laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
יחסי גרמניה–נמיביה

יחסי גרמניה–נמיביה מתייחסים לקשרים הדו-צדדיים של גרמניה ונמיביה. קשר זה הוא בעל חשיבות מיוחדת שכן נמיביה נכבשה על ידי הקיסרות הגרמנית במאה ה-19, וגרמניה היא כעת התורמת הגדולה ביותר של נמיביה לסיוע בפיתוח. פיטר קת'ביווי, נשיא אוניברסיטה הראשון של אוניברסיטת נמיביה וחבר SWAPO ותיק (ארגון העם של דרום מערב אפריקה), היה שגריר נמיביה בברלין מאז 2006. קשרים ראשונים בין שתי המדינות התרחשו כאשר מיסיונרים גרמנים נשכרו על ידי האגודה המיסיונרית בלונדון, כדי להתחיל לעבוד בדרום נמיביה במהלך סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19. כחלק מההמרוץ לאפריקה הגיעה האימפריה הגרמנית לאזור שכעת הוא נמיביה, כמעצמה מיישבת בשנות ה-80 של המאה ה-19, והקימה את דרום-מערב אפריקה הגרמנית. השלטון הקולוניאלי הגרמני סומן על ידי מתחים והביא לרצח העם של ההררו והנאמה בין השנים 1904 עד 1907, והתוצאה הייתה מותם של 65,000 אנשי הררו (80% מכלל אוכלוסיית הררו), ו-10,000 נאמה (50% מכלל אוכלוסיית נאמה). המושבה נשלטה על ידי גרמניה עד שנת 1915 כאשר נכבשה על ידי כוחות איחוד דרום אפריקה. בתקופת השלטון בדרום אפריקה הייתה גרמנית אחת משלוש השפות הרשמיות של נמיביה, לצד אנגלית והולנדית, והאחרונה הוחלפה באפריקאנס בשנת 1925. העצמאות של נמיביה בשנת 1990 הייתה במקביל לאיחוד הגרמני, מה שהביא להתפתחות איטית של יחסים דיפלומטיים. עם זאת, בשנים 1989 וגם 2004, ממשלת גרמניה הכירה באחריותה לנמיביה כמדינת שותפות בעדיפות. בשנת 2004 ביקרה בנמיביה שרת הפיתוח הגרמנית היידמארי וויצזורק-זאול, וביקש את סליחת העבר מהמדינה. בנאומה במלאת מאה שנה לרצח העם של ההררו והנאמה באוקקרארה היא הייתה האישיות הרשמית הראשונה בממשלת גרמניה שהתנצלה רשמית, וכינתה את האירוע "וולקרמורד" (רצח עם), מילה שנמנעה בעבר בזהירות על מנת לא להזמין טענות פיצויים. כיום לא מעט בגלל שיתוף הפעולה והחילופים המשופרים באופן משמעותי, כמו גם בגורל הנוכחות הקבועה של "הקהילה הגרמנית בנמיביה", שתי המדינות מנהלות דיאלוג חדש, שלעיתים גם הוא קופא על שמריו. לפי חישוב על בסיס לנפש, נמיביה היא המקבלת הגדולה ביותר של סיוע בפיתוח מגרמניה באפריקה. משנת 1990 ועד 2004, נמיביה קיבלה יותר מ-500 מיליון € (619 מיליון $) כסיוע, current התרומה השנתית היא 11.5 מיליון אירו. מלבד התרומות הרגילות עבור נמיביה (העומדות כעת על סכום של 11.5 מיליון אירו בשנה), גרמניה תומכת בקמפיינים מיוחדים, למשל "יוזמה לפיוס", שמטרתה ליצור או לשפר את קידוחי העיר, מוזיאוני מורשת, מרכזי יצירה ותרבות וכן בתי ספר, אכסניות ומרפאות. יוזמה זו גורמת לגרמניה לתת 20 מיליון אירו נוספים במשך עשר שנים משנת 2007 עד 2016. בשנת 2008 העריך משרד החוץ הגרמני כי בממוצע 60,000 תיירים גרמנים ביקרו בנמיביה בשנה, והתוצאה היא מאזן תשלומים חיובי בין המדינות. מדיה וקבצים בנושא יחסי גרמניה–נמיביה בוויקישיתוף Namibia Institute for Democracy (אורכב 11.06.2011 בארכיון Wayback Machine) http://www.klausdierks.com/Biographies/Biographies_E.htm Ebner, Johann Leonhard "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-02-15. נבדק ב-2009-01-15. {{cite web}}: (עזרה) http://www.dw-world.de/dw/article/0,1564,1298060,00.html "Deutschland entschuldigt sich für Kolonialverbrechen" [Germany apologises for colonial crimes]. Der Spiegel (בגרמנית). 15 אוג' 2004. {{cite news}}: (עזרה) Germany Asks for Namibians' 'Forgiveness' | Germany | Deutsche Welle | 14 Aug 2004 Weidlich, Brigitte (4 ינו' 2007). "German reconciliation drive finally starts". The Namibian. {{cite news}}: (עזרה) Federal Foreign Office Namibia
Baba O'Riley

Baba O'Riley הוא שיר להקת הרוק הבריטית המי, והוא שיר הפתיחה של אלבום האולפן החמישי של הלהקה, Who's Next, ויצא באירופה כסינגל ב-23 באוקטובר 1971, יחד עם "My Wife". רוג'ר דלטרי שר את מרבית השיר, כשפיט טאונסנד שר את הגשר: "Don't cry/don't raise your eye/it's only teenage wasteland". שם השיר הוא שילוב של שמות שניים מההשפעות הפילוסופיות והמוזיקליות של טאונסנד: מהר באבא וטרי ריילי. "Baba O'Riley" מופיע ברשימת 100 השירים של כל הזמנים של מגזין טיים, ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון, וכאחד מ-500 השירים שעיצבו את הרוק אנד רול של היכל התהילה של הרוק אנד רול. השיר גם מופיע באלבומי ההופעות החיות: Who's Last, Live from Royal Albert Hall, Live from Toronto ו-Greatest Hits Live. בהופעות דלטרי מנגן את סולו הכינור על מפוחית. רוג'ר דלטרי - שירה, מפוחית (בהופעות חיות) פיט טאונסנד - אורגן Lowrey, פסנתר, גיטרה, שירה משנית ג'ון אנטוויסל - בס קית' מון - תופים דייב ארבוס - כינור מידע על היצירה "Baba O'Riley" באתר מיוזיק בריינז מידע על הקומפוזיציה "Baba O'Riley" באתר AllMusic גרסאות נוספות ל"Baba O'Riley" באתר SecondHandSongs
Light My Fire (אלבום)

Light My Fire (בעברית: תצית את האש שבי) הוא אלבום האולפן השני של צמד זמרות הפופ הספרדיות באקארה (אנ'). האלבום יצא לאור באוגוסט 1978, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך האלבום יצא השיר "Parlez-vous français?" (אנ') שזכה להצלחה נאה ברחבי העולם. עם יציאתו, נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד האלבומים שבפינלנד. האלבום בדומה ל-Baccara, הופק על ידי רולף סוג'ה. האלבום מכיל בתוכו שירים בסגנון הדיסקו והפופ. באתר האינטרנט AllMusic, סקרו את האלבום בחיוב, תוך שהעניקו לו ציון שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה. בפינלנד נמכר האלבום בכ-25,000 עותקים. מידע על האלבום Light My Fire באתר MusicBrainz מידע על האלבום Light My Fire באתר AllMusic האלבום Light My Fire באתר Discogs Baccara - Light My Fire, Discogs (באנגלית) Baccara - Light My Fire, Discogs (באנגלית) Images for Baccara - Parlez-vous Français?, www.discogs.com Die Offizielle Schweizer Hitparade und Music Community, swisscharts.com finnishcharts.com - Finnish charts portal, finnishcharts.com Light My Fire - Baccara | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית) Kulta- ja platinalevyt, Musiikkituottajat (בפינית) Kulta- ja platinalevyt, Musiikkituottajat (בפינית)
Light My Fire

האם התכוונתם ל... Light My Fire (אלבום) – אלבום של הצמד באקארה. Light My Fire (שיר) – שיר של הדלתות.
TrapGold

TrapGold (בעברית: מלכודת הזהב) הוא המיקסטייפ השני של הזמרת-יוצרת האוסטרלית איגי אזליה. המיקסטייפ יצא לאור ב-11 באוקטובר 2012. בסמוך לצאתו, עלה המיקסטייפ לפלטפורמה המקוונת SoundCloud. באחד מהשירים אשר נכללים במיקסטייפ הזה משתתף הראפר האמריקאי ג'וסי ג'יי. מידע על האלבום TrapGold באתר MusicBrainz האלבום TrapGold באתר סאונדקלאוד 1st Down, דיפלו, איגי אזליה, סטיקס, ברו ספארי, Sleigh Bells, פלוססטראדמוס, טייסטו, די ג'יי ספינז HipHopDX - https://hiphopdx.com, Iggy Azalea Speaks About Not Being Your Typical Rapper, Hip Hop Influences, And Modeling, HipHopDX, ‏2012-08-02 Trap Gold, SoundCloud (באנגלית) Iggy Azalea 'Flexin & Finessin' (feat. Juicy J) Trap Gold, נבדק ב-2019-08-14 Iggy Azalea Goes for Glory, Interview Magazine, ‏2012-07-30 (באנגלית)
מוריס מיינור

מוריס מיינור (באנגלית: Morris Minor) היא מכונית סופרמיני אשר יוצרה בין השנים 1948–1971. בין השנים 1948–1952 "מוריס מיינור" יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors (אנ'). בין השנים 1952–1968 "מוריס מיינור" יוצרה על ידי British Motor Corporation (אנ'). בין השנים 1968–1971 "מוריס מיינור" יוצרה על ידי הקוֹנְגְּלוֹמֵרָט British Leyland (אנ'). דגמי "מוריס מיינור" יוצרו בבריטניה, אירלנד, דנמרק, מלזיה, אוסטרליה וניו זילנד. יוצרו 1,368,291 יחידות. דגם "מוריס מיינור" הוצג לראשונה ב-20 בספטמבר 1948 בתערוכת המכוניות במרכז התערוכות ארלז קורט בשכונת ארלז קורט ברובע קנזינגטון וצ'לסי של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. 4 נוסעים. 4 דלתות. מנוע קדמי. תצורת הנעה: הנעה אחורית. "Morris Minor MM". "Morris Minor Series II". "Morris Minor 1000". "Morris Quarter Ton Van & Pick-up". יוצרה בין השנים 1948–1953 יוצרו 250,962 יחידות. ארצות ייצור: בריטניה, אוסטרליה. תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה. מנוע: 4 צילינדרים 918 סמ"ק. תאוצה בין 0–80 קמ"ש היא 29.2 שניות. צריכת דלק: 6.7 ליטר ל-100 ק"מ. בלמים: 4 בלמי תוף. מחיר היחידה בשנת 1950 עמד על 382 לירות שטרלינג (כולל מיסוי, בבריטניה). יוצרה בין השנים 1952–1956. יוצרו 269,838 יחידות. ארצות ייצור: בריטניה, אוסטרליה. תצורות: 2 דלתות סדאן, 4 דלתות סדאן, 2 דלתות קבריולה, 2 דלתות סטיישן. מנוע: 4 צילינדרים 803 סמ"ק. תאוצה בין 0–80 קמ"ש היא 28.6 שניות. צריכת דלק: 7.19 ליטר ל-100 ק"מ. יוצרה בין השנים 1956–1971. יוצרו 847,491 יחידות. ארצות ייצור: בריטניה, אירלנד, אוסטרליה. מנועים: 4 צילינדרים 948 סמ"ק, 1,098 סמ"ק. יוצרו בין השנים 1953–1973. ארצות ייצור: בריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד, דנמרק. מנועים: 803 סמ"ק, 948 סמ"ק, 1,098 סמ"ק. "מוריס מיינור" "מוריס מיינור MM" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים "מוריס מיינור סדרה 2", שנת 1954 "מוריס מיינור", שנת 1953 "מוריס מיינור", 2 דלתות בתצורת קופה "מוריס מיינור 1000", שנת 1962 "מוריס מיינור 1000", שנת 1958 - מסחרית "מוריס מיינור" - מסחרית "מוריס מיינור", שנת 1949 - קבריולה "מוריס מיינור", שנת 1949 - קבריולה "מוריס מיינור", שנת 1949 - קבריולה - מבט לתא הנהג "מוריס מיינור" - טנדר "מוריס מיינור 1000", שנת 1962 - טנדר "מוריס מיינור 1000" - סטיישן "מוריס מיינור" - סטיישן "מוריס מיינור" - סטיישן מדיה וקבצים בנושא מוריס מיינור בוויקישיתוף מוריס מיינור, סרטון באתר יוטיוב מוריס מיינור, סרטון באתר יוטיוב "מוריס מיינור" books.google.fi/books David Culshaw, Peter Horrobin: The Complete Catalogue of British Cars 1895–1975. Veloce Publishing PLC, Dorchester 1997, ISBN 1-874105-93-6 "מוריס מיינור" 70 שנה על הכביש Ray Newell: Morris Minor: 70 years on the road. Veloce Publishing Ltd,, 2018. ISBN 978-1-78711-354-1. Andrew B Roberts, ‏Morris Minor at 70: the enduring appeal of an Issigonis masterpiece, The Telegraph, 26 October 2018
ג'ורג' סנסקי

ג'ורג' לורנס סנסקי (באנגלית: George Lawrence Senesky;‏ 4 באפריל 1922 – 25 ביוני 2001) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק עבור פילדלפיה ווריורס מליגת ה-NBA בין השנים 1946–1954, ואימן אותה בין השנים 1955–1958. בעונת 1947 זכה באליפות ה-BAA כשחקן פילדלפיה, ובעונת 1956 זכה באליפות ה-NBA כמאמנה. סנסקי נולד בעיר מהנוי שבפנסילבניה, ובין השנים 1939–1943 למד באוניברסיטת סנט ג'וזף אשר בפילדלפיה הסמוכה. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של סנט ג'וזף היה הקלעי המצטיין של כל ליגת המכללות הבכירה, עם ממוצע של 23.4 נקודות למשחק. עם סיום לימודיו התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית, ולאחר שנה אחת פתח את קריירת המשחק המקצועית שלו בקבוצת "פילדלפיה ספאס" מ"ליגת הכדורסל האמריקאית". בשנת 1946 הצטרף לפילדלפיה ווריורס, לקראת עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (אשר הפכה בהמשך לליגת ה-NBA). באותה עונה קלע סנסקי 6.3 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה. לאורך סדרת הגמר מול שיקגו סטאגס היה הקלעי השני של הווריורס (אחרי ג'ו פולקס) עם 11.4 נקודות למשחק, כולל שיא קריירה של 24 נקודות במשחק הרביעי. בסיום עונת 1953/1954, לאחר 8 עונות בפילדלפיה, פרש סנסקי ממשחק עם ממוצעים של 7.2 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק. בשנת 1955 מונה סנסקי למאמן הראשי של הווריורס, במקומו של אדי גוטליב. את עונת 1955/1956 סיימה פילדלפיה עם המאזן הטוב בליגה, הודות ליכולת טובה של שחקניה פול אריזין וניל ג'ונסטון, ובפלייאוף גברה על סירקיוז נשיונלס ופורט ויין פיסטונס בדרך לזכייתה השנייה בתואר האליפות. בשתי העונות הבאות רשמו הווריורס מאזן ניצחונות חיובי, אך לא הצליחו להעפיל שוב לגמר ה-NBA. בסיום עונת 1957/1958 עזב סנסקי את הקבוצה, ומאז לא שב לאמן. ב-25 ביוני 2001 נפטר סנסקי כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 79. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר ליגת ה-NBA ג'ורג' סנסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית) סטטיסטיקות סדרת הגמר 1947, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות המשחק של סנסקי ב-NBA, באתר basketball-reference.com סטטיסטיקות האימון של סנסקי ב-NBA, באתר basketball-reference.com ההודעה על פטירתו של סנסקי, באתר הניו יורק טיימס, 29 ביוני 2001
אברהם ארואטי

אברהם ארוּאֶטי (נולד ב-1976) הוא חוקר ספרות, שירה ופילוסופיה של יוון ורומא ומתרגם מיוונית עתיקה ומלטינית. ארואטי נולד בגבעתיים, למד בבית הספר התיכון ע"ש תלמה ילין בגבעתיים במגמת מוזיקה קלאסית. השלים בהצטיינות יתרה תואר שני בלימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב. מלמד יוונית עתיקה ולטינית באוניברסיטת תל אביב ותרבות יוון ורומא במכללת שנקר. בשנת 2017 זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית על הישגיו בתרגום יצירות יוון ורומא לעברית. בשנת 2018 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת על תרגומו השירי לאפוס ארגונאוטיקה מאת אפולוניוס איש רודוס. סנקה, על החיים המאושרים. מלווה בחיבורים "על הפנאי" ו"על שלוות הנפש", חיבורים פילוסופיים על איכות החיים מאת לוקיוס אנאיוס סנקה. תרגם מרומית והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, תש"ע. פלוטרכוס, על שלוות הנפש. תרגם מיוונית עתיקה והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2007. אפיקטטוס. המדריך. תרגם מיוונית עתיקה והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2010. מרקוס אורליוס, מחשבות לעצמי. תרגם מיוונית, כתב מבוא והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2012. הומרוס, איליאדה. תרגם מיוונית, כתב מבוא והוסיף הערות. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2012 (מהדורה שנייה, כוללת מפתח שמות מלא, 2016). הומרוס. אודיסיאה. תרגם מיוונית, כתב מבוא והוסיף הערות. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2012. מרקוס טוליוס קיקרו, על הידידות. תרגם מרומית והוסיף הערות ואחרית דבר. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2013. מרקוס טוליוס קיקרו, על הזקנה. תרגם מרומית והוסיף הערות, נספח ואחרית דבר. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2014. איליאס לטינה (האיליאדה הרומית). תרגם מרומית, כתב מבוא והוסיף הערות. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2015. פילון האלכסנדרוני, על השכרות; על בלילת הלשונות, בתוך כתבי פילון האלכסנדרוני, כרך רביעי, חלק שני בעריכת מארן נ' ניהוף, ירושלים, הוצאת מוסד ביאליק והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, 2015. אפולוניוס איש רודוס, ארגונאוטיקה. תרגם מיוונית, כתב מבוא והוסיף הערות ומפתח שמות. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017. מרקוס טוליוס קיקרו, על המוות. תרגם מרומית והוסיף הערות ואחרית דבר. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2018. פלוטרכוס, על הפטפטנות. תרגם מיוונית והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2019. מרקוס טוליוס קיקרו, חלומו של סקיפיו / פרדוקסים של הסטואים. תרגם מרומית והוסיף פתח דבר והערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2019. דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר א: שבעת החכמים. תרגם מיוונית והוסיף הערות ואחרית דבר. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2020. דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר ב: סוקרטס וממשיכיו. תרגם מיוונית והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2021. דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספר ג: אפלטון. תרגם מיוונית והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2021. דיוגנס לארטיוס, חיי הפילוסופים ספרים ד, ה: יורשי אפלטון/אריסטו וממשיכיו. תרגם מיוונית והוסיף הערות. בנימינה, הוצאת נהר ספרים, 2023. אתר: אברהם ארואטי לימודים קלאסיים. הרצאותיו של אברהם ארואטי, באנגלית, על פרקים נבחרים בספרות הקלאסית היוונית-רומית. דף מרצה במכללת שנקר. גילי איזיקוביץ, דוד וינפלד ואברהם ארואטי זכו בפרס טשרניחובסקי לתרגום, באתר הארץ, 6 במאי 2018 עירית תל אביב יפו, חוברת פרסי טשרניחובסקי, ביאליק ומנדלי מוכר ספרים לשנת 2018‏ ובה נימוקי השופטים לפרס שניתן לאברהם ארואטי. הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי היצירה הספורתית לשנת תשע"ז. ערך זה הוא קצרמר בנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קירי (סדרת טלוויזיה)

קירי (באנגלית: Kiri) היא מיני-סדרת טלוויזיה דרמת פשע בריטית בכיכובה של שרה לנקשייר. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ 4 הבריטי מ-10 עד 31 בינואר 2018. עלילת הסדרה מתרחשת בעיר בריסטול. הסיפור עוסק בחטיפתה של ילדה שחורה בת תשע, קירי אקינדל (פליסיה מוקאסה). קירי חיה במשפחת אומנה אצל ג'ים ואליס וורנר (סטיבן מקינטוש וליה ויליאמס) יחד עם בנם בן העשרה סיי (פין בנט). בני הזוג וורנר הם לבנים בני המעמד הבינוני שקיבלו את קירי בגיל ארבע, והם מתכוונים לאמץ אותה באופן רשמי. מרים גרייסון (לנקשייר) היא עובדת סוציאלית בגיל העמידה שמטפלת בקירי. הבוסית שלה היא ג'ולי ברנט (קלייר ראשברוק). מרים לוקחת את קירי פעם בחודש לביקור בביתם של סבא שלה, טובי אקינדל (לוסיאן מסאמטי) ואשתו השנייה, רושל. לראשונה היא משאירה את הילדה בבית הסב ללא פיקוח. אביה בן ה-28 של קירי נתניאל (פאאפה אסיידו) הוא אדם אלים, סוחר סמים ומורשע לשעבר. יש לו עבר של אלימות קשה והוא אינו מורשה ליצור קשר עם קירי. מרים מחליטה לאפשר לטובי ביקור של קירי ללא פיקוח. אחרי שמרים מביאה את קירי אל ביתו של טובי, קירי נעלמת. במהלך חיפוש של המשטרה מתגלה גופתה של קירי בבריסטול דאונס. נתניאל בורח מהמשטרה, שחושדת בו בחטיפה וברצח של הילדה. התקשורת מסקרת את המקרה בצורה בולטת, ואנשי התקשורת ניגשים אל מרים כשהם מגלים מה היה תפקידה בו. הממונים עליה חוקרים אותה ואחר כך היא מושעית מעבודתה. מפקחת בילוש מביאה את טובי לחדר המתים כדי לזהות את הגופה. טובי מחפש את נתניאל ומוצא אותו בבית בושת. נתניאל אומר לטובי שהוא לא הרג את קירי. טובי אומר לבני הזוג וורנר שהוא רוצה לארגן את הלוויה יחד איתם, ולקבור את הילדה בחצר הכנסייה בטקס נוצרי. הם מתנגדים לכך בשל היותם אתאיסטים. גם סיי הופך להיות חשוד. מרים אומרת לאנשי התקשורת שהיא עשתה את המעשה הנכון בנוגע לקירי. השוטרים עוצרים את נתניאל בביתו של טובי. אבל מתברר שאחרי שנתניאל חטף את קירי, השניים נפרדו. סיי משקר לגבי מקום הימצאו ביום החטיפה, והוריו חושדים בו שהוא הרג את קירי. נתניאל מואשם ברצח קירי. סיי מאשים את אביו ג'ים בהריגתה. ג'ים מכחיש כל קשר לכך, אבל לבסוף הוא נשבר, ומתוודה על כך שהיה עם קירי באותו היום - היא ברחה ממנו, נפלה וראשה נחבט באבן. פליסיה מוקאסה – קירי אקינדל, ילדה בת תשע שנעלמת בפרק הראשון שרה לנקשייר – מרים גרייסון, עובדת סוציאלית המטפלת בקירי לוסיאן מסאמטי – טובי אקינדל, סבא של קירי אנדי אושו – רושל אקינדל, אשתו השנייה של טובי פאאפה אדיידו – נתניאל אקינדל, אביה של קירי וונמי מוסקו – מפקחת בילוש ונסה מרסר, קצינת משטרה העומדת בראש החקירה על היעלמותה של קירי ליה ויליאמס – אליס וורנר, אם האומנה של קירי, ועתידה להיות אמה המאמצת סטיבן מקינטוש – ג'ים וורנר, אב האומנה של קירי, ועתיד להיות אביה המאמץ פין בנט – סיימון וורנר, בנם של אליס וג'ים קלייר ראשברוק – ג'וליה ברנט, המנהלת של מרים קאקה תאובולד – לוסי מקסוול, עובדת סוציאלית צעירה שמרים משמשת לה כמנטור סו ג'ונסטון – סיליה גרייסון, אמה של מרים הסדרה התקבלה היטב בקרב מבקרי הטלוויזיה. עם זאת היא גררה ביקורת מצד עובדים סוציאליים, שטענו שהתוכנית מציגה את המקצוע באור שלילי, ואמרו שמפירי חוק לא כשירים כמו מרים לא היו נשארים זמן רב בעבודתם. אתר האינטרנט הרשמי של קירי "קירי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "קירי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "Meet the cast of Kiri". Radio Times. נבדק ב-26 בינואר 2018. {{cite web}}: (עזרה) "Social workers query abduction drama Kiri". BBC News. BBC. 11 בינואר 2018. נבדק ב-11 בינואר 2018. {{cite news}}: (עזרה)
מייקל מקין

מייקל ג'ון מקין (באנגלית: Michael John McKean; נולד ב-17 באוקטובר 1947) הוא מוזיקאי, שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי. נודע בעיקר במשחקו כסולן הלהקה בסרט "ספיינל טאפ" וכעורך הדין צ'ארלס מקגיל, אחיו של גיבור הסדרה ג'ימי מקגיל (סול גודמן), בסדרת הטלוויזיה "סמוך על סול". מקין נולד בניו יורק לרות', ספרנית, וגילברט, ממייסדי חברת התקליטים "דקה". הוא גדל בעיירה סי קליף (אנ') שבמחוז נסאו על האי לונג איילנד שבמדינת ניו יורק. ב-1967 היה חבר בלהקת הבארוק פופ "The Left Banke" (אנ'). ב-1970 נישא לסוזן ראסל. מקיין וראסל הביאו לעולם שני ילדים והתגרשו ב-1993. ב-1999 נישא לזמרת-היוצרת והשחקנית אנט אוטול. ב-2004 זכה השיר "A Mighty Wind" שכתב יחד עם יוג'ין לוי וכריסטופר גסט (אנ') בפרס גראמי בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדיה חזותית" (אנ'). מדיה וקבצים בנושא מייקל מקין בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מייקל מקין (באנגלית) מייקל מקין, ברשת החברתית פייסבוק מייקל מקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מייקל מקין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) מייקל מקין, באתר AllMovie (באנגלית) מייקל מקין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) מייקל מקין, באתר MusicBrainz (באנגלית) מייקל מקין, באתר Discogs (באנגלית) מייקל מקין, באתר Songkick (באנגלית)
גרודק (פודלסיה)

גרודק (בפולנית: Gródek; בבלארוסית: Гарадок, הרדוק) הוא כפר במחוז ביאליסטוק, בפרובינציית פודלסיה, בצפון מזרח פולין, קרוב לגבול בלארוס. זהו מושב הגמינה (מחוז מנהלי) הנקראת "גמינת גרודק". הכפר שוכן כ-33 ק"מ מזרחית לבירה האזורית ביאליסטוק. בכפר כ-2,600 תושבים (נכון ל-2011). במאה ה-15 הוקמה בגרודק טירה של משפחת האצולה חודקייביץ (Chodkiewicz). בסוף מאה זו הקימה משפחת חודקייביץ מנזר אורתודוקסי בכפר. בשנת 1563 קיבלה גרודק מעמד של עיר. מעמד זה נשלל ממנה ב-1897. הכפר היא מקום משכנה של קהילה (parish) וכנסייה אורתודוקסית בשם "כנסיית הלידה של מריה הקדושה", וכן של הכנסייה הקתולית "לבו הקדוש של ישו". בגרודק מתקיימים מספר אירועי תרבות של המיעוט הבלארוסי, בהם פסטיבל מוזיקת רוק המתקיים משנת 1990. הנהר סופראשל (אנ'), יובל של הנהר נרב, חוצה את הכפר. טרם השואה חיו בגרודק כ-1,500 יהודים, שהיוו כ-75% מסך תושבי הכפר. רובם עבדו במסחר ומלאכה, ומעטים היו מורים ורופאים. יהודי הכפר קיימו פעילות פוליטית, הפעילו מוסדות חינוך יהודיים ביידיש ובעברית, וכן קיימו תנועות נוער יהודיות, ציוניות ואחרות. בכפר היו לפחות שבעה בתי כנסת עשויים מעץ. ב-12 בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את גרודק. הכפר היה בשטח פולין שבהסכם ריבנטרופ–מולוטוב נקבע שישתייך לברית המועצות, והכפר הועבר באותו חודש לשליטת ברית המועצות. הסובייטים הלאימו את הכלכלה בכפר. ביוני 1941, ב"מבצע ברברוסה", כבשו הגרמנים שוב את גרודק. הם החלו לפגוע ביהודי המקום וחייבו את היהודים בתשלומי כופר ובעבודות כפייה. באוגוסט 1941 הוקם בגרודק גטו ובנובמבר 1942 חוסל. תושביו הועברו לביאליסטוק ולאחר כשלושה שבועות גורשו כמעט כולם למחנה ההשמדה טרבלינקה. רחל גרוסבאום-פסטרנק, "גרוּדֶק, נפת ביאליסטוק, מחוז ביאליסטוק", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 231–234. מדיה וקבצים בנושא גרודק בוויקישיתוף "גרודק (פודלסיה)", באתר JewishGen (באנגלית) "גרודק", באתר השטעטל הווירטואלי גרודק (Gródek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), גרודק ביאלוסטוצקי, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 889–890), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) מנישב באתר Polska w liczbach (בפולנית). "Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)" (בפולנית). 2008-06-01. ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף האפרתי מטרופלוביץ

יוסף האפרתי מטרוֹפּלוביץ (או: טרופלביץ; בכתיב יידי: טראָפּלאָוויץ או טראָפּלוויץ; 1770 בערך – 1804) היה משורר ומחזאי עברי מדור המאספים. יוסף האפרתי נולד בעיירה טרופלוביץ (Tropplowitz) שבשלזיה (כיום אוֹפָּוִויצה (אנ') בפולין). לפרנסתו עבד כמורה פרטי, וגר בשלזיה ואחר כך בפראג ובווינה. חיבר שירים רבים שפורסמו ב"המאסף", כתב העת של אנשי תנועת ההשכלה. ב-1793 פרסם קינה בשם "אלון בכות" על מותו של רבי יחזקאל לנדא בעל "הנודע ביהודה", שהיה ממובילי ההתנגדות לתנועת ההשכלה, ובה תיאר פיוס בינו לבין משה מנדלסון בעולם האמת. כדברי יוסף קלוזנר, "הוא לא היה משכיל קנאי, אלא אדם בעל נשמה פיוטית, שלא יכלה להבין מפני מה בזים האדוקים לספרי מליצה ושיר, ומהו הניגוד הפנימי בין תלמידי חכמים שמתכוונים לשם שמים כולם כאחד, כמנדלסזון ור' יחזקאל לאנדא". יצירתו המפורסמת ביותר היא המחזה "מלוכת שאול", עיבוד דרמטי לירי לספר שמואל א. המחזה יצא לאור לראשונה בווינה ב-1794 בדפוס אנטון שמיד, נדפס בעוד 12 מהדורות במהלך המאה ה-19, וכן תורגם ליידיש (בשם "גדולת דוד ומלוכת שאול", על ידי נפתלי הירש ב"ר דוד, לבוב 1801) ויצא בכמה מהדורות גם בשפה זו. המחזה נאמן לספר שמואל; עוסק בעיקר בקנאתו ושגעונו של שאול, ביושרו וענוות צדקו של דוד, ובאהבתו הנאמנה של יונתן; מלא במליצות יפות ובאמרי נועם; ונחתם בנאום מלא פאתוס של דוד בגנות רדיפת כבוד. במחזה גם משתקפים רעיונות של שוויון ואחווה, בהשפעת רוחות הזמן באירופה. המחזה נחשב בזמנו לאחת מאבני החן של ספרות ההשכלה, ולדברי קלוזנר "זו הדראמה העברית-המקורית הראשונה בתקופת ההשכלה, שהיא ראויה לשם זה". חוקרי המחזה מצביעים על השפעתם של רמח"ל ונפתלי הרץ וייזל על המחבר, וכנראה גם של קאנט, גוטהולד אפרים לסינג, שילר, וגתה. לדעת עוזי שביט, יש גם השפעה מן המחזה "מקבת'" של שייקספיר. כתב יצחק בר לווינזון במהדורת 1820 של המחזה: "המחברת המפורסמת הזאת כבר נודעת לשם ולתפארת בין משכילי עמנו, מליצים יראוה ויהללוה, משוררים עמדו ויתמהו על יופיה וחין ערכה, כי יקרה היא כן מפאת חומרה כן מפאת צורתה, כי מלבד אשר שפתי המחבר הזה נוטפות מור, ולשונו מצוף דבש מתקה, עוד מזימותיו יקרות הנה, ומחשבותיו למאוד עמקו, ישלח חצי מגמתו אל מטרת יראת ד' ומוסר השכל וידוע". יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, כרך א, ירושלים תשי"ב, עמ' 193 - 199. יוסף האפרתי, מלוכת שאול, ההדיר וצירף מבוא והערות: גרשון שקד, ירושלים תשכ"ט. עוזי שביט, בעלות השחר, שירת ההשכלה - מפגש עם המודרניות, תל אביב 1996. שמואל ורסס, "מחילופי לשון לחילופי משמעות; המחזה 'מלוכת שאול' בתרגומו ליידיש", בתוך חוליות 6, 2000. נעמי זוהר, באור חדש: עיונים במחזה העברי המקראי בתקופת ההשכלה, בר-אילן תשס"א, עמ' 25 ואילך. כתבי יוסף האפרתי מטרופלוביץ בפרויקט בן-יהודה עודד מנדה-לוי, יוסף האפרתי מטרופלוביץ, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית) נמצאה האבידה, מעריב, 18 בינואר 1957 יוסף האפרתי (1770-1804), דף שער בספרייה הלאומית יוסף האפרתי מטרופלוביץ, בלקסיקון הספרות העברית החדשה