laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פילודנדרון קסנדו

פילודנדרון קְסָאנָאדוּ (שם מדעי: Philodendron xanadu) הוא מין צמח מסוג פילודנדרון, שמקורו בברזיל. הצמח בעל עלווה ירוקה המסודרת בצורת ראש פטרייה. העורק המרכזי של העלה בעל גוון ורדרד. בקיץ פורח הצמח בפרחים בעלי מתחל, בצבע קרם. פילודנדרון קסאנאדו רגיש למזיקים הבאים: קמחיות וכנימות. בעבר היה שמו של הצמח "Philodendron Winterbourn", ושמו הנוכחי ניתן לו באוסטרליה. בארצות הברית אף רשמו עליו פטנט, אך הוכח כי בפועל מקורו בזרעים שנאספו מצמחי בר בברזיל. מדיה וקבצים בנושא פילודנדרון קסנדו בוויקישיתוף פילודנדרון קסנדו, באתר NCBI (באנגלית) פילודנדרון קסנדו, באתר Tropicos (באנגלית) פילודנדרון קסנדו, באתר GBIF (באנגלית) פילודנדרון קסנדו, באתר IPNI (באנגלית) פילודנדרון קסנדו, באתר Green Patio (באנגלית) פילודנדרון קסנדו, באתר San Marcos Growers (באנגלית) Aroideana; Journal of the International Aroid Society 25: 63 (2002 publ. 2003) ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ברוק בנט

ברוק מרי בנט (באנגלית: Brooke Marie Bennett נולדה ב-6 במאי 1980) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב אולימפיות, משתי אולימפיאדות ואלופת עולם בעלת 4 מדליות עולמיות אחת מהן זהב. ברוק בנט נולדה בטמפה, פלורידה. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1994 זכתה בנט במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:31.30 דקות, אחרי המנצחות ג'נט אוונס בת ארצה (8:29.85 דקות) והיילי לואיס מאוסטרליה (8:29.94 דקות). במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1995 זכתה בנט במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (4:11.78 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:47.99 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באטלנטה, ארצות הברית באוגוסט אותה שנה זכתה בנט ב-3 מדליות, מתוכן שתיים זהב. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי (4:10.46 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (16:15.58 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:29.21 דקות). באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה בנט במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:27.89 דקות, ימים ספורים לאחר מותו של סבה, ובצילה של אגדת השחייה במשחה זה, האחרון בקריירה של אוונס שסיימה במקום ה-6 (8:38.91 דקות). שנייה הייתה דאגמר האסה מגרמניה (8:29.91 דקות) ושלישית קירסטן וליחוהיז מהולנד (8:30.84 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכתה בנט ב-3 מדליות, מתוכן שתיים זהב. מדליות זהב במשחה ל-800 מטר חופשי (8:26.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי (16:10.24 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי (4:09.77 דקות). באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה בנט ב-3 מדליות, אחת מהן זהב. מדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:28.71 דקות, לפני בת ארצה דיאנה מונז (8:29.97 דקות) ווליחוהיז (8:32.34 דקות) ושתי מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.07 דקות, אחרי יאן צ'ן מסין (4:06.72 דקות) ולפני האסה (4:08.82 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.88 דקות, אחרי גרמניה (8:01.46 דקות) ולפני אוסטרליה (8:04.19 דקות). באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכתה בנט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי (4:08.39 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי (8:25.06 דקות). המשחה ל-1500 מטר בו זכתה פעמיים ברציפות לפני כן, לא נערך בתחרות זו. באולימפיאדת סידני (2000) זכתה בנט בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.80 דקות, לפני מונז (4:07.07 דקות) וקלאודיה פול מקוסטה ריקה (4:07.83 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי, כשהגנה על תוארה בשיא אולימפי חדש 8:19.67 דקות, לפני יאנה קלוצ'קובה מאוקראינה (8:22.66 דקות) ובת ארצה קייטלין סנדנו (8:24.29 דקות). בשנת 2001 עברה בנט ניתוחים בשתי כתפיה. במבחנים לאולמיפיאדת אתונה סיימה בנט "רק" במקום השלישי, המאכזב עבורה, ולכן לא נכללה בניבחרת האמריקאית למשחקים (רק שתי שחייניות בכל משחה זכו להיכלל בניבחרת) ובכך לא הצליחה להשתתף באולימפיאדה שלישית ולהגן על תוארה הכפול. בנט זכתה בתואר שחיינית השנה בארצות הברית בשנת 2000. בנט זכתה 3 פעמים בתואר אלופה אולימפית. בנט זכתה פעם אחת בתואר אלופת העולם. בנט זכתה 14 פעמים בתואר אלופת ארצות הברית בשחייה. בנט זכתה 6 פעמים בתואר אלופת תחרות הפאן פסיפיק בשחייה. ברוק בנט, באתר olympedia.org ברוק בנט, באתר Swimrankings sports123.com (אורכב 05.03.2016 בארכיון Wayback Machine) PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
ג'רמי טיילר

ג'רמי טיילר (באנגלית: Jeremy Tyler; נולד ב-21 ביוני 1991 בסן דייגו, קליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA. טיילר הוא הזר הצעיר ביותר ששיחק בליגת העל הישראלית בכל הזמנים, זאת לאחר ששיחק במדי מכבי חיפה בגיל 18 בלבד. טיילר שיחק בליגת התיכונים של ארצות הברית, במדי תיכון סן דייגו בין השנים 2005–2009, כשבעונתו האחרונה בליגה הוא קולע 28.7 נקודות בממוצע למשחק. הוא החליט לוותר על כיתה י"ב והמכללה וכבר בגיל 18 יצא לאירופה. לאחר מספר שבועות בהם ניסו כמה מקבוצות היבשת לצרפו אליהן, חתם במכבי חיפה הישראלית, בתקווה שמאמני הקבוצה יכינו אותו ל-NBA. בכך הפך לשחקן הזר הצעיר בהיסטוריה של ליגת העל. טיילר החל את העונה עם ציפיות גדולות, אך כבר במשחק הפתיחה של העונה נגד מכבי תל אביב, גילה חוסר תיאום עם שאר הקבוצה והוחלף על ידי עידו קוז'יקרו לאחר 10 דקות בלבד. במשחקו השלישי בקבוצה מצבו הידרדר אף יותר כאשר נגח בפניו של שחקן הפועל גלבוע גליל, מוטי מוסקוביץ'. הוא הורחק מיידית מהמשחק והושעה מהמשחק הבא נגד הפועל חולון. בנוסף, נקנס ב-10 אלף שקלים בפועל וב-20 אלף שקלים על תנאי. בעקבות המקרה ובעיות משמעת קודמות של טיילר, אמר עליו מאמנו אבי אשכנזי: "אני גמרתי להתעסק עם בעיות ההתנהגות שלו. השקעתי בזה הרבה מעבר למה שצריך ואני לא מתכוון להתעסק בזה יותר. הוא יישפט רק על פי הפן המקצועי - לא יהיה טוב, לא ישחק. ההתנהגות שלו דוחה." גם כלי התקשורת לא נשארו אדישים למקרה הנגיחה והחלו להתפרסם מאמרים רבים על הכישלון שבהחתמת השחקן ועל אי יכולתו להעתיק את יכולותיו מהתיכונים לכדורסל המקצועני. לאחר חזרתו מההשעיה שיפר במעט את יכולתו ובארבעת המשחקים שלאחר המקרה קבע ממוצעים של 4.2 נקודות ו-2.5 כדורים חוזרים למשחק. למרות זאת, הלך ודעך מעמדו בקבוצה ולאחר שלא נכלל בסגל הקבוצה במשך ארבעה משחקים רצופים, עזב את מכבי חיפה ב-19 במרץ 2010, פיטר את סוכנו וחזר לארצות הברית. ב-29 ביולי 2010 חתם טיילר בקבוצת טוקיו אפאצ'י היפנית.. ביוני 2011 נבחר טיילר בדראפט ה-NBA על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה ה-39. שארלוט העבירה את זכויות ההחתמה שלו לגולדן סטייט ווריורס, שהודיעה כי תחתים אותו על חוזה. במהלך עונת 2011-2012 שיחק טיילר בגולדן סטייט ווריורס, במהלך העונה (27 בפברואר 2012) נשלח לקבוצת הדאקוטה וויזארדס מליגת הפיתוח של ה-NBA (קבוצת פיתוח הכישרונות של הווריורס), אך הוחזר לסגל גולדן סטייט ב-6 במרץ 2012. מדיה וקבצים בנושא ג'רמי טיילר בוויקישיתוף פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA פרופיל, באתר ESPN דף הפרופיל של טיילר באתר דראפט ה-NBA דף הפרופיל של טיילר באתר DraftExpress סטטיסטיקות של טיילר באתר מנהלת ליגת העל טיילר הצטרף רשמית לחיפה, 13.08.09, אתר "ספסל" סטטיסטיקות קליעה של טיילר בעונת 2008/2009 באתר maxpreps.com שי לוי, ‏דיווח בארה"ב: ג'רמי טיילר חתם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 16 ביוני 2009 יצחק ויסהוף, ג'רמי טיילר נקנס ב-10 אלף שקל, 19.11.09, אתר nrg תומר לוי, אבי אשכנזי: "טיילר מתנהג בצורה דוחה", 08.11.09, אתר ספורט 5 נדב כהן, ג'נינגס הוא לא, 30.11.09, אתר "ספסל" כרוניקה של כישלון: ג'רמי טיילר עזב את חיפה, באתר ynet, 19 במרץ 2010 אייל גרוסברד, גם ג'רמי טיילר במזרח הרחוק: חתם ביפן, 29.07.10, אתר ספורט 5 אייל גרוסברד, ‏ראשי גולדן סטייט: "בונים על ג'רמי טיילר", באתר ערוץ הספורט, 25 ביוני 2011
וידויו של מחסל כלכלי

וידויו של מחסל כלכלי (באנגלית: Confessions of an Economic Hit Man) הוא שם ספרו של ג'ון פרקינס שיצא בשנת 2004 ואשר מתאר את חוויותיו כעובד של חברת הייעוץ צ'ס ת. מיין (Chas. T. Main) מבוסטון. לפני העסקתו ניגש פרקינס לראיון עבודה בסוכנות לביטחון לאומי, דבר שהיווה לטענתו קרש קפיצה ולמעשה סקירה חיצונית מספקת להעסקתו בחברת הייעוץ כ"מחסל כלכלי". קיימת לכאורה התייחסות לספר בקלטת אדיו ששוחררה על ידי אוסאמה בן לאדן בספטמבר 2009. פרקינס החל לכתוב את ספרו בשנות השמונים ולדבריו - "איומים ושוחד תמיד שכנעו אותי להפסיק". "כשהוא מגויס בחשאיות על ידי הסוכנות לביטחון לאומי ומקבל שכר מחברת ייעוץ, הוא נסע לאינדונזיה, פנמה, אקוודור, קולומביה, ערב הסעודית, איראן ומדינות אחרות בעלות חשיבות אסטרטגית. פרקינס חושף את המכניקה העדינה של השליטה האימפריאלית מאחורי כמה מהאירועים החשובים ביותר בהיסטוריה הנוכחית, כמו נפילתו של השאה האיראני, מותו של הנשיא הפנמי עומאר טרוחיוס, ופלישות ארצות הברית לפנמה ועיראק." (מתוך בלוג ביקורת באינטרנט, הערה 2 בוויקי אנגלית). ע"פ ספרו, תפקידו של פרקינס היה לשכנע מנהיגי מדינות בלתי מפותחות לקבל על מדינותיהן הלוואות פיתוח עצומות ממוסדות כגון הבנק העולמי והסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). כשהן אזוקות לחובות ענק אותם אין להם תקווה לשלם, נאלצו מדינות אלה להיעתר ללחצים פוליטיים מארצות הברית במגוון נושאים. לכן, טוען פרקינס המדינות המתפתחות מנוטרלות דה פקטו בזירה הבינלאומית, פערי העושר בתוכן מתרחבים, וכלכלותיהן משותקות לאורך זמן. בתפקיד זה נפגש פרקינס עם אח"מים שונים מרחבי העולם כולל עומאר טרוחיוס וגרהם גרין. פרקינס מתאר את תפקיד המחסל הכלכלי באופן הזה: 'מחסלים כלכליים' הם מקצוענים בעלי שכר גבוה המוציאים במרמה מיליארדים של דולרים מארצות מסביב לעולם. הם מזרימים כסף מהבנק העולמי USAID ומארגוני "סיוע" אחרים אל כספותיהם של תאגידי ענק וכיסיהם של מיעוט משפחות עשירות השולטות במשאבי ארצם, אמצעיהם כוללים דוּחות כספיים מזויפים, בחירות מכורות מראש, סחיטה באיומים, סקס ורצח. הם משחקים משחק עתיק כימי האימפריות, אך כזה שתופס ממדים חדשים ומפחידים בעידן הגלובליזציה. האפילוג למהדורת 2006 מספק הפרכה למהלך הנוכחי של מדינות G8 למחיקת חובות לעולם השלישי. פרקינס מאשים כי התנאים למחיקת החובות דורשים מהמדינות למכור את שירותי הבריאות, החינוך, החשמל והמים לתאגידים זרים. ארצות אלו יאלצו גם לבטל סובסידיות והגבלות סחר המְגִנות על עסקים מקומיים, אך לקבל את המשך סבסודם של עסקים מסוימים במדינות G8 וארצות הברית, והקמתן של חומות סחר על יבוא המסכן תעשיות במדינות G8. אתר האינטרנט הרשמי של וידויו של מחסל כלכלי (באנגלית) וידויו של מחסל כלכלי, באתר OCLC (באנגלית)
Philodendron gigas

Philodendron gigas הוא מין צמח, מסוג פילודנדרון, בעל עלי ענק קטיפתיים (הטרף מגיע עד ל-1.25 מטר), אנדמי לפנמה. הוא מסוגל לטפס על עצים עד לגובה של 20 מטר. הצמח פורח בעונת הגשמים של פנמה המתחילה בחודש יולי ונמשכת כארבעה חודשים. הפרחים לבנים ונוטים לאדום בקצותם. החלק הפנימי של המתחל מתחלף בין אדום כהה לסגול. מדיה וקבצים בנושא Philodendron gigas בוויקישיתוף Philodendron gigas, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) Philodendron gigas, באתר Tropicos (באנגלית) Philodendron gigas, באתר GBIF (באנגלית) Philodendron gigas, באתר The Plant List (באנגלית) Philodendron gigas, באתר IPNI (באנגלית) Philodendron gigas Croat, The Exotic Rainforest ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
כהנמן

כהנמן הוא שם משפחה שמקורו מיידיש ומשמעותו כהן. האם התכוונתם ל... דניאל כהנמן – פסיכולוג קוגניטיבי ישראלי, חתן פרס נובל לכלכלה יוסף שלמה כהנמן – מייסד ישיבת פוניבז' אברהם כהנמן – בנו של יוסף שלמה כהנמן, נשיא הישיבה אליעזר כהנמן – בנו של אברהם כהנמן, נשיא הישיבה
פוזה

האם התכוונתם ל... תנוחות גוף – תנוחות של גוף האדם פוזה (סדרת טלוויזיה) חיים פוזננסקי תנוחה
אליצור תל אביב (כדורסל נשים)

אליצור ויראלי תל אביב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה הלאומית. הקבוצה שיחקה בעבר בליגת העל וזכתה במספר האליפויות הגבוה ביותר מכל קבוצות הנשים בישראל (14), כאשר כולו היה רצף של 14 עונות בין השנים 1976–1990. בנוסף, זכתה הקבוצה 10 פעמים בגביע המדינה בכדורסל נשים והשלימה 10 דאבלים ישראלים (מתוכם 6 ברצף), וסיימה עוד פעם כסגנית מחזיקת הגביע. בשנת 1985 התאחדה הקבוצה עם אליצור קריית אונו, איחוד שפורק לאחר שנה אחת בלבד (בעונת האיחוד לקחה הקבוצה דאבל בישראל). בשנת 1990 מוזגה הקבוצה לתוך אליצור חולון, ושמה שונה לאליצור תל אביב/חולון, כאשר הקבוצה המקורית נעלמה מהמפה. עונה לאחר מכן הקבוצה המאוחדת שינתה את שמה ל"אליצור חולון". בשנת 2008 פורק המיזוג הארוך לאחר 18 שנים, כאשר אליצור חולון המשיכה עם הקבוצה המאוחדת, ואליצור תל אביב החלה לבנות את עצמה מחדש בליגה השנייה. במקביל בוצע מעבר לאולם הביתי במרכז ערבי יהודי ברחוב קדם ביפו, במטרה לחזור לצמרת כדורסל הנשים הישראלי. בסיום עונת 2010/2011 הפסידה הקבוצה את הכרטיס השלישי לליגת העל כשנוצחה 1–2 בסדרה מול קבוצת מ.כ. הבקעה. בחודש יולי 2011 רכש אייל זילברמן את הקבוצה במטרה להחזיר אותה למרכז הבמה ולקדם אותה לליגת העל. ובמקביל החל לבנות את מחלקת הנערות. בתוך כך, הוכרזה "הפועל בני ברית יפו" מהליגה הארצית כקבוצת בת. בחודש אפריל 2012, זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון בגמר (בסיכום שני מפגשים) מול קבוצת הפועל גליל עליון. במקביל הבטיחה אליצור את מקומה בליגת העל לעונת 2012/2013 לאחר ניצחון כפול בחצי גמר הפלייאוף מול בני יהודה ת"א. בסופו של דבר למרות הניצחון הכפול על בני יהודה והעלייה לליגת העל ויתרה אליצור ת"א על מקומה בליגת העל ובחרה להישאר בליגה הלאומית משיקולי תקציב. בעונת המשחקים 2020/2021, כחלק מהליגה הלאומית בניצוחו של המאמן אורן לם, הקבוצה העפילה לגמר וניצחה בו את הפועל כפר סבא, ובכך הבטיחה את מקומה בליגת העל. שנה לאחר מכן נשרה הקבוצה חזרה לליגה הלאומית לאחר שסיימה במקום האחרון. בחודש יוני 2021 מונתה דניאלה ראובן למאמנת הקבוצה, ובספטמבר באותה שנה חתמו כי חברת הפרסום ויראלי תהיה נותנת החסות לקבוצה ומכאן שמה. ליגת העל: אליפות (14): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1979/1980, 1980/1981, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989, 1989/1990 גביע המדינה: זכייה (10): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1981/82, 1983/1984, 1984/1985, (כ"אליצור תל אביב/קריית אונו":1985/1986), 1986/1987, 1987/1988, 1988/1989 סגנית (1): 1979/80 גביע האיגוד: זכייה (1): 2011/12 אולם מידטאון, מנחם בגין 144 תל אביב-יפו ענת דרייגור אורלי גרוסמן ציפי לבני רונית יניצקי חנה הוכמן-רבינוביץ' זיוה רון אורית ליטני רחל אדרי-פרחיה נטע כנעני איריס ברדה יעל משולם פנינה ברייאלובסקי דורית כהן איתנה טבקרו נועה זליבנסקי אליצור תל אביב חתמה על הסכם חסות ראשי עם חברת פרסום, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2021 אליצור תל אביב חתמה על הסכם חסות חדש, באתר ONE‏, 22 בספטמבר 2021
Philodendron acutatum

Philodendron acutatum הוא מין אפיפיט למחצה, מסוג פילודנדרון, בעל עלים גדולים ירוקים ופרחים עם מתחל צהוב, הנפוץ בצפון אמריקה הדרומית ויער האמזונאס (גויאנה, גויאנה הצרפתית, סורינאם, ונצואלה). הצמח נכרך סביב גזעים של צמחים אחרים כטפיל אך הוא עושה זאת לשם תמיכה בלבד, ולא ניזון מהפונדקאי. לצמח המתרבה בעזרת זרעים, פרחים זכריים ונקביים והוא מאביק את עצמו באמצעות חיפושיות. Philodendron acutatum, באתר NCBI (באנגלית) Philodendron acutatum, באתר Tropicos (באנגלית) Philodendron acutatum, באתר GBIF (באנגלית) Philodendron acutatum, באתר IPNI (באנגלית) Artur C. D. Maia & Clemens Schlindwein, האבקה בפולידנדרון-אקוטאטום, seb-ecologia.org.br ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
איילת דקל

איילת דקל היא במאית קולנוע, טלוויזיה ופרסומות. בוגרת בית הספר למשחק ולקולנוע בית צבי במגמת קולנוע, ובעלת תואר שני מאוניברסיטת N.Y.I.T בניו יורק בהצטיינות יתרה משנת 1991. דקל זכתה בפרס הסרט הטוב ביותר וכן בפרס העריכה בפסטיבל דוקאביב ב-2001 על סרטה "צומוד". ב-2008 הקימה חברה המציעה שירותי תוכן ופיתוח פורמטים לרשת ולטלוויזיה. "כחול עמוק" (1997) - סדרת טלוויזיה עלילתית משטרתית. שודרה ב-HOT. "צומוד" (2000) - סרט תיעודי העוקב אחר סיפורם של ארבעה ילדים פלסטינים במחנה הפליטים דהיישה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר ופרס העריכה בפסטיבל דוקאביב 2001 ומועמד לפרס אופיר באותה שנה. "החתונה התבטלה" (2006) - סרט תיעודי טלוויזיוני אודות ביטול חתונות. "אורנה פורת - ביבליוגרפיה" (2006) - סרט תיעודי טלוויזיוני. "מלחמת המינים" - סדרת דוקו-ריאליטי. "ג'אגלינג ואמנות אחזקת המשפחה" (2006) - סרט תיעודי אודות נשים בעלות קריירה ומשפחה. "ביי ביי לאהבה" (2007) - פרויקט קולנועי ניסיוני אודות פרידות. הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב. "אינתיפאדה קאלט" (2007) - סרט תיעודי אודות השפעתה של האינתיפאדה השנייה על יצירותיהם של אמנים בתל אביב. "מקום מפלט" (2019) - סרט תיעודי על מקלטים לנשים מוכות. בנוסף, נטלה חלק בקמפיין הבחירות של ציפי לבני ומפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה וביימה את קטעי הווידאו של בלוג יומן הבחירות של לבני. איילת דקל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית איילת דקל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) עופרה עופר אורן, "מקום מפלט": "למה מיכל, מריה ואסתר לא היו במקלט?", בבלוג "סופרת ספרים", 5 בנובמבר 2019 עדי סגל, אין מצב, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2007 אהוד אשרי, רמון כקצה הקרחון, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2006 "ביי-ביי לאהבה", "הבמה" מרב יודילוביץ', דוקאביב. כל הזוכים, באתר ynet, 1 באפריל 2001 "צומוד" זכה בדוקאביב, באתר וואלה, 1 באפריל 2001 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ביתו של ג'ים תומפסון

ביתו של ג'ים תומפסון הוא מוזיאון בבנגקוק. זהו קומפלקס של שבעה מבנים תאילנדים שונים שליקט איש העסקים האמריקאי ג'ים ת'ומפסון מכל רחבי תאילנד בשנות ה-50 וה-60. זהו אחד מיעדי התיירות הפופולריים ביותר בתאילנד. בה בעת שתומפסון פיתח את חברת המשי שלו, הוא גם נעשה אספן של אמנות דרום-מזרח אסיה, שבאותה תקופה לא הייתה ידועה במיוחד בעולם. הוא בנה אוסף גדול של אמנות בודהיסטית וחילונית, לא רק מתאילנד, אלא גם ממיאנמר, קמבודיה ולאוס, ארצות אליהן הוא נסע לעיתים תכופות למסעות קניות. בשנת 1958 הוא החל במה שהיה פסגת הישגיו הארכיטקטוניים, בית חדש שיציג לראווה את אוסף האמנות שלו. הוא הרכיב את הבית משישה בתים תאילנדיים עתיקים, ביתו (שבנייתו הושלמה ב-1959) ישב על גדות הקלונג (תעלה) לרוחב בנקרו, שם הטווים שלו שכנו באותו זמן. רוב הבתים מהמאה ה-19 פורקו והובאו מאיוטהאיה, אולם הבית הגדול ביותר – ביתו של אורג (כיום חדר המגורים) הובא מבנגקואה (Bangkrua). Lenzi, Iola (2004). Museums of Southeast Asia. Singapore: Archipelago Press. pp. 200 pages. ISBN 981-4068-96-9. מדיה וקבצים בנושא ביתו של ג'ים תומפסון בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ביתו של ג'ים תומפסון ערך זה הוא קצרמר בנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
פאזארדז'יק (מחוז)

מחוז (אובלסט) פאזארדז'יק (בבולגרית Област Пазарджик) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז מצוי בדרום בולגריה ועיר הבירה של המחוז היא פאזארדז'יק. המחוז שופע מקורות מים, המרכזי שבהם הוא נהר המריצה אשר באגן הניקוז שלו זורמים גם יובליו, הנהרות טופולניצה ולודה יאנה. הכביש המהיר של תראקיה עובר במחוז כמו גם מסילת הרכבת המחברת בין סופיה לפלובדיב. העיר פאזארדז'יק, היא הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסין עם כ-78,000 תושבים ואחריה הערים ולינגראד עם כ-25,000 תושבים ופשטרה עם כ-20,000 תושבים. בשטח המחוז קיימים שרידי התיישבות מתקופת הממלכה התראקית, המתוארכים למאה ה-6 לפנה"ס. האזור הפך לפרובינציה רומית, מהמאה ה-1 ובהמשך חלק מפרובינציה ביזנטית. ב-1484 לאחר כיבוש נסיכות מולדובה על ידי באיזיט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית, נשלחו מהעיר אקרמן מתיישבים טטרים לחיזוק האחיזה העות'מאנית בשטחים בולגריה. ב-1485 הקימו הטטרים ישוב קבע במקום, במרכזו ייסדו מרכז מסחר אזורי והעניקו לו את השם Tatar Pazarcιk, שמשמעו שוק (באזאר) טטרי קטן, (דז'יק, בדומה לסיומת צ'יק). מכאן נולדו שם העיר ושם המחוז. ב-1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, נקטו הכוחות העות'מאנים הנסוגים במדיניות של "אדמה חרוכה", העלו באש יישובים רבים במחוז, ובכלל זה את העיר פאזארדז'יק עצמה. לאחר סיום המלחמה הפך האזור חלק מהנסיכות הבולגרית ואחר כך, מדינת הלאום, בולגריה. כלכלת המחוז נסמכת על תעשייה, הכוללת מכרות מפעלי עיבוד נחושת, מפעל תרופות, מפעל לייצור נייר ומפעלי טקסטיל. במחוז ישנן 3 תחנות כוח הידרואלקטריות בהספק כולל של 250 מגה-ואט. במרכזו של המחוז קיימת חקלאות משגשגת, המתבססת על גידולי תפוחים, ענבים, שזיפים וכן סוגי דגנים ואורז. בדרום המחוז מתנשא רכס הרי הרודופי, ובאזור מספר אתרי סקי, המושכים אליהם תיירים. תיירים מגיעים גם לאגמים המלאכותיים שהוקמו על חלק ממדרונות ההרים. בסמוך לעיר פאזארדז'יק ישנם מעיינות מרפא. המחוז שופע אתרים ארכאולוגיים ושרידי מבצרים, מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה, התקופה הביזנטית והעות'מאנית. מדיה וקבצים בנושא פאזארדז'יק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פאזארדז'יק B. S. Izhbolden, Essays on Tatar History, 1963. Crampton, R.J. "Bulgaria", Published 2007, Oxford University Press.
יעקב אברהם יונה

יעקב אברהם יונה (1847, מונסטיר, האימפריה העות'מאנית – 1922, סלוניקי, ממלכת יוון) היה משורר, זמר, מתעד ומוציא לאור. נולד במונסטיר שבמקדוניה, (אז בתחומי האימפריה העות'מאנית). ב-1863 לאחר שריפת הענק במונסטיר, עבר לסלוניקי ושם פעל רוב חייו. הוא היה מעורב בחיי הרוח והתרבות של הקהילה היהודית בעיר. את דרכו החל יונה כפועל תעתיק בבית דפוס, בבית ההוצאה של חכם סעדי הלוי ולימים היה עורכו של כתב עת מסחרי, ספרותי ומדיני בשם "לה איפוקה" (התקופה). יונה נישא לדודון מטראסו, אחייניתו של סעדי הלוי, הוא ניחן בקול ערב והחל לשמש כחזן וכבעל תוקע בימים נוראים ובחגים. כדי להשלים את הכנסתו החל לשמש גם כקומבידאדור מזמן לאירועים ולשמחות. במסגרת תפקידו עבר מבית לבית והזמין קרואים לשמחות באמצעות שירתו בה תיאר את האירוע, שיבח את החתן, את הכלה ושאר בעלי השמחה. יונה החל לפרסם את שיריו המקוריים בליווי טקסטים נוספים שליקט ממאגר הפולקלור בלאדינו ובכלל זה רומנסות עתיקות ממורשתם של יהודי ספרד. את ספרוני השיר כינה בשם "גימאראס" (גמרות) אלו נמכרו לכל דורש תמורת סכום קטן. יונה הפיץ את הספרונים בקרב הקהילה היהודית, החוברות הופצו גם בסופיה ובקהיר. תרומתו של יעקב יונה להעשרת אוצר הרומנסות בלאדינו מסלוניקי נחשבת כסגולית מבחינת כמותה. חוקרים כשמואל ג' ארמיסטד ויוסף ה' סילברמן שערכו את מחקרם בשנות השישים של המאה ה-20 על השירים בלאדינו, התבססו רבות על כתביו של יעקב אברהם יונה. ספר גדולת משה – 1891 רומאנסוס – 1891 פזמונים דה ברית מילה – 1896 איסטוריה מויי אינטיריסאנטי די לוס דוס בוג'וקיס – 1921 מדיה וקבצים בנושא יעקב אברהם יונה בוויקישיתוף שמואל רפאל ר' יעקב אברהם יונה-משורר העתים של שאלוניקי(הקישור אינו פעיל)
קשת טבעית

קשת טבעית היא תצורת סלע טבעית בדמות קשת המאפשרת מעבר תחתיה, בדומה לגשר. רוב הקשתות הטבעיות נוצרו כאשר שכבת סלע רכה יחסית, דוגמת אבן גיר או אבן חול, נשחקה ונעלמה, וסלע קשיח יותר נותר מעליה בדמות קשת. רוחבה וגובהה של הקשת זהה לאלה של הסלע שנשחק, והוא עשוי לנוע מסנטימטרים בודדים ועד מאה מטרים ויותר. לעיתים מכונה קשת טבעית בכינויים "גשר טבעי" או "חלון טבעי", והדבר עשוי להיות מושפע מממדיה, מדרך היווצרותה, מהעובדה שהיא שימשה כגשר למעבר בני אדם עליה, או כ"חלון" למעבר דרכה, או אף לנבוע מסיבות שרירותיות. קשתות טבעיות נוצרות בתהליכי סחיפה שמואצים על ידי עצמים הידרוגרפיים, דוגמת הים או נהרות, על ידי מזג האוויר (רוח, קרח או משקעים), או כתוצאה מבליה. קשתות טבעיות נוצרות על ידי הים לאורכו של החוף בשתי דרכים עקריות. בקו חוף שבו שכבות סלע נצבות לים במאונך, פועל כוחם של הגלים על רכס הסלע המאונך לכיוון תנועתם, ושוחק את הקרקע מצדדיו. כאשר הסלע מתמוטט בסופו של דבר, הקשת נוצרת. כאשר שכבות הסלע משתרעות במקביל לקו החוף, שוחקים הגלים את הקרקע הרכה עד להתמוטטותה, ובידוד של הקרקע הקשיחה יותר, שעשויה לקבל צורת קשת. נחלים היוצרים קשת טבעית, עושים זאת בדרך של זרימה השוחקת את הסלע, עד שהנחל עובר דרכו ומשלים את תצורת הקשת. תהליך היווצרותן של קשתות טבעיות הנוצרות על ידי פגעי מזג האוויר, מתחיל בסדקים, המתרחבים על ידי סחיפה ובליה, וחושפים רכסי קרקע מבודדים זה מזה. התהליך מתקדם וקשת טבעית עשויה להיווצר עם קריסתו ובלייתו של הסלע. היקוות מים או שכבות קרח עשויה גם היא להוביל להיווצרות קשת, כתוצאה מבליה כימית. מדיה וקבצים בנושא קשת טבעית בוויקישיתוף קשת טבעית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אימאתין

אִמַּאתֵ֫ין (בערבית: إماتين) הוא כפר פלסטיני בשומרון, דרומית לקדומים. הוא משתייך לנפת קלקיליה הרחוקה ממנו כ-20 ק"מ. בשנת 2012, החליטה הרש"פ לכלול באימאתין את היישוב הסמוך – פרעתא (فرعتا). ישנן שתי סברות שונות. האחת היא שאימאתין מזוהה עם 'אלמתן', המוזכרת בחרסי שומרון שמתקופת מממלכת ישראל. הסברה השנייה קשורה לתקופה מאוחרת יותר. זה היה כפר שומרוני, ועל-פי מסורת שנמסרה במאה ה-20 מפי הכהן גדול השומרוני, צלאח א-דין אילץ 200 מתושבי הכפר להתאסלם (200 בערבית: مئتين – מיאתין) לאחר שכבש את הארץ במאה ה-12. באזור הכפר פזורים שברי חרסים רבים. מצפון לכפר נמצאת ח'רבת אל-קסטינה שרידי מבנים, בורות ושברי חרסים מהתקופות: הישראלית, הביזאנטית והערבית וכן מימי הביניים. במלחמת העולם הראשונה, הכפר היה במסלול נסיגת כוחות האימפריה העות'מאנית וסביבו התארגנו שרידי הקורפוס ה-3 ושרידי הקורפוס ה-15 מול הכוחות התוקפים הבריטיים: קורפוסים 20 ו-21. תושבי אימאתין משתייכים לארבע משפחות גדולות. שטח הכפר אימאתין הוא 7,155 דונם, מתוכם 7,152 דונם הרשומים כקרקע פרטית ועוד 3 דונם מושע. מתוכם: הכפר בנוי על כ-32 דונם, 4,034 דונם מעובדים ו-3,089 דונם אדמה שאינה מעובדת. שטח הכפר פרעתא הוא 1,664 דונם, מתוכם 1,663 דונם הרשומים כקרקע פרטית ועוד 1 דונם מושע. מתוכם: הכפר בנוי על כ-10 דונם, 1,017 דונם מעובדים ו-673 דונם אדמה שאינה מעובדת. שטח האדמה של שני הכפרים – אימאתין ופרעתא – הוא 9,003 דונם. לאחר הסכמי אוסלו בשנת 1995, 5,257 דונם המהווים 58.3% מכלל אדמות הכפר של אימאתין ופרעתא סווגו כשטח B, ו-3,746 דונם המהווים 41.7% הנותרים סווגו כשטח C. מתוך זה הופקעו 163 דונם לצורך בניית היישוב עמנואל. החל משנת 2010 תושבי אימאתין נהנים מרשת צנרת למי שתייה, בעוד שלחקלאות הם משתמשים בבורות אגירה למי גשמים וכמה בארות. מדיה וקבצים בנושא אימאתין בוויקישיתוף ARIJ, Immatin Village Profile (including Far’ata Locality), The Applied Research Institute – Jerusalem - ARIJ, 2013 בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, כרך ב, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 262 (על פי יוחנן אהרוני). ב"ז קדר, אפרים שטרן וחנן אשל (ע), השומרונים תחת השלטון הפרנקי, ספר השומרונים, 2, ירושלים: יד יצחק בן-צבי; רשות העתיקות; המנהל האזרחי ליהודה ושומרון - קצין מטה לארכאולוגיה, 2006, עמ' 594, מסת"ב 965-217-202-2 זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל לידיעת א"י, ת"א: עם עובד, 1976, עמ' 6697 עזרא פימנטל, נתיב אנז"ק בא"י, ירושלים: אריאל, 2013, עמ' 185 Grossman, David (2004). Arab Demography and Early Jewish Settlement in Palestine. Jerusalem: Magnes Press. p. 251. , إماتين - Immatin אימאתין, Palestine Remembered, 2007 Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 18 Government of Jordan, Department of Statistics, 1964, p. 25 , فرعتا - Far'ata פרעתא, Palestine Remembered, 2007 black_roz, إماتين: نبذة تاريخية - אימאתין: סקירה היסטורית, Palestine Rremembered, 27 במרץ, 2010