laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ג'רי גולדסמית'

ג'רלד (ג'רי) קינג גולדסמית' (באנגלית: Jerrald (Jerry) King Goldsmith‏; 10 בפברואר 1929 - 21 ביולי 2004), היה מלחין סרטים אמריקאי יהודי, שנודע בעיקר כמלחין של פסקול סרטי "מסע בין כוכבים". ג'רי גולדסמית' החל את הקריירה הענפה שלו, הכוללת מאות סרטים וסדרות טלוויזיה, עוד בשנות ה-50 המוקדמות. הוא נולד בלוס אנג'לס ולמד מוזיקה עם יעקב גימבל והפסנתרן-מלחין-מוזיקאי מריו קסטלנואובו טדסקו. הוא התאהב בהלחנת מוזיקה לאחר צפייה בסרט 'Spellbound' ("בכבלי השיכחה"), ב-1945. את לימודיו עשה באוניברסיטת דרום קליפורניה אצל מיקלוש רוז'ה זוכה האוסקר. ב-1950 התקבל לעבודה ובתחילה עבד כפקיד הקלדה ב-CBS אך בהמשך התקדם לעבודה בשידורי רדיו חיים, והלחין תסכיתים. בהמשך החל להלחין פסקולים לסדרות טלוויזיה ובהם ל"אזור הדמדומים" (1959). הקריירה שלו המריאה בשנות ה-60 עם מספר רב של סרטים שהגיעו להצלחה ושעליהם שקד, בהם סרטו של ג'ון יוסטון - "פרויד" (1962), אשר הביא לו מועמדות ראשונה לפרס האוסקר כן הלחין את הפסקול לסרט "חמש נזירות וגבר אחד", "הפרס" (1963), "טלאי כחול" (1965), "חיים בשנית" "היאנגצה הגועש" (1966), "הצרה עם מלאכים" "טורה! טורה! טורה!" (1970), "חטיפה במדבר" (1975), "ימים של תהילה" (1986), "בית רוסיה" (1990)", "לישון עם האויב" (1991), ו"כל הפחדים כולם" (2002). גולדסמית' היה חדשן ובעבודתו שילב אלקטרוניקה שהעניקה לעבודתו רב צדדיות רבה שזכתה להצלחה, לדוגמה בסרט "כוכב הקופים" המקורי שיצא ב-1968. בנוסף נהג להלחין מוזיקה קצבית, עם הרבה כלי נשיפה ותופים, דבר שהיקנה לפסקוליו ממד מאיים ומסתורי, בשל כך נודע גולדסמית' כמלחין של סרטי מדע בדיוני וסרטי מלחמה. 18 מועמדויות לפרס האוסקר (זכייה אחת על "The Omen", ב-1977) 9 מועמדויות לפרס גלובוס הזהב 5 מועמדויות לפרס גראמי 4 זכיות בפרס אמי (מתוך 4 מועמדויות) 17 מועמדויות ל- Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films, USA (זכייה אחת) 14 זכיות ב-BMI Film & TV Awards (מתוך 14 מועמדויות) החשפנית (1963) קח אותה, היא שלי (1963) הפרס (1963) שבעה ימים במאי (1964) טלאי כחול (1965) חיים בשנית (1966) היאנגצה הגועש (1966) כוכב הקופים (1968) פטון (1970) צ'יינהטאון (1974)* חטיפה במדבר (1975) אות משמיים (1976) שכלל שיר Ave Satani הנערים מברזיל (1978) הנוסע השמיני (1979) מסע בין כוכבים: הסרט (1979) רמבו (1982) אזור הדמדומים (1983) גרמלינס (1984) ימים של תהילה (1986) וול סטריט (1987) זיכרון גורלי (1990) בית רוסיה (1990) לישון עם האויב (1991) אינסטינקט בסיסי (1992) נהר הפרא (1994) הרוח והאפלה (1996) סודות אל איי (1997) שבע שנים בטיבט (1997) מולאן (1998) אייר פורס 1 (1997) המומיה (1999) מדיה וקבצים בנושא ג'רי גולדסמית' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'רי גולדסמית' ג'רי גולדסמית', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר AllMovie (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר Box Office Mojo (באנגלית) ג'רי גולדסמית', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'רי גולדסמית', באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר ספוטיפיי ג'רי גולדסמית', באתר Last.fm (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר AllMusic (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר דיזר ג'רי גולדסמית', באתר Discogs (באנגלית) ג'רי גולדסמית', באתר SecondHandSongs ג'רי גולדסמית', באתר DNCI אתר הנצחה ג'רי גולדסמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קבלו אותי (סרט, 2022)

קבלו אותי הוא סרט קולנוע עצמאי ישראלי מסוגת הדרמה להט"בית משנת 2022 שנכתב בידי אייל קנטור ודידי לובצקי ובוים בידי אייל קנטור. הסרט הוא סרט הביכורים של הבמאי אייל קנטור. בסרט מככבים יואב קרן, גל אמיתי ומנדי ברששת. הסרט הופק בידי אייל קנטור ויואב קרן בחברת ההפקה שלהם טוני הפקות ומופץ בידי The Open Reel. תום (יואב קרן), תלמיד כיתה י"ב שנדרש על ידי אביו למצוא מקום מגורים חדש תוך שבועיים מוצא עצמו במערכת יחסים תובענית עם צלם אופנה מבוגר ממנו בעת שהוא מאוהב בסתר בחברו הקרוב גלעד. הסרט מועמד לפרס אופיר 2022. הסרט מועמד לפסטיבל הסרטים הבינלאומי גוואדלג'רה במקסיקו לפרס Premio Maguey. הסרט מועמד לפסטיבל הסרטים הלהט"ב אמור בקטגוריית הסרט הבין-לאומי. הסרט מועמד לפסטיבל הסרטים הלהט"ב אאוט-סאוט בדרהאם, אנגליה. הסרט מועמד לפסטיבל הסרטים הגאה TLVFest שיתקיים בתל אביב. הסרט מועמד לפסטיבל הסרטים אאוט-שאיין בפורט לודרדייל, פלורידה, ארצות הברית. פסקול הסרט נוצר על ידי איתי עמרם ויצא לספוטיפיי ואפל מיוזיק בתאריך 25 בנובמבר 2022. הפסקול כולל 12 שירים באורך של 24 דקות. הסרט הוצג לראשונה והוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי גוואדלג'רה במקסיקו. הסרט מופץ ב20 מדינות ובהן: ארצות הברית, אנגליה, מקסיקו ועוד. הסרט עצמו מופץ באנגליה גם דרך בתי הקולנוע וגם דרך הפריים וידאו. הסרט ניתן לצפייה דרך פריים וידאו רק באנגליה. הסרט מדורג לצפייה מגיל 18+. הסרט יוקרן בהקרנת בכורה ישראלית בפסטיבל הסרטים הגאה TLVFest בתל אביב בתאריכים 29 באוקטובר 2022 ו-31 באוקטובר 2022. "קבלו אותי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קבלו אותי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קבלו אותי, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה קבלו אותי, באתר The Open Reel קבלו אותי, באתר פריים וידאו
כולנו צריכים להיות פמיניסטים

כולנו צריכים להיות פמיניסטים הוא שמה של מסה באורך ספר מאת הסופרת הניגרית צ'ימָמָנדָה נגוזי אדיצִ'יֶה. המסה התפרסמה לראשונה בשנת 2014 בהוצאה Fourth Estate, ועוסקת בהגדרת הפמיניזם במאה ה-21. הספר תורגם לעברית על ידי קטיה בנוביץ' ויצא לאור בעברית בשנת 2017 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. המסה היא עיבוד להרצאת TEDx באותו שם שנשאה אדיצ'יה לראשונה באירוע "TEDx Euston" בלונדון בשנת 2012, שזכתה ליותר מ-7 מיליון צפיות נכון ל-2022. המסה "כולנו צריכים להיות פמיניסטים" כוללת אנקדוטות מחיי הפמיניסטית ומנתחת את משמעות החיים בתור פמיניסטית. לטענתה, שם התואר "פמיניסטית" אינו עלבון, אלא תווית שעל כולנו לאמץ אל ליבנו. אף על פי שרעיון הפמיניזם דוגל בשוויון ללא משוא פנים לנשים ולגברים בכל היבטי החיים, המתנגדים המושבעים ביותר לשחרור האישה מאמינים שהפמיניזם הוא תנועה חברתית שמתמקדת בביטול תפקידי המגדר המסורתיים, ובהתייחסות לגברים כאל נחותים. המסה חושפת בתמציתיות את הצורך לערוך שינויים באמונות חברתיות ובהבניות מגדריות שמנציחות את הפער בין נשים לגברים. בעיקרון, על כולנו להיות פמיניסטים לא רק כדי לשקף את המחויבות שלנו לשחרור האישה, אלא גם כדי לעודד גברים לקיים שיחות עם נשים בכל הנוגע למיניות, להופעה חיצונית, לתפקידים ולהצלחה. להיות פמיניסט משמעו לדגול בזכויות האישה, ולנסות להפוך את העולם למקום טוב יותר עבור נשים. מאחר שייעודו היחיד של הפמיניזם הוא לערוך מהפכה באפליה המינית באמצעות יצירת שוויון הזדמנויות לנשים ולגברים, מטרתו אינה לערער לחלוטין על התפקידים הביולוגיים של כל אחד מהמגדרים, אלא לתקוף את חוסר הצדק שמשתיק את רצונם ופוגע בכוחם לחרוג מהציפיות שתולה בהם החברה. לכן, בעקבות אימוץ רעיון הפמיניזם ניתן להפוך את ההצלחה בקרב נשים לנורמה, ולאפשר לגברים לחתור להישגים גדולים אף יותר. ההשתתפות בתנועה הפמיניסטית העכשווית סוללת את הדרך לקראת חברה משגשגת וכוללנית בעתיד. העצמת נשים אינה באה על חשבון מתן הזדמנויות לגברים. חינוך הקהילה לכבד נשים בצורה שווה תורם ליצירת אווירת הצלחה. לכן, אימוץ הרעיון הפמיניסטי משחרר מהבניות תרבותיות וחברתיות שמגבילות את האופן שבו אנשים תופסים מיניות ותפקידים מגדריים, ומאפשר לנשים ולגברים להיות מי שהם רוצים להיות, ללא הגבלות. הספר מציג גישה ביקורתית לגבי הדרך שבה נבנית הגבריות, וטוען שהחברה בכללותה חייבת להשתנות אם ברצוננו להשיג שוויון. הספר התקבל בהתלהבות וזכה להצלחה גורפת. האינדפנדנט בחר בו כ"ספר השנה", ובדצמבר 2015 הודיע לובי הנשים השוודיות שהספר יופץ בקרב כל הנערות והנערים בגיל 16 בבתי הספר התיכוניים בשוודיה. היוזמה זכתה לתמיכתם של ארגונים נוספים בשוודיה בתקווה שהמורים ישלבו את הספר ואת הדיון בו בתוכנית הלימודים. Chimamanda Ngozi Adichie: 'I decided to call myself a Happy Feminist', the Guardian, ‏2014-10-17 (באנגלית) We should all be feminists | Chimamanda Ngozi Adichie | TEDxEuston, נבדק ב-2022-06-27 Caroline Framke, Every Swedish teenager is about to get a brilliant crash course in feminism, Vox, ‏2015-12-07 (באנגלית)
מהקרק

מהקרק (בהונגרית: Méhkerék) הוא כפר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים במהקרק נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 2,290 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,934 תושבים. יהודים ישבו במהקרק במאה ה-19 ובשנת 1944 ידוע על יהודי אחד לפחות ששרד את השואה. מדיה וקבצים בנושא מהקרק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מהקרק (בהונגרית וברומנית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי מהקרק שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
המטה הכללי הקטן

המטה הכללי הקטן (בדנית: Den lille Generalstab) היה שמה של קבוצת התנגדות שהורכבה מקציני הצבא המלכותי הדני ולחמה כנגד הכיבוש הגרמני בדנמרק במלחמת העולם השנייה. ב-9 באפריל 1940 כבשה גרמניה הנאצית את דנמרק כמעט ללא קרב. הגרמנים הפכו את דנמרק למדינת חסות ממושמעת, אולם בהדרגה מאסו במצב זה. ב-29 באוגוסט 1943 פתחו הגרמנים במבצע ספארי ופרקו את כוחות ההגנה של דנמרק. קבוצת קצינים בהנהגת קפטן ויגו האלף התאגדה במטרה לארגן התנגדות לכיבוש הגרמני. חברי המטה הכללי הקטן הקימו רשת של קשרים בין כל הקצינים לשעבר בצבא הדני, כמו גם עם מנהיגי המרי האזרחי ועם הממשלה הדנית הגולה בלונדון והבריגדה הדנית בשוודיה. באוקטובר 1943 אחד ממנהיגי המטה הכללי הקטן, הגנרל אבה גורץ, יצר קשר עם מנהיג הממשלה הגולה וילהלם בול. גורץ התחייב כי המטה הכללי הקטן יהיה נאמן לממשלה הגולה בלונדון ולמלך כריסטיאן העשירי בלבד. כתוצאה מכך, נקלע המטה הכללי הקטן לעימותים עם תנועות התנגדות אחרות בדנמרק ובמיוחד עם המפלגה הקומוניסטית הדנית ומחתרת השמאל הרדיקלי BOPA. בספטמבר 1943 חברו קבוצות ההתנגדות השונות יחד והקימו את מועצת החירות הדנית אשר בה היו מיוצגות כל תנועות ההתנגדות. התנועות החברות במועצה הטילו על המטה הכללי הקטן לחלק בצורה שווה את הנשק שהוברח לדנמרק בידי בעלות הברית. עם זאת, במהלך כינוס המועצה במרץ 1945 הואשמו נציגי המטה הכללי הקטן בכל שהעבירו את הנשק רק לקבוצות התנגדות המזוהות עם הצבא ועם המלך, ומנעו תמיכה מהמחתרות הקומוניסטיות. לאחר המלחמה, סייעו חברי המטה הכללי הקטן בשיקומו של הצבא הדני. בין חבריו המפורסמים של הארגון נמנו ראשי ההגנה לעתיד אוטו בליקסנקרונה-מלר, סוון טאיידה ואוטו לינד. Gads leksikon om dansk besættelsestid 1940-1945, 2002. Palle Roslyng-Jensen: Værnenes politik – politikernes værn, 1980. Knud J.V. Jespersen: Med hjælp fra England 2, 2000. המטה הכללי הקטן המטה הכללי הקטן
פאבלישר

האם התכוונתם ל... Microsoft Publisher – (נקרא בעברית: מיקרוסופט פאבלישר) של חברת מיקרוסופט הוא יישום שולחני לפרסום פאבלישר (פרסום) – מונח בתחום השיווק הדיגיטלי המתייחס לאתר אינטרנט או אפליקציה בה ניתן להטמיע פרסומות שיוצגו לצרכני תוכן שלו
מדליית החירות הנשיאותית

מדליית החירות הנשיאותית (באנגלית: Presidential Medal of Freedom) היא, יחד עם מדליית הזהב של הקונגרס, אחת משני העיטורים האזרחיים הגבוהים ביותר בארצות הברית. תפקידה להכיר ב"תרומה משובחת במיוחד לביטחון או לאינטרס הלאומי של ארצות הברית, שלום עולמי, לתרבות או יוזמות ציבוריות או פרטיות אחרות". הענקת המדליה נקבעה בצו נשיאותי של הנשיא ג'ון פ. קנדי ב-1963, עת החליפה מדליית החירות הנשיאותית את מדליית החירות שהוענקה בין 1945–1961. היא מוענקת מאז פעם בשנה, ב-4 ביולי או בסמוך לו, או מעת לעת לפי שיקול דעתו של הנשיא. מקבלי המדליה נבחרים על ידי הנשיא מיוזמתו או על פי המלצה. המקור העיקרי להמלצות היא מועצה העוסקת בפרסים על שירות ציבורי מכובד, שנוסדה בכח אותו צו של קנדי. אדם יכול לזכות במדליה יותר מפעם אחת: אלסוורת' באנקר וקולין פאוול זכו לכבוד הכפול. ג'ון קנת גלבריית קיבל את מדליית החירות שקדמה למדליה הנוכחית, מהנשיא טרומן וחמישים וארבע שנים לאחר מכן קיבל את מדליית החירות הנשיאותית מהנשיא ביל קלינטון. רשימת מקבלי הפרס ארוכה. היא כוללת אישים מכל תחומי החיים: בדרנים כבוב הופ, לוסיל בול וברברה סטרייסנד; מדענים כיונה סאלק ואדוארד טלר לצד עיתונאים כוולטר קרונקייט ואדוארד מורו וכדורסלנים כמייקל ג'ורדן ושופטים כארתור גולדברג, ואף פוליטיקאים כדיק צ'ייני והנשיא לינדון ג'ונסון. כעניין של שגרה מעניקים נשיאים את המדליה לחברים בולטים של מפלגתם. מצב שכיח אחר הוא הענקת המדליה לאישים ידועים הנוטים למות, כמו במקרה של ג'ון פוסטר דאלס. במקרים נדירים יותר היא מוענקת לאחר המוות, כפי שהוענקה למשל לנשיא קנדי עצמו ולסנאטור ג'ון צ'ייפי. חמישה ישראלים עוטרו במדליית החירות הנשיאותית, מהם שניים שחיים בישראל: ב-15 בדצמבר 2006 קיבל נתן שרנסקי את המדליה מידי ג'ורג' בוש, והיה ללא אמריקני הרביעי הזוכה במדליה, אחרי נלסון מנדלה, האפיפיור יוחנן פאולוס השני, והאם תרזה, שקיבלו את שני העיטורים האמריקניים החשובים ביותר של הנשיא והקונגרס - מדליית הזהב של הקונגרס ומדליית החירות הנשיאותית. ב-13 ביוני 2012 העניק ברק אובמה את המדליה לנשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, כהוקרה על מפעל חייו ודוגמתו האישית. ב-20 בנובמבר 2013 העניק ברק אובמה את המדליה לפרופ' דניאל כהנמן. יצחק פרלמן, כנר ישראלי - אמריקאי קיבל את המדליה בשנת 2015. בנובמבר 2018 העניק הנשיא דונלד טראמפ את המדליה למרים אדלסון. מדיה וקבצים בנושא מדליית החירות הנשיאותית בוויקישיתוף רשימת מקבלי המדליה מדליית החירות הנשיאותית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מדיסני ועד מנדלה: גם פרס יזכה בעיטור הנשיאותי, באתר וואלה, 5 במרץ 2012 יצחק בן-חורין, וושינגטון, שי מאובמה: מדליית החירות לכהנמן ולאופרה, באתר ynet, 20 בנובמבר 2013 יצחק בן-חורין, וושינגטון, אובמה העניק את מדליית החירות לכנר יצחק פרלמן, באתר ynet, 26 בנובמבר 2015 יחד עם אלוויס: טראמפ העניק למרים אדלסון את מדליית החירות, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2018
המשרד לאיכות הסביבה

האם התכוונתם ל... המשרד להגנת הסביבה – משרד ממשלתי ישראלי. המשרד לאיכות הסביבה (יפן) – ממשרדי ממשלת יפן המשרד לאיכות הסביבה, שמירת הטבע ובטיחות גרעינית – משרד פדרלי בגרמניה.
אגם תומאס (אנטארקטיקה)

אגם תומאס (באנגלית: Lake Thomas) הוא אגם באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. האגם מכיל מי קרחונים נמסים. האגם מוקף בצידו הצפון-מערבי ובצידו הצפון-מזרחי על ידי רכס רוברטסון, וקרחון קלארק. שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. האגם נקרא על שם רוברט ה. תומאס (Robert H. Thomas), אשר השתתף במחקרי התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, לחקר את הגאומורפולוגיה הקרחונית של מדף הקרח רוס, בעונת המחקר (עונת הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1973 – 1974, וכן בעונת המחקר (עונת הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1974 – 1975.
עכשיו תורי

עכשיו תורי הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-27 באפריל 2010, ושימש כשיר האודישנים של העונה השמינית של תוכנית המציאות כוכב נולד. ב-30 באוגוסט 2009 זכתה רוני דלומי בעונה השביעית של תוכנית המציאות כוכב נולד. בהתאם למסורת התכנית, נבחרה דלומי לשיר את "שיר האודישנים" שילווה את האודישנים לעונה השמינית של התכנית. השיר "עכשיו תורי" נכתב והולחן למטרה זו בידי מוש בן ארי. השיר יצא לרדיו כסינגל ב-27 באפריל 2010. במצעד השנתי של רשת ג של אותה שנה, הגיע השיר למקום ה-22. אסף נבו, ‏הירשמו ליום האודישנים הגדול של "כוכב נולד", באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2010 עכשיו תורי באתר פזמונט
דיסקוגרפיה של רוני דלומי

הדיסקוגרפיה של הזמרת הישראלית רוני דלומי כוללת שלושה אלבומי אולפן, אלבום הופעה אחד (במשותף עם לי בירן ואליאנה תדהר), 29 סינגלים (מתוכם שישה שיתופי פעולה), ו-11 וידאו קליפים. את אלבום הבכורה שלה "קצת אחרת" הוציאה דלומי ב-23 בדצמבר 2010. מתוכו יצאו הלהיטים "תן", "קצת אחרת" ו"כך או כך". כמו כן, הוציאה דלומי את הסינגל "עכשיו תורי", אשר שימש כשיר האודישנים של העונה השמינית של תוכנית המציאות כוכב נולד. ב-13 באפריל 2011 הוציאה דלומי את השיר "שלחי אותו" כחלק מהפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר" של גלי צה"ל לקראת יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. במהלך שירותה הצבאי, ב-18 בספטמבר 2011 יצא האלבום "את הבית" של להקת חיל החינוך, ובו השיר "לדבר" בביצועה של דלומי. ב-8 ביולי 2013 יצא אלבומה השני "תחזיקו", אשר כלל את הלהיטים "תחזיקו", "פניי לרוח", "סתם שני אנשים" ו"קצה היום". ב-15 בדצמבר 2013 שיתפה דלומי פעולה עם פבלו רוזנברג בשיר "כל אחד יכול". ב-11 באוקטובר 2015 היא הוציאה אלבום הופעה משותף עם לי בירן ואליאנה תדהר בשם "לוקחים את הזמן". ב-6 במרץ 2016 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה "תסתכל עליי", אשר כלל את הלהיטים "איש של לילה", "לשמור עליי" ו"תסתכל עליי". ב-4 ביולי 2018 פרסמה דלומי את הסינגל "כל הזמן". ב-14 בנובמבר של אותה שנה יצא הסינגל "12 בלילה". ב-24 בינואר 2019 שיתפה פעולה עם דודי בר דוד בסינגל "My Love". ב-3 באפריל של אותה שנה יצא הסינגל "הייתי שרה". ב-20 באוגוסט הוציאה את הסינגל "רוץ איתי". ב-18 באוקטובר 2020 הוציאה את הסינגל "רציתי שזה יכאיב". ב-4 בנובמבר של אותה שנה שיתפה פעולה יחד עם רותם כהן בשיר "תוכניות לחיים" שנכתב עבור האגודה למלחמה בסרטן. ב-10 במרץ 2021 הוציאה את הסינגל "זה בא אליי". ב-26 במאי של אותה שנה התארחה בשיר "ספסלים" של הצמד אמיר ובן. ב-1 במרץ 2022 יצא הסינגל "למרות". ב-20 במרץ 2023 יצא הסינגל "בדרך אל הים" שדלומי כתבה והלחינה יחד עם עמוס בן דוד. המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏10-16 במאי 2015 המצעד הישראלי, באתר גלגלצ, ‏7 בדצמבר 2023
פלייליף

פלייליף (באנגלית: Flyleaf) היא להקת רוק אלטרנטיבי ומטאל שנוסדה בשנת 2002 מטמפל/בלטון, טקסס. הלהקה וחבריה ניגנו תחת כמה שמות שונים כמו: Listen, Sporos, The Grove, and Passerby. הם התפרסמו תחת השם Passerby אך בשל סיבות חוקיות הם שינו את השם לפלייליף. הם הופיעו בארצות הברית ב-2003 עד לשחרור האלבום הראשון שלהם ב-2005. האלבום נהפך לאלבום פלטינה לאחר שנמכרו יותר ממיליון עותקים. פלייליף שחררו את אלבומם השני ממנטו מורי (תרגום לעברית: תזכור שאתה תמות) ב-10 בנובמבר 2009 שדורג במקום ה-8 במצעד הבילבורד. ב-30 באוקטובר 2012 יצא לאור האלבום השלישי שלהם. ב-22 באוקטובר הודיעה לייסי על עזיבתה מהלהקה. ב-2 באוקטובר הלהקה הודיעה שקריסטן מיי הצטרפה ללהקה בתור הסולנית הבאה. Broken Wings (EP) - 2002 2005 - Flyleaf Much Like Falling (EP) - 2007 2009 - Memento Mori Remember To Live (EP) - 2010 New Horizons - 2012 מדיה וקבצים בנושא פלייליף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פלייליף פלייליף, ברשת החברתית פייסבוק פלייליף, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פלייליף, ברשת החברתית אינסטגרם פלייליף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) פלייליף, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) פלייליף, באתר ספוטיפיי פלייליף, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) פלייליף, באתר Last.fm (באנגלית) פלייליף, באתר AllMusic (באנגלית) פלייליף, באתר MusicBrainz (באנגלית) פלייליף, באתר דיזר פלייליף, באתר Discogs (באנגלית) פלייליף, באתר Songkick (באנגלית) פלייליף, באתר Genius פלייליף, באתר SecondHandSongs פלייליף, באתר בילבורד (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דבראשוילי

האם התכוונתם ל... גבריאל דבראשוילי – רבה של יהדות סוראמי שבגאורגיה יעקב דבראשוילי – הרב הראשי של יהודי גאורגיה משה דבראשוילי – רב ואיש ציבור יהודי-גאורגי
אנדראס מקסו

אנדראס בייר מקסו (בדנית: Andreas Beyer Maxsø; נולד ב-18 במרץ 1994 בהבידוברה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברונדבי מליגת העל הדנית ובנבחרת דנמרק. מקסו גדל במחלקת הנוער של ברונדבי, אליה הצטרף בגיל שש. בשנת 2010 הצטרף מקסו אל מחלקת הנוער של נורשלן. ב-9 בדצמבר 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–4 לפ.צ. קופנהגן במסגרת ליגת העל הדנית. בסך הכל ערך 108 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים. ב-4 באוגוסט 2017 חתם מקסו באוסמנליספור מליגת העל הטורקית. ב-13 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לייני מלטיהספור במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2017/2018. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במדי המועדון. בסך הכל ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון. ב-29 ביוני 2018 חתם מקסו על חוזה לשלוש עונות בפ.צ. ציריך מליגת העל השווייצרית. הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער אחד. ב-3 ביולי 2019 חתם מקסו באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. הוא ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון. ב-9 בספטמבר 2019 חתם מקסו על חוזה לארבע עונות בברונדבי מליגת העל הדנית. ב-11 בנובמבר 2020 ערך מקסו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, בניצחון 0–2 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות. ברונדבי אליפות דנמרק (1): 2020/2021 מדיה וקבצים בנושא אנדראס מקסו בוויקישיתוף אנדראס מקסו, באתר Transfermarkt אנדראס מקסו, באתר Soccerway אנדראס מקסו, באתר WorldFootball.net אנדראס מקסו, באתר National Football Teams אנדראס מקסו, באתר FootballDatabase.eu Superliga-kometen: Derfor sagde jeg nej til FCK, Brøndby - og udlandet באתר B.T., ‏ 24 ביולי 2016 (בדנית) ANDREAS MAXSØ SOLGT TIL OSMANLISPOR באתר הרשמי של נורשלן, 4 באוגוסט 2017 (בדנית) FC Zürich verpflichtet Innenverteidiger Andreas Maxsø באתר הרשמי של פ.צ. ציריך, 29 ביוני 2018 (בגרמנית) Top-Transfer: Andreas Maxsö kommt zum KFC באתר הרשמי של אורדינגן 05, 3 ביולי 2019 (בגרמנית) Andreas Maxsø er Brøndby-spiller באתר הרשמי של ברונדבי, 9 בספטמבר 2019 (בדנית)
ג'ייסון ג'ורג' (כדורסלן)

ג'ייסון ג'ורג' (בגרמנית: Jason George; נולד ב-12 במאי 2001) הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הקלע בבאיירן מינכן. ג'ורג' החל לשחק בקבוצה הבוגרת של באיירן מינכן בשנת 2018, כשבמקביל המשיך לשחק בבאיירן מינכן ב'. ב-12 בספטמבר 2020 קבע שיא קריירה של 36 נקודות במשחק של באיירן מינכן ב'. מדיה וקבצים בנושא ג'ייסון ג'ורג' בוויקישיתוף פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר היורוליג Regular Season Round 9: Oberhaching Muenchen 2 72-86, Eurobasket ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מזגיאן

מזגיאן (בהונגרית: Mezőgyán) הוא כפר בנפת שרקד שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית קטנה. כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים במזגיאן נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,427 תושבים, ובשנת 2021 רק 895 תושבים. יהודים ישבו במזגיאן במאה ה-19, היה להם בית כנסת ובית הקברות אותו קיבלו ממשפחת הרוזן טישה. עד השואה, כל המשפחות היהודיות עזבו. בית הקברות הקטן נהרס לאחר המלחמה. בשנת 1944 נרצחו חלקם בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא מזגיאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזגיאן (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי מזגיאן שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
Expectations (אלבום של היילי קיוקו)

Expectations הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת והשחקנית האמריקאית, היילי קיוקו, שיצא ב-30 במרץ 2018. שם האלבום הוכרז יחד עם עטיפתו ב-1 בינואר 2018 באמצעות הרשתות החברתיות. כחלק מהאלבום, יצאו 4 סינגלים: "Sleepover"‏, "Feelings"‏, "Curious" ו-"What I Need". האלבום ספג, בדרך כלל, ביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. לורה סנייפס, מפיצ'פורק, נתנה לאלבום דירוג 6 מתוך 10, באומרה כי האלבום "נסחר בספציפיות ולא בצורך גנרי, המייצג חוויה שלעיתים רחוקות מוצאת פורקן בפופ". עם זאת, היא גם מתחה ביקורת על כתיבת השירים באלבום, וקבעה כי "חסרה סוג כזה של עקביות בכתיבת השירים". סנייפס מסכמת את הביקורת שלה בכתיבה, "[אלבום] הבכורה של קיוקו לא תעבור את הציפיות של אף אחד, אבל היא מכילה מספיק תככים ואינדיבידואליות כדי לאפשר להוצאה שנייה." ניל זי. יאנג, מ-AllMusic, כתב כי: "לפעמים, Expectations יכול להיות כללי, כמו ב-'Sleepover' ו-'He'll Never Love You', ... עם זאת, למרות הטבילה המזדמנת הזו לטריטוריית פופ בלתי ניתנת להבחנה, אלבום הבכורה של קיוקו מרמזת על פוטנציאל לא מנוצל מקול רענן עם פרספקטיבה ניתנת לזיהוי." אמילי מקאי, מהגרדיאן, דירגה את האלבום בארבעה מתוך חמישה כוכבים, באומרה כי האלבום הוא "מרענן בצורה נוצצת" והרגישה שהיכולת של האלבום "[להישאר] נאמן לאינסטינקט האידיוסינקרטי גרמה ל-Expectations להיות יותר אוניברסלי מאשר אלבום בכורה גנרי ובטוח". לורן מולינו, מ-The 405 (אנ'), דירגה את האלבום ב-8 מתוך 10, ושיבחה את הנושאים הלהט"בים של האלבום. היא ציינה את קיוקו כ-"קווירית הראשונה ללא בושה שמנרמלת את זה במיינסטרים ברמה כה שקופה וגלויה; דרך המילים שלה והסרטונים שלה". מולינו גם החמיאה להפקת האלבום. סידני גור, מ-MTV, תיאר את האלבום כ-"מגוון שלם של חוויות חיים המכוסות בתוך 13 השירים הללו, המסמן את הפרק הראשון של סיפור מתמשך שהיילי סוף סוף מרגישה בנוח לחלוק עם העולם". גלן גמבואה, מ-Newsday.com, שיבח את האלבום, וכתב ש-"עבור קיוקו, "Expectations" לא יכול להיות גבוה יותר, אבל המוזיקה כל כך טובה שנראה שהיא עומדת להתעלות אפילו על הנעלים ביותר". מידע על האלבום Expectations באתר MusicBrainz מידע על האלבום Expectations באתר AllMusic האלבום Expectations באתר Discogs האלבום Expectations באתר אפל מיוזיק Patrick Crowley (1 בינואר 2018). "Hayley Kiyoko Reveals Seductive 'Expectations' Album Art & Teases New Single". Billboard. ארכיון מ-2021-07-27. נבדק ב-2022-06-28. {{cite web}}: (עזרה) "Hayley Kiyoko: Expectations Album Review | Pitchfork". pitchfork.com (באנגלית). ארכיון מ-2018-04-02. נבדק ב-2018-04-03. "AllMusic Review by Neil Z. Yeung". ארכיון מ-2019-09-20. נבדק ב-2022-06-28. Mackay, Emily (2018-04-01). "Hayley Kiyoko: Expectations review – a sparkling, LA-dreamy debut". the Guardian (באנגלית). ארכיון מ-2018-08-29. נבדק ב-2018-04-03. "Album Review: Hayley Kiyoko - Expectations". The 405 (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2019-01-16. נבדק ב-2018-04-03. "Hayley Kiyoko's Debut Album Exceeds All 'Expectations'". MTV News (באנגלית). ארכיון מ-2018-04-03. נבדק ב-2018-04-03. "'Expectations': Hayley Kiyoko's stunning debut". Newsday (באנגלית). ארכיון מ-2018-04-03. נבדק ב-2018-04-03.
Cuts Both Ways (שיר)

Cuts Both Ways (בעברית: לכאן ולכאן) הוא שיר של הזמרת הקובנית אמריקאית גלוריה אסטפן אשר יצא כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום הנושא את שמו בתאריך ה-17 במאי 1990. השיר לא זכה להצלחה בארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-44 בלבד אך הוא הגיע למקום הראשון במצעד של מוזיקה עכשווית למבוגרים. למרות הצלחתו הפושרת עם שנים השיר נכלל בכמה אלבומי אוסף של אסטפן. בשנת 2020, נכלל באלבום האולפן ה-14 של אסטפן, Brazil305. מת'יו הוקטר מ-Albumism כ"שיר יפהפה להפליא של אהבה אבודה" ובחר בו כאחד מהשירים הטובים באלבום. ביל קולמן מבילבורד החמיא לשירה של אסטפן בשיר ולשילוב של הגיטרות האקוסטיות. דייוויד ג'יילס מ-Music Week כינה את השיר כ"בלדה גדולה" ואף גם הוא החמיא לשירה של אסטפן ולשילוב של הגיטרות האקוסטיות. ב-The Network Forty החמיאו לסגנון המוזיקלי של השיר ואף ציינו שיש לשיר "מסק עמוק מבחינה מוזיקלית ולירית". גם ב-Pop Rescue וב-Smash Hits נתנו ביקורת חיובית לשיר. בקליפ לשיר נראית אסטפן שוהה בבית חוף לבדה בסצנות שונות כמו בסצנה בה היא מביטה מחלון גדול אל הים או יושבת ליד שולחן. בנוסף גם נראים סצנות בהם אסטפן לא מופיעה כמו סצנה של מים גולשים או של גיטרה מתפרצת. מידע על היצירה "Cuts Both Ways" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Cuts Both Ways" באתר Discogs Brazil305 - Gloria Estefan | Credits | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2022-06-29