laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שירים שענת אוהבת במיוחד

שירים שענת אוהבת במיוחד הוא ספר שירי ילדים מאת יהונתן גפן. הספר יצא לאור בשנת 1969 בהוצאת דביר, ואויר על ידי נורית גפן. כשנה לאחר הוצאתו יצא ספר נוסף, "סיפורים שענת אוהבת במיוחד", שהוא מעין ספר המשך. בשנת 2023 הוחלט להוציא את הספר במהדורה מחודשת בגרסה שמשלבת את שני הספרים יחד בהוצאת כנרת זמורה דביר, ובאיורה של מיכל בוננו. בספר נמצא מקבץ שירים, שכתב גפן לאחותו הקטנה, ושם ניסה לתאר תקופה מסוימת בחייו. הוא כתב על הילד הכי נמוך בכיתה, שהיה גם הילד הכי נמוך בהפסקה, ובכך ניסה לשקף את ההתמודדות שלו עם גובהו. גפן כתב על חוויות חייו. כשאמו של גפן התאבדה, הוא החליט להעביר לאחותו הקטנה מסרים באמצעות השירים שכתב, אותם איגד לספר זה. גפן מספר כיצד קיבל מגלת לימודים לאחר מלחמת ששת הימים, ונסע לאוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה. הוא מספר על הקושי שהיה לו בעזיבת באחיותיו הצעירות בארץ, בעת שהתאבלו על מות אימם שנפטרה לא מזמן. הגעגועים והאשמה שהציפו אותו, גרמו לו לכתוב את אוסף השירים לאחותו הצעירה ביותר, ענת. בין שירי הספר תוכלו למצוא לדוגמה את השירים "שיר הקולות", "עוד מעט נחיה בארץ אחרת" ו-"שיר הזנבות". בדצמבר 2022, לאחר מותה של אחותו, נורית גפן בצר, שגם איירה את שני הספרים, ראתה אור מהדורה מחודשת, שנקראה: "שירים וסיפורים שענת אוהבת במיוחד", המאחדת את שני הספרים יחדיו, בהוצאת כנרת זמורה דביר, ובאיור מחודש של מיכל בוננו. מהדורה זו הוקדשה על ידי יהונתן גפן לנורית, אחותו. איירה את המהדורה החדשה מיכל בוננו, ועל תהליך האיור המחודש של הספר שם היא מתארת את רצונה לסרב לקחת את המשימה, כי ראתה בה אחריות כבדה, וחשש שלא תצליח. לאחר שהתאהבה בשירים ובסיפורים והתחברה לאיורים המקוריים, לקחה על עצמה לאייר בפשטות את הספר. הספר זכה לשבחים בקרב מבקרי ספרות רבים. לטענת ד"ר גאולה אלמוג, גפן מבקש כבר בשיר שפותח את הספר, לבטא בשיריו אמפתיה ורגישות רבה, והוא עומד במשימה בהצלחה מרובה. כתיבתו משחררת ולא דידקטית, והוא מצליח להעביר את מסריו כאשר הוא כותב מנקודת מבטו של הצופה מהצד במתרחש בעולם, כאילו בפעם הראשונה, כילד סקרן ששואל שאלות. בסקירת ביקורות מרובות שנכתבו על הספר, למשל בביקורת של דפנה לוי באתר ישראל היום (2023), ובדבריה של מאיירת הגרסה המחודשת, מיכל בוננו (2023), התייחסו לכתיבת השירים בהומור ובשפה פשוטה, על כך שהצליח למרות זאת, לשמור על האינטליגנציה הגבוהה ועל נגיעת עצב ריאליסטית, אותם מצופה מקוראי הספר או ממלווי הקוראים הצעירים יותר להבין גם ברבדים פילוסופיים. בכתיבתו של יהונתן גפן רבדים שונים. על פני השטח, כתב גפן לאחותו ספר שירים פשוט, הנכתב מנקודת מבט של קבוצת השווים שלה, ולא כאדם בוגר הכותב עבור ילד. גפן כותב אמנם עבור אחותו, אבל בכתיבתו הם שווים וחווים חוויות משותפות. ברובד נוסף, גפן עושה שימוש בתחכום תחבירי, הכולל יכולת הפשטה, והבנת מה שלא נאמר. בכתיבתו הומור, אשר מובן למבוגרים, אך לא יהיה מובן לקהל הצעיר אליו כביכול הספר מיועד. ולכן ניכר כי הספר פונה עבור ילדים, אך מבוגרים יכולים למצוא בו קריאה אינטליגנטית ומלאת הנאה. דפנה לוי, "הכבש השישה עשר", "ילד הכרובית" ו"אלימיאו": האוצרות שיהונתן גפן השאיר לנו, באתר ישראל היום, ‏19.4.2023 יהונתן גפן, באתר library.osu.edu המפרש, ספרות ילדים | סיפורים ושירים שענת אוהבת במיוחד, באתר הַמִּפְרָשׂ שבע בום! מיכל בוננו : הפנקס – כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים (באנגלית) אמירה ברזילי, אמצעים צורניים בשירת יהונתן גפן, ספרות ילדים ונוער 116, עמ' 53-54 ד"ר גאולה אלמוג, שירים וסיפורים שענת אוהבת במיוחד ע"פ יהונתן גפן, ד"ר גאולה אלמוג, ספרות ילדים ונוער 116, עמ' 11-17
חמש מכשפות הלכו לטייל

חמש מכשפות הלכו לטייל הוא ספר ילדים הנכתב עי ידי הסופרת רונית חכם והוצא לאור בשנת 1993 בהוצאת איילות. באותה השנה, תורגם גם כן לאנגלית. את הספר איירה אורה איל. הסיפור מדבר על חמש מכשפות שיצאו לטייל בעיר הגדולה. הן מתחילות לעשות צרות, כמו להבהיל אנשים ולזרוק קליפות על עוברי אורח. במהלך הסיפור, המכשפות לאט לאט מאבדות אחת את השנייה ונפרדות, כך שבכל שלב אחת מהן הולכת לאיבוד. אבל המכשפות כל כך עסוקות בעצמן, שהן לא שומעות את המכשפות האבודות קוראות לעזרה... עד שלבסוף נותרת מכשפה אחת - בודדה. המכשפה החופשיה מבינה שזה משעמם להיות לבד, ויוצאת לחלץ את חברותיה. הספר הוא חלק מסדרת ספרים. בספרון "פיתה וסיסי רבות" שודו מופיע תוך כדי מאבק יוקרה בין המכשפות על כישורי הכישוף שלהן. הוא מוצג כ"שד נורא" והמכשפות אף קוראות תחילה "אמא'לה" כשהן רואות אותו. סדרת הספרונים מוקדשת להיבטים לא שגרתיים, באופי של המכשפות. הושם בהם דגש מיוחד על שינון השפה והקניה לקריאה. כך נוצרו הסיפורים הקצרים שיש בהם חזרות רבות, שימוש במצלולים נעימים לאוזן וכמובן הומור בריא. אשמדאי: מוצג כדמות טלוויזיונית המושיטה את ידה מתוך המסך וגוררת מכשפה לסיר המתבשל על מדורה. אלא שהוא מתגלה עד מהרה כמפלצת חלשה ומבוהלת, המחוסלת בסופו של דבר על ידי אחת המכשפות כאשר היא מחלצת את חברתה. בבה: המכשפה "בבה" מוצגת כמצוננת, חלשה וחסרת כוח. בבה מתאמצת להסביר לחברותיה מה קרה לה. היא חוזרת שוב ושוב על המלים "אדי בצודדת דורא" אך הן לא מבינות את מצוקתה. רולה רול: רולה רול תמיד נעלמת. חברותיה מסתגלות במהירות לעובדה שרולה רול "תמיד מסתתרת" ונהנות לחפשה. הסופרת והמתרגמת אורה איל, נולדה ב-16 במרץ 1946 והלכה לעולמה ב-26 בפברואר 2011. ב-1994 זכתה איל בפרס מוזיאון ישראל על איוריה לספר "חמש מכשפות הלכו לטייל" מאת רונית חכם. איל וחכם הוציאו בשנים הבאות סדרה משלימה לספר, שכונתה "מלות קסמים" ובה 12 ספרונים, שבהם תוארו מעללים שונים של חמש המכשפות שאף קיבלו שמות - זזה, רולה רול, בבה, סיסי ופיתה. מאז 1993 הודפס הספר "חמש מכשפות הלכו לטייל" במהדורות רבות. הן בפורמט החזותי והן ברובד הטקסטואלי. בספר "חמש מכשפות הלכו לטייל" מופיעים לפחות בחלק מהציורים רמיזות מעניינות לימי הביניים, בדגש על נשים חוטאות. כך, למשל, באיור הסצנה שבה קופצות לטאות מגרונותיהן של המכשפות ובהצגת הסיר שבו מתבשלת המכשפה, לצד נחשים ושדונים. בדומה למהלך שביצעה חכם, גם המאיירת, איל לקחה מרכיבים מיתולוגיים מדמותה "הבעייתית" של המכשפה ושילבה אותם בהקפדה על שימוש בתיאורים קלאסיים - הציפורניים המעוקלות, שיער פרוע ומוזנח, אפים ארוכים ושבורים, הזנחה גופנית והצבעים "המפלצתיים" של העיניים והעור - רק כדי לרסנם. מוטיב חוזר בספרונים הוא ניסיונן של המכשפות להתמודד כל פעם עם קושי של אחת החברות. איל, הציגה בסדרת ספרי המכשפות דמויות פרועות להפתיע. איוריה כוללים את כל ההיבטים המושכים בדמותן של המכשפות מהאגדות, כמו: עוצמתן המאיימת, מוזרותן, ה"אחרות" שבהן וכמובן החירות הטוטאלית, המאפשרת התנהגות משולחת רסן, דוחה לעיתים, ניפוץ מוסכמות וכללים ושבירת היררכיות חברתיות ומגדריות. האנושיות, והעובדה שכל אחת מחמש המכשפות היא בסך הכול ממד מוחלש של כישוף, סייעו לעמעום ולביטול ההיבטים המיזוגניים הקיצוניים שדבקו בדמותה של ה"מכשפה" המיתולוגית, מושג שבמשך תקופות ארוכות בהיסטוריה נתפש כמלה נרדפת ל"אישה". רפ, דוד (2011-03-06). "בספר "חמש מכשפות הלכו לטייל", המאיירת אורה איל הרשתה לעצמה להיות פחות מאופקת". הארץ. נבדק ב-2024-06-14. חמש מכשפות הלכו לטייל / רונית חכם, באתר דותן ספרים גולשים במעגלי הקריאה – חמש מכשפות הלכו לטייל, באתר books.tik-tak.net
אגודת משוררי הרחוב

אגודת משוררי הרחוב הוא ספר ילדים מאת נורית זרחי. הספר יצא לאור בשנת 2022 בתל אביב בהוצאת "צלטנר" ואויר על ידי עובדיה בנישו. הספר מספר את סיפורם של שמוליק ונוליק, שני גורי חתולים אשר ננטשו על ידי בעליהם, שיוצאים למסע בו הם מקווים למצוא מישהו שיאהב אותם. במהלך המסע, שמוליק ונוליק מתארחים בסדנת כתיבה במחסן המשמש להם גם כקורת גג ומשתתפים בתחרות כתיבת שירים שעליה הכריז ראש העיר. בסופו של דבר, שמוליק ונוליק מוצאים דר רחוב חסר שם המסייע להם לעשות את דרכם לבית העירייה, בו הם שרים את שירם "מי יאהב אותי?" להפתעתם הרבה, כל עובדי העירייה, העוברים ושבים ואף ילדי סדנת הכתיבה מצטרפים ושרים יחדיו את השיר. כך מתגלה המסר של הסיפור, שכל אחד מחפש מישהו שיאהב אותו. לבסוף, ראש העיר מכריז שכולם זוכים ומנמק את החלטתו בכך ש'יש משוררים נסתרים, שאף אחד לא מכיר'. השירים שכתבו זוכים בתחרות ודר הרחוב מקבל קורת גג. במהלך הסיפור, כל אחת מן הדמויות עוברת שינוי מקצה לקצה: איה, שבתחילת הסיפור אימצה את שמוליק ונוליק, נוסעת ונוטשת מאחוריה את שני החתולים, בודדים כשהיו לפני שמצאה אותם. מאותו רגע, שמוליק ונוליק שבים להיות חסרי אונים, אולם בסוף הסיפור הם מנצחים בתחרות וזוכים להכרה ולאהבה שתמיד חפצו בה. ראש העיר תחילה מפגין אדישות כלפי החתולים, אך לבסוף מכריז כי "כולם זוכים" בטענה כי "יש משוררים נסתרים, שאף אחד לא מכיר". גבירה, מנחת סדנת הכתיבה, מוצגת לראשונה כדמות מנוכרת ומתנשאת, אולם בסוף הסיפור היא הראשונה להציע לדר הרחוב קורת גג. הדמות היחידה בסיפור שלא עוברת שינוי ומתנהגת באותו אופן מתחילת העלילה ועד סופה היא דר הרחוב הצנוע, אשר מראה חמלה רבה כלפי החתולים ומחליט בסוף הסיפור להשמיע את קולו, ומקבל קורת גג. בראיון למגזין "פורטפוליו" מציין עובדיה בנישו, מאייר הספר, כי באיוריו השתדל "להראות את הלא יפה", כפי שמוצג בעלילה. בדבריו הוא מדבר על הצללים באיורי הספר, שנעשו כולם באמצעות מריחות פחם באופן שאינו מדויק ושאינו שואף לשלמות. עוד הוסיף כי ניסה להעביר תחושה של ספר שנתרם. כאשר נשאל על דמיון האיורים בספר לרחובות תל אביב ציין כי הוא מתגורר בסמוך לבניין עיריית תל אביב, שכתובתו ככתובת בניין העירייה בספר, וכי הרחוב היווה השראה עבורו באיור רחובות העיר בספר. ביקורות רבות ציינו את האופן בו הספר מכניס אל השיח ואל תודעת הילדים את נושא דרי הרחוב, שלרוב לומדים עם החיים בגיל מבוגר יותר. לדברי עטרה אופק, סופרת ישראלית, המסרים בספר מוגשים בדרך נעימה לאוזן וידידותית לילדים ומדגים בדרך ייחודית כיצד כישרון כדוגמת שירה מסוגל לרכוש אהבה, אותה אהבה ששמוליק ונוליק, גיבורי הספר, חיפשו כל הסיפור. גלית לוי משבחת בביקורתה את הדרך שבה הנגישה נורית זרחי אל הילדים את הדברים שאליהם אנו לא תמיד שמים לב. בדבריה, היא מציינת את אופן השימוש במצלול "מיאו" בשירי החתולים. רשימת ספרי המצעד תשפ"ד, באתר ספריות בתי ספר המפרש, ספרות ילדים | אגודת משוררי הרחוב, באתר הַמִּפְרָשׂ אגודת משוררי הרחוב : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il yuval saar, אגודת משוררי הרחוב: איך מראים לילדים הומלס בצורה אמיתית?, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-10-26 אֲגֻדַּת מְשׁוֹרְרֵי הָרְחוֹב - נורית זרחי, באתר צלטנר | Zeltner, ‏2022-09-12
אולי יבוא סנאי

אולי יבוא סנאי הוא ספר ילדים מאת הסופרת, העיתונאית, המתרגמת ואשת הטלוויזיה אבירמה גולן. הספר יצא לאור בשנת 2017 בהוצאת כנרת זמורה ביתן, בשיתוף עם המאיירת רעיה קרס. עלילת הסיפור עוסקת בילדה ששמה אלה, שרוצה מאוד לפגוש סנאי, ובכל יום היא שמה בתיק שלה מאכלים טעימים בשבילה ובשבילו, אבל בדרך תמיד מחכים לה בעלי חיים אחרים, והם כולם רעבים! אלה לוקחת ביסקוויטים, תות, מים בבקבוק ואגוז, כי אולי יבוא הסנאי. הקוראים יעקבו לאורכו אחר סדרה של חיות שיופיעו בטיוליה של הילדה אלה, חיה אחת בכל יום, לפני שיבוא הסנאי. עלילת "אולי יבוא סנאי" הורכבה אל תוך המחזור השבועי המוכר. שבעה ימים שנפתחים ביום ראשון בפארק ומסתיימים בשישי־ שבת של מנוחה בבית. "ביום ראשון הולכים לטיול בפארק. הספר היה מועמד לפרס "הפנקס ליצירה מצטיינת" בקטגוריית ספרות ילדים. הביקורות בכללן חיוביות. הביקורות מדגישות את היחסים בין הילדה ובין החיות אשר מראים שלבים התפתחותיים ראשוניים. החיות, המשתתפות בדיאלוגים קצרצרים, לא מתעניינות במיוחד באלה, אלא במזון. הילדה, לעומת החיות, מרוכזת גם היא במאכלים שהביאה, אבל דרכם היא מביעה אמפתיה ודאגה. ישנן התפתחויות נוספות המשולבות בספר. המספרת מאפיינת את העכבר והארנבת. היא מתארת את אוזניה ואת אפה הוורוד הרועד, לאחר מכן מתארת את זנבו הארוך של העכבר. הברבור שאלה פוגשת ביום שלישי, מציין בקולו את עובדת היותו בעל כנפיים; ביום חמישי החתול מציג קפיצת מדרגה מילולית : "אמרו לי שאת מחפשת סנאי", הוא פנה מיוזמתו. לאחר מכן המשיך ואמר "אני לא סנאי, אני חתלתול. הנה: מיאו". בחוכמה רבה, גולן מוותרת על הסברים וקישורים שאנו מרבים לראות בספרי ילדים ובעקבות כך, מצמצמת את טקסט הספר. ודאי בגלל היחסים בין האיור והטקסט. בנוסף ישנן גם ביקורות לשוניות על הספר- ישנם כמה מקרים של קפדנות יתרה, שכוללת היטפלות לפרטים קטנים וחסרי חשיבות. היא אמנם מקובלת, וכביכול מתבקשת בספרי ילדים, אך מי יעז לאשר שגיאה לשונית בספר הנבחן על ידי ההורים? ישנם מקרים שבהם הקפדנות היתרה פוגעת במטרת הסיפור. דוגמה ראשונה שחוזרת על עצמה כמעט בכל עמוד היא ההחלטה המכוונת שלא ליידע את שם העצם "סנאי". הכוונה מובנת וברורה, שרק בסוף הסיפור, לאחר שאלה פגשה את הסנאי הוא יופיע כחבר מוכר בצורתו המיודעת. הבעיה היא שהביטוי הלא מיודע לסנאי - עם חיריק ב-ל ושווא הוא טרדני. "האיורים של המאייר מתאימים היטב לרוח הסיפור, בעיקר באופן שבו היא מציגה את המפגשים של הילדה והחיות. המאיירת נעזרת בחזרה של הצורות הפשוטות ביותר, למשל, כדי להדגיש את הדמיון בין עיניה של אלה לקצה אפו של העכבר ולפרחים העולים מהקרקע." אצל גולן הדגש על הדמיון מועצם. זה קורה בין היתר באמצעות האיורים. המפגש מתרחש כאשר אלה נמצאת בְּחַדְרָהּ ובחוץ יורד גשם והיא משוחחת עם הסנאי מבעד לחלון. בעמוד הבא הסנאי כבר נמצא על אדן החלון בתוך החדר, ובעמוד אחריו — אלה יושבת על האגוז, שממדיו תפחו בהתאם למידותיו של הסנאי, וכאן הוא יצור ענק. הסנאי מתואר מערסל את הילדה ואין עוד ספק כי הסיפור ננעל במחוזות הנעימים של הדמיון. אתר "הסימניה" דוד רפ, "אולי יבוא סנאי": סיפור על ילדה וחיות, שפורש מניפה של רגישויות, באתר Haaretz הארץ, ‏2018-02-08
בארץ יען כי

בארץ יען כי הוא ספר ילדים מאת הסופר אפרים סידון. הספר אויר ועוצב על ידי המאייר דני קרמן והמעצבת ורד הקרט, הוא יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת "עם עובד", בבית הדפוס ע.ר. תל אביב. כמו בכל מדינה, גם בארץ יען כי, ארץ שכולה מיועדת רק ליענים, יש מלך ויש שרים, יש כפרים וערים, צבא ודגלים, זקנים וגוזלים. ובכל זאת זו מדינה לא רגילה, אולי אפילו קצת מוזרה, היענים מאמינים שאין סיבה להתנהגות משונה בשעת הסכנה או להתגונן מפני איומים, וכשבכל זאת באה עליהם צרה, הם טומנים את ראשיהם בחול. לפי תפיסתם, כל דבר שלא רואים הוא לא קיים, או מתרחש. מלך היענים, הגדול מהגדולים, מעודד את נתיניו להתנהל לפי תפיסה זו. הוא רק מקווה שכך הם ימשיכו לטמון את ראשיהם בחול מבלי לשאול ומבלי לבדוק. כמו בכל ספר, גם פה יש דמויות, ולדמויות תפקידים. המלך מצווה והנתינים מקשיבים בלי לשאול שאלות מיותרות. הם "טומנים את ראשיהם בחול", ביטוי המתאר את היענים אשר לא שומעים ולא רואים, מתעלמים מהאמת ומהמציאות, ובעצם בורחים ממנה. שרים ושרות שלכל בעיותיו של המלך הם מחפשים פתרון, הם מייעצים למלך פתרונות יצירתיים, אשר יכולים לסייע לפתרון בעיות משונות שצצות בממלכה, במהלך הסיפור. הביקורות ברובן חיוביות. הן מראות עד כמה הספר נפלא ומלבב, הן מושכות את תשומת הלב וגורמות להתעניינות רבה יותר בעלילת הספר. מאויר בצורה נפלאה וחביבה אשר מושכת את העין. ובנוסף, ישנה הסכמה עם הביקורת הסמויה שהעלה סידון בספרו על מה שקרה עם הממשלה בישראל לאחרונה; האיורים משקפים את המציאות שלנו, המילים צועקות את המשמעות האמיתית המסתתרת מתחת למילים ולביטויים הספרותיים. מסרים סמויים הבאים לידי ביטוי בסיפור, הכוללים הבעה דעתנית ופוליטית חריפה היוצאת נגד הממשל, אשר המטרה העיקרית שלה היא לדבר אל המבוגרים המקריאים לילדיהם את הספר. באחת מהתוכניות שבהן התארח אפרים סידון, המארחים הקריאו עמוד אחד מספרו בו מדובר על אופיו של המלך "יעני" בסיפור, אשר אהב את נתיניו הטומנים את ראשם בחול ולא מטילים ספקות בשלטונו. לאחר מכן, התחילו לשאול שאלות על המסרים הפוליטיים הסמויים העלולים להופיע בספר, כי האם המלך "יעני" הוא בעצם ראש הממשלה, נתניהו? לשאלות אלו, אפרים סידון ענה כי בספרו מדובר על תופעה ולא על מישהו מסוים, כלומר, הטענה יכולה להיות נגד טרמפ או נגד ממשל של מקום אחר בעולם, מתוך דבריו של אפרים, הוא לא מתעסק בפרטים הקטנים. אחד המארחים טען כי העם לא בדיוק טומן את ראשו בחול כיוון שהאנשים אכן בודקים ושואלים שאלות- דואגים. כנגד, אפרים ענה כי העם לא שואל ולא מתעניין, בדיוק כמו היענים שבספרו, אולי רק למעטים מהם אכפת. בנוסף, הוא אמר כי כשרק לבן אדם אחד לא אכפת, זה כלום, אבל ברגע שזו מדינה שלמה שלא מתעניינת ולא מתחשבת, זוהי בעיה רצינית. משהו נוסף העולה בראיון עם סידון, הוא שלקראת סוף הסיפור החול נעלם והיענים צריכים להסתכל למציאות בעיניים, ונגרמת לקטסטרופה, כלומר, לטענת המארח התופעה שעליה מדבר סידון בספרו, מתבטאת גם בעולמנו. המפרש, ספרות ילדים | בארץ יַעַן כִּי, באתר הַמִּפְרָשׂ אפרים סידון על ספרו החדש "בארץ יען כי" - אורלי וגיא 5.8 | "אתם חייבים לקרוא את הספר הזה, 'בארץ יען כי', אני כבר יודעת אותו פחות או יותר בעל-פה" אתמול, 5.8, התארח אפרים סידון בתוכנית של אורלי וגיא ודיבר על הקשר... | By עם עובד - הוצאת ספרים | Facebook, נבדק ב-2024-06-14 נורית, בארץ יען כי - אפרים סידון, באתר נוריתה, ‏31/07/2018
המטרייה הגדולה של אבא

הַמִּטְרִיָּה הַגְּדוֹלָה שֶׁל אַבָּא הוא ספר ילדים מאת הסופר והמשורר לוין קיפניס. הספר יצא לאור לראשונה ב-1964 בהוצאת ש. זימזון ועוטר באיוריה של איזה הרשקוביץ. מאז, זכה למספר מהדורות מחודשות: ב-2005 יצא לאור בהוצאת ספר לכל, עם איוריה של פזית מלר-דושי, וב-2017 בהוצאת קלסיקלטת עם איוריה של רחל סטולרו-מאיר. גיבור הספר "המטרייה הגדולה של אבא" הוא טל. גם כשבחוץ יורד גשם ואמא של טל אומרת שהיום לא הולכים לגן אלא נשארים בבית, דבר זה לא יעצור את "טל שקוראים לו טלטל". הוא לוקח את המטרייה הגדולה של אבא ויוצא אל הגן. בדרך הוא פוגש את חבריו ואוסף אותם תחת המטרייה הגדולה בדרך אל הגן וכשהשמש יוצאת כולם שמחים רוקדים ושרים. טל: גיבור הספר. גם כאשר יורד בחוץ גשם זלעפות הוא לוקח את המטרייה הגדולה של אביו ויוצא אל הגן ובדרכו אוסף את חבריו האחרים אשר מפחדים מן הגשם. אילנה, יוספה, בתיה, דרור, אפרים, חתלתול וכלבלב: דמויות משניות, חבריו של טל שמצטרפים למסעו מתחת למטרייה בדרך אל הגן. הכלבלב והחתלתול רטובים ומסכנים וטל וחבריו לוקחים אותם ביחד איתם מתחת למטרייה. לטענת ליאת רותם-מלמד הגיל המומלץ לקריאת הספר הוא שנה עד שלוש. על פי האתר KidsBest, הגיל המומלץ לקריאה הוא 2–5 שנים. כך גם רבקה קופר אומרת, הספר עונה על צורכי התוכן של הילדים בגיל הרך, וכך הילד גם נהנה מהמשחק ובנוסף על כך מקבל ערכים מהעלילה. ע"פ יעל לביא פיטרו, הספר המספר על טל שאוסף בדרכו לגן את חבריו תחת מטרייה גדולה על מנת שלא יירטבו, הסיפור כתוב בחרוזים שילדים אוהבים, הסיפור קליל קלאסי ואהוב, מסכימה ואומרת מעין פלד זנו שהספר כתוב בחריזה משעשעת עבור הילדים. בנוסף הספר מספר סיפור על חברות, פתרון בעיות ושונות בין הילדים, שעל אף שונותם הנמצאים כולם תחת אותה מטרייה. הספר מלווה באיורים המתאימים לגיל הרך ובעל מקצב וחזרתיות המעודדים את השתתפות הילדים. מוסיפה רבקה קופר שהטקסט כתוב בשפה ברורה, עם חריזה פשוטה ועלילה צוברת המאפשרת לילד לנבא את סיום המשפט או המילה וכך מתחזקת אצלו תחושת השליטה בתוכן ומגבירה את הנאתו מהסיפור. בסיפור, על אף שהיה יום גשום ומפחיד, טל התעקש לצאת אל הגן, לקח את המטרייה הגדולה של אביו ויצא לדרכו. בדרך הוא אסף גם את חבריו כדי שגם הם לא יפחדו. אסף כל אחד שהיה צריך לא משנה כמה שונה ממנו הוא היה. מכאן שלא משנה עד כמה אנשים שונים, בסופו של דבר כולם הלכו מתחת למטרייה ביחד, והגיעו אל הגן כשהם מונעים לעבר אותה מטרה משותפת. בכל פעם שטל וחבריו עצרו ליד חבר אחר הם ישר קראו לו ללא היסוס להצטרף בדרכם לגן ולא לפחד מהגשם. ספר זה מראה על חברות, עקשנות ועזרה לאחר. המטרייה הגדולה של אבא, באתר הספרייה הלאומית, ‏1964 המטרייה הגדולה של אבא, באתר הספרייה הלאומית, ‏2005 המטרייה הגדולה של אבא, באתר הספרייה הלאומית, ‏2017 רותם-מלמד, ליאת (2008-01-29). "גשם של ספרי ילדים לקרוא מתחת לפוך". Ynet. נבדק ב-2024-06-14. חיבה - ארגון גני הילדים הפרטיים - המטריה הגדולה של אבא, באתר www.hiba.org.il המטריה הגדולה של אבא - לוין קיפניס | KidsBest - ספרי ילדים, באתר KidsBest רבקה קופר, קלסיקלטת מציגה ספר משחק לילדים הקטנים: "המטריה הגדולה של אבא" מאת לוין קיפניס, באתר ערוץ הצרכנות, ‏2018-12-25
עונת 2024/2025 בליגת האלופות בכדורסל

עונת 2024/2025 בליגת האלופות בכדורסל תהיה העונה התשיעית של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל, שמאורגנת על ידי פיב"א אירופה. המשחק הראשון במסגרת המוקדמות יתקיים בספטמבר 2024 ומשחק הגמר יתקיים באפריל 2025. 52 קבוצות מ-29 מדינות ישתתפו בעונת 2024/2025 של ליגת האלופות. 28 יעפילו אוטומטית לשלב הבתים, ו-24 קבוצות נוספות יתמודדו בשלב המוקדמות על 4 מקומות נוספים. בשלב הבתים ישתתפו 32 קבוצות המאורגנות ב-8 בתים. הקבוצות שיסיימו במקום הראשון בבית יעפילו אוטומטית לפלייאוף. הקבוצות שיסיימו במקום 2–3 בכל בית יתחרו בסדרה של הטוב מ-3 משחקים על כרטיס לפלייאוף בהצלבה עם הבית המקביל (כך שהקבוצה מהמקום השני בבית א' תפגוש את הקבוצה מהמקום השלישי בבית ב'). משחקי הפלייאוף יתקיימו בשיטת בתים כאשר שתי הראשונות מכל בית העפילו לרבע הגמר, שיוכרעו בשיטת סדרות הטוב מ-3 משחקים, כאשר המנצחות יעפילו לפיינל פור. הטורניר יתקיים במאי 2025. 24 קבוצות יתחרו ב-4 בתי מוקדמות על 4 מקומות בשלב הבתים של הליגה, אחד לכל בית. בזהה להעונה הקודמת, 4 הקבוצות המדורגת נמוך יותר יחלו את שלב המוקדמות ברבע הגמר. 2 המנצחות ברבע הגמר יפגשו את 2 הקבוצות שנותרו בחצי הגמר. המנצחת בגמר תעפיל לשלב הבתים של הליגה, הקבוצות שלא יעפילו לשלב הבתים יעברו לשחק בשלב הבתים של היורופקאפ בעונה זו, אלא אם ויתרו על מקומן. במסלול מתמודדת 6 אלופות ליגות ממדינות שלא מיוצגות בשלב הבתים. במסלול מתמודדת 6 אלופות ליגות ממדינות שלא מיוצגות בשלב הבתים. במסלול מתמודדות 6 קבוצות שלא זכו באליפות. במסלול מתמודדות 6 קבוצות שלא זכו באליפות. הגרלת שלב הבתים נערכה ב-26 ביוני 2024.
גראיוקלי

הגראיוקלי (בלטינית: Graioceli) היו שבט גאלי קטן ששכן בעמק מוריאן (אנ'), באזור המודרני של סבואה, בתקופת הברזל. הם מוזכרים בשמות Graioceli (וגם בגרסאות graiocaeli, gaioceli ) על ידי יוליוס קיסר (אמצע המאה הראשונה לפני הספירה). האטימולוגיה של השם האתני Graioceli נותרה לא ברורה. הוא מכיל אולי שם אלוהי Graios (נמצא ב־Herculi/Herculei Graio) המחובר לשורש הגאלי ocel, שפירושו "פסגה, שיא, צוק". אותו שורש קיים גם בשם האלפים גראיה. .(אנ') הגראיוקלי שכנו בעמק מוריאן, סביב העיירות המודרניות סן-ז'אן-דה-מוריין (אנ') וסן-ז'אן-ד'ארב (אנ'). הטריטוריה שלהם הייתה ממוקמת דרום מזרחית לאלוברוגים, דרומית לקאוטרונס, צפונית לאוקני, ומערבית למדולי. באמצע המאה הראשונה לפני הספירה, הגראיוקלי מוזכרים על ידי יוליוס קיסר כשבט עוין לרומא. במה שנראה כהתקפה מרוכזת, הם ניסו למנוע את מעברו דרך הדוראנס העליון (זהו נהר מרכזי בדרום מזרח צרפת) יחד עם הקאוטרונס והקטוריגס בשנת 58 לפני הספירה. Caesar (1917). The Gallic War. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Edwards, H. J. Harvard University Press. ISBN 978-0-674-99080-7. Barruol, Guy (1969). Les Peuples préromains du Sud-Est de la Gaule: étude de géographie historique. E. de Boccard. OCLC 3279201. Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695. de Hoz, Javier (2005). "Ptolemy and the linguistic history of the Narbonensis". In de Hoz, Javier; Luján, Eugenio R.; Sims-Williams, Patrick (eds.). New approaches to Celtic place-names in Ptolemy's Geography. Ediciones Clásicas. pp. 173–188. ISBN 978-8478825721. Dietz, Karlheinz (2006). "Medulli". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e728780. Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236. Prieur, Jean (1968). La province romaine des Alpes Cottiennes. Impr. R. Gauthier. OCLC 834310867. Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699. קטוריגס מדולי Caesar. Commentarii de Bello Gallico, 1:10:4. Falileyev 2010, s.v. Graioceli. Delamarre 2019, p. 370. Talbert 2000, Map 17: Lugdunum. Barruol 1969, p. 43. Rivet 1988, p. 335.
חדר הפלאות של סבתא מאשה

חדר הפלאות של סבתא מאשה הוא ספר ילדים מאת הסופרת איריס ארגמן, נערך על ידי נועה סמלסון ואויר בידי יעל אלברט. הספר פורסם בשנת 2020 בהוצאת המרכז להנחלת היידיש ותרבותה ומכללת לוינסקי לחינוך. הספר זכה בפרס סאסא סטון לספרות ילדים. העלילה עוסקת בילדה בשם יעלי שמגיעה לבקר את סבתה, מאשה. בבית הסבתא היא מגלה חדר מסתורי מלא בחפצים עתיקים ובסיפורים מרתקים. כל חפץ בחדר טומן בחובו סיפור מהעבר, אשר סבתא מאשה מספרת לנכדתה ברגש ובכישרון. דרך הסיפורים, הנכדה לומדת על העבר של משפחתה ועל חשיבות השמירה על הזיכרונות ועל המסורת המשפחתית. הספר מתמקד בשתי דמויות עיקריות, יעלי וסבתה מאשה. סבתא מאשה ברוב זמנה עסוקה בכתיבה, ומספרת לנכדתה על העבר המשפחתי דרך סיפורים וחפצים. מעשים אלו מעידים על חוכמתה. יעלי, נכדתה של סבתא מאשה, נמשכת אל השפה המסתורית של סבתה ומנסה להבין מאיפה מגיעות המילים לשיריה ולמה היא לא כותבת בעברית. דמותה של יעלי מתאפיינת בסקרנותה ובקשר החזק עם סבתה. איריס ארגמן חיפשה סיפור אישי שבאמצעותו תוכל לספר את סיפורה של התרבות היידית ההולכת ונעלמת, ומצאה אותו כשנתקלה במקרה בנכדתה של המשוררת מאשה שטוקר־פאיוק, ילידת 1913, שחייתה וכתבה בארץ בעשרים השנים האחרונות לחייה שירים וסיפורים על המדינה, על חגים ומועדים ועל מלחמת העולם השנייה. כתיבתה אודות השואה נעשתה ללא מורא ובגובה העיניים, והיא לא חששה לספר את המאורעות ולהביאם לילדים בארץ ישראל. מאשה יצרה תרבות, אך נשכחה לגמרי. דמותה הייתה ההשראה, אבל הסיפור כולו בדיוני. איריס ארגמן נולדה ב־1967 וגדלה בעיר אשדוד. היא סופרת ילדים ישראלית, מורה, מנחת סדנאות, אוצרת אמנות ובעלת תואר ראשון בספרות השוואתית וחינוך מהאוניברסיטה העברית ותואר שני בספרות השוואתית מאוניברסיטת תל אביב ותעודת אוצר ממכללת סמינר הקיבוצים. איריס מרצה ומנחה מועדוני קוראים וסדנאות כתיבה לילדים. אחד מספריה זכה בפרס יד־ושם לשנת 2016 ובפרס ג׳יובני ארפינו האיטלקי לספרות ילדים בשנת 2017 . הספר "חדר הפלאות של סבתא מאשה" מציע לקוראים הצעירים הזדמנות לחשוב על חשיבות המשפחה והמסורת, ועל הדרך שבה זיכרונות משפחתיים יכולים לעבור מדור לדור. דרך הסיפורים של סבתא מאשה, הקוראים לומדים להעריך את העבר ואת התרבות המשפחתית שלהם. הספר יכול לשמש כנקודת פתיחה לשיחות בין ילדים להוריהם וסביהם על עברם המשפחתי ועל הסיפורים החשובים שמעצבים את זהותם. המגדלור, חדר הפלאות של סבתא מאשה / איריס ארגמן - המגדלור ספרים, באתר www.hamigdalor.co.il "אין לי עניין לכתוב 'ויקיפדיות ספרותיות'", באתר www.israelhayom.co.il מיטב, מיה (2020-09-17). "12 ספרי ילדים אופטימיים לשנה החדשה". Ynet. נבדק ב-2024-06-14. איריס ארגמן (1967) בלקסיקון הספרות העברית החדשה ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חדר הפלאות של סבתא מאשה".