laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשומות ראשית הלימוד

רשומות ראשית הלימוד (בסינית מסורתית: 初學記; בסינית מפושטת: 初学记; בפין-יין: chū xué jì, צ'וּ שׂוֵּ'ה גִ'י) היא אנציקלופדיה מוסדית מתקופת שושלת טאנג. עורך היצירה היה שׂ'וּ גְ'ייֵן, פקיד מצליח מחצר טאנג. במקור שימש "רשומות ראשית הלימוד" כספר יעץ לכלל הנסיכים בעת שכתבו מאמרים, ונועד לאפשר בחינה של הידע ולשמש ללימוד ראשון של ספרות ושירה. הספר הוצג לראשונה בחודש הראשון בשנת 728. ביצירה 30 מגילות, 23 פרקים ו-313 ערכים, והתכנים עשירים ומגוונים. מבנה הערכים מחקה את הסגנון של אוסף הספרות, אך אינו זהה לו: הוא פותח בנראטיב, לאחר מכן מביא מובאות, ולבסוף דברי שירה וספרות. הימצאו של הנראטיב הופך את היצירה לבעלת ערך מיוחד ומראה על עריכה קפדנית ופעילה, מכיוון שאנציקלופדיות מקבילות אינן אלא אוסף ציטוטים על נושא נתון, בעוד שב"רשומות ראשית הלימוד" מאורגנים הציטוטים לכדי טקסט בעל רצף סיפורי. ב"סיכום קטלוג כלל הספרים של ארבעת האוצרות" נאמר על "רשומות ראשית הלימוד": "מבין האנציקלופדיות של אנשי טאנג, רוחב יריעתה אינה מגיעה לרמתו של "אוסף הספרות", אך בחיוניותה היא גוברת עליו, כמו "העתקי הספרים של האולם הצפוני" ו"ששת המסמכים של אדון בָּאי" וכך מתרחקת מתחתיו של ספר זה". מדיה וקבצים בנושא רשומות ראשית הלימוד בוויקישיתוף תרגום עופר ולדמן לערך "תוכי" מתוך "רשומות ראשית הלימוד", אשר נועד לשמש מדגם מייצג למבנה הערכים ביצירה. 徐堅 四庫全書總目提要 白氏六帖
קפ

קפ (בקמרית: កែប) הוא המחוז הקטן ביותר בקמבודיה, במרחק של כמה קילומטרים מהגבול עם וייטנאם. שטחו הוא 336 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 40,280 בני אדם. הוא הוכר כמחוז עצמאי ב-22 בדצמבר 2008, לאחר שהופרד ממחוז קמפוט. בירת המחוז היא העיר קפ. הצרפתים הקימו את קפ סיטי בשנת 1908, בתקופה הקולוניאלית. המחוז מחולק לשתי נפות: נפת דאנמק צ'נגואר ונפת קפ. קפ מנסה יותר ויותר להתמקד במגזר התיירותי, מכיוון שיש הרבה מאוד עניין בקרב תושבים מקומיים ועל ידי זרים, שעדיין יכולים לגלות את קפ כמקום טבעי מאוד, נידח ושולט, על קו החוף של קמבודיה. מדיה וקבצים בנושא קפ בוויקישיתוף המדריך המלא לתיירות בקפ. מפקד האוכלוסין הכללי של קמבודיה - 2008 (pdf) Kep Travel Guides, Tourism Cambodia ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שלום אולמן

הרב שלום אולמן הידוע בכינוי רבי שלום חריף (ט"ז באדר ה'תקט"ו, 27 בפברואר 1755 – ט"ז באדר ה'תקפ"ה, 6 במרץ ה'תקפ"ה) היה רב העיר ואב"ד באנסבך ובלקנבך, ומחבר הספר דברי ר"ש. נולד בשנת תקט"ו לרבי ישראל איסר שהיה פרנס בעיר פיורדא ומחותנו של ר' יוסף שטיינהארט בעל "זיכרון יוסף". בצעירותו למד אצל הרב שטיינהארט, ולאחר מכן נשלח על ידי אביו לפרנקפורט ללמוד אצל ר' פנחס הורוביץ בעל ה"הפלאה". היה לו משא ומתן הלכתי עם המהרי"ט אלגזי ועם בעל שאגת אריה. אחר כך הלך ללמוד אצל רבי נתן אדלר. נישא לרעכיל בתו של רבי רפאל ריס אב"ד ענדינגען שבשווייץ. בתחילה ישב שם, ובשנת ה'תקל"ד (1774 לערך) עבר לכהן כרב קהילת אנסבך והמדינה. אז, כמו רבנים מסורתיים רבים אחרים בנסיכויות הגרמניות, עזב את גרמניה מפחד המודרניזציה וההתערות בחברה הגויית: לפי המקובל, נמלט עם משפחתו בבהלה לאחר שבתו ביקשה לצאת אל התיאטרון. בחשון תקנ"ב עבר לעיר שטאמפען (אנ') שבסלובקיה עד שנת ה'תקנ"ח. לאחר מכן כיהן כרב בנאדי-אטרד ובפראונקירכן. בהיותו רב בפראונקירכן נלקח בשבי על ידי חייליו של נפוליאון בונפרטה, ושוחרר תמורות כופר כספי גבוה. בתשרי תקס"ז היה בין שלושת המועמדים לכהן כרב בפרשבורג אולם למעשה התקבל למשרה רבי משה סופר, בעל חתם סופר. בשנת ה'תקס"ט עבר לכהן כרב בלקנבך עד לפטירתו, והקים בה ישיבה חשובה. כתב חידושים רבים חלקם נדפסו בספרו דברי ר"ש. נולדו לו שני בנים, רבי אברהם (מחבר ספר שו"ת בית אברהם ואב"ד סאבאדקא ולקנבך) ורבי שלמה זלמן אולמן (מחבר ספרי יריעות שלמה). תלמידו היה רבי שמעלקא אב"ד סעליש ומחבר ספר צרור החיים. נפטר בט"ז באדר ה'תקפ"ה. בנו רבי אברהם מילא את מקומו כרב וראש ישיבה בלקנבך, ואחריו נכדו רבי דוד. הקדמה לספר יריעות שלמה – ארבעים דרושים ברוקלין תש"מ, מעמ' כד ואילך. ראובן ברים, למעלה בקודש, בני ברק תשע"ט. על תולדות רבי שלום חריף וחותנו ותולדות בית אבותם. שלום חריף אולמן (1755-1825), דף שער בספרייה הלאומית על אולמן ואחרים, ראו מיכאל ק' סילבר, שורשי הפילוג ביהדות הונגריה: תמורות תרבותיות וחברתיות מימי יוסף השני עד ערב מהפכת 1848, עבודת דוקטור, תשמ"ה. עמ' 14. s:ליקוטי חבר בן חיים/חלק ב/תולדות הגאון חתם סופר דברי ר"ש באתר היברו בוקס. משה אלכסנדר זושא קינסטליכער, ה'חתם סופר' ותלמידיו עמוד תקלח, בני ברק, תשס"ה
עודד גינדין

עודד גינדין (נולד ב-4 באוגוסט 1944), הוא ספורטאי ישראלי בעבר. 6 פעמים ברציפות אלוף ישראל (1965–1970) ושיאן ישראל בריצת 400 מטר משוכות במשך כ-8 שנים. כדורסלן מצטיין (3555 נקודות, מקום 49 בכל הזמנים) בקבוצות הפועל גבעת ברנר/נען והפועל רמת גן ושחקן נבחרת ישראל בכדורסל. גינדין גדל בקיבוץ נען. הוא התאמן הן באתלטיקה בקבוצת הפועל נען והן בכדורסל בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען. באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 1965 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 58.2 שניות,. בתחרות אתלטיקה בין נבחרת יוון לנבחרת ישראל שנערכה באתונה ביולי 1966 קבע גינדין בריצת 400 מטר משוכות שיא ישראלי חדש של 56.5 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים של יאיר טאו ושלו (56.9 שניות) בתחרות שנערכה בוינגייט ב-20 במאי 1967 זכה גינדין במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא ישראלי חדש 56.1 שניות. שיא זה החזיק מעמד 6 שנים ונשבר על ידי יובל אור (55.72 שניות). גינדין שיחק בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען, 9 עונות עד לשנת 1978 כולל, שבה הקבוצה התפרקה. הוא עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן שתי עונות. במהלך הקריירה שלו, הוא קלע 3557 נקודות, שלישי בכל הזמנים בקבוצת הפועל גבעת ברנר/נען ו-49 בכל הזמנים מבין הקלעים הישראלים. ריצת 400 מטר משוכות: 56.1 שניות (1967) שיא ישראלי בעבר פרופיל שחקן, אתר המנהלת שיאי ישראל העולם והאולימפיאדה באתלטיקה קלה, מעריב, 23 באוגוסט 1972 אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) סה"כ נק' נבחרת גברים, באתר איגוד הכדורסל בישראל יבל ברקאי, ערב הוקרה לעודד גינדין, באתר הזמן הירוק עודד גינדין, באתר גבעת ברנר שני שיאים באליפות ישראל באתלטיקה, חרות, 11 ביולי 1965 רפאל נאה, הופעה כושלת ל"מלכת הספורט" ביוון, דבר, 17 ביולי 1966 קלעי כל הזמנים - עודד גינדין, באתר מנהלת הליגה 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת 400 מטר משוכות באתר איגוד האתלטיקה בישראל
גודל נייר

גודל נייר הוא מידות האורך והרוחב של ניירות שונים. בזמנים ומדינות שונות התקיימו מספר תקנים לגודל של נייר. תקני גודל הנייר התבססו מאז המצאת הדפוס. שני גודלי נייר נפוצים שימשו כתקן דה פקטו להדפסת ספרים: פוליו, גודל גיליון דפוס של 15 על 12 אינץ'; 38.2 × 30.5 סנטימטר. קוורטו, שגודלו 12 × 91/2 אינץ' ;30.5 × 24.15 סנטימטר. תקנים מודרניים מתייחסים לנייר כתיבה, כרטיסים, מסמכים מודפסים ומעטפות. בתחום הדפוס בישראל נפוצים הגדלים רבע גיליון (500 - 350 מ"מ), חצי גיליון (700 - 500 מ"מ) וגיליון (1000 - 700 מ"מ). כיום, גודל נייר פוליו להדפסה הוא 21.6×34.3 סנטימטר, גדול בכ-18.7% מנייר A4. נייר פוליו להדפסה מכונה גם foolscap folio. ערך מורחב – ISO 216 תקן ISO 216 של ארגון התקינה הבינלאומי, הוא אחד התקנים הנפוצים לגודלי נייר. הוא מבוסס בעיקרו על התקן הגרמני DIN 476 משנת 1922. דפי A4 הם השימוש הנפוץ ביותר של התקן להדפסת דברי דפוס משרדיים. גליונות A5 (שגדלו מחצית מ-A4) משמשים כתקן עבור מחברות ו-A3 (כפליים מ-A4) משמשים לרוב עבור הדפסת שרטוטים ותמונות. לפי התקן, היחס בין אורך ורוחב הדפים הוא 1 : 2 {\displaystyle 1:{\sqrt {2}}} ומעוגל למילימטר הקרוב. אורכו של A1 הוא רוחבו של A0 והיחס קבוע. כך שטחו של כל דף הוא מחצית מדף הקודם לו (A1 הוא חצי מ-A0, ו-A2 הוא חצי מ-A1, וכך הלאה), ומידות האורך והרוחב קטנות ביחס קבוע של שורש 2. מכון התקנים האמריקני ANSI אימץ את התקן ANSI/ASME Y14.1 עבור גודלי נייר. הגדלים הנפוצים ביותר של תקן זה, הם Letter ו-Legal. התקן של ANSI דומה לתקן ISO בכך שחיתוך גודל מסוים לחצי יפיק שני דפים ממידת הגודל הקטנה יותר שאחריו, אך נבדל בכך שיחסי הפרופורציה של האורך והרוחב של הדפים אינם נשמרים במעבר בין מידות שונות. מהדורת קוורטו מדיה וקבצים בנושא גודל נייר בוויקישיתוף הסבר מקיף על גודלי הנייר של ISO (אנגלית)
טירת גריפסהולם

טירת גריפסהולם (בשוודית: Gripsholms slott) היא טירה במרייפרד בחבל סדרמנלנד שבשוודיה. הטירה ממוקמת ליד אגם מלארן בדרום מרכז שוודיה, תחת תחום השיפוט של סטרנגנס, כ-60 ק"מ מערבית לסטוקהולם. מצודה נבנתה במקום בשנת 1380 על ידי בו ג'ונסון גריפ, והייתה שייכת למשפחתו, עד שהוחרמה על ידי גוסטב ואסה, מלך שוודיה בשנת 1526. המלך הרס את המבנה ובנה טירה מבוצרת עם מגדלי שמירה וחומה לצורכי הגנה. מהמצודה המקורית נשאר רק חזית של קיר. מאז גוסטב ואסה, גריפסהולם הייתה שייכת לארמון המלוכה השוודי, והם השתמשו בו לצורכי מגורים עד לשנת 1713. בין השנים 1563 ל-1567, המלך אריק ה-14 כלא את אחיו ג'ון ואת רעייתו, קתרין ג'גילון, בטירה. זוהי גם אחת הטירות שהמלך אריק נכלא בהם כאשר אחיו ג'ון השתלט על המלוכה. בנו של ג'ון, סיגיסמונד, שמאוחר יותר נהפך למלך פולין ושוודיה, נולד בטירה בשנת 1566. הטירה שימשה שוב ככלא בין השנים 1713 ל-1773, לפני שהיא שופצה על ידי גוסטב השלישי, מלך שוודיה ורעייתו סופיה מגדלנה. בנוסף נבנה תיאטרון באחד המגדלים. גוסטב הרביעי אדולף ומשפחתו נכלאו גם כן בטירה בשנת 1809, לאחר שהועבר מהמלוכה. הוא נאלץ לחתום על כתב הוויתור שם. בין השנים 1889–1894, הטירה עברה שחזור מסיבי ומעורר מחלוקת על ידי האדריכל פרדריק ליליקויסט, במהלכה הוסרו פריטים רבים מהמאה ה-17 וה-18. השינוי הגדול ביותר היה הוספה של קומה שלישית, הריסת אגף מתוכננת לא יצאה לפועל לבסוף. הטירה משמשת כיום כמוזיאון הפתוח לציבור, ובו תמונות ועבודות אמנות. חלק מהטירה משמש משכנה של הגלריה הלאומית לדיוקנאות (Statens porträttsamlingar), אחד האוספים הישנים ביותר של דיוקנאות בעולם. מדיה וקבצים בנושא טירת גריפסהולם בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טירת גריפסהולם (באנגלית) לירן לוטקר, אל תתבצרו בבית: חמש טירות מהאגדות, באתר ynet, 30 באוקטובר 2013
טרידנט (גומי לעיסה)

מסטיק טרידנט הוא מותג גומי לעיסה ללא סוכר, הפופולרי בארצות הברית, באנגליה, באוסטרליה, ביוון, בלבנון, בספרד, במקסיקו, בפרו, בברזיל ועוד. המותג "טרידנט" היה המותג הלאומי הראשון של מסטיק ללא סוכר בארצות הברית. פותח על ידי חברת "American Chicle", בתגובה לתגליות רפואיות המקשרות סוכר לעששת. נוסחת טרידנט המקורית הכילה שלושה אנזימים אשר חשבו כי ירככו את אבנית השיניים, אך הם היו מסוכרים. השם "טרידנט" נובע משמות שלושת האנזימים האמורים לקדם את בריאות השיניים. כאשר ממתיקים מלאכותיים הפכו נפוצים בשנות ה-60 המוקדמות, הפורמולה שונתה לשימוש בסכרין במקום סוכר, וטרידנט ללא סוכר הוצגה בשנת 1964. מסטיק הטרידנט ארוז בצורה מלבנית ייחודית וממותק עם קסיליטול (פורסם במקור בשם "Dentec" על ידי החברה). כמו כן הוא ממותק בסורביטול, במניטול, באספרטם, בסוכרלוז ובאשלגן. השימוש בקסיליטול היה נתון למחלוקת, כיוון שהוא רעיל ביותר לכלבים. המסטיק מגיע באריזות של 9 מסטיקים, בהשוואה לסוגים אחרים של מסטיק, מספר המסטיקים באריזה הוא קטן. לדוגמה, בחבילת מסטיק אורביט יש 14 מסטיקים, בחבילת מסטיק "five" יש 15 מסטיקים. אתר האינטרנט הרשמי של טרידנט טרידנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) Trident fact sheet
כוס נייר

כוס נייר היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד. לרוב, החלק הפנימי של כוס הנייר מכוסה בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה, סוגים של פולימר (כגון, פוליפרופילן או PET) ואף עמילן. חלקה החיצוני של הכוס עשוי מסוגי נייר שונים. כוסות נייר נבדלות זו מזו בעיקר בעובי הנייר ומשקלו, כאשר הממוצע נע סביב 180–200 גרם למ"ר. כוסות הנייר יכולות לשמש עבור שתייה חמה או קרה. כוסות עבור שתייה חמה עשויות מחומרים עמידים בחום. השימוש בכוסות חד פעמיות נפוץ בדוכנים של מאכלי רחוב, מסעדות של מזון מהיר ובטייק אוויי. כמו כן, פעמים רבות מונחות כוסות נייר ליד בר מים ציבורי במקומות כמו משרדים, חדרי קבלה ומטבחונים משותפים. ישנן כוסות נייר חד פעמיות ממותגות, שמודפס עליהן לוגו או מסר שיווקי כלשהו. ניתן למצוא כוסות חד פעמיות ממותגות במשרדי חברות ועסקים השמים דגש משמעותי על קו המיתוג של החברה. הנייר, החומר ממנו עשוי הדיפון הפנימי ותהליך הייצור חייבים לעמוד בתקנים הרלוונטיים (אירופאי או אמריקאי). היצמדות לתקנים אלה חשובה במיוחד כאשר מדובר בכוסות חד פעמיות עם הדפס או מיתוג, שכן מרבית חומרי הגלם בעולם הדפוס רעילים ואסורים לשימוש בתעשיית המזון. ניתן לצרף לכוס הנייר פריטים שונים המיועדים להקל על השימוש בה או לייעלו. אופי הפריטים תלוי בסוג השתייה ובאופן צריכתה. למשל, לכוסות נייר המיועדות לשתייה חמה מצורף לעיתים קרטון המיועד להקיף את שטח הפנים החיצוני של הכוס ולבודד את החום מידו של האדם האוחז בכוס. לעיתים מצורף לכוס הנייר מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך משפת הכוס בזמן תנועה. החורים הנמצאים על המכסה מאפשרים לאדם לשתות את הנוזל ישירות דרכו או באמצעות קשית שתייה. עבור משקאות המצריכים ערבוב נהוג לצרף לכוס גם מבחש. על פי נתון מ-2017, מיליארדי כוסות נייר מוטמנות ולא מועברות למחזור בגלל ציפוי העשוי מפולימור שלא כלכלי למחזר אותו. ממחקר מ-2010 שבדק את ההשפעה הסביבתית של כוסות חד פעמיות עולה כי כוסות חד פעמיות המצופות פולימר (מסוג PET) דורשות יותר משאבים בייצורן ומשחררות יותר פליטות מזיקות מאשר כוסות שעשויות מקרטון בלבד. אומדן הפליטות בייצור 100,000 כוסות המצופות בפולימר היה כ-4,080 ק"ג פחמן דו-חמצני, ואילו אומדן הפליטות בייצור כוסות קרטון היה נמוך בכ-80%. קיימות הערכות כי הזמן הנדרש להתכלותה של כוס נייר הוא כ-30 שנה. מדיה וקבצים בנושא כוס נייר בוויקישיתוף מאיה פלח, המחיר האמיתי של כוס הקפה שלנו, באתר ynet, 22 ביולי 2017 Tarja Häkkinen, Sirje Vares, Environmental impacts of disposable cups with special focus on the effect of material choices and end of life, Journal of Cleaner Production 18, 2010-09, עמ' 1458–1463 doi: 10.1016/j.jclepro.2010.05.005 Lisa O'Carroll, UK's billions of takeaway cups could each take '30 years' to break down, The Guardian, ‏3 בספטמבר 2016
טריידנט

האם התכוונתם ל... טריידנט (טיל) – טיל בליסטי טרידנט – גומי לעיסה הוקר סידלי טריידנט – מטוס נוסעים מתוצרת בריטניה טריידנט – מבצע במלחמת הודו-פקיסטן (1971) טריידנט (מיתולוגיה) – קלשון בן שלושה ראשים אשר שימש כנשקו של פוסידון, אל הים היווני טריידנט סטודיוז – חברת הקלטה בריטית שהתקיימה בשנים 1968-1981
שלל דברים ליער הסוגים

שלל דברים ליער הסוגים (בסינית מסורתית: 類林雜說; בסינית מפושטת: 类林杂说; בפין-יין: lèilín záshuō, לֵיילִין דְזָאשְׁווֹ) היא אנציקלופדיה בת חמש עשרה מגילות מתקופת שושלת ג'ין הג'ורצ'נית, היצירה נערכה על ידי וָאנְג פֶּנְגְשׁוֹאוּ וקיבלה תפוצה, בעיקר על בסיס חשיבות היסטורית. חייו של וָאנְג פֶּנְגְשׁוֹאוּ אינם מתועדים כמעט, אך הסיבות בגינן כתב את הספר מצוינות במפורש: "כדי שיטעם הקורא את הדברים לאשורם, ויוכל בכך לקבוע תקנות. כדי שיתבונן בהתקוממויות ויוכל להישמר". "שלל דברים ליער הסוגים" נבנתה כהרחבה וסידור מחדש של האנציקלופדיה "יער הסוגים" מאת לִי גֶ'נְג, מימי שושלת טאנג. "יער הסוגים" עצמו אבד, אך במאה ה19 ובשנת 1909 נמצאו שני שרידים שלו, וביחד עם "שלל הדברים ליער הסוגים" הוא שוחזר כמעט במלואו. בתור המקור המלא ביותר, היה חלקו של "שלל הדברים ליער הסוגים"משמעותי מאוד בשחזור. תחילתן של האנציקלופדיות הסיניות בתקופת שלוש הממלכות, עם כתיבת הספר "מקראת הקיסר", מאז המשיכו האנציקלופדיות להתפתח עד שהגיעו לתור הזהב שלהן בתקופת שושלת סונג. בתקופת שושלת ג'ין, כפי הנראה בשל שינויים בשיטת הבחינות הקיסריות, הצטמצם מספרן בצורה דרסטית, והדיווחים מוסרים ירידה מכ-11,300 (או 13,000) מגילות של 307 אנציקלופדיות מ24 אסכולות בתקופת סונג לכ70 מגילות מארבע אסכולות בתקופת ג'ין. בנוסף להתמעטות חלו גם שינויים במבנה האנציקלופדיות בתקופת ג'ין: בהשפעת התחזקות האופרה נוספו לאנציקלופדיות קטעי שירה, ובמקביל הושם דגש על הפן המעשי בהן. זוהי התקופה בה נכתב "שלל דברים ליער הסוגים". [1] (בסינית). [2] (בסינית). 王朋壽 立政 皇覽 על פי 類書的沿革 על פי 宋史藝文志 ו宋史藝文志補
סוכיים

סוכיים או אפיריוניים (שם מדעי Ptilonorhynchidae) היא משפחת ציפורי שיר בינוניים, הקרובים לעדניים ולעורביים. הסוכיים חיים ביערות גשם באוסטרליה וגינאה החדשה. הסוכיים בונים קיני ראווה מיוחדים הנקראים סוכות. הם אינם מקננים בסוכה ואינם משתמשים בה לצרכים אחרים לבד מהחיזור ומשיכת הנקבות. בנוסף, כדי לבלוט לנקבה, מעטר כל מין של סוכי את הסוכה והאדמה שלידו בעלים, בחפצים נוצצים וצבעוניים ועוד, כאשר מינים שונים נוטים להעדיף צבעים שונים. הזכר מבצע את ריקודי החיזור שלו על האדמה בקרבת הסוכה. ישנם שני סוגי סוכות: סוכת עמוד - הסוכי בונה את הסוכה על ענף עומד ו"נוטע" בקרקע שורות של ענפים, זרדים ומקלות שמכסים סביב זה ולעיתים גם בונה מהם גג לסוכה. סוכות אלה נוטים להיות יותר מקושטות. סוכת מבנה - הסוכי בונה את הסוכה משני קירות של מקלות וענפים הבנויים על מקלות מאונכים ומעליהם עוד קומה. סוכות אלה יכולות להיות לעיתים גדולות מאוד. במשפחה שמונה סוגים ו־20 מינים: הגדול שבהם הוא סוכי ענק (Chlamydera nuchalis) ששוקל עד 230 גרם ואורכו עד 40 ס"מ. הקטן שבהם הוא סוכי זהוב (Prionodura newtoniana) ששוקל עד 70 גרם ואורכו עד 22 ס"מ. משפחה סוכיים (Ptilonorhynchidae) סוג סוכי חתולי (Ailuroedus) סוכי לבן-אוזן (Ailuroedus buccoides) סוכי ירוק-זנב (Ailuroedus melanotis) סוכי ירוק (Ailuroedus crassirostris) סוג ומין יחיד סוכי משונן-מקור (Scenopoeetes dentirostris) סוג Archboldia סוכי ארצ'בולד (Archboldia papuensis) סוכי סנפורד (Archboldia sanfordi) סוג Amblyornis סוכי צנוע (Amblyornis inornata) סוכי צהוב-כיפה (Amblyornis macgregoriae) סוכי אדום-כיפה (Amblyornis subalaris) סוכי זהוב-ציצה (Amblyornis flavifrons) סוג ומין יחיד סוכי זהוב (Prionodura newtoniana) סוג סריקולוס (Sericulus) סוכי הלהבה (Sericulus aureus) סוכי ארדנט (Sericulus ardens) סוכי אדלברט (Sericulus bakeri) סוכי שחור (Sericulus chrysocephalus) סוג ומין יחיד סוכי משיי (Ptilonorhynchus violaceus) סוג Chlamydera סוכי מערבי (Chlamydera guttata) סוכי נקוד (Chlamydera maculata) סוכי ענק (Chlamydera nuchalis) סוכי צהוב-בטן (Chlamydera lauterbachi) סוכי חום-בטן (Chlamydera cerviniventris) סוכיים, באתר ITIS (באנגלית) סוכיים, באתר NCBI (באנגלית) סוכיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) סוכיים, באתר GBIF (באנגלית) סוכיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לפי סיומת -יים למשפחות וסוכי במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית חלק מהשמות העבריים של הסוכיים הוספו לפי המיון בספר "חיי הציפורים", מודן 2003, מאת דייוויד אטנבורו. ערך זה הוא קצרמר בנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סן אגוסטין

סן אגוסטין (San Agustín) הוא שמו בספרדית של אוגוסטינוס. האם התכוונתם ל... מקומות: קולומביה סן אגוסטין (קולומביה) – עיר ורשות מקומית במחוז וילה הפארק הארכאולוגי סן אגוסטין – פארק ארכאולוגי הממוקם בסמוך לסן אגוסטין ואתר מורשת עולמית תרבות סן אגוסטין גואטמלה סן אגוסטין אקאסאגואסטלאן (San Agustín Acasaguastlán) – עיר ורשות מקומית במחוז אל פרוגרסו מקסיקו סן אגוסטין מצקיטיטלאן (San Agustín Metzquititlán) – עיר ואחת מתוך 84 מועצות האזוריות של מדינת אידלגו סן אגוסטין טלאקסיאקה (San Agustín Tlaxiaca) – עיר ומועצה אזורית במדינת אידלגו פלאסה פיאסטה סן אגוסטין – אחד ממרכזי הקניות הגדולים במקסיקו שנמצא באזור המטרופוליטני של מונטריי הפיליפינים סן אגוסטין (איזבלה) – רשות מקומית בפרובינציית איזבלה הממוקמת במחוז עמק הקגיאן שבאי לוזון כנסיית אגוסטין הקדוש במנילה – כנסייה רומית-קתולית המשתייכת למסדר האוגוסטיני ואתר מורשת עולמית אוניברסיטת סן אגוסטין – אוניברסיטה פרטית קטולית בעיר אילוילו ספרד סן אגוסטין (לאס פאלמס) – עיירת נופש בחופה הדרומי של האי גראן קנריה במחוז לאס פאלמס שבאיים הקנריים סן אגוסטין דל גוואדליקס (San Agustín del Guadalix) – עיר ששוכנת בקהילה האוטונומית של מדריד אחר: אסוסיאסיון דפורטיבו סן אגוסטין – קבוצת כדורגל פרואנית מהעיר לימה סנט אוגוסטין (פירושונים)
סובה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... סובה (Suva): סובה – בירת פיג'י סובה (ביטוח) – חברה ציבורית שווייצרית המובילה בתחום ביטוח תאונות סובה פלנינה (Suva planina) – רכס הרים בדרום סרביה סובה רקה (סרבית: Suva Reka‏/Сува Река; אלבנית: Suharekë) – עיר בדרום קוסובו נהר סובה (Râul Suva) – יובל קטן של נהר הדנובה ברומניה סובה (Sova): יבגני סובה – חבר הכנסת מטעם ישראל ביתנו; עיתונאי בעברו סובה (Suwa): סובה (נאגנו) – עיר במחוז נאגנו שבחבל צ'ובו באי הונשו שביפן אגם סובה – אגם במחוז נאגנו שביפן, שלחופו שוכנת העיר סובה סובה (Soba): סובה (אטריות) – איטריות יפניות המיוצרות מקמח כוסמת סובא (Suba): סובא – כפר ערבי לשעבר מדרום לירושלים שעל אדמותיו נבנה קיבוץ יהודי צובא סובא (עם) – עם שחי בקניה וטנזניה מחוז סובה (קניה) – מחוז בקניה סובה (Subah): סובה (חלוקה אדמיניסטרטיבית) – סוג של מחוז, חלוקה שלטונית/אדמיניסטרטיבית בדרום אסיה, בתקופת האימפריה המוגולית
סאיי רקורדס

סאיי רקורדס (מאנגלית: Sai Records) הוא לייבל עצמאי המנוהל על ידי הראפרים ד"ר צ'אן (אמיר כץ) ו"מוגלי" (אלמוג כץ) מבית שמש. בשנת 2008 הקימו האחים אמיר ואלמוג כץ את הלייבל "סאיי רקורדס". מקור השם הוא בסאי, פיגיון יפני. השניים מופיעים גם בהרכב בעל שם זהה. קודם לכן הם היו חתומים בחברת התקליטים "תטה". בשנת 2008 הוציאו את שירם הראשון, "פרפרים", ולהיטים נוספים כמו "כמוך", "באש ובמים" ו"אש". בשנת 2009 הוציאו את השיר "חריף מדי" יחד עם איזי, את השיר "באונס" יחד עם ההרכב KYD ולהיטים נוספים כמו "בית שמש פיינסט", "כל העיניים עליי", "לאט" ו"ניצחת", המוקדש לאמא שלהם. בשנת 2009 הוציאו את המיקסטייפ הראשון שלהם - "עין תחת עין" ובו השירים: "לא תוכל להפיל", "מכריז על מלחמה", "לא מרפה" ו"כמוך". בשנת 2009 התארחו לעבד מחדש את השיר "אבניבי" של יזהר כהן. בשנת 2010 פתחו את הפרויקט שלהם עם צמד המפיקים שוהם וגבריאל (עידו שוהם ואלעד גבריאל). בשנים 2010–2012 הוציאו יחד איתם את השירים "את", "סחי בלטה", "לפעמים", "בא לי בא לה בלאגן", "אם את רוסיה" ו"אם תחכי לי". בשנת 2011 הוציאו את השיר "לב מקרח" ב-3 גרסאות: גרסת רדיו, גרסת מועדונים וגרסת היפ-הופ. בשנים 2010–2013 הוציאו את השירים "תוצאה של מין לא מוגן", "בגללך" (עם ג'ורג' טופוריה), "עד שאת תדעי", "ראפרים בשקל" (עם כפיר צפריר), "קותי", "עוד כמה תדברו" (עם בוסקילז) ו"אחת למליון" (עם ערן וקנין). סאיי רקורדס הוציאו את אלבום הבכורה של ד"ר צ'אן ואלבום משותף עם מוגלי. האלבומים הופקו על ידי ד"ר צ'אן. איזי KYD דנידין אלון דה לוקו אבי מסיקה שי 360 בוסקילז סמיילי עידו שוהם ערן וקנין ג'ורג' טופוריה מריו רופה מור אברהמי ימאנז 51% אבל פיסי צ'ה הישראלי שוהם וגבריאל אינאוט צביקה ברנד אדיר סרגה שאקה צימר טי פלד מטרו אורטגה כלא 6 Dj Braindead ד"ר צ'אן - בעלים ומנכ"ל הלייבל מוגלי - בעל הלייבל ג'ורג' טופוריה - ראפר מתל אביב סמיילי - ראפר מבית שמש, הוציא את השיר "כי בלעדי" עם ערן וקנין, את השירים "חזק באוזניים" ו"גדולים מידי" עם ד"ר צ'אן לי ושירים נוספים. מריו רופה - ראפר שהוציא עם סאיי רקורדס ואבל פיסי את השיר "מאמי פאגטה". אדיר סרגה - מפיק מוזיקלי מתל אביב עין תחת עין (מיקסטייפ) - סאיי (2009) מציאות אחרת (אלבום) - ד"ר צ'אן (2014) Time 2 Kill (סט) - צביקה ברנד (2012) Time 2 Kill 2 (סט) - צביקה ברנד (2013) Time 2 Kill 3 (סט) - צביקה ברנד (2014) Revolution (סט) - אדיר סרגה (2014) סאיי רקורדס, ברשת החברתית פייסבוק סאיי רקורדס, סרטונים בערוץ היוטיוב
לנגור

לנגור (שם מדעי: Presbytis) הוא סוג של פרימט הנפוץ בצפון-מזרח הודו בנגלדש, וכן באיים סומטרה, בורנאו וג'אווה. מקור שמו בשפה המקומית הוא "בעל זנב ארוך" (Long tailed). שכן יש לו זנב ארוך במיוחד בזכותו יכול הלנגור לנוע בין העצים. הלנגור חי בעיקר באזורי שיחים ועצים נמוכי קומה וניזון בעיקר מעלים. בוהן כף ידו קצרה מאוד, והוא נע על ארבע גפיו. אורך גופו מגיע ל-65 סנטימטרים, ומשקלו עד 11 קילוגרם. אורך חייו יכול להגיע ל-20 שנה. הלנגור ממעט מאוד בשתייה ומסתפק בלחות שבמזונו ונוהג לשתות את טיפות הגשמים הנקווים בחורים שבעצים. חי בקבוצות המונות בין 10 ל-15 פרטים כאשר מנהיגם הוא הלנגור הבוגר ביותר. לאחר הריון של כשבעה חודשים ממליטה נקבת הלנגור ולד אחד. בימים והחודשים הראשונים לחייו צבעו של הלנגור כתום, אך לאט לאט בזמן שהוא מתבגר צבע עורו משתנה לצבעו הרגיל - אפור. נוסף לסוג זה ישנם עוד שני סוגים המכונים בשם "לנגורים": הסוג לוטונג (Trachypithecus) והסוג לנגור אפור (Semnopithecus), הנפוץ ביותר בהודו. לנגור סומטרה (Presbytis melalophos) לנגור ג'אווה (Presbytis comata) לנגור שחור (Presbytis femoralis) לנגור הודי צפוני (Presbytis chrysomelas) לנגור חום (Presbytis frontata) לנגור אדום (Presbytis rubicunda) לנגור אפור-לבן (Presbytis siamensis) לנגור הודי דרומי (Presbytis potenziani) לנגור לבן בטן צפוני (Presbytis hosei) לנגור סומטרי (Presbytis thomasi) לנגור לבן בטן דרומי (Presbytis natunae) מדיה וקבצים בנושא לנגור בוויקישיתוף לנגור, באתר ITIS (באנגלית) לנגור, באתר NCBI (באנגלית) לנגור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) לנגור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) לנגור, באתר GBIF (באנגלית) קופים מזן לנגור-אפרפר שכבר חשבו שנכחדו התגלו בבורנאו - רשת ב' לנגור כתום בן חמישה ימים ארז ארליכמן, לנגור איתה, באתר ynet, 16 ביולי 2007
גבעת הרקפות

גבעת הרקפות (ידועה גם בשם חורשת הרקפות) הוא כינויה של גבעה קטנה ומיוערת ברמות מנשה, המפורסמת במרבדי הרקפות שפורחות בה בעונות החורף והאביב. הגבעה נמצאת כקילומטר מצפון לקיבוץ גלעד, על יד כביש 672. הגבעה לא הוכרזה כשמורת טבע אך היא פותחה והוסדרה לטיולים בידי קרן קיימת לישראל. במקום שביל מעגלי באורך כקילומטר, המתחיל מתחתית המדרון, ממשיך אל מעלה הגבעה ומקיף את החורשה מלמעלה. המסלול אינו מתאים לנכים. החורשה עצמה מוקפת בחבל שנועד למנוע ממטיילים לדרוך על הפרחים. בגבעה פורחת בעיקר רקפת מצויה בגווני לבן עד ורוד, אך ניתן למצוא בה גם כלניות אדומות ופרחים נוספים, בעיקר בשולי הגבעה. בתחילת החורף פורחים בה גם כרכום חורפי ודודא רפואי. הגבעה כאתר תיירותי נתגלתה בשנות ה-60 כאשר שני נערים מטיילים, אלי (מרמת השופט) ואילן (מקיבוץ דליה) עברו במקום ונכנסו לחורשה כדי לנוח. כעבור שבועיים הביאו לטיול במקום את כל "מוסד חינוכי הרי אפרים" (בשמו אז). בנוסף סיפרו על כך לאלון גלילי (לימים, מנהלה של "הסיירת הירוקה") שעבד אז בחברה להגנת הטבע, כדי שיפעל להפיכת המקום לשמורת טבע[דרוש מקור]. שלט הכניסה של קק"ל לגבעת הרקפות ומבט מרחוק על החורשה מרבד רקפות בגבעה, 2010 מראה כללי של חורשת הרקפות מאגר גלעד נחל רז מדיה וקבצים בנושא גבעת הרקפות בוויקישיתוף מידע על גבעת הרקפות, באתר Inature ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.