laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קולין מקאלוג

קולין מקאלוג (באנגלית: Colleen McCullough‏ [מבוטא: מָקְ'קַאלָה, בעברית השתרש תעתיק שגוי] 1 ביוני 1937 – 29 בינואר 2015) הייתה סופרת אוסטרלית, שחיה בסוף ימיה באי נורפוק באוקיינוס השקט. מקאלוג נולדה בוולינגטון שבאוסטרליה (דרום ויילס החדשה), וגדלה בעיר סידני. עסקה בהוראה, עיתונות וספרנות ולאחר מכן למדה נוירופיזיולוגיה ועבדה כנוירופיזיולוגית במקומות שונים בעולם. פרט לכתיבה הייתה חובבת צילום, מוזיקה בישול, ציור ורקמה. בזכות סדרת "Masters of Rome" העוסקת בדמויות דגולות מרומא העתיקה (ביניהן לוקיוס קורנליוס סולה, ה"דיקטטור לכל ימי חייו" הראשון ברומא, וכן יוליוס קיסר, הדיקטטור האחרון של רומא) זכתה בתואר "Doctor of Letters" מאוניברסיטת מקוורי. ספרה הראשון היה הרומן "טים". בין ספריה הידועים שתורגמו גם לעברית היו "ציפורים מתות בסתר" (שהיה לרב-מכר עולמי ואף הופק כסדרת טלוויזיה בכיכובו של ריצ'רד צ'מברלין), "שירתה של טרויה" (אודות מלחמת טרויה) ו"האזרח הראשון ברומא" (אודות גאיוס מריוס). קולין מקאלוג, ברשת החברתית Goodreads הספרים של קולין מקאלוג, באתר "סימניה" קולין מקאלוג, באתר "Find a Grave" (באנגלית) קולין מקאלוג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קולין מקקולוג (1937-2015), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרופת מרשם

תרופת מרשם היא תרופה שאסורה למכירה ללא מרשם רפואי. על האריזה של תרופות מרשם מופיעה אזהרה שהתרופה חייבת מרשם מרופא (באנגלית: POM - Prescription Only Medicine). ישנם תרופות המותרות למכירה רק על ידי רוקח (מסומנות ב־P - Pharmacist) וישנם תרופות הנמכרות במכירה חופשית (נקראות גם GSL – General Sale List), בישראל החל משנת 2005, מותר למכור תרופות מסוימות בחנויות שאינן בתי מרקחת כמו סופרמרקטים ותחנות דלק, שקיבלו לכך רישיון ממשרד הבריאות. תרופות מרשם רגילות - כמו תרופות אנטיביוטיות תרופות מרשם פסיכיאטריות – תרופות המיועדות לשימוש במקרים של מחלות הקשורות בנפש תרופות הנכללות תחת ההגדרה 'סם מסוכן' – כמו מורפיום, מתילפנידאט, אמפטמין, פנטניל וכו'. תרופות טוקסיקה – בתרופות אלו חריגה מן המינון המומלץ עלולה להפוך אותן לרעילות לגוף פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. תרופה ללא מרשם מדיה וקבצים בנושא תרופת מרשם בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
נבחרת סנט מארטן בכדורגל

נבחרת סנט מארטן בכדורגל (באנגלית: Sint Maarten national football team, בהולנדית: Sint Maartens voetbalelftal) היא נבחרת הכדורגל הרשמית של סנט מארטן, החצי ההולנדי של האי הקריבי, סנט מארטן. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו. נבחרת סן מרטן בכדורגל לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF. 1991 - לא השתתפה 1993 עד 1998 - לא העפילה 2000 - פרשה 2002 עד 2003 - לא השתתפה 2005 - פרשה 2007 עד 2015 - לא השתתפה 2017 עד 2023 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
נבחרת בונייר בכדורגל

נבחרת בונייר בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הרשמית של האי בונייר. בעבר הנבחרת הייתה חלק מנבחרת האנטילים ההולנדיים בכדורגל עד שזו התפרקה בשנת 2010. לאחר הפירוק כל אי הקים התאחדות ונבחרת משלו. נבחרת בונייר לא חברה בפיפ"א ולכן היא לא יכולה להשתתף בגביע העולם בכדורגל, למרות זאת הנבחרת חברה בCONCACAF והיא יכולה להשתתף בגביע הזהב של CONCACAF. 2015 - לא העפילה 2017 - לא השתתפה 2019 עד 2023 - לא העפילה משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
בית הספר אליאנס תל אביב

אליאנס תל אביב (בית הספר "כל ישראל חברים" – "אליאנס" תל אביב ע"ש אדמונד–מוריס-אדמונד דה רוטשילד) הוא בית ספר תיכון בתל אביב, ובית הספר הראשון שפעל בעיר. התיכון נחשב היום לאחד מבתי הספר המובילים בתל אביב ובישראל על פי המדדים הלימודיים והחינוכיים המקובלים. בבית הספר לומדים כ-1,700 תלמידים, ומלמדים 200 מורים. בשנת 1892 נפתחו בשכונת נווה שלום, שהוקמה מצפון ליפו "בית הספר לבנים" ו"בית הספר לבנות" בניהול משותף של "חובבי ציון" וחברת "אליאנס - כל ישראל חברים", בעקבות פנייה של ראשי הציבור ביפו. המטרה הייתה להקים מערכת חינוך עברית וציונית, שתחליף את החדר המסורתי, בעקבות העלייה הראשונה והתפתחות היישוב יהודי ביפו וסביבתה. שפת הלימוד העיקרית הייתה צרפתית. שותפות זו התפרקה בעקבות דרישתם של "חובבי ציון" להפוך את העברית לשפת הלימוד הראשית. בשנת 1902 (תרס"ב) קיבלה חברת "אליאנס" לניהולה את בית הספר לבנים ומשכנו הועתק לשכונת נוה צדק. בית הספר כלל שמונה שנות לימוד והצרפתית המשיכה להיות שפת ההוראה במקצועות הכלליים. הבוקר הוקדש לתפילה בציבור וללימוד תורה. בוגרי בית הספר המצטיינים נבחנו בצרפתית בקונסוליה הצרפתית שבביירות, לבנון וקיבלו תעודה חתומה מטעם הקונסול הצרפתי. בשנת 1947 נפתחו גם כיתות תיכוניות לארבע שנות לימוד נוספות, ומ-1948 נערכו בבית הספר מבחני הבגרות. בתום שנת הלימודים 1956–1957 החליט נשיא הנהלת "אליאנס", פרופ' רנה קאסן, לסגור את "בית הספר לבנים" של אליאנס בנווה צדק בעקבות התמעטות גוברת של מספר התלמידים ומצבו הרעוע של מבנה בית הספר. הוא פנה לעיריית תל אביב בבקשה להקים בית ספר חדש במקום אחר. העירייה הקצתה לאליאנס שטח גדול מצפון לנחל הירקון, בשכונה החדשה רמת אביב, בקרבת אוניברסיטת תל אביב החדשה. בית הספר החדש נועד לשמש בית ספר תיכון לתלמידי אזור "עבר הירקון", שהחל להתפתח אז. הקמתו הייתה אז בסימן היחסים המדיניים, הביטחוניים והתרבותיים ההדוקים שהתפתחו בין ישראל לבין צרפת. הברון אדמונד דה-רוטשילד, נכדו של הנדיב הידוע, מימן את בניית בית הספר, ליווה את כל שלבי הבנייה, ואחרי הקמתו הגיע לעיתים תכופות לבית הספר וסייע לפעולתו. כעבור שנים אחדות נקרא בית הספר על שם אדמונד–מוריס-אדמונד דה רוטשילד, הלוא הם הברון רוטשילד, בנו ונכדו. שערי אליאנס תל אביב נפתחו בשנת הלימודים תשי"ח, ספטמבר 1958, כתיכון עירוני י' של תל אביב. בשנה הראשונה למדו בו כ-220 תלמידים שהגיעו מרמת אביב ומערים סמוכות כמו הרצליה, רמת גן וגבעתיים. ב-1970 הפך בית הספר מתיכון ארבע שנתי לבי"ס שש-שנתי, והיה הראשון בתל אביב שהשתלב בתוכנית "הרפורמה בחינוך" (שיוזמה ויצאה לפועל בימי השרים זלמן ארן ויגאל אלון). כך הוקמה במסגרתו חטיבת ביניים "אורנים". נכון לדצמבר 2023, מבנה אורנים לא בשימוש של בית הספר אליאנס אלא משמש כקמפוס לתוכנית תלמידי יסודי מחוננים. כיום לומדים באליאנס תל אביב כ-1,700 תלמידים. אליאנס מקיים עד היום תוכנית מוגברת ללימודי הצרפתית כשפה זרה שנייה, במסגרת לימודי החובה. בית הספר נמצא בבעלות משותפת מיוחדת של עיריית תל אביב ושל חברת אליאנס העולמית. רבים מבוגרי אליאנס התבלטו במהלך השנים כמובילים בתחומי האקדמיה, החברה, התרבות והספורט במדינת ישראל. ד"ר זכריה כסיף (1958 - 1972) שמואל קליין (1972 - 1978) אילן טל-ניר (1978 - 1986) יצחק צויזנר (1986 - 2000) ורדה כגן (2000 - 2019) יניב בכר (2019 - הווה) רשימת בוגרי בית הספר מדיה וקבצים בנושא בית הספר אליאנס תל אביב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר אליאנס תל אביב זמן תל אביב מציג: דירוג התיכונים לפי הצלחתם בבגרות, Nrg
וולטר האו

וולטר ארנסט האו (באנגלית: Walter Ernest How ‏ 25 בדצמבר 1885 - 5 באוגוסט 1972) היה מלח כשיר בריטי באנדיורנס, ספינת המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון, בשנים 1914–1917. וולטר ארנסט האו, שנודע בשם "ארני", נולד ברובע ברמונדזי בלונדון. כשמלאו לו 12 שנים ירד לים ושירת על אוניות רבות. בשנת 1913 נשא אישה ובתו הבכורה הייתה בת שישה שבועות בלבד כשאביה הפליג ב"אנדיורנס". כשה"אנדיורנס" עגנה בבואנוס איירס, עזר ארני האו לוויליאם בייקוול להגניב את חברו, פרס בלקבורו, כנוסע סמוי אל הספינה, לאחר ששניהם הגיעו למסקנה, שלאחר פיטורי כמה מן הימאים בגלל הפרות משמעת לוקה סגל הספינה בחסר. בלקבורו התגלה כמה ימים לאחר שהאנדיורנס יצאה לדרכה, ולאחר שטף תוכחות ואיומים, החליט שקלטון לקבל אותו כעוזר טבח. נוסף לכישוריו כימאי, הכיר ארני האו את תנאי החיים בקוטב, לאחר שעבד באזור התת-ארקטי בספינת מחקר קנדית. כמו כן ניחן בכישרון אמנותי, שמצא חן בעיני שקלטון, אשר נתן דעתו על יחסי ציבור. עם שובו לאנגליה, הצטרף האו לצי הסוחר. הוא התעוור בעין אחת כשאונייתו עלתה על מוקש וקיבל שתי מדליות מלחמה. בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה חי בלונדון ועסק בעבודות שונות בתחום האמנות השימושית. בין השאר ניחן בכישרון מיוחד לבניית דגמים של ספינות מפרש ושל ספינות בבקבוקים. האו היה אמור להצטרף למשלחתו האחרונה של שקלטון, על סיפון ה"קווסט", אך ביטל את השתתפותו ממש לפני שהספינה יצאה לדרכה מפליימות'. האו נפגש דרך קבע עם חבריו מן ה"אנדיורנס" ובייחוד שמר על קשרי ידידות עם בייקוול וגרינסטריט. ב-2 באוקטובר 1968 נסע עם ליונל גרינסטריט וצ'ארלס גרין, שלושת חברי המשלחת היחידים שהיו עדיין בחיים, לפורטסמות', להשתתף בחגיגות השקתה של ספינת המחקר האנטארקטי של הצי המלכותי, "אנדיורנס", ובאוקטובר 1970 התייצב שוב להקביל את פני הספינה בשובה ממסעה הממושך לאנטארקטיקה. בניגוד לקודמתה שנשאה אותו שם, צוות ה"אנדיורנס" החדשה מנה 12 קצינים, 106 אנשי צוות ושני מסוקים, לעומת 28 אנשיו של שקלטון באנדיורנס הראשונה. אי-אילו איורים של האו ממשלחת "אנדיורנס" מופיעים בספר "שקלטון" של מרג'רי וג'יימס פישר, שיצא לאור לראשונה בשנת 1957. שקלטון תיאר את האו במילים הבאות: "הוא היה גבר בגברים". הוא מת בגיל 86 ממחלת הסרטן. ביוגרפיה של וולטר ארנסט האו באתר "קוּל אנטארקטיקה" וולטר האו, באתר "Find a Grave" (באנגלית) וולטר האו, אתר קול אנטארקטיקה קול אנטארקטיקה קול אנטארקטיקה
טיפות הנסיך רופרט

טיפות הנסיך רופרט הן עצמים מזכוכית, שצורתם מזכירה ראשן בעל זנב ארוך. הטיפות נוצרות באמצעות טפטוף זכוכית מותכת לתוך מים קרים. לטיפות תכונות ייחודיות, השונות מרוב עצמי הזכוכית השכיחים בעולם. ראשית, טיפות הנסיך רופרט עומדות בעומסים גבוהים מאוד המופעלים על בסיס הטיפה, עד לכדי כך שהיא עמידה אפילו למכות פטיש רבות עוצמה. יחד עם זאת, זנב הטיפה שברירי ביותר; די בפגיעה מזערית בו כדי להוביל להתפוצצות מיידית של העצם בשלמותו, ההופך לענן רסיסי זכוכית קטנטנים. גל השברים מהזנב אל הראש נע במהירות עצומה; כ-0.75 מאך בזכוכית, או 8.8 מאך בהשוואה למהירות הקול באוויר. תכונות אלו נובעות מהמאמץ הנבנה בטיפה בזמן תהליך היווצרותה. כאשר הזכוכית המותכת נוגעת במים שטח הפנים החיצוני שלה מתקרר ומתכווץ במהירות, אך תוכנה הפנימי נותר חם. עם ההתקררות ההדרגתית של הטיפה, נוצר מאמץ גבוה יותר בליבתה, ונוצר מבנה חזק במיוחד, העמיד ללחצים חיצוניים גבוהים. שבר בזנב הטיפה הפגיע גורר תגובת שרשרת מהירה (בדומה לאפקט דומינו), שמשחררת את המאמץ האצור במבנה ומשמידה אותו כליל. אזכורים ראשונים לגבי מבנה הטיפה ניתן למצוא ברישומי החברה המלכותית של לונדון, שם בוצעו מחקרים מדעיים בנושא. המקום הראשון שמוכח שיצרו את מבנה הטיפה הוא במקלנבורג שבצפון גרמניה בשנת 1625 לכל המאוחר. אולם יש הטוענים שהמקור הראשוני הוא בהולנד ומכאן השם שהיה ניתן לה במאה ה-17 lacrymae Batavicae (בעברית: דמעות הולנדיות). סוד הכנתן נשאר באזור גרמניה באותן השנים, אך הן כבר נמכרו בכל רחבי אירופה כצעצועים וכאמנות דקורטיבית. מקור השם "טיפות הנסיך רופרט" הוא בבירור לא משום שהנסיך רופרט המציא אותן, אלא הוא היה אחראי על הבאתן לראשונה לבריטניה בשנת 1660, כאשר הביא אותן למלך צ'ארלס השני, והוא העביר אותן לחברה המלכותית בשנת 1661, שנה לאחר הקמתה, עבור מחקר מדעי. אחד הפרסומים הראשונים על חקר הטיפה של החברה המלכותית, היה בשנת 1665 בספרו רב המכר של רוברט הוק "מיקרוגרפיה". למרות הידע הנצרך באלסטיות (שהוק תרם לו רבות מאוחר יותר) ובחקר התפשטות סדקים שהיה חסר באותם ימים, החיבור שכתב הכיל מידע מדויק בחקר טיפות הנסיך רופרט. מדיה וקבצים בנושא טיפות הנסיך רופרט בוויקישיתוף טיפות הנסיך רופרט בכתב העת "מדע פופולרי", בוויקיטקסט באנגלית, ינואר 1876 טיפות הנסיך רופרט 1, סרטון באתר יוטיוב טיפות הנסיך רופרט 2, סרטון באתר יוטיוב Brodsley, L., Frank, Sir Charles, and Steeds, J.W. S.: “Prince Rupert’s Drops” Notes Rec. R. Soc. Lond. 41, 1-26 1986 Robert Hooke, “Observation vii. of some Phaenomena of Glass Drops”. In Micrographia or Some Physiologial Descriptions of Minute Bodies made by Magnifying Glasses with Observation and Inquiries thereupon (London, 1665), pp. 33-44
אילה חצרוני

אילה חצרוני-קסטרו (נולדה ב-15 ביוני 1938) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה ושיאנית המכביה בהדיפת כדור ברזל. ייצגה את ישראל באולימפיאדה (רומא 1960). חצרוני, היא האתלטית הישראלית הראשונה שהדפה את כדור הברזל מעבר ל-13 מטר. חצרוני נולדה וגדלה בחיפה. היא התאמנה בהפועל קריית חיים. בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בסוף ספטמבר 1957 זכתה חצרוני במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.82 מטר, אחרי א. קיין מארצות הברית (10.87 מטר) ולפני שמחה לוי מישראל (10.42 מטר). בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בנובמבר 1959, קבעה חצרוני שיא ישראלי חדש בהדיפת כדור ברזל של 12.30 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן 22 השנים של סוניה לוין (12.21 מטר), לפני אולגה וינטנברג ופרידה ליכטבלאו (11.25 מטר), אולם בסופו של דבר השיא לא הוכר. בתחרות מבחן לסגל האולימפי שנערכה בפברואר 1960 היא קבעה שוב תוצאה טובה מהשיא הישראלי בהדיפת כדור ברזל (12.06 מטר). בתחרות הכנה למשחקים האולימפיים שנערכה באצטדיון המכביה ב-21 במאי 1960, זכתה חצרוני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.33 מטר. באליפות ישראל שנערכה בתל אביב ב-3 ביולי אותה שנה קבעה חצרוני שיא ישראלי חדש בהדיפת כדור ברזל של 12.75 מטר, לפני שושנה מיכאלובסקי מהפועל גליל-ים (11.11 מטר). שבוע וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה ב-15 ביולי, היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא ישראלי חדש של 13.02 מטר. שיא זה החזיק מעמד 13 שנה ונשבר על ידי מירה בולבה. באולימפיאדת רומא (1960) סיימה חצרוני במקום 17 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.59 מטר אותה קבעה כבר בהדיפה הראשונה. בתחרות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכה ברמת גן בספטמבר 1961 זכתה חצרוני בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.92 מטר, שיפור לשיא הוותיק בן ה-26 שנים מהמכביה השנייה של שיאנית העולם ליליאן קופלנד מארצות הברית (12.32 מטר), לפני אולגה וינטנברג (12.27 מטר) ואביבה ליכטבלאו-בלס (11.85 מטר). מדליית ארד, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.51 מטר, אחרי אולגה וינטנברג שקבעה שיא מכביה חדש של 40.45 מטר ושמחה לוי (34.88 מטר). בתחרות שנערכה בתל אביב ב-28 באפריל 1962 זכתה חצרוני במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 37.40 מטר. באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001", זכתה חצרוני לכבוד. זריקת דיסקוס: 37.40 מטר (1962) הדיפת כדור ברזל: 13.02 מטר (1960) אילה חצרוני, באתר olympedia.org 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - הדיפת כדור ברזל באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - זריקת דיסקוס באתר איגוד האתלטיקה בישראל אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 ברוך שיינברג, ישראל-קפריסין 71:125 באתלטיקה קלה, דבר, 22 בנובמבר 1959 שיאים ארציים והישגים מעולים באתלטיקה קלה, דבר, 28 בפברואר 1960 י. פורת, קפיצה ניפלאה של גרודז'ינובסקי, מעריב, 22 במאי 1960 ברוך שיינברג, 4 שיאים ארציים באליפות המדינה באתלטיקה קלה, דבר, 3 ביולי 1960 חיפה מצדיעה לנשים בספורט, באתר עיריית חיפה
All your base are belong to us

All your base are belong to us (בתרגום חופשי: "כל הבסיס שלכם הם שייכים לנו"; במקור היפני: "君達の基地は、CATSが全ていただいた", בסיסיכם נלקחו כולם על ידי CATS) הוא ביטוי סלנג באינטרנט שמקורו בתרגום קלוקל לאנגלית של המשחק היפני Zero Wing אשר הצית בשנת 2001 תופעת אינטרנט הנמשכת בממדים קטנים יותר גם כיום. במקומות מסוימים מקובלות גם הצורות המקוצרות: AYBAB2U, AYBABTU, All your base ו־AYB. מקור הביטוי הוא בסרטון הפתיחה של המשחק היפני Zero Wing, שתורגם לאנגלית והופץ באירופה בשנת 1992. סרטון הפתיחה תורגם כולו בצורה קלוקלת. הביטוי החל להופיע בפורומים שונים באינטרנט בשנת 1998. בשנת 2001 פורסם וידאו קליפ לשיר פרודי המבוסס על הביטוי לפורטל הפלאש הפופולרי Newgrounds. הסרטון זכה למיליוני צפיות, ומשם התפשט הביטוי ברחבי הרשת באמצעות ממים, פוסטים, ותוכן דומה. לעיתים הוחלפה המילה "base" במילה אחרת, ובכך קיבל הביטוי משמעות נוספת המתארת באופן כללי תוקפנות ושתלטנות של אדם מסוים. בנוסף לביטוי "all your base", בסרטון הפתיחה מופיעים תרגומים תמוהים נוספים כגון "Somebody set up us the bomb" ו־"What you say". גם הם זכו לפרסום ברשת. הביטוי מהווה דוגמה קלאסית לצורה בה האינטרנט מסייע להפצת ביטויים שלא היו מקבלים חשיפה תקשורתית במדיומים אחרים כמו הטלוויזיה, הרדיו והדפוס. משחקי מחשב תרבות האינטרנט סלנג באינטרנט תופעת אינטרנט - מם שכל פרסומו (או חלקו המכריע) הוא באינטרנט מניח רעפים נוצרי מדיה וקבצים בנושא All your base are belong to us בוויקישיתוף מצגת Flash של הסרטון הסרטון המקורי וסרטונים נוספים Bad-CRC, all yor base r blong 2 us, Newgrounds, ‏16 בפברואר 2001
פנתר שחור (פירושונים)

האם התכוונתם ל... פנתר שחור – מונח לא-טקסונומי המתייחס לפרטים שחורים של חתוליים גדולים בני המינים נמר, יגואר ולעיתים אף פומה. הפנתרים השחורים – תנועת מחאה ישראלית שהוקמה ב-1971 למען זכויות בני עדות המזרח הפנתרים השחורים (ארצות הברית) – ארגון פוליטי שהוקם בארצות הברית ב-1966 למען זכויות השחורים K2 פנתר שחור – טנק מערכה דרום-קוריאני הפנתר השחור (קומיקס) – הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס הפנתר השחור (סרט) – סרט משנת 2018
ההתפוצצויות בגוודלחרה

ההתפוצצויות בגוודלחרה היו אסון שהתרחש בעיר גוודלחרה שבמקסיקו ב-22 באפריל 1992. בנזין שזרם במערכת הביוב של העיר התלקח וחולל שורה של התפוצצויות, שגרמו להרס נרחב ולמותם של מעל 200 אנשים. החקירה לאחר האסון העלתה שהבנזין דלף לצנרת הביוב עקב דליפה מצינור תת-קרקעי. האסון התרחש ברובע רפורמה שבמרכז גוודלחרה, העיר השנייה בגודלה במקסיקו. ב-19 באפריל החלו תושבים להתלונן על ריח בנזין שבקע מפתחי הביוב באזור, ריח שהלך והחריף. עובדי העירייה בדקו את התלונות ב-21 באפריל - יום שלפני האסון - ומצאו רמות גבוהות של אדי בנזין במערכת הביוב, אך העירייה לא הורתה על פינוי האזור משום שסברה שאין סכנה של התפוצצות. הבנזין החל להתפוצץ ב-10:05 לפני הצהריים ב-22 באפריל. התחוללו עשר התפוצצויות לפחות בפרק זמן של שעה ועשר דקות על פני שטח של ארבעה קילומטרים מרובעים וחוללו הרס נרחב. מכתשים ובורות נפערו ברחובות ולפחות אלף מבנים נהרסו או נפגעו קשה. כ-200 אנשים נהרגו, כ-500 נפצעו ו-15 אלף נותרו ללא קורת גג. הנזק הכספי עקב ההתפוצצויות הגיע ל-300 מיליון דולר לפחות. בפעולות ההצלה והחילוץ השתתף גם צבא מקסיקו. נשיא מקסיקו קרלוס סלינס הגיע לביקור באזור האסון. חקירת האירוע העלתה שתי סיבות להתרחשותו. ראשית, צינורות מים מברזל מצופה אבץ הונחו קרוב מדי לצינור פלדה שבו הוזרם בנזין. הקרבה ביניהם חוללה תגובה כימית, שהביאה לאיכול של צינור הבנזין ולדליפה של דלק ממנו אל תוך הקרקע וממנה לצינור הביוב הראשי באזור. שנית, התכנון ההנדסי של צינורות הביוב באזור הכיל פגם, שגרם להצטברות אדי הבנזין בתוך המערכת. במהלך חקירת האסון עצרה המשטרה חשודים רבים. ארבעה מעובדי פמקס (Pemex), חברת הדלק הלאומית של מקסיקו, הועמדו לדין באשמת רשלנות, אך בסופו של דבר הם זוכו. ראש עירייה גוודלחרה פרש בסופו של דבר מתפקידו עקב האסון. פרק בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה שניות מאסון הוקדש לאסון בגוודלחרה. אסון סן חואן איקסוואטפק סקירה על האסון לרבות צילומי ההרס באתר Disaster Recovery Journal דיווח על האסון באתר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס על האסון באתר ערוץ ההיסטוריה מפה המציינת את האתרים בהם אירעו ההתפוצצויות גרסאות אחרות נוקבות במספרים גדולים יותר של פצועים וחסרי בית.
טורורו

מחוז טורורו (באנגלית, בסוואהילי: Tororo) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המזרחי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, טורורו. המחוז גובל במחוז מבלה מצפון, במחוז מאנאפווה מצפון מזרח, ברפובליקת קניה ממזרח, במחוז בוסיה מדרום, במחוז בוגירי מדרום מערב ובמחוז בוטאליה מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא טורורו. בשנת 1967 הוקם המחוז תחת השם בוקדי (באנגלית, בסוואהילי: Bukedi). שנה לאחר מכן עבר מטה המחוז ממחוז מבלה הסמוך לשטח עיר הבירה טורורו. בתקופת אידי אמין שונה שם המחוז לשמו הנוכחי. במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם פליסה (1990), בוסיה (1997), בוטאליה (2006). רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות. הגידולים הנפוצים במחוז הם: דוחן, קסאווה, אפונה, שעועית, בטטה, שומשום, חמנית, כותנה, בצל ואורז. רוב התוצרת החקלאית נמכרת בשטחי המחוז ונועדת לשימוש עצמי. קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.5% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. סלע טורורו מכיוון השדות סלע טורורו מכיוון המחוז נוף במחוז תחנת הרכב של המחוז תופרת בשעת מלאכה מדיה וקבצים בנושא טורורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טורורו מחוז טורורו, מדריך התיירות של אוגנדה Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית) History & Background | Tororo District, www.tororo.go.ug (באנגלית) Tororo (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
סמנתה בארקס

סמנתה ג'יין בארקס (באנגלית: Samantha Jane Barks; נולדה ב-6 בינואר 1990) היא שחקנית קולנוע וזמרת אנגלייה המוכרת בזכות הופעתה בסרט "עלובי החיים". בארקס נולדה וגדלה בכפר לאקסי שבאי מאן. החלה לשיר בגיל 3 ובגיל 16 כבר הוציאה אלבום משלה אותה היא כתבה בעצמה. כדי לקדם את הקריירה שלה עזבה בארקס את ביתה בגיל צעיר ועברה להתגורר בלונדון, שם לאחר מספר אודישנים הצליחה להתקבל בשנת 2008 לתוכנית הכישרונות "I'd Do Anything", בארקס הצליחה להגיע עד לשלב הגמר וסיימה במקום השלישי. כישורייה המוזיקליים בתוכנית זימנו לה תפקידים ממפיק העל קמרון מקינטוש במחזות הזמר "קברט" ו"עלובי החיים" בתפקיד אפונין. מקינטוש שהעריך מאוד את כשרונה של בארקס המליץ לבמאי זוכה האוסקר טום הופר עלייה לאותו התפקיד גם בגרסה הקולנועית המצליחה שיצאה בשנת 2012 "עלובי החיים". לאחר יציאת הסרט זכתה בארקס לביקורות מהללות על הופעתה והייתה ע"פ מבקרי הקולנוע לאחת השחקניות המבטיחות ביותר לשנת 2012. בשנת 2016 שיחקה בדרמה הרומנטית "קציר מר" (Bitter harvest) בתפקיד: נטלק'ה. מדיה וקבצים בנושא סמנתה בארקס בוויקישיתוף סמנתה בארקס, ברשת החברתית פייסבוק סמנתה בארקס, ברשת החברתית אינסטגרם סמנתה בארקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) סמנתה בארקס, באתר AllMovie (באנגלית) סמנתה בארקס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) סמנתה בארקס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סמנתה בארקס, באתר ספוטיפיי סמנתה בארקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) סמנתה בארקס, באתר Discogs (באנגלית) סמנתה בארקס, באתר Songkick (באנגלית) מערכת ידיעות, אפונין הפלא: סיפורה המדהים והמופלא של סמנת'ה בארקס, ynet, ‏ Carrie Dunn, BREAKING NEWS: Samantha Barks To Play Eponine In LES MISERABLES Movie, BroadwayWorld.com (באנגלית)
עלם כורע

"עלם כורע" או "אנדרטה לנופלים בקיבוץ הסוללים" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי. הפסל נוצר כאנדרטה לזכר חברי המכבי הצעיר וחברי קבוצת הסוללים שנפלו במהלך מלחמת העצמאות. הפסל הוזמן על ידי חברי קיבוץ הסוללים, אשר פנו אל שמי בשל היותו בן התנועה הקיבוצית. שמי יצר את האנדרטה בתקופה של כשבעה חודשים, והיא נחנכה בסתיו 1954. האנדרטה היא פסל של גבר כורע באבן גיר לבנה. רגלה האחת של הדמות מקופלת מתחת לגוף, וראשה שמוט. על אף הנושא הפיגורטיבי של היצירה, שמי לא יצר תווי פנים לדמות או עיצב את האנטומיה שלה. במקום זאת הדמות מעוצבת בסכמטיות. זהו אחד מפסליו האחרונים של שמי באבן, ומורגשת בו הנטייה להפשטה. בטקסט שחיבר שמי אודות האנדרטה תיאר את הדמות כמי שנמצאת רגע לפני השלמת פעולתה. שאיפתו, כפי שתיאר שמי, הייתה להדגיש את "כושר העמידה שלהם ושלנו" ולהימנע מפאתוס. אחד מן הנימוקים שהביא היה כי הנטייה של פאתוס היא שימוש באקספרסיה של "צורות אנטי אמנותיות", כלומר, שימוש בתיאור פרטים ספרותיים או ב"דוקומנטציה". "הפסל ויצירתו", הקיבוץ, 1954 סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997. עמ' 22-23. מדיה וקבצים בנושא עלם כורע בוויקישיתוף אנדרטה לזכר אנשי הכשרות "המכבי הצעיר" וחברי היישוב שנפלו במאבק ובמלחמת העצמאות, קיבוץ הסוללים, באתר "יזכור" קלייר לחמן, תערוכות | יד לחללים ב"הסוללים", דבר, טור 1, 15 באוקטובר 1954. ראו: שמי, יחיאל, "על האנדרטה", מסך 45, תיק יחיאל שמי, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
בוליסה

מחוז בוליסה (באנגלית, בסוואהילי: Buliisa) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המערבי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, בוליסה. המחוז גובל במחוז ניאווה מצפון מזרח, במחוז מאסינדי ממזרח, במחוז הוימה מדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו על פני אגם אלברט ממערב, ובמחוז נבי מצפון מערב. במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסינדי. בשנת 2006, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. בעשור הראשון של המאה ה-21 כמות ניכרת של נפט התגלתה במחוז. קצב גידול האוכלוסייה הוא 4.86% בשנה. כ-95% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים. מדיה וקבצים בנושא בוליסה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוליסה Buliisa (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)