laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי אנגולה–רוסיה

יחסי אנגולה–רוסיה הם מערכת היחסים בין שתי המדינות, הרפובליקה של אנגולה והפדרציה הרוסית. לרוסיה יש שגרירות בלואנדה. לאנגולה שגרירות במוסקבה וקונסולית כבוד בסנקט פטרבורג. אנגולה וקודמתה של רוסיה, ברית המועצות, הקימו יחסים עם עצמאותה של אנגולה. היחסים בין ברית המועצות לאנגולה היו מתוחים לעיתים בשנות ה-80, בין היתר משום שאנגולה ביקשה לשדרג את הקשרים הדיפלומטיים עם ארצות הברית. סיעות ההנהגה הסובייטית היו חלוקות ביחס לתפקידה העתידי של מדינתן באפריקה, וכמה משאי ומתן סובייטים התנגדו לוויתורים של נשיא אנגולה ז'וזה אדוארדו דוש סנטוש לארצות הברית בנושא "הצמדה". הבעיות הפוליטיות הבלתי נסבלות של האזור, ועלות שמירת התמיכה בצבא הקובני והצטיידות ה-MPLA, החלישו את המחויבות הסובייטית להקמת מדינה מרקסיסטית-לניניסטית באנגולה. מנהיגי אנגולה, בתורם, התלוננו על הזנחה סובייטית - רמות סיוע נמוכות, כוח אדם וציוד באיכות נמוכה, ותגובות לא מספקות לתלונות. אנגולה חלקה את עלות הנוכחות הצבאית בקובה וביקשה להפחית את ההוצאות הללו, בין היתר מכיוון שאזרחים אנגולים רבים חשו את הניקוז המיידי של המשאבים הכלכליים והמתחים הגוברים באזורים שנכבשו על ידי חיילים קובנים. יתרה מזאת, דוש סנטוש התלונן כי ברית המועצות התמודדה עם אנגולה באופן אופורטוניסטי - רכישת קפה אנגולי במחירים נמוכים וייצאה מחדש עם רווח ניכר, דיג יתר במים באנגולה והעלאת מחירי המזון המקומי. בהשוואה לתקופה הסובייטית, כיום הסחר בין רוסיה לאנגולה הוא מינימלי למדי. בשנת 2016 היצוא מרוסיה לאנגולה הסתכם ב-567.9 מיליון דולר, והייצוא האנגולי לרוסיה הסתכם ב-14,942 דולר בלבד. מדיה וקבצים בנושא יחסי אנגולה–רוסיה בוויקישיתוף
מקום אחר (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מקום אחר – קובץ פסלים מאת אנטוני גורמלי מקום אחר (עמוס עוז) – רומן מאת עמוס עוז מקום אחר (מיה קינן) – ספר מאת מיה קינן מקום אחר (שיר של יהודה פוליקר) – שיר הנושא מתוך סרטו של שלומי אלדר "ארץ זרה" מקום אחר (סדרת טלוויזיה) – סדרת דרמה רפואית אמריקאית ששודרה בין השנים 1982–1988 סיטרא אחרא – מכונה לפעמים 'מקום אחר' ראו למשל בדברי אסתר על הפסוק "רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר, באתר היברובוקס
יחסי אנטיגואה וברבודה – קנדה

יחסי אנטיגואה וברבודה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין אנטיגואה וברבודה לבין קנדה. אנטיגואה וברבודה וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-1967, בעוד שאנטיגואה וברבודה הייתה מדינת חסות בריטית. היחסים הטובים של קנדה עם מדינות האיים הקריביים, בהן אנטיגואה וברבודה, נובעים בין השאר מהעובדה שקיים ריכוז גדול של מהגרים מהקריביים בקנדה (דיאספורה). מעל 10,000 קנדים מבקרים באנטיגואה וברבודה למטרות תיירות על בסיס שנתי. בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול בהתחשב בגודלה הקטן של אנטיגואה וברבודה. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של 9.9 מיליון דולר אמריקאי. הייצוא הקנדי לאנטיגואה וברבודה הוערך בשווי 9.6 מיליון דולר אמריקאי וכלל דגים, בשר, מכונות ומוצרי מזון אחרים. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מאנטיגואה וברבודה עמד על 282,000 דולר אמריקאי וכלל מוצרי מזון בעיקר. מאז עצמאות אנטיגואה וברבודה והקמת צבאה, מתאמנים הכוחות המזוינים של אנטיגואה וברבודה יחד עם הכוחות המזוינים של קנדה. בין קנדה לאנטיגואה וברבודה נחתמו שלושה הסכמים דיפלומטיים: הסכם בין קנדה לבין אנטיגואה וברבודה לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים (1967). הסכם בין קנדה לבין אנטיגואה וברבודה בנושא ביטחון חברתי (1994). הסכם בין קנדה לבין אנטיגואה וברבודה בנושא נכסים (1999). אנטיגואה וברבודה אינה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות. אנטיגואה וברבודה מיוצגת בקנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטורונטו. קנדה אינה מיוצגת באנטיגואה וברבודה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את שגרירותה שבברידג'טאון, בירת ברבדוס, על אנטיגואה וברבודה. יחסי אנטיגואה וברבודה – קנדה, באתר משרד החוץ הקנדי CONSULATE GENERAL OF ANTIGUA AND BARBUDA IN TORONTO, CANADA
מדליית ג'ון סקוט

מדליית ג'ון סקוט היא פרס המוענק החל משנת 1822 על ידי מכון פרנקלין בפילדלפיה, ארצות הברית. הפרס נקבע על ידי הרוקח ג'ון סקוט מאדינבורו שהקים עבורו קרן של $4,000. הפרס ניתן החל משנת 1822 עבור המצאות שתרמו לאנושות. מקבלי הפרס נקבעים על ידי מועצת עיריית פילדלפיה מתוך רשימת המלצות המוגשת לה על ידי מכון פרנקלין. בין מקבלי המדליה נמנים: אדולף פרנק (1893), מארי קירי (1921), פרנסיס ויליאם אסטון (1923), כריסטיאן אייקמן (1923), פרדריק בנטינג (1924), ויליאם בובי (1928), חואן דה לה סיירבה (1931), ניקולה טסלה (1934), וניבר בוש (1943), גלן תיאודור סיבורג (1952), לואיס אלוורז (1953), איגור סיקורסקי (1954), וולטר בראטיין (1954), אלן היגר (1989), בנואה מנדלברוט (1999) ועמנואל שרפנטייה, ג'ניפר דאודנה ופנג ז'נג (2016). מדיה וקבצים בנושא מדליית ג'ון סקוט בוויקישיתוף Gene pioneers share Philly science award for CRISPR, with patent fight in background, November 16, 2016, Inquirer ערך זה הוא קצרמר בנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זינא רבינוביץ'

זינא (זינה) רבינוביץ' (1895 בנדרי, בסרביה - 1965 תל אביב) הייתה סופרת יידיש, תיירת תרבות, עיתונאית, כתבה גם בעברית. זינא רבינוביץ' התחנכה בבנדרי, וסיימה בה את לימודיה בגימנסיה היהודית. בנעוריה נתפסה לציונות, ועלתה לראשונה ארצה בשנת 1913. לאחר שנה בארץ היא שבה לבית הוריה, ובשנת 1917 יצאה למוסקבה ולמדה באוניברסיטת מוסקבה. בסוף 1919 עלתה ארצה בפעם השנייה באוניה "רוסלאן". זינא רבינוביץ' הייתה מעין תיירת תרבותית והרבתה בנסיעות בעולם היהודי. מאמצע שנות העשרים ובמשך קרוב ל-40 שנה, נדדה בין הקהילות היהודיות באסיה, אירופה, צפון אמריקה ודרום אמריקה. היא כתבה על מחוזות רחוקים ועל חיי היהודים בהם, ואספה חומרים לספריה המאוחרים. היא פעלה באותן שנים רחוקות, של טרם היות המדינה, כמעין סופרת-שגרירה. ובכל אתר שהגיעה אליו ביקשה ובלשה אחרי שורשים יהודיים. כתבותיה, סיפוריה, ומאמריה נדפסו בירחון "השילוח", ובדו שבועון לילדים "שתילים", שיצא לאור במוסקבה. היא כתבה עברית ויידיש, ודבריה נדפסו בעיתוני ילדים ונוער בעולם היהודי. בשנת 1961 השתקעה זינא רבינוביץ' חסרת המנוח בתל אביב. ועד פטירתה עסקה בכינוס סיפוריה והוצאתם לאור. ספריה, עברית ויידיש, נדפסו בניו יורק, בואנוס איירס, מקסיקו ותל אביב. אויפן וועג צו פרייהייט, א ראמאן פון דעם לעבן אין ארץ ישראל, בואנוס איירס, 1950. יצא גם בעברית, בשם בדרך לחירות, על חיי יישוב חדש בארץ ישראל, תל אביב, 1962 באהבתם נתגלו, סיפור ילדי השואה, ילדי השואה הפותחים בחיים חדשים בארץ ישראל, תל אביב, מסדה, 1963 מעשה במקל, הציורים מאת אורי שולביץ, לילדים, על מקל המביא מזל ליהודי שעולה לירושלים, ניו יורק, 1960 א מעשה מיט א שטעקעלע, מעשה במקל, ביידיש, מקסיקו, 1958 דער ליבער יום-טוב, החג האהוב, ניו יורק, 1960 דער זייגער רופט, השעון קורא, מקסיקו, 1958 אורי פון רמת הכובש, אורי מרמת הכובש, לנוער ולילדים, על חייו של ילד בקיבוץ צעיר בשנות השלושים. בואנוס איירס, 1950 וכן תרגמה את הספר על גדות נהר מוסקבה, רומן מחיי יהודי רוסיה הסובייטית, מאת מירלה בלאנק, ניומן, תל אביב, 1964 זינא רבינוביץ', דף שער בספרייה הלאומית זינא רבינוביץ', בלקסיקון הספרות העברית החדשה חן מלול, החיים הפרועים בבטן אניית המעפילים רוסלאן, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 18.12.2017 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי איי בהאמה – קנדה

יחסי איי בהאמה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית איי בהאמה לבין קנדה. איי בהאמה וקנדה נהנות ממערכת יחסים קרובה, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו ב-1973, מיד לאחר עצמאותה של המדינה. קנדה ואיי בהאמה עובדות יחד בארגונים מולטילטרליים שונים דוגמת ארגון מדינות אמריקה והאומות המאוחדות. קנדה הפעילה בין השנים 2007–2019 תוכנית שנים עשר שנתית באיי הבהאמה לפיתוח. בתוכנית הושקעו שש מאות מיליון דולרים אמריקאים. איי בהאמה היא אחד היעדים הפופולריים ביותר לנופש של קנדים - אלפי אנשים פוקדים מדי שנה את האיים ואף יש במקום קהילה של קנדים. הדבר מבסס ומחזק אף עוד יותר את הקשרים שבין שתי המדינות. בין שתי המדינות מתקיים סחר בקנה מידה גדול בהתחשב בגודלה הקטן של איי בהאמה. הסחר הכולל בין שתי המדינות עמד ב-2017 על שווי של 232 מיליון דולר אמריקאי, מה שהופך את איי בהאמה לשותפת הסחר השישית בגודלה של קנדה באיים הקריביים. הייצוא הקנדי לאיי בהאמה הוערך בשווי 219 מיליון דולר אמריקאי וכלל אגוזים, פירות, שמנים ונפט. לעומת זאת, הייבוא הקנדי מאנטיגואה וברבודה עמד על 12.9 מיליון דולר אמריקאי וכלל כימיקלים, דגים, פירות ים ומלח. סטודנטים באוניברסיטאות באיי בהאמה יכולים ללמוד גם באוניברסיטאות קנדיות באמצעות מלגות. הנציבות הגבוהה של קנדה בג'מייקה מחלקת כמה מאות מלגות ואשרות לימודים בקנדה על בסיס שנתי. איי בהאמה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה. איי בהאמה מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר טורונטו. קנדה אינה מיוצגת באיי בהאמה בדרג השגרירות. קנדה מיוצגת באיי בהאמה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בנסאו, בירת המדינה. קנדה האמינה את שגרירותה שבקינגסטון, בירת ג'מייקה הסמוכה, על איי בהאמה. יחסי איי בהאמה – קנדה, באתר משרד החוץ הקנדי HIGH COMMISSION OF THE BAHAMAS IN OTTAWA, CANADA CONSULATE OF THE BAHAMAS IN TORONTO, CANADA CONSULATE OF CANADA IN NASSAU, BAHAMAS
דלריי ביץ'

העיר דלריי ביץ' (באנגלית: Delray Beach) נמצאת במחוז פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית. לפי אומדן משנת 2004 חיים בעיר 64,150 תושבים. התיישבות באזור הייתה כבר בשנת 1876 כשהגוף להצלת חיים של ארצות הברית הקים בחוף בית עמיד בפני הוריקנים, המיועד לעוברים ושבים ולימאים השבים מהים עקב סערות. הבית נקרא "בית הצלת חיים של אזור מטעי התפוזים". יישוב קבוע במקום החל בערך ב-1890 כשאפרו-אמריקאים הגרו למקום וקנו חלקות אדמה לחקלאות. ב-1894 האוכלוסייה גדלה מספיק, והוקם בית הספר הראשון באזור. בשנת 1894 ויליאם לינטון, מנהל משרד דואר ממישיגן קנה רצועת אדמה מערבית ל"בית ההצלה" ומכר חלקות, מתוך כוונה להקים במקום יישוב חקלאי, ובתחילה נקרא המקום לינטון, על שמו. ב-1890 הנרי פלאגר הרחיב את מסילת הרכבת שבנה מווסט פאלם ביץ' דרומה למיאמי, עם תחנה בלינטון. מתיישבי לינטון ראו הצלחה בגידול ירקות חורף, אותם מכרו בשווקים בצפון. חורף קר במיוחד בשנת 1898 הווה מכשול ראשון וקשה בדרכם, ורבים מהמתיישבים עזבו, ובהם ויליאם לינטון. מרצון "לפתוח דף חדש" ולשנות את מזלם לטובה החליטו המתיישבים בשנת 1901 לשנות את שם המקום לדלריי, כשם פרבר בדטרויט, מישיגן. ב-1910 נמנו 250 תושבים בדלריי. ב-1911 קיבלה דלריי מעמד של עיר במדינת פלורידה. באותה שנה נשתלו לראשונה מטעי עגבניות ואננס. גידול אננס נהיה ליבול הראשי של המושבה והאזור, וכיום זה משתקף משמה של השכונה הסמוכה לדאונטאון דלריי ביץ', שכונת "מטעי האננס". בשנת 1920 נפקדו בעיר 1051 תושבים. בשנות ה-20 חלה ירידה משמעותית בכמות המים באדמת דלריי, זאת עקב התאיידות אגם האוורגליידס הנמצא מערבית לדלריי, והקשתה את תנאי גידול האננס. בנוסף גדלה התחרות בשוקי ארצות הברית, כשאננס הגיע מקובה עם הרחבת מסילת הברזל לאורך חופי פלורידה דרומה לקי וסט. שגשוג בא לדלריי עם תחילת בועת הנדל"ן של פלורידה בראשית שנות ה-20. נתח חשוב מהכלכלה המקומית החל להתבסס על תיירות ועסקאות נדל"ן. דלריי הנפיקה איגרות חוב כדי לגייס כספים לבנית תשתית מים וביוב, ולסלילת כבישים ומדרכות. בתקופה זו נבנו מלונות בדלריי, שהייתה העיר הגדולה ביותר בין וסט פאלם ביץ' ופורט לודרדייל. התמוטטות בועת הנדל"ן בשנת 1926 הותירה את קופת העיר חייבת למחזיקי איגרות חוב, ללא יכולת לפורען. בנוסף ירדו ההכנסות ממסי נדל"ן וארנונה. עם חפירת תעלת החוף המזרחי, האינטרקוסטל, נותקה דלריי מהאוקיינוס האטלנטי. ב-1923 הוכרז השטח שבין התעלה לאוקיינוס כעיר "דלריי ביץ'", ב-1927 התמזגו "דלריי" ו"דלריי ביץ'" תחת השם דלריי ביץ'. עיר תאומה לנהריה. מדיה וקבצים בנושא דלריי ביץ' בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דלריי ביץ' (באנגלית) דלריי ביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
יחסי נאורו–קנדה

יחסי נאורו–קנדה הם היחסים שבין רפובליקת נאורו לבין קנדה. היחסים הדיפלומטיים שבין נאורו לקנדה כוננו ב-11 בפברואר 1997. נאורו היא המדינה השלישית הקטנה ביותר בעולם, ומדינת האי הקטנה ביותר בעולם. נאורו היא חברה בחבר העמים הבריטי, בקרן המטבע הבינלאומית, בפורום הפיתוח של האוקיינוס השקט ובאומות המאוחדות יחד עם קנדה. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים קרובים המתמקדים בעיקר בשיתופי פעולה בנושא הדיג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. נאורו חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי. קנדה תומכת בפרויקטים נאוריים למען הקהילה ופיתוח המדינה שנוצרו בנאורו, בין אם בכספים או במשאבים גולמיים. נאורו אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה אינה מיוצגת בנאורו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על נאורו. יחסי קנדה – נאורו, באתר הנציבות הגבוהה של קנדה באוסטרליה
יחסי איי מרשל – קנדה

יחסי איי מרשל–קנדה הם היחסים שבין רפובליקת איי מרשל לבין קנדה. היחסים הדיפלומטיים שבין איי מרשל לקנדה כוננו ב-14 באוגוסט 1997. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח. ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדיג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. איי מרשל חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי. קנדה תומכת בפרויקטים מאיי מרשל למען הקהילה ופיתוח המדינה בין אם בכספים או במשאבים גולמיים. איי מרשל אינה מיוצגת בקנדה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. איי מרשל האמינה את נציבותה הגבוהה שבוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית הסמוכה, על קנדה. קנדה אינה מיוצגת באיי מרשל, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על איי מרשל. יחסי קנדה – איי מרשל, באתר הנציבות הגבוהה של קנדה באוסטרליה
יחסי הממלכה המאוחדת – קוסובו

יחסי הממלכה המאוחדת–קוסובו הם יחסי החוץ בין קוסובו לבין הממלכה המאוחדת. כאשר קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008, הממלכה המאוחדת הייתה אחת המדינות הראשונות שהכריזו על הכרה רשמית בריבונות קוסובו ב-18 בפברואר 2008. לבריטניה יש שגרירות בפרישטינה מאז ה-5 במרץ 2008. לקוסובו יש שגרירות בלונדון החל מה-1 באוקטובר 2008. שתי המדינות נהנות מיחסים ידידותיים טובים מאוד. בריטניה השתתפה במבצע כוח מאוחד בשנת 1999 בקוסובו, אשר הביא להקמת כוח שמירת שלום של האו"ם. לבריטניה יש כיום 84 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום של נאט"ו כחלק מכוח קוסובו. במקור היו כ-19,000 חיילים בריטיים בכוח של נאט"ו. מייק ג'קסון היה קודם מפקד נאט"ו בין 12 ביוני 1999 עד 8 באוקטובר 1999. ב-25 באפריל 2008, הממשלה הבריטית הודיעה כי תשלח קבוצת קרב המבוססת על 2 גדודי רובאים, וגדוד חי"ר קל של כ-600 חיילים, כדי לשמור על הסדר הציבורי והשלום כחלק ממשימת שלטון החוק בקוסובו של האיחוד האירופי. בריטניה הייתה שחקן חשוב באירועים של 1999. מלחמת קוסובו, אשר ראש הממשלה טוני בלייר תמך בה מטעמים מוסריים, הייתה בתחילה כישלון כאשר היא הסתמכה אך ורק על תקיפות אוויריות; בלייר האמין כי האיום של התקיפות הקרקעיות, אשר ביל קלינטון שלל בתחילה, היה הכרחי כדי לשכנע את נשיא סרביה סלובודן מילושביץ' לסגת. בלייר הורה ל-50,000 חיילים - רובם אנשי קבע בצבא הבריטי - להיות מוכנים לפעולה. בלייר ביקר בקוסובו בכמה הזדמנויות מאז; שרים בריטיים אחרים, אשר היו אחראים על המדיניות כלפי קוסובו, כגון דניס מקשיין (אנ'), שמרו גם הם על קשרים. מדיה וקבצים בנושא יחסי הממלכה המאוחדת – קוסובו בוויקישיתוף "UK to recognise independent Kosovo - PM". United Kingdom Prime Minister's Office, 10 Downing Street. 2008-02-18. אורכב מ-המקור ב-2008-05-10. נבדק ב-2008-05-09. Nicholas Kulish and C. J. Chivers (2008-02-19). "Kosovo Is Recognized but Rebuked by Others". The New York Times. נבדק ב-2008-05-09. "British Embassy in Pristina, Kosovo". Foreign and Commonwealth Office. נבדק ב-2008-05-09. "Kosovo Force (KFOR)" www.nato.int Link accessed 21-07-09 "New mission for British troops in Kosovo" guardian.co.uk 25 April Link Added 25 April 2008 Marr, Andrew; A History of Modern Britain (2008 printing); page 550
רון דלמס

רונלד ורני דלמס (באנגלית: Ronald Vernie Dellums;‏ 24 בנובמבר 1935 – 30 ביולי 2018) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס התשיעי של קליפורניה בשנים 1971–1998, ולאחר מכן כראש עיריית אוקלנד מ-2007 עד 2011. רון דלמס נולד למשפחת פעיל באיגוד מקצועי. הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית. לאחר סיום השרות הצבאי הוא למד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת המדינה של סן פרנסיסקו ובהמשך סיים תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עוד בהיותו סטודנט הוא התחיל בפעילות למען זכויות האדם. בשנת 1967 הוא נבחר למועצת העיר. בשנת 1970 רון דלמס השתתף בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ונבחר בתמיכת מתנגדי מלחמת וייטנאם. במהלך כהונתו הוא התנגד נחרצות להגדלת התקציב לצרכים צבאיים, פיתוח טילים חדשים ופיתוח B-2 ספיריט. הוא גם תמך בהתנגדות למדיניות ארצות הברית שתמכה במשטרים ימניים באפריקה לרבות רפובליקת דרום אפריקה. הוא הכין הצעת חוק נגד אפרטהייד שאושרה למרות וטו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. בשנת 1998 הוא עזב את בית הנבחרים ובמקומו נבחרה ברברה לי, שהייתה עוזרת שלו. בשנת 2006 רון דלמס נבחר לראש העיר אוקלנד. במהלך כהונתו כראש העיר הוא הצליח להוריד רמת הפשיעה בעיר ב-13%. לאחר כהונה בודדת בתפקיד הוא החליט לא להתמודד בפעם השנייה. מדיה וקבצים בנושא רון דלמס בוויקישיתוף רון דלמס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית) רון דלמס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) רון דלמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רכבות קרים

רכבות קרים (ברוסית: Крымская железная дорога) היא חברה ממשלתית פדרלית המפעילה את מערך הרכבות בשטח חצי האי קרים. החברה הוקמה בשנת 2014 על בסיס מנהלת קרים של רכבת עבר הדנייפר של הרכבות האוקראיניות הממוקמות בחצי האי קרים. זו אחת מחברות הרכבות העצמאיות ברוסיה, שאינה כפופה לחברת הרכבות הרוסית. מסילות הברזל מורכבות משלושה מחסני קטר (בסימפרופול, דז'נקוי וקרץ'), חנייה לרכבות בדז'נקוי, תחנת תיקון ושיפוץ רכבות, מחסן מנועים (בסימפרופול), מערכות איתות ותקשורת, חשמל. עד 2016 לא הייתה כלל תחנה עצמאית לשיפוץ רכבות, התחנות פעלו בעיקר לפריקה וסיפקו את עיקר ההעברה השנתית של סחורות אל נמלי קרים, אשר בשנת 2013 הגיעו להיקף של 11 מיליון טון. העומס העיקרי היה פינוי שטפים ממחצבות בלקלאבה. בנובמבר 2014 התחדש שירות מעבורות מטענים לרכבת דרך מיצר קרץ' והחל משנת 2014 עוברות שלוש מעבורות רכבת: שתיים בנתיב קווקז - קרים, אחת לאורך ציר קווקז - קרץ'. הרכבות פועלות בכל שטחי קרים ובעבר התחברו עם מסילות הברזל של רכבות עבר הדנייפר ועם רכבות אודסה, אך מאז 2014 אין כל חיבור מסילות ברזל עם אוקראינה. הרכבות מקושרות למסילות הברזל של רכבות צפון הקווקז באמצעות גשר קרים, שנתיב הרכבות שלו נפתח לנסיעות מבחן ביוני 2019. תנועת הרכבות בחצי האי קרים הופיעה לראשונה בשנים 1854—1856 מסבסטופול לבלאקלאווה כאשר במהלך מלחמת קרים נשלט השטח על ידי בריטניה. מעיקרה שימשה תחילה להובלת סחורות לחזית. ברם בשנת 1856 עם חתימת הסכם הסכם שלום סבסטופול נמסרה לרוסיה ובאנגליה החליטו לפרק את מסילות הברזל ולמוכרם לטורקיה. קישור רכבות בין חצי האי לאימפריה הרוסית נפתח רק בשנת 1875 ונבנתה על ידי איל התחבורה פ.א. גובונין שבנה מסילות מקרים לחרקוב ולמוסקבה. בשנת 1895 נפתחה מסילה בפיאודסיה וביבפטוריה. תוכננה גם בניית מסילה מסבסטופול ליאלטה אך פרוץ מלחמת האזרחים הרוסית טרפדה את מימוש התוכניות והשלטון הסובייטי לא רצה לפתח רכבות בשטחים שנחשבו בעלי סיכון סייסי גבוה, לשיטתו. לאחר התפרקות ברית המועצות פותחה מערכת הרכבות ושימשה את התיירים המגיעים לחצי האי. מאז 2014 הרכבת משמשת את תושבי חצי האי ונערכים שיפוצים במגוון תחנות ומסילות ברזל ומאז חנוכת גשר קרים מחברת את חצי האי עם רוסיה. ארמיאנסק ז'אנקוי ולדיסלבובקה סבסטופול נמל קרים סימפרופול יבפטוריה רכבות קרים גובלות עם מסילות הברזל הבאות: תחנת הרכבת של סימפרופול תחנת הרכבת בעיר ז'אנקוי אתר האינטרנט הרשמי של רכבות קרים (ברוסית) Устав ФГУП «Крымская железная дорога» "Общие сведения". crimeagd.ru. 2014. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-08-22. Будет мост — будет жизнь История появления железных дорог на Крымском полуострове Эксперты: Инфраструктура КЖД в непригодном состоянии
יחסי דרום אפריקה – יפן

יחסי דרום אפריקה–יפן הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת דרום אפריקה לבין יפן. תחילת יחסי הסחר בין יפן לבין דרום אפריקה כיום, נמצאת בשנת 1643 כאשר יאן ואן ריבק, איש מינהל באימפריה ההולנדית ביקר לראשונה בדג'ימה שבנגסאקי. אל ריבק התלווה יאן ואן אלסראק (אנ'), שייצג את חברת הודו המזרחית ההולנדית. בשנת 1898, פורויה קומהי היה איש העסקים היפני שפתח עסק בדרום אפריקה. החנות בקייפטאון נקראה "Mikado Shōten" (בתרגום לעברית: חנות הקיסר). החנות נותרה פתוחה עד שנת 1942, עת הוחרמה על ידי ממשלת דרום אפריקה. בשנת 1918 פתחה יפן קונסוליה בקייפטאון. יפן החלה לסחור עם דרום אפריקה במשאבים טבעיים מאז שנות ה-60, חרף הסנקציות הבינלאומיות נגד משטר האפרטהייד במדינה. כתוצאה מכך, התקבלו יפנים במדינה בתואר לבנים של כבוד לקול מחאות האופוזיציה והעיתונות על כך שהיפנים קיבלו זכויות מיוחדות. מן הצד השני, תמיכתה של יפן במשטר האפרטהייד הביאה לביקורת מצד מדינות אחרות באפריקה. בשנת 1983 אמר שגריר טנזניה ליפן, אחמד חסן דיריה (אנ'), אמר כי הרווחים שנוצרו מהתיירים היפנים סייעו לחיזוק משטר האפרטהייד. בשנת 2017 ייצאה יפן לדרום אפריקה סחורות ובעיקרן מכונות וחלקי חילוף למכוניות בשווי 281.6 מיליארד ין, וייבאה סחורות ובעיקרן מכוניות ומתכות יקרות בשווי 542.6 מיליארד. נכון לדצמבר 2016 קיימות השקעות יפניות בשווי 115.5 מיליארד ין בכלכלת דרום אפריקה. נכון לאוקטובר 2017 מתגוררים בדרום אפריקה 1,505 אזרחי יפן. לעומתם, נכון ליוני 2018 מתגוררים ביפן 918 אזרחי דרום אפריקה. מדיה וקבצים בנושא יחסי דרום אפריקה – יפן בוויקישיתוף יחסי יפן–דרום אפריקה, באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן בדרום אפריקה(הקישור אינו פעיל) שגרירות דרום אפריקה ביפן
יחסי ברבדוס–יפן

יחסי ברבדוס–יפן הם היחסים הדו-צדדיים בין ברבדוס לבין יפן. שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים בספטמבר 1967. ברבדוס מיוצגת ביפן על ידי שגריר שאינו תושב בברידג'טאון, ואילו יפן מיוצגת בברבדוס על ידי שגרירותה בברידג'טאון, ברבדוס, ובאמצעות קונסוליה בברידג'טאון שבברבדוס. עד פברואר 2016 יוצגה יפן בברבדוס על ידי שגרירותה בטרינידד וטובגו. בשנת 1999 נפתחו שיחות רשמיות בין שתי המדינות בעניין תחבורת משאבים גרעיניים בים הקריבי. יחסי המסחר בין שתי המדינות צמחו ביציבות, תוך שמירה על גירעון במאזן המסחרי לטובת יפן. בשנת 2005 דורגה יפן כתורמת הכספים הרביעית בגודלה. בשנת 2009 יפן שיתפה פעולה וסייעה לסוכנות לניהול אסונות הקריבית. ביולי 2008 סגן השר הבכיר ביפן, היטושי קימורה ביקר בברבדוס לשיחות בדרג גבוה. במהלך השיחות, שני הצדדים דנו באמנה למניעת כפל מס שביקשה ברבדוס על מנת להגדיל את ההשקעות והסחר בין שני הצדדים. בנוסף, התחייבה ממשלת ברבדוס לתמוך במועמדותה של יפן לחברות במועצת הביטחון של האו"ם לשנים 2009–2010. כמו כן, נידונה דרך לשיתוף פעולה על מנת להילחם בשינויי האקלים באמצעות ארגון מדינות איים קטנות מתפתחות (SIDS). במרץ 2015 ממשלת יפן הכריזה שתקים נציגות דיפלומטית חדשה בברבדוס, שתוקם עד ינואר 2016. מדיה וקבצים בנושא יחסי ברבדוס–יפן בוויקישיתוף יחסי יפן–ברבדוס, באתר משרד החוץ היפני שגרירות יפן בטרינידד וטובגו(הקישור אינו פעיל) שגרירות יפנית חדשה בפברואר, Barbados Today, מערכת, 5 בדצמבר 2015 ים סוער עבור תחבורה גרעינית, BBC News, 19 ביולי 1999 סיוע לחיזוק יכולת החיפוש וההצלה של סוכנות תגובת החירום לאסונות הקריביים, משרד החוץ היפני, 5 במרץ 2003 העוזרת מהטבע לחוסן האקלים, Goverment Information Service, 1 ביולי 2008 יפן מייסדת שגרירות חדשה בברבדוס, Barbados Today, מערכת, 11 במרץ 2015
יחסי איי שלמה – קנדה

יחסי איי שלמה–קנדה הם מערכת היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין איי שלמה לבין קנדה. היחסים הדיפלומטיים שבין איי שלמה לקנדה כוננו ב-7 ביולי 1978. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח. ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדיג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. איי שלמה חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי. קנדה תורמת למאמצי איי שלמה להילחם בשינויי האקלים, שעשויים להחריב את האיים, בדרכים שונות ומגוונות. קנדה תרמה כסף רב לקרן המספקת תקציב לפרויקט הידרו-אלקטרי (הפקת חשמל באמצעות מים) גדול שמטרתו לצמצם משמעותית את הסתמכות התושבים באיי שלמה על סולר ודלקים מזהמים אחרים. קנדה תומכת בזכות הנשים לשוויון בשוק העבודה ותורמת מדי שנה 3.5 מיליון דולר אמריקאי לקרן של האומות המאוחדות שמבטיחה סביבת עבודה בטוחה ושוויונית לנשים באיי שלמה. איי שלמה אינה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות. איי שלמה מיוצגת בקנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בוונקובר. איי שלמה האמינה את נציגותה בניו יורק לאומות המאוחדות על קנדה. קנדה אינה מיוצגת באיי שלמה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. קנדה האמינה את נציבותה הגבוהה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על איי שלמה. יחסי קנדה – איי שלמה, באתר הנציבות הגבוהה של קנדה באוסטרליה CONSULATE GENERAL OF THE SOLOMON ISLANDS IN VANCOUVER, CANADA