laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Get Heavy

Get Heavy הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק הפינית לורדי, שיצא בשנת 2002. אף על פי שהבסיסט קלמה מופיע על העטיפה, כל גיטרות הבס נוגנו על ידי גיטריסט הבס לשעבר מגנום, שעזב לאחר ההקלטה ולפני יציאת האלבום. האלבום מוקדש למגנום. קרדיטים לאלבום לקוחים מחוברת האלבום. מיסטר לורדי - שירה, תכנות, עבודת אמנות אמן - גיטרות, קולות רקע קיטה - תופים, קולות רקע מגנום - בס אנארי - קלידים, פסנתר, קולות רקע טרייסי ליפ - קולות (12) טימו טפאני אוקסלה - הפקה, מיקסינג (1, 13) קווין שירלי - מיקסינג מיקה יוליסה - מאסטרינג יוסי רובנפרה - טכנאות, עריכה מיקה לינדברג - עבודת אמנות יוקו לטולה - פוטוגרפיה ק. קייווה - פוטוגרפיה מידע על האלבום Get Heavy באתר MusicBrainz מידע על האלבום Get Heavy באתר AllMusic האלבום Get Heavy באתר Discogs האלבום Get Heavy באתר ספוטיפיי האלבום Get Heavy באתר יוטיוב "finnishcharts.com - Lordi - Get Heavy".
אגם בולזאיי

אגם בולזאיי (באנגלית: Bullseye Lake) הוא אגם קטן, המצוי במרכז עמק עגול שברכס אינסל, המצוי באזור העמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אגם בולזאיי מצוי 8 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר בוריאס. שמו של האגם ניתן לו בשנת 1964 על ידי הגאולוג האמריקאי פארקר אי. קלאקין (Parker E. Calkin). זהו שם תיאורי - "בולזאי" באנגלית משמעו - דבר שמצוי באמצע או במרכז; השם מתייחס למיקומו של האגם באמצע העמק.
יורם לוינשטיין

יורם לוינשטיין (נולד ב-22 באפריל 1950 בקריית חיים) הוא שחקן, מורה ישראלי למשחק, מייסד ומנהל סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. לוינשטיין נולד להורים יהודים גרמנים ניצולי שואה וגדל במצוקת עוני קשה. בילדותו התגורר בקריית ביאליק. עקב בעיית פרופיל צבאי תפקד לאורך שירותו הצבאי כפקיד, לאורך השנים העלה את הפרופיל ולחם בתותחנים במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו הצבאי התקבל לוינשטיין ללימודי משחק באוניברסיטת תל אביב, כשהוא חסר ניסיון לחלוטין. לאורך לימודיו נחל הצלחה. לאחר לימודיו החל ללמד משחק באופן עצמאי בבתי אבות ובמסגרות עצמאיות, לצעירים אשר לא התקבלו לבתי-ספר למשחק. במקביל, שיחק לוינשטיין בתיאטרון אורנה פורת ובתיאטרון "הינשוף" בהנהלת שושנה רביד. שיעורי המשחק שהעביר זכו לאהדה רבה, ובתי-ספר למשחק רבים התרשמו מתלמידיו. לתקופות קצרות במיוחד העביר שיעורים בסמינר הקיבוצים, בבית צבי ובקמרה אובסקורה. מרוב המסגרות פוטר, ובסטודיו למשחק ניסן נתיב לא קיבל הזדמנות ללמד. עקב הקושי בתפקוד במסגרות הנ"ל, המשיך לוינשטיין לפתח את סדנאות המשחק העצמאיות בניהולו ושכר בשנת 1988 מבנה ללימוד בתל אביב. באותה תקופה למדו אצלו שחקנים מתחילים רבים, בהם אקי אבני ואיילת זורר. בשנת 1997 לוינשטיין הקים אולם הצגות בשכונת התקווה שבדרום תל אביב, ובשנת 2000 הועבר הסטודיו למשחק במלואו לשכונת התקווה, למבנה שהוקם על ידי חנה רובינא וננטש עם השנים. לאורך השנים זוכה הסטודיו, ששמו הרשמי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, להצלחה רבה, ולומדים במסגרתו עשרות תלמידים, שנבחרים מתוך מאות, הן במסגרת הפורמלית של שלוש שנות לימודים, והן במסגרת סדנאות למבוגרים ולבני-נוער ובקורסים של מכינות. בית הספר ידוע בתרומה הקהילתית שמעניק לקבוצות חלשות, בין השאר בתחום סביבתו. ב-1987 השתתף בסרטה של ציפי טרופה, "תל אביב - ברלין". בשנת 2003 ובשנת 2004 השתתף לוינשטיין בתוכנית המציאות "פרוייקט Y" בתפקיד מורה התיאטרון של המתמודדים. בשנת 2021 שיחק את דמותו של דוד בן-גוריון בסדרת הנוער ״פלמ"ח״. חרף היותו הומוסקסואל היה לוינשטיין נשוי לפועה לדז’ינסקי, שפית במקצועה שהייתה אחת מתלמידותיו, ולשניים שתי בנות משותפות. חתן פרס רוזנבלום לאומנויות הבמה על מפעל חיים לשנת 2020. יורם לוינשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית סל"ה הסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, האתר הרשמי רותי זוארץ, ‏יורם לוינשטיין: "תיאטרון מפחיד אותי", באתר גלובס, 12 במאי 2008 טל פרי, ‏יורם לוינשטיין מביים לראשונה בחייו קברט מריר-מתוק, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2012 שי הרלב, עכבר העיר אונליין, מהמחלקה הסגורה באברבאנל לסטודיו יורם לוינשטיין , באתר הארץ, 6 בנובמבר 2012 יורם יובל, שיחת נפש עם יורם לוינשטיין באתר יוטיוב. nrg מעריב, יורם לוינשטיין: "הייתי יכול להיות משה איבגי", באתר nrg‏, 3 באפריל 2014 סמדר שילוני, "כשאני מעיף תלמיד, אני יודע שזה טוב לו", באתר ynet, 12 בנובמבר 2014 אמיר סומר, משחק החיים: ראיונולוג עם יורם לוינשטיין, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2015 TimeOut, פרסי רוזנבלום 2020: פרס מפעל חיים ליורם לוינשטיין ורנה שיינפלד, באתר TimeOut, מאי 2020 יורם לוינשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
Revolution (אלבום)

Revolution (באנגלית: מַהְפֵּכָה) הוא אלבום האולפן המשותף הראשון של המפיק המוזיקלי הישראלי הנרי והזמרת ניקה. האלבום יצא לאור בסוף שנת 2006, על ידי חברת התקליטים הנרי מיוזיק פרודקשנס. האלבום כלל את להיטי המועדונים "Naked in the Wind" ו-"See Me Now" שזכו להשמעות רבות בפלטפורמות הסטרימינג השונות. באלבום נכללה גרסה מחודשת לשירה של ריטה "בגידה". ב-2009 הוציאה ניקה כזמרת סולנית סינגל ראשון בשם "משהו אחר", את שכתב, הלחין ועיבד הנרי, אך הפעם לא הוצגו השניים כהרכב. לאחר יציאתו של Revolution חדלו הנרי וניקה להוציא אלבום משותף נוסף, אך הוציאו יחד סינגלים ושירים נוספים במהלך הקריירה שלהם. האלבום Revolution באתר אפל מיוזיק Revolution (feat. Nikka) by Henree (באנגלית אמריקאית), 2014-01-01, נבדק ב-2022-06-26 First Time, נבדק ב-2021-07-02 ניקה - משהו אחר, נבדק ב-2022-06-26 הנרי, באתר Spotify
Beatles for Sale

Beatles For Sale (בעברית: ביטלס למכירה) הוא אלבומה הרביעי של להקת הביטלס, שהוקלט לאחר סיבוב ההופעות העולמי שלהם. כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, אלא אם כן מצוין אחרת. זהו אלבום הביטלס הכולל את הכמות הגדולה ביותר של חומר בלתי-מקורי. חברי הלהקה היו שרויים בעיצומו של מסע הופעות מפרך ברחבי העולם ולא הספיקו לייצר חומרים חדשים ואיכותיים ולפיכך הקליטו שירים של אמנים אחרים, אמריקאים ברובם. צד ראשון No Reply ‏ (2:15) I'm a Loser ‏ (2:31) Baby's in Black ‏ (2:02) Rock and Roll Music (בארי) (2:32) I'll Follow the Sun ‏ (1:46) Mr. Moonlight (רוי לי ג'ונסון) (2:33) מחרוזת: (2:33) Kansas City (לייבר-סטולר) Hey, Hey, Hey, Hey (פנימן) צד שני Eight Days a Week ‏ (2:44) Words of Love (באדי הולי) (2:12) Honey Don't (קארל פרקינס) (2:55) Every Little Thing ‏ (2:01) I Don't Want to Spoil the Party ‏ (2:33) What You're Doing ‏ (2:30) Everybody's Trying to Be My Baby (פרקינס) (2:23) הביטלס ג'ון לנון - שירה ראשית, הרמונית ורקע, גיטרה אקוסטית וקצב, מפוחית, פסנתר, טמבורין, מחיאות כפיים פול מקרטני - שירה ראשית, הרמונית ורקע, גיטרת בס ואקוסטית, פסנתר, אורגן האמונד, מחיאות כפיים ג'ורג' האריסון- שירה הרמונית ורקע, גיטרה מובילה, תופים אפריקאים, מחיאות כפיים שירה ראשית בשיר "Everybody's Trying to Be My Baby" רינגו סטאר - תופים, טמבורין, טימפני, קאובל (Cowbell), תופי בונגו, שירה ראשית בשיר "Honey Don't" מוזיקאים נוספים והפקה ג'ורג' מרטין - מפיק מוזיקלי, פסנתר. מידע על האלבום Beatles for Sale באתר MusicBrainz מידע על האלבום Beatles for Sale באתר AllMusic האלבום Beatles for Sale באתר Discogs האלבום Beatles for Sale באתר ספוטיפיי התקליט באתר "תנ"ך הביטלס" (באנגלית) פרק 16 בתוכנית מסע הקסם המסתורי (Icast) סקירה מקיפה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית

הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (או בקיצור: UNC Press), שנוסדה בשנת 1922, היא הוצאה אוניברסיטאית השייכת למערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית. ההוצאה יושבת בעיירה צ'אפל היל, היכן שממוקמת האוניברסיטה הראשית במערכת – אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ההוצאה חברה באיגוד ההוצאות האוניברסיטאיות האמריקאיות (AU Presses). ההוצאה היא מוסד ללא כוונת רווח להוצאת ספרים וכתבי עת אקדמיים, וכן ספרי עיון לציבור הרחב, והיא ההוצאה האוניברסיטאית הראשונה שנוסדה בדרום ארצות הברית. ההוצאה מקדמת את המשימה המשולשת של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית – הוראה, מחקר, ושירות לציבור – באמצעות הוצאה לאור של ספרים וכתבי עת עם ביקורת עמיתים עבור סטודנטים, חוקרים, והציבור הרחב. היא נתמכת כספית על ידי קרוליינה הצפונית ועל ידי תורמים פרטיים ומוסדיים, אשר הקימו עבורה הקדש ציבורי. ההוצאה הייתה הראשונה שפיתחה סדרה ארוכת־טווח של ספרים מאת ועל סינים־אמריקאים, החל מסוף שנות ה־20 של המאה ה־20. עשרות כרכים הופיעו בסדרה, כולל ספרו הראשון של ההיסטוריון ג'רלד הופואי פרנקלן, "הכושי החופשי בקרוליינה הצפונית, 1790–1860", שפורסם ב־1943. בשנות ה־70 הייתה ההוצאה בין הראשונות שהכירו במקצוע הבינתחומי המתהווה, לימודי נשים, ופרסמה יצירות ספרותיות והיסטוריות פמיניסטיות בולטות. הן לימודים אפרו-אמריקאים והן לימודי מגדר ונשים ממשיכים להיות אבני יסוד בקטלוג הפרסומים של הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. במאה ה־21, סייעה ההוצאה לטפח את התחום המתפתח לימודי אינדיאנים וילידים. בשנים הראשונות לאחר ייסודה, הוציאה ההוצאה לאור אך ורק חיבורים עבור חוקרים ומאת חוקרים, בעיקר אלה מסגל האוניברסיטה של קרוליינה הצפונית עצמה. מאז התרחב הקטלוג ומכיל פרסומים מאת מחברים מרחבי העולם. ההוצאה משתפת פעולה עם מוסדות תרבות וקבוצות ציבוריות אחרות, לרבות מכון אומוהונדרו להיסטוריה ותרבות אמריקאית מוקדמת, המרכז ללימודים תיעודיים באוניברסיטת דיוק, מרכז קלמנטס ללימודי דרום מערב ארצות הברית באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית ורשות הארכיונים וההיסטוריה של קרוליינה הצפונית. בשנת 2006, הקימה ההוצאה חברת בת בשם Longleaf Services, אשר מספקת שירותי הפצה להוצאות ספרים אקדמיות אחרות. נכון ל־2022, יובל המאה לייסוד ההוצאה, בקטלוג ההוצאה למעלה מ־6,000 ספרים, מתוכם למעלה מ־4,000 עודם בדפוס. על המחברים הבולטים שפרסמו ספרים בהוצאה נמנים ההיסטוריונית גרדה לרנר, וחוקרי הספרות והסופרים קליאנת' ברוקס, פיליס ויטלי, ותומאס וולף, ורבים אחרים. ההוצאה הפיקה סדרות מרובות כרכים של מקורות ראשוניים, כגון "מסמכי ג'ון מרשל", "מסמכי הגנרל נתנאל גרין", "מסמכי מתנגדי־העבדות השחורים", ו"כל כתבי קפטן ג'ון סמית'". חיבורי יען בולטים שראו אור בהוצאה הם "האנציקלופדיה לתרבות הדרום", "האדריכלות של צפון קרוליינה", ו־"האנציקלופדיה של צפון קרוליינה". "Our Story". longleafservices.org. נבדק ב-2020-04-23. אתר האינטרנט הרשמי של הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ברשת החברתית פייסבוק הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ברשת החברתית אקס (טוויטר) הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ברשת החברתית אינסטגרם הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, סרטונים בערוץ היוטיוב הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, הבלוג הרשמי
קוד

קוד בתורת הקודים הוא אוסף של "מילים" מעל אלפבית כלשהו בן   q {\displaystyle \ q} אותיות – כך שניתן להמיר מידע שניתן בצורה של אותיות או מספרים לסדרה של מילות קוד בתהליך שנקרא קידוד, ולאחר מכן לשחזר את הקידוד ולהפיק מהמלים את האינפורמציה המקורית. מילות הקוד יכולות להיות כולן באורך זהה, כמו בקודי תיקון שגיאות, (קודים כאלה מכונים לעיתים קודי בלוקים) או באורכים שונים, כמו בקודי דחיסה. קודים נפוצים לקידוד נתונים: קוד מורס – קוד עבור שיטות תקשורת קולית או חזותית בינאריות – שיטות שידור בהן יש שני מצבים: דולק וכבוי. קוד בודו – קוד לייצוגם של תווים ששימש בעיקר לאחסון מידע ולהעברתו במכשירי טלפרינטר לסוגיהם, על-גבי סרט מנוקב. קוד ASCII – קוד לייצוגם של תווים (ספרות, אותיות האלפבית, סימני פיסוק ועוד) בזיכרון מחשב ובקובצי מחשב. קוד גריי – שיטה לקידוד מספרים באופן בינארי שבה כל מספר עוקב שונה מקודמו בספרה בינארית אחת. קוד האפמן – שיטה לקידוד סימנים, כגון תווי טקסט, ללא אובדן נתונים. הקוד שייך למשפחה שימושית של קודים המכונה קודי תחיליות, ובמשפחה זו הוא הקוד המספק דחיסת נתונים מרבית, כלומר מאחסן את הסימנים במספר מזערי של סיביות, על פי הקריטריון המפורט בהמשך. השיטה מתבססת על הקצאת אורך משתנה לסימנים על פי שכיחותם, כך שסימן נפוץ יוצג באמצעות מספר קטן של סיביות. קוד תיקון שגיאות – קוד המאפשר לשלוח באמצעותו אוסף של נתונים דרך ערוץ תקשורת רועש, ולנטרל במידה מסוימת את השפעת רעשי הרקע על המידע המתקבל. קודי התיקון פועלים על ידי הגדלת ההבדל בין המילים השונות בקוד, וכך הקטנת הסיכוי שרעש חיצוני יגרום לקליטת מילה השונה מהמילה שנשלחה. כאשר ההבדל בין מילות הקוד גדול במיוחד, ניתן אפילו לתקן שגיאות, כל עוד מספר השגיאות קטן מספיק. קידוד (פירושונים) מסמן צופן (פירושונים) קוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אוטביו

אוטביו אדמילסון דה סילבה מונטירו (בפורטוגזית: Otávio Edmilson da Silva Monteiro; נולד ב-9 בפברואר 1995), הידוע בכינויו אוטביו (בפורטוגזית: Otávio או Otavinho) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר או הקיצוני בא-נסר ובנבחרת פורטוגל. אוטאביו, שנולד וגדל בברזיל, ייצג את נבחרות ברזיל עד גיל 20, אך מאוחר יותר העדיף לייצג את נבחרת פורטוגל. אוטביו החל את הקריירה באינטרנסיונל לאחר שהצטרף לאקדמיה של מועדון פורטו אלגרה בגיל 15. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הברזילאית רק שנתיים לאחר מכן, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה בתיקו 0–0 מול סנטוס ב-15 ביולי. שער הליגה הראשון שלו הגיע ב-8 ביוני 2013 בתיקו 2–2 מול קרוזיירו. ב-1 בספטמבר 2014 עבר אוטביו לפורטו כשחקן חופשי לאחר שאינטרנסיונל ויתרה על זכויותיו, וחתם על חוזה לחמש שנים. הוא שובץ בתחילה לקבוצת המילואים שהתחרתה בליגה הפורטוגלית השנייה. בינואר 2015 הושאל לויטוריה דה גימארייש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-8 בפברואר בהפסד 0–1 לבלננסש. עסקת השאלתו של אוטביו הוארכה למשך כל עונת 2015/2016. במהלך עונת 2019/2020 הופיע אוטביו ב-48 משחקים וכבש שני שערים, ועזר לקבוצה לזכות בדאבל. ב-22 באוגוסט 2023 חתם אוטביו בא-נסר הסעודית. זמן קצר לאחר שערך את הופעת הבכורה שלו באינטרנסיונל, זומן אוטביו לנבחרת ברזיל עד גיל 20. הוא הופיע בה 4 פעמים וכבש שער אחד. במרץ 2021 קיבל אוטביו אזרחות פורטוגלית. ב-26 באוגוסט באותה שנה, הוא זומן לנבחרת פורטוגל למשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 נגד אירלנד ואזרבייג'ן ומשחק ידידות נגד קטר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו וגם כבש שער ראשון בניצחון 3–1 על קטר. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022. נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024, אולם בהמשך נגרע מהסגל בשל פציעה והוחלף על-ידי מתאוס נונס. אינטרנסיונל אליפות גאוצ'ו: 2013, 2014 פורטו אליפות פורטוגל: 2017/2018, 2019/2020, 2021/2022 גביע פורטוגלי: 2019/2020, 2021/2022, 2022/2023 הסופר קאפ הפורטוגלי: 2018, 2020, 2022 מדיה וקבצים בנושא אוטביו בוויקישיתוף אוטביו, ברשת החברתית אינסטגרם אוטביו, באתר Transfermarkt אוטביו, באתר Soccerway אוטביו, באתר WorldFootball.net אוטביו, באתר National Football Teams אוטביו, באתר FootballDatabase.eu OFICIAL: Otávio no FC Porto por cinco anos, Maisfutebol (בפורטוגזית) A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית) Convocados para o Euro 2024 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 21 במאי 2024 (בפורטוגזית) Matheus Nunes convocado para o EURO 2024, FPF, ‏2024-06-06 (ב־European Portuguese)
סנץ (כדורגל)

סנץ (FC Senec) היה מועדון כדורגל סלובקי מהעיר סנץ שבמערב סלובקיה במחוז ברטיסלבה. הקבוצה זכתה פעם אחת בגביע הסלובקי בכדורגל בעונת 2001/02. הבעלים של הקבוצה היה דניאל יאמר שהיה גם הבעלים של קבוצת מכבי נתניה הישראלית אך הוא עזב את סנץ עקב העפלת של מכבי נתניה לגביע אופ"א. מאמן הקבוצה הוא גוזף ואלוביץ' שהיה מועמד לאמן את מכבי נתניה בעונת 2006/07. השתתפותה היחידה של הקבוצה במפעיל אירופי היה בגביע אופ"א בעונת 2002/03, אז הקבוצה הוגרלה בסיבוב המוקדם נגד קבוצת שירוקי ברייג מבוסניה והרצגובינה והפסידה לה בשני המשחקים והודחה מהמפעל. המועדון התקיים בסך הכל 14 שנים ולאחר עונת 2007/08 מוזג עם מועדון דונז'סקה סטרדה. זולטן הארסניי לובומיר מיכאליק אתר האינטרנט הרשמי של סנץ
אוצר הספרים של ישיבת חברון

אוצר הספרים של ישיבת חברון הוא ספריה תורנית המכילה למעלה מ-18,000 ספרים, בהם כאלה שהובאו מסלבודקה ומחברון וכתבי יד נדירים. הספרייה ממוקמת מאחורי בית המדרש של ישיבת חברון בירושלים ופתוחה לכלל הצבור, והיא פעילה 24 שעות ביממה כל ימות השבוע. בספרייה חמישה מחשבים שעליהם מותקנת תוכנת אוצר החכמה וכלל הספרים מקוטלגים באופן אלקטרוני. אוצר הספרים מתנהל כגוף עצמאי למחצה. חלק ממימונו מסופק על ידי הנהלת הישיבה, וחלקו הגדול על ידי תורמים מחוץ לישיבה. אוצר הספרים שכן בישיבה בעיר חברון. במאורעות תרפ"ט נפגע אוצר הספרים וועד האוצר פנה ליהדות העולם לתרום ספרים לאוצר. בעבר שימש האוצר כספריית השאלה עבור הציבור הרחב. הדבר גרם לאבדן ספרים מרובים, ובעקבות כך ננעל חלק גדול מהאוצר ונפתח רק בנוכחות ספרן שרשם כל השאלה, שהייתה מוגבלת לשבוע בלבד. בשנת תשס"ה עבר אוצר הספרים שיפוץ מקיף, במהלכו נקנו ספרים רבים. מאז משמשת הספרייה לעיון במקום בלבד. עד לשנת תשס"ט היו רוב הספרים מצויים ליד בית המדרש, וחלק מועט מהם שכן בקומה למטה וכונה "האוצר הקטן". בשנת תשס"ט, לצורך הרחבת פנימיות הישיבה, קנתה הנהלת הישיבה את שטחו של האוצר הקטן מהנהלת אוצר הספרים, והספרים שבו עברו אל ספריית האוצר המרכזית שמאחורי בית המדרש. מתחת לקומת בית המדרש ישנו מחסן גדול המשמש לאחסון ספרי האוצר. בפנים נמצא חדר 'בית עקד הספרים' בו מצויים ספרים היסטוריים ונדירים, כמו ירושלמי המזויף על קדשים, שו"ת מהרש"ם עם חתימתו של המהרש"ם, ספרים עם כתמי דם ממאורעות תרפ"ט ועוד. ועד אוצר הספרים נאלץ לסגור אותם לשימוש הציבור הרחב, הן מחשש לשלום הספרים והן מחשש להיעלמות של ספרים כפי שהיה בעבר. בשנת תשפ"ב נוספו ספריות באוצר הספרים, ולשם כך סודר אוצר הספרים מחדש. הביאו ספרים אל בית האוצר, דאס ווארט, 27 ביוני 1930
אריק הלר

אריק ג'ונסון "ריק" הלר (באנגלית: Eric Johnson "Rick" Heller; נולד ב-10 בינואר 1946) הוא כימאי תאורטי ופיזיקאי אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת הרווארד. ידוע בזכות עבודותיו בתחום מכניקת הקוונטים התלויה בזמן. הלר נולד בוושינגטון הבירה. אביו היה הכלכלן האמריקאי וולטר הלר, לימים ראש מועצת הכלכלנים המייעצת לנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי. הלר למד לתואר ראשון באוניברסיטת מינסוטה, אותו השלים בשנת 1968, ואת לימודיו לתואר שלישי בפיזיקה כימית עשה באוניברסיטת הרווארד בהנחיית פרופ' ויליאם ריינהרדט. עבודת הדוקטורט שלו הוגשה בשנת 1973. לאחר מכן היה לעמית בתר-דוקטורי באוניברסיטת שיקגו בהנחיית פרופ' סטיוארט רייס (אנ'), ובסיום תקופה זו הצטרף כחבר סגל לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1981, נסע הלר לשבתון במעבדה הלאומית לוס אלמוס ושהה שם כחוקר כשלוש שנים, לאחריהן התמנה כחבר סגל באוניברסיטת וושינגטון. ב-1993 שב להרווארד כפרופסור לפיזיקה וכמנהל המכון לפיזיקה אטומית ומולקולרית (ITAMP). ב-1998 השלים את כהונתו ומונה גם כפרופסור לכימיה בהרווארד. כיום הוא מחזיק במשרת פרופסור לכימיה ולפיזיקה ע"ש אבוט וג'יימס לורנס. הלר היה חלוץ בכל הקשור לשימוש בחבילות גלים כגודל פיזיקלי מרכזי במכניקת הקוונטים, דבר אשר אפשר את חקר דינמיקת המצבים המעוררים של מערכות קוונטיות גדולות מבלי צורך בחישוב המצבים העצמיים שלהן. כמו כן, הניח את היסודות להבנת תאורטית של פמטוכימיה (אשר הפכה למדע ניסיוני בזכות עבודתו של אחמד זוויל). יחד עם סו-יינג לי, שהיה עמית בתר-דוקטורי שלו, פיתח הלר גישה תלויה בזמן לספקטרוסקופיית ראמאן ברזוננס. הוא תרם למתודולוגיה של שימוש ב"גאוסיאנים קפואים" (frozen Gaussians), שהם למעשה מצבים קוהרנטיים של פוטנציאל הרמוני, ככלי מפתח בייצוגים סמי-קלאסיים המבוססים על תנאי התחלה (IVR) לצורך פתרון של מערכות קוונטיות, בראשם פרופגטור הרמן-קלוק. כפיזיקאי, הלר ידוע בזכות עבודותיו בתחום הכאוס הקוונטי ובפרט צלקות קוונטיות. רבות מעבודותיו בתחום זה מושפעות ממחקרים מוקדמים שלו במכניקת הקוונטים התלויה בזמן. מעבר למחקר היומיומי, ידוע הלר בהיותו אמן דיגיטלי המפיק יצירות המבוססות על חישוביו, וכן כחובב של אקוסטיקה ופסיכו-אקוסטיקה (נושא עליו פרסם ספר). ברבות השנים פרסם כ-300 מאמרים בכתבי עת שפיטים. עם תלמידיו נמנה פרופ' דוד טנור ממכון ויצמן למדע, אף הוא מומחה למכניקת הקוונטים התלויה בזמן. מלגת סלואן (1976) פרס סיבורג (1981) פרס הרברט מק'קוי (1981) מלגת הומבולדט (1985) מענק יצירתיות מיוחד מטעם הקרן הלאומית האמריקאית למדע (1987) מלגת גוגנהיים (1992) חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים ואמנות (1994) פרס ג'וזף א' הירשפלדר (2003) פרס החברה האמריקאית לכימיה (2005) עמית אסטור באוניברסיטת אוקספורד (2005) חבר האקדמיה הבינלאומית למדע מולקולרי קוונטי חבר האקדמיה הלאומית למדעים חבר האגודה האמריקאית לקידום המדע חבר האגודה האמריקאית לפילוסופיה מלגת החברה האמריקאית לפיזיקה ספר המדע הבדיוני "השושן הקוונטי" (The Quantum Rose), שראה אור בשנת 2001 וזכה בפרס נבולה, מבוסס בחלקו על עבודותיו של הלר, והוא אף מוזכר בספר זה. הסופרת, קתרין אסארו (אנ'), הייתה תלמידתו של הלר והיא הקדישה לו ולנוספים את ספרה. Eric J. Heller, Why You Hear What You Hear: An Experiential Approach to Sound, Music, and Psychoacoustics, Princeton University Press, 2013, ISBN 9780691148595 Eric J. Heller, The Semiclassical Way (to dynamics and spectroscopy), Princeton University Press, 2018, ISBN 9780691163734 מדיה וקבצים בנושא אריק הלר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אריק הלר אריק הלר, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
תוכנית המזון הסובייטית

תוכנית המזון הסובייטית הייתה יוזמה לשיפור ושיפור תנאי החקלאות בברית המועצות (אנ') על ידי שיפור מנגנון התכנון של הכלהלה במהלך תוכנית החומש האחת-עשרה (1981–1985) ותוכנית החומש ה-12 (1986–1990). תוכנית המזון, שזכתה ללעג בעולם המערבי, הגדילה את יבול התבואה בין השנים 1981 ל-1986 ב-3.4% (עלייה מ-1.9 אחוזים בתקופה שבין 1965 ל-1980). התפוקה החקלאית ירדה ב-1986 עד 1990, מה שהפך את הגשמת יעדי תוכנית המזון לבלתי ניתנות להשגה. המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ליאוניד ברז'נייב אמר במליאת הוועד המרכזי של נובמבר 1981 שהחלה העבודה הממשלתית על תוכנית מזון ממשלתית חדשה. ב-24 במאי 1982 אמר ברז'נייב למליאת של הוועד המרכזי שמטרת תוכנית המזון החדשה היא לשפר ולשפר את התפוקה של החקלאות הסובייטית. המרכיבים הבסיסיים של מנגנון התכנון ומאפייניו הניהוליים והארגוניים של החקלאות הסובייטית נותרו ללא שינוי, עם זאת רבים מהליכי הבירוקרטיה אורגנו מחדש כדי לשפר את היעילות על ידי הקמת מוסדות חדשים והשקעת כספים נוספים בחקלאות. ממשלת ברית המועצות תבנה כבישים ושירותים ממשלתיים קרוב לחוות שנחשבות לא יצרניות כדי להגדיל את יכולת הייצור שלהן. ההוצאות הסתכמו ב-30 מיליארד רובל ב-1983, והסבסוד למזון על בשר, חלב, לחם ותפוחי אדמה גדל בכ-51 מיליון רובל. תוכנית המזון החלה ב-1982 ותסתיים ב-1990 בסוף תוכנית החומש השתים עשרה. מיכאיל גורבצ'וב, מזכיר הוועד המרכזי דאז שהיה האחראי על החקלאות בברית המועצות, ניסה להקים ועדות כלל ארציות שיפקחו על יישום הרפורמה. ניקולאי טיחונוב, יו"ר מועצת השרים, התנגד לכך, בסבר שמשרדי המרכז כשירים לטפל בעצמם ביישום הרפורמה. במהלך נאומו של ברז'נייב בנובמבר 1981 סובייטולוגים רבים חשבו שתוכנית המזון תפחית את ההתערבות הבירוקרטית בחקלאות הסובייטית., מאוחר יותר הסתבר שהדבר גרם לההפך הגמור וליותר התערבות ממשלתית בתחום החקלאות. במקום להעניק לחקלאים יותר עצמאות, הודיע ברז'נייב על הקמת שני שכבות בירוקרטיות חדשות. הראשונה, האגודות האגרו-תעשייתיות, ברמה המחוזית של הממשל תתפקד כ"סוכנות ניהול מלאה ודמוקרטית". ועדות תעשייתיות הוקמו ברמות של הרפובליקה והאיחוד. Gvosdev, Nikolas (2008). The Strange Death of Soviet Communism: A Postscript. Transaction Publishers. pp. 50–51. ISBN 978-1-4128-0698-5. Moskoff, William (1993). Hard Times: Impoverishment and Protest in the Perestroika Years: The Soviet Union 1985–1991. M.E. Sharpe. pp. 29–30. ISBN 1-56324-214-1. Johnson & Brooks 1983, p. 92. Dronin, N.M.; Bellinger, E.G. (2005). Climate Dependence and Food Problems in Russia, 1900–1990: The Interaction of Climate and Agricultural Policy and Their Effect on Food Problems. Central European University Press. p. 270. ISBN 978-963-7326-10-3. Johnson & Brooks 1983, p. 94. ערך זה הוא קצרמר בנושא ברית המועצות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברנהרד גזימק

ברנהרד גזימק (בגרמנית: Bernhard Grzimek;‏ 24 באפריל 1909 – 13 במרץ 1987) היה זואולוג ורופא וטרינר גרמני. הוא כיהן בשנים 1974-1945 כמנהל גן החיות של פרנקפורט בגרמניה המערבית. פעל רבות להגנת הטבע, בעיקר בפרק הלאומי סרנגטי בטנזניה. בנו, מיכאל גזימק (1959-1934) נהרג בתאונת מטוס מיד אחרי צילום סרט התעודה שהפיק יחד אביו "סרנגטי לא צריך למות" יחד עם בנו ערך בשנות ה-1950 סיורי שטח יבשתיים וסיורים אוויריים במזרח אפריקה במטרה לאסוף מידע על חיות הבר ובמיוחד כדי לעורר את המודעות בעולם לגבי הציד הבלתי חוקי ברנהרד קלמנס מריה גזימק נולד בשמת 1909 בעיר נייסה, בחבל שלזיה הפרוסית, בקיסרות הגרמנית, כיום ניסה בפולין. אביו, פאול פרנץ קונסטנטין גזימק היה עורך דין ונוטריון. אמו הייתה מרגרתה מרגוט לבית ואנקה. אחרי לימודים יבודיים ותיכוניים למד גזימק רפואה וטרינרית, קודם באוניברסיטת לייפציג, ואחר כך באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. סיים את התואר דוקטור ברפואה וטרינרית בשנת 1933. בימי מלחמת העולם השנייה עבד כווטרינר גם בשירות הצבא הגרמני ובתפקיד במשרד המזון של גרמניה הנאצית. אחרי שבתחילת שנת 1945 הוטרד על ידי גסטפו בחשד שסיפק אוכל ליהודים מוסתרים, נמלט לפרנקפורט באזון כנכבש על ידי האמריקאים. עם זאת אחרי 1945 לקח מספר שנים עד שסיים תהליך "טיהור" - דנאציפיקציה גזימק התחתן ב-17 במאי 1930 עם הילדגרד לבית פריפר (Prüfer) איתה גידל שלושה בנים: שנים בנים ביולוגיים - רוכוס ומיכאל, ובן מאומץ, תומאס. ב-1978 התחתן עם אריקה, אלמנת בנו, מיכאל. 1959 Serengeti darf nicht sterben - "בל ימות סרנגטי" - זכה בפרס אוסקר לסרט התעודה הטוב ביותר בשנת 1960 מדיה וקבצים בנושא ברנהרד גזימק בוויקישיתוף בני פירסט, ‏לחופש נולדו, באתר "Time Out ישראל", 24 בספטמבר 2015 ברנהרד גזימק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ברנהרד גזימק, באתר AllMovie (באנגלית) ברנהרד גזימק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ברנהרד גזימק, באתר Discogs (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אליהו גאליפפה

רבי אליהו גאליפפה (נפטר ברודוס ה'ת"ק), ממפרשי הרמב"ם, מחבר הספר ידי אליהו. נולד לרבי דוד בן רבי אליהו גאליפפה. בצעירותו עסק במסחר לפרנסתו, ולאחר מכן עלה לירושלים על מנת לעסוק שם בתורה ובתפילה. בירושלים סבל יחד עם היישוב היהודי מהשלטונות (בין היתר בגלל היחלשות השלטון העות'מאני), ומשום כך ברח לעיר רודוס. בתקופתו ברודוס רב העיר היה רבי משה ישראל. חיפש נושא בתורה בו יוכל לחדש באופן שדבריו יהיו לו לזכר עולם, ומצא לנכון לחבר ספר בו יברר איזו הלכה חיובה מהתורה, איזו מתקנות חכמים משום גזרה ואיזו תקנה גרידא. חיבורו מעמיק בסוגיות רבות בתלמוד ובמפרשיו. את החיבור הדפיס בקושטא בשנת ה'תפ"ח. החיבור נכלל במפרשי הרמב"ם שבפרויקט השו"ת. דבריו מובאים פעמים רבות בספרי חכמי הדורות שלאחריו. מתלמידיו היה רבי ידידיה שמואל טאריקה, מחבר הספר "בן ידיד". נפטר בשנת ה'ת"ק (1740) ברודוס ובה נטמן. רבי אליהו גאליפפה, ידי אליהו, באתר היברובוקס יעקב מאור, המדריך המלא לרובע היהודי של רודוס אליהו גאליפאפה, דף שער בספרייה הלאומית ראו בהקדמת ספרו ראו למשל בפרי מגדים (יורה דעה שפתי דעת סימן טז ס"ק ג), בעיקרי הד"ט (יורה דעה סימן כו, ו), ובבן איש חי (שנה ראשונה פרשת בלק)