laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משפטי מינסק (1946)

משפט מינסק בשנת 1946 היה משפט נגד פושעי מלחמה נאצים. הם נאשמו בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות. המשפט התבצע בעיר מינסק שבבלארוס בינואר 1946 ונידונו בו 14 מאנשי צבא גרמניה הנאצית למוות בתלייה ו-4 נוספים לגלות. השופטים במשפט היו: אלוף השופט קדרוב (יושב ראש), השופטים סחרוב ווינוגרדוב (חברי בית המשפט), איבנוב (מזכיר בית המשפט). ההאשמה הוצגה על ידי התובע הצבאי, האלוף יצ'נין. ההגנה בוצעה על ידי עורכי הדין מיכלסקי, בדרוסוב, סאוונקו, טטרינצב, גברילוב, פליאבק ופטרנקו. הנאשמים במשפט היו 18 מנציגי כוחות הורמאכט, האס אס, הגסטפו והז'נדרמריה של שלטונות גרמניה הנאצית ששלטו בבלארוס במלחמת העולם השנייה. המושב הראשון של בית הדין הצבאי התקיים בערב ה-15 בינואר 1946 במתחם "שטח בית הקצינים" שבמינסק. דיוני המשפט היו פתוחים לקהל והשתתפו בהם כ-1,000 איש. הנאשמים הואשמו בהשמדת יהודים, מעשי טבח אכזריים ועינויים של יהודים ושבויי מלחמה סובייטים, שליחת המוני אזרחים יהודים לעבודת כפייה גרמנית, הרס עיירות, כפרים ושוד יהודים. המשפט נמשך עד 27 בינואר. עורכי הדין של הנאשמים טענו כי הנאשמים אשמים, אך הם ראויים להקלה בעונש משום שהביעו חרטה. טענה נוספת הייתה שהם רק צייתו לפקודות ההנהגה הגרמנית הבכירה. כל הנאשמים הביעו חרטה על מעשיהם, התחננו לרחמים וגינו את הפשיזם. סגן האס אס הנס הרמן קוק הכריז כי: "את כל את אותם רעות שבוצעו ברוסיה, ביצעתי לא רק באמצעות ביצוע צייתני של פקודות אלה שניתנו על ידי הממונים עלי, אלא גם מתוך הכרה וביצוע של תורת הגזע... הרגתי והשמדתי גם מיוזמתי... הרבה דם על הידיים שלי... כרגע אני מחכה לעונש מוות..." פסק הדין הוכרז ב-29 בינואר וזכה לתשואות בקהל. כל 18 הנאשמים הורשעו, כשאר 14 מתוכם נידונו למוות: (יוהאן ג'ורג 'ריצ'רט, אברג'רד גרף, גוטפריד פון ארדמנסדורף, ג'ורג' רוברט וייסיג, ארנסט אוגוסט פאלק, הנס הרמן קוק, פול קרל אייק, קרל מקס לנגוט, ברונו פרנץ מיטמן, פרנץ קרלג רולף אוסקר בורכרד, אוגוסט יוזף ביטנר, פישר. השאר (הנס יוזף הכטל, ברונו מקס גץ, רודנבוש, הטריק) נידונו לגלות למשך 15 עד 20 שנה. ההוצאה להורג נקבעה ל-30 בינואר 1946. הנאשמים נתלו בפומבי, כאשר השתתפו בהוצאה להורג למעלה מ-100,000 צופים. ההוצאה להורג התבצעה בהיפודרום מינסק (הנמצא ברחובות אוליאנובסקאיה, קרסנוארמייסקאיה, וסוויסלוץ'). הגרדום הותקן על גדת נהר סוויסלץ', וברחוב אוליאנובסק נקבעה טריבונה לצפיית ההמונים. לקורות התלייה הוצמדו שלטים עם שמות ודרגות צבאיות של הנידונים למוות. משפטי מינסק משפטי מינסק לפושעי מלחמה, 1946, סרטון באתר יוטיוב הוצאה להורג של פושעי מלחמה במשפטי מינסק, 1946, סרטון באתר יוטיוב
קוניגסג ג'מרה

קוניגסג ג'מרה (באנגלית: Koenigsegg Gemera) היא מכונית על היברידית פלאג-אין במרכב קופה בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת בייצור מוגבל (300 יחידות) על ידי קוניגסג משנת 2020. היא הוצגה בשידור חי במרץ 2020 ולא בתערוכת הרכב של ז'נבה שבוטלה עקב מחלת נגיף הקורונה. הג'רמה כוללת מנוע בנזין I3 צילנדרים עם שני מגדשי טורבו בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-600 כ"ס (450 קילוואט) ב-7,500 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 61.2 קילוגרמים בין 2,000 ל-7,000 סיבובים לדקה, עם שלושה מנועים חשמליים המספקים כ-1,100 כ"ס (820 קילוואט) ומומנט מרבי של 255 קילוגרמים, ארבעת המנועים מספקים יחד 1,700 כ"ס (1,300 קילוואט) ומומנט מרבי של 375 קילוגרמים. למנועים החשמליים מחוברת סוללת ליתיום יון בקיבולת של 15 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי מרבי של 50 קילומטרים. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת הילוך יחיד. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 1.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 402 קילומטרים לשעה או 300 קילומטרים לשעה עם המנועים החשמליים בלבד. מדיה וקבצים בנושא קוניגסג ג'מרה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קוניגסג ג'מרה (באנגלית) The Show Must Go On - Koenigsegg, סרטון בערוץ "קוניגסג", באתר יוטיוב (אורך: 16.46) Sasha Selipanov - Head of Design, באתר קוניגסג, ‏18 במרץ 2020 עוד יצירת מופת של קוניגסג: קוניגסג ג'מרה, באתר קארטיוב, ‏4 במרץ 2020 Koenigsegg Gemera Debuts As Brand's First 4-Seat, 3-Cylinder Model, באתר מוטור 1, ‏3 במרץ 2020 New Koenigsegg Gemera is a four-seat, 1,700bhp, £1.4m hypercar, באתר אוטו אקספרס, ‏23 במרץ 2020
A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun

A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun הוא אלבום האולפן הרביעי של הצמד המוזיקלי האמריקאי אלי ואייג'יי. האלבום יצא לאור ב-7 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים Aly & AJ Music. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. בחודש יוני 2021, כלל בילבורד את האלבום ברשימת "האלבומים הטובים ביותר לשנת 2021 עד כה". מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-35 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2021". מידע על האלבום A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun באתר MusicBrainz האלבום A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun באתר Discogs האלבום A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun באתר אפל מיוזיק A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun, Genius (באנגלית) The 50 Best Albums of 2021 So Far: Staff Picks, בילבורד, ‏7 ביוני 2021 (באנגלית) The 50 best albums of 2021, the Guardian, ‏2021-12-08 (באנגלית) A Touch of the Beat Gets You Up on Your Feet Gets You Out and Then Into the Sun by Aly & AJ (באנגלית בריטית), נבדק ב-2021-05-07
בית הכנסת הקר של מינסק

בית הכנסת הקר היה בית כנסת בעיר מינסק שבבלארוס. בית הכנסת נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20. בית הכנסת נבנה, על פי חוקרים שונים, לא יאוחר מהמאה ה-16, והיה בית הכנסת הראשון שנבנה מלבנים במינסק, הוא נבנה כך כדי להגן מהקור העז ששרר בעיר בתקופת החורף (זה מקור שמו "בית הכנסת הקר"). בית הכנסת היה שייך לקהילה היהודית במינסק, אך הוא נסגר עם פריצת מלחמת העולם השנייה בשנות השלושים של המאה העשרים, וחזר ליהודים מיד לאחריה. בית הכנסת היה זה מכבר אחד מבנייני הלבנים העתיקים ביותר בעיר. בשנים 1965–1966 במהלך הריסת מבנים היסטוריים בניין בית הכנסת נהרס כליל. ובמשך זמן מה שוכן בבניין אחד ממאגרי ארכיון המדינה המרכזית של מהפכת אוקטובר. בשנת 2001 החלה הקמת חניון באתר בית הכנסת. הקהילה היהודית במינסק הציעה לשחזר את בית הכנסת, אך האדריכל הראשי של מינסק החליט להסתפק בשלט הנצחה. בשנת 2018 נתלה שלט מידע עם היסטוריה קצרה של בית הכנסת הקר בשפות בלארוסית ורוסית. הבניין היה מרובע ברובו, ובנוי בסגנון גותי. היו בו קמרונות גותיים וכל המאפיינים של הבניה הגותית המאוחרת. בית כנסת הקר (1921) בית כנסת הקר (1924) בית כנסת הקר (1928) בית הכנסת הקר (1943) מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הקר של מינסק בוויקישיתוף תמונות של בית כנסת הקר, באתר רדזים. אהרון שוסטין, В. Рубінчык. КАТЛЕТЫ & МУХІ (86), Independent Israeli site / אתר ישראלי עצמאי / Независимый израильский сайт / Незалежны iзраiльскi сайт, ‏2018-09-21 (באנגלית אמריקאית) «Авив», № 1-2, 2002.
ביטוי מגדרי

ביטוי מגדרי (באנגלית: Gender expression), או הצגה מגדרית (באנגלית: Gender presentation), היא אוסף אופני ההתנהגות, תחומי העניין וההבעה החזותית במראה של אדם, למשל לבוש, עיצוב השיער ועיצוב הגוף, שמיוחסים לתפקידי המגדר שלו, למשל נשיות או גבריות. דרכים אלו נשענות במידה מסוימת על סטריאוטיפים הקשורים למגדר. ביטוי מגדרי, בדרך כלל, משקף את הזהות המגדרית של האדם. ביטוי מגדרי אינו קשור בהכרח לנטייתו המינית או לייעודו המגדרי. ביטוי מגדרי שנחשב כלא טיפוסי למגדרו של האדם יכול להיות קשור לאי-התאמה מגדרית (אנ'). המונח "ביטוי מגדרי" נמצא בעקרונות יוגיאקרטה (אנ')‏. המונח "ביטוי מגדרי" מייעד גם כקריטריון להגנה על זכויות אדם במדינות מסוימות. בעוד שהביטוי המגדרי לא בהכרח מתחבר לנטייה המינית של האדם, לעיתים קרובות, אנשים מפרשים בצורה שגויה יותר את ההבדל ביניהם: אם אישה היא גברית, אז היא לסבית, ואם גבר הוא נשי, אז הוא הומוסקסואל, ללא כל קשר לביטוי המגדרי של הפרט. אמונות אלו יכולות לגרום לאנשים לפרש לא נכון את הביטוי המגדרי של הפרט על בסיס נטייתו המינית של הפרט. מחקרים על מתבגרים שנערכו על ידי סטייסי הורן, הראו כי הומוסקסואליים ולסביות, שלא הביעו את עצמם בייעודם המגדרי, נתפסו כפחות מקובלים, ואילו אנשים שהביעו את עצמם בייעודם המגדרי, בדרך כלל, פחות הוטרדו, ואופלו חברתית. עם זאת, גברים הטרוסקסואליים, שהביטוי המגדרי שלהם היה יותר נשי מאשר גברי, היו המופלים ביותר. תאוריית "המטריצה ההטרוסקסואלית", שנוצרה על ידי תאורטיקנית האמריקאית, ג'ודית באטלר, טוענת כי אנשים מניחים, לעיתים קרובות, שניתן לזהות נטייה מינית של הפרט על סמך מגדרם וייעודם המגדרי. ליסה דיסך קבעה כי התאוריה מסבירה מדוע אנשים נוטים להביע ביטוי מגדרי של הפרט על סמך מגדרו ונטייתו המינית. Serano, Julia (2016). Whipping Girl: A transsexual woman on sexism and the scapegoating of femininity (2nd ed.), Berkeley, CA: Seal Press. מדיה וקבצים בנושא ביטוי מגדרי בוויקישיתוף "There Is No Perfect Word: A Transgender Glossary of Sorts" by Julia Serano Gender Analysis: Transition as gender freedom, by Zinnia Jones, December 1, 2014 Gender Analysis: Identifying with a gender vs. reaffirming gender stereotypes, by Zinnia Jones, June 1, 2017 The Gender Unicorn – Trans Student Educational Resources Summers, Randal W. (2016). Social Psychology: How Other People Influence Our Thoughts and Actions [2 volumes]. ABC-CLIO. p. 232. ISBN 9781610695923. American Psychological Association (בדצמבר 2015). "Guidelines for Psychological Practice With Transgender and Gender Nonconforming People" (PDF). American Psychologist. 70 (9): 861. doi:10.1037/a0039906. PMID 26653312. ארכיון (PDF) מ-2019-09-29. נבדק ב-2021-05-07. {{cite journal}}: (עזרה) "Gender, Gender Identity, and Gender Expression". Government of Alberta. ארכיון מ-2021-04-13. נבדק ב-20 ספט' 2020. {{cite web}}: (עזרה) Yogyakarta Principles plus 10 (ארכיון) Macfarlane, Emmett (2018). Policy Change, Courts, and the Canadian Constitution. University of Toronto Press. p. 391. Horn, Stacey S. "Adolescents' Acceptance of Same-Sex Peers Based on Sexual Orientation and Gender Expression". Journal of Youth and Adolescence. 36 (3): 373–373. doi:10.1007/s10964-007-9176-4free{{cite journal}}: תחזוקה - ציטוט: postscript (link) Disch, Lisa. "Judith Butler and the Politics of the Performative". Political Theory. 27 (4): 545–559. doi:10.1177/0090591799027004006.
פיוטר בגרטיון

הנסיך פיוטר איוונוביץ בגרטיון (בגאורגית: პეტრე ივანეს ძე ბაგრატიონი, ברוסית: Багратио́н Пётр Ива́нович;‏ 1765 - 12 בספטמבר 1812), היה גנרל רוסי ממוצא גאורגי שהשתתף בצורה פעילה במלחמות נפוליון. הוא פיקד על הצבא הרוסי במערכות נגד האימפריה העות'מאנית ושוודיה, ונהרג בקרב בורודינו. בגרטיון נולד ב-10 ביולי 1765 בקיזלואר שבדאגסטן והיה צאצא למשפחת בגרטיוני, משפחת מלוכה גיאורגית, מצאצאי בגרט השלישי (975–1014) שהיה המלך הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, (המלך האחרון מהשושלת היה סולומון השני (1789–1810) - מלך אימרתי). אביו, איוואן בגרטיון היה קצין, ואחיו של פיוטר, רומן, היה אף הוא גנרל בצבא הרוסי. בגרטיון התגייס לצבא הרוסי בשנת 1782, ושרת מספר שנים בקווקז. הוא השתתף במלחמה העות'מאנית-רוסית של 1787–1792 ובמערכה נגד פולין בשנת 1794. ערכו הוכר על ידי אלכסנדר סובורוב, כאשר הצטרף למערכה נגד האיטלקים והשווייצרים בשנת 1799, ובמיוחד הישגו הגדול בכיבוש ברסה שבאיטליה. הישגיו במלחמה בשנת 1805 היו משמעותיים יחסית לביצועי הגנרלים האחרים של הצבא הרוסי. עם כמה אלפי חיילים הצליח להדוף התקפות חוזרות ונשנות בקרב הולברון והצליח לחפות על נסיגתו של רוב הצבא שהיה תחת פיקודו של קוטוזוב. בקרב אוסטרליץ ב-2 בדצמבר 1805 נלחם בגרטיון נגד האגף השמאלי של הצבא הצרפתי שהיה תחת פיקודו של לאן. הוא לחם בעקשות ובגבורה בקרב פרייסיש איילאו ב-7 בפברואר 1807, בקרב היילסברג ב-11 ביוני 1807, ובקרב פרידלנד ב-14 ביוני 1807. בגרטיון כבש את איי אולנד תוך התקדמות אמיצה לרוחב המפרץ הפיני, בזמן המלחמה הפינית בשנת 1808 (מלחמת רוסיה בשוודיה), ובשנת 1809 הוא הוביל את הצבא הרוסי נגד הטורקים במלחמה העות'מאנית רוסית של 1806–1812. באותה שנה הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. פעולותיו במשך השנים ההן גרמו לו להופיע כדמות משנית ברומן של טולסטוי מלחמה ושלום. בשנת 1812, בזמן מלחמת רוסיה צרפת, פיקד בגרטיון על 2 ארמיות מערביות, וכבש את מוגילב שבבלארוס (23 ביולי 1812). הוא הצטרף מחדש לצבא העיקרי תחת פיקודו של ברקלאי דה טולי, והוביל את האגף השמאלי בקרב בורודינו (7 בספטמבר 1812), שם נורה ונפצע אנושות. הוא מת ב-12 בספטמבר 1812 בכפר סימי, השייך לדודתו. הצאר ניקולאי הראשון הקים לזכרו מצבת זיכרון בשדה בו התרחש קרב בורודינו. גופת הגנרל הועברה למקום בו הוא נהרג ונשארה שם עד היום. הקבר הופצץ במהלך מלחמת העולם השנייה (הנהלת המוזאון המקומי הצליחה לשמור רק חלקים מעצמותיו ותכריכיו), אבל מאז הקבר שוחזר. סטלין קרא למתקפה הסובייטית המוצלחת שבוצעה ב-22 ביוני 1944, מבצע בגרטיון על שמו. אחרי המלחמה סיפחה רוסיה הסובייטית את פרוסיה המזרחית ומאז העיר הגרמנית Preußisch Eylau נקראה בגרטיונובסק, על שמו. אנדרטה לבגרטיון (רו') בקוטוזובסקי פרוספקט במוסקבה בול דואר סובייטי לכבוד פיוטר בגרטיון בול דואר רוסי לכבוד פיוטר בגרטיון מדיה וקבצים בנושא פיוטר בגרטיון בוויקישיתוף פיוטר בגרטיון, "האריה של הצבא הרוסי", www.museum.ru, (באנגלית) פיוטר בגרטיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) פיוטר בגרטיון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
פינינפארינה בטיסטה

פינינפארינה בטיסטה (באנגלית: Pininfarina Battista) היא מכונית-על חשמלית במרכב קופה בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת בייצור מוגבל (150 יחידות) על ידי אוטומובילי פינינפארינה משנת 2020. היא היא הוצגה בתערוכת הרכב של ז'נבה במרץ 2019. הבטיסטה נקראת על שמו של מייסד ומעצב פינינפארינה, בטיסטה פינינפארינה. הבטיסטה כוללת ארבעה מנועים חשמליים המספקים כ-1,900 כ"ס (1,400 קילוואט) ומומונט מרבי של 234.5 קילוגרמים, וסוללת ליתיום-יון בקיבולת 120 קילוואט שעה המספק טווח נסיעה מרבי של 450 קילומטרים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 1.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 350 קילומטרים לשעה. מבט לפגוש האחורי מבט לפגוש הקדמי מבט לצד הדלתות נפתחות כלפי מעלה (דלתות פרפר) אסטרמה פולמינאה רימאק נברה מדיה וקבצים בנושא פינינפארינה בטיסטה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פינינפארינה בטיסטה (באנגלית) Luca Borgogno (Automobili Pininfarina): così si entra nel mondo del design auto, באתר מוטור 1, ‏21 ביוני 2018 עוצמה חשמלית: פינינפארינה בטיסטה עם 1900 כ"ס, באתר קארטיוב, ‏6 במרץ 2019 חזי גורן, פינינפארינה בטיסטה – 1,900 כ"ס חשמליים, באתר פורטל הרכב גיר, ‏07 במרץ 2019
אוזיאס לידיק

אוזיאס לידיק (בצרפתית Ozias Leduc ‏; 8 באוקטובר 1864 – 16 ביוני 1955) היה מהציירים המוקדמים של קוויבק. הוא נולד בסנט-הילייר-דה-רוויל. לידיק הפיק פורטרטים רבים, טבע דומם ונופים, כמו גם יצירות דתיות. לידיק היה בעיקר אוטודידקט. בסביבות 1880 עבד בקישוט כנסייה עם לואיג'י קאפלו, צייר איטלקי. בסביבות 1881 הועסק בקרלי, יצרני פסלים במונטריאול. בסביבות 1883 עבד עם אדולף רו, בעיטר כנסייה אחרת. לאחר מכן, הוא התחיל לעבוד בעצמו על קישוטי כנסיות. לידיק ערך טיול קצר לפריז ולונדון בשנת 1897 עם סוזור-קוטה, שם הושפע מכמה אימפרסיוניסטים. לידיק חי חיים בודדים מאוד בעיר הולדתו וכונה "חכם סנט הילייר". הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה של מונטריאול בשנת 1938. הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא נפטר בשנת 1955. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בעיצוב כנסיית נוטרדאם-דה-לה-פרזנטציה בשוויניגן דרום, קוויבק. פרויקט שלקח לו שלוש עשרה שנים, עד למותו. את העבודה השלימה עוזרתו, גבריאל מסייר. כנסיית נוטרדאם-דה-לה-פרזנטציה הוגדרה כאתר היסטורי לאומי בשנת 2004 ושלט פדרלי המשקף את המעמד הוקם בכנסייה בשנת 2005. ב־20 במאי 1988 הוציא דואר קנדה בול 'הקורא הצעיר, אוזיאס לידיק', 1894' כחלק מסדרת בולי יצירות המופת של האמנות הקנדית. את הבול עיצב פייר-איב פלטייה על פי ציור "הסטודנט הצעיר" (1894) מאת אוזיאס לידיק בגלריה הלאומית של קנדה, אוטווה, אונטריו. בציור נראה אחיו הצעיר של אוזיאס לידיק. מדיה וקבצים בנושא אוזיאס לידיק בוויקישיתוף אוזיאס לידיק, באתר Discogs (באנגלית) Lacroix, Laurier. Ozias Leduc: Life & Work. Toronto: Art Canada Institute, 2019. Borduas, Paul-Émile (1982). "Some Thoughts about the Work of Love and Dream of Monsieur Ozias Leduc". artscanada. 38 (244/245/246/247): 59–61.
בגרטיון

האם התכוונתם ל... פיוטר בגרטיון – גנרל רוסי מהמאה ה-19 מבצע בגרטיון – מבצע מימי מלחמת העולם השנייה שושלת בגרטיוני – שושלת מלוכה גאורגית
ססיל לה גרנאד

דיים ססיל אלן פלורט לה גרנאד (Cécile Ellen Fleurette La Grenade; נולדה ב-30 בדצמבר 1952) היא מדענית גרנדינית, המכהנת מאז 2013 כמושלת הכללית השישית של גרנדה. ססיל לה גרנאד נולדה למשפחה ובה חמש בנות. אביה הוא עובד ציבור ואמה היא אחות. סבתה מצד אמה, מארי לואיז אוליבייה-סילבסטר (Mary Louise Ollivierre-Sylvester) הייתה האשה הראשונה שנבחרה לכהן בבית המחוקקים של מושבת איי וינדוורד הבריטיים (אנ'). לה גרנאד היא מדענית מזון. היא סיימה לימודים לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטת איי הודו המערבית. לאחר מכן סיימה לימודים לתואר שני ודוקטורט במדעי המזון באוניברסיטת מרילנד שבארצות הברית. לה גרנאד החלה את כהונתה כמושלת הכללית של ארצה ב-7 במאי 2013, לאחר תום כהונתו של קרלייל גלין (אנ'). הממלכה המאוחדת: גברת מפוארת של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש קצינה של מסדר האימפריה הבריטית דיים של מסדר ג'ון הקדוש איטליה: אבירת צלב הצדק הגדול של המסדר הצבאי הקדוש הקונסטנטיניאני של ג'ורג' הקדוש מדיה וקבצים בנושא ססיל לה גרנאד בוויקישיתוף ידיעה על בחירת לה גרנאד לכהן כמושלת הכללית
שלום פלוגה א

שלום פלוגה א הוא סרט דוקומנטרי, שצילם וביים יניב ברמן. הסרט הוקרן בפסטיבלים ובערוץ 8 של הכבלים בשנת 2006. הסרט מהווה תיעוד של 5 שנים בפלוגה א' של גדוד 8 בחטיבת ירושלים, הכולל אימונים ותעסוקה מבצעית, סיורים, מעצרים, ומחסומים. הסרט זכה במקום ראשון בפסטיבל הסרט של זגרב (אנ') (2007) ובפסטיבל סינפסט בהונגריה. כמו כן הוא השתתף בעשרות פסטיבלים בינלאומיים ברחבי העולם. פלוגה א' נשלחת לפעילות מבצעית בשטחים במסגרת שירות מילואים. במשך חודש אחד מדי שנה, נוטלים חיילי הפלוגה חלק ממשי במציאות קשה, שעבור רוב אזרחי מדינת ישראל מתרחשת "שם", בעיתונים ובטלוויזיה. עם תום חודש השירות, החיילים אורזים את הכביסה המלוכלכת, מזדכים על הנשק וחוזרים הביתה. בעוד שנה, כשייפגשו שוב, המצב לא ישתנה הרבה, ובכך דרך הסרט מוצגת מציאות שונה של שני צדדים באותו אזור: הפלסטינים יישארו אותם פלסטינים, והצבא יישאר אותו צבא. הסבל של הישראלים מול הסבל של הפלסטינים. הפגיעה באורח החיים המערבי של הישראלים דרך פעולות הטרור וההפחדה, אל מול הכיבוש, העוני, ההשפלה והדיכוי של העם הפלסטיני. ההנחה היא, שיש דברים שלא משתנים לעולם, גם לא בזמן תיעוד שנמשך 5 שנים. חיילי המילואים בסרט הם לוחמי חיל רגלים לשעבר, המגויסים יחד מדי שנה, כדי לעזור איש לרעהו להעביר חודש בשטח, בלי האישה, ובלי המשפחה. משימה קשה בעורף האויב. חופשה בתשלום על חשבון המדינה. הזדמנות לפרוק מחסנית ולהתפרק מהלחצים, והמון זמן להעביר עם החבר'ה. התהליך המתפתח בסרט הוא תהליך של ההתפכחות. סרט שתחילתו בחגיגה של צחוקים ושיגועים, הולך ומתפתח לעבר השיא שבו כל הכיף הופך בבת אחד למציאות קשה מנשוא – מחסומים שעוצרים אנשים היוצאים בבוקר לעבודה וחוזרים הביתה בערב, סיורים ברחובות נצורים, כניסה לבתים באמצע הלילה, חיפוש בארונות ומעצרים של מבוקשים. מה שמתחיל בצחוק הופך לסיוט מתמשך ובלתי נסבל. סרט זה הוא נקודת מבט על הסוריאליזם של החיים בישראל ובאזור. הוא שיקוף של הבועה בה חיים תושבי ישראל, רחוקים עשרות ק"מ בלבד מהאויב, בועה שלא מתפוצצת גם כאשר החיילים שומרים במוצב, רחוקים ממנו עשרות מטרים בודדים. זהו סרט על הצחוק, השיגעון והטירוף גם יחד. זהו סרט על חיילי מילואים. גמר גביע מילואים (סדרת טלוויזיה) "שלום פלוגה א", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "שלום פלוגה א", באתר אידיבי "שלום פלוגה א", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "שלום פלוגה א", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית שלום פלוגה א', אתר קטלוג הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי שלום פלוגה א', אתר "הבמה" הכיבוש, אני והחבר'ה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2007 הסרט שלום פלוגה א' באתר Youtube
פסגת וולטון (אנטארקטיקה)

פסגת וולטון (באנגלית: Walton Peak) היא פסגה חדה, באזור חוף פאלייר, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. הפסגה מהווה חלק מהמצוק המפריד בין קרחון נורת'איסט לבין פיורד נני. גובהה של הפסגה 825 מטרים מעל פני הים; והיא ההר ה-2,316 בגובהו באנטארקטיקה. הפסגה ממוקמת 3.7 קילומטרים מצפון להר ראמנוס. הפסגה נסקרה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל. הפסגה נסקרה מחדש בשנת 1946 ובשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. הפסגה נקראת על שמו של אריק וו. ק. וולטון (Eric W.K. Walton), שהיה מהנדס של סקר שטחי חסות איי פורלנד, בתחנת האי סטונינגטון בשנת 1946 ובשנת 1947. בשנת 1946 הציל וולטון את ג'יי. אי. טונקין (J.E. Tonkin), אף הוא איש סקר חסות איי פוקלנד, כאשר טונקין נפל לנקיק קרחוני, בקרחון נורת'איסט. פסגת וולטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית פסגת וולטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה תצלום לוויין של אזור פסגת וולטון הר וולטון באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים) פסגת וולטון באתר mountainplanet גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית מידע גאוגרפי והיסטורי מידע על גובה ההר לפי מקור אחר פסגת וולטון היא ההר ה-4,459 בגובהו באנטארקטיקה
פסגת וולטון

האם התכוונתם ל... אנטארקטיקה פסגת וולטון (אנטארקטיקה) – פסגה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה הר וולטון (אנטארקטיקה) – הר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה רמת וולטון – רכס הרים המהווה חלק מרכס דאגלס שבאי אלכסנדר שבאנטארקטיקה הרי וולטון – רכס הרים באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה ארצות הברית פסגת וולטון (קולורדו) – פסגה במחוז רוט במדינת קולורדו שבארצות הברית הר וולטון
מלחמת האזרחים בדרום סודאן

מלחמת האזרחים בדרום סודאן הייתה מלחמה שנערכה בדרום סודאן בין כוחות הממשלה לכוחות האופוזיציה. בדצמבר 2013 האשים הנשיא סאלווה קיר מאיארדיט את סגנו לשעבר, ריק מאכר, ועשרה אחרים בניסיון הפיכה. למחרת ריק מאכר הכחיש זאת, ונמלט להנהיג את האופוזיציה בקרבות שפרצו בינם לבין תנועת השחרור העממית של סודאן, דבר שהצית מלחמת האזרחים. כוחות אוגנדים הוצבו כדי להילחם לצד ממשלת דרום סודאן. כחלק מנוכחות האומות המאוחדות בדרום סודאן כיום, נכחו בסודן חיילים המשתייכים לכח השלום עד לתחילת שנת 2024. בינואר 2014 הושג הסכם הפסקת האש הראשון. הלחימה נמשכה, ובעקבותיה הושגו הסכמי הפסקת אש נוספים. המשא ומתן היה בתיווך שמונת המדינות האזוריות (ג'יבוטי, אריתריאה, סומליה, סודאן, דרום סודאן, ומדינות באזור האגמים הגדולים של אפריקה, כגון: קניה ואוגנדה), הנקראות יחדיו "הרשות הבין ממשלתית לפיתוח" וכן בתיווך האיחוד האפריקאי, האו"ם, הרפובליקה העממית של סין, האיחוד האירופי, ארצות הברית, בריטניה ונורווגיה. הסכם שלום המכונה "הסכם השלום לפשרה" נחתם באוגוסט 2015, אך הלחימה המשיכה באש נמוכה יותר עד פברואר 2020. הרוגים: לפי ההערכות, כ-400,000 בני אדם נהרגו בלחימה עד אפריל 2018. עקורים: למעלה מ-4 מיליון עקורים. כ-1.8 מיליון מהעקורים נותרו במדינתם, וכ-2.5 מיליון ברחו למדינות שכנות, במיוחד אוגנדה וסודאן. רעב: הלחימה בלב החקלאי בדרום המדינה גרמה למספר האנשים הרעבים למזון לנסוק ל-6 מיליון. קריסה של כלכלת המדינה: על פי קרן המטבע הבינלאומית באוקטובר 2017, ההכנסה הריאלית פחתה במחצית מאז 2013 והאינפילציה עלתה ליותר מ-300% לשנה. מדיה וקבצים בנושא מלחמת האזרחים בדרום סודאן בוויקישיתוף אוריאל לוי, "מלחמת האזרחים בסודאן: מפת האינטרסים הזרים", דבר, 15 ביולי 2017 נטע בר, "נפט, שחיתות ורעב: דרום סודן מדממת למוות", ישראל היום, 16 בדצמבר 2018 Inside South Sudan's civil war, BBC News Megan Specia, 383,000: Estimated Death Toll in South Sudan’s War, The New York Times, September 26th, 2018 The London School of Hygiene & Tropical Medicine: Measuring Mortality in War: South Sudan 13 November 2018
גמר הליגה האירופית 2021

גמר הליגה האירופית של עונת 2020/2021 נערך באצטדיון אנרגה גדנסק בגדנסק, פולין ב-26 במאי 2021. אצטדיון אנרגה גדנסק היה אמור לארח את הגמר של שנת 2020 אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה באירופה בשנה זו, הגמר העובר לאצטדיון ריין אנרגי בקלן, גרמניה. לו"ז משחקי הגמר נדחה בשנה, אצטדיון אנרגה גדנסק קיבל את האירוח של גמר 2021 במקום גמר 2020, אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן בסביליה, ספרד קיבל את אירוח גמר 2022 במקום גמר 2021, והפושקש ארנה בבודפשט, הונגריה קיבל את אירוח גמר 2023 במקום גמר 2022. המנצחת בגמר ויאריאל התמודדה בסופר קאפ האירופי לשנת 2021 מול המנצחת בגמר ליגת האלופות 2021, צ'לסי. עונת 2020/2021 בליגה האירופית גמר ליגת האלופות 2021 UEFA.com, UEFA competitions to resume in August | Inside UEFA, UEFA.com, ‏17 ביוני 2020 (באנגלית)
ג'ינדאס

ג'ינדאס (בערבית: جنداس) הוא אתר ארכאולוגי בפאתיה המזרחיים של לוד, מדרום לכביש 1 ומזרח לכביש 40. באתר נתגלו שרידים ארכאולוגיים של יישוב כפרי מהתקופה הביזנטית, התקופה המוסלמית המוקדמת. ככל הנראה, האתר היה מיושב גם התקופה הצלבנית. בתחילת התקופה הממלוכית הוקם באדמות הכפר גשר לוד (גשר ג'ינדאס) על דרך הדואר שקישרה בין סוריה ומצרים. הכפר היה מיושב במאות ה-15, ה-16 וה-17, והיה ישוב כפרי קטן בעורף היישובי של לוד. תושבי הכפר היו מוסלמים ואדמותיו השתייכו למספר הקדשים דתיים (וקפים). במאה ה-18 הכפר ניטש עקב התקפות בדואים. הוא נושב מחדש בידי מצרים במאה ה-19, וננטש סופית בסביבות שנת 1882. תושבי ג'ינדאס נפוצו ביישובים שונים כגון לוד, כיפל חארת', א-לובן אל-ע'רבי, דיר בלוט, כפר לאם, חיפה וסילת א-ד'אהר. בימי העלייה הראשונה, נערכו מספר ניסיונות לרכוש את אדמות ג'ינדאס למטרות התיישבות יהודים באזור לוד, בין השאר, בידי חברת גאולה. אחרי הקמת המדינה, הוקם על אדמות ג'ינדאס מושב גנתון. כיום, נותרו באתר שרידי מסגד, מבני מגורים, בריכות, באר וכרמים, המעידים על חשיבותו בימים עברו. רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 9–43. רון טואג, שחר קריספין וורד אשד, גינתון (ג'ינדאס), חדשות ארכיאולוגיות 131, 2019. מפה עם סימון היישוב, 1918 (גליון Ramleh) בהוצאת צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור