laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הקיץ עבר

"הקיץ עבר" (ידוע גם כ"שנה חדשה") הוא שיר ילדים עברי מסורתי לראש השנה. מילות השיר נכתבו על ידי שמואל בס והולחנו על ידי עמנואל עמירן. השיר מתאר את סוף הקיץ ותחילת השנה החדשה מנקודת מבטו של ילד. השיר פותח בתיאור סיום הקיץ ("הקיץ עבר, החום הגדול") ובוא השנה החדשה ("שנה חדשה באה לכל"). לאחר מכן, השיר מתאר את השינויים בטבע המבשרים את בוא הסתיו: רוחות מתחילות לנשוב, ציפורים נודדות והימים מתקררים. הילד בשיר מתבונן בשינויים הללו ומביע את התפעלותו מכך שהוא גדל בשנה שחלפה ("הביטו וראו, קטונתי אתמול, הקיץ עבר – ואני כבר גדול"). השיר מסתיים בתקווה לשנה חדשה טובה ("שנה חדשה התחילה היום, היי נא טובה ובואך לשלום"). השיר מבטא את תחושת המעבר וההתחדשות שמגיעה עם ראש השנה. סיום הקיץ והתחלת השנה החדשה מסמלים את סוף תקופה אחת ותחילתה של תקופה חדשה. השיר מדגיש את הצמיחה וההתפתחות האישית של הילד במהלך השנה שחלפה, ואת התקווה שלו לעתיד טוב יותר בשנה החדשה. "הקיץ עבר" הוא אחד משירי הילדים המוכרים בישראל. הוא מושר בבתי ספר ובגנים רבים לקראת ראש השנה, והוא נחשב לחלק בלתי נפרד מהמסורת המוזיקלית של החג. השיר בוצע על ידי אמנים רבים לאורך השנים, ביניהם יפה ירקוני, רוחמה רז, דודו זכאי ועליזה רוזן וזכה לגרסאות כיסוי רבות בסגנונות מוזיקליים שונים. חני נחמיאס ביצעה את השיר בקלטת "שירים קטנים 5" של MCI (חברה). נתן דטנר ביצע את השיר בקלטת "100 שירים ראשונים - פרק ג' של חברת "קלסיקלטת". שנה חדשה (לחן עמירן) - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il מילים לשיר הקיץ עבר - עממי, באתר שירונט שיר עד - Shir Ad (2020-09-18), שיר עד - שנה חדשה / הקיץ עבר - מילים: שמואל בס | לחן: עמנואל עמירן | שירה: יפה ירקוני, 1965, נבדק ב-2024-07-29 מיטב שירי הילדים (2011-09-06), רוחמה רז - הקיץ עבר, נבדק ב-2024-07-29 Yaron Gozanie (2011-12-23), דודו זכאי - הקיץ עבר., נבדק ב-2024-07-29 heymannbrothersfilms (2014-08-19), עליזה רוזן - ביצוע לשיר "הקיץ עבר" לסרט עליזה" של תומר הימן, נבדק ב-2024-07-29
נבחרת ניגריה בכדורסל נשים

נבחרת ניגריה בכדורסל נשים היא נבחרת כדורסל הנשים המנוהלת על ידי פדרציית הכדורסל של ניגריה (NBBF). הדירוג הנוכחי של נבחרת ניגריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-8 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, עלייה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם. ניגריה נחשבת לאחת הנבחרות הטובות באפריקה, לאחר שזכתה שש פעמים באליפות אפריקה בכדורסל נשים, מהן ארבע רצופות (2017, 2019, 2021 ו-2023). אתונה 2004 - מקום 11 טוקיו 2020 - מקום 11 פריז 2024 - מקום 8 - 2003 - 2007, 2015 - 1978, 1995, 1999, 2011 אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת ניגריה בכדורסל נשים פרופיל, באתר פיב"א ניגריה, באתר פיב"א דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א FIBA decision on Nigeria's participation in the FIBA Women's Basketball World Cup 2022, פיב"א, ‏2 ביוני 2022
לוראנט באש

לוראנט באש (בהונגרית: Basch Lóránt;‏ בודפשט, 27 במרץ 1885 – בודפשט, 30 במרץ 1966) היה עורך דין יהודי-הונגרי, היסטוריון ספרות, סופר, שלפחות עשרה מספריו ראו אור. הוא אחיה של הציירת אדית באש (1895–1980). לוראנט באש נולד במשפחה יהודית כבנם של דיולה באש (1851–1914), עורך דין, נשיא בית היתומים לבנים של הקהילה היהודית של פשט, חבר הרשות המחוקקת של בודפשט (חבר מועצת עיר) ושל אליס פישל (1858–1918). הוא קיבל דוקטורט במשפטים ובמדע המדינה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ולאחר מכן ניגש למבחני לשכת עורכי הדין בבודפשט. פרנץ פרדיננד באומגרטן היה גם חברו ללימודים וגם חברו האישי. באש מילא תפקיד משמעותי בהקמת קרן באומגרטן, בה כיהן בתפקיד האוצר המשפטי עד לסגירת הקרן בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20. בפעם האחרונה הוא העניק את הפרסים הספרותיים ב-1949, עם אלדאר שופפלין. יצירתו הספרותית קשורה בעיקר למפעל חייו של המשורר, סופר, מסאי, היסטוריון הספרות, מבקר ספרות ומתרגם ההונגרי הגדול מיהאי באביץ'. כאוצר הספרותי של קרן באומגרטן הוא תרם בצוואתו את דירתו ברחוב Városmajor (רובע 5 של בודפשט) למוזיאון הספרותי פטפי - שם פעל המוזיאון לזכר כתב העת הספרותי והאמנותי החשוב ניוגט מ-1977 עד אמצע שנות ה-90 - וכן ציווה למוזיאון את אוסף האמנות העשיר שלו. שני סופרים (מיהאי באביץ' וארנה אושבאט, תולדות הספרות, 1958) השירים המלוקטים של מיהאי באביץ'. I–VIII עריכה עם Gyula Illyés ו-Dezső Keresztury. סידר לעיתונות: איוואן רוזגוני. (בודפשט, 1958–1964) סיפורו של משפט ספרותי (על מיהאי באביץ' ואטילה יוז'ף, תולדות ספרות, 1959. מס' 3 ו-4) יציאה לזקנה (על שנותיו האחרונות של באביץ', Jelenkor, 1960) לזכור את מיהאי באביץ' (Jelenkor, 1961. מס' 3) בחצר המוות (Jelenkor, 1961) תוספת לשאלת אנדרה אדי – מיהאי באביץ' (Studia Litteraria, 1964) תולדות ה-Balázsólás (Látóhatár - אופק, 1965) המאסטר ותלמידו (על מיהאי באביץ' ולרינץ סאבו Kortárs, 1966. No. 2) מההיסטוריה של קרן באומגרטן. מחקרים, מאמרים. ערך יאנוש טגלאס. (Babits Little Library. בודפשט, 2004) לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II . עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1969-1967. לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדיקט מרצל. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1965-1963. הביוגרפיה של לוראנט באש . עורך פיטר קוזאק אתר Nevpont.hu (נקודת שם) ביוגרפיה של לוראנט באש באתר Arcanum תמונת לוראנט באש עם מיהאי באביץ' ואלדאר שפפלין תמונת לוראנט באש, ארון טמאשי, דיולה אייש יושבים על ספסל בגינה חלק מספריו באתר bookline לוראנט באש במרחב השמות הלאומי ספריו בספרייה הלאומית על שם סצ'ני "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 537/1885. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-08-14. "Gyászjelentése (1966)". נבדק ב-2020-08-14. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוראנט באש".
בית מפעל הפיס

בית מפעל הפיס הוא בניין המשמש כמטה הראשי של מפעל הפיס, הגוף המארגן הגרלות והימורים בישראל. הבניין משמש כמרכז התפעולי והניהולי של המפעל, ובו מתקבלות ההחלטות המרכזיות לגבי פעילותו. במשך שנים רבות, שכן בית מפעל הפיס ברחוב הפטמן 3 בתל אביב, בבניין ששימש בעבר גם את מרכז השלטון המקומי. בשנת 2013 החליטה הנהלת מפעל הפיס לעבור לבניין אחר ושנתיים אחר כך, בשנת 2015, הוחלט על מעבר המטה למבנה חדש ברחוב לה גוארדיה 1 בתל אביב. בשנת 2016 נמכר הבניין ששימש את הנהלת מפעל הפיס ברחוב הפטמן, ביחד עם הבניין הצמוד אליו, הפונה אל רחוב קפלן, הריסת שני הבניינים והקמתם של בנייני מגורים עם קניון. בשנת 2021 רכש מפעל הפיס את בניין גמלאי הסוכנות היהודית ברחוב קפלן. בבית מפעל הפיס מתקיימות פעילויות שונות ניהול הגרלות והימורים: תכנון וביצוע הגרלות הלוטו, חישוב הזכיות ותשלום הפרסים. שיווק ופרסום: קידום מוצרי מפעל הפיס והעלאת המודעות לפעילותו. תמיכה בקהילה: ניהול פרויקטים חברתיים ותרומה לקהילה באמצעות כספי הזכיות. ניהול כספים: ניהול כספי המפעל והשקעות. משאבי אנוש: ניהול עובדי המפעל והכשרתם. ליברמן, גיא (2021-02-10). "מפעל הפיס קונה בניין בת"א ב-140 מיליון שקל | בלעדי". Globes. נבדק ב-2024-07-29. שלומית צור, מתחם בית מפעל הפיס בתל אביב ייהרס לטובת בניית שני מגדלים חדשים גיא ליברמן, ‏מפעל הפיס קונה בניין בת"א ב-140 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 בפברואר 2021 מה עושים כשזוכים?
אנדריי מונטיין

אנדריי מונטיין (ברומנית: Andrei Muntean; נולד ב-1993) הוא מתעמל רומני. מונטיין נולד בסיביו, ב-2006 הצטרף לנבחרת הנוער הלאומית של רומניה, בשנה זו ביצע את הופעתו הראשונה בתחרויות בינלאומיות באליפות אירופה בהתעמלות מכשירים לגברים והוא תרם להגעתה של הנבחרת למקום החמישי, ב-2009 התחרה בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שם זכה במדליית כסף. ב-2010 ייצג את רומניה באולימפיאדת הנוער. שלושה שבועות לפני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו נפצע בכתף אך החליט בכל זאת להשתתף, לאחר מכן גם עבר ניתוח בכתף. ב-2017 קיבל מדליית ארד באוניברסיאדה בקטגוריית הקפיצות. מדיה וקבצים בנושא אנדריי מונטיין בוויקישיתוף אנדריי מונטיין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אנדריי מונטיין, באתר olympedia.org אנדריי מונטיין, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנדריי מונטיין".
היינריך פון אקארדט

היינריך פון אקארדט (בגרמנית: Heinrich von Eckardt‏; 20 ביולי 1861 – 3 במרץ 1944) היה דיפלומט גרמני בלטי בשירות הקיסרות הגרמנית. אקארדט נולד ב-20 ביולי 1861 בריגה, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, למשפחה גרמנית-בלטית. לאחר שלמד תורת המשפט באוניברסיטת ינה בין השנים 1881–1885, נסע אקארדט לאיסטנבול ב-1886, כחבר בשירות הדיפלומטי הגרמני. משנת 1899 הוצב בטהראן, בלגרד, אתונה, הוואנה (1908–1910) וצ'טיניה (1911–1914). אקארדט היה שגריר גרמניה בממלכת מונטנגרו במהלך מלחמות הבלקן. הוא נכח ב-27 באפריל 1913 כאשר אוסטריה דרשה מהמלך ניקולה להחזיר את סקוטארי לאלבניה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, אקארדט היה שגריר הקיסרות הגרמנית במקסיקו, שנכנס לתפקיד ב-1914 והחזיק בו עד 1918. לאחר עזיבתו של הנשיא הפרו-גרמני ויקטוריאנו ורטה ב-1914, הסנטימנט הגרמני כלפי הנשיא החדש, ונוסטיאנו קאראנסה, היה שלילי באופן משמעותי; אקארדט האמין שמשרדי הממשלה של קאראנסה הם "אב טיפוס של וולגריות וקללות". יחסו לנשיא נותר מר, למרות ניסיונותיו של קאראנסה לדכא פרסומים אנטי-גרמניים, אותם תיאר כ"בינוניות פדנטית". אקארדט מת בינה ב-3 במרץ 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה. אקארדט ידוע בהיותו הנמען של מברק צימרמן, מברק שנשלח על ידי שר החוץ הגרמני ארתור צימרמן ב-16 בינואר 1917. ההודעה נשלחה לראשונה לשגריר גרמניה בארצות הברית, יוהאן פון ברנסטורף, כדי להרתיע את יירוט השדר, והוא העביר אותה לאקארדט ב-19 בינואר. עם זאת, המברק יורט על ידי הבריטים בדרכו מברנסטורף לאקארדט ופוענח על ידי חדר 40 . במברק, צימרמן הורה לאקארדט לפנות לנשיא ונוסטיאנו קאראנסה בהצעה משני חלקים: ראשית, לכרות ברית עם גרמניה, ושנית, אם גרמניה תוותר על הנייטרליות שלה נגד ארצות הברית, להצטרף לגרמניה בתקיפת ארצות הברית ולעזור לשכנע את יפן לסייע להם בהתקפה. המברק נותר מעורפל ולאקארדט נאמר לברר את הפרטים בעצמו כשהוא מציג אותם לקאראנסה. הוא גם התבקש להסב את תשומת לבו של קאראנסה לקרב על האוקיינוס האטלנטי ולאפשרות שהוא עשוי להמשיך ולנסות לכפות על הבריטים שלום. למרות גילוי המברק על ידי ארצות הברית ובריטניה, אקארדט פנה לשר החוץ קנדידו אגילאר ונתן לו את ההצעה חודש לאחר שליחת ההודעה. אגילאר היה סימפתי, אבל גם הוא וגם קאראנסה דחו בסופו של דבר את גרמניה, בעיקר בגלל גילויו בטרם עת. עם זאת, מקסיקו חששה מהשפעה אמריקאית, ואקארדט הצליח במידת מה לסחוף את קאראנסה, שהורה לעיתונים תומכי מדינות ההסכמה להפוך את עמדתם. דיווחים אלו המתמקדים בגרמניה הובילו בתחילה את אקארדט להאמין ששביתת הנשק היא מיתוס תעמולה. בלבול נוסף גרם לכך שעיתון בגוודלחרה שתמך בסנטימנט הפרו-גרמני עם הנחיותיו של אקארדט לדיווחים התומכים בקאראנסה, כאשר האנטי-קלריקליות של קאראנסה גרמה לעיתון לבקר את הכנסייה הקתולית, מה שהוביל לחרם של הכנסייה ולניסיונות הכושלים של אקארדט לשדל אותם ממנה. ברברה טוכמן, מזימות במלחמה "מברק צימרמן", הוצאת מערכות, 1966
מ.כ. עוטף דרום

מועדון כדורסל עוטף דרום היא קבוצת כדורסל ישראלית המשחקת בליגה הלאומית בכדורסל. הקבוצה הוקמה כפרויקט משותף של איגוד הכדורסל הישראלי ומנהלת תקומה כפרויקט לשיקום עוטף עזה לאחר מתקפת הפתע על ישראל ופרוץ מלחמת חרבות ברזל. בבוקר יום שבת כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, שמיני עצרת ושמחת תורה, 7 באוקטובר 2023, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ־6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,150 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ־251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ־1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו־10 אנשי שירות הביטחון הכללי. ב-22 במאי 2024, בעקבות פינוי עוטף עזה בשל המלחמה, הודיע איגוד הכדורסל הישראלי על הצעתו של האלוף טל רוסו להקמת קבוצת כדורסל באזור שתתחרה בליגה הלאומית בכדורסל. הצעתו של רוסו, שהתבססה על רעיון של חבר הנהלת הפועל גליל עליון עמית גל, הייתה שהקבוצה, שתקום בעזרת מנהלת תקומה, תתבסס על כדורסלני נבחרות הנוער והעתודה של ישראל שיגורו בפורמט של אקדמיה באזור העוטף. ב-29 ביולי אישר האיגוד באופן רשמי את ההצעה, וקבע שהקבוצה תשחק בליגה הלאומית בלבד (כלומר לא תוכל לעלות לליגת העל בכדורסל או לרדת לליגה הארצית). הקבוצה הושקה ב-24 בספטמבר, והוכרז שמאמנה יהיה ברק פלג ושאולמה הביתי יהיה בקיבוץ מגן שבמועצה אזורית אשכול, המכיל כ-500 מקומות וניתן להוסיף בו יציעים זמניים נוספים. יושב ראש הקבוצה הוא האלוף טל רוסו, וכדורסלן העבר ליאור אליהו חבר גם הוא בהנהלת הקבוצה. פרופיל, באתר איגוד הכדורסל הישראלי החל מהעונה הקרובה: קבוצה חדשה בליגה הלאומית מעוטף עזה, באתר וואלה, 29 ביולי 2024 אושרה הקבוצה בעוטף עזה, ברק פלג עשוי לאמן, באתר ONE‏, 29 ביולי 2024 סתיו איפרגן, מ.כ עוטף דרום הושקה רשמית: "הפרויקט הזה גדול הרבה יותר מכדורסל", באתר ynet, 24 בספטמבר 2024 ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024 ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024 ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023 ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו) האיגוד בודק אפשרות להקים קבוצה בעוטף עזה, באתר ONE‏, 22 במאי 2024 איגוד הכדורסל שוקל הקמת קבוצה בעוטף עזה, באתר ערוץ הספורט, 22 במאי 2024 סתיו איפרגן, מ.כ עוטף דרום הושקה רשמית: "הפרויקט הזה גדול הרבה יותר מכדורסל", באתר ynet, 24 בספטמבר 2024 החל מהעונה הקרובה: קבוצה חדשה בליגה הלאומית מעוטף עזה, באתר וואלה, 29 ביולי 2024 אושרה הקבוצה בעוטף עזה, ברק פלג עשוי לאמן, באתר ONE‏, 29 ביולי 2024 צור מרגוליס, ‏"אזור הדמים נותן תקווה, זו תמונת ניצחון", באתר ONE‏, 24 בספטמבר 2024 יניר ינגה‏, קבוצת "עוטף דרום" יוצאת לדרך: "רוצים לתת לאזור לחייך", באתר וואלה, 24 בספטמבר 2024
יוהאן אנדוייה-ברואר

יוהאן אנדוייה-ברואר (בצרפתית: Yohann Ndoye-Brouard; נולד ב-29 בנובמבר 2000) הוא שחיין צרפתי, אלוף אירופה (רומא 2022) במשחה ל-200 מטר גב, סגן אלוף אירופה (רומא 2022) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ופעמיים זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (בודפשט 2020 ורומא 2022) וסגן אלוף אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2023) במשחה ל-100 מטר גב. אנדוייה-ברואר נולד בשאמברי שבצרפת. 50 מטר גב: 100 מטר גב: 200 מטר גב: 50 מטר גב: 100 מטר גב: 200 מטר גב: יוהאן אנדוייה-ברואר, ברשת החברתית פייסבוק יוהאן אנדוייה-ברואר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) יוהאן אנדוייה-ברואר, ברשת החברתית אינסטגרם יוהאן אנדוייה-ברואר, באתר olympedia.org יוהאן אנדוייה-ברואר, באתר Swimrankings
מונה מקשארי

מונה מקשארי (באנגלית: Mona McSharry; נולדה ב-21 באוגוסט 2000) היא שחיינית אירית, זוכת מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) ומדליית ארד באליפות עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-100 מטר חזה, וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה בבריכת 25 מטר (גלאזגו 2019) במשחה ל-50 מטר חזה. באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי זכתה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.59 דקות, אחרי טטיאנה סמית' מדרום אפריקה (1:05.28 דקות) וטאנג צ'יאנטינג מהרפובליקה העממית של סין (1:05.54 דקות). 50 מטר חזה: 100 מטר חזה: 200 מטר חזה: 50 מטר חזה: 100 מטר חזה: 200 מטר חזה: מדיה וקבצים בנושא מונה מקשארי בוויקישיתוף מונה מקשארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מונה מקשארי, ברשת החברתית אינסטגרם מונה מקשארי, באתר olympedia.org מונה מקשארי, באתר Swimrankings
צ'ארלי קרו

צ'ארלי קרו (באנגלית: Charlie Crew; נולד ב-15 ביוני 2006) הוא כדורגלן וולשי המשחק כקשר בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ ובנבחרת ויילס. קרו החל את הקריירה שלו בקרדיף סיטי, שם שיחק באקדמיה של המועדון מגיל שבע. בשנת 2022 הוא עבר ללידס יונייטד תמורת סכום לא ידוע, והצטרף לקבוצה מתחת לגיל 18 בתחילה, לפני שהועלה לקבוצה עד גיל 21 בינואר 2023. קרו בילה את עונת 24–2023 עם הקבוצה של לידס מתחת לגיל 21, וזומן לקבוצה הבוגרת ב-29 במרץ 2024, שם היה מחליף במשחק נגד ווטפורד, אך לא שותף. קרו גם ייצג את לידס יונייטד עד גיל 18 בגביע האנגלי לנוער בעונת 2023/2024, וכבש את אחד השערים בניצחון 3–4 בחצי הגמר על מילוול עד גיל 18 ועזר להבטיח את מקומה של לידס בגמר. ב-12 ביולי 2024 הודיעה לידס יונייטד כי קרו חתם על הסכם ארוך טווח עם המועדון, עד 2028. קרו ייצג את נבחרת ויילס מתחת לגיל 15, מתחת לגיל 16, מתחת לגיל 17, מתחת לגיל 18 ועד לגיל 21. הוא שימש כקפטן בכל אחת מנבחרות אלה, עד וכולל מתחת לגיל 18. בשנים 2021–2022 היה קפטן נבחרת וויילס שזכתה בגביע מגן הניצחון. הוא נבחר כקפטן נבחרת ויילס עד גיל 17 לאליפות אירופה עד גיל 17 של אופ"א 2023, שנערכה בהונגריה. בשנת 2023 הוא זומן לנבחרת הכדורגל הלאומית של ויילס עד גיל 21 למרות היותו רק בן 16, מה שהוביל אותו לתיוג כ"ילד פלא" על ידי העיתון "Yorkshire Post". במאי 2024 זומן בפעם הראשונה לנבחרת הבוגרת של ויילס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-6 ביוני 2024 במשחק ידידות מול נבחרת גיברלטר באסטדיו אלגרבה בפורטוגל. הוא החליף את צ'ארלי סאבאג' בדקה ה-78 כשהמשחק הסתיים בתיקו 0-0. לקרו יש משפחה מאנגליה, ובאוקטובר 2023 דווח על גורמים מהתאחדות הכדורגל האנגלית שהביעו עניין בכך שהוא ייצג את אנגליה במקום את ויילס. צ'ארלי קרו, באתר Transfermarkt צ'ארלי קרו, באתר Soccerway צ'ארלי קרו, באתר National Football Teams צ'ארלי קרו, באתר FootballDatabase.eu צ'ארלי קרו, באתר ESPN
שייח סבאלי

שייח טידיאן סבאלי (בצרפתית: Cheikh Tidiane Sabaly; נולד ב-4 במרץ 1999 בקולדה שבסנגל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת מץ מליגת המשנה הצרפתית ובנבחרת סנגל. סבאלי גדל במחלקת הנוער של ג'נריישן פוט, ושיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסנגלית. בשנת 2018 חתם במץ מליגת המשנה הצרפתית. בעונת 2019/2020 הושאל לפו מהליגה הצרפתית השלישית, ובמהלך תקופת ההשאלה ערך 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע עשרה שערים. בהמשך הושאל פעם נוספת לפו, עמה העפיל לליגת המשנה הצרפתית, ולקווילי-רואן, גם היא מליגת המשנה הצרפתית. לקראת עונת 2022/2023 חזר למץ, שנשרה מליגת העל הצרפתית לליגת המשנה הצרפתית, והחל לשחק בקבוצה באופן קבוע. בתום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל הצרפתית, אך בתום עונה נוספת נשר עם המועדון לליגת המשנה הצרפתית. ב-9 בספטמבר 2023 ערך סבאלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, בתיקו 1-1 נגד נבחרת רואנדה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. שייח סבאלי, באתר Transfermarkt שייח סבאלי, באתר Soccerway שייח סבאלי, באתר National Football Teams שייח סבאלי, באתר FootballDatabase.eu CHEIKH SABALY PRÊTÉ PAR LE FC METZ (L1) באתר הרשמי של קווילי-רואן, 24 בינואר 2022 (בצרפתית)
חן פורתי (מוזיקאי)

חן פורתי (נולד ב-1 בספטמבר 1995) הוא ראפר, זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי. היה חבר בהרכב ההיפ הופ "הלם תרבות". פורתי נולד וגדל בלוד. כשהיה בכיתה ז', לפני שעלה לחטיבת ביניים ולאחר גירושי הוריו, עבר להתגורר בגדרה. מעבר זה השפיע עליו רבות כפי שמתואר בשיר "עובד על עצמי". שירת בצבא בתור לוחם בחטיבת כפיר ועל זה הוציא שיר על השירות שלו ״מה יהיה מכאן״ לפורתי בן דוד בשם דניאל פורתי, שאף הוא ראפר המוכר בכינוי "קארמה". דניאל הופיע בתוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל". בשנת 2016, לאחר שהכיר את דור "סטילה" סורוקר ואוראל "אנדרדוג" שמאילוב בקבוצת היפ הופ ברשת החברתית פייסבוק, עברו השלושה לדירת שותפים בחולון והקימו את הרכב ההיפ הופ "הלם תרבות". שירם הראשון, "השמש תזרח", יצא לאור באפריל 2017. ההרכב הוציא סינגלים רבים שזכו לאהדה ברשתות החברתיות, ופורתי אף הוציא שירי סולו באותה תקופה ובהם "64 בארז", "אצלנו בשכונה", השיר האוטוביוגרפי "עובד על עצמי" המארח את הזמר עידן רז, "מה יהיה מכאן", "ארץ נהדרת", "מלחמה" שבו מתארחים דודא ונתיב, והלהיט הגדול "תקוע בין דברים" המארח את הראפר ליעד מאיר. שירים אלו זכו למאות אלפי צפיות בפלטפורמות המוזיקה השונות. ביולי 2022 יצא אלבום הבכורה של "הלם תרבות", "דירת שותפים", הכולל הופעות אורח של איזי ושרק. פורתי ידוע גם בתור ראפר אשר משתתף בבאטלי ראפ רבים, ב-"Jewish Battle" וב"דיבור נגוע". בשנת 2023 יצא שיר ההמשך של פורתי ומאיר, "תקוע בין דברים 2". ב-27 ביוני 2024 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של פורתי, "כל החבילה קומפלט", הנושא את אותו שם של הסינגל. ב-14 ביולי, כשבועיים לפני יציאת אלבומו, יצא הסינגל השני מתוכו, "עיניים דם", המארח את הגר יפת. ב-29 ביולי יצא אלבום הבכורה, שהופק על ידי הופק על ידי מגוון רחב של מפיקים: חן פורתי בעצמו, אלמליק, תום פורמן, אליעד ספיר, גלדי, וזי קיי. אורחים נוספים באלבום, מלבד יפת, הם עומר סבח ומיתר רובין. 2024: כל החבילה קומפלט 2022: דירת שותפים 2023: יא רבנן הערוץ הרשמי של חן פורתי, באתר יוטיוב העמוד הרשמי של חן פורתי, באתר Instagram דודי פטימר, ‏לא "דפנה דקל של פעם": השחקנית ומנחת הטלוויזיה חוזרת במיני-אלבום נועז, באתר מעריב אונליין, 7 באוגוסט 2022
ניק איטקין

ניק איטקין (באנגלית: Nick Itkin;‏ נולד ב-9 באוקטובר 1999) הוא סייף (רומח) יהודי-אמריקאי. זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), סגן אלוף העולם (מילנו 2023), אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (2023) ו-5 פעמים אלוף ארצות הברית (2018, 2019, 2021–2023) ברומח אישי. זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ברומח קבוצתי. איטקין נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה, למשפחה יהודית. אימו, טטיאנה מתעמלת אומנותית לשעבר, ומאמנת בהווה, ואביו מיכאל "מישה", מאמן סייף. אביו היגר מאוקראינה לארצות הברית, ופתח מועדון סייף בלוס אנג'לס. אחותו הגדולה ג'וליה, התחרתה בהתעמלות אומנותית בנבחרת ארצות הברית. באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד ברומח קבוצתי לאחר ניצחון על יפן 45–31. בשלב חצי הגמר נבחרתו הפסידה לסייפים מרוסיה 41–45. בתחרות האישית הוא הפסיד בסיבוב השלישי (16 האחרונים) לקיריל בורודצ'ב מרוסיה 13–15. בסיבוב השני הוא ניצח את האח התאום אנטון בורודצ'ב 15–11. באליפות העולם בסיף שנערכה בקהיר, מצרים הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי לאחר הפסד לאיטליה 39–45. צרפת זכתה בארד. מדליית ארד בתחרות רומח אישי לאחר הפסד בשלב חצי הגמר לזוכה במדליית הזהב אנזו לפורט מצרפת 14–15. באליפות העולם בסיף שנערכה במילאנו, איטליה הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח אישי לאחר הפסד בקרב הגמר לטומסו מריני מאיטליה 13–15. באולימפיאדת פריז זכה במדליית ארד ברומח אישי לאחר ניצחון על קזוקי לימורה מיפן 15–12. בשלב חצי הגמר הוא הפסיד לפיליפו מאקי מאיטליה 11–15. ניק איטקין, באתר olympedia.org ניק איטקין, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית
בית מוריה

בית מוריה היא עמותה ישראלית, המקיימת גרעין תורני בבאר שבע. העמותה הוקמה בשנת ה'תשנ"ג (1993). בין המוסדות המנוהלים על ידי העמותה: כולל אברכים, ישיבה גבוהה, גני ילדים רבים, תוכניות חסד ורווחה, מדרשה לטיולים ומרכז לזהות יהודית. על מפעליה זכתה העמותה בפרס אגרסט (לשנת תש"ס) ובפרס ראש הממשלה "מגן הילד" (לשנת תשס"ב). המרכז התורני של גרעין "בית מוריה" הוא כולל האברכים שקיים מאז הקמת הגרעין, שאליו הצטרפה בשנת ה'תשפ"א, ישיבת "באר התחיה", ישיבה גבוהה שהוקמה בבאר שבע בשנת ה'תשע"ז עבור בוגרי ישיבת בני עקיבא אהל שלמה. בישיבה קיימת אפשרות למסלול שירות בצה"ל כישיבת הסדר וכן מסלול של ישיבה גבוהה. בראשות הישיבה עומד הרב יוני הראש יחד עם רב הגרעין, הרב שמעון כהן סקלי. נכון לשנת ה'תשפ"ד הישיבה מונה 70 בחורים ואברכים. אתר האינטרנט הרשמי של בית מוריה יואב זיתון, אילנה קוריאל, הותר לפרסום: סמל אורי יצחק חדד נפל ברפיח, באתר ynet, 1 ביולי 2024
אל-מסעודי

עלי אבו אלחסן אלמסעודי (בערבית: ابو الحسن علي المسعودي) היה היסטוריון וגאוגרף מוסלמי שנפטר בבגדאד בשנת 957 לספירה. נחשב לגדול הגאוגרפים בדורו. אל-מסעודי ידוע בשל ספרו הגאוגרפי וההיסטורי הגדול "שדות המרעה של הזהב ומכרות האבנים היקרות" ("מרוג' א-ד'הב"; נכתב בין השנים 943–947), שתיאר את האזורים הגאוגרפיים השונים בעולם ואת ההיסטוריה של העמים במאה העשירית לספירה. בספר הזה התייחס גם למנהגים התרבותיים אשר היו קיימים בתקופתו בארצות שונות, כגון הודו, סין, העמים הטורקים ושבטים שונים באפריקה. התייחסותו למנהגי אותה העת סייעה רבות למחקר האנתרופולוגי וההיסטורי בזמננו, והובילה להבנת התהליכים התרבותיים והחברתיים אשר עברו עמי המזרח מן המאה העשירית ועד ימינו. אל-מסעודי תיאר את עמי הצפון של אירופה, חיבר דין-וחשבון קצר על "ארץ הפרנקים" והיסטוריה קצרה של מלָכֶיה מכלוביס הראשון ועד לואי הרביעי, שלדבריו התבסס בכתיבתה על ספר שחיבר בישוף פרנקי למען הנסיך של ספרד אל-חַכּם, בשנת 939. מסעודי גילה עותק של ספר זה במצרים בשנת 947. נראה כי זה היה הניסיון היחיד שעשה היסטוריון מוסלמי בימי הביניים לכתוב היסטוריה של המערב הנוצרי (גם אם בקווים כלליים בלבד). כמו כן, הוא מספר בספרו על מלך הכוזרים שהתגייר בימיו של הח'ליפה הארון א-רשיד. בספרו התייחס אל-מסעודי גם להיסטוריה של עם ישראל כאשר העדיף להשתמש בתנ"ך כמקור היסטורי, בחירה שבעטיה ספג ביקורת מצד ההיסטוריון והסוציולוג המוסלמי אבן ח'לדון שטען שצריך להעמיד את פסוקי התנ"ך לביקורת היסטורית ולא לקבל דברים שנראו שהם סותרים את ההיגיון האנושי. למרות הביקורת הזאת נשאר ספרו של אל-מסעודי מקור עיקרי להיסטוריה המוסלמית בפרט ולהיסטוריה העולמית והתרבותית בכלל במאה העשירית לספירה. מדיה וקבצים בנושא אל-מסעודי בוויקישיתוף אל-מסעודי, ברשת החברתית Goodreads אל-מסעודי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עלי בן אלחסין אלמסעודי, דף שער בספרייה הלאומית Meadows of gold and mines of gems, תרגום לאנגלית של ספרו של אל-מסעודי ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב (כתבה: דפנה אפרת), פרק ה: עולם האסלאם ואירופה הנוצרית בימי הביניים המוקדמים, עמ' 120. חיים ביינארט, אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים, עמ' 20. ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ד, יחידה 8, חלק ב (כתבה: דפנה אפרת), פרק ה: עולם האסלאם ואירופה הנוצרית בימי הביניים המוקדמים, עמ' 126.
חוק זכויות היוצרים של המילניום הדיגיטלי

חוק זכויות היוצרים של המילניום הדיגיטלי (DMCA) הוא חוק זכויות יוצרים אמריקני בולט שנחקק בשנת 1998 המתייחס לסוגיות רבות הקשורות לזכויות יוצרים בעידן הדיגיטלי, ובמיוחד בכל הנוגע לחוק זכויות היוצרים באינטרנט ובמדיה דיגיטלית. החוק מיישם שתי אמנות משנת 1996 של הארגון העולמי לקניין רוחני. החוק מפליל את כל המקרים של ייצור והפצה של טכנולוגיה, מכשירים או שירותים שנועדו לעקוף אמצעים השולטים בגישה ליצירות המוגנות בזכויות יוצרים. החוק מפליל גם את פעולת עקיפת בקרת הגישה, בין אם מדובר בהפרה ממשית של זכויות יוצרים ובין אם לאו. בנוסף, החוק מחמיר את העונשים על הפרת זכויות יוצרים באינטרנט. החוק אושר בסנאט האמריקני ב-12 באוקטובר 1998. נשיא ארצות הברית ביל קלינטון חתם על החוק ב-28 באוקטובר 1998. החידוש העיקרי של החוק בתחום זכויות היוצרים היה שהוא פטר מאחריות ישירה ועקיפה את ספקי שירותי האינטרנט וגופי ביניים אחרים. ניהול זכויות דיגיטלי מדיה וקבצים בנושא חוק זכויות היוצרים של המילניום הדיגיטלי בוויקישיתוף "DMCA p7" (PDF). "U.S.C. Title 17 – COPYRIGHTS". www.govinfo.gov.