laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Seven Lives Many Faces

Seven Lives Many Faces (בעברית: שִׁבְעָה חַיִּים, פַּרְצוּפִים רַבִּים) הוא אלבום האולפן השביעי של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, בראשות המוזיקאי והמפיק הרומני-גרמני מיכאל קרצו, שיצא לאור ב-19 בספטמבר 2008 בהוצאת וירג'ין רקורדס ברחבי העולם ובהוצאת כריזמה רקורדס בארצות הברית. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. קרצו הצהיר שהאלבום יכלול צליל רב-תרבותי שלא דומה לשום דבר שהוציא עד לאותה הנקודה. ב-12 בספטמבר, האלבום הועלה לעמוד המייספייס של אניגמה להאזנה מוקדמת. לאחר שזכה להצלחה רבה באתר (עם למעלה מ-400,000 האזנות ביומיים), מספר אתרי MTV ו-VH1 בין-לאומיים החלו להשמיע את האלבום גם כן. Seven Lives Many Faces יצא גם בפורמט DVD עם סאונד 5.1 סראונד, בדומה לאלבומם הקודם A Posteriori. שני הסינגלים הראשונים מהאלבום הם "Seven Lives" ו-"La Puerta del Cielo". הסרטונים של כל שיר משתמשים בסצנות מסרטונים קודמים של אניגמה, "Push the Limits" עבור "Seven Lives" ו-"Age of Loneliness" עבור "La Puerta del Cielo". "The Same Parents" פורסם כסינגל שלישי מתוך האלבום. המילים של השיר "La Puerta del Cielo" ("שער השמים"), מבוצעת בשפה הקטלאנית. השיר הנוסף של האלבום שנכתב בשפה זו הוא "Between Generations". שני השירים נכתבו בשיתוף מיכאל קרצו ומרגלידה רו. האלבום הופיע לראשונה במקום ה-92 במצעד הבילבורד 200 ובמקום הראשון במצעד אלבומי העידן החדש. Seven Lives Many Faces נמכר ביותר מ-6,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. האלבום נמכר בלמעלה מ-85,000 עותקים בארצות הברית נכון לספטמבר 2016. ג'יימס כריסטופר מונגר מ-AllMusic העניק לאלבום שלושה כוכבים מתוך חמישה; הוא שיבח את הסינגלים "Seven Lives" ו-"La Puerta del Cielo" וכינה אותם ”בעלי גוון שקט”. אלא אם כן צוין אחרת, המידע מותאם מהערות האלבום. מיכאל קרצו – לחן, כתיבה, שירה, הפקה, תכנות, עיבודים, הנדסה אנדרו דונלדס – שירה (2, 4, 8–9), כתיבה משותפת (8–9) נאנוק – שירה (4), קריינות (9) ניקיטה סי. – שירה (4) סבסטיאן סי. – שירה (4) מרגריטה רו – שירה (7, 11, 2), כתיבה משותפת (7, 11) רות'-אן בויל – שירה (3, 5, 2) צוות נוסף רוזמרי רובן – צילום דירק רודולף – עטיפה מידע על האלבום Seven Lives Many Faces באתר MusicBrainz מידע על האלבום Seven Lives Many Faces באתר AllMusic האלבום Seven Lives Many Faces באתר Discogs האלבום Seven Lives Many Faces באתר ספוטיפיי העידן החדש • פופ • אלקטרוניקה • דאון-טמפו • סינת'-פופ Seven Lives Many Faces, 2008-01-01, נבדק ב-2024-04-01 Release group “A posteriori” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org Rosalie Cabison, Billboard 200™, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית) devops, New Age Albums, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית) Upcoming Releases | HITS Daily Double, web.archive.org, ‏2016-09-28 Monger, James Christopher. Seven Lives Many Faces at AllMusic. "IFPI Middle East Awards – 2009" "Russian album certifications – Enigma – Seven Lives Many Faces"
Secret Land

"Secret Land" (בעברית: "אֶרֶץ סוֹדִית") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, Into a Secret Land (1988). הוא יצא לאור בספטמבר 1988, בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום. הוא זכה להצלחה רבה במדינות אירופה. זהו עיבוד מחודש לשיר "Trenchcoat Man" בהפקת הוברט קמלר ב-1987 שהוקלט על ידי הלהקה הגרמנית קצרת המועד פבריק, שחברים בה היו גרונאו והוינג. השיר דורג בעשיריות הפותחות בגרמניה ובשווייץ, ודורג ב-20 העליונים במספר מדינות אחרות באירופה. בשנת 1999, יצא רמיקס רשמי לשיר כחלק מאלבום האוסף My Favourites של סנדרה. הוא פורסם כסינגל לקידום האלבום, אך זכה להצלחה מינורית רק בגרמניה. הרצועה הופקה מחדש עבור האוסף שלה Reflections משנת 2006. את הווידאו קליפ הרשמי של "Secret Land" ביים בול ברנד והוא צולם באזורים הצרפתיים של נורמנדי ובריטני, בהתאמה במפרץ מון-סן-מישל ולאורך חופי עיר הנמל המוקפת חומה סן-מאלו . הוא נכלל באלבום הווידאו של סנדרה 18 Greatest Hits ב-1992, וכן ב-The Complete History משנת 2003. קליפ חדש צולם לרמיקס משנת 1999, בבימויו של תומאס ג'וב, שנכלל גם ב-The Complete History. ביקורת שפורסמה במוזיקה & מדיה קבעה כי ”השירה הנושמת המדוברת למחצה באינטרו המזכירה את דונה סאמר, מובילה לשיר אפקטיבי להחריד”. מידע על היצירה "Secret Land" באתר מיוזיק בריינז מידע על הסינגל "Secret Land" באתר מיוזיק בריינז מידע על היצירה "Secret Land" באתר Discogs סרטון השיר "Secret Land" באתר יוטיוב אוה גרונאו, הוברט קמלר, מיכאל קרצו, מאטס ביוקלונד, סוזן מולר-פי, קלאוס הירשבורגר, מייקל הוינג Sandra – Secret Land, נבדק ב-2024-04-01 Release group “Into a Secret Land” by Sandra - MusicBrainz, musicbrainz.org Offizielle Deutsche Charts - Offizielle Deutsche Charts, www.offiziellecharts.de Sandra - hitparade.ch, swisscharts.com Release group “My Favourites” by Sandra - MusicBrainz, musicbrainz.org Release group “Reflections” by Sandra - MusicBrainz, musicbrainz.org "Sandra: Secret Land (Video 1988) - IMDb" "18 Greatest Hits (The Video)" "Sandra - The Complete History (DVD, DVD-Video, PAL, Compilation, Stereo)" "Previews – Singles" (PDF). Music & Media. Vol. 5, no. 41. 8 October 1988.
ארתור מלט

ארתור קלווין מלט (באנגלית: Arthur Calvin Mellette;‏ 23 ביוני 1842 – 25 במאי 1896) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית הראשון, ולפני כן כמושל טריטוריית דקוטה האחרון. ארתור מלט נולד במחוז הנרי שבאינדיאנה, כבנו של צ'ארלס מלט. הוא התחנך באקדמיית מריון שבמריון, אינדיאנה. ב-1862 הוא החל ללמוד באוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה, וסיים את לימודיו ב-1863. ב-6 באוקטובר 1864 הוא התגייס לפלוגה H של רגימנט המתנדבים התשיעי של אינדיאנה, ושירת עד שחרורו ב-28 בספטמבר 1865. שירותו הצבאי היה כמחליף לאחיו הבכור הנכה וכתוצאה מכך הוא סבל השפלות רבות. ב-1866 סיים מלט את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת אינדיאנה, ועבר להתגורר בעיר מונסי, שם הוא החל לעסוק בעריכת דין יחד עם תומאס בריידי. באותה שנה הוא נשא לאישה את מרגרט ויילי. מלט נבחר כפרקליט מחוז דלאוור שבאינדיאנה. ב-1870 הוא רכש את העיתון מונסי טיימס, שהפך לעיתון בעל השפעה ומשגשג תחת ניהולו. באותה שנה הוא נבחר כמפקח הראשי של בתי הספר במחוז. כאשר חלתה רעייתו, ביקר מלט במדינות המערב כדי למצוא מקום עם אקלים שיסייע להחלמתה. בסופו של דבר השתקעה המשפחה בספרינגפילד שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הדרומית) למשך שנתיים, ומלט שימש כרשם של משרד הקרקעות של ארצות הברית בעיר, עד שהמשרד עבר ב-1880 לעיר ווטרטאון. באוקטובר 1885 בחרו הרפובליקנים במלט כמועמדם למשרת מושל טריטוריית דקוטה. בנובמבר אותה שנה הוא התמודד ללא יריבים מולו בבחירות הכלליות ונבחר כמושל. באותה מערכת בחירות בחר ציבור הבוחרים בעיר יורון כבירה הזמנית של הטריטוריה. ב-1889 אושרה במשאל עם חוקת דקוטה הדרומית ומלט נבחר כמושל דקוטה הדרומית הראשון. ב-2 בנובמבר 1889 חתם נשיא ארצות הברית בנג'מין הריסון על צירופה של דקוטה הדרומית כמדינה ה-40 של ארצות הברית. ארתור מלט נפטר בעת ששהה בפיטסבורג, קנזס ב-25 במאי 1896. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הופ שבווטרטאון. על שמו של מלט נקראו עיר ומחוז בדקוטה הדרומית. פסל בדמותו הוצב ב-2012 בבירת המדינה פיר בחזית בניין בית המשפט המחוזי. ביתו לשעבר בווטרטאון משמש כמוזיאון. Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1447. מדיה וקבצים בנושא ארתור מלט בוויקישיתוף ארתור מלט באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית) ארתור מלט באתר The Political Graveyard (באנגלית) ארתור מלט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
ממש מפחיד לאללה

ממש מפחיד לאללה (באנגלית: Pretty Freekin Scary) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, מסוגת קומדיה, פנטזיה ואימה, אשר הופקה על ידי ג'ייסון האוזר. הסדרה מבוססת על דמויות שנוצרו על ידי Pretty Freekin Scary, אשר לקחה חלק בהפקת יחד עם Kickstart Entertainment‏, Apt. 11H Productions ו-CakeStart Entertainment. באוקטובר 2022 הוכרז על הפקת הסדרה, אשר החלה את שידוריה במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ב-15 ביוני 2023. חלק מפרקי הסדרה הופצו בבכורה בשירות הסטרימינג דיסני+. בישראל הסדרה צפויה להתחיל את שידוריה בערוץ דיסני ב-16 באפריל 2024. ביוני 2024, הודיעו שהסדרה בוטלה אחרי עונה 1. לפרנקי ריפ בת ה-14 היו חיים מושלמים - משפחה טובה, אח קטן מציק, חבר פופולרי והחברה הכי טובה שאפשר לסמוך עליה. עם זאת, חייה קיבלו תפנית מפתיעה לאחר תקרית מצערת בגיהנום. לאחר ויכוח סוער בעולם המתים עם מלאכית המוות בכבודה ובעצמה, פרנקי נאלצת להסתגל לחייה עם שומרי השאול החדשים שלה. פרנקי (אליאנה סואה) - ילדה בת 14 שמסתגלת לחייה החדשים והמשונים שלאחר המוות. פריטי (קיאן סמואלס) - אחד משומרי השאול של פרנקי. יש לו כוח מיוחד שיכול לרפא אנשים. סקרי (לאה גולד) - אחת משומרי השאול של פרנקי. יש לה כוח מיוחד שיכול לעצור את הזמן. רמי (יונס קיבראב) - האח הצעיר של פרנקי והיחיד שמודע לנוכחות של הגרים ריפ. הוא מנהיג מועדון כלשהו בעיר. ניקס (אמה שאנון) - נערה גותית המאמינה בעל-טבעי, שהופכת לחברה הטובה החדשה של פרנקי. היא מתגלה כבתה של המנהלת פפרס ב"לוקר ליפ". אתר האינטרנט הרשמי של ממש מפחיד לאללה "ממש מפחיד לאללה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
חורשת הנ"מ (הרצליה)

חורשת הנ"מ היא חורשת עצי אקליפטוס הצמודה לשדה התעופה בהרצליה והייתה חלק מבסיס של מערך ההגנה האווירית של ישראל שהוקם בתקופת מלחמת העצמאות. ברחבי החורשה פזורים חמישה בונקרים ששימשו לאחסנת התחמושת של הבסיס ומוגדרים כאתרי מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומיועדים לשימור. במהלך מלחמת העצמאות החל חיל האוויר להקים שדה תעופה בקרבת הרצליה עבור טייסת 101 בפיקודו של מודי אלון. מאחר שהבריטים עדיין שלטו בארץ החלה בניית הבסיס באופן סודי. במקביל להקמת שדה התעופה הוקם בסמוך לו בסיס נ"מ שנועד להכיל תותחי נ"מ להגנת שדה התעופה. במסגרת הקמת בסיס הנ"מ נבנו בתחומו בונקרים לאחסון התחמושת עבור תותחי הנ"מ. כדי להסוות את הבסיס והבונקרים מעיני הבריטים ומתקיפה מהאוויר ניטעו בו עצי אקליפטוס רבים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נקלטו בצה"ל מערכות טילי קרקע-אוויר מדגם MIM-23 הוק שחלקם הוצבו בבסיס בהרצליה כשחלק מהטילים אוחסנו בבונקרים. ב-1993 הועבר בסיס הנ"מ מהרצליה לנגב בעקבות ההחלטה על סגירת שדה התעופה הצבאי במקום והסבתו לשימוש אזרחי. בשנותיו האחרונות שימש בסיס הנ"מ כמרכז הדרכה של מערך ההגנה האווירית. החורשה פתוחה לשימוש הקהל ומשמשת את אוכלוסיית הרצליה. ברחבי החורשה ניצבים עדיין חמישה בונקרים המוגדרים כאתרי מורשת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ומגודרים כדי למנוע השחתה. עקב מחירי הקרקעות הגבוהים באזור מתוכננת במקום הקמת שכונת מגורים גדולה בשם "תוכנית מסלול". מתנגדי התוכנית טוענים שהתוכנית פוגעת באתרים ההיסטוריים (המסלול, מגדל הפיקוח, מבנים היסטוריים וחורשת הנ"מ) ובעצם מנתקת את הקשר ביניהם. מספר קבוצות אזרחיות התארגנו לתמיכה בשימור החורשה, בין השאר קבוצה בשם "שומרי העצים בהרצליה" וקבוצה בשם "ותיקים בסביבה". כמו כן נטען שהחורשה משמשת להשלכת פסולת וכן הועלתה התנגדות כלפי מספר עסקים שנפתחו בשולי החורשה בטענה שהם פוגעים בחורשה ובשוהים בה ושחלקם פועל ללא רישיון חורשת הנ"מ, באתר "עמוד ענן" חורשת הנ"מ, בדף "סע וטייל ברחבי ישראל" באתר "פייסבוק" מרדכי נאור, סיפורי הרצליה - 50 פרשיות בתולדות הרצליה, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "טייסת הקרב הראשונה - בהרצליה", עמ' 129–133 גיא נרדי, ‏אושרה הקמת שכונת מגורים חדשה במקום שדה התעופה בהרצליה, באתר גלובס, 25 ביולי 2021 גיא נרדי, ‏בהרצליה עושים שרירים על כל תוכנית של בנייה חדשה. עכשיו מגיע המבחן הגדול, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2021 המאבק להצלת חורשת הנ"מ, באתר פייסבוק, 3 בינואר 2021 אימוץ חורשת הנ.מ (האקליפטוסים) מצפון לשדה התעופה, באתר עיריית הרצליה תושבים: החורשה לשימור הפכה לאתר פסולת ונסללה בה דרך פיראטית, באתר "צומת השרון", 22 בספטמבר 2020 המאבק נגד עסקים הפועלים בחורשת הנ"מ, באתר פייסבוק, 18 בנובמבר 2021 כך פועל שלא כחוק העסק של רפי קדושים בחורשת הנ"מ בהרצליה, באתר "שרון אונליין", 4 באוקטובר 2023
כפיר כהן (מנכ"ל)

כפיר כהן (נולד ב-22 בנובמבר 1982) הוא מנכ"ל משרד התרבות והספורט. לפני כן ראש מטה מנכ"ל משרד התרבות והספורט. מנהל תחום הספורט של החברה למתנ"סים הארצית. מנהל אגף הספורט במועצה אזורית גוש עציון. נולד במעלות-תרשיחא. גדל והתחנך בכפר הילדים עפולה עלית. ב-28 במרץ 2001 התגייס לצה"ל ושירת בנ"מ בחיל האוויר. בשנים 2007–2010 שימש מדריך בית הבוגרים לכפר הילדים עפולה עלית במסגרת המפעל להכשרת ילדי ישראל המקום בו התחנך וגדל. בהמשך ניהל את אגף הספורט במועצה אזורית גוש עציון. לאחר מכן ניהל את תחום הספורט של החברה למתנ"סים הארצית. ב-2023 מונה לראש המטה של מנכ"ל משרד התרבות והספורט תחת השר מיקי זוהר. ביוני 2023 עם עזיבתו של מנכ"ל משרד התרבות והספורט כפיר סויסה על מנת לרוץ בבחירות לרשויות המקומיות מונה לממלא מקומו במשך כחצי שנה. ב-10 בדצמבר 2023 מינה שר התרבות והספורט, מיקי זוהר, את כהן למנכ"ל משרדו. הוא בוגר לימודי תעודה מנכ"ל בכיר בספורט מטעם וינגייט. בעל תואר ראשון בחינוך התמחות בספורט מהקריה האקדמית אונו. כהן נשוי ואב לשלושה. מתגורר בירושלים. מדיה וקבצים בנושא כפיר כהן בוויקישיתוף כפיר כהן, באתר משרד התרבות והספורט אסי ממן, ‏כפיר כהן ישמש כממלא מקום מנכ"ל משרד הספורט, באתר ONE‏, 7 ביוני 2023 אסי ממן, ‏כפיר כהן מונה למנכ"ל משרד התרבות והספורט, באתר ONE‏, 10 בדצמבר 2023
תשובה?

"תשובה?" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת נרקיס שיצא לאור בסוף מרץ 2024. נדב (נאבי) אהרוני הפיק את האלבום. שירי האלבום נכתבו על ידי נרקיס יחד עם צליל קליפי. מרבית השירים נכתבו לפני אירועי השבעה באוקטובר, אל לדבריה של נרקיס, האירועים נתנו משמעות נוספת לשירים. השיר "הבלדה למחכות" יצא לאור ב-5 בנובמבר 2023 בצל אירועי מלחמת חרבות ברזל והגיע למקום הרביעי במצעד של מדיה פורסט. לאחר יציאת האלבום הוציאה את השיר "הכל לטובה" שעוסק בהתמודדות האישית שלה בחיי הרווקות. השיר "גן המשחקים" עוסק באירוע תקיפה מינית אותו חוותה בגיל 5 בגן משחקים. יציאת האלבום לוותה בשלושה וידאו קליפים שצולמו בהאנגר בפולין. הקונספט המשותף לשלושת השירים הוא של הופעה לפני מסך בגובה 12 מטר אך עם חלל ריק מאדם נבחר כמשל על האדם הקטן מול האלוקות, ועל הפרופורציות החדשות שנוצרו בעקבות המלחמה. השירים "הכל לטובה" ו"אמן" הצליחו להיכנס למצעדי הפזמונים השונים. "אמן" הגיע למקום השני במצעד העברי של מדיה פורסט בשבוע ה-24 של שנת 2024, ו"הכל לטובה" הגיע למקום השני במצעד של השבוע ה-19 של אותה השנה. נרקיס – תשובה?, הבלוג של יובל אראל, 26 במרץ 2024 רינת קרמר יבלינוביץ, ‏"הבלדה למחכות": נרקיס בשיר מלחמה חדש, באתר "סרוגים", 5 בנובמבר 2023 נרקיס פותחת הכל על החיים לבד: "שונאת את השאלות", באתר כיפה, 31 במרץ 2024 דודי פטימר, ‏פרח אמיתי: את האלבום החדש של נרקיס אסור לכם לפספס, באתר מעריב אונליין, 31 במרץ 2024 אריאל פייגלין, נרקיס חוזרת עם אלבום חדש: "פעם אני בטוב עם אלוהים ופעם הוא מסתתר לי", באתר ערוץ 7, 26 במרץ 2024 מדיה פורסט - המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, יש לבחור בשבוע ה-22 של שנת 2024, ‏2 ביוני 2024
ASCA

ASCA (Advanced Satellite for Cosmology and Astrophysics, ידוע גם כ- ( ASTRO-D)) היה הטלסקופ הרביעי של יפן שפעל בתחום קרני רנטגן והיה טלסקופ חלל השני ששוגר כמשימה משותפת של יפן וארצות הברית. הלוויין פעל תוך העברת נתונים כ-7 שנים. הקשר איתו אבד בשנת 2000 במהלך סערה גאומגנטית. הוא נכנס לאטמוספירה ונשרף בשנת 2001. הטלסקופ שוגר ב-20 בפברואר 1993 ממרכז החלל אוצ'ינורה בעזרת משגר M-3C. הלוויין פעל בגובה של כ-550 ק"מ. על המכשיר הותקנו 4 מכשירים: 2 טלסקופים עם ספקטרומטר שמבוססים על גז. הם היו בעלי רגישות בתחום kEv ‏ 10 - 0.7. המכשירים נבנו באוניברסיטת טוקיו. 2 טלסקופים עם ספקטרומטר שמבוססים על CCD. הם היו בעלי רגישות בתחום kEv ‏ 10 - 0.4. המכשירים נבנו באוניברסיטת אוסקה בשיתוף פעולה עם מדעני המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. חלק משמעותי של הפרויקט מומן על ידי נאס"א. בתמורה מדענים אמריקאים קיבלו כ-40% מזמן פעילות. כ-10% ניתנו למדעני סוכנות החלל האירופית. היתר היה ברשות מדענים יפניים. בתקופת פעילות הלוויין בוצעו כ-3,000 תצפיות על גרמי שמיים שונים. על בסיס תצפיות אלו פורסמו כ-1,000 מאמרים מדעיים. מדיה וקבצים בנושא ASCA בוויקישיתוף תיאור פעילות נתונים מאתר נאס"א מאמר על פעילות הלוויין
שנרב

האם התכוונתם ל... איתן שנרב – רב ישראלי ישי שנרב – עיתונאי ישראלי, בנו של נדב שנרב נדב שנרב – פיזיקאי ישראלי רנה שנרב – קורבן רצח לאומני בישראל, בתו של איתן שנרב
הדיוויזיה ה-718 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-718 הייתה דיוויזיית חי"ר של הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה ב-30 באפריל 1941, והועברה ביוני ליוגוסלביה, שם הייתה בתחילה תחת פיקוד הקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השנייה. ביולי הוכפפה לקורפוס ה-65 במסגרת הארמייה ה-12 בסרביה, כדי לנהל פעולות אנטי-פרטיזנים וביטחון פנים. היא הייתה מעורבת במבצע שלישייה, מבצע אנטי-פרטיזני שהתרחש באפריל 1942. בפברואר 1943 הועברה הדיוויזיה לאזור סרייבו, שהיה חלק מהמדינה העצמאית של קרואטיה, ובמרץ 1943 הוכפפה לקבוצת ארמיות E. ב-31 במרץ 1943 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-118, לאחר ארגון ועיצוב מחדש. יוהאן פורטנר (30 באפריל 1941 – 15 במרץ 1943) יוזף קיבלר (15 במרץ 1943 – 31 במרץ 1943) הדיוויזיה ה-718 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
משלחת מס' 15 לתחנת החלל מיר

משלחת מס' 15 (ברוסית: основная экспедиция ‏я‏-15) הייתה משלחת לתחנת החלל מיר שפעלה מ-8 בינואר 1994 ועד ל-9 ביולי 1994. מפקד המשלחת היה ויקטור אפנסייב. פעילות המשלחת נמשכה 182 ימים. בזמן פעילות המשלחת תחנת החלל כללה את המודול הבסיסי, מודול "קוואנט 1", מודול "קוואנט 2" ומודול "קריסטל". נפח מחיה היה 253 מ"ק והספק מיוצר על ידי פאנלים סולארים היה 25 קו"ט. חללית עם חברי המשלחת שוגרה ב-7 בינואר 1994 וב-10 בינואר היא התחברה למודול "קוואנט 1" בתחנת החלל מיר. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 14 בפיקוד וסילי ציבלייב. החל הליך העברת אחריות למשלחת החדשה. ב-14 בינואר חברי משלחת מס' 14 עזבו את תחנת החלל בחללית סויוז TM-17. במהלך תמרון בקרבת תחנת החלל מיר לצורך בחינת מודול "קריסטל" ציבלייב דיווח על בעיות בשליטה על החללית. צוות שנותר בתחנת החלל נכנס לחללית סויוז TM-18. בשעה 7:47 סרברוב הודיע למרכז הבקרה שהתרחשה התנגשות עם תחנת החלל וקשר עם החללית נותק. הקשר חודש ב-8:02. ניתוח האירוע שבוצע בהמשך הראה שהייתה התנגשות באזור חיבור של מודול "קריסטל" למודול בסיסי של תחנת החלל. במהלך הנחיתה עצמה לא היו בעיות והיא התרחשה בשטח קזחסטן כמתוכנן. משלחת מס' 15 החלה את פעילותה הסדירה. חללית "סויוז TM-18" שימשה חללית חירום. מחקרים שבוצעו על ידי צוות התרכזו בעיקר בתחום רפואה. ויקטור פוליאקוב היה רופא והשגיח על ביצוע מחקרים. חלק מהמחקרים בוצעו לפי תוכנית שעובדה בגרמניה ונתונים על התקדמותה היו מועברים למרכז הבקרה הגרמני. מדענים גרמנים היו עוברים על הממצאים ומשנים את מהלך הניסוי במידת הצורך. נושא נוסף היה בדיקת השפעת חוסר כבידה על עצמות הגוף. פוליאקוב בדק מצבם חברי הצוות וביצע מדידות שונות כולל פעילות הלב כל שלוש ימים. ב-24 בינואר שונה מיקום עגינה של חללית סויוז TM-18 מתא עגינה במודול "קוואנט 1" לתא עגינה במודול הבסיסי. במהלך זה נבדק מצב של מודול "קריסטל" אחרי פגיעה בו בחללית סויוז TM-17. ממצאי הבדיקה החיצונית הראו שאין נזק למודול. ב-30 בינואר לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-21 ובוצע עגינה למודול "קוואנט 1". עם החללית הגיע מטען של 2,385 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-23 במרץ חללית מטען פרוגרס M-21 נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-23 במרץ לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-22 ובוצע עגינה למודול "קוואנט 1". עם החללית הגיע מטען של 2,363 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-28 במרץ החל ניסוי בתחום חקר מגנטוספירה שבוצע ביחד עם מדענים מקנדה, שוודיה וצוות STS-45 ששהה בחלל. ב-23 במאי חללית מטען פרוגר M-22 נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. ב-24 במאי לתחנת החלל הגיע חללית פרוגרס M-23 ובוצע עגינה למודול "קוואנט 1". עם החללית הגיע מטען של 2,207 ק"ג. צוות החל בהעברת המטען לתחנת החלל. ב-2 ביולי חללית מטען פרוגר M-23 נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשרפה בכניסה לאטמוספירה. מייד לאחר עזיבתה היא שחררה מודול נחיתה עם מסמכים. מודול נחת בהצלחה בכדור הארץ. במהלך שהות בחלל שנמשכה כחצי שנה משלחת ביצעה מספר רב של ניסויים בתחומים שונים. ב-3 ביולי הגיע חללית סויוז TM-19 עם משלחת מס' 16 לתחנת החלל מיר בפיקוד יורי מלנצ'נקו. החל הליך של העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-9 ביולי חללית "סויוז TM-18" עזבה את תחנת החלל עם אפנסייב ואוסצ'וב ונחתה בהצלחה בכדור הארץ. פולאיקוב נותר בתחנת החלל והצטרף למשלחת מס' 16. תיאור פעילות המשלחת תיאור באתר אסטרונאוטיקס פרוגרס M-21 פרוגרס M-22 פרוגרס M-23 חלליות מטען
אל-חדת'

אל-חדת' (בערבית: العربية الحدث, באנגלית: Al-Hadath בתרגום חופשי: "האירוע") הוא ערוץ חדשות סעודי המתמקד באירועים פוליטיים בארצות ערב. הוא זמין בשירות Freeview הבריטי דרך שירות הסטרימינג Vision TV. הערוץ יוצר תחרות מול אל-ג'זירה, במיוחד לאחר ההצלחה שלהם בסיקור מלחמת האזרחים בסוריה ואירועי האביב הערבי אחרים. הערוץ נוסד בינואר 2012 במטרה לעקוב אחר המצב הפוליטי במדינות ערב ולסקר באופן נרחב יותר את המהפכות הערביות שהחלו באביב הערבי, ולאפשר לערוץ אל-ערביה להמשיך בסיקור השוטף ובתוכניות שלו. ביולי 2020 הודיע משרד הפנים של הרשות הפלסטינית על איסור פעילות ערוצי אל-חדת' ואל-ערביה ברצועת עזה, לאחר ששידרו דיווחים המעידים על מעצר חוליה מגדודי עז א-דין אל-קסאם עקב האשמות בריגול עבור ישראל, משרד הפנים ותנועת החמאס אישרו באמצעות חבר הלשכה המדינית מוסא אבו מרזוק, את מעצרה של חוליה באשמת שיתוף פעולה עם ישראל, הם גם הכחישו שיש ביניהם קשר משותף, ושהם אינם מנהיגים בתנועת חמאס או באל-קסאם. ב-28 במרץ 2022, הצטרף הערוץ רשמית לרשת הטלוויזיה אל-ערביה. בנובמבר 2023 עבר הערוץ לשדר מריאד, בירת ערב הסעודית. אל-ערביה אתר האינטרנט הרשמי של אל-חדת' (בערבית) אל-חדת', ברשת החברתית פייסבוק אל-חדת', ברשת החברתית אקס (טוויטר) אל-חדת', ברשת החברתית אינסטגרם אל-חדת', סרטונים בערוץ היוטיוב العربية. "الحدث". www.alhadath.net (בערבית). נבדק ב-2021-06-15.. "Freeview Updates".. "VisionTV".. "VisionTV".. ""نخرج إلى الشوارع".. إيرانيون يحشدون للتظاهر ضد الغلاء وانهيار العملة – إرم نيوز". www.eremnews.com (בערבית). אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-2020-07-17. {{cite web}}: (עזרה). "حذرت من تحول وسائل إعلام عربية إلى عبرية.. حماس تطرد قناة العربية من قطاع غزة". www.aljazeera.net (בערבית). אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2020. נבדק ב-2020-07-17. {{cite web}}: (עזרה). ערך זה הוא קצרמר בנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אהרון בוהרוד

אהרון בוהרוד (באנגלית: Aaron Bohrod;‏ 21 בנובמבר 1907 – 3 באפריל 1992) היה אמן אמריקאי הידוע בעיקר בזכות ציורי טבע דומם שלו. בוהרוד נולד בשיקגו ב-1907, בנו של בעל מכולת מהגר יהודי מסרביה. בוהרוד למד בבית הספר לאמנות של שיקגו ובליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק בין השנים 1926 ו-1930. בהיותו בליגת הסטודנטים לאמנות, בוהרוד הושפע מג'ון סלואן ובחר בנושאים שכללו את הסביבה שלו. הוא חזר לשיקגו ב-1930 שם צייר נופים של העיר ותיעד את חיי מעמד הפועלים. בסופו של דבר הוא זכה במלגת גוגנהיים שאפשרה לו לטייל ברחבי הארץ, לצייר את הנופים האמריקאים. עבודתו המוקדמת זיכתה אותו לשבחים רבים כצייר ויוצר הדפסים חברתי וריאליסט אזורי חשוב, ועבודתו שווקה דרך Associated American Artists בניו יורק. בוהרוד השלים שלושה ציורי קיר שהוזמנו עבור המדור לאמנויות יפות של משרדי האוצר באילינוי; ונדליה ב-1935, גטסבורג ב-1938 וקלינטון ב-1939. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד בוהרוד כאמן; תחילה באוקיינוס השקט עבור יחידת אמנות המלחמה של חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, אחר כך במגזין Europe for Life. בשנת 1948, הוא קיבל תפקיד כאמן, שירש את ג'ון סטיוארט קארי, באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, ונשאר בתפקיד זה עד 1973. ב-1951, בוהרוד נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר שותף, והפך לחבר מלא ב-1953. הוא מת מסרטן הכבד בביתו ליד מדיסון, ויסקונסין ב-3 באפריל 1992, בגיל 84. בשנות ה-50, בוהרוד פיתח את סגנון ציורי טבע דומם ריאליסטיים במיוחד, המעניקים אשליה של חיים אמיתיים. זה היה הסגנון שאיתו הוא זכה להכרה בינלאומית. "דגי פלסטיק, ברווזי גומי, בובות שבורות, חיילי צעצוע, מזכרות מכל סוג מוצאות את דרכן וממלאות את יצירותיו של אהרון בוהרוד. בכך, החפצים מקבלים משמעויות העולה בהרבה על המקוריות שלהם, ומקבלים חשיבות שמעולם לא במקור. המיועדים להם... יצירותיו לובשות לרוב צורה של בדיחות חזותיות, חידות או משחקי מילים שבהם האמן נהנה מהמשמעויות הכפולות של מילים נפוצות. לבוהרוד היה חוש הומור מפותח, אבל מתחתיו היה בסיס של רצינות גבוהה - לעיתים קרובות כביקורת על האיוולת והטיפשות של האנושות, על מעשיו ודאגותיו, כפי שמתבטאים בקצב המהיר של זרם מתפתל - מחזה החיים." ניתן למצוא את יצירותיו של בוהרוד באוספים של מוזיאונים אמריקאים רבים כמו המכון לאמנות של שיקגו, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית בניו יורק ומוזיאון הירשהורן בוושינגטון הבירה גלריית אהרון בוהרוד באוניברסיטת ויסקונסין נקראה לזכרו. מדיה וקבצים בנושא אהרון בוהרוד בוויקישיתוף Oral history interview with Aaron Bohrod, 1984 Aug. 23 | Archives of American Art, Smithsonian Institution, www.aaa.si.edu (באנגלית) "A Gift to Biro-Bidjan, Chicago, 1937: From Despair to New Hope" Lambert, Bruce (1992-04-06). "Aaron Bohrod, 84, Realist Artist Whose Paintings Could Deceive". The New York Times. Aaron Bohrod | MWA Online Archive, web.archive.org, ‏2011-06-20 New Deal Sites, Living New Deal (באנגלית אמריקאית) "Aaron Bohrod (1907-1992)". Chicago Tribune. 1992-04-08. p. 44. נבדק ב-2024-04-02. National Academicians | National Academy | National Academy Museum, web.archive.org, ‏2016-03-14 Bohrod, Aaron (1966). A Decade of Still Life. University of Wisconsin Press.