laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
לגו מלחמת הכוכבים (סדרת משחקים)

לגו מלחמת הכוכבים (באנגלית: Lego Star Wars) היא סדרה של שישה משחקי מחשב אשר יצאה לשווקים בשנים 2005, 2006, 2007, 2011, 2016 ו-2022 על ידי חברת TT Games, ומגוללת את עלילות סרטי מלחמת הכוכבים. המשחקים בולטים בכך שהם מציגים את כל הדמויות וסביבתן כבנויים מקוביות לגו. המשחקים זכו להצלחה רבה ושניהם אף הוכתרו כ"משחק השנה" על ידי המגזין Wired. ניתן לשחק במשחקים כשחקן יחיד או כזוג, כאשר מתאפשרת בחירה בין עשרות דמויות שונות הבנויות מלגו. לכל אחת מן הדמויות ישנן יכולות מיוחדות אשר מאפיינות אותה אך הן מחולקות לשלושה סוגים עיקריים. כך למשל, אבירי הג'די מצוידים בחרב אור וניחנים בכוחות על טבעיים המסייעים להם להתגבר על אתגרים במהלך המשחק ולהדוף את אויביהם. לעומת זאת, לוחמים שאינם אבירי ג'די מצוידים ברובים ואקדחים מלגו (ובמשחק השני גם ביכולת לסטור) ורובוטכנים (כמו R2D2) מסוגלים לרחף בגובה קבוע ולשתק את האויבים העיקריים (דרואידי קרב במשחק הראשון וחיילי סער בשני). המשחק מאפשר התקדמות בעלילה הראשית, או לחזור על שלבים עם מגוון רחב יותר של דמויות (מה שהכרחי כדי לסיים את המשחק ב-100%). במהלך המשחק השחקן צובר ממון איתו הוא יכול לקנות צ'יטים, עצות ודמויות (לרוב מקבל השחקן בסוף שלב את הדמויות הטובות הקשורות בו ואת האפשרות לקנות בחנות את הדמויות הרעות שקשורות בו). כמו כן מפוזרים בכל שלב 10 חלקי ספינה שהשלמתה תיתן לו כסף רב. יצא ב-2005. משחק זה מהווה המשך ללגו מלחמת הכוכבים משחק הווידאו, וממשיך את עלילת המשחק של פרקים 4, 5 ו-6. במשחק זה יש יותר דמויות ובנוסף, אפשר להרכיב בו דמויות - מה שלא היה אפשרי לעשות במשחק הראשון. כמו כן, שופרה הגרפיקה במשחק ההמשך. יצא ב-2006. משחק זה מהווה את כל הפרקים במלחמת הכוכבים, שהשלבים בה והדמויות בה לקוחים משני המשחקים הראשונים בסדרה. בנוסף יש שם דמויות שלא הופיעו בשני המשחקים הקודמים, כולל שלבים מיוחדים. באופן מוזר, אחת הדמויות של המשחק היא אינדיאנה ג'ונס, שנראה כמו שהוא הופיע במשחק lego Indiana Jones. אבל כנראה זה פשוט מחווה לאחד המשחקים לשחקן האריסון פורד שמגלם גם את דמותו של אינדיאנה ג'ונס, וגם את דמותו של האן סולו. יצא ב-2007. משחק זה מתמקד בעונות 1 ו-2 של סדרת הטלוויזיה "מלחמת המשובטים" עם דמויות חדשות וקרבות ענקיים בין הרפובליקה לבדלנים. יש שני שלבים שמתרחשים בתקופת הסרט "מתקפת המשובטים", ואחד מהסרט המצויר "מלחמת המשובטים". ישנה אפשרות לקנות חלליות רפובליקניות ולטוס מ"משחתת הכוכבים" של הרפובליקה ל-"INVISIBLE HAND" של הבדלנים, לקנות דמויות בדלניות ואפילו להיכנס למשימות של הבדלנים ושל ציידי הראשים. ישנה גם אפשרות לקנות דמויות מהטרילוגיה המקורית, אימפריאליות או מצבא המורדים. יצא ב-2011. משחק זה מתרחש בשלבו הראשון של הסרט השישי, שם צריך להביס את דארת' סידיוס ולפוצץ את כוכב המוות. משם המשחק ממשיך לסרט השביעי בסדרה ומתרחש על פי הסצנות בסרט השביעי. המשחק יצא בשנת 2016. ערך מורחב – לגו מלחמת הכוכבים: סאגת הסקייווקר משחק זה נותן לך לשחק בכל 9 הסרטים המרכזיים. השחקן יכול לבקר בלפחות 20 כוכבים ולשחק בכל המאורעות המרכזיים במלחמת הכוכבים. מלנחות בטאטווין כאובי וואן עד להילחם בקיילו רן כריי. עם מעל ל-300 דמויות, המשחק הוא משחק הלגו הכי גדול שיצא. ייצא ב-5 באפריל 2022. אתר האינטרנט הרשמי של לגו מלחמת הכוכבים (באנגלית) [1]
שלמה לוי (רב)

הרב שלמה חיים לוי (נולד בשנת 1952) הוא ראש כולל לשעבר בישיבת הר עציון ונשיא ישיבת ההסדר קריית גת; מחבר ספרי הלכה ואחד ממחברי השאלות למבחני הסמיכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל. נולד בקזבלנקה (מרוקו) ועלה לישראל עם משפחתו כילד קטן. התחנך בבית הספר היסודי "תחכמוני" בבת ים ובישיבה התיכונית "נתיב מאיר" שבירושלים. בשנת תשכ"ט (1969) הצטרף לישיבת ההסדר הר עציון. החל משנת תשל"ד (1974) החל לשמש כר"מ בישיבת הר עציון. העביר שיעורים גם בישיבת שבי חברון ובישיבת ברכת משה שבמעלה אדומים. הקים ועמד בראש כולל ההלכה בישיבת הר עציון, מעביר שיעורים בבית מורשה שבירושלים, ומשמש כדיין בבתי הדין לממונות שבאלון שבות. בשנת תשס"ו ייסד את ישיבת ההסדר קריית גת ועמד בראשה עד שנת תשע"ה, אז התמנה לתפקיד נשיא הישיבה ומינה את הרב שמעון פרץ לעמוד במקומו בראש הישיבה. משמש גם כאחד הבוחנים בתוכנית הלימוד ל'יועצות הלכה' של מדרשת נשמת. בשנת תשס"ג (2003) יצא לאור ספרו שערי אורה, על הלכות נידה וטהרת המשפחה. מהדורה מעודכנת ומורחבת נדפסה בשנית בשנת ה'תשע"ד (2014). בשנת ה'תשפ"ב, לרגל הגיעו לגיל 70, פרש מתפקידו כראש כולל ההלכה בישיבת הר עציון, והוא ראש כולל ערב לבעלי בתים בישיבה. במקביל, ממשיך לכהן כנשיא ישיבת קריית גת וללמד במקומות נוספים. שערי אורה – הלכות נדה, אלון שבות ה'תשס"ג, מהדורה שנייה בהוצאת מגיד, ירושלים ה'תשע"ד. קונטרס ברכת הפת, אלון שבות, ה'תשמ"ט. אביו הוא ח"כ לשעבר דניאל יצחק לוי. אחיו הם השר לשעבר הרב יצחק לוי ופרופסור יהודה לוי. נשוי לנצחיה, בתו של הרב חיים דוד הלוי, לשעבר הרב הראשי לתל אביב-יפו. מתגורר בנווה דניאל שבגוש עציון. בנו הרב אליהו הוא מנהל התלמוד תורה "תורת חיים" (בנשיאות הרב יצחק גינזבורג), שליח חב"ד בשכונת גבעת שאול, משפיע בישיבת "תום ודעת" בירושלים. ביתו אפרת נשואה לרב אודי שוורץ המשמש כרב בישיבת הר עציון וראש ענף הלכה ברבנות הצבאית. הרב יהודה עמיטל הרב אהרן ליכטנשטיין הרב חיים דוד הלוי, חמיו שערי אורה – הלכות נדה, ירושלים התשע"ד, באתר אוצר החכמה קונטרס ברכת הפת, בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון מאמרי הרב שלמה לוי בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון רשימת המאמרים של שלמה לוי באתר רמב"י רשימת המאמרים של שלמה לוי, באתר רמבי"ש שיעורים בווידאו בערוץ ישיבת ההסדר קריית גת ב-You Tube ובאתר הישיבה הרב שלמה לוי - מאמרים וכתבות, באתר ערוץ 7 צוות הישיבה, באתר ישיבת ההסדר הגבוהה קריית גת
סרט טארטן

סרט טארטן (באנגלית: Tartan Ribbon טארטן - דוגמה של אריג) הוא שמו של צילום הצבע הראשון בהיסטוריה שצולם בשנת 1861, על ידי המדען והפיזיקאי ג'יימס קלרק מקסוול. מקסוול, המוכר כיום בזכות ניסוח תאוריית הקרינה האלקטרומגנטית ופיתוח מחקרים מרכזיים על התנהגות גזים, הוכיח כבר בשנות החמישים והשישים של המאה ה-19 שניתן לצלם ואחר כך להקרין על מסך עצם צבעוני בעזרת מסננים בצבעי אדום, ירוק וכחול. לגילוייו הגיע בעת שעסק בפיתוח תורת שלושת הצבעים של חוקר הטבע תומאס יאנג ואחריו, של הפיזיולוג והפיזיקאי הרמן פון הלמהולץ. יאנג, ובעקבותיו הלמהולץ, פיתחו תאוריה על אופן קליטת הצבע על ידי העין האנושית. לטענתם יש להפריד בין תפיסת הצבע על ידי העין ובין הצבע הפיזי-ממשי של האובייקט. האור, טען יאנג כבר ב-1801, מורכב משלושה צבעים ראשוניים, והם אלו שגורמים את תחושת הצבע בעין. כל אובייקט גוון שנקלט על ידי העין ניתן להרכבה מעירוב נכון של שלושת הצבעים הראשוניים. במהלך ניסוייו וניסיונותיו לפתח את תאוריית שלושת הצבעים, ולתאר במדויק את רגישות העין לצבעי הספקטרום, נעזר מקסוול בצילום. בהנחייתו צילם הצלם תומאס סוטון (Thomas Sutton) סרט בד טארטן סקוטי. האובייקט צולם כשלוש פעמים על גבי לוחות צילום שחור-לבן מזכוכית, אך בכל פעם צולם דרך מסנן בצבע שונה שהונח לפני עדשת המצלמה: מסנן אדום, ירוק וכחול. כל מסנן העביר רק את הצבע שלו, כלומר, המסנן הכחול חסם את האור מאזורי הצבע האדומים והירוקים, והעביר אל הנגטיב אור מהאזורים הכחולים באובייקט בלבד. פעולה דומה עשו שאר המסננים. כתוצאה מכך נוצרו שלושה נגטיבים בגווני שחור ולבן, אך בעלי טווח גוונים שונה. לאחר שפותחו והודפסו על גבי חומר שקוף, הוקרנו שלושת הדימויים דרך שלושה מקרנים שונים, כשעל כל מקרן הושם מסנן בגוון בו צולם הדימוי אותו הקרין, (כלומר, התמונה שצולמה עם מסנן כחול הוקרנה כעת דרך מסנן כחול, וכן הלאה). שלושת המקרנים יצרו שלוש הקרנות בצבעים שונים של אותו הדימוי, וכאשר אחדו את שלוש ההקרנות יחדיו, זו על זו, נוצר דימוי רב-צבעים, ששחזר את צבעי האובייקט המקורי. מקסוול הציג את תצלומו בפני החברה המלכותית בעת שנשא שם הרצאה על תאוריית קליטת הצבעים על ידי העין האנושית, ופרסם את ממצאיו במאמר מאותה שנה: "On the Theory of Three Primary Colours", British Journal of Photography, vol. 8, no. 147, 1861, pp. 270-71. שלושת לוחות-הצילום נמצאים כיום במוזיאון קטן ברחוב אינדיה מספר 14, באדינבורו, בבית בו נולד מקסוול. ג'יימס קלרק מקסוול (לרבות שלושת לוחות הצילום של צילום הצבע הראשון), באתר EdinPhoto רוני ליפשיץ, הידען, ג'יימס מקסוול: אבי מהפכת הטכנולוגיה, באתר ynet, 2 בינואר 2009 ראו בפרק: האיש שצילם את תמונת הצבע הראשונה
יוסף שילינגר

ג'וזף שילינגר (באנגלית: Joseph Schillinger ,שמו בלידה ברוסית: Иосиф Моисеевич Шиллингер ‏; 1 בספטמבר 1895 – 23 במרץ 1943) היה מוזיקאי , מלחין ומורה להלחנה יהודי אמריקאי יהודי, יליד אוקראינה, אשר התפרסם בעיקר בעבודותיו בתחום תורת המוזיקה, ובייחוד תאוריית הלחנה המבוססת על מתמטיקה. יוסף שילינגר נולד בחרקוב אוקראינה (אז בתחומי האימפריה הרוסית), החל מ-1914 למד פסנתר, הלחנה וניצוח בקונסרבטוריון למוזיקה של פטרוגרד אצל ניקולאי צ'רפנין, וסילי קלפאטי ויאזפס ויטולס. בימי השלטון הסובייטי בשנים 1918–1922 לימד שילינגר בקונסרבטוריון של חרקוב וניצח לזמן מה על התזמורת הסימפונית האוקראינית אותה הפך ל"תזמורת הבמה הסימפונית של אוקראינה", שנחשבה לראשונה בעולם הג'אז הסימפוני. לימד אחר כך הלחנה במכללה המוזיקלית פטרוגרד (טכניקום). נודע כמייסד ומנצח של תזמורת הג'אז הסובייטית הראשונה וערך מחקרים אתנומוזיקליים בגאורגיה. הרפסודיה הסימפונית שלו "אוקטובר" נבחרה ב-1927 על ידי הוועד הממלכתי למוזיקה סימפונית וקאמרית כיצירה הטובה ביותר של העשור הראשון של רוסיה הסובייטית ובחגיגות הרשמיות למלאת עשור למהפכת אוקטובר נוגנה אך ורק מוזיקה שלו ושל בטהובן. בשנת 1928 הוא עבר לארצות הברית. בארצות הברית שימש כמורה פרטי וקיבץ תחתיו תלמידים מפורסמים רבים. בין 1932 ל-1936 ג'ורג' גרשווין למד אצל שילינגר תוך כתיבת האופרה פורגי ובס. "שיטת ההלחנה שילינגר" הקרויה על שמו מנתחת את כל האלמנטים המוזיקליים ניתוח מתמטי, ובעצם מעבירה את מגרש המשחקים אל המתמטיקה. שילינגר חזה שיטות ניתוח והלחנה רבות כדוגמת Set Theory שרק מאוחר יותר פותחה מחדש על ידי אלן פורטה ומילטון בביט. שילינגר החל הרבה לפני יאניס קסנאקיס לעבוד עם אלגוריתמים של שיטות הלחנה. בתחום המוזיקה האלקטרונית שילינגר שיתף פעולה עם לב טרמין, ממציא התרמין. שילינגר הלחין סוויטה ראשונה "אירפונית" עבור תרמין שניגן בבכורה שלה ב-1929 בכלי שהמציא יחד עם תזמורת קליבלנד בניצוחו של ניקולאי סוקולוף. [דרוש מקור] בישראל המשיך את דרכו תלמידו הישיר צבי קרן, ששימש כראש המחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בין תלמידיו של פרופ' קרן נמנים גם אריאל זילבר ואלברט פיאמנטה. מדיה וקבצים בנושא יוסף שילינגר בוויקישיתוף יוסף שילינגר, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט יוסף שילינגר, באתר AllMusic (באנגלית) יוסף שילינגר, באתר MusicBrainz (באנגלית) יוסף שילינגר, באתר Discogs (באנגלית) Warren Brodsky, "Joseph Schillinger (1895-1943): Music Science Promethean", American Music, Vol. 21, No. 1, Spring, 2003, pp. 45-73. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יזדגרד הראשון

יזדגרד הראשון (בפרסית: یزدگرد یکم) היה מלך פרס (399–421, ד'קנ"ט–ד'קפ"א) מהשושלת הסאסאנית לאחר רציחתו של אחיו, בהראם הרביעי. שניהם היו בניו של המלך שאפור השלישי. יזדגרד השתדל להשתחרר מהשפעתם של בעלי ההון ושל כמרי האמגושים. בני המעמד הגבוה נענשו על ידו בחומרה כאשר ניסו לנהוג בעריצות. האמגושים (כוהני דת פרסיים) כינוהו חוטא בשל סובלנותו הרבה כלפי בני דתות אחרות, היהודים והנוצרים. הוא התיר בניית כנסיות וקיום פולחן נוצרי, והיו לו יחסים טובים גם עם היהודים. בתלמוד (בבלי, זבחים יט ע"א) מוזכר יזדגרד כמי שהיה ביחסי חיבה עם ראש הגולה, רב הונא בר נתן, שהיה כפוף לרב אשי ואף נישא לבתו, שושנדוחט[דרוש מקור]. בימיו היה שלום בין הממלכה הפרסית לבין האימפריה הרומית, ובשל כך הוזכר לשבח ביצירותיהם של אומנים ביזנטיים. יזדגרד מת במפתיע ואחריו מלך בנו, בהראם החמישי. מדיה וקבצים בנושא יזדגרד הראשון בוויקישיתוף יזדגרד הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מטה בטורינה

מטה בטורינה (בקרואטית: Mate Baturina; נולד ב-1 באוגוסט 1973 ביוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. בטורינה שיחק במספר קבוצות בקרואטיה, ביניהן היידוק ספליט, ובאמצע עונת 2000/2001 עבר לקבוצת גראסהופרס ציריך השווייצרית. בשנת 2003 הגיע לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק ארבע שנים. בשנת 2007 חזר לקרואטיה, וכעבור שנה פרש ממשחק פעיל. לזכותו של בטורינה הופעה אחת בנבחרת קרואטיה, במשחק מול נבחרת מצרים בשנת 1999. מדיה וקבצים בנושא מטה בטורינה בוויקישיתוף מטה בטורינה, באתר Transfermarkt מטה בטורינה, באתר WorldFootball.net מטה בטורינה, באתר National Football Teams מטה בטורינה, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt איפה הם היום: מטה בטורינה, באתר בני יהודה ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ניקנור (פירושונים)

נִיקָנוֹר הוא שם הניתן לבנים, מקורו יווני וספרדי, ומשמעותו "מנצח" או "כובש". האם התכוונתם ל... בהקשר למצביא הסלאוקי ניקנור ניקנור (?–161 לפנה"ס) – מצביא יווני-סלאוקי בתקופת מרד החשמונאים יום ניקנור – יום טוב קדום החל בי"ג באדר, לרגל ניצחון צבא יהודה המכבי על ניקנור וצבאו בשנת 161 לפנה"ס, ראו מרד החשמונאים#יום ניקנור בהקשר לשער ניקנור בבית המקדש שער ניקנור ("שער העליון") – היה השער המפואר והמפורסם בשערי בית המקדש השני, אשר מוקם במרכז החומה שהפרידה בין עזרת הנשים לעזרת ישראל; מקור שמו בתורמו ניקנור האלכסנדרוני (כלומר מאלכסנדריה); יש המקשרים את שם השער לתבוסת המצביא ניקנור מערת ניקנור – מערת קבורה בהר הצופים בירושלים המיוחסת למשפחתו של ניקנור האלכסנדרוני, תורם שער ניקנור, בה נתגלתה גלוסקמה המתייחסת ל"ניקנור עושה הדלתות" אישים אחרים בעת העתיקה ניקנור (בן פרמניון) (המאה ה-4 לפנה"ס) – מצביא מוקדוני בצבאו של אלכסנדר הגדול, בנו של פרמניון ניקנור (מצביא בצבאו של אנטיפטרוס) – דיאדוך מוקדוני, ראו אנטיפטרוס (מצביא) אישים בעידן המודרני ניקנור זאבאלטה (Nicanor;‏ 1907–1993) – נגן נבל ספרדי, מהידועים במאה ה-20 ניקאנור פארה (Nikanor;‏ 1914–2018) – משורר צ'יליאני חשוב, וכן פיזיקאי ניקנור דוארטה פרוטוס (Nicanor; יליד 1956) – עיתונאי ופוליטיקאי מפרגוואי, נשיא פרגוואי בשנים 2003–2008 וכיום סנאטור אחר ניקנור הנקר - דמות מתוך סדרת האנימציה פינוקיו (השם "ניקנור" משמש בתרגום העברי), ראו פינוקיו (אנימה)#דמויות
מכון שבות עם

המונח "שבות עם" מפנה לכאן. לערך העוסק במאחז בקדומים, ראו קדומים#שבות עמי. שבות עם הוא מכון לזהות יהודית בראשות הרב מנחם ולדמן. בעבר המכון היה חלק מכפר הנוער ימין אורד, ובהמשך הפך לעמותה עצמאית. המכון פועל בקרב שתי אוכלוסיות עיקריות: בני נוער מכל העולם המעוניינים להתגייר (חלקם ממוצא יהודי שאינם יהודים מבחינה הלכתית), וכן בקרב קהילת "פרס מורה" שנותרה באתיופיה וחבריה עולים בשנים האחרונות לישראל. קבוצה זו עוברת הליך של "השבה ליהדות", בהתאם למעמדם ההלכתי. המכון מדריך ומלווה את בני הנוער ואת העולים החדשים בתהליך הגיור או ההשבה ליהדות. בראש המכון עומד הרב מנחם ולדמן אשר פועל כבר שנים רבות למען עליית היהודים מאתיופיה וחיזוק זהותם היהודית בארץ. במהלך השנים פרסם הרב ולדמן מספר ספרים ומאמרים הלכתיים העוסקים בהיסטוריה של יהודי אתיופיה. מרבית פעילות המכון מתבצעת בידי כמה מאות מתנדבים (מרבית סטודנטים, בחורי ישיבה ובנות מדרשה) במרכזי קליטה שונים ברחבי הארץ (צפת, טבריה, חיפה, מבשרת ציון, קיבוץ איילת השחר, כפר הנוער ניצנה ועוד). בנוסף, הארגון פועל גם בשכונות הקבע אליהן עוברים העולים לאחר שהייתם במרכז הקליטה. מנחם ולדמן, מאתיופיה לירושלים - יהודי אתיופיה בעת החדשה מבחר תעודות ומקורות, משרד החינוך, ה'תשנ"ב. מכון שבות עם, ברשת החברתית פייסבוק אתר מכון שבות עם בארכיון האינטרנט מכון שבות עם, באתר "גיידסטאר ישראל" מנחם ולדמן, הרב קוק זצ"ל ויהודי אתיופיה, באתר "דעת" - מידע לגבי תמיכת רבני ארץ ישראל בפעילותו של פייטלוביץ' מנחם ולדמן, "קול קורא" למען יהודי אתיופיה ("הפלאשים"), הרב עזריאל הילדסהיימר, באתר "דעת"
קוראים לי ארל

קוראים לי ארל (באנגלית: My Name Is Earl) היא קומדיית מצבים אמריקאית זוכת פרס אמי, שנוצרה על ידי גרג גרסיה. הסדרה שודרה בארצות הברית ברשת NBC במשך ארבע עונות, בשנים 2009-2005. בישראל שודרה הסדרה בערוץ Yes Stars בלוויין. ארל היקי, המגולם על ידי ג'ייסון לי, הוא נוכל בריון שזוכה ב-100,000 דולר בהגרלת הלוטו ומיד לאחר מכן נפגע ממכונית, מאבד את הכרתו וגם את כרטיס הלוטו. בזמן שהוא שוכב בבית החולים, מפתח ארל אמונה בקארמה. ארל מחליט לשנות את חייו מקצה לקצה ומכין רשימה של כל הדברים הרעים שאי פעם עשה. כאשר כרטיס הלוטו מגיע חזרה לידיו של ארל הוא רואה זאת כאות ומחליט לעשות מעשים טובים כדי לכפר על כל המעשים הרעים שעשה בעברו, ובכך למחוק אחד אחר השני את כל הדברים הרעים אותם כתב ברשימתו. בין שחקני הסדרה נמנים גם השחקנים ג'יימי פרסלי כג'וי - גרושתו של ארל, אית'ן סופלי כרנדי - אחיו רפה השכל התמים של ארל (שמשמש כסיידקיק של ארל), נדין ולסקז כקטלינה - העוזרת במלון שארל ורנדי מתגוררים בו וחשפנית לעת מצוא, ואדי סטיפלס - כדרנל "איש הסרטנים" טרנר, בעלה החדש של ג'וי (שילדה לו ילד שחור בזמן שהייתה נשואה לארל הלבן) והטבח (בין השאר של הסרטנים האהובים על ארל) בבר שכולם מסתובבים בו. "קוראים לי ארל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוראים לי ארל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קוראים לי ארל", באתר Metacritic (באנגלית) "קוראים לי ארל", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית) "קוראים לי ארל", באתר Hulu סדרות (באנגלית) "קוראים לי ארל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) צחי בירן‏, איך קוראים לי?, באתר וואלה, 18 באפריל 2006 איילה אור-אל, ג'ייסון לי מתבגר ביחד עם ארל, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2008
הלן היימן

הלן ואלרי היימן (באנגלית: Hélène Valerie Hayman; נולדה ב-26 במרץ 1949 בוולברהמפטון) הנושאת בתואר הברונית היימן (באנגלית: Baroness Hayman) היא הלורד יושבת הראש לשעבר של בית הלורדים – הבית העליון של פרלמנט הממלכה המאוחדת. היימן כיהנה כחברת פרלמנט מטעם מפלגת הלייבור בין השנים 1974–1979, והפכה ללורד לכל ימי חייה בשנת 1996. בשנת 2006 מונתה לתפקיד הלורד יושבת הראש, החברה הבכירה בבית הלורדים, הראשונה. היימן כיהנה בתפקיד עד 2011. הלן נולדה למוריס ומוד מידלוויק (Maurice Middleweek ו-Maude Middleweek) והתחנכה בבית הספר לבנות וולברהמפטון. הלן קיבלה תואר במשפטים במכללת ניוהם שבקיימברידג' בשנת 1969. בין השנים 1969–1971 עבדה בעמותת הצדקה "שלטר" (Shelter), ובשנים 1971–1974 עבדה במחלקת העבודה הסוציאלית של רובע קמדן שבלונדון. בשנת 1974 נישאה למרטין היימן (Martin Hayman). לבני הזוג היימן ארבעה בנים. בשנת 1974 נבחרה היימן כחברת הפרלמנט הבריטי מטעם מחוז ולווין והטפילד (Welwyn and Hatfield). בעת בחירתה הייתה הצעירה בחברי בית הנבחרים (ונותרה הצעירה שבהם עד בחירתו של דייוויד אלטון בשנת 1979, וכן הייתה האישה הראשונה שהניקה את ילדיה בבניין הפרלמנט הבריטי. בבחירות 1979 איבדה את כיסאה בפרלמנט ובמקומה נבחר נציג המפלגה הקונסרבטיבית. בין השנים 1982–1997 כיהנה בוועדת האתיקה של הקולג' המלכותי של הגניקולוגים וכן בוועדות האתיקה של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובית הספר לרפואה של הקולג' האוניברסיטאי (University College Hospital), כמו כן כיהנה היימן בשנים 1992–1997 כחברת המועצה של האוניברסיטה. בשנת 1996 הוענק לה תואר האצולה לכל ימי חייה – הברונית היימן (Baroness Hayman) של דארטמאות' פארק שברובע קמדן. לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות 1997 כיהנה כשרה זוטרה במשרד לאיכות הסביבה והתחבורה, וכן במשרד הבריאות. ביולי 1999 מונתה לתפקיד שרת המדינה במשרד החקלאות, הדגה והמזון. בשנת 2001 מונתה לחברה במועצת המלך אולם התפטרה מהתפקיד באותה שנה על מנת לכהן כיושבת ראש קרן חקר הסרטן בריטניה (Cancer Research UK). כמו כן בשנת 2005 החלה היימן לכהן כיושבת ראש רשות האיברים האנושיים (Human Tissue Authority) וכנאמנה של הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו. ב-4 ביולי 2006 נבחרה מתוך תשעה מועמדים לתפקיד "הלורד יושבת הראש" (Lord Speaker) – יושב ראש בית הלורדים – ובכך הייתה גם לראשונה להיבחר לתפקיד זה (שנוצר בעקבות חוק הרפורמה החוקתית 2005). היא כיהנה בתפקיד במשך כחמש שנים, עד 31 באוגוסט 2011. מדיה וקבצים בנושא הלן היימן בוויקישיתוף קורות חייה באתר Dod's Parliamentary Companion online כתבה המתארת את בחירתה של היימן ללורד ספיקר, אתר חדשות ה-BBC, 4 ביולי 2006 תוצאות הבחירות לתפקיד הלורד יושב הראש (PDF)
טרי ווגן

סר מייקל טרנס ווגן, הידוע יותר בכינויו טרי ווגן (באנגלית: Terry Wogan;‏ 3 באוגוסט 1938 – 31 בינואר 2016) היה שדרן טלוויזיה ורדיו ברשת השידור הציבורית הבריטית BBC. מוכר במיוחד כפרשן לשעבר של הרשת בתחרות האירוויזיון - תחרות הזמר השנתית של איגוד השידור האירופי. שימש בתפקיד זה בקביעות מאז 1980 ועד 2008, ואף הנחה את התחרות יחד עם אולריקה ג'ונסון כשהתקיימה בברמינגהאם שבאנגליה ב-1998. הוא ליווה את התחרות בפרשנות הומוריסטית ואף סרקסטית, דבר שהפך אותה לפופולרית גם בקרב צופים מחוץ לבריטניה. במקרים אחדים עוררו דבריו כעס בתחנות השידור האירופיות שאירחו את התחרות. בבריטניה ידוע ווגן גם כמי שהגיש את תוכנית הבוקר הרדיופונית Wake up to Wogan ברשת BBC2, וכמי שהנחה את מבצע ההתרמה השנתי של BBC Children in Need. ווגן נולד ב-3 באוגוסט 1938 בעיר לימריק באירלנד, הבכור מבין שני ילדים. אביו היה מנהל ברשת מרכולים בלימריק. הוא למד בית ספר של מסדר הישועים, מגיל שמונה. וחווה חינוך דתי נוקשה, מאוחר יותר העיר ששטפו לו את המוח כדי להאמין באיום שילך לגיהנום. למרות זאת, הוא הביע לא פעם את חיבתו לעיר הולדתו, והעיר בהזדמנות אחת כי "לימריק מעולם לא עזבה אותי, מה שזה לא יהיה, הזהות שלי היא לימריק". בגיל 15, לאחר שאביו קיבל קידום, עבר ווגן לדבלין עם משפחתו. בבית הספר התיכון הוא השתתף בחוג דרמה וגילה אהבה לרוקנרול. לאחר שסיים את לימודיו ב-1956, לווגן הייתה קריירה קצרה כבנקאי, שהצטרף לבנק המלכותי של אירלנד. בעודו בשנות העשרים לחייו, הוא הצטרף לרשות השידור הלאומית של אירלנד, RTÉ (Raidió Teilifís Éireann), כקריין לאחר שראה פרסומת בעיתון לתפקיד. ווגן ערך ראיונות והציג סרטים דוקומנטריים במהלך השנתיים הראשונות שלו ב-Raidió Teilifís Éireann, לפני שעבר למחלקת הבידור הקל כתקליטן ומנחה של חידוני טלוויזיה. כאשר תוכנית בה עבד ירדה משידור בשנת 1967, ווגן פנה ל-BBC עבור עבודה נוספת. הוא החל לעבוד ב-BBC Radio, בתחילה שידר מדבלין. אחר כך הוא הגיש את מהדורת יום שלישי של Late Night Extra במשך שנתיים ב-BBC Radio 1, ונסע מדי שבוע מדבלין ללונדון. באפריל 1972, הוא החל להגיש את תוכנית הבוקר ב-BBC Radio 2, והחליף מקום עם ג'ון דאן, שהנחה לזמן קצר את תוכנית אחר הצהריים. ווגן השיג שיא של 7.9 מיליון מאזינים. בדצמבר 1984, ווגן עזב את תוכנית הבוקר שלו ברדיו, כדי להמשיך בקריירה במשרה מלאה בטלוויזיה והוחלף על ידי קן ברוס. בטלוויזיה הגיש במשך כ-25 שנה בעיקר תוכניות אירוח ובידור. בין האורחים הישראלים בתוכניתו היו אורי גלר, והשדכנית הלנה עמרם. בשנת 1998 הנחה את תחרות האירויזיון שנערכה בבירמינגהם והעניק לישראל את הפרס הזוכה בתחרות. בשנה לאחר מכן התארח בתחרות האירויזיון בירושלים כנציג הBBC הסוקר את התחרות. בשנת 1965 נישא להלן ונולדו להם ארבעה ילדים. בשנת 2005 קיבל ווגן אזרחות בריטית בנוסף לאזרחותו האירית, ולכן היה זכאי להשתמש בתואר "סר" לפני שמו, כאשר הוענק לו תואר אבירות באותה שנה. רשת BBC קראה על שמו את בית השידור Western House של BBC Radio 2 ,הנמצא בשכונת פיצרוביה בלונדון, ל Wogan House. אתר האינטרנט הרשמי של טרי ווגן טרי ווגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) טרי ווגן, באתר MusicBrainz (באנגלית) אורן פרסיקו, ‏אירוניה יבשה כמרטיני, באתר גלובס, 16 במאי 2004 איתי שטרן, מת השדרן הבריטי הפופולרי טרי ווגן ששידר בין השאר את האירוויזיון, באתר הארץ, 31 בינואר 2016 גלר בא העירה, חדשות, 27 בדצמבר 1991 ויקטור לוי (לונדון), הלנה הפשירה את הקור הבריט׳, חדשות, 21 בינואר 1987
משה מטראצ'ינה

משה מטראצ'ינה (טראצ'ינו) (1555- 1623) היה מחכמי איטליה במאה ה-17, רב בקהילת פרארה (Ferrara) ונחשב כפוסק מרכזי באיטליה. משפחתו הייתה מפורסמת בתלמידי חכמים. מוצא המשפחה הוא מהעיר טראצ'ינה (Terracina) בחופה המערבי של איטליה, בין רומא לבין נאפולי. בזמן השלטון הספרדי במאה ה-15 גורשו היהודים תושבי העיר: חלקם עברו לרומא - מדינת הכנסייה, אך הרוב העדיפו לעבור לצפון איטליה. ר' מנחם מטראצינה הזמין סופרים שיכתבו עבורו ספרי קודש. היה זה תחליף לדפוס כאשר מדובר היה בהעתקות בודדות. באחד הספרים כותב הסופר: אני שמשון צרפתי בן כ"מ אבי הנ"ר אליהו חלפן יצ"ו כתבתי החומש לכ"מ מנחם יצ"ו מטרצינו עם התרגום והפרוש של רבי שלמה (רש"י) ואבן עזרא בשנת 5254 לבריאת עולם (1494). מנחם בן משולם מטרצינה מופיע בראש כת"י של תנ"ך שנכתב בפיזה בשנת רנ"ו (1496), וכך נכתב: קניין כספי אני הצעיר מנחם בכ"מ משלם זלה"ה מטרצינה אשר הכתבתיהו לעצמי. רבי משה היה מחשובי רבני קהילת פרארה במשך עשרים וחמש שנה לפחות. בשנת שנ"ח (1598) פסק הלכה בקשר לכשרות המקווה בקהילת רוויגו. המחלוקת ידועה ונכתבו אודותיה ספרים לכאן ולכאן. בסופו של דבר מופיעה בספר פלגי מים הפיסקה הבאה : פסק האלוף כמהר"ר משה טיראצינו נר"ו מפיראר"א כאשר עברתי על הצעת מעשה המקוה, מהנשאים בני רוויג"ו יצ"ו, אשר הונחה לפני, אך הפעם מצאתי מוחלפת השיטה מאת אשר ראיתיה עד הנה... ולענ"ד אלו (=הרבנים המכשירים את המקווה) היו מסכימים גם הם לגזירת החכם האוסר... כה דברי הצעיר הנאנח הוא משה בכמה"ר מנחם זלה"ה מטראצינו הכותב וחותם פה פיראר"א י"ג ימים לירח מנחם שס"ז לפ"ה. בשנת שס"א (1600) פסק בסכסוך בין בנקאי מנטובה לבין בעלי המלאכה והסוחרים של אותה קהילה. בשנת ש"ע (1610) התבקשה הסכמה לפסק דין של הרמ"ע מפאנו, וכה הוא כתב בראש התשובה ובסופה: לאה ילדה והניקה פחות משלושים יום...ולאחר שמונה חודשים התגרשה... ולאחר שמונה חדשים אחרים שדכה עצמה. ועתה שאל המשודך, והוא בני, מהו לכנוס. ואני הוריתי לו להיתר... והסכימו עמי בעלי ההוראה בעיר, חוץ מא' שנפתה לדעת חכם מן החוץ, ושניהם בדין זה בחוץ". לפסק הדין ניתנה הסכמה של "משה בכמר מנחם זלה"ה מטראצינה. סמוך לשנת ש"ף (1620) התעוררה בפירארה מחלוקת בעניין הזכות להלוות בריבית לגויי הסביבה. המוחזקים בכך לא רצו להניח למשפחה נוספת להצטרף לעיסוק זה. לפני כמה שנים פרסם הרב דניאל שוורץ כרוז ובו דעות הרבנים שאסרו להשיג את גבולם של המוחזקים בהלוואות.בכרוז סוכמו דבריהם של הרבנים בקיצור, אך הם כתבו תשובות מפורטות. אחד המוזכרים בכרוז הוא "האלוף כמהר"ר משה טירצינה". נוסף לנושאים שנהפכו למחלוקות ציבוריות, שהוזכרו לעיל, השיב רבי משה ופסק בכל תחומי ההלכה: ריבית, נידה, כתובה, ארבעה אבות נזיקין הלכות דיינות, ועוד. בכתב יד אחד, שבו מקובצות תשובות של כמה חכמי איטליה מאותה תקופה, נמצאות תשובות של רבי משה מטראצינה, כתובות בכתב ידו בנושאים הבאים: בעניין מכירת בית במשכנתא, וצוואה בעש"ג (=ערכאות של גויים) וחרם לגלות שטרותיו. בעניין נאמנות הבוררים לומר שטעו בקביעת התאריך המוזכר בפסק. שאנשי הוועד הנבחר אינם צריכים להתחשב בתקנות הקודמות שנשכח זכרם. בעניין חיוב המשלח בנזקי השליח. בדין שכיר-שותף שנגרם נזק בפשיעתו. הרב ישראל מרדכי פלס הגאון כמה"ר משה מטריצינה, המעין, הוצאת מוסד יצחק ברויאר, כרך מה גל' ג [ניסן תשס"ה] עמ' 70-79. מידע על משה מטראצ'ינה בקטלוג הספרייה הלאומית פלגי מים ויניציאה שס"ח דף ל"ו א הסגת גבול המלווים ב"חנויות הלוואה" בעיר פירארה, מוריה ט"ז תשמ"ט ז-ח (קפ"ז קפ"ח) עמ' י"ג-כ"ב