ברחוב ירמיהו

ברחוב ירמיהו הוא ספר ילדים מאת הסופרת לבי דאון. הספר יצא לראשונה בשנת 2008 בהוצאת כנרת, הוא נערך על ידי יעל גובר, ואויר על ידי לנה גוברמן. על פי הסופר יהודה אטלס בכתבה בעיתון הארץ, הסיפור עוסק במשפחה בשם חרובי הכוללת בתוכה את ההורים נילי - בתם, והחתול. משפחת חרובי נורא סובלת מכל רעש, ואפילו עד לזמן מסוים העלילה מצליחה ל"השליט טרור של שקט" על סביבתה, אך השקט הזה מסתיים ברגע שבו על יד ביתם מתחילים לבנות גן ציבורי חדש. המשפחה מחליטה לצאת להפגנה נגד בניית הגינה ומנסה גם לשכנע את שאר תושבי השכונה להצטרף אליה להפגין, אך ניסיונם של המשפחה כושל וכל תושבי השכונה דווקא בעד בניית הגן. לפי אתר החדשות הישראלי "nrg", השינוי הגדול בעלילה חל כאשר נילי פרצה בצחוק - "לרגע אחד שונה ומוזר, טיפס לו על נילי דגדוג לא מוכר", צחוקה של נילי הוא זה ששבר את "צו השתיקה" של משפחת חרובי. "ניצחון הצחוק על הדאגה" חותם את הסיפור, משפחת חרובי משתכנעת שגן ציבורי שכונתי הוא רעיון לא רע. הספר קיבל הרבה ביקורות טובות ששיבחו אותו. לפי הסופר יהודה אטלס, הספר מיוחד במינו ונדיר למצוא אחד שכתוב כך כל טוב כמוהו. כמו כן, באתר החדשות הישראלי מהללים את הספר וטוענים כי הוא יצירת אומנות ברמה גבוהה, הדמויות יוצאות דופן בייחודן והטקסט כתוב לפרטים, בצורה גאונית ועם חריזה יוצאת דופן. נוסף על זה, נטען כי הספר טוב לחינוך הילדים, כי מובא בו הערך החשוב של השכנות והוא כולל ציורים מפתחי יצירתיות.(ברכת חברים). גם דליק ווילניץ טוען, הספר יכול לשעשע לא רק את הילדים אלא גם את הוריהם ולגרום לכיף גדול. לפי כתבת עיתון הארץ, של הסופר יהודה אטלס, ליבי דאון ולנה גוברמן לקחו השראה רבה לספר מרחוב ירמיהו "האמיתי" שנמצא בתל אביב. רחוב ירמיהו הוא מרחב המחיה של ליבי דאון כי ליבי עצמה מתגוררת ברחוב אוסישקין הסמוך לו. אך לעומתה לנה גוברמן שמתגוררת כלל ברמת גן ,גם היא רצתה לעשות עבודה טובה ואיכותית באיור הספר, אז בכדיי לקלוט את כל המראות והמאפיינים של הרחוב, הגיעה לבקר בו לא מעט. הדברים שנקלטו במצלמתה, הועברו לאיורי הספר שיצרה על ידי תפירה, סריגה ופיסות בד צבעוניות. בראיון לערוץ 23 לשעבר עם דליק ווליניץ, הזכירה וציינה לנה, כי בדרך כלל היא מאיירת בצורה המסורתית-עיפרון וצבע ,אך שהפעם החליטה להיכנס להרפתקה של איור מעשי יותר, שלא נעשה רק בעיפרון וצבע, ושלבסוף ההרפתקה הזו הצליחה לה מאוד. על פי כתבת עיתון הארץ, הדבר שחיבר ביניהן הוא ששתיהן דוברות רוסית. ובנוסף לכך לשתיהן יש בת בשם נויה. בזמנו, ליבי דאון כתבה ספר ילדים ותרגמה שני ספרים. ולנה גוברמן איירה שישה ספרים. כאשר קיבלה לנה את פרס מוזיאון ישראל על איוריה ל"בועות הסבון של גלי", ליבי דאון יזמה איתה קשר. בראיון לערוץ 23 לשעבר מוסיפים ואומרים, שכשליבי ראתה את איוריה של לנה, היא מאוד התחברה אליהם. לאחר מכן, ליבי כתבה את "ברחוב ירמיהו" ושלחה ללנה וכך הן שיתפו פעולה. לפי ספרית מיכל, לנה גוברמן משתמשת בטכניקת איור לא רגילה. האיורים עשויים מפיסות בד במגוון צבעים וקוויהם רקומים בחוט ובמחט. על פי כתבת עיתון הארץ, האיור מלא בשפע של פרטים, ובכל הסתכלות ניתן להבחין בפרטים חדשים. נוסף על כך לפי האתר ברכת חברים, הפירוט גורם לך להרגיש כאילו האיור הוא מוחשי והדבר נותן תחושה שרוצים להרגיש את הספר. כמו כן בספרית מיכל מצוין, שעל אף העבודה הקשה והמפורטת של האיור, לנה הצליחה להגיע לתוצאה קלילה. אטלס, יהודה (2009-02-18). "ברחוב ירמיהו: יצירת מופת ילדים". הארץ. נבדק ב-2024-06-14. תענוג של קריאה ברחוב ירמיהו, באתר מקור ראשון BiRechov Yirmiyahu- children's book with textile eye candy • Birkat Chaverim Blog, Birkat Chaverim Blog, ‏2009-12-27 (באנגלית אמריקאית) Benny Daon (2009-03-24), המלצה חמה מדליק לרחוב ירמיהו, נבדק ב-2024-06-14 bgreensm_admin, רחוב ירמיהו, באתר בית מיכל, ‏2019-10-17