laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
משה רוזנצוויג

משה-רז רוזנצוויג (11 במרץ 1951 – 9 באוקטובר 1973) היה מפקד פלוגת שריון בגדוד 71 שלחם תחת חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים, ועוטר בעיטור העוז על שהמשיך להילחם לאחר שספג פציעות קשות ועל חילוץ צוותו הפגוע של מג"ד 71, משולם רטס, תחת אש. רוזנצוויג נולד ב-11 במרץ 1951 בחיפה למלכה ולשמואל, וגדל בכפר אתא. כשהיה בן 14 הצטרף למחזור ט"ו של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה. באוגוסט 1969 התגייס רוזנצוויג לחיל השריון, ועבר קורס מפקדי טנקים, קורס קצינים, קורס קציני שריון וקורס מפקדי פלוגות. בשנת 1972, בעקבות פטירת אימו, הועבר לבקשתו לתפקיד מפקד מחלקה בפנימייה הצבאית בחיפה על מנת שיוכל לדאוג לאביו. במאי 1973 נשא לאישה את חברתו יפה. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הוזעק רוזנצוויג לשמש מפקד פלוגה כ' בגדוד 71, שהוקם ב-4 באוקטובר. בערב יום הלחימה הראשון נפגע הטנק ממנו פיקד, ורוזנצוויג נפצע מעל עינו, אך רוזנצוויג החליף טנק והמשיך לפקד על הפלוגה על אף הפציעה. בהמשך הלחימה נפגע גם בכתפו. בבוקר ה-9 באוקטובר לחם עם פלוגתו בקרב עמק הבכא. לאחר שטנק המג"ד, משולם רטס, נפגע, הוביל רוזנצוויג את חילוץ צוות הטנק תחת אש. לאחר החילוץ נפגע הטנק של רוזנצוויג והתלקח. זונצוויג הצליח לצאת מהטנק הבוער אך נפטר מפצעיו בבית החולים בהמשך אותו יום. לאחר שנפל הועלה בדרגה לדרגת סרן, והוענק לו עיטור העוז. תיאור המעשה: סרן משה רוזנצוייג ז"ל היה מ"פ בגדוד טנקים שלחם ברמת הגולן. בזמן מלחמת הבלימה לחם למופת, והמשיך להילחם גם לאחר שנפצע בפעם הראשונה מעל לעין ואחר כך בכתף. למרות פציעותיו הקשות המשיך להוביל את פלוגתו, ואף עמד בראש מבצע החילוץ של המג"ד. הוא נכנס לשטח שנשלט באש הסורים וחילץ את המג"ד וצוותו שנפגעו מפגיעה ישירה. לאחר החילוץ נפגע בשלישית ונהרג. היה זה ביום י"ג בתשרי התשל"ד (9 באוקטובר 1973). סרן משה רוזנצוייג ז"ל שימש דוגמה למפקד וחבר בשדה הקרב, והצטיין באומץ לבו, בתושייתו ובקור רוחו. — מרדכי גור, רב־אלוף, ראש המטה הכללי קורות החיים של משה-רז רוזנצוויג, באתר "יזכור" של משרד הביטחון משה רוזנצוויג, באתר הגבורה משה רוזנצוויג, באתר "בהשקט ובבטחה"
יחסי פולין–קניה

יחסי פולין–קניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של קניה לרפובליקת פולין. שתי המדינות חברות באו"ם ובארגון הסחר העולמי. בין השנים 1942–1944 הגיעו 18,000 פליטים פולנים לעיר הנמל מומבסה. הפליטים היו חלק מהגירה גדולה יותר של בין 320,000 למיליון מפונים פולנים שנאלצו לצאת מפולין על ידי ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה ונשלחו לחלקים המזרחיים של ברית המועצות וסיביר. בסיוע צבא אנדרס, כ-110,000 מפונים פולנים עזבו את ברית המועצות לפרס ו-18,000 מפליטים אלה נשלחו למזרח אפריקה. לאחר שהגיעו הפליטים הפולנים למומבסה, רבים נשלחו לשטחים הבריטיים הסמוכים רודזיה, טנזניה ואוגנדה. הפליטים ששהו בקניה נשלחו למחנות התיישבות במקינדו, מנירה, ניירובי, ניאלי ורונגאי. הפליטים נשארו בקניה עד 1949 כאשר רבים יושבו מחדש באוסטרליה, קנדה ובריטניה. בשנת 1945, פולין שבה לעצמאותה לאחר המלחמה. ב-12 בדצמבר 1963 קניה קיבלה את עצמאותה מבריטניה וב-13 בדצמבר 1963 הכירה פולין וכוננה יחסים דיפלומטיים עם קניה. בשנת 1964 פתחה פולין שגרירות בניירובי. בתחילה, היחסים בין שתי המדינות נוהלו בעיקר בפורומים רב-צדדיים כגון באו"ם. זמן קצר לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים, כמה מאות אזרחים קנייתים נסעו לפולין ללמוד באוניברסיטאות בפולין על מלגות ממשלתיות. ביוני 2014 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות להגדלת הסחר. מאז 2016, קניה היא אחד מסדרי העדיפויות העיקריים של פולין בסיוע לסיוע לפיתוח. ביקורים רמי דרג מקניה לפולין שר החוץ קלונזו מוסיוקה (1995) שר המסחר מוחיסה קיטויי (2004) סגן שר החוץ ריצ'רד מומוימה אוניונקה (2010) ביקורים רמי דרג מפולין בקניה שר החוץ קשישטוף סקובישבסקי (1993) תת-מזכיר החוץ בוגוסלב זלסקי (2002) שר החוץ ולודז'ימייז' צ'ימושביץ' (2004) תת-מזכיר החוץ ויטולד ושצ'יקובסקי (2007) שר החוץ רדוסלב שיקורסקי (2009) תת-מזכירת החוץ גרז'ינה ברנטוביץ' (2010) קיימות טיסות עונתיות ישירות בין מומבסה לוורשה עם לוט פוליש איירליינס. באוקטובר 2014 חתמו הקהילייה המזרח-אפריקנית (הכוללת את קניה) והאיחוד האירופי (שכלל את פולין) על הסכם סחר חופשי. הסכם הסחר החופשי טרם נכנס לתוקפו. בשנת 2018 הסתכם הסחר בין קניה לפולין ב-93 מיליון דולר. הייצוא של קניה לפולין כולל: תה, אננס משומר, פרחי חתך, קפה, דגים ושקיות סיסל. ייצוא פולין לקניה כולל: טקסטיל, מכונות, אלקטרוניקה ורכבים. בשנת 2017 פתחה פולין משרד סחר בניירובי. קניה מיוצגת בפולין באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה. פולין מחזיקה בקניה שגרירות בניירובי. מדיה וקבצים בנושא יחסי פולין–קניה בוויקישיתוף How East Africa became home for Polish exiles Diplomatic relations between Poland and Kenya (in Polish) Kenya, Poland ready for more business Polish FM delivers speech on foreign policy tasks in 2018 EU / East African Community (EAC) free trade agreement OEC: Poland Poland opens Nairobi trade office to scout for deals Enhancing ties between Africa and Eastern European countries Embassy of Kenya in Rome Embassy of Poland in Nairobi
רוז'ין

רוז'ין (נקראה בעבר שרביב) הוא יישוב עירוני במחוז ז'יטומיר, באוקראינה. עד 2020 שימשה כבירת הרובע המנהלי של רובע רוז'ין (אנ'). מספר התושבים בעיר הולך ופוחת, נכון ל-2021, האוכלוסייה מונה כ-4,325 איש. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. בתקופה המודרנית הפכה רוז'ין לאחד המרכזים החשובים ביותר של היהדות החסידית, היא התפרסמה ביותר בשל הקמת "חצר המלוכה" של המנהיג החסידי הרב ישראל פרידמן (1796–1850) (נינו של המגיד ממזריטש, ממשיך דרכו של הבעל שם טוב, מייסד החסידות) הרב פרידמן, הידוע בכינויו "הרוז'ינר", (תרגום "הרוז'ינאי")", היה מפורסם באורח חייו המפואר, שכונה "דרך המלכות", והפך את חצרו למוקד הערצה ועלייה לרגל של מאות רבות של חסידים, צדיקים רבים, וגם מבקרים זרים שאינם יהודים. בשנת 1838, בעקבות האשמות על כך שנתן את הסכמתו לרצח מוסרים, הוציא הצאר צו-מעצר לרבי. הוא נעצר ונכלא למשך 28 חודשים. בשושן פורים הוא שוחרר, מבלי שהואשם או הועמד לדין. מששמע כי הצאר הורה על מעצרו מחדש, ברח הרבי מהעיר ולא שב אליה עוד. בשנת 1863 מנתה אוכלוסיית העיירה 2,663 תושבים, רובם יהודים. קיים תיעוד כי בשנת 1880 יקב הושכר ליהודי בשם יענקל שפירו ובניהולו של שיע קלצ'ני. בשנת 1896 חוזה השכירות עבר לבנו של יענקל - אברהם, שגם החכיר בית חרושת המופעל על ידי קיטור. מפעל הסוכר, הסמוך, היה בבעלותו של משה איזאביץ' גורוביץ (Moshe Isayevich Gorovitz) ונוהל על ידי, יוסף פרנצוביץ ליסל ( Yosef Franzovich Lissel). בעיר נבנתה מבשלת בירה, ובית חולים עם 72 מיטות, ששימש ברובו לקהילה היהודית. בשנת 1897, מתוך אוכלוסייה כוללת של 5,016 איש, מנתה הקהילה היהודית 3,599 נפשות. בשנת 1905 נשמע ברוז'ין הרעש הראשון של מה שיהפוך למהפכה הבולשביקית. צעירים עובדים יהודים ברוז'ין, המזוהים עם ה"בונד ", בראשות ס 'אוסטרובסקי הפיצו פרסומים סוציאליסטים וקראו לשביתה. באוקטובר אותה שנה נעצרו כמה שובתים (ש. אוסטרובסקי, י. מוגילבסקי, ל. פבלוצקי, ס. טרוסביץ 'ו. אורינובה-רבינוביץ') ונידונו לעונשי מאסר בארכנגלסק שבסיביר . עם כמה התלבטויות, הוריהם סידרו כי יתנו להם לצאת לחו"ל לשלוש שנים; מול עונש מאסר חדש אם הם צריכים לחזור לפני תום התקופה. עם זאת, כאשר הצאר טען בפראות כי 90% מהמהפכנים הם יהודים, פוגרומים סחפו את האימפריה הרוסית - בעיקר באוקראינה ובבסרביה (מולדובה). פוגרומים בהובלת קוזקים - שנקבעו מיד לאחר חג הפסחא האורתודוקסי - התרחשו בקהילות היהודיות ובמסגרתם נהרגו ונבזזו יהודים בערים ובכפרים. ברוז׳ין הקוזאקים נכנסו לחדר וזרקו את התלמידים החוצה לרחוב. בשנים 1917–1919 ניהל שמואל שרירא גימנסיה עברית בעיר. ב-17 ביולי 1941 פלש צבא גרמניה הנאצית אל העיר. נציבות הרייך אוקראינה השאירה את הקולחוז והסיטה את כלל התוצרת המקומית לכוחות הכיבוש. הגרמנים והאוקראינים המקומיים רצחו את יהודי העיר ביער הסמוך לעיר. ידוע שנחפרו ביער שלושה קברי אחים. שניים מהם מתוארכים ל-9 באוקטובר 1941 ו-5 בינואר 1942. הם סומנו באמצעות גדרות ואנדרטאות בפאתי העיר. מיקומו של קבר האחים השלישי אינו ידוע. כמו כן, ב-10 בספטמבר 1941 הרגו הנאצים בירי 750 יהודים בשדה התעופה הישן. הגרמנים ארגנו שוטרים מקומיים, שכונו "פוליזי" לביצוע רצח היהודים. קבוצת רוצחים שכונתה ה"אום" הונהגה על ידי קוסטו סטפן מיכלאביץ'. את הקבוצה הגדולה ביותר של הרוצחים הוביל רודנקו. העיר שוחררה בידי הצבא האדום במהלך מתקפת ז'יטומיר-ברדיצ'ב, שהחלה ב-24 בדצמבר 1943. במהלך שחרור העיר נהרגו בקרבות 504 חיילים בני לאומים שונים. מעט מהרוצחים נתלו בידי הסובייטים לאחר המלחמה. רודנקו נעצר רק בשנות השבעים ומת בכלא, בהמתנה למשפטו. מדיה וקבצים בנושא רוז'ין בוויקישיתוף
שורש 32

שורש 32, או טוּ בּוּ (בסינית: 土部, פיניין: Tǔ bù) הוא השורש השלושים-ושניים של הכתב הסיני. פירושו "אדמה", והוא אחד מתוך 31 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משלושה קווים. במילון קאנגשי יש 580 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. בפילוסופיית חמשת היסודות (או "חמשת השלבים") הסינית, "טוּ" (土) מייצג את יסוד הארץ. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}: תחזוקה - ציטוט: location (link) Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 32 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+571F
פ.ס. קרוייה

פדה סוורין קרויה (בדנית: Peder Severin Krøyer;‏ 23 ביולי 1851 – 21 בנובמבר 1909), ידוע בשם פ.ס. קרויה, היה צייר דני. קרויה נולד ב-23 ביולי 1851 בסטוונגר שבנורווגיה לאלן ססילי ג'סדאל. הוא גדל דודותו אחות של אביו, ברטה ססילי (ילידת 1817) וגיסו, הזואולוג הדני הנריק ניקולאי קרויה. קרויה עבר לקופנהגן להתגורר עם הוריו האומנים זמן קצר לאחר שאימו לא יכלה לטפל בו. לאחר שהחל את לימודיו באמנות בגיל תשע בהדרכה פרטית, הוא נרשם למכון הטכני של קופנהגן בשנה שלאחר מכן. בשנת 1870, בגיל 19, התחיל קרויה את לימודיו באקדמיה המלכותית הדנית לאמנות, שם למד אצל פרדריק ורמיין. בשנת 1873 הוענקה לו מדליית הזהב ומלגה. הופעת הבכורה הרשמית שלו כצייר הייתה בשנת 1871 בשרלוטנבורג עם דיוקן של חבר, הצייר פרנס שוורץ. הוא הציג באופן קבוע בשרלוטנבורג לאורך חייו. בשנת 1874 קנה היינריך הירשפרונג את ציורו הראשון מקרויה, ונתן לו את חסותו. אוסף האמנות של הירשפרונג מהווה בסיס למוזיאון הירשפרונג בקופנהגן. בין השנים 1877–1881, קרויה טייל רבות באירופה, פגש אמנים, למד אמנות ופיתח את כישוריו והשקפתו. הוא שהה בפריז ולמד אצל לאון בונה, וללא ספק היה תחת השפעתם של אימפרסיוניסטים בני זמננו – קלוד מונה, אלפרד סיסלי, אדגר דגה, פייר-אוגוס ואדואר מאנה. הוא המשיך לטייל לאורך חייו, כל הזמן שאב השראה מאמנים ותרבויות זרות. הירשפרונג סיפק תמיכה כספית במהלך המסעות המוקדמים, וקרויה המשיך להציג בתערוכה בדנמרק לאורך כל התקופה הזו. בשנת 1882 חזר לדנמרק. הוא בילה את יוני – אוקטובר בין ציירי סקיין, אז כפר דייגים נידח בקצה הצפוני של דנמרק, וצייר נושאים מהחיים המקומיים, כמו גם תיאורים של הקהילה האמנותית שם. הוא המשיך להיות קשור לקהילת האמנות והספרות המתפתחת בסקגן. קרויה חילק את זמנו בין בתים שכורים בסקגן במהלך הקיץ, דירת חורף בקופנהגן שבה עבד על דיוקנאותיו הגדולים והנסיעות מחוץ למדינה. בטיול לפריז בשנת 1888 הוא פגש את מארי מרתה מתילדה טריפקה, אותה הכיר בקופנהגן. הם התאהבו והתחתנו ב-23 ביולי 1889 בבית הוריה בגרמניה. מארי קרוייה, שהייתה גם היא ציירת, נקשרה לקהילת סקיין, ולאחר נישואיהם היא הופיעה לעיתים קרובות בציוריו של קרויה. לזוג נולדה בת בשם ויבקה, ילידת ינואר 1895. הם התגרשו בשנת 1905 לאחר פרידה ממושכת. ראייתו של קרויה התדרדרה בהדרגה בעשר השנים האחרונות לחייו עד שנעשה עיוור לגמרי. הוא צייר כמעט עד הסוף, למרות מצב בריאותו. למעשה, הוא צייר כמה מיצירות המופת האחרונות שלו כשהוא עיוור למחצה. קרויה נפטר בשנת 1909 בסקגן בגיל 58 לאחר שנים של נסיגה בבריאותו. הוא גם נכנס ויצא מבתי החולים וסבל מהתקפי מחלת נפש. היצירה הידועה והאהובה ביותר של קרויה היא "ערב קיץ בחוף הדרומי של סקגן" עם אנה אנקה ומארי קרוייה, 1893. הוא צייר סצנות רבות של חיי הבילוי בחוף (מתרחצים, עגלות) ודייגים מקומיים. מדיה וקבצים בנושא פ.ס. קרוייה בוויקישיתוף Peter Michael Hornung, Peder Severin Krøyer, Palle Fogtdal, 2005, ISBN 978-87-7248-551-5. (בדנית) Peder Severin Krøyer, Marianne Saabye, Krøyer: An International Perspective, Hirschsprung Collection, 2011, ISBN 978-87-90597-17-7. (באנגלית) Peder Severin Krøyer, Jens Erik Sørensen, Erik Nørager Pedersen, Aarhus kunstmuseum, P.S. Krøyer: Tradition Modernity : Exhibition, Aarhus, Aarhus Kunstmuseum, 10.10.92-10.01.93, Aarhus Kunstmuseum, 1992, ISBN 978-87-88575-31-6. (באנגלית) Peder Severin Krøyer, Claus Olsen, National Gallery of Ireland, Krøyer and the Artists' Colony at Skagen, National Gallery of Ireland, 1998, ISBN 978-0-903162-77-7. (באנגלית)
כיכר מאירהוף

כיכר מאירהוף היא כיכר עירונית בשכונת קריית אליעזר בחיפה. הכיכר הוקמה בשנות ה-60 של המאה ה-20 על שם יוסף מאירהוף. הכיכר נחשבת לכיכר העירונית הגדולה בחיפה והצפון, ואחת הגדולות בישראל כולה. אדריכל הכיכר הוא אל מנספלד שתכנן גם מגדל מאירהוף שנמצא בכיכר. הכיכר נמצאת בכניסה לשכונה, ממול לשכונה אחרת בשם קריית אליהו וממול למרכז הרפואי לין. עד שנהרס אצטדיון קריית אליעזר בשנת 2014, היה ניתן להגיע אל האצטדיון בחמש דקות מהכיכר ואנשים רבים היו עוברים בה לפני משחקים, אך גם כיום הכיכר פופולרית וכמעט תמיד שוקקת חיים. בלב הכיכר נמצא פסל בשם "החמישה" שאותו יצר הפסל בוקי שוורץ, ובבסיסו כתוב "כיכר יוסף מאירהוף" על שמו של איש העסקים היהודי אמריקאי יוסף מאירהוף. בכיכר ישנן גינות וספסלים רבים ועצי דקל. מלבד המגדל, מייחדת את הכיכר שדרת חנויות שקצה אחד שלה נמצא בכניסה למגדל ולכיכר, והקצה השני מסתיים ברחוב הראשי החוצה את השכונה, רחוב צה"ל. השדרה כוללת שתי קומות של מסחר ובמרכזה היא יוצרת הטיה. מאחר ששדרת החנויות צרה, מדי פעם מוציאים סוחרי שדרת החנויות את מרכולתם אל מחוץ לחנויות, תופעה המעצימה את תחושת השוק. בשנת 1965 נבנה בכיכר מגדל מאירהוף לגובה של 20 קומות שהיה הגבוה ביותר בישראל מחוץ לתל אביב עד לשנת 1973 ובחיפה והצפון היה הגבוה ביותר עד לבנייתו של מגדל אשכול באוניברסיטת חיפה בשנת 1978. החל מקיץ 2017 עברה הכיכר שיפוץ מקיף לאחר שנפגע ריצוף וריהוט הרחוב כתוצאה מתזוזת קרקע ארוכת שנים. התקציב שהוקצה לשיפוץ היה שלושה מיליון ש"ח ותכנון השיפוץ נמסר למשרד האדריכלים מילר-בלום. מיכאל יעקבסון, סיבוב בשכונת קריית אליעזר, באתר חלון אחורי, 14 בספטמבר 2016 יגאל חי, חיפה: השיפוצים בכיכר מאירהוף החלו, באתר "כלבו חיפה והקריות", 14 ביולי 2017 הסתיים (שלב א') בשיקום כיכר מאירהוף, באתר "חיפה - כל מה שקורה בעיר", אוגוסט 2017
יחיא בשירי

מארי יחיא בן אברהם בשירי (נקרא גם: חיים או זכריה, שמו הספרותי: אבנר בן נר השרוני או אבן השרון, מכונה: מהר"י בשירי או מהרי"ב; נפטר בכ"ב באב ה'תכ"א, 17 באוגוסט 1661) היה חכם מחכמי יהדות תימן במאה ה-17, סופר מפורסם ומשורר. נולד במחצית השנייה של המאה ה-16, בעיירה רחבה במחוז צנעא. היה מעתיק פורה והעתיק עשרות ספרים, חומשים, משניות, מדרשים, משנה תורה לרמב"ם, סידורים ועוד. בהעתקותיו שילב הערות, פירושים והגהות. העתקותיו הגיעו לכל תימן: צנעא, עמראן, גאהלייה, ואפילו ביצ'א הרחוקה. כיום העתקותיו נמצאות בספריות ברחבי העולם. מהרי"ץ מצטט ממנו רבות בחיבוריו, ובעיקר ב"חלק הדקדוק", ומכנה אותו "ספרא רבא דאורייתא". בהעתקותיו שימר מסורות רבות של יהודי תימן, שחלקן אף קדומות לתקופת התלמוד. בזכות אחת מהעתקותיו הוכיח יהודה לוי נחום את ייחוסו של מדרש הגדול לרבי דוד עדני. נפטר בכ"ב באב ה'תכ"א (17 באוגוסט 1661). חיבר מספר ספרים: אבן השרון – פירוש על עין יעקב. פירוש להגדה של פסח, נכתב בערבית יהודית. חבצלת השרון – ספר העוסק בצורת אותיות הסת"ם על פי הקבלה, ומסורות למקרא. את הספר חיבר כשהיה בן 19. כתב היד נמצא בספרייה הלאומית בירושלים. יצא לאור על ידי פרופ' אהרן גימאני בשנת ה'תשס"ח (2008). עין משפט – מראי מקומות להלכות במשנה תורה. הגהות לפירוש המזרחי למסכת חולין. אמירות האמונה – מהרי"ץ מזכיר את החיבור, והוא מוזכר גם בתכלאל קדמונים. חלק הדקדוק – אוסף מסורות למקרא. כרוניקה על מרד בני אלקאסם בשלטון העות'מאני בתימן בשנים ה'שפ"ז–ה'שפ"ט (1627–1629). תכלאל קדמונים שהעתיק הרב שלום קורח ונדפס במהדורת צילום על ידי יוסף חובארה, הוא העתקה של הסידור שכתב. ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 50–51 ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 50–51 פרופ' אהרן גימאני, חבצלת השרון, הוצאת יד הרב נסים, ירושלים ה'תשס"ח (2008), מבוא
שורש 186

שורש 186, או שׁיַאנג בּוּ (בסינית: 香部, פיניין: Xiāng bù) הוא השורש המאה שמונים-וששה של הכתב הסיני. פירושו "ניחוח", והוא האחרון מתוך 11 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מתשעה קווים. במילון קאנגשי יש 37 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה. השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn) Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1. Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}: (עזרה) מדיה וקבצים בנושא שורש 186 בוויקישיתוף מאגר Unihan - U+9999
מרטנס

האם התכוונתם ל... גרגורי מרטנס – כדורגלן בלגי דריס מרטנס – כדורגלן בלגי וילפריד מרטנס – פוליטיקאי בלגי וים מרטנס – מוזיקולוג בלגי ליקה מרטנס – כדורגלנית הולנדית קונרד מרטנס – צייר אנגלי אליסה מרטנס – טניסאית בלגית סעיף מרטנס (אנ') - מושג במשפט הבין-לאומי שמופיע, לראשונה, באמנות האג מרטן מרטינס
הרוזנת מאריצה

הרוזנת מאריצה (בהונגרית: Marica Grófnő; בגרמנית: Gräfin Mariza) היא אחת האופרטות הפופולריות ביותר של המלחין היהודי-הונגרי אמריך קלמן. זו יצירה בת שלוש מערכות. המקום; באחוזתה של הרוזנת מאריצה זמן: תחילת המאה ה-20 מתרחשת על המרפסת של טירה המוקפת בפארק. האחוזה קרובה לקולוז'וואר ונמצאת בבעלות הרוזנת מאריצה. מנהל האחוזה, בשם הבדוי בלה טרק, הוא הרוזן טסילו המרושש, שאוסף כסף לנדונית אחותו. אחרי אהבה נכזבת, מאריצה מגיעה נסערת לאחוזתה. לרוזנת נמאס כבר מהגברים של החברה הגבוהה, כל מה שהם רוצים הוא את כספה. כדי להרתיע את המחזרים שלה היא מדליפה שיש לו ארוס בשם קלמן ז'ופאן, שבמקרה הוא רוזן. אלא שבאמת יש דמות משעשעת כזו שנקראת כך. הוא גם מופיע כעבור זמן ומבלבל את הכל. בינתיים, נערה צועניה מנבאת למאריצה שבקרוב יהיה לה ארוס אמיד ואציל. מאריצה מעדיפה להישאר אם כך בטירתה, כיוון שאינה נמצאת כך בסכנה. מתרחשת ארבעה שבועות לאחר מכן, בחדר היוקרה של הטירה. טסילו מתאהב במאריצה וכותב זאת לחבר. בהתבסס על המכתב, מבינה מאריצה שמנהל האחוזה שלה הוא טייקון שהתרושש ולכן היא קוראת לו בחברה "צייד נדוניה". מאוחר יותר היא כבר מבינה שטסילו פועל לטובתה, אך אז נראה שהכל כבר לשווא. מתרחשת באותו החדר. גם דודתו של טסילו, הנסיכה הזקנה המקסימה, מגלה מה קרה ומתקנת הכל. מאריצה וטסילו הופכים לזוג מאושר, כשגם ליזה וז'ופאן מתאהבים. עיר יפה קולוז'וואר (Komm mit nach Varasdin), היי, צועני (Komm, Zigan, komm, Zigan, spiel mir was vor), חבקוק הקדוש (Einmal möcht 'ich wieder tanzen), כינור מצ'נגר בעל כתף שזיף (Braunes Mädel von der Puszta). יש מספר גרסאות סרטים של האופרטה: A silent version in 1925, directed by Hans Steinhoff with Harry Liedtke as Tassilo, Vivian Gibson as Mariza and Ernő Verebes as Zsupán. Gräfin Mariza (1932), directed by Richard Oswald with Dorothea Wieck, Hubert Marischka, Charlotte Ander (Lisa), Ferdinand von Alten (Fürst Popoff), Anton Pointner (Baron Liebenberg) and Ernő Verebes (Baron Kolomán Zsupán) Gräfin Mariza (1958), directed by Rudolf Schündler with Christine Görner and Rudolf Schock, Gunther Philipp, Hans Moser, Lucie Englisch, Renate Ewert and the Kessler Twins Gräfin Mariza (1974), directed by Eugen York with Ljuba Welitsch and René Kollo. Maritsa (1985 television film), directed by Alexander Belinsky with Natalya Andrejchenko, Timofey Spivak, Vera Sotnikova and Igor Sklyar. מועדון אופרטה מדיה וקבצים בנושא הרוזנת מאריצה בוויקישיתוף מידע על היצירה "הרוזנת מאריצה" באתר מיוזיק בריינז אמריך קלמן - גרפין מאריצה (1932, אופרטה) (בגרמנית) אמריך קלמן : הרוזנת מאריצה - תיאטרון האופרטה של בודפשט 2001 (בהונגרית)
Could Cry Just Thinkin About You

"Could Cry Just Thinkin About You" (בעברית: "יכולתי לבכות רק מלחשוב עליך") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-9 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, יוניברסל מיוזיק אוסטרליה וקפיטול רקורדס, לאחר שבמקור נכלל כקטע קצר במיני-אלבום החמישי של סיון, In a Dream. בסקירה של המיני-אלבום באתר בילבורד מאוגוסט 2020, כתב סטיבן דאו כי "הבלדה המופשטת הזאת בסגנון רוק של שנות ה-70 היא קול חדש המתקבל בברכה ברפרטואר של סיון. ב-'Could Cry' סיון חוקר את שרידיה של מערכת יחסים שבורה, ותוהה כיצד יתקדם הלאה. זה קול חביב, והלוואי שנזכה לשמוע עוד ממנו". הגרסה המלאה של השיר יצאה לאור ב-9 ביולי 2021, שנה לאחר שפורסם כי סיון נפרד מבן זוגו, הדוגמן ג'ייקוב ביקסנמן, אחרי 4 שנות זוגיות. עם יציאת השיר כתב סיון כי "כתבתי את השיר הזה בעודי בוכה במטבח כשחיי החלו להתפרק קצת. הקלטתי שם את החלק הווקאלי, ואז הכנסתי אותו כאינטרלוד במיני-אלבום ... השיר הכי עצוב עבורי אבל הכול בסדר עכשיו". הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי סיון וג'סי גויה-פליט, והועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של טרוי סיון ב-9 ביולי 2021. מידע על הסינגל "Could Cry Just Thinkin About You" באתר מיוזיק בריינז סרטון השיר "Could Cry Just Thinkin About You" באתר יוטיוב Stroude, Will (9 ביולי 2021). "Troye Sivan Insists He's Okay Now As He Releases Break-Up Track "Could Cry"". Attitude. נבדק ב-10 באפריל 2021. {{cite web}}: (עזרה) Daw, Stephen (21 באוגוסט 2020). "Every Song From Troye Sivan's 'In a Dream' EP, Ranked". Billboard. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Could Cry release". instagram. 9 ביולי 2021. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) "Must-listen: Troye Sivan's full version of "could cry just thinkin about you"". coupdemainmagazine. 9 ביולי 2021. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) Troye Sivan - could cry just thinkin about you (Full Version). YouTube. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite AV media}}: (עזרה) "Troye Sivan drops full version of "could cry just thinkin about you"". CBN. 9 ביולי 2021. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה) The Official New Zealand Music Chart, THE OFFICIAL NZ MUSIC CHART (באנגלית) "Could Cry (single)". Apple Music. 9 ביולי 2021. נבדק ב-10 ביולי 2021. {{cite web}}: (עזרה)
מוחמד בארוויס

מוחמד עבדאללה עלי בארוויס (בערבית: محمد عبد الله علي بارويس; נולד ב-30 בנובמבר 1985 בתימן) הוא כדורגלן תימני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-וחדה עדן מליגת העל התימנית ובנבחרת תימן. בארוויס משחק באל-וחדה עדן מאז שנת 2009, ושיחק עמה בליגת העל התימנית ובליגת המשנה התימנית לסירוגין. בשנת 2018 הושאל לאום סלאל מליגת העל הקטרית למשך חצי עונה, וערך הופעה אחת במדי המועדון. ב-23 ביוני 2012 ערך בארוויס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תימן, בהפסד 3-1 לנבחרת לוב במסגרת הגביע הערבי . ב-26 ביוני, בהופעתו השנייה בנבחרת, הבקיע את שער הבכורה שלו, בניצחון 2-0 על נבחרת בחריין במסגרת אותו טורניר. הוא היה חלק מסגל נבחרת תימן בטורניר גביע אסיה 2019. מוחמד בארוויס, באתר Transfermarkt מוחמד בארוויס, באתר National Football Teams מוחמד בארוויס, באתר FootballDatabase.eu Every AFC Asian Cup 2019 Squad Revealed - Final 23-man lists באתר Goal, ‏ 28 בדצמבר 2018 (באנגלית) ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד בארוויס".
הסובייט של פטרבורג

סובייט סנקט פטרבורג של צירי הפועלים היא מועצת פועלים שפעלה בתקופה קצרה במהפכת 1905 (היא אינה קשורה לסובייט פטרוגרד שהוקם בשנת 1917). רעיון הקמת סובייט פטרבורג החל במפגש פועלים בביתו של וולין (שהתפרסם לאחר מכן כאנרכיסט). במפגש נבחר גאורגי חרוסטליוב-נוסר למנהיג הסובייט. הסובייט נודע בעיקר בזכות פעולה שביצע בחודש אוקטובר 1905 ובה השתלטו ארבעים פועלים על בניין חשוב בסנקט פטרבורג. בסובייט היו בין 400 ל־500 חברים שנבחרו על ידי כ־200,000 פועלים, והוא שלט על 96 מפעלים בסנקט פטרבורג וסביבתה. כסגנו של נוסר נבחר ליאון טרוצקי, ולאחר מעצרו של נוסר, היה טרוצקי למנהיג הסובייט. ב־3 בדצמבר 1905 נעצרו חברי הסובייט (יחד עם טרוצקי) על ידי הממשלה. סובייט זה היה הסובייט הראשון בהיסטוריה. מודל הסובייט אומץ גם במהפכת אוקטובר 1917. מדיה וקבצים בנושא הסובייט של פטרבורג בוויקישיתוף ערך זה הוא קצרמר בנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולהרחיב אותו.