laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Whiteface

Whiteface היא סוג של הופעה בה אדם מתאפר כדי להיראות כמו אדם לבן. המונח הוא היפוך של צורת ההופעה הידועה בשם Blackface, שבה אמנים משתמשים באיפור כדי להיראות כמו אדם שחור, בדרך כלל בשביל סטריאוטיפים גזעיים שליליים. מקור מופעי ה-Whiteface הוא במאה ה-19, וכיום עדיין משתמשים בסוג ההופעה הזה, מדי פעם, בסרטים. השימוש המוקדם ביותר במונח, על פי מילון אוקספורד, הוא מ-1870 בהניו יורק קליפר. השחקן ארתור "דולי" וילסון זכה לכינוי שלו על התחזותו לאירי לבן ששר שיר בשם "מר דולי". מילון אוקספורד מביא גם שימוש במושג, משנת 1947, אצל השחקן השחור קנדה לי ששיחק את בוסולה, אדם לבן, בסרט "הדוכסית ממאלפי". הסרט "איש האבטיח", משנת 1970, מתחיל בסצנה בה גודפרי קיימברידג' מגלם אדם לבן שמתעורר בוקר אחד ומגלה שהוא שחור. אדי מרפי הופיע ב-whiteface בסאטרדיי נייט לייב בשנות ה-80, והופיע ב-whiteface עבור דמויות משניות בסרטים מגלה את אמריקה והפרופסור המטורף. כדי לקדם את אלבומו החדש, "White People Party Music", ניק קאנון גילם דמות לבנה ממוצא אירופאי בשם קונור סמולנאט. בסרט "White Chicks" משנת 2004, שון וויאנס ומרלון ויינס מגלמים שני סוכני FBI שמסתווים כנשים לבנות צעירות על ידי שימוש ב-whiteface. Blackface נחשבת כגזענית, מבוססת על הקשרים גזעיים שקשורים לעבדות ולהפרדה גזעית . מסיבה זו, Blackface זוכה לגינוי כבד באמנות המודרנית, בעוד Whiteface משמש מדי פעם באומנות המודרנית, בדרך כלל בהקשר קומי. אלה שתומכים בה כאמנות מבדילים אותה מ-Blackface, וטוענים ש-Whiteface אינו מבוסס על גזענות כמו Blackface, ומכאן טוענים שהסאטירה המיועדת על אורחות חיים של אנשים לבנים אינה גזענית. מבקרי הWhiteface מגנים אותו מפני שהשימוש בו צבוע או שהוא מוסר כפול. Hilary Miller (24 במרץ 2014). "Nick Cannon Wears Whiteface, Sparks Internet Debate". HuffPost. נבדק ב-2020-06-21. {{cite news}}: (עזרה) The Oxford English Dictionary, 3rd edition (2015), "white-face", sense 4. "Negro Minstrelsy". New York Clipper. 16 באפריל 1870. {{cite news}}: (עזרה) Harmetz, Aljean (26 בנובמבר 1992). Round Up the Usual Suspects: The Making of Casablanca—Bogart, Bergman, and World War II. New York: Hyperion. p. 143. ISBN 978-1562829414. {{cite book}}: (עזרה) "Race Representations in Watermelon Man". Washington University. נבדק ב-20 ביולי 2020. {{cite web}}: (עזרה) Davies, Helen; Ilott, Sarah, eds. (27 ביולי 2018). Comedy and the Politics of Representation: Mocking the Weak. Springer. p. 87. ISBN 9783319905068. נבדק ב-20 ביולי 2020. {{cite book}}: (עזרה) Lewis, Hilary (31 במרץ 2014). "Nick Cannon on 'Whiteface' Controversy: 'I Was Doing a Character Impression; Blackface Is About Oppression' (Video)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-16 ביולי 2021. {{cite news}}: (עזרה) DOES WHITE CHICKS HAVE A FUTURE ON NETFLIX? LITTLE BRITAIN REMOVAL SPARKS WIDER DEBATE ON RACE! by Christopher Weston from HITC Desmond-Harris, Jenée (29 באוקטובר 2014). "Don't get what's wrong with blackface? Here's why it's so offensive". Vox. ארכיון מ-23 במאי 2019. נבדק ב-10 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) Hannaham, James (28 ביוני 2004). "Beyond the Pale". New York Magazine. {{cite web}}: (עזרה) Shannaley, Patrick (29 באוקטובר 2018). "Al Roker Condemns Whiteface Amid Megyn Kelly Controversy". The Hollywood Reporter. {{cite web}}: (עזרה) "Aboriginal mum posts daughter's 'whiteface' photos". BBC. 30 באוגוסט 2016. {{cite web}}: (עזרה)
בראטסק

בראטסק (ברוסית: Братск) היא עיר על נהר האנגרה במחוז אירקוטסק שברוסיה. האירופאים הראשונים הגיעו לאזור בשנת 1623, בכוונה לגבות מיסים מהאוכלוסייה המקומית. התיישבות הקבע החלה עם בניית אוסטרוג בשנת 1631 במפגש הנהרות אוקה ואנגרה. כמה מגדלי עץ ממבצר זה מוצגים כיום בכנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה שבסמוך למוסקבה. במהלך מלחמת העולם השנייה התעשייה הרוסית הועברה מזרחה (לאור הפלישה הגרמנית למערב ברית המועצות). לאחר תום המלחמה, הפיתוח בעיר הואט לאור הצורך לשיקום רוסיה האירופית. בשנת 1947, נבנה גולאג בסמוך לבראסק, עם קיבולת של עד 44,000 אסירים. אסירים אלו עבדו בפרויקטים כגון בניית מסילת הברזל שכיום חלק ממסילת הרכבת באיקל-אמור. התפתחותה המהירה של העיר החלה בשנת 1952 עם ההחלטה להקים סכר ומפעל הידרואלקטרי. מעמד של עיירה הוענק לבראסק בשנת 1955. העיר עצמה נוסדה על בסיס מספר עיירות ואזורי תעשייה, לאור תוכנית אב מסוף שנות ה-50. תחנת כוח הידרואלקטרית מקומית נבנתה בשנים 1954–1966, והביאה עובדים רבים לעיירה. ברטסק ממוקמת על יד מסילת הרכבת באיקל-אמור. בסמוך לעיר פועל גם שדה תעופה מקומי. כלכלת העיר נשענת במידה רבה על תעשייה כבדה. בראטסק המודרנית מוגדרת כ"אזור תעשייתי בצפיפות גבוהה", המייצרת כ-20% מהתפוקה התעשייתית של מחוז אירקוטסק. תעשייה זו כוללת את אחד ממפעלי האלומיניום הגדולים ברוסיה, מפעלי עצים, מפעלים כימיים ותחנת כוח פחמית. לחברת האלומיניום הגדולה רוסאל מפעל התכה בברטסק. לאחרונה התבססה בעיר סחר המטבעות הקריפטוגרפיים. בעיר פועלת אוניברסיטת ברטסק ושלוחה של האוניברסיטה הממלכתית של אירקוטסק. יפן ננאו, אישיקווה, יפן הרפובליקה העממית של סין זיבו, שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין מדיה וקבצים בנושא בראטסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בראטסק (ברוסית) בראטסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "Старый Братск 1620 - 1700 г. - Администрация города Братска". www.bratsk-city.ru. Gulags in the Baikal region on the website of Memorial (German) Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия. 2003. p. 55. ISBN 5-7107-7399-9. "Братск: экономика, ископаемые ресурсы, ЖКХ". נבדק ב-15 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Russia's Rusal plans to demerge higher carbon assets". www.mining-technology.com. 20 במאי 2021. נבדק ב-21 במאי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Bitcoin intensive energy demands spark a crypto backlash". נבדק ב-2022-06-23.
בוריסוגלבסק

בוריסוגלבסק (ברוסית: Борисогле́бск) היא עיר במחוז וורונז' שברוסיה. לפי מפקד האוכלוסין מ-2010, מתגוררים בעיר כ-65,000 איש. בסמוך לעיר פועל בסיס התעופה הצבאי בוריסוגלבסק. בוריסוגלבסק נוסדה בשנת 1646 ונקראה על שם הקדושים הרוסים בוריס וגלב - הקדושים הראשונים שהוכרזו ברוס של קייב לאחר ההתנצרות באזור. בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 בוריסוגלבסק הפכה לנמל יבשתי עמוס בשל מיקומה הגאוגרפי באזור המרכז השחור ("צ'רנוזמיה") הפורה ביותר. ארבות הובילו סחורות כגון תבואה, עצים, נפט, דגים, ביצים ואבטיחים מהאזור לערים גדולות במערב ובמרכז רוסיה המחוברות לבוריסוגלבסק בדרכים ימיות. הערים הבולטות שסחרו עם בוריסוגלבסק היו סנט פטרסבורג, מוסקבה, רוסטוב, טאגאנרוג וצאריצין (כיום וולגוגרד). בשנת 1870 נפתח בעיירה מפעל בירה, שייצר בירה כהה ובהירה, סודה פירות. לפי מפקד האוכלוסין משנת 1888, התגוררו בעיירה כ-13,007 תושבים (6,325 גברים ו-6,682 נשים). כמעט כולם רוסים אורתודוקסים. בתחילת המאה ה-20 הייתה בעיירה גימנסיה מעורבת, עם 4 כיתות לנשים ו-6 כיתות לגברים. במקביל פעל גם בית ספר טכני להכשרת פועליי ונהבגי רכבת. בינואר 1906, המהפכנית מריה ספירידונובה התנקשה בפקיד המשטרה הבכיר ג.נ. לז'נובסקי בתחנת הרכבת בבוריסוגלבסק. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 היא הפכה לגיבורה בשל מעשה זה. לאחר עליית הבולשביקים לשלטון בבוריסוגלבסק ב-1918, התארגן בעיירה אחד ממחנות הריכוז הראשונים ברוסיה ל"גורמים זרים וזעירים-בורגניים". בדצמבר 1922 הוקם בעיר בית הספר הצבאי השני של חיל האוויר הסובייטי החדש. גרמניה דלמנהורסט, סקסוניה התחתונה, גרמניה צ'כיה בלנסקו, צ'כיה מדיה וקבצים בנושא בוריסוגלבסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוריסוגלבסק (ברוסית) בוריסוגלבסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия. 2003. p. 52. ISBN 5-7107-7399-9.
שויה

שויה (ברוסית: Шу́я) היא העיר השלישית בגודלה במחוז איוואנובו שברוסיה. בשנת 2010 התגוררו בעיר כ-58,000 תושבים. מאז 1403 האזור הוחזק על ידי שלטון מאזור סוזדל. בשנת 1539 שויה נבזזה על ידי אנשי חאנות קאזאן. בשנת 1566 שויה נכבשה על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1722 ביקר בעיירה פיוטר הגדול, שחנך בה מפעלים ליצור טקסטיל. עד המאה ה-19, שויה נחשבה למרכז מרכזי לעיבוד פשתן. זאת עד אשר הוחלפה על ידי שכנתה איוואנובו. מדיה וקבצים בנושא שויה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שויה שויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שאחטי

שאחטי (ברוסית: Шахты) היא עיר במחוז רוסטוב שברוסיה. העיר ממוקמת כ-75 קילומטרים (47 מיל) מצפון-מזרח לרוסטוב על הדון. נכון למפקד 2010, אוכלוסייתה מונה כ-239,987 תושבים. שאחטי הייתה ידועה בעבר כ"אלכסנדרו-גרושבסקיה" (עד 1867), "גורנוי גרושסקויה פוסלן" (1867–1881), וכ"אלכסנדרובסק-גרושבסקי" (1881–1920). היישוב המודרני נוסד בתחילת המאה ה-19. ייתכן והכפר נקרא לראשונה על שמו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. עד אמצע המאה ה-19 פעלו באזור זה כחמישים ושבעה מכרות פחם. בשנת 1867 הכפר קיבל מעמד של עיר ששמה שונה ל"גורנוי גרושסקויה פוסלנייה" ("Горное Грушевское Поселение"). בשנת 1914 כבר התגוררו בשאחטי כ-54,000 תושבים. מקור ההכנסה העיקרי בעיר היה כריית פחם, שהתחלה באזור עוד מסוף המאה ה-18. למרות עוני התושבים, בעיירה היו רשתות רכבת, טלגרף, טלפון, חשמל ואינסטלציה. בנוסף על כך, פעלו גם ספריות, בתי חולים וסניף דואר. העיר החליפה כובשים כמספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, עד אשר נכבשה על ידי הצבא הסובייטי ב-28 באפריל 1919. במקביל, רבים מתושבי שאחטי חלו בטיפוס הבטן. בשנת 1920 ניתן לעיר שמה הנוכחי. השם, שפירושו המילולי הוא "מכרות" ברוסית, נבחר בשל המכרות הרבים בעיר. בשנים 1920–1924 הייתה שאחטי חלק ממחוז דונייצק שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. במהלך שנות ה-20 נהרסו רבות מהכנסיות והארכיונים. בשנת 1928, העיר אירחה את משפט שאחטי, הראשון והמבשר של משפטי הראווה של שנות ה-30. בשנת 1941 הוכרזה בשאחטי רפובליקה קוזאקית עצמאית, אם כי זו דוכאה על ידי הנ.ק.ו.ד. ב-22 ביולי 1942 נכבשה העיר על ידי הוורמאכט במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. בורות פחם ומבנים רבים פוצצו על ידי הגרמנים במהלך נסיגתם ב-12 בפברואר 1943. 29 מתושבי העיר זכו בתואר גיבור ברית המועצות. ב-1948 חזרו רמות ייצור הפחם העירוניות למה שהיו טרם המלחמה. במהלך שנות שלטונו של ליאוניד ברז'נייב הגיעה העיר לשיא התפתחותה. בשנים אלו התגוררו בעיר למעלה מ-250,000 וכעשרה מיליון טונות של פחם נכרו בשטחה מדי שנה. בשנות ה-70 וה-80 ביצע הרוצח הסדרתי אנדריי צ'יקטילו רציחות רבות בסביבת העיר. הפרסטרויקה נחשבת להרסנית במיוחד בשאחטי. מפעלים ועסקים רבים הופרטו, מה שגרם לעלייה חמורה בפשע ובשימוש בסמים. בימינו שאחטי היא המרכז התעשייתי העיקרי של דונבאס המזרחית. העיר היא גם אחת היצרניות והיצואניות העיקריות של אריחים במזרח אירופה. לשאחטי מספר ערים תאומות: ארמניה ארמאביר (אנ'), ארמניה גרמניה גלזנקירכן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה (מ־1989) בולגריה ניקופול, בולגריה אוקראינה סוורודונצק, אוקראינה מדיה וקבצים בנושא שאחטי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שאחטי (ברוסית) שאחטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Pospelov, p. 26 p.88, Stalingrad, Antony Beevor "Города-побратимы". shakhty-gorod.ru (ברוסית). Shakhty. נבדק ב-2020-02-04.
בלוגורסק

בלוגורסק (ברוסית: Белого́рск) היא עיר במחוז אמור שברוסיה, הממוקמת על נהר טום, מיובליו של הזיה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-68,249 תושבים. העיירה נחשבה בעבר למוקד של בעיות חברתיות ובהן עוני ושחיתות. שם העיר השתנה לאורך ההיסטוריה והעיר נודעה גם כ"אלכסנדרובסקויה" (עד 1926), "אלכסנדרובסק" (1926–1931), "קרסנופרטיזנסק" (1931–1935), וכ"קויבישבקה ווסטוצ'ניה" (1935–1957). כיום בלוגורסק הוא מרכז לייצור מזון ומוצרי בנייה. בנוסף על כך, פועלים בסביבת העיירה בסיסים צבאיים רבים. התפתחות האוכלוסייה לאורך השנים: 1939: 34,000 תושבים 1969: 53,000 תושבים 1989: 73,435 תושבים 2002: 67,422 תושבים 2010: 68,249 תושבים אלכסנדרובסקויה (Алекса́ндровское) נוסדה בשנת 1860 על ידי מתיישבים מהחלק האירופי של רוסיה. בשנת 1893 נוסד באזור גם הכפר של בוצ'קריובקה (Бочкарёвка). שני היישובים גדלו עם הקמת תחנה על מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית ב-1913. בשנת 1923 התאחדו אלכסנדרובסקויה ובוצ'קרבקה והפכו לאלכסנדרובסק (Алекса́ндровск). למקום ניתן מעמד רשמי של עיירה בשנת 1926. בשנת 1935 שונה שמו של הכפר, להנצחת המדינאי הסובייטי ולריאן קויבישב. בשנת 1957 ניתן לעיירה את שמה הנוכחי. מדיה וקבצים בנושא בלוגורסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלוגורסק בלוגורסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Распоряжение Правительства РФ от 29.07.2014 N 1398-р «Об утверждении перечня моногородов» Pospelov, p. 25 Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия. 2003. p. 43. ISBN 5-7107-7399-9.
קוטלאס

קוטלאס (ברוסית: Ко́тлас) היא עיר במחוז ארכנגלסק שברוסיה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2010) כ-60,000 איש. קוטלאס היא העיר השלישית בגודלה במחוז ארכנגלסק מבחינת האוכלוסייה (לאחר ארכנגלסק וסברודווינסק) ומרכז תחבורה חשוב. המקום היה מיושב כנראה מימי קדם, אך קיבל מעמד רשמי של עיר רשמי רק על ידי ממשלת המעבר הרוסית ב-1917. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמו באזור גולאגים ולאזור אף גורשה אוכלוסייה פולנית. מחנות העבודה התקיימו באזור העיר עד 1953. מלבד כריתת עצים ותעשיית הנייר, אסירים עבדו במפעלים, וכן בבניית דיור גשרים ומסילות ברזל. העיירה אף שימשה נקודת מעבר לאלו שגורשו לאזורים מרוחקים יותר. העיר חוברה לרכבת בשנת 1899, והתקיימו נסיעות בינה לבין העיר קירוב. תשתיות הרכבת באזור הפכו את העיר למרכז תחבורתי חשוב במהלך שנת 1942 ומלחמת העולם השנייה. בשנת 1959 חוברה העיר אל רכבת הצפון. טרנוב, פולין טרנוב, מיין, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא קוטלאס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוטלאס (ברוסית) קוטלאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Северная железная дорога (ברוסית). www.railway.te.ua. נבדק ב-9 באוגוסט 2011. {{cite web}}: (עזרה)
ארמאביר

ארמאביר (ברוסית: Армави́р) היא עיר במחוז קרסנודאר, רוסיה, הממוקמת על נהר הקובאן. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, בעיר מתגוררים כ-188,000 תושבים. העיר נחשבת למרכז התעשייתי והמסחרי השני בחשיבותו במחוז. העיר ידועה כמרכז לתעשיות עיבוד מזון, בניית מכונות ותעשיות עץ. האזור היה מיושב לראשונה על ידי אבזים. מאוחר יותר התיישבו באזור גם טטרים טורקים מחאנות קרים. כתוצאה ממלחמת הקווקז נאלצו האבזים הנותרים להגר מדרום רוסיה לאימפריה העות'מאנית. יש הטוענים כי ארמאביר היא גם חלק מהארץ ההיסטורית של הצ'רקסים. היישוב המודרני נוסד בשנת 1839 על ידי ארמנים בשם "ארמיאנסקי אוול" ("Армя́нский ау́л"). שמה הנוכחי של העיר אומץ בשנת 1848, על שם אחת הבירות ההיסטוריות של ארמניה העתיקה. במהלך מלחמת האזרחים הרוסית בשנים 1918–1920, התרחשו מספר קרבות קטלניים במרץ 1920 ארמאביר נכבשה סופית על ידי הסובייטים. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הצבא הגרמני. היא שוחררה על ידי הצבא האדום בינואר 1943. פאודוסיה, אוקראינה הומל, בלארוס מדיה וקבצים בנושא ארמאביר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ארמאביר (ברוסית) ארמאביר, ביישום טלגרם ארמאביר, ברשת החברתית VK Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия. 2003. p. 24. ISBN 5-7107-7399-9. Bitter Choices: Loyalty and Betrayal in the Russian Conquest of the North Caucasus. Cornell University Press. 2015. p. 136.
נורדיקה

נורדיקה (באסטונית: Nordica) היא חברת התעופה הלאומית של אסטוניה, בבעלות המדינה שבסיסה בנמל התעופה טאלין לנארט מרי. החל מאוקטובר 2017 שירתה נורדיקה מספר ערים, בעיקר ברחבי מרכז, צפון ומערב אירופה. החברה נוסדה ב-25 בספטמבר 2015 על פי החלטת ממשלת אסטוניה, בעקבות פשיטת רגל ופירוק של חברת התעופה הלאומית הקודמת, אסטוניאן אייר (שפסקה מעבודתה בתחילת 2008). הטיסה הראשונה שלה יצאה מטאלין לאמסטרדם ב-8 בנובמבר 2015. ב-30 במרץ 2016, הוכרז שם המותג החדש – "נורדיקה". במרץ 2018 נורדיקה פתחה בסיס בנמל התעופה חרונינגן שבצפון הולנד. הבסיס שירת ארבעה מסלולים: לקופנהגן, למינכן, איביזה וניס. בסיס זה נסגר בדצמבר של אותה השנה. בפברואר 2020, חברת הבת של נורדיקה הודיעה על מיתוגה מחדש כ-Xfly. החברה גם שקלה להשכיר שבעה מטוסים נוספים. אולם תוכניות אלו מעולם לא התממשו. לחברה צי של 17 מטוסים, מתוכם איירבוס A320, תשעה מטוסי בומברדייה CRJ700 ושבעה מטוסי ATR 72. מדיה וקבצים בנושא נורדיקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נורדיקה נורדיקה, ברשת החברתית פייסבוק נורדיקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נורדיקה, ברשת החברתית אינסטגרם נורדיקה, ברשת החברתית LinkedIn "Contacts". Nordica. נבדק ב-2019-06-24. Company details Name: Nordic Aviation Group AS Adress: Lennujaama tee 13, 11101 Tallinn, Estonia "Where we fly". nordica.ee. נבדק ב-14 במרץ 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Nordic Aviation Group takes over Estonian Air routes". Eesti Rahvusringhääling. 7 בנובמבר 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Ettevõttest". Nordic Aviation Group. אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2016. {{cite news}}: (עזרה) Dron, Alan (11 במרץ 2016). "Estonia's Nordic Aviation rebrands as Nordica". Air Transport World. {{cite news}}: (עזרה) Tubalkain, Marge (28 במרץ 2016). "Nordica: oleme kriitikast üllatunud". Postimees. {{cite news}}: (עזרה) luchtvaartnieuws.nl - Vertrek Nordica flinke domper voor Groningen Airport Eelde 3 December 2018 news.err.ee - Regional Jet changes name to Xfly, to lease seven new aircraft
מיצ'ורינסק

מיצ'ורינסק (ברוסית: Мичу́ринск) היא העיר השנייה בגודלה במחוז טמבוב שברוסיה. נכון לשנת 2010, מתגוררים בעיר כ-99,000 בני אדם. שמה המקורי של העיר הוא "קוזלוב" ("Козло́в"). העיר נוסדה בשנת 1635. שמה של העיירה שונה למיצ'ורינסק בשנת 1932 על שם הביולוג איוואן מיצ'ורין, החקר את הברירה הטבעית. הערים התאומות של מיצ'ורינסק הן: מנסטר, סקסוניה התחתונה, גרמניה סמוליאן, בולגריה מדיה וקבצים בנושא מיצ'ורינסק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיצ'ורינסק מיצ'ורינסק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Davies, Brian (2004). State power and community in early modern Russia : the case of Kozlov, 1635-1649. Palgrave Macmillan. p. 72. OCLC 53162704. "History of the Area - Michurinsky District (Official Web Site)" (ברוסית). Michurinsky District. נבדק ב-17 ביולי 2016. {{cite web}}: (עזרה) "Международные отношения". Official Michurinsk website (ברוסית). Michurinsk. נבדק ב-2020-02-06. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירפואטו

איראפואטו (בספרדית: Irapuato) היא העיר השנייה בגודלה (לאחר לאון) במדינת גואנחואטו שבמקסיקו. בשנת 2005 התגוררו בעיר כ-342,561 תושבים, בעוד שבמועצה האזורית מתגוררים 529,440 תושבים. אירפואטו שוכנת בגובה 1,724 מטרים מעל פני הים ושטח העיר הוא 845.1 קילומטרים רבועים. אמנם אירפואטו הייתה חקלאית בעברה, אך כיום העיר נחשבת למרכז תחבורתי ותעשייתי חשוב. הפירות והפרחים של הגנים המפוארים של איראפואטו ידועים בכל רחבי מקסיקו. בעידן הפרה-היספני, האזור היה מיושב על ידי ציידים-לקטים ונוודים. אט אט התפתחה חקלאות באזור. במהלך המאה ה-16 התגלו כמויות אדירות של עפרות כסף באזור – מה שהוביל להגירה מסיבית של ספרדים. ב-18 באוגוסט 1973 סכר בסביבת העיר מפרץ, מה שגרם להצפת העיר. בהצפה זה נהרסו אלפי בתים ומאות בני אדם נהרגו. כנסייה מקומית אחת המזרקות העירוניות גן הידלגו טמפלו דה לה סולדד אחת הכנסיות המקומיות, 1907 מקסיקו אגואסקליינטס, אגואסקליינטס, מקסיקו ארצות הברית גרין ביי, ויסקונסין, ארצות הברית ארצות הברית יוסטון, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית צ'ולה ויסטה, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית לארדו, טקסס, ארצות הברית קובה מריאנו, קובה ארצות הברית מקאלן, טקסס, ארצות הברית ספרד מורסיה, מורסיה, ספרד מדיה וקבצים בנושא אירפואטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אירפואטו אירפואטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "2005 Census". INEGI: Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática. אורכב מ-המקור ב-2007-03-28. נבדק ב-2007-03-22. "Historia de la Conquista". irapuato.gob.mx. נבדק ב-2007-03-20. 200 feared dead 300 feared dead
קינשמה

קינשמה (ברוסית: Кинешма) העיר השנייה בגודלה במחוז איוואנובו שברוסיה. העיר משתרעת לאורך 15 קילומטרים (9.3 מיל) לאורך נהר הוולגה, כ-335 קילומטרים צפונית-מזרחית למוסקבה. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-88,000 תושבים. קינשמה הוזכרה לראשונה בשנת 1429. בשנת 1504, איוואן השלישי מסר את העיירה לנסיך פיאודור בלסקי, שנמלט למוסקבה מליטא והתחתן עם אחייניתו של איוואן. העיר חזרה לשליטת לצאר ב-1587. במאות ה-16 וה-17 הייתה קינשמה מרכז דיג מרכזי, שסיפק חדקניים לאצולה. בשנת 1608 העיר נהרסה פעמיים על ידי הפולנים. לאורך ההיסטוריה שלה, קינשמה השתייכה לאזורים שונים ברוסיה, ובהם מחוז ארכאנג'לגורוד, תת-מחוז ירוסלב של מחוז סנט פטרבורג ונפת מוסקבה. המבנה הבולט בעיר הוא קתדרלת השילוש, שנבנתה בשנים 1838–1845 בעיצוב נאו-קלאסי טיפוסי. בעיירה יש גם כמה כנסיות מהמאה ה-18. בשנת 2010 קיבלה קינשמה מעמד של עיירה בעלת חשיבות היסטורית. בעבר התגוררו בעיר אלכסנדר בורודין ואלכסנדר אוסטרובסקי. ונטה, פינלנד ברנוביץ', בלארוס גודאותה, אבחזיה\גאורגיה מדיה וקבצים בנושא קינשמה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קינשמה (ברוסית) קינשמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "General Information" (ברוסית). Kineshemsky District. נבדק ב-6 במאי 2017. {{cite web}}: (עזרה)
הלבנת פנים (פירושונים)

האם התכוונתם ל... הלבנת פנים – סוג של השפלה נפשית. איסור הלבנת פנים – מצוות לא תעשה ביהדות. הלבנת פנים (תרבות) – מושג שמשמש לתיאור שחקן שחור שמגלם דמות לבנה.
שפנאים

שפנאים (שם מדעי: Hyracoidea) היא סדרת יונקים מקבוצת האפרותריה הכוללת כיום משפחה יחידה, השפניים (Procaviidae). משפחה זו כוללת ארבעה מינים החיים באפריקה ובמזרח התיכון והמין שפן סלע מצוי גם בישראל. בעבר הייתה משפחה נוספת, פליוהירקיים שכללה מינים גדולים בהרבה והגדול מביניהם היה הטיטאנוהירקס שהגיע עד משקל של 1.3 טון. השפנאים הם יונקים קטנים דומים למכרסמים או לפיקתיים אך למעשה קרובים יותר לפילאים ולתחשאים. הם בעלי גוף עגלגל, אוזניים קטנות וניבים חדים בלסת העליונה. הם ניזונים מצמחים ובעלי קיבות ומעיים ארוכים העוזרים להם לעכל ביעילות. הם בעלי פרסות קצרות על רגליהם והם בעלי כושר טיפוס. הם שוכנים רוב הזמן בין העצים או בנקיקי סלעים אליהם הם נמלטים מטורפים. משפחה פליוהירקיים (Pliohyracidae) - נכחדה משפחה שפניים (Procaviidae) סוג ומין יחיד שפן סלע (Procavia capensis) סוג שפן עצים (Dendrohyrax) מין שפן עצים מזרחי (Dendrohyrax arboreus) מין שפן עצים מערבי (Dendrohyrax dorsalis) סוג ומין יחיד שפן הסבך (Heterohyrax brucei) מדיה וקבצים בנושא שפנאים בוויקישיתוף שפנאים, באתר ITIS (באנגלית) שפנאים, באתר NCBI (באנגלית) שפנאים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) שפנאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) שפנאים, באתר GBIF (באנגלית) שפנאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גן חורף

גן חורף הוא סוג של מבנה מזוגג המשמש כגן במהלך החורף, עבור גידול צמחים שאינם עמידים לקור. אין לבלבל בין גן חורף לבין חממה, שהיא מבנה הממוקם מחוץ לבית ומיועד לגידול פנימי בלבד. שורשיו של גן החורף מצויים בתקופה שבין המאה ה-17 עד ה-19, כאשר האצולה האירופית הייתה בונה חממות גדולות שיוכלו להכיל צמחים טרופיים וסובטרופיים, וישמשו כהרחבה של מרחב המחיה שלהם. רבים מהם היו מחוברים לארמונות הראשיים שלהם. גרסאות מוקדמות יותר של גני חורף נבנו עם חלונות גדולים וגג זכוכית, בדרך כלל בסגנון קלאסי או גותי . בעוד שבמאה ה-19 רבות מהחממות הללו היו עשויות מברזל וזכוכית מעוקלת. גני חורף לא היו מצויים רק בשטחים פרטיים, ורבים מהם נבנו עבור הציבור הרחב. גן החורף הציבורי הגדול הראשון נבנה בשנים 1842–1846 בריג'נטס פארק, ושימש לאירועי ערב, תערוכת פרחים גדולות ומפגשים חברתיים . גני חורף אחרים, כמו ארמון הבדולח שתוכנן על ידי האדריכל והגנן ג'וזף פקסטון (אנ'), נבנו במהרה ושימשו למגוון מטרות. גן החורף בזמננו הוא בדרך כלל גן שנשתל כדי לייצר מזון, או לפחות כדי להישמר נטוע כלפי חוץ ולהתפתח לאיטו לאורך החורף, או גינה שצמחיה ישמשו כקישוט חי כל החורף. הנחת יסוד אחת באשר לגן החורף, באזורים בעלי אקלים ממוזג או קר יותר, היא שהצמחים אכן עשויים להפוך לרדומים כאשר השלג מכסה את הקרקע, אך יחזרו לצמוח בכל פעם שהשמש תחמם לפחות חלק מהצמח עד מעל לנקודת הקיפאון (שלג או לא), במיוחד באזורים שבהם כיסוי של הקרקע בשלג וטמפרטורות מתחת לאפס אינן קבועות במשך מספר חודשים ברצף. חלק מגני החורף הפרטיים כיום הם הרחבה של הסלון בבית, שמפרידה בין הבית לחצר, ולעיתים הם משקיפים למרפסת. לפעמים אפילו, גני החורף בנויים בפטיו ומכוסים בגג זכוכית. גן חורף מכונה גם 'מרפסת שמש', ומשמש כהרחבה של החלל השימושי של הבניין אשר מקנה לבית יתרונות אקלימיים רבים. בין הירקות אשר בדרך כלל גדלים בגן חורף: זנים שונים של כרוב עמיד-לחורף גזעים עמידים-לחורף מסוימים של ברוקולי שיפון חורף גדל במקום בו תהיה גינת קיץ, על מנת להגן על הקרקע מעשבים שוטים, ולשמש כתוסף אדמה כאשר מעבדים אותו ישירות אל תוך האדמה באביב הבא. סלק גזרים שום – בצל, עירית וקרוביהם הם ירוקי-עד, אם כי חלקם עשויים למות בחזרה במהלך החורף ולהשתקם באביב. אורגנו (כולל מיורם) – ידוע בכך שבקושי שורד את החורף במקומות עד אזור עמידות 5. חממה אזור עמידות מדיה וקבצים בנושא גן חורף בוויקישיתוף Jonathan Glancey, "Underneath the arches", The Guardian, כתבה בנושא גן החורף הציבורי בעיר שפילד, ‏6 בינואר 2003 Hix, John, The Glasshouse, London: Phaidon Press Limited, 1996 Kohlmaier, Georg, Houses of Glass: A Nineteenth-Century Building Type, Cambridge, MA: The MIT Press, 1991 GreenSpec: Passive Solar Design: Sunspaces, www.greenspec.co.uk (באנגלית)
וריד הירך

בגוף האדם וריד הירך הוא כלי דם המקבל דם לא חומצן מגפה התחתונה ומביא אותו לוריד הכסל החיצוני. זה מהווה המשך של וריד הפופליטאלי. הווריד הירך נושא שסתומים שהם בעיקר דו-קודמיים ומספרם משתנה בין אנשים. וריד הירך ממוקם באופן שטחי בירך העליונה ומשמש להצבת קווים ורידים. מדיה וקבצים בנושא וריד הירך בוויקישיתוף Jonas Keiler; Marko Schulze; Host Claassen; Andreas Wree (2018). "Femoral vein diameter, valve and tributary topography in humans - a post mortem analysis". Clinical Anatomy. 31 (7): 1065–1076. doi:10.1002/ca.23224. PMID 30240062. ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.