laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוג'רס והארט

רוג'רס והארט (באנגלית: Rodgers and Hart) היו צמד כותבי שירים, שהטביעו את חותמם בתולדות מחזות הזמר האמריקניים וספר השירים האמריקאי הגדול. שניהם יהודים-אמריקאיים. ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט התפרסמו בזכות 28 מחזות הזמר מצליחים שכתבו ושהוצגו בברודוויי וכ-500 שירים. הזוג שיתף פעולה מ-1919 ועד מותו של הארט. הם הכירו ב-1919 עת למדו באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. עד מהרה הפכו לזוג כותבי שירים מבוקש בסמטת טין פאן. ב-1925 כתבו את המחזמר הראשון שלהם, The Garrick Gaieties בו הוצג להיטם "מנהטן". רבים מהשירים שחיברו הפכו לסטנדרטי ג'אז, בהם Blue Moon, I Wish I Were in Love Again, My Funny Valentine, The Lady is a Tramp, Bewitched, Bothered and Bewilderedו- ?Have You Met Miss Jones. בשנות השלושים, עקב המשבר אליו נקלעה ברודוויי עברו רוג'רס והארט להוליווד בה כתבו שירים לסרטים מוזיקליים. סרטיהם החשובים מהתקופה הם "אהביני הלילה" (Love Me Tonight) מ-1932 שהציג את השיר Blue Moon, "נשיא הרפאים" (The Phantom President) מאותה שנה בכיכובו של ג'ורג' מ. קוהאן, "הללויה, אני אידיוט" (Hallelujah, I'm a Bum) בכיכובו של אל ג'ולסון ו"מיסיסיפי" (Mississippi) בכיכובם של וו. סי. פילדס ובינג קרוסבי. ב-1935 חזרו לברודוויי וכתבו מחזמר בכל שנה. לפי שיטת העבודה שלהם לרוב היה רוג'רס כותב את המוזיקה לה היה מתאים הארט מילים. הם ניסו להעלות את רמת מחזות הזמר וכך "ינקי מקונטיקט" שלהם (1927) מבוסס על הספר ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור של מארק טוויין ו"הנערים מסירקוז" (1938) מבוסס על קומדיה של טעויות מאת ויליאם שייקספיר. בחלק מהמחזות הופקד על הכוריאוגרפיה ג'ורג' בלנשין. שקיעתו של הארט לאלכוהוליזם הביאה לכך שרוג'רס לא יכול היה לשתף עמו פעולה עוד. בראשית 1943 צירף אליו את חברם המשותף, אוסקר המרשטיין, בלי ידיעתו של הארט, לצורך כתיבת המחזמר "אוקלהומה!". הארט נפטר בהמשך אותה שנה. רוג'רס והמרשטיין Block, Geoffrey Holden, The Richard Rodgers reader (2002), Oxford University Press US, ISBN 0195139542 Denison, Chuck, The Great American Songbook: Stories of the Standards (2004), Author's Choice Publishing, ISBN 1931741425 Everett, William and Laird, Paul, The Cambridge Companion to the Musical (2008), Cambridge University Press, ISBN 0521862388 Green, Stanley, The world of musical comedy (1984, 4th Edition), Da Capo Press, ISBN 0306802074 Nolan, Frederick, Lorenz Hart:A Poet on Broadway (1995), Oxford University Press US,ISBN 0195102894 Secrest, Meryle, Somewhere for me:a biography of Richard Rodgers (2002), Hal Leonard Corporation, ISBN 1557835810 ריאיון עם אלמנתו של רוג'רס על שיתוף הפעולה (באנגלית) History of The Musical Stage פרק מההיסטוריה של ברודוויי (באנגלית) רוג'רס והארט, באתר AllMusic (באנגלית) רוג'רס והארט, באתר Discogs (באנגלית)
לורנץ הארט

לורנץ "לארי" הארט (Lorenz "Larry" Hart; ‏ 2 במאי 1895 - 22 בנובמבר 1943) היה פזמונאי יהודי אמריקאי. נודע כחברו של ריצ'רד רוג'רס לצמד רוג'רס והארט. צמד זה כתב מחזות זמר בברודוויי ולמעלה מ-500 שירים, בהם: Blue Moon",, "The Lady Is a Tramp", "Bewitched, Bothered, and Bewildered", "Falling in Love with Love", ו-"My Funny Valentine", שהפכו לסטנדרטים של ג'אז ולאבני-פינה בספר השירים האמריקאי הגדול. לורנץ הארט נולד בהארלם למשפחת מהגרים יהודים. בעת לימודיו באוניברסיטת קולומביה בשנת 1919 פגש את ריצ'רד רוג'רס והשניים החלו לשתף פעולה. עד מהרה היו לזוג כותבי שירים מבוקש בסמטת טין פאן. ב-1925 כתבו את המחזמר הראשון שלהם לברודוויי. הארט כתב בדרך כלל את מילותיו למוזיקה של רוג'רס, הוא השתמש בקצב פנימי הנובע ממילים מרובות הברות (למשל Bewitched, Bothered, and Bewildered) ובתחכום צורני ותוכני. הארט נאבק כל חייו עם נטיתו ההומוסקסואלית, דבר שהביא אותו לאלכוהוליזם שגרם לחוסר תפקוד לקראת שנת 1943. בשנה זו החל רוג'רס לשתף פעולה עם אוסקר המרשטיין, כאשר הארט עדיין היה בחיים. חמישה ימים לאחר העלאה-מחדש של המחזמר "ינקי מקונטיקט" אותו כתב עם רוג'רס, נפטר מדלקת ריאות בודד בדירתו שבניו יורק. בשנת 1948 הפיקו אולפני MGM את הסרט הביוגרפי "מילים ולחן" ("Words and Music"), בכיכובו של מיקי רוני שגילם את דמותו של הארט. הסרט ייפה מאוד את מציאות חייו העגומה של הארט והתייחס אליו כדמות רומנטית. 1925 The Garrick Gaieties 1927 A Connecticut Yankee 1928 Present Arms 1935 Jumbo 1936 On Your Toes 1937 Babes in Arms 1938 The Boys from Syracuse 1938 I Married an Angel 1938 Too Many Girls 1940 Pal Joey 1942 By Jupiter Hart, Dorothy. Thou Swell, Thou Witty: The Life and Lyrics of Lorenz Hart. New York: Harper & Row, 1976. Nolan, Frederick W. Lorenz Hart: A Poet on Broadway. New York: Oxford University Press, 1994. Marx, Samuel, and Jan Clayton. Rodgers & Hart: Bewitched, Bothered, and Bedeviled : an Anecdotal Account. New York: Putnam, 1976. Friends of the USC Libraries. The Hart of the Matter: A Celebration of Lorenz Hart, September 30, 1973. [Los Angeles]: Friends of the USC Libraries, University of Southern California, 1973. מדיה וקבצים בנושא לורנץ הארט בוויקישיתוף לורנץ הארט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לורנץ הארט, באתר ספוטיפיי לורנץ הארט, באתר AllMusic (באנגלית) לורנץ הארט, באתר MusicBrainz (באנגלית) לורנץ הארט, באתר Discogs (באנגלית) לורנץ הארט, באתר SecondHandSongs אתר התמלילים של הארט (באנגלית) That Old Feeling: Heart to Hart (באנגלית) ביוגרפיה בהיכל התהילה של כותבי השירים (באנגלית) לורנץ הארט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) לורנץ הארט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) "מילים ולחן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ג'ייסון וולס

ג'ייסון וולס (באנגלית: Jayson Wells; נולד ב-22 בדצמבר 1976 בקליבלנד, אוהיו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה של 2.02 מטרים. וולס, בוגר אוניברסיטת המדינה של אינדיאנה, החל את קריירת הבוגרים שלו באלביק סטוקהולם השוודית, עימה זכה באליפות הליגה השוודית-פינית ובתואר הפורוורד המצטיין של הליגה בעונת 1998/1999 ובגביע השוודי-פיני בעונת 1999/2000. לאחר מכן חתם בקבוצת האוסטרלית קנברה קנונס, בה שיחק במשך שלוש עונות, כשבעונתו האחרונה בליגה אף נבחר ל-MVP של גמר ה-NBL. בעונת 2003/2004 עבר לישראל וחתם בא.ס. רמת השרון, במדיה קלע 20.7 נקודות, הוריד 11.5 ריבאונדים (מלך הריבאונדים של הליגה) וחטף 1.3 כדורים בממוצע למשחק. את העונה שלאחר מכן לא החל באף קבוצה ורק בינואר 2005 חזר לשחק כשחתם בהפועל ירושלים. בעונת 2005/2006 עבר לעירוני נהריה אותה הוביל למקום הרביעי בליגה עם ממוצעים של 17 נקודות, 9 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.2 חטיפות למשחק. לאחר מכן החל לנדוד ברחבי העולם ושיחק בקאפו ד'אורלנדו האיטלקית, דן בוס ההולנדית ולאחר חצי עונה נוספת בירושלים, בה סייע לקבוצה לזכות בגביע המדינה, תוך שהוא קולע בגמר 3 נקודות. בהמשך עבר לאל וואסל מערב הסעודית, אך גם בה שיחק רק חצי עונה ועבר לפולטאבה האוקראינית. את עונת 2009/2010 החל בקורדובה הארגנטינאית, אך כבר לאחר כמה שבועות עזב אותה וחתם במכבי ראשון לציון, ממנה שוחרר לאחר כחודשיים. לאחר מכן לא המשיך בקריירת המשחק ופרש ממשחק פעיל. פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר היורוליג פרופיל באתר ONE אור שקדי‏, ג'ייסון וולס חתם במכבי ראשון לציון, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2009
עיוורון לילה

עיוורון לילה מציין מצב שבו קשה או בלתי אפשרי לאדם לראות באור נמוך או בחושך קל. זהו תסמין של כמה מחלות עיניים. עיוורון לילה יכול להיות מולד או נגרם כתוצאה מפציעה או תת-תזונה (למשל, חוסר בוויטמין A). הסיבה הנפוצה ביותר להתפתחות עיוורון לילה היא רטיניטיס פיגמנטוזה – מחלה שבה תאים קולטי אור ברשתית מאבדים בהדרגה את יכולתם להגיב לאור. חולים הלוקים במחלה גנטית זו סובלים מעיוורון לילה מתקדם ובסופו של דבר גם ראייתם באור יום עלולה להיפגע. עוד סיבה לעיוורון לילה הוא מחסור בוויטמין A. במלחמת העולם השנייה הופץ מידע שגוי על ידי הבריטים כדי לחפות על הסיבה להצלחת משימותיהם בלילה. הצלחתם, לטענתם, הייתה טמונה בראייה לילית משופרת והטייסים קיבלו עידוד לאכול הרבה גזר המכיל, בין היתר, כמות גדולה של ויטמין A. הסיבה הממשית להצלחתם בלילה הייתה השימוש בטכנולוגיות מכ"ם מתקדמות. עיוורון לילה נפוץ בקרב גברים יותר מבקרב נשים. מדיה וקבצים בנושא עיוורון לילה בוויקישיתוף ד"ר עדיאל ברק, עיוורון לילה עיוורון לילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הרשות לנהיגה ספורטיבית

הרשות לנהיגה ספורטיבית היא רשות שתפקידה לפקח על הספורט המוטורי בישראל. הרשות הוקמה בשנת 2007, בעקבות אישור חוק הנהיגה הספורטיבית, במטרה לפקח על קיומן של תחרויות ונהיגה ספורטיבית בישראל. הרשות, בראשה עומד יוסי ניסן, פועלת במסגרת משרד התרבות והספורט. מיום אישור החוק, קידמה הרשות בשיתוף עם משרד התחבורה וגופים נוספים את ניסוחן ואישורן של 15 תקנות, אשר נועדו להניח את היסודות החוקיים והארגוניים לנהיגה הספורטיבית בישראל. ניסוח ואישור התקנות ארך עד שנת 2010 ועד אותה עת טרם אושר קיום תחרויות ספורט מוטורי בישראל. הרשות מנפיקה רישיונות לכלים המיועדים לנהיגה ספורטיבית, רישיונות לנהגים, אישורים לקיום אירועים לנהיגה ספורטיבית, רישיונות למסלולים, ייבוא כלים וחלפים ועוד. משרד התרבות והספורט הכיר בשלוש התאחדויות לנהיגה ספורטיבית הפעילות בישראל, ואף החל בהכשרה של מדריכים, מאמנים ובוחני כלים. קיומו של חוק הנהיגה הספורטיבית והרשות המפקחת על הספורט המוטורי הם ייחודים לישראל. במדינות אחרות בעולם מתקיימות תחרויות ספורט מוטורי ללא פיקוח של המדינה, אלא על פי כללים של אגודות פרטיות ופדרציות בינלאומיות. ביקורת מוטלת על תפקוד הרשות בשל הבירוקרטיה השלטת שמונעת התפתחות של הספורט המוטורי ונטען כי פקידי הרשות אינם מקלים את פיתוח מסלולי המרוצים.[דרוש מקור]. משרדי הרשות ממוקמים בתל אביב ובירושלים. מאז 2019 מנהל הרשות לנהיגה ספורטיבית הוא דימיטרי קוזניצוב. יוסי ניסן (2007 - 2013) יניב אסרף (ממלא מקום 2013) אילן ג'ורג'י (ממלא מקום 2013) יוסי ניסן (2014 - 2018) דמיטרי קוזניצוב (2019 ואילך) הרשות לנהיגה ספורטיבית, אתר משרד התרבות והספורט הרשות לנהיגה ספורטיבית: דו"ח מצב, אתר פול-גז, יולי 2009
האימפריה הצרפתית (פירושונים)

האם התכוונתם ל... תקופות שלטוניות בצרפת בשליטת בית בונפרטה במאה ה-19 הקיסרות הראשונה מ-1804 עד 1814 הקיסרות השנייה מ-1852 עד 1870 האימפריה הקולוניאלית הצרפתית מהמאה ה-17 עד המאה ה-20
חורבת אל כום

חורבת אל כום (חירבת אל כום) היא תל ארכאולוגי הממוקם בשיפוליהם המערביים של הרי חברון. על פי ממצאיו, התל היה מיושב בתקופת הברונזה הקדומה 2–3 והמשיך להתקיים בתקופת בית ראשון ובית שני. בית קברות גדול מתקופת ממלכת יהודה נמצא בצדו הדרומי של התל. באתר התגלו שלוש כתובות קבורה יהודאיות מהמאות ה-8-7 לפנה"ס (שתיים מהן מוצגות במוזיאון ישראל), וכן אוסטרקונים בארמית, עברית ויוונית מתקופת בית שני, האחד מהם הוא שטר חוב הכתוב בשני נוסחים - עברי ויווני. האתר נחפר בשנים 1968–1971 על ידי הארכאולוג האמריקאי ויליאם דיוור. זיהויו ההיסטורי של האתר איננו ודאי. אחת האפשרויות שהוצעו היא העיר המקראית מקדה, שנמצאת על פי המקור המקראי בנחלת שבט יהודה בקרבת תל לכיש. אפשרות אחרת היא העיר שפיר המוזכרת בספר מיכה (על סמך שם הנחל הסמוך - ואדי א-סיפר). כיום האתר שוכן בשטח היישוב אל-כום שברשות הפלסטינית כשנים עשר ק"מ ממערב לחברון, כשלושה ק"מ מהיישוב שקף וכארבעה ק"מ מן ההתנחלויות אדורה ונגוהות. בפתח אחד הקברים הייתה חרותה בסלע כתובת בכתב עברי קדום המתוארכת לתקופה 700–750 לפנה"ס. יחד עם הכתובת היה עיטור בדמות כף יד אנושית. הכתובת נשדדה על ידי תושבי המקום ונמכרה לדיוור כשחפר במקום. הכיתוב מרושל, וניכר שהיוצר התמקד בכף היד ולא בכיתוב. בשל חריתת הכתב המרושלת והחריתות הרבות מסביב לכתובת, התקשו החוקרים לפענח את הכתובת, והפענוח הנפוץ הוא: בפינה השמאלית התחתונה, הרחק מהכתובת העיקרית, כתוב "ולאשרתה", כאשר האותיות ר' וה' כתובות פעמיים, אחת מתחת לשנייה. משמעות הכתובת בעברית מודרנית היא: אוריהו השר כתבו: ברוך אוריהו ליהוה נוצרי, ולאשרתו הושע לו - לאוריהו. בדומה לממצאי כונתילת עג'רוד (חורבת תימן) ובמיוחד הכתובות שנמצאו בה, הכתובת מראה שהיו מתושבי ממלכת יהודה שעבדו את יהוה ואשרה כאל ובת זוגו, ולא רק פשוטי העם שבהם. היעדרה של אשרה מהמקרא כאלה לגיטימית נובע מעריכתו בירושלים בתקופה שלאחר חורבן בית ראשון, שהוציאה כל אזכור לה במקרא שהחל לעבור קאנוניזציה בימיהם. הכתובת מחורבת אל כום, יחד עם כתובות חורבת תימן והארכיונים הגדולים שהתגלו בלבנט (כגון במרי, אוגרית ואמר), יצרו מפנה בתפיסת הדת הישראלית הקדומה בעשורים האחרונים, וביססו את היותה נטועה במכלול האמונות הכנעניות/לבנטיניות/שמיות צפון־מערביות שמסביבה. שתי כתובות שנמצאו באותה מערה ובאותו קבר, מיחסות את בעלי הכתובת לאותו אב. הכתובת הראשונה חרותה בסלע משמאל לפתח החדר, והשנייה נצבעה בשחור מעל הפתח. שתי הכתובות מתוארכות למאה ה-7 לפנה"ס. תוכן הכתובת החרותה הוא: לעופי . בנ נתניהו החדר . הזה תוכן הכתובת הצבועה הוא: לעוזה בנ נתניהו כתובות חורבת תימן יהוה אשרה (אלה) חורבת אל-כום (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית הרצאה של ויליאם דיוור ובה הוא מציג את ממצאיו בתל כתובת ממערת קבורה, באתר מוזיאון ישראל – כתובת אריהו כתובת ממערת קבורה: ”לְעוֹפַי בֶּן נְתַנְיָהוּ [הַ]חֶדֶר הַזֶּה“, באתר מוזיאון ישראל שמואל אחיטוב, אסופת כתובות עבריות, מוסד ביאליק, 1992, עמ' 115–111 נוצר=שומר, נוצרי = השומר שלי נדב נאמן, ספרים ודברי ביקורת: לה' תימן ולאשרתו, ציון פא, 2016, עמ' 514 ברוך מרגלית, לסוגית "יהוה ואשרתו", בית מקרא מ, 1995, עמ' 367 Christoph Uehlinger, Distinctive or diverse? Conceptualizing ancient Israelite religion in its southern Levantine setting, Hebrew Bible and Ancient Israel 4, 2015, עמ' 12, 14 doi: 10.1628/219222715X14343676549106 William G. Dever, Archaeology and the Ancient Israelite Cult: How the Kh. El-Qôm and Kuntillet ʿajrûd 'Asherah' Texts Have Changed the Picture, Eretz-Israel 26, 1999, עמ' 9*–15*
ריכרד שטיין

ריכרד שטיין (1898 - כ"ח בשבט ה'תשל"ט, 25 בפברואר 1979) היה מחלוצי רפואת העיניים בישראל. פרופסור לרפואת עיניים, הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. שטיין נולד בצ'כוסלובקיה, למד בה רפואה ועבר בה את מלחמת העולם השנייה כשהוא משמש רופא בגטו טרזין, ומשנת 1944 עמד בראש השירות הרפואי בגטו. בשנת 1948 נענה לבקשתו של הד"ר חיים שיבא ועלה לישראל עם רעייתו, אף היא רופאת עיניים, לצורך ניהול שירות העיניים בבית חולים תל השומר. ד"ר אפרים סיני שאיפשר לפרופ' שטיין לנתח במחלקתו בבית החולים הדסה (תל אביב) לאחר עלייתו לישראל סיפר: "אחרי מלחמת השחרור בא דוצנט ד"ר ריכרד שטיין, בשעתו היה כלוא בטרזיינשטט. הוא היה מאושר לבוא לבית החולים, לראות שוב חולים ולנתח. הניתוח הראשון שעשה אצלנו היה מקרה של הפרדות הרשתית. למרות שביצע את הניתוח בסביבה זרה ובמכשירים שלא היו מוכרים לו-עלה הניתוח יפה. הוא ניתח במחלקתי גם לאחר מכן, ומעודו לא סירב לבקשתי לבוא לייעוץ. הוא היה מגדולי רופאי-העיניים בארץ במשך עשרות שנים, ובעל שיעור קומה בינלאומי. גם יהודי וציוני טוב היה, והקפיד לדבר עברית רהוטה בוועידות שלנו". שטיין ייסד בשנת 1949 את המחלקה לכירורגיית עיניים בתל השומר ושימש בה מנתח יחיד. במשך שנים רבות ביצע במחלקתו ניתוחי השתלות קרנית. בשנת 1967 עלה לכותרות לאחר שביצע השתלת קרנית ללא שקיבל רשות ממשפחת הנפטר. במהלך שנות ה-60, נקלטו במחלקה שבעה רופאים נוספים והוקמו במחלקה יחידות משנה לטיפול במחלות עיניים שונות. בראשית שנות ה-70 צמצם את פעילותו, ובשנת 1976 פרש לגמלאות והוחלף בראשות המחלקה על ידי מיכאל בלומנטל. בשנת 1978 נוסד ביוזמתו, ובסיוע משפחת גולדשלגר, המכון לחקר העין, הפועל בבית החולים בחסות אוניברסיטת תל אביב, ומרכז במבנה אחד את כל מגוון שירותי רפואת העיניים. לפרופ' שטיין היה זיכרון פנומנלי ויכולת שכלית מרשימה נוסף על המיומנות הניתוחית המיוחדת. בשנת ה'תשל"ג (1972) הוענק לשטיין פרס ישראל לרפואה. על שמו נקרא רחוב בבאר שבע, ומוענק פרס שנתי באוניברסיטת תל אביב להצטיינות בחקר רפואת עיניים. תלמידו פרופ' משה לזר ניהל את מחלקת עיניים בבית החולים איכילוב במשך עשרות שנים. בתו היחידה רות היא רופאת עיניים. החוג לרפואת עיניים-עבר הווה ומבט לעתיד|הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר המכון לחקר העין ע"ש מוריס וגבריאל גולדשלגר|הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר בקריה ומסביבה, דבר, 11 באוגוסט 1949 "במלוא העין" מעולמו של רופא, ד"ר אפרים סיני, צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, 1984, פרק 79, עמוד 182-183 יורם פרי, הברירה של הרופאים, דבר, 5 במאי 1967 פרופ' ריכרד שטיין ז"ל, מנהל מכון עיניים שיבא, אתר מרכז רפואי שיבא eye update -רפואת העיניים בישראל משנת 1948 ועד היום, נובמבר 2007, גיליון מספר 4, ד"ר ענאן עבאסי, פרופ' חנא גרזוזי -מחלקת עיניים המרכז הרפואי בני ציון, הפקולטה לרפואה ע"ש רפופורט, הטכניון, חיפה נפטר פרופ' שטיין מנתח העיניים, מעריב, 23 בפברואר 1979 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרה הסטרין-לרנר

שרה הסטרין-לרנר (1 במאי 1918 - 18 בנובמבר 2017) הייתה חוקרת ישראלית בתחום הפיזיולוגיה. כלת פרס ישראל למדעי הרפואה לשנת 1955. הסטרין נולדה בוויניפג שבקנדה. הוריה, יוסף ומרים הסטרין, היו קשורים בפעילות הציונית של אזור מגוריהם. בשנות ילדותה אירחו בביתם רבים מבכירי תנועת העבודה שעסקו בשליחות בצפון אמריקה, בהם רחל ינאית בן-צבי, זלמן שזר ויהודה אבן שמואל. לאחר עלייתם לארץ ישראל, בשנת 1932, שימש אביה מזכיר המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית תחת ניהולו של ברל לוקר ומנהל המכון החקלאי. אחיה, שלמה, שימש לימים פרופסור לביוכימיה ובשנת 1957 זכה בפרס ישראל למדעים מדויקים. בארץ למדה הסטרין זואולוגיה ובלימודי הדוקטורט עסקה בפיזיולוגיה פתולוגית. היא נמנתה בין ראשוני הסגל האקדמי של המחלקה לפיזיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 יצאה לשנת שבתון ועבדה עם פרופסור הוקין ב-אוניברסיטת מדיסון במדינת ויסקונסין בארצות הברית. מחקרה המשותף עם בנימין שפירא בנושא ספיגת גלוקוז זיכה אותם בפרס ישראל למדעי הרפואה לשנת 1955. מדיה וקבצים בנושא שרה הסטרין-לרנר בוויקישיתוף דף הנפטרת באתר חברה קדישא ת"א–יפו והמחוז. פרסי ישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נטורליזם (אמנות)

נטורליזם הוא זרם באמנות המאה ה-19. תחילתו בתקופת הרנסאנס המוקדמת, והוא הלך והתפתח לאורך התקופה יחד עם אסכולת פירנצה. הזרם הנטורליסטי באומנות שאף לתיאור הטבע בצורה המציאותית ביותר, תוך הקפדה על פרטים. בתחום אמנות התיאטרון, מדובר בפירוט מדויק של כל פרטי התפאורה. הבמה הנטורליסטית כוללת בתוכה את כל מרכיבי הבית (לדוגמה), בלי להחסיר אף לא פרט אחד. לפעמים עד כדי שימוש במרכיבים טבעיים כמו חול, מים ואש. וכך גם בספרות המתארת הכל בפרטי פרטים. דוגמה לציור בסגנון הנטורליסטי ניתן למצוא בעבודותיו של הצייר האמריקני ויליאם בליס בייקר אשר ציורי הנוף שלו ממחישים היטב את מאפייני הסגנון. גם עבודותיו של הצייר הצרפתי בן אסכולת ברביזון, אלבר שרפן (Albert Charpin) וציורי עדרי הכבשים שלו מהוות דוגמה לסגנון הנטורליסטי. הגישה הנטורליסטית היא חיובית באופייה, שלא כתפיסה הרומנטית שהתייחסה לטבע כדרמטי ומסתורי והציגה את הכוחות ההרסניים של הטבע, שאין לאדם שליטה עליהם. הנטורליסטים עוסקים בתיאורי טבע לשמו ובאנשים בטבע שמשתלבים עם הנוף, כאשר ההצגה היא אובייקטיבית, נטולת רגשות. אופן העבודה של הנטורליסטים התמקד ברישום סקיצות רבות בנוף ויצירת קומפוזיציה סופית בסטודיו על בסיס אותן סקיצות. בפילוסופיה מתבטא הנטורליזם בגישה שלפיה הטבע והמציאות הם רק מה שניתן להסבר מדעי. מדיה וקבצים בנושא נטורליזם בוויקישיתוף נטורליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) נטורליזם באמנות, דף שער בספרייה הלאומית
יריד ההבלים (סרט, 2004)

יריד ההבלים (באנגלית: Vanity Fair) הוא סרט דרמה רומנטית משנת 2004 שביימה מירה נאיר עיבוד לרומן באותו שם מאת הסופר האנגלי ויליאם מייקפיס תאקרי. הרומן שימש בסיס למספר רב של עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים. גרסה זו סוטה בצורה משמעותית מהמקור הספרותי, בעיקר באופייה של הגיבורה בקי שארפ. הסרט היה מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2004. ריס וית'רספון – רבקה (בקי) שארפ קרולי אנג'ליקה מנדי – רבקה שארפ הקטנה רומולה גאראי – אמיליה סדלי אוזבורן ג'יימס פיורפוי – רודון קרולי ג'ונתן ריס מיירס – ג'ורג' אוזבורן ריס איוואנס – ויליאם דובין איילין אטקינס – מיס מטילדה קרולי ג'רלדין מקיואן – ליידי סאותדאון גבריאל ביירן – מרקיז סטיין בוב הוסקינס – סר פיט קרולי האב דאגלס הודג' – פיט קרולי הבן נטשה ליטל – ליידי ג'יין שיפשיינקס קרולי מג ויין אוון – ליידי קרולי ג'ים ברודבנט – ג'ון אוזבורן טוני מאודסליי – ג'וזף (ג'וס) סדלי ג'ון פרנקלין רובינס – מר סדלי דברה פינדלי – גברת סדלי ברברה לי-האנט – ליידי בייראקרס ניקולס ג'ונס – לורד דרלינגטון ריצ'רד מקייב – המלך רוברט פטינסון – רודי קרולי הבוגר (מופיע רק בסצנות שנמחקו) קייט פליטווד אתר האינטרנט הרשמי של יריד ההבלים (באנגלית) "יריד ההבלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "יריד ההבלים", באתר נטפליקס "יריד ההבלים", באתר AllMovie (באנגלית) "יריד ההבלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "יריד ההבלים", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "יריד ההבלים", באתר Metacritic (באנגלית) "יריד ההבלים", באתר אידיבי "יריד ההבלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) האתר הישראלי של הסרט (בעברית) על הסרט והשחקנים באתר "כאן נעים" (בעברית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יצחק זוסמן

יצחק זוסמן (תרי"ג, 1853‏ - כ"ב בטבת תש"י, 11 בינואר 1950), מעולי העלייה השנייה, ממקימי המושבה באר יעקב. נולד בעיירה פאוליץ (פובוליטש) שבמחוז קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר ובישיבות. נשא לאשה את מרים לבית קרצ'מסקי, ולזוג נולדו מספר ילדים: יוסף, שלמה, עדינה (לימים שבח), אסתר, שרה (לימים רודומין) ודב ברל. התגוררו ברומנובקה שבמחוז גליציה. בעירו התפרנס מנגרות והיה בעל נגרייה. היה מראשוני חובבי ציון. בשנת 1905 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והתיישב בראשון לציון. ב-1907 היה מראשוני קוני האדמות באזור באר יעקב; רכש 75 דונם, והיה שותף לייסוד המושבה, יחד עם קבוצה של משפחות ורווקים עולי מזרח אירופה, פרס וארגנטינה, וגרעין חקלאי של יהודים-קווקזים מדאגסטן בהנהגת הרב יעקב. נפטר ב-1950, ונקבר בבאר יעקב. יצחק זוסמן (אורכב 08.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באלבום המשפחות - עדת ראשון לציון דוד תדהר (עורך), "יצחק זוסמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3724 נחום שבח, הנאמן לעבוד ולאדמה, דבר, 14 בפברואר 1939 לפי אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו). לפי אלבום המשפחות עדת ראשון לציון שנת הלידה הייתה 1857 Pavoloch, באתר Shtetl Links (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ודי (קולקטיב אמנותי)

ג'ודי או ג'ודי. אורג (באנגלית: Jodi.org או Jodi) הם קולקטיב אמנותי של זוג יוצרים אירופאים הנשואים זה לזה, ג'ואן הימסקרק (1968, הולנד) ודירק פסמנס (1965, בלגיה), שם הקבוצה הוא הלחם של שמותיהם הפרטיים. במסגרת שיכון אמן בעמק הסיליקון התחילו להתעניין בתוכנה. שניהם החלו את דרכם כאמני פאנק, לשניהם רקע בצילום, ווידאו ארט, מאז אמצע שנות התשעים הם החלו ליצור עבודות אמנות ברשת האינטרנט, כמה שנים מאוחר יותר הם פנו לאמנות-תוכנה ולשינוי אמנותי של משחקי מחשב. מאז 2002 הם נמצאים בשלב אשר הם מתארים כשלב "תפיסת המסך" ("Screen Grab") אשר בו הם יוצרים עבודות וידאו על ידי הקלטת מסך המחשב תוך כדי משחק, עבודה או תכנות. לאלו אשר לא מכירים את בדיחותיהם הקונספטואליות עבודתם נראית לא נגישה כלל ולא ברורה, לדוגמה, עבודתם משנת 1995, Art meets Media: adventures in perception נראית במבט ראשון כאוסף של טקסט חסר משמעות, אך כאשר מסתכלים על קוד ה-HTML בו נכתב האתר, מזהים שרטוטים של פצצות מימן ופצצות אטום. עבודותיהם המוקדמות השתמשו לרוב בטקטיקה זו של חיקוי תקלות מחשב או וירוסים, אתר זה משקף את הגישה הבורחסית והלא ליניארית לכתיבת HTML. בעבודותיהם מהזמן האחרון, הם שינו משחקי מחשב ישנים כמו Wolfenstein 3D, "קוויק" והחדש שבהם "מאקס פיין 2" בשביל ליצור משחקי אמנות. גישתם של ג'ודי לשינוי משחקי מחשב ניתנת להשוואה ברמות רבות לגישה של הדקונסטרוקטיביזם בארכיטקטורה, מכיוון שהם מפרקים את המשחק למרכיביו הבסיסים, ואז מרכיבים אותם מחדש לצורה שאינה הגיונית בצורה אינטואיטיבית. אחד השינויים היותר ידועים שעשו ל"קוויק", מציב את השחקן בתוך קובייה סגורה עם דפוסים מתפתלים שחורים ולבנים מכל צד. הדפוסים הם למעשה תקלה במנוע הרינדור של המשחק שנתגלתה על ידי האמנים, ככל הנראה על ידי ניסוי וטעייה, הדבר קורה בצורה ישירה כאשר המנוע של המשחק מנסה ונכשל לייצר את פנים הקובייה בדפוס שחור לבן שאמור להיות דמוי לוח שחמט. שלב "תפיסת המסך" של ג'ודי, החל במייצג בעל ארבעה מסכים שנקרא: "My Desktop", שהוצג לראשונה (2002) ב Plugin Media Lab שבבזל. העבודה למראית עין תיארה מחשבי מקינטוש שנראו כתקולים ומבצעים משימות מוזרות כמו פתיחת חלונות ברצף, קבצים משכפלים את עצמם ללא סוף וצלילי הודעות שגיאה ברקע, אך לא הייתה זו בעיה במחשב כי אם בעיה במשתמש, כדי ליצור וידאו זה ג'ודי לחצו על העכבר וגררו דברים בצורה כה קיצונית כך שנראה שאף בן אנוש לא יכול להיות בשליטת המתרחש, אך בהדרגה הצופה היה מבין כי אכן מדובר בבן אדם שעומד מאחורי התקלות. עבודתם הופיעה בתצוגות ופסטיבלים שונים, כמו דוקיומנטה איקס (1997). הם קיבלו פרס וובי (1999) בקטגוריית אמנות. מדיה וקבצים בנושא ג'ודי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ודי ארכיב
איחוד לובלין

איחוד לובלין היה איחוד היסטורי אשר המיר את האיחוד הפרסונלי של ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא באיחוד אמיתי. בעקבות קשרים אתניים, כלכליים ותרבותיים, ובמיוחד כתוצאה מלחץ צבאי אשר הופעל ממזרח, נחתם בלובלין ב-1 ביולי 1569 הסכם איחוד בו נקבע שלמדינה המאוחדת – האיחוד הפולני-ליטאי (שנודע גם כרפובליקת שני העמים) – יהיו מלך, פרלמנט ומטבע משותפים, אולם לכל צד יהיו הון משלו, גוף מינהלי עצמאי ומערכת שיפוט נפרדים. פולין וליטא היו אמורות להיות מובחנות, שוות חלקים של הפדרציה, כשכל אחת מהן שומרת על צבא, אוצר, מינהל אזרחי וחוקים משלה. שתי המדינות הסכימו לשתף פעולה זו עם זו בנושא מדיניות חוץ, אולם פולין, שהחזיקה את האדמות הליטאיות בהן תפסה, הייתה בעלת ייצוג גדול יותר באיחוד והפכה לשותפה הדומיננטית. המדינה הפולנית-ליטאית נותרה ישות פוליטית אחת עד לחלוקתה לקראת סוף המאה ה-18. המדינה המאוחדת הפכה עד מהרה למעצמה אזורית – מהמדינות העשירות והחזקות ביותר באירופה במאות ה-16–18, והביאה את פולין לשיא התפשטותה הגאוגרפית, כאשר המדינה השתרעה עתה מהרי הקרפטים עד הים הבלטי, וכללה חלקים נרחבים מהשטח המוחזק כיום בידי אוקראינה ובלארוס. מדיה וקבצים בנושא איחוד לובלין בוויקישיתוף איחוד לובלין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Editors of Encyclopaedia Britannica, Union of Lublin, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא ליטא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.