30 בדצמבר 2012 יוסי אלי‏, "מתבייש להצטייר כנוכל": המיליונים האבודים של סגן יו"ר הכנסת לשעבר, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2015 אריק בנדר, המסע המופלא: סיפור העלייה של שלמה מולה, באתר nrg‏, 30 במרץ 2010 אמנון מרנדה, שלמה מולה: מקווה לקדם את ענייני עולי אתיופיה, באתר ynet, 7 בפברואר 2008 רשימת מועמדי מפלגת ישראל בעלייה לכנסת ה-15 אריק בנדר, ח"כ מולה שוקל להקים מפלגה לעולי אתיופיה, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2012 שחר חי, ח"כ לשעבר שלמה מולה הודיע על הצטרפותו למרצ, באתר ynet, 13 בינואר 2019
נועם

האם התכוונתם ל... נועם (מושב) – מושב בחבל לכיש נעם (רשת מוסדות חינוך לבנים) – רשת חינוך דתית לאומית, רשת אחות לרשת צביה דרכי נועם (רשת מוסדות חינוך) – רשת חינוך דתית לאומית בפתח תקווה, מוכרת לעיתים בקיצור נועם נע"ם – "נוער מזרחי", תנועת הנוער של המזרחי, שהקימה את מדרשית נעם נוע"ם – תנועת הנוער של התנועה המסורתית בישראל נועם (כתב עת) – במה לבירור בעיות בהלכה, בעריכת הרב משה שלמה כשר מפלגת נעם – מפלגה דתית-לאומית ישראלית בהנהגתו הרוחנית של הרב צבי ישראל טאו נעם – מותג גבינה צהובה של מחלבת טרה אישים: אלי נועם – פרופסור יהודי-אמריקאי לכלכלה באוניברסיטת קולומביה ורד נעם – חוקרת תלמוד, פרופסור באוניברסיטת תל אביב נעים אישים ששמם הפרטי הוא נועם
בתי כנסת קדומים בארץ ישראל (ספר)

בתי כנסת קדומים בארץ־ישראל הוא ספר המסכם מחקר על יותר מ-200 בתי כנסת שהיו קיימים בתחומי ארץ ישראל. הספר נכתב ונערך ברובו על ידי צבי אילן, שנפטר בטרם יצא הספר לאור, את העריכה השלימו כמה מידידיו, אשר שמותיהם מופיעים בהקדמה לספר. מחקר בתי כנסת קדומים היה גולת הכותרת של פעילותו המדעית של צבי אילן בתור ארכאולוג. וספר זה הוא הפרסום המקיף ביותר שפרסם בנושא. הספר כולל מידע על 200 בתי כנסת ידועים ומובאת בו רשימה של 60 בתי כנסת משוערים נוספים. לכל אחד מבתי הכנסת מצוינים מיקומו ובמידה והשרידים הועברו למקום אחר גם האתר בו הם מוצגים, המקורות הקשורים בהם וכן חשיפת המיקום של המחזיקים בעתיקות. בכך הוא מאפשר למבקרים לראות את השרידים גם אם הם לא מצוים במקומם הטבעי. במבוא לספר מובאים סקירה על בתי הכנסת. צבי אילן מציין כי "הם יצירה יהודית מקורית של ימי בית שני". הוא מוסד מרכזי בחיים הקהילה ותפקידו הדתי נשמר עד היום. הידע על בתי הכנסת בא ממקורות ספרותיים שניתן לאשש אותן בממצאים ארכאולוגיים. בספר זה מוצגים אלה בצד אלו. מחקר בתי הכנסת החל כבר מימי הביניים כאשר הגיעו לארץ ישראל נוסעים ועולי רגל. המחקר המודרני החל רק במאה ה-19, כאשר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל ערכה בשנת 1865 את הסקר הידוע. חפירות ראשונות היו בבקעת ארבל. בגולן חפרו לורנס אוליפנט וגוטליב שומאכר. המחקר היהודי החל באזור ים כנרת - חמת טבריה וחמת גדר ובהמשך מעט דרומה בית אלפא. לאחר קום המדינה הורחבו החפירות לכל רחבי הארץ. אתרי בתי הכנסת מובאים בהתאם לאזור בארץ ישראל בו הם מצויים. במבוא לכל פרק מוצגים קווי האפיון של בתי הכנסת באזור. בפרק מתוארים בתי כנסת ידועים ובתי כנסת פחות מוכרים. לכל אחד ואחד מוקדש תיאור מלא כיצד מגיעים ברכב או ברגל, והאם הכניסה בתשלום או חינם אל האתר. בתי כנסת עתיקים בארץ ישראל צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991 בדרום קריית טבעון מחוץ לתחום הגן הלאומי שריד בודד במשקוף במבנה השוק כתובת תיאודוטוס ליד בריכת השילוח למרות שהאתר אינו באזור זה הוא נכלל בפרק בפארק הלאומי בשדות גבעת ברנר
תורינגיה

תורינגיה (בגרמנית Thüringen, תירינגן) היא אחת מ-16 המדינות המרכיבות את גרמניה. היא אחת המדינות הקטנות בשטחה (16,172 קמ"ר, מקום 11 בגרמניה) ואף במספר תושביה (יותר מ-2 מיליון, מקום 12 בגרמניה). בירתה והעיר הגדולה בה היא אֶרפוּרט (200,000 תושבים). אין ערים גדולות בתורינגיה, אך לערים רבות בה חשיבות היסטורית ותיירותית גדולה. בראשן עומדת ויימאר, שזכתה למעמד סמלי בהיסטוריה הגרמנית - הן כבירת תור הזהב של הנאורות הגרמנית, והן כמקום כינון החוקה של הרפובליקה קצרת החיים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, רפובליקת ויימאר. ערים ידועות נוספות בתורינגיה הן יֶנָה (בה שוכנת אוניברסיטת פרידריך שילר), גותה, אָייזנַך (Eisenach, עיר מולדתו של יוהאן סבסטיאן באך), אלטנבורג (Altenburg) וגֶרָה (Gera). המדינה, ששכנה 40 שנים בתחומי גרמניה המזרחית, נוסדה מחדש בשנת 1990, לאחר איחוד גרמניה. בימי הביניים הייתה תורינגיה מהדוכסויות החשובות בגרמניה, אך במשך השנים ירדה מגדולתה ונהייתה מפוצלת בין מדינות פיאודליות רבות בדרגות אצולה שונות, במאה ה-19 חלקים גדולים בה נכבשו על ידי פרוסיה והיא הייתה לחלק מהקונפדרציה הגרמנית ובהמשך הקונפדרציה הצפון-גרמנית והקיסרות הגרמנית. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא מידע היסטורי ובלתי רלוונטי. ראש ממשלת תורינגיה (נכון ל-2015) הוא בודו ראמלו ממפלגת די לינקה שנבחר לתפקיד ב-2014. הוא החליף את כריסטינה ליברקנכט מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) שנבחרה לתפקיד ב-2009. היא החליפה את דיטר אלטהאוס (Dieter Althaus), אשר נבחר לתפקיד בשנת 2003 כראש הממשלה הצעיר ביותר במדינות גרמניה (בן 45 עם בחירתו). אלטהאוס החליף את ברנהרד פוֹגל (Bernhard Vogel), הפוליטיקאי היחיד בתולדות גרמניה ששימש כראש ממשלתן של שתי מדינות: בין השנים 1976 ו-1988 הוא שימש כראש ממשלת ריינלנד-פפאלץ. המדינה מהווה מעוז של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU); המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) ומפלגת הירוקים הגרמנית זוכות לתמיכה מועטה בלבד בתורינגיה; זוהי אחת המדינות הבודדות בגרמניה בהן אין כלל ייצוג בלנדטאג למפלגת הירוקים. כוח נוסף במדינה מהווה מפלגת השמאל (נוסדה רשמית כמפלגה ב-2007 מאיחוד מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי PDS עם מפלגת האלטרנטיבה לעבודה וצדק חברתי WASG); מפלגה זו, הזוכה לתמיכה בעיקר במדינות מזרח גרמניה, היא המפלגה השנייה בגודלה בתורינגיה ותורינגיה היא המדינה היחידה בגרמניה שראש ממשלתה משתייך למפלגה זו. פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא מידע היסטורי ובלתי רלוונטי. בתורינגיה, כמו בכל מדינות מזרח גרמניה לשעבר, שררה אבטלה קשה בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת (קרוב ל-20% ב-2005), אך כיום (אוקטובר 2014) שיעור האבטלה עומד על 8.2%. בנוסף, בדומה לשאר מדינות המזרח, תורינגיה סובלת מהגירה שלילית ומהתכווצות האוכלוסייה. תורינגיה, ברשת החברתית פייסבוק תורינגיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) תורינגיה, ברשת החברתית אינסטגרם אתר האינטרנט הרשמי של תורינגיה (בגרמנית) תורינגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תורינגיה (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית המדינה החופשית של תורינגיה באתר ממשלת תורינגיה (באנגלית) איתמר ברק, נא להכיר: תורינגיה, המדינה בלב גרמניה, באתר למטייל עופר אדרת, טבעת נישואים יהודית מגרמניה של ימי הביניים תוצג בבית התפוצות, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2015 באתר סוכנות העבודה הפדרלית הגרמנית ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נורמות קבוצה

נורמות קבוצה משמשות בתורת המבחנים כאשר ציונו של התלמיד מפורש ביחס לביצועי תלמידים אחרים שעברו את המבחן בעבר. קבוצת התלמידים שעברה את המבחן בעבר נקראת "קבוצת הנורמה". כאשר מחנך יאמר שתלמיד קיבל ציון במאון ה-90 במבחן הישגים ארצי, הכוונה היא שביצועי התלמיד עלו על ביצועיהם של 90% מחברי קבוצת הביקורת. ביצועי התלמיד מושווים לביצועי תלמידים אחרים. "קבוצת הנורמה" אינה הכיתה או בית הספר אליהם משתייך הילד. הכוונה היא לקבוצת תלמידים שעליהם נבנה ותוכנן המבחן, שמהווים מדגם מייצג של תלמידי האזור או המדינה. כדי לקבוע ביתר דיוק את מיקומו של התלמיד ביחס לקבוצת הנורמה (מדגם תיקנון) יש להפוך את ציון הגלם למדד יחסי. המאפשר להשוותו לאחרים, וכן להשוות בין הישגים של אותו התלמיד במבחנים שונים. הציונים היחסיים הנפוצים ביותר הם ציוני תקן, שמבטאים את המרחק שבין ציון הגלם של התלמיד לבין הממוצע ביחידות של סטיות תקן. כל ציון גלם ששווה בדיוק לממוצע הקבוצה מקבל את הציון אפס. מי שציונו הוא סטיית תקן אחת מעל לממוצע יקבל את הציון +1, ומי שציונו חצי סטיית תקן מתחת למוצע יקבל את הציון 0.5-. מכיוון שהערכים השליליים יוצרים קושי בדיווח הציונים (וכן קושי פסיכולוגי), בדרך כלל מבצעים טרנספורמציה (ממוצע 500 וסטיית תקן היא 100, כמו בבחינה הפסיכומטרית). מונחים בהערכה פורמלית
1640

שנת 1640 היא השנה ה-40 במאה ה-17. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1640 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-10 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 1 בדצמבר – פרידריך וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג עולה לשלטון 1 בדצמבר – מהפכה שאורגנה על ידי האצולה והבורגנות מביאה קץ לאיחוד האיברי – ז'ואאו השני, דוכס ברגנסה, מוכרז כמלך פורטוגל וריבון מושבות האימפריה הפורטוגזית ופורטוגל שבה להיות מדינה עצמאית, לאחר 60 שנות שלטון ספרדי 25 בינואר – רוברט ברטון, סופר בריטי (נולד ב-1577) 30 במאי – פטר פאול רובנס, אחד מגדולי הציירים של תקופת הבארוק (נולד ב-1577) 30 בדצמבר – ז'אן פרנסואה רז'י, מטיף וכומר צרפתי (נולד ב-1597) אוריאל דה קוסטה להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1640 התחילה ביום ט"ז בטבת ה'"ת (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 10 ימים מוקדם יותר, ב-ו' בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 366 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1640 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1640‎ נפטרים ב-1640‎ מדיה וקבצים בנושא 1640 בוויקישיתוף
כתובת (מען)

כתובת (הנקראת גם "מען"), היא מקום מושבו של אדם או של גוף כלשהו. בדרך כלל הכתובת היא המקום בו מתגורר אדם או בה נמצאים משרדי החברה או הארגון, ויהיה זה המקום אליו שולחים מכתבים ודברי דואר אחרים, אלא אם כן מבקש האדם לשלוח אותם לכתובת אחרת. הכתובת כוללת שם יישוב, שם רחוב ומספר בית. בעת מילוי טפסים בגופים, בחברות ובמוסדות שונים, נדרש אדם למסור בנוסף לכתובת מגוריו גם כתובת למשלוח מכתבים. כתובת זו יכולה להיות גם תא דואר בסניף דואר. בישראל, הכתובת מהווה אחד מסממני הזיהוי של אדם, כפי שהם רשומים במרשם האוכלוסין במשרד הפנים, והיא מופיעה בתעודת הזהות שלו. על כן אדם מחויב להודיע למשרד הפנים על עדכון כתובתו בתוך 30 יום. בישראל, לכל אדם הזכות לקבל את כתובתו הרשומה של אדם אחר הרשום בלשכת מרשם האוכלוסין. על פי חוק זה יכול תושב ישראל למסור למרשם האוכלוסין כתובת לצורך קבלת דואר, בנפרד מכתובתו הרשומה במרשם. במידה ושינה אדם את כתובת הדואר שלו עליו להודיע על כך למשרד הפנים בתוך 30 יום. על פי חוק זה מוטלת החובה על כמה רשויות - משרד הרישוי, רשות המיסים, המוסד לביטוח לאומי העיריות והמועצות המקומיות - להתעדכן בכתובת הדואר החדשה. אם שלחו לאדם מכתב לכתובתו הישנה, לאחר 50 יום יכול אותו אדם לטעון כי לא נשלח אליו המכתב[דרושה הבהרה]. חוק מרשם האוכלוסין, באתר הכנסת מקום מגורים, דף שער בספרייה הלאומית
יקב דלתון

יקב דלתון הוא יקב הממוקם בפארק תעשיות רמת דלתון, ליד המושב דלתון. היקב הוקם כיקב בוטיק משפחתי על ידי ארמונד ממן, חקלאי ממושב כרם בן זמרה. בשנת 1995 הוא הקים שותפות עם מתי הרוני מבריטניה ובשנת 1999 היקב עבר למבנה חדש בפארק תעשיות רמת דלתון. הענבים המשמשים להפקת היינות של היקב מקורם בכרמי הסביבה. עם הקמת היקב, הייננים היו ארקדי פפקיאן והיינן האוסטרלי ג'ון ווארנצ'ק. ביולי 2000 נחנך בצמוד ליקב מרכז מבקרים. במרץ 2006, נחנך מרכז מבקרים משודרג בהשקעה כוללת של כמיליון שקל, הכולל אולם טעימות יין ואולם אירועים ל-150 איש. ייננית היקב בין 2002 עד 2015 הייתה נעמה סורקין. מאז 2016 יינן היקב הוא גיא אשל. יועץ היקב הוא ג'ון וורנטשק. היקב שיווק בשנת 2011 מיליון בקבוקים ובשנת 2019 כ-1.3 מיליון בקבוקים. יינות דלתון מתחלקים לארבע סדרות: סדרת רזרב, סדרת דלתון, סדרת הבלנדים עלמה וסדרת כנען. תפוקת הייצור הנוכחית היא כמיליון וחצי בקבוקים לשנה. היקב מייצר יינות מהסוגים הבאים: קברנה סוביניון, מרלו, סוביניון בלאן, שיראז, סמיון, זינפנדל, ויונייה, פינו גרי, פטיט סירה, מוסקט ושרדונה, וגם יינות מכרם יחידני (Single Vinyard) בעלי טרואר ייחודי. בציר הענבים ביקבי דלתון נערך לקראת החודשים החמים – יולי־אוגוסט. היקב הישראלי מתמקד בשיווק היינות לכל רחבי הארץ ומייצא כ-25% מתוצרתו לרחבי העולם. בשנת ה'תשע"ה נכנס היקב לשנת שמיטה, במהלכה 50% מהכרמים הושמטו, וה-50% הנותרים התבססו על היתר מכירה של הרבנות הראשית לישראל. דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011, טובי, 2011, עמ' 11, 24, 25, 129-121, 463 אליעזר זקס, יין ישראלי: מבחר יינות ישראל, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 49-48 אליעזר זקס וירון גולדפישר, שביל היין: טיול ביקבי ישראל, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 77-76 שלמה פפירבלט, עולם היין, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 121 אתר האינטרנט הרשמי של יקב דלתון אבי אפרתי‏, פוטנציאל לחורף: שני יינות חדשים של יקב דלתון, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2010 דניאל רוגוב, יקב דלתון משיק יין חדש, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2010 שגיא קופר, זווית של הצלחה: יקב דלתון, באתר ynet, 6 ביולי 2010 שלמה פפירבלט, קיץ חם ביקב דלתון, באתר כלכליסט, 26 ביולי 2009 דניאל רוגוב, יין: בדרך למיליון, באתר הארץ, 21 ביוני 2009 טל גל כהן, ‏מרימים כוס ליומולדת / יקב דלתון חוגג עשור, ומציג יינות חדשים, באתר גלובס, 21 בספטמבר 2005 אבישי תנעמי, ‏דלתון זה יין, באתר גלובס, 12 בפברואר 2001 אביבה קרול, ‏הייננית שמאסה ברבנות ויצאה לדרך חדשה, באתר גלובס, 9 ביולי 2000 יקב דלתון פותח מרכז מבקרים חדש בהשקעה של כמיליון שקל, באתר גלובס, 19 במרץ 2006 רונית ורד, הייננית שמאסה ברבנות ויצאה לדרך חדשה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2018 יואל צפריר, היין אינו אלא תבנית נוף מולדתו, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2019
ספריית העיר ניו יורק

הספרייה הציבורית של העיר ניו יורק (באנגלית: New York Public Library) היא אחת הספריות המובילות בארצות הברית ובעולם. הספרייה היא אחת משלוש מערכות הספריות הציבוריות של העיר ניו יורק. בניינה הראשי של הספרייה נמצא בשדרה החמישית. בסוף המאה ה-19 היו בעיר ניו יורק שתי ספריות הפתוחות לציבור הרחב: ספריית אסטור שנוסדה בעקבות תרומה של 400,000 דולר מירושתו של ג'ון ג'ייקוב אסטור (1763–1848), ספרייה זו נפתחה בשנת 1849. ספריית לנוקס שנוסדה על ידי ג'יימס לנוקס (1800–1880) שהיה אספן ספרים ידוע. ב-1886 תרם סמיואל ג'. טילדן (1814–1886) תרומה של 2.4 מיליון דולרים על מנת שתוקם ספרייה ציבורית בעיר ניו יורק. בעקבות התרומה הוקמה ב-23 במאי 1895 קרן משותפת שאיחדה את שתי הספריות הקיימות ואת קרן התרומה לקרן אחת. ספריית המחקר המרכזית נבנתה בשדרה החמישית של האי מנהטן בין הרחוב ה-40 והרחוב ה-42. הספרייה נחנכה ב-23 במאי 1911. שני פסלי האריות המפורסמים המעטרים/ שומרים על הכניסה לספרייה פוסלו על ידי אדוארד קלרק פוטר. בשנות ה-30 של המאה ה-20 העניק להם ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה את השמות "סבלנות" ו"עוצמה". בשנת 1965 הוכרז המבנה ההיסטורי כאתר מורשת לאומית המיועד לשימור. בשנות ה-80 נוסף אגף חדש לספרייה מתחת פארק בריינט הנמצא ממערב לספרייה. הספרייה ממוקמת בשדרה החמישית במנהטן במיקום מרכזי והפכה למוקד משיכה לחוקרים, מבקרים ותיירים. הספרייה כוללת אולמות קריאה רבים המוקדשים לנושאים מגוונים וכן אולם קריאה ראשי אחד. רוב אוספי הספרייה מוסתרים מעיני הציבור. הם משתרעים על ארבעים אחוז משטח הבניין ואורכם כ–120 קילומטרים בשבעה מפלסים מתחת לאולם הקריאה הראשי. קוראים יכולים להזמין את הספרים הנמצאים במחסנים ולעיין בהם באולמות הקריאה. ארבע קומות מתוך הספרייה פתוחות לקהל הרחב. בספרייה נמצא תנ"ך גוטנברג מאמצע המאה ה-15 וכן ספרו של אייזק ניוטון, היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע מהמאה ה-17. כמו כן בספרייה נבנה מיזם ספרי הזיכרון לקהילות שחרבו בשואה כדי להביא את זכרן של קהילות אלה לכל אדם, באמצעות האינטרנט. במיזם נסרקו 650 מתוך 700 ספרי זיכרון כאלה שנמצאים בספרייה, ותוכנם המלא זמין לכל באתר הספרייה. ב-2004 פול הולדנגרבר ייסד את התוכנית של "LIVE from the NYPL" בה ידוענים מנהלים שיחות בספריית בתחומים כגון ספרות, תרבות פופולרית ואמנות. הספרייה הציבורית של ניו יורק הופיעה פעמים רבות בקולנוע, בין השאר בסרט ספיידרמן משנת 2002, וכן בסרט היום שאחרי מחר משנת 2004. בשנת 2008, הספרייה הייתה מקום היעד של חתונתה של קארי בראדשו בסרט סקס והעיר הגדולה. בשנת 2017 יצר הבמאי פרדריק וייסמן סרט תיעודי על "ספריית העיר ניו יורק" בשם "אקס ליבריס". זהו סרט טבע שהספרייה משמשת בו כשמורת טבע. אתר האינטרנט הרשמי של ספריית העיר ניו יורק (באנגלית) ספריית העיר ניו יורק, ברשת החברתית פייסבוק ספריית העיר ניו יורק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ספריית העיר ניו יורק, ברשת החברתית אינסטגרם ספריית העיר ניו יורק, ברשת החברתית טיקטוק ספריית העיר ניו יורק, הבלוג הרשמי ספריית העיר ניו יורק, באתר פליקר ספריית העיר ניו יורק, באתר פינטרסט ספריית העיר ניו יורק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כתבי ספריית העיר ניו יורק בפרויקט גוטנברג (באנגלית) ספריות המחקר של הספרייה הציבורית של העיר ניו יורק ספרי היזכור הסרוקים באתר הספרייה אסתר זנדברג, האם זו תהיה הספרייה האחרונה?, באתר הארץ, 16 בינואר 2013 ספרי היזכור שבאתר הספרייה. עמר לחמנוביץ, שמורת טבע -חיי מדף, באתר ישראל היום, 17 באוגוסט 2018
שקע הבזלת של דלתון

שקע הבזלת של דלתון (למפת אצבע הגליל מוגדלת)   שקע הבזלת של דלתון (למפת אצבע הגליל רגילה)   שקע הבזלת של דלתון (למפת ישראל רגילה)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שקע הבזלת של דלתון (למפת ישראל מוגדלת)   ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שקע הבזלת של דלתון שקע הבזלת של דלתון הוא מאר, שקע גאולוגי, המצוי ליד מאגר המים דלתון, דרומית למושב דלתון במזרח הגליל העליון. מצפון להרי צפת הייתה רמה הררית שעברה תהליכי סחיפה ממושכים ועליה זרמה בזלת שמקורה בהרי געש כבויים: הר אדמון, הר דלתון והר יוחנן. רמה זו נקטעה על ידי העתק שנוצר בנחל חצור (א-ריחניה). קיטוע זה השקיע את חלקה הצפוני של הרמה (רמת עלמה, כפי שהיא מוכרת היום) בכ-100 מטרים לעומת רמת דלתון. מאר נוצרת כאשר מגמה לוהטת זורמת באה במגע עם מי תהום והחום העז הופך את המים לקיטור דחוס, בשלב מסוים גורם לחץ הקיטור הדחוס להתפוצצות היוצרת לוע משני. שקע דלתון תחום בסוללה של סלעי בזלת. בין סלעי הבזלת מצויים גם סלעי גיר ו"כדורי אליהו". סלעי גיר אינם נמצאים בסביבת השקע, וההערכה היא כי הפיצוץ שיצר את המאר קרע סלעים מקירות הדיאטרם שמתחת למאר והעיף אותם יחד עם החומר הגעשי מבעד ללוע שנוצר. עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1980, עמ' 118-117, מסת"ב 965-06-0276-3 הכינוי העממי לגאודה - תרכיזי קוורץ שכיחים שנוצרו בחללים בסלעי הגיר, בעיקר בתקופת הקנומן. מקור: עמנואל מזור, עמוד 449
רודולף קארושק

רודולף קארושק (בהונגרית: Charousek Rezső Rudolf; מבטאים קרושק ‏ 19 בספטמבר 1873 – 18 באפריל 1900) היה שחמטאי יהודי-הונגרי. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1897 כאשר היה מדורג רביעי בעולם. קארושק דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1894 ל-1898. קארושק היה שחקן מבריק, אך הקריירה שלו הייתה קצרה ביותר, עם מותו בגיל 27 משחפת. ראובן פיין תיאר אותו כג'ון קיטס של השחמט. קארושק גילה את השחמט בהיותו תלמיד משפטים. התלהבותו מהמשחק הייתה כה רבה שהביאה אותו להפסקת לימודיו ולהפיכה לשחמטאי מקצוען. הוא קשר קשרי ידידות עם השחמטאי והמהנדס ההונגרי גזה מארוצי, עמו שיחק לעיתים קרובות. קארושק היה כה עני, שלא יכול היה לקנות עותק מספר הפתיחות של פול רודולף פון בילגייר, ולכן העתיק אותו בספרייה הציבורית. סובל מתת-תזונה, לקה קארושק בשחפת. קארושק השתתף בתחרות הראשונה שאורגנה בהונגריה בשחמט בהתכתבות ושהתקיימה בשנת 1893. הוא חלק את המקום הראשון עם מרוצ'י. לאחר הצלחות ראשונות בבודפשט קיבל קארושק הזמנות לתחרות בינלאומיות. קארושק היה אחד השחקנים הבודדים עם תוצאה חיובית מול עמנואל לסקר; הוא ניצח את אלוף העולם בתחרות נירנברג בשנת 1896. לסקר התרשם עמוקות מהמשחק ואמר "עלי יהיה להתמודד על אליפות העולם עם קארושק בעתיד". באביב אותה שנה חלק מקום ראשון עם מיכאל צ'יגורין בתחרות היובל של בודפשט, אך הפסיד בדו-קרב לקביעת המנצח. איגוד השחמט של ברלין ארגן תחרות לכבוד 70 שנים למועדון. קארושק זכה בתחרות זו, ובפרס של 2,000 גולדמארק. בתחרות קלן 1898 זכה במקום שני משותף ולאחר מכן ניצח בתחרות ארבעת האמנים בבודפשט לפני מרוצ'י. הסופר הצ'כי גוסטב מירינק כיבד את קארושק (לאחר מותו) בספרו הידוע ביותר הגולם בכך שהעניק לאחד מהגיבורים - סטודנט לרפואה ושחמטאי את השם אינוסנט קארושק. מדיה וקבצים בנושא רודולף קארושק בוויקישיתוף רודולף קארושק, באתר צ'סגיימס (באנגלית) רודולף קארושק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) טים הרדינג, תיאור מפורט של תחרות נירנברג 1896, chesscafe.com מסעים יפים שבוצעו על ידי קארושק, wtharvey.com Charousek, Rezsö, באתר Edo Historical Chess Ratings רודולף שארושק באתר en.chessbase.com ערך זה הוא קצרמר בנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרום-מערב פלורידה

דרום מערב פלורידה הוא אזור במדינת פלורידה שבארצות הברית הממוקם במערבה של פלורידה, לחוף מפרץ מקסיקו, דרומית לאזור מפרץ טמפה, מערבית לאגם אוקיצ'ובי וצפונית לאזור האוורגליידס. האזור כולל את המחוזות ממאנאטי שבצפון ועד למחוז קולייר שבדרום, לאורך מפרץ מקסיקו, ולעיתים כולל גם את שלושת המחוזות המזרחיים למחוזות אלה. באזור זה מתגוררים כ-1,500,846 תושבים (מפקד 2000). המחוז מרובה האוכלוסין ביותר באזור הוא מחוז לי, והעיר הגדולה באזור היא קייפ קורל בה מתגוררים כ-151,389 תושבים (2006). עד ראשית המאה ה-20 היה אזור זה בלתי מפותח. החל מראשית המאה ה-20 החל הפיתוח והעיור של האזור, נבנו בו אתרי חוף ונופש רבים – דבר ששינה את הבסיס של כלכלת האזור מכלכלה מבוססת חקלאות לכלכלה המבוססת על תיירות ובעיקר על אקו תיירות. הבנייה המואצת, בעיקר במחוזות הפנימיים, שעיקר כלכלתם עדיין מבוססת על החקלאות, משפיעה על אזורי ביצות האוורגליידס הסמוכות. גידולי האזור כוללים עגבניות, הדרים, קנה סוכר וכן גידול בקר. באזור מתאמנות בחודשי החורף מספר קבוצות שמקורן בצפון ארצות הברית ובהן הבוסטון רד סוקס שמתאמנים בפורט מיירס, הסינסינטי רדס שמתאמנים בסרסוטה, המינסוטה טווינס שמתאמנים בדרום פורט מיירס והפיטסבורג פיירטס שמתאמנים בברנדונטאון. דרך האזור עוברים כביש בין-מדינתי 75 המקשר את טמפה בצפון עם פורט לודרדייל ומיאמי בדרום מזרח. דרך שדה התעופה הבינלאומי דרום מערב פלורידה ממקום בדרום פורט מיירס עוברים מדי שנה כ-7.6 מיליון נוסעים בדרכם ל-36 שדות תעופה בארצות הברית, 2 שדות תעופה בקנדה ו-3 ערים באירופה. שדה תעופה נוסף הוא שדה התעופה הבינלאומי סרסוטה-בריידנטון דרכו עוברים מדי שנה כ-1.42 מיליון נוסעים. הנמל העיקרי באזור הוא נמל מאנאטי. עיקר כלכלת האזור מתבססת על התיירות. בנוסף, רבים מהמבקרים באזור מחזיקים בו דירות נופש בהן הם מתגוררים בחודשי החורף בלבד. בין אתרי התיירות ניתן למנות את חופי הרחצה הרבים שבאזור, את שמורת האינדיאנים הסמינולים ברייטון (בו מופעל קזינו על ידי תושבי השמורה), אגם אוקיצ'ובי הידוע בתיירות הירוקה שבו, הגנים הבוטנים של נייפלס, וכן הגנים הקריביים וגן החיות של נייפלס. קידומת הטלפון של האזור הן: במחוזות קולייר, לי, וחלק מהמחוזות הנדרי, שארלוט ומונרו – 239 במחוזות שארלוט, מאנאטי וסרסוטה – 941 במחוזות הנדרי וגליידס – 863 באזור יוצאים לאור מספר עיתונים ובהם ה"שבועון של פלורידה". מידע על האזור מדריך למבקר באזור [http://www.census.gov/popest/counties/tables/CO-EST2004-01-12.xls מפקד 2000)