laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
סטריאוספציפיות

תגובה כימית נקראת סטריאוספציפית כאשר מגיבים הנבדלים רק במבנה המרחבי שלהם ייצרו סטריאואיזומרים שונים. סטריאוספציפיות יכולה להיות מלאה או חלקית. בתגובה סטריאוספציפית מלאה כל מגיב ייצר רק סטריאואיזומר אחד, בעוד שבתגובה סטריאוספציפית חלקית ייווצר מיעוט של סטריאואיזומר נוסף. גם תגובה, שבה רק סטריאואיזומר אחד יכול להביא לתוצר, נקראת תגובה סטריאוספציפית. על פי הגדרה קודמת, שכבר אינה בשימוש, סטריאוספציפיות היא סטריאוסלקטיביות גבוהה. תגובה סטריאוספציפית היא בהכרח תגובה סטריאוסלקטיבית, אולם לא כל התגובות הסטריאוסלקטיביות הן סטריאוספציפיות. בתור דוגמה, נניח ש-A ו-B הם זוג סטריאואיזומרים, ואילו C ו-D הם זוג אחר של סטריאואיזומרים. אזי, התגובה הבאה:   A → C {\displaystyle \ \mathrm {A\rightarrow C} }   B → D {\displaystyle \ \mathrm {B\rightarrow D} } היא גם סטריאוספציפית וגם סטריאוסלקטיבית. לעומת זאת, התגובה:   A → C {\displaystyle \ \mathrm {A\rightarrow C} }   B → C {\displaystyle \ \mathrm {B\rightarrow C} } היא סטריאוסלקטיבית בלבד. סינתזה של דיברומוציקלוהקסאן מציקלוהקסן, כלומר ברומינציה של ציקלוהקסן, תיתן באופן בלעדי טרנס-2,1-דיברומוציקלוהקסאן. זאת דוגמה לתגובה סטריאוספציפית, היות שאיזומר של ציקלוהקסן לא ייתן תוצר כלל כאשר ננסה לבצע עליו את אותה תגובה. בביולוגיה מיוחסת סטריאוספציפיות גבוהה לתהליכים אנזימטיים משום שבמקרים רבים קיימת התאמה מבנית בין האנזים לסובסטרט שעליו הוא פועל. סטריאוכימיה איזומר כיראליות סטריאוסלקטיביות
רווחה

רווחה הוא מצב שבו יש לאדם כסף די צורכו, בעלות על רכוש, בריאות טובה, אושר, או חלק ממרכיבים אלה. שכר העבודה של האדם מהווה כלי חשוב להשגת מטרות אלו. ברוב המדינות המפותחות, מסופקים חלק מצרכים אלו על ידי הממשלה, ארגוני צדקה, קבוצות דתיות או ארגונים אחרים כגון האו"ם. בארצות הברית ובקנדה מקבלת הרווחה קונוטציה של עזרה כלכלית לנזקק ולעני בשל חוסר יכולתו לדאוג לכך. באירופה, לעומת זאת, מקבלת מילה זו משמעות רחבה יותר, במובנים של ערבות אוניברסלית, וסולידריות חברתית. היא קיימת למען העני והעשיר כאחד, ופועלת להבטחת רמת חיים סבירה ותמיכה סוציאלית עבור כל האזרחים, בלי סטיגמה של צדקה. בעוד המילה "עושר" מתייחסת אך ורק למצב כלכלי נתון, מתייחס המונח "רווחה" למכלול רחב יותר של מרכיבים. האדם הפרטי, החברה או הקהילה הנתונים ברווחה, נמצאים במצב שבו המשאבים (מקורות) שברשותם מרובים יותר מהצרכים, או שווים להם, במצב שבו סך הרווח גדול מסך ההשקעה. משאבים, לעניין זה, אינם בהכרח כסף או שווי כסף. את איכות החיים ורווחתו של האדם או הקבוצה ניתן להעריך גם במשאבים אחרים, כדוגמת יופי, יצירות אמנות, מעמד חברתי, השכלה גבוהה ובריאות. אדם יכול להיות עשיר אך לא לחיות ברווחה. ככל שרבים המשאבים העומדים לרשותו של האדם ביחס לצרכיו, כך גדלה רמת הרווחה שבה יהיה נתון. מדינת רווחה שכר ריאלי מדיניות רווחה בישראל רמת חיים איכות חיים אושר תאוריית הצרכים שירותי רווחה, דף שער בספרייה הלאומית R.M. Blank (2001). "Welfare Programs, Economics of," w:en:International Encyclopedia of the Social & Behavioral Sciences, pp. 16426–16432, Abstract. Sheldon Danziger, Robert Haveman, and Robert Plotnick (1981). "How Income Transfer Programs Affect Work, Savings, and the Income Distribution: A Critical Review," Journal of Economic Literature 19(3), p p. 975-1028. R.H. Haveman (2001). "Poverty: Measurement and Analysis," International Encyclopedia of the Social & Behavioral Sciences, pp. 11917–11924. Abstract.
פאנצר סימן 2

פאנצר סימן 2 היה טנק גרמני קל שנדרש לצוות של שלושה אנשים. בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 היה טנק "ביניים" בצבא הגרמני, עד לכניסה לשירות של הטנקים העיקריים - פאנצר סימן 3 ופאנצר סימן 4. טנקי פאנצר סימן 2 השתתפו בפלישה לפולין, מערכה בנורווגיה, פלישה לצרפת, ובשלבים ראשונים של הפלישה לברית המועצות. טנקים אלו גם היו בשימוש בלחימה בצפון אפריקה. בסוף 1940 ותחילת 1941 הוחלפו רוב טנקי פאנצר סימן 2 ביחידות השריון של הורמאכט בטנקים מתקדמים יותר, כמו הפאנצר סימן 3 והפאנצר סימן 4. טנקי הפאנצר סימן 2 הועברו ליחידות סיור וליחידות עורפיות. החל משנת 1943 הופסק באופן מוחלט יצורו של הטנק והטנקים הנותרים שימשו כבסיס לייצור כלי רכב משוריינים שונים. פאנצר 2 а,b,c - דגמי טרום ייצור מבצעי, 125 יוצרו בשנים 1937–1935. פאנצר 2 A,B,C - דגמים מבצעים עיקריים של טנק זה. 1,113 טנקים מדגמים אלו יוצרו בשנים 1937–1940. האותיות גדולות בשם הדגם מציינות את ההבדל בין דגמים אלו לדגמים הראשוניים (הטרום מבצעיים). פאנצר 2 E,D - דגמים מבצעיים, בהם הורכב מזקו"ם "כריסטי". טנקים מדגמים אלו היו קצרים יותר מהדגמים A-C אך גבוהים יותר ורחבים יותר. שימוש במזקו"ם "כריסטי" אפשר להגדיל את מהירות הנסיעה ל-55 קמ"ש (לעומת 40 קמ"ש בדגמים הקודמים). בסך הכול יצרו 43 טנקים מדגמים אלו בשנים 1939 - 1938. הם השתתפו בפלישה לפולין, אך לאחר מכן הוצאו מן השרות והוסבו לכלי רכב משוריינים אחרים. פאנצר 2 F - בדגם זה בוצעה הגדלת עובי השריון בחלק הקדמי ל-35 מ"מ (לעומת 14.5 מ"מ בדגמים A-C), בצריח הטנק עובי השריון הוגדל ל-30 מ"מ ובצדדים ל-15 מ"מ. בשל כך עלה משקל הטנק ל-9.5 טון. 524 טנקים מדגם זה יוצרו בשנים 1941–1942. פאנצר 2 G,H - דגמים ניסיוניים של הטנק שפותחו בשנת 1942. בסך הכול יוצרו 12 טנקים מדגמים אלו. פאנצר 2 J - בדגם זה בוצעה הגדלת עובי השריון בחלק הקדמי ל-80 מ"מ (לעומת 35 מ"מ בדגם F) ובצדדים - ל-50 מ"מ. בשל כך עלה משקל הטנק ל-18 טון ומהירות הנסיעה ירדה ל-30 קמ"ש. 22 טנקים מדגם זה יוצרו בשנת 1942. 7 טנקים מדגם זה השתתפו בלחימה בחזית המזרחית במסגרת דיוויזיית הפאנצר ה-12 של הוורמאכט. פאנצר 2 (L (Luchs - טנק סיור קל. כ-100 טנקים מדגם זה יוצרו בשנים 1943–1944. פאנצר סימן 2 להביור - מבוסס על דגמים D ו-E של פאנצר סימן 2. בכלי רכב אלו התותח הוחלף בלהביור ועובי השריון הועלה ל-30 מ"מ בלוח הקדמי ול-20 מ"מ בצדדים. כ-150 כלים מגרסה זו יוצרו בשנים 1940–1941. הם השתתפו בפלישה לברית המועצות ביוני 1941. טנקים אלו לא נחלו הצלחה בשדה הקרב, בעיקר בשל שריונם הדק, אשר לא עמד בפני תותחי הנ"ט של הצבא האדום. מרביתם הושמדו כבר לקראת סוף 1941. מארדר 2 - משחית טנקים שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. בכלי רכב אלו הורכב תותח נ"ט גרמני בקליבר של 75 מ"מ או תותח שלל סובייטי בקליבר של 76.2 מ"מ. כ-600 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1942 - 1944. וספה - תותח מתנייע, שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. הרכב נשא תותח הוביצר בקליבר של 105 מ"מ. 676 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1943- 1944. נושא תחמושת לתומ"ת "ווספה" - בחלק מתותחים מתנייעים מסוג ווספה לא הורכבו תותחים והם שימשו כמובילי תחמושת בשדה הקרב. רכב כזה יכול היה לשאת עד 90 פגזים של 105 מ"מ. כ-160 כלים מגרסה זו נבנו בשנים 1943–1944. שטורמפאנצר סימן 2 - תותח מתנייע שנבנה על בסיס תובה של פאנצר סימן 2. הרכב נשא תותח הוביצר בקליבר של 150 מ"מ. רק תריסר כלים מגרסה זו נבנו וכולם שירתו בקורפוס אפריקה. בתום מלחמת העולם השנייה הגיעו שני שטורמפאנצרים לידי הצבא המצרי, אשר הפעיל אותם כנגד כוחות צה"ל במלחמת העצמאות. הטבלה מתייחסת לפאנצר סימן 2 מדגם A שהיה אחד הדגמים הנפוצים של טנק זה.
זבל לבן

זבל לבן (באנגלית: White Trash) הוא כינוי גנאי ללבנים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, בעיקר מדרום ארצות הברית (מדינות הקונפדרציה לשעבר ג'ורג'יה, מיסיסיפי, אלבמה, לואיזיאנה, טקסס, ארקנסו וקנטקי). השימוש בכינוי נחשב לא תקין פוליטית, אך בשנים האחרונות הוא נחשב פחות בוטה מבעבר, ורבים ממושאי הכינוי מכנים כך את עצמם. כינוי חופף הוא רד נק (אדומי הצוואר), המרמז על עבודתם בשדות של בני המעמדות הנמוכים הלבנים, שנשרפים בשמש הדרום הקופחת. "רדנק", במיוחד, מתקשר גם לשמרנות פוליטית ולשמרנות חברתית קיצונית, לגזענות וכיוצא בזה. כינוי נוסף הוא "הילבילי" (בילי מן הגבעות ובמיוחד רכס האפלצ'ים), המתייחס ספציפית לתושבים באזורים ההרריים, כפריים, ודלילי אוכלוסין. אף על פי שכל מינוח שכזה הוא בעל הקשר משלו ומתייחס לקבוצה ייחודית, הם מייצגים את הסטראוטיפ הרחב של הלבן בן המעמד הנמוך והשמרן. המכונים "זבל לבן" מאופיינים במבטא דרומי וגסות רוח, בעלי מוסר ירוד וחסרי תרבות והשכלה, נוהגים לקלל, לעשן, להשתכר, להמר ולהתנהג בצורה קולנית ומופגנת. מבחינה כלכלית, הסטיגמה המאפיינת את ה"זבל הלבן" היא משפחה מרובת ילדים המתגוררת בדירה או במבנה יביל במצב רעוע, או בקרוואן זול, בעלת חצר מלאת גרוטאות, אך בעלת מנוי לחבילה היקרה ביותר לטלוויזיה בכבלים. כמו כן, למכונים "זבל לבן" נהוג ליחס גם ג'ינגואיזם, מאצ'ואיזם, הומופוביה, גזענות, אנטישמיות ואף גילוי עריות, וחיבה מרובה לנשק וציד. השימוש בכינוי מקובל בעיקר אצל לבנים ממעמד נמוך, שרוצים להבדיל עצמם מלבנים ממעמד נמוך משלהם. עם זאת, לפי מילון אוקספורד, הכינוי נולד כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 אצל עבדים שחורים בדרום שכינו כך את הלבנים העניים שעבדו לצדם בשדות. משפחת בנדי שכיכבה על מסכי הטלוויזיה בשנים 1987–1997 בסדרה "נשואים פלוס" היא דוגמה לדרך ההצגה של משפחה לבנה מהמעמד הנמוך בטלוויזיה האמריקאית. בני הזוג אל ופגי באנדי תוארו כזוג לא מאושר. אל באנדי (גולם על ידי אד אוניל), אבי המשפחה, תואר כאדם גס רוח, אשתו פגי (קייטי סגל) כעצלנית שמכורה לקניות ומעבירה את שעות היום בצפייה בתוכניות אירוח. ההורים השפיעו רבות גם על ילדיהם, באד (דייוויד פאוסטינו) וקלי (כריסטינה אפלגייט). סרט הקולנוע המצליח של אמינם "8 מייל" מביא גם הוא הצצה למשפחה לבנה מהמעמד הנמוך שמתגוררת בפרוור עני של דטרויט. ג'ימי "ראביט" סמית' (אותו מגלם אמינם) מתגורר עם אמו האלכוהוליסטית (קים בייסינגר) ואחותו הקטנה בקרוואן אשר מוקף בגרוטאות ומתפרנס כפועל במפעל. הוא שואף לשפר את מצבו על ידי קריירה מוזיקלית. בשנים האחרונות, ז'אנרים הסרטים המוקומנטרים דוגמת בוראט, ברונו וחרא סבא, בוחרים במכוון להתמקד באזורים ובמדינות בארצות הברית בהן יש רוב לאוכלוסייה מסוג זה.
היטומי שימאטאני

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא שימאטאני. היטומי שימאטאני (ביפנית:島谷 ひとみ, נולדה ב-4 בספטמבר 1980, בקוּרֵה, מחוז הירושימה, יפן) היא זמרת J-Pop פופולרית. היטומי התחילה את הקריירה שלה כזמרת אנקֵה עם שחרור הסינגל הראשון שלה "אוסקה נו אונה"(大阪の女 אישה מאוסקה) ששוחרר ב-1999, אך לאחר מכן החליטה להיכנס לסגנון הדאנס/פופ. המוזיקה של היטומי הופיעה גם במשחקי וידאו ובסדרות אנימה. 27 ביוני 2001 PAPILLON 12 ביוני 2002 SHANTI 6 באוגוסט 2003 GATE~scena III 1 בספטמבר 2003 Tsuioku+LOVE LETTER 12 באוקטובר 2005 Heart & Symphony 7 במרץ 2007 PRIMA ROSA 27 בנובמבר 2002 Poinsettia ~Amairo Winter Memories~ 25 בדצמבר 2003 Delicious! ～The Best of Hitomi Shimatani～ 23 בפברואר 2005 crossover 5 בדצמבר 2007 ~Otoko Uta ~cover song collection [28.07.1999] Osaka no Onna [27.09.2000] Kaihoku [07.02.2001] papillon [20.05.2001] Ichiba ni Ikou [12.09.2001] Yasashii Kiss no Mitsuke Kata [30.01.2002] SHANTY [09.05.2002] Amairo no Kami no Otome [10.07.2002] Amairo Maxi [23.10.2002] ...Itsu no Hi ni ka [26.02.2003] Akai Sabaku no Densetsu [04.06.2003] Genki wo Dashite [16.07.2003] Perseus [06.11.2003] YUME Biyori [17.03.2004] Viola [02.06.2004] Jewel of Kiss [11.08.2004] -!ANGELUS / Z!Z!Z!-Zip!Zap!Zipangu [26.01.2005] Garnet Moon / Inori [15.06.2005] ~Mermaid~ [10.08.2005] Falco [31.08.2005] Mahiru no Tsuki [15.03.2006] Haru Machibito / Camellia [21.06.2006] -Destiny -Taiyou no Hana- / Koimizu -tears of love [15.11.2006] PASIO [21.02.2007] Dragonfly [06.06.2007] Neva Eva [05.09.2007] Shinku / Ai no Uta [19.03.2008] Nakitai Nara [23.10.2002] 8colors Hitomi Shimatani CLIPS+LIVE [17.03.2004] ~Vibration! ~LIVE&CLIPS [22.12.2004] HITOMI SHIMATANI CONCERT TOUR 2004 Tsuioku+LOVE LETTER [15.06.2005] "Special Live "crossover [15.03.2006] VISUAL WORKS 2004～2006 [15.03.2006] -LIVE DVD Premium Live 2005 -Heart&Symphony&More [Special Live "crossover II" [03.12.2006 [12.09.2007] -Hitomi Shimatani Live 2007 -PRIMA ROSA מדיה וקבצים בנושא היטומי שימאטאני בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של היטומי שימאטאני (ביפנית) היטומי שימאטאני, ברשת החברתית פייסבוק היטומי שימאטאני, ברשת החברתית אקס (טוויטר) היטומי שימאטאני, ברשת החברתית אינסטגרם היטומי שימאטאני, סרטונים בערוץ היוטיוב היטומי שימאטאני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר ספוטיפיי היטומי שימאטאני, באתר Last.fm (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר AllMusic (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר MusicBrainz (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר דיזר היטומי שימאטאני, באתר Discogs (באנגלית) היטומי שימאטאני, באתר Genius היטומי שימאטאני, באתר SecondHandSongs
סחלב (משקה)

סָחְלֶבּ (בערבית: سحلب) הוא משקה סמיך על בסיס חלב, עמילן תירס (קורנפלור), סוכר ותבלינים אשר מקורו במדינות המזרח התיכון. מקור שמו של הסחלב הוא צמח הסחלב, אשר פקעותיו הטחונות משמשות באופן מסורתי כבסיס להכנת המשקה. כיום, בישראל כבר לא משתמשים באבקת פקעות הסחלב בהכנת המשקה, לאור מחירה הגבוה, ועמילן התירס מהווה לה תחליף. משקה הסחלֶב עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (Tubers) הנקראת "מילד" (Milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה. בעקבות הדרישה הגבוהה זן צמח הפקעות כמעט נכחד ולכן מחירו מרקיע שחקים. הסחלב מוגש חם ונמכר בעונת החורף בטורקיה, ביוון ובמדינות ערב. בישראל נמכר הסחלב בקיוסקים בעיקר ביפו, בדרום תל אביב ובישובים ערביים, ובעת האחרונה הוכנס המשקה גם לתפריטיהם של בתי הקפה המודרניים. כמו כן נמכרת בישראל אבקת סחלב להכנה מהירה. בטורקיה מוגשת גלידת מסטיק הידועה הנקראת "סאלפ דונדורמה", מבוססת סחלב. למשקה הסחלב נהוג להוסיף תוספות כגון קוקוס, קינמון, אגוזים, בוטנים, מי ורדים ופיסטוק. קיימת גרסת פרווה בה החלב מוחלף בחלב קוקוס. ישנו סוג של מעדן מן המטבח הלובי העשוי דוחן, אגוזים ותבלינים הקרוי "סחלב מצרי" או: "דרוע". מדיה וקבצים בנושא סחלב בוויקישיתוף רותי קינן, סחלב חם: המחמם הרשמי של החורף, באתר ynet, 6 בפברואר 2007
הקללה

הקללה (באנגלית: Cursed) הוא סרט אימה משנת 2005, אשר בוים על ידי וס קרייבן ונכתב על ידי קווין וויליאמסון. הקרנת הבכורה שודרה ב-7 בנובמבר 2004, ובתחילת 2005 יצא בתפוצה רחבה. הסרט יצא בישראל ב-10 במרץ 2005. הסרט מספר על אח ואחות, אלי (ריצ'י) וג'ימי (אייזנברג), אשר בליל ירח מלא, השניים מעורבים בתאונת דרכים שבמהלכה הרכב האחר מתהפך ונופל למדרון מעויר. השניים ממהרים להציל את בקי (אליזבת), הבחורה בה פגעו, כאשר לפתע הם מותקפים בידי איש זאב. ג'ימי מודע לכך שמדובר באיש זאב, אך אלי מכחישה ומדחיקה זאת. כאשר חברתה של בקי גני נטרפת גם היא על ידי אותו יצור וכשהשניים ננשכים על ידי הזאב, הם יוצאים למירוץ נגד הזמן כדי למנוע את הבלתי נמנע-להפוך לאנשי זאב. כדי לשבור את הקללה עליהם למצוא את התוקף ולהורגו. בשאר הסרט בורחים השניים מאיש הזאב ומנסים לגלות מה עלה בגורלה של בקי. הסרט יצא לאקרנים בתחילת 2005 אך נחל כישלון קופתי. עלות הפקת הסרט עמדה על כ-38 מיליון דולר ואילו בקופות הכניס כ-30 מיליון דולר בלבד. מספר סצנות צונזרו על מנת להתאים את הסרט לטווח גילאים רחב יותר - דירוג PG-13. כריסטינה ריצ'י – אלי ג'ושוע ג'קסון – ג'ק ג'סי אייזנברג – ג'ימי ג'ודי גריר – ג'ואני מיילו ונטימיליה – בו קריסטינה אנפו – ברוק פורשיה דה רוסי – זלה שאנון אליזבת – בקי מיה – ג'ני טייט אריק לדין - לואי אתר האינטרנט הרשמי של הקללה "הקללה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הקללה", באתר נטפליקס "הקללה", באתר AllMovie (באנגלית) "הקללה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הקללה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "הקללה", באתר Metacritic (באנגלית) "הקללה", באתר אידיבי "הקללה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
נחל דישון

נַחַל דִּישוֹן (בעבר ואדי חינדאג') הוא הגדול שבנחלי הגליל העליון המזרחי. ראשיתו במורדות המזרחיים של הר מירון, אורכו כ־26 ק"מ, ובסיומו הוא נשפך לנהר הירדן (בעבר לאגם החולה), מצפון לגשר הפקק. שטח הניקוז של הנחל משתרע על 96 קמ"ר, והוא כולל את השטח התחום בין המורדות המזרחיים של הרי מירון־סאסא־דובב במערב, אזור גוש חלב־דלתון־עמוקה מדרום, ויראון־אביבים־דישון מצפון. שטח הניקוז של הנחל תחום מדרום על ידי נחל מחניים ונחל ראש פינה, ומצפון על ידי נחל גרשום. בנחל ובסביבותיו נובעים מספר מעיינות, העיקריים שבהם הם עין דישון ועין אביב. עד 1948 היה הנחל נחל איתן אך כיום הוא נחל אכזב, ומימי מעיינותיו נשאבים לטובת מפעל 'עין אביב' של חברת מקורות, לטובת צורכי האוכלוסייה והחקלאות באזור. בנחל תופעות גיאולגיות שונות ובאביב ובחורף זרימת המים בו מרשימה. אל הנחל נשפכים שלושה יובלים מרכזיים: נחל אביב נחל גוש חלב נחל צבעון באזור הנחל ניתן למצוא מגוון רחב של עצים, חלקם גדלים בו בר כדוגמת כליל החורש, וחלקם ניטעו בידי קק"ל כדוגמת הברוש האריזוני, הארז האטלנטי, ומינים שונים של עץ האורן. חלקו המרכזי של הנחל נכלל בשמורת נחל דישון ויער ברעם כולל את חלקו העליון. בעקבות פיגוע אוטובוס ילדי אביבים נסלל כביש עוקף לכביש הצפון בין דובב לאביבים, המתבסס בחלקו על תוואי נחל דישון ונחל יראון, יובל של נחל דישון. החל משנת 1998 מתקיימת בנחל מדי שנה "צעדת האביב" לזכר נופלי מושב דישון הסמוך לנחל. החל מ־15 במרץ 2013 החל שחרור מי ששת המעיינות המזינים את נחל דישון ובראשם עין אביב באמצעות קידוחי עומק, במטרה להפוך את הנחל לנחל איתן בשנית. במקביל מתבצע טיהור של מי קולחין ושימושם בחקלאות במקום הזרמתם לנחל. בנוסף נאסרה כניסת כלי רכב (כמו טרקטורונים) לחלקו התיכון של הנחל כדי למנוע את סימני הגלגלים שלהם (קוליסים) בשטח. המטרה היא גם למנוע פגיעה בבעלי החיים (בעיקר דו־חיים) השוכנים בנחל. בתקופות קדומות ניצלו תושבי האזור את מימי הנחל לשם הפעלת טחנת קמח. חלקים מהנחל הם שמורת טבע (שמורת נחל דישון ושמורת יער ברעם), וחלקים אחרים משמשים למרעה. חלק משטח הניקוז של הנחל (נחל קציון ונחל מרות) הוא שטח אש, שגבולותיו מגיעים עד לאפיק הנחל בחלקו התחתון. בנחל ומסביב לו מספר רב של מסלולי טיולים רגליים ודרכי עפר לרכבי שטח מסומנים. שביל ישראל עובר בנחל מראשיתו בחורבת חממה ועד לחלקו התחתון, סמוך לשדה אליעזר. הנחל נחצה במהלכו מספר פעמים על ידי מספר כבישים, המאפשרים נקודות כניסה ויציאה למסלולי הטיול בנחל. חלקו האמצעי של הנחל היה מסלול פופולרי לרכב שטח, אך החל מ־2013, נאסרה כניסת כלי רכב לחלקו התיכון של הנחל, כדי למנוע פגיעה בטבע. מדיה וקבצים בנושא נחל דישון בוויקישיתוף שמורת נחל דישון – מתוך אתר הטיולים "טבע ונופים בישראל". דובי זכאי, גשר מעל מים סוערים: מסלול בנחל דישון, באתר nrg‏, 7 באפריל 2011 נחל אביב ונחל דישון, באתר למטייל מסלול שביל ישראל העובר בנחל. נחל דישון (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית צעדת האביב ה־15 לזכרם של נופלי דישון עדי חשמונאי, נחל דישון חוזר להיות איתן, באתר nrg‏, 8 במרץ 2013
אסלאם כנעאן

אסלאם כנעאן (בערבית: اسلام كنعان; נולד ב-21 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, וכיום המנהל המקצועי של קבוצת הנוער של הפועל אכסאל. כנעאן שיחק תחילה בקבוצת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 2006 הצטרף לקבוצת בוגרים בליגת העל. במהלך הקריירה שלו כנעאן הושאל ממכבי חיפה למספר קבוצות, ביניהן הפועל חיפה, הפועל נצרת עילית ובני סכנין. בקיץ 2008 חתם במכבי אחי נצרת, אך לאחר תקופת אימונים קצרה בקבוצה טס לאורוגוואי בעקבות רצונה של פניארול להחתימו מיידית. בשנת 2009 חזר לשחק בהפועל נצרת עילית, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 חתם בהפועל ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן שיחק במכבי אום אל-פחם. בקיץ 2012 חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת. בינואר 2014 חתם בהפועל דלית אל-כרמל מליגה א'. לקראת עונת 2014/2015 חתם בקבוצת איחוד מג'ד אל-כרום מליגה א', אך במדיה הוא שיחק רק משחק אחד ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. בעונת 2015/2016 מונה כנעאן למאמנה של מכבי בסמת טבעון מליגה ג', ולאחר כעונה עזב למכבי נצרת עילית, גם היא מליגה ג'. במהלך העונה עזב כנעאן את תפקידו ומונה כמאמן קבוצת נערים ג' של הפועל נצרת עילית. בשנת 2018 מונה למנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל אכסאל ולמאמן קבוצת הנוער של המועדון. אסלאם כנעאן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ישראלים ובנושא מאמני כדורגל ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קנה הנשימה

המונח "טרכיאה" מפנה לכאן. לערך העוסק בדינוזאור, ראו טרכיאה (דינוזאור). קנה הנשימה הוא צינור אשר תחילתו בגרון, עובר לאורך הצוואר אל בית החזה, ומתפצל לשתי סימפונות שענפיהן מעבירים את האוויר אל הריאות. הקנה עשוי מ־15–20 פיסות של סחוס, שעוטפות אותו כמעט לכל אורכו, פיסות הסחוס מאפשרות לקנה להישאר פתוח כל הזמן. בצמוד לקנה הנשימה נמצא הוושט – צינור המשמש למעבר מזון ומשקה אל הקיבה. סוגר הנמצא בעמקי הגרון מווסת את המעבר מהגרון לקנה ולוושט – סותם את הקנה, כדי לאפשר בליעת מזון ומשקה, או סותם את הוושט, כדי לאפשר נשימה. כאשר משלבים שיחה ואכילה, עלול הסוגר להיות במצב שאינו מתאים לפעולה הנדרשת, ומזון עלול לרדת לקנה הנשימה. במצב זה קיימת סכנת חנק. בעבר המליצו לטפוח לנחנק על גבו, כדי לעודד יציאה של הגוף החוסם את כלי הנשימה, אך כיום מומלץ טיפול זה רק לתינוקות, אשר ניתן להשכיבם על בטנם כדי לפתוח את דרכי הנשימה שלהם. הטיפול הטוב ביותר בדרך כלל הוא שיעול חזק, תגובתו הטבעית של הגוף. השיעול מזרים אוויר בחוזקה דרך הקנה ומנסה לפנותו. אם שיעול אינו עוזר, (בחסימה חמורה בלבד) יש לעשות לחיצות ברום הבטן על ידי אדם נוסף העומד מאחורי הנחנק, ומחבק אותו כשכפות ידיו מאוגרפות יחד. את האגרוף המשולב על האדם המסייע לדחוק בעצמה לבטנו של הנחנק, כלפי מעלה, במטרה לגרום להתכווצות הריאות. תרגיל זה (המכונה תמרון היימליך) עשוי להציל חיים. בעבר קנה הנשימה כונה נפש ומכאן הביטוי "הגיעו מים עד נפש". במקורות היהדות מוזכר הקנה בהקשר של התנהגות האדם בשעת הסעודה, בסיפור המובא בתלמוד בבלי על רב נחמן ורב יצחק שישבו בסעודה, והאחרון סירב לבקשת רב נחמן לומר דבר תורה משום ש"אין משיחין בשעת הסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבוא לידי סכנה". חז"ל סברו כי קנה הנשימה מתפצל לשלושה קנים, אשר מחוברים לריאה, ללב ולכבד. על סמך דעה זו נקבע בשולחן ערוך כי אם נמצאה מחט בתוך לב של בהמה היא נחשבת כשרה, כי ייתכן שהמחט נכנסה לשם דרך הלוע של הבהמה בעת שהיא אכלה. המונח הלועזי טרכיאה (Trachea) מתייחס גם לצינורות המשמשים לנשימה אבל במערכת נשימה פשוטה יותר, למשל אצל חרקים. דלקת קנה הנשימה קנה הנשימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הניו יורק טיימס, רופאים הצליחו להשתיל לראשונה קנה נשימה, באתר הארץ, 6 באפריל 2021 לפי מ"צ קדרי (מילון העברית המקראית), נפש משמעה כנראה צוואר בצירוף המקראי "מים עד-נפש" (למשל בתהלים סט, ב: "הושיעני אלהים כי באו מים עד-נָפש"). ואולי גם בתהלים כה, יח: "עִנּוּ בכבל רגלו ברזל באה נפשו" (לדעת עמוס חכם בפירוש דעת מקרא לספר תהלים). תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף מ"ה, עמוד ב' שולחן ערוך, יורה דעה, סימן מ', סעיף ג'
ורח-אוסוגלי

ורח-אוסוגלי (רוסית: Верх-Усугли) הוא יישוב ראשי בנפת טונגוקוצ'ן שבמחוז צ'יטה שבדרום רוסיה. היישוב נמצא בדרום הנפה וממוקם על חוף נהר אוסוגלינקה. בשנת 1936 תושב כפר אוסוגלי חשף את מרבצי הפלואוריט באזור. בין השנים 1959-1966 בנו את המכרה "אוסוגלי" והמפעל הצמוד לו. בשנות ה-90 המכרה נסגר כתוצאה משפל כלכלי. כל המכרות בנפה נרכשו על ידי חברת Highland Gold Mining שמנסה לשקם ולפתח את התעשייה המקורית. בערך שליש מהאוכלוסייה היגרה מהעיר עם פירוק השלטון הקומוניסטי בגלל אבטלה, אלכוהוליזם וכו'. בעיר קיימים המוסדות הבאים: סניף הדואר משנת 1960 בית ספר תיכון (1962) גן ילדים היכל התרבות נפתי ספרייה נפתית (1962) עיתון מקומי "ידיעות הצפון" "Вести Севера" (הפצה 1,000) בית חולים (65 מיטות) ורח-אוסוגלי מלוויין
אילן כפיר

אילן כפיר (נולד ב-1943) הוא עיתונאי בעיתונים "מעריב", "ידיעות אחרונות" ו"חדשות", סופר ומו"ל של עיתונים בשפה הרוסית. אילן כפיר נולד במושב כפר ורבורג. הוא התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לפלוגת ההנדסה החטיבתית. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס חובשים וקורס מ"כים חי"ר. כאיש מילואים לחם במלחמת ששת הימים, בשורות פלוגת ההנדסה החטיבתית של חטיבת הצנחנים "חוד החנית", והשתתף בקרב על בית הספר לשוטרים בקרב לשחרור ירושלים. במלחמת יום הכיפורים היה בכוח הראשון שצלח את תעלת סואץ במבצע אבירי לב, ונפצע. את עבודתו העיתונאית החל בסיקור פעולת תגמול של צה"ל בקלקיליה. בוגר אוניברסיטת תל אביב בחוגים מדע המדינה והיסטוריה של ארץ ישראל. כפיר השתתף בין השאר בכתיבת ספרי ביוגרפיה של אהוד ברק, עמיר פרץ ובנימין נתניהו. כתב את הספרים "אֶחָי גיבורי התעלה" "החווה הסינית" ו "מתחריר 41 לאקפולקו" על חזית הדרום במלחמת יום הכיפורים, את הספר "האדמה רעדה" על מלחמת לבנון השנייה ואת הספר "כיפה סרוגה נשק בהצלב" המספר את סיפורם של 18 חללים מהציונות הדתית. כפיר נשוי לשרה (ללי) כפיר, אחותו של יחזקאל פלומין, ולהם שני ילדים. בשבי דמשק, א.ל. הוצאה מיוחדת, 1974. שיחות עם משה דיין, במשותף עם יעקב ארז, הוצאת מעריב, 1981 בן כספית ואילן כפיר, נתניהו – הדרך אל הכוח, אלפא תקשורת, 1997 רון ארד - התעלומה, במשותף עם רן אדליסט, הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2000 אֶחָי גיבורי התעלה, הוצאת ידיעות ספרים, 2003 האדמה רעדה: 33 ימים, לבנון 2006, הוצאת ספרית מעריב והוצאת כתר, 2006. פרץ - ראש לפועלים, הוצאת קוראים, 2006 בן כספית ואילן כפיר, אהוד ברק: חייל מספר 1, קוראים, מסת"ב 9654740087 החווה הסינית: קרב השריון הגדול בסיני שהכריע את מלחמת יום כיפור, תל אביב הוצאת ספרית מעריב, 2012 הקרב על החרמון, הוצאת דביר, 2013 אילן כפיר ודני דור, דרוזי לוחם, אמיץ, ישראלי גאה, הוצאת עמותת סא"ל סלאח פלאח ז"ל, 2015 אילן כפיר ודני דור, ברק: מלחמות חיי, זמורה ביתן, 2015 אילן כפיר ודני דור, ינוש, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017 אילן כפיר ודני דור כיפה סרוגה נשק בהצלב, ידיעות ספרים, 2018 אילן כפיר ודני דור, בנתיבי האש: חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, ידיעות ספרים, 2018. "סופה" בדרך לאיראן, ידיעות ספרים, 2019. חנה סנש, ידיעות ספרים, מרץ 2023 מתחריר 41 לאקפולקו, ידיעות ספרים, ספטמבר 2023 אוגדת עזה נכבשה, ידיעות ספרים, מרץ 2024 מדיה וקבצים בנושא אילן כפיר בוויקישיתוף אבנר שפירא, מלחמת לבנון 2 - הספר הראשון, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2006. רועי מנדל, 40 שנה לכיפור: הענן הציל את החיילים מטבח, באתר ynet, 6 באוגוסט 2013. שוקי שדה, העיתונאים לשעבר אילן כפיר ודני דור תובעים את איש העסקים חזי בצלאל: "מסרב לשלם חוב על כתיבת ספר", באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2019 אילן כפיר (1943-), דף שער בספרייה הלאומית נועם שרביט, ‏העיתונאי אילן כפיר תובע מ"מעריב" ומדנקנר 250 אלף ש' בטענה לדיבה, באתר גלובס, 16 במאי 2006 גל פרל פינקל, המלחמה נגמרה מזמן, המחקר ההיסטורי (והקרב על האמת) עודנו בעיצומו, באתר זמן ישראל, 7 באוקטובר 2019 עודד מגידו, "החווה הסינית": ערפל קרב, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2012 אורי בר-יוסף, החשבון האישי של מלחמת הברירה הלאומית, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003 אורן פרסיקו, לשפר את האווירה, באתר העין השביעית, 3 באוקטובר 2014ה מרדכי נאור, המחדל הכפול במוצב החרמון, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2013 גל פרל פינקל, מפקד חטיבת המחץ, באתר זמן ישראל, 12 בפברואר 2020. רן שפירא, הספרים החדשים של מתן יאיר, דניאל סילבה ואילן כפיר, באתר הארץ, 22 ביולי 2019 גל פרל, ספר לא ראוי לקריאה, הבלוג על הכוונת, ‏ 23 במרץ 2024.