laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
היא ענדה סרט צהוב

היא ענדה סרט צהוב (באנגלית: She Wore a Yellow Ribbon) הוא מערבון אמריקאי משנת 1949 בבימויו של ג'ון פורד, עם ג'ון וויין בתפקיד הראשי. זה השני בטרילוגית המערבונים של פורד-וויין, אחרי "מבצר האפאצ'ים" (1948) ולפני "ריו גראנדה" (1950). שם הסרט נובע מהשיר הפופולרי "היא ענדה סרט צהוב" שהתפרסם במלחמת העולם הראשונה, עבר שינוי מילים ומנוגן במצעדים בארצות הברית וברחבי העולם. מקורו במנהג של נשות הצפון במלחמת האזרחים האמריקאית לענוד סרט צהוב עד שאהוביהם יחזרו מהמלחמה. השיר ידוע גם בביצוע של האחיות אנדרוז ומקהלת מיץ' מילר. וינטון הוק זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - צבע. פרנק נאנגט ולורנס סטאלינגס היו מועמדים לפרס גילדת הכותבים של אמריקה למערבון הטוב ביותר. הסרט צולם בעמק מוניומנט בו צולמו מערבונים רבים. קפטן נתן בריטלס (ג'ון וויין) מפקד על פלוגת פרשים של צבא ארצות הברית במצודת "פורט סטארק". הוא עומד לפרוש מהצבא לאחר שירות של ארבעים שנה. השנה היא 1876 לאחר ניצחון האינדיאנים על צבאו של ג'ורג' ארמסטרונג קסטר בקרב קרב ליטל ביגהורן. בעקבות הניצחון התעוררות רגשות המלחמה בשבטי שאיין והאפאצ'י ותפקידו האחרון של בריטלס הוא למנוע המשך מלחמות האינדיאנים. את בריטלס משרת סרג'נט קווינקנון (ויקטור מקלגלן) שמכור לטיפה המרה. קציניו הם לוטננט ראשון פלינט קוהיל (ג'ון אגר) ולוטננט שני רוס פנל (הארי קארי ג'.). על החיילים מפקד סרג'נט טייר (בן ג'ונסון) לוחם לשעבר בצבא הקונפדרציה. מפקד המצודה מייג'ור מק אולשארד (ג'ורג' אובראיין) מטיל על בריטלס ללוות את אשתו אבי (מילדרד נטוויק) ואחייניתו אוליביה (ג'ואן דרו) לSudros Wells משם יעלו על כרכרה מזרחה. על חסדיה של אוליביה היפהפייה מתחרים שני הקצינים קוהיל ופנל. היא עונדת סרט צהוב וכל אחד חושב שזה למענו. כשהם מגיעים למקום מסתבר שהאינדיאנים התקיפו והציתו אותו. הם מטפלים בפצועים וחוזרים עם האנשים לפורט סטארק בהרגשת תבוסה. בריטלס יוצא לדבר עם ראש השבט כמשימה אחרונה לפני פרישתו. לפני היציאה עורכים לו פקודיו מסדר פרידה ומגישים לו שעון כסף כמתנת פרידה. הפגישה עם ראש השבט היא מוצלחת ונשיהם מעשנים מקטרות שלום אך בריטלס מבחין שצעירי השבט שואפים למלחמה. הם גם הרגו את סוחר הנשק ושדדו את רוביו. בריטלס מתכן התקפה על מכלאות הסוסים שלהם. בהתקפה מתחוללת מהומה והסוסים בורחים צפונה ולשבט לא נותר ברירה אלא לסגת. בריטלס עוזב לקליפורניה אך באמצע הדרך מגיע אליו סרג'נט טייר ומודיע לו כי הגנרלים פיליפ שרידן וויליאם שרמן והנשיא יוליסס ס. גרנט החליטו להעלותו לדרגת לוטננט קולונל. הוא חוזר לפורט סטארק ונוכח בטקס האירוסין של לוטננט קוהיל ואוליביה. הוא מקבל זר פרחים ומניח אותו על קברה של אשתו המנוחה בבית הקברות הסמוך. מדיה וקבצים בנושא היא ענדה סרט צהוב בוויקישיתוף "היא ענדה סרט צהוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "היא ענדה סרט צהוב", באתר נטפליקס "היא ענדה סרט צהוב", באתר AllMovie (באנגלית) "היא ענדה סרט צהוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "היא ענדה סרט צהוב", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "היא ענדה סרט צהוב", באתר Metacritic (באנגלית) "היא ענדה סרט צהוב", באתר אידיבי "היא ענדה סרט צהוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון להיא ענדה סרט צהוב, באתר יוטיוב יציאה למשימה על רקע של "היא ענדה סרט צהוב", באתר יוטיוב היא ענדה סרט צהוב - האחיות אנדרוז, באתר יוטיוב היא ענדה סרט צהוב - מקהלת מיץ' מילר, באתר יוטיוב
דניאלסון

האם התכוונתם ל... בריאנה מוניק דניאלסון – מתאבקת אמריקאית בריאן דניאלסון – מתאבק אמריקאי קארל איבן דניאלסון – דיפלומט שוודי קיקי דניאלסון – זמרת שוודית
אברהם שלוש

האם התכוונתם ל... אברהם שלוש – סוחר ומנהיג העדה היהודית ביפו. אבי משפחת שלוש, ממייסדי נווה צדק ואחוזת בית. אברהם שלוש – רבה של כפר סבא. אברהם מאיר שלוש – ראש אבות בתי הדין בחיפה.
קאסטת הואישיה

ואישיה (בסנסקריט: वैश्य) היא אחת מארבע הוארנות במדרג הקסטאי בחברה ההודית והנפאלית. נמצאת במקום השלישי במדרג הקסטאי. בני קאסטת הואישיה ידועים בעיסוקם במסחר, בנקאות, בעלות על שטחים, אחזקה של עדרי חיות. ואישיה היא הקסטה השלישית במדרג הקאסטות. הקאסטה הראשונה היא הברהאמינים, הכהנים ואנשי הדת. הקאסטה השנייה היא הקשטרייה, הלוחמים. הקאסטה השלישית היא הואישיה, הסוחרים. והרביעית היא השודרה, המשרתים והעבדים. מקורה של קאסטת הואישיה הוא במזמור 'המנון לאדם' בה מתוארת צמיחת הואישיה מהבטן והירכיים כסימן לכח יצרני ופוריות. קאסטת הואישיה כאחת משלושת הקאסטות הראשונות רשאית ללמוד את כתבי הקודש. אחד מהאנשים הבולטים שנחשב ואישיה הוא מהאטמה גנדי. מדיה וקבצים בנושא קאסטת הואישיה בוויקישיתוף קאסטת הואישיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אלברט גרוס

אלברט גרוס (בהונגרית: Grósz Albert; נאג'ווארד, 12 בינואר 1819 – נאג'ווארד, 18 במרץ 1901) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, רופא עיניים, מנהל בית חולים. הוא היה חבר בשושלת רופאי העיניים רב-דורית. אביו היה פרידייש גרוס (1798–1858), בנו היה אמיל גרוס (1865–1941), ונכדו היה אישטוואן גרוס (1909–1985), כולם היו רופאי עיניים. אלברט גרוס סיים את הגימנסיה בנאג'ווארד והמשיך את לימודיו באוניברסיטת וינה, שם קיבל ב-1845 את התואר ברפואה, וכן הסמכה בכירורגיה וברפואת עיניים. לאחר סיור לימודי קצר בחו"ל השתקע בנאג'ווארד ב-1846. בתקופת מהפכת 1848 בהונגריה ומלחמת העצמאות (כפי שההונגרים מכנים) בשנים 1848–1849 היה תחילה רופא צבאי כללי ב"מחנה דנובה התחתונה" של הצבא ההונגרי ולאחר מכן מנהל בתי החולים הצבאיים בנאג'ווארד. מ-1852 עד 1867 היה הרופא הראשי של העיר נאג'ווארד ומ-1867 היה גם רופא משפטי מלכותי. בשנת 1867 קיבל את צלב הכבוד המוזהב של מסדר פרנץ יוזף. ב-1858 קיבל לידיו את ניהול בית החולים לעיניים שייסד אביו, פרידייש גרוס. הוא היה "חבר יוצא מן הכלל" ב"מועצה הלאומית לבריאות הציבור" בהונגריה. הם הופיעו תדיר בכתבי העת הבאים: מאגר רפואי - Orvosi Tár (1848. פרוטוקול לגבי ההצעה שנבחרה על ידי ועד הרופאים של העיר פשט) שבועון רפואי - (Orvosi Hetilap 1866-1864. המכון לרפואת עיניים של נאגווארד 1863–1865) רופאים וחוקרי טבע הונגרים (1864). מחלות עיניים וסיבות נפוצות לקטרקט בהונגריה) כתב עת למורים עממיים - Néptanítók Lapja (1868. מה צריך לעשות כדי להגן על יילודים מעיוורון תמידי?) ההשפעה הטובה של מעונות יום לתינוקות, למען האנשים העובדים. נאג'ווארד, 1853 הזמנה למענקים למעונות יום. נאג'ווארד, 1854 המרחצאות של נאג'ווארד. מדריך לשימושים של תושבי הספר. נאג'ווארד, 1855 על מחלות עיניים במצרים. נאג'ווארד, 1860 (גם בגרמנית) מגלגלי העיניים של יילודים. בודפשט, 1883 (אותו הדבר בגרמנית. בודפשט, 1883) דיווחי בית החולים לעיניים של נאג'ווארד אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים. בודפשט, מכבי, 2001 פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944 לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. אלברט גרוס יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של רופאים הונגרים. 1894 שנתון של הסתדרות הרפואית של פשט 1855
Infinity

האם התכוונתם ל... Infinity (שיר של ג'יימס יאנג) Infinity (שיר של מריה קארי)
Nightingale

האם התכוונתם ל... Nightingale (שיר של דמי לובאטו) Nightingale (אלבום מחזמר) Nightingale (תוכנה)
מבצע בלוקבאסטר

מבצע בלוקבאסטר היה השלמת מבצע ממשי הגדול יותר שנערך על ידי הארמייה הקנדית הראשונה, שתוגברה על ידי הקורפוס ה-30 מהארמייה הבריטית השנייה מסוף פברואר עד תחילת מרץ 1945. בפברואר 1945 ציפו בעלות הברית להיות מסוגלות לכבוש את הרייכסוואלד ליד קלווה בתוך שלושה עד ארבעה ימים. לפני כן, הם התקדמו במהירות: לאחר מבצע בלקקוק (כיבוש משולש הרור בין רורמונד, היינברג וסיטארד) בין 14 ל-26 בינואר, הוורמאכט הגרמני פינה את עמדת מאס-רור בין היינברג לפנלו ללא קרב, כדי להימנע מכיתור. אולם, הקרב התמשך, בין השאר בגלל תקופה של מזג אוויר סוער שמנע מבעלות הברית לנצל באופן מלא את העליונות האווירית המוחלטת שלהן. מבצע ממשי היה איטי ויקר מהצפוי והמפקד הקנדי, הגנרל הארי קריראר, החליט להשיק את 'מבצע בלוקבאסטר' ב-26 בפברואר 1945. שלוש דיוויזיות בריטיות וקנדיות התקדמו דרום-מזרחה, ותפסו עמדות גרמניות לא מוכנות ביער הוכוולד, לפני התקדמות לקסאנטן. ב-27–28 בפברואר נערך קרב שריון גדול בין הכוחות הקנדיים לגרמנים על תחנת הרכבת במרינבאום, במהלכו הושמדה 40% מהעיר. התקפות על פער הוכוולד החלו ב-27 בפברואר ונמשכו עד 2 במרץ, כאשר רגימנט אגם סופריור, שסבל אבדות כבדות, פרץ ואיבטח את הקצה המערבי של היער. לאחר הקרב חברו הכוחות עם הארמייה האמריקאית התשיעית בברנדונק, ליד גלדרן ב-3 במרץ. הקרב על פער הוכוולד היה הנושא של פרק בסדרה התיעודית "קרבות הטנקים הגדולים". ותיקים משני הצדדים מסרו עדויות על אלימות הקרב. הקנדים בפרט דיברו על העקשנות של חיילים גרמנים באזור הריין בעוד שחיילים גרמנים לשעבר מסרו עדויות על חוויותיהם שלהם עם הקנדים. מדיה וקבצים בנושא מבצע בלוקבאסטר בוויקישיתוף
הדיוויזיה ה-180 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-180 (בגרמנית: 180. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-25 בנובמבר 1939, על בסיס מפקד חילות החלפה X/2 בברמן, והועמדה תחת פיקוד קורט וויטאש. ב-18 בספטמבר 1944 הועברה הדיוויזיה להולנד כדיוויזיה מבצעית מס' 180, ולחמה שם במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-2 בנובמבר 1944 אורגנה הדיוויזיה מחדש וצורפו לה כוחות מדיוויזיית הרגלים המבורג, והיא הועמדה תחת פיקוד ברנהרד קלוסטרקמפר. כמה חלקים מהדיוויזיה שלא נוצלו בלחימה עברו רפורמה מאוחר יותר להדיוויזיה מס' 480. הדיוויזיה לחמה באזור פנלו במהלך הקרב על הבליטה, ולאחר מכן לחמה במהלך קרב הרייכסוואלד כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה. הדיוויזיה נמחצה במהלך מבצע ורסיטי, ולאחר מכן נדחקה לכיס הרוהר, שם הושמדה באפריל 1945. קורט וויטאש (25 בנובמבר 1939–10 בינואר 1940) מרטין גילברט (10 בינואר 1940–24 בינואר 1942) הרברט למקה (24 בינואר 1942–27 בספטמבר 1944) ברנהרד קלוסטרקמפר (27 בספטמבר 1944–1 באוקטובר 1944) מרטין גילברט (1 באוקטובר 1944–נובמבר 1944) ברנהרד קלוסטרקמפר (25 בנובמבר–אפריל 1945) הדיוויזיה מס' 180 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית) הדיוויזיה ה-180 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
מתקפת הריינלנד

מתקפת הריינלנד הייתה סדרה של פעולות התקפיות של בעלות הברית של קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי בין 8 בפברואר ל-25 במרץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפעולות נועדו לכיבוש חבל הריין ולהבטחת מעבר על נהר הריין. המבצע היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של גנרל דווייט ד. אייזנהאואר לכבוש את כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. מתקפת הריין כללה את מבצע ממשי, מבצע רימון, מבצע בלוקבאסטר, מבצע ביזה ומבצע ורסיטי. Paul Douglas Dickson (2007). A thoroughly Canadian general : a biography of General H.D.G. Crerar. Toronto : University of Toronto Press, p.360. Rosendaal, J. (2014). De Bevrijding in Beeld. Van Neerpelt tot Wesel, 1944–1945, Nijmegen, Vantilt, p.6. 9789081450003.
דמיטרו פירטש

דמיטרו וסיליביץ' פירטש (באוקראינית: Дмитро Васильович Фірташ; נולד ב-2 במאי 1965) הוא איש עסקים ואוליגרך אוקראיני (אנ'). יו"ר מועצת המנהלים של Group DF (אוק'). אחמטוב נולד במחוז טרנופול שבאוקראינה הסובייטית. אביו של דמיטרו היה נהג, ולאחר מכן מורה בבית ספר לנהיגה. לאמו שתי השכלות בתחום וטרינריה וכלכלה, היא עבדה כרואה חשבון במפעל סוכר. במהלך 15 השנים האחרונות, דמיטרו פירטש הפך לבעלים של נכסים בתעשיית האנרגיה, הכימיקלים והטיטניום במרכז ובמזרח אירופה. המפעלים והחברות שלו פועלים באוקראינה, אוסטריה, הונגריה, גרמניה, איטליה, קפריסין, טג'יקיסטן, שווייץ, אסטוניה. בשנת 2004, פירטש, יחד עם גזפרום, הקים את חברת RosUkrEnergo (אנ') כדי לבצע מעבר גז לאוקראינה ולמדינות האיחוד האירופי. בשנת 2007 הוקמה Group DF (אוק') או ( The Firtash Group of Companies) במטרה לאחד את ניהול הנכסים בתחומים עסקיים שונים. היא כוללת מספר נכסים בתעשייה הכימית, האנרגיה והנדל"ן. בשנת 2014 הא נעצר בווינה לפי דרישת FBI בנושא מתן שוחד. מאז מתנהל מאבק משפטי להסגרתו לארצות הברית. במרץ 2022 פירטש הפסיד במשפט נוסף ואם לא יהיה ערעור הוא יוסגר לארצות הברית מדיה וקבצים בנושא דמיטרו פירטש בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של דמיטרו פירטש Kenneth Rapoza, Ukraine's 'Most Wanted' Oligarch, Forbes (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אוקראינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הפראים והתמימים

הפראים והתמימים (באנגלית: The Wild and the Innocent) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'ק שר, עם אודי מרפי וסנדרה די בתפקידים הראשיים. העלילה היא על זוג צעירים תמימים שגדלו כנוודים ומגיעים לעיר בה אנשים רעים ומושחתים שמנסים לנצל את תמימותם. ינסי הוק (אודי מרפי) נודד ברחבי ויומינג עם דודו לי (ג'ורג' מיצ'ל) ודודתו האינדיאנית קירי (ליליאן אדמס). הם מתפרנסים מצייד גיריות ומכירת עורותיהן לתפירת פרוות. לי דוחה את הצעת חבריו להגיע לקליפורניה ולהקים חווה. הוא אוהב את המרחב אף על פי שמחיר הפרוות יורד. לאחר שלי נפצע מתקיפת דב, הוא שולח את ינסי למכור את העורות. ינסי נפגש בבן סטוקר (סטרוטר מרטין) שמציע לתת לו את בתו הבכורה רוזלי תמורת העורות אך ינסי מסרב וגם מניס את סטוקר מהמקום לאחר שניסה לגנוב את העורות. רוזלי מגיעה בחשאי לינסי ומבקשת להצטרף אליו במסעו לעיר קספר וינסי מסרב אך מסכים לבסוף. רוזלי היא נערה פשוטה, לבושה סמרטוטים, מלוכלכת ואנאלפביתית. שניהם נכנסים לקספר, ינסי על סוס ורוזלי על חמור שנושא את ערימת העורות. התושבים מסתכלים עליהם בתימהון ותוך זמן קצר מתעמת ינסי עם הבריון צ'יפ (פיטר ברק) וגובר עליו. הם נכנסים לחנות הכלבו של הזוג פורבס ומוכרים את העורות. בכסף קונה ינסי בגדים לו ולרוזלי, כעת הוא נראה כ"ג'נטלמן". רוזלי מושכת את עיניו של פול ברטל (גילברט רולנד) שהוא השריף של העיר והאדם החזק ביותר. הוא גם בעל "אולם הריקודים" שהוא מסווה לבית בושת. ברטל הוא אדם חלקלק ורוזלי מוצאת חן בעיניו, הוא מציע לה לעבוד באולם הריקודים ומפנק אותה בבגדים ותכשיטים. ינסי מרוצה שרוזלי השיגה "עבודה" ובינתיים הוא מתאהב במרסי הווארד (ג'ואן דרו) ואינו יודע שהיא למעשה זונה. בנשף ריקודים הוא רואה שהזוגות הרוקדים מתרחקים מהם הוא מתעמת שוב עם צ'יפ ואז מתבררת לו האמת. הוא מצטייד ברובה ויוצא לאולם הריקודים כדי לשחרר את רוזלי. ברטל מאיים עליו ומתפתח קרב יריות שבסופו נהרג ברטל. ינסי עומד לעזוב את קספר והזוג פורבס מקבל את רוזלי לעבודה בחנות אך היא רצה אחרי ינסי העוזב ולבסוף הם מגיעים לדוד ולדודה וממשיכים את חייהם כציידי פרוות. "הפראים והתמימים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הפראים והתמימים", באתר AllMovie (באנגלית) "הפראים והתמימים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) הפראים והתמימים, באתר יוטיוב הפראים והתמימים, באתר TCM
Strange Attraction

"Strange Attraction" הוא סינגל שיצא על ידי הלהקה הבריטית הקיור ב-1996 דרך אלקטרה רקורדס. תחילה, השיר יצא באלבומם "Wild Mood Swings", ויצא כסינגל בארצות הברית ואוסטרליה. שום וידאו קליפ לשיר לא צולם כדי לקדם את הסינגל, ככל הנראה משום שרוברט סמית' חש שהסרטון האחרון לסינגל שיצא בלעדית בארצות הברית, "Fascination Street", לא היה מה שהלהקה כיוונה אליו. משום כך "Strange Attraction" נשאר הסינגל היחיד של The Cure (בלי להחשיב את המיקס המקורי של "Boys Don't Cry") ללא קליפ. "Strange Attraction [Adrian Sherwood Album Mix]" "The 13th [Feels Good Mix]" "This is a Lie [Ambient Mix]" "Gone! [Critter Mix]" "Strange Attraction [Strange Mix]" רוברט סמית' - שירה, גיטרה סיימון גאלופ - גיטרה בס פרי באמונט - קלידים רוג'ר אודונל - קלידים ג'ייסון קופר - תופים מידע על הסינגל "Strange Attraction" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Strange Attraction" באתר Discogs The Cure - Strange Attraction (באנגלית), נבדק ב-2022-05-03
הדיוויזיה ה-79 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-79 (באנגלית: 79th Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כפיקוד התמיכה ה-79. הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 בפורט ג'ורג' ג' מיד, מרילנד. ביולי 1918 היא הגיעה לצרפת כאחת מיחידות חיל המשלוח האמריקאי. שם היא הייתה מעורבת במתקפת מז-ארגון, ומכאן כינויה של הדיוויזיה, צלב לורן. כנראה ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה, טוראי הנרי ניקולס גונתר, הגיע משורות הדיוויזיה. הוא נהרג ב-11 בנובמבר 1918 בעת שניסה להסתער על קן מקלעים גרמני. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,151 חיילי הדיוויזיה, בעוד 5,723 נפצעו. במאי 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית בטרם הושבתה שם ביוני. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-157 שהורכבה מהרגימנטים ה-313 וה-314, ומהבריגדה ה-158 שהורכבה מהרגימנטים ה-315 וה-316. ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת פנסילבניה. ב-15 ביוני 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של אירה ויצ'ה. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. באפריל 1944 הגיעה הדיוויזיה לליברפול, ולאחר אימונים נוספים באנגליה, דיוויזיית הרגלים ה-79 הגיעה לצרפת דרך חוף יוטה ב-12 ביוני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ב-Valognes ושרבור ב-19 ביוני, והייתה חלק מהקורפוס ה-7. לאחר שהדיוויזיה נאלצה לצאת למגננה מול היריבים הגרמנים בתחילת יולי, La Haye-du-Puits נכבשה בקרבות בשטחים בנויים ב-8 ביולי. לאחר שכבשה את לסאי, שם היה גם שדה תעופה של הלופטוואפה, ב-8 באוגוסט, לה מאן נכבשה ברובה ללא פגע. לאחר לחימה עזה על ראש הגשר של בעלות הברית על הסן, הדיוויזיה הגיעה כחלק מהקורפוס ה-15 במזרח צרפת. ב-12 בספטמבר, שוחררה העיירה הקטנה שארמה לאחר קרבות בתים לפני חציית המוזל. הלחימה נמשכה עד אוקטובר במחוז מרת ומוזל. לאחר לחימה סביב אמברמניל, דיוויזיית הרגלים ה-79 הוצאה מהחזית להתרעננות ב-24 באוקטובר. הדיוויזיה התבססה לאחר מכן בלונוויל לפני שחזרה לחזית ב-13 בנובמבר. קרבות ליד האגנאו ובקו זיגפריד נמשכו מדצמבר עד תחילת ינואר 1945. במהלך קרבות הגנה נגד מבצע נורדווינד, הדיוויזיה הייתה מעורבת גם בלחימה כבדה בהאטן ובריטרהופן. לאחר מכן לחמה במודר עד ה-6 בפברואר. כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה התשיעית, התקדמה הדיוויזיה הלאה אל פנים גרמניה. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין וקצת מאוחר יותר חצתה את תעלת הריין-הרן. זה גם המקום שבו נפרסו לראשונה 750 אנשי גדוד הטנקים ה-717 במסגרת הדיוויזיה. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה על כיס הרוהר. לאחר תום המלחמה הועברו יחידות בודדות לבוואריה ולמערב צ'כוסלובקיה כחיל כיבוש. ב-10 בדצמבר 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-20 בדצמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,476 הרוגים ו-10,971 פצועים. פיקוד התמיכה ה-79 (SSC) הממוקם בבסיס האימונים של הכוחות המשותפים (JFTB) לוס אלמיטוס, קליפורניה הופעל רשמית ב-.1 בדצמבר 2009 במטרה לספק יחידות תמיכה מאומנות, מוכנות, מגובשות ומובלות היטב לפריסה עולמית כדי לעמוד בדרישות הסיבוביות והמגירה של צבא ארצות הברית לתמיכה באסטרטגיה הצבאית הלאומית. ה- SSC ה-79 הוא המפקדה הגבוהה יותר של למעלה מ-20,000 חיילי מילואים של צבא ארצות הברית המאורגנים בלמעלה מ-200 יחידות הפזורות במחצית המערבית של ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא הדיוויזיה ה-79 בוויקישיתוף
מפלת גונדולין

מפלת גונדולין (באנגלית: The Fall of Gondolin) הוא רומן מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין אשר לא הושלם במהלך חיי הסופר. הספר מגולל את סיפור הגעתו של טואור אל העיר הנסתרת גונדולין, עיר העלפים הגדולה והאחרונה לעמוד על תילה לאחר שחרבו כל ממלכות העלפים האחרות. את סיפור בגידתו של מיגלין וחורבנה של גונדולין. הסיפור פורסם לראשונה בסילמריליון בנוסח מקוצר בשנת 1977 ושנית, הפעם בנוסח מורחב הכולל אף מספר גרסאות ומבוא מאת העורך כריסטופר טולקין בשנת 2018. מפלת גונדולין הוא אחד משלושת הסיפורים הגדולים של העידן הראשון, לצד סיפורם של ברן ולות'יין וילדי הורין. ערך מורחב – גונדולין העיר הנסתרת גונדולין, "עיר האבן", היא מעוזם האחרון של העלפים במלחמתם הממושכת נגד שר האופל מורגות וצבאותיו האדירים. היא נסתרת מעיני כול, בין ההרים החובקים אותה, שעליהם עומדים למשמר תורונדור מלך העיטים, ורק מנהרה נסתרת ושמורה היטב מוליכה אליה מן העולם שמחוצה לה. במנהרה הזאת עובר טואור בן הואור, אדם בן–תמותה, ובפיו דבר שליחות אל טורגון המלך מאת הולא אולמו. על טורגון לכנס את חילותיו ולצאת לקרב נגד מורגות, שאם לא כן ישתלטו צבאותיו על כל הארץ התיכונה וישעבדו את כל יושביה. אולם טורגון, הבוטח בחוסן עירו הנסתרת, מפקפק ברצונם הטוב של הולאר, האלים, מסרב למלא אחר מצוותו של אולמו ונשאר מסוגר בעירו. טואור נשאר בגונדולין, ונושא לאישה את בת המלך, ידריל. לאחר בגידת מיגלין בעיר, מגלה מורגות את מקום היחבאה והוא עולה עליה עם צבאותיו. הקרב הנורא מסתיים במפלת העיר, אבל טואור וידריל ניצלים, ומהם צומחת תקווה חדשה לעולם בדמותו של אארנדיל, העתיד לשאת תחינת עמי הארץ התיכונה לולאר ולהביאם למלחמת החרון, בה מוכרע מורגות.
בית הקברות הצבאי בראשון לציון

בית הקברות הצבאי בראשון לציון שוכן בחלקה הצפוני של העיר. הוא נוסד במלחמת העצמאות. קבורים בו 349 חללים. בית הקברות שוכן בחלקו הדרומי של מתחם בית הקברות גני אסתר. הוא כולל שני מתחמים, השוכנים במרחק מה זה מזה. המתחם הוותיק ממוקם במערב והמתחם החדש במזרח. הוא נוסד כחלקה בתוך בית הקברות, ולימים הוכרז כבית קברות צבאי. המתחם הוותיק ממוקם על גבי מדרון גבעה המשתפל כלפי צפון וכולל שמונה חלקות קבורה, שנבנו במדורג. ראשיתו הייתה בחלקת חללי תש"ח, שבה נטמנו בני העיר שנפלו במלחמת העצמאות. חלקה זו מוקמה בראש הגבעה. בחלקת תש"ח נקברו גם אזרחים שנהרגו במלחמה, ועל קבריהם מוצבות מצבות אזרחיות. במתחם הוותיק קבורים רוב החללים שמצאו את מנוחתם באתר. בו ממוקמת רחבת הטקס של בית הקברות. לאחר שהתמעט השטח הפנוי לקבורה במתחם הוותיק הוקם במרחק מה ממנו מתחם חדש ונרחב בצורת משולש, הממוקם בקרקע מישורית. הוא כולל ארבע חלקות קבורה והשימוש בו החל בשנת 2005. מעבר להולכי רגל מקשר בינו לבין המתחם הוותיק. כניסה נוספת לבית הקברות הוקמה בסמוך למתחם החדש. בבית הקברות טמונים חללים שנפלו בכל מלחמות ישראל וביניהן. כארבעים מהם (לא כולל אזרחים הקבורים במקום) נהרגו במלחמת העצמאות, וכמספר הזה נהרגו במלחמת יום הכיפורים. בחללים נכללים שמונה שעוטרו בעיטורים ובציונים לשבח: מרדכי רטר - מעוטר עיטור העוז וצל"ש הרמטכ"ל איתן גיסין ואיתן גל - מעוטרי עיטור העוז אליעזר דוצ'ימינר, יצחק שלום ודן שני - מעוטרי עיטור המופת יעקב אבבי - מעוטר צל"ש הרמטכ"ל חנוך רדליך - מעוטר צל"ש האלוף מדיה וקבצים בנושא בית הקברות הצבאי בראשון לציון בוויקישיתוף בית הקברות, באתר יזכור הנתון נכון לחודש מאי 2024.
מזרח אוקראינה

המונח מזרח אוקראינה מתייחס לאזורים באוקראינה הנמצאים ממזרח לנהר דנייפר, ובמיוחד האזור בו נמצא מחוז חרקוב, מחוז לוהנסק ומחוז דונצק. המחוזות דניפרופטרובסק וזפוריז'יה נחשבים לעיתים קרובות גם כמשתייכים לאזור "מזרח אוקראינה". קרוב לכשליש מאוכלוסיית אוקראינה מתגוררת באזור מזרח אוקראינה, ובו כמה ערים בעלות יותר ממיליון תושבים. מזרח אוקראינה הוא האזור האורבני ביותר במדינה, ובמיוחד החלק המרכזי של מחוז חרקוב, אזור דרום-מערב מחוז לוהנסק, וכמו גם האזור המרכזי, האזור הצפוני והאזור המזרחי של מחוז דונצק. אזור מזרח אוקראינה משתרע מהאזורים הדרומיים של הרמה הרוסית המרכזית ועד לחופים הצפוניים של ים אזוב, מהגבול המזרחי עם רוסיה ועד לשפלת הים השחור ונהר הדנייפר ממערב. מלבד נהר הדנייפר, נהר גדול ובולט באזור מזרח אוקראינה הוא נהר סוורסקי דונץ. אזור מזרח אוקראינה הוא אורבני במיוחד ומזוהה בדרך כלל עם אזור דונבאס. בין הערים הגדולות שאוכלוסייתן מונה למעל מ-200,000 תושבים ניתן למנות את חרקוב, דניפרו, דונצק-מקייבקה, זפוריז'יה, מריופול, לוהנסק, הורליבקה וקמיאנסקה. מרבית תושבי אזור מזרח אוקראינה (83% או יותר בכל מחוז) הצביעו בעד הכרזת העצמאות של אוקראינה במשאל העם של 1991, אף על פי שכמות האוקראינים שתמכו במהלך לא היו גבוהים כמו במדינות המערב. במהלך שנת 2014 התקיימו הפגנות פרו-רוסיות בחלקים ממזרח אוקראינה. חלק מהמפגינים היו "תיירים" מרוסיה. המלחמה בדונבאס הביאה לאלפי הרוגים וגרמה לכך שמעל למיליון תושבים אוקראינים נאלצו לעזוב את בתיהם. כיום, כמחצית משטחה של דונבאס נשלטת על ידי הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק. לפי מפקד האוכלוסין של 2001 רוב אוכלוסיית מזרח אוקראינה הם אוקראינים אתניים, בעוד שהרוסים האתניים מהווים מיעוט משמעותי. השפה הדומיננטית ביותר באזור מזרח אוקראינה היא השפה הרוסית, אשר במשך לא מעט זמן הייתה השפה הדומיננטית באזור זה בממשל ובתקשורת. כשאוקראינה הפכה לעצמאית לא היו בדונצק בתי ספר שבהם השפה העיקרית שהייתה בשימוש הייתה השפה האוקראינית. הבדלים תרבותיים בולטים באזור מזרח אוקראינה הם "דעות חיוביות" יותר על השפה הרוסית ועל התקופה הסובייטית ויותר "דעות שליליות" על הלאומיות האוקראינית. במהלך הבחירות האחרונות באוקראינה הצביעה אוכלוסיית האובלסטים המזרחיים של אוקראינה למפלגות ולמועמדים לנשיאות עם מצע פרו-רוסי שתומכות בשמירה על הסטטוס קוו. על פי סקר בנושא דת שנערך באוקראינה ב-2016 על ידי מרכז רזומקוב 73.5% מהאוכלוסייה במזרח אוקראינה היו נוצרים, 0.5% היו מוסלמים, 0.3% היו יהודים ו-0.3% היו הינדים. אנשים לא דתיים ואנשים שהשתייכו לקבוצות דתיות אחרות היוו כ-24.7% מאוכלוסיית מזרח אוקראינה. הסקר הראה גם שכ-55.6% מאוכלוסיית מזרח אוקראינה (אשר לפי מרכז רזומקוב לא כולל את דונבאס והורכב רק מהאזורים שנמצאים מערבית לאזור דונבאס) הצהירו שהם מאמינים בדת כולשהי בעוד שכ-13.4% הצהירו שהם מתלבטים או שאינם מאמינים בדת כולשהי, וכן כ-3.5% הצהירו שהם אתאיסטים. נובורוסיה מערב אוקראינה
איי ארגנטינה

איי ארגנטינה (באנגלית: Argentine Islands) הם קבוצת איים בארכיפלג וילהלם שבאנטארקטיקה. קבוצת האיים ממוקמת 9 קילומטרים דרומית-מערבית מהאי פטרמן; ו-7 קילומטרים צפונית-מערבית לכף טאקסן, בחצי האי קייב, שבארץ גרהאם. הארכיפלג התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו. שמו של הארכיפלג ניתן לו על ידי שארקו, מגלה האיים. הארכיפלג נקרא על שם הרפובליקה הארגנטינאית, כהערכה על תמיכתה של ממשלת ארגנטינה במשלחת הצרפתית השלישית בפיקודו של שארקו. המשלחת הבריטית לחקר ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון ריימיל ריימיל הקימה בסיס מחקר באיי ארגנטינה בשנת 1935 וערכה סקר מעמיק של האיים. המשלחת בנתה צריף באי וינטר, ששימש בסיסם הצפוני; הצריף הושאר במקומו בסוף תקופת המחקר, אך נהרס בשנת 1946. בשנה שלאחר מכן, סקר שטחי חסות איי פוקלנד הקים בסיס קבוע באותו אתר, שנקרא "בסיס F" (או "בסיס איי ארגנטינה"); הבניין הראשי מבסיס זה, בית וורדי (Wordie House), מהווה כיום אתר מורשת היסטורי מוגן של אנטארקטיקה (HSM-62). בשנת 1954 בסיס F הועבר לאי גאלינדז, ובשנת 1977 שמו שונה ל-"בסיס פאראדיי". בשנת 1996 התוכנית האנטארקטי הבריטית העבירה את הבסיס לידי התוכנית האנטארקטית האוקראינית, אשר ממשיכה להפעיל אותו בשם "בסיס המחקר ורנדסקי". האי בלאק האי קורנר סלע קורנר האי גלינדז האי סקואה האי וינטר •H. Yevchun, А. Fedchuk, І. Drohushevska, O. Pnyovska, M. Chernyshenko, I. Parnikoza, The Toponymy of the Argentine Islands area, the Kyiv Peninsula (West Antarctica),State Institution National Antarctic Scientific Center of the Ministry of Education and Science of Ukraine, Kyiv, 01601, Ukraine; National University of Kyiv-Mohyla Academy, Kyiv, 04655, Ukraine איי ארגנטינה באתר הארכיון הלאומי של ארצות הברית ציור צבעי מים של קרחונים בין איי ארגנטינה כפי שנראו ב-18 בדצמבר 1979 -מתוך אוספי ממשלת הממלכה המאוחדת תצלום של איי ארגנטינה ממרץ 1976 מאוספי מוזיאון האמנות על שם איימון קרטר איי ארגנטינה באתר mindat