laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אדונל פויל

אדונל דייוויד פויל (באנגלית: Adonal David Foyle; נולד ב-9 במרץ 1975) הוא כדורסלן עבר וינסנטי–אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1997–2010. ממוצעיו הכוללים לאורך 12 עונותיו בליגה הם 4.1 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-1.6 חסימות למשחק. פויל נולד באי קנואן, אשר שייך למדינת סנט וינסנט והגרנדינים. בשנת 1990 עבר להתגורר בעיר המילטון שבניו יורק, בה שיחק כדורסל לראשונה בחייו, ובשנת 1994 החל ללמוד באוניברסיטת קולגייט אשר בהמילטון. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוליך אותה לשתי העפלותיה הראשונות אי פעם לטורניר אליפות המכללות, עם ממוצעים כוללים של 18.5 נקודות, 12.5 ריבאונדים ו-5.3 חסימות למשחק. בעונת 1996/1997 הוביל את כל שחקני ליגת המכללות בממוצע חסימות למשחק (6.4), וניצב במקום השני בריבאונדים למשחק (13.1) ובמקום השלישי בנקודות למשחק (24.4). בעת עזיבתו את האוניברסיטה בשנת 1997 היה הריבאונדר המוביל בתולדות ליגת המכללות, עם 492 חסימות בסך הכול, על אף ששיחק ב-3 עונות בלבד. בדראפט ה-NBA‏ 1997 נבחר פויל בבחירה השמינית, על ידי גולדן סטייט ווריורס. בעונת 1999/2000 זכה למקום קבוע בחמישייה הפותחת של הווריורס, ובעונה העוקבת רשם שיאי קריירה של 5.9 נקודות, 7.0 ריבאונדים ו-2.7 חסימות בממוצע למשחק. ביולי 2004 חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-6 עונות נוספות, עבור כ-42 מיליון דולר. בעונת 2006/2007 סייע לקבוצה להעפיל לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 13 שנים, כמחליפו מהספסל של אנדריס ביידרינש. בסיום אותה עונה שוחרר מהקבוצה, על אף שנותרו בחוזהו 3 עונות וכ-29 מיליון דולר. באוגוסט 2007, לאחר 10 עונות רצופות עם הווריורס, חתם פויל על חוזה באורלנדו מג'יק. בפברואר 2009 הועבר לממפיס גריזליס, כחלק מטרייד משולש במסגרתו קייל לאורי ובראיין קוק נשלחו ליוסטון רוקטס, בעוד רייפר אלסטון הועבר לאורלנדו. לאחר משחק אחד בלבד שוחרר פויל מהגריזליס וחזר לשחק עבור המג'יק. בפלייאוף 2010 העפילה אורלנדו בפעם השנייה בתולדותיה לגמר ה-NBA, בו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס (1–4). בקיץ 2010 הודיע פויל על פרישה ממשחק, בשל פציעה קשה בברכו. מדיה וקבצים בנושא אדונל פויל בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של פויל בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com הסטטיסטיקות של פויל בליגת המכללות, באתר sports-reference.com החוסמים המובילים בתולדות ליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1997, באתר basketball-reference.com פויל חותם על הארכת חוזה בגולדן סטייט, באתר ESPN,‏ 14 ביולי 2004 גולדן סטייט משחררת את פויל, באתר הקבוצה, 13 באוגוסט 2007 פויל חותם על חוזה באורלנדו, באתר ESPN,‏ 24 באוגוסט 2007 אלסטון נשלח בטרייד לאורלנדו, באתר ESPN,‏ 19 בפברואר 2009 פויל חותם בחזרה באורלנדו, באתר orlandopinstripedpost.com,‏ 27 באוגוסט 2009 פויל מודיע על פרישתו ממשחק, באתר bleacherreport.com,‏ 18 באוגוסט 2010
יחסי אוקראינה–איטליה

יחסי אוקראינה–איטליה הם יחסי החוץ בין אוקראינה לאיטליה. איטליה הכירה בעצמאות אוקראינה ב-28 בדצמבר 1991, ויחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-29 בינואר 1992. בשנת 1993 פתחה אוקראינה שגרירות ברומא. איטליה פתחה את שגרירות איטליה באוקראינה בקייב. החל מאוגוסט 2013 המסגרת המשפטית של יחסי אוקראינה–איטליה כוללת 32 מסמכים המסדירים יחסים דו-צדדיים כמעט בכל התחומים. המסמך העיקרי הוא "חוזה הידידות ושיתוף הפעולה בין אוקראינה לרפובליקה האיטלקית". בשנת 2012, איטליה הייתה אחת מעשר שותפות הסחר המובילות באוקראינה. על פי נתוני שירות הסטטיסטיקה הממלכתית באוקראינה, בשנת 2011 יצוא הסחורות והשירותים לאיטליה הסתכם ב-3.2 מיליארד דולר (עלייה של 24% לעומת השנה הקודמת). אוקראינה ייצאה לאיטליה את מוצרי תעשיית המתכת, המתחם האגרו-תעשייתי, הנדסת מכונות ותעשייה כימית. אוקראינה ייבאה סחורות בשווי 2.1 מיליארד דולר (עלייה של 45% לעומת השנה הקודמת): הנדסת מכונות, סריגים, מוצרים מתכות. מחזור סחר החוץ של אוקראינה עם איטליה בשנת 2011 הסתכם ב-5.2 מיליארד דולר (היתרה החיובית עבור אוקראינה היא 1.1 מיליארד דולר). איטליה דורגה במקום ה-12 מבין 123 מדינות המשקיעות מבחינת השקעה בכלכלה האוקראינית, לאחר שהשקיעה 975.7 מיליון דולר החל מה-1 באוקטובר 2012 (כלומר 1.9% מכלל ההשקעות). פיתוח היחסים הכלכליים בין המדינות מנוהל על ידי ארגוני סחר בינלאומיים, כמו לשכת המסחר האיטלקית באוקראינה. מטרת הארגון היא לתמוך בתהליך הבינלאומי של מפעלים אוקראינים ואיטלקיים. אוקראינה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-8 קונסוליות בקליארי, קטאניה, פירנצה, מילאנו, נאפולי, פדובה, טרוויזו וטורינו. איטליה מחזיקה באוקראינה שגרירות בקייב. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–איטליה בוויקישיתוף אתר על יחסי מדינות
Analogue Pocket

ה-Analogue Pocket היא קונסולת משחקים ידנית מבית היוצר של אנלוג אשר מריצה גם משחקים מקונסולות קודמות של החברה ומשחקים מקונסולות של חברות אחרות. המוצר שוחרר בדצמבר 2021. הקונסולה נוצרה כמחווה למשחקים ניידים. בנוסף, לפי אתר הקונסולה, ניתן לייצר איתה מנגינות שונות ולחבר אותה למחשב. ניתן להכניס אותה למצב "שינה" ולהפעילה מחדש בנקודה בה המשחק נעצר. לקונסולה קיימים שני צבעים, שחור ולבן. מדיה וקבצים בנושא Analogue Pocket בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של Analogue Pocket (באנגלית) Mark Wilson, This new gaming device is like a Game Boy for design snobs, Fast Company, ‏2019-10-16 (באנגלית)
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ימי קרטר

הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ימי קרטר כיהן במשך תקופת כהונה נשיאותית אחת, ממועד השבעת הנשיא קרטר ב-20 בינואר 1977 ועד לסיום כהונתו ב-20 בינואר 1981. הנשיא קרטר צירף לקבינט ארבעה אישים שלא כיהנו בו בתקופת קודמו פורד: מזכירי מחלקת האנרגיה ומחלקת החינוך, אשר הוקמו במהלך כהונתו היועץ לביטחון לאומי יושב ראש מועצת היועצים הכלכליים בסך הכל כלל הקבינט 22 בעלי תפקידים (20 בתחילת הכהונה, 21 מ-1977 ועד 1979). כיהנו בו 30 גברים ושלוש נשים. שמונה מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של קרטר. חברת הקבינט פטרישה רוברטס האריס הייתה האשה האפרו-אמריקאית הראשונה לכהן בקבינט של ארצות הברית. מזכיר המדינה: סיירוס ואנס (1977–1980), אדמונד מאסקי (1980–1981) מזכיר האוצר: ו. מייקל בלומנטל (1977–1979), ג. ויליאם מילר (1979–1981) מזכיר ההגנה: הרולד בראון (1977–1981) התובע הכללי: גריפין בל (1977–1979), בנג'מין סיווילטי (1979–1981) מזכיר הפנים: ססיל אנדרוס (1977–1981) מזכיר החקלאות: רוברט ברגלנד (1977–1981) מזכיר המסחר: חואניטה קרפס (1977–1980), פיליפ קלוצניק (1980–1981) מזכיר העבודה: ריי מרשל (1977–1981) מזכיר הבריאות ושירותי האנוש: ג'וזף קליפאנו (1977–1979), פטרישה רוברטס האריס (1979–1981) מזכיר השיכון והפיתוח העירוני: פטרישה רוברטס האריס (1977–1979), מון לנדריאו (1979–1981) מזכיר התחבורה: ברוק אדמס (1977–1979), ניל גולדשמידט (1979–1981) מזכיר האנרגיה: ג'יימס שלזינג'ר (1977–1979), צ'ארלס דאנקן (1979–1981) מזכירת החינוך: שירלי הפסטדלר (1979–1981) סגן הנשיא: וולטר מונדייל (1977–1981) ראש מטה הבית הלבן: לא מאויש (1977–1979), המילטון ג'ורדן (1979–1980), ג'ק ווטסון (1980–1981) מנהל משרד הניהול והתקציב: תומאס לאנס (1977–1977), ג'יימס מקינטייר (1978–1981) מנהל הסוכנות להגנת הסביבה: דאגלס קוסטל (1977–1981) מנהל סוכנות הביון המרכזית: סטנספילד טרנר (1977–1981) שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות: אנדרו יאנג (1977–1979), דונלד מקהנרי (1979–1981) נציב הסחר: רוברט שטראוס (1977–1979), רובין אסקיו (1979–1981) היועץ לביטחון לאומי: זביגנייב בז'ז'ינסקי (1977–1981) יושב ראש מועצת היועצים הכלכליים: צ'ארלס שולץ (1977–1981) מדיה וקבצים בנושא הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ימי קרטר בוויקישיתוף ארצות הברית, פוליטיקה וממשל, 1977-1981, דף שער בספרייה הלאומית מחלקת האנרגיה החלה לפעול ב-1977. מחלקת החינוך פוצלה מן המחלקה לבריאות, חינוך ורווחה והחלה לפעול ב-1979. עד 1979 היה שם המחלקה מחלקת הבריאות, החינוך והרווחה. האריס עברה ב-1979 לכהן כמזכירת מחלקת הבריאות ושירותי האנוש.
יחסי אוקראינה–מולדובה

יחסי אוקראינה–מולדובה הם יחסי החוץ בין אוקראינה למולדובה. אוקראינה פתחה שגרירות בקישינב וקונסוליה בבלץ בשנת 2005. הגבול בין מולדובה לאוקראינה הוא 985 ק"מ. האוקראינים הם הקבוצה האתנית השנייה בגודלה במולדובה לאחר מולדובים אתניים. שתי המדינות היו רפובליקות לשעבר של ברית המועצות. היחסים בין נסיכות מולדובה להטמאנות הקוזאקית (אנ') התפתחו בהקשר של המצב הפוליטי במזרח אירופה: האיחוד הפולני-ליטאי, נסיכות מוסקבה, האימפריה העות'מאנית והוואסלים שלה - ח'אנות קרים, ולאכיה וטרנסילבניה. מכיוון שהנסיך המולדובני גאורגה דוקס (אנ') שלט ב"אוקראינה הטורקית", תפסו יחסי זפורוז'יה–מולדביה את אחד המקומות החשובים ביותר במדיניות החוץ ובמדיניות הפנים של הנסיכות המולדבית. אוקראינה, שלב אחר שלב אחרי 2005, ויתרה למולדובה על מספר הרשאות כלכליות חשובות. קייב קיבלה משלוח גז למולדובה על חשבון נתח אוקראינה בתחילת 2006 ומסירת חשמל בתעריפים נמוכים. אוקראינה גם קיבלה את הנהגת ועדת הפיקוח של האיחוד האירופי בגבול אוקראינה–מולדובה, כמו גם יישום נוהל המכס המאוחד לחלק הטרנסניסטרי בגבול מולדובה. אוקראינה פתחה את שוק האלכוהול שלה לייצור מולדובני כאשר רוסיה הטילה עליו איסור. עם זאת, אזורים מסוימים נותרים עם בעיות לא פתורות. מאז 2006 הרשויות במולדובה לא העבירו לאארוסוויט את האישור להפעלת טיסות יומיות לקישינב. תעבורת הרכבות נותרה נושא חשוב, מאחר שאוקראינה מקימה קו רכבת חדש העוקף את האזור הטרנסניסטרי הבעייתי, עם פקקי התחבורה התכופים שלו. מולדובה טרם העבירה לאוקראינה את קטע הכבישים אודסה–רני, כמו גם רכוש גובל באזור פלנקה. פלנקה הוא אזור ביצתי שיכול להפוך למובלעת של מולדובה המוקפת על ידי אוקראינה. במסגרת חוזה משנת 2001 בין שתי המדינות, מולדובה אמורה להעביר לאוקראינה לא רק את כביש האספלט (כפי שכבר נעשה), אלא גם את הנחלה האמיתית שמתחת ל-7.7 קילומטרים של כביש (המהווה חלק מ-300 הקילומטרים בין אודסה לרני), ולהבהרת ריבונותה על אותה ארץ, שתחת אותה אמנה תועבר לאוקראינה. המצב נותר בלתי פתור עם גוש אחד של תחנת הכוח קוצ'ורגן, שנחשב כיום לשטח של מולדובה או לפחות כשטח שנוי במחלוקת עם אוקראינה. הקמת מסוף הנפט בנמל ג'יורג'יולשט מעורערת על ידי אוקראינה בגלל היותה איום האקולוגי לאזור הדנובי באוקראינה. אוקראינה העבירה 400 מ' מהגדה האוקראינית של הדנובה למולדובה בשנת 1997, על מנת לאפשר את הקמת הטרמינל. היחסים בין מולדובה לאוקראינה הידרדרו בשנות נשיאותו איגור דודון בגלל מדיניותו הפרו-רוסית. בדצמבר 2020 דודון הוחלף על ידי מאיה סנדו הפרו-אירופית אשר הגיעה לביקור באוקראינה פחות מחודש לאחר שנבחרה ובו דנה עם מקבילה האוקראיני וולודימיר זלנסקי על שיקום היחסים. ביולי 2013 ביקר נשיא מולדובה, ניקולאיה טימופטי, את נשיא אוקראינה, ויקטור ינוקוביץ', בקייב. בנובמבר 2014 ביקר נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו, בקישינב ובבלץ. מדיה וקבצים בנושא יחסי אוקראינה–מולדובה בוויקישיתוף https://m.adevarul.ro/moldova/politica/petro-porosenko-anunta-conditii-dispus-intalneasca-igor-dodon-1_5b863ce9df52022f75ec3aff/index.html RFE/RL, Ukrainian Leader And New Moldovan President Develop Strategic Ties With One Eye On Russia, Ukrainian Leader And New Moldovan President Develop Strategic Ties With One Eye On Russia, ‏13 בינואר 2021 http://trm.md/en/politic/moldova-si-ucraina-vor-mentine-in-continuare-un-spirit-de-buna-vecinatate "Polish, Ukrainian presidents on joint visit to Moldova" (באנגלית). נבדק ב-2017-09-03.
כפפת הזהב בפרמייר ליג

כפפת הזהב בפרמייר ליג (באנגלית: Premier League Golden Glove) הוא פרס המוענק מדי שנה לשוער ששומר על רשת נקייה במספר המשחקים הגדול ביותר בפרמייר ליג במשך העונה ללא תלות ברצף. הפרס כונה "כפפת הזהב של ברקליס", שנתנו חסות למפעל, מאז היווסד הפרס בעונת 2004/2005 ועד לעונת 2015/2016. מאז עונת 2017/2018 הוא מכונה כפפת הזהב של קדברי.[דרושה הבהרה] בשנת 2005 הוענק הפרס לראשונה לפטר צ'ך מצ'לסי. באותה העונה שמר הצ'כי במשך 24 משחקים של העונה את הרשת שלו נקייה, שיא שלא נשבר עד היום (2021). מאז 2005 צ'ך וג'ו הארט זכו בפרס הכי הרבה פעמים, 4 כל אחד, כאשר צ'ך הוא היחיד שזכה בפרס בשתי קבוצות שונות, צ'לסי וארסנל. פפה ריינה היה השוער הראשון שהשיג שלוש זכיות רצופות בפרס בשלוש עונות רצופות בין 2005 ל-2008. ג'ו הארט חזר בהמשך על ההישג במנצ'סטר סיטי וזכה בפרס בין השנים 2010 ל-2013. במהלך עונת 2008/2009, אדווין ואן דר סאר שבר שיא אחר השייך לצ'ך - שיא רצף המשחקים ללא ספיגה (שהיה עשרה משחקים) כשהגיע לארבעה עשר משחקים רצופים ללא ספיגה. ואן דר סאר לא ספג שער במשך 1,311 דקות. תוך כדי כך הוא שבר את שיא הפרמייר ליג שהיה גם של צ'ך (1,025 דקות), שיא הליגה האנגלית של סטיב דד (1,103 דקות) וגם את שיא כל הזמנים בבריטניה (1,155 דקות) במשך הדקות ללא ספיגה ברציפות. אתר האינטרנט הרשמי של כפפת הזהב בפרמייר ליג (באנגלית) Premier League Preview: Top 5 goalkeepers to watch | NBC Sports, web.archive.org, ‏18 בפברואר 2014 Petr Cech Statistics | Premier League, www.premierleague.com (באנגלית) Mark Booth, Three in a row for Golden Hart, www.mancity.com (באנגלית) app 04 March 2009, Van der Sar concedes following 14 clean sheets, fourfourtwo.com (באנגלית) "Man Utd record delights Ferguson" (באנגלית בריטית). 2009-01-27. נבדק ב-2020-08-03. Giles Mole, ‏Manchester United's Edwin van der Sar still lags behind European clean sheet record, The Telegraph, 18 February 2009
האלבומים המקוריים

האם התכוונתם ל... האלבומים המקוריים (אלבום של קורין אלאל) האלבומים המקוריים (אלבום של שלום חנוך) האלבומים המקוריים (אלבום של יוני רכטר) האלבומים המקוריים (אלבום של דני סנדרסון)
מיסטצינה גדולה

מיסטצינה גדולה (שם מדעי: Mystacina robusta) הוא מין של עטלף חרקים ממשפחת המיסטציניים, החי רק בדרום ניו זילנד והוא קרובו לסוג של המין מיסטצינה קטנה, מעט גדול ממנו. עטלף זה כמעט ונכחד בטבע ויש המעריכים כי נכחד כליל, כאשר התצפית האחרונה שלו תוארה ב-1965. עטלף זה הוא אחד משני העטלפים האנדמיים לניו זילנד והוא נפוץ הן על הקרקע והן באוויר. אורכו הממוצע 90 מילימטרים ומוטת כנפיו מגיעה ל-300 מילימטרים. הוא קטן מאוד ובעל אוזניים מחודדות המחזירות איכון הד שהוא פולט כדי לאתר חרקים. גופו חום והכנפיים שלו כהות. העטלף חי בחללי עצים בקבוצות קטנות ובלילה יוצא לפעילות ומחפש על הקרקע ובאוויר כמה מטרים מעליה חרקים כמו זבובים, עשים, חיפושיות וחגבי ווטה גדולים. בנוסף הוא אוכל צוף מפרחים וכן פירות ואבקנים. העטלף מצוי בסכנת הכחדה חמורה בטבע ויש המעריכים כי נכחד כליל, כאשר התצפית האחרונה שלו תוארה ב-1965. אוכלוסייתו הצטמצמה עם הגעת האירופאים לניו זילנד, והוא נכחד ממרבית ניו זילנד למעט באי סטיוארט, אולם הפצת חולדות פולינזיות וחולדות שחורות לאי הקטן הובילה את אוכלוסייתו לצד אוכלוסיית עופות מקומיים (כמו הגדרון הניו זילנד Xenicus longipes ומין של אוכפית) לסף הכחדה. מדיה וקבצים בנושא מיסטצינה גדולה בוויקישיתוף מיסטצינה גדולה, באתר ITIS (באנגלית) מיסטצינה גדולה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) מיסטצינה גדולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) מיסטצינה גדולה, באתר GBIF (באנגלית) מיסטצינה גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
שושה (עיר)

שושה (באזרית: Şuşa, בארמנית: Շուշի שושי) היא עיר באזור המחלוקת נגורנו קרבאך, כיום בשליטת אזרבייג'ן. היא הייתה העיר השנייה בגודלה בנגורנו קרבאך, ואוכלסה בעיקר בתושבים אזרים לאחר שתושביה הארמנים נטבחו בסוף מלחמת העולם הראשונה. ממוקמת 1,400–1,800 מטר מעל פני הים על הרכסים של הרי קרבאך. שושה הייתה מקום-נופש פופולרי במשך שנות קיומה של ברית המועצות. שושה הייתה אחד ממרכזי התרבות של אזרבייג'ן. היא הייתה ביתם של אינטלקטואלים אזרים רבים, משוררים, סופרים ובמיוחד, מוזיקאים. ב-1977 היא הוכרזה כשמורה של אדריכלות והיסטוריה של אזרבייג'ן. היא גם בעלת חשיבות דתית היסטורית ואסטרטגית גבוהה לארמנים. לפי מפקד האוכלוסייה האחרון ב-1989, העיר שושה הייתה בעלת אוכלוסייה של 17,000 והמחוז של שושה היה בעל אוכלוסייה של 23,000. 91.7% מהאוכלוסייה של מחוז שושה ו-98% מהעיר שושה היו אזרים, כאמור לאחר שרוב תושביה הארמנים שהיו לרוב בעיר נטבחו או גורשו בתום מלחמת העולם הראשונה. הדמוגרפיה האתנית של העיר השתנתה מתקופה לתקופה. מסוף המאה ה-17 ועד אמצע המאה ה-19 הייתה בעלת רוב אזרי. מהחצי השני של המאה ה-19 עד 1920 היוו הארמנים כ-55% מהאוכלוסייה. לאחר טבח שושה בשנת 1920 ועד שנת 1992 היה בעיר רוב אזרי. בעקבות השתלטות הארמנים על העיר במסגרת מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה, נטשו את העיר התושבים האזרים ונותרו בה תושבים ארמנים בלבד. במלחמת נגורנו קרבאך ב-2020 נכבשה העיר בידי כוחות אזרים לאחר קרב בן שלושה ימים. בהסכם הפסקת האש שנחתם בעקבות המלחמה נקבע כי העיר תישאר תחת שליטה אזרית. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה זכו ארמניה ואזרבייג'ן בעצמאות. בשנת 1918 פרצה מלחמת ארמניה-אזרבייג'ן. במרץ 1920 נכבשה שושה על ידי האזרים. בין 22 ל-26 במרץ 1920 התרחש בעיר טבח המוני של האוכלוסייה הארמנית. בין 20,000 ל-30,000 ארמנים נרצחו על ידי כוחות מצבא אזרבייג'ן בשיתוף תושבי העיר האזרים, והחלק הארמני של העיר נהרס לחלוטין. האוכלוסייה הארמנית בעיר הושמדה כליל. במהלך המלחמה נשרפו חלקים גדולים מהעיר ואוכלוסייתה ירדה לכ-5,000 תושבים, כולם אזרים. ב-1992 בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך נטשה את העיר האוכלוסייה האזרית המוסלמית שהיוותה 98 אחוזים מתושבי העיר, על אף שנותרו בעיר מעט ארמנים ואף היגרו אליה פליטים ארמנים ממקומות אחרים העיר ברובה נטושה ומאכלסת בהווה פחות משלשת אלפי איש. בעיקר פליטים מחלקים אחרים של אזרבייג'ן ומספר מהגרים מארמניה ומהפזורה הארמנית. ב-8 בנובמבר 2020 נערך קרב על העיר, והעיר נכבשה בידי צבא אזרבייג'ן. קרב זה הוביל לסיום מלחמת נגורנו קרבאך השנייה. ראשית הארמנים הכחישו שהעיר נכבשה, אך בהמשך הודו בכך. מדיה וקבצים בנושא שושה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שושה (באזרית) שושה מא' עד ת' ייסוד שושה שושה, מתוך Travel-images.com שושה, ערך מתוך ארמאניאנפדיה Shusha – עיר רפאים – דיווח בתמונות Azerbaijan claims to have captured key city in Nagorno-Karabakh, the Guardian, ‏2020-11-08 (באנגלית) אזרבייג'ן כבשה את העיר השנייה בגודלה בנגורנו-קרבאך - וואלה! חדשות, באתר וואלה!News, ‏2020-11-09
קרוב עם צופית גרנט

קרוב עם צופית גרנט היא תוכנית ראיונות ישראלית בהגשת צופית גרנט, ששודרה בין ה-26 באפריל 2020 עד ה-1 במאי 2021 בערוץ 13. תוכנית ראיונות עם צופית גרנט בה היא יושבת לשיחה אישית אינטימית עם דמויות בולטות בתרבות הישראלית. אתר האינטרנט הרשמי של קרוב עם צופית גרנט קרוב עם צופית גרנט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית מערכת SCOPT, סטנדאפ קורונה: כמה צופים הצליחה להביא רותם אבוהב?, באתר SCOPT, ‏27 באפריל 2020 איתי פת-יה, רייטינג: 'חתונה ממבט ראשון' עושה פי שלושה מליאור רז ברשת, באתר אייס, 5 במאי 2020 איתי פת-יה, רייטינג: 'אחד למיליון' ו'אמבוש אקסטרים' ראש בראש, מי ניצחה?, באתר אייס, 14 במאי 2020 איתי פת-יה, רייטינג: 'עובדה' עם איתי אנגל בסוריה ניצחה את 'קובי וליטל', באתר אייס, 5 ביוני 2020 מערכת SCOPT, הפועל באר שבע זכתה בגביע; כמה צפו אתמול בגמר בערוץ הספורט?, באתר SCOPT, ‏14 ביוני 2020 מערכת SCOPT, רגע לפני הסוף: "טהרן" שוברת שיאי צפייה, באתר SCOPT, ‏21 ביולי 2020 אילן שניג, רייטינג: האם שנות ה-80 הצליחה לגבור על מי רוצה להיות מיליונר?, באתר אייס, 24 ביולי 2020 אילן שניג, רייטינג: "המטבח המנצח" מחזירה את כבודה האבוד של קשת, באתר אייס, 28 ביולי 2020 מערכת SCOPT, הצופים לא נאמנים לרשת; כמה צפו בפרק האחרון של אמבוש?, באתר SCOPT, ‏4 באוגוסט 2020 מערכת SCOPT, רייטינג: אהרוני וגידי חוזרים למסך עם 9% בלבד, באתר SCOPT, ‏11 באוגוסט 2020 מערכת SCOPT, קשה בלי הישרדות: רשת חוזרת לנתונים חד ספרתיים בפריים טיים, באתר SCOPT, ‏19 באוגוסט 2020 שרון טל, רייטינג: 'הצינור' מנצח גם את הפריים טיים של קשת, באתר אייס, 26 באוגוסט 2020 אנגלינה יוסים, רייטינג: האם פרק הפתיחה של המירוץ למיליון ALLSTARS לקח את הניצחון?, באתר אייס, 7 בספטמבר 2020 מערכת SCOPT, לא ראתה את זה מגיע: השקת מועדון לילה בקשת עם 9% בלבד, באתר SCOPT, ‏8 בספטמבר 2020 אנגלינה יוסים, רייטינג: האם ספיישל ארץ נהדרת הצליח לגבור על הישרדות VIP?, באתר אייס, 9 בספטמבר 2020 אנגלינה יוסים, רייטינג: קרב צמוד בין יצאת צדיק למירוץ למיליון - מי לקחה בפער של 0.1%?, באתר אייס, 10 בספטמבר 2020 ניר קומם, רייטינג: האם קשת הצליחה סוף סוף לעקוף את הישרדות?, באתר אייס, 11 בספטמבר 2020 אנגלינה יוסים, רייטינג: הזמר במסכה שוברת שיאים; עיתונאי מוכר נחשף תחת תחפושת הקקטוס, באתר אייס, 30 בספטמבר 2020 רייטינג: מאסטר שף או משחקי השף, את מי מעדיפים הישראלים, באתר אייס, 25 באפריל 2021 רייטינג: הערוצים בסיקור אסון מירון, באיזו מהדורה צפו הכי הרבה?, באתר אייס, 2 במאי 2021
ג'ייקו

חסוס מנואל נייבס קורטס (בספרדית: Jesús Manuel Nieves Cortez; נולד ב-9 באפריל 1993), ידוע בשם הבמה ג'ייקו (Jhayco), ולשעבר ג'יי קורטס (Jhay Cortez), הוא זמר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי פוארטו ריקני. קורטס נולד בריו פיידראס שבפוארטו ריקו. לאחר מכן, עבר להתגורר בקמדן שבניו ג'רזי, ובעקבות כך ילדותו הייתה דו-לשונית. קורטס החל לכתוב מוזיקה בגיל 11, ופרץ לתעשיית המוזיקה בגיל 22. קורטס ידוע בכתיבת להיטי רגאטון רבים, בהם "Criminal", "I Like It" ו-"I Can't Get Enough", בין היתר. לאחר מכן, החל לעסוק גם בזמרה, ובשנת 2018 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, Eyez On Me, תחת חסותה של חברת יוניברסל מיוזיק גרופ. בשנת 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Famouz, שזכה להצלחה נטויה, תוך שהגיע למקום ה-164 במצעד הבילבורד 200. האלבום כולל את הסינגל "No Me Conoce", לו הופק רמיקס בשיתוף הזמרים ג'יי באלווין ובאד באני, שזכה להצלחה רבה תוך שהגיע למקום ה-4 במצעד השירים הלטיני של הבילבורד, ואף נכלל באלבום. בשנת 2020, השתתף בשיר "La Luz (Fin)" של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית-אמריקאית קאלי אוצ'יס, אשר נכלל באלבומה, Sin Miedo (del Amor y Otros Demonios). בהמשך השנה, הוציא יחד עם באד באני את השיר "Dakiti", שנכלל באלבומו, El Último Tour Del Mundo והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד גלובל 200. 2019: Famouz 2020: Famouz Reloaded 2021: Timelezz 2018: Eyez On Me אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייקו (בספרדית) ג'ייקו, ברשת החברתית פייסבוק ג'ייקו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ייקו, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ייקו, ברשת החברתית טיקטוק ג'ייקו, סרטונים בערוץ היוטיוב ג'ייקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ייקו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ייקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ייקו, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'ייקו, באתר ספוטיפיי ג'ייקו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'ייקו, באתר Last.fm (באנגלית) ג'ייקו, באתר AllMusic (באנגלית) ג'ייקו, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ייקו, באתר דיזר ג'ייקו, באתר Yandex.Music (ברוסית) ג'ייקו, באתר Discogs (באנגלית) ג'ייקו, באתר Songkick (באנגלית) ג'ייקו, באתר Genius ג'ייקו, באתר SecondHandSongs ג'ייקו, באתר בילבורד (באנגלית) ג'ייקו, באתר טיידל (באנגלית) ג'ייקו, באתר אמזון מיוזיק Historia y biografía de Jhay Cortez, Historia y biografía de, ‏2019-05-24 (בספרדית) ¿Quién es Jhay Cortez, el artista que J Balvin presentó en su Instagram?, Heabbi.com, ‏2018-04-10 (בספרדית) Latin Artist on the Rise: Meet Jhay Cortez, The New Urban Act to Have on Your Radar, Billboard, ‏2019-06-20 Jhay Cortez es el compositor de muchos éxitos como I like It, People en Español (באנגלית) Jhay Cortez salió para demostrar que es el futuro en "Eyez On Me", Heabbi.com, ‏2018-05-21 (בספרדית) Jhay Cortez, Billboard Puerto Rican Hitmaker Jhay Cortez Doesn't Need American Hip-Hop’s Approval, www.vice.com (באנגלית) Matthew Ismael Ruiz, Your Guide to Urbano’s Power Players: The New Stars, OGs, and Next Class, Vulture, ‏2019-07-03 (באנגלית) Jhay Cortez Sings About a Woman Who Pretends Not to Know Him in 'No Me Conoce' Translated Lyrics, Billboard, ‏2019-06-26 Rubén Ortega, Kali Uchis estrena “La Luz”, junto a Jhay Cortez, Indie Rocks!, ‏2020-10-02 (בספרדית) Bad Bunny & Jhay Cortez's 'Dakiti' Is First Latin Hit to Simultaneously Top Both Billboard Global Charts, Billboard (באנגלית)
In a Dream

In a Dream (בעברית: בחלום) הוא מיני-אלבום האולפן החמישי של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. האלבום יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, קפיטול רקורדס ויוניברסל מיוזיק אוסטרליה. סיוון תיאר את "הקונספט מיני-אלבום" כ"סיפור שעדיין מתגלה. אוסף השירים הקטן הזה בוחן תקופת רכבת הרים רגשית בחיי כשהרגשות והמחשבות היו טריים ביותר למזעזע. לבחון מחדש את השירים והרגעים האלה זה קשה, אבל אני גאה במוזיקה הזו ונרגש להפיץ אותה בעולם." "Take Yourself Home" - יצא לאור ב-1 באפריל 2020, כסינגל הראשון והפותח מהאלבום. השיר הגיע למקום התשיעי במצעד השירים של ניו זילנד. "Easy" - יצא לאור ב-15 ביולי 2020, כסינגל השני מן האלבום. "Rager Teenager!" - יצא לאור ב-5 באוגוסט 2020, כסינגל השלישי מן האלבום. מידע על האלבום In a Dream באתר MusicBrainz האלבום In a Dream באתר ספוטיפיי In a Dream - Troye Sivan | Songs, Reviews, Credits | AllMusic, AllMusic The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Bloom CD, www.troyesivanstore.com (באנגלית) (ארכיון) Troye Sivan - In A Dream [Explicit Lyrics (Target Exclusive, CD)], www.target.com (באנגלית) IN A DREAM (BLUE MIST) LP + SIGNED ART CARD, www.troyesivanstore.com (באנגלית) (ארכיון)
יוסף לייפר (פיטסבורג)

רבי יוסף לייפר (אייר ה'תרנ"א – ט"ו באדר ה'תשכ"ו; 1891 – 7 במרץ 1966) היה האדמו"ר הראשון מפיטסבורג. מכונה הצדקת יוסף על שם ספרו. נולד לרבי ישכר בער מסאטמר בן רבי מרדכי מנדבורנה ולדבורה בת רבי יהושע השיל אייכנשטיין מחודרוב. נקרא על שם סבו רבי יוסף בלוך (מחבר הספר 'גנזי יוסף'). התייתם מאביו בגיל 15, ובגיל 17 נסע ללמוד בישיבתו של רבי יהודה גרינוואלד (בעל 'שבט מיהודה') ונסמך על ידו. כמו כן, נסמך לרבנות גם בידי רבי אברהם צבי ברגמן רבה של קהילת יהודי יאסין ורבי שאול בראך גאב"ד קאשוי. נשא לאשה את בת־דודו שרה טאבא (בת רבי אברהם אבא ווילף, חתן רבי יהושע העשיל אייכנשטיין, שהיה גם חותן אביו רבי ישכר בער מסאטמר). לאחר נישואיו התגורר בקראלי למשך שבע שנים, ובשנת תרפ"ד עבר לפיטסבורג עקב קשיים כלכליים. בשנת תרפ"ז פתח בפיטסבורג ישיבה שפעלה עד לשנת תר"ץ. שלח שלשה מבניו ללמוד בישיבות אירופה, שניים מהם נספו בשואה. מקיץ ה'תשכ"ה החלה בריאותו להידרדר והוא אושפז בבית חולים בדנוור, סמוך לבית בתו לאה טברסקי. בפורים ה'תשכ"ו חלה החמרה במצבו, ובשושן פורים נפטר. ארונו הובא ארצה בי"ח באדר לקבורה בחלקת הרבנים בהר המנוחות. דברי תורתו נדפסו בספר 'צדקת יוסף'. בנו רבי אברהם אבא לייפר, ממשיכו באדמו"רות פיטסבורג בנו רבי ישכר בער, חתן רבי אהרן משה לייפר, נרצח בשואה בנו מרדכי, נרצח בשואה בנו יצחק אייזיק, נפטר בילדותו בתו לאה הינדא הייתה נשואה לרבי שלמה טברסקי מהורנסטייפל, ובזיווג שני נישאה לרבי מאיר רוזנבוים בתו חיה אשת רבי אברהם טברסקי מכון יד איתמר, עדות ביהוסף, אשדוד, תשס"ח. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.