laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בכה ישו

בָּכָה יֵשׁוּ הוא פסוק 35 מהבשורה על פי יוחנן, פרק י"א. הפסוק הוא הקצר ביותר בברית החדשה. בבשורה על פי יוחנן מסופר כי ישו בכה כאשר הגיע לקברו של לזרוס פסוק זה מתרחש בבשורה על פי יוחנן על מותו של לזרוס מבית עניה, עוקב של ישו. אחיותיו של לזרוס – מרים ומרתא – שלחו הודעה לישו על מחלת אחיהם ועל מותו המתקרב, אך ישו הגיע ארבעה ימים לאחר מותו של לזרוס. ישו, לאחר שדיבר עם האחיות האבלות וראה את חבריו של לזרוס בוכים, היה מוטרד מאוד והתרגש. לאחר ששאל היכן הונח לזרוס והוזמן לבוא לראותו, ישו בכה. לאחר מכן הלך אל הקבר ואמר לאנשים להסיר את האבן המכסה אותו, התפלל בקול לאל וציווה על לזרוס לצאת החוצה – שקם לתחייה. הבשורה של לוקס מתעדת גם שישוע בכה כשנכנס לירושלים לפני משפטו ומותו, בציפייה לחורבן בית המקדש. הפסוק מדגים את אנושיותו של ישו, שמצטער על מות עוקביו, וכן את צערו על המין האנושי, אבל מדגים גם את אנושיותו בהיבט של היותו אדם בשר ודם שבוכה, מזיע, אוכל ושותה. הפסוק מוזכר בכמה יצירות ספרותיות: בספרים רבים של סטיבן קינג מוזכר הצירוף, וזאת בשל העובדה שקינג היה צריך לשנן פסוק מהביבליה בבית ספר, ובחר בפסוק זה בשל אורכו הקצר. הפסוק מוזכר גם בשירים רבים לדוגמה ב-Angels of Deception מתוך האלבום Infected של הלהקה הבריטית The The, ובאלבומו של קניה וסט, Yeezus, בשיר האחרון, Bound 2. לזרוס הבשורה על-פי יוחנן, פרק י"א הברית החדשה, הבשורה על פי יוחנן י"א, 35. הבשורה על פי לוקאס י"ט, 41.
נבחרת גביע דייוויס של קולומביה

נבחרת גביע דייוויס של קולומביה היא נבחרת טניס הגברים הלאומית של קולומביה שיחקה בעבר בבית העליון של גביע דייוויס. הנבחרת הופיע לראשונה בשנת 1959. במהלך התקופה היא שיחקה 116 משחקים וניצחה ב-60. הדירוג הנוכחי של נבחרת קולומביה בדירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס, הוא המקום ה-32 בעולם, נכון ל-18 בספטמבר 2024, ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. משחקי הגמר 2019, 2020-21 נבחרת קולומביה בטניס – דף הנבחרת מאתר גביע דייוויס דירוג נבחרות הגברים של גביע דייוויס באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס ערך זה הוא קצרמר בנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי חיים אפשטיין

הרב צבי חיים אפשטיין (ה'ת"ר-כ"ח באדר[דרושה הבהרה] ה'תר"ס, 1900) היה רבה של העיירה באקשט, פלך וילנה. צבי חיים נולד בסלוצק. בנעוריו למד בישיבת וולוז'ין והיה מכונה בה בשם "דער שוארצער עילוי" (העילוי השחור) והיה מתלמידי הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. הוסמך לרבנות על ידי ראשי הישיבה, הרב נפתלי צבי יהודה ברלין - הנצי"ב והרב יוסף דב סולוביצ'יק. בהגיעו לפרקו נשא לאשה את בילא חנה בת הנגיד שמעון יצחק אייזיק בלאך וצביה צירעה (בת הרב חיים מבאקשט). לאחר נשואיו התגורר סמוך לחותנו בבאקשט. כתב חידושי תורה רבים בכתב יד בהם שאלות ותשובות, חידושי ש"ס, ודרוש. בפועל נדפסה ממנו רק תשובה אחת להלכה בעניין בכור בהמה שנדפסה על ידי בנו לזכרו וצורפה בסוף ספרו של בנו לבוש מרדכי חידושים על מסכת בבא קמא ורשה תר"ס. בנו הרב אליהו דוד, חתנו של רבי מרדכי רוזנבלט מאושמינה. בנו הרב משה מרדכי ראש ישיבת כנסת ישראל בסלובודקה ובחברון בנו הרב אפרים אבד"ק באקשט ואחר כך רב קהילת עדת בני ישראל - ר' ישראל סלאנטער אנשי זאמוט בניו יורק בתו קריינה הייתה נשואה לרב נפתלי מנחם הוטנר. נכדיו-חתני בנו: הרב מאיר חדש, המשגיח של ישיבת חברון. הרב משה סקרוטה, ר"מ בישיבת כנסת ישראל, נרצח בעת חיסול גטו קובנא. הרב משה פינקל - בנו של הסבא מסלבודקה, ר"מ בישיבה בסלבודקה ובחברון. הרב יחזקאל סרנא ראש ישיבת חברון כנסת ישראל וחבר מועצת גדולי התורה. הרב יוסף זוסמנוביץ, רב בסלובודקה ורבה של וילקומיר. הרב משה חברוני, ראש ישיבת חברון וחבר מועצת גדולי התורה. הרב אהרן כהן ראש ישיבת חברון. משה נעתק - פורום אוצר החכמה, באתר forum.otzar.org ⁨היינט איז רער 25טער יארצייט פון אראכישען ⁩ | ⁨פארװערטס⁩ | 17 August 1954 | Newspapers | The National Library of Israel, באתר www.nli.org.il (באנגלית)
היינריך, רוזן וירטמברג

היינריך, רוזן וירטמברג (בגרמנית: Heinrich von Württemberg;‏ 7 בספטמבר 1448 – 15 באפריל 1519) היה מ-1473 עד 1482, רוזן מונבליאר. היינריך היה בנו השני של אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט, מנישואיו השניים לאליזבת מבוואריה-לנדסהוט. כבן שני, יועד היינריך לקריירה בכמורה. בשנת 1464 הוא הפך לפרבוסט באייכשטט. הכוונה הייתה שהוא יחליף את אדולף השני מנסאו בתור הארכיבישוף של מיינץ. לשם כך, הוא מונה ליורשו של אדולף ב-1465. תוכנית זו הוקמה על ידי הבוחר החזק אלברכט השלישי אכילס מברנדנבורג, שחיתן את בתו אליזבת עם אחיו של היינריך אברהרד השני. מהלך זה היה אמור לקשר את הארכיבישופות של מיינץ בחוזקה למרקיזות ברנדנבורג ולמפלגה הקיסרית, שהוביל אלברכט אכילס, ואליה השתייך גם אביו של היינריך, אולריך החמישי. הארכיבישוף של מיינץ היה אחד משבעת האלקטורים ולפיכך היה לו השפעה ניכרת על המדיניות באימפריה הרומית הקדושה. התוכנית כוונה נגד בית ויטלסבאך, ובפרט נגד פרידריך הראשון, שהשפיל את אולריך החמישי בקרב סקנהיים ב-1462. הארכיבישוף של מיינץ, לעומת זאת, לא הסכים עם התוכנית וסירב למלא את התפקיד המיועד. זה הוביל למה שנקרא "פיוד קואדיוטור" מ-1465 עד 1467. בשנת 1466, הכריז הרוזן יוהאן מוורטהיים על סכסוך נגד היינריך. הסכסוך הזה התדרדר לסכסוך בין הנסיכים הגדולים של האימפריה וכמעט למלחמת אזרחים. בסופו של דבר, הנסיך הבוחר מפפאלץ ניצח בסכסוך ברמה הדיפלומטית והיינריך ושאר חברי בית וירטמברג נותרו בידיים ריקות. היינריך קיבל פיצויים עם מחוז בישופסהיים, שאותו החזיר לנסיכות הבוחר ממיינץ ב-1470. הסכם אוראך משנת 1473 העניק להיינריך את מחוז מונבליאר ואת יתר רכוש וירטמברג בגדה השמאלית של הריין. במהלך מחלוקת בין הדוכס שארל הנועז מבורגונדי לבין הקיסר פרידריך השלישי, לקח שארל את היינריך בשבי ב-1474. השבי נמשך עד 1477 והיינריך קיבל יחס רע מאוד, כולל לכאורה הוצאה להורג מדומה. לאחר מות אביו בשנת 1480, היינריך תבע חלק מהירושה, במיוחד וירטמברג-שטוטגרט. הוא לא הצליח, ובחוזה רייכנווייר משנת 1482, הוא העניק את מחוז מונטבליאר לאחיו, אברהרד השני. בשנת 1490, בן דודו אברהרד הראשון עצר את היינריך בשטוטגרט, בטענה של מחלת נפש לכאורה. בשנת 1492 מינה הקיסר פרידריך השלישי את אברהרד הראשון לאפוטרופוס החוקי של היינריך. עד מותו ב-1519 הוחזקו היינרי ואשתו אווה בשבי בטירת הוהנוראך, אם כי הם הורשו מדי פעם לבקר בשטוטגרט. היינריך התחתן ב-1485 עם הרוזנת אליזבת מצווייבריקן-ביטש. אליזבת מתה ב-17 בפברואר 1487, ימים ספורים לאחר שילדה את בנה, איטל היינריך, ב-8 בפברואר 1487. עם אישורו בשנת 1493, שונה שמו של איטל היינריך לאולריך ולאחר מכן הוא הפך לדוכס השלישי מווירטמברג. היינריך התחתן שוב ב-21 ביולי 1488 עם הרוזנת אווה מזאלם; נולדו להם שני ילדים: מריה (1496–1541), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג גאורג הראשון, רוזן וירטמברג-ממפלגארד (1498–1558) היינריך היה אפוא המייסד של הענף הוותיק של וירטמברג-ממפלגארד. מדיה וקבצים בנושא היינריך, רוזן וירטמברג בוויקישיתוף היינריך, רוזן וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
אברהרד השני, דוכס וירטמברג

אברהרד השני, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Eberhard II.;‏ 1 בפברואר 1447 – 17 בפברואר 1504) היה אציל גרמני. הוא היה רוזן וירטמברג-שטוטגרט מ-1480 עד 1496 בתור אברהרד השישי, ולאחר מכן דוכס וירטמברג מ-1496 עד יוני 1498 בתור אברהרד השני. אברהרד נולד ב-1 בפברואר 1447 בלינדנפלס, והיה בנם של אולריך החמישי, רוזן וירטמברג ואליזבת מבוואריה-לנדסהוט. הוא בילה חלק ניכר מנעוריו בחצר הבורגונדית. בשנת 1461 השתתף בהכתרת לואי האחד עשר, מלך צרפת בריימס. בשנת 1462 הוא חזר לווירטמברג. בין השנים 1465 ו- 1467 הוא התחתן עם אליזבת מברנדנבורג, בתו של אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג. כבר ב-1477 הסכם משפחתי הבטיח לו את הירושה בווירטמברג-אורך, שבה שלט הרוזן אברהרד החמישי, שכונה "המזוקן", שלא הותיר צאצא לגיטימי. בשנת 1480 הוא ירש את השלטון מאביו הרוזן אולריך החמישי. בשנת 1482 הוא חתם על הסכם מינסינגן עם אברהרד החמישי. חוזה זה איחד את וירטמברג על ידי העברת השלטון מאברהרד השישי לאברהרד החמישי מווירטמברג-אורך. בתמורה הוענקה לאברהרד השישי זכות הירושה לאברהרד החמישי. כך משנת 1482 ועד מותו של אברהרד החמישי, הוא היה ריבון נומינלית, אך למעשה הוא היה חסר אונים. עד מהרה הוא נלחם נגד שלילת הכוח הזו, אבל לא יכול היה לעשות דבר נגד יריבו המבוגר. בשנת 1489 זכות הירושה שלו, בעבר על כל וירטמברג, אף הוגבלה על ידי אברהרד החמישי לווירטמברג-שטוטגרט בלבד. עם זאת, לאחר מותו של אברהרד, שקיבל את התואר הדוכס אברהרד הראשון ב-1495, הוא השיג ריבונות על כל השלטון בווירטמברג כולה כדוכס אברהרד השני. אך עד מהרה הוא נקלע לצרות עם האצולה, שהוציאה ממנו את כוחו, ועבדה בשיתוף פעולה הדוק עם המלך ההבסבורגי מקסימיליאן הראשון. אברהרד ברח לאולם ומכיוון שלא מצא תמיכה, הוא קבל את הבוררות של הורב ממקסימיליאן הראשון ב-1498. הוא קיבל פנסיה שנתית של 6,000 גילדן חבל הריין (אנ') בתמורה להדחתו ולגירושו. במקומו שלטה מועצת אחוזות הממלכה בסמכות מלכותית. מצב זה לא השתנה עד שאחיינו אולריך, בנו של אחיו היינריך, הוכרז בטרם עת כמבוגר בשנת 1503 וקיבל את השלטון כדוכס וירטמברג. אברהרד קיבל מקלט על ידי פיליפ. הוא מת בגלות בטירת לינדנפלס בפפאלץ ב-17 בפברואר 1504. הוא נקבר בכנסיית היידלברג. מדיה וקבצים בנושא אברהרד השני, דוכס וירטמברג בוויקישיתוף
סבינה מבוואריה

סבינה מבוואריה-מינכן (בגרמנית: Sabina von Bayern;‏ 24 באפריל 1492 – 30 באוגוסט 1564) הייתה אשתו של אולריך, דוכס וירטמברג. סבינה נולדה ב-24 באפריל 1492, והייתה בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה. סבינה הובטחה בגיל שש שנים מסיבות אסטרטגיות על ידי דודה, המלך מקסימיליאן הראשון, לאולריך מווירטמברג, לו נישאה 15 שנים מאוחר יותר. נישואים אלה היו אומללים בגלל נטייתו של אולריך לאלימות, כך שבסופו של דבר סבינה נאלצה לברוח מווירטמברג ללא שני ילדיה ולחפש מחסה אצל אחיה במינכן. כאשר, בשנת 1551, בנה, כריסטוף, ירש את כס המלכות של וירטמברג, עברה סבינה לנורטינגן, שהייתה אז מעון האלמנה הרשמי של וירטמברג. שם היא ניהלה חצר קטנה והיותה אישה משכילה הפכה אותו למקום מפגש של הפרוטסטנטים של וירטמברג. מדיה וקבצים בנושא סבינה מבוואריה בוויקישיתוף סבינה מבוואריה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קונרד הראשון, רוזן וירטמברג

קונרד הראשון, רוזן וירטמברג (בגרמנית: Konrad I. von Württemberg) היה השליט הראשון של טירת וירטמברג בין השנים 1083 ל-1110, והוא מוזכר לראשונה ב-1081. הוא נחשב למייסד שושלת וירטמברג. קונרד היה בנו של אציל, פון ביוטלסבאך, ואולי צאצא של הדוכס הסאלי קונרד מקרינתיה. אחיו היה ברונו פון ביוטלסבאך (1105–1120), ראש מנזר הירסאו. שמה של אשתו היה ורנטרוד. בערך בשנת 1083 קונרד בנה טירה על וירטמברג קרוב לשטוטגרט של היום. הוא הפך את המקום הזה למגוריו וקרא לעצמו על שם המקום. תחת שמו החדש קונרד היה עד זמן מה בין השנים 1089 ל-1092 ל-Bempflinger Vertrag (הסכם) של הרוזנים קונו וליוטולד פון אכלם עם אחיינם, הרוזן ורנר פון גרינינגן. ב-5 במאי 1092 באולם הוא היה עד להעברת הרכוש למנזר אלרהיילן ליד שפהאוזן. זו הפעם הראשונה ששמו מוזכר במסמך שלם, אולם מסמך זה אינו מקור. בשני המצבים קונרד הראשון נראה קשור בקשר הדוק לאנשים שמתנגדים להנרי הרביעי, קיסר הרומאים הקדושה . עמדה פוליטית זו עולה בקנה אחד עם העובדה שביקש מהבישוף מוורמס, מתנגד הקיסר, לקדש את קפלת הטירה שלו, על פני הבישוף של קונסטנץ שבשטחו נמצאת הטירה בפועל. כבר קודם לכן, אולי בין 1080 ל-1087, סייע קונרד למנזר הירסאו בתרומות כפי שתועד ב- Hirsauer Schenkungsbuch ("פנקס המתנות של מנזר הירסאו"). במסמך זה הוא מאופיין כ"איש אדיר בין השוואבים". לאחר מותו בשנת 1110 ירש אותו אחיינו קונרד השני, רוזן וירטמברג.
קונרד השני, רוזן וירטמברג

קונרד השני, רוזן וירטמברג (בגרמנית: Konrad II. von Württemberg; נפטר ב-1143) היה רוזן וירטמברג. הוא שלט משנת 1110 עד 1143. הוא שימש כמרשל של שוואביה וסנגור של העיירה אולם, והיה לו רכוש גדול בעמקי הנקאר והרמס. אביו של קונרד אינו ידוע, אך מאמינים שהוא שייך למשפחת הרוזנים של ורינגן (Veringenstadt). הסיבה להאמין שכן נובעת מהדמיון בין שלט האצולה של רוזנות ורינגן לזו של רוזני וירטמברג. לפיכך מניחים בדרך כלל ששתי משפחות האצולה קשורות זו לזו. אמו של קונרד לויטגארד מביוטלסבאך הייתה אחות של קודמו קונרד הראשון. לאחר מותו של קונרד הראשון, הוא קיבל את השלטון כיורש של טירת וירטמברג. קונרד השני מופיע ב-12 במאי 1110 יחד עם אשתו האדלוויג כתורם נכסים ליד גפינגן למנזר Blaubeuren וב-28 בדצמבר 1122 כעד של הקיסר היינריך החמישי בשפייר (בפעם הראשונה כרוזן, האחרון ללא תואר אך מוזכר בין רוזנים). הוא נפטר בשנת 1143. ידע מסוים על קונרד השני נוצר ממטבעות שהופקו תחת ראשותו - פרטים זמינים כאן עובדה זו מקורה במטבעות שהופקו תחת ראשותו - פרטים זמינים כאן מידע זה נגזר גם ממטבעות שהופקו תחת ראשותו, כפי שדווח באתר 'מטבעות ימי הביניים', הנגיש כאן
לודוויג הראשון, רוזן וירטמברג

לודוויג הראשון, רוזן וירטמברג (בערך 1098 – 1158) היה רוזן וירטמברג. הוא שלט מ-1143 עד 1158 כשליט השלישי של וירטמברג והראשון שידוע בוודאות בתואר רוזן. לודוויג פעל כחבר בחצרות הקיסר קונרד השלישי והקיסר פרידריך הראשון ברברוסה. לודוויג הראשון אמור היה להיות בנם של קונרד השני ואשתו האדלוויג. יחד עם אחיו אמיכו הוא מופיע בין השנים 1134 עד 1154 בחצר המלך קונרד השלישי והקיסר פרידריך הראשון ברברוסה. יש להניח שהוא היה פוגט של מנזר דנקנדורף. Pavlac, Brian A.; Lott, Elizabeth S. (2019). The Holy Roman Empire: A Historical Encyclopedia. ABC-CLIO. p. 87. ISBN 9781440848568.
דבר על מקום הימצאם

דבר על מקום הימצאם הוא סרט טלוויזיה משנת 2013 בהפקת הערוץ הראשון בבימויו של יהלי ברגמן, עם יונה אליאן, לבנה פינקלשטיין ויחזקאל לזרוב בתפקידים בראשיים. התסריט נכתב על ידי נאוה סמל שהקדישה אותו לזכר של הוריה ויש בו פרטים אוטוביוגרפיים. הוא מספר על מציאות חייהם של בני שתי משפחות עולים חדשים, מרומניה ומיוון, בראשית ימי המדינה, כשהקשר בין שתי המשפחות סובב סביב האזנה לפינת "המדור לחיפוש קרובים" שהמשפט הידוע בה היה "כל היודע דבר על מקום הימצאם" (של הנעלמים). בשנת 2020 עיבדה איה קפלן את הסרט להצגת תיאטרון שהועלתה בהבימה ב-2021 עם סנדרה שדה ורובי פורת-שובל בתפקידים הראשיים. שנת 1949, תקופת הצנע והקיצוב. שתי משפחות גרות בשיכון לעולים חדשים. בדירה אחת גרה משפחת בוים - עולים מרומניה. האם אנוצה (יונה אליאן), הבן ניסן (יחזקאל לזרוב) עם אשתו גיטה (הילה פלדמן) ובנם אביחי (טוני ברמן). אב המשפחה יענק'ל עזב לארצות הברית לפני המלחמה ומאז לא נשמע ממנו דבר. ניסן מתוסכל, נע בין עבודה לעבודה ורוצה להיות נגן ג'אז בחצוצרה כמו דיזי גילספי אבל אנוצה מכרה את החצוצרה שלו כדי לקנות מזון. גיטה נמצאת בהיריון. בסמוך להם גרה משפחת עולים מיוון, אם ובתה. רבקה (לבנה פינקלשטיין) ובתה שריקה (רותם זיסמן כהן). אנוצה מספקת לרבקה בגדים לתיקון ונותנת לה חלק מהפדיון. לרבקה יש בבית מקלט רדיו גדול אותו הביאו מרודוס. כל יום מתאספים כולם סביב המקלט לשמוע את הפינה של המדור לחיפוש קרובים בתקווה שמישהו מקרוביהם יימצא דרך התכנית. החיים בשיכון מתרכזים בחנות המכולת של אברם (אבי גרייניק) המחזר אחרי שריקה אבל היא מעדיפה את הקיבוצניק יזהר (יפתח אופיר). אנוצה רוצה להחליף את הרדיו הגדול ברדיו קטן יותר ולהתחלק בהפרש עם רבקה. רבקה אינה מסכימה ואנוצה מתחילה לדבר אליה בהתנשאות ביידיש על "אי שיש בו יהודים". להפתעתה, רבקה עונה לה באותה השפה. רבקה מספרת שהן מרודוס ונשלחו משם לאושוויץ. בעלה וכל משפחתה הושמדו שם ורק היא ושריקה שרדו ולמדו שם יידיש. אנוצה מבינה שטעתה ומנסה בדרכים שונות להתנצל ולבקש סליחה. לאחר שאביחי וחברו שלוימלה (אורי סטריקובסקי) מנסים לפרק את הרדיו כדי לראות איפה מסתתר גילספי, מתנדב ניסן לתקן אותו. באחד הערבים שומעת רבקה כי ג'ק בים מניו יורק הידוע גם בשם יענק'ל בוים מחפש את אשתו אנוצה. נוצר קשר עם האב האובד (ששי קשת) שהוא כעת זקן וכבד ראייה. הוא מביא חצוצרה לניסן. שתי המשפחות יושבות יחד בסוכה ויענק'ל שר את את חכי לי ואחזור ביידיש. "דבר על מקום הימצאם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דבר על מקום הימצאם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית דבר על מקום הימצאם, באתר יוטיוב דבר על מקום הימצאם, באתר הבימה
צבי הירש יאנוב

רבי צבי הירש (יוסף) יאנוב (כונה צבי הירש חריף; 1733, ליסא, פולין – י"א בכסלו ה'תקמ"ו, 13 בנובמבר 1785, פיורדא) היה מרא דאתרא, אב"ד וראש ישיבה בצילץ, בפוזנא ובפיורדא. צבי הירש יאנוב נולד בליסא לאברהם יאנוב, שכנראה משמו הגיע מיאנוב שליד לובלין. ככל הנראה למד תורה מפי אביו. במקורות אחדים נאמר שהיה תלמידו של הגאון מווילנא, אך אין לכך כל ראיה. הרב יאנוב כיהן כרבה של הקהילה היהודית בצילץ, בשלזיה העילית. יש הסבורים שהחל את כהונתו שם כבר בה'תקי"ט, בהיותו בן 25. בתקופה זו עמד בקשרי שו"ת עם רבי יחזקאל לנדא. בהיותו בן קרוב לארבעים שנה, נשא לאשה את רחל בתו של רבי רפאל הכהן כ"ץ, אז רבה של פוזנא. בסמוך לנישואיו עבר לפוזנא, והתמנה שם לראש ישיבה; לא ברור האם נישואיו לבת הרב הביאו למינויו או שמינויו לראש ישיבה בעיר הביא לנישואיו עם בת הרב. בעקבות מעבר חותנו לרבנות קהילות אה"ו, התמנה ב-31 באוגוסט 1777 לרבה של הקהילה היהודית בפוזנא. שלמה מימון היה תלמידו בישיבה בפוזנא. אולם, כבר בתחילת 1778 עזב את פוזנא לטובת כהונת רבנות העיר פיורדא וראשות הישיבה שם. בין תלמידיו בפיורדא היה רבי מאיר וייל, לימים רבה של ברלין. בשנת ה'תקל"ט (1779), יזם חרם נגד "הביאור" של משה מנדלסון, שהתפשט לאחר מכן לקהילות רבות נוספות. בשנת ה'תקמ"ו חלה, ובעת מחלתו נוסף לו השם 'יוסף'. נפטר בי"א בכסלו; אחרי פטירתו הספידוהו רבי אריה ליב ברלין, רבי נתן אדלר, רבי מיכל שייאר, רבי ידידיה טיאה וייל, רבי אלעזר לעוו, ועוד. רבי צבי הירש יאנוב נשא לאשה את רחל (נפטרה ב-1798), בתו של הרב רפאל הכהן כ"ץ, רבן של קהילות אה"ו. לאחר פטירתו, נישאה אלמנתו לרבי מיכל שפייר (גר'), רב בכמה ערים בגרמניה ולימים דיין בהמבורג. בתו אסתר חיה נישאה לרבי עקיבא איגר (השלישי), בנו של רבי בנימין וולף איגר ורבה של הלברשטאדט. כרך של חידושים שלו לא נדפס ונותר בכתב יד. חידושים שלו משוקעים בכתבי תלמידו רבי משה קרנר, ובפרט בספרו "תורת משה". חידוש בשמו נדפס בנספח לשו"ת "מקור ברוך" מאת רבי ברוך בענדיט ויזל. קונטרס משלו מדיני אישות צורף בידי חמיו לשו"ת "ושב הכהן", אלטונה 1792. בנוסף לכך, שמועות בשמו רווחו בבתי המדרש באירופה והובאו בספרים שונים, כגון בחידושי החתם סופר. בספרות הפוסקים נדונה הוראתו (משנת ה'תקמ"ה) שאת ברכת החמה יברך רק שליח הציבור, וכל הציבור יענו אמן, במקום שכולם יברכו. להוראתו זו הוצעו טעמים שונים ומנוגדים. הרב בנימין שלמה המבורגר, הישיבה הרמה בפיורדא, מכון מורשת אשכנז, בני ברק תש"ע, כרך ב', עמ' 263–303. זליג שכנוביץ, אור ממערב, ירושלים תש"ב, עמ' 79–87 (תיאור ספרותי). הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 266. הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 267–269. תשובה הממוענת אליו נדפסה בשו"ת נודע ביהודה קמא, יורה דעה סט. הישיבה הרמה בפיורדא, עמ' 271. ר' חיים דישפעק, בבלוג 'עם הספר'. כתב היד באתר הספרייה הלאומית. יצחק דוב פעלד, קונטרס חלוקי אבנים, יש מנחילין, מכון חתם סופר, ירושלים ה'תשמ"ו, עמ' תכז, באתר היברובוקס. תורת משה, נובי דבור תקמ"ו, באתר היברובוקס. רבי ברוך בענדיט בן ראובן וויזל, מקור ברוך, אמשטרדם תקל"א, דף יט., באתר אוצר החכמה. רבי רפאל בן יקותיאל זיסקינד כ"ץ, ושב הכהן, בני ברק תשמ"ח, באתר היברובוקס. תשובת רבי משה העכים כ"ץ מאנסבך, המובאת בשו"ת ריב"ם שנייטוך יורה דעה לח; שמלת בנימין, חלק ב (נחלת בנימין), דף קלב:.
כוכית כהת-גרון

כּוּכִית כֵּהַת-גָּרוֹן (שם מדעי: Riparia paludicola) היא ציפור שיר קטנה ממשפחת הסנוניתיים. בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר עם שלוש תצפיות ודאיות בלבד, ב-1985, 1989 ו-2003, שלושתן של תת-המין האסייתי chinensis (כפי שיתואר בהמשך, תת-מין זה פוצל כיום למין נפרד: כוכית אפורת-גרון). ביולי 2015 ככל הנראה נצפתה בדרום ים-המלח כוכית כהת-גרון מאחד מתת-המינים האפריקאים, אך תצפית זו לא התקבלה רשמית בשל חוסר בתיעוד מספק. מין זה תואר לראשונה רשמית כ-Hirundo paludicola על ידי חוקר הצפרות הצרפתי לואי וייו ב-1817 ב-Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle שלו. בעבר הוא נחשב למין אחד יחד עם המין כוכית אפורת-גרון (R. chinensis) תחת השם "כוכית פשוטה" ("Plain martin"), אך המין פוצל בהמשך לשני מינים נפרדים. שם הסוג Riparia נגזר מהמילה הלטינית, "Ripa", גדת נהר. שם המין הספציפי paludicola גם הוא מלטינית, ומשמעותו שוכן-ביצות; "palus" - ביצה, ו-"cola" - שוכן. תת-המינים נבדלים בגודלם ובגווני הנוצות של החלקים העליונים או התחתונים: R. p. paludicola, דרום אפריקה. בעל חלקים תחתונים לבנים. תת-המין הנומינלי. R. p. paludibula, מערב אפריקה. קטן וכהה יותר בחלקים העליונים מתת-המין הנומינלי. R. p. ducis, מזרח אפריקה. קטן וכהה יותר בחלקים העליונים והתחתונים מתת-המין הנומינלי. R. p. mauretanica, מרוקו. קטן וחיוור. R. p. newtoni, הרי קמרון בלבד. כהה יותר בחלקים העליונים מתת-המין הנומינלי, חלקים תחתונים חומים. R. p. cowani, מדגסקר. קטן, בעל חלקים תחתונים בגוון אפרפר. הכוכית נמצאת בתפוצה רחבה באפריקה. זהו מין נודד חלקית, כאשר אוכלוסיות מסוימות מבצעות תנועות עונתיות. כוכית כהת-גרון היא מין בעל הרגלי קינון קבוצתיים, כאשר זוגות רבים מקננים בצמוד זה לזה, בהתאם למרחב הפנוי. הקנים נמצאים בקצה מנהרות באורך של 30 עד 60 ס"מ, ומשוקעים בגדות חול. הקן בפועל הוא גיבוב של קש ונוצות בתא בקצה המנהרה. בתטולה יש שתיים עד ארבע ביצים לבנות, ושני ההורים משתתפים בדגירה עליהן. גבה החום, גודלה הקטן ותעופתה המהירה והקפצנית מבדילים את הכוכית כהת-הגרון מרוב בני משפחת הסנוניות האחרים. היא דומה מאוד לכוכית גדות, מקבילתה הצפונית. אורכה של הכוכית כ-12 ס"מ, היא חומה מלמעלה ובעלת גוני לבן או חום חיוור מלמטה. היא חסרה את הרצועה החומה הצרה על החזה שמופיעה בכוכית גדות; מקורה שחור ורגליה חומות. הזוויגים דומים, אך לצעירים יש קצוות חיוורים לנוצות בעל-שת ובכנפיים. התזונה של מין זה מורכבת מחרקים קטנים, בעיקר יתושים וזבובאים אחרים שגלגוליהם הראשונים ימיים. לכוכית כהת-גרון שירה צפצפנית מתמשכת בתעופה, שהופכת לנימה פטפטנית יותר לאחר התיישבות במקום. ישנן גם קריאות אזהרה חדות יותר. מדיה וקבצים בנושא כוכית כהת-גרון בוויקישיתוף כוכית כהת-גרון, באתר ITIS (באנגלית) כוכית כהת-גרון, באתר NCBI (באנגלית) כוכית כהת-גרון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) כוכית כהת-גרון, באתר GBIF (באנגלית) כוכית כהת-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN רשימת ציפורי הארץ, באתר www.israbirding.com Bulletin 10:01 Rare Birds in Israel, www.israbirding.com (צר') Vieillot, Louis Jean Pierre (1817): Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle nouvelle édition, 14, 511. ד"ר יואב פרלמן, כוכית כהת-גרון, אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il Turner, Angela K; Rose, Chris (בנובמבר 1989). Swallows and Martins: an identification guide and handbook. Houghton Mifflin. pp. 133–136. ISBN 0-395-51174-7. {{cite book}}: (עזרה) Linnean Society of London (1883). The Journal of the Linnean Society of London: Zoology. Academic Press. p. 322.
EMBOSS

EMBOSS או European Molecular Biology Open Software Suite היא חבילה חינמית לאנליזות וניתוח תוכנה שפותחה לצורכי קהילת המשתמשים בביולוגיה מולקולרית ובביואינפורמטיקה, התוכנה מתמודדת אוטומטית עם נתונים במגוון פורמטים ואף מאפשרת שליפה שקופה של נתוני רצפים מהרשת. כמו כן, מכיוון שספריות נרחבות מסופקות עם החבילה, זוהי פלטפורמה המאפשרת למדענים אחרים לפתח ולפרסם חבילות קוד פתוח. EMBOSS גם משלבת מגוון של חבילות וכלים הזמינים לניתוח רצפים. שמו של הפרויקט European Molecular Biology Open Software Suite, מתייחס לחבילה של תוכנות פתוחות לביולוגיה מולקולרית, החלק ה- "אירופי" מרמז על ההיקף הציבורי והפתוח של חבילת התוכנות האלו. קבוצות הליבה של EMBOSS משתפות פעולה עם קבוצות רבות אחרות כדי לפתח את היישומים החדשים שהמשתמשים צריכים. זה נעשה מההתחלה עם EMBnet, הרשת האירופית לביולוגיה מולקולרית. חבילת EMBOSS מכילה בין היתר מגוון יישומים לעימוד רצפים, חיפוש מהיר של מסד נתונים עם דפוסי רצף, זיהוי מוטיב חלבון (כולל ניתוח תחום). SOAP - ממשק אינטרנטי הכולל את EMBOSS אתר האינטרנט הרשמי של EMBOSS EMBOSS Homepage, emboss.open-bio.org, האתר הרשמי של EMBOSS EMBOSS programs < EMBL-EBI, www.ebi.ac.uk כלים של EMBOSS באתר EBI
יחסי הונגריה–לטביה

יחסי הונגריה–לטביה הם יחסי החוץ בין הונגריה ללטביה. ממלכת הונגריה הכירה בעצמאותה של הרפובליקה של לטביה ב-20 ביולי 1921. במאי 1923 מינתה הונגריה בלטביה שגריר שאינו תושב. החל מאוקטובר 1937, הונגריה יוצגה בלטביה על ידי שגרירותה בהלסינקי, פינלנד במהלך כל תקופת היחסים הדיפלומטיים עד אוגוסט 1940. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות חודשו ב-2 בספטמבר 1991. בשנת 2007 נפתחה בבודפשט שגרירות לטביה. ב-22 בנובמבר 2007 נפתחה רשמית שגרירות הרפובליקה של הונגריה בריגה. עד אז יוצגה הונגריה באמצעות שגרירותה בטאלין, אסטוניה. כיום, שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו. מאז הצטרפות לטביה והונגריה לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004, היחסים הכלכליים והמסחריים בין שתי המדינות מוסדרים על ידי החקיקה הפנימית של האיחוד האירופי ועקרונות השוק המשותף. לאחר ההצטרפות לאיחוד האירופי, צצו הזדמנויות גדולות יותר לשיתוף פעולה כלכלי עבור קהילות עסקיות לטביה והונגריה. ב-22 בנובמבר 2007 הגיע ראש ממשלת הונגריה פרנץ גיורצ'אני לביקור עבודה בלטביה מלווה במשלחת של אנשי עסקים. במסגרת הביקור, בשיתוף סוכנות ההשקעות והפיתוח של לטביה ו-ITD - הסוכנות לפיתוח השקעות ומסחר הונגרי, התקיים סמינר עסקי של הונגריה–לטביה. סחורות ושירותים של חברות הונגריות שיוצגו בסמינר היו טקסטיל, אבנים יקרות, מוצרי מרקחת, ביגוד, מוצרי מזון, ציוד הנדסי ובניית מכונות וייעוץ עסקי. במהלך השנים האחרונות, בעת ייצור קרונות רכבת חדשים לפי הזמנות של AS Pasazieru vilciens‏, AS VRC Zasulauks פיתחה שיתוף פעולה מוצלח עם הספקים ההונגרים Vogelsitze Hungaria Kft. ב-15 בנובמבר 2007 נפתחה בבודפשט חנות של חברת Stendera ziepju fabrika. הונגריה מחזיקה בלטביה שגרירות וקונסוליית כבוד בריגה. לטביה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט. מדיה וקבצים בנושא יחסי הונגריה–לטביה בוויקישיתוף יחסי הונגריה–לטביה באתר משרד החוץ הלטבי
יחסי הונגריה–לוקסמבורג

יחסי הונגריה–לוקסמבורג הם יחסי החוץ בין הונגריה ללוקסמבורג. שתי המדינות היו בעבר תחת שלטון בית הבסבורג, כחלק ממלוכת הבסבורג. ממלכת הונגריה כוננה יחסים דיפלומטיים עם לוקסמבורג בשנת 1924. במהלך המלחמה הקרה הייתה הונגריה הקומוניסטית חלק מברית ורשה, בעוד שלוקסמבורג הייתה חלק מנאט"ו והגוש המערבי. כיום שתי המדינות חברות מלאות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, באיחוד האירופי ובנאט"ו. הונגריה מחזיקה בלוקסמבורג שגרירות בלוקסמבורג סיטי. לוקסמבורג מיוצגת בהונגריה באמצעות שגרירותה בווינה, אוסטריה. מדיה וקבצים בנושא יחסי הונגריה–לוקסמבורג בוויקישיתוף שנתון מדיניות החוץ ההונגרית (בהונגרית). עמ' 2010 385–397 ערך זה הוא קצרמר בנושא יחסי חוץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.