laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
רוטורואה

רוטורואה (Rotorua; בשמה המאורי המלא: Te Rotorua-nui-a-Kahumatamomoe; מילולית: האגם השני בגודלו של קאהומאטאמומואה) היא עיר בחבל ביי אוף פלנטי שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר שוכנת לחופו הדרומי של אגם רוטורואה שעל שמו היא נקראת, כ-60 ק"מ דרומית לטאורנגה, כ-80 ק"מ צפונית לטאופו, כ-105 ק"מ מזרחית להמילטון וכ-230 ק"מ דרומית-מזרחית לאוקלנד. היא מהווה מוקד משיכה לתיירים בשל הפעילות הגאותרמית המתרחשת בסביבתה, וכוללת גייזרים ובריכות בוץ. בשנת 2018 התגוררו בעיר כ-54,500 תושבים, וכ-5,000 תושבים נוספים התגוררו בסביבתה. האזור בו שוכנת העיר אוכלס לראשונה בבני טה אראווה המאורים. האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה ככל הנראה הסוחר הדני פיליפ טאפסל, שהחל לסחור עם המאורים באזור ב-1828, ואף נישא לבת טה אראווה. ב-1835 הגיע למקום תומאס צ'פמן, והקים מיסיון. המיסיון ננטש כעבור שנה, והוקם מחדש ב-1838 על האי מוקויה שבאגם רוטורואה. במהלך מלחמות הקרקעות של ניו זילנד ידע האזור מספר התנגשויות בין המתיישבים האירופאים לבין המאורים. לאחר שוך הקרבות, החליטו ב-1883 שלטונות ניו זילנד, אז מושבה בריטית, על הקמת עיירת נופש במקום. ב-1894 נחנך קו רכבת בין רוטורואה לאוקלנד, ופיתוחה הואץ. ב-1922 קיבלה מעמד של עיירה (borough) וב-1962 הוכרזה כעיר. בסמוך לעיר מספר אתרים תרמיים, ובהם גייזרים, בריכות בוץ ומעיינות חמים, וכן שרידי הכפר טה ואירואה, שנהרס בהתפרצות הר הגעש טרוורה הסמוך, ב-1886. האזור בו שוכנת העיר עשיר בגופרית, ולעיתים נודף בה ריח עז של גופרית. נחל קרוסין קריק ממוקם כ-30 קילומטרים דרומית לעיר. פרט לאגם רוטורואה, יש באזור 16 אגמים נוספים, ומתקיימות בהם פעילויות שונות כשחייה, דיג וספורט מים. בשנת 2007 נערכה באגם רוטורואה אליפות העולם בסקי מים, וב-2009 נערכה בו אליפות העולם בשיט לעיוורים. סביבת העיר היא גם מרכז לספורט אתגרי, כגון רפטינג, אופני הרים וזורבינג. בשנת 2006 נערכה בה אליפות העולם במרוץ אופני הרים. בנוסף, פועל בעיר מוזיאון רוטורואה לאמנות והיסטוריה. ב-1967 הוקם המכון לאמנות מאורית, ובסביבות העיר, שבה אוכלוסייה מאורית רבה, אתרים ופעילויות שונות הקשורים בתרבות המאורית. בסמוך לעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי של רוטורואה. אייר ניו זילנד מפעילה טיסות מנמל התעופה לאוקלנד, ולינגטון, קווינסטאון, קרייסטצ'רץ' ואף לסידני שבאוסטרליה. חברות קטנות יותר מפעילות טיסות לגיזברן, נאפייר, ניו פלימות' ופאקאטאנה. בעבר הפעילה גם קוואנטס טיסות לקרייסטצ'רץ'. הרכבת שחיברה את רוטורואה לאוקלנד חדלה לפעול ב-2001, בהיעדר ביקוש מספיק. יפן בפו, אויטה, יפן הרפובליקה העממית של סין ווז'ונג, הרפובליקה העממית של סין אוסטרליה סיטי אוף לייק מקווארי, אוסטרליה ארצות הברית קלאמת פולס, אורגון, ארצות הברית מדיה וקבצים בנושא רוטורואה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של רוטורואה (באנגלית) אתר העירייה מידע תיירותי על העיר רוטורואה ב־YouTube רוטורואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) The birthplace of New Zealand tourism - מאתר ה-BBC גייזר ליידי נוקס (לחצו להפעלה) בריכת בוץ בעמק ואימאנגו זורבינג ריקוד מאורי
ג'ורג' קוז'אק

ג'ורג' הרולד קוז'אק (באנגלית: George Harold Kojac;‏ 2 במרץ 1910 – 28 במרץ 1996) היה שחיין אמריקאי. אלוף אולימפי (אמסטרדם 1928) בעל שתי מדליות זהב ושיאן עולם במשחים בסגנון גב. קוז'אק נולד בניו יורק, בנם של מהגרים מאוקראינה. הוא למד לשחות באיסט ריבר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ראטגרס בשנת 1931. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אמסטרדם (1928) שנערכו בדטרויט, שבמישיגן ב-23 ביוני 1928 קבע קוז'אק במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:09.0 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:08.2 דקות, לפני חבריו לנבחרת ולטר לופר שיאן העולם בעבר (1:10.0 דקות) ופול ואייט (1:12.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אוסטין קלאפ, ולטר לופר וג'וני וייסמילר בשיא עולם חדש של 9:36.2 דקות, לפני יפן (9:41.4 דקות) וקנדה (9:47.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.8 דקות. שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר גב החזיק מעמד 6 שנים. בתחרות שחייה שנערכה בניו הייבן, שבקונטיקט ב-16 ביוני 1930 קבע קוז'אק במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:32.2 דקות. שיא עולם זה החזיק מעמד 4 שנים. בשנת 1932 החמיץ קוז'אק את המשחקים האולימפיים שנערכו בלוס אנג'לס, בגלל לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת קולומביה. למרות זאת שיאו העולמי, היה היחידי שלא נשבר במשחקים אלו. בסך הכל קבע קוז'אק 23 שיאי עולם חדשים. בשנת 1986 זכה קוז'אק להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' קוז'אק בוויקישיתוף התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב ג'ורג' קוז'אק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי ג'ורג' קוז'אק, באתר olympedia.org ג'ורג' קוז'אק, באתר "Find a Grave" (באנגלית) נצחונות היהודים באולימפיאדה, דואר היום, 28 באוגוסט 1928 ג'ורג' קוז'אק באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
אוטו שמידט

אוטו שמידט (18 בספטמבר (30 בספטמבר) 1891 - 7 בספטמבר 1956) היה גאוגרף, מתמטיקאי ואסטרונום סובייטי ממוצא גרמני. תרם רבות לחקר האזור הארקטי ולתחילת השימוש במעבר הצפון מזרחי. על פעילות זו הוענק לו עיטור לנין (3 פעמים) ותואר גיבור ברית המועצות. אוטו שמידט נולד במוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית; כיום בשטחה של בלארוס). אביו היה סוחר ממשפחת גרמנים-בלטים ואמו הייתה ממוצא לטבי. בשנת 1907 המשפחה הגיעה לקייב בה שמידט סיים את בית הספר. בשנים 1909–1913 למד באוניברסיטת קייב בפקולטה למתמטיקה. לאחר סיום לימודיו עסק בחקר תורת החבורות. ביוני 1917 נסע שמידט לפטרוגרד והחל לעבוד במשרד ממשלתי לאספקת מזון. לאחר מהפכת אוקטובר תמך שמידט בשלטון החדש והמשיך לעבוד במנגנון הממשלתי. בשנת 1918 הוא עבר למוסקבה והמשיך לכהן בתפקידים שונים במנגנון הממשלתי. בשנת 1924 הוא נסע לאוסטריה בה עבר סדרת טיפולים בשחפת. בשנת 1928 היה בין חברי משלחת מדעית סובייטית-גרמנית לחקר הרי פמיר. בשנים 1929–1949 לימד מתמטיקה באוניברסיטת מוסקבה. החל משנת 1930 הוא היה בין מובילי המדענים הסובייטים שחקרו את האזור הארקטי. עמד בראש מספר משלחות מדעיות כולל משלחת על האוניי "צ'ליוסקין". בשנים 1930–1932 היה מנהל מכון "ארקטיקה" ובשנים 1932–1939 שמידט היה מנהל "המנהלת הראשית לנתיבי הצפון". בשנת 1936 שמידט יזם וניהל את הפרויקט של תחנת מחקר הקוטב הצפוני 1. על פעילות זו הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות. בשנת 1935 נבחר שמידט לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. תקופה מסוימת הוא אף מונה לסגן נשיא האקדמיה. בתקופה זו פעל לשיפור המבנה הארגוני של המוסד. שמידט עבד על תאוריה קוסמוגונית ופיתח אותה עד סוף ימיו. במשך 20 שנים הוא היה עורך ראשי של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה. בשנת 1943 מחלת שחפת החלישה אותו מאוד ושמידט נאלץ לצמצם את היקף פעילותו. במשך תקופה ארוכה הוא לא היה יכול לקום ממיטתו והרופאים אסרו עליו לעבוד. אוטו שמידט נפטר ב-7 בספטמבר 1956 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. לציון תרומתו לפיתוח האזור הארקטי נקראו על שמו עיירה, אי בים קרה, חצי אי הממוקם בנוביה זמליה, שובר קרח ובשנת 1995 הוכרז על מלגת שמידט לעבודות שתחום חקר האזור הצפוני. מדיה וקבצים בנושא אוטו שמידט בוויקישיתוף אוטו שמידט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה אוטו שמידט, באתר MacTutor (באנגלית) מידע על שמידט באתר אקדמיה למדעים אוטו שמידט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) אוטו שמידט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
קרונדור

קרונדור (אנגלית: Betrayal at Krondor) הוא משחק תפקידים ממוחשב המותאם למערכת ההפעלה DOS שפותח בידי חברת דיינמיקס והופץ בידי חברת Sierra בשנת 1993. המשחק מבוסס על מידקמיה, העולם שמופיע בסדרת ספרי "מלחמת הבקיע" של ריימונד אי. פייסט. המשחק התפרסם בזכות עושר הפרטים שבו, סגנון המשחק החופשי יחסית והעלילה המורכבת יחסית למשחקים מהז'אנר, והוא נחשב עד היום לקלאסיקה. בשנת 1997 שחררה סיירה את המשחק בחינם לציבור כדי לקדם משחק דומה, Betrayal at Antara (שאינו המשך ישיר). עם זאת, החברה שמחזיקה כעת בזכויות על משחקי Sierra הצהירה כי המשחק אינו חופשי להפצה Liberated Games Forums: FAQs => General Liberated Games FAQ, web.archive.org, ‏2007-03-12. המשחק מחולק לתשעה פרקים, כאשר כל פרק נפתח בהקדמה סיפורית, ואחר כך עוברת השליטה לשחקן. נקודת המבט במשחק היא דרך עיני הדמויות, ורובו של המשחק מתרחש על גבי מפת העולם, שממנה ניתן לחקור חלקים נרחבים, בהתאם לפרק שבו נמצאות הדמויות. מעבר בין פרקים מתבצע לאחר שהושגה התקדמות עלילתית מסוימת - הדמויות מגיעות לעיר מסוימת, פותרות תעלומה מסוימת וכדומה. העולם עשיר בפרטים - ישנם אויבים רבים, ערים ואוצרות חבויים. ידועות במיוחד תיבות האוצר שניתן לפתוח אותן באמצעות סיסמה, אותה יש לנחש בהסתמך על חידה שכתובה עליהן (כאשר חלק מהחידות הן קשות למדי). שיטת הניסיון של הדמויות מבוססת על השליטה של הדמויות בכישורים מסוימים (החל בלחימה פנים אל פנים וכלה בפייטנות ומיקוח) אשר מיוצגת על ידי אחוזים, כאשר שיפור מושג בהדרגה ועל ידי שימוש בתכונה שאותה רוצים לשפר, זאת בניגוד למנגנון נקודות הניסיון המקובל בשיטות רבות. יש מגוון רחב של פריטי ציוד. כלי נשק מתבלים ויש לתקן אותם באמצעות כלים מתאימים, וניתן להשתמש בתוספים שונים שמחזקים את כלי הנשק לקרב אחד. ניתן לקרוא ספרים כדי לשפר כישורים, ויש לדאוג למזון ולתאורה (בפרט יש לבדוק את המזון למקרה שהוא מקולקל או מורעל). הקרבות הם מבוססי תורים ומתרחשים על לוח ריבועי שעליו נעות הדמויות ומסוגלות לתקוף, להטיל לחשים וכדומה. לעיתים קרובות קרב עשוי להיות מוכרע על ידי מכה חזקה מדויקת אחת, והקרבות נותרים שקולים לכל אורכו של המשחק. כל הקרבות מבוססים על אויבים שהוצבו מראש במפה - אין היתקלויות אקראיות, בניגוד למשחקים דומים רבים. הגרפיקה של המשחק מבוססת על גרפיקה תלת־ממדית פשוטה ובסיסית לתיאור העולם, ותמונות מצולמות של הדמויות לסצינות העלילתיות. עלילת המשחק מפותחת למדי, בעיקר בהשוואה למשחקים מאותה התקופה, והדמויות הראשיות מפותחות היטב. הפעולות המתבצעות במשחק (כולל שיוף הנשק, למשל) מתוארות עם טקסט סיפורי. המשחק מבוסס על העולם של ריימונד אי פייסט, אך הוא לא היה מעורב בכתיבתו, אלא רק באישור מה שנכתב. קרונדור, באתר מסע אל העבר קרונדור, באתר PCGamingWiki (באנגלית)
צ'לנג'ר

האם התכוונתם ל... משלחת צ'לנג'ר – משלחת ראשונה לחקר האוקיינוגרפיה שפעלה בשנים 1872–1876 מעבורת החלל צ'לנג'ר – מעבורת החלל השנייה של נאס"א אסון צ'לנג'ר – התפוצצותה של מעבורת החלל צ'לנג'ר בשיגור העשירי שלה ב-1986 צ'לנג'ר (סרט טלוויזיה) – סרט טלוויזיה משנת 1990 על אסון צ'לנג'ר A30 צ'אלנג'ר – טנק שיוט בריטי מימי מלחמת העולם השנייה צ'אלנג'ר 1 – טנק המערכה העיקרי של צבא בריטניה בשנות ה-80 וה-90 צ'אלנג'ר 2 – טנק המערכה העיקרי של צבא בריטניה. הטנק נכנס לשרות בשנת 1998 בומברדיה צ'לנג'ר 600 (אנ') – סדרת מטוסי סילון של חברת בומברדיה סבב ה-ATP צ'לנג'ר – סבב טורנירי טניס מהסבב העולמי לגברים (ATP) תהום צ'לנג'ר – הנקודה העמוקה ביותר בכל האוקיינוסים דודג' צ'אלנג'ר – מכונית של חברת דודג'
אלכסנדרה זאבלינה

אלכסנדרה זאבלינה (ברוסית: Александра Ивановна Забелина;‏ 11 במרץ 1937 – 27 במרץ 2022) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית (רומא 1960, מקסיקו 1968 ומינכן 1972), בעלת 9 מדליות זהב באליפות העולם. אלכסנדרה זאבלינה נולדה במוסקבה. תחילה היא התאמנה בהתעמלות אך עקב הפציעה לא יכלה להמשיך במקצוע זה. בשנת 1951 היא הגיעה לאימוני סיף. במהלך כל הקריירה היא התאמנה לצד גלינה גורוחובה, גם היא אלופה אולימפית. בשנת 1957 זאבלינה הייתה הסייפת הסובייטית הראשונה שזכתה בתואר אלוף עולם במקצוע אישי. זאבלינה הייתה חברה בנבחרת ברית המועצות עד לשנת 1972 וזכתה ב-3 אולימפיאדות. היא לא השתתפה באולימפיאדת שנת 1964 עקב לידת בן. בנוסף לכך זאבלינה זכתה כמה פעמים בתחרויות אירופאיות ו-22 פעמים הייתה אלופת ברית המועצות. בשנת 1972 היא עזבה את הקריירה הספורטיבית והחלה לאמן. היא הייתה המאמנת של מריה מזינה, אלופה אולימפית בשנת 2000. נפטרה ב-27 במרץ 2022. מדיה וקבצים בנושא אלכסנדרה זאבלינה בוויקישיתוף אלכסנדרה זאבלינה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אלכסנדרה זאבלינה, באתר olympedia.org
מקמילן TAC-338

מקמילן TAC-338 (באנגלית: McMillan TAC-338) הוא רובה צלפים אמריקאי בקליבר 0.338 לפואה מגנום. הרובה תוכנן ומיוצר על ידי חברת נשקי מקמילן והוא חלק ממשפחת רובי צלפים המתבססת על מקמילן TAC-300. הרובה נחשב למדויק ביותר בטווחים ארוכים ויכול לפגוע בדיוק של כחצי דקת קשת בטווחים של עד 1600 מטר. בשל ביצועיו הרובה יקר מאוד ולכן נמצא בעיקר בשימושם של כוחות מיוחדים. רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש מספר צבאות אך עיקר תהילתו באה עקב היותו רובה הצליפה לטווח רחוק של יחידת אריות הים (Navy SEALs), יחידת העילית של חיל הים האמריקאי. המקמילן TAC-338 היה רובה הצלפים העיקרי של הצלף המעוטר וגיבור המלחמה האמריקאי כריס קייל, שבעזרתו רשם את רוב ההריגות שלו מתוך 160 הריגות בצליפה שנזקפו לזכותו במלחמת עיראק, כולל צליפה אחת בה הרג מחבל מטווח 1920 מטר (2100 יארד). רובה המקמילן TAC-338 נמצא בשימוש גם בכוחות המיוחדים של ישראל. AWM - רובה צלפים ארקטיק וורפר בקליבר 0.338, המתחרה העיקרי של TAC-338 H-S Precision Pro Series 2000 HTR - רובה צלפים אמריקאי בקליבר 0.338, בשירות צה"ל PGM 338 - רובה צלפים צרפתי בקליבר 0.338, בשירות הימ"מ בארט MRAD - רובה צלפים אמריקאי מודולרי בקליבר 0.338 (בין השאר), בשירות הימ"מ וצה"ל T-76 Longbow - רובה צלפים ארוך טווח בקליבר 0.338 מקמילן TAC-50 - דגם של המקמילן TAC בקליבר 0.5 BMG (12.7 מ"מ נאט"ו). מקמילן TAC-300 - דגם של המקמילן TAC בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום TAC-338 באתר הרשמי של האחים מקמילן מידע, מפרט טכני ותמונה מידע דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד). שי לוי, ‏מדויקים וחכמים: כל מה שאפשר לספר על אמצעי הלחימה במבצע "שובו אחים", באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2014. ערך זה הוא קצרמר בנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארתור גילברט

סר ארתור גילברט (באנגלית: Arthur Gilbert;‏ 1913 – 2001) היה מיליונר ונדבן יהודי בריטי-אמריקאי. תרומת אוסף האמנות שלו נחשבת לתרומת האמנות הבודדת הגדולה ביותר בעולם. גילברט נולד בלונדון בשנת 1913 בשם ארתור ברנשטיין, להוריו בלה ואליעזר ברנשטיין. גדל בשכונת גולדרס גרין בצפון לונדון, שבה הייתה אוכלוסייה יהודית גדולה. בשנת 1934 נישא לרוזלינד גילברט, מעצבת אופנה, ואימץ לעצמו את שם משפחתה. השניים הקימו עסק משגשג של שמלות ערב, ובתוך חמש-עשרה שנים צברו הון רב. בשנת 1949 עברה משפחת גילברט להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, בה נכנס גילברט לעסקי הנדל"ן והגדיל את ממונו. נפטר בשנת 2001 בקליפורניה, ארצות הברית. לאחר שעבר לארצות הברית פנה גילברט לעסוק באספנות ונדבנות, והחל להעניק כספים לגופים ציבוריים שונים בארצות-הברית ובישראל. בין השאר, הקים את מרכז המוזיקה בלוס אנג'לס; כיהן כיו"ר הקרן של הטכניון האמריקאי; ובנה יחד עם רעייתו מעונות לסטודנטים לזכר הספורטאים הישראלים שנרצחו באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. בשנותיו המאוחרות היה גילברט מעורב בהקמת הבניין לתלמידי חו"ל באוניברסיטה העברית בירושלים. גולת הכותרת של פעילותו הפילונטרופית הייתה הענקת אוסף חפצי הזהב והכסף שלו, שהוערך ביותר ממאתיים מיליון דולר, כמתנת המילניום לבריטניה. אוסף זה של אמנות דקורטיבית נקרא אוסף גילברט, הוא נחשב לגדול ביותר בעולם ומוצג בבית סומרסט בלונדון. על מעשהו זה קיבל גילברט מידי מלכת בריטניה את התואר "סר". אוסף גילברט Sir Arthur Gilbert (Obituary), The Telegraph, 4 September 2001 History of the Gilbert Collection (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
גלוריה בס

גלוריה בס (נולדה ב-4 באפריל 1985) היא שחקנית וכותבת ישראלית. בס גדלה בשיכון המזרח בראשון לציון. סבתה מצד אימה, ג'ינה, היא נכדתו של רב גדול בלוב ומתמצאת בתורת הנסתר. אמה, אשת שיווק ואביה פיזיקאי, מנהל פרויקטים ב"אל-אופ". לגלוריה אח גדול, ושלוש אחיות חורגות מאביה. בס נמשכה למשחק מגיל צעיר, ולמדה דרמה ופסנתר. בגיל 11 הוריה התגרשו, אז חל מפנה מהיציבות הכלכלית והילדות המאושרת. גלוריה עברה להתגורר עם אמה, שחזרה בתשובה ועברה דירות בתכיפות. בגיל 16 עברה להתגורר לבדה בתל אביב. לאחר שסיימה את חוק לימודיה בתיכון אנקורי, עברה ללונדון שם התגוררה חצי שנה. עם שובה למדה משחק מול מצלמה בבית הספר "אימפרו" במשך שנה, לאחר מכן תסריטאות באוניברסיטה הפתוחה. במשך חמש שנים עבדה גלוריה בס בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון בית ליסין באביזרים ותלבושות. בקאמרי הכירה את שלמה בר אבא, שהפך למורה העיקרי שלה לכתיבה ומשחק. השניים החלו לשתף פעולה ולכתוב יחד. היא החלה ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. בשנה השנייה ללימודיה עברה תאונת דרכים שהותירה אותה נכה, עברה תהליך שיקום בן שנה וחצי ולמדה ללכת מחדש. בתקופה זו למדה עריכת מוזיקה. מששבה לניסן נתיב עשתה פעמיים את שנה ב'. בשנה ג' ללימודיה שיחקה בתפקיד בטי בהצגה "ציד המכשפות" מאת ארתור מילר, בתפקיד קקה בהצגה "מהומות קיוג'ה" מאת קרלו גולדוני, בתפקיד הילדה בהצגה "רוברטו צוקו" מאת ברנאר מארי קולטס. כמו כן שיחקה ב"קופידון עייף", מופע שירים של ז'ורז' ברסאנס, בו שיחקה את אינגה, זמרת ברים שוודית. לכבוד ההפקה למדה שוודית. סיימה את ניסן נתיב בסוף 2012. איתה למדו, בין השאר, אור בן מלך ובר שדה. בסדרה "עספור" גילמה גלוריה בס את דמותה של סיון אמויאל, אחותו של הדמות הראשית מוטי (שלום מיכאלשווילי). סיון מצליחה בלימודיה, אך כמעט מדרדרת לפשע עקב העוני של משפחתה. שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "עבודה ערבית". הצטלמה לעונה השנייה של הסדרה "נויורק". השתתפה בשתי פרסומות לסלקום. בס שיחקה ב"כיפור", סרט הגמר של סיון מור במכללה האקדמית בית ברל. גילמה את דמותה של נטע, צעירה תל אביבית, שבערב יום כיפור דורסת באופניה את מאיר (שלמה בראבא), דתי אלמן וערירי בן 65. לאט נרקמת בין השניים מערכת יחסים. הסרט הוקרן מספר פעמים בערוץ 2 והציג בפסטיבלי קולנוע ברחבי תבל. בשנת 2012/3 מגלמת את דמותה של איפיגניה בהצגה "איפיגניה" מאת אוריפידס, שמציגה בתיאטרון באר שבע, בבימויו של גדי רול. אגממנון (אמיר קריאף) מחליט להקריב את בתו איפיגניה, כדי לשכך את זעמה של האלה ארטמיס. גילמה את דמותה של קתרין בהצגה "אמא קוראז'" בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של אודי בן-משה. הייתה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה לשנת 2014 על תפקידה בהצגה זו. גלוריה בס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הדס בשן, סמדר שילוני, חגית גינזבורג, רוי רגב, ריאיון עם גלוריה בס, באתר ynet, 17 במאי 2010 גלוריה בס, באתר תיאטרון באר שבע גלוריה בס, באתר אישים קדימון ההצגה "איפיגניה", בערוץ תיאטרון באר שבע, באתר יו טיוב מיכאל הנדלזלץ, איפיגניה: כשהעוול משתלט, באתר הארץ, 4 בפברואר 2013 טל פרי, ‏המחזה "איפיגניה" יועלה בעיבוד חדש; מקור ההשראה מפתיע, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2012 יאשה קריגר, "איפיגניה": טרגדיה יוונית נוסח מטריקס, באתר הארץ, 5 בפברואר 2013 צבי גורן, ביקורת: איפיגניה – בשידור ישיר, באתר הבמה, 4 בפברואר 2013 סיון אמויאל - גלוריה בס קופילביץ, בערוץ HOT‏ בynet‏, 2 במרץ 2010 יואב פרידמן, כיפור של בראבא, באתר ynet, 26 במאי 2010
וושינגטון ברטלט

וושינגטון מונטגומרי בַּרטלַט (באנגלית: Washington Montgomery Bartlett;‏ 29 בפברואר 1824 – 12 בספטמבר 1887) היה הפוליטיקאי האמריקאי הראשון ממוצא יהודי שנבחר למשרת מושל מדינה (קליפורניה). כיהן במשך כתשעה חודשים בשנת 1887, עד מותו. קודם לכן היה ראש עיריית סן פרנסיסקו במשך ארבע שנים וסנטור בסנאט של קליפורניה (אנ') במשך ארבע שנים. ברטלט נולד ב-1824 בסוואנה ג'ורג'יה. אביו, קוזם אמיר ברטלט (Cosam Emir Bartlett), היה צאצא למשפחת ברטלט מניו יורק, שאחד מאבות אבותיה, ג'וזייה ברטלט, היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית ואחר כך נשיא מדינת ניו המפשייר העצמאית ומושלה הראשון לאחר הצטרפותה לארצות הברית. אמו, שרה מלאדו (Sarah E. Melhado), הייתה יהודייה, מצאצאי יהדות ספרד, וברטלט עצמו דיבר ספרדית שוטפת. ברטלט האב היה הבעלים והמוציא לאור של עיתון מקומי בסוואנה, וברטלט הצעיר למד ממנו את מקצוע הדפוס. בתקופת "הבהלה לזהב" של קליפורניה בנובמבר 1849, בהיותו בן 25, עזב ברטלט את סוואנה והיגר לקליפורניה, כשהוא לוקח עמו מכבש דפוס. בתוך חודשיים הוא הקים בית דפוס והחל להוציא לאור ולערוך, בעיר מגוריו החדשה סן פרנסיסקו, עיתון יומי בשם Journal of Commerce. הגיליון הראשון ראה אור ב-23 בינואר 1850 והעיתון, שהיה העיתון היומי הראשון בחוף המערבי של ארצות הברית, הצליח מאוד. ברטלט הוציא לאור בהמשך עוד כמה עיתונים, ביניהם Daily Evening News, ו-True Californian וכן ספרים שונים. ברטלט היה האיש שהוציא לאור את הספר הראשון שנדפס בקליפורניה באנגלית, California as It Is and as It May Be or a Guide to the Gold Region. במקביל לעיסוקיו העיתונאיים והספרותיים למד ברטלט משפטים, הפך לעורך דין, הקים עם אחיו קולומבוס ברטלט משרד עורכי דין והצטרף לפוליטיקה המקומית, ולמפלגה הדמוקרטית. הוא היה ידוע ומפורסם ברבים ביושרו יוצא הדופן בפוליטיקה של אותה תקופה. ברטלט כיהן מטעם המפלגה הדמוקרטית במישרות שונות בממשל המקומי, בין השאר כ"פקיד המחוז" של סן פרנסיסקו (County clerk of San Francisco) ועוד. ב-1872 הוא נבחר לסנאט המדינתי של קליפורניה וכיהן כסנאטור במשך ארבע שנים (ינואר 1873 – ינואר 1877). לאחר מכן רץ וניצח פעמיים בבחירות לראשות עיריית סן פרנסיסקו, ראש העיר ה-20 שלה. כיהן ארבע שנים (1882–1886) בתפקיד. בבחירות נובמבר 1886 ברטלט רץ למשרת מושל מדינת קליפורניה, וניצח. הוא נכנס לתפקידו כמושל בינואר 1887, המושל ה-16 של קליפורניה. לא הספיק לכהן יותר מתשעה חודשים בטרם קיבל שבץ ב-23 באוגוסט 1887 ומת כעבור כשלושה שבועות, ב-12 בספטמבר 1887. ברטלט היה רווק ונפטר ללא ילדים. הוא היה הפוליטיקאי האמריקאי הראשון ממוצא יהודי, שנבחר למישרת מושל. קדמו לו אמנם, דייוויד עמנואל, יהודי שהיה יו"ר בית המחוקקים המדינתי של ג'ורג'יה, ומונה (לא נבחר) ב-1801 לתפקיד מושל מדינה זו ואדוארד זליג סלומון, יהודי שמונה ב-1870 למושל טריטוריית (עדיין לא מדינת) וושינגטון. ברטלט לא היה אדם דתי, לא חי כיהודי, טקס הלוויה שלו התנהל בכנסייה והוא נקבר בבית קברות אזרחי כללי - Mountain View Cemetery שבאוקלנד (קליפורניה). יהדות ארצות הברית Melendy and Gilbert, The Governors of California: From Peter H. Burnett to Edmund G. Brown, Talisman Press, 1965 Schaechtele, The Governors of California and their Portraits, California State Capitol Museum Volunteer Association, 1995 מדיה וקבצים בנושא וושינגטון ברטלט בוויקישיתוף על וושינגטון ברטלט, באתר The Governors' Gallery "California Governor Washington Bartlett", באתר National Governors Association וושינגטון ברטלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ביוגרפיה קצרה של וושינגטון ברטלט, באתר Mountain View
מקס ברוך

מקס בְּרוּך (6 בינואר 1838 – 20 באוקטובר 1920) היה מלחין, מנצח ומורה גרמני מהמאה ה-19. סגנונו המוזיקלי נטה יותר לסגנון השמרני של יוהנס ברהמס ורוברט שומאן מאשר לאסכולה הגרמנית החדשה של פרנץ ליסט וריכרד וגנר. מקס ברוך נולד בקלן שבגרמניה לווילהלמין ולאוגוסט קרל פרידריך ברוך. בגיל תשע כבר הלחין ברוך את יצירתו הראשונה, שיר ליום ההולדת של אמו. מכאן ואילך, המוזיקה הייתה התשוקה שלו. לימודיו המוזיקליים נתמכו בהתלהבות על ידי הוריו. הוא קיבל הכשרה מוזיקלית בהדרכת המלחין והפסנתרן, פרדיננד הילר. המלחין והפסנתרן איגנץ מושלס ראה בברוך כישרון רב. הוא הלחין הרבה יצירות מוקדמות קטנות, כולל מוטטים, יצירות קטנות לפסנתר, סונאטות לכינור, רביעיות מיתרים ואפילו יצירות לתזמורת. מעטות מיצירותיו המוקדמות שרדו. במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, עבר בין ערים שונות בגרמניה: בין השנים 1862–1864 היה במנהיים, בין השנים 1865–1867 עבד בקובלנץ ואחר כך, עד 1870, בזונדרסהאוזן, משם עבר לשנתיים לעבוד בברלין. בין השנים 1873–1878 עבד באופן פרטי בבון. בין השנים 1880–1883 יצא לאנגליה, שם ניצח על התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול. בין השנים 1890–1910 לימד בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין. בין תלמידיו שם היה המלחין הבריטי רייף וון ויליאמס. ברוך התחתן עם הזמרת קלרה טוצ'ק, אותה פגש בסיבוב הופעות בברלין ב-3 בינואר 1881. בתם מרגרטה נולדה בליברפול בשנת 1882, בנם נקרא מקס. מקס ברוך נפטר ברובע פרידנאו (אנ') בברלין, בשנת 1920. ברוך חיבר יצירות סימפוניות, מוזיקה קאמרית ויצירות ווקאליות. שתי יצירותיו המפורסמות ביותר הן הקונצ'רטו לכינור מס' 1 אופוס 26 בסול מינור וכן כל נדרי, יצירה לצ'לו ותזמורת, המבוססת על התפילה הידועה בשם זה, הנאמרת בבתי-הכנסת בליל יום הכיפורים. בשל יצירה זו, זוהה ברוך כבעל שורשים יהודיים, אף שלמעשה היה נוצרי פרוטסטנטי, ויצירותיו אף נאסרו להשמעה בגרמניה בתקופת הרייך השלישי. יצירות נודעות אחרות פרי עטו: "פנטזיה סקוטית" לכינור ולתזמורת, קונצ'רטו לויולה, קלרינט ותזמורת, "שמונה קטעים" לויולה, קלרינט ופסנתר. קונצ'רטו לשני פסנתרים שכתב ב־1916 נשכח למשך שנים רבות אחרי ביצוע כושל בארצות הברית, ורק ב־1974 בוצע מחדש בגרסתו המקורית של המלחין. מדיה וקבצים בנושא מקס ברוך בוויקישיתוף מקס ברוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מקס ברוך, באתר AllMovie (באנגלית) מקס ברוך, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מקס ברוך, באתר ספוטיפיי מקס ברוך, באתר AllMusic (באנגלית) מקס ברוך, באתר MusicBrainz (באנגלית) מקס ברוך, באתר פרויקט מוטופיה מקס ברוך, באתר Discogs (באנגלית) מקס ברוך, דף שער בספרייה הלאומית מקס ברוך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גורם שעתוק

בביולוגיה מולקולרית, גורם שעתוק (באנגלית: Transcription factor) הוא חלבון הנקשר לרצף DNA ספציפי, הנמצא לפני החלק המקודד של הגן, ובכך משפיע על שעתוק הגן ל-mRNA. ביחד עם פרומוטורים להליקאז, גורמי שעתוק הם הבסיס לרשת הוויסות והבקרה הגנטית. גורמי שעתוק יכולים להיות מופעלים באופן סלקטיבי על ידי חלבונים אחרים, לרוב כשלב אחרון בהעברת אותות (Signal transduction). גורמי שעתוק מווסתים את שעתוקם של גנים בכל היצורים החיים הידועים: בעלי חיים, צמחים, פטריות, פרוטיסטים וחיידקים. ניתן לחלק את גורמי השעתוק לשתי קבוצות עיקריות: בסיסיים ורגולטוריים. גורמי שעתוק בסיסיים (בזליים) הם חלבונים הנקשרים ל-DNA באופן קבוע והנמצאים בכמות קבועה בגרעין התא. דוגמה לחלבון שכזה הוא TBP (ראשי תיבות באנגלית של TATA-box Binding Protein, "חלבון קושר לתיבת TATA"). חלבון זה, המהווה חלק מקומפלקס החלבונים TFIID, נחוץ לשעתוקם של רוב הגנים ברמות נמוכות (בזליות). גורמי שעתוק רגולטוריים (רגולציה = בקרה) הם חלבונים הנקשרים ל-DNA רק אחרי גירוי חיצוני, ובכך גורמים לעלייה או לירידה חדה בשעתוקם של גנים שונים. גורמי שעתוק רגולטוריים מופעלים על ידי שינויים במבנה המרחבי המאפשרים להם לחדור לגרעין התא או להיקשר ל-DNA או לגורמי שעתוק אחרים וכך לפעול. דוגמה לגורם שעתוק רגולטורי הוא קולטן אסטרוגן. חלבון זה קושר את ההורמון אסטרוגן וכתוצאה מכך עולה האפיניות שלו ל-DNA. עם קשירתו של קולטן אסטרוגן ל-DNA מקודדים גנים שונים לדוגמה אלו הקשורים בהתעבות רירית הרחם. למרות שידועים אלפי גורמי שעתוק, ביצורים אֵיקַרְיוֹטִים ישנם ארבעה מבנים בסיסיים לחלבונים המשמשים כגורמי שעתוק: סליל-סיבוב-סליל (Helix-turn-helix): נקשר לבקע המרכזי של ה-DNA. אצבעות אבץ (Zinc fingers): מתפקד כפלטפורמה מבנית לקישור DNA. רוכסן לאוצין (Leucine zipper): מתפקד בהתקשרות בין גורמי שעתוק. סליל-לולאה-סליל בסיסי (Basic-helix-loop-helix): קושר DNA עם שני סלילי אלפא המכילים חומצות אמינו בסיסיות הנקשרות על ידי לולאה ויוצרים דימר (קומפלקס של שני חלבונים זהים). רשת גנטית מדיה וקבצים בנושא גורם שעתוק בוויקישיתוף מאגרי מידע על גורמי שעתוק בתאים אאוקריוטיים גורם שעתוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) גורמי שעתוק, דף שער בספרייה הלאומית