laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פירוש תלמיד רס"ג לדברי הימים

פירוש תלמיד רס"ג לדברי הימים הוא פירוש קדמון לספר דברי הימים. במקראות גדולות הכתר כונה הפירוש 'פרשן עלום שם'. הפירוש נדפס לראשונה ב-1874 על ידי רפאל קירכהיים תחת השם "Ein Commentar zur Chronik aus dem 10ten Jahrhundert", עם הקדמה בגרמנית. שם הספר בשער העברי שלו "פירוש דברי הימים מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון". העורך השתמש בשלושה כתבי יד של החיבור. בעקבות השימוש של המחבר בפירושי רס"ג בכמה מקרים בצורה שמראה קשר, הניח קירכהיים כי המחבר הוא תלמיד של רס"ג, וכי הוא בן המאה העשירית. לצד רס"ג מצוטטים בספר יראם המגדיאלי, יהודה אבן קורייש וחכמי קירואן. השימוש בדברי יהודה אבן קורייש וחכמי קיירואן הביא חוקרים אחרים לראות בו בן צפון אפריקה מן המאה העשירית ולכל המאוחר בן תחילת המאה האחת עשרה. סגגנון פרשנותו של החיבור דומה באופיו לפירושי חכמי צרפת ואשכנז למקרא - פירוש קצר העוסק בעיקר בפשוטו של מקרא למרות נטיות למדרש, ואינו דומה לפירושי המקרא מבית מדרשו של רבי סעדיה גאון, שדרכם בפירושים רחבים הכוללים עניינים והסתעפויות רבות. גם שפת החיבור שנכתב בלשון הקודש מבדיל אותו מפירושי הגאונים למקרא. ערן ויזל הראה כי לחיבור קווים הדומים לפרשני אירופה המערבית במיוחד. ביניהם: השימוש בפיוטים ותרגום ללע"ז (=לצרפתית), וכן השימוש בשורש 'פתר' במובן של פירש וביאר, או התייחסות ל"אנשי מזרח", המכוונת לאנשי ביזנטון, וכל זה כאמור לצד הציטוטים בשם חכמי המזרח, ורואה בו פרשן בעל השפעה מזרחית שכתב באירופה הלטינית. ערן ויזל מראה כי בין הפירוש ובין הפירוש המיוחס לרש"י לספר דברי הימים קיימים קשר והשפעה. בתוספות למסכת יומא מוצע פירוש לפסוק קשה בדברי הימים, והמחבר חותם ב”ושוב מצאתי כן בפירוש דברי הימים שפירשו תלמידי רב סעדיה זצ"ל”. הפירוש מופיע בפירוש זה אך גם בפירוש המיוחס לרש"י, וייתכן כי הכוונה לחיבור זה. נטען להשפעת החיבור על פירושי רד"ק וכן על יעקב בן ראובן. הפירוש הודפס במהדורת צילום בירושלים תשכ"ו, שהסתמכה על מהדורתו של קירכהיים שקדמה לה בכתשעים שנה. מהדורה מחודשת של הפירוש נכללה במקראות גדולות הכתר ב־2017 (שם הוא מכונה כאמור 'פרשן עלום שם'). הדפסה נוספת נכללה במקראות גדולות ארטסקרול מ־2020. מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון, פירוש על דברי הימים, פרנקפורט דמיין: רפאל ב"ר שמעון קירכהיים, ‏פפד"מ תרלד (1874), באתר היברובוקס מיוחס לתלמיד רס"ג על דברי הימים, באתר על התורה ערן ויזל, הפירוש האנונימי לספר דברי הימים המיוחס לתלמיד של רס"ג: מקומו בתולדות פרשנות הפשט היהודית, תרביץ, עו, חוברת ג/ד, ניסן אלול תשס"ז, באתר JSTOR ערן ויזל, שיטת "הקשרים הדקים" המתודולוגיה הפרשנית של מחבר הפירוש המיוחס לתלמיד של רס"ג לספר דברי הימים, Hebrew Union College Annual, גיליון 81, באתר JSTOR ח' אליעזר אשכנזי, פירוש 'תלמיד רב סעדיה גאון' לספר דברי הימים – עיון בהצעות הזיהוי של המחבר, זמנו ומקומו, מכילתא ד, ירושלים, אלול תשפ"ב מיוחס לתלמיד ר' סעדיה גאון לדברי הימים א ט:ג, באתר MikraotGedolot – AlHaTorah.org ערן ויזל, הפירוש האנונימי לספר דברי הימים המיוחס לתלמיד של רס"ג: מקומו בתולדות פרשנות הפשט היהודית, תרביץ עו, חוברת ג/ד, ניסן אלול תשס"ז‏, JSTOR 23605758 תוספות, מסכת יומא, דף ט', עמוד א', ד"ה ולא
אוליב בילר

אוליב בילר, באנגלית: Olive Biller ‏ 1879-1957 אמנית ומאיירת קנדית. היא פרסמה איורים תחת שם נעוריה אוליב אלן ושמה לאחר הנישואים אוליב אלן בילר. בילר למדה בתחילה עיצוב, איור ואומנויות ומלאכות שונות בבית הספר לארכיטקטורה ואמנות שימושית באוניברסיטה קולג' בליברפול, החל מאוקטובר 1898. שם לימד אותה רוברט אנינג בל, והונחה במיוחד על ידי הרברט מקנייר. בשנת 1900, לאחר תקופה קצרה בבית הספר לאמנות, לונדון, היא למדה בבית הספר סלייד לאמנות, לונדון. היא למדה בעיקר אצל הנרי טונקס, ועשתה רישום סאטירי שלו. משנת 1901, בתור אוליב אלן, היא הייתה מאיירת של מגזינים, ספרי ילדים ואיורים לוחות שנה לחג המולד. חלק מהכותרים תורגמו לגרמנית ונהנו מתפוצה רחבה. האיורים שלה תואמים לאלו של מאיירים בריטים אחרים הקשורים לתנועת האמנויות והאומנות, כמו וולטר קריין; מאיירי הספרים עתירי הדמיון, כגון ארתור רקהם ואוברי בירדסלי; והרגישויות הקומיות של נשים מאיירות כמו מייבל דיארמר. בילר הציגה בגלריה לאמנות ונקובר ובמקומות אחרים בקנדה. קורפוס ניכר מעבודותיה נתרם על ידי ג'יל סימס, בתו של האמנית, לאוניברסיטת קולומביה הבריטית. ב-1912 היא היגרה לקנדה ונישאה לג'ון בילר (חבר ותיק) בססקצ'ואן. עבודתה המסחרית פסקה למעשה בשלב זה, אך היא המשיכה לתעד את חייה וסביבתה במכתבים ובספרי סקיצות. לאחר מותו של בעלה במלחמת העולם הראשונה, בילר התיישבה עם שני ילדיה באי ג'יימס בשנת 1919. בשנת 1927 עברה לוויקטוריה, שם הייתה חברה פעילה באגודת האמנויות והאומנות של האי שנוסדה על ידי ג'וזפין קרייז. היא עברה לוונקובר ב-1934, למדה ציור שמן אצל ג'וק מקדונלד, פרדריק וארלי ורישום חיים אצל טונשק אוסטינוב בקולג' הבריטי לאמנות של קולומביה. בית הספר לאמנות הוקם בשנת 1933 על ידי אמנים ממורמרים מבית הספר לאמנויות דקורטיביות ואמנויות שימושיות בוונקובר, מבשר בית הספר לאמנות של ונקובר, הידוע כאוניברסיטת אמילי קאר לאמנות ועיצוב. עבודתה המאוחרת של בילר מורכבת בעיקר מנופים וסצנות ז'אנר בסגנון אקספרסיוניסטי, הדומה לאמילי קאר בת זמנה. דוגמאות נוספות לציורים ולרישומים שלה נמצאות בגלריה לאמנות של ויקטוריה רבתי, באוניברסיטת קולג' בלונדון ובאוספים פרטיים בקנדה ובבריטניה. Research Pages on Olive Allen Biller compiled by Jaleen Grove E. Johnson, Fact and Fable (London, 1901) [illus. by Olive Allen]; M. Edgeworth, retold and illus. by O. Allen,, The Birthday Present (London, 1908). Victoria, British Columbia, Archives & Record Service, Department of Visual Records, documents and records of the Island Arts and Crafts Society, 1909–41.
פונטה לה מרמורה

פונטה לה מרמורה הוא הר ברכס ג'נרג'נטו בסרדיניה שבאיטליה. ההר שייך למחוזות אוליאסטרה ונואורו, באזור ההררי ברבג'יה שבסרדיניה. ההר מתנשא לגובה של 1,834 מטר, ופסגתו היא הגבוהה ביותר באי. ההר קרוי על שמו של הגאוגרף פיימונטה אלברטו פררו דלה מרמורה, והוא נכלל בשטחים הקהילתיים של דסולו וארזנה. פונטה לה מרמורה נמצא מזרחית למרכזה של סרדיניה ומפסגתו ניתן לתצפת על האי. ביום בהיר נראים רוב קו החוף וכל הפסגות שמסביב. פונטה לה מרמורה יחד עם ההר השני בגובהו בסרדיניה, ברונקו ספינה, הם שני המקומות היחידים בסרדיניה המציעים רכבל סקי. מדיה וקבצים בנושא פונטה לה מרמורה בוויקישיתוף פיקבאגר Punta La Marmora, Highest Mountain In Sardinia: 4 Top Facts, strictlysardinia.com, ‏2021-10-12 (באנגלית אמריקאית)
קוואזי

קוואזי (באנגלית: Quasi) הוא סרט קומדיה היסטורית אמריקאי משנת 2023, בהשראת ספרו של ויקטור הוגו "הגיבן מנוטרדאם". הסרט נוצר בידי צוות הקומיקאים "הלטאה השבורה" שכתבו וביימו את התסריט ושיחקו את כל התפקידים. קוואזי מודו הוא גיבן החי בפריז של המאה ה-14. הוא גדל במגדל הפעמונים של קתדרלת נוטרדאם, ולאחר מכן החל לעבוד כמענה בשירותו של גי ה-24 מלך צרפת. נראה שמזלו הרע משתנה באחת כאשר הוא זוכה בהגרלה בווידוי עם האפיפיור קורנליוס. אולם אז קוואזי מגלה שנקלע למאבק כוחות קטלני בין המלך והאפיפיור, ועליו למצוא את הדרך לשרוד. קוואזי, ברשת החברתית אקס (טוויטר) "קוואזי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קוואזי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "קוואזי", באתר Metacritic (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
משאל העם במצרים (1956)

משאל העם במצרים הוא משאל עם כפול שנערך במצרים ב-23 ביוני 1956. שני הנושאים היו קבלת חוקה חדשה וכן מועמדותו של גמאל עבד אל נאצר לתפקיד הנשיאות. נאצר היה המועמד היחיד. על פי הנתונים הרשמיים, שניהם התקבלו בכמעט 100% הסכמה. לפני ההצבעה, נאצר ביסס את השלטונו במצרים. מצד אחד הדיח את נשיא מצרים מוחמד נגיב שהיה ממובילי מהפכת הקצינים החופשיים. מצד שני פתח במבצע מסיבי נגד האחים המוסלמים מתנגדי המשטר. כוחות אופוזיציה אחרים ניצבו בעבר על ידי עצרת השחרור, התנועה הפוליטית הרשמית של המדינה, שהוקמה על ידי מועצת הפיקוד המהפכנית, לאחר ביטול המפלגות הפוליטיות ב-1953. מטרתה של עצרת השחרור הייתה להשיג תמיכה המונית ברחבי המדינה במועצת הפיקוד המהפכנית (אנ'), אשר ב-1956 אורגנה מחדש למפלגת "האיחוד הלאומי" (אנ'). העיתונות גם תמכה במשאלי העם. מפלגת האיחוד הלאומי בחרה בוועדה חוקתית שתכתוב את החוקה החדשה, אם כי חבריה נבחרו על ידי נאצר עצמו. תורם עיקרי נוסף ללגיטימציה הגוברת של נאצר הייתה הכריזמה האישית שלו. על פי נתוני ממשלה, שככל הנראה היו פיקטיביים, משאלי העם זכו לתמיכה גורפת על ידי ציבור הבוחרים. עם זאת, מלכתחילה התעוררות ספקות משמעותיים לגבי הגינותו ושקיפותו של משאל העם. בעיתונות העברית אף נכתב בלעג שנאצר "נבחר" עוד בטרם התקיימו הבחירות. זאת משום שבזמן המשאל נאצר כבר היה בשלטון. הוא הנחיל סביבה פוליטית נוקשה ביותר, בה דוכאו קולות האופוזיציה, ונעדרה כל תחרות פוליטית אמיתית. בנוסף, לא התקיימה עיתונאות חופשית ולממשלה הייתה שליטה מוחלטת בתקשורת. ואכן, מועמדתו של נאצר לנשיאות והצעת החוקה החדשה התקבלו לכאורה כמעט פה אחד. נאצר היה המועמד היחיד, והתמודד מטעם מפלגת השלטון החדשה, "האיחוד הלאומי". הוא השתמש בהצלחה בהצבעה כדי לקדם את עצמו כ"מגן הדמוקרטיה", אך בפועל ההצבעה נוצלה באופן סמכותני כדי לקדש את שלטונו. החוקה הציעה מספר שינויים משמעותיים. היא ביטלה את המלוכה והקימה את מצרים כרפובליקה נשיאותית, כחלק מהאומה הערבית, והכתירה את נאצר כנשיא. היא גם התוותה מערכת פוליטית חדשה במשטר חד-מפלגתי. כאשר האיחוד הסוציאליסטי הערבי בראשות נאצר הפך להיות הארגון הפוליטי החוקי היחיד. החוקה העניקה לנאצר סמכויות נרחבות, כולל היכולת למנות ולפטר פקידי ממשל ולפזר את הפרלמנט בהתאם לראות עיניו. בנוסף, חוקת 1956 נועדה לטפל בנושאים חברתיים וכלכליים. היא קראה לרפורמת קרקעות, במטרה לחלק מחדש קרקעות לאיכרים ולהפחית את כוחה של האליטה המסורתית בעלת הקרקעות. היא גם הציגה צעדים לקידום צדק חברתי, כגון שכר מינימום, שיפור בזכויות העובדים והלאמה של תעשיות מפתח. החוקה נשארה בתוקף עד מותו של נאצר ב-1970, אם כי בוצעו בה תיקונים שלאחר מכן במהלך כהונתו. ב-1971 אושרה חוקה מצרית חדשה (אנ'), שהחליפה את זו מ-1956, והוחלפה גם היא בשנת 2014. ר. מוצרי, עבדול נאצר נבחר לנשיא, עיתון "הארץ", ‏19 ביוני 1956 ל. לביא, חוקות מצרים הקודמות: מאוריינטציה אירופית לאוריינטציה אסלאמית, ממרי, ‏4 בדצמבר 2012 זמן קצר לאחר מכן הלאים נאצר את "חברת תעלת סואץ", במה שהביא לפרוץ משבר סיני ולפרוץ מלחמת סיני
אלכסנדרו אלבו

כריסטיאן אלכסנדרו אלבו (ברומנית: Cristian Alexandru Albu; נולד ב-17 באוגוסט 1993 בבוקרשט שברומניה) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית ובנבחרת רומניה. אלבו גדל במחלקות הנוער של פלאטול נציונאל, אינטר ספורט, אוניריה אורזיצ'ן וקונקורדיה קיאז'נה. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצת המילואים של קונקורדיה קיאז'נה. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון, במסגרת ליגת העל הרומנית. בסך הכל ערך 119 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים. הוא הושאל מקונקורדיה קיאז'נה לקבוצות אקדמיקה קליניקן, UTA ארד וראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית. ב-1 ביולי 2022 חתם על חוזה קבוע בראפיד בוקרשט. ב-8 באוקטובר 2021 ערך אלבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רומניה, בהפסד 1–2 לנבחרת גרמניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. אלכסנדרו אלבו, באתר Transfermarkt אלכסנדרו אלבו, באתר Soccerway אלכסנדרו אלבו, באתר National Football Teams אלכסנדרו אלבו, באתר FootballDatabase.eu ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכסנדרו אלבו".
רוזינה הייקל

אמה רוזינה הייקל (בפינית: Rosina Heikel;‏ 17 במרץ 1842 – 13 בדצמבר 1929) הייתה רופאה ופמיניסטית פינית. בשנת 1878, היא הפכה לרופאה הראשונה בפינלנד, והתמחתה בגינקולוגיה ורפואת ילדים. הייקל נולדה בקסקינן ב-17 במרץ 1842 לקארל יוהאן הייקל וקריסטינה אליזבת דובין. אביה היה ראש העיר ב-אואולו וקוקולה, ושני אחיה אלפרד ואמיל למדו רפואה. היא למדה בבית הספר בוואסה, יאקובסטד, פורבו והלסינקי, והייתה תלמידה טובה. מגיל צעיר היא האמינה שהגישה לחינוך צריכה להיות שווה לכולם ללא קשר למין, והחליטה עד 1862 להפוך לרופאה כמו אחיה. עם זאת, לא היו אז אוניברסיטאות פיניות שיאפשרו לנשים ללמוד רפואה, ולכן היא נסעה לשוודיה ללמוד פיזיותרפיה במכון להתעמלות בסטוקהולם. היא סיימה את הקורס ב-1866 וחזרה להלסינקי, שם סיימה שנה לאחר מכן קורס מיילדות. היא ביקרה שוב בסטוקהולם בשנת 1869 לשם לימוד נוסף באנטומיה ופיזיולוגיה. בשנת 1870 הורשתה הייקל להשתתף בהרצאות לפיזיולוגיה באוניברסיטת הלסינקי, ובשנת 1871 היא קיבלה אישור מיוחד ללמוד רפואה באוניברסיטה. היא קיבלה את התואר הרפואי שלה בשנת 1878, והפכה לרופאה הראשונה בפינלנד, וכן הראשונה במדינות הנורדיות. הייקל קיבלה רישיון מוגבל לעיסוק ברפואה, מה שאיפשר לה לטפל רק בנשים ובילדים. במהלך 1878, היא התאמנה בסטוקהולם ובקופנהגן, ועברה לוואסה ב-1879 כדי להתמחות בבריאות נשים וילדים. היא לא יכלה להירשם כחברה באגודת הרפואה הפינית עד 1884. בשנת 1883 נוצרה עבורה משרת גינקולוג עירוני בהלסינקי; בשנת 1889 הוחלפה המשרה לגינקולוג עירוני ורופא ילדים. הייקל נשארה בתפקיד עד 1901 והחזיקה במרפאה פרטית בהלסינקי עד 1906. מחוץ לעיסוק הרפואי, הייקל הייתה חסידה פעילה של תנועת זכויות הנשים והאגודה הפמיניסטית. דוגלת בחינוך נשים, סייעה לייסד את קונקורדיה, ארגון נשים אקדמאיות. ב-1888 דיברה הייקל בפגישה של החברה הרפואית הפינית נגד זנות חוקית, ובשנת 1892 היא פנתה ל-"איגוד אגודת נשים" כדי לקדם שוויון בהזדמנויות חינוכיות לבנות ולבנים. היא ניהלה בית מחסה לילדים ותמכה בבריאות הילדים בפינלנד הכפרית. הייקל נפטרה ב-13 בדצמבר 1929 בהלסינקי, ללא משפחה. היא קבורה בבית הקברות הייטנימי בהלסינקי. מדיה וקבצים בנושא רוזינה הייקל בוויקישיתוף הייקל, אמה רוזינה, בספר משפחה נורדי (אנדרה אופלגן, 1909), בראש עמ' 256. הלנה וסטרמרק (אנ'): הרופאה הראשונה של פינלנד, רוזינה הייקל. הלסינקי 1930. Forsius, Arno. "Rosina Heikel (1842–1929) – Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen naislääkäri". Saunalahti. אורכב מ-המקור ב-23 בינואר 2023. נבדק ב-14 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) Windsor, Laura Lynn (2002). "Heikel, Rosina". Women in Medicine: An Encyclopedia. ABC-CLIO. pp. 94–95. ISBN 9781576073926. "100 Years of Women's Voices and Action in Finland" (PDF) (הודעה לעיתונות). National Council of Women of Finland. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 בדצמבר 2014. נבדק ב-14 באפריל 2015. {{cite press release}}: (עזרה) "Rosina Heikel: first woman doctor in Finland". Women of Learning. Helsinki.fi. 2000. נבדק ב-14 באפריל 2015. {{cite web}}: (עזרה) "Hietaniemen hautausmaa – merkittäviä vainajia" (PDF). Helsingin seurakuntayhtymä. נבדק ב-2016-08-26.
בלה נויפלד

בלה נויפלד (בהונגרית: Neufeld Béla;‏ וינוהרדיב, 6 ביולי 1894 – בודפשט, 18 באוקטובר 1962) משפטן יהודי-הונגרי וכן דוקטור לרפואה וסופר בתחום הסוציולוגיה. נויפלד היה הרופא הראשי של "מוזיאון הבריאות" בבודפשט ולאחר מכן הרופא הראשי של "המכון להגנת הבריאות של הסטודנטים בתעשייה". עשרות מחקריו פורסמו בעיתונות ובספרו. בלה נויפלד נולד במשפחה יהודית בזקרפטיה (אז הונגריה לאחר מכן צ'כוסלובקיה והיום אוקראינה). הוא קיבל תואר במשפטים בברטיסלאבה ב-1920 ותואר ברפואה בפראג ב-1926. כסטודנט באוניברסיטה, השתתף בתנועות פרוגרסיביות והיה חבר בחוג גלילאו. הוא היה עמיתו בכתב העת ה"מאה העשרים" (Huszadik Század), בעריכת אוסקר יאסי, ולאחר מכן של "תקופתנו" (Korunk) בקלוז', וכתב של העיתון היומי בשפה ההונגרית של הקומוניסטים הצ'כוסלובקים, "יום הונגרי" (Magyar Nap) ו"סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle). ב-1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה. ב-1936 היה במסע לימודי בברית המועצות, וגם ספרו הראשון בשם העידן והאדם יצא לאור בשנה זו. הספר הוא למעשה אוסף מחקרים, המכיל עשרים ממחקריו שפורסמו בין השנים 1916–1936. בין שתי מלחמות העולם הוא עסק ברפואה בוינוהרדיב, שהשתייכה אז לצ'כוסלובקיה. ב-1939 היגר מצ'כוסלובקיה לרומניה ולאחר מכן חזר להונגריה. ב-1941 נאסר עליו לעסוק ברפואה בשל יהדותו ופעילותו הפוליטית והספרותית האנטי-פשיסטית. הוא נעצר כבר ב-1940 כחבר בתנועה הקומוניסטית הבלתי חוקית. בקיץ 1944 גורש לאושוויץ ומשם נשלח למחנה הריכוז בוכנוולד. הוא שוחרר ב-11 באפריל 1945, אך בשל תנאי מחנה הריכוז לקה בהתקף לב ונזקק לטיפול בבית חולים. ממשלת צ'כוסלובקיה שלחה אותו לסנטוריום בפראג, משם חזר להונגריה לאחר החלמתו. הוא היה הרופא הראשי של מוזיאון הבריאות (כיום של אוניברסיטת זמלווייס) ולאחר מכן של המכון להגנת הבריאות לסטודנטים בתעשייה. העידן והאדם (בודפשט, 1936) עיטור מסדר ההצטיינות של העמל (1955) Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי) Bán Imre – Tóth József – Meszesi Vilmos: Feljegyzések Aradi Viktorról, a MADOSZ-ról és Neufeld Béláról (1969) Korunk 28. évfolyam, 6. szám (רישומים על ויקטור ארדי ובלה נויפלד) Eugene Weinstock: Beyond The Last Path: A Buchenwald Survivor's Story Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש) Magyar irodalmi lexikon I–III. Főszerk. Benedek Marcell. Budapest: Akadémiai. 1963–1965. (לקסיקון ספרותי הונגרי) בלה נויפלד: מזכרונותיי (1981) Kritika 10., 7. szám אחד ממחקריו של בלה נויפלד שפורסם ב-1926 (בהונגרית) בעיית התת-מודע לאור מחקר הפיזיולוגיה האחרון של המוח מאמר שפורסם ב"תקופתנו" על התייחסות בלה נויפלד לפסיכואנליזה (בהונגרית) בלה ננויפלד: הבעיה הפסיכולוגית של המלחמה בלה נויפלד באתר Arcanum בלה נויפלד ב"מכון הסלובקי לתרבות הונגרית" - Dunaszerdahely "Elhunyt dr. Neufeld Béla". נפסבדשאג (עיתון). 1962-10-19. p. 8. נבדק ב-2021-02-04.
She's Like the Wind

"She's Like the Wind" הוא סינגל של השחקן והזמר האמריקאי, פטריק סווייזי, בהשתתפות פעולה עם הזמרת וונדי פרייזר. השיר יצא לאור בדצמבר 1987 בהוצאת חברת התקליטים RCA רקורדס. השיר הופיע בפסקול של הסרט "ריקוד מושחת". נכון ליוני 2023, השיר הושמע למעלה מ-178 מיליון פעמים בספוטיפיי. המוזיקאים האמריקאים לומידה (אנ') וטוני סאנשיין (אנ') הוציאו גרסת כיסוי לשיר ב-13 בינואר 2007 בהוצאת חברת התקליטים TVT רקורדס. השיר היה סינגל הבכורה של אלבום האולפן השני של לומידה, Unexpected. נכון ליוני 2023, גרסת הכיסוי הושמעה למעלה מ-4 מיליון פעמים בספוטיפיי. מידע על היצירה "She's Like the Wind" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "She's Like the Wind" באתר מיוזיק בריינז She's Like the Wind (feat. Wendy Fraser) - From "Dirty Dancing" Soundtrack, 1987-09-24, ארכיון מ-2023-06-23, נבדק ב-2023-06-23 She's Like the Wind, 2007-02-18, ארכיון מ-2023-06-23, נבדק ב-2023-06-23
ארמין צימרמן

ארמין צימרמן (בגרמנית: Armin Zimmermann;‏ 23 בדצמבר 1917 – 30 בנובמבר 1976) היה אדמירל גרמני אשר שירת בקריגסמרינה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה התגייס לבונדסוור ושימש כמפקח הכללי שלו (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1972–1976. צימרמן נולד בלומנהאו ב-23 בדצמבר 1917. ב-1937 הוא התגייס לקריגסמרינה ובמהלך מלחמת העולם השנייה שימש כמפקד שייטת שולות המוקשים ה-46 בתעלת למאנש. לקראת סוף המלחמה הוא הוביל את הפשיטה על גרנוויל - אחת ההצלחות האחרונות של הקריגסמרינה במלחמה. במהלך המלחמה הוא נפצע קשה וקיבל את הצלב הגרמני בזהב. לקראת סוף המלחמה נפל בשבי הבריטי, ולאחר מכן עסק בפינוי מוקשים מחופי גרמניה. ב-1956 הוא התגייס לדויטשה מרינה בדרגת קורבטנקפיטן. הוא שימש כנספח הצי הגרמני בלונדון וכמפקד שייטת שולות המוקשים של הצי. בין 1968–1970 שימש כמפקד הצי הצפוני של הבונדווסר. בין 1970–1972 הוא שימש כמפקד הדויטשה מרינה. ב-31 במרץ 1972 הוא מונה למפקח הכללי של הבונדסוור. הוא היה איש הצי הראשון שהפך למפכ"ל הבונדסוור. ביוני 1976 הוא החל לסבול מהשפעות מאוחרות של פציעתו מימי המלחמה. הוא נפטר ב-30 בנובמבר של אותה שנה. מדיה וקבצים בנושא ארמין צימרמן בוויקישיתוף ארמין צימרמן באתר משרד ההגנה הגרמני
הראלד ווסט

הראלד ווסט (בגרמנית: Harald Wust‏; 14 בינואר 1921 - 2 באוקטובר 2010) היה גנרל גרמני אשר שימש כמפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 1976–1978. ווסט נולד בקיל ב-14 בינואר 1921. ב-1941 הוא התגייס ללופטוואפה ושימש כקצין מודיעין במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא הגיע לדרגת לויטננט, ועם סיום המלחמה נפל בשבי הצבא האדום. לאחר שחרורו, למד חינוך וכתב מספר ספרי ילדים. ב-1956 הוקם מחדש הלופטוואפה, ו-ווסט הוזמן להצטרף אליו. בין 1958–1959 הוא השתתף בקורס המטכ"ל הראשון של הבונדסוור, וסיים אותו במקום הראשון. כתוצאה מכך, הוא קודם במהירות בסולם הדרגות, וב-1975 מונה לסגן המפקח הכללי של הבונדסוור (מקביל לרמטכ"ל). ב-30 בנובמבר 1976, מת במפתיע המפכ"ל ארמין צימרמן, ו-ווסט הפך אוטומטית למפכ"ל החדש. ב-1978 התגלה שלותר-ארווין לוץ, קצין ועובד בכיר במשרד ההגנה, היה למעשה מרגל של השטאזי. בעקבות לכידתו של לוץ, נחשפו מרגלים נוספים בצבא הגרמני, ו-ווסט ספג ביקורת ציבורית קשה. בעקבות כך, הוא התפטר מתפקידו ב-11 בדצמבר של אותה שנה. הראלד ווסט, באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
The Record

The Record היה מגזין קנדי שסיקר את תעשיית המוזיקה. המגזין הוקם על ידי דייוויד פארל באמצע 1981. דייוויד פארל שימש כעורך המגזין עד 1991. הגיליון הראשון של המגזין היה ב-13 ביולי 1981. המגזין פרסם בדפוס עד 9 באוגוסט 1999, ומאוחר יותר באינטרנט עד מרץ 2001. מרטין מלשיש היה עורך העיתון ב-1991–1993. סטיב מקלין היה עורך המגזין ב-1993–2001. המגזין פרסם מספר מצעדי מוזיקה ב-1983–1997. מצעדים אלו התבססו על נתוני נילסן סאונד-סקאן ודיווחים ידניים של קמעונאים ומפיצים קנדים. מצעדים אלו הופיעו בערוץ המוזיקה הקנדי Much (אנ') וכן בתוכנית המוזיקה Video Hits (אנ') של CBC Television (אנ'). להלן מצעדי המוזיקה שהופיעו באלבום. מצעד הסינגלים הקמעונאיים (1983–1996) - הופיע כמצעד קנדי במדור להיטי העולם של בילבורד מצעד הלהיטים (1996–1997) - מצעד איירפליי מצעד להיטי הרדיו העכשוויים מצעד שירי הפופ למבוגרים (הוכר גם כמצעד השירים העכשויים למבוגרים) מצעד שירי הקאנטרי מצעד האלבומים העכשויים ברדיו (הוכר גם כמצעד אלבומי הרוק) מצעד המוזיקה העכשווית למבוגרית (סוף שנות ה-90) מצעד האלבומים המובילים - הופיע כמצעד קנדי במדור להיטי העולם של בילבורד המגזין נקנה על ידי musicmusicmusic ‏(m3) ב-10 במרץ 2000. במרץ 2001, זמן קצר לאחר פירוק המגזין המתחרה RPM, הודיע דייוויד פארל על סגירה מוחלטת של המגזין בטענה כי המגזין איננו רווחי יותר. בעקבות זאת, עורך המגזין, סטיב מקלין החל לפרסם את Canadian Music Network במאי 2001. The Canadian Encyclopedia: The Record Karen Bliss (17 ביולי 2006). "Noted music journalist pens book". Jam!. אורכב מ-המקור ב-15 בינואר 2013. נבדק ב-4 באוגוסט 2007. {{cite news}}: (עזרה) Megan Thow (Spring 2002). "Critical Miss". Ryerson Review of Journalism. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2007. נבדק ב-15 בספטמבר 2007. {{cite news}}: (עזרה) back-up copy of the site located at the Wayback Machine "musicmusicmusic acquires The Record". Chart Attack. 15 במרץ 2000. אורכב מ-המקור ב-12 במאי 2003. נבדק ב-22 בינואר 2019. {{cite news}}: (עזרה) "Music mag The Record folds after 20 years". Ottawa Citizen. 15 במרץ 2001. p. D6. {{cite news}}: (עזרה) Kirby (22 במרץ 2001). "Sounding Off". SEE Magazine. אורכב מ-המקור ב-23 בנובמבר 2005. נבדק ב-9 בינואר 2008. {{cite news}}: (עזרה)
ג'יימס נאג'י

ג'יימס נאג'י (באנגלית: James Nnaji; נולד ב-14 באוגוסט 2004) הוא כדורסלן ניגרי המשחק בעמדת הסנטר בבאסקט ז'ירונה מליגת העל הספרדית בכדורסל. נאג'י גדל במקורדי, ניגריה, והתחיל לשחק כדורסל שם. בשנת 2018 הוא עבר לאקדמיית הכדורסל ראטגבר בהונגריה. נאג'י החל את הקריירה שלו בפצ'י VSK מליגת העל ההונגרית. הוא עבר מהונגריה לברצלונה ב-2020 והצטרף לברצלונה ב', קבוצת המילואים מהליגה השלישית. ב-2021 הוא הועלה לקבוצה הראשונה, ורשם 13 הופעות בעונת 2021/22. באפריל 2023 הכריז נאג'י על מועמדותו לדראפט ה-NBA, ודורג בתור הפוטנציאל במקום ה-24 על ידי ESPN. ב-20 ביוני 2023 הוא זכה עם ברצלונה באליפות ספרד לאחר ניצחון 3–0 בסדרת הגמר על היריבה המרה ריאל מדריד. לפני המשחק ספג קריאות גזעניות מאוהדי ה"בלאנקוס". ב-22 ביוני הוא נבחר במקום ה-31 בדראפט ה-NBA ‏2023 על ידי דטרויט פיסטונס, והועבר בליל הדראפט לשארלוט הורנטס. ב-4 באוגוסט 2024 הוא הושאל לקבוצת ליגת העל הספרדית באסקט ז'ירונה. מדיה וקבצים בנושא ג'יימס נאג'י בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר היורוליג פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית) Barcelona locks up teenage center Nnaji, יורוליג, ‏23 בספטמבר 2022 EuroLeague prospect James Nnaji, 18, submits paperwork to enter NBA draft, ESPN, ‏20 באפריל 2023 שאראס: "אלה הערכים של ריאל מדריד? מביש", באתר ערוץ הספורט, 21 ביוני 2023 אוהדי ריאל צעקו "חרא שחור" לשחקן ברצלונה, באתר ONE‏, 21 ביוני 2023 2023 NBA Draft Roundtable: Grading the James Nnaji Pick, ספורטס אילוסטרייטד, ‏22 ביוני 2023 Barcelona loans 2023 NBA draft pick James Nnaji to Girona, Eurohoops, ‏4 באוגוסט 2024