שואב אבק מרכזי

שואב אבק מרכזי הוא סוג של מכשיר שואב אבק, המותקן במבנה כמתקן חצי-קבוע. מערכות שאיבה מרכזיות נועדו להסיר לכלוך ופסולת מבתים ומבנים, לשלוח חלקיקי לכלוך דרך צינורות המותקנים בתוך הקירות למיכל איסוף בחלל שירות מרוחק. יחידת הכוח היא מתקן קבוע, המותקן בדרך כלל במרתף או במחסן, יחד עם מיכל האיסוף. כניסות מותקנות בקירות ברחבי הבניין המתחברים לצינורות חשמל ואביזרי שאיבה מרכזיים אחרים כדי להסיר אבק ופסולת קטנה מחדרים פנימיים. לרוב צינורות החשמל יש בדרך כלל מתג הפעלה הממוקם על הידית. ההקדמה הראשונה הדומה למערכת שואב אבק מרכזי הייתה בסוף המאה ה-19. מכונה עם צינורות שהציגה צינורות נחושת המחוברים מתא מפוח, הממוקם בדרך כלל במרתף, ומורחבת למספר מקומות ברחבי הבניין, שימשה בכמה בתים מסוימים בשלב זה. בגלל העלות של המכונה ויכולות הסרת האבק החלשות, רק כמה מהיחידות הללו נמכרו אי פעם בארצות הברית. בשנת 1869 איבס מקגאפי רשם פטנט על שואב האבק הנייד הראשון. שואב האבק הנייד הוא מוצר האב למערכת השואב המרכזית המודרנית. בשנות ה-30, הפיתוח של מנועים חשמליים קטנים וחזקים הגביר את הפופולריות והזמינות של שואב האבק הנייד, והסיט עוד יותר את הצרכנים מרכישת חומרי ניקוי מרכזיים. בתחילת שנות ה-60, המצאת צינורות שאיבה דקים מפוליוויניל כלוריד הפכה את מערכת השאיבה המרכזית למשתלמת יותר בארצות הברית. בעבר, נעשה שימוש בלעדי בצינורות מתכת יקרים יותר, ועדיין ניתן להשתמש בהם להתקנה חלקית או כולה, אם נדרש על פי תקנות בטיחות אש בבניין. בשנות ה-90, מערכות שואב אבק מרכזי צברו פופולריות בקרב סוכני נדל"ן ושיפוצניקים בזכות הערך שהוסיפו לבתים במכירה חוזרת. לאלרגיה לאבק גם היה תפקיד חשוב בפופולריות הגוברת של מערכות שאיבה מרכזיות בשנות ה-90. עם מערכות שאיבת אבק מרכזיות היוצאות החוצה לחלוטין מהבית, לא מוחזרים אבק או אלרגנים דרך האוויר הפנימי, כפי שקורה בשואב אבק רגיל. מחקר משנת 2001 באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס הראה שיפורים בהיבטים מרובים של בריאות ב-25 אנשים עם היסטוריה מתועדת של רגישות יתר לאבק. כל אחד מהאנשים הללו השתמש במערכת שאיבת אבק מרכזית או בשואב אבק אחר שלהם למשך תקופה של שלושה חודשים. בתום תקופה זו, הפרט עבר לגפה הנגדית של המחקר למשך שלושה חודשים נוספים. בכל שבעת התחומים של ההערכה, לרבות פעילות, שינה, תסמינים שאינם באף, בעיות מעשיות, תסמיני אף, תסמיני עיניים ורגשות, השימוש בשואב אבק המרכזי הוכיח את עצמו כעדיף. כדי להשתמש בשואב אבק מרכזי, צינור השואב מוסר מהאחסון ומצויד בכל אביזרי הניקוי הדרושים (כגון מברשת). הקצה השני של הצינור מוחדר לכניסת שאיבה צמודת קיר, לאחר פתיחת דלת המכסה. בעיצובים מסוימים, פתיחת הדלת מפעילה את מנוע השואב; בעיצובים אחרים, התאמת קצה הצינור המתכתי מגשרת בין שני מגעים חשמליים, ומדליקה את המנוע. עיצובים חליפים אחרים כוללים מתג הפעלה/כיבוי מרחוק הממוקם בקצה הכלי של צינור שואב האבק, המתקשר באמצעות זוג חוטים המוטבעים בצינור, או באמצעות איתות אלחוטי. שאיבת האבק מתבצעת באותו אופן כמו בשואב אבק נייד. לפעמים, עוצמת השאיבה הגבוהה יותר של שואב אבק מרכזי עשויה לדרוש הפחתה (לדוגמה: בעת ניקוי וילון בד שקוף עדין). עודף שאיבה "נוזל" על ידי פתיחה חלקית של פתח כדי לאפשר לאוויר הנכנס לעקוף את כלי הניקוי. הפתח ממוקם בדרך כלל בקצה הכלי של צינור השואב, כדי לאפשר התאמה מהירה במהלך השימוש. לאחר השלמת הניקוי, צינור שואב האבק מוסר מכניסת הקיר (שננעל בנקישה ומכבה את מנוע השואב). הצינור מפותל ותלוי על מדף אחסון, וכל אביזרי הניקוי מאוחסנים. מדיה וקבצים בנושא שואב אבק מרכזי בוויקישיתוף U.S. Patent 91,145 DoItYourself Staff. "How to Vent a Central Vacuum System to the Outside". DoItYourself. DoItYourself.com. נבדק ב-11 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) Naguwa, S. M.; Gershwin, M. E. (2001). "The influence of a central vacuum system on quality life in patients with house dust-associated allergic rhinitis" (PDF). Journal of Investigational Allergology & Clinical Immunology. 11 (4): 290–294. PMID 11908818. Klein, Allison. "How Central Vacuum Systems Work". How Stuff Works. HowStuffWorks, Inc. נבדק ב-2013-11-24.