laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
גילי דישון

גילי דישון (נולדה בשנת 1972), היא אתלטית ישראלית בעבר. פעמיים אלופת ישראל (1987 ו-1990) ואלופת המכביה (1989) בריצת 100 מטר. הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x100 מטר. דישון התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים. בשנת 1987 קבע דישון בריצת 60 מטר שיא ישראלי חדש לנערות בנות 15 בתוצאה של 7.84 שניות. שיא זה החזיק מעמד 28 שנים ונשבר על ידי ניצן לוי ממכבי ראשון לציון (7.83 שניות). ובריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 12.22 שניות, תוצאת השנה בישראל. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.35 שניות. בתחרות שנערכה בסוונסי, ויילס ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם איריס גלעד, דליה נבות ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 46.91 שניות, שיפור לשיא בן השנתיים (47.43 שניות). בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ 1988 קבעה דישון בריצת 60 מטר שיא אישי חדש של 7.78 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של שרונה פיקסלר (7.70 שניות). בתחרות שנערכה ביוני 1989 קבעה דישון בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש לקדטיות של 11.99 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (11.45 שניות). שיא זה החזיק מעמד 26 שנים ונשבר על ידי דיאנה ויסמן (11.98 שניות). ובריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.40 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של אתלטית ישראלית, באותה העת. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במחוז אנטרים, צפון אירלנד היא זכתה במדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר, ביחד עם תמי בלוך, פועה נייגר ועידית מורלי, בשיא ישראלי חדש של 46.66 שניות. בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.13 שניות, לפני ליזה גוריפ מבריטניה (12.22 שניות) ואורית קולודני מישראל. באליפות ישראל שנערכה בשנת 1990 זכתה דישון במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.39 שניות. אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר gbrathletics (באנגלית) 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל ניצן לוי שברה שיא בן 28 שנים, שיא גם לסגד, באתר ONE‏, 2 בפברואר 2015 אלכס פרלסמן, גילי דישון במוקד ההתעניינות באליפות גילאי 16 בא"ק, מעריב, 30 באפריל 1987 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 60 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל 50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
רוסטוב ארנה

רוסטוב ארנה על שם ויקטור פונדלניק (רוסית: Ростов Арена" имени Виктора" Понедельника) או רוסטוב ארנה הוא אצטדיון כדורגל בעיר רוסטוב על הדון בירת מחוז רוסטוב, רוסיה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שהתקיימו במדינה. משמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת הכדורגל רוסטוב. באצטדיון מתוכננת תכולה של 43,472 צופים. בסוף יוני 2013, במהלך העבודות על הכנת הקרקע לבניית האצטדיון, נתגלו חמישה פגזים מתקופת מלחמת העולם השנייה, שלא התפוצצו והשתמרו בצורתם המקורית. בחודש אוגוסט 2013, החלו העבודות על יסודות האצטדיון. בחודש אוקטובר, רוכזה הקרקע עבור האצטדיון. בדצמבר 2017 החלה הבנייה בפועל באתר הבנייה עם הבאת ציוד כבד, חומרי בנייה וציוד. בחודש מרץ 2015 פרויקט האצטדיון שונה, מה שהביא לירידה בעלות הבנייה. בחודש יוני 2015 הושלמה יציקת היסודות לתוך האדמה והוחל בהקמת יציעי האצטדיון. בחודש יולי 2015, החלה העבודה על מבני הבטון. בדצמבר 2017 הכריזה התאחדות הכדורגל הרוסית על סיום בניית האצטדיון. מאז עונת 2017/2018 בליגת העל הרוסית בכדורגל רוסטוב מארחת את משחקי הבית ברוסטוב ארנה. במרץ 2020 פרצה שרפה במתחם האצטדיון שהביאה למותו של כבאי אחד במהלך ניסיונות כיבוי האש של המשרד למצבי חירום. מדיה וקבצים בנושא רוסטוב ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוסטוב ארנה Russia 2018 stadiums ready to welcome fans Строительство стадиона «Ростов-Арена» завершено на Дону У "Ростов Арены" погиб пожарный, с огнем борются вертолет и поезд, Vesti.ru
Rosetta (אלבום)

Rosetta הוא אלבום האולפן ה-18 של ואנגליס. הוא ראה אור ב-23 בספטמבר 2016 בחברת התקליטים דקה. האלבום מוקדש לגשושית רוזטה, ששוגרה ב-2004. אין זה האלבום הראשון שנכתב בהשראת מסע בחלל. קדמו לו האלבומים Albedo 0.39 ו-Mythodea. קודמו, Mythodea, הופק בשיתוף פעולה עם נאס"א, והמוזיקה שבו שימשה למשימת החלל למאדים. האלבום מועמד לפרס גראמי לאלבום מוזיקת העידן החדש הטוב ביותר לשנת 2017. מידע על האלבום Rosetta באתר MusicBrainz
הפיגועים באיסטנבול (דצמבר 2016)

ב-10 בדצמבר 2016 התרחשו באיסטנבול שבטורקיה שני פיגועים, הראשון פיגוע מכונית תופת והשני פיגוע התאבדות, ברובע בשיקטש שבעיר. כתוצאה מהפיגועים נרצחו 45 בני אדם ונפצעו 155. כ-37 מהנרצחים היו שוטרים, 8 היו אזרחים. במהלך 2016 חוותה טורקיה מספר פיגועי טרור שבוצעו על ידי ארגון המדינה האיסלאמית ומחתרות כורדיות. הקטלני שבפיגועים היה הפיגוע בגזיאנטפ שהתרחש בחודש אוגוסט, בו נרצחו 51 בני אדם. הפיגוע הקטלני ביותר שבוצע באיסטנבול שהיה הפיגוע בנמל התעופה איסטנבול אטאטורק, בו נרצחו 45 בני אדם. הפיצוץ הראשון היה פיצוץ מכונית תופת סמוך לוודאפון ארנה, אצטדיונה של קבוצת בשיקטש המקומית. בין 300 ל-400 ק"ג חומר נפץ התפוצצו במטרה לפגוע באוטובוס של שוטרים שיצא מן האצטדיון לאחר שאיבטחו את המשחק בין בשיקטש לבורסאספור במסגרת ליגת העל הטורקית, שהסתיים כשעה וחצי לפני המתקפה. הפיצוץ התרחש בסמוך ליציאה של אוהדי בורסאספור. בורסאספור פרסמה הודעה רשמית בחשבון הטוויטר שלה, לפיה אף אחד מאוהדיה לא נפגע או בפיגוע. הפיצוץ השני התרחש כ-45 שניות לאחר הפיצוץ הראשון, כשמחבל מתאבד פוצץ עצמו בפארק מקה הסמוך לאצטדיון. הפיצוץ לווה בירי מצד המשטרה המקומית. כתוצאה מפיצוץ זה נרצחו ארבעה שוטרים ואזרח. אף ארגון לא לקח אחריות על הפיגועים. סגן ראש הממשלה הטורקי, נומאן קורטולמוש, אמר כי הסימנים מצביעים על כך שמפלגת הפועלים של כורדיסטן אחראית על המתקפה. הרשות לרגולציית השידור בטורקיה הטילה איסור שידור זמני על פרטי הפיגוע למעט מידע המובא באופן רשמי. שישה תובעים הופקדו מידית לחקירת התקיפה. 13 אנשים נעצרו בשעות שלאחר התקיפה בחשד למעורבות בה. מספר דרכים בעיר נסגרו לתנועה לאחר המתקפה. היום שלמחרת הפיגועים הוכרז בטורקיה כיום אבל לאומי, וגם הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין הצטרפה להחלטה זו. מדיה וקבצים בנושא הפיגועים באיסטנבול בוויקישיתוף איתמר אייכנר, רועי קייס וסוכנויות הידיעות, פיגוע כפול באיסטנבול: 29 נרצחו, 166 נפצעו, באתר ynet, 11 בדצמבר 2016 Istanbul stadium attacks: Turkey points finger at PKK, באתר BBC,‏ 11 בדצמבר 2016 (באנגלית) Bursaspor'dan patlama ile ilgili açıklama, באתר NTV,‏ 10 בדצמבר 2016 (בטורקית) Maçka Parkı'ndaki canlı bomba için flaş açıklama, באתר Hurryiet,‏ 11 בדצמבר 2016 (בטורקית) Son dakika... Numan Kurtulmuş: 'Oklar PKK'yı gösteriyor', באתר Hurryiet,‏ 11 בדצמבר 2016 (בטורקית) Dolmabahçe'de bombalı araçla saldırı, Maçka'da canlı bomba; 38 şehit, 166 yaralı!, באתר t24,‏ 10 בדצמבר 2016 (בטורקית) Son dakika... İstanbul'daki alçak saldırıda terörist böyle görüntülenmiş!, באתר Hurriyet,‏ 11 בדצמבר 2016 (בטורקית) İstanbul'da bazı yollar kapatıldı, trafikte son durum ne?, באתר t24,‏ 11 בדצמבר 2016 (בטורקית) הפיגוע בטורקיה: מניין ההרוגים קפץ ל-38, יום אבל רשמי הוכרז, באתר nana10‏, 11 בדצמבר 2016 KKTC'de bir günlük yas, באתר Dunya,‏ 11 בדצמבר 2016 (בטורקית)
יוסף ביטון

הרב יוסף ביטון הוא רב אמריקאי יליד ארגנטינה, רבה הראשי לשעבר של אורוגוואי. נולד בארגנטינה להורים ילידי ארגנטינה ממוצא סורי ומרוקאי. נסמך לרבנות ולהוראה בידי הרב עובדיה יוסף במסגרת הרבנות הראשית לישראל. הוא השלים את לימודיו האקדמיים בישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת אמורי, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואוניברסיטת בר-אילן. לאחר למעלה מ-25 שנות רבנות כרב קהילה בבואנוס איירס. במונטווידאו ובגרייט נק שבניו יורק, הוא מכהן כרבה של קהילת "אהל דוד ושלמה" במנהטן ביץ' (אנ'), ניו יורק. ביטון כתב מספר ספרים, אתר האינטרנט שלו מקיים קהילת קוראים באמצעות "דואר אלקטרוני יומי" הנשלח לקרוב ל-50,000 קוראים, רובם על המהדורה הספרדית. מדיה וקבצים בנושא יוסף ביטון בוויקישיתוף על הרב יוסף ביטון, באתר הרשמי שלו "הלכה" (בספרדית) על הרב יוסף ביטון, באתר "הלכה יומית" (באנגלית) מספריו Después de la vida, ירושלים: מכון הכתב, תשנ"ח, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דוד אלכסנדר וינטר

הרב דוד אלכסנדר וינטר (גרמנית: David Alexander Winter;‏ 23 בנובמבר 1878 – 13 באוקטובר 1953) היה רב גרמני, רבה האחרון של ליבק לפני מלחמת העולם השנייה. נולד במנשנגלדבך לאיש העסקים יוסף וינטר ולשרה לבית רוזנבאום. אמו הייתה בת נכדו של הרב מנדל רוזנבאום, שייסד ישיבה בעיר צל על המיין (גר'). למד בגימנסיה ע"ש הקייזר וילהלם בקלן עד 1898 ואחר כך במשך שנה אחת בישיבת הלברשטאדט. ב-1899 החל ללמוד באוניברסיטת ברלין כשבמקביל למד בישיבה מקומית. הוא הוסמך לרבנות והשלים את לימודיו בקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה במהלך העשור הראשון של המאה ה-20. כבר ב-1907 התמנה כרב בבית הכנסת החדש (גר') במישלוביץ בשלזיה, משרה בה החזיק עד 1912. אז עבר לכהן כרב בבאד הומבורג עד 1921. במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס כרב צבאי ושירת מ-1916 בארמייה ה-12 ומ-1918 בארמייה העשירית של צבא הקיסרות הגרמנית. עם תום המלחמה, מונה הרב וינטר כיורשם של הרב שלמה קרליבך ובנו הרב יוסף צבי קרליבך. הוא כיהן כרבה האחרון של הקהילה היהודית בליבק, מ-1921, עד שהיגר ללונדון ב-1938 מאימת השלטון הנאצי, בה גם נפטר. עם מותו בשנת 1953 עברו אשתו וילדיו להתגורר בישראל. הוא הובא לקבורה בבית הקברות סנהדריה בירושלים. בתו רחל נישאה למקובל וחוקר הקבלה הירושלמי ר' ישראל וינשטוק. כתביו של הרב וינטר נכתבו והודפסו בגרמנית: Die Politik Pisas während der Jahre 1268-1282, 1906 (דיסרטציה) Der jüdische Friedhof in Moisling und Lübeck, 1910 Blätter der Erinnerung zum 50jährigen Bestehen des Israelitischen Frauenvereins zu Lübeck, 1927 Geistige Kämpfe um Lebensfragen und Weltanschauung des Judentums um die Mitte des neunzehnten Jahrhunderts: nach den bayerischen Staatsakten dargestellt, Verlag des Jeschurun, 1929 Geschichte der jüdischen Gemeinde in Moisling, Lübeck. Mit einer Biographie des Verfassers von Hans Chanoch Meyer, Lübeck 1968 (נדפס לאחר מותו) מדיה וקבצים בנושא דוד אלכסנדר וינטר בוויקישיתוף תמונות מעת שירותו הצבאי כרב בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
דריפטיס

דריפטיס (ביוונית: Δρυπῆτις בפרסית: دری‌په‌تیس‏; ? - 323 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית, בתם של דריווש השלישי, אחרון מלכי האימפריה הפרסית, ושל סטטירה הראשונה. נפלה בשבי אלכסנדר הגדול, ונישאה להפאיסטיון. דריפטיס נולדה לדריווש השלישי מלך הממלכה האחמנית והמלכה סטטירה הראשונה. הוריה היו אחים, אולם נישואי קרובים היו מקובלים מאוד בקרב האצולה הפרסית. הייתה לה אחות בשם סטטירה השנייה, ואח קטן בשם אוכוס. בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול מלך מוקדון לפרס. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה, ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא שגודלו היה בערך 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים הוא לקח עמו למלחמה גם את שתי בנותיו ובנו, וכן את אשתו ואמו סיסיגמביס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה. אלכסנדר נכנס בעצמו לאוהל, והתייחס בחביבות רבה אל ברסינה ומשפחתה. סביר להניח שפעולה זאת לא נבעה מנימוס או טוב לב, אלכסנדר רצה לבסס את טענתו לכתר הפרסי על ידי כך שיאמץ כבני משפחתו את משפחת המלך הקודם. המשפחה המלכותית התלוותה אל אלכסנדר במהלך מסעותיו, ולא עזרו כל ניסיונותיו של דריווש לפדותה מידי אלכסנדר. בשנת 331 לפנה"ס הותיר אלכסנדר את המשפחה בשושן, והורה להעניק לדריפטיס וברסינה חינוך מוקדוני. שבעה או שמונה חודשים לאחר מכן נרצח דריווש בידי אנשי החצר שלו. במרץ 324 לפנה"ס קיים אלכסנדר טקס המוני אשר נודע כ-"חתונות שושן". במהלך אירוע זה נישא אלכסנדר לאחותה של דריפטיס, סטטירה, ודריפטיס עצמה נישאה להפאיסטיון - חברו הקרוב ביותר של אלכסנדר. "חתונות שושן" נערכו במשך חמישה ימים, ובמהלכן נישאו 90 אצילות פרסיות לקצינים מוקדוניים ממקורביו של אלכסנדר. אריאנוס טוען שהסיבה שאלכסנדר השיא את דריפטיס להפאיסטיון דווקא, הייתה שהוא רצה שילדיו וילדי הפאיסטיון יהיו בני דודים. הנישואים לא נמשכו זמן רב. זמן קצר לאחר מכן מת הפאיסטיון ממחלה. שמונה חודשים לאחר מכן מת אלכסנדר עצמו. אחת מנשותיו של אלכסנדר, רוקסנה, החליטה להתנקש בחייה של סטטירה, בהסכמת העוצר פרדיקס. על פי פלוטרכוס רוקסנה רצחה גם את דריפטיס. עם זאת, לא ברור מדוע עשתה זאת, ולפיכך יש הסוברים שפלוטרכוס טעה, והנרצחת הנוספת הייתה פריסטיס השנייה, אשתו השלישית של אלכסנדר. פלוטרכוס, "חיי אלכסנדר", 20-21. סטטירה/ברסינה באתר ליוויוס אריאנוס, "אנבסיס", ספר שביעי, 4-5. פלוטרכוס, "חיי אלכסנדר", 77.
אזור 51 (סרט)

אזור 51 הוא סרט פאונד פוטג' אמריקאי המשלב את סוגות האימה והמדע הבדיוני, ובוים על ידי אורן פלי. את התסריט כתבו אורן פלי וכריסטופר דנהאם (אנ'), והפיקו אורן פלי, סטיבן סניידר וג'ייסון בלאם (אנ'). הסרט הופץ ב-15 במאי 2015, בעיקר לשירותי וידאו על פי דרישה, ובהפצה מצומצמת לבתי קולנוע נבחרים. העלילה נסבה אודות שלושה צעירים חובבי תאוריות קונספירציה, המנסים לחשוף את סודות השטח הצבאי בארצות הברית, הקרוי "אזור 51", ובו מתקיימים לכאורה מפגשים עם חוצנים. "אזור 51", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אזור 51", באתר נטפליקס "אזור 51", באתר AllMovie (באנגלית) "אזור 51", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אזור 51", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "אזור 51", באתר Metacritic (באנגלית) "אזור 51", באתר אידיבי "אזור 51", באתר Hulu סרטים (באנגלית) "אזור 51", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מיצוי

פעולת המיצוי (באנגלית: Extraction) היא אחת הטכניקות החשובות והבסיסיות ביותר בכימיה, בתעשייה הכימית ובתעשיית המזון. פעולת המיצוי היא טכניקה המשמשת להפרדה של חומר מתערובת נוזלים (מיצוי נוזל-נוזל) או מתערובת מוצקים (מיצוי נוזל-מוצק) בה הוא נמצא. על פי רוב, המיצוי מתבצע על ידי הוספה של ממס המסוגל להמיס בעדיפות את החומר שאותו אנו מעוניינים לדלות. לאחר ההוספה של הממס, מרחיקים את החומר המבוקש עם הפאזה הנוזלית שנוצרה באמצעות התקן מכני ייעודי כגון משפך מפריד (התקן בצורת חרוט המכיל ברז בקצהו והמאפשר הפרדה של שתי פאזות או יותר). לאחר מכן, נדרש להיפטר מהממס כדי לקבל את החומר המבוקש. על פי רוב, הדבר יבוצע על ידי נידוף בחימום תחת וואקום. בדרך כלל בתום פעולות מיצוי מתוך תמיסות מימיות (אנ'), יש צורך בביצוע פעולות ייבוש להרחקת מים על ידי תמיסת מלח רוויה ובהמשך על ידי מלחים היגרוסקופיים או תרכובות המגיבות כימית עם המים. מיצוי היא טכניקה שימושית המתבצעת כמעט על בסיס יומי במעבדות כימיה וביולוגיה. האמצעי העיקרי לביצוע המיצוי הוא משפך מפריד. במקרים מסוימים נעשה שימוש במתקן סוקסלאט (אנ') (Soxhlet extractor). מתקן סוקסלאט מיועד לביצוע של מיצוי רציף של חומרים אורגנים מתוך תערובות מוצקים שבה הם נמצאים, למשל: שומנים (כגון חומצת שומן) מתוך חומרי מזון כמו: בוטנים, אגוזים ועוד. אופן השימוש במתקן סוקסלאט: יש להכניס את המוצק שממנו רוצים למצות חומר מסוים לתוך מבחנה העשויה מנייר סינון עבה, את המבחנה מכניסים לתוך המכשיר. לגולת הזכוכית התחתונה מוסיפים את הממס ומחממים. אדי הממס העולים במעבה דרך צינור הזכוכית שבצד ימין (של התרשים המופיע למטה), מתעבים ונכנסים לתוך המבחנה. במגע עם המוצק מתבצע מיצוי החומר הרצוי לתוך הממס. כשמגיע מפלס הממס לגובה של החלק העליון של הצינור הדק יותר בצד ימין, מתרוקן כל החלק שבו נמצאת האצבע מן הממס, וזה יורד חזרה בתנועה של "סיפון" אל הגולה. בדרכו זו חזרה לגולה מיצה הממס כמות מסוימת של חומר. כך ממשיך התהליך באופן רציף עד שבסופו ממוצה רוב החומר לתוך הגולה. ערך מורחב – ממס דוגמאות לממסים נפוצים המשמשים בתהליכי מיצוי: דיאתיל אתר (צפיפות 0.713 גרם לסמ"ק – יוצר פאזה עליונה במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 34.6 מעלות צלזיוס) הקסאן (צפיפות 0.6548 גרם לסמ"ק – יוצר פאזה עליונה במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 68.5 מעלות צלזיוס). דיכלורומתאן (צפיפות 1.326 גרם לסמ"ק – יוצר פאזה תחתונה במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 39.6 מעלות צלזיוס). דוגמאות טובות למיצויי נוזל-מוצק הן: הכנת תה, או קפה ובישול ירקות במים חמים לקבלת מרק. בטכניקות אלו, ממוצים חומרי מזון לתוך מים. תמצית טעם סיפון כלי מעבדה מדיה וקבצים בנושא מיצוי בוויקישיתוף https://www.youtube.com/watch?v=MXhJAKil1Ks, מתקן סוקסלאט https://www.youtube.com/watch?v=vcwfhDhLiQU, מיצוי נוזל-נוזל https://www.youtube.com/watch?v=2GuDxHAAuaw, מיצוי חומצה-בסיס https://www.youtube.com/watch?v=XXjds_lBvC4, מיצוי
ערוץ IETV

ערוץ IETV (ראשי תיבות של Israeli Ethiopian Television, נקרא גם ערוץ הטלוויזיה הישראלי האתיופי) הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי המיועד לקהילת יוצאי אתיופיה בישראל המשדר בשפות אמהרית ותיגרינית. הערוץ, הפונה לכ-150,000 יוצאי אתיופיה החיים בישראל, החל את שידוריו ב-22 בינואר 2007 (ג' שבט התשס"ז) ונקלט בבתי הצופים באמצעות חברת הכבלים ("HOT") וחברת הלוויין ("yes") באפיק 140. 70% מהמבוגרים מבני העדה האתיופית אינם יודעים קרוא וכתוב (גם לא בשפת אמם), ולכן הרדיו והטלוויזיה הם האמצעים היחידים הנגישים עבורם שעוזרים להם להתמודד עם רשויות מדינת ישראל ומתווכים בינם לבין החברה הישראלית. ערוץ זה הוא היחידי בישראל לדוברי אמהרית ותיגרינית, ובעתות לחימה ומשבר, הערוץ נכנס למתכונת חירום ומעביר לצופיו את הוראות פיקוד העורף ועדכונים שוטפים. הערוץ אינו חלק מחבילת הצפייה הבסיסית של ערוצי הכבלים והלוויין, וצפייה בו כרוכה בתשלום נוסף עבור חבילת ערוצים. כ-17,000 משקי בית מבני העדה באתיופית (מתוך 20,000) מנויים לערוץ. הערוץ מאפשר לבני הקהילה האתיופית שסיימו לימודיהם בחוג לתקשורת, להשתלב בו: יותר מ-90% אחוז מעובדי הערוץ הם יוצאי אתיופיה. הערוץ מעסיק 50 עובדים - חלקם כשכירים וחלקם כפרילנסרים. כתב הפלילים של חברת החדשות, ברהנו טגניה, התחיל את דרכו בערוץ זה. התקציב השנתי של הערוץ עומד על 4 מיליון ש"ח המתקבלים באמצעות דמי מנוי ומשיתופי פעולה מסחריים. בשנת 2014, ניצב הערוץ בפני סכנת סגירה עקב בעיות תקציב. נגד הערוץ הופנתה ביקורת לפיה ניהול הערוץ לקוי, אולם הבעלים והמנכ"ל של הערוץ, פסיל לגסה, טוען כי הערוץ מתנהל ביעילות. הערוץ נוסד ביוזמתם הפרטית של איש העסקים והיזם, פסיל לגסה, אמנון רובינשטיין ומשה קורקוס. לגסה היה ממייסדי שידורי קול ישראל באמהרית בשנת 1984. בשנת 1999, הקים את חברת ההפקות 'פסיל דן תקשורת' שהפיקה את התוכנית "דרך העיניים שלנו". תוכנית זו הייתה מיועדת לקהילת יוצאי אתיופיה ושודרה בערוץ הראשון ובערוץ השני במימון משרד הקליטה. לגסה ורובינשטיין עסקו בהפקת סרטים באתיופיה, ולאחר זמן מה, החליטו להקים ערוץ ישראלי לציבור האתיופי בישראל. לוח השידורים של הערוץ כולל שידורים ישירים מהערוץ הממלכתי האתיופי (ETV), תוכניות וסרטים בעברית המדובבים לאמהרית והפקות מקור הכוללות פאנלים באולפן, תוכנית ראיונות, תוכניות אקטואליה ודרמות קצרות. בערוץ אין תמיכה של כתוביות בשום שפה. ערוץ IETV, ברשת החברתית פייסבוק ערוץ היוטיוב של IETV דפנה ברמלי, ‏הערוץ האתיופי היחיד עומד בפני סגירה; "שכחתם אותנו", באתר גלובס, 7 בספטמבר 2014 לי-אור אברבך, ‏בסכנת סגירה: עובדי הערוץ האתיופי זומנו לשימוע לפני פיטורים, באתר גלובס, 10 ביולי 2014 תמר קנה, ישראליות אתיופית בערוץ הישראלי האתיופי, עבודת גמר מחקרית (תיזה), אוניברסיטת חיפה, פברואר 2009 דף ערוץ IETV - אתר הוט ערוץ הטלוויזיה האתיופי - דף מידע, באתר אנשים ישראל - המדריך לחברה ישראלית גילי איזיקוביץ, הסיפור הלא ייאמן של הערוץ האתיופי, באתר הארץ, 24 במרץ 2009
פאבלו מפאו

פאבלו קרמינה מָפֵאוֹ בֶּסֶרַה (בספרדית: Pablo Carmine Maffeo Becerra; נולד ב-12 ביולי 1997 בסנט חואן דספי שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מיורקה. מפאו החל את קריירת הנוער שלו בשנת 2003 במחלקת הנוער של אספניול. ב-7 באפריל 2013, כשהוא בן 15 בלבד, ערך את הופעת הבכורה שלו באספניול B כחילוף מאוחר בניצחון 0–1 על קונסטנסיה בליגה הספרדית השלישית. ב-3 ביולי 2013 חתם מפאו במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג יחד עם הקשר ההתקפי הצעיר מאנו גרסיה, והשניים החלו להתאמן במחלקת הנוער של המועדון. ב-29 באוגוסט 2015 נקרא לראשונה מפאו לסגל הקבוצה הבוגרת על ידי המאמן מנואל פלגריני לקראת משחק מול ווטפורד, אך ישב על הספסל לאורך כל המשחק וצפה בקבוצתו מנצחת 2-0. ב-13 בינואר 2016 הושאל מפאו לז'ירונה מהליגה הספרדית השנייה למשך חצי עונה. ב-7 בפברואר ערך מפאו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בתיקו 1-1 נגד ז'ימנסטיק טרגונה במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך מפאו במועדון 13 הופעות ליגה, וסייע לז'ירונה לסיים במקום הרביעי בליגה. לקראת עונת 2016/2017 חזר מפאו למנצ'סטר סיטי. ב-24 באוגוסט 2016 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על סטיאווה בוקרשט במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות לעונת 2016/2017. ב-27 בדצמבר 2016 הושאל מפאו לז'ירונה מהליגה הספרדית השנייה למשך עונה וחצי. ב-14 במאי 2018 שטוטגרט מהבונדסליגה הודיעה שמפאו סיכם בקבוצה ויחתום רשמית במועדון ב-1 ביולי 2018 על חוזה לחמש שנים. מפאו שיחק בשטוטגרט עונה אחת בה ערך שמונה הופעות ליגה בלבד. בסיום עונה זו, נשר מפאו עם שטוטגרט לבונדסליגה השנייה. לאחר עונה אחת בשטוטגרט, הושאל מפאו לז'ירונה בפעם השלישית בקריירה, לעונה אחת. ב-8 בספטמבר 2020 הצטרף מפאו לוסקה בהשאלה לעונה אחת. מדיה וקבצים בנושא פאבלו מפאו בוויקישיתוף פאבלו מפאו, ברשת החברתית אינסטגרם פאבלו מפאו, באתר Transfermarkt פאבלו מפאו, באתר Soccerway פאבלו מפאו, באתר BDFutbol פאבלו מפאו, באתר WorldFootball.net פאבלו מפאו, באתר FootballDatabase.eu El Constancia da un paso atrás ante el Espanyol B - Espanyol B1 Constancia0 באתר Diario de Mallorca, ‏ 8 באפריל 2013 (בספרדית) EL MANCHESTER CITY ‘PESCA’ A OTROS DOS CADETES ESPAÑOLES באתר Cuentaconlacantera, ‏ 3 ביולי 2013 (בספרדית) Manchester City v Watford: Pellegrini sticks with unchanged side, Maffeo and Roberts on the bench באתר Manchester Evening News, ‏ 29 באוגוסט 2015 (באנגלית) Man City 2–0 Watford באתר BBC, ‏ 29 באוגוסט 2015 (באנגלית) El Girona incorpora el defensa Pablo Maffeo באתר הרשמי של ז'ירונה, 13 בינואר 2016 (בספרדית) Manchester City's Angelino and Pablo Maffeo join Girona on loan באתר ESPN, ‏ 27 בדצמבר 2016 (באנגלית)
ונדי מורגן

ונדי מורגן (באנגלית: Wendy Morgan; נולדה בינואר 1958) היא שחקנית אנגלייה. ב-1980 זכתה בפרס השחקנית החדשה הטובה ביותר מטעם פרסי הקולנוע הבריטי של האיבנינג סטנדרד. מורגן נולדה ברדלט שבמחוז הרטפורדשייר. מורגן הופיעה בתיאטרון הלאומי בתפקיד תמר במחזה "יונדב" מאת פיטר שאפר, ובתפקיד הראשי במחזה "מרטין" מאת ז'אן-ז'ק ברנרד (אנ'), עליו הייתה מועמדת לפרס אוליבייה ולפרס האיבנינג סטנדרד. עוד בתיאטרון הלאומי שיחקה מורגן בהפקות של "חשמלית ושמה תשוקה", "Bacchai", "קרינגטון", "הן לא תקחהו עמך", "בשוכבי גוועת", "The Pied Piper", "קוריולנוס", ובעיבוד לספר "חוות החיות". תפקים נוספים של מורגן בתיאטרון היו במחזות "Invisible Woman/Like Mother", "מרילין ואלה", "Pack Up Your Troubles", "הכבוד של וינסלו", "הסוחר מוונציה", "מזמור חג המולד", "My Mother Said I Never Should" מאת שרלוט קיטלי, "Road to Nirvana", "רומיאו ויוליה", "The Woman Who Cooked Her Husband", "הו, איזו מלחמה נחמדה!", "אותלו", "כטוב בעיניכם", "Stars in the Morning", ו-"Crimes of the Heart". בווסט אנד שבלונדון שיחקה מורגן במחזה "פיאף". בטלוויזיה שיחקה מורגן בסדרת הדרמה "היהלום שבכתר" בתפקיד סוזן לייטון. ונדי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) John J. O'Connor, FAREWELL TO 'JEWEL IN THE CROWN', The New York Times, March 17, 1985
מדנים

מדנים (בערבית: مدنية) הם קבוצה מעמדית של ערבים, רבם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית למעמד המשכיל והעשיר. בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - המבטא המדני. לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים. באופן מסורתי הערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים. בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים. עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות. בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים. בערבית המדנים נקראים מדניה (مدنية). השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני. המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب). לעיתים השתמשו ומשתמשים בכינוי מדניה גם כהתייחסות לקבוצות לא ערביות-מוסלמיות של עירוניים, למשל היהודים, האשורים ואחרים במזרח התיכון. [1] [2]