ויליאם פינקני

ויליאם פינקני (באנגלית: William Pinkney;‏ 17 במרץ 1764 – 25 בפברואר 1822) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'יימס מדיסון. ויליאם פינקני נולד באנאפוליס שבפרובינציית מרילנד. הבית בו נולד ניצב על גדות נהר סוורן, אל מול מפרץ צ'ספיק. הוא למד בבית הספר המלך ויליאם. בגיל 13 הוא עזב את בית הספר, אך מורו, שהיה מודע לאינטליגנציה של הנער, העניק לו שיעורים פרטיים בביתו. הוא למד רפואה (תחום שבו הוא לא עסק) ומשפטים, והוסמך כעורך דין עם קבלתו ללשכת עורכי הדין ב-1786. לאחר שעסק בעריכת דין במחוז הרפורד שבמרילנד, הוא השתתף בוועידה החוקתית של מרילנד. פינקני היה נואם מוכשר בעל שליטה רחבה בשפה ונאמר עליו שהוא ניחן באופן דיבור נעים ורהוט. באפריל 1788 נבחר פינקני כנציג לוועידה המדינתית של מרילנד שאשררה את חוקת ארצות הברית וכך החלה הקריירה הפוליטית שלו. הוא היה חבר בבית הנבחרים של מרילנד בשנים 1788–1792 ושוב ב-1795 ובשנים 1791 ו-1815 עד 1816 הוא היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנים 1795–1800 כיהן פינקני כראש עיריית אנאפוליס. ב-1801 הוא מונה על ידי הנשיא תומאס ג'פרסון כתובע הכללי למחוז פנסילבניה. בשנים 1805–1806 הוא היה התובע הכללי של מרילנד. בשנים 1806–1807 שירת פינקני יחד עם ג'יימס מונרו כשגריר-שותף בבריטניה. הנשיא ג'פרסון ביקש מהם לנהל משא ומתן על הפסקת ההטרדות של הספנות האמריקאית, אך בריטניה לא הראתה שום סימנים לשיפור היחסים. הם ניהלו משא ומתן על הסכם מונרו-פינקני (אנ'), אך בהסכם לא היו סעיפים להפסקת הגיוס הכפוי לצי ובסופו של דבר סירב ג'פרסון לחתום על ההסכם והוא מעולם לא נכנס לתוקף. ב-1808 שב מונרו לארצות הברית ופינקני היה לשגריר הבכיר במקומו עד 1811. לאחר מכן הוא שב למרילנד, הוא כיהן כחבר הסנאט המדינתי. באותה שנה הוא הצטרף לקבינט של ג'יימס מדיסון כתובע הכללי של ארצות הברית. במלחמת 1812 הוא שירת כקצין בדרגת מייג'ור בצבא ארצות הברית ונפצע בקרב בלדנסבורג במרילנד באוגוסט 1814. לאחר המלחמה הוא שב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו בשנים 1815–1816. לאחר מכן הוא מונה כשגריר ארצות הברית ברוסיה וכיהן בתפקיד זה עד 1818. במקביל הוא היה חבר במשלחת מיוחדת לממלכת נאפולי. פינקני ייצג בהצלחה בכמה תיקים חשובים בבית המשפט העליון של ארצות הברית, כולל התיק שהיה ציון דרך "מקולוק נגד מרילנד" (McCulloch v. Maryland) משנת 1819, בו אושרה זכותו של הקונגרס להעניק זיכיון לבנק של ארצות הברית. באותה שנה הוא נבחר כסנאטור מטעם מרילנד וכיהן בתפקיד זה עד למותו. ויליאם פינקני נפטר ב-25 בפברואר 1822 בוושינגטון די. סי. ונטמן בבית הקברות של הקונגרס. מדיה וקבצים בנושא ויליאם פינקני בוויקישיתוף ויליאם פינקני באתר מחלקת המשפטים של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם פינקני, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) ויליאם פינקני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ויליאם פינקני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 11. Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 14. Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 81. Pinkney, Reverend William (nephew) (1853). The life of William Pinkney. D. Appleton and Company, New York, p. 17. Wheaton, Henry (1826). Some account of the life, writings, and speeches of William Pinkney. J. W. Palmer & co, p.128. The Monroe-Pinkney Treaty - American Battlefield Trust "William Pinkney, United States statesman". Encyclopædia Britannica.