laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ישיבת חפץ חיים (כפר סבא)

ישיבת צעירי אגודת ישראל - חפץ חיים הייתה ישיבה קטנה שפעלה בשנות ה-40 וה-50 בכפר סבא. בראשה עמד הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן. בראשית שנות ה-40 פעלה בכפר סבא ישיבת "עזרא" שהרב אברהם ריניק ייסדה ועמד בראשה. לימדו בה גם הרב אהרן יעקב קלפפיש והרב נחום (צורף) גולדשמיד שניהל את הישיבה בפועל. בנוסף פעלה במגדיאל הסמוכה ישיבה לנערים צעירים יותר שנקראה על שם ה"חפץ חיים", ובראשה עמד הרב דב מעייני. בחול המועד פסח תש"ג (1943) התקיימה בפתח תקווה הוועידה הארצית השלישית של תנועת צעירי אגודת ישראל (צא"י). אחת ההחלטות שהתקבלו הייתה הקמת ישיבה לבני היישוב החדש בארץ ישראל, ואכן בחודש אייר תש"ד הוקמה הישיבה במגדיאל. מייסד הישיבה ומנהלה היה אברהם ריין. גם היא נקראה על שם החפץ חיים, שנפטר עשור קודם לכן. לאחר מספר חודשים הועתק משכנה של הישיבה לכפר סבא. לר"מים התמנו הרבנים נחום גולדשמיד, דוד רוטברג (אחיו של הרב זלמן רוטברג), יעקב משה הנפלינג ושמואל אליהו אורלנסקי. הבוחן היה הרב משה סולובייצ'יק, שהיה אז תלמיד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. הרב גולדשמיד כיהן באותה תקופה כרב שכונה ביפו במקום חמיו שנפטר בשנת תש"ג, ולא היה יכול לעמוד בראשה. הרבנים רוטברג וסולובייצ'יק לא הסכימו לקבל את התפקיד, מכיוון שלא היו נשואים. בתחילת זמן קיץ תש"ו (1946) התמנה הרב שטיינמן לראשות הישיבה בעצת החזון איש, לאחר שהיה עד אז מאברכי בית מדרש לתורת ארץ ישראל בפתח תקווה. בתחילה שכנה הישיבה במבנה קטן ברחוב אוסטשינסקי 7 בכפר סבא. כעבור זמן עברו הלימודים לבית הכנסת הגדול בעיר. פעילות הישיבה מומנה מכספי תרומות של תושבי כפר סבא. כמו כן נסע ריין לארצות הברית למסע גיוס כספים. בשנות ה-50 עברה הישיבה להיות תחת חסותה של ישיבת חברון וכמשגיח כיהן הרב מנחם אריה קניגסהפר. בסוף שנות ה-50 הופסקה פעילות הישיבה. בתשכ"ד חודשה פעילות ישיבה במקום, תחת הנהגת האדמו"ר רבי ברוך שלום הלוי אשלג, אך ככל הנראה גם גלגול זה של הישיבה לא האריך ימים. מאיר וונדר הרב שמחה קסלר - רבה של מודיעין עילית הרב אברהם קסלר - מראשי ישיבת תפארת ציון הרב דוד כץ - ראש ישיבת משכן יעקב בחיפה הרב ישראל קליינר הרב נתן זוכובסקי הרב צבי רוטברג ראש ישיבת בית מאיר הדיין הרב שמואל דיקמן שתי ישיבות בכפר סבא, הצופה, 7 בנובמבר 1956 אודות ישיבת חפץ חיים בכפר סבא, עלון כאיל תערוג 132, בשלח תשע"ו, באתר בינינו ידיעה על פתיחת זמן אלול תש"ה, שערים, 9 באוגוסט 1945 מובאות מהירחון דגלנו מהתקופה בה פעלה הישיבה, במוסף שבת קודש "יתד נאמן", פרשת בא תשס"ז, עמ' 17 לוחם לשם שמים, מוסף שבת קודש "יתד נאמן", פרשת נח תשנ"ד, עמ' 9 מוסדות התורה בשרון, הצופה, 23 ביוני 1941 אברהם ריין, מהות של תורה, דגלנו ש"מ, תשרי תש"ן, עמ' 10 אודות ישיבת חפץ חיים בכפר סבא, עלון כאיל תערוג 132, בשלח תשע"ו, באתר בינינו הנאמן, ניסן תשכ"ד, עמ' 37, באתר היברובוקס ערך זה הוא קצרמר בנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הסכם ג'נטלמני

הסכם ג'נטלמני הוא הסכם בלתי רשמי בין שני צדדים או יותר. הסכם כזה הוא לרוב הסכם שנערך בעל פה, אם כי הוא יכול להיות כתוב, או כהסכמה לא מילולית מתוך מוסכמה או נימוסים. סוג הסכם זה מתבסס על הכבוד של כל אחד מהצדדים בקיומו ולא מסדיר אמצעי אכיפה על קיום ההסכם. בכך הוא נבדל מחוזה משפטי אשר יכול להיאכף במידת הצורך. שופט העליון הבריטי הארי וייזי עמד על אופיו של ההסכם הג'נטלמני: הסכם ג'נטלמני הוא הסכם שאיננו הסכם, אשר נערך בין שני אנשים שאף אחד מהם אינו ג'נטלמן, ואשר בו כל אחד מהם מצפה מהאחר להיות מחויב לחלוטין מבלי שהוא עצמו יהיה מחויב כלל. דוגמה להסכם ג'נטלמני מתחום היחסים הבינלאומיים היא ההסכם הג'נטלמני משנת 1907 בין ארצות הברית ליפן, שבו סוכם כי יפן לא תעודד הגירה לארצות הברית ואילו ארצות הברית לא תקדם חקיקה נגד ההגירה היפנית אליה ותנקוט צעדים לביטול האפליה נגד יפנים בתחומה. התערבות ג'נטלמנית היא התערבות בה ההפסד הוא בבושה שבהפסד והפרס הוא בכבוד שבזכייה. אמון לחיצת יד תום לב הסכם מכללא גבריאלה שלו, "הסכמים ג'נטלמניים", משפטים, ל"ב, 3 (2002). ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קארי מאצ'ט

קארי מאצ'ט (באנגלית: Kari Matchett; נולדה ב-25 במרץ 1970) היא שחקנית קנדית. היא ידועה בתפקידיה בתור ד"ר מריאל אנדרליי בסדרה "פלישה" (2005–2006), בתור ג'ואן קמפבל בסדרה "פרשיות סמויות" (2010–2014) ובשל הופעתה בתור נשיאת ארצות הברית מישל טרוורס בסדרה "סוכן הלילה" (2023). היא גם הופיעה בסרטים כמו "עיני מלאך" (2001), "גברים עם מטאטא" (2002), "איש חברה" (2002), בסרט המדע הבדיוני "קיוב 2: היפרקיוב" (2002) בסרטו של טרנס מאליק "עץ החיים" (2011) ובסרט הדרמה הביוגרפי "מודי" (2017). מאצ'ט נולדה בכפר ספלדינג (אנ') שבססקצ'ואן, קנדה וגדלה בעיר לת'ברידג', אלברטה שם למדה בבית הספר התיכון המכון הקולגיאלי של לת'ברידג' (אנ'). ב-1992 סיימה בהצלחה את לימודיה מבית הספר הלאומי לתיאטרון של קנדה (אנ') במונטריאול, קוויבק. לאחר מכן למדה תקופה קצרה בבית הספר לתיאטרון במוסקבה. מאצ'ט הופיעה על הבמה במשך שלוש שנים בפסטיבל סטרטפורד (אנ') באונטריו. בשנת 1996, מאצ'ט החלה את דרכה בסדרות הטלוויזיה הקנדיות "הרז", "מוכן או לא" ו"כוח משחק", עליו הייתה מועמדת לפרס ג'יני. מאצ'ט הופיעה לראשונה בסרט קולנועי בשנת 2000, בדרמה "המצוד לדירה". בשנת 2001 הייתה מאצ'ט מועמדת לפרס ג'יני על הופעת אורח שביצעה בסדרת הפשע "רצח כחול" בתפקיד הבלשית איליין בנדר. באותה שנה השתתפה לראשונה בהפקה הוליוודית, "עיני מלאך" בתפקיד קטן לצידם של ג'ניפר לופז וג'יימס קאביזל. היא זכתה לביקורות טובות על הופעותייה הראשונות בטלוויזיה האמריקאית בסדרת הפשע שהפיק טימותי האטון "מסתורין נרו וולף". ב-2002 התפרסמה לראשונה בעולם בזכות בתפקיד הראשי שלה בתור הפסיכותרפית קייט פילמור בסרט ההמשך למותחן האימה המצליח "קיוב". ב-2004 הופיעה במיני סדרת המדע בדיוני "5 ימים לחצות" בתור קלאודיה וויטי חברתו של הפרופסור לפיזיקה ג'י. טי נאומייר (טימותי האטון) ובסדרה "Wonderfalls". לקראת סוף 2005 זכתה מאצ'ט להכרה ברחבי ארצות הברית בזכות תפקידה בסדרת המתח הבדיונית "פלישה", בה שיחקה בתור הרופאה ד"ר מריאל אנדרליי. ב-2006 הצטרפה אל העונה השישית של סדרת הפעולה "24" בתפקיד ליסה מילר, המאהבת של סגן הנשיא נוח דניאלס. באותה השנה הופיעה גם בתפקיד עורכת הדין מרי טייט בסדרה הקומית המצליחה שיצר אהרן סורקין "סטודיו 60". ב-2007 שיחקה בעונה הארבע עשרה של סדרת הדרמה "ER" בתור ד"ר סקיי ווקסלר, המנהלת הזמנית של רפואת החירום. ב-2009 הצטרפה אל סדרת הדרמה "העוקץ" בתפקיד מגי קולינס אשתו לשעבר של הכומר נת'ן פורד (טימותי האטון). משנת 2010 ועד 2014 הופיעה מאצ'ט בסדרת הפעולה "פרשיות סמויות" בתור הסוכנת ג'ואן קמפבל. בשנת 2011 השתתפה בסרטו המצליח של טרנס מאליק "עץ החיים" בתפקיד האקסית של ג'ק או'בריין (שון פן). בשנת 2017 שיחקה בסרט הדרמה הבריטי "מודי" לצד אית'ן הוק וסאלי הוקינס. בשנת 2023 החלה להופיע בתור נשיאת ארצות הברית - מישל טרוורס בסדרת המותחן של נטפליקס "סוכן הלילה". באמצע שנות ה-90 היא החלה לצאת עם הבמאי הקנדי טי.וו פיקוק (אנ') והשניים נישאו ב-1998, והתגרשו ב-2006. בשנת 2007 החלה לצאת עם השחקן האוסטרלי דייוויד ליונס (אנ'). ב-4 ביוני 2013 נולד בנם, ג׳וד ליון מאצ׳ט. הם נפרדו ב-2017. מדיה וקבצים בנושא קארי מאצ'ט בוויקישיתוף קארי מאצ'ט, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קארי מאצ'ט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קארי מאצ'ט, באתר AllMovie (באנגלית) קארי מאצ'ט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פירוניזם

פירוניזם היא תפיסה פילוסופית ספקנית, הקרויה ע"ש הפילוסוף היווני פירון (360 - 270 לפנה"ס). התפיסה הפירוניסטית צברה פופולריות בקרב פילוסופים בעידן הנאורות, בעיקר בסוגיית קיומו או אי קיומו של אל. לפי הפירוניסטים, אין הוכחה לקיום אל, באותה מידה שאין הוכחה לאי קיומו, וכי ייתכן שבעתיד יתבררו עובדות שאינן ידועות היום ויפריכו את אחת הטענות, ולכן, בניסוח פשוט: לא ניתן לדעת. הפירוניסטים היו ממבקרי האתאיסטים והכנסייה. כשם שהטילו ספק בקיום האל, כך מצאו מקום להטיל ספק בכל מה שנדמה כידע "מוחלט". Long, A. A., Sedley, D. N. (1987). The Hellenistic Philosophers: vol. 1. translations of the principal sources with philosophical commentary. Cambridge, England: Cambridge University Press. אגנוסטיות פירוניזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברסלב (בלארוס)

בְּרֶסְלֶב (בייִדיש: ברעסלעוו, בבלארוסית: Браслаў, מבוטא "בְּרַסלַאו"; ברוסית: Браслав, בפולנית: Brasław) היא עיר בבלארוס, במחוז ויטבסק, המשמשת כמרכזה של נפת ברסלב. ברסלב נזכרת לראשונה בשנת 1065 כטירה באזור הגבול עם השבטים הליטאיים. במהלך המאה ה-14 ברסלב נכללה בדוכסות הגדולה של ליטא, ואף נודעה חשיבות למבצרה, בשל הסמיכות לאזור השליטה של המסדר הליבוני במהלך המאות ה-14 וה-15. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 צורפה ברסלב לאימפריה הרוסית, וזאת עד 1919, אז נכללה בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה על פי הסכם ריגה. בשנת 1939 צורפה העיר אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. היהודים נזכרים בברסלב כבר במאה ה-16, אך הקהילה אז הייתה קטנה יחסית. בין מלחמות העולם הייתה התפתחות ניכרת בקהילה, ומספר אנשיה הגיע לכ-1,900, כשלושה רבעים מסך תושבי העיר. בעיר פעלה ישיבה של כ-60 תלמידים, שבראשה עמד הרב חיים תרשיש מהכפר יאיסי הסמוך. משך שנים רבות כיהנו בעיר שני רבנים - רבי הירשל וַלין, רבם של ה"מתנגדים", ורבי אבא זהורייה, ששימש כרב עדת החסידים. לאחר כיבוש העיר בידי הגרמנים, ב-27 ביוני 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, וב-18 באפריל 1942 הועברו יחד עם יהודים נוספים מהסביבה לגטו שהוקם בעיר. ב-3 ביוני 1942 כ-2,000 מיהודי הגטו נרצחו בבורות ירי. בסתיו 1942 הועברו לגטו בעיר יהודי אופסה וכפרי הסביבה, וב-12 במרץ 1943 נרצחו כל יושביו באקציה שבה חלק מהיהודים גילו התנגדות. רחל גרוסבאום-פסטרנק, "ברַסלַב, עיר נפה במחוז וילנה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 191–195. מדיה וקבצים בנושא ברסלב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברסלב ספר יזכור לקהילת ברסלב, בספריית העיר ניו יורק "ברסלב (בלארוס)", באתר JewishGen (באנגלית) ברסלב (Brasław), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם מוניקה טומקייביץ' ומרטין דין, ברסלב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1169–1171), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אריה פומרנצ'יק

הרב אריה פּוֹמֶרַנְצ'יק (ט"ו בניסן ה'תרס"ח, אפריל 1908 – ח' בשבט ה'תש"ב, ינואר 1942) היה מתלמידי הרב מבריסק, רבי יעקב ישראל קניבסקי והחזון איש, מחבר הספרים תורת זרעים, עמק ברכה, יהגה האריה. נולד בבריסק לזאב וגיטל פומרנצ'יק. למד בישיבת תורת חסד בבריסק בראשות הרב משה סוקולובסקי. החברותא שלו היה הרב יעקב ניימן, לימים ראש ישיבת אור ישראל. שניהם נמנו עם חמשת הבחורים שהשתתפו ב'קיבוץ' מיוחד ששמע את שיעורו של הרב מבריסק, יצחק זאב סולובייצ'יק. הרב פומרנצ'יק שימש אותו במשך כעשור ונמנה עם תלמידיו הקרובים. בשנת ה'תרצ"ג (1933) עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שהשיג לו הרב מתתיהו שטיגל. עם בואו נכנס ללמוד בישיבת בית יוסף בבני ברק. היה מתלמידיו הקרובים של הרב יעקב ישראל קניבסקי. התקרב אל החזון איש ושוחח עמו בדברי תורה. בתקופת לימודיו בישיבת בית יוסף עסק בסוגיות הקשורות לסדר זרעים ולמצוות התלויות בארץ. בסוף שנות ה-30 פרסם את ספרו בתחום זה, "תורת זרעים". הספר קיבל את הסכמת הרב מבריסק. בין השאר כתב: ”אני ידעתי היטב את רב חין ערכו של הרב הגאון שיחי', משעה שלמד וגדל אצלנו והוא מבני עליה המצוינים, מרגניתא דלית ליה טימי בתורה ויראת שמים ובכל יקר וסגולה... ונפש עמל עמלה לו... ויהגו רבים במאור תורתו כי הוא תלמיד חכם מצוין בכל הפרטים.” בחשוון ה'תרצ"ו (1935) נישא לפעשא (פנינה), בת הרב ישראל זיסל דבורץ. התגורר סמוך לחותנו בפתח תקווה ולמד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בעיר. באותה תקופה העמיק בסדר מועד, ולימים יצא ספרו "עמק ברכה". לאחר מותו יצא גם ספרו "יהגה האריה", שבו כונסו חידושי תורה שהותיר. בשנת ה'תש"ב, בגיל 34, נפטר בפתאומיות. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה, ובהלווייתו השתתף החזון איש. במאמר הספד של הרב ראובן גליק, מרבני הכולל לתורת ארץ ישראל, כתב עליו בקובץ הזיכרון "תורת הארץ" שיצא על ידי הכולל: "איש פלא היה ופלא היה דרכו בקודש". בנו, טוביה פומרנצ'יק, היה מנהל החברה קדישא בפתח תקווה. תורת זרעים - על סדר זרעים עמק ברכה - על ענייני אורח חיים יהגה האריה רבי אריה פומרנצ'יק, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל" מאמר הספד מרבי ראובן גליק, בקובץ תורת הארץ, טבת תש"ב, עמ' 59–62 הרב אליהו מאיר רייך, רבי אריה פומרנצ'יק זצ"ל בעל "עמק ברכה", ישורון כז (תשע"ב), עמ' תתטו ואילך, באתר היברובוקס אריה פומרנצ'יק (1905-1942), דף שער בספרייה הלאומית
עזריאל זליג סלונים

הרב עזריאל זליג סלונים (י"ג בסיוון תרנ"ז, 13 ביוני 1897 - י"ח בתשרי תשל"ב, 7 באוקטובר 1971) היה מראשי עסקני חסידות חב"ד בירושלים, מנהל כולל חב"ד ומייסד שיכון חב"ד בירושלים. נולד בחברון לזאב דוב ואלטה-חיה-שימקא סלונים, נינם של הרב יעקב כולי ומנוחה רחל סלונים. בהיותו בן שנה נהרג אביו על ידי ערבי מקומי. בהיותו בן שבע נישאה אמו בשנית והמשפחה עברה לגור בצפת. בשנת תרע"ב (1912), בהיותו בן 15, נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים בעיירה לובביץ'. הוא התקרב אל הרבי הרש"ב, שהיה קרוב משפחתו. בכסלו תרע"ח (1917) נסע לרוסטוב על הדון, ומשם נסע עם קבוצת בחורים לחרסון כדי לחזק את ישיבת חב"ד המקומית. לאחר פטירת הרבי הרש"ב, בשנת תר"פ (1920), היה מקורב לבנו ממלא מקומו, הרבי הריי"צ. בשנת תרפ"ב (1922) שב לארץ ישראל והתיישב בעיר העתיקה בירושלים. הוא כיהן כמשפיע בבית הכנסת צמח צדק שבעיר העתיקה. בשנת תרפ"ג (1923) נשא לאישה את קרובת משפחתו חיה פייגל בת הרב משה שלמה כהנא שפירא. בעקבות מכתב שקיבל מהרבי הריי"צ שעודד אותו לפעול למען חב"ד, יצא למסעות בארצות הברית, אירופה ואפריקה כדי לגייס כספים עבור מוסדות חב"ד בירושלים. לאחר קום המדינה היה הרב סלונים מראשי עסקני חסידות חב"ד בירושלים. בשנת תש"ט (1949) מינה הרבי הריי"צ את הרב סלונים, יחד עם הרב אברהם חיים נאה, למנהלי כולל חב"ד. בין פעולותיו: הקמת שיכון חב"ד בירושלים, שיקום בית הכנסת צמח צדק בעיר העתיקה בירושלים והקמת מוסדות "בית חנה" בירושלים. נפטר בי"ח בתשרי (חול המועד סוכות) תשל"ב, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בנו הרב משה, היה מנהל רשת מוסדות החינוך של "רשת אהלי יוסף יצחק" חב"ד. נכדו, בן בתו שיינדל מושקא, הוא הרב שלום דובער וולפא, נכדתו היא אשתו של הרב מרדכי שמואל אשכנזי. בתו סימה נישאה לרב יהוסף גדליה רלב"ג לימים חבר בית דין רבני חב"ד ואיש ציבור, רבה של שכונת קריית יובל בירושלים ויד ימינו של חותנו בהקמת וניהול מוסדות חב"ד בירושלים. הייתה מנהלת בית הספר לבנות של חב"ד בירושלים, "בית חנה" ומוסדות החינוך שם ובהנהלה הארצית של ארגון נשות חב"ד. ב-2017 נקראה על שמו כיכר, בשיכון חב"ד בירושלים. עבד המלך - מאת הרב שלום דובער וולפא פרק בספר מגדל עז - מאת משה סלונים דוד תדהר (עורך), "עזריאל זליג סלונים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2919 כולל בית כנסת ומקווה טהרה) הונצח: "ככר הרב סלונים", COL
שלמה שמאי

שלמה שמאי (שיץ) (נולד 4 בנובמבר 1953) הוא פרופסור מחקר להנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. שמאי נולד בברית המועצות. בשנת 1960 עלה לישראל. הוא בוגר תוכנית העתודה האקדמאית ושירת בחיל הקשר בין השנים 1975-1985. שמאי קיבל תואר ראשון בשנת 1975, תואר שני בשנת 1981 ודוקטורט בשנת 1986, כולם בהנדסת חשמל מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 1986 הצטרף לפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. מונה במרץ 2012 לפרופסור מחקר. נבחר כחבר באקדמיה הישראלית למדעים ביוני 2012. בשנת 2013 נבחר שמאי לחבר האקדמיה האמריקנית להנדסה. פרופ' שמאי פרסם מעל 300 מאמרים מדעיים, כתב ארבעה ספרים וערך שניים בתחומי מחקר שונים בתורת האינפורמציה, לרבות חסמים על תקשורת, מערכות פריסת ספקטרום (spread spectrum), קידוד ערוץ, קודי טורבו, ועוד. במהלך השנים הנחה שמאי יותר מ-40 סטודנטים תארים מתקדמים. 1988, פרס קליין 1988, פרס אקדמיית ניו־אינגלנד על תרומה יוצאת דופן לתחום מערכות התקשורת ותורת האינפורמציה 1990, פרס Association for Technological Education 1994, עמית IEEE 1999, מדליית זהב Balthasar van der Pol של האיגוד הבינלאומי למדעי הרדיו (URSI) 2000, פרס הנרי טאוב על הצטיינות במחקר מאת הטכניון 2000, פרס IEEE ע״ש דונלד ג. פינק 2010, פרס Thomson Reuters (ISI)‎ על מצוינות בינ״ל במחקר 2011, פרס שאנון של IEEE 2014, פרס רוטשילד על תרומותיו בתחום תורת האינפורמציה 2017, מדליית ריצ'רד המינג שלמה שמאי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה שלמה שמאי, באתר dblp שלמה שמאי, באתר גוגל סקולר כרטיס אישי וקורות חייו, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים עמוד הבית של פרופ' שמאי פרס שנון לפרופסור שלמה שמאי, באתר "הידען" Professor Shlomo Shamai, NAE Website Curriculum Vitae SHLOMO SHAMAI (SHITZ), הטכניון, ‏2022 Advisor – Shlomo Shamai )Shitz( | Graduate School (באנגלית אמריקאית) IEEE Fellows Directory, IEEE אתר URSI אתר פרס ה־IEEE ע״ש Donald G. Fink הודעת הזכייה בפרס שנון אבי בליזובסקי, ‏חוקרים מהאוניברסיטה העברית, בר אילן והטכניון זכו בפרס רוטשילד לשנת 2014, באתר "הידען", 20 בנובמבר 2013 שירות הידען, ‏שלמה הבלין מבר אילן, אלי קשת ואבנר דה שליט מהאוני' העברית ושלמה שמאי מהטכניון זכו בפרס רוטשילד, באתר "הידען", 17 במרץ 2014 IEEE RICHARD W. HAMMING MEDAL RECIPIENTS, IEEE
ברוך שפיר

ברוך שפיר (נקרא גם בירך או ברכיה שאפיר, ברוך בנדיקט או בענעדיקט) (1858–1915) היה משורר עממי ביידיש, קריין ומטיף לציונות. שפיר נולד בפשמישל שבפולין למרדכי. היה טרובדור, משורר וקריין נודד, של שירת יידיש, ונדד בין ערי פולין כל חייו. נשפט ונאסר לחמש שנים, על "קלקול מידות", הטרדה מינית והדחה לפריצות, של בנות העשירים היהודים שהיו תלמידותיו לצרפתית. מת בחוסר כל בקרקוב בשנת 1915. שירו הידוע של אביגדור המאירי, מעל פסגת הר הצופים, הוא עיבוד לעברית של שיר מאת בירך שאפיר חצות. הברכה אשר ברך משה איש האלהים את בני ישראל לפני מותו, קינה אלי קשר האדם הגדול סיר משה די יוסף אליהו מונטיפיורי ... עם ... קינה על מות הוד רודאלף בן מלך יורש עצר בעברית ואשכנזית / מאתי ... בירך ... שאפיר ..., קראקא, דפוס פישער, תרמ"ט. הקונגרס הבזילאי - ששה סוניתים, מאת ברכיה שפיר, דער באזעלער קאנגרעס, זעכם סאנעטען פון ברכיה שאפיר, קראקא, דפוס י’ פישער, 1911 אם על הבנים, אדער, פריידעלע די מאמע / ... אשר אסף ... בירך בענעדיקט שאפיר ..., למברג, 1882 גבורי ישראל או נרות חנכה (חזיון), הוצאת המחבר, קראקא, תרע"ג מעלאדיען אויס דער געגענד אם סאן - געדיכטע אונד ליעדער אין גאליצישיידישעס דיאלעקטע / פאן בירך שאפיר ..., קראקא, 1886 אברהמ’ל הסנדלר, ב. שאפיר, אודיסה, הוצאת מוריה, תר"ע (עברית ויידיש, יצא בעברית בהוצאת דביר בשנות ה-20) קעלער שטיבער, אודסה, 1919 ספורים וציורים, ב. שפיר, הוצאת יורשי המחבר, ברלין, תרפ"ה לייזר און זיין הונט (לייזר וכלבו), 1928 שירי בת יהודה, ה"ר בירך שאפיר, על אדות רדיפות היהודים עת"ז, לבוב, תר"מ בירך שאפיר, בתוך ספרו של איציק מאנגר, דמויות קרובות, תרגם מיידיש אברהם שלונסקי, סיפא - אחרית דבר מאת דב סדן. מרחביה 1941.
פרס שאנון

פרס קלוד א. שאנון (באנגלית: Claude E. Shannon Award) או בקיצור פרס שאנון, הוא פרס בין-לאומי המוענק על ידי IEEE Information Theory Society "על תרומה עקבית ומשמעותית בתחום תורת האינפורמציה". הפרס נקרא על שם אבי תורת האינפורמציה קלוד שאנון, ונחשב הפרס החשוב ביותר בתחום. שאנון עצמו היה חתן הפרס הראשון, בשנת 1972. בין הזוכים: רוברט פאנו, אירווינג ריד, אנדרו ויטרבי, אלווין ברלקמפ ורוברט גריי. בין הזוכים גם מספר מדענים ישראלים, בהם: יעקב זיו ושלמה שמאי. אתר האינטרנט הרשמי של פרס שאנון
יוקה סאטו

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא סאטו. יוקה סאטו (באנגלית: Yuka Sato; ביפנית: 佐藤 有香; נולדה ב-14 בפברואר 1973) היא מחליקה אמנותית על הקרח יפנית בעבר. אלופת עולם בהחלקה על הקרח ליחידות (צ'יבה 1994). סאטו נולדה בטוקיו. היא התאמנה בהדרכתם של הוריה, נובו (10 פעמים אלוף יפן בהחלקה על הקרח ורביעי בעולם בשנת 1964) וקימיקו (פעמיים אלופת יפן ופעמיים חמישית בעולם בשנים 1967 ו-1968). נוסף לכך, התאמנה בהדרכתו של פיטר דנפילד מקנדה. באליפות העולם לנוער בהחלקה על הקרח שנערכה בקולורדו ספרינגס, ארצות הברית בשנת 1990 זכתה סאטו במדליית זהב ביחידות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בהליפקס, קנדה, היא סיימה במקום 14 ביחידות. באולימפיאדת אלברוויל (1992) סיימה סאטו במקום שביעי בהחלקה על הקרח יחידות. במדליית זהב זכתה קריסטי ימאגוצ'י מארצות הברית ובמדליית כסף זכתה בת ארצה מידורי איטו. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה באוקלנד, קליפורניה, היא סיימה במקום שמיני ביחידות. באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה, בשנת 1993 סיימה סאטו במקום רביעי ביחידות. באולימפיאדת לילהאמר (1994) סיימה סאטו במקום חמישי בהחלקה על הקרח ביחידות. במדליית זהב זכתה אוקסנה באיול מאוקראינה ובמדליית כסף ננסי קריגן מארצות הברית. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בצ'יבה, יפן, זכתה סאטו במדליית הזהב ביחידות, לפני סוריה בונלי מצרפת וטניה שבצ'נקו מגרמניה. לאחר הזכייה במדליית הזהב, פרשה סאטו מהחלקה תחרותית על הקרח, והחלה להחליק כמקצוענית ולהשתתף בתחרויות למקצוענים, ובמופעי ראווה. כמחליקה מקצוענית היא זכתה תואר באליפות העולם בהחלקה על הקרח למקצוענים בשנים 1995, 2000, 2001 ו-2002 ופעמיים במקום השני בשנים 1996 ו-1998. בשנת 1999 התחתנה סאטו עם ג'ייסון דנג'ן, מחליק על הקרח אמריקאי, פעמיים אלוף ארצות הברית, רביעי בעולם (1997) ורביעי באולימפיאדת נאגנו (1998) בהחלקה על הקרח בזוגות. כיום, עובדת סאטו כפרשנית החלקה על הקרח עבור הטלוויזיה היפנית וכמאמנת ביחד עם בעלה. בין המחליקים הבולטים שהם אימנו נמנים ג'רמי אבוט (3 פעמים אלוף ארצות הברית וחמישי בעולם בשנת 2010) ואליסה צ'יזני (פעמים אלופת ארצות הברית וחמישית בעולם בשנת 2011). יוקה סאטו, ברשת החברתית אינסטגרם יוקה סאטו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי יוקה סאטו, באתר olympedia.org
בני דרור

בְּנֵי דְּרוֹר הוא מושב באזור השרון ליד העיר נתניה השייך למועצה אזורית לב השרון. היישוב הוקם ב-12 במאי 1946 (י"א באייר תש"ו) על ידי חיילים יהודים משוחררים מהצבא הבריטי, שלחמו בחזיתות איטליה וצפון אפריקה (בעיקר מצרים) במלחמת העולם השנייה. הרעיון להקמת המושב נולד עוד ב-1941. המקימים שירתו ביחידה העברית של פלוגת ההנדסה והחימוש 544, והיו ברובם טכנאים. לפיכך, לכאשר הוקם המושב, נעשה בו שילוב בין חיי חקלאות ותעשייה. שם המושב מסמל את שאיפת מייסדיו לחיי חופש. בני דרור הוקם כמושב שיתופי. שטחו 3,200 דונם. בשנת 1996 היה בין המושבים הראשונים, ששילבו תושבים חדשים לקהילה המתחדשת. כיום קהילת בני דרור, מהווה דוגמה לשילוב בין ותיק לחדש. מושב בני דרור מתאפיין בפעילות קהילתית ענפה. טיפוח הנוי וחזות פני המושב מהוים השראה למושבים רבים. מעבר לענפי החקלאות, קיימים בקרבת המושב תעשייה קלה וקניון דרורים, מרכז קניות, בי"ס אזורי וכפר גמלאים. במושב פועלת התנועה החדשה (תנועת נוער) ו״גילתיכון״ שבמסגרתו בני נוער מקיימים מפגשים ופעילויות אחר הצהריים. במושב נמצא בית הספר העל יסודי השש שנתי - קריית החינוך דרור, בית הספר העל יסודי הגדול ביותר בארץ שמכיל בתוכו שש שכבות ז' - י"ב, ומאכלס את כל תלמידי העל יסודי בכעשרים יישובים סמוכים, כגון משמרת, עין ורד, עין שריד, נורדיה, פרדסיה וכפר הס. נכון לשנת תשע"א בבית הספר לומדים 2,274 תלמידים ב-77 כיתות לימוד. אתר האינטרנט הרשמי של בני דרור בני דרור (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור סוף 2022. הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
וולפגנג נורדוויג

וולפגנג נורדוויג (בגרמנית: Wolfgang Nordwig;‏ נולד ב-27 באוגוסט 1943) הוא אתלט מזרח גרמני בעבר, אלוף אולימפי, שיאן עולם ו-3 פעמים ברציפות אלוף אירופה בקפיצה במוט. נורדוויג נולד בקמניץ, סקסוניה. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 זכה נורדוויג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.10 מטר. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה נורדוויג במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.40 מטר, אחרי בוב סיגרן מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 5.40 מטר וקלאוס שיפרובסקי מפינלנד (5.40 מטר). באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה נורדוויג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.30 מטר. בתחרות שנערכה בברלין, 17 ביוני 1970 קבע נורדוויג בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.45 מטר. באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה, ב-3 בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 5.46 מטר. שיא זה החזיק מעמד חודש וחצי. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה נורדוויג במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.35 מטר. באולימפיאדת מינכן (1972) זכה נורדוויג במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 5.50 מטר, לפני בוב סיגרן (5.40 מטר) וג'ן ג'ונסון (5.35 מטר) שניהם מארצות הברית. קפיצה במוט: 5.50 מטר (1972) מדיה וקבצים בנושא וולפגנג נורדוויג בוויקישיתוף וולפגנג נורדוויג, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי וולפגנג נורדוויג, באתר olympedia.org וולפגנג נורדוויג, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית וולפגנג נורדוויג, באתר Track and Field (גברים)