laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ממרח שוקולד השחר העולה

ממרח שוקולד השחר העולה הוא קרם בטעם שוקולד שמייצרת חברת "השחר העולה" מאז שנת 1955. הממרח הוא אחד ממוצרי הדגל של החברה. לממרח שוקולד השחר מעמד מיתי כמעט בציבור הישראלי, כאחד מהמאפיינים המובהקים של ילדות בישראל. היריבות בינו לבין ממרח מתחרה מתוצרת נוטלה גם היא חלק מההוויה הישראלית. לרבים יש לא רק העדפה מובהקת לאחד מהם, אלא גם פסילה גורפת של המתחרה. לממרח השוקולד שתי גרסאות - גרסה חלבית וגרסת פרווה. ניתן להבדיל בין הגרסאות לפי סוג המכסה המגיע עם המוצר, כאשר המכסה הצהוב מסמל ממרח פרווה והמכסה השקוף או הלבן מסמל ממרח חלבי. בממרח שוקולד השחר מסוג פרווה לא קיימת אבקת חלב נוכרי, דבר המסייע למכירת המוצר בקרב אוכלוסיות בעלות דרישות כשרות שאינן מאפשרות חלב נוכרי. מאמצע שנות התשעים ירדה הפופולריות של הממרח, הן בגלל התחרות עם יצרניות שוקולד נוספות, והן בגלל ההכרה המתרחבת בדבר הנזקים הבריאותיים הנגרמים בשל אכילה מוגזמת של ממתקים. בנוסף מכיל השוקולד החלבי אבקת חלב נוכרי, דבר שמונע מצרכנים רבים המקפידים שלא לאכול רכיב זה את קניית המוצר. הדבר פגע בפופולריות המוצר כיוון שיצרנים אחרים כגון עלית הפסיקו כליל את השימוש ברכיב מטעמי כשרות. ב-2014 הושק הממרח החלבי בגרסת מהדרין בהשגחת בד"ץ העדה החרדית ושווק באריזה כחולה. אתר האינטרנט הרשמי של ממרח שוקולד השחר העולה שלי פז, שוקולד "השחר" - המלך של הממרחים, באתר ynet, 10 באוקטובר 2005 גייל זאבי-ציבלין, מותג נולד, באתר nrg‏, 25 בדצמבר 2005 מבחן טעימה: שוקולד השחר מנסה לתת פייט לנוטלה, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2018 עדי דברת-מזריץ‏, הקרב על הממרח: נוטלה מול שוקולד השחר, באתר וואלה, 4 באפריל 2012 שוקולד השחר נגד נוטלה בשורה בעולם הכשרות ממרח “השחר העולה” חלבי – עכשיו גם בכשרות הבד”צ, 28 באוגוסט 2014, באתר העיתון אותיות
הללויה (סרט)

הללויה הוא סרט טלוויזיה קומי ישראלי בכיכובם של ציון ברוך וטל פרידמן משנת 2003. הסרט, שהוקרן לראשונה במסגרת רצועת "ראשון בדרמה" של HOT, בוים על ידי דני סירקין על פי תסריט של עודד רוזן והפך לסרט פולחן. בשנת 2003 הוכתר הסרט כדרמת הטלוויזיה המצטיינת בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה והמשיך לזכייה באותה קטגוריה גם בטקס פרסי הטלוויזיה של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה בשנת 2004. הסרט הוא קומדיה נוסטלגית המתרחשת בשנת 1979, ביום שבו נערך האירוויזיון בישראל בפעם הראשונה. שוקי ונטורה (ציון ברוך) מחליט להימלט מבסיס המילואים בסיני בדרכו לחולון, כדי לצפות עם חברתו מילי באירוויזיון ולבקש את ידה מאביה הקשוח, ועם זאת חובב האירוויזיונים, גרשון (מוטי גלעדי). כדי להגיע לחולון, נאלץ שוקי לגנוב את מכונית הסוסיתא האהובה של מפקדו המופרע, רב-סרן מגן דוד (טל פרידמן), המשווע למעט אקשן בגזרה מאז נכפה עליו כמפקד לציית להסכמי השלום בין ישראל למצרים, שנחתם ימים אחדים קודם לכן. מלווה על ידי מרקו, המילואימניק המסטול (משה פולקנפליק), המעביר את זמנו בשמירה בעסקאות חשיש, פותח מגן דוד במרדף אחר שוקי, שאליו נקלעים בעל כורחם סוחר חשיש זקן, מתנדבת הולנדית, שוטר צבאי הומוסקסואל והרקדן הראשי של להקת "ג'ינגיס חאן" הגרמנית, הזכורה מהופעתה באירוויזיון של שנת 1979. המרדף הארוך, המתובל בלהיטי האירוויזיון הגדולים של שנות השבעים ובראייה פרודית של המיתוס הצה"לי, מגיע לסיומו במפגש הבלתי נמנע בין הגיבורים בכיכר ויצמן בחולון, מתחת לביתה של מילי ורגע לפני ההכרזה על "הללויה" כשיר הזוכה באירוויזיון. שם משפחתו של דמות הגיבור הוא ונטורה. ונטורה הוא גם שם משפחתו של קובי אשרת, מלחין השיר הללויה, בחייו הפרטיים. שוקי ונטורה מכיר את חברתו, מילי, בחגיגות ניצחון האירוויזיון של 1978, בליל האירוויזיון, מיד עם הכרזת השיר אבניבי, בביצוע יזהר כהן כזוכה. אולם במציאות, חגיגות כאלו לא התקיימו. תושבי ישראל ידעו על הניצחון רק בבוקר המחרת, כי רשות השידור לא קנתה מספיק זמן לווין, והשידור החי נקטע עשר דקות לפני הכרזה זו. גם תושבי ישראל, שגרים באזורים באזורים בהם ניתן היה לקלוט שידורים ממדינות שכנות לא קיבלו ידיעה זו בליל האירוויזיון, כי בשל החרם הערבי, המדינות השכנות צינזרו מהשידור החי גם את השיר הישראלי, וגם את הידיעה על זכייתו. כאשר נגמר לסוסיתא הדלק, שוקי ונטורה מטפס על דיונת חול גבוהה, אל מאהל בדואי, כדי לקנות מהם דלק. הטיפוס על הדיונה נעשה בצילום שדומה לזה שבו ויקטור חסון (שייקה לוי) מטפס על דיונה גבוהה כדי לחפש נפט, בסרט גבעת חלפון אינה עונה. "הללויה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הללויה", באתר אידיבי "הללויה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
אטמוספירה חצי-מחזרת

אטמוספירה חצי-מחזרת היא אטמוספירה המכילה תערובת של גזים מחוזרים, כגון מתאן, אמוניה ומימן וגזים מחומצנים, כגון פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית ומים. כמו כן, באטמוספירה חצי-מחזרת סבירה נוכחותם של גזים מחומצנים למחצה, כגון פחמן חד-חמצני ושל גזים אינרטיים כגון חנקן וגזים אצילים שונים, אך לא של חמצן. על פי ממצאים גאולוגיים ואסטרונומיים מקובל על הקהילה המדעית כי על כדור הארץ הקדמון, לפני 3.9 מיליארד שנים, התקיימה אטמוספירה חצי-מחזרת, המכונה גם "האטמוספירה השנייה". זאת להבדיל מ"האטמוספירה הראשונה" אשר הייתה מורכבת בעיקר ממימן והליום והייתה אטמוספירה מחזרת ומ"האטמוספירה השלישית", בת-ימינו, המכילה כ-20% חמצן ונחשבת לאטמוספירה מחמצנת. הרכב חומרים זה אפשר את יצירתם של תרכובות אורגניות כגון חומצות אמינו אשר היוו את הבסיס לראשית החיים על פני כדור הארץ. ערך זה הוא קצרמר בנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
מחלת הפה והגפיים

מחלת הפה והגפיים נגרמת על ידי מספר נגיפי מעיים, השייכים למשפחת Picornaviridae (נגיפים בעלי מקטע RNA קצר). הגורם השכיח ביותר למחלה הוא הנגיף Coxsackie A. אף שהיא שייכת לאותה משפחה של נגיפים, מחלת הפה והגפיים אינה מחלת הפה והטלפיים התוקפת בעיקר כבשים, בקר וחזירים. המחלה די שכיחה, ופוגעת בעיקר בתינוקות ובילדים. היא מדבקת מאוד, ומועברת על ידי מגע עם נזלת או צואה של אדם נגוע. המחלה מתאפיינת בהתפרצויות של מגפות קטנות, בעיקר בפעוטונים, בתי-ספר, וגני-ילדים. חום תפרחת בפה פצעים ושלפוחיות בכפות הידיים והרגליים כיבים בפה (או אפטות) שלפוחיות ופצעים יכולים להופיע גם על הישבן לא כל התסמינים חייבים להופיע. אין טיפול ייעודי למחלה, אך באמצעות שימוש בתרופות ניתן להקל על התסמינים הספציפיים, כגון חום וכאבים בפצעים. ככלל מחלת הפה והגפיים היא מחלה נגיפית שצריכה לחלוף מעצמה. רופאים רבים אינם רושמים תרופות למחלה זו, אלא אם התבטאות המחלה חריפה. כדי להוריד חום גבוה ניתן להשתמש בתרופות להורדת חום, וכן באמצעות אמבטיות קרות. רק מיעוט קטן מאוד מהמקרים יצריך אשפוז בבית חולים, וזאת בעיקר בגלל סיבוכים נוירולוגיים (דלקת קרום המוח, דלקת המוח או שיתוק רפה חריף), או בצקת ריאות. ב-1997 מתו 37 ילדים בעקבות התפרצות המחלה בסרוואק שבמלזיה. ב-1998 הייתה התפרצות בטאיוואן שהשפיעה בעיקר על ילדים, היו 405 סיבוכים קשים, ו-78 ילדים מתו. ההערכה היא שכ-1.5 מיליון אנשים חלו במחלה. מדיה וקבצים בנושא מחלת הפה והגפיים בוויקישיתוף מחלת הפה והגפיים, באתר שירותי בריאות כללית CDC - Hand, Foot, & Mouth Disease(הקישור אינו פעיל, 4.12.2022) Medline/NIH - Hand - foot - mouth disease eMedicine - Hand-Foot-and-Mouth Disease המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, מוות בקרב ילדים בעקבות התפרצות מחלת הפה והגפיים--בטאיוואן, במהלך אפריל-יולי 1998 MMWR Morb Mortal Wkly Rep 1998;47:629-32 PMID 9704628 Ho M, Chen ER, Hsu KH, Twu SJ, Chen KT, Tsai SF, Wang JR, Shih SR. 71 מקרי הידבקות בהתפרצות מגפה של “enterovirus” בטאיוואן. קבוצת עבודה ל "enterovirus" בטאיוואן. N Engl J Med 1999;341:929-35. PMID 10498487 הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
כלי נגינה הרמוניים ומלודיים

כלי הרמוני הוא כלי נגינה המסוגל להפיק יותר מצליל אחד בו זמנית, כלומר, מספר תווים בו זמנית (מרקם של צלילים עיליים לא נכלל בקטגוריה זו). כלי שמסוגל להפיק רק צליל אחד באותה עת נקרא כלי מלודי (לדוגמה חלילית, קלרינט, קרן-יער). להלן רשימת כלים הרמוניים משויכים לפי קטגוריות: כלי קשת: כינור, ויולה, צ'לו, קונטרבס, ויולה דה גמבה. כלי הקשה: מרימבה, קסילופון, צימבלום (Cimbalom), ויברפון. כלי מקלדת: פסנתר, פורטפיאנו, עוגב, אקורדיון. כלי נשיפה: מפוחית, חליליות מזרחיות מסוימות, חמת חלילים. כלי פריטה: עוד, לאוטה, גיטרה, נבל, צ'מבלו. ערך זה הוא קצרמר בנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
הצלה

האם התכוונתם ל... הצלה (ארגוני רפואת חירום) – ארגוני מתנדבים יהודיים להגשת עזרה ראשונה מיידית. בישראל פועלים כמה ארגונים תחת השם 'הצלה' ביניהם: איחוד הצלה – ארגון מתנדבים ארצי להגשת עזרה ראשונה מיידית ברחבי ישראל הצלה ישראל – ארגון מתנדבים דתי-חרדי להגשת עזרה ראשונה מיידית ברחבי ישראל הצלה ללא גבולות – ארגון מקביל בעיקר בתחומי יהודה ושומרון הצלה (רומן) – רומן מאת הסופר האמריקאי ג'יימס דיקי הצלה ימית (אנ') חיפוש והצלה – פעולות לאיתור נעדרים ולחילוץ אנשים במצבי מצוקה מסכני חיים מציל – האחראי על שירותי ההצלה בים
אריה בן ציון

אריה בן ציון הוא במאי טלוויזיה ישראלי. בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1977) ובעל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב (2010). במאי טלוויזיה החל משנת 1980. בן ציון שימש כבמאי הראשי של הטלוויזיה החינוכית החל משנת 2006 ועד שנת 2016. בן ציון ביים את הסדרות ללימוד האנגלית בטלוויזיה החינוכית "Candy Can Do It" ו-"Seven in Heaven", וכן פרקים בסדרות: "20 פלוס", "זהו זה!", "לשון המראות", "פרפר נחמד", "רחוב סומסום" (פרס יפן 1998), "חטף פתח", "ההפסקה הגדולה", "שניים אוחזין", "על מלי ולמה", "צמר ויעלי", "תיק תקשורת", "חוצה ישראל" (זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה ארבע פעמים) ותוכניות רבות נוספות. בערוץ הופ! ביים את התוכניות "דפנה ודודידו", "המופע של גורו וגוגול", "נחשון כל יכול" ו"פרפרים של שבת". ברשות השידור ביים את התוכניות "ג'ינג'י" ו"פלאי קלעים" (פרס ראשון לתוכנית דרמה לנוער בפסטיבל שיקגו 1997). בשנת 2018 זכתה התוכנית "בחצר של פופיק", אותה יצר וביים, בפרס האקדמיה הישראלית לתוכנית הטלוויזיה הטובה ביותר לגיל הרך לשנת 2017. "הצצה" (1996) – סרט העוקב אחר תהליך היצירה של המחזה פעורי פה מאת חנוך לווין בבימויו של הבמאי הגאורגי רוברט סטורואה בתיאטרון הקאמרי. "אררט – זיכרון ושיכחה" (2001) – על התמודדות הדור הראשון השני והשלישי לשואה באמצעות האומנות. ״מה נעמה עופרה״ (2003) – סיפור חייה של הזמרת עופרה חזה. אריה בן ציון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית אריה בן ציון, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
עייתא א-שעב

עַ֫יְתַא א-שַּ֫עַבּ (בערבית: عيتا الشعب) הוא כפר בדרום לבנון ממוקם על שטח הררי גבוה וכקילומטר אחד צפונית לגבול עם ישראל באזור שתולה. לפני תחילת מלחמת לבנון השנייה חיו בכפר כ-5,000 תושבים, מרביתם מוסלמים שיעים. מוניציפלית "עייתא א-שעב" הוא חלק מנפת בינת ג'בייל השייכת למחוז א-נבטיה. בשנת 1870, ביקר בעייתא א-שעב המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: ”כפר של מתואלים. העיירה שבאתרה נבנה היתה מוקפת חומת-גדר, ומזו שרדו אי-אילו קטעים בנויים מאבני גזית ומצדית [...]. מתחת למתחם הזה יש בור מים ענק [...]. על המשטח שמעל הבור הוקם מסגד קטן, מט לנפול, ובו אפשר להבחין בעמודים אחרים שמקורם בבניין קודם, שאת אתרו מסמנת במקום אחר ערמת אבני גזית מהוקצעות היטב ועוד נציבי עמודים, פגומים, המוטלים על הארץ. [...] למטה מן הכפר מגדלים על מדרגות הגבעה העליונות גפן, תאנה, רימון, זית ואגוזות אדירות. ראיתי שם כמה בורות מים, מערת קבורה גדולה מקושטת במקמרים מעוגלים שכל אחד מהם מחפה על ארונות קבורה סמוכים ומקבילים; וגת בת שני מדורים, אחד רבוע ואחד עגול. כל אלה חצובים בסלע התשתית. [...] לא הרחק משם ניצב אלון מצוי זקן, בהחלט אחד המרשימים שראיתי בארץ-ישראל, והתושבים עורכים סביבו מין פולחן. גדר קטנה סומכת את גזעו המכובד.” בשנת 1851, תיאר החוקר ההולנדי ון דה ולדה חורבה, כשני ק"מ צפונית מזרחית לכפר (לכיוון היישוב דבל) בשם הזירֶה (אנ') או הזיריה (אנ'). (כמה מאות מ' מדרום לכנסיית סיידת דבּל (ער'). ערך מורחב – קרב עייתא א-שעב ב-12 ביולי 2006, חוליית חזבאללה שיצאה מהכפר פרצה את גדר המערכת ותקפה סמוך למוצב ליבנה (שלא היה מאויש) שני רכבי סיור של צה"ל. במהלך התקיפה נהרגו שלושה חיילי מילואים ונחטפו ללבנון שניים נוספים, אהוד גולדווסר, ואלדד רגב, אירוע שהביא לפרוץ מלחמת לבנון השנייה. עם תחילת המבצע הצבאי הקרקעי של צה"ל בדרום לבנון עזבו תושבי הכפר את הבתים וברחו צפונה. חלק גדול מבתי הכפר נהרסו במהלך הקרבות כתוצאה מההפצצות חיל האוויר הישראלי והפגזות חיל התותחנים. לאחר מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, הצטרף חזבאללה ללחימה בחזית הצפון ושיגר עשרות רקטות, פצצות מרגמה, כטב"מים וחימושים שונים מהכפר לעבר צפון הארץ. במהלך הלחימה תקף חיל האוויר הישראלי מטרות חזבאללה רבות בכפר, דבר שהביא לבריחת רוב תושביו, כפי שקרה גם במלחמת לבנון השנייה ב-2006.[דרוש מקור], לבתי הכפר נגרם נזק אדיר כתוצאה מתקיפות חיל האוויר. מה שגרר ביקורת מהאוכלוסייה השיעית בלבנון כלפי חזבאללה. בין 1 ל-8 באוקטובר 2024 התחולל קרב בין כוח אוגדה 98 לכוח רדואן, בסוף הקרב הכפר נכבש על ידי צה"ל.[דרוש מקור] מדיה וקבצים בנושא עייתא א-שעב בוויקישיתוף ויקטור גרן, תרגום: חיים בן־עמרם, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ ישראל, כרך ז': הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן־צבי, תשמ"ז, עמ' 65 Ḩazzīryā, Lebanon- Geographical Names, map, geographic coordinates, geographic.org טל לב רם, ‏צה״ל ביצע היום תקיפה נרחבת במרחבי הכפרים עיתא א-שעב, רמיה וכן במרחבים נוספים בדרום לבנון, באתר מעריב אונליין, 28 בדצמבר 2023
סט

האם התכוונתם ל... סט (עיר) (Sète) - עיר נמל בצרפת סט (משחק קלפים) – סוג של משחק קלפים Sett – דפוס טארטן של הקילט הסקוטי, הנקרא סט סט (צילום) – מיקום המצלמה בשעת הצילומים של סרט קבוצה (מבנה נתונים) – קבוצה או אוסף של עצמים סת (פירושונים)
נשיפה

הנשיפה היא פעולה של פליטת אוויר מן הריאות – המנוגדת לשאיפה. מטרתה לסלק את האוויר העשיר בפחמן דו-חמצני (CO2), ולרוקן את הריאות במטרה לתת מקום לחמצן חדש שייכנס (באמצעות שאיפה). השאיפה והנשיפה הן חלק מתוך פעולה נרחבת, הנקראת "נשימה". המוכרת ביותר היא הנגינה בכלי נשיפה כגון חצוצרה, סקסופון, חליל. גם תקיעה בשופר נעשית באמצעות נשיפה. על ידי שינוי קצב הנשיפה ניתן לשלוט בצליל המופק מן הכלי (אך לא רק באמצעות דרך זו). פעולה נוספת שמבוצעת באמצעות הנשיפה היא הירגעות. כאשר אנו נושפים, ולאו דווקא בשיטות מיוחדות, אנו נרגעים. כאשר אנו לחוצים, אנו לוקחים שאיפה עמוקה ולאחר מכן נושפים בחוזקה דרך האף. ישנן שיטות המנצלות את הנשיפה עד תומה, כמו יוגה. באמצעות הגוף, שהוא חם יחסית, ניתן להפיק אדים באופן רצוני (דרך הפה). כאשר אנו רוצים לחמם את ידינו או לנקות עדשות למשל, אנו מנצלים את הנשיפה. ניתן להפיק אדים גם דרך האף באופן בלתי רצוני, במהלך מאמץ (בדרך כלל ספורטיבי).
60 (מספר)

60 (במילים: שישים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 59 ולפני 61. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי האות קסי. 60 הוא גם מספר פריק במיוחד ומספר מושלם אוניטרי. בבבל העתיקה שימש 60 כבסיס הספירה, בסיס שנקרא בסיס סקסגסימלי. החבורה הלא פתירה הקטנה ביותר, היא חבורת התמורות הזוגיות A5 שסדרה 60. 60 הוא מספר הרשאד בבסיס עשרוני. ל - 60 יש 12 מחלקים והוא המספר עם הכי הרבה מחלקים במאה הראשונה יחד עם המספרים 96, 90, 72 ו - 84. מחלקיו של 60 הם: 1,2,3,4,5,6,10,12,15,20,30,60 60 הוא המספר האטומי של נאודימיום. השעה מחולקת לשישים דקות וכל דקה מחולקת לשישים שניות. שישים מסמל חוזק צבאי בתנ"ך. ספר דברים מציין שבחבל ארגוב היו "שישים עיר חומה גבוהה דלתיים ובריח". בשיר השירים מצוין "הנה מיטתו שלשלמה שישים גיבורים סביב לה מגיבורי ישראל". שישים הוא הגיל שבו ערכו של אדם יורד בפרשת הערכים שבבחוקותי. בהלכות כשרות, איסורים רבים, כגון: איסור בשר בחלב, דבר מה טמא אשר התערב בדבר טהור, ועוד, מתבטלים ביחס של 1:60 מכיוון שבשיעור זה קבעו הפוסקים אין טעמו של האיסור נרגש בדבר המותר. שישים הוא הגיל בו נקרא האדם זקן לפי הנכתב במסכת אבות פ"ה משנה כ"א "בן שישים לזקנה". על פי הגמרא במסכת מועד קטן, עונש כרת הוא מיתה לפני גיל שישים. בשל כך, ערך רב יוסף סעודה כאשר הגיע לגיל שישים, כדי להודות לה' על שניצל ממיתת כרת. גמרא זו היא מקור למנהג לערוך סעודת כרת בגיל שישים. 60 הוא קידומת החיוג הבינלאומי של מלזיה. זוג נשוי שישים שנה חוגג את חתונת היהלום. משחק הוקי קרח נמשך 60 דקות. מדיה וקבצים בנושא 60 בוויקישיתוף
אגריסי

ממלכת אגריסי (בגאורגית: ეგრისის სამეფო) הידועה כלַזיכּה בפי היוונים והביזנטים, ולַזיסטַן בפי הפרסים על שם שבט הלאזים שבחלק מהתקופה שלטו בממלכה, הייתה ממלכה בחלק המערבי של גאורגיה של היום. הממלכה שגשגה בתקופה שבין המאה השישית לפנה"ס למאה השביעית, והשתרעה על שטח ממלכת קולכיס לשעבר, ושעבדה את שטח אבחזיה של היום. בתקופת רוב תקופת שלטונה היא הייתה ממלכה וסאלית של האימפריה הרומית בעלת חשיבות אסטרטגית. בשנת 302 לפנה"ס סופח חלק נכבד מממלכת קולכיס לממלכת איבריה, שנוסדה זה לא מכבר. אבל רק לזמן קצר. היא נפרדה ממנה והתפרקה למספר נסיכויות קטנות, ששמרו על עצמאותן עד לכיבושה על ידי פונטוס, בשנת 101 לפנה"ס. בשנת 83 לפנה"ס דיכאה פונטוס מרד בקולכיס, והעניק אותה במתנה לבנו מיתרידטס כרסטוס, שזמן קצר לאחר מכן ערך הוצאות להורג של הוגי המזימה כנגד אביו. במהלך מלחמת מיתרידטס השלישית (74 לפנה"ס-65 לפנה"ס), פונטוס מינה נסיך אחר, מכריס, להיות שליט קולכיס. בשנים 65 לפנה"ס - 63 לפנה"ס מינה הגנרל הרומאי פומפיוס, מנהיג בובה שישב על כס המלכות בקולכיס. בשנת 63 לפנה"ס נכבשה קולכיס שוב על ידי פונטוס, והם נשארו שליטיה עד לשנת 63. משנת 63 ועד למאה ה-4 היא הייתה חלק מהפרובינקיה הרומית, גלטיה. בסביבות שנת 130, ממלכות קטנות (מצ'לונס, הניוצ'י, לאזיכּא, אפסיליה, אבסגיה וסניגיה), כבשו מחוז בממלכה. ובמהלך המאה השלישית ועד למאה הרביעית, רוב השטח היה תחת השליטה של המלך הלאזכי, ומכאן גם השם היווני. במהלך המאה הרביעית הכריזה אגריסי על עצמאותה. בתחילת המאה הראשונה החלה הנצרות להופיע באזור. בנקודה מסוימת, בתחילת המאה הרביעית, נוסדה הבישופות האפרכית או בישופות ביצ'וינתה, בממלכת אגריסי. בשנת 325 השתתף בוועידת ניקיאה הבישוף של ביצ'וינתה, סטאטופילוס. קתדרלת ביצ'וינתה, מהמאה החמישית, היא אחת מהמונומנטים העתיקים של האדריכלות הנוצרית הגאורגית. המלך הנוצרי הראשון של אגריסי היה גובזה הראשון, ובשנת 523 הוכרזה הנצרות כדת הרשמית בממלכת אגריסי. בשנים 542-562 התחוללה המלחמה הלזית, בין האימפריה הביזנטית לבין האימפריה הפרסית-הסאסאנית, על השליטה באגריסי. הפסקת האש בשנת 557 סיימה את העוינות ביניהן. בשנים 541-555, מלך, גובזה השני, שצידד בביזנטים ואף נרצח על ידם. בשנים 555-561, מלך, צתס אחיו של גובזה השני, צידד אף הוא בביזנטים, ואף עזר להם לגרש את הפרסים. בשנת 562 הוכרז שלום בין אגריסי לביזנטים, שביטלו את עצמאות הממלכה ממנה נהנתה קודם. עם נפילת האימפריה הסאסאנית, בשנת 651, פלשה האימפריה המוסלמית לאגריסי, אולם לא הצליחה להאחז בה עקב עוצמתה של האימפריה הביזנטית באותה תקופה. במאה השמינית אגריסי פעלה רבות להשגת עצמאות מאימפריה הביזנטית, מה שמאוד החליש אותה. יחד עם זאת נחלשו גם פטרוניהם הביזנטים. בת-חסות אחרת של האימפריה הביזנטית, נסיכות אבחזיה, ניצלה את ההזדמנות והכריזה על עצמאותה. בשנת 786 נעזרה נסיכות אבחזיה העצמאית בכוזרים וכבשה את אגריסי מידי הביזנטים. האבחזים הפכו את בירתה של אגריסי, כותאיסי, לבירתם וקראו לממלכה המערב-הגאורגית שלהם ממלכת האבחזים. ב-975 ממלכה זו הצטרפה לממלכה הגאורגית המאוחדת. מדיה וקבצים בנושא אגריסי בוויקישיתוף ההיסטוריה של מזרח גאורגיה, באנגלית אפרכיה (Eparchy) - מחוז הבישוף בכנסייה המזרחית.
יונו (אסטרואיד)

יונו (שם מלא: 3 יונו; באנגלית: ‎3 Juno) הוא האסטרואיד השלישי שהתגלה, מיד אחרי קרס ופאלאס. הוא התגלה על ידי האסטרונום הגרמני קארל לודוויג הרדינג ב-1 בספטמבר 1804, ונחשב כאסטרואיד השני בגודלו בקבוצת האסטרואידים הסלעיים מסוג S. יונו הוא אחד האסטרואידים הגדולים שבחגורת האסטרואידים העיקרית, ומעריכים כי מסתו מכילה 1% מהמסה של כל החגורה. יחד עם קרס, פאלאס, וסטה ואסטריה נחשב יונו לכוכב לכת עד שהתגלה כי המקום בין מאדים לצדק מכיל אלפי גופים המרכיבים את החגורה המרכזית. בעקבות הגילויים, גופים אלה סווגו מחדש כאסטרואידים ולא ככוכבי לכת. האסטרואיד קרוי על שמה של אחת מהאלות החשובות ביותר מהאלים במיתולוגיה הרומית - יונו. יונו הייתה מלכת האלים ומקבילתה של הרה במיתולוגיה היוונית. יונו הוא האסטרואיד העשירי בגודלו בחגורת האסטרואידים, ומסתו מהווה 1.0% לערך ממסת חגורת האסטרואידים. הוא מתחרה עם אונומיה על התואר הגוף הגדול ביותר מהסוג הסלעי S. ההערכות העדכניות ביותר מציבות את יונו במקום השני. נדיר שאסטרואידים מסוג S מחזירים אור, מה שמצביע על אפשרות למאפיינים שונים מהרגיל של פני השטח. שילוב בין החזרת האור לאקסצנטריות גבוהה מאוד (הכי גבוהה של כל אובייקט מוכר עד לגילוי פולהימניה ב-1854) מסביר את גודלו היוצא דופן, ומהווה בסיס לגילוי אסטרואידים גדולים נוספים כמו היגיאה, אירופה, דוידה, ואינטרמניה. זהו הגוף הראשי במשפחת יונו. יחד עם קרס, פאלאס, ווסטה הוא נחשב כוכב לכת לפני שגובש והוגדר המבנה העדכני של מערכת השמש. עם גילוים של אסטרואידים רבים נוספים הוא, יחד עם קרס, פאלאס ווסטה, סווג כאסטרואיד. גודלו הקטן יחסית וצורתו יוצאת הדופן לא מאפשרת לו להיות מסווג מחדש ככוכב לכת ננסי לפי הגדרות האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. יונו מסתובב בכיוון האופייני לגופים שמימיים סביב ציר של 510. מחקרים של פני השטח שלו מצביעים שייתכן והוא כונדריט - קבוצת מטאוריטים מוכרת המאופיינת בסיליקטים מתכתיים כמו אוליבין ופירוקסן. הטמפרטורה המקסימלית שנמדדה על פני הכוכב כשהוא פונה לשמש היא 293 קלווין, ב-21 באוקטובר 2001. בהתחשב בשלב הקפתו סביב השמש הטמפרטורה המקסימלית האפשרית עומדת על 301 קלווין, (+310) בפריהליון. על יונו מכתש בקוטר 100 ק"מ, שנוצר בשלב בו היה צעיר גאולוגית. אלו הן כמה מאבני הדרך בהיסטוריה של תצפיות על יונו: יונו הוא האסטרואיד הראשון עליו נצפה ליקוי. הוא חלף על פני כוכב עמום (SAO 112328) ב-19 בפברואר 1958 והסתיר אותו לזמן קצר. מאז, כמה ליקויים נוספים נצפו, כשהפורה מביניהם הוא ב-11 בדצמבר 1979, שתועד על ידי 11 אסטרונומים. אותות רדיו מחללית במסלול סביב מאדים עזרו להעריך את גודלו של יונו בעזרת התנודות הזעירות שהוחזרו ממנו ומפני השטח שלו אל מאדים. מחקר של ג'יימס ל. הילטון (1999) מעלה סברה, "מאוד הגיונית" לדבריו, שמסלולו של יונו השתנה באופן קל ב-1893 בגלל תנודות שהשפיעו על אסטרואיד חולף שזהותו לא וודאה. ואפשרות נוספת, הרבה פחות סבירה היא שבאותו זמן פגע גוף בעל גודל משמעותי ביונו. בשנת 1996 יונו צולם על ידי טלסקופ הוקר במצפה הר וילסון בעזרת עזרי וידאו משופרים. הצילומים הציגו מבחר תמונות וחשפו צורה יוצאת דופן (גושית) עם אזור אפל על האסטרואיד שמצביע על התנגשות טרייה. מדיה וקבצים בנושא יונו בוויקישיתוף
הקומדיה האנושית

האם התכוונתם ל... הקומדיה האנושית (בלזק) – אוסף הסיפורים "La Comédie humaine " מאת הסופר הצרפתי אונורה דה בלזק. הקומדיה האנושית (סרויאן) – הספר "The Human Comedy" מאת הסופר האמריקאי-ארמני ויליאם סרויאן.
ערמונית הסוסים

ערמונית הסוסים (שם מדעי: Aesculus hippocastanum) היא מין עץ נשיר גדול, שמקורו באזורים הרריים בבלקן. הוא נפוץ כיום ברוב האזורים הממוזגים. העץ גדל לגובה של עד 35 מטר, בעל נוף עבות. עליו דמויי כף יד בעלי 5–7 עַלְעַלים, באורך 10–25 ס"מ, כך שהעלה כולו מגיע לאורך של כ-50 ס"מ ורוחב כ-20 ס"מ. הפריחה באביב, במַכְבֵּדים זקופים באורך של 10–20 ס"מ, הנושאים 20–50 פרחים לבנים מנוקדים באדום. פרי הערמונית הוא מפוחית (קפסולה) ירוקה וקוצנית, המכילה בדרך כלל זרע בודד (לעיתים רחוקות 2–3 זרעים), בצבע חום מבריק. זרע הערמונית מזכיר במראהו את פרי הערמון, ומכאן שם העץ. למרות הדמיון, אין קשר בין שני סוגי העצים, הנמנים עם משפחות שונות; הערמונית קרובה יותר דווקא לעץ האדר, המשתייך לאותה משפחה. הזרעים, במיוחד הצעירים והרעננים, רעילים במקצת, והם מכילים סאפונינים אלקלואידים וגלוקוזידים. אמנם אינם מסוכנים בנגיעה, אולם אכילתם עלולה לגרום חולי; כשנאכלים על ידי סוסים, יכולים לגרום רעידות וחוסר קואורדינציה. מלבד ערמונית הסוסים, מונה הסוג ערמונית כ-20 מינים נוספים, הנפוצים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני. ערמונית הסוסים, באתר ITIS (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר NCBI (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר Tropicos (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר GBIF (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר The Plant List (באנגלית) ערמונית הסוסים, באתר IPNI (באנגלית) ערמונית הסוסים באתר הרשימה האדומה של IUCN Lewis, Lon D. (1995). Feeding and care of the horse. Wiley-Blackwell. ISBN 9780683049671. Retrieved 2011-10-21 ערך זה הוא קצרמר בנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אירנה אדמוביץ'

אירנה אדמוביץ' (בפולנית: Irena Adamowicz‏; 11 במאי 1910 – 12 באוגוסט 1973) הוכרה כחסידת אומות העולם בשל פועלה למען יהודים בגטאות בפולין ובליטא. אדמוביץ' הייתה ילידת ורשה, עובדת סוציאלית, וקתולית אדוקה באמונתה. בשנות העשרים לחייה הייתה פעילה בתנועת הצופים כמדריכה, ובהמשך כרכזת. במסגרת תפקידה התקרבה לתנועת הנוער הציונית השומר הצעיר, הייתה שותפה לשיתוף פעולה עמה, ונטלה בה חלק פעיל. עוד לפני מלחמת העולם השנייה סיימה את הלימודים באוניברסיטת ורשה. לאחר כיבוש פולין על ידי הנאצים הייתה פעילה בארמייה קריובה. בקיץ 1942 מילאה שליחויות מסוכנות מטעם המחתרות היהודיות בגטאות ורשה, ביאליסטוק, וילנה, קובנה ושאוולי. פועלה היה חשוב מכמה בחינות: קישור בין המחתרות היהודיות ובין ארגון המחתרת הפולני, ארמייה קריובה; העברת מידע בין הגטאות והמחתרות; ועידוד מוראלי ליושבי הגטאות. לאחר המלחמה המשיכה אדמוביץ' לטפח את קשריה עם התנועות הציוניות, וב-1958 אף ביקרה בישראל. האנציקלופדיה של השואה, בהוצאת יד ושם. ספר הפרטיזנים היהודים, מרחביה 1958. מדיה וקבצים בנושא אירנה אדמוביץ' בוויקישיתוף אירנה אדמוביץ', באתר יד ושם (באנגלית) אירנה אדמוביץ באתר דעת (ערך מורחב) ערך זה הוא קצרמר בנושא פולנים ובנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ארגון גני החיות הישראלי

ארגון גני החיות הישראלי, הוקם ב-2002 ומאגד בתוכו שישה גני חיות ישראלים: גן החיות התנ"כי בירושלים, הספארי ברמת גן, החי פארק בקריית מוצקין, גן גורו, גן החיות הלימודי בחיפה ו-מדבריום בבאר שבע. תנאי הקבלה לארגון מושתתים על הקריטריונים שנקבעו על ידי הארגון האירופאי של גני החיות, EAZA. יו"ר הארגון הוא יהודה בר, שהיה בעבר מנכ"ל הספארי. האיגוד העולמי של גני חיות ואקווריומים האיגוד האירופאי של גני החיות והאקווריומים ארגון גני החיות הישראלי - חזון ומטרות, בתוך אתר הספארי - המרכז הזואולוגי של תל אביב ורמת גן EAZA - אתר האינטרנט של האיגוד האירופאי לגני חיות ערך זה הוא קצרמר בנושא בעלי חיים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
חיוך ארכאי

"חיוך ארכאי" הוא מונח המתאר את הבעת פניהם של פסלים יווניים מן התקופה הארכאית. החיוך הארכאי, המופיע בפיסול דמויות הקורוס והקורה, נראה כחיוך מאולץ ולא טבעי. ייתכן כי החיוך נועד לרמוז כי הפסל מתאר אדם חי. השימוש בהבעת פנים זו מהווה ניסיון ראשוני ליצירת תיאור נטורליסטי של דמות האדם, לעומת הפיסול המצרי של אותה התקופה, שהאמנים היוונים הושפעו ממנו, פיסול אשר העדיף את התיאור הסמלי. במרוצת השנים, החיוך הארכאי נעלם, והופיע במקומו חיוך "חי" יותר. קורוס קורה (פיסול) מדיה וקבצים בנושא חיוך ארכאי בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.