laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לואי לבנדובסקי

אליעזר אריה [לואי] לֵבַנְדוֹבסקי (Louis Lewandowski;‏ 3 באפריל 1821 – 3 בפברואר 1894) היה חזן, מלחין ומנצח מקהלה יהודי גרמני, עסק בעיקר בהלחנת מוזיקה דתית לקטעי תפילה יהודיים. לבנדובסקי נולד במחוז ורשן (Wreschen) שבפלך פוזנן בפרוסיה. בגיל 12 עבר לברלין, שם למד נגינה בפסנתר ופיתוח קול, ושר כסופרן בבית הכנסת. לאחר מכן למד אצל א. ב. מרקס, ואף למד בבית הספר להלחנה באקדמיה הפרוסית לאמנויות ובאקדמיה לזמרה של ברלין. לאחר סיום לימודיו בהצטיינות, התמנה למנצח המקהלה בבית הכנסת החדש בברלין. כיהן כפרופסור למוזיקולוגיה בקונסרבטוריון בברלין, והיה היהודי הראשון שהתקבל לאקדמיה הפרוסית לאמנויות. לבנדובסקי החל לכתוב מוזיקה לבתי הכנסת הליברליים בגרמניה, בתי כנסת בהם החלו לעשות שימוש בעוגב, והייתה נהוגה בהם גם שירת מקהלה. לבנדובסקי התנגד לשילוב יסודות מוזיקליים פרוטסטנטיים, אם כי לא חשש לאמץ לחנים ממנגינות גרמניות עממיות, אך יחד עם זאת ביקש לדבוק באופיים ובייחודם של הסולמות המלודיים הישנים ולהעניק להם אצילות בדרך של הירמון. הואיל ולחניו נועדו גם לשירה בציבור בבית הכנסת (כמו גם לבתי הכנסת בהם לא הותקן עוגב), וכן לא רק למקהלה לבדה, נעשו חיבוריו המוזיקליים נכס צאן ברזל בגרמניה, ובמהרה פשטו גם למדינות נוספות באירופה ומעבר לים, אל בתי הכנסת של המהגרים הגרמנים בארצות הברית. כיום ניתן לשמוע את לחניו של לבנדובסקי בבתי הכנסת הרפורמיים כמו גם בבתי הכנסת האורתודוקסיים. בתו של לבנדובסקי, מרתה, הייתה אשתו של הפילוסוף היהודי הרמן כהן. שני הפרסומים החשובים והמוכרים ביותר הם האנתולוגיות לשירת בית הכנסת, לחזן ולמקהלה (עם או בלי עוגב): קול רנה ותפלה Kol Rinnah u'T'fillah: ein und zweistimmige Gesänge für den israelitischen Gottesdienst, Berlin: Bote & Bock, 1882 תודה וזמרה Todah w'simrah: vierstimmige Chöre und Soli für den israelitischen Gottesdienst, mit und ohne Begleitung der Orgel (ad libitum), Berlin: E. Bote & G. Bock, 1876 כמו כן, לבנדובסקי הלחין עשרות פרקי תהלים וכתב יצירות סימפוניות, מקהלתיות ושירים. מדיה וקבצים בנושא לואי לבנדובסקי בוויקישיתוף לואי לבנדובסקי, באתר זמרשת לואי לבנדובסקי, באתר AllMusic (באנגלית) לואי לבנדובסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) לואי לבנדובסקי, באתר Discogs (באנגלית) לואי לבנדובסקי, דף שער בספרייה הלאומית לואי לבנדובסקי בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית) "לואי לבנדובסקי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) לואי לבנדובסקי באתר המרכז לחקר המוזיקה היהודית לואי לבנדובסקי: ביוגרפיה באתר המרכז לחקר המוזיקה היהודית (באנגלית) אלבומי לואי לבנדובסקי באתר Recorded Sound Archives, ספריית האוניברסיטה האטלנטית של פלורידה לואי לבנדובסקי באתר מקהלת זמיר, בוסטון (באנגלית) לבנדובסקי ,כתב מיכה כרמון באתר "כרמוניה" לואי לבנדובסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) לואי לבנדובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) עמליה קדם, המוסיקה של לואי לבנדובסקי בתפילה האשכנזית בישראל, הסתגלות וסגולות במוסיקה יהודית: ימי המוסיקה היהודית באוניברסיטת חיפה, 2015 (בעריכת יובל שקד) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חוזה פריז (1763)

חוזה פריז מ-1763 הוא ההסכם אשר סיים פורמלית את העימות בין הבריטים לצרפתים בצפון אמריקה - מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. אף על פי שהמלחמה הסתיימה למעשה כבר באוגוסט 1760, הרי שהתארכותה של מלחמת שבע השנים באירופה מנעה חתימה על ההסכם קודם לכן. על ההסכם חתמו בריטניה, צרפת וספרד (שהשתתפותה במלחמה הייתה מינורית). החוזה, אשר נחתם ב-10 בפברואר 1763, כלל סדרה מורכבת של החלפת שטחים בין המעצמות. לידי צרפת ניתנה זכות הבחירה לשמור בידיה את "צרפת החדשה" (קנדה של ימינו) או את מושבותיה בגוואדלופ ומרטיניק שבקריביים, שנכבשו על ידי הבריטים. הצרפתים בחרו באפשרות השנייה, וזאת כדי לשמר את מקור ההכנסה הרווחי שהיווה הסחר בסוכר שמקורו באזור זה, וכן שני איים קטנים לחופי צפון אמריקה, לשירות ספינות הדיג שלהם. בחירה זו תאמה את רצונם של הבריטים שנהנו מאספקת סוכר שוטפת ממושבותיהם בקריביים, ושליטתם בצרפת החדשה יצרה מצב בו הם שולטים בכל צפון אמריקה אשר ממזרח לנהר המיסיסיפי. צרפת העבירה לספרד את שליטתה בלואיזיאנה הצרפתית, שטח ענק במרכז היבשת, וויתרה על נוכחותה ביבשת צפון אמריקה. אף על פי שנהוג לחשוב כי הוויתור על לואיזיאנה היה חלק מההסכם, הרי שלמעשה ויתרה צרפת על טריטוריית לואיזיאנה כבר בשנת 1762, על פי הסכם פונטנבלו. ספרד העבירה לידי בריטניה את השליטה בפלורידה. חלק מהצרפתים שהתגוררו בשטחים שכבשה בריטניה, בעיקר מאזור אקדיה (נובה סקוטיה של ימינו) גורשו עוד בתקופת המלחמה לאזור לואיזיאנה, לאחר שסירבו להישבע אמונים לכתר הבריטי. מהגרים אלה נקראים קאג'ונים. לעומת זאת, בחבל קוויבק הביא חוזה פריז להעברתם של רבבות דוברי צרפתית קתולים לשליטתה של בריטניה, והיה בטווח הארוך אחד מהתורמים העיקריים לעיצובה של מפת צפון אמריקה ולהקמתן של ארצות הברית וקנדה. מלחמת הצרפתים והאינדיאנים מדיה וקבצים בנושא חוזה פריז בוויקישיתוף הטקסט של חוזה פריז חוזה פריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אוונטורה

אוונטורה (באיטלקית: L'avventura, משמע: ההרפתקה) הוא סרט איטלקי משנת 1960, שנכתב ובוים בידי מיכלאנג'לו אנטוניוני. בסרט מככבים מוניקה ויטי וגבריאלה פרצטי. הוא זכור היטב בשל קצבו האיטי והלחן המדויק שלו, ובשל מבנהו הסיפורי הלא שגרתי. אוונטורה הופק באיטליה תחת קשיים כלכליים ופיזיים והפך את השחקנית מוניקה ויטי לכוכבת בינלאומית. הסרט הוא הראשון בטרילוגיה של אנטוניוני, ולאחריו באו "לילה" (La Notte) ו"ליקוי חמה" (L'eclisse). לסרט אוונטורה יש מבנה סיפורי יוצא דופן, בו מתרחש לכאורה מעשה מסתורי מרכזי, אשר נשכח בהדרגה עם התקדמות הסרט ונותר לא פתור. הסיפור מתחיל עם קבוצה של זוגות עשירים מרומא ששטים בספינה ומבקרים באי געשי לא מאוכלס לחופי סיציליה. אחת מן הדמויות היא אישה צעירה ששמה אנה (לאה מאסארי), אשר נעלמת בלא להותיר אחריה עקבות. האחרים מחפשים אחריה, אולם נכנעים, מסתגלים בהדרגה להיעלמה ונסחפים בחזרה לתוך חייהם. יתרת הסרט מתמקדת במידת מה במערכת היחסים שמתפתחת בין מאהבה של אנה לבין חברתה הטובה ביותר, קלאודיה (מוניקה ויטי). לסצנה האחרונה אין קשר לאנה (ייתכן שזהו רמז למחשבה שגורלה אינו ידוע), והיא מתייחסת לשאלה כיצד אנשים מתמודדים עם עצמם וזה עם זה. הסרט הופץ בשנת 1960 וזכה לקריאות בוז מחלק מן הצופים במהלך הקרנת הבכורה שלו בפסטיבל קאן. על כל פנים, הוא זכה בפרס השופטים בפסטיבל. הסרט היה חלוצי במאפיינים החזותיים בו והשפיע בצורה ניכרת על השפה הוויזואלית של הקולנוע. הוא נבחר על ידי מבקרים רבים כאחד הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם. מבקרים אחרים מתחו עליו ביקורת בשל עלילתו נטולת האירועים, שלכאורה איטית בקצבה, ובשל נושאיה האקזיסטנציאליסטיים. ביחד עם עבודותיו האחרות של אנטוניוני מצוין אוונטורה לשבח לעיתים קרובות כסרט פמיניסטי מוקדם ובו שחקניות ראשיות בעלות אופי חזק ורב פנים. מדיה וקבצים בנושא אוונטורה בוויקישיתוף "אוונטורה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אוונטורה", באתר נטפליקס "אוונטורה", באתר AllMovie (באנגלית) "אוונטורה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אוונטורה", באתר אידיבי "אוונטורה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) זאב רב-נוף, מה מריץ את אנטוניוני?, דבר, 20 באוקטובר 1961 אנטוניוני אתר לכבודו ביקורת בניו יורק טיימס(הקישור אינו פעיל) מסת אוסף קריטריון מאת ג'פרי נואל-סמיט מסת אוסף קריטריון של מיכלאנג'לו אנטוניוני מסה על הסרט ביקורת הסרט באתר רוג'ר איברט
רפואת ריאות

רפואת ריאות (בלועזית: פולמונולוגיה) היא התמחות ברפואה העוסקת במחלות של הריאות ובאזור חלל הנשימה. רפואת הריאות נחשבת בדרך כלל ענף של רפואה פנימית, למרות שהיא מיוחסת לרפואה דחופה כאשר מדובר בחולים הזקוקים להנשמה מכנית. ניתוח בחלל הנשימה מבוצע בדרך כלל על ידי מומחים בכירורגיה קרדיולוגית. רפואת בית החזה איננה התמחות משל עצמה, אך זהו מושג כולל הקשור לטיפול במחלות של החזה, ומכיל בתוכו את התחומים של רפואת ריאות, ניתוח בבית החזה ורפואה דחופה. רפואת ריאות עוסקת באבחון ובטיפול של מחלות ריאות, כדוגמת שחפת. הרופאים המתמחים בתחום זה נקראים רופאי ריאות או בלועזית פולמונולוגים. ברפואה, 50% מכלל האבחנות יכולות להעשות דרך היסטוריה רפואית, וכך גם מחלות ריאות. רופא הריאות ינהל ביקורת כללית, תוך התמקדות בנקודות הבאות: מחלות תורשתיות המשפיעות על הריאות (סיסטיק פיברוזיס, אלפה 1) עישון השפעות בריאותיות של עישון טבק, אזבסט וחשיפה לרעלנים כמו אדי מפלט ואדי מכרה פחם) חשיפה לגורמים זיהומיים (סוגים מסוימים של ציפורים, עיבוד שעורה) נטייה אוטואימונית שעשויה לגרום למצבים מסוימים (לייפת של הריאות, לחץ דם גבוה של הריאות) הבדיקה הגופנית חשובה, כבכל שאר תחומי הרפואה: בדיקה של הידיים אחר סימנים של כיחלון או דופק וקצב נשימה. מישוש של כלי הלימפה הצוואריים, קנה נשימה ותנועות דופן בית החזה. האזנה באמצעות מַסְכֵּת לריאות, בחיפוש אחר קולות נשימה מופחתים או חריגים. היות שמחלות לב רבות יכולות לחולל תסמינים ריאתיים, נערכת בדרך כלל גם בדיקה קרדיולוגית מקיפה. כלים נוספים: בדיקות מעבדה של דם, לעיתים גם מדידות של גז דם עורקי ספירומטריה (מדידת כושר נשימה, קביעת קיבולת הריאות) ברונכוסקופיה צילום רנטגן של הריאות סריקות CT (לעיתים נדירות סריקות MRI) שיטות מסוימות של רפואה גרעינית טומוגרפיה של הנפקת פוזיטרון (לרוב במקרים של סרטן ריאות) טיפול כירורגי מתבצע בדרך כלל על ידי כירורג קרדיולוגי, לרוב לאחר הערכה ראשונית של רופא ריאות. טיפול תרופתי הוא הטיפול החשוב ביותר עבור רוב המחלות ברפואת הריאות, או באמצעות אינהלציה (מרחיב הסימפון וסטרואידים) או בצורה אוראלית (אנטיביוטיקה). טיפול בחמצן נחוץ לעיתים קרובות במקרים חמורים של מחלות נשימה (נפחת ולייפת של הריאות). כאשר הטפול בחמצן אינו מספיק, החולה עלול להזדקק להנשמה מכנית, ובמצבים קיצוניים - לטיפול במכשיר ECMO. פתולוגיה של מערכת הנשימה מכון ריאות
ראובן גבירץ

ראובן גבירץ (נולד ב-1 בדצמבר 1951) הוא זמר, מלחין וצלם ישראלי, אשר היה חבר בכמה הרכבים במהלך שנות השבעים של המאה העשרים. זכה עם יתר חברי להקת חלב ודבש וגלי עטרי באירוויזיון 1979. גבירץ נולד וגדל בקיבוץ מענית. בשנת 1971 התגייס ללהקת הנח"ל והשתתף בתוכניתה "הפלנ"חניק", אשר ציינה 30 שנה להקמת הפלמ"ח. בין חבריו ללהקה היו ירדנה ארזי, גידי גוב, אפרים שמיר, ענת גוב, יהודה עדר, נעמי כפרי, דורית פן (כיום: שדה), ואיציק בן מלך. בין השירים בתוכנית בהם השתתף גבירץ ניתן למנות את "בלדה ליצחק שדה", "נאום תשובה לרב חובל איטלקי" וחידוש לשיר "הרעות". ב-1975 הקים גבירץ יחד עם צבי בומס וגיא יפה את שלישיית קצה השדה. לצד שירים מוכרים הם הקליטו גם חומר מקורי, כאשר גבירץ הלחין חלק מהשירים. אלבום השלישייה אשר יצא בשנת 1977 כלל בין היתר את השירים "זה לא הים", "בקצה השדה", "יש לפעמים רצון לעוף" וחידושים ל"פנס בודד" ול"ליל אמש". השלישייה לא האריכה ימים והתפרקה ב-1978. ב-1979 הצטרף גבירץ אל יהודה תמיר ושמוליק בילו להרכב ליווי של גלי עטרי בפסטיבל הזמר והפזמון. ההרכב נשא את השם חלב ודבש והשיר אותו ביצעו עם עטרי, "הללויה", קטף את המקום הראשון בפסטיבל ונשלח לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה באותה שנה בירושלים. "הללויה" זכה במקום הראשון גם באירוויזיון עצמו, וההרכב החדש החל לעורר ציפייה ועניין. הם הקליטו מספר שירים נוספים דוגמת "גלגל ענק", "יחד" ו"שיר לשירים", ואף זכו בתואר "להקת השנה" של רשת ג' לשנת 1980. באותה שנה הוחלפה עטרי על ידי לאה לופטין, וההרכב המחודש המשיך בהופעות והקלטות דוגמת "אולי עוד קיץ", "דון ז'ואן", "מיס אמריקה" ו"סרנדה", איתו השתתפו בקדם אירוויזיון 1981. לאחר פרישתה של לופטין מההרכב ניסו שלישיית הבנים עוד להמשיך ביחד, אך התפרקו לבסוף ב-1984. ב-1988 היה אחד מזמרי הליווי של ירדנה ארזי באירוויזיון. הוא גם ביצע קולות רקע במספר אלבומים של ארזי - נשמה צוענית, עוד יום אחד ומתוך שאהבתי. בשנת 1989 התאחד עם חברי חלב ודבש להופעה בקדם אירוויזיון עם השיר "אני מאמין". בנוסף ביצע את שירי הפתיח והסיום של הסדרה המצוירת "המומינים", יחד עם יוריק בן דוד. בקיץ 2007 השתתף בתערוכת הצילום "אמריקה", בגלריה של תיאטרון תמונע. התערוכה בחנה את היווצרם של דימויים הקשורים לאמריקאיות בצילום הישראלי. בשנת 2009, 30 שנה לאחר שלהקת "חלב ודבש" זכתה באירוויזיון, היא התאחדה במסגרת פסטיבל תרבות של שלום, עם לאה לופטין. בפברואר 2023 הוציא מיני אלבום מקורי הנקרא ״עולם כזה״. ראובן גבירץ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית ראובן גבירץ, באתר שירונט ראובן גבירץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) ראובן גבירץ, באתר Discogs (באנגלית) ראובן גבירץ, דף שער בספרייה הלאומית ראובן גבירץ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) לינוי בר גפן, ‏חלב ודבש מתאחדים, 30 שנה אחרי הזכייה באירוויזיון, באתר ‏מאקו‏, 17 במאי 2009 בן שלו, ראובן גבירץ: "הבחירה ב'חלב ודבש' הותירה בי חור. אבל זה גורל", באתר הארץ, 28 בפברואר 2023 דנה גילרמן, נפתחות השבוע, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2007 מיכל וילצקי‏, האמן 17: ראובן גבירץ, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2007 המלצה יומית: פסטיבל תרבות של שלום 2009, באתר הארץ, 18 במאי 2009
מערכת הצתה

במנוע בעירה פנימית משמשת מערכת ההצתה ליצירת ניצוץ חשמלי בכל אחד מהצילינדרים, שמחמם את תערובת הבנזין והאוויר שבתוכם וגורם להתלקחותם. גזי השריפה דוחפים את הבוכנה כלפי מטה ובכך יוצרים תנועה של הבוכנה בתוך הצילינדר. הניצוץ צריך להיוצר סמוך להגעת הצילינדר ל"נקודה המתה העליונה", היא הנקודה הגבוהה ביותר שאליה מגיעה הבוכנה בתנועתה בתוך הצילינדר. במונח "סמוך" הכוונה למספר מעלות מדויק לפני או אחרי הנקודה המתה עליונה, מספר שנקבע על ידי יצרן המנוע. תנועת הבוכנה בצילנדר היא תנועה קווית (אורכית) שהופכת בעזרת גל ארכובה וטלטלים לתנועה סיבובית שמועברת (דרך תמסורת) לגלגלי הרכב. רגע ההצתה בכל צילינדר חייב להיות מכוון כך שכל הצילינדרים יעבדו בתיאום; תזמון הניצוצות נעשה על ידי מפלג (Distributor) שמעביר לכל צילינדר מתח חשמלי ברגע הנכון. כיוון התזמון של הניצוצות מכונה "כיוון הצתה". כיוון לא נכון גורם ליצירת ניצוץ בזמן לא אופטימלי, והתוצאה מכך היא ניצולת נמוכה ו"צלצולים במנוע", שהם למעשה הצתה מוקדמת מדי של התערובת, בטרם סיימה הבוכנה את תנועתה מעלה. מצת ("פלאג") – רכיב חשמלי קרמי שבקצהו שתי אלקטרודות והוא מוברג לתוך כל אחד מהצילינדרים במנוע. ברגע ההצתה המצת מקבל מתח גבוה מאוד (אלפי וולטים) מסליל ההצתה ואז נוצר הניצוץ בין האלקטרודות והתערובת בצילינדר ניצתת. סליל הצתה ("קויל") – רכיב חשמלי שמקבל את מתח המצבר (12 וולט בדרך כלל) ומייצר מתח גבוה. מפלג ("דיסטריביוטר") – מחלק את המתח הגבוה שמגיע מהסליל לכל אחד מהמצתים, כל מצת בתורו. מגנטו מדיה וקבצים בנושא מערכת הצתה בוויקישיתוף אתר באנגלית המסביר את פעולת מערכת ההצתה מערכת הצתה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הסכם סוור

הסכם סֶוְור (בטורקית: Sevr Antlaşması; באנגלית: Treaty of Sèvres; ביוונית: Συνθήκη των Σεβρών; בצרפתית: Traité de Sèvres; בכורדית: Peymana Sêwrê) היה הסכם שלום בין האימפריה העות'מאנית ומדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה, למעט ארצות הברית, אשר נחתם ביום 10 באוגוסט 1920 בסוור שבצרפת. לפי ההסכם חולקה האימפריה העות'מאנית באופן רשמי בין המדינות המנצחות בהתאם לסיכומי ועידת סן רמו מחודש אפריל 1920 ולוועידת לונדון מחודש פברואר 1920. בעת חתימתו של הסכם סוור חלקים מאסיה הקטנה ותראקיה נשלטו על ידי מי ממדינות ההסכמה בהמשך להפסקת האש של מודרוס מיום 30 באוקטובר 1918 ולכיבוש איסטנבול החל ב-12 בנובמבר 1918. בהיעדר פרלמנט עות'מאני מכהן, לאחר שזה פוזר על ידי הבריטים במרץ 1920, ההסכם לא אושר על ידי הרשות המחוקקת העות'מאנית, לא פורסם בעיתון רשמי כלשהו ולא אושר או אושרר על ידי הסולטאן מהמט השישי. לפי ההסכם קיבלו צרפת ובריטניה את השליטה במרבית המזרח התיכון ובחלקים מאסיה הקטנה, ומבחינת שתי המעצמות גם יחד, הן השיגו את כל אשר יחלו לו ואשר הונצח ביניהן בסוד בהסכם סייקס–פיקו: צרפת קיבלה מנדט על סוריה ולבנון, וכן את השליטה בדרום אנטוליה. בריטניה זכתה במנדט בעיראק ובארץ ישראל, וכן בשליטה בחלק קטן מדרום מזרח אנטוליה. כמו כן קיבלו שתי המדינות חזקה משותפת באיסטנבול, בים מרמרה ובמצרי הבוספורוס והדרדנלים, שהוכרזו כאזור בינלאומי מפורז. איטליה זכתה בדרום-מערבה של אנטוליה ובכלל זה גם במרבית חופי הים התיכון, וכן במערבה של אסיה הקטנה למעט איוניה, אך האיטלקים לא היו מסוגלים לבסס את שלטונם באזור. רודוס והאיים הדודקאנסיים כבר היו בשליטת איטליה מאז 1912. יוון קיבלה את השליטה באיוניה ובעיר איזמיר באסיה הקטנה, ובמרבית תראקיה המזרחית באירופה. הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה הוקמה במזרח טורקיה וכללה גם אזורים שבהם לא הייתה אוכלוסייה ארמנית משמעותית, כמו בפונטוס ובטרבזון, אך הצבא האדום פלש אליה ב-1920 ומדינה זו צורפה לברית המועצות. עוד הוכרז על הקמת אזור כורדי אוטונומי במזרח אנטוליה אך ניסיונותיו לממש את עצמאותו דוכאו על ידי הטורקים. הוכרה עצמאותה של ממלכה עצמאית בחג'אז אך זו התקיימה זמן קצר ונכללה לבסוף בערב הסעודית. צבא האימפריה העות'מאנית הוגבל להיקף של 50,000 חיילים ושש ספינות טורפדו, ונאסר עליו לחלוטין להקים חיל אוויר. הסכמות סוור לא יצאו לפועל בשל דחייתן על ידי התנועה הלאומית הטורקית בראשותו של מוסטפא כמאל. התמשכותה של מלחמת העצמאות של טורקיה על כל נספחיה הביאה לבסוף לקביעת עובדות בשטח והצדדים להסכם נפגשו שוב וניסחו את הסכם לוזאן שנחתם ביום 24 ביולי 1923 וביטל את הסכם סוור באופן רשמי, תוך שהוא מכיר בריבונותה של הרפובליקה הטורקית בגבולותיה החדשים. היסטוריה של האימפריה העות'מאנית היסטוריה של הרפובליקה הטורקית מדיה וקבצים בנושא הסכם סוור בוויקישיתוף הסכם סוור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Take off Your Pants and Jacket

Take Off Your Pants & Jacket הוא האלבום הרביעי של בלינק-182. הוא יצא ב-12 ביוני 2001 בחברת MCA Records, וכולל בתוכו את הלהיטים "The Rock Show", "First Date", "Stay Together for the Kids", "Anthem Part Two". האלבום מכר יותר מ-10 מיליון עותקים בכל העולם, והגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית. במקור הודפס באלבום בשלוש מהדורות שונות, כל מהדורה כוללת עטיפה ודיסק בצבע שונה. בכל מהדורה יש שירי בונוס שונים, באחד מהם ניתן למצוא שיר רציני ובשני שיר בדיחה. בדומה לאלבום הקודם, גם השם של האלבום הזה מהווה בדיחה גסה המתבססת על משחק מילים. לכאורה, הפירוש של שם האלבום הוא: לפשוט את המכנסיים והז'קט. אולם, בלשון הדיבור המילה Jacket, נשמעת כמו Jack it, שמשמעו לאונן. ומכאן, שם האלבום הוא לפשוט את המכנסיים ולאונן. האלבום גרף הצלחה אדירה, הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד 200 עם מכירות של יותר מ-350,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. זהו האלבום היחיד של הלהקה שהגיע להישגים כאלה. כל השירים נכתבו על ידי טום דה-לונג', מארק הופוס, וטראוויס בארקר. "Stay Together For The Kids" – מארק הופוס (בתים) וטום דה-לונג' (פזמונים). בנוסף ל-13 שירי האלבום, ישנן כמה מהדורות מיוחדות שיצאו. בגרסה המקורית, ישנם שלושה דיסקים שונים המכילים כל אחד מהם שיר בונוס שונים: ה"גרסה האדומה" (גרסת "Take Off") מכילה את שיר הבונוס: "Time to Break Up" – 3:05 ה"גרסה הצהובה" (גרסת "Pants") מכילה את שיר הבונוס: "What Went Wrong" – 3:13 ה"גרסה הירוקה" (גרסת "Jacket") מכילה את שיר הבונוס: "Hold On" (בגרסה המפורשת השיר נקרא "Don't Tell Me It's Over") – 2:33 הגרסה המפורשת לדיסק מכילה שלושה דיסקים שונים הכוללים שני שירי בונוס בכל אחד מהם: ה"גרסה האדומה" (גרסת "Take Off") מכילה את שירי הבונוס: "Time to Break Up" – 3:05 "Mother's Day" – 1:37 ה"גרסה הצהובה" (גרסת "Pants") מכילה את שירי הבונוס: "What Went Wrong" – 3:13 "Fuck a Dog" – 1:25 (במהדורה המיוחדת בבריטניה ואירלנד הגרסה הצהובה מכילה גם את השיר " Time to Break Up") ה"גרסה הירוקה" (גרסת "Jacket") מכילה את שיר הבונוס: "Hold On" – 2:33 "Grandpa" – 1:39 טום דה-לונג' – קולות וגיטרה מארק הופוס – קולות וגיטרת בס טראוויס בארקר – תופים רוברט ג'וזף מאנינג ג'וניור - קלידים מידע על האלבום Take off Your Pants and Jacket באתר MusicBrainz מידע על האלבום Take off Your Pants and Jacket באתר AllMusic האלבום Take off Your Pants and Jacket באתר Discogs
שיין גלאגר

שיין גלאגר (באנגלית: Shane Gallagher; ‏נולד ב־30 בדצמבר 1973) הוא מוזיקאי אמריקאי, הידוע כגיטריסט בלהקת פאנק רוק ובלהקת +44. שיין נולד בג'קרטה, אינדונזיה וגדל בלוס אנג'לס, בשנת 2006, הצטרף גלאגר לטרוויס בארקר, מארק הופוס ולגיטריסט לשעבר של להקת Transplants, קרייג פיירבאו, והקים איתם את הלהקה +44. הוא החליף את קרול הלר, הגיטריסטית הקודמת של +44, אחרי שעזבה את הלהקה כדי להקים משפחה. שיין גלאגר הוא צמחוני. הוא ניגן על גיטרה מאז שהיה בן 4. שיין גלאגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שיין גלאגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) שיין גלאגר, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרנסמטרופוליטן

טרנסמטרופוליטן (באנגלית: Transmetropolitan) היא סדרת קומיקס מז'אנר הסייברפאנק שאותה כתב וורן אליס ואייר דריק רוברטסון, אשר פורסמה בין השנים 1997–2002 בחברת DC קומיקס תחת החותם הזמני Helix ולאחר מכן ורטיגו. הסדרה הסתיימה לאחר 60 חוברות, ושתי הוצאות חיצוניות לעלילה הראשית: "אני שונא את זה כאן" ו"הזוהמה של העיר". לקומיקס זה הייתה השפעה מרובה בתחום והוא זכה בפרסים אחדים. העלילה מביאה את קורותיו וכתביו של עיתונאי גונזו מחתרתי וידוע לשמצה בשם ספיידר ג'רוזלם מהעתיד, מחווה לממציא סגנון הכתיבה עיתונות גונזו האנטר ס. תומפסון. ג'רוזלם מקדיש את חייו למלחמה בשחיתות שלטונית ובפשע ממסדי בארצות הברית העתידית. הוא ועוזריו פועלים כדי לשמור שעולמם לא יפול לתהומות הדיסטופיה יותר ממה שהוא עכשיו, בו בזמן שהם נאבקים בתהילה ובממון להם זוכים מאמריו של ספיידר. סגנונו של הקומיקס פרוע ביותר, והוא מערב אלימות מילולית, פיזית, ולפעמים מנטלית. הסיפור מתרחש חמש שנים אחרי שספיידר ג'רוזלם עזב את העיר, ועבר לגור בהר. שמות אלו הם מושגים סימבוליים, המייצגים את העולם הרועש של הציויליזציה, אל מול הרוגע של החיים הטבעיים. מושגים אלו מתנגשים בנפשו של ספיידר ובעולמו לאורך כל הסיפור. בחוברת הראשונה, מקבל ספיידר שיחה מהעורך שלו, האומר לו כי הוא חייב לו (לעורך), עוד שני ספרים על פי חוזה, ומכיוון שספיידר אינו יכול לכתוב כשהוא לא בעיר, הוא מוכרח לחזור. בעיר הוא משיג עבודה מעורך שהוא מכיר, בכתיבת טור שבועי. בעזרת הכעס העצום שלו כלפי מגרעות החברה המודרנית, והאלימות הבלתי מתחשבת שלו, יוצא העיתונאי האקצנטרי למסע בעקבות האמת. דמותו של ספיידר ג'רוזלם מדורגת במקום ה-45 ברשימה מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי IGN, וכן במקום ה-12 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות, לפי מגזין אמפייר. חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את האוגדן במקום ה-18 ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה. טרנסמטרופוליטן באתר הרשמי של DC קומיקס טרנסמטרופוליטן בפרויקט ויקיה של DC קומיקס Top 100 Comic Book Heroes: #45 - Spider Jerusalem The 50 Greatest Comic Book Characters https://www.listchallenges.com/forbidden-planets-50-best-graphic-novels ערך זה הוא קצרמר בנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
נפת אחלציחה

נפת אחלציחה (בגאורגית: ახალციხის მუნიციპალიტეტი, אחַלציחיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סאמצחה-ג'אוואחתי שבגאורגיה. בצפן-מערבה היא גובלת בנפת אדיגני, מצפון מזרח נפת סמטרדיה, נפת ואני ונפת בורג'ומי ובדרום ודרום-מזרח נפת אספינדזה, בדרום מערב היא גובלת בטורקיה. משנת 1846 ועד לשנת 1917 נכלל שטח הנפה בפלך כותאיסי בשם אוייזד אחלציך או המזרה של אחלציחה. מאותו זמן ועד לשנת 1930 היא נפה נפרדת. משנת 1933 חזרה לגבולותיה המקוריים. שטח הנפה משתרע על 1,010 קמ"ר, ואוכלוסיית מונה 20,992 איש. הנהרות בנפה זו: נהר הקורה, נהר הפוצחובי, כוואבליאני ואוראוולי. בנפה זו ישנן: ערים: 2 (אחלציחה, ואלה) כפרים: 46 כפרים. מנזר סָפַּרָה (საფარის მონასტერი) (המאה ה-10 - ה-14) מצודת אָצק'וּרִי (აწყურის ციხე) סלֶסִי - כפר היסטורי (სლესა) מצודת אָרקִ'י (არყისციხე) מדיה וקבצים בנושא נפת אחלציחה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נפת אחלציחה (בגאורגית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המטבח האמריקאי

המטבח האמריקאי (באנגלית: American cuisine) הוא סגנון הבישול הנפוץ בארצות הברית או שמקורו משם. משום שלאורך השנים התקיים בארצות הברית כור היתוך למסורות הקולינריות של עמים ותרבויות רבות, המטבח האמריקאי כיום מגוון במיוחד וקשה להגדרה. דרך אחת לתיאור המטבח האמריקאי היא כסינתזה של מטבחים שונים מרחבי-העולם, סגנון בישול אקלקטי אשר אימץ אלמנטים שונים מכל קהילות המהגרים. מצד שני, המטבח האמריקאי מייצא מגוון רב של מאכלים לרחבי העולם, ובמידה רבה ניתן לקבוע כי מטבח זה מוכר ופופולרי כיום בעולם באותה המידה כמו המטבח הסיני, המטבח הצרפתי והמטבח ההודי. רבים מהמאכלים שנחשבים כיום אמריקאיים מבוססים למעשה במקור על מסורות הבישול של ארצות אחרות. כך למשל, פאי תפוחים, פיצה והמבורגרים, כולם זהים או שמקורם במאכלים אירופאיים, או הבוריטו והטאקו אשר מקורם במטבח המקסיקני. הסיבה לכך היא שמטבחים רבים משפיעים זה על זה ושואבים מאכלים זה מזה. אף על פי כן, מנות רבות הנאכלות בארצות הברית לא תימצאנה במקומות אחרים בעולם. בשר באפלו (סטייקים והמבורגרים) צ'יזבורגר המבורגר נקניקייה בלחמנייה קציץ בשר לוף צ'יזסטייק קורנדוג קציצות דורבן כנפי עוף באפלו צ'ופ סואי אמריקאי לחם נקניקייה לובסטר ניוברג צ'אודר צדפות סלט קיסר עגבניות ירוקות מטוגנות טוגנים פוטטו בייגלה פיצה בסגנון ניו יורק (המטבח האיטלקי האמריקאי) שיקגו פיצה פאי (המטבח האיטלקי האמריקאי) פאי תפוחים חומיות עוגיית שוקולד צ'יפס צמר גפן מתוק גבינה לבנה עוגיית מזל פאדג' דונאט פנקייק פאי פקאן מקרוני עם גבינה חמאת בוטנים פופקורן דגני בוקר ארוחת טלוויזיה רוטב קפה נוצר לראשונה בשנת 1904 סלט שבע שכבות צ'אודר צדפות הוא מאכל המסמל את אזור ניו אינגלנד פיצה פאי בסגנון שיקגו במטבח האיטלקי-אמריקאי בראוניז – מסמלי המטבח האמריקאי פיש אנד צ'יפס מהמטבח האנגלי-אמריקאי קורנדוג כריכי סאב המבורגר טוגנים פיצה בסגנון סנט לואיס במטבח האיטלקי-אמריקאי פיצה יוונית במטבח האיטלקי-אמריקאי המבורגר שניצל, מקדונלד'ס עוף וצ'יפס, KFC בייקד זיטי במטבח האיטלקי-אמריקאי טבעות בצל תבשיל ניו-אינגלנדי של לובסטר, צדפות, תירס ועוד. בוסטון קרים פאי מדיה וקבצים בנושא המטבח האמריקאי בוויקישיתוף בישול אמריקני, דף שער בספרייה הלאומית
חיטמן

האם התכוונתם ל... עוזי חיטמן – זמר, מלחין ופזמונאי ישראלי. אוהד חיטמן – זמר, מלחין ופזמונאי ישראלי, אחיינו של עוזי חיטמן מאיה חיטמן – כדורגלנית ישראלית