laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גביע הליגה הרוסית

גביע הליגה הרוסית (ברוסית: Кубок РПЛ או Кубок Премьер-Лиги) היה טורניר גביע פלייאוף בין קבוצות הליגה הבכירה שנערך לראשונה בשנת 2003. בשנת 2003, מכיוון שמנצחת הטורניר לא זכתה בהעפלה מיידית לאחד מטורנירי אירופה והמשחקים נערכו בימי משחקים של נבחרות, הגביע לא נחל הצלחה רבה וחלה צניחה משמעותית בפופולריות שלו - מה שהביא את התאחדות הכדורגל הרוסית לסרב לערוך את הטורניר שנה לאחר מכן והוא בוטל. כל משחקי שלב ההכרעה, משלב רבע הגמר נערכו בשיטת שני משחקים, בית וחוץ. כל 16 קבוצות ליגת העל הרוסית השתתפו בטורניר שנערך פעם אחת בלבד. במהדורה הראשונה זכתה בטורניר זניט סנקט פטרבורג, אחרי שגברה 5:2 בסיכום הכולל על צ'רנומורץ נובורוסיסק. גביע הפדרציה הסובייטי תוצאות גביע הליגה 2003 (ברוסית)
החזית הדרום-מערבית

החזית הדרום-מערבית היה שמה של קבוצת ארמיות של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, שהשתתפה בשורת מערכות צבאיות בחזית המזרחית בשנים 1941–1943 ומילאה תפקיד מרכזי במהלך מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד (מבצע אורנוס). החזית הוקמה לראשונה ב-22 ביוני 1941, מיד לאחר פלישת הצבא הנאצי לשטח ברית המועצות (מבצע ברברוסה) מכוחות שהשתייכו למחוז הצבאי המיוחד של קייב. עם פתיחת המלחמה נגד גרמניה הנאצית כללה החזית 4 ארמיות בדרג האופרטיבי הראשון ועוד 2 ארמיות בעתודה. היא נדרשה להגן על חזית ברוחב כ-900 ק"מ בצפון-מערב אוקראינה. בשלבים הראשונים של הפלישה הגרמנית הצליחו כוחות החזית, שכללו כוחות שריון חזקים, להאט את התקדמות קבוצת ארמיות דרום הגרמנית, ואף לערוך מספר התקפות נגד על האגף הדרומי של הכוח הגרמני, אך ספגו אבדות כבדות מאוד. בקרב אומן ולאחר מכן בקרב קייב (אוגוסט-ספטמבר 1941) הצליחו הגרמנים לכתר ולהשמיד את מרבית היחידות שהשתייכו לחזית. החזית הוקמה מחדש תוך זמן קצר מיחידות שהצליחו להחלץ מהכיתור הגרמני בצירוף כוחות עתודה. תחת פיקוד מרשל סמיון טימושנקו השתתפו כוחות החזית במתקפת הנגד הסובייטית בחורף 1941/1942. במאי 1942 השתתפה החזית במתקפה סובייטית כושלת באזור חרקוב, וחלק גדול מכוחותיה כותר והושמד על ידי הגרמנים במסגרת קרב חרקוב השני. החזית, שנחלשה מאוד עקב האבדות שספגה במהלך הקרב, לא הצליחה לבלום את מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה, שנפתחה בסוף יוני 1942. ב-12 ביולי נאלץ הפיקוד הסובייטי העליון לפרק את החזית בעקבות תבוסה במבצע וורונז'-וורושילובגרד, ולספח את שרידי כוחותיה לחזית סטלינגרד החדשה. ב-22 באוקטובר הוקמה החזית הדרום-מערבית מחדש מכוחות עתודה, ונועד לה תפקיד מרכזי במסגרת מתקפת הנגד הסובייטית המתוכננת באזור סטלינגרד (מבצע "אורנוס"). ערב פתיחת מתקפת הנגד כללה החזית, שמפקדה היה גנרל ניקולאי ואטוטין 3 ארמיות (הארמייה ה-21, ארמיית הטנקים החמישית וארמיית המשמר הראשונה) בסיוע 2 ארמיות אוויריות. תחת פיקודה היו 18 דיוויזיות חי"ר, 3 קורפוסים משוריינים, קורפוס ממוכן ו-2 קורפוסי פרשים. ב-19 בנובמבר תקפו כוחות החזית את עמדות הארמייה הרומנית השלישית מצפון מערב לסטלינגרד, ותוך מספר ימים הצליחו להביס אותה לחלוטין ולכתר את הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד, לאחר שחברו לכוחות חזית סטלינגרד באזור העיר קאלאץ על נהר הדון. במחצית השנייה של דצמבר 1942 פתחה החזית הדרום-מערבית במתקפה על האגף הצפוני של קבוצת ארמיות דון. במסגרת מבצע סטורן קטן הביסו כוחות החזית תוך זמן קצר את הכוחות העיקריים של קבוצת הארמיות, חדרו עמוק לעורפה ואילצו את המפקד הגרמני, אריך פון מאנשטיין, לוותר על ניסיונו לחלץ את הכוחות הגרמניים המכותרים בכיס סטלינגרד, ולהתרכז בהגנה על פיתחת רוסטוב. באוגוסט 1943 השתתפו כוחות החזית הדרום-מערבית, תחת פיקוד גנרל רודיון מלינובסקי במתקפה סובייטית גדולה באזור חרקוב (מבצע רומיאנצב), ששחררה את העיר מידי הגרמנים. במהלך החודשיים הבאים השתתפה החזית בשחרור אגן דונבאס ובהתקדמות הצבא האדום מערבה לנהר הדנייפר וחצייתו במהלך קרב דנייפר. ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של החזית לחזית האוקראינית השלישית, ובכך הסתיים תפקידה במלחמת העולם השנייה. קולונל-גנרל מיכאיל קירפונוס (יוני-ספטמבר 1941. נהרג במהלך כיתור כוחותיו באזור קייב) מרשל סמיון טימושנקו (ספטמבר-דצמבר 1941 : אפריל-יולי 1942) לוטננט-גנרל פיודור קוסטנקו (דצמבר 1941- אפריל 1942) לוטננט-גנרל ניקולאי ואטוטין (אוקטובר 1942-מרץ 1943) קולונל-גנרל רודיון מלינובסקי (מרץ-אוקטובר 1943)
מפתח צינורות

מפתח צינורות הוא כלי עבודה מתכוונן המשמש לסיבוב צינורות מתכת עגולים בקוטר משתנה. מפתח צינורות מורכב משלושה חלקים: ידית אחיזה - אורך הידית נקבע לפי גודל האביזר הנדרש לאחיזה וככל שהאביזר גדול יותר כך גם ידית האחיזה גדלה וזאת כדי להקל על ביצוע הפעולה בזכות המנוף שיוצר אורך הידית. ראש הכלי - החלק העליון של הכלי שניתן להעלות ולהוריד כדי להתאים לאחיזת אביזרים בגדלים שונים. גלגל כוונון - סיבוב גלגל הכוונון מגדיל או מקטין את גודל המפתח באמצעות הנעה מעלה/מטה של ראש הכלי. הכלי בנוי כך שהפעלת לחץ גדול יותר על הידית גורם לשיניו להנעץ בצינור ולהפעיל עליו לחץ גדול יותר; ובכך אוחזות בו ומאפשרות את סיבובו למרות צורתו העגולה. כיוון שלכלי שיניים גסות יחסית הוא מתאים לשימוש עם מתכת עגלגלה שפלייר רגיל יתקשה לאחוז בה. רצוי לעבוד עם הכלי עם מתכות רכות משיניו כדי למנוע את שחיקתן. מפתח הצינורות מיוצר בגדלים שונים להתאמה אופטימלית לקוטר הצינור. מפתח צינורות משמש בעיקר לעבודות תשתית ואינסטלציה בצינורות מתכת ופלסטיק. בשל המסה והמראה המאיים של כלי זה, לעיתים הוא משמש בסרטים ככלי המשמש פורצים. ערך זה הוא קצרמר בנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יעל טבת קלגסבלד

יעל טבת קלגסבלד (נולדה ב-1955) היא סופרת, עיתונאית ופזמונאית ישראלית. נולדה בתל אביב לשבתי טבת ולאורה, בתו של שלמה זלמן אריאל ובת דודו של נתן אלתרמן. למדה בתיכון עירוני ד' בתל אביב. שירתה בחיל האוויר. למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב. הייתה עורכת וכתבת אופנה בעיתון "הארץ" ולאחר מכן בעלת טור אישי במוסף "סגנון" של "מעריב". פרסמה ב"מעריב" ראיונות עם נשים משפיעות בחברה הישראלית וכתבות בנושאים שונים. במהלך שנות ה-80 הגישה את פינת האופנה "מתאים לי", במסגרת התוכנית זהו זה!, ששודרה בטלוויזיה החינוכית. כתבה מספר פזמונים, חלקם הפכו ללהיטים מוכרים. בשנת 1977, בגיל 22, פורסם שירה "בתוך" ("על נשמות שלי") שבוצע על ידי צוות הווי חיל האוויר במסגרת פסטיבל הזמר והפזמון (ללחנו של יאיר רוזנבלום, והסולנית הייתה דפנה ארמוני). שניים משיריה, "בגידה" ו"שבועה", הולחנו על ידי רמי קלינשטיין; את הראשון שרה ריטה ואת השני שרה ריטה בדואט עם קלינשטיין. עוד משיריה: "סימנים", שהלחינה ושרה גלי עטרי, וכן "ימים אחרים" ו"אפילו ששריפות", שני שירים שכתבה לאלבום הבכורה של הראל סקעת, הראשון ללחן של עמית צח ואת השני הלחין סקעת עצמו. בועז שרעבי שר אף הוא את "ימים אחרים" בדיסק "חיי אדם" (2015). כתבה לשלומי ברכה את השיר "אהבה לא גדלה על עצים" שהופיע בדיסק שלו "מאדים ומחויר" (2016). טבת נשואה לעורך הדין אביגדור קלגסבלד. היא אם לבן ובת, ומתגוררת בכפר שמריהו. שוליית הקוסם, הוצאת כנרת זמורה ביתן נמר מעופף, הוצאת כנרת זמורה ביתן. רומן שבמרכזו המספרת, מיקי מילוא, גננת המתארת את התמודדותה עם אסון משפחתי: בנה אור, תלמיד כיתה י"ב, הרג את חברו הטוב עופר במשחק באקדחו של אביו, בעלה של מיקי, תא"ל (מיל') מתן מילוא. חתן הפרס הוצאת כנרת זמורה ביתן רשימת הפרסומים של יעל טבת קלגסבלד, בקטלוג הספרייה הלאומית גילי איזיקוביץ, סיפור מהחיים, באתר nrg‏, 24 בדצמבר 2007 יעל טבת קלגסבלד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יעל טבת קלגסבלד, ברשת החברתית אינסטגרם יעל טבת קלגסבלד, באתר שירונט יעל טבת קלגסבלד, באתר MusicBrainz (באנגלית) יעל טבת קלגסבלד, דף שער בספרייה הלאומית יעל טבת קלגסבלד, בלקסיקון הספרות העברית החדשה על ספריה: על "נמר מעופף": עלית קרפ, איך להתנהל בעולם בלי עמוד שדרה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2013 אהרון לפידות, מבחן קריאה: "נמר מעופף", באתר ישראל היום, 12 בינואר 2014
בוריקה

שְׁמוּרַת בּוּרִיקָה היא שמורת טבע בגוש יישובי אלונה, בגבעות המערביות של רמות מנשה, בין נחל דליה ונחל התנינים. שטח השמורה 323 דונם. בקרבת מקום היה כפר ערבי בשם בוריקה (بريكة). תושבי הכפר ברחו ליישובי ואדי עארה ולמחנות פליטים בשומרון בזמן מלחמת העצמאות. שטח הכפר מכיל את מתקני הייצור והאחסון של המפעל "תעשיות חרושת חומרי נפץ" שבבעלות קבוצת תעבורה. בשמורה צמחייה מגוונת. על עצי השמורה נמנים אלון התבור, אלון מצוי, אלת המסטיק, חרוב, לבנה רפואי, עוזרר קוצני, וזית אירופי. כן בשמורה יערה איטלקית, מוצית קוצנית, פרסיון גדול וקידה שעירה. עצי השמורה והצמחייה איפשרו לתושבי בוריקה בעבר למכור עץ להסקה. כמו כן ייצרו חפצים מצמחי האזור ובהם מטאטאים. בשמורת בוריקה גם ניקבה תת-קרקעית עם פירים שהיו חלק ממערכת המים של קיסריה. מערכת זו מתחילה ככל הנראה באזור עין צברים. שמורת בוריקה הוכרזה ב-19 במאי 1967. במשך שנים היו תוכניות להרחיב את השמורה ב-6730 דונם נוספים ולכנות את השמורה המורחבת שמורת יער אלונה. אולם בסופו של דבר הוחלט ששמורת אלונה תהיה שמורה נפרדת משמורת בוריקה. רוב שטח השמורה, כולל המסלולים המסומנים, נמצא בתחומי שטח אש. שמורת בוריקה, אתר "טבע ונופים בישראל" שמורת יער אלונה, אתר "טבע ונופים בישראל"
סקייטפארק ברנסייד

סקייטפארק ברנסייד (באנגלית: Burnside Skatepark) הוא סקייטפארק בפורטלנד, אורגון שבארצות הברית. הפארק ממוקם מתחת לצידו המזרחי של הגשר המתרומם "ברנסייד" (אנ') שמעל נהר וילאמט. הסקייטפארק נבנה באופן לא חוקי וללא אישורים על ידי קהילות סקייטרים מקומיות. בדיעבד, החליטה העירייה לאשר רשמית את המקום כפארק סקייטבורדינג ציבורי. ברנסייד נחשב לאחד הסקייטפארקים המוּכרים בארצות הברית. הוא מופיע בכמה משחקי ווידאו של סקייטבורדינג כגון "Grind Session" משנת 2000 ובשני משחקים מסדרת "Tony Hawk's Pro Skater" של הסקייטר המוביל טוני הוק, וכן שימש כאתר צילומים בחמישה סרטי קולנוע: לשחרר את וילי (1993) פוקס פייר (1996) Down and Out with the Dolls ‏(2001) פרנויד פארק (2007) ללא עקבות (2008) מדיה וקבצים בנושא סקייטפארק ברנסייד בוויקישיתוף מידע על הפארק, אתר skateoregon "Grownups dare to defy gravity". Portland Tribune. אורכב מ-המקור ב-2011-06-08. נבדק ב-2007-11-04. "Story of Dreamland Skateparks". אורכב מ-המקור ב-2007-11-14. נבדק ב-2007-11-04. Most Popular Titles With Location Matching "Burnside Skatepark, Portland, Oregon, USA", IMDb ערך זה הוא קצרמר בנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ואנה דייוויד

ג'ואנה דייוויד (באנגלית: Joanna David; נולדה ב-17 בינואר 1947) היא שחקנית בריטית המוכרת ממגוון תפקידים שגילמה בסדרות טלוויזיה. ג'ואנה אליזבת האקינג נולדה בלנקסטר שבאנגליה. תפקידה החשוב הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1971 בדרמה "תבונה ורגישות" של ה-BBC עיבוד לרומן באותו שם בה שיחקה בתפקיד ראשי בדמות אלינור דשווד. שנה אחר כך הופיעה בתפקיד סוניה בעיבוד טלוויזיוני ל"מלחמה ושלום". סדרות טלוויזיה נוספות שהופיעה בהם היו "המוהיקני האחרון", "Colditz", ‏"Missing presumed Dead" ‏(1972) ו-"Odd Man In". ב-1978 שיחקה בתפקיד הראשי של גברת דה-וינטר בעיבוד לרומן "רֶבֶּקָה" של דפנה דה מוריה ואת דמותו של מר דה-וינטר גילם ג'רמי ברט. כעשרים שנה אחר כך גלמה בתה אמיליה פוקס את אותה דמות בעיבוד מחודש לרומן. בהדרגה החלה לגלם דמויות של נשים מבוגרות יותר, ב-1995 השתתפה בסדרת הטלוויזיה גאווה ודעה קדומה, בה גילמה את מרת גרדינר, דודתה האהובה של אליזבת בנט, גם בתה אמיליה פוקס הופיעה בסדרה בתפקיד ג'ורג'יאנה דארסי. ב-2005 השתתפה בגרסה טלוויזיונית של "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס בתפקיד גברת בייהם באדג'ר. ריצ'רד גריפית'ס שיחק בסדרה בתפקיד מר בייהם באדג'ר. על הבמה הופיעה במחזה "Breaking the Code" בכיכובו של דרק ג'קובי. ב-2009 שיחקה במחזה "Woman in Mind" מאת המחזאי אלן אייקבורן. בין סדרות הטלוויזיה הרבות שהשתתפה בהן אפשר למנות את "הרפתקאות שרלוק הולמס", "מיס מרפל", "המלחמה של פויל", "המפקח מורס" ופרק בסדרה "Rosemary & Thyme". דייוויד נשואה לשחקן אדוארד פוקס, שהיה בן זוגה במשך שנים רבות. לשניים שני ילדים, אמיליה פוקס ופרדי פוקס, שבדומה להוריהם עוסקים גם כן במשחק. מדיה וקבצים בנושא ג'ואנה דייוויד בוויקישיתוף ג'ואנה דייוויד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואנה דייוויד, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ואנה דייוויד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ואנה דייוויד, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואנה דייוויד - ביוגרפיה ותמונות
עיצורים מקורבים

עיצורים מקורבים הם עיצורים המופקים תוך יצירת ערוץ צר בו זורם האוויר ללא כל חיכוך בניגוד לעיצורים החוככים אך כאשר נהגים העיצורים המקורבים בהדגשה יכולה להיווצר מידה מסוימת של חיכוך. משפחת העיצורים המקורבים מחולקת לחצאי תנועות ועיצורים נזילים. עיצורים מקורבים שיש להם זיקה לתנועה מסוימת ושבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מעל מרכז הלשון. חצאי תנועות חיכיים מקבילים לתנועות קדמיות, חצאי תנועות בתר-חיכיים מקבילים לתנועות מרכזיות, חצאי תנועות וילוניים מקבילים לתנועות אחוריות וחצאי תנועות שפתיים מקבילים לתנועות מעוגלות. עיצור וילוני, מקורב [ɰ] עיצור וילוני משופתת, מקורב [w] עיצור חיכי, מקורב [j] עיצור חיכי משופתת, מקורב [ɥ] עיצור שפתי-שיני, מקורב [ʋ] עיצורים מקורבים שאין להם זיקה לתנועה מסוימת ושלא משתייכים לחצאי התנועות. עיצורים נזילים שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מעל מרכז הלשון. בבסיסי החיתוך כיסוי גרון, לוע וענבל (ייתכן גם סדקי) ישנה זהות בין העיצורים המקורבים מרכזיים לבין העיצורים החוככים מרכזיים קוליים. עיצור כיסוי-גרוני, מקורב [ʢ̞] עיצור לועי, מקורב [ʕ̞] עיצור ענבלי, מקורב [ʁ̞] עיצור כפוף, מקורב [ɻ] עיצור מכתשי, מקורב [ɹ] עיצור דו-שפתי, מקורב [β̞] עיצורים נזילים שבמהלך הפקתם זרם האוויר עובר מצד אחד או משני צידי הלשון. עיצור וילוני, מקורב צידי [ʟ] עיצור חיכי, מקורב צידי [ʎ]‏ עיצור כפוף, מקורב צידי [ɭ]‏ עיצור מכתשי, מקורב צידי [l]‏ עיצור מכתשי מוולן, מקורב צידי [ɫ]‏ האות יו"ד מייצגת עיצור חיכי מקורב שיש לו זיקה לתנועות הקדמיות חיריק צירי וסגול. האות ו"ו אומנם מייצגת עיצור שפתי-שיני חוכך קולי, אך בעבר ייצגה עיצור וילוני משופתת מקורב שיש לו זיקה לתנועות המעוגלות חולם ושורוק. האות למ"ד מייצגת עיצור מכתשי מקורב נזיל צידי. האות רי"ש מייצגת עיצור ענבלי חוכך קולי, אך הוא יכול להיות גם עיצור ענבלי מקורב נזיל. עיצורים מקורבים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנטארקטיקה (שיר)

"אנטארקטיקה" הוא שיר עברי שחיברה הפזמונאית חנה גולדברג והלחינה וביצעה קורין אלאל, והוא ידוע בעיקר בזכות שורת הפתיחה שלו: "אין סוסים שמדברים עברית", שאף הפכה לשמו של ספר מאת חנה גולדברג, על הסיפורים מאחורי שיריה. השיר הוא שיר הנושא של האלבום אנטארקטיקה, שהפיקה יהודית רביץ, ושנאמר עליו ש"הקפיץ את קורין אלאל ללב המיינסטרים". השיר נכתב במקור עבור הזמרת חני יופה, אך זו הכריזה שמדובר בשיר "ממש גרוע" וציינה שאין לה כוונה לשיר על סוסים. במקומו כתבה גולדברג ליופה את השיר "טאקו" והעבירה את השיר "אנטארקטיקה" לאלאל. חנה גולדברג סיפרה שהשיר נכתב בעקבות אהבה שדעכה: בהתחלה הייתי מאוהבת בו. אחרי שנה – פחות. אחרי שנתיים – עוד פחות. בסוף רק רציתי שילך. האם כמו שאין סוסים שמדברים עברית, כך אין התאהבויות שלא נגמרות? באותה תקופה עבדתי עם קורין. במשך שנתיים הייתי נפגשת איתה ומחפשת מילים, רציתי לשים בפיה מילים חדשות, רעננות, אבל לא הצלחתי. אפילו לא שורה. התייאשתי. אמרתי לה: 'קורין, אני לא מוצאת אף מילה בעברית לדיסק שלך.' ואז ביקשתי שילך. כתבתי: 'אין סוסים שמדברים עברית / אין אנשים שלא מתים / חפש באנטארקטיקה'. התקשרתי לקורין בהתרגשות: 'תקשיבי: אין סוסים שמדברים עברית!'. באותו לילה היא כבר שרה לי בטלפון את 'אנטארקטיקה'. השיר פרץ את המחסום, ואחריו זרם החוצה כל האלבום אנטארקטיקה, שאותו הפיקה יהודית רביץ, ובו לראשונה, קורין שרה בסולם גבוה יותר מזה שבו היא שרה עד אז. — האתר של חנה גולדברג בשנת 1994 עשה קופיקו (גני תמיר) גרסת כיסוי במסגרת הסדרה קופיקו בפרק "קופיקו ושואב אבק". מידע על היצירה "אנטארקטיקה" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "אנטארקטיקה" באתר יוטיוב "אנטארקטיקה" באתר של אקו"ם מילות השיר "אנטארקטיקה" באתר שירונט מילות השיר, סרטון ודברים על כתיבת השיר, באתר של חנה גולדברג אין סוסים שמדברים עברית, ספר השירים, הפזמונים והסיפורים מאחורי השירים אין סוסים שמדברים עברית: השירים, הסיפורים והרגעים שלפני / חנה גולדברג ; צילום וקולאז'ים: אדר סלמה. תל אביב-יפו : הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005 אין סוסים שמוכרים זהב תוך שבועיים: חוזרים ל"אנטארקטיקה" של קורין אלאל, באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2010 עמית סלונים, לא מה שחשבתם: ז' שירים גסים שמתחפשים לשירים תמימים, 5 בפברואר 2016, אתר וואלה!
ז'וזה אלטפיני

ז'וזה ז'ואאו אלטפיני (בפורטוגזית: José João Altafini; נולד ב-24 באוגוסט 1938) הוא כדורגלן עבר ברזילאי בעל אזרחות איטלקית ששיחק בעמדת החלוץ, ונודע במיוחד בשל תקופותיו בקבוצות האיטלקיות מילאן, נאפולי ויובנטוס. לאורך הקריירה שלו בסרייה א' הבקיע 216 שערים, שממקמים אותו שלישי בדירוג הכובשים בתולדות הליגה, יחד עם ג'וזפה מאצה. אלטפיני נודע במולדתו בכינוי "מאזולה", בשל דמיונו לשחקן העבר של טורינו, ולנטינו מאצולה. אלטפיני החל את הקריירה שלו בפלמיירס ב-1956, והבקיע במדיה 85 שערים ב-114 הופעות. ב-1957 זומן לראשונה לסגל נבחרת ברזיל. הוא פתח כחלוץ המרכזי בהרכב הנבחרת במונדיאל 1958, ובמשחקה הראשון בטורניר, מול נבחרת אוסטריה, הבקיע צמד שערים בניצחון 0:3. לקראת המשחק האחרון בשלב הבתים, מול ברית המועצות, איבד אלטפיני את מקומו בהרכב לפלה כחלק משינויים נרחבים שביצע ויסנטה פאולה בחוליית ההתקפה. הוא שב לשחק בשלב רבע הגמר מול נבחרת ויילס בעקבות פציעתו של ואוה, אך לא שיחק שוב לאחר מכן. ברזיל זכתה בטורניר לאחר ניצחון על שוודיה המארחת במשחק הגמר. לאחר טורניר המונדיאל הוחתם אלטפיני על ידי מילאן האיטלקית, ובספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונתו הראשונה, 1958/1959, הוא הבקיע 28 שערים במסגרת הסרייה א' וסייע לקבוצתו לזכות באליפות. בשנים הבאות הוא המשיך להוות כמבקיע המצטיין של מילאן, ופיתח שיתוף פעולה מוצלח במשחק ההתקפה עם הקשר הצעיר ג'אני ריברה. בעונת 1961/1962 הוא זכה עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, וסיים גם כמלך השערים של הליגה לאחר שהבקיע 22 שערים. ב-1961, לאחר שקיבל אזרחות איטלקית, החל אלטפיני לשחק בנבחרת איטליה וערך את הופעת הבכורה שלו באוקטובר אותה שנה, במשחק מול ישראל שבו הבקיע שער. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1962, אך היה שותף להדחתה כבר בשלב הבתים. בעונת 1962/1963 הוביל אלטפיני את מילאן לזכייה הראשונה בתולדותיה בגביע אירופה לאלופות. הוא הבקיע 14 שערים במסגרת הטורניר, ובהם צמד בניצחון 1-2 במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון הפורטוגלית, שזכתה בגביע בשנתיים שקדמו. באותה שנה שבר אלטפיני את שיא ההבקעות למשחק (5 שערים) בליגת האלופות, שיא שהושווה רק על ידי ליונל מסי, לואיס אדריאנו וארלינג האלנד. ב-1965 עבר אלטפיני לנאפולי, לאחר שהבקיע 161 שערים בכל המסגרות במדי מילאן. במשך שבע שנים בהן שיחק בנאפולי, אלטפיני לא הצליח לשחזר את הצלחתו. ב-1972 הוא העפיל עם הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי, שם הפסיד עמה לקבוצתו הקודמת, מילאן. בעונת 1972/1973 עבר אלטפיני ליובנטוס, שם שיחק לצד שחקנים בולטים כרוברטו בטגה ודינו זוף. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה באליפות הליגה וסייע לה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות, שבו פתח בהרכב בהפסד לאייאקס אמסטרדם. ב-1975 הוא זכה עם יובנטוס באליפות נוספת, וב-1976 עזב את הקבוצה. לאחר ששיחק במשך ארבע שנים בשווייץ הוא פרש ממשחק בגיל 42, בשנת 1980. מדיה וקבצים בנושא ז'וזה אלטפיני בוויקישיתוף ז'וזה אלטפיני, באתר Transfermarkt ז'וזה אלטפיני, באתר Soccerway ז'וזה אלטפיני, באתר BDFutbol ז'וזה אלטפיני, באתר WorldFootball.net ז'וזה אלטפיני, באתר National Football Teams ז'וזה אלטפיני, באתר FootballDatabase.eu ז'וזה אלטפיני באתר World Football Legends
דוראן

האם התכוונתם ל... אישים ז'ילבר דוראן – אנתרופולוג צרפתי מנואל אגודו דוראן ("נוליטו") - כדורגלן ספרדי מרגריט דוראן – שחקנית תיאטרון צרפתייה פול דוראן-רואל – סוחר אמנות צרפתי פרופייט דוראן – האפודי - חכם יהודי במאה ה-14 רוברטו דוראן – מתאגרף מפנמה שמעון בן צמח דוראן – הרשב"ץ - רב באלג'יר, מחבר שו"ת התשב"ץ וספרים נוספים. שלמה בן שמעון דוראן – הרשב"ש, רב באלג'יר, בנו של הרשב"ץ שלמה בן צמח דוראן – רשב"ץ האחרון - רב באלג'יר, מצאצאי הרשב"ש אתרים ח'ירבת דוראן – יישוב ערבי עליו הוקמה רחובות דוראן (נחל) – נחל בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה שונות דוראן דוראן – להקת פופ בריטית
בית הכנסת בוויס-מרקס

קהל קדוש שער השמים (באנגלית: Bevis Marks Synagogue) הוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בבריטניה. ממוקם בשכונת בוויס-מרקס בסיטי של לונדון. בשנת 1698 התגבשה קהילה של יהודים יוצאי ספרד ופורטוגל בסיטי של לונדון, תחת הנהגתו של הרב דוד ניטו. רוב אנשי הקהילה היו יוצאי קהילת יהודי ספרד ופורטוגל שבאמסטרדם. בית הכנסת הקטן ששימש אותם היה צר מלהכיל את כל המתפללים ולשם כך מונתה ועדה להקמת בית כנסת חדש. הקבלן שנשכר להקמת המבנה היה ג'וזף אוויס שהיה נוצרי חבר באגודת הידידים ("קוויקרים"). המבנה הושלם בשנת 1702. למעט הגג (אשר נהרס בשריפה בשנת 1738 ותוקן בשנת 1749), המבנה היום הוא כפי שהיה לפני 300 שנה. עם התפתחותה וגדילתה של הקהילה היהודית הספרדית והפורטוגזית, ועזיבתם את אזור הסיטי והאיסט אנד של לונדון לאזורי הוסט אנד והפרברים, דרשו חברי הקהילה לבנות בית כנסת בווסט אנד. לאחר מאבקים ופילוגים נבנו בתי כנסת ספרדים נוספים בעיר לונדון. לימים מעמד בית הכנסת ירד כל כך עד שהחלו תוכניות למוכרו. כנגד מגמה זו קמה "הליגה נגד הריסת בוויס מרקס", והתוכניות להורסו נגנזו. בית הכנסת נפגע בפיגוע של ה-IRA ב-24 באפריל 1993. נזק רב נגרם לבניין, והוא תוקן בעלות של 200,000 פאונד. עיצובו הפנימי של בית הכנסת הושפע באופן מובהק מצורתן של הכנסיות באותה תקופה. השפעה נוספת היא של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. הפריט הבולט ביותר בבית הכנסת של הוא ארון הקודש הבנוי בסגנון הרנסאנס. הוא ממוקם במרכז הקיר המזרחי של המבנה. ארון הקודש עשוי כולו מעץ אלון. שבע מנורות נחושת תלויות בתקרת בית הכנסת, והן מסמלות את שבעת ימי השבוע. הגדולה שבהן - תלויה מעל הבימה, והיא מייצגת את יום השבת. מנורה זו נתרמה על ידי הקהילה של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. מנורות הנחושת שעליהן מדליקים נרות שעווה בשימוש כיום רק באירועים חגיגיים כחתונות. בשאר ימות השנה בית הכנסת מואר על ידי תאורת חשמל, וזאת החל משנת 1928. שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, תומכים את עזרת הנשים. עשרה פמוטים מוצבים סביב הבימה והם מסמלים את עשרת הדיברות. שני מושבים בקדמת בית הכנסת שמורים לבכירי הקהילה והם נשמרים ריקים בהיעדרם. המושב השלישי המצויד בהדום, היה שייך במקורו לסר משה מונטיפיורי שהיה מחברי הקהילה, ושמו עדיין רשום בלוחית נחושת על גב המושב. על ספסל זה יושבים רק אורחים נכבדים ביותר. לאחרונה היה זה צ'ארלס, נסיך ויילס שישב במושב במהלך טקס יובל השלוש מאות שנה לבית הכנסת. גם ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ישב במקום לרגל חגיגות 350 שנה ליישובם מחדש של היהודים בבריטניה. כיום (2010) מתקיימות בבית הכנסת תפילות בימי שישי בערב ובשבת. בית הכנסת נותר מקום מפגש מועדף לחתונות וחגיגות ציון אחרות. בשאר ימות השבוע הוא משמש כאתר תיירותי, אותו פוקדים תיירים רבים, יהודים ושאינם יהודים. במתחם בית-הכנסת פועלת מסעדה כשרה. בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם בית הכנסת הגדול של אמסטרדם אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת בוויס-מרקס האתר הרשמי של בית הכנסת הליטורגיקה של שער השמים - אתר המכיל הקלטות של התפילות לכל השנה כפי שהן מבוצעות בבית הכנסת בית הכנסת באתר תיירות בלונדון בעברית קהילה קדושה ספרדים (לונדון), דף שער בספרייה הלאומית
שלמה בן שמעון דוראן

המונח "רשב"ש" מפנה לכאן. לערך העוסק במנהיג קהילת ורמייזא, ראו שלמה בן שמשון. הרב שלמה בן שמעון דוראן (הרשב"ש; 1400 בערך - 1467), היה בנו של רשב"ץ, רב ופוסק באלג'יר. מהמתנגדים הגדולים בזמנו לספרות "הקבלה". נולד באלג'יר, למד כנראה מפי אביו, רבי שמעון בן צמח דוראן. מלבד השכלתו התורנית היה בקיא במדעי הטבע, ברפואה ובפילוסופיה. לאחר פטירת אביו (1444) נתמנה לרבה של אלג'יר. על פי תאריכי תשובותיו נראה שהצטרף לבית דינו של אביו בצעירותו, עוד בחיי אביו. גם את חיבורו "מלחמת מצווה" כתב על פי ציוויו של אביו (1438). בחיבור זה הוא משיב להתקפותיו של המומר יהושע הלורקי על התלמוד. תשובותיו עוסקות לא רק בענייני הלכה, אלא אף בענייני אגדה שונים. ספר השו"ת שלו נדפס בליוורנו בשנת תק"ב בשם שו"ת הרשב"ש. היה דור שישי לרמב"ן ורבנו יונה. בנו, רבי צמח דוראן, אף הוא היה מחכמי אלג'יר וממלא מקום אביו משנת רכ"ז (1467). כתב תשובות רבות בהלכה שהובאו אצל כמה פוסקים, בהם רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף. 150 מתשובותיו נדפסו יחד עם תשובות אחיו הקטן, רבי שמעון, בספר יכין ובועז (ליוורנו תקמ"ב). רבי שלמה בן צמח דוראן, רשב"ץ האחרון (נינו של רבי צמח) ורבי שלמה דוראן (נכדו של רבי שמעון דוראן), פעלו באלג'יר כרבנים וראשי ישיבה, בסוף המאה ה-16. שו"ת הרשב"ש מלחמת מצווה תיקון סופרים על דיני שטרות קינה בשם "שמים לבשו קדרות". יהודה איזנברג ועמירם דומוביץ, ‏ספרות השו"ת - מומרים ואנוסים, באתר "דעת" ד"ר נח עמינח, "העלייה לא"י" בתשובות הרשב"ש - הלכה ומציאות, תלפיות, תשמ"ז, עמ' 85-94 ‏ "שלמה בן שמעון דוראן", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) שלמה בן שמעון דוראן (1400-1467), דף שער בספרייה הלאומית שו"ת הרשב"ש, ליוורנו תק"ב, 1742, באתר היברובוקס מלחמת מצווה, פיעטרקוב תר"ע, 1910, באתר היברובוקס מלחמת מצווה, לייפציג תרט"ז, 1856, באתר היברובוקס שו"ת הרשב"ש, סימן רצ"א. מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' צמח בר' שלמה דוראן", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1224, באתר היברובוקס יכין ובועז - חלק א, ירושלים תשנ"ב, 1992, באתר היברובוקס שלמה בן צמח דוראן; שלמה דוראן , ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת" מרדכי מרגליות (עורך כללי), "ר' שלמה בר' צמח דורן", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמוד 1308, באתר היברובוקס