laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סובלנות תקלות

סובלנות תקלות היא יכולתה של מערכת להמשיך לפעול כראוי במקרה של כשל או חוסר תפקוד משמעותי באחד או יותר ממרכיביה. אם איכות ההפעלה שלה יורדת בכל זאת, הירידה היא יחסית לחומרת התקלה, בהשוואה למערכת מעוצבת בפשטות, שבה אפילו תקלה קטנה יכולה להוביל להשבתה מוחלטת. סובלנות תקלות מבוקשת במיוחד במערכות עם זמינות גבוהה או משימה קריטית. היכולת לשמור על פונקציונליות כאשר חלקים של מערכת מתקלקלים מכונה דעיכה חיננית (graceful degradation). עיצוב סובלני לתקלות מאפשר למערכת להמשיך את פעולתה המיועדת, אולי ברמה מופחתת, במקום להיכשל לחלוטין, כאשר חלק כלשהו של המערכת נכשל. המונח משמש לרוב לתיאור מערכות מחשב שנועדו להמשיך לפעול פחות או יותר באופן מלא עם, אולי, הפחתה בתפוקה או עלייה בזמן התגובה במקרה של כשל חלקי כלשהו. כלומר, המערכת בכללותה אינה נעצרת עקב בעיות בחומרה או בתוכנה. דוגמה בתחום אחר היא רכב מנועי שתוכנן כך שימשיך להיות ניתן לנהיגה אם אחד הצמיגים ינוקב, או מבנה המסוגל לשמור על שלמותו בנוכחות נזקים עקב גורמים כמו התעייפות, קורוזיה או פגם בייצור. במסגרת מערכת אינדיבידואלית ניתן להשיג סובלנות לתקלות על ידי צפיית תנאים חריגים ובניית המערכת להתמודדות איתם, ובאופן כללי, שאיפה לייצוב עצמי (אנ') כך שהמערכת תתכנס למצב נטול תקלות. עם זאת, אם ההשלכות של כשל במערכת הן קטסטרופליות, או שהעלות של הפיכתה לאמינה מספיק גבוהה מאוד, פתרון טוב יותר עשוי להיות שימוש בסוג כלשהו של כפילות. בכל מקרה, אם התוצאה של כשל במערכת היא כה קטסטרופלית, המערכת חייבת להיות מסוגלת לחזור למצב בטוח. מדיה וקבצים בנושא סובלנות תקלות בוויקישיתוף
חוק זכויות יוצרים

האם התכוונתם ל... חוק זכות יוצרים, 1911 – החוק העותמאני לעניין זכויות יוצרים, שנהג גם בישראל עד מאי 2008 חוק זכות יוצרים (הממלכה המאוחדת) – החוק הבריטי לעניין זכויות יוצרים חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007 – החוק הישראלי לעניין זכויות יוצרים, שתחולתו ממאי 2008 חוק זכות יוצרים (ארצות הברית) (אנ') – החוק האמריקאי לעניין זכויות יוצרים
שייח' חוסיין

שייח' חוסיין (באמהרית: ሼክ ሁሴን) היא עיירה בדרום-מערב אתיופיה. העיירה ממוקמת באזור בייל באורומיה והגובה שלה הוא 1,386 מטר מעל פני הים. מגלה הארצות ארתור דונלדסון סמית (אנ') הגיע לשייח' חוסיין ב-21 בספטמבר 1894 ובילה שם מספר ימים. ב-23 בדצמבר 2007 דיווח עיתון אתיופי שחברת SATCON Construction השלימה בניית כביש של 170 קילומטרים דרך האזור ההררי של אורומיה המחבר את שייח' חוסיין עם העיירה מיצ'טה. העיירה נקראת על שם מקום קדוש בעיני מוסלמים באתיופיה: קברו של שייח' חוסיין: קדוש סומלי מהמאה ה-13 ממרכה (אנ'), שהכיר את האסלאם לאנשי סידאמו שחיו באזור באותה תקופה. הוא גם ייסד את סולטנות בייל (אנ') ומספרים שעשה ניסים רבים. מספר ניסים אלו תועדו בהגיוגרפיה שפורסמה בקהיר בשנות ה-20 של המאה ה-20. אף על פי שעיירה זו נמצאת כעת בתחומי המולדת של בני האורומו, היא ממשיכה להיות יעדם של כ-50,000 עולי רגל מאתיופיה פעמיים בשנה במהלך החודשים המוסלמיים שבהם חלו החג' ורביע אל-אוול. העלייה לרגל הראשונה היא להנצחת לידתו, והשנייה היא למותו. באופן מסורתי הם נושאים מקלות שסועים המכונים "אול שייח' חוסיין", שהם קטנים ואינם מנוצלים לכל מטרה מעשית. ברגע שהם מגיעים למקדש, עולי הרגל נכנסים בתורם לקבר הקדוש בזחילה דרך פתח קטן. המתחם הדתי הנרחב המוקדש לשייח' חוסיין כולל את העיירה ואת העמק הסמוך של קצ'מסרה. במהלך המאה ה-18, האמיר עבד אל-שקור בן יוסף מהרר בנה מקדש לקדוש הבגדאדי עבד אל-קאדר אל-ג'ילאני ליד קברו של שייח' חוסיין. כחלק מהמתחם נחנך גם בית קברות. במתחם יש את המסגד של אביו של שייח' חוסיין, שניהם עם "גובה" מסוג הרר. כמו כן, נמצאות בסמוך שלוש מערות. מדיה וקבצים בנושא שייח' חוסיין בוויקישיתוף "Local History in Ethiopia" (PDF). The Nordic Africa Institute website. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-05-28. נבדק ב-2007-12-03.
Jingle Bell Rock

"Jingle Bell Rock" הוא שיר חג המולד אמריקאי שיצא במקור על ידי בובי הלמס ב-28 בנובמבר 1957. שיר החג הקלאסי הזה הפך למרכיב עיקרי בעונת חג המולד בארצות הברית ונחשבת לשירו הידוע של בובי הלמס. השילוב הייחודי של השיר של אלמנטים של מוזיקת חג המולד, רוק אנד רול, רוקבילי וקאנטרי תרם לפופולריות המתמשכת שלו. "Jingle Bell Rock" הולחן על ידי ג'וזף קרלטון ביל (1900–1967) וג'יימס רוס בות' (1917–1976). עם זאת, הייתה מחלוקת ארוכת שנים, כשבובי הלמס וגיטריסט השיר האנק גרלנד טוענים שהם שינו באופן משמעותי את השיר המקורי, שלטענתם נקרא "Jingle Bell Hop", לפני שהקליטו אותו. למרות תרומתם, לא הלמס ולא גרלנד קיבלו קרדיטים לכתיבה או תמלוגים עבור השיר. הגרסה של בובי הלמס מ-1957 לשיר, בהפקתו של פול כהן, נותרה אחד הביצועים הידועים ביותר לשיר. הרצועה כוללת הפניות לשירים פופולריים אחרים משנות ה-50 ומזכירה את "Jingle hop". מרכיבים בולטים בהקלטה זו כוללים את הגיטרה החשמלית שמבוצעת על ידי האנק גרלנד וקולות רקע של אניטה קר זינגרס. הלמס הקליט את השיר מספר פעמים במהלך הקריירה שלו, כולל הקלטות חוזרות ב-1965, 1967, 1970 ו-1983. כל גרסה תרמה למורשת המתמשכת של השיר. ב-1964 הקליטה ברנדה לי את הביצוע שלה ל-"Jingle Bell Rock" לאלבומה Merry Christmas from Brenda Lee. ההקלטה הזו, שפורסמה ב-19 באוקטובר 1964, הפכה להצלחה במצעדים והמשיכה להיות קשורה לעונת החגים. במהלך השנים, "Jingle Bell Rock" בוצע על ידי אמנים שונים, כולל לינדזי לוהן ב-2022 עבור הסרט "חג מולד בלתי נשכח" של נטפליקס. הגרסה המקורית של בובי הלמס ל-"Jingle Bell Rock" זכתה להצלחה משמעותית במצעדי מוזיקה שונים, הן עם יציאתו הראשונית והן בשנים שלאחר מכן. השיר נכנס באופן עקבי למצעדים במהלך עונת החגים. ראוי לציין כי בשנת 2019, השיר הגיע לעשירייה הפותחת של בילבורד הוט 100, וקבע שיא של ההמתנה הארוכה ביותר לכניסה לעשירייה הפותחת, 60 שנה, ארבעה חודשים ושבועיים לאחר כניסתו הראשונית למצעד. מידע על היצירה "Jingle Bell Rock" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Jingle Bell Rock" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Jingle Bell Rock" באתר SecondHandSongs Certificazioni - FIMI, www.fimi.it (ב־) Original Soundtrack, The Lion King - Ost, Album, BPI (באנגלית) Bobby Helms "Jingle Bell Rock" | IFPI, ifpi.dk The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Música, El portal de, JINGLE BELL ROCK - BOBBY HELMS | EPDM (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2023-12-09 file_2023-01-30-17-47-02.pdf IFPI Charts, web.archive.org, ‏2023-12-03 Dec 2022 Single Accreds.pdf, Dropbox (באנגלית)
מונוטוניקס

מונוטוניקס היא להקת גראז' רוק ישראלית שפעלה בין 2005 ל-2011. הלהקה הורכבה מהסולן עמי שלו המתופף חגי פרשטמן והגיטריסט יונתן גת. הלהקה הוציאה שני אלבומים. בשנת 2008 הגדיר מגזין המוזיקה "ספין" את הלהקה כ"להקת הרוקנרול עם ההופעה הטובה ביותר". בשנת 2004 הוציאו חברי להקת מונו אדיקטד אסיד מן (עמי שלו, רן שמעוני וליאור מיכל) את השיר Lucky One בלייבל פאסט מיוזיק תחת השם מונוטוניקס. באוקטובר 2005 הלהקה שחררה EP ראשון גם הוא בליבל פאסט מיוזיק, כשאת הגיטריסט ליאור מיכל החליף יונתן גת מלהקת פאנקייק. הלהקה התפרסמה בכך שלא נגנה על הבמה אלא בתוך הקהל, ובווליום גבוה, עד כדי כך שלא מעט פעמים כיבו להם את החשמל או הזמינו משטרה. בשנים 2006–2007 הלהקה נגנה בארצות הברית ואירופה כ-300 הופעות. חלקם בפסטיבלים גדולים וחממו את להקת סילבר ג'וז במספר הופעות. לקראת סוף ההופעות הלהקה הייתה מדליקה את התופים ולפעמים הקהל היה מרים את התופים והמתופף. הבמאי הרמוני קורין כתב עליהם שהם "שילוב של תיאטרון אקסטרים וחיזיון". בשנת 2008 ציין האתר AllMusic את הלהקה כ"אחת מחמשת הלהקות שאסור לפספס את ההופעה שלהן". באותה שנה החליף המתופף גיא שכטר מהלהקות קרוסלה וראול את המתופף רן שמעוני לסיבוב הופעות אחד. ולבסוף חגי פרשטמן החליף את גיא כמתופף הקבוע של הלהקה. באפריל 2008 הוציאו בלייבל Drag City מיני-אלבום בשם Body Language שהכיל 6 שירים. את האלבום הפיק טים גרין מלהקת fucking champs. בספטמבר 2009 הוציאו את אלבומם הראשון Where Were You When It Happened. מתוך האלבום השיר Set Me Free פתח פרק בסדרה האוס. בנוסף השיר Body Language נכלל במשחק הווידאו המצליח GTA בסך הכל בין השנים 2005 ל-2009 הלהקה ערכה כ-600 הופעות, רובן בארצות הברית ובאירופה. בשנת 2010 הקליטו באולפנים של סטיב אלביני ובהפקתו את אלבומם השני Not Yet. האלבום שוחרר בינואר 2011. אתר האינטרנט הרשמי של מונוטוניקס מונוטוניקס, ברשת החברתית פייסבוק מונוטוניקס, באתר Last.fm (באנגלית) מונוטוניקס, באתר AllMusic (באנגלית) מונוטוניקס, באתר MusicBrainz (באנגלית) מונוטוניקס, באתר Discogs (באנגלית) מונוטוניקס, באתר Songkick (באנגלית) מונוטוניקס, באתר בנדקמפ Josh Modell, https://www.spin.com/2008/06/monotonix/, באתר ספין, 25 ביוני 2008 Monotonix - Lucky One 2004 - FMCD32, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:06) The State Press, Q&A WITH MONTONIX LEAD SINGER AMI SHALEV אור ברנע, המערב הפרוע, באתר ynet, 24 במאי 2005 Drag City, https://www.dragcity.com/products/body-language אסף נבו, ‏עמי שליו ממונוטוניקס: "אולי האלבום הבא יהיה בעברית", באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2009 בועז גולדברג, מונוטוניקס: הלהקה שהפכה את השיגעון לאמנות, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2009 עינב שיף‏, "האלבום הזה הוא פיצוי": ראיון עם יונתן גת מלהקת מונוטוניקס, באתר וואלה, 28 בינואר 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אמיר חאתמי

אמיר חאתמי (בפרסית: امیر حاتمی) הוא איש צבא איראני שכיהן כשר ההגנה של איראן בממשלתו השנייה של חסן רוחאני. היה קצין בצבא איראן בדרגת בריגדיר גנרל. אמיר חאתמי נולד בשנת 1966 בעיר זנג'אן. חאתמי התנדב בבסיג' והשתתף מטעמה בלחימה בשנים האחרונות של מלחמת איראן–עיראק. לאחר המלחמה התגייס לצבא איראן ובו עבר קורס קצינים בפקולטה לקצונה באוניברסיטת אימאם עלי. הוא סיים את לימודיו עם תואר בתחום ניהול מדעי הביטחון. בהמשך הוא פיקד על יחידות הצבא באזורים המערביים של איראן, במשך כשש שנים. בשנת 1998, בהיותו בן 32, הועלה חאתמי בשתי דרגות, לדרגת "בריגדיר שני", על ידי האייתוללה ח'אמנאי, ומונה לתפקיד סגן מפקד המודיעין של הצבא. הוא שימש בתפקיד זה שמונה שנים. לפני גיל 40, חאתמי הועלה לדרגת תת-אלוף ובשנת 2005 מונה לסגן ראש משאבי אנוש במטכ"ל האיראני. בהמשך, על פי סוכנות הידיעות האיראנית, הוא שירת בתפקידים הבאים: סגן שר הביטחון בממשלה ה-11, סגן הרמטכ"ל, אחראי על הובלת יחסי חוץ ופיתוח שיתוף פעולה צבאי עם כמה מדינות באזור, ראש המשרד ליחסים בין-לאומיים של הצבא. בשנת 2006 מונה לסגן ראש המטה הכללי ובשנים 2013–2017 היה סגן שר הביטחון. חאתמי מונה לתפקיד שר ההגנה על ידי נשיא איראן חסן רוחאני ב-8 באוגוסט 2017. ב-20 אוגוסט 2017 אושר המינוי בפרלמנט. קודמיו בתפקיד שר ההגנה, בעשרים שנה האחרונות, היו קצינים ממשמרות המהפכה. שר ההגנה האחרון מקרב אנשי הצבא היה מוחמד חוסיין ג'לאלי ב-1989. מדיה וקבצים בנושא אמיר חאתמי בוויקישיתוף Rouhani proposes Hatami for Defense Ministry, en.irna.ir, ‏14 אוגוסט 2017 "وزیر دفاع ایران؛ امیر حاتمی کیست؟". BBC News فارسی (בפרסית). נבדק ב-2023-12-09. Генерал-майор Хатами официально стал министром обороны Ирана - האלוף חאתמי הפך רשמית לשר ההגנה של איראן, באתר ru.irna.ir, ‏20 אוגוסט 2017 Profile: Iran's new cabinet members - China.org.cn, www.china.org.cn, ‏20 אוגוסט 2017 The Second Rouhani Government: Public Demands and Presidential Constraints, INSS, ‏10 אוגוסט 2017
פיטי

פיטי (באזרית: Piti) הוא מרק בשר מסורתי מהמטבח הנפוץ באזרבייג'ן, איראן ובמדינות דרום הקווקז. המרק מורכב מבשר כבש, שומן של זנב, חומוס, בצל, עגבנייה, גזר, תפוח אדמה, סומק וזעפרן המבושלים באיטיות בכלי חרס אטום הנקרא דופו (Dopu). נהוג להגיש את המרק עם צלחת נוספת כך שהסועד יוכל לפרק את הבשר מהמרק ויוכל לאכול אותם בנפרד כמנה ראשונה ועיקרית. מלבד הגרסה האזרית, קיימת גם גרסה ארמנית הנקראת פוטוק (Putuk) וגרסה איראנית אבגושט (Abgoosht). צ'אנאחי גיבץ' מדיה וקבצים בנושא פיטי בוויקישיתוף מתכון להכנת פיטי, באתר Kuking Main dishes - Azerbaijan, www.azerbaijans.com What a pity not to taste Piti, Azernews.Az, ‏2015-02-09 (באנגלית) Piti, a rich taste of Azerbaijan, euronews, ‏2018-08-27 (באנגלית) انواع غذاهای محلی آذربایجانی (17 غذای استان آذربایجان شرقی) - 1TouchFood, ‏2021-03-25 (ב־)
אנדרו פויסטל

אנדרו פויסטל (באנגלית: Andrew J. Feustel;‏ נולד ב-25 באוגוסט 1965, לנקסטר) הוא גאופיזיקאי ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה מפקד משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית. אנדרו פויסטל נולד בלנקסטר, פנסילבניה וגדל בלייק אוריון, מישיגן בה סיים לימודי בית ספר. בשנת 1985 הוא התחיל לימודים באוניברסיטת פרדו ממנה קיבל בשנת 1989 תואר ראשון במדעי כדור הארץ ובשנת 1991 הוא קיבל מאותו מוסד תואר שני בגאופיזיקה. בהמשך הוא עבר לקינגסטון שבקנדה וסיים דוקטורט בשנת 1995. פויסטל עבד מספר שנים בסייסמולוגיה בקנדה ובשנת 1997 עבר ליוסטון בה עבד באקסון מוביל. בשנת 2000 פויסטל נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע. במאי 2009 פויסטל טס לחלל כמהנדס במשימה STS-125 במעבורת החלל אטלנטיס (סקוט אלטמן היה מפקד צוות). משימה זו היא החמישית והאחרונה לתחזוקת טלסקופ החלל האבל. במהלך משימה זו הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-20.5 שעות. במאי 2011 פויסטל טס לחלל כמהנדס במשימה STS-134 במעבורת החלל אנדוור (מארק קלי היה מפקד צוות). המשימה יועדה להביא אל תחנת החלל הבינלאומית את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 3, וספקטרומטר אלפא-מגנטי שעלותו 1.5 מיליארד דולר. שיגור ספקטרומטר זה, שמשקלו 7 טון, כמעט בוטל לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה, אך בהחלטה מיוחדת של הקונגרס נוספה משימה זו כדי לשגרו בכל זאת. הספקטרומטר מיועד לזהות ולמדוד קרינה קוסמית, ולשפר את הבנתנו על המפץ הגדול. במהלך משימה זו הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-21 שעות. במרץ 2018 פויסטל טס בפעם שלישית בחללית סויוז MS-08 והצטרף למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אנטון שקאפלרוב. לאחר סיום עבודת המשלחת פויסטל מונה למפקד משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל וביצוע 3 פעילויות חוץ-רכביות בארוך כולל של כ-20 שעות. בנובמבר 2022 פויסטל פעל כ"אסטרונאוט ראשי" עד שבפברואר 2023 ג'וזף אקבה קיבל מינוי רשמי. בשנת 2023 פויסטל פרש מנאס"א. מדיה וקבצים בנושא אנדרו פויסטל בוויקישיתוף הביוגרפיה של אנדרו פויסטל אנדרו פויסטל, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנדרו פויסטל, ברשת החברתית אינסטגרם
Jilin-1

Jilin-1 - סדרה של לווייני חישה מרחוק שנבנו בסין לצרכים מסחריים. הלוויינים מופעלים על ידי Changchun Institute of Optics, Fine Mechanics and Physics שהוא חלק של האקדמיה למדעים של סין. החברה ממוקמת בג'ילין, וזה מקור לשם הלוויינים. תחילה היה מתוכנן לשגר 138 לוויינים. לאור הניסיון שנצבר הוחלט להרחיב את המערכת ל-300 לוויינים. נכון לתחילת 2024 כבר שוגרו מעל ל-100 לוויינים. השיגור הראשון בוצע בשנת 2015 והוא כלל לוויינים ממספר סוגים. לוויין מדגם Jilin-1 LQSat שכלל מצלמה דיגיטלית עם רגישות 5 מ', 2 לוויינים Jilin-1 Video עם ציוד הסרטה צבעוני ברגישות 0.7 מ' ולוויין Jilin-1 Optical עם מצלמות שחור לבן ברגישות 0.7 מ' ו-4 מ' בצבע. בהמשך שוגרו לוויינים מדגמים נוספים: Jilin-1 Spectrum שסיפק נתונים בספקטרום רחב עם רגישות של 5 מ'. Jilin-1 Gaofen שסיפק נתונים בספקטרום רחב עם רגישות של 4 מ' ושחור לבן עד 0.74 מ'. Jilin-1 Hongwai שמספקים צילומים בתת-אדום. Jilin-1 Kuanfu שדגם מתקדם יכולים להעביר צילום רצועה ברוחב של 150 ק"מ עם רגישות של 0.5 מ'. החומר שמתקבל מועבר לגופים פרטיים לפי הזמנה. עד לשנת 2017 בוצעו צילומים תקופתיים של תהליך בניית אצטדיון בטורקמניסטן. בוצעו צילומי תנועת המטוסים בנמל התעופה הבין-לאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה ושינויים בהיקף היערות בגבול סין-רוסיה. היו ידיעות שלוויינים מסוגלם לגלות מטוס F-22 ראפטור בטיסה. מדיה וקבצים בנושא Jilin-1 בוויקישיתוף מידע על שיגורים ולוויינים תיאור המערכת תיאור הלוויינים הרחבת פעילות של לווייני Jilin-1 גילוי מטוס F-22 ראפטור בטיסה
מחוז לה קורוניה

מחוז לה קורוניה (גליסית: A Coruña; ספרדית: La Coruña) הוא המחוז הצפון-מערבי ביותר של ספרד, על חצי האי האיברי, ואחד מארבעת המחוזות המרכיבים את הקהילה האוטונומית של גליסיה. מחוז זה מוקף באוקיינוס האטלנטי ממערב ומצפון, מחוז פונטוודרה מדרום ומחוז לוגו ממזרח. תחילת ההיסטוריה של מחוז לה קורוניה בסוף ימי הביניים בתקופת שלטונם של המלכים הקתולים של ספרד. באותן שנים שטחו של המחוז היה קטן במידה משמעותית מגודלו בספרד מאז המאה ה-19. במסגרת החלוקה הטריטוריאלית של ספרד בשנת 1833 אוחדו כל מחוז בנטזוס יחד עם מחצית מונדוניידו, למחוז אחד, ולעיר המחוז נקבעה לה קורוניה. מאז 1833, במחוז הייתה האוכלוסייה הגדולה ביותר והחוף הארוך ביותר בגליסיה. עד למחצית השנייה של המאה ה-20, מחוז זה היה המרכז הדתי והתרבותי של האזור כולו. עד להשלטת משטר דמוקרטי בספרד אוניברסיטת סנטיאגו דה קומפוסטלה הייתה האוניברסיטה היחידה בצפון-מערב ספרד. קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה שהיא יעדם של העולים לרגל בדרך סנטיאגו, נתיב עלייה לרגל היסטורי וחשוב מאז ימי הביניים, עדיין מהווה מקור משיכה למאות אלפי עולי רגל בכל שנה מכל רחבי העולם. הפארק הלאומי האיים האטלנטיים של גליסיה הוא הפארק הלאומי היחיד בגליסיה. הוא משותף בין מחוזות לה קורוניה ופונטוודרה . פארק יערות הנהר יומה (Eume). פארק דיונות של קורובדו (Parque Natural das Dunas de Corrubedo e lagoas de Carregal e Vixán) הוא פארק הנמצא על החוף בקצה הדרום-מערבי של המחוז, על חצי האי ברבנזה. שדה התעופה בסנטיאגו דה קומפוסטלה שדה התעופה בעיר לה קורוניה מנחת המסוקים בבסיס הצי בפרול מנחת המסוקים בנארון רשת המסילות הלאומית של ספרד המקשרת בין הערים הגדולות במחוז: פרול, בטנזוס, לה קורוניה וסנטיאגו דה קומפוסטלה מסילת רכבת ספרדית צרה מקשרת את העיר פרול עם עיירות שונות בתחום הרשות של פרול ואורטגל. קו זה ידוע גם בשם מסילת אירון-פרול וממשיך מזרחה עד חבל הבאסקים. רשת הרכבות המהירות הספרדית (AVE) מקשרת בין לה קורוניה, סנטיאגו דה קומפוסטלה עם ליסבון ומדריד וקטעים ממנה נמצאים בבנייה. לה קורוניה - הנמל המסחרי המרכזי במחוז מלפיקה – נמל דייגים – Costa da Morte קמארינייס (Camariñas) – נמל דייגים – Costa da Morte פיסטרה (Fisterra) – נמל דייגים – Costa da Morte פרול - נמל מסחרי ונמל הצי הספרדי קריניו (Cariño) – נמל דייגים אספסנטה (Espasante) – נמל דייגים סדיירה (Cedeira) – נמל דייגים קבוצות ספורט בולטות במחוז הן: קבוצת הכדורגל דפורטיבו לה קורוניה משחקת בפרימרה דיוויסיון של ספרד. קבוצת הכדורגל רסינג פרול משחקת בליגה הספרדית השנייה בספרד. אתר האינטרנט הרשמי של מחוז לה קורוניה מדיה וקבצים בנושא מחוז לה קורוניה בוויקישיתוף מחוז לה קורוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הפארק הלאומי של האיים האטלנטיים, (באנגלית) פארק הדיונות של קורובדו. (באנגלית)
מפלגת הצדק (הודו)

מפלגת הצדק (באנגלית: Justice Party), בשמה הרשמי הפדרציה הליברלית של דרום הודו (באנגלית: South Indian Liberal Federation), הייתה מפלגה טמילית שפעלה בנשיאות מדראס שבהודו הבריטית. המפלגה ייצגה את התנועות האנטי-בהרמניות והיוותה בסיס למפלגות הפועלות היום בטאמיל נאדו. מפלגת הצדק הייתה הביטוי הפוליטי של התנועה הדראווידית (אנ'), שמקובל לראות את תחילתה בכינוס שנערך במדראס (כיום צ'נאי) בנובמבר 1916, בו השתתפו מרבית הדמויות המובילות הלא-ברהמניות בנשיאות מדראס. למפלגה קדמה הליגה הדראווידית, שהוקמו ב-1912 כתנועה פוליטית לא-ברהמינית, אך כשלה כתנועה פוליטית ולא הצליחה לסחוף תמיכה המונית. עקב הכישלון הקימו מנהיגי התנועה חברה בשם ארגון אנשי דרום הודו בע"מ, שנועדה להוציא לאור עיתונים של התנועה הלא-ברהמינית. החברה הוציאה לאור שלושה עיתונים: צדק (Justice) באנגלית, דראווידאן בטמילית ואנתריה פרקשיני בטלוגו, כשהעיתון האנגלי היה העיתון הרשמי של התנועה וממנו נגזר כינויה של המפלגה. המפלגה הוקמה באופן רשמי באוגוסט 1917 תחת השם הפדרציה הליברלית של דרום הודו. המפלגה הרכיבה ארבע מתוך מתוך חמש ממשלות בנשיאות מדראס מ-1920 ועד 1937 והייתה בשלטון במשך 13 שנים. ניצחונותיה נבעו בעיקרם מהחרמת הבחירות בידי הקונגרס הלאומי ההודי, ולאחר שהקונגרס החליט להשתתף בבחירות ב-1937 הנחילה הקונגרס מפלה נחרצת למפלגה, שלא התאוששה מאז. ב-1944 קיימה המפלגה ועדה בסילם (אנ'), בה התחלקה המפלגה בין הרדיקליים והשמרנים. הרדיקליים קידמו החלטה לשנות את שם המפלגה לדראווידר קזגאם, ופרשה מפעילות פוליטית. השמרנים פרשו והקימו את מפלגת הצדק המקורית, שהתמודדה וזכתה במושב אחד בחירות ב-1952 במדינת מדראס, אך התפורר לאחר תבוסתו בבחירות ב-1957. המפלגה התנגדה לתנועה ההודית לממשל עצמי (אנ') ואנני בזנט, עקב חשדה כי הגברת הממשל העצמי בהודו הבריטית יחזק את כוחם של הברהמניים. לצד זאת, המפלגה פעלה לחיזוק הממשל המקומי לעומת התחזקות הממשלה המרכזית שנוצרה ב-1910, והסתכסכה עם מהאטמה גנדי עקב התנגדותו להקמת מדינה דראווידית עצמאית. המסמך האידאולוגי של התנועה היה "המניפסט הלא-ברהמיני", מנשר שחובר ב-1916 על ידי פ. טהגראיה צ'טי (אנ'). המנשר כלל ניתוח של ייצוג היתר של הברהמינים במוסדות ההשכלה, מערכות הממשל ומועצה המחוקקת, ותבע כצעד ראשון ייצוג נפרד ללא-ברהמינים במועצה. המניפסט גם קרא לגילוי חמדש של כבוד עצמי, דבר שהיווה בסיס לתנועה לכבוד עצמי (אנ'), והתנגד לדרישה למממשל עצמי, שהוגדרה על ידי המנשר כדרישה ברהמינית. ב-1934 אימצה המפלגה מסמך אידאולוגי שחיבר פראייר, בשם "תוכנית ארבע עשרה הנקודות של ארוד". לאחר בחירת פראייר לנשיא המפלגה ב-1938 אימצה המפלגה את הדרישה "טאמיל נאדו לטמילים", שקראה להפרדת נשיאות מדראס מהודו הבריטית והכפפתה הישירה ללונדון. ב-1939 אימצה המפלגה דרישה נרחבת יותר, לפדרציה דראווידית, מתוך טענה כי דוברי השפות ההודו-אירופיות הארים ודוברי שפות דראווידיות הם קבוצות אתניות נפרדות. מדיה וקבצים בנושא מפלגת הצדק בוויקישיתוף Manuraj Shunmugasundaram, A century of reform, The Indian Express, ‏21 בנובמבר 2016 Y. M. Marican, The Genesis of the DMK, Asian Studies The Home Rule League, Justice Party and Congress, The Emergence of Provincial Politics The Madras Presidency 1870–1920, Cambridge University Press, 2009
אנדריאה ואקארו

אנדריאה ואקארו (באיטלקית: Andrea Vaccaro;‏ נאפולי, 8 במאי 1604 – נאפולי, 18 בינואר 1670 ), היה צייר איטלקי בתקופת הבארוק. ואקארו חי בנאפולי בתקופת השלטון הספרדי, הושפע מקראווג'ו והרבה לצייר בנושאים דתיים ומיתולוגיים ובלט בעיבוד הנטורליסטי של הדמויות בציוריו. ואקארו נולד בנאפולי, בהשפעת אביו החל בלימודי ספרות ולאחר מכן פנה לתחום האמנות והחל בגיל שש עשרה להתמחות אצל ג'ובאני טומאסו פסארו. לאחר שנת 1630 היה בקשר עם גווידו רני, אנתוני ואן דייק, ופייטרו נובלי (אנ'), ויצר העתקים של ציוריהם. בשנת 1640 נולד מנישואיו השניים בנו הצייר ניקולה ואקארו (אנ'). בשנת 1656 המיתה מגפה את מחצית אוכלוסיית נאפולי ביניהם הציירים ברנרדו קוואלינו (אנ') ומאסימו סטנציונה (אנ') עימם ואקארו היה בקשר הדוק. בשנת 1665 היה בין המיסדים של גילדת הציירים בנאפולי ביניהם הצייר הצעיר לוקה ג'ורדאנו (אנ'). בין תלמידיו של ואקארו: ג'אקומו פארלי (אנ'), וג'וזפה פאטורסו (אנ'). לוט ובנותיו במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירו פגישת יצחק ורבקה במוזיאון הפראדו פגישת יעקב ורחל בארמון המלכותי של נאפולי עגל הזהב, מוזיאון קאפודימונטה בנאפולי דוד עם ראש גוליית במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס ניצחון דוד, מוזיאון קאפודימונטה יהודית עם ראשו הכרות של הולפרנס מידאס רינאלדו וארמידה, מוזיאון קאפודימונטה טבח החפים מפשע, מוזיאון קאפודימונטה החייאת לזרוס במוזיאון לאמנות של אינדיאנפוליס אורפיאוס והנימפות בארמון המלכותי של נאפולי מדיה וקבצים בנושא אנדריאה ואקארו בוויקישיתוף
DNA (אלבום של DNA הומבייס, 2022)

DNA הוא אלבום האולפן השני של הצמד המוזיקלי הישראלי DNA הומבייס שפורסם ב-26 בדצמבר 2022, בהוצאה עצמית. בשנת 2019 התאחדה הזמרת-יוצרת הישראלית דנה ברגר ביחד עם בן זוגה עדי שרון. הם הקימו ביחד את DNA הומבייס והכריזו על אלבום משותף בשם DNA. לאחר הוצאת ארבעה סינגלים הוחלט כי אלבום המשך לזה הקודם יוקלט, באותו הקונספט. ב-5 בדצמבר 2022 יצא לאור הסינגל המוביל והיחיד מתוך האלבום, "רק אתה (יודע לאהוב אותי)". שלושה שבועות לאחר מכן, רגע לפני שהסתיימה שנת 2022 הועלה DNA לרשתות הסטרימינג השונות והיה זמין להורדה דיגיטלית. המוזיקה ב-DNA מאופיינת בצלילים דומים לאלה שאפיינו את המוזיקה ב-DNA משנת 2020. האלבום DNA באתר ספוטיפיי DNA, 2022-12-26, נבדק ב-2023-12-10 יובל אראל, עדי שרון ודנה ברגר - DNA - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2020-03-13 רק אתה (יודע לאהוב אותי), 2022-12-05, נבדק ב-2023-12-10 Dna, 2020-03-12, נבדק ב-2023-12-10
גן עדן עירוני

גן עדן עירוני הוא אלבום הבכורה והיחיד של הלהקה הישראלית בלאגן. מתוך האלבום בלט השיר "גברים מקצוענים" שזכה להצלחה ארצית ודורג במקום ה-25 במצעד העברי השנתי של רשת ג'. יחד עם יאיר גת בבס, דרור מרגלית בקלידים וגל הדני בתופים (שהוחלף אחר כך ברע מוכיח) הקליטה הלהקה ב-1991 את אלבומה היחיד, גן עדן עירוני, שיצא לשוק במרץ 1992 בהוצאת חברת התקליטים פונוקול. יובל מסנר ושאר הלהקה עיבדו והפיקו מוזיקלית כאשר מיכה מיכאלי ייעץ בנושא העיבודים. שני השירים שבלטו מתוך האלבום היו "גברים מקצוענים" ו"שקט", אותו כתבה יונה וולך והלחין מסנר. השיר יצא לתחנות הרדיו והושמע בהן רבות עוד לפני יציאת האלבום. האלבום גן עדן עירוני באתר ספוטיפיי בלאגן - גן עדן עירוני (באנגלית), נבדק ב-2023-12-10 גברים מקצוענים – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
כוונת השלכה

כוונת השלכה (באנגלית: Reflector sight או Reflex sight) היא כוונת מבוססת סיב אופטי, המרכז אור לנקודה במרכז הכוונת שאליה מכוּון הנשק. כוונת השלכה יכולה להיות מורכבת על רובים או אקדחים. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. רעיון פיתוח כוונת ההשלכה עלה בשנת 1900, אז רשם מהנדס האופטיקה האירי הווארד גרוב פטנט על רעיון כוונת ההשלכה ל"כלי נשק גדולים וקטנים". השימוש הראשון בכוונת השלכה היה במטוסי קרב גרמניים ב־1918. הכוונת השתמשה בקולימטור כדי ליצור תמונה שמתמקדת באינסוף ומוקרנת על זכוכית שקופה. בניגוד לכוונות ברזל ישנות, הטייס לא צריך לכוון את מבטו כדי לראות את נקודת הפגיעה של הכדור, אלא יכול היה להזיז את ראשו (בטווח העדשה של הקולימטור) ועדיין לראות תמונה שמכוונת למקום המדויק. תותחי המטוס אופסו בהתאם לכוונת כדי שהכדורים והפגזים יפגעו בנקודה במרכז הכוונת ממרחק מסוים. לכוונת ההשלכה מספר יתרונות על פני כוונת הברזל: כוונת השלכה מספקת מדדים כמו מרחק, זווית ורוח, שמסייעים לדייק את הירי למטרה המבוקשת. כוונת השלכה גם מאפשרת למקם את המטרה במצפן האופטי, דבר המאפשר להתאים את תאורת הירייה לתנאי התאורה בסביבת הירי. ביחידות המובחרות של צה"ל נעשה שימוש בכוונת השלכה בשם 'טריג'יקון רפלקס', של חברת טריג'יקון. כוונת זו מתחברת לנשק באמצעות מתאם A.R.M.S. חברה נוספת שכמה דגמים של כוונות השלכה שבית הייצור שלה נמצאים בשימוש צה"ל היא חברת מפרולייט הישראלית. בין הכוונות תוצרת מפרולייט שבשימוש צה"ל נמנות מפרולייט M21 הוותיקה, מפרולייט M5 שנכנסה לשימוש ב-2015, ומפרו מור. בנוסף לכך, יש גם שימוש בכוונת השלכה מדגם MARS (ראשי תיבות של Multi-Purpose Aiming Reflex Sight) המיועדת להתקנה על רובי M4 או תבור בעלי מסילת פיקטיני. כוונת ברזל כוונת טלסקופית מדיה וקבצים בנושא כוונת השלכה בוויקישיתוף יואב זיתון, בין העיניים: כוונת חדשה לנשק של לוחמי צה"ל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2015