laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
עופר חוגי

עופר חוגי (נולד ב-17 באפריל 1962) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס שהורשע בפלילים. חוגי נולד בישראל להורים שעלו מבגדאד, עיראק. בעל תואר ראשון, וכן הסמכה לרבנות, מנכ"ל מוסדות אור החיים. שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת סמ"ר. ממקורביו של הרב ראובן אלבז. נבחר לכנסת ה-15, ונכנס לכנסת ה-16 עם התפטרותו של יאיר פרץ, שהורשע בקבלת דבר במרמה. ב-25 בדצמבר 2006 הורשע חוגי בבית המשפט המחוזי בירושלים בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, בשימוש במסמך מזויף, ברישום כוזב במסמכי תאגיד ובניסיון לקבל דבר במרמה, בעת שכיהן כמנכ"ל מוסדות "אור החיים". חוגי זייף רשימות של תלמידים, כדי לקבל סכום גדול יותר ממשרד החינוך לתקציב ההסעות (כשני מיליון שקלים) על חוגי נגזרו שנתיים מאסר בפועל, שנה וחצי מאסר על תנאי וקנס של 12 אלף שקלים. חוגי ערער לבית המשפט העליון על עצם הרשעתו ועל חומרת העונש והפרקליטות ערערה על קולת העונש. ב-13 בנובמבר 2008 הוחמר עונשו של חוגי לשלוש שנים מאסר בפועל וכן קנס של 200 אלף שקלים. בנובמבר 2010 השתחרר חוגי מהכלא אחרי שריצה שנתיים מאסר. עופר חוגי, באתר הכנסת עופר חוגי, באתר כנסת פתוחה ת"פ 264/03 מדינת ישראל נגד עופר חוגי, ניתן ב-25 בדצמבר 2006 ת"פ 264/03 מדינת ישראל נגד עופר חוגי, ניתן ב-19 בפברואר 2007 אביאל מגנזי, ח"כ לשעבר עופר חוגי השתחרר מהכלא, באתר ynet, 15 בנובמבר 2010 ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
זכויות להט"ב בטיבט

לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטיבט מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. האדמות המרכיבות את הרמה הטיבטית (אנ') מחולקות כיום בין הריבונות של הרפובליקה העממית של סין והרפובליקה של הודו, עם שטחים של המחוז האוטונומי הטיבטי שנתבעים על ידי סין אבל נשלטים בפועל על ידי הודו. בסין, פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הפכה לחוקית בשנת 1997 ובהודו מאז 2018 בעקבות פסק הדין נאוטג' סינג ג'והר נגד ממשלת הודו (אנ') על ידי בית המשפט העליון של הודו. ארנסט שייפר (אנ'), חוקר טבע, זואולוג וחבר נאצי בשורות האס אס שחיפושיו הזואולוגיים בטיבט שימשו ככיסוי לתפקידו בשירות החשאי הגרמני, פירט בסיום המשלחת הגרמנית לטיבט בשנים 1938–1939 את מגוון התנוחות המיניות בהן קיימו מנהיגים טיבטיים מבוגרים יחסי מין עם נערים צעירים. לדבריו, הומוסקסואליות שיחקה תפקיד משמעותי בפוליטיקה המקומית. שייפר, בניגוד לשאר חברי המשלחת, התמקד במחקרו בפן התרבותי של הטיבטים, ובחן בקפידה את דתם וטקסיה השונים, כגון קבורת השמיים, ואף הביא עמו מספר גולגולות אנושיות חזרה לגרמניה. כמו כן שמר תיעודים מפורטים של מנהגי המקומיים בהקשר ליחסי מין, אשר ברוב התרבויות המודרניות נשאו עמם איסורים דתיים או חברתיים כלשהם, ובחן את היחס שהציגו כלפי נישואים, אונס, ביוץ, לידה, אוננות והומוסקסואליות. לא קיימות קבוצות תמיכה טיבטיות ידועות כלשהן עבור קידום זכויות להט"ב. אולם, סינים האנים שחיים בטיבט נודעו לאורך השנים כמי שהקימו מבנים קהילתיים כמו ברים הומוסקסואלים בהם הבר "לאנס טיאן קונג" בבירת טיבט, להסה, עבור יצירת מקומות מפגש לאזרחי להט"ב טיבטיים. על פי מספר ראיונות שביצע כתב מאתר להט"ב אסיאתי שבסיסו בסינגפור, בני נוער טיבטים ידועים כאדישים בעיקר כלפי סוגיות הומוסקסואליות, אך התרבות הטיבטית אינה מאפשרת גילויי חיבה פומביים, בין זוגות מאותו המין (או מהמין השני כאחד). עם זאת, מבקרים טוענים שזה הוא אינו רגש ספציפי שמונע מהומופוביה בחברה הטיבטית, אלא, התנגדות לכל תצוגה פומבית של חיבה או מיניות שמיוחסת בדרך כלל בשלילה, בין היתר בשל האדרת אורך החיים הצליבטי של הבודהיזם הטיבטי. טנזין מריקו (אנ'), נזיר בודהיסטי לשעבר מדרמסאלה, מוגדר לעיתים קרובות בתקשורת הבינלאומית כ-"אישה הטרנסג'נדרית הראשונה הידועה בקהילה הטיבטית" לאחר שעבר הליך לשינוי מגדר במהלך השנים ממין זכר לנקבה. כיום, מריקו ידועה בפעילותה החברתית בתנועה לעצמאות טיבט (אנ') וכדוברת שמוזמנת לפגישות של ארגונים חברתיים ומנהיגי דת טיבטיים בהם הדלאי למה ה-14, טנזין גיאטסו. זכויות להט"ב זכויות להט"ב באסיה זכויות להט"ב בהודו זכויות להט"ב בסין לבנדה, 2002; האלמנט המסוכן: חברת אננארבה וכת האס אס; המשלחת לטיבט; עמוד 194; "שייפר ניהל קריירה מדעית ונראה כי לא התעניין רק בפוטנציאל הצבאי שהיה גלום במסעו לטיבט, מאחר שתיעד ברישומיו הקפדניים את ההיבטים הדתיים והתרבותיים של הטיבטים, החל בפסטיבלים הצבעוניים שקיימו וכלה בגישתם כלפי נישואים, אונס, ביוץ, לידה, הומוסקסואליות, ואפילו אוננות. לדוגמה, בכל הנוגע להומוסקסואליות בטיבט, הלך שייפר כה רחוק עד שתיעד את התנוחות המיניות השונות שקיימו מנהיגים מבוגרים עם ילדים צעירים, והמשיך לתאר כיצד שיחקה ההומוסקסואליות תפקיד חשוב בפוליטיקה הגבוהה בטיבט". gay in lhasa, www.fridae.asia (באנגלית) The monk who traded his robes for skirts, India Today (באנגלית) Tsering D. Gurung, The Former Buddhist Monk Who Is Now A Tibetan Queer Icon, BuzzFeed, ‏2017-07-24 (ב־Indian English) Tibetan transgender LGBT icon Tenzin Mariko on walking with your head held high, Tumblr (באנגלית)
מה חדש, חתלתולה?

מה חדש, חתלתולה? (באנגלית: ?What's New Pussycat) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה מטורפת משנת 1965 בבימויו של קלייב דונר, עם פיטר אוטול, רומי שניידר, פיטר סלרס ווודי אלן בתפקידים הראשיים. זה הסרט הראשון לפי תסריט של וודי אלן שגם משחק בו. שיר הנושא של הסרט, אשר נקרא "?What's New Pussycat", היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. השיר בוצע בסרט על ידי טום ג'ונס, כשאת מילותיו כתב האל דייוויד ואת לחנו הלחין ברט בכרך. וודי אלן היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט. המונח "חתלתולה" הוא אנטי פמיניסטי ומייחס לכל אישה את השם "חתלתולה" מבלי לנקוב בשמה האמיתי. מייקל ג'יימס (פיטר אוטול) הוא עורך של מגזין אופנה מפורסם בפריז. כל הזמן הוא מוקף בנשים יפות וסובל מהתמכרות למין. הוא לא זוכר את שמותיהן של הנשים אתם הוא יוצא, לכל אחת הוא קורא "פוסיקט" (חתלתולה). כעת הוא יוצא עם קרול ורנר (רומי שניידר) היפהפייה שלוחצת עליו ביחד עם הוריה שיסכים להתחתן אתה. הוא פונה לעזרה לפסיכואנליסט ד"ר פריץ פסבינדר (פיטר סלרס) שמזמין אותו לטיפול קבוצתי. הבעיה היא שפסבינדר הוא מכוער ומקנא בהצלחתו של מייקל היפה. פסבינדר מנסה להתחיל עם נשים ומפחד מחמת ידה של אשתו האימתנית (אדרה גייל). למייקל יש חבר נמוך ומכוער בשם ויקטור (וודי אלן) שעובד כמלביש ומפשיט חשפניות. קרול מנסה להתחיל עם ויקטור כדי שמייקל יקנא. מייקל מקיים יחסים עם החשפנית ליז (פאולה פרנטיס) ועם רנה (קפוצ'ין) עליה מתחרה גם פאסבינדר ללא הצלחה. מייקל נוסע לנוח במלון "שאטו שאנטל" שידוע כמקום לגברים בוגדניים. בדרך נוחתת לתוך מכוניתו צנחנית יפהפייה בשם ריטה (אורסולה אנדרס). הוא מביא אותה למלון שם נפגשות כל הנשים ומגיעה לשם גם קרול עם הוריה. במלון מתחוללת פארסה במהלכה כולם רודפים אחרי כולם. כולם לוקחים חלק במרדף שיא בחדרי השינה ומחוצה להם. מוזעקת משטרה והמרדף נמשך במכוניות קארטינג. לבסוף מייקל וקרול מתחתנים אך מתחילים מיד לריב על שטויות. מדיה וקבצים בנושא מה חדש, חתלתולה? בוויקישיתוף "מה חדש, חתלתולה?", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "מה חדש, חתלתולה?", באתר נטפליקס "מה חדש, חתלתולה?", באתר AllMovie (באנגלית) "מה חדש, חתלתולה?", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "מה חדש, חתלתולה?", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "מה חדש, חתלתולה?", באתר אידיבי "מה חדש, חתלתולה?", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון למה חדש, חתלתולה?, באתר יוטיוב טום ג'ונס שר מה חדש, חתלתולה?, באתר יוטיוב מה חדש, חתלתולה?, באתר TCM
אליפות אסיה בכדורגל נשים 2006

אליפות אסיה בכדורגל נשים 2006 (באנגלית: 2006 AFC Women's Asian Cup) היא המהדורה ה-15 של אליפות אסיה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אסיה. הטורניר נערך באוסטרליה והתקיים מ-16 ביולי עד ה-30 ביולי 2006. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם לנשים, שנערך שנה לאחר מכן ברפובליקה העממית של סין. האליפות נערכה בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. שתי הנבחרות הראשונות מכל אחד משני הבתים עלו לשלב חצי הגמר, בו שיחקו בהצלבה, כלומר הקבוצה שסיימה במקום הראשון בבית שיחקה מול הקבוצה שסיימה שנייה בבית המקביל וההפך. במשחק הגמר נפגשו המארחת אוסטרליה וסין. בסיום המשחק, שנערך באדלייד מול 5,000 צופים, ניצחה סין 2-4 בדו-קרב פנדלים וזכתה בטורניר בפעם השמינית בתולדותיה. מכיוון שסין העפילה אוטומטית לגביע העולם כמארחת, היא לא נחשבה כנציגה של אסיה בטורניר. אוסטרליה וקוריאה הצפונית (שסיימו שנייה ושלישית) העפילו ישירות לגביע העולם כנציגות היבשת, ואילו יפן שסיימה במקום הרביעי נשלחה לפלייאוף הבין-יבשתי מול מקסיקו על כרטיס נוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, ניצחה יפן 2-3 והעפילה גם היא לגביע העולמי.
מוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 2007

129 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות גביע העולם בכדורגל נשים 2007, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר שנערך ברפובליקה העממית של סין. סין, המארחת, העפילה אוטומטית והותירה 15 מקומות לשאר הנבחרות. 15 המקומות בגביע העולם חולקו בין קונפדרציות הכדורגל של פיפ"א כמפורט להלן: אירופה (אופ"א): 5 מקומות, עליהם התחרו 25 נבחרות. אסיה (AFC)‏: 3.5 מקומות (כולל המארחת סין שהעפילה אוטומטית), עליהם התחרו 17 נבחרות. הנבחרת שזכתה בחצי מקום העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת CONMEBOL. צפון, מרכז אמריקה והקריביים (CONCACAF)‏: 2.5 מקומות, עליהם התחרו 32 נבחרות. הנבחרת שזכתה בחצי מקום העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת AFC. אפריקה (CAF)‏: 2 מקומות, עליו התחרו 35 נבחרות (מתוכן פרשו 6 נבחרות לפני תחילת המוקדמות). דרום אמריקה (CONMEBOL)‏: 2 מקומות, עליו התחרו 10 נבחרות. אוקיאניה (OFC)‏: מקום אחד, עליו התחרו 10 נבחרות (מתוכן פרשו 6 נבחרות לפני תחילת המוקדמות). משחק המוקדמות הראשון נערך ב-12 ביוני 2005 והמשחק האחרון שוחק ב-17 במרץ 2007. בסך הכל נערכו 263 משחקי מוקדמות, בהם הובקעו 1,032 שערים (ממוצע של 3.92 שערים למשחק). 25 הנבחרות בדרג א' של אופ"א הוגרלו לחמישה בתים, כאשר זוכות הבתים העפילו לגביע העולם. נורווגיה העפילה לגביע העולם. שוודיה העפילה לגביע העולם. דנמרק העפילה לגביע העולם. גרמניה העפילה לגביע העולם. אנגליה העפילה לגביע העולם. ערך מורחב – אליפות אסיה בכדורגל נשים 2006 אוסטרליה, סין וקוריאה הצפונית העפילו לגביע העולם. יפן העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת צפון, מרכז אמריקה והקריביים. ערך מורחב – גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2006 ארצות הברית וקנדה העפילו לגביע העולם. מקסיקו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי מול נציגת אסיה. ערך מורחב – אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 2007 ניו זילנד העפילה לגביע העולם. ערך מורחב – אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2006 גאנה וניגריה העפילו לגביע העולם. ערך מורחב – קופה אמריקה נשים 2006 ארגנטינה וברזיל העפילו לגביע העולם. יפן העפילה לגביע העולם.
מייקל האוסמן

מייקל האוסמן (באנגלית: Michael Haussman; נולד בשנת 1964) הוא במאי וידאו קליפים וקולנוע, סופר ואמן אמריקאי, המתגורר ברומא, איטליה. הקליפים של מייקל האוסמן זכו במספר פרסים, כולל שישה פרסי הווידאו קליפים של MTV ופרס המוזיאון לאמנות מודרנית. סרטים שביים במהלך הקריירה הקולנועית והמוזיקלית שלו כללו את: Rhinoceros Hunting In Budapest, בכיכובו של ניק קייב, שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס; Blind Horizon, בכיכובו של סם שפרד; The Unsinkable Henry Morgan, שהוקרן גם הוא בפסטיבל הסרטים סאנדנס; ו-The Audition, שהוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה. "הסרט הקצר הטוב ביותר", The Audition, פסטיבל הסרטים הבין-לאומי ביירון ביי. "הסרט הזר הטוב ביותר", The Audition, פסטיבל הסרטים הקצרים של ניו יורק דאונטאון. "קליפ הדאנס הטוב ביותר", "Do It Again" מאת The Chemical Brothers, פרס הווידאו קליפים של MTV היפני. "הקליפ האלקטרוני הטוב ביותר", "Do It Again" מאת The Chemical Brothers בטקס פרסי MVPA. "הקליפ הטוב ביותר", "La Tortura" (שאקירה ואלחנדרו סאנס), פרס הווידאו קליפים של MTV הלטיני. "הקליפ הטוב ביותר של אישה", "Verás" (מדונה), פרס הווידאו קליפים של MTV הלטיני. "הקליפ הטוב ביותר של אישה", "Take a Bow" מאת מדונה, פרס הווידאו קליפים של MTV. מצוינות בקליפ של "Take a Bow" מאת מדונה, פרס AICP במוזיאון לאמנות מודרנית. "הסרט הקצר הטוב ביותר", "Abandoned 58", פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין מייקל האוסמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל האוסמן, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל האוסמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Michael Haussman | Director, Writer, Producer, IMDb (באנגלית אמריקאית) Rhinoceros Hunting in Budapest, 1999-07-21, נבדק ב-2023-11-02 Blind Horizon, 2004-03-05, נבדק ב-2023-11-02 Amanda, Blennerhasset. "Byron Bay Film Festival". bbff.com.au. Byron Bay Film Festival. Alasa, Michelangelo. "10th NYC Downtown Short Film Festival (see 2014 awards)". duotheater.org. Dup Theatre New York. Billboard. Nielsen Business Media, Inc. 1996. p. 42. Video Music Awards, MTV. "1995 Video Music Award Winners". MTV.
רחמים מלול

רחמים מלול (נולד ב-29 באפריל 1946) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית רחובות מטעם הליכוד בין השנים 2009–2024. כיהן כחבר הכנסת וסגן יושב ראש הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס. מלול נולד במרוקו ועלה לישראל ב-1960, לאחר מספר שנים בצרפת. הוא למד בישיבה תיכונית, שירת בצה"ל, למד בסמינר למורים, לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, ו-.B.A אקוויוולנטי. משנת 1965 עד 1996 עבד כמורה ואחר כך כמנהל ומפקח חינוכי במוסדות חינוך של מרכז החינוך העצמאי. הוא דובר גם אנגלית וצרפתית. שנים ארוכות כיהן מלול כחבר מועצת העיר רחובות מטעם ש"ס, החל בשנות השמונים. בחודש אוגוסט 1996 נתמנה לראש מועצה ממונה של היישוב הבדואי, כסייפה. בבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999 נבחר מלול כחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס. לאור כניסתו לכנסת קבע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, כי לא יוכל לכהן במקביל כראש מועצה ממונה וב-6 בספטמבר 1999 הורה שר הפנים לבטל את חברותו של מלול במועצת כסייפה, למפרע מיוני 1999. כנגד החלטה זאת הוגשה עתירה לבג"ץ, אולם בסוף שנת 1999 סיים מלול את תפקידו כראש מועצה ממונה. בכנסת ה-15 כיהן מלול כסגן יושב ראש הכנסת והיה חבר בוועדת הכספים, בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדת החינוך והתרבות, בוועדה המשותפת לתקציב הכנסת, בוועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין הסחר בנשים, בוועדת האתיקה, ובוועדה מיוחדת להצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית. בבחירות לכנסת השש עשרה ב-2003 לא הוצב מלול ברשימת ש"ס לכנסת, עקב היותו מזוהה עם אריה דרעי. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודד למועצת העיר רחובות במפלגה עצמאית בשם "עוצמה", וזכה במנדט אחד. במסגרת זו נבחר לחבר מועצה. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 נבחר לכהן כחבר מועצת עיריית רחובות מטעם הליכוד, והיה לסגן ראש העירייה וממלא מקומו. כאשר במרץ 2009 ראש העיר שוקי פורר נאלץ להשעות את עצמו ואחר כך להתפטר עקב הרשעתו בפלילים שיש עמם קלון, הפך מלול לראש העיר בפועל, ובבחירות המיוחדות שהתקיימו בנובמבר נבחר לראש עיריית רחובות כשזכה ב-40.8% מהקולות, לעומת המתחרה עוזי סלנט, שקיבל 38.6%. בבחירות בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה נוספת עם 83% מהקולות. מולו התמודד חנניה וינברגר שקיבל 17%. סיעתו של מלול קיבלה 5 מנדטים, והייתה לסיעה הגדולה ביותר במועצת העיר. ב בחירות ב-2018 התמודד כמועמד יחיד ברחובות, ונבחר לתקופת כהונה נוספת עם תמיכה של 63% מהקולות. 36% מהמצביעים הצביעו בפתק ירוק (ריק). סיעתו של מלול קיבלה 4 מנדטים. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 הגיע למקום השלישי ולא נבחר לראשות העיר. סיים את תפקידו כראש עיר ב-31 במרץ 2024. התפטר מתפקידו כחבר מועצה ב-17 ביוני 2024, ובמקומו נכנס כחבר מועצה גיא צור. מדיה וקבצים בנושא רחמים מלול בוויקישיתוף רחמים מלול, באתר הכנסת רחמים מלול, באתר כנסת פתוחה https://main.knesset.gov.il/mk/Pages/MKPositions.aspx?MKID=219 https://main.knesset.gov.il/mk/Pages/MKPersonalDetails.aspx?MKID=219 מלול מציין שהוא בעל "BA אקוויוולנטי" - בז'רגון של משרד החינוך מציין מושג זה זכאות לדרגת שכר השקולה לזו של בעל תואר ראשון, אך אינה משקפת קבלת תואר ראשון. ע"א 1013/15 מדינת ישראל - משרד הפנים נ' רחמים מלול, סעיף 3 (הקישור אינו פעיל, 22 במרץ 2018)בש"א 5266/99 בש"א 4301/99 יפה נבו, גיל סימה, בתום קרב צמוד: רחמים מלול ראש עיריית רחובות, באתר mynet‏ רחובות, 25 בנובמבר 2009 כתבי ynet, המהפכים וההפתעות: כל התוצאות בערים המרכזיות, באתר ynet, 31 באוקטובר 2018 גיל בן נון, תוצאות האמת ברחובות: רחמים מלול הודח - מי יהיה ראש העיר?, באתר mynet‏ רחובות, 28 בפברואר 2024
כיכר דיאק פרנץ

כיכר דיאק פרנץ (בהונגרית: Deák Ferenc tér) היא אחת הכיכרות המרכזיות של מרכז העיר (בלווארוש) בודפשט, ובמקביל מהווה מרכז תחבורה חשוב של העיר. קווי המטרו M1 M2 ו-M3 נפגשים מתחת לכיכר, כמו גם הטרוליבוס 72, קווי אוטובוס רבים וקווי חשמלית מעגליים קטנים נוגעים גם הם בכיכר. על פני השטח זורמים לתוכו שדרת קארוי של השדרה הקטנה, דרך בייצ'י-ז'ילינסקי, רחוב קיראי, רחוב דיאק פרנץ. החלק הגדול ביותר של הכיכר שייך לרובע 5. מיעוטו לרובע 6. גבולותיה: Károly körút, Sütő utca, Erzsébet tér. הכיכר עוצבה בתחילת המאה ה-19. היא נוצרה למעשה בתחילת המאה, אז שם האזור היה עדיין Landstrasse. הכיכר מוזכרת בשם Kohlplatz במפות משנת 1819, אבל היא נקראה גם בשמות שונים נוספים. בשנות ה-30 של המאה ה-19 נקראה Judenmarkt (השוק היהודי) או Judenplatz (כיכר היהודים). בשנת 1866, שונה שם הכיכר לכיכר דיאק פרנץ על שם "חכם המולדת" פרנץ דיאק והיא נושאת את השם הזה מאז. (יחד עם הרחוב הסמוך לו, הנושא גם את שמו של פרנץ דיאק, שני המרחבים הציבוריים הללו הם השמות העתיקים ביותר בבודפשט שלא שונו). Deák tér 2.: המטה של חברת הביטוח Adria לשעבר Deák tér 4.: בית כומר הכנסייה הלותרנית Deák tér 5.: כנסייה לותרנית Deák tér 6.: ארמון אנקר פסלו של הכומר הלותרני גאבור סטהלו (נחשף ב-25 בספטמבר 2009) מוזיאון הרכבת התחתית הכיכר חשובה מאוד מנקודת המבט של התנועה בבירה, מכיוון שמסלול השדרה הקטנה שמתחיל מגשר החירות ממשיך לכיוון דרך בייצ'י-ז'ילינסקי, גשר השלשלאות, והמשכו, שדרת אנדראשי, נמצאים לא רחוק משם. מתחת לכיכר שוכן צומת הרכבת התחתית של בודפשט ומתחם התחבורתי מהחשובים ביותר של העיר. הכיכר ב-1890 כניסת הכנסייה הלותרנית ארמון אנקר הכיכר מגג ארמון אנקר מלון מרידיאן הכיכר מבזיליקת ססנט אישטוואן פסל גאבור סטחהו מוזיאון הרכבת התחתית ירידה למטרו מבט מדרך בייצ'י-ז'לינסקי מילון שמות הרחוב המלא של בודפשט (ספרינטר הוצאה לאור, 2003) זכרונות הרוסים, מבנים אבודים - בודפשט מדיה וקבצים בנושא כיכר דיאק פרנץ בוויקישיתוף Budapest utcanévjegyzéke (Fővárosi közgyűlés, 2018)
יובאן אנג'לקוביץ'

יובאן אנג'לקוביץ' (בסרבית: Јован Анђелковић‏; 31 ביולי 1840 – 1885) היה גנרל סרבי ששימש כראש המטה הכללי בין השנים 1880–1882. אנג'לקוביץ' נולד בבלגרד ב-31 ביולי 1840. ב-1855 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הסרבית. ב-1860 סיים את לימודיו והחל לשרת כלוטננט בצבא סרביה. הוא שימש כשלישו הצבאי של הנסיך מילאן. לאחר מכן שימש כראש מטה ארמיית דרום מורביה, ואז כראש מטה קורפוס הדרינה וכמפקד האקדמיה הצבאית הסרבית. בין 1880–1882 שימש כראש המטה הכללי הסרבי. ב-1885 הועלה לדרגת גנרל ובאותה שנה נפטר. במהלך הקריירה הצבאית שלו, פרסם אנג'לקוביץ' ספרים ומחקרים צבאיים רבים. Иветић, Велимир (2000). Начелници генералштаба 1876—2000. Београд: Новинско-информативни центар ВОЈСКА.
יצחק סבן

יצחק סבן (נולד ב-15 ביולי 1952), הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם ש"ס בכנסת ה-15. סבן נולד בישראל. לאחר לימודי תיכון שירת סבן בצבא וסיים את שירותו הצבאי בדרגת סמל. בין השנים 1989–1998 שימש סגן ראש עיריית באר שבע. לקראת הבחירות לכנסת ה-15 שובץ במקום ה-14 ברשימת ש"ס לכנסת ה-15, ונכנס לכנסת לאחר שש"ס זכתה ב-17 מנדטים, וכיהן כחבר ועדות הכנסת, הכספים, הפנים ואיכות הסביבה, חוקה, חוק ומשפט והחינוך והתרבות. לא הוכנס לרשימת ש"ס לכנסת ה-16 עקב היותו מזוהה עם אריה דרעי. סבן מנהל חשבונות במקצועו, נשוי ואב לארבעה, עם 13 נכדים. יצחק סבן, באתר הכנסת יצחק סבן, באתר כנסת פתוחה ערך זה הוא קצרמר בנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה

האוניברסיטה הלאומית למחקר – בית הספר הגבוה לכלכלה (ברוסית: Национа́льный иссле́довательский университе́т «Вы́сшая шко́ла эконо́мики») הוא מוסד אוטונומי פדרלי להשכלה גבוהה. HSE נוסד בשנת 1992 ובמעמד הנוכחי כאוניברסיטה לאומית למחקר מאז 2009. הקמפוס הראשי ממוקם במוסקבה, שלושה נוספים נמצאים בסנקט פטרבורג, ניז'ני נובגורוד ופרם. בשנת 1996, HSE קיבל מעמד של אוניברסיטה ממלכתית; השם שונה בשנה שלאחר מכן. במקביל לכיוון הכלכלי התמקדה האוניברסיטה במתמטיקה. עד 1999 נוצרו הפקולטות למשפטים, ניהול, פסיכולוגיה ופוליטיקה. בשנת 2020, בפעם הראשונה, בית הספר הגבוה לכלכלה עמד בראש דירוג מגזין פורבס של "100 האוניברסיטאות הרוסיות הטובות ביותר". מדיה וקבצים בנושא האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית פייסבוק האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ביישום טלגרם האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית אינסטגרם האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית טיקטוק האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית VK האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, ברשת החברתית LinkedIn האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, סרטונים בערוץ היוטיוב האוניברסיטה הלאומית למחקר - בית הספר הגבוה לכלכלה, באתר פליקר Университеты для будущей элиты: 100 лучших российских вузов по версии Forbes—2020, Forbes.ru, ‏2020-06-23 (ברוסית)
דרך בייצ'י-ז'ילינסקי

דרך בייצ'י-ז'ילינסקי (בהונגרית: Bajcsy-Zsilinszky út) הוא אחד הכבישים החשובים ביותר במרכז העיר בודפשט, המהווה את קו הגבול של שני רבעים, רובע 5 ורובע 6. היא עוברת בין השדרה הקטנה בקטע של שדרת קארוי, נוגע הן בכיכר דיאק פרנץ הן בשדרת אנדראשי עד כיכר ניוגטי. גבולותיה: רחוב פרנץ דיאק, כיכר ניוגטי. הצד האי זוגי שלה הוא רובע 6 הצד הזוגי שלה ברובע 5. שמותיה הקודמים: Waitznerstraße (דרך ואצי) משנת 1700 דרך ארצית, (Országút). בשנות ה-50 של המאה ה-19 Kohl Markt (שוק הכרוב), משנת 1879 לכל אורכה נקראה שדרת ואצי (Váci körút) כהמשך לשדרה הקטנה שנוצרה באותה תקופה, משנת 1914 על שם הקיסר הגרמני וילהלם הראשון (Vilmos kaszár út), מ-17 באפריל 1945 נקרא על שם אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי. כבר בשנת 1866 נסעה בדרך זו רכבת קרונית הסוסים לאויפשט מכיכר קאלווין, אז עדיין נקראה כיכר סֵנָה (Széna tér), אל היישוב השכן אויפשט (היום רובע 4 של בודפשט). חשמליות פעלו על הכביש הזה מאז תחילת רשת החשמליות של פשט. בשנת 1896 חושמלה המסילה. חשיבותו של המסלול מתבטאת בעובדה שבעשור הראשון של המאה ה-20 נסעו לאורכו אחד עשר קווי חשמלית. מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, לעומת זאת, פעלו שם רק שלוש או ארבע קווי חשמלית. בשנת 1976, כסימן הראשון להפסקת תנועת החשמליות ברחוב בדרך בייצ'י-ז'ילינסקי, חשמליות 47 ו-49 נסעו רק עד כיכר דיאק פרנץ, ומתחת לרחוב עבר ועובר קו מטרו M3. לפי האפשרויות, הבניינים נקראים על שם הבונה או הבעלים הראשון. אם הבעלים הראשון לא ידוע, אז על שם אחד הבעלים המאוחרים או אולי הנוכחיים. הבניינים בצד הזוגי של דרך בייצ'י-ז'ילינסקי פורקו בשנות ה-60, כך שאלה היו שייכים בחלקם לכיכר ארז'בט וחלקם לכיכר דיאק פרנץ. תחנת האוטובוס הוכרז כאנדרטה לשימור, ולכן הוא נשאר בצד הפונה לכיכר ארז'בט. Budapest lexikon I. (A–K). Főszerk. Berza László. 2., bőv. kiad. Budapest: Akadémiai. 1993. 103–104. o. ISBN 963-05-6410-6 (לקסיקון בודפשט) Budapest teljes utcanévlexikona. Szerk. Ráday Mihály. (hely nélkül): Sprinter. 2003. 87. o. ISBN 963 9469 06 8 (לקסיקון הרחובות המלא של בודפשט) A Bajcsy-Zsilinszky úti villamos, Budapest elveszett sínei, hampage.hu (פסי החשמלית האבודים של דרך בייצ'י-ז'ילינסקי) מדיה וקבצים בנושא דרך בייצ'י-ז'ילינסקי בוויקישיתוף
יובאן מישקוביץ'

יובאן מישקוביץ' (בסרבית: Јован Мишковић;‏ 14 ביולי 1844 – 2 בנובמבר 1908) היה גנרל סרבי אשר כיהן כשר המלחמה בין השנים 1878–1880, וכראש המטה הכללי הסרבי בין השנים 1888–1890, ושוב בין השנים 1893–1896. מישקוביץ' נולד בנגוטין ב-14 ביולי 1844. הוא למד באקדמיה הצבאית הסרבית (בית הספר לתותחנים), וב-1865 החל לשרת בצבא סרביה. הוא לחם במלחמה הסרבית-עות'מאנית. הוא פיקד על בריגדת צ'אצ'נסקי ולאחר מכן על בריגדת אוז'יצ'ה. במלחמה הבאה נגד העות'מאנים הוא שרת במטה הכללי. בין השנים 1878–1880 הוא שימש כשר המלחמה. במהלך מלחמת בולגריה-סרביה הוא שימש כמפקד דיוויזיית דרינה ולחם עמה בקרב סלבניצה ובקרבות סביב פירוט. בין השנים 1888–1890 הוא כיהן כראש המטה הכללי הסרבי. ב-1893 הוא חזר לתפקיד הרמטכ"ל וכיהן בו עד 1896. במקביל לקריירה הצבאית שלו, הוא עסק בתיעוד הגאוגרפיה, התרבות וההיסטוריה של אזורים שונים בסרביה, וכתב עבודות רבות בנושא. הוא נפטר בבלגרד ב-2 בנובמבר 1908. יובאן מישקוביץ', באתר САНУ (בסרבית)
מיכאל טפלינסקי

מיכאל יורייביץ' טפלינסקי (ברוסית: Михаил Юрьевич Теплинский; נולד ב־9 בינואר 1969) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל-קולונל, מפקד חיל הצנחנים הרוסי מ-16 ביוני 2022. גיבור הפדרציה הרוסית (1995). על פי מינהלת המודיעין הראשית של משרד ההגנה של אוקראינה, הוא סיפק תמיכה לכוחות המזוינים של הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוגנסק. עקב פלישת רוסיה לאוקראינה, נתון תחת סנקציות של האיחוד האירופי, הממלכה המאוחדת ומדינות נוספות. החל מאפריל 2023, סגן מפקד הקבוצה המשותפת של כוחות רוסים באוקראינה. מאז 30 באוקטובר 2023, מפקד קבוצת הכוחות "דנפר". מדיה וקבצים בנושא מיכאל טפלינסקי בוויקישיתוף Наконец-то! Нового командующего группировкой «Днепр» радостно встречают в войсках, EADaily, ‏2023-10-31 (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסים ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.