נשיא אוקראינה

נשיא אוקראינה (באוקראינית: Президент України) הוא ראש מדינת אוקראינה. הנשיא מנהל את מדיניות החוץ של המדינה והוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים האוקראיניים וראש המועצה לביטחון לאומי והגנה. סמכויות הנשיא מוגבלות באופן יחסי. כך למשל, עליו להעמיד בפני הפרלמנט, הראדה העליונה, מועמד מתאים לתפקיד שר החוץ ושר ההגנה שעל הפרלמנט לאשר. כמו כן, שישה מתוך שמונת שופטי בית המשפט לחוקה מתמנים על ידי הנשיא. הנשיא נבחר בבחירות ישירות על ידי אזרחי המדינה לתקופת כהונה בת חמש שנים, וכהונתו מוגבלת לשתי קדנציות רצופות בלבד. מאז הקמת התפקיד ב-5 ביולי 1991, כיהנו שבעה נשיאים באוקראינה: ליאוניד קרבצ'וק, שכיהן כשנתיים וחצי (מ-1992 עד 1994). לאוניד קוצ'מה, שהיה הנשיא היחיד שכיהן במשך שתי קדנציות רצופות במשך 10 שנים. הנשיא השלישי היה ויקטור יושצ'נקו, שנבחר ב-26 בדצמבר 2004 ונכנס לתפקיד ב-23 בינואר 2005, תקופת כהונתו הסתיימה ב-25 בפברואר 2010, כאשר ב-17 בינואר 2010 הוא הפסיד בבחירות הנשיאותיות, כאשר בסיבוב השני של הבחירות ב-7 בפברואר אותה שנה התמיכה בו ירדה ל-4% והוא הפסיד למועמד הפרו-רוסי, ויקטור ינוקוביץ' שנכנס לתפקיד נשיא המדינה ב-25 בפברואר 2010. ב-22 בפברואר 2014, בעקבות מחאה במדינה, הדיח הפרלמנט את ינוקוביץ', ואת תפקיד הנשיא בפועל מילא באופן זמני אולכסנדר טורצ'ינוב. ב-25 במאי 2014 נבחר המיליארדר פטרו פורושנקו לנשיא, והוא החל את כהונתו ב-7 ביוני 2014. במאי 2019 נבחר וולודימיר זלנסקי לנשיאות והיה לנשיא הצעיר בתולדות אוקראינה. ארמון מרינסקי (Маріїнський палац; שכונת פצ'רסק, כיכר העצמאות, קייב) הוא המעון הרשמי של הנשיא. הארמון, שנבנה ב-1744 על ידי הקיסרית הרוסית יליזבטה, עוצב על ידי ברתולומיאו רסטרלי. בנייתו הושלמה ב-1752. האישיות הבכירה הראשונה שהתגוררה שם הייתה הקיסרית יקטרינה השנייה שביקרה בקייב, ב-1787. במאות ה-18 וה-19 הארמון שימש כמעונו הרשמי של המושל הכללי של קייב (ראש העיר). בשנים 1917–1920 הבניין שימש כמטה הוועדה המהפכנית האוקראינית, בשנות 1920 סופח הבניין לבית הספר לאדריכלות והפך למוזיאון. במלחמת העולם השנייה הבניין הושמד כליל ושופץ עם תום המלחמה, בשנות 1980 הושלמו השיפוצים ועם הכרזת העצמאות האוקראינית הפך הבניין לשמש כמעון נשיאותי. בית הכימרות (Будинок з химерами; רח' בנקובה 10, קייב) הוא המעון הנשיאותי שבו נערכים טקסים רשמיים, נבנה בשנים 1901–1902 על ידי האדריכל ולדיסלב גורודצקי, שכונה "הגאודי של קייב". מאז מאי 2005, זהו מעון נשיאותי בו נערכים טקסים דיפלומטיים. בבניין זה נפגשו נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו ומקבילו הרוסי ולדימיר פוטין. הבניין כולל חדרי חתימה על הסכמים וחדרים המוקצים במיוחד למסיבות עיתונאים. "בית האלמנה הבוכייה" (Будинок вдови, що плаче; רחוב לוטראנסקה 23, קייב) שבו הנשיא מקבל את פניהם של נתינים זרים, נבנה ב-1907 על ידי האדריכל ברדטמן. הבניין משמש את הנשיא האוקראיני, על מנת לקבל את פניהם של בכירי ממשל זרים, כמו מזכירת המדינה האמריקנית, מדליין אולברייט וקונדוליזה רייס, כמו גם נשיאי ברזיל וליטא. שם הבניין נובע מכך שבימי החורף, כשהגשמים מכים על פני פסל האישה שבחזית, מפלי המים הזורמים מעיניה נדמים כדמעות. "מסאנדרה" (Масандра) היא עיירה בחבל יאלטה בחצי האי קרים שבה שכן מעון הקיץ של נשיא אוקראינה. המבנה היה שייך לרוזן פוטוצקי ב-1783, במאה ה-19 הועבר לבעלות הנסיך וורונצב הבן, שאביו היה מושל אוקראינה. ב-1881 הנסיך זימן אדריכלים צרפתיים שיעצבו עבורו את הטירה. עבודת הבנייה נמשכה עד 1889 ובינתיים מת הנסיך, כשאת הפרויקט שלו נטל הקיסר הרוסי, אלכסנדר השלישי שביקש מהאדריכל מקסימיליאן מסמאכר לסיים את העבודה, אלא שהעבודה הסתיימה ב-1900 ובינתיים נפטר הקיסר. בשנים הסובייטיות, הארמון היה בשימושו של יוסיף סטלין, שהפך את המקום למעון הקיץ שלו. לאחר סיפוח קרים הפכה למעון רשמי של נשיא רוסיה. ארמון פוטוצקי (палац Потоцьких) בעיר לבוב נבנה בשנות 1880 כמקום מושבה של המשפחה האריסטוקרטית פוטוצקי. האדריכל לואי דה ורני הצרפתי עיצב חלקים מסוימים בארמון. עם השלמת השיפוצים בבניין ב-1972 נערכו בו טקסי נישואין שונים ובשנות ה-2000 היה לאחד ממעונות הנשיא האוקראיני. קונצ'ה-זספה (Конча-Заспа) הוא מעון ממלכתי בקונצ'ה-זספה בדרום קייב אשר שימש את נשיאי אוקראינה לשעבר, בהם לאוניד קרבצ'וק, לאוניד קוצ'מה וויקטור יושצ'נקו. כרגע איש אינו מתגורר שם. "מיזם האוויר האוקראיני" משמש כחברת תעופה עבור ממשלת אוקראינה ובכירי המדינה, באמצעותה הנשיא האוקראיני טס במטוס טופולב Tu-134 המשמש כמטוס הנשיאותי האוקראיני. הנשיא נבחר בהצבעה ישירה על ידי העם לתקופת כהונה של 5 שנים והוא מוגבל לשתי כהונות רצופות. על מועמד לזכות ברוב קולות מוחלט, אם אף מועמד לא משיג רוב שכזה נערך סיבוב שני. על פי פרק 5 סעיף 103 בחוקת אוקראינה, מועמד לנשיאות חייב להיות אזרח אוקראיני לא פחות מגיל 35, בעל זכות בחירה המתגורר באוקראינה בעשור שלפני רישומו כמועמד לנשיאות ודובר אוקראינית. על פי החוקה הבחירות נערכות ביום ראשון האחרון של החודש האחרון לשנה החמישית לכהונת הנשיא המכהן. אם סמכויות הנשיא מופסקות לפני תום הכהונה החוקית (עקב נבצרות), הבחירות נערכות בתוך 90 יום מסיום הכהונה ועל המועמדים לשלם סכום של 500,000 הריבניה (כ-20,000 דולר אמריקאי), שמוחזרים רק למועמדים שהתקדמו לסיבוב שני בהצבעה, במקרה שנערך כזה. הבחירות הנשיאותיות נערכו בשנים הבאות: 1991, 1994, 1999, 2004, 2010, 2014, 2019. מקרא      המפלגה הקומוניסטית מקרא      מועמד עצמאי      אוקראינה שלנו      מפלגת האזורים      גוש יוליה טימושנקו      גוש פטרו פורושנקו      משרת העם מדיה וקבצים בנושא נשיא אוקראינה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של נשיא אוקראינה נשיא אוקראינה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) נשיא אוקראינה, ברשת החברתית אינסטגרם נשיא אוקראינה, באתר פליקר הביוגרפיה של ליאוניד קראבצ'וק באתר הנשיאותי Ukraine. Presidential elections of 1991, Electoral Geography 2.0 Leonid Kuchma, Official web-site of President of Ukraine צו מספר 106/94-ВР, אודות תאריך ההשבעה לנשיאות אוקראינה Election of President 99, Central Election Commission of Ukraine Victor Yushchenko, Official web-site of President of Ukraine Yushchenko loses re-election bid Presidential election of October–November 2004, Psephos: Adam Carr's Electoral Archive The History of Presidency, Official web-site of President of Ukraine Verkhovna Rada, On withdrawal of the President of Ukraine from the implementation of constitutional powers and calling early presidential elections in Ukraine (Про самоусунення Президента України від виконання конституційних повноважень та призначення позачергових виборів Президента України) Yanukovych Viktor Fedorovych, Elections of the President of Ukraine Psephos: Adam Carr's Electoral Archive‏ "Ukraine: Speaker Oleksandr Turchynov named interim president". BBC News. 23 בפברואר 2014. נבדק ב-29 במרץ 2015. {{cite web}}: (עזרה) Web-portal of Ukrainian Government Batkivshchyna הביוגרפיה באתר הנשיאותי Psephos: Adam Carr's Electoral Archive