laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
על עצמות המתים

על עצמות המתים (בפולנית: Prowadź swój pług przez kości umarłych) הוא רומן מאת אולגה טוקרצ'וק שיצא לאור בפולין ב-2009. הספר נכלל ברשימה הקצרה של פרס בוקר הבינלאומי ב-2019. הספר שואב את שמו מקטעי שירה של ויליאם בלייק הקרויים "משלי הגיהנום", הלקוחים מהיצירה נישואי העדן והשאול. In seed time learn, in harvest teach, in winter enjoy. Drive your cart and your plow over the bones of the dead. בכפר פולני נידח, על גבול פולין-צ'כיה, חיה אישה בודדה, ינינה שמה. היא טיפוס די מוזר שמתרחק מחברת בני האדם ומעדיף את חברת בעלי החיים. היו לה שני כלבים כחיות מחמד אך שניהם נעלמו. היא עבדה כמורה בבית ספר עד שפוטרה, וכעת מתפרנסת משמירה ותחזוקה במהלך החורף של בתים בכפר שבעליהם חוזרים לכפר רק בקיץ. את שעות הפנאי שלה היא מעבירה בעריכת מפות אסטרולוגיות ובתרגום שיריו של ויליאם בלייק. ערב אחד, מתגלית גופתו של השכן שלה בביתו, לאחר שנחנק לכאורה מעצם של חיה. ינינה מוצאת בבית השכן תצלום שמזעזע אותה שתוכנו נחשף בפרק הלפני אחרון. ינינה לא אהבה את השכן שמת, כיוון שהיא מתנגדת לציד בעלי חיים. בכך נפתחת שרשרת מיתות מוזרות של כמה מתושבי הכפר המבודד. הממצאים מעוררים את חשדה של ינינה שמדובר ברציחות ושהקשר בין הקורבנות הוא היותם ציידים. היא מחליטה לחקור את העניין בדרכים לא קונבנציונליות (כולל עריכת מפות אסטרולוגיות למתים), וזאת כדי לסייע למשטרה, המתמהמהת בפענוח הפרשה. היא מתחילה להאמין שייתכן כי בעלי חיים אחראים לרציחות מתוך נקמה. היא כותבת למשטרה המקומית, המתעלמת מהתיאוריה שלה. מפקד המשטרה, שנקרא על ידי ינינה - המפקד - גם הוא צייד ומאוחר יותר נמצא מת ליד מכוניתו. מות המפקד מחזק את אמונתה של ינינה, אך אף אחד לא מאמין לה. כאשר ינינה נחקרת במשטרה כעדה לזירת הפשע, קצין אחד מאשים אותה בכך שהיא מעריכה את יכולות בעלי החיים יותר מבני אדם. ינינה אומרת להם שהיא מעריכה את שניהם באופן שווה. אנטומולוג בשם בוריס - נקרא "בורוס" בפי ינינה, מגיע לכפר. הוא חוקר חיפושיות בסכנת הכחדה ומקווה לשכנע את ממשלת פולין להגן עליהן מפני הכחדה. ינינה אוהבת את בורוס ומאפשרת לו לעבור לגור איתה. הרומן עובד לקולנוע ב-2017. הסרט בשם Spoor (בפולנית: Pokot) שביימה הבמאית/תסריטאית הפולנית אניישקה הולנד (אנ') זכה בפרס אלפרד באואר (דוב הכסף) (אנ') בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. הספר הוקלט גם כספר שמע באנגלית בכמה גרסאות. ב-2019 יצאה גרסה בהקראת השחקנית הפולנייה ביאטה פושניאק (אנ') שזכתה בפרס AudioFile על ההקראה. וב-2020 גרסה בהקראת המתרגמת של הספר מפולנית לאנגלית, אנטוניה לויד-ג'ונס. הספר תורגם לאנגלית ב-2019 ובעברית יצא לאור בהוצאת "אחוזת בית" ב־2021. תורגם גם לשוודית, הולנדית, ספרדית ועוד. הספר באתר הספרייה הלאומית "על עצמות המתים": קראו את הפרק הראשון מתוך ספרה של זוכת פרס נובל, אולגה טוקרצ'וק, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2021 עופרה עופר אורן, "על עצמות המתים": חלום בלהות?, בבלוג "סופרת ספרים", 12 בנובמבר 2020 אריק גלסנר: "הנאורות שכנגד: ספרה של זוכת הנובל כתוב במיומנות ומהנה לקריאה, אך עם זאת הוא מבטא את מה שבעייתי בצדקנות", ידיעות אחרונות 7 לילות 24 ספטמבר 2021 Man Booker International shortlist dominated by female authors and translators, Guardian, ‏9 באפריל 2019 (באנגלית) Earphones Award Winner באתר AudioFile
ג'יימס בוקנייט

ג'יימס דייוויד בוּקנייט (באנגלית: James David Bouknight; נולד ב-18 בספטמבר 2000) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בעמדת הקלע. בוקנייט נולד וגדל בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ניו יורק. בשנת 2019 החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה – "יוקון האסקיז". בעונת 2019/2020 רשם ממוצעים של 13.0 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק, ובעונה העוקבת הפך לשחקן המוביל של ההאסקיז, ושיפר את תפוקתו ל-18.7 נקודות ו-5.7 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה, בה נבחר לחמישיית העונה של מחוז ACC, עזב את ליגת המכללות לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA. בדראפט ה-NBA‏ 2021 נבחר בוקנייט על ידי שארלוט הורנטס, בבחירה ה-11. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של בוקנייט בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2021, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ושוע פרימו

ג'ושוע לינקולן אלכסנדר פרימו (באנגלית: Joshua Lincoln Alexander Primo; נולד ב-24 בדצמבר 2002) הוא כדורסלן קנדי, שמשחק בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע. פרימו נולד וגדל בטורונטו שבקנדה. בשנת 2018 החל ללמוד ב"תיכון הנטינגטון" שבווירג'יניה המערבית, ושנתיים לאחר מכן חזר לטורונטו בכדי ללמוד ב"תיכון רויאל קראון". באפריל 2020 החל ללמוד באוניברסיטת אלבמה, והצטרף לקבוצת הכדורסל שלה – "אלבמה קרימזון". בעונתו היחידה בקבוצה, 2020/2021, קלע 8.1 נקודות בכ-22 דקות בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה עזב פרימו את ליגת המכללות, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA. פרימו, אשר פרשנים רבים צפו כי ייבחר במהלך הסיבוב השני של דראפט ה-NBA‏ 2021, נבחר במפתיע כבר בבחירה ה-12, על ידי סן אנטוניו ספרס. בגיל 18 ו-217 ימים, היה פרימו השחקן הצעיר ביותר שנבחר בדראפט זה. בתאריך 28 באוקטובר 2022 הודיעה קבוצת סן אנטוניו ספרס על שחרורו של פרימו מהקבוצה, לאחר שהתגלה כי נהג להטריד ולבצע מעשים מגונים במספר נשים שעבדו במועדון, כולל 9 פעמים בהם חשף את איבר מינו בפני פסיכולוגית שהתפטרה והחליטה לתבוע את המועדון. פרימו טען כי שוחרר כיוון שהוא מתמודד עם "התקפי חרדה נוראיים בשל טראומה אישית". הודעה זו באה לאחר שב-10 באוקטובר הודיעו על הארכת החוזה של פרימו לעונת 2023/2024. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA הסטטיסטיקות של פרימו בליגת המכללות, באתר sports-reference.com Primo, the youngest player and biggest surprise of the 2021 NBA Draft, can fit in with the Spurs, באתר CBS,‏ 8 באוגוסט 2021 רשימת הנבחרים בדראפט 2021, באתר basketball-reference.com ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פלטפורמת יונדאי E-GMP

פלטפורמת יונדאי E-GMP (באנגלית: Hyundai E-GMP platform) היא פלטפורמת רכב, שפותחה על ידי קבוצת יונדאי מוטור בשנת 2020 למכוניות חשמליות. היא מיועדת לשימוש בדגמים החשמליים של יונדאי מוטור, קיה וג'נסיס מוטורס. הפלטפורמה מיועדת לשימוש במכוניות חשמליות הן סדאן והן קרוסאוברים. היא מתאימה גם למכונית ספורט עד לתאוצה של 3.6 שניות ומהירות של 260 קמ"ש. היא כוללת סוללת ליתיום-יון שתאפשר טעינה מלאה ומהירה בתוך 18 דקות, וטווח נסיעה מרבי של 500 ק"מ. יונדאי איוניק 5 - משנת 2021. קיה EV6 - משנת 2021. ג'נסיס GV60 - משנת 2021. יונדאי איוניק 6 - מיולי 2022. קיה EV9. קיה EV4 (השקה מתוכננת ל-2022). יונדאי איוניק 7 (השקה מתוכננת ל-2024). מדיה וקבצים בנושא פלטפורמת יונדאי E-GMP בוויקישיתוף טעינה ב-18 דקות: פלטפורמת E-GMP החשמלית של קיה ויונדאי, באתר קארטיוב, ‏2 בדצמבר 2020 אביעד רייס, רצה קדימה: יונדאי חושפת פלטפורמה חשמלית חדשה, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏3 בדצמבר 2020 יונדאי חושפת את האיוניק 5, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2021-02-23 קיה מציגה את ה-EV6 החשמלי, באתר EV Magazine | מגזין רכב חשמלי, ‏2021-03-15 cartube, חשיפה ראשונה: 2022 ג'נסיס GV60 החשמלי, באתר cartube cartube, יונדאי חושפת את העיצוב של האיוניק 6 החשמלית, באתר cartube Joey Capparella, Kia EV9 Concept Looks Big and Chunky, Previews a Three-Row EV SUV, Car and Driver, ‏2021-11-17 (באנגלית אמריקאית) New Kia EV4 on course to grow electric SUV range, Auto Express (באנגלית) Caleb Miller, Hyundai Seven Concept Previews Electric SUV For Ioniq Sub-Brand, Car and Driver, ‏2021-11-17 (באנגלית אמריקאית)
דרוט

דרוט (בבלארוסית: Друць) הוא נהר בבלארוס, אחד מיובליו של הדנייפר. אורכו של הנהר הוא 295 קילומטרים, ואגן הניקוז שלו הוא כ-5,020 קמ"ר. בתחילתו, הוא מגיע לעיתים לרוחב של 1.5–2.5 קילומטרים. הנהר עובר במחוז ויטבסק, מחוז מוהילב ומחוז הומל. ערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן טולוצ'ין ורהצ'וב. מדיה וקבצים בנושא דרוט בוויקישיתוף Друть, האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה ערך זה הוא קצרמר בנושא גאוגרפיה של בלארוס ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הארכיון היהודי-אמריקאי

מרכז ג'ייקוב ראדר מרקוס של הארכיון היהודי האמריקאי (באנגלית: The Jacob Rader Marcus Center of the American Jewish Archives) הוא ארכיון אשר נוסד בשנת 1947, ומוקדש לתיעוד חיי הדת, הכלכלה, התרבות והחברה של יהדות ארצות הברית. מלבד הארכיון, פועל במרכז גם מרכז מחקר. הארכיון היהודי האמריקאי (AJA) נוסד בשנת 1947 על ידי ד"ר ג'ייקוב ראדר מרקוס, פרופסור בהיברו יוניון קולג'. במשך למעלה מחצי מאה, הארכיון היהודי-אמריקאי שומר על חומרים הקשורים להיסטוריה היהודית-אמריקאית. ד"ר מרקוס ניהל את הארכיון היהודי האמריקאי במשך ארבעים ושמונה שנים עד מותו. לאחר מכן ה-AJA נקרא על שמו של מרכוס. ד"ר גארי פ. זולה, אחד מתלמידיו של מרקוס, הפך למנהל הכללי השני של הארכיון ב-1 ביולי 1998. מרכז ג'ייקוב ראדר מרקוס הוא חטיבה אוטונומית למחצה של היברו יוניון קולג'. המרכז ממוקם בסינסינטי ומכיל למעלה מעשרה מיליון דפי תיעוד. הוא מכיל כמעט 8,000 רגל (2,400 מטרים) של ארכיונים, כתבי יד, חומרי הדפסה, צילומים, קלטות שמע ווידאו, מיקרופילם וחומרים גניאלוגיים. ארבעת תחומי הליבה של איסוף העניין הם רישומים של אישים ומוסדות יהודים אמריקאים בעלי משמעות היסטורית; רישומי היהדות הרפורמית האמריקאית; רישומי הקהילות היהודיות האמריקאיות עם התמקדות מיוחדת ביהודי סינסינטי וכן רישומים של היברו יוניון קולג'. מרכז מרקוס מפרסם גם פרסום חצי שנתי, The American Jewish Archives Journal (AJAJ). הוא מתעד ומשמר את החיים היהודיים בארצות הברית באמצעות פרסום מאמרים ומסמכים שנכתבו על ידי היסטוריונים אקדמיים ועצמאים מרחבי העולם. כתבי העת זמינים גם באופן מקוון. בשנת 1977 הארכיון ייסד את תוכנית המלגות שלו, אשר נועדה להביא חוקרים לסינסינטי על מנת שישתמשו באוסף הייחודי של ה-AJA וכן לשמש במה לפרסומי החוקרים. כיום במסגרת המרכז פועלים כ-12 חוקרים מלגאים. אתר האינטרנט של המרכז מציג תערוכות מקוונות, משאבים חינוכיים, תוכניות שמע וויזואלי וקישורים לאוספים מוסדיים אחרים. אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון היהודי-אמריקאי (באנגלית) הארכיון היהודי-אמריקאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "''American Jewish Archives Journal". Americanjewisharchives.org. נבדק ב-2013-07-10. "AJA Fellowship Program". Americanjewisharchives.org. נבדק ב-2013-07-10.
מחלף בייט

מחלף בייט הוא מחלף בירושלים, בסמוך לרמת בית הכרם ולבית החולים שערי צדק. המחלף (כמו גם הרחוב שתחילתו בהר הרצל וסופו בגבעת מרדכי) קרוי על שם שמואל (הנס) בייט, ומחבר את בית הכרם, ציר הרצוג וכביש בגין לכביש 16. שמואל (הנס) בייט נולד בגרמניה. ב 1935 עלה ארצה והפך לעוזרה האישי של הנרייטה סאלד, המנהלת של עליית הנוער. עם מותה ב 1945 עמד בייט בראש הארגון. במסגרת עבודתו ביקר את הילדים במחנות העקורים באירופה, קלט אותם בארץ, טרח על שילובם בקיבוצים ובמושבים, היה אוזן קשבת לפניותיהם האישיות ודאג לקידומם המקצועי והאישי. ב 26 בדצמבר 1947 חזר מתל אביב לירושלים מנסיעת עבודה ברחבי הארץ. באזור לטרון הותקפה שיירת האוטובוסים בה נסע. בייט שלף אקדח וירה לעבר התוקפים. תוך כדי כך נפגע ונהרג. הוא נטמן בבית הקברות בהר הזיתים. בניית המחלף נועדה למנוע את הפקקים בכניסה זו לעיר באמצעות עידוד תחבורה ציבורית. התוכניות להקמת המחלף אושרו בינואר 2018 והעבודות החלו ביולי 2019. במסגרת הבנייה קמו מנהרה באורך של כ־900 מטרים ושני גשרי הולכי רגל (באורך 50 מטרים כל אחד). בנוסף על כך, המחלף מכיל חניון "חנה וסע" וחיבור לקו האדום של הרכבת הקלה. העבודות מתבצעות על ידי החברות שפיר ופיצרוטי. ביוני 2021 קרס חלק מחניון בבית החולים שערי צדק. לאחר הקריסה נחשד כי החפירות להקמת המחלף הן אלו שגרמו לקריסה. בסוף אוגוסט 2022 נפתח המחלף עם פתיחת כביש 16. מחלף בייט, באתר תוכנית אב לתחבורה, ‏6 באוגוסט 2018 צפו: כך ייראה מחלף בייט סמוך לשערי צדק, באתר mynetjerusalem, ‏23 באוגוסט 2018 העבודות לסלילת כביש 16 יצאו לדרך: האם הפקקים צפויים להסתיים?, באתר כל העיר ירושלים, ‏11 ביולי 2019 פרויקט מחלף בייט - המשך כביש 16, באתר דן בן עמרם "אושרה תוכנית להקמת מחלף שיחבר בין כביש 16 לכניסה לירושלים". TheMarker. נבדק ב-2021-08-22. צפו: כך נפרצה המנהרה החדשה בכביש 16, בדרך לירושלים, באתר סרוגים, ‏25 במרץ 2021 "עבודות כביש 16: הושלמה כריית מנהרת הר נוף; הפתיחה עשויה להתקרב". TheMarker. נבדק ב-2021-08-22. קריסת החניון: במה מתמקדת הבדיקה, והאם יש סיכוי למקרה דומה בת"א?, באתר ynet, 9 ביוני 2021 אחרי הקריסה בשערי צדק: נבדק אם החניון התמוטט בגלל חפירות כביש, באתר ynet, 7 ביוני 2021 חיים גולדיטש, נחנך כביש גישה חדש לירושלים: "בשורה אדירה לעיר", באתר ynet, 31 באוגוסט 2022
מועדון הספורט אורחובו

מועדון הספורט אורחובו (ברוסית: Клуб спорта «Орехово», נודעה בכינוי "מורוזובצי"), בקיצור KSO הייתה קבוצת כדורגל רוסית שהוקמה בעיר אורחובו בפלך מוסקבה בשנת 1909 על ידי שני אחים מאנגליה, קלמנט והארי צ'ארנוק. הקבוצה התמודדה באליפות מוסקבה והייתה אחד המועדונים הראשונים שהוקמו באימפריה הרוסית. מקבוצה זו התפתחה בהמשך קבוצת זנאמיה טרודה. ערך מורחב – אצטדיון זנאמיה טרודה הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון זנאמיה טרודה הרב-תכליתי המכיל 2,500 מושבים. זהו אחד מאצטדיוני הכדורגל הוותיקים ברוסיה, בנייתו הושלמה בשנת 1912 והוא נחנך ב-7 באפריל 1914 במשחק שנערך בין קבוצת אורחובו לנבחרת אוניברסיטת לונדון. אליפות מוסקבה זכייה (4): 1910, 1911, 1912, 1913 "Футбольный клуб "Знамя Труда"". Футбольный клуб Знамя Труда - официальный сайт (ברוסית). MU GFC "Znamya Truda". נבדק ב-13 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה)
2000 במדע

רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו בשנת 2000. באי נלסון הנמצא לחופי אלכסנדריה במצרים, חשף הארכאולוג האיטלקי ד"ר פאולו ג'לו, קבוצה של קברים משנת 1798, ובהם שרידי חללי חיל הנחתים המלכותי, קצינים וחיילים שהשתתפו בקרב הנילוס. 26 ביוני - פרסום טיוטה ראשונית של הגנום האנושי, פרויקט מיפוי שהחל ב-1990 במטרה לקבוע את רצף הבסיסים המרכיבים את הקוד הגנטי של בני האדם ולזהות בהם אתרים פונקציונליים. 14 בדצמבר – פרסום ריצוף הגנום של תודרנית לבנה בכתב העת המדעי Nature. תחילתו של המיזם מפקד החיים בים (Census of Marine Life), ארגון בינלאומי של חוקרים שנועד להעריך ולהסביר את המגוון, התפוצה, והשפע של החיים באוקיינוסים. 4 במאי – התקבצות נדירה נצפית במולד הלבנה הכוללת את שבע גרמי השמיים הקלאסיים: שמש ירח כוכב חמה, נוגה, מאדים, צדק ושבתאי. 14 בפברואר – גשושית NEAR Shoemaker הגיע לארוס. 1 באוקטובר – הפעלת Folding@home, פרויקט חישוב מבוזר קהילתי. פרס נובל פרס נובל לפיזיקה - ז'ורס אלפרוב מרוסיה והרברט קרמר מגרמניה, על פיתוח הטרו-מבנים מולכים למחצה המשמשים באלקטרוניקה מהירה ואופטית; ג'ק קילבי מארצות הברית, על חלקו בהמצאת המעגל המשולב. פרס נובל לכימיה - אלן היגר ארצות הברית, אלן מקדיארמיד ניו זילנד, הידקי שירקאווה יפן, על גילוי ופיתוח פולימרים מוליכים. פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה - פול גרינגרד מארצות הברית, על שהראה כי מוליכים עצביים פועלים על התא ויכולים להפעיל מולקולה מרכזית הידועה בשם DARPP-32; אריק קנדל מארצות הברית, על שתיאר כיצד זיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך מתבטאים ברמה המולקולרית; ארוויד קרלסון משוודיה, על גילוי דופאמין כמוליך עצבי וביאור תפקידו בפעילויות מוטוריות ומנטליות ובהפרעות בהם. פרס טיורינג - אנדרו יאו, על תרומתו היסודית בתאוריית החישוביות, לרבות תאוריות מבוססות-סיבוכיות של יצירת מספרים פסבדו-אקראיים, קריפטוגרפיה וסיבוכיות תקשורת. פרס ישראל רפאל משולם - חקר הכימיה. יוסף זינגר - הנדסה וטכנולוגיה. אמיר פנואלי - חקר מדעי המחשב. 14 באפריל – פיל כץ, מתכנת מחשבים יהודי-אמריקאי, התפרסם בעיקר על המצאת פורמט הקבצים Zip לדחיסת נתונים, (נולד ב-1962) 26 ביולי – ג'ון טוקי, סטטיסטיקאי, מתמטיקאי, כימאי, ידוע בגלל עבודתו על פיתוח אלגוריתם FFT ותרשים הקופסה (Box plot), (נולד ב-1915). 4 באוגוסט – מיכאל שווארץ, כימאי ממוצא יהודי, בעל שם עולמי בתחומי הכימיה הפיזיקלית, מגלה "פולימרים חיים", (נולד ב-1909) 20 בספטמבר – גרמן טיטוב, קוסמונאוט סובייטי השני ששוגר לחלל (נולד ב-1935). 4 באוקטובר – מייקל סמית', כימאי קנדי, חתן פרס נובל לכימיה על עבודתו בפיתוח המוטגנזה המכוונת (נולד ב-1932). 15 באוקטובר – קונרד אמיל בלוך, ביוכימאי אמריקאי-גרמני, יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1964 על מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן (נולד ב-1912). 17 בנובמבר – לואי נל פיזיקאי צרפתי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1970 על עבודתו ותגליותיו בתחום האנטי-פרומגנטיות ופרומגנטיות שהובילו ליישומים חשובים בפיזיקת מצב מוצק, (נולד ב-1904) 20 בנובמבר – ניקולאי דולז'אל, פיזיקאי סובייטי, מראשי פרויקט הגרעין (נולד ב-1899). מדיה וקבצים בנושא 2000 במדע בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הרכבת התחתית של מינכן

הרכבת התחתית במינכן (בגרמנית: U-Bahn München, או-באן מינכן) היא מערכת הסעת המונים חשמלית בעיר מינכן, בוואריה שבגרמניה. המונח או-באן הוא קיצור של "אונטרגרונדבאן" - "רכבת תחתית" בגרמנית. המערכת נפתחה בשנת 1971 וכיום היא כוללת 100 תחנות בשמונה קווים שונים שאורכם הכולל הוא 103 ק"מ. את המערכת מפעילה ומתחזקת חברת מונשנר ורקהרסגלסלשאפט (Münchner Verkehrsgesellschaft או בקיצור MVG). מדיה וקבצים בנושא הרכבת התחתית של מינכן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של מינכן
יקיר העיר

בישראל, יקיר העיר הוא אות הוקרה (אנ') עירוני, המוענק על ידי עירייה לתושבים ותיקים, שבלטו בעשייה הציבורית ובתרומה לקהילה. הענקת התואר מביעה את הערכת העיר, תושביה והעומדים בראשה לאנשים, אשר השקיעו מאמץ והשפיעו בעשייתם על התפתחות העיר וחיי הקהילה בה. אותות מקבילים קיימים במדינות אחרות, כגון הענקת מפתח לעיר או "Freedom of the City" בארצות דוברות האנגלית. האות יוענק לתושבים המתגוררים בעיר, על פעילות ראויה לציון וייחודית שעיקרה בעיר, או לטובת העיר ותושביה או לכבודם. כל תושב, ארגון או חבר מועצת העיר רשאי להגיש לעירייה המלצה למועמדות, כאשר לרוב מועמדים זכאים הם מעל גיל 65, שעיקר פעילותם הציבורית הייתה בעיר או למענה. את מקבלי האות בוחרת ועדה שרוב חבריה הם חברי מועצת העיר בראשות ראש העירייה. מרבית העיריות קובעות בתקנון תנאי סף לקבלת האות: האות יוענק לאדם יחיד (ולא לקבוצה או ארגון) תושב העיר בעת הגשת המועמדות והלאה מבוגר (למשל מעל גיל 65 בירושלים, 70 בתל אביב-יפו) מתגורר בעיר פרק זמן משמעותי. בחלק מהעיריות לא מוגדר זמן ובחלקן נקבע זמן מינימלי (למשל בחולון נדרשות 20 שנות מגורים ובגבעתיים 30 שנים). עם זאת, יש לכך יוצאים מן הכלל, כגון האות שהוענק למרים בן-פורת ב-1982 והכרה בחסידי אומות העולם המתגוררים בעיר כיקיריה. האות מוענק בטקס חגיגי במעמד ראש העיר, לרוב ביום סמלי, כגון יום העצמאות, יום ירושלים וכדומה. האות המוענק הוא תעודת כבוד מטעם העירייה ואותות נוספים כגון סיכת זהב. קיימים אותות נוספים: עיריית באר שבע למשל מעניקה מגילת קלף בה מפורטת עילת הענקת העיטור ומדליון בצורת סמל העיר. בנוסף, מוזמנים יקירי העיר לכל אירוע חגיגי פומבי, שמם נרשם בספר יקירי העיר והם מקבלים תו לחניה חינם. האות עשוי להינתן באחד מתחומים הבאים כגון תעשייה, אדריכלות, חינוך, תרבות, אמנות וכו'. אם זוכה האות נפטר לפני הענקת האות, יוענק האות לקרוב משפחתו. יקיר באר שבע יקיר חיפה יקיר ירושלים יקיר העיר תל אביב-יפו מדיה וקבצים בנושא יקיר העיר בוויקישיתוף יקיר העיר חולון יקיר העיר גבעתיים עיריית באר שבע - יקיר העיר
זוגניות

זוגניות (שם מדעי: Zygomycota) היא מערכה בממלכת הפטריות. שמה המדעי של המערכה נגזר משמם של מבנים עמידים בשם zygosporangia הנוצרים בעת רבייה מינית. במערכת הזוגניות קיימים למעלה מ-1,000 מינים. רובם חיים בבתי גידול יבשתיים, בעיקר בתוך האדמה או על צמחים מרקיבים ובעלי-חיים. הקורים של הזוגניות הם בעלי תאים רב-גרעיניים. הם בעלי מחיצות רוחב (septum) המחלקות אותם רק היכן שנוצרים תאי רבייה. מדיה וקבצים בנושא זוגניות בוויקישיתוף זוגניות, באתר ITIS (באנגלית) זוגניות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) זוגניות, באתר Tropicos (באנגלית) זוגניות, באתר GBIF (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רמת מרקהאם

רמת מרקהאם או מישור מרקהאם (באנגלית: Markham Plateau) היא רמה מישורית ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה. הרמה משתרעת דרומה מהר מרקהאם. אורכה של הרמה 19 קילומטרים. הרמה קטנה בשטחה, אולם נישאת מעל סביבתה. גובהה של הרמה 3,558 מטרים מעל פני הים; רמת מרקהאם היא האתר ה-113 בגובהו באנטארקטיקה. הרמה מפרידה בין הקרחונים הזורמים לכיוון מזרח - לבין הקרחונים הזורמים לכיוון מערב, שבחלק הצפוני של רכס המלכה אליזבת. הרמה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960– 1962. שמה של הרמה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. שמה של הרמה ניתן לה, בעת שניתן שמו של הר מרקהאם הסמוך לרמה. הר מרקהאם נקרא על שמו של סר קלמנס מרקהאם, אשר, בהיותו נשיא החברה הגאוגרפית המלכותית, יזם ותכנן את משלחת דיסקברי, ובחר את רוברט פלקון סקוט כמפקד המשלחת. • M. G. Laird, G. D. Mansergh & J. M. A. Chappell (1971), Geology of the Central Nimrod Glacier area, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 14:3, 427-468, DOI: 10.1080/00288306.1971.10421939 רמת מרקהאם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית רמת מרקהאם באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד רמת מרקהאם באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה רמת מרקהאם באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה רמת מרקהאם באתר mindat ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מקור שמו של הר מרקהאם ושמה של רמת מרקהאם
אלברטו דה קוסטה פריירה

אלברטו דה קוסטה פריירה (בפורטוגזית: Alberto Da Costa Pereira;‏ 9 בנובמבר 1930 – 10 בדצמבר 1990) היה כדורגלן ומאמן פורטוגזי, ששיחק בעמדת השוער. קוסטה פריירה נולד למשפחה אפריקאית-לבנה, בנקאלה מהמושבה הפורטוגזית מוזמביק, והמועדון בנפיקה הבחין בו כאשר שיחק בספורטינג לורנסו מרקס. ב-1954 חתם בבנפיקה ותפס את מקומו מיד, ערך 26 הופעות בעונתו הראשונה ב-1954/55 וזכה בה בליגה הפורטוגלית, אחת מתוך השמונה שזכה בהמשך הקריירה. מחוץ לפורטוגל, קוסטה פריירה זכה פעמיים ברצף עם בנפיקה בגביע אירופה לאלופות בשנים 1961 ו-1962, והפסיד שני גמרים בשנים 1963 ו-1965. האחרון מביניהם היה נגד אינטר מילאנו בסן סירו, בו קבוצתו הפסידה 1–0 משער של שחקן היריבה ז'איר דה קוסטה. טעות של קוסטה פריירה הובילה לשער כאשר ז'איר בעט כדור שטוח לפינה הקרובה, תוך כדי שהוא מחליק על הדשא. קוסטה פריירה הגיע לכדור והיה צריך לקלוט אותו, אך הכדור חמק מתחת לידיו וחדר לרשת. סיכוייה של בנפיקה לחזור למשחק היו נמוכים ונפגעו עוד יותר במהלך המחצית השנייה, כשקוסטה פריירה נפצע ונאלץ לנטוש את השער. בהיעדר חילופים באותה התקופה, נאלץ בלם הקבוצה ז'רמאנו דה פיגיירדו להיכנס במקומו לשער. למשך יותר מ-30 דקות בנפיקה נאלצה לשחק עם עשרה שחקנים. קוסטה פריירה פרש ממשחק ביוני 1967 כשהוא כמעט בן 38, הספיק לערוך במהלך הקריירה 358 הופעות רשמיות עבור בנפיקה. הוא נפטר בליסבון ב-25 באוקטובר 1990, בגיל 60. קוסטה פריירה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל ב-22 במאי 1955 בניצחון 1–3 על אנגליה בפורטו. הוא עמד בשער במסע המוקדמות המוצלח למונדיאל 1966, אך במונדיאל עצמו התעלם ממנו המאמן הברזילאי אוטו גלוריה, מאמן בנפיקה שלו לשעבר, עקב יכולת חלשה שהציג קוסטה פריירה והנבחרת סיימה בלעדיו במקום השלישי. בנפיקה ליסבון אליפות פורטוגל (8): 1954/55, 1956/57, 1959/60, 1960/61, 1962/63, 1963/64, 1964/65, 1966/67 הגביע הפורטוגלי (5): 1954/55, 1956/57, 1958/59, 1961/62, 1963/64 גביע אירופה לאלופות (2): 1960/61, 1961/62 אישיים הרכב השנה של מגזין וורלד סוקר: 1965 מדיה וקבצים בנושא אלברטו דה קוסטה פריירה בוויקישיתוף אלברטו דה קוסטה פריירה, באתר Transfermarkt אלברטו דה קוסטה פריירה, באתר WorldFootball.net אלברטו דה קוסטה פריירה, באתר National Football Teams אלברטו דה קוסטה פריירה, באתר FootballDatabase.eu
כבודו (סדרת טלוויזיה רוסית)

כבודו (ברוסית: Ваша честь) היא סדרת טלוויזיה רוסית בת 8 פרקים בכיכובו של אולג מנשיקוב, של רשת REN TV. הסדרה מהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה הישראלית בשם זה (2017–2019), שנוצרה על ידי רון ניניו ושלמה משיח. הסדרה הופקה עבור ספק שירותי הזרמת מדיה more.tv וערוץ REN TV הרוסי. פרק הבכורה שודר ב-2 בדצמבר 2021. השופט בעל העקרונות ורב ההשפעה מיכאיל רומנוב, מגלה שבנו אנטון דרס רוכב אופנוע ונעלם מזירת הפשע. רומנוב מחליט ללא היסוס לקחת את בנו למשטרה: עליו להודות על חטאו ולהיענש. אבל מהר מאוד מתברר שרוכב האופנוע הוא בנו של אחד הפושעים המסוכנים בעיר, אותו שלח רומנוב אישית לכלא שנה קודם לכן. השופט מבין שהודאה בתאונה פירושה גזר דין מוות על בנו והוא מוכן לעשות הכל כדי להצילו. מיכאיל רומנוב הוא שופט בבית המשפט המחוזי בעיר בפרימוריה. רומנוב מפורסם בדבקותו בעקרונות ובחוסר השחיתות: החוק והצדק בשבילו הם מעל לכל. יום אחד הוא מגלה שבנו אנטון בבעיה. בלי לשאול, הוא לקח מכונית ופגע בה ברוכב אופנוע ולאחר מכן נמלט ממקום הפשע. רומנוב מחליט בלי להסס לקחת את בנו למשטרה: עליו להודות ולהיענש. אך עד מהרה מתברר כי רוכב האופנוע הוא דניאל ראזין, בנו של אחד מראשי הפשיעה המסוכנים ביותר בעיר, שהוא שלח אישית לכלא לפני שנה. רומנוב מבין שהודאה בתאונה פירושה לדון את אנטון למוות בטוח. האם השופט יצליח להציל את בנו ואילו קורבנות הוא מוכן להקריב לשם כך? אולג מנשיקוב ולדיסלב מילר אלכסיי סרבריאקוב אולגה טומאיקינה דריה אורסוליאק רוסטיסלב ברשאואר הסדרה הוכרזה לראשונה על ידי more.tv בשנת 2020, כאשר בתחילת 2021 אולג מנשיקוב לוהק לגלם את התפקיד הראשי. הצילומים החלו באפריל 2021 ונמשכו עד סוף יוני 2021 ונערכו בעיר מוסקבה. אתר האינטרנט הרשמי של כבודו (ברוסית) "כבודו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Ваша честь (2021)". פרופיל, באתר vokrug.tv Ваша честь. Тизер-трейлер (2021) more.tv https://www.kinopoisk.ru/media/news/4005448/
סטורנין אלאגבה

סטורנין אלאגבה (בצרפתית: Saturnin Allagbé; נולד ב-22 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת השוער בבוטב וראטסה. אלאגבה, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל קוטונו וכאשר הגיע לגיל 17, אלאגבה הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ 2014, אלאגבה הצטרף לשאמור ניור. רק ב-15 באפריל 2016, אלאגבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד רד סטאר. עם השנים, הפך אלאגבה לשוער הראשון של המועדון. בנובמבר 2019, אלאגבה נפצע בקרסול ונעדר כחודשיים מהמועדון. ב-2 באוקטובר 2020, אלאגבה חתם בדיז'ון מליגת העל הצרפתית, במדיה רשם 5 הופעות בליגה. ב-22 ביולי 2021, אלאגבה הושאל לוואלנסיין עד לסיום העונה, אך חזר לדיז'ון ב-10 בינואר. בקיץ 2024 חתם בבוטב וראטסה מליגת העל הבולגרית. ב-9 בפברואר 2011, אלאגבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין, בהפסד 3-2 ללוב. סטורנין אלאגבה, באתר Transfermarkt סטורנין אלאגבה, באתר Soccerway סטורנין אלאגבה, באתר National Football Teams סטורנין אלאגבה, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סטורנין אלאגבה".