laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תולעני זנב אסייתיים

תולעני זנב אסייתיים (שם מדעי: Ichthyophiidae) היא משפחה מסדרת חסרי רגליים. במשפחה זו שלושה סוגים. התולענים חיים בטבע בדרום אסיה מהודו לדרום-מזרח אסיה ועד דרום סין. מינים אלה בעלי תכונות ייחודיות, למשל הם בעלי פה השקוע מתחת לגולגולת ויש להם מספר שרירים המשמשים לסגירה של הלסתות. הם בעלי ראש קצר וזנב בעל חוליות גדולות וכן מרובי קשקשים. התולענים מטילים את ביציהם באדמה לחה וכשהם בוקעים הם חיים בשלוליות כראשנים לפני שהם הופכים לבוגרים. לעיתים הנקבות גם שומרות על הביצים. משפחה זו היא קרובתם של המשפחה תולעני זנב ניאוטרופיים (Rhinatrematidae). לעיתים בני הסוג Uraeotyphlus, מצויים במשפחה עצמאית (Uraeotyphlidae). משפחת תולעני זנב אסייתיים (Ichthyophiidae) סוג Caudacaecilia - בו 5 מינים סוג אִיכְתִּיּוֹפִיס (Ichthyophis) - בו 39 מינים סוג Uraeotyphlus - בו 8 מינים מדיה וקבצים בנושא תולעני זנב אסייתיים בוויקישיתוף תולעני זנב אסייתיים, באתר ITIS (באנגלית) תולעני זנב אסייתיים, באתר NCBI (באנגלית) תולעני זנב אסייתיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תולעני זנב אסייתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולעני זנב אסייתיים, באתר GBIF (באנגלית)
בית הספר למקצועות התעופה

בית הספר למקצועות התעופה (ביסמ"ת) הוא יחידת ההדרכה להכשרת חיילים לשירות במערך התעופה של חיל האוויר ככבאים, פקידות מבצעים (פקמ"ציות), מפענחי תצלומי-אוויר (תצ"א), המודיעין, מש"קיות ניווט, ועוד. בית הספר ממוקם בבסיס חיל-האוויר עובדה (בח"א 10). עד 1987 בית הספר היה ממוקם בבסיס חפץ חיים (בח"א 501). משנת 1987 היחידה עברה לבסיס עובדה. עד נובמבר 2004 התקיימה בביסמ"ת מגמת קציני תעופה שעברה לבית הספר לקצינים של חיל האוויר. בבית הספר עוברים הדרכה כ–2200 חניכים בשנה, מתוכם כ–1500 חניכות עוברות טירונות בבית–הספר עצמו. בבית–הספר ישנן ארבע מגמות, שלוש מגמות מקצועיות: "ביטחון", "מבצעים ובקרה", "מודיעין" ומגמת "טירונות". כל מגמה מקצועית מופקדת על מספר קורסים. משך הזמן של מסלול בבית הספר משלושה שבועות, הקצר ביותר, ועד ארבעה חודשים הארוך ביותר. החל משנת 2018 מפקד בית הספר הוא מאיר בוחבוט. בית הספר התרחב במהלך השנים, כאשר מרבית הקורסים בשיטת 'הכשרה במהלך העבודה' (OJT) עברו לביסמ"ת כדי לקבל מסגרת רצינית יותר. בשנת 2007 מסלול הכש"מ (הכשרת המפקד) עבר לטייסת הדרכה החדשה שהוקמה בבסיס עובדה, והמשיך במתן שירותי הדרכה והכשרת מדריכים ומפקדים לכלל החיל. ביולי 2020 הוקם בית הספר לבקרה אווירית ופיקוח טיסה בבח"א 10 וההכשרה לתפקידים: קציני בקרה אווירית, מש"קי בקרה אווירית, קציני פיקוח ופקחי טיסה עברה מביסמ"ת לבית הספר החדש. באוגוסט 2021 נסגרת טייסת הדרכה בבסיס עובדה, והתאחדה לתוך ביסמ״ת. עקב כך, נפתח גף חופ״ה ומסלול הכש״מ מחדש ביחידה. ביולי 2022, נקלטה בבית הספר מגמת הכשרות הקצונה שכוללת בתוכה את ההכשרות המתקדמות של קציני מערך התעופה והמנהלה של חיל האוויר. בפברואר 2023, מסלול הכש״מ (הכשרות מפקדים) נקלטו למגמת הכשרות הקצונה. בעקבות שינוי ארגוני זה המגמה הפכה להיות מגמת הכשרות הקצונה והפיקוד. ב־10 ביולי 2023, הוחלף סמל היחידה כחלק מהשינויים הארגוניים שהתרחשו ביחידה בשנים האחרונות יחד עם תיקוף חזון וייעוד יחידתיים. בסיס מוצק, באתר חיל האוויר הישראלי אנו עוסקים בהטמעת תחושת המשמעות של השירות בצה"ל בכלל ובחיל, באתר חיל האוויר הישראלי ליהי חנן, ‏גוזרים את הסרט: נפתח בית הספר החדש לבקרה אווירית ופיקוח טיסה, באתר חיל האוויר הישראלי, 21 ביולי 2020
תלמי ממפיטיס

תלמי מֶמְפִיטֵיס (ביוונית: Πτολεμαῖος ὁ Μεμφίτης‏; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך מצרי מבית תלמי. בנם של קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים ושל תלמי השמיני. יש השוללים את קיומו ההיסטורי ומזהים אותו עם תלמי השביעי. על פי ההערכות, תלמי נולד בסביבות שנת 144 לפנה"ס, או לכל המאוחר בשנת 142 לפנה"ס. אביו היה תלמי השמיני ("פיסקון"), בנם של תלמי החמישי וקלאופטרה הראשונה, ואמו הייתה קלאופטרה השנייה, שהייתה למעשה אחותו של תלמי השמיני. דיודורוס מציין שהוא נולד בעת שאביו הוכתר בעיר ממפיס כמלך מצרים, ולפיכך קרא לו אביו "ממפיטיס". אמנם הוא אינו נזכר במקורות הספרותיים העתיקים בשם "תלמי", אולם מרבית בני המלוכה משושלת בית תלמי נשאו שם זה. הוא גם מזוהה עם "תלמי", הנזכר בתבליטים על קירות מזרח ומערב בנאוס של מקדש אדפו, כבנם של תלמי השמיני וקלאופטרה השנייה. בשנת 142 לפנה"ס, התברר שאמו אינה מסוגלת יותר להרות, ותלמי השמיני נישא לקלאופטרה השלישית, שהייתה בתה של קלאופטרה השנייה מנישואים קודמים. קלאופטרה השנייה עוררה מרד שהתבטא במהומות באלכסנדריה, במהלכן נשרף ארמון המלוכה ותלמי השמיני וקלאופטרה השלישית אולצו להימלט לקפריסין. לאחר מרד זה, קלאופטרה השנייה הכריזה על תלמי ממפיטיס, שהיה אז בערך בן 12, כמלך מצרים. מלחמת אזרחים איימה לקרוע את אלכסנדריה ממצרים, כשזה מול זה ניצבו תומכי תלמי השמיני ברחבי מצרים ותומכי קלאופטרה השנייה ובנה באלכסנדריה. כתובת הקדשה שנמצאה מאותה תקופה, מספרת על כך שתלמי ממפיטיס הקדיש לאפולו, ארטמיס ולטו, על שום היותו "אסיר תודה לה בת דודתו ואשת אבי המלכה קלאופטרה". לא ברור באיזו קלאופטרה מדובר, אולם נראה שתלמי ממפיטיס הכיר בה כמלכה עליונה. למרות שבאופן פורמלי הוא היה המלך. תלמי השמיני לא ויתר, ובעורמה זימן את תלמי ממפיטיס אליו לקפריסין. כאשר ממפיטיס הגיע, הוא רצח אותו ושלח את איבריו בתוך תיבה לאמו, קלאופטרה השנייה, לכבוד יום הולדתה. המעשה המזעזע גרם לזעם בקרב תומכי קלאופטרה, שהחריבו ובזזו את פסליו ודיוקנאותיו של תלמי השמיני. בשנת 127 לפנה"ס עזבה קלאופטרה השנייה לסוריה ואיפשרה לתלמי השמיני וקלאופטרה השלישית לחזור לאלכסנדריה. בשנת 124 לפנה"ס היא חזרה והציעה שלטון משותף שלה יחד עם אחיה/בעלה תלמי השמיני ואשתו/בתה קלאופטרה השלישית. שלטון זה התקיים עד מותו של תלמי השמיני בשנת 116 לפנה"ס. מדיה וקבצים בנושא תלמי ממפיטיס בוויקישיתוף תלמי ממפיטיס באתר Ptolemaic Dynasty (באנגלית) תלמי ממפיטיס באתר Ptolemaic Dynasty דיודורוס, ספר שלושים ושלושה, 13. יוסטינוס, ספר שלושים ושמונה, 8. OGIS 144 (ביוונית) דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ', 760. הערה 82. דיודורוס, ספר שלושים וארבעה, 14. דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ', 761.
פרידה שהם

פרידה שהם (נולדה ב-23 באפריל 1960) היא מעצבת תפאורה, תלבושות ומרצה ישראלית לתיאטרון. הוריה, ז'נט ודוד (ויקו) ברסי, בוגרי תנועת השומר הצעיר, עלו לישראל ממצרים. אביה עבד כמנהל סניף בנק דיסקונט ואמה הייתה מורה לצרפתית. פרידה שהם נולדה וגדלה בהרצליה, הצעירה מבין שתי בנות. את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל. למדה במגמה לעיצוב במה, החוג לתיאטרון, אוניברסיטת תל אביב (1985-1981). לפני תום לימודיה החלה לעבוד כמעצבת תיאטרון, התלמדה אצל המעצב משה שטרנפלד והייתה שותפתו לעיצובן של תריסר הצגות, לאחר מכן עיצבה עצמאית למעלה ממאה הפקות. משנת 1985 היא עובדת כמעצבת במה ותלבושות בתיאטראות שונים. החל משנת 1995 מלמדת בכיתות הבימוי בסמינר הקיבוצים בנושאים עיצוב במה ודיאלוג במאי-מעצב. בשנת 2003 הקימה את המגמה לעיצוב במה ע"ש משה שטרנפלד בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, ועמדה בראשה מאז ועד לשנת 2015. משנת 2004 היא המנהלת האמנותית של היידפארק אמנותי, פסטיבל תיאטרונטו. שהם מרצה במסגרת סל תרבות שטראוס והשתלמויות מורים בנושא עבודתו של מעצב הבמה. משנת 2012 ועד 2015 הייתה חברה בוועדה האמנותית של פסטיבל עכו, בניהולו של גיל אלון. שהם זכתה בפרס על עיצוב התפאורה להצגה "הקץ של העץ" בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בשנת 1996. פרידה שהם הייתה נשואה עד לגירושיה בשנת 2009 לאריק שוהם, אדריכל במקצועו ולהם שתי בנות: גוני נגמבה, במאית תיאטרון, ומאיה שהם, אמנית רב-תחומית. 2006 – תערוכה קבוצתית, עיצוב במה ישראלי, מגדל שלום תל אביב 2003 – "שאריות יקרות", תערוכת יחיד: מקטים, סקיצות ואביזרים, פסטיבל אישה 2013 – היידפארק - כולנו ילדים של החיים 2012 – היידפארק - כולנו בסירה אחת 2011 – היידפארק - חותמים מחדש על מגילת העצמאות 2010 – היידפארק - כי גר היית 2009 – היידפארק - שברים פשוטים 2008 – היידפארק - מסיבת הבלתי מוזמנים 2007 – היידפארק - עבדות ושיעבוד 2006 – פסטיבל אישה חולון – בגוף ראשון נוכחת 2006 - היידפארק – "כלולות" – תיאטרונטו סוזן דלל 2005 – אישה השיא – פסטיבל אישה חולון 2005 – הייד פארק אומנותי בנושא עובדים זרים – תיאטרונטו והבימה 2004 – פרויקט נשים מנהיגות – פסטיבל אישה חולון 2004 – חומה ומחסום – תיאטרונטו הבימה פרידה שהם, "לקחת את החופש הקיים בחלומות בלבד", תיאטרון 13, אוקטובר 2004, עמ' 16–18. פרידה שהם באתר תיאטרון חיפה פרידה שוהם באתר תיאטרון הבימה פרידה שוהם באתר הבמה פרידה שהם, תהליך יצירת עולם הבמה בעזרת סיפור בריאת העולם, באתר סל תרבות שטראוס פרידה שהם, "העולם שמאחורי הקלעים"", באתר nrg מעריב, 21 באוקטובר 2013
שרה וודוורד

שרה וודוורד (באנגלית: Sarah Woodward; נולדה ב-3 באפריל 1963) היא שחקנית אנגלייה. וודוורד נולדה בלונדון. היא בתם של השחקן אדוארד וודוורד ואשתו הראשונה, השחקנית ונטיה בארט. יש לה שני אחים השחקנים טים וודוורד ופיטר וודוורד, ואחות אמילי וודוורד שהיא בתה של השחקנית מישל דוטריס. וודוורד למדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) שם זכתה ב"מדליית זהב בנקרופט". אחרי סיום הלימודים הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית (RSC) והופיעה איתם במחזה השייקספירי "ריצ'רד השלישי" יחד עם אנתוני שר, ובמחזה "הנרי החמישי" לצדו של קנת בראנה. ב-1993 חזרה לשחק שוב ב-RSC וגילמה את מירנדה במחזה "הסערה" בבימויו של סם מנדס. עם מנדס עבדה גם במחזה "London Assurance" יחד עם פול אדינגטון. במחזה "Kean" שיחקה לצידו של דרק ג'קובי, ובמחזה "Habeas Corpus" הופיעה יחד עם אימלדה סטונטון, ברנדה בלתין וג'ים ברודבנט. ב-1998 זכתה וודוורד בפרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה על תפקידה במחזה "טום וקלם" מאת סטיבן קראצ'ט (אנ'). בשנת 2000 הייתה מועמדת לפרס טוני על הופעתה במחזה "הדבר האמיתי" מאת טום סטופארד בהפקת דונמאר ורהאוס. וודוורד נשואה לשחקן פטריק טומי. לבני הזוג יש שתי בנות והם חיים בלונדון. שרה וודוורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) שרה וודוורד, באתר MusicBrainz (באנגלית) שרה וודוורד ב-Spotlight Directory Page Reuters (16 בנובמבר 2009). "Edward Woodward, The Wicker man, dies". Reuters India. נבדק ב-26 בדצמבר 2009. [Edward Woodward] married actress Venetia Barrett in 1952 and had three children, all of whom went into acting -- Tim Woodward, Peter Woodward and Sarah Woodward. ... {{cite news}}: (עזרה) Lister, David (17 בפברואר 1998). "Crowning glory for `Lear' at Olivier theatre awards". The Independent. נבדק ב-26 בדצמבר 2009. Other awards included: ... Best performance in a supporting role - Sarah Woodward in Tom & Clem; ... {{cite news}}: (עזרה) "'Kate,' Then 'Music Man': The 2000 Tony Nominees". The New York Times. 9 במאי 2000. נבדק ב-26 בדצמבר 2009. FEATURED ACTRESS IN A PLAY Blair Brown, Copenhagen Frances Conroy, The Ride Down Mount Morgan Amy Ryan, Uncle Vanya Helen Stenborg, Waiting in the Wings Sarah Woodward, The Real Thing {{cite news}}: (עזרה)
אינדוטיפליים

אינדוטיפליים (שם מדעי: Indotyphlidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. בני המשפחה, שבעבר היו חלק ממשפחת התולעניים, מכילים 7 סוגים. הם בעלי דמיון לתולעת במראם ובעלי עור חלק, גולגולת גדולה ועיניים זעירות מאוד. משפחה זו מצויה בטבע באפריקה, הודו ואיי סיישל. הם מתחפרים בינות לעלים ומחפשים טרף קטן. הם בוקעים מהביצים באדמות לחות והופכים ישר לבוגרים ללא שלב הראשן. עם זאת חלקם משריצים צאצאים חיים. במשפחה 7 סוגים ו-22 מינים: מדיה וקבצים בנושא אינדוטיפליים בוויקישיתוף אינדוטיפליים, באתר ITIS (באנגלית) אינדוטיפליים, באתר NCBI (באנגלית) אינדוטיפליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) אינדוטיפליים, באתר GBIF (באנגלית)
תולעני זנב ניאוטרופיים

תולעני זנב ניאוטרופיים (שם מדעי: Rhinatrematidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. הם חיים בטבע ביערות הטרופיים של אמריקה הדרומית. קבוצה זו נחשבת לאחת מהפרימיטיביות בסדרתה ובעלי מאפיינים החסרים למשפחות האחרות. הם בעלי זנב מגודל רוב ובעלי פה שאינו שקוע מתחת לגולגולת. התולענים מטילים את ביציהם בקרקע וממנו בוקע ראשן החי בשלוליות ובעל זימים חיצוניים העוזרים לו לנשום. הבוגרים חיים על קרקעית היער או בלחלוחית העלים. משפחת תולעני זנב ניאוטרופיים (Rhinatrematidae) סוג Epicrionops מין Epicrionops bicolor מין Epicrionops columbianus מין Epicrionops lativittatus מין Epicrionops marmoratus מין Epicrionops niger מין Epicrionops parkeri מין Epicrionops peruvianus מין Epicrionops petersi סוג Rhinatrema מין Rhinatrema bivittatum מין Rhinatrema ron מין Rhinatrema shiv מדיה וקבצים בנושא תולעני זנב ניאוטרופיים בוויקישיתוף תולעני זנב ניאוטרופיים, באתר ITIS (באנגלית) תולעני זנב ניאוטרופיים, באתר NCBI (באנגלית) תולעני זנב ניאוטרופיים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית) תולעני זנב ניאוטרופיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) תולעני זנב ניאוטרופיים, באתר GBIF (באנגלית)
החלטה 273 של העצרת הכללית של האו"ם

החלטה 273 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, אשר התקבלה ב-11 במאי 1949, העניקה למדינת ישראל חברות באומות המאוחדות. בכך הפכה ישראל לחברה ה-59 באו"ם. ההחלטה התקבלה בעקבות אישור החלטה 69 של מועצת הביטחון של האו"ם ב-4 במרץ באותה השנה, אשר קבעה כי ישראל היא מדינה שוחרת שלום, והמליצה על צירופה לאומות המאוחדות. יום לאחר פרסום החלטה 273, הניפו שר החוץ משה שרת והשגריר הראשון של ישראל באו"ם אבא אבן את דגל ישראל בפתח מטה האומות המאוחדות בניו יורק. מעמד הנפת הדגל הונצח בחזית השטר של 20 שקלים חדשים מסדרה א', הנושא את דמותו של משה שרת. לאחר קבלת דיווח ממועצת הביטחון על הגשת בקשתה של ישראל לחברות באו"ם; לאור העובדה שלפי שיקול דעתה של מועצת הביטחון, ישראל היא מדינה שוחרת שלום המסוגלת ומעוניינת לקיים את החובות הכלולות במגילת האו"ם; לאור העובדה שמועצת הביטחון המליצה בפני העצרת הכללית לצרף את ישראל כחברה באו"ם; ולאור העובדה שמדינת ישראל הצהירה שהיא "מקבלת ללא תנאי את החובות שבמגילת האו"ם ומתחייבת לכבד אותן מיום הצטרפותה כחברה באו"ם"; תוך התחשבות בהחלטות מ-29 בנובמבר 1947 ו-11 בדצמבר 1948 ובהצהרות ובהסברים שניתנו על ידי נציג ממשלת ישראל בקשר ליישום ההחלטות; העצרת הכללית, הפועלת מכח סעיף 4 במגילת האו"ם ומכוח תקנה 125 בנהלים, 1. קובעת בזאת שישראל היא מדינה שוחרת שלום המקבלת על עצמה את החובות אשר במגילת האו"ם, ומסוגלת ומעוניינת לכבד התחייבויות אלה; 2. קובעת לצרף את ישראל כחברה באו"ם. להחלטות העצרת הכללית נדרש רוב רגיל (מעל 50 אחוז מכלל הקולות), למעט "שאלות חשובות" שנדרש עבורן רוב של שני שלישים, בהן קבלת מדינות חדשות כחברות באו"ם. החלטה 273 נידונה במהלך ישיבת המליאה ה-207 של העצרת הכללית, ועברה ברוב הנדרש של שני שלישים: 37 מדינות תומכות מול 12 מדינות מתנגדות ו-9 מדינות נמנעות. להלן פירוט המדינות המצביעות: אוסטרליה, אורוגוואי, איסלנד, אקוודור, ארגנטינה, ארצות הברית, בוליביה, ברית המועצות, גואטמלה, דרום אפריקה, האיטי, הולנד, הונדורס, הפיליפינים, הרפובליקה הדומיניקנית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, ונצואלה, יוגוסלביה, לוקסמבורג, ליבריה, מקסיקו, נורווגיה, ניו זילנד, ניקרגואה, סין, פולין, פנמה, פרגוואי, פרו, צ'ילה, צ'כוסלובקיה, צרפת, קובה, קולומביה, קוסטה ריקה, קנדה איראן, אפגניסטן, אתיופיה, בורמה, הודו, לבנון, מצרים, סוריה, עיראק, ערב הסעודית, פקיסטן, תימן אל סלוודור, בלגיה, ברזיל, דנמרק, הממלכה המאוחדת, טורקיה, יוון, סיאם, שוודיה תמונת הנפת הדגל בחזית מטה האו"ם הנוסח המלא של ההחלטה, באנגלית ובצרפתית התמליל הרשמי של ישיבת המליאה ה-207 של העצרת הכללית של האו"ם, 11 במאי 1949 (אנגלית) פירוט תוצאות ההצבעה על החלטה 273 (אנגלית)
לנגרמן

לנגרמן הוא שם משפחה אשכנזי וגרמני. האם התכוונתם ל... משולם לנגרמן – איש ציבור ישראלי נתי לנגרמן – עיתונאי ישראלי צבי לנגרמן – היסטוריון ישראלי שושנה לנגרמן – מידענית ישראלית
מוזיאון ידידי ישראל

מוזיאון ידידי ישראל (באנגלית: Friends Of Zion) הוא מרכז מבקרים פרטי השוכן במרכז העיר ירושלים ברחוב ריבלין. המוזיאון מוקדש להוקרת העם היהודי ואלה שעמדו לצידו ותמכו ברעיון הציוני והקמת מדינת ישראל. המוזיאון פתח את שעריו לציבור בספטמבר 2015 והוא מוזיאון אינטראקטיבי, ראשון מסוגו בארץ. המוזיאון מציג ב-16 שפות. מאחורי הקמת המוזיאון עומד ארגון נוצרי אמריקאי בהנהגתו של הסופר והפעיל האוונגליסט ד"ר מייק אוונס. מימון המוזיאון מגיע מכ-7,000 תורמים ברחבי העולם. המוזיאון מספר את סיפורי גבורת ידידי ישראל הלא יהודים לדורותיהם שסייעו ליהודים ותמכו בציונות ועמדו לצד היהודים לאורך ההיסטוריה עד הקמת מדינת ישראל למשל צ'רצ'יל, הארי טרומן, ג'ורג' בוש הכומר וחוקר התנ"ך. המוזיאון משתרע על ארבע קומות, כאשר כל קומה מציגה תצוגה אחרת על ידידי ישראל לאורך ההיסטוריה, החל מהמאה ה-19, בימי המנדט הבריטי, השואה והקמת מדינת ישראל. היו"ר הבינלאומי של המוזיאון היה נשיאה לשעבר של מדינת ישראל שמעון פרס. כראש חבר הנאמנים מכהן יוסי פלד, והוא מורכב ממספר חברים, בהם דן חלוץ, קובי אשרת ועוד. במוזיאון מיצגים המשלבים אלמנטים טכנולוגיים ייחודיים כגון תלת מימד, מסכי מגע, ומערכות אור קוליות. בעבודה על המיצגים השונים השתתפו למעלה מ-150 אמנים ישראלים. במוזיאון מספר תערוכות, המרכיבות את המיצג הכולל הקרוי "הנני". במוזיאון ישנם שבעה מיצגים הרצים על פני תקופות שונות בהיסטוריה, החל מתקופת התנ"ך ועד הקמת מדינת ישראל. כל מיצג מציג מספר דמויות שונות שתמכו ביהודים והיו שותפים לחזון של בנימין זאב הרצל למדינת היהודים ואשר הניח את היסודות להקמת מדינת ישראל. ככלל, מתארים מיצגי המוזיאון את תרומתם של ידידי ישראל דוגמת: נשיא ארצות הברית לשעבר הארי טרומן, ראש ממשלת בריטניה לשעבר וינסטון צ'רצ'יל, אורד וינגייט, וכן חסידי אומות העולם דוגמת אוסקר שינדלר, ראול ולנברג ומשפחת טן בום, אשר סיכנו את חייהם וחיי משפחותיהם, למען הצלת יהודים שנרדפו ברחבי העולם. המוזיאון מעניק מדי שנה את פרס ידידי ישראל לאלו שעמדו לצד העם היהודי ותמכו בהם לאורך השנים. מקבלי הפרס לפי שנים: 2015 – נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש. 2016 – אלבר השני, נסיך מונקו 2017 – נשיאה לשעבר של בולגריה, רוסן פלבנלייב. 2018 – נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ. 2020: מלך בחריין, חמד בן עיסא אאל ח'ליפה. מלך מרוקו, מוחמד השישי. ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות, שייח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום נסיך הכתר של ערב הסעודית, מוחמד בן סלמאן נשיא סרביה, אלכסנדר וויצ'יץ' נשיא רומניה, קלאוס יוהאניס נשיא פרגוואי, מריו אבדו בניטס נשיא צ'כיה, מילוש זמאן נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני נשיא מלאווי, לזרוס צ'אקוורה 2023 - נשיא ליבריה, ג'ורג' ואה בנוסף, בשנת 2016 פרסם מייסד המוזיאון, ד"ר מייק אוונס יחד עם האפיפיור פרנציסקוס הצהרה משותפת בגנות האלימות. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון ידידי ישראל בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון ידידי ישראל סיור וירטואלי במוזיאון דף המוזיאון באתר משרד התיירות מאיה פולק, מקור ראשון, בא מאהבה: מייסד "מוזיאון ידידי ישראל" נלחם באנטישמיות, באתר nrg‏, 1 ביולי 2017 קובי פינקלר, מוזיאון ידידי ישראל בירושלים, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2016 ניר גונטז', על הקו עם אילן שקולניק, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2016 אורי משגב, שמעון פרס מכהן כיו"ר הבינלאומי של מוזיאון "ידידי ציון" בירושלים, שהקים האוונגליסט מייק אוונס, באתר הארץ, 17 במאי 2015 ארז לין, טראמפ הוא כורש המודרני, באתר ישראל היום, 16 בפברואר 2018
הר חלוץ

הַר חָלוּץ, ובשמו הרשמי חָלוּץ, הוא יישוב קהילתי בגליל העליון, בתחומי המועצה האזורית משגב. היישוב מצוי צפונית לכרמיאל ודרומית למעלות תרשיחא, מעל בקעת בית הכרם, בגובה 752 מ' מעל פני הים על גבעות המכוסות חורש טבעי. היישוב מצוי מרחק נסיעה קצר מהערים כרמיאל ומעלות. היישוב נוסד באוקטובר 1985 על ידי גרעין עולים מארצות הברית בהובלתו של חיים שרת בנו של משה שרת, בתמיכת התנועה הרפורמית והסוכנות היהודית. היישוב נועד להיות קהילה בעלת תפיסת עולם פלורליסטית. שמו הראשוני של היישוב היה הר חלוץ, עברות של השם הערבי של ההר הסמוך - ג'בל אל-חאלצ'ה. שמו הרשמי נקבע כחלוץ. בהר חלוץ פעילות חברתית ותרבותית מגוונת לכלל הקהילה, פעילויות והרצאות למבוגרים, מסיבות ואירועים משותפים בחגים. חברי היישוב נוהגים לחגוג את רוב החגים יחדיו. לעיתים נערכים אירועים ומסיבות בארגון ועדת תרבות או ביוזמה פרטית במועדון היישוב. ביישוב קיימת פעילות ברוח התנועה הרפורמית הכוללת קבלת שבת, תפילות וחוגי לימוד. בנוסף, ביישוב פועלת תנועת הנוער העובד והלומד ומערבת את ילדי השכבות: ד' – יב'. ביישוב פועלים בעיקר עסקים קטנים ופרטיים כגון: סדנאות לחמי מחמצת ייחודיות, בר, עיצוב פנים ועוד. עסקים אלה פועלים בבתים הפרטיים של התושבים או במבנים ציבוריים בתוך היישוב. בנוסף, קיימות גם מספר בקתות נופש בסגנון סקנדינבי. מדיה וקבצים בנושא הר חלוץ בוויקישיתוף הר חלוץ לחיות את הגליל אתר היישוב הר חלוץ הר חלוץ, באתר המועצה האזורית משגב הר חלוץ, באתר רום גליל הר-חלוץ, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021 הר חלוץ - ישובים | גליל מערבי, באתר הרשות לפיתוח הגליל הר חלוץ (מודעה), מעריב, 8 באוקטובר 1985 הר חלוץ ישוב קהילתי בגליל, באתר www.halutz.org.il חנה ביתן, מקורות שמות היישובים בישראל, עמ' 67 (42) תוספת 1 פרט נז לצו המועצות המקומיות (מועצות אזוריות)
מתודה

מתודה (מ-מֶת'וֹדוֹס, ביוונית עתיקה μέθοδος) פירושה שיטה, דרך סדורה לרכישת מידע ולחקירתו, ובמובנה הכללי - לביצוע תהליך כלשהו. האם התכוונתם ל... מדע (כללי) השיטה המדעית – כלל הטכניקות המשמשות במדע לחקר תופעות, צבירת ידע חדש או תיקון ושילוב של ידע קודם מתודולוגיה – כלל העקרונות עליהם מתבסס העיסוק בדיסציפלינה מסוימת שיטות מחקר - מונחים – כל כלי רעיוני, נוהלי או גשמי, שהשימוש בו מקובל על הקהילה המדעית לצורך מחקרן של השערות מאמר על המתודה ("כיצד להדריך נכונה את התבונה ולבקש את האמת במדעים") – חיבור פילוסופי ואוטוביוגרפי מאת הפילוסוף הצרפתי רנה דקארט, משנת 1637 מדעי המחשב מתודה (תכנות) (Method) – סוג של שגרה בתכנות מונחה-עצמים, המשויכת לאובייקט ובדרך כלל גם מתקשרת עמו. זו מתודה במובן של "הדרכים האפשריות לממשק עם האובייקט" מתודולוגיית פיתוח תוכנה – אוסף מוסכם של עקרונות, תהליכים, פרקטיקות וכלים על פיהם מפותחות ומתוחזקות מערכות תוכנה תבנית Factory Method ("שיטת המפעל") – תבנית עיצוב ליצירת אובייקטים החולקים ממשק אחיד, מבלי להכיר את מחלקותיהם אחר מתודיקה בהדרכה – אוסף קבוע של פעולות המיועד להעברת מסר, העברת מידע או חקירת נושא משחק מתודי ("השיטה") – טכניקת משחק בה השחקנים מנסים להיכנס למצב הרגשי בו נתונה הדמות אותה הם מגלמים, במאמץ ליצור הופעה מציאותית מת'וד מן (קליפורד סמית'; יליד 1971) – ראפר, זמר היפ הופ, מפיק מוזיקלי ושחקן טכניקה ומיומנות – עשויות אף הן להיקרא "מתודה" שיטה (פירושונים) ראו מתודה במונחי האקדמיה ללשון העברית.
אינגריד גוד

אינגריד גוד (בשוודית: Ingrid Goude; נולדה ב-26 במאי 1937) היא שחקנית ודוגמנית שוודית. גוד נולדה במחוז יבלבורג. ב-1956 היא נבחרה למיס שוודיה, לסגנית שנייה למיס תבל וסגנית ראשונה למיס אירופה. היא הוחתמה באולפני יוניברסל לצד מיס תבל באותה שנה, קרול מוריס. גוד שיחקה מזכירה בסרט "The big Beat" לצד ויליאם ריינולדס ובקומדייה "היה היה פעם סוס" לצד דיק מרטין. כמו כן, היא הופיעה במספר תוכניות טלוויזיה, בהן הסדרה "סטיב קניון" המבוססת על קומיקס. היא נישאה ג'רום ק. אוהרבאך, ששימש כנשיא רשת חניות הכלבו "Ohrbach's", הם התגורר בבוורלי הילס, ב-1976 הם התגרשו, באותה שנה התחתנה בשנית, ב-1982 התגרשה ושנה לאחר מכן התחתנה בפעם השלישית עם איש העסקים והיורש פרדריק בי אינגרם. מדיה וקבצים בנושא אינגריד גוד בוויקישיתוף אינגריד גוד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פייר קונבר

פייר קונבר (בצרפתית: Pierre Convert;‏ 27 ביוני 1922, סנט-אטיין-דו-בואה (צר'), מזרח צרפת – 12 ביולי 1944, מאיא (צר'), מזרח צרפת) היה חבר בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים. קונבר היה סטודנט לרפואה. בקיץ 1942 נעצרו בני משפחת יעקובוביץ - שני הורים וחמשת ילדיהם, בהם פיליפ יעקובוביץ - באזור משטר וישי ונכלאו במחנה ריכוז בעיר וניסיו (Vénissieux) (צר') שבמזרח צרפת. משם יועדו לגירוש למחנה הריכוז דראנסי. פיליפ הצליח להינצל בטענה שהוא מתחת גיל 14, הגיל שמתחתיו בתקופה זו לא גורשו יהודים מאזור משטר וישי. פיליפ הצליח להשתחרר מהמחנה אך עדיין היה בסכנת גירוש כיוון שבמסמכי הזהות שלו זוהה בתור יהודי. מספר אחים של פיליפ השתחררו אך גם הם היו בסכנת גירוש. פייר קונבר, שהכיר את משפחת יעקובוביץ עוד לפני המלחמה, היה פעיל בכוחות הפנים של צרפת (Forces françaises de l'intérieur) (צר'), ארגון מחתרת צרפתי משורות תנועת ההתנגדות הצרפתית. קונבר הנפיק מסמכי זהות מזויפים עבור בני המשפחה שהשתחררו, מסמכים בהם היה רשום שמו-שלו. הוא ביקש מאמו לסייע להם במזון, שיכן אותם בביתו ויידע אותם בכל עת שבה הייתה נוכחות חריגה של גרמנים באזור, כדי שיקפידו על מסתור וכך חייהם יינצלו. ב-12 ביולי 1944 נעצר קונבר על ידי הגרמנים בשל פעילויותיו במחתרת, ונורה למוות. ב-2010 הכיר יד ושם בפייר קונבר בתור חסיד אומות העולם. בשנת 2014 נקראה הכיכר שמול הבית בו נולד קונבר בסנט-אטיין-דו-בואה, "כיכר פייר קונבר". פעילותו של פייר קונבר, באתר יד ושם (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פייר קונבר".
הסופר קאפ הסובייטי

הסופר קאפ הסובייטי הוא שמו הנפוץ של גביע העונה (ברוסית: Кубок сезона) והוא היה מפעל כדורגל סובייטי המוכרע במשחק אחד, והפגיש בין אלופת ברית המועצות לבין מחזיקת הגביע הסובייטי. אם האלופה הייתה גם מחזיקת הגביע, היא הייתה פוגשת במשחק את הקבוצה שהפסידה בגמר הגביע. המפעל נוסד בשנת 1977 ומאז נערך בכל שנה עד פירוקו בשנת 1989, כשבאופן מסורתי היה פותח את עונת הכדורגל במדינה. הטורניר היה נערך בחסות העיתון "קומסומולסקאיה פראבדה" ולא נחשב לטורניר רשמי של ההתאחדות לכדורגל ולא היה נערך באופן סדיר בשל חוסר הפופולריות שלו. כך למשל, בשנת 1989 נערך המשחק האחרון בסוצ'י והתחרו בו שתי קבוצות אוקראיניות ("דנייפר דנייפרופטרובסק" ו"מטאליסט חרקוב") במשחק שצפו בו 1,500 צופים. הסופר קאפ הרוסי הסופר קאפ האוקראיני
ברבי הנסיכה רפונזל

ברבי הנסיכה רפונזל הוא סרט הנפשה משנת 2002 המבוסס על המעשייה "פעמונית" מאת האחים גרים. ברבי מספרת סיפור לאחותה הקטנה קלי, שלא בטוחה בקשר ליכולות הציור שלה על רפונזל החיה כמשרתת של גוטל הרעה במקום מרוחק ביער וגדלה כל חייה במחשבה שגוטל הצילה אותה מנטישה בינקותה, למרות שזו חטפה אותה מהוריה. רפונזל מתחברת עם דרקון וארנב, ומציירת ציורים של מקומות אליהם היא חולמת ללכת יום אחד כשתהייה חופשייה. גוטל אינה אוהבת תחביב זה של רפונזל וטוענת כי רפונזל אינה מעריכה את מה שהיא עושה עבורה, בסוף הסרט רפונזל מתאחדת עם הוריה האמיתיים וקלי, אחותה של ברבי, מרגישה ביטחון בקשר לכישרון הציור שלה. "ברבי הנסיכה רפונזל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "ברבי הנסיכה רפונזל", באתר AllMovie (באנגלית) "ברבי הנסיכה רפונזל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "ברבי הנסיכה רפונזל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "ברבי הנסיכה רפונזל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית