אואוגנזה

אוֹאוֹגֵנֵזָה (באנגלית: Oogenesis, לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: הִתְפַּתְּחוּת הַבֵּיצִית) היא תהליך יצירת תא הביצית. ראשית תהליך האואוגנזה בשבוע החמישי של חיי העוברה, ובו נודדים תאים אל עבר השחלות המיועדות (בשלב התהוות השחלות). בשבוע התשיעי מתפתחים זקיקים מוקדמים (premordial follicies) מסביב לאואוגוניום, התא ראשוני שממנו מתפתחת הביצית. השליש הראשון של ההיריון מתאפיין בחלוקות מיטוטיות רבות של האואוגוניום. בשליש השני חלה היפרטרופיה (גדילה) של התאים האואוגוניומים לאואוציטים ראשונים בעלי 2n כרומוזומים, כאשר 2n מסמל דיפלואידיות ובאדם מדובר ב-46 כרומוזומים. ההיפרטרופיה מתרחשת בתוך הזקיקים הראשוניים. בשליש שלישי האואוציטים הראשונים נכנסים לשלב המיוזה הראשונה ונעצרים בשלב הפרופאזה הראשונה עד לבגרות המינית בגוף הנערה המתבגרת. בזמן הלידה כל שחלה של תינוקת מכילה מאות אלפי זקיקים. ערך מורחב – המחזור החודשי תהליך האואוגנזה שנעצר בשלב הפרופאזה הראשונה בסוף התפתחות העובר ממשיך להתפתח בתחילת הבגרות המינית. בשלב זה מופרש ההורמון GnRH מההיפותלמוס, שמעורר הפרשת שני הורמונים: הורמון מחלמן (LH) ו-הורמון מגרה זקיק (FSH) מההיפופיזה הקדמית. המחזור החודשי הוא כ-28 ימים, כשהיום הראשון מסמל את תחילת דימום המחזור. תהליך האואוגנזה ממשיך כחמישים שנה ומתרחש כל חודש. מלבד התלות ההורמונלית, התהליך תלוי בשגשוג הזקיק השחלתי, בביוץ ובהפריה. מרגע עירור זקיקים בשחלה, הזקיק מחדש את התפתחותו מסביב לאואוציט הראשוני. תהליך השגשוג מתחיל ביום הרביעי למחזור החודשי ומסתיים בסוף היום ה-12. האואוציט הראשוני ממשיך את תהליך המיוזה הראשון שנפסק בשלב העוברות ומתחלק לשני תאים הפלואידים (עם מחצית הכרומוזומים). האואוציט מתחלק לשני תאים לא שווים בגודלם. לתא הביצית המיועד, שהוא אואוציט שניוני, הומולוגי והפלואידי, כמות ציטופלזמה גדולה יותר. התא האחר נקרא גופיף קוטבי ראשון והוא זניח בשל כמות הציטופלסמה המועטה שברשותו. האואוציט השניוני מתחיל בתהליך המיוזה השנייה, שבה יהפוך לתא רבייה בעל 23 כרומוזומים, במהלך או בסמוך לביוץ. בביוץ התא פוקע מהזקיק אל מחוץ לשחלה ונע אל תוך החצוצרה. במהלך שלב זה, השלב הלוטאלי, שארית הזקיק (הגופיף הצהוב) מאותתת לדופנות רירית הרחם לשגשג עד ליציאת הביצית מהרחם בווסת. אחרת, בהפריה, השלב הלוטאלי יימשך עד ליצירת חלופה הורמונלית בדמות השליה. במיוזה השנייה התא אמור לעבור תהליך הפחתה מ-23 זוגות הומולוגים (כרומוזומים) ל-23 כרומוזומים בודדים, אך התהליך נעצר שוב, הפעם בשלב המטפאזה השנייה. בשלב זה התא הוא הפלואידי. התהליך המיוטי השני ויצירת תא הביצית יושלמו אך ורק לאחר הפריית האואוציט השני, זאת אומרת, לאחר שתא זרע יפרה את הביצית. גם בסוף שלב זה, האואוציט יגדיל את כמות הציטופלזמה על חשבון גופיף קוטבי. בחלק הראשון של ההפריה, הנקרא תגובה אקרוזומלית, תא זרע לאחר הבשלה נקשר אל החלבון חלבון קושר זרע של האזור השקוף מספר 3 (Zona pellucida sperm-binding protein 3) בכתר הזוהר (corona radiata). הקישור קושר את תא הזרע ומשחרר אנזימים הידרוליטיים מהאקרוזום. האנזימים מפרקים את הקשרים באזור השקוף (Zona pellucida) של קרום תא הביצית. תא הזרע הראשון שנקשר אל הקולטן ZP3 מכניס את הגרעין אל תוך הביצה. כתגובה לכניסת הגרעין אל האואוציט באנדוציטוזה, מתרחשת התגובה הקורטיקלית שבה נוצרת חסימה איטית בפני תאי הזרע האחרים על ידי הפרשת גרנולות קורטיקליות ויצירת מעטפת הפריה קשיחה. תאים שהגיעו באיחור לא יוכלו להיקשר ובזה תמה דרכם. אם באותו חלקיק שנייה נגעו שני תאי זרע, נוצרת הפריה עם שלושה גרעינים שלא תצלח. להפריה טטרפלואידית או טריפלואידית ומעלה אין משמעות אבולוציונית. כעבור כ-5 שעות מכניסת תא הזרע האואוציט משלים מיוזה שנייה והופך לתא ביצית. שני הגרעינים ההפלואידים מתאחדים לגרעין דיפלואידי אחד ליצירת הזיגוטה. לאחר כ-16 שעות הזיגוטה מוכנה למיטוזה הראשונה. זקיק שחלתי ספרמטוגנזה אואוגנזה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) E.M. Maine, Brenner's Encyclopedia of Genetics (Second Edition) (עמ' Pages 168–170), Syracuse University, Syracuse, NY, USA, ‏2013 Gregory F. Erickson, Treatment of the Postmenopausal Woman (Third Edition) (עמ' Pages 49–66), Chapter 4 – Basic biology: Ovarian anatomy and physiology, ‏2007 מילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית