laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ארת ענק

ארת ענק (שם מדעי: Anodorhynchus) הוא סוג של תוכי ממוצא דרום אמריקאי ומרכז אמריקאי ובו שלושה מינים, המהווים את המינים הגדולים ביותר במשפחת התוכיים, ומהגדולים שבסדרת התוכאים. הארה היקינתונית היא הגדולה שבבני הסוג והמשפחה. היא יכולה להגיע לאורך 100 ס"מ ולמשקל 1.2-1.7 קילוגרם. כל בני הסוג בעלי גוון נוצות כחול עמוק ובעלי מקור גדול ומעוקל שצבעו שחור-אפור כהה עם בליטה צהובה עליו. בתחילה סוג זה היה מונוטיפי בו רק המין ארה יקינתונית שויך אך בהמשך התגלו עוד 2 מינים. אחד מהם מצוי בסכנת הכחדה חמורה וייתכן שאף נכחד לגמרי. ארה זו ניזונה בעיקר מכמה דקליים. מקננת על עצים שונים ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית. ארה יקינתונית (Anodorhynchus hyacinthinus) - המין הגדול ביותר במשפחת התוכיים. מצוי בסכנת הכחדה בטבע ומוכר בפינות חי וגני חיות רבים. ארת ענק ליר (Anodorhynchus leari)- מין הקרוי על שם החוקר אדוארד ליר. מצוי בסכנת הכחדה בטבע. ארת ענק גלאוקוס (Anodorhynchus glaucus) - מצוי בסכנת הכחדה חמורה וייתכן שאף נכחד מהעולם מדיה וקבצים בנושא ארת ענק בוויקישיתוף ארת ענק, באתר ITIS (באנגלית) ארת ענק, באתר NCBI (באנגלית) ארת ענק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) ארת ענק, באתר GBIF (באנגלית)
אצטדיון לוקומוטיב (סימפרופול)

אצטדיון לוקומוטיב (ברוסית: Стадион Локомотив), רשמית מתחם הספורט הרפובליקני "לוקומוטיב" הוא אצטדיון רב-תכליתי בעיר סימפרופול, בחצי האי קרים. הוא משמש כיום בעיקר עבור משחקי כדורגל ומשמש כמגרש הבית של ט.ס.ק. סימפרופול, ובעבר שימש את קבוצת טאבריה. האצטדיון מכיל 19,978 אנשים ונבנה בשנת 1967. שופץ בשנת 2004. לא ידוע מהו מקור השם "לוקומוטיב", אך אגדה אורבנית טוענת כי זהו משום שהאצטדיון נבנה בסמיכות למסילות ברזל או תחנת רכבת. האצטדיון אירח משחקי ידידות בין ברית המועצות לבין בולגריה ב-1979. האצטדיון גם שימש כאצטדיון עיקרי במהלך משחקי מוקדמות יורו 1988 עבור נבחרת ברית המועצות. האצטדיון אירח שניים מתוך ארבעה משחקי הבית בקמפיין המוקדמות במשחקים נגד נבחרות נורווגיה ואיסלנד. בשני המשחקים התאסף קהל של יותר מ-30,000 איש. משחק נוסף שוחק בקייב והשני במוסקבה. מאוחר יותר, ב-15 בנובמבר 1989, האצטדיון גם אירח משחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990 נגד הנבחרת הלאומית של טורקיה. האצטדיון היה אחד משלושת אצטדיוני הכדורגל העיקריים באוקראינה ששימשו את נבחרת ברית המועצות. שני האצטדיונים האחרים היו האצטדיון הרפובליקני בקייב (12 משחקים) והאצטדיון המרכזי באודסה (משחק אחד). מדיה וקבצים בנושא אצטדיון לוקומוטיב בוויקישיתוף האצטדיון באתר טאבריה סימפרופול
ברנרד גרונר

ברנרד גרונר (בסרבו-קרואטית: Bernard Grüner;‏ 14 במאי 1888, שיניאווה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 21 בפברואר 1955, זאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה מלחין וחזן אשר כיהן בבית הכנסת בניטרה, בבית הכנסת הגדול של בודפשט, בבית הכנסת בסקשפהרוואר ובבית הכנסת בזאגרב. ברנרד גרונר נולד בעיירה שיניאווה אשר בגליציה (בשטחי פולין המודרנית). הוא למד בישיבה בבודפשט. הוסמך לרבנות בסאטו מארה, ויצא ללימודי חזנות בסיוע מלגה מטעם בית האופרה של בודפשט. ב-1913 כיהן כחזן בבית הכנסת בניטרה, בין 1918–1923 כיהן כחזן בבית הכנסת הגדול בבודפשט, בין 1923–1929 כיהן כחזן בבית הכנסת בסקשפהרוואר וב-1929 מונה לחזן הראשי של בית הכנסת בזאגרב. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והוקמה המדינה העצמאית של קרואטיה תחת שלטון האוסטאשה. איוואן ורנר ראש העיר זאגרב מטעם האוסטאשה הוציא צו הריסה לבית הכנסת ובאוקטובר 1941 הוחל בהריסתו. גרונר בסיוע גורמים מקומיים הצליח להציל 8 ספרי תורה ואת העוגב. הוא נעצר ונכלא בזאגרב, אך בהמשך שוחרר ככל הנראה בהשפעתו של החשמן אלויזיה סטפינאץ ראש הכנסייה הקתולית של זאגרב. לאחר המלחמה המשיך לכהן במשרתו עד למותו ב-1955. לאורך שנות פעולתו כתב גרונר 70 פרקי חזנות בעיקר בנוסח נאולוגי, לחזן מקהלה ועוגב. החל מ-1906 אסף ושימר 1,500 דפים של פרקי חזנות מאת חזנים מובילים כגון סלומון זולצר ולואי לבנדובסקי. במהלך השואה הוסתרו אוספיו בדירת בנו תיאודור גרונר (1913–2016). בראשית המאה ה-21 נערך מחקר מקיף על ידי מוזיקולוגים קרואטים שעסק בחזנות בבתי הכנסת בקרואטיה ואוספיו הפרטיים של ברנרד אשר נחשפו ב-2012, הציגו פן לא מוכר ומקיף של התרבות היהודית בקרואטיה ככלל ושירת החזנות בפרט. תיאודור גרונר-ביוגרפיה, באתר zbl.lzmk.hr (בקרואטית). Snješka Knežević,‏ Zagrebačka sinagoga, המכון לאמנות היסטורית, זאגרב, 2000 (בקרואטית). T. JURKIĆ SVIBEN, SYNAGOGUE MUSIC OF NORTHERN CROATIA, ARMUD6 49/1 (2018) 149-173, באתר bib.irb.hr (באנגלית).
קקדו מולוקי

קקדו מולוקי (שם מדעי: Cacatua moluccensis) הוא עוף טרופי ממשפחת הקקדואיים ומהסוג קקדו האנדמי לאי סראם (Seram Island) שבמזרח אינדונזיה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. תוכי זה הוא מהגדולים שבמיני הקקדו. הוא מגיע לגובה 46-52 ס"מ ולמשקל 850 גרם. הנקבות גדולות מעט יותר מהזכרים. הצבע הכללי שלו לבן עם מעט צבע ורדרד. יש כמה נוצות צהבהבות בקדמת הזנב והכנפיים. סימן בולט מהווה "כתר" גדול בעל נוצות אדמדמות, אותו התוכי פורש כדי להרתיע את יריביו. המקור אפור כהה, מעוקל. תוכי זה בעל קולות גבוהים והוא יכול לחקות קולות של בעלי חיים בסביבתו ואף קולות אנושיים מסוימים. חי בטבע ביערות גשם באי סראם שבאינדונזיה עד גובה 1,000 מטר. ניזון מזרעים שונים, גרגרים, פירות יער ופירות שונים כמו פירות קוקוס. התוכי מצוי בסכנת הכחדה, בעיקר בגלל צייד לשם מסחר בחיות מחמד. הצייד אינו חוקי אך עדיין מתקיים באי סראם. מדיה וקבצים בנושא קקדו מולוקי בוויקישיתוף קקדו מולוקי, באתר ITIS (באנגלית) קקדו מולוקי, באתר NCBI (באנגלית) קקדו מולוקי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) קקדו מולוקי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) קקדו מולוקי, באתר GBIF (באנגלית) קקדו מולוקי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ספרד באירוויזיון לרוקדים צעירים

ספרד נטלה חלק באירוויזיון לרוקדים צעירים שמונה פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה בשנת 1985 עד לפרישתה בשנת 1999. ספרד ניצחה בתחרות חמש פעמים, מספר הניצחונות הכי גבוהה בתחרות עד כה. ספרד נטלה חלק בתחרות 8 פעמים מתוכם ניצחה 5 פעמים. כיום נמצאת ספרד במקום הראשון בטבלת הזכויות לבדה, שבמקום השני מאחוריה נמצאת פולין. נכון להיום, ספרד ביחד עם פולין הם המדינות היחידות שניצחו בתחרות פעמיים ברצף. בנוסף ספרד היא המדינה היחידה שניצחה שלושה וארבע פעמים ברצף בתחרות. הישג מרשים נוסף של ספרד הוא שהיא המדינה הראשונה שזכתה באירוויזיון לרוקדים צעירים ספרד זכתה במקום הראשון 5 פעמים: בפעם הראשונה ב-1985, בפעם השנייה ב-1991, בפעם השלישית ב-1993, בפעם הרביעית ב-1995 והפעם החמישית ב-1997. ספרד זכתה גם במקום השלישי פעם אחת ב-1999. שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר האירוויזיון לרוקדים צעירים ספרד באירוויזיון Eurovision Young Dancers
בלא וייס

בלא וייס היה אתלט צ'כוסלובקי-ארצישראלי. אלוף המכביה השנייה (1935) ביידוי פטיש, אלוף ארץ-ישראל ביידוי פטיש, בזריקת דיסקוס והדיפת כדור ברזל ושיאן ארץ-ישראל ביידוי פטיש. וייס נולד וגדל בצ'כוסלובקיה. לאחר שעלה לארץ ישראל התאמן בקבוצת מכבי הצפון תל אביב. במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה וייס ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, ביידוי פטיש בתוצאה של 32.95 מטר, לפני הרמן מגרמניה (29.75 מטר) וטוביה מיורצ'יק מפולין (26.43 מטר). מדליות כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.91 מטר, אחרי זאב שטיל מפולין (38.11 מטר) ולפני טוביה מיורצ'יק מפולין (35.49 מטר) ובהטלת כידון, אחרי דב רבינוביץ' (50.50 מטר) ולפני דוד הירשלר, שניהם מארץ ישראל ומדליית ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.40 מטר, אחרי ג'וליוס פינקלשטיין (Julius Finkelstein) מארצות הברית (13.30 מטר) ולזר גולדשנידר מצרפת (12.44 מטר). בתחרות שנערכה ב-18 בנובמבר 1939 קבע וייס ביידוי פטיש שיא ארץ ישראל של 33.47 מטר. באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכה וייס ב-3 מדליות זהב, ביידוי פטיש בשיא ארץ ישראל חדש של 36.06 מטר, לפני פרנקל ממכבי רחובות (16.94 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.45 מטר, לפני דב רבינוביץ' ממכבי עתיד תל אביב (11.82 מטר) וגרינמן ממכבי פתח תקווה (11.22 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.24 מטר, לפני זאב שטיל ממכבי תל אביב (37.42 מטר) ופלשין ממכבי חיפה (32.80 מטר). באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב ב-26 באפריל 1941 זכה וייס בשתי מדליות זהב, ביידוי פטיש בשיא ארץ ישראל חדש של 37.14 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.41 מטר, לפני דב רבינוביץ' מברית מכבים עתיד תל אביב (12.31 מטר). שיאו ביידוי פטיש החזיק מעמד כ-10 שנים ונשבר על ידי פנחס פולונסקי (41.80 מטר). במסגרת תחרות קרב-חמש באתלטיקה שנערכה ב-17 במרץ 1945 קבע וייס בזריקת דיסקוס תוצאה של 40.35 מטר. באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.03 מטר. הדיפת כדור ברזל: 12.45 מטר (1940) זריקת דיסקוס: 40.35 מטר (1945) יידוי פטיש: 37.14 מטר (1941), שיא ארץ ישראל בעבר טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965 רשימת 50 הטובים ביותר בכל הזמנים - יידוי פטיש, באתר איגוד האתלטיקה בישראל התחרויות ב"המכביה", דבר, 5 באפריל 1935 הישגי המכביה השנייה (סכום שני), דואר היום, 7 במאי 1935 נעילת המכביה השניה, הירדן, 9 באפריל 1935 אל אלכסנדרוביץ', ספורט וספורטאים, הַבֹּקֶר, 17 בדצמבר 1939 ק.בנימין, שלושה שיאים ארציים חדשים בתחרויות הרבנאות לאתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940 התוצאות המפורטות של תחרויות הרבנאות, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940 ליפא לויתן, שיא ארץ ישראלי חדש בזריקת פטיש, המשקיף, 14 במאי 1940 ליפא לויתן, הקפיצות בתחרויות-הרבנאות, המשקיף, 15 במאי 1940 ספורט - התחרות הגמר באתלטיקה קלה לרבנאות ארץ ישראל, המשקיף, 27 באפריל 1941 אל. אלכסנדרוביץ, השבוע בספורט, הַבֹּקֶר, 2 במאי 1941 ז'. פרחי, אספורט - אתלטיקה קלה, משמר, 18 במרץ 1945 ז'. פרחי, אספורט, משמר, 15 במאי 1945 ליפא בן מונס, המשקיף הספורטיבי - 4 שיאים ארציים חדשים באתלטיקה קלה, המשקיף, 20 במאי 1945
רוסלה מזרחית

רוסלה מזרחית או רוּסֵלָה וְרֻדַּת חָזֶה (שם מדעי: Platycercus eximius) הוא מין של תוכי קטן ממשפחת הדרראים החי בדרום אוסטרליה ובאי טסמניה. האדם הפיץ את הרוסלה גם לניו זילנד, שם היא מהווה מין פולש הפוגע בעופות המקומיים. אורכה של הרוסלה עד 30 ס"מ, משקלה 90–120 גרם והיא בעלת צבעים מרהיבים. הראש והחזה אדומים עם סנטר לבן ומקור לבן גם. הבטן צהובה והכנפיים והזנב ירוקים משורטטות בשחור עם כמה נוצות כחולות ואדמדמות. הרגליים אפורות. הזנב ארוך ועוזר לרוסלה להלך על הקרקע, דבר שהיא עושה לעיתים קרובות. הנקבות דומות לזכרים אך עמומות צבע יותר וגם בעלות פס תחתון כהה שחסר לזכרים. הרוסלה ניזונה מזרעים, פירות, פרחים וחרקים. היא חיה בין סבכים, ערבות פתוחות, חורשים ויערות באוסטרליה וטסמניה. כמו מרבית התוכים הרוסלה היא עוף מונוגמי החי עם בת זוג לכל החיים. הרוסלה מקננת על עץ גבוה ומטילה בו 2–9 ביצים. תוכי זה נפוץ בפינות חי רבות וכן מהווה חיית מחמד נפוצה, קלה לגידול. תת-מינים: Platycercus eximius eximius Platycercus eximius elecica Platycercus eximius diemenensis מדיה וקבצים בנושא רוסלה מזרחית בוויקישיתוף רוסלה מזרחית, באתר ITIS (באנגלית) רוסלה מזרחית, באתר NCBI (באנגלית) רוסלה מזרחית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רוסלה מזרחית, באתר GBIF (באנגלית) רוסלה מזרחית באתר הרשימה האדומה של IUCN על פי החלטות האקדמיה ללשון העברית
SKS ארנה

SKS ארנה (ברוסית ובאוקראינית: СКС-Арена) הוא אצטדיון כדורגל בעיר סבסטופול, המשמש כאצטדיון הבית של מועדון סבסטופול. האצטדיון נחנך בשנת 1986. באביב 2010 שופץ האצטדיון לראשונה, הוחלפו חלק מספסלי העץ במושבי פלסטיק מחודשים, שופצו חדרי הלבשה, המקלחות וחדר השופטים על מנת להתאימם לתקני הליגה הראשונה באוקראינה. בכך הוגדלה קיבולת האצטדיון לכמעט 6,000 מושבים, במקום 3,500 המושבים שהיו בתחילה. ב-2011 נערך שיפוץ נוסף באצטדיון. נבנו שלושה יציעים והוחלפו עמודי התאורה, מה שהביא את האצטדיון לעמוד בדרישות FIFA ו-UEFA. קבולת האצטדיון עלתה ל-5,576 מקומות. כך בעונת 2012/13 סבסטופול הייתה יכולה לארח משחקים במסגרת ליגת העל האוקראינית. מאז 2014 מארח האצטדיון משחקים במסגרת אליפות קרים בכדורגל. מדיה וקבצים בנושא SKS ארנה בוויקישיתוף ПФК «Севастополь» будет играть на стадионе Севморзавода Информация о стадионе «СКС» на официальном сайте клуба ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל רוסי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רוסלה

רוֹסֶלָה (שם מדעי: Platycercus) הוא סוג תוכי ממשפחת הדרראים הכולל 6 מינים החיים באוסטרליה ובאי טסמניה. השם רוסלה נגזר מרוז היל (Rose Hill), שמה הקודם של העיר פאראמטה הסמוכה לסידני, שם נצפה המין. המתיישבים הראשונים שראו תוכי ממין רוסלת קרימסון כינו אותו "תוכי רוזהיל" שנהפך ל"רוזלה" ולבסוף ל"רוסלה". בני סוג זה הם תוכים קטנים באורך 26–37 סנטימטר, בעלי ראשים קטנים וזנבות ארוכים. הם בעלי צבעים מרהיבים, בעיקר על בסיס אדום וכחול. למרות צבעוניותם הם בעלי דו-צורתיות זוויגית קטנה למעט המין Platycercus icterotis, אף שהנקבות יכולות להיות מעט יותר דהויות. תוכים אלה מעופפים לאורך אוסטרליה בלהקות ומחפשים זרעים, פירות וחרקים על העצים, העשבים וגם על הקרקע. Platycercus icterotis רוסלת קרימסון (Platycercus elegans) Platycercus caledonicus Platycercus adscitus רוסלה מזרחית (Platycercus eximius) Platycercus venustus מדיה וקבצים בנושא רוסלה בוויקישיתוף רוסלה, באתר ITIS (באנגלית) רוסלה, באתר NCBI (באנגלית) רוסלה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) רוסלה, באתר GBIF (באנגלית)
אפולין טראורה

אפולין טראורה (בצרפתית: Apolline Traoré; ‏1976) היא במאית מבורקינה פאסו. אפולין טראורה נולדה בשנת 1976 בוואגאדוגו. המקצוע של אביה היה מדריך טיולים. בגיל 17 טראורה עברה עם משפחתה לארצות הברית ולמדה בקולג' אמרסון (אנ') שבבוסטון, מוסד הידוע בתחום האומנות והתקשורת. בשנות ה-2000 היא ביימה מספר סרטים קצרים. אחד הסרטים שביימה נקרא "The Price of Ignorance" (בתרגום חופשי לעברית "מחיר הבורות"). הסרט מציג את סיפורו של אונס שקרה בבוסטון שבארצות הברית, ויצא בשנת 2000. סרט נוסף שהיא ביימה הוא "Kounandi" (בתרגום חופשי לעברית "בן מזל"), על גמד שנדחה על ידי כולם. הסרט יצא בשנת 2003 והוא הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בנוסף היא הפיקה בשנת 2004 את הסרט באורך מלא הראשון שלה, "Sous la clarté de la lune" (בתרגום חופשי לעברית "תחת אור הירח"). בשנת 2005 עברה לבורקינה פאסו, שם עבדה עם אידריסה ואדראוגו. בשנת 2008 היא ביימה את סדרת הטלוויזיה "Le testament" (בתרגום חופשי לעברית "הרצון"). הסרטים שהפכו אותה לידועה הם "Moi Zaphira" (בתרגום חופשי לעברית "אני זאפירה") שיצא בשנת 2013, ו-"Frontières" (בתרגום חופשי לעברית "גבול") שיצא בשנת 2018 וזיכה אותה בשני פרסים בפסטיבל הסרטים של ואגאדוגו. "The Price of Ignorance" ‏(2000) "Kounandi" ‏(2003) "Le Testament" ‏(2008) "Sous la clarté de la lune" ‏(2004) "Moi Zaphira" ‏(2013) "Frontières" ‏(2018) מדיה וקבצים בנושא אפולין טראורה בוויקישיתוף אפולין טראורה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אפולין טראורה, ברשת החברתית LinkedIn אפולין טראורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ספר מידע על יוצרי סרטים באפריקה, יצא לאור על ידי "Karthala", עמוד 121 QUATUOR COMPLICE AUX "FRONTIÈRES", נכתב על ידי Maria Malagardis, באתר "Libération", ב-22 במאי 2018 Bravo Apolline Traoré !, נכתב על ידי Moi Zaphira, באתר "Radio France internationale", ב-27 בפברואר 2013 mélodrame et libre circulation des biens, נכתב על ידי Thomas Sotinel, באתר "Le Monde", ב-23 במאי 2018
כרכן תירס

כרכן תירס (שם מדעי: Pantherophis guttatus) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים. כרכן תירס נפוץ בדרום ארצות הברית מחופה המזרחי מערבה עד יוטה, בגבול עם מקסיקו. בית הגידול של הכרכן הוא בשדות, חורשים, יערות ופארקים חמימים. הוא מתרחק מערים גדולות ומאזורים הרריים. נחש זה הוא חלק מהנחשים הקרויים כרכן, בו כמה מינים החיים בישראל, אך הם שייכים לסוג נפרד. כרכן התירס יכול להגיע לאורך 61–182 סנטימטר ולשקול עד 800 גרם. הכרכן בעל רצועות צהובות המזכירות קלחי תירס, מה שנתן לנחש את שמו. הנחש איננו ארסי ואינו מזיק לאדם, דבר שגורם לרבים להחזיק בו כחיית מחמד. הנחש יכול להגיע בשבי לגיל 23 שנה, אם הוא מקבל מספיק מזון וחום. נחש זה הוא מטפס עצים מיומן המבלה זמן רב על הענפים. בדומה לשאר הנחשים הכרכן הוא טורף המחפש בעיקר מכרסמים קטנים. הוא יגוון גם במיני דו-חיים, זוחלים אחרים וביצי עופות. בשבי נהוג לתת לו בעיקר עכברים. הנחש משתמש בעיקר בלשונו המפוצלת כדי לאתר ריחות וכאשר הוא קרוב לטרף הוא משתמש גם בראייתו. הטרף נתפס בין שרירי הנחש ונמחץ למוות. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל בקיץ. הנקבה מטילה בין 5–25 ביצים ומתוך כל ביצה בוקע נחש קטן באורך של 25–38 ס"מ. הנחשים הצעירים מגיעים לבגרות מינית לאחר 18 עד 30 חודשים. מדיה וקבצים בנושא כרכן תירס בוויקישיתוף כרכן תירס, באתר ITIS (באנגלית) כרכן תירס, באתר NCBI (באנגלית) כרכן תירס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כרכן תירס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) כרכן תירס, באתר GBIF (באנגלית) כרכן תירס באתר הרשימה האדומה של IUCN Reptile Academy, כרכן תירס נושך: מיתוס או מציאות? כל מה שצריך לדעת, באתר לוכד נחשים - מוקד מחוז ירושלים, ‏2024-09-12
דיוגו דאלו

ז'וזה דיוגו דאלו טיישיירה (בפורטוגזית: José Diogo Dalot Teixeira; נולד ב-18 במרץ 1999) הוא כדורגלן פורטוגלי אשר משחק בעמדת המגן הימני והשמאלי וגם בעמדת הקשר האחורי במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת פורטוגל. ב-2008 כשדאלו היה בן 9 בלבד הוא נרשם לקבוצת הילדים של פורטו, הוא התקדם והתפתח ויצא לו לשחק בכל קבוצות הילדים והנוער של פורטו. ב-2017, העלה אותו לראשונה מאמן פורטו סרג'יו קונססאו לקבוצה הבוגרת, בעונה זו הוא רשם רק 6 הופעות במדי הקבוצה. במשחקו הראשון בקבוצה הבוגרת של פורטו דאלו רשם 90 דקות בהפסד 1–2 נגד לייקסוס. ב-6 ביוני 2018 דאלו חתם על חוזה ל-5 עונות במנצ'סטר יונייטד, אשר קנתה אותו מפורטו בסכום של 19 מיליון ליש"ט. דאלו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-19 בספטמבר 2018 בניצחון החוץ של מנצ'סטר יונייטד 0–3 מול יאנג בויז. ב-4 באוקטובר 2020 הושאל למילאן לעונה אחת. דאלו עזר לנבחרת פורטוגל עד גיל 17 לזכות באליפות אירופה 2016, הוא הבקיע פעמיים ב-5 משחקים נגד אזרבייג'ן ונגד ספרד במשחק הגמר. באותה השנה הוא גם עזר לנבחרת פורטוגל עד גיל 19 להגיע לרבע גמר אליפות אירופה עד גיל 19. דאלו שיחק בנבחרת פורטוגל באליפות העולם עד גיל 20. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024. פורטו ליגת העל הפורטוגלית (1): 2017/18 מנצ'סטר יונייטד גביע הליגה האנגלית (1): 2022/23 הגביע האנגלי (1): 2023/24 פורטוגל עד גיל 17 יורו עד גיל 17 (1): 2016 מדיה וקבצים בנושא דיוגו דאלו בוויקישיתוף דיוגו דאלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיוגו דאלו, ברשת החברתית אינסטגרם דיוגו דאלו, באתר Transfermarkt דיוגו דאלו, באתר Soccerway דיוגו דאלו, באתר BDFutbol דיוגו דאלו, באתר WorldFootball.net דיוגו דאלו, באתר National Football Teams דיוגו דאלו, באתר FootballDatabase.eu דיוגו דאלו, באתר ESPN A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית) Convocados para o Euro 2024 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 21 במאי 2024 (בפורטוגזית)
אנדראס פריירה

אנדראס הוגו הואלגבאום פריירה (בלועזית: Andreas Hugo Hoelgebaum Pereira; נולד ב-1 בינואר 1996) הוא כדורגלן ברזילאי-בלגי שמשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפולהאם מהפרמייר ליג. בגיל 9 פריירה נרשם לקבוצת הילדים של PSV איינדהובן ההולנדית, בה הספיק לשחק 6 עונות. ב-2011 פריירה נקנה על ידי קבוצת האקדמיה של מנצ'סטר יונייטד מליגת העל האנגלית. בשתי עונותיו הראשונות בבוגרים של מנצ'סטר יונייטד הוא פתח רק 13 פעמים[דרושה הבהרה], והבקיע גול מבעיטה חופשית בגביע הליגה בניצחון 0–3 על איפסוויץ' טאון.[דרושה הבהרה] בשתי העונות הבאות, הוא הושאל לקבוצות מהליגה הספרדית, גרנאדה וולנסיה. לאחר מכן הושאל ללאציו האיטלקית, למשך עונה. לאחר מכן הושאל לפלמנגו הברזילאית, בשנים 2021–2022. ב-11 ביולי 2022, טרם תחילתה של עונת 2022/2023 בפרמייר ליג, חתם בפולהאם. פריירה נולד וגדל בבלגיה, לאב כדורגלן עבר ברזילאי ולאם ממוצא גרמני. על כן, לפריירה הייתה את האופציה לבחור בין נבחרת בלגיה לנבחרת ברזיל, והוא בחר תחילה בנבחרות הנערים של בלגיה, בהן שיחק עד 2013. ב-2015 עבר לנבחרת הצעירה של ברזיל עד גיל 20. ב-12 בספטמבר 2018 פריירה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל הבוגרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה במשחק ידידות מול נבחרת אל סלבדור שנגמר בניצחון 0–5 של הברזילאים. נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024. מדיה וקבצים בנושא אנדראס פריירה בוויקישיתוף אנדראס פריירה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדראס פריירה, באתר Transfermarkt אנדראס פריירה, באתר Soccerway אנדראס פריירה, באתר BDFutbol אנדראס פריירה, באתר WorldFootball.net אנדראס פריירה, באתר National Football Teams אנדראס פריירה, באתר FootballDatabase.eu אנדראס פריירה, באתר ESPN Brazil name Copa América squad with Casemiro dropped באתר OneFootball, ‏ 10 במאי 2024 (באנגלית)
העשור השני של המאה ה-18

העשור השני של המאה ה-18 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1710 והסתיים ב-31 בדצמבר 1719. המלחמה הצפונית הגדולה (1700 - 1721) - מלחמה שהתנהלה בין קואליציה שכללה את רוסיה הצארית, דנמרק-נורווגיה וסקסוניה-האיחוד הפולני ליטאי (והחל מ-1715 גם את פרוסיה והנובר) נגד שוודיה בין השנים 1700–1721. המלחמה החלה במתקפה מתואמת של הקואליציה על שוודיה ב-1700, ונסתיימה ב-1721 עם חתימת חוזה נישטאד והסכמי סטוקהולם. כתוצאה מהמלחמה רוסיה דחקה את רגליה של שוודיה מעמדת הכח הדומיננטי בים הבלטי, וכך נעשתה, למעשה, למעצמה אירופאית מן המעלה הראשונה. 1713-1710: המלחמה העות'מאנית-רוסית – פיוטר הגדול מנסה לנצל מומנטום צבאי כדי להרחיב את שטחי רוסיה על חשבון העות'מאנים, אולם הפיצול של כוחותיו בין המלחמות בצפון ובדרום הוביל אותו בסופו של דבר לחתום על הסכם לסיום המלחמה ולרכז כוחותיו צפונה. 1715-1711: מלחמת טוסקארורה (אנ') – מתחים על רקע הסמיכות של מתיישבי צפון קרוליינה לבני טוסקארורה מסלימים למלחמה בה ניצחו האנגלים בסיוע מיליציית דרום קרוליינה. 7 באוגוסט 1714 – קרב גנגוט הימי מסתיים בניצחון הצי הרוסי 1715: מלחמת יאמאסי (אנ') – בני יאמאסי (אנ'), על רקע תסכול מתמשך מאובדן שטחי ציד למתיישבים אירופאים, וגדילת החוב שלהם לדרום קרוליינה, יוצרים קונפדרציה של שבטים שמגרשים מתיישבים רבים והורסים את כלכלת דרום קרוליינה. 24 בדצמבר 1716 – שוודיה כובשת את נורווגיה 11 בספטמבר 1714 – צבא ספרד כבש את ברצלונה לאחר מצור, ושם קץ לעצמאות קטלוניה 6 במרץ 1712 – התקוממות עבדים בניו יורק גורמת למותם של 9 לבנים והוצאתם להורג של 21 שחורים 4 בינואר 1717 – הולנד, אנגליה וצרפת חותמות על הברית המשולשת נגד ספרד, וזאת על מנת לשמור על הסכם אוטרכט 21 ביולי 1718 – הסכם שלום פוז'ארוואץ נחתם בעיר הסרבית פוז'ארוואץ בין האימפריה העות'מאנית מצד אחד ובין אוסטריה והרפובליקה של ונציה מצד שני 25 באוגוסט 1718 – העיר ניו אורלינס בלואיזיאנה נוסדה 23 בינואר 1719 – ייסוד נסיכות ליכטנשטיין פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1710: חוק המלכה אן באנגליה הוא הראשון להכיר בזכויות יוצרים, כמנגנון שמטרתו להגן כלכלית על היוצרים, זאת על פני הפטנטים המלכותיים שמטרתם הייתה לבסס את זכויות המדינה לגבי היצירה. 1717: אייזק ניוטון קובע את השווי הזהב. קביעתו נותרת בשימוש למשך כ-200 שנה. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 1712 - מנוע הקיטור של ניוקומן - תומאס ניוקומן פיתח, ביחד עם שותפו תומאס סייוורי, את מנוע הקיטור הראשון שעבד בקנה מידה תעשייתי ושימש לפינוי מים ממכרות פחם. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ספרים בולטים שרואים אור לראשונה בעשור זה: רובינזון קרוזו (1719) 24 בפברואר 1711 – האופרה רינלדו של גאורג פרידריך הנדל מוצגת בהופעת בכורה בלונדון פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מדיה וקבצים בנושא העשור השני של המאה ה-18 בוויקישיתוף פיוטר הגדול, באתר בריטניקה American-Indian Wars, ערוץ ההיסטוריה זכויות יוצרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה U. S. Government Confiscated Gold and Other Gold Facts You Should Know, יאהו עסקים
אלכסנדר מליקופוליס

אלכסנדר מליקופוליס (ביוונית: Ἀλέξανδρος Λυκοπολίτης; סביב 300 לספירה) היה הוגה נאופלאטוני. הוא חיבר חיבור קצר, בן 26 פרקים, נגד המניכאיזם. בפרק השני הוא אומר שהוא שאב את הידע שלו על תורת המאנס (אנ') "מחברו של האיש" (הנביא מאני (אנ') עצמו). החיבור הוא דוגמה לתהליך אנליטי יווני בשירותה של תאולוגיה נוצרית, "מחאה שקטה אך נמרצת של האינטלקט המדעי המאומן נגד הדוגמטיזם המעורפל של התאוסופיות המזרחיות". החיבור מעיד על התפשטות הדת המניכאית במצרים במחצית השנייה של המאה השלישית לספירה. פוטיוס אומר שאלכסנדר היה בישוף של ליקופוליס (באזור התבאיס (אנ') במצרים), אולם אוטו בארדנהוור (Otto Bardenhewer) סבור שהוא היה פגני ופלאטוניסט. אלכסנדר מתייחס בחיבורו פעמיים ל"היסטוריה יהודית" (Contra Manichaei Opiniones Disputatio, 24-25), כאשר הוא מביא דוגמאות מתוך שני פרקים בספר בראשית, על הכנת בנו של אברהם לקורבן לאל ועל הזדווגות בני האלהים עם בנות האדם. מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXXX. Alexander of Lycopolis, p. 486 A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. by William Smith, p.118 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אידיל איברהים

אידיל איברהים (באנגלית: Idil Ibrahim; בערבית: إيديل إبراهيم) (נולדה ב-ינואר 1989) היא במאית קולנוע, מפיקה, סופרת ושחקנית סומלית-אמריקאית. איברהים קיבלה תואר ראשון באומנויות בשנת 2002 מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת הלימודים האחרונה שלה במוסד, היא התקבלה לאקדמיה לטלוויזיה ולמדעים (ATAS). במהלך זמנה כמחנכת גשר לאמנויות, איברהים לימדה ניתוח סרטים דוקומנטריים והפקת סרטים לתלמידי תיכון ברקלי. בנוסף, אברהים למדה לימודי תואר שני באוניברסיטת ניו יורק. איברהים זכתה בפרס אומנויות נדין אברגל. בשנת 2022 כתבה את אחד מפרקי הסדרה "אמריקה הקטנה" שנוצרה על ידי קומייל ננג'יאני ומשודרת בשירות אפל TV פלוס. היא מתגוררת כיום בניו יורק. איברהים היא אלמנתו של הצלם והעיתונאי הנודע טים הטרינגטון שנהרג בזמן שהותו במצרים במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011. אתר האינטרנט הרשמי של אידיל איברהים (באנגלית) אידיל איברהים, ברשת החברתית אינסטגרם אידיל איברהים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אידיל איברהים, באתר AllMovie (באנגלית) אידיל איברהים, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) UC Berkeley, באתר Cal at Sundance, 22 בינואר 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.