laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
שמעון לוי (ניצב)

שמעון לוי הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. לוי נולד במרוקו ועלה לישראל בשנת 1955. יחד עם משפחתו הגיעו למעברת חצרים בבאר שבע. שם התחיל את לימודיו. מספר שנים לאחר מכן, עבר יחד עם משפחתו לשכונה ד'. עם סיום לימודיו בבית ספר התיכון הדתי, התגייס לצה"ל כאלחוטן בפיקוד דרום. לאחר שירותו הצבאי התגייס למשטרת ישראל והיה שוטר סיור בתחנת באר שבע. לאחר סיום קורס הקצינים, הוצב בתחנת קריית גת כמפקד תחנה בתקופת מלחמת יום הכיפורים. משם עבר לתחנת באר שבע, הקים ופיקד על חקירות ומודיעין ומאוחר יותר כמפקד תחנת אשקלון. בין השנים 1982-1987 שימש כקצין אג"מ של מרחב נגב, סגן מפקד מרחב הנגב, מפקד נפת יהודה, מפקד נפת עזה. בתקופתו החלה האינתיפאדה הראשונה ותוך מספר ימים, כל שוטרי הנפה הערבים התפטרו משירותם. לוי התחיל בגיוס מסיבי של שוטרים מתוך הארץ על מנת למלא את השורות ולהקים נפה על טהרת שוטרים ישראלים אחרים. לאחר מכן, שימש כמפקד מרחב לכיש. בחג השבועות של אותה שנה מאי 1990, פיקד יחד עם כוחות צה"ל על ניסיון הפיגוע בחוף ניצנים בו נהרגו ונתפסו מחבלים. בסוף 1990 הוחלט על קידומו לדרגת תת-ניצב כסגן מפקד המחוז הדרומי. בתפקיד זה, היה בצוות ההקמה של המחוז הדרומי במשכנו החדש בבאר-שבע. בשנים 1993–1996 היה מפקד מחוז הדרום. בתקופת היותו מפקד המחוז נערכו שינויים רבים במחוז. -הוקמו תחנות חדשות, העיירות, נתיבות, הנחת אבן הפינה לרהט. -הוקם מרחב שמשון עם פינוי הרצועה ופריסת חמש תחנות משטרה במעברים ובגוש קטיף. -הוקמו יחידות מחזויות בדמות היס"מ, הימל"ס ויחידות מיוחדות נוספות. -הוקם בית ספר מחוזי להכשרת שוטרי המחוז. -הוקם מחט"ב מגב לראשונה בתחום המחוז בעקבות קבלת האחריות לביטחון פנים באזור לכיש. -הוקמה יחידת אילת (מרחב) ונפתחו מעברי גבול חדשים מול ירדן ורצועת עזה וחיזוק מעברים קיימים. -במהלך שלוש השנים, גדל המחוז בלמעלה מאלף שוטרים ובאמצעים רבים ומגוונים. יש לציין שבתקופה זאת, אירע הטבח במערת המכפלה, הסכמי השלום (אוסלו), והסכמים עם ירדן. בעקבות אסון פסטיבל ערד רשם לו המפכ"ל אסף חפץ הערת מפקד. על אף השערות בנוגע לקידומו האפשרי הודיע לוי על פרישתו לגמלאות. לוי בעל תואר ראשון במדעי הרוח, נשוי ואב לחמישה. ,
יודאיספטן

יודאיספטן (Judaesaptan או Judeisapta) היא ממלכה יהודית קדומה אשר התקיימה על פי האגדות במרכז אירופה, באזור אוסטריה המודרנית. לקיומה של הממלכה אין הוכחות ארכאולוגיות או אחרות. המקור המוכר ביותר לאגדה נמצא בכרוניקה של הייגן (Hagen) שהודפסה במאה ה-15. באגדה מסופר על היהודי אברהם מתמורניה. לאחר שנאלץ לגלות מארצו כ-860 שנה לאחר המבול התנ"כי והגיע יחד עם אשתו וילדיו לאזור נהר הדנובה שם התיישב בעיר סטוקראו. אברהם מלך על הממלכה כ-33 שנה ובניו משלו בערים שונות (בהן וינה). האגדה מפרטת את עץ היוחסין של אברהם וכיצד משפחתו התפזרה במדינה. כנראה שלסיפור מטרה אטימולוגית שבאה להסביר את הריכוזים הגבוהים של היהודים באוסטריה של אותם ימים. אגדה אחרת מספרת על סונאס ויהודה ספטי, שני יהודים אשר הקימו את הממלכה ב-1700 לפנה"ס. באחת הכרוניקות מסופר על כ-72 נסיכים יהודים שלטו בממלכה עד לשנת 200 לפנה"ס. במאה ה-16 ההיסטוריון וולפגנג לאציוס(אנ') ניסה להוכיח את אמיתות האגדה על ידי חקר כתובות בעברית על גבי מצבות. אודות, באתר הספרייה היהודית המקוונת פרטים נוספים בספר Queen's apprentice: archduchess Elizabeth, empress María, the Habsburgs, and the Holy Roman Empire, 1554-1569, מאת Joseph F. Patrouch
אלי עשת

אלי עשת (קרוסט) (נולד ב-1935) הוא קצין בכיר בדימוס בצה"ל ובמשטרת ישראל, מנכ"ל עיריית תל אביב לשעבר. עשת התגייס לצה"ל ב-1953, שירת כקצין ומילא תפקידי פיקוד בחיל התותחנים. במבצע שומרון שימש קצין תצפית קדמי בגדוד 890, במבצע סיני שימש מפקד סוללה בגדוד 402 שלחם תחת פיקוד חטיבה 9. ובשנים 1963-1964 פיקד על גדוד 332, גדוד סיוע ארטילרי של חטיבת הצנחנים. שימש סמג"ד בגדוד 334 שהיה גדוד תותחנים אורגני של חטיבת גולני, וב-1966 מונה למפקד הגדוד. הוא פיקד על הגדוד במלחמת ששת הימים ושימש מפקד הסיוע הארטילרי של חטיבת גולני. בשנים 1970 עד 1973 פיקד על אגד ארטילרי 213. לאחר מכן היה מפקד תותחנים פיקודי בפיקוד המרכז ושימש סגן קצין תותחנים ראשי. בתפקידו האחרון היה ראש מינהל הסגל באגף כח אדם ומדריך במכללה לביטחון לאומי. עם שחרורו התגייס למשטרת ישראל ועמד בראש אגף כוח אדם והדרכה. בתפקיד זה שימש בתקופת כהונתו של המפכ"ל הרצל שפיר ובמרץ 1981 הוחלף על ידי בנימין ברלאי. בשנת 1983 מונה על ידי שלמה להט למנכ"ל עיריית תל אביב וכיהן בתפקיד עד 1993. לאחר שנחשף כי אישר שימוש בכספי העירייה לשכירת שירותי מעקב אחר שניים מחברי המועצה עמד לדין והורשע בעבירות של מירמה והפרת אמונים ורישום כוזב במסמכי תאגיד. בשנת 1997 הוטלו עליו עבודות שירות וקנס כספי. ריאיון עם אלי עשת מאת יצחק דנון, ‏מנכ"ל עיריית ת"א לשעבר, אלי עשת, הורשע במירמה בפרשת המעקבים אחרי חברי מועצה, באתר גלובס, 25 בדצמבר 1996 מאת יצחק דנון, ‏3 חודשי עבודות שירות וקנס הוטלו על אלי עשת, לשעבר מנכ"ל עיריית ת"א, באתר גלובס, 30 בינואר 1997
סרט ריגול

סרט ריגול הוא סוגה קולנועית אשר במרכז עלילתה קיים סיפור העוסק בביון, בין אם כתיאור ריאליסטי של אירוע שקרה באמת או שיכל להתרחש במציאות (למשל: עיבודים קולנועיים לספריו של ג'ון לה קארה) ובין אם בצורה בדיונית לחלוטין (למשל: ג'יימס בונד). רומנים רבים העוסקים בריגול זכו לעיבוד קולנועי, לרבות עבודותיהם של ג'ון בוקנט, אליסטר מקלין, ג'ון לה קארה, איאן פלמינג ולן דייטון. סוגה זו מהווה חלק משמעותי בקולנוע הבריטי, כאשר לבמאים הבריטים כאלפרד היצ'קוק וקרול ריד תרומה משמעותית בתחום, וכן משום שסרטים רבים עוסקים בסוכנות הביון הבריטית. תקופת המלחמה הקרה הניבה כר נרחב לפרשיות ריגול אמיתיות ובדיוניות. 1959 - מזימות בינלאומיות 1962 - ד"ר נו - הסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד 1963 - חידון בחרוזים 1965 - תיק איפקרס 1965 - המרגל שחזר מן הכפור 1968 - תחנת זברה אינה עונה 1996 - משימה בלתי אפשרית - הראשון מבין סדרת סרטים 2002 - זהות כפולה - הראשון מבין סדרת סרטים 1994 - שקרים אמיתיים 1997 - אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון - הסרט הראשון בסדרת סרטי אוסטין פאוורס - כולם פארודיות על סרטי ג'יימס בונד 2005 - מר וגברת סמית' ערך זה הוא קצרמר בנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יהודה גולן

יהודה גולן (אשנפלד) (נולד ב-14 במרץ 1931) הוא קצין בדימוס בצה"ל, פיקד על חטיבת גולני ועל אוגדה בפיקוד המרכז, השתחרר בדרגת תת-אלוף. גולן נולד כיהודה אשנפלד בבודפשט שבהונגריה, עלה לארץ ישראל ב-1946 במסגרת עליית הנוער, נעצר על ידי הבריטים והושם במחנה המעצר בעתלית, לאחר שחרורו התחנך בכפר הנוער בן שמן. ב-1947 הצטרף להכשרה מגויסת יגור, במלחמת העצמאות השתתף בקרבות על הכפר בן שמן. בהמשך הצטרף לפלמ"ח ושירת בחטיבת יפתח. במהלך מבצע דני נפצע בקרב על ח'דיתה. בהמשך שירת כסייר בגדוד השני של החטיבה. לאחר הקמת צה"ל בחטיבת גולני כקצין מודיעין, קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד 51. במלחמת סיני שירת כמפקד סיירת גולני. בהמשך שירת כמפקד פלוגת קורס המ"כים של החטיבה ובשנת 1960 הוביל את לוחמיה במבצע חרגול, פעולת תגמול בכפר הסורי תאופיק. לאחר מכן שירת כסגן מפקד גדוד 12 ובשנים 1962 עד 1965 פיקד על גדוד 13. ב-1968 מונה לקצין אג"ם בפיקוד הדרום. ב-1970 מונה למפקד חטיבת גולני, תחת פיקודו ביצעו יחידות החטיבה פשיטות כנגד יעדי מחבלים בגיזרת הפתחלנד בדרום לבנון. ב-1972 מונה למפקד בית-הספר לחי"ר (בה"ד 3) ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על חטיבה 5. אחר כך מונה לראש מטה פיקוד המרכז. בהמשך עבר הסבה לשריון ושירת כמפקד אוגדה בפיקוד. היה יועץ צבאי בסינגפור במשך שלוש שנים ופיקד על צוות ההקמה של תשתית צבא סינגפור. לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל במפעלי תעשייה "קיסריה גלנויט" בבריטניה. חבר במועצה לשלום ולביטחון ופעיל מטעמה בנושאים הקשורים לגדר ההפרדה. יהודה גולן באתר חטיבת גולני יהודה גולן, באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. יהודה גולן, באתר הפלמ"ח. יהודה גולן, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון אמנון ברזילי, קצינים ישראלים חושפים: כך הקמנו את צבא סינגפור, החזק בדרום-מזרח אסיה, באתר הארץ, 15 ביולי 2005. אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 17. מרדכי גור, "מצפון ומים" - מתאר את שירותו כאלוף פיקוד צפון, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמוד 92. אמנון ברזילי, קצינים ישראלים חושפים: כך הקמנו את צבא סינגפור, החזק בדרום-מזרח אסיה, באתר הארץ, 15 ביולי 2005.
רחמים חדד

רחמים חדד (5 במאי 1933 – 4 במאי 2020) היה ניצב במשטרת ישראל. חדד נולד בטריפולי שבלוב ועלה לישראל במסגרת תנועת "בני עקיבא". התיישב בקיבוץ בארות יצחק ובשירותו הצבאי היה לוחם בחטיבת הצנחנים והשתתף בפעולות התגמול. בשנת 1953 היה מראשוני משמר הגבול ובשנות השישים שירת בגליל העליון ובעמק בית שאן. בשנת 1972 קודם מתפקיד סגן מפקד מרחב הצפון של משמר הגבול למפקד המרחב. בשנת 1975 מונה לראש אג"ם במחוז הצפון ובשנת 1977 מונה לסגן מפקד המחוז. בשנת 1981 עוכב קידומו בעקבות שורת פרשיות שגובו על ידו, אם כי לא היה מעורב בהן אישית, והיו נתונות לחקירת היחידה לחקירות הונאה. חדד הועבר ב-1982 לתפקיד ראש אגף אפסנאות במטה הארצי ובשנת 1984 החליט המפכ"ל אריה איבצן על קידומו ומינויו למפקד מחוז הצפון. בסיום תפקידו פרש לגמלאות. נפטר במאי 2020, והובא למנוחות בבית העלמין במושב חגלה. הותיר אחריו ארבעה ילדים. נרי ליבנה, שחיתות בכחול, כותרת ראשית, 29 ביולי 1987 שמעון איפרגן, ‏המסתערב האגדי שנכנס ללבנון ברכב יוקרה של הנשיא, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2020 חנוכת בית הכנסת וחג האסיף במושב דלתון, הצופה, 25 באוקטובר 1960 מינויים חדשים, דבר, 14 בספטמבר 1972 מטה המחוז הצפוני נערך מחדש, דבר, 29 ביוני 1975 תן לי גיבוי או שאתפטר, מעריב, 24 באפריל 1984 תנ"צ גונן" טויחו פרשיות במחוז הצפוני, מעריב, 25 באפריל 1984 דוד קראוס - מפקד מחוז ת"א, מעריב, 31 במאי 1984 שמעון איפרגן, ‏המסתערב האגדי שנכנס ללבנון ברכב יוקרה של הנשיא, באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2020
עוצבת עידן

עוצבת עידן (אוגדה 340, בעבר אוגדה 880) הייתה אוגדת מילואים הכפופה לפיקוד המרכז. מפקדת האוגדה מוקמה במחנה נחשונים. ב-15 בספטמבר 2020 האוגדה נסגרה. האוגדה מנתה כוחות נוספים, ביניהם: גדוד הנדסה קרבית אוגדתי - גדחה"ן 7107 אגד לוגיסטי של האוגדה. גדוד התקשוב של האוגדה - גדחי"ק 807. האוגדה הוקמה ב-1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים, כאוגדת מילואים שבסיסה במחנה חסה. במלחמת לבנון הראשונה הושארה האוגדה שכללה שלוש חטיבות טנקים בעתודה פיקודית, והוכנסה לגזרה המזרחית במהלך קרב סולטאן יעקוב. בשנת 2002, במהלך מבצע חומת מגן, הוטלה משימת טיהור ג'נין מטרור על העוצבה. יחידת הצמ"ה האוגדתית, שהפעילה דחפורי D9 משוריינים בקרב ג'נין, זכתה בצל"ש אלוף פיקוד המרכז. בשנת 2005 הייתה האוגדה אחראית על פינוי צפון רצועת עזה בתוכנית ההתנתקות. בשנים 2005–2010 שימש מפקד האוגדה במקביל גם כקצין שריון ראשי, אולם התפקידים הופרדו באפריל 2010. בשנת 2010 זכתה העוצבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מילואים מצטיינות, במקום הראשון. בשנת 2014 עברה העוצבה ארגון מחדש במסגרתו נסגרו שלוש חטיבות שריון במילואים, שהיו מצוידות בטנקים מדגמי מגח לסוגיהם, והן: חטיבת יפתח (חטיבה 11), חטיבה 130 (עוצבת הבזקה) וחטיבה 600 (עוצבת נתיבי האש). במקביל צורפו לפיקוד האוגדה חטיבת כפיר, וחטיבת מרכבות הפלדה, כחלק מיישום התוכנית להפוך את העוצבה מאוגדה משוריינת, לאוגדה קלה רב-זירתית שתתמחה כנגד טרור וגרילה בשטחים בנויים ומורכבים, ובכל תצורות הקרב. חטיבות מילואים נוספות השייכות לאוגדה: חטיבה 5, חטיבת ירושלים. ב-19 באוגוסט 2020 נסגרה חטיבת מרכבות הפלדה, כחלק מהתוכנית הרב-שנתית "תנופה". ב-15 בספטמבר 2020 האוגדה נסגרה ועל בסיסה הוקמה אוגדה רב-זרועית תחת מספר אוגדה 99. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדיה וקבצים בנושא עוצבת עידן בוויקישיתוף תא"ל מוטי ברוך מונה למפקד עוצבת "עידן", 8 באפריל 2010, אתר דובר צה"ל אביגדור בן-גל, ‏לחימת הגיס בגזרה המזרחית, מערכות 413, 2007 אל"ם תמיר ברשד, ‏רוח הפקודה, מערכות 413, יולי 2007, עמ' 57 . אהרן אורבך, עמיחי מרחביה, אוריאל שרעבי, עין גנים, עמותת גלעד לשמואל עקיבא ווייס, 2004, עמוד 70. אמיר אורן, לקראת פינוי המאחזים, צה"ל מסמן את המועמדים לסרבנות, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2009 בזרוע היבשה החליטו: קשנ"ר יהיה רק קשנ"ר, אתר שבוז 16 יחידות מצטיינות זכו בפרסי הרמטכ"ל, 22 במרץ 2010, אתר דובר צה"ל עידן יוסף, חטיבת "כפיר" הועברה לעוצבת "עידן", באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בספטמבר 2014. תא"ל עמי מורג, יד לשריון אלוף אודי שני, יד לשריון התחלפו בתפקיד: מפקד "עוצבת הפלדה" ומפקד המרכז לאימוני יבשה, 27 בנובמבר 2007, אתר דובר צה"ל תא"ל אגאי יחזקאל, יד לשריון מיכל גלברד, זרוע היבשה ממשיכה בתהליך ההצטמצמות: עוצבת הבזקה נסגרה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 18 במאי 2014
זאב שטיינברג

זאב (ווֹלפגנג) שטַיינברג (27 בנובמבר 1918 – 22 במאי 2011) היה ויולן ומלחין ישראלי. נולד בשם ווֹלפגנג שטיינברג בשנת 1918 בטריר שבגרמניה למרגרטֶה לבית הירשלנד ולפאול שטיינברג. אביו ניגן בכינור וסיים את האקדמיה בקלן עם אדולף בוש, אך בחר לעסוק ברפואה. זאב החל לנגן בגיל חמש ואף שר במקהלת הקתדרלה בטריר, לפי דרישת אביו. בחמש-עשרה שנותיו הראשונות התגורר בעיר טריר, עד שבשנת 1934, לאחר עליית הנאצים לשלטון, כשהיה בן 15, עלה לארץ ישראל, ואחרי שנים אחדות של הפסקה, חידש ב-1940 את לימודי הנגינה וההלחנה אצל עדן פרטוש. משנת 1942 היה חבר בפילהרמונית הארץ-ישראלית והיה לנגן הראשון בקבוצת הוויולות. שטיינברג הזמין אצל בונה העוגבים גדעון שמיר עוגב ביתי קטן, בדומה לזה שהיה בבית הוריו בגרמניה, ושמיר מילא את בקשתו. משנת 1959 היה שטיינברג חבר ברביעייה הישראלית. כן לימד ויולה ומוזיקה קאמרית באקדמיה למוזיקה בתל אביב וישב בחבר השופטים של קרן התרבות אמריקה-ישראל ושל המועצה הישראלית לתחרות הנבל הבינלאומית. שטיינברג נמנה עם מייסדי אנסמבל מוזיקה נובה. בשנת 2008 קיבל שטיינברג אזרחות כבוד של העיר טריר. בשנת 2010 העניקה עיריית תל אביב-יפו אות הוקרה מיוחד לזאב שטיינברג בן ה-92, ותיק הנגנים בישראל. זאב שטיינברג מת בשנת 2011, בן 92. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. שטיינברג כתב בשיטת שנים-עשר הטונים, והשמיד את יצירותיו המוקדמות, שלא נכתבו בה. מאז ראשית שנות ה-60' השתמש שטיינברג בכתיבתו בסגנון מזרחי, שבא לביטוי במלודיה ובעיטורים, שאותם התאים לשיטת שנים-עשר הטונים. בשנת 1969 כתב לראשונה יצירה ווקאלית, "רחב והמרגלים", קנטטה לקריין, זמרת אלט, שתי חליליות, צ'מבלו וצ'לו, עם אפשרות להוספת כלי הקשה. היצירה מתבססת על פסוקים מפרק ב' בספר יהושע. 10 שנים לאחר מכן כתב שלושה שירים לזמרת סופרן, חליל צד, קרן יער (או ויולה) וצ'לו, למילים של המשורר האוסטרי אנטון וילדגנס. "מבוא ופוגה" לחליל, ויולה ונבל מ-1970 היא מחווה למוזיקה מתקופת הבארוק, שהייתה אהובה על שטיינברג, אבל מזווית ראייה מודרנית. ב"וריאציות על שיר ילדים" ("יונתן הקטן") מ-1972, לשלישיית כלי קשת וקרן יער, נקט שטיינברג במגוון משעשע של סגנונות הלחנה, מבאך ועד וברן. מדיה וקבצים בנושא זאב שטיינברג בוויקישיתוף זאב שטיינברג, באתר AllMusic (באנגלית) זאב שטיינברג, באתר MusicBrainz (באנגלית) זאב שטיינברג, דף שער בספרייה הלאומית זאב שטיינברג: ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל), באתר המרכז למידע למוזיקה בישראל (באנגלית) Pamela Hickman, Meet composer Ze’ev Steinberg, ynet, July 19, 2009 - ראיון "עוגב הבית לשעבר של זאב שטיינברג ז"ל", באתר עמותת חובבי העוגב חגי חיטרון, הוויולן זאב שטיינברג, מבכירי התזמורת הפילהרמונית, מת בגיל 93, באתר הארץ, 23 במאי 2011 חגי חיטרון, אות הוקרה לנגן הוויולה זאב שטיינברג, באתר הארץ, 24 במאי 2010
שלמה לבב

שלמה לבב (ליבוביץ) (1 באוגוסט 1906 – 5 בנובמבר 1995) היה דיפלומט ישראלי. שלמה ליבוביץ (לימים לבב) נולד בשנת 1906 בריגה (אז באימפריה הרוסית; כיום בירת לטביה), בן לדבורה וצבי ליבוביץ. עלה לארץ ישראל בשנת 1934. היה חבר ב"הגנה" החל משנת 1938. בשנים 1948-1951 עבד במשרד האוצר ולאחר מכן עבר למשרד החוץ. הוא היה המזכיר הראשון של צירות ישראל בוורשה בשנת 1960. בשנים 1963-1964 כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ האחראי על הקשרים עם מזרח אירופה. היה ציר ישראל בקובה בשנים 1967-1965 וכקונסול הכללי של ישראל באיטליה בשנים 1970-1967. אחיותיו היו אסתר רייפנברג, מירה ליבס וחנה זילברטל. דודניו היו פרופ' נחמה ליבוביץ, פרופ' ישעיהו ליבוביץ (שניהם בני דודו מרדכי קלמן) ופרופ' יהושע ליבוביץ (בן דודו אלכסנדר זליג). בשנת 1965 היה נשוי והיו לו שלושה ילדים. ש. לבב - ציר בקובה, קול העם, 17 במאי 1965 ישראל - המרכז המקרין ביותר ליהדות העולם, חרות, 11 במאי 1962 בודרוב נפגש עם שרת החוץ, הצופה, 1 באוקטובר 1964 חדשות בתשבץ הדיפלומאטי, מעריב, 7 במאי 1965 האיש שלנו בהאוונה נתקבל בלבביות, על המשמר, 12 בספטמבר 1965 שלמה לבב - ציר בקובה, מעריב, 17 במאי 1965 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'בל הארון

גַּ'בֶּל הָארוּן (בערבית: جبل نبي هارون - ג'בל נבּי הָארוּן - "הר אהרון הנביא") הוא הר בדרום-מערב ירדן הסמוך לעיר ולאתר הקדום פטרה, על-פי מסורות שונות בהר זה נקבר אהרון הכהן. ההר מתנשא לגובה של 1,350 מטרים מעל פני הים ופסגתו מהווה תצפית מצוינת על סביבתו. ההר תלול וסלעי בתחתיתו, כשבהמשכו כלפי מעלה מתגלה מישור מסוים ובאמצעו מזדקר גוש סלעי ענק. מבנהו הכולל הקנה לו את הכינוי הור ההר, שמזוהה עם דפוסים טופוגרפיים דומים בסביבותיה של ארץ ישראל. ג'בל הארון זוהה כמקום קבורתו של אהרן הכהן כבר בעת העתיקה. זיהוי זה נזכר לראשונה בספר קדמוניות היהודים (ד, ד) ולאחר מכן באונומסטיקון של אוסביוס (עמ' 176). שבטים בדואים המתגוררים באזור זיהו את המקום כהור ההר ובנו בו מצבה ומבנה מקורה שבראשו כיפה בפסגתו של ההר. בצד המבנה מדרגות המגיעות אל הגג, שמשמש נקודת תצפית על הסביבה. בתוך המבנה אף נמצא ספר מבקרים שבו יכולים פוקדי המקום לכתוב את רשמיהם. ג'בל הארון מושך אליו מטיילים ישראלים ואחרים הבאים להתפלל ולתייר במקום. בדצמבר 2019 חודשה הגישה ליהודים לקבר. בשל מיקומו וגובהו הלא נוחים של ההר לא קיימת אליו גישה בכלי רכב, וזו מתבצעת באמצעות חמורים היוצאים מאתר הסלע האדום (פטרה) כשכל כיוון אורך כשעתיים וחצי. בחלקו העליון של ההר, הסמוך לקבר, עולים רגלית במאות מדרגות החצובות בסלע עד ההגעה אל אתר הקבר עצמו. יש המבקרים את ההנחה כי ג'בל הארון הוא אכן מקום קבורתו של אהרון הכהן, שני קווי הביקורת המרכזיים הם: חישוב מיקום שגוי: הטיעון המרכזי הוא כי לפי תיאורי התנ"ך על מסעות בני ישראל אין כל אסמכתא כי ג'בל הארון הוא הור-ההר; כמו כן יש אף הטוענים כי מיקומו של ג'בל הארון סותר לגמרי את תוואי מסעם של בני ישראל. זיהוי מבני לא מספק: הטיעון המרכזי הוא כי אין די במבנהו הצורני של ההר כדי להוכיח את זיהויו כהור ההר, המחזיקים בדעה זו טוענים כי קיימים מבנים טופוגרפיים דומים במקומות נוספים ועל כן יש להטיל ספק בקביעה אודות מהימנות זיהויו של ג'בל הארון כל עוד לא נבדקו שאר המקומות. טיעון נוסף המועלה על ידי מצדדי עמדה זו, הוא שברבות העיתים עשויים להתרחש שינויים גאולוגיים בהרים (כגון שחיקה ובליה) עד כדי יצירת מבנים התואמים את תצורת הור ההר, מה שמעלה את התמיהה האם ג'בל הארון אינו אחד ממקרים אלו. הור ההר מדיה וקבצים בנושא ג'בל הארון בוויקישיתוף שוקי דגן, כתבה בעיתון "ארבע כנפות": [1] (אורכב 21.08.2010 בארכיון Wayback Machine), [2] (אורכב 14.05.2020 בארכיון Wayback Machine)‏ מאיר אלפסי, המסע המפרך לקבר אהרן הכהן בירדן יומן וגלריה, אתר חב"ד אינפו, ה' אב התשע"ג (12.07.2013) הרב יוסף ליברמן, ספר משנת יוסף, חלק א עמ' קמ"ג. ירדן תפתח מחדש את קבר אהרן הכהן, באתר כיפה, ‏2019-12-02
סוס טרויאני (תוכנה)

בתחום המחשב, סוס טרויאני (Trojan horse) היא תוכנה זדונית המתחזה לתוכנה תמימה, אשר עם התקנתה על מחשב הנפגע היא תשמש לביצוע תקיפת סייבר או לגרימת נזק אחר (השם שאול מהסיפור על הסוס הטרויאני במלחמת טרויה). סוס טרויאני מופיע בדרך כלל כקובץ המצורף לדואר אלקטרוני, כקישור לקובץ ברשת האינטרנט או כתוכנה להורדה. פתיחת הקובץ, הקישור או הורדת התוכנה והתקנתה יגרמו להתקנת הסוס הטרויאני על המחשב הנפגע. לעיתים קרובות יעשה שימוש בטכניקות של הנדסה חברתית כדי לפתות את המשתמש לפתוח את הקובץ, או הקישור או להוריד ולהתקין את התוכנה. קיימים סוסים טרויאניים שתפקידם לתת הרשאות למשתמש אחר להיכנס למחשב הנפגע מרחוק. פעולה זו נקראת גם "התקנת דלת אחורית" (BackDoor). סוסים טרויאניים אחרים מוגדרים רוגלות, ולפיכך, משמשים לאיסוף מידע (למשל, מספרי כרטיסי אשראי שהמשתמש מקליד) מהמחשב שבו הותקנו ושולחים אותו ליעד מוגדר מראש. סכנה נוספת היא הפיכת המחשב לזומבי באמצעות תוכנת הסוס הטרויאני. מחשב זומבי הוא מחשב הנשלט מרחוק באמצעות המנגנון של תוכנת הסוס הטרויאני. אף על פי שרוב הזמן מחשב זה מתפקד כרגיל, ניתן להורות לו מרחוק לבצע פעולה בניגוד לרצון בעליו. כאשר מחשב כזה מחובר לרשת, הוא עלול לשמש לביצוע התקפת מניעת שירות, שליחת דואר זבל אלקטרוני וכו'. ישנם שימושים נוספים לתוכנות סוסים טרויאניים, למשל גנבת סיסמאות והתחזות לבעל המחשב בכניסה לאתרים שונים. תוכנות סוס טרויאני שימשו בישראל לריגול תעשייתי של חברות מפורסמות במשק הישראלי. ב-2013 תועד לראשונה שימוש בסוס טרויאני מסוג "מחסום הצפנה (CryptoLocker)" - תוכנה המביאה להצפנת הקבצים במחשב המותקף, כשבעקבות ההצפנה ואי-היכולת להשתמש באותם קבצים, מופיעה בקשה לתשלום כופר לצורך קבלת קוד לשחרור ההצפנה. בשנת 2014 התגלתה נוזקה Dendroid, היא הייתה בין הראשונות נוזקות מסוג סוס טרויאני שעברו את השומרים של "אנדרואיד". תוכנות אנטי-וירוס מיועדות לגלות גם סוסים טרויאניים ולבודד או למחוק את הקבצים הנגועים. בשל כך יש להקפיד לסרוק כל קובץ המותקן או מופעל על המחשב, או לחלופין להשתמש באופציית סריקה בזמן אמת של תוכנת האנטי-וירוס. מונחים בתוכנה וירוס מחשב תולעת מחשב פרצת אבטחה פרשת הסוס הטרויאני מדיה וקבצים בנושא סוס טרויאני בוויקישיתוף רן לוי, 'הסוס הטרויאני', פרשת הריגול הממוחשב, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו) סוס טרויאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קשישטוף אורבנסקי

קשישטוף אורבנסקי (בפולנית: Krzysztof Urbański; נולד ב-1982 בפאביאניצ'ה, פולין) הוא מנצח פולני. אורבנסקי סיים את האקדמיה למוזיקה על שם פרדריק שופן בוורשה בשנת 2007. באותה שנה זכה בפרס ראשון בתחרות הניצוח הבינלאומית בפראג. בשנים 2007 עד 2009 היה עוזר מנצח בתזמורת הפילהרמונית של ורשה. בעונת 2010-11 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של טרונדהיים בנורווגיה והחל בעונת 2011-12 משמש בתפקיד המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס באינדיאנה, ארצות הברית. במקביל, החל בשנת 2010, הוא מכהן כפרופסור נלווה למוזיקה בתחום הניצוח התזמורתי באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. מאז 2009 מרבה אורבנסקי לנצח על תזמורות רבות בארצות אירופה והופיע גם ביפן. אורבנסקי ניצח על כל התזמורות החשובות בפולין והוא מקפיד לשלב רפרטואר פולני בתוכניות הקונצרטים שלו, כמו הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של שופן, הסימפוניה השלישית של גורצקי, הקונצ'רטו לתזמורת של לוטוסלבסקי ו"קינה לקורבנות הירושימה" של פנדרצקי. כיום הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של ברן. אתר האינטרנט הרשמי של קשישטוף אורבנסקי (באנגלית) קשישטוף אורבנסקי, באתר ספוטיפיי קשישטוף אורבנסקי, באתר AllMusic (באנגלית) קשישטוף אורבנסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית) קשישטוף אורבנסקי, באתר Discogs (באנגלית) http://www.krzysztofurbanski.com http://www.harrisonparrott.com/artist/conductor/krzysztof-urbanski (אורכב 13.06.2010 בארכיון Wayback Machine) http://www.youtube.com/watch?v=GV0iowe5ieg The announcement of his appointment http://newsinfo.iu.edu/web/page/normal/16085.html http://www.youtube.com/watch?v=jIBWTFUlCOU See and hear him on this link
לירן אביב

לירן אביב (נולד ב-22 בינואר 1985) הוא זמר מזרחי וים תיכוני. אביב נולד ב-22 בינואר 1985 בטירת כרמל. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל צעיר כאשר הופיע בטקסים בבית הספר "אריאל" שם למד ובאירועים משפחתיים. שירת כלוחם במשמר הגבול, ולאחר שחרורו החל להופיע במועדוני זמר ים-תיכוני, שם התגלה על ידי המפיק המוזיקלי שי ראובני וכותב השירים צ'ולי זכאי. אביב הוציא את "תגידי", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, ביוני 2010. השיר שזכה להצלחה באינטרנט וגרף 2 וחצי מיליון ביוטיוב. במהלך 2010 ובתחילת 2011 הוציא 4 סינגלים נוספים לתחנות הרדיו: "זה לעולם", "כאן לבד", "שוב את שלי", ו-"לילה לא שקט", שהפך ללהיט ברדיו. בסינגל השני, "כאן לבד" (מילים ולחן: גילי זכאי, עיבוד: אלי קשת), שיתף את מעריציו בקבלת ההחלטות לגבי שם השיר, הסגנון המוזיקלי ובחירת התמונה לעטיפת הסינגל. באפריל 2011 יצא קליפ לשיר, המציג דו-שיח בינו לבין מעריציו, וכולל תמונות שהעבירו אליו. בשנת 2011 זכה לירן בתואר "תגלית השנה" על ידי מצעד "חריף". בנוסף, זכה אביב במקום השני במצעד היוטיוב הישראלי השנתי כזמר הישראלי הכי מושמע בישראל אחרי אייל גולן. במהלך הקריירה שלו, הופיע אביב כמעט מעל כל במה אפשרית בישראל וגם בתוכניות טלוויזיה אהובות כגון: "צחוק מעבודה", "חדשות הבידור", "ערב טוב עם גיא פינס" (2 כתבות שעשו עליו), "ערוץ הילדים", "ערוץ ניקלודיאון", תוכניות הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10, "צינור לילה", "ערוץ 24" ועוד. עקב הצלחתו של אביב ואספת קהל גדול ומגוון בישראל ובעולם, צולמה כתבת ב-"חדשות 2" עם יונית לוי, המתייחסת להצלחתו. ב-6 ביולי 2011 יצא דואט משותף של אביב עם זמר ההיפ הופ סאבלימינל, "מאו...הב", שנכתב על ידי קובי שמעוני וצ'ולי זכאי. הדואט זכה להצלחה ונכנס למקום הראשון במצעד ההשמעות הישראלי. ב-21 בספטמבר 2011 יצא אלבום הבכורה של אביב, "עכשיו תורי", ובו 10 שירים מקוריים, כולל רצועת בונוס לשיר "לילה לא שקט". ב-12 בפברואר 2013 הוציא לאור אביב סינגל ראשון ומיוחד פרי עטו שנקרא "אליך ממעמקים" מאלבומו השני בו הוא מארח את הזמר והפייטן יובל טייב ולאחר מכן הוציא לאור עוד ארבעה סינגלים מאלבומו השני: "מה נהיה ממני", "טיפה רחוקה", "עדיין אוהב", "דורי דורי" ו-"תאמיני". בשנת 2016 הוציא אביב סינגל קצבי וקיצי הנקרא "מי זה הכוכב" לדבריו השיר הוקדש לבנו הבכור מנור שלום. נכון ל-2015, עמוד היוטיוב של אביב מונה מעל 11 מיליון צפיות. (סינגלים, קליפים, ראיונות ועוד) ב-14 באוגוסט 2014 נישא אביב לדוגמנית נטלי סבג. ב-29 בינואר 2016 נולד לו ולסבג בן בכור ושמו מנור שלום.בשנת 2017 נולדה בתם לורן. בשנת 2019 נולד בנם השלישי ושמו אלרום. כיום הוא ובת זוגו גרים בטירת כרמל. עכשיו תורי (2011) מדיה וקבצים בנושא לירן אביב בוויקישיתוף לירן אביב, באתר ספוטיפיי אסף נבו, ‏לירן אביב: "אמרו לי שאני מיקס של אייל גולן, משה פרץ וסגיב כהן", באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2010 גיא גולד, הכירו: ג'סטין ביבר הישראלי, באתר Xnet‏, 10 בנובמבר 2011 בטריבונה, אני נשבע לך: לירן אביב ונטלי נשואים" באתר בטריבונה, 15 באוגוסט 2014 לירן אביב בקליפ המעריצים, חריף, 13 באפריל 2011 הרדיו מאו..הב בסאבלימינל ולירן אביב, באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2011 לירן אביב באלבום בכורה – "עכשיו תורי", חריף, 21 בספטמבר 2011