laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
הסנדלר

הסנדלר (באנגלית: The Cobbler) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2014 בבימויו של טום מקארתי ובכיכובם של אדם סנדלר, דסטין הופמן, דן סטיבנס, סטיב בושמי ואלן ברקין. הסרט עוסק בסנדלר שנתקל בחפץ קסום שמאפשר לו ללבוש את דמותם של לקוחותיו. הסרט נפתח בלואר איסט סייד של ניו יורק בשנת 1903. קבוצת גברים יהודים חסידיים נאספים בחנותו של סנדלר כדי לדון בבעיה שמעסיקה אותם, אדם בשם גרגמן מטריד אותם ואת בני משפחותיהם. החסידים מוסרים את זוג הנעליים של גרגמן לסנדלר, פנחס סימקין (דוני קשוורץ). פנחס לוקח את הנעליים למרתף של החנות שלו ומשתמש במכונת תפירה מיוחדת כדי לעבוד על הנעליים. בנו הצעיר הרשל (איתן חודישמן) נכנס, ופנחס מסביר לו את החשיבות של המכונה. בימינו, מקס סימקין (אדם סנדלר) עובד כסנדלר בחנות. השכן שלו הוא ג'ימי (סטיב בושמי), שפועל במספרה הסמוכה. אישה צעירה בשם כרמן הררה (דיאז מלוני) מגיעה ומספרת למקס כי היא עובדת עם הקהילה של לואר איסט סייד כדי למנוע מקבלני בניין נחשבים להרוס את החלקים של השכונה, כדי לבנות מגדל משרדים ענק במקומם. לא נראה שלמקס אכפת מכל מה שקורה לחנות. בריון מקומי בשם ליאון לודלאו (מטאוד מן) נכנס לחנות של מקס כדי להחליף את הסוליות בנעליו, אך מכונת התפירה של מקס מקולקלת. מקס מחליט להשתמש באחת המכונות הישנות שמשפחתו השתמשה בעבר. מתוך סקרנות, הוא בודק מה מידת הנעליים של לודלאו ורואה שהוא נועל נעליים בגודל 10.5 כמו מקס. מקס מנסה את הנעליים, ולהפתעתו, הוא ממש הופך להיות לודלאו. הוא לוקח נעליים אחרות ומשתמש במכונה עליהן, ומבין מה שהוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו. לאחר שמקס מגלה מה הוא יכול לעשות עם המכונה הישנה של משפחתו הוא משתמש ביכולת החדשה, נועל נעליים של אנשים שונים ומתחיל לחיות חיים של אנשים אחרים. באחת הפעמים הוא הולך לצ'יינה טאון כאיש סיני סתם כדי ליהנות מהיום. בפעם אחרת, הוא הולך למסעדה כגבר אחר ויוצא בלי לשלם עבור הארוחה שלו. ופעם אחת, הוא לוקח את הנעליים של גבר בריטי בשם אמיליאנו (דן סטיבנס) אחרי שחברתו טיירן (קים קלוטייר) הביאה לו אותם לתיקון. כאמיליאנו, מקס מגלה איפה אמיליאנו חי ורואה את טיירן חברתו מתקלחת, והיא מזמינה אותו להצטרף אליה. הוא בשקיקה מתחיל להוריד את בגדיו עד שהוא מבין שברגע שהוא מוריד גם נעל אחת, הוא כבר לא יהיה אמיליאנו, כך שהוא עוזב. מקס חי בבית עם אמו החולה שרה (לין כהן). שניהם מתפללים ומקווים שהם יוכלו לראות את אביו של מקס עוד פעם אחת. באחת מהפעמים מקס מחליט לגרום לאמו להיות מאושרת על ידי שימוש בנעליים שהיו שייכת לאביו אברהם (דסטין הופמן). הוא קובע איתה לארוחת ערב ומעניק לה לילה אחד של אושר. במהלך הסרט מקס עובר הרפתקאות שונות בגופם של אחרים וכך לומד על עצמו, משפחתו ואביו. ההרפתקאות שהוא עובר מחוללות בו שינוי, אכפת לו מעתידו של העסק המשפחתי ובדרכו, הוא מנסה לעזור לכרמן למנוע את הריסת המבנים. "הסנדלר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "הסנדלר", באתר נטפליקס "הסנדלר", באתר AllMovie (באנגלית) "הסנדלר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "הסנדלר", באתר Metacritic (באנגלית) "הסנדלר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) אורי קליין, אדם סנדלר הוא כנראה הקומיקאי הכי גרוע בקולנוע האמריקאי כיום, באתר הארץ, 18 באפריל 2015
בריטון (כלי נגינה)

בריטון הוא כלי נשיפה ממתכת הדומה לטובה. סוג הבריטון הנפוץ מנוגן בסי במול ‎(B♭), כמו טרומבון טנור. מנעדו נמוך באוקטבה אחת ממנעד החצוצרה. לבריטון תפקיד בתזמורות וכמו כן הוא מהווה חלק בתזמורות צועדות. הבריטון לרוב מיוצר מפליז (סגסוגת מהמתכות נחושת ואבץ), הוא מעוקל בצורה של ספירלה כאשר הפייה בנויה במאונך לפעמון (למעט בריטון צעדות, שבו הפייה בנויה במישור אחד עם הפעמון). הבריטון מחולק למספר חלקים מרכזיים: פייה – החלק שדרכו נושפים לתוך הבריטון. הפייה לא מחוברת בדרך כלל לבריטון באופן קבוע. זאת לצורך שמירה על הפייה פן תיפול ולצורך ניקוי. פיית הבריטון זהה לפית טרומבון בגלל המנעד הזהה. פעמון – האחראי על התהודה. הפעמון ממוקם במקביל לפייה (למעט בבריטון צעדות, אשר ממוקם בקצה הבריטון מטעמי נוחות). לפעמון הבריטון צורת חרוט, בשונה מצורת פעמון הטרומבון הגלילי. שסתומים – על השסתומים לוחצים לקבלת צלילים בגבהים שונים. לבריטון שלושה שסתומים הנמצאים במרכז הכלי. לבריטונים מסוימים שסתום רביעי שתפקידו הורדת הצליל באוקטבה אחת. שילובים מסוימים של לחיצות מובילים לתוים שונים. כאשר לוחצים על אחד השסתומים כיוון האוויר שזורם בצינורות של הבריטון מווסת, וגורם לשינוי האורך הכללי של הצינור, ככל שהאוויר עובר דרך ארוכה יותר מהפייה עד לפעמון - כך הצליל יהיה נמוך יותר ולהפך. הנגן עצמו משפיע גם על גובה הצליל באמצעות הכנסת אוויר על ידי כיווץ שפתיו כנגד הפייה. שילוב של נשיפה ולחיצה על השסתומים קובעת את גובה וטון הצליל המופק. צינורות הכיוון – מחוברים במעגל הצינורות של הבריטון, ניתן להוציא ולהכניס אותם בדומה לחליק (סלייד) של טרומבון וכך לכוון את גובה הצליל. השימוש המרכזי של צינורות אילו הוא לכיוון הבריטון לשם יצירת הרמוניה. לעיתים נוצר בלבול בין הבריטון לאופוניום מפאת צורתם החיצונית. אולם, הראשונה דומה יותר לקרן יער והסיבה לכך נעוצה במבנה הפעמון. הבריטון משמש בסגנונות והרכבים מוזיקליים מגוונים: מוזיקה קלאסית תזמורתית וקאמרית, ג'אז, מוזיקה עממית, מארש, ואף בפאנק (Funk) ורוק. מדיה וקבצים בנושא בריטון בוויקישיתוף בריטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
Armored Saint (אלבום)

Armored Saint (מאנגלית: קדוש משוריין) הוא מיני אלבום של להקת ההבי מטאל האמריקאית ארמורד סיינט, וההקלטה הראשונה שלה. האלבום יצא לאור בשנת 1983, וקיבל ביקורות שליליות יחסית. אתר Allmusic העניק לו רק שני כוכבים מתוך החמישה האפשריים. כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת ארמורד סיינט. ארמורד סיינט ג'ון בוש - שירה דייוויד פריצ'רד - גיטרה פיל סנדובל - גיטרה ג'ואי ורה - גיטרה בס גונזו סנדובל - תופים מידע על האלבום Armored Saint באתר MusicBrainz מידע על האלבום Armored Saint באתר AllMusic האלבום Armored Saint באתר Discogs
מסדר תשע הזוויות

מסדר תשע הזוויות (באנגלית: (O9A או ONA) Order of Nine Angles) הוא כת וארגון אוקולטיסטי שטניסטי ונאו-נאצי. על פי טענות הקבוצה, מסדר תשע הזוויות הוקם בשרופשייר, אנגליה, במהלך שנות ה-60 המאוחרות, כאשר אדונית גדולה איחדה מספר קבוצות נאו-פגניות עתיקות שפעלו באזור. תיאור זה מציין שכאשר האדונית הגדולה של המסדר היגרה לאוסטרליה, אדם המכונה "אנטון לונג" השתלט כמאסטר הגדול החדש. "אנטון לונג" הוא למעשה השם הבדוי של דייוויד מיאט. המסדר דוגל ב"פרשנות חדשה לזיהוי כת השטן ונתיב יד השמאל", בהשגת שליטה עצמית ובהתגברות עצמית על פי משנתו של ניטשה[דרוש מקור], תוך שימת דגש על צמיחה אישית באמצעות מעשים סיכון, תעוזה וסיבולת. טקסי מעבר לקידום ברמה כוללים לעיתים קרובות בילוי של שלושה חודשים ביער בתנאים קשים ללא מגע אנושי. ההנחה היא שהדבר יפתח יכולות אישיות ומנהיגות. המסדר מתאר את האוקולטיזם שלהם כ"שטניזם מסורתי". כתבי המסדר מעודדים מעשים קיצוניים, אלימים ובלתי חוקיים בעליל, כמו קורבנות אנושיים. המסדר הואשם במעורבות ברציחות מרובות, אונס נשים לבנות כדי להגדיל את מספר הלידות הלבנות, מקרים של התעללות בילדים, טרור ימני קיצוני ועוד. Wessinger, Catherine Lowman (2000). Millennialism, Persecution, and Violence. Syracuse, New York: Syracuse University Press. ISBN 0-8156-0599-4. מדיה וקבצים בנושא מסדר תשע הזוויות בוויקישיתוף Dave Flomberg, Dave Flomberg, The Shomer: Neo-Nazi Arrest Reveals Rape Plot to Force White Pregnancies, Colorado Times Recorder, ‏2022-07-28 (באנגלית) ערך זה הוא קצרמר בנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ג'ואי ורה

ג'ואי ורה (נולד ב-24 באפריל 1963) הוא בסיסט הבי מטאל אמריקאי מלוס אנג'לס שבארצות הברית. ורה מוכר בעיקר בתור בסיסט להקת ארמורד סיינט ובתור בסיסט לשעבר בפייטס וורנינג ובאנתרקס. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. עם ארמורד סיינט (1983) Armored Saint - מיני אלבום (1984) March of the Saint (1985) Delirious Nomad (1987) Raising Fear (1988) Saints Will Conquer - אלבום הופעה (1991) Symbol of Salvation (2000) Revelation (2001) Nod to the Old School - אלבום אוסף (2010) La Raza (2015) Win Hands Down - עתיד לצאת ביוני 2015 עם פייטס וורנינג (1997) A Pleasant Shade of Gray (1999) Still Life (2000) Disconnected (2004) FWX (2013) Darkness in a Different Light מדיה וקבצים בנושא ג'ואי ורה בוויקישיתוף ג'ואי ורה, ברשת החברתית פייסבוק ג'ואי ורה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ואי ורה, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ואי ורה, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ג'ואי ורה, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית) ג'ואי ורה, באתר Discogs (באנגלית) ג'ואי ורה, באתר Songkick (באנגלית)
לנדס אנד

לנדס אנד (באנגלית: Land's End, בקורנית: Penn an Wlas או ''Pedn an Wlas, מילולית "סוף האדמה") הוא כף ואתר תיירות ונופש במערב קורנוול, באנגליה. הכף הוא הנקודה המערבית בחלק היבשתי של קורנוול ואנגליה. הוא חלק מחצי האי פנווית (Penwith) ושוכן כ-13 קילומטרים מערבית-דרומית מערבית לפנזאנס (Penzance), נקודת ההתחלה והסיום של כביש A30. הכף הם צוקים בגובה 60 מטרים מעל פני הים וביום בהיר ניתן לראות מהם את המגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), כ-2 קילומטרים מלנדס אנד. איונים אלו יחד עם השונית הסלעית המכונה "שונית שבעת הסלעים" (Seven Stones reef)‏, 24 קילומטרים מלנדס אנד, ואיי סילי, כ-45 קילומטרים דרומית מערבית ללנדס אנד, הם חלק מהארץ האבודה ליונסה (Lyonesse) המתוארת באגדות המלך ארתור. ללנדס אנד יש משמעות מיוחדת משום שלעיתים קרובות משתמשים בו לקביעת מרחק. המרחק בין לנדס אנד לג'ון או גרואטס (John o' Groats, הנקודה הצפונית ביותר באי הבריטי) בסקוטלנד בנסיעה בכבישים הוא 1,346 קילומטרים, ונהוג לארגן לאורך קטע זה אירועי התרמה כדוגמת הליכה מקצה לקצה או מרוץ. ב-2012 שימש האתר נקודת הפתיחה למרוץ של הלפיד האולימפי באולימפיאדת לונדון. הכף הוא שטח פרטי שעבר ידיים כמה פעמים ומ-1996 הוא בבעלות חברה בשם Heritage Great Britain PLC, שבבעלותה גם ג'ון או גרואטס. בשטח הכף יש פארק נושאי הכולל מתקני שעשועים לילדים, בית מלון, חנויות וספינות. פעמיים בשבוע באוגוסט מבוצע בשטח הכף בערב מופע זיקוקין די-נור הקרוי "קסם בשמים" ('Magic in the Skies') המלווה במוזיקה של המלחין הבריטי כריסטופר בונד וקריינות של השחקנית מרים מרגוליס. בקרבת מקום יש שדה תעופה קטן (Land's End Airport) שממנו יוצאות טיסות לאיי סילי. ארגון שימור הצמחייה הטבעית הבריטי Plantlife מגדיר את האזור הכולל את לנדס אנד כאזור צמחייה חשוב (Important Plant Area) בשל המינים הנדירים של צמחי הבר הגדלים בו. סלעי הגרניט בלנדס אנד הם משני סוגים. בסמוך למלון הגרניט היא גסת גרגיר ובה פנוקריסטים גדולים של אורתוקלז, שלעיתים מגיעים לגודל של יותר מ-13 סנטימטרים. מצפון למלון באזור המבנה הקיצוני הקרוי "הבית הראשון והאחרון" (First and Last House), יש גרניט דקת גרגיר יותר ובה הפנוקריסטים קטנים יותר ושכיחים פחות, וניתן להבחין בין סוגי הגרניט השונים ממרחק משום שהבליה של הסוג השני יוצרת משטחים חלקים יותר. סלעי הגרניט מתוארכים לתור הפרם בין לפני 275 למ"ש ל-268 למ"ש. אזור המגע בין פלוטון הגרניט לבין סלעי הסביבה שעברו התמרה נמצא בסמוך, והמגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), בנוי גם הוא על סלע סביבה. לנדס אנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) An English - Cornish Glossary in the Standard Written Form Land's End Country Rock, סלע היקפי
בית הנבחרים של איטליה

בית הנבחרים (באיטלקית: Camera dei Deputati) הוא הבית התחתון של הפרלמנט האיטלקי. בהתאם לסעיף 56 של החוקה האיטלקית, בבית יש 400 חברים, כאשר 392 נבחרו בבחירות ישירות בידי תושבי איטליה ו-8 מייצגים את האזרחים האיטלקים מעבר לים. בהתאם לתיקון לחוקה משנת 2020, הופחת מספר הנציגים בבית מ-630 ל-400. השינוי השתקף במושב הבא של הבית, שהתכנס בעקבות הבחירות הפרלמנטריות באיטליה בשנת 2022. בית הנבחרים שוכן בארמון מונטקריטוריו (Palazzo Montecitorio) שבעיר רומא. בית הנבחרים עבר למקום זה בשנת 1871, לאחר סיום איחוד איטליה. מליאת בית הנבחרים מורכבת מכל חברי הבית. המליאה רשאית לזמן לדיונים את שרי הממשלה. תקופת כהונתו של בית הנבחרים בת חמש שנים. יושב ראש בית הנבחרים (הנקרא באופן רשמי Presidente della Camera dei Deputati) נבחר עם כל תחילת כהונה חדשה של הבית. אם נבצר ממנו למלא את כהונתו, משמש סגנו בתפקיד כממלא מקומו. יושב ראש בית הנבחרים ממלא את מקום נשיא איטליה במפגשים משותפים לשני בתי הפרלמנט. יושב ראש בית הנבחרים הנוכחי הוא לורנצו פונטנה (אנ') מהליגה, המכהן בתפקיד החל מ-14 באוקטובר 2022. נכון ל-14 באוקטובר 2022: פוליטיקה של איטליה הפרלמנט האיטלקי הסנאט של הרפובליקה בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא בית הנבחרים של איטליה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בית הנבחרים של איטליה (באיטלקית) בית הנבחרים של איטליה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) בית הנבחרים של איטליה, ברשת החברתית LinkedIn בית הנבחרים של איטליה, סרטונים בערוץ היוטיוב בית הנבחרים של איטליה, באתר פליקר ערך זה הוא קצרמר בנושא רשויות מחוקקות ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
קיין ולסקז

קיין רמירז ולסקז (באנגלית: Cain Ramirez Velasquez) הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE ולוחם לחימה משולבת (MMA) לשעבר. הוא פעמיים אלוף לשעבר של ה-UFC בקטגוריית משקל כבד. קיין ולסקז נולד בסאנגר, קליפורניה וגדל ביומה, אריזונה במהלך ארבע שנותיו בתיכון צבר קיין מאזן של 10–110 בהיאבקות כולל זכייה פעמיים באליפות אריזונה להיאבקות ("5A Arizona Wrestling Championship"). ולסקז החל בקריירת לחימה משולבת (MMA) לאחר סיום לימודיו בקולג' וב-7 באוקטובר 2006 ערך את קרב הבכורה שלו נגד ג'סי פוג'ארייק (Jesse Fujarczyk) במסגרת ארגון StrikeForce (שנקנה בשנת 2011 על ידי ה-UFC) קרב אותו ניצח בנוקאאוט בסיבוב הראשון. קיין ערך את הופעת הבכורה שלו ב-UFC באירוע UFC 83 שנערך ב-19 באפריל 2008 וניצח בקרב בנוקאאוט בסיבוב הראשון. ולסקז המשיך בדומיננטיות שלו ובאירוע UFC 121 שנערך ב-23 באוקטובר 2010 ניצח את אלוף ה-UFC במשקל כבד ברוק לסנר. במהלך הקרב מול ברוק לסנר ולסקז קרע את מסובבי הכתף פציעה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה כאשר הקרב הבא שלו נערך ב-12 בנובמבר 2011, קרב בו הפסיד בנוקאאוט את האליפות לג'וניור דוס סנטוס כעבור דקה ו-4 שניות בסיבוב הראשון. באירוע UFC 155 שנערך ב-29 בדצמבר 2012 ולסקז נלחם בשנית בג'וניור דוס סנטוס וזכה בשנית באליפות בהחלטה פה אחד של השופטים. מאז שזכה בשנית באליפות ולסקז הגן על האליפות בהצלחה ב-2 קרבות נוספים אותם ניצח בנוקאאוט. ב-13 ביוני 2015 באירוע UFC 188 הפסיד לפאבריציו וארדום ואיבד את תואר האליפות. בפברואר 2019 הוא הפסיד לפרנסיס נגאנו. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, ולסקז כשל בניסיונו לזכות באליפות ה-WWE לאחר שהפסיד לברוק לסנר כתוצאה מהכנעה. ב-2016 שיחק בסרט "קיקבוקסר: הנקמה", סרט המשך לקיקבוקסר משנת 1989, לצד ז'אן-קלוד ואן דאם ודייב בטיסטה. באותה שנה שיחק בסרטו של פיטר בילינגסלי "במנוסה", דרמת פשע בכיכובם של וינס ווהן, היילי סטיינפלד, טראג'י פ. הנסון ואחרים. ולסקז דובר אנגלית וספרדית. נישא רשמית ב-28 במאי 2011 אף על פי שכבר ב-6 במאי 2009 נולדה בתו. מדיה וקבצים בנושא קיין ולסקז בוויקישיתוף קיין ולסקז, ברשת החברתית פייסבוק קיין ולסקז, ברשת החברתית אקס (טוויטר) קיין ולסקז, ברשת החברתית אינסטגרם קיין ולסקז, באתר אליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) קיין ולסקז, באתר שרדוג קיין ולסקז, באתר טאפולוגי Cain Velasquez - Official UFC® Fighter Profile - UFC.com "Cain Velasquez got married", Fightlinker.com, 2011-05-31
ווסטר (מסצ'וסטס)

ווּסטר (באנגלית: Worcester) היא עיר במחוז ווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר נקראת על שם העיר ווסטר שבאנגליה, הנמצאת במחוז ווסטרשייר. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2020, בעיר מתגוררים 206,518 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל האוכלוסייה במסצ'וסטס בפרט ובניו אינגלנד בכלל, אחרי בוסטון. היא ממוקמת 64 קילומטרים ממערב לבוסטון, וכן 61 קילומטרים ממזרח לספרינגפילד. עקב מיקומה של העיר במרכז מסצ'וסטס, ובקרב המטרופולינים המרכזיות במדינה, ווסטר ידועה בכינויה "לב הקהילייה [של מסצ'וסטס]" (Heart of the Commonwealth). פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לעיר ווסטר ארבע ערים תאומות: הממלכה המאוחדת ווסטר, הממלכה המאוחדת ישראל עפולה, ישראל יוון פיראוס, יוון רוסיה פושקין, רוסיה מדיה וקבצים בנושא ווסטר בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של ווסטר (באנגלית) ווסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ווסטר (מסצ'וסטס), דף שער בספרייה הלאומית ערך זה הוא קצרמר בנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
ווסטר

האם התכוונתם ל... ווסטר (מסצ'וסטס) – עיר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית ווסטר (מחוז) – מחוז במדינת מסצ'וסטס ווסטר (אנגליה) – עיר במחוז ווסטרשייר שבאנגליה
בנימין דיסקין

רבי בנימין דיסקין (תקנ"ח, 1798 - כ"ה באדר ה'תר"ד, 16 במרץ 1844) היה רב ליטאי, ראב"ד הורדנה ורבן של וולקוביסק ולומז'ה. נולד בסלונים לרב לייב חסיד, נצר למשפחת דיסקין (כונה גם: ר' לייב רש"י'ס). בשנת תקס"ט בהיותו בן 11 בלבד, אירסו אותו הוריו, ועלו לארץ ישראל עם בתם בת ה-5 במסגרת עליית תלמידי הגר"א; הילד נשאר אצל קרובי משפחה בליטא. אביו היה מראשוני ה"פרושים" מחדשי היישוב היהודי האשכנזי בירושלים, ואחותו רבקה הייתה אמו של הרב אליעזר דן רלב"ג. היה ידוע בהקפדתו על סדר וניקיון בגדיו בהתאם לדברי הרמב"ם בהלכות דעות, וזכה בשל כך לכינוי "הרב האריסטוקרט". כיהן כראש בית הדין בהורדנה, בהמשך כיהן כרבה של וולקוביסק, בה למדו אצלו יצחק אלחנן ספקטור וברוך מרדכי ליבשיץ, לימים מחשובי הרבנים בליטא. בשנותיו האחרונות כיהן כרבה של לומז'ה. הוא נפטר בכ"ה באדר ה'תר"ד, 16 במרץ 1844, והוא בן 46, בלומז'ה. בנו רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין מילא את מקומו ברבנות העיר. רבי בנימין דיסקין היה רבם של כמה מגדולי הדור שאחריו: רבי יצחק אלחנן ספקטור - רבה של קובנה, מגדולי הפוסקים בליטא רבי שמואל אביגדור תוספאה - פרשן התוספתא ורבה של קרלין; גיסו של ר"ב דיסקין רבי ברוך מרדכי ליבשיץ - מחבר "ברית יעקב", רבן של נובהרדוק ושדליץ רבי שבתי רבה של פיעסק לרב דיסקין נולדו שתי בנות וארבעה בנים; בנותיו: ליבא רחל הבכורה, ושרה דבורה. בניו: רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין - "הרב מבריסק" מגדולי הפוסקים בדורו, עלה לארץ ישראל והיה מרבני ירושלים בסוף המאה ה-19. רבי אברהם שמואל דיסקין - רבן של פלונסק ווולקוביסק, מחבר "לבני בנימין". רבי זרח דיסקין - נולד בתקפ"ד, משנת תרכ"ז כיהן כאב"ד פורשטט ("אחורי נהר"), הורדנה ולימים נהיה ראב"ד הורדנה. נפטר כבן 90. בנו בנימין דיסקין היה עשיר מפורסם ונישא לבתו של רבה של לומז'ה, רבי אליעזר שמחה רבינוביץ. רבי נח יצחק דיסקין - רבה של לומז'ה. 'דיסקין, ר' בנימין ב"ר לייב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 41 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1239). מידע על בנימין דיסקין בקטלוג הספרייה הלאומית תואר מקביל לרב העיר, באותה תקופה בוטל בהורדנה תואר ה"אב"ד", ששימש את רבני הערים בליטא. ראו על כך: חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, מהדורה חדשה, ירושלים, תשס"ד, עמ' 429, הערה 667.
ג'ורג' ארליס

ג'ורג' ארליס (באנגלית: George Arliss;‏ 10 באפריל 1868 - 5 בפברואר 1946) היה שחקן קולנוע אנגלי זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1930 על תפקידו בתור המדינאי הבריטי בנג'מין דיזראלי בסרט "ד'יזראלי". ארליס נולד בלונדון בשם אוגוסטוס ג'ורג' אנדרוז. הוא למד ב"בית הספר הארו" והחל את דרכו כשחקן במחזות תיאטרון באנגליה. בתחילת המאה ה-20 הופיע בארצות הברית תחת חברת תיאטרון בריטית והחליט להישאר ולנסות את מזלו בתעשיית הסרטים. ארליס החל את דרכו כשחקן בתעשיית הסרטים השקטים האמריקאים בשנות ה-20 של המאה ה-20. תפקידו הבולט בקריירה היה המדינאי היהודי בריטי הנודע בנג'מין דיזראלי, ארליס גילם את דמותו פעמיים: בסרט שקט משנת 1921 ובשנת 1929 בסרט הקולנוע המדובר "ד'יזראלי". בעבור משחקו זכה ארליס בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר והיה לשחקן הבריטי הראשון שזוכה בפרס האוסקר. ארליס היה מועמד לפרס באותו הטקס גם על תפקידו בתור הרג'א בסרט ההרפתקאות "האלילה הירוקה". ארליס הופיע לצידה של הכוכבת בטי דייוויס בתחילת דרכה בסרטים "האיש ששיחק את אלוהים" ו"האיש העובד". הוא גילם דמויות היסטוריות כמו הבנקאי היהודי נתן מאיר רוטשילד בדרמה "בית רוטשילד", המדינאי אלכסנדר המילטון בסרט המבוסס על חייו והקרדינל רישלייה. בחייו האישים היה ארליס נשוי לשחקנית פלורנס מונטגומרי. הוא נפטר בלונדון בנסיבות טבעיות כשהוא בן 77. על שמו הונצח כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד. ד'יזראלי (1921) האיש ששיחק את אלוהים (1922) האלילה הירוקה (1923) מלך המלכים (1927) האלילה הירוקה (1930) ד'יזראלי (1930) אלכסנדר המילטון (1931) המיליונר (1931) וולטייר (1933) האיש ששיחק את אלוהים (1933) האיש העובד (1933) חופשת המלך (1933) בית רוטשילד (1934) התעלה (1935) הקרדינל רישלייה (1935) המושל (1935) ד"ר סין (1939) מדיה וקבצים בנושא ג'ורג' ארליס בוויקישיתוף ג'ורג' ארליס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ג'ורג' ארליס, באתר AllMovie (באנגלית) ג'ורג' ארליס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) ג'ורג' ארליס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) ג'ורג' ארליס, באתר MusicBrainz (באנגלית) ג'ורג' ארליס, באתר "Find a Grave" (באנגלית) ג'ורג' ארליס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ניקולאס מלירה

ניקולאס מלירה (בצרפתית: Nicolas de Lyre, בלטינית: Nicolaus Lyranus;‏ סביב 1270 - אוקטובר 1349) היה מורה פרנציסקני צרפתי, מפרשני המקרא הנוצריים הבולטים בימי הביניים. נולד בכפר La Vieille-Lyre שבנורמנדי, ומכאן שמו. יש הסבורים שהיה ממוצא יהודי, שהוטבל לנצרות והפך לנוצרי קתולי. בשנת 1291 הצטרף למסדר הפרנציסקני. בשנת 1309 קיבל תואר דוקטור מהסורבון ועשר שנים לאחר מכן מונה לראש הפרציסקנים בצרפת. יצירתו העיקרית, Postillae perpetuae in universam S. Scripturam, הייתה הפירוש הראשון לתנ"ך שראה אור בדפוס. הוא הודפס ברומא בשנת 1471. בכל עמוד בספר הודפס הטקסט של התנ"ך במרכז החלק העליון של העמוד, וסביבו הודפס הפירוש. הוא שלט היטב בעברית, והרבה להסתמך בפירושו על רש"י ועל פרשני מקרא יהודים אחרים, וכן על "פגיון האמונה" של ריימונדוס מרטיני ופירושיו של תומאס אקווינס. פירושו התבסס על המשמעות המילולית של הטקסט, והוא גינה את הפירושים המתוחכמים שניתנו לטקסט. הוא חתר לתיקון טעויות בתרגום מעברית, במה שניתן לראות כניצוץ ראשון של ביקורת נוסח המקרא, אך הכיר בסמכותה של מסורת הכנסייה. פרשנותו הברורה והתמציתית הפכו את ספרו לפירוש המקובל ביותר בקרב הנוצרים עד המאה ה-16. הפירוש שימש בהרחבה גם את מרטין לותר, בספרו על ספר בראשית. כאחרים מבני דורו, העסיק אותו הרעיון של המרת דתם של היהודים לנצרות. חיבורו "Pulcherrimae quaestiones Iudaicam perfidiam in catholicam fide improbantes" שימש את מרטין לותר במסתו "על היהודים ושקריהם". ארי גייגר, "ביקורת פרשנית על פירושים יהודיים בפירוש הליטרלי של ניקולאס דה לירה", שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום יח, תשס"ח. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה) Philippe Bobichon, "Nicolas de Lyre dans la littérature hébraïque et juive : XIVe-XVIIe siècles" in G. Dahan (dir.) : Nicolas de Lyre, franciscain du XIVe siècle exégète et théologien, Études Augustiniennes 48, Paris, 2011, pp. 281-312 online מדיה וקבצים בנושא ניקולאס מלירה בוויקישיתוף ניקולאס מלירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ניקולס מלירה, דף שער בספרייה הלאומית אברהם גרוסמן, יצירתו הספרותית: הפירוש לתורה : קווים לאופיו של הפירוש, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך הספר רש"י
הסנאט של הרפובליקה (איטליה)

הסנאט של הרפובליקה הוא הבית העליון של הפרלמנט האיטלקי. הסנאט מורכב מ-200 חברים נבחרים ועוד שישה חברים לכל חייהם. הסנאט שוכן בארמון מאדאמא (Palazzo Madama) שבעיר רומא. הארמון נבנה בשנת 1505 ומאוחר יותר נמכר לאפיפיור והועבר בשנת 1871 לידי ממשלת איטליה. מאז הוא עבר מספר שיפוצים והתאמות לצורכי הסנאט. לאחר שני תיקוני חוקה התקבלו בהתאמה ב-2020 (במשאל עם חוקתי) וב-2021, מספר הסנטורים הצטמצם מ-315 ל-200, והם נבחרים כעת על ידי כל האזרחים בני 18 ומעלה. 4 סנאטורים נבחרים על ידי איטלקים המתגוררים בחו"ל. שאר 196 הסנאטורים מוקצים לכל אזור באופן יחסי לפי אוכלוסייתם. עם זאת, סעיף 57 לחוקה קובע כי לאף אזור לא יכול להיות פחות משלושה (או, לפני 2020, שבעה) סנאטורים המייצגים אותו, למעט שני האזורים הקטנים ביותר: ואל ד'אוסטה (שיש לו אחד) ומוליזה (שיש לו שניים). בהתאם לחוקת איטליה, הסנאט חייב לבחור 20 יום מיום הבחירות נשיא לסנאט. עד לבחירת נשיא קבוע, הסנאטור הוותיק ביותר משמש בתפקיד. במידה ונבצר מנשיא איטליה למלא את תפקידו, נשיא הסנאט משמש בתפקיד. בשני סבבי הבחירות הראשונים, נדרש רוב מוחלט לבחירת נשיא הסנאט. אם נדרש סיבוב הצבעה שלישי, נשיא הסנאט יכול להיבחר בידי הסנאטורים המכהנים והמתמודדים לתפקיד. אם שלושה סיבובים לא מספיקים, אז הסנאט יבחר בין שני המתמודדים שקיבלו את הקולות הרבים ביותר בסיבוב השלישי. אם יש תיקו בין שני המועמדים, המבוגר מביניהם זוכה. פוליטיקה של איטליה הפרלמנט האיטלקי בית הנבחרים של איטליה בתי מחוקקים לפי מדינה מדיה וקבצים בנושא הסנאט של הרפובליקה בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט של הרפובליקה (באיטלקית) הסנאט של הרפובליקה, ברשת החברתית אקס (טוויטר) ערך זה הוא קצרמר בנושא רשויות מחוקקות ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
בירג

בירג (בגרמנית Birg) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,684 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ. ההר ממוקם באזור רמת ברן ממערב לעיירה מורן (Mürren), ובצידו הצפון מזרחי של הר השילטהורן (Schilthorn), ליד נקודת החיבור שבין עמק סוסטאל (Soustal) והעמק המרכזי של לאוטהברונן. ההר הוא חלק מאתר סקי ומספר רכבלים וגונדולות מובילים אל פסגתו וממנה. מדיה וקבצים בנושא בירג בוויקישיתוף בריג באתר Hikr
שרקהורן

שרקהורן (גרמנית: Schreckhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 4,078 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ. ההר הוא הגבוה ביותר שממוקם כולו בקנטון ברן, והוא ההר הצפוני ביותר בקנטון ברן ואירופה כולה שפסגתו גבוהה מ-4000 מטר. ההר שוכן כ-10 קילומטרים דרום מזרחית לעיירה גרינדלוולד בין העמקים של קרחון גרינדלוולד התחתון וקרחון גרינדלוולד העליון ברכס החוצה את הרכס המרכזי לרוחבו המתחיל בהר מטנברג וממשיך בהרים קליינס שרקהורן, שרקהורן, לאוטרארהורן, קליין לאוטרארהורן והוגיהורן ועד להר הלאוטראר רוטהורנר, שם מסתיים הרכס בקרחון פינסטראר. מבחינה גאולוגית שרקהורן הוא חלק ממסיב ארה. ניסיונות רבים נעשו להגיע לפסגת ההר, מהם של ג'וזף הוגי בשנת 1828 ושל אדוארד דז'ור בשנת 1842. הראשונים להעפיל לפסגת ההר היו, לזלי סטפן, אולריך קאופמן, כריסטיאן מישל, ופטר מישל, שהגיעו לפסגה ב 16 באוגוסט 1861. מדיה וקבצים בנושא שרקהורן בוויקישיתוף שרקהורן באתר Summitpost שרקהורן באתר Hikr גלריות תמונות מההר: [1] ,[2] [3]