laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היכל האמנויות היפות (סן פרנסיסקו)

היכל האמנויות היפות (באנגלית: Palace of Fine Arts) ברובע המרינה של סן פרנסיסקו, קליפורניה, הוא מבנה מונומנט שנבנה במקור לתערוכת פנמה-פסיפיק בשנת 1915 לשם הצגת תערוכות אמנות בתוכו. המבנה הוא אחד היחידים ששרד מהתערוכה, והיחידי שעדיין נמצא במיקומו המקורי. המבנה נבנה מחדש בשנת 1965, ושיפוץ הלגונה, טיילת ועמידות לרעידת אדמה הושלמו בשנת 2009. בנוסף לאירוח תצוגות אמנות, האתר נשאר מקום פופולרי עבור תיירים ומקומיים, והוא משמש כאתר אהוב עבור צילומי חתונות ומסיבות חתונה לזוגות מאזור מפרץ סן פרנסיסקו. המבנה מוכר כל כך שקיים העתק מינאטורי שלו בפארק השעשועים ההרפתקה הקליפורנית של דיסני שבאנהיים. היכל האמנויות היפות היה אחד מעשרה היכלים בלב התערוכה העולמית פנמה-פסיפיק, שכללה גם את היכלי התצוגות של החינוך, אמנות חופשית, יצרנים, תעשיות שונות, חקלאות, מוצרי מזון, תחבורה, מכרות ומתכות והיכל המכונות. היכל האמנויות היפות תוכנן על ידי ברנרד מייבק, שקיבל את השראתו מאדריכלות רומית ויוונית. אף על פי שרוב התערוכה הושמדה לאחר סיומה, ההיכל נאהב כל כך, שקרן לשימורו הוקם עוד בזמן התערוכה. לזמן מה לאחר התערוכה העולמית ההיכל אירח תצוגת אמנות מזדמנת. בין השנים 1934 ל-1942 אולם התערוכות הראשי היה ביתם של 18 מגרשי טניס מוארים. בזמן מלחמת העולם השנייה, ההיכל שימש את צבא ארצות הברית לאחסון משאיות וג'יפים. בסיום המלחמה, כאשר האו"ם הוקם בסן פרנסיסקו, לימוזינות ששימשו את ראשי המדינות הגיעו ממאגר כלי רכב שהיה במקום. מ-1947 והלאה השתמשו בהיכל למגוון דברים: מחסן למחלקת הפארקים, מרכז הפצה לספרי טלפונים, כמחסן דגלים ואוהלים, ואף כמטה מכבי אש זמני. בזמן שההיכל ניצל מהריסה, המבנה שלו נותר לא יציב. במקור הוא יועד לעמוד רק למשך התערוכה, והחומרים ממנו נבנה לא היו חזקים מספיק לעמוד לאורך זמן. כתוצאה מטיב הבנייה ומונדליזם, עד לשנת 1950, המבנה הלך והתפורר כמעט לחלוטין. בשנת 1964, ההיכל המקורי נהרס לגמרי, כאשר רק מבנה הפלדה של התערוכה נשאר עומד. המבנה לאחר מכן נבנה מחדש מבטון קבוע וקל משקל ומוטות פלדה נוספו כדי לחזק את מבנה הכיפה. כל הקישוטים והפסלים נבנו מחדש כמו במבנה המקורי. בשנת 1969, אולם התערוכה הראשי הפך לבית משכנו של האקספלורטוריום, מוזיאון אינטראקטיבי, ובשנת 1970, המבנה גם הפך לביתו של תיאטרון ההיכל לאמנויות יפות בן 966 המושבים. בשנת 2003, העיר סן פרנסיסקו ביחד עם קרן מייבק יצרו שיתוף פרטי-ציבורי לשימור ההיכל ועד לשנת 2010, נעשו עבודות שימור והתאמה לעמידה ברעידות אדמה לכיפה ולשאר המבנים במקום. בינואר 2013, האקספלורטוריום נסגר לצורך הכנות לקראת העברתו למקום משכנו הקבוע. היום, אקליפטוסים אוסטרליים ניצבים בגדה המזרחית של הלגונה וחיות בר רבות הפכו את המקום לביתם כולל ברבורים, ברווזים, אווזי בר, צבים, צפרדעים ודביבונים. היכל האמנויות נבנה סביב לגונה מלאכותית והוא מורכב מפרגולה באורך 340 מטרים סביב מבנה ראשי ליד המים. הלגונה נועדה לדמות מראה כמו בסצנה מאירופה הקלאסית, היכן שהמים משמשים כמראה לשקף את המבנה ומשמים כתצפית שקטה שניתן להעריך אותה ממרחק. אתר האינטרנט הרשמי של היכל האמנויות היפות תצפית פנורמית 360 מעלות של ההיכל ההיסטוריה של ההיכל באנגלית
Take Care (שיר)

Take Care (בעברית: אדאג) הוא שיר מתוך אלבומו השני בעל אותו שם של הראפר דרייק בשיתוף עם הזמרת הברבדית ריהאנה. השיר יצא כסינגל חמישי מהאלבום ב-21 בפברואר 2012. השיר מדבר על בני זוג במערכת יחסים המודים שהם כבר נפגעו בעברם, אבל ידאגו אחד לשנייה. דרייק אישר בריאיון עם MTV שבהחלט יהיה קליפ ל-Take Care. הקליפ צולם בפברואר 2012, תוך שלושה ימים. הבמאי, ג'ואן למוין הגדיר את הצילומים של הקליפ כ"מאוד מינימלי" ו"רך". הוא הוסיף: "יש הרבה מקום בקליפ. כשהקשבתי לשיר, ראיתי נוף, שכולל בעלי חיים ונופים מסיביים. אני לא אגלה יותר מדי, אבל זה מאוד מפתיע שיש מעט מאוד אלמנטים בקליפ. הקליפ מאוד פשוט אבל יש תחושה גדולה של ריקנות בתוכו. זה לא סיפור כלל, אבל היא כרוכה בבעלי חיים". תמונות של צילומי הקליפ הועלו לאינטרנט ב-12 במרץ 2012, בה נראו דרייק וריהאנה מנחמים אחד את השנייה ונראים רגשיים. בהתחלה, הקליפ תוכנן לצאת ב-23 במרץ 2012, אך התעכב בשל צורך עריכה. דרייק הודיע שהקליפ ייצא או ב-28 במרץ או ביום הבא, אך הקליפ לא יצא בתאריכים האלה. בסופו של דבר, הקליפ יצא ב-6 באפריל 2012 ב-MTV, והועלה לערוץ ה-VEVO הרשמי של דרייק ב-23 באפריל. מידע על היצירה "Take Care" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Take Care" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Take Care" באתר AllMusic סרטון השיר "Take Care" באתר יוטיוב
בעלי חוליות

בעלי חוליות או חולייתנים (שם מדעי: Vertebrata) היא תת-מערכה בת למעלה מ-71,000 מינים הכוללת את כל המיתרניים בעלי עמוד שדרה. לחולייתנים משתייכים הדגים, הזוחלים, הדו-חיים, העופות והיונקים – כולם בעלי מבנה שרשרת גרמי-חוליות (בלטינית: Vertebra, ומכאן שמם) או עמוד שדרה, המתפרס לאורך הגוף, ויוצר את הציר להתפתחות שאר השלד של בעל החיים. עמוד השדרה מחליף את מיתר הגב הקיים אצל המיתרניים האחרים כבסיס הגוף בתנועה. בסוף תקופת הסילור ובתחילת הדבון, לפני 400–420 מיליון שנים לערך, היו מרבית בעלי החוליות על פני כדור הארץ מבין חסרי הלסתות ומבין קבוצות שנכחדו והיו קרובות להם. לפני 380 מיליון שנים החלה דעיכה במספר חסרי הלסתות ועלייה הדרגתית עד לימינו במספר החולייתנים הלסתניים. החולייתנים כוללים מספר תכונות המייחדות את חברי הקבוצה, ושלא הופיעו אצל המיקסינים: כיסוי חיצוני המורכב מאפידרמיס ומדרמיס; הכיסוי החיצוני מגיע בצורות שונות: שיער, קשקשים, נוצות, בלוטות, חומר קרני וכדומה; החלפת המיתר בחוליות שדרה (שלמות או חלקיות בהתאם לקבוצה); שלד פנימי שמחליף את השכבה המזודרמלית, ואליו מוצמד ראש בעל החיים עם איברים ייעודיים (חוטם, עיניים), הגפיים ושאר האיברים ה"תלויים" מהבטן; תנועה המופקת משרירים הצמודים לשלד הפנימי; מערכת עיכול מפותחת, בעלת בלוטות עיכול גדולות, לבלב וכבד; לב בעל 2–4 חדרים; חלל קרביים (coelom) מפותח; 2 כליות; איברי מין נבדלים לזכר ולנקבה (לא אצל כולם). פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. קבוצה קונודונטים (Conodonta) – חסרי לסתות שנכחדו קבוצה פרוטוקונודונטים (Protoconodonta) קבוצה פרקונודונטים (Paraconodonta) קבוצה איקונודונטים (Euconodonta) על-מחלקה עגולי הפה (Cyclostomata) מחלקה מיקסינות (Myxini) מחלקה צמדים (Hyperoartia) קבוצה אנספידים (Anaspida) – משורייני עור שנכחדו קבוצה דמויי פטרספידים (Pteraspidomorphi) – חסרי לסתות שנכחדו קבוצה הטרוסטרקים (Heterostraci) קבוצה תלודונטים (Thelodonti) – חסרי לסתות שנכחדו קבוצה אוסטסטרקים (Osteostraci) על-מחלקה חולייתנים לסתניים (Gnathostomata) מחלקה בעלי שריון (Placodermi) – נכחדה מחלקה דגי סחוס (Chondrichthyes) תת-מחלקה מחוייצי זימים (Elasmobranchii) תת-מחלקה כסויי זימים (Holocephali) קבוצה גרמיים (Teleostomi) מחלקה אקנתודים (Acanthodii) – נכחדה קבוצה בעלי עצם (Euteleostomi) מחלקה מקריני סנפיר (Actinopterygii) – דגי גרם מחלקה בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii) – דגי גרם קבוצה דמויי-בעלי ארבע גפיים (Tetrapodomorpha) קבוצה בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda) מחלקה דו-חיים (Amphibia) קבוצה דמויי זוחלים (Reptilomorpha) - מהם התפתחו הזוחלים קבוצה קוטילוזאוריה (Cotylosauria) קבוצה בעלי שפיר עוברי (Amniota) קבוצה סינאפסידה (Synapsida) - ממנה התפתחו היונקים קבוצה זאורופסידה (Sauropsida) מדיה וקבצים בנושא בעלי חוליות בוויקישיתוף בעלי חוליות, באתר ITIS (באנגלית) בעלי חוליות, באתר NCBI (באנגלית) בעלי חוליות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) בעלי חוליות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) בעלי חוליות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חֻלְיְתָן במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
Cheers (Drink to That)

Cheers (Drink to That) הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה, מאלבום האולפן החמישי שלה, Loud. השיר יצא כסינגל שביעי ואחרון מהאלבום. השיר זכה להצלחה ונכנס למקום ה-7 במצעד הפזמונים של ארצות הברית בילבורד הוט 100. השיר נכתב על ידי אנשים רבים; אנדרו הארר, ג'רמאין ג'קסון, סטייסי בראט'ה, לאורה פרגוליצי, קורי ג'יבסון, כריס איברי, לורן כריסטי, גרהאם אדוארדס, אבריל לאבין וסקוט ספוק. בזמן סיבוב ההופעות העולמי "Loud Tour" בברבדוס, ב-5 באוגוסט 2011, ריהאנה הודיעה שחלק מהקליפ כבר צולם. ריהאנה אישרה בטוויטר שהקליפ יצא ב-24 אוגוסט 2011, כשהיא ענתה לציוץ של מעריץ. מאוחר יותר, נודע כי הקליפ יצא ביום הבא ב-25 באוגוסט. הקליפ יצא ב-26 באוגוסט 2011 ופורסם בערוץ ה-VEVO של ריהאנה וב-iTunes. הקליפ בוים על ידי אוון רוג'רס וסיארה פרדו. בקליפ מופיעים מספר אמנים כמו סי-לו גרין, ג'יי זי, קניה וסט ואבריל לאבין; שקטע משירה "I'm With You" מ-2002 מופיע בתחילת השיר. הקליפ גרף נכון ל-3 בדצמבר 2016, מעל 130 מיליון צפיות. מידע על היצירה "Cheers (Drink to That)" באתר מיוזיק בריינז מידע על השיר "Cheers (Drink to That)" באתר AllMusic סרטון השיר "Cheers (Drink to That)" באתר יוטיוב
הגולם (מחזה)

הגולם הוא מחזה פרי עטו של הסופר היידי ה. לֵיוִיק משנת 1920. המחזה "הגולם" נכתב בשנת 1920 בהשראת מהפכת אוקטובר. לֵיוִיק שאל מהמיתולוגיה היהודית את דמות הגולם מפראג והפך אותו לסמל הכוח הפיזי שנוצר בטרם עת כדי להביא גאולה לעולם. "הגולם" תורגם לשפות רבות והיה לחלק חשוב של התיאטרון היידי. בעברית הוא היה חלק מטרילוגית מחזות המכונה "חזיוני גאולה" והם: "הגולם", "חלום הגולם" ו"כבלי משיח". הסיפור על "הגולם", האדם המלאכותי הנברא מעפר באמצעות השם המפורש, מופיע כבר באגדה התלמודית; לייוויק השתמש בגרסה מאוחרת של הסיפור, המייחסת את בריאת הגולם למהר"ל מפראג. לֵיוִיק מספר על הרקע לכתיבת המחזה: "את המחזה 'כבלי משיח' כתבתי בשנות 1907–1908, כשהייתי חבוש בבית-האסורים במינסק, כאסיר פוליטי, וחיכיתי למשפט. שם, בכלא, עלה גם על דעתי לכתוב יצירה על הגולם, אולם אז, בהיותי בן תשע עשרה, לא הייתי בטוח ביכולתי להגשים את שאיפתי. דמות הגולם נלוותה אלי מאז ימי הילדות מכוח המעשיות ששמעתי בבית המדרש בשעת דמדומי-חמה בין מנחה למעריב. דמות זו נחרתה עוד יותר בדמיוני, דמיון העלם שבי, כאשר ראיתי פעם מבעד לחלון בן-אדם שעיר, כשהוא כלוא בחדר מאחורי סורגי-כלא, כמו בבית-סוהר. בחריפות יתירה עלתה לפני דמות הגולם באותם הימים, שבהם ראיתי אנשים למאות-מאות – ואני ביניהם – מאחורי בריח בבית-האסירים של ממשלת הצאר. את המחזה 'הגולם' כתבתי כעשר שנים לאחר שחיברתי את 'כבלי משיח', כלומר בשנת 1917–1920, כבר בניו יורק, בזמן שחזיונות הילדות והנוער על דמות הגולם עלו בי בבהירות יתירה וגם בזיקה עמוקה לחלומות-הגאולה היהודיים-המשיחיים לרגל מלחמת-העולם הראשונה, עקב פרעות ומהפכות, על רקע כיסופי-הפדות בעולם של בן-האדם בעולם בכלל." ה. לייוויק, חזיוני גאֻלה: הגֹלם, חלום הגֹלם, כבלי משיח: טרילוגיה; תרגמו מיידיש: א.ז. בן-ישי ואברהם שלונסקי ; בלוויית הקדמת המחבר ומבוא של דב סדן, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ז 1957. ה. לייוויק, הגולם, מיידיש: מאיר ויזלטיר. דחק, 2020. 1. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 15 במרץ 1925 יוצרים - תרגום : ב. כספי, בימוי: נ. וורושילוב, תפאורה ותלבושות : י. נובינסקי, מוזיקה : מ. מילנר. שחקנים - המהר"ל : שבתאי פרוטקין / ברוך צ'מרינסקי / שמעון פינקל, הרבנית : נחמה ויניאר, דבורה : תמרה רובינס / פאני לוביץ', תנחום : רייקין בן-ארי / צבי בן-חיים, הגולם : אהרן מסקין, אליהו הנביא : צ'צ'יק אפרתי, צבי פרידלנד, המשיח : חנה רובינא, תדאוש הכומר : יהושע ברטונוב, הנזיר : אליהו ויניאר, החזן : יצחק גולנד. העניים : אברהם ברץ, ארי ורשבר, בנימין צמח, אביבה פדואית, אלישבע פקטורוביץ. 2. תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 14 בדצמבר 1989 יוצרים – נוסח עברי : מאיר ויזלטיר, בימוי : גדליה בסר, תפאורה : אדריאן ווקס, תלבושות : עדנה סובול, מוזיקה : אורי וידיסלבסקי, תנועה : ליאת דרור וניר בן גל, תאורה : בריאן הריס. שחקנים - המהר"ל : אבנר חזקיהו, הגולם : יוסי פולק, האדמוני/יצחק : רוברטו פולק, הגבוה/יעקב : אבי טרמין, דבויר'ל : רותי גולדברג, טדיאוש : יוסי גרבר, הכומר : זארה וארתאניאן, תנחום : יוסי קאנץ, השמש : אברהם פלטה, החולה : אברהם סלקטר, העיוור : צביקה שוורצברג. רוחות, קבצנים, מתים, יהודי פראג : ענת אסולין, שירה גורן-חיטין, נעמה גפני, יוסי זבצקי, אילן יוסוב, אביטל לבני. עמוד על הצגת "הגולם" בהבימה משנת 1925, באתר תיאטרון הבימה תוכניית הפקת הבימה (1925), באתר תיאטרון הבימה יאיר ליפשיץ, גאולה מגולמת בגוף: עבר, עתיד ועבודת השחקן בהצגת "הגולם" של הבימה, ראשית, 1 בינואר 2009 ה. לייוויק, מתוך ההקדמה לטרילוגיה "חזיוני גאולה" בהוצאת מוסד ביאליק תשי"ז; כפי שהיא מצוטטת בתוכנית הצגת התיאטרון הקאמרי משנת 1989.
ואלה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... אישים: לורנצו ואלה (Valla) – הומניסט, רטוריקן ומחנך איטלקי ג'ורג'יו ואלה (Valla) – הומניסט, פילולוג, ומתמטיקאי איטלקי גרד-ליב ואלה (Valla) – שרת המשפטים ואחר כך מנהיגת קונפדרציית האיגודים המקצועיים הנורווגית (LO) אוטו ואלה (Wahle) – שחיין יהודי אוסטרי-אמריקאי שארל דה לה ואלה פוסן (Vallée) – מתמטיקאי בלגי דייגו דלה ואלה (Valle) – יזם איטלקי, הבעלים של חברת Tod's (משווקת מוצרי יוקרה: נעליים, מוצרי עור וכו') ושל מועדון הכדורגל פיורנטינה מקומות: וַאלֶה (Valais) – קנטון בדרום-מערב שווייץ ואלה ד'אאוסטה (Valle או Vallée) – מחוז אוטונומי באיטליה שמורת הטבע ואלה דה מה (Vallée) – שמורת טבע באי פרסלין שבאיי סיישל וואלה וואלה (וושינגטון) (Walla Walla) – עיר המחוז והעיר הגדולה במחוז וואלה וואלה במדינת וושינגטון שבארצות הברית וֶלֶה - Velais - חבל היסטורי בדרום צרפת אמנות, בידור ופנאי: אורנה ואלה – מסעדה תל אביבית ואלה שמות – פזמון עברי היתולי שנכתב על ידי עלי מוהר, הולחן על ידי יוני רכטר ובוצע על ידי אריק איינשטיין ראו והאזינו ואלה מארץ סינים – ספרה של רנה ליטוין וואלה! (!‏Walla) – חברה ציבורית ישראלית; מפעילה פורטל באותו השם 'וואלה וואלה (שיר)' – שיר מהאלבום Americana של להקת אופספרינג ולה (סדרת לוויינים) – סדרת לוויינים אמריקאית Vela ואלה (Valla) – צורת הרבים בלטינית של הוואלום (Vallum), שמשקף ביצורים או חומה של הקסטרום (כגון למשל חומת אדריאנוס)
רונה ליפז-מיכאל

רונה ליפז-מיכאל (בעבר תמר מיכאל; נולדה ב-7 באוקטובר 1965) היא שחקנית ישראלית. רונה ליפז-מיכאל נולדה כתמר פלמינגר בצפת ולאחר מכן עברה עם משפחתה להתגורר בכפר סבא. היא למדה בבית ספר יסודי בבאפלו שבארצות הברית כשאביה היה שם בהתמחות. כשהגיעה לכיתה ו', חזרה עם המשפחה ארצה והתגוררה ביישוב חופית. היא למדה משחק בסטודיו של יורם לוינשטיין. במהלך השנים השתתפה במספר סדרות טלוויזיה ישראליות. במהלך השנים 2000 עד 2004 גילמה את דמותה של נילי בסדרת הדרמה "הבורגנים", ששודרה בערוץ 2. בשנת 2008 שיחקה בסרטו של ערן ריקליס "עץ לימון", העוסק בסכסוך הישראלי פלסטיני. בין השנים 2009–2010 לוהקה לשחק בשתי העונות של הסדרה "חצויה". בשנת 2011 השתתפה בסדרת הדרמה "אורים ותומים", ששודרה ב-Yes. משנת 2011 עד שנת 2013 שיחקה בשלוש עונות של הסדרה הקומית "עבודה ערבית", בתפקיד "תמנע". במהלך השנים 2013–2014 השתתפה בשתי עונות של קומדיית המצבים לילדים "הקלמרים", לצדם של אודי ואביעד, בה היא גילמה את דמותה של "המורה שגית". מדצמבר 2013 עד יולי 2014 שיחקה בטלנובלה הישראלית "אניגמה", בערוץ ויוה. בשנת 2014 שיחקה בסרט "ערבים רוקדים", ובהמשך לוהקה לגלם את אמו של ברק (דוד לביא) בסדרת הנעורים של הערוץ הראשון "עמוק במים" וכן שיחקה באותו ערוץ בסדרת הדרמה "משפחה טובה", פרי עטו של איתן פוקס. בשנת 2016 שיחקה במיני-סדרה "גירושים מאוחרים", על פי ספרו של א.ב. יהושע בערוץ הראשון. בשנת 2017 שיחקה בסרטו של רם נהרי "אל תשכחי אותי". בשנת 2018 שיחקה בסדרה המנצח ששודרה ב-Yes. בשנת 2020 שיחקה בסדרה לאבד את אליס בתפקיד פנינה. באותה השנה שיחקה בסדרה מנאייכ בתפקיד עתליה בן משה. בשנת 2021 שיחקה בסדרה המפקדת בתפקיד אמא של ערבה. בשנת 2022 שיחקה בסדרה "ילדים ביער" בתפקיד אמא של עמי. בשנת 2023 שיחקה בסדרה "גוף שלישי" בתפקיד עורכת הדין פנינה חומסקי. ליפז-מיכאל שיחקה במספר מחזות, בהם: "תמונות מחיי נישואין", "במלחמה כמו במלחמה", ו"החיים בשלוש גרסאות", בתיאטרון הבימה. לאחר מכן הצטרפה לתיאטרון באר שבע ושיחקה במחזות, "ילד משלי", "בין חברים" ו"דלתות נפתחות". הייתה נשואה לבמאי גא"י מיכאל, מנישואיה אלה נולדו לה בן ובת. רונה ליפז-מיכאל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רונה ליפז-מיכאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רונה ליפז-מיכאל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי רונה ליפז-מיכאל, באתר ספר הקולנוע הישראלי רונה ליפז-מיכאל, באתר AllMovie (באנגלית) רונה ליפז-מיכאל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) רינת גור-נחום, מיכאל שלי, באתר ynet, 17 ביולי 2002 יעקב בר-און, ‏שחקנית נשמה: רונה ליפז־מיכאל נכנסת לנעליה של חולת נפש תימהונית, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2016
גג ירוק

גג ירוק הוא כינוי לגגות המכוסים בחלקם או כולם בצמחים או בגידולים שונים, לרוב מתוך מניעים אקולוגיים או כלכליים, כמו גם מטעמי אסתטיקה ונוחות, ולעיתים רחוקות לגידול חקלאי של ממש. לגג ירוק יתרונות רבים: הגידולים על הגג משמשים כמבודדים מפני החום, סופגים לחות ומפחיתים את הטמפרטורות בתוך המבנה. לכן לגג ירוק חש תרומה למיזוג האוויר בתוך המבנה. בנוסף, כאמור, לגג הירוק חשיבות רבה בתמיכה במערכות אקולוגיות מקומיות, ומאפשר קיום סביבת גידול לבעלי-חיים ומשיכת ציפורים, פרפרים ודבורים חזרה לסביבה הבנויה. גגות ירוקים מקובלים בתרבויות רבות, כגון בסקנדינביה שם מקובל לגדל על הגג דשא המשמש כסופח לחות ומבודד. החיסרון הוא העלות הגבוהה בהפיכת הגג לגג ירוק, כולל חיזוק הבניין, איטום הגג ותחזוקה מתמשכת ויקרה יחסית של הגג ביחס לגגות סטנדרטיים. מקובל לחלק את הגגות הירוקים לשני סוגים כלליים: גג אקסטנסיבי (גג פשיט), שעליו גדלה גינת גן שטחית, לרוב דשא או פרחים עונתיים. גג אינטנסיבי שעליו גדלים גידולים רב-עונתיים ואף עצים. ההבדל ביניהם הוא בעובי אדמת המצע הנדרשת (8 ס"מ לגידולים שטחיים, לעומת 15 ס"מ ומעלה בגידולים אינטנסביים יותר), וכמשתמע מכך העליות השונות. מקובל לחשוב שגגות ירוקים ממוקמים על גגות בניינים בלבד, אך הטכנולוגיה בה משתמשים כדי למקם גגות ירוקים זהה לחצרות מגוננות מעל לחניונים כפי שנצפים בכיכר הבימה, בכיכר קצה השדרה בהתחלת שדרות רוטשילד בתל אביב ובמגדלי אקירוב. לעיתים משמש המושג גם לציון גגות המכוסים בקולטי שמש, בעלי תועלת דומה במידה מסוימת. על גג משכן הכנסת מתוכנן גג ירוק שיכלול שילוב בין צמחייה לפאנלים סולריים. בבית הקרנפים בגן החיות התנ"כי בירושלים. באקווריום ישראל ירושלים. במרכז המבקרים ברמת הנדיב בזכרון יעקב. בבית הסטודנט באוניברסיטת חיפה בספריית המרכז האקדמי רופין. בבתי הספר הירוקים בהוד השרון, ראשון לציון וגבעת הרקפות בקריית ביאליק . במרכז המבקרים בתחנה לחקר ציפורי ירושלים. ליד אוניברסיטת חיפה פועל מרכז לחקר גגות ירוקים בניהול ליאון בלאושטיין. קיר ירוק מדיה וקבצים בנושא גג ירוק בוויקישיתוף הגג של השכן ירוק יותר באתר אקולוגיה וסביבה (אורכב 20.03.2015 בארכיון Wayback Machine) גג ירוק, באתר המועצה הישראלית לבניה ירוקה נעמה ריבה, גג לאילנות: ט"ו בשבט הגיע לגגות של בתי ספר, מבני ציבור ומגדלים, באתר Xnet‏, 4 בפברואר 2015 עדי כהן, "פעם זה היה המקום הכי מושמץ, היום זו אטרקציה", באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2019 מרכז קדס לחקר גגות ירוקים באוניברסיטת חיפה השפעת מאפיינים שונים על תפקוד גג ירוק אקסטנסיבי בישראל
ג'ון הנרי טוואצ'טמן

ג'ון הנרי טוואצ'טמן (באנגלית: John Henry Twachtman;‏ 4 באוגוסט 1853 – 8 באוגוסט 1902) היה צייר אמריקני שנודע בזכות ציוריו האימפרסיוניסטיים, למרות שבמהלך חייו יצר יצירות בסגנונות שונים. נחשב כחלק מ"העשירייה", קבוצת אמנים אמריקניים בני התקופה שציירו ויצרו בסגנון האימפרסיוניסטי והציגו את יצירותיהם כגוף מאוחד. טוואצ'טמן, יליד סינסינטי שבאוהיו, למד בצעירותו אצל פרנק דובנק, צייר פורטרטים אמריקאי-גרמני, ולאחר מכן המשיך כמו אמנים רבים בני התקופה ללימודי אמנות באירופה. הוא למד באקדמיה לאמנות יפה במינכן (שם למד גם מורו, דובנק) בין השנים 1875-77. בהמשך ביקר בוונציה, והתמחה גם בתצריב. לאחר ביקור קצר באמריקה, המשיך את לימודיו באקדמיה ז'וליאן בפריז בין השנים 1883–1885. במהלך תקופה זו השתנה סגנון ציורו בצורה דרמטית, כשהוא עזב את הסגנון שנלמד באקדמיה במינכן אל הטונליזם. תקופה זו הייתה מבורכת ביצירה, ובה צייר טוואצ'טמן את מרבית יצירותיו הגדולות, כולל Arques-la-Bataille (במוזיאון המטרופוליטן לאמנות) ו-Springtime (במוזיאון האמנות סינסינטי). טוואצ'טמן חזר לאמריקה ב-1886, והתיישב בקונטיקט, כשלבסוף קנה חווה בגריניץ'. הוא הציג רבות מיצירותיו יחד עם ג'וליאן אלדן ווייר, ובילה רבות במושבת אמנים בקוס קוב הסמוכה. בנוסף לימד משנת 1889 בבית הספר לאמנות Art Students League שבניו יורק עד למותו. בשנת 1893, במסגרת התערוכה העולמית של שיקגו קיבל מדליית כסף על ציוריו. באותה שנה הציג בניו יורק, יחד עם קלוד מונה תערוכה מציוריו. טוואצ'טמן מת במפתיע ממפרצת במוח במהלך ביקורו בגלוסטר, מסצ'וסטס, בגיל 49. מדיה וקבצים בנושא ג'ון הנרי טוואצ'טמן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון הנרי טוואצ'טמן אתר ליצירותיו של טוואצ'טמן ג'ון הנרי טוואצ'טמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ון הנרי טוואצ'טמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
העשירייה

העשירייה או עשרת הציירים האמריקאים (באנגלית: The Ten American Painters, או The Ten) הייתה קבוצת ציירים שעזבה את איגוד האמנים האמריקאי בסוף שנת 1897. עזיבת הציירים הייתה על רקע של חילוקי דעות בנוגע לאופי ניהול האיגוד, בעיקר בנוגע לסגנון אמנותי - הנהלת האיגוד העדיפה את סגנון הציור הקלאסי והרומנטי הריאליסטי על פני האימפרסיוניזם. בנוסף, הקבוצה חשה כי אופי התערוכות שארגן האיגוד היה מסחרי יתר על המידה, ולקה בחסר בכל הקשור לטעם אמנותי. מארגני הקבוצה היו צ'יילד האסאם, ג'וליאן אלדן וייר וג'ון הנרי טוואצ'טמן. אליהם הצטרפו רוברט לואיס ריד, וילארד מטקלף, פרנק ווסטון בנסון, אדמונד צ'ארלס טארבל, תומאס דיווינג, ג'וזף דה קאמפ ואדוארד סימונס. וינסלו הומר התבקש להצטרף לקבוצה, אולם הוא סירב. לאחר מותו של טוואצ'טמן ב-1902, מילא את מקומו ויליאם מריט צ'ייס. חברי הקבוצה כולם פעלו בסביבות ניו יורק או בוסטון, כולם תומכי האימפרסיוניזם וכולם בעלי קריירה מבוססת. הקבוצה נוסדה תוך החלטה כי לא תמנה יותר מעשרה חברים, וכי כל אחד מהחברים ישתתף בתערוכה שנתית. ניתן היה לצרף חבר חדש לקבוצה רק באמצעות הסכמת כל שאר חברי הקבוצה בהצבעה אנונימית. הקבוצה התקיימה במשך כעשרים שנה, והתפרקה עם מות חבריה ודעיכת קרנה של האימפרסיוניזם לטובת זרמים אחרים. מדיה וקבצים בנושא העשירייה בוויקישיתוף העשירייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שוקרון

שוקרון הוא שם משפחה הנפוץ בקרב יהודי צפון אפריקה ומשמעותו בערבית: ג'ינג'י או בלונדיני. האם התכוונתם ל... אלי שוקרון – ארכאולוג מוסמך ברשות העתיקות, המתמחה בהיסטוריה של ירושלים. אשכול שוקרון – קצין צה"ל ומנכ"ל עיריית קריית שמונה יהודה שוקרון – שדרן וקריין חרדי ישראלי ריטה שוקרון – שחקנית ישראלת ג'ו אלאה – שייטת ישראלית-בריטית וזוכת מדליית זהב באולימפיאדת 2012, נולדה כ"קסם שוקרון". פירוש השם "שוקרון" באתר זולו. אלי שוקרון באתר "עיר דוד"
מצפה נח כנרתי

מצפה נח הוא מצפה לצפייה בציפורים ונקודת תצפית, הקרויה על שמו של נח כנרתי ונמצאת על רמת סירין. נקודת התצפית נמצאת בגובה 264 מטר מעל פני הים, כ-460 מטר מעל גובה פני הקרקע בעמק הירדן, ומשקיפה מזרחה על כל עמק הירדן, הכנרת, הגולן והגלעד. המצפה הוקם ליד מאגר המים "מאגר נח", הקרוי גם הוא על שמו של כנרתי. במקום נמצאת אבן הנצחה הנושאת את שמו, עליה נכתב: "לזכר נח כנרתי, איש אמת חזון ומעש אוהב אדם אדמה ומים". המצפה הוקם על ידי רשות המים ואגודת המים בעמק הירדן. המצפה נחנך רשמית ב-14 באוקטובר 2013 בנוכחות בני משקי עמק הירדן וחבריו של כנרתי, ביניהם רון חולדאי, עומרי שרון ונוספים. כביש הגישה למצפה הוא מתוך הכביש המוביל ליישוב מנחמיה, במעלה הכביש לרכס סירין בכיוון דרום. האתר נגיש לבעלי מוגבלויות. מנקודת התצפית ניתן להשקיף על שרידי תחנת החשמל בנהריים, אי השלום, כל יישובי וקיבוצי עמק הירדן, מנחמיה, שנמצאת למרגלות נקודת התצפית ועד בתיה של המושבה כנרת וכן היישובים בממלכת ירדן, הנמצאים למרגלות הגלעד. הגישה למצפה היא דרך כביש הגישה למנחמיה. בנקודה התצפית נמצאת סככת עץ דקורטיבית וכן ספסל ישיבה. בנוסף, מותקן "מסבירן" הנותן מידע על המצפה והנוף בעברית ובאנגלית, לוח עם צילום של הנוף עליו מסומנות נקודות התצפית ומשקפת. מאגר המים שואב את מימיו מנהר הירמוך והוא חלק ממערכת ההשקיה שהוקמה כדי להשקות את המטעים וגידולי השדה של משקי עמק הירדן ברמת סירין. לרגלי הרמה נמצא מאגר מים נוסף שגם הוא חלק ממערכת ההשקיה המשמשת להשקיה ברמת סירין. מאגר המים מוקף בגדר מרושתת. כדי לאפשר תצפית נוחה על המאגר, הותקנה במקום, בקטע ללא גדר, סככת עץ דקורטיבית עם חלונות הצצה על המאגר בגבהים שונים. נח כנרתי (2010-1941), שעל שמו נקראים נקודת התצפית ומאגר המים היה חבר קבוצת כנרת, והיה ממייסדי אגודת המים בעמק הירדן וב-1980 מונה להיות למנהלה. בשנת 1992 מונה להיות יועצו של ראש הממשלה יצחק רבין לענייני התיישבות. בשנת 1997 מונה לתפקיד יועץ שר הביטחון לנושאי מים. בתפקידו זה גם שימש כראש צוות המים במשא ומתן במסגרת השיחות עם הפלסטינים, עם ירדן ועם סוריה. מאגר מים נח - צידו הצפון-מערבי מבט כללי על נקודת התצפית, ברקע רמת סירין, משמאל סככת התצפית על המאגר תצפית נופית - חלקו הדרומי של עמק הירדן, בתמונה למטה מאגר המים הנוסף שהוא חלק ממערכת ההשקיה של רמת סירין תצפית נופית - דרום הכנרת ועמק הירדן, בתמונה למטה היישוב מנחמיה מדיה וקבצים בנושא מצפה נח כנרתי בוויקישיתוף מצפה נח באתר עמוד ענן נחנך מצפה ע"ש נח כנרתי בפורטל התנועה הקיבוצית אלי אשכנזי, מת נח כנרתי, שעמד בראש צוות המים בשיחות השלום, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2010