laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נטליה דוברינסקה

נטליה דוברינסקה (באוקראינית: Наталя Добринська; נולדה ב-29 במאי 1982) היא אתלטית אוקראינית. האלופה האולימפית בקרב שבע (בייג'ינג 2008), אלופת העולם ושיאנית העולם לשעבר בקרב חמש (איסטנבול 2012). דוברינסקה נולדה במחוז ויניצה שבאוקראינה, שני הוריה עסקו בספורט, אמה הייתה אלופה אזורית בתחרויות הורדת ידיים והצטיינה בכדוריד, כדורעף והדיפת כדור ברזל, אביה התחרה בריצה וסקי למרחקים והיה עסקן בתחום ואחותה עסקה בקפיצה לגובה. עד גיל 21 התאמנה בוויניצה, זכתה באליפות אוקראינה באתלטיקה לנוער בקרב שבע, חשבה לפרוש בעקבות סדרת פציעות אך עברה והחלה להתאמן בקייב. בשנים הבאות זכתה שלוש פעמים ברציפות באליפות אוקראינה באולם בקרב חמש. ב-2004 זכתה במדליית כסף בקרב חמש באליפות העולם באתלטיקה האולם ובאולימפיאדת אתונה סיימה במקום השמיני עם תוצאה של 6,255 נקודות. ב-2005 זכתה במדליית ארד בקרב חמש באליפות אירופה באולם, באליפות העולם שהתקיימה באותה שנה בהלסינקי סיימה תשיעית בקרב שבע. ב-2006 סיימה שישית באליפות אירופה וב-2007 סיימה שמינית אליפות העולם שהתקיימה באוסקה וחמישית בקרב חמש באליפות אירופה באולם. ב-2008 סיימה רביעית באליפות העולם באולם, היא השתתפה בפעם השנייה במשחקים האולימפיים וזכתה במדליית זהב באולימפיאדת בייג'ינג לאחר שקבעה שיא אישי של 6,733 נקודות. היא ניצחה בשניים מהמקצועות וקבעה ארבעה שיאים אישים. בסיום התחרות הקדימה ב-30 נקודות את בת ארצה לודמילה בלונסקה שמאוחר יותר נפסלה בשל שימוש בסמים. התוצאות שקבעה במהלך התחרות: ריצת 100 מטר משוכות: 13.44 שניות, שיא אישי קפיצה לגובה: 1.80 מטר הדיפת כדור ברזל: 17.29 מטר ריצת 200 מטר: 24.39 שניות, שיא אישי קפיצה לרוחק: 6.63 מטר, שיא אישי הטלת כידון: 48.60 מטר, שיא אישי ריצת 800 מטר: 2:17.72 דקות ב-2009 סיימה במקום הרביעי באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בברלין, וזכתה בסבב תחרויות התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בקרב שבע. ב-2010 סיימה שנייה לאחר ג'סיקה אניס בקרב חמש באליפות העולם באולם שהתקיימה בדוחה, באליפות אירופה באתלטיקה באותה שנה, קבעה שיא אישי של 6,778 ושיאים אישים בארבעה מקצועות, אך סיימה שנייה לאחר אניס ששברה את שיא התחרות. באליפות העולם באתלטיקה 2011 סיימה במקום הרביעי בתחרויות קרב שבע עם תוצאה של 6,444 נקודות, היא השתתפה גם בתחרויות הקפיצה למרחק אך לא העפילה לגמר לאחר שקבעה תוצאה של 6.38 מטר. במרץ 2012 זכתה במדליית זהב בקרב חמש באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה באיסטנבול, היא קבעה בתחרות שיא עולמי חדש של 5,013 נקודות בכך שברה את השיא הקודם שהחזיק מ-1992 והייתה לראשונה החוצה את רף ה-5,000 נקודות. שבועיים לאחר ניצחונה נפטר בעלה ומאמנה האישי שסבל ממחלת הסרטן. באולימפיאדת לונדון פרשה במהלך התחרות. קרב שבע: 6,778 נקודות, 2010 ריצת 100 מטר משוכות: 13.43 שניות, 2011 קפיצה לגובה: 1.86 מטר, 2006 הדיפת כדור ברזל: 17.29 מטר, 2008 ריצת 200 מטר: 24.23 שניות, 2010 קפיצה לרוחק: 6.63 מטר, 2008 הטלת כידון: 49.25 מטר, 2010 ריצת 800 מטר: 2:11.34 דקות, 2011 קרב חמש: 5,013 נקודות, 2012 ריצת 60 מטר משוכות: 8.33 שניות, 2010 קפיצה לגובה: 1.85 מטר, 2007 קפיצה לרוחק: 6.57 מטר, 2012 הדיפת כדור ברזל: 17.18 מטר, 2008 ריצת 800 מטר: 2:11.15 דקות, 2012 מדיה וקבצים בנושא נטליה דוברינסקה בוויקישיתוף נטליה דוברינסקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי נטליה דוברינסקה, באתר olympedia.org נטליה דוברינסקה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית Dima's memory is inspirational as Nataliya Dobrynska bids to deny Jessica Ennis gold at home, ‏london evening standard, ‏26 באפריל 2012 Ukraine’s golden girl ready to shine, אתר kyivpost.com, ‏30 במרץ 2012
טטיאנה ליסנקו (אתלטית)

טטיאנה ויקטורובנה בלובורודובה-ליסנקו (ברוסית: Татьяна Викторовна Белоборо́дова-Лысенко; נולדה ב-17 בספטמבר 1983) היא אתלטית רוסיה. היא פעמיים ברציפות אלופת העולם (טגו 2011 ומוסקבה 2013), אלופת אירופה (גטבורג 2006) ושיאנית עולם בעבר ביידוי פטיש. ליסנקו זכתה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון 2012 אך זו נשללה ממנה לאחר הרשעה באימרוץ. ליסנקו נולדה בבטאייסק שבמחוז רוסטוב, רוסיה. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה ליסנקו במקום 19 ביידוי פטיש בתוצאה של 66.82 מטר. בתחרות שנערכה במוסקבה, ב-15 ביולי 2005, שיפרה ליסנקו ביידוי פטיט את שיא העולם של הרומנייה מיכאלה מלינטה ב-99 ס"מ והעמידה אותו על 77.06 מטר. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה ליסנקו במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 72.46 מטר. המדליה הומרה למדליית כסף בשנת 2013, לאחר שבת ארצה אולגה קוזנקובה שזכתה במדליית זהב (75.10 מטר) נפסלה בשל אימרוץ. במדליית הזהב זכתה לבסוף ייפסי מורנו מקובה (73.08 מטר) ובמדליית הארד זכתה מנואלה מונטברון (71.41 מטר). בתחרות שנערכה בז'וקובסקי שבמחוז מוסקבה ב-24 ביוני שבה ליסנקו ושברה את השיא העולמי, שנילקח ממנה והעמידה אותו על 77.41 מטר. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בטאלין, אסטוניה ב-15 באוגוסט שיפרה אותו בשלישית והעמידה אותו על 77.80 מטר. באליפות אירופה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 זכתה ליסנקו במדליית זהב עם תוצאה של 76.67 מטר, לפני בת ארצה גולפיה חנפייבה (74.50 מטר) וקמילה סקולימווסקה הפולניה (72.58 מטר). ביולי 2007 כשלה ליסנקו בבדיקת סמים לאחר שנמצאו בדמה חומרים אסורים (6α-methylandrostendione). היא הושעתה לשנתיים ושיאה העולמי שנקבע בסוצ'י ב-26 במאי אותה שנה, 78.61 מטר, נפסל. ליסנקו חזרה להתחרות לאחר ההשעיה ביולי 2009. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה אותה שנה היא סיימה במקום שישי עם תוצאה של 72.22 מטר. באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכתה ליסנקו במדליית כסף עם תוצאה של 75.65 מטר, אחרי בטי היידלר (76.38 מטר) ולפני אניטה ולודרצ'יק (73.56 מטר). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה ליסנקו במדליית זהב בתוצאה של 77.13 מטר, לפני בטי היידלר (76.06 מטר) וז'אנג וונשיו המסין (75.03 מטר). באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה ליסנקו במדליית זהב לאחר שקבעה שיא אולימפי של 78.18 מטר. מדליה זו נשללה ממנה ב-2016 לאחר הרשעה באימרוץ. באליפות העולם שנערכה במוסקבה, שברוסיה בשנת 2013 זכתה ליסנקו בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בשיא רוסיה ובשיא אליפות חדש של 78.80 מטר, לפני אניטה ולודרצ'יק שקבעה שיא פולין חדש של 78.46 מטר וז'אנג וונשיו (75.58 מטר). באפריל 2016 התפרסם שבדיקה חוזרת של דגימת דם שנילקחה מליסנקו בשנת 2005 נמצאה חיובית לשימוש בסמים אסורים והיא הושעתה מידית. טטיאנה ליסנקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי טטיאנה ליסנקו, באתר olympedia.org טטיאנה ליסנקו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית טטיאנה ליסנקו, באתר ליגת היהלום טטיאנה ליסנקו, באתר Track and Field (נשים) אתלטיקה: שני שיאי עולם חדשים לנשים, באתר ynet, 17 ביולי 2005 World record holder Lysenko fails drugs test ABCNews.com הודעת הוועד האולימפי הבינלאומי, 11 באוקטובר 2016 אלופה אולימפית באתלטיקה הושעתה, באתר ynet, 5 באפריל 2016
נמל התעופה בורגס

נמל התעופה בורגס (בבולגרית: Летище Бургас, נקרא לעיתים נמל התעופה סארפובו) הוא נמל התעופה של העיר בורגס שבבולגריה, הנמצא כ-12 ק"מ ממרכז העיר. בשנת 2011 עברו בנמל כ-2,253,320 נוסעים, גידול של כ-19% ממספר הנוסעים שעברו בנמל בשנת 2010. ישנן תוכניות להגדלת נמל התעופה ואף החלה בניית טרמינל 2 שיוכל לשרת עד כ-2,700,000 נוסעים בשנה, בניית הטרמינל אמורה להסתיים בשנת 2013. מן הנמל יוצאות טיסות לישראל בשלוש חברות תעופה בולגריות:בולגריה אייר ובולגריין אייר צ'ארטר, ובעבר גם אייר ויאה עד לסגירתה. חברת אל על החלה להפעיל טיסות אל הנמל ב-3 באוגוסט 2012. הנמל הוקם ב-27 ביוני 1927 על ידי חברת תעופה צרפתית שחתמה על הסכם עם ממשלת בולגריה שכל עובדי הנמל יהיו בולגרים. בשנת 1947 החלה חברת התעופה הבולגרית בלקן בולגריה איירליינס להפעיל טיסות מנמל התעופה ליעדים שונים בבולגריה ומחוצה לה. בשנת 1970 הפך הנמל להיות בינלאומי כששירת כ-45 יעדים. ערך מורחב – הפיגוע באוטובוס בנמל התעופה בורגס ב-18 ביולי 2012 אירע בנמל התעופה פיגוע באוטובוס שהוביל תיירים מישראל. בפיגוע נרצחו 8 אנשים (6 ישראלים) ויותר מ-30 נפצעו. ארגוני ההצלה של ישראל הוציאו משלחת רפואית על מנת לסייע בטיפול הרפואי ובהשבת הנפגעים לארץ. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה בורגס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה בורגס אתר הנמל שחר חי, פיצוץ באוטובוס ישראלים בבולגריה: 7 הרוגים, באתר ynet, 18 ביולי 2012
עיצורים דו-שיניים

עיצורים דו-שינִיים (bidental) הם עיצורים אשר מבטאים אותם דרך שתי השיניים התחתונות והעליונות. באלפבית הפונטי הבינלאומי מסומנים את העיצורים הדו-שיניים באמצעות רישום סימן ⟨  ̪͆ ⟩. בניב הצ'רקסים השפסוגים של הים השחור קיים עיצור דו-שיני, חוכך, אטום [h̪͆] במילים כמו дахэ "יפה" (daːxa) ו-хы "שש" (xə) שבניבים צ'רקסים אחרים מבטאים אותה כעיצור וילוני, חוכך, אטום [x]. לכן אולי עדיף לכתוב את העיצור כ-⟨x̪͆⟩. אבל אין חיכוך בווילון (החך הרך). מבטאים את העיצור רק דרך השיניים. השפתיים פתוחות, השיניים חשוקות והלשון מקישה, האוויר נכנס בין השיניים. העיצור הוא בין העיצור [ʃ] ו-[f]. כותבים את העיצור באפ"ב כ-[h̪͆].
דיי גרין

דייוויד "דיי" גרין (באנגלית: David "Dai" Greene; נולד ב-11 באפריל 1986) הוא אתלט בריטי, הוא אלוף העולם (טגו 2011) ואלוף אירופה (ברצלונה 2010) בריצת 400 מטר משוכות. גרין נולד בכפר קטן פלינפואל שליד לנלי שבדרום מערב ויילס. בילדותו שיחק כדורגל אך פרש בגיל 16 והמשיך להתאמן באתלטיקה. בגיל 17, אובחן כחולה אפילפסיה. לאחר מכן עבר לקארדיף על מנת להתאמן בהדרכתו של בנק בלומקוויסט. לאחר שמאמנו חזר למולדתו שוודיה עקב סיבות אישיות, משנת 2009 החל להתאמן בהדרכתו של מלקולם ארנולד באוניברסיטת באת'. באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בקובנה, ליטא בשנת 2005 זכה גרין במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 51.14 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 סיים גרין במקום 11 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 50.66 שניות. באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23, שנערכה בדברצן, הונגריה ביולי 2007 זכה גרין מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.58 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה גרין במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר לאחר שהשתתף בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.68 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 48.27 שניות ועלה מהמקום השלישי. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2010 זכה גרין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.12 שניות, לפני בן ארצו רייס ויליאמס (48.96 שניות) וסטניסלב מלינקוב מאוקראינה (49.09 שניות). חודש ושבוע לאחר מכן, במשחקי חבר העמים שנערכו בדלהי, הודו בתחילת אוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 48.52 שניות, לפני לואיס ג'ייקוב ואן זיל מדרום אפריקה (48.63 שניות) ורייס ויליאמס (49.19 שניות). באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה גרין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.26 שניות, לפני חאווייר קולסון מפוארטו ריקו (48.44 שניות) ולואיס ג'ייקוב ואן זיל (48.80 שניות). במסגרת ליגת היהלום בתחרות שנערכה בפריז, צרפת ב-6 ביולי 2012 וכהכנה לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים גרין שני בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 47.84 שניות, אחרי חאווייר קולסון שקבע את תוצאת השנה בעולם 47.78 שניות. גרין ניבחר לשמש כקפטן נבחרת האתלטיקה של בריטניה במשחקים האולימפיים. אצטדיון: ריצת 400 מטר: 45.82 שניות (2011) ריצת 400 מטר משוכות: 47.84 שניות (2012) אולם סגור: ריצת 400 מטר: 47.35 שניות (2007) מדיה וקבצים בנושא דיי גרין בוויקישיתוף דיי גרין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דיי גרין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי דיי גרין, באתר olympedia.org דיי גרין, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית דיי גרין, באתר ליגת היהלום
עיצור דו-שיני, חוכך, אטום

העיצור הדו־שיני, חוכך, אטום הוא סוג של צליל. העיצור מיוצג באלפבית הפונטי הבינלאומי על יד הסמל [h̪͆]. השפה הטבעית היחידה שיש לה את העיצור הזה היא ניב של הצ'רקסים השפסוגים של הים השחור. עיצור זה מופיע במילים צ'רקסיות כמו дахэ "יפה" (daːh̪͆a) ו-хы "שש" (h̪͆ə) שבניבים אחרים מבטאים את המילים כ-(daːxa) ו-(xə) בעיצור וילוני, חוכך, אטום [x]. מבטאים את העיצור הזה דרך השיניים העליונות והתחתונות. השפתיים פתוחות, השיניים חשוקות והלשון שטוחה, האוויר נכנס בין השיניים (כמו מעין /h/ בשיניים חשוקות). ערך זה הוא קצרמר בנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף דמונטנייא

יוסף דמונטנייא (באיטלקית: da Montagna) היה איש ציבור, מלומד ובעל הון, מן העיר ונציה. אגרותיו של יוסף דמונטנייא הן מקור מידע על מצב האוכלוסייה בארץ ובמיוחד הקהילות והיישובים היהודים בשלהי המאה ה-15. בשנת ה'רמ"א 1481 עלה לארץ ישראל, וממנה שלח אגרות לבניו ולבנותיו באירופה. את מסעו עשה בצוותא עם רעייתו ושתי נשים יהודיות נוספות שנלוו אל בני הזוג. מסלול הנסיעה לארץ ישראל החל בנמל ונציה, בו הפליג באונייה ונציאנית לעיר ביירות; ממנה נסע שני ימים ומחצה אל העיר דמשק ושהה בקרב הקהילה היהודית בחגי תשרי: יום הכיפורים וסוכות. הוא מתארה כ"עיר יפה ומקום סחורה", אשר יוקר המחיה בה נמוך מבוונציה, ושפע מזונות מצויים בה: "ויש בה כל טוב לחם בשר ויין וכמה מיני פירות"; הקהילה היהודית מנתה לפי ממצאיו כמאה משפחות "ויש מהם הרבה נכבדים ויודעי תורה". אחר כך נסע לעיר צפת; ובדרכו אליה עבר "גשר של יעקב אבינו, אשר נקרא עוד היום על שמו והיא [כך!] על הירדן, ושם נכנסתי בארץ ישראל". הוא מספר כי מצא בצפת "קהילה יפה" המונה כשלוש מאות משפחות, אומדן שכלל גם את יהודי הכפרים שבסביבות העיר. הוא סייר באזור הגליל וכתב: "ושם קברי הרבה נביאים צדיקים ותנאים ואמוראים, וכן מצא ציוני קברים המיוחסים לאסתר המלכה, חבקוק הנביא ויתרו חותן משה. אחר כך, פנה דרומה, בדרכו עבר את הכפר כנה ("קני") ושכם; בסביבות העיר מצא ציוני קברים של אלעזר ואיתמר בני אהרן הכהן, וזיהה את הר גריזים והר עיבל. עד שהגיע אל ירושלים, בראשית חודש כסליו. הוא "מכחיש את השמועות הנפוצות באיטליה על רשעות הערבים", ומעיד כי מצב היחסים בין יהודים לבין ערבים בכי טוב: "היינו לפעמים על השדה בין הרבה ישמעאלים, ולא שמעתי שפצה איש פיו לרע. וגם פה ירושלם [כך!] ... אנשים ונשים הולכים בשוק באורך וברוחב ואין איש פוצה פיו לרע". לפי עדותו, יהודי ירושלים מוצאים את פרנסתם במסחר, בחנויות הפזורות בעיר. דמונטנייא סייר בעיר ובסביבתה; בין השאר, הוא ביקר במבנה מגדל דוד, בעמק יהושפט, בקבר זכריה ובהר הבית. אנשי ירושלים קבלו אותו בסבר פנים יפות "והבטיחוני לנהוג עמי כשורה וכהוגן". אברהם יערי (עורך), אגרות ארץ ישראל, רמת גן: הוצאת מסדה, 1971, עמ' 89–93. * אגרות ארץ ישראל, באתר היברובוקס אגרות ארץ ישראל, עמ' 91, באתר .hebrewbooks. אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, עמ' 90.
התבדלות

התבדלות (בלועזית: איסוֹלַציוניזם) היא גישה של קבוצה חברתית (שבט, קבוצה אתנית, דת או מדינה) המעדיפה להסתגר או לסגור את שעריה (להגירה) כדי לשמר את תרבותה משינויים תרבותיים או דמוגרפיים. מטבעה, ההתבדלות מצמצמת את הפתיחות ושיתוף הפעולה עם גורמים שונים בסביבתה. לפעמים משתמשים במונח בדלנות או בדלנות מדינית לתיאור גישה זו, אבל המונח "בדלנות" מתייחס לגישה אחרת (בלועזית: סֶפָּרָטיזם). במישור היחסים הבינלאומיים, התבדלות היא מדיניות הדוגלת באי-מעורבות של מדינה בבריתות עם מדינות אחרות. רוב המדינות חסרות את הכוח להתמיד במדיניות כזו לאורך זמן. שני המקרים הידועים ביותר של התבדלות הם שווייץ, שבמשך מאות שנים ועד לימינו אלה נוקטת מדיניות בדלנית, וארצות הברית, שעד מלחמת העולם השנייה החזיקה רשמית בעמדה זו למעלה ממאה שנים קודם לכן, כאשר הנשיא מונרו הכריז על כל יבשת אמריקה כמחוץ לתחום לכל מעצמה אירופית. הפילוסוף עודד בלבן מאוניברסיטת חיפה הציע בספרו Politics and Ideology מטא-תאוריה פוליטית (המכונה "בלבניזם") המחלקת את הפוליטיקאים למתבדלים ומשתלבים. מאז מלחמת העצמאות האמריקאית, השפיעו הזרמים הבדלניים מאוד על הדיפלומטיה האמריקאית. אך הביטוי של מדיניות זו החל בשנת 1823, אז הכריז הנשיא ג'יימס מונרו על דוקטרינת מונרו. מונרו קבע כי "במלחמתן של המעצמות האירופאיות, בעניינים הנוגעים להן עצמן, לעולם לא נשתתף, ואין זה תואם את מדיניותנו לעשות כך. רק כאשר זכויותינו מופרות או נתונות בסכנה חמורה, רק אז נתכונן להגנתנו". ואכן, במהלך רוב המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 הצליחה ארצות הברית לשמור על מדיניות זו ולא להתערב במלחמות פנים-אירופאיות. מעטות המדינות שהצליחו לשמור על התבדלות לאורך תקופה כה ארוכה. היסטוריונים מצביעים על מיקומה הגאוגרפי של ארצות הברית כגורם שאיפשר לה להצליח בכך. השאלה מתי בדיוק חדלה הדוקטרינה מלהתקיים שנויה במחלוקת. יש שיציינו את מלחמתה של ארצות-הברית עם ספרד ב-1898, כתוצאה משאיפות אימפריאליסטיות לכיבוש הפיליפינים, כציון-דרך. אחרים מציינים את מלחמת העולם הראשונה, בה אוימה מדיניות הבדלנות על ידי מלחמת הצוללות חסרת האבחנה של גרמניה (ראו: מברק צימרמן). עובדה זו עזרה לנשיא וודרו וילסון לשכנע את עמו להיכנס בסוף למלחמה, ועקב כך שלחה ארצות הברית חיל משלוח גדול לאירופה, התערבות שהיטתה את מאזני הלחימה כנגד מעצמות המרכז ותרמה לניצחון מדינות ההסכמה במלחמה. בתום המלחמה הכריז וילסון על החלפתה של דוקטרינת מונרו בדוקטרינת וילסון, התומכת במעורבות פעילה של ארצות הברית במערכת הבינלאומית ובחבר הלאומים, אך מבחינה מעשית חזרה ארצות הברית לעמדתה הבדלנית וברוח זו הקונגרס אף מנע את כניסתה של ארצות הברית לארגון חבר הלאומים שאותו הגה הנשיא. רק המתקפה היפנית בפרל הארבור בשנת 1941, שהביאה להצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, ניפצה סופית את מדיניות ההתבדלות של ארצות הברית, שהחלה להיקרע בתקופת האמנה האטלנטית, ולאחר מעורבותה במלחמה זו המשיכה להיות מעורבת כמעצמה במערכת הדיפלומטית העולמית על פי העקרונות שנוסחו בידי הנשיא טרומן. מאז מלחמת העולם השנייה ארצות הברית הייתה שחקנית מרכזית בשני קונפליקטים בין-לאומיים רחבי היקף, המלחמה הקרה מסוף מלחמת העולם עד 1991 והמלחמה בטרור מ-2001 עד היום. כיום קיימים כוחות פוליטיים אמריקאיים מכל רחבי הקשת הפוליטית הקוראים לחזרה למדיניות של התבדלות: מפרוגרסיביים (ראלף ניידר) ועד שמרנים (פט ביוקנן). המפלגה הבולטת ביותר בתחום זה היא המפלגה הליברטריאנית. התבדלות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חאווייר קולסון

חאווייר קולסון פרס (בספרדית: Javier Culson Pérez; נולד ב-25 ביולי 1984) הוא אתלט פוארטו ריקני, פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם ובעל מדליית ארד אולימפית בריצת 400 מטר משוכות. הישגו הראשון של קולסון בזירה הבינלאומית היה ב-2006, כשזכה במדליית הזהב באליפות האיברו-אמריקאית באתלטיקה שנערכה בעיר הולדתו, פונסה. באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק ב-2007 זכה במדליית ארד. באותה שנה התחרה לראשונה באליפות העולם, שנערכה באוסקה וסיים במקום ה-19, לאחר שבשלב המוקדמות קבע תוצאה של 49.09 שניות ועלה מהמקום השביעי. בשנת 2008 ייצג את פוארטו ריקו באולימפיאדת בייג'ינג וסיים במקום ה-14. בשנת 2009 ביצע קולסון התקדמות משמעותית. הוא קבע שיא אישי חדש, 48.29 שניות, שהיה גם לשיא פוארטו ריקו, ובאליפות העולם שנערכה בברלין זכה במדליית הכסף, בשיא אישי חדש נוסף, 48.09 שניות. זכייתו זו הייתה הזכייה הראשונה של ספורטאי פוארטו ריקני במדליה באליפות העולם באתלטיקה. במהלך טורניר שנערך בעירו בשנת 2010 שיפר את שיאו עוד יותר, ירד לראשונה מ-48 שניות, וקבע שיא אישי חדש - 47.72 שניות. באליפות העולם שנערכה בטגו ב-2011 שחזר את הישגו וזכה פעם נוספת במדליית כסף. במסגרת ליגת היהלום בתחרות שנערכה בפריז כהכנה לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים קולסון במקום הראשון בתוצאה 47.78 שניות, שהיוותה את תוצאת השנה בעולם. בטקס הפתיחה של האולימפיאדה, נשא קולסון את דגל פוארטו ריקו. במשחקים עצמם זכה במדליית הארד בתוצאה של 48.10 שניות, אחרי פליקס סאנצ'ס מהרפובליקה הדומיניקנית (47.63 שניות) ומייקל טינסלי מארצות הברית (47.91 שניות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פסל קולסון בגמר. ריצת 400 מטר: 45.99 שניות (2012) ריצת 800 מטר: 1:49.97 דקות (2011) ריצת 400 מטר משוכות: 47.72 שניות (2010) מדיה וקבצים בנושא חאווייר קולסון בוויקישיתוף חאווייר קולסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) חאווייר קולסון, ברשת החברתית אינסטגרם חאווייר קולסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי חאווייר קולסון, באתר olympedia.org חאווייר קולסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית חאווייר קולסון, באתר ליגת היהלום חאווייר קולסון, באתר Track and Field (גברים)
השדה (כתב עת)

השדה: ירחון שמושי ומדעי למשק החקלאי המעורב היה כתב עת בנושאי חקלאות, כלכלה, אחזקת משק בית והיבטים שונים בחיי היומיום של החקלאים היהודים בארץ ישראל, אליהם נלוו מעת לעת מאמרים על ענייני דיומא שהנחילו לקוראים תפיסת העולם ציונית. בשנת 1917 נוסד על ידי "הפועל הצעיר" גלגולו הראשון של כתב העת, "גן ירק", בעריכת אליעזר יפה. בשנת 1920 ייסדו אנשי מפלגת "הפועל הצעיר" ו"הסתדרות הפועלים החקלאיים" את כתב-העת "השדה", והוא ראה אור עד שנת 1999. משנות העשרים הוא הופץ למינויים ביישובים החקלאים ברחבי הארץ לסוגיהם: מושבות, מושבים וקיבוצים. עד ראשית שנות הארבעים, ערך אותו אליעזר יפה יחד עם עורכים נוספים, ובהם חוקר החקלאות ברוך צ'יזיק, האגרונום אוריה פלדמן ושמעון דוד יפה (אחיו של אליעזר). בשנת 1950 הצטרף למערכת העיתון יוסף מנחם מרגלית. ב-1958, עם פטירתו של ש"ד יפה, התמנה מרגלית לעורך הראשי, ונשא בתפקיד זה עד פרישתו לגמלאות ב-1996. עד 1990 שימש העיתון ביטאונו של המרכז החקלאי. הירחון מהווה כיום מקור היסטורי להבנת ההתפתחות הכלכלית-החקלאית במשק היהודי בתקופת המנדט ולאחר הקמת המדינה. יצחק הל-אור פרסם בכתב עת מאמרים רבים בתחום הנוי וגידול צמחים. "השדה" ו"ספרית השדה", משמר, 13 בדצמבר 1943 "השדה" בשנת החמישים: מתאים עצמו לצרכים המתחדשים: מוסדות המחקר החקלאי, ובראשם מכון וולקני והפקולטה לחקלאות, מפרסמים ב"השדה" את תמציות מחקריהם, דבר, 31 באוקטובר 1969 אהרן יפה, ‏'"השדה" – צמיחתו של ירחון חקלאי', קשר 21, אביב 1997, 137-134. מ. בן-אלול, עם יובל "השדה", דבר, 27 באוקטובר 1970 אהרן יפה, ‏'"השדה" – צמיחתו של ירחון חקלאי', קשר 21, אביב 1997, 134-137. ערך זה הוא קצרמר בנושא תולדות עם ישראל ובנושא כתבי עת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סרטן הקיבה

סרטן הקיבה היא אחת ממחלות הסרטן השכיחות. הגורם העיקרי למחלה הוא חיידק הליקובקטר פילורי שאחראי על כ-60% ממקרי סרטן הקיבה. עישון, כיב קיבה כרוני ואכילת מזון מעושן הם מגורמי הסיכון למחלה. המחלה מאופיינת בהתפתחות גוש גידולי בקיבה הניתן לזיהוי בצילום רנטגן או בבדיקת גסטרוסקופיה. בשל הקושי לאבחן את המחלה בשלביה המוקדמים, המחלה מאובחנת לרוב בשלב מתקדם כשהגוש הגידולי גדול או בנוכחות גרורות. לרוב, כאשר המחלה בשלביה הראשונים, מאובחן באופן מוטעה סרטן קיבה כאשר מדובר בפוליפ או בציסטה, ולכן נדרשת בדיקה נוספת על מנת לאבחן האם אכן מדובר בסרטן קיבה. סרטן הקיבה הוא מבין מחלות הסרטן היחידות שיש קושי לאבחן אותן. מחלה בשלביה הראשונים, המאופיינת בגידול ממוקד וקטן, שלא התפשט לבלוטת לימפה או לאיברים סמוכים, תטופל בכריתה ניתוחית. למחלה בשלב מתקדם טרם נמצא טיפול, והמחלה נחשבת לחשוכת מרפא. כימותרפיה או רדיותרפיה אינן מביאות לריפוי, ומשמשות להקלת הסימפטומים כטיפול פליאטיבי. כיום, שיעור ההישרדות הנמוך המאפיין את המחלה ניתן לשיפור רק על ידי גילוי ואבחון מוקדמים. תסמיני המחלה אינם ייחודיים ודומים לסימפטומים של כיב קיבה, דבר המקשה על האבחון המוקדם. הסימפטומים והממצאים כוללים: חוסר תיאבון מלאות לאחר אכילת כמות מזון קטנה בחילה עייפות וחולשה ירידת חדה במשקל אנמיה דם סמוי או גלוי בצואה כאב ברום הבטן חום מתמשך מעל 37.5 ועד 38 מעלות צלזיוס במחלה גרורתית, יופיעו תסמינים נוספים כתלות במיקום הגרורות. סרטן הקיבה יכול להיות קרצינומה של הקיבה (גידול אפיתליאלי), לימפומה של הקיבה, או גידולים מזנכימאליים הקרויים GIST) gastro intestinal stromal tumor). דלקת קיבה אטרופית\ניוונית מדיה וקבצים בנושא סרטן הקיבה בוויקישיתוף הערך "סרטן הקיבה - Gastric cancer", באתר ויקירפואה סרטן הקיבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קבה - סרטן, דף שער בספרייה הלאומית הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יוריק ואן ווגנינגן

יוריק ואן ווחנינגן (בהולנדית: Yorick van Wageningen; נולד ב-28 במאי 1964) הוא שחקן קולנוע הולנדי. התפרסם ברחבי העולם בזכות הופעותיו בסרטים "נערה עם קעקוע דרקון", "רידיק: המסע מתחיל" ו"העולם החדש" ווגניגן נולד וגדל בעיירה באארן שבמחוז אוטרכט, הולנד. לאחר קריירת משחק בסרטים ובטלוויזיה ההולנדית קיבל ווגניגן הצעה בשנת 2001 לשחק בסרטו של סטיבן ספילברג "דו"ח מיוחד", אולם בשל בעיות בקבלת הוויזה נאלץ לוותר על התפקיד. החל להתפרסם בזכות הופעות משניות שעשה בשובר הקופות "רידיק: המסע מתחיל" ובדרמות "העולם החדש" בתפקיד ההרפתקן סמואל ארגל, "הצלה מעבר לגבול" לצידם של אנג'לינה ג'ולי וקלייב אואן ו"המזוודות של טולס לופר". ב-2008 שיחק בתפקיד ראשי בדרמת המלחמה ההולנדית שהייתה למצליחה ושוברת קופות בהולנד "חורף בזמן מלחמה". ב-2010 הופיע בסרטו של אמיליו אסטבז "הדרך חזרה" בתור הבחור המלא ההולנדי ג'וסט שרוצה להוריד במשקל. ווגניגן נבחר בשנת 2011 במיוחד על ידי דייוויד פינצ'ר לתפקיד משמעותי בעיבוד האמריקאי הקולנועי לרב המכר השוודי "נערה עם קעקוע דרקון". בסרט שיחק בתור נילס ביורמן עורך הדין המקבל אחריות על ענייניה וכספייה של התחקירנית ליסבת' סליינדר (רוני מארה). בסצנה קשה לצפייה מהסרט הוא סוחט ליסבת' ומבצע בה אונס בברוטליות . אני ומוריסון (2001) המזוודות של טולס לופר (2003) הצלה מעבר לגבול (2003) רידיק: המסע מתחיל (2004) השעה הכחולה (2007) חורף בזמן מלחמה (2008) הדרך חזרה (2010) נערה עם קעקוע דרקון (2011) בלאקהאט: פרצה ברשת (2015) הפרפר (2017) אסקייפ רום (2019) מכתב למלך (2020) יוריק ואן ווגנינגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
גסטרוסקופ

הגַּסְטְרוֹסְקוֹפּ הוא מכשיר המשמש לבדיקות רפואיות מסוג אנדוסקופיה. הגסטרוסקופ הוא שפופרת דקה וארוכה המוחדרת לקיבה דרך הפה. בקצה המוחדר יש מקור אור ומערכת עדשות. משתמשים בגסטרוסקופ כדי לגלות סרטן הקיבה ועוד מחלות הקשורות בקיבה וכן בביצוע בדיקת גסטרוסקופיה. גסטרוסקופיה הכנה לבדיקת גסטרוסקופיה - סרטון הדרכה במסגרת ערוץ ה-YouTube של שירותי בריאות כללית גסטרוסקופיה, בדיקת וושט קיבה תריסריון - סרטון מתוך ערוץ ה-YouTube של אתר האינטרנט BEOK http://patient.info/health/gastroscopy-endoscopy גסטרוסקופיה, הסברה לתהליך עבור מטופלים מאתר האינטרנט "patient" ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.