laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קברן

קַבְרָן הוא אדם המספק שירותים לטיפול בקבורת מתים ומטפל בגופותיהם על פי הנחיות היגייניות ורפואיות, אך גם דתיות ותרבותיות. הקברנים ועורכי הלוויות מטפלים גם בקרובי המת. בחלק מן התרבויות קיימת הבחנה בין האדם החופר את הקברים, וזה אשר עורך את הלוויה. תפקידו המדויק של הקברן משתנה מתרבות לתרבות. בחלק מתרבויות המערב נהוג למשל לאפר את המת ולהציגו בפני האבלים טרם הקבורה עצמה, ובבית לוויות עובדים גם מאפרים. ביהדות מטפלת בענייני קבורה החברה קדישא. בימי הביניים התייחסו אל המקצוע כאל "לא מכובד" ו"לא ישר", ומבחינה חברתית, עבדו בו אנשים מן המעמדות הנמוכים. קיימת התייחסות תרבותית לקברן גם כמטפורה - כאל אדם המביא לחורבן כלשהו. בתרבות קיימות התייחסויות רבות לקברנים - במקרים רבים, כמו ב"המלט" של שייקספיר, שם היוצר בפיהם התייחסויות למוות. סדרת הדרמה "עמוק באדמה" מתמקדת במשפחה המנהלת בית לוויות, והסרט "החיים שאחרי" מתמקד בימים שבין המוות לקבורה עצמה, בהם מכינים את הגופה למנוחת עולמים. בהיאבקות המקצועית ידועה דמותו של הקברן (The Undertaker), שגולמה על ידי מארק קאלאווי, המציגה מתאבק מטיל מורא ומבוססת על מוטיבים של קבורה, מוות, אימה גותית והעל-טבעי. הקברן נחשב לאחד המתאבקים הטובים והמוערכים ביותר בתולדות הענף. ניר יהב‏, קוברים את הכאב: הישראלים שעובדים בפס הייצור של המוות, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2016 המקצוענים, פרק 2 - הקברנים, בערוץ רגע של חכמה
מארה תקלה היימנות, קיסר אתיופיה

מארה תקלה היימנות היה קיסר אתיופיה במאה העשירית, ומייסד שושלת זאגווה. חלק מהמקורות מתייחסים לקיסר זה בשם מארה, וחלק בשם תקלה היימנות. נולד במחוז לסתה, שהיה מרכז כוחו. בתחילה כיהן כגנרל של המלך האקסומי דיל נהואד. נישא לבתו של דיל נהואד, מאסובה ווארק. מארה מרד בחותנו וייסד את שושלת זאגווה. ברשומות היסטוריות מתועדת חליפת מכתבים בין מארה לבין פטריארך אלכסנדריה ג'ון החמישי, בה דרש מארה שימונה אבונא חדש לכנסייה האתיופית. לדברי החוקר כונטי רוסיני, הסיבה לדרישה זו היא חיזוק שלטונו של מארה לאחר הפלת מלכי אקסום. שטח הממלכה בתקופתו היה קטן, וכלל חלקים מהמחוזות לסתה, וג, תיגראי וחלק מצפון באגמדיר. Taddesse Tamrat. "The Legacy of Aksum and Adafa" in Church and State in Ethiopia. Oxford: Clarendon Press, 1972, pp. 53-64.
אשוחית

אשוחית (שם מדעי: Picea) היא סוג של עצים ירוקי עד ממשפחת האורניים. קיימים כמה עשרות מינים של אשוחיות בתפוצה כלל־עולמית, הנפרדים זה מזה בצורת האצטרובל ואופי העלווה. אף אחד מהם אינו צומח בר בארץ, אולם היו ניסיונות לגדלו בהרי ישראל. המין אשוחית כחולה(Picea pungens) מגודל במקומות שונים בצפון ישראל כעץ תרבותי בגינון. פריטים של המין אשוחית נורווגית(Picea abies) מגודלים בגן הבוטני בירושלים. האשוחיות הן עצים גבוהים (60-20 מטרים בבגרותם, עם חריגים של עד 95 מטר), ירוקי עד ומחטניים, הפזורים באזורי אקלים ממוזג. צורתן חרוטית מסובבת (ספירלית), כאשר כל ענף מוחזק בגביע הפונה בזווית לגביע הנמוך ממנו. ענפי האשוחית מחוספסים, דבר המפריד אותה בבירור ממיני אורניים אחרים, כגון האשוח. האצטרובל בעל קשקשים סגורים וחופפים, מוארך בצורתו ונע בגונו בין ירוק לחום. האשוחית היא מקור מזון לזחלי פרפראים שונים, כמו גם למין ספציפי של פשפשים (Gall Adelgids). האשוחית היא עץ חיוני לתעשיית הנייר, עם סיבי תאית ארוכים וגמישים. תעשיית הנייר שותלת חורשות של אשוחיות למטרת כריתה לשימוש כחומר גלם. שני מינים של אשוחית, אשוחית נורווגית ואשוחית סרבית, משמשים פעמים רבות כעצי חג המולד, כתחליף לאשוח. העצה של האשוחית בהירה בגונה, חזקה וקלה, ולפיכך מבוקשת כחומר גלם לנגרות, בעיקר למוצרים הדורשים עבודה עדינה כגון כלי מיתר. מיני אשוחית שונים הם העץ הנפוץ ביותר לבניית לוח התהודה הקדמי בגיטרות אקוסטיות. עצת האשוחית קרויה בלשון עממית עץ לבן (Whitewood). האחים רייט השתמשו בעצת האשוחית למודל המטוס הראשון שלהם, וילידים אמריקאים השתמשו בה כחומר לסירות קאנו ולשזירת סלים. שרף האשוחית הוא נוזל כהה בעל צמיגות גבוהה מאוד, והיה בשימוש בעבר כחומר איטום טרם השימוש בביטומנים מנפט. ניתן לחלוט מחטי אשוחית במים רותחים על מנת לקבל נוזל מריר בעל כמות גדולה של ויטמין C. שמה של האשוחית בלטינית, Picea, ככל הנראה נובע מהשם הלטיני לחומר האיטום, Pix. מדיה וקבצים בנושא אשוחית בוויקישיתוף אשוחית, באתר ITIS (באנגלית) אשוחית, באתר NCBI (באנגלית) אשוחית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אשוחית, באתר Tropicos (באנגלית) אשוחית, באתר GBIF (באנגלית) אשוחית, באתר IPNI (באנגלית)
הנרי גריי

הנרי גריי (באנגלית: Henry Gray; ‏1827 – 13 ביוני 1861) היה מנתח אנגלי שהתמחה באנטומיה וידוע במיוחד על פרסום הספר האנטומיה של גריי. נבחר לחבר בחברה המלכותית בגיל הצעיר 25. הנרי גריי נולד בלונדון לתומס ואן, ונשאר בבית בו נולד עד יום מותו בשנת 1861. אביו היה שליח המלכים ג'ורג' הרביעי וויליאם הרביעי. בשנת 1845 החל גריי את לימודיו בבית החולים סנט ג'ורג' בלונדון, שם תואר כעובד קפדני ושיטתי, וכאחד שלמד את האנטומיה בשיטה האיטית אך חסרת התחליף של ביצוע ניתוחים במו ידיו. עוד בהיותו סטודנט קיבל בשנת 1848 את הפרס התלת-שנתי של הקולג' המלכותי למנתחים על המאמר שכתב "המקור, החיבורים והחלוקה של העצבים של העין האנושית ונספחיה". את המאמר עיטר בניתוחים השוואתיים של העין של בעלי חוליות נוספים. הוא נבחר לחבר בחברה המלכותית בגיל הצעיר 25, בשנת 1852. שנה לאחר מכן זכה בפרס אסטליי קופר על סך 300 גיני על מאמרו "על מבנה ושימושי הטחול". גריי פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו "האנטומיה של גריי" בשנת 1858. הספר כלל 750 עמודים ו-363 שרטוטים. חברו של גריי, הרופא ונדייק קרטר, שהיה בעל כישרון בציור ולפני כן מדגים אנטומיה בבית החולים על שם ג'ורג' הקדוש, צייר את השרטוטים שמהם בוצעו החריטות ששימשו לדפוס. שניהם ביצעו יחדיו את כל נתיחות הגופות, גריי הופקד על ההסברים המילוליים וקרטר אייר את האיברים השונים. כשסיימו את כל הדיסקציות יצא גריי לחופשה ללא תשלום במשך חצי שנה, כדי לטפל בהוצאת הספר לאור. המידות שנבחרו לספר היו 24 על 15 סנטימטר, בכרך יחיד - היו אלה מידות שאפשרו את נשיאת הספר בקלות יחסית, ומצד שני אפשרו עדיין איורים גדולים וברורים, שבמקום לכלול רק מספרים (ומקרא שהושם במקום אחר) כמקובל אז בספרים אחרים, הכילו את שמות האיברים וחצים מתאימים. האיורים האיכותיים והמפורטים של קרטר היו ייחודיים באותה תקופה ובזכותם זכה הספר להצלחה מידית. גריי שימש בפרקי זמן שונים כמדגים אנטומיה, אוצר המוזיאון ומרצה לאנטומיה בבית החולים על שם ג'ורג' הקדוש והיה מועמד לתפקיד עוזר המנתח בשנת 1861. לרוע מזלו נדבק מאחיינו באבעבועות שחורות, והלך לעולמו ב-1861 בגיל 34, זמן קצר לאחר שהמהדורה השנייה של הספר ראתה אור, ב-1860. רבים אחרים המשיכו את עבודתו - המהדורה הבריטית ה-39 של הספר, שעדיין נושא את שמו, ראתה אור בשנת 2004. מדיה וקבצים בנושא הנרי גריי בוויקישיתוף גריי, Gray's Anatomy, המהדורה ה-20 של הספר משנת 1918 הנרי גריי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
יולוס אנטוניוס

יולוס אנטוניוס (לטינית: Iullus Antonius;‏ 43–2 לפנה"ס), אציל ופוליטיקאי רומאי שפעל בתקופת האימפריה המוקדמת. אנטוניוס נולד ברומא בשנת 43 לפנה"ס, אביו מרקוס אנטוניוס היה חלק מהטריומווירט ואחד האנשים החזקים ביותר ברומא ואמו פולביה אנטוניה הייתה צאצאית של האחים גרקכוס והמצביא סקיפיו אפריקאנוס. אמו של אנטוניוס ניסתה, ביחד עם דודו לוקיוס אנטוניוס, להנהיג מרד באיטליה כנגד שלטונו של אוקטביוס אולם ניסיון זה לא צלח והמורדים הובסו. כתוצאה מכך פולביה הוגלתה לסיקיון שם היא נפטרה בשנת 40 לפנה"ס. בינתיים אוקטביוס ומרקוס אנטוניוס השלימו ביניהם וחידשו את בריתם וכדרך לחיזוק הברית מרקוס אנטוניוס נשא לאישה את אוקטביה שהייתה אחותו של אוקטביוס. אנטוניוס עבר לגור ביוון יחד עם אביו ואמו החורגת ושאר משפחתם. אולם בשנת 36 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס נטש את משפחתו וחידש את יחסיו עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים מכיוון שנזקק לכספיה למען מימון הפלישה לאימפריה הפרתית אותה תכנן. בניגוד לאחיו הבכור אנטיליוס אנטוניוס לא התלווה אל אביו כשזה עבר לחיות בחצר המלוכה שבאלכסנדריה. אנטוניוס חזר עם אמו החורגת לרומא, והיא המשיכה לגדלו כאילו היה בנה. אוקטביה השיאה אותו בשנת 21 לפנה"ס לאחותו החורגת קלאודיה מרקלה שהתגרשה ממרקוס ויפסניוס אגריפס באותה שנה במצוות אוגוסטוס, לזוג נולד בן בשם לוקיוס אנטוניוס. אנטוניוס נכנס לחיים הציבוריים וכיהן כפראיטור בשנת 13 לפנה"ס, כקונסול בשנת 10 לפנה"ס וכפרוקונסול של אסיה בשנים 6-7 לפנה"ס. אנטוניוס זכה להערכה רבה מצדו של אוגוסטוס, ככל הנראה בהשפעת אמו החורגת שסייע לו בקידום הקריירה הפוליטית שלו. אנטוניוס היה מאהבה של יוליה בת אוגוסטוס וכשהדבר התגלה בשנת 2 לספירה אוגוסטוס גזר עליו עונש מוות אולם הוא הספיק להתאבד לפני ביצוע עונשו. למרות שבאופן רשמי הוא הואשם בניאוף ייתכן שאנטוניוס היה בעל כוונת פוליטיות ואף קשר כנגד שלטונו של אוגוסטוס, ההיסטוריון דיו קסיוס מציין שהוא היה "בעל שאיפות למלוכה". מדיה וקבצים בנושא יולוס אנטוניוס בוויקישיתוף
טאטדים, קיסר אתיופיה

טאטדים היה קיסר אתיופיה בן לשושלת זאגווה. על פי ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת הוא היה בנו הבכור של הקיסר מארה תקלה היימנות. על פי הספר הגאדלה ימהרנה קריסטוס, טאטדים עשה מאמצים להבטיח את רציפות הקיסרות לילדיו, ונקט בפעילויות כנגד אחיו ג'אן סאיום וגארמה סאיום. החוק האגאווי של ירושה קבע שהכתר עובר לאחיו ולא לילדיו בעיה שהטרידה את מלכי הזאגווה. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n. Taddesse Tamrat, p. 61.
ג'אן סאיום, קיסר אתיופיה

ג'אן סאיום היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר מארה תקלה היימנות אחיו הצעיר של הקיסר טאטדים ואביו של הקיסר לעתיד ימהרנה קריסטוס. שמו אינו מופיע ברשימת הקיסרים הגדולה. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גארמה סאיום, קיסר אתיופיה

גארמה סאיום היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר מארה תקלה היימנות אחיו הצעיר של הקיסר טאטדים ואביהם של הקיסרים לעתיד קאדוס חארב וגברה מסקל לליבלה. שמו אינו מופיע ברשימת הקיסרים הגדולה. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n
המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר

המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר היא הגוף המאגד את ארגוני הסגל הבכיר של מרבית האוניברסיטאות בישראל (הטכניון, האוניברסיטה העברית בירושלים, מכון ויצמן למדע, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב), וחברים בה יושבי הראש של ארגוני הסגל האקדמי הבכיר. משנת 2014, יושב ראש המועצה המתאמת הוא פרופ' אלי וייץ מאוניברסיטת תל אביב. בין 2010 לשנת 2014 כיהן כיושב ראש פרופ' ניר שביב מהאוניברסיטה העברית, אשר החליף את פרופ' צבי הכהן מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בניגוד למרבית העובדים בישראל, המאוגדים בארגוני עובדים ארציים (ובראשם ההסתדרות הכללית, וכן ההסתדרות הרפואית, הסתדרות המורים וכדומה), חברי הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטאות מאורגנים בארגונים נפרדים, כל אוניברסיטה וארגון הסגל הבכיר שלה. עם זאת, בנושאים המשותפים לכלל חברי הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטאות, מתקיים שיתוף פעולה באמצעות המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר. עם פתיחת שנת הלימודים באוניברסיטאות ב-2007 הכריזה המועצה על השבתת ההוראה הפרונטלית של הסגל הבכיר, במטרה להשיג פיצוי על שחיקת שכר, שנגרמה, לטענתם, במהלך העשור הקודם לשביתה. השביתה נמשכה 90 יום, לכל אורכו של סמסטר א', ובסיומה נחתם הסכם עם השובתים. חברי המועצה המתאמת על מעמדם העצמאי של ארגוני הסגל הבכיר ראו: דב"ע לג/7-4 אוניברסיטת תל אביב ואח' נ' ארגון הסגל האקדמי באוניברסיטת תל אביב ואח', ניתן ב-27.11.73. ערך זה הוא קצרמר בנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ימהרנה קריסטוס, קיסר אתיופיה

ימהרנה קריסטוס (נקרא אברהם על יד המסיונר הפורטוגזי פרנסיסקו אלואראס) היה קיסר אתיופיה ובן שושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר גארמה סאיום. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שקיסר זה היה הנוצרי האדוק ביותר מבין קיסרי אתיופיה והתעקש שאתיופיה תנהג לפי הקנונים של שליחי ישו. הקיסר ימהרנה קריסטוס בנה כנסיות החצובות בסלע, שנקראות על שמו ונמצאות כ-6 קילומטרים צפונית-מזרחית מלליבלה. פרנסיסקו אלואראס מתאר תיאור מפורט של הכנסיות בספרו פרסטר ג'ון של איי הודו המערבית מהמאה ה-16. ההיסטוריון טאדסה טמרת מייחס את בניית הכנסייה למשלחת אתיופית שהגיע לח'ליף צלאח א-דין ב-1173 והביאה משם מתנות רבות וזהב. בספר גאדלה ימהרנה קריסטוס נכתב שאת הזהב לכנסייה המשלחת לקחה את דלתו של הח'ליף. החוקר פאול ב' האנז מספק רשימה מלאה של הכנסיות החצובות בסלע שבנה קיסר זה. אחת הכנסיות נקראת על שמו (ይምርሃነ ክርስቶስ). פרנסיסקו אלואראס מזכיר בספרו שקיסר זה החל את מנהג הכליאה של קרובי משפחה הטוענים לכתר באמבה גאשאן. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56. Francisco Alvarez, The Prester John of the Indies translated by C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford (Cambridge: Hakluyt Society, 1961), chapter 53. Taddesse Tamrat, p. 58. Paul B. Henze, Layers of Time, A History of Ethiopia (New York: Palgrave, 2000), p. 51. Alvarez, chapter 59. ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קאדוס חארב, קיסר אתיופיה

קאדוס חארב היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר ג'אן סאיום. כמה מההיסטוריונים מסכימים ששלטונו היה בין התאריכים 1079–1119. ההיסטוריון האנטינגפורד אינו כולל אותו ברשימתו על שליטי שושלת זאגווה. Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n. G.W.B. Huntingford, Historical Geography of Ethiopia (London: British Academy, 1989), p. 68.
אנליזה מרוכבת

אנליזה מרוכבת היא ענף של המתמטיקה העוסק בחקר פונקציות הולומורפיות, כלומר פונקציות שהן מרוכבות (פונקציות המוגדרות על פני המישור המרוכב ומקבלות ערכים מרוכבים) וגזירות. לגזירות מרוכבת השלכות גדולות יותר מאשר גזירות ממשית. לדוגמה, כל פונקציה הולומורפית מיוצגת על ידי טור חזקות (הקרוי טור לורן) בטבעת, ולכן היא אנליטית. בפרט, פונקציות הולומורפיות גזירות אינסוף פעמים, עובדה שאינה נכונה בהכרח עבור פונקציות ממשיות. רוב הפונקציות האלמנטריות, כגון פולינומים, פונקציות מעריכיות ופונקציות הטריגונומטריות, הן פונקציות הולומורפיות. אחד הכלים המרכזיים באנליזה מרוכבת הוא האינטגרל המסילתי. אינטגרל על מסילה סגורה של פונקציה הולומורפית המוגדרת בתחום פשוט קשר, יהיה שווה תמיד ל-0 (משפט זה ידוע כמשפט אינטגרל קושי). ערך של פונקציה הולומורפית בתוך דיסקה ניתן לחישוב על ידי שימוש בנוסחת האינטגרל של קושי. אינטגרלים מסילתיים משמשים לעיתים קרובות כאמצעי לחישוב אינטגרלים ממשיים (למשל על ידי משפט השאריות). ההתנהגות הבלתי רגילה של פונקציה הולומורפית ליד נקודות הסינגולריות שלה מתוארת על ידי משפט קזוראטי-ויירשטראס. פונקציות שהנקודות הסינגולריות שלהן הן או קוטב או נקודת סינגולריות סליקה נקראות פונקציות מרומורפית. טורי לורן דומים מאוד לטורי טיילור, אך שונים מהם בכך שהם מאפשרים לחקור את התנהגות הפונקציה סמוך לנקודות הסינגולריות שלה. משפט ליוביל הוא משפט חשוב הגורס כי פונקציה הולומורפית החסומה בכל המישור המרוכב בהכרח פונקציה קבועה. שימוש במשפט זה הוא במתן הוכחה קצרה של המשפט היסודי של האלגברה, הטוען ששדה המספרים המרוכבים סגור אלגברית. תכונה חשובה נוספת של פונקציות הולומורפיות היא שערכים של פונקציה הולומורפית המוגדרת בתחום נקבעים על ידי הערכים שהיא מקבלת במעט מאוד נקודות. עובדה זו מאפשרת להרחיב תחום הגדרה של פונקציות ("המשכה אנליטית"), כגון: פונקציית זטא של רימן. תחום חשוב נוסף באנליזה מרוכבת הוא משטחי רימן. אנליזה מרוכבת היא אחד מענפי המתמטיקה שפותחו במהלך (מקצתה גם לפני) המאה ה-19. בין מפתחי האנליזה המרוכבת נמנים אוילר, גאוס, רימן, קושי, ויירשטראס ועוד מספר חוקרים במהלך המאה ה-20. אמיל פיקאר הוכיח את משפטי פיקארד הקטן והגדול ב-1879 וב-1880, בהתאמה. לאנליזה המרוכבת שימושים רבים בתחומי הפיזיקה וההנדסה השונים, כמו גם שימושים תאורטיים בחקר תורת המספרים (כגון הוכחת משפט המספרים הראשוניים). בתקופה המודרנית הפכה האנליזה המרוכבת לפופולרית בעקבות תמונות פרקטלים הניתנים לבניה על ידי שימוש בחזרות של פונקציות הולומורפיות, המפורסמת שבהם היא קבוצת מנדלברוט. יישום חשוב נוסף של האנליזה המרוכבת נעשה בתורת המיתרים. מדיה וקבצים בנושא אנליזה מרוכבת בוויקישיתוף הרצאות הקורס "פונקציות מרוכבות" המועבר על ידי האוניברסיטה הפתוחה (Youtube) גדי אלכסנדרוביץ', אז מה זו בעצם אנליזה מרוכבת?, באתר "לא מדויק" גדי אלכסנדרוביץ', אנליזה מרוכבת – זה הרגע לגלות את הנפשות הפועלות, באתר "לא מדויק" אנליזה מרוכבת, באתר MathWorld (באנגלית) פונקציות של משתנים מרכבים, דף שער בספרייה הלאומית
מנדל

מנדל הוא שם אירופי הנפוץ ביהדות אשכנז, שפירושו "שקד" (בעיקר בשמות משפחה: מַנְדְל) או קיצור חיבה לשם מנחם (בעיקר בשמות פרטיים: מֶנְדְל. השם הוא קיצור המילה מנחם עם צורת ההקטנה היידישית "'דְל"). האם התכוונתם ל... אישים ששם משפחתם מנדל: אלון מנדל – שחיין ישראלי ארנסט מנדל – תאורטיקן של המרקסיזם גרגור מנדל – אבי הגנטיקה ז'ורז' מנדל – מדינאי צרפתי יעקב מנדל – עיתונאי ואיש טלוויזיה ישראלי מריה מנדל – מפקדת במחנה ריכוז לנשים באושוויץ מורט מנדל – יזם, פילנתרופ, ומיליארדר אמריקאי-יהודי נוחי מנדל – קצין צה"ל סבינה מנדל – ציירת ישראלית סטפן מנדל – ישראלי שזכה 14 פעמים בפרס הראשון בלוטו במדינות שונות סעדיה מנדל – אדריכל ישראלי קורט מנדל – בוטנאי ישראלי שלומית מנדל – שחקנית ישראלית שלמה מנדל – חזן פולני–דרום אפריקאי אחרים: מנדלי מוכר ספרים – שם העט של הסופר שלום יעקב אברמוביץ' מכון מנדל למנהיגות – מכון להכשרת מנהיגות חינוכית וחברתית מנחם מנדל מנחם מנדלבאום מנדלסון מנדלברוט מנדלבליט אישים ששמם הפרטי הוא מנדל מדיה וקבצים בנושא מנדל בוויקישיתוף
ברדס

בַּרְדָּס (או קַפּוּצ'וֹן, מצרפתית) הוא כובע המחובר לבגד, לרוב לבגדי חורף כגון גלימה, מעיל או אימונית, אם כי כיום מצוי כאביזר אופנתי אף בפריטי קיץ כגון גופיות וחולצות טי. בשונה מכובע רגיל, חיבורו של הברדס לבגד יוצר רצף לבוש המגן גם על הצוואר. הוא מאפשר ללובש הסתרה או הסוואה במידה מסוימת. אימונית עם ברדס היא פריט באופנת הראפרים. בצה"ל מכונה לעיתים הברדס של מעיל דובון בשם צ'וּקוּ. על חלק מהחיילים נאסר ללבוש אותו על הראש בזמן פעילות, וזאת כדי לשמור על השמיעה, הערנות או על שדה הראייה. הברדס לרוב עשוי מפיסת בד אחת ריבועית המקופלת ונתפרת בתפר אחד אחורי או עליון, הפינה שבין החלק העורפי והעליון נגזר בצורה מעוגלת, הצד שלישי נתפר לשולי הגלימה או המעיל או נגזר יחד עם גזרת הבגד והצד הרביעי נשאר פתוח עבור הפנים. במשך מאות רבות מופיע הברדס כחלק מגלימה ארוכה או קצרה בעיקר מעל לכתפיים, כחלק ממעיל או מטפחת ענקית ששימשה לכיסוי כתפים. אך הוא מזוהה בעיקר עם ימי הביניים. במאה-ה12 המאוחרת לובשים גברים באירופה גלימת - צווארון שמחוברת לברדס. בתקופת הבארוק הצרפתי1675-1655, הוא היה נפוץ בצורות שונות כחלק מהלבוש הנשי והגברי. היו הבדלי גזרות בין הברדס האנגלי והברדס הצרפתי. בדיוקן של המלכה אליזבט מיורק, אשתו של הנרי ה-7, היא מצוירת עם ברדס אנגלי. שערה ממוסגר בתוך שולי הברדס הרקום, שנופלים לפני כתפיה ויתרת הברדס תלוי מאחור. הברדס האנגלי היה בדרך כלל עשוי מקטיפה, והייתה לו מעין הגבהה משולשת [Gable] מעל לאמצע הראש שנוצר על מסגרת נוקשה. הברדס הצרפתי היה קטן יותר, מורכב על מסגרת נוקשה ונלבש מאחורי הראש. מילון אבן-שושן מגדיר את הברדס כאחד ממיני הבגדים שנזכרו במשנה (כלאים ט' ז'). 2. בימינו כסוי לראש המחובר אל המעיל מאחור. מצוין גם שאולי הברדס נקרא על שם מקום המוצא Brundisima שבאיטליה. באגדה של האחים גרים במקור הגרמני שמה Rothkappchen‏ ששמה תורגם ככיפה אדומה, kappchen תורגם לכיפה ועל אף שכיפה היא פריט לבוש גברי, טעות התרגום השתרשה. דמותו של מלאך המוות מתוארת לרוב כחובשת גלימה וברדס שחור. שמו של ה'שודד האציל' רובין הוד, קשור לכך שהברדס מסתיר חלקית את פני הלובש. גלימה אייל דה ליאו וסהר שלו, הג'נטלמנים: החיים הכפולים של הקפוצ'ון, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2012 שירה פור, האם יש עתיד לקפוצ'ון? לפי שבועות האופנה האחרונים — בהחלט, באתר הארץ, 5 במרץ 2018 A simple semi-circle cloak pattern (באנגלית) Katherine Strand Holkeboer, Late 12th Century Male outer Garments, Patterns for Theatrical Costumes, garments, trims and accessories from Ancient Egypt to 1915, 1987, New York: PRENTICE HALL, 1984, עמ' 86-87, ISBN 0-13-654260-3. (באנגלית) Marian Conrads, Gerda Klinkhamer, 1665-1675 Franse Barok, Elseviers Kostuum Gids, Amsterdam: Elsevier, MCMLXXXI, עמ' 59-60, ISBN 9789010035066. (בהולנדית) Jane Ashelford, Chapter One, The Art of Dress,Clothes and Society 1500-1914, London, New York: Harry N. Abrams, 1996, עמ' 20, ISBN 0-8109-6317-5. (באנגלית) אברהם אבן-שושן, בהשתתפות חבר אנשי-מדע, ב, המלון החדש, כרך ראשון א-ד, ירושלים: קרית ספר, 1980, עמ' 273, מסת"ב 965-17-0107-2 Rotkäppchen, Grimms Märchen (בגרמנית) מלאך המוות, באתר Naruto (ארכיון)
יעקב יוסף הכהן

האם התכוונתם ל... יעקב יוסף כ"ץ – ידוע גם כרבי יעקב יוסף מפולנאה. תלמידו וממשיך דרכו של הבעש"ט, מאבות החסידות, וסופר ואידאולוג התנועה. יעקב יוסף הכהן טראב – ראב"ד ורב ראשי בבירות, מחבר ספרי דרוש.
לואר

האם התכוונתם ל... לואר (נהר) – הנהר הארוך בצרפת. לואר (יובל) – אחד מיובליו העיקריים של נהר הלואר. עמק הלואר – אזור גאוגרפי במרכז צרפת המשתרע לאורך הקטע המרכזי של נהר הלואר. פיי דה לה לואר – אחד מ-26 חבליה של צרפת. קרוי על שם נהר הלואר (פירוש שמו הוא "ארצות הלואר"). לואר (מחוז) – מחוז בחבל אוברן-רון-אלפ בצרפת.
ניקולאי קודריצקי

ניקולאי מיכאילוביץ' קודריצקי (באוקראינית: Микола Михайлович Кудрицький; ‏6 באוקטובר 1962 – 16 במרץ 1994) היה כדורגלן סובייטי-אוקראיני שנולד בעיר ניקופול שבברית המועצות (כיום באוקראינה). את מרבית הקריירה עשה בקבוצת דנייפר דנייפרופטרובסק. בתחילת שנות ה-90 הגיע לישראל והיה משחקניה הבולטים של בני יהודה תל אביב, עד שנהרג בתאונת דרכים. קודריצקי החל את דרכו ככדורגלן בקבוצת קולוס ניקופול בעיר הולדתו, ובשנת 1985 עבר לקבוצת דנייפר דנייפרופטרובסק, במדיה שיחק שש שנים. בשנת 1988 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הסובייטית, ושנה לאחר מכן זכה עמה גם בגביע הסובייטי. בסך הכל הבקיע 29 שערי ליגה במדי הקבוצה. לקראת פתיחת עונת 1991/1992 יצא מנג'ר בני יהודה גיורא שפיגל לאוקראינה להתרשם מהשחקן והחליט להחתימו בקבוצה. משחקו הראשון של קודריצקי בישראל התקיים ב-16 בנובמבר 1991, במשחק גביע הטוטו נגד מכבי נתניה. בעונה זו זכה עם בני יהודה בגביע הטוטו, וכבש 14 שערי ליגה. בעונת 1992/1993 כבש 17 שערי ליגה, הגיע למעמד בכיר בקרב שחקני בני יהודה, ואף קיבל את סרט הקפטן. בשנים האלה נאבקה הקבוצה על האליפות וקודריצקי כיכב במדיה לצידם של חיים רביבו ואלון מזרחי. קודריצקי גם היה לחביב הקהל וכונה על ידי חלקם בשם "הצאר ניקולאי". בעונתו האחרונה במדי הקבוצה, עונת 1993/1994, נחשד במעורבות בלקיחת שוחד בליגה הארצית אולם לא הוגש נגדו כתב אישום. בעונה זו, לאחר עזיבתם של מרבית כוכבי הקבוצה, היה קודריצקי שחקנה המוביל של בני יהודה, ועד למותו באמצע העונה הבקיע 20 שערי ליגה. בסך הכל הבקיע קודריצקי 51 שערי ליגה במהלך שנתיים וחצי בהן שיחק בבני יהודה, והוא נחשב לאחד השחקנים הזרים הטובים ששיחקו בישראל. ב-15 במרץ 1994 התקיים משחק ידידות בין נבחרת ישראל לבין נבחרת אוקראינה, לאחר המשחק ערכה נבחרת אוקראינה מסיבה בבית מלון עם השחקנים האוקראינים ששיחקו בליגה הישראלית וביניהם נכח באירוע גם קודריצקי. בשעה 4 לפנות בוקר, קילומטר צפונית לרעננה, איבד קודריצקי שליטה על רכבו, התנגש בגדר ההפרדה במהירות 160 קמ"ש ורכבו התהפך. קודריצקי, שלא היה חגור בחגורת בטיחות, מת במקום. ארונו של קודריצקי הונח מספר שעות באצטדיון שכונת התקווה. כ-10,000 אוהדים עברו ליד ארונו וחלקו לו כבוד אחרון. אביחי מליחי כתב שיר לזכרו, שבוצע בידי פיני חדד. מדיה וקבצים בנושא ניקולאי קודריצקי בוויקישיתוף ניקולאי קודריצקי, באתר Transfermarkt ניקולאי קודריצקי, באתר WorldFootball.net נחום דידי, ים של דמעות: 15 שנה למותו של ניקולאי קודריצקי, באתר nrg מעריב, ‏24 במרץ 2009 שירלי בר דיין, ‏בבני יהודה זוכרים את ניקולאי קודריצקי ז"ל, באתר ערוץ הספורט, 23 במרץ 2012 רענן ברנובסקי‏, בני יהודה: "ניקולאי קודריצקי היה גדול הזרים בישראל", באתר וואלה, 22 במרץ 2012 ניר אפרתי, ‏הימים הנוראים, באתר ערוץ הספורט, 28 בספטמבר 2006 אורן יוסיפוביץ‏, עשרים הזרים הטובים ששיחקו בכדורגל הישראלי, באתר וואלה, 18 בפברואר 2013 השיר "ניקו", בערוץ היוטיוב של פיני חדד
דנקנר

דנקנר הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני. לעץ המשפחה ראו: קטגוריה:משפחת דנקנר האם התכוונתם ל... אברהם דנקנר – ממקימי "דנקנר השקעות" עם חמשת אחיו אמנון דנקנר – עיתונאי, סופר ופובליציסט ישראלי דני דנקנר – מנהל ישראלי, היה מנכ"ל "אריסון השקעות" הנס דנקנר (1908-1945) - קומוניסט יהודי-גרמני ממתנגדי הנאציזם. בן-דודה של לאה גרונדיג משה דנקנר – מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל, שישה מילדיו ייסדו את "דנקנר השקעות" נוחי דנקנר – איש עסקים ישראלי, מנהל קבוצת אי די בי שמואל דנקנר – עמד בראש "דנקנר השקעות" ג'ייקוב דנקנר – יזם ואיש עסקים ישראלי-רוסי, בעלי "קזינו אונליין" דנקר דנקנר השקעות דן כנר
רפאל לוי

רפאל לוי (הלוי) סגל מהנובר (בגרמנית: Rafael Levi;‏ ה'תמ"ה, 1685 – ב' בסיון ה'תקל"ט, 17 במאי 1779) היה מתמטיקאי ואסטרונום יהודי-גרמני, מחבר "תכונת השמים". רפאל לוי נולד בוייקרסהיים (אנ'). התייתם בגיל צעיר מאביו, יעקב יוסף לוי. למד בישיבת פרנקפורט על נהר מיין, ואחר כך למד בכוחות עצמו מדעים ושפות. עבד כמנהל חשבונות אצל יהודי החצר וולף אופנהיימר בהנובר. אחר כך משך את תשומת לבו של לייבניץ, שהיה איש החצר בהנובר, והפך לתלמידו ובן-חסותו והיה דר בביתו במשך שלש שנים. בהמשך היה מורה לפילוסופיה, למתמטיקה ולאסטרונומיה. ספרו "תכונת השמים" (אמסטרדם תקט"ז; נדפס מחדש כמה פעמים במאה העשרים) עוסק באסטרונומיה, ובו ביאור להלכות קידוש החודש של הרמב"ם; כן פרסם לוחות אסטרונומיים שונים ומאמרים גרמניים במתמטיקה. בחיבור שנשמר בכתב יד הוא עוסק בחישוב הקץ וקובע את זמני הגאולה ותחיית המתים. כאחד מן המשכילים המוקדמים ראה חשיבות דתית בחשיפת היהודים לחידושי המדע המודרני ובהפחתת הבערות אצלם. הוא עמד בקשר עם אנשי תנועת ההשכלה המאורגנת: התכתב ונפגש עם משה מנדלסון, והיה מורהו של יצחק אייכל. מדיה וקבצים בנושא רפאל לוי בוויקישיתוף כתבי רפאל לוי בפרויקט בן-יהודה רפאל לוי, תכונת השמים, אמסטרדם תקט"ז (1756), במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית ספריו תכונת השמים (אמסטרדם תקט"ז), לוחות העיבור חלק א' (ליידן תקט"ז), לוחות העיבור חלק ב' (הנובר תקי"ז) באתר HebrewBooks "רפאל לוי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) "רפאל לוי מהנובר", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית) (ערך כפול) ערן רביב, ספר "לוחות העיבור" לר' רפאל הלוי מהנובר: שני טפסים שונים. גיליונות ספרני היהדות כז (תשע"ד 2014) רפאל לוי מהנובר, דף שער בספרייה הלאומית משה מנדלסון, פני תבל, אמסטרדם, תרל"ב, באתר היברובוקס