laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יהושע שרבני

הרב יהושע שהרבני (לא ידוע – 16 בדצמבר 1972) היה מקובל ורב שכונת בקעה שבירושלים. נולד בבגדאד שבעיראק ליצחק ולעזיזה שהרבני. למד במדרש תלמוד תורה ובמדרש בית זלכה, ובהמשך אצל הרב שמעון אגסי והרב יוסף חיים, בעל הבן איש חי, אליו היה מקורב מאד, בישיבה היה מכונה "עיילא בלא בר" מפני שהיה יכול להיכנס לחדרו של רבי יוסף חיים בלי ליטול רשות. רבו הבן איש חי לקחו למלמד לנכדו רבי דוד חיים. בבגדאד נישא למסעודה, לאחר פטירתה נישא לצ'חלה ואחריה לכתון, מכל אחת מהן נולדו לו מספר ילדים. בסביבות שנת ה'תרנ"ו עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים, שם נמנה עם מייסדי ולומדי ישיבת בית המדרש "שושנים לדוד" בשכונת הבוכרים. לאחר מאורעות תרפ"ט עבר להנהיג את הקהילה הספרדי בחברון לכחמש שנים. בשנת ה'תש"ב התחיל ללמד בישיבת שושנים לדוד שיעורים יומיים בגמרא לכעשרים תלמידים. בשנת ה'תשט"ו עם הקמת ישיבת פורת יוסף הוקמה בה ישיבת מקובלים בשם עוז והדר והוא שימש כנשיאה. במשך תקופה עסק לפרנסתו בהגהת ספרי תורה וקיבל על כך הסכמות מרבי יוסף חיים זוננפלד רבי דוד פאפו ועוד. את גדולתו הרוחנית יחס לכך שרבו הבן איש חי שלחו להודו להתחקות אחר קהילת בני ישראל והזדמן לו ניסיון עם אישה שם שהגדירו "ממש כיוסף הצדיק" והוא הצליח לעמוד בו. את תורת הקבלה למד לצד הרב סלמאן אליהו, וסייע בהוצאת ספרו "כרם שלמה" על ידי השלמת הקטעים החסרים בכתבי היד מזכרונו. נהג לצום משבת לשבת. למד חברותא עם הרב יעקב חיים סופר והוא שכנעו לפרסם את ספרו בצורה של חיבור על שולחן ערוך ולא כקונטרס נפרד מה שהביא לתפוצה הגדולה של הספר. הלך לעולמו ב-16 בדצמבר 1972 (י"א בטבת ה'תשל"ג) ונקבר בהר הזיתים. על פי מקורות היה לפחות בן מאה. שמו הונצח בקריאת רחוב על שמו בשכונת רמת שלמה שבירושלים. חיבר שיטה על מסכת ביצה וכן חיבור על פסקי הרא"ש - חיבורים אלו אבדו. מבניו: הרב דוד, רבה של קולומביה; רבי יצחק שימש כדיין; רבי שאול, שימש כדיין לצד הרב עזרא עטיה בבית הדין הספרדי בירושלים ולצד רבי ראובן כץ בפתח תקווה; הרב יוסף חיים מייסד ישיבת המקובלים אמת ושלום, הרב שלמה, היה מלמד בישיבת פורת יוסף. בין נכדיו: הרב יהודה מועלם, הרב ראובן שרבני, הדסה מסעודה, שנישאה לרב בן-ציון אבא-שאול וקלרה שנישאה לרב שבתי אטון, רבקה ורדי היא נינתו. והסופר והמשורר אודי שרבני. יצחק ישראל שרבאני, גבורות יהושע, ירושלים תשפ"ג. משה שבת, ישיבות בגדאד, ירושלים, תולדות רבני בבל וישיבותיה, (חלק א עמ' 358–366) שלום מאיר ולך, רבנו האור לציון חלק א, ירושלים תשע"ב, עמודים 179-217. אביאל חיים חורי, לא ימוש מתוך האוהל - מאמר מקיף על דמותו של הרב יהושע שרבאני, עם נכדו הרב יצחק שרבאני. תור הזהב גיליון 68 תשע"ט המקובל יהושע שהרבני, באתר MyTzadik יהושע משה, קץ הימין, ירושלים תשכ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) בשערי ציון, הצופה, 31 בינואר 1941 רבי יהושע שרבאני באנציקלופדיה ארזי הלבנון לעיתים שרבני או שרבאני רחוב הרב יהושע שהרבני, באתר עיריית ירושלים שנת לידתו לא ברורה, משמשו יצחק כהן אמר תרכ"ג, בנו שלמה אמר תרל"ה, בנו יוסף אמר תרי"ו, ראו: יצחק ישראל שרבאני, גבורות יהושע, ירושלים תשפ"ג, עמ' 15-16 יצחק ישראל שרבאני, גבורות יהושע, ירושלים תשפ"ג, עמ' 39 משה ש' שבת, ישיבות בגדאד, א', תשע"ו, עמ' 358 יצחק ישראל שרבאני, גבורות יהושע, ירושלים תשפ"ג, עמ' 107 הרב ראובן שרבאני, דרש בחכמה, עמוד יג יצחק ישראל שרבאני, גבורות יהושע, ירושלים תשפ"ג, עמ' 39 ישיבות בגדאד, עמוד 368, הערה 109 ישיבות בגדאד, עמוד 363; דרש בחכמה, עמוד עב על בניו ראה עוד בספר רבנו האור לציון תחילת חלק א
אליפות גרמניה בכדורגל 1907

אליפות גרמניה בכדורגל 1907 הייתה העונה החמישית של התחרות. מנצחי תחרויות אזוריות היו זכאים להשתתף בתחרות. פרייבורגר זכתה באליפות באותה העונה. הייתה זו הזכייה הראשונה בתואר בתולדות המועדון. אלוף של העונה הקודמת קיבל זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחי תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). פיליף בורקרט (פרייבורגר) והלמוט רופנק (ויקטוריה 89 ברלין) כבשו 4 שערים וזכו בתואר מלך השערים של התחרות. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
אוצ'ה אוקפור

אוצ'ה אוקפור (8 באוגוסט 1967 - 6 בינואר 2011) היה כדורגלן ניגרי ששיחק בעמדת הבלם. אוקפור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של לאגוס. אחרי שנתיים חתם בראסינג מכלן הבלגית בה שיחק 3 שנים. בשנת 1991 חתם בנאמור וכעבור שנה חתם בלה טוקווה הצרפתית. בשנת 1993 חתם בהנובר 96 הגרמנית. ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד בורוסיה טניס. לאחר שלא זכה לדקות משחק בגרמניה חתם בלייריה הפורטוגלית גם בה לא רשם דקות משחק. בשנת 1995 חתם במכבי עירוני אשדוד מישראל. מעירוני חזר אוקפור לפורטוגל וחתם בפארנסה. בשנת 1996 חתם בספורטינג קנזס סיטי מה-MLS בה שיחק 4 שנים וגם סיים את הקריירה שלו. לזכותו של אוקפור 34 הופעות במדי נבחרת ניגריה. אוקפור השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 1994, מונדיאל 1994, גביע המלך פהד 1995 ומונדיאל 1998. לאחר הפרישה אוקפור נשאר בארצות הברית. אוקפור שימש כמאמן של קבוצת כדורגל מקומית והיה חבר בהתאחדות הכדורגל של צפון טקסס. ב-6 בינואר 2011 נמצא אוקפור ללא רוח חיים על ידי אשתו בבית בעיירה הממוקמת 30 קילומטר צפונית-מערבית מדאלאס. עד היום סיבת ההתאבדות לא ידועה. ספורטינג קנזס סיטי גביע ה-MLS: 2000 נבחרת ניגריה גביע אפריקה לאומות: 1994 אוצ'ה אוקפור, באתר Transfermarkt אוצ'ה אוקפור, באתר Soccerway אוצ'ה אוקפור, באתר WorldFootball.net אוצ'ה אוקפור, באתר National Football Teams אוצ'ה אוקפור, באתר FootballDatabase.eu שגיב ברעם‏, סיפור מותו של כדורגלן העבר אוצ'ה אוקפור, באתר וואלה, 24 ביוני 2014 מערכת ynet, הניגרי אוקפור, לשעבר באשדוד, התאבד בגיל 43, באתר ynet, 7 בינואר 2011
אליפות גרמניה בכדורגל 1908

אליפות גרמניה בכדורגל 1908 הייתה העונה השישית של התחרות. מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות. ויקטוריה 89 ברלין זכתה באליפות באותה העונה, ואילו בעונה הקודמת הפסידה בגמר. הייתה זו הזכייה הראשונה בתואר בתולדות המועדון. האלופה של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות: המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות). משחק חוזר. משחק המקורי בוטל וילי וורפיצקי (ויקטוריה 89 ברלין) ורודולף אחורן (שטוטגרטר קיקרס) כבשו 4 שערים וזכו בתואר מלך השערים של התחרות. נתונים מפורטים מאתר rsssf נתונים מאתר weltfussball
ז'וז'ו אבוטבול

ז'וז'ו אבוטבול (נולד ב-11 בספטמבר 1952) הוא עיתונאי, בעל טור ושדרן רדיו ישראלי. אבוטבול כותב במדור הספורט של "ידיעות אחרונות", מגיש תוכנית רדיו לילית בכאן מורשת של תאגיד השידור הציבורי, והשתתף בתוכנית "שירים ושערים" ברשת ב' של קול ישראל. אבוטבול נולד בעיר קזבלנקה שבמרוקו. הוא עלה עם הוריו כתינוק בן שנתיים בשנת 1954 והגיע עם משפחתו לאשדוד שנוסדה באותן שנים. המשפחה התגוררה בפחון, בו גרו גם סבו וסבתו, הוריו וחמשת אחיו. השניים הקטנים נולדו אחר כך בארץ. כשהיה בן שבע, נטש אביו את המשפחה ואמו נותרה לבדה כשהיא מגדלת שבעה ילדים. עקב תנאי הדלות בבית נשר אבוטבול בילדותו מבית הספר ויצא לסייע בפרנסת המשפחה. בגיל 16 נכנס לתיכון של "הדסה נעורים" שם למד מכונאות ימית. עם סיום לימודיו המקצועיים עבד בצי הסוחר הישראלי עד גיל 17 וחצי ואז עבר לעבוד כפועל בניין. לאחר שירותו הצבאי חזר לאשדוד ומצא שם עבודה כעוזר מציל בשפת הים. הוא זכה במכרז להפעלת שירות השכרת כיסאות-נוח ב"חוף אורנים" באשדוד ומאוחר יותר גם ברישיון קיוסק שנקרא "החוף המערבי". שבהמשך הפך לפאב ובשלב מאוחר יותר למסעדה. בשנת 1988 טבע בנו אורן למוות באותו החוף בו הקים את מסעדתו. כמה חודשים מאוחר יותר נקרא החוף על שם בנו: "חוף אורנים". אבוטבול הפך לדמות תקשורתית ומקושרת לאחר שנחשף לראשונה לציבור בשנת 1990 בכתבה של מוטי קירשנבאום ל"יומן" של ערוץ 1, על חוף הים של אשדוד. החל לכתוב טור ספורט בעיתון "ידיעות אחרונות", ממנו התפתח טור שבו הביע גם את דעותיו בענייני חברה ופוליטיקה. אבוטבול משלב משלים ובדיחות עממיות בכתיבתו ובדבריו. כשערוץ 10 החל לשדר הגיש במשך תקופה קצרה תוכנית טלוויזיה אישית בשם: "העולם על-פי ז'וז'ו'", שהגישה לקהל את המציאות הישראלית "בגובה העיניים", מנקודת מבטו האישית. מאוחר יותר החל להגיש תוכנית רדיו לילית: "שיחות לילה", בה הוא משוחח עם מאזינים, ב"רשת ב'" של "קול ישראל". בפברואר 2012 הורשע בהעלמת מס, ונגזרו עליו קנס ועבודות שירות. ב-27 ביולי 2012 פורסם כי זומן לבירור אצל מנהל קול ישראל, מיכאל מירו, בשל השמעת ידיעה בלתי מבוססת במהלך שידור (הידיעה הייתה שנורו יריות לעבר שיירת מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון במהלך ביקורה בישראל). באוקטובר 2018 ניצל אבוטבול ממוות לאחר שלקה בליבו. יותר מרבע שעה ניסה הצוות להחיות את אבוטבול כולל מתן של למעלה מעשר מכות חשמל, אך לבו לא הגיב למאמצי ההחייאה ונדם. הוא הועבר תוך כדי החייאה לצנתור שבמהלכו אובחנה חסימה באחד מעורקי הלב הראשיים. לעורק הסתום הוחדר סטנט וקצב הלב חזר לעצמו. מדיה וקבצים בנושא ז'וז'ו אבוטבול בוויקישיתוף ז'וז'ו אבוטבול, ברשת החברתית פייסבוק ז'וז'ו אבוטבול, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אריאלה איילון, אני חי, באתר "ידיעות אחרונות", 6 באוקטובר 2018 דני קושמרו, ‏ז'וז'ו אבוטבול 'חזר לחיים' ולא חוסך במילים: "העדה שלנו - לא העיפרון הכי חד", באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2018 רונן דמארי, ז'וז'ו אבוטבול ירצה עבודות שירות וישלם קנס של 80 אלף ש"ח, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2012 בלעדי: ז'וז'ו אבוטבול זומן לבירור, חדשות מחלקה ראשונה, 27 ביולי 2012
דמי משמרת

דמי משמרת הוא כינוי נפוץ לעמלה שנגבית על ידי בנק על ניהול תיק השקעות, שהחל משנת 2000 נקראת "דמי ניהול חשבון ניירות ערך". שם העמלה הוא שריד היסטורי לתקופה בה בנקים שמרו על ניירות ערך פיזיים בכספת והעמלה היוותה תשלום על שירות השמירה. הכינוי "דמי משמרת" עדיין בשימוש רחב, אולי מכיוון שדמי ניהול הם מונח רחב. העמלה נגבית באופן יחסי כאחוז משווי תיק ניירות הערך של הלקוח. העמלה המקסימלית מפורסמת בתעריפון הבנק וניתנת למשא ומתן, בין השאר בהתאם להיקף הפעילות של הלקוח ולגודל התיק. על פי דיווח בנק ישראל לשנת 2020 גובה העמלה השנתית הממוצעת לתיק בשווי של 100 עד 200 אלף שקלים עומד על בין 0.13% בבנק הזול ביותר ל-0.61% בבנק היקר ביותר. בשנת 2020 עמלה זו הכניסה לכלל הבנקים 1.8 מיליארד שקל, שליש מסך הכנסות הבנקים בעמלות. לפי מחקר של בנק ישראל מ-2015 קיימים פערים משמעותיים בין דמי המשמרת הנקובים בתעריפון הבנק לבין אלו המשולמים בפועל על ידי לקוחות הבנק. מחשבון עמלות מסחר באתר הבורסה אודות מחירי השירותים תקופתי דיווח הבנקאיים הנפוצים למשקי הבית, באתר בנק ישראל, ‏18 באוגוסט 2021 ג'ניה וולינסקי, הציבור שסחר בניירות ערך בבנקים סידר להם הכנסות של 1.8 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 18 באוגוסט 2021 הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל, השוואת תעריפי פעולות בני"ע 2015, ‏16 ביולי 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שירות המיסים הפדרלי של רוסיה

שירות המיסים הפדרלי (ברוסית: Федеральная налоговая служба, בראשי תיבות: ФНС России) הוא הרשות הלאומית לגביית מס ברוסיה. זהו גוף פדרלי של משרד האוצר האחראי לפיקוח ובקרה על החקיקה בתחומי מס והכנסות. בנוסף אחראי הגוף לפיקוח בתחום ייצור מוצרי טבק. ראש שירות המיסים הפדרלי מאז 17 בינואר 2020 הוא דניל יגורוב, שמחליף את מיכאיל מישוסטין, שמונה לתפקיד ראש ממשלת רוסיה. שירות המיסים הפדרלי מחזיק במשרדי פיקוח מס אזוריים בכל המחוזות הפדרליים של רוסיה ולו 83 סניפים בסובייקטים הפדרליים של רוסיה. המס העיקרי שהשירות גובה הוא מס הכנסה, אך הגוף גם גובה מס רכוש, מס חברות, מסי קנייה, מס מתנות ועוד ועוסק בליווי עסקים בהליכי פירוק. בשנת 2016 גבה השירות מיסים בסך 13 טריליון רובל. בניין שירות המיסים הפדרלי ברחוב נגלינאיה שוכן סמוך לבניין הבנק המרכזי של רוסיה במוסקבה. שירות המיסים הפדרלי הוקם לראשונה ב-21 בנובמבר 1991 בצו נשיאותי של הנשיא בוריס ילצין בתור שירות המיסים הממלכתי (Государственная налоговая служба). בשנת 1998 השירות הפך למשרד ממשלתי בשם משרד ההכנסות והמסים (Министерство Российской Федерации по налогам и сборам). ביולי 2004 המשרד הממשלתי הפך לשירות המיסים הפדרלי והוכפף למשרד האוצר. מאז 2010 השירות עבר מתיחת פנים ורפורמה שנועדה להקל אל האזרחים בהתנהלות מול רשויות המס הפדרליות, כחלק מהרפורמה שהוביל ראש שירות המיסים, מיכאיל מישוסטין, מרבית השירותים הניתנים לאזרח ניתנים באמצעות פורטל האינטרנט ויישומים ייעודים של שירות המיסים. זאת לקראת הפיכת מערכת גביית מס מיושנת למודרנית ויעילה יותר, תוך יצירת מרכזי מידע לחשבוניות מס שאפשרו פיקוח יעיל יותר בתזרימי המזומנים ויצירת שירות מקוון של תשלומי מיסים, שפישט את התהליך וסייע להגדיל את הכנסות המדינה ממסים. בנוסף קוצר באופן משמעותי זמן ההמתנה למתן שירות, אם בשנת 2009 לקוחות נאלצו להמתין בסניפים במשך שעות עד לקבלת שירות, כיום (2020) זמן ההמתנה אינו עולה על 10 דקות ובשל כך הוכתר שירות המיסים הפדרלי הרוסי כאחד משירותי המס הטובים בעולם. מינהל הניתוח מינהל ביקורת המס מינהל משאבי אנוש מינהל המשפטים מינהל מס רכוש מינהל טכנולוגיית מידע מינהל רישום משלמי מיסים מינהל מיסוי הכנסות ורכוש פרטי מינהל חובות המינהל לניהול הליכי פשיטת רגל המינהל לעניינים בינלאומיים המינהל למודרניזציה בתחום המס המועצה הציבורית שירות משטרת המס הפדרלית מדיה וקבצים בנושא שירות המיסים הפדרלי של רוסיה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של שירות המיסים הפדרלי של רוסיה שירות המיסים הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית פייסבוק שירות המיסים הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) שירות המיסים הפדרלי של רוסיה, ביישום טלגרם שירות המיסים הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית אינסטגרם שירות המיסים הפדרלי של רוסיה, ברשת החברתית VK Лишние кадры ФНС Положение о Федеральной налоговой службе, Правительство РФ, 04.10.2004 Указ Президента Российской Федерации от 11.11.2000 г. № 1868, Президент России‏ Russia’s role in producing the taxman of the future Распоряжение Правительства Российской Федерации от 06.04.2010 г. № 506-р, government.ru Распоряжение Правительства Российской Федерации от 06.04.2010 г. № 507-р, government.ru‏
פולקוואנג

במיתולוגיה הנורדית, פולקוואנג (בנורדית עתיקה: Fólkvangr) הוא שדה או אחו המשמש כמשכנה של פריה. אל פולקוואנג מגיעים חצי מכל בני האדם שמתו בכבוד במהלך קרב, כאשר החצי השני מגיעים להיכל ולהאלה. אלו שמתו בצורה רגילה מגיעים אל כהלהיים. ממקורות שונים ניתן להניח שההיכל היה פתוח גם לנשים שמתו מוות אצילי. במרכז פולקוואנג נמצא ההיכל ססרומניר ("היכל המושבים הרבים") אשר בו גרה פריה עצמה. השם "פולקוואנג" משמעותו "שדה הצבא" או "שדה הקרב של האנשים". התיאורים של פולקוואנג מעטים יחסית לתיאורים של ולהאלה, אולם חוקרים בני זמננו מניחים ששני המקומות דומים באופי. לא ברור מדוע יש במיתולוגיה הנורדית שני גני עדן הרואיים. פולקוואנג מתואר בספרו של ריק ריירדן "להב הקיץ", אשר הוא הספר הראשון בסדרת מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד. האדה הפואטית, הבלדה של גרימניר, 14. האדה הפרוזאית, ההטעיה של גילבי, 24. ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אנחנו על השחור: סיפורה של חטיבה 500 במבצע שלום הגליל

אנחנו על השחור: סיפורה של חטיבה 500 במבצע שלום הגליל הוא ספרו של אבירם ברקאי אשר יצא לאור בשנת 2016, המגולל את ימי הלחימה הראשונים של מבצע שלום הגליל ומתאר את חוויותיהם של לוחמי חטיבת השריון 500 והיחידות המסופחות לה. העלילה מתארת את משימתה של חטיבה 500, בפיקודו של מפקדה הטרי דורון רובין, להוביל את אוגדה 162 לכביש ביירות-דמשק ("השחור") תוך עימותים תכופים עם כוחות שריון וקומנדו סורים. הספר מבוסס על מקורות ראשוניים: הקלטות קשר וראיונות עם 170 לוחמי החטיבה. כמו כן, משובצות בו תמונות שצולמו על ידי לוחמי החטיבה בזמן המבצע. לעיתים מובעת בספר ביקורת מתונה על הדרגים המדיניים והצבאיים מצד המחבר. הגזרה המרכזית במלחמת לבנון הראשונה אבירם ברקאי בדברים לרגל ההוצאה, מתוך האתר Facebook תקציר הספר באתר כנרת זמורה ביתן גל פרל פינקל, ‏החטיבה שעמדה במשימה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 בינואר 2017 יריב פלג וליאור יעקבי, לאחות את השבר הלבנוני, ישראל היום, 27 בינואר 2017.
משבר דיפלומטי

משבר דיפלומטי הוא מצב ביחסים בינלאומיים המתרחש כאשר התנהגות נציג של מדינה אחת מביכה מדינה אחרת, או התנהגות של מדינה מביכה נציג דיפלומטי זר המבקר בה. משברים דיפלומטיים מתרחשים בטעות או במכוון, ככלי לאותת למדינה על מורת רוח של מדינה אחרת מהתנהלותה. משברים דיפלומטיים בדרך כלל לא מתפתחים למעשי תוקפנות או פגיעה הדדית אלא נשארים במישור הדיפלומטי ונפתרים באמצעות התנצלות של המדינה הפוגעת בפני המדינה הנפגעת, אולם יש חשש שמשבר כזה יהפוך למשבר בינלאומי ואפילו למלחמה. משבר דיפלומטי מתרחש בעקבות תקרית דיפלומטית. התקרית היא אירוע בו נגרמת פגיעה או מבוכה לנציג מדיני של מדינה אחת בעת ביקורו במדינה אחרת. לדוגמה, בשנת 2006 ביקר נשיא לוב מועמר קדאפי בניגריה ומאבטחים מקומיים ביקשו לפרוק מנשק את לוחמות משמר האמזונות שלו. קדאפי עזב בכעס שהוא מצהיר שבכוונתו לגמוא את 40 הק"מ לבירה ברגל וחזר בו רק לאחר התערבותו של הנשיא הניגרי אולוסגון אובאסניו שהזדמן לשם במקרה. דוגמה נוספת היא ההכרזה של מדינת ישראל, בשנת 2010 על בנייה של 1,600 יחידות דיור ברמת שלמה, שנמצאת מעבר לקו הירוק בעת ביקורו של סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בישראל, זאת בניגוד למדיניות האמריקאית כלפי ההתנחלויות. תקרית דיפלומטית יכולה להתרחש גם כאשר נציג של מדינה פוגע בטעות או במתכוון במדינה אחרת. דוגמה לכך היא התקרית בשנת 2017, כאשר ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פרסם ציוץ תמיכה בנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ על כוונתו לבנות חומה בגבול ארצות הברית מקסיקו. ממשלת מקסיקו מחתה על הציוץ ונשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, התנצל בפניה. תקרית דיפלומטית יכולה גם להיות מכוונת כדי לאותת למדינה אחרת על היחס של המדינה היוזמת את התקרית אליה. כך לדומה בשנת 2009 שחרר צוות הבית הלבן תמונה של הנשיא ברק אובמה משוחח בטלפון עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, כאשר רגליו מונחות על השולחן. כך רמזה ארצות הברית על מורת רוחה ממדיניות ממשלת ישראל. דוגמה נוספת התרחשה בשנת 2010 לאחר שנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן התבטא כנגד מדינת ישראל. שגריר טורקיה בישראל הוזמן לשיחת נזיפה עם סגן שר החוץ, דני אילון, ובפגישה הושב השגריר על כיסא נמוך, היו רק דגלי ישראל על השולחן והצוות הישראלי לא חייך. בכך הביעה ישראל את יחסה לדברי ארדואן. משבר דיפלומטי בדרך כלל לא נמשך זמן רב, ונפתר ללא אלימות. מקובל שאם התרחש משבר דיפלומטי בטעות המדינה הפוגעת מתנצלת והיחסים בין המדינות ממשיכים בשגרה. במקרים חריגים יכול משבר דיפלומטי להידרדר ולגרום לפגיעה ממשית ביחסים בין מדינות, ובמקרים קיצוניים להפוך להיות משבר בינלאומי, בו יש סכנה של פרוץ מלחמה. ששון סופר, הדיפלומטיה ביחסים הבין-לאומיים, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1996. סוכנויות הידיעות ואבי יששכרוף, סגן נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן: ישראל חותרת תחת מאמצי ארצות הברית, באתר הארץ, 10 במרץ 2010 ברק רביד, ריבלין לנשיא מקסיקו: מצר על כל פגיעה שנגרמה בעקבות ציוץ נתניהו, באתר הארץ, 31 בינואר 2017 טל שניידר, אובמה שוחח עם רה"מ ושם רגליים על השולחן, באתר nrg‏, 9 ביוני 2009 רוני סופר, ההשפלה הפומבית לשגריר טורקיה: "שיישב נמוך", באתר ynet, 11 בינואר 2010
הרקון

הרקון הוא גבול נחלת שבט דן בתקופת המקרא, עיר או נחל ושם רחוב. הרקון מוזכר במקורות בספר יהושע, פרק י"ט, פסוק מ"ו, וּמֵי הַיַּרְקוֹן וְהָרַקּוֹן, עִם הַגְּבוּל מוּל יָפוֹ, כשם של עיר או נחל בגבול נחלת שבט דן בקרבת גדות נחל הירקון. כיום הרקון הוא שם של רחוב משותף בשכונת נווה נאמן שבהוד השרון ומושב עדנים שבשטח מועצה אזורית דרום השרון. ורחוב נוסף קרוי הרקון ליד הבורסה ליהלומים בעיר רמת גן. הרקון באתר ראשונים (אורכב 29.05.2020 בארכיון Wayback Machine). הרקון בעמוד שמות רחובות, באתר עמותת בית הראשונים ע"ש אברהם קריניצי. הרקון באתר עיריית הוד השרון(הקישור אינו פעיל). [1], באתר מכון ממרא ד"ר זאב וילנאי, אנצקלופדיה לידיעת הארץ
אנטינייטרון

אנטינייטרון (n) הוא האנטי-חלקיק של הנייטרון. חלק מתכונותיהם של אנטינייטרונים זהות לאלו של נייטרונים, לרבות המסה והמטען החשמלי. לעומת זאת, חלק מהמספרים הקואנטיים של האנטינייטרון הם בעלי הערכים הנגדיים לאלו של הנייטרון, לרבות מספר הבאריון והאיזוספין. האנטינייטרון התגלה ב-1956, על ידי קבוצה שכללה את הפיזיקאי ברוס קורק מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי, במאיץ החלקיקים בוואטרון (Bevatron). קוארקי הערכיות (valence quarks) של האנטינייטרון הם שני אנטיקוארקי למטה ואנטיקוארק למעלה אחד (udd). קשה יחסית לערוך ניסויים המערבים אנטינייטרונים, מכיוון שאין להם מטען חשמלי המאפשר להאיץ אותם, כמו שיש לאנטיפרוטונים. אנטינייטרון חופשי צפוי להיות בעל אורך חיים זהה לזה של הנייטרון, דהיינו, כ-881.5 שניות. אולם, לרוב, אנטינייטרונים מפסיקים להתקיים לאחר זמן קצר יותר, מכיוון שהם מגיבים עם נייטרון ומתאיינים. אנטיפרוטון אנטי-חומר
מזון J/psi

J/ψ או פסיון (psion) הוא מֶזון חסר טעם המורכב מקוארק קסום ומאנטיקוארק קסום. החלקיק התגלה על ידי ברטון ריכטר מ-SLAC וסמואל טינג מהמעבדה הלאומית ברוקהייבן. כל אחד מהמדענים גילה את החלקיק בנפרד, אך שניהם הודיעו על הגילוי באותו יום, 11 בנובמבר 1974. J/ψ היה החלקיק הראשון שהתגלה מבין החלקיקים המכילים קוארק קסום. גילוי המזון J/ψ היווה גם את גילוי הקוארק הקסום. על תגליתם זו, קיבלו ריכטר וטינג את פרס נובל לפיזיקה לשנת 1976. מכיוון שגילוי הקוארק הקסום אישר, בין היתר, את קיומם של דורות החלקיקים, הוא בישר על שורה של התפתחויות וגילויים נוספים בתחום פיזיקת החלקיקים, שזכתה לכינוי "מהפיכת נובמבר" (November Revolution of Physics). קוארקוניום, השם הכולל למזונים המורכבים מקוארק ואנטיקוארק בעלי אותו טעם פי, מצב דומה עבור קוארקי מוזר אופסילון, מצב דומה עבור קוארקי תחתון מדיה וקבצים בנושא מזון J/psi בוויקישיתוף מזון J/ψ ב-Particle Data Group 2016 Review מזון J/psi, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מזון D

מֶזון D הוא מזון קסום המכיל קוארק קסום ואנטיקוארק למטה, או את האנטי-חלקיקים שלהם, או קוארק קסום ואנטיקוארק למעלה, או את האנטי-חלקיקים שלהם. מזוני D הם ההאדרונים הקסומים הקלים ביותר, כלומר, החלקיקים המורכבים בעלי המסה הנמוכה ביותר שיש להם את המספר הקואנטי קסם. המסה של מזוני D טעונים היא 1,869.58 MeV. המסה של מזוני D נייטרליים היא 1,864.83 MeV. אורך החיים של מזוני D טעונים הוא ‎1.04×10-12‎ שניות. אורך החיים של מזוני D נייטרליים הוא ‎4.101×10-13‎ שניות. מזון D התגלה ב-1976, בגלאי Mark I של מאיץ החלקיקים SPEAR ב-SLAC שבאוניברסיטת סטנפורד. מזון D התגלה כשנתיים לאחר גילויו של המזון J/psi, שהיה החלקיק הראשון שהתגלה המכיל קוארק קסום. שני החלקיקים התגלו באותו גלאי. J/psi אינו חלקיק קסום (מספר הקסם שלו הוא 0), לעומת מזון D, הנושא מספר קסם של 1 או מינוס 1. קוארק קסום J/psi מזון (חלקיק) מדיה וקבצים בנושא מזון D בוויקישיתוף מזוני D ב-Particle Data Group 2016 Review
דניאל גוטליב

דניאל גוטליב (1939, בוקסווילר, ריין תחתון, צרפת - 24 בפברואר 2010, ירושלים, ישראל) היה רב צרפתי, צאצא לשושלת ארוכה של רבנים. שימש כרב בית הכנסת אהל אברהם ברובע השישה-עשר בפריז במשך 30 שנה. דניאל גוטליב נולד בבוקסווילר במחוז ריין תחתון בערב ראש השנה שנת ת"ש (1939). אביו, נח גוטליב, היה פילוסוף, חבר של עמנואל לוינס, מזכיר אגודת "כל ישראל חברים" (כי"ח) והעורך הראשון של כתב העת של אליאנס, "שלום ומשפט". אמו של דניאל גוטליב, בלאנש גוגנהיים, היא צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים. גוטליב היה נכדו של הרב מקס גוגנהיים, אחיינו של הרב הראשי ארנסט גוגנהיים, ובן דודם של הרב הראשי לפריז דהיום מישל גוגנהיים ושל הרב הראשי אלקסיס בלום. בזמן מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לווישי, ולאחר המלחמה לפריז. דניאל גוטליב למד בבית הספר קונדורסה. בתקופה זו ביקר תכופות את הרב אלי מונק מבית הכנסת עדת יראים ברובע התשיעי של פריז. לאחר בית הספר למד גוטליב פיזיקה בפקולטה למדעים, ובאותו זמן למד גם לימודי עברית ויהדות במכון הלאומי לשפות ותרבויות של המזרח (INALCO), וכן באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובסורבון. קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה לעברית באוניברסיטת שטרסבורג ודיפלומה ללימודים מתקדמים (ד.א.א) בפריז. בשנת 1959 התחיל ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת. בקיץ 1963 למד בישיבת עץ חיים במונטרה, שווייץ. לאחר הסמכתו לרבנות בשנת 1965 הגיע ללמוד במשך שנה בישיבת מרכז הרב בירושלים. בשנה זו גם למד קורסים מפי אפרים אורבך באוניברסיטה העברית בירושלים. בחזרתו לצרפת התמנה לרב הנוער והסטודנטים[דרושה הבהרה], וביולי 1972 החליף את הרב ז'אן שוורץ בתפקיד רב בית הכנסת של רחוב מונטווידאו, תפקיד בו כיהן עד חודש דצמבר של שנת 2002. באותה שנה הוא נישא לאודיל עזיזה, ממשפחת מהגרים מאלג'יריה. יחד נולדו להם ארבעה ילדים: יהודית, נעמי, אוריאל ויונתן. הוא לימד באקול נורמל ישראלית אורינטל (פריז) וב-INALCO. כיהן גם כמזכירו האישי של הרב הראשי של צרפת, הרב שמואל סיראט. בדצמבר 2002 יצא הרב גוטליב לפנסיה. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר בשכונת רחביה בירושלים עד פטירתו בשנת 2010. תרגומים לצרפתית של מסכתות המשנה תענית, מגילה, מועד קטן וחגיגה. Promenades posthumes dans mes œuvres anthumes. Une étude juive de la Parole divine, מהדורת ארז Voir, Grand-Rabbin Michel Gugenheim. Voir, Hommage au grand rabbin Daniel Gottlieb.