laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
תורת התורים

תורת התורים היא תורה מתמטית העוסקת בתורי המתנה באמצעות מודל תורים, ונחשבת לענף בחקר הביצועים. התורה כוללת מידול מתמטי של מספר תהליכים קשורים, כמו הגעה לסוף התור, המתנה בתור, ושירות בתחילת התור על ידי נותן השירות (למשל, השרת). תורת התורים מאפשרת חישוב של מספר מדדי ביצועים כמו זמן המתנה ממוצע בתור, זמן המתנה משוער, זמן המתנה מקסימלי, והסבירות של התור להגיע למצב מסוים כמו תור ריק, תור מלא, זמן המתנה גבוה במיוחד וכו'. המחקר בתחום עושה שימוש נרחב בסטטיסטיקה. תורת התורים מיוחסת לחקר הביצועים, מכיוון שנעשה בה שימוש נרחב בקבלת החלטות עסקיות, על מנת לייעל את כמות המשאבים שצריך להקצות בתהליכים הכוללים תורים. לדוגמה, כמה טלפנים וטלפניות יש להציב בכל משמרת במוקד תמיכה, כדי שלקוחות לא ימתינו למענה יותר משתי דקות, אך גם לא יהיו נותני שירות מחוסרי תעסוקה בזמן המשמרת (כדי למנוע בזבוז כספים של המעסיק). את תוצאות המחקר בתחום ניתן ליישם בקשת רחבה מאוד של תחומים: עסקים, מסחר, תעשייה, הנדסה ומחשבים. יישומים רבים של התורה ניתן לראות בתחומי המחשב, התקשורת והתחבורה, לרבות בנתבים (בהם הלקוחות הם חבילות מידע והשירות הוא ניתוב ברשת), מערכות הפעלה (בהן הלקוחות הן לרוב תהליכים ותהליכונים והשירות הוא לדוגמה הקצאת זמן מעבד), מערכות טלפוניה ועוד. הבעיות המוקדמות ביותר שנחקרו בתורת התורים היו אלה של עומס תנועה בטלפון. החוקר החלוץ היה המתמטיקאי הדני אגנר קרארוף ארלנג, אשר ב-1909 פרסם מאמר בשם "תורת ההסתברויות והשיחות טלפוניות". העבודה על יישום התיאוריה לטלפוניה נמשכה לאחר ארלנג. בשנת 1927, E. C. Molina פרסם את מאמרו "יישום תורת ההסתברות לבעיות התנעה טלפונית", ואחריו שנה לאחר מכן ספרו של תורנטון קרלה פריי Probability and Its Engineering Uses, שהרחיב חלק ניכר מעבודתו הקודמת של ארלנג. בתחילת שנות ה-30, פליקס פולאצ'ק עשה עוד כמה עבודות חלוציות בנושא קלט פואסון, פלט שרירותי ובעיות חד ומרובה ערוצים. עבודה נוספת נעשתה באותה תקופה ברוסיה על ידי קולמוגורוב ואלכסנדר חינצ'ין, בצרפת על ידי Crommelin, ובשוודיה על ידי פאלם. העבודה בתורת התורים תפסה תאוצה די לאט בימיה הראשונים, אך הואצה בשנות ה-50, ומאז הייתה עבודה רבה בתחום. דיסציפלינת תור קובעת את הסדר בה נותן שירות יספק שירות ללקוחות הממתינים ואת חלוקת המשאבים בין הלקוחות. דוגמאות אפשריות: נכנס ראשון יוצא ראשון – לקוחות מקבלים שירות בזה אחר זה, לפי סדר הגעתם. נכנס אחרון יוצא ראשון – הלקוח האחרון שמגיע מקבל שירות ראשון. בגישה זו ייתכן מצב היפותטי בו אדם ממתין לשירות ולעולם לא יקבל אותו. במדעי המחשב, מצב זה נקרא הרעבה. תעדוף – מתן עדיפות ללקוחות מסוימים, על מנת להבטיח עבורם זמן המתנה נמוך יותר. תור (סדר) התפלגות פואסון חוק ליטל מדיה וקבצים בנושא תורת התורים בוויקישיתוף תורת התורים, באתר MathWorld (באנגלית) תורת התורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) תורת התורים, דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קטלנית (אמצעי לחימה)

קטלנית (שם רשמי באנגלית: Samson Remote Controlled Weapon Station) היא עמדת כלי ירייה המותקנת על כלי רכב צבאיים או רכב קרבי משוריין ונשלטת מבפנים. הקטלנית פותחה ומיוצרת על ידי חברת "רפאל - מערכות לחימה מתקדמות" הישראלית. הקטלנית כוללת כלי ירייה המתופעל על ידי העמדה, ומערכת ראייה וכוונות יום או לילה. הקטלנית נשלטת מתוך כלי הרכב עליו היא מותקנת ובכך מונעת חשיפה של החיילים המתפעלים את כלי הירייה לאש אויב. הקטלנית נחשבת למערכת נשק מדויקת ובעלת כוח אש רב. הקטלנית חמושה לרוב במקלע כבד (מק"כ) מדגם M2 בראונינג 0.5 אינץ' אך ניתן לחמש אותה גם במקלעים אחרים דוגמת מאג 7.62 מ"מ או מקל"ר 40 מ"מ ואף בנשק קל מסוג M-16. ישנה גם גרסה כבדה יותר של הקטלנית המצוידת בתותח אוטומטי בקליבר של 20 מ"מ עד 30 מ"מ ואף בטילי נ"ט. ב-2011 החלה זרוע היבשה של צה"ל בשדרוג עמדות הקטלנית המותקנות על גבי נגמ"שי הנמ"ר. השדרוגים כוללים עמדת שליטה נוחה יותר, מד טווח לייזר (מט"ל) והוספת אפשרות לירי תוך כדי תנועה. לקטלנית יש גם גרסה ימית, הנקראת "מיני טייפון". בדומה לקטלנית, מערכת המיני טייפון מותקנת על כלי שיט במדינות רבות. בחיל הים הישראלי, מערכת המיני טייפון מותקנת בחלק מכלי הבט"ש מסוג דבור ודבורה, כשהיא חמושה במקלע כבד (מק"כ) מדגם M2 בראונינג. לקטלנית קדמה עמדת מאג רפא"ל (OWS) שהורכבה ממקלע מאג שנשלט מתוך הנגמ"ש. ישראל צה"ל: רכש 150 עמדות המותקנות על גבי נגמ"ש מרכבה (נמ"ר), חלק מנגמ"שי האכזרית, חלק מנגמ"שי הפומ"ה, נמ"ר הנדסי ואף על HMMWV (האמר). העמדה מותקנת גם על גבי האוונגרד (כלי רכב בלתי מאויש). בהמשך רכש צה"ל עוד מספר גדול של עמדות קטלנית עבור נגמ"שי הנמ"ר ההנדסי, נמ"ר חי"ר והאיתן. ארצות הברית הכוחות המיוחדים של חיל הים האמריקאי: 100 עמדות. קנדה קנדה: 118 עמדות. הממלכה המאוחדת צבא הממלכה המאוחדת (בריטניה): 335 עמדות (ב-50 מיליון דולר) עבור שריונית "אלוויס". טורקיה צבא טורקיה, על שריונית אוטוקאר קוברה. ספרד ספרד: על שריונית RG-31 ניאלה. קרואטיה קרואטיה: על טנק M-84D. אזרבייג'ן אזרבייג'ן קולומביה קולומביה: על הרכבים המשוריינים LAV III קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית ליטא ליטא: העמדה מותקנת על 88 רכבי קרב גרמנים לחיל הרגלים עם תותחי 30 מ"מ תוצרת רפאל וטילי הנ"ט ספייק LR. טייפון - עמדת נשק דומה של רפא"ל לכלי שיט דרקונית (אמצעי לחימה) - עמדת נשק לרק"מ מתחרה תוצרת אלביט מערכות מדיה וקבצים בנושא קטלנית בוויקישיתוף מערכות נשק הנשלטות מתוך הכלי, באתר רפא"ל אמנון ברזילי, הקטלנית והספיידר הוציאו את רפאל מהבוץ, באתר הארץ, 28 ביוני 2004 הקטלנית, בערוץ חיל החימוש ביוטיוב עידן סונסינו, אתר צה"ל, זרוע היבשה משדרגת את מערכת "קטלנית" המותקנת על הנמ"רים, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 15 בדצמבר 2011
1774

שנת 1774 היא השנה ה-74 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1774 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 13 ביוני – רוד איילנד היא המושבה הבריטית הראשונה שאוסרת על יבוא עבדים 21 ביולי – נחתם הסכם קוצ'וק קאינרג'ה שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) 1 באוגוסט – גילוי היסוד חמצן 5 בספטמבר – הקונגרס היבשתי הראשון של ארצות הברית מתכנס בפילדלפיה שבפנסילבניה 11 באוקטובר – ג'יימס קוק מגלה את האי נורפוק 17 בפברואר – רפאל פיל, צייר טבע דומם אמריקאי (נפטר ב-1825) 16 במרץ – מתיו פלינדרס, איש הצי המלכותי הבריטי (נפטר ב-1814) 21 ביוני – דניאל טומפקינס, סגן נשיא ארצות הברית ומושל מדינת ניו יורק (נפטר ב-1825) 28 באוגוסט – אליזבת אן סיטון, נזירה ומחנכת אמריקאית, האמריקאית הראשונה לעבור קנוניזציה בכנסייה הקתולית (נפטרה ב-1821) 5 בספטמבר – קספר דויד פרידריך, צייר גרמני (נפטר ב-1840ׂ) 4 באפריל – אוליבר גולדסמית', סופר ורופא אירי (נולד ב-1730) 10 במאי – לואי החמישה עשר מלך צרפת (נולד ב-1710) 25 באוגוסט – ניקולו יומלי, מלחין איטלקי (נולד ב-1714) 2 בדצמבר – יוהאן פרידריך אגריקולה, מלחין ונגן עוגב גרמני (נולד ב-1720) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1774 התחילה ביום כ"ט בטבת ה'תקל"ד (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-י"ח בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1774 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1774‎ נפטרים ב-1774‎ מדיה וקבצים בנושא 1774 בוויקישיתוף
כנסיית יוחנן הקדוש (עכו)

כנסיית יוחנן הקדוש בעכו היא כנסייה פרנציסקנית קטנה בדרום-מערב עכו הבנויה על חומת עכו העתיקה. אחיזת הפרנציסקנים בעיר התחדשה ב-1620, 329 שנים לאחר כיבוש עכו בידי הממלוכים ב-1291. תחילה הקימו חברי המסדר קפלה ואכסניית צליינים בחאן אל-פראנג'. ב-1737 החלה הקמתה של כנסייה המוקדשת ליוחנן המטביל והניצבת על החומה הדרומית, בין הקטע המכונה "הנמל הפיזאני" ממזרח לבין בורג' סנג'אק והמגדלור ממערב. הפרנציסקנים מאמינים כי הכנסייה ניצבת במקום בו שכנה ככל הנראה כנסיית אנדראס הקדוש בתקופה הצלבנית. הבנייה הסתיימה ב-1739, והמבנה שופץ מספר פעמים, אך ננטש ב-1929. עבודות לחידושו החלו ב-1947 אך נקטעו בעת מלחמת העצמאות, עת שימש כמקום מקלט לפליטים, ואף נפגע מאש צה"ל. הכנסייה שופצה לאחר המלחמה ונפתחה מחדש ב-4 באפריל 1950, אך ב-1955 הפכה למתנ"ס ולשבט צופים. בשנת 1978 שוב שופץ המבנה, וב-1979 הותקן בו פעמון והוא החל לשמש שוב ככנסייה. ב-1985 נסגרה הכנסייה בשל סכסוכי שכנים ומעשי ונדליזם, והקהילה עברה להתפלל בקפלת פרנציסקוס הקדוש במנזר הפרנציסקני מהמאה ה-18 השוכן ליד חאן אל-פראנג'. החל מאמצע שנות ה-90 שופץ המבנה שוב באופן מקיף, והכנסייה קודשה ונחנכה ב-8 באפריל 2000. הכנסייה משמשת את הקהילה הלטינית-קתולית בעכו. הכנסייה פונה דרומה לכיוון הים, ובה ספינה בודדת המחולקת לאורכה לשלושה אגפים ברוחבים משתנים. תקרתה עשויה בצורת קמרון צולב, ועל גגה ניצב מגדל פעמונים קטן הנושא צריח מחודד אדום. בין יצירות האמנות בכנסייה נמנים קרוסיפיקס מעץ המתאר את צליבתו של דמיאנוס הקדוש, ושתי איקונות המתארות את טבילת ישו ואת עריפת ראשו של יוחנן המטביל. בשונה מהמקובל בכנסיות, ציר האורך של כנסיית יוחנן הקדוש בעכו פונה דרומה, ועל כן הועלתה הסברה כי המבנה היה ביסודו בית כנסת. על פי השערה זו, בית הכנסת נבנה על ידי סוחרים יהודים מפיזה, אשר רובע בני עירם בעכו שכן מזרחית לכנסייה. מדיה וקבצים בנושא כנסיית יוחנן הקדוש בוויקישיתוף אודות הכנסייה (איטלקית) חיים ויטו וולטירא, "אתרים היסטוריים יהודיים בפיסא וברובע הפיסאנים שבעכו", תורת חיים (בעריכת מנחם עמנואל הרטום), גיליון 120, תשמ"ח
פולכר קויטר

פולכר קויטר (בהולנדית: Volcher Coiter, לעיתים Coyter או Koyter;‏ 1534, חרונינגן – 2 ביוני 1576, בריין-לה-שאטו, אוב, צרפת) היה רופא הולנדי, אנטומאי שביסס את מחקרי האוסטאולוגיה ההשוואתית, והראשון שתיאר את דלקת קרום המוח. קויטר נולד בחרונינגן. למד באיטליה ובצרפת מפי אוליסה אלדרוואנדי (Aldrovandi), גבריאלה פלופיו (Falloppio), ברתולומאו אאוסטקיו וגיום רונדלה (Rondelet). בשנת 1569 התמנה לרופא העיר נירנברג, ובהמשך גויס לצבא ככירורג שטח של יוהאן קזימיר מזימרן. קויטר היה מהראשונים שיצרו מפתח מיון דיכוטומי. עבודותיו כללו מחקרים אנטומיים מפורטים על עופות, ועל מיון העופות בהתבסס על מבנה אנטומי ועל הרגלי מחיה. עם עבודותיו של קויטר נמנות Externarum et Internarum Principalium Humani Corporis Partium Tabulae וכן De Avium Sceletis et Praecipius Musculis. מדיה וקבצים בנושא פולכר קויטר בוויקישיתוף פולכר קויטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יאסוג'י מיאזאקי

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מיאזאקי. יאסוג'י מיאזאקי (ביפנית: 宮崎 康二; ‏15 באוקטובר 1916 - 30 בדצמבר 1989) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב. האלוף האולימפי הצעיר ביותר במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, בהיותו רק בן 15 שנים ועשרה חודשים. מיאזאקי נולד בקוסאי שבמחוז שיזוקה, יפן. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה מיאזאקי בשתי מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.2 שניות לפני בן ארצו טצוגו קוואישי (58.6 שניות) ואלברט שוורץ מארצות הברית (58.8 שניות). בגמר שחו שלושה שחיינים מיפן ושלושה שחיינים מארצות הברית. רק שחיין יפני אחד החמיץ גמר אולימפי בלוס אנג'לס. מדליסט הכסף מהאולימפיאדה הקודמת השחיין אישטוואן באראן מהונגריה, לפי הצילומים נראה שסיים במקום השני בחצי הגמר ולא רביעי כפי שקבעו השופטים ולכן לא שחה בגמר. בשלב המוקדמות קבע מיאזאקי שיא אולימפי חדש בתוצאה של 58.0 שניות. ב-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 8:58.4 דקות, לפני הרביעייה האמריקאית (9:10.5 דקות) והרביעייה ההונגרית (9:31.4 דקות). מיאזאקי כשחיין ראשון קבע שיא אולימפי חדש ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.1 דקות. קוואישי, שסיים שני אחרי מיאזאקי, שרת במלחמת העולם השנייה בצי הקיסרי היפני ונהרג ב-1945 במהלך קרב איוו ג'ימה, בגיל 33. הופעתם המוצלחת של מיאזאקי וחבריו למשלחת השחייה היפנית במשחקים האולימפיים, הביאה לידי ביטוי את השליטה היפנית בשחייה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עד למלחמת העולם השנייה. בשנת 1981 זכה מיאזאקי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. [1] מדיה וקבצים בנושא יאסוג'י מיאזאקי בוויקישיתוף יאסוג'י מיאזאקי, באתר olympedia.org
גרסת בטא

בטא (באנגלית: Beta) הוא כינוי לאחת מגרסאותיו של מוצר תוכנה הנמצא בפיתוח. הגרסה נקראת כך על פי האות השנייה באלפאבית היווני. בטא היא הגרסה שלאחר שיפור אב טיפוס בעקבות סדרת ניסויי פיילוט, היא השלב האחרון של ההכנה המקדימה בתהליך פיתוח מערכת או אפליקציה. גרסה בטא בשלה דיה להפצה לבודקים חיצוניים (אלו נקראים בודקי-בטא; באנגלית: beta testers), והיא מופצת לפני הפצת הגרסה הרשמית. מקור השם הוא במחזור החיים של פיתוח תוכנה: בשלב בדיקות התוכנה נערכות הבדיקות הראשוניות על גרסה ראשונה שנקראת "גרסת אלפא"; בדיקות אלו מבוצעות על ידי קבוצת המפתחים או קבוצת הבדיקות של הארגון. לאחר שלב זה (אך בטרם הפצת גרסה סופית ורשמית), מפיצים גרסת בטא אל קבוצת משתמשים גדולה (לרוב מחוץ לשורות הארגון) לשם בחינת התוכנה "בתנאי אמת". לאחר תיקון התקלות המתגלות בבדיקת הבטא, מופצת גרסה סופית (לרוב מסומנת כגרסה 1.0 – הגרסה הרשמית הראשונה של התוכנה). בגרסת בטא בדרך כלל כל מאפייני התוכנה כבר פותחו (Feature Complete) אך עדיין קיימים מספר באגים הידועים למפתחים. הגדרת השם בטא, בא להדגיש כי אף על פי שהגרסה יצאה לקהל רחב, יש לדעת כי עדיין אינה מושלמת ועל המשתמשים לקחת זאת בחשבון. גרסת הבטא עלולה לסבול מבעיות של מהירות ביצועים, אובדן מידע ותוכן ואף קריסות. משתמשי גרסת הבטא משמשים, הלכה למעשה, כבודקי תוכנה ״על רטוב״ והם מעודדים על ידי המפתחים לדווח על תקלות, כדי שיתוקנו לקראת שחרור הגרסה הרשמית. לגרסת בטא אין אורך חיים מוגדר – תוכנה יכולה להישאר בשלב הבטא מספר שנים, כאשר היא משמשת כבסיס ואליה מתווספות תכונות חדשות ושיפורים נעשים בה על בסיס קבוע, ללא הוצאה של גרסה סופית רשמית. בודקי בטא הם לקוחות אמיתיים אשר מוכנים ומתנדבים לבדוק את התוכנה בארגון שלהם, על מידע אמיתי. לרוב, בודקי בטא אינם משלמים מחיר מלא עבור השרות אותו הם בודקים או אפילו משתמשים בו בחינם, בתמורה למשוב שהם מספקים למפתחי התוכנה. גופים אשר משחררים גרסאות בטא של תוכנות ללקוחות מוסיפים לעיתים סעיף בתנאי השימוש אשר מבהיר כי הגרסה הנוכחית היא גרסת בטא ועל כן אינה מייצגת את הגרסה הסופית של המוצר, עלולה להכיל תקלות העלולות לגרום לכשלים כולל אובדן מידע. מהי גרסת בטא? הגדרה, המשמעות והפירוש של המילה!, באתר sheela.co.il גרסת הבטא – מה הם שלבי הפיתוח תוכנה?, באתר Web3D ערך זה הוא קצרמר בנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ולתר בותה

ולתר וילהלם גאורג בותֶה (בגרמנית: Walther Bothe‏; 8 בינואר 1891 – 8 בפברואר 1957) היה מדען גרעין וחתן פרס נובל גרמני. בותה נולד ב-8 בינואר 1891 באורניינבורג. בין השנים 1908–1912 למד באוניברסיטת הומבולדט, ובשנת 1913 הצטרף למעבדות הקרינה הרדיואקטיבית, שאך זה נפתחו, במכון הקיסרי לפיזיקה ומכניקה. בשנת 1914 השלים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור לפיזיקה. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני, ובמהלכה נפל בשבי הרוסים. בתקופה זו פגש את אשתו לעתיד, איתה התחתן עם חזרתו לגרמניה ב-1920. לאחר חזרתו מהשבי המשיך בעבודתו במעבדה, וחקר בין השאר קרינה קוסמית ודואליות גל-חלקיק. על מחקר זה הוענק לו בשנת 1954 פרס נובל לפיזיקה. בשנת 1925 התמנה לראש המעבדה, משרה בה החזיק עד 1930, אז נתמנה לראש אגף הפיזיקה באוניברסיטת גיסן. בשנת 1932 קיבל את תפקיד ראש "אגף הפיזיקה והרדיולוגיה" באוניברסיטת היידלברג. בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 ורדיפתו על ידי תנועת הפיזיקה הגרמנית, נאלץ לעזוב את תפקידו באוניברסיטת היידלברג ב-1934. אולם כדי להניאו מעזיבת גרמניה, הוא מונה לראש המכון לפיזיקה ב"מכון לחקר הרפואה על-שם הקיסר וילהלם" בהיידלברג, שם הוא תכנן ובנה ביחד עם וולפגנג גנטנר את הציקלוטרון הראשון בגרמניה. בשנת 1939, בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה, זומן בותה להצטרף לניסיון הגרמני לפתח נשק גרעיני, וכך הצטרף לחוג מדענים שכונה מועדון האורניום. משנת 1946 ועד מותו ב-1957 שימש בתפקידי הוראה באוניברסיטת היידלברג, ובשנת 1956 הצטרף לקבוצת מחקר של הועדה הגרמנית לאנרגיה גרעינית. מדיה וקבצים בנושא ולתר בותה בוויקישיתוף ולתר בותה, באתר פרס נובל (באנגלית) ולתר בותה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה ולתר בותה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ולתר בותה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
תיאודור הרצל (אוניית נוסעים)

א/ק תיאודור הרצל הייתה אוניית הנוסעים השלישית של חברת השיט הלאומית הישראלית צים ועד בניית האונייה שלום הייתה אוניית הדגל של החברה. האונייה נקראה על שמה של אוניית המעפילים "תיאודור הרצל", ועל שם חוזה המדינה תיאודור הרצל. את האונייה תכננו דורה גד ויחזקאל גד, בשיתוף האדריכלים אל מנספלד ומוניו גיתאי-וינרויב. בניית האונייה מומנה מכספי הסדר השילומים ונעשתה ב-1957 במספנות דויטשה וורפט (Deutsche Werft) בהמבורג. האונייה נרשמה בחיפה והובילה מטען, ונוסעים (עד 560 במספר) אותם שירתו כ-200 אנשי צוות. היו בה 57 תאים של מחלקה ראשונה ו-4 סוויטות מפוארות, 5 אולמות ציבוריים, בית כנסת, גן ילדים, קולנוע ובריכת שחיה. בהפלגתה הראשונה הפליגה מהמבורג ללונדון, משם לחיפה. בהגיעה ללונדון עגנה ב"ווסט אינדיה דוקס" ונערכה עליה קבלת הפנים הרשמית של מדינת ישראל ליום העצמאות התשיעי. לפני יציאתה מהרציף התקבלה הודעה כי הוטמנה פצצה באונייה, אולם הקברניט, רב-החובל אליעזר אקסל, החליט לא לפנות את הנוסעים מחשש לפאניקה, ערך חיפוש דיסקרטי שלא הניב תוצאות והחליט להפליג. תיאודור הרצל הייתה האונייה הראשונה שהגיעה לסן פרנסיסקו עם דגל ישראל. ב-1969 נמכרה לחברה אמריקאית והפליגה תחת דגל פנמה בשמות Carnivale, Freeport ,Veracruzi ו-Sun Ambassador. ב-1992 הוצאה סופית משירות, וב-1993 פורקה ונגרטה. תאודור הרצל (2) באתר המוזיאון הימי תמונת האונייה בפליקר תפריט מ-1961 נוסטלגיה ציונית: הפלגת הבכורה של "תיאודור הרצל". מזכרונותיו של רב חובל אליעזר אקסל, הביא לדפוס רב חובל הלל ירקוני. באתר רשימות מהבוידעם של אבנר שץ, 9 באוקטובר 2006. השקת האניה תיאודור הרצל בנמל המבורג, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1956 (התחלה 10:02) האניה תיאודור הרצל מגיעה לנמל חיפה, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 0:18) תצלומים - אוניית 'תאודור הרצל', ללא מיקום, 3 מתוך 6, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית אליעזר אקסל, שהיה רב החובל של האונייה במשך כעשור, היה הקצין שפיקד על המבצע להברחת הקבינט היווני.
קוסו קיטאמורה

יפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קיטאמורה. קוסו קיטאמורה (ביפנית: 北村 久寿雄; ‏ 9 באוקטובר 1917 - 6 ביוני 1996) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי במשחה ל-1500 מטר חופשי. קיטאמורה הוא האלוף האולימפי הצעיר ביותר לגברים במשחקים האולימפיים, עד עצם היום הזה, בהיותו רק בן 14 שנים ו-309 ימים, שזכה במדליה אישית. קיטאמורה נולד בקוצ'י, יפן. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קיטאמורה במדליית זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 19:12.4 דקות, לפני בן ארצו שוזו מקינו (19:14.1 דקות) וג'ים קריסטי מארצות הברית (19:39.5 דקות). בגמר היפנים ניהלו קרב מרתק ביניהם והשאירו הרחק מאחור את יתר השחיינים. בשלב המוקדמות, קבע קיטאמורה את הזמן השני בטיבו בתוצאה של 19:55.2 דקות. בשלב חצי הגמר, שיפר קיטאמורה את השיא האולימפי בתוצאה של 19:51.6 דקות, שהחזיק מעמד עד למשחה השני שבו יריבו מקינו שיפר אותו (19:38.7 דקות). הופעתו המוצלחת במשחקים האולימפיים ושל חבריו לנבחרת השחייה, הראתה את השליטה היפנית בשחייה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עד למלחמת העולם השנייה. קיטאמורה כיהן בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 כיו"ר הוועדה ליחסי החוץ באיגוד השחייה היפני, שארגן בהצלחה את תחרויות השחייה באולימפיאדת טוקיו (1964). בשנת 1965 זכה קיטאמורה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. מדיה וקבצים בנושא קוסו קיטאמורה בוויקישיתוף קוסו קיטאמורה, באתר olympedia.org KUOSO KITAMURA (JPN) - 1965 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
גרקכוס

האם התכוונתם ל... טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (קונסול 238 לפנה"ס) – קונסול רומי, הראשון בענף הסמפורניי גרקכאה (Sempronii Gracchae) של המשפחה הפלבאית סמפרוניוס אשר הגיע למשרת קונסול ואף צנזור טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (קונסול 215 ו-213 לפנה"ס) – קונסול רומי בעת המלחמה הפונית השנייה פובליוס סמפרוניוס גרקכוס טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס האב – פוליטיקאי רומי האחים הגרקכים: טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס – פוליטיקאי רומי שיזם רפורמות חברתיות גאיוס סמפרוניוס גרקכוס – אחיו הצעיר של טיבריוס, המשיך את פועלו
להיות או לא להיות (פירושונים)

האם התכוונתם ל... להיות, או לא להיות – משפט הפותח מונולוג המהווה אחד משיאי המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר להיות או לא להיות (סרט, 1942) – סרט בבימויו של ארנסט לוביטש להיות או לא להיות (סרט, 1983) – סרט בבימויו של אלן ג'ונסון
1775

שנת 1775 היא השנה ה-75 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1775 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים. כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני. 9 בפברואר – הפרלמנט הבריטי מכריז על מסצ'וסטס כ"מושבה מורדת" 19 באפריל – נורית הירייה שנשמעה ברחבי העולם בקרב לקסינגטון וקונקורד, שפותחת את מלחמת העצמאות של ארצות הברית 11 ביוני – לואי השישה עשר מוכתר למלך צרפת 14 ביוני – הקונגרס האמריקאי מחליט על הקמת צבא ארצות הברית 22 באוגוסט – המלך ג'ורג' השלישי מכריז על המושבות האמריקאיות כמורדות 10 בנובמבר – הקמת חיל הנחתים האמריקאי 20 בינואר – אנדרה-מארי אמפר, פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי (נפטר ב-1836) 27 בינואר – פרידריך וילהלם שלינג, פילוסוף גרמני (נפטר ב-1854) 23 באפריל – ג'וזף טרנר, צייר אנגלי (נפטר ב-1851) 16 ביוני – יהודה טורא, נדבן ואיש עסקים יהודי-אמריקאי (נפטר ב-1854) 6 באוגוסט – דניאל או'קונל, מדינאי אירי (נפטר ב-1847) 16 בדצמבר – ג'יין אוסטן, סופרת אנגלייה (נפטרה ב-1817) 21 בינואר – ימליאן פוגצ'וב, מנהיג מרד הקוזקים (הוצא להורג) (נולד ב-1742) להלן לוח שנה גרגוריאני – עברי משולב עם ימים בינלאומיים. חגים ומועדים עבריים: Nothing. במקומות בהם היה נהוג אז הלוח היוליאני, שנת 1775 התחילה ביום י"א בשבט ה'תקל"ה (לעומת זאת, אותה שנה לפי הלוח הגרגוריאני החלה 11 ימים מוקדם יותר, ב-כ"ט בטבת). אורכה של שנה זו לפי הלוח היוליאני 365 ימים - בדיוק כמו הלוח הגרגוריאני המקביל. להלן לוח שנה יוליאני - עברי משולב עם חגים ומועדים עבריים: שנת 1775 לפי הלוח היוליאני Nothing. ילידי 1775‎ נפטרים ב-1775‎ מדיה וקבצים בנושא 1775 בוויקישיתוף
בסיס (טופולוגיה)

בטופולוגיה, בסיס ותת-בסיס הן דרכים חסכוניות לתיאור המבנה של מרחב טופולוגי. מן הקבוצות בבסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בדרך של איחוד, ומן הקבוצות בתת-בסיס אפשר לבנות את הקבוצות הפתוחות בעזרת פעולות האיחוד והחיתוך. בסיס של מרחב טופולוגי ( X , τ ) {\displaystyle (X,\tau )} הוא אוסף B {\displaystyle {\mathcal {B}}} של קבוצות פתוחות, כך שכל קבוצה פתוחה מהווה איחוד של איברים מן הבסיס; במילים אחרות, τ = { ⋃ i ∈ I B i : I ≠ ∅ , ∀ i ∈ I B i ∈ B } {\displaystyle \tau =\left\{\bigcup _{i\in I}B_{i}:I\neq \emptyset ,\forall i\in I\;B_{i}\in {\mathcal {B}}\right\}} . מנקודת המבט של הנקודות במרחב, אפשר לתאר בסיס כאוסף B {\displaystyle {\mathcal {B}}} של קבוצות פתוחות, כך שלכל x ∈ X {\displaystyle x\in X} ולכל קבוצה פתוחה x ∈ U {\displaystyle x\in U} , קיימת קבוצה בבסיס B ∈ B {\displaystyle B\in {\mathcal {B}}} , כך ש- x ∈ B ⊆ U {\displaystyle x\in B\subseteq U} . ניתן לאפיין בסיס בצורה שקולה: אוסף B {\displaystyle {\mathcal {B}}} של קבוצות במרחב X {\displaystyle X} הוא בסיס (לטופולוגיה כלשהי) אם ורק אם X {\displaystyle X} מכוסה על ידי האוסף (דהיינו X = ⋃ B ∈ B B {\displaystyle X=\bigcup _{B\in {\mathcal {B}}}B} ), ולכל שתי קבוצות B 1 , B 2 ∈ B {\displaystyle B_{1},B_{2}\in {\mathcal {B}}} ונקודה בחיתוך x ∈ B 1 ∩ B 2 {\displaystyle x\in B_{1}\cap B_{2}} , קיימת קבוצה בבסיס B 3 ∈ B {\displaystyle B_{3}\in {\mathcal {B}}} , כך ש- x ∈ B 3 ⊆ B 1 ∩ B 2 {\displaystyle x\in B_{3}\subseteq B_{1}\cap B_{2}} . כאמור, הגדרה זו גוררת את ההגדרה הראשונה, ולהפך. יתרונה של הגדרה זו הוא שקל לבדוק שהיא אכן מתקיימת לאוסף נתון של קבוצות. לדוגמה, קל לראות כי אוסף הקטעים הפתוחים עם נקודות קצה רציונליות מהווה בסיס לטופולוגיה הסטנדרטית על הישר הממשי. בסיס נקרא לפעמים גם מערכת סביבות יסודית. תת-בסיס של מרחב טופולוגי ( X , τ ) {\displaystyle (X,\tau )} הוא אוסף S {\displaystyle S} של קבוצות פתוחות, כך שאוסף החיתוכים הסופיים של קבוצות מ- S {\displaystyle S} הוא בסיס. כל אוסף המכסה את המרחב הוא תת-בסיס לאיזושהי טופולוגיה; במקרה כזה, הקבוצות הפתוחות בטופולוגיה הן איחודים של חיתוכים סופיים של קבוצות מ- S {\displaystyle S} . בסיס מקומי: אוסף B {\displaystyle {\mathcal {B}}} של קבוצות פתוחות במרחב טופולוגי הוא "בסיס מקומי" סביב הנקודה x {\displaystyle x} , אם כל קבוצה פתוחה המכילה את x {\displaystyle x} מכילה איבר של B {\displaystyle {\mathcal {B}}} המכיל את x {\displaystyle x} . במרחב מטרי, אוסף כל הכדורים הפתוחים הוא בסיס לטופולוגיה המושרית על ידי המטריקה. בישר הממשי, הקבוצה B = { ( a , ∞ ) : a ∈ R } {\displaystyle \mathbb {B} =\{(a,\infty ):a\in \mathbb {R} \}} היא טופולוגיה ובפרט בסיס. לכן, כבסיס לטופולגיה, יוצרת משפחה זו את עצמה. במרחב R {\displaystyle \mathbb {R} } עם הטופולוגיה המטרית (המטריקה היא הערך המוחלט) הקבוצה S = { ( a , ∞ ) : a ∈ R } ∪ { ( − ∞ , b ) : b ∈ R } {\displaystyle \mathbb {S} =\{(a,\infty ):a\in \mathbb {R} \}\cup \{(-\infty ,b):b\in \mathbb {R} \}} היא תת-בסיס לטופולוגיה המטרית. הישר של סורגנפריי מוגדר באמצעות בסיס של קבוצות מהצורה [ a , b ) {\displaystyle [a,b)} כאשר a {\displaystyle a} ו- b {\displaystyle b} מספרים ממשיים כלשהם. אקסיומות המנייה בסיס, באתר MathWorld (באנגלית)
מזמורי צ'יצ'סטר

מזמורי צ'יצ'סטר היא יצירה מאת ליאונרד ברנשטיין לנער סופרן או קונטרה-טנור, רביעיית סולנים, מקהלה ותזמורת (3 חצוצרות בסי במול, 3 טרומבונים, טימפני, כלי הקשה (5 נגנים), 2 נבלים וכלי קשת). בעיבוד מאת המלחין תפקיד התזמורת הופחת בגודלו לעוגב, נבל וכלי הקשה. את הליברית ארגן ברנשטיין עצמו מתוך כתבי תהילים: בחלק הראשון - תהילים ק' ותהילים ק"ח בחלק השני - תהילים ב' ותהילים כ"ג בחלק השלישי - תהילים קל"א ותהילים קל"ג היצירה הוזמנה בשנת 1965 על ידי ג'ון בירץ', נגן העוגב של כנסיית צ'יצ'סטר, ווולטר האסי, הכומר הבכיר, עבור פסטיבל הכנסיות הדרומי. ביצוע הבכורה העולמי היה באולם הפילהרמונית של ניו יורק ב-15 ביולי 1965 בניצוחו של המלחין. הביצוע הבא היה בפסטיבל צ'יצ'סטר ב-31 ביולי בניצוחו של ג'ון בירץ'. חלק מהחומרים ביצירה לקוחים מתוך טיוטות של סיפור הפרברים, אשר במקור היה אמור לערב כנופיה יהודית-אמריקנית. ספר תהלים, פרק ק"ח, פסוק ג' ספר תהלים, פרק ק' ספר תהלים, פרק קל"א ספר תהלים, פרק קל"ג, פסוק א' מדיה וקבצים בנושא מזמורי צ'יצ'סטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מזמורי צ'יצ'סטר מידע על היצירה "מזמורי צ'יצ'סטר" באתר מיוזיק בריינז מזמורי צ'יצ'סטר, בביצוע מקהלות בת קול, מעיין וכפר סבא בניצוח אהרון חרל"פ, סרטון באתר יוטיוב