laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
זונה כמוני

זונה כמוני (באנגלית: A whore like me) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2019 שבוים ונכתב על ידי יעל שחר ושרון יעיש, שגם ערכו את התחקיר. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל דוקאביב, ובבכורה טלוויזיונית בערוץ yes דוקו. צ'ילה עזרא נחטפה בגיל 22 מפאב בהונגריה ונמכרה לסוחרי נשים בישראל. עשרים שנה לאחר מכן, היא מתנדבת במרפאת לוינסקי וחוגגת עשר שנות ניקיון מסמים. כשמשרד הפנים מסרב להאמין שהיא שורדת זנות ולתת לה תעודת זהות, היא מחליטה להיאבק. רגע לפני גירושה חזרה להונגריה, יוצאת צ'ילה למסע לאיתור חוטפיה, ומציאת עדות לטראומה שחוותה, כדי להוכיח למדינת ישראל את האמת. ב-2 ביוני 2019 כתבה זהבה גלאון פוסט בפייסבוק הפונה לשר הפנים אריה דרעי ומפציר בו להכיר בצ'ילה כקורבן לסחר בנשים ולבטל את גירושה מהארץ. ב-24 ביולי 2019 נפתח קמפיין מימון המונים לצורך מימון ההוצאות המשפטיות של צ'ילה בדרך לקבלת תעודת זהות ישראלית. בחודש דצמבר 2020, לאחר מאבק משפטי בעקבות החלטת משרד הפנים, ביטל בית הדין לעררים בירושלים את החלטת משרד הפנים להגביל את תוקף שהייתה של צ'ילה בארץ לשנה, והעניק לה מעמד קבוע, תוך שהוא מכיר בסבלה, בעוול שנעשה לה, ובתרומתה הרבה לחברה הישראלית - בסיוע לנשים הלכודות במעגל הזנות. בית הדין עמד גם על התרומה שבהעלאת המודעות לתופעה של סחר בנשים למטרות זנות בישראל, שנגרמה על ידי הפצת הסרט המספר את סיפורה של צ'ילה. הסרט הופק על ידי חגי ארד, אלעד פלג וחברת דרומהפקות; הוא יצא בתמיכת Yes דוקו, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות. זונה כמוני, ברשת החברתית פייסבוק "זונה כמוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זונה כמוני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית) "זונה כמוני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "זונה כמוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "זונה כמוני", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית) זונה כמוני, קדימון הסרט באתר יוטיוב (אורך: 1:01) אספר לך סיפור אהבה - קטע מהסרט, באתר פייסבוק, ‏9 ביולי 2019 שני ליטמן, דוקאביב 2019: אחד הסרטים החשובים והעמוקים ביותר על זנות, באתר הארץ, 27 במאי 2019 אורון שמיר, ״אין אריות בתל אביב״ ו״זונה כמוני״, סקירה תיעודית כפולה, באתר סריטה, ‏13 ביולי 2019 גילי איזיקוביץ, בצד החשדות לאונס בקפריסין, הסרט הזה צורב במיוחד, באתר הארץ, 23 ביולי 2019 זונה כמוני: הסיפור שמאחורי הסרט, באתר yes blog, ‏25 ביוני 2019(הקישור אינו פעיל, 25 במרץ 2020) מהדורת השבת עם הילה קורח, סיפורה של צ׳ילה, באתר פייסבוק, ‏30 ביוני 2019 נשים יזדהו עם הסרט, גברים ינועו בחוסר נוחות, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:19) פודקאסט - ריאיון עם צ'ילה עזרא בשני חלקים, הקישור: tehilaj.podbean.com, תהילה ז'וכוביצקי, ספטמבר 2019 זונה כמוני, באתר דוקאביב, ‏2019 שגיא בן נון, אבנר שביט‏, "ימים נוראים" על רצח רבין הוא הזוכה באופיר - והנציג הישראלי לאוסקר, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2019 זהבה גלאון, אני רק שאלה, באתר פייסבוק, ‏2 ביוני 2019 המסע של צ'ילה לחיים חדשים בישראל, באתר drove, ‏24 ביולי 2019 ורד לי, בית הדין העניק מעמד קבע לצ'ילה עזרא, מסמלי המאבק בסחר בנשים, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2020
Salute (אלבום)

Salute (בעברית: הַצְדָּעָה) הוא אלבום האולפן השני של להקת הפופ הבריטית ליטל מיקס. האלבום יצא לאור ב-8 בנובמבר 2013, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסייקו מיוזיק. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Move", "Little Me" ו-"Salute". עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-6 במצעד הבילבורד 200. כדי לקדם את האלבום, יצאו ליטל מיקס ב-16 במאי 2014, לסיבוב ההופעות השני שלהם, "Salute Tour", אשר הסתיים ב-27 ביוני 2014. "Move" - יצא לאור ב-3 בנובמבר 2013, כסינגל הראשון מתוך האלבום. "Little Me" - יצא לאור ב-30 בדצמבר 2013, כסינגל השני מתוך האלבום. "Salute " - יצא לאור ב-23 באפריל 2014, כסינגל השלישי מתוך האלבום. מידע על האלבום Salute באתר MusicBrainz מידע על האלבום Salute באתר AllMusic האלבום Salute באתר Discogs האלבום Salute באתר ספוטיפיי האלבום Salute באתר דיזר האלבום Salute באתר אפל מיוזיק האלבום Salute באתר טיידל Little Mix Chart History, Billboard www.bpi.co.uk Official Charts Analysis: Little Mix top albums chart with Glory Days | Analysis | Music Week, www.musicweek.com Salute by Little Mix (באנגלית בריטית), נבדק ב-2019-07-30 Salute (Deluxe Edition), www.empik.com (בפולנית) Salute by Little Mix (באנגלית בריטית), נבדק ב-2019-07-30 Salute (Deluxe Edition) - Little Mix - CD | IBS, www.ibs.it Salute by Little Mix (בAustralian English), נבדק ב-2019-07-30 Salute by Little Mix (בAustralian English), נבדק ב-2019-07-30 Little Mix Sets U.S. Release Date for 'Salute' Album: Exclusive, Billboard
שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות

שנתיים שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות (באנגלית: Two Years Eight Months and Twenty-Eight Nights) הוא רומן משנת 2015 מאת סלמאן רושדי. שם הספר מהווה דרך אחרת למנות אלף ואחד לילות, כהרמז ליצירה הקלאסית "סיפורי אלף לילה ולילה", על שם הלילות בהם שהרזאד בילתה בסיפורי סיפורים. הרומן מתרחש בניו יורק בעתיד הקרוב. הוא עוסק בג'ינים, ומספר את סיפורה של דוניא, נסיכה הג'ינים וצאצאיה האנושיים, במהלך תקופת "המוזרות" (הנמשכת שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות) בה מתרחשים אירועים חרגים כמו: גנן המגלה שכפות רגליו התנתקו מהקרקע; מחבר רומנים גרפיים המתעורר ומוצא בחדרו ישות מסתורית שדומה ליציר מוחו; תינוקת המזהה כל סימן לשחיתות סביבה ומסמנת את האשמים בכתמים ובשלפוחיות. לאחר סערה גדולה, נפתחים שערים בין עולם הג'ינים ועולמנו, ותופעות מוזרות מתרחשות כאשר ג'ינים אפלים פולשים לכדור הארץ. נסיכת הג'ינים וילדיה נאלצים אפוא להילחם כדי להגן על כדור הארץ ועל בני האדם מפניהם ומפני העפרית בקרב אפי. במקביל, מתרחש ויכוח בין הפילוסוף הגדול אבן רושד והתאולוג המפורסם אל-ע'זאלי, בדיון פילוסופי על התבונה ועל אלוהים. אריקה וגנר (אנ') כתבה בביקורת ב"גרדיאן" כי מדובר ברומן "נפלא" ושיבחה את רושדי באומרה כי: "התענוגות האפלים הנובעים מדמיונו ברומן זה הם בעלי אנרגיה מכשפת, שסימנה את מספרי הסיפורים הגדולים מאז הימים של שהרזאד". הפרק הראשון מתוך "שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות" ביקורות ביקורת על "שנתיים, שמונה חודשים ועשרים ושמונה לילות" באתר publishers weekly (באנגלית) אריק גלסנר, מצחיק ושטחי: ספרו הילדותי של סלמן רושדי, באתר ynet, 30 ביוני 2017 https://www.theguardian.com/books/2015/sep/13/two-years-eight-months-twenty-eight-nights-review-salman-rushdie הרומן של סלמאן רושדי, שנכתב בהשראת "סיפורי אלף ולילה" של המזרח, הוא יצירת מופת על אודות הקונפליקטים הנושנים שממשיכים לפלג את עולמנו.
סוניק הקיפוד - דמויות

סוניק הקיפוד (באנגלית: Sonic the Hedgehog) הוא זיכיון משחקי מחשב שנוצר על ידי החברה היפנית סגה. המשחק הראשון של הסדרה יצא בשנת 1991. לאור הצלחת הסדרה הופקו סדרות טלוויזיה, חוברות קומיקס, ואף שלושה סרטי קולנוע; סוניק - הסרט, סוניק - הסרט 2, וסוניק - הסרט 3. ערך מורחב – סוניק הקיפוד (דמות) סוניק הקיפוד (באנגלית: Sonic the Hedgehog, נולד ב-23 ביוני) הוא הפרוטגוניסט בזיכיון המשחקים. דמותו מעוצבת כקיפוד כחול דמוי אדם שמסוגל לרוץ במהירות הקול. לובש נעלי ספורט אדומות וכפפות לבנות. ערך מורחב – דוקטור אגמן דוקטור אייבו "אגמן" רובוטניק (באנגלית: Doctor Ivo "Eggman" Robotnik) הוא האנטגוניסט הראשי בזיכיון המשחקים. בונה רובוטים במטרה להשתלט על העולם ולבנות אימפריה משלו. לובש מעיל אדום, מכנסיים שחורים וכפפות לבנות. ערך מורחב – טיילס מיילס "טיילס" פראוור (באנגלית: Miles "Tails" Prower) הוא אחת מהדמויות הראשיות בזיכיון המשחקים. דמותו מעוצבת כשועל כתום או צהוב בעל שני זנבות (מכאן מגיע שמו), וביכולתו להשתמש בהם כמדחף ובכך לרחף באוויר לזמן מוגבל. טיילס הוא הסיידקיק של סוניק. טיילס לובש כפפות לבנות ונעליים אדומות - לבנות. ערך מורחב – נאקלס הקיפודן נאקלס הקיפודן (באנגלית: Knuckles the Echidna) הוא אחת מהדמויות הראשיות בזיכיון המשחקים. דמותו מעוצבת כקיפודן אדום שיכול לדאות ולטפס על קירות. אחד מחבריו של סוניק. נאקלס לובש כפפות לבנות עם קוצים ונעליים אדומות - צהובות. איימי רוז (באנגלית: Amy Rose) היא אחת מהדמויות הראשיות בסדרת המשחקים. איימי היא קיפודה ורודה אשר מאוהבת בסוניק. לובשת שמלה אדומה, ובעלת פטיש איתו יכולה לרסק אויבים. שאדו הקיפוד (באנגלית: Shadow the Hedgehog) הוא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. שאדו הוא קיפוד שחור עם פסים אדומים והוא לובש כפפות לבנות ונעליים אדומות. רוז' בת העטלף (באנגלית: Rouge the Bat; ידועה גם בתור רוז' העטלפה) היא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. רוז' היא עטלפה בצבע לבן עם כנפיים סגולות כהות והיא אויבת של נאקלס. רוז' לובשת בגד שחור צמוד עם חזייה ורודה בצורת לב, כפפות לבנות ונעליים לבנות. ורוצה לשדודד אוצרות קרים הארנבת (באנגלית: Cream the Rabbit) היא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. קרים היא ארנבת בצבע קרם עם שמלה כתומה, ובעלת צ'או מחמד בשם צ'יז. סטיקס הגירית (באנגלית: Sticks the Badger) היא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ואחת הדמויות הראשיות בסדרה סוניק בום, יחד עם 5 הדמויות הראשיות של הזיכיון. סטיקס היא גירית כתומה עם שתי קוקיות שמחציתן חומות, לבושה עשוי מעלים ומעור ויש לה בומרנג איתו היא נלחמת. סטיקס היא פראית כמעט לגמרי וחיה במאורה ליד הג'ונגל. סילבר הקיפוד (באנגלית: Silver the Hedgehog) הוא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. סילבר הוא קיפוד לבן עם 2 צמידים זהובים ומגפיים כחולים. סילבר בא מהעתיד. בלייז החתולה (באנגלית: Blaze the Cat) היא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. בלייז היא חתולה סגולה ששיערה אסוף בזנב סוס והיא לובשת גלימה סגולה ומכנסיים לבנים. לבלייז יש את האבנים של סול כמעט כמו אבני הכאוס רק מתלקחים. אספיו הזיקית (באנגלית: Espio the Cameleon) הוא אחת מהדמויות המשניות בסדרת המשחקים ובסדרות הטלוויזיה. אספיו הוא זיקית בצבע סגול עם קרן צהובה, יש לו מגפיים וצמידים שחורים עם עיטורים סגולים ואפורים. הוא חלק מ"סוכנות כאוטיכס". מדיה וקבצים בנושא סוניק הקיפוד - דמויות בוויקישיתוף Sonic the Hedgehog, Sonic News Network (באנגלית)
איך לשחות

איך לשחות (באנגלית: How to Swim) הוא סרט ישראלי קצר משנת 2018 שבוים ונכתב על ידי נעה גוסקוב. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב. אביגיל (דינה סנדרסון) בהריון מתקדם, אבל משהו חסר. מפוחדת מהלידה המתקרבת, היא מאמצת לעצמה את תמי (אורלי זילברשץ) כאמא לאחר צהריים אחד. שם הסרט נובע מסיפור שתמי מספרת לאביגיל במהלך הסרט. הסרט הופק על ידי לאה טוניק; הוא יצא בתמיכת המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, משרד התרבות והספורט וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. "איך לשחות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) "איך לשחות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית) "איך לשחות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) איך לשחות (הסרט המלא), באתר Vimeo, ‏24 במאי 2019 14:33 עופר ליברגל, פסטיבל סרטי הסטודנטים 2018: דיווח ראשון, באתר סריטה, ‏12 ביוני 2018 יאיר רוה, "בלתי נראה" ו"כל הכבוד" הם הזוכים בתחרויות בפסטיבל סרטי הסטודנטים 2018, באתר סינמסקופ, ‏17 ביוני 2018 נרגילות, אופנה וקולנוע נשי: הפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים חוגג עשרים, באתר וואלה, 1 במאי 2018 העולות והעולים לגמר - תחרות פרסי אופיר 2019, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏22 ביולי 2019 איך לשחות, באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ‏יולי 2019
צריח נל

צריח נל (בצרפתית: Tour de Nesle או La Tour de Nesle = טור דה נל) הוא אחד מארבעת הצריחים (מגדלי השמירה) של חומות פריז הישנות, שנבנו בתחילת המאה ה-13 על ידי המלך פיליפ אוגוסט, מלך צרפת ושנהרסו בשנת 1665. הצריח התרומם בגדה השמאלית (דרומית) של הסן ממול לטירה הישנה של הלובר שבגדה הימנית. במקור הוא נודע כצריח אמלן (Tour Hamelin) והיה לו מבנה צילינדרי שקוטרו בערך 10 מטר. גובהו היה בערך 25 מטר, עם צריח טורט בעל מדרגות המתנשא מעליו. מאוחר יותר נכלל הצריח נל בתוך הטירה הקרויה "אוטל דה נל". בגדה הימנית של הסן ניצב צריח דומה, "צריח הפינה" - טור דו קואן Tour du Coin). שני הצריחים שמרו על הגישה נגד הזרם אל איל דה לה סיטה בשנת 1308 קנה פיליפ היפה את הצריח מאמורי דה נל. ב-1319 המלך פילים החמישי העניק אותו למלכתו, ז'אן מבורגונדיה והיא, בצוואתה, הורישה אותו למכללת בורגונדיה, שהוקמה בהוראתה עבור אוניברסיטת פריז. בשנת 1665 הרס השלטון את הטירה ואת הצריח ונוצרה במקומן ככר קולז' דה קאטר נאסיון ("מכללת ארבע האומות"), שבה נבנה לימים המכון של צרפת עם ספריית מאזארן. צריח נל שכן במקום שבו נמצא כיום הביתן המערבי של ספריית מאזארן. במאה ה-19 כתב אלכסנדר דיומא האב רומן ידוע "צריח נל" שבו תיאר את הבניין כזירה לאורגיות ולרציחתה של מלכת צרפת בתחילת המאה ה-14, ככל הנראה מרגריט מבורגונדיה. עלילת הרומן מתבססת על אגדה מהמאה ה-15 המוכרת כ"פרשת הצריח נל". אגדה זו מתמקדת באירועים אמיתיים שהתרחשו במקום בשנת 1314 כשכלותיו של המלך פיליפ הרביעי הואשמו במעשי ניאוף בתוך הצריח והגברים שנחשבו למאהביהם עונו, הוצלפו והוצאו להורג. 1832 - לפי הרומן נכתב מחזה בחמש מערכות על ידי דיומא האב ופרדריק גאייארדה. פרשת צריח נל הייתה לנושא לעוד ספרים: 1913 - הרומן "בורידן, גבור צריח נל" - מאת מישל זבאקו 1923 - לפי ספר זה הופק הסרט Buridan, le héros de la tour de Nesle בבימוי פייר מרודון 1955 - הכרך "מלך הברזל" מתוך סדרת הרומנים ההיסטוריים "המלכים המקוללים" מאת מוריס דרואון צריח נל בימי הביניים כפי שדמיין אותו ויולה-לה-דוק. מראה אל צפון-מערב ואל נהר הסן. שער נל הוא השער במרכז-ימין. לוח על הקיר הצפוני של המכון של צרפת מצביע על מיקומו בעבר של צריח נל. הצריח וטירת נל ("אוטל דה נל") וממול מעבר לנהר - ארמון לובר, לפי המפה של דה טרישה וואיו, בסביבות 1550 מפת מריאן, 1615 - בחלק התחתון של המפה - צריח נל, טירת נל (אוטל דה נל) והתעלה. צריח נל ונהר סן קפוא בחורף 1607–1608 בציור מאת קרנבלה ציור של צריח נל וארמון לובר וארמון דה לה סיטה מתחם פריז בימי פיליפ אוגוסט באטלס היסטורי של פריז מדיה וקבצים בנושא צריח נל בוויקישיתוף
נתנאל סמריק

נתנאל סֶמְרִיק (נולד ב-1 באפריל 1972) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור, מגיש טלוויזיה, עורך ומגיש רדיו, במאי ויוצר דוקומנטרי ישראלי. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. בוגר תואר ראשון בכלכלה וניהול, אוניברסיטת ת"א. שימש כתב צבאי בגלי צה"ל. ערך את התוכנית "בוקר טוב ישראל" בהגשת גיא זהר ויעל דן. ערך את רצועת "נכון להבוקר" בהגשת רפי רשף ואילנה דיין. עורך ומגיש "70 על 70". ערך והגיש את התוכניות "ישר ללב" (ערוץ 2); "היוצאים לאור(הקישור אינו פעיל)", (ערוץ 10). הפיק וערך את סרט סיקור הבחירות בארצות הברית (חברת החדשות ערוץ 2); "ניו יורק עיר במלחמה", אסון מגדלי התאומים (ערוץ 2); "מי מפחד מצופית גרנט" (ערוץ 10), שישי בגאון, (ערוץ 1); "תראו מי שמדבר" (ערוץ 10); סרט על אודות הצלם יצחק רבין עם סרטי 8 מילימטר (ערוץ 10). יצר סרטי ראיונות אישיים עם דורון אלמוג, אילן בירן ואסא כשר. בשנת 2018 הוקמה הוצאת "קונטנטו נאו" המתמקדת גם בשיווק דיגיטלי ובסרטים. יהונתן בממלכת המחשבלונים, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2008 ישר ללב, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2017 YOU ARE A BEST SELLER, הוצאת קונטנטו, 2019 מדיה וקבצים בנושא נתנאל סמריק בוויקישיתוף עודד כרמלי, ‏הנני מאשר כי לא הובטחה לי על ידכם תוצאה כלשהי, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2016 נתנאל סמריק, דף שער בספרייה הלאומית נכון להבוקר באתר גלי צה"ל 70 על 70 עם נתנאל סמריק, באתר גלי צה"ל ערוץ 2, תוכני שידור ערוץ 10, היוצאים לאור אריה דרעי מראיין את אורי זוהר, באתר וואלה, 22 בספטמבר 2003 בשיתוף קונטנטו נאו, נתנאל סמריק: ביוגרפיות חדשות על הענקיות הסיניות המשפיעות בעולם רואות אור בעברית מבית ההוצאה של קונטנטו נאו, באתר TheMarker‏, 4 באוקטובר 2020 ערך זה הוא קצרמר בנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.
אזורים אדומים

אזורים אדומים (בצרפתית: Zone Rouge) הוא כינוים של שטחי קרקע בחלקה הצפון מזרחי של צרפת, שממשלתה הכריזה עליהם לאחר מלחמת העולם הראשונה כסגורים וכבלתי ראויים למגורי אדם. הגדרה זו ניתנה להם לאחר שחרבו וזוהמו באופן חמור ביותר בנפלי תחמושת ובזיהום כימי וביולוגי ולאחר שהוחלט כי עלות טיהורם מכל אלו היא גבוהה מדי. למרות זאת היקף האזורים האדומים הופחת עם השנים לאחר פעולות טיהור ושיקום. האזורים האדומים הקיפו במקור במצטבר שטח של כ-1,200 קילומטר רבוע מצפון מזרח לפריז, שבהם התנהלה הלחימה האינטנסיבית ביותר בשנות המלחמה בין הצבא הגרמני לבין צבאות צרפת והאימפריה הבריטית. האזורים שהוגדרו כאדומים, שבהם התקיימו יישובים, מבנים ושטחי חקלאות, חרבו כליל במהלך המלחמה כתוצאה מלחימה ומהפגזות. בנוסף לכך התברר לאחריה שהם זוהמו באופן מסיבי ביותר לעומק גדול בדרכים שונות: מיליוני נפלי תחמושת ארטילרית ורימונים שלא התפוצצו גזים שדלפו מפריטי נשק כימי ריכוזים גבוהים של חומרים מסוכנים נוספים שמקורם בפריטי תחמושת מתפוררים - עופרת, כספית, כלור, ארסן וחומצות, אשר זיהמו גם את מקורות המים שרידים ביולוגיים בהיקף גדול של גופות אדם וגופות של בעלי חיים. לפי מקור אחד נותרו בצרפת בשנת 2015 שטחים בהיקף של 100 קילומטר רבוע המוגדרים כאזורים אדומים. לפי מקור אחר נותרו ב-2014 בגזרת קרב ורדן בלבד 169 קילומטרים של שטחים המוגדרים כאזורים אדומים. בהתאם לחוק הצרפתי האזורים שהוגדרו כאדומים אסורים לכניסה ואין לקיים בהם פעילות של מגורים, ניהול חקלאות וייעור. בהתאם לכך היישובים ששכנו באזורים האדומים לא הוקמו מחדש. מחלקם פונו בכפייה תושבים ששבו להתגורר במקומות שבהם עמדו בעבר בתיהם. בחלק מהאזורים האדומים שגשגה הצמחייה מאז המלחמה היטב באין מפריע. בחלקים אחרים שלהם נפגע השיקום העצמי של הצמחייה וחיי הבר עקב נוכחות הרמות הגבוהות של חומרים מסוכנים בקרקע ובמים. בנוסף לאזורים האדומים הוגדרו בצרפת לאחר המלחמה שטחים נרחבים בהרבה כמזוהמים ברמות קלות יותר של חומרה, והם טוהרו עם השנים והוחזרו לשימוש אזרחי. כלים חקלאיים הפועלים באזורים אלו נתקלים עדיין בכל שנה בנפלי תחמושת שחלקם מתפוצצים וגורמים לאבדות בנפש. בנוסף, התוצרת החקלאית המופקת באזורים אלו טעונה פיקוח ומעקב אחרי רמות החומרים המסוכנים שהיא מכילה. עד היום מאותרים מדי שנה באתרי מלחמת העולם הראשונה בצרפת מאות טונות של נפלי תחמושת, וההערכה היא כי יידרשו 300 עד 700 שנים עד שיימצאו כולם. קציר ברזל מדיה וקבצים בנושא אזורים אדומים בוויקישיתוף Stuart Thornton, ‏Red Zone: France's Zone Rouge is a lingering reminder of World War I's Battle of Verdun, באתר נשיונל ג'יאוגרפיק, 1 במאי 2014 The Real “No-Go Zone” of France: A Forbidden No Man’s Land Poisoned by War, באתר Messy Nessy, ‏26 במאי 2015 מקור: https://www.messynessychic.com/2015/05/26/the-real-no-go-zone-of-france-a-forbidden-no-mans-land-poisoned-by-war/. מקור: https://www.nationalgeographic.org/news/red-zone/.
רוברט איסט

רוברט גווין איסט (באנגלית: Robert Gwyn East; נולד ב-7 ביולי 1943) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ולשי. איסט כתב את המחזה "Incident at Tulse Hill" שהועלה לראשונה בדצמבר 1981 בתיאטרון המפסטד בבימויו של הרולד פינטר. איסט נולד בפורתקאול שבוויילס. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות הארי נסיך ויילס בסדרה הקומית של ה-BBC "הפתן השחור" משנת 1983. עוד בטלוויזיה שיחק איסט בתפקיד קבוע בסדרה "Dave Allen at Large" בשנים 1973 עד 1979. ב-1972 גילם את פרנק צ'רצ'יל במיני-סדרה "אמה". תפקידים נוספים שלו היו בסדרה "Napoleon and Love" (מ-1974), "מודי ופג" (1974), "רנטגוסט" (1976), בסיטקום "Happy Ever After" (מ-1976), "כן, אדוני השר" (1982), "טרי וג'ון" (1985), "אלו אלו" (1991), "בקצב הלב" (2003), ובמיני-סדרה "עדת התביעה" (2016). ב-1970 הופיע איסט בתפקיד קטן בסרט "Figures in a Landscape". רוברט איסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) רוברט איסט באתר TV.com "Incident at Tulse Hill by Robert East, Hampstead Theatre, 2 December 1981". HaroldPinter.org. East in The Black Adder on the British Film Institute website
אנה וילניצה

אנה וילניצה (בקרואטית: Ana Vilenica; נולדה ב-16 ביולי 1978) היא שחקנית קרואטית. וילניצה נולדה ברייקה. ב-2003 שיחקה בסרט הבוסני "Gori vatra" המתרחש בתקופה שלאחר מלחמת בוסניה. באירוויזיון 2003 הגישה את הניקוד של בוסניה והרצגובינה. ב-2003 ו-2004 הנחתה את התחרות לבחירת נציג בוסניה והרציגובינה לאירוויזיון. ב-2004 שיחקה בהפקה של ערוץ הולמרק "La Femme Musketeer" אודות לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שצולמה בקרואטיה. ב-2006 שיחקה בסרט הילדים "Duh u mocvari". ב-2007 הפיקה וביימה את הסרט הקצר "The Window", באותה שנה גילמה מזכירה בסרט הבריטי "Outlanders". בין 2007 - 2008 שיחקה בסדרה ההיסטורית "Ponos Ratkajevih". בין 2009–2010 שיחקה את התפקיד הראשי באופרת הסבון "Dolina sunca", שם היא גילמה אלמנה העוברת לגור בזגרב ומגלה שלבעלה היו חיים כפולים. ב-2010 התמודדה ב-"Zvijezde pjevaju" הגרסה הקרואטית של רוקדים עם כוכבים. ב-2012 שיחקה ב-"Lea i Darija", סרט ביוגרפי על לאה דויטש. אנה וילניצה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית) Sandra Vukić, Ana Vilenica: Željna sam odmora, Nezavisne novine, ‏2011-01-21 (בקרואטית)
אליז קרטס

אַלִיס קֶרְטֵס (בהונגרית: Kertész Alíz; נולדה ב-17 בנובמבר 1935) היא מתעמלת יהודייה-הונגרייה בעבר, אלופה אולימפית (מלבורן 1956) וסגנית אלופת עולם (רומא 1954) ומאמנת התעמלות. קרטס הייתה משנת 1949 מתעמלת באגודת הספורט "פּוֹשְטָה" (בהונגרית: דואר) בבודפשט ומשנת 1954 ב"הוֹנְוֵוד" ("מגן המולדת" בהונגרית – אז אגודת הספורט של הצבא ההונגרי). בין השנים 1954–1960, הייתה חברת נבחרת הונגיה בהתעמלות. באליפות העולם שנערכה ברומא בשנת 1954 זכתה קרטס במדליית כסף בתחרות הקרב-רב קבוצתית (518.280 נקודות), אחרי ברית המועצות (524.310 נקודות) ולפני צ'כוסלובקיה (511.750 נקודות). בתחרות קרב רב אישי היא סיימה במקום 11 בתוצאה של 73.440 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות. באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ובמדליית כסף בתחרות קרב-רב קבוצתית, ביחד עם אנדריאה בודו, אגנס קלטי, מרגיט קורונדי, ארז'בט קוטלש ואולגה טאש. בתחרות קרב-רב אישי היא דורגה במקום 61, לאחר שנאלצה לפרוש מתרגיל החופשי סוס קפיצות ואיבדה נקודות רבות. היא סיימה מקום שישי בתרגיל מקבילים מדורגים (18.633 נקודות), מקום 23 בתרגיל קורה (17.966 נקודות) ומקום 34 בתרגיל קרקע (18.033 נקודות). באליפות העולם שנערכה במוסקבה בשנת 1958 היא סיימה במקום חמישי בתחרות הקבוצתית (365.387 נקודות) בפער קטן אחרי רומניה שזכתה במדליית ארד (367.020 נקודות). בתחרות קרב-רב אישי היא סיימה במקום 26 בתוצאה של 72.864 נקודות, שלישית מבין המתעמלות ההונגריות. בשנת 1960 פרשה קרטס פרשה מספורט תחרותי. קרטס סיימה את המכללה לחינוך גופני בשנת 1960 במסלול הוראה, בשנת 1967 במסלול מאמנת התעמלות ובשנת 1974 תואר שני כמאמנת התעמלות. לאחר פרישתה מספורט פעיל אימנה במרכז הספורט ונוער (KSI) ולאחר מכן אימנה באגודת הספורט וַאשַאש בודפשט. בין השנים 1981 עד 1982 כיהנה כקפטן האיגוד של נבחרת הנשים להתעמלות של הונגריה. משנת 1982 הייתה מרצה לחינוך גופני באוניברסיטת אטוואש לורנד. פרשה לגמלאות בשנת 1988 ומאז עוסקת בתחום אימוני הכושר. פרס הכרה גבוה לאומי (1954) צלב הרפובליקה ההונגרית דרגה 2 (1996) פרס הישגים בהתעמלות (2011) מדליית נשיא הונגריה (2011) התעמלות נשים (1976) סודי בהחלט. רק לנשים (1984) מי ומי בספורט ההונגרי (הו') II. kötet (I–R). Szekszárd: Babits. 1995. 101. ISBN 963-495-011-6 על אליס קרטס Alice Kertesz (angol nyelven). jewsinsports.org. [2010. december 5-i dátummal az eredetiből archiválva. (Hozzáférés: 2012. október 20.) (באנגלית) אליז קרטס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי אליז קרטס, באתר olympedia.org אליז קרטס בת שבעים. http://www.nemzetisport.hu/egyeb_egyeni/20051117/torna_kertesz_aliz_hetveneves/ תולדות ה-KSI (בהונגרית) http://www.nupi.hu/ksise/ksi_tortenet
מתיאה פרין

מתיאה פרין (באיטלקית: Mattia Perin; נולד ב-10 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן איטלקי, המשחק בעמדת השוער ביובנטוס, ובנבחרת איטליה. הוא החל את הקריירה שלו גנואה בשנת 2010, כשבהמשך הושאל במשך שתי עונות רצופות לפדובה ופסקארה, ולאחר מכן נמכר ליובנטוס. פרין זומן לראשונה לנבחרת איטליה, לקראת מונדיאל 2014, כשאת הופעת הבכורה שלו ערך בהמשך השנה. פרין נולד וגדל בלאטינה שבאיטליה וכבר כילד שיחק במחלקות הנוער של גנואה. הוא זומן לראשונה לקבוצה הבוגרת של הקבוצה, בינואר 2010, כשוער שלישי. פרין ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית ב-22 במאי 2011, במשחק מול צ'זנה שהסתיים בניצחון קבוצתו. ביולי 2011 הושאל פרין לקבוצת פדובה מהליגה השנייה באיטליה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית השנייה, ב-1 באוקטובר 2011, בניצחון קבוצתו 2–4 מול אמפולי. בשנת 2012, הושאל פרין לקבוצת פסקארה שהעפילה לליגה הראשונה. באותה עונה ערך פרין 29 הופעות ליגה והיה שחקן הרכב בקבוצה. לאחר ששב משתי ההשאלות הפך פרין לשחקן מפתח בהרכב הפותח של גנואה ולשוער הראשי כשהוא מסיים את התקופה בגנואה עם למעלה מ-140 הופעות ליגה. ב-8 בינואר 2017 נפצע פרין בצורה קשה במהלך משחק ליגה מול רומא, וסיים את העונה. ב-8 ביוני 2018 חתם פרין ביובנטוס על חוזה לארבע שנים תמורת 12 מיליון אירו. פרין ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-26 בספטמבר 2018, כשהוא שומר על רשת נקייה במשחק מול בולוניה אשר הסתיים בניצחון 0–2. ב-2 בינואר 2020 הושאל פרין לגנואה. ב-5 בספטמבר הושאל לגנואה פעם נוספת, עד סיום עונת 2020/2021. פרין היה לשוער הראשון של נבחרת איטליה עד גיל 17 ולקח חלק בשלל תחרויות איתה, כמו אליפות אירופה לשנת 2009 ואליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בניגריה ב-2009. פרין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה עד גיל 21 ב-11 באוגוסט 2010, במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק, כשהיה בן 17 בלבד. פרין זומן לראשונה לנבחרת הנוער של איטליה, בשנת 2012 על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הנוער במשחק ידידות מול נבחרת אנגליה ב-15 באוגוסט 2012. פרין נכלל בסגל נבחרת איטליה למונדיאל 2014 שנערך בברזיל, כשוער שלישי. הוא נחשב אז לשחקן הצעיר בסגל והיחידי שהוא ללא הופעות בעבר. פרין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת ב-18 בנובמבר 2014, במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה אותו נבחרת איטליה ניצחה 0–1. ב-9 באפריל 2016 קרע פרין את הרצועה הצולבת הקדמית, ובשל כך לא נכלל בסגל נבחרת איטליה ליורו 2016. יובנטוס הליגה האיטלקית: 2018-19 הסופר קאפ האיטלקי: 2018 אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17, קבוצת הטורניר: 2009 מדיה וקבצים בנושא מתיאה פרין בוויקישיתוף מתיאה פרין, באתר Transfermarkt מתיאה פרין, באתר Soccerway מתיאה פרין, באתר BDFutbol מתיאה פרין, באתר WorldFootball.net מתיאה פרין, באתר National Football Teams מתיאה פרין, באתר FootballDatabase.eu העברות בעולם - 5.9: וולבס שברה שיא העברות, ממפיס מתקרב לברצלונה, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2020