laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
דירהם איחוד האמירויות הערביות

דִרְהַם אִחוּד הָאֵמִירוּיוֹת הָעַרְבִיּוֹת (בערבית: درهم إماراتي) הוא המטבע וההילך החוקי של איחוד האמירויות הערביות. המטבע הונפק לראשונה בשנת 1973, והוא נחלק ל-100 פילס. סימונו של הדירהם לפי תקן ISO 4217 הוא AED. שמו של המטבע מגיע משם המטבע היווני העתיק דרכמה. דירהם איחוד האמירויות הערביות הונפק לראשונה ב-19 במאי 1973, עת החליף את ריאל קטר ודובאי, אשר היה נהוג בכל האמירויות פרט לאבו דאבי, ביחס של 1:1. הדינאר הבחרייני, שהיה נהוג באבו דאבי, הוחלף בדירהם ביחס של 0.1 דינאר ל-1 דירהם. בשנת 1973 הונפקו מטבעות בעריכים של 1, 5, 10, 25 ו-50 פילס, וכן של דירהם אחד. המטבעות בערך של 1, 5 ו-10 פילס היו עשויים מארד, ואילו מטבעות העריכים הגבוהים יותר היו עשויים מקופרניקל. בשנת 1995 הוקטן גודל המטבעות של 50 פילס ושל דירהם אחד, והמטבע של 50 פילס קיבל צורת משובע שווה-צלעות. הערכים והמספרים על המטבעות כתובים בספרות ערביות והכיתוב גם הוא בערבית. המטבעות של 1, 5 ו-10 פילס אינם בשימוש יומיומי, ולכן המחירים מעוגלים לכפולות של 25 פילס. מאז שנת 1976 הטביעה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות מספר מטבעות הנצחה לציון אירועים שונים בהיסטוריה של המדינה ולכבוד שליטי המדינה. ב-20 במאי 1973 הנפיקה מועצת המטבע של איחוד האמירויות הערביות שטרות בעריכים של 1, 5, 10, 50 ו-100 דירהם. שטר של 1,000 דירהם הונפק בינואר 1976. בשנת 1982 הודפסה סדרה שנייה של שטרות, ללא שטרות בני 1 ו-1,000 דירהם. שנה לאחר מכן הודפס שטר בערך של 500 דירהם, ובשנת 1989 הודפס גם שטר בערך של 200 דירהם. השטרות הנמצאים במחזור הם של 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 דירהם. על חזית השטר כיתוב בערבית עם ספרות ערביות. בגב השטר כיתוב באנגלית עם ספרות הודיות-ערביות. השטר של 200 דירהם הודפס בשנית ממאי 2008 בצבע צהוב-חום, במקום בשטר הקודם שהודפס בירוק-חום. כמו כן, הבנק המרכזי של איחוד האמירויות הערביות הדפיס שטר חדש של 50 דירהם, הכולל סימני ביטחון חדשים. ב-28 בינואר 1978 הוצמד שער הדירהם לסל המטבעות של קרן המטבע הבינלאומית. בפועל, הדירהם מוצמד לדולר אמריקני ברוב הזמן. מאז נובמבר 1997 מוצמד שערו של הדירהם לדולר האמריקני לפי ערך של 3.6725 דירהם לדולר. מדיה וקבצים בנושא דירהם איחוד האמירויות הערביות בוויקישיתוף ספר העובדות העולמי של ה-CIA
הדוכסות הגדולה של הסן

הדוכסות הגדולה של הסן (בגרמנית: Großherzogtum Hessen und bei Rhein; ידועה גם כהסן-דרמשטאדט) הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מרוזנות הסן-דרמשטאדט, והתקיימה עד לסיום מלחמת העולם הראשונה. לאחר מותו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, חולקה נחלתו בין בניו, בנו הצעיר גאורג הראשון, רוזן הסן-דרמשטאדט ירש את רוזנות הסן-דרמשטאדט, ואילו אחיו ירשו את שאר הנחלה. במהלך מלחמת שלושים השנים לחמה רוזנות הסן-דרמשטאדט ברוזנות הסן-קאסל עקב סכסוכי ירושה וסכסוכי דת. בשנת 1790 עלה לשלטון לודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט. בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה. במהלך קונגרס וינה נאלץ לודוויג לוותר על דוכסות וסטפאליה לממלכת פרוסיה, אך קיבל בתמורה שטח בגדה המערבית של נהר הריין, כולל המבצר החשוב במיינץ. בשנת 1815 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 שונה שם הדוכסות ל"הדוכסות הגדולה של הסן ועל הריין". בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחו חלק משטחי הסן התחתית לממלכת פרוסיה, אך הדוכסות קיבלה בתמורה שטחים קטנים שהשתייכו לנסיכות הבוחר מהסן ולדוכסות נסאו. בשנת 1867 המחצית הצפונית של הדוכסות (הסן העליונה) הפכה לחלק מהקונפדרציה הצפון-גרמנית, ואילו המחצית הדרומית (הסן הריינית) לא הצטרפה לקונפדרציה. בשנת 1871 עם איחוד גרמניה, הפכה הדוכסות למדינה באימפריה הגרמנית. בסוף מלחמת העולם הראשונה נאלץ ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול האחרון של הסן (נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת ואחיה של הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה) לרדת מכיסאו בעקבות המהפכה הגרמנית, והדוכסות הפכה למדינה העממית הסן. לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן (1806–1830) לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן (1830–1848) לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן (1848–1877) לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן (1877–1892) ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן (1892–1918) מדיה וקבצים בנושא הדוכסות הגדולה של הסן בוויקישיתוף הדוכסות הגדולה של הסן 1806–1918 חוקת הדוכסות מ-17 בדצמבר 1820 דגלי הסן-דרמשטאדט מפות של הסן 1817-1918 מידע סטטיסטי והיסטורי על הסן-דרמשטאדט בHGIS הדוכסות הגדולה של הסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנקת גבהים (סרט, 1998)

אנקת גבהים (באנגלית: Wuthering Heights) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 1998 שביים דייוויד סקיינר והפיק ג'ו רייט. הסרט מבוסס על הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה. את העיבוד לסרט כתב ניל מק'קיי. הסרט יצא לאקרנים בבריטניה ב-5 באפריל 1998 ברשת ITV, ובארצות הברית ב-18 באוקטובר 1998 ברשת WGBH-TV. רוברט קאוואנה - היתקליף פיטר דייוויסון - ג'וזף לוקווד אורלה בריידי - קאתי ארנשו טום ג'ורג'סון - ג'וזף מת'יו מקפדיין - הרטון ארנשו שרה סמארט - קתרין לינטון קיידי סאבג' - קאתי ארנשו הצעירה קן קיטסון - מר ארנשו פלורה מונטגומרי - איזבלה לינטון איאן שו - הינדלי ארנשו קריספין בונהם-קרטר - אדגר לינטון דייוויד מייבריק - גאדיק קתרין צ'סייר - פרנסס ארנשו פולי המינגוויי - נלי דין "אנקת גבהים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "אנקת גבהים", באתר נטפליקס "אנקת גבהים", באתר AllMovie (באנגלית) "אנקת גבהים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "אנקת גבהים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) Melani, Lilia. "Film Versions of Wuthering Heights". CUNY. נבדק ב-26 ביוני 2011. {{cite web}}: (עזרה)
רקובר

האם התכוונתם ל... משפחת רקובר – משפחה ירושלמית ותיקה בנימין רקובר – רב וכותב ספרות תורנית ברוך רקובר – אב"ד בחיפה, חוקר ומפרש היימן ריקובר – אדמירל אמריקני יוסף רקובר – רופא, מנהל מחלקת ריאות ופרופסור לרפואה פנימית ב"הדסה" ירושלים נחום רקובר – משפטן ישראלי
מוסטי ויילקיה

מוסטי ויילקיה (באוקראינית: Великі Мо́сти, ויילקי מוסטי; בפולנית: Mosty Wielkie; ביידיש: גרויס־מאָסטע או מאָסט) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, לצד נהר ראטה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נוסד במאה ה-15, ובסוף אותה מאה נהרס בידי הטטרים. בשנת 1549 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,200 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, פעילות של אגודת ישראל, בית ספר עברי, בית ספר מרשת בית יעקב, תלמוד תורה וישיבה. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה זמנית בידי הגרמנים, ובמספר הימים שהחזיקו בה עד להעברתה לידי הצבא האדום בהתאם להסכם ריבנטרופ מולטוב, שרפו את אחד מבתי הכנסת בה וכמה בתי יהודים, וגבו מיהודי היישוב סכום כופר. ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים בשנית, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות והשפלה ביהודיה, תוך לקיחת הגברים לעבודות כפייה. ביולי 1941 שרפו הגרמנים בחיים 19 מנכבדי הקהילה בבית הכנסת הגדול בעיירה, והוציאו להורג כ-100 ממשכילי הקהילה. בתחילת אוגוסט 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר בו הועסקו במחנה עבודה. עם הגעת פליטים יהודים מהסביבה לגטו, הגיע מספר יושביו למספר אלפים, וראש היודנרט המקומי פעל לספק לאלו תעודות עבודה. מעת לעת גירשו הגרמנים מהגטו יהודים לגטאות ולמחנות הסביבה, ובמקביל גדל מספר העובדים היהודים במחנה העבודה שבעיירה עצמה, והגיע לכ-4,000 איש. בלילה שבין ה-10 ל-11 בפברואר 1943 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ואוקראינים, ולאחר שירו בחולים ובמסתתרים במקום, רצחו את כל יושביו בבורות ירי ביער הסמוך. למחרת נרצחו באותו אתר כ-2,000 מיושבי מחנה העבודה שבעיירה. ב-6 באפריל 1943 רצחו הגרמנים את כל הנשים שנותרו במחנה העבודה שבעיירה. ב-10 במאי 1943 נרצחו רוב העובדים היהודים שנותרו במקום, ומיעוטם נשלחו למחנה ינובסקה. מדיה וקבצים בנושא מוסטי ויילקיה בוויקישיתוף ספר יזכור לקהילת מוסטי ויילקיה, בספריית העיר ניו יורק מוסטי וייֶלקֶיה (Mosty Wielkie), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מוסטי ויילקיה", באתר השטעטל הווירטואלי "מוסטי ויילקיה", באתר JewishGen (באנגלית) אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), מוסטי ויילקיה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 808–810), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) וילקה מוסטי (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית
מורדי

מורדי (בפולנית: Mordy) היא עיירה במחוז שדליץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. מורדי נזכרת לראשונה בשנת 1408, ובאמצע המאה ה-16 הפכה לרכושה של משפחת רדזיוויל, שימשה כמרכז אריאניות, וקיבלה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה הטירה שהוקמה בעיירה בידי גייסות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטלו ממורדי זכויותיה העירונית, ואלה הושבו לה בשנת 1919. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1920 נערך בעיירה פוגרום בידי חיילים פולנים, בו נרצחו מספר יהודים. בספטמבר 1939 כבשו את העיירה הגרמנים, ואלו מינו בה יודנרט, בראשות משה גרשון לבנברג, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה. בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה. מעת לעת הוציאו הגרמנים להורג יהודים שנתפסו מבריחים מזון לגטו. ב-22 באוגוסט 1942 גורשו כ-4,500 יושבי גטו מורדי לשדליץ, ומשם שולחו עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה טרבלינקה. מ. צאנין, מורד - עיר "התקוה" בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 134–137 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם) מדיה וקבצים בנושא מורדי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מורדי מורדי (Mordy), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מורדי", באתר השטעטל הווירטואלי לאורה קרגו, מורדי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 410–412), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
המלוריאן

המלוריאן היא סדרת ספרי פנטזיה אפית בת חמישה ספרים (פנטלוגיה), אשר נכתבה על ידי סופר הפנטזיה האמריקאי דייוויד אדינגס. הסדרה מהווה המשך ישיר לסדרת הבלגריאד. עלילת הסדרה מתמקדת בגאריון הבוגר, גיבור הבלגריאד, שהפך למלך האי ריבא, ובארנד, נער עם עבר מסתורי, כאשר צילו של ילד אופל חדש מאיים על חייהם ועל גורל עולמם. כל ספרי הסדרה תורגמו לעברית בהוצאת אופוס. הספר המקשר בין הבלגריאד למלוריאן. בספר מתוארת גדילתו של הנער ארנד תחת חסותם של פולגרה הקוסמת ובעלה, דורניק. במקביל לומד גאריון את תפקידו כמלך ריבא וכבעלה של צ'נדרה, מלכתו. גאריון וארנד מוזהרים מפני ילד האופל החדש, זנדרמאס. בזמן שגאריון נמצא במלחמה בחרק עם שאר המלכים נגד כת הדוב בשל תקיפת צ'נדרה, מתגנב ילד האופל לארמון וחוטף את בנו של המלך הצעיר. גאריון וחבריו יוצאים בעקבותיו. המשך עלילותיהם של שומרי המערב שממשיכים במרדף אחרי ילד האופל המסתורי, זנדרמאס. במערות האולגו פוגשים ארנד וגאריון באול, אבי האלים, והוא מחליף את שמו של ארנד לאריונד. להפתעתם, מגלים גאריון ופולגרה שזנדרמאס היא אישה. חברים נוספים מצטרפים לחבורה, מונעים על ידי הנבואה הקדומה. המרדף מוביל את החבורה לארמונו של מלך המורגו החלש, השקוע במלחמה עם קיסר מלוריאה. גאריון וחבריו מגלים עובדה מדהימה לגבי מוצאו של המלך, שמשנה לחלוטין את המצב הפוליטי באזור. קיסר מלוריאה לוכד את החבורה, והם יוצאים לכיוון בירתו של הקיסר, שמתגלה כאדם מורכב עד מאוד. בין הקיסר קאל זאקאת' לבין גאריון נרקמים קשרי ידידות זהירים, שנקטעים בפתאומיות כאשר בני החבורה נאלצים לעזוב את העיר בשל מגפה נוראית שפרצה בה. הם ממשיכים במרדפם עד לביתו של טוראק באשבא, אויבו הקדום של גאריון. שם הם מגלים את אורבון, שליחו אחרון של טוראק, שבטירופו מכר את נשמתו לשר השדים נהאז. גאריון וחבורתו עוזבים את המקום וממשיכים את מסעם הנואש נגד הזמן. הספר הרביעי של הסדרה מקרב את גאריון וחבריו למטרתם הסופית. הפער בין גאריון לזנדרמאס הולך ומצטמצם, והרמזים הולכים ומצטברים, רמזים שיאפשרו להם לגלות היכן אמורה להתרחש הפגישה הסופית שתכריע את גורל הבריאה כולה: מקום מסתורי בעל שם פרדוקסלי - "המקום שאינו עוד". הזמן הולך ואוזל. למרבה ההפתעה, מצטרף זאקאת' לחבורה, נענה אף הוא לקריאתה של הנבואה. בסוף הספר מועלה דורניק לדרגת שליח של האל אלדור, מצטרף בכך לבלגראת', בלדין, פולגרה, בלקירא ובלטירא, לאחר שהוא מביס את שר השדים נהאז. הספר האחרון של הסאגה מוביל את החבורה למקום שאינו עוד לאחר מאמצים כה רבים. החברה האחרונה שמצטרפת היא פולדרה, אשתו של בלגראת, שחשב שהיא מתה לאחר לידתה של פולגרה ובלדראן. במקום שאינו עוד מתרחשת הפגישה האחרונה בין ילד האור לילד האופל, ובפגישה זו בוחרת החוזה מקל בילד האור, ומביאה בכך לגירוש האופל אחת ולתמיד. אריונד הופך לאלוהי האנגראקים, גאריון וצ'נדרה לוקחים את בנם בחזרה לריבא והחבורה מתפזרת. המלוריאן, באתר OCLC (באנגלית)
מושצ'יסקה

מושצ'יסקה (באוקראינית: Мостиська, מוסטיסקה; בפולנית: Mościska) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נמצאת 15 קילומטר מזרחית לגבול עם פולין. מדובר בעיירה ציורית, בעלת שפע של מבנים אדריכליים ייחודיים מהתקופה האוסטרו הונגרית ו7התקופה הפולנית. בעיר ישנם מספר בתי מלון. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מושצ'יסקה נזכרת מהמאה ה-10, ובמאה ה-14 סופחה לממלכת פולין בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בשנת 1404 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו. במהלך השנים נהרס היישוב כתוצאה מפשיטות הוולאכים, הטטרים והטורקים. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בשטח גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. ב-22 במרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, נחנך בעיירה בית חולים שדה ישראלי. בית החולים "כוכב מאיר" הוקם על ידי המרכז הרפואי שיבא בתוך בית ספר. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה למספר ימים בידי הגרמנים, ובתקופה זו רצחו אוקראינים מקומיים כמה יהודים בה. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיירה לשליטת ברית המועצות, ובתקופה זו נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה, תוך הגליית מספר בעלי הון יהודים מהעיירה. ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיירה בשנית, ורצחו בה מיד יהודים שהואשמו בקומוניזם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, בהן חלק מהיהודים נרצחו. בסוף שנת 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה וסביבתה בגטו שהוקם בה, בו נספו רבים מהם מקור ומרעב. כמה מאות גברים יהודים מהגטו שולחו למחנות עבודה באזור. בין ה-12 ל-13 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים. כ-2,000 יהודים נרצחו במהלך האקציה, והיתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. מדיה וקבצים בנושא מושצ'יסקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מושצ'יסקה מושצ'יסקה (Mościska), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מושצ'יסקה", באתר השטעטל הווירטואלי אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), מושצ'יסקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 807–808), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אבי כהן, ישראל חנכה בית חולים שדה ראשון באוקראינה: "נוכל לטפל באלפי פליטים", באתר ישראל היום, 22 במרץ 2022
מייחוב

מייחוב (בפולנית: Miechów; ביידיש: מעכעוו) היא עיירה בפרובינציית פולין קטן שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. מייחוב מוזכרת בספרות, לראשונה, בשנת 1163, ובשנת 1170 נבנו בה כנסייה ומנזר. בשנת 1290 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-15 נשרפה העיירה מספר פעמים. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 הועברה לשליטת פולין הקונגרסאית. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,500 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד. ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו במעשי התעללות ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן גיוס לעבודות כפייה, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה. בתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לעיירה למעלה מ-1,000 יהודים שגורשו מקרקוב, והיודנרט המקומי התגייס לעזרתם. בספטמבר 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה בגטו מוקף חומה שהוקם בה, בו ביצעו הגרמנים מעת לעת מעשי שוד, התעללות ורצח. באוגוסט 1942 גורשו כ-600 חולים וקשישים מהגטו שבעיירה לסלומניקי, שם נרצחו. ב-4 עד 7 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה כוחות גרמניים, ושילחו את רוב יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ, יחד עם אלפי יהודים נוספים מנובה בז'סקו וישובים נוספים מהסביבה, תוך ירי ביהודים רבים במהלך האקציה. בין 800 ל-900 צעירים יהודים שולחו למחנות עבודה. כ-600 יהודים שרוכזו מחדש בעיירה לאחר האקציה נרצחו בידי הגרמנים ביער חודוב הסמוך. בתקופה שלאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שהסתתרו בסביבת העיירה, ורצחו למעלה מ-200 איש. סטפן יגודז'ינסקי פעל להצלת משפחה יהודית מהגטו והוכר על פעילותו כחסיד אומות העולם. מ. צאנין, מייכוב בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 237–240 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם) מדיה וקבצים בנושא מייחוב בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייחוב (בפולנית) ספר יזכור לקהילת מייחוב, בספריית העיר ניו יורק מייחוב (Miechów), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מייחוב", באתר השטעטל הווירטואלי סמואל פישמן, מייחוב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 540–542), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הקרב על סנטיאגו

הקרב על סנטיאגו (באיטלקית: Battaglia di Santiago, בספרדית: Batalla de Santiago) הוא השם שניתן למשחק כדורגל אלים במיוחד, שהתקיים במהלך מונדיאל 1962 בין נבחרת צ'ילה בכדורגל לבין נבחרת איטליה בכדורגל. השופט במשחק זה היה הבריטי קן אסטון (אנ'), שכעבור ארבע שנים, לאחר גביע העולם ב-1966, הציע את שיטת הכרטיס הצהוב והכרטיס האדום. המשחק בין איטליה לצ'ילה בבית ב' של מונדיאל 1962 היה מתוח עוד מלפני המשחק, לאחר שזוג עיתונאים איטלקיים כתבו דברי נאצה ועלבו בצ'יליאנים על תנאי המחיה בעריהם ועל תרבותם. העיתונים הצ'יליאנים גם כן תקפו את האיטלקים, וטענו שהם פשיסטים, מאפיונרים ומכורים לסמים. העיתונאים גורשו בכוח מצ'ילה, אבל הרוחות התלהטו אחרי שארגנטינאי אושפז לאחר שהוכה בפאב כיוון שחזותו הייתה איטלקית. עבודות ההכנה הצ'יליאניות הופרעו על ידי רעידת האדמה בשנת 1960. מספר עיתונים איטלקיים טענו שהחלטה שצ'ילה תארח את המונדיאל היא בגדר "שיגעון מוחלט", אמירה שבה השתמשו העיתונים בצ'ילה כדי להסעיר את הרוחות. המשחק נוהל על ידי השופט האנגלי קן אסטון, ועוזריו לאו גולדשטיין הישראלי ופרננדו אלקואס המקסיקני. העבירה הראשונה התרחשה כ-12 שניות לאחר שריקת הפתיחה. הכדורגלן האיטלקי ג'ורג'ו פריני היה הראשון שהורחק מהמגרש בדקה ה-12 לאחר שביצע עבירה על אונורינו לנדה הצ'יליאני, אך סירב לעזוב את המגרש ונגרר החוצה על ידי שוטרים. לנדה עצמו נקם באגרוף שנתן מספר דקות אחרי זה לאחד מהשחקנים האיטלקיים, אבל לא הורחק. השופט התעלם מהתנצחות שהתרחשה בין לאונל סאנצ'ס למריו דויד במהלכה נתן סאנצ'ס אגרוף לדויד אחרי שביצע עליו עבירה. דויד הורחק מספר דקות אחר כך, כיוון שבעט לסאנצ'ס בראש. בעוד האלימות מתמשכת, שבר סאנצ'ס את אפו של אומברטו מסקיו, אבל לא הורחק. המשחק המשיך בעוד השחקנים מרביצים ויורקים אחד על השני, והמשטרה התערבה בו עוד כ-3 פעמים. המשחק נגמר בתוצאה 0–2 לטובת צ'ילה, ונבחרת איטליה לא עלתה לשמינית הגמר, בעוד שנבחרת צ'ילה סיימה במקום השלישי. קרב הייבורי מלחמת הכדורגל בעקבות שערורייה בה היו מעורבים מספר משחקניה של אינטר מילאן, שנתפסו משתמשים בסמים.
Crazy Little Thing

Crazy Little Thing (הידוע גם כ-The Perfect You) הוא סרט קומדיה רומנטית עצמאי שיצא בשנת 2002 ונכתב והופק על ידי מת'יו מילר. בסרט מככבים כריס אייגמן וג'ני מקארתי. לאחר ההתקפות ב־11 בספטמבר נותרו צילומי מרכז הסחר העולמי בסרט. כריס אייגמן בתור ג'ימי ג'ני מקארתי בתור ויטני אן ברנסליי השלישית דראע דה מטיו בתור די, השכן של ויטני פול דולי בתור אביו של ג'ימי ג'ון סטמברג בתור אדי אושינסקי אלאנה אובך בתור ונדי אוברי דולר בתור ג'ינה וונסולה יואלה קרטר בתור קייט בריאן אנטוני בתור פיל עלילת הסרט מתמקדת בסופר השאפתן וולט (מגולם על ידי כריס אייגמן) אשר מתקשה להתגבר על מערכת יחסים שהייתה לו בעבר. וולט פוגש בהמשך את לני (ג'ני מקארתי) בבית קפה מקומי, המאורסת לאדם עשיר בשם הווארד, אשר עומד לקבל ירושה גדולה. למרות המחויבות של לני להווארד, וולט בוחר להמשיך לחזר אחריה ולנסות לשכנע אותה הוא הגבר המושלם עבורה. ככל שהם מבלים יותר זמן ביחד, הם יוצרים קשר רגשי הדוק ועמוק. עם זאת, חוסר הביטחון של וולט והפחד ממחויבות גורמים לו לחבל במערכת היחסים ביניהם. בינתיים, משפחתו של הווארד מנסה בחשאי להכפיש את לני על מנת לגרום להווארד להיפרד מלני. במקביל, לני מתמודדת עם הספקות והדאגות שלה לגבי האפשרות שהיא תתחתן עם הווארד. בסופו של דבר, וולט חייב להתגבר על פחדיו וחוסר הביטחון שלו על מנת לכבוש את ליבה של לני. "Crazy Little Thing", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Crazy Little Thing", באתר AllMovie (באנגלית) "Crazy Little Thing", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "Crazy Little Thing", באתר אידיבי "Crazy Little Thing", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) eCommerce writer Victoria Priola, Never forget: World Trade Center in movies, TV, music, silive, ‏2016-08-26 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא סרטים אמריקאיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל

פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל (בגרמנית: Friedrich II., von Hessen-Kassel;‏ 14 באוגוסט 1720 – 31 באוקטובר 1785), היה הרוזן של הסן-קאסל בין 1760 ל-1785. פרידריך נולד ב-14 באוגוסט 1720 בקאסל לווילהלם, שהיה מאוחר יותר רוזן הסן-קאסל, ולדורותיאה וילהלמינה מסקסוניה-צייץ, בתו של מוריץ וילהלם, דוכס סקסוניה-צייץ. ב-8 במאי 1740 התחתן פרידריך על ידי שליח עם מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך, וב-28 ביוני באותה שנה מומשו הנישואים בקאסל. לפרידריך ומרי נולדו 4 ילדים. בשנת 1745 נחת פרידריך בסקוטלנד עם 6,000 חיילים הסיאנים, על מנת לסייע לחמיו ג'ורג' השני, מלך בריטניה במיגור המרד היעקוביטי. בשנת 1747 נטש פרידריך את משפחתו וחזר לנצרות הקתולית, ובשנת 1755 בוטלו נישואיו באופן רשמי. לאחר פרידתם, עברה אשתו וילדיו לדנמרק, שם התגוררה אחות אשתו לואיז, נסיכת בריטניה, אשת פרדריק החמישי, מלך דנמרק. לאחר מותה של מרי בשנת 1772, התחתן פרידריך ב-10 בינואר 1773 עם פיליפינה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה, אך לא היה לו ילדים מהנישואים האלו. ב-1 בפברואר 1760 עלה פרידריך לשלטון ברוזנות הסן-קאסל, אך למרות שהוא הפך לקתולי בשנת 1747, תושבי הרוזנות נשארו קלוויניסטים. פרידריך השכיר לאחיינו ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית 22,000 חיילים, שלחמו לצד הבריטים כנגד תושבי שלוש עשרה המושבות, ועל שמם נקראו כל החיילים הגרמנים שלחמו לצד הבריטים "הסיאנים". ב-31 באוקטובר 1785 מת פרידריך בקאסל, ובמקומו עלה לשלטון בנו וילהלם. ב-8 במאי 1740 התחתן פרידריך עם מרי, נסיכת בריטניה הגדולה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך ממנה נולדו לו 4 ילדים: וילהלם, נסיך הסן-קאסל (25 בדצמבר 1741 - 1 ביולי 1742) וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן (3 ביוני 1743 - 27 בפברואר 1821) קרל, נסיך הסן-קאסל (19 בדצמבר 1744 - 17 באוגוסט 1836) פרידריך, נסיך הסן-קאסל (11 בספטמבר 1747 - 20 במאי 1837) מדיה וקבצים בנושא פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל בוויקישיתוף פרידריך השני, רוזן הסן-קאסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
מינסק מזובייצקי

מינסק מזובייצקי (בפולנית: ‏Mińsk Mazowiecki‏Ⓘ‏; נודעה בעבר בשם נובומינסק, בפולנית: Nowomińsk) היא עיר מחוז בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. היישוב נזכר לראשונה במאה ה-14, ובשנת 1421 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיר בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית. בשנת 1866 חוברה העיר למסילת הברזל. היישוב מהווה מרכז של נפה שכוללת 13 מועצות אזוריות: מינסק מזובייצקי, סולייובק, חלינוב, מרוזי, דבה ויליקיה, צ'גלוב, שייניצה, סטניסלאבוב, קאלושין, דוברה, לאטוביץ' ויאקובוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-4,000 יהודים, קרוב למחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. ב-13 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי שוד והתעללות ביהודיה, תוך חטיפתם לעבודות כפייה. בתקופה הראשונה לכיבוש נמלטו מהעיר יהודים רבים מזרחה אל ברית המועצות, ובמקביל הגיעו אליה פליטים יהודים ממערב פולין. ב-25 באוקטובר 1940 רוכזו 5,246 יהודי העיר בגטו מינסק מזובייצקי קטן שהוקם בשטח עירוני הרוס בה, בו צוו לענוד סימן היכר. בגטו פשטו עד מהרה מגפות, והחלה להתארגן בו מחתרת יהודית, בראשות אשר גרבובניק (Grabovnik). ב-21 באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים, פולנים, ליטאים, לטבים ואוקראינים, ושילחו כ-3,500 מיושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח כ-1,000 יהודים נוספים במהלך האקציה, והוצאה להורג של חברי היודנרט המקומי. 13 מיושבי הגטו שהצליחו להימלט ליערות הסביבה הקימו שם קבוצה פרזטיזנית. כ-370 יהודים שהושארו בעיר לעבודות כפייה נכלאו בבניין מגודר, אליו הובאו בהמשך יהודים נוספים. חלק מהיהודים הועברו לדוברה. בסלקציה שערכו הגרמנים במקום בסוף נובמבר 1942 העבירו כ-100 יהודים לקאלושין, ורצחו 218 יהודים בבית העלמין היהודי המקומי. כ-300 היהודים שנותרו במבנה נרצחו ב-10 בינואר 1943, תוך שגילו התנגדות לגרמנים. 104 יהודים שהושארו במפעל בעיר נרצחו ב-5 ביוני 1943. הסופרת וניצולת השואה אירית ר. קופר היא ילידת העיר. הסופר לייב רוכמן ואשתו אסתר ילידי העיר ו"בדמייך חיי", היומן שכתב בזמן השואה, נכתב בה ובסביבתה. מ. צאנין, מינסק, קאלושין בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 198–202 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם) מדיה וקבצים בנושא מינסק מזובייצקי בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מינסק מזובייצקי ספר יזכור לקהילת מינסק מזובייצקי, בספריית העיר ניו יורק מינסק מזובייצקי (Mińsk Mazowiecki), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם "מינסק מזובייצקי", באתר השטעטל הווירטואלי מרטין דין, מינסק מזובייצקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 406–408), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מינסק מזובייצקי (פולין), דף שער בספרייה הלאומית