laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליאון גייקיס

ליאוניד יאקובלביץ' גייקיס (הייקיס, חייקס; 1898, ורשה — 21 באוגוסט 1937, מוסקבה) היה דיפלומט סובייטי ממוצא יהודי, שכיהן כשגרירה השני של ברית המועצות בספרד, במהלך מלחמת האזרחים. נולד בוורשה ב-1898, שנשלטה אז בידי האימפריה הרוסית, בשם ליאון הייקיס (מכיוון שבשפה הרוסית, העיצור ה' מומר ל-ג' או ח', נודע בהמשך כגייקיס או חייקיס). הוא הושפע בילדותו ממאורעות גדולים בחברה, על רקע מהפכת 1905. בשנת 1935 מונה לקונסול הכללי של ברית המועצות באיסטנבול. שנה לאחר מכן, נשלח כיועץ לשגרירה הראשון של ברית המועצות בספרד, מרסל רוזנברג. בפברואר 1937 מונה כשגריר במקומו, לאחר שהאחרון נקרא חזרה למוסקבה ובהמשך מצא את מותו במסגרת "הטיהורים הגדולים" שערך סטלין. בתוך זמן קצר, גורלו של גייקיס היה דומה. כמי שלכאורה תמך בעבר, ב-1923, במצע האופוזיציה השמאלית הטרוצקיסטית ("הצהרת ה-46"), הוא נרדף כמו רבים אחרים באשמת טרוצקיזם. ביוני 1937 גם הוא זומן לשוב למוסקבה, שם נעצר, עמד למשפט צבאי והוצא להורג בירייה. לאחר מותו של סטלין, הקולגיה הצבאית של בית המשפט העליון של ברית המועצות פסקה ב-17 בדצמבר 1955 שכל האישומים נגד גייקיס בטלים בדיעבד. יהודי ב"כ רוסיה הסוביטית בטורקיה, 10 בנובמבר 1935, הבּׂקר Stalin: Waiting for Hitler, 1929-1941, 2014, Stephen Kotkin ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ערן רזין

ערן רָזין (נולד ב-11 בספטמבר 1955) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לגאוגרפיה עירונית וגאוגרפיה כלכלית, שימש במשך שנים רבות כראש המכון ללימודים עירוניים ואזוריים. ממתכנני הערים הבכירים בישראל. ערן רזין נולד בירושלים. סיים תואר ראשון בגאוגרפיה וכלכלה באוניברסיטה העברית בשנת 1979 ותואר שני בגאוגרפיה ולימודים עירוניים בהצטיינות יתרה בשנת 1982. עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "פיתוח התעשייה בערי הפריפריה בישראל", נכתבה בהנחיית פרופסור אריה שחר. את הפוסט-דוקטורט שלו ערך באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. תחומי המחקר העיקריים בהם עוסק רזין הם תכנון ופיתוח עירוני, ושלטון מקומי בפרספקטיבה בינלאומית השוואתית. הוא פרסם מאמרים וספרים מדעיים רבים בתחומים אלה. משמש מאז שנת 1987 כיושב ראש וחבר ועדות חקירה לגבולות ולחלוקת הכנסות של רשויות מקומיות בישראל, ויושב ראש וחבר בוועדות שעסקו באיחוד רשויות מקומיות וברפורמות בשלטון המקומי. בין השאר, עמד בראש ועדה לחקר הגבולות בין חולון, בת ים וראשון לציון בשנת 2009. ב-2016 תמך בהצעה לאחד את תל אביב ובת ים כדי לפתור את בעיות התקציב של בת ים בשל המחסור במשאבי קרקע ושימושים עסקיים במקרקעין. עמד בראש ועדה לבדיקת גבולות תחומי השיפוט של לוד והמועצה האזורית עמק לוד, ובראש וועדה שדנה בחלוקת ההכנסות בין ירוחם למועצה אזורית רמת הנגב בשנת 2013. לאורך השנים הוא שימש גם פרופסור אורח באוניברסיטאות שונות בצרפת וארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא ערן רזין בוויקישיתוף דף הבית באתר האוניברסיטה העברית ערן רזין (1955-), דף שער בספרייה הלאומית אור קשתי, הדרך לשוויון בין בת ים לתל אביב, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2014 אילן ליאור, ועדה מטעם משרד הפנים ממליצה לאחד את תל אביב ובת ים, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2016 גיא ליברמן, חוקרי גבולות, באתר הארץ, 9 במרץ 2009 שירלי סיידלר, סוף לסכסוך בין הרשויות בנגב: עיר הבה"דים תעבור לירוחם, באתר הארץ, 19 במאי 2014 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דרק הרפר

דרק ריקרדו הרפר (באנגלית: Derek Ricardo Harper; נולד ב-13 באוקטובר 1961) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–1999. לאורך קריירת ה-NBA נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, והעמיד ממוצעים כוללים של 13.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים, 5.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק. הרפר נולד בעיר אלברטון שבג'ורג'יה, ולמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בין השנים 1980–1983. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע כ-8.4 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת 1982/1983 הציג שיפור משמעותי כשקלע 15.4 נקודות למשחק ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות. בדראפט ה-NBA ‏1983 נלקח הרפר בבחירה ה-11, על ידי אינדיאנה פייסרס. ב-10 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA שיחק עבור המאבריקס, וב-6 מתוכן העפיל עמה לשלב הפלייאוף. לאורך תקופתו בדאלאס היה אחד השחקנים המובילים בקבוצה, לצד רולנדו בלאקמן, מארק אגוויר, סם פרקינס ורוי טארפלי, ורשם במדיה ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.0 אסיסטים ו-1.8 חטיפות למשחק. בעונות 1987 ו-1990 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, ובעונת 1991 קלע שיא קריירה של 19.7 נקודות בממוצע למשחק. בינואר 1994 הועבר הרפר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לטוני קמפבל. בפלייאוף של אותה עונה העפילו הניקס לגמר ה-NBA, אך הפסידו ליוסטון רוקטס בתוצאה 3–4. במשחק השביעי והמכריע של הסדרה הוביל הרפר את קלעי הניקס עם 23 נקודות שלא הספיקו, בין היתר, בשל תצוגת קליעה איומה של חברו לקו האחורי ג'ון סטארקס (2 מ-18 מהשדה). בשתי העונות הבאות הודחו הניקס בשלב הפלייאוף השני, מול אינדיאנה פייסרס ושיקגו בולס, בהתאמה. בתקופתו כשחקן הניקס קלע הרפר 11.7 נקודות וחילק 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 1996/1997 חזר לשחק בדאלאס, ובשתי העונות הבאות שיחק עבור אורלנדו מג'יק ולוס אנג'לס לייקרס, בהתאמה. בסיום עונת 1998/1999 פרש הרפר ממשחק לאחר 16 עונות ב-NBA, בגיל 37. בעת פרישתו ניצב הרפר במקום השביעי בתולדות ה-NBA בחטיפות (1,957) במקום השמיני במספר משחקים (1,199), במקום ה-11 באסיסטים (6,577) ובמקום ה-12 בשלשות (1,070). ב-7 בינואר 2018 הפרישו המאבריקס את גופייתו של הרפר עם המספר "12", בהפסקת מחצית המשחק מול ניו יורק ניקס. מדיה וקבצים בנושא דרק הרפר בוויקישיתוף דרק הרפר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA סטטיסטיקות הקריירה של הרפר ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המכללות של הרפר, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 1983, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק השביעי בין הניקס לרוקטס, באתר basketball-reference.com המאבריקס מפרישים את גופייתו של הרפר, באתר star-telegram.com,‏ 7 בינואר 2018
נואה ויילי

נואה סטראוסר ספיר ויילי (באנגלית: Noah Strausser Speer Wyle; נולד ב-4 ביוני 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. ויילי ידוע בעיקר מכיכובו בסדרת הדרמה "ER". ויילי נולד בקליפורניה שבארצות הברית, לאב יהודי ולאם נוצרית-אפיסקופלית. בן האמצעי במשפחה עם שלושה ילדים, נולד בהוליווד שבקליפורניה, לאחות האורתופדית מרג'ורי (לבית שפיר) ומהנדס החשמל סטיבן וייל. הוריו של ויילי התגרשו בסוף שנות השבעים. סבו וסבתו של ויילי מצד אביו, אדית ופרנק ויילי, הקימו בלוס אנג'לס את המוזיאון " Craft and Folk Art Museum" וסבו הקים גם את מעבדות ויילי. ויילי למד בבית הספר Thacher באוג'יי שבקליפורניה, וסיים את לימודיו ב-1989. ויילי למד תיאטרון באוניברסיטת נורת' ווסטרן ולאחר השנה השנייה שלו בתיכון הופיע במחזות שהעלה בית ספרו ואפילו זכה בפרס עבור מחזה אותו הוא כתב. לאחר סיום הלימודים ויילי למד משחק יחד עם המורה למשחק לארי מוס בזמן שגר בדירה קטנה בשדרות הוליווד. ב-1996 פגש ויילי את טרייסי וורבין בסט הצילומים של הסרט "The Myth of Fingerprints". הזוג נישא במאי 2000 והתגורר בחווה בעמק סנטה ינז שבקרבת סנטה ברברה. לזוג נולדו בן ובת. הזוג נפרד ב-2009 והתגרש ב-2010. ב-2011 פגש ויילי את השחקנית שרה ולס בהפקה של Blank Theatre Company (אנ'). הזוג נישא ב-2014. ב-22 ביוני 2015 נולדה בתם המשותפת. מדיה וקבצים בנושא נואה ויילי בוויקישיתוף נואה ויילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) נואה ויילי, באתר AllMovie (באנגלית) נואה ויילי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) נואה ויילי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) שירית גל, "עכשיו כש-ER בסטרימינג יש דור צעיר של מעריצים, אבל בעיניהם אני זקן, עתיק", באתר ynet, 23 ביולי 2021
רעידת האדמה בביירות (551)

רעידת האדמה של שנת 551 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר ביירות ב-9 ביולי 551 בעוצמה של יותר מ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. רעידת האדמה גרמה לצונאמי הרסני, אשר השפיע על ערי החוף של פיניקיה הביזנטית, גרם הרס רב למבנים ואפילו גרם לשקיעתן של ספינות רבות. ישנן עדויות בדבר מספר גדול במיוחד של אנשים שנהרגו ברעידת האדמה. רעידת האדמה הורגשה על פני שטח נרחב מאלכסנדריה בחלק הדרום מערבי של מוקד רעידת האדמה, ואנטיוכיה בחלק הצפוני של מוקד רעידת האדמה. ההערכה היא שרעידת האדמה הורגשה במיוחד באזור המשתרע על פני כ-100 ק"מ ואולי אף כ-150 ק"מ. לא קיימים כיום תיאורים מפורטים על הנזק שגרמה רעידת האדמה. מרבית המידע שקיים מתייחס רק לכך שרעידת האדמה גרמה לערי חוף כגון צור וטריפולי להפוך לעיי חורבות עם אלפי נפגעים. הצליין האלמוני מפיאצ'נצה דיווח כי 30,000 איש מתו בבירות לבדה. רעידת האדמה גרמה להיווצרות צונאמי באזור רצועת החוף אשר פגע בין היתר בצור וטריפולי. Sbeinati, M.R.; Darawcheh R.; Mouty M, (2005). "The historical earthquakes of Syria: an analysis of large and moderate earthquakes from 1365 B.C. to 1900 A.D." (PDF). Annals of Geophysics. 48 (3): 347–435. נבדק ב-2 במרץ 2011. {{cite journal}}: (עזרה)תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
קבוצת הנוער (סדרת טלוויזיה)

קבוצת הנוער (ברוסית: Молодёжка) הוא שמה של סדרת טלוויזיה רוסית אשר שודרה במקור החל משנת 2013 ועד 2019 (6 עונות) בערוץ CTC. הסדרה הופקה במימון משותף ובחסות ליגת ההוקי הקונטיננטלית, KHL. הסדרה הפכה לאחת מסדרות הטלוויזיה הפופולריות ברוסיה וזכתה להצלחה רבה בעקבות הצלחת סרט הקולנוע "אגדה מספר 17". הסדרה זכתה בכמה פרסים, ביניהם פרס האקדמיה הרוסית לטלוויזיה כסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לשנת 2017 ובפרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה כסדרת הטלוויזיה הטובה ביותר לשנת 2014. בקבוצת ההוקי קרח לנוער "הדובים" מתמנה מאמן חדש: סרגיי מאקייב, בעברו שחקן NHL, שמקבל על עצמו את המשימה לאחד את הקבוצה. אלא שזו מתבררת כמשימה לא קלה: השחקנים לא מגלים אמפתיה וכל אחד שקוע בצרות משלו: יש להם משפחה, חיים אישיים ולימודים שתופסים נתח חשוב יותר עבורם. אבל מאקייב הוא לא אדם שמוותר ויהיה עליו לרתום את כל יכולותיו כדי להפוך את השחקנים המפורדים למקשה אחת ויחידה שתביא לקבוצה רצף ניצחונות והישגים במסגרת משחקי ליגת ההוקי לנוער. דניס ניקיפורוב - סרגיי מאקייב, מאמן הקבוצה, לשעבר שחקנה של מונטריאול קנדיאנס מ-NHL. אלכסנדר סוקולובסקי - יגור שצ'וקין, החלוץ המרכזי של קבוצת "הדובים" מקאר זאפורוז'סקי - דמיטרי שצ'וקין, שוער הקבוצה איוואן ז'וואקין - אלכסנדר קוסטרוב, חלוץ ולדימיר יאגליץ' - רוסלן ז'דאנוב, שחקן בקבוצה פיודור בונדרצ'וק - אוליגרך, ספונסר הקבוצה והבעלים שלה אנדריי מרזליקין - מקסים סטרלצוב, מאמן קבוצת "מלכי הקרח", מאמן נבחרת הנוער הלאומית. שחקן לשעבר בקבוצת אוטווה סנטורס. אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת הנוער קבוצת הנוער, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת הנוער, ברשת החברתית VK "קבוצת הנוער", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קבוצת הנוער", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רעידת האדמה באנטיוכיה (526)

רעידת האדמה של שנת 526 היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור העיר אנטיוכיה אשר באימפריה הביזנטית בשנת 526. רעידת האדמה הייתה בעוצמה של יותר מ-7.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט וגרמה למותם של כ-250 אלף בני אדם. רעידת האדמה התרחשה בסוף מאי, כנראה בין ה-20 עד 29 במאי, באמצע הבוקר, וגרמה למותם של כ-250 אלף איש. בעקבות רעידת האדמה התרחשה שרפה גדולה באנטיוכיה שהרסה את רוב המבנים שנותרו על כנם לאחר רעידת האדמה. רעידת האדמה גרמה לנזקים חמורים עבור רבים מהמבנים באנטיוכיה, כולל הכנסייה המתומנת הגדולה של קונסטנטין "דומוס אוריאה", אשר נבנתה על אי בנהר אורונטס. רק בתים שנבנו קרוב להר שרדו את רעידת האדמה. רוב הנזק נגרם בפועל מהשרפה הגדולה שהתרחשה לאחר רעידת האדמה ונמשכה ימים רבים. הכנסייה הגדולה נהרסה על ידי השרפה שבעה ימים לאחר רעידת האדמה. בין הקורבנות הרבים היה הפטריארך של אנטיוכיה יופראסיוס, אשר מת כאשר נפל לתוך קלחת שהייתה בשימוש יצרני יינות - רק הראש שלו נותר ללא כוויות. ההערכה היא שמספר מקרי המוות ברעידת האדמה נעים בין 250,000 ל-300,000 בני אדם. אחת הסברות היא שמספר הנפגעים הגבוה במיוחד ברעידת אדמה זו נבע בשל מספר רב של מבקרים באנטיוכיה מן הסביבה אשר באו לחגוג את חג העלייה. National Geophysical Data Center. "Comments for the Significant Earthquake". נבדק ב-22 בספטמבר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Sbeinati, M.R.; Darawcheh, R.; Mouty, M. (2005). "The historical earthquakes of Syria: an analysis of large and moderate earthquakes from 1365 B.C. to 1900 A.D." (PDF). Annals of Geophysics. 48 (3): 347–435. נבדק ב-22 בספטמבר 2011. {{cite journal}}: (עזרה) Witakowski, W. (1996). Chronicle: known also as the Chronicle of Zuqnin, Part 3. Translated texts for historians. Vol. 22. Liverpool University Press. pp. 46–47. ISBN 978-0-85323-760-0. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. {{cite book}}: (עזרה) Meier, M. (2007). "Natural Disasters in the Chronographia ofJohn Malalas : Reflections on their Function --An Initial Sketch". The Medieval History Journal. 10 (1–2): 237–266. doi:10.1177/097194580701000209. נבדק ב-22 בספטמבר 2011. {{cite journal}}: (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
כרומוזום 3

כרומוזום 3 כרומוזום 3 הוא אחד מ-23 זוגות הכרומוזומים הקיימים באדם. כרומוזום 3 הוא כרומוזום אוטוזומלי המשתרע על פני כ-198 מיליון זוגות בסיסים, המהווים כ-6.5% מכלל הדנ"א בגנום האנושי. להלן מספר הערכות לגבי מספר הגנים המצויים בכרומוזום 3 ההומני. מאחר שחוקרים שונים משתמשים בשיטות שונות על מנת לבצע אנוטציית גנום, תחזיותיהם באשר למספר הגנים המצויים בכל כרומוזום הן שונות. ביחס לפרויקטים אחרים של מספור גנים, CCDS נוקטת בגישה השמרנית ביותר, ולכן תחזיתה מייצגת את הגבול התחתון של מספר הגנים בכל כרומוזום. לרשימת גנים חלקית בכרומוזום 3 לחצו כאן. להלן רשימה חלקית של מחלות הקשורות לפגמים בגנים המצויים בכרומוזום 3: לוקמיה מיאלואידית חריפה אלקפטונוריה אטרנספרינמיה אוטיזם תסמונת ברוגדה קטרקט המנגיומה מחילתית שארקו-מארי-טות קופרופורפיריה תורשתית תסמונת דנדי-וולקר לקות שמיעה סוכרת רעד ראשוני גלאוקומה מחלת היילי-היילי סרטן מעי גס תורשתי תסמונת QT מוארך לימפומה תסמונת מוביוס מחלת מויה מויה מוקופוליסכרידוזות מיוטוניה דיסטרופית עיוורון לילה חירשות לא תסמונתית תסמונת סטיקלר סרטן השחלה פורפיריה חמצת פרופיונית רטיניטיס פיגמנטוזה תסמונת סקל תסמונת דה מורסייה קומה נמוכה אטקסיה ספינוצרבלרית תסמונת וון-היפל לינדאו תסמונת ורדנבורג קסרודרמה פיגמנטוזום מקרא להבנת הטבלה: אידאוגרמת קיבוע גימזה של כרומוזום 3 ההומני אידאוגרמת קיבוע גימזה של כרומוזום 3 ההומני ברזולוציה של 850 bphs. אורכי הפסים בתרשים זה יחסיים לאורכי זוגות הבסיסים. אידאוגרמה זו בדרך כלל נפוצה בדפדפנים גנומיים (כדוגמת UCSC). דפוסים שונים של קיבוע גימזה בכרומוזום 3 ההומני במספר רזולוציות: 400, 550 ו-850). אורכי הפסים בתרשים זה מבוססים על אידאוגרמות מ-ISCN ‏(2013). אידאוגרמה מסוג זה מייצגת באופן יחסי את אורכי הפסים הממשיים, כפי שנצפו במיקרוסקופ בזמנים שונים במהלך המיטוזה. מדיה וקבצים בנושא כרומוזום 3 בוויקישיתוף Chromosome 3 in the NIH website. Genome Decoration Page, NCBI. Ideogram data for Homo sapience (400 bphs, Assembly GRCh38.p3). Genome Decoration Page, NCBI. Ideogram data for Homo sapience (550 bphs, Assembly GRCh38.p3). Genome Decoration Page, NCBI. Ideogram data for Homo sapience (850 bphs, Assembly GRCh38.p3).
רעידת האדמה באנטיוכיה (115)

רעידת האדמה של שנת 115 היא רעידת אדמה שהתרחשה ב-13 בדצמבר 115 באזור העיר אנטיוכיה והייתה בעוצמה של יותר מ-7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. אנטיוכיה והיישובים שבסביבתה נהרסו ברעידת האדמה כאשר היו אבדות רבות של חיים ורכוש. רעידת האדמה גרמה להיווצרות צונאמי מקומי, שפגע קשות בנמל קיסריה. הקיסר הרומי טראיאנוס נכח במוקד רעידת האדמה, וכך גם אדריאנוס אשר יהיה הקיסר הרומי הבא אחריו. תיאור של רעידת האדמה נכלל בכתבי הסופר קסיוס דיו. קסיוס מתאר בכתביו את אנטיוכיה כעיר צפופה עם חיילים ואזרחים רבים שנסעו אליה מכל חלקי האימפריה, משום שהקיסר טראיאנוס שהה שם במהלך עונת החורף. לפי תאוריו רעידת האדמה החלה בצליל שאגה רועם, ולאחריו החלה רעידת אדמה עזה. עצים שלמים הושלכו לאוויר, וכך גם רבים מן התושבים. מספר גדול של אנשים נהרגו כאשר נפלו עליהם דברים שונים ורבים אחרים נלכדו. הרעידות הקטנות יותר שאירעו באותו האזור בימים שלאחר הרעידה העיקרית גרמו למותם של חלק מן האנשים שניצולו מרעידת האדמה המקומית, בעוד שאנשים אחרים שנלכדו מתחת למבנים הרוסים מתו מרעב. במהלך רעידת האדמה הצליח הקיסר הרומי טראיאנוס לברוח מהבית שבו שהה כאשר קפץ מהחלון של הבית בו שהה ועל כן הוא רק נפצע קל. בשל הסכנה מפני רעידות אדמה נוספות טראיאנוס בחר לעבור עם הפמליה שלו להיפודרום הפתוח של אנטיוכיה. העיר אפאמיה נהרסה גם היא ברעידת האדמה ונגרם גם נזק רב לביירות. הצונאמי שנוצר בעקבות רעידת האדמה הכה בערי חוף רבות, ובמיוחד בקיסריה וביבנה. המקור לטיעון שמספר מקרי המוות ברעידת האדמה היה בסביבות 260,000 איננו ברור, שכן הוא נכלל רק בספרים שנכתבו במהלך מאות השנים האחרונות. National Geophysical Data Center. "Comments for the Significant Earthquake". נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}: (עזרה) Bennett, J. (1997). Trajan: Optimus Princeps : a Life and Times. Roman imperial biographies Batsford Series (2nd ed.). pp. 199–201. ISBN 978-0-415-16524-2. נבדק ב-20 באוקטובר 2011. {{cite book}}: (עזרה) Sbeinati, M.R.; Darawcheh, R.; Mouty, M. (2005). "The historical earthquakes of Syria: an analysis of large and moderate earthquakes from 1365 B.C. to 1900 A.D." (PDF). Annals of Geophysics. 48 (3): 347–435. נבדק ב-22 באוקטובר 2011. {{cite journal}}: (עזרה)
משטרת מינסק

משטרת העיר מינסק הידועה בשם המינהל הראשי לענייני פנים של עיריית מינסק (בבלארוסית: Галоўнае ўпраўленне ўнутраных спраў Мінск Гарвыканкама, ברוסית: Главное управление внутренних дел Минск Горисполкома) הוא כוח המשטרה העירוני הראשי בבירה הבלארוסית, העיר מינסק וזהו הגוף העיקרי האחראי לאכיפת חוק וניהול חקירות פשיעה בעיר. למינסק יש את המספר הגדול ביותר של שוטרים מבין הערים ברפובליקות הפוסט-סובייטיות. זהו גם אחד מכוחות המשטרה הפעילים ביותר בבלארוס בשל היות מינסק למרכז של מחאות רבות נגד השלטון. הכוח הוקם כמנהל ראשי של המיליציה של הפועלים והאיכרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס ב-30 בנובמבר 1920. ב-10 ביולי 1934 המנהל הפכה לגוף של קומיסריון הפנים העממי, שהוקם באותו יום במוסקבה. אחת המשימות העיקריות של הנהלת הגוף במינסק הייתה לאכוף את האידאולוגיה הקומוניסטית שהטילה המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. במארס 1946 הוחלף הקומיסריון במשרד הפנים של ברית המועצות . בצו של משרד הפנים של בלארוס הסובייטית מ-2 ביוני 1947, הוחלט על הקמת שתי מחלקות חדשות במשטרה שנועדו לחזק את המאבק בגנבת רכוש המדינה והרכוש הציבורי. ב-5 ביוני 1991 הוציא משרד הפנים של הרפובליקה צו שהציב את משטרת מינסק תחת סמכותו של משרד הפנים. יחידת המבצעים נטלה חלק בדיכוי מחאות, כולל מחאות יום העצמאות. יחידת משטרת התנועה הממלכתית אחראית לבטיחות בדרכים ברחובות מינסק. היחידה משתמשת כיום בשלושה סוגים של אופנועים, כולל ב.מ.וו. גרמני, שנרכש בשנת 2017. היחידה הייתה מעורבת בשערוריות רבות, כולל מקרה באוגוסט 2017, שבו שוטר שבר חלון רכב וגרר את הנהג החוצה לרחוב. היחידה לחקירות פליליות אחראית לחקירת פשעים אלימים. היחידה בדרך כלל משתפת פעולה עם ה-FBI האמריקאי וה-FSB הרוסי כדי להילחם בפשעים מתקדמים מבחינה טכנולוגית. היחידה לביטחון והגנה מספקת אבטחה במהלך אירועים ציבוריים בבירה. מאז 2013, שוטרי המחלקה נדרשים ללמוד אנגלית. התזמורת של משטרת העיר מינסק פועלת כבר מ-10 באוקטובר 1964. בתקופה הסובייטית, התזמורת נסעה בכל רחבי ברית המועצות ולעיתים קרובות הופיעה במקומות שחוו קשיים, כולל צ'רנוביל ביולי 1986 ולנינאקאן ב-1989. היא הופיעה לראשונה כתזמורת בלארוסית בגרמניה בשנת 1993. משרד הפנים (בלארוס) ממשלת בלארוס מערכת הביטחון הבלארוסית אתר רשמי אתר האינטרנט הרשמי של משטרת מינסק משטרת מינסק, ברשת החברתית פייסבוק משטרת מינסק, ברשת החברתית אקס (טוויטר) משטרת מינסק, ברשת החברתית VK ערוץ הווידאו הרשמי באתר YouTube "Belarus Police on the Edge of Reform - BelarusDigest". belarusdigest.com. "История - ГУВД Минского Горисполкома". guvd.gov.by. אורכב מ-המקור ב-2019-02-14. נבדק ב-2019-02-14. "Minsk police release list of suspects in mass riot case". 23 בדצמבר 2010. {{cite web}}: (עזרה) "Minsk traffic police to spend $500K for new BMW bikes". euroradio.fm. "New Bikes for the Traffic Police of the Minsk Region". charter97.org. "Another Scandal Involving Traffic Police Officers". charter97.org. "FBI and Minsk City Police Discuss Cooperation to Combat High-Tech Crimes - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Belarus". mfa.gov.by. "Minsk police determined to learn English". charter97.org. "Оркестр ГУВД - ГУВД Минского Горисполкома". guvd.gov.by. אורכב מ-המקור ב-2019-02-15. נבדק ב-2019-02-14. "guvdorchestra - ИСТОРИЯ". ערך זה הוא קצרמר בנושא בלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אודת הזיכרון

אודת הזיכרון (באנגלית: Ode of Remembrance) היא שיר קצר, המהווה מרכיב קבוע בטקסי הזיכרון לחללי המלחמות בבריטניה ובחלק ממדינות חבר העמים הבריטי. האודה היא חלק מן הפואמה הפטריוטית לנופלים (For the Fallen) שחיבר המשורר האנגלי לורנס ביניון (Laurence Binyon) בחודש ספטמבר 1914, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה. לורנס ביניון כתב את הפואמה, ובה שבעה בתים, לכבוד חללי חיל המשלוח הבריטי לצרפת. היה זה לאחר שנודע על אבדותיו הקשות בקרב מון ובקרב על המארן, מהקרבות הראשונים בחזית המערבית. הפואמה פורסמה לראשונה בעיתון טיימס ב-21 בספטמבר 1914. עם הזמן הפך הבית הרביעי של הפואמה, שהוא האודה, לטקסט זיכרון מקובל לחללי כל המלחמות בבריטניה, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד, ומושמע בטקסי יום הזיכרון, יום שביתת הנשק ויום אנזא"ק. במהלך הטקסים מדקלם אחד הדוברים את ארבע שורות האודה, ואחריו חוזרים הנוכחים בקול על השורה האחרונה – אנו נזכור אותם. מיד לאחר מכן נשמעת תרועת החצוצרה Last Post, שלאחריה נשמרות שתי דקות דומייה. האודה נחרתה על אנדרטאות רבות לנופלים. כמו כן חוברו לה עם השנים מספר לחנים, לרבות על ידי המלחין אדוארד אלגר. ביניון חיבר את הפואמה בשבתו על הצוקים בחופו הצפוני של מחוז קורנוול. באתר שבו סבורים כי ישב הונח בשנת 2001 שלט זיכרון למאורע. תרגום לעברית הם לא יזקינו, כפי שנזקין אנו שנותרנו גיל לא ילאה אותם, ולחומרה לא ידונו השנים עם רדת החמה ולעת בוקר אנו נזכור אותם המקור באנגלית They shall grow not old, as we that are left grow old Age shall not weary them, nor the years condemn At the going down of the sun and in the morning We will remember them. בשדות פלנדריה מדיה וקבצים בנושא אודת הזיכרון בוויקישיתוף על האודה, באתר ה-BBC על האודה, באתר אנדרטת המלחמה של אוסטרליה הפואמה "לנופלים", באתר ויקיטקסט Anna Tetlow‏, "For the Fallen": The Story Of The War Poem That Helps Us Remember, באתר Forces Network להשוואה, ראו את שיר הרעות הישראלי.
הר ברט

הר בְּרֶט (באנגלית: Mount Brett) הוא הר ברכס מאסיב, בהרי הרוקי הקנדיים, בפרובינציית אלברטה שבקנדה. גובהו של ההר 2,984 מטרים מעל פני הים. ההר מתנשא לגובה של 899 מטרים מעל סביבתו; והוא ההר ה-59 בהתנשאותו באלברטה. ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי באנף, 20 קילומטרים מערבית לעיר באנף, 12.5 קילומטרים מערבית להר בול. שמו של הר ברט ניתן לו בשנת 1916. ההר נקרא על שם רוברט ברט, שהיה המנתח הראשון שהגיע לעיר באנף בשנת 1885 מטעם הרכבת הקנדית-פסיפית, ואשר לאחר מכן כיהן כמשנה למושל השני של אלברטה, החל משנת 1915. ב-3 בנובמבר 1956 אושר השם רשמי על ידי וועדת השמות הגאוגרפית של קנדה. ההעפלה הראשונה לפסגת הר ברט בוצע על ידי סי.פ. הוגבום (CF Hogeboom), א.ה. בנט (A.H. Bent), ג'יימס אאוטראם (James Outram), אי. ג'י. ריצ'י (E.G. Ritchie) ו-ק.ד. מקללאנד (K.D. McClelland) בשנת 1916. הר ברט באתר השמות הרשמי של ממשלת קנדה הר ברט באתר אנציקלופדיית ההרים הקנדית הר ברט באתר peakfinder הר ברט באתר peakware - מפת אזור הפסגה ותצלומי הפסגה הר ברט באתר peakbagger הר ברט באתר summitpost - מידע למטפסי הרים תיאור הטיפוס על הר ברט תחזית מזג אוויר עדכנית עבור הר ברט סטטיסטיקות מזג אוויר עבור הר ברט תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ברט (לפי גבהים) הר ברט במבט מהעיר באנף, בשעת זריחה, סרטון באתר יוטיוב הנוף הנשקף מהר ברט, סרטון באתר יוטיוב מידע גאוגרפי והיסטורי מידע גאוגרפי הרי אלברטה לפי התנשאותם קורות חייו של רוברט ברט
פארק אודלני

פארק אודלני (ברוסית: Уде́льный парк; בשנים 1934 - 1991 נקרא בשם פארק צ'ליוסקין) הוא פארק הממוקם בחלקו הצפוני של העיר סנקט פטרבורג, בשטח שדרות אנגלס, שדרות הנסיינים, רחוב מרקה גלאיה, שדרות קולומיאז'סקי ורחוב אקוראטוב. הפארק הוקם בשנת 1832 ובמתחמם פעל מכון ללימודי היערנות, אך חשיבותו פחתה עם השנים. לאחר מהפכת אוקטובר הוקם כאן מחדש מכון ללימודי יערנות (כיום ידוע כאוניברסיטת סנקט פטרבורג ליערנות, Санкт-Петербургский государственный лесотехнический университет). בזמן מלחמת העולם השנייה והמצור על לנינגרד הפארק ניזוק מאוד ושוקם רק לאחר המלחמה. בשנת 1999, הפארק צורף למונומנטים המזוהים כמורשת תרבותית ואובייקט של אדריכלות נוף ובשנת 2013 הוא הוכר כאתר מורשת תרבותית בעלת משמעות אזורית, המשמעות היא שהמתחם מאובטח על ידי ממשלת העיר. על התחזוקה השוטפת וטיפול מקיף בצמחייה ובתפעול בפארק אחראית חברת "פארק אודלני". מאז תחילת המאה ה-20 שימש המקום כמתחם אימונים לקבוצות הכדורגל של העיר, כספורט סנקט פטרבורג. ב-1968 בחלק הצפוני של הפארק הוקם בסיס האימונים של מועדון הכדורגל "זניט" ואצטדיון "התקוות האולימפיות" שנבנה כאצטדיון ספרטק ושימש כמגרש הבית של ספרטק לנינגרד ומאוחר יותר שמו שונה לשמו הנוכחי, אצטדיון "התקוות האולימפיות". בפברואר 2012, נפתח מגרש החלקה עם מסלול מלאכותי של 333.3 מטר באצטדיון "התקוות האולימפיות". מתחם ההחלקה זמין גם לחובבי החלקה על הקרח. במתקן של זניט שלושה משטחי כדורגל, מרכז ספורט ברמה גבוהה המכיל אולם-התעמלות ומתקנים רפואיים (שנועדים לטפל בפציעות השחקנים). בשנת 2002 בוצע שיפוץ מסיבי והוא כולל גם משרדים, מתקני בידור וחדרי מנוחה עבור השחקנים. מדיה וקבצים בנושא פארק אודלני בוויקישיתוף על שם האונייה "צ'ליוסקין." "רשימת החפצים החדשים שהתגלו לערכים היסטוריים, מדעיים, אמנותיים או תרבותיים אחרים" "Удельный парк стал объектом культурного наследия". Фонтанка.ру. 2013-03-14. נבדק ב-2013-03-15. [1] ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.