laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאנט

פָּאנֶט (בערבית: بانيت; מעין ראשי תיבות של פנורמה נט) הוא אתר חדשות ופורטל תכנים ישראלי בשפה הערבית השייך לעיתון פנורמה, המכוון לאוכלוסייה הערבית בישראל. האתר מציע עדכון מסביב לשעון של מגוון תחומי החיים בחברה הערבית, כאשר האתר מעיד על עצמו שהדגש הוא על הנושאים המעניינים את מגזר הצעירים. האתר נמנה עם קבוצת התקשורת הישראלית פנורמה. פאנט הוקם כפורטל אינטרנט הממוקד בחדשות ובתכנים. לאחר תקופת הרצה, הושק האתר בשנת 2002. העורך הראשי ובעל האתר הוא בסאם ג'אבר. פאנט מפיק באופן עצמאי את מרבית החדשות והתכנים המופיעים בו, באמצעות מערכת של כתבים המונה יותר מחמישים איש. האתר מתמקד במידע חדשותי אקטואלי, תוך שימת דגש על המתרחש במגזר הערבי בישראל. תחומי הסיקור באתר פאנט משתרעים הם: חדשות מישראל ומהעולם, אקטואליה, תרבות (אומנות, מוזיקה ערבית, טלוויזיה, קולנוע, רדיו), צרכנות, ספורט, אסטרולוגיה ותחזית מזג האוויר וגם סרטים וסדרות. בידיעות שבאתר מתאפשרת תגובה של הקוראים (טוקבק). בפברואר 2018 הצטרף האתר לפורום האתרים במאבק על תקציבי הפרסום של לשכת הפרסום הממשלתית. מאז הקמתו ב-2002 זכה האתר לפופולריות רבה בקרב ציבור הגולשים הערביים בישראל. האתר מעיד על עצמו שהוא זוכה ל־5 מיליון מבקרים ליום, כאשר מתוכם 750,000 גולשים מישראל, ומהם 13% משתמשים משתנים ליום. אתר פאנט מופיע לפי הדירוג של אלקסה, בקבוצה הראשונה המובילה של האתרים במדינת ישראל, יחד עם אתר ynet, אתר וואלה ואתרים ישראלים מובילים נוספים . על פי סקר TGI, הנערך מדי שנה, רוב האוכלסיה הערבית הגולשת באינטרנט גולשת באתר "פאנט". באוגוסט 2009 הקים האתר ערוץ אינטרוויזיה חדש וראשון מסוגו במגזר הערבי בישראל. בשלב הראשון הערוץ יכלול תוכניות אירוח ובידור, ובשלב שני ישודרו מהדורות חדשות יומיות ותוכניות מגוונות בעלות אופי מקומי. את השידורים מגישים ידוענים מהמגזר הערבי, כמו גם כתבי שבועון הקבוצה פנורמה. בספטמבר 2009 השיק האתר רדיו אינטרנטי לשירים ערביים בלבד. מאחורי האתר עומדת קבוצת פנורמה, המוציאה לאור את השבועון "פנורמה" הנפוץ במגזר הערבי, ואת מוסף הרכב פנורמה-אלסיאראת (היחיד במגזר) ואת מוסף התרבות מידרמה. לפי ההערכות בענף, מחזור ההכנסות של פאנט מגיע למאות אלפי דולרים בשנה, המגיעים בעיקר מפרסומות המופיעות בו. אתר האינטרנט הרשמי של פאנט (בערבית) פאנט, ברשת החברתית פייסבוק פאנט, ברשת החברתית אינסטגרם פאנט, סרטונים בערוץ היוטיוב יניב פוהורילס, ‏לראשונה: פורטל עבור נשים מהמגזר הערבי, באתר גלובס, 30 במרץ 2011 נתי טוקר, "אם המפרסמים רוצים תוצאות - הם יצטרכו להגדיל את הפרסום במגזר הערבי", באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2012 רועי ארד, הצהובון האינטרנטי של המגזר הערבי, באתר הארץ, 15 ביולי 2011 יואב שטרן, חבורת סוד מוחלט בהחלט, באתר הארץ, 5 בפברואר 2009 פאנט, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות פרופיל פאנט אלכסנדר כץ, 'פאנט' מצטרף לפורום האתרים - במאבק על תקציבי לפ"מ, באתר אייס, ‏20 בפברואר 2018 אופיר בר-זהר, סקר SMI: עלייה של 30% בחשיפה לעיתונים במגזר הערבי, באתר TheMarker‏, 23 בספטמבר 2009 דורון אביגד, כל הדרך מקול ישראל: העיתונאי ששולט בתקשורת הערבית בארץ, גלובס, 23.07.2022 יוסי גורביץ, "כלכליסט", הכירו את אתר החדשות השני בישראל: פאנט, באתר ynet, 24 בפברואר 2008
סוכרת נאונטלית

סוכרת נאונטלית היא סוג של סוכרת נדירה, תפוצתה היא 1:400,000. מדובר בהיפרגליקמיה בחודש הראשון לחיים לפחות במשך שבועיים, כאשר אצל חלק מילודים אלו הסכרת חולפת ולא חוזרת, אצל חלקם היא חוזרת לאחר שנים, ואצל חלק הסוכרת נשארת באופן תמידי. ישנן שתי קבוצות עיקריות של סוכרת נאונטלית: סוכרת נאונטלית חולפת- אצל תינוקות בחודש הראשון לחיים- לרוב, מצב זה עובר בשנה הראשונה לחיים, ואולם חלק ניכר מתינוקות אלו יחזרו להיות סוכרתיים שנים לאחר מכן. בחלק מהמקרים נמצא קשר לפגם בכרומוזום 6. סוכרת נאונטלית פרמננטית- לרוב אצל תינוקות גדולים יותר- בני יותר מחודש אולם פחות מחצי שנה. לעיתים תינוקות אלו מפתחים קטו-אצידוזיס. המנגנון העיקרי של סוכרת נאונטלית קשור לתעלות לשחרור אינסולין הנקראות KIR ו- SUR. מוטציות בחלבונים אלה נמצאו במקרים של סוכרת נאונטלית- תינוקות אלו מפרישים פחות אינסולין (אינסולינופניה)- בעיקר במקרים של סוכרת נאונטלית פרמננטית. (קיימות תסמונות אחרות, בהן יש הפרשה עודפת של אינסולין, אשר גורמת להיפוגליקמיה- PHHI). אצל 60% מהילדים עם סוכרת נאונטלית חולפת מוצאים דיזומיה של כרומוזום 6 באזורים מסוימים. ניתן לטפל בתרופות ממשפחת הסולפניל-אוריאה. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Songs by Sinatra

Songs by Sinatra הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן השני של סינטרה שהוקלט בחברת ההקלטות קולומביה רקורדס בין השנים 1944–1947. ההוצאה הראשונה של האלבום הייתה בשנת 1947 ובשנת 1950 יצא הגרסה עם העטיפה המוכרת יותר והיא נקראה, Songs by Sinatra, Volume 1. אין הבדל בין רשימות השירים של שני האלבומים ושינוי השם נעשה במחשבה ליצור סדרת אלבומים של סינטרה תחת השם הזה. אך דבר זה לא התממש עקב פרדתו של סינטרה מחברת קולומביה שנתיים לאחר מכן. האלבום מכיל שמונה שירים שאורגנו בידי אקסל סטרדהל ובניצוח על תזמורתו. השירים הוקלטו בשישה מפגשי הקלטה שונים. השירים הם בלדות שקטות המדברות על אהבה ורגשות ורובם נכתבו במהלך שנות ה-20. האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה (יחסית לתקופה) והגיע אל המקום השני במצעד המכירות האמריקני. בשנת 1998 יצא האלבום על גבי תקליטור. פרנק סינטרה - קולות אקסל סטרדהל - מארגן, מנצח מידע על האלבום Songs by Sinatra באתר MusicBrainz האלבום Songs by Sinatra באתר Discogs
אנסמבל היליארד

אנסמבל היליארד (באנגלית: Hilliard Ensemble) הוא הרכב מוזיקלי בריטי המורכב מרביעיית גברים השרים מזמורי מוזיקה עתיקה (מתקופות ימי הביניים וה-רנסאנס) ומוזיקה מודרנית המושפעת ממוזיקה עתיקה. לרוב הם שרים א-קפלה כלומר בשילוב קולות ללא ליווי כלי נגינה. ההרכב קרוי על שם הצייר ניקולס היליארד מהמאה ה-16. ההרכב הוקם ב-1973 או 1974 על ידי פול היליגר (Paul Hillier, בריטון), פול אליוט (Paul Elliott, טנור) ודייוויד ג'יימס (David James, קונטרה טנור). עד סוף שנות השמונים היה ההרכב הבסיסי גמיש והצטרפו אליו זמרי טנור שונים נוספים ליצירת מבנה הרביעייה. ב-1990 עזבו היליגר ואליוט את ההרכב. היליגר הוחלף על ידי גורדון ג'ונס (Gordon Jones) ואליוט הוחלף על ידי ג'ון פוטר (John Potter) שהוחלף ב-1998 על ידי סטיבן הארולד (Steven Harrold) ואל ההרכב הצטרף באופן קבוע הטנור רוג'ר קווי-קרמפ (Rogers Covey-Crump). ההרכב מבצע מוזיקה עתיקה, מזמורים גרגוריאנים ללא ליווי כלי ומוזיקה מודרנית של מלחינים כארוו פרט, פטריס ואסקס, ארקי-סוון טיור, וליו טורמיס וג'ון קייג' הכותבים להם במיוחד. ההרכב הוציא את רוב הקלטותיו בהוצאת ECM New Series. בשנת 1994 פנה מפיק ECM, מנפרד אייכר, בהצעה לשתף פעולה עם הסקסופוניסט יאן גרברק, כך נוצר התקליט Officium, שזכה להצלחה אדירה ובעקבותיו הוקלטו שיתופי פעולה נוספים של גרברק ואנסמבל היליארד. האנסמבל משתף פעולה גם עם אמנים אחרים, זמרים, זמרות ותזמורות בהופעות, הקלטות ופרויקטים שונים (אחד מהם הוא הקלטת כל המוטטים של יוהאן סבסטיאן באך במסגרת ECM New Series). אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל היליארד אנסמבל היליארד, באתר ספוטיפיי אנסמבל היליארד, באתר AllMusic (באנגלית) אנסמבל היליארד, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנסמבל היליארד, באתר דיזר אנסמבל היליארד, באתר Discogs (באנגלית) אנסמבל היליארד, באתר Songkick (באנגלית) לפי [htth://www.grovemusic.com Fabrice Fitch. "Hilliard Ensemble", Grove Music Online] אקונומיסט, 18/2/1995 - A medieval sax. surprising success of 'Officium', a collaborative album by Norwegian saxophonist Jan Garbarek and the Hilliard Ensemble of Britain
קפה פלוריאן

קפה פלוריאן (באיטלקית: Caffè Florian) הוא בית קפה הממוקם במבנה הפרוקוראטי נואובה שבכיכר סן מרקו בוונציה שבאיטליה. בית הקפה הוקם בשנת 1720 והוא אחד מבתי הקפה העתיקים ביותר בעולם הפועלים עד היום. מאז שנת 1893 מוצגות בבית הקפה תערוכות אמנות. הוונציאנים פגשו לראשונה את הקפה בטורקיה בשנת 1585. יבוא הקפה לוונציה החל בשנת 1638 ובמהרה נפתחו בתי קפה בעיר. קפה פלוריאן נפתח ב-29 בדצמבר 1720 בשם "קפה ונציה המנצחת" (Caffè alla Venezia trionfante). זמן קצר לאחר מכן שונה שמו לקפה פלוריאן על שם בעליו - פלוריאנו פרנצ'סקוני. בין מבקרי בית הקפה ניתן למנות את קארלו גולדוני, יוהאן וולפגנג פון גתה, לורד ביירון, מרסל פרוסט, צ'ארלס דיקנס, וגם ג'קומו קזנובה, אשר אהב את בית הקפה בשל הנשים שנהגו לשתות בו. בראשית המאה ה-19 החל ולנטינו פרנצ'סקוני, נכדו של פלוריאנו, לנהל את בית הקפה, ולימים הוריש אותו לבנו אנטוניו. בשנת 1858 נמכר בית הקפה לויצ'נזו פורטה, ג'ובאני פארדלי ופייטרו באקאנלו, אשר יזמו את שיפוץ המבנה תחת פיקוחו של האדריכל לודוויקו קאדורין. השיפוץ, אשר שינה את מראה בית הקפה גרר אחריו מחאה ציבורית, אולם בסיומו עוצב בית הקפה מחדש וקיבל את מראהו הנוכחי. "חדר הגברים המכובדים" (Sala degli Uomini Illustri) עוטר בציורים מעשה ידי ג'וליו קארליני ועל קירותיו צוירו גולדיני, מרקו פולו, טיציאן, פייטרו אורסאולו השני, אנדראה פאלאדיו, בנדטו מארצ'לו, פאולו סארפי, וטור פיזאני ואנריקו דאנדולו. על קירות "חדר הסנאט" (Sala del Senato) צוירו סצנות המתארות את האמנות והתעשייה. בחדר הסיני (Sala Cinese) ובחדר האוריינטלי (Sala Orientale) צוירו נאהבים בלבוש אוריינטלי - ציורים מעשה ידי פאסקוטי. "חדר העונות" (Sala delle Stagioni) המכונה גם "חדר המראות" (Sale degli Specchi) עוטר בציורי מעשה ידי רוטה המתארים נשים המסמלות את ארבע עונות השנה. "חדר החירות" (Sala Liberty) אשר נוסף לבית הקפה בראשית המאה ה-20 עוטר במראות שצוירו ביד. בשנת 2003, משיקולי תקינות פוליטית צוירו על קירות "חדר הגברים הנכבדים של בית הקפה ציור המכונה "הנשים הנכבדות של ונציה" מעשה ידי אירין אנדסנר - המתאר נשים מההיסטוריה של ונציה. החל משנת 1893, ביוזמת ריקארדו סלוואטיקו, מוצגת בבית הקפה תערוכה המכונה "התערוכה הבינלאומית של אמנות בת זמננו" (Esposizione Internazionale d'Arte Contemporanea) - תערוכה משתנה המציגה אמנים בני התקופה. בסוף המאה ה-20 פתח בית הקפה סניפים נוספים בפירנצה שבאיטליה, בדובאי ובאבו דאבי. מדיה וקבצים בנושא קפה פלוריאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קפה פלוריאן בית הקפה, באתר העיר ונציה
BLU

BLU הוא משקה אנרגיה מתוצרת חברת BLU הפולנית. המשקה הושק לראשונה בשנת 2000 בפולין. כיום יותר מ-100 מיליון פחיות BLU נמכרות מדי שנה, ביותר מ21 מדינות. המשקה משווק בישראל החל מ-2008 על ידי חברת "צ’צל משקאות בע״מ". היא שיווקה את המשקה XL, איבדה את הזיכיון למשקה לטובת חברת "סידס", והתחילה לשווק את המשקה BLU בישראל. אחרי חצי שנה של שיווק, הצליחה "BLU" לנגוס בנתחי השוק של XL ולהתמקם במקום השני, עם נתח שוק של 26%, אחרי XL, שלה נתח שוק של 56%. בשנת 2018 היוו מכירות המשקה כ-34% משוק משקאות האנרגיה בישראל. המוצר מופץ על ידי חברת "דובק", ובפרסום מטפלת חברת "סמא" מנצרת. פעילות הפרסום מתמקדת בעיקר במסיבות ובחיי לילה, בניגוד למתחרה השנייה שלה, רד בול, שמתמקדת בעיקר בספורט. המשקה משווק בישראל בגרסאות משקה BLU רגיל, BLU נטול סוכר, ובטעמים חמוציות, למון ליים ופסיפלורה. עם הזמן הגיעו גם טעמים חדשים - מוחיטו, אבטיח, בזוקה וענבים. כמו כן ישנה גרסה BLU DAY בעלת צבע כחול והיא מתוקה יותר, היא תפסה פופולריות רבה בקרב הישראלים. מים מוגזים סוכר טאורין חומרי טעם וריח קפאין ויטמינים מקבוצת B אתר BLU האמריקאי אתר BLU הקנדי עדי דברת, שוק משקאות האנרגיה תוסס: המותג בלו ישיק משקה בטעם חמוציות, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2009 גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, מנסה להתחרות ב-XL ובלו: יפאורה משיקה משקאות אנרגיה חדשים של שוופס, באתר TheMarker‏, 5 במאי 2019
פנט

האם התכוונתם ל... חיים אלתר פנט – רבה של באניה שבטרנסילבניה חיים בצלאל פנט – רבה של טושנאד ומחוז טרנסילבניה יחזקאל פנט (מראה יחזקאל) – מייסד חסידות דעש יחזקאל פנט (אדמו"ר) – האדמו"ר מדעש יחזקאל פנט – מפקד חטיבת כרמלי מנחם מנדל פנט – האדמו"ר השני לחסידות דעש, בנו של הרב יחזקאל פנט פרקש פנט – שחקן ומאמן טניס שולחן רומני פאנט (פירושונים) פיינט
כתר משולש (כדורסל)

כתר משולש הוא מושג בכדורסל האירופי המתייחס לקבוצה שזוכה באליפות הליגה, בגביע המדינה ובתואר אירופי (יורוליג/יורוקאפ) באותה העונה. זהו ההישג הגדול ביותר שאליו יכול להגיע מועדון כדורסל אירופי בעונה אחת. 12 מועדונים אירופים זכו בכתר המשולש עד היום. חלקם הגיעו להישג זה מספר פעמים, כך שמספר הזכיות הכולל הוא 22. ב-2001 היו שתי אלופות אירופה: מכבי תל אביב, שזכתה בסופרוליג של פיב"א אירופה וקינדר בולוניה, שזכתה ביורוליג של יול"ב. שארונאס יאסיקביצ'יוס הוא השחקן היחידי בהיסטוריה שזכה בתואר המשולש 4 פעמים. הוא זכה עם ברצלונה ב-2003, עם מכבי תל אביב ב-2004 וב-2005 ועם פנאתינאיקוס ב-2009. טרבל (ספורט)
כתר משולש

בספורט, כתר משולש הוא כינוי להישג שיא עבור קבוצה או שחקן עבור שלושה הישגים בעונה אחת. האם התכוונתם ל... הכתר המשולש (סנוקר) – שלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר הכתר המשולש של הספורט המוטורי כתר משולש (אופניים) – תואר לרוכב אופניים (אלוף העולם, מנצח הג'ירו ד'איטליה ומנצח הטור דה פראנס) כתר משולש (בייסבול) – תואר לשחקן בייסבול (מלך החבטות, מלך ההום ראנס ומלך הנקודות באותה עונה) כתר משולש (כדורסל) – תואר לקבוצת כדורסל הזוכה באליפות הליגה של מדינתה, בגביע המדינה ובליגה האירופית כתר משולש (פוקר) – זכייה בצמיד באליפות העולם בפוקר (WSOP), בטורניר המרכזי של סבב הפוקר העולמי (WPT) ובטורניר המרכזי של הסבב הפוקר האירופי (EPT) טרבל (ספורט)
ישראל רוזנר

ישראל רוזנר הוא עיתונאי, מנחה תסריטאי וכתב טלוויזיה ישראלי. ישראל רוזנר (נולד ב-18 ביולי 1970) הוא איש תקשורת ישראלי. נולד וגדל בירושלים. למד בתיכון הרטמן בירושלים. אביו, שלמה רוזנר, עבד במרכז ההסברה במשרד ראש הממשלה. אחיו הוא העיתונאי שמואל רוזנר. אח נוסף, דני רוזנר, היה מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך. שירת בצה"ל בפלס"ר 7, ולאחר מכן למד קולנוע וטלוויזיה במכללת הדסה. בתום לימודיו השתתף בפרויקט תיעוד עדויות ניצולי השואה של סטיבן ספילברג. הוא יצר יחד עם נעם הס את הסרט התיעודי "סימן טוב סימן רע", שעסק באדם שהתמודד עם התמכרות לסמים. הסרט שודר בערוץ 8 וזיכה את רוזנר ושותפו ליצירה בפרס מטעם המועצה לתרבות ואמנות. בתחילת דרכו המקצועית עסק רוזנר בעיקר בבבימוי, במגוון פרויקטים: ביים סרטים שונים לרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, במסגרת הסדרה "זום", סרטים לערוץ 8 במסגרת הסדרה פרות קדושות ועוד. לאחר מכן היה במאי בתוכנית התחקירים "עובדה" בערוץ 2 ולאחר מכן עבר לערוץ 10. בערוץ 10 היה רוזנר עורך תוכן בתחום האקטואליה, ובמקביל חזר לעסוק בבימוי סדרות וסרטים. כעבור כמה חודשים עבר לתפקיד מגיש כתבות מגזין בתוכנית יום השישי. במסגרת זו ביים סדרות כתבות שונות שהעלו על הפרק נושאים שונים הקשורים לתרבות ולחברה בישראל: "בעקבות הגביע האבוד" - סדרת טלוויזיה בת חמישה פרקים שבחנה וניתחה את מצבו של הכדורגל הישראלי, סדרה על הדמוגרפיה בישראל, סדרה שעסקה ביהודי ארצות הברית, סדרה על הפריפריה הישראלית ועוד. על סדרת הכתבות שעשה על יהודי ארצות הברית ביחד עם תמר איש-שלום זכה רוזנר בפרס העיתונות של בני ברית . במקביל שימש ככתב ביומן שישי של חדשות עשר, והוא חתום על עשרות כתבות יומן ומגזין. רוזנר נמנה עם מקימי דסק התחקירים של "המקור" בחדשות 13 במסגרת התוכנית ביצע עשרות תסריטים ותחקירים, בין היתר: תוכנית התחקיר על ניסו שחם בימי תוכנית ההתנתקות סרט על חסידות גור והשימוש בתרופות פסיכיאטריות סדרה היסטורית על סודות הר הבית שעסקה בפוליטיקה ובמדיניות הישראלית תחקיר על המחלקה ההמטו-אונקולוגית בבית חולים הדסה סרט על אברומי פרידמן והתמודדות עם אוטיזים סרט על בן שפיצר, הפצוע האנוש ממבצע עופרת יצוקה ועל מאבק ההחלמה שלו. סרט על ראש עיריית אלעד ישראל פרוש התמודדתו עם התפרצות הקורונה בעירו במשך שבעה חודשים. כיום רוזנר הוא חלק ממערכת "המקור", ובנוסף הוא עוסק בפרויקטים אחרים בתחום התקשורת והאקטואליה. הופיע בתפקיד משנה בסדרה "הנערים" של HBO כשחקן שמשחק את תפקיד עצמו, בעקבות תחקיר גדול שפרסם על רצח מוחמד אבו ח'דיר. באפריל 2020 החל בכאן 11 שידור הסדרה שיצר (ביחד עם מתי פרידמן), "מלחמה בלי שם". הסדרה עוסקת בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון, שמעולם לא כונתה "מלחמה", וסוקרת את 18 השנים שלאחר מלחמת לבנון הראשונה. רוזנר הוא גם הבמאי והתסריטאי של הסדרה. על השאלה "אם לא היית איש חדשות במה היית עוסק כיום" השיב רוזנר (...) "אני מניח שהייתי במאי של סרטי קולנוע כי זאת האהבה הראשונה שלי". רוזנר הוא אב לארבע בנות. מתגורר בירושלים. ישראל רוזנר, ברשת החברתית פייסבוק כתבות של ישראל רוזנר, המקור, ערוץ 13 ישראל רוזנר, העין השביעית ישראל רוזנר, באתר 13news.co.il מלחמה בלי שם 🎖️ | בגיבוי צה״ל ישראל רוזנר, נבדק ב-2020-04-25
כתר משולש (אופניים)

בענף האופניים, כתר משולש הוא מושג המתייחס לרוכב המנצח באליפות העולם, בג'ירו ד'איטליה ובטור דה פראנס באותה העונה. זהו ההישג הגדול ביותר שאליו יכול להגיע רוכב אופניים מקצועי בעונה אחת. שלושה רוכבים בלבד זכו להישג זה: אדי מרקס הבלגי בשנת 1974, סטפן רוץ' האירי בשנת 1987 וטאדיי פוגאצ'אר ב-2024.. עקב הקושי הרב ושכיחותו הנמוכה של ההישג, קיימים הישגים משולשים נוספים הזוכים לשם זה בענף האופניים: ניצחון בכל שלושת הגרנד טורס (טור דה פראנס, וואלטה אספניה וג'ירו ד'איטליה) לאורך כל הקריירה (שכן אף רוכב לא ניצח מעולם בשלושתם בשנה אחת); או ניצחון באליפות העולם וכן בשניים מתוך הגרנד טורס. הקושי הרב הטמון בהישג זה, פרט לעובדה שמרוצי הגרנד טורס מפרכים, טמון בכך שיש שוני מהותי בין התחרויות: גרנד טור הוא מרוץ ארוך (בן שלושה שבועות), בעוד שאליפות העולם היא מרוץ חד-יומי, מהיר מאוד ועתיר רוכבים המתמחים במרוצים מסוג זה. גרנד טורס ערך זה הוא קצרמר בנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעקב טרכטנברג

יעקב טרכטנברג (17 ביוני 1888–1953) היה מתמטיקאי יהודי יליד האימפריה הרוסית שפיתח שיטה לחישוב מתמטי בעל-פה ללא אמצעי עזר הנקראת "שיטת טרכטנברג". הוא נולד באודסה באימפריה הרוסית. הוא סיים בהצטיינות יתרה לימודים במכון להנדסת מכרות בסנקט פטרבורג ולאחר מכן עבד כמהנדס במספנות, וכעבור מספר שנים, כשהוא בשנות העשרים לחייו, קיבל את תפקיד המהנדס הראשי כשאלפי עובדים תחת ניהולו. הוא היה פציפיסט מושבע, וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה בין מקימי קבוצה בשם "קהילת השומרונים הטובים", שייעודה היה להכשיר תלמידים רוסים לטיפול בפצועים. ב-1919, כשנתיים לאחר מהפכת אוקטובר, ברח טרכטנברג לגרמניה מכיוון שהתנגד לקומוניזם וחשש לחיו. הוא הגיע לברלין ועבד שם כעורך בהוצאת מגזינים וכתב ספר על התעשייה הרוסית. הוא התנגד לעלייתו של אדולף היטלר לשלטון ולרעיונות הנאצים, ומחשש לשלומו עקר לווינה עם אשתו, שם עבד במגזין מדע. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה נעצר ונשלח למאסר. הוא הצליח לברוח ליוגוסלביה עם אשתו והסתתר שם, אולם כעבור זמן קצר נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז. כדי להסיט את מחשבותיו מהקשיים והאכזריות של מחנה הריכוז, החל לפתח שיטה לביצוע חישובים מתמטיים בעל-פה במהירות, כל זאת ללא דפים ואמצעי כתיבה. הוא פיתח שיטת חישוב הקרויה "שיטת טרכטנברג" ואת התוצאות הסופיות הצליח לרשום על מספר ניירות שמצא. בשנת 1944, לאחר כשבע שנים בשבי הנאצים, נודע לו כי מתכננים להוציאו להורג. אשתו שיחדה את השומרים והוא הועבר לכלא אחר, משם ברח עם אשתו. הוא נתפס בשנית אולם הצליח להימלט לשווייץ, פעם נוספת בעזרת שוחד שאשתו נתנה לשומרים. בשווייץ החל טרכטנברג ללמד את שיטת החישוב שהגה ואשר זכתה לפופולריות. בשנת 1950 יסד את המכון המתמטי בציריך. מדיה וקבצים בנושא יעקב טרכטנברג בוויקישיתוף יוסי ומיכל אלרן, מתמטיקה במהירות הבזק (באתר מכון ויצמן) - אודות טרכטנברג ושיטתו (בעברית)
דה פריי

דה פריי (באנגלית: The Fray) היא להקת רוק אמריקאית שהייתה מועמדת לפרס גראמי ב-2007 וב-2010. הלהקה הוקמה ב-2002 על ידי אייזק סלייד וג'ו קינג. וב-2005, הלהקה המקורית הוציאה את אלבום הבכורה שלה "How to Save a Life". האלבום זכה להצלחה עולמית והוא מכר למעלה משני מיליון עותקים. שירי האלבום התנגנו בפסקולים של סדרות כמו "האנטומיה של גריי", "סקראבס" "מגרש ביתי". נוסף על כך, הם חיממו עשרה מופעים של הלהקה Weezer. הלהיט "How to Save a Life" נכנס למקומות הראשונים במצעדים בארצות הברית, קנדה, שוודיה, אוסטרליה ועוד. הסינגל השני של הלהקה, "Over My Head (Cable Car)‎", זכה גם הוא להצלחה בארצות הברית ובקנדה. מאלבומם השני, "The Fray", שיצא ב-2009 יצא הסינגל המצליח "You Found Me". השיר נהפך ללהיט ונכנס למצעדים ברחבי העולם. השיר גם הופיע בקדימון לעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה "אבודים". אייזק סלייד - שירה וקלידים (2022 - 2002) (מייסד הלהקה) דייוויד וולש - גיטרת בס ( - 2003) ג'ו קינג - גיטרה ( - 2002) בן ויסוצקי - תופים ( - 2003) זאק ג'ונסון - גיטרה (2002 - 2003) כיילב סלייד - תופים (2002 - 2003) מייק איירס - גיטרת בס (2002 - 2004) דן באטנהאוס - גיטרת בס (2002) 2005: How to Save a Life 2009: The Fray 2012: Scars & Stories 2014: Helios מדיה וקבצים בנושא דה פריי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דה פריי דה פריי, ברשת החברתית פייסבוק דה פריי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) דה פריי, ברשת החברתית אינסטגרם דה פריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) דה פריי, באתר Metacritic (באנגלית) דה פריי, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) דה פריי, באתר ספוטיפיי דה פריי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) דה פריי, באתר Last.fm (באנגלית) דה פריי, באתר AllMusic (באנגלית) דה פריי, באתר MusicBrainz (באנגלית) דה פריי, באתר דיזר דה פריי, באתר Discogs (באנגלית) דה פריי, באתר Songkick (באנגלית) דה פריי, באתר Genius דה פריי, באתר SecondHandSongs דה פריי, באתר בילבורד (באנגלית) דה פריי, באתר טיידל (באנגלית) Ashley Iasimone, Ashley Iasimone, The Fray’s Isaac Slade Announces Departure From Band, Billboard, ‏2022-03-13 (באנגלית אמריקאית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מולאי חסן, נסיך מרוקו

מולאי חסן (בערבית: الحسن بن محمد; נולד ב-8 במאי 2003), בנו של מוחמד השישי, מלך מרוקו, הוא יורש העצר לכס המלוכה המרוקאי. מולאי חסן הוא בנם של מוחמד השישי ושל רעייתו, הנסיכה לאלה סלמא, ולו אחות צעירה הנסיכה לאלה חדיג'ה. מולאי חסן נקרא על שם אביו של מוחמד השישי, המלך חסן השני, ולכן, בעת עלייתו לשלטון צפוי שימלוך תחת השם המלכותי חסן השלישי. תוניסיה תוניסיה: אביר האבנט הגדול של מסדר הרפובליקה מדיה וקבצים בנושא מולאי חסן, נסיך מרוקו בוויקישיתוף רועי קייס, הנסיך הקטן: יורש העצר של מרוקו חוגג 13, באתר ynet, 21 במאי 2016 ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים ובנושא מרוקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הקרן לירושלים

הקרן לירושלים (באנגלית: The Jerusalem Foundation) היא קרן עירונית הפועלת על מנת "לסייע בצמיחתה של ירושלים כעיר מודרנית, סובלנית, פלורליסטית, תרבותית, בעלת חוזק כלכלי וקהילות מגוונות". מאז היווסדה ב-1966, גייסה הקרן למעלה מחמישה מיליארד שקלים, שהושקעו במיזמים בירושלים. הקרן נוסדה בשנת 1966 על ידי ראש העיר דאז טדי קולק, בעזרתה של רות חשין. רוב התרומות שהקרן מגייסת מגיעות מתורמים יהודים בתפוצות, ומיעוטן מתרומות של אזרחים ישראלים. הקרן לירושלים מתרכזת ביזמות חברתית-תרבותית המכוונת לסדר היום ולצרכים המיוחדים של החברה האזרחית בירושלים. הקרן מתמקדת בפרויקטים בתחומים של העצמה קהילתית, תרבות יוצרת ומנהיגות עתידית. הפרויקטים בהם מעורבת הקרן יוצרים הזדמנויות עבור כל אוכלוסיות העיר, והם נוגעים לחינוך, תרבות, קהילה ורווחה, דיאלוג וחיים משותפים. במשך השנים הייתה אחד ממקורות המימון העיקריים לפרויקטים ציבורים רחבי היקף בעיר. בין השאר גייסה כספים להקמת מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים, תיאטרון החאן, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, קמפוס ירושלים לאמנויות, המרכז למוזיקה ירושלים, המרכז העירוני למוסיקה ע"ש אלפרט, סינמטק ירושלים, גן החיות התנ"כי, בית מיחא ירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, המרכז הבין-תרבותי לירושלים, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, תיאטרון הקרון, הצוללת הצהובה, אצטדיון טדי ופארק טדי. הקרן הייתה מעורבת בסיוע לכפרי הסטודנטים בעיר, ולהקמת גינות ציבוריות, ספריות ציבוריות וגני משחקים ברחבי העיר. הקרן מפעילה תוכנית מלגות עירונית לסטודנטים, מעניקה את פרס ירושלים למנהיגות צעירה בשיתוף עם קרן מיימונידיס ומובילה את "קואליציית הסובלנות" אשר הוקמה בשנת 2016 בעקבות רצח שירה בנקי במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. נשיא הקרן היה שי דורון; מנכ"ל הקרן הוא אמרי בן עמי; יו"ר הוועד המנהל הוא דוד ברודט. בוועד המנהל של הקרן חברים דוד ברודט, רות חשין, מאיר חת, משה וידמן, דן זיסקינד, תמי בן-דוד, גארי ליבלר, סלי מרידור, אלן האסנפלד, יורם בליזובסקי, רונית אברמזון, סטיוארט הרשקוביץ ויוהנה ארביב-פרוג'ה. במשך שנים ארוכות עמדה בראש הקרן רות חשין ובשנים 2000–2011 שימשה כנשיאת הקרן. דן מרידור שימש כיושב ראש הקרן בין 2003 ל-2008. מרק סופר שימש כנשיא בשנים 2011–2015, ובשנים 2015–2018 שימשה יוהנה ארביב-פרוג'ה כנשיאת הקרן. מדיה וקבצים בנושא הקרן לירושלים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לירושלים מיכאל יעקובסון, הרמוניה בירושלים: חירשים, שומעים, ערבים ויהודים נפגשים בגן ילדים חדש, באתר Xnet‏, 30 באוגוסט 2015 הקרן לירושלים, באתר גיידסטאר הקרן לירושלים, דף שער בספרייה הלאומית מוטי בסוק, "קרן ירושלים גייסה 42 מיליון דולר ב–2013 - מהם פחות ממיליון דולר מישראלים", באתר TheMarker‏, 28 במאי 2014 מוטי בסוק, קרן שפע, באתר הארץ, 16 במאי 2007 קרן המלגות העירונית לסטודנטים, באתר הקרן לירושלים, ‏29 בנובמבר 2022 פרס ירושלים למנהיגות צעירה, באתר הקרן לירושלים קואליציית הסובלנות, באתר קואליציית הסובלנות יהונתן ליס, דן מרידור מונה ליו"ר קרן ירושלים, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2003 יובל ניסני, נשיאת הקרן לירושלים יוהנה ארביב-פרוג'ה פורשת מתפקידה, באתר כל העיר, 24 באפריל 2018
פרוג'ינה

פרוג'ינה (באיטלקית: Perugina) היא חברת ממתקים הפועלת בעיר פרוג'ה שבאיטליה. נחשבת לאחת מחברות הממתקים החשובות באיטליה. החברה נוסדה בשנת 1907. מאז שנת 1939, כאשר השתתפה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), רכשה מעמד בינלאומי. פרוג'ינה מייצרת מגוון רב של מוצרי שוקולד וסוגים רבים של מוצרי נוגט (כגון ממתקים העשויים מסוכר, מדבש, מאגוזים קלויים (שקדים, אגוזי מלך, פיסטוק חלבי ואגוזי לוז) ולעיתים גם מפירות מסוכרים (קצוצים), וכן עוגיות ביסקוטי, המכילות אגוזים ולעיתים מתובלות בטעם אניס. לקראת חג הפסחא פרוג'ינה מייצרת ביצי פסחא עטופות בנייר אלומיניום. אחד ממוצריה המפורסמים של החברה הם ה"באצ'י" (Baci), שפרושו המילולי הוא "נשיקות". אלו שוקולדים הממולאים באגוזי לוז ועטופים באגרות שרשומים עליהן היגדי אהבה בשפות שונות. חברת פרוג'ינה היא כיום חלק מחברת נסטלה. מדיה וקבצים בנושא פרוג'ינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פרוג'ינה (באיטלקית) פרוג'ינה, ברשת החברתית פייסבוק פרוג'ינה, ברשת החברתית אינסטגרם פרוג'ינה, סרטונים בערוץ היוטיוב