מלחמת הירושה הבווארית

מלחמת הירושה הבווארית (בגרמנית: Bayerischer Erbfolgekrieg) היה מאבק מזוין בין מלוכת הבסבורג לממלכת פרוסיה, נסיכות הבוחר מסקסוניה ונסיכות הבוחר מבוואריה שאירע בשנים 1778–1779. המלחמה הסתיימה בניצחון הברית האנטי-הבסבורגית ובשמירת עצמאותה של בוואריה מידי ארכידוכסות אוסטריה, שהיוותה חלק מרכזי במלוכת הבסבורג. בשנת 1777 נפטר מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה ללא בן יורש. קרוב משפחתו מבית ויטלסבאך, קרל תאודור, הנסיך הבוחר מפפאלץ ירש את כתר בוואריה. יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וראש מלוכת הבסבורג, פעל להאדיר את השפעת שושלתו ולספח את בוואריה לכדי ארכידוכסות אוסטריה שהייתה גם היא בשליטתו. בשנת 1778 קרל תאודור חתם עקב לחץ פוליטי על העברת בוואריה לידי בית הבסבורג בתמורה לריבונות על ארצות השפלה האוסטריות עם יוזף השני. ההסכם העיר התנגדות מצדם של פלגים בבית ויטלסבאך, בהם היו מריה אנה סופיה מסקסוניה (אלמנתו של הנסיך מקסימיליאן) וקרל השני אוגוסט, דוכס צווייבריקן (בן דודו של הנסיך מקסימיליאן). כמו כן, פרידריך השני, מלך פרוסיה, שזה זמן רב נאבק נגד ההשפעה של בית הבסבורג, ביחד עם פרידריך אוגוסט הראשון, נסיך סקסוניה, התנגדו לסיפוח בוואריה בידי היריבים מבית הבסבורג. ביחד עם פוליטיקאים גרמנים אלו, יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה התנגדה גם היא לסיפוח בוואריה מחשש לשינוי בסדר הכוחות בתוך האימפריה הרומית הקדושה. כאשר בוואריה תחתית הועברה לידי אוסטריה החלה החרפה ביחסים. כאשר שני הצדדים נותרו איתנים בעמדתם החלו לנוע כוחות אוסטרים צפונה לעבר בוהמיה (בכך הותירו את רוב הגבול הדרומי עם האימפריה העות'מאנית חסר הגנה) בעוד פרידריך השני נע לעבר שלזיה וחילק את הצבא הפרוסי בינו לבין אחיו היינריך, נסיך פרוסיה, שנע עם הכוחות תחתיו לעבר הגבול בין בוהמיה לסקסוניה. פרידריך השני הכריז על מלחמה נגד מלוכת הבסבורג ב-3 ביולי 1778, בתמיכה לטענות הירושה החוקתית של בוואריה על ידי קרל השני אוגוסט, דוכס צווייבריקן. ממלכת צרפת בת בריתה של אוסטריה סירבה להעניק סיוע, ופרידריך עם סקסוניה כבת בריתו רשמית נכנס בראש צבאו לתוך שטחי בוהמיה, שם התנגד לו צבא אימפריאלי שהובל על ידי הקיסר יוזף השני עצמו. הלחימה עצמה הייתה מועטה שכן שני הצדדים פעלו לחבל בקווי האספקה של השני, מה שאפשר התנגשויות צבאיות קטנות מבחינה יחסית למאבקי התקופה (כגון המלחמות השלזיות). עקב המחסור באספקה נכנסה לשימוש מדיניותו של פרידריך השני לגידול תפוחי אדמה, מכאן שבני דורם כינו את המלחמה "מלחמת תפוחי האדמה" (Kartoffelkrieg). כוחות צבא פרוסיה כבשו ביולי את העיירה נכוד בבוהמיה ההבסבורגית (כיום במחוז הראדץ קראלובה) בעוד רוב הכוחות האוסטרים התמקדו בסיפוח שטחים מידי בוואריה. בספטמבר, כוחות חיל פרשים הוסרים הצליחו לפגוע במערך הפרוסי בנכוד והביאו לנסיגתם חזרה לעבר הגבול הסדיר. כוחותיו של יוזף השני בקניגרץ יצאו בחורף לפלישה מינורית אל תוך שלזיה הפרוסית (כיום שלזיה תחתית) אך נעצרו עקב התנגדות צבאית מצד הפרוסים וחולשה לוגיסטית ומחסור באספקה. מריה תרזה, שהייתה בעלת טענה לירושת הכס ההבסבורגי ובעלת השפעה מרכזית במשפחת המלוכה, שהסכמתה לכיבוש בוואריה בידי אוסטריה ניתנה בחוסר רצון רב, העלתה הצעות שלום בפני פרידריך השני בניגוד לרצונו של הקיסר יוזף השני. כאשר צרפת והאימפריה הרוסית שימשו כמתווכות בין אוסטריה ופרוסיה, נציגי שתי המעצמות נפגשו בעיר צ'שין ב-10 במרץ 1779. ב-13 במאי 1779 הם הגיעו להסכם לפיו אוסטריה תספח לעברה את מחוז אין מידי בוואריה, חלק קטן מה שטח שנכבש במקור. בתמורה, קרל תאודור הנאמן לבית הבסבורג נותר על הכתר של בוואריה. המלחמה הביאה להיחלשות בהשפעת בית הבסבורג על כלל האימפריה הרומית הקדושה ולייצוב מחודש של מעמדה של ממלכת פרוסיה. הברית האוסטרית-צרפתית נפגעה במעט אך לאחר המלחמה יחלו היחסים בין פרוסיה ומלוכת הבסבורג להשתפר, בעיקר עקב מאבקן נגד המהפכה הצרפתית עשור שנים מאוחר יותר. השימוש הנרחב בתפוחי אדמה לאורך המלחמה הביא לעליית הגידול של תפוחי האדמה בקרב האוכלוסייה הפרוסית האזרחית. היחסים בין פרוסיה והאימפריה הרוסית התחממו הודות לתמיכתה של הקיסרית יקטרינה השנייה במאבק המלחמה של פרידריך השני ובהמשך שני הצדדים, ביחד עם אוסטריה, ישתפו פעולה בחלוקת פולין מספר שנים מאוחר יותר. פרידריך השני, מלך פרוסיה נסיכות הבוחר מבוואריה מלחמת הירושה האוסטרית מדיה וקבצים בנושא מלחמת הירושה הבווארית בוויקישיתוף מלחמת הירושה הבווארית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) היסטוריה של גרמניה: מלחמת הירושה הבווארית מלחמת הירושה הבווארית, באתר הערות אוקספורד