laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ליאונרד הרזנברג

ליאונרד ארתור "לן" הרזנברג (באנגלית: Leonard Arthur "Len" Herzenberg; ‏ 5 בנובמבר 1931 - 27 באוקטובר 2013) היה אימונולוג יהודי-אמריקאי, גנטיקאי ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד. תרומתו של הרזנברג לביולוגיה של התא היא שהצליח למיין סוגים של "תאי קיימא" לפי המאפיינים הספציפיים שלהם. ליאונרד הרזנברג נולד בניו יורק, ארצות הברית. בשנת 1952 הרזנברג קיבל את התואר הראשון שלו בביולוגיה וכימיה בברוקלין קולג'. בשנת 1955 הוא קיבל את תואר הדוקטור שלו בביוכימיה (עם התמחות באימנולוגיה) מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה. לאחר לימודיו של הרזנברג הוא עבד כדוקטור בחברה האמריקנית לסרטן כשעבד במכון פסטר שבצרפת. הרזנברג חזר לארצות הברית בשנת 1957 ועבד בהמכונים הלאומיים לבריאות כפקיד בכיר במחלקת שירותי הבריאות לציבור במכון. הוא החל לעבוד באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1959. בסופו של דבר הוא קיבל את התואר פרופסור לגנטיקה. בשנת 1970 פיתח הרזנברג את מיון הסוגים של תאי גזע בוגרים לפי המאפיינים הספציפיים שלהם (מיון פלואורסצנטי-פעיל של התא - FACS) וחולל מהפכה בתחום האימונולוגיה ובביולוגיה של הסרטן והיווה הבסיס לטיהור תאי גזע בוגרים. הרזנברג ואשתו, לאונור "לי", מפעילים את המעבדה של הרזנברג באוניברסיטת סטנפורד. בתם של השניים, ג'נט "יאנה" הרצן, היא זמרת, משוררת והמייסדת של חברת התקליטים האמריקאית Motéma Music. פרסים בהם זכה הרזנברג: פרס מפעל חיים, האיגוד האמריקאי לאימונולוגים, בשנת 1998; פרס אדווין פ. אולמן, האגודה האמריקנית לכימיה קלינית, בשנת 2002; פרס נוברטיס לאימונולוגיה, בשנת 2004; פרס מעבדות אבוט לאבחון באימונולוגיה קלינית, האגודה האמריקנית למיקרוביולוגיה, בשנת 2005; פרס קיוטו על עבודתו ותרומתו לביולוגיה של התא, בשנת 2006; פרס ספליני (Ceppellini), הקרן הבינלאומית למחקר ברפואה ניסיונית, בשנת 2007, קיבל את הפרס עם אשתו, לי הרזנברג, על תרומתם להכרה בינלאומית לרפואה; מדיה וקבצים בנושא ליאונרד הרזנברג בוויקישיתוף ליאונרד הרזנברג באתרה של אגודת האינאמורי; פרס קיוטו אתר הבית של ליאונרד הרזנברג בסטנפורד אתר המעבדה של ליאונרד ולי הרזנברג
סויוז TMA-02M

סויוז TMA-02M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 ביוני 2011 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-22 בנובמבר 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה סרגיי וולקוב, ומהנדסי הטיסה סאטושי פורוקאווה ומייקל פוסום. זו הטיסה ה-110 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967. רוסיה סרגיי וולקוב - מפקד יפן סאטושי פורוקאווה - מהנדס טיסה ארצות הברית מייקל פוסום - מהנדס טיסה רוסיה אולג קונוננקו - מפקד ארצות הברית דון פטי - מהנדס טיסה הולנד אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה חללית "סויוז TMA-02M" שוגרה ב-8 ביוני 2011 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-10 ביוני והתחברה למודול "ראסווט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 28 בפיקוד אנדריי בוריסנקו. זו הייתה הטיסה השנייה של חללית מדגם משופר "סויוז TMA-M". צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם היו חלק של משלחת מס' 29 "סויוז TMA-02M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-22 בנובמבר 2011 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-02M בוויקישיתוף אשכול כתבות בנושא סויוז TMA-02M, באתר "הידען" מידע על הטיסה תיאור המשימה
סויוז TMA-22

סויוז TMA-22 (ברוסית: Союз ТМА-22) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-14 בנובמבר 2011 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-27 באפריל 2012. זו הטיסה ה-111 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967. זו הייתה טיסה אחרונה של חללית מדגם "סויוז TMA". רוסיה אנטון שקאפלרוב - מפקד רוסיה אנטולי איוואנישין - מהנדס טיסה ארצות הברית דניאל ברבנק - מהנדס טיסה רוסיה גנאדי פדאלקה - מפקד רוסיה סרגיי רווין - מהנדס טיסה ארצות הברית ג'וזף אקבה - מהנדס טיסה חללית "סויוז TMA-22" שוגרה ב-14 בנובמבר 2011 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-16 בנובמבר והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 29 בפיקוד מייקל פוסום. צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 30. "סויוז TMA-22" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. ב-27 באפריל 2012 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. מדיה וקבצים בנושא סויוז TMA-22 בוויקישיתוף סויוז TMA-22, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אשכול כתבות בנושא סויוז TMA-22, באתר "הידען" מידע על הטיסה תיאור המשימה
זעורה

זַעוּרָה (בערבית: زعورة) הוא כפר סורי עזוב הממוקם בחלקה הצפוני של רמת הגולן הישראלית, בגובה 720 מטר מעל פני הים, באגן הניקוז של נחל פרע. הכפר זעורה הוקם יחד עם הכפר עין פית בתחילת המאה ה-17 על ידי סורים עלווים והוא היה אחד משלושת הכפרים העלווים בגולן, כאשר השלישי הוא ע'ג'ר (ממערב לזעורה ועין פית, על גבול לבנון). לפי המפקד הסורי שנערך בשנת 1960 התגוררו בכפר 1,133 תושבים. מספר התושבים בשנת 1967 מוערך בכ-1,400. במהלך המערכה ברמת הגולן במלחמת ששת הימים, שכן הכפר על ציר הפריצה של חטיבה 8 (בפיקודו של אברהם מנדלר) ובקרבתו היו מתחמים מבוצרים של הצבא הסורי עליהם הגנו חיילי גדוד חי"ר 244 של חטיבה 723 הסורית. במהלך הקרב על קלע וזעורה הגדוד המוביל של חטיבה 8 טעה בניווט והמשיך לקלע (מדרום), אולם שאר החטיבה המשיכה לזעורה ובשעות אחר הצהריים כבשו את המתחם טנקים מגדוד 377 (אשר סופח לחטיבה 8) לאחר קרב קצר. כיבוש האזור ופריצת המתחמים המבוצרים אפשרו תנועה מזעורה אל הכבישים לכיוון מסעדה וצפון הרמה. כיום משמש אזור הכפר כשטח אימונים של צה"ל והגישה אליו היא בפנייה לכיוון דרום מכביש 99 באזור הקילומטר ה-20 (בין מפל סער למסעדה). יגאל קיפניס, המפה הישובית של הגולן ערב מלחמת ששת הימים , קתדרה 116, 2000. בני מיכלסון, חטיבה 8 עולה על רמת הגולן במלחמת ששת הימים, שריון - ביטאון עמותת יד לשיריון גיליון 51, ינואר 2018, עמ' 66
מילי מירן

מילי מירן (נולדה ב-1955) היא זמרת ישראלית. מירן נולדה וגדלה בבאר שבע בשם מזל מזרחי כבת בכורה ולה שמונה אחים. אביה עבד בבניה ואמה הייתה עקרת בית. כנערה למדה נגינה על גיטרה. מירן עלתה על במה לראשונה במסגרת שירותה הצבאי בצוות הווי הנח"ל, שם שירתה לצד אפי בן ישראל וענת טופול. מיד לאחר שהשתחררה מצוות הווי נח"ל חתמה על הסכם ניהול עם המפיק איתן גפני אשר ניהל את פעילותה המקצועית עד לפרישתה. מירן השתתפה בפסטיזמר שנערך בקיץ 1979 וביצעה בו את השיר "אמא תכסי אותי" (מילים: יואב פורת, לחן: נתן כהן, עיבוד: בני נגרי), שזכה במקום החמישי ונשאר פופולרי גם לאחר התחרות. בקיץ 1980 הוציאה את הלהיט הגדול ביותר שלה "הו מרגנית" (מילים: חיים חפר, לחן: דובי זלצר). השיר נכתב והופק לרגל מופע פומבי שנערך על ידי גלי צה"ל לציון 12 שנים ל"מצעד המרגנית". באותה שנה הוציאה לאור תקליט שדרים חד-צדדי בהפקתו של איתן גפני, שכלל את השירים "הו מרגנית", "אמא תכסי אותי", "האחרת" (שהלחינה מירן למילותיה של לאה גולדברג), "אהיה כאיש שנח בצל אילן" ו"שיר הדגל" (למילים של זאב ז'בוטינסקי), "למה לא שיקרת" (מילים: עלי מוהר, לחן: נתן כהן). בהמשך הודפס תקליט השדרים במהדורה שנייה, ששווקה כאריך נגן וכללה ארבעה שירים נוספים בצד ב'. ב-1982 הוציאה את השיר "שירי לי כנרת" לרגל פסטיבל כנרת בהפקתו של איתן גפני, שהתקיים באותה השנה ושזכה גם כן להצלחה נאה. ב-1983 הוציאה לאור את אלבומה השני מבחינה כרונולגית (שנחשב בעיני רבים לאלבומה "הרשמי" הראשון) "התחלה טובה", שכלל חמישה מתוך ששת השירים שהופיעו בתקליט השדרים לצד שירים חדשים שנכתבו במיוחד עבורו ולאחריו פרשה מהקלטות. לאחר פרישתה, נישאה למוזיקאי יובל ריבלין, שהיה בן זוגה של המשוררת יונה וולך בארבע השנים האחרונות לחייה, ובהמשך החלו בני הזוג לעבור תהליך של חזרה בתשובה. מילי מירן (1980) - מהדורה ראשונה (תקליט שדרים) הו מרגנית (חיים חפר - דובי זלצר) האחרת (לאה גולדברג - מילי מירן) למה לא שיקרת (עלי מוהר - נתן כהן) אהיה כאיש שנח בצל אילן (זאב ז'בוטינסקי - נתן כהן) אמא תכסי אותי (יואב פורת - נתן כהן) שיר הדגל (זאב ז'בוטינסקי - מילי מירן) מילי מירן (1980) - מהדורה שנייה (אריך נגן) הו מרגנית (חיים חפר - דובי זלצר) האחרת (לאה גולדברג - מילי מירן) למה לא שיקרת (עלי מוהר - נתן כהן) אהיה כאיש שנח בצל אילן (זאב ז'בוטינסקי - נתן כהן) אמא תכסי אותי (יואב פורת - נתן כהן) שיר הדגל (זאב ז'בוטינסקי - מילי מירן) הצברית (יעקב שרת - מילי מירן) אהבנו כאן (יהודה עמיחי - גידי קורן) בא תמוז (זאב ז'בוטינסקי - גידי קורן) שיר לשבת (מתוך התפילה - מילי מירן) התחלה טובה (1983) - אריך נגן התחלה טובה (אהוד מנור - מילי מירן) קולות רכים (אהוד מנור - מילי מירן) אהיה כאיש (זאב ז'בוטינסקי - נתן כהן) אנשים אוהבים לשיר (עודד פלדמן - אבנר קנר) הו מרגנית (חיים חפר - דובי זלצר) גאווה עיקשת (מילי מירן) חווית לילה (מילי מירן) האחרת (לאה גולדברג - מילי מירן) למה לא שיקרת (עלי מוהר - נתן כהן) אמא תכסי אותי (יואב פורת - נתן כהן) שירי לי כנרת (עודד פלדמן - מילי מירן ורמי קידר) מילי מירן, באתר MusicBrainz (באנגלית) מילי מירן, דף שער בספרייה הלאומית מילי מירן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט) מילי פלוס גיטרה, מעריב, 26 ביולי 1979 התחלה טובה למילי, מעריב, 23 בנובמבר 1980 מילי מירן – איתן גפני מציג (1980) באתר סטריאו ומונו כתבה בעיתון תל אביב מ-2005 המילים לקוחות מתוך הפיוט "מנוחה ושמחה". ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
3:10 ליומה (2007)

3:10 ליומה (באנגלית: to Yuma ‏3:10) הוא מערבון מ-2007 שבוים על ידי ג'יימס מנגולד והופק על ידי קאת'י קונראד. בתפקידים הראשיים משחקים זוכי האוסקר ראסל קרואו וכריסטיאן בייל כלשצידם מופיעים לוגאן לרמן, פיטר פונדה, ובן פוסטר. הסרט הוא רימייק של סרט מ-1957 באותו שם ושניהם נעשו על פי סיפור קצר של אלמור לנארד. הצילום בוצע במספר אתרים בניו מקסיקו. בטקס פרסי האוסקר ה-80 היה הסרט מועמד לזכייה בפרס האוסקר בקטגוריית הפסקול המקורי ובקטגוריית הסאונד. דן אוונס (כריסטיאן בייל) חוואי מרושש שנעשה נכה במלחמת האזרחים, זקוק נואשות לכסף ועל כן, תמורת 200 דולרים הוא מצטרף לצוות שמוביל את הפושע בן ווייד (ראסל קרואו) לעיירה קונטנשן, שם הוא מיועד לעלות על הרכבת של 3:10 שתיקח אותו ליומה, אריזונה, שם יעמוד למשפט. במקביל, מנסה הכנופיה של ווייד בהובלת סגנו צ'ארלי פרינס (בן פוסטר), להתחקות אחר המסלול שבו יעבירו אותו לקונטנשן על מנת לשחררו. במהלך הדרך מצליח ווייד להרוג כמה ממלויו ובנו של אוונס, ויליאם (לוגן לרמן) מצטרף לצוות. קשר מיוחד נוצר בין ווייד הפושע הברוטלי לבין החוואי ישר הדרך ובנו התמים עדיין. ראסל קרואו – בן ווייד, פושע מפורסם, מנהיג חבורת שודדים כריסטיאן בייל – דן אוונס, חוואי נכה, ותיק מלחמת האזרחים לוגאן לרמן – ויליאם אוונס, בנו הבכור של דן בן פוסטר – צ'ארלי פרינס, סגנו הנאמן ללא סייג של ווייד פיטר פונדה – ביירון מקלרוי, סוכן מזדקן של חברת השמירה, מלווה את ווייד לקונטנשן דאלאס רוברטס – גרייסון בטרפילד, סוכן חברת הרכבות שיוזם את העברתו של ווייד לקונטנשן אלן טודיק – ד"ר פוטר גרטשן מול – אליס אוונס קווין דוראנד – טאקר לוק וילסון – זקה ג'וני ויטוורת' -דארדן אתר האינטרנט הרשמי של 3:10 ליומה 3:10 ליומה, ברשת החברתית פייסבוק "3:10 ליומה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "3:10 ליומה", באתר נטפליקס "3:10 ליומה", באתר AllMovie (באנגלית) "3:10 ליומה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "3:10 ליומה", באתר Box Office Mojo (באנגלית) "3:10 ליומה", באתר Metacritic (באנגלית) "3:10 ליומה", באתר אידיבי "3:10 ליומה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) 3:10 ליומה, ביקורת באתר עין הדג
שבויים בלבנון

שבויים בלבנון הוא ספר עיון מאת העיתונאי והפובליציסט עפר שלח, פרשן ערוץ 10 ומעריב אשר בעברו שימש כמפקד פלוגה בצנחנים במילואים ולחם במלחמת לבנון הראשונה, ויואב לימור, הפרשן הצבאי של ערוץ 1, העוסק במלחמת לבנון השנייה. הספר דן במלחמה בעיקר מזווית הראייה של מקבלי ההחלטות הבכירים שבצד הישראלי, ובהם ממשלת ישראל והמטה הכללי של צה"ל. אירועי המלחמה מתוארים בספר בעיקר מזווית זו, זולת מספר מהלכים בולטים, אותם ניתחו הכותבים ברמה יותר פרטנית ובהם קרב בינת ג'בייל, מבצע שינוי כיוון 11, מבצע משקל סגולי ומבצע חד וחלק. הספר בוחן כיצד התרחשה חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון בידי מחבלי חזבאללה, והאם ניתן היה למונעה. כמו כן מתאר הספר את מה שהמחברים מתארים ככשירות לקויה של צה"ל, אי מימוש התוכנית המבצעית ללחימה בחזבאללה, והזדמנויות שהוחמצו לסיום מהיר ומוצלח של המלחמה. הרקע שהוביל למלחמה והסיבות שהביאו לכישלון המקצועי שנחלו יחידות רבות של צה"ל נבחנים אף הם. הספר מתבסס על תחקירי צה"ל, פרוטוקולים של דיונים ומאות ראיונות עם שרים בממשלה, קצינים בכירים ומומחים מישראל ומחו"ל. הספר מתאר את הפיקוד העליון של הצבא כמי שהוכה בליקוי מאורות. לדברי המחברים, הרמטכ"ל, רב-אלוף דני חלוץ, כמעט שלא נועץ בכלל בפורום המטה הכללי ולא טרח לכנסו. לפי הספר, מוצב הפיקוד העליון לא הופעל, ובדיונים לא היה מי שהעז לצייר לנוכחים את המצב נכוחה. ראש אגף המבצעים האלוף גדי איזנקוט, בעברו מפקד חטיבת גולני אשר שירת שנים ארוכות בלבנון, מצטייר מן הספר כאחד האלופים הבודדים במטה הכללי שהעזו לחלוק על הרמטכ"ל חלוץ, ועל המהלכים שהציע. ראייתו המפוכחת גרסה כי אין להגיב בלבנון מתוך כעס וכי יש לתקוף תשתיות לבנוניות ולהפעיל את תוכנית 'שוברת הקרח' שכללה תקיפה נרחבת של יעדי חזבאללה בלבנון. הספר סוקר בין השאר את התחקירים שביצע צה"ל לאחר המלחמה, ובהם התחקיר שביצע האלוף במילואים יורם יאיר לעוצבת הגליל, והדו"ח שהגיש האלוף במילואים עמירם לוין בנוגע לתפיסת ההפעלה של צה"ל במלחמה. הפרשן הצבאי רון בן ישי מתח ביקורת על הספר וטען כי הוא מכיל מידע סודי שחשיפתו סייעה לחזבאללה. הספר "שבויים בלבנון", באתר "סימניה" אורי בר-יוסף, שעתם המביכה ביותר, באתר הארץ, 25 באפריל 2007. דף הספר באתר "טקסט" סקירה ביד לשריון אוהד גרינוולד‏, ”פרשנים כאן לא מבינים טלוויזיה”, באתר וואלה, 27 ביולי 2010. גל פרל, מהו היעד? מהי המשימה? מיהו האויב? ומה אנחנו צריכים לעשות במקרה של חתונת אמת?, הבלוג על הכוונת, ‏ 27 ביוני 2013. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 191. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמודים 179-181. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמודים 248-263. עפר שלח, ספרו החדש של דן חלוץ - מפגן של חולשה, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2010. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 179. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 400. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 42. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 237. עפר שלח, יואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה (עורך: איתי כץ), תל אביב: משכל, 2007, עמוד 198. לי-אור אברבך, מתכוננים למלחמה, באתר nrg‏, 29 בנובמבר 2007.
ג'ף למיר

ג'ף למיר (באנגלית: Jeff Lemire; נולד ב-21 במרץ 1976), הוא אמן וכותב קומיקס קנדי. הוא חיבר בין השאר את טרילוגיית Essex County וכן את The Underwater Welder, סוויט טות' ו-The Nobody. למיר ידוע בכתיבה בעלת אווירה עגמומית ומאפיינים אנושיים וקודרים. אווירה עצובה זו, מגובה פעמים רבות באיורים משורבטים חסרי תחכום, לעיתים בקווים גסים שהולמים את העלילה. למיר מצייר את רוב יצירותיו בשחור לבן. מתגורר בטורונטו, נשוי ואב לבן. למיר נולד וגדל בעיירה כפרית קטנה במחוז אסקס, אונטריו בסמיכות לאגם Saint Clair. בתחילה למד קולנוע, אבל לבסוף בחר בקומיקס כשהבין שבימוי סרטים לא התאים לאופיו המתבודד. אחרי שהוציא באופן פרטי בהוצאת Ashtray Press את Lost Dogs אשר זיכה אותו בפרס Xeric ב-2005 התחיל להוציא למיר את יצירותיו ב-Top Shelf Productions. בין 2008 ל-2009 הוא הוציא את טרילוגיית Essex County בהוצאה זו. הטרילוגיה הייתה מועמדת לפרס אייזנר ולפרס Harvey. בהמשך הקריירה שלו החל למיר לכתוב רצועת מדע בדיוני בשם Fortress ברבעון UR Magazine. ב-2009 ורטיגו פרסמו את יצירתו של למיר The Nobody, סיפור בשני צבעים אודות זהות, פחד ופרנויה בקהילה קטנה. באותה שנה המשיך את הקריירה שלו בוורטיגו בשעה שהתחיל להוציא סדרה חודשית בשם Sweet Tooth בניגוד לסגנונו טרם סדרה זו, סדרה זו צוירה בצבעים מלאים. אחרי כתיבת סדרה זו, החל למיר לכתוב במסגרת יקום DC. הקומיקס הראשון שכתב במסגרת זו היה החוברת החד פעמית היום הבהיר ביותר עם הדמות של Atom. את החוברת צייר האומן הטורקי Mahmud Asrar והיא נועדה לשמש כקרש קפיצה לדמות על מנת שיכנס למכלול Adventure Comics. למיר גם השיק מחדש את סדרת Superboy בשיתוף הדמות של Conner Kent. במסגרת עלילת Flashpoint הוא כתב את פרנקנשטיין (דמות של DC) ומיני סדרה בשם Creature of the unknown שנכללת בתוך Creature Commandos. במסגרת האיפוס מחדש של יקום DC ב-2011 הוא כתב את הסדרה הרצה של Animal Man. כמו כן כתב את Frankenstein, Agent of S.H.A.D.E. The Complete Essex County (כריכה קשה, 512 עמודים, 2009, כולל בתוכו את Tales from the Farm. Ghost Storis ואת The Essex County Boxing Club The Sad and Lonely Life of Eddie Elephant Ears: A Tale from Essex County (w/a, one-shot, 2008) The Country Nurse (w/a, graphic novel, tpb, 128 pages, 2008, ISBN 1-891830-95-3) Awesome 2: Awesomer: "The Horseless Rider" (w/a, anthology graphic novel, tpb, 200 pages, 2009, ISBN 1-60309-039-8) The Underwater Welder, נובלה גרפית, 224 עמודים, 2012, ISBN 1-6030-9074-6 The Nobody נובלה גרפית בכריכה קשה. 144 עמודים, 2009. ISBN 1-4012-2080-0 Sweet Tooth סדרה 2009–2012 נאספה בחמישה אוגדנים: ''Out of the Deep Woods מאגדת את חלקים 1-5, 128 עמודים, 2010 ISBN 1-4012-2696-5 In Captivity מאגדת את חלקים 6-11, 144 עמודים, 2010, ISBN 1-4012-2854-2 Animal Armies מאגדת את חלקים #12-17, 144 pages, 2011, ISBN 1-4012-3170-5 Endangered Species מאגדת את חלקים #18-25, tpb, 176 עמודים, 2012, ISBN 1-4012-3361-9) Unnatural Habit מאגדת את חלקים #26-32,, 160 עמודים, 2012, ISBN 1-4012-3723-1 House of Mystery #18: "The Tale of Brutus the Bold" (a, with Matthew Sturges, 2009) collected in מדיה וקבצים בנושא ג'ף למיר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ג'ף למיר (באנגלית) ג'ף למיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ג'ף למיר, ברשת החברתית אינסטגרם ג'ף למיר, ברשת החברתית Goodreads
קוובנז'ניי ווליס

קְווָבֶנְזֵ'נֵיי ווֹלִיס (באנגלית: Quvenzhané Wallis; נולדה ב-28 באוגוסט 2003) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. בשנת 2012, היא כיכבה בתור האשפאפי בסרט הדרמה "חיות הדרום הפראי", עליו הייתה מועמדת לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, והפכה ווליס בת ה-9 לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר, כמו גם לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס. היא כיכבה בתור אנני בנט בעיבוד של המחזמר "אנני" ב-2014, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט - קומדיה או מחזמר. ווליס נולדה בעיר הוּמָה (אנ') שבלואיזיאנה לקולינדריה (לבית ג'קסון), מורה ולוונג'י ווליס האב, נהג משאית. יש לה שלושה אחים גדולים; אחות ושני אחים. כשהייתה בת חמש שיקרה ווליס לגבי גילה כדי לקבל את התפקיד הראשי של הילדה האשפאפי בסרט "חיות הדרום הפראי", משום שהתפקיד הוגבל להיות מגיל שש. היא שבתה את ליבו של במאי הסרט בן זייטלין, וגברה על כ-4,000 ילדות שהתמודדו על התפקיד. ווליס זכתה להצלחה מסחררת על הופעתה, ובשנת 2013 עשתה היסטוריה כאשר הועמדה על ידי חברי האקדמיה האמריקאית לקולנוע לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. ווליס בת ה-9 הייתה לשחקנית הצעירה ביותר בהיסטוריה שזכתה למועמדות לפרס אוסקר, לשחקנית הילדה האפרו-אמריקאית הראשונה שהייתה מועמדת לפרס זה, וכן לשחקנית הראשונה ילידת המאה ה-21 שהייתה מועמדת לפרס. ווליס שיחקה גם בתפקיד הילדה מרגרט נורת'אפ בסרט "12 שנים של עבדות". בשנת 2014 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אנני" - גרסה מחודשת לסרט "אנני" משנת 1982, לצד השחקנים קמרון דיאז, בובי קנאבלי, רוז ביירן, וג'יימי פוקס. באותה שנה דיבבה בסרט האנימציה "הנביא", המבוסס על הספר "הנביא" שכתב ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן. בשנת 2016 דיבבה בסרט המצויר "טרולים". בשנת 2019 החלה לגלם את דמותה של קיירה בסדרת הטלוויזיה "שחור-כזה", בעונתה השישית שעלתה בספטמבר. בשנת 2021 החלה ווליס לגלם את קריסטל ג'ארט, דמות מרכזית בסדרה הדרמה "Swagger" מבית אפל TV פלוס. בשנת 2017 פרסמה ווליס את ספרה הראשון; "A Night Out with Mama". ב-19 ביוני 2018 הוציאה את ספרה השני: "Shai & Emmie Star in Break an Egg!"; ב-9 באוקטובר 2018 הוציאה את הספר השני בסדרה "Shai & Emmie Star in Dancy Pants!", וב-15 בינואר 2019 שחררה את השלישי בסדרה: "Shai & Emmie Star in To the Rescue!"; כולם יצאו תחת הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטר. מדיה וקבצים בנושא קוובנז'ניי ווליס בוויקישיתוף קוובנז'ניי ווליס, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קוובנז'ניי ווליס, ברשת החברתית אינסטגרם קוובנז'ניי ווליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) קוובנז'ניי ווליס, באתר AllMovie (באנגלית) קוובנז'ניי ווליס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) קוובנז'ניי ווליס, באתר Box Office Mojo (באנגלית) קוובנז'ניי ווליס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קוובנז'ניי ווליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) קוובנז'ניי ווליס, באתר Discogs (באנגלית) איך הוגים קוובנז'ניי ווליס, סרטון באתר יוטיוב
In Haze of Time

In Haze of Time הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, טרספאס. האלבום יצא בשנת 2002. האלבום הוקלט והופק על ידי מנהיג וקלידן הלהקה, גיל שטיין. האלבום כולו הוקלט בביתו של שטיין, ללא עזרת חברת תקליטים מקצועית. לאחר ההקלטה, האלבום נצרב ונשלח באינטרנט לכל מיני חברות תקליטים בעולם. הלהקה קיבלה הצעות רבות מחברות תקליטים רבות ברחבי העולם כמו קרניום (Cranium Music) בניו זילנד, פרוגרס רקורדס בשוודיה, קודה רקורדז בפלורידה, יוניקורן רקורדז בקנדה, ולייבל אמריקני ששמו קינזיס קישרו את הלהקה לחברת מיוזיאה (Musea) הצרפתית. לבסוף מיוזיאה נבחרה להוציא את האלבום. האלבום זכה להצלחה לא רעה ובאינטרנט נכתבו עליו ביקורות טובות. הסגנון המוזיקלי באלבום, מתאפיין באלתורי ג'אז פיוז'ן לצד לחנים קלאסיים. רבים אומרים שהסגנון מזכיר באופן מפתיע את אמרסון, לייק ופאלמר. באלבום מנגנים שטיין על קלידים, חלילית וגיטרה, רועי בר טור מנגן על גיטרת בס, וגבי וויסמן על התופים. האלבום מכיל 7 קטעים שמתוכם 3 קטעים אינסטרומנטליים, וארבעה קטעים ליריים. Creatures of the Night - 8:27 In Haze of Time - 6:53 Gate 15 - 7:17 City Lights - 5:09 Orpheus Suite - 5:41 Troya - 5:23 The Mad House Blues - 5:17 מידע על האלבום In Haze of Time באתר MusicBrainz האלבום In Haze of Time באתר Discogs
תוכנית הדגל הכחול

תוכנית הדגל הכחול מעניקה לחופי רחצה ולמרינות, העומדים בתנאי התוכנית, תו איכות סביבתי בינלאומי - הדגל הכחול. התוכנית נוסדה בצרפת ב-1985, הורחבה לעשר מדינות באירופה ב-1987, ופועלת ביבשות אחרות מאז 2001. עד 2013 זכו בדגל כ-3,850 אתרים ב-46 מדינות. התוכנית היא וולונטרית, ומופעלת על ידי הקרן לחינוך סביבתי (FEE‏ - Foundation for Environmental Education), ארגון לא-ממשלתי וללא כוונת רווח, אשר מקדם פיתוח בר קיימא באמצעות חינוך סביבתי. תוכנית הדגל הכחול בישראל מופעלת על ידי עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל. חוף מקבל את הדגל הכחול אחרי שהוכיח כי הוא עומד בתקן הבינלאומי של התוכנית. הדגל ניתן לשנה אחת, וכל שנה יש לחדשו. כל חוף נבחן על ידי ועדה לאומית, שחבריה הם נציגים של משרדי ממשלה שונים, ארגוני מצילים וגורמים ירוקים. המלצותיה מועברות לוועדה בינלאומית במטה הקרן בקופנהגן, המוסמכת להעניק לחוף או למרינה את הדגל הכחול. חינוך סביבתי ומידע החוף יציע פעילויות חינוכיות סביבתיות לקהילה שבקרבתו. החוף יפרסם מידע על המערכות האקולוגיות שבו. החוף יפרסם מידע על השירותים הניתנים בחוף. החוף יפרסם כללי התנהגות בחוף. איכות המים על החוף לעמוד בדרישות לאיכות מי הרחצה הן בפרמטרים כימיים והן בפרמטרים פיזיקליים. על החוף לעמוד בדרישות תדירות דגימת המים, כל שלושים יום, לפחות חמש דגימות לעונה. ניהול סביבתי איסוף אשפה. מיחזור אשפה. אכיפת איסור כניסת רכבים לחוף. איסור לינה שאינה מותרת בחוף. בקרה ואכיפה של כניסת בעלי חיים לחוף. בטיחות ושירותים תחזוקה שוטפת ונאותה של מתקני החוף. מספר מצילים ואביזרי הצלה נאותים. תוכנית פעולה מוכנה למקרה של זיהום חמור. אכיפה נגישות לנכים (לפחות בחוף אחד לכל רשות). מי שתייה זמינים ונקיים. עמותת אקואושן (EcoOcean) מייצגת בישראל את ארגון FEE. במהלך עונת הרחצה 2012, נערכה עונת הפיילוט להפעלת התוכנית בישראל. בשנת 2015 הורחבה התוכנית לשני חופים בתל אביב, שמונה חופים בנתניה, שבעה חופים באשדוד, חוף אחד בחיפה, שני חופים באילת, שני חופים בראשון לציון, חוף אחד בכנרת (חוף חוקוק הצפוני), שני חופים בהרצליה ובנוסף להם גם המרינות בתל אביב בהרצליה ובאילת. אלה קיבלו את הדגל עד אפריל 2016. מדיה וקבצים בנושא תוכנית הדגל הכחול בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית הדגל הכחול אתר עמותת EcoOcean, מפעילת התוכנית בישראל אתר עמותת FEE הבינלאומית מסמך הקריטריונים (52 עמודים) באתר עמותת אקו-אושן משה גלעד, חוף טוב הכל טוב, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2011 שירי דובר, ‏חלום כחול: מירוץ החופים בישראל לתקן בינ"ל לאיכות, באתר גלובס, 31 ביולי 2012 משה גלעד, חופי ישראל עולים על המפה הבינלאומית, באתר הארץ, 11 במאי 2013
ברוזה ארנה

ברוזה ארנה (בגרמנית: Brose Arena) הוא מתקן ספורט רב-תכליתי שנבנה בשנת 2001 בעיר במברג שבמדינת בוואריה, גרמניה, והוא נחשב לשלישי בגודלו בבוואריה אחרי ההיכל האולימפי של מינכן ונירנברג ארנה (גר'). לאולם קיבולת מושבים של 6,249 איש במשחקי כדורסל והוא משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המקומית ברוזה באסקט, המשחקת בבונדסליגה וביורוליג. במברג היא קבוצת כדורסל מובילה בגרמניה – בעונת 2013/2012 זכתה באליפות רביעית ברציפות, ובסך הכל באמתחתה 8 אליפויות (כולל העונה 2016/2015). המתקן משמש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורסל, כדורעף, טניס, וכו'; וכן כאולם הקונצרטים. בעונת 2010/2009 שיחק בו מועדון הכדורעף פרנקן במסגרת הבונדסליגה. ב-10–12 בפברואר 2012, אירחה הארנה את משחקי גביע דייוויס של נבחרת גרמניה נגד נבחרת גביע דייוויס של ארגנטינה (נסתיים 1:4 לטובת האורחים). לאולם הקונצרטים קיבולת מושבים של 8,000 איש. בנוסף אוניברסיטת במברג מקיימת במתקן בחינות. בשמה הנוכחי נקראת מאז 1 באוקטובר 2013 על שם ספקית הרכיבים לתעשיית הרכב "Brose Fahrzeugteile". בתוך כך שופרה האקוסטיקה, הותקן מסך קובייה חדש עם טכנולוגיית LED חדישה והוחלפו המושבים. ברוזה ארנה מבפנים ברוזה ארנה מבחוץ מדיה וקבצים בנושא ברוזה ארנה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ברוזה ארנה (בגרמנית) ברוזה ארנה, ברשת החברתית פייסבוק Brose Bamberg with first win in Euroleague 2016/2017 (באתר הקבוצה). ברוזה באסקט, באתר הרשמי של היורוליג. גרמניה-ארגנטינה, באתר גביע דייוויס.(הקישור אינו פעיל, 14 בינואר 2017) ראו למשל הקונצרט של הזמרת הנורווגית קייט הבנביק שהתקיים באולם (אז נקרא "יאקו ארנה") ב-29 במאי 2010, באתר Reverbnation.