laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מרקו רוס

מרקו רוס (בגרמנית: Marco Russ, נולד ב-4 באוגוסט 1985 בהנאו שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק באיינטרכט פרנקפורט בעמדת הבלם. רוס גדל בקבוצת הנוער של איינטרכט פרנקפורט ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2004, כאשר היה בן 19. פרנקפורט שיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ורוס סייע לקבוצה להעפיל אל הבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת. רוס שיחק במועדון במשך שבע עונות רצופות, בהן צבר 163 הופעות והבקיע 13 שערים. רוס השתתף עם איינטרכט פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני בשנת 2006, בו הפסידה הקבוצה בתוצאה 1-0 לבאיירן מינכן כשרוס משחק 90 דקות. העפלה זו לגמר הגביע העניקה לפרנקפורט את הכרטיס לגביע אופ"א בעונת 2006/07, אך פרנקפורט הודחה בשלב הבתים. בעונת 2010/11 רוס ירד ליגה עם איינטרכט פרנקפורט, ובחר לעזוב את המועדון ולעבור לוולפסבורג. במועדון זה רוס לא נחל הצלחה רבה, ובשתי עונות צבר 24 הופעות בלבד, בהן הבקיע שער אחד. בקיץ 2013 חזר רוס לאיינטרכט פרנקפורט, שעלתה בחזרה אל הבונדסליגה עונה קודם לכן. בחודש מאי 2016 דווח כי רוס סובל מגידול ממאיר. חרף מחלתו, בחר רוס לשחק במבחני ההישרדות של פרנקפורט בבונדסליגה מול נירנברג, ולהיכנס לטיפולים רק לאחריהם. המשחק הראשון מבין צמד המשחקים נערך יום אחרי הצהרתו של רוס. במשחק זה הבקיע רוס שער עצמי, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין רוס לא נכלל בסגל עקב צבירת כרטיסים צהובים. איינטרכט פרנקפורט ניצחה בגומלין את נירנברג בתוצאה 1-0, ונשארה בבונדסליגה. כובש השער, האריס ספארוביץ', הקדיש את השער לרוס שישב ביציע. בספטמבר 2016 פרסם רוס תמונה שלו לאחר טיפולי כימותרפיה, וקבוצתו הודיעה כי האריכה את חוזהו עד לשנת 2019 כמחווה. באוקטובר 2016 דווח כי רוס החלים מהסרטן ואמור להתחיל תהליך שיקום, שבסיומו יחזור לשירות איינטרכט פרנקפורט. בינואר 2017 דווח כי רוס חזר לאימוני הקבוצה. במאי 2017 ישב רוס על הספסל של פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה פרנקפורט 2-1 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2017/18 חזר רוס להיות שחקן משמעותי בהגנה של איינטרכט פרנקפורט שרשמה עונה טובה מאוד, שבסיומה זכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן. רוס נכנס כמחליף בגמר במקום ג'ונתן דה גוזמן. נכון ליוני 2018, רוס מדורג במקום השביעי בטבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה בכל הזמנים. עם איינטרכט פרנקפורט: הגביע הגרמני: 2017/18 מרקו רוס, באתר Transfermarkt מרקו רוס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרקו רוס, באתר Soccerway מרקו רוס, באתר WorldFootball.net מרקו רוס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt טבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה באתר worldfootball.net
מרטין מקס

מרטין מקס (בגרמנית: Martin Max, נולד ב-7 באוגוסט 1968 בטרנובסקי גורי שבפולין) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה מנשנגלדבך, שאלקה 04, מינכן 1860 והנזה רוסטוק בעמדת החלוץ. מקס סיים פעמיים כמלך השערים של הבונדסליגה כאשר היה בן 32 ו-34, והיה מהשחקנים המבוגרים ביותר לזכות בתואר זה. מקס שיחק כילד בפולין במועדון הכדורגל רודלו גורניקי ביטום, ובגיל 14 היגר עם משפחתו, בעלת השורשים הגרמניים, בחזרה לגרמניה, תוך ניצול זכות השיבה לגרמניה למהגרים ממוצא גרמני (בגרמנית: אוסידלר). המשפחה התמקמה בעיר רקלינגהאוזן, ומקס שיחק במועדוני נוער בעיר, ובשנת 1987 עלה לקבוצה הבוגרת של פ.צ. רקלינגהאוזן, שם שיחק שנתיים. בקיץ 1989 עבר מקס לבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שש עונות, והבקיע 22 שערים ב-142 הופעות. הישג השיא שלו עם הקבוצה היה הזכייה בגביע הגרמני בעונת 1994/95, לאחר ניצחון 3-0 בגמר על וולפסבורג, אם כי מקס לא נטל חלק בגמר זה. בקיץ 1995 עבר מקס לשאלקה 04, והפך עד מהרה לשחקן הרכב בקבוצה, והבקיע 23 שערים בשתי עונות בבונדסליגה, ועוד שלושה בקמפיין של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1996/97, שהסתיים בזכייה של הקבוצה בגביע, לאחר ניצחון במפגש כפול על אינטר מילאנו. שאלקה ניצחה 1-0 במשחק הראשון, ואינטר ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, ובבעיטות ההכרעה שאלקה ניצחה 4-1, כשמקס מבקיע את הבעיטה השלישית. מקס נשאר בשאלקה עד לתום עונת 1999, והוסיף עוד עשרה שערים בשתי העונות המאוחרות שלו בקבוצה. בקיץ 1999 עבר מקס למינכן 1860, ובניגוד לתקופתו בשאלקה, הפך לכוכב ההתקפי העיקרי של הקבוצה, והשתלב במהרה. כבר בעונתו הראשונה סיים מקס כמלך השערים של הבונדסליגה עם 19 הבקעות, והוביל את קבוצתו למקום הרביעי המפתיע, שהקנה לה מקום בגביע אופ"א. בעונת 2000/01 לא הצליח מקס לשחזר את הצלחת העונה הקודמת, כשהבקיע שמונה שערים, והקבוצה סיימה רק במקום ה-11 בבונדסליגה והודחה מוקדם יחסית מגביע אופ"א על ידי פארמה. בעונת 2001/02 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, אך מקס זכה שוב, בגיל 34, בתואר מלך השערים עם 18 הבקעות, בצוותא עם מרסיו אמורוזו. בעונת 2002/03 סיימה הקבוצה במקום העשירי, כשמקס צבר רק 21 הופעות והבקיע שישה שערים, כשאת תפקידי המבקיעים הבכירים של הקבוצה תפסו מרקוס שרוט עם 14 הבקעות ובנימין לאוט עם 13 הבקעות. בקיץ 2003 עבר מקס לעונת פרישה בהאנזה רוסטוק. זו הייתה עונה מצוינת עבורו מבחינה אישית, כאשר הקבוצה סיימה במקום התשיעי המפתיע, ומקס הבקיע 20 שערים ב-33 הופעות, וסיים שלישי בטבלת מלכי השערים לאחר אאילטון ורוי מקאיי. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר שצבר 396 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 126 שערים, ונכון לינואר 2016, הוא מדורג במקום ה-25 בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים. לאחר פרישתו הקים מקס מחנה כדורגל לבני נוער. למקס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה. מקס קיבל זימון בעקבות הצטיינותו בעונת 2002, כאשר כבר היה בן 34, ונכנס כמחליף בדקה ה-84 במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה, שהסתיים בתוצאה 1-0 לארגנטינה. עם בורוסיה מנשנגלדבך: הגביע הגרמני: 1994/95 עם שאלקה 04: גביע אופ"א: 1996/97 עם מינכן 1860: מלך השערים של הבונדסליגה (2): 2000, 2002 מרטין מקס הוא אביו של פיליפ מקס, המשחק באאוגסבורג מהבונדסליגה. מדיה וקבצים בנושא מרטין מקס בוויקישיתוף מרטין מקס, באתר Transfermarkt מרטין מקס, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרטין מקס, באתר WorldFootball.net מרטין מקס, באתר National Football Teams מרטין מקס, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt טבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה באתר worldfootball.net
Brothers in Arms: D-Day

Brothers in Arms: D-Day הוא משחק וידאו יריות לגימר יחיד מסדרת Brothers in Arms עבור ה-PlayStation Portable. הוא משתמש ב-Unreal Engine 2.0 כבסיס הטכנולוגיה שלו. למרות שסומנה כספין-אוף, עלילת המשחק היא למעשה קרוסאובר/קומפילציה של Brothers in Arms: Road to Hill 30 ו- Brothers in Arms: Earned in Blood מהסדרה הראשית. Brothers in Arms: D-Day לוקח את הגימר דרך המערכה בנורמנדי וכמו קודמיו עוקב אחר סמל מתיו בייקר ורב"ט (מאוחר יותר סרגנאט). ג'ו הארטסטוק במשימות ריאליות שהתרחשו בנורמנדי ביוני 1944 מהפלישה הנישאה באוויר ב-6 ביוני לסנט סובר-לה-ויקונט. כמו Brothers in Arms: Road to Hill 30 ו-Brothers in Arms: Earned in Blood, המשחק נותן הזדמנות לשחקן להשתלט על חוליה ומאפשר לגימר לתת פקודות ולהחליט מהי הדרך הטובה ביותר לתקוף את האויב. BIA: D-Day מציעה גם מגוון רחב של כלי נשק אותנטיים גרמניים ואמריקאים ממלחמת העולם השנייה. בדומה לשני המשחקים הראשונים של Brothers in Arms, D-Day מתמקד בעיקר בפיקוד על חוליה כדי לדכא ואז לאגף כוח אויב עם התקפות חזיתיות שבדרך כלל מסתיימות באסון. המשחק גם משתמש ביריבים אינטליגנטיים שינסו לתמרן את הגימר, אם כי הבינה המלאכותית ב-D-Day אינה מתקדמת כמו גרסאות המחשב/קונסולה המוקדמות יותר של המשחק. Brothers in Arms: D-Day קיבלה ביקורות שונות מכל סקירה. הוא קיבל ציון של 65.76% מהאתר GameRankings וציון של 65/100 Metacritic. האתר הרשמי של המשחק (באנגלית) הדף של המשחק באתר MobyGames
וינטרוב

וינטרוב הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני, שפירושו ענב. האם התכוונתם ל... יעקב דוד וינטרוב – היה רב קהילת "חברת ביקור חולים" בראדומסק ומחבר ספרים תורניים. נח גד וינטרוב – מחברם של ספרי חסידות. בנו של הרב יעקב דוד וינטרוב. אמיר וינטרוב – טניסאי ישראלי ישראל אליהו וינטרוב – מקובל והוגה דעות חרדי-ליטאי שמואל וינטרוב – מראשי ישיבת בית יוסף-נובהרדוק ויינרוב
מדהורי דיקשיט

מדהורי דיקסיט (בהינדית: माधुरी दीक्षित; נולדה ב-15 במאי 1967) היא שחקנית ודוגמנית הודית. תחילה התפרסמה דיקסיט כדוגמנית, היא החלה לשחק רק בשנת 1988. ברבים מסרטיה, שיחקה לצד שאהרוח' ח'אן ואניל קאפור. תפקידה הראשון היה בסרט "טאזאאב" בשנת 1988, ומאז היא משחקת בסרטי דרמה, פעולה ונוער, המשודרים במדינות אסיה, בין היתר ברוסיה ובישראל. בין סרטיה ניתן למנות את "דבדס", "אהובתי אני שלך", "פחם בוער", "קישן וקנהיה", "אג'ה נצלה" ו"הלב" (עם אמיר ח'אן). בשנת 2022 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת המסתורין "משחק התהילה" בשירות הזרמת המדיה נטפליקס. מדיה וקבצים בנושא מדהורי דיקשיט בוויקישיתוף מדהורי דיקשיט, ברשת החברתית פייסבוק מדהורי דיקשיט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מדהורי דיקשיט, ברשת החברתית אינסטגרם מדהורי דיקשיט, ברשת החברתית טיקטוק מדהורי דיקשיט, סרטונים בערוץ היוטיוב מדהורי דיקשיט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מדהורי דיקשיט, באתר AllMovie (באנגלית) מדהורי דיקשיט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) מדהורי דיקשיט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מדהורי דיקשיט, באתר MusicBrainz (באנגלית) מדהורי דיקשיט, באתר Songkick (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
באנפורה

באנפורה (בצרפתית: Banfora) היא עיר בדרום-מערב בורקינה פאסו ומשמשת בירת מחוז קסקדס (תרגום מילולי: מפלים) ובירת פרובינציית קומואה (Comoé). העיר התפתחה בזכות תעשיית קנה סוכר והיא אחת הערים המתויירות ביותר בבורקינה-פאסו בעיקר בזכות מפלי קארפיגלה (Cascades de Karfiguéla) ואגם טנגרלה (Tengrela). באנפורה ממוקמת על מסילת הברזל שמחברת בין בירת בורקינה-פאסו ואגאדוגו לעיר אביג'אן בחוף השנהב כלכלת העיר מבוססת על תעשיית קנה הסוכר צרפת שוויני (אנ'), צרפת מדיה וקבצים בנושא באנפורה בוויקישיתוף
מפלי קארפיגלה

מפלי קארפיגלה (בצרפתית: Cascades de Karfiguéla) הם סדרת מפלים לאורך נהר קומואה בדרום מערב בורקינה פאסו כ-12 ק"מ מצפון-מערב לעיר באנפורה. המפלים הם בין האתרים המתוירים ביותר בבורקינה פאסו. מחוז קסקדס (Cascades) שפירושה המילולי הוא מפלים, נקרא על שם מפלי קארפיגלה. מדיה וקבצים בנושא מפלי קארפיגלה בוויקישיתוף מידע על מפלי קארפיגלה מאתר globeholidays
קריאף

קריאף הוא שם משפחה יהודי הנפוץ ביהדות צפון-אפריקה. יש המציעים כי פירושו בערבית הוא "הטלה" ("אלקריף"). האם התכוונתם ל... אופיר קריאף – כדורגלן ישראלי אמיר קריאף – שחקן תיאטרון ישראלי קריאף באתר "בית התפוצות".
דלנואה

האם התכוונתם ל... ברטראן דלנואה – פוליטיקאי צרפתי פייר דלנואה – תמלילן צרפתי
רוני גינוסר

רוני גינוסר (נולדה ב-16 ביוני 1987) היא זמרת ישראלית, שהתפרסמה בעקבות השתתפותה בתוכנית המציאות "כוכב נולד". גינוסר נולדה בכפר-סבא, ובהיותה בת 7 החלה את לימודי הפסנתר בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, ומיד אחר כך ובמקביל נטלה חלק במקהלת הילדים של שלמה גרוניך. בגיל העשרה הצטרפה למקהלת לי-רון בניצוחה של רונית שפירא. כמו כן, השתתפה בסדנאות מוזיקה בקנדה ובארצות הברית עם מורים מבית הספר ג'וליארד. למדה בתיכון חדש הרצליה במגמת מוזיקה. גינוסר היא בוגרת רימון - בית הספר לג'אז ומוזיקה עכשווית. בגיל 19 אובחנה גינוסר כאוטיסטית מסוג סוואנט. על חוויית השונות הנוירולוגית והחברתית דיברה באופן גלוי בראיונות שהתקיימו עמה, וכן בטור מיוחד שכתבה לאתר מאקו לקראת עליית הסדרה "פלפלים צהובים". לדבריה, המוזיקה היא המקום המוגן שלה והיא שתורמת לחיבור בינה ובין הקהל. בשנת 2010 השתתפה בעונה השמינית של התוכנית "כוכב נולד" והגיעה לשלבים המתקדמים. ב-2007 הופיעה בפסטיבל הג'אז באילת, שם הוענקה לה מלגת הלימודים לברקלי. בשנת 2011 סיימה לימודים במכללת ברקלי למוזיקה. ב-2013 הופיעה עם גון הלוי בערב שירי סשה ארגוב "כשאור דולק בחלונך" (על שם השיר באותו השם). במקביל הופיעה עם סימפונט רעננה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית ירושלים, בערבי שירים פורטוגל-לאדינו, ובערבי אינדי פופ עם סתו גרמן. מ-2015 הופיעה לצידו של יובל דור בערב של נשמת ארץ, שירים ארץ ישראליים, ובאנסמבל של "מערב פינת מזרח" עם הגיטריסט ארי קטורזה, המתופף יפתח בועז, והבאסיסט יוסי אוחיון. ב-2017 החלה להופיע עם הפסנתרן שגיא סגל במופע "מחווה לאייטיז", מופע שבו הושמעו עיבודים חדשים לשירים משנות ה-80. ב-2019 המופע בוצע במסגרת פסטיבל הפסנתר בת"א. ב-2020 החלה להופיע עם הפסנתרן בן יוסף במופע ובו עיבודים חדשים לשירים צרפתים מן המאה העשרים. המופע בוצע במסגרת "ישראל מחוברת" של בית היוצר. "חיוכים" (2011): גרסאות כיסוי לנכסי צאן ברזל של הקלסיקה הישראלית "כחוט השני" (2012): אוסף משוררות / פזמונאיות ישראליות כגון : חמוטל בן זאב; סמדר שיר; צרויה להב; נאוה סמל; נורית בת שחר צפריר; עדית פאנק; רחלי שביט ; רחל שפירא. כל הלחנים הולחנו על ידי רוני גינוסר. "כשאור דולק בחלונך" (2014): אלבום שהופק מערבי שירי סשה ארגוב בביצוע עם גון הלוי. "חיים בבועה" (2018) : האלבום "Living in A Bubble" הולחן כולו על ידי רוני גינוסר, נכתב באנגלית, ומספר עליה. "באלבום יש מתח בין הרצון לחשוף את הסוד לבין רחשי הלב שאומרים: "תהיי כמו כולם". באמצעות המוזיקה אני מסירה חומות ובונה גשרים להבעת רגש." לדברי רוני. אתר האינטרנט הרשמי של רוני גינוסר רוני גינוסר, ברשת החברתית פייסבוק רוני גינוסר, סרטונים בערוץ היוטיוב רוני גינוסר, באתר שירונט רוני גינוסר, באתר MusicBrainz (באנגלית) מחווה לאייטיז, סרטון פרומו באתר YouTube "נשים ואוטיזם" - בין הנשי לאישי, סרטון של אלו"ט באתר YouTube רוני גינוסר, סרטון היכרות באתר Mako. חגית רון-רבינוביץ', כל מה שאני רוצה זה לשיר, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012 רוני גינוסר, ‏אני חווה באוטיזם סוג של מסע עצמי, באתר ‏מאקו‏, 16 בדצמבר 2010 ynet, רוני גינוסר: "אני מרבה לשיר, לא לדבר", באתר ynet, 18 ביוני 2015 רוני גינוסר: "אני מרבה לשיר, לא לדבר", באתר ynet, 18 ביוני 2015 יעקב בר-און, ‏כוכב "הכל עובר חביבי" תוקף: "ספק אם משהו יישאר מהשירים של ימינו", באתר מעריב אונליין, 27 באוקטובר 2016 כשאור דולק בחלונך - שרים סשה ארגוב באתר דיסק סנטר
לאונרדו ביטנקורט

לאונרדו ביטנקורט (בגרמנית: Leonardo Bittencourt, נולד ב-19 בדצמבר 1993 בלייפציג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני, המשחק כקשר בקבוצת ורדר ברמן. ביטנקורט ערך את עונת הבכורה שלו בעונת 2010/11, במדי קבוצת נעוריו אנרגי קוטבוס. לאחר שנתיים בקוטבוס, נרכש על ידי בורוסיה דורטמונד. כעבור עונה אחת בלבד, 2012/13, בה שותף רק ב-5 משחקי בונדסליגה בהם כבש שער אחד ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים, חתם ביטנקורט בקבוצת הנובר 96. בהנובר ביטנקורט שיחק שנתיים והיה חלק חשוב בקבוצה שהשתתפה במאבקי התחתית. בעונת 2015/16 חתם ביטנקורט בקבוצת פ.צ. קלן. ביולי 2018, לאחר שירד ליגה עם קלן, חתם ביטנקורט בהופנהיים מהבונדסליגה. בספטמבר 2019, לאחר עונה אחת בהופנהיים, הושאל בינטקורט לורדר ברמן לעונה אחת, כאשר על ורדר ברמן חלה חובת רכישה בתום תקופת ההשאלה תמורת 7 מיליון אירו. ביולי 2020 חתם באופן קבוע בורדר ברמן. אביו של לאונרדו ביטנקורט הוא פרנקלין ביטנקורט, כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק במרבית הקריירה בגרמניה. מדיה וקבצים בנושא לאונרדו ביטנקורט בוויקישיתוף לאונרדו ביטנקורט, באתר Transfermarkt לאונרדו ביטנקורט, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) לאונרדו ביטנקורט, באתר Soccerway לאונרדו ביטנקורט, באתר WorldFootball.net לאונרדו ביטנקורט, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
לוי נחום

האם התכוונתם ל... יהודה לוי נחום – חוקר ואספן של כתבי יד תימניים, מייסד "מפעל חשיפת גנזי תימן" יוסף חי לוי נחום – טכנולוג מזון ישראלי משה לוי נחום – ממנהיגי העדה התימנית בארץ ישראל ומייסד דפוס מל"ן (שנקרא על שמו) תמי לוי נחום – סופרת ילדים ישראלית
סימון צולר

סימון צולר (בגרמנית: Simon Zoller; נולד ב-26 ביוני 1991 בפרידריכסהאפן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני, המשחק כחלוץ בקבוצת פ.צ. זנקט פאולי. צולר החל את הקריירה בקבוצת קרלסרוהה, וערך את הופעת הבכורה עבור המועדון בנובמבר 2010, כאשר נכנס כמחליף במקומו של פטריק דולק בתיקו 0-0 מול אוסנבריק במסגרת הבונדסליגה השנייה. קרלסרוהה ירדה בסיומה של העונה שלאחר מכן לבונדסליגה השלישית, דבר שגרם לצולר לעזוב את המועדון ולחתום בקבוצה מולה ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו, אוסנבריק. ביוני 2013, חתם צולר בקבוצת קייזרסלאוטרן. לאחר עונה בה הציג כדורגל משובח, עבר לעולה החדשה לבונדסליגה, פ.צ. קלן, וחתם על חוזה לארבע שנים, כאשר הקבוצה שילמה עבור שירותיו כ-3 מיליון אירו לקייזרסלאוטרן. בקלן צולר לא מצא את דרכו להרכב, דבר שהוביל להשאלתו באמצע עונת 2014/15 בחזרה לקבוצתו הקודמת, קייזרסלאוטרן, לשארית העונה. בתום ההשאלה חזר צולר לקלן. בינואר 2019 עבר צולר לבוכום מהבונדסליגה השנייה, עמה העפיל לבונדסליגה בסיום עונת 2020/2021, בה הבקיע 15 שערי ליגה. צולר שיחק בבוכום שתי עונות נוספות, בכל אחת מהן הבקיע שלושה שערי ליגה, ונשאר בבונדסליגה עם בוכום. בקיץ 2023 חתם צולר בפ.צ. זנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה. צולר מיעט מאוד לשחק בעונת 2023/24, בה העפילה זנקט פאולי לבונדסליגה. סימון צולר, באתר Transfermarkt סימון צולר, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) סימון צולר, באתר Soccerway סימון צולר, באתר WorldFootball.net סימון צולר, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אות זאב הארד

אות זאב הארד (אנגלית: Bronze Wolf Award) הוא אות הכבוד החשוב ביותר של תנועת הצופים המוענק על ידי ארגון הצופים העולמי כהוקרה עבור "שירות יוצא מן הכלל של יחיד לתנועת הצופים העולמית". זהו האות היחידי המוענק על ידי ועד הצופים העולמי. האות כולל סרט בצבע ירוק כהה הגובל בשני פסים צהובים צרים, ועליו מדליון בצורת זאב עשוי ברונזה. הזאב כולל את סמל הצופים העולמי. מייסד תנועת הצופים, רוברט באדן פאוול, העניק את אות זאב הכסף עבור תרומה יוצאת מן הכלל לתנועת הצופים, אך למרות שהוכר כ"הצופה העולמי הראשי", זאב הכסף הפך עם השנים להיות מזוהה עם הצופים הבריטים. בשנת 1924, קבעה הוועדה הבינלאומית שלאחר מכן הפכה להיות "ועד הצופים העולמי", שיש צורך באות עם שם ותנאים משלו. באדן פאוול רצה להגביל את מספר האותות, אך קיבל את טענות הוועדה. דיונים בנושא זה נפתחו מחדש בשנת 1932, וההחלטה התקבלה ביוני 1934, כאשר ועד הצופים העולמי אישר את האות בסטוקהולם. ב-2 באוגוסט 1935 הוענק אות זאב הארד הראשון לבאדן פאוול.  במטרה לשמור על חשיבותו של האות, הגבילה הוועדה הבינלאומית את כמות האנשים שיכולים לקבל אותו, כך שבתוך תקופה של שנתיים יכולים לקבל את האות לכל היותר 2 אנשים בעולם. בפועל, האות חולק באופן נדיר אף יותר כאשר רק 12 אותות חולקו בין השנים 1935 ועד 1955. כאשר חל גידול במספר חברי תנועת הצופים, גדלו כמות האותות שחולקו. בין השנים 1955 ו-2015, האות חולק 346 פעמים. על פי התקנות החדשות לחלוקת האות, כמות האנשים שיקבלו את האות תוגבל ל"בערך אות אחד לכל 2 מיליון חברים בתנועת הצופים העולמית". שלושה ישראלים זכו לקבל את האות עד כה: יהודה ברקאי, חבר ההנהגה הבינלאומית, קיבל בשנת 1971 את האות מספר 59 מוריס זילכה ראש ההנהגה הארצית קיבל בשנת 1998 את האות מספר 270 עמוס אילני, יושב-ראש התאחדות הצופים והצופות בישראל, קיבל בשנת 2016 את האות מספר 347. תג היער מדיה וקבצים בנושא אות זאב הארד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אות זאב הארד (באנגלית) רשימת מקבלי אות זאב הארד Bronze Wolf Award, www.scout.org Chiangmai Mail - Vol. V No. 27 - Saturday July 1, - July 7, 2006    Features, www.chiangmai-mail.com Bronze Wolf Award | Scout.org, www.scout.org אתר התאחדות הצופים והצופות בישראל - אות זאב הארד מוענק לעמוס אילני, יו"ר התאחדות הצופים והצופות בישראל!, באתר תנועת הצופים
תל השומר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תל השומר – אזור בבקעת אונו (רמת גן) המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר – מרכז רפואי בתל השומר, רמת גן מחנה דורי (נקרא גם "תל השומר") – מהגדולים במחנות צה"ל
אנדרה סרבנסקי

אנדרה סֶרבאנסקי (בהונגרית: Szervánszky Endre;‏ 1911, בודפשט – 1977, בודפשט) היה מלחין, מבקר מוזיקה וחסיד אומות העולם מהונגריה, זוכה פרס קושוט פעמיים, זוכה פרס פרנץ ארקל פעמיים. בשנת 1922 החל סרבאנסקי ללמוד נגינה בקלרינט באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא ניגן במספר תזמורות ולאחר מכן שב ללמוד באקדמיה. הוא עבד ברדיו ההונגרי, היה אחראי על ניהול תזמורות ברדיו, ולאחר מכן לימד תאוריה באקדמיה למוזיקה. יצירותיו הראשונות שזכו לתשומת לב ציבורית נוצרו בסוף שנות השלושים - יצירות לרביעיית מיתרים. יצירותיו הושפעו מיצירותיהם של בני זמנו, זולטאן קודאי ובלה בארטוק. בעת לימודיו האקדמיים הכיר סרבאנסקי יהודייה בשם אווה בירו, לימים סלוט. לאחר פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 נחלץ סרבנסקי לעזרתה של בירו, אף על פי שלא היו חברים קרובים. באוקטובר 1944 נכלאה בירו במחנה לעבודת כפייה בעיבורי בודפשט. בירו הצליחה להעביר לסרבאנסקי מידע על מקום הימצאה ועל מצבה. סרבאנסקי הצליח לכתוב לה, ולהעביר לה מכתב שסיפק לה הגנה חלקית. מכתב זה הציל אותה מהשילוח של יחידתה לרייך הגרמני והיא נותרה במחנה כשיחידתה יצאה לצעדת מוות לכיוון הגבול האוסטרי. בירו עברה לבודפשט ונקלטה בבית שהשתייך לשגרירות השווייצרית ועל כן זכה להגנה לפי החוק הבינלאומי. למרות זאת יום אחד פרצו אנשי צלב החץ לבית ותקפו את יושביו היהודים. בירו נמלטה ופנתה לסרבאנסקי בבקשת עזרה. הוא לקח אותה לביתו בבודה ובני משפחתו קיבלוה ללא היסוס. אחד מבני המשפחה נתן לה תעודות זהות מזויפות. כמו כן סיפק סרבאנסקי מזון ותרופות לארז'בט פראגר (בהונגרית: Práger Erzsébet), אשת חברו היהודי, שילדה תינוק באוקטובר 1944. הוא זייף תעודות זהות לפיהן פראגר הייתה אשתו וכך הציל אותה מגירוש. כשהוברר שבעלה של פראגר נספה, נשא סרבאנסקי את פראגר לאישה ואימץ את בנה גֱ'רג' (György). בשנת 1948 מונה סרבאנסקי למשרת פרופסור לקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה. משנות ה-50 החל לחבר יצירות גדולות, אחת מהן - קונצ'רטו לתזמורת לזכר אטילה יוז'ף, בהשראת יצירתו של יוז'ף ותוך ציטוט ממנה. יצירתו מתקופה זו ועד שנות השישים מעידה על עניין הולך וגובר בסריאליזם. ביצירה שחיבר בשנת 1963 מופיע מחנה אושוויץ בתור נושא מרכזי. שני אחיו, פטר וינו, הם כנרים, ואחייניתו ולריה היא פסנתרנית. פרס פרנץ ארקל (1953, 1954) פרס קושוט (1951, 1955) בשנת 1998 הוכר סרבאנסקי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם. מדיה וקבצים בנושא אנדרה סרבנסקי בוויקישיתוף אנדרה סרבנסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנדרה סרבנסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנדרה סרבנסקי, באתר Discogs (באנגלית) פעילותו של סרבנסקי להצלת יהודים, באתר יד ושם (באנגלית)
צפרדע העצים

צפרדע העצים (שם מדעי: Frankixalus jerdonii) היא מין נדיר של צפרדע ממשפחת הרקופוריים (סדרת חסרי זנב) שנתגלתה לראשונה בשנת 1870 על ידי הזואולוג הבריטי תומאס ג'רדוני. הצפרדע אנדמית לאזורים מיוערים בעלי אקלים טרופי בצפון מזרח הודו ושוכנת על גבי צמרות העצים. הצפרדע שוכנת בנקרות עצים מלאים במים בגובה של 6 מטרים מעל פני הקרקע שם היא מטילה את ביציה. הצפרדעים הבוגרות חוזרות ומטילות ביצים בלתי מופרות באזורי ההטלה מהם ניזונים הראשנים שבקעו. שלא כמו מרבית מיני הצפרדעים הצפרדעים הבוגרות צמחוניות. מדיה וקבצים בנושא צפרדע העצים בוויקישיתוף צפרדע העצים, באתר ITIS (באנגלית) צפרדע העצים, באתר NCBI (באנגלית) צפרדע העצים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צפרדע העצים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צפרדע העצים, באתר GBIF (באנגלית) קפצו משמחה: התגלתה צפרדע ש"נכחדה" במאה ה-19, באתר מעריב צפרדע עצים "נכחדת" נתגלתה מחדש בהודו לאחר 137 שנה, באתר BBC (אנגלית) צפרדע העצים באתר הרשימה האדומה של IUCN
S-500

S-500 (מכונה "פרומתאוס", ברוסית: Прометей) היא מערכת טילי קרקע-אוויר רוסית המיועדת ליירוט טילים בליסטיים, הנמצאת בפיתוח חברת אלמז-אנטיי. פיתוח המערכת החל בשנת 2009 והסתיים בשנת 2020. מערכת S-500 היא מערכת חדישה הכוללת טילי יירוט קרקע-אוויר, אולם שלא כמשתמע משמהּ, היא אינה שדרוג של המערכות הקודמות S-400 ו-S-300. המערכת מתוכננת ליירוט טילים בין יבשתיים וכן נגד מטרות אוויריות. הטווח האפקטיבי המתוכנן הוא 600 קילומטרים עבור טילים בליסטיים ו-400 קילומטרים עבור הגנה אווירית. היא מסוגלת להעסיק בו זמנית 19 מטרות על-קוליות הנעות במהירויות של 5 קילומטרים לשנייה. במקור, פיתוח המערכת היה אמור להסתיים בשנת 2012, אך נדחה רשמית ל-2017. בפברואר הודיע 2017 סגן שר ההגנה של רוסיה, יורי בוריסוב, שאב טיפוס ראשון יהיה מוכן לקראת שנת 2020. ברם, כבר באביב 2017 טען המפקד העליון של חיל האוויר הרוסי, ויקטור בונדרב, כי המערכת תיכנס לשירות כוחות הנ"מ בזמן הקרוב וכי חניכי האקדמיה הצבאית של כוחות האוויר והחלל כבר מתאמנים על המערכת. במקביל לפיתוח מערכת יבשתית מפתחת החברה גם גרסה ימית של המערכת שתוצב על נושאות המטוסים מסדרת שטורם, שאף הן נמצאות בשלבי פיתוח. באוקטובר 2021 נכנסה מערכת ראשונה של טילי קרקע-אוויר S-500 לשירות בארמייה ה-15 של כוחות האוויר והחלל למטרות מיוחדות. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. רכב השיגור 77P6, מבוסס על משאית מסוג BAZ-69096 10x10 עמדות פיקוד ושליטה 55K6MA ו 85Zh6-2, על BAZ-69092-12 6x6 מערכת (91N6A(M (שיפור של 91N6), על גבי נגרר BAZ-6403.01 8x8 מערכת 96L6-TsP (שיפור של 96L6) על גבי BAZ-69096 10x10 מערכת 76T6, על גבי BAZ-6909-022 8x8 מכ"ם 77T6, על גבי BAZ-69096 10x10 רוסיה הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית הגנה מרחבית בגובה רב S-75 דווינה S-125 נייבה S-200 S-300 S-400 מדיה וקבצים בנושא S-500 בוויקישיתוף S-500, באתר CSIS Missile Threat Р. И. А. Новости, ВКС получат комплексы С-500 в ближайшее время, РИА Новости, ‏20170408T1238 (ברוסית) РИА, אפריל 2017 ВЗГЛЯД / Москву прикрыли от ударов из космоса: Общество, web.archive.org, ‏2021-10-13
ספר-דתא

ספר-דתא (או ספרדתא. באנגלית: SfarData) הוא מסד הנתונים הקודיקולוגי של מפעל הפלאוגרפיה העברית. מטרת המפעל היא איסוף נתונים של כל כתבי היד העבריים, כדוגמת נתונים על הדיו, קודקסים, מסורות העימוד של הטקסט, ממדי דף וטקסט והפרופורציות שביניהם, ניהול השורה (דהיינו תחבולות לגרום ליישור השורה בצידה השמאלית), סימנים גרפים הנלווים לכתב (סימני הבלטה, ר"ת ומספרים). סך הפרמטרים שנאספו מגיע לכ-900. המאגר מכיל כ-5,000 כתבי יד עבריים המתוארכים או עם קולופון או עם שם הסופר, שנבחנו ב-250 ספריות ואוספים פרטיים, המהווים כ-95% מהקיים. איסוף הנתונים החל בשנת 1965 על ידי פרופ' מלאכי בית אריה. כבר בשנות ה-70 הועבר המאגר מתוך דפים כתובים למחשב המרכזי של האוניברסיטה העברית בירושלים. עם מעבר המאגר למחשב נוספו אליו יכולות אחזור תכונות, צירופים, הצלבות ותצלומים. עם השנים עבר המאגר לאתר ברשת האינטרנט. באתר ניתן לבצע חיפושים וסטטיסטיקות בחתכים רבים מאוד, לפיהם ניתן לקבוע זיהויים של כתבים אחרים שאינם מזוהים. לדוגמה לדברי פרופ' מלאכי בית אריה ניתן לקבוע כי כל כתב יד עברי המשורטט בדיו הוא מאיטליה מהשנים 1420–1540, תכונה זאת המצוייה מאוד בכתבי היד בכל השפות היא ספציפית ביותר בכתבים עבריים. באתר ניתן לחפש גם בתוכן כל הקולופנים הקיימים בה. האתר פועל בשפות עברית ואנגלית, ואינו מחייב כניסה דרך שם משתמש, אך אפשרי עבור חיפושים שמורים למשתמש. בעתיד יתווספו קישורים בין הפריט באתר לפריט בקטלוג המכון לתצלומי כתבי יד עבריים. דף החיפוש באתר(הקישור אינו פעיל) אודות ספר-דתא (באנגלית) מקור השם נמצא בספר עזרא, פרק ז', פסוק י"ב בלשון ארמית "סָפַר דָּתָא", במשמעות לעברית "ספר הדת" או "ספר התורה". ראו את תוצאות החיפוש באתר לנתון זה.