laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קונצרטינה וגיטרה

קונצרטינה וגיטרה הוא שיר מ-1965 שנכתב על ידי נתן אלתרמן והולחן על ידי סשה ארגוב. השיר היה חלק מהמופע "שוק המציאות" שעלה באותה עת בכיכובם של אילי גורליצקי ויונה עטרי. את מילות כל השירים במופע (למעט "לו הייתי דג" של תרצה אתר) חיבר נתן אלתרמן, וברובם מוצגים זוגות ביזאריים ודמויות גרוטסקיות המנהלים דיאלוגים מופרכים. שיר זה הוא דוגמה טובה לכך, ובו זוג רומנטי שעובד בנמל – מר זבארה, שעובד במכס, וגברת מינה, שעוסקת בתברואה – מספרים זה לזה בפרוטרוט על עיסוקיהם המשמימים תוך שימוש במונחים טכניים מייגעים; כל זאת, כאמור, באצטלה רומנטית. השיר כתוב במקצב של פסודובלה. סָנִיטָר - תברואן, פקיד הממונה על השירותים הכרוכים בבריאות הציבור. קָרַנְטִינָה - quarantine, בידוד, הסגר (במקור ל-40 ימים ומכאן המונח). מַאי נָפְקָא מִנַּהּ - (מארמית) כלומר, מהי ההשלכה המעשית. קוֹנְצֶרְטִינָה = מפוחית יד - כלי נגינה המזכיר אקורדיון בצלילו. מסי עקיפין - מיסים המוטלים על מוצרים ושירותים (בניגוד למיסים ישירים המוטלים על ההכנסה). מִטַּלְטְלִין - נכסים מוחשיים, הניתנים לטלטול ממקום למקום בניגוד לנכסי דלא ניידי. בַּרְקָרוֹלָה - מוזיקה שמקורה בשירים ששרו הגונדולרים בוונציה, המאופיינת בחילופי מקצב המזכירים את קצב החתירה. בְּלוֹ - (בארמית) סוג של מס עקיפין פנימי שמוטל על סחורות בתוך המדינה, כגון סיגריות ומשקאות חריפים. בנדרולה - (בלטינית) בעברית חבק, חותם או תווית המאשר ששולם מס הבלו על המוצר. רזרבים - (בלטינית) רזרבות, מזומנים. ולוטה - (בלטינית) ערך של מטבע המבוטא לפי שער החליפין שלו עם מטבע אחר. קוֹנְסֶרְבִים - (בלועזית) שימורים. פְּרוֹפִילַקְטִי - (ביוונית) מניעתי, שמגן בפני מחלה או מונע אותה. אַנְגִּינָה - (בלטינית) דלקת גרון או שקדים. סְפִּירְט - (בלטינית) כֹּהַל אֶתִילִי. סקיפידר - (ברוסית) טרפנטין. רוטינה - נהלים קבועים. קתר - קטר, או דלקת קטרלית, היא דלקת ברקמות הריריות באחד מדרכי הנשימה וחללי הגוף. זהו תסמין המקושר בדרך כלל להצטננות ושיעול. חולרה - צורה מיושנת של כוֹלֶרָה, במקרה זה - שם כללי לזיהומים. קוֹלִיטִיס - colitis, דלקת המעי הגס. חֲרָרָה - (בערבית) פריחה וגירוד בעור המופיעים בעיקר בקיץ. חִינָה - (בערבית) חומר צבע אדום המופק מן העלים היבשים של שיח הכופר. משמש לצרכים טקסיים ורפואיים. רצינה - (ביוונית) יין יווני גס ופשוט עם טעם שרף אורנים, retsina, או (בלטינית) החומר הרעיל בזרעי קיק, ricin. הפירוש השני אולי הגיוני יותר בהתחשב לסמיכות המילים: "ועל חינה וריצינה ועל שמן קיק היא שרה...". סרטון השיר "קונצרטינה וגיטרה" באתר יוטיוב "קונצרטינה וגיטרה" באתר בית לזמר העברי מילות השיר "קונצרטינה וגיטרה" באתר שירונט מילות השיר, באתר הספרייה הלאומית שלומית הברון, פינת המילה לשבת: קונצרטינה וגיטרה, בבלוג "אשת חיל", 3 בספטמבר 2005 זיוה שמיר, מרומנטיקה כיום בורחים כמו מאש- על הפזמון  המאוחר "קונצרטינה וגיטרה", אתר מב"ע, אפריל 2022 בלדה סקוטית, צלחת ולימון, שוק המציאות
Aim and Ignite

Aim and Ignite הוא אלבום הבכורה של להקת האינדי פופ האמריקאית פאן. האלבום יצא לאור ב-25 באוגוסט 2009 דרך חברת התקליטים "Nettwerk". מהאלבום יצאו שלושה סינגלים. שם האלבום לקוח מהרצועה השישית באלבום, "Light a Roman Candle with Me". (At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be - הסינגל הראשון מהאלבום, יצא לאור ב-6 באפריל 2009. את השיר ניתן היה להוריד דרך עמוד המיי-ספייס של הלהקה. All the Pretty Girls - הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-4 בנובמבר 2009. Walking the Dog - יצא לאור ב-16 באוגוסט 2010 כסינגל השלישי מהאלבום. בגרסה המורחבת של האלבום ישנה גרסה נוספת של השיר הנקראת "Walking the Dog II" אתר האינטרנט הרשמי של Aim and Ignite מידע על האלבום Aim and Ignite באתר MusicBrainz האלבום Aim and Ignite באתר Discogs
נמל התעופה הבין-לאומי לונג טאן

נמל התעופה הבינלאומי לונג טאן הוא נמל תעופה עתידי המתוכנן לקום בלונג טאן (אנ') שבווייטנאם. הצורך בהקמת נמל תעופה חדש באזור נבע מהצפיפות העולה בנמל התעופה הבינלאומי טן סון נהאט של הו צ'י מין סיטי והרצון להקמת נמל תעופה חדש שיחליף את נמל התעופה המיושן שהוקם בתקופת מלחמת וייטנאם ליד אזור עירוני צפוף ומיושב. סיבה נוספת היא לקדם תיירות בדרום וייטנאם ולפתח אזורים שננטשו לאחר איחוד וייטנאם וקביעת הבירה האנוי בצפון המדינה. הקמת נמל התעופה החדש היא פרויקט שאפתני ארוך טווח לפיתוח המטרופולין המרכזי של דרום המדינה. הבנייה התחילה בשנת 2015 ועתידה להמשך כעשר שנים עד לפתיחתו בשנת 2025. בשלב ראשון יפתחו שני מסלולי טיסה כאשר רוב הטיסות הבינלאומיות צפויות להתקיים עדיין מנמל התעופה הישן. בשלב השני מתוכננת הקמת מסלול טיסה שלישי והנמל יהפוך באופן רשמי לנמל תעופה בינלאומי לטיסות כלל ארציות. בשלב השלישי והאחרון לאחר שנת 2030 מתוכננת הקמת מסלול טיסה רביעי. מדיה וקבצים בנושא נמל התעופה הבין-לאומי לונג טאן בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא שדות תעופה ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחביה אדיבי

רחביה אדיבי (פיינשטיין) (כ"ב בכסלו תרס"א, 14 בדצמבר 1900 – 13 במאי 1972), היה תעשיין ישראלי וראש עיריית אשקלון (1965 - 1972). אדיבי נולד בליטא בשם רחביה פיינשטיין, ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בצעירותו. הוריו היו מראשוני המתיישבים במושבה רחובות. הוא קיבל חינוך עברי במושבה ולמד בתיכון הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב. לאחר מכן נסע ללמוד הנדסה אזרחית בפילדלפיה, ארצות הברית. בשנת 1926 נישא אדיבי ללינה, בתו של התעשיין והנדבן הציוני שמואל בלום. אדיבי אף ניהל את סניף מפעל השיניים התותבות שפתח בלום בקפריסין בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לאחר מכן היה מהנדס של מע"ץ בדרום ארץ ישראל. בשנות ה-50 התגורר אדיבי בשכונת אפרידר באשקלון, ניהל את סניף בנק לאומי באשקלון ולקח על עצמו תפקידים ציבוריים שונים כמו השתתפות בגוף מייעץ לשירות התעסוקה ועמידה בראש הוועד של מצעד הפרוטות. בשנת 1965, לאחר פרישתו לגמלאות מבנק לאומי, פרש ממפא"י ועבר לגח"ל, כדי להיות מועמדה לראשות העיר. בבחירות בראשית נובמבר 1965 זכה גח"ל בראשות אדיבי בשישה מנדטים מתוך 15 והוא מיהר לחתום על הסכם קואליציוני עם רפ"י שהבטיח לו את תפקיד ראש עיריית אשקלון. בבחירות הבאות, באוקטובר 1969 זכתה רשימת גח"ל בראשותו ב-7 מתוך 15 מושבים במועצה - אדיבי כיהן בתפקיד ראש העיר עד ליום פטירתו ב-1972 ונקבר באשקלון. דוד תדהר (עורך), "רחביה אדיבי (פיינשטיין)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5346 רחביה אדיבי, באתר BillionGraves למשפחת בלום, דבר, 14 בפברואר 1927 חיפוש מוזר בת"א, דבר, 10 באוקטובר 1937 זלזול במשפט העברי, דבר, 20 באפריל 1937 מת רחביה אדיבי, דבר, 14 במאי 1972 נפתח במגדל אשקלון מרכז הנופש ליחידות קרביות, דבר, 7 ביולי 1955 הוקם גוף מייעץ, מעריב, 21 בינואר 1960 נמשך מצעד הפרוטות, מעריב, 2 ביוני 1960 ערי השדה נקלעות בסבך הפילוגים, מעריב, 27 ביולי 1965 עזרא ינוב, רחביה אדיבי מציג עצמו אישית כמועמד, מעריב, 19 באוקטובר 1965 עזרא ינוב, גח"ל ורפ"י חתמו על הסכם באשקלון, מעריב, 8 בנובמבר 1965 אדיבי ירכיב את המועצה באשקלון, מעריב, 30 באוקטובר 1969 ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Genesis 1970–1975

Genesis 1970–1975 הוא מארז תקליטורים הכולל חמישה אלבומים של להקת ג'נסיס מתקופת פיטר גבריאל. המארז יצא לאור ב-10 בנובמבר 2008 (באירופה על ידי EMI ובצפון אמריקה על ידי Atlantic Records ו-Rhino Records). המארז כולל 7 דיסקים ו-6 DVD שכוללים גרסאות משופרות לאלבומים Trespass, Nursery Cryme, Foxtrot, ו-The Lamb Lies Down on Broadway Selling England by the Pound. המארז לא כולל את אלבום הבכורה של הלהקה, From Genesis to Revelation היות שללהקה אין זכויות על האלבום. לצד חמשת האלבומים, במארז כלול גם אלבום אוסף כפול הכולל בי-סיידס לסינגלים של הלהקה, 3 הקלטות נדירות מה-BBC מ-1970 ושני שירים מפסקול שלא יצא מעולם בשם Genesis Plays Jackson. לכל אלבום יש DVD בונוס הכולל גרסאות אודיו של האלבומים במיקס סראונד (5.1), לצד השירים גם נכללים ראיונות עם חברי הלהקה, קטעים מהופעות וגלריות תמונות. הגרסה האירופאית כוללת את הדיסקים בגרסת SACD. בנוסף לכך, EMI הוציאה את המארז בגרסת תקליט ויניל ב-28 בנובמבר 2008. המארז הגיע בשיאו למקום השביעי ברשימת "100 ביקורות הדיסקים המומלצים של כל הזמנים" באתר All About Jazz. בשנת 2010 היה המארז מועמד פרס גראמי בקטגוריית "האלבום בעל צליל הסראונד הטוב ביותר". ב-28 בנובמבר 2008 EMI הוציאה את המארז בגרסת ויניל. "Trespass" ורצועות 2-10 באלבום "Extra Tracks 1970 to 1975" נכתבו על ידי טוני בנקס/פיטר גבריאל/אנתוני פיליפס/מייק ראת'רפורד כל השאר נכתבו על ידי בנקס/פיל קולינס/גבריאל/סטיב האקט/ראת'רפורד בכל האלבומים: טוני בנקס - קלידים, גיטרה, קול מלווה, קול שני בשיר "Shepherd" מייק ראת'רפורד - גיטרות, גיטרת בס, דוושות בס, צ'לו, קול מלווה פיטר גבריאל - קול מוביל, חליל צד, תוף בס, אבוב, תוף מרים באלבום Trespass ורצועות 3-10 ברצועות הבונוס אנתוני פיליפס - גיטרה, קול מלווה, קול שני בשיר "Let Us Now Make Love" ג'ון מייהו - תופים, כלי הקשה, קול ליווי באלבומים Nursery Cryme, Foxtrot, Selling England by the Pound ו-The Lamb Lies Down on Broadway סטיב האקט - גיטרות פיל קולינס - תופים, כלי הקשה, קול מלווה, קול מוביל בשירים "For Absent Friends" ו-"More Fool Me," קול שני בשירים "Harlequin" ו-"The Colony of Slippermen" מידע על האלבום Genesis 1970–1975 באתר MusicBrainz האלבום Genesis 1970–1975 באתר Discogs
לופה ולז

מריה גואדלופה ויאלובוס ולס (בספרדית: María Guadalupe Villalobos Vélez;‏ 18 ביולי 1908 – 14 בדצמבר 1944), הידועה בכינויה לפי ההגייה האנגלית לופה ולז (Lupe Velez), הייתה שחקנית, רקדנית וידוענית מקסיקנית-אמריקאית. מהכוכבות הלטיניות הראשונות בעידן הקולנוע. הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת מקסיקנית בתור הזהב של הקולנוע ההוליוודי. ולז החלה את הקריירה שלה כשחקנית בוודוויל המקסיקני בתחילת שנות ה-20. לאחר שעברה לארצות הברית, היא הופיעה לראשונה בסרט קצר בשנת 1927. עד סוף העשור היא שיחקה בסרטים אילמים באורך מלא והתקדמה לתפקידים ראשיים בסרט "הגאוצ'ו" (1927), "גבירת המדרכות" (1928) ו"שירת הזאב" (1929), בין היתר. ואז עשתה ולז את המעבר לסרטי קול ללא קושי. היא הייתה אחת השחקניות הלטינו-אמריקאיות המצליחות הראשונות בהוליווד. במהלך שנות ה-30, הופיעה במספר סרטים קומיים מצליחים כמו פלפל חם (1933), Strictly Dynamite (1934) ומסיבת הוליווד (1934). בשנות ה-40, הפופולריות של ולז הגיעה לשיא לאחר שהופיעה ככרמליטה פואנטס בשמונה סרטי ספיטפייר מקסיקני, סדרה שנוצרה כדי לנצל את אישיותה הלוהטת. חייה האישיים של ולז, שכונתה בתקשורת The Mexican Spitfire, היו צבעוניים כמו דמותה על המסך. היו לה כמה רומנים מתוקשרים עם שחקנים הוליוודים ונישואים סוערים עם ג'וני וייסמילר. בדצמבר 1944, ולז מתה ממנת יתר מכוונת של תרופת הברביטורט Seconal. מותה והנסיבות סביבה היו נושאים להשערות ולמחלוקת. בצעירותה הייתה רקדנית במקסיקו. לאחר מעברה לארצות הברית פגשה בקליפורניה את השחקנית פאני ברייס שעזרה לקידומה בעולם הקולנוע. בשנת 1927 לוהקה לתפקידה הראשון בסרט הקצר "מלחים היזהרו!" בכיכובם של לורל והארדי. בהמשך לוהקה לסרט קצר נוסף בשם "מה נשים עשו עבורי". תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרטו של דאגלס פיירבנקס "הגאוצ'ו"(1927), שם זכתה לככב לצידו בתפקיד ראשי. עד למותה הטראגי בשנת 1944 שיחקה בסרטים למכביר, בין היתר בסרט "ספיטפייר מקסיקני" שהעניק לה גם את כינויה (במובן מילולי של "הפצצה המקסיקנית"). סרטה האחרון היה הסרט המקסיקני "ננה". ולז נקשרה ביחסים וברומנים מתוקשרים עם כמה משחקני הקולנוע המפורסמים באותה תקופה ובהם ג'ון גילברט, צ'ארלי צ'אפלין, קלארק גייבל, אריך מריה רמרק, ארול פלין ועוד. בשנת 1933 נישאה לשחיין האולימפי ושחקן הקולנוע ג'וני וייסמילר. השניים התגרשו בשנת 1939. בשנות ה-40' ניהלה רומן עם שחקן בשם הרלד מארש ובמהלכו נכנסה להיריון. בליל 13 דצמבר 1944 שמה קץ לחייה על ידי בליעת גלולות שינה. היא הסבירה את התאבדותה משום הבושה בהבאת ילד מחוץ לנישואין. בפתק שנמצא רשמה לאהובה: ”להראלד: מי ייתן ואלוהים יסלח לך ולי גם; אך אני מעדיפה ליטול את חיי וחיי תינוקנו ולא להוליד אותו בבושה, או להורגו. לופה.” Lupe Vélez: The Life and Career of Hollywood’s Mexican Spitfire ISBN: 978-0-7864-6139-4 מדיה וקבצים בנושא לופה ולז בוויקישיתוף לופה ולז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) לופה ולז, באתר AllMovie (באנגלית) לופה ולז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) לופה ולז, באתר Discogs (באנגלית) אורי קליין, פנלופה קרוז היא הכוכבת הספרדייה של כל הזמנים, אבל מי היו שם לפניה?, באתר הארץ, 26 ביוני 2009 לופה ולז, באתר "Find a Grave" (באנגלית) the last words written by famous people in their suicide notes
אבדי איפקצ'י ארנה

אַבְּדִי אִיפֶּקְצִ'י אָרֵנָה (בטורקית: Abdi İpekçi Arena) היה אולם ספורט רב-תכליתי בעיר איסטנבול שבטורקיה. באולם, שנפתח בשנת 1986, הייתה קיבולת של 12,270 מושבים במשחקי כדורסל, והוא היה בזמנו האולם השלישי בגודלו בעיר ובמדינה כולה, אחרי היכל סינאן ארדם (16,000 מושבים במשחקי כדורסל) ואולקר ספורט ארנה (13,800). בשנת 2018 נהרס האולם. אבדי איפקצ'י ארנה נקרא על שם אבדי איפקצ'י (אנ'), עיתונאי טורקי ידוע ועורך ראשי של היומון "מילייט", שנרצח בשנת 1979 על ידי מהמט אלי אג'ה, שניסה להתנקש מאוחר יותר, בלא הצלחה, בחייו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני. האולם כונה לא אחת בעיתונות הישראלית "היכל התרבוש". האולם היה אולם הבית של הקבוצות אנאדולו אפס וגלאטסראיי, שמשחקות בליגת העל הטורקית וביורוליג וביורוקאפ בהתאמה, וגם קבוצת גלאטסראיי נשים, המשחקת בליגת העל הטורקית וכן ביורוקאפ (אם כי לא באופן רציף). בשנת 2009 זכתה קבוצת הנשים של גלאטסראיי באליפות היורוקאפ. האולם היה אולמה הביתי של פנרבחצ'ה אולקר בין השנים 1992–2010, עד שעברה לאולם היכל סינאן ארדם. בשיקטש, שאולמה הביתי הוא אקאטלר ארנה, בעל קיבולת של 3,200 מושבים, אירחה בעונת 2012/13 את משחקי היורוליג הביתיים שלה באבדי איפקצ'י ארנה. המתקן שימש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורסל, כדורעף, היאבקות וכיוצא באלה, וכן כאולם קונצרטים. הוא אירח, בין השאר, את הספייס גירלז באוקטובר 1997, את אליפות אירופה בכדורסל 2001 (השלבים המכריעים), את אירוויזיון 2004, את אליפות אירופה בכדורעף 2009 (ביחד עם איזמיר) ואת ה"פיינל אייט" של ליגת היורוליג לנשים ב-2012. אבדי איפקצ'י ארנה אבדי איפקצ'י ארנה – משחק בין גלאטסראיי לבין טרסוס בליגת הנשים הטורקית (2011) אבדי איפקצ'י ארנה מדיה וקבצים בנושא אבדי איפקצ'י ארנה בוויקישיתוף טורקיה 2010 באתר פיב"א – הארנות של איסטנבול (באנגלית) ארנת הכדורסל אבדי איפקצ'י באיסטנבול, באתר איסטנבול הגדולה (באנגלית) קומפלקס הספורט אבדי איפקצ'י (תמונות), באתר foursquare.com (באנגלית) אבדי איפקצ'י ארנה, באתר stambul4you.ru (ברוסית)
פרס קיוטו

פרס קיוטו הוא פרס יפני בינלאומי המוענק מדי שנה, מאז שנת 1985, לתורמים משמעותית לשיפור מדעי, תרבותי, ורוחני של האנושות. דומה במהותו לפרס נובל וניתן בשלוש קטגוריות: טכנולוגיה מתקדמת, מדע ואמנות ופילוסופיה. קרן אינאמורי (Inamori Foundation), שנוסדה על ידי קזואו אניאמורי (Kazuo Inamori), מחלקת את הפרסים הניתנים לא רק לאלה המייצגים את הבכירים מתחומם, אלא גם למי שתרמו לאנושות בעבודתם. הפרס נחשב לאחד מהפרסים היוקרתיים בתחומים שבאופן מסורתי אינם קיימים בקטגוריות פרס נובל, ועל כן זכה לכינוי "המקבילה היפנית לפרס נובל". חתני וכלות הפרס הם אנשים ולא ארגונים (אדם אחד לכל קטגוריה). עם זאת, במקרים מיוחדים פרס בודד עשוי להיות משותף בין יותר מאדם אחד. הבחירה נעשית ללא קשר ללאום, גזע, מין, גיל, או דת. ולמקבלי הפרס מוענקים תעודה, מדליית זהב 20 קראט, ופרס כספי בגובה של 100 מיליון ין (כ-927,400 דולר) לכל קטגוריה. בכל קטגוריה קיימים ארבעה תחומי דעת ספציפיים מתוכם נקבעים מדי שנה מקבלי הפרס, בכל קטגוריה מחולק פרס אחד בלבד. המועמדים לפרס מתמנים על ידי הממנים הרשמיים, שנבחרים מדי שנה על ידי קרן אינאמורי, מבין הרשויות המקומיות והבינלאומיות המוכרות. הבחירה נעשית בשלושה שלבים, במהלכם פועלות ועדות נפרדות עבור כל תחום דעת בכל קטגוריה, בנוסף לוועד הפועל של הפרס. לאחר מכן, במהלך חודש יוני מכריזים על חתני וכלות הפרס, ובחודש נובמבר של אותה השנה מתקיים טקס הענקת הפרסים. גם בפרס זה, שיעור מקבלי הפרס ממוצא יהודי הוא מעל 20 אחוז, בדומה לפרס נובל. מדיה וקבצים בנושא פרס קיוטו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרס קיוטו (באנגלית) Kyoto Prize honors achievement and character, באתר USA TODAY (באנגלית) ישראלים, יהודים וזכייה בפרסים בינלאומיים, אתר הידען, 10 בדצמבר 2017
ולדימיר בכטרב

ולדימיר בכטרב (ברוסית: Владимир Михайлович Бехтерев ;‏ 20 בינואר (הלוח היוליאני, 1 בפברואר לפי הלוח הגרגוריאני) 1857 – 24 בדצמבר 1927, מוסקבה) היה פסיכיאטר, פסיכולוג ופיזיולוג רוסי. במהלך עבודתו פיתח תאוריות פסיכולוגיות וחקר מחלות ובמיוחד דלקת חוליות מקשחת. ולדימיר בכטרב נולד בכפר בקרבת ויאטקה למשפחה של פקיד ממשלתי. הוא למד בגימנזיה בעיר ויאטקה ולאחר סיומה המשיך לאקדמיה לרפואה בסנקט פטרבורג. במהלך המלחמה עם האימפריה העות'מאנית בכטרב התנדב לצבא והעביר כמה חודשים בחזית הלחימה תוך מתן עזרה רפואית לפצועים. לאחר סיום הלימודים הוא הקדיש את עצמו לחקר מחלות עצבים. בשנת 1879 בכטרב התקבל לאיגוד הפסיכיאטרים של סנקט פטרבורג. בשנת 1884 בכטרב נסע לאירופה במטרה להשתלם אצל וילהלם וונדט וז'אן-מרטן שארקו ופסיכיאטרים נוספים. בשנת 1881 בכטרב סיים את עבודת הדוקטורט ובשנת 1885 התמנה לפרופסור באוניברסיטת קאזאן. במקביל הוא ניהל קליניקה פסיכיאטרית בבית חולים המקומי. בתקופה זו הוא ביצע מחקר על דלקת חוליות מקשחת. בשנת 1893 ולדימיר בכטרב חזר לסנקט פטרבורג והחל בניהול קתדרה באקדמיה רפואית בה למד. בכטרב פעל רבות לקידום פסיכיאטריה ברוסיה. הוא היה עורך של ירחונים מקצועיים ופרסם מספר ספרים על פעילות המוח האנושי. במקביל לאיוואן פבלוב הוא חקר את התניה קלאסית. בנובמבר 1900 בכטרב נבחר ליושב ראש האיגוד הרוסי לפסיכולוגיה. בכטרב היה בין עורכיו של "Traite international de psychologie pathologique" שכלל מספר כרכים ופורסם בפריז על ידי צוות בינלאומי בשנים 1908-1910. בשנת 1908 בכטרב הקים מכון לחקר פסיכולוגיה ונוירולוגיה. לאחר מהפכת אוקטובר בכטרב ביקש מהשלטונות להעביר לארמון השיש את המכון שהקים. במאי 1918 הוא פנה לשלטונות עם הצעה להקים מכון לחקר המוח. המכון הוקם ובכטרב ניהל אותו עד לשנת 1927. בכטרב היה מבקר את עבודות של זיגמונד פרויד אך פעל שבמכון שהקים יהיו מחקרים בתחום פסיכואנליזה. בשנת 1927 ולדימיר בכטרב התחתן בפעם השנייה עם קרובת משפחה של גנריך יגודה. הוא נפטר באופן פתאומי ב-24 בדצמבר 1927. מספר ימים לפני פטירתו בכטרב בדק את מצבו הבריאותי של יוסיף סטלין ולפי מספר גרסאות פטירתו הפתאומית קשורה לממצאים שהוא גילה. מדיה וקבצים בנושא ולדימיר בכטרב בוויקישיתוף ולדימיר בכטרב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולדימיר בכטרב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אלפרד שמידט

אלפרד שמידט (בגרמנית: Alfred Schmidt;‏ 19 במאי 1931 – 28 באוגוסט 2012) היה פילוסוף וסוציולוג גרמני. שמידט למד היסטוריה, אנגלית ופילולוגיה קלאסית באוניברסיטת גתה בפרנקפורט, ובהמשך פילוסופיה וסוציולוגיה. הוא היה תלמידם של תיאודור אדורנו ומקס הורקהיימר, עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "תפיסת הטבע אצל בתורתו של מרקס" (אנ') (Der Begriff der Natur in der Lehre von Marx). שמידט היה פרופסור לפילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת פרנקפורט משנת 1972 והפך לפרופסור אמריטוס בשנת 1999. נושאי המחקר העיקריים של שמידט היו התיאוריה הביקורתית של אסכולת פרנקפורט, פילוסופיה של הדת והפילוסופיה של ארתור שופנהאואר. שמידט היה חבר בארגון הסופרים הבינלאומי וחבר כבוד באגודת שופנהאואר (אנ'). Der Begriff der Natur in der Lehre von Karl Marx. Frankfurt am Main: Europäische Verlagsanstalt, 1962. (English translation: The Concept of Nature in Marx. Translated by Ben Fowkes. London: NLB, 1971, ISBN 0-902308-41-6.) Geschichte und Struktur. Fragen einer marxistischen Historik. München: Hanser, 1971, ISBN 3-446-11504-8. (English translation: History and structure. An essay on Hegelian-Marxist and structuralist theories of history. Translated by Jeffrey Herf. Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 1981, ISBN 0-262-19198-9.) Herbert Marcuse and Alfred Schmidt: Existenzialistische Marx-Interpretation. Frankfurt am Main: Europäische Verlagsanstalt, 1973, ISBN 3-434-20055-X. Emanzipatorische Sinnlichkeit. Ludwig Feuerbachs anthropologischer Materialismus. München: Hanser, 1973, ISBN 3-446-11652-4. (Spanish translation: Feuerbach, o, La sensualidad emancipada. Translated by Julio Carabaña. Madrid: Taurus, 1975, ISBN 84-306-1129-0.) Zur Idee der Kritischen Theorie. Elemente der Philosophie Max Horkheimers. München: Hanser, 1974, ISBN 3-446-11863-2. Die Kritische Theorie als Geschichtsphilosophie. München: Hanser, 1976, ISBN 3-446-12201-X. Drei Studien über Materialismus. Schopenhauer. Horkheimer. Glücksproblem. München: Hanser, 1977, ISBN 3-446-12460-8. Kritische Theorie, Humanismus, Aufklärung. Philosophische Arbeiten. Stuttgart: Reclam, 1981, ISBN 3-15-009977-3. Goethes herrlich leuchtende Natur. Philosophische Studie zur deutschen Spätaufklärung. München: Hanser, 1984, ISBN 3-446-14141-3. Die Wahrheit im Gewande der Lüge. Schopenhauers Religionsphilosophie. München; Zürich: Piper, 1986, ISBN 3-492-10639-0. Entstehungsgeschichte der humanitären Freimaurerei. Deistische Wurzeln und Aspekte. Ed. by Klaus-Jürgen Grün and Thomas Forwe. Leipzig: Salier-Verlag, 2014, ISBN 978-3-943539-40-0 (posthumous). אסכולת פרנקפורט מקס הורקהיימר מדיה וקבצים בנושא אלפרד שמידט בוויקישיתוף אלפרד שמידט, ברשת החברתית Goodreads Obituaries: Alfred Schmidt (The Times, London, October 10, 2012) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גרין ביי פאקרס

גרין ביי פאקרס (באנגלית: Green Bay Packers) היא קבוצת פוטבול בליגת ה-NFL אשר מושבה בגרין ביי, ויסקונסין. הקבוצה אשר הצטרפה ל-NFL בשנת 1921 היא הקבוצה היחידה בספורט האמריקאי שאיננה בבעלות פרטית ואשר מניותיה מחולקות בין אוהדיה כאשר אין אפשרות לאדם אחד להשתלט על הקבוצה. היא גם הקבוצה בעלת מספר האליפויות הרב ביותר. תשע אליפויות NFL ו-4 זכיות בסופרבול. קבוצת הגרין ביי פאקרס נוסדה בשנת 1919 על ידי קרלי למבו. שלושים ושמונה שנים מאוחר יותר, בשנת 1957 עברו הפאקרס למשכנם הנוכחי אשר נקרא על שם מייסדה, למבו פילד. למבאו נתן לקבוצה את כינויה על שם חברת האריזה בה הוא עבד. בתחילת הדרך צבעי הקבוצה היו כחול וצהוב-זהב ורק כעבור מספר שנים הוחלף הכחול לירוק הנוכחי. בשנת 1921 הפכו הפאקרס לקבוצה מקצוענית והצטרפו ל-NFL. הפאקרס היא הקבוצה היחידה שאינה בבעלותו של גוף זה או אחר כפי שמקובל בארצות הברית. עוצמתו של הבדל זה גדול אף יותר כאשר בהתחשב בנתוני האוכלוסין המאפיינים ערים אשר בתחומן ממוקמת קבוצת ספורט, בעוד שבדרך כלל האוכלוסייה עליה מתבססת קבוצה מקצוענית בארצות הברית מונה מיליוני תושבים, הרי שבגרין ביי מתגוררים רק מעט יותר ממאה אלף תושבים. למרות כל האמור לעיל, לא נותר ולו מקום פנוי אחד באצטדיון בכל אחד ממשחקיה הביתים של הקבוצה לאורך השנים. תור ההמתנה לרכישת מנוי עונתי עולה על 25 שנים. עד לשנת 1995 נהגה הקבוצה לשחק את חלק ממשחקיה הביתיים במילווקי, העיר הגדולה ביותר במדינת ויסקונסין. גרין ביי זכתה ב־13 אליפויות בהן ארבע זכיות בסופרבול וכמו כן הייתה לקבוצה היחידה שזכתה בשלושה תארים רצופים, הישג אותה רשמה פעמיים: בשנים 1929, 1930, 1931 וכמו כן בשנים 1965, 1966, 1967. שנות ה-60 היו השנים המוצלחות ביותר של המועדון, המאמן וינס לומברדי לקח את הקבוצה שהייתה בתקופת שפל והצעיד אותה לחמש זכיות בתקופה של שבע שנים, כאשר בכללן זכייה בשני משחקי הסופרבול הראשונים. מאוחר יותר נקבע כי גביע הסופרבול יקרא על שמו של וינס לומברדי האגדי. אוהדי הקבוצה הידועים במסירותם נקראים "צ'יזהדס", ובתרגום חופשי - ראשי גבינה. כינוי זה דבק בהם משתי סיבות: הראשונה היא מעצם היותה של ויסקונסין מדינה אשר מתמחה ביצור גבינות, והשנייה אשר למעשה אינה יכולה להתקיים ללא הראשונה, היא כי אוהדי הקבוצה נוהגים לחבוש לראשם כובעים בצורת משולשי גבינה. מדיה וקבצים בנושא גרין ביי פאקרס בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של גרין ביי פאקרס גרין ביי פאקרס, ברשת החברתית פייסבוק גרין ביי פאקרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) גרין ביי פאקרס, ברשת החברתית אינסטגרם גרין ביי פאקרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) יואב בורוביץ', פאקרס וסטילרס. שתי קבוצות, שתי ערים, אלף סיפורים. וסופרבול אחד, באתר הארץ, 4 בפברואר 2011
טורקסיב

טורקסיב- (ברוסית: Турксиб) מסילת רכבת באורך של כ-1442 ק"מ שמקשרת את אסיה המרכזית (טורקסטן) עם סיביר. היא נבנתה במסגרת תוכנית החומש הראשונה בשנים 1926–1932. הרעיון לבנות מסילת רכבת שתקשור את אסיה המרכזית הרוסית עם ערי סיביר נבדק כבר בשנת 1886. המטרה הייתה ליצור ציר תחבורתי להעברה של כותנה לערי סיביר ודגנים משדות סיביר לאסיה המרכזית. בשנת 1906 הפרויקט תוקצב והחלו עבודות הכנה לבניית המסילה. חלק קטן מהמסילה נבנה בתקופת האימפריה הרוסית והתחיל לפעול לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה. לקראת שנת 1919 נבנו כבר 140 ק"מ מסילה שפורקו מסיבה לא ברורה לאחר תבוסת אלכסנדר קולצ'ק. בניית טורקסיב היה בין אתרי הבנייה המפורסמים של תוכנית החומש הראשונה. החלטה על הפרויקט התקבלה ב-3 בדצמבר 1926. הכנות לבנייה החלו באפריל 1927. ב-15 בספטמבר 1927 החלה בנייה בצד הדרומי, שהתחבר למסילה הטרנס-כספית וב-19 בנובמבר בצד הצפוני. לקראת מאי 1929 נבנו 911 ק"מ מסילה. במסגרת הקמת הפרויקט הוקמו מספר גשרים כולל גשר ארוך מעל נהר אירטיש. ב-21 באפריל 1930 הבנאים מ-2 הצדדים נפגשו. לקראת 1 במאי 1930 במקום אורגנה מסיבה גדולה בהשתתפו עיתונאים ידועים וראשי המדינה. בשנים הראשונות של ניצול המסילה היקף הסחורות המועברות היה מוכפל כל חמש שנים. אך עד מהרה יכולת המסילה כבר לא ענתה על דרישות המשק. לאחר מלחמת העולם השנייה היקף הסחורות המועברות במסילה ירד, אך המסילה הייתה חשובה. בשנת 1960 נבנה חלק נוסף שקישר את המסילה עם גבול ברית המועצות-סין. אומנם לאור התקררות ביחסים בין המדינות חלק זה של המסילה לא היה מועמס באופן סדיר והיה נתיב חשוב להעברות כוחות במידה ויתרחש משבר צבאי בין המדינות. בשנות ה-80 החל חישמול של המסילה שלא הסתיים עד היום. עם התפרקות ברית המועצות המסילה הפכה להיות מסילה שמקשרת בין רוסיה לבין קזחסטן ומדינות נוספות באסיה המרכזית. המסילה מהווה ציר תחבורתי חשוב במזרח קזחסטן וחוצה אותו מגבולה הצפוני ועד לגבול הדרומי. מדיה וקבצים בנושא טורקסיב בוויקישיתוף סרטון על בניית המסילה, סרטון באתר יוטיוב אתר על מסילת רכבת טורקסיב
קפה סוספזו

קפה סוֹספֶּזוֹ (איטלקית: caffè sospeso, בתרגום חופשי: "קפה בהשהיה" או "קפה בהמתנה") הוא מנהג מסורתי בעיר נאפולי שבדרום איטליה. כסימן למזלו הטוב, מזמין הלקוח לצד כוס הקפה שלו קפה בהשהיה; הוא מקבל רק כוס קפה אחת, וכשאדם פחות בר-מזל (פעמים רבות נזקק או חסר בית) מגיע לבית הקפה, הוא יכול לבקש קפה בהמתנה, ואם יש - לקבל על חשבון הנדבן. כלכלת מתנה קרן צוריאל הררי, משולש שווה, באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2015 ערך זה הוא קצרמר בנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.