laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
פרנק בראדשו

פרנסיס בראדשו (אנגלית: Francis Bradshaw;‏ 31 במאי 1884 בשפילד - 1950 בקירוב בטאונטון שבסאמרסט) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי. בראדשו נולד בשפילד והחל את דרכו בקבוצות של בתי הספר שפילד סקולס ובית הספר של יום ראשון "אוקספורד סטריט", לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי כשחקן חובב ב-1904. מאוחר יותר באותה שנה הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. ב-1907 הוא היה בהרכב שניצח בגמר גביע ה-FA, לאחר פציעתו של הארי דייוויס. ביוני 1908 הוא הבקיע שלושער בניצחון 11 - 1 על נבחרת אוסטריה בווינה, והייתה זו הופעתו היחידה במדי הנבחרת. הוא החמיץ את המשחק מול נבחרת אירלנד בפברואר שלאחר מכן בעקבות פציעה, ולא זומן יותר לסגל. בכך הוא הפך לשחקן החמישי והאחרון עד כה שמבקיע שלושער בהופעתו היחידה במדי הנבחרת. בקיץ 1910 עבר בראדשו לנורת'המפטון טאון תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-87 משחקי ליגה והבקיע 37 שערים עבור ונסדיי. בנובמבר 1911 הוא חזר לפוטבול ליג והצטרף לאברטון, היכן שהבקיע 19 שערים ב-66 משחקי ליגה. באוגוסט 1914 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גלוסופ נורת' אנד ב-1 בספטמבר 1914. הוא שיחק בארסנל במשך עונה אחת, אך לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק עבור ארסנל, והשתתף ב-125 משחקים לא רשמיים. עם חידוש משחקי הליגה ב-1919 (כאשר המועדון זומן בחזרה לליגה הראשונה) עבר בראדשו מעמדת החלוץ השני לעמדת הבלם הקדמי. הוא המשיך לשחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, ולבסוף פרש במאי 1923. בנוסף למשחקים בזמן המלחמה הוא השתתף ב-142 משחקי ליגה וגביע עבור ארסנל, והבקיע בהם 14 שערים. באותו חודש שבו פרש הוא החל לעבור כמאמן באברדייר אתלטיק, אך עזב את המועדון הוולשי באפריל 1924 לאחר שהוביל אותו למקום באמצע הטבלה של הליגה השלישית הדרומית. ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4) פרנק בראדשו, באתר Transfermarkt פרנק בראדשו, באתר National Football Teams גרהאם בטס, England: Player by player (עמוד 44), Green Umbrella Publishing,‏ 2006 (ISBN 1-905009-63-1)
לאו פרנקו

לאונרדו "לאו" נוארן פרנקו (בספרדית: Leonardo "Leo" Noeren Franco; נולד ב-20 במאי 1977 בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער. פרנקו החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה מארגנטינה. ב-1997 הוא חתם בקבוצת מרידה במדיה לא זכה לדקות משחק. ב-1998 הוא הוחתם על ידי קבוצת מיורקה. אחרי עונה אחת בקבוצת המילואים של הקבוצה, הפך פרנקו לשוערה הראשון והיה ממצטייניה. פרנקו זכה עם הקבוצה בגביע המלך 2002/2003. בקיץ 2004 עבר פרנקו לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות של ספרד, ומאז משחק כשוערה הראשון. בסיום עונת 2008/2009 עזב לאו פרנקו את אתלטיקו מדריד לטובת גלאטסראיי הטורקית משום שסרחיו אסנחו שוער ריאל ואיאדוליד חתם באתלטיקו מדריד ואם פרנקו היה נשאר הוא היה שוערה השני של אתלטיקו מדריד. בתום אותה עונה, חזר פרנקו לספרד וחתם בריאל סרגוסה. בקיץ 2014 חזר לארגנטינה וחתם בסן לורנסו. למרות הצטיינותו בליגה הספרדית וניסיונו האירופאי הרב, פרנקו ערך רק 5 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה. הוא החליף ברבע גמר מונדיאל 2006 את רוברטו אבונדנסיירי שנפצע, אך לא הצליח לעזור לנבחרתו לנצח את נבחרת גרמניה בדו-קרב בעיטות עונשין. פרנקו נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1997 שנערך במלזיה. מיורקה גביע המלך הספרדי - 2002/03 נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1997 לאו פרנקו, באתר Transfermarkt לאו פרנקו, באתר Soccerway לאו פרנקו, באתר BDFutbol לאו פרנקו, באתר WorldFootball.net לאו פרנקו, באתר National Football Teams לאו פרנקו, באתר FootballDatabase.eu פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הלילה (שיר של הכל עובר חביבי)

"הלילה" הוא פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1981. את הפזמון כתבו יובל דור ושלומית אהרון והלחין שוקי לוי. הוא בוצע על ידי להקת הכל עובר חביבי. העיבוד (וכן הניצוח בתחרות האירוויזיון) נעשה על ידי אלדד שרים. מילות השיר מתארות ציפייה לרמה גבוהה יותר של אינטימיות בין בני זוג. הפזמון זכה בקדם אירוויזיון (שהיה למעשה הקדם-אירוויזיון הראשון) ונבחר לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון ה-26 שנערכה בדבלין שבאירלנד. בזמן התחרות הייתה שלומית אהרון בחודש השביעי להריונה. הפזמון הגיע למקום ה-7 מתוך 20, עם 56 נקודות (במקום הראשון זכתה הממלכה המאוחדת עם 136 נקודות). בשנת 2007 נעשה לשיר רמיקס על ידי המפיק המוזיקלי Henree. בשנת 2019, כחלק ממחווה של כאן 88 לרגל אירוח ישראל את אירוויזיון 2019, ביצעה המוזיקאית דניאל רובין גרסת כיסוי עדינה יותר לשיר, שהופיעה באלבומה השני הסיפור בגדול. בשנת 2023 ביצעה השחקנית לאורה ריבלין גרסת כיסוי לשיר במסגרת האלבום בעיר זרה. מידע על היצירה "הלילה" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "הלילה" באתר יוטיוב "הלילה" באתר בית לזמר העברי "הלילה" באתר של אקו"ם מילות השיר "הלילה" באתר שירונט עמית סלונים, ‏האירוויזיון של כל האירוויזיונים, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2012 איתי שטרן, סינגולר נשי/חורפי, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2007 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראל ובנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
יוסף חנני

יוסף חנני (8 בדצמבר 1908 - 18 באפריל 1988) היה סופר ומחנך. חנני נולד בווילנה למנחם ורבקה, אח למשורר גרשון חנוביץ' ולסופר הילדים ישראל חנני, ולמד בגימנסיה תרבות בעיר. במלחמת העולם הראשונה נדד עם משפחתו לחרקוב ולסיביר. לאחר מכן חזר לווילנה להמשך לימודיו. בשנת 1925 עלה עם בני משפחתו לארץ ישראל והחל לעבוד בפרדסי פתח-תקוה. במקביל, למד חנני בבית המדרש העברי למורים בירושלים. לאחר סיום לימודיו עבד כמורה בחדרה, בהולנד כשליח החלוץ, ובפתח תקווה. הוא ייסד את בית הספר של מפעל החשמל בנהריים. בהמשך הוא ניהל בתי ספר, שימש מפקח על בתי הספר בתל אביב, הרצה למחנכים במקצוע ספרות עברית וכללית. לאורך השנים כתב חנני עשרות ספרים, ייסד וערך במשך שנים רבות את הקובץ הספרותי "קטיף", הרצה על ספרות ברחבי הארץ והיה חבר ועד אגודת הסופרים העברים ומועצת הסופרים. היסוד הדומיננטי ביצירתו הוא המאבק בסבל. האדם, בכל חולשתו, נכשל ונענש. הרקע לסיפוריו הם חיי היישוב בארץ משנות השלושים ואילך. המקומות שבהם מתרחשים הסיפורים הם ירושלים, פתח-תקוה ויישובים אחרים. ביצירות השונות משתקף המאבק בין האידיאלים לעולם המעשה, ובין חיי אושר והתרוממות רוח לבין יאוש ובדידות. כך למשל נתן גליק, גיבור הרומן "המחלל ממאה שערים", נושא שאת מזמורי תהילים ומתעמק בגמרא. לצורך פרנסה הוא כורך ספרי קודש. לאחר שקיבל מעט כסף, החלה החומריות להשתלט עליו וחייו מידרדרים. הוא מסכים לנישואי בתו להרפתקן פיננסי אך החתן זונח את משפחתו. הוא מאבד את מאור עיניו כתוצאה מתאונה ומקבל את גזר הדין כעונש על שרדף אחר חיי הזוהר. אותו קסם של חיים חומריים ונוצצים מכשיל את בלהה, גיבורת הרומן "בעול הכיבוש". מזל, גיבורת הרומן "מזל", רואה את חלום חייה בחברה האשכנזית, השונה ממוצאה הספרדי וסובלת גם היא בשל היגררותה אחר החומריות. חנני נישא לחסיה, מורה ירושלמית, ולשניים נולדו שני בנים: הפרופסור לפיזיולוגיה מנחם חנני, וד"ר אורי חנני. יוסף חנני נפטר ב-18 באפריל 1988. על שמו נקראים רחובות בפתח תקווה ובכפר סבא. אות יקיר פתח-תקוה פרס למדן לספרות נוער וילדים (1969) בנתיב הייסורים בעול הכיבוש בית מלבין בפרדס מזל המחלל ממאה שערים רגע של חיים שלוש אצבעות (קובץ סיפורים) עת כבו האורות (קובץ סיפורים) אדם וצילו (קובץ סיפורים) ריח של עצי אקליפטוס (קובץ סיפורים) מערת הפלאים (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) השמש זרחה בחלון (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) כד החרס (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) שלושה חברים וחבר (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) שני לימונים ולימון (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) סנדל יצא לדרך רחוק מן הבית רחוק מן הלב (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) היום הארוך של ערן (רומן לבני הנעורים בשני כרכים) סמי הפורץ (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) הראש מעל המים (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) מהומה בכיתה (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) פרחים מן הכותל (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) גינת אגוז (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) אחד נגד כולם (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) ענן זהוב (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) יש לי ידיד (קובץ סיפורים לילדים ולנוער) הוראת הסיפור הקצר (ספר הוראה) הוראת השירה (ספר הוראה) שחזה מבשרו (מסה) רשימת הפרסומים של יוסף חנני, בקטלוג הספרייה הלאומית יוסף חנני, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה" הספרים של יוסף חנני, באתר "סימניה" יוסף חנני, דף שער בספרייה הלאומית יוסף חנני, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש

המרכז ללימודי יידיש ע"ש רנה קוסטה אשר במחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר-אילן, נוסד בשנת 1983 והוא החוג ליידיש היחיד בארץ המעניק תואר ראשון בשפה וספרות יידיש. הקורסים הנלמדים במרכז הם: שפת יידיש למתחילים, מתקדמים ומתמחים, ספרות ושירה ביידיש, פולקלור, תיאטרון, קולנוע ועיתונות בתרבות יידיש, ספרות יידיש עתיקה ומודרנית. המרכז מאפשר לימודים לתואר ראשון, שני ושלישי ביידיש. המרכז הוא המוסד המסמיך מורים ליידיש בישראל מטעם משרד החינוך וכן מהווה מכון מחקר לשפה והתרבות, החל בעבודות גמר של תלמידי תיכון במסגרת בגרות ביידיש כשפה זרה שנייה ועד תזות לדוקטורט. במהלך הקיץ מתקיימים במרכז קורסים ללימוד שפת יידיש ותרבותה. בנוסף המרכז עוסק בהפצת לימודי יידיש בנכר בעיקר בחבר המדינות (אוקראינה ורוסיה). למרכז שתי ספריות: ספרייה מרכזית ובה למעלה משלושים אלף כותרים ובה גם אוסף סרטים וקלטות וידאו וכן הספרייה הסמינרית ע"ש לסובסקי ברונשטיין ובה ארכיונים אישיים שנתרמו, כולל אלה של השחקנים דינה הלפרין ויוסף מאורער וכן של מרדכי חלמיש, הרב חזקל קלפיש, אליעזר פודריאצ'יק, יצחק שמואלביץ ואמה שוור. אתר האינטרנט הרשמי של מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש
גיזה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... גיזה – עיר במצרים בגדה המערבית של נהר הנילוס מחוז אל-גיזה – מחוז במצרים מתחם הפירמידות בגיזה – הנקרופוליס של גיזה הפירמידה הגדולה של גיזה – העתיקה שבשבעת פלאי תבל גיזת הזהב – שרידי צמרו של האייל האגדי כריסומאלוס (Χρυσομαλλος), אשר שימשה עילה למסעם של יאסון וגיבורים מיתולוגיים נוספים לעיר קולכיס על הספינה 'ארגו', מסע המכונה מסע הארגונאוטים גיזת הזהב (ספר) – הספר שכתב רוברט גרייבס על מסע הארגונאוטים להשבת גיזת הזהב קרן גיזה – קרן הון סיכון ישראלית ג'יזה – גרי גרייס, הידוע בכינויו ג'יזה, ראפר אמריקאי המוכר בזכות הקמת ההרכב וו טאנג קלאן גיזה (מפעל אריגה) – אחד המפעלים הראשונים לאריגה בארץ ישראל אישים: ג'ינה גיזה – חולת כלבת שהחלימה פיוטר גיזה – כדורגלן ומאמן כדורגל פולני תרזה גיזה – שחקנית יהודייה-גרמנייה גזה
אסעד

האם התכוונתם ל... אמל אסעד – תת-אלוף דרוזי-ישראלי אבו כרב אסעד – מלך, כנראה יהודי, בחצי האי ערב במאה ה-4 וה-5 אסעד אסעד – חבר הכנסת לשעבר מטעם הליכוד ויועץ ראש הממשלה האני אבו אסעד – במאי קולנוע, ביים את הסרט "גן עדן עכשיו" ח'אלד אל-אסעד – ארכאולוג סורי ריאד אל-אסעד – מייסד ומפקדו לשעבר של הצבא הסורי החופשי שפיק אסעד – חבר הכנסת מטעם ד"ש, התנועה הדמוקרטית, אחווה, תל"מ, וראש עיריית בית ג'ן אסד
מרקוס סנה

מרקוס אנטוניו סנה דה סילבה (בספרדית: Marcos Senna; נולד ב-17 ביולי 1976 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. על אף מוצאו הברזילאי, סנה התאזרח בספרד ושיחק בנבחרתה. לאחר ששיחק במספר קבוצות בברזיל, עבר סנה לוויאריאל מסאו קייטנו. בשתי עונותיו הראשונות הופיע בסך הכול ב-24 משחקי ליגה, אך בעונות הבאות זכה למקום קבע בהרכב והופיע בממוצע ב-33 משחקי ליגה לעונה. לאחר מספר שנים בקבוצה התמנה להיות הקפטן שלה. עם הקבוצה הגיע לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 ולמקום השני בליגה הספרדית בעונת 2007/2008. ב-27 באפריל 2008 הבקיע סנה שער ייחודי לאחר בעיטה מכחמישים מטרים לשערה של ריאל בטיס. בסוף עונת 2011/2012 ירדה ויאריאל לליגה הספרדית השנייה. לאחר שמועות רבות על כך שסנה יעזוב את ויאריאל, הוא החליט להישאר במועדון. בסוף עונת 2012/2013, לאחר שוויאריאל הבטיחה את חזרתה ללה ליגה, ולאחר שהסתיים חוזהו של סנה בקבוצה, הודיע סנה כי יעזוב את ויאריאל, לאחר 11 עונות בהן שיחק במדי הקבוצה. ב-13 ביוני 2013 חתם סנה בניו יורק קוסמוס, מהליגה הצפון אמריקאית - NASL. בסיום עונת 2015 זכה עם הקבוצה באליפות, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39. סנה התאזרח בשנת 2006, ולכן יכל לשחק בעבור נבחרת ספרד. סנה זכה עם נבחרת ספרד את יורו 2008, בו נכלל בסגל המצטיין של הטורניר, והיה בסגל הנבחרת גם למונדיאל 2006. את שערו היחיד בנבחרת ב-28 משחקים הבקיע מול ארמניה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סנה לא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2010 ובכך סיים את דרכו בנבחרת ספרד. קורינתיאנס אליפות סאו פאולו – 1999 ליגת העל הברזילאית – 1999 אליפות העולם לקבוצות – 2000 ויאריאל גביע האינטרטוטו – 2003, 2004 ניו יורק קוסמוס אליפות NASL – 2013, 2015 נבחרת ספרד יורו 2008 – זכייה אחד מ-23 השחקנים הטובים בטורניר יורו 2008 פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה – 2007/2008 מדיה וקבצים בנושא מרקוס סנה בוויקישיתוף מרקוס סנה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) מרקוס סנה, באתר Transfermarkt מרקוס סנה, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית) מרקוס סנה, באתר Soccerway מרקוס סנה, באתר BDFutbol מרקוס סנה, באתר WorldFootball.net מרקוס סנה, באתר National Football Teams מרקוס סנה, באתר FootballDatabase.eu מרקוס סנה, באתר ESPN פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt ערך זה הוא קצרמר בנושא כדורגלנים ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
צ'וקצ'ים

המונח "צ'וקצ'י" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו צ'וקצ'י (פירושונים). צ'וקצ'ים (ברוסית: Чукчи) הם עם השוכן בצפון-מזרח אסיה, בחצי האי הצ'וקצ'י שלחוף ים ברינג וים צ'וקצ'י. מספרם של הצ'וקצ'ים הוא 15,908. השם "צ'וקצ'ים" הוא שיבוש של המילה צ'אבאצ'ו ("מרובה איילים"), המתייחסת למגדלי האיילים הנודדים בחלקו הפנימי של חצי האי, בניגוד למגדלי הכלבים, השוכנים במחנות קבע סמוך לחופי ים ברינג. בינם לבין עצמם מבכרים הצ'וקצ'ים את הכינוי "אוראוולדאט" שפירושו "בני אדם" וזאת בדומה ל"אינואיטים", שהוא השם אותו מבכרים האסקימואים על פני הכינוי שהצמיד להם האדם הלבן. במבנה גופם ובצורתם הכללית דומים בני השבט הצ'וקצ'י לעמים המונגולואידים של צפון מזרח אסיה, אך יש בהם גם מאפיינים הקרובים יותר לאינדיאנים של צפון אמריקה, בגון עורם ובמבנה עיניהם. המפגש הראשון בין הצ'וקצ'ים לרוסים התרחש בשנת 1644; מיכאיל סטאדוחין, חוקר ארצות שסייר ברחבי סיביר, גילה את השבט הצ'וקצ'י ופרסם את דבר קיומו. הגילוי הביא אל מחנות הצ'וקצ'ים את הזרים, שלא טובת הצ'וקצ'ים הייתה לנגד עיניהם אלא רווחים. במלחמה שפרצה בין הצדדים ניגפו הצ'וקצ'ים ונהדפו מן הגדה השמאלית של נהר קולימה. משנת 1770, לאחר שהובסו הרוסים בקרב קשה, שככו הקרבות ונקבעו יחסי מסחר בין שני הצדדים, ביתרון ברור לצד הרוסי הבקיא והמנוסה על פני הצד הצ'וקצ'י חסר הניסיון והתמים. מאז בוא האירופאים והאמריקאים אל חצי האי הצ'וקצ'י, הורגלו הצ'וקצ'ים לסחור עמם ולרכוש מהם מוצרים שונים שלא היו חלק ממורשתם, כלי עבודה, כלי נשק ומוצרי צריכה שונים, בהם טבק. בעשור הראשון לקיום ברית המועצות, הגיעו נציגי השלטון הסובייטי אל הצ'וקצ'ים והחלו לעצב את דמותם לפי החזון הקומוניסטי. בין שני השבטים, מגדלי האיילים הנוודים ומגדלי הכלבים יושבי הקבע, מתנהלים יחסי מסחר הדדיים. יושבי הקבע, שהם בעיקרם ציידים ודייגים, משתמשים בעורות איילים לבניית "יאראנגות" - אוהלי פרווה - למשכנם ולתפירת בגדים ונעליים, ואת עורות האיילים הם רוכשים ממגדלי האיילים. אלה מצדם רוכשים מהם את בשר חיות הצייד ואת פרוותיהם, והעסקות הללו התבצעו במשך שנים כסחר חליפין. בדת הצ'וקצ'ית, בכל אובייקט, בין אם הוא חי ובין אם דומם, שוכנת רוח. רוח זו יכולה להיות מזיקה או מיטיבה. במספר מיתוסים של בני הצ'וקצ'י טמונה קוסמולוגיה דואליסטית. מאז הקמת ברית המועצות הגיעו נציגי ממשל ללמד את בני העם הצ'וקצ'י את התרבות הסובייטית והאלפבית הקרילי. הוקמו בתי ספר ובתי חולים ואזור המחיה שלהם הפך למחוז האוטונומי צ'וקוטקה. כיום מרבית בני העם הצ'וקצ'י עברו לערים הגדולות וכבר אינם מנהלים אורח חיים מסורתי כבעבר. ארץ הצ'וקצ'ים טיכון סיומושקין צ'וקוטקה יורי ריטחאו מיכאיל פרישווין, "ז'ן-שן - שורש החיים", תרגום אברהם שלונסקי, ספריית פועלים 1956 טיכון סיומושקין, "ארץ הצ'וקצ'ים", תרגום אברהם שלונסקי, ספריית פועלים 1945 טיכון סיומושקין, "אליטט פורש להרים", תרגום שמשון נחמני, ספריית פועלים 1954 צ'וקצ'ים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
סנטיאגו דה קאלי

סנטיאגו דה קאלי (בספרדית: Santiago de Cali), הנקראת בקיצור קאלי, היא העיר הראשית ובירת מחוז ואיה דל קאוקה במערב קולומביה, באזור הידוע גם כאזור הפסיפי. קאלי, העיר השלישית בגודלה בקולומביה, מונה כ 2.07 מיליון נפש. העיר נוסדה ב-1536, והיא נחשבת לאחת מהערים העתיקות ביותר ביבשת אמריקה. היא מהווה מרכז כלכלי ותעשייתי לדרום מערב קולומביה. העיר נקראת על שם השליח הנוצרי יעקב בן זבדי (סנטיאגו), והתוספת קאלי מקורה כנראה בשמו של שבט אינדיאני מקומי, או משפת הקצ'ואה, שהייתה שפתם של אינדיאנים ששירתו את מייסד העיר, סבסטיאן דה בלאלקסאר. הקונקיסטאדור סבסטיאן דה בלאלקסאר (de Belalcázar) הגיע ליבשת אמריקה במסגרת מסעו השלישי של קולומבוס, ב-1498, וב-1532 הצטרף לכוחותיו של פרנסיסקו פיסארו שעסקו בכיבוש פרו. מאוחר יותר נפרד דה בלאלקסאר מפיסארו, וייסד את העיר ב-1536. ב-1810, לאחר מאות שנות שלטון ספרדי, פרצה בעיר מרידה, והתושבים הכריזו על עצמאות והינתקות מהשלטון המרכזי. ב-1811 כרתה העיר ברית הגנה עם הערים השכנות נגד הספרדים. ב-1815 שלח מלך ספרד פרננדו השביעי כוח צבאי בראשות Pablo Morillo, והעיר חזרה למרות הכתר הספרדי. ב-1819 ניצחו כוחות המורדים בקולומביה בראשות סימון בוליבאר בקרב בויאקה, וב-1822 הגיע בוליבאר עם כוחותיו לקאלי והעיר שוחררה סופית מהכיבוש הספרדי. קאלי שוכנת בעמק, בגובה של כ-1,000 מטר מעל פני הים, ממערב לנהר קאוקה, כ-100 קילומטרים מזרחית לחוף האוקיינוס השקט. העיר גובלת במערבה ברכס הרים גבוה. האקלים בעיר הוא טרופי-ממוזג, עם טמפרטורה ממוצעת של כ-24 מעלות, ללא הבדלים של ממש בין עונות השנה. משקעים יורדים במשך כל השנה, אך בעיקר באפריל-מאי ובאוקטובר-נובמבר. קאלי מתאפיינת בשנים האחרונות (2006–2007) בצמיחה כלכלית מהירה, כתוצאה ממיקומה הגאוגרפי באזור הפסיפי וקרבתה לנמלי קולומביה. בעיר יש מרכז פיננסי שוקק ותעשייה משגשגת והיא מהווה מרכז אוניברסיטאי אזורי ויעד תיירותי. עם זאת רמת הפשיעה בעיר גבוהה, וב-2006 נמנו בעיר 1540 מעשי רצח. העיר ידועה גם בשל "קרטל הקוקאין של קאלי", שמרכזו שכן בה. על פי המגזין השבועי המשפיע ביותר בקולומביה, "Semana", ישנם למעלה מ-1,700 מתנקשים העובדים עבור קבוצות שונות, הפועלים ברחבי העיר. בפברואר 2012 פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית אזהרת מסע בנוגע לקאלי, והזהירה מפני עלייה חדה בפשיעה ובפעולות טרור. במהלך שנת 2012 חלה ירידה במקרי הרצח, עם 24 מקרים פחות מאשר בתקופה המקבילה אשתקד, 294 פצועים פחות (ירידה של 8%) ו-152 פריצות לבתי מגורים פחות (ירידה של 17%) לעומת התקופה המקבילה של 2011. ניכרת גם הגברת הפיקוח הטכנולוגי בעיר, בין היתר באמצעות התקנת 254 מצלמות אבטחה ברחבי העיר. אחד ממועדוני הכדורגל של העיר, אמריקה קאלי, נחשב לאחד מהמובילים בדרום אמריקה, אך שמו נקשר בעבר לקרטל הסמים. הונדורס לה סייבה, הונדורס אמריקה קאלי דפורטיבו קאלי אתר האינטרנט הרשמי של סנטיאגו דה קאלי (בספרדית) סנטיאגו דה קאלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) קאלי (קולומביה), דף שער בספרייה הלאומית ב-2006 הורשעו ראשי הארגון בבית משפט בארצות הברית בעסקת טיעון Travel Warning U.S. DEPARTMENT OF STATE
לורן (פירושונים)

האם התכוונתם ל... לורן (גם "לורֶנה" ו"לותרינגיה") – אחד מ-26 חבלי צרפת, שהיווה חלק מהיישות הטריטוריאלית "אלזס-לורן" בקיסרות הגרמנית שתי דוכסויות באימפריה הרומית הקדושה שנוצרו עקב חלוקת ממלכת לותרינגיה קצרת הימים: דוכסות לורן – התקיימה בשנים 959–1766 עד שסופחה לממלכת צרפת, כיום שטחה מחולק בין בלגיה, צרפת, גרמניה ולוקסמבורג דוכסות לורן התחתית – התקיימה בשנים 959–1190, כללה את כל הולנד ולוקסמבורג של ימינו, רוב בלגיה, וחלקים מגרמניה וצרפת צלב לורן – צלב המשמש כסמל צרפתי שכינוים לורן לורֵן (זמרת) (Loreen; לורין זינב נורה טלחאווי; ילידת 1983) – זמרת שוודית והראשונה שזכתה באירוויזיון פעמיים לורן (כדורגלן) (Laureano; לוראנו ביסאן-אטאמה מאייר; יליד 1977) – כדורגלן עבר קמרוני ופרשן ספורט ששם משפחתם לורן אלה לורן (1973–2000) – זמרת ודוגמנית ישראלית שנפטרה בגיל 27 מסרטן, קרן על שמה מימנה את אתר האינטרנט MOOMA שפעל בשנים 2001–2018 ז'אן-מישל לורן (Lorain; יליד 1959) – שף צרפתי, בנו של האופה והמסעדן מישל לורן ונכדה של המסעדנית מארי לורן פייר אלפונס לורן (Laurent; גם "לוראן"; 1813–1854) – היה מתמטיקאי צרפתי שמוכר בעיקר עקב גילוי טור החזקות שנקרא על שמו טור לורן סופיה לורן (Loren; ילידת 1934) – שחקנית קולנוע איטלקייה, זוכת פרסי משחק רבים קלוד לורן (Lorrain; 1600–1682) – היה צייר צרפתי שפעל ברומא ראלף לורן (Lauren; יליד 1939) – מעצב אופנה ואיש עסקים יהודי-אמריקאי העומד בראש החברה שייסד, פולו ראלף לורן טור לורָן (Laurent; נכתב גם "לורָאן") – טור חזקות שמופיעות בו גם חזקות שליליות (מעין הרחבה של טור טיילור), קרוי על שם מגלהו, המתמטיקאי הצרפתי פייר אלפונס לורן פולו ראלף לורן – חברת אופנה של המעצב האמריקאי-יהודי ראלף לורן אישים ששמם הפרטי הוא לורן לוריין (פירושונים, כולל "לוריאן") לורנס (פירושונים)
אלדר

האם התכוונתם ל... אישים: ארברטו אלדר – סופר ומשורר פורטוגלי אילן אלדר – פרופסור בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה טלי ירון-אלדר – עורכת דין ישראלית ונציבת מס הכנסה יונינה אלדר – פרופסור להנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון יוסף אלדר – קצין חינוך ראשי (1982-1985) מייק אלדר – אלוף-משנה בחיל הים, סופר, מרצה והיסטוריון מרק אלדר – מנצח בריטי עדי אלדר – ראש עיריית כרמיאל, ויושב ראש מרכז השלטון המקומי בישראל עקיבא אלדר – עיתונאי ופובליציסט ישראלי בעיתון 'הארץ' וחבר הנהלת מערכת העיתון קורט אלדר – כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה קלייבורן אלדר – שחקן וזמר אמריקאי ראובן אלדר – רופא וקצין רפואה ראשי בצה"ל ראומה אלדר – שדרנית, קריינית ועורכת בקול ישראל שחר אלדר – פרופסור למשפטים בקריה האקדמית אונו שלומי אלדר – עיתונאי ישראלי זוכה פרס סוקולוב שמואל אלדר – טייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי ומפקד בסיס פלמחים בדרגת תת-אלוף שנהרג בהתרסקות מסוק עצים: עץ אלמון (נקרא גם אלנוס) - המכונה לעיתים בשמו האנגלי "אלדר" (Alder) עץ סמבוק - המכונה לעיתים בעברית על פי שמו האנגלי "אלדר" (Elder) אישים ששמם הפרטי הוא אלדר
בית הכנסת הגדול של טרגו מורש

בית הכנסת הגדול של טרגו מורש (רומנית: Templul Mare din Târgu Mureş, "הטמפל הגדול של טרגו מורש", הונגרית: Iskola utcai zsinagóga, "בית הכנסת מרחוב בית הספר") הוקם על ידי קהילת הסטטוס קוו בעיר טרגו מורש שבטרנסילבניה. בית הכנסת נבנה בשנים 1899–1900, ברחוב "בית הספר" (מכאן כינויו ההונגרי), כיום אַאוּרל פילימון 23, בטרגו מוּרש, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. המבנה תוכנן על ידי האדריכל היהודי-וינאי יעקב גרטנר (Gartner Jacob). בעת חנוכת בית הכנסת, בשנת 1900, עמדו בראש הקהילה היו"ר אדאלברט בורגר (Burger Adalbert) וסגנו, מנדל פרקש (Farkas Mendel). הרב הראשי היה ד"ר וילהלם יואכים (Wilhelm Joachim) ולצדו הרב שמואל מרקוס (Sámuel Márkusz). בבית הכנסת יש 552 מקומות ישיבה, 314 באולם ו-238 בעזרת הנשים שבקומה השנייה. מדיה וקבצים בנושא בית הכנסת הגדול של טרגו מורש בוויקישיתוף על בית הכנסת הגדול באתר עיריית טרגו מורש (ברומנית) (הקישור אינו פעיל, 12 באוגוסט 2020) הסטטיסטיקה של היהודים במחוז מורש (ברומנית) ערך זה הוא קצרמר בנושא בתי כנסת ובנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מתאם אקראי

מתאם אקראי או "קשר אקראי" בסטטיסטיקה הוא מצב שבו ישנו מתאם בין שני משתנים, על אף שאין ביניהם בפועל קשר סיבתי. שני המשתנים עשויים להיות חופפים (כלומר, קשורים מבחינה סטטיסטית), אך לא קשורים זה לזה סיבתית משום שהקשר הסטטיסטי ביניהם נגרם על ידי משתנה שלישי. במקרים מסוימים, המתאם אינו נמצא בתצפית המקורית, אך נוצר בגלל האופן שבו מעובדים הנתונים ("ארטיפקט"). דוגמה טיפוסית למתאם אקראי יכולה להיות המקרה של פשיעה וצריכת גלידה. בין שני המשתנים הללו יש מתאם טוב, מה שעשוי להוביל למסקנה השגויה שיש ביניהם קשר סיבתי. למעשה, המתאם אקראי ונובע ממשתנה שלישי – חום. בימים חמים אנשים נוטים לצאת יותר מהבית לרכוש גלידה וגם לבצע יותר פשעים או ליפול קורבן להם. דוגמה טובה נוספת היא ההיגד הבא, מבית מדרשו של מארק טוויין: "בגדים עושים את האדם, אנשים עירומים משפיעים מעט מאוד, אם בכלל, על האירועים בעולם". המתאם כמובן נובע מכך שאנשים נוטים להתלבש לפני שהם משתתפים באירועים רבי השפעה. דוגמה נוספת היא "הקשר המובהק" הבא: התחממות כדור הארץ היא תוצאה ישירה של הירידה במספר הפיראטים בעולם, קשר המגובה אף בגרפים מתאימים. ברור לכל כי מאז המאה ה-19 ירד מספר הפיראטים, וכן כי עלתה ההתחממות הגלובלית, אך ברור גם כי אין שום קשר בין שני נתונים אלה. טענה זו היא, אגב, אחד מאמונות הדת הפארודית פסטפריאניזם, ומטרתה ללמד אנשים חשיבה ביקורתית בכל הנוגע לסטטיסטיקה. מתאם מצביע על סיבתיות מתאם אקראי ככשל לוגי אפקט משולב
קיאה (פירושונים)

האם התכוונתם ל... קיאה – מין של תוכי קיאה (אי) – אחד מן האיים הקיקלאדיים בים האגאי שביוון קיה – חברה דרום קוריאנית לייצור כלי רכב מאונה קיאה – הר געש כבוי בהוואי
בהר נגוס יסחק

בהר נגוס יסחק (נפטר ב-1578) היה מושל ממלכת בהר מדיר שבאימפריה האתיופית מאמצע המאה ה-16 ועד מותו. תמיכתו בקיסר אתיופיה במהלך הפלישה של אחמד גראן, כאשר מספר רב של אריסטוקרטים העבירו את תמיכתם לאחמד גראן, הייתה מכרעת למניעת כיבוש האימפריה האתיופית. יסחק מוזכר לראשונה עם הגעת הצי הפורטוגזי למאסאווה בשנת 1541. כאשר כריסטובאו דה גאמה נכנס עם 400 רובאיו לשטחו. בהר נגוס יסחק סיפק להם מידע על הארץ, מחנות וכ-500 חיילים. ב-1543 יסחק השתתף לצד גלאוודיוס בקרב ווינה דגה שבמהלכו אחמאד גראן נהרג וצבאו התפזר סופית. בשנת 1557 החלה מלחמת טורקיה-אתיופיה כאשר הגנרל העות'מאני אזדאמיר פאשה עבר מבסיסו שבג'דה וכבש את מאסוואה, ארקיקו ודברואה בירת המחוז, וכונן את מחוז חבש העות'מאני, יסחק הוביל את האיכרים כנגד הפולשים, הביסם ושחרר את בירתו. לאחר מותו של גלאוודיוס ב-1559, עלה לכס הקיסרות אחיו מינאס. יסחק לא היה ביחסים טובים עם הקיסר מינאס וב-1560 מרד נגדו. בהתחלה המרד הצליח ויסחק כבש את אזור תיגראי, אך לבסוף הצליחו כוחות הקיסר לגרש את צבאו של יסחק מטיגראי. יסחק פנה אל העות'מאנים והבטיח לתת להם את הערים דאברווה, מאסאווה, ארקיקו וכל השטח שבין הערים האלו בתמורה לעזרה צבאית. העות'מאנים הסכימו ויסחק החל לנוע דרומה אל עבר תיגראי ואל יתר המחוזות הצפוניים האחרים של אתיופיה, כוחותיהם של שני הצדדים נלחמו שוב ב-1562, אך ללא הכרעה. בנו ויורשו של מינאס, סרצה דנגל שהומלך לקיסר אתיופיה ב-1563, היה ביחסים טובים עם יסחק, אך לאחר מספר שנים יסחק מרד שוב בעזרת העות'מאנים וסולטן הרר מוחמד מנסור הרביעי. הכוחות תקפו את הצבא האתיופי ב-1578, אך למרות איחוד כוחותיהם, הפסידו המלכים לכוחות הקיסר האתיופי ויסחק נהרג בקרב. פאנקהסט מסכים עם ג'יימס ברוס שמעמדו של הבהר נגוס: "התדרדר בגלל הבגידה של יסחק. ובתקופה שלאחריו השליט שמעבר לנהר הטקזה לא הורשה להישתמש בסנדאק (דגל), ובנאגארית (תופי הכרזת מלחמה), ולא השתתף בפגישות אלא אם הוזמן לכך במיוחד על ידי הקיסר". זה כשלעצמו יכול להתפרש שבעצם הממלכה היא כבר לא חלק מהקיסרות האתיופית. בנו של מגלה הארצות הנודע ואסקו דה גאמה , על מנת לסייע לגלאוודיוס במלחמתו נגד אחמד גראן ,As described by Miguel de Castanhoso in his account of the Portuguese expedition (translated in R.S. Whiteway, The Portuguese Expedition to Abyssinia [London: The Hakluyt Society, 1902]). Pankhurst, p. 327f. Pankhurst, p. 328.