laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ריקי רקלס

ריקי רקלס (Rikki Reckless) הוא שם הבמה של אסף עינב, סולן הארד רוק וגלאם מטאל ישראלי, אשר החל את פעילותו כאשר הקים את להקת קרוספייר בשנת 2000, יחד עם הגיטריסט ג'סי בולט במטרה להחיות את סגנון הרוק האמריקני של שנות ה-80. הלהקה הוציאה מספר סינגלים ואלבום בכורה בשם "Dirty Games", בחברת "Perris Records". בשנת 2011 הצטרף רקלס כסולן ללהקת לאוד נ' קליר (LOUD n' CLEAR), עימה הקליט את האלבום "Playing With Thunder" אשר ראה אור בשנת 2012. רקלס הקליט עם להקת קרוספייר 3 סינגלים ואלבום, בהם השתתף ככותב (לצד ג'סי בולט) וכזמר המבצע שירה ראשית יחד עם קולות רקע. אחד מהסינגלים הכיל מחרוזת שבוצעה על ידי הלהקה בקדם-האירוויזיון 2005, שם שר לצד יזהר כהן את "עולה עולה" ו-"אבניבי" בגרסאות רוק כבד. בנוסף, החל רקלס לעבוד עם הלהקה על חומר לאלבום השני, אולם שירים אלו הגיעו רק לשלב החזרות והקלטות ה-דמו, משום שבשנת 2008 פרש מן הלהקה. בשנת 2011 שב לפעול בז'אנר כסולן להקת לאוד נ' קליר, אשר בעבר הופיעה על במות לצד קרוספייר, בין היתר כאשר היו השתיים להקות החימום בהופעותיו של פול דיאנו (סולן להקת Iron Maiden לשעבר) ברחבי ישראל בשנת 2004. בשנת 2012 הקליט שירה וקולות ליווי באלבום "Playing With Thunder", ונטל חלק פעיל בעיבודים המוזיקליים. האלבום זכה לביקורות משבחות ובימים אלו נמצאת הלהקה במגעים עם מספר חברות תקליטים והפצה בעולם. ריקי רקלס וקרוספייר ביצעו מספר רב של הופעות ברחבי ישראל במשך השנים, כאשר מרביתן היו הופעות בהן ביצעה הלהקה חומר מקורי, וחלקן מופעי מחווה ללהקות רובים ושושנים ובון ג'ובי. רקלס גם שר בפסטיבל מטאליסט 2005, שם חיממו קרוספייר את מגאדת' ו-Destruction, והשתתף במספר מופעי-מחווה כזמר אורח, כגון המחווה לאינגווי מלמסטין והמחווה לאיירון מיידן ומטאליקה. בנוסף, ביצע מופעים שלמים כזמר בלהקת מחווה ללהקת לד זפלין. בתקופה מסוימת הופיע רקלס עם לאוד נ' קליר בתפקיד הגיטריסט, כאשר סולן הלהקה היה לב קרז'נר. לאוד נ' קליר, להקתו של רקלס, מתכוננת לצאת למסע הופעות במהלך 2013 לקידום האלבום.
ג'קי גליסון

ג'קי גליסון (באנגלית: Jackie Gleason;‏ 26 בפברואר 1916 – 24 ביוני 1987) היה שחקן קולנוע, תיאטרון, קומיקאי ומוזיקאי אמריקאי זוכה פרס הטוני ומועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט "אדי פלסון". גליסון נולד בשכונת בושוויק שבברוקלין, ניו יורק בשם הרברט וולטון גליסון ג'וניור. הוריו היו מיי והרברט ג'ון גליסון, מבקר ביטוח. אביו עזב את הבית לאחר מות אחיו בן ה-14 שנפטר מדלקת קרום המוח ואמו נפטרה כאשר היה בן 19. לאחר מות אביו חבר גליסון אל כנופיית רחוב ולמד בבית ספר ממלכתי בברוקלין, משם נשר. לאחר מכן מצא גליסון מספר עבודות מזדמנות כפעלולן, ככרוז וכמנהל טקסים בתיאטרון מקומי עבור 4 דולרים ללילה. גליסון התגלה כקומיקאי במועדוני לילה על ידי המפיק ג'ק וורנר שהחתים אותו בגיל 24 על חוזה עבודה שסידר לו תפקיד ראשון במותחן "אל כל אורך הלילה". התפרסם לראשונה בשנות ה-50 בזכות תוכנית הטוק שואו הקומית "המופע של ג'קי גליסון" בה כיכב והיה שותף להפקה. על הופעותיו וכתיבותיו לתוכנית הועמד גליסון לפרס אמי. הצלחתה הגדולה של התוכנית הביאה להפקת הסיטקום "The Honeymooners" בו שיחק גליסון בתפקיד הראשי לצידם של ארט קרני וג'ויס רנדולף. גליסון התנסה בתפקידים דרמטיים לראשונה בסרט "אדי פלסון", בהופעה בתור שחקן הביליארד האגדי מינסוטה פאטס אשר העניקה לו מועמדות פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולצידם של אנתוני קווין וקסיוס קליי בדרמת האגרוף "ריקוויאם לאליפות העולם. קומדיות נוספות בהן שיחק בתחילת דרכו בקולנוע היו "גיגות" של ג'ין קלי, סרט אותו כתב גליסון ושיחק בתפקיד האילם הצרפתי גיגות והועמד לפרס גלובוס הזהב, "המצב העדין של אבא" ו"סקידו" של אוטו פרמינגר. ב-1960 זכה גלסון בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר במיוזיקל על הופעתו במחזמר "Take Me Along". ב-1977 שיחק גליסון בקומדיית הפעולה המצליחה "הפרחח ובת השריף" בתפקיד השריף בופורד ג'אסטיס, אותו גילם גם בשני סרטי ההמשך "הפרחח ובת השריף 2" ו"הפרחח ובת השריף 3". בנוסף הופיע בקומדיה "הצעצוע" לצידו של ריצ'רד פריור ובסרט ההמשך הכושל לקומדיית הפשע "העוקץ". את תפקידו האחרון לפני מותו עשה גליסון בשנת 1986 בקומדיה של גארי מרשל "יחסים פשוטים" לצד טום הנקס. גליסון נישא שלוש פעמים: בראשונה לרקדנית ג'נבייב הלפורד ומנישואים אלו נולדו שתי בנות - ג'רלדין והשחקנית לינדה מילר. הוא נישא בשנית לבוורלי מקטיריק, ובשלישית לשחקנית מרילין טיילור. נכדו הוא השחקן ג'ייסון פטריק. אל כל אורך הלילה (1941) ליידי גנגסטר (1942) נץ המדבר (1950) אדי פלסון (1961) רקוויאם לאליפות העולם (1962) גיגות (1962) המצב העדין של אבא (1963) חייל של אבא (1963) סקידו (1968) איך לבצע נישואים (1969) אל תשתו מים (1969) הפרחח ובת השריף (1977) מר ביליון (1977) הפרחח ובת השריף 2 (1980) הצעצוע (1982) העוקץ 2 (1983) הפרחח ובת השריף 3 (1983) יחסים פשוטים (1986) מדיה וקבצים בנושא ג'קי גליסון בוויקישיתוף ג'קי גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר AllMovie (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'קי גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'קי גליסון, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר ספוטיפיי ג'קי גליסון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר דיזר ג'קי גליסון, באתר Discogs (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר בילבורד (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר טיידל (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר אמזון מיוזיק ג'קי גליסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'קי גליסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דרגות הצבא העיראקי

כבכל צבא, משתמשים אנשי הכוחות המזוינים של עיראק במערכת דרגות המסמלת את ההיררכיה הצבאית. מבנה הדרגות התקבל עם ייסודו של הצבא בשנות ה-20 של המאה ה-20 בהשפעת הצבא הבריטי, ולא עבר מאז שינויים נרחבים. שמות הדרגות הם בשפה הערבית, ודומים לשמות הנהוגים בצבאות ערבים אחרים כצבא מצרים או צבא סוריה. הסמלים בדרגות הקצונה כוללים כוכב, הנשר הרפובליקני המופיע בסמל עיראק, חרבות מוצלבות, וגבעולי חיטה. דרגת "מוּהִ֫יבּ", המקבילה לדרגת פילדמרשל בצבאות אחרים, אינה עוד בשימוש. האחרון שנשא אותה היה סדאם חוסיין בתקופת נשיאותו. להלן דרגות הקצונה בצבא העיראקי: מדיה וקבצים בנושא דרגות הצבא העיראקי בוויקישיתוף * פסח מלובני, מלחמות בבל החדשה - עלייתו ונפילתו של הצבא העיראקי, הוצאת משרד הביטחון, 2010, עמ' 920
אנציקלופדיה יודאיקה (אשכול)

אנציקלופדיה יודאיקה (Encyclopaedia Judaica) היא אנציקלופדיה המתמקדת בנושאי עם ישראל: יהדות, מדעי היהדות ותולדות עם ישראל שיצאה לאור בגרמנית בשנים 1928–1934, ולא הושלמה עקב עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. בשנת 1926 הציגו נחום גולדמן ויעקב קלצקין את תוכנית האנציקלופדיה שהייתה אמורה לצאת במקביל בעברית ובגרמנית. העורך הראשי היה יעקב קלצקין ולצדו כיהנו כמזכירים ראשיים: יעקב נפתלי שמחוני ומקס סולובייצ'יק. בפרסום נמנו ארבעה עשר מדורים ועורכיה: המזרח בימי קדם - נפתלי הרץ טור-סיני דברי ימי ישראל עד חתימת התלמוד - יעקב נפתלי שמחוני דברי ימי ישראל בימי הביניים והעת החדשה - יצחק משה אלבוגן ומארק וישניצר הספרות התלמודית - יהושע גוטמן הספרות הרבנית - ד"ר י. פריימאן העבודה והתפילה - יצחק משה אלבוגן הספרות ערבית והאסלאם - פרופ' נ. ווייל פילוסופיה - יעקב קלצקין תולדות הדתות - נפתלי הרץ טור-סיני חקר הלשונות השמיות - נפתלי הרץ טור-סיני הספרות העברית החדשה - מרדכי אהרנפרייז היסטוריה חברתית וכלכלית - מארק וישניצר שאלת ההווה בישראל - נחום גולדמן מדעי הטבע - ד"ר פ. כהן בשנים 1928–1934 יצאה לאור בברלין, בהוצאת "אשכול" של נחום גולדמן, אנציקלופדיה יודאיקה, שנכתבה בגרמנית. עורכיה הראשיים היו יעקב קלצקין ואיסמר אלבוגן. בין הכותבים נמנו נפתלי הרץ טור-סיני, אלתר דרויאנוב, יהושע גוטמן וחיים ברודי. ד"ר שאול טשרניחובסקי ערך את מדור חכמת הטבע והרפואה.. עשרה כרכים, מהערך Aach עד הערך Lyra, יצאו לאור עד להפסקת המיזם עקב עליית הנאצים לשלטון. כן יצאו לאור שני כרכים בעברית שנודעו כאנציקלופדיית אשכול. האנציקלופדיה לוותה בתרשימים רבים, אך המפות נעדרו ממנה כמעט לגמרי. הכרך השני בגרמנית יצא ביולי 1928 וכלל ערכים מ"אקדמיה" עד אבוסטזיה". הכרך השלישי יצא בתחילת 1929. הכרך החמישי יצא בתחילת 1930. הכרך התשיעי יצא לאור לקראת סוף 1932. הכרך הראשון של האנציקלופדיה בעברית, בשם "אשכול - אנציקלופדיה ישראלית", יצא בשנת 1929 והכרך השני באמצע שנת 1931. בעל המשמר תוארה האנציקלופדיה: "ניסיון גדול וחשוב מכל הבחינות - ניסיון ששימש דוגמה טובה למבצעי האנציקלופדיה העברית החדשה". אחדים מהערכים של אנציקלופדיה זו, (וכן חלק מכספי השילומים לגולדמן), שימשו בהכנת "אנציקלופדיה יודאיקה" באנגלית שיצאה לאור ב-1972. הלקסיקון היהודי אנציקלופדיה יודאיקה, באתר OCLC (באנגלית) אשכול, דואר היום, 22 באפריל 1926 האנציקלופדיה מיסודו של אשכול, דואר היום, 25 במרץ 1929 זיוה גולן, חביבה יונאי, "שאול טשריחובסקי - ביבליוגרפיה", מכון כץ לחקר הספרות העברית באוניברסיטת תל אביב, ומכון ההדרכה לספריות ציבוריות, תשמ"א, עמוד 5, האנציקלופדיה העברית, דבר, 28 בנובמבר 1947 הלל בירגר, אני תובעת את עלבוני!, דבר, 11 בספטמבר 1938 בהוצאת אשכול, דואר היום, 6 ביולי 1928 האנציקלופדיה של אשכול, דואר היום, 6 באפריל 1930 כרך תשיעי לאנציקלופדיה יודאיקא, דבר, 19 באוקטובר 1932 נתקבל למערכת, דבר, 29 בנובמבר 1929 אנציקלופדיה אשכול, כרך ב', דבר, 15 ביוני 1931 אחיבבל, הילד בשמו, על המשמר, 5 באוגוסט 1949
הגביע האוקראיני בכדורסל

הגביע האוקראני בכדורסל (באוקראינית: Кубок України з баскетболу) הוא מפעל כדורסל אוקראיני בשיטת גביע (המפסיד יוצא, או "נוקאאוט"), שנוסד בשנת 1992 ומנוהל על ידי פדרציית הכדורסל האוקראינית. בעונת 2008/09, בעקבות סכסוך בהנהלת הפדרציה פוצלה הסופרליגה לשתי ליגות נפרדות. מצב שיצר גם שתי תחרויות גביע נפרדות (גביע הסופרליגה וגביע הליגה), למשך עונה אחת בלבד. בגביע מתחרות כיום רק קבוצות הכדורסל של שתי הליגות המקצועניות באוקראינה. הטורניר נוסד אומנם בשנת 1992 וקבוצת בי.סי. אודסה זכתה בגביע הראשון אך אין תיעוד לשאר הזוכות לאורך שנות ה-90. 2000-01 בי.סי. אודסה 2001-02 אזובמאש מאריופול 2002-03 אזובמאש מאריופול 2003-04 אין תיעוד 2004-05 אין תיעוד 2005-06 אזובמאש מאריופול 2006-07 בי.סי. קייב 2007-08 אזובמאש מאריופול 2008-09 אזובמאש מאריופול (הסופרליגה) 2008-09 בודיוולניק קייב (הליגה) 2009-10 זפוריז'יה 2010-11 בי.סי. דניפרו 2011-12 בודיוולניק קייב 2012-13 זפוריז'יה 2014-15 בודיוולניק קייב 2015-16 חימיק יוז'ני 2016-17 בי.סי. דניפרו 2017-18 בי.סי. דניפרו הסופרליגה האוקראינית בכדורסל
בית בורגזה

בית בורגזה (באיטלקית: Borghese) הוא משפחת אצולה ואפיפיורות איטלקית. מקור המשפחה בסיינה, שם היו בניה בעלי עמדות בשלטון המקומי מן המאה ה-13. ב-1541 עבר מרקנטניו בורגזה (Marcantonio) לרומא. בשנת 1605 נבחר בנו קמילו (Camillo) לאפיפיור פאולוס החמישי והמשפחה זכתה למעמד גבוה, לכוח פוליטי ולעושר רב. אחיינו של קמילו, הקרדינל שיפיונה בורגזה הקים ברומא את וילה בורגזה וצבר יצירות אמנות רבות. המשפחה הייתה ממנהיגות "האצולה השחורה" ("nobiltà nera" או "aristocrazia nera"), קבוצה של משפחות אצולה רומאיות (בהן גם משפחת אורסיני ומשפחת קולונה) שתמכה באופן מסורתי במדינת האפיפיור ולא בשלטון החילוני ששלט ברומא, בעיקר לאחר כינון ממלכת איטליה ב-1870. המשפחה זכתה לעמדות כוח עקב היותו של האפיפיור פאולוס החמישי נאמן מאוד למשפחתו. הוא מינה את אחיו פרנצ'סקו (Francesco ;1556–1620) לדוכס ריניינו (Rignano), את אחיו ג'אמבטיסטה (Giambattista ;1554–1609) למושל רובע בורגו ברומא ונציב טירת סנטאנג'לו ואת בן-אחותו אורתנזיה, שיפיונה (אותו אימץ כבן) לקרדינל והעניק לו את תואר נסיך ויוורו (Vivero). הוא השתלט על אדמות רבות באזור הכפרי המקיף את רומא (הקמפנייה, Campagna) ובכך הפך את המשפחה לבעלת האדמות הגדולה באזור, בעלות שכללה מונופול על שירותים כגון הפעלת טחנות קמח ופונדקים. צעד נוסף שביצע האפיפיור להעלאת מעמדה של המשפחה היה יצירת מיתוס כביכול היא רומאית במקורה (למרות שרק דור קודם הגיעה לעיר), על ידי הוספת השם ROMANUS לחתימתו. שיפיונה בורגזה, האחיין שירש למעשה את כסאו של קמילו כראש המשפחה, היה פטרון של האמנות וריכז אוסף אמנות גדול. האוסף כולל אמנות רומאית עתיקה ויצירות משל קאראווג'ו, טיציאן, רפאל, ברניני ואחרים. חלק ניכר מהאוסף מוצג בגלריה בורגזה, וילה הנמצאת בשטח גני וילה בורגזה שהקים שיפיונה. מרקאנטוניו השני (Marcantonio II ;1598–1658), נסיך סולומנה, בנו של ג'אמבטיסטה, היה ראש המשפחה בדור השלישי. ב-1615 נשא לאשה את קמילה אורסיני ובכך הפך ליורש שני בתי האצולה הרומאיים העיקריים, בורגזה ואורסיני. מרקאנטוניו הרביעי (Marcantonio IV ;1730–1800) היה סנטור של הרפובליקה הרומית (ישות מדינית שהתקיימה בין 1798 ל–1799 בחסות נפוליאון בונפרטה. בנו, קמילו פיליפו לודוויקו (Camillo Filippo Ludovico ;1775–1832) היה גנרל בצבאו של נפולאון וב-1803 נשא לאשה את אחותו של נפולאון פאולין ומונה לדוכס גואסטלה ומושל פיימונטה. הוא מכר חלק ניכר מאוסף האמנות העתיקה של המשפחה למוזיאון הלובר. גם בנו השני של מרקאנטוניו הרביעי, פרנצ'סקו בורגזה-אלדוברנדיני (Francesco Borghese-Aldobrandini ;1776–1839) היה גנרל בצבא נפולאון וירש את קמילו פיליפו לאחר מותו. הנסיך שיפיונה בורגזה (Scipione Borghese ;1871–1927) היה תעשיין וחלוץ ספורט מרוץ מכוניות, במסגרת זו השתתף במירוץ "מפקין לפריז" בשנת 1907. הנסיך יוניו ולריו בורגזה היה קצין ים באיטליה הפאשיסטית, פיתח את תורת הלחימה של הקומנדו הימי והקים את שייטת הקומנדו הימי הראשונה בעולם. גם לאחר כניעת איטליה המשיך לשתף פעולה עם גרמניה הנאצית. בשנת 1970, כמנהיג החזית הלאומית, הנהיג ניסיון הפיכה פשיסטי כושל. מדיה וקבצים בנושא בית בורגזה בוויקישיתוף עצי משפחה של משפחות האצולה הרומאיות בית בורגזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דב רם

דב רם (28 במאי 1935 – 24 בספטמבר 2012) כיהן כראש מספן כוח האדם (רמכ"א) בחיל הים הישראלי עד לשנת 1983, בדרגת תת-אלוף. דב רם נולד בשם דב-רוברט הוך, אביו נרצח בשואה, אמו אסתר נישאה לשלמה וייזר בשנת 1945 ולהם נולדו שני בנים. דב ואחותו רחל הצליחו לברוח מהונגריה לישראל בשנת 1949. שאר המשפחה ניסתה לחצות את הגבול לאוסטריה, אבל הם נתפסו והושמו בכלא. רק בשנת 1956 הצליחה המשפחה לעלות ארצה ולהתאחד עם הילדים דב ורחל. רם גדל בקיבוץ גניגר, לאחר שסיים את בית הספר התיכון התגייס לצה"ל בשנת 1952. בשנת 1954 התנדב לשייטת 13, וב-1955 הוסמך כלוחם. נשלח לקורס קצינים בבה"ד 1 ולקורס חובלים. בשנת 1957 הוסמך כקצין ים, ובאותה שנה מונה למפקד פלגה בשייטת 13. המשיך בתפקידי הדרכה ופיקוד בקומנדו הימי עד לשנת 1966. מונה לקמ"ן שייטת 13 ובשנים 1965-1962 שימש כקצין אג"ם של השייטת בדרגת רב-סרן. מונה לראש ענף מבצעים במטה חיל הים. במהלך תפקידו זה ביצעה שייטת 13, בפיקודו של סא"ל זאב אלמוג, מבצעים רבים מעבר לגבול, חלקם הגדול במהלך מלחמת ההתשה. בין הפעולות הבולטות היו הפשיטות על מוצב החוף עדביה ועל מבצר האי גרין, וטיבוע שתי טרפדות מצריות במפרץ סואץ (מבצע אסקורט) שהיווה תנאי לביצוע פשיטת השריון (מבצע רביב) בחוף המצרי. רם היה מפקד הקורבטה אח"י נגה (ק-22), ששימשה כאוניית אימונים. באוגוסט 1971 מונה למפקד בסיס אשדוד וכיהן בתפקיד עד חודש מרץ 1973 מונה לראש מחלקת תוא"ר במפקדת חיל-הים ומאוחר יותר לראש מספן כוח-האדם במפקדת חיל-הים, והועלה לדרגת תא"ל, תפקיד בו היה עד אוגוסט 1983 מועד בו פרש לגמלאות. טכס סיום פו"מ – עם הרמטכ"ל יצחק רבין ומרדכי גור הענקת דרגת אל"מ ע"י הרמטכ"ל מרדכי גור ומפקד חיל הים מיכאל ברקאי הענקת דרגת תא"ל ע"י הרמטכ"ל רפאל איתן וסרן מזל רם (אשתו) באירוע ממלכתי, רוכן ליד חיים בר-לב אביו של דב רם נספה בשואה, אמו נפטרה בשנת 1986 ואחותו נפטרה בשנת 2000. שני אחים נוספים שלו הם גיורא רם וטיבור רם. דב רם נפטר ב-24 בספטמבר 2012. השאיר אחריו אישה ושישה ילדים. סיפורים על משפחתו בספר "הקשר ההונגרי" "The Hungarian Connection", רומן אוטוביוגרפי, ISBN=978-965-91623-0-7 מדיה וקבצים בנושא דב רם בוויקישיתוף שלמה מן, מוסף מיוחד - ח"י לאשדוד, 'בין גלים' 167 אפריל 1986 עמ' 25. זאב אלמוג, דברי הספד על דב רם
בנק רוח הקודש

בנק רוח הקודש (באיטלקית: Il Banco di Santo Spirito), היה בנק מדינת האפיפיור והבנק הלאומי הראשון בעולם (אין זה בנק הוותיקן, שנוסד ב-1942). הבנק נוסד ב-13 בדצמבר 1605 על ידי האפיפיור פאולוס החמישי, ב-1923 התאגד כתאגיד בבעלות בעלי מניות, ב-1992 התמזג לבנקו די רומא, מאז 2002 חלק מקבוצת Capitalia. מסמכי הבנק נשמרו בארכיונים הסודיים של הוותיקן. האפיפיור פאולוס החמישי החליט להקים בנק של מדינת האפיפיור על מנת להשתחרר מהתלות בבנקאי פירנצה. מטרתו הראשונה של הבנק הייתה לממן את פעילות בית חולים בשם: "בית החולים של רוח הקודש בססיה" (Spedale e Chiesa di Santo Spirito in Sassia), ומכאן גם מקור שמו. הבעלים הרשמי של הבנק היה בית החולים, אך הוא שימש למימון מדינת האפיפיור באופן כללי, לכנסייה, לבתי חולים ולפעילות פיתוח ציבורית ברומא ומחוצה לה. ב-1667 העניק האפיפיור קלמנס התשיעי לבנק את משכנו ב"ארמון בנק רוח הקודש" (Palazzo del Banco di S. Spirito) ושם הרחוב שונה ל"רחוב הבנקים החדשים" (Via dei Banchi Nuovi ;בניגוד לבנקים הפלורנטיניים שהיו "הבנקים הישנים"). בשנת 1750 הוציא האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר, שהקפיד על איסור ריבית, אנציקליקה הידועה בכינוי Vix Pervenit, המגנה הלוואה בריבית. הדבר הוביל לשינויים בבנק ולהגבלת פעילות ההלוואות שלו. ב-1786 החל הבנק להדפיס שטרות נייר. ב-1923 התאגד הבנק כתאגיד בבעלות בעלי מניות, במסגרת הכלכלה המודרנית. ב-1935 הולאם הבנק על ידי איטליה הפשיסטית. ב-1989 רכש הבנק את הבנק הרומאי "Cassa di Risparmio di Roma" וב-1992 התמזג לתוך בנק רומא. מדיה וקבצים בנושא בנק רוח הקודש בוויקישיתוף אירועים בציר הזמן של ההיסטוריה של הבנק (באיטלקית) del Banco di S. Spirito הארמון במדריך רומא
TNT (פירושונים)

האם התכוונתם ל... Tuberculosis Necrotizing Toxin (ביוכימיה) – חלבון הנמצא בתוך חיידק השחפת, המסייע לו לחמוק ממערכת החיסון ולחולל את המחלה TNT (טרי-ניטרו-טולואן) - חומר נפץ TNT (אופנה) – רשת אופנה לצעירים בישראל, מותג של הוניגמן TNT (ערוץ טלוויזיה) – ערוץ טלוויזיה בכבלים אמריקאי THT (ערוץ) – ערוץ טלוויזיה רוסי, עם בעלות על ערוץ בשם TNT BRAVO TNT אקספרס – חברת בלדרות למשלוחים בינלאומיים.
עומרי סגל

עומרי סגל (נולד ב-29 ביולי 1989) המוכר בשם הבמה 69 (סיקסטי-ניין), הוא ראפר, מפיק מוזיקלי, פזמונאי ומלחין ישראלי. סגל ידוע כחבר לשעבר בהרכב ההיפ הופ האידיוטים יחד עם רון "סקיי" נשר, ארז "איזי" שרון ורון "בי" ביטון. בעבר היה סגל חתום בלייבל משפחת תאקט וכן היה חלק מההרכב "לייבל הצפון". עומרי סגל נולד בנהריה לנורית ומריאן סגל. בגיל 13 התחיל את דרכו בתחום כאשר הקליט והפיק בביתו. לאורך השנים עבד והפיק אמנים צעירים. בהמשך היה ממקימי להקת Deomlition, בה ניגן על התופים, יחד עם אדיר קולונה, מעוז קין ורם בולטניקוב. סגל מפיק, מקליט וכותב את כל שיריו בעצמו, באולפני זיפי שבמרכז ישראל. בנוסף אחראי על הפקות של אמנים רבים ומוכרים. בתחילת 2012 הוציא סגל את אלבומו הראשון "נלחם בשביל עצמי". האלבום יצא לאור תחת הלייבל "משפחת תאקט" וזכה להצלחה רבה. באלבום התארחו איזי, סקיי, סטטיק, בוקה, יוזי, הוריקיין, KYD, איציק קרייף, האידיוטים, שאקה, אדיר קולונה, בלאקאאוט ופז ייני. בשנת 2013 הוציא סגל את הלהיט "לוקו ויין" יחד עם אלון דה לוקו, סטטיק, בומרנג ואור דה לוקו. באותה שנה החל בהקמת הלייבל Allcni עם הראפרים רון נשר, סטטיק, יוזי, הוריקיין ובומרנג. לייבל זה התפרק לאחר תקופה קצרה. ב-2014 הוציא סגל את הלהיט "פותחת תיק" יחד עם די ג'יי צביקה ברנד, רון "סקיי" נשר וג'הבי שעשה שמות בעולם, במדינות רבות ביניהן ברלין, אוקראינה ורוסיה. באוגוסט 2015 החל סגל לעבוד עם הזמרת נועה קירל, והפיק לה את שיר הפריצה שלה "קילר" שזכה להצלחה רבה. ב-22 בנובמבר 2016 הוציא דואט עם הזמר ליאור נרקיס בשם "אחת כמוך" שהפך במהרה ללהיט. ביוני 2017 הוציא סגל את השיר "הלו מאמי" ביחד עם איתי לוי ו-HEVI LEVI, השיר זכה להצלחה רבה. באותה השנה, הפיק סגל את שיר הנושא לסדרה "רוצה להיות זמרת" יחד עם עדי לאון. באוגוסט 2017 הוציא סגל דואט ביחד עם הזמר רגב הוד בשם "מתגלגל", אותו כתב והלחין ביחד איתו הפזמונאי אופיר כהן. במאי 2018, הפיק את אלבום הבכורה של רון נשר, "ראש העיינשטיין/אינלונימוס", ואף התארח במספר שירים בתוכו. ביוני 2018 הוציא סגל סינגל ביחד עם הזמר דודו אהרון בשם "חתונה של השמחות", אותו כתב והלחין הפזמונאי אופיר כהן ביחד עם תמיר צור ואהרון עצמו. ב-2019 הקים סגל את "לייבל 69" בו חתומים האמנים ויק וג'הבי.[דרוש מקור] עומרי נשוי לדור הראל, עורכת דין בענייני מוזיקה ומנהלת אמנים. נלחם בשביל עצמי (2012) האידיוטים - מי אידיוט (2011) עומרי סגל, ברשת החברתית פייסבוק עומרי סגל, ברשת החברתית אינסטגרם עומרי סגל, סרטונים בערוץ היוטיוב עומרי סגל, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) עומרי סגל, באתר MusicBrainz (באנגלית) עומרי סגל, דף שער בספרייה הלאומית 69 בקליפ "המוזיקה נושמת בי", באתר mako, ‏2012-07-05 "אחת כמוך": שיר חדש לליאור נרקיס, עומרי 69 ולוי&סוויס, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2016 בן שלו, מה מפריד בין המלה "מותק" למלה "מאמי" בפופ הישראלי? התשובה פוליטית, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2019
אנדרטת משמר הגבול

האנדרטה לחללי משמר הגבול היא אנדרטה ואתר הנצחה לחללי משמר הגבול. את האנדרטה תכנן האדריכל יחיאל ערד והיא נחנכה ב-28 באוקטובר 1980. האנדרטה ניצבת על גבעה מעל מחלף עירון על כביש 65, מול קיבוץ ברקאי ומחלף משמר הגבול, בשטח המועצה אזורית מנשה. היא נבנתה בעקבות החלטה של מפקד מג"ב דאז, ניצב צבי בר, להחליף את אנדרטת מג"ב עד לאותה תקופה ששכנה בתוך בסיס ליד קיבוץ אייל. האנדרטה המקורית מבסיס אייל הועברה בשנת 2014 למתחם אנדרטת מג"ב. מיקום האנדרטה נבחר בשל קרבתו למשטרת כרכור, בו ישבה פלוגה ב', אחת מפלוגות משמר הגבול שהוקמו בשנת 1951, עוד בטרם הוקם מג"ב באופן רשמי. לאחר הקמת החיל ישבה במקום פלוגה ו' של משמר הגבול והיום יושבת מפקדת מג"ב חוף ליד העיר חריש הסמוכה. האנדרטה היא מגדל תצפית משולש (המסמל השתתפות לוחמים יהודים, מוסלמים ונוצרים) שראשו קטום, העשוי בטון חשוף. בתחתית המגדל חדר זיכרון שעל קירותיו חקוקים שמות נופלי החיל. בראשית שנות האלפיים נגמר המקום על קירות החדר ונבנה קיר הנצחה חדש הצמוד לאנדרטה. על הקיר החדש חקוקים על לוחות גרניט שמות 513 חללי משמר הגבול, וכן פסוק מספר ירמיהו: ”ונתתיך לעם הזה לחומת נחושת בצורה ונלחמו אליך ולא יכלו לך”. מסביב לאנדרטה משתרעת חורשה ובה עצי חרוב ושולחנות לעריכת פיקניק. מול האנדרטה נמצאת רחבת מסדרים בה נערכים הטקסים הרשמיים של החייל: טקסי השבעה, סיום קורס וטקסים לזכר חללי מג"ב. במתחם האנדרטה קיים בית מורשת והנצחה על שם רב ניצב פנחס קופל, מפקד מג"ב הראשון. המתחם כולל מוזיאון, ארכיון, אודיטוריום, וחדרי הנצחה. כמו כן יושבת באתר יחידת ההיסטוריה של משמר הגבול. במקום נערכות סדנאות חינוך, ימי עיון ואירועים הקשורים לחיל. ליד הכניסה לאתר נמצאת פינת הנצחה לשלושת שוטרי מג"ב ששרתו באתר ההנצחה ונהרגו בפיגוע בצומת כרכור ב-2002. קיר ההנצחה באנדרטת מג"ב מוזיאון מורשת מג"ב סירת מג"ב באתר הנצחת מג"ב פינת הנצחה לשלושת שוטרי יחידת ההנצחה של מג"ב שנרצחו בפיגוע בצומת כרכור מדיה וקבצים בנושא אנדרטת משמר הגבול בוויקישיתוף האנדרטה באתר יזכור האנדרטה באתר המועצה האזורית מנשה. סקירה על האתר. מיכאל יעקובסון: סיבוב באנדרטת משמר הגבול בתכנון חיליק ערד, באתר 'חלון אחורי', 6 ביולי 2016 דף מוזיאון משמר הגבול בפייסבוק מוזיאון משמר הגבול בפייסבוק עמוד מוזיאון משמר הגבול באינסטגרם מוזיאון משמר הגבול באינסטגרם ספר ירמיהו, פרק ט"ו, פסוק כ'.
ליפא גלנץ

ליפא גלנץ (נולד ב-1975) הוא חזן ישראלי. ליפא גלנץ נולד ב-1975 לשמואל ולשושנה גלנץ. את כישרונו בתחום רכש מאביו ועוד בהיותו נער צעיר החל את הקריירה המוזיקלית שלו. את שירותו הצבאי עשה במקהלת הרבנות הצבאית. במהלך שירותו הצבאי, הופיע יחד עם המקהלה בצרפת, שם הופיע לפני הקהילה היהודית והרב הראשי יוסף סיטרוק. כמו כן, הופיע בפני משלחות יהודיות המבקרות בישראל ואף הופיע מספר פעמים במעונו של נשיא המדינה בכנסת ובחידון התנ"ך העולמי. עם שחרורו מהצבא המשיך גלנץ את לימודיו במכון לחזנות בתל אביב בהנהגתו של החזן נפתלי הרשטיק. כמו כן, הוא המשיך לפתח את הקריירה המוזיקלית שלו תחת הדרכתם של החזנים משה שטרן, יצחק אשל ושמואל ברוך טאובה וספג חזנות מפיהם של החזן חיים פייפל והמנצח מרדכי סובול. המינוי הראשון שלו בתור חזן היה בבית הכנסת הגדול בחדרה, שם כיהן במשך שנתיים. לאחר מכן עבר לבית הכנסת "בית ציון" שבמונטראול, תפקיד בו החזיק במשך כעשר שנים. במהלך שהותו במונטריאול, גלנץ נקרא לעיתים קרובות לתת הופעות ולהשתתף בשבתות חזנות ברחבי קנדה, ארצות הברית, אירופה וישראל. גלנץ מרבה להופיע לצד חזנים ואמנים מפורסמים רבים כמו משה שטרן, בן ציון מילר, יעקב מוצן, ישראל רנד, נפתלי הרשטיק דודו פישר, רמי קליינשטיין, ישי לפידות וחזנים ואמנים נוספים. לכבוד היובל לבית הכנסת בית ציון, הוזמן הרב הראשי לישראל ישראל מאיר לאו. בהזדמנות אחרת, הוזמנה מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים להופיע יחד עם גלנץ בבית ציון תחת ניצוחו של המנצח אלי יפה. בשנת 2005, גלנץ הוזמן להופיע בתוכנית טלוויזיה עם החזנים יצחק מאיר הלפגוט, דוד אולמן ואשר הינוביץ. הרביעייה שרה יחד עם התזמורת הסימפונית יובל תחת ניצוחו של מרדכי סובול. תוכנית זו שודרה במשך שלוש שנים ברציפות כתוכנית המרכזית לערב ראש השנה בישראל ובארצות הברית. גלנץ נשוי לליאת ולהם חמישה ילדים. האלבום "להודות לך", אלבום המשלב קטעי חזנות ושירים חסידיים (2007) הקליט שיר שיצא באלבום "מלווה מלכה", אלבום שירי שבת (2008) הופיע בדיסק "חזני העולם שרים קרליבך" (2009) השיר "גדול ליהודים", הפסוק האחרון במגילת אסתר (2011) אתר האינטרנט הרשמי של ליפא גלנץ (באנגלית) ליפא גלנץ, באתר MusicBrainz (באנגלית) הבן יקיר לי - גלנץ עם ישי לפידות, סרטון באתר יוטיוב לא תדע מלחמה - מתוך הדיסק להודות לך, סרטון באתר יוטיוב גדול ליהודים - השיר לפורים, סרטון באתר יוטיוב Etz Chayim - Tree of Life, סרטון באתר יוטיוב חזני העולם שרים קרליבך