laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
בוקר טוב אדון פידלמן

בוקר טוב אדון פידלמן הוא סרט קולנוע דרמטי ישראלי בבימויו של במאי הקולנוע יוסי מדמוני ובכיכובו של השחקן ששון גבאי. הסרט יצא לבתי הקולנוע באוגוסט 2011. זהו הסרט השני ברווחיותו בקופות הכרטיסים בישראל בשנת 2011. עלילת הסרט מתרחשת בבית מלאכה קטן בדרום תל אביב שמתמחה בחידוש רהיטים עתיקים. אחד משני השותפים, מקסים מלמוד (רמי דנון), נפטר בתחילת הסרט, ומוריש את חלקו דווקא לבנו של יעקב פידלמן, שותפו (ששון גבאי). פידלמן האב הוא בעל מקצוע מיומן וקפדן, אולם חסר הבנה בעניינים פיננסיים, תחום בו טיפל מלמוד. עקב כך, נקלעת הסדנה לקשיים כלכליים והבנקים מסרבים להעניק אשראי לפידלמן. בנו של פידלמן, נוח (נבו קמחי), הוא עורך דין המנוכר מאביו. בגלל הקשיים הכלכליים והפוטנציאל הנדל"ני של הסדנה, הוא מעוניין שאביו יפרוש לגמלאות וכך יוכל למכור את הסדנה ליזמי נדל"ן. הדבר מערער עוד יותר את יחסיהם של השניים, הגרועים ממילא. לסדנה מגיע צעיר מסתורי שעונה לשם אנטון (הנרי דוד) שברח מהבית, ומתקבל לעבוד כשולייתו של פידלמן. אנטון מתגלה גם כבעל רצון ללמוד וגם כבעל כישורים מתאימים כעובד. על מנת להציל את הסדנה הכושלת, מציע אנטון, שמתגלה גם כפסנתרן מחונן, לשפץ פסנתר סטיינוויי מן המאה ה-19, אותו גילה בין הרהיטים בסדנה, ולמכרו ב-100,000 דולר. בינתיים מתאהב אנטון באשתו ההרה של נוח, חוה (שרה אדלר), אשה רגישה ובעלת חוש אסתטי. חוה חשה שבעלה מעדיף את עסקיו ומזניח אותה ובינה לאנטון מתפתח קשר רומנטי. עכשיו נוח ואנטון מתחרים על ליבה של חוה. פידלמן - ששון גבאי נוח - נבו קמחי אנטון - הנרי דוד חוה - שרה אדלר מלמוד - רמי דנון אניטה - רות גלר נערת ליווי (מאהבת מלמוד) רותי בורנשטיין נערת ליווי - סופיה אוסטריצקי לצד הצלחה רבה בקופות בישראל זכה הסרט להצלחה בפסטיבלים בעולם: פרס התסריט לשנת 2011 בפסטיבל סאנדנס, הפסטיבל החשוב בארצות הברית, פרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל קרלובי וארי בצ'כיה מהחשובים בעולם, ועוד פרסים רבים בפסטיבלים בינלאומיים. הסרט השתתף בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם, ונמכר להפצה מסחרית בארצות הברית ובאירופה. הסרט מועמד בשנת 2011 לפרס אופיר. כמו כן הסרט זכה בפסטיבל ירושלים בפרס הסרט הטוב ביותר, העריכה והמוזיקה. "בוקר טוב אדון פידלמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר נטפליקס "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר AllMovie (באנגלית) "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר ספר הקולנוע הישראלי "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר אידיבי "בוקר טוב אדון פידלמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "בוקר טוב אדון פידלמן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, "בוקר טוב, אדון פידלמן": מעולה לא רק בזכות ששון גבאי, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2011 שמוליק דובדבני, "בוקר טוב, אדון פידלמן": חודר מתחת לציפוי, באתר ynet, 26 באוגוסט 2011 דני סגל, חשיבותה של רצינות • איך "בוקר טוב אדון פידלמן"?, באתר nana10‏, 26 באוגוסט 2011 ‏ מאיר שניצר, האב, הבן ורוח הזמן: על "בוקר טוב אדון פידלמן", באתר nrg‏, 28 באוגוסט 2011 עופר מתן, צלילה חוזרת: הכנסות הסרטים הישראליים צנחו ב-2011, באתר nrg‏, 25 בדצמבר 2011
אסוציאטיביות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... במתמטיקה: פעולה אסוציאטיבית – פעולה בינארית המקיימת את הזהות   ( x ∗ y ) ∗ z = x ∗ ( y ∗ z ) {\displaystyle \ (x*y)*z=x*(y*z)} תבנית אסוציאטיבית – תבנית ביליניארית על אלגברה המקיימת את הזהות   ( x ∗ y , z ) = ( x , y ∗ z ) {\displaystyle \ (x*y,z)=(x,y*z)} בפסיכולוגיה: חשיבה אסוציאטיבית אסוציאטיביות נקראת גם קיבוציות. לקיבוציות במובן הסוציולוגי, ראו קולקטיביזם.
קורט לישקה

קורט לישקה (Kurt Lischka; ‏16 באוגוסט 1909 – 16 במאי 1989) היה קצין אס אס ממוצא פולני, וראש הגסטפו בפריז בזמן כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה. לישקה נולד בעיר ברסלאו (כיום ורוצלב שבתחומי פולין). לאחר שסיים לימודי משפטים בברלין עבד בבית המשפט המחוזי בברסלאו. לישקה הצטרף לשורות האס אס בשנת 1933, וב-1938 קודם לדרגת קצין. בנובמבר של אותה שנה, בזמן אירועי ליל הבדולח, היה לישקה אחראי על מאסרם של כ-30,000 יהודים גרמנים בעיר קלן. בשנת 1939, עמד בראש "המשרד הראשי להגירת יהודים" (בגרמנית: Zentralstelle für Jüdische Auswanderung). ב-1940 מונה לישקה לעמוד בראש הגסטפו בפריז הכבושה. בתפקידו זה היה אחראי, בין השאר, על גירושם של יותר מ-76,000 בני אדם למחנות ההשמדה. בשנים 1943–1945 היה ממונה על המחלקה לענייני צ'כוסלובקיה בלשכה המרכזית לביטחון הרייך. לאחר המלחמה חזר לישקה לגרמניה תחת שם מזויף. בשנת 1950 נדון בהיעדרו על ידי בית משפט צבאי בצרפת למאסר עולם. בתחילת 1971 הוקרן בטלוויזיה הישראלית סרט על פושעים נאציים, בהם לישקה, החיים בשלווה בגרמניה המערבית. במרץ 1971 ארגנה העיתונאית הצרפתית ביאטה קלרספלדיחד עם בעלה סרז' קלרספלד, מבצע חטיפה להביא את לישקה מגרמניה לצרפת ולהסגירו למערכת המשפט הצרפתית, אולם המבצע כשל. בסוף 1971 פעלה קלארספלד לארגן חרם של חברות מזון גדולות על עסקים עם לישקה. הפגנות בדרישה להעמיד את לישקה לדין נמשכו במקביל למשפט של קלרספלד על ניסיון החטיפה שהתקיים בשנת 1974. במהלך המשפט הובאו עדויות על פשעיו של לישקה. ביולי 1974 הבטיח קנצלר גרמניה לנשיא צרפת לסתום את הפרצה בחוק שאפשרה ללישקה לחמוק מעונש. בינואר 1975 אושרר בבונדסטאג אמנה צרפתית גרמנית שאפשרה להעמיד לדין בגרמניה פושעים נאציים שביצעו פשעים בצרפת. ביולי 1978 הוגש כתב אישום נגד לישקה והמשפט נפתח באוקטובר 1979. במשך המשפט לישקה שתק וסנגורו טען שהראיות נגדו קלושות. בית המשפט הגרמני גזר על לישקה עונש של עשר שנות מאסר, בקובעו שלישקה ידע היטב מה יהיה גורל היהודים שגירש. בהמשך קוצר עונשו. לישקה השתחרר מהכלא ב-1985, וכעבור ארבע שנים נפטר. המינהל הצבאי הגרמני בפריז וגירוש יהודי צרפת - יד ושם א. דויטשקרון, בגרמניה אומרים על נסיון חטיפתו של לישקה: "פרשת אייכמן שנייה", מעריב, 25 במרץ 1971 נכשל נסיון לחטוף נאצי בקלן כדי להעבירו לצרפת, מעריב, 24 במרץ 1971 ביאטה קלארספלד - לא לחדול, מעריב, 2 במרץ 1973 תובעים חקירה בנסיון לרצוח יהודי בגרמניה, מעריב, 10 במרץ 1974 הפושע הנאצי לישקה סיים עדותו במשפט ביאטה קלארספלד; נחקר עיי ערד מרינסקי, מעריב, 3 ביולי 1974 גרמניה הבטיחה לצרפת לסתום הפרדה בחוק בעניין לישקה, דבר, 9 ביולי 1974 פושעים נאצים למשפט חוזר, דבר, 2 בפברואר 1975 פושע המלחמה לישקה יועמד לדין בגרמניה, דבר, 23 ביולי 1978 תוך הפגנת מאות יהודים נפתח משפט לישקה ועוזריו, דבר, 24 באוקטובר 1979 נורית ברצקי, סניגורו של לישקה דרש לזכותו מכל אשמה, מעריב, 1 בפברואר 1980 הארי טרימבורן, לישקה ידע היטב שהיהודים שגירש יושמדו, מעריב, 12 בפברואר 1980 ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
טרטנמולר

אנדרס טרנטמולר (בדנית: Anders Trentemøller; ‏נולד ב-16 באוקטובר 1974), המוכר בשם הבמה טרטנמולר (Trentemøller), הוא יוצר ומפיק מוזיקה אלקטרונית והאוס דני שחי בקופנהגן. נולד בוורדינגבורג שבדנמרק. עבר לקופנהגן בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שם ייסד להקת רוק. ב-1997 ייסד יחד עם ה-DJ Tom Von Rosen את להקת "Trigbag" הפופולרית שהופיעה בין היתר בפסטיבל היוקרתי רוסקילדה. הלהקה פורקה בשנת 2000. בשנת 2003 חזר טרנטמולר עם האלבום "Trentemller EP" ובשנת 2004 זכה בפרס "Danish DJ Awards" עבור אחד הטראקים שלו (“Le Champagne”). בשנת 2005 קיבל את פרס "מפיק השנה" ונבחר על ידי קוראי מגזין Groove כיוצר החדש הטוב ביותר של 2005. כמו כן נבחר "Polar Shift" שלו כאחד הטראקים הטובים ביותר של השנה, ו"Du What U Du" כאחד הרמיקסים הטובים ביותר של השנה. נכון ל-2011, האלבום האחרון שלו "The Last resort" (המפלט האחרון) המשלב מוזיקה אלקטרונית עם רוק ושונה בהרבה מהסגנון המוזיקלי הקודם שלו, זכה בפרסים יוקרתיים בגרמניה ואנגליה בעיקר הודות לאיכות הסאונד, הייחודית והמקוריות. ה-"Essential Mix" שלו נבחר באוקטובר 2006 על ידי המאזינים של רדיו BBC1 ל-Essential MIX הטוב ביותר של השנה. Trentemøller הוא אמן שהצליח לקנות לעצמו במהרה שם ומוניטין בזירת הטכנו ברחבי העולם הודות לסאונד הייחודי ביצירותיו. מירב האמנים בסצנה האלקטרונית רואים בו חלק מהגל של האוס מינימלי, שמאופיין אצלו באפקטים קוליים מעובדים מאוד המשולבים עם החמימות והעומק של קלידים אנלוגיים. אולם הוא עצמו אינו מגדיר כך את סגנונו. אם המיקסים שלו מתאימים מאוד לריקודים, האלבומים שלו הרבה יותר אינטימיים ונוטים לצדדי הקצב של אלקטרו-ג'אז, וקרובים לפעמים לסגנונו של אמון טובין, אולם מכילים גם את הצד והאמביינט של הגל החדש. 2003: Trentemøller EP (Naked) 2004: Beta Boy (Out Of Orbit) 2004: Physical Fraction (Audiomatique) 2005: Kink (3rd Floor) 2005: Polar Shift (Audiomatique) 2005: Serenetti (Tic Tac Toe) 2005: Sunstroke (Poker Flat) 2006: Nam Nam EP (Poker Flat) 2006: Rykketid (Audiomatique) 2006: Always something better (Poker Flat) 2006: The Last Resort CD/LP (Poker Flat) 2006: Trendsetta 2006: African People (Nam Nam) 2007: Moan (Poker Flat) 2007: Moan (Dub & Instrumental) (Poker Flat) 2007: Take Me Into Your Skin (Nudisco Edit) (Poker Flat) 2007: An Evening with Bobi Bros 2007: The Trentemøller Chronicles (Audiomatique) 2008: Miss You (Audiomatique) 2008: Live In Concert EP (Roskilde Festival 2007) (Poker Flat) 2008: Vamp / Miss You Remixes (Poker Flat) 2009: Harbour Boat Trips - Copenhagen by Trentemøller (hfn music) 2010: Sycamore Feeling (In My Room) 2010: Into The Great Wide Yonder (In My Room) 2010: Silver Surfer, Ghost Rider Go!!! (In My Room) מדיה וקבצים בנושא טרטנמולר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של טרטנמולר טרטנמולר, ברשת החברתית פייסבוק טרטנמולר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) טרטנמולר, ברשת החברתית אינסטגרם טרטנמולר, סרטונים בערוץ היוטיוב טרטנמולר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) טרטנמולר, באתר ספוטיפיי טרטנמולר, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) טרטנמולר, באתר Last.fm (באנגלית) טרטנמולר, באתר AllMusic (באנגלית) טרטנמולר, באתר MusicBrainz (באנגלית) טרטנמולר, באתר דיזר טרטנמולר, באתר Discogs (באנגלית) טרטנמולר, באתר Songkick (באנגלית) טרטנמולר, באתר בנדקמפ טרטנמולר, באתר טיידל (באנגלית) ריאיון עם האמן
סוצ'ון

סוצ'ון (כתיב בהנגול: 서천왕, בהאנג'ה: 西川王; ?-292) היה המלך ה-13 בשושלת גוגוריו הקוריאנית אשר שלט בשנים 270-292. סוצ'ון מלך גוגוריו היה מלכה ה-13 של שושלת גוגוריו הקוריאנית. בנוסף נקרא גם יָאקְלוֹ, יָאקְאוּ וגם סוֹיָאנְג. היה בנו השני של ג'וּנְגצְ'וֹן מלך גוגוריו. למרות ששנת לידתו אינה מתועדת, ידוע כי בשנת 255 לספירה הוכשר סוצ'ון בתור יורש עצר. בשנת 270 ירש את כס אביו כמלך גוגוריו, ולאחר מכן בשנת 271 התחתן עם בתו של אוּסוּ, מושל בחלק המערבי של הממלכה ובן האצולה הבינונית. באותה שנה, לאחר פטירתו של מפקד הצבא אוּמְאוּ מינה סוצ'ון את בנו של אומאו, סָנְגְלוּ, בתפקיד זה. בשנת 280 בני הסוּשֶן, עם אשר ישב במנצ'וריה המזרחית של ימינו, פלשו לשטחה של גוגוריו. אחיו הצעיר של סוצ'ון, דָלְגָה, פיקד על הצבא שהצליח להניס את הפולשים. במערכה זו כבש את דָנְלוֹסוֹנְג מידי הפולשים, מנהיגם נהרג ושש מאות משפחות הוגלו לדרומה של בּוּיוֹ אשר גבלה צפונית לגוגוריו. בנוסף לכך שועבדו לידי גוגוריו שישה כפרים. לאחר מכן מינה סוצ'ון את דלגה בתור נסיך ביטחון המדינה ובכך הפך למפקד העליון של הצבא. צבא גוגוריו לאחר מכן המשיך את המערכה מול הפולשים וכבש את כפרי סושן וגם את הכפרים של בני היָנְגְמֶק, שבט נוסף אשר שכן במנצ'וריה המזרחית של ימינו. בשנת 286 ניסו אחיו הצעירים של סוצ'ון, אִילְאוּ וסוֹבָּל לקשור נגד המלך ולבצע הפיכה צבאית. הם ניסו להונות את חילות הצבא בכך שהפכו לשרי המלך, אך לאחר שמהלך זה כשל הם נעצרו והוצאו להורג. בשנים 270 ו-288 יצא סוצ'ון למסע ליישוב שִינְסוֹנג אשר במערב המדינה, ככל הנראה משום שהיה מדובר במאחז חשוב בספר המערבי של גוגוריו. ניתן לראות את החשיבות אשר נתן המלך לאזור זה בשל כך שמסעו השני ערך כשמונה חודשים. בשנת 296 נשדד קברו של סוצ'ון על ידי כוחותיו מורונה הווי, שליט השבט המונגולי שיאנבאי ודוכס ליאודונג אשר לחמו בגוגוריו בשנה זו. לפי המסורת שודדי הקבר נהרגו בעת הביזה וכלי הנגינה אשר הוטמנו בקבר אשר חולל החלו להתנגן והצבא הפולש נס על נפשו.
נתניאל פילבריק

נתניאל פילבריק (באנגלית: Nathaniel Philbrick ; נולד ב-11 ביוני 1965) הוא היסטוריון וסופר אמריקאי, חתן פרס National Book Award לשנת 2000 על ספרו "In the Heart of the Sea: The Tragedy of the Whaleship Essex". חלקו הראשון של מאבק האסקס הונצח בספרו של הרמן מלוויל, מובי דיק. ב'לב ים', מתאר את תלאותיהם של ניצולי המפגש בין הלוויתן לספינה. בין ספריו ה"מייפלאואר" על שם הספינה מייפלאואר, העוסק בתחילת ההתיישבות בארצות הברית. פילבריק נולד ב-1965 בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים את חוק לימודיו ב"טיילור אלדרדייס" (Taylor Allderdice High School) בפיטסבורג שבפנסילבניה, קיבל תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת בראון ותואר שני בספרות אמריקאית באוניברסיטת דיוק. מתגורר בננטקט, נשוי למליסה ד. פילבריק, ואב לשניים. נתנִאל פילבריק, בלב הים - סיפור הישרדות. מאנגלית: נֹעה בן־פורת. כפר סבא, אריה ניר הוצאה לאור בע"מ, 2001. 269 עמ'. מדיה וקבצים בנושא נתניאל פילבריק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נתניאל פילבריק נתניאל פילבריק, ברשת החברתית Goodreads נתנאל פילבריק (1956-), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קרית המשפט

קרית המשפט הוא כתב עת משפטי היוצא לאור מדי שנה על ידי בית הספר למשפטים של הקריה האקדמית אונו. כתב העת נוסד בשנת 2001 והוא עוסק בעיקר בחידושים, בתהליכים ובמגמות במשפט. בין עורכיו היו הפרופסורים מנשה שאוה, דודי שוורץ, עמיחי כהן, ידידיה שטרן וגבריאל הלוי. אתר האינטרנט הרשמי של קרית המשפט
הקפצת אבנים

הקפצת אבנים הוא משחק עתיק שמטרתו לזרוק אבן על פני המים באופן כזה, שהמים מחזירים את האבן חזרה למעלה. הצלחה במשחק נמדדת בכמות ההקפצות או לחלופין במרחק המקסימלי אליו האבן מגיעה. ב-1989 אף הוקמה בארצות הברית אגודת ספורט בשם NASSA המקיימת אליפויות עולם בהקפצת אבנים. שיא העולם בהקפצת אבנים עומד על 88 הקפצות, והוא נקבע ב-6 בספטמבר 2013‏. ברעיון הקפצת האבנים נעשה שימוש במלחמת העולם השנייה, כאשר הבריטים השתמשו בפצצות מקפצות לצורך הריסת סכרים גרמניים במבצע נזיפה. מחקרים שנעשו בנושא[דרוש מקור], הראו שכאשר זורקים אבן בעוצמה מספיקה אל המים, בזווית שקטנה מ-45 מעלות, המים יחזירו את האבן כאילו פגעה במשטח גמיש, בשל מתח פני המים. הזווית האופטימלית להקפצה היא 20 מעלות. זווית קטנה יותר לא תקנה לאבן גובה מספיק לאחר ההקפצה, וכך כמות ההקפצות תהיה קטנה. זווית גדולה יותר תיגרום להקפצה לא יעילה. זווית הזריקה היא הגורם העיקרי בחשיבותו, אך מלבדה חשיבות גם לצורת האבן, שרצוי שתהיה שטוחה. כמו כן רצוי לזרוק את האבן כאשר היא מסתובבת סביב ציר אנכי, על מנת לשפר את היציבות של האבן. מדען צרפתי בשם Lyderic Bocquet פרסם בשנת 2004מחקר חדש בנושא הקפצת אבנים. לצורך המחקר נבנה רובוט שזרק אבנים בזוויות שונות ובעוצמות שונות. המחקר העלה שאכן הזווית האופטימלית לזריקה, על מנת להגיע למרחק מקסימלי היא °‏20, אך על מנת להגיע למספר ההקפצות המקסימלי עדיף לזרוק בזווית של 10°‏. החוקרים הצליחו להגיע ל-41 הקפצות כאשר ירו דיסקית ברוחב 10 סנטימטר בזווית של °‏10 ובמהירות של 100 קילומטר לשעה. מחקר שפורסם בשנת 2023 הראה כי אבנים בצורת תפוח אדמה הן הטובות ביותר להקפצה. נתז - קליעים עשויים להינתז ממים, בדומה להקפצת אבנים מדיה וקבצים בנושא הקפצת אבנים בוויקישיתוף שיא העולם בהקפצת אבנים, סרטון באתר יוטיוב רועי קורן, קפיצה קטנה לסקוטלנד, באתר כלכליסט, 4 בספטמבר 2011 למה זה כמעט בלתי אפשרי להקפיץ אבן 89 פעמים. ביוטיוב. Stone-skimming: 'How I became one of the best in the world' - מאתר ה-BBC המספר הרב ביותר של קפיצות בהקפצת אבנים, באתר ספר השיאים של גינס (באנגלית). Clanet C, Hersen F, Bocquet L "Secrets of successful stone-skipping", Nature, volume 427, January 2004 PMID 14702075 Ian Sample, Potato-shaped stones are better for skimming, say experts, The Guardian, ‏3 בundefined 2023
פרטיטורה

פַּרְטִיטוּרָה, או תַּכְלִיל, היא ספר תווים הכולל את כל תפקידי הכלים והקולות המשתתפים ביצירה מוזיקלית. התפקידים בפרטיטורה כתובים או מודפסים בשורות נפרדות זה מעל זה, בסדר קבוע. מתכונת זו מאפשרת למנצח לעקוב אחר ביצוע היצירה. בפרטיטורה תזמורתית קלאסית, התפקידים ערוכים לפי קבוצות כלים, ובתוך כל קבוצה לפי גובה הצליל של הכלים, בסדר הזה: כלי נשיפה מעץ חלילים אבובים קלרינטים בַּסוֹנים כלי נשיפה ממתכת קרנות חצוצרות טרומבונים טוּבּוֹת כלי הקשה בעלי גובה צליל מובחן (צֶ'לֶסְטָה, גְלוֹקֶנשְפּיל, קסילופון, טימפני וכו') בעלי גובה צליל לא מובחן (תופים, מצלתיים, משולש וכו') פסנתר או נבל זמרים סולנים מקהלה סופרן אלט טנור באס כלי קשת כינורות (ראשון ושני) ויולות צ'לי קונטרבס פרטיטורה של אופרה כוללת גם את הלברית והוראות הבימוי. יש גם פרטיטורות להרכבים שונים, כגון פרטיטורה להרכב של כלי קשת, פרטיטורה להרכב של פסנתר ושני כינורות, פרטיטורה להרכב של כלי נשיפה ועוד. בדרך כלל, החמשות (התווים) בפרטיטורה מוקטנות, כדי שכל הכלים המנגנים יופיעו בעמוד אחד, ולא יתפסו הרבה מקום. גודל החמשות בפרטיטורה קטן בכ-50% מתווים רגילים, והמנצח צריך להתרגל לקרוא גודל כזה של תווים. בדרך כלל, גם ספרי הפרטיטורות קטנים. מאחר שביצירות לתזמורת לא כל הכלים מנגנים כל הזמן, מקובל להציג בפרטיטורה רק את הכלים הפעילים כדי לחסוך מקום (כאשר כלי אינו מנגן לאורך שורה שלמה, נהוג לא לכתוב את השתקים בפרטיטורה, אלא "להסתיר" את הכלי). בשורה הראשונה מצוינים השמות המלאים של כל הכלים המשתתפים ביצירה, והחל מהשורה השנייה השמות מקוצרים, או אינם מופיעים כלל. מעל כל חטיבת שורות בפרטיטורה מצוין מספר התיבה שבו היא מתחילה. מספור התיבות מקל על ההתמצאות ביצירה. פרטיטורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שלמה חיים פרידמן

רבי שלמה חיים פרידמן (כונה "ר' שלמה'ניו"; א' בסיוון תרמ"ז, 24 במאי 1887 – כ"ו באב ה'תשל"ב, 6 באוגוסט 1972) היה האדמו"ר מסדיגורה, סופר ועסקן. נולד בסדיגורה שבבוקובינה לרבי ישראל מסדיגורה ולבת-שבע. למד בבית אביו עם מלמדים פרטיים. לפני הבחירות לפרלמנט האוסטרי השתתף בתעמולה לטובת מועמדי הרשימה היהודית הלאומית. בשנת תרס"ד (1904) נישא לבריינדל לבית הורנשטיין (נפטרה כ"ו באייר תשכ"א). הקים הסתדרות חסידית ציונית בשם "יישוב ארץ ישראל" עם רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ' והיה שותף לה גם רבי יעקב פרידמן מהוסיאטין. ב-1920 השתתף כציר בוועידה הציונית העולמית בלונדון ובקונגרסים הציוניים בקרלסבאד ולוצרן. לאחר שצורפה ההתארגנות להסתדרות המזרחי הוא שימש כנשיא המזרחי באוסטריה. כתב בעיתונים "מחזיקי הדת", "המצפה", "הצופה" ועוד. עסק בהצלת יתומים יהודיים באירופה. עלה לארץ בשנת תרצ"ח. התיישב בתל אביב ומונה לאדמו"ר מסדיגורא. נפטר בכ"ו באב ה'תשל"ב כששהה בלונדון לצורכי רפואה. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק שבגבעתיים. בנותיו: מרים (לונדון), זהבה (חיפה), הדסה (ניו יורק). דברים בעתם חיי שלמה אדמו"ר רבי שלמה חיים פרידמן מסדיגורה באתר MyTzadik הרב פרידמן באתר ארגון יהודי בוקובינה דוד תדהר (עורך), "שלמה חיים פרידמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3989 משה גוטמן, שליח ההשגחה העליונה – לדרכו של ר' שלמה חיים פרידמן מסדיגורה, נתיבה ג, נתיבות, תשפ"א, עמ' 451. שלמה חיים פרידמן מסדיגורה, דף שער בספרייה הלאומית הגיע ארונו של האדמו"ר מסדיגורה, דבר, 8 באוגוסט 1972, עמ' 6. אלפים בהלוויית האדמו"ר מסדיגורה, מעריב, 8 באוגוסט 1972, עמ' 9
אייל יצחקי

אייל יצחקי (נולד ב-1967) הוא שמאי מקרקעין אשר כיהן כשמאי ממשלתי ראשי משנת 2007 ועד 2011. יצחקי נולד ברמת גן. הוא למד בגמנסיה גן נחום בראשון לציון במגמה הביולוגית. התגייס לצה"ל בשנת 1986 ושירת כקצין מודיעין ביחידה 8200 של חיל המודיעין. בשנת 1993 סיים תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1995 סיים לימודי תעודה בשמאות מקרקעין באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1996 הוסמך כשמאי מקרקעין. כשמאי במגזר הפרטי סייע בשנת 2005 להקמת הוועדה לתקינה שמאית של מועצת שמאי המקרקעין במשרד המשפטים. בהובלתו קבעה הוועדה הגדרה חד ערכית לשטח דירה שאומצה בחוק המכר בשנת 2008. ב-10 ביולי 2007 הצטרף לשירות הציבורי עם מינויו לשמאי הממשלתי הראשי, העומד בראש אגף שומת מקרקעין. בתחילת תקופת כהונתו פרץ המשבר הכלכלי העולמי שהביא לתנודתיות ולאי וודאות בשוק הנדל"ן הישראלי. בתקופת המשבר, שהתאפיינה בעליות מחירים מתמשכות (בעיקר בנדל"ן למגורים), נסקרה על ידו השתנות מחירי הדירות באופן עצמאי במנותק ממדדי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשם ניטור ההשתנות בתקופת המשבר יצחקי קבע כללי שמאות לפיצוי מפוני גוש קטיף כחלק מיישום תוכנית ההתנתקות, כן קבע עקרונות לפיצויים בגין הפקעה של סוגי נכסים שונים וגיבש קווים מנחים לפתרון סוגיות מיוחדות בענף שמאות המקרקעין. על כללים אלה הושמעה ביקורת מצד בעלי עניין בטענה שהם מצמצמים את מרחב שיקול הדעת בענף. בשנת 2010 הגיש דו"ח שהמליץ על ביטול הסובסידיה לקרקע שמוענקת לחקלאים על ידי מינהל מקרקעי ישראל וקרא למיכרוז השכירות והחכירה של קרקע חקלאית שבבעלות המדינה. בשנת 2011 סיים יצחקי את כהונתו והוחלף על ידי טל אלדרוטי. בשנת 2012 מונה לכהן כשמאי מכריע לתקופה של עשר שנים. יצחקי מתגורר בראשון לציון, נשוי ליעל ואב לשלושה ילדים. דליה טל, ‏"אני נמצא כל הזמן בתוך שדה מוקשים", באתר גלובס, 23 בנובמבר 2008 אייל יצחקי, השפעת מאפייני האוכלוסייה על מחירי נכסי נדל"ן למגורים, אגף שומת מקרקעין במשרד המשפטים, 11 ביולי 2010 מינוי שמאי ממשלתי ראשי, באתר גלובס, 12 ביולי 2007 דותן לוי, עכשיו זה רשמי: מחירי הדירות עלו ב-2.5% ברבעון הראשון, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2009 עדותו בפני בוועדת החקירה הממלכתית בדבר קביעת הפיצוי למפונים, 14 ביולי 2009 אריאל רוזנברג, ‏השמאי הממשלתי הוא גם המחוקק וגם התליין, באתר גלובס, 19 בינואר 2009 מיכל מרגלית, ‏השמאי הממשלתי: סובסידיית הקרקע מזיקה לתחרות בחקלאות, באתר גלובס, 12 באפריל 2010 ילקוט פרסומים 6409 מיום 3 במאי 2012 עמ' 3744
תור (סדרת משגרים)

תור (באנגלית: Thor) היא סדרת טילים ומשגרים אמריקאים, שפותחו מהטיל הבליסטי PGM-17 Thor. תור הוא הטיל הראשון שהפך לסדרה גדולה שידועה כיום בשם דלתא. נגזרת של טיל תור שימשה ב-2011 כשלב הראשון של משגר דלתא 2. שיגורו הראשון של טיל תור למשימת חלל היה שיגורו של רכב החדירה של ראש הקרב של טיל האטלס במשימת ניסוי. במשימה זו ובשניים שבאו אחריה השתמשו בטיל תור שעליו הוסיפו שלב שני בשם אייבל. שלוש המשימות נכשלו. לאחר מכן לקחו את שלב האייבל ושיפרו אותו כך שנוסף לו עוד שלב ונקרא בשם אייבל 1. במשגר זה השתמשו כדי לשגר את הגשושית פיוניר 0 ב-17 באוגוסט 1958 אבל הטיל התפוצץ יחד עם הגשושית 77 שניות לאחר השיגור. ב-7 באוגוסט 1959 משגר זה שיגר בהצלחה את הלוויין אקספלורר 6 למסלול סביב כדור הארץ. לוויין זה היה הראשון שצילם תמונות של כדור הארץ ממסלול ושלחם לכדור הארץ. ב-13 באפריל 1961 שימש משגר תור שעליו הורכב שלב חדש בשם אייבלסטאר (Ablestar) לשיגור הלוויין טרנזיט 1B שהיה לוויין הניסוי הראשון שהראה היתכנות של שימוש בלוויינים ככלי ניווט. במשגר זה התשמשו למספר שיגורים נוספים. מיוני 1959 עד מאי 1963 שימש משגר תור בעל שלב שני בשם אגנה לשיגור מספר לווייני ריגול אמריקנייםשהיו חלק של מיזם קורונה. שיפור רביעי של משגר תור, תור-דלתא, הפך להיות הנגזרת המצליחה ביותר של טיל התור. ממשגר זה נוצרו נגזרות נוספים הידועים כיום בשם דלתא. לטיל התור היו נגזרות נוספות. שימוש במשגרים של הסדרה הופסק בשנת 1980. מדיה וקבצים בנושא תור בוויקישיתוף תור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גשר בר-יהודה

גשר בר-יהודה הוא גשר על נחל הירקון לאורך רחוב אבן גבירול בתל אביב, הקרוי על שמו של ישראל בר-יהודה, פעיל ציוני, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. עם הבשלת תוכנית ל', עלתה בתחילת שנות ה-60 תוכנית להארכת רחוב אבן גבירול צפונה, תוך בניית גשר על הירקון. על פי התוכנית, אורך הגשר אמור היה להגיע ל-200 מטר. בסוף שנת 1963 פתחה עיריית תל אביב בתחרות אדריכלית לתכנון הגשר ועד המועד האחרון הוגשו 44 הצעות. ביוני 1964 בחר חבר השופטים את תוכניתם של פרופסור דוד יצחקי ומיכאל בורט. התוכנית התקדמה בעצלתיים ובשנת 1965 הייתה העירייה קרובה להוצאת מכרז להקמת הגשר. באופן זמני נעשה שימוש בגשר אוסישקין הסמוך, שהונח במקומו לקראת מצעד צה"ל בשנת 1965 ונרכש בידי עיריית תל אביב לקראת סוף שנת 1967. ביולי 1966 הוציאה העירייה מכרז להקמת הגשר בו זכתה חברת רסקו ובספטמבר 1967 הונחה אבן פינה לגשר הקבוע. אורך הגשר המתוכנן היה 172 מטר ורחבו 38 מטר עבור ארבעה נתיבים לכל כיוון. אולם בשלב ראשון הוחלט להקים את הגשר ברוחב של 19 מטר בלבד, עם שני נתיבים לכל כיוון ועל כן הגשר נבנה עם סטייה קלה מהקו הישר של רחוב אבן גבירול. בעת בניית הגשר הוא היה הגשר הגדול ביותר בישראל. הגשר נחנך ב-9 בדצמבר 1970. פתיחת הגשר הביאה לעומסי תנועה כבדים ברחוב אבן גבירול והרעיון להרחיב את הגשר לארבעה מסלולים לכל כיוון נזנח. גשר אוסישקין מדיה וקבצים בנושא גשר בר-יהודה בוויקישיתוף הקמת גשר בר יהודה - מבצע מיוחד במינו של רסקו, דבר, 9 בדצמבר 1970 צבי אלגת, גשרים חדשים יפתרו בעיות תנועה בת"א, מעריב, 18 ביולי 1961 אנטומיה של גשרים בתל אביב, מעריב, 21 במאי 1962 כך ייראה הגשר החדש על הירקון, מעריב, 8 ביוני 1964 נסתיימה סלילת הקטע הצפוני של המשך אבן גבירול בת"א, מעריב, 2 באוגוסט 1966 גשר בר-יהודה נפתח לתנועה, מעריב, 10 בדצמבר 1970 נורתה אבן פינה לגשר "אבן גבירול", מעריב, 21 בספטמבר 1967 הונחה אבן פינה לגשר הגדול ברחוב אבן גבירול, דבר, 21 בספטמבר 1967 הכביש המחבר את הטיילת בת"א עם יפו תושלם בתוך שלושה חודשים, דבר, 14 באפריל 1969 בונים הגשר הגדול בארץ, מעריב, 26 בדצמבר 1968 גשר בר יהודה בהמשך רחוב אבן גבירול בתל אביב - נפתח לתנועה, דבר, 10 בדצמבר 1970 אברהם רותם, גשר הבכייה לדורות, מעריב, 11 בפברואר 1971
סימה סאמר

סימה סאמר (בפשטו: سيما ثمر; בפרסית: سیما سمر; נולדה ב-3 בפברואר 1957) היא פוליטיקאית, רופאה ופעילת זכויות אדם אפגנית. סאמר נולדה במחוז ע'זני שבאפגניסטן בת למשפחה מהמיעוט ההאזארי. סיימה את לימודי הרפואה באוניברסיטת קאבול ב-1982, עבדה בבית חולים ממשלתי בקאבול אך נאלצה לעזוב את משרתה ועברה לטפל בחולים במחוז הולדתה. לאחר שהמשטר הקומוניסטי עצר והעלים את בעלה ב-1984, נמלטה סאמר עם בנה לפקיסטן, בה שימשה כרופאה במחנה פליטים, ב-1989 הקימה את ארגון ומרפאות השוהדה, שסיפקו שירותי רפואה וחינוך לנשים וילדות פליטות מאפגניסטן. עשרות בתי ספר של הארגון נפתחו לאורך השנים ברחבי אפגניסטן, בתקופת הטליבאן היוו את האלטרנטיבה היחידה לבנות לזכות בהשכלה תיכונית, כמו כן הפעיל הארגון מוסדות השכלה חשאיים לנשים, בבירה קאבול. לאחר נפילת משטר טליבאן, חזרה סאמר לאפגניסטן ובדצמבר 2002 מונתה לסגניתו של נשיא הממשל האפגני הזמני, חאמיד כרזאי והשרה לענייני נשים בקבינט שלו. היא נאלצה לפרוש מהממשלה ביוני 2003 לאחר איומים מצד גורמים אסלאמיים קיצוניים שהתנגדו לביקורתה על דיני השריעה, ובפרט התנגדותה ל"פורדה" (הסתרת האישה מזרים) ולחובת לבישת בורקה. סאמר עומדת בראש הנציבות האפגנית העצמאית לזכויות האדם. באוגוסט 2005 מונתה לשליחת הוועדה לזכויות אדם של האו"ם לסודאן. לאורך השנים זכתה בהוקרות ובפרסים רבים, בהם עיטור מסדר קנדה בדרגת קצין ב-2009, בפרס גזן ההולנדי ב-2011 וב-2012 בפרס הקיום הנכון. מדיה וקבצים בנושא סימה סאמר בוויקישיתוף ד"ר סימה סאמר באתר ארגון השוהדה פרופיל באתר ה-BBC Canadian Ambassador Presents Order of Canada pin to Dr. Sima Samar, ‏24 בספטמבר 2009