laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רון גולדמן

רון גולדמן (נולד ב-7 במאי 1970) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, עורך ומרצה ישראלי. משמש כמנהל האמנותי של הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021. גולדמן נולד בצפת וגדל בקיבוץ נחשונים. בשנת 1993 החל ללמוד קולנוע בבית הספר סם שפיגל. במהלך לימודיו ביים את הסרט התיעודי "משפט שלמה" (1995), ואת הסרט הקצר "נביטארה" (1998). לאחר סיום לימודיו היה שותף לכתיבת סדרת הטלוויזיה "הסודות של כנרת" (1999), ולכתיבת הדרמות הטלוויזיוניות "שלום לבן דודי" (2000) ביחד עם שרון עמרני ו"איש השלג" (2001) עם עמרי לוי. בשנת 2002 ביים והפיק את סרטו התיעודי "לה גראנד עקשן". בין עבודותיו הבולטות של גולדמן כעורך: "בדרך הביתה" (זוכה פסטיבל ירושלים לסדרה התיעודית הטובה ביותר לשנת 2009); במאי: תומר הימן "הגלגול" (זוכה פסטיבל חיפה לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2008); במאי: נתי ברץ "ילדי השמש" (זוכה פרס אופיר לסרט התיעודי לשנת 2008; פרס וולג'ין לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2007); במאי: רן טל "ישורון: 6 פרקי אבות" (מיזם העברים, 2018), במאי: עמיחי חסון "מלכת ירושלים", "תעלומת אריס סאן", "האשכנזים"; במאים: דליה מבורך ודני דותן "כלות המדבר" (זוכה פסטיבל "דוקאביב" 2008), "אירוסי דמים"; במאית: עדה אושפיז "מסעות ג'יימס בארץ הקודש", "הטיול הפנימי", "מרטין" (זוכה פרס וולג'ין לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1999); במאי: רענן אלכסנדרוביץ' "זוהר ארגוב - סוף עצוב וידוע מראש" (2017), מיני-סדרה, במאים: דליה מבורך ודני דותן "הכובעים של ירושלים"; במאי: נתי אדלר "בחזקת סאטמר"; במאי: ניצן גלעדי "הדווקאים"; במאית: הדס איילון גולדמן זכה בפרס העריכה מטעם פורום היוצרים הדוקומנטריים בשנת 2009 על הסרט "הגלגול", בשנת 2008 על הסרט "ילדי השמש" ובשנת 2006 על הסרט "הכובעים של ירושלים". בשנת 2007 זכה בפרס וולג'ין לעריכה על הסרטים "ילדי השמש" ו"תעלומת אריס סאן". רון גולדמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית רון גולדמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ארנון גל, רגעים של כולנו, באתר nrg‏, 18 בנובמבר 2009 אורי קליין, ילד חדש מופלא, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2007 "אמת וזיוף על שולחן העריכה", הסתדרות המורים בישראל - גיליון 32 – אביב 2005 רון גולדמן, החבר מ' ומלחמתו בשפת הקולנוע, תקריב 01
נפתלי פופר

נפתלי פופר (Naftalí C. Popper;‏ 1820–1891) היה מנהל כתב העת היהודי הראשון במרחב הרומני, השבועון הדו-לשוני (רומנית וצרפתית), הישראלי הרומאני, מייסד בית הספר היהודי הראשון בבוקרשט, מייסד השבועון הליברלי הדו-לשוני (רומנית ויידיש) הזמן (Timpul). אביו של יוליוס פופר. פופר נולד בבוקרשט במשפחה יהודית שמוצאה מפולין. היה אינטלקטואל שידע שפות רבות. הוא היה ציוני נלהב והשתתף בקונגרס פוקשאן כציר של יהדות בוקרשט. פופר חיבר מחקר בעל אופי בלשני ואתני בשם Despre limba şi costumul israeliţilor din Principatele Unite ("על שפתם ולבושם של הישראליטים בנסיכויות המאוחדות (הרגאט)").
ה' בתמוז

ה' בתמוז הוא היום החמישי בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום החמישי בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. ה' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו". תענית משפחתית שקבע רבי יום טוב ליפמן הלר לצאצאיו בכל הדורות. ג'שכ"ח (לפי דעות אחדות) – גלות יהויכין לבבל ג'של"ג – נבואת המרכבה הראשונה של יחזקאל, על נהר כבר ה'שפ"ט – הרב יום-טוב ליפמן הלר נאסר באשמת זלזול בקיסר ובנצרות. הרב הלר קבע יום זה כתענית לו ולצאצאיו ה'תקכ"ח – טבח אומן: המורדים ההיידמקים בראשות מקסים זליזניאק ואיוואן גונטה כובשים את העיר אומן ורוצחים למעלה מ-2,000 יהודים ה'תש"ו – פוגרום קיילצה, ביהודים ניצולי שואה, מתרחש בפולין ה'תשל"ו – המראת המטוסים למבצע יונתן לשחרור חטופי מטוס אייר פראנס שנחטפו לאנטבה ה'תשס"ה – פיגוע בקניון השרון בנתניה בו נרצחו חמישה ישראלים ה'תשי"א – הרב ישראל הגר, אדמו"ר מחסידות ויז'ניץ מונסי ה'ת"ש – רבי שלמה בן רבי יהודה לייב איגר, אדמו"ר השלישי בשושלת לובלין, כיהן במשך תקופה כמנהל ישיבת חכמי לובלין אחר פטירתו של רבי מאיר שפירא מלובלין. ה'תש"א – רבי עזריאל מאיר בן רבי יהודה לייב איגר, אדמו"ר מלובלין בפילוב, מחבר הקונטרסים אבני זיכרון על הש"ס, וכן הצעת תקנת נחוצה ותקנת רבים על איסור ריבית. ה'תשע"א – הרב חיים סרנא, מראשי ישיבת חברון ד' בתמוז – ו' בתמוז תמוז פירוש אברבנאל ומלבי"ם לספר יחזקאל, פרק א', פסוק ב'.
ד' בתמוז

ד' בתמוז הוא היום הרביעי בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הרביעי בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. ד' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז". יום טוב במגילת תענית על ביטול ספר הגזרות, ספר חוקים צדוקי. ה' אלפים – משפט פריז, בדבר אשמתם של היהודים על הכתוב בתלמוד ה'מ"ו – כליאתו של גדול חכמי אשכנז בדורו, רבי מאיר בן ברוך (המהר"ם מרוטנברג) שהיה בדרכו לארץ ישראל על ידי הקיסר רודולף הראשון ה'תש"א – תחילת פרעות יאשי שנמשכו כשלושה ימים ה'תשכ"ג – לוי אשכול מתמנה לראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, ומציג את ממשלת ישראל האחת עשרה בפני הכנסת. ה'תשל"ז – מנחם בגין מציג את ממשלת ישראל השמונה עשרה בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל. ה'תשפ"א – נפתלי בנט ויאיר לפיד מציגים את ממשלת ישראל השלושים ושש בפני הכנסת, ומתחילים לכהן כראש ממשלת ישראל וכראש ממשלת ישראל החלופי, בהתאמה. ה'תרנ"ג – הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, רב הכותל הראשון (נפטר ב-ה'תש"ח) ה'תרנ"ט – פריץ אלברט ליפמן, ביוכימאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נפטר ב-ה'תשמ"ו) ה'תר"ץ – ר' מרדכי אליפנט, ראש ישיבת איתרי ה'תרצ"ה – שבח וייס, יושב ראש הכנסת בכנסת ה-13 ה'תרצ"ו – משה טימור, עתונאי, שדר רדיו ושחקן ישראלי ה'תש"ך – חנה אזולאי-הספרי, שחקנית ישראלית ה'תשכ"ט – יובל סמו, שחקן וקומיקאי ישראלי ה'תשל"ז – הרב חיים אידלס דיין ומקובל. ה'תשל"ט – יהודה לוי, שחקן ודוגמן ישראלי ד'תתקל"א – רבנו תם, ראש בעלי התוספות, גדול הדור ביהדות צרפת ואשכנז, פרשן תלמוד, פוסק, וכן פייטן ומדקדק. ה'תקס"ה – רבי פנחס הלוי איש הורוביץ (בעל ההפלאה), רבה של פרנקפורט דמיין, ומתלמידיו של המגיד ממזריטש (נולד ב-ה'תצ"א) ה'תרנ"ט – הרב עזריאל הילדסהיימר, מרבני גרמניה ומייסד בית המדרש לרבנים בברלין (נולד ב-ה'תק"ף) ה'תש"ן – הרב יהושע סג"ל דייטש, רב שכונת קטמון בירושלים (נולד ב-ה'תר"ע) ה'תשנ"ה – הרב מנחם מנדל פוטרפס, משפיע בישיבת תומכי תמימים בכפר חב"ד (נולד ב-ה'תרס"ח) ג' בתמוז – ה' בתמוז תמוז
ג' בתמוז

ג' בתמוז הוא היום השלישי בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השלישי בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. ג' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו". ב'תפ"ט (על פי המסורת) – יהושע בן נון עצר את השמש והירח במסגרת ההגנה על הגבעונים במלחמת כיבוש הארץ וניצח את חמשת המלכים במקדה. ה'תרפ"ז – בוטל גזר הדין להוצאה להורג של הרב יוסף יצחק שניאורסון והומר למאסר. ה'תש"א – פורצות פרעות יאשי בעיר יאשי ברומניה. ה'תש"ח – מלחמת העצמאות: במבצע דני נכבשת לוד על צה"ל ה'תשל"ח – הוקמה ההתנחלות מעלה אפרים בבקעת הירדן ה'תשמ"ט – הפיגוע בקו 405: מחבל מדרדר אוטובוס אגד לתהום ליד קריית יערים וגורם ל-16 הרוגים ה'תרמ"ו – מרק בלוך, היסטוריון יהודי-צרפתי, מייסד אסכולת האנאל, איש הרזיסטאנס (הוצא להורג ה'תש"ד) ה'תשל"א – רובי בנט, מלחין ישראלי ה'תשל"ב – גאולה אבן, קריינית ישראלית ה'תשל"ג – הרצל טובי, שחקן ישראלי. ה'תרל"א – רבי יששכר בר (ברנרד) אילווי, רב ומנהיג אורתודוקסי בארצות הברית במאה ה-19 (נולד ב-ה'תקע"ד) ה'תרפ"ט – הרב מרדכי לייב רובין, ראב"ד העדה החרדית בירושלים (נולד ב-ה'תרל"ה) ה'תשמ"ב – הרב יוסף חיים שניאור קוטלר, ראש ישיבת לייקווד שבניו ג'רזי וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית (נולד ב-ה'תרע"ח) ה'תשנ"ד – רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר השביעי והאחרון של חסידות חב"ד ה'תשס"ז – זאב שיף, כתב, פרשן ועיתונאי ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ג) ה'תשע"ג – הרב יהושע ישעיה נויבירט, רב, ראש ישיבה ומחבר הספר שמירת שבת כהלכתה (נולד בה'תרפ"ז) ה'תשפ"ד – הרב יהודה דרעי, רבה הראשי של באר שבע וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל (נולד ב-ה'תשי"ז) ב' בתמוז – ד' בתמוז תמוז
סאפאקיישן

סאפאקיישן (Suffocation, בתרגום לעברית - "חנק") היא להקת דת' מטאל ברוטאלי/טכני אמריקאית שהוקמה בשנת 1988 ב-Centereach, ניו יורק. לסאפאקיישן הייתה השפעה רבה על ז'אנר הדת' מטאל, והם נחשבים לחלוצים של דת' מטאל ברוטאלי. סאפאקיישן היוו את האיזון בין צלילים אכזריים (דת' מטאל ברוטאלי) וטכניים (דת' מטאל טכני) הנשמעים לעיתים קרובות בדת' מטאל מודרני. הלהקה ידועה גם בגלל שהיו חברים בה שני נגנים אפריקאים (המתופף מייק סמית' והגיטריסט טרנס הובס), דבר נדיר בסצנת האקסטרים מטאל. המתופף מייק סמית' עזב את הלהקה עקב חילוקי דעות אישיים עם חברים בלהקה, כך שכיום טרנס הובס הוא האפריקאי היחיד בלהקה. הלהקה התפצלה אחרי Despise the Sun ועשתה רפורמה ב-2002 עם כמה שינויים בהרכב. דאג קריטו התבקש להצטרף כשהלהקה עשתה רפורמה, אבל ככל הנראה, הוא לא היה מעוניין. מייק סמית' עזב את הלהקה שוב ב-2012 עקב חילוקי דעות אישיים עם חברים אחרים והוחלף על ידי דייב קולרוס (שניגן בעבר עם הלהקה ב-Despise the Sun). מאוחר יותר הוחלף קולרוס בקווין טאלי. ב-2007 סאפאקיישן הוצגה בפרסומת לערוץ ההיסטוריה. הלהקה הופיעה בסרטון התדמית של ערוץ ההיסטוריה לסרט התיעודי The Dark Ages, כשהיא ניגנה את השיר "Bind, Torture, Kill". טרנס הובס - גיטרה (1990-1998, 2002-היום) צ'רלי אריגו - גיטרה (2016-היום) דרק בויאר - גיטרה באס (2004-היום) אריק מורוטי - תופים (2016-היום) ריקי מאיירס - שירה (2019-היום) פרנק מאלן - שירה (1988-1998, 2002-2018) מייק סמית' - תופים (1990-1994, 2002-2012) גאי מארצ'ס - גיטרה (1988-1990, 2003-2016) דאג קריטו - גיטרה (1990-1998) ג'וש בארון - גיטרה באס (1988-1991, 2002-2004) כריס ריצ'רדס - גיטרה באס (1991-1998) דאג בון - תופים (1994-1995) דייב קולרוס - תופים (1995-1998, 2012-2014) קווין טאלי - תופים (2014-2016) טוד גרמן - גיטרה (1988-1990) Reincremation (דמו, 1990) Human Waste (מיני-אלבום, 1991) Effigy of the Forgotten (אלבום מלא, 1991) Breeding the Spawn (אלבום מלא, 1993) Pierced from Within (אלבום מלא, 1995) Despise the Sun (מיני-אלבום, 1998) Souls to Deny (אלבום מלא, 2004) Suffocation (אלבום מלא, 2006) Blood Oath (אלבום מלא, 2009) Pinnacle of Bedlam (אלבום מלא, 2013) of the Dark Light... (אלבום מלא, 2017) Hymns From the Apocrypha (אלבום מלא, 2023) מדיה וקבצים בנושא סאפאקיישן בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של סאפאקיישן סאפאקיישן, ברשת החברתית פייסבוק סאפאקיישן, ברשת החברתית אקס (טוויטר) סאפאקיישן, ברשת החברתית אינסטגרם סאפאקיישן, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) סאפאקיישן, באתר ספוטיפיי סאפאקיישן, באתר סאונדקלאוד (באנגלית) סאפאקיישן, באתר Last.fm (באנגלית) סאפאקיישן, באתר AllMusic (באנגלית) סאפאקיישן, באתר MusicBrainz (באנגלית) סאפאקיישן, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) סאפאקיישן, באתר Discogs (באנגלית) סאפאקיישן, באתר Songkick (באנגלית) סאפאקיישן, באתר Genius סאפאקיישן, באתר בילבורד (באנגלית) Suffocation - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com Suffocation @ History Channel - The Dark Ages, נבדק ב-2022-02-04
ב' בתמוז

ב' בתמוז הוא היום השני בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השני בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. ב' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה". ה'תש"ח – תחילת מבצע דקל, אחד ממבצעי מלחמת העצמאות, שנמשך עד לי"ב בתמוז ה'תשי"ט – החלו אירועי ואדי סאליב, במחאה על רקע אפליה עדתית של מזרחים בישראל ה'תשס"ו – צה"ל פותח במבצע גשמי קיץ ברצועת עזה ה'תצ"ז – רבי אריה ליב ברלין, דיין בפיורדא, ורב ואב"ד בבמברג וקאסל. חבר הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה. (נפטר בב' בסיוון ה'תקע"ד) ה'תרפ"ו – משה ברזני, חבר לח"י, מעולי הגרדום ה'תש"ט – אריק סיני, זמר ישראלי ה'תש"ט – הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק, ראש ישיבת בריסק ה'תשט"ז – יובל דיסקין, יו"ר השב"כ לשעבר ה'תשכ"א – אדיסו מאסלה, פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת הראשון ממוצא אתיופי ה'תשכ"ה – הרב יעקב אשר, ראש עיריית בני ברק וח"כ מטעם יהדות התורה ה'תקכ"ה – רבי נחמן מהורדנקא, תלמיד הבעש"ט וסבו של ר' נחמן מברסלב ה'תרכ"ג – הרב מרדכי זאב איטינגא, ממחברי ספר "מפרשי הים" ונשיא ארץ ישראל של כולל עסטרייך-גאליציא[דרושה הבהרה] (נולד ב'ה'תקס"ד) ה'תרמ"ט – רבי אברהם טברסקי, מייסד חסידות טריסק ומחבר ספר "מגן אברהם" על התורה (נולד ב-ה'תקס"ו) ה'תשי"ד – הרב סעיד (סעדיה) עוזרי רב וראש ישיבה בצנעא וממנהיגי הדור האחרון של יהדות צנעא (נולד ב- ה'תרכ"ט) ה'תשמ"ז – שמואל תמיר, שר המשפטים בישראל ולוחם אצ"ל (נולד ב-ה'תרפ"ג) ה'תשנ"ה – יעקב מרידור, מפקד האצ"ל, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תרע"ג) א' בתמוז – ג' בתמוז תמוז
א' בתמוז

א' בתמוז הוא היום הראשון בחודש העשירי בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הראשון בחודש הרביעי למניין החודשים מניסן. א' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז". ב' דראש חודש תמוז לא אומרים תחנון 7 שנים אחרי בריאת העולם - גירוש אדם וחוה מגן עדן, לפי ספר היובלים. ג'תתכ"ז - נכבשה יודפת על ידי הרומאים במרד הגדול ה'קנ"א – גזירות קנ"א: פרעות ביהודי סביליה ה'תרס"ה – תחילת נשיאותו של רבי בן ציון הלברשטאם, כאדמו"ר מבאבוב. ה'תש"ז – דוד בן-גוריון חותם על מכתב הסטטוס קוו ה'תשמ"ד – הוקמה ההתנחלות כוכב יעקב בחבל בנימין צפונית לירושלים ה'תשנ"ו – בנימין נתניהו מציג את ממשלתו (העשרים ושבע במנין הממשלות) בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל ה'תשפ"ג – פיגוע הירי בתחנת הדלק בעלי יוסף בן יעקב. ה'תרמ"ח – הרב חכם יצחק נח רב ואב בית דין של קהילות יהודיות בכורדיסטן, ורב מושב אלקוש שבגליל (נפטר י"ד בשבט ה'תשכ"ב) ה'תשי"ג – חנה לסלאו, שחקנית וקומיקאית ישראלית ה'תשל"ג – גרא סנדלר, שחקן ישראלי ה'תשכ"ח – ניר לוי, שחקן ישראלי יוסף בן יעקב. ה'רכ"ג – רבי יצחק קנפנטון, מגדולי חכמי ספרד בדור שלפני הגירוש, ראש ישיבה בסמורא (נולד ב-ה'ק"כ) ה'תקפ"ג – רבי קלונימוס קלמן הלוי אפשטיין, מחבר הספר "מאור ושמש" (נולד ב-ה'תקי"א) ה'תרמ"ט – הרב חיים אלעזר וקס, רב בקאליש ובפיוטרקוב שבפולין, מחבר הספר "נפש חיה" (נולד ב-ה'תקפ"ב) ה'תרס"ה – רבי שלמה הלברשטאם, מייסד חסידות באבוב (נולד ב-ה'תר"ז) ה'תש"א – הר יונה קרפילוב, תלמיד חכם ליטאי מפורסם שנספה בשואה ה'תשמ"ד – משה פלדנקרייז, ממציא שיטת ההתעמלות והריפוי העצמי פלדנקרייז (נולד ב-ה'תרס"ד) ל' בסיוון – ב' בתמוז תמוז ספר היובלים, ‏פרק כ"ח פסוק ל"ב, באתר "דעת" "דובר שלום", בסידור "אוצר התפלות", דף תנ"ד. רבנו בחיי שמות פרק א פסוק ו
פרדוקס לוינתל

פרדוקס לוינתל הוא מונח בתחום של דינמיקת קיפול חלבונים (יצירת המבנה התלת־ממדי שלהם), המייצג דילמה אשר שררה בתחום עד לשנות ה-80 והיא "כיצד חלבונים מתקפלים כה מהר?". המונח נטבע על ידי הביולוג סיירוס לוינתל ב-1969. בתא, חלבונים מסונתזים על ידי הריבוזום כשרשראות של חומצות אמינו. לרוב, שרשראות אלו מתקפלות לצורה אחת ספציפית וקומפקטית בה החלבון מתפקד מבחינה ביולוגית. ב-1961 הציע הביוכימאי כריסטיאן אנפינסן שהצורה אליה מתקפל החלבון נקבעת אך ורק על ידי המבנה הראשוני שלו. במאמר שפרסם לוינתל ב-1969 הוצג הפרדוקס: ניקח חלבון היפותטי קטן, המורכב מכ-300 חומצות אמינו. לכל חומצת אמינו ישנן 3 דרגות חופש (תצורות בהן היא יכולה להסתדר במרחב) (הערה: במציאות בדרך כלל יש יותר דרגות חופש). חישוב קומבינטורי פשוט מראה שישנן כ-3300 (כ-‎10143‎) תצורות שונות אפשריות לחלבון. בהנחה שהמעבר מתצורת חלבון אחת (מכונה גם "מיקרו-מצב אנרגטי") לתצורת חלבון אחרת, לוקח כ-‎10×10-13‎ שניות (במציאות הדבר גוזל יותר זמן), לחלבון המנסה להתקפל על ידי חיפוש התצורה הנכונה באופן אקראי של ניסוי וטעיה, ייקח עד יותר מ-‎10×10100‎ שנים להגיע למצב הרצוי - זמן העולה על גיל היקום. הדבר איננו מתיישב עם תוצאות אמפיריות אשר הראו שזמן הקיפול של חלבונים הוא בין עשרות מילישניות ודקות בודדות. מאמרים לא מעטים בתחום תקפו את הפרדוקס בטענה שקיפול אקראי הוא לא אפשרי אך למעשה לא היה בכך צורך - גם לוינתל מעולם לא האמין שחלבונים מוצאים את צורת קיפולם באופן אקראי. למעשה, אף חוקר בתחום לא חשב כך - לוינתל פשוט הגדיר את הבעיה העומדת בפני המחקר באופן מיטבי. בסוף שנות ה-80 נפתר הפרדוקס על ידי תאוריית מודל המשפך. התאוריה גורסת שישנן תצורות קיפול חלבון מועדפות יותר מבחינה אנרגטית (כלומר, הן במצב של מינימום אנרגיה פוטנציאלית) מתצורות קיפול אחרות, ומספרן של התצורות המועדפות קטן בהרבה ממספרם של התצורות הפחות מועדפות. לפי המודל, סידור כלל התצורות במרחב, כאשר המועדפות יותר נמצאות למטה, יתן צורה של משפך. משפך זה הוא משפך האנרגיה של קיפול החלבון, בו החלבון מתחיל במצבו הלא מקופל למעלה ו"נופל" מבחינה אנרגטית אל מצבו המקופל באופן דטרמיניסטי. ה"שביל" בו עובר החלבון בדרכו למינימום האנרגטי, הוא סדרת מצבי ביניים שכל אחד מהם מועדף אנרגטית על הקודם לו וכך נדחף החלבון הלאה בתהליך הקיפול עד הגעתו למצבו הסופי. "משפך אנרגטי" כזה תלוי בתנאי הסביבה (טמפרטורה, ריכוזי מלחים, סביבה מימית או הידרופובית וכו'). בתנאים שונים יכול החלבון להגיע לקיפול שונה או לא להתקפל כלל למצב יציב יחיד. Levinthal, C. Are there pathways for protein folding? Journal de Chimie Physique et de Physico-Chimie Biologique 1968, 65, 44. ”הישג שישנה את חוקי המשחק”: ה-AI של גוגל הגיע ל”גביע הקדוש” של הביולוגיה באתר geek time
צ'אן

האם התכוונתם ל... צ'אן – זן, ענף בבודהיזם מהיינה שהונהג במקור בסין כצ'אן צ'אן צ'אן – אתר ארכאולוגי בפרו צ'אן צ'אן (שיר) – שיר בסגנון סון קובני אישים: ג'וני צ'אן – שחקן פוקר סיני-אמריקאי ג'מה צ'אן – שחקנית ודוגמנית בריטית ג'קי צ'אן – אמן לחימה ושחקן קולנוע סיני-אמריקאי ד"ר צ'אן – אמיר כץ, מוזיקאי ישראלי מרגרט צ'אן – המנהלת הכללית של ארגון הבריאות העולמי קאן (פירושונים) ז'אן
קרדונג-לה

קרדונג לה (Khardung La) הוא מעבר הרים בחבל לדאק שבצפון הודו. הכביש העובר בו מחבר את העיר לה עם עמק נוברה. קרדונג לה נמצא בגובה של 18,380 רגל (5,602 מטרים) מעל לפני הים, ונהוג לראות בו את מעבר ההרים הגבוה בעולם העביר לכלי רכב יבשתיים. חובבי ספורט אתגרי יורדים עם אופניים בכביש התלול ממעבר ההרים הגבוה עד לעיר לה, מרחק 37 קילומטרים וירידה של כמעט 2,000 מטרים בגובה. מדיה וקבצים בנושא קרדונג-לה בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
גוויאל חקיין

גוויאל חקיין או טומיסטומה (שם מדעי: Tomistoma schlegelii; מכונה גם: תַּנִּין גַּוְיָלִי),הוא זוחל דמוי-תנין מסדרת התנינאים בעל חוטם צר וארוך החי במים מתוקים, אך עבה מזה של הגוויאל ההודי. הגוויאל החקיין והגוויאל ההודי הם שני המינים היחידים ששרדו ממשפחת הגוויאליים, כאשר מספר חוקרים משייכים אותו לתניניים. פירוש שמו המדעי, טומיסטומה, הוא "פה חותך". הגוויאל החקיין הוא תנינאי גדול: אורך זכר בוגר יכול להגיע ל-4.5–6 מטרים (15–20 רגל). משקלו מגיע ל-250 קילוגרם (550 ליברות). הגולגולת של הגוויאל החקיין היא ארוכה - אורכה המרבי יכול להגיע ללמעלה מ-80 סנטימטרים (31 אינץ') - עם לסת ארוכה וצרה במיוחד, ובה שיניים רבות. היחס בין אורך הגולגולת לרוחב הבסיס נע בין 3:1 ל-3.5:1. על מיקומו בסדרת התנינאים קיימת מחלוקת עזה: בעוד שמיונים המסתמכים על מאפיינים מורפולוגיים מראים כי הגוויאל החקיין משתייך דווקא למשפחת התניניים, המיונים המולקולריים מראים כי הוא שייך דווקא למשפחת הגוויאליים. נכון ל-2019 אין הסכמה בקרב המדענים והטקסונומים לאיזה משפחה הוא שייך. הגוויאל החקיין שוכן ב-6 נהרות בסומטרה ובמלזיה ובנהרות המרוחקים של בורנאו. הוא נכחד מכל אזור הודו-סין, שם הוא לא נצפה משנת 1970. מאובנים מדרום מזרח סין ומטאיוואן מראים שבעבר שטח מחייתו היה רחב הרבה יותר מהיום. במחקרים שפורסמו ב-2009 נקבע כי תזונתו כוללת דגים ופרוקי-רגליים אך גם יונקים כמו קופים, עטלפי פירות ואף איילים ובמזרח קלימנטן תועד טורף פרה. זאת בשונה מהגוויאל ההודי, הניזון רק מדגים ופרוקי רגליים. התנין איננו רואה באדם טרף אך עדיין יתקוף להגנה. נקבות הגוויאל החקיין מגיעות לבגרות באורך 2–3 מטר. הן מטילות 30–60 ביצים בתוך ערימת עלים יבשים. לאחר הטלת הביצים וסיום בניית ערימת העלים, הנקבה נוטשת את הקן. שלא בדומה לרוב מיני התנינאים, הגוויאלים הקטנים אינם זוכים כלל להגנה מהוריהם, והם חשופים לטורפים כמו נמיות, נמרים, טיגריסים, גחניים וכלבי בר. הצעירים בוקעים לאחר כ-90 ימים, ואורכם הממוצע הוא כ-30 סנטימטרים (12 אינץ'). הגוויאל החקיין נתון לסכנת הכחדה ברוב שטחי מחייתו עקב ניקוז מי הביצות ובירוא שטחי יער גשם הסובב. לרוב צדים אותו בשל עורו ובשרו, והביצים נלקחות למאכל, אולם ממשלות אינדונזיה ומלזיה החלו לנקוט צעדים על מנת להגן על המין מסכנת הכחדה. מדיה וקבצים בנושא גוויאל חקיין בוויקישיתוף גוויאל חקיין, באתר ITIS (באנגלית) גוויאל חקיין, באתר NCBI (באנגלית) גוויאל חקיין, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) גוויאל חקיין, באתר GBIF (באנגלית) הגוויאל החקיין, באתר הרשימה האדומה של IUCN גוויאל חקיין, באתר Crocodilians גוויאל חקיין באתר הרשימה האדומה של IUCN John Harshman, Christopher J Huddleston, Jonathan P Bollback, Thomas J Parsons and Michael J Braun, True and false gharials: A nuclear gene phylogeny of Crocodylia, Systematic Biology. Washington: June 2003. Vol. 52, Iss. 3; p. 386. CROCODILE SPECIALIST GROUP NEWSLETTER VOLUME 28 No. 1 • JANUARY 2009 - MARCH 2009 עמוד 9
א' באב

א' באב הוא היום הראשון בחודש האחד עשר בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הראשון בחודש החמישי למניין החודשים מניסן. א' באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה". ראש חודש אב ימי בין המצרים והיום הראשון של תשעת הימים שלפני תשעה באב, החל מיום זה נהוג שלא לאכול בשר כחלק ממנהגי האבלות על חורבן שני בתי המקדש ג'תט"ו – עזרא הסופר מגיע לירושלים (לפי המקרא והמסורת היהודית) ה'תש"ג – חיסול גטו סוסנוביץ בידי הנאצים ה'תש"ג – מרד במחנה ההשמדה טרבלינקה ה'תש"ז – אוניית המעפילים אקסודוס מגיעה לחופי ארץ ישראל ה'תשס"ד – רצח עדי אזר, רשם בבית המשפט המחוזי בתל אביב ה'תשע"ג – הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בחודש אב ה'תש"ג – עוזי לנדאו, חבר הכנסת ושר מטעם הליכוד וישראל ביתנו ה'תשל"א – זבולון מושיאשווילי, שחקן, מפיק וקומיקאי ישראלי (נפטר ב-ה'תשפ"ג) ה'תשל"ה – יאיר רביבו, ראש עיריית לוד מטעם הליכוד. בעבר מנכ"ל העירייה ומנהל רשת המתנס"ים בעיר ה'תשמ"ו – נתן גושן, זמר ישראלי ה'תשנ"ד – רביב כנר, זמר ישראלי ה'תשנ"ט – גיא פודוליץ', יוטיובר ישראלי ב'תפ"ז – אהרן הכהן (לפי המקרא והמסורת היהודית) (נולד ב-ב'שס"ד) ה'תפ"א – אהרן בן בנימין וולף, רב קהילת יהודי ברלין (נולד בסביבות ה'ת"ל) ה'תרמ"ג – הרב שמואל עהרנפעלד, נכד החת"ם סופר, רב במטרסדורף שבאוסטריה ומחבר הספר "חתן סופר" על השולחן ערוך (נולד ב-ה'תקצ"ה) ה'תש"ס – רבי שלמה הלברשטאם, האדמו"ר מבאבוב (נולד ב-ה'תרס"ח) ה'תשס"ו – רב-סרן רועי קליין, נהרג בקרב בינת ג'בייל בעת שנשכב על רימון יד ובמותו הציל את חיי חייליו (נולד ב-ה'תשל"ה) ה'תשס"ו – עזרא פליישר, חוקר הפיוט והתפילה, זוכה פרס ישראל (נולד ב-ה'תרפ"ח) ה'תשע"ז – אמיר פרישר גוטמן, זמר, מוזיקאי, כוריאוגרף, שחקן, ובמאי תיאטרון ישראלי כ"ט בתמוז – ב' באב אב
גלולה

גלולה או כדור, תערובת של חומרים פעילים עם חומרים מצמידים ומאגדים, בדרך כלל בצורה של אבקה הנדחסת למוצק בעיצובים שונים, בעיקר כטבלייה או בצורת קפסולה מג'לטין, לתוכה מוכנסת אבקה. תרופות בצורה של גלולה מתאימות בדרך כלל לבליעה דרך הפה ומיוצרות בצורות שונות כדי להקל את הבליעה. לגלולות יש בדרך כלל שכבת ציפוי המונעת מלטעום את הטעם של התערובת. החומר שנמצא בגלולה מועבר למחזור הדם דרך מערכת העיכול. על פי רוב מחזור הדם יוביל את התרופה לכל תאי הגוף. יוצאי הדופן הם חומרים שלא יכולים לעבור את מחסום הדם-מוח. כתוצאה מכך תרופות המכילות חומרים מסוג זה לא יכולות להשפיע על תאי המוח. במקרים אלו יחפשו הרופאים דרכים אלטרנטיביות להשפיע על מערכת העצבים המרכזית, בהתאם למצב בו רוצים לטפל. רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד. ערך זה הוא קצרמר בנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
תרבוש

תרבוש (ערבית: طربوش) או פז (טורקית: Fes, ערבית: فاس) הוא כובע טורקי. מקורו בתקופת האימפריה העות'מאנית. התרבוש דומה בצורתו לגליל הולך וצר (חרוט קטום) וסגור בצידו העליון במשטח שצורתו מעגל. צבעו של התרבוש בדרך כלל אדום ובמרכז חלקו העליון גדילים שחורים. התרבוש נפוץ בטורקיה וכן בארצות ערב, בעיקר בצפון אפריקה, סוריה ועיראק. התרבוש עוצב לפי דוגמה צפון אפריקאית והוכנס לשימוש בשנת 1828, בתקופת כהונתו של הסולטאן מהמוט השני (1808–1839). התרבוש הוא למעשה מגבעת מערבית ללא שוליים, שמאפשרת למוסלמי לגעת עם מצחו בארץ בעת התפילה. התרבוש הונהג כחלק מלבוש השופטים באימפריה העות'מאנית, ובמהרה אומץ כסמל סטטוס גם בחוגי הפקידות הבכירה האחרת ובחוגים משכילים או מכובדים. בשנת 1840 החל התרבוש לשמש יחידות מסוימות של הצבא העות'מאני. בהדרגה, נפוץ התרבוש אל שכבות נוספות בממלכה הטורקית בתצורות שונות. התרבוש האדום היה לסמל ההתעתמנות ובחבישתו הייתה הכרזה על אזרחות עות'מאנית; בארץ ישראל, לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פירושה המעשי עבור חלק מהיישוב היה הגנה מגירוש, שבו נקטו השלטונות כלפי נתינים זרים. נשיא טורקיה בשנות העשרים של המאה העשרים ואבי האומה הטורקית, מוסטפא כמאל אטאטורק התייחס לתרבוש כסמל לפאודליזם. ביוני 1925 הוא החל במאבק נגדו, באוגוסט הוא אסר את חבישתו, וב-25 בנובמבר 1925 יצא צו רשמי שחייב את עובדי הממשלה השכירים לחבוש מגבעת מערבית. בנאום באוקטובר 1927 הסביר את פעולתו: "מן ההכרח לבטל את התרבוש, אשר ישב על ראשו של עמנו כסמל לבערות, פנאטיות ושנאת הקידמה והציוויליזציה, ולקבל במקומו את המגבעת, כיסוי־הראש שבו משתמש העולם הנאור, ולהוכיח בדרך זו שהעם הטורקי... אינו סוטה מחיי־החברה התרבותיים". בדצמבר 1928 אסר רזא שאה פהלווי על המשכילים בפרס את חבישת התרבוש וכפה עליהם את המגבעת האירופית. הסדנה להיסטוריה חברתית, סיפורו של התרבוש היהודי, באתר הארץ, 4 במאי 2020 דנצ'ו ארנון, "למה כובע? עלייתו ונפילתו של התרבוש", בתוך בלוג "עונג שבת (עונ"ש)", 2 באוגוסט 2021 חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר א, יחידה 1, עמ' 82. ראו למשל: דוד תדהר, בשירות המולדת [1912–1960], עמ' 24-23. חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר א, יחידה 1, עמ' 92.