laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
אריאל כהן

אריאל כהן (נולד באוגוסט 1940) הוא פרופסור אמריטוס לפיזיקה של האטמוספירה ולאסטרונומיה פלנטרית במחלקה למדעי האטמוספירה במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית. שימש ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. בין השנים 1958 ו-1962 היה כדורסלן בולט בליגת העל בקבוצת מכבי ירושלים. כהן נולד במואסק (אנ') שבצרפת, בראשיתה של מלחמת העולם השנייה. הוריו, רחל וליאו כהן (אחיהם של חיים הרמן כהן, שלמה כהן-אברבנאל ואלכסנדר כהן, מהנדס העיר בני ברק ואביו של ידידיה כהן; בן למשפחת קרליבך), עזבו את גרמניה הנאצית במהלך שנות השלושים, וחשבו למצוא מקלט בתחומי צרפת "החופשית" כביכול, צרפת של וישי. כאשר התברר שממשלת וישי של המרשל פטן משתפת פעולה עם הנאצים הם נמלטו והסתתרו ביערות ולקראת סוף המלחמה ניסו להימלט משם לשווייץ. אריאל, אמו ואחיותיו ניצלו, אך אביו, עליו הוטל להבריח מטעם המחתרת קבוצה של צעירים יהודים, נתפס יחד עימם על ידי הגסטאפו, הועבר לאושוויץ, ומשם למכרות בשלזיה, בהם נרצח. לאחר המלחמה עלה אריאל עם אמו ואחיותיו לארץ ישראל לנמל חיפה, משם נשלחו על ידי ממשלת המנדט למחנה המעבר בעתלית. הם ניצלו מגירוש לקפריסין בזכות פעילותו של דודו, לימים השופט העליון חיים כהן שהגיע לעתלית והצליח לחלצם משם. האם נישאה מחדש ויחד עמה עבר אריאל לירושלים. לאחר השלמת לימודיו התיכוניים התגייס במסגרת העתודה האקדמית, החל בלימודי פיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1962 השלים כהן את לימודיו לתואר מוסמך בפיזיקה כמקצוע ראשי, ומתמטיקה ומטאורולוגיה כמקצועות משניים. באותה השנה גויס לצה"ל שם שירת כקצין בחיל האוויר. במסגרת שירותו נשלח על ידי צה"ל לארצות הברית ללמוד את הנושא החדש של הלוויינים המטאורולוגים על מנת להכניסו לחיל האוויר וכן את נושא מכ"ם הלייזר (Laser Radar – LIDAR) ומד טווח הלייזר שהיה אז בחיתוליו, והפך לחלוץ של נושאי מחקר אלו בישראל ולמומחה בעל שם עולמי בתחום מחקריו. בשנת 1971 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים על פיתוח הלידר, המשיך את עבודתו בתחומי מחקר אילו ואף השתלם בהם מספר שנים במכון הלאומי האמריקאי לפיזיקה של האטמוספירה באמצעות מלגה מטעם האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית). עם שובו לישראל הצטרף לסגל האקדמי של האוניברסיטה העברית ועסק בקשת רחבה של נושאים בתחומי החלל, האסטרונומיה והחישה מרחוק. הישגיו המדעיים בישראל ומחוצה לה של כהן, אשר חיבר עשרות רבות של מאמרים וספרים בתחומי מחקרו, הביאו לכך שהיה בין הפרופסורים הצעירים ביותר באוניברסיטה העברית בירושלים שזכו כבר בגיל 40 (1980) למינוי בדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1993 נבחר כנציג מפלגת צומת למועצת העיר ירושלים, ובמהלך כהונתו שנמשכה עד שנת 1998 שימש ממלא מקום ראש העיר לטקסים ובנושאי איכות הסביבה ומדע. בין השנים 1993 ל-1994 שימש ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. משנת 2002 שימש כשני עשורים יו"ר אגודת מדע, מחשבים ותוכנה בלשכת המהנדסים וכיו"ר הלשכה בירושלים. כהן היה חבר הוועד הפועל של סוכנות החלל הישראלית. בשנת 1996 יזם בקשה למשרד המדע להקים ועדת בדיקה לתופעת העב"מים, אולם שר המדע, בני בגין, דחה את ההצעה. נשוי לאריאלה פרחודניק ומתגורר בירושלים. מסע אל ההיסטוריה של האסטרונומיה I, הוצאת ״עידו־אדריאן", 2007. מסע אל ההיסטוריה של האסטרונומיה II, הוצאת ״עידו־אדריאן", 2007. חללית בשמי ישראל, הוצאת סטימצקי, 2022. מה לכהן במועצת העיר ירושלים 1993 - 1998, הוצאת סטימצקי, 2023. הלוח העברי / פתרון תעלומת שנת הבריאה, הוצאת כרמל - ידיעות ספרים, 2023. מדיה וקבצים בנושא אריאל כהן בוויקישיתוף אריאל כהן, באתר גוגל סקולר דף אישי אריאל כהן (1940-), דף שער בספרייה הלאומית
קאמפה

קאמפה (ביוונית: Κάμπη) היא מפלצת ממין נקבה מן המיתולוגיה היוונית. היא הייתה השומרת על הקיקלופים וההקאטונכרים בטרטרוס. קאמפה מתוארת לראשונה בכתביו של נונוס, שם היא מתוארת כמפלצת שהיא שילוב של דרקון, עם ראש ופלג גוף עליון של אישה, זנב של עקרב, והיו לה נחשים בשיער (כמו מדוזה) ובין רגליה. על פי המיתולוגיה, קאמפה נוצרה ונשלחה על ידי קרונוס כדי לשמור על הקיקלופים והענקים בעלי מאה הידיים בטרטרוס, לאחר ששחרר אותם מכלאו של אורנוס. היא נהרגה בידי זאוס, והשתקמה מחדש (כיוון שמפלצות אינן נעלמות או מתות הן נשלחות להשתקם בטרטוס), למרות הסכנה שקאמפה תשתקם מהר שלח אותה זאוס אל טרטוס כדי שיוכל לשכנע את הקיקלופים ובעלי־מאה־הידיים שיעזרו לו במלחמה נגד הטיטאנים. הקאמפה היא מהמפלצות הפחות ידועות במיתולוגיה היוונית, אך גם היא הופיעה במהלך השנים בתרבות הפופולרית של היום, כגון בסדרת הטלוויזיה Class of the Titans ובסדרת ספרות הנוער המצליחה פרסי ג'קסון, שם היא מתוארת עם תוספת של: שתי חרבות נוטפות רעל, כנפי עטלף וממותניה מציצים מדי פעם ראשי חיות טורפות. מדיה וקבצים בנושא קאמפה בוויקישיתוף אברי קתרין ב., The New Century classical handbook, ניו יורק: Appleton-Century-Crofts, 1962, עמ' 250. (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מלי ברונשטיין

מלי ברונשטיין (פקר) (נולדה ב-1954) היא זמרת ישראלית, שהתפרסמה כסולנית צוות הווי תותחנים בשיר "בלילות הקיץ החמים". ברונשטיין התגלתה ב-1973 כששרה כסולנית צוות הווי תותחנים את השיר "בלילות הקיץ החמים" (מילים דן מינסטר, לחן מתי כספי). השיר היה במקור בלחן מעט שונה בסגנון בלוז/ג'אז, אך ביצועה של ברונשטיין בלחן קצבי יותר הוא זה שהפך ללהיט, והושמע רבות בתוכניות רדיו שונות (למשל ב"ציפורי לילה"). ברונשטיין סיפרה אז בראיון איתה שהיא ביקשה מכספי שילחין לה את השיר מחדש. לאחר שחרורה מצה"ל החלה ברונשטיין בשיתוף פעולה עם המוזיקאי מישה סגל, שאיתו כתבה את השיר "אתה המלך" (שנכלל רק בדיסק האוסף של שנות ה-70 "ומתוק הקול באוזניים"), שנהפך ללהיט. שיר נוסף שלה, "פרפרים ברוח", הופיע רק על גבי תקליטון לא מסחרי. באותה שנה גם השתתפה במופע "שישו את ירושלים", שכלל שירים חדשים על ירושלים. אחד השירים שהצליחו היה בביצוע ברונשטיין, "תפילה לירושלים", שכתב והלחין שייקה פייקוב. כעבור שנה השתתפה בתוכנית "שרתי לך ארצי" ושרה את השירים "לא ביום ולא בלילה" של חיים נחמן ביאליק ובדואט עם רותי בן אברהם את "בשדמות בית לחם" של אבא קונסטנטין שפירא (הוא הופיע בדיסק משירי חנינא קרצ'בסקי). במוצאי יום העצמאות של אותה השנה השתתפה במופע "אנחנו שרים לך", שהחליף את פסטיבל הזמר והפזמון המסורתי, ושרה בו דואט נוסף עם בן אברהם, את השיר "כפרי" (הופיע בדיסק משירי דניאל סמבורסקי). היא גם השתתפה במחרוזת משירי תנועות הנוער. בשנת 1975 פרשה באופן לא רשמי מעולם המוזיקה ועברה לעסוק באופנה. בשנת 1982 התמודד צביקה פיק בקדם אירוויזיון של אותה שנה עם השיר "רומנטיקה", אותו ליוותה רביעייה שכללה את ברונשטיין, עירית בולקא, צבי בומס ואהר'לה סייקס. מלבד שיתוף פעולה עם מישה סגל, היא חידשה גם שירים ישנים כגון "לילה בחוף אכזיב", "בלילה על הדשא", "בשדות בית לחם", וכן היא הראשונה שהקליטה את השיר "האומנם" (מילים לאה גולדברג) בלחן של נעמי שמר ועיבודו של שמעון כהן.. כמו כן שרה יחד עם עוזי מאירי ומקהלה את "שיר שמח" ("אם גם ראשנו שח"). ברונשטיין התגוררה בניו יורק תקופה ארוכה. היא הייתה בת זוגו של טייס הקרב רן פקר (בתקופה שהיא עסקה באופנה), ולאחר מכן בת זוגו של רפי מהודר, ממציא טפטפות נטפים. כיום היא עוסקת במשפטים. מלי ברונשטיין, באתר שירונט מלי ברונשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מלי ברונשטיין, באתר Discogs (באנגלית) מלי ברונשטיין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) להקות צבאיות / צוות הווי תותחנים, באתר של מתי כספי, נבדק ב-29 בספטמבר 2020 נתוני יצירה מוזיקלית, האמנם, חיפוש באתר אקו"ם מלי ברונשטיין ועוזי מאירי שיר שמח רון גרנות, דיבידנדים: האריסונים תורמים מיליונים, באתר כלכליסט, 14 בינואר 2010
פסל חי

פסל חי הוא מופע רחוב שבו האמן מחופש ומאופר כפסל, וניצב זמן ממושך ללא תנועה. לעיתים פסלים חיים מוליכים שולל את העוברים והשבים, הסבורים שמדובר בפסל אמיתי. לעיתים המופע מלווה במצלמות, לרוב ניסתרות, כדי להנציח את תגובת הקהל. כבכל אמנויות הבמה, שחקני הפסלים החיים מוזמנים להופיע באירועים תרבותיים ובתערוכות אמנות. קבוצה של פסלים חיים הייתה תופעה רגילה בימי הביניים והרנסאנס בחגיגות ותהלוכות מלכותיות. פסלים חיים הנראים כאנדרטה ניצבו על תוואי התהלוכה. בשנים הראשונות של המאה ה-20 הרקדנית הגרמניה אולגה דזמונד, במופע "בערבים של יופי" (Schönheitsabende), הופיעה בעירום וחיקתה יצירות אמנות קלאסיות כתמונות חיות. פסל חי הופיע בסצנה של הסרט הצרפתי של מרסל קרנה וז'אק פרוור ילדי גן העדן (Les du Paradis enfants ) משנת 1945. בין החלוצים של מופעי הפסלים החיים היו צמד האמנים גילברט וג'ורג' שהופיעו בשנות ה-60 בלונדון. אליפות העולם של פסלים חיים נערכת מדי שנה בארנהם שבהולנד. העיר אספינו שבפורטוגל עורכת תחרות פסלים חיים ביום ראשון הקרוב ביותר ל-16 ביוני, שהוא יום החג העירוני מאז 1997. האוניברסיטה למנהל עסקים וחברה בבואנוס איירס מארחת מאז שנת 2000 תחרות פסלים חיים. עיריית רחובות מארחת פסטיבל בינלאומי לפסלים חיים מדי חודש יוני החל משנת 2010. את הפסטיבל מפיק מדי שנה ג'קי בכר. מדיה וקבצים בנושא פסל חי בוויקישיתוף How to Be a Living Statue אורין ויינברג, "הרחוב הוא מקום קשוח": וידויים של פסל חי, באתר ynet, 28 ביוני 2019 חמי כרם, "כשהפסלים מתעוררים לחיים: סיקור פסטיבל רחובות הבין לאומי לפסלים חיים", באתר חורים ברשת, 17 ביולי 2022 Contest of Living Statues
בנימין אדר

בנימין (בנקו) אדר (1934, יוגוסלביה – 1986, ישראל) היה עיתונאי ועורך העיתון "על המשמר". היה ממייסדי חוג אורנים. נולד ביוגוסלביה ובשנת 1944 עלה לארץ ישראל ללא הורים ביחד עם אחותו. הוא התחנך בקבוצת "אורן" בקיבוץ עין שמר. למד היסטוריה בסמינר אורנים ואחר כך לימד בתיכון "מבואות עירון". היה עיתונאי בעיתון "על המשמר" ועורכם של השבוע בקיבוץ הארצי, המוסף לתרבות והמוסף "חותם". כתב את הספר "מפלגה אחת ושתי דרכים", שלא יצא לאור בחייו. היה אב לחמישה ילדים. בנימין (בנקו) אדר, באתר קיבוץ עין שמר ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טקוואנצ'יפ

טאקוונצ'יפ הוא שבב (צ'יפ) אלקטרוני המשמש להזנת נתוני פגיעה במגיני טאקוונדו אלקטרוניים, כחלק ממערכת ה-Truescore System של חברת DaeDo. עם כניסת המגינים האלקטרוניים לשימוש (החל מעונת התחרויות של 2011) מוזנים נתוני עוצמת הפגיעה למערכת הניקוד דרך הטאקוונצ'יפ שמחובר למגן על ידי כבל חשמלי הנמצא בתוך כיס פנימי במגן. הכיס ממוקם באזור השכמות של המתחרה. על מנת לבדוק האם ישנה קישוריות טובה בין הצ'יפ למערכת הניקוד, ועל ידי כך לוודא שכל פגיעה נכונה במגן תיתן נקודה, מקובל לערוך לפני כל קרב בחינה של רגישות המגן למגע, על ידי בעיטת ניסיון במגן היריב. מלבד הצ'יפ שנמצא במגן הגוף -שהוא רגיש למגע- על מערכת הניקוד משפיעים גם הגורמים הבאים: מגיני כפות הרגליים (המצוידים באלקטרודות מובנות, שגורמות ליצירת הנקודות על ידי פגיעתן במגן הגוף ובאלקטרודות שבו), מגיני הראש בהם גם מצויות אלקטרודות (ואשר לא נמצאים בשימוש בישראל - החלו להיכנס לשימוש בשנה האחרונה), והג'ויסטיקים שבידי שופטי הפינה. ייתכנו מצבים בהם מלבד אישור הפגיעה במגן על ידי הציוד האלקטרוני, תצטרך הבעיטה לקבל אישור גם על ידי לחיצה מתאימה בג'ויסטיקים. (לדוגמה, בבעיטות בסיבוב או בעיטות לראש), כמו גם במקרים של הרמת כרטיס מצד המאמן. באליפות ירושלים הפתוחה (עונת 2010), ולאחר מכן באליפות ישראל (עונת 2011), נעשה שימוש שוטף במערכת ה Truescore System, כשאת הטאקוונצ'יפ מחבר למגן האלקטרוני אדם שהוסמך לכך, סמוך לזמן העלייה לקרב. כיום, כל תחרויות הטאקוונדו המובילות משתמשות במיגון אלקטרוני. השימוש במגינים אלקטרוניים היא אופציה החוסכת את כמות השופטים, ולמעשה מנטרלת את התחרויות מטעויות אנוש ומשחיתות.
ליקוי

ליקוי הוא פגם או שינוי מהמצב התקין והשגרתי. האם התכוונתם ל... גנטיקה, ביולוגיה פגם גנטי ("ליקוי גנטי") – מצב של לקות, מחלה או נשאות שלהם עקב ליקוי בחומר התורשתי של הגוף לקות למידה ("ליקוי למידה") – הפרעה נוירו-התפתחותית הפוגעת בתפקודי למידה בסיסיים (קריאה, כתיבה וחישוב) ליקוי בתפקודים הניהוליים – פגיעה משמעותית בתהליכי השליטה הקוגניטיביים הגבוהים של האדם ליקוי סגר – חוסר חפיפה בין השיניים של שתי הקשתות הדנטליות בעת סגירת הלסתות אסטרונומיה ליקוי מאורות – אירוע אסטרונומי המתרחש כאשר גרם שמיים נע אל תוך צִלו של גרם שמיים אחר ליקוי חמה – כאשר הירח נמצא בין כדור הארץ לשמש ומסתיר את השמש או את חלקה מעיני צופים הנמצאים על כדור הארץ ליקוי ירח ("ליקוי לבנה", "ירח דם") – כשהירח נכנס לקונוס הצל של כדור הארץ בתרבות ליקוי מאורות (כמטפורה) – תקופת שקיעה מוסרית או תרבותית ליקוי מאורות (סרט) – סרט דרמה אירופי-אמריקאי משנת 1995 ליקוי חמה (ספר) – רומן מאת סטפני מאייר דמדומים 3: ליקוי חמה – סרט משנת 2010 המבוסס על הספר אחר ליקויי בנייה – מגוון פגמים תקלות או כשלים הקיימים במבנה לקות – מוגבלות בכשירות גופנית, נפשית או קוגניטיבית של אדם כל הערכים שמכילים "ליקוי" בשמם
רוב מורו

רוברט אלן מורו (באנגלית: Robert Alan Morrow; נולד ב-21 בספטמבר 1962) הוא שחקן ובמאי טלוויזיה וקולנוע יהודי-אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו הראשיים בסדרות הטלוויזיה "מספ7ים" ו"חשיפה לצפון". מורו נולד בניו רוצ'ל שבניו יורק לדיאן פרנסיס ולמאורי מורו. הוריו התגרשו כאשר היה בן תשע. הוא למד ב"תיכון אדג'מנט", אך נשר בשנתו הראשונה על מנת לפתח קריירה מקצוענית כשחקן. מורו השתתף לראשונה בסרט ב-1985, בקומדיית הנעורים "שטח פרטי" לצידו של ג'וני דפ. ב-1990 קיבל את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "חשיפה לצפון", בה גילם את הרופא הצעיר ג'ואל פליישמן במשך כ-5 שנים, בהן היה שלוש פעמים מועמד לפרס גלובוס הזהב ופעמיים לפרס אמי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. ב-1994 השתתף בסרט הדרמה של רוברט רדפורד "חידון האשליות" בתור עורך הדין דיק גודווין. ב-1996 שיחק בסרטו של אלברט ברוקס "אמא". מורו ביים את סרטו הראשון "מייז" בשנת 2000 וזכה לשבחים על עבודתו הראשונה כבמאי. מורו ביים פרק אחד בסדרה "אוז" ושלושה פרקים בסדרה "ג'ואן מארקדיה". ב-2002 שיחק בדרמה "מועדון הקיסר" בדמותו של ג'יימס אלרבי. שיחק בשנים האחרונות בעיקר בדמותו של סוכן הFBI דון אפס בחמש העונות של סדרת הפשע "מספ7ים", מורו ביים שלושה פרקים בסדרה. בשנת 2005 שיחק בקומדיה "הולכים לקניות" לצד לי גרנט. בשנת 2007 הופיע מורו בדרמה הקומית של רוב ריינר "מתים על החיים" בתור ד"ר הולינס רופאו של אדוארד (ג'ק ניקולסון) המבשר ולו ולחברו קרטר (מורגן פרימן) שנותרה להם שנה אחת לחיות בשל מחלת הסרטן בה לקו. בשנת 2010 שיחק בתפקיד הראשי של ג'ימי ברוגן בסדרת הדרמה המשפטית "The Whole Truth"‏ ברשת ABC לצדה של מאורה טיירני, ובוטלה לאחר עונה אחת. בשנת 2016 הצטרף כדמות משנית לסדרת הדרמה "מיליארדים" המשודרת ברשת Showtime, בתפקיד דמותו של אדם דה-גיליו, משפטן שאפתן. בשנת 2022 גילם את איש העסקים אדי קיו בסדרת הדרמה הביוגרפית "הקרב על אובר" (אנ') מבית שואוטיים. מדיה וקבצים בנושא רוב מורו בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוב מורו רוב מורו, ברשת החברתית אינסטגרם רוב מורו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוב מורו, באתר AllMovie (באנגלית) רוב מורו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) רוב מורו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) https://www.nytimes.com/1992/08/26/garden/dinner-with-rob-morrow-he-s-no-peevish-dr-fleischman-but-he-s-home-bagel-town.html
אקספו 70'

אקספו 70' (ביפנית: 日本万国博覧会) הייתה תערוכה עולמית שנערכה באוסקה, יפן בין 15 במרץ ל-13 בספטמבר 1970. הייתה זו התערוכה העולמית הראשונה שהתקיימה ביבשת אסיה. נושא התערוכה הוגדר כ"קדמה והרמוניה למין האנושי". המתכנן הראשי של התערוכה, שנודעה בעיקר בזכות האדריכלות המודרניסטית שלה, היה האדריכל הנודע קנזו טנגה. 77 מדינות הציגו בתערוכה וביקרו בה 64,218,770 מבקרים. הלשכה לתערוכות בינלאומיות בפריז החליטה על קיום תערוכה באוסקה ב-1965. קנזו טנגה הזמין 12 מעמיתיו על מנת לתכנן את המתחם ששטחו היה 3,300 דונם בפרברי אוסקה. המארגנים שמו דגש על הפיכת התערוכה למקום מפגש הדדי של אנשים מתרבויות שונות, למטרת הפריה הדדית, שיתוף ברעיונות והעשרה תרבותית ומחשבתית. זאת בניגוד לתמה השלטת בתערוכות העולמיות בדרך כלל, שבהן נהוג לשים דגש על כך שכל מדינה תציג לראווה את הישגיה. לב התערוכה היה בנוי משדרה מרכזית רחבה בכיוון מדרום (מיקום השער הראשי) לצפון (מקומה של הכיכר המרכזית ששימשה אתר רב-תכליתי להופעות מוזיקה ותיאטרון). את השדרה חצו "רחובות" ממזרח למערב, בהם מוקמו ביתני המדינות והחברות העסקיות השונות. במרכז השדרה המרכזית הוקם "אזור הנושא", מבנה מקורה בן שלוש קומות (שייצגו את העבר, ההווה והעתיד). בפתחו, נשקף אל שער הכניסה הראשי, ניצב אחד מסמליה הבולטים של התערוכה, "מגדל השמש" אותו עיצב האמן טרו אוקמוטו. המגדל, המתנשא לגובה 65 מטרים, זכה לתגובות מעורבות שנעו בין התלהבות לתיעוב. רוב אורך השדרה המרכזית היה מקורה בגג ענק, שאיפשר תנועה רגלית חופשית ומפגשים אנושיים גם במהלך ימי הגשם הרבים בתקופת התערוכה. מצפון למרכז התערוכה השתרע גן יפני בגודל 260 דונם, ששימש כתצוגה בוטנית ותצוגה היסטורית של תכנון נוף של ממשלת יפן. מדרום נמצא פארק שעשועים שזכה לשם "אקספולנד" (Expoland), הפארק המשיך להתקיים עד 2007, אז נסגר עקב תקלה קטלנית בה נהרג אדם ו-31 אחרים נפצעו עקב מצבם המוזנח של המתקנים. סביב שטח לב התערוכה השתרעו מתקני ספורט, בהם אצטדיון אקספו 70' אוסקה ופתרונות תחבורתיים כמגרשי חנייה, תחנות אוטובוס ורכבת. עד לשנת 2004 פעל גם המוזיאון הלאומי לאמנות של אוסקה במבנה ששימש כמוזיאון לאמנות של התערוכה. כיום נמצא במקום "פארק הזיכרון לתערוכה", המשמר מספר מונומנטים, בהם "מגדל השמש" והגן היפני. בתערוכה הוצג לראשונה סרט קולנוע בטכנולוגיית IMAX, הסרט הקנדי "Tiger Child" שהוצג בביתן חברת פוג'י. בביתן ארצות הברית הוצג סלע ירח גדול שהובא בטיסת אפולו 12. הביתן של מערב גרמניה הציג אולם קונצרטים בצורת כדור, לפי תכנונו של קרלהיינץ שטוקהאוזן. אתר יפני המוקדש לתערוכה (באנגלית) מידע על התערוכה (באנגלית) מפת התערוכה(הקישור אינו פעיל) (באנגלית) ריכוז מידע על התערוכה ב"מוזאון אקספו" (באנגלית) אתר אדריכלי על התערוכה, אוניברסיטת מרילנד (באנגלית) אולם הקונצרטים של שטוקהאוזן בביתן מערב גרמניה בפרסום הרשמי נאמר 76 מדינות+הונג קונג אתר יפני המוקדש לתערוכה
מוזיקה גרמנית

שפת המוזיקה הגרמנית כוללת מגוון רחב של סגנונות בהם מגוון סגנונות עכשוויים, שחלקם התפתחו בגרמניה וחלקם אומצו על ידי מבצעים גרמנים. בנוסף, קיימת בגרמניה מסורת ארוכת שנים של מוזיקה עממית הכוללת בין היתר ואלסים וכן מוזיקה קלאסית לסגנונותיה השונים. מוזיקה קלאסית גרמנית היא מהשכיחות ומהמבוצעות בעולם; המלחינים הגרמנים היו בין המלחינים המוכשרים והפופולריים בהיסטוריה של המוזיקה, ששמם הפך לשם-דבר; בהם: יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ שוברט, יוהנס ברהמס וריכרד וגנר. וולפגנג אמדאוס מוצרט, שנולד בזלצבורג (כיום אוסטריה) היה בקרב מלחיני אופרה רבים שיצרו את האופרה הגרמנית. את ההתחלה של מה שנחשב כיום מוזיקה גרמנית, ניתן לייחס לקומפוזיציות של המאה ה-12 של המלחינה, המשוררת הילדגרד מבינגן שכתבה מגוון של מזמורים וסוגים שונים של מוזיקה נוצרית. מוזיקה בגרמניה הנאצית מדיה וקבצים בנושא מוזיקה גרמנית בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מרדכי לייב רובין

הרב מרדכי לייב רובין (תרל"א, 1871 – ג' בתמוז תרפ"ט, 1929) היה ראב"ד העדה החרדית בירושלים. נולד בליטא. למד בישיבת סלבודקה. בשנת תרנ"א (1891) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. זמן קצר לאחר עלייתו נכנס ללמוד בישיבת אור חדש בירושלים, שהקימו תלמידי רבי שמחה זיסל זיו, 'הסבא מקלם' ב'חצר שטרויס'. בשנת תרס"ד (1904) החל לכהן כרבה של המושבה עקרון. כעבור ארבע שנות רבנות בעקרון שב לירושלים כדי לשמש רב ומו"ץ בשכונת ימין משה. בכנסייה הגדולה הראשונה, שנערכה בשנת תרפ"ג בווינה, עמד בראש משלחת אגודת ישראל הירושלמית. בשנת תרפ"ד (1924) התמנה כראב"ד העדה החרדית בירושלים. כיהן בתפקידו עד פטירתו בתמוז תרפ"ט. הובא לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים. חתנו הוא הרב רפאל קצנלבוגן. ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צבי וייספיש

הרב צבי וייספיש (נולד בט' בכסלו תשי"ח, 2 בדצמבר 1957), הוא מייסד וראש ישיבות הר"ן בישראל. נולד בירושלים למינה ושמואל אשר למל וייספיש. מצאצאי רבי נחום משאדיק. למד בישיבת בית מאיר בבני ברק, ולאחר מכן בישיבת בריסק בירושלים. נישא לשרה, בתו של הרב ראובן פיין, שכיהן כראש ישיבה בישיבת בית מאיר בתקופת לימודיו של וייספיש שם. בשנות ה-80 הקים הרב וייספיש את ישיבת הר"ן בשכונת רמות בירושלים, הקרויה על שם ראש המשפחה, רבי נחום משאדיק. הישיבה מכילה כולל אברכים מהגדולים בישראל, המונה מאות אברכים. הרב וייספיש הנהיג בכולל מתכונת הדומה לישיבה, שכוללת 'שמירת סדרים', השתתפות בתפילות ושמיעת שיחות מוסר. מוסדות הר"ן כוללים גם תלמודי תורה, מכינות לישיבות קטנות, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה וכוללי אברכים ביישובים שונים בישראל. הרב וייספיש עסק בפרשת טיסות אל על בשבת וכמה מן הישיבות המכריעות בהשתתפות ראשי אל על התקיימו בביתו. היה מקורב לרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל אוירבך, הרב חיים קניבסקי. בשנת תשע"א (2010) זכה הרב וייספיש במקום הראשון בפרס לספרות תורנית על שם הרב מאיר שפירא על סדרת ספריו "דברות צבי"[דרוש מקור]. ספריו כוללים שיחות שהשמיע בישיבות הר"ן השונות. בשנת 2017 פתח את ישיבת הגרי"ש לצעירים, על שם הרב אלישיב. בנו הבכור נשוי לבתו של הרב מיכל דוד רוזובסקי, ראש ישיבת וילקומיר באשדוד ובנו של הרב שמואל רוזובסקי, ראש ישיבת פוניבז'. דברות צבי (31 כרכים) "גדולה שמושה" עובדות מהתמדתו ושקידתו של הרב יוסף שלום אלישיב, תשע"ג שיעורי הרב צבי וייספיש באתר "קול הלשון" וידאו מ"שמחת בית השואבה" ב"ים התורה", הרב וייספיש רוקד לפני הרב שמואל אויערבאך צבי בן שמואל אשר לעמיל וייספיש, דף שער בספרייה הלאומית
אין אדם אוסר דבר שאינו שלו

אין אדם אוסר דבר שאינו שלו הוא עקרון הלכתי, הנוגע לפעולות ברכוש שמביאות לאיסור הלכתי על השימוש באותו רכוש. על פי עיקרון זה, אין תוקף לפעולות כאלו כאשר הן נעשות על ידי אדם זר שאינו בעל הרכוש. דוגמה לפעולה כזו הוא הקדשת רכוש של הזולת לעבודה זרה, כגון ניסוך יין של הזולת לאליל, או השתחוות לבעל חיים של הזולת בתור אליל. האחרונים מסבירים כי אדם אינו יכול לאסור דבר במחשבה, שכן המחשבה אוסרת רק על ידי כוח בעלותו של האדם על הדבר. על כן, כאשר אדם זר מייחד חפץ לדבר אסור, אין בכך כל משמעות. במשנה בכלאים יש מחלוקת בין תנא קמא לר' יוסי ור' שמעון לגבי מי שסכך את הגפן שלו על תבואת חברו האם התבואה נאסרת, ר' יוסי מביא עדות שר' עקיבא התיר, והלכה כר' יוסי ור' שמעון שמותר. הכלל בלשונו מופיע בגמרא בכמה מקומות לפי רב הונא, כדי לאסור בהמה על ידי מחשבה, היא צריכה להיות שלו ממש. ולכן, אין להחשיב קרבן חטאת כאילו היא שלו, למרות שיש לו בבהמה "קניין כפרה", כלומר הבהמה נחשבת שלו בכך שאם היא נשחטת כראוי בבית המקדש, היא מכפרת על עוונותיו. לעומת זאת, רב נחמן ורב יצחק סבורים כי גם קניין כזה מצדיק שהבהמה תיחשב שלו, ולכן אם אדם שחט קרבן חטאת לשם עבודה זרה, הוא אסר אותה. במסכת זבחים מובא כי קדשים קלים נחשבים ממונו של האדם והוא יכול לאסור אותם, ולפי פירוש התוספות גם רב הונא מודה בכך, ורק בקרבן חטאת הוא חלוק על חבריו. הלכה אותה קיבל עולא מרבו רבי יוחנן אומרת כי כלל "אין אדם אוסר" תקף רק לגבי פעולה שבמחשבה. לעומת זאת, כאשר מדובר במעשה בפועל, ניתן לאסור גם דבר שאינו שייך לאדם המבצע את המעשה האוסר. למשל, למרות שהמשתחווה לבהמת חברו לשם עבודה זרה אינו אוסר אותה, אם הוא שוחט אותה לשם עבודה זרה, היא נאסרת. רב נחמן רב עמרם ורב יצחק חלוקים על חידושו של עולא כי ניתן לאסור בהמה שאינו שלו במעשה, והם סבורים שאין אדם אוסר דבר שאינו שלו בשום אופן. אם כי כאמור הם סבורים כי גם קרבן חטאת נקראת בהמה שלו. דין נפוץ בבית היהודי, העושה שימוש בכלל זה, הוא בסיס לדבר האסור. ההלכה אומרת שחפץ המשמש כבסיס לחפץ אחר הנחשב כמוקצה, נחשב גם הוא למוקצה ודיני המוקצה חלים גם עליו. כאשר למשל אדם מניח נרות שבת על שולחן, נחשב השולחן כבסיס לשלהבת שהיא מוקצה מחמת גופו. על פי עקרון "אין אדם אוסר דבר שאינו שלו", ייחשב השולחן למוקצה רק בתנאי שמי שהניח את הנרות הוא בעל השולחן, אבל אם אדם אחר הניח את הדבר בלי רשות מפורשת, לא נחשב השולחן כבסיס, שכן אין בכוח אדם לאסור דבר שאינו שלו. הערך "אין אדם אוסר דבר שאינו שלו", באתר ויקישיבה (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם) הרב אברהם סתיו, 'אין אדם אוסר דבר שאינו שלו', כתב העת 'עלון שבות' רבי אלחנן וסרמן, קובץ הערות סימן ע"ו. ז ה לאדם עצמון אסור רמבם כלאים ה ט פסחים צ ע"ז נד ועוד תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף קי"ד, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"א, עמוד א' ד"ה כיון. תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ', עמוד א'. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.