laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
A.R.C.

A.R.C. הוא האלבום השביעי של המוזיקאי האמריקאי צ'יק קוריאה, והאלבום השני של הרכב הטריו של קוריאה, הכולל אותו כפסנתרן מוביל, הקונטרבסיסט דייב הולנד והמתופף בארי אלטשול, שהוקלט ויצא בשנת 1971 על ידי חברת ההקלטות ECM. השלישייה פרסמו אלבום ראשון בהובלתו של קוריאה בשנה הקודמת, שנקרא "The Song of Singing. כותרת האלבום היא ראשי תיבות של הביטוי "affinity, reality, communication" ("זיקה, מציאות, תקשורת"), מונח מסיינטולוגיה, תחום שלמד קוריאה באותה תקופה. בסקירה באתר AllMusic שפרסם סקוט יאנאו הוא העניק לאלבום 4 כוכבים מתוך חמש, באומרו: "תקליט זה מביא את הפסנתרן צ'יק קוריאה, הבסיסט דייב הולנד והמתופף בארי אלטול בתקופה הקצרה שבה ניגנו לצד אנתוני ברקסטון ברביעיית האוונגרד המשובחת שלהם, Circle. המוזיקה שמופיעה בסט זה אינה חופשית לגמרי כמו המוזיקה שיצרו כחלק מ-"Circle", אך לעיתים קרובות חוקרת את הז'אנר עד מאוד [...] אלבום מאוד בר-חיים של ג'אז הרפתקני, שהוקלט חודשים ספורים לפני שקוריאה שינה כיוון". צ'יק קוריאה - פסנתר דייוויד הולנד - קונטרבס בארי אלטשול - תופים, כלי הקשה מידע על האלבום A.R.C. באתר MusicBrainz האלבום A.R.C. באתר Discogs Chick Corea, David Holland, Barry Altschul - A.R.C. (1971) album at ECMRecords.com accessed April 10, 2019 Gluck, Bob (2016). The Miles Davis Lost Quintet and Other Revolutionary Ensembles. University of Chicago Press. p. 126. ביקורת באתר AllMusic ג'יי סוונסון, The Rolling Stone Jazz Record Guide, הוצאת רנדום האוס/רולינג סטון (1985), עמ' 50 ריצ'רד קוק ובריאן מורטון, The Penguin Guide to Jazz Recordings, הוצאת ספרי פינגווין (2008), עמ' 304 Yanow, S. Chick Corea, David Holland, Barry Altschul - A.R.C. (1971) album review | AllMusic accessed August 30, 2011
עבדל נאדר

עבדל רחמן נאדר (בערבית: عبد الرحمن نادر; באנגלית: Abdel Nader; נולד ב-25 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן עבר מצרי-אמריקאי, ששיחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד. נאדר נולד באלכסנדריה שבמצרים, ובגיל 4 עבר עם משפחתו לשיקגו, אילינוי. בין השנים 2011–2013 למד ושיחק באוניברסיטת צפון אילינוי, וב-3 השנים הבאות למד באוניברסיטת המדינה של איווה. בעונתו האחרונה בליגת המכללות הפך לאחד השחקנים הבולטים של ה"סייקלונס", לצד ג'ורג' ניאנג ומונטיי מוריס, ורשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק. בדראפט ה-NBA‏ 2016 נבחר נאדר על ידי בוסטון סלטיקס, בבחירה ה-58. מכיוון שלא זכה לחוזה בקבוצה, הצטרף נאדר לקבוצת הבת של הסלטיקס מליגת הפיתוח של ה-NBA – מיין רד קלאוס. לאורך אותה עונה היה הקלעי המוביל של הקבוצה, עם 21.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה". לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה ל-4 עונות בבוסטון סלטיקס. ביולי 2018 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיה שיחק בשתי העונות הבאות. ב-28 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה של 23 נקודות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס. בנובמבר 2020 הועבר עם כריס פול בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת קלי אוברה, ריקי רוביו, טיי ג'רום, ג'יילן לקיו ובחירת דראפט עתידית. מדיה וקבצים בנושא עבדל נאדר בוויקישיתוף עבדל נאדר, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN הסטטיסטיקות של נאדר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com רשימת הנבחרים בדראפט 2016, באתר basketball-reference.com SUNS COMPLETE TRADE FOR CHRIS PAUL, ABDEL NADER, באתר הסאנס, 16 בנובמבר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פתחיה מרדכי בירדוגו

הרב פתחיה מרדכי בירדוגו (ה'תקכ"ד 1764 - ה'תק"ף 1820) היה דיין מקנס ומחשובי חכמי העיר בשלהי המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19. מחבר הספרים 'שו"ת נופת צופים' ו'פתוחי חותם'. נולד לרבי יקותיאל בירדוגו בשנת ה'תקכ"ד בן לשושלת רבנים בעיר. נקרא בשם 'מרדכי' על שם סבו המרבי"ץ, ולימים כשנחלה נוסף לו השם 'פתחיה'. התמנה לדיין עוד בחיי אביו. לעיתים פסקי דינו עברו את ביקורתו החיובית של אביו. ישב בדיינות יחד עם דודו רבי רפאל בירדוגו ורבי ברוך טולידאנו. הרבה להסתמך על פסקי דין של אביו, ולעיתים חלק על דודו רבי רפאל, תוך שהוא מביא לשיטתו סימוכין מאביו. אף על פי כן, במקום שהיה נראה לו אחרת מאביו היה חולק עליו תוך בקשת מחילה. הוסיף ללמד תלמידים והשיב לתלמידיו על שאלות רבות שהתקשו בתלמוד והלכה. התווכח בנושאי אמונה ופילוסופיה עם גוי מוסלמי משכיל, וניצח בוויכוח. כמו כן ביסס את מנהג אכילת החגבים, ויצא כנגד דעת רבי חיים בן עטר שפקפק על המנהג. אחיו הצעיר הוא רבי יעקב בירדוגו אב בית הדין מקנס שהיה לתלמידו. נפטר בגיל 57 בי"ז אדר ה'תק"פ (1820) הותיר את בנו יחידו מאיר, שנרצח עם אשתו בידי ערבי ללא בנים ובנות. שו"ת נפת צופים - על ארבעת חלקי השולחן ערוך. (יצא לאור לראשונה בשנת ה'תרצ"ח בקזבלנקה, ובמהדורה חדשה בית שמש ה'תשע"ה). פתוחי חותם - חידושים על הש"ס. (ירושלים תש"מ). חלק מחידושיו עדיין מצויים בכתבי יד. רבי יקותיאל בירדוגו רבי יעקב בירדוגו מלכי רבנן בערכו. נפת צופים חו"מ סימן כ"ד. ראו גם סימן י"ט. נפת צופים חו"מ סימן תט"ו. נפת צופים אה"ע סימן קל"ז. ראו למשל נפת צופים יו"ד סימן כ"ד, שאלה מתלמידו רבי משה טולידאנו, ועוד בחלק 'פירוש מאמרי חז"ל' ראו למשל סימנים ל"א - מ"א. נפת צופים חלק פירוש מאמרי חז"ל סימן מ"ב. ראו נפת צופים יו"ד סימן י"ג. ראו נפת צופים או"ח סימן י"ב. על מסכתות: ברכות, סוכה, ביצה, תענית, מגילה, כתובות, סוטה.
מקלארן 720S

מקלארן 720s (באנגלית: McLaren 720s) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2017. היא מחליפת המקלארן 650s. העיצוב החיצוני והפנימי הוא עיצוב GT, פנסי הלד מסתירים כונסי אוויר, תכונות עיצוב רבות "נלקחו" ממקלארן F1, כדוגמת הדלתות הנפתחו באלכסון כלפי מעלה. היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר טווין טורבו המספק כ-720 כ"ס ב-7,500 סל"ד ומומנט מרבי של 78.5 קג"מ ב-5,500 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.9 שניות ותוך 7.8 שניות מ-0 ל-200 קמ"ש. ומגיעה למהירות מרבית של 341 קמ"ש. גרסת המירוץ שיועדה להתחרות באליפות העולם ב-GT3 של ה-FIA. היא כוללת את אותו מנוע אך תיבת ההילוכים היא תיבת הילוכים רציפה בעלת שישה הילוכים. כמו כן עברו המתלים כיול חדש המתאים למרוצים, העיצוב השתנה במעט, הוסרו רכיבים שאינם חיוניים, ונוספה כנף אחורית גדולה. היא הוצגה באוגוסט 2018 היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, היא המתחרה של מקלארן לפרארי 488 ספיידר. הגג עשוי מסיבי פחמן וזמן פתיחתו אורך 11.0 שניות וניתן לפותחו ממהירות של 50 קמ"ש ועד 325 קמ"ש. היא כוללת את אותו המנוע וביצועיו. היא הוצגה בדצמבר 2018 ערך מורחב – מקלארן 765LT ה-765LT היא גרסה מיוחדת של הגרסה הבסיסית הכוללת את אותו מנוע אך כאן הוא מספק 765 כ"ס ומומנט מרבי של 81.5 קג"מ. התאוצה אורכת 2.8 שניות והמהירות עומדת על 330 קמ"ש. מערכת הפליטה בעלת ארבעה פתחים, וכנף אחורית גדולה הנפתחת ונסגרת באופן חשמלי. העיצוב החיצוני והפימי חד יותר. היא הוצגה במרץ 2020. מבט קדמי גרסת ה-GT3 גרסת הגג הנפתח (ספיידר) גרסת ה-765LT פנים המכונית מדיה וקבצים בנושא מקלארן 720S בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מקלארן 720S מפרט טכני מלא, באתר מקלארן. רועי צוקרמן, מקלארן 720S - חלום בריטי חדש, באתר אוטו, ‏19 במרץ 2017 212mph McLaren 720S - full technical specs and price, באתר אוטוקאר, ‏14 במרץ 2017 רועי צוקרמן, בקרוב בפצאל? גרסת מירוץ למקלארן 720S, באתר אוטו, ‏29 באוגוסט 2018 רועי צוקרמן, מקלארן 720S ספיידר: 325 קמ"ש עם הרוח בשיער, באתר אוטו, ‏10 בדצמבר 2018 מקלארן חושפת את ה-720S ספיידר, באתר קארטיוב, ‏10 בדצמבר 2018 רועי צוקרמן, מקלארן 765LT תציע מרכב ארוך ו-662 כ"ס לטון, באתר אוטו, ‏11 במרץ 2020
Piano Improvisations Vol. 1

Piano Improvisations Vol. 1 הוא אלבום הסולו השביעי של פסנתרן הג'אז האמריקאי צ'יק קוריאה, שהוקלט ויצא בשנת 1971 על ידי חברת התקליטים הגרמנית ECM השוכנת במינכן. האלבום אינו דומה לאלבומיו הקודמים של קוריאה, שכן אלבום זה כולל במלואו רק יצירות לפסנתר שכתב וביצע. בעקבות היותו של האלבום מכיל פסנתר בלבד, הוא נקרא "Piano Improvisations" (בעברית: "אימפרוביזציות לפסנתר"). האלבום הוקלט במשך כמה ימים באוסלו, נורווגיה. ההקלטות באוסלו הובילו את קוריאה לחזור בשנית כדי להקליט אלבום נוסף הדומה לו בטיבו, אשר נקרא "Piano Improvisations Vol. 2. שני האלבומים הללו שימשו כגשר בין יצירותיו האקוסטיות והניסיוניות בלהקתו "Circle" לבין עבודתו הקלאסית והמובנית יותר עם "Return to Forever". פסנתר: צ'יק קוריאה מהנדס: יאן-אריק קונגשאוג מפיק: מנפרד אייכר צילום עטיפת האלבום: ולרי וילמר מידע על האלבום Piano Improvisations Vol. 1 באתר MusicBrainz האלבום Piano Improvisations Vol. 1 באתר Discogs ביקורת על האלבום באתר AllMusic ריצ'רד קוק ובריאן מורטון, The Penguin Guide to Jazz Recordings, ספרי פינגווין 2008, עמ' 304 ג'יי סוונסון, The Rolling Stone Jazz Record Guide, רנדום האוס/רולינג סטון 1985, עמ' 50 השיר Where Are You Now? – A Suite of Eight Pictures מחולק, כמצוין בשמו, לשמונה חלקים שכל אחד מהם נקרא "Picture" ("תמונה")
מיכאל טל (נוירוביולוג)

מיכאל טל (נולד ב-24 בפברואר 1947) הוא פרופסור אמריטוס לנוירוביולוגיה רפואית בפקולטה לרפואה ורפואת שיניים של האוניברסיטה העברית בירושלים. כיהן כיו"ר הוועדה האתית העליונה למחקרים בהם מעורבים בני אדם, יו"ר ועדת הוראה, נשיא האגודה הישראלית לכאב. מיכאל טל נולד בכפר נווה יעקב ב-1947, בן לעליזה והרב ד"ר שלמה טל, ובמלחמת השחרור פונה משם עם הוריו לשכונת בית וגן בירושלים. סיים לימודיו בבית הספר היסודי "נווה עציון" והמשיך את לימודיו בישיבת קול תורה בבית וגן ירושלים. התגייס לנח"ל עם גרעין שח"ל לטירת צבי והשתחרר בדרגת סגן לאחר שירותו כמדריך בבית הספר לקצינים. במילואים שירת בסיירת הירושלמית. סיים את לימודיו כדוקטור ברפואת שיניים (DMD) בשנת 1975, את השתלמות הפוסט-דוקטורט עשה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) בשנים 1976–1978, שם קיבל תואר מוסמך בביולוגיה אוראלית. בוגר קורס ניהול עסקי בכיר באוניברסיטה העברית (1995). בשנת 1978 עם חזרתו מהפוסט דוקטורט הצטרף כמרצה למחלקה לאנטומיה (כיום המחלקה לנוירוביולוגיה רפואית) והקים את מעבדת המחקר בראשותו. בשנת 2005 מונה לפרופסור מן המניין. היה מדען אורח באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1984–1985, 1991–1992), באוניברסיטת מרילנד בבולטימור (2000), בבית החולים ג'ונס הופקינס בבולטימור (2008) ובמכונים הלאומיים לבריאות בבת'סדה מרילנד (2011). כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכאב (2001–2004), כראש המרכז לחקר הכאב באוניברסיטה העברית (2008–2015), ראש החוג לנוירוביולוגיה (מדעי העצב) בפקולטה לרפואה (2006–2008), יו"ר הוועדה האתית העליונה למחקרים בהם מעורבים בני אדם (2011–2015), דירקטור בקופת התגמולים של האוניברסיטה העברית (2011–2016) ויו"ר ועדת הוראה בפקולטה לרפואת שיניים (1999–2005). טל נשוי לחנה לבית שטיינברג ואב לארבעה ילדים. מחקרו של פרופ' מיכאל טל מתמקד במנגנונים עצביים של כאב כרוני. מחקריו פענחו את המנגנון הפיזיולוגי האחראי לכאב מתמשך וכרוני המתפתח לאחר פציעה קשה או קטיעה של איבר. עד אז הייתה תעלומה, הכיצד ייתכן שישנה תחושה של כאב באיבר שנקטע או לאחר החלמה מניתוח, לאחר שהעצב עם חיישני הכאב נותקו ממערכת העצבים המרכזית? טל הראה שהתפתחות אב-נורמאלית של פרצי יריות של פוטנציאלי פעולה במקום הגדם או החתך או בגוף תא העצב התחושתי בפריפריה, מהווים את התשדורת למערכת העצבים המרכזית המתפרשת במוח ככאב מתמשך. מנגנון זה התקבל והיום הוא אבן יסוד בהבנת תהליך הכאב הכרוני. מחקריו פורסמו בכתבי עת בתחום הכאב. הוא העמיד תלמידים רבים שסיימו במעבדתו תוארי מוסמך ודוקטור. בכיר תלמידיו פרופ' אלי אליאב משמש דיקן בית הספר לרפואת שיניים ברוצ'סטר ארצות הברית. מדיה וקבצים בנושא מיכאל טל בוויקישיתוף מיכאל טל, באתר גוגל סקולר פרופ' מיכאל טל, באתר האוניברסיטה העברית בירושלים מיכאל טל, באתר PubMed (באנגלית) ד"ר מיכאל טל, ‏אל תוך הכאב, אודיסאה 22, ינואר 2014 האם הדמיה מוחית קבילה מבחינה משפטית להוכחת כאב כרוני?, אתר האגודה הישראלית לכאב עופר מאיר, הצעה בכנסת: להכיר בכאב כרוני כמחלה בפני עצמה, באתר ynet, 15 בנובמבר 2004
Piano Improvisations Vol. 2

Piano Improvisations Vol. 2 הוא אלבום הסולו השמיני של המוזיקאי האמריקאי צ'יק קוריאה, שהוקלט בחודש אפריל 1971, ויצא בשנת 1972 על ידי חברת התקליטים הגרמנית ECM. האלבום מכיל אך ורק קטעים שכתב ומבצע קוריאה לבדו על הפסנתר, בדומה לאלבומו הקודם Piano Improvisations Vol. 1, המהווה המשך שלו. האלבום יצא כתקליט על ידי חברת התקליטים הגרמנית ECM, והוקלט באוסלו שבנורווגיה במשך יומיים בלבד. צמד האלבומים יחדיו משמשים מעין גשר בין יצירותיו החופשיות והאבסטרקטיות של קוריאה בהרכבו "Circle", לבין המוזיקה היותר מלודית וקלאסית שלו בלהקתו "Return to Forever". באלבום שבע קומפוזיציות מקוריות של קוריאה לפסנתר לצד עיבודים יוצאי דופן לשירים של ויין שורטר "Masqualero" ו-"Trinkle, Tinkle" של ת'לוניוס מונק. על כריכתו האחורית של האלבום נדפס ציטוט של קוריאה על היצירות: המוזיקה הזו נוצרה מתוך הרצון לתקשר ולשתף את החלום על חיים טובים יותר עם אנשים בכל מקום . האלבום הגיע למקום ה-33 במצעד ה"בילבורד ג'אז אלבומס", מה שהופך אותו לאלבום הסולו הראשון של קוריאה שנכנס לרשימת הבילבורד. מידע על האלבום Piano Improvisations Vol. 2 באתר MusicBrainz האלבום Piano Improvisations Vol. 2 באתר Discogs דירוגי האלבום באתר AllMusic ביקורת על האלבום באתר AllMusic ריצ'רד קוק ובריאן מורטון, The Penguin Guide to Jazz Recordings, ספרי פינגווין 2008, עמ' 304 ג'יי סוונסון, The Rolling Stone Jazz Record Guide, רנדום האוס/רולינג סטון 1985, עמ' 50 קטע זה באלבום מחולק לארבעה חלקים קצרים
מוזיאון מגריט

מוזיאון מגריט (בצרפתית: Musée Magritte; בהולנדית: Museum Magritte) הוא מוזיאון בבריסל, בלגיה, המוקדש ליצירתו של האמן הסוריאליסטי הבלגי, רנה מגריט. זהו אחד המוזיאונים המרכיבים את קבוצת המוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה. המוזיאון נפתח לקהל ב־30 במאי 2009. הוא מאכלס את אחד האוספים הגדולים ביותר של אמנות סוריאליסטית בעולם. המוזיאון שוכן במלון לוטו הנאו-קלאסי מהמאה ה־18 (בית עירוני) בכיכר המלכותית, והוא מהווה חלק מקומפלקס אדריכלי שנבנה לאחר שרפת ארמון קודנברג ב־1731. במשך מאות שנים, בעלים רצופים הפכו אותו לבית מלון, לחנות תכשיטים ולבסוף למוזיאון. המוזיאון מחולק לחמש מפלסים ובכל אחד מוצגת תקופה אחרת בחייו של מגריט. הוא מציג כ־200 ציורים, רישומים ופסלים מקוריים, כולל הציורים "השיבה" (The Return), "שהרזאד" (Scheherazade) ו"אימפריית האור" ( The Empire of Light). מיצב קבוע רב תחומי זה הוא הארכיון הגדול ביותר של מגריט, רוב העבודות הגיעו ישירות מאוסף אלמנתו של האמן, ג'ורג'טה מגריט, ומאירן המואר, שהייתה האספנית העיקרית של יצירותיו. המוזיאון כולל גם את הניסויים של מגריט בצילום משנת 1920 ואילך ואת הסרטים הסוריאליסטיים הקצרים שהוא עשה משנת 1956 ואילך. המוזיאון מציג עצמו גם כמרכז התייחסות עולמי לידע על האמן, ופיתח מרכז מחקר מקוון שמספק גישה מקוונת לארכיונים המתייחסים לחייו ולעבודתו של הצייר. מדיה וקבצים בנושא מוזיאון מגריט בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון מגריט (בהולנדית, בצרפתית ובאנגלית) ציור, קולנוע, שירה, מוזיקה - רנה מגריט מגריט - מוזיאוניראלי Home – Royal Museums of Fine Arts of Belgium, www.fine-arts-museum.be Home – Magritte Museum, www.musee-magritte-museum.be La Libre.be, Une place encore plus… royale, LaLibre.be, ‏2014-11-23 (בצרפתית) The Empire of Lights by Magritte also known as L'Empire des Lumieres, www.aaronartprints.org Valery Oisteanu, MAGRITTE, PAINTER-PHILOSOPHER, The Brooklyn Rail, ‏2010-07-08 (באנגלית אמריקאית)
הוראס סילבר

הוראס וורד מארטין טאווארס סילבר (באנגלית: Horace Ward Martin Tavares Silver;‏ 2 בספטמבר 1928 – 18 ביוני 2014) היה אחד מפסנתרני ומלחיני הג'אז הבולטים ביותר בכל הזמנים ובעיקר בשנות ה-50. בעיני רבים הוא נחשב למייסד זרם ההארד בופ ולאחד ממייצגיו הבולטים ביותר. סגנון נגינתו של סילבר הוא הומוריסטי וקצבי. בנגינתו ניכרות השפעות ממוזיקה לטינית דרום-אמריקאית, גוספל ומוזיקה אפריקאית. בתחילת בשנות החמישים הקים סילבר עם ארט בלייקי את ההרכב שליחי הג'אז, לימים אחד ההרכבים המשמעותיים ביותר בהארד בופ. מדיה וקבצים בנושא הוראס סילבר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הוראס סילבר (באנגלית) הוראס סילבר, סרטונים בערוץ היוטיוב הוראס סילבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) הוראס סילבר, באתר אפל מיוזיק (באנגלית) הוראס סילבר, באתר ספוטיפיי הוראס סילבר, באתר AllMusic (באנגלית) הוראס סילבר, באתר MusicBrainz (באנגלית) הוראס סילבר, באתר Discogs (באנגלית) הוראס סילבר, באתר Songkick (באנגלית) הוראס סילבר, באתר SecondHandSongs הוראס סילבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הוראס סילבר, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Augustin

"Augustin" (בעברית: "אוגוסטין") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת השוודית בריטה בורג. השיר ייצג את שוודיה באירוויזיון 1959 על ידי בריטה בורג, וזאת לאחר שהשיר נבחר בתחרות הקדם-אירוויזיון של שוודיה, המלודיפסטיבלן, בה הוא בוצע על ידי זמרת אחרת בשם סיב מאלמקוויסט. ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי בורג באירוויזיון. השיר הושר שביעי בסדר ההופעות, לפני שווייץ ואחרי גרמניה. השיר זכה במקום התשיעי עם ארבע נקודות. מידע על היצירה "Augustin" באתר מיוזיק בריינז EUROVISION SONG CONTEST Eurovision 1959 Results: Voting & Points
יחסי אורוגוואי – ניו זילנד

יחסי אורוגוואי–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי לבין ניו זילנד. בנובמבר 2001, ראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק, ערכה את הביקור הראשון באורוגוואי על ידי ראש ממשלת ניו זילנד. בנובמבר 2007 נשיא אורוגוואי, טאבארה ואסקס, ערך את הביקור הראשון אי פעם של ראש מדינה מאורוגוואי בניו זילנד. שתי המדינות הן חברות מלאות של קבוצת קיירנס ושל האמנה לשימור משאבי חיים ימיים באנטארקטיקה. אורוגוואי וניו זילנד היו חברות מייסדות ב-GRA בעת הקמתה בשנת 2009. באוקטובר 2020 שר החקלאות דמיאן אוקונור ושר החקלאות והדיג באורוגוואי, קרלוס מריה אוריארטה, בירכו על השקת פרויקט בן שלוש שנים שיעמוד בבסיס גידול בעלי חיים באורוגוואי, ארגנטינה וקוסטה ריקה. אורוגוואי מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה, ובנוסף מחזיקה קונסוליות כבוד בכרייסטצ'רץ' ואוקלנד. ניו זילנד מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו. New Zealand and Uruguay unite on reducing livestock production emissions באתר beehive‏, 9 באוקטובר 2020
אוטה אבה

אוטה אבה (ביפנית: 阿部詩; נולדה ב-14 ביולי 2000) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג, האלופה האולימפית מטוקיו 2020 וארבע פעמים אלופת עולם מהשנים 2018, 2019, 2022 ו-2023. אבה נולדה בשנת 2000 בעיר קובה שביפן. בגיל חמש החלה אבה להתאמן בג'ודו. אף שהתאמנה בילדותה גם בשחייה, היא בחרה מאוחר יותר להתמקד בג'ודו. אחיה, היפומי אבה, הוא גם ג'ודוקא מצליח. בדצמבר 2016, בגיל 16 בלבד, זכתה אבה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי. באליפות העולם לנוער 2017 אשר נערכה בזאגרב, זכתה אבה במדליית הזהב לאחר שניצחה בגמר את בת-ארצה שישימה מדיאה היפנית. באליפות העולם 2018, שנערכה בבאקו, זכתה אבה במדליית הזהב. בגיל 18 בלבד, היא הפכה לשלישית הצעירה ביותר, שזוכה בתואר העולמי. היא החלה בסיבוב השני, בו ניצחה באיפון את קרולינה פינקובסקה הפולנייה. בשמינית הגמר היא ניצחה את פביאן קושר השווייצרית, וברבע הגמר גברה באיפון על ג'סיקה פריירה הברזילאית דקה ו-20 שניות מפתיחת הקרב, לאחר תרגיל ריתוק בשם קוזורה-קסה-גטאמה. בחצי הגמר ניצחה באיפון תוך 23 שניות את אמנדין בושאר הצרפתייה, לאחר תרגיל בשם אודה-גראמי. בגמר, התמודדה אבה מול בת-ארצה איי שישימה היפנית, ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב, במהלכו ניצחה אבה באיפון לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח. באליפות העולם 2019, שנערכה בטוקיו, זכתה אבה בתואר העולמי בפעם השנייה ברציפות. היא החלה בסיבוב השני, בו ניצחה את לריסה פימנטה הברזילאית. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את דיורה קלדיורובה האוזבקית, וברבע הגמר ניצחה בווזארי את צ'לסי ג'יילס הבריטית לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בחצי הגמר ניצחה באיפון את מאילינדה קלמנדי הקוסוברית שלוש דקות ו-15 שניות אל תוך זמן ניקוד זהב, לאחר תרגיל ריתוק בשם יוקו-שיהו-גטאמה. בגמר, התמודדה אבה מול נטליה קוזיוטינה הרוסייה, וניצחה באיפון תוך 29 שניות לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח, שהטיל את יריבתה בעוצמה על גבה. באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה אבה בתואר האולימפי בקטגוריית המשקל עד 52 ק"ג. היא החלה את דרכה בסיבוב השני בו ניצחה באיפון את לריסה פימנטה הברזילאית. ברבע הגמר היא ניצחה בווזארי את צ'לסי ג'יילס הבריטית ובחצי הגמר גברה בווזארי על אודט ג'יופרידה האיטלקייה לאחר יותר משלוש דקות בתוך זמן ניקוד זהב. בגמר אבה התמודדה מול אמנדין בושאר הצרפתייה ובחלוף ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לתוך זמן ניקוד זהב. לאחר כשמונה וחצי דקות של קרב, הצליחה אבה לרתק את יריבתה למזרן במשך 20 שניות, וניצחה באיפון. באותו היום, ניצח גם אחיה היפומי, בקטגוריית המשקל של עד 66 ק"ג. שני האחים הפכו לאלופים אולימפיים מאחר שאחיה זכה גם הוא. בנוסף למדליה בתחרות האישית, אבה זכתה גם במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית. באולימפיאדת פריז 2024 הפסידה אבה לדיורה קליידורובה מאוזבקיסטן כבר בשמינית הגמר והודחה מהתחרות. היה זה הפסדה הראשון מזה כ-5 שנים. לאחר ההפסד פרצה בבכי והתמוטטה בזרועות מאמנה לצד תשואות הקהל. מדיה וקבצים בנושא אוטה אבה בוויקישיתוף אוטה אבה, ברשת החברתית פייסבוק אוטה אבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) אוטה אבה, ברשת החברתית אינסטגרם אוטה אבה, באתר olympedia.org אוטה אבה, באתר איגוד הג'ודו העולמי אוטה אבה, באתר JudoInside.com מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside. ‏ "Uta Abe Makes Miracles Come True With World Title",‏ 21 בספטמבר 2018,‏ JudoInside אליסף דעואל, היסטוריה: באותו היום - האחים היפנים הפכו לאלופים אולימפיים, באתר ynet, 25 ביולי 2021
בלשה

בלשה (בהונגרית: Balsa) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בלשה קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 972 תושבים ובשנת 2020 רק 788 תושבים. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13. יהודים התיישבו בבלשה בראשית המאה ה-19 ובמקום קיים שאריות של בית קברות יהודי. בשנת 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נרצחו יהודים רבים מהקהילה בשואת יהודי הונגריה. מדיה וקבצים בנושא בלשה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בלשה עדות ניצול שואה מבלשה (בהונגרית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי בית הקברות היהודי בבלשה תיעוד יהודי בלשה שנרצחו בשואה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
טרוי דומה

טרוי דומה (באנגלית: Troy Dumais, נולד ב-21 בינואר 1980) הוא קופץ למים אמריקאי בעבר. אלוף ארצות הברית וזכה במקום השלישי באולימפיאדת לונדון. טרוי דומה נולד בונטורה שבקליפורניה למשפחת שחיינים וקופצי למים. הוא התאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין. כבר בשנת 1998 הוא הגיע לאליפות העולם וזכה במקום השני בתחרות של מקפצה גמישה ממטר אחד. בעקבות ההצלחה הוא הגיע לאולימפיאדת סידני וסיים תחרות אישית במקום השישי ולצד דייוויד פיכלר במקום הרביעי בתחרות סינכרונית. באולימפיאדת אתונה הוא סיים שישי בתחרות אישית ושישי בתחרות סינכרונית ביחד עם אחיו ג'סטין דומה. גם באולימפיאדת בייגינג טרוי דומה לא הצליח להגיע למדליה. באולימפיאדת לונדון הוא קפץ לצד כריסטיאן איפסן בתחרות סינכרונית וזכה במדליית ארד. בתחרויות אליפויות העולם טרויי דומה בנוסף למדליית כסף של שנת 1998 ובמדליית כסף וארד ב-2005 ושתי מדליות כסף ב-2009. טרוי דומה השתתף מספר פעמים במשחקים משחקים הפאן-אמריקאיים וזכה בהם במספר מדליות כולל מדליית זהב בשנת 2007 בקפיצה סינכרונית לצד מיץ' ריצ'סון. טרוי דומה, באתר olympedia.org סיכום תוצאות באתר איגוד אמריקאי
בוי (כפר)

בוי (בהונגרית: Buj) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית בוי קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 1,791 תושבים ובשנת 2020 רק 1,612 תושבים. הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13. יהודים התיישבו בבוי באמצע המאה ה-18. רובם התפרנסו ממסחר וממלאכה. הקהילה התארגנה בסוף המאה ה-18 והקימה בית כנסת ובית עלמין. בשנת 1938, עם פרסום "החוקים היהודיים" שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, פרצו בריונים מקומיים לבית הכנסת, ניפצו את חלונותיו וחיבלו ברהיטים. בשנת 1941 נשלחו כל הגברים היהודים עד גיל 50 לעבודות כפייה ורובם נספו. באביב 1944, לאחר כניסת הגרמנים להונגריה, הועברו היהודים לגטו ניראג'האזה. במחצית השנייה של יוני, שולחו כל יושבי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ. בשנת 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נרצחו יהודים רבים מהקהילה בשואת יהודי הונגריה. אחרי המלחמה חזרו לכפר כמה יהודים, אבל חיי הקהילה לא חודשו. בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 102 חברים, מנהיג הקהילה היה שמואל שוורץ ורב הקהילה הוא אדה פריד רבה של קהילת טיסברצל. בוי בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 223 בוי, שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד עמוד 79–80. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944). מדיה וקבצים בנושא בוי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בוי עדות ניצול שואה מבוי (בהונגרית) קהילת בוי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" "בוי (כפר)", באתר JewishGen (באנגלית) נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי תיעוד יהודי בוי שנרצחו בשואה דף קהילת בוי מתוך מפקד קהילות הונגריה מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
תומאס גיירשפיכלר

תומאס גיירשפיכלר (בגרמנית: Thomas Geierspichler; נולד ב-14 באפריל 1976) הוא ספורטאי נכה אוסטרי שזכה במספר מדליות אולימפיות כולל זהב והשתתף ב-5 משחקים אולימפיאדת הנכים. תומאס גיירשפיכלר נפגע בתאונת דרכים בשנת 1994. החל לאתאמן בגיל 22 ובשנת 1999 החל השתתף בתחרויות בין-לאומיות. גיירשפילר השתתף לראשונה במשחקים פאראלימפיים בשנת 2000 בהם הצליח לסיים עם מדליה רק בתחרות ריצת 800 מ'. ב-2004 הוא זכה במספר מדליות כסף (בזהב זכה טושיהירו טקדה), אך בריצת 1500 מ' הוא הצליח לעבור את היפני וזכה במקום הראשון. בסך הכול באותה אולימפיאדת הנכים הוא זכה ב-5 מדליות. במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) תומאס גיירשפיכלר זכה במדליית זהב בריצת מרתון ובנוסף לכך במדליית ארד ב-800 מ'. במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) תומאס גיירשפיכלר זכה במדליית ארד ב-400 מ'. תומאס גיירשפיכלר השתתף במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) אך לא הגיע למדליה. בנוסף למשחקים פאראלימפיים תומאס גיירשפיכלר זכה בשלוש מדליות זהב באליפויות אירופה ובמדליות כסף וארד באליפויות העולם. במהלך הקריירה הוא קבע שיאי במספר ענפי ריצה כולל 10000 מ' ומרתון. מדיה וקבצים בנושא תומאס גיירשפיכלר בוויקישיתוף נתונים מאתר פאראלימפי הבין-לאומי