סטפן הירש

סטפן הירש (באנגלית: Stefan Hirsch; ‏ 2 בינואר 1899 – 28 בספטמבר 1964) היה אמן אמריקאי. לרבים מציוריו יש את המשטחים החלקים והצורות המופשטות של הפרסיסיוניזם והנושאים האופייניים להם – נופי עיר וסצנות תעשייתיות. באופן כללי יש בעבודותיו אלמנט רגשי בנוסף לעבודה שהראתה פרשנות אישית של דיוקנות, הוא הפיק ציורים, רישומים והדפסים בסגנונות ריאליסטים, ציורי קיר מקסיקניים וסוריאליסטיים, כמו גם טבע דומם, דיוקנאות ונופים. עבודתו זכתה להכרה מ-1919 ואילך, ונמצאת במוזיאונים אמריקאים רבים, כולל אוסף פיליפס, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות וגלריה קורקורן. הירש נולד בנירנברג, גרמניה, להורים שהיו אזרחים אמריקאים בעלי מורשת גרמנית. הוא למד משפטים ואמנות באוניברסיטת ציריך ושם נחשף לאמנים הקשורים לתנועת הדאדא. כשהיה בן 20 היגרה משפחתו לניו יורק ושם התיידד עם המורה ופטרון האמנות, המילטון פילד. יחד עם הצייר, יאסו קוניושי והפסל, רוברט לורן, הוא בילה מספר מפגשי קיץ בבית הספר של פילד באזור פרקינס, מיין. הופעתו הראשונה בתערוכה הייתה ב-1919 באגודת האמנים העצמאיים בניו יורק. בזמן תערוכת היחיד הראשונה שלו ב-1927, הופתע מבקר של ה"ניו יורק סאן" שהירש לא הציג עדיין תערוכת יחיד. עבודתו בלטה כשהוצגה כתב מבקר זה. הוא אמר שהוא צייר מודרני אך לא מהפכני ואיכותו אינה מוטלת במחלוקת. נושאיו של הירש בתקופה זו היו בעיקר מבנים ללא נוכחות אנושית. המבקרים תיארו את ציוריו מעולים, שמורים ומרוחקים במקצת. מבקר הסאן אמר שהם הראו "רגע שבו הכל נעצר". העיצוב שלהם היה שטוח. הצבעים היו אילמים והרמוניה עם "טוהר ובהירות כמו ציורים שצוירו על פורצלן או משי". הם היו בעלי "צנע אינטלקטואלי". הציורים והרישומים של הירש בשנות ה-20 לא היו כולם כנופיו האורבניים. הציור שלו משנת 1919 של פרחים על שולחן עם פתק וסכין הוא מציאותי עם איזון טונאלי ובהירות שלימים יוכר כמייחד את עבודתו הטובה ביותר. ב-1924 הוא הציג "עירום מונומנטלי" בגלריה בורז'ואה בניו יורק[9] ובאותה שנה הוא יצר ליטוגרפיה המציגה את ראשיהן של שלוש נשים לבושות כובעים ומעילים. נוף כפרי, סצנה פסטורלית, ניו אינגלנד, שצויר ב-1926, מנוגד בחדות לנופי העיר שלו בקווי המתאר המעוגלים ובמשטח הגוון הכחול והאדום. בשנת 1927 הוא הראה סצנת קרקס בתערוכות של אותה שנה, אשר מבקר מצא שהיא שנונה וגמישה יותר מציוריו ה"מדויקים מבחינה מתמטית".  הציורים, הרישומים והליטוגרפיות שעשה הירש בשנות ה-30 היו בעיקר בסגנון הסוציאל-ריאליסטי של אותה תקופה. כמו אמנים אחרים, הוא עשה ציורי קיר. ביצירות אלה יש עדויות מועטות להשפעה הפרסיסיוניזם שסימנה חלק גדול מעבודתו בשנות העשרים. הצבעים שלו היו נועזים יותר והציורים הראו יותר עומק. כמה מהציורים הצבעוניים ביותר הגיעו אחרי ביקורים שערך במקסיקו מ-1929 עד 1933. ניתן לראות את הסגנון הסוציאלי-ריאליסטי של הירש בציור "בניית אוטוסטרדה" משנת 1930, המציג חמישה פועלים כהי עור, אף אחד מהם אינו פונה אל הצופה, כולם בעלי תנוחות המראות השלמות או דכדוך. ברקע מופיעים מבני תעשייה הפולטים עשן. בתחילת שנות ה-30, הירש התנסה בסוריאליזם. בשנת 1932 הוא הראה שני ציורים, Pent House ו-Encounter, אשר מבקר אמר שהם יעילים מבלי לחשוף את מעמקי נפש האדם. ב-1938 הוא קיבל הזמנה מפרויקט האמנות הפדרלי לצייר ציור קיר בבית המשפט הפדרלי באייקן, דרום קרוליינה. ציור הקיר נקרא Justice as Protector, בעל דמות מרכזית שעורה הכהה פגע בשופטי בית המשפט וכתוצאה מכך ציור הקיר היה מכוסה בווילון במשך שנים רבות. חמש שנים לאחר מכן הוא קיבל הזמנה ממשרד האוצר האמריקני עבור ציור קיר של דואר בבונוויל, מיסיסיפי. הציור הזה, שנקרא Scenic and Historic Booneville לא הראה אנשים כהי עור ולא גרם למחלוקת מקומית, אבל הייתה מחלוקת בין הירש והמדור לאמנויות יפות של משרד האוצר. הוא רצה לצייר מאבק מזמן מלחמת האזרחים שהתרחש ליד בונוויל. לבסוף הוא צייר סצנה הקשורה למלחמה של בני משפחה בעורף ואנשי שירות שכותבים וקוראים מכתבים. תערוכת היחיד של הירש ב-1941 סיכמה את עבודתו מהעשור הקודם. הוא כלל נופים עירוניים (רחוב החמישים וגשר קווינסבורו) ודמויות סוציאליות-ריאליסטיות ממקסיקו וניו יורק, כמו גם נוף וסצנות ביתיות. אדוארד אלדן ג'וול מהניו יורק טיימס אמר שהעבודות הללו מגוונות בסגנונן, כאשר הבדים העדכניים יותר מציגים "עיצוב פשוט משולב" ו"הרמוניות צבע נעימות". בשנת 1919 כאשר הוריו חזרו לגרמניה עד 1931 הוא התחתן עם המורה והאמנית, אלזה רוגו, והתגורר בבית הוריו בקולומביה הייטס, ברוקלין. בשנים 1940 עד 1946 לימד הירש בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. משנת 1942 ועד לפרישתו בשנת 1961 לימד במכללת בארד והיה במשך רוב הזמן יושב ראש המחלקה לאמנות . אביו של הירש, אנג'לו הירש, נולד 1863 בבוואריה, גרמניה, הוא היגר לניו יורק ב-1886 ומת שם בגיל 74. הוא היה בנו של גרסון הירש, להירש הייתה אחות, דורותי, שהייתה צעירה ממנו בעשר שנים. הירש התגורר עם הוריו (ואחרי מות אמו עם אביו) עד לנישואיו ב-25 בינואר 1931 עם אלזה רוגו הלבני הזוג לא היו ילדים. בשנת 1932, רוגו הייתה ראש בית ספר לאמנות לילדים מקסיקנים בטקסקו. הם התגוררו בבנינגטון, ורמונט, כאשר הירש לימד בקולג' שם וגרו באנאנדייל-און-הדסון, ניו יורק, כאשר לימד בבארד. מדיה וקבצים בנושא סטפן הירש בוויקישיתוף Stefan Hirsch, Oxford Reference (באנגלית) "Stefan Hirsch 1899-1964". Art Journal. 24 (2): 158. Winter 1964–65. Stefan Hirsch | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית) "Stefan A. Hirsch (1899 - 1964)" "First One-Man Show By Stefan Hirsch". New York Sun. 1927-03-05. p. 5. Bourgeois Gallery". New York Evening Post. 1924-11-22. p. 10. "Bourgeois Gallery". New York Evening News. 1927-03-05. p. 13. Fine Prints,Van Abbe, Albee, Arms, Benson, Ruth Chaney, Morgan Dennis, Philip Kappel, www.eteichertfineprints.com "Seen In New York Galleries". The New York Times. 1927-05-01. p. X8. "Art Roster; New Exhibitions". The New York Times. 1932-11-27. p. X8. Downtown Gallery—Recent paintings by Stefan Hirsch, who has returned, with style unscathed, from a visit to Mexico. "South Carolina's New Deal Murals". Palmetto Past, South Carolina Department of Archives and History. 15 March 2011. Retrieved 2014-07-31. "Stefan Hirsch—Living New Deal" Edward Alden Jewell (1941-01-31). "Hirsch Paintings Placed on Display". The New York Times. p. 14. Marriages". The New York Times. 1931-01-25. p. N8. Hirsch-Rogo—The marriage of Elsa Rogo to Stefan Hirsch, son of Angelo Hirsch of New York, Jan. 15, at home, 110 Columbia Heights, Brooklyn. "Stefan Hirsch - Biography" "Dorothy T. Hirsch"