אורית עריף

אורית עריף (נולדה ב-24 בנובמבר 1971) היא מאיירת וקומיקסאית ומנחת סדנאות קומיקס ישראלית. עריף נולדה בקיבוץ רוחמה ב-1971, כבכורה מבין שלושה אחים לעדה, ילידת צ'ילה, מטפלת סיעודית בקשישים; ולאבינועם עריף, יליד ארץ ישראל, קצין בטיחות בתעבורה. למדה בבית חינוך שער הנגב. שירתה בצה"ל כמורה לעברית באולפן מבוגרים, במסגרת גרעין נח"ל. ב-1998 סיימה את לימודי העיצוב במכללת ויטל ועזבה את קיבוץ רוחמה. עם תום הלימודים, החלה לאייר לעיתונים ובהזמנת משרדי עיצוב ומשרדי פרסום שונים. בשנת 2022 סיימה בהצטיינות תואר שני בתקשורת חזותית (.M.Des) בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. עריף זכתה לראשונה לפרסום ככותבת, עם פרסום הבלוג שלה "היי, מישהו שומע אותי", ב-2006 תחת אתר "רשימות", במסגרתו היא פרסמה רצועות קומיקס אוטוביוגרפיות הדנות בחיים שלה, בלבטים ובקשיים שהיא מתמודדת איתם בחיי היומיום. ב-2011 פרסמה חוברת קומיקס, "פעם אחרונה ודי", שכוללת שלושה סיפורים קצרים: "שלוש משאלות" מאת דרור פויר, "ככל שהאשה יותר יפה ככה הלב שלך יותר כואב" מאת שהם סמיט וו"מי אוהב את השבת" פרי עטה. סיפורים אלו פורסמו לראשונה בכתב העת מסמרים. בשנים 2005–2013 שימשה כמרצה לאיור וקומיקס ב"גורן" שבמכללת עמק יזרעאל, החל מ-2015 מנחת סדנאות קומיקס למבוגרים בחנות הספרים "המגדלור" בתל אביב. בשנים 2018-2022 שימשה כמרצה לאיור ביחידה ללימודי חוץ והמשך בבצלאל. 2002 - "נפרדנו טראח - המדריך לנפרד המתחיל", מאת אשכול נבו 2008 - הגדה של פסח בהוצאת על השולחן. כמו כן, השתתפה ב"אל תפני מבטך לאחור", בעריכת שי צ'רקה. בספר יוצרים שונים איירו שירים מפורסמים ונתנו להם פרשנות משלהם. 2019 - "היי, מישהו שומע אותי", הוצאת אנאעארף, שהקימה עריף ובמימון עצמי. הספר עוסק בזכרונות וחוויות מחיי המחברת כגון: טיפולי פוריות, התמודדות עם דיכאון ודיכאון אחרי לידה, ילדות בקיבוץ ועוד. 2014 - "x+y קומיקס ישראלי 1995 -2005" - תערוכה שאצרה גלית גאון במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון. 2014 - "מעבר להרי החושך עדויות בקומיקס" - פרויקט ביוזמת בצלם בו איירו אמניי קומיקס עדויות של משפחות פלסטיניות הקרועות בין הגדה ועזה. 2015 - "עדיין אופטימיים" - תערוכת מחווה לדודו גבע במלואת 10 שנים למותו. 2016 - "בקיצור ישראלית" - תערוכה שאצרה ורד גרנשוא במוזיאון הקומיקס בחולון. 2019 - "אישה בתהליכי הנבטה" - תערוכת יחיד באכסדרה של גלריית מרכז ההנצחה בקריית טבעון, אוצרת מיכל שכנאי. 2019 - "שיט, אני לא מאמינה שזה קורה לי" - תערוכת יחיד במסגרת שבוע האיור בת"א במוזיאון יפו, אוצרת תום כהן. עריף בזוגיות ואם לשניים, מתגוררת בקריית טבעון. מדיה וקבצים בנושא אורית עריף בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של אורית עריף אורית עריף, ברשת החברתית פייסבוק אורית עריף, ברשת החברתית אינסטגרם אורית עריף, ברשת החברתית Goodreads יובל סער, אורית עריף: בלי ״לא נעים לי״ ובלי ״מה יגידו״, ראיון באתר פורטפוליו, 14 באפריל 2019 עטרה אופק, היי, מישהו שומע אותי, באתר "המתלהבת", 27 במרץ 2019 ענת עינהר, קווים לדמותה, באתר "ידיעות אחרונות", 1 באפריל 2019 אנרגיה חלופית: המלצות לסופ"ש, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2019 נירית אנדרמן, אחרי הדיכאון גיליתי: אני מצחיקה, מתוך כתבה ב"הארץ", 8 באפריל 2019 רן בן נון, כשהמילים לא מספיקות, באתר "ידיעות אחרונות", 13 באפריל 2019 קובי מידן, בתוך סוכן תרבות, כתבת וידאו, 21 ביוני 2019 בוגרים 2022 // תואר שני בתקשורת חזותית, בצלאל, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-06-21 נירית אנדרמן, אורית עריף מפרסמת ספר עם קומיקס פרי עטה, באתר הארץ, 1 במרץ 2011 תכירו את המרצה שלנו לאיור - אורית עריף!, באתר בצלאל | לימודי חוץ והמשך גיא חג'ג', עונג מדף: אל תפני מבטך לאחור מתוך אתר עונג שבת, 21 במאי 2008 אתר הוצאת אנאעארף נירית אנדרמן, אחרי הסרטן והדיכאון אורית עריף פתאום גילתה – אני מצחיקה, באתר הארץ, 8 באפריל 2019 אודות התערוכה "x+y קומיקס ישראלי 1995 -2005", באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס הפרויקט "מעבר להרי החושך עדויות בקומיקס", באתר "בצלם", 30 באוקטובר 2017 העבודה של אורית עריף שהשתתפה בפרויקט, בבלוג של אורית עריף, 20 בנובמבר 2014 על תערוכת המחווה לדודו גבע במלואת 10 שנים למותו, באתר "פורטפוליו", 2 בפברואר 2015 העבודה של אורית עריף שהציגה בתערוכה, בבלוג של אורית עריף אודות התערוכה "בקיצור ישראלית", באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס הרשימה המשותפת - שבוע האיור // 21.11.2019, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-11-21