ברכת יוצר

ברכת יוצר (או יוצר אור) היא אחת מברכות קריאת שמע הנאמרת כחלק מתפילת שחרית. הברכה נקראת כך משום שהיא נפתחת במשפט ”בָּרוּךְ אַתָּה יְיָ אֱלֹהֵנוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם, יוֹצֵר אוֹר וּבוֹרֵא חשֶׁךְ, עֹשֶֹה שָׁלוֹם וּבוֹרֵא אֶת הַכֹּל...”. ברכה זו היא אחת משתי ברכות הנאמרות קודם לקריאת שמע בשחרית, ברכת יוצר וברכת אהבה רבה. לפי המנהג הנפוץ, נוסח הברכה משתנה בין ימות החול לשבת, ובשבת מחליפים את הקטע הראשון של הברכה (שלאחר פתיחת הברכה) בקטע המתחיל במילים 'הכל יודוך', מוסיפים את הפיוט 'אל אדון על כל המעשים', וקטע נוסף שמתחיל במילים 'לאל אשר שבת'. בנוסח הספרדים, שני הקטעים הראשונים נאמרים גם ביום טוב. לאחר התוספות, ממשיכה הברכה לקדושת היוצר, כמו ביום חול. במשנה נזכר שיש לברך קודם קריאת שמע של שחרית שתי ברכות: בשחר מברך שתים לפניה ואחת לאחריה — תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י"א, עמוד א' בתלמוד ביארו שהכוונה לברכת 'יוצר אור' וברכת אהבה רבה. סדר הברכות המקובל היום מוזכר במסכת ברכות, אך חוקרים משערים שנוסח הברכות בעבר היה מקוצר יותר. רב סעדיה גאון למשל מביא נוסח קצר יותר של ברכת יוצר, המורכב משלושה משפטים - הפתיחה, המשפט השני, והחתימה של הנוסח המקובל היום. ביניהם נוספו במהלך ההיסטוריה לברכה קטעי פיוט, פסוקי קדושה, תאורי מלאכים ועוד. מקור נוסף שממנו ניתן ללמוד על ההתפתחות ההיסטורית של הברכות הוא מהשוואה בין גרסת השחרית והערבית. ברכת אהבה בשחרית, לדוגמה, עוסקת גם בבקשות לגאולה וקיבוץ גלויות, שאינן מוזכרות בברכה שבערבית. מכך ניתן להסיק שאולי הן תוספת מאוחרת יחסית לנוסח וכן מופיע בנוסח ארץ ישראל של הגניזה הקהירית. תחילתה של הברכה מבוססת על פסוק בספר ישעיהו: יוֹצֵר אוֹר וּבוֹרֵא חֹשֶׁךְ עֹשֶׂה שָׁלוֹם וּבוֹרֵא רָע — ספר ישעיה, פרק מ"ה, פסוק ז' אף שבפסוק הנוסח הוא 'בורא רע', בברכה שינו חז"ל ל'בורא את הכל' מפני שהעדיפו לנסח בלשון נקיה. אף שברכה זו נאמרת בשעות הבוקר תיקנו להזכיר בברכה את בריאת הלילה, על מנת להוציא מדעת הצדוקים שסבורים שמי שברא את היום לא ברא את הלילה. הברכה כוללת 'קדושה', המוכרת כ'קדושת יוצר', כלומר הזכרת הפסוקים "קדוש קדוש קדוש" ו"ברוך כבוד". בעדות אשכנז, פסוקים אלו נאמרים על ידי כל הציבור ביחד. הראשונים נחלקו האם נוסח זה של קדושה מיועד רק לתפילה בציבור, או שאף יחיד, המתפלל בלא מניין, רשאי לומר קדושה זו: לדעת הגאונים, כל הקדושה נאמרת רק בציבור, ויחיד אינו אורמ את פסוקי הקדושה, וגם לא את הקטעים הסובבים אותם. בהתאם לכך, בסידור רב סעדיה גאון מובאות שתי נוסחאות שונות לברכה, אחת ליחיד ואחת לציבור. הנוסח של היחיד כולל רק את פתיחת הברכה וחתימתה, בלי פסקאות ההרחבה הקשורות בקדושה. בנוסח הציבור, משולבות בברכה הפסקאות המצויות בנוסחי התפילה כיום, לרבות קדושת היוצר. בטור כתב בשם הרמב"ם שיחיד אינו אומר את פסוקי הקדושה, אלא יאמר רק ”עונים באימה ואומרים ביראה קדוש וברוך”. אמנם בבית יוסף כתב ”וכתוב בתשובת הרשב"א, שבתשובה כתב ואמר שקדושה שביוצר – יחיד אומר אותה, וגם רבינו ירוחם ורבינו הגדול מהר"י אבוהב ז"ל כתבו שבנו של הרמב"ם העיד על אביו ז"ל שכתב בכתב ידו בתשובה אחת שהיחיד יכול לאומרה; שאף על פי שכתב במדע שאין היחיד יכול לאומרה, אחר כך חזר בו ותפס שיטת הרא"ש, ע"כ. והכלבו כתב, שמאחר שבתשובה כתב הפך ממה שכתב בחיבור, נראה שסובר שהוא הלכה ואין מורין כן. ובארחות חיים כתוב שבנו של הרמב"ם העיד על אביו שחזר בו הלכה למעשה, ועל זה אנו סומכים, עד כאן לשונו.” הרא"ש סבור שקדושה זו היא רק סיפור דברים בעלמא, ולכך בניגוד לקדושה של חזרת הש"ץ, אף יחיד יכול לאומרה. בשולחן ערוך הביא את שתי הדעות, כשהוא מסיים שטוב להחמיר, ומוסיף שיחיד יכול לומר פסוקים אלו בניגון עם טעמי המקרא. אך ברמ"א כתב שהמנהג שאף יחיד אומר פסוקים אלו כרגיל. להלכה כתב במשנה ברורה שמאחר ודעת הגר"א לפסוק שקדושה זו אינה נאמרת ביחיד, לכן כדאי להדר שהאומרה ביחיד, יאמרה בניגון ובטעמים. בנוסח אשכנז, לפני חתימת ברכת יוצר נאמר המשפט "כאמור לעושה אורים גדולים כי לעולם חסדו, אור חדש על ציון תאיר ונזכה כולנו מהרה לאורו". חלק מהראשונים צידדו בעד תוספת זו, בניהם הרא"ש בתשובה שהסביר שהכוונה במילים 'יוצר אור' היינו האור שברא הקב"ה בששת ימי בראשית ולא היה העולם כדאי להשתמש בו וגנזו לצדיקים לעתיד לבא... והיינו נמי אור חדש שחידש בו' ימי בראשית שעתיד הקב"ה לחדש לנו. לדעת רב שרירא גאון, אין מניעה להזכרה זו, מאחר שאין הכוונה בברכה לאור זה, והוא רק כאזכור בלבד. אמנם ראשונים אחרים התנגדו לתוספת זו: כך למשל כתב רש"י 'שאין לחתום באור העתיד שאינו מעין החתימה, לפי שסדרו חז"ל הברכה על אור המתחדש בכל יום ולא על אור העתיד'. גם דעתו של רב סעדיה גאון נגד שילוב המשפט בברכה זו, כשהוא מסביר שהברכה עוסקת בבריאת העולם, ופסוק זה מנוגד לרוח הברכה. ואכן מנהג יהודי ספרד וארצות האסלאם להשמיט תופסת זו בנוסחיהם. לדעת המגן אברהם, בניגוד לקדושה שבחזרת הש"ץ שנאמרת דווקא בעמידה, קדושה זו עדיף לאומרה בישיבה, והובאו דבריו במשנה ברורה. כאמור, בשבת נהוג להחליף את המקטע הראשון של הברכה ”המאיר לארץ ... יפארוך סלה” בשלשה מקטעים מורחבים: הכל יודוך, הפיוט אל אדון ולסיום לאל אשר שבת מכל המעשים. לאחר מכן ממשיכים בנוסח הרגיל תתברך (לנצח) צורנו. ערך מורחב – יוצרות המושג "יוצרות" במשמעותו המקורית מציין מערכת פיוטים שנאמרת בברכות קריאת שמע, לרבות ברכת "יוצר אור", ומכאן נובע שמם. למעשה כיום, וכך גם בסידורים רבים, מכונים גם הקרובות (פיוטים לתפילת העמידה) לשחרית ומוסף בשם זה. באופן מסורתי המילה "יוצר" משמשת הן עבור כלל מערכת הפיוטים לברכות קריאת שמע, והן עבור החלק הראשון במערכת זו. כדי לבדל ביניהם, מקובל במחקר להשתמש בכינוי "מערכת היוצר" עבור המערכת כולה, ובביטוי "גוף היוצר" עבור הפיוט הראשון במערכת. מתוך כלל מערכת היוצר, שלושה סוגי פיוטים מרחיבים את ברכת יוצר אור: יוצר/גוף היוצר - פיוט הנאמר בתחילת ברכת יוצר אור, מיד אחרי תחילת הברכה יוצר אור ובורא חושך עושה שלום ובורא את הכל. אופן - פיוט הנאמר בין פסוקי "קדוש" ו"ברוך" בקדושת יוצר. מאורה - פיוט הנאמר לפני חתימת ברכת יוצר המאורות. ברכת יוצר, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" הפיוט ברכת יוצר, באתר הפיוט והתפילה ביאור נרחב על הברכה מאת הרב אורי שרקי . שולחן ערוך, אורח חיים, סימן נ"ט, סעיף א' רב סעדיה גאון, תפלת השחר ליחיד, סדור רב סעדיה גאון, עמ' יג; ולעומת זאת תפלת השחר לצבור, סדור רב סעדיה גאון, עמ' לו–לז, באתר היברובוקס. שם כלל הדעות הובא בבית יוסף, אורח חיים, נט. שם