laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חיים טדגי

חיים טדגי (1943–2008) היה פסל וצייר ישראלי. מרבית מעבודותיו מעטרות את העיר אופקים, בהן שלט פיסול אמנותי בכניסת לעיר (2005). טדגי נולד במרוקו. עבד כמורה לאומנות בבתי הספר ובשכונות באופקים. בהמשך ייסד את המרכז לאומנות באופקים אותו ניהל על למותו. בוגר המכללה לאמנות חזותית באר שבע, למד קרמיקה, פיסול וציור בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. בין היתר בנה תפאורות ועיצב בובות ענק. טדגי הציג ב-30 תערוכות יחיד ברחבי הארץ והשתתף ב-40 תערוכות קבוצתיות ובשתי תערוכות בינלאומיות. הוא חבר אגודת הקרמיקאים. חלק מיצירותיו נמצאות בכיכרות הפזורות ברחבי העיר. יצירות האומנות שלו בנויות על עבודת ידיים כאשר הוא שאב את הרעיונות ואופי הפיסול מהשפעות מרוקאיות ומזרחיות. חלק מעבודותיו הושפעו מגאודי. טדגי התחתן עם אליס ולהם 6 ילדים. ביתם ברחוב ירמיהו 53, אופקים, הפך למיני מוזיאון פסלים, שאותו הרחיבה והעצימה רעייתו, לאחר מותו. השתתפה בפסל סביבתי באופקים בשם "רואים עולם" ביוני 2010 לאחר מותו נערכה פעילות חברתית, "מחפשים את המטמון", בעקבות פסליו של האמן חיים טדגי. 1997 - חומר אחר, מוזיאון ארץ ישראל, רמת אביב, תל אביב זכה במדליה מעת האגודה לאומנות ועיצוב באנגליה. כיכר "מעגל החיים" בעיר, קרויה על שמו ובה פסל שיצר. הגבירה - ביחד עם הפסל קלאוס שולצה מגרמניה. ליד בית העירייה, כיכר בגין 2, באר שבע (1995) פסל הציפור - בכניסה לפארק אופקים. מצוואר הציפור יורדות לקרקע שתי מגלשות. אשה בלבן - דרך הפסלים בחצרים פסל בגן הפסלים בחצר הבית הלבן בניר עוז (2000) פסל הכניסה לעיר אופקים כפות ידיים מושטות לשמים - אנדרטה לציון 60 שנים לניצחון ארצות הקואליציה על גרמניה הנאצית (2005) כיכר ספרא המכונה גם כיכר אלוורה (2002) כיכר ידידות אופקים – מטרו-ווסט, על המדרכות שסביב הכיכר מוצבים ספסלי ישיבה המעוצבים בסגנון דומה לזה של הפסל שבמרכז הכיכר. (2005) כיכר היונים המכונה גם כיכר השלום (1998) כיכר מעגל החיים (2006) הכניסה לביתו של חיים טדגי באופקים, מיני מוזיאון כיכר האלוורה שיצר חיים טדגי אישה בלבן שיצר חיים טדגי דרך הפסלים בחצרים כפות ידיים מושטות לשמים, אנדרטה לציון 60 שנים לניצחון ארצות הקואליציה על גרמניה הנאצית כיכר ידידות אופקים - מטרו ווסט ספסל בכיכר ידידות אופקים - מטרו ווסט כיכר "מעגל החיים" מדיה וקבצים בנושא חיים טדגי בוויקישיתוף חיים טדגי, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים רז אמיר וצוות מועצת הנוער במתנ"ס, ארכיון - אות הקהילה לחיים טדגי, באתר אופקים מה שווה לעשות באופקים?, באתר ‏מאקו‏, 10 במרץ 2022 תמונה של חיים טדגי יושב על פסל ספסל שיצר, פייסבוק, 22 במאי 2013 בית ספר אשלים אופקים חוקר על האמן חיים טדגי, פייסבוק חיים טדגי ז"ל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:10) ארכיון קהילתי אופקים, ראיון עם אליס טדגי, מרוקו (1951), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 42:16) הבית ברחוב ירמיהו – בית האומן חיים טדגי ז"ל, באתר בא לי לטייל הסיפור של אליס טדגי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:45) ארכיון - מעגל החיים, באתר אופקים טדגי חיים - הגבירה, באתר סקר אמנות הקיר בישראל תיירות פנים - פארק אופקים, באתר אופקים, פורטל העיר גן הפסלים בחצר הבית הלבן במשבצת ניר עוז, באתר עמירם במשעולי ישראל, 31 באוקטובר 2022 כיכר ידידות אופקים – מטרו-ווסט, באתר טיול בעיר, 4 בדצמבר 2012
אריאל ראצ'שייד

אריאל ראצ'שייד (באנגלית: Ariel Rechtshaid; נולד ב-23 במרץ 1979) הוא מפיק מוזיקלי, מהנדס שמע, מהנדס מיקסים, רב-נגן ופזמונאי אמריקאי. הוא זכה בשלושה פרסי גראמי בקטגוריות הקשורות להפקה מוזיקלית של שירים ואלבומים. אריאל ראצ'שייד נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה, למהגרים ישראלים והוא ממוצא יהודי. הוא למד בתיכון המילטון במחוז בית הספר המאוחד של לוס אנג'לס. ראצ'שייד היה הסולן והגיטריסט של להקת הסקא/פופ-פאנק The Hippos, והבסיסט והמפיק המוזיקלי של להקת הפולק רוק Foreign Born. ב-2006 הוא הפיק את הסינגל "Hey There Delilah" של פליין וייט טיז שדורג במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. הוא היה שותף לכתיבה והפקה של הסינגל "Climax" מאת אשר משנת 2012, שזכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הטוב ביותר". ראצ'שייד זכה בפרס גראמי נוסף על הפקת האלבום Modern Vampires of the City של ומפייר ויקנד (2013, "אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטובה ביותר"), 25 של אדל (2015, "אלבום השנה"), ו-Father of the Bride של ומפייר ויקנד (2019, "אלבום המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר"). במהלך הקריירה שלו, עבד עם מוזיקאים ולהקות כדוגמת חיים, מדונה ("Living for Love", "Unapologetic Bitch", "Bitch I'm Madonna" ו-"Veni Vidi Vici" מאלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart), ברנדון פלאוורס, צ'ארלי XCX, סולאנז' נואלס, טוביאס ג'סו ג'וניור, סקיי פררה וקיילי מינוג. מדיה וקבצים בנושא אריאל ראצ'שייד בוויקישיתוף אריאל ראצ'שייד, ברשת החברתית פייסבוק אריאל ראצ'שייד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריאל ראצ'שייד, ברשת החברתית אינסטגרם אריאל ראצ'שייד, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) אריאל ראצ'שייד, באתר AllMusic (באנגלית) אריאל ראצ'שייד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אריאל ראצ'שייד, באתר דיזר אריאל ראצ'שייד, באתר Discogs (באנגלית) Ariel Rechtshaid, thecreativeindependent.com Ariel Rechtshaid, www.soundonsound.com Ariel Rechtshaid | Artist | GRAMMY.com, www.grammy.com Mike Powell, » The Band Leader, ‏94981 (באנגלית אמריקאית) "Ariel rechtshaid on Instagram: "shana tova"" "Ariel rechtshaid on Instagram: "LA ✡️ ⚾️ 💫"" "Ariel rechtshaid on Instagram: "happy chanukah (Sp?) 🕯🕯🕯🕯🕯🕯🕯🕯 tweet jacked @hannahfidell"" Ariel Rechtshaid, Pitchfork, ‏2013-11-22 (באנגלית) Frere-Jones, Sasha (2014-01-19). "Lend Me Your Ears". The New Yorker (באנגלית אמריקאית). ISSN 0028-792X. נבדק ב-2023-11-12. Plain White T's | Biography, Music & News, Billboard (באנגלית אמריקאית) Billboard Staff, 56th GRAMMY Awards: Full Winners List, Billboard, ‏2014-01-27 (באנגלית אמריקאית)
קואיצ'י וקאטה

קואיצ'י וקאטה (ביפנית: 若田 光一; נולד ב־1 באוגוסט 1963) הוא מהנדס ואסטרונאוט יפני בשירות הסוכנות היפנית לחקר החלל. הוא ביצע 4 טיסות לחלל והיה מפקד משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית. קואיצ'י וקאטה נולד בעיר סאיטאמה, שביפן וסיים בעירו בית ספר שנת 1982. בשנת 1987 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת קיושו. בשנת 1989 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה באותה אוניברסיטה. בשנת 2004 הוא סיים לימודי תואר שלישי. בשנת 1989 וקאטה התחיל לעבוד בג'פאן איירליינס כמהנדס. בשנת 1992 הוא עזב את החברה והתקבל לקורס הכנה לטיסות חלל. במרץ 1992 וקאטה החל קורס הכנה לטיסות חלל במרכז החלל ג'ונסון. באוגוסט 1993 לאחר סיום הקורס הוא החל לבצע משימות קרקע. בינואר 1996 וקאטה טס לחלל במשימה STS-72 של מעבורת החלל אנדוור (בריאן דאפי היה מפקד צוות. וקאטה עבד עם זרוע רובוטי ללכידת לוויין Space Flyer Unit היפני ששוגר בשנת 1995. כמו כן הוא שחרר למסלול OAST-Flyer והחזיר אותו לתא המטען. המעבורת חזרה לכדור הארץ לאחר 8 ימי טיסה. באוקטובר 2000 וקאטה טס לחלל במשימה STS-92 של מעבורת החלל דיסקברי (בריאן דאפי היה מפקד צוות. וקאטה עבד עם זרוע רובוטי בעבודות הרכבה של תחנת החלל הבין-לאומית. המעבורת חזרה לכדור הארץ לאחר 13 ימי טיסה. בשנת 2002 וקאטה עבר קורס מתקדם במרכז האסטרונאוטים בגרמניה. בשנת 2006 הוא עבר קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. בשנת 2009 וקאטה הגיע לתחנת החלל הבין-לאומית בטיסת STS-119 של מעבורת החלל דיסקברי. הוא השתלב במשלחת מס' 18 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד מייקל פינק. בהמשך הוא פעל במסגרת משלחת מס' 19 לתחנת החלל הבין-לאומית (גנאדי פדאלקה היה מפקד המשלחת) ומשלחת מס' 20 לתחנת החלל הבין-לאומית (גנאדי פדאלקה היה מפקד המשלחת). הוא חזר בטיסת STS-127 ביולי 2009 לאחר 187 ימים בחלל. בנובמבר 2013 וקאטה הגיע לתחנת החלל בחללית סויוז TMA-11M והיה חבר במשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית (אולג קוטוב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת הוא המשיך כמפקד משלחת מס' 39 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ ב-14 במאי 2014. ב-5 באוקטובר 2022 וקאטה השתתף בטיסת SpaceX Crew-5 לתחנת החלל הבין-לאומית. וקאטה היה חבר במשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית (סרגיי פרוקופייב היה מפקד המשלחת). במהלך שייה בחלל וקרטה ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 14 שעות. הוא חזר לכדור הארץ ב-12 במרץ 2023 לאחר 157 ימים בחלל. מדיה וקבצים בנושא קואיצ'י וקאטה בוויקישיתוף קואיצ'י וקאטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ביוגרפיה באתר הסוכנות היפנית לחקר החלל
ננסן בכר

פרופסור ננסן אלפרד בכר (בבולגרית: Нансен Алфред Бехар;‏ 17 באפריל 1940, סטארה זאגורה, ממלכת בולגריה – 17 בינואר 2022, סופיה, בולגריה) היה כלכלן, ופוליטיקאי יהודי-בולגרי אשר כיהן כחבר האספה הלאומית של בולגריה. בכר נולד בסטארה זאגורה ורכש השכלה תיכונית בעיר הולדתו. הוא הוסמך בכלכלה באוניברסיטת סופיה, ורכש בה דוקטורט בהתמחות ביחסים בינלאומיים בכלכלה. בהמשך כיהן כפרופסור חבר בחוג לכלכלה באוניברסיטה. ב-1992 הקים מכון מחקר שעסק בניתוח כלכלי על בסיס משתנים סוציולוגיים ופוליטיים בבולגריה שלאחר תום העידן הקומוניסטי. בין 1997–2001 כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית. בהמשך, כיהן בוועדה לכלכלה ולחברה של האיחוד האירופי. היה חבר האקדמיה הלאומית למדעים של בולגריה. היה עמית מחקר במספר מוסדות באיטליה, הונגריה, שוודיה, הולנד וארצות הברית. פרסם 210 מאמרים בכתבי עת מדעיים שונים. הלך לעולמו בסופיה ב-2022 והוא בן 81. פרופסור ננסן בכר תקציר ביוגרפי, באתר ssi.blog.bg (בבולגרית). הלך לעולמו פרופסור ננסן בכר, באתר fakti.bg (בבולגרית).
נרו ד'אבולה

נירו ד'אבולה (באיטלקית: Nero d'Avola; באופן מילולי: "השחור של אבולה") הוא "עינב היין האדום החשוב ביותר בסיציליה" והוא אחד הזנים הילידיים החשובים באיטליה. הוא נקרא על שמו של העיר אבולה בדרום הרחוק של סיציליה, ויינותיו מושווים לשיראזים מהעולם החדש, עם טאנינים מתוקים וטעמי שזיפים או פלפלים. הוא תורם גם לתערובות מרסלה רובינו. נראה כי "העינב השחור של אבולה" נבחר על ידי מגדלים ליד אבולה (עיירה קטנה בדרום מזרח סיציליה בנפת סירקוזה) לפני כמה מאות שנים. בתחילה, גידולו היה מוגבל לקצה הדרומי של האי, אך לאחרונה התפשט ברחבי האי. הגפן אוהב אקלים חם ויבש יחסית. הנפות סביב נוטו (מעל Buonivini ו-Pachino) בדרום נפת סירקוזה ידועים באיכות יינות הנרו ד'אבולה שלהם. נרו ד'אבולה מופק בארצות הברית וגם באוסטרליה, במיוחד באזורי ריברלנד ו-Sunraysia החמים שבהם מייצרים ייננים יינות קלים, עסיסיים וריחניים. הזן נמצא גם במלטה, טורקיה ולאחרונה גם בדרום אפריקה. צבע: דובדבן או אדום אודם. בושם: בדרך כלל יין, פירותי, מזכיר מאוד פטל שחור. טעם: יבש, מעט חומצי, מעוגל, חם ובעל גוף מלא. טמפרטורת הגשה: חדר. מדיה וקבצים בנושא נרו ד'אבולה בוויקישיתוף אתר סיציליה יין winecountry.it Sicily Grape Varieties (אורכב 06.10.2006 בארכיון Wayback Machine) Robinson, Jancis Vines, Grapes & Wines Mitchell Beazley 1986 מסת"ב 1-85732-999-6. winepros.com.au. Oxford Companion to Wine. "Nero d'Avola". אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2008. {{cite web}}: (עזרה) http://www.nerodavola.com Official web site. "Nero d'Avola".
איריזר

קבוצת איריזר היא יצרנית ספרדית של אוטובוסים ואוטובוסים יוקרתיים. החברה, שהוקמה בשנת 1889, ממוקמת באורמאיזטגי (Ormaiztegi) בחבל הבסקים, ספרד. עם נוכחות מסחרית בלמעלה מ-90 מדינות, מחזור המכירות שלה עלה על 600 מיליון יורו ב-2017. היא יצרנית המרכבים המובילה בשוק בספרד (עם נתח שוק של למעלה מ-40%), והיא מדורגת במקום השני באירופה, כאשר מרכבי האוטובוסים שלה זמינים במקומות רבים בעולם. מלבד המפעל העיקרי שלה בחבל הבאסקים, המייצר כ-1400 שלדות מדי שנה, יש לאיריזאר גם מפעלים במדינות אחרות: סחיראט (מרוקו), בוטוקאטו (ברזיל), קרטרו (מקסיקו), וסנטוריון (דרום אפריקה). יחד יש להם ייצור של למעלה מ-3,500 מרכבים וכלי רכב אינטגרליים בשנה. קבוצת איריזאר מחזיקה גם בחברת Hispacold, המייצרת מערכות מיזוג אוויר לאוטובוסים, וב-Masats, יצרניות של דלתות ורמפות לאוטובוסים ואוטובוסים אוטומטיים. מלבד מגוון הרכבים האינטגרליים שלה, איריזר עובדת בשיתוף פעולה הדוק במיוחד עם סקאניה, לאחר שתכננה במשותף את מרכב ה-i4. ניתן למצוא את השלדות והמרכבים של איריזר גם בפלטפורמות של יצרנים אחרים, כמו איווקו, מאן (חברה), וולוו אוטובוסים, מרצדס-בנץ וכו'. Irizar, S. Coop Irizar e-mobility Datik Masats Hispacold Jema Energy Alconza Creatio נוכחיים Irizar i2e Irizar i3 Irizar i8 Irizar i6 Irizar i6S מוצרים בעבר Century Irizar Intercentury Irizar New Century PB אתר האינטרנט הרשמי של איריזר אתר האינטרנט הרשמי של איריזר (באנגלית) מדיה וקבצים בנושא איריזר בוויקישיתוף איריזר, ברשת החברתית LinkedIn איריזר, סרטונים באתר Vimeo איריזר, באתר פליקר IRIZAR >> Presentación, web.archive.org, ‏2008-10-30
ח'לוואת אל-ביאדה

ח'לוואת אל-ביאדה הוא שמם של בתי התפילה של הדרוזים. המקדש העיקרי של הדרוזים נמצא בח'לוואת אל-ביאדה בלבנון. הח'לוואת אל-ביאדה הוא המקדש המרכזי ובית הספר התאולוגי של הדרוזים, הממוקם בלבנון ונוסד במאה ה-19 על ידי אל שייח' חמאד קאיס. הוא ממוקם ליד העיירה חאצביא במחוז נבטיה בדרום מזרח לבנון. הוא נחשב למרכז הדתי החשוב ביותר לדרוזים במזרח התיכון ומהווה המקום המרכזי ללימודי הדת הדרוזית. פוקדים אותו דרוזים מכל המדינות. נהוג לציין את הח'לוות כמקום בו התיישב מוחמד בן אסמאעיל א-דרזי במהלך הקריאה הדרוזית הראשונה. הוא כולל ספסל אבן גדול ועגול לצד עץ אלון עתיק המכונה ה"אראופגוס של הזקנים" וממוקם במקום מבודד בין טבע ועצים. הח'לוואת מספקת כארבעים הרמיטאז'ים של הדרוזים בתקופות שונות של השנה. בשנת 1838 נגנבו מהאתר עותקים של איגרות החוכמה על ידי פולשים שהגיעו ממצרים המבקרים מתבקשים בנימוס לבקש אישור מהשייח' התושב לפני הכניסה לאתר והנשים המבקרות מתבקשות לכסות את ראשן כנהוג לכבד את המקום. חמזה בן-עלי הנביא שועייב מדיה וקבצים בנושא ח'לוואת אל-ביאדה בוויקישיתוף Nissim Dana, The Druze in the Middle East: Their Faith, Leadership, Identity and Status, Sussex Academic Press, 2003, ISBN 978-1-903900-36-9. (באנגלית) Mordechai Nisan (2002). Minorities in the Middle East: A History of Struggle and Self-Expression. McFarland. pp. 98–. ISBN 978-0-7864-1375-1. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Nissîm Dānā (2003). The Druze in the Middle East: Their Faith, Leadership, Identity and Status. Sussex Academic Press. pp. 38–. ISBN 978-1-903900-36-9. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Laurence Oliphant (28 במאי 2010). The Land of Gilead - With Excursions in the Lebanon. Read Books Design. ISBN 978-1-4460-0407-4. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) הדרוזים Karl Baedeker (Firm); Albert Socin; Immanuel Benzinger; John Punnett Peters (1912). Palestine and Syria, with routes through Mesopotamia and Babylonia and the island of Cyprus: handbook for travellers. K. Baedeker. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה) Robert Boulanger (1966). The Middle East, Lebanon, Syria, Jordan, Iraq, Iran. Hachette. נבדק ב-11 בספטמבר 2012. {{cite book}}: (עזרה)
מגדל איזט

מגדל איזט (ברוסית: Башня Исеть) הוא גורד שחקים בן 52 קומות ברובע העסקים יקטרינבורג סיטי שביקטרינבורג. המגדל, שגובהו 212.8 מטרים, הוא המבנה הגבוה ביותר ביקטרינבורג והבניין ה-16 בגובהו ברוסיה. בעבר היה גם הבניין הגבוה ביותר ברוסיה מחוץ למוסקבה עד שנעקף על ידי מרכז לאחטה שבסנקט פטרבורג. המגדל הפך למבנה הגבוה ביותר של יקטרינבורג ב-24 במרץ 2018, כאשר מגדל הטלוויזיה שבעיר נהרס במהלך בנייתו כחלק מתוכנית הייפוי של העיר לקראת אירוח מונדיאל 2018. מגדל איזט נקרא על שם נהר איזט, העובר דרך מרכז העיר. על התכנון של מגדל איזט התמודדו שתי חברות אדריכלות אירופאיות, המהנדס והארכיטקט הגרמני ורנר סובק וחברת האדריכלות הצרפתית Valode & Pistre Architectes. בסופו של דבר, זכה ורנר סובק והעיצובו נבחר. בבניית גורד השחקים הושקעו 12.8 מיליארד רובל (230 מיליון דולר אמריקאי). חברת המטלורגיה של הרי אורל פיתחה את גורד השחקים מאוחר יותר. התכנון החל ב-2010 והסתיים ב-2012. הבנייה החלה ב-2010 והסתיימה ב-2015. שטחו הכולל של מגדל איזט הוא 7,524 מ"ר. 52 מקומותיו נמצאות מעל הקרקע וארבע קומות שוכנות מתחת לפני הקרקע. גובהו הכולל הוא 209 מטר וגובה הגג הוא 197 מטרים. בחזית הבניין משולבים בטון, זכוכית וקיר מסך. מגדל הפדרציה יקטרינבורג סיטי מדיה וקבצים בנושא מגדל איזט בוויקישיתוף "Emporis building ID 285357". Emporis. אורכב מ-המקור ב-28 באפריל 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Massive incomplete TV tower demolished". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-04-07. "Снос телебашни в Екатеринбурге. Все самое важное: мнения очевидцев и экспертов, свежие фото и видео". נבדק ב-2018-04-07. "Russia blows up Soviet-era landmark in World Cup city". www.aljazeera.com. נבדק ב-2018-04-07. "Iset, Yekaterinburg - SkyscraperPage.com". skyscraperpage.com. נבדק ב-2017-05-22. GmbH, Emporis. "Iset' Tower, Yekaterinburg | 285357 | EMPORIS". www.emporis.com. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2015. נבדק ב-2017-05-22. {{cite web}}: (עזרה)
The Age of Pleasure

The Age of Pleasure (בעברית: עידן העונג) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת, הפזמונאית והראפרית האמריקאית ג'אנל מונה. הוא יצא לאור ב-9 ביוני 2023 תחת הוצאת באד בוי רקורדס. מידע על האלבום The Age of Pleasure באתר MusicBrainz Rolling Stone, The 100 Best Albums of 2023, Rolling Stone, ‏2023-11-30 (באנגלית אמריקאית) The 50 Best Albums of 2023: Staff List, Billboard, ‏2023-12-06 (באנגלית אמריקאית) Official R&B Albums Chart Top 40, חברת המצעדים הרשמית, ‏16 ביוני 2022 Top R&B/Hip-Hop Albums, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית) ARIA Top 20 Vinyl Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית) Official Scottish Albums Chart Top 100, חברת המצעדים הרשמית, ‏17 ביוני 2023 Billboard 200™, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית) Swisscharts.com – Janelle Monáe – The Age of Pleasure, Hung Medien, ‏18 ביוני 2023 NZ Top 40 Albums Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de Official Albums Chart Top 100, חברת המצעדים הרשמית, ‏16 ביוני 2023 Ultratop.be – Janelle Monáe – The Age of Pleasure Ultratop.be – Janelle Monáe – The Age of Pleasure Billboard Canadian Albums, בילבורד, ‏24 ביוני 2023 (באנגלית אמריקאית) Dutch Charts - dutchcharts.nl, dutchcharts.nl Top Albums, SNEP (ב־)
סמל כווית

סמל כווית אומץ רשמית בשנת 1962. במרכז הסמל מוצגת ספינה המסמלת את קשר המדינה לסחר הימי במפרץ הפרסי. הספינה ניצבת על בז, מעליה רשום שם המדינה בערבית ("דולת אלכוית"), ועל צוואר הבז תלוי מדליון שעליו דגל המדינה. ספינות דאו הן סמל למסחר במפרץ הפרסי, ולפיכך מופיעה ספינת דאו גם בסמלי קטר ואיחוד האמירויות הערביות. הבז הוא סמלו של שבט קורייש, ולפיכך מופיע אף הוא בסמלים בחצי האי ערב. מדיה וקבצים בנושא סמל כווית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא כווית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנדריי רבקוב

אנדריי אלכסייביץ' רבקוב (בבלארוסית: Андрэй Аляксеевіч Раўкоў; ברוסית: Андре́й Алексе́евич Равко́в; נולד ב-25 ביוני 1967) הוא איש צבא ופוליטיקאי בלארוסי ששירת כשר ההגנה של בלארוס בשנים 2014 - 2020. מנובמבר 2020 משמש כשגריר בלארוס באזרבייג'ן. רבקוב נולד בכפר רביאקי שבמחוז משנה ביישינקוביץ ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. הוא למד בפמינייה צבאית במינסק. לאחר סיומה ב-1984 למד בבית הספר לקצינים במוסקבה וסיים אותו ב-1988. שימש כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בצבא הסובייטי. לאחר נפילת ברית המועצות התגייס לצבא החדש של רפובליקת בלארוס. שירת כמפקד גדוד חיל רגלים וכמפקד בסיס של מחסני חירום. בשנת 2004 הועלה לדרגת קולונל ונשלח ללימודים באקדמיה צבאית של המטה הכללי הרוסי. לאחר שובו - מונה למפקד חטיבת צנחנים. בשנים 2006 -2011 שירת כראש אגף מבצעים בפיקוד המבצעי הצפון-מערבי. ב-2011 הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד הפיקוד המבצעי הצפון-מערבי. ב-2014 מינה אותו הנשיא אלכסנדר לוקשנקו לתפקיד שר ההגנה בתפקידו כשר ההגנה פעל לצמצום מספר האישורים לדחיית השירות ולצמצום כמות הפטורים משירות צבאי שניתנו לסטודנטים. טען, כי בשל ירידת הילודה בבלארוס נוצר מחסור בגברים בגיל הגיוס, מה שמחייב לגייס את כולם, ללא יוצא מן הכלל. בהמלצתו העביר פרלמנט של בלארוס שורה של חוקים, אשר צמצמו למינימום את מספר הבקשות המאושרות לדחיית השירות או לפטור משירות צבאי לסטודנטים להשכלה גבוהה. בינואר 2020 עזב את תפקיד שר ההגנה ומונה למזכיר הכללי של מועצת הביטחון של בלארוס. מילא את התפקיד עד לספטמבר 2020. בנובמבר 2020 מונה לשגריר בלארוס באזרבייג'ן. בנובמבר 2020 הטיל האיחוד האירופי סנקציות אישיות על רבקוב. במקביל, הוטלו עליו סנקציות על ידי בריטניה, קנדה ושווייץ. מדיה וקבצים בנושא אנדריי רבקוב בוויקישיתוף -ביוגרפיה של רבקוב (רוסית) בבלארוס תפקיד שר ההגנה הוא צבאי ולא פוליטי. [1] [2] Global Affairs Canada, Belarus sanctions, www.canada.ca, ‏2020-11-06 Belarus: Federal Council extends scope of sanctions, www.admin.ch
סוף הוליוודי

סוף הוליוודי (באנגלית: Hollywood Ending) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2002 בכתיבה ובימוי של וודי אלן, עם וודי אלן וטיאה ליאוני בתפקידים הראשיים. העלילה היא על במאי קולנוע מפורסם שסובל מעיוורון פסיכוסומטי כתוצאה מלחץ נפשי קשה בעת הבימוי. ואל וקסמן (וודי אלן) הוא במאי קולנוע שבעברו שני פרסי אוסקר וכעת ירד מגדולתו ומביים סרטוני פרסומות. גרושתו אלי (טיאה ליאוני) עובדת כמפיקה בחברת גלקסי שמנהלה האל ייגר (טריט ויליאמס) הוא גם הארוס שלה. הם עומדים להפיק סרט בעלות של 60 מילון דולר ואלי מתעקשת שהבמאי המתאים לכך הוא הגרוש שלה, ואל וקסמן. ואל גר כעת עם הכוכבנית הצעירה לורי (דברה מסינג) ומהסס באם להיענות להצעה אבל הסוכן שלו, אל האק (מרק ריידל) משכנע אותו שזו ההזדמנות הגדולה החד פעמית בחייו וגם לורי לוחצת עליו בתקווה שתקבל תפקיד בסרט. ואל נמצא במתח נפשי, הוא נפגש עם אלי ומתחיל לריב אתה על בגידתה בו. הצלם הוא סיני וואל שוכר מתורגמן ממנדרינית (ברני צ'אנג). יום אחד הוא לוקה בעיוורון, ומודיע על כך מיד לאל. בדיקת CT של המוח לא מגלה דבר והפסיכיאטר קובע שהמדובר בעיוורון פסיכוסומטי שאין לדעת כמה זמן יימשך. אל מחליט שואל ימשיך בתפקיד ומגלה את הסוד למתורגמן שיעזור לו. ואל מצליח במידת מה להסוות את עיוורונו וקורות כמה תקלות מביכות בהפקה. לאחר שהצלם הסיני התפטר עם המתורגמן מגלה אל את הסוד לאלי וממנה אותה לשומרת של ואל. השחקנית שרון בייט (טיפאני ת'יסן) מנסה לפתות את ואל העיוור אך הוא מצליח להתחמק. כעת אלי שומרת על ואל ומתחילה להתאהב בו מחדש. לורי מקבלת תפקיד קטן בסרט ומתאהבת באחד השחקנים. העיתונאית המרכלת אנדריאה פורד (ג'ודי פורד) מגלה את סוד עיוורונו של ואל. האל ייגר מגיע מהוליווד כועס ומנתק את הקשר עם אלי. כעת מצבו הנפשי של ואל משתפר וראייתו חוזרת. הוא צופה בסרט עם אלי וקובע שזה כישלון קשה ומבקש שייזמנו אותו לדוקטור קבורקיאן (דוקטור מוות)... אך לעלילה יש סוף הוליוודי טוב - הסרט זוכה להצלחה גדולה בצרפת וואל מוזמן לביים סרט בפריז ולשם הוא טס עם אלי. אתר האינטרנט הרשמי של סוף הוליוודי (באנגלית) "סוף הוליוודי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סוף הוליוודי", באתר נטפליקס "סוף הוליוודי", באתר AllMovie (באנגלית) "סוף הוליוודי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סוף הוליוודי", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "סוף הוליוודי", באתר Metacritic (באנגלית) "סוף הוליוודי", באתר אידיבי "סוף הוליוודי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לסוף הוליוודי, באתר יוטיוב ואל ואלי נפגשים ורבים, באתר יוטיוב סוף הוליוודי, באתר TCM
פרנסיסקו אורטגה

פרנסיסקו גבריאל אורטגה (בספרדית: Francisco Gabriel Ortega; נולד ב-19 במרץ 1999 בסנטה פה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית. אורטגה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 119 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. ב-27 באוגוסט 2023 חתם אורטגה על חוזה לחמש שנים באולימפיאקוס מליגת העל היוונית. אורטגה נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר. פרנסיסקו אורטגה, באתר Transfermarkt פרנסיסקו אורטגה, באתר Soccerway פרנסיסקו אורטגה, באתר FootballDatabase.eu