laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פאוליוס שירביס

פאוליוס שירביס (בליטאית: Paulius Širvys; ‏6 בספטמבר 1920, פדוסטליס - 27 במרץ 1979, וילנה) היה משורר ליטאי. שיריו הליריים, השאובים במידה רבה מאירועי חייו, הם בדרך כלל קצרים ועל רבים מהם חוברו לחנים. נחשב לאחד ה"בארדים" (משוררי העם, דאיניוס dainius) של עמו, יצירותיו אהובות על כמה דורות של ליטאים. פאוליוס שירביס נולד בשנת 1920 בכפר פּדוּסטֶליס במחוז זאראסאי. מילדותו נאלץ לעבוד על מנת לעזור לפרנסת המשפחה. למד בבתי ספר יסודיים בעיירות דוסטוס ואלכסנדרוולה. בשנת 1940 סיים את לימודיו בבית ספר חקלאי בסלאי ועבר ללמוד בבית ספר לפיקוח וטרינרי (kontrolasistentų kursus) בגרוזדג'יאי. אחרי כניסת הכוחות הסובייטים לווילנה למד שם בבית ספר צבאי סובייטי בשנים 1940-1941. בימי מלחמת העולם השנייה, פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות מצאה אותו בשבנצ'יונליאי. נפל בידי הגרמנים כשבוי מלחמה ואחרי שברח ממחנה השבויים על יד מינסק נתפס שוב ונשלח לעבודות כפייה בגרמניה בשנת 1942. בשנת 1944 הצליח שוב לברוח, חצה את קווי החזית בליטא וחזר לשורות הצבא הסובייטי כחייל בחטיבה הליטאית הסובייטית 16. השתתף בקרבות בצפון ליטא ובקורלנד, שבה נפצע בקרב. אחרי המלחמה שוחרר מהצבא והתחיל לעבוד כעורך עיתונים מקומיים ברוקישקיס, פנדליס, מרקינה ורודישקס. יצירותיו הראשונות פורסמו בכתבי עת בשנת 1948. בשנים 1954–1955 עבד במערכת כתב העת "ליטרטורה איר מנאס" "Literatūra ir menas ("ספרות ואומנות") ובשנים 1958-1962 בכתבי העת "מוסקלייביס" "Moksleivis" ("התלמיד") ו"גניס" Genys ("הנקר") (ב 1962). ב-1957 סיים לימודי ספרות במכון ע"ש מקסים גורקי במוסקבה. בין השנים 1967–1969 עבד כהגאי באניות הדייגים שבסיסן בקלייפדה. השירה הלירית של שירביס מושפעת מזכרונותיו מזמן מלחמת העולם השנייה ומהמסורת הפולקלורית הליטאית. יש בה כנות ביטוי ומלודיות עצובה המזכירה את שירי העם. פאוליוס שירביס נפטר בווילנה במרץ 1979, בגיל 59. הובא לקבורה בבית הקברות אנטקלניס בווילנה. שירביס פרסם שישה קובצי שירה: Žygio draugai 1954 Ošia gimtinės beržai 1956 רשרוש עצי הלבנה הילידים תורגם לרוסית על ידי דוד מרקיש ול.מיל (1961) Beržų lopšinė 1961 Vyturėliai dainorėliai 1965 - לילדים Ir nusinešė saulę miškai 1969 1972 Ilgesys-ta giesmė געגועים הם שיר פאוליוס שירביס תרגם לליטאית משיריו לילדים של סמואיל מרשק 1972 - חתן פרס הרפובליקה לספרות, בשביל קובץ השירים "געגועים הם שיר" 1995 - מחוז הולדתו, זאראסאי, הקים פרס לשירה על שמו, המוענק כל שנתיים מדיה וקבצים בנושא פאוליוס שירביס בוויקישיתוף קורות חיים באנטולוגיה של ספרות ליטאית באנגלית קורות חיים קולו של המשורר מדקלם באתר יו-טיוב, סרטון באתר יוטיוב השיר על עץ הלבנה ועוד כמה שירים - בליטאית שירים של שירביס בתרגום אנגלי מאת ס. רוי וליונגינס פּז'וּסיס Poetry of Paulius Širvys באתר מוקדש לשירה הליטאית באינטרנט על פאוליוס שירביס באתר הספרייה הלאומית הליטאית מרטינס מז'בידס(הקישור אינו פעיל) ספרים על פואליוס שירביס באתר הספרייה הלאומית(הקישור אינו פעיל) Poetry of Paulius Širvys
אלן דיטורנייה

אלן דיטורנייה (בצרפתית: Alain Dutournier; נולד ב-1949) הוא שף המסעדה "לה קארה דה פייאן" (Carré des feuillants) ברובע הראשון של פריז, לה שני כוכבים במדריך מישלן האדום. אלן דיטורנייה נולד בקאניוט, לאנד, גסקוניה וגדל בפונדק המשפחה הקיים מזה כמה דורות, שם סייע לאמו וסבתו. הוא למד בבית ספר למלונאות בטולוז והמשיך את לימודיו במונקו, גרמניה ושוודיה. ב-1973 פתח את הביסטרו "טרו גסקון" (Trou Gascon ; החור הגסקוני) ברובע השנים-עשר של פריז והשיג 16/20 במדריך גו מיו וכוכב במדריך מישלן האדום ב-1977 והעפיל ל-18/20 בגו מיו ושני כוכבים במישלן ב-1982. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. ב-1986 פתח את קארה דה פייאן בפריז בסמוך לכיכר ונדום. ב-2003 הוא פתח את Pinxo במלון פלזה בכיכר ונדום בפריז. מטבחו של דיטורנייה מבוסס על גסקוניה בה גדל, תוך שילוב השפעות זרות. ספר הבישול שלו מוקדש ברובו למטבח הגסקוני המסורתי. Ma cuisine, des Landes au Carré des feuillants » par Alain Dutournier, chez Albin Michel אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003, עמ' 63, 91, 371, 373. אביטל ענבר, התענוגות של דרום-מערב צרפת, הוצאת כתר, ירושלים, 2005. עמ' 147-145, 149, 168, 170, 173, 175, 183, 187. שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 108. Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010; pp. 82-85. אתר האינטרנט הרשמי של אלן דיטורנייה מסעדת לה קארה דה פייאן באתר Dininginfrance אתר מסעדת לה קארה דה פייאן מסעדת לה קארה דה פייאן באתר השולחנות הגדולים בעולם(הקישור אינו פעיל)
הקס

האם התכוונתם ל... הקס (סדרת טלוויזיה) – סדרת טלוויזיה בריטית הקס (משחק) – משחק לוח אסטרטגי
ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה

המונח "קדמוניות" מפנה לכאן. לערך העוסק בספרו של יוסף בן-מתתיהו, ראו קדמוניות היהודים. ידיעות בחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, הוא כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא שיצא לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה בשנים 1967-1933. המשכו של כתב העת הוא קדמוניות אשר יצא אף הוא על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה מאז 1968 ביחד עם רשות העתיקות, כתב העת נערך על ידי אפרים שטרן. עד דצמבר 2019, יצאו 157 חוברות. גרסה מקוונת של כרכים 1 - 31 של "ידיעות החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה" (יש לגלול את הדף למטה. חלק מהחוברות חסרות) אתר האינטרנט הרשמי של קדמוניות מאמרים מתוך קדמוניות, באתר "מקראנט" ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS) גיליונות "קדמוניות" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם) ערך זה הוא קצרמר בנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל מרס

סמל מרס (♂) הוא סמל אל המלחמה הרומי מרס; הוא מורכב מעיגול שמהיקפו יוצא חץ באלכסון למעלה וימינה. העיגול והחץ מייצגים את מגינו וחניתו של האל מרס והוא משמש במספר תחומים: באסטרונומיה (ובאסטרולוגיה) – כוכב הלכת מאדים, ויום שלישי, הקשור לאל מארס. בביולוגיה – סימול המין הזכרי . באלכימיה – סימול היסוד הכימי ברזל. היוניקוד של הסמל הוא U+2642. סמל ונוס מדיה וקבצים בנושא סמל מרס בוויקישיתוף יורם שורק, מה מקור הסמלים לזכר ונקבה?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏") ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים ובנושא רומא העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סמל ונוס

סמל וֵנוּס (♀) הוא הסמל של האלה ונוס, מקבילתה הרומית של אלת האהבה היוונית אפרודיטה. הסמל מורכב מעיגול שמתחתיו צלב, והוא מסמל את המראה של ונוס. כבר בזמנים קדומים שימש הסמל באסטרולוגיה ואסטרונומיה לציון כוכב הלכת נוגה. סמל ונוס משמש במספר תחומים: סימול המין הנשי או הנקבי. סימול כוכב הלכת נוגה, הנקרא בלשונות רבות "ונוס", ויום שישי, ששמו מכיל בלשונות לטיניות רבות את שמה של ונוס. סימול היסוד נחושת. היוניקוד של הסמל הוא U+2640. סמל מרס מדיה וקבצים בנושא סמל ונוס בוויקישיתוף יורם שורק, מה מקור הסמלים לזכר ונקבה?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏") ערך זה הוא קצרמר בנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אל-קאעדה בבלאד אלשאם

אל-קאעדה בבלאד אלשאם (אל קאעידה בסוריה הגדולה) הוא ארגון טרור הפעיל בלבנון. ארגון זה מסונף לאל-קאעידה. בגלל מיעוט הפיגועים, ומעט המידע על הארגון, מעריכי מודיעין שונים העלו את האפשרות כי החזבאללה השתמש בשם הארגון ככיסוי לביצוע פיגועים. 27 בדצמבר 2005: שיגור קטיושות לעבר ישראל שנחתו בקריית-שמונה ובשלומי. אנשי ארגון אל-קאעידה קיבלו על עצמם את האחריות לאירוע. הייתה זאת הפעם הראשונה שארגון המזוהה עם אל-קאעידה קיבל אחריות להתקפה ישירה על ישראל. ישנה סברה כי הפיגוע בוצע על ידי אנשי ארגון אל-קאעידה בעיראק. 24 ביוני 2007: פיגוע נגד כוח של היחידה הספרדית של יוניפי"ל. הפיגוע בוצע באמצעות מכונית תופת שחנתה ליד הכביש, נגד סיור של הכוח הספרדי, בציר שבין מרג'עיון לאל-ח'יאם. שישה מחיילי הכוח נהרגו ושניים נפצעו. בין החיילים שנהרגו היו שלושה חיילים ספרדים ושלושה קולומביאנים המשתייכים לכוח הספרדי. חזבאללה גינה את הפיגוע וטען כי הוא גורם נזק ללבנון. לטענת המרכז למורשת המודיעין, תוך ניתוח מאפייני האירוע ניתן ללמוד כי פיגוע מתוחכם מסוג זה אינו מאפיין את רמת גורמי הג'יהאד העולמי בלבנון. מכאן מתחזק החשד כי חזבאללה היה מעורב בפיגוע נגד הגדוד הספרדי שנתפס כמטריד ביותר את חזבאללה מדרום לליטאני. צבי מזאל, הפיגוע ביוניפי"ל והרדיקליזציה של החזית הצפונית, בלוג הפורום האסטרטגי, 03/07/2007 ברק רביד ורויטרס, אל-קאעידה נטל אחריות לירי הקטיושות, באתר nrg‏, 29 בדצמבר 2005 רועי נחמיאס והסוכנויות, דרום לבנון: 6 משקיפי או"ם נהרגו בפיגוע, באתר ynet, 24 ביוני 2007 שנה למלחמת לבנון השנייה: האם ובאיזו מידה יושמה החלטת מועצת הביטחון 1701, שהביאה לסיום המלחמה?, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 12 באוגוסט 2007
הלגיון האחד עשר קלאודיה

הלגיון האחד-עשר קלאודיה (בלטינית: Legio undecima Claudia) היה לגיון רומאי שהוקם על ידי יוליוס קיסר בזמן מלחמת גאליה בשנת 58 לפנה"ס. הלגיון הוצב בפרובינקיית מואסיה עילית עד המאה ה-5 לספירה. סמל הלגיון היה שור. הלגיון השתתף בדיכוי מרד בר כוכבא ובמצור על ביתר. כתובת לטינית שנמצאה ליד המעיין בביתר מזכירה את הלגיון החמישי מקדוניקה והלגיון האחד-עשר קלאודיה. מאחר ששני הלגיונות האלה היו מוצבים בדאקיה זמן קצר לפני מרד בר כוכבא, בתקופת שלטונו של טראיאנוס, נראה כי גדודים משני לגיונות אלה הובאו לעזרה בדיכוי המרד והוצבו כחיל משמר בביתר, לאחר כיבושה. מיכאל אבי-יונה פרסם מצבת קבורה שנמצאה בבית שאן, של פובליוס אליוס קאפיטו (Publius Aelius Capito), חייל בלגיון האחד-עשר קלאודיה, שמת בגיל 35 לאחר שירות צבאי בן עשר שנים. לטענת גדליהו אלון, מת החייל בעקבות מרד בר כוכבא. R. Fellmann, Die 11. Legion Claudia Pia Fidelis, in: Yann Le Bohec, Les légions de Rome sous le Haut-Empire, (2000 Lyon), pp. 127-131 מדיה וקבצים בנושא הלגיון האחד עשר קלאודיה בוויקישיתוף Legio XI Claudia Pia Fidelis באתר ליוויוס (באנגלית) C. Clermont-Ganneau, Archaeological researches in Palestine during the years 1873-74, London 1899, p.263-270 M.Avi-Yonah, "Greek and Latin Inscriptions from Jerusalem and Beisan", QDAP 8, 1939, pp.57 גדליהו אלון, תולדות היהודים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד ב, עמ' 23 הערה 41; ג. פוקס, יון בארץ ישראל, בית שאן בתקופה ההלניסטית והרומית, ירושלים תשמ"ג, עמ' 101-103
570

שנת 570 היא השנה ה-70 במאה ה-6. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. נביא האסלאם מוחמד. להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 570‎ נפטרים ב-570‎ מדיה וקבצים בנושא 570 בוויקישיתוף Conrad, Lawrence I, Abraha and Muhammad: some observations apropos of chronology and literary topoi in the early Arabic historical tradition1, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, 1987
622

שנת 622 היא השנה ה-22 במאה ה-7. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני. 16 ביולי – תחילת הלוח המוסלמי. מוחמד מתחיל את ההג'רה שלו ממכה למדינה הקמת מדינה מוסלמית ראשונה. עוקבה בן נאפע, מושל איפריקיה מטעם בית אומיה (נפטר ב-683) להלן לוח שנה יוליאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. ילידי 622‎ נפטרים ב-622‎ מדיה וקבצים בנושא 622 בוויקישיתוף
גקטורק (לוויין)

גקטורק (בטורקית: Göktürk) הוא לוויין לחישה מרחוק של כדור הארץ, המפותח עבור טורקיה על ידי חברת טלספאציו האיטלקית. הלוויין מיועד לצלם את כדור הארץ באיכות גבוהה ברזולוציה הקטנה ממטר, ולשמש את צבא טורקיה. עסקה למכירת לוויין ישראלי מסוג אופק כמעט שהושלמה, אך הטורקים ביטלוה בשל רצונה של ישראל למנוע מהם לצלמה. ראסאט מדיה וקבצים בנושא גקטורק בוויקישיתוף מידע טכני על הלוויין
ראול מיירלש

ראול ז'וזה טרינדאדה מיירלש (בפורטוגזית: Raul José Trindade Meireles; נולד ב-17 במרץ 1983 בפורטו שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקשר אחורי. ייצג את נבחרת פורטוגל במונדיאל 2010 ו-2014 וביורו 2008 ו-2012. מיירלש התחיל את הקריירה שלו בבואבישטה מהליגה השנייה בפורטוגל. בשנת 2004 עבר לפורטו עמה זכה ב-4 אליפויות, 4 גביעים ו-3 גביע סופרקאפ. בעונת 2006/2007 הבקיע את שערו הראשון באירופה בתיקו 1-1 עם צ'לסי. בעקבות יכולתו המרשימה צ'לסי וליברפול התעניינו בשחקן. ב-29 באוגוסט 2010, עבר מיירלש לליברפול תמורת 11.5 מיליון פאונד ויום למחרת הוצג באצטדיון אנפילד עם הספרה 4 על הגב. ב-12 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בתיקו 0-0 עם ברמינגהאם סיטי. ב-16 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האירופית בניצחון 1-4 על סטיאווה בוקרשט. ב -31 באוגוסט 2011, מיירלש חתם בצ'לסי על חוזה לארבע שנים עבור סכום שהוערך ב-12 מיליון פאונד. ואף זכה במדי צ'לסי בליגת האלופות ובגביע ה-FA. ב -3 בספטמבר 2012, חתם בפנרבחצ'ה הטורקית תמורת 8 מיליון יורו. בצעירותו היה מיירלש חלק מנבחרת פורטוגל עד גיל 21. בשנת 2006 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ביורו 2008 הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת נגד טורקיה ובהמשך המשחק פפה הבקיע שער נוסף והמשחק נגמר ב-0:2. שער חשוב נוסף של מיירלש הוא במשחק הפלייאוף נגד בוסניה והרצגובינה על העלייה למונדיאל 2010. במונדיאל 2010 עצמו הבקיע את השער הראשון בניצחון פורטוגל 0-7 על צפון קוריאה ב-21 ביוני 2010. עם תחילת קמפיין מוקדמות יורו 2012 הבקיע מיירלש 2 שערים אחד בתיקו 4-4 עם קפריסין ואחד בניצחון 1-3 נגד איסלנד. פורטו אליפויות פורטוגל: 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09 גביעי פורטוגל: 2005/06, 2008/09, 2009/10 הסופרקאפ הפורטוגזי: 2006, 2009, 2010 צ'לסי ליגת האלופות: 2011/12 הגביע האנגלי 2011/12 פנרבחצ'ה אליפות טורקיה: 2013/2014 הגביע הטורקי: 2012/2013 מדיה וקבצים בנושא ראול מיירלש בוויקישיתוף ראול מיירלש, באתר Transfermarkt ראול מיירלש, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) ראול מיירלש, באתר Soccerway ראול מיירלש, באתר BDFutbol ראול מיירלש, באתר WorldFootball.net ראול מיירלש, באתר National Football Teams ראול מיירלש, באתר FootballDatabase.eu
טמבוב

טַמְבּוֹב (ברוסית: Тамбов) היא עיר ברוסיה, בירת מחוז טמבוב. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2008 התגוררו בעיר כ-278,000 תושבים. העיר נוסדה ב-17 באפריל 1636 כהיאחזות רוסית באזור הספר שבו התגוררו בעיקר נוודי הערבה, טטרים של קרים ואחרים. בהתחלה היישוב נשא אופי צבאי ושוכן בו חיל מצב חזק שמנה כ-1,000 חיילים וביצורים חזקים. חיל המצב החזק השליט סדר באזור ואפשר התפתחות והתיישבות כפרית בסביבתו. בסוף המאה ה-17 שימשה העיר בסיס קדמי לכוחותיו של פיוטר הגדול בעת מסע אזוב. במאה ה-18 הביצורים חוזקו ותוקנו, אך בהמשך הצורך הצבאי בהם נעלם עם התפשטות האימפריה הרוסית לכיוון דרום מזרח. המצב הביטחוני הרגוע איפשר לאיכרי טמבוב להשקיע זמנם בפיתוח חקלאי ובמאה ה-19 היה האזור לאחד הפוריים ברוסיה. חלק ניכר מהתוצרת היה מיועד ליצוא לחו"ל ואילו החלק האחר נמכר בירידים ססגוניים. האזור המשיך לשגשג ובראשית המאה ה-20 הוקמו בו מפעילים בהתאם להתפתחות התעשייה ברוסיה. בעת מלחמת האזרחים ברוסיה עבר האזור לשליטה סובייטית וכוחותיהם דיכאו התקוממויות אחדות שפרצו בו. בעת מלחמת העולם השנייה שימש האזור לשיכון פצועים ופותחה בו תעשייה צבאית ענפה. לאחר התמוטטות ברית המועצות העיר והמחוז כולו ניזוקו קשה מאבטלה גבוהה ומיתון כלכלי עמוק. בתחילת המאה ה-21 באזור הורגשה יציאה מהמשבר וחידוש פעילות של מפעלי התעשייה, אך מצב התעסוקה עדיין לא שב לימי הזוהר מהעבר. העיר שוכנת על גדות נהר צנה, אשר מהווה חלק מאגן הניקוז של נהר אוקה במרחק של כ-480 ק"מ ממוסקבה. האקלים הוא יבשתי טיפוסי עם חורפים קרים המגיעים בחודש ינואר, הקר ביותר בשנה, לטמפרטורה ממוצעת של מינוס 9 מעלות ובקיץ בחודש יולי, החם ביותר בשנה, לטמפרטורה ממוצעת של 20 מעלות. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 350 ל-700 מ"מ בשנה, כמחציתם בעונות החמות של השנה. מועדון הכדורגל טמבוב היה המועדון הגדול בעיר והוא ייצג את העיר בליגת העל הרוסית בכדורגל החל מעונת עונת 2019/2020. המועדון אירח את משחקיו באצטדיון ספרטק בעיר שהכיל 5,000 מושבים ונמצא בשיפוצים. מאז קיץ 2022, פועל בעיר מועדון הכדורגל ספרטק טמבוב. מועדון הכדורסל טמבוב מייצג את העיר בליגה השלישית בחשיבותה, סופרליגה ב'. מועדון ההוקי קרח טמבוב מייצג את העיר בליגת VHL. לטמבוב שלוש ערים תאומות: צרפת בר-לה-דוק, צרפת איטליה ג'נובה, איטליה ארצות הברית טרה הוט, אינדיאנה, ארצות הברית אוניברסיטת טמבוב מדיה וקבצים בנושא טמבוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טמבוב טמבוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אמין

אמינים הם קבוצת תרכובות אורגניות. אמינים רבים נמצאים בטבע ולהם חשיבות רבה בביולוגיה. האמינים הם נגזרות של אמוניה (NH3), כשאחד, שניים או כל אטומי המימן מוחלפים באטומי פחמן, וליתר דיוק – בקבוצת אלקיל (שרשרת פחמימנית). כשאחד או יותר מאטומי הפחמן קשור לאטום חמצן בקשר כפול (כלומר, מהווה קבוצת קרבוניל), אזי משתייכת התרכובת לקבוצת האמידים. למתן שמות לאמינים, ראו מונחון IUPAC. נהוג להבדיל בין אמינים ראשוניים (החנקן קשור לקבוצת אלקיל אחת), שניוניים (החנקן קשור לשתי קבוצות אלקיל) ושלישוניים (החנקן קשור לשלוש קבוצות אלקיל). ה-R בנוסחאות המבנה מייצגת קבוצת אלקיל. הקבוצה הפונקציונלית אמינו מוגדרת כ-NH2, ומצויה אם כן רק באמינים ראשוניים. תגובת טרנסאמינציה היא תגובה שבה מועברת קבוצת אמינו מתרכובת אחת לשנייה; תגובה זו שכיחה בתאיהם של יצורים חיים. חומצת האמינו אלנין, למשל, הופכת לחומצת הקטו פירובט באמצעות מסירה של קבוצת אמינו. תגובה זו מאפשרת לתאים לנצל חומצות אמינו (כלומר: חלבונים) לשם הפקת אנרגיה; הפירובט שנוצר נכנס ישירות למעגל קרבס, מהחשובים שבמסלולי הפקת האנרגיה בתא. האנזים מונואמין אוקסידאז (MAO) מסוגל בין היתר לחמצן אמינים ראשוניים, שניוניים ושלישוניים. מעכב מונואמין אוקסידאז חוסם את פעולת ה-MAO. מדיה וקבצים בנושא אמין בוויקישיתוף אמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אמינים, דף שער בספרייה הלאומית
המצור על סבסטופול (1941–1942)

מצור סבסטופול במלחמת העולם השנייה הוא המצור הגדול השני שעבר על עיר זו, כשהמצור הקודם היה בעת מלחמת קרים. המצור היה חלק מהקרב הראשון על חצי האי קרים במלחמה זו. סבסטופול שוכנת בחצי האי קרים והיא עיר נמל חשובה מאוד מבחינה אסטרטגית בים השחור ומשמשת כבסיס הבית העיקרי של צי הים השחור. קרבתו של חצי האי קרים לשדות הנפט הרומניים בפלוישט כמו גם האיום שיצר צי הים השחור על התעבורה הימית של כוחות הציר בחזית הדרומית של ברית המועצות, גרמו להיטלר ולפיקוד הצבאי הגרמני להורות על כיבוש חצי האי. סבסטופול הייתה מבוצרת היטב עם מלאי מזון ותחמושת גדולים. הגרמנים לא הצליחו לכבוש את העיר בהסתערות הראשונה, ולכן החל מצור ארוך על העיר, שנמשך מ-12 בספטמבר 1941 עד 4 ביולי 1942. בסופו של דבר, הצליחו הנאצים לכבוש את העיר, אחרי קרבות קשים. בנובמבר 1941 יצאה מנמל העיר ספינת ארמניה ועל סיפונה אלפי פצועים ופליטים. תוך זמן קצר הספינה הותקפה על ידי לופטוופה והוטבעה. כתוצאה מעמידת הגבורה של המגינים הסובייטיים, והתמשכות הלחימה סביב סבסטופול, לא ניתן היה לשחרר את הארמייה ה-11 של הוורמאכט, שפעלה בחצי האי קרים, להשתתף בשלב הראשון של מבצע מקרה כחול (המתקפה הגרמנית בדרום ברית המועצות, שהחלה ב-28 ביוני 1942), והיא נשלחה בסופו של דבר צפונה, לסייע במצור על לנינגרד. מדיה וקבצים בנושא המצור על סבסטופול בוויקישיתוף Александр Валериевич Неменко,Севастополь. Хронология 2-й обороны ערך זה הוא קצרמר בנושא מצורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עזאזל (ספר)

עזאזל (ברוסית: Азазель) הוא הספר הראשון בסדרת הספרים הבלשית "תיבת פנדורין" פרי עטו של הסופר הרוסי-גאורגי בוריס אקונין. הספר פורסם לראשונה ב-1998 במוסקבה. תרגומו של יגאל ליברנט לעברית יצא לאור ב-2004, במקביל להפצתם של סרטים המבוססים על הספרים. הספר נפתח ב-13 במאי 1876 ומתמקד בפתיח באחד מהסטודנטים הצעירים של אוניברסיטת מוסקבה, בגן אלכסנדר שבמוסקבה, המתאבד בירייה לעיני עוברי האורח. אראסט פנדורין הוא פקיד רישום זוטר במחלקת הבילוש של משטרת מוסקבה, שמחליט לחקור את ההתאבדות המוזרה של הסטודנט. הסטודנט הוריש את כל רכושו לגברת עשירה מאנגליה בשם ליידי אסתר, המנהלת ומממנת בית יתומים. פנדורין נפגש עם הליידי אך מתבייש בחשדו כאשר הוא משוחח איתה - היא פועלת ומקדישה את כל מרצה למען היתומים. פנדורין עוקב אחרי סטודנט חשוד, חברו של המתאבד, ומגיע לגברת אמיליה. מדברי הסטודנט מבין פנדורין שאמיליה היא ששכנעה את הסטודנט וחברו המנוח להוריש את רכושם לרשת בתי היתומים של הליידי אסתר. הסטודנט נרצח ופנדורין ניצל במזל. מתברר שרצח הסטודנטים קשור לכנופיה בשם עזאזל. פנדורין מקודם בדרגה ונוסע לבריטניה כדי לחקור את העניין לעומק. הוא נחטף, נבגד וכמעט נרצח שוב ומגיע למידע החושף חברים ברשת עזאזל. הוא חוזר לרוסיה, משיג את המידע שנית ומגלה שקיים קשר למנהל רשת בתי היתומים. הוא מדווח למפקדו והלה נוסע מיד עם פנדורין לאסור את המנהל, אך אז מתגלה שגם המפקד חבר ברשת "עזאזל". פנדורין מצליח להינצל בעור שיניו, אך מפקדו ומנהל הרשת מתים. פנדורין משוחח עם הליידי אסתר ומבין שבעצם היא זו שעומדת מאחורי הכנופיה כולה, שמורכבת מהיתומים שהיא מגדלת ונותרים נאמנים לה בבגרותם. הליידי אסתר מנסה לברוח ופנדורין רודף אחריה. היא כולאת אותו בחדר יחד איתה, ומאיימת לפוצץ את שניהם כדי להגן על יתומיה. פנדורין מתחנן על חייו ומשוחרר, לאחר הבטחה שלא ירדוף את היתומים. הוא רץ החוצה וממתין לפיצוץ, שמתרחש באיחור קל. פנדורין מועלה שוב בכמה דרגות ונישא לאהובתו, בתו של בכיר רוסי. מיד בסיום החתונה מתקבל מכתב משליח מיוחד. פנדורין חותם והשליח ממהר לברוח החוצה תוך ספירה לאחור "עשר, תשע, שמונה..." שמעוררת את חשדו של פנדורין, והוא יוצא לרדוף אחריו. שניות ספורות לאחר צאתו, נשמע פיצוץ עז מהבניין ממנו יצא פנדורין. האנשים ששהו שם, ביניהם אשתו ואביה, מתו בפיצוץ. בסוף הספר הולך פנדורין גלמוד ושערותיו הלבינו, על אף שהוא בן עשרים. בשנת 2002 הערוץ הראשון ברוסיה הפיק מיני-סדרת טלוויזיה בשם "עזאזל" המבוססת על הספר בבימויו של אלכסנדר אדבשיאן ובכיכובם של איליה נוסקוב כאראסט פנדורין, סרגיי בזרוקוב כאיוואן ברילינג, מרינה אלכסנדרובה כיליזבטה פון אוורט-קולוצולצבה ואולג באסילשווילי כגנרל מיזינוב. בשנת 2020 החלה הפקת עיבוד מחודש לספר בשם "פנדורין: עזאזל" בהפקת Kinopoisk HD: הבלש המפורסם אראסט פנדורין יוצא להרפתקאות בתפאורה חדשה: הוא ינהל את חקירותיו לא במאה ה-19, אלא בגרסה אלטרנטיבית מודרנית של רוסיה, שבה עדיין שולטת שושלת רומנוב. בוריס אקונין, עזאזל, באתר ynet, 29 ביוני 2004 הספר "עזאזל", באתר "סימניה" עזאזל, באתר OCLC (באנגלית) ספרי עלית גג. עזאזל (2022) באתר kinopoisk.ru
גביע רוסיה

האם התכוונתם ל... הגביע הרוסי בכדורגל – טורניר גביע בכדורגל הגביע של רוסיה (אנ') – טורניר הגביע הרוסי בהחלקה אומנותית הגביע הרוסי בכדורסל הגביע הרוסי בכדורעף גברים הגביע הרוסי בכדוריד גברים הגביע הרוסי בכדוריד נשים הגביע הרוסי ברוגבי
ארמיית הטנקים החמישית (ברית המועצות)

ארמיית הטנקים החמישית של ברית המועצות הייתה ארמיית השריון הראשונה, שהוקמה על ידי הפיקוד הסובייטי העליון, ולחמה בשורות הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. הארמייה מילאה תפקיד מרכזי במסגרת מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד בחורף 1942, ולאחר מכן השתתפה בשורת מתקפות של הצבא הסובייטי באזור הדון בחורף 1942/1943 ארמיית הטנקים החמישית הוקמה ב-5 ביוני 1942 לפי הוראת הסטבקה. הייתה זו הפעם הראשונה במלחמה שהצבא האדום התנסה בהפעלת יחידה משוריינת גדולה, שגודלה עלה על קורפוס. בהקמת ארמיות הטנקים חיקה הפיקוד העליון הסובייטי את הצבא הגרמני הנאצי, שהפעיל בהצלחה ארמיות משוריינות בחזית הסובייטית (שכונו בתחילה "קבוצות שריון") החל מפתיחת מבצע ברברוסה. ארמיות הטנקים נועדו להוות כוח משולב נייד רב-עוצמה, שיכלול יחידות טנקים, תומ"תים, חי"ר ממונע, נ"מ ונ"ט, ויהיה מסוגל לפעול באופן עצמאי עמוק בעורף האויב. הם כללו בדרך כלל 2 קורפוסי טנקים, קורפוס ממוכן ולעיתים גם קורפוס פרשים. ארמיית הטנקים החמישית כללה בעת הקמתה את קורפוס הטנקים ה-2, קורפוס הטנקים ה-11, בריגדת הטנקים העצמאית ה-25, דיוויזיית הרגלים ה-25, 2 רגימנטים של ארטילריה, גדוד נ"מ ויחידות קטנות נוספות. בראשית יולי תוגברה הארמייה ב-קורפוס הטנקים ה-7. ביוני 1942 צורפה הארמייה לחזית בריאנסק והשתתפה בקרבות באזור וורונז'. בעקבות האבדות הכבדות שספגה היחידה, היא פורקה ביולי וכוחותיה פוצלו בין חזית בריאנסק לחזית וורונז'. הארמייה הוקמה מחדש ב-3 בספטמבר 1942 והפעם כללה את קורפוס הטנקים ה-1 ואת קורפוס הטנקים ה-22, דיוויזיית הרגלים ה-119 ויחידות קטנות נוספות. במסגרת זו שולבה הארמייה מחדש בחזית בריאנסק, אך בסוף אוקטובר הועברה לחזית הדרום-מערבית והשתתפה במתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד (מבצע אורנוס), שהביאה לכיתור הארמייה הגרמנית השישית ולהשמדתה. לאחר מכן השתתפה הארמייה בלחימה באזור נהר ציר. היחידה פורקה ב-20 באפריל 1943. אלכסנדר ליזיוקוב (יוני 1942 - יולי 1942) פאבל ריבאלקו (יולי 1942 - אוקטובר 1942) פרוקופיי רומננקו (נובמבר 1942 - דצמבר 1942) מרקיאן פופוב (דצמבר 1942 - ינואר 1943) איוואן שליומין (ינואר 1943 - אפריל 1943) ארמיית הטנקים החמישית (ברוסית) ארמיית טנקים החמישית באתר samsv (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.