laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית

סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית (באנגלית: Scene at the Signing of the Constitution of the United States) הוא ציור שמן מפורסם אותו צייר האוורד צ'נדלר כריסטי, ואשר מתאר את מתן החתימות על החוקה האמריקנית, בוועידת החוקה בהיכל העצמאות בפילדלפיה. בצדו הימני של הציור, על הבמה, מופיע ג'ורג' וושינגטון כאשר הוא עומד זקוף, כמו משקיף על התהליך ההיסטורי של כינון האומה. הצייר בחר להדגיש את דמותו על ידי אור בוהק המגיע מהחלונות כמעין הילה סביבו. רק 39 מתוך 55 הצירים מופיעים בציור. לא מופיעים שלושת הצירים שסירבו לחתום על החוקה. גם לא שלושה עשר הצירים שעזבו את הוועידה קודם לכן. בנוסף לצירים, מופיע (במרכז, עומד ולבוש באדום) גם מזכיר הוועידה ויליאם ג'קסון. ביחד עם וושינגטון חוצה את הדלאוור שצייר הצייר הגרמני-אמריקני עמנואל לויצה, הוא אחד מהציורים המפורסמים ביותר המתארים מראות מימי המהפכה האמריקנית. כריסטי יצר את הציור באפריל 1940, יותר ממאה וחמישים שנה לאחר מועד הוועידה ב-1787. הציור מוצג ליד גרם המדרגות המזרחי בבית הנבחרים, בירת ארצות הברית. הציור מאת לויד גורדון באתר העוסק בהיסטוריה אמריקנית
לי שארפ

לי סטוארט שארפ (נולד ב-27 במאי 1971) הוא כדורגלן עבר אנגלי. שארפ שיחק בתפקיד הקיצוני השמאלי ובין השאר שיחק בקבוצת מנצ'סטר יונייטד. הופיע במספר תוכניות מציאות בטלוויזיה הבריטית. שארפ החל את קריירת הכדורגל שלו במדי טורקי יונייטד, אך כבר בעונתו הראשונה (1987-88), לאחר 16 משחקים, עבר למנצ'סטר יונייטד ששילמה על כרטיס השחקן שלו 200,000 ליש"ט, סכום שיא בזמנו עבור שחקן נוער. שיחק בקבוצה הראשונה, בתחילה כמגן שמאלי ובעונת 1990-91 כמחליפו של ראלף מילן בתפקיד הקיצוני השמאלי. שארפ הרשים בהופעותיו והיווה שחקן מפתח בזכייתה של היונייטד בגביע המחזיקות באותה השנה. שארפ הוזמן לנבחרת, אם כי לא שיחק ברכב הראשון, שיחק במדי הנבחרת 8 פעמים בין השנים 1991 ו-1995. שארפ הושבת ממשחק למשך תקופות ארוכות בעקבות פציעות ומחלות וכאשר חזר לכושר, מקומו בהרכב כבר נתפס על ידי ראיין גיגס ושארפ נאלץ לחזור לשחק כמגן שמאלי או להיאבק על תפקיד הקיצוני הימני עם אנדריי קנצ'לסקיס. במדי "השדים האדומים" השתתף שארפ ב-265 משחקים במהלך 8 עונות וכבש 36 שערים. לידס יונייטד שילמו בקיץ 1996 עבור כרטיס השחקן שלו 4.5 מיליון ליש"ט ובכך הפך לשחקן היקר בתולדותיהם. שארפ המשיך לסבול מפציעות. הוא הופיע 26 פעמים במדי הקבוצה בעונת 1996-97 בהם הבקיע 5 שערים, אך פציעת טרום-עונה בברך השביתה אותו מפעילות למשך כל עונת 1997-98 וגרמה לסיום דרכו בלידס. בסתיו 1998 הושאל לקבוצת סמפדוריה מהסרייה א', שם איבד את מקומו בהרכב וחזר לאנגליה בפגרת חג המולד. שארפ עבר לברדפורד סיטי במרץ 1999 ומילא תפקיד מפתח בעלייתה של הקבוצה לפרמייר ליג, אחרי היעדרות בת 77 שנים מהליגה הבכירה, וכן בהבטחת הישארותה בליגה בעונת 1999-00. בעונת 2000-01 עבר שארפ בהשאלה לקבוצת פורטסמות' מהליגה הראשונה (כיום אליפות הפוטבול ליג). בעונה שלאחר מכן חזר שארפ לברדפורד סיטי, אך משהסתיים חוזהו הוחלט בקבוצה שלא לחדשו ושארפ הפך לשחקן חופשי. אחר כך הספיק לשחק בקבוצות אקסטר סיטי, גרינדאביק (איסלנד) וגארפורת' מ"ליגת המחוזות הצפוניים – מזרח", המהווה חלק מהדרג התשיעי בכדורגל האנגלי, לפני פרישתו הסופית מכדורגל מקצועני. לאחר פרישתו של שארפ מכדורגל מקצועני, הוא הופיע במספר תוכניות מציאות בטלוויזיה הבריטית, וכן שימש כפרשן עבור שלוחתו האסייתית של ערוץ ESPN ובאחד מערוצי ה-BBC. בשנת 2005 פרסם שארפ אוטוביוגרפיה בשם "מה שאני מכנה כיף" (באנגלית My Idea of Fun). במהלך גביע העולם ב-2006 כתב שארפ בלוג עם תמונות וקטעי וידאו עבור "יאהו!". אתר האינטרנט הרשמי של לי שארפ לי שארפ, באתר Transfermarkt לי שארפ, באתר BDFutbol לי שארפ, באתר WorldFootball.net לי שארפ, באתר National Football Teams לי שארפ, באתר FootballDatabase.eu
מאוריציו פוליני

מאוריציו פוליני (באיטלקית: Maurizio Pollini;‏ 5 בינואר 1942 – 23 במרץ 2024) היה פסנתרן איטלקי. מאוריציו פוליני נולד במילאנו לאדריכל ג'ינו פוליני, והחל לנגן בפסנתר בגיל 5. בגיל 15 זכה בפרס השני בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בז'נבה (הפרס הראשון לא הוענק). שלוש שנים לאחר מכן זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית היוקרתית על שם פרדריק שופן בוורשה. פוליני היה הצעיר מבין 89 המתחרים, והיה אף הזוכה הראשון בהיסטוריה של התחרות שלא מהגוש המזרחי. הפסנתרן ארתור רובינשטיין היה אורח הכבוד של התחרות, והוא התנגד בשעתו לזכייתו של פוליני. רובינשטיין הודיע כי הוא מעניק פרס מטעמו למועמד אחר שהיה חביב עליו במיוחד, הפסנתרן היהודי-מקסיקני מישל בלוך. במרוצת השנים רובינשטיין הבין כי טעה בשיפוטו. בלוך נשכח כלא היה, ובין רובינשטיין לבין פוליני נרקמה ידידות עמוקה. לאחר הזכייה בתחרות חברת ההקלטות EMI החתימה אותו על חוזה והפיקה עמו שני תקליטים של יצירות שופן. אולם לאחר מכן הוחלט בחברה להפסיק את העבודה עם פוליני משום שסברו שהוא עלול לגרום להפסדים. דויטשה גרמופון הייתה המרוויחה הגדולה, שכן מאז פוליני הקליט תחת המותג תקליטים ותקליטורים רבים שנמכרו כמעט כולם בהיקף גדול וגרפו רווחים נאים - הן לאמן והן לחברת ההקלטות. בצעירותו התפרסם פוליני בעיקר בזכות ביצועיו ליצירות שופן בעקבות זכייתו בתחרות הידועה. לאחר ההקלטות הראשונות ב-EMI הוא החל ללמוד אצל הפסנתרן ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, ובמשך כשש שנים לא הופיע כלל בקונצרטים, והתמקד בלימוד ובתרגול. התקליט הראשון שהקליט לאחר מכן, בשנת 1971, היה של יצירות שנכתבו במאה ה-20: שלושה פרקים לפסנתר מתוך "פטרושקה" של איגור סטרווינסקי, הסונטה מס' 7 מאת פרוקופייב ויצירות מאת אנטון וברן ופייר בולז. הקלטות אלה ידועות עד היום כציון דרך היסטורי משמעותי בנגינת מוזיקה קלאסית מודרנית. הרפרטואר של פוליני בקונצרטים ובהקלטות אולפן יחד היה רחב ביותר והשתרע על פני מאות שנים, החל במוזיקה מתקופת הבארוק וכלה במוזיקה בת זמננו – מבאך, דרך מלחיני התקופה הקלאסית מוצרט ובטהובן ומלחיני התקופה הרומנטית שומאן, שופן, ליסט וברהמס, ועד למלחיני הזרמים המודרניים במוזיקה דביסי, בארטוק, סטרווינסקי, שנברג, ברג, וברן, בולז, נונו ועוד. שליטתו הטכנית בפסנתר הייתה ידועה כפורצת דרך וככמעט חסרת גבולות. סגנון נגינתו היה מאופק, מתוכנן, טעון עוצמות פנימיות גדולות ובעל מהימנות מרבית לפרטיטורה על כל רבדיה. עם זאת, היו שביקרו את פוליני על קור ועל היעדר ממד אנושי בנגינתו. ב-2007 זכה פוליני בפרס הגראמי עבור הביצוע הטוב ביותר לסולן אינסטרומנטלי (ללא תזמורת). בשנת 2010 זכה בפרס פרמיום אימפריאלה למוזיקה. פוליני הופיע בישראל ארבע פעמים: ב-1968, ב-1983, ב-1985 וב-1987. מאוריציו פוליני נפטר ב-23 במרץ 2024. מדיה וקבצים בנושא מאוריציו פוליני בוויקישיתוף מאוריציו פוליני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר ספוטיפיי מאוריציו פוליני, באתר AllMusic (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר MusicBrainz (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר Discogs (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר Songkick (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר בילבורד (באנגלית) מאוריציו פוליני, באתר דויטשה גרמופון ריאיון עם מאוריציו פוליני, באתר ניו יורק טיימס, 1 במרץ 1978 מאוריציו פוליני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חסם (מתמטיקה)

במתמטיקה, חֶסֶם של תת-קבוצה של קבוצה סדורה חלקית הוא איבר של הקבוצה הסדורה שבינו לבין כל אחד מאברי התת-קבוצה מתקיים אי-שוויון חלש. חסם הגדול או שווה לכל אחד מאברי התת-קבוצה נקרא חסם מלעיל, וחסם הקטן או שווה לכל אחד מאברי התת-קבוצה נקרא חסם מלרע. קבוצה שיש לה חסם מלעיל וחסם מלרע נקראת קבוצה חסומה. דוגמה: קבוצת המספרים הממשיים שבקטע הסגור [0,1] חסומה מלרע על ידי 0 ומלעיל על ידי 1. גם הקטע הפתוח (0,1) חסום מלרע על ידי 0 ומלעיל על ידי 1. תהא   ( X , ≤ ) {\displaystyle \ (X,\leq )} קבוצה סדורה ותהא   A ⊆ X {\displaystyle \ A\subseteq X} תת-קבוצה שלה. איבר   x ∈ X {\displaystyle \ x\in X} ייקרא חסם מלעיל של   A {\displaystyle \ A} אם לכל   a ∈ A {\displaystyle \ a\in A} מתקיים   a ≤ x {\displaystyle \ a\leq x} . איבר   x ∈ X {\displaystyle \ x\in X} ייקרא חסם מלרע של   A {\displaystyle \ A} אם לכל   a ∈ A {\displaystyle \ a\in A} מתקיים   x ≤ a {\displaystyle \ x\leq a} . הגדרת החסם מחייבת שהוא יהיה שייך לקבוצה הסדורה, אך לאו דווקא לתת-הקבוצה אותה הוא חוסם. נתבונן למשל בתת-הקבוצה של הטבעיים {1,2,3}. המספר 4 הוא חסם מלעיל של תת-הקבוצה כי הוא שייך לטבעיים וגדול מכל אחד אברי תת-הקבוצה, אף שהוא עצמו אינו שייך לקבוצה. לעומת זאת, המספר 3 הוא גם חסם מלעיל של תת-הקבוצה וגם שייך לה. חסם מלעיל ששיך לתת-הקבוצה אותה הוא חוסם נקרא "מקסימום", וחסם מלרע השייך לתת הקבוצה נקרא "מינימום". חסם מלרע מקסימלי וחסם מלעיל מינימלי, כאשר הם קיימים, נקראים אינפימום וסופרמום בהתאמה (החסם התחתון והחסם העליון בעברית). חסמים אלה הם "הדוקים" במובן זה שאין חסם מלרע או חסם מלעיל שגדול או קטן מהם בהתאמה. אקסיומת השלמות מבטיחה קיום של אינפימום או סופרמום לכל קבוצה חסומה מלרע או מלעיל בשדה המספרים הממשיים (בניגוד לשדה המספרים הרציונליים), לדוגמה: לקבוצת המספרים הממשיים שבקטע הפתוח (0,1) יש חסם תחתון 0 וחסם עליון 1. בנוסף, המינימום או המקסימום של תת-קבוצה, כאשר הם קיימים, הם גם האינפימום והסופרמום שלה, כי המינימום לדוגמה הוא בהגדרה איבר בתת-קבוצה ולכן כל חסם מלרע, והאינפימום בפרט, קטן או שווה לו. כמו כן, הלמה של צורן מבטיחה קיום של חסם כזה גם בקבוצות כלליות יותר, בהינתן תנאים מסוימים. הקיום של חסם מלעיל וחסם מלרע מובטח לכל תת-קבוצה סופית של קבוצה סדורה היטב ולא ריקה. במקרה של הקבוצה הריקה, כל איבר בקבוצה הסדורה מקיים באופן ריק הן את התנאי של חסם מלעיל והן את התנאי של חסם מלרע. יותר מכך, כל איבר של קבוצה סדורה חלקית יכול לשמש כחסם מלעיל ומלרע של הקבוצה הריקה. עבור קבוצה חלקית סופית ולא ריקה של קבוצה סדורה היטב מובטח קיומם של מקסימום ומינימום, ואלה כאמור חסמים מלעיל ומלרע בהגדרה. לעומת זאת, בקבוצות אינסופיות לא תמיד קיים חסם מלעיל או מלרע, לדוגמה: לקבוצת המספרים השלמים אין חסם מלעיל ואין חסם מלרע; המספר 1 הוא חסם מלרע של קבוצת המספרים הטבעיים, אך אין לה חסם מלעיל (עקרון הסדר הטוב). הטענה לגבי תת-קבוצות סופיות לא מתקיימת בהכרח כשמחליפים את הדרישה לקבוצה סדורה היטב בדרישה לקבוצה סדורה חלקית. אינפימום וסופרמום קבוצה חסומה
חיי שרה

האם התכוונתם ל... פרשת חיי שרה – פרשה בספר בראשית חיי שרה (משחק ילדים) – משחק ילדים
מרכזיט

מַרְכַּזִיט - צורת המינרל של סולפיד הברזל (FeS2) שהוא פולימורף של המינרל פיריט. מקור שם המינרל משמו של המינרל פיריט בערבית. ואכן, בגלל הדמיון בין הפיריט למרכזיט טועים לעיתים ביניהם, אם כי המרכזיט קל יותר ופריך יותר. דגימות של מרכזיט מתפוררות ונשברות לעיתים קרובות ולא ניתן לשרוט את המינרל בסכין. הסיבה לפריכות הוא מבנה הגביש הבלתי יציב שלו, ומבנה גביש זה הוא ההבדל העיקרי בין מרכזיט לפיריט. למרות שלמרכזיט יש אותו הרכב כימי כשל הפיריט הוא מתגבש בתצורת גביש אורתורומבית בעוד שהפיריט הוא איזומטרי. בתכשיטנות נוהגים להשתמש בפיריט כאבן חן הקרויה בטעות "מרכזיט". זוהי שגיאה, שכן לא ניתן להשתמש במרכזיט כאבן חן. צבעם של משטחים של המינרל מרכזיט שזה עתה נחשפו הוא צהוב חיוור עד קרוב ללבן ויש להם ברק מתכתי זוהר. במשך הזמן הברק מתעמם והגוון הופך צהבהב עד חום. כשהגבישים שצורתם לוחיות דקות, שטוחות מתחברים הם יוצרים תצורה המכונה "כרבולת התרנגול" שהיא ייחודית למרכזיט ומהווה סימן זיהוי חד־משמעי. מרכזיט נוצר הן כמינרל ראשוני והן כמינרל שניוני. כמינרל ראשוני נוצר המרכזיט בצורת פקעות, גושישים או גבישים במגוון סלעי משקע. כדוגמת אבן גיר, חרסית וקירטון. לדוגמה, בדובר במחוז קנט שבאנגליה נוצר מרכזיט כגבישים בודדים חדים, כקבוצות גבישים וכפקעיות (דומות לתמונה שמשמאל) בקירטון. מרכזיט נוצר כמינרל ראשוני גם בעורקים הידרותרמיים של טמפרטורה נמוכה. כמינרל שניוני נוצר המרכזיט כתוצאה משינוי כימי של מינרל ראשוני כדוגמת פירוטיט או כלקופיריט. המרכזיט מסוגל לבצע החלפה איטית של מינרל אחר ותוך כדי כך לשמור על צורתו של המינרל האחר (פסאודומורפיזם). כך למשל יכול המרכזיט להחליף את המינרלים גבס ופלואוריט ואחרים. המרכזיט בתורו יכול לעבור תהליך דומה שבו מחליף אותו המינרל גתיט השומר על מבנהו. המרכזיט הוא מינרל נפוץ מאוד. מקומות בהם ניתן למצוא מרכזיט לדוגמה הם: בארצות הברית (ג'ופלין במדינת מיזורי, מחוז גרנט בוויסקונסין ומחוז הרדין באילינוי) גואנאחואטו במקסיקו, אסקלה פה דה קלה בצרפת, קלאוסתל צלרפלד (Clausthal Zellerfeld) בגרמניה ומקומות בפרו, סין ורוסיה בישראל מצויים תרכיזים קטנים של מרכזיט בקירטון מתקופת הסנון ובחרסית מתקופת הפלאוקן מרכזיט מסוגל לעבור תהליך המכונה "דעיכת פיריט" שבו הדגימה מתפוררת לאיטה לאבקה לבנה. מעט מאוד ידוע על תהליך התפרקות זה. התהליך פוגע לכאורה באופן אקראי רק בדגימות מסוימות של מרכזיט, בעוד שאינו משפיע על דגימות אחרות. כאשר דגימה עוברת דעיכת פיריט, המרכזיט מגיב עם הלחות שבאוויר. הגופרית מתרכבת עם המים על מנת ליצור חומצה גופרתית התוקפת מינרלים סולפידיים אחרים כמו גם סוגי אחרים של מינרלים. לכן חשוב לסלק מיד דגימה פגועה מקרבה למינרלים אחרים על למנוע מ"מחלה" זו להתפשט. על סמך מחקרים משערים כי חיידק עשוי לסייע ולהאיץ את התהליך בכך שהוא מעכל את המרכזיט. ידוע בוודאות שדגימות בעלות משטחים מחוספסים נוטות להתפורר מהר יותר מדגימות בעלות משטחים מבריקים ונוצצים, מן הסתם משום ששטח הפנים היכול להגיב עם המים באוויר גדול יותר. ברור גם שאם הדגימות ישמרו בסביבה יבשה (לחות נמוכה) הם יטו פחות להתפורר. מרכזיט באתר webmineral מרכזיט באתר Mindat מרכזיט באתר Mineral galleries מרכזיט בפרויקט rruff מרכזיט באתר The Mineral and Gemstone Kingdom מרכזיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דרכי נועם

האם התכוונתם ל... דרכיה דרכי נועם – השקפה תלמודית דרכי נועם (רשת מוסדות חינוך) – רשת חינוך דתית לאומית בפתח תקווה "דרכי נועם" - חיבור מאת הרב מרדכי הלוי, מרבני מצרים במאה ה-17. "דרכי נועם" - שם ספריו של רבי שמואל ברזובסקי, האדמו"ר מסלונים "דרכי נועם" - פירוש על ליקוטי מוהר"ן מאת הרב ניסן דוד קיוואק
גשר בטרסי

גשר בטרסי (באנגלית: Battersea Bridge) הוא גשר על נהר התמזה בין צ'לסי שבגדה הצפונית של הנהר לבטרסי, בגדתו הדרומית, בלונדון שבאנגליה. אורכו של הגשר 221 מטר, רוחבו של הגשר 12 מטרים בלבד, והוא גשר כלי הרכב הצר ביותר בלונדון. עד סוף המאה ה-18 היה במקום זה שירות מעבורת שאפשר לאנשים לחצות את הנהר. בשנת 1766 חקק הפרלמנט הבריטי חוק שאישר בניית גשר אגרה במקום. הגשר הראשון באתר מומן על ידי קבוצה של 15 משקיעים. גשר זה היה מורכב מ-19 מקטעים צרים העשויים עץ. בשל המקטעים הרבים נמנעה תנועת כלי שיט גדולים במעלה הנהר. הגשר נחנך בנובמבר 1771, אולם נפתח לציבור רק בשנת 1772. בשנת 1795 הוחלפו חלקים מהגשר העשויים עץ בחלקי מתכת, על מנת להגדיל את הקשתות של הגשר ולאפשר מעבר כלי שיט. הקשתות של גשר המתכת היו רחבות פי שניים מאלו של גשר העץ שקדם להם. הגשר צויר מספר פעמים על ידי האמן ג'יימס מקניל ויסלר וג'וזף ויליאם טרנר. בשנת 1883 נרכש הגשר, בדומה ליתר גשרי לונדון, על ידי מחלקת העבודות המטרופולינית, נסגר ונהרס בשנת 1885 על מנת להחליפו בגשר חדש. הגשר הנוכחי תוכנן על ידי האדריכל סר ג'וזף בזלגט ונפתח לציבור ב-31 ביולי 1890. גשר זה בנוי ברזל ופלדה ונתמך על ידי יסודות מגרניט. ב-20 בספטמבר 2005 התנגשה בגשר רפסודה הנושאת חצץ. התנגשות זו גרמה לגשר נזק רב והוא נסגר לתנועה למספר חודשים בהם התנהלו עבודות השיקום. Loobet, Patrick — Battersea Past, 2002, p21,48. Historical Publications Ltd. ISBN 0-948667-76-1. מדיה וקבצים בנושא גשר בטרסי בוויקישיתוף
The Miracle

The Miracle (בעברית: הנס) הוא אלבומה ה-13 של להקת הרוק קווין שיצא לאור בשנת 1989. האלבום יצא לאור 3 שנים לאחר צאת אלבומם הקודם בשנת 1986 וניפץ את גל השמועות שטען כי הלהקה התפרקה על רקע סכסוכים אישיים. האלבום הוקלט לאחר שפרדי מרקיורי נדבק ב-HIV, וכן החל להראות סממנים חיצוניים (שניסה להסתיר בעל כורחו) הקשורים במחלת האיידס. האלבום נקרא במקור "The Invisible Men", אך שמו שונה שלושה שבועות לפני יציאתו ל-"The Miracle". האלבום הגיע למקום הראשון בבריטניה, גרמניה, שווייץ, הולנד ואוסטריה. בארצות הברית הגיע האלבום רק למקום ה-24. עטיפת האלבום החדשנית לאותה התקופה היא עיבוד תמונה המשלב את תמונותיהם של ארבעת חברי הלהקה בצורה כזו שלא ניתן להבחין היכן פרצוף אחד מתחיל ואחר מסתיים. גב האלבום מציג מארג של תמונת עיני חברי הלהקה בצורה דומה. בראיונות שניתנו עם צאת האלבום טענו חברי הלהקה שהדבר, בנוסף לעובדה שכל השירים קיבלו את הקרדיט "קווין", בא לסמל את העובדה שהלהקה היא ישות אחת ואין יותר סכסוכים בנוגע לקרדיטים על השירים. Party (דיקון/מיי/מרקיורי) - (2:24) Khashoggi's Ship (קווין) - (2:47) The Miracle (מרקיורי) - (5:02) * I Want It All (מיי) - (4:40) * The Invisible Man (טיילור) - (3:29) * Breakthru (מרקיורי/טיילור) - (4:07) * Rain Must Fall (דיקון/מרקיורי) - (4:20) Scandal (מיי) - (4:42) * My Baby Does Me (דיקון/מרקיורי) - (3:22) Was It All Worth It (מרקיורי) - (5:45) Hang On In There (מרקיורי) - (3:46) Chinese Torture (מיי, מרקיורי) - (1:46) The Invisible Man (12" Version) - (טיילור) – (5:29) Scandal (12" Mix) - (מיי) – (6:34) Stealin' (מרקיורי) - 'Breakthru' Hijack My Heart (טיילור) - 'The Invisible Man' My Life Has Been Saved (דיקון) - 'Scandal' "I Want It All (Single Version)" "The Invisible Man (Early Version with Guide Vocal, August 1988)" "Hang On In There (B-Side)" "Hijack My Heart (B-Side)" "Stealin’ (B-Side)" "Chinese Torture (Instrumental)" "The Invisible Man (12” Version)" המסומנים ב-* יצאו כסינגלים. הקרדיט לכל השירים באלבום הוא ל"קווין". כל השירה מבוצעת על ידי פרדי מרקיורי מלבד: 'The Invisible Man' - מרקורי, טיילור 'I Want It All' - מרקורי, מיי תופים: רוג'ר טיילור גיטרה בס: ג'ון דיקון סינטיסייזר-בס 'The Invisible Man' - טיילור 'Breakthru' - טיילור 'The Miracle' - מרקיורי סאמפל בס ב-'Scandal': דייוויד ריצ'רדס סינטיסייזר: מרקיורי פרט ל: 'Scandal' - מרקיורי, מיי 'Rain Must Fall' - דיקון 'My Baby Does Me' - מרקיורי, דיקון גיטרות חשמליות - בריאן מיי פסנתרים: מרקיורי. מידע על האלבום The Miracle באתר MusicBrainz מידע על האלבום The Miracle באתר AllMusic האלבום The Miracle באתר Discogs האלבום The Miracle באתר ספוטיפיי האלבום The Miracle באתר דיזר האלבום The Miracle באתר יוטיוב Queen - The Miracle Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-06-28
חסרף מזרחי

חסרף מזרחי (שם מדעי: Anarrhinum forskhalii) הוא בן שיח ממשפחת הלועניתיים. מקור שמו העברי הוא בהיעדר ה'אף'- הבליטה שקיימת בפרי של הלוע הארי. בכך הוא נבדל מסוג קרוב זה. שמו הלטיני רומז אף הוא על קרבתו לסוג לוע הארי. תואר המין הוא לכבודו של פורסקהל, בוטנאי שלכבודו קרוי גם הסוג פורסקליה ממשפחת הסרפדיים. מין זה גדל בעיקר על קרקעות חוואר וקירטון. הוא נפוץ באופן משני (כלומר, כתוצאה מהשפעת האדם), באזורי סלעים שפוררו על ידי האדם. הצמח אינו מסתעף וגובהו בערך חצי מטר. בישראל הוא גדל בחבלים הים תיכוניים של הארץ, ובחרמון. חסרף מזרחי, באתר NCBI (באנגלית) חסרף מזרחי, באתר צמח השדה חסרף מזרחי, באתר Tropicos (באנגלית) חסרף מזרחי, באתר GBIF (באנגלית) חסרף מזרחי, באתר The Plant List (באנגלית) חסרף מזרחי, באתר IPNI (באנגלית)
אווה גרדנר

אווה לביניה גרדנר (באנגלית: Ava Lavinia Gardner‏; 24 בדצמבר 1922 – 25 בינואר 1990) הייתה שחקנית קולנוע אמריקנית, ונחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות של הוליווד בכל הזמנים. גרדנר נולדה בקהילת חוואים קטנה בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-בפטיסטית. היא הייתה הצעירה מבין שבעה אחים ואחיות לזוג חוואים עניים, שגידלו טבק למחייתם. תמונה שלה שהתגלגלה לידיהם של סוכנים של אולפני MGM צדה את עיניהם, ובגיל 20 נסעה להוליווד בשאיפה להיות כוכבת. בין השנים 1942 - 1945 הופיעה ב-17 סרטים, בהם עשתה תפקידים בני שורה אחת או במקרה הטוב תפקידים קטנים. ב-1944 הופיעה לראשונה בתפקיד משמעותי, בסרט "שלושה גברים בלבן". ב-1946 עשתה את הפריצה שלה כשכיכבה בסרטים "Whistle Stop" וביצירת המופת של הסרט האפל, "הרוצחים", בו כיכבה בתפקיד הנשי הראשי. גרדנר הייתה תחת חוזה באולפני MGM במשך 17 שנים, בהן המפיקים ניצלו את הפופולריות שלה וצירפו אותה לסרטים רבים בתפקיד הנשי הראשי, כדי למשוך צופים. ב־1953 כיכבה בסרטו של ג'ון פורד "מוגמבו", עליו קיבלה מועמדות יחידה לפרס האוסקר. ב-1964 כיכבה בסרטו של ג'ון יוסטון "ליל האיגואנה", וקיבלה על תפקידה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, במה שנחשב לתפקיד הטוב ביותר שעשתה בקולנוע. היא המשיכה לככב בקולנוע גם בשני העשורים הבאים, אולם הפופולריות שלה דעכה. היא הלכה לעולמה בביתה שבלונדון בינואר 1990 מדלקת ריאות, לאחר שסבלה שנה קודם לכן מאירוע מוחי, שהותיר אותה משותקת. בת 67 הייתה במותה. היא הייתה נשואה שלוש פעמים: לשחקן מיקי רוני, לנגן הקלרינט והמלחין ארטי שו, ולזמר פרנק סינטרה (בין השנים 1951 - 1957). משלושתם היא התגרשה, ובנוסף לכך הייתה במערכות יחסים עם הווארד יוז ועם ארנסט המינגוויי. שלושה גברים בלבן (1944) Whistle Stop‏ (1946) הרוצחים (1946) הפרסומאי הנבגד (1947) נשמות נבוכות (1949) עברי האסור (1951) ספינת השעשועים (1951) כוכב בודד (1952) שלגי הקילימנג'רו (1952) אבירי השולחן העגול (1953) רכב, בוקר, רכב (1953) מוגמבו (1953) הרוזנת היחפה (1954), של ג'וזף ל. מנקייביץ' מפגש בוואני (1956) על החוף (1959) המלאך לבש אדום (1960) 55 יום בפקינג (1963) ליל האיגואנה (1964) שבעה ימים במאי (1964) רעידת אדמה (1974) מפגש קסנדרה (1977) הקיץ הארוך והלוהט (1985) - סרט טלוויזיה מדיה וקבצים בנושא אווה גרדנר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אווה גרדנר אווה גרדנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אווה גרדנר, באתר AllMovie (באנגלית) אווה גרדנר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אווה גרדנר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אווה גרדנר, באתר ספוטיפיי אווה גרדנר, באתר Last.fm (באנגלית) אווה גרדנר, באתר AllMusic (באנגלית) אווה גרדנר, באתר MusicBrainz (באנגלית) אווה גרדנר, באתר Discogs (באנגלית) כתבה על פרסום ביוגרפיה חדשה על אווה גרדנר - יוני 2006 אבישי מתיה, ‏הכל אודות אווה, באתר מעריב אונליין, 1 בפברואר 2015 גלריית תמונות ביוגרפיה נרחבת גרדנר מטביעה את כפות ידיה במדרכה בהוליווד, 1952, ארכיון הסרטונים של AP אווה גרדנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אווה גרדנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
А (כתב קירילי)

אַה היא האות הראשונה באלפבית הקירילי שמייצגת את התנועה /a/ - כמו הפתח במלה בַּיִת. מקורה באות היוונית אלפא, וצורתה כשל אלפא גדולה וכשל האות הלטינית A בשתי צורותיה. זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,Б ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו. באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה אַזוּ, והערך המספרי שלה היה 1. בשפות הסלאביות האות מייצגת בדרך כלל את התנועה /a/, אך היא יכולה לייצג גם את התנועות /ɑ/ ו־/ə/ בשפות כמו אינגושית וצ'צ'נית. ברוסית האות מסמנת מספר אלופונים בתפוצה משלימה - את [æ] ואת [ɑ̟] בנוסף ל־[a]. כשהתנועה איננה מוטעמת האות מייצגת ברוסית את התנועה [ʌ] או [ə] בתלות במיקומה. במהלך ההיסטוריה התפתחה צורת האות לצורות שונות, אך הצורה המקובלת כיום היא כשל האות A הלטינית. מדיה וקבצים בנושא А בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Б

בֶּה (בּית דגושה) היא האות השנייה באלפבית הקירילי שמייצגת את הצליל /b/ - הגייתה של בּ דגושה בעברית המודרנית. צורתה של האות, במיוחד של האות הקטנה, דומה לצורת הספרה 6, וכמו В מקורה באות היוונית בטא. בכתב יד, האות הקטנה עשויה להראות כמו דלתא קטנה (δ). זוהי אחת משש האותיות היחידות באלפבית הקירילי (יחד עם У, Р, Е ,А ו-Ф) אשר צורותיה הגדולה והקטנה שונות זו מזו. באלפבית הקירילי המוקדם היא נקראה בּוּקִי ולא היה לה ערך מספרי, מאחר ש־В קיבלה את הערך המספרי של בטא. ברוסית היא מייצגת שלושה אלופונים בתפוצה משלימה: בדרך כלל היא נהגית [b]; בסוף מילה או לפני עיצור אטום כשחלה הידמות חלקית בקוליות והיא מייצגת את האלופון [p]; לפני תנועה מחנככת או לפני "סימן הריכוך" Ь היא נהגית [bʲ] (מעין בּ דגושה רפה מחונככת). מדיה וקבצים בנושא Б בוויקישיתוף Б, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שחארה

הר השחארה (בגאורגית: შხარა) הוא ההר הגבוה ביותר בגאורגיה. הר השחארה מתנשא לגובה של 5,201 מטר. חלק מהמקורות, ובכללם האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, מעריכים כי גובה ההר הוא 5,068 מטר בלבד, אבל זה איננו אומדן הגובה המערבי. במפות הסובייטיות הגובה המצוין הוא 5,158 מטר בנקודה הגבוה ביותר בצד המזרחי. ההר ממוקם בנפת מסטיה שמחוז סוואנתי, לאורך הגבול עם רוסיה, 55 מייל צפונית לכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה. הפסגה נמצאת בחלק המרכזי שבין הרי הקווקז הגדול לרכס הדרום-מזרחי של האלברוס, ההר הגבוה באירופה. מדרונות הר שחארה מכוסים בכבדות בקרחונים, והפיסגה היא יעד פופולרי לטיפוס ולטרקים. מזג האוויר מאופיין בסופות רעמים תדירות. הפיסגה נכבשה בפעם הראשונה המתועדת, בשנת 1888, על ידי קבוצת המטפסים הבריטית-שוודית א. אלמר, ג'. קוקין וק. רות'. שחארה ניתן לאמת את זה על ידי שימוש במפה הפנורמית: מבט מהר האלברוס
קזבק (הר)

קזבק (בגאורגית: მყინვარწვერი, מקינווָארצווֶרי) הוא אחד מההרים העיקריים של רכס הרי הקווקז, הממוקם על גבול גאורגיה–צפון אוסטיה (רוסיה), ממש ממערב ליישוב העירוני סטפנצמינדה. ההר הוא השלישי בגובהו מבין הרי גאורגיה (אחרי ההר שחארה וג'נגה) והשביעי בגובהו מבין הרי הקווקז. הגאורגים מכנים אותו "הר המקינווארצוורי" שפירושו "הר הקרחון" או "הר הקרח". קזבק ממוקם ברכס הרי החוח, רכס הרים בצפון הרי הקווקז, ונחתך על ידי ערוץ הנהרות ארדון וטרק. ההר עצמו שוכן בקצה העתק בורג'ומי-קזבקי, שהוא המשכו של העתק צפון אנטוליה. האזור פעיל מבחינה טקטונית, פעילות המתבטאת בריבוי רעידות אדמה קטנות המתרחשות במרווחי זמן קבועים. מערכת גאותרמית של מעיינות חמים מכתרת את ההרים. קזבק הוא הר געש רדום המורכב מזרמי לבה טרכיטית. להר מבנה של חרוט געשי כפול, שבסיסו שוכן בגובה 1,770 מטרים. קזבק הוא הגבוה בקבוצת הרי הגעש החרוטיים בסביבתו, הכוללת את חברג'ינה שגובהו 3,142 מטרים. מדרונותיו התלולים של ההר אינם מאפשרים קיום של קרחונים גדולים, ושטחם הכולל של אלה המצויים בראשו מגיע ל-135 קמ"ר. ההתמוטטות האחרונה של קרחון קולקה בצפון אוסטיה שברוסיה ליד קזבק בשנת 2002 יוחסה לפעילות של סולפטרות במדרונות הצפוניים של ההר, אף שלא התרחשה התפרצות געשית. דייבדרוק – הקרחון הידוע ביותר בקזבק, משתרע מן הפסגה אל המדרונות הצפון-מזרחיים של ההר, לתוך ערוץ הנושא אותו שם. גובהו של הקרחון מגיע ל-2,295 מטרים. למרגלות ההר, מצדו המזרחי, עוברת הדרך הצבאית הגאורגית, החוצה את מעבר דריאל בגובה 2,378 מטר. העפלה ראשונה לפסגת ההר נעשתה בשנת 1868 על ידי שלושה חברים במועדון האלפיני של לונדון בליווי מדריך שווייצרי. תשע העפלות נוספות נרשמו לזכותה של מטפסת הרים מרוסיה החל משנת 1900. מדיה וקבצים בנושא קזבק בוויקישיתוף תמונות ומפות של קזבק באתר www.peakware.com (אורכב 10.12.2006 בארכיון Wayback Machine) קזבק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אתר Global Volcanism Program