אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל

אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל (Чемпионат Российской империи по футболу) היה טורניר כדורגל לאומי באימפריה הרוסית שיצא לדרך לראשונה בשנת 1912 והיה האליפות הראשונה בתולדות רוסיה בכדורגל, אלא שלא כמקבילותיה במדינות מערב אירופה, האליפות הקיסרית הונהגה בשיטת גביע וכל משתתפות האליפות לא היו קבוצות כדורגל עירוניות, אלא איחודן של קבוצות כדורגל לנבחרות עירוניות שייצגו את הערים כדוגמת נבחרת סנקט פטרבורג, שזכתה באליפות הראשונה ונבחרת אודסה שזכתה באליפות השנייה והאחרונה בתולדות האימפריה הרוסית. האליפות נערכה במשך שתי עונות רצופות בלבד ודעכה בשל חוסר התעניינות ועד 1936 לא התקיימה אליפות ארצית לכדורגל ברוסיה אלא ליגות עירוניות על תואר אלופת העיר, בכל אחת מהערים הגדולות בתחומי האימפריה הרוסית ואחר כך רוסיה הסובייטית. האליפות על שתי עונותיה, נוהלה על ידי איגוד הכדורגל הרוסי. אליפות האימפריה הרוסית הראשונה בכדורגל נערכה בשלושה שלבי הכרעה של: רבע גמר, חצי גמר וגמר הקובע מי אלופת המדינה, כאשר בתחרות השתתפו נבחרות הערים. אין תיעוד של משחקי שלב רבע הגמר. אליפות האימפריה הרוסית השנייה בכדורגל נערכה בין ה-16 בספטמבר ל-23 באוקטובר 1913 ובדומה לעונה הקודמת נערכה בשיטת פלייאוף החל מרבע גמר וקיבצה את כל נבחרות הערים הטובות במדינה, שהורכבו ממיטב שחקני הכדורגל הרוסי של אותם ימים. לקראת האליפות, נבחרת מוסקבה שהפסידה בגמר 1912 בפורמט המקוצר של העונה, ביקשה להעפיל שוב לגמר והפעם לזכות ולכן מינתה את גסקל האנגלי, שאימן את קבוצת אוניון סנקט פטרבורג, למאמן הנבחרת. בתחילה הליגה חולקה לשתי חטיבות - חטיבת צפון וחטיבת דרום כשאלופת כל חטיבה מעפילה לגמר האליפות. בטורניר השתתפו אז בוגורודסק, מוסקבה, סנקט פטרבורג, לודז', יוזובקה, רוסטוב על הדון, חרקוב, קייב, חרסון, סבסטופול, אודסה ומיקולאייב. באותה עונה איגוד הכדורגל הרוסי הטיל איסור על כל הנבחרות להעלות למגרש יותר משלושה שחקנים זרים. לא קיים תיעוד של שלב רבע הגמר של חטיבת הצפון. סנקט פטרבורג הייתה לאלופת הצפון. חטיבת הדרום אורגנה על ידי איגוד הכדורגל הרוסי בשיתוף עם ליגת הכדורגל של חרקוב. סביב משחק גמר חטיבת הדרום הסתובבה פרשייה שלמה: תחילה תוכנן לערוך את משחק הגמר בחרקוב אלא שהאוהדים מאודסה לא הסכימו והוחלט בהסכמת שתי הנבחרות לערוך את הגמר באודסה. אחר כך התברר כי שופט כדורגל ממוסקבה שהיה אמור להגיע לא הופיע למשחק והוחלט להחליפו בשופט מאודסה ושתי הנבחרות הסכימו כי המשחק יישא אופי של משחק ידידות. חרף זאת, איגוד הכדורגל הרוסי הכיר באודסה כאלופת הדרום. סנקט פטרבורג יצאה במחאה נגד נבחרת אודסה על ששיתפה שחקנים זרים מעבר למותר - היא שיתפה ארבעה זרים במשחק הגמר ואיגוד הכדורגל הרוסי, שוב בהחלטה לא ספורטיבית, לא הכיר באליפות של אודסה. הביקורת העיקרית שהופנתה כלפי האליפות הקיסרית היא כי זו הייתה אליפות בלתי ספורטיבית לחלוטין בשל החלטות שונות של איגוד הכדורגל הרוסי, שאפשרו לנבחרת הכדורגל מהבירה סנקט פטרבורג להעפיל לגמר 1912 חרף אי-משחקה בחצי הגמר ובמשחקי ההכרעה של חטיבת הצפון, כשהנבחרת זכתה באליפות הצפון אחרי שהעפילה לגמר, אף שסירבה לשחק מול לודז' והנבחרת הפולנית היא שהוכרזה כמפסידה. גם ההכרזה בתום אליפות 1913, כשאיגוד הכדורגל הרוסי סירב להכיר באליפות של אודסה בשל שיתוף ארבעה זרים, בשל מחאת אנשי נבחרת סנקט פטרבורג, הובעה כהחלטה לא ספורטיבית בעליל שבאה להיטיב עם נבחרת הכדורגל מעיר הבירה, אף שלא הייתה מוצלחת במיוחד. ספורט סנקט פטרבורג OBAK אודסה — האליפות לא הושלמה. נבחרת סנקט פטרבורג העפילה לגמר עקב ניצחון טכני, בשל אי הופעתה של נבחרת קייב למשחק. נבחרת אודסה שהייתה אמורה להתמודד בשלב חצי הגמר הורדה מהטורניר אף היא לא מסיבות ספורטיביות ובגמר האליפות התמודדו מוסקבה מול סנקט פטרבורג משחק הגמר נערך בשיטת 2 משחקים; משחק בית ומשחק גומלין שבסיכומו נקבעת המנצחת המשחק בין פטרבורג ללודז' לא התקיים ונפסק ניצחון טכני לפטרבורג. אף שנבחרת סנקט פטרבורג סירבה לנסוע למשחק ללודז' בשל עלות הנסיעה מסנקט פטרבורג ללודז', שעמד על 300 רובל ונחשב לסכום גדול באותם ימים. קייב ספגה הפסד טכני בשל חוסר מוכנותה להעברת תאריך המשחק והיא סירבה לשחק.