laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
קבוצת פיק

פיק (ברוסית: ПИК) היא חברת פיתוח ובנייה רוסית, מפתחת הנדל"ן הגדולה ביותר ברוסיה. מטה החברה ממוקם במוסקבה. חברת משכנתא ראשונה (לימים PIK Group) נוסדה בשנת 1994 על ידי יורי ז'וקוב וקיריל פיסריוב (אנ') . בשנת 2006, פיק החלה להרחיב את פעילות הפיתוח במחוזי רוסיה. החברה החלה ליישם פרויקטים בערים כמו קלינינגרד, ירוסלבל, קלוגה, אובנינסק, ניז'ני נובגורוד, טגנרוג, נובורוסייסק, פרם, אומסק. בסוף מאי 2007 נערכה הנפקה, במהלכה מכרו בעלי המניות של PIK 15% ממניות החברה תמורת 1.85 מיליארד דולר שווי שוק החברה כתוצאה מההנפקה הסתכם ב-12.3 מיליארד דולר. בשנת 2013 ביצעה החברה הנפקה נוספת של מניות. מניות החברה נסחרו בבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE) ובבורסה לניירות ערך במוסקבה (MICEX). בשנת 2017 החלה החברה ליישם פרויקטים בסנקט פטרבורג, ובשנת 2018 - ביקטרינבורג וטיומן. בשנת 2021, PIK פתחה מכירות בפרויקט הראשון שלה בחו"ל - One Sierra במנילה בפיליפינים. בפברואר 2022, המותג PIK הוכר כמותג היקר ביותר בתעשיית פיתוח הנדל"ן האירופי לפי Brand Finance, ערכו עלה ב-87% והגיע ל-1.25 מיליארד דולר. קבוצת פיק מתמחה בבנייה ומכירה של דיור ברמת נוחות, בעיקר בתחום בניית הדיור התעשייתי. מאז 1994, PIK בנתה יותר מ-30 מיליון מ"ר של דיור, וסיפקה דירות ליותר מ-2 מיליון איש. החברה פועלת ב-16 מחוזות ברוסיה, תוך התמקדות במוסקבה ובמחוז מוסקבה. מדיה וקבצים בנושא קבוצת פיק בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת פיק (באנגלית וברוסית) קבוצת פיק, ברשת החברתית פייסבוק קבוצת פיק, ביישום טלגרם קבוצת פיק, ברשת החברתית אינסטגרם קבוצת פיק, סרטונים בערוץ היוטיוב 20 крупнейших застройщиков России: рейтинг Forbes, Forbes.ru, ‏2020-10-29 (ברוסית) Основатель ПИК — РБК: «Вроде маржа большая, а выходит убыток» — РБК, amp.rbc.ru https://www.vedomosti.ru/newspaper/article.shtml?2007/06/04/126926?2007/06/04/126926, Ведомости (ברוסית) Встречайте первый зарубежный проект ПИК — One Sierra в Маниле - новости ПИК от 10 марта 2021, Официальный сайт ПИК ПИК признан самым дорогим брендом девелоперской отрасли Европы, realty.ria.ru
בדולח ווטרפורד

בדולח ווטרפורד (Waterford Crystal) הוא שם מסחרי של מוצרי זכוכית בדולח, המיוצרים בעיר ווטרפורד באירלנד על ידי חברת ווטרפורד ודג'ווד PLC. מפעל לייצור בדולח נבנה במקורו בעיר בשנת 1793 על ידי ג'ורג' פנרוז וויליאם פנרוז, ויוצרו בו כלי בדולח משובחים ועדינים[דרושה הבהרה] במיוחד, שעשו להם שם ברחבי העולם. לאחר זמן נסגרה החברה, לפי השמועות בשל מיסוי מופרז על המוצר. בשנת 1947 הקים מהגר צ'כי בשם קרל באצ'יק מפעל לייצור זכוכית בעיר, הודות למוניטין המעולים של כלי הזכוכית המקוריים. בעזרת המעצב הצ'כי מירוסלב האוול, החלה החברה לפעול באירלנד המרוששת ובראשית שנות ה-50 עברה לידי הנהלה אירית. במאי 2005 הכריזה ווטרפורד ודג'ווד על סגירת המפעל שלה בדונגארבאן, כדי לרכז את כל פעולותיה במפעל הראשי בקילבארי, ווטרפורד, שם היא מעסיקה 1,000 עובדים. המעבר הביא לפיטורי כ-500 עובדים בדונגארבאן. במפעל בקילבארי יש מרכז תיירים המציע סיורים מודרכים במפעל, חנות מתנות, בית קפה וגלריה. מדיה וקבצים בנושא בדולח ווטרפורד בוויקישיתוף אתר האינטרנט הרשמי של בדולח ווטרפורד (באנגלית)
Paint Box

"Paint Box" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, שנכתב והושר על ידי הקלידן ריצ'רד רייט. השיר יצא לראשונה בשנת 1967 כבי-סייד לסינגל "Apples and Oranges". השיר עוסק בגבר שחי במערכת יחסים מתעללת ויש לו חברים מלאכותיים. המאפיינים המוזיקליים של השיר כוללים את מילויי התופים הארוכים של ניק מייסון, וסולו פסנתר של רייט, אשר מסתובב סביב ספקטרום הסטריאו. רייט גם מכפיל על פסנתר טאק בנוסף לפסנתר האקוסטי הרגיל. מילות השיר מתחילות ב"אתמול בלילה שתיתי יותר מדי / יושב במועדון עם כל כך הרבה טיפשים", וכוללות פזמון אמביוולנטי: "אני פותח את הדלת לחדר ריק / ואז אני שוכח". השיר הוא הראשון מבין שירים רבים של פינק פלויד שכולל באופן בולט אקורד תשיעי נוסף במי מינור. אקורד זה יהפוך לסימן ההיכר של החומר המוכר יותר שלהם: הוא פותח את The Dark Side of the Moon עם "Breathe". הוא בולט בשיר "Welcome to the Machine" מתוך האלבום Wish You Were Here, שם הוא מופיע לסירוגין עם אקורד שביעי בדו מז'ור במשך רוב השיר. "Dogs" מתוך Animals מתרכז סביב האקורד כפי שהוא מנוגן על גיטרות מכווננות כלפי מטה, והתוצאה היא גובה קונצרט של רה מינור תשיעי. השיר הופיע שוב בשירים "Hey You" ו-"Vera" מתוך "The Wall". הוא הופיע בלא פחות מארבעה שירים מתוך The Final Cut: השירים "Your Possible Pasts", "The Hero's Return", "The Gunner's Dream", ו-"The Fletcher Memorial Home". "Paint Box" יצא במקור במונו עבור הסינגל. מיקס סטריאו נכלל מאוחר יותר באוסף Masters of Rock, ובאלבום האוסף Relics בשם "Paintbox". האיות בן המילה האחת שומש גם כאשר מיקס המונו הונפק בדיסק השלישי של מהדורת הדלוקס לרגל 40 שנה ל-The Piper at the Gates of Dawn. השיר יצא במונו שוב בשנת 2016 על גבי תקליטורי Cambridge St/ation ו-Cre/ation במארז The Early Years 1965–1972. סרט תדמית לשיר צולם עבור הטלוויזיה הבלגית ב-18 או ב-19 בפברואר 1968, בו הלהקה מבצעת פנטומימה לשיר על גשר בבריסל. אף על פי שסיד בארט עדיין היה חבר בלהקה כאשר השיר הוקלט (אוקטובר 1967) ובזמן צילומי הסרט, הסרט מציג את דייוויד גילמור על גיטרה, בהופעתו הראשונה בסרט עם פינק פלויד. ניתן לראות את מבנה האטומיום ברקע בזמן שהלהקה מנגנת. ריצ'רד רייט - שירה, פסנתר, פסנתר טאק סיד בארט - גיטרות אקוסטיות וחשמליות, קולות רקע רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, קולות רקע ניק מייסון - תופים מידע על היצירה "Paint Box" באתר מיוזיק בריינז The Piper at the Gates of Dawn [3-CD Deluxe Ed..., AllMusic (באנגלית) Andrew Unterberger, The 50 Greatest Pink Floyd Songs: Critic’s Picks, Billboard, ‏2017-08-04 (באנגלית אמריקאית) Strong, Martin C., The Great Rock Discography, 2004, עמ' 1177, ISBN 1-84195-551-5 Andy Mabbett, Chris Charlesworth, The complete guide to the music of Pink Floyd, London: Omnibus, 1995, ISBN 978-0-7119-4301-8 Pink Floyd: Anthology (1980 Warner Bros. Publications, Inc., Secaucus N.J.) Pink Floyd: The Final Cut (1983 Pink Floyd Music Publishers Ltd., London, England.) sackorats (2006-10-09), pink floyd paint box, נבדק ב-2024-06-28 The Concert Database Pink Floyd, 1968-02-18 - 1968-02-19, Belgian TV 1968 (40th Anniversary Edition),, Brussels, Belgium, Compilations, voio, HRV DVD 014, www.pf-db.com
אלכסיי גליבינסקי

אלכסיי גליבינסקי (נולד ב-23 בספטמבר 2004) הוא שחיין ישראלי, חבר נבחרת ישראל בשחייה. זוכה מדליית זהב באליפות אירופה (בלגרד 2024) במשחה שליחים משולב 100×4 מטר מעורב ושותף לשיא הישראלי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי. נבחר לייצג את ישראל באולימפיאדת פריז (2024). אבא של גליבינסקי הוא השחיין האולימפי ואדים אלכסייב. אלכסיי גליבנסקי בן למשפחה של שחיינים. אמא שלו, ילנה גליבינסקי, מאמנת השחייה בקבוצתו הפועל ירושלים ואבא שלו, השחיין האולימפי ואדים אלכסייב. באליפות ישראל שנערכה בשנת 2023 זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.10 דקות, אחרי יעקב טומרקין ממכבי אשדוד (2:00.25 דקות) וגל כהן גרומי מהפועל ירושלים (2:03.09 דקות). באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, סרביה ביוני 2024 זכה במדליית זהב במשחה שליחים משולב 100×4 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.93 שניות. מקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם יואב רומנו, אנסטסיה גורבנקו ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 3:27.02 דקות, מאית השנייה איטי ממדליית ארד שבה זכתה גרמניה. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.44 שניות, המהיר מבין השחיינים הישראלים. מקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.14 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" 48.60 שניות. מקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:38.82 דקות, כשחיין שלישי הוא שחה את סגנון הפרפר ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 53.46 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.49 שניות ובמקום 34 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.05 שניות. בסך הכל השתתף באליפות ב-11 מקצים. בסיום האליפות נבחר לייצג את ישראל באולימפיאדת פריז (2024). באולימפיאדת פריז סיים במקום 14 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם תומר פרנקל, גל כהן גרומי ודניס לוקטב בתוצאה של 3:15.41 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.72 שניות. 100 מטר חופשי: 49.49 שניות (2024) 200 מטר חופשי: 1:49.06 דקות (2024) 100 מטר פרפר: 53.76 שניות (2023) 200 מטר מעורב אישי: 2:01.74 דקות (2024) אלכסיי גליבינסקי, באתר Swimrankings Alexey GLIVINSKIY, באתר 2024 European Aquatics (באנגלית)
כריסטיאנסטד

כריסטיאנסטד (באנגלית: Christiansted) היא עיר באי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית. בעבר הייתה העיר בירת איי הודו המערבית הדנים, ומסיבה זו נבנתה בה המצודה המהווה היום חלק מהאתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד. נכון לשנת 2000 מתגוררים בעיר 2,637 תושבים. בעיר נשמרו בניינים דנים רבים מהמאה ה-18. בניינים אלה מאופיינים בצבעוניות הפסטלית שלהם, ובגגות הרעפים האדומים שלהם - מאפיינים שהפכו את העיר לאתר תיירות פופולרי. יהודה פיליפ בנימין, שר החוץ היהודי של מדינות הדרום במלחמת האזרחים האמריקנית נולד בכריסטיאנסטד ב-1811, להורים יהודים ספרדים אזרחי אנגליה. מדיה וקבצים בנושא כריסטיאנסטד בוויקישיתוף האתר ההיסטורי הלאומי כריסטיאנסטד - באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית כריסטיאנסטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקר שנערך בשנת 2000.
Acoustic by Candlelight

Acoustic by Candlelight: Live on the Born Free Tour הוא אלבום הופעה משותף של השחקנית והזמרת קרי אליס והגיטריסט והזמר בריאן מיי, שיצא לאור ב-17 ביוני 2013. באלבום מופיעות 15 רצועות שהוקלטו בעת הלג הראשון בסיבוב ההופעות המשותף של השניים, Born Free Tour. מידע על האלבום Acoustic by Candlelight באתר MusicBrainz האלבום Acoustic by Candlelight באתר Discogs האלבום Acoustic by Candlelight באתר יוטיוב
פרדריקסטד

פרדריקסטד (באנגלית: Frederiksted) היא עיר המצוייה בקצהו המזרחי של האי סנט קרואה שבאיי הבתולה של ארצות הברית - טריטוריה של ארצות הברית. העיר מכונה על ידי תושיבה "עיר החופש" ("Freedom City") - כינוי שמקורו בעובדה שהעיר הייתה האתר שבו הוכרז על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים שהאי היה חלק מהם. בעיר עצמה מתגוררים 732 תושבים (2000) ובעיר רבתי 3,767. לאחר הקמת העיר נבנתה בה מצודה - מצודת פרדריק - שנועדה להגן על העיר מפני מתקפות שודדי הים הקאריביים. במצודה נערכה ההכרזה על ביטול העבדות באיי הודו המערבית הדנים נערכה ב-3 ביולי 1848. העיר נהרסה בשריפה בשנת 1878 ושוקמה מחדש בסגנון בנייה ויקטוריאני. העיר היא אחת משני נמלי המים העמוקים של סנט קרואה (הנמל השני מהווה חלק מבתי הזיקוק של הובנסה). נמל העיר משמש בעיקר לעגינת ספינות טיולים. התיירות מהווה מרכיב מהותי בכלכלתה של העיר. מדיה וקבצים בנושא פרדריקסטד בוויקישיתוף פרדריקסטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) סקר שנערך בשנת 2000
גריגורי בונגרד-לוין

גריגורי בונגרד-לוין (ברוסית: Григорий Максимович Бонгард-Левин ‏; (26 באוגוסט 1933 - 30 בספטמבר 2008) היה היסטוריון, סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בהיסטוריה של הודו ומדינות אסיה נוספות. גריגורי בונגרד-לוין נולד בשנת 1933 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה אתנוגרף, פרופסור באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום לימודי בית ספר בונגרד-לוין החל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת מוסקבה וסיים את הלימודים בשנת 1956. הוא המשיך ללימודי תואר שלישי וקיבל את התואר בשנת 1961. בשנת 1970 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט. בונגרד-לוין היה מלמד היסטוריה באוניברסיטת מוסקבה ובשנת 1978 התמנה לפרופסור. הוא היה ראש קתדרה ומנהל מרכז לחקר הודו ובודיזם. בשנת 1981 הוא התקבל כחבר בהתכתבות באקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1991 מעמדו שודרג לחבר בפועל. בונגרד-לוין היה חבר מערכת ועורך ראשי של מספר כתבי עת בתחום התמחותו. הוא כתב מספר ספרים בהם פירט תוצאות מחקריו. הוא קיבל פרס ברית המועצות בשנת 1988 ופרס הפדרציה הרוסית בשנת 2000. הוא התקבל למסדר האמנויות והספרות וללגיון הכבוד. כהכרה להישגיו בתחום חקר הודו בונגרד-לוין נבחר לחבר במספר אגודות מדעיות בצרפת, איטליה ושוודיה. מממשלת הודו הוא קיבל עיטור. בשנים אחרונות בונגרד-לוין החל לעסוק בחקר ספרות רוסית ויצירות של גולים רוסים במחצית הראשונה של המאה ה-20. ביחד גם קונסטנטין אזאדובסקי הוא ערך והוציא לאור אוסף יצירות של קונסטנטין בלמונט (2005). בונגרד-לוין חלה בסרטן ונסע לטיפול בצרפת אך הטיפול לא הצליח והוא נפטר בשנת 2008 בניי-סיר-סן. הוא נטמן במוסקבה בבית העלמין טרויקורובסקויה. ביוגרפיה (ברוסית)
קונסטנטין אזאדובסקי

קונסטנטין אזאדובסקי (ברוסית: Константин Маркович Азадовский ‏; נולד ב-14 בספטמבר 1941) הוא חוקר ספרות סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. קונסטנטין אזאדובסקי נולד בשנת 1941 בלנינגרד למשפחה של חוקר ספרות מארק אזאדובסקי. סב של המשפחה היה ממשפחת קנטוניסטים והתנצר. לאחר פלישת נאצים לברית המועצות המשפחה נותרה בעיר ועברה את חורף הקשה של שנת 1941 של מצור לנינגרד. במרץ 1942 המשפחה נמלטה לאירקוטסק בה התגוררו קרובי משפחה. הם חזרו ללינגרד בשנת 1945. בשנת 1958 אזאדובסקי החל לימודי פילולוגיה באוניברסית לנינגרד. הוא התמחה בספרות גרמנית וסיים את הלימודים בהצטיינות בשנת 1963. הוא המשיך ללימודי ערב בהיסטוריה. אזאדובסקי החל ללמד במוסדות להשכלה גבוהה בלנינגרד והחל לימודי תואר שלישי. בשנת 1969 הוא היה עד בפרשת דיסידנט יפים סלנסקי שהואשם באחזקת סמים. אזאדובסקי סירב להעיד נגד סלנסקי ובעקבות כך נאלץ לעבור לפטרוזבודסק. בהיותו בפטרוזבודסק אזאדוסבקי סיים עבודת תואר שלישי והיה מלמד שפות זרות באוניברסיטה מקומית. בהמשך הוא חזר ללנינגרד והחל ללמד ב"אקדמיה לאמנויות על שם מוחינה". אזאדובסקי מונה לפרופסור וכיהן כראש קתדרה לשפות זרות. בשנת 1978 אזאדובסקי הואשם בפעילות נגד השלטון אך בסופו של דבר נעצר והואשם באחזקת סמים. הוא נשפט לשנתיים ונשלח לאזור מגדן. אשתו נשפטה לשנה וחצי. בשנת 1998 הם קיבלו הכרה כאסירים פוליטיים על ידי בית המשפט (שמם טוהר עוד בשנת 1989). אזאדובסקי כתב מספר רב של מאמרים על ספרות גרמנית וספרות רוסית של תחילת המאה ה-20. הוא חבר מערכת של מספר ירחונים ספרותיים וכתבי עת בנושא חקר ספרות. בשנת 2005 ביחד עם גריגורי בונגרד-לוין הוא היה עורך של אוסף יצירות של קונסטנטין בלמונט. על פעילותו בחקר ספרות לאזאדובסקי הוענקו מספר פרסים. בשנת 2011 הוא קיבל עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הוא חבר בארגון הסופרים הבין-לאומי. בשנת 2001 אזאדובסקי חתם על מכתב להגנת ערוץ טלוויזיה NTV. במרץ 2014 הוא גינה סיפוח חצי האי קרים. ביוגרפיה (ברוסית)
מארק אזאדובסקי

מארק אזאדובסקי (ברוסית: Марк Константинович Азадовский ‏; (18 בדצמבר 1888 - 24 בנובמבר 1954) היה חוקר ספרות ופולקלור רוסי-סובייטי ממוצא יהודי. קונסטנטין אזאדובסקי הוא בנו. מארק אזאדובסקי נולד בשנת 1888 באירקוטסק למשפחה יהודים שהתנצרו. סבו היה קנטוניסט, יליד ברדיצ'ב שאחרי סיום השירות הצבאי התיישב באירקוטסק. קוסמונאוט בוריס וולינוב קרוב משפחתו. עד לשנת 1907 מארק אזאדובסקי למד באירקוטסק. בשנה זו הוא נעצר והואשם באחזקת ספרות מהפכנית. הוא שוחרר מחוסר הוכחות. אביו העביר אותו לחברובסק בה הוא הצליח לקבל "תעודת יושר". זה איפשר לו להתקבל ללימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג בה הוא למד עד לשנת 1913. בשנים 1913–1915 אזאדובסקי השתתף בסיור מדעי בסיביר המזרחית. במהלך הסיור הוא אסף סיפורי עם רבים. בשנת 1921 אזאדובסקי החל ללמד במוסד להשכלה גבוהה בעיר צ'יטה ובשנת 1923 עבד לאוניברסיטת אירקוטסק. הוא השתתף במספר סיורים מדעיים באזור. בשנת 1925 הוא קיבל מדליית זהב של האגודה הגאוגרפית הרוסית על ממצאי סיוריו. בשנת 1930 אזאדובסקי הגיע ללנינגרד והיה פרופסור במכון לחקר דיבור. בשנת 1935 הוא קיבל תואר "דוקטור למדעים". במרץ 1942 ביחד עם המשפחה הוא הצליח לצאת מלנינגרד הנצורה ועד לשנת 1945 היה מלמד באוניברסיטת אירקוטסק. לאחר סיום המלחמה הוא חזר ללנינגרד. בשנת 1948, בתחילת המאבק נגד קוסמופוליטיות הוא ביחד עם פרופסורים נוספים ויקטור ז'ירמונסקי, גריגורי גוקובסקי ובוריס אייכנבאום פוטרו מהאוניברסיטה. אזאדובסקי שכבר היה לאחר התקף לב איבד את ההכרה עוד במהלך הישיבה. לאור מצבו הבריאותי הוא היה מרותק למיטה, עבר כמה ניתוחים ונפטר בשנת 1954 בלנינגרד. ביוגרפיה (ברוסית)
ג'ון קמפבל (פירושונים)

ג'ון קמפבל, באנגלית John Campbell, הוא שם נפוץ. האם התכוונתם ל... ג'ון קמפבל (1910–1971) – מעצב תור הזהב של המדע הבדיוני ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל התשיעי (1845–1914) – איש אצולה בריטי ג'ון קמפבל (שופט) (1811–1889) – עורך דין אמריקאי ושופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון הנרי קמפבל (אנ') (1757–1828) - צייר נוף אנגלי שמות דומים ג'וזף ג'ון קמפבל (1904–1987) – ג'וזף קמפבל, חוקר מיתולוגיה אמריקאי קמפבל (פירושונים)
השריר הישר התחתון

השריר הישר התחתון (באנגלית: Inferior rectus muscle) הוא אחד משבעת השרירים החוץ-עיניים (אנ') ואחד מארבעת השרירים הישרים, לצידם של השריר הישר העליון, המדיאלי והצידי. מקורו של השריר הישר התחתון בטבעת הגידית המשותפת (אנ') (annulus of Zinn), והוא חודר לתוך המשטח הקדמי התחתון של העין. רוחבו של אזור חדירת השריר הוא כ-10.5 מ"מ והוא נמצא במרחק של כ-7 מ"מ מלימבוס הקרנית (אנ'). השריר הישר התחתון מעוצבב על ידי העצב מניע העיניים (האוקולומוטורי). השריר הישר התחתון מתפתח מהמזודרם העוברי במסלול הגולגולת, בדומה לשאר השרירים החוץ-עיניים. נקודת החדירה של השריר הישר התחתון היא 6 מ"מ מנקודת הכניסה של השריר המדיאלי, וכ-8 מ"מ ממיקום כניסת השריר הישר הצידי. שריר פגום, חלש או משותק, עלול לגרום לפזילה. במקרים קלים, ניתן להשתמש במשקפי פריזמה כדי ליישר מחדש את העין בהדרגה. לחלופין במקרים חמורים, ניתן לתקן זאת בניתוח על ידי החלשה קלה של שריר הישר העליון. Caleb L. Shumway, Mahsaw Motlagh, Matthew Wade, Anatomy, Head and Neck: Eye Inferior Rectus Muscle, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024 https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1312149/ Shumway, Caleb L.; Motlagh, Mahsaw; Wade, Matthew (2021), "Anatomy, Head and Neck, Eye Inferior Rectus Muscle", StatPearls, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, PMID 30085520, נבדק ב-2021-09-27 Astle, William F; Hill, Vivian E; Ells, Anna L; Chi, Nguyen Thi Thanh; Martinovic, Elaine (2003-10-01). "Congenital absence of the inferior rectus muscle—diagnosis and management". Journal of American Association for Pediatric Ophthalmology and Strabismus (באנגלית). 7 (5): 339–344. doi:10.1016/S1091-8531(03)00214-3. ISSN 1091-8531. PMID 14566316. Apt, L (1980). "An anatomical reevaluation of rectus muscle insertions". Transactions of the American Ophthalmological Society. 78: 365–375. ISSN 0065-9533. PMC 1312149. PMID 7257065. Paysse, Evelyn A.; Saunders, Richard A.; Coats, David K. (2000-06-01). "Surgical management of strabismus after rupture of the inferior rectus muscle". Journal of American Association for Pediatric Ophthalmology and Strabismus (באנגלית). 4 (3): 164–167. doi:10.1016/S1091-8531(00)70007-3. ISSN 1091-8531. PMID 10849393. Sprunger, Derek T.; Helveston, Eugene M. (1993-05-01). "Progressive Overcorrection After Inferior Rectus Recession". Journal of Pediatric Ophthalmology & Strabismus. 30 (3): 145–148. doi:10.3928/0191-3913-19930501-04. PMID 8350221. הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יעקב אוברמאייר

יעקב אוברמאייר (בגרמנית: Jacob Obermeyer;‏ 21 במרץ 1845, בשטיינהארט – 1 במרץ 1938 בווירצבורג) היה מזרחן, חוקר, מומחה לענייני המזרח, ותייר יהודי-בווארי. יעקב אוברמאייר נולד בשנת 1845, בעיר שטיינהארט באי אוטינגן (Steinhart bei Oettingen), היום העיר היינספארט (Hainsfarth) בחבל ארץ בוואריה. רכש השכלה אינטלקטואלית ורוחנית מאישים כגון חכם יצחק ברנייס, הרב יעקב אטלינגר, והרב יצחק דב במברגר. רכש ידע תלמודי בנעוריו, והראה עניין מיוחד בחיי יהדות המזרח. בשנת 1868 תייר בצפון אפריקה ממרוקו למצרים, חצה את כל ארץ ישראל והגיע עד לדמשק. בשנת 1869 הוזמן לבגדד להיות מורה בבית הספר של כל ישראל חברים, ארגון חינוך יהודי שמקורו מפריז. לאחר שלוש שנים, כאשר הוא עדיין חי בבגדד, יעקב נשכר להיות מורה ומחנך בביתו אחיו של נאסר א-דין שאה קאג'אר, השאה הגולה של פרס. בין השנים 1875 ו-1876 נבחר בידי הנסיך הפרסי אבאס מירזה מולקארה ללוות את משפחת המלוכה הפרסית למסע ציד. יעקב המליץ להם לצוד באזור בין הפרת והחידקל שם הנהרות זורמים במקביל זה לזה. באזור זה הייתה התיישבות משמעותית בזמן גלות בבל והיה מרכז לפעילותם של הגאונים. יעקב עצמו כתב מאוחר יותר שהציד לא עניין אותו. מה שעניין אותו בעיקר היה לראות במו עיניו את האתרים ההיסטוריים שבהם נכתב התלמוד הבבלי והאמוראים למדו ולימדו. יעקב חזה בהריסות הנטושות, בשדות הנטושים והתעלות היבשות, וחיפש לזהות מקומות המוזכרים בתלמוד. בעודו בבגדד פרסם סדרה של מאמרים בשבועון העברי "המגיד" שמתחו ביקורת חריפה על הרב יוסף חיים. כאשר התפרסמו המאמרים בבגדד, הדבר עורר עליו את חמת הקהילה, והחכם באשי השית עליו חרם. הוראת החרם הוקראה בכל בתי הכנסת בבגדד. אוברמאייר חזר לבוואריה בקיץ 1876. שם פרסם סדרה של מאמרים בשם "המסע שלי לחורבות בבל" בשבועון המגיד. לאורך העשור הקרוב, עד שנת 1884, יעקב המשיך לחקור את האזור שבין נהרות הפרת והחידקל, ולהרחיב את הידע שלו לגבי התלמוד הבבלי. באותו זמן, ב-1881, הנסיך אבאס מירזה מולקארה התפייס עם אחיו וחזר לפרס. אוברמאייר ליווה אותו ואת משפחתו לקזווין ומשם לטהראן, שם המשיך לעבוד כמורה בבית הנסיך. בשנת 1884 הוזמן לבוא לווינה ללמד שפה וספרות בשפה הערבית ובשפה הפרסית באקדמיה האימפריאלית לשפות המזרח, שנוסדה ב-1754 בידי הקיסרית מריה תרזה. הוא לימד שם מ-1884 ועד 1915. ב-1907 פרסם את עבודתו הידועה "יהדות מודרנית במערב ובמזרח". בעבודה זו כתב במומחיות וידע על הבעיות העכשוויות בחיי היהודים. ב-1929 התפרסמה עבודת חייו "הנוף הבבלי בעידן התלמוד והגאונות". עבודה זו מהווה מקור אינפורמציה חסר תחליף לגבי הגאוגרפיה של התלמוד הבבלי. עובדה זו מובחנת מהעבודות של קודמיו שהיא נשענת על עבודותיהם של כותבים מהעת העתיקה, וכן היסטוריונים וגאוגרפים מעת האסלאם. בנוסף, יעקב שילב בעבודה את החוויות האישיות שלו ונקודות המבט שלו מהמסעות שלו לאזורים אלו. יעקב אוברמאייר נפטר ב-1 במרץ 1938 ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר וירצבורג. נכדו הוא איש המודיעין הישראלי מאיר מקס בינט. Die Landschaft Babilonien,1929 Jacob Obermeyer בגוגל ספרים Modernes Judentum in Morgen- und Abendland Jacob Obermeyer: 90th Birthday Jacob Obermeyer, Jewish Virtual Library Rabbi Yoseif Chaim and the Community Journal of the American Oriental Society 126.3 (2006),381 רוזן-קניגסבוך, יעקב (2022-10-12). "בטח, הסבא של הסבא שלי נקרא אגא באבא". הארץ. נבדק ב-2024-06-29.
רופא במצוקה

רופא במצוקה (באנגלית: Doctor in Distress) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1963 בבימויו של ראלף תומאס עם דירק בוגרד, סמנתה אגר, ברברה מארי וג'יימס רוברטסון ג'סטיס בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב בהשראת דמויות מספרי "הדוקטור" של ריצ'רד גורדון (אנ'). זה החמישי בסדרת סרטי "הדוקטור". גם כאן מופיע דירק בוגרד בתפקיד ד"ר ספארו וג'יימס רוברטסון ג'סטיט בתוך מנהל המחלקה העצבני שלו. סימון ספארו (דירק בוגרד) הוא כירורג צעיר במחלקתו של סר לנסלוט פראט (ג'יימס רוברטסון ג'סטיס). לבית החולים מגיעה צעירה יפהפייה בשם דיליה מאלורי (סמנתה אגר). הרופאים במיון מנסים להתחיל אתה אבל סימון מנצח. הוא מסיע אותה לדירתה ומסתבר שהיא שחקנית מתחילה שעומדת לקבל תפקיד בסרט של המפיק הארי (ליאו מק'קרן) המופק ברומא. פראט מתגרה בסימון בעת ביקור רופאים. הוא טיפוס עצבני, רגזן ועב כרס. הוא נמצא במצוקה - רווק מבוגר שמתקשה למצוא בת זוג. כאשר הוא מחליק ונפגע בגבו, מטפלת בו הפיזיותרפיסטית הראשית אייריס מרצ'נט (ברברה מאריי), הוא רוצה להתחתן אתה ומבקש עצות מסימון. סימון מציע לו להיכנס לקליניקת ספורט ובריאות כדי לרדת במשקל, לאכול אוכל בריאות ולעשות ספורט. כל זה לא מצליח. פראט חושד שיש לה מישהו, שולח חוקר פרטי ואחר כך בולש בעצמו אחריה אך ללא תוצאות. סימון מבקר בדירתה של דיליה ומצא שם את האחיות הלגה וסוניה (מילן דמונז'ו). דיליה לבסוף חוזרת לבית החולים וסימון ממשיך לחזר אחריה. פראט מגלה שאייריס מאוהבת במטופל שלה הצעיר והיפה מייג'ור טומי פרנץ' (דונלד יוסטון) וחודל מניסיונות החיזור שלו. "רופא במצוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "רופא במצוקה", באתר AllMovie (באנגלית) "רופא במצוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) קדימון לרופא במצוקה, באתר יוטיוב רופא המצוקה, באתר יוטיוב בישראל הוא נקרא בזמנו "העיקר הבריאות" (לפי פרויקט ירושלים סגל)
טראבנט

טראבנט (Trabant) הייתה מכונית מתוצרת חברת HQM Sachsenring GmbH בגרמניה המזרחית, שיוצרה החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, הייתה למכונית הנפוצה ביותר בגרמניה המזרחית, ואף יוצאה למדינות קומוניסטיות אחרות. ביצועיה היו נחותים מדגמי מכוניות מקבילים בעולם המערבי, במיוחד בתחום ההנעה שהתבססה על מנוע שתי פעימות ופלט עשן רב. על אף זאת, נמכרו יחידות רבות של טראבנט בזכות זמינותה, מחירה הזול, יכולתה להסיע ארבעה נוסעים מבוגרים ומטען, וקלות האחזקה והנהיגה. מנועה בנפח 600 סמ"ק התבסס על אבטיפוס שתוכנן עבור אופנוע, וסיפק למכונית מהירות מרבית של 100 קילומטר לשעה ב-21 שניות. המרכב היה עשוי מדוראפלסט (שהתבסס על שרפי פלסטיק וסיבי כותנה), בדומה לסוסיתא ולמכוניות אחרות מאותה תקופה. לאחר נפילת חומת ברלין בשנת 1989 קרס השוק של טראבנט, והמפעל נסגר ב־1991. מכוניות טראבנט, הידועות בגרמניה בשם החיבה שלהן, "טראבי", הן כיום פריט נוסטלגי לאספנים, ומועדוני טראבנט נפוצים באירופה, בעיקר בגרמניה. TRABANT 500 ‏(P50) TRABANT 600 טראבנט 601 TRABANT 1,1 מדיה וקבצים בנושא טראבנט בוויקישיתוף