laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
נמלת הקליע

נמלת הקליע (שם מדעי: Paraponera clavata) היא מין של נמלה נאוטרופית החיה ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. זוהי נמלה בעלת עוקץ המכיל ארס מייסר ולפי מספר חוקרים נחשבת לחרק הארסי ביותר בעולם. הנמלה סווגה למדע ב-1775 בידי החוקר הדני יוהאן כריסטיאן פבריציוס והיא המין החי היחיד בסוגה, לאחר הכחדת המין מהמיוקן: Paraponera dieteri. מקור שמה הוא עקב הכאב שהיא גורמת, המזכיר ירי של קליע. נמלה זו מגיעה לאורך 18 עד 30 מ"מ ובמראה דומה מעט לצרעה שחורה-אדמונית. היא בעלת לסתות עבות ביותר לצורך תקיפה או מגננה, נוסף לעוקץ שלהם המכיל ארס רב. הנמלה באופן כללי היא טורפת של פרוקי רגליים סביבה ולעיתים ניזונה גם מצוף. לרוב היא צדה בלהקות בין הענפים הגבוהים של היער, קרוב לחופת הצמרת. המזון נלקח עבור המושבה, המלכה והזחלים הגדלים בקן בקרקע היער. תפוצתה היא בעיקר באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית עד לגובה של 1,500 מטר, אם כי לרוב היא חיה עד לגובה 750 מטרים. הנמלים עצמן נפגעות מזבובים טפילים ומפטריות טפיליות. נמלה זו ידועה בעיקר בארסה החזק, שאומנם לרוב איננו גורם לסיכון חיים אך כואב ביותר. כמו כן היא זכתה במדד שמידט לדירוג כאב מעקיצות, לחרק בעל העקיצה הכואבת ביותר, עם מדד של 4+. לדברי החוקר שמידט, אשר נעקץ בידי החרקים אותם בדק, הכאב הוא: "כמו ללכת על פחם בוער עם מסמר של שלושה אינץ' מוטבע בעקב שלך". הארס עצמו מורכב מרעלן עצבי מסוג Poneratoxin, אשר עובר במהירות דרך הסינפסות דרך מערכת העצבים המרכזית, מה שמוביל לעוצמתו שיכולה להימשך בגלים ל-24 שעות כואבות. בנוסף לכאב הוא יכול לגרום גם ללימפדנופתיה, טכיקרדיה ובצקת מה שיכול לגרור טיפול רפואי. עם זאת לא נגרמו מקרי מוות מהעקיצה. נמלים אלה ידועות אצל האינדיאנים משבט המאווה (אנ'), אשר משתמשים בהם לטקס חניכה לבוגרים, בו אורגים עד 80 נמלים לתוך כפפה, לאחר שאלה איבדו את הכרתם על ידי שאיפת תרופות טבעיות. אז אורגים אותם לתוך כפפה אותה והחניך לובש אותה עם הנמלים. כשהן מתעוררות מגרים אותם לתקוף באמצעות עשן את החניך למשך 5 עד 10 דקות, מה שגורם לידיו וזרועותיו להיות משותקים מהארס והוא עשוי לרעוד ללא שליטה במשך ימים. כדי להשלים את החניכה במלואה, החניך חייב לעבור את המבחן 20 פעמים במהלך מספר חודשים או שנים. מדיה וקבצים בנושא נמלת הקליע בוויקישיתוף נמלת הקליע, באתר ITIS (באנגלית) נמלת הקליע, באתר NCBI (באנגלית) נמלת הקליע, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) נמלת הקליע, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית) נמלת הקליע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) נמלת הקליע, באתר GBIF (באנגלית) נמלה ועוקץ בה: הנמלים הארסיות בעולם ב-ynet מהי הנמלה המכאיבה בטבע?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
גאופן

גאופן (בתרגום לעברית:רגישות גבוהה,Gāofēn ) היא סדרת לווייני צילום סינים. לווייני הסדרה מיועדים לניטור הסביבה ועזרה בטיפול באסונות טבע, פיתוח חקלאות וכו'. הם חלק של תוכנית רחבה לביצוע צילומי כדור הארץ שבנוסף ללוויינים כוללת צילומים ממטוסים וכלי טיס בלתי מאויש. בנוסף לכך הוקמו תחנות קרקע לכיול, עיבוד מידע וכתיבת תוכנות לשימוש בנתונים שמתקבלים. התוכנית אושרה בשנת 2010. הלוויין הראשון הסדרה Gaofen 1 שוגר בשנת 2013. הלוויין היה במשקל 1,080 ק"ג וצויד בפאנל סולארי שסיפק 1,300 ו"ט. על הלוויין הותקנה מצלמת שחור-לבן עם רגישות עד 0.8 מ' ומצלמה נוספת עם רגישות עד 3.2 מ'. בשנת 2016 שוגר לוויין Gaofen 3 בו לראשונה הותקן מכ"ם מפתח סינתטי. בשנת 2015 שוגר לוויין Gaofen 8 עם ציוד אלקטרו-אופטי. רוב הלוויינים ששוגרו פועלים במסלול מסונכרן-שמש, אך לווייני Gaofen 4 ,Gaofen 13, Gaofen 13-02 שוגרו למסלול גאוסטציונרי. כל הלוויינים שוגרו בעזרת משגר מסדרה "צ'אנגג'נג". דגם ספציפי נבחר בהתאם למקשל הלוויין. מדיה וקבצים בנושא גאופן בוויקישיתוף מידע על שיגורים ולוויינים נתוני לוויינים תוכנית סינית כוללת לביצוע צילומי כדור הארץ
Hisaki

Hisaki (ידוע גם כ- Spectroscopic Planet Observatory for Recognition of Interaction of Atmosphere (SPRINT-A)) הוא טלסקופ שפועל בתחום אולטרה סגול קיצוני החל משנת 2013. הטלסקופ נבנה על ידי NEC. הוא שוגר על ידי סוכנות החלל היפנית בשנת 2013 בעזרת משגר מדגם אפסילון וזה היה השיגור הראשון של משגר זה. הניסיון הראשון ב-27 באוגוסט נעצר כמה שניות לפני השיגור עקב בעיה טכנית. הטלסקופ קיבל את שמו על שם לשון יבשה בקרבת מרכז החלל אוצ'ינורה מננו הוא שוגר. הטלסקופ מיועד לחקר אטמוספירה ומגנטוספירה של כוכבי לכת במערכת השמש עם דגש על מאדים ונגה. הוא פועל במסלול לווייני נמוך. על הלוויין הותקן פאנל סולארי בהספק של 900 ו"ט. הטלסקופ היה מתוכנן לעבודה במשך שנה, אך פעיל גם כיום, כ-10 שנים לאחר שיגורו. באוקטובר 2020 הוא ביצע תצפיות משותפות עם גשושית BepiColombo וביוני 2023 תצפיות משותפות עם גשושית ג'ונו. פעילות הטלסקופ הופסקה ב-8 בדצמבר 2023. מדיה וקבצים בנושא Hisaki בוויקישיתוף תיאור פעילות נתונים מאתר הסוכנות היפנית תיאור המכשירים המותקנים BepiColombo flies by Venus en route to Mercury, www.esa.int (באנגלית) Go Murakami, Kazuo Yoshioka, Atsushi Yamazaki, Fuminori Tsuchiya, Tomoki Kimura, Chihiro Tao, Hajime Kita, Masato Kagitani, Takeshi Sakanoi, Kazunori Uemizu, Yasumasa Kasaba, Ichiro Yoshikawa, Masaki Fujimoto, Response of Jupiter's inner magnetosphere to the solar wind derived from extreme ultraviolet monitoring of the Io plasma torus, Geophysical Research Letters 43, 2016-12-28 doi: 10.1002/2016GL071675
חוזרר החורש

חוזרר החורש (שם מדעי: Eriolobus trilobatus) הוא מין עץ פרי מן הסוג "חוזרר" ממשפחת הוורדיים. מזוהה עם ה'חוזרד' המוזכר במשנה. חוזרר החורש הוא עץ נשיר חורף בעל גזע אחד בגובה4–10 מטר בעל עלים ירוקים (בשלכת צהובים-כתומים) מחולק לעד שלוש אונות מרכזיות שתי האונות בצדדים מתחלקות לעוד אונות והאמצעית לשלוש. בעל פרחים לבנים בעלי חמישה עלי כותרת. פרי כתום קטן דמוי תפוח. כאמור נזכר במשנה פעם אחת בסמיכות לתפוח. חוזרר החורש הוא אנדמי למזרח התיכון (מהרי הגולן בדרום- עד ארצות הבלקן בצפון) בישראל גדל רק בגליל העליון, בגולן ובחרמון. בסכנת הכחדה בישראל. העץ צריך חורש גבוה (מעל 900 מטרים מעל פני הים), לח, קריר וצפוף. מתרבה רק מזרעים. מדיה וקבצים בנושא חוזרר החורש בוויקישיתוף האתר צמח השדה האתר פרי האדמה האתר iNaturalist ישראל חוזרר החורש, באתר NCBI (באנגלית) חוזרר החורש, באתר צמח השדה חוזרר החורש, באתר צמחיית ישראל וסביבתה חוזרר החורש, באתר Tropicos (באנגלית) חוזרר החורש, באתר GBIF (באנגלית) חוזרר החורש, באתר The Plant List (באנגלית) חוזרר החורש, באתר IPNI (באנגלית)
סיקורסקי X-2

ה-סיקורסקי X-2 הוא מסוק משולב מהיר מאוד ניסיוני עם רוטורים קואקסיאליים, שפותח על ידי סיקורסקי איירקראפט, וביצע את הטיסה הראשונה שלו ב-2008 ופרש רשמית ב-2011. סיקורסקי פיתחה את מסוק X2 בתקציב של 50 מיליון דולר. העיצוב כולל ידע שנאסף מכמה פרויקטי עיצוב קודמים. הלהבים המתקדמים של S-69/XH-59A הוכיחו שמהירות גבוהה אפשרית עם מסוק קואקסיאלי כשמוסיפים הנעת עזר שסופקה באמצעות שני מנועי סילון, אך הרטט של המסוק וצריכת הדלק היו מוגזמים למדי. המסוק הרחיב את הידע של החברה על ההיבטים הייחודיים של חוקי בקרת טיסה קואקסיאלית עם מערכת טוס על חוט; ו-RAH-66 Comanche פיתחו מומחיות ברוטורים מרוכבים ובתכנון מתקדם של הילוכים. תכונות אחרות שלו כוללות: רוטורים קשיחים, רטט נגד כוח אקטיבי בהשראת הבלק הוק, ושימוש ברוב הכוח בטיסה קדימה עבור מדחף הדוחף קדימה ולא הרוטור. באופן חריג עבור מסוקים, הכוח הנדרש למדחף האחורי היה גדול יותר מהכוח הדרוש לרוטור. הטייס שלט בכוח המדחף עם גלגל אגודל (סוג של ג'ויסטיק) בקוקפיט. טיסות ניסוי וסימולציות טיסה שולבו כדי לשפר את הליך הבדיקה. מערכת הטוס על חוט סופקה על ידי חברת Honeywell, הרוטור על ידי Eagle Aviation Technologies, טכנולוגיה נגד רעידות מבית Moog Inc, ומדחף אחורי על ידי Aero Composites. סיקורסקי רשמה מאז פטנט על "Standpipe" (צינור קבוע בין צירי רוטור מסתובבים) המתאים לציר מרכזי. ה-X2 טס לראשונה ב-27 באוגוסט 2001. הטיסה נמשכה 30 דקות. כך החלה תוכנית ניסוי טיסה בת ארבעה שלבים, שהגיעה לשיאה בהגעה למהירות מרבית מתוכננת של 250 קשר. הוא השלים את השלב השלישי של הניסוי כשה-X-2 הגיע ל-181 קשר בטיסת מבחן בסוף מאי 2010. לאחר מכן, הצליח להגיע ל-290 מייל שעה (460 קמ"ש). ב-4 במאי 2009, סיקורסקי חשפה דגם של נגזרת מסוק טקטי קל של ה-X-2, וחשפה אב טיפוס באוקטובר 2014. ביוני 2014, סיקורסקי/בואינג הגישה את תכנון מסוק סיקורסקי–בואינג SB-1 Defiant לתוכנית "עילוי אנכי עתידי" המבוסס על עקרון ה-X-2, והפסידה לטובת המתחרה של בל, V-280 וולור. צוות: שניים יחס גובה-רוחב: 9.5 משקל ריק: 5,300 פאונד (2,404 ק"ג) משקל ברוטו: 6,000 פאונד (2,722 ק"ג) משקל המראה מרבי: 5,300 פאונד (2,404 ק"ג) - 6,000 פאונד (2,700 ק"ג). קוטר הרוטור הראשי: 8.05 מ'. שטח הרוטור הראשי: 50.9 מ"ר. להבים ברוטור התחתון: 4. להבים ברוטור העליון: 4. מדחף (אחורי): 6 להבים. מהירות מרבית: 290 מייל לשעה (460 קמ"ש). טווח: 35 מייל. תאגיד המטוסים סיקורסקי וצוות המדגים הטכנולוגי X-2 זכו בגביע רוברט ג'יי קולייר לשנת 2010 על ידי האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה "...על הדגמת מסוק מהפכני שיכול להגיע ל-460 קמ"ש, המסמל נקודת פתיחה עבור פיתוח עתידי של מסוקים על ידי הגדלת המהירות, יכולת התמרון והתועלת שלהם...". לשנת 2011, קיבל צוות ה-X-2 את הפרס על שם הווארד יוז (הפרס הוענק על ידי אגודת המסוקים האמריקאית). מדיה וקבצים בנושא סיקורסקי X-2 בוויקישיתוף The Fastest Helicopter on Earth - IEEE Spectrum, spectrum.ieee.org (באנגלית) Sikorsky and Boeing Team Submit New Army Helicopter Design, ‏June 17, 2014 2:00 PM
אגודת הגל הבינלאומית

אגודת הגל הבינלאומית (בגרמנית: Internationale Hegel-Vereinigung) הוא ארגון ללא מטרות רווח, שנוסד ב-1962 בהידילברג (בגרמניה המערבית), במטרה לקדם את חקר הפילוסופיה של גאורג וילהלם פרידריך הגל. הארגון מצהיר כי הוא פועל בשתי חזיתות עיקריות: העמקת ההבנה בשיטה ההגליאנית השלמה על חלקיה השונים. דיון בגישתו הפילוסופית של הגל ביחס לתיאוריות פילוסופיות אחרות, היסטוריות ועכשוויות. נשיאה הראשון של האגודה היה הנס גאורג גדמר והיה מעורב בהיווסדותה. בשנות ה-70 כיהן בתפקיד דיטר הנריך. מאז מרץ 2007, נשיא האגודה הוא אקסל הונת. כיום רשומים באגודה למעלה מ-250 חברים מרחבי העולם, ומשרדה ממוקם במחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת היידלברג. האגודה מארגנת קונגרס בינלאומי כל שש שנים וכן מפגשים מצומצמים יותר במרווחי זמן קצרים יותר. במפגשים אלו נידונים נושאים שונים בפילוסופיה של הגל, תוך ניסון להוביל לההשתתפות בינלאומית מקיפה. ועדת האגודה מאשרת חברות באגודה על בסיס בחינת פרסומים אקדמיים בנושא הגל. הפרסום התקופתי של האגודה הופיע תחילה כמוסף לכתב העת Hegel Studien. מאז 1980 הוא מפורסם באופן עצמאי על ידי הוצאת Klett Cotta, בשטוטגרט. האגודה שותפה (יחד עם עיריית שטוטגרט) בהענקת "פרס הגל" לחוקרים בולטים מתחום מדעי הרוח. אתר רשמי INFORMATIONEN ÜBER DIE INTERNATIONALE HEGEL-VEREINIGUNG, ‏ספטמבר 2003 (בגרמנית) Hegelianism in Germany, hegel.net (באנגלית) Murray Greene, F. G. Weiss, Internationale Hegel-Vereinigung Conference On Hegel’s Philosophy of Subjective Spirit, philpapers.org, ‏1973 (באנגלית)
פרנטישק זאך

פרנטישק אלכסנדר זאך (בסרבית: Франтишек Александр Зах‏; 1 במאי 1807 – 14 בינואר 1892) היה הרפתקן, מורד ואיש צבא צ'כי. השתתף במרד נובמבר בפולין, במהומות אביב העמים בפראג ובמרד ההונגרי של 1848. השתקע בסרביה והפך לגנרל בצבא סרביה. בין 1876–1877 שימש כראש המטה הכללי הראשון של הצבא הסרבי. זאך נולד ב-1 במאי 1807 באולומואוץ שבאימפריה האוסטרית. הוא למד בבית ספר גרמני בברנו ולאחר מכן למד משפטים בווינה. ב-1828 הוא סיים את לימודיו והחל לעבוד כפקיד במשרדים שונים ברחבי מורביה. באותה תקופה הוא החל לפתח אידאולוגיה פאן-סלאבית והתנגד לאימפריות גדולות. ב-1830 הוא נסע לפולין והשתתף במרד נובמבר כנגד האימפריה הרוסית. לאחר כישלון המרד חזר לאוסטריה, ובמשך שנתיים הסתובב רגלית ברחבי האימפריה. ב-1832 עבר לצרפת והחל לעבוד כספרן בספרייה המלכותית. ב-1836 הוא חזר לווינה, שם הקים תנועה לאומית סלאבית. בשל איומי המשטרה, כעבור שנה הוא חזר לצרפת ועבד כמורה לגרמנית. ב-1843 נסע לקונסטנטינופול וסייע בקליטת מהגרים מפולין. כעבור שנה החל לעבוד בקונסוליה הצרפתית בבלגרד. מסעותיו ברחבי סרביה גרמו לו לקשר עמוק עם הארץ. ב-1848 הוא חזר לפראג. במהלך מהומות אביב העמים, הוא התבלט כאחד הקולות הניציים ביותר כנגד השלטון האוסטרי. מאוחר יותר באותה שנה הוא נסע להונגריה שהתמרדה נגד השלטון האוסטרי. הוא הצטרף לגדוד סלובקי שחפץ בעצמאות לסלובקיה ולחם הן נגד האוסטרים והן נגד ההונגרים. לאחר כישלון המרד, הוא חזר לסרביה והתגייס לצבא נסיכות סרביה. הוא הקים את בית הספר לתותחנים שהפך לימים לאקדמיה הצבאית הסרבית. ב-1850 הוא הועלה לדרגת קפטן. ב-1865 הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד האקדמיה ולמפקד חיל התותחנים. באביב 1867 הוא מונה לממלא מקומו של הנסיך מיכאילו אוברנוביץ' בתפקיד שר המלחמה. ב-1874 הוא עזב את הצבא. ערב המלחמה נגד העות'מאנים הוא מונה לראש המטה הכללי הסרבי, וערך את ההכנות והגיוס לקראת המלחמה. עם פרוץ המלחמה, מונה יובאן דראגשביץ' לתפקיד הרמטכ"ל, וזאך עבר לשמש כמפקד דיוויזיית מורביה המערבית. במהלך המלחמה הוא פיקד על הדיוויזיה בהצלחה, אולם עבר תאונה קשה שבשלה נאלצו הרופאים לכרות את רגלו. בשל כך, הוא נאלץ לעזוב את הצבא. הוא ייעץ למפקדי הצבא הסרבי במהלך המלחמה הבאה נגד העות'מאנים. ב-1880 הוא עזב את סרביה, וחזר למורביה, ארץ הולדתו. הוא התגורר בתחילה בפראג ואז בברנו, שם נפטר ב-14 בינואר 1892. מדיה וקבצים בנושא פרנטישק זאך בוויקישיתוף גנרל פרנטישק זאך - היוגוסלבי הראשון בסרביה (בסרבית) פרנטישק זאך באתר העיר ברנו (בצ'כית)
Julie and the Phantoms (פסקול)

Julie and the Phantoms: Music from the Netflix Original Series הוא אלבום הפסקול של סדרת הטלוויזיה הדרמה-קומית מוזיקלית "ג'ולי והפנטומים" של שירות הסטרימינג "נטפליקס". הפסקול והסדרה שוחררו ב-10 בספטמבר 2020. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אייטונס, ובמצעד בילבורד הגיע הפסקול למקום הרביעי. מדיסון רייס וצ'ארלי גילספי כתבו שיר אחד לסדרת הטלוויזיה, "הרמוניה מושלמת" לצד מפיקת מוזיקת הסדרה, אלנה דה פונקסה. מידע על האלבום Julie and the Phantoms באתר MusicBrainz האלבום Julie and the Phantoms באתר ספוטיפיי "Julie and the Phantoms: Season 1 (From the Netflix Original Series)". Amazon Music. Retrieved September 12, 2020. "Julie and the Phantoms Cast - 'Julie and the Phantoms: Season 1' : International iTunes Chart Performance". Itunescharts.net. Retrieved 26 December 2021. "iTunes Top 100 Best Selling Soundtracks". PopVortex.com. Retrieved 26 December 2021. "What songs are in the Julie and the Phantoms soundtrack?". Radio Times. Retrieved 26 December 2021. "Here's Every Song 'Julie And The Phantoms' Rock Out To In Season 1". Bustle.com. 13 September 2020. Retrieved 26 December 2021.
ליגת העל של סרביה ומונטנגרו בכדורסל

ליגת העל של סרביה ומונטנגרו בכדורסל (בשמה הרשמי ליגת YUBA – Yugoslav Basketball Association, ליגת התאחדות הכדורסל היוגוסלבית) הייתה הליגה העליונה המקצועית בכדורסל לגברים בסרביה ומונטנגרו (לשעבר הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה). הליגה, שנוסדה עם התפרקות יוגוסלביה ב-1992 ופורקה עם עצמאות מונטנגרו ב-2006, נוהלה על ידי פדרציית הכדורסל של סרביה ומונטנגרו. הליגה ירשה את הליגה היוגוסלבית בכדורסל של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ב-1992, וכאשר סרביה ומונטנגרו נפרדו ב-2006 חדלה להתקיים ומותגה מחדש כליגת העל הסרבית בכדורסל, כשמונטנגרו הקימה ליגה משלה. 1992/93: הכוכב האדום בלגרד 1993/94: הכוכב האדום בלגרד 1994/95: פרטיזן בלגרד 1995/96: פרטיזן בלגרד 1996/97: פרטיזן בלגרד 1997/98: הכוכב האדום בלגרד 1998/99: בודוצ'נוסט פודגוריצה 1999/00: בודוצ'נוסט פודגוריצה 2000/01: בודוצ'נוסט פודגוריצה 2001/02: פרטיזן בלגרד 2002/03: פרטיזן בלגרד 2003/04: פרטיזן בלגרד 2004/05: פרטיזן בלגרד 2005/06: פרטיזן בלגרד מקור סרביה ליגת העל הסרבית בכדורסל (2006–) קוסובו ליגת העל הקוסוברית בכדורסל מונטנגרו ליגת העל המונטנגרית בכדורסל (2006–) הליגה היוגוסלבית בכדורסל הגביע היוגוסלבי בכדורסל ליגת העל הסרבית בכדורסל ליגת העל המונטנגרית בכדורסל גביע רדיבוי קוראץ' הליגה האדריאטית "History of YUBA League". kosarka.co.yu. נבדק ב-2023-11-02. "State championships". kls.rs. נבדק ב-2023-11-02.
יובאן דראגשביץ'

יובאן דראגשביץ' (בסרבית: Јован Драгашевић‏; 4 בפברואר 1836 – 1 ביולי 1915) היה סופר, גאוגרף ואיש צבא סרבי. שימש לתקופה קצרה כראש המטה הכללי הסרבי. דראגשביץ' נולד בפוז'ארוואץ ב-4 בפברואר 1836. ב-1855 הוא התגייס לצבא סרביה. ב-1860 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה בחיל התותחנים. ב-1861 הוא החל ללמד בבית הספר לתותחנים. כמו כן הוא שימש כמורה לגאוגרפיה ולסרבית עבור הנסיך מילאן. ב-1877 הוא מונה לראש המטה הכללי, וכיהן בתפקיד עד 1878. הוא היה חבר במשלחת הסרבית לקונגרס ברלין. במקביל הוא התקדם בסולם הדרגות, וב-1888 פרש מהצבא בדרגת קולונל. ב-1900 הוענקה לו דרגת כבוד של גנרל. במקביל לקריירה הצבאית שלו, דראגשביץ' עסק כבר מצעירותו בכתיבת שירה וספרות. מרבית יצירותיו עוסקות בהיסטוריה ופולקלור של סרביה. כמו כן הוא כתב עבודות רבות העוסקות בגאוגרפיה של סרביה. הוא גם היה אחד מהחברים המייסדים וחבר במועצת המנהלים הראשונה של החברה הארכאולוגית הסרבית ב-1883. דראגשביץ' ייסד כתבי עת צבאיים רבים, ושימש כעורך של רבים מהם. במאמריו הוא קבע את הטרמינולוגיה ששימשה את הצבא הסרבי. הוא נפטר בניש ב-14 ביולי 1915. Биографија на сајту САНУ КО ЈЕ БИО ЈОВАН ДРАГАШЕВИЋ: У рату војник, у миру научник и уметник
גל פרמן

גל פרמן (נולד ב-10 בנובמבר 1969) הוא נגן גיטרה בס ישראלי, מוזיקאי, מלחין, מפיק מוזיקלי, מייסד וחבר בלהקת טיפקס. פרמן נולד בקיבוץ נחל עוז, ובשנת 1988 הקים את להקת טיפקס ביחד עם חברו קובי אוז. השניים צירפו אליהם מספר חברים מקיבוצים מאזור שדרות, ושינו את הרכבם תדירות, בעיקר עקב גיוס של חברים בלהקה לצה"ל. שם הלהקה המקורי היה "ההוצאה לפועל". לאחר שהלהקה עברה מהדרום לתל אביב שונה שמה ל"טיפקס". פרמן היה שותף מוביל ביצירת כל אלבומי הלהקה "שביל קליפות הגרעינים" (1992), "האחרון בעשירון התחתון" (1993) ו"החיים שלך בלאפה" (1994) והפסקול של הסרט "כלבים לא נובחים בירוק" (1995). פרמן לקח חלק ביצירת ועיבוד הפסקול הייחודי של הלהקה המשלב בין מזרח למערב. פרמן הפיק מוזיקלית ביחד עם קובי אוז את אלבומה החמישי של הלהקה "נשיקה לדוד". האלבום שיצא באפריל 1997 גילה לקהל הרחב את הזמרת שרית חדד בשיר "למה הלכת ממנו", הגיע למעמד של אלבום פלטינה, ומכר כ-49 אלף עותקים. בשנת 1999 היה שותף מרכזי ביצירת אלבום הקונספט "דיסקו מנאייק", שהגיע למעמד אלבום זהב. בשנת 2001 זכה בפעם השנייה ברציפות ביחד עם חברי הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', כשהשיר "יושבים בבית קפה" הנושא את שם האלבום של הלהקה זוכה בשיר השנה. באותה השנה השתתף בפעם השלישית בפסטיגל, עם השיר "בצלחת מעופפת" שזכה במקום השלישי. ב-10 במאי 2007 השתתפה הלהקה בשלב חצי הגמר בתחרות האירוויזיון עם השיר "Push the Button" (כפתור אדום). בסופו של הערב, משהוכרזו 10 השירים העולים לשלב הגמר, נפקד מקומה של הלהקה מביניהם. תגובתו הראשונית של פרמן הייתה: "לאורך כל הקריירה היו כאלה שאהבו אותנו והיו כאלה שלא. אנחנו לא פה מאתמול ואנחנו לא הולכים מחר". ב-10 בנובמבר 2008 הודיעה הלהקה על פירוקה לאחר 20 שנות פעילות. חמש שנים לאחר מכן, ב-22 באפריל 2013 הודיע סולן הלהקה קובי אוז על הופעת איחוד, שהתקיימה ב-26 ביוני 2014 בתל אביב . בשנת 2016 הוציאה הלהקה את האלבום " עבודת כפיים" ומספר סינגלים, בניהם השיר "יוקר המחיה" בשיתוף עם הזמרת נטע אלקיים. במהלך הקריירה ניגן פרמן בס וכלי הקשה באלבומים של שרית חדד, נערי רפול, הדג נחש, חמי רודנר ושמעון בוסקילה. במקביל היה מפיק ראשי בחברת התקליטים והפאבלשינג "עננה" ושותף בלייבל "לבנטיני" והיה למפיק בפועל באלבומים של הדג נחש, מרסדס בנד, מירי מסיקה, דני רובס ועוד. כיום משמש כבעלים-שותף בחברת בחברה להסדרת זכויות יוצרים לשימושים מסחריים ופרסומות "לאוד אנד קליר". פרמן גרוש ואב לשלושה בנים. מתגורר בתל אביב. ידוע כאוהד מכבי נתניה בכדורגל. גל פרמן, ברשת החברתית פייסבוק גל פרמן, ברשת החברתית אינסטגרם לאוד אנד קליר, חברת רישוי זכויות מוזיקה שבבעלות פרמן, ברשת החברתית אינסטגרם אייל לוי, מוסיקה דרומית, מעריב, 19 בפברואר 1990 עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003 מרב יודילוביץ', הלסינקי, אירוויזיון: טיפקס לא בגמר, באתר ynet, 10 במאי 2007 אור ברנע, "טיפקס" מתפרקת, באתר ynet, 10 בנובמבר 2008 מנגנים ביחד: להקת טיפקס חוזרת לפעילות, באתר ynet, 22 באפריל 2013
בית החליפות

בית החליפות היה מקום באולם של בית המקדש השני, שהיה משמש לאחסון סכיני השחיטה. מקום זה היה אחד מההבדלים בין בית המקדש הראשון לבית שני, שכן הוא היה ממוקם בתוספת של 15 אמות (כ-7.5 מטר) מצפון ו-15 מדרום, שהיה האולם עודף על ההיכל - תוספת שלא הייתה קיימת במקדש הראשון. עם זאת, יש הסבורים (אלחנן אייבשיץ, 'הבית השני בתפארתו' עמ' שסח ואילך) ש'בית החליפות' הוא כינוי אחר לאולם כולו, ולא לתוספות מן הצדדים. לדעה המקובלת, שמו של המקום מקורו בסכינים שהיו מאחסנים בו - 'חלפים' (או 'מחלפים' בלשון ספר עזרא א, ט); וכך משמע פשט לשון המשנה (מסכת מידות ד, ז): "והוא היה נקרא בית החליפות, ששם גונזים את הסכינים". עם זאת, לדעת חוקר המקדש אלחנן אייבשיץ זוהי רק משמעות משנית, ואילו המשמעות הראשונה והעיקרית היא על שם חילופי המשמרות שהיו נערכים במרכז האולם. בפינה הצפון-מערבית ובפינה הדרום-מערבית של בית החליפות היו פתחים קטנים ("פשפשים") לכיוון העזרה, וכך ניתן היה לשחוט קדשים קלים בכל שטחה, על פי ההלכה שהשחיטה צריכה להיעשות לפני 'פתח אוהל מועד'.
פיגוע בכביש 557

פיגוע בכביש 557 היה פיגוע ירי מרכב חולף שבוצע בי"ח בחשוון תשפ"ד, (2 בנובמבר 2023) ובו נרצח אלחנן קליין, חייל במילואים מפקד כיתה בגדוד 9221, בחטיבת אפרים, שחזר משירות במסגרת מלחמת חרבות ברזל כאשר נסע בכביש 557 ליד הכפר בית ליד. ערכים מורחבים – גל הטרור בישראל (2023) ,פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2023, מלחמת חרבות ברזל מתחילת שנת 2023 ועד לפיגוע הירי ליד עינב, נרצחו בפיגועי טרור 37 ישראלים, לא כולל את הנרצחים במתקפת הפתע על ישראל - יותר נרצחים מכל שנה אחרת מאז 2005. רוב הפיגועים התרחשו באזור יהודה ושומרון. ב-7 באוקטובר פרצה מלחמת חרבות ברזל, ובעקבותיה הוכרז על גיוס מילואים כללי. בבוקר י"ח בחשוון ה'תשפ"ד, 2 בנובמבר 2023, נסע אלחנן קליין חזרה לביתו ממילואים. מחבל עקף את רכבו של קליין, ירה לעברו מרכבו החולף וברח. כתוצאה מהירי הרכב התהפך וקליין נפצע אנושות, ולאחר מכן נקבע מותו. ב-18 בנובמבר, הרגו חיילי צה"ל את המחבל במהלך פעילות מבצעית בכפר שוויכה. ב-17 בפברואר 2024, ח' באדר א' ה'תשפ"ד נולדה בת לאלחנן קליין הנרצח בפיגוע. ב-4 במאי 2024, כ"ו ניסן תשפ"ד במהלך פעילות ימ"מ בטול כרם חוסלו 5 ממעורבי הרצח, ובנוסף עוד אחד הסגיר את עצמו. זירת יהודה ושומרון במלחמת חרבות ברזל גל הטרור בישראל (2023) חנן גרינווד, אלחנן קליין בן ה-30 חזר הביתה מהמילואים - ונרצח בפיגוע ירי בצפון השומרון, באתר ישראל היום, 2 בנובמבר 2023 סיפורו של אלחנן קליין הי"ד ששירת במילואים ונרצח בידי מחבלים כשיצא לאפטר, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב רס"ל (במיל') אלחנן אריאל קליין מהיישוב עינב ז"ל, באתר צה"ל לילך שובל, גיוס מילואים נרחב, חסימות צירים ומצב מיוחד 80 ק"מ מגבול הרצועה: צה"ל יצא למבצע "חרבות ברזל", באתר ישראל היום, 7 באוקטובר 2023 אלישע בן קימון, עינב חלבי, המחבלים עקפו, ופתחו באש: אלחנן נרצח בפיגוע ירי בדרך מהמילואים לביתו, באתר ynet, 2 בנובמבר 2023 צה"ל נלחם גם במחנה הפליטים בלאטה: כטב"ם חיסל חמישה מחבלים ששהו בתוך מבנה, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2023
יוסף עזרן

יוסף עזרן (כ"ח בתשרי תש"ב, 19 באוקטובר 1941 – כ"ו בשבט תש"ע, 10 בפברואר 2010) היה חבר הכנסת, רב הערים קריית מלאכי וראשון לציון, וכן אב בית דין בפריז. נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל ב-1957. למד בישיבת פוניבז'. בעל השכלה תיכונית וישיבה גבוהה. בעל סמיכה לרבנות מטעם מכון הארי פישל שבירושלים. התגייס לשירות צבאי במילואים ברבנות הצבאית. הרב עזרן כיהן כמנהל פנימייה בשטרסבורג שבצרפת, מנהל מוסד תורני באשדוד ויושב ראש ומייסד מוסדות "נתיבות חיים" בקריית מלאכי ובני ברק ופרסם מאמרים ופסקים בשנתון "נהר-דעה" שבהוצאת נתיבות חיים. לאחר פרישתו לגמלאות של הרב גרבלי, רבה של קריית מלאכי, ב-1971, התמנה הרב עזרן כרב העיר. בנובמבר 1974 כיהן בוועדה שדנה במורים שנמלטו מבית הספר במעלות בעת הפיגוע במעלות והמליצה על סיום תפקידם כמורים. בבחירות למועצת הרבנות הראשית בשנת 1980 נכלל ברשימת המומלצים של הרבנים הראשיים שלמה גורן ועובדיה יוסף, אולם היה היחיד מהמומלצים שלא נבחר. בספטמבר 1980 השתתף בכנס תמיכה באהרן אבוחצירא. עזרן כיהן כחבר הכנסת מטעם ש"ס. בכנסת ה-12 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, ובממשלה ה-24 היה סגן שר האוצר וב-1992 נבחר בשנית לכנסת ה-13. קודם ההצבעה על הסכמי אוסלו הבטיח הרב עובדיה יוסף לראש הממשלה יצחק רבין, כי סיעת ש"ס לא תצביע נגד ההסכם. הרב עזרן התנגד וסירב לציית להוראת הרב עובדיה יוסף להימנע בהצבעה. ערב ההצבעה הרב עזרן טס לצרפת ולא השתתף בה. לקראת הבחירות לכנסת ה-14 פרש מש"ס והתמודד ברשימה עצמאית בשם תלם אמונה, אך זו לא עברה את אחוז החסימה. נפטר בצרפת בכ"ו בשבט ה'תש"ע (10 בפברואר 2010) לאחר ששהה שם לצורך ניתוח השתלת כבד. יוסף עזרן, באתר הכנסת יוסף עזרן, באתר כנסת פתוחה מיכל רשף‏, ח"כ לשעבר יוסף עזרן הלך לעולמו בגיל 69, באתר וואלה, 10 בפברואר 2010 יוסי כץ, הרב יוסף עזרן זצ"ל. בחדרי חרדים הומלץ להשעות 3 מורים ממלווי התלמידים למעלות, דבר, 22 בנובמבר 1974 אבי בטלהיים, הרבנים הראשיים הסכימו על רשימת מועמדים, מעריב, 22 באוגוסט 1980 יוסף צוריאל, אנחנו כולנו אחריך אמר הרב גורן לשר אבו חצירה, מעריב, 5 בספטמבר 1980 אבי בטלהיים, התקפה על הקשר האשכנזי בכנס יוצאי עדות המזרח במפד"ל, מעריב, 4 בספטמבר 1980 קובי נחשוני ואלי סניור, הרב הראשי של ראשון לציון הלך לעולמו, באתר ynet, 10 בפברואר 2010
מילויקו לשיאנין

מילויקו לשיאנין (בסרבית: Милојко Лешјанин;‏ 15 בינואר 1830 – 15 בפברואר 1896) היה גנרל סרבי אשר שימש כראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 1879–1880 ושוב בין 1882–1888. לשיאנין נולד בכפר לז'ייה ב-15 בינואר 1830. ב-1849 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית הסרבית. לאחר מכן למד תקופה בבתי ספר צבאיים בפרוסיה. במהלך המתקפה העות'מאנית על בלגרד ב-1862, מונה לשיאנין למפקד מחלקה מיוחדת בצבא הסרבי שהגנה על העיר. לאחר מכן שימש כמרצה באקדמיה הצבאית, עד 1868 אז החל לשרת במטה הכללי. בין 1870–1871 הוא נשלח בשנית לצבא הפרוסי כמשקיף על מלחמת צרפת-פרוסיה. ב-2 באפריל 1873 הוא מונה לשר המלחמה. ב-1874 הוא עבר לשמש כמפקד האקדמיה הצבאית. עם פרוץ המלחמה הסרבית-עות'מאנית הוא מונה למפקד דיוויזיית טימצ'ה. עם פרוץ המלחמה הבאה נגד העות'מאנים, מונה לשיאנין למפקד קורפוס מורביה. בסוף שנת 1879 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-19 באוקטובר 1880 הוא הועבר לשמש בשנית כשר המלחמה. ב-1882 הוא חזר לתפקיד ראש המטה הכללי. במהלך מלחמת בולגריה-סרביה (1885) הוא פיקד באופן אישי על ארמיית טימוק, ולחם עמה בחזית וידין. ב-1888 הוא עזב את הצבא. הוא נפטר בבלגרד ב-15 בפברואר 1896. מדיה וקבצים בנושא מילויקו לשיאנין בוויקישיתוף מילון ביוגרפי סרבי עמ' 64–65