לאשה ז'ווניה

לאשָה ז'ווַניָה (בגאורגית: ლაშა ჟვანია; נולד ב-14 באוקטובר 1973) הוא פוליטיקאי יהודי גאורגי, שר הכלכלה לשעבר של גאורגיה ושגריר גאורגיה בישראל. ז'ווניה הוא משפטן בהשכלתו המתמחה ביחסים בינלאומיים. בתחילת דרכו הוא כיהן במספר תפקידים בקונסוליה הגאורגית בישראל, סגן שר האוצר, סגן שר החוץ וכאמור שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין. לאחר מכן כיהן כיושב ראש ועד החוץ של הפרלמנט הגאורגי. הוא נשוי לטֶאָה קיקנאווֶלידזֶה ויש לו שלושה ילדים - אנה, סולחן-איאינאוס והלן. בנוסף לשפת האם שלו, גאורגית, הוא דובר אנגלית, רוסית, יוונית ועברית רהוטה. ב-21 במאי 2008 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה ממחוז הבחירה צ'ור'ורתי. ב-14 ביוני 2008, עם התגברות המתיחות עם השכנה מצפון רוסיה, הוא מונה לתפקיד יושב ראש ועדת החוץ. ז'ווניה, יהודי מצד אמו ז'וּז'וּנָה, נולד וגדל בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). הוא יהודי במוצאו האתני אולם נוצרי בדתו. את חוק לימודיו סיים, בשנת 1990, בבית הספר מספר 1 בעיר. משם עבר ללמוד בפקולטה למשפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה ממלכתית של טביליסי. את הלימודים הוא סיים בשנת 1995, עם תואר שני והמשיך, עד לשנת 1998, לדוקטורט בתחום הומניטריות בינלאומית וחוק הפליטים הבינלאומיים (תחום ביחסים בינלאומיים). משנת 1995 היה ז'ווניה מעורב, מלבד במספר רב של משרות ממשלתיות בכירות, במספר תוכניות חינוכיות במסגרת המסלול למחקרים פוליטיים ודמוקרטיים באוניברסיטת לידס שבממלכה המאוחדת, ומשנת 1998 בתוכנית הפליטים והחוק הבינלאומי באוניברסיטת ברמינגהאם. ממאי 1995 עד נובמבר 1998 כיהן ז'ווניה בתפקידים שונים במשרד החוץ של גאורגיה. מנובמבר 1998 עד יוני 2002 כיהן כמזכיר הראשון, קונסול, בשגרירות גאורגיה בישראל. מיוני 2002 עד נובמבר 2003 כיהן כסגן שר האוצר של גאורגיה, עד שהועבר לתפקיד סגן שר החוץ של גאורגיה, תפקיד שמילא עד מרץ 2005, אז מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין. עוד בטרם מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל, בתפקידו כסגן שרת החוץ של גאורגיה, היה ז'ווניה מעורב בתקרית השחתת דיוקן שותא רוסתוולי במנזר המצלבה. לראשונה ביקר בישראל בשנת 1988 יחד עם אמו היהודייה. במרץ 2005 נכנס ז'ווניה לתפקידו. את כתב האמנתו הגיש לנשיא משה קצב בשפה העברית, אותה למד בבית הספר של הסוכנות היהודית בטביליסי. אחד הדברים הראשונים שעשה עם היכנסו לתפקיד הייתה הבקשה לשנות את שם המדינה בעברית מגרוּזיה לגאורגיה. הבקשה, שהופנתה לאקדמיה ללשון העברית ולמשרד החוץ הישראלי, נענתה בחיוב, ומאז אותה בקשה מקפידים בכלי התקשורת ובמשרדי הממשלה לקרוא למדינה "גאורגיה" ולתושביה "גאורגים". פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ב-9 בדצמבר 2008 מונה ז'ווניה לשר לפיתוח כלכלי של גאורגיה. ב-2019, לאחר שעמד בראש קמפיין הבחירות של נשיאת גאורגיה סלומה זוראבישווילי, היא מינתה אותו לשגריר גאורגיה בישראל בפעם השנייה. מדיה וקבצים בנושא לאשה ז'ווניה בוויקישיתוף לאשה ז'ווניה, באתר הפרלמנט של גאורגיה, (באנגלית) לאשה ז'ווניה, באתר שגרירות גאורגיה בישראל וקפריסין, (באנגלית) לאשה ז'ווניה מתארח פורום קהילת יוצאי גאורגיה בישראל, 25.5.2006, קהילות MSN לילי גלילי ואסף אוני, בכיר בטביליסי: "זו מלחמה על סיפוח כל גיאורגיה", באתר הארץ, 10 באוגוסט 2008, ז'ווניה על הפלישה הרוסית לגאורגיה איתמר אייכנר, "אי אפשר להאמין לרוסים, הם בחרו צד – עם חמאס וחיזבאללה": אזהרת השגריר הפורש, באתר ynet, 3 בפברואר 2024 גאורגיה מינתה שגריר חדש לישראל, (באנגלית) לילי גלילי, מי השחית את הדיוקן העתיק של הגיבור הגרוזיני במנזר בירושלים?, באתר הארץ, 5 ביולי 2004 לילי גלילי, גרוּזיה דורשת מישראל: תקראו לנו גאורגיה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2005 ‏שינויים נוספים בקבינט, 9.12.2008, "סיביל גאורגיה", (באנגלית) איתמר אייכנר, הוביל לשינוי שמה של גרוזיה לגאורגיה - ושב לקדנציה שנייה כשגריר בישראל, באתר ynet, 12 באוגוסט 2019