laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שון קרופורד

שון קרופורד (באנגלית: Shawn Crawford ; נולד ב-14 בינואר 1978) הוא אתלט אמריקאי. הוא האלוף האולימפי בריצת 200 מטר (אתונה 2004) ובעל 3 מדליות אולימפיות. קרופורד נולד בואן וויק, דרום קרוליינה. הוא למד באוניברסיטת קלמסון. באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בליסבון, פורטוגל במרץ 2001 זכה קרופורד במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.63 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה זכה קרופורד במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.20 שניות בצוותא עם קים קולינס מסנט קיטס ונוויס, אחרי קונסטנטינוס קנטריס(אנ') מיוון (20.04 שניות) וכריסטופר ויליאמס(אנ') מג'מייקה (20.20 שניות). באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, אנגליה במרץ 2003 סיים קרופורד במקום 12 לאחר שפסל בשלב חצי הגמר. הוא קבע את התוצאה המהירה בשלב המוקדמות 20.69 שניות. באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכה קרופורד במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.52 שניות, אחרי ג'ייסון גרדנר(אנ') מבריטניה (6.49 שניות) ולפני גורגיוס תאודורידיס(אנ') מיוון (6.54 שניות) במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) סיים קרופורד שלישי בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.93 שניות אחרי מוריס גרין וג'סטין גאטלין והבטיח את השתתפותו. נוסף לכך הוא סיים ראשון בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.99 שניות. בתחרות שנערכה לאחר מכן ביוני ביוג'ין, אורגון קבע קרופורד בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 9.88 שניות והגיע מוכן לאולימפיאדה. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.79 שניות, לפני ברנרד ויליאמס השלישי(אנ') (20.01 שניות) וגאטלין (20.03 שניות) שלושתם מארצות הברית ובמדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.08 שניות, אחרי בריטניה (38.07 שניות) וניגריה (38.23 שניות). נוסף לכך, הוא סיים רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.89 שניות, תוצאה שקבע גם בשלב רבע הגמר. באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים קרופורד במקום 16 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 10.23 שניות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה קורפורד במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.96 שניות, אחרי כוכב המשחקים יוסיין בולט מג'מייקה שקבע שיא עולם חדש של 19.30 שניות, ולפני וולטר דיקס מארצות הברית (19.98 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו. חברו לנבחרת וואלאס ספירמון וצ'ורנדי מרטינה מהאנטילים ההולנדיים הקדימו אותו בריצה, אך נפסלו בגלל שחצו את קווי הריצה. ב-28 באוגוסט אותה שנה במחווה של ידידות הוא העניק את המדליה למרטינה. באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיים קרופורד במקום רביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.89 שניות. המנצחים בתחרות היו בולט שקבע שיא עולם חדש של 19.19 שניות, אלונזו אדוארד מפנמה (19.81 שניות) וספירמון (19.85 שניות). ריצת 100 מטר: 9.88 שניות (2004) ריצת 200 מטר: 19.79 שניות (2004) ריצת 300 מטר: 32.47 שניות (2009) ריצת 60 מטר: 6.47 שניות (2004) ריצת 200 מטר: 20.26 שיות (2000) מדיה וקבצים בנושא שון קרופורד בוויקישיתוף שון קרופורד, באתר olympedia.org שון קרופורד, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית שון קרופורד, באתר ליגת היהלום שון קרופורד, באתר Track and Field (גברים) שון קרופורד, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה שון קרופורד (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר Sports123 (באנגלית)
נבחרת רוסיה בכדורגל נשים

נבחרת רוסיה בכדורגל נשים (ברוסית: Женская национальная сборная России по футболу) הוקמה ב-1992 כיורשת לנבחרת ברית המועצות בכדורגל נשים. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הרוסית ומאמנת הנוכחית שלה היא ילנה פומינה. הדירוג הנוכחי של נבחרת רוסיה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-27 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 11 נמדד לראשונה ביולי 2003, והדירוג הכי נמוך 27 נמדד לראשונה ביוני 2018. הנבחרת זכתה במדליית ארד בטורנירי כדורגל נשים של האוניברסיאדה בטאיפיי (2017) ובנאפולי (2019). ב-1999, נבחרת רוסיה בכדורגל נשים, העפילה לגביע העולם בכדורגל נשים שנערך בארצות הברית והעפילה לרבע גמר הגביע אחרי ניצחונות נאים על נבחרת קנדה (4-1) ויפן (5-0) ולמרות ההפסד לנורווגיה (1-2). ברבע הגמר הנבחרת הפסידה 0-2 לסין והודחה מהטורניר. בטורניר גביע העולם שבא אחריו - ב-2003 - הנבחרת שוב העפילה לרבע הגמר, הפעם אחרי ניצחונות על אוסטרליה (2-1) וגאנה (3-0), על אף ההפסד לנבחרת הסינית (1-0). ברבע הגמר הקבוצה הובסה על ידי מנצחת הגביע בהמשך - גרמניה שמחצה אותה 7-1 בדרך לחצי הגמר. הנבחרת לא העפילה לשני הטורנירים שבאו לאחר מכן, לא לגביע העולם בכדורגל נשים 2007 בסין ולא לגביע העולם בכדורגל נשים 2011 בגרמניה, אז סיימה במקום השלישי בבית בשלב המוקדם. לנבחרת אין אצטדיון קבוע ובדומה לנבחרת הגברים היא מארחת את משחקיה בשלל האצטדיונים במדינה, החל מאצטדיון לוז'ניקי ועד לאצטדיון קלינינגרד, אם כי מרבית משחקי הבית של הנבחרת נערכו במוסקבה. האצטדיונים הגדולים ביותר שהנבחרת מארחת בהם הם אצטדיון לוז'ניקי (81,000 מושבים) וגזפרום ארנה בסנקט פטרבורג (68,172 מושבים). הנבחרת חולקת עם נבחרת הגברים את מתקן האימונים שממוקם בנובוגורסק, מחוז משנה בעיר חימקי שבמחוז מוסקבה, הכולל מגרשי אימונים, קומפלקס מגורים ומרכז רפואי צמוד. אצטדיון לוז'ניקי במוסקבה גזפרום ארנה בסנקט פטרבורג ‏VTB ארנה במוסקבה אצטדיון קרסנודאר שבקרסנודאר אצטדיון קלינינגרד שבקלינינגרד מדיה וקבצים בנושא נבחרת רוסיה בכדורגל נשים בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת רוסיה בכדורגל נשים (ברוסית) נבחרת רוסיה בכדורגל נשים, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נבחרת הנשים באתר נבחרת רוסיה בכדורגל סטטיסטיקת הנבחרת באתר Sportbox.ru שבחסות התאחדות הכדורגל הרוסית כדורגל נשים ברוסיה דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
ויקטור מנואל גרנה

ויקטור מנואל גרנה (באנגלית: Víctor Manuel Gerena; נולד ב-24 ביוני 1958 בניו יורק שבארצות הברית) הוא עבריין נמלט שהיה אחד מעשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. גרנה מבוקש בשל שוד מזוין בו היה מעורב ב-1983, במהלכו שדד שבעה מיליון דולר מחברת אבטחה בעיר וסט הרטפורד שבקונטיקט, בה היה מועסק, שוד המזומנים הגדול ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית באותה עת. הוא חשוד בכך שנטרל שני שומרים אחרים, חבריו לעבודה, כאשר כפת אותם באזיקים, והזריק להם תערובת של אספירין ומים, במטרה לטשטש אותם, מה שלא פעל. גרנה הכניס את הכסף ששדד לתא מטען של מכונית ונמלט מהמקום. גרנה חצה את הגבול למקסיקו, המריא מנמל התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי בטיסה של חברת קובאנה דה אוויאסיון ונחת בנמל התעופה הבינלאומי חוסה מארטי שבקובה, בה, על פי הערכות ה-FBI, גרנה עדיין מסתתר. הפרס המוצע תמורתו או תמורת מידע שיוביל ללכידתו הוא עד מיליון דולר. ב-15 בדצמבר 2016 הוסר שמו מהרשימה, והוא המבוקש שהופיע בה במשך הזמן הממושך ביותר, 32 שנים. ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן

המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן (באנגלית: Independent Order of Odd Fellows; בראשי תיבות: IOOF) הוא ארגון אחווה (אנ') אמריקאי הפועל למען מטרות אלטרואיסטיות. הארגון הוקם בשנת 1819, על בסיס אגודה דומה בשם "Oddfellows" שפעלה בבריטניה. לארגון קיים ארגון לנשים בשם בנות רבקה (אנ'). בשנת 1819 הקימו כמה מתיישבים מבריטניה את הסניף הראשון של האגודה הבריטית Oddfellows בבולטימור (Washington Lodge No. 1) שפעל כסניף חסות לסניף האם ממנצ'סטר שבבריטניה. כעבור 11 שנים פעלו בארצות הברית כששת אלפים חברים ביותר מארבע מדינות. בשנת 1843 פרש הארגון האמריקאי מהחסות של הארגון הבריטי וכך קיבל את התואר "עצמאי". בשנת 1877 היו בארגון כ-456,000 חברים. שיא החברים של הארגון היה ככל הנראה בשנת 1915, עם כ-3,400,000 חברים רשומים. הארגון מקיים פעילות התנדבות למען נוער וילדים בסיכון, איכות הסביבה, נכים, הנצחת נופלים, חינוך ונושאים נוספים. מדיה וקבצים בנושא המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן (באנגלית) המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן, ברשת החברתית פייסבוק המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן, ברשת החברתית אינסטגרם
ישראל בן אמיתי

ישראל בן אמיתי (22 בנובמבר 1922 - 18 במרץ 2011) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמנכ"ל הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1995 זכה באות יקיר באר שבע. בן אמיתי (במקור הנדין) נולד ב-22 בנובמבר 1922 בפתח תקווה, הצטרף לאצ"ל ב-1942 בעקבות אחיו מרדכי ציפורי, השתתף בפעולות רבות באזור המרכז ומילא בו תפקידי פיקוד. ב-1944 הוגלה על ידי שלטונות המנדט לסודאן, קניה ואריתריאה, הוא שהה בגלות 4 שנים, במהלכן היה ממתכנני מבצעי הבריחה ממחנות המעצר, והשתתף בבריחה הגדולה ב-1946 דרך מנהרה, עד שנתפס. ב-1948 התגייס לצה"ל, עבר קורס קציני מרגמות ושירת במלחמת העצמאות כמפקד מחלקה בגזרת ירושלים ובמבצע חורב, ב-1949 מונה למפקד גדוד מרגמות כבדות בחטיבת שריון. ב-1952 עבר לחיל התותחנים ומונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני. ב-1956 מונה למפקד תותחנים פיקודי בפיקוד הצפון ופיקד על סדרת קרבות נגד הסורים כולל פעולת התגמול בתאופיק. ב-1960 מונה לסגן קצין תותחנים ראשי. ב-1961 מונה לקצין תותחנים ראשי ושירת בתפקיד זה עד לאחר מלחמת ששת הימים. הוא פעל לבניית מערך תותחנים מתנייע ולקליטת תותח מתנייע 155 מ"מ שהורכב בישראל מהוביצר צרפתי 155 מ"מ מודל 50 על תובת טנק M4 שרמן. השתחרר משירות הקבע ב-1968. במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כמפקד התותחנים של מרחב שלמה. לאחר שחרורו מונה למנהל הראשון של המכון להשכלה בנגב (לימים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב) ונכנס לתפקידו במרץ 1969. היה בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מטעם בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. נישא ליהודית מוזר, חברת האצ"ל ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בינואר 1981 בנם הבכור, אודי, שהיה סגן מפקד טייסת F16, נהרג בתאונת אימונים במהלך טיסת אימון לקראת הפצצת הכור הגרעיני בעיראק. מדיה וקבצים בנושא ישראל בן אמיתי בוויקישיתוף ישראל בן אמיתי באתר בית התותחן. אתר לוחמי האצ"ל
99 Luftballons

99 Luftballons (תרגום חופשי: 99 בלונים פורחים) הוא שיר מחאה של להקת הפופ רוק הגרמנית "ננה". בשנת 1982 השתתף הגיטריסט של להקת ננה, קרלוס קרגס, בהופעה של להקת הרולינג סטונז במערב גרמניה. במהלך ההופעה הבחין בבלונים ששוחררו וכאשר התרחקו מאוד, הם החלו להידמות בעיניו למטוס או לחללית, והוא תהה מה יקרה אם הם יגיעו בצורה זאת לגבול עם מזרח ברלין. השיר שכתב מספר על שני ילדים קטנים שקונים שקית בלונים בחנות צעצועים בברלין בתקופת המלחמה הקרה. הילדים משחררים את הבלונים לאוויר, אולם במהלך מעופם הצבא טועה בזיהוי הבלונים ומניח שהם כלי נשק, ולבסוף האירוע מוביל למלחמה גרעינית בין שתי המעצמות. בסוף המלחמה אחד הילדים נותר בעיר החרבה ומבחין בבלון אדום אחד. את השיר הלחין קלידן הלהקה, אֻוֵה פאהרקרוג-פטרסן. השיר זכה להצלחה גדולה ולגרסה אנגלית בשם "Red Balloons 99" (בתרגום לעברית: "99 בלונים אדומים"), וכן לגרסאות ותרגומים לשפות אחרות. השיר זכה לתקליט פלטינה בארצות הברית. הצלחתם של השיר ושל הזמרת ננה מחוץ לגרמניה בכלל, ובארצות הברית בפרט, מיוחסת לידוענית הגרמנית כריסטיאנה פלשרינו, מושא הרומן האוטוביוגרפי "אני, כריסטיאנה פ." וסרט הקולנוע המבוסס על הספר. באחד מביקוריה של פלשרינו בלוס אנג'לס זמן קצר אחרי יציאת הסרט שם, היא התארחה בתוכנית הרדיו של די ג'יי רודני בינגנהיימר (אנ') יחד עם הזמרת בת ארצה נינה האגן (אנ'), והביאה איתה סרט עם הקלטת השיר. כאשר נשאלה על ידי מאזינים מה סוג המוזיקה האהוב עליה, פלשרינו מסרה את ההקלטה לבינגנהיימר שהשמיע אותה. הלחן שבה את לב קהל חובבי מוזיקת הרוק, ותחנות רדיו אמריקאיות נוספות השמיעו את השיר שוב ושוב בעקבותיו של בינגנהיימר. כל זאת, ללא מסע פרסום וללא תמיכת חברת התקליטים של ננה, CBS. בישראל שודר השיר ברדיו בשתי גרסאות, בגרמנית ובאנגלית. שם השיר באנגלית היה "99 בלונים אדומים" (99 red baloons). תחנות הרדיו של רשות השידור (כגון רשת ג') שידרו את השיר בגרסתו האנגלית בלבד, בעוד גלי צה"ל וקול השלום השמיעו את השיר גם בגרסתו הגרמנית. מדיה וקבצים בנושא 99 Luftballons בוויקישיתוף מידע על היצירה "99 Luftballons" באתר מיוזיק בריינז גרסאות נוספות ל"99 Luftballons" באתר SecondHandSongs 99 Luftballons und das Chaos der Gefühle. Der Spiegel, March 26, 1984. Retrieved September 23, 2020
שלום עירון

שלום עירון (21 ביולי 1919 - 7 במרץ 2010) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. עירון נולד בשם פרדי בלום באיצקן שברומניה, גדל בצ'רנוביץ ובבוקרשט, בה החל לימודי הארכיטקטורה. גויס על ידי המוסד לעלייה ב' לסייע בהעפלת יהודים מרומניה לארץ ישראל דרך נמל קונסטנצה בספינת המעפילים טייגר היל. עם ההגעה לחופי ישראל הצליח לחמוק מהמשטרה הבריטית ולהיטמע בקהל המקומי. שירת בסוללת תותחי החוף בבת גלים, התנדב לבריגדה היהודית ושירת בגדוד התותחנים 200, עמו לחם בקרבות באיטליה. למד בטכניון ארכיטקטורה בשנים 1946 עד 1948. במלחמת העצמאות שירת כמפקד סוללת תותחי 75 ליטראות בחטיבת הנגב. היה סמג"ד ומפקד גדוד 402, מפקד תותחנים פיקודי פיקוד הצפון בשנים 1950 עד 1952. ב-1952 מונה לקצין תותחנים ראשי. במבצע שומרון - פעולת התגמול בקרב על משטרת קלקיליה באוקטובר 1956, טס כקצין תצפית בפייפר וכיוון את קצין הסיוע הארטילרי שלמה גל. פיקד על החיל במהלך מלחמת סיני. למד ב"בית הספר הגבוה למלחמה בפריז" (École supérieure de guerre) ובשנים 1958 עד 1960 שירת כעוזר ראש אג"ם במטה הכללי. במקביל השלים את לימודי ההנדסה בטכניון בפקולטה לאלקטרוניקה. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הראשון של חברת "ורד", חברת בת של מקורות שעסקה בעבודות פיתוח ברחבי העולם. ב-1965 מונה לנספח כלכלי בשגרירות ישראל בפריז, ב-1967 מונה למנהל החברה הממשלתית אנריס לתכנון והקמת תעשיות ברחבי העולם וב-1968 מונה לראש אגף התפעול בכור תעשיות, לאחר מכן עסק בחקלאות. בשנים 1977 - 1978 כיהן כיועץ מיוחד לשר התעשייה, המסחר והתיירות יגאל הורוביץ בנשוא פיתוח הקשרים הכלכליים עם איראן. שלום עירון באתר בית התותחן. אורי דרומי, אחרי מות-מעפיל ותותחן, באתר הארץ, 30 באפריל 2010 אתר "נשמה"
זיקוק דודי

זיקוק דודי היא השיטה העתיקה ביותר לזיקוק אלכוהול והיא מאוד נפוצה גם היום, מכיוון שבשיטות זיקוק מודרניות, לדוגמה זיקוק רציף, נאבדים הטעמים והארומות של חומר הגלם ממנו התסיסו את האלכוהול כמו גם האנזימים האחראים על תהליך היישון. גוף הדוד דומה לצורת האביק, בתחתית גוף חימום ומעליו חלל גדול דמוי סיר העשוי נחושת ובו נוזל התסיסה. בחלקו העליון יש צוואר המתעקל ואוסף את אדי הזיקוק, בשלב זה הצוואר מקורר מבחוץ ואדי האלכוהול מתעבים ונאגרים בכלי שני. מכיוון שטמפרטורת הרתיחה של אתנול היא 78.3 מעלות צלזיוס וטמפרטורת הרתיחה של המים היא 100 מעלות צלזיוס עקרון הזיקוק הדודי עובד על עקרון החימום, אורכו של תהליך זה משתנה בהתאם לגודל דוד הזיקוק ולעוצמת האנרגיה הנדרשת לחימומו. התהליך עובד בצורה הבאה: מכניסים את נוזל ההתססה לגוף הדוד, מחממים את הדוד ל-78.3 מעלות צלזיוס, הכוהל מתאדה ועולה לאורך הצוואר, שם הוא מתעקל יחד איתו ומגיע לחלק שאותו עוטף הצינור עם המים הקרים, שם אדי הכוהל מתקררים ומתעבים משם הם נשפכים לכלי הקיבול. בבריטניה כלי הקיבול הנקרא "ספיריט סייב". בכלי זה הוא מתחלק לשלושה חלקים ע"פ זמן הזיקוק בצורה הבאה: ראש הזיקוק- החלק הזה מכיל את החומרים המתאדים ראשונים, ביניהם מתנול ואצטון הידועים כרעילים. על כן ראש הזיקוק לא משמש למוצרי שתייה. לב הזיקוק- החלק הזה שקוף ושמנוני ומכיל בזיקוק הראשון כ- 30% כוהל בעיקר מסוג אתנול. חלק זה הוא החלק היחיד בזיקוק שמשמש להכנת משקה. זנב הזיקוק- החלק הזה מכיל שמנים ואחוזים נמוכים של כוהל ועל כן גם הוא אינו משמש במוצר הסופי. לאחר הזיקוק הראשון ניתן לעשות זיקוק שני (בדיוק באותה הצורה רק כשמכניסים לדוד את התזקיק ולא את נוזל ההתססה) על מנת להעלות את אחוזי הכוהל מ-30% ל-70%. לאחר מכן ניתן לבצע זיקוק שלישי על מנת להעלות את אחוזי הכוהל בתמיסה עד ל-95%, אך לא ניתן לעבור את אחוז זה בזיקוק דודי. הזיקוק הדודי שומר על טעמו המקורי של הפרי או הירק אותו התסיסו על מנת לייצר את האלכוהול. בייצור משקאות מסוימים ניתן לתלות רשת בתוך הדוד מעט מתחת לצוואר ועליה מניחים תבלינים כדי שכאשר הכוהל יתאדה הוא יִסְפַּח את טעמם של התבלינים, לדוגמה ליקר התפוזים "גרנד מרינייר" עובר זיקוק דודי שכזה (ולכן צורת הבקבוק היא של דוד). זיקוק דודי אינו יעיל כמו הזיקוק הרציף, ובדר"כ נדרש להגיע לאחוז כוהל של 60% ועל כן נדרש זיקוק דודי כפול. בזיקוק דודי הרבה מאוד חומר נזרק, היחס בין החומר שהוכנס לדוד לחומר היוצא מהדוד הוא 1:12, דבר שהופך את התוצר ליקר. קוניאק מדיה וקבצים בנושא זיקוק דודי בוויקישיתוף זיקוק דודי - אלכופדיה, אנציקלופדיית האלכוהול האינטראקטיבית, מאורכב באתר http://archive.is (באנגלית)
עיונים

עיונים - כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל, שעד שנת 2017 נקרא עיונים בתקומת ישראל, הוא כתב עת מדעי רב-תחומי, המתפרסם מאז 1991 על ידי הוצאת הספרים של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כתב העת פועל באמצעות ביקורת עמיתים ומשמש במה אקדמית מרכזית ומוקד למחקרים ופולמוסים בתחום של לימודי מדינת ישראל והיסטוריה של הציונות. כתב העת יוצא לאור בשתי סדרות: הראשונה היא מאסף חצי-שנתי של מאמרי מחקר המתמקדים בחברה היהודית המודרנית, בחברה הישראלית ובמדינת ישראל. המאמרים בגיליונות אלה עוסקים במגוון רחב של תחומים, כגון היסטוריה, סוציולוגיה, פילוסופיה, מדע המדינה, כלכלה, תרבות, גאוגרפיה, אמנות, מגדר ועוד. הסדרה השנייה היא נושאית; כל אחד מהגיליונות של סדרה זו מוקדש לנושא אקטואלי משמעותי, בתוך תחומי העניין של כתב העת. מגמתה של הסדרה הנושאית היא להעלות לדיון נושאים מרכזיים בחברה הישראלית תוך העמקת השיח הציבורי ויצירת במה לשיח אקדמי עמוק. את כתב העת ייסד העורך ד"ר פנחס גינוסר. כיום עורכים אותו פרופ' עופר שיף ופרו' אבי בראלי, אורנה מילר משמשת כעורכת המשנה. חברי המערכת הם: אבנר בן-עמוס, אבי בראלי, דני גוטוויין, מנחם הופנונג, נסים ליאון, קובי פלד, פולה קבלו, קימי קפלן, אילנה רוזן שלום רצבי ועופר שיף. החל משנת 2010 כתב העת נגיש באינטרנט. ישראל 1977-1967: המשכיות ומפנה, 2017 (עורכים עופר שיף ואביבה חלמיש) גָלויות ישראליות: מולדות וגלות בשיח הישראלי, 2015 (עורך עופר שיף) מולדות בגולה: תפיסות של שייכות וזרות בתפוצה היהודית, 2015 (עורך עופר שיף) מוזיקה בישראל, 2014 (עורכים מיכאל וולפה, גדעון כ"ץ וטוביה פרילינג) מעבר להלכה: מיפוי מחדש של מסורת, חילוניות ותרבות העידן החדש בישראל, 2014 (עורכים יעקב ידגר, גדעון כ"ץ ושלום רצבי) מגדר בישראל, כרכים א' ו-ב', 2011 (עורכים מרגלית שילה וגדעון כ"ץ) מסביב לנקודה: מחקרים חדשים על מ"י ברדיצ'בסקי, י"ח ברנר וא"ד גורדון, 2008 (עורכים אבנר הולצמן, גדעון כ"ץ ושלום רצבי) חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי, כרכים א' ו-ב', 2005 (עורכים אבי בראלי, דני גוטוויין וטוביה פרילינג) איש בסער: מחקרים ומסות על זאב ז'בוטינסקי, 2004 (עורכים אבי בראלי ופנחס גינוסר) כלכלה וחברה בימי המנדט, 2003 (עורכים אבי בראלי ונחום קרלינסקי) ציונות: פולמוס בן זמננו, 1996 (עורכים פנחס גינוסר ואבי בראלי) אתר האינטרנט הרשמי של עיונים עיונים - כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל גיליונות סדרת 'נושא' גיליונות המאסף אמיר רוזנבליט, מאמרי כתב-העת "עיונים בתקומת ישראל" הועלו לרשת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 בינואר 2010
אינדיום

אִינְדִּיּוּם (Indium) הוא יסוד כימי מתכתי שסמלו הכימי In ומספרו האטומי 49. האינדיום הוא יסוד רך, כסוף-לבן שניתן להתיכו בקלות. מבחינה כימית הוא דומה לגליום ולאלומיניום ומבחינת מראהו לאבץ. תכונה יוצאת דופן של אינדיום היא הרדיואקטיביות של האיזוטופ השכיח ביותר שלו. איזוטופ זה מתפרק התפרקות בטא ודועך לבדיל עם הזמן. תחמוצת אינדיום ובדיל (Indium Tin Oxide - ITO) היא שקופה ומוליכה חשמל. בזכות תכונה נדירה זו היא נמצאת במסכי מגע ובמסך של כל סמרטפון. אינדיום נמנה בין היסודות הקריטיים לטכנולוגיה משום שהביקוש לו זינק ויש חשש שהביקוש יעלה על היכולת לספק אותו. השימוש הנרחב הראשון באינדיום היה במיסבי מנועי מטוסים בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן, גברה הדרישה לאינדיום בעקבות יישומים חדשים שלו, בהם: יישומים בתעשיית המוליכים למחצה, למשל שינוי תכונות הגרמניום בתהליך ייצור טרנזיסטורים. ציפוי מסכי LCD. שימוש בסגסוגות בעלות נקודת היתוך נמוכה. סגסוגת שמכילה 24% אינדיום ו-76% גליום נוזלית בטמפרטורת החדר. בציפוי מראות יש לאינדיום יתרון על כסף, כיוון שהוא עמיד יותר בפני קורוזיה, ובכך נמנעת תופעת ההשחרה. תחמוצת אינדיום ובדיל משמשת לסינון אור אינפרה אדום במנורות נתרן. הקרינה האינפרה אדומה מוחזרת לנורה ובכך הנצילות האורית שלה משופרת. אינדיום-יוד משמש בנורות מתכת הליד לתאורה אדריכלית ודקורטיבית, בהן הוא פולט אור כחול עז. מוליך למחצה אינדיום גליום נטריד משמש ליצור דיודות פולטות אור (LED) כחולות, ירוקות ולבנות בבהירות גבוהה וכן לייזרים כחולים. את האינדיום זיהו פרדיננד רייך (Ferdinand Reich) ועוזרו תיאודור ריכטר (Theodor Richter) ב-1863, כשבחנו מחצבי אבץ עם ספקטרוגרף בחיפוש אחר היסוד תליום. מקור השם במילה האנגלית "Indigo", שמשמעותה כחול כהה. אינדיום בודד על ידי תיאודור ריכטר בשנת 1867. אינדיום מופק בעיקר משאריות מחצבי אבץ, אך ניתן להפיקו גם ממחצבי מתכות כמו ברזל, עופרת ונחושת. הדרישה לאינדיום בעקבות יישומיו במסכי LCD גברה וכך עולה גם מחירו (בשנת 2005 עלה קילוגרם אינדיום 900 דולר, לעומת שנת 2002, שמחירו עמד על 94 דולר לקילוגרם). עד שנת 1924 הופקו גרמים בודדים של אינדיום טהור. אינדיום נמצא בכדור הארץ בריכוז של 0.1 חלקים למיליון (ppm), כמעט כמו כסף. קנדה היא מפיקת האינדיום המובילה בעולם ובשנת 1997 הפיקה יותר מ-31.1 טון. אינדיום מתכתי טהור אינו נחשב רעיל. לעומת זאת, תרכובות אינדיום עלולות להיות רעילות ובחשיפה ממושכת עלולות לגרום לתופעות לוואי שונות. דוגמה לתרכובות רעילות: InCl3 והתרכובת InP שנחשבת רעילה ומסרטנת. אינדיום ב-Webelements (אנגלית) אינדיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
זניט קאזאן

מועדון הכדורעף זניט קאזאן (ברוסית: Зенит Казань) היא קבוצת כדורעף רוסית מהעיר קאזאן, אשר זכתה עשר פעמים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף, עשר פעמים בגביע הרוסי, ושש פעמים בליגת האלופות בכדורעף. ספונסר הקבוצה הוא גזפרום טרנסגז קאזאן, חברת בת של תאגיד גזפרום. הקבוצה הוקמה במאי 2000 ועד 2004 נקראה בשם "דינמו קאזאן", באותה שנה נרכשה על ידי חברת גזפרום טרנסגז קאזאן, חברת בת של תאגיד גזפרום. בעונת 2003/2004 העפילה לליגת העל הרוסית והחל מעונת 2007 זכתה בעשר אליפויות לאומיות, 5 מהן רצופות. עד 2010 מגרש הבית של הקבוצה היה היכל באסקט ארנה ולאחר מכן עברה לשחק במרכז הכדורעף ע"ש העיר סנקט פטרבורג, שבנייתו הושלמה בדצמבר 2010, כהכנות לקראת האוניברסיאדה ב-2013 שהתקיימה בקאזאן. מעונת 2014 זכתה שש פעמים רצופות באליפות רוסיה. בדצמבר 2019 זכתה בפעם התשיעית בגביע הרוסי והפכה לשיאנית הזכיות. בעונת 2020/2021 זניט הפסידה לקוזבאס קמרובו ברבע גמר פלייאוף הליגה ולראשונה מזה 15 שנה לא סיימה באחד משלושת המקומות הראשונים באליפות הלאומית. זניט היא אחת הקבוצות הגדולות ביותר באירופה וברשותה מאזן שיא של 64 ניצחונות בשנים 2015—2017. ערך מורחב – דרבי זניט יריבתה המושבעת של זניט היא זניט סנקט פטרבורג (שממומנת על ידי גזפרום, בעוד זניט קאזאן ממומנת על ידי חברת הבת גזפרום טרנסגז קאזאן), קאזאן פגשה את סנקט פטרבורג פעמיים בגמר הגביע הרוסי בכדורעף ובסך הכל פגשה אותה 9 פעמים מאז הקמתה בשנת 2017 כשהמאזן נוטה בבירור לטובתה עם 6 ניצחונות. המפגשים בין הקבוצות מכונים דרבי זניט (Зенитовское дерби). בנוסף, לקבוצה יריבות מתוחה עם קבוצת בלוגוריה בלגורוד ששורשיה עוד מאז הקמתה של קאזאן בשנת 2000 ויריבות חזקה עם דינמו מוסקבה. אליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף (11): 2006/07, 2008/09, 2009/10, 2010/11, 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2022/23 הגביע הרוסי בכדורעף (11): 2004, 2007, 2009, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021, 2022 הסופרקאפ הרוסי בכדורעף (9): 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017, 2018, 2020, 2023 הטורניר לזכר פלאטונוב (1): 2014 ליגת האלופות (6): 2007/08, 2011/12, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18 אליפות העולם למועדונים (1): 2017 מדיה וקבצים בנושא זניט קאזאן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של זניט קאזאן זניט קאזאן, ברשת החברתית פייסבוק זניט קאזאן, ברשת החברתית אינסטגרם זניט קאזאן, ברשת החברתית VK זניט קאזאן באתר יוטיוב Казанский «Зенит» стал десятикратным чемпионом России «Зенит-Казань» остался без медалей Суперлиги, петербургский «Зенит» проиграл «Динамо» Серийные убийцы. «Зенит-Казань», «Белогорье» и другие обладатели великих победных серий זניט קאזאן הודחה מאליפות העולם לקבוצות
דורון קדמיאל

דורון קדמיאל (נולד ב-1949) הוא קצין צה"ל במילואים, בתפקידו האחרון שירת כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף. קדמיאל התגייס לצה"ל בנובמבר 1967 ועשה את מרבית שירותו בחיל התותחנים. לאחר קורס משנים טכניים הוצב בגדוד איכון, שירת כתותחן בגדוד 402 וסיים קורס קצינים ב-1969. שירת בגדוד 334 כקצין סיור, קצין עמדה, מפקד סוללה וקצין מבצעים. במלחמת יום הכיפורים שירת כסגן מפקד גדוד מרגמות 120 מ"מ בחזית המצרית. בשנים 1974–1975 שירת כסגן מפקד גדוד 402, ואחר כך שירת כקצין אג"ם באגד ארטילרי 215. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1977 למפקד גדוד 402 ובהמשך שירת כקצין אג"ם במפקדת חיל התותחנים. ב-1982 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד 209, עמו נלחם במבצע שלום הגליל כחלק מאוגדה 252. ב-1983 מונה למפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. יצא ללימודים במכללה לפיקוד של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת', ב-1986 מונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון וב-1989 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו שירת עד 1993. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל עיריית קריית גת, וכמנכ"ל המועצה לישראל יפה. ב-2004 מונה למנכ"ל תאגיד המיחזור אל"ה. היה חבר בתנועת שח"ר בראשות יוסי ביילין ובמרצ והוא מראשי יוזמת ז'נבה. דובר מועדון האופנועים הישראלי. באפריל 2012 יצא מישראל למסע סביב העולם על אופנוע והשלים את המסע לאחר 13 חודשים לאורך 75,000 ק"מ בנתיב שחצה את יבשות אסיה, צפון, מרכז ודרום אמריקה ואירופה. בכך הפך לישראלי הראשון שיצא על אופנוע אישי הרשום בישראל והשלים הקפה מלאה סביב העולם. בבחירות המקומיות שנערכו ב-2018 שובץ במקום השני ברשימה מקומית למועצת פרדס חנה-כרכור. מאז 2018, מכהן דורון קדמיאל כיו"ר עמותת 'עיניים בדרכים'/'נשק וסע'/'سلم وتوكلص' עמותה שמטרתה לקדם את הבטיחות בדרכים בככל אך בדגש על סביבת מוסדות חינוך. דורון קדמיאל באתר בית התותחן. אתר המסע סביב העולם. אהרל'ה ויסברג, כך חילצו התותחנים את סיירת מטכ"ל בלבנון, באתר ישראל היום, 27 באפריל 2012. ראשי היוזמה אתר יוזמת ז'נבה רון איתן, דורון קדמיאל הצטרף לרשימתו של יואב קעטבי, באתר פלאשנט, 16 ביולי 2018