laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רשימת סוואדש

רשימת סוואדש (Swadesh List) היא רשימת 207 מילים בסיסיות שהכין הבלשן מוריס סוואדש, שחקר טיפולוגיה של שפות. הוא האמין שניתן להסיק ששתי שפות קרובות זו לזו מבחינה אבולוציונית (כלומר לאיזו משפחת שפות הן שייכות וכמה הן קרובות), אם משווים את המילים הבסיסיות בשתי השפות. להלן רשימת סוואדש בעברית, בהשוואה לאנגלית: סוואדש ניסה להרכיב רשימה שלא תהיה תלוית תרבות, כלומר מילים שהוא מצפה שיהיו בסיסיות ובשימוש יומיומי בכל שפה. עם זאת, קיימות ברשימה כמה וכמה מילים שאולי נפוצות רק בחלק מהתרבויות, כמו "כלב", "ציפור", "נוצה" - עצמים שאינם נפוצים בתרבויות מסוימות, כגון ארצות קרחוניות. ומצד שני חסרות מילים נפוצות כמו ״לצחוק״ ו״סכין״. סוואדש יצא מנקודת הנחה שניתן לאבחן גנטית כל שפה על פי אוצר המילים שלה, אף על פי שידועים מקרים של החלפת אוצר המילים (רה-לקסיפיקציה), שתוצאתה היא שפה בעלת דקדוק שמקורו בשפה אחת ואוצר מילים שמקורו בשפה אחרת. בטוק פיסין, למשל, כמעט כל אוצר המילים שאול מאנגלית, כולל מילים מרשימת סוואדש, אך התחביר שלה אינו הודו-אירופי. יש בלשנים הסבורים כי התחביר של טוק פיסין דומה לתחביר של שפות מלנזיות המדוברות באותו אזור, ויש הסבורים כי מדובר בתחביר האופייני לשפות קראוליות, אולם אין איש הטוען כי אנגלית וטוק פיסין שייכות לאותה משפחת שפות, על אף הדמיון המובהק באוצר המילים. רשימת משפחות-שפה מיון שפות
מרג'רי וית'רס

מרג'רי פיט וית'רס (באנגלית: Margery Pitt Withers‏; 1894 – 1966) הייתה אמנית אוסטרלית. נולדה באנגליה לפאני פלין ואמן הנוף האוסטרלי וולטר וית'רס. היא חזרה לאוסטרליה עם הוריה והתגוררה באחוזת צ'רטריסוויל במזרח איבנהו, ויקטוריה. אביה עבד כמאסטר לאמנות בבתי ספר שונים במלבורן. היא למדה אמנות בבית הספר של הגלריה הלאומית ובמכללה לאנשים עובדים. בזמן שהייתה בבית הספר של הגלריה הלאומית, וית'רס זכתה בתשעה פרסים וזכתה בפרס מיוחד של 50 פאונד מידי נאמני הגלריה הלאומית על תמונתה "המכתב". וית'רס היה מאורסת לסטודנט העמית, חייל מלחמת העולם הראשונה ג'ון מרטין פטרסון, שהקדיש לה סקיצה של חתלתול שצייר כשהיה שם. [4] הוא נהרג בפעולה בווילרס-ברטונו באוגוסט 1918. וית'רס ציירה דמויות ונופים בצבעי שמן ובצבעי מים, ולימדה אמנות במכללת סווינבורן במשך מספר שנים. עבודתה תוארה כ"מלאת קסם בכל צל ואור פרי מכחולה." היא ציירה במושבות ציירים בטוונגה, דיימונד קריק, והיידלברג, והציגה עם אגודת האמנים הוויקטוריאנית באגודת עשרים ציירי מלבורן. היא גם הציגה עם אמניות כמו פולי הארי, ג'ו סוויטמן ואליס באל. לוית'רס ישנן עבודות באוספים של גלריית האמנות של ניו סאות' ויילס, מוזיאון האמנות של קסטלמיין, אוניברסיטת מערב אוסטרליה וספריית המדינה ויקטוריה. דיוקנו של בעלה השני ועמיתה האמן ריצ'רד מקאן הועמד כמועמד לרשימת פרס ארצ'יבלד בשנת 1939. מדיה וקבצים בנושא מרג'רי וית'רס בוויקישיתוף Withers, Margery Pitt - Artists - Australian Art Auction Records, www.artrecord.com ART EXHIBITION". Bendigo Independent (Vic. : 1891 - 1918). 1916-10-10. p. 2. WOMAN'S WORLD". Herald (Melbourne, Vic. : 1861 - 1954). 1928-09-18. p. 16. "VICTORIAN ARTISTS' SOCIETY SPRING SHOW". Table Talk (Melbourne, Vic. : 1885 - 1939). 1917-09-06. p. 27. "Archibald Prize Archibald 1939 finalist: R McCann, Esq by Margery Withers". www.artgallery.nsw.gov.au. Retrieved 2020-10-08.
צ'סטר (קונטיקט)

צ'סטר (באנגלית: Chester) היא עיירה במדינת קונטיקט בארצות הברית. היא נמצאת במחוז מידלסקס על נהר קונטיקט. המקום היה מאוכלס עוד בתקופת האינדיאנים. מתיישבים מאנגליה הגיו לאזור בשנת 1692 ותחילה זה היה מעיר סייברוק. בשנת 1836 המקום קיבל זכויות של יישוב נפרד. בשנת 1769 באזור הוקמה מעבורת למעבר דרך הנהר. מיקום התחנות של המעבורת עד היום מהווה ציון דרך היסטורי. בעיירה ממקום מטה של חברת וולן ומרכז הייצור שלה. כמו כן היא מפעילה שדה תעופה פרטי בקרבת העיר. בעיירה חיים כ-3,736 תושבים,[דרושה הבהרה] וצפיפות האוכלוסין בה היא 90.2 תושבים לקמ"ר. 96.8% מאוכלוסיית העיר לבנים, 0.9% אפרו-אמריקאים, 0.4% אינדיאנים. בעיירה קיימת קהילה יהודית ובית כנסת "בית שלום". מדיה וקבצים בנושא צ'סטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של צ'סטר (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יחסי סרביה–קטר

יחסי סרביה–קטר הם יחסי החוץ בין סרביה וקטר. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1989. נשיא סרביה ביקר בדוחה ב-6–7 בנובמבר 2016, במהלך הביקור נחתמו מספר הסכמים דו-צדדיים אשר יחזקו את שיתוף הפעולה ויאחדו את היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. בשנת 2004 שתי המדינות חתמו על הסכם הימנעות מכפל מס, ובשנת 2016 הן חתמו על הסכם על שיתוף פעולה כלכלי, סחר וטכני, הסכם על תמריצים הדדיים והגנה על השקעות ועל הסכמי שיתוף פעולה בתחומי החקלאות, התרבות והספורט. סרביה מחזיקה בקטר שגרירות בדוחה. קטר מחזיקה בסרביה שגרירות בבלגרד. יחסי סרביה–קטר, באתר משרד החוץ הקטרי
אלסי בארלו

אלסי פרדריקה בארלו (באנגלית: Elsie Frederica Barlow ‏; 1876 – 15 בנובמבר 1948), הייתה ציירת אוסטרלית. היא הייתה חברה מייסדת באגודת עשרים ציירי מלבורן. היא הייתה גם האישה הראשונה שהציגה תערוכת יחיד בקסטלמיין, ויקטוריה. אלסי פרדריקה בארלו, נולדה בשנת 1876 במלבורן, אוסטרליה. היא הייתה הצעירה מבין שש הילדות שנולדו לסידני האק ושרלוט המסלי. בשנת 1894, בארלו נרשמה לבית הספר בגלריה לעיצוב, שם לימדו אותה פרדריק מק'קבין ולינדזי ברנרד הול. היא למדה גם בבית הספר בגלריה הלאומית יחד עם אחותה דורה סרל. אלסי ודורה גילו התעניינות מוקדמת באמנות ולמדו שיעורים בבית העירייה סנט קילדה כשהיו ילדות. היא הציגה בתערוכה של אמנות אוסטרלית בגלריות גרפטון בלונדון בשנת 1898. הציור שלה "החדשות הגיעו", זכה במקום שני במלגת הנסיעות של מקס מלדרום בבית הספר לגלריה הלאומית בשנת 1897. בשנת 1901 נישאה לתובע המשטרתי ארתור בארלו, עוזרו של סר ג'ון מאדן. נולדו להם שלושה ילדים. הם התגוררו במריבורו בשנת 1909 ועברו לקסטלמיין בשנת 1912. בשנת 1912 קיימה בארלו תערוכת יחיד במכון הטכני בקסטלמיין, שם הציגה 90 ציורים. התערוכה הוביל ליצירת בסופו של דבר ליצירת הגלריה לאמנות בקסטלמיין. בארלו עברה למלבורן בשנת 1916 ובעלה ארתור נפטר זמן קצר לאחר מכן. היא פתחה סטודיו בבניין דנקלינגס במלבורן בשנת 1919, ובו נערכה תערוכה של 76 ציורים ו-6 רישומי עט ביוני אותה שנה. היא מוכרת כאישה הראשונה שציירה נופי שלג בחוץ, בעת ביקורה אצל חברתה מאי וייל בסאספרס. בארלו הייתה חברה מייסדת באגודת עשרים ציירי מלבורן. אלסי בארלו נפטרה בבית חולים פרטי במנטונה, ויקטוריה ב-15 בנובמבר 1948. מדיה וקבצים בנושא אלסי בארלו בוויקישיתוף Australian-Art-Gallery.com, Elsie Frederica Barlow, Elsie Frederica Barlow (באנגלית) Elsie BARLOW | Margni Australia (באנגלית אמריקאית) Barlow, Elsie - Artists - Australian Art Auction Records, www.artrecord.com Members, Twenty Melbourne Painters Society Inc, ‏2017-07-24 (באנגלית אמריקאית)
רוברט הוקר דאולינג

רוברט הוקר דאולינג (באנגלית: Robert Hawker Dowling;‏ 1827 – 8 ביולי 1886) היה אמן קולוניאלי אוסטרלי. דאולינג נולד באנגליה כבן הצעיר של הכומר הנרי דאולינג ואשתו אליזבת, לבית דארק. הוא עבר עם הוריו ללאונססטון שבטסמניה בשנת 1839. הוא קיבל שיעורים מתומאס בוק ופרדריק סטריינג', ובשנת 1850 התפרסם כצייר פורטרטים. בשנת 1856 עזב דאולינג ללונדון בין השאר בעזרת חברים בלאונססטון. הוא הציג 16 תמונות באקדמיה המלכותית בין השנים 1859–1882 ואחרות במכון הבריטי. לאחר שחזר לאוסטרליה הוא עבר למלבורן וצייר דיוקנאות של סר הנרי לוך, ד"ר ג'יימס מוראוס, פרנסיס אורמונד ואחרים. הוא נסע שוב ללונדון בשנת 1886 אך נפטר זמן קצר לאחר הגעתו. דאולינג היה צייר דיוקנאות, לעיתים קרובות דתיות או מזרחיות. הוא מיוצג בגלריות מלבורן ולאונססטון. ב-2 במאי 2007, אחד מציוריו של דאולינג נקנה תמורת 823,500 דולר על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה. ילידים בטסמניה חזרה ממכה ניסיון ראשון בציור מדיה וקבצים בנושא רוברט הוקר דאולינג בוויקישיתוף Serle, Percival (1949). "Dowling, Robert". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson Isabella J. Mead, 'Dowling, Robert Hawker (1827 - 1886)', Australian Dictionary of Biography, Volume 4, MUP, 1972, p. 98
סקרמוש (סרט)

סקרמוש (באנגלית: Scaramouche) הוא סרט רומנטי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1952 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם סטיוארט גריינג'ר (אנ'), אלינור פארקר, ג'נט לי ומל פרר בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס באופן רופף על הרומן סקרמוש של רפאל סבטיני משנת 1921. הסרט עשיר בקרבות דו-קרב החרבות. ובסופו יש את הדו-קרב הארוך ביותר בקולנוע שאורך שבע דקות. התקופה היא סוף המאה ה-18 בצרפת, לפני המהפכה הצרפתית, מתגבשת התנגדות לשלטון האריסטוקרטים ואחד ממנהיגי ההתנגדות נאלץ להסתתר מאנשי המלך כשהוא מחופש לסקרמוש (ליצן שובב בקומדיה דל'ארטה). מלכת צרפת מרי אנטואנט (נינה פוש) מזמינה את אחיינה המרקיז דה מאן (מל פרר) כדי שיגלה את הבוגד שמפיץ חוברות על "חירות, שוויון, אחווה" בשם "ברוטוס רופוס". באותה הזדמנות היא מזכירה לו שהגיע זמנו להתחתן ומכירה לו את אחת מבנות לווייתה - אלין דה גברילק (ג'נט לי). אנדרה מורו (סטיוארט גריינג'ר) הוא ממתנגדי המשטר. הוא בידידות עם שחקנית התיאטרון לנור (אלינור פארקר) אבל היא מחליטה להינשא לאדם עשיר. אנדרה הודף את הארוס מהכרכרה ומגיע לבית הוריו המאמצים ז'ורז' דה ולמורין (לואיס סטון) כאן הוא נפגש עם "אחיו" פליפה (ריצ'רד אנדרסן) שהוא עומד מאחורי השם "ברוטוס רופוס". חייליו של דה מן ובראשם האביר דה שברילן (ריצ'רד וילקוקסון) באים לעצור את פליפה אך הוא מצליח לברוח. אנדרה מגלה מעורך דינו כי אביו הוא המרקיז דה גברילק. הוא נפגש עם פליפה ושניהם נוסעים לגברילק. בדרך הם פוגשים באלין שמרכבתה התקלקלה ואנדרה מתאהב בה אך לצערו מתברר לו היא אחותו. הם מגיעים לבית גברילק ומתברר שהוא מת ואנדרה מנחם אותה. דה מן ואנשיו עוצרים את פליפה ודה מאן מזמין אותו לדו-קרב והורג אותו. אנדרה מצליח לברוח מגיע לתיאטרון ומשתתף בהצגה כסקרמוש ביחד עם לנור לאחר שהשחקן האמיתי נרדם בגלל שתייה. הרודפים נהנים מההצגה ולא מזהים את אנדרה. אנדרה נשבע לנקום בדה מאן ולוקח שיעורים בסיוף. הוא מסכים להיבחר לפרלמנט כדי שיפגוש שם את דה מאן כנציג האריסטוקרטים. לנור ואלין מונעות מדה מן להגיע לישיבות ואנדרה נאלץ להתמודד נגד הנציגים האריסטוקרטים שמזמינים אותו לדו-קרב ומביס את כולם. לבסוף מתברר לו שדה מן יגיע עם אלין להופעה של התיאטרון. אנדרה משחק בתור סקרמוש וכולם צוחקים. בסוף ההצגה הוא מסיר את המסיכה פונה לדה מן שיושב ביציע ומציע לו דו-קרב. מתחיל דו-קרב שעובר בכל חלקי התיאטרון (הארוך ביותר בקולנוע) לבסוף עומד אנדרה לנעוץ את החרב בבטנו של דה מאן אך נרתע ונותן לו לעזוב. אביו המאמץ של אנדרה מגלה לו שאביו האמיתי הוא גם אביו של דה מאן, כלומר הם אחים. כעת יכול אנדרה להתחתן עם אלין והם נוסעים בכרכרה. לנור זורקת להם פרחים ונפנית לקצין צעיר שאוחז בבטנו (נפוליאון). מדיה וקבצים בנושא סקרמוש בוויקישיתוף "סקרמוש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "סקרמוש", באתר נטפליקס "סקרמוש", באתר AllMovie (באנגלית) "סקרמוש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "סקרמוש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) סקרמוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קדימון לסקרמוש, באתר יוטיוב קדימון מצויר לסקרמוש, באתר יוטיוב דו-קרב בסקרמוש, באתר יוטיוב סקרמוש, באתר TCM
יחסי מלזיה–סרביה

יחסי מלזיה–סרביה הם יחסי החוץ בין מלזיה וסרביה. מלזיה הייתה מעוניינת להצטרף לארגון המדינות הבלתי מזדהות בשנות השישים, אשר מילאה חלק חשוב בכינון היחסים הדיפלומטיים בין מלזיה ויוגוסלביה שבאו בעקבותיה בשנת 1967. מלזיה והרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה (SFRY) חתמו על הסכם שיתוף פעולה בנושא כלכלי וטכני בשנת 1969. שתי המדינות חתמו גם על ההסכם לתעבורה אווירית בשנת 1987 וכן על ההסכם להימנעות מכפל מס בשנת 1990. הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (FRY) ומאוחר יותר הרפובליקה של סרביה הן ממשיכות חוקיות של אותם הסכמים. היחסים הדיפלומטיים בין מלזיה לרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה נותקו בשנת 1992 וכוננו מחדש בשנת 2003. מלזיה פתחה את שגרירותה בבלגרד בפברואר 2004. שר החוץ של מלזיה השתתף באספת שרי המדינות הבלתי מזדהות שנערך בבלגרד ב-4–7 בספטמבר 2010. חילופי הסחר הדו-צדדיים בשנת 2011 היו בסביבות 70 מיליון דולר, שהם גידול של 9% בהשוואה לשנת 2010, למרות המשבר הכלכלי העולמי. המוצרים הנפוצים ביותר המיוצאים והמיובאים כוללים גומי טבעי, סינתטי וממוחזר, מכונות משרדיות וציוד לעיבוד מידע, חומרי גלם, ציוד טלקומוניקציה ומוצרים למחצה חקלאיים כגון שומנים צמחיים מוצקים ושמנים. הסחר הדו-צדדית לא נראה כה גבוה, אך יש הרבה עסקאות עסקיות שאינן כלולות בסטטיסטיקה מכיוון שרוב החילופים הדו-צדדיים בין מלזיה וסרביה נעשים דרך מדינות איחוד אחרות כמו איטליה וגרמניה. סרביה מיוצגת במלזיה באמצעות שגרירותה בג'קרטה, אינדונזיה. מלזיה מחזיקה בסרביה שגרירות בבלגרד. יחסי מלזיה–סרביה, באתר שגרירות מלזיה בבלגרד
יחסי אירלנד–קוסובו

יחסי אירלנד–קוסובו הם יחסי החוץ בין אירלנד לקוסובו. קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 ואירלנד הכירה בה ב-29 בפברואר 2008. ב-20 במאי 2011 הגיש שגריר אירלנד ג'ון דדי, המוצב בבודפשט שבהונגריה, את כתב האמנתו בפרישטינה בירת קוסובו. בשנת 1999 קלטה אירלנד 1,000 פליטים קוסוברים. מספר זה זכה לביקורת מצד נציבת זכויות האדם של האו"ם ונשיאת אירלנד לשעבר מרי רובינסון שכינתה זאת, השאננות והאנוכיות של האירים בקבלתם של 1,000 פליטים בלבד מקוסובו. אירלנד שלחה שומרי שלום לקוסובו. זו הייתה הפעם הראשונה שאירלנד ציוותה כוח כזה בתוך נאט"ו במנדט פעולת תמיכה בשלום של האו"ם. בשנת 2007, בריגדיר אירי גרי הגרטי, מונה למפקד אחד מחמשת כוחות המשימה הרב-לאומיים. טקס נערך בקוסובו בשעות הצהריים ב-15 באפריל 2010 לציון סיום המעורבות הגדולה של אירלנד במשימת השלום של KFOR‏. "Minister for Foreign Affairs Dermot Ahern TD Announces Ireland's recognition of the Republic of Kosovo" (הודעה לעיתונות). Department of Foreign Affairs. 2008-02-29. אורכב מ-המקור ב-2008-03-05. נבדק ב-2008-02-29. "Minister Hoxhaj welcomes the Irish Ambassador Deady". mfa-ks. 22 במאי 2011. נבדק ב-22 במאי 2011. {{cite news}}: (עזרה) "Mary Robinson criticises Ireland's intake of refugees". RTÉ News. 20 במאי 1999. {{cite news}}: (עזרה) "Kitt visiting Irish peacekeepers in Kosovo". RTÉ News. 4 בספטמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) Ceremony to mark Irish involvement in Kosovo. RTÉ. 15 April 2010.
יחסי הפיליפינים–סרביה

יחסי הפיליפינים–סרביה הם יחסי החוץ בין הפיליפינים וסרביה. הפיליפינים ויוגוסלביה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 בפברואר 1972. בין השנים 2016–2018 יוצגה הפיליפינים בסרביה באמצעות הקונסוליה בבודפשט, הונגריה, אולם ב-26 ביוני 2018 היא פתחה קונסוליה בבלגרד. נכון לשנת 2018 ישנם 76 פיליפינים המתגוררים ועובדים בסרביה, רובם נשואים לסרבים והקימו שם את משפחותיהם. סרביה אינה מיוצגת בפיליפינים לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. הפיליפינים מחזיקה בסרביה קונסוליה בבלגרד. מדיה וקבצים בנושא יחסי הפיליפינים–סרביה בוויקישיתוף 46 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בטוויטר הרשמי של משרד החוץ הפיליפיני PH CONSULATE IN BELGRADE OPENS FOR FILIPINOS IN SERBIA באתר משרד החוץ הפיליפיני DFA opens Philippine Consulate in Serbia באתר globalnation‏, 18 ביולי 2018
סלאח פאיק

סלאח פאיק (בערבית: صلاح فائق, תעתיק מדויק: צלאח פאא'ק; נולד ב-1945 בכירכוכ שבעיראק) הוא משורר, מתרגם ואמן קולאז'ים עיראקי גולה, החי כיום באנגליה. נחשב לאחד המחדשים הבולטים של השירה בפרוזה בשפה הערבית. סלאח פאיק נולד בשנת 1945 בעיר כירכוכ שבצפון עיראק לאב טורקמני ולאם כורדית. בנעוריו היה חבר במפלגה הקומוניסטית העיראקית ונלחם מטעמה במסגרת המאבק הלאומי הכורדי נגד השלטונות העיראקיים. בהמשך עבר לבגדאד ועבד בה בעבודות כפיים שונות. בשל פעילותו הפוליטית עזב פאיק את עיראק לסוריה בשנת 1974, ובהמשך עבר לביירות, ממנה שב תוך זמן קצר לדמשק עם פרוץ מלחמת האזרחים במדינה. לאחר שנים ספורות בדמשק, עזב ללונדון, שם שהה במשך עשרים שנה ועבד כמגיה ועורך בעיתונים ובכתבי-עת ערביים שיצאו בעיר. בשנת 1994 עזב את לונדון והשתקע בפיליפינים, וחזר לאנגליה רק בשנת 2019. פאיק היה חבר בחבורה הספרותית שנקראה חבורת כירכוכ, שהיו חברים בה משוררים וסופרים אחרים בני העיר, כדוגמת סרגון בולוס, פאדל אל-עזאווי, מואייד א-ראווי, ג'ליל אל-קייסי, ג'אן דמו והאב יוסף סעיד. כאשר עזבו חברי החבורה את כירכוכ לבגדאד ובהמשך למקומות שונים בגלות, החבורה התפזרה אך חבריה המשיכו לשמור על קשרים אלה עם אלה גם ממקומות גלותם. בשל פעילותו הפוליטית של פאיק במסגרת המפלגה הקומוניסטית העיראקית, שיריו ויצירתו כמעט ולא פורסמו בעיראק והוא נאלץ להתפרנס מעבודות כפיים כגון עבודה כטכנאי רכבות בחברת הרכבות העיראקית, בבניין, בצביעה, במאפיות ובחברת הגז. כשחי בבגדאד, הכיר פאיק את המשורר עבד אל-והאב אל-ביאתי (אנ'), מגדולי המשוררים העיראקים של התקופה. אל-ביאתי ראה שירים שכתב פאיק ועודד אותו לפרסם אותם בכתבי-עת בסוריה ובלבנון. אל-ביאתי הכיר את פאיק למשוררים ומוציאים לאור רבים ובהמשך סייע לו בהוצאת דרכון וביציאה מעיראק, תוך שהמליץ לו שלא לשוב אליה. קובץ השירים הראשון של פאיק, "בני ערובה", פורסם בחסותו של אל-ביאתי בדמשק בשנת 1975, זמן קצר לאחר שעבר אליה פאיק ופרסם אותו בחסות עבד אל-והאב אל-ביאתי בדמשק בשנת 1975. קובצי השירה הבאים של פאיק ראו אור כבר מחוץ לעולם הערבי: "הארץ הזאת" פורסם בלונדון בשנת 1978; "שרפה נוספת הראויה לעיר" פורסם בלונדון בשנת 1979; "דרך לים" פורסם בפריז בשנת 1983; "מחוזות וחלומות" פורסם בלונדון בשנת 1984; ו"הסתלקות" פורסם אף הוא בלונדון בשנת 1987. במשך השנים פורסמו גם קבצים מתורגמים משירתו לשפות אנגלית, צרפתית, טורקית ופרסית. בשנים האחרונות תורגמו חלק משיריו גם לעברית. אחרי עזיבתו לפיליפינים מיעט פאיק לפרסם את שירתו. בעשור האחרון חזר לפרסם, אך הוא עושה זאת כמעט אך ורק בעמוד הפייסבוק הפרטי שלו,, שבו הספיק לפרסם מאות שירים שכתב בשלושת העשורים האחרונים. השירים נאגדו בכמה עשרות ספרים שהוציא פאיק בהוצאה עצמית; ניתן להוריד אותם בחינם בעמוד הפתוח שלו. מבחר משיריו של פאיק, "דבר לא יצילני מן הבדידות", ראה אור בתרגום ראשון לעברית בהוצאת קשב לשירה בשנת 2021. אסתר אטינגר, גלות מזהרת, באתר "מעלה", ספטמבר 2021 - על "דבר לא יצילני מן הבדידות" עיתון 77, ללא כותרת Salah Faik, פייסבוק (בערבית) Salah Faik Poetry, פייסבוק (בערבית)
יחסי הולנד–תאילנד

יחסי הולנד–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הולנד לבין ממלכת תאילנד. הרפובליקה ההולנדית כוננה יחסים דיפלומטיים עם ממלכת סיאם בשנת 1604. בשנת 1608 נשלחה משלחת דיפלומטית הולנדית לסיאם, ובשנת 1617 נחתם הסכם דיפלומטי בין המדינות. בשנת 1960 ביקרה המלכה סיריקיט קיטיאקון בהולנד. בשנת 2004 ביקרו ביאטריקס, מלכת הולנד ווילם אלכסנדר, נסיך אורנז' בתאילנד, לרגל 400 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות. לפני מגפת הקורונה ביקרו כ-200,000 תיירים הולנדים בתאילנד כל שנה. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומים רבים, ובכלל זה בחקלאות. הולנד מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליית כבוד בפוקט. תאילנד מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג. מדיה וקבצים בנושא יחסי הולנד–תאילנד בוויקישיתוף יחסי הולנד–תאילנד, באתר משרד החוץ התאילנדי היחסים בין המדינות באתר baanhollanda יחסי הולנד–תאילנד, באתר משרד החוץ התאילנדי אתר על יחסי מדינות
רונית שרף

רונית גיל שרף (נולדה ב-12 בספטמבר 1952) היא כדורסלנית עבר ישראלית, שיחקה בנבחרת ישראל בכדורסל נשים. שרף נולדה בתל אביב, למדה בבית הספר היסודי בלפור ובגימנסיה גאולה, במדיה זכתה בחמש אליפויות בכדורעף. החלה לשחק כדורסל במועדון הפועל תל אביב בגיל 14 ואחרי שנה עברה למכבי דרום שם שיחקה שנתיים. בגיל 17 עברה למכבי תל אביב ושיחקה במועדון עד שנת 1980. בהמשך, עברה לשחק במכבי רמת חן, בא.ס רמת השרון וסיימה בגיל 40 בקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הארצית. זכתה ב-6 אליפויות עם מכבי תל אביב וב-6 גביעי המדינה, ועם רמת חן ב־2 גביעי מדינה. שרף שיחקה בנבחרת הנערות של ישראל בשנים 1967–1968 ובהמשך בנבחרת הבוגרת עד שנת 1995. שרף נבחרה להיות חברת היכל התהילה של כדורסל הנשים בישראל בניהולה של ענת דרייגור. שרף נשואה למאמן הכדורסל צביקה שרף ולהם שני ילדים. למדה חינוך גופני במכון וינגייט והייתה במשך שנים רבות מורה בתיכון חדש בתל אביב. רונית שרף, באתר היכל התהילה כדורסל נשים ישראל
פרנסיסקו פאסקואל אובמה אסואה

פרנסיסקו פאסקואל אובמה אסואה (בספרדית: Francisco Pascual Eyegue Obama Asue; נולד ב-21 באפריל 1949) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש ממשלת גינאה המשוונית בין השנים 2016–2023. לפני שמילא תפקיד זה, כיהן כשר הבריאות והרווחה החברתית האקוואטוגואנית ושר הספורט. Nguema Mbasogo, Obiang (23 ביוני 2016). "Francisco Pascual Obama Asue named Prime Minister". Equatorial Guinea's Press and Information Office. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) Ndong Bma, Anatolio (25 ביוני 2016). "Ambassador to UNO congratulates Francisco Pascual Obama Asue". Equatorial Guinea's Press and Information Office. אורכב מ-המקור ב-16 באוגוסט 2017. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) האישה הראשונה בתפקיד: מנואלה רוקה בוטיי מונתה לראשות ממשלת גינאה המשוונית, באתר ynet, 1 בפברואר 2023 "Francisco Pascual Obama Asue, Equatorial Guinea's minister of health and social welfare spoke with Clottey". VOA. 14 בספטמבר 2010. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) Wilson, Jonathan (12 בפברואר 2015). "Letter from Equatorial Guinea: forget human rights – here comes the football". NewStatesman. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite news}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו. ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנסיסקו פאסקואל אובמה אסואה".
Line by Line

Line by Line (בעברית: שורה אחר שורה) הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי הקנדי ג'ייפי סאקס, ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס. השיר יצא לאור ב-13 בינואר 2021, על ידי חברות התקליטים אריסטה רקורדס וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט, כסינגל שלא מתוך האלבום. השיר הגיע למקום ה-96 בקנדה הוט 100. השיר נכתב על ידי מארן מוריס, ג'ייפי סאקס, ראיין מרון, ג'ימי רובינס והופק על ידי ראיין מרון גם כן. "Line By Line" הוא שיתוף הפעולה הראשון של סאקס ומוריס. השיר מתאר כמה קשה לקיים ולתחזק מערכת יחסים ולכן סאקס ומוריס החליטו לכתוב על כך שיר, במסגרתו את מביעים את דעתם בנוגע לכך. בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-15 מיליון השמעות. הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי ניק ליאופולד, והועלה לערוץ היוטיוב של ג'ייפי סאקס ב-13 בינואר 2021, בשידור חי בסמוך לצאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סאקס יושבת על גרם מדרגות ומנגן בגיטרה כשהכול מסביבו חשוך. בהמשך, מצטרפת אליו מוריס והשניים יושבים על שולחן וממשיכים לשיר את השיר. נכון לאפריל 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-1.7 מיליון צפיות. סרטון השיר "Line by Line" באתר יוטיוב מארן מוריס, ג'ייפי סאקס, ראיין מרון, ג'ימי רובינס JP Saxe & Maren Morris – Line By Line (באנגלית), נבדק ב-2021-04-02 "Maren Morris Chart History (Canadian Hot 100)". Line By Line, נבדק ב-2021-04-02 Daniel Kreps, Daniel Kreps, See JP Saxe, Maren Morris Serenade Each Other in 'Line by Line' Video, Rolling Stone, ‏2021-01-13 (באנגלית אמריקאית) JP Saxe, Maren Morris - Line By Line (Official Video), נבדק ב-2021-04-02 Line By Line - Single by JP Saxe & Maren Morris (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-04-02
אבן על כל מיל

אבן על כל מיל הוא סרט קולנוע ישראלי אבוד משנת 1955 שביים אריה להולה. דני, נהג משאית במקצועו, מוכן לעשות הכל על מנת להרוויח כסף ולקנות את המשאית המשופצת שמחכה לו במוסך בחיפה, אך כמה שהוא לא יטרח, הוא לא מצליח לאסוף מספיק כסף. ניסיונותיה של אנה, אשתו, לעקור מתוכו את ה"דיבוק" למשאית הזאת אינם עולים יפה. בסופו של דבר המשאית מושגת וחלום חייו של דני מתגשם. מיכאל, פעיל בארגון "ההגנה" דורש מדני את המשאית. הוא זקוק לה לצרכים לאומיים, הימים הם ימי הדמדומים של השלטון המנדטורי ומיכאל עומד בראש קבוצת אנשי מחתרת. את התסריט כתבו חיים חפר ואריה להולה, שגם ביים את הסרט. היה זה סרט העלילה ראשון של להולה באורך מלא. התקציב להפקה (200,000 לירות) הגיע מהמשקיעים הפרטיים: יקותיאל פדרמן, שאול גוסקינד וגוסטב שטיינמץ ומן הקיבוץ המאוחד, שהקים לשם כך את חברת ההפקות "שדות". לתפקיד רעייתו של דני לוהקה השחקנית הצרפתייה סופי לקלר. בתחילת 1954 החלו הצילומים (הצלם היה יעקב יונילוביץ'). בסוף מאי 1954 הוכרז על סיום הצילומים. העריכה הייתה אמורה להתבצע בפריז ולהסתיים בתוך חודשיים. להולה יצא לפריז ושב באוקטובר, אולם הסרט עוד לא היה גמור. עריכת הסרט הושלמה במעבדות "ליאנו-פילם" בצרפת והעותק הגמור היחיד הגיע לישראל בתחילת ינואר 1955. הסרט הוקרן לראשונה ביוני 1955 בערב הפתיחה של פסטיבל הסרטים הארצי בחיפה ונקטל על ידי המבקרים. בו ביום הוחלט להוריד את הסרט מן האקרנים והוא לא הופץ מסחרית עד היום. מפיקי הסרט הפסידו כסף רב (פדרמן הפסיד 140 אלף דולר - סכום עתק בעת ההיא) והכריזו על פשיטת רגל. הסרט אבד במשרדי ההוצאה לפועל. במשך כ-10 שנים ניסו הנושים, ללא הצלחה, למכור קטעים מהסרט ולשלב אותם בסרטים חדשים. בשנת 2017 נמצאו מספר גלילים מן הסרט. הם עברו דיגיטציה ונשמרו בארכיון הסרטים הישראלי. יוסף ידין – דני, התפקיד הראשי בומבה צור נתן כוגן אריה אליאס – בתפקיד העולה מעיראק אורנה פורת חנה מרון חיה הררית סופי לקלר גרשון פלוטקין אלישבע מיכאלי זלמן לביוש יצחק בן-יעקב מרגלית עובד הירש ברלינסקי זיוה רודן-שפיר שייקה אופיר – בתפקיד עולה חדש, ניצול שואה מצרפת "אבן על כל מיל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אבן על כל מיל", באתר ספר הקולנוע הישראלי "אבן על כל מיל", באתר אידיבי "אבן על כל מיל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "אבן על כל מיל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית