laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גנאיוס סרוויליוס קאיפיו (קונסול בשנת 203 לפנה"ס)

גנאיוס סרוויליוס קאיפיו (בלטינית: Gnaeus Servilius Caepio‏; ? - 174 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי ששימש קונסול בשנת 203 לפנה"ס יחד עם גאיוס סרוויליוס גמינוס. גנאיוס היה נצר למשפחת הסרוויליי הפטריקית. הוא היה ככל הנראה בנו או נכדו של פוליטיקאי בעל אותו השם, אשר שימש כקונסול בשנת 253 לפנה"ס. בשנת 213 לפנה"ס הוא מונה כפונטיפקס (תפקיד דתי חשוב). הוא נזכר כאיידיל קוריולי של שנת 207 לפנה"ס יחד עם סרוויוס קורנליוס לנטולוס, וכמי שארגן את המשחקים של אותה שנה. בשנת 207 לפנה"ס מונה כפראיטור. בשנת 203 לפנה"ס נבחר כקונסול יחד עם גאיוס סרוויליוס גמינוס. בהתאם למנהג חלוקת הפרובינקיות נפלה ברוטיום בחלקו. בתקופה זו כבר עמדה זירת חצי האי האפניני במלחמה הפונית השנייה בפני סיום, וחניבעל החל להתכונן לנסיגה מלאה. טיטוס ליוויוס מצטט היסטוריון בשם ולריוס אנטיוס הטוען שסרוויליוס ניהל קרב נגד חניבעל באזור קרוטון ובקרב זה נהרגו כ-5,000 איש. טיטוס ליוויוס מטיל ספק באמיתות הטענה. ליוויוס עצמו מעלה טענה לא אמינה בעליל על פיה לאחר שחניבעל נטש את איטליה, רדף אחריו סרוויליוס מתוך כוונה להביס אותו באפריקה או בדרך לשם, אולם כאשר הגיע לסיציליה קיבל הוראה מהדיקטטור לחזור. במשך שארית השנה עסק סרוויליוס בהכרעת שרידי האימפריה שהותיר חניבעל מאחוריו. כל הערים שבגדו ברומא אולצו לחזור לברית עמה. בשנת 195 לפנה"ס נזכר סרוויליוס כאחד משלושה לגאטים (שליחים דיפלומטיים) שיצאו בשליחות הסנאט אל קרתגו. משימתם הייתה לבדוק אם נכונות טענות יריביו הפוליטיים של חניבעל, כי הוא רקם קשר עם המלך אנטיוכוס לצאת במלחמה נוספת נגד רומא. השליחות הסתיימה כאשר חניבעל נמלט מקרתגו. בשנת 192 לפנה"ס הוא יצא לשליחות דיפלומטית נוספת במהלך מלחמת אנטיוכוס בניסיון לשכנע מספר פולייס יווניות לעבור לצד רומא. הוא מת בשנת 147 לפנה"ס. בנו, שנקרא אף הוא גנאיוס סרוויליוס גמינוס נבחר כקונסול בשנת 169 לפנה"ס. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 2. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושמונה, 10. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ותשעה, 38. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 1. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 19. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 24. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 47. טיטוס ליוויוס, ספר שלושים וחמישה, 23.
אח"י בת גלים

האם התכוונתם ל... אח"י בת גלים – שמן של שלוש מספינות חיל הים הישראלי לאורך השנים אח"י בת גלים (ת-81) – אוניית אספקה של חיל הים הישראלי שפעלה במפרץ אילת משנת 1967 ועד לטיבועה בשנת 1970 אח"י בת גלים 2 – אוניית גלנוע ששירתה בחיל הים הישראלי בשנים 1978–1984 אח"י בת גלים 3 – אוניית עזר של חיל הים הישראלי, בשנים 2003–2015
סרגיי קופליאקוב

סרגיי ויקטורוביץ' קופליאקוב (ברוסית: Серге́й Викторович Копляков; נולד ב-23 בינואר 1959) הוא שחיין עבר סובייטי מבלארוס, הוא אלוף אולימפי (מוסקבה 1980), אלוף אירופה (ספליט 1981), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (ברלין 1978), 3 פעמים אלוף ברית המועצות (1978, 1979 ו-1981) ושיאן העולם במשחה ל-200 מטר חופשי. קופליאקוב היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-1:50 דקות. קופליאקוב נולד באורשה בירת מחוז ויטבסק שבבלארוס. הוא עבר להתאמן בסנקט פטרבורג. באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה קופליאקוב במדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ולדימיר רסקטוב, אנדריי בוגדנוב ואנדריי קרילוב בתוצאה של 7:27.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:23.22 דקות ולפני בריטניה (7:32.11 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:53.44 דקות. באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכה קופליאקוב בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:28.21 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:28.91 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי. באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1978 זכה קופליאקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם סרגיי רוסין, אנדריי קרילוב וולדימיר סלניקוב בתוצאה של 7:28.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:20.82 דקות ולפני מערב גרמניה (7:33.29 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 1:51.33 דקות, אחרי ביל פורסטר שקבע שיא אליפות חדש של 1:51.02 דקות וראודי גיינס (1:51.10 דקות), שניהם מארצות הברית. בתחרות שנערכה בפוטסדאם, מזרח גרמניה ב-7 באפריל 1979 קבע קופליאקוב במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 1:49.83 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ברוס פורניס מארצות הברית (1:50.29 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-1:50 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי ראודי גיינס (1:49.16 דקות). באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה קופליאקוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 1:49.81 דקות, לפני אנדריי קרילוב (1:50.76 דקות) וגריים ברואר מאוסטרליה (1:51.60 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ולדימיר סלניקוב, איוור סטוקולקין ואנדריי קרילוב בתוצאה של 7:23.50 דקות, לפני מזרח גרמניה (7:28.60 דקות) וברזיל (7:29.30 דקות). מדליית כסף במשחה לשליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ויקטור קוזניצוב, ארסנס מיסקרובס ויבגני סרדין בתוצאה של 3:45.92 דקות, אחרי אוסטרליה (3:45.70 דקות) ולפני בריטניה (3:47.71 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.34 שניות, 5 מאיות לאט ממדליית ארד. באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה בשנת 1981 זכה קופליאקוב ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:51.23 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:24.41 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:21.48 דקות). לאחר שפרש משחייה תחרותית אימן קופליאקוב שחייה במינסק. 100 מטר חופשי: 51.34 שניות (1980) 200 מטר חופשי: 1:49.81 דקות (1980), שיא עולם בעבר התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי סרגיי קופליאקוב, באתר olympedia.org תוצאות כל המנצחים באליפויות אירופה, באתר gbrathletics (באנגלית)
X-2 שינשין

X-2 שינשין (ביפנית: 先進技術実証機, באנגלית: X-2, בעבר נקרא ATD-X) הוא מטוס קרב הראשון של יפן בעל טכנולוגיית חמקנות. מהדור החמישי של מטוסי הקרב. כינויו הסופי אמור להיות F-3. מפותח על ידי תאגיד מיצובישי, שגם ייצר את מטוסי הקרב היפניים במלחמת העולם השנייה. הוא מפותח עבור מכון המחקר של משרד ההגנה של יפן (TRDI). לוקהיד מרטין, יצרנית החמקנים F-35 ו-F-22, שותפה בתוכנית היפנית, משום שנאסר עליה למכור את ה-F-22 למדינות זרות. פיתוח המטוס נמשך מאז 2006, והוא טס לראשונה באפריל 2016. האורך של מטוס ה-X-2 הוא 14.2 מטרים ומוטת כנפיו 9.1 מטרים. המטוס הוא חד מושבי. מהירותו המרבית 2,475 קמ"ש (1.82). מדיה וקבצים בנושא X-2 שינשין בוויקישיתוף יפן מצטרפת למטוסי החמקן, באתר Fresh דן ארקין, ‏היפנים חשפו את X-2: מטוס הקרב החמקן מתוצרת מיצובישי, באתר "IsraelDefense‏", 24 באפריל 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נבחרת תאילנד בכדורגל נשים

נבחרת תאילנד בכדורגל נשים מייצגת את תאילנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של תאילנד. משחקה הראשון של הנבחרת נערך ב-1975 במסגרת אליפות אסיה הראשונה, שבסופה היא הפסידה בגמר 3-1 לניו זילנד. שמונה שנים לאחר מכן, ב-1983, היא כבר אירחה את האליפות ובסופה אף זכתה בגביע (ניצחה 0-3 בגמר את הודו). הייתה זו הזכייה היחידה של תאילנד באליפות אסיה, על אף שהיא שיאנית ההופעות בגביע (17 טורנירים) בצוותא עם נבחרת יפן. ב-2015, העפילה תאילנד בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, לאחר שסיימה במקום החמישי באליפות אסיה ששימשה כטורניר המוקדמות. בגביע העולם, היא ניצחה משחק אחד (נגד חוף השנהב) והפסידה שניים (נגד גרמניה ונורווגיה), ועל כן לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. הדירוג הנוכחי של נבחרת תאילנד ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-47 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 28 נמדד לראשונה ביולי 2011, והדירוג הכי נמוך 48 נמדד לראשונה בדצמבר 2023. 1991 - לא העפילה 1995 - לא נכנסה 1999 - לא נכנסה 2003 עד 2011 - לא העפילה 2015 - שלב הבתים 2019 - שלב הבתים 2023 - לא העפילה 1975 - מקום שני 1977 - מקום שני 1979 - לא העפילה 1981 - מקום שני 1983 - מקום ראשון 1986 - מקום שלישי 1989 - שלב הבתים 1991 - שלב הבתים 1993 - לא העפילה 1995 - שלב הבתים 1997 - לא העפילה 1999 עד 2010 - שלב הבתים 2014 - מקום חמישי 2018 - מקום רביעי 2022 - רבע גמר מדיה וקבצים בנושא נבחרת תאילנד בכדורגל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת תאילנד בכדורגל נשים (בתאית) דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
צופית זהובת-כנף

צופית זהובת-כנף (שם מדעי: Drepanorhynchus reichenowi) היא מין של צופית יחידה בסוגה החיה במערב אפריקה באזורים חמים. אורכה של צופית זהובת-כנף 23 ס"מ בזכרים ו-15 ס"מ בנקבות. היא בעלת גוף חום עם כנפיים ונוצות זנב צהובות ארוכות, מהן הגיע שמה, כשהכתפיים זהובות יותר. ברוב השנה המינים דומים, אך בעונת הרבייה הזכרים מפתחים נוצות ראש ופלג גוף עליון אדום-נחושתי עם בטן שחורה ואילו הנקבות בצבע זית למעלה והגחון בהיר וצהבהב. הצעירים דומים לנקבות עם גרון חום[דרושה הבהרה]. צופית זו התגלתה בשנת 1884 על ידי החוקר גוסטב פישר ושמה המדעי נקרא על שם החוקר אנתון ריינצ'נו. בתחילה סיווגו אותה לסוג Nectarinia, אך בהמשך סווגה כמין יחיד בסוג Drepanorhynchus. הצופית היא צמחונית ויונקת צוף מפרחים שונים כמו: Aloe graminicola ,Leonotis mollissima וכן מפרחי Crotalaria ,Erythrina abyssinica (ממשפחת הקטניתאים), פרחי פוקסיה, סיגלון חד עלים, מפרחי בטטה, אפונה ופרחים דומים. היא תוחבת את המקור המעוקל לתוך הפרח ומקבלת צוף בתמורה להאבקתו בפרחים אחרים. בנוסף לצוף היא ניזונה גם מחרקים כמו זבובים, נמלים, דבורים, חיפושיות ואף צרעות. את הצעירים היא מאכילה בעיקר בחרקים. מין זה טריטוריאלי מאוד ומפגין תוקפנות רבה הן כלפי פולשים בני אותו מין והן כלפי מינים אחרים. התוקפנות אינה מוגבלת לעונת הרבייה בלבד ועיקר המאבקים מתקיימים סביב הפרחים הנמצאים בטריטוריה. צופיות זהובות כנף מצויות במדינות קניה, טנזניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואוגנדה. הן נפוצות ביערות גשם, יערות במבוק וסוואנות, בטווח גבהים של 1,170 - 2,300 מטר מעל פני הים. D. r. reichenowi D. r. lathburyi D. r. shellyae מדיה וקבצים בנושא צופית זהובת-כנף בוויקישיתוף צופית זהובת-כנף, באתר ITIS (באנגלית) צופית זהובת-כנף, באתר GBIF (באנגלית) צופית זהובת-כנף באתר tropical.theferns צופית זהובת-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
Holiday (שיר של גרין דיי)

Holiday הוא שיר פאנק רוק של להקת הרוק האמריקנית Green Day, שיר זה הוא השלישי מתוך אלבומם השביעי של הלהקה American Idiot. השיר יצא באביב 2005, והוא צבר הצלחה רבה מסביב לעולם וזכה לפופולריות רבה. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הראשון במצעד ה-Alternative Songs ומצעד ה-Mainstream Rock. הוא הגיע למקום השביעי בבריטניה ומקום 21 בקנדה. השיר הופיע בסרט הקומדיה מקובל. הקבוצה ונקובר קנאקס בליגת ה-NHL השתמשה בשיר זה פעם אחת בתור שיר הגול שלהם. בהופעות החיות, מסכי ענק משדרים מסוקים המפילים פצצות. בילי ג'ו ארמסטרונג - הסולן הראשי והגיטריסט. מייק דירנט - בסיסט, קולות רקע. טרה קול - תופים. המחצית הראשונה של הסרטון לוקחת חלק במכונית, (מרקורי מונטריי דגם 1968 עם גג נפתח), בתוכה בילי ג'ו ארמסטרונג, מייק דירנט וטרה קול חוגגים מסביב לעיר. במחצית השנייה של הסרטון הם נמצאים בתוך בר ובו מגלמים מספר דמויות שונות. בילי ג'ו משחק דמות המדמה נציג מקליפורניה, שני לקוחות הרבים בניהם, פאנק רוקר וחנון. טרה משחק כומר שיכור, פטרון עצור וזונה נשית. מייק משחק את הברמן, פאנק רוקר נוסף ושוטר. ישנן גם סצנות המכלילות רקדני קאן-קאן. בסוף הסרטון, המכונית מתחילה להוציא עשן ולבסוף נעצרת בשדרה שבה השיר Boulevard of Broken Dreams מתחיל. הלהקה הגיע לאירוע פרסי הקליפים של MTV 2005 באותה המכונית מהקליפ. מידע על היצירה "Holiday" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Holiday" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Holiday" באתר Discogs סרטון השיר "Holiday" באתר יוטיוב
סנקביצ'ובקה

סנקביצ'ובקה (באוקראינית: Сенкевичівка, סנקביצ'יבקה; בפולנית: Sienkiewiczówka, שנקייביצ'ובקה) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. סנקביצ'ובקה החלה ככפר שנבנה סביב תחנת רכבת בקו לוצק-לבוב במאה ה-19, בו התיישבו יהודים וצ'כים. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-500 יהודים, ופעל בו בית כנסת. ביישוב התקיימה בשנים אלה פעילות ציונית, וכמה מבני הקהילה עלו ארצה. בשנת 1936 סבלו יהודי היישוב ממספר תקריות אנטישמיות במקום. עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ב-26 ביוני 1941, מסרו אלו את השליטה בו לידי המשטרה האוקראינית. ב-9 באוקטובר 1941 ערכו הגרמנים אקציה ביישוב, בה גירשו את יהודיו לגטו הורוכוב, שם נספו יהודי היישוב עם יתר יושבי הגטו בבורות ירי ב-8 בספטמבר 1942. מיהודי היישוב שרדו את השואה 15 יהודים, רובם בזכות חסיד אומות העולם ממוצא צ'כי. מדיה וקבצים בנושא סנקביצ'ובקה בוויקישיתוף סנקביצ'ובקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), שנקייביצ'ובקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1468–1469), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אירידו

אירידו הייתה עיר עתיקה בצפון מזרח מסופוטמיה. מיקומה המדויק אינו ידוע, היא שכנה כנראה בין חרן וכרכמיש. העיר שגשגה בתקופת הברונזה התיכונה ובתקופת הברונזה המאוחרת, עד שנהרסה על ידי אשור. העיר הוזכרה במכתב ששלח מלך כרכמיש אל זמרי-לים מלך מארי. על פי המכתב אפשר להבין שהעיר הייתה עיר וסאלית של כרכמיש. בהמשך, כנראה לאחר שכרכמיש הפכה להיות עיר לקוחה של ימחד (שמרכזה היה בעיר חלב), גם אירידו נשלטה על ידה. באמצע המאה ה-18 לפנה"ס, האזור שבו שכנה העיר נשלט על ידי ירים-לים, שהיה אחיו של אבא-אן הראשון מלך ימחד. זיתרדו, המושל של העיר אירידו, שהייתה העיר הראשית באזור, מרד בימחד כשהוא ממריד ערי מדינה נוספות במסופוטמיה העליונה. בעקבות כך נלחם אבא-אן הראשון במורדים בכוח שהביא להריסת העיר. ירים-לים פוצה על ידו וקיבל את השלטון על העיר אללח'. במאה ה-16 לפנה"ס, התעצמה באזור ממלכת מיתני. העיר חלב הפכה להיות עיר וסאלית שלה, וסביר שכך גם אירידו. במאה ה-14 לפנה"ס, נשלטה אירידו על ידי הנסיך החתי פּיַשילי (אנ'), שהיה בנו האמצעי של שופילוליומש הראשון. הוא כבש אותה במסגרת מסע המלחמה שלו כנגד מיתני, בדרכו לכבוש את וַשוּכָני, עיר הבירה של מממלכת מיתני. לאחר נסיגת החתים מהאזור, הפכה העיר להיות מרכז אזורי של מיתני, עד שנכבשה על ידי מלך אשור אדד-ניררי הראשון במאה ה-13 לפנה"ס. מלך מיתני, וסאשאתה, מרד כנגד אשור. הוא שלח שוחד וביקש את עזרת המלך החתי, אבל בקשתו לא נענתה. אדד-ניררי הראשון תקף את מיתני וכבש את רוב עריה. המשפחה המלכותית של מיתני ברחה לאירידו. הצבא האשורי הגיע לעיר, שבה אותם והיגלה אותם לאשור. אירידו והיישובים סביבה הוצתו בשריפה ונהרסו, ובכתובתו של אדד-ניררי הראשון הוא מציין שהוא המליח את אדמתה, אירוע טקסי הנעשה למדינה מורדת. Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge,‏ 2006, עמ' 255 Brotherhood of Kings: How International Relations Shaped the Ancient Near East, מאת Amanda H. Podany, הוצאת Oxford University Press,‏ 2010, עמ' 298 Tracing the Earliest Recorded Concepts of International Law, מאת Amnon Altman, הוצאת BRILL,‏ 2012, עמ' 101
צופית כתומת-חזה

צופית כתומת-חזה (שם מדעי: Anthobaphes violacea) היא ציפור שיר ממשפחת הצופיתיים והיא הציפור יחידה בסוגה. הצופית אנדמית לשיחיות הכף של דרום-מערבה של דרום אפריקה. אורך הצופית 14.5-16.5 ס"מ בזכרים ו-12.5-13.5 ס"מ בנקבות. משקלה 8.6-11.5 גרם. הצופית בעלת מקור שחור מכופף וארוך עם ראש ירוק-זית וחזה ירוק נוצץ, בטן כתומה, כנפיים חומות, אחורי גוף צהובים וזנב ארוך כהה ובעל נוצות מרכזיות ארוכות וגם הרגליים שחורות. הנקבות בהירות יותר מהזכרים והצעירים דומים להן. הצופיות משמיעות צפצופים חלשים החוזרים על עצמם. הצופית אנדמית לדרום אפריקה וחיה באזורי שיחייה של אברשים, שם גדלים מיני פרחים רבים מהם יונקת הצופית צוף במקורה, ובנוסף היא ניזונה מחרקים מעופפים ועכבישים, אותם היא חוטפת מהאוויר. הצופיות תרות בלהקות של עד 100 פרטים אחר הפרחים בעונת הקיץ, ואחר הן נודדות למרומי ההרים בחיפוש אחר צוף פרחים. בעונת הרבייה הן הופכות לטריטוריאליות ואגרסיביות ותתקופנה כל צופית לא קרואה. הצופיות מקננות מפברואר עד נובמבר (בעיקר ממאי-אוגוסט). הקנים מצויים בתוך השיחים ועשויים מעלים, שורשים, זרדים וקורי עכביש. יש להם מעין תקרה וחור הכניסה נמצא מתחתיה. מדיה וקבצים בנושא צופית כתומת-חזה בוויקישיתוף צופית כתומת-חזה, באתר ITIS (באנגלית) צופית כתומת-חזה, באתר NCBI (באנגלית) צופית כתומת-חזה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) צופית כתומת-חזה, באתר GBIF (באנגלית) צופית כתומת חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
צופית צהובת-בטן

צופית צהובת בטן (שם מדעי: Cinnyris venustus) היא מין של עוף מהסוג צופית ממשפחת הצופיתיים. היא חיה בארצות הטרופיות של אפריקה שמדרום לסהרה. אלו צופיות קטנות באורך של 10 ס"מ ולזכרים יש ראש, עורף וכתפיים ירוקים מבריקים והחזה סגול, הכנפיים והזנב חומים בהירים והבטן (כפי ששמו מרמז) צהובה, אם כי נצפו גם פרטים בעלי בטן לבנה או כתומה. הנקבות לעומת הזכרים חומות עם בטן צהובה וגרון לבן. המקור מותאם לפרחים צינוריים מהם הצופית שותה צוף. תפוצת הצופית היא באפריקה המשוונית. בנוסף לצוף היא תאכל גם חרקים ועכבישים שונים אותם היא חוטפת בעודה באוויר. את הפרחים לעומת זאת היא שותה כשהיא עומדת על ענף, זאת בניגוד לקוליבריים מדרום אמריקה הדומים לצופיות, היכולים לרפרף באוויר. C. v. venustus C. v. falkensteini C. v. fazoqlensis C. v. igneiventris C. v. albiventris נקבה של צופית צהובת-בטן בגמביה זכר של צופית צהובת-בטן בגמביה זכר של צופית צהובת-בטן בקניה צופית מוצצת צוף מפרח בטנזניה מדיה וקבצים בנושא צופית צהובת-בטן בוויקישיתוף צופית צהובת-בטן, באתר ITIS (באנגלית) צופית צהובת-בטן, באתר NCBI (באנגלית) צופית צהובת-בטן, באתר GBIF (באנגלית) צופית צהובת בטן, באתר beautyofbirds (באנגלית) צופית צהובת בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
נלנצ'וב

נלנצ'וב (בפולנית: Nałęczów) היא עיירת מרחצאות במחוז פולאווי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה. נלנצ'וב נזכרת לראשונה במאה ה-18 כחווה בבעלות משפחת האצולה הפולנית מלכובסקי, ובמהלך המאה ה-19 התפתחה כעיירת ספא וקיט, לאחר שנתגלו בה מספר מעיינות מרפא. החל מסוף המאה ה-19 נבנו בעיירה מספר בתי הבראה גדולים. יהודים התיישבו בעיירה עם פיתוחה כמוקד קיט, וחלקם התפרנסו משירותים אלו. לאחר מלחמת העולם הראשונה נמנו בעיירה 268 יהודים, ומספר זה גדל בין מלחמות העולם. לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים באמצע ספטמבר 1939, לא התקיימה בה נוכחות קבועה של הממשל הגרמני, ויהודי היישוב לא גורשו מבתיהם. באביב 1942 הובאו לעיירה למעלה מ-1,000 יהודים שגורשו מסלובקיה, ועם הגיעם נערכה בהם סלקציה, כאשר הכשירים לעבודה שולחו למחנות עבודה, והיתר הועברו לאופולה לובלסקי. בשל הימצאות תחנת רכבת בעיירה, היא הפכה למקום ריכוז ליהודי הסביבה עבור גירושם למחנות השמדה, ובמאי 1942 שולחו גם יהודי היישוב יחד עם הפליטים היהודים שהגיעו למקום לסוביבור. בתקופת הכיבוש הגרמני פעל בעיירה גם מחנה עבודה, בו הועסקו כ-400 יהודים בעבודות חקלאיות. מחנה זה חוסל בנובמבר 1943. מדיה וקבצים בנושא נלנצ'וב בוויקישיתוף נלנצ'וב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
חנקן צהוב-מקור

חנקן צהוב-מקור (שם מדעי: Corvinella corvina; מכונה גם חנקן ארך זנב, אך אין להתבלבל עם המין Lanius schach שגם מכונה כך) הוא מין ציפור אפריקנית השייכת למשפחת החנקניים שבסדרת ציפורי השיר ומהווה מין יחיד בסוגו. החנקן מגיע לאורך 30 ס"מ, עם הזנב, ולמשקל 65 גרם בממוצע והוא בעל נוצות חומות בהירות עם זנב ארוך ושחור וכנפיים קצרות. הראש חום כהה ועל העיניים הגדולות יש "מסיכה" שחורה. המקור גדול ומעוקל מעט וכפי שמשתמע מהשם הוא צהוב. העיניים צהובות ונוצות העורף פרועות מעט. הכנפיים חומות ומעט מנומרות עם חלק בהיר בתחילתם. החזה אפור מנומר מעט והבטן לבנה. החנקנים הם עופות בולטים החיים בחבורות קטנות ורוב זמנם מתצפתים על הסביבה מענפים או עמודים. הם חיים בעיקר באזורים מיוערים ובעלי עצים רבים באזור הטרופי מסנגל עד אוגנדה, כשאוכלוסייה אחת נצפתה גם במערב קניה. הם מקננים בחבורה שרק נקבה אחת מטילה ביצים - 4 או 5, והשאר עוזרים לגדל את הגוזלים, להאכילם ולהגן עליהם מטורפים. כמו שאר בני משפחת החנקניים, חנקן זה הוא אוכל בשר הניזון בעיקר מחרקים גדולים ומשלשולים שהוא מאתר מגבוה. הוא עט על החרקים, תופס אותם במקורו הגדול ומשפד אותו על צמח קוצני או על גדר תיל ושם המזון נשמר. הם גם יגוונו ביצורים גדולים יותר כמו לטאות, דו-חיים וגוזלי עופות אחרים, אותם הם הורגים באותה דרך. לחנקן צהוב-המקור לא נשקפת סכנה בטבע. מדיה וקבצים בנושא חנקן צהוב-מקור בוויקישיתוף חנקן צהוב-מקור, באתר ITIS (באנגלית) חנקן צהוב-מקור, באתר NCBI (באנגלית) חנקן צהוב-מקור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) חנקן צהוב-מקור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חנקן צהוב-מקור, באתר GBIF (באנגלית)
סיגמונדור דויד גונלאוגסון

סיגמונדור דויד גונלאוגסון (באיסלנדית: Sigmundur Davíð Gunnlaugsson; נולד ב-12 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי איסלנדי, שכיהן כראש ממשלת איסלנד מ-2013 עד 2016. משנת 2009 הוא כיהן גם כיו"ר המפלגה הפרוגרסיבית (מפלגת מרכז-ימין) עד התפטרותו. עבד בעבר ככלכלן ועיתונאי. גונלאוגסון הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת איסלנד ולמד מדעי המדינה באוניברסיטת אוקספורד. ב-18 בינואר 2009 גונלאוגסון נבחר ליו"ר המפלגה הפרוגרסיבית עם 40.9% מקולות חברי המפלגה, כאשר הוא גובר על יריבו היוסקולדור ת'ורהלסון (37.9%). אחרי שב-21 בינואר ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הימנית הודיע על התפטרותו עקב מחלה ועל הקדמת הבחירות, שותפיו הסוציאל-דמוקרטים סירבו להעמיד בראש הממשלה מנהיג אחר ממפלגת השלטון הראשית. גונלאוגסון עזר להם להפיל את הממשלה, אחרי שב-22 בינואר הבטיח את תמיכת מפלגתו בממשלת שמאל חלופית כממשלת מעבר. בבחירות הכלליות שהוקדמו ל-25 באפריל 2009, גונלאוגסון נבחר לאלת'ינגי (פרלמנט) כנציגו השמיני של מחוז צפון רייקיאוויק (אחד מששת מחוזות הבחירה במדינה). כוחה של המפלגה הפרוגרסיבית עלתה באותן בחירות - משבעה נציגים באלת'ינגי לתשעה, אך היא נותרה מחוץ לממשלה שהוקמה על ידי "הברית הסוציאל-דמוקרטית". בבחירות הכלליות הבאות, שנערכו ב-27 באפריל 2013, גונלאוגסון נבחר לאלת'ינגי כנציגו הראשון (ברשימה) של מחוז צפון-מזרח. באותן בחירות המפלגה הפרוגרסיבית בראשותו ומפלגת העצמאות זכו שתיהן ב-19 מושבים באלת'ינגי. ב-17 במאי נודע שהוא ירכיב את ממשלת איסלנד בשותפות עם מפלגת העצמאות, שמנהיגהּ ביארני בנדיקטסון ימונה לשר האוצר והכלכלה. גונלאוגסון הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות איסלנד. ב-2013 הוא היה גם ראש המדינה הנבחר (דמוקרטית) הצעיר ביותר בעולם. שמו של גונלאוסון ואשתו עלה במסגרת שערוריית מסמכי פנמה באפריל 2016. מן המסמכים עולה כי הוא היה שותף בבעלות חברה מאיי הבתולה הבריטיים אשר החזיקה מניות של שלושה בנקים איסלנדיים. במהלך המשבר הכלכלי ב-2008 הוא פעל כדי למנוע פגיעה במשקיעים זרים (ובכך למנוע פגיעה במניות שלו). עם כניסתו לפרלמנט ב-2009 הוא לא דיווח על המניות ומכר אותן לאשתו בדולר אמריקני אחד. למרות קריאות להתפטרותו ומחאה ציבורית גדולה, אמר גונלאוסון ב-4 באפריל כי הוא אינו מתכוון להתפטר. בפגישה שערך באותו יום עם נשיא המדינה, אולפור רגנר גרימסון, גונלאוגסון נכשל בניסיון לשכנעו לפזר את הפרלמנט. הנשיא השיב שעליו להתייעץ קודם עם שותפיו הקואליציוניים של גונלאוגסון ממפלגת העצמאות. ב-5 באפריל נכנע גונלאוגסון ללחץ והתפטר מראשות הממשלה. הוא נשוי לאנה סיגורלאוג פאלסדוטיר ואב לאחד. מדיה וקבצים בנושא סיגמונדור דויד גונלאוגסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סיגמונדור דויד גונלאוגסון (באיסלנדית) סיגמונדור דויד גונלאוגסון, ברשת החברתית פייסבוק סיגמונדור דויד גונלאוגסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר) השחקנים הראשיים בשערוריית מסמכי פנמה אתר ICIJ מתאריך 4 באפריל 2016 ראש הממשלה מצר על התנהגותו אבל לא יתפטר פול פונטיין, עיתון ה־grapevine, מתאריך 4 באפריל 2016 Tim Hume, Zoe Robert and Holly Yan CNN, Iceland swears in new PM amid Panama Papers fallout, CNN
חנקניים

חנקניים (שם מדעי: Laniidae) הם משפחת עופות קטנים אוכלי בשר מסדרת ציפורי שיר. החנקניים הם עופות גדולים בסדרתם, בעלי ראש גדול, עיניים גדולות בעלות "מסיכה" כהה ומקור גדול ומעוקל דמוי עוף דורס. הם ניזונים בעיקר מחרקים גדולים כמו חגבים, חיפושיות, ציקדות, דבורים ותיקנים וכן מתולעים, עכבישים, עקרבים, נדלים וחסרי חוליות דומים, אך גם מדו-חיים, זוחלים קטנים, ציפורים קטנות וכן גוזלים וביצים ואף יונקים קטנים כמו עכברים וחדפים. הטרף נתפס על ידי המקור ומשופד על ענף דוקרני, שיח קוצני או גדר תיל, שם הוא גם נאגר במזווה טבעי. שיטה זו גם מאפשרת לחנקנים לאכול יצורים ארסיים כמו החגב Romalea guttata, שהארס מתפוגג בגופו לאחר שהוא משתמר במזווה. החנקניים נפוצים בכל היבשות ובתי הגידול, אך נדירים בעולם החדש, שם יש רק 2 מינים: חנקן לודוויקיאנוס וחנקן גדול, והם כלל לא נפוצים באמריקה הדרומית או באוסטרליה. בעיקרון הם שוכני אזורים פתוחים וחמימים, אך נפוצים גם ביערות ובמרומי הרים. אורכם הממוצע עד 50 מילימטרים. במשפחה 31 מינים המקובצים ב-4 סוגים: חנקן (Lanius) - בו 29 מינים חנקן לבן-כיפה (Eurocephalus) - בו 2 מינים סוג ומין יחיד חנקן צהוב-מקור (Corvinella corvina) סוג ומין יחיד חנקן עורבי (Urolestes melanoleucus) Lanius bucephalus חנקן צהוב-מקור Lanius cristatus מדיה וקבצים בנושא חנקניים בוויקישיתוף חנקניים, באתר ITIS (באנגלית) חנקניים, באתר NCBI (באנגלית) חנקניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) חנקניים, באתר GBIF (באנגלית) חנקניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מוזיקת אווירה

מוזיקת אווירה היא סוגה של מוזיקה שמטרתה ליצור אווירה, ומשמשת לעיתים קרובות כמוזיקת רקע מאחר שהיא לא דורשת ריכוז רב מהמאזין. במוזיקה כזו לרוב אין חשיבות גדולה למילים ולעיתים השירה אף מתבצעת בגלוסולליה או בפסאודו-לטינית, שבהן המילים וההברות חסרות משמעות. בשירים רבים אחרים אין שירה בכלל והם אינסטרומנטליים לחלוטין. ישנם מספר סוגים של מוזיקת אווירה: אמביינט - מוזיקת אווירה אלקטרונית. (ראו גם: צ'יל-אאוט) דארק אמביינט - מוזיקת אמביינט עם גוון אפל וגותי, לרוב כוללת גם אלמנטים של מוזיקה קלאסית כגון עוגב, פסנתר, כינור, מקהלה וזמרת אופרה. מוזיקת עולם - מוזיקת אווירה בדגש על מוזיקה אותנטית של תרבויות (לרוב אקזוטיות ולא מודרניות) מרחבי העולם מוזיקת העידן החדש - מוזיקה שלווה במגוון סגנונות מוזיקליים שנועדו להשרות אווירת רוגע ורגשות חיוביים, כאמצעי לשחרור מתחים באמצעות יוגה, מדיטציה ועיסוי. מוזיקה זו מסתמכת רובה ככולה על מכלול האמונות של העידן החדש. מוזיקה אפית - מוזיקה סימפונית, שלרוב כוללת תזמורת גדולה ומקהלה, מתבטאת בתזמור אינטנסיבי המזכיר מוזיקה קלאסית ופסקולי קולנוע במטרה ליצור אווירה אפית שמאפיינת אפוס גדול. נפוצה בטריילרים לסרטי קולנוע, משחקי מחשב ופסקולים. מוזיקת אווירה גותית - מוזיקת אווירה שמטרתה להשרות אווירה עצובה וקודרת, בעלת גוון גותי ואפל. מאופיינת בשימוש באלמנטים של מוזיקה קלאסית ובמקצב איטי. קטעי אווירה בדום מטאל, מטאל גותי ומטאל סימפוני - לרוב מדובר בקטעים כליים שבהם לצד הגיטרות החשמליות האופייניות למטאל יש גם שימוש במוזיקה קלאסית וכלים כמו כינור או פסנתר. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.