laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
צבי אהרנסון

צבי אהרנסון (1878, תרל"ה – 2 בינואר 1929, כ' בטבת תרפ"ט) היה מחברי מחתרת ניל"י. צבי אהרנסון נולד ברומניה, גדל בזכרון יעקב אליה הגיעה משפחתו במסגרת העלייה הראשונה בשנת 1882. הרבה לפעול בגליל התחתון: היה ממקימי מנחמיה בשנת 1901, שם גם נולדה בתו הבכורה ירדנה, שהייתה התינוקת הראשונה במושבה הגלילית על גדות הירדן. צבי היה גם ממקימי המושבה כנרת, אבל עזב אותה עוד בראשיתה. בין השאר, פעל זמן קצר גם בחוות כנרת, ומטעם אחיו הבכור, האגרונום אהרון אהרונסון, גם במושבה יבנאל. אהרנסון נפטר ממחלה, כנראה בעקבות המלקות שהטורקים הלקו את ראשו בזמן מלחמת העולם הראשונה, כשנאסר בעקבות גילוי מחתרת ניל"י. אהרנסון נשא לאישה את שרה הינדה בת שמעון גלברג שנולדה בתרמ"ח (1886) ונפטרה בתרצ"ח (1937). ילדיו הם: ירדנה, אבנר, מלאכי, דניאל ואסתר. כולם נולדו בזכרון יעקב. נינו, ניר טויב, היה במאי סרטים דוקומנטריים.
בית עמר

בית עמר היה יישוב יהודי קדום בהר חברון, הנזכר בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא שנתגלה באזור זיף שבמדבר יהודה. בית עמר מצוין בתחילת השטר כמקום עריכת השטר, שמועדו הוא "שנת ארבע לחורבן בית ישראל". זאת, כאשר ההנחה היא שהמדובר בשנת 140 לספירה, 4 שנים לאחר דיכוי מרד בר כוכבא. הצעת זיהוי ליישוב הקדום היא בחורבה בדרום הר חברון הקרויה ח'רבת בית עמרה, הממוקמת ממערב ליטא, כ-2 ק"מ צפונית מזרחית לעתניאל. זאת, הן בשל הדמיון בשם, והן בשל מיקומה של החורבה בדרום מערב הר חברון, לא הרחק מח'רבת ענב, המזוהה עם היישוב הקדום ענב, הנזכר אף הוא בשטר הקדום. א' אשל, ח' אשל וע' ירדני, שטר משנת ארבע לחורבן בית ישראל, קתדרה 132, תמוז תשס"ט, עמ' 5-24.
היינץ ציגלר

גנרל היינץ ציגלר (בגרמנית: Heinz Ziegler;‏ 19 במאי 1894 – 21 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. ציגלר נולד ב-19 במאי 1894 בדארקהמן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס ציגלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15 (פומרניה ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-18 ביוני 1917 הועלה לדרגת אובר לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. לאחר המלחמה נשאר ציגלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1925 הועלה ציגלר לדרגת האופטמן, ומונה לתפקיד מטה במשרד המלחמה בברלין. באביב 1926 מונה למפקד סוללה 6 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), ובאביב 1927 הועבר בחזרה למשרד המלחמה בברלין. באביב 1931 מונה למפקד סוללה 2 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ובשנת 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-1 ביוני 1935 הועלה ציגלר לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה ציגלר למפקד רגימנט הארטילריה ה-98, ובקיץ 1939 מונה לראש מטה צבא העתודה. עם פרוץ המלחמה היה ציגלר ראש מטה צבא העתודה, וב-15 בספטמבר 1939 מונה לראש מטה המחוז הצבאי ה-4. ב-1 בפברואר 1940 מונה ציגלר לראש מטה הקורפוס ה-42, ולחם עמו במערכה על צרפת, כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם ציגלר עם הקורפוס ה-42, כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-9 בדצמבר 1941 מונה ציגלר לראש מטה של הארמייה ה-15, וב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-26 בינואר 1942 קיבל ציגלר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באפריל 1942 מונה לתפקיד בכיר במפקדת כוחות השריון. ב-3 בדצמבר 1942 מונה ציגלר למפקד זמני של ארמיית הפאנצר החמישית באפריקה, עד הגעתו של גנרל הנס-יירגן פון ארנים ב-20 בפברואר 1943. בתחילת מרץ 1943 מונה ציגלר למפקד קבוצת קרב בקורפוס אפריקה, וב-16 באפריל 1943 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-24 במאי 1943 מונה ציגלר למפקד הדיוויזיה ה-334, וב-20 באוקטובר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-25 בנובמבר 1943 פרש ציגלר מתפקידו, וב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-24 בפברואר 1944 מונה ציגלר לנציג מיוחד באיחוד הארגונים הכלכליים המזוינים, וב-24 באוקטובר 1944 מונה למפקד הארמייה ה-14. ב-22 בנובמבר 1944 פרש ציגלר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית. ציגלר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ציגלר בגטינגן, עד למותו ב-21 באוגוסט 1972. היינץ ציגלר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
חסידן אפריקני

חסידן אפריקני או בשמו הנפוץ יותר חסידן וורוד (שם מדעי: Mycteria ibis) הוא מין של עוף טרופי בעל מקור ארוך, צהוב וכפוף. החסידנים חיים באזורי ביצות וסוואנות ברחבי אפריקה וייתכן שגם במדגסקר. למרות מראהו דמוי המגלן הוא שייך למשפחת החסידתיים. אורכו של החסידן 90-105 ס"מ ומשקלם 1.9-2.3 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הוא עוף גדול יחסית ובעל נוצות לבנות וראש אדום עם מקור צהוב ומעוקל כמו מגל. הצוואר והרגליים ארוכים ודקים והחסידנים נמצאים רוב הזמן בתוך מים עומדים, שם הם מחפשים מזון והם אף ישנים שם, עם רגל אחת מורמת. החסידנים עפים במבנה של דאייה בלהקות, דבר העוזר להם לחסוך באנרגיות. הם חיים בלהקות גדולות, אך לא קולניות ברחבי מספר ביצות ואגמים באפריקה מסנגל וסומליה בצפון עד לדרום אפריקה ואולי גם במדגסקר. החבורות רגועות יחסית ויש בהם זכרים ונקבות. עם זאת בעונת הרבייה פורצים עימותים בין הזכרים על נקבות. בהרבה מקרים הם נמצאים ליד עופות מים נוספים ביניהם פלמינגו, מגלן, כפן, טגואן, מנעלן, שקנאים ואנפות. הם נמצאים גם ליד עופות מים קטנים מהם כמו שחפים, קורמורנים ושלדגים ולפעמים מנסים לחטוף להם את מזונם. הם עצמם ניזונים בשיטת חטיפת טרף קטן מתוך המים או פיתוי שלו וגם מנערים את מקורם במים רדודים מאוד ותופסים מה שנתפס בהם. המזון העיקרי הוא דגים קטנים עד לגודל 150 גרם. זמן הדיג העיקרי הוא התקופה החמה בה מתייבשים הרבה מקווי מים והמים נעשים רדודים ונגישים יותר לדיג וכן קשים יותר לשחייה עבור הדגים. בנוסף לדגים הם יאכלו צפרדעים, סרטנים, רכיכות, חרקים, זוחלים, גוזלים ויונקים קטנים. הם עצמם נטרפים על ידי נמרים, ברדלסים, בבונים ותנינים. עם זאת בהרבה נהרות נראים חסידנים העומדים בסמוך לתנינים בלי פגע. מצב השימור של המין הוא ללא חשש. מדיה וקבצים בנושא חסידן אפריקני בוויקישיתוף חסידן אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) חסידן אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) חסידן אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חסידן אפריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חסידן אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חסידן אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) אילנה קוריאל, התרגשות באילת: חסידן ורוד תועד לראשונה בעיר, באתר ynet, 4 במאי 2024 חסידן אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
שרשוב

שֶרֶשוב (בבלארוסית: Шарашоў (שַרַשואו) או Шарашо́ва (שַרַשובה); בפולנית: Szereszów; ברוסית: Шерешёво (שֶרֶשיובו); ביידיש: שערשעוו) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. נכון לשנת 2023 מתגוררים בעיירה 1,514 תושבים. שרשוב נזכרת לראשונה בשנת 1380 כיישוב מלכותי, אשר הוענקו לו בהמשך זכויות מגדבורג. בשל מיקומה על נתיב מסחר מסורתי, התפתחה כלכלתה. מהמאה ה-18 הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1583. בשנת 1897 נמנו בעיירה 2,553 יהודים. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, פינו הרוסים את יהודי היישוב ממנו, ואלו שבו אליו לאחר שוך הקרבות, ומצאו את בתיהם שרופים. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, התעמרו אלו ביהודיה, וכך גם החיילים הפולנים שהגיעו אליה בשנת 1919. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,341 יהודים, מתוך 3,310 תושבים, ופעלו בה בית ספר עברי ותנועות נוער ציוניות. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ב-24 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה, ולמחרת ביצעו שוד המוני ביהודיה, תוך הוצאה פומבית להורג של 14 יהודים. בהמשך, הוטלו על הקהילה בעיירה תשלומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה, ורצח כמה מהיהודים. בד בבד, נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה מפרכות, בהן כ-40 עד 50 מהם מתו מהתעללות שומריהם. ב-25 בספטמבר 1941 נצטוו כל הגברים היהודים מהעיירה להתייצב בכיכר השוק בה. כ-350 גברים שהתייצבו נלקחו בשלשלאות אל מחוץ לעיירה, והוצעדו לאנטופול, תוך ירי בעשרות מהם בדרך. יתר יהודי העיירה גורשו בהמשך ליישובי הסביבה, ובין היתר לחומסק, שכבר התרוקנה מיהודיה. מיהודי העיירה שרדו את השואה בודדים. מדיה וקבצים בנושא שרשוב בוויקישיתוף שרשוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין "שרשוב", באתר השטעטל הווירטואלי "שרשוב", באתר JewishGen (באנגלית)
חסידה אבדימית

חֲסִידָה אַבְּדִימִית או חֲסִידָה חָבָּשִׁית (שם מדעי: Ciconia abdimii) היא מין של חסידה החיה בביצות ואגמים ביבשת אפריקה. היא קרובתה של החסידה הלבנה החולפת בישראל. לחסידה זו רגליים אפורות, גוף שחור, מקור אפור עם ראש כחול וצוואר לבן. זו החסידה הקטנה ביותר בסוגה ואורכה עד 73 ס"מ ומשקלה עד 1 ק"ג. הזכרים גדולים מעט מהנקבות. היא חיה במזרח אפריקה מאתיופיה עד דרום אפריקה. היא ניזונה בעיקר מחרקים כמו ארבה או זחלים, אך גם מדוחיים, סרטנים, זוחלים ויונקים קטנים. תפוצתה נרחבת ומצב השימור שלה הוא ללא חשש. החסידה נחשבת לעוף קדוש בקרב כמה שבטים אפריקניים, המאמינים שהיא מביאה מזל וברכה. מדיה וקבצים בנושא חסידה אבדימית בוויקישיתוף חסידה אבדימית, באתר ITIS (באנגלית) חסידה אבדימית, באתר NCBI (באנגלית) חסידה אבדימית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חסידה אבדימית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) חסידה אבדימית, באתר GBIF (באנגלית) חסידה אבדימית בbirdlife חסידה אבדימית באתר הרשימה האדומה של IUCN
ענפי מסב הלב

עַנְפֵי מֵסַב הַלֵּב (TA: rami pericardiaci) הם ענפים עורקיים המסתעפים מאבי העורקים החזי ומספקים דם למסב הלב (פריקרד). הענפים, שאינם מסודרים בזוגות ומספרם מועט, יוצאים לפנים ומתפצלים לענפים קטנים המספקים את חלקו האחורי של מסב הלב. ענפי הסמפונות (עורקים) ענפי הוושט (עורקים) ערך זה הוא קצרמר בנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ממברנה

מֶמְבְּרָנָה או קרומית הוא שם כולל לקרום דק. האם התכוונתם ל... ממברנה ביולוגית – מבנה העשוי שתי שכבות של פוספוליפידים, ויוצר חיץ בין מדורים שונים בתוך תאים ורקמות חיות. למשל: קרום התא – מעטפת של התא החי, המפרידה אותו מסביבתו. ממברנה המקיפה אברונים בתוך תאים איקריוטיים - ראו אברון. רשתית תוך-פלזמית ממברנה (אודיו) – ממברנה המשמשת במכשירי שמע שונים כגון פונוגרף, גרמופון, מיקרופון או ברמקולים. ממברנה סינתטית – ממברנה מלאכותית שנבנית למטרות שונות, למשל על מנת לבצע תהליכי הפרדה במעבדה או בתעשייה. ממברנה חדירה למחצה – ממברנה סינתטית שמעבירה מולקולות או יונים מסוימים ומונעת את מעברם של אחרים. ממברנה (תורת המיתרים) – מונח המתאר p ממדים במרחב או בעצם כלשהו.
תנין צר-חרטום מערב-אפריקני

תנין צר-חרטום מערב-אפריקני (שם מדעי: Mecistops cataphractus; בעבר: Crocodylus cataphractus) הוא מין של תנין מהסוג תנין צר-חרטום החי בנהרות מערב אפריקה. בעבר מין זה היה שייך לסוג תנין אך מחקר מ-2018 סיווג אותו מחדש תחת הסוג Mecistops לצד המין תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני, אשר בעבר היה כלול במין זה. תניני מים מתוקים אלה הם תנינים הקטנים מתנין היאור הנפוץ יותר ברחבי אפריקה, אך גדולים יחסית לסוגם. הם מגיעים לאורך 3–4 מטרים ולמשקל של 125–235 ק"ג, כשמשקלם המקסימלי הוא 325 ק"ג. החרטום שלהם צר ועוזר להם לצוד דגים בתוך המים. צבעם הכללי הוא ירוק-זית וכהה בכמה חלקים וכן יש להם עור קשקשי משוריין. התנין צר-החרטום הוא אחד מ-4 התנינים החיים באפריקה יחד עם תנין היאור, תנין מערב-אפריקני ותנין גמדי, החי באותו אזור. דגים, סרטנים ודו-חיים מהווים את תזונתו עיקרית, אם כי לעיתים יצוד גם עופות, קוף, אנטילופה, או חזיר יבלות. התנינים יחידאים, למעט בתקופת הרבייה, אז הם מתאספים בקבוצות ומחפשים נקבות. הנקבות בונות קן מעשבים ומטילות בפנים כ-16 ביצים בממוצע. תפוצתו של התנין במערב אפריקה, במדינות: הרפובליקה של קונגו, סנגל, גינאה, חוף השנהב, קמרון, גבון, ניגריה, גאנה, בנין, צפון אנגולה ודרום צ'אד. הוא נפוץ באגמים, ביצות ונהרות אטיים אשר מאפשרים לו מחסה בהתגנבות לטרפו. מדיה וקבצים בנושא תנין צר-חרטום מערב-אפריקני בוויקישיתוף תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תנין צר-חרטום מערב-אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) תנין צר-חרטום באתר הרשימה האדומה של IUCN Shirley, Matthew H.; Carr, Amanda N.; Nestler, Jennifer H.; Vliet, Kent A.; Brochu, Christopher A. (2018-10-24). "Systematic revision of the living African Slender-snouted Crocodiles ( Mecistops Gray, 1844)". Zootaxa (באנגלית). 4504 (2). ISSN 1175-5334. ערך זה הוא קצרמר בנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תנין מערב-אפריקני

תנין מערב-אפריקני (שם מדעי: Crocodylus suchus; קרוי גם תנין המדבר) הוא מין בסוג תנין שהוגדר על ידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר כמין נפרד מהמין תנין היאור (C. niloticus). המחקר שלו לא התקבל על מרבית החוקרים עד לעת האחרונה, בה נבדקו קבוצת גולגולות של תנינים וחידשו את קיום המין הנפרד.[דרוש מקור] לתנין זה ישנה לסת מעוגלת מעט יותר מתנין היאור והוא גם כהה יותר בהרבה מקרים. במספר מקומות תנינים אלה יכולים לעמוד בפני יובש ואקלים צחיח על ידי הסתתרות במערות או מתחת לאדמה ותרדמה עד לרדת הגשמים. בשל נוהג זה הם קרויים תניני המדבר, אף שאינם נמצאים בסביבות מדבר אמיתי. הם קטנים יותר מתניני היאור וגם פחות תוקפניים מהם. מאחר שמין זה פוצל מתנין היאור רק ב-2015 יש לבצע סקרי אוכלוסיות בטבע כדי לקבוע מהו גודלו הממוצע ולהעריך את גודלו המרבי. לפי הביולוג קולין סטיבנסון, בהסתמך על דיווחים מאוכלוסיות במערב אפריקה שנחשבו בעבר לתניני יאור, אורכו המרבי של זכר בוגר הוא כ-4 מטרים (13 רגל) ושל נקבה בוגרת 3 מטרים (9.8 רגל). לפי הערכות אחרות, אורכו הממוצע הוא כ-2.5 מטרים (8.2 רגל). הם חיים באפריקה שמדרום לסהרה במדינות: מאורטניה, בנין, ניגריה, ניז'ר, קמרון, צ'אד, הרפובליקה המרכז אפריקנית, גינאה המשוונית, סנגל, מאלי, גינאה, גמביה, בורקינה פאסו, גאנה, גבון, טוגו, חוף השנהב, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו ואוגנדה. תניני המדבר נחשבו לקדושים בתרבות המצרית הקדומה והאל המצרי סבכ תואר כבעל פני תנין ותואר כעוזר לפוריות, לחוזק ולעוצמה הצבאית וקברי מלכים עוטרו בראשי תנינים. מדיה וקבצים בנושא תנין מערב-אפריקני בוויקישיתוף תנין מערב-אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) תנין מערב-אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תנין מערב-אפריקני, באתר GBIF (באנגלית)
הארמייה הראשונה (הונגריה)

הארמייה הראשונה של הונגריה (בהונגרית: 1. magyar hadsereg) הייתה ארמיית שדה של צבא הונגריה, שלחמה בחזית המזרחית בתקופת מלחמת העולם השנייה. ממלכת הונגריה, בהנהגת העוצר מיקלוש הורטי, שיתפה פעולה עם מדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה, והכריזה מלחמה על בעלות הברית. ב-1 במרץ 1940, המטה הכללי של צבא הונגריה הורה על הקמת שלוש ארמיות שיילחמו לצד מדינות הציר. כל שלוש הארמיות ההונגריות השתתפו בלחימה בחזית המזרחית נגד הצבא האדום. אולם בניגוד לארמייה השלישית שלקחה חלק בפלישה ליוגוסלביה בשנת 1941, והארמייה השנייה שלקחה חלק פעיל בקרב סטלינגרד (1942), הארמייה ההונגרית הראשונה לא הייתה פעילה במיוחד בשנים הראשונות של המלחמה, ולקחה חלק במספר פעולות קטנות באזור גליציה והקרפטים. בשנת 1940, הוצבה הארמייה הראשונה כחיל כיבוש בטרנסילבניה, שנלקחה מרומניה והוענקה להונגריה במסגרת תכתיב וינה. ב-4 באפריל 1944, נשלחה הארמייה לחזית המזרחית במטרה לחזק את קבוצת ארמיות צפון אוקראינה. מ-13 ביולי עד 29 ביולי לחמה נגד הצבא האדום במסגרת מבצע לבוב-סנדומייז'. היא סופחה בפועל לארמיית הפאנצר הראשונה, והמשיכה לנהל קרבות מגננה נגד הצבא האדום. בספטמבר 1944 חצו הרוסים את גבולה של הונגריה. ב-15 באוקטובר 1944 ניסה העוצר הורטי להכריז על שביתת נשק עם ברית המועצות. ניסיון זה הגדיש את הסאה אצל הגרמנים. הורטי נעצר ונשלח לגרמניה, ועל הונגריה השליטו הגרמנים את פרנץ סלשי מנהיג המפלגה הפשיסטית צלב החץ. בהמשך נכבשה הונגריה כולה בידי הצבא האדום, אולם הכוחות ההונגריים המשיכו להילחם לצד הגרמנים. הארמייה נכנעה רק עם כניעת גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945. מפקדי הארמייה לוטננט גנרל וילמוש נאגיבצון (1 במרץ 1940 - 1 בפברואר 1941) לוטננט גנרל סטפן שוויצר (1 בפברואר 1941 - 1 באוגוסט 1942) לוטננט גנרל סטפן נאדאי (1 באוגוסט 1942 - 1 באפריל 1944) לוטננט גנרל גזה לקאטוש (1 באפריל 1944 - 15 במרץ 1944) לוטננט גנרל קרולי באראגפי (15 במרץ 1944 - 1 באוגוסט 1944) לוטננט גנרל בלה מיקלוש (1 באוגוסט 1944 - 16 באוקטובר 1944) לוטננט גנרל דזסו לסלו (16 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945) הארמייה הראשונה באתר Axis History (באנגלית) מאמר על פעולותיה של הארמייה הראשונה בגליציה וההרים הקרפטים (בהונגרית) זכרונותיו של חייל שלחם במסגרת הארמייה (בהונגרית) כוחות הציר ההונגריים במלחמת העולם השנייה באתר Feldgrau.com (באנגלית) הארמייה הראשונה באתר אקסיס היסטורי
אדסון בראפהייד

אדסון רנה בראפהייד (בהולנדית: Edson René Braafheid, נולד ב-8 באפריל 1983 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן הולנדי המשחק באוסטין בולד מליגת המשנה האמריקאית בכדורגל בעמדת המגן השמאלי. בראפהייד שיחק בנוער של אוטרכט, ועלה לקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגת העל ההולנדית בשנת 2003, כאשר היה בן 20. באוטרכט שיחק בראפהייד שלוש עונות וחצי, בהן הבקיע שני שערים ב-81 הופעות בליגה ההולנדית, וזכה פעם אחת בגביע ההולנדי בשנת 2004, לאחר ניצחון בגמר על טוונטה. בפגרת החורף של עונת 2006/07 נשאר בראפהייד בהולנד ועבר לטוונטה בהעברה חופשית לאחר שפג חוזהו באוטרכט. בראפהייד שיחק בטוונטה במשך שתי עונות וחצי, בהן הבקיע שער אחד ב-76 הופעות. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בפברואר 2007 מול פיינורד. בתקופתו בטוונטה שיחק בראפהייד בעמדת הבלם, להבדיל משאר הקריירה בה שיחק בעמדת המגן השמאלי, עקב כוחו הפיזי הרב, על אף גובהו הנמוך יחסית לבלם. בקיץ 2009 חתם בראפהייד בבאיירן מינכן, תמורת דמי העברה של שני מיליון אירו. בראפהייד לא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה, וביקש להיות מושאל בפגרת החורף של עונת 2009/10 על מנת לשמור לעצמו סיכוי סביר לשחק במונדיאל 2010. בראפהייד אכן הושאל לסלטיק מליגת העל הסקוטית, וערך את הבכורה שלו בקבוצה בפברואר 2010 בניצחון 2–4 על דנפרמליין אתלטיק בגביע הסקוטי. עם זאת, גם בסלטיק לא מצא בראפהייד את מקומו, והודח מההרכב לאחר שהמאמן טוני מוובריי פוטר במרץ 2010. בתום עונה זו חזר בראפהייד לבאיירן מינכן, אך בעונת 2010/11 צבר שלוש הופעות בלבד במדי הקבוצה, ועבר בפגרת החורף של אותה עונה להופנהיים, בצוותא עם דויד אלאבה שעבר בהשאלה. בפברואר 2011 ערך בראפהייד את הבכורה בהופנהיים בניצחון 2–3 על קייזרסלאוטרן כמחליף של ודאד איביסביץ', אך הורחק בכרטיס אדום לאחר שש דקות בלבד על המגרש. בעונת 2012/13 הושאל בראפהייד לקבוצתו לשעבר טוונטה, שם שיחק עונה מלאה וצבר 28 הופעות. בתום עונה זו חזר בראפהייד להופנהיים, אך לא שיחק כלל בעונת 2013/14, ובתום עונה זו פקע חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה. באוגוסט 2014 חתם בראפהייד בלאציו לאחר שעבר בהעברה חופשית. בעונתו הראשונה צבר 16 הופעות במדי הקבוצה. לאחר שבעונתו השנייה בקבוצה איבד את מקומו בהרכב, בראפהייד חתם בקיץ 2016 במועדון נעוריו אוטרכט. בראפהייד ערך שש הופעות במדי אוטרכט ומספר הופעות בקבוצת המילואים, ושוחרר מהקבוצה בשנת 2018. במהלך שנה זו, חתם בראפהייד באוסטין בולד מליגת המשנה האמריקאית. לבראפהייד 16 הופעות במדי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21, שכללו השתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2006, בה זכתה הנבחרת ההולנדית. בראפהייד היה אמור לנסוע לאולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008, אך נבצר ממנו משום שקבוצתו טוונטה העפילה למוקדמות ליגת האלופות, והייתה אמורה לשחק בדיוק בזמן האולימפיאדה. גם את יורו 2008 החמיץ בראפהייד, מאחר שלא זומן על ידי המאמן מרקו ואן באסטן, על אף קריאות חוזרות בהולנד לזמנו, עקב היחלשות ההגנה ההולנדית מאז פרישתם של יאפ סטאם ופרנק דה בור. בראפהייד צבר עשר הופעות במדי נבחרת הולנד, וזומן למונדיאל 2010, בו הולנד הפסידה במשחק הגמר בתוצאה 0–1 לנבחרת ספרד בהארכה, במשחק בו בראפהייד נכנס כמחליף בדקה ה-105 במקום ג'ובאני ואן ברונקהורסט, והיה המשחק היחיד במונדיאל בו בראפהייד שיחק. את הופעתו האחרונה בנבחרת הולנד ערך בראפהייד בשנת 2011. מדיה וקבצים בנושא אדסון בראפהייד בוויקישיתוף אדסון בראפהייד, באתר Transfermarkt אדסון בראפהייד, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) אדסון בראפהייד, באתר Soccerway אדסון בראפהייד, באתר WorldFootball.net אדסון בראפהייד, באתר National Football Teams אדסון בראפהייד, באתר FootballDatabase.eu
צב קסדה אפריקני

צב קסדה אפריקני או פֵּלוֹמֵדוּזָה (שם מדעי: Pelomedusa subrufa) הוא מין יחיד בסוגו של צב ממשפחת הפלומדוזיים. צב זה חי בבריכות וביצות באפריקה שמדרום לסהרה וייתכן שאף במדגסקר ובתימן. מאופיין בצווארו הארוך ואפו הנוטה למעלה. צב זה קטן יחסית. לרוב הצבים שריון שאורכו עד 20 ס"מ, אולם נמדד גם פרט באורך 32.5 ס"מ. השריון שחור או חום והגוף כתום או בהיר יותר. לצב צוואר ארוך, עיניים גדולות ושריון שטוח. לזכרים זנבות ארוכים יותר מלנקבות שבעלות שריון רחב יותר. צווארם הארוך של הצבים עוזר להם להתיישר כאשר הם מתהפכים. כמו כן הם מותאמים לחיים במים ומסוגלים לצלול במשך דקות. צבים אלה חיים בבריכות, ביצות ואגמים ברחבי אפריקה מכף התקווה הטובה עד לסודאן ובמערב עד לגאנה. הם נפוצים פחות בנהרות זורמים אך ייתכן שיימצאו שם. הם נדירים באזורים יבשים או הרריים. הצבים חיים בקבוצות, בדרך כלל במים, וניזונים מכמעט כל יצור קטן לרבות דגיגים, חרקים, תולעים, רכיכות מימיות, ראשנים וצמחי מים. הם גם יתפסו יונים לא זהירות הבאות לשתות ויגררו אותה למים במהירות, שם הם יקרעו אותה לגזרים באמצעות טפריהם החזקים והחדים. הם גם נוטים לאכול פגרים. בעונה היבשה יוצאים הצבים מהמים וחופרים גומה באדמה בה הם שוהים בתרדמה במשך זמן רב עד לחזרת הגשמים. לא ידועים תת-מינים שלו. מדיה וקבצים בנושא צב קסדה אפריקני בוויקישיתוף צב קסדה אפריקני, באתר ITIS (באנגלית) צב קסדה אפריקני, באתר NCBI (באנגלית) צב קסדה אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צב קסדה אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב קסדה אפריקני, באתר GBIF (באנגלית) צב קסדה אפריקני באתר Pelomedusa
צב קרינתי

צב קרינתי או צָב חִשּׁוּרִי (שם מדעי: Astrochelys radiata) הוא מין של צב גדול החי בדרומה ובמערבה של מדגסקר וכן באיים ראוניון ומאוריציוס. המין בסכנת הכחדה עקב הרס בית גידולם וציד לא חוקי. קרוב משפחתו היחיד והמצוי בסכנת הכחדה כמותו הוא צב אנגונוקה (Astrochelys yniphora). צב קרינתי מגיע לאורך 41 ס"מ ולמשקל של עד 16 ק"ג. צב זה הוא בעל שריון יפה ומוקשת כלפי מעלה והגבשושיות בו צהובות על רקע חום-אפור מבריק. הגוף עצמו כתום. לצידי השריון משורטטים קווקווים דקים בצבע צהוב היוצרים צורת משולשים והראש עצמו קטן ושחור ובעל צוואר קצר. לצבים הזכרים הזנבות גדולים יותר, אך מלבד זאת אין הרבה הבדלים בין המינים. זהו צב החי באזורים מיוערים טרופיים במדגסקר והוא ניזון בעיקר מעלי קקטוסים, בייחוד מהסוג Opuntia. כמעט 90% מתזונתם מבוסס על עשבים קרקעיים ונוסף הם יאכלו פירות, עלים וצמחים סוקולנטיים. הם רועים את סביבתם ומעדיפים צמחייה צעירה ועשירת חלבונים על צמחייה מבוגרת. הצבים הללו כמעט נכחדו עקב פגיעה ביערות הקקטוס המדגסקריים וכן עקב ציד לא חוקי וגידול כחיות מחמד. נחשב למין מוגן במדגסקר, אך הממשל אינו מצליח לעצור את המסחר הלא חוקי בשריונותיהם ובצבים למטרת מחמד. מדיה וקבצים בנושא צב קרינתי בוויקישיתוף צב קרינתי, באתר ITIS (באנגלית) צב קרינתי, באתר NCBI (באנגלית) צב קרינתי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צב קרינתי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) צב קרינתי, באתר GBIF (באנגלית) צב קרינתי באתר הרשימה האדומה של IUCN מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס

טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס הייתה טיסה של חברת הדגל של אזרבייג'ן, אזרבייג'ן איירליינס, שהייתה בדרכה מנמל התעופה הבינלאומי נחיצ'יבאן שבנחיצ'יבאן, אזרבייג'ן, לנמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב שבבאקו, אזרבייג'ן. המטוס התרסק ב-5 בדצמבר 1995, סמוך לשעה 17:52, סמוך לנחיצ'יבאן, כשעל סיפונו 76 נוסעים ו-6 אנשי צוות. 52 מהם נהרגו כתוצאה מההתרסקות. המטוס המריא מנמל התעופה הבינלאומי נחיצ'יבאן סמוך לשעה 17:52. בגובה של 60 מטרים ובמהירות אווירית של 317 קמ"ש כשל מנוע מספר 1, המנוע השמאלי של המטוס. טייס המשנה סרגיי קולייב, אשר היה ליד ההגאים, הגיב על ידי גלגול המטוס לצד שמאל, אך 5 שניות לאחר מכן מהנדס הטיסה אלכסנדר סוקולוב הודיע, באופן שגוי, כי מנוע מספר 2, המנוע הימני של המטוס, הוא שכשל. הקפטן אדוארד חסנוב השתלט על המטוס, אך בשל גלגול המטוס לצד שמאל על ידי טייס המשנה, לא היה לקפטן את המידע הדרוש כדי להבחין כי מנוע מספר 1 הוא שכשל. המטוס המשיך לטפס והקפטן ביקש לכבות את מנוע מספר 2. מהנדס הטיסה כיבה את מנוע מספר 2 ושם לב כי כוחו של המנוע הפועל יורד ועל-כן ניסה להחזיר אותו לפעולה, אך גם מנוע זה כשל. 8 שניות לאחר מכן דיווח מהנדס הטיסה כי שני המנועים כשלו. בשלב זה המטוס הגיע לגובה של 197 מטרים ומהירותו פחתה למהירות של 290 קמ"ש. הקפטן החליט לבצע נחיתת חירום, אך התקרב לבניין דירות וביצע פנייה חדה ימינה כדי להימנע מכך. המטוס התרסק בשדה בנטייה של 37 מעלות ימינה ובמהירות צלילה של 10 מטר לשנייה. 30 אנשים שרדו את ההתרסקות (26 נוסעים ו-4 אנשי צוות). ועדת התעופה הבין-מדינתית, יצרנית המטוס, יצרנית המנוע והמשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן ביצעו חקירה משותפת. אזרבייג'ן איירליינס טענה שחלקים רזרביים פגומים גרמו להתרסקות. ועדת החקירה המשותפת העלתה שרטיטות גרמו לאומים במנוע להשתחרר וליפול, מה שגרם לטורבינות במנוע לזוז ולהינזק. כתוצאה מכך התרסק המטוס. עם זאת, טען סגן יו"ר אזרבייג'ן איירליינס, נזים ג'באדוב, שהשימוש בחלקים פגומים עבור תיקונים הותר על ידי יצרנית המנוע, החברה הרוסית פרם מוטורס. תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
ארמיית מזרח פרוסיה

ארמיית מזרח פרוסיה (בגרמנית: Armee Ostpreußen) הייתה ארמייה קצרת ימים של הוורמאכט, שלחמה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. ארמיית מזרח פרוסיה הוקמה ב-7 באפריל 1945 בפיקוד דיטריך פון זאוקן, על בסיס הארמייה השנייה. ארמיית מזרח פרוסיה איגדה תחתיה את שרידי כל הכוחות הגרמניים במזרח ומערב פרוסיה, ולחמה נגד הצבא האדום באזור גדיניה. הארמייה כותרה במפרץ דנציג, ונכנעה לכוחות הסובייטיים ב-8 במאי 1945, עם סיום המלחמה. ארמיית מזרח פרוסיה באתר Axis History (באנגלית) ארמיית מזרח פרוסיה באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) ארמיית מזרח פרוסיה באתר לקסיקון הוורמאכט ארמיית מזרח פרוסיה באתר אקסיס היסטורי