laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אלפונסו התשיעי, מלך לאון

אלפונסו התשיעי, מלך לאון (בספרדית: Alfonso IX de León‏; 15 באוגוסט 1171 - 24 בספטמבר 1230) היה מלך לאון בין השנים 1188–1230. אלפונסו התשיעי נולד ב-15 באוגוסט 1171 לפרננדו השני, מלך לאון ואורקה מפורטוגל, בתם של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל ומפאלדה מסבויה, מלכת פורטוגל. בשנת 1188 מת אביו פרננדו השני, מלך לאון, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו, אולם נאלץ להכיר בבכירותו של בן דודו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה. עקב מצבו הקשה בתחילת שלטונו, נאלץ אלפונסו לכנס בשנת 1188 את הקורטס של לאון. בשנת 1191 התחתן אלפונסו עם תרסה מפורטוגל, מלכת לאון, אולם בשנת 1196 ביטל האפיפיור סלסטינוס השלישי את הנישואים. בשנת 1197 פלש אלפונסו לממלכת קסטיליה, תוך שהוא מסתייע בחיילים מוסלמים, ובעקבות כך הוחרם על ידי האפיפיור. בהמשך אותה שנה התחתן אלפונסו עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, בניסיון ליצור שלום עם אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, אולם בשנת 1204 ביטל האפיפיור אינוקנטיוס השלישי אף את הנישואים הללו. במלחמותיו במוסלמים נחל אלפונסו הצלחה, וכבש את כל אקסטרמדורה (כולל הערים קסרס ובדחוס). בשנת 1212 ייסד אלפונסו את אוניברסיטת סלמנקה. ב-24 בספטמבר 1230 מת אלפונסו התשיעי בסריאה, ובנו פרננדו השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובכך איחד את ממלכת קסטיליה עם ממלכת לאון. בשנת 1191 התחתן אלפונסו עם תרזה מפורטוגל, מלכת לאון, בתם של סנשו הראשון, מלך פורטוגל ודולסה מאראגון, ממנה נולדו לו 3 ילדים: סאנצ'ה, נסיכת הכתר של לאון (1191–1243) פרננדו (1192–1214) דולסה (1193–1248) בשנת 1197 התחתן אלפונסו עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, בתם של אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, ממנה נולדו לו 5 ילדים: לאונור (1199–1202) קונסטנסה (1200–1242) פרננדו השלישי, מלך קסטיליה (1201–1252) אלפונסו ממולינה (1202–1272) ברנגלה מלאון (1204–1237) בנוסף, היו לאלפונסו כמה ילדים לא חוקיים מפילגשיו השונות. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו התשיעי, מלך לאון בוויקישיתוף אלפונסו התשיעי, מלך לאון אלפונסו התשיעי, מלך לאון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפונסו התשיעי, מלך לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ספנדקס

ספנדקס (באנגלית: Spandex), לַיְקְרָה (באנגלית: Lycra) או אלסטיין (באנגלית: Elastane) הוא בד סינתטי שידוע באלסטיות הרבה שלו. הוא חזק ועמיד יותר מאשר גומי טבעי. זהו קופולימר עשוי פוליאסטר ופוליאוריתן. הוא הומצא בשנת 1958 על ידי ג'וזף שיברס במעבדות דופונט בוויינסבורו שבווירג'יניה. כשהוצג לציבור לראשונה ב-1962, הוא חולל מהפכה בתעשיית הביגוד. השם האנגלי המקורי "Spandex" הוא אנגרמה של המילה "Expands", שפירושה "מתרחב". זהו השם המועדף בצפון אמריקה; באירופה משמשות וריאציות של השם "Elastane":‏ "élasthanne" בצרפת, "Elastan" בגרמניה, "elastano" בספרד, "elastam" באיטליה ו-"elastaan" בהולנד. לעומת זאת, בבריטניה, באירלנד, בפורטוגל, בברזיל, בארגנטינה, באוסטרליה, בניו זילנד ובישראל משמש השם לַיְקְרָה. "What's That Stuff: Spandex", Chemical and Engineering News ערך זה הוא קצרמר בנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
שרלוט איאנה

שרלוט איאנה (באנגלית: Charlotte Ayanna; נולדה ב-25 בספטמבר 1976) היא שחקנית פוארטו ריקנית-אמריקאית. איאנה נולדה בסן חואן שבפוארטו ריקו ועברה עם משפחתה לוורמונט בגיל צעיר. בגיל שבע עשרה הועברה למשפחה אומנת. ב-1993, כאשר הייהת בת 16 נבחרה למיס הנוער של ורמונט ולאחר מכן זכתה לחשיפה כשזכתה במקום הראשון בתחרות הארצית, מיס הנוער של ארצות הברית. היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות "עולמה הסודי של אלכס מאק", "בוורלי הילס 90210" ו"הפמליה". בקולנוע הופיעה בסרטים "קייט ולאופולד", גילמה את אשתו של אית'ן הוק בסרט "יום אימונים" והופיעה בתפקיד הראשי לצד אדריאן ברודי בסרט "אהבה הדרך הקשה", ועל תפקיד זה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ואלנסיין הבינלאומי לסרטי פעולה והרפתקאות. היא משמשת כדוברת של ילדים שגדלו במשפחות אומנה ואף לקחה חלק בכתיבת ספר הנקרא "אבודה במערכת" העוסק בילדותה שעברה עליה עד שזכתה במיס הנוער. שרלוט איאנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרלוט איאנה, באתר AllMovie (באנגלית) שרלוט איאנה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד

קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד (בגרמנית: Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeld;‏ 4 בספטמבר 1796 – 2 בספטמבר 1884) היה גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמות איחוד גרמניה. ביטנפלד נולד בעיר ורטר שבתורינגיה ב-4 בספטמבר 1796. הוא היה נצר למשפחה פרוסית עתיקת יומין אשר נזכרת במסמכים כבר משנת 1246. אביו היה הגנרל יוהאן אברהרד ארנסט הרווארת פון ביטנפלד (1753–1833), אשר לחם בשורות הצבא הפרוסי במלחמות צרפת המהפכנית ובמלחמות הנפוליאוניות. אמו הייתה יוהנה פרדריקה אוגוסטה פון ארנסטדט (1765–1851), ושני אחיו היו הגנרלים הנס הרווארת פון ביטנפלד (1800–1881) ופרידריך הרווארת פון ביטנפלד (1802–1884). פון ביטנפלד התגייס לצבא הפרוסי כמוסקטר ב-15 בפברואר 1811. בין השנים 1813-1815 הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף בקרבות ליצן, דרזדן, לייפציג ופריז. בשנת 1835 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1839 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-1 של המשמר, ונטל עמו חלק חשוב בדיכוי מהפכת מרץ 1848 בברלין, שפרצה במסגרת אביב העמים. בשיאה של המהפכה, ללילה אחד בין 18 ל-19 במרץ מונה פון ביטנפלד למפקד הטירה המלכותית. בשנת 1850 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-16. בשנת 1852 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1854 מונה למפקד המבצר של מיינץ. בשנת 1856 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-7 (הווסטפלי). בשנת 1864 מונה לראש מטהו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם עם הקורפוס שבפיקודו במלחמת שלזוויג השנייה, וב-29 ביוני 1864, הביס את הדנים בקרב אלס שהיה הקרב הגדול האחרון של המלחמה. על פעולותיו, עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-21 באוגוסט קיבל את צלב האבירים של המסדר הצבאי של מריה תרזה מטעם האימפריה האוסטרית. ב-29 ביוני 1865 מונה למפקד הקורפוס ה-8. עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה מונה למפקד ארמיית האלבה שכללה את הקורפוסים ה-7 וה-8. הארמייה שלו נעה אל ממלכת סקסוניה לצד הארמייה הראשונה בפיקודו של הנסיך פרידריך קרל, וכבשה את דרזדן. ב-22 ביוני 1866 נעה הארמייה שלו אל בוהמיה, וכבשה את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב. הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר לפקד על הקורפוס ה-8, ומאוחר יותר הועבר לפקד על המחוז הצבאי ה-7. מ-1867 עד 1870 הוא היה חבר ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. הוא לא פיקד על כוחות במלחמת צרפת–פרוסיה, אולם מילא תפקידי ניהול ומטה חשובים. בשנת 1871 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל. עוד באותה שנה הוא פרש מהצבא וחי בבון עד מותו ב-2 בספטמבר 1884 יומיים לפני יום הולדתו ה-88. ב-23 במאי 1823 נישא ביטנפלד לאשתו הראשונה, קרולינה שולצה, אשר מתה ב-2 במאי 1828 בלי שילדה לו ילדים. ב-22 ביוני 1831 הוא נישא לסופי פון שולטן, בתו של הגנרל הפרוסי וילהלם פון שולטן. היא ילדה לו חמש בנות, וארבעה בנים שכולם שרתו בצבא הגרמני והגיעו לדרגות בכירות. מדיה וקבצים בנושא קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד בוויקישיתוף קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד מתוך הביוגרפיה הגרמנית (בגרמנית) קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד באתר הרייכסטאג (בגרמנית)
אנריקה הראשון, מלך קסטיליה

אנריקה הראשון, מלך קסטיליה (14 באפריל 1204 - 6 ביוני 1217) היה מלך קסטיליה בין השנים 1214–1217. אנריקה הראשון נולד ב-14 באפריל 1204 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה. בשנת 1214 מת אביו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה צעיר שלטה אחותו ברנגלה כעוצרת בשמו. בשנת 1215 התארס אנריקה עם מפאלדה מפורטוגל, בתו של סנשו הראשון, מלך פורטוגל, אך האירוסים בוטלו. בשנת 1216 התארס אנריקה עם בת דודו סאנצ'ה, נסיכת הכתר של לאון, בתו של אלפונסו התשיעי, מלך לאון, אך הנישואים בוטלו על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. ב-6 ביוני 1217 נהרג אנריקה הראשון בפאלנסיה מאריח שנפל מהגג, ואחותו ברנגלה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומו, אך זמן קצר לאחר מכן מסרה את השלטון לבנה פרננדו השלישי, מלך קסטיליה. מדיה וקבצים בנושא אנריקה הראשון, מלך קסטיליה בוויקישיתוף אנריקה הראשון, מלך קסטיליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ישיבת כנסת הגדולה

ישיבת כנסת הגדולה היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה שוכנת במודיעין עילית. הישיבה הוקמה בשנת תשנ"ו על ידי רבי הלל זקס ששימש כראש הישיבה עד לפטירתו בשנת תשע"ה. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יצחק זאב זקס (חתנו של הרב צבי רוטברג) למלא את מקומו. הישיבה נוסדה בשנת תשנ"ו (1996) על ידי הרב הלל זקס, שכיהן עד אותה תקופה כראש ישיבת חברון כנסת ישראל ופרש עקב חילוקי דעות עם מנהל הישיבה. בהקמתה, התבססה הישיבה על גרעין מתלמידיו של הרב זקס מישיבת חברון, בצירוף בחורים נוספים מישיבות שונות. הישיבה משתייכת לזרם החרדי ליטאי. סביב הישיבה התפתחה קהילה פנימית של תלמידים הנוהגים על פי שיטת הרב זקס, שבחלקה שונה במעט מהנוהג בעולם הישיבות הקלאסי. כך, לדוגמה, הורה הרב זקס לתלמידיו שלא להצביע בבחירות לכנסת. כמו כן, הרב זקס התנגד לתופעות רבות אחרות שהיו מצויות בעולם החרדי הקלאסי ולעיתים אף התבטא כנגד תופעות כאלה ואחרות המצויות בציבור החרדי. הישיבה נחשבת לבעלת גישה פתוחה ביחס לעולם הישיבות הליטאי, לדוגמה בכך שאינה מתנגדת להוצאת רישיון נהיגה על ידי תלמידי הישיבה מוועד שני ומעלה במקרים מסוימים הרב זקס אף עודד בחורים להוציא רישיון נהיגה. הישיבה מאפשרת לבחורים להחזיק בטלפונים סלולרים הכוללים מסרונים, בכפוף לוועדה המאשרת את דגמי המכשירים המותרים. עם זאת, הישיבה נחשבת כקיצונית ביחס למספר תופעות. הפיקוח והאכיפה של תקנות הישיבה נעשה לעיתים בידיהם של הבחורים. כך למשל, כאשר נודע שבחור מסוים מחזיק בסמארטפון - באים בחורים (המכונים "טובתניקים") ושוברים לו את המכשיר. בישיבה, כולל אברכים המונה כ-120 אברכים, המיועד בעיקר לבוגרי הישיבה. זאת בנוסף למספר כוללים נוספים שנפתחו בסמוך לישיבה. בשנת תשע"ג (2013) נפתחה על ידי הישיבה, הישיבה לצעירים מדרש יוסף מאיר - כנסת הגדולה, בראשה עומד הרב מרדכי ברגמן, נכדו של הרב זקס ובוגר הישיבה. הישיבה לצעירים פונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה המשתייכים לקהילה. הישיבה הקטנה ממוקמת בשכונת נאות הפיסגה. במשך השנים נפתחה בישיבה קרן צדקה (צדקת הלל) שתומכת בבני הקהילה הזקוקים לעזרה ובחתנים בני הישיבה, וכן ארגון עזר ליולדות. ר' הלל הדגיש מאוד את עבודת החסד בקרב תלמידיו ובקהילה ישנם ארגוני חסד רבים. לקראת שנת הלימודים תש"פ, נפתח בסמוך לישיבה תלמוד תורה "מדרש מאיר" הפונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה וכן לאוכלוסייה צעירה מכל רחבי העיר. לקראת שנת הלימודים תשפ"ב נפתחה מכינה לישיבה קטנה הפונה לבני בוגרי הישיבה בנשיאותו של הרב ר' צבי שטוב. החל משנת תשע"ה (עת החל הרב יצחק זאב זקס לכהן בראשות הישיבה) החלה הישיבה לפתוח כוללים רבים נוספים ברחבי הארץ לבני הקהילה שאינם מתגוררים במודיעין עילית, בהם מוסר ראש הישיבה שיעורים פעם בשבוע. בראשות הכולל בירושלים עומד הרב מנחם מנדל זקס (בנו הצעיר של רבי הלל). ובשנת תשפ"א נפתח כולל ערב נוסף בעיר בית שמש. קהילות נוספות של בוגרי הישיבה נפתחו בעיר חריש ובעיר מעלות. ישיבת כנסת הגדולה, באתר עולם התורה באתר כל הזמן
דוני בראסקו

דוני בראסקו (באנגלית: Donnie Brasco) הוא סרט דרמה וסרט פשע אמריקאי משנת 1997, בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של אל פאצ'ינו וג'וני דפ. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'וזף (ג'ו) פיסטון (דפ), סוכן סמוי של ה-FBI שחדר למשפחת הפשע "בונאנו" בניו יורק במהלך 1970, בשם הבדוי 'דוני בראסקו', הידוע בתור "איש התכשיט". הסיפור מגולל את סיפורו של סוכן FBI (דפ) אשר מתחזה לסוחר יהלומים, כדי לחדור לתוך משפחת מאפיה מסוכנת, אך מוצא את עצמו מעורב עמוק מדי במשפחה, והגבול בין חייו האישיים וזהותו הבדויה הולך ומטשטש. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה בקופות והרוויח $124.9 מיליון דולר ולביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע. דוני בראסקו הוא למעשה ג’ו פיסטון, סוכן FBI סמוי. אשתו שונאת את עבודתו, ובני הזוג חווים ויכוחים לאורך כל הסרט. בבית, התנהגותו של דוני הופכת להיות יותר ויותר כמו הפושע שהוא מתיימר להיות. בעקבות הצלחת חדירתו של דוני למאפיה, דין בלנפורד מוושינגטון, מתעניין במקרה. הוא מבקש מדוני לשלב סוכן FBI ממיאמי, ריצ'רד "ריצ'י", לתוך המבצע. דוני מסרב אבל משכנע את סוני בלאק והצוות להיפגש עם ריצ'י במיאמי. כשהסרט מתקדם מופיע הציטוט הידוע מאחת התגרות האחרונות בין דוני ואשתו אשר הופכת לפיזית. דוני מכה את אשתו ואז הוא מתחרט: "אני לא הופך להיות כמוהם, מגי, אני הם". בעקבות הידיעה שהוא יצטרך לסיים את ענייניו ולבצע מעצרים, דוני מנסה לשכנע את לפטי להימלט מהחיים הפליליים שלו. לפטי מתעמת עם דוני על עבודתו עם ה- FBI. סוכני ה- FBI באים לחשוף את זהותו האמיתית של דוני לפני סוני בלאק והצוות. הסרט מסתיים בהענקת המחאה על סך $500 ומדליה עבור עבודתו, אך דוני במקום להיות מאושר וגאה מרגיש אבוד ומתוסכל. "דוני בראסקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר נטפליקס "דוני בראסקו", באתר AllMovie (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר Metacritic (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר אידיבי "דוני בראסקו", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית) "דוני בראסקו", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "דוני בראסקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
דוכיפת (פירושונים)

האם התכוונתם ל... דוכיפתאים – סדרת עופות בעל-סדרת דמויי הכחלאים דוכיפת – מין וסוג יחיד במשפחת הדוכיפתיים שבסדרת הדוכיפתאים דוכיפתיות עצים – משפחת עופות טרופיים בסדרת הדוכיפתאים סיירת דוכיפת – סיירת של צה"ל שהוקמה בשנת 1966 במסגרת חטיבת הצנחנים והתפרקה כ-3 שנים מאוחר יותר גדוד דוכיפת – גדוד בחטיבת כפיר בצה"ל, הקרוי על שם סיירת דוכיפת דוכיפת (מסוק) - כינויו של מסוק איירבוס H145(אנ') ביחידה האווירית של משטרת ישראל לווייני סדרת "דוכיפת" – סדרת לווייני קיובסאט זעירים ישראליים, שפותחו על ידי תלמידים מהרצליה דוכיפת 1 – הלוויין הראשון בסדרת "דוכיפת", ששוגר בשנת 2014 דוכיפת 2 – הלוויין השני בסדרה דוכיפת (הוצאה לאור) – הוצאה לאור, חיפה הודהוד – כטב"ם איראני, פירוש שמו דוכיפת
ההיכל האולימפי אליניקו

ההיכל האולימפי אליניקו (ביוונית: Κλειστό Γήπεδο Ελληνικού) הוא אולם כדורסל הממוקם באליניקו שבאתונה. בעבר שיחקה באולם א.א.ק. אתונה. ההיכל יכול להכיל עד 15,000 איש במשחקי כדורסל ובמשחקי כדוריד 13,5000 האולם שימש למשחקי הכדורסל ומשחקי הכדוריד באולימפיאדת אתונה. מדיה וקבצים בנושא ההיכל האולימפי אליניקו בוויקישיתוף תמונות מידע נוסף
בית אסקס

בית אסקס (באנגלית עתיקה: Ēast Seaxna) היה שושלת מלוכה אשר שלטה בממלכת אסקס במשך כשלוש מאות שנה, לכל אורך ימי קיום הממלכה, בין ראשית המאה ה-6 לראשית המאה ה-9. בשנים אלו מלכו מטעם השושלת שמונה עשר מלכים, אשר מהווים את מלכי אסקס.      מלכי אסקס         שליטים זרים הערה: בתרשים מוצגים רק אישים בעלי חשיבות היסטורית, לרבות כלל המלכים לבית אסקס, כמו גם דמויות אחרות בעלות חשיבות בהבנת תולדות המשפחה. מקורות: מלכי אסקס ממלכת אסקס Keith Fitzpatrick-Matthews: Genealogies from BL Additional MS 23,211 Barbara Yorke, "The Kingdom of the East Saxons", Anglo-Saxon England, Cambridge University Press, vol. 14,‎ 1985 (ISBN 978-0-521-71292-7). vgl.: R. H. Hodgkin: A History of the Anglo-Saxons, 2 Bände, Clarendon, Oxford 1935, P. 76 Æthelgoda wurde nur in einer späteren Legendeüberliefert. Siehe: Emma Mason: Westminster Abbey and its People c.1050-c.1216, Boydell & Brewer, 1996, ISBN 978-0851153964, p. 2. Simon Keynes: Kings of the East Saxons, In: Lapidge et al (Hrsg.): The Blackwell Enzyclopaedia of Anglo-Saxon England, p. 510–511.
סידני סופרדום

סידני סופרדום (באנגלית Sydney Super Dome) או קיודוס בנק ארינה (באנגלית Qudos Bank Arena) הוא אולם ספורט בסידני שבאוסטרליה. ההיכל שוכן בפארק האולימפי צמוד לאצטדיון אוסטרליה, מרכז ספורט מים סידני, מגרש ההוקי שדה ומרכז הטניס סידני. האולם אירח את משחקי הכדורסל וההתעמלות באולימפיאדת סידני (2000), עד אז הכיל 21,000 מקומות ישיבה. כיום משחקת שם קבוצת הכדורסל סידני קינגס. בשנת 2022 נערכו באולם משחקי גביע העולם בכדורסל נשים. מדיה וקבצים בנושא סידני סופרדום בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אוסטרליה ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיימה השני, מלך אראגון

חיימה השני, מלך אראגון (בספרדית: Jaime; בקטלאנית: Jaume;‏ 10 באוגוסט 1267 – 2 בנובמבר 1327), היה מלך אראגון בין השנים 1291–1327. חיימה השני נולד ב-10 באוגוסט 1267 בולנסיה, לפרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון, בתם של מנפרד, מלך סיציליה וביאטריצ'ה מסבויה, מרקיזת סאלוצו. בשנת 1285 מת אביו פרו השלישי מלך אראגון, ונחלתו פוצלה בין בניו: אלפונסו השלישי ירש את ממלכת אראגון, ואילו חיימה ירש את ממלכת סיציליה. בשנת 1291 מת אחיו אלפונסו השלישי, וחיימה ירש גם את ממלכת אראגון. בשנת 1295 התיר האפיפיור בוניפקיוס השמיני לחיימה לכבוש את סרדיניה וקורסיקה, תמורת ויתורו על סיציליה לטובת אחיו פדריקו השלישי, מלך סיציליה. חיימה איחד את אראגון, קטלוניה, ולנסיה ומיורקה למדינה אחת, ודיכא ביד קשה את התמרדויות האצילים בממלכה. ב-2 בנובמבר 1327 מת חיימה השני, ובנו אלפונסו הרביעי עלה לשלטון במקומו. חיימה הגן על היהודים מפני הקנאים הנוצרים של מסע הצלב של הרועים ב-1230 ומידי האינקוויזיציה, ואף התיר את כניסת מגורשי צרפת בשנת 1306 לארצו. בשנת 1291 התחתן חיימה עם איזבלה מקסטיליה, דוכסית בריטני, בתם של סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, אך בשנת 1295 בוטלו הנישואים. בשנת 1295 התחתן חיימה עם ביאנקה דה אנז'ו, בתם של שארל השני, מלך נאפולי ומריה מהונגריה, מלכת נאפולי, ממנה נולדו לו 10 ילדים: חיימה מאראגון (1296–1334) אלפונסו הרביעי, מלך אראגון (1299–1336) מריה מאראגון, ליידי קמרוס (1299–1316) קונסטנס מאראגון, נסיכת ויאנה (1300–1327) חואן מאראגון, ארכיבישוף טולדו (1304–1334) איזבלה מאראגון, מלכת גרמניה (1305–1330) פדרו הרביעי, רוזן ריבאגורסה (1305–1381) ביאנקה מאראגון (1307–1348) רמון ברנגר, רוזן אמפוריאס (1308–1366) ויולאנטה מאראגון, רוזנת לונה (1310–1353) בשנת 1315 התחתן חיימה עם מארי דה ליזיניאן, בתם של הוגו השלישי, מלך קפריסין ואיזבל ד'איבלין, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1322 התחתן חיימה עם אליסנדה דה מונקאדה, בתם של פדרו השלישי, דה מונקאדה ואליסנדה דה פינוס, אך לא היו לו ילדים ממנה. בנוסף היו לחיימה 3 ילדים לא חוקיים. מדיה וקבצים בנושא חיימה השני, מלך אראגון בוויקישיתוף חיימה השני, מלך אראגון חיימה השני, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) חיימה ה-2, (1264-1327 לערך), מלך אראגון, דף שער בספרייה הלאומית
מונוקיני

המונוקיני, שעוצב על ידי רודי גרנריך ב-1964 וכולל תחתון צמוד קצר ושתי רצועות היוצאות ממנו, היה בגד הים הטופלס הראשון שעוצב עבור נשים. העיצוב המהפכני והשנוי במחלוקת שלו כלל תחתון, ש"נמשך מהסרעפת עד לחלק העליון של הירך" והיה "מוחזק על ידי שרוכי נעל שיוצרים את הקולר סביב הצוואר." ישנם המייחסים את העיצוב של גרנריך ליזמות, ואחרים מתייחסים אליו כסמל של המהפכה המינית. גרנריך עיצב את המונוקיני כמחאה נגד חברה מדכאת. בתחילה הוא לא התכוון לייצר את המונוקיני בצורה מסחרית, אולם שוכנע על ידי סוזנה קירטלנד מהמגזין האמריקאי Look להפוך אותו לזמין לציבור. כאשר התמונה הראשונה של פגי מופיט לובשת את העיצוב פורסמה ב-"Women's Wear Daily" ב-3 ביוני 1964, היא עוררה מחלוקת רבה בארצות הברית ובמדינות אחרות. גרנריך מכר כ-3000 דגמים, אבל רק שניים מהם נלבשו בציבור. הראשון נלבש בפומבי ב-22 ביוני 1964 על ידי קרול דודה בסן פרנסיסקו במועדון הלילה "קונדור", וסימן את תחילתו של עידן מועדוני הטופלס בארצות הברית, והשני בחוף בשיקגו, ביולי 1964, על ידי טוני לי שלי, שנעצר בעקבות כך. מספר יצרנים וקמעונאים מתייחסים לעיצובים מודרניים של המונוקיני כבגד ים-טופלס, ביקיני טופלס או יוניקיני. סקיצה של דגם המונוקיני שיצר גרנריך נערה לבושת מונוקיני סקיצה של דגם נוסף של המונוקיני מדיה וקבצים בנושא מונוקיני בוויקישיתוף "Monokini". Free Dictionary. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) Rosebush, Judson. "Peggy Moffitt Topless Maillot in Studio". Bikini Science. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-22 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) Alac, Patrik (2012). Bikini Story. Parkstone International. p. 68. ISBN 1780429517. "Bikini Styles: Monokini". Everything Bikini. 2005. אורכב מ-המקור ב-2012-07-29. נבדק ב-13 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) Nangle, Eleanore (10 ביוני 1964). "Topless Swimsuit Causes Commotion". Chicago Tribute. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite news}}: (עזרה) "Fit Celebrates the Substance of Style". Elle. 5 ביולי 2009. נבדק ב-23 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) Bay, Cody (16 ביוני 2010). "The Story Behind the Lines". נבדק ב-22 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "The Rudi Gernreich Book". אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2014. נבדק ב-11 בינואר 2013. {{cite web}}: (עזרה) "Monokini". נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Bikini Science". Bikini Science. אורכב מ-המקור ב-2010-01-08. נבדק ב-2012-11-12.
אלפונסו השלישי, מלך אראגון

אלפונסו השלישי, מלך אראגון (4 בנובמבר 1265 - 18 ביוני 1291), היה מלך אראגון בין השנים 1285–1291. אלפונסו השלישי נולד ב-4 בנובמבר 1265 בולנסיה, לפרו השלישי, מלך אראגון וקונסטנצה מסיציליה, מלכת אראגון, בתם של מנפרד, מלך סיציליה וביאטריצ'ה מסבויה, מרקיזת סאלוצו. בשנת 1285 מת אביו פרו השלישי, מלך אראגון, ונחלתו פוצלה בין בניו: אלפונסו ירש את ממלכת אראגון, ואילו חיימה, מלך סיציליה ירש את ממלכת סיציליה. בשנת 1286 כבש אלפונסו מידי דודו חיימה השני, מלך מיורקה, את מיורקה ואיביזה, ובשנת 1287 צרפם עם מנורקה שכבש מידי המוסלמים למדינה אחת. אלפונסו היה מאורס לאלינור מאנגליה, רוזנת באר, בתו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה, אך לא הספיק לממש את הנישואים לפני מותו. ב-18 ביוני 1291 מת אלפונסו השלישי, ואחיו חיימה השני, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו. מדיה וקבצים בנושא אלפונסו השלישי, מלך אראגון בוויקישיתוף אלפונסו השלישי, מלך אראגון, באתר "Find a Grave" (באנגלית) אלפונסו השלישי, מלך אראגון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
טים דיילי

ג'יימס טימותי "טים" דיילי (באנגלית: James Timothy "Tim" Daly; נולד ב-1 במרץ 1956) הוא שחקן, מדבב ומפיק אמריקאי. דיילי נולד במנהטן לג'יימס ומארי, שניהם שחקנים. יש לו שלוש אחיות בוגרות, בהן השחקנית טיין דיילי. הוא החל ללמוד משחק בבית הספר התיכון והמשיך לאחר מכן לבנינגטון קולג' בורמונט. בשנת 1990 דיילי התפרסם כששיחק בתפקיד ג'ו האקט בקומדיית המצבים "כנפיים" של רשת NBC. בשנת 1993 שיחק את דמותו של קולונל ג'יימס ג'קסון ג'וניור במיני-סדרת הטלוויזיה "המלכה של אלכס היילי" ברשת CBS. שיחק גם בסרט הטלוויזיה של NBC, "בקו החובה: אמבוש בוייקו", המספר את התפתחות המצור בווייקו ואת מותו של דייוויד כורש. בסרט שיחקו גם ניל מקדונו וג'רי ראיין. בשנת 1996 שיחק לצד לייב שרייבר בסרט "דניס על הקו". ב-1998, הוא הופיע במספר פרקים במיני סדרה של טוס הנקס, "מכדור הארץ לירח", ושיחק את האסטרונאוט ג'יימס לוול. בשנת 2000 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "הנמלט" ב-CBS, אשר מהווה רימייק לסדרת טלוויזיה באותו שם משנות ה-60. בסדרה גילם דיילי את ד"ר ריצ'רד קימבל, אדם שמואשם ברצח אשתו ונעצר. בורח ממעצר, משנה את זהותו ועושה הכל בשביל להוכיח את חפותו. לסדרה עונה אחת ובה 22 פרקים. בשנת 2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "אאוטסיידר" את ג'וני, לצד נעמי ווטס. באותה שנה התארח בפרק בסדרה "מונק". ב-2003, התארח בפרק בסדרה "המשפט של איימי". בשנת 2004, שיחק במספר פרקים בסדרה "הסופרנוס". בשנת 2005 כיכב בסדרת הטלוויזיה "עיניים", דרמת פשע מבית ABC, בו גילם את ארלן ג'אד, מנהל חברת סיכונים. בסדרה שלא צלחה ושידרה רק 4 פרקים (תוך 12), כיכבו בין היתר לורה לייטון ואריק מביוס. ב-2006, התארח בפרק בסדרה "גבירתי הנשיא". בשנת 2007, התארח בסדרה "האנטומיה של גריי" שם שיחק בתור פיט ויילדר והמשיך עם דמות זו לסדרת הבת "מרפאה פרטית". ב-2009 דיבב את סופרמן בסרט האנימציה "סופרמן/באטמן: אויבי הציבור". בשנת 2014 שיחק בסרט הביוגרפי "עובדות אמיתיות" בכיכובו של ג'ון הוקס. באותה שנה החל לשחק את דמותו של ד"ר הנרי מקורד, בעלה של מזכירת המדינה, בסדרה "מזכירת המדינה", והתארח בסדרה "מינדי". בשנת 2015 השתתף בסרט "גאות של הלב". בשנת 2023 גילם את ביל בסדרה הקומית של הולו "המשוחרר". ב-1982, נישא לשחקנית איימי ואן נוסטרנד. לזוג שני ילדים: סאם ואמילין. ב-2010, התגרשו השניים. החל מדצמבר 2014, הוא בזוגיות עם השחקנית טיאה ליאוני. ב-2012, דיילי הביע את תמיכתו בפומבי בברק אובמה כמועמד לנשיאות ארצות הברית. באותה שנה, טיפס דיילי את הר הקילימנג'רו באפריקה. בינואר 2017, עבר דיילי תאונת סקי ושבר את שתי רגליו. מדיה וקבצים בנושא טים דיילי בוויקישיתוף טים דיילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טים דיילי, באתר AllMovie (באנגלית) טים דיילי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ההיכל האולימפי (מינכן)

ההיכל האולימפי או אולימפיהאלה (בגרמנית Olympiahalle) הוא אולם ספורט הממוקם ממוקם צמוד לאצטדיון האולימפי הממוקם בפארק האולימפי במינכן. האולם נבנה ב-1967 עבור אולימפיאדת מינכן (1972). האולם נפתח ב-1972 ואירח את משחקי ההתעמלות והכדוריד. האולם אירח חלק ממשחקי אליפות העולם בהוקי קרח 1993. ב-2001 אירח את אליפות סבב ה-WTA. האולם גם אירח חלק ממשחקי הכדורסל באליפות אירופה בכדורסל 1993. מבט אווירי על הפארק האולימפי במינכן בו שוכן ההיכל (מימין) חזית ההיכל ההיכל, 1982 מדיה וקבצים בנושא ההיכל האולימפי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ההיכל האולימפי ההיכל באתר הפארק האולימפי במינכן
יצחק טברסקי (סקווירא)

רבי יִצְחָק טְבֶרְסְקִי (תקע"ב, 1812 - י"ז בניסן תרמ"ה, 1885). מייסד חסידות סקווירא ובנו של רבי מרדכי טברסקי, האדמו"ר השני של בית צ'רנוביל. נולד בשנת תקע"ב (1812) לרבי מרדכי טברסקי ולפייגא בתו של רבי דוד לייקס. נישא בזיווג ראשון לבתו של רבי דן יונגרלייב מראדוויל, ובזיווג שני לחיה מלכה בת רבי ישראל מרוז'ין ובשלישית נישא לחנה סימא בת רבי נפתלי צבי רבה של סקווירא ועבר להתגורר לידו. לאחר פטירת אביו בתקצ"ז (1897 בערך) החלו אחיו לשמש באדמו"רות, אך רבי יצחק נמנע מכך עד פטירת חמיו בשנת תר"ח, אז מונה למלא את מקומו כרב העיירה ורק אז החל לשמש באדמו"רות. בניגוד לאביו, היה רבי יצחק אדם שתקן ונמנע ממתן דרשות ציבוריות. לעומת זאת, בניגוד לנוהג החסידי, עסק רבי יצחק בלימוד פילוסופיה יהודית[דרוש מקור]. ברשותו היה ספר תורה שהיה שייך לבעל שם טוב, אותו קנה מאת ילדיו של רבי ברוך ממז'יבוז'. נפטר בי"ז בניסן תרמ"ה (1885). שלושה מבניו מילאו את מקומו באדמו"רות בסקווירא. מזיווג ראשון: רבי אברהם יהושע העשיל (נפטר בג' בכסלו תרמ"ז, 1887 בערך), חתן רבי שמואל אשכנזי ובזיווג שני של רבי יוסף זילברפרב. רבי מנחם נחום, מייסד חסידות שפיקוב (נפטר בא' בניסן תרמ"ו, 1886). מזיווג שלישי: רבי ישראל (נפטר בכ"ז באלול תרע"ט, 1919), חתן דודו רבי אברהם מטריסק. רבי דוד (י"ד בניסן תר"ח, 1848 - ט"ו בכסלו תר"פ, 1920). חתן רבי שלמה מסאווראן ובזיווג שני של רבי אליקים געץ מאוסטרהא. יצחק בן מרדכי טברסקי (1812–1886), מסקוירה, דף שער בספרייה הלאומית בן רבי יצחק יונגרלייב בן רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב בנו של רבי אהרן מטיטיוב נכד הבעל שם טוב מרדכי אלקן, ספר־תורה מהבעש"ט הובא לארץ ע"י האדמו"ר ממחנובקה, הצופה, 31 במרץ 1964