laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
איסמאל טראורה

איסמאל טראורה (בצרפתית: Ismaël Traoré; נולד ב-18 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן איבוארי-צרפתי המשחק בעמדת הבלם במץ. טראורה התחיל את בקבוצת הכדורגל "סוליטאר". בגיל 15 הצטרף לקבוצת הנוער של הכוכב האדום. בהמשך שיחק בראסינג פריז ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של סדאן. בשנת 2006 חתם על חוזה בקבוצה הבוגרת. ב-22 באוגוסט 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במהלך משחק הליגה נגד אז'אקסיו. בעונת 2009/2010 הפך לשחקן הרכב במועדון ואף שימש כסגן קפטן הקבוצה. ב-12 ביוני 2012 חתם לשלוש שנים בברסט מליגת העל הצרפתית. בעונתו הראשונה מיעט לשחק והקבוצה ירדה לליגה השנייה. עת שיחקה ברסט בליגה השנייה, טראורה הפך לשחק הרכב בקבוצה. ב-9 ביוני 2015 הצטרף לאנז'ה. ב-21 ביולי 2022 חתם במץ. בשנת 2012 טראורה קיבל אישור לייצג את חוף השנהב ממנה היגרו הוריו לצרפת. ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד אוסטריה. טראורה השתתף עם הנבחרת פעמיים בגביע אפריקה לאומות. מדיה וקבצים בנושא איסמאל טראורה בוויקישיתוף איסמאל טראורה, באתר Transfermarkt איסמאל טראורה, באתר Soccerway איסמאל טראורה, באתר WorldFootball.net איסמאל טראורה, באתר National Football Teams איסמאל טראורה, באתר FootballDatabase.eu
ג'ורדן גודווין

ג'ורדן גודווין (באנגלית: Jordan Goodwin; נולד ב-23 באוקטובר 1998) הוא שחקן כדורסל אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע. לאחר שלא נבחר בדראפט 2021 גודווין הצטרף לוושינגטון וויזארדס בליגת הקיץ של ה-NBA. באוקטובר 2021, הוא הצטרף ל- קפיטל סיטי גו-גו שבליגת הפיתוח והעמיד ממוצעים של 15.9 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק. לפני תחילת עונת 2022–2023, הוויזארדס החתימו אותו על חוזה דו כיווני. לקראת עונת 2023/2024 הועבר בטרייד עם אייזיאה טוד ובראדלי ביל לפיניקס סאנס. ב-8 בפברואר 2024 הועבר בטרייד לברוקלין נטס אך שוחרר יום לאחר מכן. ב-13 בפברואר חתם בממפיס גריזליס. פרופיל, באתר Basketball-Reference פרופיל, באתר Sports-Reference פרופיל, באתר eurobasket פרופיל, באתר ליגת ה-NBA Wizards announce 2021 Summer League roster באתר ה-NBA. Go-Go Announce Training Camp Roster באתר oursportscentral.com. Wizards sign Jordan Goodwin to 10-day contract באתר ה-NBA.
מסגד עומר עלי סייפודיאן

מסגד עומר עלי סאיפודיאן (במלאית: Masjid Omar Ali Saifuddien, בכתב ג'אווי: مسجد عمر علي سيف الدين) הוא מסגד בבנדר סרי בגוואן, בירת ברוניי. זהו אחד משני המסגדים הלאומיים במדינה, וגם ידוע בתור מבנה בולט לאומי. זהו אחד מהמסגדים הגדולים והעתיקים במדינה והוא נקרא על שמו של עומר עלי סיפודיאן השלישי (1914–1986), הסולטן ה-28 של ברוניי ואביו של המלך הנוכחי סולטן חסנאל בולקיה. המסגד משמש כסמל לאמונה האסלאמית בברוניי. בניית המסגד ארכה כמעט חמש שנים ועלתה יותר ממיליון פאונד. עבודות הבנייה החלו ב-4 בפברואר 1954. הבנייה עשתה שימוש ב-1,500 טון בטון ו-700 טון פלדה. המסגד נחנך ב-26 בספטמבר 1958 יחד עם חגיגת יום הולדתו ה-42 של הסולטן עומר עלי סיפודיאן השלישי. המסגד מושפע מאדריכלות מוגולית. העיצוב עוצב לראשונה על ידי הסולטן עומר עלי סאיפודיאן השלישי ולאחר מכן פותח על ידי האדריכל רודולפו נולי, פסל איטלקי וקבלן עבודות אבן דקורטיביות. גודל המסגד הוא 69 מטר על 26 מטר ויכול להכיל 3,000 מתפללים. גובהו המרבי הוא 52 מטרים. הכיפה מכוסה זהב, הרצפות והעמודים נבנו משיש איטלקי בעלות של 200,000 דולר סינגפורי. בפנים יש נברשות באורך של 4.6 מטר, שוקל יותר משלושה טונות; הוא מכיל 62 מנורות פלואורסצנט. גם פנים המבנה מואר על ידי תוספת של יותר מ-480 פנורות פלואורסצנט. הרצפה כוסתה בשטיחי אקסמינסטר, בעבודת יד מבלגיה ומערב הסעודית. שטח המסגד הוא 2 הקטאר ומוקף כמעט לגמרי בלגונה מעשה ידי אדם. הוא נחנך ב-19 בדצמבר 1967 ביחד עם יום השנה ה-1,400 של נוזול אל-קוראן, חג בלוח השנה האסלאמי המנציח את התגלות הפסוקים הראשונים של הקוראן. הדוברה, שנבנתה באותה תקופה בעלות של 500,000 דולר ברוניי, נועדה להיות מקום קבוע לאירועים דתיים אסלאמיים לאומיים שונים. מדיה וקבצים בנושא מסגד עומר עלי סייפודיאן בוויקישיתוף מסגד עומר עלי סאיפודיאן, באתר משרד הדתות (במלזית) מסגד הסולטן עומר עלי סאיפודיאן מאת רוזאן יונוס, באתר BRUNEIresources.com "MINGGU PERAYA'AN DI-BANDAR BRUNEI, PEMBESAR2 LUAR NEGERI BERSARAM BERGEMBERA" (PDF). Pelita Brunei (במלאית). No. 3 #16. Jabatan Penerangan. 1 באוקטובר 1958. pp. 2, 4. נבדק ב-11 באוקטובר 2021. {{cite news}}: (עזרה) Rozan Yunos (5 במאי 2007). "The Mosque in the Capital". The Brunei Times. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2016. נבדק ב-28 באוגוסט 2014. {{cite web}}: (עזרה) Fish, William (27 בספטמבר 1958). "6,000 roar their thanks as Sultan of Brunei opens mosque". p. 1. נבדק ב-6 במאי 2020 – via NewspaperSG. {{cite web}}: (עזרה) "Pembenaan Mahligai menelan belanja $500,000.00" (PDF). Pelita Brunei (במלאית). No. 12 #50. Jabatan Penyiaran dan Penerangan Kerajaan Brunei. 13 בדצמבר 1967. p. 2. נבדק ב-15 באוקטובר 2021. {{cite news}}: (עזרה)
חופשתו של מר הולו

חופשתו של מר הולו (בצרפתית: Les Vacances de Monsieur Hulot) הוא סרט קומדיה צרפתי בשחור-לבן משנת 1953 בבימויו של ז'אק טאטי שכתב את התסריט ומככב בו בתפקיד ראשי. זה סרטו השני של טאטי והסרט הראשון בו הוא מופיע כמר הולו, לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש כובע מרופט, מעשן מקטרת והולך בצורה מוזרה עם רגלים ישרות. הפעם יוצא מר הולו לחופשת קיץ בכפר נופש ליד הים, שם הוא מנסה לחזר בגמלוניות לחזר אחרי בחורה, לחתור בקיאק, לרכב על סוס ועוד ומבלי דעת זורע הרס ומבוכה בכל פעולה שלו. צילומי החוץ נערכו בעיירת הנופש סנט מרק סור מר (אנ') בפאתי סן-נאזר, לחוף האוקיינוס האטלנטי. "מלון החוף" (Hôtel de la Plage) פעיל עד היום. ליד החוף יש פסל של טאטי. טאטי היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, לפרס דקל הזהב ולפרס המבקרים של ניו יורק. קיץ בצרפת, כולם בטירוף חופשת הקיץ - הואקנס. בתחנת הרכבת הם רצים מרציף לרציף כדי להגיע לרכבת, נדחסים לאוטובוס ויוצאים שדרת מכוניות שבסופה מזדחל מר הולו (ז'אק טאטי) ברכב הישן שלו שמשמיע כל הזמן קולות פיצוץ מהמנוע ומהמפלט. הולו מגיע ל"מלון החוף", פותח את הדלת ומשב רוח חזק מפזר כל מה שנמצא במבואה ומעלה את חמתם של בעל המלון והמלצר. בין האורחים נמצאת מרטין היפה שהגיע עם דודתה, מייג'ור קשיש, וזוג קשישים שמטייל כל הזמן. בבוקר מבלים הנופשים בחוף הים, בשחייה, התעמלות וחתירה בקיאקים ודיג חלסלונים. הולו חותר בקיאק שמתקפל ונוצרת ממנו דמות של כריש שמבריח את האנשים על החוף... הולו מנסה להרשים את מרטין ברכיבה אך נכשל. לבסוף הוא קונה מישישה מחבט טניס והיא מדריכה אותו איזה תנועות לעשות. הוא פועל לפי הוראותיה ובמשחק בו שופטת תיירת מאנגליה, הוא מנצח. הוא משתתף בנשף מסיכות במלון ורוקד עם מרטין. בצהרים כולם נקראים לחדר האוכל על ידי צלצול פעמון של בעל המלון. בערב לאחר שנגמרים שידורי הרדיו הם עולים לחדריהם לישון. כולם יוצאים לטיול במכוניות בהדרכת המפקד המייג'ור. הולו לוקח את התיירת האנגליה ובדרך יש לו תקר והוא מנסה להחליף גלגל. הרכב יורד מהמגבה ומתגלגל לבית קברות בו נערכת הלוויה. הולו מביא צמיג פנימי בצורת זר לקבר המנוח... הולו מטייל בלילה, נכנס לתוך צריף ובו זיקוקין די נור, מפעיל אותם בטעות וכל האזור מתמלא בהתפוצצויות הזיקוקים. לאחר כל ההרפתקאות נפרדים האורחים בתקווה להתראות בשנה הבאה. "חופשתו של מר הולו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "חופשתו של מר הולו", באתר נטפליקס "חופשתו של מר הולו", באתר AllMovie (באנגלית) "חופשתו של מר הולו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "חופשתו של מר הולו", באתר אידיבי "חופשתו של מר הולו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) חופשתו של מר הולו, באתר TCM קדימון לסרט, באתר יוטיוב שלוש סצנות - הכניסה, הזיקוקין, משחק הטניס, באתר יוטיוב הסצנה בתחנת הרכבת והולו נוסע במכונית המקרטעת, באתר יוטיוב מר הולו חותר בקיאק שמתקפל ונראה ככריש, באתר יוטיוב. נעימת הנושא הראשי בפסקול הסרט, באתר יוטיוב.
שמעון סוסן

שמעון סוסן (נולד בשנת 1959) הוא ראש המועצה האזורית חבל מודיעין משנת 2004. נולד ב-1959 במושב עזריקם להורים שעלו ממרוקו כחמש שנים קודם לכן. ברשות המשפחה הייתה רפת קטנה. בשנת 1981 החל לעבוד בכפר הנוער בן שמן, תחילה כאב בית ובהמשך כקַנְיָן, והיה יו"ר ועד עובדי הכפר. במקביל השקיע בעסקים, והוא מחזיק ב-55% מחברת ש.י.ר (לשעבר "אחים סוסן") המחזיקה בשטחי מסחר על יד קריית מלאכי. באותה העת, החל להיות פעיל שטח במפלגת הליכוד, וב-1998 נבחר כחבר המועצה האזורית חבל מודיעין. בינואר 2004 נבחר לראשות מועצה האזורית חבל מודיעין, כשגבר על פנחס עידן מאחיסמך. הוא זכה גם בבחירות ב-2008 כשגבר על טימי ברנרד מלפיד, וב-2013 איש לא התמודד מולו. הוא צמצם את הגירעונות של המועצה ופיתח את אזור התעשייה חמ"ן (חבל מודיעין) סמוך לשוהם המניב למועצה הכנסות גבוהות מארנונה. בתקופתו, הוכרזה חבל מודיעין כ"רשות איתנה" על ידי שרת הפנים איילת שקד. סוסן נחשב למקורב לפוליטקאים ברמה הארצית, בהם ישראל כ"ץ ודוד ביטן ובעיקר למשה כחלון, ואף היה פעיל מרכזי בהקמתה של מפלגת כולנו ושימש יו"ר עמית בקק"ל מטעמה. בדצמבר 2017 נחקר סוסן בפרשת השחיתות המכונה תיק 1803 בחשד למעורבות בשוחד, אך לא נעצר. באפריל 2018 נעצר סוסן, יחד עם בכירים נוספים במועצה, בחשד לעבירות שונות, אך לאחר חקירה, באוקטובר התברר כי החשדות אינן נכונות והמשטרה החליטה להמליץ לסגור את התיק נגדו מחוסר אשמה. בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 ניצח את רוני אזרק מבית עריף, ונבחר לכהונה רביעית. בבחירות 2024 התמודד כמועמד יחיד לראשות המועצה. נשוי ואב ל-3. מתגורר במושב בן שמן. אשתו של סוסן קרובת משפחה של דוד יפרח, ראש מועצה אזורית שדות דן הסמוכה. שמעון סוסן, ברשת החברתית פייסבוק שמעון סוסן, ברשת החברתית פייסבוק יוסי מלול, שמעון סוסן – ראש המועצה האזורית חבל מודיעין: איש עשייה מוצלחת במרחב הכפרי, באתר כנס מדיה, 14 במרץ 2021 שוקי שדה, החשדות, הקשרים והקבלנים: כך הסתבך שמעון סוסן, מקורבו של שר האוצר כחלון, באתר TheMarker‏, 13 באפריל 2018 תוצאות הבחירות לראשי המועצות האזוריות, באתר ערוץ 7, 28 בינואר 2004 איילת שקד מכריזה על 7 רשויות מוספות כ"איתנות", פורטל "רשויות", 21 בדצמבר 2021 אלון חכמון, ‏שמעון סוסן, המקורב לח"כ ביטן, הוא ראש המועצה שנחקר בפרשת 1803, באתר מעריב אונליין, 8 בדצמבר 2017 גור מגידו ושוקי שדה, הותר לפרסום: מקורבו של כחלון ואחיה של פרח לרנר נעצרו בחשד לשוחד, הטיית מכרזים והלבנת הון, באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2018 מלכה רדוזקוביץ', ‏הקשר לכחלון, כ"ץ ומימון: מיהם הנחקרים החדשים בפרשת ביטן, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2017 מנחם שטאובר, ‏המשטרה ממליצה לסגור את התיק נגד ראש מועצת חבל מודיעין שמעון סוסן, באתר גלובס, 16 באוקטובר 2018
ראלף שרון

ראלף סימון שרון (באנגלית: Ralf Simon Sharon;‏ 17 בספטמבר 1923 – 31 במרץ 2015) היה פסנתרן ומעבד ג'אז בריטי־אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו המשותפת עם טוני בנט בהקלטותיו השונות. שרון נולד בלונדון שבממלכה המאוחדת לאם בריטית ולאב יליד לטביה. בתחילת 1954 היגר לארצות הברית, וחמש שנים מאוחר יותר קיבל מעמד אזרח. עד 1958 השתתף שרון בהקלטותיו של טוני בנט כמלווה. אולם במרוצת הזמן הספיקו השניים לעבוד יחד יותר מחמישים שנים, החל מאלבומי האולפן של הזמר, שחלקם זכו בפרסי גראמי רבים, וכלה בסיבובי הופעות ובקונצרטים שונים. שרון אף מצא לבנט את "I Left My Heart in San Francisco" בחדרו, שלימים הפך לשיר המוכר ביותר שלו. כששרון ניגן את התווים האחרונים של השיר "I'll Be Home for Christmas", שנכלל באלבום Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album מ-1992, בנט קורא "קח אותי הביתה, ראלף!". שרון הקליט סדרה של אלבומי אולפן משלו, אך הוא נודע בעיקר כאחד מהפסנתרנים הטובים ביותר בסצנת הג'אז. כשעבר לקולורדו בגיל 80 המשיך להופיע במטרופולין דנבר זמן קצר לפני מותו. נפטר בשיבה טובה ב-31 במרץ 2015 בגיל 91. 1953: Autumn Leaves and Spring Fever 1954: Easy Jazz 1956: The Ralph Sharon Trio 1956: Mr. and Mrs. Jazz 1957: Around the World In Jazz 1958: 2:38 A.M. 1963: Modern Innovations In Country and Western Music 1964: Do I Hear a Waltz? 1965: The Tony Bennett Songbook 1995: Swings the Sammy Kahn Songbook 1996: Portrait of Harold: The Harold Arlen Songbook 1997: Plays the Harry Warren Songbook 1999: Plays the Frank Loesser Songbook 2000: The Magic of Cole Porter 2001: The Magic of Jerome Kern 2001: The Magic of Irving Berlin 2001 The Magic of George Gershwin 2001: Plays the Ralph Blane Songbook 2007: Always: The Music of Irving Berlin עם טוני בנט 1962 I Left My Heart in San Francisco 1963 I Wanna Be Around... 1964 When Lights Are Low 1986 The Art of Excellence 1987 Bennett/Berlin 1989 Astoria: Portrait of the Artist 1992 Perfectly Frank 1992 Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album 1993 Steppin' Out 1994 MTV Unplugged 1995 Here's to the Ladies 1997 Tony Bennett on Holiday 1998 Tony Bennett: The Playground 1999 Bennett Sings Ellington: Hot & Cool 2001 Playin' with My Friends: Bennett Sings the Blues ראלף שרון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) ראלף שרון, באתר AllMusic (באנגלית) ראלף שרון, באתר MusicBrainz (באנגלית) ראלף שרון, באתר Discogs (באנגלית) Colin Larkin, ed. (2002). Encyclopedia of Popular Music : The Virgin Encyclopedia of Fifties Music (Third ed.). Virgin Books. p. 388. ISBN 1-85227-937-0. YouTube.com/"I'll Be Home for Christmas" "Ralph Sharon Longtime Accompanist to Singer Tony Bennett Dies at 91". The Washington Post. נבדק ב-28 באוקטובר 2019. {{cite news}}: (עזרה)
פיורד קולג'

פיורד קולג' (באנגלית: College Fjord; מילולית: פיורד המכללה) הוא פיורד הממוקם בחלקו הצפוני של מפרץ הנסיך ויליאם במדינת אלסקה שבארצות הברית. הפיורד מכיל חמישה קרחוני מי גאות (קרחונים הנשפכים אל הים), חמישה מהקרחונים הם קרחוני עמק גדולים ועשרות קרחונים קטנים יותר, רובם נקראים על שם מכללות נודעות) בחוף המזרחי (קרחון על שם מכללות לנשים בצד הצפון-מערבי של הפיורד, וקרחונים על שם מכללות לגברים בצד הדרום מזרחי של הפיורד). פיורד קולג' התגלה בשנת 1899 במהלך משלחת הארימן לחקר אלסקהן (Harriman Alaska expedition). משלחת הארימן נתנה לפיורד את שמו. אחד מחברי המשלחת היה פרופסור מאוניברסיטת הרווארד וממכללת אמהרסט במשלחת הארימן השתתפו מרצים מאוניברסיטת הארוורד ומכללת אמהרסט. הפרופסר בכוונה לא קרא לאף קרחון על שם אוניברסיטת פרינסטון. על פי ברוס מולינה (Bruce Molina), מחבר הספר "קרחוני אלסקה" (Alaska's Glaciers), "הם שמחו מאוד מהתעלמות מפרינסטון". קרחון אמהרסט קרחון בייבי קרחון ברנרד קרחון ברין מוור קרחון ברנרדאו קרחון קרסנט קרחון דואונר קרחון ברנרד קרחון ברין מאוור קרחון קרסנט קרחון דאונר קרחון הרווארד קרחון הוליוק קרחון סמית' קרחון ואסר קרחון ולסלי קרחון ויליאמס קרחון ייל
ארץ אדלי

ארץ אדלי (בצרפתית: Adélie) היא חלק מהחוף של יבשת אנטארקטיקה בין נקודת פורקווה פה 66°12′ דרום, 136°11′ מזרח לבין נקודת אולדן ב-66°48′ דרום, 142°02′ מזרח. אורך קו החוף של ארץ אדלי כ-350 ק"מ, והיא משתרעת עד הקוטב הדרומי. היא משתרעת על קטע משולש שנמצא במזרח היבשת, 2,700 ק"מ דרומית לאוסטרליה. שטח זה מכסה כ -3% מכל אנטארקטיקה. ארץ אדלי היא אחד מארבעת המחוזות של הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, תביעה שאינה מוכרת על ידי מרבית המדינות ומושעית בהתאם לברית האנטארקטית. שטח ארץ אדלי, המכוסה כולה קרח, 432,000 קמ"ר. בחודשים דצמבר עד פברואר, כלומר במהלך הקיץ האוסטרלי, הטמפרטורות הממוצעות נעות בין -25 ° C ל- -35 ° C ו- -60 ° C עד -70 ° C במהלך החורף האוסטרלי. מאז ה-12 בינואר 1956 ממוקם בארץ אדלי בסיס צרפתי קבוע הנקרא בסיס דימון ד'אורוויל (Dumont d'Urville), בו שוהים בין 33 (בחורף) ל-78 (בקיץ) מדענים. תחנת המחקר הצרפתית הראשונה שנבנתה באזור - נמל מרטן נבנתה ב-9 באפריל 1950 במיקום 66°49′ דרום, 141°23′ מזרח, אולם נהרסה בשריפה ב-21 בינואר 1952. תחנת מחקר נוספת, תחנת שארקו (Charcot), נמצאת 300 ק"מ דרומית לקו החוף, בגובה 2,400 מטרים, במיקום 69°22′ דרום, 139°01′ מזרח, תחנה זו פעלה בין 1957–1960 והתגוררו בה שלושה חוקרים. ארץ אדלי גובלת בטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית משני צידיה (חוף קלארי שבארץ וילקס שממערב לארץ אדלי, וארץ ג'ורג' החמישי שממזרח לארץ אדלי). ארץ אדלי התגלתה בשנת 1837 על ידי מגלה הארצות הצרפתי ז'יל סבסטיאן סזאר דימון ד'אורוויל. ד'אורוויל קרא לאזור על שם אשתו, אדלי. • Frezzotti, M., & Polizzi, M. (2002), 50 years of ice-front changes between the Adélie and Banzare Coasts, East Antarctica, Annals of Glaciology, 34, 235-240. https://doi:10.3189/172756402781817897 מדיה וקבצים בנושא ארץ אדלי בוויקישיתוף מידע על ארץ אדלי terreadelie.sblanc.com, La Terre Adélie
ותיק חברי הכנסת

ותיק חברי הכנסת הוא חבר הכנסת בעל הוותק הרב ביותר בכנסת, מבין חבריה של כנסת מסוימת. מטבע הדברים, בשנותיה הראשונות של הכנסת לא היה מקום לתואר זה, כאשר רבים מחברי הכנסת כיהנו בה החל מיומה הראשון והיו בעלי ותק זהה. רק במהלך כהונת הכנסת העשירית, עם התפטרותו של מנחם בגין מן הכנסת, נותר חבר הכנסת תופיק טובי בעל הוותק הרב ביותר במשכן – כהונה רצופה מיום כינונה של הכנסת הראשונה. עד לכנסת ה-16 לא הייתה לתואר זה משמעות חוקית או מעשית כלשהי, אולם בשנת 2000 תוקן חוק יסוד: הכנסת (תיקון מס' 27) ושונה אופן ניהול הכנסת בעת היבחרה מחדש. עד אז קבע החוק כי זקן חברי הכנסת יהיה יושב הראש הזמני בעת פתיחת מושבה הראשון של הכנסת הנבחרת (לאחר פתיחת ישיבתה הראשונה על ידי נשיא המדינה באופן סמלי), וינהל את ישיבותיה עד לבחירת יושב הראש הקבוע. בתיקון לחוק נקבע כי מעתה ימלא תפקיד זה ותיק חברי הכנסת, ולא זקן החברים בה. כך הוגדר תואר זה בחוק היסוד: "מי שתקופת כהונתו בכנסת היא הארוכה ביותר, ברציפות או שלא ברציפות, ומבין בעלי ותק שווה - המבוגר שבהם". בחוק נקבעה גם מגבלה, לפיה ראש הממשלה המכהן או הנבחר, וכן שרים וסגני שרים, לא ינהלו את ישיבות הכנסת מכוח חוק זה, והתפקיד יועבר לחבר הכנסת הוותיק ביותר שאינו מכהן באחת מן המשרות הללו. חבר הכנסת שמעון פרס, שניהל בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15 את ישיבות הפתיחה מכוח היותו זקן חברי הכנסת, קיבל בכנסת ה-16 ובכנסת ה-17 את ניהול הישיבה בשל היותו גם ותיק חברי הכנסת באותה העת. בשנת 2016 תוקן החוק פעם נוספת (תיקון מס' 43), ונקבע כי הסדר זה יוסיף להתקיים רק כאשר יו"ר הכנסת היוצאת לא נבחר מחדש לכנסת. כאשר היו"ר היוצא נבחר גם לכנסת הבאה, ימשיך היו"ר היוצא בתפקיד הזמני עד לבחירת יושב ראש קבוע. תיקון זה נכנס לתוקפו בכנסת ה-21, ומאז ועד עתה (הכנסת ה-25) לא אירע שיו"ר כנסת לא נבחר מחדש לכנסת. משכך, נוהלו ישיבות הפתיחה של כנסות אלו על ידי יושבי הראש היוצאים, והתואר 'ותיק חברי כנסת' נותר למעשה סמלי בלבד. על אף האמור, בראשית כהונת הכנסת ה-23, לאחר שיו"ר הכנסת הזמני יולי אדלשטיין התפטר מתפקידו במחאה על פסיקת בג"ץ שחייבה אותו לכנס את הכנסת לשם בחירת יו"ר קבוע, העניק בית המשפט העליון באופן חריג לח"כ עמיר פרץ, שהיה ותיק חברי הכנסת, סמכות לניהול ישיבה מיוחדת של הכנסת לצורך בחירת יו"ר קבוע. הרשימה מפרטת את האישים שהיו ותיקי חברי הכנסת במועד התכנסותה של כל אחת מן הכנסות, למן הכנסת ה-11 ואילך (עד לכנסת זו היה יותר מחבר כנסת אחד בעל וותק מקסימלי). בתקופה זו עדיין לא נקבע מעמד רשמי לוותיק חברי הכנסת, והיו"ר הזמני היה זקן חברי הכנסת. בתקופה זו קבע החוק שוותיק חברי הכנסת יהיה יושב הראש הזמני של הכנסת עד לבחירת יו"ר קבוע. בתקופה זו קובע החוק שוותיק חברי הכנסת יהיה יושב הראש הזמני של הכנסת רק אם היו"ר היוצא לא נבחר לכנסת החדשה. זקן חברי הכנסת בג"ץ התנועה למען איכות השלטון בישראל נגד יושב ראש הכנסת חוק­ יסוד: הכנסת (תיקון מס' 27), ס"ח 1750 מ-8 באוגוסט 2000 חוק–יסוד: הכנסת (תיקון מס' 43), ס"ח 2523 מ-14 בינואר 2016 דניאל דולב, יקי אדמקר‏, בג"ץ העביר את סמכויות אדלשטיין לח"כ פרץ, המליאה תתכנס לבחירת יו"ר חדש, באתר וואלה, 26 במרץ 2020
בראיינט

האם התכוונתם ל... אלייז'ה בראיינט – כדורסלן אמריקאי אניטה בראיינט – זמרת אמריקאית ג'ו בראיינט – כדורסלן אמריקאי קובי בראיינט – כדורסלן אמריקאי פיל בראיינט – פוליטיקאי אמריקאי לואיז בראיינט – עיתונאית אמריקאית לוקאס בראיינט – שחקן אמריקאי קלווין בראיינט – שחקן פוטבול אמריקני תומאס בראיינט – כדורסלן אמריקאי
מיין (פירושונים)

האם התכוונתם ל... מיין (Maine) – אחת ממדינות ארצות הברית נהר מיין (Main) – נהר העובר בגרמניה מיין (צרפת) – מחוז בצרפת מפרץ מיין – מפרץ גדול באוקיינוס האטלנטי, בחופה המזרחי של אמריקה הצפונית, בין חצי האי נובה סקוטיה לבין קייפ קוד רחוב מיין (Main Street) – הרחוב הראשי של הרבה ערים ועיירות בארצות הברית
פנים (טופולוגיה)

בטופולוגיה, הפְּנים של קבוצה הוא אינטואיטיבית אוסף הנקודות שנמצאות "בתוך" הקבוצה ולא על השפה שלה. נהוג לסמן את הפנים של קבוצה A {\displaystyle A} ב- Int ( A ) {\displaystyle {\mbox{Int}}(A)} או ב- A ∘ {\displaystyle A^{\circ }} . ישנן כמה דרכים שקולות להגדיר את הפנים של קבוצה: תהא A {\displaystyle A} קבוצה כלשהי במרחב טופולוגי. נגדיר את הפנים שלה, Int ( A ) {\displaystyle {\mbox{Int}}(A)} , בתור קבוצת כל הנקודות x ∈ A {\displaystyle x\in A} כך שקיימת קבוצה פתוחה B {\displaystyle B} כך ש- x ∈ B ⊆ A {\displaystyle x\in B\subseteq A} - כלומר, הקבוצה A {\displaystyle A} היא סביבה של x {\displaystyle x} . תהא A {\displaystyle A} קבוצה כלשהי במרחב טופולוגי. נגדיר את הפנים שלה בתור הקבוצה הפתוחה הגדולה ביותר שמוכלת ב- A {\displaystyle A} . על פי הגדרה זו, הפנים הוא איחוד כל הקבוצות הפתוחות המוכלות ב- A {\displaystyle A} . תהא A {\displaystyle A} קבוצה כלשהי במרחב טופולוגי. נגדיר את הפנים שלה באמצעות הנוסחה הבאה המערבת משלים וסגור: Int ( A ) = ( A c ¯ ) c {\displaystyle {\mbox{Int}}(A)=({\overline {A^{c}}})^{c}} . נחשב את הפנים של הקטע הסגור [ 0 , 1 ] {\displaystyle [0,1]} בישר הממשי. [ 0 , 1 ] c = ( − ∞ , 0 ) ∪ ( 1 , ∞ ) {\displaystyle [0,1]^{c}=(-\infty ,0)\cup (1,\infty )} [ 0 , 1 ] c ¯ = ( − ∞ , 0 ] ∪ [ ( 1 , ∞ ) {\displaystyle {\overline {[0,1]^{c}}}=(-\infty ,0]\cup [(1,\infty )} ( [ 0 , 1 ] c ¯ ) c = ( 0 , 1 ) {\displaystyle ({\overline {[0,1]^{c}}})^{c}=(0,1)} ולכן הפנים של [ 0 , 1 ] {\displaystyle [0,1]} הוא הקטע הפתוח ( 0 , 1 ) {\displaystyle (0,1)} . נשים לב שרבות מתכונות אלו מזכירות את תכונות הסגור. כל קבוצה פתוחה שווה לפנים שלה: A = Int ( A ) {\displaystyle A={\mbox{Int}}(A)} . בפרט הפנים הוא קבוצה פתוחה ולכן Int ( A ) = Int ( Int ( A ) ) {\displaystyle {\mbox{Int}}(A)={\mbox{Int}}\left({\mbox{Int}}(A)\right)} . A ⊆ B ⇒ Int ( A ) ⊆ Int ( B ) {\displaystyle A\subseteq B\Rightarrow {\mbox{Int}}(A)\subseteq {\mbox{Int}}(B)} Int ( A ) ∪ Int ( B ) ⊆ Int ( A ∪ B ) {\displaystyle {\mbox{Int}}(A)\cup {\mbox{Int}}(B)\subseteq {\mbox{Int}}\left(A\cup B\right)} Int ( A ∩ B ) = Int ( A ) ∩ Int ( B ) {\displaystyle {\mbox{Int}}\left(A\cap B\right)={\mbox{Int}}(A)\cap {\mbox{Int}}(B)} החוץ של קבוצה A {\displaystyle A} , המסומן Ext ( A ) {\displaystyle {\mbox{Ext}}(A)} , מוגדר כפנים של המשלים שלה: Ext ( A ) = Int ( A c ) {\displaystyle {\mbox{Ext}}(A)={\mbox{Int}}(A^{c})} . באופן שקול, ניתן להגדיר את החוץ כמשלים של הסגור: Ext ( A ) = ( Cl ( A ) ) c {\displaystyle {\mbox{Ext}}(A)=({\mbox{Cl}}(A))^{c}} . השפה של קבוצה, היא קבוצת האיברים במרחב שלא נמצאים בפנים שלה ולא נמצאים בחוץ שלה. נקודת מרכז פנים, באתר MathWorld (באנגלית)
פורטלנד (מיין)

פורטלנד (באנגלית: Portland) היא העיר הגדולה ביותר במדינת מיין שבארצות הברית. פורטלנד נמצאת בצפון-מזרח ארצות הברית, ליד בוסטון שבמסצ'וסטס וליד פורטסמות' ומנצ'סטר שבניו המפשייר. בשנת 1820, כאשר מיין הפכה למדינה, הוכרזה פורטלנד כבירתה עד לשנת 1832, אז הבירה עברה לאוגוסטה. האירופאי הראשון שניסה להתיישב במקום היה הספן האנגלי קפטן כריסטופר לווט, שקיבל מג'יימס הראשון, מלך אנגליה, שטח של 6,000 אקרים (24 קמ"ר) על מנת לייסד בהם התיישבות קבועה במפרץ קסקו. לווט רצה לקרוא למקום בשם "יורק", כשם עיר הולדתו - יורק, אנגליה. לווט נסע לאנגליה בשביל לנסות לגייס תמיכה במפעלו, אפילו כתב ספר ("המסע לאנגליה החדשה"), אך מאמציו לא הצליחו. הוא מת בדרך חזרה למיין, וגופתו נקברה בים. פעולת ההתיישבות הבאה (והראשונה) במקום הייתה ב-1633, אז הקימו ג'ורג' קליב וריצ'רד טאקר כפר בשם "קסקו". ב-1658 לקחה מושבת מפרץ מסצ'וסטס אחריות על האזור, ושינתה את שם הכפר לפלמות, על שם פלמות, אנגליה. אובליסק הנמצא בסוף רחוב הקונגרס בעיר מנציח את ארבעת שמותיה של העיר מאז הקמתה. בשנת 1676 הכפר נהרס לחלוטין על ידי שבט האבנקי במהלך מלחמת המלך פיליפ. ב-1678 נבנה הכפר שוב, ואיתו נבנה במקום מבצר, ה"פורט לויאל". בשנת 1690 שוב נחרב הכפר במהלך מלחמת המלך ויליאם על ידי 400-500 צרפתים ואינדיאנים בקרב על פורט לויאל. העיר נותרה נטושה עד להסכם פורטסמות' ב-1713. ב-18 באוקטובר 1775, במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית הופצץ הכפר על ידי חיל הים המלכותי במשך 9 שעות. כתוצאה מכך 400 בתים נחרבו, אדם אחד מת ואחד נפצע. בתקופה שאחרי המלחמה, חלק של פלמות' הנקרא "הצוואר של פלמות", התפתח כנמל והחל לצמוח במהירות כמרכז ספנות. ב-1786 ייסדו תושבים מפלמות יישוב נפרד ב"צוואר של פלמות'" וקראו לו פורטלנד. בשנת 1820 נהייתה מיין למדינה, ופורטלנד נבחרה לבירתה. ב-1832 נבחרה אוגוסטה לבירת מיין במקום פורטלנד. ב-1851 העבירה מיין חוק המגביל מכירת אלכוהול רק ל"מטרה רפואית, מכנית או לתעשייה". לאחר מכן החוק נודע בשם חוק מיין, ו-18 מדינות אחרות החליטו במהירות להעבירו גם אליהם. פורטלנד הייתה מרכז למחאה על החוק. המחאה הגיעה לשיאה ב-2 ביוני 1855 במהומות שנודעו כמהומות הרום בפורטלנד. בין 1,000-3,000 איש הפגינו נגד ראש העיר ניל ס. דאו. דאו אישר קנייה של "אלכוהול רפואי ומכני" בהיקף של 1,600$, והמפגינים האמינו שמדובר בקנייה לשימוש פרטי. כשהמפגינים סירבו להתפזר, הורה דאו לפתוח באש, וכתוצאה מכך אדם אחד נהרג ו7 אחרים נפצעו. למרות ההפגנות והמחאה, החוק התקבל ב-1856. ב-4 ביולי 1866 פרצה בפורטלנד השרפה הגדולה, במהלך חגיגות יום העצמאות האמריקני. השרפה החלה כילתה את מרבית בתי העסקים בעיר, כמחצית מהכנסיות ומאות בתי מגורים. רק 2 אנשים נהרגו בשרפה, אבל כ-10,000 איש נותרו חסרי קורת גג. לאחר השרפה נבנו הבתים על ידי לבנים, והעיר אימצה את סגנון הבנייה הוויקטוריאני. לעיר פורטלנד 4 ערים תאומות: רוסיה ארכנגלסק, רוסיה האיטי קאפ-האיסיין, האיטי יוון מיטילנה, יוון יפן שינגאווה, יפן מדיה וקבצים בנושא פורטלנד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של פורטלנד (באנגלית) פורטלנד, ברשת החברתית פייסבוק פורטלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר) פורטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) מפקד אוכלוסייה 2010 למטרופולין פורטלנד והערכות ל-2015 "Forerunners and Competitors of the Pilgrims and Puritans" מאת צ'ארלס הרברט לברמור, 1912 Creating Portland: History and Place in Northern New England, מאת ג'וזף קונפורטי "Coastal Maine: A Maritime History.", רוג'ר פ. דנקן, 1912, עמ' 217. The History of Portland, from 1632 to 1864, מאת וויליאם ויליס