laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
חצי האי מיול

חצי האי מיול (באנגלית: Mule Peninsula) הוא חצי אי סלעי באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ הנסיכה אליזבת, שבאנטארקטיקה. חצי האי ממוקם בין פיורד אליס, ופיורד קרוק; בחלק הדרומי של גבעות וסטפולד. בחצי האי ממוקם מישור מארין, שהוא אזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מספר 143, המוגן מכוח אמנת אנטארקטיקה. אזור הגבעות ובהן חצי האי, מופו באמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן (1937–1936). הקרטוגרפים הנורווגיים קראו לחצי האי "Breidnesmulen" - "נקודת החוטם הרחבה" - שם תיאורי. השם הנוכחי ניתן לחצי האי על ידי ועדת השמות האנטארקטית של אוסטרליה. השם הוא תיאורי - והוא למעשה מתרגם את השם הנורווגי, ומתאר את חצי האי. "מיול" באנגלית משמעה "פרד", וחצי האי מזכיר ראשו של פרד. • DAMIAN B. GORE, I. SNAPE and M.R. LEISHMAN, Glacial sediment provenance, dispersal and deposition, Vestfold Hills, East Antarctica, Antarctic Science 15 (2): 259–269 (2003), DOI: 10.1017/S0954102003001263 • BROLSMA, HENK, Survey Report Vestfold Hills, Australian Antarctic Territory 1984-85, 1985-86 summer season, Australian Antarctic Data Centre חצי האי מיול באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית חצי האי מיול באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה חצי האי מיול באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה חצי האי מיול באתר marineregions תצלום לוויין של אזור חצי האי מיול מזג אוויר נוכחי מעודכן בחצי האי מיול תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור חצי האי מיול מידע גאוגרפי והיסטורי תיאור אזור אנטארקטי מוגן במיוחד מספר 143
Gaza City Mall

Gaza City Mall הוא קניון בעיר עזה. הקניון נמצא בבעלות חברת אל-חיאת טורד וממוקם מערבית לעיר עזה ובסמוך לכיכר חיידר עבדל שאפי. הוא נפתח ב - 17 ביולי 2010 והוא הקניון הראשון שנפתח מאז שחמאס השתלטו על עזה ב 2007. הקניון הוא בן שלוש קומות והוא משתרע על שטח של כאלפיים מ"ר ושוכנים בו בין היתר קולנוע, מסעדות וחנויות קמעונאיות. הקניון הוא בין מרכזי המסחר היחידים שפועלים בעיר עזה ומהווה מתחם מסחר מרכזי בעיר. מרכזי המסחר נוספים ברצועת עזה הם קניון עזה שנמצא בשכונת היוקרה א-רימאל, גם קניון קפיטל נמצא בא-רימאל וכן שוק הזהב. כרגע בעקבות מלחמת חרבות ברזל שמתנהלת בעזה הקניון סגור. Ethan Bronner, ‏Building Boom in Gaza’s Ruins Belies Misery That Remains, New York Times, June 25, 2011 KHALED ABU TOAMEH, Biggest Palestinian shopping mall being built in Gaza, ג'רוזלם פוסט, ‏ MAY 24, 2011 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
רחוק מכולם

"רחוק מכולם" הוא סינגל של הזמר עומר אדם, מתוך אלבומו השישי, Omer, שיצא לאור ב-20 בספטמבר 2018. השיר, בדומה לשירים אחרים של אדם, הוא בסגנון הפופ המזרחי, והוא נכתב, הולחן והופק על ידי צמד הפזמונאים תמר יהלומי ויונתן קלימי. בשיר מתאר הדובר חופשה יחד עם בת זוגו, והוא כולל גם אזכור לשירו של אדם, "פעם בחיים". השיר זכה להצלחה רבה בצאתו ולהשמעות רבות בתחנות הרדיו, ובכך הצליח להגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות השבועי של חברת מדיה פורסט. גם במצעד השנתי של החברה זכה השיר להצלחה רבה, והגיע למקום השני. במצעד השנתי של כאן גימל הגיע למקום השלישי, ובמצעד השנתי של גלגלצ הגיע למקום ה-13. השיר הגיע גם למקום ה-81 במצעד העשור של כאן גימל. לפי נתוני יוטיוב ישראל לשנת 2019, השיר הוא השיר הישראלי השני הנצפה ביותר. נכון לספטמבר 2020, הוא עומד על כ-30 מיליון צפיות באתר, ובכך נחשב לאחד מהסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב. ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי הצליח השיר לצבור למעלה מ-5 מיליון השמעות, ובכך נחשב לאחד מהשירים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי. בסמוך לצאתו של השיר, התעוררה ביקורת על דמיון בינו לבין שירה של הזמרת הגרמנייה נאמיקה (אנ'), "Lieblingsmensch". לדף השיר באתר הספרייה הלאומית רחוק מכולם: עומר אדם משיק את הלהיט הבא, באתר "סרוגים", 20 בספטמבר 2018 משה אבוטבול והילה סלמן, מתנה לחגים: עומר אדם משחרר את "רחוק מכולם", באתר פרוגי, 20 בספטמבר 2018 המצעד השבועי, שבוע 40, 2018, באתר מדיה פורסט ישראל שגיא בן נון‏, אייל גולן, עומר אדם או סטטיק ובן אל: מהו השיר הכי מושמע ברדיו?, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2019 רחוק מכולם, באתר "פזמונט" כאן גימל, כאן גימל גאה להציג: מצעד העשור הרשמי של ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בספטמבר 2019 יניב הלפרין, ‏מצעד הפזמונים של יוטיוב: את מי הגולשים הישראליים הכי אוהבים?, באתר "אנשים ומחשבים", 24 בספטמבר 2019 עומר אדם- רחוק מכולם, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:56) רחוק מכולם, באתר ספוטיפיי ערב טוב עם גיא פינס, ‏רחוק מכולם: האם החדש של עומר אדם הגיע בכלל מגרמניה?, באתר ‏מאקו‏, 8 באוקטובר 2018
אצטדיון אל-ירמוכ

אצטדיון אל-ירמוכ (בערבית: ملعب يرموك) הוא אצטדיון כדורגל השוכן בעזה, אצטדיון אל-ירמוכ הוא אחד מהאצטדיונים הפלסטינים הוותיקים, האצטדיון נפתח בשנת 1952 כאשר רצועת עזה הייתה תחת שלטון מצרי, האצטדיון שוחזר ושופץ תחת פיקוח ישיר של עיריית עזה ב-2009. אצטדיון ירמוכ הוא האצטדיון הביתי של מועדון הספורט בעזה, מלבד מועדון הספורט בעזה האצטדיון משמש קבוצות שונות ובגלל היותו אחד האצטדיונים הגדולים ברצועת עזה הוא מארח באופן תדיר אירועי ספורט ופסטיבלים. האצטדיון מכיל כ-9,000 מושבים. בדצמבר 2004 היה אמור להיערך באצטדיון טקס מטעם החמאס לציון 17 שנה להיווסדו של הארגון אך בגלל חשש לתקיפה ישראלית הוחלט לבטל את האירוע. האצטדיון נפגע קשות בעת מבצע עופרת יצוקה ובעקבות כך הוחלט לשפץ אותו, לאחר השיפוץ נחנך האצטדיון בהשתתפות ראש ממשל חמאס ברצועת עזה, אסמאעיל הנייה. ב-2009 בעת שתושבי הרצועה חגגו את עיד אל-פיטר לקראת חידוש המשא ומתן בין ישראל לפלסטינים נאם באצטדיון אסמאעיל הנייה ותקף את ממשלו של נשיא ארצות הברית החדש, ברק אובמה ואמר בהצהרה לתקשורת "לאף אחד אין זכות לוותר על ירושלים או על הפליטים. לא אש"ף ולא שום גורם אחר רשאי לחתום על הסכם הפוגע בזכויות הפלסטיניות ובעקרונותיו. כל הסכם כזה שיושג הוא בטל ואינו מחייב את עמנו". במאי 2011 הנייה נפצע במהלך משחק כדורגל ששיחק במקום, הניה משחק באופן שגרתי באצטדיון עם מספר שחקני כדורגל ותיקים שגרים ברצועה. במבצע עמוד ענן ניזוק החלק הדרומי של האצטדיון וכן היציע המזרח שלו כתוצאה מתקיפה של חיל האוויר הישראלי, גם באוקטובר 2018 תקף חיל האוויר את האצטדיון. על אף המשבר ההומניטרי ברצועת עזה והסגר על רצועת עזה נבנים מספר מבני תרבות ופנאי בשטחי הרצועה, בין היתר נבנו קניון עזה, הכפר התיירותי ביסאן סיטי, מוזיאון הארכאולוגיה בעזה ומבנים נוספים. אצטדיון פלסטין מרתון עזה http://www.worldstadiums.com/middle_east/countries/palestine.shtml NRG מעריב, בחמאס חששו - וביטלו את הכנס, ‏15 בדצמבר 2004 ynet, צפו: איסמעיל הנייה קורע את הדשא בעזה, באתר ynet, 8 באוגוסט 2009 ניר יהב‏, הניה: "לאש"ף אין זכות לוותר על ירושלים", באתר וואלה, 20 בספטמבר 2009 ניר יהב‏, הניה כדור: ראש ממשלת חמאס נפצע במשחק כדורגל, באתר וואלה, 19 במאי 2011 תיעוד: תקיפת חיל האוויר ליד אצטדיון ירמוך, ‏27 באוקטובר 2018 ערך זה הוא קצרמר בנושא הרשות הפלסטינית ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
Modern Life Is Rubbish

Modern Life Is Rubbish הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק הבריטית בלר, שיצא לאור ב-10 במאי 1993. אף על פי שאלבום הבכורה שלהם, "Leisure" זכה להצלחה מסחרית, בלר התמודדה עם תגובת תקשורת קשה מיד לאחר צאתו והאלבום נחשב לכישלון. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית, שגם כן נכשל. כאשר חזרו לבריטניה, גילו כי תשומת הלב של התקשורת הייתה דווקא על סוויד, שבעקבות כך, הקטינה את מעמדה עוד יותר. לאחר שחברת התקליטים איימה עליהם שהחוזה ביניהם ייגמר, החליטה הלהקה לעבור שינוי תדמית. הלהקה שילבה באלבומה השפעות מלהקות כמו הקינקס והפנים הקטנות ובאלבום שולבו כלי נשיפה וזמרי ליווי. Modern Life Is Rubbish זכה להצלחה מתונה בבריטניה. האלבום הגיע לשיא במקום ה-15, ואילו הסינגלים שיצאו ממנו נכנסו טופ 30. האלבום נחשב עד היום כאחד האלבומים המשפיעים בסצנת הבריטפופ.[דרוש מקור] מגזין בילבורד כתב כי Modern Life Is Rubbish הוא קפיצה משמעותית קדימה מ-"Leisure".[דרוש מקור] אמנם האלבום זכה לביקורות טובות, אך נתוני המכירות שלו היו מאכזבים. מידע על האלבום Modern Life Is Rubbish באתר MusicBrainz מידע על האלבום Modern Life Is Rubbish באתר AllMusic האלבום Modern Life Is Rubbish באתר Discogs האלבום Modern Life Is Rubbish באתר ספוטיפיי האלבום Modern Life Is Rubbish באתר דיזר האלבום Modern Life Is Rubbish באתר אפל מיוזיק האלבום Modern Life Is Rubbish באתר טיידל Modern Life Is Rubbish באתר יוטיוב.
האגדה של זלדה (משחק וידאו)

האגדה של זלדה (באנגלית: The Legend of Zelda) הוא משחק וידאו משנת 1986 שפותח על ידי החברה היפנית נינטנדו לקונסולה שלה, Nintendo Entertainment System. המשחק פותח על ידי שיגרו מיאמוטו, אשר יצר גם את סדרת מריו, בהשראת זכרונות מילדותו, שבה טייל בשדות שליד ביתו וכללו הרבה מערות.[דרוש מקור] זהו המשחק הראשון בסדרה המצליחה בעלת אותו השם. בנוסף, המשחק מכר כ-6.5 מיליון עותקים, והיה הראשון ל-NES שמכר מעל למיליון. "The Legend of Zelda" הוא המשחק הראשון ל-NES המאפשר לשחקן לשמור את הישגיו על גבי סוללה הנמצאת בתוך המחסנית. הודות לכך, ניתן להמשיך את המשחק מנקודת העצירה ללא צורך בסיסמה. הסיפור מספר על נסיך האופל גאנון, שפלש לממלכת היירול (Hyrule) בעזרת משולש הכוח (Triforce of Power), פריט קסום בצורת משולש, המעניק לו כוח רב. במהלך הפלישה חטף גאנון את הנסיכה זלדה, שהחזיקה במשולש החוכמה (Triforce of Wisdom), הנותן גם לה כוח. אלא שזלדה הספיקה לשבור את המשולש לשמונה חלקים ולפזרם בשמונה מבוכים ברחבי היירול. מכאן מתחיל מסעו של הלוחם לינק להציל את הנסיכה ואת הממלכה. לינק מתחיל באמצע שום מקום וליד מערה, בה שוהה איש זקן המעניק לו חרב. אחר כך נדרש לינק למצוא את שמונת השברים של משולש החוכמה המפוזרים בהיירול, ולאחד אותם. לשם כך עליו לאתר את שמונת המבוכים בהם הם מוסתרים ולהרוג את המפלצות השומרות על השברים. בנוסף, כל מבוך מכיל חפץ או שניים המסייעים ללינק במהלך המסע (כגון קשת, בומרנג ורפסודה), וגם לב המגדיל לו את כמות הפסילות. חלק מהמבוכים חבויים היטב, ותושבי הממלכה החבויים במשחק לא נותנים די רמזים, כך שהשחקן נדרש לחפש אחר סודות בכל פינה. כן יש בממלכה מערות שבתוכן חנויות לממכר חפצים, אנשים הנותנים מספר רמזים המסייעים לשחקן, ואף שני אנשים המציעים ללינק חרבות חזקות יותר מזו שקיבל בהתחלה, אבל רק אם יש לו מספיק כוח חיים כדי להשתמש בהן. לאחר תום המשחק מוצע לשחקן להתחיל את המשחק מחדש, הפעם כשהמבוכים והחפצים בהם נמצאים במקומות שונים מקודם. הפסקול ל-"The Legend of Zelda" הולחן על ידי קוג'י קונדו, שהלחין גם את הפסקול למשחק ".Super Mario Bros"). במקור שיר הנושא אמור היה להיות הבולרו של המלחין הצרפתי מוריס ראוול, אך הוחלט להשתמש בשיר מקורי לאחר שנינטנדו למדו כי עדיין חלו על הבולרו זכויות יוצרים. הפסקול נחשב לאחד השירים האהובים ביותר ממשחק וידאו. המשחק יצא לגיימקיוב ב-2003 מסגרת מארז במהדורה מוגבלת בשם "The Legend of Zelda: Collector's Edition", שכלל גם את המשחקים "Zelda II" "Ocarina of Time" ו-"Majora's Mask". המהדורה יצאה כמענק למנויי המגזין "Nintendo Power" וגם כתוספת למהדורות ראשונות של משחקים אחרים. המשחק יצא לגיים בוי אדוונס בשנת 2004 במסגרת סדרת ה-Classic NES, סדרה של משחקים ל-Nintenedo Entertainment System. ב-2006, עם השקת ה-Wii, נינטנדו הכריזה על שירות ה-Virtual Console, המאפשר רכישה של משחקים ישנים של החברה. בין היתר הציעה נינטנדו אל The Legend of Zelda. המשחק מוצע גם ל-3DS ול-Wii U. "The Legend of Zelda" כלול באפליקציה ה-NES הניתנת למנויי Nintendo Switch Online. מדיה וקבצים בנושא האגדה של זלדה בוויקישיתוף האגדה של זלדה, סרטונים בערוץ היוטיוב האגדה של זלדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ואנג

ואנג ולפעמים וונג או וואנג, (/wɑːŋ/) הוא שם משפחה סיני והוא שם המשפחה הנפוץ בעולם עם מעל 100,000,000 איש האוחזים בשם זה בסין בלבד. בסינית ישנם שמי סמלים שונים נפוצים הנהגים ואנג אך עם אינטונציה שונה: 王 - בפין-יין: Wáng 汪 - בפין-יין: Wāng לשני הסימנים רומניזציה משותפת כ Wang, מפני שבשפות מערביות אין משמעות להבדלי אינטונציה. 王 היה רשום מספר 8 ברשימה המפורסמת "מאות שמות משפחה" של שושלת סונג, בעוד 汪 היה רשום במקום ה 104 באותה רשימה. 王 נהגה כ-"ווֹנג" (Wong) בהונג-קונג, מקאו, קנטונזית, סינית חקאנית (Hakka) וסינית האיאנית (Hainanese) הוא נהגה כ-"וַואן" (Waan) או "וואוֹן" (Waon) בשנגחאינזית (או ניב ה"הוּ") הוא נהגה כ-"אוֹנג" או בּוֹנג" בחוקיאנית (Hokkien) הוא נהגה כ-"וונג" (או Vương) בוייטנאמית הוא נהגה כ-"ואנג" בקוריאנית הוא נהגה כ-Ō או Oh ביפנית כאמור התצורה הנפוצה יותר של ואנג היא 王 (או Wáng) והיא לבדה השם הנפוץ בסין (עם תחרות צמודה מאוד של שם המשפחה "לי" (李) וקצת מאחוריהם "זַ'אנג" (张). ואנג הוא גם שם משפחה אירופאי, בעיקר בנורווגיה ובשוודיה, אך מקורותיו לא ברורים ואינם בהכרח מסין. בנורווגית עתיקה ווֹנג (Vong) פירושו כרי-עשב. הוא שם המשפחה ה-6 בטאיוואן (נכון ל 2005) הוא שם יחסית נדיר אבל קיים בקוריאה (נכתב בקוריאנית: 왕) מדיה וקבצים בנושא ואנג בוויקישיתוף Yuan (袁), Yida (義達) (2002). Chinese Surnames, Group Heredity and Spread of Population (中国姓氏·群体遗传和人口分布). Huadong Training College Publishing Group (華東師範大學出版社). ISBN 7-5617-2769-0. Zhang (臧), Lihe (勵和) (1998). The Great Dictionary of Chinese Names (中國人名大辭典), updated by Xu Shitian (許師慎). The Commercial Press (商務印書館). ISBN 7-100-02555-9.
רומן ואסיליוק

רומן ואסיליוק (בבלארוסית: Раман Васілюк; נולד ב-23 בנובמבר 1978) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ. ואסיליוק הוא מלך שערי ליגת העל הבלארוסית בכל הזמנים עם 225 שערים. ואסיליוק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו ברסט. בשנת 2000, הצטרף לסלביה מאזיר, בה רשם את עונת השיא שלו בקריירה כאשר כבש 34 שערים ב-34 משחקי ליגה (ממוצע של שער בכל משחק ליגה), והיה שותף לזכייה של הקבוצה בדאבל. ביולי 2001, ואסיליוק חתם בספרטק מוסקבה מליגת העל הרוסית. במדי ספרטק, ואסיליוק התקשה לקבל דקות משחק ובקיץ 2002, ואסיליוק חתם בדינמו מינסק. ב-5 בינואר 2005, ואסיליוק הצטרף להפועל תל אביב עד לסיום העונה. ב-24 בינואר 2005, ואסיליוק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד בני יהודה. בקיץ 2005 שוחרר מספרטק וחתם בהומל וכעבור שלוש שנים חזר לקדנציה שלישית בדינמו ברסט. בהמשך הקריירה שיחק גם במינסק, באטה בוריסוב, נמאן גרודנו ועוד שתי קדנציות בדינמו ברסט, בה גם סיים את הקריירה שלו בשנת 2018. בצעירותו, ואסיליוק שיחק בנבחרת הצעירה של בלארוס. ב-16 באוגוסט 2000, ואסיליוק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–1 נגד לטביה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. ואסיליוק רשם במדי הנבחרת 25 הופעות וכבש 10 שערים. סלביה מאזיר ליגת העל הבלארוסית: 2000 הגביע הבלארוסי: 1999/2000 ספרטק מוסקבה ליגת העל הרוסית: 2001 דינמו מינסק הגבעי הבלארוסי: 2002/2003 באטה בוריסוב ליגת העל הבלארוסית: 2012 מינסק הגביע הבלארוסי: 2012/2013 דינמו ברסט הגביע הבלארוסי: 2016/2017, 2017/2018 הסופר קאפ הבלארוסי: 2018 אישיים מלך שערי ליגת העל הבלארוסית: 2000, 2007 רומן ואסיליוק, באתר Transfermarkt רומן ואסיליוק, באתר Soccerway רומן ואסיליוק, באתר WorldFootball.net רומן ואסיליוק, באתר National Football Teams רומן ואסיליוק, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt משה גוגזל וגור מוטולה, הפועל ת"א: רומן ואסיליוק וקרלוס סבליוס סיכמו, באתר ynet, 5 בינואר 2020 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רומן ואסיליוק".
סינת'ווייב

סינת'ווייב (באנגלית: Synthwave, מכונה לעיתים גם Outrun, Retrowave, ו-Futuresynth) הוא מיקרוז'אנר (אנ') של מוזיקה אלקטרונית המתבסס ברובו על מוזיקת פסקולים של סרטי אקשן, מדע בדיוני ואימה משנות ה-80 של המאה ה-20. השפעות נוספות כוללות השפעות מהמדיה ומוזיקת משחקי וידאו שהופקה במהלך אותו העשור. מוזיקאי סינת'ווייב מונעים לרוב מנוסטלגיה של תרבות שנות ה-80 ומנסים לשחזר את האווירה שאפיינה את התקופה. הז'אנר התפתח באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 על ידי מפיקי מוזיקת האוס צרפתים, כמו גם מוזיקאים צעירים יותר שקיבלו השראה ממשחק הווידאו Grand Theft Auto: Vice City שיצא לשווקים בשנת 2002. הז'אנר זכה לפופולריות רבה במיוחד לאחר שמוזיקת סינת'וויב כיכבה בפסקול הסרט "דרייב" משנת 2011 (שכלל כמה מהשירים הנודעים ביותר בז'אנר) ובסדרת הטלוויזיה "דברים מוזרים" אשר עלתה לשידור לראשונה בנטפליקס ב-2016. מוזיקת סינת'ווייב היא ברובה אינסטרומנטלית, ובדרך כלל מכילה אלמנטים קלישאתיים משנות ה-80 כמו תופים אלקטרוניים, סינתיסייזרים אנלוגיים, ואפקטים שונים שנועדו לדמות את ההפקות המוזיקליות והאווירה של אותה התקופה, עם זאת, מוזיקת סינת'ווייב משלבת גם טכניקות הפקה מודרניות ומשלבת גם אלמנטים מז'אנרים מוזיקליים מודרניים של מוזיקה אלקטרונית. מדיה וקבצים בנושא סינת'ווייב בוויקישיתוף Robert (23 בספטמבר 2016). "On The Synthwave Genre and Video Games". Surreal Resolution. נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}: (עזרה) "25 Favourite Italo Disco Tracks". electricityclub.co.uk. ארכיון מ-2021-11-30. נבדק ב-2022-01-16. Cram, Preston (2019-11-25). "How Synthwave Grew from a Niche '80s Throwback to a Current Phenomenon". Popmatters (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-12-05. Neuman, Julia (30 ביולי 2015). "The Nostalgic Allure of 'Synthwave'". New York Observer. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite news}}: (עזרה) Hunt, Jon (9 באפריל 2014). "We Will Rock You: Welcome To The Future. This is Synthwave". l'etoile. אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2017. נבדק ב-18 במאי 2015. {{cite web}}: (עזרה) Neuman, Julia (23 ביוני 2015). "A Retrowave Primer: 9 Artists Bringing Back the '80s". MTV Iggy. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2015. נבדק ב-23 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) Young, Bryan (25 במרץ 2015). "Synthwave: If Tron and Megaman had a music baby". Glitchslap.com. נבדק ב-2015-05-19. {{cite web}}: (עזרה) Hann, Michael (14 בדצמבר 2016). "'Fashwave': synth music co-opted by the far right". The Guardian. {{cite news}}: (עזרה) Calvert, John (13 באוקטובר 2011). "Xeno and Oaklander - Sets & Lights". Drowned in Sound. נבדק ב-8 ביוני 2015. {{cite web}}: (עזרה) ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הליך הדחה ברוסיה

הליך הדחה של הנשיא הוא הליך משפטי שבסמכות הפרלמנט הרוסי ליזום כדי לשלול סמכויותיו של ראש המדינה הרוסית, במקרים שבהם הנשיא ביצע פשעים או התנהגות פסולה (לרוב במהלך כהונתו). ההליך מכונה אימפיצ'מנט (ברוסית: Импичмент). בהיסטוריה הרוסית ההליך נערך שלוש פעמים, פעמיים בשנת 1993 ואז בשנת 1999, בכל המקרים נגד הנשיא הראשון, בוריס ילצין. בשונה מהנהוג בהליך הדחה בארצות הברית, אין ברוסיה הליך מוסדר נגד פקידים פדרליים ולרוב אלה מודחים מתפקידם בהצבעה פרלמנטרית או באמצעות צו של הנשיא. בהתאם לחקיקה הרוסית המודרנית, סילוקו מתפקידו של הנשיא כפוף לסעיף 93 לחוקה, הקובע כי אם הדומה הממלכתית מאשימה את הנשיא בגידה או ביצוע פשע חמור אחר, ההחלטה חייבת להיות מלווה במסקנה של בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית בנוגע להימצאות סימני פשע במעשי הנשיא ומסקנה של בית המשפט החוקתי של הפדרציה הרוסית על קיום הליך שנקבע להגשת אישומים. ההחלטה להדיח את ראש המדינה מתפקידו מתקבלת על ידי מועצת הפדרציה . החלטת הדומה להגיש כתב אישום והחלטת מועצת הפדרציה להדיח את הנשיא מתפקידו חייבות להיות מאומצות ברוב של שני שלישים מהקולות בכל אחד מהבתים ביוזמת לפחות שליש מצירי הדומה ובכפוף לוועדה מיוחדת של הדומה. החלטת מועצת הפדרציה לפטר את נשיא הפדרציה הרוסית מתפקידו חייבת להתקבל לא יאוחר משלושה חודשים לאחר שהדומה מכריזה על ההאשמות נגד הנשיא. אם החלטת מועצת הפדרציה לא תתקבל בתוך תקופה זו, ההאשמה נגד הנשיא נחשבת לדחויה. שני הניסיונות הראשונים להדחת הנשיא נעשו בהתאם לחוקת 1978 בגרסה שהייתה בתוקף באותה תקופה. בהתאם לחוקה זו, ניתן היה לסלק את נשיא הפדרציה הרוסית מתפקידו אם יפר את חוקת הפדרציה הרוסית, את חוקי הפדרציה הרוסית, כמו גם את השבועה שנתן בטקס ההשבעה. החלטה כזו יכולה להתקבל רק על ידי קונגרס צירי העם של הפדרציה הרוסית על בסיס חוות הדעת של בית המשפט החוקתי של הפדרציה הרוסית ברוב של שני שלישים מכלל צירי העם של הפדרציה הרוסית. היוזמה להדיח הייתה של הקונגרס עצמו, הסובייט העליון של הפדרציה הרוסית או אחד מבתי הפרלמנט. במרץ 1993 ניסה קונגרס צירי העם של הפדרציה הרוסית להדיח את ילצין מתפקידו בשל נאומו בטלוויזיה ב-20 במרץ נגד הפרלמנט. 618 צירים הצביעו להדיח את ילצין, אך זה לא הספיק כדי להתחיל בהליך ההדחה מאחר שנדרש רוב של 699 קולות. כתוצאה ממשאל עם שנערך שמר הנשיא על סמכויותיו. בספטמבר 1993, לאחר שצו של ילצין הוכר על ידי בית המשפט החוקתי כבלתי חוקתי, לאחר שהורה על השעיית פעילות הפרלמנט. בשל כך הפרלמנט יזם הליך הדחה. עם זאת, במהלך אירועי ספטמבר-אוקטובר 1993 הצליח ילצין לשמור על השלטון בפועל על המדינה עד לבחירות לנשיאות ב-1996, בהן נבחר לקדנציה שנייה. הליך ההדחה נגד ילצין נפתח בשנת 1999 על בסיס חמישה אישומים: קריסת ברית המועצות פיזור קונגרס צירי העם והסובייט העליון בשנת 1993 פתיחת מלחמת צ'צ'ניה קריסת הצבא ואחריות למשבר הדמוגרפי. הוקמה ועדה של הדומה בהנהגתו של ואדים פילימונוב. 300 הקולות הדרושים לדומה לקבלת החלטה לא נצברו על אף אחד מהאישומים (כדי להפסיק את סמכויותיו של ילצין, נדרשה גם החלטה של מועצת הפדרציה). 239 צירים הצביעו בעד אשמתו בהתפרקות ברית המועצות, 263 על אשמת ילצין באירועי המשבר החוקתי, 241 האשימוהו בקריסת הצבא, 283 האשימוהו במלחמה בצ'צ'ניה, ו-238 על אשמתו במשבר הדמוגרפי. בסופו של דבר הליך ההדחה נכשל. עם זאת, ילצין עצמו התפטר מתפקידו בתוך שמונה חודשים. הליך הדחה בארצות הברית מדיה וקבצים בנושא הליך הדחה ברוסיה בוויקישיתוף הליך ההדחה של ילצין, 1993 (ברוסית) הליך ההדחה נגד ילצין (ברוסית)
יואב טורחנסקי

יואב טורחנסקי הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המכהן כקצין הנדסה ראשי, קודם לכן שימש מפקד בית הספר להנדסה צבאית, קצין הנדסה של פיקוד דרום מפקד יהל"ם ומפקד גדוד 605. בשנת 2011 מונה למפקד גדוד 605, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בשנת 2014 מונה למפקד יהל"ם, וכיהן בתפקיד עד 2015 בין השאר במהלך מבצע צוק איתן. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה לקצין ההנדסה של פיקוד הדרום. ב-24 במאי 2021 מונה למפקד בית הספר להנדסה צבאית. ב-17 בינואר 2024 מונה לקצין ההנדסה הראשי. טורחנסקי נולד וגדל ביישוב שדי אברהם שבחבל אשכול. מתגורר במושב עין הבשור שגם הוא נמצא בחבל אשכול. מדיה וקבצים בנושא יואב טורחנסקי בוויקישיתוף מפקד חדש בפיקוד הדרום - אל"ם יובל משה, באתר צה"ל, ‏19 באוגוסט 2020 תא"ל יואב טורחנסקי נכנס לתפקיד קצין ההנדסה הראשי, באתר צה"ל, 17 בינואר 2024. גאווה מקומית אל"ם יואב טורחנסקי תושב עין הבשור מונה לקצין הנדסה ראשי של צה"ל, באתר יישובניק נט, 12 ביולי 2022. ערך זה הוא קצרמר בנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
דיסנצ'יק

האם התכוונתם ל... אריה דיסנצ'יק – עיתונאי ישראלי, עורכו השני של "מעריב" עידו דיסנצ'יק – עיתונאי ואיש עסקים ישראלי, עורכו החמישי של "מעריב", יו"ר "בזק". בנו של אריה דיסנצ'יק רוני דיסנצ'יק – מנהל ישראלי, לשעבר מנהל מוזיאון תל אביב ומנהל התזמורת הקאמרית הישראלית. בנו של אריה דיסנצ'יק בתיה דיסנצ'יק – דוגמנית עבר ישראלית, אשתו של עידו דיסנצ'יק אפרים סיני (דיסנצ'יק) – רופא עיניים ישראלי, מנהל מחלקת עיניים בבית החולים הדסה ובבית החולים איכילוב
דז'ה טפולצאי

דז'ה טפולצאי, (במקור הופמן, בהונגרית: Tapolczai Dezső; פאפה, 1 בנובמבר 1866 – בודפשט, 22 באפריל 1925) היה שחקן יהודי-הונגרי, מנהל תיאטרון. דז'ה הופמן נולד במשפחה יהודית, בנם של שאנדור הופמן, סוחר בעיר פאפה בהונגריה ושל אטלקה פרוינד. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ובבית ספר המסחרי הפך לפקיד ועלה על הבמה בשנת 1884 כזמר מקהילה. המנהל הראשון שלה היה שאנדור צ'וקה, שהכיר בכישרונו והוציא אותו מהמקהלה. בין השנים 1886–1888 הוא היה חלק מלהקתו של אלברט קבשי בעיר מישקולץ, בשנת 1891 מנהלו היה גרה אראדי, בשנת 1894 דז'ה טיסאי. הוא שיחק בין השאר בארד, בטימישוארה ובדברצן. ממקום אחרון זה קיבל חוזה בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, בו היה חבר מוביל במשך 21 שנה מפתיחתו בשנת 1896. בהצגת הפתיחה של התיאטרון קיבל את מחיאות הכפיים הראשונות בקומדיה ברנגוק של הסופר ומחזאי מור יוקאי. שמו חפף את תקופת הזוהר המנצחת של תיאטרון הקומדיה, הוא מילא תפקיד כמעט בכל הצגה. ב-26 במאי 1898 התחתן עם מרישקה ויזווארי ממנה התגרש מאוחר יותר. בין השנים 1917–1921 היה סגן מנהל "התיאטרון העירוני", שם זכה בהישגים ניכרים, במיוחד בקידום מופעי אופרה. ב-18 בנובמבר 1915 נשא נאום פתיחה בלתי נשכח מטעם התאחדות השחקנים הלאומית לפתיחת תיאטרון חדש שהחליף את התיאטרון שנשרף בסובוטיצה. בשנת 1921, יחד עם אנדרה אלמאשי, הקים מכון להשכרת תחפושות. הוא היה חבר במועצת התאחדות השחקנים הארצית במשך 20 שנה ותרם רבות להקמת מוסד הפנסיה לשחקנים. הוא זכה להכרה גם על ידי מועצת התאחדות השחקנים הארצית בכך שציור דיוקנו נתלה באולם המועצה. ב-20 בנובמבר 1921 מונה לסגן מנהל תיאטרון האופרטה של בודפשט, וב-23 בדצמבר 1922 הפך למנהל שלו. בתפקיד זה התרחש מותו הפתאומי בבודפשט ב-26 באפריל 1925. בלווייתו ספדו לו אימרה רובוז, טיבור הלמאי, שאנדור גות (גוטפרוינד), לסלו באוטי, ז'ולט הרשאני, קארוי מדיאר, אישטוון גצי וינה נאג'י. ילדיו היו השחקן דיולה טפולצאי והשחקנית יולאן טפולצאי. סנדור אוקסקאי (נציגות הרצג: בריגדיר אוקסקאי) דורנד אלברט (דורנד ודורנד) ארמנד (בקרט) קרדילאק (שר החוץ) ריכטר (חברים של סנטברנט) אוטו מולר (תרנגול הזהב) גרה (הפלישה המונגולית) ברנאט ברוק (טייפון) שופט שלום (שאנדור ברודי: המורה) מולארד (האדון רב-סרן) ולנטין (אמא קטנה) וֶנדֶל (חיי הסטודנטים של היידלברג) החבר אדן (אחי נפוליאון) ברונו (זאב) קלמן קאפור (תמונות נעות) רוברט (אין לו הצהרה למכס) טראניו (האישה עם הקמליות) נסיך אראגון (הסוחר מוונציה) לקסיקון תיאטרון הונגרי לקסיקון משחק הונגרי PIM לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. 1967-1969. לקסיקון הקולנוע ההונגרי. ארכיון הסרטים הלאומי ההונגרי, 2005. פטר דון: סיפורים מיהדות הונגריה. הוצאת מכבי, 1997. לקסיקון הדרמה. 1930. יוז'ף פלטינוס: חטאי הבונים החופשיים. 1938-1939. לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. לקסיקון ביוגרפי של מחוז וספרם. 1998. משחק הבמה ההונגרי. 1900. לקסיקון לאמנות התיאטרון, מחוז וספרם. 2008. מדיה וקבצים בנושא דז'ה טפולצאי בוויקישיתוף דז'ה טפולצאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 131/1861. folyószáma alatt". "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 516/1898. folyószáma alatt".