laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
מירי שניאורסון

מרים (מירי) שניאורסון (נולדה ב-25 בנובמבר 1967, כ"ב בחשוון ה'תשכ"ח) היא אשת תקשורת ואשת עסקים חרדית-ישראלית. שניאורסון נולדה וגדלה בראשון לציון לישראל וחיה ליפסקר. אביה היה מראשי קהילת חב"ד בעיר. למדה בתיכון בית-רבקה בכפר חב"ד ונישאה ב-1985 ליוסי שניאורסון, איש עסקים חרדי-ישראלי. הם הורים לשישה ומתגוררים בכפר חב"ד. בשנת 1990, הקימה יחד עם בעלה מותג ביגוד לילדים בשם "אסתי'ס-מנדי'ס", שהפך בהמשך להיות רשת "קידי-שיק" לבגדי ילדים, הפונה למגזר החרדי והדתי ומחזיקה חנויות בפריסה ארצית. שניאורסון שימשה כבעלים ומנכ"ל של הרשת עד שנת 2008, ובתקופת ניהולה צמחה הרשת ל-18 סניפים, מהם אחד בניו יורק. ב-2008 נמכרה רשת קידי-שיק, כשמחזור המכירות השנתי שלה נאמד בכ-40 מיליון שקל. בשנת 2009 מונתה לסמנכ"לית השיווק והמכירות של עיתון "משפחה", תפקיד בו שימשה עד שנת 2011. בשנת 2012 מונתה לעמוד בראש חברת "עתיד כהלכה", חברה-בת של חברת ההשמה "עתיד", המתמחה בפתרונות תעסוקה ובהשמה מקצועית למגזר החרדי. בשנת 2013 הקימה את חברת "הבחירה שלי", העוסקת בייעוץ עסקי לנשים מהמגזר החרדי והדתי ונועדה לקדם יזמות נשית ולהעצים את הפוטנציאל התעסוקתי של נשים חרדיות בישראל. במסגרת החברה מעניקה שניאורסון ליווי וייעוץ עסקי פרטני לנשים חרדיות עצמאיות, לצד העברת הרצאות והנחיית סדנאות בתחום. החל בשנת 2012 כתבה טורים בנושאי יהדות ופובליציסטיקה בעיתונים וערוצי תוכן למגזר החרדי והדתי[דרושה הבהרה]. בשנת 2014 הגישה תוכנית קבועה בערוץ אורות בנושא פרשת השבוע בזווית נשית. מאז סוף 2012 מגישה תוכנית רדיו שבועית ברדיו קול חי, ובמקביל בעלת טור קבוע במוסף משפחה חסידית ובאתר חרדים10. סביב הבחירות לכנסת העשרים ניהלה שניאורסון עימות פומבי בתקשורת מול חברות מפלגת ובזכותן ולא נבחרות לא בוחרות, בטענה כי גם אם יש לראות במהפכה הפמיניסטית שלב בדרך לגאולה, כפי השקפתו של הרבי מלובביץ[דרוש מקור], וסביר להניח שבעתיד תהיה חברת כנסת חרדית, הרי שפעילותן הנוכחית מנוגדת לדעתם של גדולי הדור החרדים וחורגת בכך מגבולות המסורת וההלכה. פרשה באהבה חלק ראשון יצא לאור בשנת 2014 וחלק שני בשנת 2015, הספרים עוסקים בפרשת השבוע מזווית נשית ומבוססים על הטור שכותבת שניאורסון במוסף "משפחה חסידית" של שבועון כפר חב"ד. אתר האינטרנט הרשמי של מירי שניאורסון עניין משפחתי - המדור של מירי שניאורסון, רדיו קול חי הנבחרת שלנו: מירי שניאורסון, אתר חרדים10 מירי שניאורסון, באתר כיכר השבת נפטר הרב ישראל ליפסקר, אתר בחדרי חרדים, 1 ביוני 2011 גור מגידו, פרשת BGI: שלוש שנות מאסר לשניאורסון שסייע לגנוב רבע מיליארד שקל; 31 חודשי מאסר לגורטובי, באתר הארץ, 7 בפברואר 2019 טלי חרותי-סובר, מירי שניאורסון: אמא חרדית לא תיכנס לחנות של ילדותי - מה היא תעשה שם? לא תמצא כלום ותשלם המון, באתר TheMarker‏, 24 בפברואר 2008 נתי טוקר, זאב זיילר - חתנו של שעיה בוימלגרין - רכש את רשת אופנת הילדים קידישיק, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2008 מירי שניאורסון תעמוד בראש 'עתיד כהלכה', אתר בחדרי חרדים, 26 במרץ 2012 מירי שניאורסון - הפינה השבועית, ערוץ אורות בשיתוף ynet מירי שניאורסון VS רות קוליאן, ערוץ 20; רות קוליאן ויועצת התקשורת מירי שניאורסון משוחחות על הדרת נשים, תיק תקשורת, אתר העין השביעית "הכנסת זה לא מקום לנשים חרדיות", ynet; איך מצאתי את עצמי מזדהה עם רות קוליאן, אתר חרדים10
מחוז וסטצ'סטר

מחוז וסטצ'סטר (באנגלית: Westchester County) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2019, האוכלוסייה במחוז מנתה 967,506 תושבים. בירת המחוז היא העיר וייט פליינס, והעיר הגדולה ביותר בו היא יונקרס. בסך הכול יש בה 48 ערים ועיירות, ביניהן ניתן למנות את מאונט ורנון, ניו רושל, סקרסדייל, ממרונק ולארצ'מונט. מחוז ווסטצ'סטר מורכב ממספר אזורים גאוגרפיים: נהר ההדסון מוביל לבתים היסטוריים, גנים מפוארים וכפרים כמו סליפי הולו וטריטאון. נהר ההדסון מהווה גבול עם מחוז רוקלנד שממערב, ושני המחוזות הללו מחוברים זה לזה באמצעות גשר טאפן-זי. MID COUNTY הוא המרכז המרכזי של המחוז. העיר הגדולה היא וייט פליינס, שבה קניון וסטצ'סטר, מלונות, מסעדות, מוזיקה, תיאטרון וחיי לילה. בצפון וסטצ'סטר מרחבים גדולים של שבילים לטיולים רגליים, רכיבה על אופניים או סקי שטח, שמורת הרכס בוורד פאונד רידג', מסלולי גולף, חוות סוסים ועיירות היסטוריות כמו קטונה ובדפורד. SOUND SHORE – הקצה המזרחי של המחוז בצמוד לחוף לונג איילנד, המשלב סביבה עירונית, מרינות וחופים ושכונות היסטוריות. דרום וסטצ'סטר – מעט צפונית לעיר ניו יורק. העיר המרכזית היא יונקרס, עם נוף של נהר ההדסון, מובלעות יוקרתיות כמו ברונקסוויל, ואתרים היסטוריים. בשנת 2011, המחוז היה השישי בארצות הברית מבחינת אחוז היהודים המתגוררים בו, כ-136,000 בני אדם המהווים כ-14.3% מהאוכלוסייה. מדיה וקבצים בנושא מחוז וסטצ'סטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מחוז וסטצ'סטר (באנגלית) מחוז וסטצ'סטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מחוז וסטצ'סטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) Meet me in Westchester County NY, About Westchester "Jewish Maps of the United States by Counties" ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גביע דייוויס 1967

גביע דייוויס 1967 הייתה התחרות ה-56 במניין מאז ייסוד התחרות. מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בבריזביין, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 48 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1967 בבריזביין, אוסטרליה. המשחק נערך בין אוסטרליה לבין ספרד והסתיים בניצחון של נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם הרביעית ברציפות ובפעם ה-22 בסך הכל. הבית כלל 7 קבוצות כולל ניו זילנד. הבית כלל 32 קבוצות כולל ברזיל, מצרים, דרום אפריקה, צ'ילה, קנדה וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים. הבית כלל 8 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים. בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך פברואר-מרץ 1967. תת-הבית השני כלל 5 קבוצות. המשחק בין מנצחי תת-הבתים התקיים בניו דלהי ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 4:1. המשחקים נערכו במהלך ספטמבר-דצמבר 1967. בשנת 1967 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת פולין. נתונים על התחרות
אירווינג לייטון

אירווינג לייטון (באנגלית: Irving Layton) היה שם העט של ישראל פינקו לזרוביץ' (12 במרץ 1912 – 4 בינואר 2006), היה משורר יהודי-קנדי. מהחשובים והחדשניים שבמשוררים של המאה העשרים. אירווינג לייטון נולד בעיר טרגו ניאמץ, רומניה למשפחה דתית שהיגרה לקנדה בשנת 1913, כשהיה בן שנה. המשפחה השתקעה ברחוב אורבאן הקדוש (St. Urban Street) שהיה ברובע עוני של מונטריאול. סמוך לבר המצווה שלו נפטר אביו, ואירווינג ("איזי" בכינוי היידיש שלו), יצא לעבוד לעזרת המשפחה. הוא מכר סחורות בית מדלת לדלת ואסף כסף להמשך לימודיו בקולג'. משהחל את לימודיו בקולג' הצטיין בלימודי הספרות האנגלית שלו. הוא הושפע בצעירותו מכתביהם של הסופרים האנגלים והאמריקאים: ולטר סקוט, אלפרד טניסון, ג'יין אוסטן, ג'ונתן סוויפט, שייקספיר, ג'ורג' אליוט ואחרים. עם הצטרפותו למפלגה הדמוקרטית הקנדית החל לעיין גם בכתבי ניטשה וקרל מרקס. בימי הקולג' הכיר גם לראשונה את א. מ. קליין, משורר יהודי-קנדי, שהחל את שירתו ביידיש ועבר לאנגלית. בעת לימודיו במק-דונלד קולג' כתב אירווינג לייטון את שיריו הראשונים באנגלית, ופרסם טורים עיתונאיים שמשכו את לבם של הקוראים. בשל פעילותו בחוגים סוציאליסטיים נאסר עליו להיכנס לארצות הברית הסמוכה. בשנת 1942 הצטרף לצבא הקנדי ושרת בו כקצין. לאחר שחרורו מהצבא המשיך בלימודיו וסיים תואר שני במדעי המדינה בשנת 1946. לימד בבית ספר תיכון. בשנת 1976 זכה באות מסדר קנדה. פעילותו הספרותית של לייטון נמשכה עשרות שנים. נפטר בינואר 2006, במונטריאול, בן 94 במותו. לייטון הפך למשורר ידוע, והיה בין המשפיעים על לאונרד כהן הצעיר. הוא זכה בפרסים רבים ואף היה מועמד לפרס נובל לספרות. בשנות החמישים של המאה העשרים זכה לפרסום רב כמשורר וכסוציאליסט, לא רק בקנדה אלא בכל העולם דובר האנגלית. ושירתו התחבבה במיוחד על קוראים באיטליה ובקוריאה הדרומית. אירווינג לייטון פרסם למעלה מחמישים כרכים של שירה אנגלית, ביקורת, מאמרים ופרוזה. ספר שיריו "תמיד על סף דמעות" הוא הספר הראשון של לייטון שתורגם לעברית בשנת 2010. שירים בודדים נוספים שלו בתרגום לעברית פורסמו בכתבי עת. בהלווייתו ספד לו לאונרד כהן: "קודם כל היה אירווינג לייטון, ואז היו כל שאר המשוררים. הוא היה המשורר הטוב ביותר שלנו. אין טעם לחוש צער ועצבות, כי עבודתו של לייטון תשרוד אחריו." תמונות וסקירה על חייו (אנגלית) רויטרס‏, מת המשורר הקנדי אירווינג לייטון, באתר וואלה, 12 בינואר 2006 אירווינג לייטון בריאיון לטלוויזיה הקנדית, 1978 אירווינג לייטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אירוינג ליטון (1912-2006), דף שער בספרייה הלאומית אירווינג לייטון, באתר MusicBrainz (באנגלית) אירווינג לייטון, באתר Discogs (באנגלית)
פרליס

פרליס (במלאית: Perlis) היא מדינה במלזיה. פרליס נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון, בקדה בדרום-מזרח ובמצר מלאקה בדרום-מערב. פרליס משתרעת על שטח של 821 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לקטנה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה היא קנגר. בניגוד למדינות מונרכיות אחרות במלזיה בראש פרליס לא עומד סולטאן אלא ראג'ה. מקום מושבו של הראג'ה הוא באראו. שמה המורחב של המדינה הוא פרליס אינדרה קאיאנגן (במלאית: Perlis Indera Kayangan, בג'אווי: ڤرليس ايندرا كايڠن). עד המאה ה-19 פרליס הייתה חלק מסולטנות קדה. ב-1821 סיאם כבשה את קדה. בריטניה, שחששה מפגיעה באינטרסים שלה בפרק, חתמה ב-1826 על חוזה ברני עם סיאם בו נקבע בין היתר שסיאם תשלוט על קדה, טרנגנו וקלנטן ולא תמשיך להתפשט בחצי האי המלאי וכן שסולטאן קדה יורשה להישאר ולשלוט באופן אוטונומי. סולטאן קדה ניסה למנוע את המשך השליטה הסיאמית בקדה ולא הסכים לתנאי החוזה, אך הסכים לבסוף ב-1842. עם זאת, הסיאמים החליטו לפצל את שטחי פרליס מקדה ושמה בתקופת שלטונם היה פליט (ปะลิส). סיאם מינתה את סייד חוסיין ג'מלולאייל (Syed Hussain Jamalullail) להיות הראג'ה של פרליס שהיה כפוף ישירות אליהם. שושלת ג'מלולאייל מושלת בפרליס מאז ועד היום. ב-1909 נחתם חוזה נוסף בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם פרליס, לידי הבריטים. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פרליס נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את פרליס עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד והיא חזרה להיקרא בתקופת שלטונם פליט. ב-1945, עם סיום המלחמה, פרליס הוחזרה לבריטניה. ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963. מדיה וקבצים בנושא פרליס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרליס פרליס, ברשת החברתית פייסבוק
לוח נסקה

לוח נסקה הוא לוח טקטוני ימי באגן המזרחי של האוקיינוס השקט מול חופה המערבי של אמריקה הדרומית הקרוי על שם אזור נסקה (Nazca) בדרום פרו. ההפחתה המתמשכת של לוח נסקה לאורך שקע פרו-צ'ילה מתחת הלוח הדרום-אמריקאי היא הגורם העיקרי להיווצרות הרי האנדים. הלוח גובל במערב בלוח הפסיפי ובדרום בלוח האנטארקטי דרך הרכס המזרח-פסיפי (East Pacific Rise) ורכס צ'ילה (Chile Rise) בהתאמה, שניהם רכסים מרכז-אוקיינים. תנועת לוח נסקה מעל כמה נקודות חמות גרמה ליצירת כמה איים געשיים, בהם איי גלאפגוס ואי הפסחא, כמו גם ליצירת שלשלות הרי מצולה שכיוונם ממערב למזרח העוברים הפחתה תחת אמריקה הדרומית. רכס כזה לדוגמה הוא "רכס קרנגי" (Carnegie Ridge) המשתרע לאורך של 1,350 קילומטרים ורוחבו המקסימלי 300 קילומטרים, וכולל את איי גלאפגוס בקצהו המערבי, או רכס נסקה שאורכו מעל ל-1,000 קילומטרים ורוחבו כ-200 קילומטרים העובר הפחתה בחוף דרום פרו. לוח נסקה הוא לוח צעיר יחסית – הן על פי גיל סלעיו והן על פי משך זמן קיומו כלוח עצמאי – שנוצר לאחר התפרקות לוח פרלון לפני 23 מיליון שנים. הסלעים העתיקים ביותר בלוח הם בני כ-50 מיליון שנים. צומת משולש, הצומת המשולש של צ'ילה, שוכן על קרקעית האוקיינוס השקט מול חצי האי טאיטאו וחצי האי טרס מונטס (Península Tres Montes) שבחופה הדרומי של צ'ילה. בנקודה זו נפגשים שלושה לוחות טקטונים: לוח נסקה, הלוח הדרום-אמריקאי והלוח האנטארקטי. צומת משולש נוסף קיים בפינה הצפון-מערבית של לוח נסקה, שבו נפגשים לוח נסקה, לוח קוקוס והלוח הפסיפי מול חופה של קולומביה. בכל אחד מצמתים משולשים אלו קיים מיקרו-לוח, המיקרו-לוח חואן פרננדס (Juan Fernandez Microplate) בצומת הדרומי והמיקרו-לוח של גלאפגוס (Galapagos Microplate) בצומת הדרומי. מיקרו-לוח שלישי, המיקרו-לוח של אי הפסחא, שוכן מעט צפונית למיקרו-לוח חואן פרננדס, ומעט מערבית לאי הפסחא. השוליים המזרחיים של לוח נסקה הם גבול סגירה באזור הפחתה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי והרי האנדים, תוך יצירת שקע פרו-צ'ילה, שבו התפשטות קרקעית הים מאפשרת למאגמה לעלות. השוליים המערביים הם גבול פתיחה עם הלוח הפסיפי, תוך יצירת רכס מזרח הפסיפי. השוליים הצפוניים הם הרי המצולה של רכס גלאפגוס ("Galapagos Rise"), גבול פתיחה עם לוח קוקוס. ההפחתה של לוח נסקה מתחת לדרום צ'ילה חוללה במהלך ההיסטוריה רעידות אדמה מסיביות, כולל רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה, רעידת האדמה בוואלדיביה ב-22 במאי 1960, שעוצמתה הייתה 9.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט ( M w {\displaystyle M_{w}} ), שבה נספו 6,000 בני אדם. התנועה המוחלטת של לוח נסקה חושבה כ-3.7 סנטימטרים מזרחה בשנה, התזוזה המהירה ביותר של לוח טקטוני כלשהו. לוח נסקה מופחת מתחת ללוח הדרום-אמריקאי בזווית חדה (קטנה מ-30°) יוצאת דופן, ובנוסף לעיוות שנגרם עקב כך הוא נקרע תוך כדי התהליך. ההפחתה יצרה וממשיכה לייצר את רכס הרי האנדים. העיוות של לוח נסקה אפילו משפיע על הגאוגרפיה של בוליביה, הרחק מזרחה. על לוח נסקה התרחשה רעידת האדמה בבוליביה ב-1994 שהייתה בעוצמה של M w {\displaystyle M_{w}} ‏8.2, שבאותה עת הייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה בעומק מעל ל-300 קילומטרים. מלבד איי חואן פרננדס, יש באזור מעט מאוד איים הסובלים מרעידות האדמה שהן תוצאה של התנועות המורכבות באזור הצמתים. מדיה וקבצים בנושא לוח נסקה בוויקישיתוף Martin Meschede and Udo Barckhausen, "Plate tectonic evolution of the Cocos-Nazca spreading center" Steven Dutch, Sea Floor Spreading in the Pacific Tectonics of South America: Chile Triple Junction
ז'ורז' וולינסקי

ז'ורז' דוד וולינסקי (בצרפתית: Georges David Wolinski; ‏28 ביוני 1934 - 7 בינואר 2015) היה סופר, קריקטוריסט ואמן קומיקס צרפתי, יהודי. וולינסקי נולד בתוניס שבתוניסיה הצרפתית, לאם צרפתייה-איטלקייה יהודיה תוניסאית ולאב יהודי פולני. לאחר הפסקת לימודי האדריכלות שלו, החל לפרסם בשנת 1960 רצועות קומיקס בירחון הסאטירי "חרה-קירי" (לימים שרלי הבדו). בשנת 1961 נישא לאשתו הראשונה ז'קלין. בעת מרד הסטודנטים במאי 1968 נמנה וולינסקי עם מייסדי המגזין הסאטירי "לה ז'ורנל דו דימאנש" ("Le Journal du dimanche"). במהלך השנים שיתף פעולה עם אמני קומיקס צרפתיים נחשבים, ועבודותיו קנו להן שם. בשנותיו האחרונות פרסם רצועת קומיקס יומית ב"ליברסיון", וטורים קבועים במגזין החדשות "פארי מאץ'" ("Paris Match") ובמגזין הקומיקס "ל'אקו דה סאוואן" ("L'Écho des savanes"). וולינסקי נרצח בעת עבודתו במשרדי המגזין הסאטירי "שרלי הבדו" ("Charlie Hebdo"), בו שימש עורך, יחד עם חבריו לצוות המגזין, במהלך מתקפת הטרור על משרדי המגזין ב-7 בינואר 2015. ביוגרפיה וביבליוגרפיה של וולינסקי (בצרפתית) ז'ורז' וולינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ז'ורז' וולינסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) ז'ורז' וולינסקי, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אברהם משה קליין

אברהם משה קליין (באוקראינית: Абрахам Мозес Кляйн, באנגלית ובצרפתית: Abraham Moses Klein או בקיצור A.M. Klein‏; 14 בפברואר 1909 – 20 באוגוסט 1972) היה משורר יהודי-קנדי שכתב באנגלית. ממייסדי הענף של שירה יהודית-קנדית באנגלית. חיבר גם יצירות פרוזה ועסק בכתיבה עיתונאית ובפעילות ציבורית. אברהם משה קליין נולד בשנת 1909 ברטנה שבאוקראינה. היגר כתינוק עם משפחתו האורתודוקסית, כנראה בשנת 1910, והמשפחה השתקעה במונטריאול. הוא למד בבית ספר קנדי, במקביל ללימודי יהדות שקיבל מאביו וממורים יהודיים פרטיים. סיים את בית הספר היסודי ואת התיכון בשנת 1922, ובשנת 1925 החל לימודיו באוניברסיטת מקגיל בכלכלה ובמדע המדינה. בראשית שנות השלושים החל לפרסם משיריו בכתבי עת ספרותיים במונטריאול, ואף ייסד וערך עם צעירים אחרים כתבי עת ספרותיים קצרי ימים. קליין הצטרף לתנועת סטודנטים יהודים וציונים, ואף ערך את ביטאונה, ופרסם בו מיצירותיו הראשונות. בשנת 1934 סיים לימודי משפטים והצטרף כשותף למשרד עורכי דין. במקביל היה נשיא תנועת הצעירים הציוניים בקנדה. משנת 1938 ואילך פרסם קליין שירים וסיפורים, מאמרים, מסות, ביקורת ועוד בעיתונות הקנדית-יהודית ושמו החל להתפרסם בציבור היהודי. בשנת 1940 יצא לאור ספר שיריו הראשון של קליין, ובשנת 1945 התמנה למשורר תושב באוניברסיטת מקגיל. החל משנת 1946 החלו להתפרסם גם יצירות הפרוזה שלו, מאמריו ומסותיו, וזכו לפרסום נרחב בקנדה ובארצות הברית. לאחר הקמת מדינת ישראל ביקר בה ב-1949, וכתב שורה של כתבות אוהדות על ישראל ועל התנועה הציונית בעיתונות הקנדית, וכן נובלה בשם "המגילה השנייה" שנושאה הקמת מדינת ישראל. א.מ. קליין זכה לשורה של כיבודים ופרסים ספרותיים נחשבים בקנדה. החל משנות החמישים יצאו ספריו בהוצאות ספרים גדולות ומכובדות בארצות הברית. בשל מחלה וניסיונות התאבדות פרש מהחיים הציבוריים הרבה קודם זמנו. שירתו של א"מ קליין לא תורגמה לעברית. על שמו של קליין מוענק מדי שנה פרס יוקרתי בשירה, מטעם אגודת הסופרים של קוויבק. לאונרד כהן, בן מונטריאול, הושפע מקליין והביע את הערצתו לשירתו בכמה שירים. נפטר במונטריאול ב-1972. רפי וייכרט, מתוך הקרקע הקרושה (על ארבעה משוררים יהודים-קנדים), מקור ראשון, יוני 2006 אברהם משה קליין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אברהם משה קלין (1909-1972), דף שער בספרייה הלאומית רות ווייס The Wall Street Journal, ‏"המגילה השנייה": סאגה מודרנית על הקמתה של ישראל, באתר גלובס, 5 בינואר 2024
ישועה בן יהודה

ישועה בן יהודה (בערבית יהודית: אבו אלפרג' פרקאן אבן אסד), חכם קראי בן המאה ה-11. ישועה בן יהודה נחשב לגדול חכמי הקראים בדורו. הוא פעל בירושלים במאה האחת עשרה. הוא נמנה עם המורים של ישיבת בכתויה, ואף שימש מנהלה של הישיבה. למד ופעל בביתו של יוסף בן נוח, שהיה מרכז לימוד קראי בירושלים במשך שלושה דורות לפחות. כתב מספר חיבורים בשפה הערבית יהודית ובהם שיקע מידיעותיו הנרחבות בתאולוגיה, גאוגרפיה, בוטניקה ועוד. על פי נתן שור: "נראה שישועה היה הראשון מחכמי י-ם שעמד לרשותו הטקסט הארמי המלא של ספר המצוות לענן, והוא השתמש בו ב"ספר הישר" שלו". עיקר פרסומו בא משני פירושים שכתב למקרא. האחד "הפירוש הארוך", והשני "הפירוש הקצר". הפירוש הקצר (שבאופן יחסי ארוך גם הוא), נכתב לבקשת קראי עשיר ממצרים, ובו גם תרגום המילים לערבית. בפירושיו אלו הוא מצטט הרבה מהספרות הרבנית, מהמשנה, התוספתא, מדרשי הלכה והתלמוד הבבלי. חלק מהציטוטים בעברית וחלקם בערבית. ציטוטיו ממקורות אלו הם בעלי חשיבות גדולה כעדי נוסח של הספרות הרבנית. פירושו מצוטט מעל חמישים פעם בפירושו של אברהם אבן עזרא על התורה[דרוש מקור]. באוסף פירקוביץ' הנמצא בספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג נמצאים קטעים מפירושו של ישועה בן יהודה על התורה, שמקורם בגניזה הקהירית. פרופ' מנחם כהנא זיהה אותם, ועל פי מובאות בפירושו של ישועה הוציא לאור את ספרי זוטא דברים, שהוא מדרש הלכה תנאי שלא הגיע לידינו. כמו כן כתב חיבורים נוספים בהלכה הקראית, וביסודות האמונה. תלמידיו תרגמו מספריו לעברית, עוד בימי חייו, כדי להפיץ את תורת רבם בסביבה שאינה דוברת ערבית. הוא היה נערץ גם בקרב השומרונים. כל כתביו נותרו בכתבי יד. כתבי היד של פירושיו אינם שלמים. חלק מכתביו שרדו רק בתרגומם לעברית. חגי בן שמאי, לדמותו של חכם קראי ירושלמי בן המאה הי"א, פעמים 32, תשמ"ז ישועה בן יהודה באתר היהודית הקראית עולמית ראו אילה לונשטם, הקראי ישועה בן יהודה - מחברו של פירוש לס' בראשית שנשתמר בלבוש שומרוני, תרביץ כרך מא חוברת ב, הערה 10 לדברי כהנא – מתעתועי הגורל שבזכות הקראים, הלוחמים הגדולים בתורה שבעל פה, שוחזר נדבך חדש מהתורה שבעל פה
המרכז הרפואי האזורי לנדשטול

המרכז הרפואי האזורי לנדשטול הוא בית חולים צבאי אמריקאי השוכן ליד העיירה לנדשטול במדינת ריינלנד-פפאלץ שבמערבה של גרמניה. לנדשטול הוא בית החולים הצבאי הגדול ביותר מחוץ לגבולותיה היבשתיים של ארצות הברית ובית החולים האמריקאי השלישוני היחיד באירופה. הוא משרת את אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית המוצבים באירופה ואת בני משפחותיהם. בנוסף הוא מהווה מתקן אשפוז לחיילי ארצות הברית ובני בריתה, שנפצעו בפעילות מבצעית במזרח התיכון, בעיראק, באפגניסטן ובאפריקה ותחנת מעבר עבורם לפני הטסתם לארצות הברית. הובלת הפצועים אל בית החולים וממנו נעשית דרך בסיס האוויר האמריקאי רמשטיין, השוכן בקרבתו. הקמת בית החולים החלה בשנת 1951 והוא נקרא בתחילה בית החולים הכללי מס' 320. בשנת 1953 נפתח בית החולים רשמית ובשנה שלאחר מכן קיבל את השם בית החולים הכללי מס' 2. בשנות התשעים, במסגרת ארגון מחדש לאחר תום המלחמה הקרה, נסגרו מספר בתי חולים צבאיים אמריקאים בגרמניה או הוסבו למרפאות, וב-1997 נותר לנדשטול בית החולים הצבאי האמריקאי היחיד באירופה. אז הוסב שמו לשמו הנוכחי. במרוצת השנים טיפל בית החולים בנפגעים מאירועים רבים, לרבות הפיגוע בבסיס הנחתים האמריקאים בביירות ואסון התצוגה האווירית ברמשטיין, ב-4,000 נפגעים ממלחמת המפרץ ו-800 נפגעים מהפעילות הצבאית האמריקאית בסומליה. במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה טופלו בבית החולים אזרחים בוסנים שנפגעו בסרייבו. לבית החולים הובאו נפגעים מהפיגועים בשגרירויות ארצות הברית באפריקה ובמשחתת קול. חלק מסגל בית החולים יצא לטפל באזרחים ברואנדה לאחר רצח העם שם. לאחר פרוץ מלחמת עיראק ב-2003 החלו לזרום נפגעים רבים אל בית החולים. אז תוגברו בו שירותי הטראומה והוא הוכר במרכז טראומה בדרגה I. לאחר תום מלחמת עיראק והנסיגה ההדרגתית של צבאות המערב מאפגניסטן פחתה הפעילות בבית החולים וסיווגו הורד למרכז טראומה בדרגה III. בשנת 2013 היו בבית החולים 147 מיטות אשפוז ובנוסף 218 מיטות עבור פצועים המוטסים אליו לפני העברתם לארצותיהם. בנוסף לשירותי הטראומה היו בו בין השאר שירותי אונקולוגיה, נוירוכירורגיה, מיילדות וטיפול נמרץ ביילודים ופסיכיאטריה. עבדו בו 3,300 אנשי סגל רפואי מהצבא, חיל האוויר והצי של ארצות הברית ועובדים אזרחיים. בממוצע היו בו 6,900 אשפוזים ו-1,100 לידות מדי שנה. בשנת 2005 התיר צבא ארצות הברית תרומת איברים להשתלה מפצועי קרבות שנפטרו בבית החולים, ומאז ועד 2010 נתקבלו ממנו 142 איברים להשתלה. בבית החולים קיימים חדרי אירוח עבור בני משפחות של פצועים קשים המובאים אליו. בשנת 2014 החלו העבודות להקמת מתחם חדש שיחליף את מתחם בית החולים המיושן, בתקציב פדרלי אמריקאי של 990 מיליון דולר. בניית המרכז החדש צפויה להסתיים בשנת 2021. הוהנפלס (בסיס צבא) מדיה וקבצים בנושא המרכז הרפואי האזורי לנדשטול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הרפואי האזורי לנדשטול (באנגלית) דף מידע על בית החולים תקציר תולדות בית החולים ידיעה על המחלוקת על בניית בית החולים מחדש, באתר הניו יורק טיימס מקור: דף מידע על בית החולים מקור: http://pulitzercenter.org/articles/germany-us-hospital-landstuhl-organ-donations. מקור: ידיעה באתר העיתון Stars and Stripes.
כלב אפגני

כלב אפגני (באנגלית: Afghan Hound) הוא כלב ציד, ממשפחת כלבי הרוח. הכלב האפגני קיים כבר אלפי שנים, והוא אחד מגזעי הכלבים העתיקים ביותר. כיום משמשים כלבים אלה בעיקר ככלבי תצוגה ותערוכה. הפרווה ארוכה ומשיית, בצבעים מגוונים, ודורשת טיפול רב. פרוותו הארוכה מגנה עליו מהקור העז בהרי אפגניסטן. הזנב המסתלסל בקצהו הוא מאפיין טיפוסי. ראשו מוארך, צווארו ארוך, אפו שחור. החוג הישראלי לכלבי רוח כלב אפגני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) כלב אפגני - מידע ומאפיינים, אתר ביופט biopet.co.il ערך זה הוא קצרמר בנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליגה הארצית בכדורגל

הליגה הארצית בכדורגל הייתה הליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל עד שנת 1999, ובעקבות השינויים במבנה הליגות והקמת ליגת העל הפכה לליגה השלישית. בשנת 2009 בוטלה הליגה. בשנת 1976 הוחלט על הקמת הליגה הארצית כליגה שנייה מתחת לליגה הלאומית, הליגה הבכירה דאז, ומעל לליגה א' שהייתה עד אז הליגה השנייה בישראל. לפי ההחלטה ארבע הקבוצות האחרונות בליגה הלאומית, בתוספת ארבע הקבוצות במקומות 2-5 בליגה א' דרום ובליגה א' צפון, הרכיבו את הליגה הארצית החדשה. לאורך רוב שנותיה היו בליגה הארצית 16 קבוצות, והיא המשיכה לשמש כליגה שנייה עד תום עונת 1998/1999, אז הוחלט על שינוי במבנה הליגות והקמת ליגת העל מעל הליגה הלאומית. הליגה הארצית הפכה לליגה השלישית ושיחקו בה 12 קבוצות, כאשר שתי הקבוצות הראשונות בתום כל עונה עלו לליגה הלאומית, ושתי האחרונות ירדו לליגה א' דרום ולליגה א' צפון, בהתאם למיקומן הגאוגרפי. כמו כן בתום כל עונה ירדו שתי הקבוצות האחרונות בליגה הלאומית לליגה הארצית, ואילו לליגה הארצית עלו שתי קבוצות, אחת מליגה א' דרום ואחת מליגה א' צפון. בתקופה זו נערך גם גביע הטוטו לליגה השלישית, והוא בוטל עם ביטול הליגה הארצית בשנת 2009. עונת 2008/2009 הייתה האחרונה בתולדות הליגה הארצית, לאחר שהוחלט לבטלה ולהגדיל את שתי הליגות הבכירות. סקציה נס ציונה סיימה את העונה במקום הראשון, ויחד עמה עלו לליגה הלאומית גם הפועל אשקלון, הפועל ראשון לציון, הפועל מרמורק, בית"ר שמשון תל אביב, מכבי עירוני בת ים והפועל נצרת עילית. הקבוצות הנוספות ששיחקו בעונה האחרונה של הליגה הארצית וירדו בסופה לליגה א' היו מכבי כפר כנא, הפועל בני טמרה, הפועל אום אל-פחם, הפועל בני ג'דיידה ומכבי עירוני טירת כרמל. עונות בליגת המשנה בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגל ישראלי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אריסטודמוס מספרטה

אריסטודמוס מספרטה היה חייל ספרטני, שהיה אחד משני הניצולים הספרטנים היחידים ששרדו את קרב תרמופילאי. בעוד הצבא הספרטני תחת פיקודו של המלך לאונידס הראשון, מתארגן בתרמופילאי לקראת הקרב עם המחנה הפרסי, לקו שני חיילים אוריטוס ואריסטודמוס בזיהום חריף בעיניהם. ולפיכך נשלחו לנוח הרחק ממקום הקרב. כאשר שמעו את רעש הקרב חגר אוריטוס את נשקו וביקש מעבדו להוליך אותו אל מקום הקרב, הוא נהרג במהירות. אריסטודמוס לעומת זאת פנה לחזור אל ספרטה, אולם שם זכה ליחס כשל בוגד ופחדן. על יחס זה מספר הרודוטוס: הוא סבל את החרפה שאיש מהספרטנים לא הדליק לו אש ולא דיבר אתו, והקלון היה שהוא נקרא אריסטודמוס מוג הלב. אם כי בהמשך כותב הרודוטוס שאריסטודמוס תיקן חרפה זו בקרב פלטאיה שבמהלכו מת. ניצול נוסף של הקרב היה פנטיטיס שיצא לתסאליה בשליחות לאונידס, וכאשר שמע על הקרב התאבד בתלייה. קרולין דל סנידקר כתב ספר בשם "הספרטאי" בו הוא מגולל את סיפורו של אריסטודמוס. הספר תורגם לעברית על ידי אוריאל שלח, והודפס בהוצאת מ. ניומן בשנת ה'תשכ"ב. אריסטודמוס הוא אחד מגיבורי הסרט 300 אם כי הוא נזכר שם בשם דיליוס. ישנם מספר הבדלים בין הגרסה ההיסטורית לבין זו של הסרט. בסרט דיליוס נשלח בידי לאונידס כדי לספר על גבורתם של הספרטנים, בעוד שבמציאות אריסטודמוס ניצל מהקרב בגלל מחלה. בסרט דיליוס זוכה ליחס של כבוד, בעוד שבמציאות אריסטודמוס זכה לחרפות וגידופים. הרודוטוס, היסטוריה, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998 הרודוטוס, ספר ז', 231. הרודוטוס, ספר ז', 232.