מיידלינג

מיידלינג (בגרמנית: Meidling) הוא הרובע ה-12 של וינה, הממוקם ממש דרומית-מערבית לרבעים המרכזיים וממזרח ודרום-מזרח לארמון שנברון. מיידלינג הוא אזור עירוני צפוף עם מבני מגורים רבים, אך גם אזורי בילוי ופארקים גדולים. קנצלר אוסטריה לשעבר, סבסטיאן קורץ, גדל במיידלינג ושם נמצא מקום מגוריו הפרטי. הרובע ה-12 שוכן בדרום מערב וינה, בערך 5–10 ק"מ מהאינרה שטדאט. הוא משתרע מווינטל דרומית לנהר וינה באזור בין גבעת ווינרברג ברובע ה-10 לגבעת גרוננברג, של טירת שנברון ברובע ה-13. הפרבר לשעבר, שעל שמו נקרא ה"מיידלינגר L" של הניב הדרום-וינה, מורכב משני חלקים: אזור פועלים מפותח, הקרוב יותר לאזור המרכז (אוברמיידלינג, אונטרמיידלינג וגאודנזדורף). אזור חופשי (ואלטמנסדורף הצנדורף), מדרום-מערב. האחרון הוא אזור תעשייה ומגורים מעורב לעמק הליזינג, שם ממשיך מבנה המתחם של רובע 23. בין לבין, נמצאות למרגלות ההר טרסות החוף הווינאיות הצעירות מבחינה גאולוגית ובורות לבנים. אזור הפיתוח של מידלינג כולל 54.3% (33.3% ברוחב וינה) משטח הרובע. השטח עצמו מחולק בין 69.0% ל-9.7% עבור אזורי מגורים לעומת שטח כולל של אתרי תרבות, דת או ספורט (המוקדשים למטרות ציבוריות). נתון גבוה יחסית זה מושווה לנתון של עיירה וינה כשיעור נמוך מאוד של אדמות חקלאיות (4.3% מהשטח שיתפתח). גרינספייס בהייטזינג תופס נתח של 18.2%. שיעור אזורי התנועה באזור המחוז הוא, עם 27.5%, אופייני למרכז וינה. מיידלינג הוכר כרובע של וינה בשנת 1892. הוא מורכב מחמישה כפרים לשעבר: אוברמיידלינג, אונטרמיידלינג, גאודנזדורף, הצנדורף ו-אלטמנסדורף. אוברמיידלינג ואונטרמיידלינג היו כפר אחד שנקרא מידלינג עד 1806, אז חולקו. אלטמנדורף עדיין נושא אופי כפרי. ההתיישבות במיידלינג תועדה תחת השם "מורלינגן" מאז שנת 1104. במקור, האזור היה שייך כחלק גדול ממנזר קלוסטנובורג. בשנת 1190 היה האזכור הראשון בכתב של הצנדורף, ולאחר מכן קיבל אותו הנריקוס פון הצנדורף ככפר פיאודלי. מאוחר יותר, הוא הגיע לרשותם של מנזר קלוסטנובורג ומסדר האבירים הגרמני. המקום אלטמנסדורף הוזכר לראשונה בשנת 1314 והיה בעל אופי כפרי במשך תקופה ארוכה. במאה ה-18 התפתח האתר למושבת מגורים. בימי הביניים פעלו במיידלינג בעיקר חוות וכרמים. בשנת 1755 התגלה מקור גופרתי, ואז הרובע הפך ליעד פופולרי עבור הווינאים. בסוף המאה ה-18 התבססה יותר ויותר תעשייה ששינתה את אופיו של המקום לחלוטין. זה הוביל בשנת 1806 לחלוקה של הקהילה, שכבר הייתה די גדולה, לאוברמיידלינג (עליון) ולאנטרמיידלינג (תחתון). באונטרמיידלינג התפתח יישוב נפרד באתר מפעל הלבנים לשעבר, שניתק ב-1846 בשם וילהלסדורף. ב-1 בינואר 1892, כל הקהילות הללו אוחדו למחוז הקהילה הווינאי ה-12, מיידלינג. כתוצאה מכך, הוא הפך למחוז עובדים טיפוסי. בשנת 1869, השטח הנוכחי של רובע מיידלינג כלל רק כ-31,000 תושבים. בזמן התאגדות ב-1892 האוכלוסייה כבר הוכפלה, עקב נהירה מתמשכת של אנשים לווינה ולקהילה הסובבת. גידול האוכלוסייה נמשך עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, כך שהרובע בשנת 1910, הכיל 106.531 תושבים. לאחר ירידה קלה לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע המחוז לשיא של 109,538 תושבים בשנת 1934. בשנות ה-80 על שווי של קצת פחות מ-80,000 תושבים. רק לאחר תחילת המילניום, מגמת אוכלוסיית המחוז בווינה ברחבי העיר לגדול. בתחילת 2007 עמדה האוכלוסייה על 85,099 נפשות. ממוצע הגילאים של אוכלוסיית מיידלינג בשנת 2001, בהשוואה לאוכלוסיית העיר, היה ממוצע בערך. אחוז הילדים מתחת לגיל 15 עמד על 14.8% בשטח הרובע (וינה: 14.7%). כמו כן, אחוז האוכלוסייה מגיל 15 עד 59 שנים עמד על 63.0% (וינה: 63.6%), בטווח הממוצע. מספר האנשים בני 60 ומעלה, בשנת 2007, היה 18,662 או 21.7% (וינה: 21.7%). ההתפלגות המגדרית באזור המחוז הייתה 47.9% גברים ו-52.1% נשים. שיעור התושבים הזרים ברובע בשנת 2005 עמד על 20.2% (וינה: 18.7%), ומצביע על עליה משנת 2001 (16.5%) כמו בכל המדינה. השיעור הגבוה ביותר של מקור הזרים בשנת 2005 היה כ-5.7% מסרביה ומונטנגרו. 3.1% נוספים היו אזרחים טורקים, בוסנים 1.5%, 1.4% סומלים ו-1.2% קרואטים. 24.4% מאוכלוסיית מיידלינג ב-2001 לא נולדו באוסטריה. 7.7% מהתושבים ידעו לדבר סרבית, 5.9% טורקית ו-2.7% קרואטית. אחוזי החלוקה לפי דתות דומה לשאר חלקי העיר. כ-47.0% הם קתולים, 7.2% אורתודוקסי, 9.5% מוסלמים, 4.1% פרוטסטנטים, 25.8% שייכות דתית אחרת ו6.4% מחוסרי דת. מדיה וקבצים בנושא מיידלינג בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של מיידלינג