2004 בישראל

2004 בישראל (ה'תשס"ד-ה'תשס"ה) הייתה השנה בה חגגה מדינת ישראל 56 שנה מיום היווסדה. נשיא המדינה – משה קצב ראש ממשלת ישראל השלושים – אריאל שרון יושב ראש הכנסת השש עשרה – ראובן ריבלין נשיא בית המשפט העליון – אהרן ברק ראש המטה הכללי – משה יעלון מפכ"ל המשטרה – שלמה אהרונישקי עד 31 ביולי, מאז משה קראדי 29 בינואר – גופותיהם של 3 חיילי צה"ל, בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד, שהוחזקו בידי חזבאללה, מושבות לישראל יחד עם איש העסקים הישראלי אלחנן טננבוים שנשבה על ידי ארגון החזבאללה בשנת 2000. תמורת השבתם שחררה ישראל כ-400 אסירים פלסטינים, 35 אסירים אחרים (רובם לבנונים), ו-59 גופות של לבנונים. בין המשוחררים היה גם בכיר החזבאללה עבד אל-כרים עובייד וכן מוסטפא דיראני, איש תנועת אמל. שניהם הוחזקו עד אותה העת כקלפי מיקוח להחזרתו של רון ארד. 1 בפברואר – ראש ממשלת ישראל אריאל שרון מצהיר בעיתון הארץ כי בכוונתו לפנות 17 יישובים ישראלים באזור רצועת עזה. 21 באפריל – מרדכי ואנונו, הטכנאי הישראלי שחשף בשנות ה-80 פרטים לעיתונאי על היכולת הגרעינית של מדינת ישראל, שוחרר מן הכלא בישראל לאחר שריצה 18 שנים בגין בגידה וריגול חמור. 2 במאי – הליכוד מחליט ברוב גדול לדחות את תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה - תוכנית ההתנתקות נדחתה ברוב של כמעט 60%. בתגובה שרון ביצע שינויים קוסמטיים זעירים בתוכנית והביא אותה לאישור הממשלה. 18 במאי – האינתיפאדה השנייה: החל מבצע קשת בענן באזור רצועת עזה 24 במאי – הזמרת הפופולרית מדונה מבטלת שלושה קונצרטים בישראל לאחר שקיבלה מספר מכתבים שנשלחו על ידי ארגון טרור פלסטיני ואשר הכילו איומים לרצוח אותה ואת ילדיה. 30 ביוני – אוטובוס שהסיע תלמידים, התנגש בג'יפ צבאי והתהפך בצומת כפר יונה מזרח, נהרגו 3 תלמידים ונפצעו כ-40 נוספים . 15 ביולי – ממשלת ניו זילנד הודיעה כי היא מטילה סנקציות דיפלומטיות על ישראל לאחר שלכאורה שני סוכני ביון ישראלים נעצרו בחשד שניסו להשיג דרכון ניו־זילנדי במרמה. 19 ביולי – ראש ממשלת ישראל אריאל שרון קרא ליהודי צרפת להגר לישראל באופן מיידי לאור העלייה הדרמטית במקרי האנטישמיות בצרפת (510 תקריות או איומים אנטישמיים בששת החודשים הראשונים של 2004 לעומת 593 בכל שנת 2003). 30 ביולי – שני פיגועי טרור מתרחשים במקביל סמוך לשגרירויות ישראל וארצות הברית בטשקנט, בירת אוזבקיסטן. הפיגועים הביאו למותם של 3 אנשים ומעל ל-8 אנשים נפצעו. שני ארגונים איסלאמיים לקחו אחריות על הפיגועים. 25 באוגוסט – גולש הרוח הישראלי גל פרידמן זוכה במדליית זהב באולימפיאדת אתונה. בכך היה לספורטאי הישראלי הראשון שהוכתר כאלוף אולימפי. 6 בספטמבר – נכשל השיגור של לוויין הביון הישראלי אופק 6 לחלל. 5 באוקטובר – האינתיפאדה השנייה: ארצות הברית מטילה וטו על הצעת החלטה במועצת הביטחון של האו"ם אשר נועדה להפציר בישראל לעצור את פעולת צה"ל ברצועת עזה. 6 באוקטובר – האינתיפאדה השנייה: שלושה פלסטינים, בהם נער בן 15, נהרגו לאחר שכוחות צה"ל מפגיזים את העיירה בית לאהיא. 7 באוקטובר – נערכת מתקפת הטרור בסיני, במסגרתה הותקפו מלון הילטון טאבה וחוף ראס א-שטן. הפיגועים הביאו למותם של 34 אנשים, בהם 11 ישראלים ומעל ל-150 אנשים נפצעו. 17 באוקטובר – האינתיפאדה השנייה: מסתיים מבצע ימי תשובה - צה"ל מודיע על נסיגה ממחנה הפליטים ג'בליה ומרכזי האוכלוסייה אחרי שהכריז כי המבצע השיג את מטרותיו. 26 באוקטובר – הכנסת מאשרת את תוכנית ההתנתקות לפיה ישראל תיסוג מ-21 יישובים ברצועת עזה ומ-4 יישובים בגדה המערבית תוך שנה. 67 ח"כים הצביעו בעד, 45 נגד ו-7 נמנעו. שר האוצר בנימין נתניהו ושלושה שרים נוספים ממפלגת הליכוד הודיעו לאחר ההצבעה על אולטימטום שהציבו לפיו אם תוך 14 יום לאחר ההצבעה לא יוחלט על משאל עם על תוכנית ההתנתקות, השרים יפרשו מהממשלה. 2 בנובמבר – טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון, בית הנתיבות הגדול והמודרני המוכר גם בכינוי נתב"ג 2000, נפתח באופן רשמי. 6 בנובמבר – ארגון חזבאללה מטיס מזל"ט ראשון מעל לשטח ישראל באזור נהריה. 10 בנובמבר – הכנסת קובעת בחוק הדגל, הסמל וההמנון באופן רשמי את "התקווה" כהמנון הלאומי 18 בנובמבר – שלושה שוטרים מצרים המוצבים בגבול בין סיני לעזה נהרגים מאש טנק ישראלי לאחר שכוחות צה"ל זיהו אותם בטעות כמחבלים פלסטינים חמושים. ראש ממשלת ישראל אריאל שרון התנצל בפני נשיא מצרים ודרש חקירה של התקרית. 1 בדצמבר – בהצבעה שנערכה בכנסת הצביעו שרי מפלגת "שינוי" נגד הצעת תקציב המדינה לשנת 2005, שכללה הענקת סובסידיות למפלגות הדתיות. בעקבות זאת פיטר אריאל שרון את שרי "שינוי" מהממשלה, ומפלגת "שינוי" חדלה להיות חלק מהקואליציה. 5 בדצמבר – עסקת חילופי שבויים מתבצעת בין ישראל למצרים במהלכה מצרים משחררת את עזאם עזאם, איש עסקים ישראלי-דרוזי אשר נידון ל-15 שנות מאסר על ידי מצרים בשנת 1997 לאחר שהואשם בריגול למען ישראל. בתמורה ישראל שחררה 6 סטודנטים מצריים אשר חצו את הגבול באופן לא חוקי במטרה לבצע פיגועים בישראל. 10 בדצמבר – שני המדענים הישראלים אהרן צ'חנובר ואברהם הרשקו, יחד עם המדען האמריקני אירווין רוז, מקבלים את פרס נובל לכימיה "על גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבונים". 17 בדצמבר – עקב התנגדות הימין לתוכנית ההתנתקות, מפלגת העבודה ומפלגת הליכוד בראשותו של אריאל שרון מגיעות להסכם עקרוני על כינונה של ממשלת אחדות לאומית על מנת להבטיח את ביצוע ההתנתקות. 29 בינואר – 11 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס בקו 19 בירושלים 22 בפברואר – 8 הרוגים בפיגוע התאבדות באוטובוס סמוך לגן הפעמון בירושלים 14 במרץ – פיגוע התאבדות כפול בנמל אשדוד - 10 נרצחים 22 במרץ – האינתיפאדה השנייה: בסיכול ממוקד נהרג מנהיג ומייסד החמאס, ה"שייח'" אחמד יאסין יחד עם חמישה משומרי ראשו על ידי טילי הלפייר אשר נורו ממסוקי קרב של חיל האוויר. 17 באפריל – האינתיפאדה השנייה: בסיכול ממוקד נוסף נהרג יורשו של יאסין עבד אל-עזיז א-רנתיסי כאשר טילים נורים ממסוקי קרב של חיל האוויר לעבר המכונית שבה נסע. עמו נהרגו שניים ממלוויו. 2 במאי – רצח משפחת חטואל בציר כיסופים. 18–23 במאי - האינתיפאדה השנייה: מבצע קשת בענן - צה"ל פותח במתקפה גדולה בעיר רפיח שברצועת עזה. המטרה המוצהרת של המבצע הייתה לפעול כנגד תשתית הטרור של רפיח, למצוא מנהרות הברחה המחברות בין רצועת עזה למצרים, לנטרל כמה שיותר מחבלים וליצור סביבת פעולה בטוחה יותר לחיילים בציר פילדלפי. 31 באוגוסט – פיגוע התאבדות משולב בשני אוטובוסים בבאר שבע - 16 הרוגים 7 בספטמבר – האינתיפאדה השנייה: ישראל מבצעת מתקפה על מחנה אימונים של החמאס. באירוע נהרגים 14 חברים בזרוע הצבאית של החמאס. 30 בספטמבר – 16 באוקטובר - האינתיפאדה השנייה: מבצע ימי תשובה - צה"ל יוצא למבצע צבאי שנמשך 17 יום באזור צפון רצועת עזה. המבצע התמקד באזורים של בית חאנון, בית לאהיא ומחנה הפליטים ג'בליה שהיוו אתרי השיגור העיקריים של רקטות קסאם על העיר שדרות והיישובים הישראלים באזור. במהלך המבצע נהרגו סה"כ 5 ישראלים (3 אזרחים ו-2 חיילים) ובין 104 ל-133 פלסטינים. הקמת היישוב הקהילתי גבעות בר בצפון הנגב. (קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004) 25 בפברואר – בקי פוזדנר, שחיינית, אלופת ישראל בשחייה (2018) במשחה ל-200 מטר חופשי ואלופת ישראל (2019) במשחה ל-5 ק"מ בבריכה 26 באוקטובר – שי הראל, שחקנית (קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004) 12 במרץ – נתן יונתן, משורר ישראלי (נולד ב-1923) 18 באפריל – צילה דגן, זמרת ישראלית (נולדה ב-1946) 28 באפריל – אברהם דשא (פשנל), איש בידור ותיאטרון ישראלי, ממקימי הגשש החיוור (נולד ב-1926) 1 במאי – שמעון אבן, מחלוצי מדעי המחשב בישראל (נולד ב-1935) 24 במאי – יעקב גרונדמן, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נולד ב-1939) 26 ביוני – נעמי שמר, פזמונאית ומלחינה ישראלית (נולדה ב-1930) 29 ביוני – אריק לביא, זמר ושחקן ישראלי (נולד ב-1927) 1 ביולי – ידידיה בארי, חבר הכנסת מטעם הליכוד (נולד ב-1931) 5 באוגוסט – אורי אדלמן, סופר ישראלי (נולד ב-1958) 20 באוגוסט – משה שמיר, סופר (נולד ב-1921) 8 בספטמבר – אלכסנדר סנד, סופר ישראלי (נולד ב-1921) 2 באוקטובר – שאול עמור, ראש עיריית מגדל העמק, חבר הכנסת, שר ושגריר ישראל בבלגיה (נולד ב-1940) 3 באוקטובר – זאב לב, פיזיקאי ישראלי ומייסד בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (נולד ב-1922) 16 באוקטובר – בסאם זועמוט, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי ממוצא ערבי (נולד ב-1951) 17 באוקטובר – עוזי חיטמן, זמר, מלחין ופזמונאי (נולד ב-1952) 23 בנובמבר – רפאל איתן, הרמטכ"ל ה-11 של צה"ל, ח"כ ושר בממשלת ישראל (נולד ב-1929) 16 בדצמבר – יהודית נאות, שרה בממשלת ישראל, חברת הכנסת ופרופסור למיקרוביולוגיה בטכניון (נולדה ב-1944) 28 בדצמבר – צבי צור, הרמטכ"ל ה-6 של צה"ל (נולד ב-1923) 29 בדצמבר – ברוך ג'מילי, לוחם פלמ"ח (נולד ב-1923) 31 בדצמבר – אלישבע גרינבאום, משוררת ומחזאית (נולדה ב-1965) יואל מרקוס, הפינוי המתוכנן: עשרים התנחלויות ברצועת עזה ובגדה בתוך שנה-שנתיים, באתר הארץ, 3 בפברואר 2004 מדונה ביטלה בגלל איומים על חיי ילדיה, באתר nana10‏, 24 במאי 2004 3 ילדים נהרגו בהתהפכות האוטובוס, הנהג כנראה אשם, באתר ynet, 30 ביוני 2004 יוסי מלמן, ניו זילנד משעה את הקשרים הדיפלומטיים עם ישראל, באתר הארץ, 16 ביולי 2004 צה"ל מאשר: מזל"ט חיזבאללה סייר מעל נהריה, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2004 אמיר בוחבוט ומרואן עת'אמנה, החיילים טעו בזיהוי – והרגו 3 שוטרים מצרים, באתר nrg‏, 18 בנובמבר 2004 אילאיל שחר ואמיר בוחבוט, שרון התנצל בפני מובארק: "מדובר בטעות", באתר nrg‏, 18 בנובמבר 2004 אילן מרסיאנו ואטילה שומפלבי, התקציב לא עבר, שרי שינוי התנגדו ופוטרו, באתר ynet, 1 בדצמבר 2004