laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אביב פנקס

אביב פנקס (נולדה ב-12 במרץ 1992) היא שחקנית ותסריטאית טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע ישראלית. פנקס היא בת קיבוץ עין כרמל אשר למדה בתיכון "חוף הכרמל" שבמעגן מיכאל. בוגרת בית הספר למשחק יורם לוינשטיין. בוגרת "מנשר לאומניות" במסלול כתיבה וקולנוע. בשנת 2013 השתתפה בסרט "מקובלות" בתפקיד נטע זוזובסקי, לצד שיר מורנו וג'וי ריגר. בשנת 2016 הצטרפה לסט השחקנים הראשיים של הסדרה "פלאשבק", שם גילמה את ניר. בנוסף, מאותה שנה החלה לשחק בסדרה "נעלמים" את דמותה של תמר, ואת דנה בסדרה "תאג"ד". בשנת 2019 שיחקה בסרט הקולנוע "מראות שבורות", ובאותה שנה השתתפה במחזמר "מאמא מיה". החל משנת 2020 החלה לשחק בסדרה "פלמ"ח" מבית yes, בתפקיד יעל, מדריכת ההכשרה של פלוגת הנוער של הפלמ"ח. בנוסף כתבה את העונה השנייה והשלישית של הסדרה. בנוסף, לוהקה בשנת 2020 לסרט הגרמני-ישראלי "חתונה עם סבתא". בשנת 2021, לוהקה לצוות השחקנים של עונתה השנייה של "שבאבניקים" ולצוות השחקנים של הסדרה "מי פה הבוס?". באותה השנה הצטלמה גם לסרט בשם "שיניים". וגם נבחרה לככב במחזמר "התחנה" בתיאטרון חיפה. ב-2021 הצטרפה גם לנבחרת של one project מקבוצת עזריאלי. באוקטובר 2021 הצטלמה לסדרה "בלאדי מורי" של yes, שעלתה שנה לאחר מכן. באפריל 2022 נבחרה לככב בהצגה "גלבי" בהבימה. בספטמבר 2022 החלה להצטלם לפרויקט בשם "אלבום שקוף". בינואר 2023 לוהקה לסרט ולסדרה "המזח". ביוני 2023 החלה להצטלם לסרט בינלאומי בכיכובה באתונה. ב-9 בספטמבר 2020, התארסה למוזיקאי גיל לנדאו, חבר להקת לולה מארש. ב-10 ביוני 2021 השניים נישאו. מתגוררת בתל אביב-יפו. אביב פנקס, ברשת החברתית פייסבוק אביב פנקס, ברשת החברתית אינסטגרם אביב פנקס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אביב פנקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אביב פנקס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי אביב פנקס, באתר ספר הקולנוע הישראלי דורין רוטנשטרייך, אחרי "נעלמים" ו"תאג"ד", אביב פנקס מככבת ב"פלאשבק" ומתכוננת לפריצה הגדולה. באתר מעריב לנוער, 4 בדצמבר 2016. דניאל שירין, עכבר העיר, אביב פנקס: "הקרבה לקהל שלנו זאת הסיבה הכי טובה לקיים מופע", באתר הארץ, 17 באוגוסט 2017 נועם כהן, ‏"כשאת כותבת לעצמך את הטקסט ההסתכלות שלך על הסדרה משתנה", באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2021 יואב תמר, אביב פנקס: "אם למישהו זה יותר מדי, הוא מוזמן להחליף ערוץ" באתר פרוגי, 29 באוגוסט 2021. סמדר שיר, צריך לחיות לא בחצי כוח. לחיות באמת, עד הסוף", באתר "ידיעות אחרונות", 24 בנובמבר 2021 רתם איזק, "ג'ון וויט איש מקסים. רק אל תדברי איתו על פוליטיקה והכול יהיה בסדר", באתר ynet, 7 באוגוסט 2024 מיכל דאבי, "אמא הייתה צעירה ובריאה והיא נפטרה בפתאומיות. מאז יש גוש בבטן שמכביד על הכול", באתר חדשות 13, 25 באוגוסט 2022
מארק וסט

מארק אנדרה וסט (באנגלית: Mark Andre West; נולד ב-5 בנובמבר 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך 17 עונותיו ב-NBA הם 5.7 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק. וסט נולד בבסיס צבא ארצות הברית פורט קמפבל אשר בדרום קנטקי, וגדל בפיטרסבורג שבווירג'יניה. בין השנים 1979–1983 למד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 11.4 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק. לאורך תקופתו באולד דומיניון השיג 3 פעמים טריפל דאבל שמורכב מנקודות, ריבאונדים וחסימות. בין עונתו השלישית לרביעית בליגת המכללות השתתף באליפות העולם בכדורסל 1982 כשחקן נבחרת ארצות הברית, אשר זכתה במדליית הכסף. וסט עצמו שותף בשישה מתוך תשעת משחקי נבחרתו, וקלע 9 נקודות בסך הכול. בדראפט ה-NBA‏ 1983 נבחר וסט בבחירה ה-30, על ידי דאלאס מאבריקס. ב-4 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA שיחק עבור המאבריקס, מילווקי באקס וקליבלנד קאבלירס, בעיקר כשחקן ספסל, ותרם 5.1 נקודות ו-4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק. בפברואר 1988 נשלח על ידי הקאבלירס בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם קווין ג'ונסון וטיירון קורבין, בתמורה ללארי נאנס ומייק סנדרס. במהלך עונת 1988/1989 ביסס את מעמדו כסנטר הפותח של הקבוצה, ובעונה העוקבת רשם שיאי קריירה של 10.5 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, הוביל את כל שחקני הליגה עם 62.5% קליעה מהשדה, והעפיל עם הסאנס לגמר האזור המערבי בפעם השנייה ברציפות. בעונת 1992/1993 סייע לפיניקס להעפיל לגמר ה-NBA בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, ואף פתח בכל 24 משחקי הקבוצה בפלייאוף, לצדם של צ'ארלס בארקלי, ריצ'י דומאס, דן מארלי וקווין ג'ונסון. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסאנס בתוצאה 2–4 מול שיקגו בולס, אשר זכתה בתואר האליפות בפעם השלישית ברציפות. בקיץ 1994 הועבר וסט בטרייד לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק בשתי העונות הבאות. בין השנים 1996–2000 שיחק עבור קליבלנד קאבלירס, אינדיאנה פייסרס, אטלנטה הוקס ופיניקס סאנס, עד לפרישתו ממשחק בסיום עונת 1999/2000. בעת פרישתו ממשחק ניצב במקום השני בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה, אחרי ארטיס גילמור, עם 58.0%. כמו כן ניצב במקום השני בתולדות פיניקס סאנס בסך חסימות בקריירה, אחרי לארי נאנס, עם 897 חסימות כשחקן הקבוצה. בשנת 2001 מונה וסט לעוזרו של ג'נרל מנג'ר פיניקס סאנס, בראיין קולנג'לו, ובין השנים 2013–2015 שימש במועדון כעוזר מאמן, תחת המאמן הראשי ג'ף הורנסק. בסיום עונת 2014/2015 עבר לתפקיד "מנהל קשרי שחקנים" ("Director of player relations") של הסאנס. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר פיב"א פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של וסט ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של וסט, באתר sports-reference.com ביוגרפיה של וסט, באתר אוניברסיטת אולד דומיניון נבחרת ארצות הברית בכדורסל 1982, באתר USA Basketball רשימת הנבחרים בדראפט 1983, באתר basketball-reference.com מובילי ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה, נכון לשנת 2000, באתר basketball-reference.com המובילים הסטטיסטיים של הסאנס, באתר basketball-reference.com פיניקס עורכת שינויים בצוות האימון, באתר azcentral.com,‏ 29 במאי 2015
קרחון סלר

קרחון סלר (באנגלית: Seller Glacier) הוא קרחון בחוף פאלייר, במערב חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה. אורכו של הקרחון 37 קילומטרים; ורוחבו 7 קילומטרים. הקרחון זורם לכיוון מערב, ונשפך אל הדום הקרח פורסטר, צפונית בסמוך לפסגת פלינדרס. הקרחון נסקר לראשונה באופן גס בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1936–1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל. הקרחון נסקר מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958. שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הקרחון נקרא על שמו של ג'ון סלר (John Seller) - הידרוגרף ויצרן מצפנים. שם זה ניתן, בדומה לשמו של קרחון איירי הסמוך, בהקשר של יצרן מצפנים. • Mauri Pelto, Ongoing Evolution of Fleming Glacier, Antarctica • Peter Friedl, Thorsten C. Seehaus, Anja Wendt, Matthias H. Braun, and Kathrin Höppner, Recent dynamic changes on Fleming Glacier after the disintegration of Wordie Ice Shelf, Antarctic Peninsula, The Cryosphere, 12, 1347–1365, 2018 https://doi.org/10.5194/tc-12-1347-2018 קרחון סלר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית קרחון סלר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה קרחון סלר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מזג אוויר נוכחי מעודכן בקרחון סלר תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור קרחון סלר נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור קרחון סלר גאזט השמות האנטארטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
גבעות מאייר

גבעות מאייר (באנגלית: Mayer Hills) הם גבעות נמוכות, המכוסות ברובן קרח בארץ פאלמר, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. שיא גובהן של הגבעות - 900 מטרים מעל פני הים. הגבעות ממוקמות מדרום להדום הקרח פרוסטר, בין קרחון פרוספקט והר לאו. הגבעות נסקרו לראשונה באופן גס מהקרקע על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1936–1937. הגבעות נסקרו בשנית על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958. שמן של הגבעות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. הגבעות נקראו על שמו של יוהאן טוביאס מאייר, מתמטיקאי ו אסטרונום גרמני שהתפרסם בתקופתו בזכות מחקריו על תנועת הירח וטבלאות נתוני המיקומים הירחיים המדויקות שחישב על בסיס מחקרים אלה. בטרם הייתה למכשיר הכרונומטר תפוצה רחבה, הטבלאות הירחיות של מאייר הן שהפכו את תהליך הניווט האסטרונומי בים למעשי (בעזרת שיטת המרחק הירחי), ולפיכך הייתה להן השפעה מרחיקה לכת על יכולת ההתמצאות של ימאים באוקיינוס. טבלאותיו פורסמו על ידי האדמירליות הבריטית בשנת 1775. גבעות מאייר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית גבעות מאייר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה גבעות מאייר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה גבעות מאייר באתר mountainplanet מחשבון מרחקים - המרחק מגבעות מאייר לאתרים סמוכים גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי
הר לאו (אנטארקטיקה)

הר לאו או הר ליאו (באנגלית: Mount Leo; מילולית: הר אריה) הוא הר מבודד, בחוף פאלייר, בצד המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 1,270 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-3,453 בגובהו באנטארקטיקה. ההר ממוקם לגדתו הדרומית של הדום הקרח פורסטר. מורדותיו הדרומיים של ההר סלעיים ותלולים. ההר נסקר לראשונה באופן גס מהקרקע על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1936–1937. ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, ונסקר מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958. שמן של הגבעות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. שמו של ההר תיאורי; להר צורה הדומה לאריה רובץ. הר לאו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית הר לאו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה הר לאו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
נווין סואן פוק

וייטנאם זהו שם וייטנאמי; שם המשפחה הוא נווין. על פי הנוהג המקומי, יש להתייחס לאדם זה בשמו הפרטי, פוק. נווין סואן פוק (בווייטנאמית: Nguyễn Xuân Phúc; נולד ב-20 ביולי 1954) הוא פוליטיקאי וייטנאמי, אשר כיהן כנשיא וייטנאם מ-5 באפריל 2021 עד להתפטרותו ב-17 בינואר 2023, שהתרחשה בשל פרשות שחיתות שונות. לפני כן כיהן כראש ממשלת וייטנאם בין השנים 2016–2021. נווין סואן פוק נולד ב-20 ביולי 1954 בדרום וייטנאם. אמו ואחיו פעלו בוייטקונג. אחותו נהרגה בהפצצות אמריקאיות במסגרת מלחמת וייטנאם בשנת 1965. בשנת 1966 נהרגה גם אמו. נווין סואן פוק ברח לצפון וייטנאם בשנת 1967. בשנים 1973–1978 למד ניהול במכללות שונות בווייטנאם. הצטרף למפלגה הקומוניסטית של וייטנאם בנובמבר 1983. נווין סואן פוק החזיק במשרות ניהול שונות במשרדי הממשלה. בשנים 2011–2016 כיהן כסגן ראש הממשלה ובאפריל 2016 נבחר לכהן כראש הממשלה. מדיה וקבצים בנושא נווין סואן פוק בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קולבי קייב

קולבי קייב (באנגלית: Colby Cave;‏ 26 בדצמבר 1994 – 11 באפריל 2020) היה שחקן הוקי קרח מקצועני קנדי, ששיחק במדי בוסטון ברואינס ואדמונטון אוילרס מליגת ההוקי הלאומית (NHL). קייב נולדה בצפון באטלפורד שבססקצ'ואן, שיחקה לראשונה באופן מקומי עם כוכבי באטלפורד בליגת ההוקי AAA של ססקצ'ואן מ-2009 עד 2011. הוא שיחק במדי הברונקוס משנת 2011 ובעונתו השלישית בקבוצה מונה לקפטן. הוא המשיך בהתפתחותו בכך שהעלה את משחקו ההתקפי כמעט לקצב נקודה למשחק שסיים עם 70 נקודות ב-72 משחקים. לבסוף עורר את התעניינות קבוצת ה-NHL וחתם חוזה לשלוש שנים בבוסטון ברוינס ב-4 באפריל 2015. קייב בילה את רוב שלוש השנים הראשונות בקריירה המקצועית שלו עם פרובידנס ברוינס, מליגת ההוקי האמריקאית. במהלך העונה האחרונה בחוזה שלו עם הברוינס בשנים 2017–2018, שיחק בליגת NHL לראשונה. את הופעת הבכורה שלו ב-NHL, ערך לצד חברו לקבוצה הצעירה של ברונקוס לשעבר, ג'ייק דה ברוסק, בניצחון 1–2 על ויניפג ג'טס. לאחר מכן הוא הוחזר לפרובידנס בעקבות המשחק. ב-17 בדצמבר 2018, קייב הבקיע את שער הקריירה הראשון שלו ב-4:0 על מונטריאול קנדיינס. הוא נשאר עם בוסטון בהמשך העונה. ב-15 בינואר 2019, עזב את הברוינס לאחר שזומן על ידי אנשי אדמונטון אוילרס. לאחר 11 משחקים בשורות הקובצה הוא עבר לקבוצה מקליפורניה שמשחקת בליגת AHL. קייב סבל מדימום מוחי בליל 6–7 באפריל 2020. הוא מת לאחר שהיה שרוי בתרדמת, בשעות המוקדמות של 11 באפריל, בבית החולים סאניברוק בטורונטו. מדיה וקבצים בנושא קולבי קייב בוויקישיתוף קולבי קייב, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "Broncos move Eakin to Kootenay". Western Hockey League. 9 בינואר 2011. נבדק ב-9 בינואר 2011. {{cite web}}: (עזרה) "Broncos Name Cave Captain". scbroncos.com. 26 בספטמבר 2013. נבדק ב-30 באוקטובר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Colby Cave". Elite Prospects. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Bruins sign Colby Cave to entry-level contract". Boston Bruins. 4 באפריל 2015. נבדק ב-4 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Oilers forward Colby Cave dies after suffering brain bleed". CBC.ca. 11 באפריל 2020. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה) "Bruins recall Colby Cave on an emergency basis". Boston Bruins. 21 בדצמבר 2017. נבדק ב-21 בדצמבר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "Colby Cave, with old friend on his line, makes NHL debut". Providence Journal. 22 בדצמבר 2017. נבדק ב-22 בדצמבר 2017. {{cite news}}: (עזרה) Farrell, Sean (17 בדצמבר 2018). "Halak makes 22 saves, Bruins shut out Canadiens". nhl.com. National Hockey League. נבדק ב-17 בדצמבר 2018. Colby Cave scored his first NHL goal and had an assist... {{cite web}}: (עזרה) "Oilers claim Colby Cave from Boston". Edmonton Oilers. 15 בינואר 2019. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}: (עזרה) "Oilers' Cave has surgery, remains in coma". TSN.ca. 7 באפריל 2020. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite web}}: (עזרה)
הר לאו

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה הר לאו (אנטארקטיקה) – הר בחוף פאלייר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה אוסטרליה הר לאו (אוסטרליה) – הר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה ארצות הברית הר לאו (טנסי) – הר במדינת טנסי שבארצות הברית הר לאו (אלסקה) – הר במערב מדינת אלסקה שבארצות הברית
כביש 7

כביש 7 הוא כביש ראשי רוחבי בשפלת החוף בישראל. הכביש מקשר את הכבישים 6 (חוצה ישראל) ו-3 עם כבישי מישור החוף. אורכו של הכביש כ-14 קילומטר ממחלף אשדוד במערב עד מחלף שורק במזרח. בדרכו חוצה כביש 7 את כביש 40 במחלף גדרה. הכביש מתחיל את דרכו ככביש מהיר צפונית-מזרחית לאשדוד, עובר מדרום לגדרה ומצפון ליישובים חפץ חיים, בית חלקיה ויד בנימין. במערב, הוא נמשך עוד כ-3 ק"מ ככביש 41 כקטע מרומזר ממחלף אשדוד לשערי נמל אשדוד. קטע מכביש 7, ממחלף אשדוד עד מחלף גדרה, סומן עד 2014 ככביש 41. תכנון הכביש החל ב-1999 וחלקו הראשון של כביש 7, מצומת גדרה לכביש 3, נחנך ב-29 במרץ 2004. על חשיבות הכביש נאמר: כביש 7, מצומת כנות בכביש 41 ועד המפגש עם כביש חוצה ישראל, וכביש 3 במחלף שורק, אמור לתת את תמיכה הדרומית לכביש 6. מדובר בכביש בעל חשיבות אסטרטגית בעיקר בשל החיבור הישיר שנוצר בין כביש 6 לנמל אשדוד. — . זאת ועוד, לדברי סגן מהנדס מחוז תל אביב, מיכאל וולמן: כביש 7 הוא כביש שמחבר בין כבישים ראשיים – כביש 3, 40, 6. הוא מחבר את ירושלים לנמל אשדוד — . ההערכה היא שכביש 7 הוסיף כ-10,000 כלי רכב בשנה לנפח התנועה בכביש 6. עלות הקמתו של הקטע הדו-מסלולי המזרחי (לא כולל הפקעות) נאמדה בתחילה ב-70.5 מיליון שקל, אך בפועל הגיעה העלות ל-110 מיליון שקל. הקמת הכביש מומנה בחלקה על ידי נתיבי ישראל (אז מע"צ) ובחלקה על ידי חברת כביש חוצה ישראל. החלק המערבי של הכביש תוכנן להחליף את כביש 41 ולהפוך אותו לכביש מהיר עם הקמה של מספר מחלפים. ביולי 2011 פרסמה החברה הלאומית לדרכים את המכרז לשדרוג כביש 41 מדרך ראשית לדרך עם מאפיינים של כביש מהיר. חלק נכבד בפרויקט כלל את ביטולם של צמתים לאורך התוואי והפיכתם למחלפים או מעברים תת-קרקעיים. במסגרת העבודות הוקמו שני מחלפים מרכזיים: מחלף גדרה ומחלף בית רבן. העבודות, בהשקעה של כחצי מיליארד שקל, הסתיימו באוגוסט 2014. עם השלמת העבודות בקטע, הוא החליף את כביש 41 שקוצר באופן משמעותי ונותר רק בתחומי העיר אשדוד. על פי תוכנית נתיבי ישראל, כביש 41 שנותר בין צומת נמל אשדוד ועד מחלף אשדוד, מתוכנן לעבור שדרוג ומיחלוף כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. בצומת עם שדרות בני ברית מתוכנן לקום מחלף בני ברית, וכן עתיד לעבור מיחלוף צומת ניר גלים. בכביש צפויים להיסלל שלושה נתיבים לכל כיוון. לפי תוכנית המתאר הארצית לדרכים, צפוי שדרוגו של כביש 3 בין מחלף שורק מזרחה עד למחלף לטרון עם כביש 1, כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. במסגרת שינוי זה צפויה הסבת קטע הדרך לכביש מהיר, ומתוכננת העתקת מחלף לטרון כקילומטר צפונה[דרוש מקור]. במקור, קטעי כביש 3 וכביש 41 שצפויים להיות משודרגים היו מתוכננים להיקרא כהמשכו של כביש 7; אך על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שעליה פורסם בסוף שנת 2018 - כביש 7 הקיים כיום, יחד עם כביש 41, הם אלו שצפויים להיות ממוספרים כהמשכו של כביש 3 הקיים והמתוכנן בין מחלף שורק לכביש 443. לעומת זאת, כביש 7 צפוי להיות שמו החדש של כביש 57 בשרון בין נתניה למחלף ניצני עוז. כבישי ישראל כביש 7 הושלם - מחלף גדרה נפתח, באתר ynet, 27 באוגוסט 2014 נתיבי ישראל: כביש מהיר ושני מחלפים חדשים נפתחים לתנועה נסיעה מצולמת על כביש 7 ממערב למזרח (עד מחלף שורק). מע"צ מתכננת כביש רוחב בין י-ם ואשדוד שיהיה חלק מהציר לעמאן, באתר גלובס, 15 במרץ 1999 מע"ץ: נפתח את כביש 7 לתנועה לקראת סוף פברואר 2004 נפתח כביש 7 - כביש רוחב לחוצה ישראל, באתר ynet, 30 במרץ 2004
ברהם צאלח

ברהם צאלח (בערבית: برهم صالح, בכורדית: بەرھەم ساڵح; נולד ב-12 ביולי 1960) הוא פוליטיקאי כורדי-עיראקי בולט, שכיהן כנשיא עיראק השמיני בין 2 באוקטובר 2018 ל-17 באוקטובר 2022. כיהן גם כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית. ברהם צאלח נולד ב-12 ביולי 1960 בסולימאניה שבכורדיסטן העיראקית. בגיל 16 הצטרף לתנועה הלאומית הכורדית. הוא נעצר פעמיים למשך 43 יום בשנת 1979 בשל פעילותו הפוליטית. לאחר שחרורו סיים את בית הספר התיכון ועזב את עיראק לממלכה המאוחדת כדי לברוח מרדיפות מתמשכות. בשנת 1983 צאלח סיים את לימודיו באוניברסיטת קארדיף וקיבל תואר ראשון בהנדסה אזרחית ובניה. הוא המשיך ללמוד ובשנת 1987 סיים את לימודי הדוקטורט בסטטיסטיקה ויישומי הנדסת מחשב באוניברסיטת ליברפול. צאלח נבחר להנהגת האיחוד הפטריוטי הכורדי לאחר מלחמת המפרץ וייצג את המפלגה בארצות הברית. לאחר נפילת המשטר של סדאם חוסיין בשנת 2004 התמנה צאלח לכהן כסגן ראש ממשלת עיראק, ובשנה שלאחר מכן כיהן גם כשר התכנון. בשנת 2009 נבחר לכהן כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית ברוב של 59 מושבים בפרלמנט (מתוך 111), והחליף את נצ'רוואן ברזאני. בתקופה זו התרחשו עימותים רבים בין הממשלה לאופוזיציה המקומית, דבר אשר החזיר את בראזני לשלטון בשנת 2012 ובכך צאלח שב לאופוזיציה. באוקטובר 2018 נבחר ברוב גדול לנשיא עיראק. מספר חודשים לאחר מכן גינה קשות את המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית וכן את מתקפת הטילים בארביל. צאלח נשוי ואב לשני ילדים. מדיה וקבצים בנושא ברהם צאלח בוויקישיתוף ברהם צאלח, ברשת החברתית פייסבוק ברהם צאלח, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ברהם צאלח, ברשת החברתית אינסטגרם ברהם צאלח, סרטונים בערוץ היוטיוב
ארתור הולנד

סר ארתור אדוארד אוולינג הולנד (באנגלית: Sir Arthur Edward Aveling Holland;‏ 13 באפריל 1862 – 7 בדצמבר 1927) היה גנרל בצבא הבריטי ופוליטיקאי מטעם המפלגה השמרנית. הולנד נולד ב-13 באפריל 1862, והיה בנו של מייג'ור גנרל בוצ'ר, בוצ'ר שינה את שם משפחתו להולנד בשנת 1910. הולנד התגייס לרגימנט הארטילריה המלכותי בשנת 1880. הוא שירת במלחמת הבורים השנייה ואז הפך לעוזר המזכיר הצבאי של המושל והמפקד הראשי של מלטה בשנת 1903 לפני שמילא תפקיד דומה במשרד המלחמה משנת 1910. בשנת 1912 מונה למפקד האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הוא שירת גם במלחמת העולם הראשונה והפך למפקד רגימנט הארטילריה המלכותי של הדיוויזיה ה-8, ובתפקיד זה השתתף בקרב על נווה שאפל במרץ 1915. ביולי 1915 הוא הפך למפקד התותחנים המלכותי של הקורפוס ה-7, ובספטמבר 1915 התמנה למפקד הדיוויזיה ה-1. לאחר מכן הוא שימש כמפקד התותחנים המלכותי של הארמייה השלישית מיוני 1916 וכמפקד הקורפוס ה-1 בפברואר 1917 לפני שפרש בשנת 1920. הוא היה חבר הפרלמנט של נורת'המפטון משנת 1924 עד מותו בשנת 1927. ולאחר מותו זכה בבחירות המועמד של מפלגת הלייבור ססיל מלון. ארתור הולנד התחתן עם מרי קייט דובל; הייתה להם בת אחת. הוא נפטר בשנת 1927 ונקבר בבית העלמין בגריניץ'. Obituary: General Sir Arthur Holland MP The Times, 8 December 1927 Liddell Hart Centre for Military Archives "Greenwich Cemetery". London Gardens Online. אורכב מ-המקור ב-2016-03-14. נבדק ב-14 במרץ 2016. {{cite web}}: (עזרה)
שובי אל ביתי

שובי אל ביתי הוא סינגל של ההרכב המוזיקלי הישראלי הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אילן דמתי. השיר יצא לאור בספטמבר 2005, כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום "ממעמקים", על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון מוזיקת עולם אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום. בתחילת השיר, מופיע קטע ספוקן באמהרית המבוצע על ידי יוסי ואסה. הסינגל עצמו כולל בתוכו את הבי-סייד "ביום שבת" אשר בוצע על ידי סרג'יו בהמס, ונכלל גם כן באלבום. השיר הגיע למקום ה-3 במצעד השבועי של רשת ג' תוך ששהה שם במשך 10 שבועות, אך לא הצליח להיכנס למצעד השנתי של התחנה. נכון לינואר 2023, מונה הצפיות של השיר באתר יוטיוב עומד על כ־9.9 מיליון. כמו כן, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-700 אלף. המוזיקה לשירים הולחנה על ידי עידן רייכל. סרטון השיר "שובי אל ביתי" באתר יוטיוב מילות השיר "שובי אל ביתי" באתר שירונט לדף השיר באתר הספרייה הלאומית שובי אל ביתי, באתר "פזמונט" הפרויקט של עידן רייכל - שובי אל ביתי - The Idan Raichel Project, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:06) Suvi El Beyti (Come Back To My Home, נבדק ב-2020-04-11
מייקל בארקר

מייקל ג'ורג' הנרי בארקר (באנגלית: Michael George Henry Barker‏; 15 באוקטובר 1884 – 21 במאי 1960) היה קצין של הצבא הבריטי שלחם בשתי מלחמות העולם, בעיקר כמפקד הקורפוס ה-1 במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במאי 1940. מייקל בארקר נולד ב-15 באוקטובר 1884 בוולס שבסומרסט. הוא התגייס לצבא הבריטי כסגן משנה בגדוד ה-4 (מיליציה), רגימנט מזרח סארי ב-28 בפברואר 1902, ושירת עם גדוד זה בדרום אפריקה במלחמת הבורים השנייה, וחזר לביתו באוקטובר 1902. לאחר שובו, הוא נהיה קצין קבע ברגימנט לינקולנשייר בשנת 1903. הוא שירת לאורך כל מלחמת העולם הראשונה עם רגימנט לינקולנשייר וזכה באות השירות המצוין (DSO) בשנת 1917, וסיים את המלחמה בשנה שלאחר מכן כלוטננט קולונל. זמן קצר לאחר תום המלחמה הוא למד במכללה לפיקוד ומטה, קיימברלי, ומאוחר יותר פיקד על גדוד 2, רגימנט יורק ולנקסטר מ-1927 עד 1931, בטרם הועלה לדרגת בריגדיר כקצין מטה של הפיקוד המזרחי. הוא הפך למנהל הגיוס והארגון במשרד המלחמה בשנת 1936 ולמפקד הכוחות הבריטים בפלסטינה ובעבר הירדן בשנת 1939, במהלך השלבים האחרונים של המרד הערבי בארץ ישראל. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא כיהן כמפקד הקורפוס ה-1 מאפריל 1940, לפני שהוחלף בשלבים האחרונים של קרב דנקירק על ידי גנרל הרולד אלכסנדר, שהיה מפקד הדיוויזיה ה-1. על פי אלן ברוק מפקד הקורפוס ה-2 הוא סבל מהתמוטטות עצבים, ולא תפקד במהלך הקרבות. קצין שהיה כפוף לו, מונטגומרי, העיר כי "רק משוגע ייתן קורפוס לבארקר." שירותו הצבאי הפעיל הסתיים, והוא שירת כשנה כראש פיקוד אלדרשוט לפני שפרש מהצבא בהמשך אותה שנה. בארקר נפטר בשנת 1960, בן 75 בקולצ'סטר, אסקס. בארקר התחתן עם ברברה מוד בנטל באסקס באוקטובר 1914. הוא היה אביו של מייקל ג'ון יוסטס בארקר (1915–1995), שהפך בין היתר לסוחר מלח, והיה, לכאורה, אהובו של סטיבן ספנדר, ובהמשך, ויסטן יו אודן במשך תקופה במלחמת העולם השנייה. "ג'ק", כידוע, כתב אוטוביוגרפיה, "לא נאנק שם!", שפורסם בשנת 1962. מדיה וקבצים בנושא מייקל בארקר בוויקישיתוף "Unit Histories, British Army officers". נבדק ב-2 בנובמבר 2009. {{cite web}}: (עזרה) Smart, p. 21 "Army Commands" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-5 ביולי 2015. נבדק ב-23 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Alanbrooke 2001, pp. 64,65. https://www.britishnewspaperarchive.co.uk/viewer/bl/0000322/19141009/036/0004 http://audensociety.org/14newsletter.html#P55_34293
שמואל ברזאני (אדוני)

הרב שמואל ברזאני אדוני (מאות 16–17) היה פוסק הלכה, פייטן ומקובל, עמד בראש ישיבה בכורדיסטן. מגדולי הרבנים בכורדיסטן בדורות האחרונים. הרב שמואל ברזאני (אדוני) נולד בערך בשנת ש"כ (1560) בעיר ברזאן שבכורדיסטן. אביו, הרב נתנאל הלוי (אדוני), עמד בראש קהילת יהודי מוסול, והיה איש קדוש בעיני יהודי כורדיסטן וסביבותיה. מפאת כבוד תורתו הוא כונה "אדוֹניִ", שם שדבק ביורשיו לתפקיד הרבנות. הרב שמואל לא ידע קרוא וכתוב עד גיל מאוחר, ועבד במלאכת האריגה. אגדה המועברת במסורת אצל יהודי כורדיסטן, מספרת שזכה לגילוי אליהו הנביא ואליהו הבטיח לו כי יזכה להיות חכם גדול בתורה. מאז התחיל להבין וללמוד. לאחר שלמד תורה ונהיה לחכם גדול, ויסד ישיבה גדולה בעיר מוסול, אליה נהרו מכל רחבי כורדיסטן ובבל. הרב שמואל נודע בחייו כמקובל ואף נזכר בכתביו של רבי חיים ויטאל. בשלהי שנת שס"ו (1606), בזמן מרידות השבטים נגד השלטון העות'מאני, ועקב התערערות ביטחון היהודים בכורדיסטן עבר לדמשק. כשחזר לכורדיסטן שימש כרבה של העיר עקרא בכורדיסטן. משם עבר לעיר עמדיה, ושימש כרב העיר. הוא הוטרד ממצבם התורני הירוד של יהודי כורדיסטן, ומהמחסור במנהיגים רוחניים ובפוסקי הלכה. הוא הקים מספר ישיבות בבארזאן (אנ'), בעקרה (אנ'), בעמידיה ובמוסול, כדי לטפח בהן תלמידי חכמים שיוכלו לשמש את הציבור כרבנים, חזנים, ושוחטים. הישיבות התקיימו מתרומות של נדבנים יהודיים תושבי האזור. את כל כספי התרומות השקיע בישיבות, והוא ומשפחתו חיו חיי דוחק. חכם שמואל אדוני נפטר בין השנים שפ"ה (1625) לשצ"ה (1635), ויש מסורת כי נפטר ביום כ"ג שבט שצ"ג (1633). בתו של חכם שמואל ברזאני, אסנת ברזאני, התחתנה עם בכיר תלמידי אביה, חכם יעקב מזרחי. היא מכונה התנאית אסנת, בשל ידיעותיה הרבות בתורה ובקבלה, ובשל הניסים שחוללה. כשנפטר בעלה עמדה בראש הישיבה, שהקים אביה, ועמדה בקשר עם גדולי חכמי תקופתה. חיבוריו של חכם שמואל אדוני כוללים דרשות, הלכות, פיוטים, תפילות, חידות ומשלים. חלקם נדפסו ב'ספר אבני זיכרון' חלקם עדיין בכתב יד. בשנת תשס"ג פרסם מכון 'אהלי אברהם יעקב' ספר הנקרא "כתבי ר' שמואל אדוני", ובו כלולים חלק מחיבוריו שהיו בכתב יד. ואלו הם: אבני זיכרון - חידושים וביאורים על הלכות שחיטה וטריפות. השימוש בספר זה לא פסק בקרב יהודי כורדיסטן ונדד אף למקומות מרוחקים כתימן. דברי שמואל - דרשות בעניינים שונים (על משיח גאולה ועוד). לקט שמואל - חידושים וביאורים בענייני סרכות. סדר הגט בקצרה - כמנהג יהודי כורדיסטן. מאיר בניהו, רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן, ספונות ט, עמ' כג - קכה. הרב משה הלל זרי, בית שמואל - תולדות חייו של ר' שמואל אדוני ברזאני, בתוך: כתבי ר' שמואל אדוני, מכון אהלי אברהם יעקב, תשס"ג. אריך בראור, יהודי כורדיסתאן: מחקר אתנוגרפי, בעריכת רפאל פטאי, ירושלים, 1943. כתב יד של אחד מחיבוריו בהלכות שחיטה, באתר הספרייה הלאומית. אחת מנוסחאות סיפור בריחתו של שמואל מברזאן למוסול, בתוך: יואל יוסף ריבלין, קידוש השם ביהדות המזרח, מחניים (כתב עת) מ"א, תש"ך. ספר סגולות וקמיעות לר' אהרן ברזאני כ"י; נדפס בספר קהילות יהודי כורדיסתאן עמ' 206-207