אנתוני הופקינס

סר פיליפ אנתוני הופקינס (באנגלית: Sir Philip Anthony Hopkins; נולד ב-31 בדצמבר 1937) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ולשי. זוכה שני פרסי אוסקר מתוך שש מועמדויות – האחד ב-1992, על תפקידו כד"ר חניבעל לקטר במותחן הפסיכולוגי "שתיקת הכבשים", והשני ב-2021, על תפקידו בדרמה "האב", שהפך אותו לשחקן המבוגר ביותר אי-פעם שזוכה בפרס בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. פיליפ אנתוני הופקינס נולד בפורט-טלבוט (אנ') ויילס שבממלכה המאוחדת, אביו היה ריצ'רד ארתור הופקינס, אופה במקצועו, ואימו מיוריאל ייטס (קרובת משפחה של המשורר ויליאם באטלר ייטס). הופקינס הושפע מהשחקן הוולשי ריצ'רד ברטון, אותו פגש כשהיה בן 15, שהיה אז כוכב הוליוודי מצליח ושאף בעקבותיו להיות שחקן. הוא החל ללמוד משחק בקארדיף וב-1961 עבר ללונדון ללמוד ב-RADA ("האקדמיה הבריטית המלכותית לאמנויות"). הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הייתה במנצ'סטר ב-1960, בשנת 1963 הצטרף ל"תיאטרון פניקס"(אנ') בלסטר. ב-1965 עשה מבחן במה בפני לורנס אוליבייה, אחד השחקנים הנערצים עליו, בתיאטרון הלאומי. הופקינס הופיע בתיאטרון הלאומי בהצלחה בתפקידים רבים, ואף זכה בפרסים על תפקידיו במחזות "פראבדה" (1985), "המלך ליר (1986), אנטוניוס וקלאופטרה (1987). הופיע בברודוויי ובלוס אנג'לס במחזה "אקווס". ב-1966 שיחק לראשונה בסרט קולנוע "The White Bus", והופעתו החשובה הראשונה הייתה ב-1968 בסרט "אריה בחורף" בתפקיד המלך ריצ'רד לב הארי. בשנת 1975 הצליח הופקינס להתגבר על האלכוהוליזם שלו, ומאז אינו שותה משקאות חריפים. כיום הוא מתגורר בארצות הברית, בה קיבל בשנת 2000 אזרחות. ב-1987 קיבל את תואר מסדר האימפריה הבריטית, וב-1993 קיבל תואר אבירות ממלכת אנגליה, אך הוא מכונה "סר" רק בבריטניה ולא בארצות הברית. הופקינס היה נשוי שלוש פעמים. אשתו הראשונה הייתה פטרונלה בארקר (1967–1972) ולהם בת אביגיל הופקינס שנולדה בשנת 1968. אשתו השנייה ג'ניפר לינטון (1973–2003), וכעת הוא נשוי לסטלה ארוייב. תפקידו הידוע ביותר בקולנוע הוא חניבעל לקטר, הקניבל והרוצח הסדרתי, בסרט "שתיקת הכבשים", לצידה של ג'ודי פוסטר. הופקינס זכה בפרס האוסקר על תפקידו זה. גם ג'ודי פוסטר זכתה באוסקר, והסרט עצמו זכה בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר". הופקינס מופיע בסרט 20 דקות, וזוהי ההופעה הקצרה ביותר של שחקן בסרט שזיכתה אותו באוסקר על תפקיד ראשי. הופקינס חזר על תפקידו כחניבעל לקטר בסרטים "חניבעל" (שלכתיבת התסריט שלו היה שותף) ו"דרקון אדום". דמותו של "חניבעל לקטר" מופיעה לראשונה בסרט הצייד משנת 1986, בגילומו של השחקן בריאן קוקס. הסרט "דרקון אדום" הוא עיבוד קולנועי חדש של "הצייד", שנעשה כדי לאפשר להופקינס להופיע בשלושת הסרטים שנעשו לפי הרומנים על לקטר. הסרטים מבוססים על ספריו רבי המכר של תומאס האריס, שהביע שביעות רצון מהופעתו של הופקינס כלקטר. הופקינס היה מועמד לאוסקר על תפקידו בסרט "שארית היום", המבוסס על ספרו של קאזואו אישיגורו, לצידה של אמה תומפסון. כמו כן היה מועמד לאוסקר על הופעתו בסרטים "ניקסון"(אנ') (1995) ו"אמיסטאד" (1997). הוא זכה בפרס BAFTA (פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע וטלוויזיה) על תפקידיו בסרטים "שתיקת הכבשים" ו"שארית היום". הופקינס גילם שורה ארוכה של דמויות היסטוריות ובדיוניות, ביניהן : ג'ון פרוסט ("גשר אחד רחוק מדי" 1977), זורו ("המסכה של זורו" 1998), קווזימודו ("הגיבן מנוטרדם" 1982), אותלו ("אותלו" 1981), פבלו פיקאסו ("אהבותיו של פיקאסו" 1996), ריצ'רד ניקסון ("ניקסון" 1995), טיטוס אנדרוניקוס ("טיטוס" 1999), ג'ון קווינסי אדמס ("אמיסטאד" 1997), אדולף היטלר ("הבונקר" 1981), צ'ארלס דיקנס (The Great Inimitable Mr. Dickens 1970), ריצ'רד לב הארי (אריה בחורף 1968), דייוויד לויד ג'ורג' ("וינסטון הצעיר", 1972), יצחק רבין ("ניצחון באנטבה" 1976), דניאל ובסטר ("השטן ודניאל ובסטר 2001) ואת הסופר ק. ס. לואיס ("ארץ הצללים" 1993). ב-2017 שיחק בסרט האקשן "תור: ראגנארוק", הסרט השלישי בסדרת סרטי "תור". הופקינס הוא גם במאי תיאטרון וקולנוע, וביים הצגות תיאטרון רבות ואת סרטי הקולנוע "אוגוסט" ואת "Dylan Thomas: Return Journey". הופקינס הלחין את יצירת הוואלס "והוואלס ממשיך" ("And The Waltz Goes On"), שבוצעה על ידי תזמורתו של אנדרה ריו. פרס דונוסטיה (1998) פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (1997) פרס אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון לשחקן המשנה הטוב ביותר (1991) פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן הטוב ביותר (1993) פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (1991) כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (2003) פרס אגודת מבקרי הסרטים הדרום מזרחית לשחקן הטוב ביותר (1993) פרס דרמה דסק לשחקן מצטיין במחזה (1975) Dallas-Fort Worth Film Critics Association Award for Best Actor (1991) פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2021) פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (1981) פרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר (1991) פרס אגודת מבקרי הקולנוע של שיקגו לשחקן הטוב ביותר (1991) פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקן הטוב ביותר (1991) פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן המשנה (1991) פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (30 במרץ 1992) פרס באפט"א למפעל חיים (2008) פרס דוד דה דונטלו לשחקן זר (1994) גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (2006) פרס חוג מבקרי הסרטים של קנזס לשחקן הטוב ביותר (1993) פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (1993) חוג מבקרי הסרטים של לונדון לשחקן השנה (1993) פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר (1973) פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (2021) פרס גלובוס הזהב Knight Bachelor אנתוני הופקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אנתוני הופקינס, ברשת החברתית אינסטגרם אנתוני הופקינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר AllMovie (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Metacritic (באנגלית) אנתוני הופקינס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אנתוני הופקינס, באתר ספוטיפיי אנתוני הופקינס, באתר AllMusic (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר MusicBrainz (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Discogs (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Songkick (באנגלית) אנתוני הופקינס, באתר Genius אנתוני הופקינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) דודי כספי, לוס אנג'לס, שובר מסך, באתר ישראל היום, 2 באוקטובר 2016 Grater, Tom (April 26, 2021). Anthony Hopkins Posts Video Reaction To Surprise Best Actor Oscar Win, Pays Tribute To Chadwick Boseman. Deadline Hollywood. Retrieved April 26, 2021